OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עמק הסיליקון

סן חוזה בעמק הסיליקון, קליפורניה]]
עמק הסיליקון (באנגלית: Silicon Valley) הוא כינוי לחלק הדרומי של אזור מפרץ סן פרנסיסקו בצפון קליפורניה שבארצות הברית. האזור כולל את החלק הצפוני של עמק סנטה קלרה ומחוז סנטה קלרה, מחוז אלמדה ומחוז סן מטאו, ומשתרע בערך מאזור מנלו פארק בדרום חצי האי של סן פרנסיסקו ועד סן חוזה.

== כביטוי ==
הכינוי, שנטבע בשנת 1971 על ידי העיתונאי דון סי. הופלר, התייחס במקורו לריכוז של יצרניות שבבי סיליקון באזור, אך הפך בהמשך ממטפורה מקומית לביטוי לתיאור של כל אזור שבו ריכוז עסקי טכנולוגיה עילית ובכל מדינה כמעט יש אזור המכונה עמק הסיליקון.

== היסטוריה ==
עמק הסיליקון ממבט על
אזור מפרץ סן פרנסיסקו היה במשך שנים אתר מרכזי לפרויקטים של הצי האמריקני ומאוחר יותר נאס"א ובעקבותיו התרכזו באזור מספר חברות שסיפקו שירותים לחברות ממשלתיות אלו. בעקבות תוכנית למשיכת עבודה לאזור שנהגתה באוניברסיטת סטנפורד הגיעו למקום ויליאם היולט ודייוויד פקארד, מייסדי היולט פקארד, שהפכה לחברה הראשונה שלא הייתה ספקית של נאס"א או הצי באזור.

בעקבות פעולה זו באה בשנת 1951 הקמת פארק המחקר של סטנפורד, שהחכירה שטחי משרד בעלות נמוכה. זו משכה את ויליאם שוקלי, ממציא המוליך למחצה. מספר מהנדסים שעזבו את חברתו הקימו את חברת Fairchild Semiconductor. תהליכי פיצול דומים הביאו בשנים הבאות ליצירת מספר חברות מוליכים-למחצה כמו AMD, אינטל, National Semiconductor ו-Signetics, עד שבאמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 שפע האזור יצרניות מוליכים-למחצה.

== המאה ה-21 ==
עם השנים התחזק מעמדו של עמק הסיליקון כמרכזן של חברות טכנולוגיה מובילות, וקבעו באזור הן משכנן למעלה מאלף חברות טכנולוגיה עילית, ובהן: אדובי מערכות, AMD, Nvidia, אפל, Electronic Arts, היולט פקארד, אינטל, סיסקו מערכות, אורקל, גוגל, סאן מיקרוסיסטמס, סיליקון גרפיקס, סימנטק, מיקרוסופט, איביי, טסלה, Zscaler, Facebook ויאהו!. חלק מחברות אלו נכללות במדד נאסד"ק 100 ומיקמו את המטה הראשי בעמק.

הריכוז הדומיננטי של חברות מובילות רבות באזור קטן יחסית, משפיע מאוד על אופי האזור. בין היתר, עלייה דרמטית של רמת חיים של רבים מהעובדים ומשיכתם של רבים שמנסים להשתלב בתחום ההיי-טק גרמו לעלייה דרמטית במחירי הדיור, כך שתושבים ותיקים של האזור לא מצליחים להמשיך ולעמוד בעלות המגורים באזור ונאלצים לעזוב. בעיה זו מטרידה גם את הפרלמנט של קליפורניה וגם את חברות ההיי-טק עצמן, שבעשור השני של המאה ה-21 הזרימו מיליארדי דולרים לטובת מיזמי נדל"ן מקומיים.

על פי דירוג רשימת הערים העשירות בעולם שפרסמה חברת ייעוץ ההגירה הנלי אנד פרטנרס בתחילת 2024, אזור מפרץ סן פרנסיסקו, הכולל את עמק הסיליקון הוא האזור השני המועדף ביותר על עשירי העולם, אחרי העיר ניו יורק. נכון ל-2024 גרים באזור זה 305,700 מיליונרים. מתוכם, 68 מוגדרים כמיליארדרים<ref></ref>.

== ראו גם ==
* סיליקון ואדי - "עמק הסיליקון" הישראלי
* בנגלור - "עמק הסיליקון" ההודי
* עמק הסיליקון הרוסי

== קישורים חיצוניים ==

* .
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קליפורניה
קטגוריה:ארצות הברית: אזורים
קטגוריה:אזור מפרץ סן פרנסיסקו
קטגוריה:מחוז סנטה קלרה
יאן פאלאך

אנדרטה לזכרו של יאן פאלאך
האנדרטה לזכרו של פאלאך בכיכר ואצלב במרכז פראג.
יאן פאלאך (Jan Palach 11 באוגוסט 1948 – 19 בינואר 1969) היה סטודנט צ'כי אשר הצית עצמו והתאבד במחאה על הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה ב-1968 בסופה של תקופת האביב של פראג, תקופת שלטונו של אלכסנדר דובצ'ק. לאחר התאבדותו של פאלאך החל גל של מעשי התאבדות בהצתה של סטודנטים נוספים כצעד מחאה נגד הפלישה הסובייטית.

הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה באוגוסט 1968 הייתה מיועדת למחוץ את מאמצי הליברליזציה והרפורמות של ממשלת אלכסנדר דובצ'ק במהלך האביב של פראג. פאלאך מת לאחר שהצית עצמו בכיכר ואצלב בפראג ב-16 בינואר 1969 במחאה על הפלישה הסובייטית. בכיכר ואצלב במרכז פראג קיימת אנדרטה לזכרו.

לווייתו של פאלאך הפכה למפגן של מחאה המונית כנגד הכיבוש הסובייטי, ולאחר כחודש (ב-25 בפברואר 1969) סטודנט נוסף, יאן זאיץ' (Zajíc), הצית עצמו למוות באותו המקום עצמו. באפריל של אותה השנה, אבזן פלוצ'ק (Plocek) ביצע מעשה דומה בעיר אחרת בצ'כיה. פרט להלם המיידי מן המעשה, לא הייתה למעשי ההצתה כל השפעה על הכיבוש הסובייטי של צ'כוסלובקיה.

כמה חודשים בטרם התאבד פאלאך, ב-8 בספטמבר 1968, פולני בשם רישארד שיבייץ' הצית עצמו למוות בוורשה במהלך אירוע פומבי באצטדיון כמחאה על תוקפנות ברית ורשה נגד צ'כוסלובקיה, והסיוע הפולני שניתן לתוקפנות זו. שיבייץ' מת כעבור ארבעה ימים. אין זה סביר כי פאלאך היה מודע למעשהו של הפולני, מכיוון שמעשה זה הוסתר היטב על ידי השלטונות הקומוניסטים בפולין. הידיעות הראשונות על המעשה שודרו ב"רדיו אירופה החופשית" כחודשיים לאחר מותו של פאלאך.

לאחר נפילת הקומוניזם הצ'כי הונצח פאלאך בפראג באמצעות צלב מברונזה אשר הוצב במקום בו התאבד, מחוץ למוזיאון הלאומי, והכיכר נקראה על שמו. האסטרונום הצ'כי לובוש קוהואוטק אשר עזב את צ'כוסלובקיה בשנה שלאחר מכן קרא לאסטרואיד אשר גילה ב-22 באוגוסט 1969 על שמו, והוא ידוע בשם "1834 פאלאך".

מעשי הצתה עצמית אחרים ייתכן והושפעו אחר מעשהו והפרסום לו זכה באמצעי התקשורת. באביב 2003 שישה צ'כים צעירים התאבדו בשריפה, ביניהם תלמיד תיכון בשם זדנייק אדמץ' אשר שרף עצמו למוות כמעט באותו המקום, בהשאירו פתק התאבדות מקוון, באתר באינטרנט, בו התייחס לפאלאך ולאחרים שהציתו עצמם. הסיבה למעשהו, ולגל ההתאבדויות שבא אחריו אינה ברורה לחלוטין.

כיכר יאן פאלאך בפראג נקראת על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://213.8.193.29/msnvideo/glz/חיים%20של%20אחרים%2017-1-11.wma חיים של אחרים עם ערן סבאג - על יאן פאלאך], באתר גל"צ, 17 בינואר 2011
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנהיגים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:צ'כים
קטגוריה:אישים שהקריבו את עצמם
קטגוריה:מתאבדים: פעילים פוליטיים
קטגוריה:אישים שהציתו עצמם למוות
קטגוריה:הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית
קטגוריה:האביב של פראג
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1948
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-1969
המשמר הקיסרי

[[נושא רומח רכוב של משמר האימפריאלי הצרפתי בימי הקיסרות השנייה]]
משמר קיסרי או משמר מלכותי או משמר הארמון הוא קבוצת כוחות מיוחדת של אימפריה, בדרך כלל קשורה קשר הדוק ישירות עם הקיסר או המלך. בדרך כלל כוחות אלה בעלי מעמד אליטיסטי יותר מאשר שאר הכוחות הצבאיים באותה אימפריה. משמר כזה זוכה לאימונים מיוחדים ולזכויות יתר ושומר על מסורות מיוחדות. כבר בעת העתיקה היו משמרות כאלו, למשל המשמר הפרטוריאני והמשמר הקיסרי האלאני.

