OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מקס שרק

פרידריך גוסטב מקסימיליאן שרק (בגרמנית: Friedrich Gustav Maximilian Schreck; 6 בספטמבר 1879 – 20 בפברואר 1936) המוכר בשם הבמה מקס שרק (בגרמנית: Max Schreck) היה שחקן גרמני, הידוע בעיקר בתפקידו הראשי כרוזן אורלוק בסרט נוספרטו.

== ראשית חייו ==
שרק נולד בברלין ברובע פרידנאו ב-6 בספטמבר 1879. שש שנים מאוחר יותר, אביו קנה בית בקהילה הכפרית העצמאית של פרידנאו.

אביו של שרק לא אהב את ההתלהבות ההולכת וגוברת שלו לתיאטרון אך אמו סיפקה לשרק כסף שבו השתמש בסתר לשיעורי משחק, רק לאחר מות אביו למד בבית ספר לדרמה. לאחר שסיים את לימודיו, נסע לזמן קצר ברחבי גרמניה עם המשורר והמחזאי דמטריוס שרוט.

שרק קיבל את הכשרתו ב-"Berliner Staatstheater" (התיאטרון הממלכתי של ברלין), וסיים אותו בשנת 1902. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בבמה בשפייר-מיינדזיז'ץ פודלסקי, ולאחר מכן סייר בגרמניה במשך שנתיים, והופיע בתיאטרונות ברחבי העולם.

== קריירה ==
מקס שרק ב-[[נוספרטו, 1922]]
מקס שרק שיחק בסרט נוספרטו, במשך שלוש שנים בין 1919 ל-1922. שרק הופיע בקאמרשפילה של מינכן , כולל תפקיד בהפקה האקספרסיוניסטית של הופעת הבכורה של ברטולט ברכט, "Trommeln in der Nacht" (תופים בלילה), בה גילם את "בעל הבית של הפריקשואו". במהלך תקופה זו, הוא גם עבד על סרטו הראשון "ראש עיריית זלמאה".

שרק הופיע בסלפסטיק של 16 דקות (רול אחד), "קומדיה סוריאליסטית" שנכתבה על ידי ברטולט ברכט. שרק שיחק בסרט מסתורי מספרה, בבימויו של אריך אנגל. בשנת 1923 שרק הופיע כעיוור בסרט הרחוב.<ref name=":0"></ref>

הופעתו של מקס שרק בנוספרטו הוצגה על ידי השחקן וילם דפו בסרטו של אדמונד אליאס מריגה צילו של הערפד . דפו היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על גילום שרק.

== חיים אישיים ==
שרק היה ללא ילדים והיה נשוי לשחקנית פאני נורמן, ששיחקה בכמה סרטים.

אנשים בתקופתו סיפרו כי שרק היה עם חוש הומור יוצא דופן ומיומנות בגילום דמויות גרוטסקיות, הם גם תיארו אותו כחי ב"עולם נידח וחסר גוף" ושהוא בילה לעיתים קרובות בהליכה ביערות.

היו שמועות בתקופת הסרט נוספרטו ובמשך שנים רבות ששרק לא היה קיים בפועל והיה שם בדוי לשחקן הידוע אלפרד אבל .

== מותו ==
ב-19 בפברואר 1936, באותו הזמן שרק שיחק את האינקוויזיטור הגדול במחזה דון קרלו. באותו ערב הוא חש ברע והרופא שלח אותו לבית החולים שם נפטר מוקדם בבוקר למחרת מהתקף לב. הודעת הנקרולוג עליו שיבחה במיוחד את הופעת התפקיד הראשי שלו במחזה "הקמצן" של מולייר. הוא נקבר ב-14 במרץ 1936 ב"ווילמרסדורפר וולדפרידהוף" בברנדנבורג.<ref name=":0" />

== פילמוגרפיה ==

== בתרבות ==
התסריטאי דניאל ווטרס יצר את הדמות מקס שרק (בגילומו של כריסטופר ווקן) לסרט של טים ברטון באטמן חוזר והשווה אותו לדמות שמקס שרק גילם בנוספרטו.

בסדרה בובספוג מכנסמרובע, בעונה השנייה בפרק "משמרת לילה" , הפרק כלל קטעי ארכיון של מקס שרק בתור הרוזן אורלוק מהסרט האילם נוספרטו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1879
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1936
קורפוס המילואים ה-15 (האימפריה הגרמנית)

קורפוס המילואים ה-15 (בגרמנית: XV. Reserve-Korps) או קורפוס המילואים ה-15 הבווארי (בגרמנית: Königlich Bayerisches Reserve-Korps) היה קורפוס של הצבא המלכותי הבווארי, חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם מלחמת העולם הראשונה.

== היסטוריה ==
הקורפוס הוקם ב-1 בספטמבר 1914 כקורפוס אברהרדט הזמני, <ref></ref> על שם מפקדו גנרל חיל הרגלים מגנוס פון אברהרדט, המושל צבאי של שטרסבורג, אלזס-לורן. ב-1 בדצמבר 1914, הוא הוקם כקורפוס המילואים ה-15 וב-1 בספטמבר 1916 שונה שמו לקורפוס המילואים ה-15 הבווארי. הקורפוס פעל עד סוף המלחמה <ref></ref> בפלגת הארמייה A, קבוצת הארמיות אלברכט בחזית המערבית. <ref></ref>

== מפקדים ==
לקורפוס אברהרדט / קורפוס המילואים ה-15 / ה-15 הבווארי היו המפקדים הבאים במהלך קיומו: <ref></ref> <ref></ref>
* מגנוס פון אברהרדט (1 בספטמבר 1914–16 באוקטובר 1916)
* מקסימיליאן פון ההן <ref>Promoted to General der Artillerie on the same date.</ref> (16 באוקטובר 1916–8 באוגוסט 1918)
* פאול פון קנויסל (8 באוגוסט 1918–8 בנובמבר 1918)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/akrkgk.html הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה] באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 

== הערות שוליים ==

15
קורמורן אדום-פנים

קורמורן אדום-פנים (שם מדעי: Phalacrocorax urile) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי במזרח אסיה שבין מזרח הוקאידו שביפן, קוריאה הצפונית, האיים הקוריליים, דרום חצי האי קמצ'טקה, קשת האיים האלאוטיים ועד מפרץ אלסקה וחצי האי אלסקה במערב. מין זה הוא קרובו של קורמורן פלאגי שלעיתים מאוחדים יחד עם קורמורן ברנט לסוג האפשרי Urile, בו נכלל גם המין הנכחד קורמורן ממושקף.
== מאפיינים ==
לקורמורן אדום-פנים בעל מוטת כנפיים של 25 ל-29 ס"מ, כשכנפי הנקבות מעט קצרות יותר. משקלו של פרט בוגר הוא 1.5 עד 2.3 ק"ג, כשהנקבות שוקלות מעט פחות מהזכרים. למין גרון כחול כהה, גוף שחור ובעל פנים אדומות עם מקור מעוקל קצר צהוב. הוא בעל מספר ציצות מעל ראשו המשמשות לחיזור ועוזרים להבדיל בינו לבין הקורמורן הפלאגי.

הוא חי לאורך החופים הצפוניים של האוקיינוס השקט עד לאזורי קרח ומחפש במים דגים קטנים הקרובים לקרקעית הים, בעיקר מיני קוטוסיים. הוא עצמו עלול להיטרף בידי לוטרות, עיטמים ושאר עופות דורסים כשהצעירים והביצים נטרפים בידי שחפיים, חמסניים ועורביים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:קורמורניים
קטגוריה:רוסיה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים ימיים במזרח הרחוק
קורמורן פלאגי

קורמורן פלאגי (שם מדעי: Phalacrocorax pelagicus) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי בצפון האוקיינוס השקט בין אלסקה לסיביר ומצוי גם באוקיינוס הפתוח ומכאן שמו. מין זה הוא קרובו של המין קורמורן אדום-פנים.

==מאפיינים==
זהו קורמורן קטן שאורכו 64–89 ס"מ, בעל מוטת כנפיים של 1 מטר ומשקלו הממוצע 1,500-2,400 גרם, כשהזכרים גדולים מעט מהנקבות. למעט הגודל אין הבדלי זוויגים גדולים. הקורמורן בעל נוצות שחורות או כחולות-כהות והכתפיים סגולות. הגרון ירוק והראש שחור בעל עיניים ירוקות, טבעות כתומות-אדומות סביב העיניים והמקור הצהוב והארוך. בניגוד לקורמורן אדום-הפנים לקורמורן זה כסות נוצות לאורך הראש, מה שמשמש כהבדל ביניהם. בעונת הרבייה הזכרים מגדלים מספר ציצות לבנות על ראשם וצווארם.

הקורמורן מקנן בקבוצות גדולות על צוקים ואזורים תלולים סביב צפון האוקיינוס השקט בין חצי האי אלסקה לבאחה קליפורניה במערב ובין האיים האלאוטיים, מצר ברינג, חצי האי הצ'וקצ'י, סחלין, חצי האי קמצ'טקה והאי קיושו שביפן. לעיתים נדירות התגלו קורמורנים בשאר יפן, סין, קוריאה ואף פרט אחד הגיע להוואי. עם זאת לרוב הוא מצוי באזורים ממוזגים או אף תת-ארקטיים.

