אליפות ארצות הברית (WWE)

{| class="wikitable" align="left" border="1"
|-
! colspan="2" align="center" | אליפות ארצות הברית
|-
! colspan="2" align="center" | פרטים
|-
| ארגון מפעיל || WWE
|-
| מותג || סמאקדאון 
|-
| תאריך יצירה || 1 בינואר 1975
|-
| האלוף הנוכחי || אל. איי. נייט
|-
| תאריך זכייה || 3 באוגוסט 2024
|-
| שמות קודמים ||
<small>
* אליפות ארצות הברית במשקל כבדשל NWA (Mid-Atlantic)(1975–1981)
* אליפות ארצות הברית במשקל כבדשל NWA (בלתי מעורערת)(1981–1991)
* אליפות ארצות הברית במשקל כבדשל WCW(1991–2001)
* אליפות ארצות הברית של ה-WCW(2001)
* אליפות ארצות הברית של ה-WWE(2003–היום)
</small>
|-
| עיצובים קודמים || 
|-
! colspan="2" align="center" | סטטיסטיקות
|-
| האלוף הראשון || הארלי רייס
|-
| הכי הרבה זכיות || ריק פלייר (6 זכיות)
|-
| האלוף לזמןהארוך ביותר || לקס לוגר (523 ימים)
|-
| האלוף לזמןהקצר ביותר || סטיב אוסטין (5 דקות)
|-
| האלוףהמבוגר ביותר || טרי פאנק (56 שנים, 85 ימים)
|-
| האלוףהצעיר ביותר || דייוויד פלייר (20 שנים, 121 ימים)
|-
| האלוףהכבד ביותר || ביג שואו (230 ק"ג)
|-
| האלוףהקל ביותר || קאליסטו (77 ק"ג)
|}
אליפות ארצות הברית (באנגלית: WWE United States Championship) היא אליפות היאבקות מקצועית של ארגון ה-WWE. האלוף הנוכחי הוא אל. איי. נייט.

==היסטוריה==
אליפות ארצות הברית הייתה ידועה במקור כ"אליפות ארצות הברית במשקל כבד של NWA". האליפות נוצרה בארגון MACW ב-1 בינואר 1975, על ידי ג'ים קרוקט הבן, הבעלים של ארגון ה-MACW. האלוף הראשון בתולדותיה של החגורה היה הארלי רייס. בשנת 1988, טד טרנר (הבעלים של הארגון ההיאבקות הגדול ביותר בזמנו, ה-WCW) קנה את האליפות והפך אותה לאליפות המשנית של ארגון ה-WCW. במרץ 2001 הארגון WWE רכש את הארגון WCW ובכך האליפות עברה ל-WWF ושמה שונה ל"אליפות ארצות הברית של WCW". בסדרת ההישרדות 2001, אליפות ארצות הברית התאחדה עם האליפות הבין יבשתית ואליפות ארצות הברית הושבתה זמנית. ביולי 2003, האליפות הוחזרה לפעילות והאליפות הפכה להיות כאליפות משנית בתוכנית סמאקדאון.

===שמות האליפות במשך השנים===
{| class="wikitable"
|-
! שם !! שנים
|-
| אליפות ארצות הברית במשקל כבד של NWA (גרסת Mid-Atlantic) || 1975–1981
|-
| אליפות ארצות הברית במשקל כבד של NWA (הגרסה הבלתי מעורערת) || 1981–1991
|-
| אליפות ארצות הברית במשקל כבד של WCW || 1991–2001
|-
| אליפות ארצות הברית של WCW || 2001–2003
|-
| אליפות ארצות הברית של ה-WWE || 2003–הווה
|}

===רשימת האלופים===
{| class="wikitable"
|-
! # !! מתאבק !! זכייה מספר !! תאריך הזכייה !! מספר ימים בהחזקת התואר !! מיקום !! אירוע !! הערות
|-
| 1 || הארלי רייס || 1 || 1 בינואר 1975 || 183 || טלהאסי, פלורידה || האוס שואו || זכה בתואר לאחר שניצח בטורניר על האליפות.
|-
| 2 || ג'וני ולנטיין || 1 || 3 ביולי 1975 || 93 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 4 באוקטובר 1975 || — || — || — || האליפות התפנתה לאחר שוולנטיין סיים את קריירת ההיאבקות שלו בפציעה.
|-
| 3 || טרי פאנק || 1 || 9 בנובמבר 1975 || 18 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו || זכה בתואר לאחר שניצח בטורניר על האליפות.
