OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אני לא יכול לנשום

כהת-עור מחזיקה שלט עם הכיתוב "אני לא יכול לנשום", בעת מחאות ג'ורג' פלויד שהתקיימו בשנת 2020]]
אני לא יכול לנשום או אני לא יכולה לנשום (באנגלית: I can't breathe) היא סיסמה המזוהה עם תנועת "חיי שחורים חשובים" (מאנגלית: Black Lives Matter) בארצות הברית.

מקור הביטוי הוא מילותיו האחרונות של אריק גרנר, אדם שחור ולא חמוש שנהרג בשנת 2014 לאחר שהיה במעצר על ידי משטרת ניו יורק. מספר אפרו-אמריקאים אחרים. בהם חוויאר אמבלר, מנואל אליס, אליה מק'ליין וג'ורג' פלויד אמרו ביטוי זה, לפני שמתו בנסיבות דומות עם גורמי אכיפת החוק.

על פי דיווח של העיתון "הניו יורק טיימס" משנת 2020, הביטוי נאמר על ידי יותר מ-70 אנשים שמתו במעצרם המשטרתי.<ref></ref>

הביטוי משמש כיום במחאות נגד אלימות משטרתית בארצות הברית ונגד היעדר אחריות המשטרה עקב חסינותה.

כתב העת הרשמי של האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, "PNAS", מצא כי כאחד מכל 1,000 גברים שחורים בארצות הברית צפויים למצוא את מותם בתקרית אלימה עם המשטרה.<ref></ref>

== השפעות האלימות המשטרתית על בריאות הציבור ==
האיגוד הרפואי האמריקאי (AMA) יצא בהצהרה לפיה הוא מכיר בכך שאלימות פיזית או מילולית בין אנשי אכיפת החוק והציבור, בדגש על מקרים בקרב קהילות שחורות וחומות שבהן התקריות הללו נפוצות יותר, היא סוגיה בריאותית<ref></ref> ותומך במחקר על ההשלכות על בריאות הציבור. בהמשך תמכה ההאקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים (APA) בהצהרה והדגישה כי נושא זה הוא קריטי לבריאותם ולרווחתם של כלל הילדים, המתבגרים ומשפחותיהם,<ref></ref> אך משפיע על הקהילה השחורה בצורה החמורה ביותר.

== מחאות בעקבות אלימות שוטרים נגד שחורים ==
לאחר מותו של ג'ורג' פלויד ב-25 במאי 2020, החלו מחאות והפגנות ברחבי ארצות הברית וכן מחאות הזדהות ברחבי העולם. תחילה המחאות התחילו בצורה מתונה ומאופקת, אך במהרה חלקן הפכו אלימות. במהלך ההפגנות נהרג אחד המשתתפים, נפצעו עשרות שוטרים ומפגינים, חנויות נבזזו וניידות ותחנות משטרה הוצתו.<ref></ref> הביטוי "אני לא יכול לנשום" התנוסס על שלטי המפגינים ושומש כ"האשטאג" ברשתות החברתיות כסמל למאבק באלימות שוטרים כנגד שחורים וגזענות כנגדם.

== חוק למניעת לינץ' על שם אמט טיל ==
במהלך ההפגנות כנגד הריגתו של ג'ורג פלויד בידי שוטר לבן, הועברה בשנית הצעת החוק למניעת לינץ' על שם אמט טיל, צעיר אפרו-אמריקאי שנרצח במיסיסיפי בהיותו בן 14 לאחר שנתפס משוחח עם אישה לבנה נשואה. הצעת החוק Emmett Till Antilynching Act שמטרתה להפוך אירועי לינץ' שכאלה לפשע שנאה פדרלי, הוצגה לראשונה ב-2019 ונחתמה כחוק בידי נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ב-29 במרץ 2022.

== קישורים חיצוניים ==

* מחלקת החינוך, [https://www.adl.org.il/he/news/גזענות-בארהב-נקודות-לשיח-בעקבות-הירצח/ גזענות בארצות הברית: נקודות לשיח בעקבות הירצחו של ג'ורג' פלויד], הליגה נגד השמצה 10.06.2020
* ד"ר קציעה אביאלי-טביביאן, [https://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=11824 מאבק השחורים בארצות הברית לשוויון], הספרייה הווירטואלית של מט"ח (במקור: מסע אל העבר: המאה העשרים, בזכות החירות, 1999, הוצאת מטח: המרכז לטכנולוגיה חינוכית)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
קטגוריה:אלימות משטרתית בארצות הברית
קטגוריה:Black Lives Matter
קטגוריה:סיסמאות
מכינות קדם-צבאיות ארז

סמליל המכינות הקודם
מכינות הקדם-צבאיות ארז היא רשת מכינות קדם צבאיות אורבניות הפועלות ברחבי ישראל. את המכינות מפעילים בשיתוף תנועת אחריי! והסוכנות היהודית, ועמותת צימאון.

רשת מכינות "ארז" היא רשת המכינות החצי שנתיות הגדולה בישראל ומונה שבע מכינות וכ-350 חניכים בשנה.

==על התכנית==
התכנית מיועדת למועמדים לגיוס לצה"ל, בוגרי כיתה י"ב, המעוניינים בהכנה לשירות משמעותי בצה"ל. בכל מכינה לומדים בין 30 ל-70 חניכים המחולקים לקבוצות. תוכנית הלימודים מתנהלת כולה בעברית למעט במכינה המעורבת בה התכנים מועברים בעברית אך נלמדת השפה הערבית. התכנית פועלת באמצעות דחיית הגיוס, החל מחודש אוגוסט עד לחודש פברואר.

במכינה מפתחים החניכים כישורי מנהיגות ומודעות חברתית באמצעות הובלת פרויקטים חינוכיים וחברתיים בשכונה, לצד לימודים פורמליים בהיסטוריה, פוליטיקה, הכרת הארץ ויהדות. חניכי התכנית מוכווונים לשירות צבאי משמעותי ובכללו לתפקידי פיקוד וקצונה.

== רשת המכינות ==
קבוצה במכינה
ברשת קיימות מכינות הפזורות בערים מרכזיות בישראל ומשולבות בחיי העיר תוך תרומה קהילתית:
* מכינת ארז ירושלים - מבשרת ציון
* מכינת ארז אור יהודה
* מכינת ארז באר שבע
* מכינת ארז לוד
* מכינת מושב תרום – מכינה לציבור החרדי.
* מכינת ארז בשלומי
* מכינת כפר יונה
*מכינת תפארת הארזים

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://archive.jewishagency.org/he/מכינות-ארז-0 מכינות ארז], באתר הסוכנות היהודית

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכינות קדם-צבאיות
קטגוריה:חינוך בלתי פורמלי
פתיוטיס

פתיוטיס (ביוונית: Φθιώτιδα) היא אחת מהיחידות האזוריות של יוון. חלק מהאזור המנהלי של מרכז יוון. בירתה היא העיר לאמיה. גובלת במפרץ מאלי ממזרח, בויאטיה ופוקיס בדרום, אטוליה-אקרנאניה בדרום מערב, אבריטניה במערב, היחידה האזורית קרדיצה והיחידה האזורית לריסה בצפון ומגסיה בצפון מזרח. השם מתוארך לתקופות קדומות. המקום ידוע בעיקר כביתו של אכילס.

== גאוגרפיה ==
מעבר תרמופילאי
[[הר אוטה]]
פתיוטיס נמצאת בקו החוף הצפוני והדרומי של מפרץ מאלי, בכניסה לים האגאי. נכנסת אל פנים היבשה לכיוון מערב לאורך עמק נהר הספרצ'יוס. בדרום חלקו העליון של עמק צפיס.

ישנם מספר רכסי הרים בפתיוטיס: האותרי בצפון מזרח, טימפריסטוס במערב, ורדוסיה בדרום מערב, אוטה בדרום וקלידרומו בדרום מזרח.

== היסטוריה ==
"פתיוטיס" פירושו "חבל פתיה", שהיה האזור הדרומי ביותר של תסליה העתיקה סביב פרסלוס וביתו של אכילס. בתקופה הקלאסית התייחס גם לאזור פתיוטיס אכאה, הגובל בפתיוטיס טאטאליאן מדרום וממזרח. פתיוטיס אכאה הוא החלק הצפוני של היחידה האזורית פתיוטיס הנוכחית והחלק הדרומי של מגנסיה הנוכחית. החלק הדרום-מזרחי של פתיוטיס הנוכחית היה האזור הקדום לוקריס, והחלק הדרום-מערבי היה מאליס העתיקה ואייניס.

== תחבורה ==
* E65, S, Cen., NE
* הכביש הלאומי יווני 1 / E75, SE, E, Cen., NE
* הכביש הלאומי יווני 3, SE, S, Cen., N
* הכביש הלאומי היווני 27, S, Cen.
* הכביש הלאומי היווני 38, W, Cen.

