OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ישראל בן אמיתי

ישראל בן אמיתי (22 בנובמבר 1922 - 18 במרץ 2011) היה קצין תותחנים ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמנכ"ל הראשון של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 1995 זכה באות יקיר באר שבע.

== ביוגרפיה ==
בן אמיתי (במקור הנדין) נולד ב-22 בנובמבר 1922 בפתח תקווה, הצטרף לאצ"ל ב-1942 בעקבות אחיו מרדכי ציפורי, השתתף בפעולות רבות באזור המרכז ומילא בו תפקידי פיקוד. ב-1944 הוגלה על ידי שלטונות המנדט לסודאן, קניה ואריתריאה, הוא שהה בגלות 4 שנים, במהלכן היה ממתכנני מבצעי הבריחה ממחנות המעצר, והשתתף בבריחה הגדולה ב-1946 דרך מנהרה, עד שנתפס.

ב-1948 התגייס לצה"ל, עבר קורס קציני מרגמות ושירת במלחמת העצמאות כמפקד מחלקה בגזרת ירושלים ובמבצע חורב, ב-1949 מונה למפקד גדוד מרגמות כבדות בחטיבת שריון. ב-1952 עבר לחיל התותחנים ומונה למפקד גדוד 334, גדוד מרגמות כבדות בחטיבת גולני. ב-1956 מונה למפקד תותחנים פיקודי בפיקוד הצפון ופיקד על סדרת קרבות נגד הסורים כולל פעולת התגמול בתאופיק. ב-1960 מונה לסגן קצין תותחנים ראשי.

ב-1961 מונה לקצין תותחנים ראשי ושירת בתפקיד זה עד לאחר מלחמת ששת הימים. הוא פעל לבניית מערך תותחנים מתנייע ולקליטת תותח מתנייע 155 מ"מ שהורכב בישראל מהוביצר צרפתי 155 מ"מ מודל 50 על תובת טנק M4 שרמן. השתחרר משירות הקבע ב-1968. במלחמת יום הכיפורים שירת במילואים כמפקד התותחנים של מרחב שלמה.

לאחר שחרורו מונה למנהל הראשון של המכון להשכלה בנגב (לימים אוניברסיטת בן-גוריון בנגב) ונכנס לתפקידו במרץ 1969.

== חיים אישיים והשכלה ==
היה בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה מטעם בית הספר הגבוה למשפט וכלכלה.

נישא ליהודית מוזר, חברת האצ"ל ולזוג נולדו ארבעה ילדים. בינואר 1981 בנם הבכור, , שהיה סגן מפקד טייסת F16, נהרג בתאונת אימונים במהלך טיסת אימון לקראת הפצצת הכור הגרעיני בעיראק.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20181010152434/http://www.beithatothan.org.il/node/552 ישראל בן אמיתי] באתר בית התותחן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קציני תותחנים ראשיים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:מנכ"לי אוניברסיטאות בישראל
קטגוריה:גולי אפריקה
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גולני
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:יקירי באר שבע
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי תותחנים פיקוד הצפון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת העצמאות
99 Luftballons

99 Luftballons (תרגום חופשי: 99 בלונים פורחים) הוא שיר מחאה של להקת הפופ רוק הגרמנית "ננה".

== הפקה ==
בשנת 1982 השתתף הגיטריסט של להקת ננה, קרלוס קרגס, בהופעה של להקת הרולינג סטונז במערב גרמניה. במהלך ההופעה הבחין בבלונים ששוחררו וכאשר התרחקו מאוד, הם החלו להידמות בעיניו למטוס או לחללית, והוא תהה מה יקרה אם הם יגיעו בצורה זאת לגבול עם מזרח ברלין. השיר שכתב מספר על שני ילדים קטנים שקונים שקית בלונים בחנות צעצועים בברלין בתקופת המלחמה הקרה. הילדים משחררים את הבלונים לאוויר, אולם במהלך מעופם הצבא טועה בזיהוי הבלונים ומניח שהם כלי נשק, ולבסוף האירוע מוביל למלחמה גרעינית בין שתי המעצמות. בסוף המלחמה אחד הילדים נותר בעיר החרבה ומבחין בבלון אדום אחד.

את השיר הלחין קלידן הלהקה, אֻוֵה פאהרקרוג-פטרסן. השיר זכה להצלחה גדולה ולגרסה אנגלית בשם "Red Balloons 99" (בתרגום לעברית: "99 בלונים אדומים"), וכן לגרסאות ותרגומים לשפות אחרות. השיר זכה לתקליט פלטינה בארצות הברית.

הצלחתם של השיר ושל הזמרת ננה מחוץ לגרמניה בכלל, ובארצות הברית בפרט, מיוחסת לידוענית הגרמנית כריסטיאנה פלשרינו, מושא הרומן האוטוביוגרפי "אני, כריסטיאנה פ." וסרט הקולנוע המבוסס על הספר. באחד מביקוריה של פלשרינו בלוס אנג'לס זמן קצר אחרי יציאת הסרט שם, היא התארחה בתוכנית הרדיו של די ג'יי רודני בינגנהיימר יחד עם הזמרת בת ארצה נינה האגן , והביאה איתה סרט עם הקלטת השיר. כאשר נשאלה על ידי מאזינים מה סוג המוזיקה האהוב עליה, פלשרינו מסרה את ההקלטה לבינגנהיימר שהשמיע אותה. הלחן שבה את לב קהל חובבי מוזיקת הרוק, ותחנות רדיו אמריקאיות נוספות השמיעו את השיר שוב ושוב בעקבותיו של בינגנהיימר. כל זאת, ללא מסע פרסום וללא תמיכת חברת התקליטים של ננה, CBS.

בישראל שודר השיר ברדיו בשתי גרסאות, בגרמנית ובאנגלית. שם השיר באנגלית היה "99 בלונים אדומים" (). תחנות הרדיו של רשות השידור (כגון רשת ג') שידרו את השיר בגרסתו האנגלית בלבד, בעוד גלי צה"ל וקול השלום השמיעו את השיר גם בגרסתו הגרמנית.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1983
קטגוריה:שירים בגרמנית
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:המלחמה הקרה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:שירים על הצבא
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
קטגוריה:שירים על מלחמה גרעינית ונשק
קטגוריה:שירים על תעופה
קטגוריה:שירי גל חדש
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של אוריקון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
שלום עירון

שלום עירון (21 ביולי 1919 - 7 במרץ 2010) היה קצין תותחנים ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה.

== חייו ==
עירון נולד בשם פרדי בלום באיצקן שברומניה, גדל בצ'רנוביץ ובבוקרשט, בה החל לימודי הארכיטקטורה. גויס על ידי המוסד לעלייה ב' לסייע בהעפלת יהודים מרומניה לארץ ישראל דרך נמל קונסטנצה בספינת המעפילים טייגר היל. עם ההגעה לחופי ישראל הצליח לחמוק מהמשטרה הבריטית ולהיטמע בקהל המקומי. 

שירת בסוללת תותחי החוף בבת גלים, התנדב לבריגדה היהודית ושירת בגדוד התותחנים 200, עמו לחם בקרבות באיטליה. למד בטכניון ארכיטקטורה בשנים 1946 עד 1948.

במלחמת העצמאות שירת כמפקד סוללת תותחי 75 ליטראות בחטיבת הנגב. היה סמג"ד ומפקד גדוד 402, מפקד תותחנים פיקודי פיקוד הצפון בשנים 1950 עד 1952. ב-1952 מונה לקצין תותחנים ראשי. במבצע שומרון - פעולת התגמול בקרב על משטרת קלקיליה באוקטובר 1956, טס כקצין תצפית בפייפר וכיוון את קצין הסיוע הארטילרי שלמה גל. פיקד על החיל במהלך מלחמת סיני. 

למד ב"בית הספר הגבוה למלחמה בפריז" (École supérieure de guerre) ובשנים 1958 עד 1960 שירת כעוזר ראש אג"ם במטה הכללי. במקביל השלים את לימודי ההנדסה בטכניון בפקולטה לאלקטרוניקה. 

לאחר שחרורו מונה למנכ"ל הראשון של חברת "ורד", חברת בת של מקורות שעסקה בעבודות פיתוח ברחבי העולם. ב-1965 מונה לנספח כלכלי בשגרירות ישראל בפריז, ב-1967 מונה למנהל החברה הממשלתית אנריס לתכנון והקמת תעשיות ברחבי העולם וב-1968 מונה לראש אגף התפעול בכור תעשיות, לאחר מכן עסק בחקלאות.