בדומה לרוב הקורמורנים הוא ניזון מדגים וסרטנים שוכני קרקעית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:קורמורניים
קטגוריה:אלסקה: עופות
קטגוריה:רוסיה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים ימיים ברוסיה
רכס מילן

רכס מילן (באנגלית: Millen Range) הוא רכס הרים נישא, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

שיא גובהו של הרכס - 3,200 מטרים מעל פני הים.

הרכס ממוקם ממערב לרכס הקרטוגרפים.
== היסטוריה ==
שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגית לאנטארקטיקה של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition בראשי תיבות: NZGSA) שחקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1962–1963.

הרכס נקרא על שם ג'ון מ. מילן (John M. Millen), שפיקד על המשלחת.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20210602215316/https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:9983 רכס מילן] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [http://distancebetween.info/millen_range מחשבון מרחקים - המרחק מרכס מילן לאתרים סמוכים]
* [https://www.mindat.org/feature-6638108.html רכס מילן] באתר mindat
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=9983&fid=antgeo_116 תצלום לווין] של אזור רכס מילן
* [https://mapcarta.com/25621894 מפת אזור רכס מילן]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חוף בורכגרווינק
קטגוריה:ארץ ויקטוריה: רכסי הרים
קורמורן יפני

דייג יפני עם קורמורנים מאולפים לצידו.
קורמורן יפני (שם מדעי: Phalacrocorax capillatus) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים המצוי במזרח אסיה מטאיוואן וקוריאה דרך יפן, סין ועד לדרום המזרח הרחוק הרוסי. מין זה ידוע ביפן כשאילפו אותו לדוג.

קורמורן זה מגיע לאורך ממוצע של 81–92 ס"מ, בעל מוטת כנפיים של 152 ס"מ בממוצע ומשקלו 2.3 עד 3.35 ק"ג, כשהזכרים גדולים יותר. צבע הקורמורן שחור בעל מקור דק צהוב ועיניים ירוקות. הקורמורן בעל תעופה מגושמת מעט אך צולל טוב מתחת למים. פרטים רבים מתקהלים יחדיו בצוקים וחופים שונים בעונת הרבייה.

==בתרבות==
קורמורנים מאולפים משמשים לאורך יפן לדיג, דבר הידוע בתרבות במספר אזכורים כמו "דיג קורמורנים בנהר נגארה" , בו אנשי המשמר הקיסרי השתמשו כדי לצוד את הדג "Ayu" . קורמורנים אלה דגים מתחת למים בין סלעים אך עקב טבעת על צווארם הם אינם מסוגלים לבלוע בשלמותו דג גדול (אך עדיין יכולים לאכול דגים קטנים).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1850
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הרמן שלגל
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קורמורניים
קטגוריה:יפן: עופות
קורפוס המילואים ה-17 (האימפריה הגרמנית)

קורפוס המילואים ה-17 (בגרמנית: XVII. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-12 בספטמבר 1914 תחת פיקודו של גנרל חיל התותחנים ארנסט פון זסטרוב כקורפוס זסטרוב שהוקם באזור גראודנץ והתרכז ב- Drewenz. ב-21 ביולי 1915 הפך קורפוס זסטרוב לקורפוס המילואים ה-17. הקורפוס כיסה את האגף הימני של פלגת הארמייה גלוויץ, ששמה שונה מאוחר יותר לארמייה ה-12, במהלך הקרב השני על פז'ניש (13–15 ביולי 1915). לאחר פריצת הדרך של פלגת הארמייה גלוויץ לאורך הנרב, קבוצת זורן יצאה עם דיוויזיות הלנדווהר ה-14 וה-85 אשר התקדמו לגזרת לידיניה עד ה-15 ביולי. באמצע יולי 1915, תקפו קורפוס המילואים ה-17, קורפוס דיקהוט (כוח עתודה בטורן) וכמה חטיבות לנדווהר את מבצר נובוגאורגייבסק. ב-20 ביולי 1915, הוקצה למטרה זו קורפוס המילואים ה-3 בפיקודו של הנס פון בזלר. לקורפוס המילואים ה-17 בפיקודו של גנרל לויטננט קרל זורן הוכפפו דיוויזיית הלנדווהר ה-85 והבריגדה הסקסונית Pfeil, היא השתלטה על ה-Zernierung של החזית הצפון-מערבית ונדחפה קדימה בין פלונסק וצ'חנוב אל המצודה. בתחילת המצור היו במבצר כ-90,000 חיילים (הקורפוס הרוסי ה-27) תחת מפקד המבצר ניקולאי פבלוביץ' בובייר עם 1,600 תותחים. ב-13 באוגוסט החלה המתקפה לאחר מספר שעות של הכנה ארטילרית, ובערב ה-20 באוגוסט 1915 הייתה המצודה לגמרי ברשות הכוחות הגרמנים.

זמן קצר לאחר מכן מונה ריינהרד פון שפר-בויאדל למפקד הקורפוס, שהיה כעת חלק מהארמייה התשיעית ונפרס באזור נובוגרודק, תוך שהוא כולל את דיוויזיות המילואים ה-5 וה-49 ודיוויזיית הרגלים ה-84.

=== פלגת הארמייה שפר ===
ב-9 באוקטובר 1916 פורקה הארמייה ה-12 וקורפוס המילואים ה-17 שונה לפלגת הארמייה שפר, אשר השתלטה כעת על החלק הקדמי הישן של הארמייה ה-12 באזור לידה. הקורפוס ה-57 החדש שהוקם (קבוצת Frommel) באגף השמאלי של הקורפוס נדחף פנימה, והרחיב את החזית צפונה עד לקרובו. באפריל 1917 צורף הקורפוס ה-66 לאגף הימני של פלגת הארמיית שפר, ו"הקבוצה המחוזקת" השתלטה על הנהגת האגף הדרומי באזור נובוגרודק.

פלגת הארמייה שפר פורקה באמצע ספטמבר 1917, והמטה של פלגת הארמייה שפר שימש להקמת הארמייה ה-14. החלק הקדמי של גזרת הצבא נקרא לאחר מכן "גזרת לידה" והוחזק על ידי הקורפוס ה-67, שבתורו הוקם על בסיס מטה קורפוס המילואים ה-17 והוצב תחת פיקוד הארמייה העשירית.

==מפקדים==
* ארנסט פון זסטרוב (12 בספטמבר 1914–24 בספטמבר 1915)
* קרל זורן (25 בספטמבר 1914–2 בספטמבר 1916)
* ריינהרד פון שפר-בויאדל (3 בספטמבר 1916–17 בספטמבר 1917)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/akrkgk.html הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה] באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 
17
קורמורן ברנט

קורמורן ברנט (שם מדעי: Phalacrocorax penicillatus) הוא מין של קורמורן המצוי לחופיה המערביים של אמריקה הצפונית לחופי האוקיינוס השקט המצוי בין אלסקה למפרץ קליפורניה כשמספר אוכלוסיות נודדות. הוא שייך לסוג קורמורן וקרוב למינים קורמורן פלאגי וקורמורן אדום-פנים וכן למין הנכחד קורמורן ממושקף.

==תיאור==
קורמורן זה מגיע לאורך 84 עד 89 ס"מ, בעל מוטת כנפיים של 124 ס"מ במשקל ממוצע של 2,400 גרם. שני הזוויגים דומים במראם אך הצעירים יותר בהירים מהבוגרים. 

צבע הקורמורן שחור והוא בעל עורף ירוק, כנפיים קצרות המתאימות לצלילה יותר ממעוף ובעל מקור ארוך בצבע צהוב תחתיו שק כחול. הקורמורן ניזון הן ביחידות והן בקבוצה והוא צולל בים, לעיתים עד לעומק 36 מטר בחיפוש אחרי דגים וסרטנים או חסילונים מסתתרים. לעיתים הקורמורנים מסתמכים על הטרף השופע ביותר בסביבה, כך בקליפורניה הקורמורן ניזון בעיקר מדגי ורדון בעוד בקולומביה הבריטית הטרף העיקרי הוא מליח פסיפי.

הקורמורנים מקננים בקבוצות גדולות על צוקים, מפרצים, לגונות ובגדות נהרות לאורך מערב אמריקה הצפונית. זוג הורים מקנן על הקרקע ובונה קן עשוי ענפים על סלעים, בו הנקבה מטילה עד 4 ביצים. שני ההורים מטפלים באפרוחיהם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון פרידריך פון ברנדט
קטגוריה:קורמורניים
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים באמריקה שלחופי האוקיינוס השקט
אומברטוס ארגירוס

אומברטוס ארגירוס (ביוונית: Ουμβέρτος Αργυρός, 1882 קוואלה – 12 במאי 1963 אתונה) היה צייר יווני.

