OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוסקר (כדורגלן)

אוסקר דוס סנטוס אמבואבה ז'וניור (בפורטוגזית: Oscar dos Santos Emboaba Júnior; נולד ב-9 בספטמבר 1991 באמריקנה, ברזיל) הידוע כאוסקר, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת שאנגחאי SIPG ובנבחרת ברזיל.

==קריירה==
אוסקר גדל באמריקנה, הוא הצטרף למחלקת הנוער של סאו פאולו בשנת 2004 כשהוא בן 13. בגיל 17 עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת 2010 עזב את הקבוצה לאחר טענות מצד סוכנו על אי תשלום משכורתו של אוסקר, והצטרף לאינטרנסיונל כשחקן חופשי. בעקבות טענות מצד סאו פאולו על כך שההעברה אינה חוקית ואוסקר עדיין שייך להם, נמנע ממנו לשחק בגביע הליברטדורס.

בשנת 2012 עבר אוסקר לצ'לסי מהפרמייר ליג האנגלית תמורת 19.35 מיליון שטרלינג ששולמו לאינטרנסיונל. אוסקר רכש לעצמו במהירות מקום בהרכב הקבוצה, ובעונתו הראשונה בצ'לסי, עונת , כבש ארבעה שערי ליגה וזכה עם הקבוצה בליגה האירופית לאחר ניצחון במשחק הגמר, 2-1 על בנפיקה ליסבון. בעונת כבש שמונה שערי ליגה.

ב-23 בדצמבר 2016 חתם בשאנגחאי SIPG הסינית עבור 60 מיליון שטרלינג.

===בנבחרת ברזיל===
אוסקר החל את דרכו בנבחרת ברזיל עד גיל 20 וזכה איתה באליפות אמריקה הדרומית ובגביע העולם לנבחרות עד גיל 20 בשנת 2011. בשנה הבאה, השתתף עם נבחרת ברזיל עד גיל 23 באולימפיאדת לונדון וזכה איתה במדליית כסף לאחר שהנבחרת העפילה לגמר אך הפסידה למקסיקו.

בספטמבר 2011, מיד לאחר זכייתו עם הנבחרת עד גיל 20 בגביע העולם ולפני שסיים את חלקו בנבחרת האולימפית, ערך אוסקר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת. הוא נמנה עם סגל הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2013 ושותף בכל משחקיה בטורניר עד לזכייתה בגביע. אוסקר נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014. בטורניר זה כבש שני שערים, בניצחון נבחרתו 1:3 על במשחק הפתיחה, ובתבוסה 1–7 ל בחצי הגמר.

==תארים==
;אינטרנסיונל
* אליפות מדינת ריו גראנדה דו סול: 2011, 2012
* גביע רקופה סודאמריקנה: 2011

;צ'לסי
* הליגה האירופית: 2012/2013
* גביע הליגה האנגלית: 2015
* אליפות אנגליה: 2014/2015

;שנגחאי SIPG
* אליפות סין: 2018, 2023
* הסופר קאפ הסיני: 2019

;נבחרת ברזיל
* אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20: 2011
* גביע העולם עד גיל 20: 2011
* אולימפיאדת לונדון 2012: מדליית כסף
* גביע הקונפדרציות: 2013

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני אינטרנסיונל
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני שאנגחאי פורט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים ברזילאים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1991
אלסיאד

אלסיאד (בליטאית: Alsėdžiai; בפולנית: Olsiady; ברוסית: Олсяды) היא עיירה במחוז טלז בצפון מערב ליטא. 

ממצאים ארכאולוגיים מעידים על קיומו באזור של יישוב מהתקופה המזוליתית. בעיירה שרידיו של בית קברות שמתוארך לתקופה שבין המאה ה-10 והמאה ה-13. היישוב מוזכר בכרוניקות של צלבנים משנת 1253. העיירה שכנה בשטח הדוכסות הגדולה של ליטא. בעיירה מגדל פעמון שנבנה ב-1679 וכנסייה שנבנתה ב-1793. בתקופת השלטון הקומוניסטי הונהגה קולקטיביזציה בעיירה. מספר מבני ציבור שנבנו בעיירה בתחילת המאה ה-20 קיימים עד היום, אם כי חלקם נפגעו במלחמת העולם השנייה. 

==יהודי אלסיאד==
ערב הכיבוש הגרמני חיו באלסיאד כ-30 משפחות יהודיות. בעיירה פעלו בית ספר יהודי של רשת תרבות ותלמוד תורה. הגרמנים כבשו את העיירה במבצע ברברוסה, ביוני 1941. כעבור שבועות ספורים הוקם בעיירה גטו. חלק מהכלואים בגטו נרצחו ואילו נשים אחדות הצליחו לשרוד בעזרת איכרים ליטאים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 'אלסיאד (אלסדז'יאי), מחוז טאֶלז, בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר ב: "ישובים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 288–289 (, תמונה 1500).
** על השמדת יהודי אלסיאד: שם, כרך ד, עמ' 246–247 (שם, תמונה 1948 ואילך)
* 

קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות
קטגוריה:ליטא: עיירות 
קטגוריה:מחוז טלז
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
סריאליזציה

במדעי המחשב, בהקשר של אחסון נתונים והעברתם, סריאליזציה (באנגלית: serialization ובעברית: סִדרוּת לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית) היא תהליך של תרגום מבני נתונים או מצב של אובייקטים, לפורמט שניתן לאחסן אותו (לדוגמה, בקובץ או בחוצץ בזיכרון) או להעביר אותו על גבי רשת מחשבים, ולאחר מכן "להקים אותו לתחייה" באותה סביבת מחשוב או בסביבה שונה. 

כאשר רצף הביטים שנוצר בתהליך נקרא חזרה בהתאם לפורמט הסריאליזציה, ניתן להשתמש בו ליצירת העתק זהה סמנטית לאובייקט המקורי. עבור אובייקטים מורכבים העושים שימוש נרחב בהפניות לאובייקטים אחרים (references), התהליך הזה אינו פשוט. סריאליזציה של אובייקטים של תכנות מונחה-עצמים אינה כוללת את המתודות השייכות להם, אשר קודם לכן היו חלק בלתי נפרד מהאובייקט.

תהליך הסריאליזציה של אובייקטים נקרא גם deflating (הוצאת אוויר) או marshalling. הפעולה ההפוכה, של יצירת מבנה נתונים מרצף של בתים נקראת deserialization או inflating (ניפוח) או unmarshalling.

== שימושים ==
סריאליזציה מאפשרת:
* שימור אובייקטים (persistence), לדוגמה לצורך כתיבת משתני המחלקה שלהם לקובץ על הדיסק, או על ידי שמירתם בבסיס נתונים.
* הפעלת פרוצדורות מרוחקות (RPC), למשל באמצעות SOAP.
* ביזור של אובייקטים, בייחוד בתכנות מונחה-רכיבים כמו COM ,CORBA, וכדומה.
* זיהוי שינויים בנתונים המשתנים בזמן.

עבור חלק מהשירותים הנ"ל, על מנת שיהיו שימושיים, יש לשמור על חוסר תלות בארכיטקטורת המחשב. לדוגמה, על מנת לנצל ביזור באופן האופטימלי, גם אם מחשב היעד פועל על גבי ארכיטקטורת חומרה שונה מזו של מחשב המקור, הוא אמור להיות מסוגל לבנות מחדש אובייקט מזרם הנתונים שהתקבל מהסריאליזציה, ללא תלות בסדר הבתים (endianness). המשמעות של כך היא שהעתקה פשוטה (ומהירה יותר יחסית) של מבני נתונים כפי שהם מאורגנים בזיכרון לפני הסריאליזציה לא תעבוד בצורה אמינה עבור כל הארכיטקטורות. ביצוע סריאליזציה לפורמט שאינו תלוי בארכיטקטורה פותר את הבעיות הנובעות מהבדלים בסדר בתים, סידור הזיכרון, או פשוט האופן השונה שבו מבני נתונים מיוצגים בשפות תכנות שונות.

==פורמטים של סריאליזציה==
ב-1987 פרסמה סאן מיקרוסיסטמס את פורמט הסריאליציה External Data Representation (XDR). בסוף שנות התשעים החל להיות רווח השימוש ב-XML, פורמט טקסטואלי הקריא גם לאדם, והנתמך על ידי שפות שונות. השימוש בפורמט טקסטואלי ביחס לפורמט בינארי, הופך את המידע לפחות קומפקטי. מתחילת המאה ה-21 נעשה שימוש רב ב-XML במסגרת AJAX ביישומים אינטרנטיים.

פורמט סריאליזציה נפוץ נוסף הוא JSON, המבוסס על תחביר של JavaScript. פורמט זה גם הוא טקסטואלי, אך קומפקטי יותר מ-XML. הפורמט נתמך על ידי שפות מגוונות, ונפוץ אף הוא בתקשורת שרת-לקוח ביישומים אינטרנטיים. פורמט מקובל נוסף הוא YAML.

לסריאליציה המיועדת ליישומים מדעיים עתירי נפח קיימים סטנדרטים בינאריים ייעודיים, כדוגמת HDF או NetCDF.

== ראו גם ==
* Persistence
* Hibernate
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קידוד נתונים
מייק אובריין

מייקל ג'ון "מייק" אובריין (באנגלית: Michael Jon "Mike" O'Brien; נולד ב-23 באוקטובר 1965) הוא שחיין אמריקאי בעבר. אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984) במשחה ל-1500 מטר חופשי.

