OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'ינג'ר הובר

ג'ינג'ר לי הובר (באנגלית: Ginger Leigh Huber, נולדה ב-6 בדצמבר 1974) היא קופצת למים מגובה רב אמריקאית. היא סגנית אלופת העולם הראשונה ממקפצה של-20 מטר (ברצלונה 2013).

== ביוגרפיה ==
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכתה הובר במדליית כסף, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 20 מטר, בתוצאה של 206.70 נקודות, אחרי בת ארצה ססילי קרלטון (211.60 נקודות) ולפני אנה בדר מגרמניה (203.90 נקודות).

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 סיימה הובר במקום שישי בתחרות ממקפצה של 20 מטר בתוצאה של 213.70 נקודות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קופצות למים אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1974
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
אנה בדר

אנה נטשה בדר (בגרמנית: Anna Natascha Bader, נולדה ב-12 בדצמבר 1983) היא קופצת למים מגובה רב גרמניה. היא בעלת מדליית ארד מאלופת העולם הראשונה ממקפצה של-20 מטר (ברצלונה 2013).

== ביוגרפיה ==
בדר נולדה במוטלנגן, באדן-וירטמברג.

באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכתה בדר במדליית ארד, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 20 מטר, בתוצאה של 203.90 נקודות, אחרי ססילי קרלטון (211.60 נקודות) וג'ינג'ר הובר (206.70 נקודות), שתיהן מארצות הברית.

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 סיימה הובר במקום שביעי בתחרות ממקפצה של 20 מטר בתוצאה של 194.00 נקודות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קופצות למים גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1983
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1983
וינסנט סטיוארט

וינסנט סטיוארט (באנגלית: Vincent R. Stewart; 11 במאי 1958 – 28 באפריל 2023) היה גנרל אמריקאי יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית, בתפקידו האחרון כיהן כסגן מפקד פיקוד הסייבר של ארצות הברית.

== ראשית חייו ==
סטיוארט נולד וגדל בקינגסטון, ג'מייקה. בהמשך היגרה משפחתו לארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת מערב אילינוי וסיים תואר ראשון בהיסטוריה כללית.

== קריירה ==
בשנת 1981 התגייס סטיוארט לחיל הנחתים. הוא עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני שריון. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה בגדוד השריון ה-1 של החיל. בהמשך שירת כמפקד פלוגה בגדוד הסיוע של חיל הנחתים וכמפקד פלוגת קשר בגדוד הקשר ה-2. בשנים 1992–1994 שירת כמפקד גדוד המודיעין ה-1 ולאחר מכן פיקד על גדוד המפקדה של דיוויזיית הנחתים השנייה. ושימש עוזר לענייני מודיעין של ראש מטה כוח המשלוח השני של חיל הנחתים. בשנים 2009–2013 שימש כראש אגף המודיעין של חיל הנחתים. לאחר מכן שימש כמפקד פיקוד הסייבר של החיל.

בשנת 2015 מונה לראש סוכנות הביון הצבאית של ארצות הברית, שירת בתפקיד עד אוקטובר 2017. בינואר 2018 מונה לסגן מפקד לענייני תמיכה של פיקוד הסייבר של ארצות הברית. הוא פרש משירות בשנת 2019 ונפטר ב-28 באפריל 2023.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* עמי רוחקס דומבה, [http://www.israeldefense.co.il/he/content/מודיעין-אמריקאי-ארהב-למדה-על-שיגור-הסקאד-לעבר-סעודיה-מטוויטר מודיעין אמריקאי? ארצות הברית למדה על שיגור הסקאד לעבר סעודיה מטוויטר], "ישראל דיפנס", 03.08.2015.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גנרלים בחיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:ראשי סוכנות הביון של מחלקת ההגנה
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
רייצ'ל סימפסון

רייצ'ל סימפסון (באנגלית: Rachelle Simpson, נולדה ב-8 בינואר 1988) היא קופצת למים מגובה רב אמריקאית. היא אלופת העולם ממקפצה של-20 מטר (קאזאן 2015).

== ביוגרפיה ==
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכתה סימפסון במדליית זהב, בתחרות קפיצה למים ממקפצה של 20 מטר, בתוצאה של 258.70 נקודות, לפני אלופת העולם היוצאת בת ארצה ססילי קרלטון (237.35 נקודות) ויאנה נסטיארבה מבלארוס (233.10 נקודות).

קטגוריה:קופצות למים אמריקאיות
קטגוריה:אלופות עולם בקפיצה למים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1988
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1988
סטיב בישיר

סטיבן לין "סטיב" בישיר (באנגלית: Steven Lynn "Steve" Beshear; נולד ב-21 בספטמבר 1944) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כמושל קנטקי בשנים 2007 עד 2015.

==ביוגרפיה==
בישיר נולד במחוז שבמערב קנטקי למשפחה בת חמישה ילדים. אחרי שסיים תואר במשפטים באוניברסיטת קנטקי ב-1968, עבד בישיר כעורך דין. לאחר שהתחתן עבר להתגורר בניו יורק במשך כשנתיים וחצי, שם שירת בין היתר באגף המשפטי של חיל המילואים בצבא ארצות הברית ועבד בפירמת עורכי הדין White & Case.

בהמשך החל קריירה פוליטית ונבחר לבית הנבחרים המדינתי של קנטקי ב-1974, ושירת בתפקיד זה עד שנבחר בנובמבר 1979 לתובע הכללי של קנטקי. הוא שירת בתפקיד זה עד דצמבר 1983, כאשר נבחר לסגן מושל קנטקי, תחת המושלת הדמוקרטית מרטה קולינס. 

ב-1996 החליט לאתגר את החבר המכהן מיץ' מקונל מהמפלגה הרפובליקנית, והתמודד ללא הצלחה לסנאט של ארצות הברית.

ב-2007 נבחר למושל קנטקי, לאחר שהביס את יריבו הרפובליקני וזכה ל-58.71% ממניין הקולות. בנובמבר 2011 נבחר לכהונה שנייה באחוז דומה.

בישיר נשוי ואב לשני בנים. אחד מהם הוא אנדי בישיר, כיהן כתובע הכללי של קנטקי, ובנובמבר 2019 נבחר לתפקיד מושל קנטקי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150807094730/http://governor.ky.gov/Pages/default.aspx סטיב בישיר], אתר מושל קנטקי
* [https://web.archive.org/web/20130111221706/http://governor.ky.gov/about/Pages/default.aspx ביוגרפיה], באתר המושל

קטגוריה:מושלי קנטקי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קנטקי
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:חברי האספה הכללית של קנטקי
קטגוריה:תובעים אמריקאים
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
רקטת מים

שיגור רקטת מים
רקטת מים היא דגם של רקטה, בו משמשים מים ואוויר בתור דלק רקטי. תא הלחץ עשוי לרוב מבקבוקי משקה מוגז. הרקטה מדגימה את החוק השלישי של ניוטון.

הבקבוק מלא בחלקו במים ואטום. לאחר מכן הבקבוק נלחץ עם גז, בדרך כלל אוויר דחוס ממשאבת אופניים, מדחס אוויר או צילינדר עד 125 psi, אך לפעמים נעשה שימוש ב-CO <sub>2</sub> או חנקן.

מים וגז משמשים בשילוב, כאשר הגז מספק אמצעי לאגירת אנרגיה, מכיוון שהוא ניתן לדחיסה, והמים מגדילים את חלק המסה של חומר ההנעה ומספקים כוח גדול יותר כאשר נפלט מהזרבובית של הרקטה. לפעמים משולבים תוספים עם המים כדי לשפר את הביצועים בדרכים שונות. לדוגמה: ניתן להוסיף מלח כדי להגדיל את צפיפות מסת התגובה וכתוצאה מכך דחף ספציפי גבוה יותר . לעיתים משתמשים בסבון גם ליצירת קצף צפוף ברקטה המוריד את צפיפות מסת התגובה הנפלטת אך מגדיל את משך הדחף.

לאחר מכן משתחרר האיטום על פיית הרקטה והוצאת מים מהירה מתרחשת במהירויות גבוהות עד שנוזל ההנעה ולחץ האוויר בתוך הרקטה יורד ללחץ אטמוספירי. יש כוח נטו שנוצר על הרקטה בהתאם לחוק השלישי של ניוטון . הוצאת המים עלולה לגרום לרקטה לזנק מרחק ניכר לאוויר.

בנוסף לשיקולים אווירודינמיים, גובה ומשך הטיסה תלויים בנפח המים, בלחץ הראשוני, בגודל פיית הרקטה ובמשקל הפרוק של הרקטה. הקשר בין גורמים אלו מורכב ונכתבו מספר סימולטורים כדי לחקור גורמים אלו ואחרים.

רקטות מים מורכבות לרוב מהחלקים הבאים: תא דלק (מכיל אוויר ומים), סנפירים לייצוב, נחיר פליטה, חרטום אווירודינמי, מערכת נחיתה (לרוב מצנח) ומערכת לתזמון מערכת הנחיתה (לרוב מיקרו-בקר המחובר לחיישנים שונים ולמנוע סרוו).