|-
| 4 || פול ג'ונס || 1 || 27 בנובמבר 1975 || 107 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 5 || בלאקג'ק מוליגן || 1 || 13 במרץ 1976 || 217 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 6 || פול ג'ונס || 2 || 16 באוקטובר 1976 || 43 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 7 || בלאקג'ק מוליגן || 2 || 15 בדצמבר 1976 || 11 || שרלוט, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 8 || פול ג'ונס || 3 || 9 בדצמבר 1976 || 6 || וינסטון סיילם, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 9 || בלאקג'ק מוליגן || 3 || 15 בדצמבר 1976 || 204 || ראלי, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 10 || בובו ברזיל || 1 || 7 ביולי 1977 || 22 || נורפוק, וירג'יניה || האוס שואו ||
|-
| 11 || ריק פלייר || 1 || 29 ביולי 1977 || 84 || ריצ'מונד, וירג'יניה || האוס שואו ||
|-
| 12 || ריקי סטימבוט || 1 || 21 באוקטובר 1977 || 72 || צ'ארלסטון, דרום קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 13 || בלאקג'ק מוליגן || 4 || 1 בינואר 1978 || 77 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 14 || מר היאבקות || 1 || 19 במרץ 1978 || 21 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 15 || ריק פלייר || 2 || 9 באפריל 1978 || 265 || שרלוט, צפון קרוליינה || האוס שואו ||	
|-
| 16 || ריקי סטימבוט || 2 || 30 בדצמבר 1978 || 92 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 17 || ריק פלייר || 3 || 1 באפריל 1979 || 133 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 12 באוגוסט 1979 || — || — || — || התפנתה לאחר שפלייר זכה באליפות הזוגות של NWA והיה חייב לפנותה.
|-
| 18 || ג'ימי סנוקה || 1 || 1 בספטמבר 1979 || 231 || שרלוט, צפון קרוליינה || האוס שואו || הביס את ריקי סטימבוט בגמר טורניר על התואר.
|-
| 19 || ריק פלייר || 4 || 19 באפריל 1980 || 98 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 20 || גרג ולנטיין || 1 || 26 ביולי 1980 || 121 || שרלוט, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 21 || ריק פלייר || 5 || 24 בנובמבר 1980 || 64 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 22 || רודי פייפר || 1 || 27 בינואר 1981 || 193 || ראלי, צפון קרוליינה || האוס שואו || שמה של האליפות משתנה ועובר לארגון היאבקות אחר.
|-
| 23 || וואהו מקדניאל || 1 || 8 באוגוסט 1981 || 24 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || ספטמבר 1981 || — || — || — || הו מקדניאל נפצע.
|-
| 24 || הסמל סלוטר || 1 || 4 באוקטובר 1981 || 229 || שרלוט, צפון קרוליינה || האוס שואו ||הביס את ריקי סטימבאוט בגמר הטורניר על התואר.
|-
| 25 || וואהו מקדניאל || 2 || 21 במאי 1982 || 17 || ריצ'מונד, וירג'יניה || האוס שואו ||
|-
| 26 || הסמל סלוטר || 2 || 7 ביוני 1982 || 76 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו || התואר הוענק לסלאוטר לאחר שמקדניאל נפצע.
|-
| 27 || וואהו מקדניאל || 3 || 22 באוגוסט 1982 || 74 || שרלוט, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 28 || גרג ולנטיין || 2 || 4 בנובמבר 1982 || 163 || נורפוק, וירג'יניה || האוס שואו ||
|-
| 29 || רודי פייפר || 2 || 16 באפריל 1983 || 14 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 30 || גרג ולנטיין || 3 || 30 באפריל 1983 || 228 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו || ולנטיין ניצח מפני שהשופט הורה לעצור את הקרב בגלל פציעה של רודי פייפר.
|-
| 31 || דיק סלייטר || 1 || 14 בדצמבר 1983 || 129 || שלבי, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 32 || ריקי סטימבוט || 3 || 21 באפריל 1984 || 64 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 33 || וואהו מקדניאל || 4 || 24 ביוני 1984 || 7 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || יולי 1984 || — || — || — || טולי בלנשארד תקף את הו מקדניאל באמצע הקרב
|-
| 34 || וואהו מקדניאל || 5 || 7 באוקטובר 1984 || 167 || שרלוט, צפון קרוליינה || האוס שואו || הביס את מני פרננדז בטורניר על התואר.
|-
| 35 || מגנום T.A || 1 || 23 במרץ 1985 || 120 || שרלוט, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 36 || טולי בלנשארד || 1 || 21 ביולי 1985 || 130 || שרלוט, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 37 || מגנום T.A. || 2 || 28 בנובמבר 1985 || 182 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || סטארקייד || מגנום T.A. ובלנשארד נלחמו בקרב כלוב.
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 29 במאי 1986 || — || — || — || התפנתה לאחר שמגנום T.A תקף את נשיא הארגון, בוב גייגל
|-
| 38 || ניקיטה קולוף || 1 || 17 באוגוסט 1986 || 328 || שרלוט, צפון קרוליינה || האוס שואו || קולוף הביס את הו מקדניאל בטורניר "הטוב משבעה קרבות".
|-
| 39 || לקס לוגר || 1 || 11 ביולי 1987 || 138 || גרינסבורו, צפון קרוליינה || האוס שואו ||
|-
| 40 || דאסטי רודס || 1 || 26 בנובמבר 1987 || 141 || שיקגו, אילינוי || סטארקייד ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 15 באפריל 1988 || — || — || — || דאסטי רודס תקף את נשיא הארגון, ג'ים קורנט.