אובריין נישא לגובה של 1.98 מטר.

== ביוגרפיה ==
אובריין נולד בסקוקי, שבאילינוי. הוא שחה במועדון השחייה במישן וייחו שבקליפורניה. הוא למד ושחה באוניברסיטת דרום קליפורניה.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקראקס שבוונצואלה בשנת 1983 זכה אובריין במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.45 דקות.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה אובריין במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:05.20 דקות, לפני בן ארצו ג'ורג' דיקארלו (15:10.59 דקות) ושטפן פייפר ממערב גרמניה (15:12.11 דקות).

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס שבאינדיאנה בשנת 1987 זכה אובריין בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.29 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.29 דקות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
קטגוריה:שחייני מעורב אישי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
אלנבי רומאנס

אלנבי רומאנס הוא סרט קולנוע ישראלי עצמאי משנת 2005 שאורכו 50 דקות, אשר נכתב, בוים והופק על ידי ינאי גוז ויוני זיכהולץ.

==עלילה==
עלילת הסרט נסובה סביב שתי נשמות בודדות: ניקו (דני גבע) הוא מורה לספרות בן 32 שאיבד את המשמעות לחייו לאחר גירושיו מאשתו. לילה אחד הוא יוצא לחפש את החיים שאבדו לו בתל אביב. הוא מגיע לבר הלוגוס המיתולוגי בו עבד כשהגיע לעיר, הוא מגלה שעל חורבות הבר שאהב נבנה בר צעיר וחדשני. שם הוא נתקל בנטע (הילי ילון). נטע היא מלצרית בת 18, נערה גותית שהתגייסה לצה"ל וגם לה אבד משהו בחיים. ניקו ונטע יוצאים למסע ועוברים בלילה אחד את היופי והזוהמה של העיר תל אביב. 

מבחינה עלילתית הושווה הסרט ל"לפני הזריחה" ו"אבודים בטוקיו".

==אודות ההפקה==
זהו סרט עצמאי של יוני זיכהולץ וינאי גוז, שיחד כתבו את התסריט, ביימו והפיקו את הסרט. התקציב עמד על 40,000 שקל, ואותו הוציאו זיכהולץ וגוז מכיסם. כל הצוות עבד בהתנדבות, למעט דני גבע והילי ילון, שני השחקנים הראשיים, שעבדו בשכר זעום. מחוסר תקציב הם גם פרצו למקומות ללא אישורי כניסה.

הסרט צולם ללא תאורה ולכן הצוות חיפש רבות מקומות שיצולמו בלילה וייראו בבהירות. בין האתרים בהם צילמו היו כיכר ביאליק (לפני שלקחו משם את פסלו של נחום גוטמן), ליד הים באזור הדולפינריום, חוף גורדון בזריחה, שדרות רוטשילד, המנהרה הישנה של דרך יפו ועוד.

ביתו של זיכהולץ שימש להפקה. בו השחקנים התאפרו, התלבשו וישנו.
"המדבר", שיר הנושא של הסרט, בוצע על ידי מאור כהן, שחידש שיר ישן שלו עבור הסרט.

הצילומים החלו באוקטובר 2004 ונמשכו כ-15 ימי צילום, רובם בלילה. הקרנת הבכורה של "אלנבי רומאנס" הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. הסרט יצא לאקרנים באוקטובר 2005. הוא הוקרן מדי ימי חמישי בחצות בסינמטק תל אביב במשך שבעה חודשים והפך לקאלט. הסרט הוקרן גם בסינמטקים של חיפה וירושלים.

ב-2006 נכנס ל-HOT VOD וב-2009 נמכר לYes, שרכשה מספר סרטים לרגל מאה שנה לתל אביב ומאז הוא מוקרן ב-Yes.

"אלנבי רומאנס" השתתף בפסטיבל קולנוע ישראלי בברלין באוקטובר 2012.

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:Alenbi Romance one.jpg|דני גבע והילי ילון
קובץ:Alenbi Romance six.jpg|דני גבע
קובץ:Alenbi Romance seven.jpg|הילי ילון
קובץ:Alenbi Romance three.jpg| 
קובץ:Alenbi Romance two.jpg|
קובץ:Alenbi Romance five.jpg|דני גבע והילי ילון
קובץ:Alenbi Romance four.jpg|דני גבע והילי ילון
</gallery>

==השחקנים==

{|class="wikitable"
|-
! שם השחקנ/ית !! שם הדמות
|-
| דני גבע 
| ניקו
|-
| הילי ילון 
| נטע
|-
| מוסקו אלקלעי
| 
|-
| אורי אברהמי
|
|-
| קייס נאשף
| 
|-
| אייל רוזלס
|
|-
| ניר מנקי
| 
|-
| אופירה זילברשטיין
| 
|-
| אייל זוסמן
| 
|-
| חן דנון
|
|-
| מרב שפר
| 
|-
| מאיר דיין
|
|-
| יהונתן מגון
| עצמו
|-
| דניאל מגון
| עצמו
|-
| דניאל נמרודי
| עצמו
|-
| נדב גיילון
| עצמו
|-
| עמית כורח
| 
|-
| ז'קו פח'ד
| ז'קו
|-
| הילה גודני
| נערת ספסל
|- 
| גילי שנברג
| רץ ומוכה
|-
| משה ועקנין
| נוהג ומכה
|-
| ג'וני בויג'אס
| גנב עגלות
|- 
| אמיר אינדיצקי
| ברמן
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.habama.co.il/Pages/Event.aspx?Subj=4&Area=1&EventId=11983 אלנבי רומאנס] באתר הבמה
* [http://www.cinema.co.il/movies/movie.aspx?movieId=332 אלנבי רומאנס] באתר סינמטק תל אביב
* 
* איתי שטרן, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART1/020/477.html מי פנוי באלנבי?], באתר nrg מעריב, 14 בדצמבר 2005

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
ע' 17

ע' 17 הוא מחזה פרי עטם של שי להב ויוני זיכהולץ שעלה בתיאטרון הקאמרי, בבימויו של נועם שמואל, ב-5 במרץ 2009. המחזה היה מועמד לפרס התיאטרון הישראלי למחזה המקורי הישראלי באותה שנה.

==רקע==
המחזה מספר את סיפורו האמיתי של שי להב (עיתונאי) שהתגייס לנח"ל מוצנח בעיצומה של האינתיפאדה הראשונה. להב כתב ספר בשם "לך לעזה", המתאר את קורותיו במהלך שלוש שנות שירותו הצבאי בעזה, שראה אור בהוצאת מעריב בשנת 2005. אחד הסיפורים קרוי "ע' 17" ומספר על הבניין הגבוה בעזה בן 17 קומות, שלגג שלו שלחו חיילים לתצפת על האזור. שלחו אותם ל-48 שעות, שהות שהתארכה לשבוע ובהמשך לחודש. יוני זיכהולץ ושי להב עיבדו את הסיפור למחזה.

==עלילה==
המחזה מספר על חבורה של חמישה חיילים חיפאים, חברי ילדות, בני תשע עשרה, יוצאי גרעין הנח"ל. הם משרתים במחנה הפליטים ג'באליה, עזה באוגוסט–ספטמבר 1989, בעיצומה של האינתיפאדה הראשונה. הם מתנדבים למשימת אבטחה שנראית על פניה כקלה ומהנה – תיצפות מגג בניין בן שבע עשרה קומות על הנעשה במקום. המשימה מתארכת שוב ושוב והאידיליה החברית ביניהם נסדקת לאיטה ויוצרת עימותים.

מיכאל הנדלזלץ כתב על ההצגה בביקורתו בעיתון הארץ:

==הפקת המחזה==
* יוצרים: מחזה – יוני זיכהולץ ושי להב (עיתונאי), בימוי – נועם שמואל, עיצוב תפאורה – זאב לוי, הלחנת מוזיקה – אייל וייס, עיצוב תאורה – יחיאל אורגל, וידאו, עריכת סאונד ומיקס – נועם שמואל
* שחקנים: גיא פרנק - רועי אסף, גידי ברבי - יניב ביטון, לירון גלרון - פיני טבגר, איתי כרמלי - יואב לוי, טל יהב - עידו רוזנברג

==המחזה בדפוס==
* שי להב ויוני זיכהולץ, ע' 17 - על פי ספרו של שי להב "לך לעזה", מפעל הוצאה לאור של מחזאות מקור, ביוזמתו ובתמיכתו של המכון למחזאות ישראלית ע"ש חנוך לוין ת' הקאמרי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.habama.co.il/Pages/Event.aspx?Subj=1&Area=1&EventId=24600 אודות ההצגה] באתר הבמה
* [https://www.cameri.co.il/index.php?page_id=1373 אודות ההצגה] באתר התיאטרון הקאמרי
* 
* דן לחמן, [http://www.e-mago.co.il/Editor/calt-2832.htm ביקורת תיאטרון: ע' 17], באתר אימגו, 17 במאי 2009
* עודד מרום, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART1/876/693.html תיאטרון חיינו השבו"זים], באתר nrg מעריב, 13 באפריל 2009

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מחזות בעברית
קטגוריה:מחזות משנות ה-2010
קטגוריה:יצירות משנת 2009
קטגוריה:צה"ל בתרבות ובאמנות
האל קלמנט

האל קלמנט (הארי סטאבס){{תמונה להחלפה}}
האל קלמנט (באנגלית: Hal Clement, 30 במאי 1922 - 29 באוקטובר 2003) הוא שמו הספרותי של הארי סטאבס (באנגלית: Harry Clement Stubbs), שהיה סופר מדע בדיוני אמריקאי, ומרצה לכימיה ואסטרונומיה, במכללת מילטון שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. ב-1999 היה הסופר ה-17 שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.