== שיא העולם ==
תמונה שצולמה מרקטה X-12 
השיא הנוכחי לגובה הרב ביותר, הושג בתאריך 4 באוקטובר 2019, באוסטרליה, והוא עומד על 960 מטר. הרקטה בנויה בסיבי פחמן וסיבי זכוכית והיא נדחסת ללחץ של 40 BAR. (כ-580 PSI)

==סוגי משגרים==

קטגוריה:צעצועי מדע
I Write Sins Not Tragedies

I Write Sins Not Tragedies הוא שיר של הלהקה האמריקאית פאניק! אט דה דיסקו. השיר יצא לאור ב-27 בפברואר 2006 כסינגל השני מאלבום הבכורה של הלהקה, A Fever You Can't Sweat Out. השיר נכתב על ידי ריאן רוס, שהיה גיטריסט הלהקה באותה תקופה. השיר הגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים של ארצות הברית, בילבורד הוט 100. זהו המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע אחד משירי הלהקה במצעד זה.

== וידאו קליפ ==
הקליפ לשיר צולם בדצמבר 2005 והיה הקליפ הראשון שצילמה הלהקה. בשנת 2006 זכה הקליפ לשיר בפרס קליפ השנה בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV. בסקר שנערך באתר מגזין המוזיקה בילבורד, הקליפ לשיר הגיע למקום השלישי ברשימת הקליפים הטובים ביותר בעשור הראשון של המאה ה-21.

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מדינה
!תואר
!מכירות
|-
! קנדה (Music Canada)
| פלטינה
| 80,000
|-
! הממלכה המאוחדת (BPI)<ref></ref>
| פלטינה ×2
| 1,200,000
|-
! ארצות הברית (RIAA)
| פלטינה ×5
| 5,000,000
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי פאניק! אט דה דיסקו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי שיין דרייק
קטגוריה:שירים על בגידה: זוגיות
קטגוריה:שירים על נישואים
קטגוריה:שירי פופ פאנק
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ השנה
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בממלכה המאוחדת
הארמייה ה-14 (האימפריה הגרמנית)

הארמייה ה-14 הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית האיטלקית.

==היסטוריה==

קרב קפורטו אוקטובר - נובמבר 1917
לאחר הקרב האחד עשר על האיזונצו, הכוחות האוסטרו-הונגרים שהיו מותשים ולא יכלו לעמוד בפני מתקפה נוספת, פנו לגרמנים לעזרה. הגרמנים שחששו מקריסה בחזית האיטלקית, שלחו 7 דיוויזיות, 540 תותחים, 216 מרגמות, ו-100 מטוסים שנלקחו מהחזית המזרחית. על מנת לשלוט בכוחות הקימו הגרמנים את הארמייה ה-14, ותגברו אותה בכוחות אוסטרו-הונגרים, ולמפקדה מונה גנרל אוטו פון בלוב.

הארמייה השתתפה בקרב קפורטו ונחלה הצלחה גדולה, אולם לאחר מכן שוב התייצבה החזית ונהייתה מלחמת חפירות. בעקבות כך החליט הפיקוד הגרמני להעביר את הכוחות לחזית המערבית לצורך הכרעה שם, והקים על בסיס הארמייה את הארמייה ה-17. הכוחות הגרמניים שנותרו בחזית האיטלקית, היו תחת פיקוד הקורפוס ה-51 עד לפירוקו בפברואר 1918.

==סדר הכוחות==
===24 באוקטובר 1917===
בקרב קפורטו ב-24 באוקטובר 1917, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
{| class="wikitable" border=0 
! ארמייה
! קורפוס
! דיוויזיה
|-
| ROWSPAN=17 | הארמייה ה-14
| ROWSPAN=4 | הקורפוס האוסטרו-הונגרי ה-1
| הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-3 "אדלוייס"
|-
| דיוויזיית הרובאים האוסטרו-הונגרית ה-22
|-
| הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-55
|-
| דיוויזיית ה"יגר" - הציידים
|-
| ROWSPAN=4 | הקורפוס הבווארי ה-3
| הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-50
|-
| הדיוויזיה ה-12
|-
| הדיוויזיה ה-117
|-
| הקורפוס האלפיני
|-
| ROWSPAN=2 | הקורפוס ה-51
| הדיוויזיה ה-26 (דיוויזיית וירטמברג ה-1)
|-
| הדיוויזיה ה-200
|-
| ROWSPAN=2 | הקורפוס האוסטרו-הונגרי ה-15
| הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-1
|-
| הדיוויזיה ה-5
|-
| ROWSPAN=3 | עתודות הארמייה
| הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-4
|-
| דיוויזיית הרובאים האוסטרו-הונגרית ה-13
|-
| הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-33
|-
| ROWSPAN=3 | תגבורות שהתווספו מאוחר יותר
| הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-35
|-
| הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-94
|}

==ראו גם==
* החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/kmdost.html Die höchsten Kommandostellen des Heeres.] אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה
==הערות שוליים==

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
סולומון ג'וזף סולומון

"[[שמשון ודלילה", 1887, מהנודעים שבציוריו (גלריית ווקר, ליברפול)]]
סולומון ג'וזף סולומון (באנגלית: Solomon Joseph Solomon; 16 בספטמבר 1860 – 27 ביולי 1927) היה צייר יהודי-בריטי, התמחה בציור דיוקנאות ומעמדים דרמטיים מן המיתולוגיה והתנ"ך והיה אחד מחלוצי ההסוואה במלחמת העולם הראשונה.

== תולדות חייו ==
נולד בלונדון למשפחה יהודית. אחותו היא הציירת לילי דליסה ג'וזף ואחיינו היה המחזאי מוס הארט, אחות נוספת, שושנה, נישאה להרברט בנטוויץ' והיא אמה של תלמה ילין. למד במגוון בתי ספר לאמנות בהם האקדמיה המלכותית לאמנויות בלונדון ובית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. ב-1881 הציג לראשונה בגלריית האקדמיה המלכותית. ב-1896 היה לעמית האקדמיה המלכותית וכעשר שנים מאוחר יותר נבחר לחבר מלא בה, אחד היהודים הבודדים שהגיעו למעמד זה. 

סגנונו של סולומון הושפע ממורו, אלכסנדר קבנל ומן הצייר לורנס אלמה-טדמה. דיוקנאותיו והמעמדים הדרמטיים הגדולים שצייר ניחנו בחיות, ריאליזם וצבעים עזים. 

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס סולומון כטוראי לכוחות ההגנה על המולדת. באותה עת פיתח רעיונות לגבי הסוואה צבאית, העבירם לקצינים בכירים ופרסמם בעיתונות. בדצמבר 1915 הזמין אותו הגנרל הרברט פלומר להצטרף לקווי החזית בצרפת ורעיונותיו התקבלו. ב-31 בדצמבר הנחה דאגלס הייג, מפקד הכוחות הבריטים בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה להעניק לסולומון דרגת ייצוג של לוטננט קולונל על מנת שיוכל לפקד על יחידת הסוואה. משימתו הראשונה הייתה הסוואת עמדות תצפית חודרות כעצים, יחד עם הצייר הצרפתי לוסיאן-ויקטור גירונד דה סבולה (Lucien-Victor Guirand de Scévola). במרץ 1916 קיבל מעמד של יועץ טכני, במסגרת זו תכנן וביצע רשתות הסוואה והציע שינויים בקווי המתאר של כלי הרכב וקסדות החיילים. במאי אותה שנה נקרא חזרה לאנגליה על מנת לתכנן את הסוואת הטנק. בשנת 1920 פרסם את ספרו "הסוואה אסטרטגית" (Strategic Camouflage).

בתו איריס נישאה ליואן מונטגיו.

מ-1904 ועד מותו ב-1927 כיהן כנשיא מועדון המכבים הציוני.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.npg.org.uk/collections/search/person.php?LinkID=mp04176&role=art דף אמן] באתר גלריית הדיוקנאות הלאומית
* [https://web.archive.org/web/20160304001430/http://myweb.tiscali.co.uk/speel//paint/solomons.htm ביוגרפיה]
* [http://www.lrb.co.uk/v27/n12/patrick-wright/cubist-slugs Cubist Slugs], כולל פסקה ארוכה על פעילותו של סולומון בנושא ההסוואה
* 
* 

קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:משפחת סולומון
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1860
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1928
נבחרת קזחסטן בכדורגל עד גיל 21

נבחרת קזחסטן בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל הצעירה של קזחסטן, המייצגת אותה בתחרויות בינלאומיות לנבחרות צעירות, ומנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל של קזחסטן.