ראש מדינה שואף להיות מוגן על ידי החיילים הטובים ביותר והנאמנים ביותר. מספרם של חיילים אלו וארגונם ניתן לשינוי כך שיוכלו לבצע משימות נוספות. היניצ'רים והמשמר הקיסרי של נפוליאון הם דוגמה לכך. משמר המלכה הבריטי עדיין קיים ומתפקד.

ממשמר הקיסר התפתחו יחידות עילית (כמו ה-Gardekorps הפרוסי) ויחידות עילית של ימינו.

הביטוי התגלגל גם למשחקים, קומיקס ולמדע בדיוני למשל וורהאמר 40,000.

== ראו גם ==
* חילופי משמרות

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יחידות צבאיות
קטגוריה:ארגוני אבטחת אישים
מועצה אזורית אל-בטוף


מועצה אזורית אל-בטוף (או אלבטוף; בערבית: البطوف) היא מועצה אזורית במחוז הצפון. המועצה מאגדת בתוכה ארבעה כפרים מוסלמים: ואדי אל-חמאם (وادي الحمام), עוזייר (العـُزَيـْر), רומאנה (رُمانة) ורומת אל-הייב (عرب الهـَيـْب). אל-בטוף הוא השם הערבי של בקעת בית נטופה, אשר שלושה מתוך ארבעת הכפרים שוכנים לצידה. הכפר הרביעי, ואדי אל-חמאם, מרוחק כעשרים ק"מ משלושת הכפרים, ושטח השיפוט של המועצה אינו רציף.
==היסטוריה==
יישובי המועצה היו חלק כלולים בתחום מועצה אזורית נוף הגליל שהוקמה בשנת 1993. בשנת 1999 מינה שר הפנים, נתן שרנסקי, ועדת גבולות, בראשות הגאוגרף יוסי בן-ארצי מאוניברסיטת חיפה, לבדיקת תחומי השיפוט של המועצה, עקב רצונם של היישובים הבדואים לקבוע מחדש את גבולות המועצה. הצורך בהקמת ועדת הגבולות התעורר לפני הבחירות המוניציפליות למועצות האזוריות במאי 1999, כאשר שלושה מהיישובים בדוויים: רומנה, עוזייר רומת אל-הייב, ביקשו שלא להיכלל בתחום המועצה האזורית נוף הגליל, ולהקים לעצמם מועצה עצמאית משלהם. היישובים פנו לבג"ץ, וביקשו ממנו שלא להשתתף בבחירות ולהקים מועצה נפרדת. בג"ץ המליץ על הקמת ועדה שתחליט לאן ישתייכו היישובים מבחינה מוניציפלית.

ב-1 בפברואר 2001, אימץ שר הפנים חיים רמון, את המלצת ועדת בן-ארצי לפצל את המועצה. המועצה פורקה ויישוביה התפצלו לשתי מועצות אזוריות מועצה אזורית בוסתאן אל-מרג' ולמועצה אזורית אל-בטוף.
==אוכלוסייה==

==חינוך==
בתחומי המועצה נמצאים ארבעה בתי-ספר יסודיים, שתי חטיבות ביניים, ותיכון מקיף אחד.
==יישובי המועצה==
{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse"
|- bgcolor=#CCCCFF
!מספר
!צורת היישוב
!ישוב
!שנת הקמה
|-align="center"
|1
| יישוב כפרי
|ואדי אל-חמאם
| 1948
|-align="center"
|2
| יישוב כפרי
|עוזייר
| סוף המאה ה-19
|-align="center"
|3
| יישוב כפרי
|רומאנה
| תקופת הברונזה
|-align="center"
|4
| יישוב כפרי
|רומת אל-הייב
| בתחילת שנות ה-20
|}

==גלריית תמונות==
<gallery>
elbatuf01.JPG|מסגד במועצה
elbatuf02.JPG|בניין המועצה
elbatuf03.JPG|מבט ממערב על רומאנה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:בקעת בית נטופה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2000
קטגוריה:מועצות אזוריות במחוז הצפון
קטגוריה:הגליל התחתון: מועצות אזוריות
שארל פרו

תחריט של שארל פרו מספר מתחילת המאה ה-19 שמקורה באמן לא ידוע
שארל פרו (בצרפתית: Charles Perrault; 12 בינואר 1628 – 16 במאי 1703) היה סופר צרפתי שהניח את היסודות למעשיות בספרות הילדים.

==ביוגרפיה==
פרו נולד בפריז למשפחה בורגנית ידועה ומכובדת (אביו היה עורך דין וחבר בפרלמנט), והיה הצעיר מבין שבעת אחיו (לשארל היה אח תאום בשם פרנסיס שמת בגיל חצי שנה). מבין אחיו הנודע ביותר היה קלוד, שהיה אדריכל משפיע. שארל פרו למד משפטים, וב-1660 קיבל תשומת לב מלכותית בשל שירי תהילה שכתב ללואי הארבעה עשר. בשנת 1671 נתמנה לחבר האקדמיה הצרפתית. התפרנס כמזכירו של השר רב ההשפעה ז'אן-בטיסט קולבר בחצרו של לואי הארבעה עשר. במהלך שנים אלה עם קולבר למד פרו באקדמיה המלכותית לציור ופיסול (Académie royale de peinture et de sculpture) וכן מוזיקה וכן באקדמיה המלכותית לארכיטקטורה. אחרי מותו של קולבר נאלץ פרו לפרוש ופנה לכתיבה.

בשנת 1687 פרסם את הפואמה "דורו של לואי הגדול" (Le Siècle de Louis le Grand), שעוררה את הוויכוח הציבורי, בניצוחו של ניקולה בואלו, בין הסופרים המודרניים לבין אוהדי הקדמונים. את דעותיו בעניין פרסם פרו בספרו "הקבלות בין הקדמונים והמודרניים" (Parallèles des anciens et des modernes).

עד 1694 פרסם פרו שלוש מעשיות בחרוזים:
* גריזלדה (Griselidis, Nouvelle) ב-1691
* המשאלות המגוחכות (Les Souhaits Ridicules, Conte) ב-1693
* עור חמור (Peau d'Asne, Conte) ב-1694.

==סיפורי אמא אווזה==

בשנת 1697 פרסם פרו את ספרו הנודע "סיפורי אמא אווזה" (Les Contes de ma Mère l'Oye) תחת שם בנו, פייר. פרו לא המציא את כל המעשיות. רובן נשאבו ממקורות עממיים ועברו מפה לאוזן במשך דורי דורות, וחלקן התבססו על סופרים קודמים כמו בזילה , ואולם פרו הוא שקבע להן צורה ואת הנוסח הסופי, שהצטיין בכתיבה נוגה ופשוטה.

בתקופה שהחצר הצרפתית העריכה קישוט וליטוש התאים פרו עלילות פשוטות, ייפה את הלשון וקהל היעד שלו היה האצולה והאריסטוקרטיה. מבחינת נושאים תומכים הסיפורים באמונתו של פרו שהאצולה עליונה על מעמד האיכרים. רבים מהסיפורים מראים על דבקות באמונות קתוליות כמו זה שאישה חייבת לעבור טיהור מחטא ולהתחרט לפני שהיא חוזרת לחברה. המעשיות תורגמו לכל שפות התרבות ונעשו אהובות עד מאוד על ילדי העולם.

בקובץ המעשיות כלולים:
* היפהפייה הנרדמת ביער (La belle au bois dormant)
* כיפה אדומה (Le petit chaperon rouge)
* כחול הזקן (La Barbe bleüe)
* רב-חתול או החתול במגפיים (Le Maistre Chat, ou le Chat Botté)
* הפיות (Les Fées)
* לכלוכית או נעל הזכוכית הקטנה (Cendrillon, ou la petite pantoufle de verre)
* ריקה בעל הכרבולת (Riquet à la Houppe)
* אצבעוני (Le petit Pouçet).

==לקריאה נוספת==
* שארל פרו, אגדות פרו: סיפורי אמא אווזה, תרגום מצרפתית: אביבה ברק, הוצאת שוקן, 1991
* 
* זוהר שביט, מעשה ילדות; מבוא לפואטיקה של ספרות ילדים, תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, 1996
* יגאל שוורץ, למה לחתול יש מגפיים? - קריאה במעשיית החיות של שארל פרו, הוצאת מאגנס, 2021.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער צרפתים
קטגוריה:פולקלוריסטים
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:ילידי 1628
קטגוריה:נפטרים ב-1703
קרל פון פריש

קרל ריטר פון פריש (בגרמנית: Karl Ritter von Frisch, 20 בנובמבר 1886 - 12 ביוני 1982) היה זואולוג אוסטרי. זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1973 על פענוח שפת הדבורים.

==ביוגרפיה==
פריש נולד בווינה שבאוסטרו-הונגריה כבן צעיר בין ארבעה בנים של אב שהיה פרופסור לרפואה באוניברסיטת וינה. בצעירותו גילה עניין רב בבעלי חיים וניהל אוסף של חרקים. בשנת 1905 החל, בהשפעת אביו, ללמוד רפואה באוניברסיטת וינה. בשנתיים הראשונות, שהוקדשו בעיקר למדעי הטבע, הצטיין פריש בלימודיו. אולם לאחר השנה השלישית שהתמקדה יותר ברפואה, עזב את לימודי הרפואה ועבר ללמוד זואולוגיה במכון הזואולוגי של אוניברסיטת מינכן, ובה השלים דוקטורט בשנת 1910 בהנחייתו של הנס ליאו פשיברם. בשנת 1911 החל לעבוד במכון הזואולוגי כעוזר הוראה של אוסקר הרטוויג. במסגרת זאת הוא חקר את הראייה של דגים וניהל פולמוס עם קרל פון הס על יכולת ראיית הצבעים של דגים. במרץ 1912 קיבל משרה באוניברסיטת מינכן ובקיץ 1912 החל לחקור דבורים.

לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה התנדב בבית חולים שנוהל בידי אחיו ולאחר שנתיים התנדב במסגרת הצלב האדום.

בשנת 1921 מונה למנהל המכון הזואולוגי של אוניברסיטת רוסטוק בגרמניה ובשנת 1923 עבר לנהל את המכון הזואולוגי בברסלאו. בשנת 1925 עבר לאוניברסיטת מינכן כמחליפו של אוסקר הרטוויג, שנפטר. בסיוע קרן רוקפלר הוא הקים מבנה חדיש למכון הזואולוגי שהושלם בשנת 1932 וכלל בית חרקים, אקווריום, בית טרופי ועוד מעונות בעלי חיים חדישים. הבניין כולו נחרב בהפצצות במלחמת העולם השנייה, וב-1946 פריש עבר לגראץ שבאוסטריה.

בשנת 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה וחקיקת החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, שלפיו נדרשו נושאי משרות ציבוריות להוכיח את המוצא הארי של ארבעת הסבים והסָבות שלהם, לא הצליח פריש לספק נתונים לגבי סבתו מצד אמו. למרות זאת סווג כשמינית יהודי בלבד, דבר שאפשר לו להמשיך במשרתו. אולם יריביו וארגוני סטודנטים נאציים פעלו לפיטוריו ולהחלפתו באדם ממוצא ארי. אלו טענו נגדו שהוא רבע יהודי, אוהב יהודים, מתנכל לחברי המפלגה הנאצית ועיסוקיו המדעים תואמים "מדע יהודי" ולא ארי.

בגלל חשיבות מחקרו הורשה להישאר בעבודתו עד תום מלחמת העולם השנייה. בשנת 1950 נתמנה לפרופסור באוניברסיטת מינכן ופרש ממשרתו כעבור שמונה שנים.

בשנת 1958 זכה בפרס קלינגה. בשנת 1965 פרסם את עבודתו הידועה "שפת המחול וההתמצאות אצל דבורים", ועליה זכה בפרס נובל עם שני זואולוגים אחרים: ניקולאס טינברגן וקונראד לורנץ.

==פרסים והוקרה==

==קישורים חיצוניים==

* [http://vlp.mpiwg-berlin.mpg.de/people/data?id=per308 קורות חיים]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:זואולוגים
קטגוריה:ביולוגים אוסטרים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:אוסטרים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות באוסטריה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בגרמניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ורוצלב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רוסטוק

קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1886
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1982
מסכת קידושין

טקס קידושין
מַסֶּכֶת קִדּוּשִׁין היא המסכת האחרונה בסדר נשים, במשנה ובתלמוד. עוסקת בדיני פעולת הקידושין – שלב קודם לנישואין, שבו בני הזוג עדיין לא נשואים ואסורים אחד לשני, אבל הם כבר קשורים אחד לשני וצריכים גט כדי להיפרד. על-פי התורה, הקידושין נעשים באמצעות פעולת קניין של הבעל באשתו, והמילים הראשונות בהן פותחת המסכת הן: "האשה נקנית בשלוש דרכים...". בתורה, קידושין נקראים אירוסין, בשונה מהמונח אירוסים בלשון ימינו.

בימינו הקידושין נעשים תחת החופה בסמוך לנישואין.

בתלמוד בבלי יש למסכת זו פ"ב דפים (כולל השער, 81 דפי תוכן).

==מיקומה של המסכת בסדר נשים==
לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, מיקומה של המסכת בסוף סדר נשים מעורר תמיהה: הרי היה ראוי להקדים את המסכת כך שתופיע לפני מסכת כתובות (שכן הקידושין הן השלב הראשון במיסוד הנישואים) ואם לא לפני מסכת כתובות (על מנת שלא נפריד בין מסכתות יבמות לכתובות שעניינם אחד – מעשה ביאה), לכל הפחות היה עליה להופיע לפני מסכת גיטין, שכן זו דרכו של עולם – קודם נעשים הנישואים ואחר כך הגירושים. מדוע אם כך ממוקמת המסכת בסוף סדר נשים?

את תהיה זו הוא מתרץ בכך שרצה עורך המשנה ללכת על פי סדר העניינים כמו שהוא מופיע בתורה שבה מופיע מעשה הגירושים לפני מעשה הנישואים, כמו שנאמר: . ומתוך סוף הפסוק שבו נאמר: "וְהָיְתָה לְאִישׁ-אַחֵר", למדנו את מעשה הקידושין, כמו שנתבאר בתלמוד: "מקיש הויה ליציאה".

תשובה עממית נפוצה נוספת היא: להקדים תרופה (גיטין – גירושין) למכה (קידושין).

==פרקי המסכת==
# האשה נקנית בשלוש דרכים (עשר משניות) – פירוט דרכי מעשה הקניין באישה, עבד עברי, עבד כנעני, בהמות, מיטלטלין, קרקעות והחיוב במצוות.
# האיש מקדש בו ובשלוחו (עשר משניות) – דיני שליחות בקידושין, קידושי טעות.
# האומר לחברו צא וקדש לי (שלוש עשרה משניות) – המשך דיני קידושין, קידושין על תנאי, קידושי קטנה, יחוסו של הוולד ודרכי טיהורו של ממזר.
# עשרה יוחסין עלו מבבל (ארבע עשרה משניות) – ענייני היחוסין ונישואיהם, נאמנות אדם לפסול את בנו ודיני יחוד.

בסך הכל יש במסכת 47 משניות.

==תוכן המסכת==
אגב הדיון בפרק הראשון במסכת קידושין עוסקת המסכת גם בקנין הנגדי, שהוא ביטול הקידושין, על ידיו אשה קונה את עצמה מרשות הבעל – גירושין, ומיתת הבעל. ביבמה דיני הקניין שונים במקצת, וכוללים את דיני יבום וחליצה. כמו כן עוסקת המסכת בקניינים ממוניים, קנייני עבד עברי ועבד כנעני, קנייני קרקעות וקנייני נכסים ניידים ("מטלטלין").
בפרק השני ישנה התמקדות בקידושי שליחות ובשאר דיני שליחות.
בפרק השלישי ההתמקדות היא בסוגי קידושין.
בפרק הרביעי הבירורים נוגעים לדיני יוחסין.

===סוגיות בולטות בתלמוד הבבלי===
* דיני שליח (ובכלל זה סוגיית אין שליח לדבר עבירה)
* עבדים
*עני המהפך בחררה
*מיוחסים בעם ישראל
*כיבוד אב ואם
*קידושין שלא נמסרו לביאה

== מפרשים ==
למסכת קידושין ישנה התייחסות מיוחדת בין הלומדים וכמה מפרשים (ראשונים ואחרונים) חשובים כתבו חידושי תורה ועיון על מסכת זו בפירוט רב, מה שלא עשו על מסכתות אחרות. בין המפרשים הייחודיים:
* עצמות יוסף
* שיטה לא נודע למי

===מפרשים חשובים נוספים על מסכת קידושין===

==קישורים חיצוניים==

* תלמוד בבלי, [http://maagarim.hebrew-academy.org.il/Pages/PMain.aspx?misyzira=80030 מסכת קידושין], במפעל המילון ההיסטורי של האקדמיה ללשון העברית
* 

==הערות שוליים==

קידושין
קידושין
קטגוריה:משפט עברי: דיני משפחה ואישות
קטגוריה:קידושין: סוגיות תלמודיות
גן השומרון

גַּן השׁוֹמְרוֹן הוא מושב חילוני, שבמסגרתו חיים חקלאים ובעלי נחלות לצד תושבים שאינם עוסקים בתחום. היישוב שוכן דרום מזרחית לצומת כרכור<ref name=":0"></ref>. שמו של היישוב ניתן לו בתקופה בה כונה אזור השרון - "שומרון" ואין קשר בינו לאזור ה. היישוב משתייך למועצה אזורית מנשה שבמחוז חיפה. כביש 6403 חוצה את היישוב לצדדים מערב ומזרח.

=== היסטוריה ===
היישוב נוסד באביב 1934 על ידי יוצאי גרמניה, בני המעמד הבינוני, אקדמאים או סוחרים עמידים, ללא רקע בחקלאות. המקימים סברו שלמקצועותיהם בארץ אין סיכוי וברוח התקופה פנו לחקלאות. בשל הרקע התרבותי המשותף הם בחרו להקים כפר משלהם, עברו הכשרה בנהלל ובקיבוץ עין שמר ובפסח 1934 הונחה אבן הפינה לבית הראשון.<ref></ref> בשנת 1946 נוספו למקום מתיישבים ממשוחררי הצבא הבריטי. בשנת 1954 בוצעה הרחבה נוספת באמצעות התנועה "מן העיר אל הכפר", ובשנת 1957 קלט היישוב קבוצה גדולה של עולי פולין.

בתחילה היה שטח היישוב 600 דונם, ולאחר מספר שנים נוספו עוד 400 דונם.

גן השומרון הוא מהישובים הראשונים שהוקמו על ידי האיחוד החקלאי.<ref></ref>
ביישוב קיימת "אגודת עובדי אדמה" המאגדת התושבים שהם בעלי קרקע חקלאית.