==סגנון כתיבתו==
קלמנט נמנה עם ה"גרעין הקשה" של המדע הבדיוני - אותם סופרי מדע בדיוני המשתדלים להיצמד בנאמנות למדעי הטבע, ולכתוב את העלילה על פי הגיון דמיוני מחייב. לפיכך הוא הכניס בספריו, חוקי פיזיקה, כימיה ואסטרונומיה רבים, תוך שהוא מחויב אליהם לאורך כל הספר.
בסוף ספרו שליחות כבדת משקל (יצא בעברית בהוצאת עם עובד בתרגומו של עמנואל לוטם בשנת 1981), פונה קלמנט לקוראיו, ומסביר באריכות את הדרך בה עבר על מנת להגיע לנתונים הפיזיים והכימיים של הכוכב "מסקלין" - בו מתקיימת העלילה של הספר. הוא נותן לקוראיו אתגר, למצוא סתירות או טעויות בהיבט זה של ספרו.

קלמנט היה ידידו של אייזיק אסימוב, שאף עזר לו בכתיבת ספרו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי מכללת סימונס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:זוכי פרס דיימון נייט
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס הוגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
שמעון ענתבי

שמעון ענתבי (1927 – 2004) היה סופר ילדים ופעיל חברתי ישראלי.

==ביוגרפיה==
ענתבי נולד בקהיר שבמצרים. מילא בעירו תפקידים בתנועה הציונית, התגייס ל"הגנה" במצרים ואיבד עין במהלך השירות. לאחר החלמתו המשיך בתפקידיו, עד שנעצר על ידי השלטונות. נכלא למשך שנה וחצי, ונשלח לחצי שנה לגלות בסיני. עם שחרורו גורש ממצרים.

ב-1950 עלה לישראל.

בארץ הקים חברה לייבוא וייצוא טכני.

קיבל את עיטור לוחמי המדינה (על"ה).

ב-1971 איבד את עינו השנייה והיה לנכה צה"ל.
לאחר פרישתו לגמלאות החל לכתוב סיפורים.

בשנת 1998 קיבל מעיריית חיפה תעודת הוקרה על התנדבותו למען הקהילה.

בתשס"א (2001) קיבל את אות הנשיא למתנדב.

ספרו "האיש של הכלבה הלבנה" נבחר כספר מוצע וכספר אהוב ב"מצעד הספרים השנתי לילדים ולנוער" (תלמידי כיתות ד'-ו') ע"ש מרים רות בשנת תש"ע.

נפטר בישראל בשנת 2004. הותיר אחריו שלוש בנות ונכדים.

==ספריו==
* האיש של הכלבה הלבנה: סיפור הצדעה לכלבי נחייה של עיוורים, ירושלים: כתר, 1983.
* הסבא המחייך נשאר במצרים, חיפה: ש' ענתבי, 1993. (סיפורה של משפחה יהודית במצרים)

==הוקרה ופרסים==
* 1984 – הפרס הבינלאומי לספרות ע"ש יאנוש קורצ'אק, וושינגטון די. סי..
* תשס"א (2001) – אות הנשיא למתנדב.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.ramla.muni.il/ftp/belffer/antabe.html שמעון ענתבי] באתר עיריית רמלה 
* [http://www.tapuz.co.il/forums/viewmsg/848/128720310/תרבות_ואמנות/ספרות_לילדים_ולנוער שמעון ענתבי הלך לעולמו] באתר: 'תפוז'.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פעילים ציונים במצרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
צינור הגז מגרב-אירופה

צינור הגז מגרב-אירופה (באנגלית: Maghreb–Europe Gas Pipeline ; המכונה גם: צינור פדרו דוראן פארל) הוא צינור גז המוביל גז טבעי מצפון אפריקה לאירופה. הצינור המוביל גז טבעי משדה הגז הסי ראמל באלג'יריה, דרך מרוקו, לעיר קורדובה שבספרד ומשם לרשתות הגז של ספרד ופורטוגל. אורכו הכולל של הצינור הוא 1,620 ק"מ, עלות בנייתו הסתכמה ב-2.3 מיליארד דולר והוא נמצא בשימוש משנת 1996.

==היסטוריה==
ההצעה לבניית הצינור עלתה לראשונה מצד חברות צרפתיות בשנת 1963. אולם, בגלל הסכסוך על השליטה בסהרה המערבית, כל נתיב דרך מרוקו נגנז. יתרה מכך, צריכת הגז בספרד הייתה נמוכה מכדי להצדיק את ההשקעה.

הפרויקט החל לקרום עור וגידים בתחילת שנות ה-90. בשנת 1992 הסכימו שרי ממשלה ספרדים ואלג'יראים על הקמת הצינור. שתי המדינות חתמו על הסכמים ארוכי טווח לאספקת גז טבעי. באותה שנה נחתמה אמנה להסדרת הבניה ותפעול הצינור והוקמה חברת Europe - Maghreb Pipeline LTD. בשנת 1994 הצטרפה פורטוגל להסכם.

בניית הצינור החלה ב-11 באוקטובר 1994 והושלמה כעבור שנתיים בנובמבר 1996.

==מפרט טכני==

אורכו של צינור הגז הוא 1,620 ק"מ (1,010 מייל). הקיבולת ההתחלתית של הצינור הייתה 8.8 מיליארד מטר מעוקב (BMC) ובהמשך קיבולת גדלה ל-12 מיליארד מטר מעוקב (BMC). עלות בנייתו 2.3 מיליארד דולר.

==ראו גם==
* צינור הגז מדגז
* צינור הגז הטרנס-סהרי

מגרב-אירופה
קטגוריה:מרוקו: כלכלה
קטגוריה:ספרד: כלכלה
קטגוריה:פורטוגל: כלכלה
קטגוריה:צינורות תת-ימיים
קטגוריה:הים התיכון
סבטלנה חודצ'נקובה

סבטלנה ויקטורובנה חודצ'נקובה (ברוסית: Светлана Викторовна Ходченкова; נולדה ב-21 בינואר 1983 במוסקבה) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה רוסייה, אשר מוכרת בשל תפקידה כאירינה בסרטו של טום אלפרדסון מ-2011, "החפרפרת", בו שיחקה לצד שחקן רוסי אחר, קונסטנטין חבנסקי, שגילם תפקיד של מרגל בקג"ב.

זכתה בפרס נשר הזהב הרוסי בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר לשנת 2018, על תפקידה בסרט "דובלטוב".

==קריירה==
סבטלנה התפרסמה לאחר שהופיעה בסרטו של סטניסלב גובורוחין מ-2004, "ברכו את האישה", תפקיד שהעניק לה מועמדות לפרס ניקה של האקדמיה הרוסית לקולנוע.

ב-2008 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר במסגרת פסטיבל הקולנוע הפולני, על תפקידה בסרט "מוסקבה הקטנה". היא התפרסמה גם על גילום אחד התפקידים הראשיים בטרילוגיית הסרטים "אהבה בעיר הגדולה", קומדיה רוסית המתרחשת בארצות הברית.

היא התפרסמה בקולנוע העולמי לאחר שהופיעה בסרט "החפרפרת" מ-2011, כשגילמה את אירינה, מהגרת רוסיה שמבקשת להגר למערב, ומתאהבת בדמותו של תום הארדי, המככב בסרט יחד עם גארי אולדמן וקולין פירת'. ב-2013, גילמה את דמותה של וייפר בסרט "הוולברין". ב-2015 כיכבה בסרט גבירת צ'אכטיצה בתפקיד הרוזנת אליזבת באטורי, אשר הייתה אחראית להירצחן של כ-650 נשים צעירות, וידועה עד היום כאחת מהרוצחים הסדרתיים הנוראים של כל הזמנים.

==פילמוגרפיה נבחרת==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה רוסיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון רוסיות
קטגוריה:זוכי פרס נשר הזהב הרוסי
קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1983
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1983
עדני תריסר החוטים

עדני תריסר החוטים (שם מדעי: Seleucidis melanoleucus) הוא מין של עדני מסדרת ציפורי השיר.
== מאפיינים ==
גודלו של העדני הוא בינוני, והוא מגיע לאורך של כ-33 ס"מ. צבעיו הם שחור וצהוב. קשתית עינו של הזכר אדומה. בצדי גופו נוצות צהובות. מחלקן האחורי של נוצות אלו, משתלשלות תריסר נוצות זנב, הדומות לחוטים, והן שהעניקו לעדני זה את שמו. הנקבה חומה עם גחון שחור. הרגליים חזקות, ובעלות טפרים ארוכים. צבען ורוד.

העדני הוא מין יחיד בסוג Seleucidis. הוא חי ביערות שפלה. תצוגת החיזור של העדני מתבצעת על ענף, ובמהלכה העדני מרחיב את חזהו החשוף. העדני ניזון מפירות ומפרוקי-רגליים.