==ביוגרפיה==
אומברטוס ארגירוס נולד בקוואלה (אז בתחומי האימפריה העות'מאנית). הוא למד ציור באתונה וסיים את הלימודים בשנת 1904 בהצטיינות.

בשנת 1906 הוא נסע למינכן וקיבל מלגה להמשך לימודים. הוא היה תלמיד של לודוויג פון לופץ והתגורר במינכן 23 שנים.

בשנת 1929 ארגירוס מונה לפרופסור בבית הספר לאמנויות יפות באתונה ובהמשך היה סגן מנהל ומנהל בית הספר. הוא עבד בבית הספר עד לשנת 1953. רבים מציירי יוון לרבות אסאדור בחריאן למדו אצלו.

אומברטוס ארגירוס השתתף בתערוכות רבות ברחבי העולם. בשנים 1934 ו-1936 הוא הציג בביאנלה של ונציה. עבודות שלו מוצגות בגלריה הלאומית באתונה.

במהלך מלחמת איטליה–יוון הוא מונה לצייר רשמי ובעקבות סיורים באזור הלחימה צייר 32 תמונות. הם מוצגות כיום במוזיאון המלחמה באתונה.

בשנת 1952 הוא קיבל עיטור מהאקדמיה למדעים של יוון ובשנת 1959 התקבל כחבר באקדמיה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.artnet.com/artists/oumbertos-argyros/ ציורים של ארגירוס]
* [https://cypriaauctions.com/artist/argyros-oumbertos/ ביוגרפיה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים יוונים
קטגוריה:מורים לציור
קטגוריה:ילידי 1882
קטגוריה:נפטרים ב-1963
יובל קרני

יובל קרני (נולד ב-21 ביוני 1970) הוא עיתונאי ומגיש טלוויזיה ישראלי. משמש ככתב ב-ynet וכתב לענייני מפלגות של עיתון ידיעות אחרונות, ומגיש בערוץ כנסת.

==ביוגרפיה==
קרני נולד וגדל בערד, למשפחה מסורתית מעדות המזרח. קרני למד בבית ספר תיכון "אורט" ערד. בצה"ל שירת בחיל הים במכ"ם ימי בספינת דבור בבסיס אילת ולאחר מכן במרכז השליטה היבשתי בבסיס אשדוד.

==קריירה==
כבר בגיל 16 ב-1986, הקים עם קבוצת בני נוער בערד ירחון לנוער בשם "נוערד", שיצא בשיתוף המתנ"ס המקומי אותו גם ערך. בצעירותו היה כתב נוער בתוכנית הטלוויזיה "שמיניות באוויר" של הערוץ הראשון.

בשנים 1987–1988 שימש כתב של מקומון ״כל הנגב״ של ידיעות אחרונות.

מיד עם שחרורו מהצבא ב-1991 חזר לעבוד ברשת המקומונים של "ידיעות אחרונות". תחילה בעיתון "כל הנגב" בשנים 1991–1992 ולאחר מכן במקומון "תל אביב" בשנים 1992–1995. בשנים 1995–1996 היה הכתב הפוליטי של רדיו 103 ושידר בשידור חי מכיכר רבין ומבית החולים איכילוב את הדיווחים על רצח ראש הממשלה יצחק רבין.

משנת 1997 משמש כתב וחבר מערכת ידיעות אחרונות, ומילא מגוון תפקידים בעיתון: כתב מוניציפלי, כתב תחקירים במוסף "7 ימים" וכתב השטחים בשנים 1999–2002.

בשנת 2005 מונה לכתב לענייני מפלגות של "ידיעות אחרונות" במסגרת תפקידו בעיתון סיקר את כל מערכות הבחירות מאז 1999 ברק מול נתניהו, ובהן מערכות הבחירות של 2001, 2003, 2006, 2009, 2013, 2015, אפריל 2019, ספטמבר 2019, 2020 ובחירות 2021.

בין חשיפותיו הבולטות: חשיפת פרשת "עשת-גייט" במסגרתה מנכ"ל העירייה אלי עשת מקורבו של ראש העיר שלמה להט הפעיל חוקרים פרטיים נגד שני חברי מועצה שהיו יריביו הפוליטיים של ראש העיר. ביוני 1998 פרסם במסגרת שיתוף פעולה עיתונאי עם גלי צה"ל, תחקיר על הפסיכולוג אחי יותם בו נטען שהטריד מינית מטופלים וקטינים. עוד חשף קרני כי פעיל הליכוד שלומי עוז היטה מכרז של רשות שדות התעופה לאבטחת מעברי הגבול של ישראל. במרץ 2004 עתר לבג"ץ יחד עם גידי וייץ נגד שירות בתי הסוהר ושר הביטחון בדרישה להוציא צו על תנאי שיאפשר לעיתון לקיים ראיון עם פעילת השמאל הרדיקלי טלי פחימה, בג"ץ קיבל את העתירה, הראיון התקיים בכלא נווה תרצה בו ריצתה פחימה עונש בגין עבירות של סיוע לאויב, הראיון פורסם כמה חודשים מאוחר יותר. ערך ראיון בלעדי עם שר הביטחון לשעבר עמיר פרץ, מיד לאחר פרסום דו"ח ועדת וינוגרד למלחמת לבנון השנייה.

באוקטובר 2018 החל לשמש במקביל מגיש בערוץ כנסת, מגיש פעם בשבוע את מהדורת חדשות הערב של ערוץ הכנסת ומגיש תוכנית מגזין בשם "הספינרים" לצד מוריה קור העוסקת במאחורי הקלעים של הפוליטיקה ובמסדרונות הכנסת.

== חיים אישיים ==
כיום קרני מתגורר בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:סגל 103fm
קטגוריה:סגל ynet
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:מגישים בערוץ כנסת
קטגוריה:ערד: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט ערד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
מייקל גרייף

מייקל גרייף (באנגלית: Michael Greif; נולד ב-1959) הוא במאי תיאטרון אמריקאי שזכה מספר פעמים בפרס אובי והיה מועמד לפרס טוני.

== ביוגרפיה==
מייקל גרייף נולד בברוקלין ולמד בימוי באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. בשנים 1994–1999 הוא היה במאי של התיאטרון של האוניברסיטה בסן דייגו.

בשנת 1998 הוא עבר לניו יורק בה עבד ב-New York Theatre Workshop וביים בין היתר את ההצגה המקורית של "רנט", עבורה קיבל בפרס אובי הראשון שלו. בשנת 2001 הוא קיבל פרס אובי נוסף.

מייקל גרייף המשיך בבימוי הצגות בברודוויי ובסך הכול ביים 6 הצגות. הוא היה מועמד לקבלת פרס טוני עבור הצגות אלו, אך לא זכה. הוא המשיך בבימוי באוף ברודוויי, הצגות שלו הוצגו בתיאטרון נשיונל בוושינגטון ובשיקגו.

בשנת 2002 הוא ביים מחזמר עבור להקת בטי. בשנת 2009 הוא ביים מחזמר Mrs. Sharp עם ג'יין קרקובסקי בתפקיד הראשי.

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!פרויקט
!תוצאה
!מקור
|-
!1996
! rowspan="5" |פרס טוני
| rowspan="5" |הבימוי הטוב ביותר של מחזמר
|רנט
|
|
|-
!2007
|Grey Gardens
|
|
|-
!2009
|כמעט נורמלי
|
|
|-
!2017
|אוון הנסן היקר
|
|
|-
!2024
|Hell's Kitchen
|
|<ref name=":0"></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.ibdb.com/broadway-cast-staff/michael-greif-14966 נתונים מאתר ברודוויי]
* [https://www.broadwayworld.com/people/bio/Michael-Greif/ ביוגרפיה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
פיודור ברוני

פיודור ברוני (ברוסית: Фёдор Бруни; 10 ביוני 1799 – 30 באוגוסט 1875) היה אמן רוסי ממוצא איטלקי שפעל בסגנון אקדמי.

== ביוגרפיה ==
אביו, אנטוניו, היה צייר ומשחזר אמנות איטלקי שווייצרי, שעבר לרוסיה בשנת 1800 כדי לעבוד על פרויקט עבור הצאר. <ref></ref> בגיל עשר נרשם לאקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם למד אצל אלכסיי יגורוב, אנדריי איוואנוב וואסילי שבייב. <ref></ref> הוא סיים את לימודיו בשנת 1818.

אביו, שהאמין שחינוך לאמנות רוסי אינו מספיק, שלח אותו ללימודים נוספים באיטליה. בגיל עשרים ושתיים יצר את יצירתו הגדולה הראשונה ("מות קמילה"), שהוצגה בגבעת הקפיטולין ברומא. עשר שנים מאוחר יותר, כשהציור הוצג בסנקט פטרסבורג בפעם הראשונה, הוא זיכה אותו בתואר אקדמאי. בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-19 הוא החל בציור מונומנטלי תנכ"י, אך לפני השלמתו הוא נקרא לסנט פטרסבורג כדי לעבוד על פרויקט בקתדרלת סנט אייסק וללמד באקדמיה. הוא הגיע ב-1836 והפיק כמה יצירות גם עבור קתדרלת קאזאן בסנקט פטרסבורג.

