OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחסי ארמניה – כורדיסטן העיראקית

יחסי ארמניה–כורדיסטן העיראקית הם היחסים הבילטרליים שבין ארמניה לכורדיסטן העיראקית. היחסים מתוארים כ'לבביים'.

==היסטוריה==
היחסים ההיסטוריים בין הארמנים לכורדים התקיימו במהלך ההיסטוריה, כעמים באזור משותף וכמיעוטים באותן מדינות, כשקיים מיעוט ארמני בכורדיסטן, והם אף מיוצגים במושב השמור להם בהפרלמנט של כורדיסטן העיראקית והארמנים הטורקים חברים במפלגת העמים הדמוקרטית הפרו-כורדית.

היחסים בין המדינות החלו ב-1991, כשכורדיסטן העיראקית השיגה עצמאות דה פקטו וארמניה פרשה מברית המועצות. שתי המדינות היו מהמדינות המייסדות של ארגון העמים והאומות הלא מיוצגות (UNPO) ב-1991, אך ארמניה, פרשה ממנו כבר ב-1992, עקב התקבלותה לאו"ם.

הנהגת כורדיסטן העיראקית גינתה במידה רבה את זוועות רצח העם הארמני והתנצלה בשם העם הכורדי עליו רצח העם. 

שר החוץ של ארמניה, אדוארד נאלבדין, אמר לקראת משאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית ב-2017, כי ארמניה מקווה ליישוב של שלום בייחס למצב שנוצר בעקבות משאל העם הכורדי. הוא גם אמר כי ארמניה מקווה כי השלטון המרכזי העיראקי והממשלה האזורית של כורדיסטן יצליחו להימנע מסיסוך, ולמצוא דרכים ליישב את העניין בשלום<ref name="Armenia"></ref>.

בשנת 2017, הקהילה הארמנית בכורדיסטן העיראקית תמכה במשאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית, תוך שהיא מתייחסת גם לתמיכה הכורדית בארמנים במהלך רצח העם הארמני.

נטען כי לוחמים כורדים-עיארקיים לחמו לצד הכוחות הארמניים במהלך מלחמת נגורנו קרבאך השנייה ב-2020, שם התעמת הכוח הבדלני הארמני עם כוחות הצבא האזרבייג'ניים באזור.

==נציגויות==
ארמניה מחזיקה בקונסוליה בארביל, אך כורדיסטן העיראקית אינה מחזיקה בנציגות בארמניה<ref name=":1"></ref>.

== הערות שוליים ==
תומאש קנדז'ורה

תומאש קארול קנדז'ורה (בפולנית: Tomasz Karol Kędziora; נולד ב-11 ביוני 1994 בסולחוף שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת דינמו קייב מליגת העל האוקראינית ובנבחרת פולין.

== קריירת מועדונים ==
קנדז'ורה גדל במחלקת הנוער של UKP ז'לונה גורה ולך פוזנן. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הפולנית.

ב-11 ביולי 2017 חתם קנדז'ורה על חוזה לארבע עונות בדינמו קייב מליגת העל האוקראינית.

ב-17 במרץ 2022 הושאל קנדז'ורה ללך פוזנן מליגת העל הפולנית עד לתום עונת .

== קריירה בינלאומית ==
ב-13 בנובמבר 2017 ערך קנדז'ורה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בהפסד 1-0 לנבחרת מקסיקו במשחק ידידות.

הוא היה חלק מסגל הנבחרת ביורו 2020, אך לא שיחק בטורניר.

ב-9 באוקטובר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 5-0 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

== תארים ==
;לך פוזנן
* אליפות פולין (2): 2014/2015, 2021/2022
* הסופר קאפ הפולני (2): 2015, 2016

;דינמו קייב
* אליפות אוקראינה (1): 2020/2021
* הגביע האוקראיני (2): 2019/2020, 2020/2021
* הסופר קאפ האוקראיני (3): 2018, 2019, 2020

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:מגני כדורגל פולנים
קטגוריה:כדורגלני לך פוזנן
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני פאוק סלוניקי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:ספורטאים זרים באוקראינה
קטגוריה:ספורטאים פולנים ביוון
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1994
חסקה (שיר)

חסקה הוא שיר שכתב יורם טהרלב, הלחין משה וילנסקי וביצעה להקת חיל הים. השיר התפרסם ב־1971 כאחד משיריה של תוכנית הלהקה "שירת הים". בני נגרי עיבד את השיר, והסולן היה עודד בן חור.

להקת "אתניקס" ביצעה לשיר גרסת כיסוי.