|-
| 41 || בארי וינדהאם || 1 || 13 במאי 1988 || 283 || יוסטון, טקסס || האוס שואו || וינדהאם הביס את ניקיטה קולוף בטורניר על התואר.
|-
| 42 || לקס לוגר || 2 || 20 בפברואר 1989 || 76 || שיקגו, אילינוי || Chi-Town Rumble ||
|-
| 43 || מייקל הייז || 1 || 7 במאי 1989 || 15 || נאשוויל, טנסי || WrestleWar ||
|-
| 44 || לקס לוגר || 3 || 22 במאי 1989 || 523 || בלופילד, וירג'יניה המערבית || האוס שואו || לוגר נהפך לאלוף עם ההחזקה הכי ארוכה בהיסטוריה של האליפות (17 חודשים).
|-
| 45 || סטן האנסן || 1 || 27 באוקטובר 1990 || 50 || שיקגו, אילינוי || האלווין האבוק ||
|-
| 46 || לקס לוגר || 4 || 16 בדצמבר 1990 || 210 || סנט לואיס, מיזורי || סטארקייד ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 14 ביולי 1991 || — || בולטימור, מרילנד || המסיבה האמריקאית הגדולה || האליפות התפנתה לאחר שלקס לוגר זכה באליפות העולם במשקל כבד של ה-WCW.
|-
| 47 || סטינג || 1 || 25 באוגוסט 1991 || 86 || אטלנטה, ג'ורג'יה || האוס שואו || סטינג הביס את "סטון קולד" סטיב אוסטין בטורניר על התואר.
|-
| 48 || ריק רוד || 1 || 19 בנובמבר 1991 || 419 || סוואנה, גאורגיה || Clash of the Champions XVII ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || דצמבר 1992 || — || — || — || האליפות התפנתה מכיוון שריק רוד נפצע.
|-
| 49 || דאסטין רודס || 1 || 11 בינואר 1993 || 138 || אטלנטה, ג'ורג'יה || Saturday Night || רודס ניצח את ריקי סטימבוט בקרב על המועמדות לתואר אך בנסיבות לא הוגנות ולכן ויתר על האליפות.
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 29 במאי 1993 || — || — || WorldWide || קרב בין רודס לבין ריק רוד על התואר הסתיים בתיקו.
|-
| 50 || דאסטין רודס || 2 || 30 באוגוסט 1993 || 119 || אטלנטה, ג'ורג'יה || Saturday Night || רודס ניצח את ריק רוד בקרב על האליפות.
|-
| 51 || סטיב אוסטין || 1 || 27 בדצמבר 1993 || 240 || שרלוט, צפון קרוליינה || Starrcade '93: 10th Anniversary ||
|-
| 52 || ריקי סטימבוט || 4 || 24 באוגוסט 1994 || 25 || סידר רפידס, איווה || Clash of the Champions XXVIII ||
|-
| 53 || סטיב אוסטין || 2 || 18 בספטמבר 1994 || <1 || רואנוק, וירג'יניה || Fall Brawl 1994: War Games || סטימבוט נפצע והאליפות הוענקה לאוסטין.
|-
| 54 || ג'ים דאגן || 1 || 18 בספטמבר 1994 || 100 || רואנוק, וירג'יניה || Fall Brawl 1994: War Games || דאגן ניצח את סטיב אוסטין בקרב של 33 שניות.
|-
| 55 || ויידר || 1 || 27 בדצמבר 1994 || 88 || נאשוויל, טנסי || סטארקייד ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 25 במרץ 1995 || — || — || — ||
|-
| 56 || סטינג || 2 || 2 ביוני 1995 || 148 || דייטון, אוהיו || המסיבה האמריקאית הגדולה || סטינג ניצח את "מאנג" בקרב על האליפות.
|-
| 57 || קנסוקה סאסאקי || 1 || 13 בנובמבר 1995 || 44 || טוקיו, יפן || WCW World in Japan || זכה בתואר בארגון NJPW.
|-
| 58 || וואן מן גאנג || 1 || 27 בדצמבר 1995 || 33 || נאשוויל, טנסי || Starrcade: World Cup of Wrestling || ניצח בקרב חושך באירוע שלם וצפה.
|-
| 59 || קונאן || 1 || 29 בינואר 1996 || 160 || קנטון, אוהיו || Main Event ||
|-
| 60 || ריק פלייר || 6 || 7 ביולי 1996 || 141 || דייטונה ביץ', פלורידה || מסיבה בחוף ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 1 בספטמבר 1996 || — || — || — || האלוף, ריק פלייר, נפצע בכתף.
|-
| 61 || אדי גררו || 1 || 29 בדצמבר 1996 || 77 || נאשוויל, טנסי || סטארקייד || ניצח את דיאמונד דאלאס פייג' בטורניר על התואר.