== מנהל ==
לאמיה
יפתי
היחידה האזורית פתיוטיס מחולקת לשבע עיריות: (המספרים לפי המפה).
* לאמיה (1)
*אמפיקליה-אלתיה (2)
* דומוקוס (3)
* לוקרוי (4)
* מקרקומי (5)
* מולוס-אגיוס קונסטנטינוס (6)
* סטילידה (7)

=== פרפקטורה ===
המחוזות פתיוטיס ופוקיס נוצר בשנת 1845. בשנת 1947 חולק מחוז זה לחלק דרומי - פוקיס ולחלק צפוני - פתיוטיס. כחלק מרפורמת ממשלת קליקראטיס ב-2011, נוצרה היחידה האזורית פתיוטיס מתוך המחוז לשעבר פתיוטיס (ביוונית). המחוז היה בעל אותו שטח כמו היחידה האזורית הנוכחית. במקביל, אורגנו העיריות מחדש, על פי הטבלה להלן.
{| class="wikitable"
!עירייה חדשה
! עיריות ישנות
! מושב
|-
| rowspan="3" | אמפיקליה-אלתיה
| אמפיקליה
| rowspan="3" | קאטו תיתוראה
|-
| אלתיה
|-
| טיטוראה
|-
| rowspan="3" | דומוקוס
| דומוקוס
| rowspan="3" | דומוקוס
|-
| תסליוטידה
|-
| שיניאדה
|-
| rowspan="5" | לאמיה
| למיה
| rowspan="5" | למיה
|-
| גורגופוטמוס
|-
| לייאנוקלדי
|-
| פבליאני
|-
| יפתי
|-
| rowspan="4" | לוקרוי
| אטאלנטי
| rowspan="4" | אטאלנטי
|-
| דפנוסיה
|-
| מלסינה
|-
| אופונטיה
|-
| rowspan="4" | מקרקומי
| מקרקומי
| rowspan="4" | ספרצ'יאדה
|-
| אגיוס גאורגיוס טימפריסטו
|-
| ספרצ'יאדה
|-
| טימפריסטוס
|-
| rowspan="3" | מולוס-אגיוס קונסטנטינוס
| אגיוס קונסטנטינוס
| rowspan="3" | קמנה וורלה
|-
| קמנה וורלה
|-
| מולוס
|-
| rowspan="3" | סטילידה
| סטילידה
| rowspan="3" | סטילידה
|-
| אכינאי
|-
| פלסגיה
|}

=== פרובינציות ===
* מחוז דומוקוס - דומוקוס
* מחוז פתיוטיס - לאמיה
* מחוז לוקריס - אטאלנטי

== אישים ==
* תאנוס ליבדיטיס (1934–2005)
* דימיטריוס הולבס

== קבוצות ספורט ==
* לאמיה FC
* יוניקוס למיאס 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יוון: מחוזות משנה
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
יחסי פורטוגל–תאילנד

שגרירות פורטוגל בבנגקוק
יחסי פורטוגל–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין פורטוגל לבין ממלכת תאילנד.

== היסטוריה ==
היחסים בין פורטוגל לתאילנד החלו במהלך המאה ה-16. פורטוגל הייתה האומה האירופית הראשונה שיצרה קשר עם סיאם, בשנת 1511 בתקופת איוטהאיה. מתיישבים פורטוגזים רבים הפכו לשכירי חרב של ממלכת איוטהאיה.<ref>https://ayutthaya-history.com/Settlements_Portuguese.html</ref> בשנת 1538 בתקופת שלטונו של המלך טשארצ'אצ'ה צעדו 120 חיילים פורטוגלים עם המלך במערכה נגד אויביו וזכו לזכויות מסחריות ומגורי מגורים באיוטהאיה.<ref> https://ayutthaya-history.com/Settlements_Portuguese.html</ref> הפורטוגלים הפכו לסוחרים זרים דומיננטיים, והקימו נוכחות בבירה. סוחרים פורטוגלים הציגו כלי נשק וכן סחורות מהעולם החדש, שהשפיעו על המטבח התאילנדי, השפה והתרבות. אף על פי שההשפעה מעבר לים של פורטוגל פחתה בהדרגה מהמאה ה-17, היא שמרה על קשרים עם סיאם. שגרירות פורטוגל בבנגקוק, שהוקמה בשנת 1820, היא הנציגות הדיפלומטית הוותיקה ביותר במדינה. בניגוד למעצמות אירופיות אחרות, שסיאם נאבקה בשאיפותיהם הקולוניאליות במהלך המאה ה-19, היחסים של סיאם עם פורטוגל היו ידידותיים במידה רבה. שתי המדינות שדרגו את משלחותיהן למעמד שגרירות בשנת 1964, ותאילנד הקימה שגרירות קבועה בליסבון בשנת 1981. כיום שתי המדינות חולקות כמות קטנה של פעילויות סחר, תיירות ותרבות.<ref></ref><ref name="JSS"></ref><ref></ref><ref></ref>

== הגירה פורטוגזית בתאילנד ==
מתיישבים פורטוגלים הקימו קהילה גדולה באיוטהאיה, שם הוקם רובע פורטוגלי נרחב מדרום לעיר. לאחר נפילת איוטהאיה בשנת 1767, התאספו הפורטוגלים בשלושה מקומות בבנגקוק: סביב כנסיית ההתעברות ללא רבב באזור סמסן, כנסיית סנטה קרוז בקודי צ'ין וכנסיית המחרוזת הקדושה בטלט נוי. צאצאיהם נטמעו בהדרגה בחברה התאילנדית, אם כי הקהילה, במיוחד בקודי צ'ין, עדיין שומרת על זהות ייחודית.<ref></ref>

== נציגויות דיפלומטיות ==
* פורטוגל מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליה בצ'יאנג מאי.
* תאילנד מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
קיסנגני

קיסנגני (בצרפתית: Kisangani, לשעבר סטנליוויל - Stanleyville) היא עיר הבירה של מחוז טשפורו ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. זהו האזור העירוני החמישי המאוכלס ביותר במדינה, עם אוכלוסייה מוערכת של כ-1,261,000 נפשות (2020). זוהי גם הגדולה שבערים השוכנות בחורשות הטרופיות של קונגו.<ref></ref> שטח העיר הוא כ-1,910 קילומטרים רבועים והצפיפות היא כ-839 נפש לקמ"ר. גובה העיר הוא כ-447 מטרים מעל פני הים.

העיר ממוקמת כ- משפך נהר קונגו. קיסאנגני הוא הנמל היבשתי החשוב ביותר במדינה אחרי קינשאסה. העיר הייתה הבירה המסחרית של צפון קונגו מאז סוף המאה ה-19.
עבדים ערבים בניאנגווה, בשנת 1870 לערך
קיסאנגני ממוקמת במיקום אסטרטגי בצומת הנהרות קונגו, צ'ופו ולינדי ובפרשת דרכים בין מזרח ומערב קונגו. מיקום זה סייע לעיר לגדול ולהיחשב כעיר סחר משמעותית באזור.

העיר מהווה מרכז להפקות טלוויזיה, רדיו, תיאטרון, קולנוע, מולטימדיה ופרסום מודפס ברמה לאומית. חיי הלילה של החוף בעיר משכו תושבים ותיירים רבים מאוד. כעיר במרכז אפריקה, קיסנגני חולקת מאפיינים תרבותיים רבים עם שאר היבשת. יש לה מסורת של הפקת ג'אז אפריקאי, נו-רומבה, פולק אפריקאי, רומבה ונדומבולו. העיר גם הוציאה מתוכה כישרונות רבים בתחומי האמנות החזותית, התיאטרון, המוזיקה והריקוד. הפסטיבל הגדול ביותר בעיר הוא פסטיבל תרבות סרקל בויומה, שהוא הגדול בעולם מסוגו. פסטיבלים פופולריים אחרים כוללים את פסטיבל הג'אז של קיסאנגאני, פסטיבל הסרטים של קיסאנגאני, Nuits d'Afrique ופסטיבל הזיקוקים של קיסנגאני.<ref name="e-monsite1"></ref>

== כלכלה ==
כלכלת קיסנגאני היא הגדולה בערים באגן הקונגו. העיר היא מרכז מורכב של עסקים ומסחר ונחשבת לאחד משלושת המרכזים הכלכליים של קונגו (ביחד עם קינשאסה ולובומבאשי). בסוף תקופת שלטון האימפריה הבלגית, העיר בלטה בייצור קפה, כותנה וגומי - כאשר המצרכים האלה עדיין נמכרו במחירים גבוהים.<ref name="nytimes1997"></ref> כיום העיר היא מרכז חשוב של מסחר, פיננסים, תעשייה, מטלורגיה, נדל"ן, תעשיות הידרולוגיוך, חקלאות, מבשלות בירה, טכנולוגיה, תרבות, מדיה ואומנויות.

== דמוגרפיה ==
במהלך המאה הראשונה שלה צמחה קיסאנגני באופן מהיר מאוד ביחס לקונגו הבלגית. בטווח של ארבעים שנה גדלה אוכלוסיית העיר מ-15,018 תושבים למעל 121,765 נפשות עד 1958. בסוף המאה ה-20 הייתה קיסאנגני העיר השלישית בגודלה במדינה. תוך שלושים ושלוש שנים האוכלוסייה שילשה את עצמה ליותר מ-600,000 תושבים.

האוכלוסייה בקונגו מגוונת מבחינה אתנית ומשתנה במהירות, במיוחד בערים גדולות כמו קיסאנגני. כך שלא תמיד קל לקבל תמונה מדויקת של מוצאם האתני של כלל האוכלוסייה מנתוני המפקד. מפקד האוכלוסין האחרון בשנת 2003 מנה בקיסאנגני כ-672,000 תושבים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערי מיליונים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: ערים
Eldorado (אלבום של ELO)

Eldorado (קרוי בכותרת המשנה "A Symphony by the Electric Light Orchestra") הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת הרוק Electric Light Orchestra. האלבום יצא בספטמבר 1974 בארצות הברית תחת כותר United Artist Records, ובאוקטובר של אותה השנה בממלכה המאוחדת תחת Warner Bros. Records.