היישוב הוא אחד ממספר יישובים בארץ, כמו כפר שמריהו, רמות השבים ובית יצחק, להם קרקעות פרטיות שנקנו לפני קום המדינה הנמצאות בבעלות פרטית.
מבט מכוון הצד המזרחי לכביש 6403 ולצד המערבי
זכויות הבעלות על הקרקע ביישוב הן שונות: שטחים בבעלות מינהל מקרקעי ישראל בחכירה לפרטיים או לאגודה, שטחים בבעלות המועצה האזורית מנשה, שטחים של אגודת המושב וגם שטחים בבעלות פרטית. כתוצאה מכך, גם סוגי המגרשים הקיימים במושב הם שונים.<ref></ref>

=== כיום ===
נכון לסוף שנת 2022 חיים בכפר כ־900 תושבים, מרביתם עוסקים בעבודות מחוץ למושב ויזמות פרטית אך ישנם עדין תושבים אשר מטפחים משקים חקלאיים שונים. תושבים רבים עוסקים במגוון מקצועות חפשיים.<ref></ref>

במקום יש מספר גני ילדים, מועדון לנוער, מגרשי ספורט ובריכת שחייה הפתוחה למינויים והישוב מפעיל ועדות שונות הדואגות לתפעולה התקין של הקהילה מבחינת חינוך, תרבות, כלכלה, איכות סביבה, ביטחון ועוד<ref name=":0" />.
במקום צמחו, בין היתר, ספורטאים שהשתתפו והביאו מדליות מאליפויות עולם ואירופה - דן פרויליך כשייט בתחום המפרשיות, גפן פרימו ואחותה הצעירה כרם פרימו, בתחום הג'ודו.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.menashe.co.il/גן-השומרון גן השומרון] באתר מועצה אזורית מנשה
* 
* [https://ihaklai.org.il/index.php/2016-05-01-17-11-45/2016-05-04-15-36-92 גן השומרון] באתר תנועת האיחוד החקלאי

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1934
קטגוריה:יישובים במחוז חיפה
קטגוריה:מועצה אזורית מנשה
מסיניאה

מֶסִינִיאָה (ביוונית: Μεσσηνία, ביוונית עתיקה נהגה מֶסֶנִיאָה, בלטינית: Messenia - מֶסֶנְיָה) היא יחידה אזורית וחבל ארץ היסטורי של יוון. מסיניאה המודרנית שייכת מנהלתית למחוז פלופונסוס, וממוקמת בדרום מערב הפלופונסוס שבדרום יוון, על כול שטחו של חצי האי המסיניאי, ועל חלקו הצפון מערבי של חצי האי מאני. מסיניאה נתחמת על ידי היחידות האזוריות של ארקאדיה ולאקוניה במזרח, מפרץ מסיניאה והים התיכון בדרום, הים היוני במזרח, ואליס בצפון. היחידה האזורית כוללת גם בשטחה את איי אינוסס (Οινούσσες), קבוצת איים הצמודים לקו החוף של חצי האי המסיניאי, בחלקו הדרום מערבי.

ההתיישבות במסיניאה הייתה קדומה מאוד, ובכפר איקלנה שבתחומה נתגלתה ב-2011 העדות הכתובה הקדומה ביותר באירופה. בתקופת יוון העתיקה, למסיניאה היה חשיבות פוליטית מעטה. החבל, שגבולותיו חופפים במידה רבה את גבולות היחידה האזורית המודרנית, נשלט ונכבש על ידי כוחות חזקים יותר בפלופונסוס, ובראשם ספרטה, ששלטה על מסיניאה לאורך שנים רבות.

שטחה של מסיניאה עומד על 2,991 קמ"ר, ואוכלוסייתה מונה, נכון ל-2011, 159,954 נפשות. יותר משליש האוכלוסייה מתגוררת בתחומי הרשות המוניציפלית של קלמטה, העיר השנייה בגודלה בחצי אי הפלופונסוס, והעיר הגדולה ביותר במחוז פלופונסוס וביחידה האזורית. קלמטה משמשת גם כבירתה המנהלתית של מסיניאה, ומהווה את נמלה הראשי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יוון: גאוגרפיה
קטגוריה:יוון: יחידות אזוריות
קטגוריה:ספרטה
קטגוריה:יוון: מחוזות משנה
רעיונאי

רַעֲיוֹנַאי (בלועזית: קוֹפִּירַיְטֶר, מאנגלית: Copywriter) הוא אדם הפועל במסגרת משרד פרסום או כפרילנסר ומייצר רעיונות (בעיקר טקסטים) בתחום הפרסום. הוא אחראי על כתיבת החומר הפרסומי, לעומת הארט דיירקטור (הרעיונאי החזותי או המעצב) שאחראי על הצד העיצובי ברעיון. בפועל, הגבולות מטושטשים, ושני הצדדים מבצעים ביחד את החשיבה היצירתית.

המילה העברית חודשה בשנת 1994 במליאת האקדמיה ללשון העברית.

הרעיונאי מרכיב את הצד המילולי של צוות הקריאייטיב (או צוות הרעיונאות). לאחר שהצוות הוגה רעיון קריאייטיבי, הוא מביא אותו לאישורו של מנהל קריאייטיב. אם הרעיון מאושר הוא מועבר לאישורם של גורמים נוספים במשרד כמו מחלקת תקציבאות, מחלקת פלנינג ולבסוף, מוצג לאישור הלקוח<ref></ref>.

תחומי העבודה של הקופירייטר: פרינט (מדיה מודפסת), שילוט חוצות, מדיה מיוחדת (פרסום באמצעים לא קונבנציונליים), קידום מכירות, דיוור ישיר, תסריטאות, אינטרנט ומובייל.

== רעיונאות - כתיבה שיווקית ==
ענף הרעיונאות שמקורו בעולם הפרסום, הצמיח לצד משרדי הפרסום הגדולים גם משרדים המתמחים בקופירייטינג ומספקים שירותי כתיבה שיווקית לעסקים בינוניים וקטנים, חברות העוסקות ב-B2B (ביזנס טו ביזנס), גופים ציבוריים ואנשי ציבור, שאינם זקוקים ליכולות המקיפות של משרד פרסום לצורך יצירת קמפיין פרסומי. גורמים אלה יכולים להסתפק בכותב תוכן מקצועי לצד סטודיו לגרפיקה שמספק להם את שירותי העיצוב כספק קונספט ויזואלי (בדומה לארט דירקטור במשרד הפרסום המסורתי) או כפונקציה לביצוע הוראות של הרעיונאי<ref></ref>.

== רעיונאות לאתרי אינטרנט ==
רשת האינטרנט הולידה תחום המשלב בין יכולות הרעיונאי מבחינת יכולת ניסוח, חידוד מסרים שיווקיים ורעיונאות לבין היכולת שלו לשלב מילות מפתח בטקסטים שיווקיים לצורך קידום אתרים במנועי החיפוש.

בין המשימות הנפוצות בעבודת הרעיונאי הדיגיטלי ישנן מטלות כגון: אפיון באנרים לאתרי אינטרנט, כתיבת פעילויות לרשתות חברתיות (בפרט פייסבוק וטוויטר), כתיבת מודעות טקסטואליות, כתיבת רעיונות לסרטונים ויראלים ובעיקר יצירת צורות חדשות של אינטראקציה עם המשתמש דרך המדיה הדיגיטלית.

== לימודים בתחום ==
תחום הרעיונאות נלמד בישראל במסגרת לימודי תעודה. רעיונאים רבים בתעשייה הם בוגרי קורסי הכשרה בתחום הנלמדים במכללות מקצועיות<ref>[https://www.universities-colleges.org.il/P45499/ כתבה] על עבודתו של רעיונאי לאתר universities-colleges</ref>. במהלך הקורסים מכירים הסטודנטים את המקצוע ותחומי האחריות של העובדים בעבודתם מול לקוחות ומשרדי פרסום, ובמקביל בונים תיק עבודות ומתכוננים לראיונות עבודה אצל מעסיקים. בקורסים נלמדים מושגים מרכזיים בתחומים כגון שיווק והתנהגות צרכנים, קריאייטיב, כתיבה שיווקית ותוכן, עיצוב דיגיטלי ועוד.

במסלולים מסוימים לתואר ראשון בתקשורת הנלמדים בישראל יכולים הסטודנטים ללמוד גם את תחום הרעיונאות במסגרת התמחויות בענפים כגון שיווק או יחסי ציבור שמוצעות על ידי המוסדות האקדמיים. לעיתים דנים בתחום הרעיונאות גם במגמות בתחום השיווק הנכללות בתואר ראשון במנהל עסקים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקצועות הפרסום
מערב יוון

מערב יוון הוא אחד ממחוזות יוון. 

המחוז מורכב משלוש יחידות אזוריות: איטולה-אקארנאניה, הממוקמת במערב יוון התיכונה, בין מפרץ קורינתוס ומפרץ ארטה; אכאיה ואליס, שנמצאות בצפונו של חצי האי פלופונסוס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יוון: מחוזות
רוחק ראייה

רוחק ראייה (בלועזית: היפראופיה או היפרמטרופיה) הוא ליקוי במיקוד קרני האור המגיעות אל הרשתית. כאשר הן יוצאות מנקודה קרובה, הן אינן מתרכזות על הרשתית ("מסך" העין) אלא מאחוריה, כך שהאדם אינו יכול לראות בבירור עצמים קרובים. לעומת זאת, למעט במקרים קיצוניים, עצמים רחוקים נראים יחסית בבירור.