|-
| 62 || דין מלנקו || 1 || 16 במרץ 1997 || 85 || צ'ארלסטון הצפונית, דרום קרוליינה || Uncensored ||
|-
| 63 || ג'ף ג'ארט || 1 || 9 ביוני 1997 || 73 || בוסטון, מסצ'וסטס || Monday Nitro ||
|-
| 64 || סטיב מקמייקל || 1 || 21 באוגוסט 1997 || 25 || נאשוויל, טנסי || Clash of the Champions XXXV ||
|-
| 65 || קורט הניג || 1 || 15 בספטמבר 1997 || 104 || שרלוט, צפון קרוליינה || Monday Nitro ||
|-
| 66 || דיאמונד דאלאס פייג' || 1 || 28 בדצמבר 1997 || 112 || וושינגטון, די. סי. || סטארקייד ||
|-
| 67 || רייבן || 1 || 19 באפריל 1998 || 1 || דנוור, קולורדו || Spring Stampede ||
|-
| 68 || גולדברג || 1 || 20 באפריל 1998 || 77 || קולורדו ספרינגס, קולורדו || Monday Nitro ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 6 ביולי 1998 || — || — || — || התפנתה כשגולדברג זכה באליפות העולם במשקל כבד של ה-WCW והיה חייב לפנותה.
|-
| 69 || ברט הארט || 1 || 20 ביולי 1998 || 21 || סולט לייק סיטי, יוטה || Monday Nitro || ניצח את דיאמונד דאלאס פייג' על האליפות.
|-
| 70 || לקס לוגר || 5 || 10 באוגוסט 1998 || 1 || ראפיד סיטי, דרום דקוטה || Monday Nitro ||
|-
| 71 || ברט הארט || 2 || 11 באוגוסט 1998 || 76 || פארגו, דקוטה הצפונית || Thunder || שודר ב-13 באוגוסט.
|-
| 72 || דיאמונד דאלאס פייג' || 2 || 26 באוקטובר 1998 || 35 || פיניקס, אריזונה || Monday Nitro ||
|-
| 73 || ברט הארט || 3 || 30 בנובמבר 1998 || 70 || צ'טנוגה, טנסי || Monday Nitro || קרב ללא פסילות.
|-
| 74 || רודי פייפר || 3 || 8 בפברואר 1999 || 13 || באפלו, ניו יורק || Monday Nitro ||
|-
| 75 || סקוט הול || 1 || 21 בפברואר 1999 || 25 || אוקלנד, קליפורניה || SuperBrawl IX ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 18 במרץ 1999 || — || — || — || פונתה על ידי יושב ראש WCW, ריק פלייר.
|-
| 76 || סקוט סטיינר || 1 || 11 באפריל 1999 || 85 || טקומה, וושינגטון || Spring Stampede || ניצח את בוקר טי בטורניר על התואר.
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 5 ביולי 1999 || — || אטלנטה, ג'ורג'יה || Monday Nitro || פונתה על ידי יו"ר WCW, ריק פלייר.
|-
| 77 || דייוויד פלייר || 1 || 5 ביולי 1999 || 35 || אטלנטה, ג'ורג'יה || Monday Nitro || ריק פלייר הענק לבנו, דייוויד, את התואר.
|-
| 78 || כריס בנואה || 1 || 9 באוגוסט 1999 || 34 || בויסי, איידהו || Monday Nitro ||
|-
| 79 || סייקו סיד || 1 || 12 בספטמבר 1999 || 42 || וינסטון סיילם, צפון קרוליינה || Fall Brawl ||
|-
| 80 || גולדברג || 2 || 24 באוקטובר 1999 || 1 || לאס וגאס, נבדה || האלווין האבוק || הקרב הופסק לאחר שסייקו סיד דימם קשות וגולדברג זכה באליפות.
|-
| 81 || ברט הארט || 4 || 25 באוקטובר 1999 || 14 || פיניקס, אריזונה || Monday Nitro ||
|-
| 82 || סקוט הול || 2 || 8 בנובמבר 1999 || 41 || אינדיאנפוליס, אינדיאנה || Monday Nitro || קרב סולמות מרובע, גולדברג וסייקו סיד השתתפו גם.
|-
| 83 || כריס בנואה || 2 || 19 בדצמבר 1999 || 1 || וושינגטון, די. סי. || סטארקייד || סקוט הול נפצע בברך ובנואה קיבל את התואר.
|-
| 84 || ג'ף ג'ארט || 2 || 20 בדצמבר 1999 || 27 || בולטימור, מרילנד || Monday Nitro || קרב זה היה קרב סולמות.
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 16 בינואר 2000 || — || סינסינטי, אוהיו || Souled Out || ג'ארט נפצע והאליפות פונתה.
|-
| 85 || ג'ף ג'ארט || 3 || 17 בינואר 2000 || 84 || קולומבוס, אוהיו || Monday Nitro || האליפות הוענקה לג'ארט על ידי הקומיסר של ה-WCW, קווין נאש.
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 10 באפריל 2000 || — || דנוור, קולורדו || Monday Nitro || פונתה על ידי אריק בישופ ווינס רוסו בגלל שהארגון "אותחל".
|-
| 86 || סקוט סטיינר || 2 || 16 באפריל 2000 || 84 || שיקגו, אילינוי || Spring Stampede || ניצח את סטינג בטורניר על האליפות.