בשנים 1977 - 1978 כיהן כיועץ מיוחד לשר התעשייה, המסחר והתיירות יגאל הורוביץ בנשוא פיתוח הקשרים הכלכליים עם איראן.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20181010152429/http://www.beithatothan.org.il/node/548 שלום עירון] באתר בית התותחן. 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קציני תותחנים ראשיים
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי תותחנים פיקוד הצפון
קטגוריה:קציני צה"ל בוגרי בית הספר הגבוה למלחמה בפריז
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חטיבת הנגב במלחמת העצמאות
זיקוק דודי

דודי זיקוק
זיקוק דודי היא השיטה העתיקה ביותר לזיקוק אלכוהול והיא מאוד נפוצה גם היום, מכיוון שבשיטות זיקוק מודרניות, לדוגמה זיקוק רציף, נאבדים הטעמים והארומות של חומר הגלם ממנו התסיסו את האלכוהול כמו גם האנזימים האחראים על תהליך היישון.

==מבנה הדוד==
אביק המשמש לזיקוק
גוף הדוד דומה לצורת האביק, בתחתית גוף חימום ומעליו חלל גדול דמוי סיר העשוי נחושת ובו נוזל התסיסה. בחלקו העליון יש צוואר המתעקל ואוסף את אדי הזיקוק, בשלב זה הצוואר מקורר מבחוץ ואדי האלכוהול מתעבים ונאגרים בכלי שני.

==תהליך הזיקוק הדודי==
מכיוון שטמפרטורת הרתיחה של אתנול היא 78.3 מעלות צלזיוס וטמפרטורת הרתיחה של המים היא 100 מעלות צלזיוס עקרון הזיקוק הדודי עובד על עקרון החימום, אורכו של תהליך זה משתנה בהתאם לגודל דוד הזיקוק ולעוצמת האנרגיה הנדרשת לחימומו. התהליך עובד בצורה הבאה: מכניסים את נוזל ההתססה לגוף הדוד, מחממים את הדוד ל-78.3 מעלות צלזיוס, הכוהל מתאדה ועולה לאורך הצוואר, שם הוא מתעקל יחד איתו ומגיע לחלק שאותו עוטף הצינור עם המים הקרים, שם אדי הכוהל מתקררים ומתעבים משם הם נשפכים לכלי הקיבול. בבריטניה כלי הקיבול הנקרא "ספיריט סייב". בכלי זה הוא מתחלק לשלושה חלקים ע"פ זמן הזיקוק בצורה הבאה:

ראש הזיקוק- החלק הזה מכיל את החומרים המתאדים ראשונים, ביניהם מתנול ואצטון הידועים כרעילים. על כן ראש הזיקוק לא משמש למוצרי שתייה.

לב הזיקוק- החלק הזה שקוף ושמנוני ומכיל בזיקוק הראשון כ- 30% כוהל בעיקר מסוג אתנול. חלק זה הוא החלק היחיד בזיקוק שמשמש להכנת משקה.

זנב הזיקוק- החלק הזה מכיל שמנים ואחוזים נמוכים של כוהל ועל כן גם הוא אינו משמש במוצר הסופי.

לאחר הזיקוק הראשון ניתן לעשות זיקוק שני (בדיוק באותה הצורה רק כשמכניסים לדוד את התזקיק ולא את נוזל ההתססה) על מנת להעלות את אחוזי הכוהל מ-30% ל-70%. לאחר מכן ניתן לבצע זיקוק שלישי על מנת להעלות את אחוזי הכוהל בתמיסה עד ל-95%, אך לא ניתן לעבור את אחוז זה בזיקוק דודי.

==יתרונות וחסרונותיו של הזיקוק הדודי==
===יתרונות===
הזיקוק הדודי שומר על טעמו המקורי של הפרי או הירק אותו התסיסו על מנת לייצר את האלכוהול.

בייצור משקאות מסוימים ניתן לתלות רשת בתוך הדוד מעט מתחת לצוואר ועליה מניחים תבלינים כדי שכאשר הכוהל יתאדה הוא יִסְפַּח את טעמם של התבלינים, לדוגמה ליקר התפוזים "גרנד מרינייר" עובר זיקוק דודי שכזה (ולכן צורת הבקבוק היא של דוד).

===חסרונות===
זיקוק דודי אינו יעיל כמו הזיקוק הרציף, ובדר"כ נדרש להגיע לאחוז כוהל של 60% ועל כן נדרש זיקוק דודי כפול.
בזיקוק דודי הרבה מאוד חומר נזרק, היחס בין החומר שהוכנס לדוד לחומר היוצא מהדוד הוא 1:12, דבר שהופך את התוצר ליקר.

==משקאות העשויים רק בזיקוק דודי==
קוניאק

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הנדסה כימית
pt:Alambique
עיונים

גיליון 28 של כתב העת
עיונים - כתב עת רב-תחומי לחקר ישראל, שעד שנת 2017 נקרא עיונים בתקומת ישראל, הוא כתב עת מדעי רב-תחומי, המתפרסם מאז 1991 על ידי הוצאת הספרים של מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כתב העת פועל באמצעות ביקורת עמיתים ומשמש במה אקדמית מרכזית ומוקד למחקרים ופולמוסים בתחום של לימודי מדינת ישראל והיסטוריה של הציונות.

כתב העת יוצא לאור בשתי סדרות: 
* הראשונה היא מאסף חצי-שנתי של מאמרי מחקר המתמקדים בחברה היהודית המודרנית, בחברה הישראלית ובמדינת ישראל. המאמרים בגיליונות אלה עוסקים במגוון רחב של תחומים, כגון היסטוריה, סוציולוגיה, פילוסופיה, מדע המדינה, כלכלה, תרבות, גאוגרפיה, אמנות, מגדר ועוד. 
* הסדרה השנייה היא נושאית; כל אחד מהגיליונות של סדרה זו מוקדש לנושא אקטואלי משמעותי, בתוך תחומי העניין של כתב העת. מגמתה של הסדרה הנושאית היא להעלות לדיון נושאים מרכזיים בחברה הישראלית תוך העמקת השיח הציבורי ויצירת במה לשיח אקדמי עמוק. 

את כתב העת ייסד העורך ד"ר פנחס גינוסר. כיום עורכים אותו פרופ' עופר שיף ופרו' אבי בראלי, אורנה מילר משמשת כעורכת המשנה. חברי המערכת הם: אבנר בן-עמוס, אבי בראלי, דני גוטוויין, מנחם הופנונג, נסים ליאון, קובי פלד, פולה קבלו, קימי קפלן, אילנה רוזן שלום רצבי ועופר שיף. החל משנת 2010 כתב העת נגיש באינטרנט.

==כותרים שיצאו לאור כחלק מסדרת הנושא==
*ישראל 1977-1967: המשכיות ומפנה, 2017 (עורכים עופר שיף ואביבה חלמיש)
*גָלויות ישראליות: מולדות וגלות בשיח הישראלי, 2015 (עורך עופר שיף)
*מולדות בגולה: תפיסות של שייכות וזרות בתפוצה היהודית, 2015 (עורך עופר שיף)
*מוזיקה בישראל, 2014 (עורכים מיכאל וולפה, גדעון כ"ץ וטוביה פרילינג)
*מעבר להלכה: מיפוי מחדש של מסורת, חילוניות ותרבות העידן החדש בישראל, 2014 (עורכים יעקב ידגר, גדעון כ"ץ ושלום רצבי)
*מגדר בישראל, כרכים א' ו-ב', 2011 (עורכים מרגלית שילה וגדעון כ"ץ)
*מסביב לנקודה: מחקרים חדשים על מ"י ברדיצ'בסקי, י"ח ברנר וא"ד גורדון, 2008 (עורכים אבנר הולצמן, גדעון כ"ץ ושלום רצבי)
*חברה וכלכלה בישראל: מבט היסטורי ועכשווי, כרכים א' ו-ב', 2005 (עורכים אבי בראלי, דני גוטוויין וטוביה פרילינג)
*איש בסער: מחקרים ומסות על זאב ז'בוטינסקי, 2004 (עורכים אבי בראלי ופנחס גינוסר)
*כלכלה וחברה בימי המנדט, 2003 (עורכים אבי בראלי ונחום קרלינסקי)
*ציונות: פולמוס בן זמננו, 1996 (עורכים פנחס גינוסר ואבי בראלי)

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://in.bgu.ac.il/bgi/iyunim/Pages/default.aspx עיונים - כתב עת רב-תחומי לחקר ישראל]
**[http://in.bgu.ac.il/bgi/iyunim/Pages/topic_series.aspx גיליונות סדרת 'נושא']
**[http://in.bgu.ac.il/bgi/iyunim/Pages/issues.aspx גיליונות המאסף] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: כתבי עת
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
קטגוריה:כתבי עת במדעי החברה
דורון קדמיאל

דורון קדמיאל (נולד ב-1949) הוא קצין צה"ל במילואים, בתפקידו האחרון שירת כקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף.