== קונספט ==
Eldorado הוא אלבום הקונספט השלם הראשון של ELO. מנהיג הלהקה ג'ף לין המציא את הסיפור לפני שהתחיל לעבוד על המוזיקה. העלילה עוקבת אחרי דמות של גיבור חולמני, שצולל למסעות והרפתקאות בעולמות פנטסטיים ובדיוניים דרך חלומות, כדי לברוח מחיי השגרה המשמימים שלו. לין החל לעבוד על האלבום בתגובה לביקורת מצד אביו, חובב מוזיקה קלאסית, שטען שלמוזיקה של ELO "אין מנגינה".<ref></ref> השפעתם של הביטלס ניכרת, במיוחד בשיר "Mister Kingdom", שמזכיר את שירם של הביטלס, "Across the Universe".

== יציאה וביקורות ==
השיר "Can't Get It Out of My Head" יצא כסינגל עם השיר "Illusions in G Major" כצד שני וזכה להצלחה. גם השיר "Boy Blue" יצא כסינגל אך נכשל כלכלית. האלבום זכה למעמד אלבום זהב בארצות הברית.

בשנת 1978, במאי הקולנוע קנת אנגר הוציא מחדש את סרטו "Inauguration of the Pleasure Dome", עם Eldorado כפסקול הסרט.

בשנת 2010, מגזין Classic Rock כלל את האלבום ברשימת "50 Albums That Built Prog Rock".<ref>מגזין Classic Rock, גיליון 146 מיולי 2010.</ref>

בשנת 2015, האלבום דורג במקום ה-43 ברשימת "50 אלבומי הרוק המתקדם הטובים בכל הזמנים" של מגזין הרולינג סטון.<ref></ref>

== רשימת שירים ==

== ביצוע ==
* ג'ף לין - שירה וקולות רקע, גיטרה חשמלית ואקוסטית, בס, סינתיסייזר מוג, הפקה ועיבוד לתזמורת ומקהלה
* בוורלי בוון - תופים, כלי הקשה
* ריצ'רד טנדי - פסנתר, מוג, קלאווינט, פסנתר חשמלי, גיטרה, קולות רקע, עיבוד לתזמורת ומקהלה
* מייק דה אלבקרקי - בס וקולות רקע (עזב באמצע הקלטת האלבום)
* מייק אדוארדס - צ'לו
* מיק קמינסקי - כינור
* יו מק'דוול - צ'לו
* פיטר פורבס-רוברטסון - ספוקן וורד
* לואיס קלארק - עיבוד לתזמורת ומקהלה וניצוח

== הערות שוליים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1974
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומי חברת יונייטד ארטיסטס רקורדס
צמאה לאהבה

"צמאה לאהבה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי לירן דנינו. הסינגל יצא לאור ב-20 באוקטובר 2020, בהוצאת חברת התקליטים "ארומה מיוזיק".

== רקע ==
ביום צאת השיר, דנינו כתב בעמוד האינסטגרם שלו: הווידאו קליפ המלווה את השיר בוים על ידי לירן סגל. השחקנית ובת זוגו של דנינו, טיילור מלכוב, מופיעה לאורך הקליפ.

== ביקורות ==
מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי, העניק לשיר 2.5 כוכבי זהב מתוך 5. "השיר הזה הוא שיר התבכיינות סתמי", כתב עליו.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL997009223479605171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2020
קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירי לירן דנינו
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ארומה מיוזיק
Love Is Gone

Love Is Gone (בעברית: האהבה נעלמה) הוא שיר של הדי ג'יי הצרפתי דייוויד גטה והזמר האמריקאי כריס ויליס. השיר הוא הסינגל השני מתוך אלבומו השלישי של גטה. השיר יצא לתחנות הרדיו בצרפת ביוני 2007 ולתחנות הרדיו בבריטניה יומיים אחרי. השיר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום השישי במצעד האירופאי הכללי. בצפון אמריקה השיר זכה להצלחה פחותה כאשר הגיע למקום ה-98 בלבד בארצות הברית ולמקום ה-66 בקנדה אך כן הצליח להגיע למקום הראשון ברשימת שירי הדאנס שהושמעו הכי הרבה ברדיו באותו השבוע. בנוסף השיר דורג ברשימות סוף שנה של 10 מדינות ואף דורג ברשימות סוף שנה של שתי מדינות גם בשנת 2008 וקיבל מעמד זהב בצרפת.

השיר נכתב על ידי ויליס וגטה עצמם ביחד עם פרדריק רייסטרר ויואכים גארוד והופק על ידי השלושה האחרונים. את המילים עצמם כתב ויליס על גבי לחן של גטה, רייסטרר וגארוד. בנוסף השיר גם זכה לגרסת רמיקס של רייסטרר וגארוד ביחד עם מספר מפיקים נוספים. ברמיקס היה סימפול של גיטרה מה שהפך אותו לשיר הראשון של גטה שיש בו שימוש בגיטרה. בסימפול זה נעשה גם שימוש יותר מאוחר בשיר "Gettin' Over You" של גטה עצמו ובלהיט הענק של להקת בלאק אייד פיז "I Gotta Feeling". לשיר צולם קליפ בו מככבת השחקנית קלי טיבוד.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2007
קטגוריה:סינגלים מ-2007
קטגוריה:שירי דייוויד גטה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
דניאל ריש

דניאל ריש (; נולד ב-5 במרץ 1978) הוא פוליטיקאי מליכטנשטיין, המכהן כראש ממשלתה מ-25 במרץ 2021, מטעם מפלגת "האיחוד הפטריוטי". בעבר כיהן כסגן ראש ממשלת הנסיכות, שר התשתיות, הכלכלה והספורט.

== ביוגרפיה ==
בשנת 1998 סיים את לימודיו בגימנסיה בואדוץ, בירת ליכטנשטיין. בין השנים 1999–2003, למד תואר במנהל עסקים באוניברסיטת ציריך, ובאוניברסיטת מינכן. עם סיום הלימודים, החל ללמוד לתואר דוקטורט באינפורמטיקה באוניברסיטת פרייבורג. בשנת 2007 קיבל תואר דוקטור לכלכלה מטעם האוניברסיטה.

בשנת 2016 התפקד למפלגת האיחוד הפטריוטי של ליכטנשטיין. לאחר הבחירות לפרלמנט ב-2017 הוא מונה לסגן ראש הממשלה ולשר התשתיות, הכלכלה והספורט. לאחר ניצחונה של המפלגה הפטריוטית, מונה ריש לראש הממשלה החדש של ליכטנשטיין.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:ראשי ממשלת ליכטנשטיין
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1978
אליעזר כגן (ספורטאי)

כגן מנגן את התקווה במשחק נשים

אליעזר "לייזר" כגן (נולד ב-14 באוגוסט 1958) הוא שחקן כדורעף ישראלי, חבר נבחרת ישראל בכדורעף ושחקן הפועל המעפיל.<ref></ref> כגן הוא בעל מספר ההופעות הבינלאומיות הרב ביותר (120).<ref></ref> כגן הוא גם צ'לן מקצועי שניגן בתזמורת הקאמרית הקיבוצית.

== ביוגרפיה ==
כגן נולד וגדל בקיבוץ המעפיל. בגיל 11 הוא החל ללמוד לנגן בצ'לו בעקבות אחיותיו שניגנו בפסנתר ובויולה. הוא למד ארבע שנים בהדרכתו של עוזי ויזל. כגן בוגר האקדמיה למוזיקה באוניברסיטת תל אביב וניגן בתזמורת הקאמרית הקיבוצית. הוא עבד כמטפל בפעוטות והיה לגבר הראשון בקיבוץ שעבד בעבודה זו.<ref name=":0"></ref>

כגן החל לשחק כדורעף בקבוצת הפועל המעפיל בעונת 1973–1974, ושיחק בקבוצה במשך חמש עשרה עונות (לא רצופות). בעונת 1985–1986 הוא שיחק עשרים ושניים משחקים בקבוצת ואלי זאבן פירנצה באיטליה בליגה השנייה. בעונות 1987–1988 ו-1988–1989 האו שיחק בקבוצת הפועל רמת אביב ובעונת 1989–1990 שיחק בקבוצת מכבי פתח תקווה. בעונת 1992–1993 הוא שיחק בקבוצת הפועל תל אביב וסיים את קריירת המשחק שלו בליגה השנייה בקבוצת הפועל העוגן בעונת 1993–1994. בסך הכל כגן שיחק כדרועף במשך עשרים ואחת עונות.

ביחד עם קבוצת הפועל המעפיל, כגן זכה בחמישה תוארי אליפות המדינה, בארבעה גביעי המדינה ובשלושה דאבלים. נוסף על כך, הוא הגיע שלוש פעמים למקום השני בליגה, ופעמיים למשחק גמר גביע המדינה.<ref name=":0" />

== חיים אישיים ==
כגן נשוי, אב לשניים ומתגורר במושב אומץ. הוא עובד בחברת החשמל.<ref name=":0" />

כגן הוביל את תהליך השיקום של סרגיי קוחטין, שחקן כדורעף בינלאומי ששיחק בישראל והתדרדר לשימוש בסמים קשים, ובעזרתו של כגן עבר תהליך גמילה ארוך.