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 9 ביולי 2000 || — || דייטונה ביץ', פלורידה || מסיבה בחוף || פונתה כי סטיינר הושעה מה-WCW.
|-
| 87 || לאנס סטורם || 1 || 18 ביולי 2000 || 66 || אובורן הילס, מישיגן || Monday Nitro || ניצח את מייק אוסום בטורניר על האליפות.
|-
| 88 || טרי פאנק || 2 || 22 בספטמבר 2000 || 1 || אמרילו, טקסס || האוס שואו ||
|-
| 89 || לאנס סטורם || 2 || 23 בספטמבר 2000 || 36 || לובוק, טקסס || האוס שואו ||
|-
| 90 || יו מורוס || 1 || 29 באוקטובר 2000 || 15 || לאס וגאס, נבדה || האלווין האבוק || ניצח את לאנס סטורם ואת ג'ים דאגן בקרב האנדיקאפ 2 נגד 1.
|-
| 91 || לאנס סטורם || 3 || 13 בנובמבר 2000 || 13 || לונדון, אנגליה || Monday Nitro ||
|-
| 92 || יו מורוס || 2 || 26 בנובמבר 2000 || 49 || מילווקי, ויסקונסין || Mayhem ||
|-
| 93 || שיין דאגלס || 1 || 14 בינואר 2001 || 22 || אינדיאנפוליס, אינדיאנה || Sin || קרב הראשון שמדמם.
|-
| 94 || ריק סטיינר || 1 || 5 בפברואר 2001 || 41 || טופלו, מיסיסיפי || Monday Nitro ||
|-
| 95 || בוקר טי || 1 || 18 במרץ 2001 || 128 || ג'קסונוויל, פלורידה || Greed || באותו זמן ה-WWE רכשו את WCW.
|-
| 96 || כריס קאניון || 1 || 24 ביולי 2001 || 48 || פיטסבורג, פנסילבניה || סמאקדאון || האליפות הוענקה לו על ידי בוקר טי והבעלים של ECW, סטפני מקמהן.
|-
| 97 || טאג'ירי || 1 || 10 בספטמבר 2001 || 13 || סן אנטוניו, טקסס || Raw Is War ||
|-
| 98 || ריינו || 1 || 23 בספטמבר 2001 || 29 || פיטסבורג, פנסילבניה || בלתי נסלח ||
|-
| 99 || קורט אנגל || 1 || 22 באוקטובר 2001 || 21 || קנזס סיטי, מיזורי || Raw ||
|-
| 100 || אדג' || 1 || 12 בנובמבר 2001 || 6 || בוסטון, מסצ'וסטס || Raw ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || אוחדה || — || 18 בנובמבר 2001 || — || גרינסבורו, צפון קרוליינה || סדרת ההישרדות || אדג' ניצח את האלוף הבין יבשתי, טסט, ואז שתי האליפויות אוחדו.
|-
| 101 || אדי גררו || 2 || 27 ביולי 2003 || 84 || דנוור, קולורדו || נקמה || גאררו ניצח את כריס בנואה בטורניר על האליפות.
|-
| 102 || ביג שואו || 1 || 19 באוקטובר 2003 || 147 || בולטימור, מרילנד || ללא רחמים ||
|-
| 103 || ג'ון סינה || 1 || 14 במרץ 2004 || 114 || ניו יורק, ניו יורק || רסלמניה 20 ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 8 ביולי 2004 || — || ויניפג, מניטובה || סמאקדאון || האליפות נלקחה מסינה לאחר שתקף את המנהל הכללי של סמאקדאון, קורט אנגל.
|-
| 104 || בוקר טי || 2 || 29 ביולי 2004 || 68 || סינסינטי, אוהיו || סמאקדאון || קרב הדחות בין ג'ון סינה, רנה דופרי, קנזו סוזוקי, רוב ואן דאם, בילי גאן, צ'ארלי האס ולות'ר ריינס.
|-
| 105 || ג'ון סינה || 2 || 3 באוקטובר 2004 || 2 || מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי || ללא רחמים ||
|-
| 106 || קרליטו || 1 || 7 באוקטובר 2004 || 42 || בוסטון, מסצ'וסטס || סמאקדאון ||
|-
| 107 || ג'ון סינה || 3 || 18 בנובמבר 2004 || 105 || דייטון, אוהיו || סמאקדאון ||
|-
| 108 || אורלנדו ג'ורדן || 1 || 3 במרץ 2005 || 173 || אלבני, ניו יורק || סמאקדאון ||
|-
| 109 || כריס בנואה || 3 || 21 באוגוסט 2005 || 58 || וושינגטון, די. סי. || סאמרסלאם ||
|-
| 110 || בוקר טי || 3 || 21 באוקטובר 2005 || 35 || רינו, נבדה || סאמרסלאם ||
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 25 בנובמבר 2005 || — || שפילד, אנגליה || סמאקדאון || קרב בין האלוף, בוקר טי, לבין כריס בנואה על האליפות נגמר בהצמדה כפולה.