==כל משחקי המוקדמות באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21==
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
|-
! שנה
! מקום
! מש
! נצ
! תי
! הפ
! שז
! שח
! הפרש
! נקודות
|-
|2006
|8 מ-8
|12 || 2 || 1 || 9 || 8 || 23 || 15- || 7
|- 
|2007
|colspan="9"|הפסידה בסיבוב המוקדם
|-
|2009
|4 מ-5
|8 || 2 || 0 || 6 || 9 || 18 || 9- || 6
|-
|2011
|4 מ-5
|8 || 1 || 2 || 5 || 7 || 17 || 10- || 5
|-
|2013
|4 מ-5
|8 || 0 || 4 || 4 || 2 || 14 || 12- || 4
|-
|2015
|3 מ-5
|8 || 3 || 0 || 5 || 8 || 18 || 10- || 9
|-
|2017
|4 מ-5
|8 || 1 || 1 || 6 || 3 || 14 || 11- || 4
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קזחסטן: כדורגל
קזחסטן
כדורגל
אקטפק דה מורלוס

אקטפק דה מורלוס (בספרדית: Ecatepec de Morelos), או בקיצור אקטפק (), היא עיר ומועצה אזורית במדינה הפדרטיבית מקסיקו הנמצאת במקסיקו. העיר גובלת במקסיקו סיטי, בירת מקסיקו, מצפון-מזרח והיא חלק מהמטרופולין שלה. באקטפק מתגוררים 1,656,107 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר המאוכלסת ביותר במדינת מקסיקו הפדרטיבית, כמו גם לפרוור המאוכלס ביותר של מקסיקו סיטי ולאחת הערים הגדולות במקסיקו כולה.

==היסטוריה==
אזור אקטפק היה מיושב במשך אלפי שנים לפני בואם של הספרדים אליו במאה ה-16. בין העמים שישבו באזור ניתן למנות את האוטומי, הטולטק, הצ'יצ'ימקה והאצטקה. מקור השם "אקטפק" הוא בתקופה זו. יש דעות לפיהן משמעותו היא "גבעת הרוחות" או "הגבעה המקודשת לאהקטל" (אל הרוח האצטקי), ואילו דעות אחרות גורסות שזה שם נוסף של האל קצלקואטל.

לאחר שהספרדים כבשו את האזור בסביבות 1520 ניתנה לאקטפק אוטונומיה מסוימת והטלטואני (Tlatoani) שלה המשיך להנהיג אותה. כעבור זמן קצר האוטונומיה נלקחה ומסדרים שונים החלו לנצר את המקומיים. בהמשך ניתן להתיישבות השם "סן קריסטובל אקטפק", וכיום הוא השם של השכונה המרכזית בעיר.

ב-1 באוקטובר 1877 ההתיישבות קיבלה מעמד רשמי של עיירה. כמו כן שמה שונה לאקטפק דה מורלוס, על שמו של חוסה מריה מורלוס, אחד ממנהיגי המורדים המקסיקנים במלחמת העצמאות של מקסיקו שהוצא להורג על ידי השלטון הספרדי באקטפק ב-1815.

ב-1 בדצמבר 1980 אקטפק קיבלה מעמד של עיר.

בשנת 2013 התרחשה התפוצצות מכלית הדלק באקטפק דה מורלוס בה נהרגו עשרות אזרחים.

==כלכלה==
עד אמצע המאה ה-20 כלכלת אקטפק הסתמכה בעיקר על חקלאות אך מאז הכלכלה מסתמכת על תעשייה, מסחר ושירותים, ורק במידה פחותה יותר על גידול מקנה וחקלאות, הכוללת גידול תירס ושעועית.

==תחבורה==
באקטפק נמצאות מספר תחנות של קו B של הרכבת התחתית של מקסיקו סיטי, המקשר אותה למרכז מקסיקו סיטי.

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקסיקו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1877
קרב מויה

קרב מוּיֶה (בסינית: 牧野之戰, בפין-יין: Mùyě zhī zhàn) הוא קרב שהתנהל בשנת 1046 לפנה"ס בין מלך שושלת שאנג האחרון, המלך ג'ואו-סין, ותומכיו למלך השני של שושלת ג'ואו, המלך וו ותומכיו. הניצחון המכריע של המלך וו הביא לנפילתה של שושלת שאנג ולהפיכתה של שושלת ג'ואו לשליטתה של הציוויליזציה הסינית למשך כמעט 800 שנים. בשל החשיבות של תוצאותיו נחשב הקרב לנקודת מפנה בהיסטוריה הסינית. 

==רקע לקרב==
שושלת ג'ואו התפתחה והתחזקה במשך שנים רבות בזמן שלטונה של שושלת שאנג. האזור בו שלטו היה ממערב למרכז של שאנג, על גדת נהר ווי. ג'ואו אימצו את התרבות ורוב המאפיינים של תרבות שאנג, כך בנוגע לדת ולטכנולוגיית הברונזה. בכתובות שבעצמות הניחוש מופיעה ג'ואו בתחילה כבעלת ברית של שאנג ובהמשך כיריבה. 

קשה לשחזר באופן ביקורתי מדוע החל העימות בין השושלות, וגם לא ברור אם ג'ואו היו תחת שלטונם של שאנג וביצעו מרד או שמא היו ממלכה יריבה וכבשו את השלטון. על פי ההיסטוריה המסורתית, המלך וון משושלת ג'ואו היה וסל של המלך ג'ואו-סין משאנג, וקיבל את האחריות על המערב כאשר ג'ואו-סין עסק בלחימה בדרום מזרח. שני המלכים מתוארים על פי ההיסטוריה המסורתית, שנכתבה על ידי תומכי שושלת ג'ואו, כהפכים מוחלטים. המלך ג'ואו-סין משאנג מתואר כלא יוצלח, אכזרי, חסר יראת אלים ומושחת. כנגדו, המלך וון מג'ואו מתואר כמלך האידיאלי, צדיק, רחום ונדיב עד כדי שזכה לכינוי "המעודן" או "המתורבת". המלך וון תכנן לתפוס את השלטון ולכן דאג בהדרגה ובמחשבה אסטרטגית לטווח ארוך לאסוף תומכים ולהעצים את כוחו. תופעה קוסמית שהתרחשה בשנת 1059 לפנה"ס, התלכדות חמישה כוכבי לכת בקו אחד מול כדור הארץ, נתפסה בעיניו כסימן שיש למגר את שושלת שאנג. ג'ואו-סין שחשש מכוחו של וון, כלא אותו, דבר שהביא למתח גואה בין שתי השושלות. לאחר שג'ואו-סין שחרר את וון החל וון לאסוף צבא, אך מת בערך ב-1047 לפנה"ס, בטרם הספיק לצאת למלחמה כנגד ההנהגה של שאנג. 

את השלטון בג'ואו תפס בנו של המלך וון, המלך ווּ. הוא המתין עד שאסף די תומכים וצבא ויצא לקרב כנגד ג'ואו-סין משאנג. הקרב נערך במוּיֶה, אתר הקרוב ליין, בירתה של שושלת שאנג המאוחרת. 

==מהלך הקרב==
כוחותיו של המלך ג'ואו-סין היו במלחמה בדרום מזרח, אולם נשארו (על פי ההיסטוריה המסורתית), 530,000 חיילים להגן על הבירה ויין. מספר זה מוגזם בלא ספק ומחקרים מודרניים נוקבים במספרים נמוכים יותר. ג'ואו-סין רצה להיות בטוח בניצחונו ולכן חימש עבדים רבים שיגנו על העיר כאשר הוא יצא עם הכוחות כולם כנגד המלך וו ובערך 50,000 האיש שהיו אתו. העבדים, שתמכו בוו ולא בג'ואו-סין ערקו והצטרפו אל וו, דבר שפגע קשות במורל החיילים של שושלת שאנג. בעקבות עריקת העבדים ערקו חיילים רבים של שאנג לצד של ג'ואו, בזמן שקדם לקרב ואף במהלכו. 

הקרב שהתנהל לבסוף היה עקוב מדם אך בשל העריקות הרבות, הרמה המורלית הירודה וחוסר הסדר בצבא של ג'ואו-סין, הוא הובס באבדות קלות יחסית. הצבא של וו, שכלל מרכבות קרב והיה מאומן יותר הצליח להבקיע את המערך של ג'ואו-סין וטבח בחייליו. המלך וו הפגין חוסר רחמים כלפי המנוצחים ואף ציווה לטבוח את השבויים שנפלו לידיו. 

==לאחר הקרב==
המלך ג'ואו-סין, ששרד את הקרב, התאבד בשרפה, או לפי היסטוריונים אחרים, נרצח. לאחר הקרב כבר לא הייתה תקומה לשושלת שאנג, והבכורה השלטונית הייתה בידי שושלת ג'ואו. שושלת ג'ואו עסקה לאחר הקרב בביסוס שלטונה שנמשך, באופן רשמי, עד למאה השלישית לפני הספירה.

==לקריאה נוספת==
* יצחק שיחור (עורך), כל אשר מתחת לשמיים - תולדות הקיסרות הסינית, כרך א' - צמיחתה של הקיסרות הסינית, האוניברסיטה הפתוחה, 2011.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סין: היסטוריה
קארל ג'נקינס

סר קארל ויליאם פאמפ ג'נקינס (באנגלית: Karl William Pamp Jenkins; נולד: 17 בפברואר 1944) הוא מוזיקאי ומלחין ולשי, חבר מסדר האימפריה הבריטית. ידוע בעיקר בשל יצירותיו: "Adiemus", "The Armed Man" והרקוויאם שלו.