== קישורים חיצוניים ==

* אלישע שוחט, [http://www.iva.org.il/News.asp?id=510#sthash.3UnNbkEb.dpbs מתכוננים להיכל התהילה! לייזר כגן: מנחית ומנגן], באתר איגוד הכדורעף בישראל, 23 באוגוסט 2011
* [https://www.youtube.com/watch?v=hFc1821MSoA סרט על אליעזר כגן משנת 1982]

==הערות שוליים==

קטגוריה:צ'לנים ישראלים
קטגוריה:שחקני כדורעף ישראלים
קטגוריה:המעפיל: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי מקיף מעיין השחר
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:עובדי חברת החשמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר: אישים
רוד וייב

רודריוס מרסל גרין (באנגלית: Rodarius Marcell Green; נולד ב-27 באוגוסט 1999), הידוע בשם הבמה רוד וייב (Rod Wave), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.

==קריירה==
הקריירה של גרין החלה בשנת 2017, כשהוציא מספר מיקסטייפים באופן עצמאי. לאחר מכן, חתם בחברת התקליטים אלאמו רקורדס. ב-14 ביוני 2019, הוא הוציא את המיקסטייפ PTSD, שכלל את השיר "Heart On Ice". השיר הפך לוויראלי ביוטיוב ובטיקטוק, והגיע בשיאו למקום ה-25 במצעד הבילבורד הוט 100.<ref name="ComplexTikTok"></ref> ב-1 בנובמבר 2019 יצא אלבום הבכורה של גרין, Ghetto Gospel, שהגיע בשיאו למקום העשירי במצעד הבילבורד 200.<ref name="BB200"></ref>

ב-3 באפריל 2020 יצא אלבומו השני של גרין, Pray 4 Love, שהגיע היישר אל המקום השני במצעד הבילבורד 200. ב-7 באוגוסט יצאה מהדורת הדלוקס של האלבום.<ref name="Lamarre"></ref> כמה שירים מהאלבום הגיעו למצעד הבילבורד הוט 100, בהם "Rags2Riches", שהגיע בשיאו למקום ה-12 במצעד והפך לשיר שהגיע למיקום הגבוה ביותר של גרין במצעד.<ref>https://twitter.com/billboardcharts/status/1295413518158757888</ref> ב-11 באוגוסט 2020 נכלל רוד וייב ב-Freshman Class של XXL לשנת 2020.<ref></ref>

ב-26 במרץ 2021 יצא אלבומו השלישי, SoulFly, הכולל הופעת אורח של פולו ג'י בסינגל "Richer".<ref></ref><ref name="SoulFly"></ref> האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.<ref></ref>

== דיסקוגרפיה ==

===אלבומי אולפן===
* 2019: Ghetto Gospel
* 2020: Pray 4 Love
* 2021: SoulFly
* 2022: Beautiful Mind
* 2023: Nostalgia
===מיקסטייפים===
* 2017: Rookie of the Year
* 2017: Hunger Games
* 2018: Hunger Games 2
* 2018: Hunger Games 3
* 2019: PTSD

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:אמני אינטרסקופ רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1999
Calling My Phone

Calling My Phone הוא סינגל של הראפרים והזמרים האמריקאים ליל טיג'יי ו-6lack. השיר יצא לאור ב-12 בפברואר 2021, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השני של ליל טיג'יי, Destined 2 Win, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס וסוני מיוזיק אנטרטיינמנט. מגזין Complex דירג את השיר במקום ה-8 ברשימת ״50 השירים הטובים ביותר לשנת 2021 (עד כה)״.<ref></ref>

==רקע==
לפני צאתו, השיר קודם על ידי ליל טיג'יי בטוויטר, בטיקטוק וברשתות חברתיות אחרות החל מדצמבר 2020.<ref></ref> השיר תואר כמתנה ליום ולנטיין למעריצים של ליל טיג'יי. ב-4 בפברואר 2021 הכריז ליל טיג'יי על צאת השיר.<ref></ref>

==וידאו קליפ==
הווידאו קליפ של השיר יצא ב-12 בפברואר 2021 ובוים על ידי קאם בוסבי. בקליפ נראים ליל טיג'יי ו-6lack עוברים מצבים שונים תוך כדי ניסיון לעצור מערכת יחסים.<ref></ref>

==הצלחה מסחרית==
בארצות הברית, השיר הגיע היישר אל המקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100, והפך לשיר של ליל טיג'יי ו-6lack בהתאמה שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעד, וכן לסינגל הראשון של שני האמנים שהגיע לעשירייה הפותחת במצעד.<ref></ref>

בחודש יוני 2021 דירג בילבורד את השיר במקום ה-30 ברשימת "50 השירים הטובים ביותר בשנת 2021 עד כה".<ref></ref>

==מיקומי שיא==

==נתוני מכירות==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! בריטניה (BPI)
| כסף
| 200,000
|-
! ארצות הברית (RIAA)
| זהב
| 500,000
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:סינגלים מ-2021
קטגוריה:שירי 6lack
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי R&B עכשוויים אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד קנדה הוט 100
קטגוריה:שירי זהב בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
Friends in the Corner

Friends in the Corner הוא מיני-אלבום של הזמרת-יוצרת הבריטית פוקסס.<ref name=":0"></ref> המיני-אלבום יצא לאור ב-1 באפריל 2021, על ידי חברת התקליטים PIAS Group.<ref name=":0" /><ref></ref><ref></ref> מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים.

==רקע והכרזה==
לאחר צאת אלבומה השני All I Need, פוקסס החליטה לקחת הפסקה ממוזיקה למשך ארבע שנים. בפברואר 2018, פוקסס פרסמה ברשותיה החברתיות מכתב, ובו נכתב: "תודה על סבלנותכם לצאת התקליט הבא... אני אוציא השנה מוזיקה חדשה ואני לא יכולה לחכות לחלוק אותה איתכם".<ref></ref>

ב-19 במרץ 2021, הכריזה פוקסס על יציאת המיני-אלבום, וכעבור מספר ימים האלבום נהפך לזמין בהזמנה מראש.<ref></ref>

==סינגלים==
הסינגל הראשי מתוך המיני-אלבום "Love Not Loving You", יצא לאור ב-20 במאי 2020.<ref></ref> זהו השיר הראשון של פוקסס מזה ארבע שנים וגם תחת חברת התקליטים החדשה שלה, PIAS.<ref></ref> הסינגל השני, "Woman", יצא לאור ב-29 ביולי 2020.<ref></ref> ב-2 בספטמבר 2020, יצא לאור הסינגל השלישי "Friends in the Corner".<ref></ref> ב-4 בדצמבר 2020, יצא לאור הסינגל הרביעי "Hollywood".<ref></ref> ב-17 במרץ 2021, יצא לאור הסינגל החמישי "Kathleen".<ref></ref>

== רשימת רצועות ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|1 באפריל 2021
|תקליטור • תקליט • הורדה דיגיטלית • סטרימינג
|PIAS Group
|<ref></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיני-אלבומים מ-2021
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
מישל ניקסטרו

מישל ניקסטרו (באנגלית: Michelle Nicastro; 31 במרץ 1960 – 4 בנובמבר 2010) הייתה שחקנית אמריקאית.

==ביוגרפיה==
ניקסטרו נולדה בוושינגטון די. סי., אביה היה רופא עיניים. ב-1984 שיחקה בסרט הריקודים "Body Rock".

בסרט "כשהארי פגש את סאלי..." היא שיחקה את חברתו מהאוניברסיטה של הארי.

היא דיבבה את הנסיכה אודט בסרט "סוד הממלכה הקסומה", היא המשיכה לדבב אותה גם בשני סרטי ההמשך הראשונים בסדרה סוד הממלכה הקסומה. בנוסף היא גם הייתה מועמדת לדיבוב "בל" בסרט "היפה והחיה".

מ-1989 ועד 1990 שיחקה זמרת באופרת הסבון "סנטה ברברה", בנוסף היא הופיעה בפרקים של מספר סדרות טלוויזיה וביניהן "מי הבוס?".

בתיאטרון שיחקה ב-1983 במחזמר "מרלין", ב-1988 שיחקה את אפונין במחזמר "עלובי החיים".

בנוסף למשחק היא הקליטה מספר שירים כזמרת, היא גם ביצעה תפקיד שירה בפרק של זינה הנסיכה הלוחמת.

היא נישאה למפיק סטיב סטארק ונולדו להם שתי בנות.

נפטרה ממחלת הסרטן ב-4 בנובמבר 2010, כשהיא בת 50; היא הותירה אחריה את בעלה, סטיב סטארק, ושתי בנותיהם.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
וילם (קומיקסאי)

ברנרד וילם הולטרופ (בהולנדית: Bernard Willem Holtrop; נולד ב-2 באפריל 1941, ארמלו, הולנד) הוא קומיקסאי הולנדי המתגורר בצרפת מאז 1968<ref></ref>, המפרסם בשם העט וילם. הוא ידוע בזכות הקריקטורות המצוירות הפרובוקטיביות שלו המציגות תמונות אלימות ומיניות בנושאים פוליטיים<ref>https://www.lambiek.net/artists/w/willem.htm</ref>. וילם זכה בפרס Stripschapprijs בשנת 2000<ref></ref> ובפרס Grand Prix de la ville d'Angoulême בשנת 2013<ref></ref>.

