OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רינה מור

רינה מור (גודר) (נולדה ב-16 בפברואר 1956) היא עורכת דין. הייתה מלכת היופי של ישראל ומיס תבל לשנת 1976.

==ביוגרפיה==
מור נולדה בשם רינה מסינגר במושב ציפורי לאב מכונאי ששירת בפלמ"ח והיה מראשוני הטייסים של חיל האוויר ולאם גננת. כשהייתה בת שנתיים עברה משפחתה לבית שערים ולאחר מכן לקריית טבעון, שם גדלה מור. היא שירתה כמדריכה לבניית טיסנים ואווירודינמיקה בגדנ"ע אוויר, בשעה שהתמודדה בתחרות מלכת היופי הישראלית. לאחר שזכתה במקום הראשון, במאי 1976, טסה להונג קונג כדי לייצג את ישראל בתחרות מיס תבל 1976. ב-11 ביולי 1976 זכתה במקום הראשון, ובכך הפכה לישראלית הראשונה שזכתה בתואר זה. מיד לאחר הזכייה ביקרה מור בניו יורק ולאחר מכן שבה לישראל, בה התקבלה על ידי נשיא מדינת ישראל וחברי הכנסת. רומן פולנסקי שהשתתף כשופט בתחרות באותה שנה ציין לאחר מכן שלאחר שראיין את כל מתמודדות התחרות התרשם יותר מכולן ממיס ישראל.

לאחר הזכייה שהתה מור במשך שלוש שנים מחוץ לישראל, שנה במסגרת התחייבויותיה כמיס תבל ושנתיים נוספות במסגרת עבודה עבור המגבית היהודית המאוחדת. על חוויותיה מתקופה זאת הוציאה את הספר "מלכה לשנה אחת".

לאחר הזכייה, עבדה כאשת יחסי ציבור ונישאה לאיש העסקים דורון גודר, לשעבר מנכ"ל צים. כמה שנים לאחר הולדת שתי בנותיהם: שרונה, העוסקת בחינוך בבית הספר התיכון על שם רוטברג ברמת השרון ודניאלה, העוסקת במחקר במכון ויצמן, בגיל 35 החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת תל אביב והוסמכה כעורכת דין. לאחר סיום לימודיה נסעה המשפחה לשליחות בהולנד לכמה שנים שם סיימה תואר שני ועבדה באיחוד האירופי.

עם שובם לישראל הקימה משרד לעריכת דין והתמחתה בדיני משפחה, ובמקביל התנדבה בש.י.ל (שירות ייעוץ משפטי לאזרח) של עיריית הרצליה.<ref></ref> כעורכת דין הייתה מור בעלת פינה קבועה בתוכנית האירוח אודטה. כן שימשה כשופטת בתחרויות מלכת היופי בשנים 1989 ו-2004.

במבט לאחור כתבה רינה מור בשנת 2002:

==לקריאה נוספת==
* רינה מור, מלכה לשנה אחת - סיפורה של "מיס תבל" 1976, הוצאת ידיעות אחרונות, 1982

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:זוכות מיס תבל
קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:עורכות דין ישראליות
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1976
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
ברוק טיילור

ברוּק טיילור (באנגלית: Brook Taylor; 18 באוגוסט 1685 - 29 בדצמבר 1731) היה מתמטיקאי בריטי. טור טיילור ומשפט טיילור קרויים על שמו.

== חייו ==
טיילור נולד באדמונטון, מידלסקס, אנגליה, למשפחה אמידה. הוריו דאגו שיקבל חינוך לא רק במדעים אלא גם באמנות ובמוזיקה. התחיל את לימודיו באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1703 לקראת תואר במשפטים, וקיבל תואר LL.B בשנת 1709 ודוקטורט במשפטים LL.D בשנת 1714.

למד מתמטיקה מפי המתמטיקאים ג'ון משין וג'ון קייל . את העבודה הראשונה שלו במתמטיקה, על מרכז התנודה של גוף קשיח, כתב בשנת 1708, אולם היא פורסמה רק ב־1714. 
הפרסום המאוחר של העבודה הוביל לעימות בינו ובין המתמטיקאי יוהאן ברנולי באשר לשאלה מי גילה ראשון את הפתרון.
בשנת 1712 נבחר לחבר בחברה המלכותית, וניהל תכתובות בנושאים מתמטיים, בהם תיאור התנועה של מיתר רוטט. הוא החזיק במשרת מזכיר החברה בין השנים 1714 ו-1718.

Methodus incrementorum directa et inversa, 1715
שני ספריו שפרסם בשנת 1715, Methodus incrementorum directa et inversa ו-Linear Perspective היוו את הבסיס לאנליזה של הפרשים סופיים. פיתוחיו ונוסחת טיילור (על הקירוב של פונקציה ממשית באמצעות נגזרותיה בנקודה) קיבלו תהודה רק ב־1772, אחר שלגראנז' הכתיר זאת כבסיס של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי.

נישואיו הראשונים הסתיימו במותם של אשתו ובנו. אשתו השנייה נפטרה במהלך לידת בתו, אולם הבת, אליזבת, שרדה. טיילור נפטר בגיל 46.

מכתש טיילור על הירח קרוי על שמו.

=== ספריו ===
* [http://www.17centurymaths.com/contents/taylorscontents.html Methodus incrementorum directa et inversa] - 1715
* Linear Perspective - 1715

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:מתמטיקאים אנגלים במאה ה-17
קטגוריה:מתמטיקאים אנגלים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1685
קטגוריה:נפטרים ב-1731
מוזיאון המלחמה האימפריאלי

מוזיאון המלחמה האימפריאלי (באנגלית: The Imperial War Museum) הוא מוזיאון בלונדון שבאנגליה. המוזיאון נוסד בשנת 1917 לזכר החיילים הבריטים שנפלו במלחמת העולם הראשונה. 

עד לשריפתו ב-30 בנובמבר 1936 שכן המוזיאון בארמון הקריסטל. אז עבר ללמבת' שבדרום לונדון, לבניין ששימש במקורו כבית חולים פסיכיאטרי.

המוזיאון מציג כלי נשק רבים וכן מוצגים רבים אודות הגורמים למלחמות המאה העשרים. במוזיאון מוצגת תעודת הלידה של אווה קלארק התינוקת שנולדה במחנה הריכוז מאטהאוזן.

==סניפים אחרים==
למוזיאון המלחמה האימפריאלי מספר סניפים נוספים בעיר לונדון:
* מוזיאון צ'רצ'יל וחדרי המלחמה של הקבינט
* אוניית הוד מלכותה בלפסט
וכן סניפים מחוץ ללונדון:
* מוזיאון המלחמה האימפריאלי צפון בסלפורד, מחוז מנצ'סטר רבתי, שתוכנן על ידי דניאל ליבסקינד ונחנך ב-2002
* מוזיאון המלחמה האימפריאלי בדוקספורד , מחוז קיימברידג'שייר, שנחנך ב-1977 והוא מוזיאון התעופה הגדול ביותר בבריטניה

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.iwm.org.uk/ מוזיאון המלחמה האימפריאלי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מוזיאונים צבאיים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מוזיאונים למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לונדון: מוזיאונים צבאיים
קטגוריה:אנגליה: מבנים רשומים דרגה II
קטגוריה:1917
גני קיו

גני קיו, או בשמם המלא הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו (באנגלית; Royal Botanic Gardens, Kew), הם הגנים הבוטניים המפורסמים בעולם ונמצאים בלונדון, בריטניה.

גני קיו הוקמו ב-1759 כגנים פרטיים אקזוטיים של הלורד צ'פל. הם הורחבו במהלך השנים וב־1840 הוכרזו הגנים רשמית כ"גנים הבוטניים המלכותיים" של הממלכה המאוחדת. בניין הדקלים המפורסם נבנה בין השנים 1841 ו־1849 בידי הארכיטקט הוויקטוריאני דסימוס ברטון. הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו מחזיקים את בנק הזרעים הגדול בעולם. בשנת 2003 הוכרו הגנים הבוטניים המלכותיים בקיו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

הגנים משתרעים על שטח של כ-1,210 דונם הכוללים גנים וחממות, בשטח שבין ריצ'מונד לקיו אשר בלונדון הדרום-מערבית. גני קיו מהווים מוסד מחקרי וחינוכי חשוב בתחום הבוטניקה, הכולל צוות עובדים בן כ-800 איש, ומהם כ-650 חוקרים. האתר מהווה יעד תיירות פופולרי, ובמהלך שנת 2009/2010 ביקרו בגנים מעל מיליון מבקרים.

שטחי הגן כוללים את אוסף הצמחייה הגדול בעולם, הספרייה אשר בגנים כוללת מעל 750,000 כרכים ואוסף איורים השמור בהם כולל למעלה מ-175,000 איורים של צמחים.

בנין טמפרנט

==היסטוריה==
מקורם של הגנים בגן האקזוטי שהוקם על ידי לורד קייפל ג'ון, בעיירה טוקסברי (Tewkesbury) שבגלוסטרשייר. הגן הורחב על ידי הנסיכה אוגוסטה מוויילס, אלמנתו של פרדריק, הנסיך מוויילס, שעבורו האדריכל הסקוטי ויליאם צ'יימברס בנה מספר מבנים בגן. אחד המבנים הוא הפגודה הסינית שנבנתה בשנת 1761 וקיימת עד היום. ג'ורג' השלישי העשיר את הגנים בסיועו של סר ג'וזף באנקס. קיו פארק הישן (ששמו שונה ל"הבית הלבן"), נהרס בשנת 1802, ו"בית הולנד" הסמוך נרכש על ידי ג'ורג' השלישי בשנת 1871, וכיום הוא נודע בכינויו ארמון קיו.