בשנת 1838, הוא הצליח לחזור לרומא כדי לסיים את עבודתו על ״משה והנחש״. שנתיים לאחר מכן, הציור הושלם והועבר לסנקט פטרסבורג שם הוא הוצג באחד האולמות של ארמון החורף. זהו הבד הגדול ביותר המוצג במוזיאון הרוסי. <ref></ref> בפעם השלישית חזר לרומא מ-1841 עד 1845, הוא הפיק עשרים וחמש סקיצות שיהוו את הבסיס לפרסקאות בקתדרלת איסק הקדוש. חלק מהציורים בוצעו על ידי ברוני עצמו, אחרים על ידי אמנים שונים בהנחייתו. העבודה הושלמה ב-1853 והמסמכים המקוריים מאוחסנים כעת במוזיאון הרוסי.

ב-1849 הוא הפך למנהל של גלריה במוזיאון ההרמיטאז' ונשלח פעמיים לאירופה לרכוש ציורים לאוסף. שש שנים מאוחר יותר, הוא הפך לרקטור של המחלקה לפיסול וציור באקדמיה. <ref></ref> ניקולאי לומטב ופאבל פלשאנוב היו בין תלמידיו.

אולם ככל שהתבגר, הוא נעשה מתבודד. אפילו התרחק מתלמידיו ונעלם לשבועות בכל פעם. במאמציו לקיים את המסורת האקדמית, הוא החל להביע בגלוי את סלידתו מאמנים צעירים יותר ונאלץ להתפטר ב-1871 בגלל התנהגותו.

עד מותו, הוא היה פרופסור לשם כבוד באקדמיה לאמנויות יפות של פירנצה ובאקדמיה של סן לוקא ברומא.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="190">
File:Bruni Girl at a stone study.jpg

File:Ta, shcho spivaie Amura.jpg 

File:Z.Volkonskaya as Tancred by F.Bruni (1820-4, GRM).jpg

File:Fyodor Bruni, Brazen Serpent, 1841, detail.jpg

File:ФёдорБруни-МедныйЗмий.jpg
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1799
קטגוריה:נפטרים ב-1875
אנדריי איוואנוב

אנדריי איוואנוב (ברוסית: Андрей Иванов ; 24 ביולי 1775–1848) היה צייר רוסי בסגנון נאו-קלאסי שהתמחה בסצנות היסטוריות.

== ביוגרפיה ==
הוא ננטש על ידי הוריו וגדל בבית היתומים במוסקבה. הוא נרשם לקורסים היסודיים באקדמיה הקיסרית לאמנויות ב-1782, ולאחר מכן למד אצל גריגורי אוגריומוב <ref></ref> וגבריאל פרנסואה דויין, וסיים את לימודיו ב-1797. הוא החל ללמד באקדמיה ב-1798 והפך לאקדמאי ב-1803.

בערך באותו זמן, הוא פגש את אשתו לעתיד, יקטרינה איוואנובנה דמרט (1782–1843). ב-21 בספטמבר 1800 התקיימה החתונה שלהם. בשנת 1806, נולד לבני הזוג איוואנוב הבן, אלכסנדר, אמן לעתיד. מאוחר יותר, כפרופסור בכיר, קיבל אנדריי איוואנוב דירה בבניין הראשי של האקדמיה. לבני הזוג איוואנוב היו עשרה ילדים.

במהלך תקופה זו, הוא עסק בהעתקת יצירות של המאסטרים האיטלקיים הישנים ובציור אייקונים. בשנת 1812 הוא מונה לפרופסור על ציורו של הנסיך מסטיסלאב האמיץ ועל תבוסתה של רדדיה. בשנת 1820 הוא צייר את הפרסקו "מינרווה מרחפת בשמיים" עבור גרם המדרגות בבניין האקדמיה.

ציורו "מותו של גנרל קולנב" הכעיס את הצאר ניקולאי הראשון כשהוצג ב-1830, ככל הנראה משום שהוא תיאר אירוע בעייתי בהיסטוריה הרוסית. כתוצאה מכך, איוואנוב הודח מהאקדמיה. <ref></ref>

כמה שנים לאחר מכן, כאשר חזר קארל ברולוב לרוסיה והוצג לו זר דפנה, הוא הוריד אותו מראשו והניח אותו במקום זאת על ראש איוואנוב, כאות כבוד והערכה.

למרות פרישתו הכפויה, איוואנוב נשאר פעיל כצייר וחבר בכמה אגודות אמנותיות.

הוא מת מכולרה.

קברו בבית הקברות בסמולנסק לא שרד.

בנו היה הצייר אלכסנדר איוואנוב.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="190">
File:Andrey Ivanov 003.jpg

File:Calling of prince Pozharskiy - A.I. Ivanov.jpg

File:Andrey Ivanov 004.jpg

File:Ivanov, Andrey - Pelopidas's death - 1805-1806.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1775
קטגוריה:נפטרים ב-1848
גריגורי אוגריומוב

גריגורי אוגריומוב (ברוסית: Григорий Угрюмов; 11 במאי 1764 – 28 במרץ 1823) היה צייר דיוקן והיסטוריה רוסי בסגנון קלאסי.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד למשפחת סוחרים שהיו במקור ממחוז ירוסלבל. בשנת 1770, הוא נרשם לכיתות יסוד באקדמיה הקיסרית לאמנויות ולאחר מכן למד אצל איוואן אקימוב. הוא סיים את לימודיו בשנת 1785 וזכה במדליית זהב על ציורו של הגר וישמעאל במדבר. <ref></ref> ב-1787 הוא קיבל מלגה ללימודים באיטליה, שם צייר פסלים קלסיים ועם שובו לרוסיה הפך למורה לציור היסטוריה באקדמיה.

ב-1794 הוא הפך למועמד לאקדמיה וקיבל את התואר ב-1797 על ציורו את יאן אוסמר- גיבור מהמאה ה-10. בשנת 1800, הוא התמנה לפרופסור וישב במועצת המנהלים של האקדמיה. בשנת 1820, הוא הפך לרקטור של ציור היסטוריה.

הוא זכה בהכרת רצף של צארים וצארינות, וביצע עבודות גדולות בקתדרלת השילוש של מנזר אלכסנדר נבסקי, טירת מיכאילובסקי, קתדרלת קאזאן ובכנסיית גדוד המשמר של פינלנד.

הוא היה ידוע גם בזכות דיוקנאותיו של אנשים בולטים מחוץ לאצולה.

תלמידיו כללו שמות רבים שהפכו לציירים מוכרים כמו אנדריי איוואנוב, ואסילי שבייב, ואסילי סזונוב, אלכסיי יגורוב ואורסט קיפרנסקי.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="190">
File:Hagar and Ishmael in desert (Grigoriy Ugryumov).jpg|הגר וישמעאל במדבר, 1785

File:Alexander Nevsky in Pskov, after they victory over the Germans (Grigoriy Ugryumov).jpg|אלכסנדר נבסקי בפסקוב לאחר ניצחונו על הגרמנים, 1793

File:Test force of Jan Usmar (Grigoriy Ugryumov).jpg|מבחן הכוח של יאן אוסמר, 1796–1797 

File:Capture of Kazan, Ivan the Terrible (Grigoriy Ugryumov).jpg|לכידת קאזאן על ידי איוואן הרביעי, 1800
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1764
קטגוריה:נפטרים ב-1823
ויקטור אלכסנדרוביץ' שרטר

ויקטור אלכסנדרוביץ' שרטר (ברוסית: Шрётер, Виктор Александрович; 1901–1839) היה אדריכל רוסי עם שורשים גרמנים-בלטים.

ויקטור, בנו של אלכסנדר גוטליב שרטר, למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנקט פטרסבורג המשיך את לימודיו באקדמיה הפרוסית לאמנויות בברלין ובתום לימודיו שם הוענקה לו מדליית זהב, דבר שהיה נדיר לגבי מי שהגיע מבחוץ.

שרטר התקבל בשנת 1858 לאגודת האדריכלים בברלין וסייר ולמד אדריכלות בגרמניה, בלגיה, צרפת, שווייץ, איטליה ואוסטריה ולאחר שחזר לסנקט פטרסבורג הוזמן ללמד שם באוניברסיטה לאדריכלות והנדסה אזרחית.

בשנת 1862 הוענק לו תואר אמן מטעם האקדמיה הקיסרית לאמנויות בסנקט פטרסבורג והוא נחשב למומחה באדריכלות אקלקטית.

שרטר פיתח סגנון המשלב אבנים טבעיות בצירוף לבנים שעברו עיבוד בשריפה בטמפרטורה גבוהה ויצר גרסה רוסית של אר נובו.

שרטר בנה מחדש והרחיב את תיאטרון מריאינסקי לאחר שבניין התיאטרון המקורי נשרף.