וילם צייר בעיתונים רבים: חרה-קירי, שרלי הבדו, ליברסיון ועוד.

== ביוגרפיה ==
וילם למד בבית הספר לאמנויות יפות בארנהם בהולנד בין השנים 1962–1967. באותה תקופה הצטרף לתנועת הפרובו ובשנת 1966 ייסד את העיתון הסאטירי "God, Nederland & Oranje". העיתון ספג ביקורות נוקבות עקב פרסומים בעיתיים, בהם איור של יוליאנה, מלכת הולנד המוצגת כזונת רחוב, אך בו בזמן העלה את מעמדו של וילם כקומיקסאי מוכשר ובועט, והוא קיבל הצעת עבודה במגזין ההולנדי "אלוהה".

בשנת 1968 עבר להתגורר בצרפת והחל לכתוב עבור המגזין הסאטירי l'Enragé ("הזועם") כחלק מאירועי מאי 1968. החל משנת 1970 עבר לעבוד במגזין חרה-קירי, שלימים הפך לשרלי הבדו. במסגרת עבודתו במגזין פרסם שני מדורים קבועים פעם בשבוע.

רצועות הקומיקס שכתב וילם בצרפת אופיינו בשגיאות כתיב ותחביר מדי פעם לאור העובדה ששלט בשפה הצרפתית אז באופן לא מושלם. עורכי מגזין שרלי הבדו מצאו את שגיאות הכתיב מצחיקות ותורמות למסרים ההומוריסטים שהעביר. על כן, הם בחרו שלא לתקן את שגיאותיו והן הוצגו כבכוונה תחילה. גם לאחר שנים, כששלט בצרפתית היטב, המשיך לכתוב עם שגיאות כתיב ותחביר כחלק מהסמל המסחרי שלו.

במשך מספר שנים היה כותב קומיקס וקריקטורות עבור המגזין החודשי של שרלי הבדו, עד שבסופו של דבר, בשנת 1981, נכנס לתפקיד העורך הראשי, תפקיד אותו מילא במשך שנים. בשנת 1992 הצטרף לצוות העורכים של מערכת שרלי הבדו כולה.

בשנת 2013 הפך וילם להולנדי הראשון שזכה בפרס הגדול של אנגולם (אחד הפרסים הנחשקים בתחום הקומיקס)<ref></ref>, ובגיל 71 שנים ו-9 חודשים, מה שהופך אותו לזוכה המבוגר ביותר מאז רנה פלוס<ref>רנה פלוס, יליד 1900, זכה בפרס בגיל המבוגר 76 ומחזיק עד היום בשיא האדם המבוגר ביותר שזכה בפרס הגדול של העיר אנגולם.</ref>.

ב-7 בינואר 2015 ניצל וילם מהפיגוע במשרדי "שרלי הבדו" בו פעילים מוסלמים תקפו את מערכת העיתון בתגובה לפרסום קריקטורות מבזות של הנביא מוחמד. וילם נמלט בזמן מהמשרדים לפני שפעילי הטרור הגיעו אל הקומה שבה היה נמצא. בו-11 בינואר השתתף וילם בצעדה רפובליקאית בפריז במחאה על האסלאמיזם הגואה במדינה.

ב-1 באפריל 2021 פרש וילם מתפקידו כמאייר הקריקטורה היומית של שרלי הבדו<ref></ref>.

== דעותיו הפוליטיות ==
וילם נודע בדעותיו הפוליטיות המוצהרות, שהיוו חלק חשוב מעבודתו. וילם הוא פעיל שמאל חשוב, ובמהלך חייו הביע התנגדות למוסד הדת, המלוכה, הקפיטליזם והציונות. בשנת 2019 חתם על עצומה להחרמת אירוויזיון 2019 כחלק ממאבק ה-BDS בשלטון הישראלי ביהודה ושומרון<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קומיקסאים הולנדים
קטגוריה:סאטיריקנים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1941
יאנג בויז (אלבום)

יאנג בויז הוא אלבום הבכורה של צמד ההיפ הופ הישראלי יאנג בויז. האלבום יצא לאור ב-23 בנובמבר 2017.<ref></ref>

האלבום כולל 8 רצועות שהופקו על ידי יאנג הפנר ובוי אצ'י ומוקססו על ידי אורי שוחט.

באלבום מתארחים בוי צ'יקן, שיפי, מיכאל סוויסה, ונורוז.

לשירים "2 בייפ" ו"יש לי בגד" מתוך האלבום, הופקו וידאו קליפים.

== רשימת רצועות ==

== קישורים חיצוניים ==
* [https://open.spotify.com/album/0lFjP58NUVHu2aQz6dIUWq?si=dyCSPkZiSgSDiq5s3HBIIg יאנג בויז], באתר ספוטיפיי
* [https://music.apple.com/il/album/יאנג-בויז/1397484131?l=iw יאנג בויז], באתר אפל מיוזיק
* [https://youngboiz.bandcamp.com/releases יאנג בויז], באתר בנדקמפ

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2017
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי היפ הופ ישראליים
אין אף אחד

אין אף אחד הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי ים רפאלי. השיר יצא לאור ב-1 במרץ 2021, בהוצאת חברת התקליטים "ארומה מיוזיק". השיר נכתב והופק על ידי רפאלי, עידו נצר ועמית מרדכי.

== רקע ==
השיר מדבר על ההתנהלות הגברית לאחר פרידה. בראיון לאתר "פרוגי" רפאלי אמר על משמעות השיר כי "קשה לנו הגברים להבין שכשקשר נגמר – יכול להיות טוב לבת הזוג לשעבר. אבל כן, יכול להיות להן טוב וכדאי שנבין".

== ביקורות ==
מאיה שמש מאתר "פרוגי", ביקרה את השיר באופן חיובי וציינה כי "המילים בשילוב עם גוון הקול הייחודי של רפאלי יוצרות אפקט שגורם לנו לרצות לשמוע את השיר שוב ושוב". היא גם ציינה לטובה את הווידאו קליפ המלווה את השיר. מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי, העניק לשיר 3.5 כוכבי זהב מתוך 5. "זהו שיר של פחות תוכן ויותר אווירה טובה, שנוצרת בהפקה עדכנית תוססת ומנסה להתחבר למשמעות של הטקסט, אבל מפספסת אותו".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL997009765823305171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי ים רפאלי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ארומה מיוזיק
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי Triangle
ג'וליאן פיליפס

ג'וליאן פיליפס (באנגלית: Julianne Phillips; נולדה ב-6 במאי 1960) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.

== ביוגרפיה ==
פיליפס נולדה באוונסטון וגדלה באורגון למשפחה קתולית בת שישה ילדים. בתחילת שנות השמונים היא החלה לעבוד כדוגמנית במנהטן, היא יוצגה על ידי סוכנות הדוגמנות עלית ותקופה מסוימת הרוויחה 2,000 דולר ליום עבודה. לאחר מכן עברה ללוס אנג'לס והופיעה בקליפ לשיר "If I'd Been the One" של להקת .38 Special.

ב-1986 שיחקה בסרט הקומדייה "Odd Jobs" עם פול רייזר, ב-1988 שיחקה בסרט "Seven Hours to Judgment" בבימויו של בו ברידג'ס, ב-1989 שיחקה מתווכת נדל"ן בסרט "Fletch Lives", ב-1996 הופיעה בקומדייה השחורה "Big Bully".

מ-1991 ועד 1996 שיחקה את תפקיד פרנקי בסדרה אחיות.

היא זכתה לסיקור תקשורתי בשל היותה בת זוגו של ברוס ספרינגסטין, היא הופיעה בקליף לשירו "Glory Days", ב-1985 הם התחתנו וב-1989 הם התגרשו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
גאטנו פיצ'יניני

האב גאטנו פיצ'יניני (באיטלקית: Gaetano Piccinini; 6 בפברואר 1904 – 29 במאי 1972) היה כומר של קהילת דון אוריונה, חסיד אומות העולם איטלקי.

טקס ההכרה התקיים ברומא. ברונו קמריני יהודי איטלקי תיאר כיצד פיצ'יניני הציל אותו, את אחיותיו ואת אמו כשהיה נער בכך שהוא סיפק להם מסתור בכמה מקומות השייכים למוסדות הכנסייה. . הוא הוסיף כי האב פיצ'יניני תמיד כיבד את אמונתו היהודית.

בטקס הכרתו של פיצ'יניני כחסיד אומות העולם שנערך ברומא השתתף מרדכי לוי, שגריר ישראל בכס הקדוש, שאמר: "זו תהיה טעות לחשוב שהעזרה ליהודים בזמן המלחמה ברומא באה ממנזרים וממוסדות דת כאילו זו יוזמה משלהם בלי תמיכה מהוותיקן."