תפוצתו של העדני משתרעת על פני גינאה החדשה ובאי סלוואטי באינדונזיה. העדני נמצא במצב השימור ללא חשש ברשימה האדומה של ארגון IUCN, ונמצא בנספח 2 של אמנת וושינגטון (CITES). למרות זאת, קשה להרבות את העדני בשבייה.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Seleucidis melanoleucus-20090124.jpg
קובץ:Seleucidis melanoleucus - 20030511.jpg|בפארק הציפורים ג'ורונג 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1800
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסואה מארי דודין
קטגוריה:עדניים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: עופות
קטגוריה:עופות יערות הגשם של אוקיאניה
נמסיה

נמסיה (שם מדעי: Nemesia, לעיתים מאוית בעברית "נמזיה") היא סוג במשפחת הלועניתיים, הכולל מינים חד שנתיים, רב שנתיים ושיחים פורחים. המינים השונים מגודלים לעיתים למטרות גינון ונוי. קיימים עשרות מינים, ומתוכם עשרות זנים מתורבתים שפותחו על מנת להיות פרחי ערוגות. מקור הסוג בדרום אפריקה.

==מאפיינים==
הפרחים של מיני הנמסיה בעלי שני חלקים (שפתיים): החלק העליון ארבע-אונתי, והתחתון דו-אונתי. הפרחים בעלי ניחוח, וצבעם משתנה בהתאם למין ולזן המתורבת. הפרחים המתורבתים יכולים להגיע בכל גוון - צהוב, אדום, סגול, לילך, לבן, כחול ושילוב של מספר גוונים בפרח אחד. הצמח משגשג בשמש וחום, ורגיש ליובש.

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.my-mon.co.il/htmls/%D7%A0%D7%9E%D7%96%D7%99%D7%94.aspx?c0=13296&bsp=13213 פרטים על נמסיה באתר שתילי מיימון (מסחרי)]
* [http://www.hashtil.com/%D7%A0%D7%9E%D7%96%D7%99%D7%94_%D7%9E%D7%92%D7%95%D7%91%D7%A0%D7%A0%D7%AA_%D7%9E%D7%97%D7%9C%D7%A7%D7%AA_%D7%A4%D7%A8%D7%97%D7%99%D7%9D פרטים על נמסיה באתר משתלת השתיל (מסחרי)]

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1804
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אטיין פייר ונטנה
קטגוריה:צמחי נוי
קטגוריה:לועניתיים
אלונה לא

אלונה לא הוא ספר ילדים פרי עטה של הסופרת רימונה די-נור. את האיורים יצר הקומיקסאי מישל קישקה. הספר יצא בהוצאת כתר בשנת 1995.

==תקציר העלילה==
אלונה, גיבורת הסיפור, היא ילדה עקשנית שמסרבת לכל הצעה. היא אינה מגלה כל גמישות ועומדת על שלה בנחישות. המצב נשאר כך עד לקראת סוף הסיפור, כאשר אלונה מגלה גמישות שטרם נראתה אצלה. כל סירוביה מסתיימים כליל בבואו של הלילה וזאת לטובה, שהרי עד כה התנהגותה הייתה ההפך המוחלט.

==רקע==
די-נור כתבה את הספר בהשראת התנהגויות של בתה אַליָה כשהייתה פעוטה, והתמודדויות שכיחות דומות של הורים מול מרדנות ילדיהם, המבטאים לעיתים קרובות את התנגדותם באמצעות אמירת "לא" חוזרת ונשנית. בהקשר לכך, בסיפור מתקיים אלמנט חוזר של הביטוי "אלונה לא".

==ספרי המשך==
כ-15 שנים לאחר צאת הספר "אלונה לא" ובעקבות הצלחתו, יצא ספר ההמשך "לילה טוב אלונה", על ילדה מרדנית שלא רוצה ללכת לישון; וב-2013 יצא הספר "אלונה לא לבד", על התמודדותה של הילדה עם אח תינוק המצטרף למשפחה.

==קישורים חיצוניים==
* נעמה בנזימן, [http://ha-pinkas.co.il/%D7%A1%D7%A4%D7%A8%D7%99-%D7%9C%D7%90-%D7%9C%D7%90-%D7%A0%D7%A2%D7%9E%D7%94-%D7%91%D7%A0%D7%96%D7%99%D7%9E%D7%9F-2/ ספרי לא לא], הפנקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי 1995
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
טום גודווין

טום גודווין (Thomas William Godwin; 6 ביוני 1915, אריזונה - 31 באוגוסט 1980) היה סופר מדע בדיוני אמריקאי. פרסם שלושה רומנים וכשלושים סיפורים קצרים, אשר הראשון שבהם, The Gulf Between פורסם ב-1953. סיפורו הידוע ביותר The Cold Equations (המשוואות הקרות), אשר פורסם לראשונה באוגוסט 1954 במגזין המדע הבדיוני Astounding נחשב לאחד הסיפורים הבולטים ביותר בסוגת המדע הבדיוני של אמצע שנות החמישים ואף זכה לשלושה עיבודים לסרטי טלוויזיה: ב-1962, ב-1989 כפרק בסדרה אזור הדמדומים וב-1996 כסרט טלוויזיה מצליח למדי. הסיפור גם עובד מספר פעמים לתסכיתי רדיו וב-2013 גם לפודקאסט באינטרנט.

גודווין סבל בילדותו מטרגדיות משפחתיות שונות, ועזב עקב כך את הלימודים בכיתה ג', אולם למרות זאת סיים בסופו של דבר בית ספר תיכון בביי וילג', אוהיו. בבגרותו חלה בעקשת והיה אלכוהוליסט.

==מספריו==
סיפורו של גודווין "No Species Alone" על שער Universe Science Fiction

===נובלות===
סדרת רגנרוק (Ragnarok):
*The Survivors (Gnome Press, 1958; also known as Space Prison, Pyramid Books, 1960
*The Space Barbarians (Pyramid Books, 1964)

אחרים:
*Beyond Another Sun (Curtis, 1971)

===סיפורים קצרים===
* "The Cold Equations" in Astounding, August 1954
** תורגם כ"המשוואות הקרות" בתוך מבחר הסיפורת הבדיונית בעריכת רוברט סילברברג, בתרגום עמנואל לוטם, הוצאת עם עובד, 1981

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.goodreads.com/author/show/276133.Tom_Godwin על טום גודווין ויצירתו], באתר GoodReads
* [http://www.isfdb.org/cgi-bin/ea.cgi?Tom_Godwin טום גודווין] באתר isfdb
* [http://www.gutenberg.org/browse/authors/g#a25402 יצירות של טום גודווין] בפרויקט גוטנברג
* [http://archive.org/search.php?query=creator%3A%22Tom%20Godwin%22 יצירות של טום גודווין] בארכיון האינטרנט
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980
קונצרטינה וגיטרה

קונצרטינה וגיטרה הוא שיר מ-1965 שנכתב על ידי נתן אלתרמן והולחן על ידי סשה ארגוב.

השיר היה חלק מהמופע "שוק המציאות" שעלה באותה עת בכיכובם של אילי גורליצקי ויונה עטרי. את מילות כל השירים במופע (למעט "לו הייתי דג" של תרצה אתר) חיבר נתן אלתרמן, וברובם מוצגים זוגות ביזאריים ודמויות גרוטסקיות המנהלים דיאלוגים מופרכים.

שיר זה הוא דוגמה טובה לכך, ובו זוג רומנטי שעובד בנמל – מר זבארה, שעובד במכס, וגברת מינה, שעוסקת בתברואה – מספרים זה לזה בפרוטרוט על עיסוקיהם המשמימים תוך שימוש במונחים טכניים מייגעים; כל זאת, כאמור, באצטלה רומנטית. השיר כתוב במקצב של פסודובלה.

==המונחים המקצועיים בשיר ופירושם==
* סָנִיטָר - תברואן, פקיד הממונה על השירותים הכרוכים בבריאות הציבור.
* קָרַנְטִינָה - quarantine, בידוד, הסגר (במקור ל-40 ימים ומכאן המונח).
* מַאי נָפְקָא מִנַּהּ - (מארמית) כלומר, מהי ההשלכה המעשית.