רוחק ראייה עשוי להיגרם על ידי גלגל עין קצר, או בשל אי קמירותה של הקרנית או עקב צורת עדשה לקויה. לרוב זהו ליקוי מלידה. אדם רחק ראייה יכול לראות היטב עצמים מרוחקים ממנו (כל עוד הוא בגיל צעיר והעדשה התוך עינית מסוגלת לפצות על ליקוי זה בהוספת דיופטרים חיוביים). אך בהתבוננותו בעצמים קרובים, אין העדשה שבעינו מסוגלת להתאים עצמה לראייה מקרוב - מכיוון שנדרשת מהעדשה עוצמה שהיא אינה מסוגלת לספק, ולכן תצטייר לו תמונה מטושטשת והוא יחוש כאב ראש.

תיקון רוחק ראייה נעשה בעיקר באמצעות משקפיים או עדשות מגע קמורות, אשר ממקדות את העצם על הרשתית במקום מאחוריו. בנוסף, אפשר לטפל בניתוח לעיצוב הקרנית או להחלפת העדשה.

רוחק ראייה הוא גם מאפיין של זוקן ראייה (פרסביופיה), אך בעוד אנשים צעירים בעלי רוחק ראייה סובלים בדרך כלל מגלגל עין קצר מהרגיל, אנשים עם זוקן ראייה הם בעלי גלגל עין באורך נורמלי ועדשת עין נוקשה, שלא מסוגלת להגדיל את עוצמת המיקוד הנדרשת לעצמים קרובים. לכן, בעוד אנשים עם רוחק ראייה יכולים להיעזר יותר בתיקון אחיד עם עדשות קמורות, המאפשר ראייה מקרוב ומרחוק, אנשים עם זוקן ראייה זקוקים למשקפי קריאה (עדשות קמורות) לעבודה קרובה בלבד או למשקפיים ביפוקליות או מולטיפוקליות.

הרבה תינוקות סובלים בשנתם הראשונה מרוחק ראייה. הבעיה יכולה להסתדר מעצמה אך הומלץ לבדוק כל חצי שנה בדיקת עיניים מקיפה. נטען כי הזנחה בטיפול אצל תינוקות עלולה לגרום לפזילה, אך מסקירת המחקרים המעטים בנושא עלה חשש להטיה ולדיווח לקוי.

==ראו גם==
* קוצר ראייה

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.glaucoma.co.il/hebrew/HEB_patient_OTHER_hyperopia.asp אורך ראייה] באתר של פרופסור איתן בלומנטל
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הפרעה בשרירי העין, תנועה דו עינית, אקומודציה ורפרקציה
קוצר ראייה

קוצר ראייה (בלועזית: Myopia) הוא מצב של ליקוי ראייה בו עצמים קרובים נראים בבירור, בעוד שעצמים רחוקים נראים מטושטשים. 

מקור הליקוי בשבירת קרני האור על ידי מערכת הרפרקציה של העין, הקרנית, נוזל הלשכה, עדשת העין והגוף הזגוגי, הנגרם מחוסר היכולת של העדשה לרכז את האור על רשתית העין, משום שהעין עצמה ארוכה מדי. קוצר ראייה מתבטא במיקוד העצם הנצפה לפני הרשתית. 

קוצר ראייה הוא ליקוי הראייה הנפוץ ביותר בעולם. כרבע מהאוכלוסייה המבוגרת בארצות הברית סובלת ממנו. במקומות כמו יפן, סינגפור וטאיוואן, לאחד מכל שלושה או לאחד מכל שני מבוגרים יש קוצר ראייה. האמצעי הנפוץ והזמין ביותר למדידת קוצר ראייה הוא תרשים לבדיקת ראייה.

ארגון הבריאות העולמי הגדיר את קוצר הראייה בתור מגפה שכן הצפי הוא שעד 2050 מחצית מאוכלוסיית העולם תסבול ממנו.

המצב ההופכי נקרא רוחק ראייה.

==מאפיינים==
קוצר ראייה נמדד בדיופטרים, שהם עוצמת שבירת האור ומרחק מוקד העדשה (דיופטר הוא ההופכי של המטר, כלומר, מטר בחזקת 1-) המתקנת שיש להרכיב על מנת לאפשר לעין למקד עצמים רחוקים כהלכה על הרשתית. קוצר ראייה של 6 דיופטר ומעלה נחשב קוצר ראייה חמור. אנשים בעלי קוצר ראייה חמור נמצאים בסיכון רב יותר לבעיות עיניים חמורות יותר, כמו היפרדות רשתית, גלאוקומה, קטרקט.

בתהליך הרפרקציה (שבירת האור), המערכת האופטית שבעין איננה יכולה להעביר כראוי את גלי האור הנכנסים ממצב מקביל למצב שבירה ולמקדם בדיוק על פני הרשתית אלא לפניה. ולכן מתקבלת תמונה מטושטשת. בעוד שברוחק ראייה מתמקדת התמונה מאחורי הרשתית. לתיקון הפגם ישתמש האופטיקאי בעדשות קעורות (לקצרי ראייה) וקמורות (לרחוקי ראייה).

==גורמים==
===גורמים גנטיות===
התאוריה הרווחת גורסת שהגורמים לקוצר ראייה הם תורשתיים ברובם. ממדידות שנערכו עולה שעור של 89% בהעברה תורשתית של קוצר ראייה. מחקרים זיהו גֵנים שיכולים להיות אחראים לכך: ליקויים בגן PAX6 נראו כקשורים לקוצר ראייה במחקרים עם תאומים. לפי תאוריה זו, עין מאורכת מעט כתוצאה מפגמים במהלך ההתפתחות, גורמת לתמונה להתמקד לפני הרשתית במקום עליה. קוצר הראייה מתגלה בדרך-כלל בשנים הקודמות לגיל ההתבגרות, בין גיל 8 ל-12 שנים. ברוב המקרים המצב מחמיר בהדרגה עם גדילת העין במהלך גיל ההתבגרות, עד להתייצבות עם סיום ההתבגרות.
===גורמים סביבתיים===
*אורך החיים המודרני של שהות גבוהה יותר בחללים סגורים מגבירה את הסיכון לקוצר ראייה, שכן העין זקוקה לאור על מנת להתפתח.
* התמקדות העין למשך זמן רב לאותו מרחק, כגון מסך טלוויזיה, מחשב, פלאפון.

==דרכי תיקון==
קוצר ראייה מתוקן בעזרת שימוש בעדשות מתקנות, כמו משקפיים או עדשות מגע – לעדשות המתקנות יש ערכי דיופטר נגדיים (שליליים) לאלו של העין. דרך נוספת חדשנית לתקן את קוצר הראייה היא באמצעות ניתוחי לייזר, כמו LASIK, שבו מורידים שכבה מקרנית העין, על מנת להקטין את רוחק הדמות מהעדשה.

==ראו גם==
* רוחק ראייה
* טעות תשבורת

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הפרעה בשרירי העין, תנועה דו עינית, אקומודציה ורפרקציה
דיופטר

באופטיקה, דִּיוֹפְּטֵר היא יחידת מידה לעוצמה האופטית של עדשה או מראה קעורה, והיא מסומנת באות D. הדיופטר שווה למספר ההופכי של מרחק המוקד כפי שהוא נמדד במטרים, כלומר נמדד באחד חלקי מטר.

<math>D = \frac{100}{f}</math> כאשר מוקד העדשה נמדד בסנטימטר.
<math>D = \frac{1}{f}</math> כאשר מוקד העדשה נמדד במטרים.
לדוגמה, עדשה של 3 דיופטר היא עדשה אשר מרכזת קרני אור מקבילות למוקד אופטי במרחק <sup>1</sup>⁄<sub>3</sub> מטר.

בחיי היומיום משתמשים בדיופטריות לציון חוזקן של עדשות משקפיים או עדשות מגע מבחינה אופטית (זהו 'מספר' העדשה במונחים אופטומטריים).

הדיופטר איננו נכלל במערכת היחידות הבינלאומית.

==ראו גם==
* לנסמטר

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אופטיקה
קטגוריה:יחידות מידה
כלכלת ניגריה

ניגריה היא מהמדינות העניות ביותר באפריקה. פחות משישים אחוזים מתושבי המדינה מתגוררים בבתים המחוברים למים זורמים, או זוכים לשירותי תברואה בסיסיים. עונייה של ניגריה נובע בעיקר מניהול לקוי מאוד של כלכלת המדינה ושחיתות של המעמד השליט. זאת על רקע גידול מתמיד בהיקף התל"ג שבשנת 2014 עבר את התל"ג של דרום אפריקה. בשנים 2011-2015 בתפקיד שר האוצר בעל סמכויות נרחבות כיהנה נגוזי אוקונג'ו-איוולה. במהלך הכהונה היא ניסתה להעביר מספר רפורמות כלכליות לרבות הקטנת הסובסידיות ומעבר חלקים של תקציב המדינה למימון פרויקטים.

== ענפי הכלכלה ==
כ- 60% מתושבי ניגריה עוסקים בחקלאות ועיבוד הקרקע נעשה באמצעים פרימיטיביים, ועל כן התפוקה נמוכה מאוד ומשמשת ברובה לפרנסת החקלאי עצמו ובני משפחתו. הקרקע לגידולי חקלאות מועטה, ומתחלקת לחלקות הולכות וקטנות, בשל הריבוי הטבעי הגדול של האוכלוסייה.

ענפי החקלאות הנפוצים הם: קנה סוכר, מניהוט (קסאווה), דקל ומוצריו (שמן דקלים, תמרים), קפה, בוטנים, תירס, קוקוס, בננות, כותנה, אורז וקאוצ'וק ממנו מיוצר גומי.
בצפון המדינה עוסקים החקלאים גם בגידול משק חי: בקר וצאן.