אוספי הגן גדלו במקצת באקראי עם הזמן, עד למינוי של האספן הראשון בשנת 1771. בשנת 1840 הגנים הוכרזו כגן בוטני לאומי, תחת מנהל הקיו, ויליאם הוקר. הגנים הורחבו ל-75 דונם, והגן הבוטני ל-270 דונם, ומאוחר יותר לגודלו הנוכחי 300 דונם.

חממת הדקליים נבנתה על ידי האדריכל דסימוס ברטון ויצרן הברזל ריצ'רד טרנר בין השנים 1844-1848. החממה היא המבנה הראשון בקנה מידה גדול שנעשה מברזל יצוק. שמשות המבנה מזכוכית ועבודת הניפוח שלה נעשתה ביד. הבית הממוזג, הכפול מגודלה של החממה, נבנה מאוחר יותר, במאה ה-19, וכיום נחשב לחממת הזכוכית הוויקטוריאנית הגדולה בעולם.

בנוסף, בקיו צלח המאמץ מהמאה ה-19 להפיץ ולגדל עצי גומי מחוץ לדרום אמריקה.

ביולי 2003 הגנים הוכנסו לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.

==אזכורים בתרבות==
בשיר "העשב הענק מכה שנית" של להקת הרוק המתקדם ג'נסיס מוזכרים גני קיו כמקום אליו הובא העשב מערבות רוסיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קיו, גני
קטגוריה:לונדון
קטגוריה:לונדון: פארקים
קטגוריה:לונדון: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:תמזה
מפת הרכבת התחתית של לונדון

מפת הרכבת התחתית של לונדון היא מפה טופולוגית של הרכבת התחתית של לונדון המשמשת כמפה למשתמשיה.

== היסטוריה ==
המפה נוצרה בשנת 1931 על ידי הארי בק. הוא יצר מפה טופולוגית משום שהמפה נועדה להקל על התמצאות הנוסעים, ומאחר והרכבת נוסעת בעיקר במנהרה הרי שאין חשיבות לטופוגרפיה של השטח שבו נוסעת הרכבת. בק יצר דיאגרמה טופולוגית הדומה לשרטוט של מעגל חשמלי. על מנת ליצור מפה פשוטה אף יותר, כתב בק על המפה אך ורק את שמות התחנות והקפיד לאייר קווים ישרים אנכיים, אופקיים או אלכסוניים בזווית של 45 מעלות בלבד.

הנהלת חברת הרכבת התחתית הייתה בתחילה סקפטית ביחסה למפה המוצעת וחילקה ממנה עותקים מועטים בלבד, אולם המפה נהפכה מיידית לפופולרית ונחשבת כיום כסמל לונדוני מובהק עד שהיא מודפסת אף על גבי כוסות, חולצות ופוסטרים.

אף על פי שבמהלך השנים בוצעו מספר תיקונים למפה המקורית, היא לא עברה שינוי משמעותי. מפה זו שימשה השראה למפות רבות של מערכות התחבורה נוספות, ואף היוותה השראה ליצירות אמנות.

{| class="wikitable"
|+ 
|-
! תרשים המציג לשם השוואה את המיקום הגאוגרפי של התחנות והמנהרות באזור 1 של הרכבת התחתית של לונדון. !! מפת בק של אזור 1 של הרכבת התחתית של לונדון
|-
}

== בתרבות הפופולרית ==
בתחילת הספר הראשון בסדרת ספרי הארי פוטר, לאחר שמינרווה מקגונגל רואה את הצלקת על מצחו של הארי פוטר ומציעה שאלבוס דמבלדור יסיר אותה, דמבלדור טוען שצלקות יכולות להיות שימושיות ומציין שיש לו מתחת לברך השמאלית צלקת בצורת מפה מדויקת של הרכבת התחתית של לונדון.

במשחק Mini Metro על השחקן לפתח מערכת מטרו בהתבסס על עקרונות מפת הרי בק.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://tfl.gov.uk/tube/maps/ מפות הרכבת התחתית]
* [https://web.archive.org/web/20050306235947/http://tube.tfl.gov.uk/content/history/map.asp?expandOnly=menu7&sideMenu=menu7option5 היסטוריה של מפות הרכבת התחתית]
* [http://www.clarksbury.com/cdl/maps.html ארכיב מפות הרכבת התחתית]
* [https://web.archive.org/web/20100201093144/http://britton.disted.camosun.bc.ca/beck_map.jpg המפה המקורית של בק]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לונדון: הרכבת התחתית
הרכבת התחתית של לונדון, מפת
פרידריך פון ויזר

פרידריך פון וִיזֶר (Friedrich von Wieser; 15 ביולי 1851 - 22 ביולי 1926) היה כלכלן מן האסכולה האוסטרית ואחד מממשיכיו הבולטים של קרל מנגר.

==ביוגרפיה==
ויזר נולד בווינה ולמד סוציולוגיה באוניברסיטת וינה. באותה עת, הפך אחד מהתלמידים הבולטים של קרל מנגר, לצד אויגן פון בהם-באוורק, עמיתו, ידידו מילדות וגיסו. השניים שימשו בתפקיד חשוב של הכשרת הדור הבא של חניכי האסכולה האוסטרית, כמו לודוויג פון מיזס ופרידריך האייק. ויזר הרצה באוניברסיטה של וינה ובאוניברסיטת קארל בפראג, עד שנקרא לשמש כמחליפו של מנגר שפרש בווינה, בשנת 1903. בשלהי חייו, בשנת 1917 הפך לשר האוצר באוסטרו-הונגריה המתמוטטת. 

תרומותיו העיקריות של ויזר הם תיאורית ה"השלכה" הקובעת, בהתאם לתאוריית הערך השולי כי מחירם של גורמי הייצור נקבע על ידי מחירי התפוקה, ולא להפך, כפי שגרסו הכלכלנים הקלסיים. תרומה נוספת של ויזר הייתה תאוריית "עלות ההזדמנות", שלפיה עלות ייצורו של מוצר שווה לעלויות המוצר שניתן היה לייצר במקומו. 

תרומתו העיקרית של ויזר ברעיונותיו הייתה הרחבה של עקרון הערך השולי שהעלה מנגר קודם לכן גם לתחום הייצור וגורמי הייצור ואפשרה השמה של עקרון אחד לכל אורך השרשרת, ממוצרי הביניים ועד למוצר השלישי. 

עבודותיו המוכרות ביותר של ויזר הן "ערך טבעי" משנת 1889 שפרטה את תורת העלות החלופית שלו ואת תאוריית ההשלכה ו"כלכלה חברתית" משנת 1914 שהייתה ניסיון שאפתני להחיל את הכללים בעולם האמיתי.

==מעבודותיו==
* [http://socserv2.socsci.mcmaster.ca:80/~econ/ugcm/3ll3/wieser/natural/index.html ערך טבעי] -- 1889

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:כלכלני האסכולה האוסטרית
קטגוריה:כלכלנים אוסטרים

קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1851
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1926
מגלופוליס (יוון)

מֵגָלוֹפּוֹלִיס, או מגלופולי (ביוונית: Μεγαλόπολη - עיר גדולה), היא עיר יוונית ביחידה האזורית ארקאדיה שבחצי האי פלופונסוס. זהו גם שמה של בירתה הקדומה של ארקאדיה מתקופת יוון העתיקה, שעל חורבותיה בנויה העיר החדשה.

העיר נמצאת כ-30 קילומטר מטריפוליס, וממוקמת ליד הר טאיגטוס ואחד מאפיקי נהר האלפיוס. אוכלוסייתה מנתה ב-2011 כ-10,000 איש, והיא הקהילה היחידה במערב ארקאדיה שממשיכה לגדול.

== היסטוריה ==

העיר נוסדה ב-369 לפנה"ס, לאחר קרב לאוקטרה ביוזמתו של המצביא אפמינונדס איש תבאי. אפמינונדס הקים אותה כעיר בירה לברית הארקאדית, במטרה ליצור משקל נגד לספרטה בפלופונסוס, כאשר העיר הורכבה מאיחוד של כ40 יישובים, וישובה בכוח בארקאדים מרחבי החבל. בשטחה נבנו מוסדות הברית, שהחשוב בהם היה התרסליון, בית מועצת העיר. העיר התחרתה בערים מנטיניאה וטאגה, ומעמדה כבירת הארקאדים היה חלש וזמני.

לאחר תבוסת תבאי ליד מנטיניאה ב-362 לפנה"ס, ושבירת כוחה, פרצו מהומות במגלופוליס. בסוף המאה הרביעית לפנה"ס מנתה העיר כ-60,000 נפש. ב-235 לפנה"ס הצטרפה העיר לברית האכאית, וב-223 לפנה"ס נכבשה ונהרסה על ידי קלאומנס השלישי מלך ספרטה.

לא ברור מה שרד מהעיר לאחר הכיבוש הספרטני אולם ידוע שלאחר תבוסת הספרטנים על ידי אלכסנדר מוקדון והברית האכאית, השתררה בעיר מתיחות בין התושבים ובין הגולים שחזרו אליה.

עם ניצחון הרומאים ב-146 לפנה"ס על הברית האכאית עברה מגלופוליס, יחד עם כל הערים האכאיות לשליטתה. בן תקופתו של אוגוסטוס, סטרבו מתאר את העיר כ"שממה גדולה".

העיר איבדה כמעט כל חשיבות ועברה, יחד עם כל ארקאדיה, לידי האימפריה הביזנטית עם פיצול הקיסרות הרומית. בין השנים 1205–1429 נכללה בנסיכות אכיאיה הפרנקית, מ-1458 הייתה תחת שלטון טורקי, ומ-1832 נכללה במדינה המודרנית של יוון.

העיר הייתה ידועה גם בשם סינאנאו עד המאה ה-19, וישנה אפשרות שהעיר המודרנית של מגלופוליס אינה קשורה למגלופוליס העתיקה.