==קורות חייו==
ג'נקינס גדל בסוונסי שבווילס, אמו הייתה ממוצא שוודי, אביו היה מורה בבית ספר מקומי, נגן עוגב בכנסייה ומנצח מקהלה, והוא נתן לו את השכלתו המוזיקלית הראשונית. ג'נקינס החל את הקריירה המוזיקלית שלו כנגן אבוב בתזמורת הנוער הלאומית של ווילס. לאחר לימודיו התיכוניים למד מוזיקה באוניברסיטת קרדיף, את התואר השני שלו במוזיקה עשה באקדמיה המלכותית למוזיקה ואת הדוקטורט - באוניברסיטת ווילס.

בתחילת הקריירה המוזיקלית שלו עסק במוזיקת ג'אז, ואף זכה במסגרת הרכב ג'אז בפרס הראשון בפסטיבל הג'אז במונטרה בשנת 1970. הוא אף השתתף כנגן בהקלטות אולפן: בין השאר נטל חלק בהקלטת אלבומו של אלטון ג'ון "Tumbleweed Connection".
בהמשך נכנס לסצנת הרוק המתקדם: בשנת 1972 הצטרף ללהקת רוק מתקדם, סופט מאשין, ובשנת 1973 השתתף בהופעה החיה של ה-BBC ליצירה Tubular Bells של מייק אולדפילד.

ג'נקינס הלחין כבר מתחילת הקריירה שלו, אך הפריצה הגדולה שלו הייתה בשנת 1995, עם יצירתו Adiemus, שיצאה כסינגל וזכתה להצלחה. היצירה שולבה באלבום Adiemus: Songs of Sanctuary מאותה השנה, והובילה את מצעד האלבומים הקלאסיים. בהמשך הלחין ג'נקינס יצירה אנטי מלחמתית בשם: The Armed Man: A Mass for Peace (האדם החמוש: מיסה לשלום. הרמז לשם השיר העתיק L'homme armé), הכוללת קטעים מן המיסה הנוצרית, מן הקוראן והתנ"ך וכן טקסטים של גנדי, מרטין לותר קינג, הדלאי לאמה, נלסון מנדלה, אנה פרנק ואמא תרזה. גם יצירה זו זכתה להצלחה. יצירה ידועה נוספת של ג'נקינס, שגם היא מבוססת על מיסה נוצרית היא רקוויאם אותו הלחין בשנת 2005 ואותו שילב עם שירי הייקו יפניים. הרקוויאם יצא באלבום Requiem.

ג'נקינס זכה לתארים ופרסים רבים, ביניהם תואר אבירות במסדר האימפריה הבריטית (2005), דוקטור של כבוד מאוניברסיטת לסטר, ופרופסור אורח של כבוד מאוניברסיטאות רבות.

==יצירות ידועות ואלבומים==
===אלבומים===
* Adiemus: Songs of Sanctuary
* Adiemus II: Cantata Mundi
* Adiemus III: Dances of Time
* Adiemus IV: The Eternal Knot
* Adiemus V: Vocalise
* Adiemus Colores – Karadaglic
* Motets – Polyphony

===יצירות ידועות===
* Palladio (1995)
* Diamond Music (1996)
* Imagined Oceans (1998)
* The Armed Man (1999)
* Dewi Sant (1999)
* In These Stones Horizons Sing (2004)
* Requiem (2005)
* Stabat Mater (2008)
* Te Deum (2008)
* Gloria (2010)
* Cantata Memoria (2016) לזכר הרוגי אסון אברפן, בביצוע קתרין פינץ'

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:מלחינים בריטים
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לסטר
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
קטגוריה:מוזיקאים ולשים
ארון סעף

ארון סעף לטלפוניה ב[[ניו ג'רזי]]
ארון סַעַף או ארון הסתעפות או תיבת הסתעפות הוא ארון או תיבה אליה נכנס כבל חשמלי או סיב אופטי עיקרי המפוצל בתוכו לכבלים או סיבים משניים, שיוצאים ממנו לצרכנים שונים. ארונות סעף הם חלק מתשתית מערכת החלוקה של חשמל, טלפוניה, טלוויזיה או אינטרנט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אספקת חשמל
קטגוריה:טלפוניה
קטגוריה:רכיבים חשמליים
קטגוריה:תשתיות תקשורת
קטגוריה:תיבות
מקס פון גלוויץ

מקס קרל וילהלם פון גלוויץ (בגרמנית: Max Karl Wilhelm von Gallwitz; 2 במאי 1852 – 18 באפריל 1937) היה גנרל פרוסי שפיקד על מספר ארמיות במהלך מלחמת העולם הראשונה, הן בחזית המערבית והן בחזית המזרחית.

==ביוגרפיה==
===ראשית חייו===
גלוויץ נולד בברסלאו בחבל שלזיה, אז בשליטת פרוסיה. הוא התגייס לצבא הפרוסי ב-1870, ונלחם עם גדוד תותחנים במלחמה הפרנקו-פרוסית.

בשנת 1877 החל ללמוד באקדמיה הצבאית הפרוסית, ולאחר מכן מילא תפקידי מטה שונים, וכן התקדם בסולם הפיקוד בחיל התותחנים. בשנת 1899 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-76 (באדן-5). בשנת 1901 הוא מונה למפקד חטיבת הארטילריה ה-29, ובשנת 1902 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1906 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-15, עליה פיקד עד לשנת 1911. לאחר מכן הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים, ומונה למפקח הכללי של חיל התותחנים. בשנת 1913, לרגל חגיגות 25 שנה לשלטונו של וילהלם השני, קיסר גרמניה, הוא קיבל את תואר האצולה פון גלוויץ.

===מלחמת העולם הראשונה===
פון גלוויץ הוצב עם פרוץ המלחמה בראש קורפוס המילואים של המשמר בחזית המערבית והשתתף בקרב שרלרואה. לאחר קרב זה הוא הועבר לחזית המזרחית כדי לתגבר את הארמייה השמינית. ב-9 בפברואר 1915 מונה למפקד פלגת הארמייה גלוויץ שהפכה ב-7 באוגוסט לארמייה ה-12, והשתתף עימה בקרב גליציה. ב-23 בספטמבר מונה למפקד הארמייה ה-11 ופעל עימה במערכה נגד סרביה. ב-19 ביולי 1916 מונה למפקד הארמייה השנייה שלחמה בקרב על הסום, ובנוסף לכך גם מונה למפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה. ב-17 בדצמבר 1916 מונה למפקד הארמייה החמישית, ופיקד עליה גם במהלך קרב סן-מייל. ב-27 בספטמבר 1918 מונה למפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שכללה את הארמייה החמישית ואת פלגת הארמייה C, ופיקד עליה עד לסיום המלחמה.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה כיהן פון גלוויץ בין השנים 1920–1924 כנציג מפלגת העם הלאומית גרמנית ברייכסטג. ב-18 באפריל 1937 מת פון גלוויץ במהלך טיול באיטליה.

==עיטורים==
* פור לה מריט
* הצלב הגדול של מסדר העיט האדום
* מסדר העיט השחור

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1852
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1937
ניסים פרץ

ניסים פרץ (נולד ב-1960) הוא מנכ"ל חברת נתיבי ישראל. קודם לכן שירת בצה"ל, ובתפקידו האחרון היה ראש מנהלת המעבר של צה"ל לנגב, בדרגת תת-אלוף.

==ביוגרפיה==
בשנת 1977 התגייס לצה"ל ושובץ בחטיבת גולני. שירת בגדוד 13 (גדעון) של החטיבה, עבר מסלול הכשרה כלוחם, וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך עבר קורס קציני תחזוקה. בתום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד פלוגת מפקדה גדודית וכקצין הלוגיסטיקה של חטיבת גולני. לאחר מכן שירת כקצין לוגיסטיקה באוגדת שריון וכקצין הלוגיסטיקה של עוצבת הגליל. בהמשך שימש קצין לוגיסטיקה של פיקוד הצפון, כראש מחלקת לוגיסטיקה בצה"ל ובשנים 2007–2011 שימש ראש חטיבת הלוגיסטיקה באט"ל. בתפקידו הבא שימש ראש מנהלת המעבר של צה"ל לנגב.

עם סיום שירותו בצה"ל החל לכהן, באוקטובר 2015, כמנכ"ל חברת נתיבי ישראל.
נתיבי ישראל, ינואר 2019]]
פרץ הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במינהל ציבורי. נשוי לתרצה, ששירתה כקב"נית והוסמכה כעורכת דין, ואב לארבעה, מתגורר במושב דוב"ב.