|-
| 111 || בוקר טי || 4 || 13 בינואר 2006 || 40 || פילדלפיה, פנסילבניה || סמאקדאון || ניצח את בנואה בקרב הטוב מחמש.
|-
| 112 || כריס בנואה || 4 || 19 בפברואר 2006 || 42 || בולטימור, מרילנד || אין דרך החוצה ||
|-
| 113 || ג'ון "בראדשו" לייפילד || 1 || 2 באפריל 2006 || 51 || רוזמונט, אילינוי || רסלמניה 22 ||
|-
| 114 || בובי לאשלי || 1 || 26 במאי 2006 || 49 || בייקרספילד, קליפורניה || סמאקדאון ||
|-
| 115 || פינלי || 1 || 14 ביולי 2006 || 49 || מיניאפוליס, מינסוטה || סמאקדאון ||
|-
| 116 || מר קנדי || 1 || 1 בספטמבר 2006 || 42 || רדינג, פנסילבניה || סמאקדאון || קרב משולש בין קנדי, פינלי ובובי לאשלי.
|-
| 117 || כריס בנואה || 5 || 13 באוקטובר 2006 || 222 || ג'קסונוויל, פלורידה || סמאקדאון ||
|-
| 118 || MVP || 1 || 20 במאי 2007 || 343 || סנט לואיס, מיזורי || יום הדין || קרב 2 מתוך 3 הצמדות.
|-
| 119 || מאט הארדי || 1 || 27 באפריל 2008 || 84 || בולטימור, מרילנד || באקלאש || התואר הועבר ל-ECW יחד עם הארדי בדראפט.
|-
| 120 || שלטון בנג'מין || 1 || 20 ביולי 2008 || 240 || יוניונדייל, ניו יורק || המסיבה האמריקאית הגדולה || התואר חזר לסמאקדאון לאחר שבנג'מין הוחשב כמתאבק בסמאקדאון.
|-
| 121 || MVP || 2 || 20 במרץ 2009 || 76 || קורפוס כריסטי, טקסס || סמאקדאון || התואר הועבר ל-Raw שהמתאבק MVP הועבר לשם בדראפט.
|-
| 122 || קופי קינגסטון || 1 || 1 ביוני 2009 || 126 || ברמינגהאם, אלבמה || Raw ||
|-
| 123 || המיז || 1 || 5 באוקטובר 2009 || 224 || וילקס-בארה, פנסילבניה || Raw ||
|-
| 124 || ברט הארט || 5 || 17 במאי 2010 || 7 || טרנטו, אונטריו || Raw || קרב ללא פסילות וללא ספירות חוץ.
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 24 במאי 2010 || — || טרנטו, אונטריו || Raw || התפנתה כשברט הארט נהפך למנהל הראשי של Raw.
|-
| 125 || R-טרות' || 1 || 24 במאי 2010 || 21 || טולידו, אוהיו || Raw || ניצח את המיז בקרב על האליפות.
|-
| 126 || המיז || 2 || 14 ביוני 2010 || 97 || שרלוט, צפון קרוליינה || Raw || ניצח את R-טרות', את זאק ריידר ואת ג'ון מוריסון בקרב מרובע.
|-
| 127 || דניאל בריאן || 1 || 19 בספטמבר 2010 || 176 || רוזמונט, אילינוי || לילה של אלופים ||
|-
| 128 || שיימוס || 1 || 14 במרץ 2011 || 48 || סנט לואיס, מיזורי || Raw || התואר הועבר לסמאקדאון יחד עם שיימוס.
|-
| 129 || קופי קינגסטון || 2 || 1 במאי 2011 || 49 || טמפה, פלורידה || חוקי אקסטרים || קרב שולחנות, התואר הועבר חזרה ל-Raw יחד עם קינגסטון.
|-
| 130 || דולף זיגלר || 1 || 19 ביוני 2011 || 182 || וושינגטון, די. סי. || Capitol Punishment ||
|-
| 131 || זאק ריידר || 1 || 18 בדצמבר 2011 || 29 || בולטימור, מרילנד || TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות ||
|-
| 132 || ג'ק סוואגר || 1 || 16 בינואר 2012 || 49 || אנהיים, קליפורניה || Raw ||
|-
| 133 || סנטינו מארלה || 1 || 5 במרץ 2012 || 167 || בוסטון, מסצ'וסטס || Raw ||
|-
| 134 || אנטוניו סזארו || 1 || 18 באוגוסט 2012 || 239 || לוס אנג'לס, קליפורניה || סאמרסלאם || שודר ב-יוטיוב כחלק מקדם התוכנית של סאמרסלאם 2012.
|-
| 135 || קופי קינגסטון || 3 || 15 באפריל 2013 || 34 || גרינוויל, דרום קרוליינה || Raw ||
|-
| 136 || דין אמברוז || 1 || 19 במאי 2013 || 351 || סנט לואיס, מיזורי || חוקי אקסטרים ||
|-
| 137 || שיימוס || 2 || 5 במאי 2014 || 182 || אלבני, ניו יורק || Raw || קרב הדחות של 20 מתאבקים.