* קוֹנְצֶרְטִינָה = מפוחית יד - כלי נגינה המזכיר אקורדיון בצלילו.
* מסי עקיפין - מיסים המוטלים על מוצרים ושירותים (בניגוד למיסים ישירים המוטלים על ההכנסה).
* מִטַּלְטְלִין - נכסים מוחשיים, הניתנים לטלטול ממקום למקום בניגוד לנכסי דלא ניידי.
* בַּרְקָרוֹלָה - מוזיקה שמקורה בשירים ששרו הגונדולרים בוונציה, המאופיינת בחילופי מקצב המזכירים את קצב החתירה.
* בְּלוֹ - (בארמית) סוג של מס עקיפין פנימי שמוטל על סחורות בתוך המדינה, כגון סיגריות ומשקאות חריפים.
* בנדרולה - (בלטינית) בעברית חבק, חותם או תווית המאשר ששולם מס הבלו על המוצר.
* רזרבים - (בלטינית) רזרבות, מזומנים.
* ולוטה - (בלטינית) ערך של מטבע המבוטא לפי שער החליפין שלו עם מטבע אחר.
* קוֹנְסֶרְבִים - (בלועזית) שימורים.
* פְּרוֹפִילַקְטִי - (ביוונית) מניעתי, שמגן בפני מחלה או מונע אותה.
* אַנְגִּינָה - (בלטינית) דלקת גרון או שקדים.
* סְפִּירְט - (בלטינית) כֹּהַל אֶתִילִי.
* סקיפידר - (ברוסית) טרפנטין.
* רוטינה - נהלים קבועים.
* קתר - קטר, או דלקת קטרלית, היא דלקת ברקמות הריריות באחד מדרכי הנשימה וחללי הגוף. זהו תסמין המקושר בדרך כלל להצטננות ושיעול.
* חולרה - צורה מיושנת של כוֹלֶרָה, במקרה זה - שם כללי לזיהומים.
* קוֹלִיטִיס - colitis, דלקת המעי הגס.
* חֲרָרָה - (בערבית) פריחה וגירוד בעור המופיעים בעיקר בקיץ.
* חִינָה - (בערבית) חומר צבע אדום המופק מן העלים היבשים של שיח הכופר. משמש לצרכים טקסיים ורפואיים.
* רצינה - (ביוונית) יין יווני גס ופשוט עם טעם שרף אורנים, retsina, או (בלטינית) החומר הרעיל בזרעי קיק, ricin. הפירוש השני אולי הגיוני יותר בהתחשב לסמיכות המילים: "ועל חינה וריצינה ועל שמן קיק היא שרה...".

==קישורים חיצוניים==

* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/music/argov/works/hem_bazemer/Pages/guitar.aspx מילות השיר], באתר הספרייה הלאומית
* שלומית הברון, [http://shlomithavron.wordpress.com/2005/09/03/פינת-המילה-לשבת-קונצרטינה-וגיטרה/ פינת המילה לשבת: קונצרטינה וגיטרה], בבלוג "[http://shlomithavron.wordpress.com אשת חיל]", 3 בספטמבר 2005

* זיוה שמיר, [https://www.zivashamir.com/post/%D7%9E%D7%A8%D7%95%D7%9E%D7%A0%D7%98%D7%99%D7%A7%D7%94-%D7%9B%D7%99%D7%95%D7%9D-%D7%91%D7%95%D7%A8%D7%97%D7%99%D7%9D-%D7%9B%D7%9E%D7%95-%D7%9E%D7%90%D7%A9 מרומנטיקה כיום בורחים כמו מאש- על הפזמון  המאוחר "קונצרטינה וגיטרה"], אתר [https://www.zivashamir.com מב"ע], אפריל 2022

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1965
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נתן אלתרמן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי סשה ארגוב
Aim and Ignite

Aim and Ignite הוא אלבום הבכורה של להקת האינדי פופ האמריקאית פאן. האלבום יצא לאור ב-25 באוגוסט 2009 דרך חברת התקליטים "Nettwerk". מהאלבום יצאו שלושה סינגלים. שם האלבום לקוח מהרצועה השישית באלבום, "Light a Roman Candle with Me".

== סינגלים ==
* (At Least I'm Not as Sad (As I Used to Be - הסינגל הראשון מהאלבום, יצא לאור ב-6 באפריל 2009. את השיר ניתן היה להוריד דרך עמוד המיי-ספייס של הלהקה.
* All the Pretty Girls - הסינגל השני מהאלבום, יצא לאור ב-4 בנובמבר 2009.
* Walking the Dog - יצא לאור ב-16 באוגוסט 2010 כסינגל השלישי מהאלבום. בגרסה המורחבת של האלבום ישנה גרסה נוספת של השיר הנקראת "Walking the Dog II"

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2009
קטגוריה:פאן (להקה)
קטגוריה:אלבומים באנגלית
נמל התעופה הבין-לאומי לונג טאן

נמל התעופה הבינלאומי לונג טאן הוא נמל תעופה עתידי המתוכנן לקום בלונג טאן שבווייטנאם. הצורך בהקמת נמל תעופה חדש באזור נבע מהצפיפות העולה בנמל התעופה הבינלאומי טן סון נהאט של הו צ'י מין סיטי והרצון להקמת נמל תעופה חדש שיחליף את נמל התעופה המיושן שהוקם בתקופת מלחמת וייטנאם ליד אזור עירוני צפוף ומיושב. סיבה נוספת היא לקדם תיירות בדרום וייטנאם ולפתח אזורים שננטשו לאחר איחוד וייטנאם וקביעת הבירה האנוי בצפון המדינה.

הקמת נמל התעופה החדש היא פרויקט שאפתני ארוך טווח לפיתוח המטרופולין המרכזי של דרום המדינה. הבנייה התחילה בשנת 2015 ועתידה להמשך כעשר שנים עד לפתיחתו בשנת 2025. בשלב ראשון יפתחו שני מסלולי טיסה כאשר רוב הטיסות הבינלאומיות צפויות להתקיים עדיין מנמל התעופה הישן. בשלב השני מתוכננת הקמת מסלול טיסה שלישי והנמל יהפוך באופן רשמי לנמל תעופה בינלאומי לטיסות כלל ארציות. בשלב השלישי והאחרון לאחר שנת 2030 מתוכננת הקמת מסלול טיסה רביעי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
לונג טאן
רחביה אדיבי

רחביה אדיבי (פיינשטיין) (כ"ב בכסלו תרס"א, 14 בדצמבר 1900 – 13 במאי 1972), היה תעשיין ישראלי וראש עיריית אשקלון (1965 - 1972).

== ביוגרפיה ==
אדיבי נולד בליטא בשם רחביה פיינשטיין, ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בצעירותו. הוריו היו מראשוני המתיישבים במושבה רחובות. הוא קיבל חינוך עברי במושבה ולמד בתיכון הגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב. לאחר מכן נסע ללמוד הנדסה אזרחית בפילדלפיה, ארצות הברית.

בשנת 1926 נישא אדיבי ללינה, בתו של התעשיין והנדבן הציוני שמואל בלום. אדיבי אף ניהל את סניף מפעל השיניים התותבות שפתח בלום בקפריסין בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. לאחר מכן היה מהנדס של מע"ץ בדרום ארץ ישראל. 

בשנות ה-50 התגורר אדיבי בשכונת אפרידר באשקלון, ניהל את סניף בנק לאומי באשקלון ולקח על עצמו תפקידים ציבוריים שונים כמו השתתפות בגוף מייעץ לשירות התעסוקה ועמידה בראש הוועד של מצעד הפרוטות.

בשנת 1965, לאחר פרישתו לגמלאות מבנק לאומי, פרש ממפא"י ועבר לגח"ל, כדי להיות מועמדה לראשות העיר. בבחירות בראשית נובמבר 1965 זכה גח"ל בראשות אדיבי בשישה מנדטים מתוך 15 והוא מיהר לחתום על הסכם קואליציוני עם רפ"י שהבטיח לו את תפקיד ראש עיריית אשקלון. בבחירות הבאות, באוקטובר 1969 זכתה רשימת גח"ל בראשותו ב-7 מתוך 15 מושבים במועצה - אדיבי כיהן בתפקיד ראש העיר עד ליום פטירתו ב-1972 ונקבר באשקלון.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:ראשי עיריית אשקלון
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:פעילי מפא"י
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם חרות
קטגוריה:פעילי איל"ן
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
לופה ולז

מריה גואדלופה ויאלובוס ולס (בספרדית: María Guadalupe Villalobos Vélez; 18 ביולי 1908 – 14 בדצמבר 1944), הידועה בכינויה לפי ההגייה האנגלית לופה ולז (Lupe Velez), הייתה שחקנית, רקדנית וידוענית מקסיקנית-אמריקאית. מהכוכבות הלטיניות הראשונות בעידן הקולנוע. הייתה שחקנית, רקדנית וזמרת מקסיקנית בתור הזהב של הקולנוע ההוליוודי.

ולז החלה את הקריירה שלה כשחקנית בוודוויל המקסיקני בתחילת שנות ה-20. לאחר שעברה לארצות הברית, היא הופיעה לראשונה בסרט קצר בשנת 1927. עד סוף העשור היא שיחקה בסרטים אילמים באורך מלא והתקדמה לתפקידים ראשיים בסרט "הגאוצ'ו" (1927), "גבירת המדרכות" (1928) ו"שירת הזאב" (1929), בין היתר. ואז עשתה ולז את המעבר לסרטי קול ללא קושי. היא הייתה אחת השחקניות הלטינו-אמריקאיות המצליחות הראשונות בהוליווד. במהלך שנות ה-30, הופיעה במספר סרטים קומיים מצליחים כמו פלפל חם (1933), Strictly Dynamite (1934) ומסיבת הוליווד (1934). בשנות ה-40, הפופולריות של ולז הגיעה לשיא לאחר שהופיעה ככרמליטה פואנטס בשמונה סרטי ספיטפייר מקסיקני, סדרה שנוצרה כדי לנצל את אישיותה הלוהטת.

חייה האישיים של ולז, שכונתה בתקשורת The Mexican Spitfire, היו צבעוניים כמו דמותה על המסך. היו לה כמה רומנים מתוקשרים עם שחקנים הוליוודים ונישואים סוערים עם ג'וני וייסמילר. בדצמבר 1944, ולז מתה ממנת יתר מכוונת של תרופת הברביטורט Seconal. מותה והנסיבות סביבה היו נושאים להשערות ולמחלוקת.