== רקע וכתיבה ==
ב־1971 נמשך שיתוף הפעולה של דני ליטאי ובני נגרי גם בתוכנית החדשה "שירת הים", שבה נכללו שירים מצליחים כ"חסקה" (על כלי השיט), "בוא לים" ו"דוגית נוסעת". נושאי התוכנית והשירים התמקדו בהווי החיל ובים עצמו ובכך תרמה הלהקה לטיפוח המורל והרגשת הייחוד של הלהקה. הסולנית החדשה הייתה חיה ארד, ששרה את השיר הבולט ביותר בתוכנית — "על אם הדרך", שכתב נתן אלתרמן והלחינה נעמי שמר.

השירים "על אם הדרך" ו"חסקה" הצליחו במצעדי הפזמונים, והלהקה זכתה בתואר "הלהקה הצבאית של השנה" במצעד השנתי של קול ישראל בשנת תשל"ב.
בתום התוכנית "שירת הים" עזב בני נגרי את ההפקה. את מקומו החליף מתי כספי, בוגר להקת פיקוד הדרום.

טהרלב סיפר: 

== הצלחה ==
השיר ערך את הופעת הבכורה שלו במצעד הפזמונים העברי השבועי של גלי צה"ל ב־29 באוגוסט 1971 במקום ה־14. ב־26 בספטמבר הוא הגיע למקום הרביעי, מיקום השיא שלו במצעד. ב־24 באוקטובר 1971 יצא השיר מהמצעד בתום שבעה שבועות צעידה.

"חסקה" שהה במצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל תשעה שבועות, מ־30 באוגוסט 1971 עד 8 בנובמבר 1971, ועמד שבוע אחד בראש המצעד (11 באוקטובר 1971). במצעד העברי השנתי (תשל"ב) של התחנה דורג השיר במקום התשיעי, ולהקת חיל הים זכתה בתואר "להקת השנה" (הצבאית).

במצעד השנתי תשל"ב (1972) הוחלט באופן חד פעמי להפריד בין הלהקות הצבאיות והלהקות האזרחיות בתואר "להקת השנה", וזאת עקב מספרם הרב של הלהקות הצבאיות וצוותי ההווי בצה"ל שהגיעו באותה השנה לשיאם. בהם הייתה שלישיית פיקוד המרכז, ששירה "היום היום" עם הסולנית דורית ראובני זכה בתואר "שיר השנה".
הלהקה הצבאית שזכתה בתואר להקת השנה הייתה להקת חיל הים, בעקבות תוכניתה המצליחה "שירת הים". ללהקה האזרחית של השנה נבחרה "אחרית הימים", שהוציאה באותה שנה את אלבומה היחיד, "אחרית הימים".

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://music.youtube.com/watch?v=dFlhzTTWqME&feature=share "חסקה" בביצוע להקת חיל הים – אודיו], באתר יוטיוב מיוזיק
* [https://youtu.be/CGx5uca7MBU "חסקה" בביצוע "אתניקס" בתוכניתו של יורם סוויסה (גרסה אקוסטית, השיר מתחיל ב־1:21)], באתר יוטיוב

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1971
קטגוריה:סינגלים מ-1971
קטגוריה:שירי להקת חיל הים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יורם טהרלב
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי משה וילנסקי
קטגוריה:שירים על ימאים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
פז'מיסלב פרנקובסקי

פז'מיסלב פרנקובסקי (בפולנית: Przemysław Frankowski; נולד ב-12 באפריל 1995 בגדנסק שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת לאנס מליגת העל הצרפתית ובנבחרת פולין.

== קריירת מועדונים ==
פרנקובסקי גדל במחלקת הנוער של לכיה גדנסק. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת לכיה גדנסק. הוא ערך 41 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-1 באוגוסט 2014 חתם פרנקובסקי על חוזה לשלוש עונות ביאגלוניה ביאליסטוק מליגת העל הפולנית. הוא ערך 140 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 24 שערים.

ב-22 בינואר 2019 חתם פרנקובסקי בשיקגו פייר מה-MLS. ב-3 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 ללוס אנג'לס גלאקסי במסגרת הליגה. ב-9 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-0 על ניו אינגלנד רבולושן במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 63 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע עשרה שערים.

ב-5 באוגוסט 2021 חתם פרנקובסקי בלאנס מליגת העל הצרפתית. ב-8 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד סטאד רן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-18 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ליל במסגרת המחזור השישי בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך 37 הופעות ליגה, בהן הבקיע שישה שערים.