== ביוגרפיה ==
קדמיאל התגייס לצה"ל בנובמבר 1967 ועשה את מרבית שירותו בחיל התותחנים. לאחר קורס משנים טכניים הוצב בגדוד איכון, שירת כתותחן בגדוד 402 וסיים קורס קצינים ב-1969. שירת בגדוד 334 כקצין סיור, קצין עמדה, מפקד סוללה וקצין מבצעים. במלחמת יום הכיפורים שירת כסגן מפקד גדוד מרגמות 120 מ"מ בחזית המצרית. בשנים 1974-1975 שירת כסגן מפקד גדוד 402, ואחר כך שירת כקצין אג"ם באגד ארטילרי 215. לאחר לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה מונה ב-1977 למפקד גדוד 402 ובהמשך שירת כקצין אג"ם במפקדת חיל התותחנים. 

ב-1982 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד אגד 209, עמו נלחם במבצע שלום הגליל כחלק מאוגדה 252. ב-1983 מונה למפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום. יצא ללימודים במכללה לפיקוד של צבא ארצות הברית בפורט לוונוורת', ב-1986 מונה לראש מחלקת ארגון באגף התכנון וב-1989 מונה לקצין תותחנים ראשי, תפקיד בו שירת עד 1993. 

לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל עיריית קריית גת, וכמנכ"ל המועצה לישראל יפה. ב-2004 מונה למנכ"ל תאגיד המיחזור אל"ה.

היה חבר בתנועת שח"ר בראשות יוסי ביילין ובמרצ והוא מראשי יוזמת ז'נבה. דובר מועדון האופנועים הישראלי.

באפריל 2012 יצא מישראל למסע סביב העולם על אופנוע והשלים את המסע לאחר 13 חודשים לאורך 75,000 ק"מ בנתיב שחצה את יבשות אסיה, צפון, מרכז ודרום אמריקה ואירופה. בכך הפך לישראלי הראשון שיצא על אופנוע אישי הרשום בישראל והשלים הקפה מלאה סביב העולם.

בבחירות המקומיות שנערכו ב-2018 שובץ במקום השני ברשימה מקומית למועצת פרדס חנה-כרכור.

מאז 2018, מכהן דורון קדמיאל כיו"ר עמותת 'עיניים בדרכים'/'נשק וסע'/'سلم وتوكلص' עמותה שמטרתה לקדם את הבטיחות בדרכים בככל אך בדגש על סביבת מוסדות חינוך.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20181010152454/http://www.beithatothan.org.il/node/562 דורון קדמיאל] באתר בית התותחן. 
* [https://doronsvoyage.wordpress.com/ אתר] המסע סביב העולם.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:קציני תותחנים ראשיים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:פעילי מרצ
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 209
קטגוריה:מנכ"לי רשויות מקומיות
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור: אישים
קטגוריה:מפקדי תותחנים פיקוד הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת לבנון הראשונה
ביף בורגיניון

250px
ביף בורגיניון או בף בורגיניון (בצרפתית: Bœuf bourguignon) הוא תבשיל מהמטבח הצרפתי המכיל בשר בקר שבושל ביין אדום (לרוב יין מאזור בורגון שבצרפת), ציר בקר, שום, בצל ובוקה גארני (זר תבלינים). לעיתים התבשיל כולל גם בצלי פנינה, בשר חזיר ופטריות.

==היסטוריה==
מאכל זה הוא דוגמה למאכל איכרים פשוט שבמהלך השנים הפך למאכל של המטבח העילי הצרפתי. מקורו של המאכל בניסיון לעשות שימוש בבשר מאיכות נמוכה על ידי ריכוכו בבישול ארוך ביין. לימים הפך תבשיל זה לאחד מסמליו של המטבח העילי הצרפתי, בעיקר בעקבות מתכון של השף אוגוסט אסקופייה.

==ראו גם==
*ביף סטרוגנוף
*קוק או ואן

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20111108135749/http://www.foodis.co.il/recipes.asp?sec=1&featid=4085 מתכון באתר אכול ו-Chataux]
* [http://www.mako.co.il/food-recipes/recipes_column-meat/Recipe-31f59eb9506a821006.htm מתכון] של גיל חובב באתר Mako
* 

קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מאכלי בשר
מזכרת

דוכן מזכרות ב[[לונדון]]
מזכרת היא חפץ הנרכש או ניתן כמתנה לשם סימול הזכרונות המקושרים אליו. המונח "מזכרות" מקושר לרוב למוצרים הנמכרים בחנויות מתנות ומזכרות לתיירים, אך מזכרת יכולה להיות כל חפץ העשוי לשמש מושא אספנות, שאדם מביא עמו בשובו מטיול, מסע או אירוע. לחפץ עצמו עשוי להיות ערך אישי של סימול חוויה מהעבר המעוררת זיכרון רצוי מסוים.

==מאפייני מזכרות==
מזכרות תיירים ממדינות שונות; מלמעלה ב[[כיוון השעון: בניין האמפייר סטייט בניו יורק, המגדל הנטוי בפיזה, משמר ארמון המלוכה בלונדון, מגדל אייפל בפריז]]
מזכרות הנמכרות לתיירים כוללות לרוב מידע על המיקום (שם המקום, מפה) או דימויים ויזואליים אופייניים כגון מבנים, נופים, אתרי תיירות, פריטי פולקלור ואמנות מקומיים וכדומה. 

מכירת מזכרות משרתת את הכלכלה המקומית באופן ישיר וכן עשויה לתרום לתיירות חוזרת או נוספת למדינה, בדומה לפרסום מ"פה לאוזן".
 
מזכרות מעוצבות לרוב באופן שמתאים לאספנות. עיצובים נפוצים הם גלויות, מיניאטורות של מונומנטים, תמונות ותבליטים שבחלקם האחורי [https://www.myspot-p.com/ מגנט] המיועדים להצמדה למקרר, כלים כגון ספלים, כפיות, מאפרות, אצבעונים, פעמונים, מחזיקי מפתחות, כלי כתיבה. גם אביזרי אופנה ולבוש משמשים כמזכרות כאשר מודפסים עליהם דימויים אופייניים. בעיקר משמשים למטרה זו חולצות טי, כובעים, סינרי מטבח וצעיפים.
 
מזכרות מאירועים מוגדרות כ"ממורביליה". ביניהן כלולות מזכרות מאירועים היסטוריים (פיסות בטון מחומת ברלין נאספו עם הפלתה, תרמילי פגזים שימשו כאגרטלים בבתים ישראלים רבים לאחר מלחמת ששת הימים) ומאירועי ספורט, תרבות ובידור (כרטיס כניסה, תוכניה, סיכות בגד, פוסטרים).

במדינות רבות מקובל לתת מזכרות לאורחי אירועים משפחתיים כגון חתונה, בר מצווה, ברית מילה וכדומה. המזכרות כוללות הן עיצובים הדומים לעיצובי מזכרות תיירים (מיניאטורות, מגנטים, סימניות) והן צילומים מהאירוע, ממוסגרים או בהדפסה על מגנט. באירועים בעלי הקשר דתי או מסורתי יש לעיתים מזכרות אופייניות כגון מחזיק מפתחות עם ספרון תהילים או תורה, חמסה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* Tracey Benson, [https://eprints.qut.edu.au/16204/1/Tracey_Benson_Thesis.pdf Museum of the personal: the souvenir and nostalgia] - עבודת מאסטר, Queensland University of Technolgy, מרץ 2001 

קטגוריה:תיירות
קטגוריה:אספנות
אצבע הקסם

אצבע הקסם הוא ספר לילדים שנכתב על ידי רואלד דאל ואויר על ידי קוונטין בלייק. הספר יצא לאור בשנת 1966 והוא כולל שני סיפורים - "אצבע הקסם", על ילדה קטנה בעלת כוחות קסם, ו"אצ בצ" - סיפור על אהבה וצבים.

== עלילה ==

ילדה בת שמונה שאת שמה אנו לא לומדים גרה ליד משפחת גרג, משפחה שאוהבת מאוד לצוד. מכיוון שמעשיהם הם לא לרוחה של הילדה, היא מפנה לעברם את אצבע הקסם שלה והופכת אותם לאווזי בר בעלי תודעה אנושית. כאווזי בר המשפחה מבלה לילה סוער בקן, ועל ביתם משתלטים אווזים ענקיים שרוצים לירות במשפחה ולאכול אותם. לאחר ויכוח בינם לבין המשפחה אב המשפחה, מר גרג, נשבע לא לצוד יותר לעולם וכך הקסם פג.