== גלריה ==
<gallery widths="200" heights="200" perrow="4" caption="סאל גרנייה">
Mariinsky Theatre-3.jpg|תיאטרון מריאינסקי
Marata Street, 66 - Saint Petersburg.jpg|בית בסנקט פטרבורג
Great Choral Synagogue in Saint Petersburg-.jpg|בית הכנסת הכוראלי הגדול (סנקט פטרבורג)
Monument to Catherine II of Russia, Saint Petersburg.jpg|שרטר היה שותף בהקמת מונומט ליקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה בסנקט פטרבורג
Kiev National Opera.jpg|בית האופרה בקייב
Nizhny Novgorod Drama Theatre 2.jpg|בניין תיאטרון בניז'ני נובגורוד
Dom vtorova.jpg|אחוזה באירקוטסק
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אדריכלים מהמאה ה-19
קטגוריה:אדריכלים רוסים
קטגוריה:אדריכלי אר נובו
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1839
קטגוריה:נפטרים ב-1901
קמא קמילה

קמא קמילה (נולדה בשם: קמילה טרגולוב ב-1 באוקטובר 1978) היא מוזיקאית, מלחינה ישראלית ממוצא אזרבייג'ני.

==ביוגרפיה==
קמילה נולדה בבאקו בירת אזרבייג'ן למשפחת מוזיקאים מפורסמת. אמה, זמפירה מוזיקאית ופסנתרנית ואביה רמיס איש עסקים. היא עלתה לארץ עם משפחתה בשנת 1990 ולמדה בתיכון עירוני ה' בתל אביב. בצבא שירתה במשרד ראש הממשלה בחיל השלישות. לאחר הצבא למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב אותו סיימה בשנת 2003, בו היא מלמדת למעלה מעשר שנים. היא מורה לפיתוח קול ומוזיקה לנוער בסיכון ברשת אמי"ת.

==קריירה==
בשנת 2003 הקימה סטודיו לפיתוח קול בשם "קמא קמילה". בין תלמידיה אמנים מוכרים מתעשיית הבידור בארץ. בשנת 2010 הקימה את הלהקה הנושאת שמה, איתה מופיעה בישראל ומחוצה לה.

בשנת 2011 הופיעה בפסטיבל חשיפה שבו חשפה לראשונה את פרויקט "אדמה". שירי הפרויקט יצאו באלבומה "אדמה" בשנת 2015.

משנת 2015 עד 2019 הופיעה בפסטיבל Slet-Bubeniku בצ'כיה.

ב-15 ביולי 2015 הוציאה את אלבום הבכורה "אדמה", אלבום בו משולבים מוזיקה ישראלית למוזיקה אזרבייז'נית, מיזוג תרבויות אסלאם ויהדות במטרה למצוא את האני שלה כבת לאב מוסלמי ואם יהודייה. הקלטות האלבום נעשו באזרבייג'ן אותם תיעד הבמאי רפאל רפאלי בסרט התיעודי הנקרא על שם האלבום "אדמה". בסרט משתתפים חברי הלהקה, התזמורת הלאומית של אזרבייג'ן. הצילומים נערכו הבניין התזמורת ואת הפרויקט ניהלה אמה. שירי האלבום זכו להשמעות רבות בתחנות רדיו בהן גלגלצ, 88FM וכאן גימל. האלבום זכה לביקורות מצוינות.<ref></ref> את האלבום הפיק מוזיקלית דורון רפאלי מלהקת "טררם".<ref></ref>

בשנת 2016 הופיעה עם אמה בפסטיבל העוד בירושלים.

בשנת 2021 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה, אקס פקטור ישראל לאירוויזיון 2022.

בינואר 2022 חידשה את שירה של להקת אתניקס וזהבה בן, "מסאלה". השיר הושמע בתחנות רבות וזכה לביקורות מצוינות.<ref></ref>

באפריל 2022 יצא אלבומה השני שהוא אלבום בינלאומי ראשון שלה, "My Baby Cancer". נוסף שאת שיריו כתבה והלחינה. שירי האלבום מתארים את מסע החלמתה מסרטן השד. את ההפקה המוזיקלית עשה נועם הלפרט.

==חייה האישיים==
בין השנים 2021-2019 הייתה בזוגיות עם השפית מאיה פרר. קמילה מזדהה כאל-הורית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

בוגרי תיכון עירוני ה'
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים להט"בים ישראלים
קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:מורים לפיתוח קול
קטגוריה:משתתפי אקס פקטור ישראל
קטגוריה:אל-הוריות ישראליות
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:אל-הוריים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:מלחינות ישראליות
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מורות לפיתוח קול
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1990
קטגוריה:מוזיקאיות ישראליות
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אזרבייג'ן
קטגוריה:ישראליות ילידות אזרבייג'ן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
קטגוריה:סגל הסטודיו למשחק ניסן נתיב
מאור לוי

מאור לוי (נולד ב-18 ביוני 2000) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר במכבי נתניה. בנו של העיתונאי תומר לוי.

==קריירה==
לוי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מ.ס. נשר, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי חיפה. ב-21 ביולי 2019 לוי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–1 להפועל באר שבע במסגרת גביע הטוטו. ב-23 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בניצחון 1–3 נגד הפועל תל אביב.

עונה לאחר מכן רשם 22 הופעות בליגה כאשר בכולם נכנס כמחליף. בעונה זו היה שותף לזכייה של הקבוצה באליפות. ב-29 ביולי 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–5 נגד דינמו טביליסי במסגרת מוקדמות הליגה האזורית.

ב-10 בינואר 2023 הושאל למכבי פתח תקווה עד לסיום העונה. לוי היה שותף לעלייה של הקבוצה לליגת העל ונשאר בה עונה נוספת בסיומה זכה עימה בגביע המדינה.

ב-11 ביולי 2024 עבר למכבי נתניה כחלק מעסקת העברתו של איתן אזולאי למכבי חיפה.

=== קריירה בינלאומית ===
מאז פברואר 2021 לוי הוא חלק מסגל הנבחרת הצעירה של ישראל, אז ערך את הופעת הבכורה שלו מול הנבחרת הצעירה של הונגריה.

==תארים==
;מכבי חיפה
* אליפות: 2020/2021, 2021/2022
* אלוף האלופים: 2021
* גביע הטוטו: 2021/2022

;מכבי פתח תקווה
* גביע המדינה: 2023/2024
* אליפות ליגת המשנה: 2022/2023

==קישורים חיצוניים==

* [https://mhaifafc.com/playerPage?h=1&PlayerId=14281 עמוד השחקן], באתר הרשמי של מכבי חיפה

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:יקנעם עילית: אישים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2000
הדיוויזיה ה-17 (ארצות הברית)

הדיוויזיה ה-17 של צבא ארצות הברית הוקמה פעמיים במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן היא הוקמה מחדש בפעם השלישית כ"דיוויזיית פנטום" של מלחמת העולם השנייה כחלק מ-Fortitude South II.<ref name="Holt">Holt. 2005. p. 903.</ref>

== מלחמת העולם הראשונה ==
הדיוויזיה ה-17 הופיעה לראשונה ברשימה של צבא ארצות הברית כדיוויזיה של המשמר הלאומי. לאחר שהופעלה כדיוויזיה של המשמר הלאומי, היא הוגדרה במהירות מחדש כדיוויזיה ה-38.

הדיוויזיה ה-17 הוקמה מחדש בשנת 1918 כדיוויזיית שירות מלחמה (הצבא הלאומי). הדיוויזיה ה-17 כללה את החטיבה ה-33 (ספטמבר 1918 - פברואר 1919), עם הרגימנטים ה-5 וה -83, והחטיבה ה-34 עם הרגימנטים ה-29 וה-84. <ref>McGrath, 2009, p. 167.</ref> היא כללה גם את חטיבת ארטילריית השדה ה-17. רגימנט הרגלים ה-5 הוקצה ב-27 ביולי 1918 לדיוויזיה ה-17 ופורק ב-10 בפברואר 1919. הדיוויזיה ה-17 נועדה להיות דיוויזיית עתודה והדרכה. הדיוויזיה ה-17 לא יצאה אל מעבר לים ופורקה בינואר 1919 במחנה ביורגארד, לואיזיאנה.<ref name="Beamish566">Beamish, 2005, p. 566.</ref>

== מלחמת העולם השנייה ==
בשנים 1943–1944 הוחלט על 'הקמה מחדש' של דיוויזיית הרגלים ה-17 כהונאה צבאית. הדיוויזיה תוארה כשהיא הגיעה לאנגליה ביוני 1944, שם היא עברה לשליטת הקורפוס ה-37, הארמייה ה-14, בתחילה הייתה הדיוויזיה ממוקמת סביב ברמינגהאם, סטפורדשייר לפני שעברה להטפילד פברל באסקס במהלך יולי 1944. הדיוויזיה תוארה כאחת מדיוויזיות התקיפה בנחיתות בפה דה קאלה, שם הייתה אמורה לנחות משמאל לדיוויזיה ה-59 ואחריה הייתה דיוויזיית השריון ה-25 של הקורפוס ה-33.<ref name="Hesketh">Hesketh. 1999. p. 418.</ref>

בעקבות Fortitude South II היא תוארה כעוברת לאזור סביב ברייטון - ברג'ס היל במהלך אוגוסט 1944, שם היא הוצבה באופן רעיוני תחת פיקודו של הקורפוס ה-33. באוקטובר 1944 עברה הדיוויזיה לדרום ויילס שם הוכרז כי היא פורקה כדי לספק תחליפים ליחידות אחרות.