==קריירה==
בצעירותה הייתה רקדנית במקסיקו.
לאחר מעברה לארצות הברית פגשה בקליפורניה את השחקנית פאני ברייס שעזרה לקידומה בעולם הקולנוע.
בשנת 1927 לוהקה לתפקידה הראשון בסרט הקצר "מלחים היזהרו!" בכיכובם של לורל והארדי.
בהמשך לוהקה לסרט קצר נוסף בשם "מה נשים עשו עבורי".
תפקידה המשמעותי הראשון היה בסרטו של דאגלס פיירבנקס "הגאוצ'ו"(1927), שם זכתה לככב לצידו בתפקיד ראשי.
עד למותה הטראגי בשנת 1944 שיחקה בסרטים למכביר, בין היתר בסרט "ספיטפייר מקסיקני" שהעניק לה גם את כינויה (במובן מילולי של "הפצצה המקסיקנית"). סרטה האחרון היה הסרט המקסיקני "ננה".

==חייה האישיים==
ולז נקשרה ביחסים וברומנים מתוקשרים עם כמה משחקני הקולנוע המפורסמים באותה תקופה ובהם ג'ון גילברט, צ'ארלי צ'אפלין, קלארק גייבל, אריך מריה רמרק, ארול פלין ועוד.
בשנת 1933 נישאה לשחיין האולימפי ושחקן הקולנוע ג'וני וייסמילר. השניים התגרשו בשנת 1939.
בשנות ה-40' ניהלה רומן עם שחקן בשם הרלד מארש ובמהלכו נכנסה להיריון.
בליל 13 דצמבר 1944 שמה קץ לחייה על ידי בליעת גלולות שינה. היא הסבירה את התאבדותה משום הבושה בהבאת ילד מחוץ לנישואין. בפתק שנמצא רשמה לאהובה:

==לקריאה נוספת==
* Lupe Vélez: The Life and Career of Hollywood’s Mexican Spitfire <small>ISBN: 978-0-7864-6139-4</small>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה מקסיקניות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה מקסיקנים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון מקסיקניות
קטגוריה:רקדניות מקסיקניות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:מתאבדים: אמנים
קטגוריה:מהגרות ממקסיקו לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1944
אבדי איפקצ'י ארנה

אַבְּדִי אִיפֶּקְצִ'י אָרֵנָה (בטורקית: Abdi İpekçi Arena) היה אולם ספורט רב-תכליתי בעיר איסטנבול שבטורקיה. באולם, שנפתח בשנת 1986, הייתה קיבולת של 12,270 מושבים במשחקי כדורסל, והוא היה בזמנו האולם השלישי בגודלו בעיר ובמדינה כולה, אחרי היכל סינאן ארדם (16,000 מושבים במשחקי כדורסל) ואולקר ספורט ארנה (13,800). בשנת 2018 נהרס האולם.

אבדי איפקצ'י ארנה נקרא על שם אבדי איפקצ'י , עיתונאי טורקי ידוע ועורך ראשי של היומון "מילייט", שנרצח בשנת 1979 על ידי מהמט אלי אג'ה, שניסה להתנקש מאוחר יותר, בלא הצלחה, בחייו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני.

האולם כונה לא אחת בעיתונות הישראלית "היכל התרבוש".

==שימושים עיקריים==
האולם היה אולם הבית של הקבוצות אנאדולו אפס וגלאטסראיי, שמשחקות בליגת העל הטורקית וביורוליג וביורוקאפ בהתאמה, וגם קבוצת גלאטסראיי נשים, המשחקת בליגת העל הטורקית וכן ביורוקאפ (אם כי לא באופן רציף). בשנת 2009 זכתה קבוצת הנשים של גלאטסראיי באליפות היורוקאפ.

האולם היה אולמה הביתי של פנרבחצ'ה אולקר בין השנים 1992–2010, עד שעברה לאולם היכל סינאן ארדם. בשיקטש, שאולמה הביתי הוא אקאטלר ארנה, בעל קיבולת של 3,200 מושבים, אירחה בעונת 2012/13 את משחקי היורוליג הביתיים שלה באבדי איפקצ'י ארנה.

==אירועים באולם==
המתקן שימש לאירועי ספורט מקומיים ובינלאומיים שונים: כדורסל, כדורעף, היאבקות וכיוצא באלה, וכן כאולם קונצרטים. הוא אירח, בין השאר, את הספייס גירלז באוקטובר 1997, את אליפות אירופה בכדורסל 2001 (השלבים המכריעים), את אירוויזיון 2004, את אליפות אירופה בכדורעף 2009 (ביחד עם איזמיר) ואת ה"פיינל אייט" של ליגת היורוליג לנשים ב-2012.

<gallery>
Abdi İpekçi.jpg|אבדי איפקצ'י ארנה
GalatasarayMP-TarsusBelediyesiBK-19-11-2011-03.jpg|אבדי איפקצ'י ארנה – משחק בין גלאטסראיי לבין טרסוס בליגת הנשים הטורקית (2011)
Abdi İpekçi Arena İç.jpg|אבדי איפקצ'י ארנה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130603101234/http://turkey2010.fiba.com/pages/eng/fe/10/fwcm/event-guide/cities/istanbul/p/arena.html טורקיה 2010 באתר פיב"א – הארנות של איסטנבול] 
* [http://www.greatistanbul.com/abdi_ipekci_arena.htm ארנת הכדורסל אבדי איפקצ'י באיסטנבול], באתר איסטנבול הגדולה 
* [https://foursquare.com/v/abdi-ipek%C3%A7i-spor-salonu/50fec7ece4b08ca1549599a6/photos קומפלקס הספורט אבדי איפקצ'י (תמונות)], באתר foursquare.com 
* [http://stambul4you.ru/2009/11/around-stambul-zeytinburnu-abdi-ipekci-arena/ אבדי איפקצ'י ארנה], באתר stambul4you.ru 

קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט באיסטנבול
קטגוריה:אולמות כדורסל בטורקיה
פרס קיוטו

פרס קיוטו הוא פרס יפני בינלאומי המוענק מדי שנה, מאז שנת 1985, לתורמים משמעותית לשיפור מדעי, תרבותי, ורוחני של האנושות. דומה במהותו לפרס נובל וניתן בשלוש קטגוריות: טכנולוגיה מתקדמת, מדע ואמנות ופילוסופיה. קרן אינאמורי , שנוסדה על ידי קזואו אניאמורי , מחלקת את הפרסים הניתנים לא רק לאלה המייצגים את הבכירים מתחומם, אלא גם למי שתרמו לאנושות בעבודתם. הפרס נחשב לאחד מהפרסים היוקרתיים בתחומים שבאופן מסורתי אינם קיימים בקטגוריות פרס נובל, ועל כן זכה לכינוי "המקבילה היפנית לפרס נובל".

חתני וכלות הפרס הם אנשים ולא ארגונים (אדם אחד לכל קטגוריה). עם זאת, במקרים מיוחדים פרס בודד עשוי להיות משותף בין יותר מאדם אחד. הבחירה נעשית ללא קשר ללאום, גזע, מין, גיל, או דת. ולמקבלי הפרס מוענקים תעודה, מדליית זהב 20 קראט, ופרס כספי בגובה של 100 מיליון ין (כ-927,400 דולר) לכל קטגוריה.

בכל קטגוריה קיימים ארבעה תחומי דעת ספציפיים מתוכם נקבעים מדי שנה מקבלי הפרס, בכל קטגוריה מחולק פרס אחד בלבד.
{| class="wikitable" border="1"
!קטגוריה
! טכנולוגיה
! מדע
! אמנות ופילוסופיה
|-
|rowspan = 4 class="hintergrundfarbe5" style="text-align:center"|דיסציפלינה
| אלקטרוניקה
| מדעים ביולוגיים (אבולוציה, התנהגות, אקולוגיה, איכות סביבה)
| מוזיקה
|- bgcolor="#EFEFEF"
| ביוטכנולוגיה וטכנולוגיה רפואית
| מדעי המתמטיקה (כולל מתמטיקה טהורה)
| אמנויות (ציור, פיסול, אומנות, אדריכלות, צילום ועיצוב)
|-
| מדע והנדסת חומרים
| כדור הארץ ומדעים פלנטריים, אסטרונומיה ואסטרופיזיקה
| תיאטרון, קולנוע
|- bgcolor="#EFEFEF"
| מידענות
| מדעי החיים (ביולוגיה מולקולרית, ביולוגיה של התא, נוירוביולוגיה)
| מחשבה ואתיקה
|-
|}

המועמדים לפרס מתמנים על ידי הממנים הרשמיים, שנבחרים מדי שנה על ידי קרן אינאמורי, מבין הרשויות המקומיות והבינלאומיות המוכרות. הבחירה נעשית בשלושה שלבים, במהלכם פועלות ועדות נפרדות עבור כל תחום דעת בכל קטגוריה, בנוסף לוועד הפועל של הפרס. לאחר מכן, במהלך חודש יוני מכריזים על חתני וכלות הפרס, ובחודש נובמבר של אותה השנה מתקיים טקס הענקת הפרסים.