למחרת בבוקר הילדה בת השמונה מגיעה לבית המשפחה לבקרם, ורואה את הילדים מאכילים ציפורים ומגלה ממר גרג שהמשפחתה שינתה את שמה ל"משפחת ציפור". מר גרג מספר לה את כל מה שקרה למשפחה כאווזים, כשברקע נשמעים קולות ירי. הילדה בת השמונה מגלה שהקולות מגיעים ממשפחה אחרת באזור שיצאה לצוד, והיא רצה לכיוונם עם אצבע הקסם שלה זקורה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ybook.co.il/htmls/page_5758.aspx?c0=20611&bsp=13400&bss7206=13405,13405,13405 הפרק הראשון בספר], באתר ידיעות ספרים
* 

קטגוריה:ספרי רואלד דאל
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
המוזיאון הלאומי של אתיופיה

בניין המנהלה של המוזיאון
דגם של השלד "לוסי" כפי שהוא מוצג במוזיאון הלאומי ל[[אנתרופולוגיה ולהיסטוריה במקסיקו סיטי]]
המוזיאון הלאומי של אתיופיה הוא מוזיאון השוכן בשדרות המלך ג'ורג' השישי באדיס אבבה, בירת אתיופיה, ונחשב לאחד המוזיאונים החשובים באפריקה. המוזיאון מציג מוצגים פרהיסטוריים, ארכאולוגים והיסטוריים, כמו גם יצירות אמנות מקומית. 
== היסטוריה ==
המוזיאון נוסד בשנת 1944 והאוסף שלו התגבש במהלך המאה ה-20, בעיקר על בסיס ממצאים מצפון המדינה ומאריתראה, אשר התגלו רובם בידי ארכאולוגים צרפתים. המוצג המפורסם ביותר של המוזיאון הוא דגם של "לוסי", שלד מאובן של הומיניד שגילו בערך 3.2 מיליון שנים ושייך למין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס. השלד שגובהו כמטר ומשקלו מוערך בכ-30 ק"ג, התגלה ב-24 בנובמבר 1974 באתר ארכאולוגי הנמצא בעמק נהר האוואש התחתון שבמשולש עפר באתיופיה. השלד שמור במעבדת המוזיאון, ודגם שלו נמצא בתצוגה הפתוחה לציבור. 

קומת הקרקע של המבנה מתמקדת במוצגים מתקופת ממלכת אקסום ולפניה, ומתקופות השושלת הסולומונית והשושלת הגונדרית. בין המוצגים מוצרי מלאכת יד, פסלים וכלים שונים, וכן אביזרי מלכות שונים, בהם כס עץ ענק ששימש את קיסר אתיופיה היילה סלאסי. הקומה הראשונה מציגה אמנות אתיופית מהמאה ה-14 ואילך, ובקומה השנייה מוצגים יצירות אמנות חילונית, וכלים שונים דוגמת כלי נשק, תכשיטים, ביגוד וכלי נגינה, המראים את רבגוניות היצירה של הקבוצות האתניות השונות במדינה. 

פעילות המוזיאון מחולקת לשלוש חטיבות - שימור, תיעוד ותצוגה ומחקר. עוד אחראי המוזיאון גם על הענקת היתרים ליצוא ממצאים היסטוריים ותרבותים והמדינה. 

==ראו גם==
* לוסי (שלד)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אדיס אבבה: מוזיאונים
אתיופיה
קוק או ון

מרכיבי התבשיל, קודם לבישולם.
קוק או ון (בצרפתית: Coq au vin - מילולית: תרנגול ביין) הוא נזיד העשוי בשר עוף שבושל ביין, פטריות ושום. המאכל מבושל לרוב עם יין מאזור בורגון, והעוף, לרוב, הוא עוף מאזור ברס. זהו אחד המאכלים המסמלים את המטבח הצרפתי 

המאכל נאכל בצרפת מקדמת דנא, וייתכן שמדובר במתכון שמקורו מתקופת בכיבוש גאליה על ידי צבאות האימפריה הרומית. האזכור הידוע הראשון של המתכון בספר בישול משנת 1864.

אף ששמו של המתכון מתייחס לתרנגול, ניתן להשתמש גם בתרנגולת המבושל זמן ממושך ביין אדום, בשר חזיר, פטריות, בצל, שום ולעיתים גם ברנדי. התבשיל מתובל במלח, פלפל שחור, ובוקה גרני הכולל: טימין, פטרוזיליה ועלה דפנה. לעיתים מוסיפים לרוטב, לקראת סוף הבישול, דם של בקר.

אופן הכנת המתכון דומה לאופן הכנתו של הביף בורגיניון (העשוי בשר בקר במקום בשר עוף).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מאכלי עוף
קטגוריה:נזיד
אברהם ריבלין

הרב אברהם יהושע ריבלין (נולד בשנת 1946) רב ואיש מחשבה ישראלי, כיהן כמשגיח הרוחני בישיבת כרם ביבנה. מלמד בישיבה קטנה מורשה.

== קורות חייו ==
נולד וגדל בירושלים לרחל והלל ריבלין. בצעירותו למד בישיבת כרם ביבנה במסגרת מסלול ההסדר ולאחר מכן בכולל. נסמך לרבנות על ידי הרבנים הראשיים לישראל, הרב שלמה גורן והרב עובדיה יוסף, וכן על ידי ראש ישיבת כרם ביבנה, הרב חיים יעקב גולדוויכט. סיים את המכון להכשרת מורים שליד הישיבה. בתקופת לימודיו בכולל שימש כרב לתלמידי חו"ל בישיבה.

בשנת 1971 (תשל"א) יצא עם משפחתו לשליחות חינוכית ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. שם שימש כר"מ בישיבה קולג' ורב למניין הצעירים בקהילת גלנהזל. כעבור ארבע שנים שב לישיבת כרם ביבנה, ומונה למשגיח הרוחני של הישיבה.

השפעתו של הרב ריבלין ניכרת בישיבת כרם ביבנה. הוא מוסר שיחות שבועיות בפרשת השבוע, וכן שיחות מוסר וחיזוק כלליות במשך השנה. 

כמו כן, הרב ריבלין מעביר שיעורים קבועים בתנ"ך בישיבה קטנה מורשה, בישיבת ירושלים לצעירים, בישיבת תורת החיים, הגבוהה והקטנה, ובישיבת הכותל.

== שיטתו ==
בשיחותיו הרב ריבלין מחזק את חשיבות המוסר והדרך ארץ כרכיב קריטי לבניין אישיותו של בן תורה. בשיעורי התנ"ך שלו הוא מערב את השומעים ומדגים כיצד פירושי חז"ל נבעו ישירות מתוך קריאה עמוקה ומדוקדקת של הטקסט והבנה מספקת של הדמויות המעורבות. הוא אומר שיש לדקדק בכל מילה מהתנ"ך ושהתנ"ך לא כותב מילים סתם כשאר ספרי הקריאה, הוא מרבה להשתמש בדימוי 'תנ"ך זה לא חסמב"ה'.

שיעוריו של הרב ריבלין מלווים בתנועות ידיים ובהצגות חזותיות, פעמים רבות הרב ריבלין קורא את פסוקי התנ"ך בשגיאות לשוניות כדי להבהיר לשומעים את השאלות העולות מהפסוקים.

הרב ריבלין מרבה להדגיש שכאשר יש פרשיה חדשה (פתוחה או סתומה), פירושה הוא שתיקה ובקריאת התנ"ך יש לקרוא את השתיקה הזו, הוא מדגיש את העניין בפרט כאשר זו פסקה באמצע פסוק.

== מספריו ==
* הסתרים באסתר - עיונים במגילת אסתר ובזיקה שבין פורים, ארץ ישראל ועמלק. 
* יונה: נבואה ותוכחה - על ספר יונה.
* עיוני הפטרה - עיונים בהפטרות, שני כרכים.
* עיוני פרשה - עיונים על סדר פרשת השבוע, חמישה כרכים.
* רות דוד ומשיח - על מגילת רות.
* עיוני מקרא - שני ספרי שאלות ותשובות בתנ"ך.
* עיוני מועדים - כרך ראשון: שיחות לראש השנה ויום הכיפורים, תשרי ה'תשע"ח, כרך שני: שיחות לחג הסוכות, לשמחת תורה ולמגילת קהלת, כרך שלישי: מאמרים להגדה של פסח, כרך רביעי: שיחות לפסח, ספירת העומר ושבועות, כרך חמישי: שיחות לחנוכה ופורים.

== משפחתו ==
מילדיו:
* הרב נתנאל - מלמד בישיבה לצעירים.
* הרב הראל - מלמד בישיבה לצעירים. לימד בתלמוד תורה מורשה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.kby.org/hebrew/torat-yavneh/Results.asp?psearch=&cat1=-9&subcat1=-9&ignoreSub=yes&file_rav=4&task=search שיעורים של הרב באתר ישיבת כרם ביבנה]
* [https://www.youtube.com/watch?v=4XnZN2aZsmU הרב אברהם ריבלין, ענווה ושותפות, ישיבת מרכז הרב, כ"ו טבת תשע"ט]
* 
* 

קטגוריה:בוגרי ישיבת כרם ביבנה
קטגוריה:משגיחים ישראלים
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
אברהם
קטגוריה:פרשני נ"ך
קטגוריה:רבני ישיבת כרם ביבנה
קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:רבני ישיבת מורשה
בראיין גאן

בראיין ג'יימס גאן (באנגלית: Bryan James Gunn; נולד ב-22 בדצמבר 1963) הוא כדורגלן ומאמן עבר סקוטי ששיחק בעמדת השוער. 