== קישורים חיצוניים == 

* [https://web.archive.org/web/20150719053833/http://www.atal.idf.il/1451-he/Atal.aspx תא"ל נסים פרץ], קורות חייו באתר אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:קציני אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:מועצה אזורית מרום הגליל: אישים
רקוויאם (קארל ג'נקינס)

הרקוויאם של ג'נקינס היא יצירה פרי עטו של המלחין הוולשי קארל ג'נקינס, המתבססת על מילות הרקוויאם הקתולי. היצירה בוצעה לראשונה בשנת 2005 ויצאה באלבום "Requiem" מאותה השנה, יחד עם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing". 

==הרקוויאם==
הרקוויאם של ג'נקינס הולחן בשנת 2005, הוא בעיקרו מבוסס על הטקסט המסורתי של הרקוויאם, בהשמטת חלקים. בנוסף, שילב ג'נקינס ברקוויאם שירי האיקו יפניים העוסקים באבל. הרקוויאם הולחן למקהלה, תזמורת מלאה הכוללת גם כלים יפניים מסורתיים, לרבות שאקוהאצ'י סולן, ובנוסף סולנית סופרן ונער סולן (בפאי ישו). 

היצירה בוצעה לראשונה בקתדרלת סאת'ק בביצוע התזמורת הפילהרמונית של קזחסטן המערבית, בניצוחו של המלחין, בשנת 2005. 

==האלבום==
היצירה הוכנסה לאלבום שיצא באותה השנה, והיא מהווה את עיקרו של האלבום. באלבום יש גם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing". האלבום יצא בהוצאת EMI Classics. 

===In These Stones Horizons Sing===
היצירה: "In These Stones Horizons Sing" (באבנים אלו אופקים שרים), היא יצירה שהולחנה על ידי ג'נקינס בשנת 2004 לפתיחת מרכז המילניום בווילס ובוצעה לראשונה ב-29 בנובמבר באותה שנה. היצירה כוללת מילים בוולשית ובאנגלית ומחולקת לארבעה חלקים קצרים יחסית. ביצוע ממוצע של היצירה לוקח 10-15 דקות. 

==רשימת שירי האלבום==
Requiem
#Introit - 6:49
#Dies Irae – 4:41
#The Snow of Yesterday – 3:15
#Rex Tremendae – 3:10
#Confutatis – 2:56
#From Deep in My Heart – 2:38
#Lacrimosa – 4:51
#Now as a Spirit – 4:01
#Pie Jesu – 4:36
#Having Seen the Moon – 4:19
#Lux Aeterna – 3:27
#Farewell – 4:05
#In Paradisum – 5:37
In These Stones Horizons Sing
#Agorawd Part I: Cân yr Alltud – 2:34
#Agorawd Part II: Nawr! – 2:41
#Grey – 4:50
#Eleni Ganed – 2:01
#In These Stones Horizons Sing – 4:32

==קישורים חיצוניים==

ג'נקינס
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
אורלנדו דוקה

אורלנדו דוקה (בספרדית: Orlando Duque, נולד ב-10 בספטמבר 1974) הוא קופץ למים מגובה רב קולומביאני. הוא אלוף העולם הראשון ממקפצה של-27 מטר (ברצלונה 2013).

== ביוגרפיה ==
דוקה נולד בסנטיאגו דה קאלי.

===2013===
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה דוקה במדליית זהב, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 590.20 נקודות, לפני גארי האנט מבריטניה (589.30 נקודות) ויונתן פארדס ממקסיקו (578.35 נקודות).

===2015===
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 סיים דוקה במקום שישי, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 571.55 נקודות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ספורטאים קולומביאנים
קטגוריה:קופצים למים
קטגוריה:אלופי עולם: קפיצה למים
קטגוריה:קולומביאנים שנולדו ב-1974
נטליה מולצ'נובה

נטליה מולצ'נובה (ברוסית: Наталья Вадимовна Молчанова, נולדה ב-8 במאי 1962 - 2 באוגוסט 2015) הייתה צוללת חופשית רוסיה, המעוטרת ביותר בהיסטוריה עם 22 מדליות זהב באליפויות עולם, מהם 20 אישיות ו-2 קבוצתיות וקבעה 40 שיאי עולם, שיא עולם לגברים ונשים, 125 מטר.

נחשבת לדעת רבים כצוללנית החופשית הטובה בכל הזמנים בשל הישגיה ושיאיה העולמיים.

==ביוגרפיה ==
מולצ'נובה נולדה באופה, בירת הרפובליקה הבשקירית.

באליפות העולם בצלילה חופשית שנערכה במריבור, סלובניה, בשנת 2007 התוצאה שקבעה מולצ'נובה בעצירת נשימה סטטית, הייתה טובה מזו של הגברים.

ב-25 בספטמבר 2009, הייתה מולצ'נובה לאישה הראשונה בהיסטוריה שצללה במשקולות קבועות לעומק של יותר מ-100 מטר, בצלילה של 101 מטר. היא האישה הראשונה שצללה בנשימה אחת דרך החור הכחול בדהב, מצרים.

מולצ'נובה נעלמה בצלילה חופשית ליד האי פורמנטרה, ספרד ב-2 באוגוסט 2015 וההשערה היא שטבעה בזרם חזק.

== משפחתה ==
בנה, אלכסיי מולצ'נוב, אף הוא אלוף עולם בצלילה חופשית ושיאן עולם.

== קישורים חיצוניים ==
 
* 
* 
* 

קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1962
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2015
קטגוריה:צוללות (נשים)
קטגוריה:ספורטאיות רוסיות
גארי האנט

גארי האנט (באנגלית: Gary Hunt, נולד ב-11 ביוני 1984), הוא ספורטאי בריטי אשר עוסק בקפיצה למים מגובה רב. היה לאלוף העולם (בגברים) בקפיצה למים מגובה של כ-27 מטרים באליפות העולם השש עשרה בשחייה, שנת 2015.

== ביוגרפיה ==
===2013===
====סגן אלוף עולם====
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד, שנת 2013, זכה האנט במדליית כסף, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 589.30 נקודות, אחרי אורלנדו דוקה מקולומביה (590.20 נקודות) ולפני יונתן פארדס ממקסיקו (578.35 נקודות).

===2015===
====אלוף עולם====
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכה האנט במדליית זהב, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 629.30 נקודות, לפני יונתן פארדס (596.45 נקודות) וארטם סילצ'נקו מרוסיה (593.95 נקודות).

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קופצים למים בריטים
קטגוריה:אלופי עולם: קפיצה למים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1984
יונתן פארדס

יונתן פארדס ברנל (בספרדית: Jonathan Paredes Bernal; נולד ב-14 באוגוסט 1989) הוא קופץ למים מגובה רב מקסיקני. הוא בעל מדליית ארד בתחרות הראשונה שנערכה ממקפצה של 27 מטר באליפות העולם (ברצלונה 2013).

== ביוגרפיה ==
פארדס נולד במקסיקו סיטי.

===2013===
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה פארדס במדליית ארד, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 578.35 נקודות, אחרי אורלנדו דוקה מקולומביה (590.20 נקודות) וגארי האנט מבריטניה (589.30 נקודות).

===2015===
====סגן אלוף עולם====
באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכה פארדס במדליית כסף, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 596.45 נקודות, אחרי גארי האנט (629.30 נקודות) ולפני ארטם סילצ'נקו מרוסיה (593.95 נקודות).

קטגוריה:קופצים למים מקסיקנים
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1989
הארמייה השלישית (האימפריה הגרמנית)

הארמייה השלישית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.

==היסטוריה==
מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה מקס פון האוזן. הארמייה כללה בעיקר את יחידות הצבא הסקסוני, בתוספת יחידות כלל-גרמניות. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף הימני של הגרמנים. בתחילה נחלה הארמייה הצלחה מרובה, וניצחה את הצרפתים בקרבות שרלרואה ודינן, וכמו כן הייתה אחראית להרס של העיר ריימס, אולם לבסוף הוכתה בקרב על המארן, ונאלצה לסגת אל מעבר לנהר האן.

ב-12 בספטמבר 1914 פרש מתפקידו מפקד הארמייה פון האוזן, והוחלף על ידי גנרל קרל פון איינם, שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

לאחר שהחזית המערבית קפאה על שמריה במלחמת חפירות ממושכת, פוזרו בהדרגה היחידות הסקסוניות בארמיות אחרות, והארמייה הפכה להיות כלל-גרמנית.

הארמייה השתתפה בפברואר - מרץ 1915 בקרב שמפאן הראשון, ובספטמבר - נובמבר 1915 בקרב שמפאן השני, כמו כן הארמייה הדפה את מתקפת הארמייה הצרפתית הרביעית (שהייתה חלק מקבוצת הארמיות המרכזית בפיקוד גנרל פיליפ פטן) במהלך הקרב השני על האן, שהיה חלק ממתקפת ניוול.

במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. ב-15 - 17 ביולי 1918 השתתפו כוחות הארמייה במתקפה הגרמנית על המארן, תוך שהם תומכים באגף המזרחי של הארמייה הראשונה.

ב-26 בספטמבר 1918 הותקפה הארמייה על ידי חיל המשלוח האמריקני במסגרת מתקפת מז-ארגון, ובשל כך נאלצה לסגת צפונה זמן קצר לפני סיום המלחמה.

לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה השלישית ב-30 בינואר 1919.

==סדר הכוחות==
===21 באוגוסט 1914===
בקרב שרלרואה ב-21 באוגוסט 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
{| class="wikitable" border=0 
! ארמייה
! קורפוס
! דיוויזיה
|-
| ROWSPAN=8 | הארמייה השלישית
| ROWSPAN=2 | הקורפוס ה-11
| הדיוויזיה ה-22
|-
| הדיוויזיה ה-38
|-
| ROWSPAN=2 | הקורפוס ה-12 (הסקסוני ה-1)
| הדיוויזיה ה-23
|-
| הדיוויזיה ה-32
|-
| ROWSPAN=2 | הקורפוס ה-19 (הסקסוני ה-2)
| הדיוויזיה ה-24
|-
| הדיוויזיה ה-40
|-
| ROWSPAN=2 | קורפוס המילואים ה-12 (הסקסוני)
| דיוויזיית המילואים ה-23
|-
| דיוויזיית המילואים ה-24
|}

===30 באוקטובר 1918===
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
{| class="wikitable" border=0 
! ארמייה
! קורפוס
! דיוויזיה
|-
| ROWSPAN=16 | הארמייה השלישית
| ROWSPAN=4 | קורפוס המילואים ה-25
| דיוויזיית הלאנדווהר ה-9
|-
| הדיוויזיה ה-199
|-
| דיוויזיית המשמר ה-3
|-
| דיוויזיית המשמר ה-1
|-
| ROWSPAN=3 | הקורפוס ה-16
| הדיוויזיה ה-213
|-
| הדיוויזיה ה-242
|-
| הדיוויזיה הבווארית ה-1
|-
| ROWSPAN=7 | קורפוס המילואים ה-1
| הדיוויזיה ה-202
|-
| דיוויזיית המילואים ה-14
|-
| הדיוויזיה ה-203
|-
| הדיוויזיה ה-195
|-
| דיוויזיית המילואים ה-76
|-
| הדיוויזיה ה-42
|-
| הדיוויזיה ה-103
|-
| ROWSPAN=1 | קורפוס המילואים ה-38
| ללא יחידות תחתיו
|-
| ROWSPAN=1 | עברה לבוואריה
| הדיוויזיה הבווארית ה-1
|}

==מפקדים==
* מקס פון האוזן (2 באוגוסט 1914 - 12 בספטמבר 1914)
* קרל פון איינם (12 בספטמבר 1914 - 30 בינואר 1919)

==ראו גם==
* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
* הארמייה השלישית (ורמאכט)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/kmdost.html Die höchsten Kommandostellen des Heeres.] אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
מחוזות המנדט הבריטי

מחוזות המנדט הבריטי - בתקופת המנדט הבריטי, ארץ ישראל חולקה למחוזות באופן שהשתנה מספר פעמים.

==תולדות החלוקה==
* בימי השלטון הצבאי הבריטי חולקה הארץ לעשרה מחוזות: נצרת, חיפה, ג'נין, שכם, טולכרם, יפו, ירושלים, חברון, עזה ובאר שבע.
* עם המעבר לשלטון האזרחי, חולקה ארץ ישראל לשבעה מחוזות: גליל, כנען, שומרון, יפו, ירושלים, עזה ובאר שבע.
* ביולי 1922 חולקה הארץ לארבעה מחוזות: מחוז כנען והגליל (שאוחדו), מחוז שומרון (אליו הועברו נפות בית שאן, ג'נין וטולכרם), מחוז ירושלים-יפו (שאוחדו) ומחוז הדרום (שכלל את נפות עזה, חברון ובאר שבע).
* ביוני 1924 אוחדו מחוזות הגליל והשומרון ליצור את מחוז צפון, כך שנותרו שלושה מחוזות: מחוז צפון, מחוז ירושלים-יפו ומחוז דרום.
* באוגוסט-ספטמבר 1925 אוחדו מחוז ירושלים-יפו ומחוז הדרום.
* באוקטובר 1926 הוצאה נפת ירושלים ממחוז ירושלים-יפו והדרום והייתה למחוז נפרד, כך שהארץ חולקה למחוז צפון, מחוז ירושלים ומחוז דרום.
* באוקטובר 1931 הועברה נפת חברון ממחוז דרום למחוז ירושלים.
* בשנת 1937 חולק מחוז הצפון למחוז הגליל ומחוז חיפה.
* ב-1 ביולי 1939 הוחלט לעבור לשישה מחוזות, כדי שכל מחוז יהיה בעיקר עירוני או בעיקר כפרי. מחוז ירושלים העירוני בעיקרו נותר ללא שינוי, וכך גם מחוז הגליל הכפרי בעיקרו. מחוז הדרום פוצל למחוז לוד העירוני ומחוז עזה הכפרי. מחוז חיפה והשומרון פוצל למחוז חיפה העירוני ומחוז שומרון הכפרי.
* בשנת 1945 בוטלו נפות יריחו ובית לחם וכך החלוקה האחרונה שנערכה בשנת 1946 קבעה שישה מחוזות ו-16 נפות:

{|
|-
|width="20%" valign="top"|
*
**נפת צפת
**נפת עכו
**נפת טבריה
**נפת נצרת
**
|width="20%" valign="top"|
* מחוז חיפה
**נפת חיפה 
*
**נפת ג'נין
**נפת טולכרם
**נפת שכם
|width="20%" valign="top"|
*מחוז לוד (בירה: יפו)
**נפת יפו
**נפת רמלה
|width="20%" valign="top"|
*מחוז ירושלים
**נפת ירושלים
**נפת רמאללה
**נפת חברון
|width="20%" valign="top"|
*מחוז עזה
**נפת עזה
**נפת באר שבע 
|}

==בעלי תפקידים==
כל מחוז נוהל על ידי מושל המחוז (District Commissioner) שהיה לרוב קצין בצבא הבריטי. 
כל נפה נקראה על פי העיר המרכזית ששכנה בה.
כל נפה נוהלה בידי עוזר מושל המחוז (Assistant District Commissioner) שנעזר בקצין המחוז (District Officer). הקצין האזורי היה ערבי או יהודי, לפי הרוב האתני שהרכיב את אוכלוסיית הנפה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
יוכי בן-נון

יוכבד (יוכי) בֶּן-נוּן (27 בספטמבר 1946, תל אביב – 5 באוגוסט 2015, רעננה) הייתה פסיכולוגית התפתחותית ורפואית ישראלית, כיהנה כיו"ר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל.

==ביוגרפיה==
יוכבד בן-יעקב נולדה בשנת 1946 בתל אביב. קיבלה תואר מוסמך בפסיכולוגיה קוגניטיבית מאוניברסיטת תל אביב (1973) ותואר דוקטור בפסיכולוגיה מטעם אוניברסיטה זו ב-1979 (נושא העבודה: "שלבים בתהליך עיבוד המשפט: מדד אישון למעמס קוגניטיבי עקב דו משמעות מילונית"). המשיכה לפוסט-דוקטורט בפסיכולוגיה רפואית של ילדים באוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו. ב-1988 הוסמכה כמומחית-מדריכה בפסיכולוגיה התפתחותית, וב-2001 כמומחית-מדריכה בפסיכולוגיה רפואית.

בן-נון הייתה ממקימי המכון להתפתחות הילד במרכז הרפואי מאיר בכפר סבא, ומשנת 1983 כיהנה כפסיכולוגית אחראית במכון וכפסיכולוגית הראשית של מרכז רפואי מאיר. כן הייתה ממקימי החטיבה לפסיכולוגיה התפתחותית בהסתדרות הפסיכולוגים בישראל. כיהנה כיו"ר הסתדרות הפסיכולוגים עד מרץ 2014. הייתה ממקימי כתב העת המקצועי של הסתדרות הפסיכולוגים, "פסיכואקטואליה", עורכת וחברת מערכת בכתב העת.

בן-נון הייתה חברת במספר ועדות מקצועיות של משרד הבריאות, בהן יו"ר הוועדה המקצועית לפסיכולוגיה רפואית במועצת הפסיכולוגים.

בשנים 1974–1986 הרצתה בחוג לפסיכולוגיה ובחוג להפרעות בתקשורת באוניברסיטת תל אביב, ומשנת 1995 במסלול לגיל הרך בסמינר הקיבוצים.

ב-1973 נישאה ליצחק בן-נון. הייתה אם לשניים. התגוררה ברעננה.

יוכי בן-נון נפטרה ב-2015, בגיל 68. נטמנה בבית העלמין בעירה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hebpsy.net/showprofile.asp?id=1157 יוכי בן-נון], באתר פסיכולוגיה עברית

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגיות ישראליות
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:פסיכולוגיות התפתחותיות
קטגוריה:פסיכולוגים התפתחותיים
קטגוריה:רעננה: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פסיכולוגיה
קטגוריה:סגל סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כפר נחמן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
מייק ג'קסון

חיל האוויר האוסטרלי.]]
מייקל דייוויד "מייק" ג'קסון (באנגלית: Michael David "Mike" Jackson; נולד ב-21 במרץ 1944) הוא גנרל לשעבר בריטי יוצא הצבא הבריטי אשר שימש כראש המטה הכללי.