ב-1993 הרסה שרפה חלקים נרחבים ממזרח העיר, וסביבתה, מעריכים ש-5000–6000 קמ"ר של אדמה נשרפו.

ההיסטוריון פוליביוס נולד במגלופוליס.

== העיר המודרנית==

בעיר המודרנית, המהווה גם את בירתה המנהלית של נפה בשם זו, קיימים 3 בתי ספר, אולם קונצרטים ציבורי, מלונות, בנקים, משרד דואר, כנסיות, ומספר כיכרות, שאחת מהם נמצאת בלב העיר.

חורבות מגלופוליס הישנה, ובפרט הריסות התיאטראות שם, הנמצאות מצפון מזרח לעיר, מהוות אתר משיכה תיירותי וארכאולוגי גדול לעיר.

ישנה תחנת רכבת בעיר שמחברת אותה עם ארגוס וטריפוליס וקלמטה, כביש מהיר העובר מדרום מערב לעיר, וכביש מהיר חדש, המחבר בין אתונה וקלמטה, עוקף את העיר החל מ-2002.

האזורים סביב העיר הם בין אזוריה החקלאים המובהקים של ארקאדיה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולייס ביוון העתיקה
קטגוריה:יוון: ערים
אדגר אתלינג

אדגר אתלינג (באנגלו סקסונית: Edgar Ætheling; 1052–1126) היה המלך הבלתי-מוכתר של אנגליה בשנת 1066.

== חייו ==
אדגר נולד בהונגריה, בשנת 1052 לאדוארד אתלינג (אדוארד הגולה), בנו הגולה של אדמונד השני, מלך אנגליה (משמעות השם האנגלו-סקסוני אתלינג היא "בן-מלך"), ולאגתה, שמוצאה איננו ברור.

סבו של אדגר, המלך אדמונד השני, מת ב-1016 ובנו אדוארד, שטרם מלאה לו שנה, הוגלה באותה שנה על ידי המלך קאנוט הגדול, שהשתלט על אנגליה. קאנוט, שהעדיף שלא להיות מעורב בפועל בהרג אדוארד, תכנן לשלוח אותו לרוסיה, שם יהרגוהו הדוכסים הויקינגים של נובגורוד. במקום זאת, הועבר אדוארד להונגריה, לחסותו של המלך סטפן הראשון. מנישואיו של אדוארד לבתו של סטפן נולד אדגר, וכן אחיותיו מרגרט וכריסטינה. אדוארד שהה בהונגריה שנים רבות, עד שב-1054 נודע למלך אדוארד המודה על היותו בחיים, והוא הזמינו לשוב לאנגליה.

אדוארד שב לאנגליה עם משפחתו ב-1057, אך מת ימים ספורים לאחר מכן. דודו, המלך גידל במקומו את ילדי אחיינו, והכריז על אדגר הצעיר כיורשו. עם זאת, אדגר היה בן 14 בלבד עם מותו של אדוארד ב-1066, והויטנגמוט בחר בהרולד גודווינסון להיות למלך כדי שיוכל להדוף את פלישות הנורמנים.

לאחר קרב הייסטינגס, שבו נהרג הרולד השני, נבחר אדגר אתלינג בידי הוויטנגמוט להיות למלך אנגליה, אך מעולם לא הוכתר באופן רשמי. הוא שם את מבטחו באדווין רוזן מרסיה ובמורקאר רוזן נורת'מבריה שיסייעו לו להישאר בשלטון, אך מספר שבועות לאחר מכן נכנע לויליאם דוכס נורמנדיה, שהשתלט על אנגליה.

ויליאם התייחס לאדגר בכבוד, וביודעו על היתרון הפוליטי שבכך שמר עליו תחת פיקוח ולבסוף לקח אותו לנורמנדיה. עם זאת, הצטרף אדגר ב-1068 למרד שהנהיגו אדווין ומורקאר נגד ויליאם, וכשזה כשל, נמלט תחת חסותו של מלקולם השלישי מלך סקוטלנד. שנה לאחר מכן נשא מלקולם לאישה את מרגרט, אחותו של אדגר, והסכים לתמוך בטענתו לכתר האנגלי.

אדגר כרת ברית עם סוויין אסטרידסון מלך דנמרק, שהיה אחיינו של קאנוט הגדול, ורצה את הכתר האנגלי לעצמו. כוחותיהם פלשו לאנגליה ב-1069 וכבשו את יורק, אך ויליאם שילם לדנים תמורת עזיבתם, ואדגר ברח לסקוטלנד בשנית. ב-1072 כרת ויליאם עם המלך מלקולם ברית, שאחד מתנאיה היה הגלייתו של אדגר. שנתיים לאחר מכן כרת אדגר ברית עם ויליאם, אך מעולם לא ויתר לחלוטין על שאיפותיו להשיב לעצמו את הכתר האנגלי. ב-1091 תמך אדגר ברובר השני, דוכס נורמנדיה במלחמתו נגד ויליאם השני, ונמלט לסקוטלנד פעם נוספת. בנוסף, תמך באחיינו אדגר במאבקו על הכתר הסקוטי כנגד דונלד השלישי.

ב-1098 היגר אדגר לקונסטנטינופול, שם הצטרף למשמר הוואריאנגים של האימפריה הביזנטית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:בית וסקס
קטגוריה:ילידי 1052
קטגוריה:נפטרים ב-1126
אשור-אובליט הראשון

אַשוּר-אֻבַּלִיט הראשון (1356 לפנה"ס/1354 לפנה"ס – 1321 לפנה"ס/1318 לפנה"ס?) היה מלך אשור, בן אֵרִיבָּ-אַדַד'. אשור-אבליט החל את מגמת ההתפשטות האשורית לאחר שנים של כניעה למיתני. מאבק זה הביא להתערערות היחסים בין הממלכה האשורית לאימפריה החתית.

בימים הראשונים של מלכותו היה אשור-אבליט ואסל לתושרתה מלך מיתני, אולם לקראת 1340 לפנה"ס מרד בו. המרידה תוזמנה היטב, שכן בו בזמן פלשו החתים בראשות מלכם, שופילוליומש הראשון, לאזור. מיתני קרסה תחת הלחץ ואשור השתחררה משלטונה, ואף כבשה חלקים מהממלכה.

לאחר אירוע זה החל אשור-אבליט לכנות עצמו "מלך המלכים" ו"אחי הפרעה". לפי התכתבויות שערך עם השושלת הפרעונית ניתן להסיק שכינויו לא היו רחוקים מן האמת. הוא שינה את שם ממלכתו מסוּבָּארטוּ לאשור (על שם האל שעמד בראש הפנתיאון של עמו), היות שלשם הישן נתלוותה משמעות מבזה.

מלך בבל בּוּרנַבּוּריָאש השני מהשושלת הכשית נשא את בתו של אשור-אבליט לאשה. כרה-הרדאש בנו שהיה גם נכדו של אשור-אובליט ירש אותו בשנת 1333. בעקבות כך פרץ מרד בבבל בשל התנגדות למלך ממוצא אשורי. במהלך המרד נרצח המלך. אשור-אבליט פלש לבבל, הדיח את המלך נזי-בוגאש והכתיר את כּוּרִיגַלזוּ השני, שהיה, ככל הנראה, בנו של בורנבוריאש השני מלך בבל.

במכתבי אל-עמארנה נמצאו שני מכתבים שהוא כתב לאמנחותפ הרביעי, מכתבים א"ע 15 ו-16.

את אשור-אבליט ירש בנו, בל-ניררי (לעיתים אנליל-ניררי), שנאבק אף הוא בבבלים.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.reshafim.org.il/ad/egypt/a-ashuruballit.htm הטקסט של שני מכתבי אל-עמארנה של אשר-אובליט הראשון] (באנגלית}
* 

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:מלכי אשור התיכונה
קטגוריה:סופרי מכתבי אל-עמארנה
מקדש מיתרס

המיתראאום של לונדון, הידוע גם בשמו מקדש מיתרס אשר על גדת הוולברוק, הוא מיתראאום רומי אשר התגלה במרכז הסיטי של לונדון במהלך עבודות בנייה בשנת 1954. המקדש, אשר הוקם על ידי כת גברית שסגדה לאל מיתרס, נחשב לאחד מהממצאים הרומיים החשובים ביותר שהתגלו בעיר לונדון במהלך המאה ה-20. 

האתר הועתק ממיקומו הנוכחי כדי לאפשר את המשך עבודות הבניה, והוצג לראווה ברחוב המלכה ויקטוריה. בשנת 2007 הוחלט להחזיר את המקדש למיקומו המקורי, כחלק מבניית מתחם עסקים חדש בתכנון האדריכלים נורמן פוסטר וז'אן נובל. האתר נפתח מחדש למבקרים בשנת 2017 במרתף מרכז בלומברג, לצד גלריה לאמנות עכשווית ותצוגה של ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו במקום.
האתר בשנת 2017
מקדש מיתרס בשנת 2014

==ראו גם==
*מיתראיזם

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים רומיים
קטגוריה:לונדון: היסטוריה
מיתרס
קטגוריה:לונדון: אתרים ארכאולוגיים
מוחמד יונס אל-אחמד

מוחמד יונס אל-אחמד אל-מואלי (محمد يونس الأحمد الموالي), לשעבר עוזרו האישי של סדאם חוסיין ופקיד בכיר במפלגת הבעת', עם זאת לטענת הצבא האמריקני הוא פרש מהבעת' זמן מה לפני הפלישה האמריקנית לעיראק במרץ 2003. לאחר הפלישה הוא הפך לאחר ממנהיגי פעולות ההתנגדות נגד הכוחות האמריקנים והממשלה העיראקית הנוכחית. צו מעצר הוצא על שמו בעיראק ב-2005 וכל המספק מיידע שיביא ללכידתו יזכה במיליון דולרים.