בנוסף ליחידות התמיכה האוגדתיות הרגילות, דיוויזיית הרגלים ה-17 הורכבה באופן רעיוני מ:
* רגימנט הרגלים ה-293
* רגימנט הרגלים ה-336
* רגימנט הרגלים ה-375

== הערות שוליים ==

17
17
קטגוריה:דיוויזיות בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הונאה צבאית במלחמת העולם השנייה
אפולו פאוור

אפולו פאוור בע"מ (באנגלית: Apollo Power) היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בייצור יריעות סולאריות גמישות, לשם ייצור חשמל מאנרגיה סולארית.

==היסטוריה==
חברת אפולו פאוור התאגדה בישראל באוקטובר 1993, כחברה פרטית בשם "אינוונטק חברה להשקעות בע"מ". באוגוסט 1998 נרשמו ניירות הערך של החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בדצמבר 2009 שונה שם החברה ל"אינוונטק סנטראל מלונות בע"מ", בספטמבר 2015 שונה שם החברה ל"אור סיטי החזקות בע"מ", ובאוקטובר 2017 שונה שם החברה לשמה הנוכחי - אפולו פאוור בע"מ.

פעילותה של החברה מתבצעת באמצעות החברה הבת סולארפיינט בע"מ, הנמצאת בבעלותה ובשליטתה המלאה מאז אוקטובר 2017. סולארפיינט נוסדה במאי 2014 על ידי עודד רוזנברג (מנכ"ל אפולו פאוור וסולארפיינט) וערן מימון (CTO). באמצעות החברה הבת עוסקת החברה בייצור של יריעות סולאריות גמישות וקלות משקל, שאותן ניתן להניח על כל משטח לשם יצירת חשמל באנרגיה סולארית באמצעות תאים פוטו-וולטאיים. מפעל הייצור של החברה שוכן ביקנעם עילית.

החברה פונה לשוקי יעד אחדים:
* שוק הסולאר הצף, על גבי מאגרי מים, כגון אגם או בריכה.
* שוק הרכב, לשם קבלת אנרגיה סולארית לרכב מגג הרכב.
* השוק הביטחוני, לשילוב ברחפנים, כטב"מים, מתקני תקשורת ועוד.
* שוק מנותקי הרשת, מתקנים שאינם מחוברים לרשת החשמל.
* שוק המבנים בהם קיימת מגבלה לשימוש בפאנלים קשיחים,
* השוק האגרו-סולארי: מתקני אנרגיה סולארית בשטחים חקלאיים.
לחברה שיתופי פעולה בתחום הרכב עם ארבע יצרניות רכב גלובליות, בהן אאודי, בתחום הביטחוני עם רפאל ובתחום הסולאר הצף עם חברת Ciel&Terre International.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://apollo-power.com/wp-content/uploads/2021/04/Annual-report-2020.pdf אפולו פאוור בע״מ - דוח תקופתי לשנת 2020], באתר אפולו פאוור
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:חברות אנרגיה סולארית מישראל
קטגוריה:יקנעם עילית: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1993
זיזף זוטר

זיזף זוטר (שם מדעי: Phyllostomus elongatus) הוא מין של עטלף ממשפחת הזיזפיים החי באמריקה הדרומית במדינות קולומביה, ונצואלה, גיאנה, סורינאם, גיאנה הצרפתית, אקוודור, פרו, בוליביה וברזיל.<ref></ref>

== מאפיינים ==
אורכו של העטלף הוא 10 עד 11 סנטימטרים ומשקלו עד 51 גרמים. העטלף בעל פרווה בצבע חום שחרחר ואוזניים גדולות.

הזיזף חי ביערות הגשם של אמריקה הדרומית וניזון בעיקר מחרקים, בעלי חוליות קטנים כמו לטאות, פרחים ופירות. הטורפים העיקריים של הזיזף הם נחשים גדולים ועופות דורסים.

הזיזף נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש עקב תפוצה גדולה ונוכחות במספר גדול של אזורים מוגנים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1810
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר
קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
תהילים ע"ז

תהילים ע"ז הוא המזמור ה־77 בספר תהילים חלק משנים עשר המזמורים המיוחסים לאסף בן ברכיהו וחלק מהתיקון הכללי.

==תוכן המזמור==
מזמור ע"ז מורכב מעשרים ואחת פסוקים ומחולק לשלושה חלקים:

===א'-ג'===
המזמור נפתח בתפילת המשורר וצעקתו לאלוהים: "קוֹלִי אֶל אֱלֹהִים וְאֶצְעָקָה קוֹלִי אֶל אֱלֹהִים וְהַאֲזִין אֵלָי" (ב'), "בְּיוֹם צָרָתִי אֲדֹנָי דָּרָשְׁתִּי יָדִי לַיְלָה נִגְּרָה וְלֹא תָפוּג מֵאֲנָה הִנָּחֵם נַפְשִׁי" (ג').

===ד'-י'===
בחלקו השני של המזמור מזכיר המשורר איך בעבר אלוהים היה עמו: "אֶזְכְּרָה אֱלֹהִים וְאֶהֱמָיָה אָשִׂיחָה וְתִתְעַטֵּף רוּחִי סֶלָה" (ד'), "אֶזְכְּרָה נְגִינָתִי בַּלָּיְלָה עִם לְבָבִי אָשִׂיחָה וַיְחַפֵּשׂ רוּחִי" (ז'), לעומת עכשיו שאלוהים זונח את המשורר: "הַלְעוֹלָמִים יִזְנַח אֲדֹנָי וְלֹא יֹסִיף לִרְצוֹת עוֹד" (ח'), "הֶאָפֵס לָנֶצַח חַסְדּוֹ גָּמַר אֹמֶר לְדֹר וָדֹר" (ט').

חלקו השני של המזמור מסתיים בתהיית המשורר האם שכח אלוהים את מידות החנינה והרחמים: "הֲשָׁכַח חַנּוֹת אֵל אִם קָפַץ בְּאַף רַחֲמָיו" (י).

===י"א-כ"א===
בחלקו האחרון של המזמור עובר המשורר לתפילה לאלוהים בה הוא מבקש ממנו שישוב לעשות את הפלאים שעשה בעבר: "וָאֹמַר חַלּוֹתִי הִיא שְׁנוֹת יְמִין עֶלְיוֹן" (י"א), "אֶזְכּוֹר מַעַלְלֵי יָהּ כִּי אֶזְכְּרָה מִקֶּדֶם פִּלְאֶךָ" (י"ב).

המזמור נחתם בתיאור המשורר כמה אירועים חשובים בתולדות עם ישראל שכמוהם הוא מבקש מאלוהים שיחזרו:

יציאת מצרים: "גָּאַלְתָּ בִּזְרוֹעַ עַמֶּךָ בְּנֵי יַעֲקֹב וְיוֹסֵף" (ט"ז),

קריעת ים סוף: "רָאוּךָ מַּיִם אֱלֹהִים רָאוּךָ מַּיִם יָחִילוּ אַף יִרְגְּזוּ תְהֹמוֹת" (י"ז),

הנהגת ישראל על ידי משה ואַהֲרֹן: "נָחִיתָ כַצֹּאן עַמֶּךָ בְּיַד מֹשֶׁה וְאַהֲרֹן" (כ"א).

==בתפילה היהודית==
מזמור ע"ז הוא השישי מעשרת המזמורים המרכיבים את התיקון הכללי.<ref>הפרקים הם: ט"ז, ל"ב, מ"א, מ"ב, נ"ט, ע"ז, צ', ק"ה, קל"ז, ק"נ.</ref>

==בתרבות==
* [https://www.youtube.com/watch?v=REeUpnClFg0 אתה הא-ל עושה פלא], ניגון חב"ד

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

ע"ז
אוסובו

אוסובו (ברוסית: Усово) הוא כפר הנמצא במחוז משנה אודינצובסקי, במחוז מוסקבה שברוסיה. נכון ל-2010, גרים בכפר 190 איש.

באוסובו נמצאת אחוזת נובו-אוגריובו, הנחשבת למעון המגורים הרשמי ואחד מהמעונות הרשמיים של נשיא רוסיה.