==ביוגרפיה== 
לאחר פנייתו להתגייס לצבא הבריטי התקבל ג'קסון לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט שאותה סיים בשנת 1963. הוא אמנם השלים קורס קציני מודיעין אולם התנדב לרגימנט המוצנח ושירת כמפקד מחלקה. ג'קסון שימש במספר תפקידי מטה ופיקוד ברגימנט המוצנח ולקח חלק בפעילות מבצעית בלחימה בצפון אירלנד. על האופן בו פעל בלחימה באירלנד בשנת 1978 עוטר על אומץ ליבו. בשנת 1984 שימש כמפקד גדוד הצנחנים ה-1. 

בהמשך התאמן במשותף עם חיל הנחתים המלכותי ופיקד על חטיבת הרגלים ה-39. לאחר מכן שימש כמפקד הדיוויזיה הממוכנת ה-3 ועל כוח התגובה המהירה של נאט"ו, בין היתר במבצע כוח מאוחד. על האופן בו פיקד על הכוח הוענק לו אות השירות המצוין. בתפקידו הבא שימש כמפקד כוחות היבשה של הצבא הבריטי. בשנת 2003 מונה לראש המטה הכללי ושימש בתפקידו בין היתר במהלך מלחמת עיראק. ג'קסון פרש לגמלאות בשנת 2006.

==קישורים חיצוניים==

* .
* .
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים בריטים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:נאט"ו: אישים
קטגוריה:מפקדי הכוחות הבריטים וראשי המטה הכללי הבריטי
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
ליאור איתן

ליאור איתן (נולד ב-1963) הוא חלילן ישראלי ונגן הפיקולו הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

== חייו ==
ליאור איתן נולד בישראל. את שירותו הצבאי עשה בתזמורת צה"ל וב–1985 סיים בהצטיינות את לימודיו במסגרת האקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב בהדרכת אורי שוהם. באותה שנה התמנה לתפקיד החלילן הראשי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע.

ב-1988 התמנה לנגן הפיקולו הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

מקום נכבד בפעילותו הוא מקדיש לקידום היצירה הישראלית. מאז 1985 נכתבו עבורו ובוצעו על ידו בביצועי בכורה למעלה מחמישים יצירות ישראליות מקוריות.

ב–1995 הקליט דיסק ראשון ובו יצירות קלאסיות בעיבוד לחליל ולנבל. כחבר באנסמבל החלילים הישראלי השתתף בהקלטת שלושה תקליטורים עבור חברת Centaur. כמו כן הקליט עם נגן הגיטרה ראובן סרוסי תקליטור עבור חברת Meridian ובו יצירות מאת באך, מוצרט, בטהובן ושוברט, בעיבוד לפיקולו וגיטרה. הוא השתתף בהפקת תקליטור כפול מיצירות המלחין הישראלי יחזקאל בראון, ביחד עם בתו של המלחין, הפסנתרנית והמלחינה רתם לוז, ועם נגן הבסון עוזי שלו, שהופק על ידי חברת Romeo records. התקליטור האחרון בו השתתף יצא ב - 2014 בהוצאת המכון למוזיקה ישראלית. בתקליטור משתתפות גם הפסנתרנית מוניקה פאלון והחלילנית רות רון.

פעיל מזה שנים רבות כסולן וכנגן מוזיקה קאמרית. בנוסף לפיקולו וחליל, הוא מנגן גם בחליל אלט וחליל באס.

לצד הקריירה שלו כנגן מבצע פעיל ליאור איתן גם כמעבד וחלק מהעיבודים שכתב ראו אור בהוצאת Svitzer בדנמרק.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.ipo.co.il/orckestra_member/ליאור-איתן/ ליאור איתן] באתר התזמורת הפילהרמונית הישראלית

קטגוריה:חלילנים ישראלים
קטגוריה:נגנים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:נגני תזמורת צה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
יוליה רובינסקי

יוליה רובינסקי (נולדה ב-1968) היא נבלאית ישראלית המכהנת כנגנית הנבל הראשית בתזמורת הפילהרמונית הישראלית משנת 2003.

==ביוגרפיה==
נולדה בסנט פטרסבורג ולמדה בבית הספר המיוחד למוזיקה. היא סיימה את לימודיה לתואר שני באקדמיה למוסיקה על שם רימסקי קורסקוב בסנט פטרסבורג. ב-1988 זכתה בתחרות הנבל הלאומית במוסקבה.

מאז עלייתה לישראל ב-1991 רכשה לה מקום מרכזי על בימות הקונצרטים בארץ, והיא מופיעה לעיתים קרובות במסגרת אנסמבל מוזיקה נובה.
השתתפה בפסטיבל כפר בלום, פסטיבל משגב ופסטיבל אבו גוש, ומרבה בנגינת מוזיקה קאמרית בהרכבים שונים.

הופיעה כסולנית עם התזמורות החשובות בישראל, לרבות התזמורת הפילהרמונית הישראלית. כמו כן ערכה סיורי קונצרטים בארצות הברית ואמריקה הדרומית, סינגפור ותאילנד, קייב וסופיה.

בשנת 2002 זכתה בפרס ראש הממשלה לביצוע יצירה ישראלית.

בשנת 2016 מונתה למנהלת המוזיקלית של תחרות הנבל הישראלית הבינלאומית.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נגנים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:ישראליות ילידות רוסיה
קטגוריה:ישראלים ילידי רוסיה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:נבלאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
רקוויאם מס' 1 (כרוביני)

רקוויאם מס' 1 בדו מינור הוא יצירה פרי עטו של המלחין האיטלקי שפעל בצרפת לואיג'י כרוביני, לטקסט הרקוויאם הקתולי. היצירה היא הראשונה מבין שתי מיסות הרקוויאם שהלחין כרוביני, השנייה היא הרקוויאם מס' 2 ברה מינור. היצירה היא אחת הידועות ביצירותיו של כרובני, נחשבת לטובה מבין שני הרקוויאמים, ועודנה מבוצעת היום. לודוויג ואן בטהובן, יוהנס ברהמס ורוברט שומאן העריכו מאוד יצירה זו והושפעו ממנה.

==חיבור היצירה==
לאחר נפילתו של נפוליאון בונפרטה התמנה לואי ה-18 למלך צרפת. הוא עסק בשיקום מעמדו של בית המלוכה ובתור שכך, ה-21 בינואר, יום עריפת ראשו של המלך לואי ה-16 היה ליום אבל לאומי בצרפת. כרוביני נתבקש בשנת 1815 לכתוב רקוויאם ליום השנה ה-23 למותו של לואי ה-16, וכתב כך את הרקוויאם הראשון שלו בדו מינור. הרקוויאם בוצע לראשונה ב-21 בינואר 1817. ארבע שנים מאוחר יותר בוצע הרקוויאם בהלווייתו של צ'ארלס פרדיננד, הדוכס מברי שנרצח ב-14 בפברואר 1820, כרוביני כתב להלוויה זו גם מארש לוויות ומוטט נוסף. 

בשנת 1834 אסר הארכיבישוף הראשי של פריז על השמעת הרקוויאם, זאת בשל העובדה שהוא כלל גם קולות נשיים במקהלה. הדבר הביא לדרישה מכרוביני לכתוב רקוויאם נוסף, והוא, שכבר היה מבוגר, כתב את הרקוויאם השני שלו, שכלל רק קולות גבריים. עם זאת, הרקוויאם הראשון נחשב לטוב מבין שני הרקוויאמים של כרוביני והוא מושמע רבות גם היום, בניגוד לרקוויאם השני, הנשכח יותר. מלחינים ידועי שם שמעו רקוויאם זה והעריכו אותו, ביניהם בטהובן, ברהמס ושומאן שביקרו אותו לטובה. היצירה השפיעה גם על מלחיני רקוויאמים מאוחרים יותר כמו הקטור ברליוז (למרות זאת, מעניינת העובדה שכרוביני עיכב את הזמנת הרקוויאם שלו).

==מוזיקה וביצוע==
הרקוויאם עשוי בסגנון פוליפוני שמרני, זאת על אף שהרקוויאם של מוצרט והרקוויאם של מיכאל היידן, החדשניים יותר היו ידועים כבר בזמן כתיבתו. עם זאת, התזמור של הרקוויאם ייחודי, אין ברקוויאם סולנים, בניגוד למרבית הרקוויאמים, אין חלילים בתזמור וקטעי התזמורת בפתיחה נעדרים צלילים גבוהים. בנוסף, נעשה ביצירה שימוש בגונג, כלי ייחודי יחסית לזמנו.

ביצוע ממוצע של היצירה לוקח כ-50 דקות. 

===הרכב===
היצירה נכתבה למקהלה מעורבת של ארבע קולות ולתזמורת הכוללת: 2 אבובים, 2 קלרינטים, 2 בסונים, 2 חצוצרות, 2 קרנות, 3 טרומבונים, טימפני, גונג וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושתי ויולות, צ'לי וקונטרבסים).