== קריירה בינלאומית ==
ב-23 במרץ 2018 ערך פרנקובסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בהפסד 1-0 לנבחרת ניגריה במשחק ידידות. ב-13 באוקטובר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת מקדוניה הצפונית במסגרת מוקדמות יורו 2020.

הוא היה חלק מסגל הנבחרת ביורו 2020, וערך שלוש הופעות בטורניר.

נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:קשרי כדורגל פולנים
קטגוריה:כדורגלני לכיה גדנסק
קטגוריה:כדורגלני יאגלוניה ביאליסטוק
קטגוריה:כדורגלני שיקגו פייר
קטגוריה:כדורגלני לאנס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספורטאים זרים בארצות הברית
קטגוריה:ספורטאים פולנים בצרפת
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1995
אמליה מנדוסה

אמליה מנדוסה גרסיה (באנגלית: Amalia Mendoza García; 10 ביולי 1923 – 11 ביוני 2001)<ref name="Mil quinientas mujeres en nuestra conciencia colectiva: catálogo biográfico de mujeres de México"></ref>, שכונתה לה טאריאקורי (La Tariácuri), הייתה זמרת ושחקנית מקסיקנית<ref name="bio"></ref>. "Échame a mi la culpa" ו-"Amarga navidad" היו כמה מלהיטיה הגדולים ביותר<ref name=":0" />. 

== קריירה ==
טאריאקורי, שממנו קיבלה מנדוסה את כינויה, היה מנהיג ילידים של בני הפורפצ'ה, אשר אכלסו את מיכואקן של ימינו. כינוי זה שימש בעבר בהרכב המוזיקלי של אחיה (Trío Triácuri) ובצמד שלה עם אחותה, פרלה (Las Tariacuritas). גרסיה זכתה להכרה כזמרת סולו כשהחלה לשיר עבור תחנת הרדיו XEW בשנת 1954<ref name=":0" />. גרסיה הקליטה 36 אלבומים<ref name=":0"></ref>. בשנת 1962, זכתה בפרס Macuilxóchitl לזמרת הבולרו הטובה ביותר של מוזיקת רנצ'רה ( bolerista de ranchero )<ref name="Hispano americano"></ref>. במהלך רוב הקריירה שלה ליווה אותה המריאצ'י ורגאס דה טקאליטלן, והיא הקליטה מספר רב של רנצ'רות ובולרוסים מאת חוסה אלפרדו חימנס, קוקו סאנצ'ז, חוסה אנגל אספינוזה, גבריאל רואיז וטומאס מנדז.

חברתה הטובה מאז נעוריה הייתה מרתה דה מירנדה חימנז "מרטוקיה" כפי שהיא כינתה אותה, היא הייתה בת לווייתה במשך שנים רבות כאשר גרסיה הייתה בסיבובי הופעות;

גרסיה נפטרה ב-11 ביוני 2001, חודש לפני יום הולדתה ה-78.

== דיסקוגרפיה ==
* La Tariácuri <span lang="he" dir="rtl">(1959)</span>
* La Tariácuri Vol. II <span lang="he" dir="rtl">(1959)</span>
* La Tariácuri Vol. III (הוצאה מחדש בתקליטור בשם אמליה כרך 1) (1960)
* La viuda abandonada (האלמנה הנטושה) (כרך IV) (1961) (הוצאה מחדש בתקליטור בשם Mucho corazón... y otros éxitos más [הרבה לב... ועוד להיטים])
* בולרוס עם אמליה מנדוסה (1962)
* השירים שתמיד רציתי להקליט <span lang="he" dir="rtl">(1963)</span>
* מקסיקו בקולה של אמליה מנדוסה (1965)
* Las tres señoras (שלוש הגברות) (עם לולה בלטרן ולוצ'ה וילה) (1995)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה מקסיקניות
קטגוריה:זמרות מקסיקניות
קטגוריה:ילידות 1923
קטגוריה:נפטרות ב-2001
פטריק קון

פטריק קון (בפולנית: Patryk Kun; נולד ב-20 באפריל 1995 בגיז'יצקו שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ראקוב צ'נסטוחובה מליגת העל הפולנית ובנבחרת פולין.

== קריירת מועדונים ==
קון החל את הקריירה המקצוענית שלו בסטומיל אולשטין ורוז'ווי קטוביץ מהליגות הנמוכות בפולין.