גאן שיחק בקבוצות אברדין, נוריץ' סיטי והיברניאן, וכן בנבחרת סקוטלנד. לאחר תקופה קצרה ב-2009 בה היה מאמן נוריץ' סיטי, הפך לסוכן שחקנים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:שוערי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני אברדין
קטגוריה:כדורגלני נוריץ' סיטי
קטגוריה:כדורגלני היברניאן
קטגוריה:מאמני כדורגל סקוטים
קטגוריה:מאמני נוריץ' סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סקוטלנד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1963
ג'ואי לורן אדמס

ג'ואי לורן אדמס (באנגלית: Joey Lauren Adams; נולדה ב-9 בינואר 1968) היא שחקנית קולנוע ובמאית אמריקאית שהשתתפה בלמעלה מ-30 סרטים. השתתפה בכמה מסרטי קווין סמית', בפרט עכברי הקניון ולרדוף אחרי איימי - עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.

==ביוגרפיה==
אדמס נולדה בעיר נורת' ליטל רוק שבארקנסו.
גדלה לצד שני אחים, אחד מהם היה שקוע בתרדמת בעקבות תאונת דרכים.
החליטה להפוך לשחקנית לאחר שנת לימודים באוסטרליה במסגרת חילופי סטודנטים ועברה להוליווד בגיל 20.

הופעת הבכורה שלה הייתה בשנת 1977, בתפקיד שולי בסרט "מגרש השדים 2: הכופר" - סרט המשך של מגרש השדים.

ב-1991 התארחה בפרק ה-100 של "נשואים פלוס" ובשנים הבאות התארחה בסדרות טלוויזיה נוספות.

ב-1993 הופיעה בתפקידי משנה בקומדיות "תופסים ראש" ו"טריפ נעורים".
שנתיים לאחר מכן הופיעה בסרטו של קווין סמית' "עכברי הקניון", סמית' ואדאמס פיתחו מערכת יחסים מחוץ לסט הצילומים שנמשכה כשנתיים. מערכת היחסים שפיתחה עם סמית' נתנה לו השראה לסרטו "לרדוף אחרי איימי" בו כיכבה אדמס לצידם של בן אפלק וג'ייסון לי בתור אמנית קומיקס ביסקסואלית אליסה ג'ונס.
הופעה זו זיכתה את אדמס בפרסי המבקרים ובמועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בקומדיה או סרט מוזיקלי.

ב-1999 שיחקה בשובר הקופות הראשון שלה, הקומדיה "ביג דדי" בתור לילה חברתו של סוני קאופקס (אדם סנדלר).

ב-2006 שיחקה אדמס את אדי חברתה של ברוק מאיירס (ג'ניפר אניסטון) בקומדיה "הצד שלו, הצד שלה". באותה שנה יצא סרט הבכורה שלה כבמאית - "השכם בבוקר".

== פילמוגרפיה ==

=== טלוויזיה ===

* Still the King (2017-2016)

== במאית ==

* השכם בבוקר - 2006 - גם תסריט

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:במאיות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1968
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
קטגוריה:זוכות פרס דורותי ארזנר לבימוי
דיסקוגרפיה

דיסקוגרפיה (מאנגלית: Discography) הוא מונח מתחום המוזיקה, המתייחס למחקר וקיטלוג פרטי הקלטות הרלוונטיות לאמן או לסוגה מוזיקלית מסוימת. השם מורכב משילוב בין המינוחים דיסק וגרפיה. דיסק הוא כינוי מקובל לתקליט וגרפיה הוא מונח המתייחס לרישום נתונים.

==תוכני הדיסקוגרפיה==
המידע הכלול בדיסקוגרפיה משתנה בהתאם לסוגה והיקפה, אך מכיל בדרך כלל את שמות האמנים המבצעים, תאריכי ביצוע ההקלטות, משך כל רצועה, שם הרצועה המוקלטת, תאריכי הפקתה והפצתה, נתוני מכירות ובסוגות הרלוונטיות גם מיקום הרצועה במצעדי הפזמונים. הדיסקוגרפיה עשויה לכלול גם חלוקה גאוגרפית בהתייחס לנתוני מכירות ומצעדים ביבשות ובמדינות ספציפיות. הדיסקוגרפיות הוסיפו על המידע שהיה מודפס על עטיפות התקליטים השונים וכללו גם מידע על אולפני ההקלטות וכתובותיהם, כלי הנגינה השונים, פירוט מקיף על הנגנים ובסוגות הרלוונטיות גם על זמרי הליווי.

==היסטוריה==
ארכיון תקליטי ויניל]]
דיסקוגרפיות חלקיות נוצרו לראשונה בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20. חברות תקליטים ובמיוחד קטנות, לא הקפידו על קטלוג התקליטים שהפיצו ועל רישום תאריכי ההפקה וההפצה וכך נולד הצורך בשימור המידע ותיעודו. האזכור הראשון למילה דיסקוגרפיה הופיע ב-1932 במילון אוקספורד. ב-1934 היה שארל דלונאי, מבקר מוזיקה צרפתי לראשון שפרסם דיסקוגרפיה מקיפה ושנה מאוחר יותר פורסמה הדיסקוגרפיה הראשונה בבריטניה שנקראה "Rhythm on Record". המונח הפך לנפוץ מאמצע שנות ה-30 על ידי אספני תקליטי ג'אז בארצות הברית, אשר חקרו ופרסמו מאות דיסקוגרפיות של תקליטי הסוגה, האמנים הרלוונטיים וחברות התקליטים.

ב-1957 פורסמה בארצות הברית דיסקוגרפיה בשם "המדריך השלם להקלטות ג'אז ובלוז", שנחשבה למקיפה והמקצועית שנוצרה וכללה מיון לפי מספר רב של מפתחות ומידע נרחב נוסף לגבי היצירות. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 הוחל בעריכת דיסקוגרפיות מקיפות לסוגות מוזיקליות נוספות כגון מוזיקה קלאסית, רוק אנד רול ובהמשך מוזיקה אתנית. במהלך שנות ה-70 החלו לפרסם דיסקוגרפיות גם בכתבי עת שעסקו במוזיקה. הכניסה לעידן המחשב ככלל והאינטרנט בפרט, הרחיבה מאוד את יכולות יצירת מסדי נתונים ואת אפשרויות אחסונם והפצתם. כמו כן נוצרה אינטראקציה מקוונת ומהירה בין יוצרי מסדי נתונים שונים בעולם. כך נוצר מאגר דיסקוגרפיות ממוחשב שחלקו שיתופי ונגיש לגולשים באינטרנט וכן גדלה בצורת משמעותית כמות המידע בתחום ורמתו המקצועית.

== קישורים חיצוניים ==

* אטקינס, ג'רי, [http://www.jazzdiscography.com/Essays/obsess.htm הדיסקוגרפים: כפייתיות מופלאה], IAJRC Journal, חורף 1989–1990

==הערות שוליים==

*
בוקה גרני

בּוּקֵה גַרְנִי או בּוּקֵה גַארְנִי (מצרפתית: bouquet garni - "זר עיטורים") היא שיטת תיבול במטבח הצרפתי המשמשת לתיבול צירים, תבשילים, רטבים ומרקים. השיטה כוללת איגוד מספר עשבי תיבול לזר הקשור בחוט או ארוז בשקית בד. שיטה זו מאפשרת למצות את טעמו של הזר לנוזל הבישול אך גם להוציא אותו בסוף הבישול.

זר התיבול עשוי לכלול כל צירוף של העשבים הבאים: פטרוזיליה, טימין, עלה דפנה, ריחן, עירית, רוזמרין, לענה, תמכה ומרווה, וייתכן שיכלול גם עשבים נוספים.

לעיתים הזר כולל גם ירקות כגון: כרישה, גזר, סלרי, בצל ושורש פטרוזיליה, תערובת הנקראת מירפואה.

בין המאכלים הידועים מהמטבח הצרפתי העושים שימוש בזר זה הם ביף בורגיניון, פוט-או-פה ובויאבז. שיטת הבוקה גרני משמשת גם במטבחים אחרים, למשל המטבח האיטלקי, המטבח היווני ואף המטבח הווייטנאמי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101230005006/http://www.teamim.co.il/Default.aspx?TabId=4358 בוקה גרני מהו, באתר טעמים]
* 

קטגוריה:תערובת תבלינים
קטגוריה:המטבח הצרפתי
טבע דומם

"טבע דומם עם קופידון" ([[1895) מאת פול סזאן.]]
סטודיו תיכון רוטברג
"טבע דומם" (באנגלית: Still life) הוא סוגה באמנות פלאסטית (בעיקר בציור), העושה שימוש בתיאור אובייקטים שונים – טבעיים או מעשי ידי אדם – כגון צמחים ופרחים, פירות, פריטי מזון, כלי בית וכדומה. סוגה זו מעניקה לאמן אפשרויות מגוונות בסידור האובייקטים, תוך התייחסות למבנה הקומפוזיציה, לסמליות ולאלגוריה דתית או ארס פואטית. במהלך המאה ה-20 החלה להופיע סוגה זו במדיות אחרות כגון צילום, וידאו ארט ובמדיה נוספות אחרות.