==סדר הפרקים==
#Introitus et Kyrie
#Graduale 
#Dies Irae
#Offertorium
#Sanctus
#Pie Jesu
#Agnus Dei

==לקריאה נוספת==
* עדה ברודסקי (עורכת), ספר הליטורגיקה, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 170-177.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.youtube.com/watch?v=l84so3sTNDQ ביצוע בבזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות בנוכחות האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר]

כרוביני מס' 1
הארמייה ה-17 (האימפריה הגרמנית)

הארמייה ה-17 הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.

==היסטוריה==

לאחר חתימת חוזה ברסט-ליטובסק, התפנו לגרמנים כ-50 דיוויזיות, והם החליטו להטילם למתקפה גדולה על מנת להכריע את המערכה לפני שארצות הברית תספיק להתערב באופן מאסיבי בלחימה בצרפת, ולסייע למדינות ההסכמה באספקה ובחיילים. לקראת המתקפה הקימו הגרמנים 3 ארמיות חדשות (ה-17, ה-18, וה-19), שהורכבו מהדיווזיות החדשות, ואומנו באופן מיוחד לקראת המתקפה.

ב-1 בפברואר 1918 הוקמה הארמייה ה-17 תחת פיקוד גנרל אוטו פון בלוב, על בסיס המפקדה של הארמייה ה-14 שפורקה. הארמייה פעלה במסגרת קבוצת הארמיות של רופרכט מבוואריה. הארמייה השתתפה במבצע מיכאל שהתנהל באזור אראס בין ה-21 במרץ ל-5 באפריל 1918.

ב-12 באוקטובר 1918 עבר פון בלוב לפקד על הארמייה הראשונה, ובמקומו מונה מפקד הארמייה הראשונה גנרל ברונו פון מודרה שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה ה-17 ב-19 בינואר 1919.

==סדר הכוחות==
===30 באוקטובר 1918===
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
{| class="wikitable" border=0 
! ארמייה
! קורפוס
! דיוויזיה
|-
| ROWSPAN=15 | הארמייה ה-17
| ROWSPAN=4 | קורפוס המילואים הבווארי ה-1
| הדיוויזיה ה-187
|-
| דיוויזיית המילואים ה-26
|-
| דיוויזיית התחלופה ה-10
|-
| הדיוויזיה ה-208
|-
| ROWSPAN=2 | הקורפוס הבווארי ה-2
| הדיוויזיה ה-234
|-
| הדיוויזיה ה-25
|-
| ROWSPAN=3 | הקורפוס ה-18
| הדיוויזיה ה-220
|-
| הדיוויזיה ה-35
|-
| הדיוויזיה ה-6
|-
| ROWSPAN=6 | קורפוס המילואים ה-14
| הדיוויזיה ה-214
|-
| הדיוויזיה ה-111
|-
| דיוויזיית המילואים ה-48
|-
| הדיוויזיה ה-206
|-
| הדיוויזיה ה-12
|-
| דיוויזיית המילואים ה-28
|}

==מפקדים==
* אוטו פון בלוב (1 בפברואר 1918 - 12 באוקטובר 1918)
* ברונו פון מודרה (12 באוקטובר 1918 - 19 בינואר 1919)

==ראו גם==
* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
* הארמייה ה-17 (ורמאכט)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/kmdost.html Die höchsten Kommandostellen des Heeres.] אתר בגרמנית על צבא גרמניה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:ארמיות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
יובל אלוביץ

יובל אלוביץ (נולד ב-5 ביולי 1966), פרופסור במחלקה להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

==ביוגרפיה==
נולד בבאר שבע לדן ולמירלה אלוביץ.

אלוביץ למד לתואר ראשון ולתואר שני באוניברסיטת בן-גוריון במחשבים והנדסת חשמל. את התואר השלישי עשה בהנחייתו של פרופ' ניב אחיטוב באוניברסיטת תל אביב, בפקולטה לניהול, במסלול מערכות מידע.

אלוביץ משמש כמנהל מעבדות דויטשה טלקום וראש תחום סייבר במחלקה להנדסת מערכות מידע באוניברסיטת בן-גוריון. שימש כמרצה באוניברסיטת בן-גוריון בתחום אבטחת מידע. תחום התמחותו הוא מחשוב וביטחון ברשת, פרטיות ואנונימיות בחברה אלקטרונית, רשת חברתית מאובטחת, רשתות מורכבות וזיהוי של קוד זדוני באמצעות טכניקות למידת מכונה.

בשנת 2013 מצאו אלוביץ ועמיתיו פרצה במכשירים הסלולרים של תאגיד האלקטרוניקה סמסונג. בעקבות ממצאיהם, פרסמה החברה הודעת התנצלות וחסמה את הפרצה.

בשנת 2014 מצאו אלוביץ ועמיתיו באוניברסיטת בן-גוריון דרך לפרוץ למחשבים ללא חיבור לאינטרנט. בעקבות תגלית זו החל אלוביץ לשקוד על פיתוח סטרטאפ בסינגפור, מטעם חברת דויטשה טלקום.

אלוביץ מתגורר במושב ערוגות יחד עם אשתו אורנית אלוביץ וארבעת ילדיו.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.ise.bgu.ac.il/engineering/PersonalWebSite1main.aspx?id=ddMddeut פרופיל] , באתר אוניברסיטת בן-גוריון 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: הנדסת מערכות תוכנה ומידע
קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:מומחי אבטחת מידע ישראלים
קטגוריה:ערוגות (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
ניסויי ירבוע

ניסויי ירבוע (Gerboise) היו סדרה של ארבעה ניסויים גרעיניים צרפתים, הראשונים בתולדות הפרויקט הגרעיני הצרפתי. הם נערכו בשנים 1960–1961 בקרבת העיירה רגאן (Reggane) שבדרום אלג'יריה הצרפתית, וביססו את מעמדה של צרפת כמעצמה הגרעינית הרביעית בעולם.

הניסויים פתחו שרשרת של 217 ניסויים גרעיניים צרפתים, שנערכו עד לשנת 1996. בסך הכל נערכו 22 מהם באלג'יריה, בשני אתרים שונים. יתר הניסויים נערכו באיי פולינזיה הצרפתית שבאוקיינוס השקט.

==הניסויים==
הניסויים הגיעו בתום תהליך פיתוח של פצצת ביקוע גרעיני, שהחל בשנת 1954. הם נערכו בעיצומה של מלחמת אלג'יריה באתר הניסויים הצבאיים הצרפתים CSEM (Centre Saharien d'Expérimentations Militaires). האתר, במדבר הסהרה האלג'יראי, שימש עד אז לניסויים בטילים ורקטות. 

הניסוי הראשון, ירבוע כחול, היה הניסוי הגרעיני הצרפתי הראשון בהיסטוריה. הוא נערך ב-13 בפברואר 1960. פצצת פלוטוניום שהונחה בראש מגדל בגובה של 105 מטרים הפיקה עוצמת התפוצצות של 65 קילוטון TNT. בהשוואה לניסויים הגרעיניים הראשונים של ארצות הברית, ברית המועצות ובריטניה היה הניסוי הזה רב העוצמה מכולם.

הניסוי השני, ירבוע לבן, נערך ב-1 באפריל 1960. הפעם הונח המתקן הגרעיני בעומק של כשבעה מטרים מתחת לפני הקרקע. הושגה בו עוצמת התפוצצות של 10 קילוטון. ההתפוצצות פערה לוע באדמה, אשר מולא בהמשך.

הניסוי השלישי, ירבוע אדום, נערך תשעה חודשים אחרי קודמו, ב-27 בדצמבר 1960. פצצה שהונחה בראש מגדל בן 50 מטר הפיקה עוצמה של שלושה קילוטון.

הניסוי הרביעי נקרא ירבוע ירוק. הוא נערך ב-25 באפריל 1961, ארבעה ימים לאחר פרוץ מרד הגנרלים באלג'יריה, שמטרתו הייתה לחולל הפיכה צבאית בצרפת. הניסוי עצמו היה מתוכנן מראש אך מועדו הוקדם כדי להביא להשמדת המתקן הגרעיני ולמנוע אפשרות שהמורדים יניחו עליו את ידם. גם הפעם הונחה הפצצה על גבי מגדל בגובה של 50 מטרים. הניסוי נועד להשיג עוצמה של 6 קילוטון לפחות, אך הושגה בו עוצמה של 500 טון בלבד.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www-pub.iaea.org/MTCD/publications/PDF/Pub1215_web_new.pdf דו"ח הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית על מצב הקרינה הרדיואקטיבית באתרי הניסויים הגרעיניים הצרפתים באלג'יריה]

==הערות שוליים==

ירבוע
קטגוריה:צרפת: צבא וביטחון
קטגוריה:צרפת: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:הרפובליקה הצרפתית החמישית
קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העצמאות של אלג'יריה
קטגוריה:1960 במדע
קטגוריה:1961 במדע