מלחמת עיראק גרמה לאל-אחמד, כמו אנשי בעת' לשעבר רבים, לברוח לסוריה. שם מצאו מקלט בטוח והחלו לארגן מיד את ההתנגדות לנוכחות האמריקנית בעיראק ולממשלה העיראקית החדשה.

ב-15 בינואר 2005 ניסה להתנקש בחזים אל-שעלן, שר ההגנה העיראקי, על ידי שליחת מתנקשת שטענה שיש בפיה מידע ביטחוני חשוב. המתנקשת שלפה את אקדחה אך לאחר זמן קצר, התמוטטה בבכי, שמטה את האקדח ונעצרה על ידי המאבטחים.

בנו הבכור של מוחמד, אחמד מוחמד יונס אל-אחמד הוא אחד ממנהיגי מפלגת הבעת' החדשה. על פי מקורות מידע של הצבא האמריקני מסייע לפעולות אביו במימון הלחימה בעיראק. צו מעצר למאסרו הוצא לו מטעם בית המשפט המרכזי של עיראק.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.globalsecurity.org/security/profiles/muhammad_yunis_al-ahmad_al-moali.htm פרטים] על מוחמד יונס מאתר הגלובל סקיוריטי <small>(אנגלית)</small>
* [http://www.globalsecurity.org/security/profiles/ahmad_muhammad_yunis_al-ahmad.htm פרטים] על בנו של מוחמד יונס, אחמד מוחמד מאתר הגלובל סקיוריטי <small>(אנגלית)</small>

קטגוריה:בעת'
קטגוריה:טרוריסטים מוסלמים
קטגוריה:עיראקים
קטגוריה:עיראקים שנולדו ב-1949
כיכר טרפלגר

כיכר טרפלגר (באנגלית: Trafalgar Square) היא הכיכר המרכזית בלונדון. הכיכר מנציחה את ניצחונה של בריטניה על צרפת בקרב טרפלגר בשנת 1805. בעבר הייתה הכיכר חלק מהשטחים של האורוות המלכותיות. בשנת 1820 שכר ג'ורג' הרביעי, שהיה אז יורש העצר, את האדריכל ג'ון נאש לתכנן את הכיכר. עבודת התכנון הושלמה על ידי הארכיטקט סר צ'ארלס בארי בשנת 1845.

==מבנה הכיכר==
[[פסל רכוב של ג'ורג' הרביעי מאת סר פרנסיס לגאט צ'נטרי בפינה הצפון מזרחית]]
הכיכר מוקפת כבישים משלושה צדדים (במקור הייתה מוקפת מארבעת צדדיה). בצפון - הגלריה הלאומית; במערב - בית קנדה; במזרח - הכנסייה הקהילתית המלכותית סנט מרטין בשדות; בדרום - רחוב המול המוביל, תחת קשת האדמירליות אל ארמון בקינגהאם, ורחוב וייטהול המוביל אל בניין הפרלמנט הבריטי. בשנת 2003 שונה מבנה הכיכר - הכביש שהקיף את הכיכר מצפון הפך למעבר להולכי רגל בלבד, וגרם מדרגות נבנה מן הכיכר אל הגלריה הלאומית.

במרכז הכיכר ניצב עמוד נלסון, שעליו פסלו של הלורד אדמירל הוריישו נלסון, מפקד הצי הבריטי בקרב טרפלגר, מוקף על ידי ארבעה אריות עשויי ברונזה.

בכיכר ארבעה מעמדי פסלים. על שלושה מן המעמדים ישנם פסלים:
*בפינה הצפון מזרחית - פסל המלך ג'ורג' הרביעי, הונח בשנת 1840.
*בפינה הדרום מזרחית - פסל הנרי הולוק, הונח בשנת 1861.
*בפינה הדרום מערבית - פסל סר צ'ארלס ג'יימס נאפייר, הונח בשנת 1855.

== המעמד הרביעי ==
במקור נועד מעמד זה לפסלו של המלך ויליאם הרביעי, אולם התקציב לבניית הפסל אזל בטרם נסתיימה בנייתו, ופסל זה לא הונח עליו מעולם. ב-1999 הציעה האגודה המלכותית לאומנות כי פסלים שונים יוצגו על המעמד, וכיום מוצגים עליו פסלים של אמנים בני זמננו המתחלפים מעת לעת. עד כה הוצגו:
*בשנת 1999 - "אקה הומו" - של הפסל מארק וולינגר
*בשנת 2000 - "בלא כל קשר להיסטוריה" - של הפסל ביל וודרו
*בשנת 2001 - "מונומנט" של הפסלת ריצ'ל וויטריד
:פסלה של וויטריד - מונומנט, היה העתק של המעמד מפלסטיק שקוף, שהונח הפוך על גבי המעמד, כמעין דמות ראי שלו.

== פעילויות בכיכר ==
*אף שהאכלת היונים הרבות הייתה חביבה במיוחד על התיירים הבאים לכיכר, בשל הנזק שהיונים גורמות לפסלים (לשלשת היונים היא חומצית במיוחד), נאסרה האכלת יונים בכיכר משנת 2003, ובקרבת הכיכר מגדלים נצים על מנת להרתיע את היונים.
*מדי שנה מאז 1947 מעניקה העיר אוסלו עץ אשוח לעיר לונדון, לאות תודה על עזרתה של בריטניה לנורווגיה במלחמת העולם השנייה. העץ ממוקם בכיכר.
*בתחילת אוגוסט 2010 העמידה עיריית לונדון במרכז הכיכר מבוך הבנוי מעציצים גבוהים. המשימה במבוך היא להיכנס מצדו הדרומי ולצאת מצדו הצפוני. בסמטאות המבוך נתלו שלטים הנושאים שמות של רחובות מפורסמים בלונדון.

== גישה לכיכר ==

תחנות הרכבת התחתית של לונדון הקרובות לכיכר:
*תחנת צ'רינג קרוס - על הקווים: קו נורת'רן וקו בייקרלו
*תחנת אמבנקמנט - על הקווים: קו דיסטריקט וקו סירקל
*תחנת כיכר לסטר - על הקווים: קו נורת'רן וקו פיקדילי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.camvista.com/england/london/trafsq.php3 מצלמה בכיכר טרפלגר]
* [http://www.fourthplinth.co.uk/ עמוד הפסל הרביעי]
* 

טרפלגר
קטגוריה:לונדון: אטרקציות תיירותיות
ווטפורד (כדורגל)

מועדון הכדורגל ווטפורד (באנגלית: .Watford F.C) הוא מועדון כדורגל מהעיר ווטפורד שבאנגליה המשחק בצ'מפיונשיפ. המועדון הוקם על ידי הנרי גרוברנד שגם שיחק בעמדת הבלם עבור המועדון בראשית ימיו. המועדון ידוע בכינויו "הצרעות". צבעי המועדון הם צהוב-אדום.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1881 בשם "ווטפורד רוברס" והפך למקצועני בשנת 1897.

קבוצת הכדורגל של המועדון משחקת באצטדיון "ויקארג' רואד" שהוקם בשנת 1922 והוא מכיל 21,577 מקומות לאחר שעברה מהאצטדיון הקודם שלה "קאסיו רואד". האצטדיון עבר לידי בעלות הקבוצה בשנת 2002, אך זמן לא רב לאחר מכן הם נאלצו למכור אותו בחזרה עקב קשיים כלכליים. בשנת 2004 האוהדים פתחו במבצע שביקש תרומות מאוהדי הקבוצה, לרבות האוהד מספר 1 אלטון ג'ון. מירב התרומות נאספו בעזרת מופע צדקה שערך אלטון ג'ון ובשנת 2004 הקבוצה הצליחה לקנות בחזרה את האצטדיון ולהחזירו לידי בעלות הקבוצה.

הקבוצה ידועה גם בזכות נשיא המועדון לשעבר, הזמר המפורסם אלטון ג'ון, שפרש מהתפקיד בנובמבר 2011, לאחר חילוקי דעות עם חברי הנהלת המועדון.

בעונת 1983/1984 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע האנגלי.

בשנים 99–1997 שיחקו בקבוצה הכדורגלנים הישראלים רוני רוזנטל ואלון חזן.

ב-21 במאי 2006 העפילה ווטפורד לפרמייר ליג (הליגה הבכירה באנגליה) לאחר ניצחון בגמר פלייאוף ליגת המשנה, 3-0 על לידס יונייטד. בסוף אותה עונה חזרה ווטפורד לליגת המשנה, לאחר שסיימה במקום האחרון בפרמייר ליג. ב-25 באפריל 2015 העפילה לפרמייר ליג לאחר שמונה שנים, בניצחון 0–2 על ברייטון אנד הוב אלביון.

בעונת 2018/2019 הקבוצה הגיעה שוב לגמר הגביע האנגלי, 35 שנים לאחר שעשתה זאת בפעם האחרונה. המשחק הסתיים בתבוסה 0–6 למנצ'סטר סיטי.

בתחילת עונת 2019/2020, לאחר פתיחה רעה וכשהקבוצה במקום האחרון בפרמייר ליג, פוטר חאבי גרסיה ב-7 בספטמבר 2019, ובמקומו מונה קיקה סנצ'ס פלורס,אך גם הוא לא הצליח לשנות את המצב ופוטר בעצמו בתחילת חודש דצמבר, במקומו מונה נייג'ל פירסון שפוטר גם הוא ביולי 2020, כמה ימים לפני סיום העונה. ב-26 ביולי 2020 ווטפורד הפסידה לארסנל במחזור הסיום של הפרמייר ליג ובעקבות כך הקבוצה ירדה לליגת המשנה לאחר חמש עונות רצופות בפרמייר ליג. בסיום עונת 2020/2021, לאחר כשנה בליגת המשנה, שבה הקבוצה חזרה לפרמייר ליג, ושוב ירדה לצ'מפיונשיפ אחרי עונה אחת.