גם בפרס זה, שיעור מקבלי הפרס ממוצא יהודי הוא מעל 20 אחוז, בדומה לפרס נובל.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

*
קיוטו
קיוטו
קיוטו
ולדימיר בכטרב

ולדימיר בכטרב (ברוסית: Владимир Михайлович Бехтерев ; 20 בינואר (הלוח היוליאני, 1 בפברואר לפי הלוח הגרגוריאני) 1857 – 24 בדצמבר 1927, מוסקבה) היה פסיכיאטר, פסיכולוג ופיזיולוג רוסי. במהלך עבודתו פיתח תאוריות פסיכולוגיות וחקר מחלות ובמיוחד דלקת חוליות מקשחת.

==ביוגרפיה==
ולדימיר בכטרב נולד בכפר בקרבת ויאטקה למשפחה של פקיד ממשלתי. הוא למד בגימנזיה בעיר ויאטקה ולאחר סיומה המשיך לאקדמיה לרפואה בסנקט פטרבורג. במהלך המלחמה עם האימפריה העות'מאנית בכטרב התנדב לצבא והעביר כמה חודשים בחזית הלחימה תוך מתן עזרה רפואית לפצועים. לאחר סיום הלימודים הוא הקדיש את עצמו לחקר מחלות עצבים. בשנת 1879 בכטרב התקבל לאיגוד הפסיכיאטרים של סנקט פטרבורג. בשנת 1884 בכטרב נסע לאירופה במטרה להשתלם אצל וילהלם וונדט וז'אן-מרטן שארקו ופסיכיאטרים נוספים.

בשנת 1881 בכטרב סיים את עבודת הדוקטורט ובשנת 1885 התמנה לפרופסור באוניברסיטת קאזאן. במקביל הוא ניהל קליניקה פסיכיאטרית בבית חולים המקומי. בתקופה זו הוא ביצע מחקר על דלקת חוליות מקשחת. בשנת 1893 ולדימיר בכטרב חזר לסנקט פטרבורג והחל בניהול קתדרה באקדמיה רפואית בה למד.

בכטרב פעל רבות לקידום פסיכיאטריה ברוסיה. הוא היה עורך של ירחונים מקצועיים ופרסם מספר ספרים על פעילות המוח האנושי. במקביל לאיוואן פבלוב הוא חקר את התניה קלאסית. בנובמבר 1900 בכטרב נבחר ליושב ראש האיגוד הרוסי לפסיכולוגיה. בכטרב היה בין עורכיו של "Traite international de psychologie pathologique" שכלל מספר כרכים ופורסם בפריז על ידי צוות בינלאומי בשנים 1908-1910.

בשנת 1908 בכטרב הקים מכון לחקר פסיכולוגיה ונוירולוגיה.

לאחר מהפכת אוקטובר בכטרב ביקש מהשלטונות להעביר לארמון השיש את המכון שהקים. במאי 1918 הוא פנה לשלטונות עם הצעה להקים מכון לחקר המוח. המכון הוקם ובכטרב ניהל אותו עד לשנת 1927. בכטרב היה מבקר את עבודות של זיגמונד פרויד אך פעל שבמכון שהקים יהיו מחקרים בתחום פסיכואנליזה.

בשנת 1927 ולדימיר בכטרב התחתן בפעם השנייה עם קרובת משפחה של גנריך יגודה. הוא נפטר באופן פתאומי ב-24 בדצמבר 1927. מספר ימים לפני פטירתו בכטרב בדק את מצבו הבריאותי של יוסיף סטלין ולפי מספר גרסאות פטירתו הפתאומית קשורה לממצאים שהוא גילה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פסיכיאטרים רוסים
קטגוריה:פסיכולוגים רוסים
קטגוריה:פיזיולוגים רוסים
קטגוריה:רופאים צבאיים רוסים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1850
קטגוריה:נפטרים ב-1927
אלפרד שמידט

אלפרד שמידט (בגרמנית: Alfred Schmidt; 19 במאי 1931 – 28 באוגוסט 2012) היה פילוסוף וסוציולוג גרמני.

==ביוגרפיה==
שמידט למד היסטוריה, אנגלית ופילולוגיה קלאסית באוניברסיטת גתה בפרנקפורט, ובהמשך פילוסופיה וסוציולוגיה. הוא היה תלמידם של תיאודור אדורנו ומקס הורקהיימר, עבודת הדוקטורט שלו הייתה בנושא "תפיסת הטבע אצל בתורתו של מרקס" (Der Begriff der Natur in der Lehre von Marx).

שמידט היה פרופסור לפילוסופיה וסוציולוגיה באוניברסיטת פרנקפורט משנת 1972 והפך לפרופסור אמריטוס בשנת 1999. נושאי המחקר העיקריים של שמידט היו התיאוריה הביקורתית של אסכולת פרנקפורט, פילוסופיה של הדת והפילוסופיה של ארתור שופנהאואר.

שמידט היה חבר בארגון הסופרים הבינלאומי וחבר כבוד באגודת שופנהאואר .

==ביבליוגרפיה חלקית==

<div class="mw-content-ltr">
* Der Begriff der Natur in der Lehre von Karl Marx. Frankfurt am Main: Europäische Verlagsanstalt, 1962. (English translation: The Concept of Nature in Marx. Translated by Ben Fowkes. London: NLB, 1971, .)
* Geschichte und Struktur. Fragen einer marxistischen Historik. München: Hanser, 1971, . (English translation: History and structure. An essay on Hegelian-Marxist and structuralist theories of history. Translated by Jeffrey Herf. Cambridge, Massachusetts: MIT Press, 1981, .)
* Herbert Marcuse and Alfred Schmidt: Existenzialistische Marx-Interpretation. Frankfurt am Main: Europäische Verlagsanstalt, 1973, .
* Emanzipatorische Sinnlichkeit. Ludwig Feuerbachs anthropologischer Materialismus. München: Hanser, 1973, . (Spanish translation: Feuerbach, o, La sensualidad emancipada. Translated by Julio Carabaña. Madrid: Taurus, 1975, .)
* Zur Idee der Kritischen Theorie. Elemente der Philosophie Max Horkheimers. München: Hanser, 1974, .
* Die Kritische Theorie als Geschichtsphilosophie. München: Hanser, 1976, .
* Drei Studien über Materialismus. Schopenhauer. Horkheimer. Glücksproblem. München: Hanser, 1977, .
* Kritische Theorie, Humanismus, Aufklärung. Philosophische Arbeiten. Stuttgart: Reclam, 1981, .
* Goethes herrlich leuchtende Natur. Philosophische Studie zur deutschen Spätaufklärung. München: Hanser, 1984, .
* Die Wahrheit im Gewande der Lüge. Schopenhauers Religionsphilosophie. München; Zürich: Piper, 1986, .
* Entstehungsgeschichte der humanitären Freimaurerei. Deistische Wurzeln und Aspekte. Ed. by Klaus-Jürgen Grün and Thomas Forwe. Leipzig: Salier-Verlag, 2014, (posthumous).
</div>

== ראו גם ==
* אסכולת פרנקפורט
* מקס הורקהיימר

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:פילוסופים גרמנים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:סגל אוניברסיטת גתה בפרנקפורט
קטגוריה:אסכולת פרנקפורט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1931
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2012
ישוע בן גלגולא

מכתב פפירוס מורבעת 43 שבו מוזכר ישוע בן גלגולא בזמן [[מרד בר כוכבא]]
ישוע בן גַלגוּלָא (או ישע בן גלגלה או ישוע בן גלגולה) היה אחד ממנהיגי מרד בר כוכבא. ייתכן שהיה מפקד הרודיון בזמן המרד, ואולי היה אף סגנו של מפקד המרד, שמעון בן כוסבה. 

המידע המועט אודות ישוע בן גלגולא עולה מאגרות ומתעודת נישואין שהגיעו ממערות מורבעאת שבמדבר יהודה (כל האיגרות נמצאות במוזיאון ישראל שבירושלים).

ישוע היה כנראה אחיה של סלומי בת ואנוס גלגולא (שמופיעה בתעודה מורבעאת 115), ומוצאו מן הכפר בית בצי שבפלך הרודיון.
מתעודת הנישואין של אחותו (תעודה 115), שנכתבה יוונית בשנת 124 בטופארכיה של הרודיון, ידוע דרך היגוי שמו: גַלגוּלָא, Γαλγουλά, במלרע.

באחת האיגרות נקרא ישוע בן גלגולא "ריש המחניה" ("ראש המחנה") - כינוי המעיד על תפקידו החשוב, אולם מקום מחנהו המדויק אינו ידוע לנו.
ישוע בן גלגולא מתבקש על ידי מנהיג המרד לבצע בקשות אדמיניסטרטיביות שונות כמו לשלוח חיטה ללוחמים, להכין להם מקום לינה, ולחזק את הביצורים במקום מושבו.
מנחם מור גורס כי ישוע בן גלגולא היה אחראי על הגזרה הצפונית במערכה וכמו שאר המנהיגים האדמיניסטרטיביים היה אחראי על ביצוע החלטות המינהל האזרחי.

בסופו של מרד בר כוכבא, נמלטו ישוע בן גלגולא ומשפחתו למערות ואדי מורבעאת, שמקור ערוציו בסביבת הרודיון. למערות אלה נמלטו גם הלל בן גריס, הפרנס של הרודיון, ומשפחתו.