אוסובו ממוקמת באזור מגורים יוקרתי רובליובקה<ref></ref>. תחנת הרכבת אוסובו ממוקמת בכפר.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.google.com/maps/place/Усово,+Московская+обл.,+Россия,+143084/@55.7295034,37.1898029,14z/data=!3m1!4b1!4m5!3m4!1s0x46b5452d6ce71861:0xf6c05633d8fd38a5!8m2!3d55.7331193!4d37.2091962?hl=en אוסובו], באתר גוגל מפות

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז מוסקבה: יישובים
ימי אור האחרונים

ימי אוּר האחרונים הוא מחזה מעיזבונו של נתן אלתרמן בעריכתה של חוקרת הספרות והעורכת, דבורה גילולה, שהתפרסם ב-1990 ועוסק בכישלונה של המדינה החילונית הראשונה.<ref></ref> 

אלתרמן נפטר ב-1970, בטרם סיים לכתוב את המחזה. באפריל 1980, דבורה גילולה הוזמנה ל'מוסדו אלתרמן' בידי הסופר והמתרגם מנחם דורמן, ועסקו בשאלה האם ניתן להוציאו לאור. לאחר חודשים של "עבודה רצופה ומאומצת", המחזה יצא לאור בידי עמית בן יהודה, אילנה קדמי, הדסה מירקין ודבורה גילולה, אשר שיפצו ושיפרו את הטקסט, והספר יצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד.<ref></ref><ref></ref>

== היסטוריה ==
דורמן נתן ליצירה ולכל הקשור בה את השם "גלגמש", כי חלק גדול של החומר המקורי עוסק בעלילות גילגמש, אך למעשה, בשלב מסוים זנח אלתרמן את עיגון היצירה בגילגמש והחליט כי גיבור המחזה יהיה המלך המחוקק אורנמו. אורנאמו, מלך אוּר, מנסה לבנות חברה חילונית, מתקדמת וצודקת. הוא מורד באלים ובכוהניהם ומתמודד עם הבעיות שנוצרו עם סילוק האלים. מפעלו נכשל ונתן אלתרמן מנסה לעמוד על סיבות כישלונה של המדינה החילונית הראשונה בהיסטוריה. הצופה (או הקורא) יבין דבר מתוך דבר, וישלים לעצמו את הנמשל. ״במידה שהדברים משל לזמננו״, כתב אלתרמן, "הרי המשל הוא גם המחשה, אפשרות לומר את הדברים מתוכם, מצד המשמעות שבהם."<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/00400_files/5855.pdf ימי אור האחרונים]: הספר באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
* 
* זיוה שמיר, [https://www.zivashamir.com/post/%D7%95%D7%91%D7%95%D7%A5-%D7%95%D7%A1%D7%97%D7%A3-%D7%99%D7%A2%D7%9C%D7%95-%D7%9E%D7%AA%D7%94%D7%95%D7%9D-%D7%95%D7%9E%D7%97%D7%95-%D7%96%D7%9B%D7%A8%D7%9A ובוץ וסחף יעלו מתהום ומחו זכרך- עיון במחזה האחרון – "ימי אוּר האחרונים"], אתר [https://www.zivashamir.com מב"ע], ספטמבר 2022

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יצירות נתן אלתרמן
קטגוריה:מחזות בעברית
קטגוריה:מחזות משנות ה-1990
קטגוריה:יצירות בלתי גמורות
אישטוואן שומלו

אישטוואן שומלו (במקור סונטאג, בהונגרית: Somló István; סולנוק, 8 במאי 1902<ref></ref> – בודפשט, 5 באפריל 1971) היה שחקן יהודי-הונגרי, במאי תיאטרון ובמאי רדיו, זוכה פרס קושוט, (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל) מנהל תיאטרון, זוכה פרס האמן המצטיין ופרס האמן הדגול.

== ביוגרפיה ==
אישטוואן סונטאג נולד בסולנוק במשפחה יהודית, כבנם של יעקב/יֶנֶה סונטאג/שומלו מזכיר פיננסי ושל שרולטה ברגר. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע בשנת 1923 וחתם ב"תיאטרון רנסאנס" (Renaissance Színház). הוא היה חבר בתיאטרון מרכז העיר של ארתור בארדוש בין 1924 לבין 1926 וב-1926 הפך לחבר בתיאטרון הקומדיה של בודפשט. מ-1928 עד 1931 היה עיתונאי ב"עיתון השחקנים" (Színészújság) ובנפסבה. בשנת 1939 נשא את מרתה, בתם של אוסקר פליישמן ושל מרגיט קראוס.<ref></ref> במהלך מלחמת העולם השנייה, נאסר עליו להופיע על הבמה בשל מוצאו היהודי. הוא וגם אשתו שרדו את השואה. הבימוי הראשון שלו לאחר המלחמה היה המחזה בשפל (ברוסית: На дне) מחזה בארבע מערכות, פרי עטו של מקסים גורקי. זהו המחזה הידוע ביותר של גורקי והוא פתח את תיאטרון הקומדיה החדש של בודפשט ב-1 במאי 1945. בין השנים 1948–1949 היה מנהל תיאטרון הקומדיה של בודפשט בשותפות עם קלארי טולנאי ועם דיולה בנקה. בשנים 1949 עד 1951 היה שוב חבר ב"תיאטרון מרכז העיר", ובין 1951 עד 1959 היה חבר בתיאטרון הלאומי של בודפשט. בין 1959 לבין 1962 היה שוב מנהל תיאטרון הקומדיה. הוא פרש בשנת 1962. תפקידו הקולנועי הראשון היה בסרט "וילה זו למכירה" מ-1935, ותפקידו הקולנועי האחרון היה בסרט "השחר מפציע" (Virrad) משנת 1960. הוא כיכב במשחקי רדיו וגם ביים ברדיו. שמו קשור לבימוי מחזה הרדיו הראשון בהונגריה ב-1925 - של Paul Lefèvre-Geraldy : לאהוב .

== תפקידי תיאטרון ==

== בימוי ==
* גורקי: בשפל

== סרטים ==
בשפת המקור:
<div class="mw-content-ltr">

</div>
בתרגום:

== ספריו ==
* שחקנים, תפקידים (1957)
* שחקנים ובמאים (1965)
* גיל וקריירה (1968)

== פרסים ==
* פרס האמן המצטיין (1956)
* פרס קושוט (1957)
* פרס האמן הדגול (1962)

== לקריאה נוספת ==
* Magyar színházművészeti lexikon (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה. 1994. [http://mek.oszk.hu/02100/02139/html/sz23/243.html אישטוואן שומלו] 
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. [https://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC13280/13974.htm אישטוואן שומלו]
* [https://web.archive.org/web/20100109180454/http://www.pestiszinhaz.hu/write/vig/index.php?tare=somi תיאטרון הקומדיה של בודפשט]

== קישורים חיצוניים ==

* [http://magyar.film.hu/hmdb/szemelyek/243766/somlo-istvan.html HMDB]
* [https://port.hu/adatlap/szemely/somlo-istvan/person-243766 אישטוואן שומלו] ב-PORT.hu

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:מפיקי תיאטרון
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים הונגרים
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע
קטגוריה:יהודים זוכי פרס קושוט
קטגוריה:הונגרים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:סולנוק: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1902
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1971
חולי אהבה

חולי אהבה (באנגלית: The Big Sick) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2017 בבימויו של מייקל שוולטר אשר מבוסס על תסריט שנכתב על ידי בני הזוג אמילי גורדון וקומייל ננג'יאני. בסרט מככבים ננג'יאני, זואי קאזאן, הולי האנטר, ריי רומנו, אדיל אקטר ואנופם קר. עלילת הסרט מבוססת באופן רופף על הרומן האמיתי בין נאנג'יאני לגורדון, ועוקב אחר זוג ממוצא אתני שונה שנאלץ להתגבר על הבדלי התרבות לאחר שמצבה הבריאותי של אמילי מחמיר.

הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-20 בינואר 2017. הסרט יצא לאקרנים ב-14 ביולי 2017. הסרט הוגדר על ידי מכון הסרטים האמריקאי כאחד מ-10 הסרטים המובילים של שנת 2017 והוא היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. הסרט אשר הופק בתקציב של 5 מיליון דולר גרף 56 מיליון דולרים ברחבי העולם, והפך לאחד הסרטים העצמאיים המרוויחים ביותר של שנת 2017.

== צוות השחקנים הראשי ==
* קומייל ננג'יאני – משחק גרסה בדיונית של עצמו, קומיקאי וסטנדאפיסט בתחילת דרכו
* זואי קאזאן – בתפקיד אמילי גרדנר, חברתו של קומייל. גרסה בדיונית של אשתו האמיתית של קומייל אמילי גורדון
* הולי האנטר – בתפקיד בת' גרדנר, אמה של אמילי
* ריי רומנו – בתפקיד טרי גרדנר, אביה של אמילי
* אנופם קר – בתפקיד עזמט ננג'יאני, אביו של קומייל
* זנוביה שרוף – בתפקיד שרמין ננג'יאני, אמו של קומייל
* אדיל אקטר – בתפקיד נאביד ננג'יאני, אחיו של קומייל
* מאטי קרדרופל - בתפקיד סטו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2017
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קלבה קוקה

קלבדיה ואדימובנה ויסוקובה (ברוסית: Клавдия Вадимовна Высокова; נולדה ב-23 ביולי 1996), הידועה בשם הבמה קלבה קוקה (Клава Кока), היא זמרת-יוצרת ויוטיוברית רוסייה.

