האוסטרקון האדומי מחורבת עוזה

האוסטרקון
האוסטרקון האדומי מחורבת עוזה היא מכתב על אוסטרקון באדומית, שהתגלתה בחפירה ארכאולוגית שניהל פרופסור יצחק בית אריה מהמכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב) בחורבת עוזה, אתר ארכאולוגי במזרח בקעת ערד. הכתובת היא אחת היחידות והשלמה ביותר בשפה האדומית. האסטרקון היה שבור לארבעה חלקים. הוא כתוב בצדו החיצוני של שבר פך או קנקן. הכתובת כתובה בכתב ארמי בדיו על חרס. המילים מופרדות זו מזו בנקודות. הכתובת פוענחה בעזרתו של יוסף נוה ומתוארכת לתחילת המאה ה־6 לפנה"ס. 

==הכתובת==
לשון הכתובת:<ref name=":14"></ref>
{|
|
...
..
....
...[
..[
::::::].
|

|}
==פירוש הכתובת==
שמואל אחיטוב פרש את הכתובת (המתוארכת למאה ה־6 לפנה"ס):<ref name=":14"></ref>
:למלך – שם פרטי, מקביל ל"לאל" המקראי ().
:בלבל - השם מוכר מחותם עברי ממקור לא ידוע, אך פירושו קשה.
:הברכתך לקוס - כלומר: "ברכתי אותך לאל קוס" בבניין הפעיל, בדומה לנוסח "ברכתך ליהוה" במכתבי ערד. הכתיב "קוס" עם ו' מעיד על עיצוריותה ("קַוְס" – qaws).
:האכל – אוכל הוא דגן, כמו במקרא (), בחרסי חשבון ובכתבי אוגרית (KTU<sup>2</sup> 1.14 IV).<ref>ראו גם את פירושו של אחיטוב באותו ספר לחרסי חשבון בעמ' 162</ref>
:עמד - צורת הבסיס של "עִמדי", כלומר עִם.
:והרם שאל על מז[בח קוס] - שאל ירים (מקביל לפועל המקראי "הקריב") מנחת דגנים על המזבח לאל קוס. הקריאה "שאל" (שאול, כשם אחד ממלכי אדום במקרא) סבירה יותר מקריאת המהדיר הראשון, "ע[ד?]אל".
:[פן י]חמר האוכל - פירושו שהאוכל יחמיץ. ייתכן שאצל האדומים היה איסור להקרבת חמץ על המזבח, כפי שנאסר במקרא ().

בלשון ימינו ניתן להבין זאת כך: אדם ושמו למלך דורש את שלומו של בלבל, ומברך אותו לאל קוס. הוא מצווה עליו לתת את האוכל לדודו ולהרים מנחה לאל קוס, אלא שעליו לדאוג שהאוכל לא יחמיץ.

נוסח הפתיחה, "אֹמֶר פלוני, אֱמֹר לאלמוני" ידוע ממכתב עמוני מתל מזאר, מהמכתב הפיניקי מסקארה ומכתובות חורבת תימן, ודומה לנוסחות פתיחת מכתבים באוגריתית ("תחם פלוני, לאלמוני רגם" כלומר "דְבר פלוני, לאלמוני אֱמור",<ref>למשל KTU<sup>2</sup> 2.6, 2.10, 2.14, 2.16, 2.21, 2.26(?), 2.34, 2.36, 2.39</ref> או "לאלמוני רגם, תחם פלוני" כלומר "לאלמוני אֱמור, דְבר פלוני"<ref>למשל KTU<sup>2</sup> 2.4, 2.11, 2.12, 2.13, 2.24, 2.30, 2,33, 2.38</ref>) ובאכדית ( – כך (אמר) אלמוני, אֶל פלוני, אֶמור<ref>למשל ; </ref><ref>בסידור אחר ( – לפלוני, כך (אמר) אלמוני, אֶמור), ראו למשל </ref><ref>בסידור אחר ( – לפלוני אֶמור, כך (אמר) אלמוני), ראו למשל , </ref>).<ref></ref><ref name=":8"></ref> הנוסח "אֹמֶר פלוני, אֱמֹר לאלמוני, השלום אתה? וברכתיך לאל" דומה במיוחד לנוסח אחד המכתבים מפיטס ב' מחורבת תימן ולמכתב הפיניקי מסקארה, וניתן להשוותו ל;<ref name=":8"></ref> ייחוד לשוני לו בכך שלמילה "שלום" לא מצטרפת אות יחס ("אנכי בשלום") אלא במקום המושא העקיף ("לי שלום") באים כינויי גוף.<ref>, וראו גם ו</ref> נוסח הפתיחה השלם "אֹמֶר פלוני, אֱמֹר לאלמוני, השלום אתה? וברכתיך לאל" דומה במיוחד לנוסח אחד המכתבים מפיטס ב' מחורבת תימן ולמכתב הפיניקי מסקארה.<ref name=":822"></ref> ברכה לאל ולאחריה המילה "ועת" (ועתה) בפתיחת מכתב מופיעה גם בנוסחות פתיחה במכתבי ערד,<ref>; </ref> והמילה "ועת" מופיעה גם בפתח המכתב העמוני מתל מזאר.<ref></ref>

== ראו גם ==

* אדומית
* רשימת כתובות כנעניות וארמיות

== לקריאה נוספת ==
* יצחק בית אריה, "חורבת עוזה - מצודת גבול בנגב המזרחי", בתוך קדמוניות י"ט, תשמ"ו.
<div style="direction: ltr;">
* I Beit-Arieh, B Cresson, An Edomite Ostracon from Horvat'Uza, Journal of the Institute of Tel Aviv 12, 1985. pp 96-101
</div>
==הערות שוליים==

קטגוריה:אדום
עוזה