==סגל שחקנים==
; נכון ל-1 בפברואר 2024

 (בהשאלה מאסטון וילה)
 (קפטן)

==תארים==
גביע ה-FA:
*סגנות (2): 1984, 2019

==קישורים חיצוניים==

*

== הערות שוליים==

*
ווטפורד
קטגוריה:הרטפורדשייר: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1881
ווטפורד

ווטפורד (באנגלית: Watford, ) היא עיירה ותת-מחוז השוכנים במחוז הרטפורדשייר, צפונית-מערבית לעיר לונדון, בירת בריטניה. העיירה משתרעת על 21.43 קמ"ר ומונה כ-91,000 תושבים, מתוכם 80% הם לבנים, כ-8.2% דרום אסייתים וכ-2.7% הם ממוצא אפרו-קאריבי. ווטפורד מפורסמת בגלל במועדון הכדורגל המקצועי שלה, ווטפורד, המשתתף בצ'מפיונשיפ ואולפני האחים וורנר, ליבסדן בהם צלמו סדרת סרטי הארי פוטר.

==תחבורה==
נמל התעופה לונדון לוטון ממוקם כ-15 ק"מ מצפון לווטפורד.

את העיירה משרתים מספר קווי רכבת:
* הקו הראשי של החוף המערבי (West Coast Main Line) חוצה את העיירה ועוצר בתחנת צומת ווטפורד 
* שלוחה של קו מטרופוליטן של הרכבת התחתית של לונדון מסתיימת בתחנת קצה בווטפורד 
* קו תחנת יוסטון - ווטפורד של הלונדון אוברגראונד (London Overground) 

==דת==
בווטפורד ישנם מספר כנסיות אנגליקניית, שלוש כנסיות קתוליות, שלושה מסגדים, מקדש סיקי, מקדש הינדי ובית כנסת של ק"ק כנסת ישראל (Watford & District United Synagogue).

==שלטון מקומי==
בניגוד לעיירות מחוז רבות באנגליה, מועצת וטפורד מונהגת על ידי ראש עיר הנבחר בהצבעה ישירה. ראש העיר הנוכחי היא דורותי תורנהיל, אשת המפלגה הליברלית דמוקרטית.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:הרטפורדשייר: יישובים
מרוץ חימוש

מרוץ חימוש הוא מצב שבו שתי מדינות (או יותר) מגדילות בהתמדה את עוצמתן הצבאית, כשכל אחת מנסה להגיע לעוצמה גדולה מזו של יריבתה.

==מרוצי חימוש בולטים==
דוגמה בולטת למרוץ חימוש היא ההתפתחות המקבילה של תותחים ימיים ותותחי חוף ובין תותחים ימיים לבין עצמם לאורך מאות שנים בתחומי ההגדלה ההדדית של טווח הירי ופיתוח יכולות ההמלטות והמיגון של כלי השיט.

מרוצי חימוש התקיימו בעיקר בעת החדשה. אחד מהראשונים שבהם התקיים בתקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה, בשנים 1890–1914, ובו היו מעורבות חמש המעצמות האירופיות: בריטניה, גרמניה, צרפת, רוסיה ואוסטרו-הונגריה.

שימוש עיקרי במושג זה נעשה בתקופת המלחמה הקרה, לתיאור מאמציהן של המעצמות לייצר מלאי גדל והולך של נשק גרעיני ולפתח נשק גרעיני בעל עוצמה גוברת והולכת. קרל סייגן תיאר זאת כשני אנשים שקועים עד צוואר בבריכת בנזין, לאחד שלושה גפרורים ולשני חמישה.

במזרח התיכון התרחש מרוץ חימוש פעמים אחדות: 
* בשנת 1955 חתם נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, על עסקת נשק עם צ'כוסלובקיה (עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית), ובכך החל מרוץ חימוש מול ישראל.
* שיגור הטיל שביט 2 על ידי ישראל היה יריית פתיחה למרוץ חימוש שבו כל מדינות המזרח התיכון ניסו לרכוש יכולת בתחום הטילים.
* בסוף המאה ה-20 החל מרוץ חימוש גרעיני, שבמסגרתו חתרו עיראק ואיראן לרכישת יכולת גרעינית, וישראל עסקה בחיפוש מענה הגנתי והתקפי לניסיונות אלה. למעשה ישראל התחילה את המרוץ הגרעיני במזרח התיכון שלפי פרסומים זרים פיתחה ומפתחת פצצות גרעיניות בכור בדימונה וטילים בין-יבשתיים.

==עצירתו של מרוץ חימוש==

עצירתו של מרוץ חימוש מצריכה בניית אמון בין הצדדים למרוץ, וזה צעד שלא קל לעשותו. להמחשת קושי זה משמשת דילמת האסיר. לכל מדינה יש שתי אפשרויות: להגדיל את תקציב הביטחון שלה או להגיע להסכם עם יריבתה לפירוק החימוש. בכל מדינה מקנן החשש שיריבתה תפר את ההסכם, ולכן כל אחת מהן נוטה לכיוון של מרוץ חימוש. כל מדינה נראית כפועלת באופן רציונלי, אך התוצאה היא בלתי רציונלית בעליל.

לשם הפסקתו של מרוץ החימוש הגרעיני, התקיימו בין ארצות הברית לברית המועצות שיחות שמטרתן צמצום מאגר הטילים והנשק הגרעיני של כל אחת משתי המעצמות, שהסתיימו בחתימת הסכם START.

דרך שונה לסיומו של מרוץ חימוש הוא הגעה למצב שבו אחת מהמשתתפות במרוץ אינה מסוגלת יותר להעמיד משאבים להמשך המרוץ, ולכן נאלצת להפסיקו. יש המייחסים תוצאה זו ליוזמת ההגנה האסטרטגית ("מלחמת הכוכבים"), שהביאה לקריסתה של ברית המועצות.

==משמעות מושאלת==

בהשאלה החל המושג לשמש לתיאור תחרות שבה אין גבול מוחלט, וכל מתחרה מנסה לשפר את מקומו היחסי. דוגמה לכך היא הביטוי מרוץ חימוש ביולוגי שבא לתאר אבולוציה שבה בעלי החיים משפרים את כישוריהם כדי לזכות בעדיפות על יריביהם.

==ראו גם==
* יתרון צבאי איכותי

קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
פרנק מלגשי

פרנק מלגשי היה שמו של ההילך החוקי של מדגסקר בין 1961 ועד 1 בינואר 2005 שאז הוחלף באריארי (Ariary) בשער של חמישה פרנק מלגשי. הפרנק המלגשי החליף את הפרנק CFA, הפרנק ששימש במושבותיה לשעבר של צרפת בשנת 1963. בשנת 1972 עזבה מדגסקר את גוש פרנק CFA והפרנק המלגשי הפך בלתי–ניתן להמרה. מאוחר יותר, עבר המטבע סדרה של פיחותים עד שהוחלף על–ידי האריארי.

== קישורים חיצוניים ==
<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.banque-centrale.mg Central Bank of Madagascar web site] 
* [https://web.archive.org/web/20070310214347/http://www.globalfinancialdata.com/index.php3?action=showghoc&country_name=Madagascar History of Malagasy currencies]
*[https://web.archive.org/web/20060923203121/http://www.bondy.ird.fr/pleins_textes/pleins_textes_5/b_fdi_04-05/04437.pdf Les Monnaies à Madagascar] (PDF) 
*[http://www.bis-ans-ende-der-welt.net/Madagaskar-X-B-En.htm Historical banknotes of Madagascar] 
</div>

קטגוריה:מדגסקר: היסטוריה
קטגוריה:מדגסקר: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אפריקה
קטגוריה:מטבעות
ססטינה

ססטינה היא שיר בעל מבנה המציית לכללים הבאים: 
* בשיר 39 שורות: שישה בתים בני שש שורות כל אחד, ולבסוף בית בן שלוש שורות. 
* שש המילים המסיימות את שש השורות של הבית הראשון, מסיימות גם את שש השורות של כל אחד מהבתים הבאים, בסדר קבוע. אם נסמן את שש המילים המסיימות את שש השורות של הבית הראשון באותיות אבגדהו, הרי הסדר שבו יופיעו מילים אלה בבתים הבאים הוא ואהבדג, גודאבה, הגבואד, דהאגוב, בדוהגא. 
* שש מילים אלה מופיעות גם בבית האחרון, בן שלוש השורות. בשורה הראשונה יופיעו המילים ב, ה, בשורה השנייה – ד, ג, ובשורה השלישית – א, ו.

המצאת מבנה שירי נוקשה ומורכב זה מיוחסת לארנו דניאל מפרובאנס, טרובדור בן המאה ה-12.

הססטינה הראשונה בשפה האנגלית נכתבה בידי פיליפ סידני, והיא ססטינה כפולה.

עם כותבי הססטינות נמנים פרנצ'סקו פטרארקה, דנטה אליגיירי, רודיארד קיפלינג, עזרא פאונד, ויסטן יו אודן ואליזבת בישופ.

בעברית השתמש בצורת הססטינה המשורר האיטלקי אפרים לוצאטו, שחי במאה ה-18. שירו "זאת רעייתי" הוא דוגמה מוכרת לססטינה עברית, והוא מופיע בין היתר באנתולוגית שירי האהבה "כחוט השני" בעריכת דן פגיס (הקיבוץ המאוחד תשל"ט) ובמאמרו של לודוויג שטראוס "כמה מושגי יסוד של תורת הספרות", המופיע בכינוס מאמריו בעברית, "בדרכי הספרות" (מוסד ביאליק 1975). יש לציין שזו ססטינה חסרה, בת 36 שורות בלבד, ללא שלוש השורות המסיימות.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.notes.co.il/gili/9324.asp ססטינה], ססטינה מאת אליזבת בישופ, בתרגומה של גילי בר-הלל
* [http://www.livejournal.com/talkread.bml?journal=beatzo&itemid=7507&nc=6 ססטינת ערפדים] מאת ניל גיימן. נכללת בספרו "עשן ומראות"
* 
 

קטגוריה:שירה
קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:סוגות שיריות
PHP-Nuke

PHP-Nuke היא מערכת ניהול תוכן (באנגלית Content Management System או בקיצור CMS) המאפשרת ליצור פורטלי אינטרנט. המערכת מופצת על-פי הרישיון הציבורי הכללי של גנו ונחשבת פשוטה לשימוש והתקנה.