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.donorioneitalia.it/2016/01/don-gaetano-piccinini-giusto-fra-le-nazioni/ קורות חיים]
* [http://www.messaggidonorione.it/articolo.asp?ID=569 תיאור הפעילות הדתית של פיצ'ניני באתר של הקהילה]

קטגוריה:איטלקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:כמרים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1904
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1972
ויליאם דיוק

ויליאם צ'ארלס דיוק (באנגלית: William Charles Duke; 1814 – 17 באוקטובר 1853) היה אמן אוסטרלי יליד אירלנד, שזכור בעיקר בזכות דיוקנאותיו של כמה מנהיגים ילידים מאורים, וכצייר ספינות של ציד לווייתנים.<ref>Lindsay Broughton, The Companion to Tasmanian History </ref>

== ביוגרפיה ==
ויליאם צ'ארלס דיוק נולד בקורק, אירלנד, לקתרין, אשתו של הנגר צ'ארלס דיוק. הוא הוטבל ב-16 ביולי 1815 בסנט אן, שאנון, והלך בעקבות אביו למקצוע הנגרות.

דיוק התחתן עם התופרת לוסי ב-16 בפברואר 1840,<ref>Caroline Von Oppeln, artist biography, Design and Art Australia Online, updated 2011</ref> ויחד הם היגרו לאוסטרליה, והגיעו לסידני עם בנם צ'ארלס, שנולד בזמן ההפלגה, על סיפונה של "ליידי מקנוטון" ב-16 בדצמבר 1840, צ'ארלס נפטר בסידני ב-2 בדצמבר 1841, בן שנה.

דיוק עבד כצייר תפאורות וכמפעיל בתיאטרון המלכותי של סידני עד 1844, אז נסע כמה חודשים לניו זילנד.<ref>Gallery secures Duke portrait, Helen Musa, CityNews.com.au, 6 March 2012</ref> ב-7 במאי 1845 דיוק חזר לאוסטרליה על סיפון האוניה "סר ג'ון פרנקלין" אבל התיישב בהובארט, באי טסמניה. לוסי ושני ילדיהם הצטרפו אליו מסידני בחודש ספטמבר, והוא נעשה צייר תפאורות בתיאטרון רויאל ויקטוריה בהובארט.

בטסמניה החל דיוק לראשונה לעבוד כצייר פורטרטים. הציור המוקדם ביותר שלו הוא דיוקן של גברת וילקינסון, לבית אלדרידג', שנחתם ומתוארך באוקטובר 1845. העיר הובארט הייתה נמל ציד לווייתנים גדול והוא הפיק סדרת ציורים של ספינות לווייתנים וסצינות ציד לווייתנים. בשנת 1846 הפיק דיוק כמה מהציורים המוקדמים ביותר של המאורים באי כשסיים שני דיוקנאות קטנים שהחל אותם ככל הנראה בניו זילנד. כמו כן צייר דיוקן בקנה מידה גדול יותר של אחד הגברים המאורים שהועברו למאסר באי מריה בטסמניה בנובמבר 1846,<ref>Maori times, Maori places: prophetic histories, Karen Sinclair, page 182</ref> במהלך מלחמות ניו זילנד המוקדמות.

== עבודה מסחרית ==
ויליאם דיוק, ספינת ציד לווייתנים, 1848
דיוק עבד עם המכונאי ריצ'רד ג'ונסון על דיורמות נוף עירוניות: נופים של קונסטנטינופול, פירנצה, ירושלים וונציה <ref>The Courier, 23 August 1847</ref> שהוצגו בסידני ובהובארט בשנת 1847 בפני קהל בתשלום. במקביל, הוא הגיע לפרסום עם ארבעה ציורי ציד לווייתנים, והחל לקבל עבודות של ציורי ספינות שישמשו לפרסום.

בשנת 1852 עקב דיוק אחר הבהלה לזהב הוויקטוריאני, ועבר להתגורר עם משפחתו הגדולה למדינת ויקטוריה, שם המשיך לצייר פורטרטים ותפאורות תיאטרון.

המשימה האחרונה של דיוק נועדה עבור ג'וזף אנדרו רו, בעל קרקס אמריקאי שבילה שנתיים במלבורן ובסביבתה בשנת 1852. רו הזמין מדיוק ציורים וקישוטים עבור הקרקס האמריקאי שלו, ודיוק היה בשבוע הרביעי לעבודתו כשחלה וחזר הביתה.

מצבו של דיוק הידרדר במהירות והוא נפטר כעבור שבוע והותיר את אשתו וילדיו חסרי כל. מר רו הנדיב יזם קרן עזרה ותרם לקופה עשר לירות. במהלך יום אחד בקרקס גייסה הקרן שלו סכום כסף מכובד עבור האלמנה וילדיה.

דיוק נפטר בקולינגווד, ויקטוריה בגיל 38 והותיר את לוסי ושישה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אוסטרלים
קטגוריה:ילידי 1814
קטגוריה:נפטרים ב-1853
בנג'מין דיטררו

בנג'מין דיטררו (בצרפתית:Benjamin Duterrau; 2 במרץ 1768 – 11 ביולי 1851) היה צייר, חרט, פסל ומרצה לאנגלית, שהיגר לטסמניה. שם נודע בתמונותיו של הילידים וציורי ההיסטוריה האוסטרלית. <ref></ref>

== ביוגרפיה ==
דיטררו נולד בסוהו בלונדון, והיה ממוצא אנגלו-צרפתי. תיעוד הקהילה של סנט אן, סוהו, קובע את תאריך הטבילה שלו ב-24 במרץ 1768, האב 'בנג'מין דיטררו' והאם 'שרה'. אביו היה שען. דיטררו היה חניך חריטה ובשנת 1790 עשה שתי חריטות צבעוניות בעקבות מורלנד. בין השנים 1817–1823 הציג שישה דיוקנאות בתערוכות האקדמיה המלכותית, וכן הציג שלוש יצירות ז'אנר במוסד הבריטי בערך באותה תקופה.

דיטררו היגר לארץ ואן דימן (טסמניה) והגיע באוגוסט 1832 עם בתו. הוא גר בהובארט והתאמן כצייר פורטרטים. בשנת 1833, בהיכל המכניקה בהובארט, הוא היה האדם הראשון במושבה שהעביר הרצאה על אמנות. <ref>Gleeson, James (1971). Australian painters. Weldon. p. 101</ref> בשנת 1835 הוא עשה כמה תחריטים של אוסטרלים ילידים, הדוגמאות הראשונות למלאכה זו שנעשתה באוסטרליה. ציורו המפורסם ביותר "הפשרה" נמצא במוזיאון הטסמני ובגלריה לאמנות בהובארט עם דיוקן עצמי ועבודות אחרות, כולל תבליטים, הוא מיוצג גם באוסף דיקסון בסידני.

דיטררו נפטר בהובארט בשנת 1851.

מצבתו של דיטררו נמצאת במוזיאון הטסמני לאמנות בהובארט. האיות של בנג'מין זהה באנגלית ובצרפתית, אך היגוי האותיות שונה. דיטררו, אף שנולד בלונדון, היה בנם של הורים צרפתים מהגרים ששפתם הראשונה הייתה צרפתית וההשכלה והשפה שלו בבית עשויות בהחלט להיות בעיקר בצרפתית.

== משפחה ==
בתו ג'יין (1812–1885) התחתנה עם ג'ון בוגל (1808–1879), סוחר קולוניאלי, בהובארט, טסמניה בפברואר 1838, לפני שחזרה לבריטניה. בנו, אדם שיחק כדורגל עבור Royal Engineers בגמר גביע ב־1872.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
Benjamin Duterrau - Edith, Mrs George Gatehouse - Google Art Project.jpg
Benjamin Duterrau - Timmy, a Tasmanian Aboriginal, throwing a spear - Google Art Project.jpg
Benjamin Duterrau - Mr Robinson's first interview with Timmy - Google Art Project.jpg
Benjamin Duterrau - Jack, a Tasmanian Aboriginal, holding a club - Google Art Project.jpg
Last of the Tasmanians Woodcut 7 - Manalagana.jpg
Last of the Tasmanians Woodcut 5 - Mr Robinson on his conciliation mission.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אוסטרלים
קטגוריה:ילידי 1768
קטגוריה:נפטרים ב-1851
שמלת קוקטייל

שמלת קוקטייל בחלון ראווה
שמלת קוקטייל היא שמלה הנלבשת לאירועים רשמיים למחצה כמו מסיבת קוקטייל ומתקיימים בדרך כלל בשעות אחר הצהריים המאוחרות.

בתקופה הוויקטוריאנית השמלות שנלבשו למסיבות בדרך כלל היו בעלות שרוולים ארוכים, צווארון גבוה או חצאית צרה וזאת להבדיל אותן משמלות ערב, במאה ה-20 שמלות מסוג זה יצאו מן האופנה והן הוחלפו בשמלות ערב.

במהלך המאה העשרים הרבה מהלקוחות של יצרני הביגוד הצרפתיים היו חנויות כלבו אמריקאיות שהעתיקו אליהם עיצובים צרפתיים וקידמו אופנה צרפתית, דבר זה הוביל את המעצבים הצרפתיים ליצור שמלות היועדו לקהל יעד אמריקאי, עקב כך שמסיבות קוקטייל היו פופולריות בארצות הברית, הצרפתים עיצבו את הגרסה שלהם לשמלות קוקטייל.