|-
| 138 || רוסב || 1 || 3 בנובמבר 2014 || 146 || באפלו, ניו יורק || Raw Backstage Pass || הקרב שודר ב-WWE Network לאחר סיומה של Raw.
|-
| 139 || ג'ון סינה || 4 || 29 במרץ 2015 || 147 || סנטה קלרה, קליפורניה || רסלמניה 31 ||
|-
| 140 || סת' רולינס || 1 || 23 באוגוסט 2015 || 28 || ברוקלין, ניו יורק || סאמרסלאם || קרב על אליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד ועל אליפות ארצות הברית.
|-
| 141 || ג'ון סינה || 5 || 20 בספטמבר 2015 || 35 || יוסטון, טקסס || לילה של אלופים ||
|-
| 142 || אלברטו דל ריו || 1 || 25 באוקטובר 2015 || 78 || לוס אנג'לס, קליפורניה || גיהנום בכלוב ||
|-
| 143 || קאליסטו || 1 || 11 בינואר 2016 || 1 || ניו אורלינס, לואיזיאנה || Raw ||
|-
| 144 || אלברטו דל ריו || 2 || 12 בינואר 2016 || 12 || לאפייט, לואיזיאנה || סמאקדאון || שודר ב-14 בינואר 2016.
|-
| 145 || קאליסטו || 2 || 24 בינואר 2016 || 119 || אורלנדו, פלורידה || רויאל ראמבל ||
|-
| 146 || רוסב || 2 || 22 במאי 2016 || 126 || ניוארק, ניו ג'רזי || חוקי אקסטרים || האליפות החלה להיות מוצגת בתוכנית Raw.
|-
| 147 || רומן ריינס || 1 || 25 בספטמבר 2016 || 107 || אינדיאנפוליס, אינדיאנה || התנגשות של אלופים ||
|-
| 148 || כריס ג'ריקו || 1 || 9 בינואר 2017 || 83 || ניו אורלינס, לואיזיאנה || Raw ||
|-
| 149 || קווין אואנס || 1 || 2 באפריל 2017 || 28 || אורלנדו, פלורידה || רסלמניה 33 ||
|-
| 150 || כריס ג'ריקו || 2 || 30 באפריל 2017 || 2 || סן חוסה, קליפורניה || פייבאק ||
|-
| 151 || קווין אואנס || 2 || 2 במאי 2017 || 66 || ניו אורלינס, לואיזיאנה || סמאקדאון לייב || הקרב היה קרב חוזר
|-
| 152 || AJ סטיילס || 1 || 7 ביולי 2017 || 16 || מדיסון סקוור גארדן, ניו יורק || WWE Live Event ||
|-
| 153 || קווין אואנס || 3 || 23 ביולי 2017 || 2 || פילדלפיה, פנסילבניה || באטלגראונד || הקרב היה קרב חוזר
|-
| 154 || AJ סטיילס || 2 || 25 ביולי 2017 || 75 || ריצ'מונד, וירג'יניה || סמאקדאון לייב || הקרב היה קרב חוזר משולש כאשר כריס ג'ריקו היה המתאבק השלישי.
|-
| 155 || ברון קורבין || 1 || 8 באוקטובר 2017 || 70 || דטרויט, מישיגן || גיהנום בכלוב || הקרב היה קרב משולש בין ברון קורבין, איי ג'יי סטיילס וטיי דילינג'ר.
|-
| 156 || דולף זיגלר || 2 || 17 בדצמבר 2017 || 9 || בוסטון, מסצ'וסטס || התנגשות של אלופים || הקרב היה קרב משולש בין דולף זיגלר, ברון קורבין ובובי רוד.
|-
|- style="background-color:#e3e3e3"
| — || פנויה || — || 26 בדצמבר 2017 || — || רוזמונט, אילינוי || סמאקדאון לייב || דולף זיגלר ויתר על התואר, האלוף הגיע מטורניר של שמונה מתאבקים.
|-
| 157 || בובי רוד || 1 || 16 בינואר 2018 || 54 || בוסטון, מסצ'וסטס || סמאקדאון לייב || ג'ינדר מהאל ניצח בחצי הגמר את אקסבייר וודס ויותר מאוחר באותו הערב בובי רוד ניצח בחצי הגמר את מוג'ו ראוולי. לאחר הקרב של רוד, המשרתים של מהאל תקפו את רוד ולאחר מכן הג'נרל מנג'ר, דניאל בריאן, נכנס והודיע שקרב האליפות לא יתקיים ברויאל ראמבל, אלא באותו הערב ובקרב בין השניים ניצח רוד.
|-
| 158 || רנדי אורטון || 1 || 11 במרץ 2018 || 28 || קולומבוס, אוהיו || פאסטליין ||
|-
| 159 || ג'ינדר מהאל || 1 || 8 באפריל 2018 || 8 || ניו אורלינס, לואיזיאנה || רסלמניה 34 || הקרב היה קרב מרובע שכלל בנוסף את בובי רוד ורוסב.