== מבנה המערכת ==
PHP-Nuke מורכבת מארבעה חלקים עיקריים:
# בסיס המערכת - המנוע אשר מפעיל את כל החלקים ומאחד אותם למערכת אחת שלמה.
# מודולים (אפשרויות/תוספות) - מנועים חיצוניים שנבנו כדי לשפר את חוויית המשתמש ולהוסיף אפשרויות שהמשתמש מעוניין בהן.
# בלוקים - תפריטים צדדיים אשר ניתנים להורדה חיצונית, המאפשרים לשפר את נוחות השימוש במערכת.
# ערכת עיצוב/סקין - אפשרות חיצונית להכנה ידנית והורדה של עיצובים אשר ניתנים לבחירת המשתמש.

מבין המודולים הקיימים במערכת, העיקריים והנפוצים הם: מערכת הפורומים המבוססת phpBB, מערכת כתבות, מערכת הורדות מתקדמת, מערכת סקרים, מערכת סיקורים, מערכת משתמשים (המאפשרת הרשמה לאתר וכו'). המערכת נבנתה בשפת PHP ומחייבת שימוש בבסיס נתונים מסוג SQL. 

המערכת מאפשרת בין השאר הגבלת תוכן לצורך סינון ועריכה של תכנים. 

בישראל קיימות מספר קהילות המספקות תמיכה למערכת.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1999
מבצע מטאטא

יגאל אלון, מפקד הפלמ"ח
מבצע מטאטא היה חלק ממבצע יפתח בגליל העליון המזרחי במלחמת העצמאות. המבצע נערך בתחילת מאי 1948 באזור שבין הכנרת לעמק החולה, ואילץ את השבטים הבדואים באזור לחצות את הירדן לסוריה. בעקבות המבצע חובר הגליל העליון לתחתון והתאפשרה תחבורה חופשית אליו וממנו. 

==רקע==
החל מסוף אפריל 1948 החלו כוחות ההגנה לבצע את תוכנית ד' גם באזור הגליל העליון המזרחי. הרעיון מאחורי התוכנית היה מעבר מאסטרטגיה הגנתית לאסטרטגיה התקפית ויצירת רצף טריטוריאלי יהודי בשטח שהוכר כמדינה היהודית על פי תוכנית החלוקה, והיערכות לקראת פלישת צבאות ערב הצפויה ב-15 במאי, לאחר עזיבת הבריטים את הארץ. 

בעקבות התעצמות הלחימה בגליל וכישלון שתי ההתקפות הראשונות על מצודת המשטרה נבי יושע נשלח יגאל אלון מהמטכ"ל צפונה כדי לבחון את המצב. המלצותיו הביאו להחלטה על מבצע יפתח, אשר נוהל בפיקודו, שמטרתו הייתה להשתלט על הגבול הצפוני המזרחי ממטולה ועד הכנרת, ולמנוע חדירת לוחמים דרך הגבול שהיה למעשה פרוץ. באזור שכנו עשרות כפרים ערבים בנוסף לערביי העיר צפת. כדי לאפשר תנועה חופשית בצירי התנועה החליט אלון בשלב ראשון לפעול נגד הבדואים ממזרח לכביש ט'בחה-ראש פינה שבמשך חודשים התנכלו לתחבורה היהודית שעברה באזורם. לדברי בני מוריס אלון החליט שהדרך הטובה ביותר לחסימת גבול הצפון המזרחי היא על ידי טיהור השטח שממערב לו מכל הלוחמים והאזרחים הערבים. 

בסוף אפריל התפנו רוב הכפריים מצפון וממזרח לראש פינה בהוראת הכוחות הערביים וקצינים סוריים. בכפרים נשארו רק הגברים ולוחמים ערביים. ב-1 במאי נכבשו ביריה ועין זיתים. בליל 2 במאי ירו כוחות פלמ"ח כמה מטחים של פצצות מרגמה לעבר כפרים מצפון לראש פינה שהטרידו את התחבורה היהודית ובעקבות כך החלה בריחה מהכפרים.

===סדר הכוחות למבצע===
בסוף אפריל פעלו בגליל העליון שני גדודים של ההגנה: הגדוד השלישי של הפלמ"ח וגדוד 11 של חטיבת גולני. לצורך מבצע יפתח הוזעק גם הגדוד הראשון של הפלמ"ח, אשר פעל עד אז באזורי הגליל המערבי ועמק יזרעאל, אל הגליל העליון המזרחי. כיוון שהדרך אל הגליל העליון עברה אז רק בכביש טבריה-ראש פינה, 'נוצל' מעברו של הגדוד הראשון לצורך הקצאתו כגרעין הכוח המיועד למבצע מטאטא. הגדוד תוגבר גם במחלקה מגדוד 11 ובשתי מחלקות של חטיבת אלכסנדרוני.

==המבצע ותוצאותיו==
ב-4 במאי נערך מבצע מטאטא במטרה להרחיק את הבדואים בשטח המשתרע בין כביש טבריה-ראש פינה במערב עד לירדן במזרח. מטרות המבצע הוגדרו: "חיסול בסיסי האויב המחבל ומטריד את התחבורה בגליל, הריסת נקודות היאחזות לכוחות פולשים ממזרח, חיבור הגליל התחתון והעליון ברצועה רחבה ובטוחה יחסית [של שטח יהודי רצוף]". 

למבצע קדמה הרעשת מרגמות, ועם התקרבות לוחמי הגדוד הראשון של הפלמ"ח נמלטו הערבים מזרחה. לטענת הסורים מדובר היה בכ-2,000 איש בני השבטים ערב אל-שמלינה באזור שפך הירדן לכנרת, ערב אל-סמכיה ערב אל-סויאד וערב אל-זנגריה בירדן ההררי. בני שבט ערב אל-הייב בכפר טובא שגילו עמדה אוהדת ליישוב היהודי ואף נלחמו לצידו במסגרת הפלהיב לא נפגעו. למחרת פוצצה יחידת ההנדסה של הפלמ"ח עשרות בתים בזנגריה ובכפרים נוספים. 

כתוצאה מהמבצע חובר הגליל העליון אל שאר חלקי הארץ ונתאפשרה תחבורה חופשית אליו וממנו, ללא צורך בנסיעה בשיירות מאובטחות. לדברי יגאל אלון, למבצע הייתה "השפעה פסיכולוגית עצומה" על ערביי צפת ועמק החולה שנותקו מסוריה, והוא סלל את הדרך לכיבושם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

מטאטא
מטאטא
קטגוריה:חטיבת יפתח: קרבות ומבצעים
קטגוריה:הגליל העליון: היסטוריה
קטגוריה:חזית הצפון במלחמת העצמאות
מוטי קקון

מוטי קקון (נולד ב-16 בנובמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. קקון שיחק ברוב הקריירה בקבוצת הפועל פתח תקווה ואוהדיה ראו בו את סמל הקבוצה. כינויו "העיט" ניתן לו על ידי אוהדי הקבוצה בגלל סגנונו הדומה לזה של אמיליו בוטרגניו מריאל מדריד, בעל אותו כינוי.

== קורות חייו ==
מוטי קקון גדל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. בעונת , עוד בהיותו נער, עלה קקון לקבוצה הבוגרת של הפועל פתח תקווה, וכבר במשחקיו הראשונים הוכיח שהוא ניחן בחוש התמצאות ברחבה וביכולת מיוחדת להבקיע שערים. ב-9 בספטמבר 1992 כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל חיפה.

בעונת שיחק לצידו של עידן טל בקבוצת מרידה בליגה השנייה בספרד, ולאחר מכן חזר להפועל פתח תקווה ושיחק בה שלוש שנים נוספות. בשנת 2003 עבר לקבוצת הפועל כפר סבא, ולאחר שעלה איתה לליגת העל בשנת 2005 הוחזר קקון לעונת פרישה בהפועל פתח תקווה, שבה לא קיבל דקות משחק רבות מהמאמן ניר לוין. בעונה שלאחר מכן הפך לשחקן הרכב תחת שרביטו של אייל לחמן.

קקון הוא סגן מלך השערים בכל הזמנים של הפועל פתח תקווה עם 134 שערים, כאשר מקדים אותו "ראש הזהב" נחום סטלמך, עם 152 שערי ליגה.

אף על פי שלא הודיע רשמית על פרישתו מכדורגל, קקון למעשה לא שיחק לאחר שעזב את הפועל פתח תקווה בשנת 2007. אולם, בשנת 2010 חזר לשחק בליגה ב', בקבוצת בית"ר פתח תקווה, ולאחר מספר חודשים עבר לקבוצת הפועל מחנה יהודה. בעונה שלאחר מכן רשם את הופעתו האחרונה בקריירה במדי בית"ר פתח תקווה בליגה ג', בה כבש גם את שערו האחרון.

באוקטובר 2021 חתם מוטי קקון כשחקן פעיל בגיל 48, בקבוצת הפועל גני תקווה מליגה ג׳. 

לקקון שתי הופעות בנבחרת ישראל, הראשונה מביניהן ב-17 בינואר 2001 במשחק ידידות מול נבחרת אוזבקיסטן.