המשק האוטארקי (שתפוקתו מיועדת לצריכה עצמית), מאלץ את ניגריה לייבא מזון מבחוץ. הקרקע המצטמצמת יוצרת תהליך של עיור, הכולל את עזיבת הצעירים לעיר לצורך פרנסה והזדקנות של האוכלוסייה הכפרית.

בערים קמו שכונות עוני הבנויות פח, בדים או בוץ. תושבי שכונות אלו אינם זוכים לשירותי תברואה, חינוך וכדומה. רק מיעוט קטן מאוד חי בעושר.

עם זאת, המדינה עשירה במשאבי טבע כגון נפט, פחם, זהב, כסף, עופרת, אבץ ועוד. המדינה מפיקה גם את מחצב הקולומביט, ממנו מפיקים את היסוד קולומביום המשמש לסגסוגות פלדה בלתי חלידות (90% מהתפוקה העולמית של מחצב זה מקורה בניגריה). כמו כן לניגריה גם מכרות בדיל גדולים בדרום המדינה.

ניגריה חברה באופ"ק, ארגון המדינות המפיקות נפט. 95% מההכנסות במטבע חוץ של ניגריה נובעות מענף הנפט וכך גם 20% מהתוצר הלאומי הגולמי.
עתודות הנפט, ברובן בחבל ביאפרה, אינן מנוצלות בצורה יעילה על מנת להעלות את רמת החיים ולתרום לצמיחה כלכלית, ומיעוט קטן בלבד באוכלוסייה נהנה מהרווחים. 
ניגריה גם מפיקה ומייצאת פחם בכמויות מוגבלות.

המטבע הלאומי הוא נאירה (סימול בינלאומי NGN - Nigerian Naira). שערו של המטבע ליום 4 בפברואר 2015 הוא 199 נאירה לדולר.

בעיר לגוס פועלת הבורסה הניגרית (סימון בינלאומי NSE) שהיא פעילה, מפותחת, ומודרנית למדי. המחזור היומי בבורסה נע בין 800 מיליון למיליארד וחצי נאירה ליום.

להקטנת שחיתות שלטונית בשנת 2003 הוקמה הוועדה לפשעים פיננסיים כלכליים

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.firstglobalselect.com/scripts/cgiip.exe/WService=globalone001/globalone/htm/country_home.r?vcountry-id=55 תוצאות המסחר בבורסה הניגרית]

*
ניגריה, כלכלת
קטגוריה:ניגריה
קטגוריה:אופ"ק
רשתית תוך-פלזמית

הרשתית התוך-פלזמית (וכן הרשתית האנדו-פלזמית או הרשת האנדופלזמתית; אנגלית: Endoplasmic reticulum, ER) היא אברון הנמצא בציטופלזמה ומהווה מדור תאי מסועף מאוד בעל פעילויות ייחודיות. היא חלק ממערכת אנדוממברנה שכוללת גם את מעטפת הגרעין, מערכת גולג'י, ומספר אברונים נוספים ואחראית על ייצור, פרוק שינוי והובלה של חלבונים ושומנים הן בתוך התא והן אל מחוץ לתא. בנוסף, הרשתית התוך פלזמית לוקחת חלק בוויסות עוצמת הקשרים שבין תאי העצב, כלומר בניהול תהליכי הלמידה באדם.

הרשתית התוך-פלזמית מצויה בכל היצורים האיקריוטיים הן ביצורים חד-תאים והן ביצורים רב תאיים. ביצורים רב תאיים היא מצויה ברוב סוגי התאים אך אינה מצויה בחלקם - לדוגמה אצל יונקים, היא אינה קיימת בתא דם אדום ובתא זרע. 

==מבנה==
ניתן להבחין בין שני אזורים של הרשתית התוך-פלזמית:
* האזור המחוספס (הרשתית התוך-פלזמית המחוספסת, rER): האזור המחוספס נקרא כך משום שריבוזומים רבים נקשרים לממברנה החיצונית שלו ונותנים לה מראה מחוספס.
:בדיקה השוואתית של ריבוזומים חופשיים בציטוזול עם אלו הקשורים לממברנת הרשתית הראתה שאין הם שונים, אלא זהים לחלוטין. הריבוזומים הקשורים לממברנת הרשתית כוונו אליה בגלל שרשרת קודונים מיוחדת שמופיעה בתחילת החלבון שאותו הם מתרגמים. כמו כן, סינתזת החלבונים נעשית על גבי הריבוזומים באותה דרך בה היא נעשית בציטוזול. תפקידה העיקרי של הרשתית המחוספסת הוא ייצור חלבונים לשם הפרשה.
* האזור החלק (הרשתית התוך-פלזמית החלקה, sER): האזור החלק הוא המשכו של האזור המחוספס והוא אינו נושא ריבוזומים. מדור זה עוסק בפעילות אנזימטית ספציפית לרקמה מסוימת. כך, למשל, בשחלות ובאשכים, מיוצרים באזור החלק של הרשתית התוך-פלזמית הורמונים על בסיס כולסטרול. כמו כן הרשת החלקה פעילה בפרוק רעלים וניטרולם. 

הרשתית התוך-פלזמית המחוספסת משתתפת ביצירת חלבונים בדרכים שונות מסינתזת הפפטיד:
# קיפול ו"בקרת האיכות" הן על הסינתזה והן על קיפול החלבונים המופרשים אל מחוץ לתא או מעוגנים לקרום תא מצדו החיצוני.
# הוספות של סוכרים שונים ועיבודם: חומצות אמינו מסוימות, או רצף ספציפי שלהן יכולים להוות סימן להוספת סוכרים בתוך הרשתית התוך-פלזמית המחוספסת. סוכרים אלו דרושים לפעילותו התקינה של החלבון, לדוגמה: ישנם סוכרים המשמשים כ"עוגן" לחלבון ויקשרו אותו לקרום התא. בנוסף להוספת הסוכרים מתבצעים תהליכי עיבוד שונים לאותם סוכרים.

הרשתית התוך-פלזמית החלקה פעילה בסינתזה של שומנים וגם בתהליכים נגד רעליים. לדוגמה, כאשר חודר לגוף פנו-ברביטול (סוג של רעל), נוצרות כמויות גדולות של חומרים נגד רעליים ושטח הפנים של האזור החלק גדל מאוד, אך לאחר סילוק החומר מהגוף, השטח מצטמצם שוב. הרשתית החלקה משתתפת בסינתזה של הורמונים מקבוצת הסטרואידים, כגון הורמוני מין, וניתן להביא כדוגמה את האשכים בהם יש הרבה רטיקולום חלק, שבממברנות שלו מצויים אנזימים המעורבים בסינתזת ההורמונים. 

הרשתית התוך-פלזמית מצויה בכל התאים של יצור איקריוטי, אך ישנם תאים עשירים יותר בה, כגון תאים בכבד, בלוטות בלבלב ובלוטות ארס בנחשים. התאים בהם נפח הרשתית גדול יותר הם בדרך כלל תאים הפעילים ביצירת חלבונים המיועדים להפרשה. בתאים כמו תאי שריר, המייצרים חלבונים, החלק של הרשת המחוספסת גדול יותר, ואילו בתאי כבד המנטרלים רעלים הרשת החלקה היא דומיננטית יותר. [https://www.youtube.com/watch?v=Fcxc8Gv7NiU]

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20070227004942/http://www.tau.ac.il/~talisaar/cell/endo.html רשתית תוך-פלזמית - ER]
*[http://www.epochtimes.co.il/news/content/view/12234/88 תפקיד ה-ER בוויסות הקשרים שבין תאי עצבים] 
* 
* 

קטגוריה:אברוני התא
נווה ים

ספינת הדיג "ניסן" של קיבוץ נווה ים עוגנת במפרץ חיפה, 1945
נווה ים (נְוֵה יָם) הוא קיבוץ שהקימו ב-1939 אנשי תנועת הנוער "גורדוניה מעפילים", ושוכן על קו החוף מדרום-מערב לעתלית.

== היסטוריה ==
הקיבוץ נקרא בתחילה מעפילים<ref></ref>, והתמקם על הגבעה שעליה נמצא כיום פארק המים, ולאחר כמה שנים עבר למיקומו הנוכחי.
הענף המרכזי בקיבוץ היה דיג באמצעות סירות. בשנות ה-40 של המאה ה-20 נערכו בחוף נווה ים קורסים של משיטי סירות מסוג לווייתניות במסגרת הפועל נווה ים. ב-1945 החלה הקמת בית ההבראה ומפעל השימורים נון. ב-1947 קיבל הקיבוץ את שמו הנוכחי. לאחר מלחמת העצמאות קיבל הקיבוץ שטחים והחל לפתח חקלאות. ענף הדיג הימי ננטש בהדרגה, וסופית ב-1955. חיי הדייג המנותק מהמשפחה ומפעילות חברתית היו קשים מאוד לאידיאליסטים שהקימו את הקיבוץ ובהדרגה נטשו החברים את ענף הדיג או את הקיבוץ ושתי ספינות הדיג שהפעיל הקיבוץ הודממו. פרק קצר אחרון בנושא הדיג היה בשנת 1955 כש"איחוד הקבוצות והקיבוצים" רכש בהולנד ספינות עבור נווה ים וקיבוץ נחשולים, יחד עם ספינה פרטית. הספינות נקראו "נחשול" ו"נווה ים" (השלישית - השם לא ידוע), אלא שבמסע הראשון לשדות הדיג של טורקיה נעצרו הדייגים וישבו בכלא הטורקי במשך שלושה חודשים, והספינות עצמן הוחרמו למשך לחצי שנה וכשהוחזרו נמכרה "נווה ים" לדייגים פרטיים.