==ראו גם==
* ואניטאס
* טבע דומם הולנדי

==לקריאה נוספת==
*אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול, כרך 1, עמ' 68–75, הוצאת כתר, 1997.
* אליק מישורי, טבע דומם: מייצוג של חפצים לחפצים של ממש, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ח, 2008.
<div style="direction: ltr;">
* Bryson, Norman, Looking at the Overlooked: Four Essays on Still Life Painting, Reaktion Books; Illustrated edition, 2017. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טבע דומם
אגם יאנקיווה

יאנקיווה (Llanquihue; בשפת המפוצ'ה: "המקום ששקע") הוא אגם במחוז לוס לאגוס שבדרום צ'ילה. האגם נוצר כתוצאה מהמסת קרחונים קדומים. שטחו 860 קמ"ר, והוא האגם השני בגודלו במדינה, אחרי אגם חנרל קאררה. עומקו המדויק אינו ידוע, אך הוא ככל הנראה עולה על 350 מטרים.

ממזרח לאגם מתנשא הר הגעש אוסורנו ומדרום לו הר הגעש קלבוקו. משני ההרים זורמים נחלים קטנים אל האגם, המשמעותי שבהם פסקאדו ("דג"), שאורכו 18 ק"מ. הוא עצמו מתנקז לנהר מאויין, שנשפך לאוקיינוס השקט במפרץ קורונאדוס. אורכו של נהר זה 85 ק"מ.

רוב היישובים שלגדות האגם מצויים בצדו המערבי. פוארטו ואראס, שבקצה הדרום-מערבי היא העיירה הגדולה ביותר (כ-32 אלף תושבים ב-2002), וצפונית לה שוכנות יאנקיווה, פרוטיאר ופוארטו אוקטאי. בצדו המזרחי הכפר הקטן אנסנדה. כל היישובים מתפרנסים מתיירות, ובפוארטו ואראס אף פועל קזינו. חלק מהיישובים נוסדו במהלך המאה ה-19 בידי מהגרים גרמנים, ובחלקם התיישבו מהגרים גרמנים לאחר היווסדם. לנוכחות הגרמנית הייתה השפעה על האדריכלות המקומית ואף על המטבח המקומי.

==האגדה על ליקאראיין==
לבני הוויליצ'ה הייתה אגדה על מקורו של האגם. האגדה מספרת על נערה יפת תואר בשם ליקאראיין (Licarayén) ועל טוקי אמיץ בשם קיטְראלפּי. השניים תכננו להינשא, אלא שהשד פֶּריפּייָאן, שהיה כלוא בהר הגעש אוסורנו, קינא באהבתם, והחליט לשים לה קץ. הוא גרם להר הגעש לפלוט אש, עשן וגופרית, ולהבות כיסו את קו הרקיע. בני הוויליצ'ה התכנסו כדי להחליט מה לעשות כדי להרגיע את השד הזועם. רופא אליל ישיש, שאיש לא הכיר, גרס שיש להקריב את הבתולה היפה ביותר בקרב, ולהניח את לבה בראש הר פיצ'י חואן, כשעליו מקל קינמון. אז, תבוא ציפור שתאכל את הלב, ותשליך את מקל הקינמון ללוע הר הגעש, ותרגיע אותו. ראש השבט קבע כי בתו, ליקאראיין, היא היא היפה שבבתולות, ואותה יש להקריב. הוא סיפר לה בדמעות על החלטתו, אך ליקאראיין שמחה על כך שתוכל להציל את בני שבטה. הייתה לה רק בקשה אחת - שלא יהרוג אותה באמצעות הגרזן או החנית שלו.

למחרת, הובאה ליקאראיין אל היער, והונחה על מצע של פרחים. לאחר שעצמה את עיניה, נשק קיטראלפי למצחה ועקר את לבה. הוא הביא אותו לראש השבט, ואחד הילדים העלה אותו לראש ההר. מיד לאחר שהניח על הלב את מקל הקינמון, הופיע בשמיים קונדור. הקונדור בלע את הלב, ועף לעבר הר הגעש. הוא חג מסביב ללוע שלוש פעמים, ואז הפיל את מקל הקינמון לתוכו. באותו הרגע נעץ קיטראלפי חנית בלבו, כדי שיוכל להתאחד עם אהובתו. שלג החל לרדת, והמשיך לרדת במשך ימים רבים, עד שהכניע את הלהבות. השלג שנמס גלש במורדות ההרים, ויצר את האגם. הפרחים ששימשו כמצע לליקאראיין בזמן מותה הכו שורשים, והפכו לגן פורח.

==קישורים חיצוניים==

* 

<gallery>
קובץ:VolcanOsorno-LagoLlanquihue.jpg|האגם והר אוסורנו מעליו
קובץ:Puerto Varas, Chile (10986508514).jpg|פוארטו ואראס
קובץ:Teatro del Lago Frutillar.JPG|Teatro del Lago ("תיאטרון האגם") בפרוטיאר
</gallery>

יאנקיווה
קטגוריה:לוס לאגוס
ח'ליל רבאח

ח'ליל רבאח (בערבית: خليل رباح; נולד ב-1961 בירושלים) הוא אמן רב-תחומי פלסטיני.

בוגר תואר ראשון באדריכלות ואמנות יפה באוניברסיטת טקסס, ארצות הברית (1991). הציג תערוכות יחד ובתערוכות קבוצתיות במגוון של במות, בהן בביאנלה לאמנות בסאו פאולו, בביאנלה של ונציה, בביאנלה של קוואנגג'ו ובביאנלה של איסטנבול.

בנובמבר 1996 הציג במוזיאון ישראל בירושלים את יצירה בצורת קיר בלבן ואפור בכותנה וצמר פלדה, ובכך היה לאמן הפלסטיני הראשון שמציג עבודה במוזיאון ישראל.

שימש כמנהל של ביאנלת ריוואק (رواق) השנייה לאמנות, ארכיטקטורה ועיצוב בשנת 2007. הוא מהמייסדים של עמותת [http://www.almamalfoundation.org אל מא'מאל] לקידום האמנות המודרנית בחברה הפלסטינית ושל עמותת ArtSchool Palestine הפועלת לקידום אמנות פלסטינית בלונדון.

רבאח לימד בבצלאל (1997 - 2000) ובאוניברסיטת ביר זית. כיום הוא גר ועובד ברמאללה.

== קישורים חיצוניים ==
*
* [http://sharjahart.org/sharjah-art-foundation/people/rabah-khalil ביוגרפיה ותמונה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנים פלסטינים
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ביר זית
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1961
הביאנלה של איסטנבול

הביאנלה של איסטנבול היא תערוכת אמנות עכשווית בינלאומית המתקיימת מדי שנתיים באיסטנבול, החל משנת 1987. הביאנלה מאורגנת על ידי הקרן של איסנטבול לתרבות ואמנות.

הביאנלה נחשבת לאחת מהתערוכות החשובות בעולם, יחד עם הביאנלה לאמנות בסאו פאולו, הביאנלה של ונציה והביאנלה של סידני.

== נושאי ואוצרי הביאנלה ==
* 1987: אמנות עכשווית בחללים מסורתיים. אוצר: ברל מדרה.
* 1989: אמנות עכשווית בחללים מסורתיים. אוצר: ברל מדרה.
* 1992: יצור הבדלים תרבותיים. אוצר: ואסיף קורטון
* 1995: Orient-ation - השתקפות האמנות בעולם פרדוקסלי. אוצר: רנה בלוק.
* 1997: על החיים, היופי, תרגום וקשיים אחרים. אוצר: רוזה מרטינז
* 1999: התשוקה והגל. אוצר: פאולו קולומבו.
* 2001: Egofugal - פוגה מהאגו עבור התעוררות הבאה. אוצר: יוקו הסגאווה.
* 2003: צדק פואטי. אוצר: דן קמרון
* 2005: איסטנבול. אוצר: ואסיף קורטון וצ'ארלס אסצ'ש.
* 2007: לא רק אפשרי, אלא הכרחי: אופטימיות בעידן של מלחמה גלובלית. אוצר: האו האנרו.
* 2009: מה משאיר את האנושות בחיים. אוצר: What, How & for Whom / WHW

== קישורים חיצוניים ==

* 

ביאנלה, איסטנבול
ביאנלה, איסטנבול
פרס הסלבלד

פרס הסלבלד (Hasselblad) הוא פרס המוענק מדי שנה לצלם. הפרס מוענק ידי קרן שהוקמה על ידי ויקטור הסלבלד, יצרן מצלמות שוודי, אשר הקים את חברת הצילום הסלבלד ואשתו ארנה.