==מכתב פפירוס מורבעת 42==

איגרת זו, נכתבה על ידי הפרנסים של הכפר בית משכו לישוע בן גלגולא, אשר נשא את התואר "ראש המחנה" וייתכן שהיה מפקדה של הרודיון. השנים העידו כי פרתו של יעקב בן יהודה, תושב הכפר בית משכו, שנלקחה על ידי יהוסף בן ארצטון, שייכת ליעקב בן יהודה שקנה אותה בכספו. הפרנסים ציינו כי אלמלא הרומאים, שהיו קרובים למקום שבו הם נמצאו, הם היו באים בעצמם לפני ישוע בן גלגולא ומבהירים את פרשת הפרה.

==מכתב פפירוס מורבעת 43==
תעודה זו לא נמצא בחפירה ארכאולוגית מסודרת, אלא נקנתה בינואר 1952, על ידי הרדינג ודה ווֹ, מידי סוחר עתיקות, שטען כי מקורהּ במערות מורבעת.

באיגרת זו, שנשלחה ממנהיג המרד, שמעון בן כוסבה ("בר כוכבא"), הוא פונה לישוע בנוגע לאנשי הגליל שנמצאים תחת פיקודו של ישוע. באיגרת זו פוקד בר כוכבא על בן גלגולא שלא לאפשר לאיש מאנשי הגליל שנשבו על ידו להימלט, מאחר שהללו סירבו להשתתף במרד, ואף מאיים לאסור אותו ואת אנשיו אם ימלט אפילו אחד מהשבויים. על פי פרשנות חלופית, מורה בר כוכבא לשמור היטב על היהודים יושבי הגליל ולא לפגוע בהם.

המגילה כתובה עברית, וזה פירושה: משמעון בן כוסבה לישע בן גלגלה ולאנשי הכרך, שלום, מעיד אני עלי את השמים (שאם) ייפס[ד] מן הגלילאים שאצלכם כל אדם - שאני נותן את הכבלים ברגלכם כמו שעשית[י] לבן עפלול.

==מכתב פפירוס מורבעת 44==
איגרת זו עוסקת באספקת תבואה ומלמדת שלוחמיו של בר כוכבא שמרו שבת, שכן בן כוסבא ביקש מישוע לארח בשבת את האנשים שיבואו לאסוף את החיטה.

המגילה כתובה עברית, וזה פירושה: משמעון לישוע בן גלגולה, שלום, שתשלח ותביא חמישה כורים חטים שיש לביתי אצלך בדעת (=הסכמה?) ותתקין להן מקום פנוי שיהיה בו אצלך את השבת הזו אם יחפצו לבוא. והתחזק וחזק את המקום. היה שלום. ופקדתי את מי שיתן לך את החטים שלאחר השבת יטלו אותן.

== ראו גם ==
* הסגן של בר כוכבא
* בבתא

==לקריאה נוספת==
* עדה ירדני, אוסף תעודות ארמיות, עבריות, ונבטיות, ממדבר יהודה, וחומר קרוב, ירושלים, תש"ס, עמ' 155–160

==הערות שוליים==

קטגוריה:מרד בר כוכבא: אישים
טורקסיב

טורקסיב- (ברוסית: Турксиб) מסילת רכבת באורך של כ-1442 ק"מ שמקשרת את אסיה המרכזית (טורקסטן) עם סיביר. היא נבנתה במסגרת תוכנית החומש הראשונה בשנים 1926–1932.
תוואי המסילה
הרעיון לבנות מסילת רכבת שתקשור את אסיה המרכזית הרוסית עם ערי סיביר נבדק כבר בשנת 1886. המטרה הייתה ליצור ציר תחבורתי להעברה של כותנה לערי סיביר ודגנים משדות סיביר לאסיה המרכזית. בשנת 1906 הפרויקט תוקצב והחלו עבודות הכנה לבניית המסילה. חלק קטן מהמסילה נבנה בתקופת האימפריה הרוסית והתחיל לפעול לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה. לקראת שנת 1919 נבנו כבר 140 ק"מ מסילה שפורקו מסיבה לא ברורה לאחר תבוסת אלכסנדר קולצ'ק.

==בניית המסילה==
בניית טורקסיב היה בין אתרי הבנייה המפורסמים של תוכנית החומש הראשונה. החלטה על הפרויקט התקבלה ב-3 בדצמבר 1926. הכנות לבנייה החלו באפריל 1927. ב-15 בספטמבר 1927 החלה בנייה בצד הדרומי, שהתחבר למסילה הטרנס-כספית וב-19 בנובמבר בצד הצפוני. לקראת מאי 1929 נבנו 911 ק"מ מסילה. במסגרת הקמת הפרויקט הוקמו מספר גשרים כולל גשר ארוך מעל נהר אירטיש. ב-21 באפריל 1930 הבנאים מ-2 הצדדים נפגשו. לקראת 1 במאי 1930 במקום אורגנה מסיבה גדולה בהשתתפו עיתונאים ידועים וראשי המדינה.

==ניצול המסילה==
בשנים הראשונות של ניצול המסילה היקף הסחורות המועברות היה מוכפל כל חמש שנים. אך עד מהרה יכולת המסילה כבר לא ענתה על דרישות המשק. לאחר מלחמת העולם השנייה היקף הסחורות המועברות במסילה ירד, אך המסילה הייתה חשובה. בשנת 1960 נבנה חלק נוסף שקישר את המסילה עם גבול ברית המועצות-סין. אומנם לאור התקררות ביחסים בין המדינות חלק זה של המסילה לא היה מועמס באופן סדיר והיה נתיב חשוב להעברות כוחות במידה ויתרחש משבר צבאי בין המדינות. בשנות ה-80 החל חישמול של המסילה שלא הסתיים עד היום.
עם התפרקות ברית המועצות המסילה הפכה להיות מסילה שמקשרת בין רוסיה לבין קזחסטן ומדינות נוספות באסיה המרכזית. המסילה מהווה ציר תחבורתי חשוב במזרח קזחסטן וחוצה אותו מגבולה הצפוני ועד לגבול הדרומי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20170624003210/http://turksib.com/indexe.php אתר על מסילת רכבת טורקסיב]

קטגוריה:ברית המועצות: רכבות
קטגוריה:קזחסטן: תחבורה
קטגוריה:מסילות רכבת בין-לאומיות
קטגוריה:אסיה: מסילות רכבת
קפה סוספזו

קפה סוֹספֶּזוֹ (איטלקית: caffè sospeso, בתרגום חופשי: "קפה בהשהיה" או "קפה בהמתנה") הוא מנהג מסורתי בעיר נאפולי שבדרום איטליה. כסימן למזלו הטוב, מזמין הלקוח לצד כוס הקפה שלו קפה בהשהיה; הוא מקבל רק כוס קפה אחת, וכשאדם פחות בר-מזל (פעמים רבות נזקק או חסר בית) מגיע לבית הקפה, הוא יכול לבקש קפה בהמתנה, ואם יש - לקבל על חשבון הנדבן.

==ראו גם==
* כלכלת מתנה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סוציולוגיה של הנתינה
קטגוריה:איטליה: תרבות
קטגוריה:קפה
וינסנט ריימן

וינסנט ריימֶן (Vincent Rijmen; נולד ב-16 באוקטובר 1970) הוא קריפטוגרף ופרופסור מן המניין באוניברסיטת לובן. ריימן הוא אחד המתכננים (יחד עם יואן דאמן) של צופן הבלוקים ריינדל, אשר נבחר על ידי ה-National Institute of Standards and Technology (NIST) כתקן ההצפנה הרשמי של ממשלת ארצות הברית. בין תרומותיו של ריימן לענף הקריפטוגרפיה ניתן למנות את פונקציית הגיבוב הקריפטוגרפית WHIRLPOOL ואת צופני הבלוקים אנוביס (Anubis), KHAZAD, Square, NOEKEON ו-SHARK.

==קריירה אקדמית==
ריימן נולד בעיר לוון שבבלגיה. בשנת 1993 השלים תואר שני בהנדסת חשמל, ובין השנים 1994–1997 המשיך ללימודי תואר דוקטור בקבוצת המחקר COSIC באוניברסיטת לובן. בשנת 1997 הגיש את הדיסרטציה שלו, בנושא "בנייה וניתוח של צופני בלוקים איטרטיביים", שהוכנה בהנחיית יוֹס וַנדֶוָולֶה (Vandewalle) ורנה גוברטס (Govaerts). עם סיום לימודיו נותר כחוקר ב-COSIC ועבד על מספר פרויקטים, בהם צופן הבלוקים ריינדל, שנבחר בהמשך כתקן ההצפנה הרשמי של ממשלת ארצות הברית.

בשנת 2001 התמנה לקריפטוגרף הראשי של חברת קריפטומטיק, חברה בינלאומית העוסקת בפיתוח אמצעים קריפטוגרפיים. במקביל היה פרופסור אורח במכון הטכנולוגי של גראץ בין השנים 2001–2003, ובשנת 2004 התמנה כפרופסור מן המניין, תפקיד בו החזיק עד לשנת 2012. החל בשנת 2007 מכהן כפרופסור להנדסת חשמל באוניברסיטת לובן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.esat.kuleuven.be/scd/person.php?persid=44 עמוד הבית] של וינסנט ריימן באתר אוניברסיטת לובן

==הערות שוליים==

קטגוריה:קריפטוגרפים
קטגוריה:מדענים בלגים
קטגוריה:פלמים
קטגוריה:ילידי 1970