ב-1953, על רקע הפילוג בתנועה הקיבוצית, נקלטו בקיבוץ חברים מיגור, וביניהם יהודה שרת. ב-1954 נחפרו בריכות הדגים. ב-1978 נמכר מפעל "נון" לקונצרן כור.

בשנת 2009 ולאחר שבקיבוץ נותרו כחמישים חברים בלבד הוחלט על חיזוק הקיבוץ באמצעות קבוצה של כמה עשרות ממפוני גוש קטיף, מיישובי צפון הרצועה ומכפר ים (ביניהם ההיסטוריון אריה יצחקי) ולצורך כך הוקמה מצפון לקיבוץ שכונת קרוואנים זמנית. במקביל אושרה הרחבת בנייה של 350 מגרשים. למרות כל זאת נקלע הקיבוץ לקשיים ומונה לו מפרק מפעיל על ידי רשם האגודות השיתופיות. בשנת 2019 עדיין לא החלה הבנייה של שכונת מפוני גוש קטיף והם נחשבים לקבוצה האחרונה שעדיין מתגוררת בקרוונים.

כיום פרנסת הקיבוץ מתבססת בעיקר על תיירות וחקלאות. הקיבוץ נמצא בצומת דרכים לגבי עתידו ושוקל להפוך ליישוב קהילתי, כפי שנעשה במקומות אחרים.

==קישורים חיצוניים==

* תמונות [https://haifa-primo.hosted.exlibrisgroup.com/primo-explore/collectionDiscovery?vid=HAU&inst=972HAI_MAIN&collectionId=81165294710002791&lang=iw_IL מאוסף קיבוץ נווה ים] מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1939
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצים במחוז חיפה
קטגוריה:רכס הכרמל: יישובים
מומבסה

מומבסה (באנגלית: Mombasa) היא העיר השנייה בגודלה בקניה ועיר הנמל החשובה שלה. העיר משתרעת על פני 219.9 קילומטרים רבועים בדרום-מזרח המדינה על שפת האוקיינוס ההודי כ-441 ק"מ דרום-מזרחית לבירה ניירובי. על פי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2019 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.2 מיליון תושבים, רובם מוסלמים.

במומבסה יש שני נמלים, אחד ישן ואחד מודרני. הנמל הישן נמצא בחוף המזרחי ומשמש לדיג, והנמל המודרני ממוקם בחוף המערבי ומשמש לשאר הצרכים הימיים.

הייצוא העיקרי הוא של קפה, תה וכותנה. ישנה מסילת ברזל המקשרת בין מומבסה למזרח אפריקה. לעיר מרכז עסקים מודרני, שוק ומפעלי תעשייה כגון בתי זיקוק, בתי חרושת למזונות, לטקסטיל, למוצרי אלומיניום ולמלט.

==היסטוריה==
מקורו של מרבית המידע ההיסטורי על מומבסה נמצא בכתבים פורטוגזים מהמאה ה-16.

את מומבסה גילו סוחרים ערביים במאה ה-11, ועד מהרה הפכה העיר למרכז מסחר גדול במזרח אפריקה, בעיקר לסחר בתבלינים, עבדים, דוחן, קוקוס ושנהב. הקשרים המסחריים הגיעו עד לתת-היבשת ההודית ולסין. החוקר אבן בטוטה ביקר בעיר בשנת 1331 למשך יומיים, ואזכר אותה בכתביו.
העמסת ספינת [[עבדים בנמל הישן בעיר]]

וסקו דה גמה היה האירופאי הראשון שביקר במומבסה, והוא זכה לקבלת פנים צוננת, בשנת 1498. שנתיים לאחר מכן נכבשה העיר על ידי הפורטוגלים, שבזזו אותה ובנו בה מבצר. בשנת 1502 הפך האזור לעצמאי, אך הותקפה שוב על ידי פורטוגל בשנת 1528

מומבסה נכבשה על ידי סולטנות עומאן בשנת 1698. בשנת 1887 השלטון בעיר עבר לידי חברת מזרח אפריקה הבריטית.

בשנת 1840 היא נלקחה על ידי הסולטאן של זנזיבר (אי סמוך לאפריקה), ולאחר מכן הוענקה כמתנה לבריטים. כארץ חסות של הבריטים הפכה מומבסה למסוף הימי של מסילת הרכבת, שנוסדה בשנת 1896. המסילה הוקמה על ידי עובדים רבים שהובאו מהודו הבריטית למטרה זו.

בשלהי המאה ה-19 מומבסה הייתה עיר נמל המובילה של האזור. בשנים 1887–1906 מומבסה היוותה את בירת הקולוניה הבריטית, עד אשר הוחלט להעבירה לניירובי.

הייתה שייכת לזנזיבר עד לשנת 1963, אז ויתרה זנזיבר על בעלותה לטובת קניה.

בנובמבר 2002 התפוצצה מכונית תופת במלון בבעלות ישראלית, וגרמה למותם של שלושה ישראלים ועשרה קנייתים. זמן מה לאחר מכן נעשה ניסיון להפיל מטוס של חברת ארקיע בסמוך לנמל התעופה מומבסה , והחשד הוטל על ארגון הטרור אל-קאעידה.

== ערים תאומות ==
*
*
*
*
*

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080509073155/http://www.mombasainfo.com/ מידע על מומבסה]
* 
* [http://historic-cities.huji.ac.il/kenya/mombasa/maps/braun_hogenberg_I_53_2_b.jpg מפת מומבסה, המאה ה-16 - בראון הוגנברג], פרויקט [http://historic-cities.huji.ac.il/historic_cities.html ערים היסטוריות], ומפות בהן מופיעה [http://search.nli.org.il/primo-explore/search?query=any,contains,mombasa%20map&tab=default_tab&search_scope=Local&sortby=lso01&vid=NLI&mfacet=topic,include,Mombasa%20(Kenya),1&lang=iw_IL&offset=0&came_from=sort מומבסה], אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:קניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
דגל גיאנה

דגל גיאנה, המוכר בכינוי "ראש החץ המוזהב", אומץ בשנת 1966.
הדגל עוצב על ידי הווקסילולוג האמריקאי הנודע ד"ר ויטני סמית (אם כי בתחילה ללא הפסים הלבנים והשחורים, אשר הוספו מאוחר יותר על ידי ה-College of Arms בבריטניה). הצבע הירוק מסמל חקלאות ויערות, הלבן מסמל נהרות ומים, זהב מסמל עושר במחצבים, שחור מסמל עמידות ואדום מסמל התלהבות ודינמיות.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:גיאנה: סמלים לאומיים
גיאנה
גיאנה
דגל ונואטו

דגל ונואטו אומץ ב-13 בפברואר 1980 לאחר שהאי זכה בעצמאותו.
צבעי הדגל - אדום, ירוק, ושחור, הם צבעי מפלגת ואנואאקו שפעלה והביאה לעצמאות האי. ועדה פרלמנטרית בחנה הצעות של אמנים מקומיים על בסיס דגלים אלה ובחרה את דגל המדינה.

הירוק מסמל את העושר של האיים, האדום - צבע הדם מסמל את אנשי האי, והשחור מסמל את צבע העור של התושבים.

הצהוב נוסף לבקשת ראש הממשלה באותה עת על מנת להדגיש את הצבע שחור, והוא מסמל את ה"אור" של הברית החדשה - 75% מתושבי האי הם נוצרים.

בקרבת הניצב, במרכז המשולש השחור ישנו סמל המורכב מחטים של חזירי בר - סמל השפע אשר תושבי האי נוהגים לענוד כחלק משרשראות. במרכז החט מופיעים שני עלים של שָׂרָך, אשר להם יחד 39 עַלְעַלִּים המסמלים את 39 חברי האספה המכוננת של ונואטו.

==ראו גם==

== קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ונואטו: סמלים לאומיים
ונואטו

ונואטו
דגל סמואה

דגל סמואה הוא הדגל הרשמי של סמואה מאז 24 בפברואר 1949.
הדגל מורכב ממלבן אדום ומחמישה כוכבים בגדלים שונים הנמצאים במלבן כחול המשמש כקנטון. אלו הם כוכבי קבוצת הכוכבים הצלב הדרומי.

==ראו גם==

== קישורים חיצוניים==

* 
* 

סמואה

קטגוריה:סמואה: סמלים לאומיים
סמואה
סמואה
סמואה
איי מריאנה

איי מריאנה (באנגלית: Mariana Islands) ולעיתים המריאנה (עד תחילת המאה ה-20 כונו גם "איי הגנבים", בספרדית: Islas de los Ladrones) הם קבוצת האיים הצפוניים ביותר שבאיי מיקרונזיה במערב האוקיינוס השקט, הנמצאים בשליטת ארצות הברית, מטעם האו"ם. שטח האיים הוא 1,007 קמ"ר, מגואם עד קרוב ליפן. מבחינה פוליטית נחלקים האיים לשתי יחידות נפרדות: גואם (האי הדרומי ביותר) ואיי מריאנה הצפוניים.

רוב התושבים הם בני תערובת (אינדונזים, ספרדים, פיליפינים ויפנים) שעוסקים בחקלאות, ומגדלים בעיקר קוקוס, אורז, טבק, סוכר וכותנה. מלבד אלו, במספר איים יש מחצבים שונים, כגון מנגן.