לאחר מלחמת העולם השנייה הוציא כריסטיאן דיור את הסגנון העיצובי של "המראה החדש" וסגנון זה השפיע על שמלות הקוקטייל עקב כך שמעצבים החלו להשתמש בבדים פחות יקרים עבור השמלות.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.metmuseum.org/toah/hd/coho/hd_coho.htm התלבשות לשעת קוקטייל]
*[https://www.thecut.com/2009/06/the_cocktail_dress.html ההיסטוריה של שמלת הקוקטייל]

קוקטייל
ג'ון טש

ג'ון טש (באנגלית: John Frank Tesh; נולד ב-9 ביולי 1952) הוא מלחין, פסנתרן ומנחה טלוויזיה אמריקאי. במהלך הקריירה זכה 6 פעמים בפרס אמי ו-4 פעמים הוציא אלבום זהב.

==ביוגרפיה==
ג'ון טש נולד בגרדן סיטי, ניו יורק וגדל באזור לונג איילנד. הוא התחיל לנגן בפסנתר בגיל שש. לאחר סיום בית הספר ג'ון טש למד תקשורת באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית. בהיותו בצפון קרוליינה הוא התחיל להגיש תוכניות ברדיו.

ג'ון טש החל את הקריירה בטלוויזיה. הוא הגיש מספר תוכניות ברשתות שונות. בשנים 1993–1994 הוא היה מגיש תוכנית אירוח לצד ליזה גיבונס.

כמו כן הוא היה כתב ספורט והגיש שידורים מאליפות ארצות הברית הפתוחה מהאולימפיאדה ומתחרויות ספורט נוספות.

ג'ון טש הופיע בסרט המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים: הדור הבא".

בשנת 1987 היה חבר של להקה שהוקמה על ידי יאני. בסך הכול ג'ון טש הוציא מעל ל-30 אלבומים מהם 4 זכו להיות אלבום זהב.

אוגוסט 1994 הוא הקליט את ההופעה שלו "Live at Red Rocks", בהופעה זו שותפו קטעים של תרגילים שבוצעו על ידי אלופים אולימפיים נדיה קומנצ'י וברט קונר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית
קטגוריה:מנחי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מלחינים אמריקאים
קטגוריה:פסנתרנים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס אמ"י
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
חיפוש אחר ריגושים

חיפוש אחר ריגושים היא תכונת אישיות שמוגדרת כצורך לחוויות ולריגושים חדשים, מגוונים, ועזים, הכרוכה יחד עם נכונות לנטילת סיכונים גופניים, חברתיים, חוקיים, וכלכליים למען אותן חוויות.<ref name=":0"></ref> אנשים שתכונה זו גבוהה אצלם לוקחים סיכונים, ונמוכים בתכונה זו נמנעים מכך. התכונה שכיחה יותר בקרב מתבגרים ואצל גברים יותר מאשר נשים.<ref name=":0" /> 

== רכיבים ==
המונח נטבע לראשונה על ידי פרופסור מרווין צוקרמן בשנת 1978. על מנת להעריך ולאבחן את התכונה הוא יצר את השאלון לחיפוש ריגושים (Sensation Seeking Scale). צוקרמן יצר את הסולם על מנת להבין טוב יותר תכונות אישיות כמו נוירוטיות, התנהגות אנטי-חברתית, ופסיכופתיה.<ref name=":0" />
השאלון לחיפוש ריגושים כולל 40 פריטים המתייחסים לארבעה תחומים שונים:<ref></ref>

* חיפוש הרפתקאות: רצון לפעילויות מחוץ לבית, הכרוכות בתחושות וסיכונים יוצאי דופן, כגון צניחה חופשית, צלילה חופשית, טיפוס הרים, נהיגה במהירות גבוהה, וטיסה.
* חיפוש חוויות: תחום זה מתייחס לחוויות נפשיות חדשות באמצעות בחירות לא שגרתיות, כולל שימוש בסמים פסיכדליים, חוסר קבלה של מוסכמות חברתיות, ורצון להתרועע עם אנשים לא שגרתיים.
* חוסר עכבות: העדפה של פעילויות שכוללות "איבוד שליטה" כגון מסיבות פרועות, שתייה, ופעילויות אנטי-חברתיות.
* נטייה לשעמום: אי-סובלנות לפעולות חזרתיות או לשגרה, וחוסר שקט כאשר תנאים אלה מתקיימים.

כך, למשל, יש פריטים כגון: "אני מעדיף חברים שהתנהגותם הבלתי צפויה מעוררת התרגשות", "אני אוהב מסיבות סוערות שבהן מבלים ללא מעצורים", "ניסיתי להשתמש בחשיש, או הייתי רוצה לנסות", "בדרך כלל אני חושב על הדבר שאני עומד לעשות לפני שאני עושה אותו".

==מאפיינים==
אנשים עם רמות גבוהות של תכונה זאת מתאפיינים בתחושת חוסר פגיעות – "לי זה לא יקרה".<ref></ref> ניתן להסביר זאת בכך שאנשים שגבוהים בחיפוש ריגושים מאופיינים גם בהטיית תגובה אופטימית אשר מובילה לתפיסת סיכון נמוכה, כלומר, ראיית הסבירות לתוצאות שליליות כנמוכה יותר מסבירותה הסטטיסטית בפועל.<ref></ref> תפיסה נוספת הקשורה לנטילת סיכונים היא הערכה גבוהה של יכולות אישיות ביחס ליכולת האמיתית.<ref></ref> יש הטוענים כי הפסיכופתיה נחשבת לקוטבה הקיצוני של תכונה זאת, בה האדם נוטה לשעמום, מאופיין בסף גירוי גבוה, ומחפש אחר ריגושים מעוררים ומסוכנים יותר ויותר כדי "להרגיש בחיים".

== ראו גם ==
* המוח בגיל ההתבגרות
* פסיכופתיה
*אשליות חיוביות

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגיה של האישיות
קטגוריה:קרימינולוגיה
מאיר ישעיהו סילברסטון

מאיר ישעיהו סילברסטון<ref></ref> נולד בלונדון ב-27 במרץ 1916 לאליהו דוד ויוכבד וגדל במשפחה דתית וציונית. עוד בארץ הולדתו למד משפטים והיה עורך דין. הוא היה פעיל בתנועת תורה ועבודה ויושב ראש התנועה וכן ציר בקונגרסים הציוניים.

בדצמבר 1948 עלה לארץ עם רעייתו ובנו אורי<ref></ref>. בתו יהודית שילה נולדה בישראל מספר חודשים לאחר מכן. הוא עבד במשרד הסעד בירושלים ובלשכה המשפטית של עיריית תל אביב. ב-1952 קבע את ביתו בירושלים והתמנה ליועץ המשפטי של משרד הפנים<ref></ref><ref></ref>.

ב-1960 מינה אותו שר הפנים משה חיים שפירא למנהל הכללי של המשרד. הוא היה ממקימי מערכת השלטון המקומי ומִרשם האוכלוסין במדינת ישראל וממניחי היסוד למערכת חוקי התכנון והבנייה ולחוקים מוניציפליים ויישומם בישראל ברמה הארצית, האזורית והמקומית. היה פעיל בקידום מיזוג בין רשויות מקומיות<ref></ref>.

ב-1966 התמנה ליושב ראש הראשון של המועצה הארצית לתכנון ולבנייה.

באוקטובר 1967 השתתף בדיון תחת הכותרת "מי מפחד מהאח הגדול" שעסק בסכנות האפשריות לפרטיות האזרח, העשויות לנבוע מהפעלת מאגר נתונים ממוכן ומרכזי, שיכיל מידע מלא ומפורט אודותיו — מיום לידתו ועד שעת מותו. את הדיון יזם הירחון "מחשבות" והשתתפו בו מלבד מנכ"ל משרד הפנים סילברסטון גם הסוציולוגית ד״ר רבקה בר-יוסף, המשפטן וחבר-הכנסת פרופ' הנס קלינגהופר, פרופ' מיכאל דייוויס — מנהל המחלקה לאקולוגיה רפואית בביה״ס לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה, ויו״ר איל״א דב חביון<ref></ref>.

ב-1970 פרש מעבודתו במשרד הפנים ופתח בעיר משרד עורכי דין. הוא עבד בו עד 1999.

בכל תפקידיו פעל רבות למען ירושלים. הוא היה חבר בהנהלות ובוועדות של מוסדות ציבוריים והתנדבותיים בירושלים, בהם האוניברסיטה העברית, בית החולים עזרת נשים (הרצוג), אלין, וראיטי, הבונים החופשיים, בית הכנסת ישורון ועוד. הוא היה ממקימי התאחדות עולי בריטניה בארץ ולמשך שנים אחדות שימש יושב ראש ההתאחדות<ref></ref>.

על העשייה הציונית, על תרומתו למדינה ולירושלים בתפקידיו בשירות הציבורי ועל פעילותו רבת ההיקף בארגונים ובמוסדות בעיר הוענק לו בשנת תשס"ח 2008 עיטור הכבוד יקיר ירושלים.

נפטר ב-15 בינואר 2009, י"ט טבת תשס"ט, ונקבר בירושלים.