|-
| 160 || ג'ף הארדי || 1 || 16 באפריל 2018 || 90 || הרטפורד, קונטיקט || Raw || האליפות הפכה להיות בלעדית לתוכנית סמאקדאון עקב "זעזוע המתאבקים".
|-
| 161 || שינסקה נקאמורה || 1 || 15 ביולי 2018 || 163 || פיטסבורג, פנסילבניה || חוקי אקסטרים ||
|-
| 162 || רוסב || 3 || 18 בדצמבר 2018 || 32 || פרזנו, קליפורניה || סמאקדאון לייב ||
|-
| 163 || שינסקה נקאמורה || 2 || 27 בינואר 2019 || 2 || פיניקס, אריזונה || רויאל ראמבל ||
|-
| 164 || R-טרות' || 2 || 29 בינואר 2019 || 35 || פיניקס, אריזונה || סמאקדאון לייב ||
|-
| 165 || סמואה ג'ו || 1 || 5 במרץ 2019 || 75 || וילקס-בארה, פנסילבניה || סמאקדאון לייב || הקרב היה קרב מרובע שכלל בנוסף את האלוף לשעבר R-טרות', אנדרדה וריי מיסטריו.
|-
| 166 || ריי מיסטריו || 1 || 19 במאי 2019 || 15 || הרטפורד, קונטיקט || כסף בבנק ||
|-
| 167 || סמואה ג'ו || 2 || 3 ביוני 2019 || 20 || אוסטין, טקסס || Raw || מיסטריו, שנפצע בכתפו באירוע כסף בבנק, החליט לוותר על חגורת האליפות ולהעניק אותה לסמואה ג'ו.
|-
| 168 || ריקושט || 1 || 23 ביוני 2019 || 21 || טקומה, וושינגטון || סטומפינג גראונדס ||
|-
| 169 || AJ סטיילס || 3 || 14 ביולי 2019 || 134 || פילדלפיה, פנסילבניה || חוקי אקסטרים ||
|-
| 170 || ריי מיסטריו || 2 || 25 בנובמבר 2019 || 31 || רוזמונט, אילינוי || Raw ||
|-
| 171 || אנדרדה || 1 || 26 בדצמבר 2019 || 151 || ניו יורק, ניו יורק || האוס שואו ||
|-
| 172 || אפולו קרוז || 1 || 25 במאי 2020 || 97 || אורלנדו, פלורידה || Raw ||
|-
| 173 || בובי לאשלי || 2 || 30 באוגוסט 2020 || 175 || אורלנדו, פלורידה || פייבאק ||
|-
| 174 || רידל || 1 || 21 בפברואר 2021 || 49 || סיינט פיטרסברג, פלורידה || תא ההדחות || הקרב היה קרב משולש אשר כלל בנוסף את ג'ון מוריסון.
|-
| 175 || שיימוס || 3 || 11 באפריל 2021 || 132 || טמפה, פלורידה || הלילה השני של רסלמניה 37 ||
|-
| 176 || דמיאן פריסט || 1 || 21 באוגוסט 2021 || 191 || פרדייז, נבדה || סאמרסלאם ||
|-
| 177 || פין באלור || 1 || 28 בפברואר 2022 || 49 || קולומבוס, אוהיו || Raw ||
|-
| 178 || ת'יאורי || 1 || 18 באפריל 2022 || 75 || באפלו, ניו יורק || Raw ||
|-
| 179 || בובי לאשלי || 3 || 2 ביולי 2022 || 100 || פרדייז, נבדה || כסף בבנק ||
|-
| 180 || סת' "פריקין" רולינס || 2 || 10 באוקטובר 2022 || 47 || ברוקלין, ניו יורק || Raw ||
|-
| 181 || אוסטין ת'יאורי || 2 || 26 בנובמבר 2022 || 258 || בוסטון, מסצ'וסטס || סדרת ההישרדות || הקרב היה קרב משולש אשר כלל בנוסף את בובי לאשלי.
|-
| 182 || ריי מיסטריו || 3 || 11 באוגוסט 2023 || 85 || קלגרי, אלברטה, קנדה || סמאקדאון ||
|-
| 183 || לוגאן פול || 1 || 4 בנובמבר 2023 || 274 || ריאד, ערב הסעודית || היהלום שבכתר ||
|-
|184
|אל. איי. נייט
|1
|3 באוגוסט 2024
|האלוף הנוכחי
|קליבלנד, אוהיו
|סאמרסלאם
|
|}

===מובילי הזכיות===

{| class="wikitable"
! מתאבק !! פעמים
|-
| ריק פלייר || 6
|-
| לקס לוגר, כריס בנואה, ברט הארט, ג'ון סינה, וואהו מקדניאל || 5
|-
| בלאקג'ק מוליגן, בוקר טי, ריקי סטימבוט || 4
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

אליפות ארצות הברית
קטגוריה:אליפויות ה-WCW