הפרס מוענק בצורת מענק של מיליון קרונות שוודיות, תעודה ומדליית זהב. כמו כן זוכה הפרס מציג תערוכה במרכז הסלבלד במוזיאון האמנות של גטבורג.

== זוכי הפרס ==
* 1980: לנרט נילסון
* 1981: אנסל אדמס
* 1982: אנרי קרטייה ברסון
* 1984: מנואל אלוורס בראבו
* 1985: אירווינג פן
* 1986: ארנסט האס
* 1987: הירושי האמאיה
* 1988: אדוארד בודה
* 1989: סבסטיאו סלגאדו
* 1990: ויליאם קליין
* 1991: ריצ'רד אבדון
* 1992: ג'וזף קודלקה
* 1993: סון ג'ונסון
* 1994: סוזן מיסלאס
* 1995: רוברט האוזר
* 1996: רוברט פרנק
* 1997: כריסטר שטרוהולם
* 1998: ויליאם אגלסטון
* 1999: סינדי שרמן
* 2000: בוריס מיכאלוב
* 2001: הירוש סוגימוטו
* 2002: ג'ף וול
* 2003: מאילק סידבה
* 2004: ברנט והילה בכר
* 2005: לי פרידלנדר
* 2006: דייוויד גולדבלט
* 2007: נאן גולדין
* 2008: גרסיאלה איטורבייד
* 2009: רוברט אדמס
* 2010: סופי קאל
* 2011: ואליד ראאד
* 2012: פול גרהם
* 2013: ג'ואן פונטקוברטה (Joan Fontcuberta)
* 2014: מיאקו אישיוצ'י (Miyako Ishiuchi)
* 2015: וולפגנג טילמנס
* 2016: סטאן דאגלס (Stan Douglas)
* 2017: רינקה דייקסטרה
* 2018: אוסקר מוניוס (Oscar Muñoz)
* 2019: דיידו מורייאמה (Daidō Moriyama)
* 2020: אלפרדו יאאר (Alfredo Jaar)

== קישורים חיצוניים ==

* 

הסלבלד
*
World Press Photo

World Press Photo היא עמותה ללא מטרות רווח אשר הוקמה בשנת 1955 באמסטרדם, הולנד. העמותה מחלקת מדי שנה את פרס "World Press Photo of the Year", הנחשב לפרס היוקרתי ביותר בתחום הצילום העיתונאי.

הפרס מוענק מדי שנה בקטגוריות הבאות:
* חדשות ספורט
* חדשות כלליות
* אנשים בחדשות
* פעולה בספורט
* נושאים בספורט
* נושאים עכשוויים
* חיי היום-יום
* פורטרטים
* אמנות ובידור
* טבע

בפרס הראשי זכה עד כה ישראלי אחד, אלון רנינגר, אשר זכה בפרס בשנת 1986.

== תהליך הגשת המועמדות והשיפוט ==
על מנת להגיש מועמדות על הצלם לעבוד בעיתונות או תצלום דוקומנטרי. בכל מועמדות יש לצרף תעודת עיתונאי או מסמך דומה המאשר את הסטטוס המקצועי של הצלם. את התמונות יכולים להגיש הצלמים של התמונה עצמם, הסוכנות בה הם עובדים או העיתון בו פורסמה התמונה. לא ניתן להגיש תמונה בשם צלם אחר. על הצלמים להגיש את המועמדות לפי כללים ברורים, למשל, בעלות וזכויות יוצרים תקפות על התמונה והצמדות לקטגוריות הפרס. על התמונה להיות ברזולוציה ובגודל המקורי, בצירוף תיאור מדויק. ניתן לחתוך את התמונות, ועריכה באמצעות תוכנות מותרת רק אם היא נעשית בהתאם למוסכמות והסטנדרטים הנוכחיים באותה עת בתעשייה. 

תהליך השיפוט מתרחש על פני שישה שבועות, ומתחיל מיד אחרי המועד האחרון להגשה. לתהליך השיפוט שני שלבים עיקריים<ref></ref>: 

* שיפוט אזורי – תחילה מתקיים תהליך סינון לפי אזורים (אפריקה, אסיה, אירופה, צפון ומרכז אמריקה, דרום אמריקה, ודרום-מזרח אסיה ואוקיאניה). מספר מועמדים ראשוני נבחר בכל קטגוריה מכל אזור לעלות לשלב הבא. חבר השופטים בכל אזור מורכב מחמישה אנשי מקצוע העובדים באזור, המומחים בתחומים שונים.
* שיפוט עולמי – חבר שופטים בינלאומי בוחר 24 זוכים אזוריים, ו-4 זוכים עולמיים. חבר השופטים הבינלאומי מורכב משישה שופטים אזוריים ושופט נוסף. התמונות הזוכות נבחרות בשישה סבבי הצבעה.

את השיפוט מבצע חבר שופטים שהוא גוף עצמאי מעמותת World Press Photo. ההחלטה שלו נשענת על הידע והמומחיות של החברים עצמם. עם זאת, העמותה מספקת לשופטים קריטריונים כלליים האמורים להכווין אותם בשיפוט: איכות התמונה, סיפור, ייצוג.

באופן עקרוני, התמונות נשפטות מראש לפי קטגוריות הזכייה. בפועל, חבר השופטים נוטה להעביר תמונות מקטגוריה לקטגוריה כדי למנוע פסילה של מספר מועמדויות חזקות באותה קטגוריה<ref></ref>. 

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צילום עיתונות
קטגוריה:עיתונות
קטגוריה:עמותות
קטגוריה:ארגוני תקשורת
מאיר זוהר

מאיר (מישה) זוהר (12 באפריל 1910 - 5 ביולי 1961) היה הפרקליט הצבאי הראשי של צה"ל בשנים 1953–1961.

==ביוגרפיה==
נולד בדובנו שברוסיה,להוריו בוריס דוב וסוסיה ליכטנשטיין. לאחר לימודי התיכון נסע ללמוד משפטים באוניברסיטת ורשה ובמקביל למד במכון לחכמת ישראל בעיר והיה חבר בתנועת הסטודנטים הציוניים. את עבודת הדוקטורט סיים ב-1935. נושאה היה: "ערכו של בעל היזמה בכלכלה המדינית". לאחר לימודיו התגייס לצבא פולין ושירת כקצין בחיל התותחנים.

ב-1939 עלה לארץ ישראל עם רעייתו פולה פנינה והצטרף לארגון ההגנה. במלחמת העצמאות שירת כסרן בשירות האיכסון ואחר כך רב-סרן בחיל ההנדסה. ב-1950 הוסמך כעורך דין במדינת ישראל ועבר לשרת בפרקליטות הצבאית. היה סגן הפרקליט הצבאי הראשי בדרגת סגן-אלוף וב-1952 לסגן נשיא בית הדין הצבאי לערעורים.

במאי 1953 מונה לפרקליט צבאי ראשי. במהלך כהונתו פעל להכנת חוק השיפוט הצבאי שאושר בכנסת ב-1955. ב-1958 קודם לדרגת אלוף-משנה, ייצג את ישראל וצה"ל בקונגרס בינלאומי בתחום החוק הצבאי ודיני מלחמה. במקביל הרצה בדיני צבא בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. ב-1958 הורה לתובע הצבאי להעמיד לדין את יששכר שדמי באשמת רצח על חלקו בטבח כפר קאסם. נפטר ב-1961 לאחר מחלה קשה, בעודו בשירות. נקבר בבית הקברות הצבאי קריית שאול.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100122235959/http://www.law.idf.il/746-he/Patzar.aspx מאיר זוהר] באתר הפרקליטות הצבאית

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ורשה
קטגוריה:פרקליטים צבאיים ראשיים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:שופטי בית הדין הצבאי לערעורים
קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1961
חסיב סבאג

חסיב סבאג (בערבית: حسيب الصباغ; 1920, צפת - 12 בינואר 2010) היה איש עסקים פלסטיני.

== ביוגרפיה ==
נולד למשפחה יוונית-קתולית בצפת וסיים את לימודיו בקולג' הערבי בירושלים בשנת 1938. בשנת 1941 סיים לימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטה האמריקנית בביירות.

בשנת 1943 הקים יחד עם ארבעה שותפים בחיפה את חברת הבניה Consolidated Contractors Company (CCC). באפריל 1948 ברח מחיפה בעיצומה של מלחמת העצמאות ועבר ללבנון, שם ייסד מחדש את החברה בשנת 1950. החברה הפכה עם השנים לאחת מחברות הבניה והלוגיסטיקה והתשתיות הגדולות בעולם הערבי, אשר מעסיקה עשרות אלפי עובדים.

סבאג היה חבר במשך שנים רבות במועצה הלאומית הפלסטינית. 