בחודש מרץ 2021 חגגה אלמנתו רחל את יום הולדתה ה-100 וקיבלה מברק ברכה ממלכת אנגליה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:יועצים משפטיים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי משרד הפנים
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
דה סיביל וורס

The Civil Wars (בתרגום לעברית: מלחמת האזרחים) הם צמד מוזיקאים אמריקאים, המורכב מג'וי ויליאמס וג'ון פול וייט. הם הוקמו בשנת 2008 והתפרקו בשנת 2014. עד לפירוקם הם זכו בארבעה פרסי גראמי. אלבום הבכורה שלהם Barton Hollow, זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד 200.<ref></ref> באותה השנה הוציאו עם הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט את הלהיט "Safe & Sound" שהיה לשיר הנושא של הסרט "משחקי הרעב".<ref></ref>

לאחר ש-"Safe & Sound" יצא בפורמט של הורדה דיגיטלית, הוא נשלח לרדיו להיטים עכשוויים בבריטניה. הוא זכה לשבחים רבים מטעם מבקרי המוזיקה, שציינו לשבח את "קולה העוצמתי של סוויפט, את פשטות המוזיקה ואת מילות השיר", וחלקם כינו אותו כ"קאמבק מבורך" של הזמרת. השיר הגיע למקום ה-30 במצעד הבילבורד הוט 100.<ref name=":5"></ref> במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד "Safe & Sound" הגיע למקום ה-19 ונמכר בלמעלה מ-136 אלף עותקים באותו השבוע בו יצא לאור.<ref></ref>

בשנת 2013 זכו להצלחה רבה כאשר אלבומם השני The Civil Wars, כבש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100 והיה לאחד מאלבומי הפולק הבודדים שעשו זאת באותן השנים.<ref></ref>

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 2011: Barton Hollow
* 2013: The Civil Wars

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable"
|-
! שנה
! גוף מעניק
! קטגוריה
! מועמדות
! תוצאה
|-
| rowspan="5"| 2011
| פרסי המוזיקה של CMT
| קליפ השנה של צמד
| "Barton Hollow"
| 
|-
| rowspan="2"| עמותת המוזיקה האמריקאית
| האמן החדש/הפורץ של השנה
| rowspan="4"| עצמם
| 
|-
| צמד או הרכב השנה
| 
|-
| פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי
| הצמד הכי ווקאלי של השנה
| 
|-
|| פרסי ASCAP
| פרס מפעל חיים
| 
|-
| rowspan="9"| 2012
| rowspan="2"| פרסי גראמי
| אלבום הפולק של השנה
| Barton Hollow
| 
|-
| ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר לצמד או הרכב
| "Barton Hollow"
| 
|-
| rowspan="3"| פרסי המוזיקה של CMT
| קליפ השנה
| rowspan="2"| "Safe & Sound"
| 
|-
| שיתוף הפעולה של השנה
| Barton Hollow 
|-
| קליפ השנה של צמד
| "Poison & Wine"
| 
|-
|| עמותת המוזיקה האמריקאית
| הרכב או צמד השנה
| עצמם
| 
|-
|| פרסי A2IM ליברה
| אלבום השנה
| Barton Hollow
| 
|-
| rowspan="2"| פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי
| הצמד עם היכולות הווקאליות הטובות ביותר
| עצמם
| 
|-
| האירוע המוזיקלי של השנה
| rowspan="4"| "Safe & Sound"
| 
|-
| rowspan="3"| 2013
| rowspan="2"|פרסי גראמי
| ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר לצמד או הרכב
| 
|-
| השיר הטוב ביותר שנכתב עבור מדה ויזואלית
| 
|-
| פרסי גלובוס הזהב
| השיר המקורי של השנה
| 
|-
| 2014
| פרסי גראמי
| ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר לצמד או הרכב
| "From This Valley"
| 
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות קאנטרי אמריקאיות
קטגוריה:להקות פולק
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:צמדי מוזיקת קאנטרי
קטגוריה:להקות זוכות פרס גראמי
קטגוריה:נאשוויל: להקות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2009
Love Don't Let Me Go

Love Don't Let Me Go (בעברית: האהבה לא מרפה ממני) הוא שיר של הדי ג'יי הצרפתי דייוויד גטה בשיתוף עם הזמר כריס ויליס. השיר יצא כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של גטה. השיר נשלח לתחנות הרדיו בבריטניה אך לא נחל שם הצלחה כאשר הגיע למקום ה-46 בלבד. אם כי היו מספר מדינות בהם השיר כן הצליח ביניהם בלגיה, צרפת והולנד כאשר בשלושתן נכנס לעשרים העליונים. בנוסף לשיר יצא רמיקס בשם "", אשר יצא בשנת 2006.

== וידאו קליפ ==
הקליפ של השיר הופץ בינואר 2002 ואורכו היה 2 דקות ו-55 שניות. הקליפ הכיל הולוגרמה של גטה אך לא כלל את השתתפותו של ויליס בצורה כלשהי.

== מיקומי שיא ==


== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! צרפת (SNEP)
| זהב
| 250,000
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2002
קטגוריה:סינגלים מ-2002
קטגוריה:שירי דייוויד גטה
קטגוריה:שירים באנגלית
אנה איבשקייביץ'

אנה איבשקייביץ (בפולנית: Anna Iwaszkiewicz; כתבה תחת שם העט אדם פודקובינסקי; 17 בדצמבר 1897 – 23 בדצמבר 1979) הייתה סופרת ומתרגמת פולנייה חסידת אומות העולם, אשתו של הסופר ירוסלב איבשקייביץ'.

== ראשית חייה ==
כשהייתה בת ארבע, אמה ידוויגה סטנקייביץ' השאירה אותה ואת אביה, התעשיין סטניסלב וילהלם לילפופ, לפסנתרן יוזף אליווינסקי. מכאן ואילך גידלו אותה אביה ודודתה אניאלה פילאוויץ, ואילו אמה נמנעה ממגע עם אנה. בשנים 1915–1918 היא שהתה עם אביה ברוסיה, במיוחד במוסקבה ובקייב. התקופה בה שהתה ברוסיה תרמה לגיבוש כישרונה הספרותי כשלמדה באוניברסיטה הפולנית במוסקבה, למדה שפות זרות והתעניינה במוזיקה ובתיאטרון. ברוסיה היא למדה על יצירתו של אלכסנדר סקריאבין, שלימים הפך למלחין האהוב עליה ואת המוזיקה שלו היא תפיץ ותקדם בפולין על ידי ארגון קונצרטים שלו בוורשה.

== נישואים ==
אנה איבשקייביץ' עם בתה (1924)
ב-12 בספטמבר 1922, לאחר שהתגברה על ההתנגדות הראשונית של אביה, היא נישאה למשורר ירוסלב איבשקייביץ'. לפני נישואין אלה היא התקשרה בברית אירוסין עם הנסיך קשישטוף רדזיוויל, שסודרו מספר שנים קודם לכן.<ref name=":1">
</ref> באמצעות נישואיה היא קיבלה את ההזדמנות ליצור קשרים עם הקהילה האמנותית והספרותית.

אנה פרסמה מאמרים, בעיקר על יצירותיהם של מרסל פרוסט, ג'וזף קונרד ותומאס מאן (בחלקם בשם בדוי). היא תרגמה ספרות צרפתית (מרסל פרוסט, מישל בוטור, אלן-פורנייה, ז'ול ורן) וספרות בשפה האנגלית (תומאס מרטון ואלפרד נורת' וייטהד). בסוף חייה, היא פרסמה את הספר "Zwierzęta Nasze" ("בעלי החיים שלנו") (1978). עבודתה הבולטת ביותר היא "Dzienniki i wspomnienia" ("יומנים וזיכרונות").

== אישיותה ==
קברם של אנה וירוסלב בברווינוב
אנה הייתה אדם רגיש וקשה.

בעלה לא הסתיר ממנה את נטייתו המינית או את מאהביו הגברים, בעוד שאנה עצמה הייתה דו-מינית. עם זאת, בני הזוג ראו את נישואיהם כשמחים ומוצלחים.<ref name=":2"></ref>

לאנה היו בעיות נפשיות, כולל דיכאון. היא התמודדה עם זה בהיותה קתולית מסורה.

== פעולות הצלה ==
בסטאוויסקו הסתירו בני הזוג איבשקייביץ' את משפחת מושקט, וכשהזוג הקשיש היה בסכנה הם התארגנו להעבירם מפודקובה ליסנה למילונובק. בני הזוג הוסתרו על ידי יז'י מיצ'יסלב ריטארד (1899–1970), חברם של הזוג איבשקייביץ'. האישה דלפינה הוסתרה בבית החולים בגרודז'יסקו, ואילו בעלה טופל על ידי "איכר חביב או בעל מלאכה שנעקר מפוזנן שגר בין גרודז'יסקו למילונובק". איבשקייביץ' נזכר כי "הוא מת בשלווה; ראיתי שהמארח שלו מתכנן עבורו ארון קבורה, ודמעותיו נופלות על שבבי עץ." בבית בני הזוג איבשקייביץ' בילתה בתם, אניאלה נויפלד (נוביצקה) עם בתה, ג'נינה נוביצקה, מספר לילות. בני הזוג איבשקייביץ' תמכו בהם כלכלית וסיפקו להן מזון, ואילו אניאלה - תלמידתה של מריה קירי-סקלודובסקה - לימדה את בנותיהם של בני הזוג איבשקייביץ' פיזיקה.

על פעילות זו, ב-21 בינואר 1988, הוכרו היא ובעלה כחסידי אומות העולם.<ref name=":0"></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ביסקסואליות
קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:סופרות פולניות
קטגוריה:מתרגמים פולנים
קטגוריה:ילידות 1897
קטגוריה:נפטרות ב-1979