==היסטוריה==
האירופאי הראשון שהגיע לאזור היה פרדיננד מגלן, אשר בשנת 1521 הגיע לגואם והכריז עליה כשטח בשליטת ספרדית. הספרדים התקבלו בהכנסת אורחים על ידי הילידים בני הצ'אמורו, אולם הבדלי התרבויות הביאו להתפרצות אלימה כאשר נעשה שימוש על ידי הילידים בסירה ספרדית ללא קבלת רשותם, כמקובל אצלם, דבר שנתפס על ידי הספרדים כגנבה. במעשי האלימות נהרגו שישה ילידים, וכפר בן 40 בתים נשרף לחלוטין. שלושה ימים לאחר מכן נמלט מגלן מהאיים.

בשנת 1667 התיישבו באיים מיסיונרים ספרדים, שנשלחו מטעם מריאנה, מלכת ספרד. ספרד דרשה רשמית את השליטה באיים וכי ייקראו על שם המלכה מריאנה, כפי שאכן קרה. האיים הוכרזו כשטח חסות ספרדי ונשלטו מן הפיליפינים כחלק מאיי הודו המזרחית הספרדיים. גואם נחשבה כתחנת עצירה חשובה בדרך ממקסיקו עבור ספינות הסוחר הספרדיות בדרכן אל הפיליפינים. בשנת 1668 נקבע שמם של האיים על שם המלכה מריאנה מאוסטריה, אלמנתו של המלך הספרדי פיליפה הרביעי.

רובה המוחלט של אוכלוסיית הילידים באיים מת או נישא בנישואי תערובת לכובשים האירופאים, בהתאם לחוק הספרדי. החוק דרש בין היתר שהייה בגואם לצורך חיזוק תהליך ההיטמעות בתרבות הספרדית על חשבון המקומית. הספרדים העבירו מתיישבים חדשים לאיים בעיקר מן הפיליפינים ומאיי קרוליין. על אף את נשמרה השפה הילידית של בני הצ'אמורו, ובנוסף להבדלים אתניים אחרים, מובחנים בני איי מאריאנה כקבוצה אתנית משלהם.

ביוני 1898, במסגרת מלחמת ארצות הברית–ספרד, כבשו כוחות של ארצות הברית את איי מריאנה. ביולי 1898 הציגה ארצות הברית לספרד, בין תנאיה לסיום המלחמה, את הדרישה להעברת השליטה באחד מאיי מריאנה לידי ארצות הברית, כדי שתוכל לשמש כתחנת אספקה לאוניות של ארצות הברית. ממשלת ארצות הברית בחרה באי גואם ואילו איי מריאנה הצפוניים ואתם איי מרשל ואיי קרוליין נשארו בידי ספרד. ביוני 1899 מכרה ספרד את איי מריאנה הצפוניים לגרמניה תוך שניתנה לספרד האפשרות להחזיק באיים תחנת אספקה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נלקחו שטחים אלו מגרמניה, וחבר הלאומים החליט להשאיר אותם בחזקת האימפריה היפנית, מלבד גואם, שנשאר בידי ארצות הברית.

לאחר מלחמת העולם השנייה ניתנה לארצות הברית מנדט גם על איי מריאנה הצפוניים ובשנות ה-70 הוכרזו איי מריאנה הצפוניים כחלק מארצות הברית. בימינו נכללים כל איי מריאנה בטריטוריות ארצות הברית.

מאיים אלו יצא במלחמת העולם השנייה המפציץ "אנולה גיי" להפיל על יפן את פצצת האטום הראשונה בהיסטוריה.

==ראו גם==
* איי מריאנה הצפוניים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

מריאנה
קטגוריה:ארצות הברית: טריטוריות
מריאנה
מריאנה
מריאנה
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של ארצות הברית
גאוגרפיה של ניגריה

ניגריה שוכנת במפרץ גינאה. שכנותיה הן בנין, ניז'ר, צ'אד וקמרון.

הגדול בנהרות החוצים את ניגריה הוא נהר הניז'ר. שמה של ניגריה נגזר משמו של נהר זה. הנהר נשפך אל הים דרך דלתה רחבת ידיים ברוחב 220 ק"מ. זהו האזור הפורה ביותר בניגריה והוא גם עשיר מאוד בנפט. לרוחב חופי הדלתה יש רצועת חוף עם ביצות גדולות ובהן דגה עשירה אך גם מחלות ומגפות המפילות חללים באוכלוסיית האזור.

נהרות נוספים בניגריה הם נהר קרוס ונהר בנואה.

מן הביצות אל פנים הארץ משתרע מישור המכוסה כולו דקלים, המשמשים מרכיב חשוב בתפוקה החקלאית במדינה. מכאן מתרוממת רמה מיוערת רחבת ידיים המכוסה יער גשם טרופי הקרויה הר דימלנג.

בצפון המדינה משתרע מדבר צחיח, מישורי ודליל אוכלוסין הקרוי גם סוואנה.

האקלים בצפון הוא חם ויבש, וביתר המדינה חם, טרופי וגשום במרבית השנה.

==קישורים חיצוניים==

*
ניגריה, גאוגרפיה של
קטגוריה:ניגריה
דמוגרפיה של ניגריה

אוכלוסייתה של ניגריה מונה, נכון לשנת 2015, כ-181.56 מיליון נפש. כ-95 אחוז מהאוכלוסייה הם שחורי עור. היתר הם לבנים ממוצא ערבי או הודי, ומרכיב זניח של לבנים ממוצא אירופי.

ניגריה היא המדינה המאוכלסת ביותר באפריקה, ואוכלוסייתה מהווה כחמישית מאוכלוסיית אפריקה. היא גם התשיעית בעולם במספר אוכלוסייה. ניגריה היא המדינה בעלת אוכלוסיות שחורי העור הגדולה ביותר בעולם.

כרבע מאוכלוסיית ניגריה היא עירונית, וכל היתר היא אוכלוסייה כפרית חקלאית. קיימות 24 ערים במדינה המונות למעלה מ-100,000 נפש.

אוכלוסייתה של ניגריה היא הטרוגנית מאוד. כאשר הקבוצות העיקריות הן האוסה (25% מהאוכלוסייה), יורובה (21% מהאוכלוסייה) ואיגבו (18% מהאוכלוסייה). ההערכה של ה-CIA משנת 2018 היא שכ-54% מהאוכלוסייה היא מוסלמית וכ-46% מהאוכלוסייה היא נוצרית (בעיקר פרוטסטנטיים). 

אנגלית היא השפה המדוברת ביותר בניגריה, המדוברת על ידי כשליש מהאוכלוסייה. והיא השפה העיקרית בתקשורת, בפוליטיקה ובכלכלה הניגרית. האנגלית נפוצה בעיקר בערים, כאשר באזורים הכפריים השליטה של המקומיים בשפה היא מוגבלת. 

==קבוצות אתניות==
שלוש הקבוצות הגדולות ביותר בניגריה הן האוסה-פולאני (קבוצה מוסלמית), יורובה (קבוצה נוצרית בעלת מיעוט מוסלמי) ואיגבו (קבוצה נוצרית-אלילית) והן מהוות כ-60% מאוכלוסיית ניגריה.

האוסה-פולאני היא הקבוצה הגדולה והדומיננטית בצפון המדינה. קבוצות בולטות נוספות בצפון המדינה הן נופה, טיב וקאנורי.

בדרום המדינה הקבוצה הדומיננטית היא היורובה. מחצית מבני קבוצה זו הם נוצרים, רבע מהם הם מוסלמים, והיתר פגאנים.

בדרום מזרח המדינה שוכנת קבוצת איגבו (igbo) אשר חבריה טוענים שהם צאצאי עשרת השבטים. קבוצות שונות באזור זה הן נוצריות קתוליות, אנגליקניות ואוונגליסטיות. קבוצות אחרות באזור דרום מזרח ניגריה הן אפיק (efik), איביביו, אנאנג ואיז'או שהיא הקבוצה הרביעית בגודלה הניגריה.

סך הכול קיימות בניגריה כ-250 קבוצות אתניות או שבטים.

==גידול==
מספר התושבים בניגריה (המספר באלפים)
הגידול הטבעי העצום חייב את הממשלה לנקוט אמצעים. בשנת 1988 יצאה הממשלה בתוכנית לעידוד השימוש באמצעי מניעה, וצמצום הילודה, תחת הסיסמה: "ארבעה ילדים זה מספיק". נעשו צעדים לעידוד השכלת נשים ויציאתן לעבודה, שופרה מערכת הבריאות ועודדו צעירים להינשא מאוחר יותר. הצלחת התוכנית הייתה נמוכה, ורוב האוכלוסייה אינה רואה בעין יפה פיקוח על מספר הילדים.

בשל הילודה הגבוהה ותוחלת החיים הנמוכה, 44% מהאוכלוסייה הם בני הגילאים 0–14. 53% הם בגילאי 14–65, ורק שלושה אחוזים הם מעל גיל 65.

תוחלת החיים בניגריה היא מהנמוכות בעולם. 61 שנים לגברים, ו-63 שנים לנשים.

מספר הילדים הממוצע לאישה הוא 5.1. הביגמיה מותרת ומקובלת בניגריה, ואף איננה אסורה בדת המוסלמית.

==צפיפות אוכלוסייה==
מפת צפיפות האוכלוסייה בניגריה.
ניגריה היא אחת המדינות הצפופות באפריקה עם צפיפות של 238 אנשים לקמ"ר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
ניגריה, דמוגרפיה של
קטגוריה:ניגריה