במשך שנים היה פעיל למען מטרות נדבנות. בשנת 1993 הקים את המרכז להבנה מוסלמית-נוצרית (Center for Muslim-Christian Understanding) באוניברסיטת ג'ורג'טאון בארצות הברית. אחיו, עיסא, היה עיתונאי ב-BBC, ובנו הוא קארל סבאג, עיתונאי וסופר בריטי.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Hasib Sabbagh: From Palestinian refugee to citizen of the world, Mary-Jane Deeb, Mary E. King, Middle East Institute/University Press of America, 1996.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20080913003812/http://www.hasibsabbagh.com/ אתר לזכרו]
* וליד ח'אלדי, [http://www.jstor.org/stable/10.1525/jps.2010.xxxix.3.52 Remembering Hasib Sabbag], Journal of Palestine Studies

קטגוריה:אנשי עסקים פלסטינים
קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:ילידי 1920

קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2010
קארל סבאג

קארל סבאג (באנגלית: Karl Sabbagh) הוא סופר, מפיק טלוויזיה ועיתונאי בריטי ממוצא פלסטיני.

נולד בווסטרשייר שבאנגליה לאם אנגליה ולאב פלסטיני. אביו, עיסא סבאג (אחיו של איש העסקים הפלסטיני חסיב סבאג), היה נוצרי פלסטיני מצפת, אשר שימש ככתב בשירות הערבי של ה-BBC, ואימו, פמלה גריידון, הייתה אנגלית ממוצא אמריקאי ואירי.

הוא הפיק תוכניות בעבור הרשתות BBC ו-PBS, אשר עסקו בתחומים רבים ומגוונים כמו פיזיקה, רפואה, פסיכולוגיה, פילוסופיה, אנתרופולוגיה וטכנולוגיה. הוא מגיש תוכנית רדיו בנושאי מדע ב-BBC בשם Science Now.

סבאג כתב מאמרים בעבור עיתונים ומגזינים שונים, בהם: The Sunday Times, New Scientist, The Listener ו-Punch.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
*The living body (1984; with Christiaan Barnard)
*Skyscraper (1989)
*Magic or medicine (1993; with Rob Buckman)
*21st-century jet (1996)
*A rum affair (1999) (about the botanical fraud perpetrated by John William Heslop-Harrison)
*Power into art (2000)
*Dr. Riemann’s zeros (2002)
*Palestine: A personal history (2006)
*Your Case is Hopeless: Bracing Advice From the 'Boy's Own Paper' (2007)
*Remembering our childhood: how memory betrays us (2009)
*The Hair of the Dog: And Other Scientific Surprises (2009)
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20111005001249/http://edge.org/3rd_culture/bios/sabbagh.html ביוגרפיה]

קטגוריה:עיתונאים בריטים
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:עיתונאים פלסטינים
קטגוריה:סופרים פלסטינים
קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1942
אהרון מויאל (קצין)

אהרון שמואל מויאל (7 באוגוסט 1915 – 27 בספטמבר 1968<ref>[https://billiongraves.ru/grave/אהרן-מויאל/16972779 מצבת קברו של אהרן שמואל מואיל], באתר billiongraves.</ref>) היה הפרקליט הצבאי הראשי לצה"ל בשנים 1950–1952, ובהמשך מנכ"ל משרד הפנים.

==ביוגרפיה==
מויאל נולד בשנת 1915 בתל אביב. למד בגימנסיה העברית "הרצליה", ולאחר מכן נסע ללימודי משפטים באוניברסיטת לונדון. בשובו עבד כעורך דין במשרד של גיסו, עו"ד דוד גויטיין. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושירת בו כקצין במשך 4 שנים. 

ב-1948 התגייס לצה"ל, שירת כתובע ראשי בחיל האוויר וכסגן הפרקליט הראשי. השתחרר ב-1950 ועבד במשרד המשפטים. באוקטובר באותה שנה נקרא לחזור לצבא, ומונה לפרקליט הצבאי הראשי בדרגת אלוף-משנה. 

היה פעיל במפלגת הציונים הכלליים, לאחר הצטרפותה לממשלת ישראל הרביעית בדצמבר 1952, השתחרר מצה"ל ומונה למנכ"ל משרד הפנים בינואר 1953. בתפקידו כמנכ"ל משרד הפנים פעל להקמת רשויות מקומיות במגזר הערבי כחלק ממהלך לביטול הממשל הצבאי על ערביי ישראל. בהמשך היה פעיל במפלגה הליברלית העצמאית וממקימי חוג ספרדים ובני עדות המזרח במפלגה. כיהן כחבר במליאת רשות השידור בשנים 1967–1968 ופעל להגביל את התערבות הממשלה בניהולה. וחבר הוועדה לשחזור יפו העתיקה.

אחותו, אורה, נשאה לעו"ד ושופט בית המשפט העליון לשעבר, דוד גויטיין.

נפטר באופן פתאומי מהתקף לב ב-1968, בגיל 53. נקבר בבית העלמין קריית שאול.

על שמו של מויאל נקרא רחוב בשכונת צהלה בתל אביב-יפו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100122235953/http://www.law.idf.il/745-he/Patzar.aspx אהרון מויאל] באתר הפרקליטות הצבאית

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:פרקליטים צבאיים ראשיים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לי משרד הפנים
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:משפחת מויאל
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
Chicago Assyrian Dictionary

Chicago Assyrian Dictionary (בקיצור: CAD), או בשמו המלא: The Assyrian Dictionary of the Oriental Institute of the University of Chicago, הוא מילון מקיף לשפה האכדית שהוהדר במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו. העבודה על המילון נמשכה כתשעים שנה, בין השנים 1921 ו-2011. המילון, המחזיק 21 כרכים, מקיף את מגוון הדיאלקטים של השפה האכדית.

יוזם המילון היה ג'יימס הנרי ברסטד (James Henry Breasted), אשר קודם לכן ערך בברלין את המילון למצרית עתיקה. בין התורמים ליצירת המילון נתן לציין גם בנו לנדסברגר. הכרך הראשון של המילון פורסם בשנת 1956. בין השנים 1973 ל-1996 שימשה אריקה ריינר כעורכת המילון ואותה החליפה בתפקיד מרתה רות, אשר שימשה כעורכת המילון עד פרסום הכרך האחרון בשנת 2011.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://oi.uchicago.edu/research/pubs/catalog/cad/ כל כרכי המילון זמינים בפורמט PDF] (הקבצים כבדים מאוד - קובץ לכל כרך)
* [http://www.newswise.com/articles/huge-ancient-language-dictionary-finished-after-90-years Huge Ancient Language Dictionary Finished After 90 Years], הודעה לתקשורת על סיום המילון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלשנות שמית
קטגוריה:מילונים
קטגוריה:אוניברסיטת שיקגו
צבי הדר

צבי הדר (1929 – 28 ביולי 2021) היה הפרקליט הצבאי הראשי של צה"ל בשנים 1968–1973.

==ביוגרפיה==
הדר נולד בתל אביב, למד בגימנסיה העברית "הרצליה" והצטרף לארגון ההגנה בגיל 15. שירת במשטרת היישובים העבריים ובמלחמת העצמאות שירת כמפקד מחלקה בגדוד 51 של חטיבת גבעתי. ב-1952 סיים לימודי כלכלה ומשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1955 סיים לימודי מוסמך במשפטים באוניברסיטה העברית. התמחה אצל השופט שמעון אגרנט בבית המשפט העליון. בזמן הלימודים יצא לקורס מפקדי פלוגות וקיבל דרגת סרן.

ב-1956 חזר לשירות קבע בצה"ל, סיים קורס מג"דים ושירת כתובע צבאי בעזה בתקופת מלחמת סיני וכתובע בבית הדין המיוחד למניעת הסתננות. שירת כסנגור בחיל האוויר, רמ"ד הדרכה, וסנגור ראשי בפיקוד הדרום ובגייסות השריון. ב-1963 הועלה לדרגת סגן-אלוף.

ב-1966 יצא ללימודי דוקטורט במשפט בינלאומי באוניברסיטת לונדון, עבודת הדוקטורט שלו עסקה בנושאי הגנת רכוש פרטי בזמן מלחמה. עם סיום הלימודים מונה ב-1 בספטמבר 1968 לפרקליט הצבאי הראשי בדרגת אלוף-משנה. ביוני 1973 השתחרר משירות הקבע.

לאחר שחרורו היה שותף במשרד עורכי דין יחד עם בכירים נוספים מהפרקליטות הצבאית בדימוס. ב-1981 שימש סנגורו של עיזאת נאפסו, קצין מודיעין בצה"ל ממוצא צ'רקסי, שהואשם והורשע בריגול.

הדר נפטר ב-28 ביולי 2021.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100121181824/http://www.law.idf.il/752-he/Patzar.aspx צבי הדר], באתר הפרקליטות הצבאית
* [https://www.idf.il/media/34477/צבי-הדר.pdf ראיון ריאיון עם אל"ם (מיל') ד"ר צבי הדר], בעריכת סא"ל ארז חסון ורס"ן שרית שמר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרקליטים צבאיים ראשיים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:אנשי משטרת היישובים העבריים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת לונדון
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות בסביון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021