== הישגים בולטים ==
;קבוצתיים
* גביע המדינה ()

;אישיים

* מלך השערים של הליגה הלאומית (1): 1996/1997 (20 שערים)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.hpt.co.il/?ShowPlayer=217 מוטי קקון] באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני מרידה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני הפועל מחנה יהודה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בספרד
קטגוריה:פתח תקווה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
חיבוט הקבר

חיבוט הקבר הוא עונש המוזכר בקבלה על הנאה שאינה לשם שמים. בספר ראשית חכמה הובא מדרש הנקרא "מסכת חיבוט הקבר" המתאר את עונש חיבוט הקבר. "מסכת חיבוט הקבר" הוכנסה גם לתוך "מסכת שמחות" אחת מן המסכתות קטנות של התלמוד. חיבוט הקבר מוזכר בקצרה גם בחיבור "שיעור קומה", חיבור מיסטי קדום העוסק בתיאור גודלו של הגוף האלוהי. ביאור על חיבוט הקבר מוזכר בפרקים הראשונים של ספר התניא.

== מהותו ==
על פי התיאורים במדרשים, עומד מלאך המוות על קבר המת ושואלו מהו שמו, ומכה על ידיו. הרשעים שוכחים את שמם לאחר מותם ועל כן יש הנוהגים לומר פסוק בסוף תפילת שמונה עשרה כסגולה שלא ישכחו את שמם באותו הזמן. אם לא ידע המת מהו שמו אזי כורת מלאך המוות את אבריו, ואילו מלאכי החבלה -שליחיו, שבים ומרכיבים את הגוף כדי להכינו לסבב נוסף של ענישה כזו, ובכך להגדיל את עינוייו.

חלק מן החוקרים סוברים שהאמונה בחיבוט הקבר הופיעה ביהדות בתקופת הגאונים בהשפעת האסלאם. בספרות האסלאמית קיימים תיאורים של "עד'אב אלקבר" כלומר עינוי הקבר. לפי תיאורים אלה, לאחר שהאדם מת מופיעים בקברו שני מלאכים מפחידים ששמם "מנכר" ו"נכיר" (משמעותם של שמות אלה בערבית היא: מכוער, דוחה). שני המלאכים האלה מעירים את הנפטר ושואלים אותו שאלות נוקבות לגבי התנהגותו בעולם הזה. לאחר שהנפטר עונה להם הם מחזירים אותו למצב של חוסר הכרה עד שיתעורר מחדש ביום הדין. 

== סגולות ==
העולים לקבר המת, כדי להתפלל לעילוי נשמתו, קוראים פסוקים המתחילים באותיות שמו של הנפטר, או תפילות המתחילות באות הראשונה של שמו, כסגולה נגד חיבוט הקבר. (כמו כן בספרי סגולות מובאות סגולות שונות תחת הכותרת "להנצל מחיבוט הקבר"). לפי המבואר בספר התניא, הסגולה לכך היא שבכל ימי חייו, יכוון האדם את כל מעשיו לשם שמים.

כמו כן, כדי להיפטר כליל מחיבוט הקבר מובא שעל האדם להיות מגומלי חסדים, להתפלל מתוך כוונה אמיתית, ולהיות מכניס אורחים.

סגולת השבת מהווה גם היא כדרך להיפטר מעונש זה, על כן מקובל כי אלו שהובאו לקבורה בסמוך לכניסת השבת נפטרים מעונש חיבוט הקבר.

== בתרבות ==
חיבוט הקבר מוזכר בסיפור "המלבוש" מאת ש"י עגנון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:פולקלור יהודי
קטגוריה:קבורה ביהדות
קטגוריה:ענישה
חרמחב

פרעה חורמחב (1321 – 1293 לפנה"ס) היה האחרון למלכי השושלת ה-18 במצרים הפרעונית.

מוצאו של חורמחב מהעיר הרקליופוליס (בשמה היווני), בדרום הדלתה של הנילוס, במצרים המרכזית, אך יחוסו המשפחתי אינו ידוע במדויק. כנראה ללא שורשים מלכותיים, שימש כאיש צבא שמקורב מאוד למשפחת המלוכה. היה נשוי למות-נדג'ם שהייתה ממשפחת המלוכה, כנראה בתו של איי.

שמו נכתב לעיתים בכתבים המצריים חורמחב, ושמו המלא הוא חורמחב מרי-אמון. חורמחב פירושו "האל חור (אל הבוקר והאור, מגן הפרעונים שראשו ראש בז) ".מרי-אמון פירושו "אהוב האל אמון".

חורמחב היה בעל השפעה רבה בארמון, פיקד על הצבא והיה יועץ למלך תות ענח' אמון, שהיה בשנות העשרה שלו, ומת ללא שהותיר יורש מזרעו. ירש אותו פרעה איי שמת כעבור תקופה קצרה מאוד, ואז המליך חורמחב את עצמו למלך. שמו על כס המלכות היה ג'סר חפרור-רע סטפן-רע. שפירושו - "קדושים הם דברי רע, נבחרו של רע". חורמחב ניסה להשלים עם הכהונה של אמון-רע. הוא כנראה ביטל את שני המלכים שקדמו לו. הוא פעל למנות כוהנים מהצבא על מנת לחזק את התמיכה בו. בשנות שלטונו הוא נלחם בשחיתות בקרב הפקידות והצבא, וניסה לדאוג שכל המיסים יגיעו אליו.

חורמחב הקדיש את מרבית ימי השלטון שלו להשבת הסדר הציבורי, שנתערער לאחר מותו של אח'אנאתון וביטול הרפורמה הדתית שלו, ודיכוי המהומות שפרצו בשל כך. לקראת מותו הוא בחר בפאראמיס, הוא רעמסס הראשון, להיות יורשו, ובכך יסד את השושלת ה-19. בתקופה הרעמססית הפך חורמחב לאל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:בעלי תפקידים בשושלת ה-18 במצרים
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-18
מנורה חזני

מנורה חזני (נולדה ב-1976) היא במאית קולנוע ישראלית, בוגרת מעלה בית הספר לטלוויזיה לקולנוע ולאומנויות.

== קורות חייה ==
מנורה קצובר נולדה בקדומים ב-1976 לבני קצובר, מראשי המתנחלים ביש"ע. את שירותה הלאומי עשתה כקומונרית בסניף בני עקיבא בקריית ארבע.

היא נישאה לאריאל חזני (בנו של הרב יהודה חזני). אחרי הנישואים עברה עם בעלה להתגורר בהתנחלות חומש שבצפון השומרון, ממנו פונתה ב-2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות. 

לימדה משחק בבית הספר לקולנוע יהודי.

חזני תיעדה את חייה מיום נישואיה ועד לידת בתה הבכורה בסרט "בחומש קרוב לשמים". בערב ט' באב התשס"ט שודר בערוץ 10 סרטה התיעודי "התנערי" העוסק בפינוי חומש. ב-2017 פרסמה את סרטה "רוח אחרת" המביא את סיפורו של אביה וחבריו בחידוש ההתיישבות בחברון ובשומרון.

== פילמוגרפיה ==
* מה שקרה אחרי האביב - סרט גמר תיעודי, 53 דקות (2001)
* בחומש קרוב לשמים - 53 דקות (2003)
* התנערי - 60 דקות (2007)
* רוח אחרת - 91 דקות (2017)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.maale.co.il/alumni-profile/2099 מנורה חזני (קצובר)] באתר בית הספר "מעלה"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* הרב יוסי פלאי, [http://www.hakolhayehudi.co.il/item/blogs/רוח_אחרת רוח אחרת] באתר הקול היהודי, ג' תמוז תשע"ז
* 

קטגוריה:משפחת חזני
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:אלון מורה: אישים
קטגוריה:מתנחלות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
טרומה

טרומה (Troma Entertainment) היא חברת סרטי טראש ניו-יורקית שהוקמה ב-1974 על ידי אנשי הקולנוע היהודים לויד קאופמן ומייקל הרץ. טרומה הפיקה מאות סרטים מאז שנות ה-70. בסרטיה ישנו גודש של אלימות, עירום, דם והומור פרוע, ויש המסווגים אותם כסרטי ניצול.

בין הסרטים המופקים במסגרת החברה יש קומדיות, סרטי פעולה, סרטי גוֹר, זומבים ומוטאנטים, סרטים מוזיקליים ועוד. המשותף לכולם הוא תקציב ההפקה הנמוך והמשחק היצירתי בנורמות קולנועיות של צילום, משחק וסוגה. זהו קולנוע קיצוני ואנארכיסטי, השואב השראה מבמאי גוֹר וסליז של תרבות השולים האמריקאית כגון ג'ון ווטרס והרשל גורדון לואיס.

בין הסרטים המפורסמים והמצליחים יותר (יחסית) שהפיקה טרומה נמצאות סדרת הטוקסיק אוונג'ר 1-4 (Toxic Avenger) שעוסקת בחייו של מנקה מפסידן שנפל לתוך חבית רדיואקטיבית - חוויה ששינתה את חייו; "גולשים נאצים חייבים למות" שעוסק בקרב בין שתי כנופיות גולשים שאחת מהן מורכבת מנאצים, וגם הסרט "סרג'נט קבוקי NYPD" המספר על שוטר ניו-יורקי שבעקבות ביקור בתיאטרון קבוקי מסורתי חווה טרנספורמציות משונות ללוחם קבוקי ונפתח לעולם אוריינטלי חדש וקסום.

החל משנת 1994 מופיע באופן קבוע בסרטים של "טרומה" שחקן הפורנוגרפיה רון ג'רמי. נכון לשנת 2009 הוא השתתף ב-9 סרטים שהפיקה החברה.