== ראשית חייה ==
ויסוקובה נולדה ביקטרינבורג, רוסיה ב-23 ביולי 1996.<ref name="Black-Star.ru"></ref><ref name="Cамые запоминающиеся моменты 2018 года: поющие блогеры"></ref> כשהייתה נערה, היא עברה עם משפחתה לגור במוסקבה.<ref name="forbes" /> לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון, נרשמה ויסוקובה לאקדמיה הרוסית הנשיאותית לכלכלה וניהול ציבורי כדי ללמוד שירות וניהול ציבורי.<ref name="forbes"></ref>

ב-2012, היא התמודדה בתחרות השירה "Ya-artist".<ref></ref><ref></ref>

== קריירה ==
ב-17 במרץ 2015, ויסוקובה הוציאה את אלבום האולפן הראשון שלה, "Kusto". מאוחר יותר באותה שנה, היא השתתפה בתחרות המוזיקה "Glavnaya Stsena".<ref name="forbes" />

ב-2015, ויסוקובה התמודדה בתחרות המוזיקלית "Molodaya krov", שבה היא זכתה, והיא הוחתמה בחברת התקליטים הרוסית Black Star.<ref name="forbes" />

ב-2017, היא השיקה את ערוץ היוטיוב שלה, שם החלה לבצע קאברים לשירים זרים שתורגמו לרוסית.<ref name="forbes" />

ב-2018, היא הופיעה בתוכנית המסע "Oryol i Reshka".<ref name="forbes" />

ב-22 בספטמבר 2019, היא הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, "Neprilichno o lichnom".<ref></ref>

ב-2021, ויסוקובה נכללה כאחת מ-30 הרוסים המבטיחים ביותר מתחת לגיל 30 על ידי פורבס רוסיה.<ref></ref>

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 2015: Kusto
* 2019: Neprilichno o lichnom

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יוטיוברים רוסים
קטגוריה:זמרי פופ רוסים
קטגוריה:אמנים רוסים הידועים בשם במה
קטגוריה:ילידות 1996
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1996
קורמורן מגלני

קורמורן מגלני המכונה גם קורמורן סלעים (שם מדעי: Leucocarbo magellanicus) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי בקצה הדרומי של אמריקה הדרומית בין ואלדיביה שבצ'ילה, דרך כף הורן, ארץ האש שבארגנטינה וצפונה לדרום צ'ובוט. בחורף הקורמורנים נודדים צפונה עד לסנטיאגו דה צ'ילה במערב ולאורוגוואי במזרח. הרבייה מבוצעת לרוב סביב איי פוקלנד.

קורמורן זה השתייך לסוג קורמורן עד 2014, אז הוחלט לשייכו לסוג קורמורן כחול-עין. עם זאת מספר חוקרים ב-2021 מסווגים אותו כבן לסוג יחידי - Notocarbo.

==תיאור==
קורמורן זה מגיע לאורך 65 עד 70 ס"מ והוא בעל נוצות שחורות-לבנות עם עיניים ופנים אדומים, מקור דק שחור, כנפיים, זנב וגב שחורים ובטן לבנה. הרגליים ורודות ומקרוב נראות גם נוצות ירוקות-כהות עד סגולות לאורך הראש והצוואר, כשציצות מזדקרות צצות לזכרים בעונת הרבייה. עם זאת אין כמעט הבדלים בין הזכרים והנקבות, אפילו ביחס לקורמורנים. עם זאת הזכרים גדולים יותר ב-5 עד 10%.

הקורמורן חי לאורך סלעים וחופים באזורים הקרים והממוזגים של דרום אמריקה הדרומית בין חופי האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט וצולל במים בקרבת החוף. הוא ניזון מחסילונים ומלהקות דגים, כמו של הדג Patagonotothen ממשפחת הנוטוטיניים. הקורמורן לרוב צד בגפו אך לעיתים משתתפים מספר קורמורנים ואף עופות ים אחרים יחדיו.

במושבות הרבייה המתבצעות על צוקים הנקבה מטילה 2 עד 5 ביצים, לרוב 3 ביצים. המושבות נותנות הגנה יחסית מטורפים. 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:קורמורניים
קטגוריה:ארגנטינה: עופות
מארק וישניצר

מארק וישניצר () היה חוקר היסטוריה יהודית.

== ביוגרפיה ==
כרך של אחד מספריו "Die Juden in der Welt"
מארק וישניצר נולד ברובנו, האימפריה הרוסית (כיום באוקריאינה). אביו, לב וישניצר, היה קצין בצבא האוסטרו-הונגרי. בתחילה חשב לפנות ללימודי רבנות, אך לבסוף עבר לווינה ולמד באוניברסיטת וינה (שני סמסטרים) ובאוניברסיטת ברלין, וקיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1906. וישניצר שימש כעורך מדור ההיסטוריה של יברייסקיה אנציקלופדיה בשפה הרוסית בשנים 1908 עד 1913.

בזמן מלחמת העולם הראשונה, שירת וישניצר ב. אחרי המלחמה עבר הזוג רחל ומארק ללונדון אחרי שלא התראו כשש שנים. ובשנת 1921, היגרו לברלין.
בברלין כיהן בתור המזכיר הכללי של חברת עזרה של יהודי גרמניה. ב-1922 יסד יחד עם אשתו את רימון שהיה כתב העת האמנותי הראשון בעברית. וישניצר היה חבר ההנהלה (יחד עם אליהו פאינסון ואלכסנדר קוגן). בנוסף ערך פרקים באנציקלופדיה יודאיקה בגרמנית שיצאה לאור בברלין.
היהודים הרוסים בברלין קראו בעברית, אך דיברו ביניהם גם רוסית ויידיש, ולכן בני הזוג וישניצר החליטו להוציא לאור כתב עת תאום ל'רימון'- 'מילגרוים', ביידיש. כתבי העת עסקו באמנות וביהדות.

לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, משפחת וישניצר עברה ב-1938 לפריז ולאחר מכן לניו יורק בתחילת שנות ה-40. הוא היה עמית מחקר של הג'וינט בפריז. בשנים 1941 עד 1949, היה עמית מחקר של הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה. החל משנת 1948, היה חוקר בישיבה יוניברסיטי כפרופסור להיסטוריה של עם ישראל בבית הספר לתארים מתקדמים.

==משפחתו==
וישניצר נשא לאישה את היסטוריונית האמנות רחל וישניצר ב-1912. את רחל הכיר במשרדי "יברייסקיה אנציקלופדיה" כמה חושים לפני כן. לזוג נולד לאונרד ג'יימס ב-1924.

אחותו שרה התחתנה עם ההיסטוריון נתן מיכאל גלבר.

== ספרים ==
<div class="mw-content-ltr">
* Die Universität Göttingen und die Entwicklung der liberalen Ideen in Russland im ersten Viertel des 19. Jahrhunderts, Berlin: Ebering, 1907
* Die jüdische Zunftverfassung in Polen un Litauen im 17. une 18. Jahrhundert, Stuttgart: W. Kohlhammer, 1927
* Die Juden in der Welt: Gegenwart und Geschichte des Judentums in allen Ländern, Berlin: Reiss, 1935
* To dwell in safety: the story of Jewish migration since 1800, Philadelphia: Jewish Publication Society of America, 1949
* Visas to freedom: the history of HIAS, Cleveland: World Pub. Co., 1956
</div>

==לקריאה נוספת==
* בן-ציון דינור, מ. וישניצר ז"ל, ציון, חוברת א', ב', 1955

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1955
קטגוריה:חוקרי יהדות
קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי
קורמורן הודי

קורמורן הודי (שם מדעי: Phalacrocorax fuscicollis) הוא מין של קורמורן בינוני בגודלו החי לאורך תת-היבשת ההודית ומזרחה עד לתאילנד וקמבודיה. לעיתים הוא מבלבל עם המין קורמורן ג'אווה (Microcarbo niger), אף שהוא גדול יותר, בעל עיניים כחולות ומקור קצר יותר בעל קצה מתעקל.
== מאפיינים ==
הקורמורן מגיע לאורך ממוצע של 63 ס"מ ולמשקל ממוצע של 790 גרם. שני הזוויגים דומים ללא דו-צורתיות זוויגית. הוא בעל נוצות שחורות עם גרון בצבע ירוק-זית, גב בצבע חום-ברונזה ורגליים שחורות. המקור קצר וצהוב כהה בעל עיקול בולט והעיניים כחולות. 

מין קורמורן זה מצוי לרוב לאורך גדות מים מתוקים כמו גדות נהר וביצות לחות ברחבי הודו וסביבותיה אף שהוא מצוי גם בשפכי נהרות ובין מנגרובים ובהם הוא צד דגים במים הרדודים. הוא מקנן על העצים ועונת הרבייה תלויה ביותר בגשמים, כשהנקבות מטילות בין 3 ל-5 ביצים ירוקות-כחלחלות. הקורמורנים מקננים במושבות פזורות יחד עם קורמורנים אחרים, חסידות ושאר עופות מים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1826
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס פרנסיס סטפנס
קטגוריה:קורמורניים
קטגוריה:הודו: עופות