טרומה לא רק מפיקים את סרטיהם אלא גם משמשים כמפיצים לסרטים דלי תקציב מהעולם כולו. למרות שהם פועלים בשוליים הקיצוניים של התעשייה, הם מוכרים גם בהוליווד ומאמצים סממנים של קולנוע המיינסטרים כגון שימוש בכוכבים, במרצ'נדייז ובגימיקים המלווים את הקרנות הסרטים. עם זאת הם משתמשים בסממנים אלו בצורה מוגזמת וחתרנית, כפי שהם נוהגים לעשות גם בקונבנציות הקולנוע ההוליוודיות במסגרת סרטיהם.

לויד קאופמן, אחד ממייסדי "טרומה", השתתף בתפקיד עצמו בסרט הישראלי "המנגליסטים" (2003), שביימו דוד אופק ויוסי מדמוני. אחת האמרות הידועות של קאופמן היא "אני אוהב אנשים שמנים יותר משאני אוהב אנשים רזים. הכול תמיד הרבה יותר מצחיק כשזה קורה לאנשים שמנים."

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:חברות אמריקאיות להפקת סרטים
גשר מצודת לונדון

גשר מצודת לונדון
גשר המצודה מורם
גשר מצודת לונדון (באנגלית: Tower Bridge, "טאוור ברידג'") הוא גשר בלונדון מעל הנהר תמזה, בקרבת מצודת לונדון. הגשר מקשר בין גבעת מצודת לונדון ורובע סאת'ק. הגשר משלב אלמנטים של גשר תלוי וגשר מתרומם.

==הקמת הגשר ותכנונו==
בסוף המאה ה-19 התגבר הצורך בגשר נוסף במורד נהר התמזה. הגשר המזרחי ביותר עד אז היה גשר לונדון. מעבר תת-קרקעי להולכי רגל הוקם מתחת לתמזה, אולם נדרש מעבר רחב יותר לשימוש כלי רכב (אז - עגלות וסוסים). לא ניתן היה לבנות גשר רגיל, שכן בין מצודת לונדון לבין גשר לונדון שכן אזור נמל שנקרא "הבריכה של לונדון".

בשנת 1876 הוקמה ועדה לפתור בעיה זו, ובתחרות לבניית הגשר שבה השתתפו 50 הצעות, נבחרה בשנת 1884 הצעתו של הוראס ג'ונס, מהנדס העיר לונדון.

לפי ההצעה ייבנו שני מגדלים בגובה 65 מטרים, שביניהם יהיו שני גשרי הרמה שניתן להרימם לזווית של 86 מעלות, על מנת לאפשר מעבר ספינות. משקל כל גשר מורם 1,000 טון, ועל פי התכנון המקורי הורם הגשר באמצעות מנועי קיטור. כיום מורמים הגשרים באמצעות הנעה חשמלית. בין שני המגדלים נבנה מעבר מוגבה להולכי רגל, כדי שאלו לא ייאלצו להמתין לירידת הגשר בעת מעבר ספינות. המעבר לא זכה לפופולריות רבה: העוברים בגשר העדיפו להמתין לירידת גשר ההרמה ולא לטפס במדרגות הרבות המובילות למעבר העילי.

==הקמת הגשר==
בניית הגשר החלה בשנת 1886 ונמשכה 8 שנים. בעבודה השתתפו 432 עובדים. בשנת 1887 נפטר האדריכל ג'ונס, וסגנו סר ג'ון וולף-בארי החליף אותו. וולף בארי שינה את תוכנית המגדלים ונתן להם סגנון ויקטוריאני-גותי.

הגשר נפתח לתנועה ב-1894. אורכו 244 מטר, גובהו מפני המים כ-8.6 מטר, רוחבו 61 מטר.

==מוזיאון גשר המצודה==
מעבר הולכי הרגל שנמצא בחלקו העליון של הגשר נסגר בשנת 1910 ומשמש כיום כמוזיאון להיסטוריה של הגשר.

==ראו גם==
*תקרית הטיסה בגשר מצודת לונדון

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [http://www.multimap.com/map/photo.cgi?x=533500.978654918&y=180000.678547779&scale=10000 תמונות אוויריות של גשר מצודת לונדון]
* [http://www.hartwell.demon.co.uk/tbpic.htm בניית הגשר] 

מצודה
קטגוריה:מבני התחייה הגותית
מצודת לונדון
מצודת לונדון
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
קטגוריה:לונדון: אטרקציות תיירותיות
ויימרנר

ויימרנר (באנגלית: Weimaraner) הוא אחד מגזעי כלב הבית.

== היסטוריה של הגזע ==

הגזע פותח בתחילת המאה ה-19 בוויימאר אשר בגרמניה, והוא קרוב לפוינטר הגרמני קצר השיער. קיימות מספר סברות לגבי מקורותיו: יש הטוענים כי הוא התפתח מכלבי הגישוש, אחרים אומרים שזהו שילוב של הפוינטר האנגלי והפוינטר הספרדי, ויש הטוענים כי הוא תוצאה של אלבינו שהשתלט על כלבי פוינטר.

== מבנה כללי ==
לוויימרנר צמיחת שיער הפוכה באזור החזה. הצמיחה יוצרת דמות המזכירה, בעיקר באור השמש, את העיט ששימש כסמלה של רפובליקת ויימאר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הקבוצה השביעית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השלישית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה הראשונה של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
גבעת מצודת לונדון

תוכנית המצודה והליברטים שלה, גבעת המצודה משמאל למעלה. הליברטים היו שטחי אדמה הנתונים לשליטה ישירה של המצודה שפונו מכל דבר אחר בגלל דרישות צבאיות, ולמעשה היו מסונפים אליה.אתר ה[[גרדום]]
גבעת מצודת לונדון (באנגלית: Tower Hill), הידועה בקיצור גם כגבעת המצודה, היא גבעה השוכנת צפונית־מערבית למצודת לונדון, במרחק קצר מהגבול עם הסיטי של לונדון, ברובע טאוור האמלטס. הגבעה הייתה בעבר חלק מליברטי טאוור ובניהול ישיר של המצודה.

== היסטוריה ==
הגבעה היא אחד מהאזורים העתיקים ביותר בלונדון, ובחפירות הארכאולוגיות שנערכו בה נמצאו עדויות להתיישבות אנושית מתקופת הברונזה, וכפר מהתקופה הרומית שנשרף עד היסוד במהלך המרד של בודיקיאה. על פי "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" (Historia Regum Britanniae) קבור בגבעה ברוטוס מטרויה (באנגלית ובולשית: Brutus), דמות אגדית המוזכרת בפולקלור הבריטי והולשי כמייסד בריטניה.

הכנסייה הסמוכה, כנסיית כל הקדושים שליד המצודה, ידועה בשרידי האדריכלות הרומנסקית שבה, המתוארכים לשנת 680 בקירוב.

== אתרים סמוכים ==
בגבעה נמצאים גם אנדרטת גבעת מצודת לונדון, תחנת הרכבת הקלה טאוור גייטוויי, ותחנת הרכבת התחתית טאוור היל. הרחוב הקרוי טאוור היל הוא קטע קצר של כביש A3211 בין רחוב בייוורד וצומת המחברת בין מיינוריז וטאוור היל טראס.

== הוצאות להורג ==
פרסומה של גבעת המצודה נובע מההוצאות להורג שנערכו בשטחה. בין האישים הידועים שהוצאו להורג בגבעה ניתן למנות את:
תדפיס פופולרי המתאר את הוצאתו להורג של [[ג'יימס סקוט, הדוכס הראשון ממונמות']]
* 1381 - סיימון סדברי, הארכיבישוף מקנטרברי (ראשו נערף על ידי המון זועם)
* 1381 - סר רוברט היילס
* 1388 - סר סיימון דה ברלי
* 1397 - ריצ'רד פיץ אלן, הרוזן האחד-עשר מארונדל
* 1462 - ג'ון דה ור, הרוזן השנים עשר מאוקספורד
* 1470 - ג'ון טיפטופט, הרוזן הראשון מווסטר
* 1495 - סר ויליאם סטנלי
* 1497 - ג'יימס טאצ'ט, מפקד מרד קורנוול ב-1497
* 1499 - אדוארד פלנטג'נט, הרוזן השבעה-עשר מווריק
* 1510 - אדמונד דאדלי
* 1510 - סר ריצ'רד אמפסון
* 1521 - אדוארד סטאפורד, הדוכס השלישי מבקינגהאם
* 1535 - ג'ון פישר, הבישוף של רוצ'סטר
* 1535 - סר תומאס מור, לשעבר הלורד צ'נסלור
* 1536 - ג'ורג' בוליין, אחיה של אן בולין
* 1537 - תומאס דארסי, ברון דארסי הראשון
* 1538 - הנרי קורטני, הרוזן מדבון
* 1540 - תומאס קרומוול, הרוזן מאסקס
* 1547 - הנרי הווארד, הרוזן מסארי
* 1552 - סר ראלף ויין
* 1552 - אדוארד סימור, דוכס סומרסט
* 1554 - סר תומאס ואייט הצעיר
* 1554 - לורד גילדפורד דאדלי
* 1572 - תומאס הווארד, הדוכס הרביעי מנורפוק
* 1615 - סר ג'רווייס הלוויס
* 1631 - מרווין טאצ'ט, הרוזן השני מקאסלהבן
* 1641 - תומאס ונטוורת', הרוזן הראשון מסטאפורד
* 1645 - ויליאם לוד, הארכיבישוף מקנטרברי
* 1662 - סר הנרי ויין
* 1683 - אלג'רנון סידני
* 1685 - ג'יימס סקוט, הדוכס הראשון ממונמות'
* 1716 - ג'יימס רדקליף, הרוזן השלישי מדרוונטווטר
* 1746 - ויליאם בויד, הרוזן הרביעי מקילמרנוק
* 1747 - סיימון פרייזר, הלורד האחד-עשר מלובאט

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לונדון
מצודת לונדון