ב-1 ביולי 2017 הושאל קון לארקה גדיניה מליגת העל הפולנית. הוא ערך 28 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-1 ביולי 2018 חתם קון בראקוב צ'נסטוחובה מליגת המשנה הפולנית. בתום עונת העפיל עם המועדון ליגת העל הפולנית.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:קשרי כדורגל פולנים
קטגוריה:כדורגלני ראקוב צ'נסטוחובה
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1995
סטפן אמברוסיוס

סטפן קופי אמברוסיוס (באנגלית: Stephan Kofi Ambrosius; נולד ב-18 בדצמבר 1998 בהמבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני-גנאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קרלסרוהה מהבונדסליגה השנייה, בהשאלה מהמבורג.

== קריירת מועדונים ==
אמברוסיוס גדל במחלקות הנוער של זנקט פאולי והמבורג. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של המבורג. ב-31 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 1-1 נגד שטוטגרט במסגרת המחזור ה-28 בבונדסליגה לעונת 2017/2018.

ב-16 באוגוסט 2022 הושאל אמברוסיוס למשך עונה אחת לקרלסרוהה מהבונדסליגה השנייה. ב-20 באוגוסט ערך אתת הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 6-0 על יאן רגנסבורג במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת .

== קריירה בינלאומית ==
אמברוסיוס היה חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021.

בחודש יולי 2022 פורסם כי בחר לייצג את נבחרת גאנה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:בלמי כדורגל גנאים
קטגוריה:בלמי כדורגל גרמנים
קטגוריה:המבורג: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני קרלסרוהה
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1998
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1998
אלסי היל

אלסי היל (באנגלית: Elsie Hill; 23 בספטמבר 1883 – 6 באוגוסט 1970) הייתה סופרג'יסטית אמריקאית, וכך גם אחיותיה קלרה והלנה היל.<ref name="vassar"></ref>

== ביוגרפיה ==
אלסי בתם של חבר הקונגרס אבנעזר ג'יי היל ומרי איילין מוסמן.<ref name="google"></ref> היל סיימה את לימודיה במכללת ואסר בשנת 1906 ולימדה צרפתית בתיכון בוושינגטון הבירה. אחותה הלנה היל ויד, הייתה אף היא סופרג'יסטית וגאולוגית אמריקאית. היא הפכה מעורבת בסניף וושינגטון הבירה של הסופרג'יסטיות ב-1913 יחד עם אליס פול ולוסי ברנס והצטרפה לוועדת ההנהגה של הארגון ב-1914.<ref name="americancivilwar"></ref><ref name="lcweb2"></ref>

היל פעלה למען זכויות נשים במשך שארית חייה. היא הייתה תומכת נלהבת של התיקון התשע עשר לחוקת ארצות הברית, שהעניק לנשים זכות הצבעה ברחבי ארצות הברית ב-1920. לאחר שעבר, היא תמכה בתיקון לשוויון זכויות, שהוגש לקונגרס ב-1921 אך עדיין לא אושרר לחוק.<ref name="The Nation"></ref>
נשים בולטות בכנס שוויון זכויות במפלגת הנשים הלאומית: גב' אגנס מורי, ברוקליין, מסצ'וסטס; מיס קתרין מורי, ברוקליין, מסה. ויו"ר מפלגת הנשים; אלסי היל, נורווק, קונטינקטור; מרי דין פאוול, די.סי וושינגטון; אמה וולד, פורטלנד, אורגון; מייבל ורנון, וילמינגטון, דל., 1922
היל הייתה מעורבת בתכנון מצעד זכות הבחירה לנשים ב-1913, וגייסה את מעורבותם של סטודנטים אפרו-אמריקאים במהלך תכנון האירוע. <ref></ref> בשנים 1914–1915 היא הצטרפה לוועד הפועל של מפלגת הנשים הלאומית, ועמדה בראש המאמצים להקים סניפים של האיחוד בדרום קרוליינה ווירג'יניה. ביולי 1916 היא נאמה במפגש רחוב בסנט פול, מינסוטה, במהלך כינוס של המפלגה (תוך כדי ייצגה את איגוד הקונגרס למען זכות הבחירה לנשים) והוועידה אכן אישרה לוח שדגל בתיקון זכות הבחירה. <ref></ref> אליס פול שלחה את היל למסע נאומים לטובת זכות הבחירה לנשים ב-1916.

היא נעצרה על כך שנאמה בכיכר לאפייט בוושינגטון הבירה. באוגוסט 1918, ונעצרה בבוסטון בפברואר 1919 בטקס שנערך לכבוד וודרו וילסון עם שובו מאירופה.

ב-1921 היא נישאה לאלברט לויט אך שמרה על שמה, כפי שצוין ב"ניו יורק טיימס". <ref></ref> באותה שנה היא עמדה בראש ועידת מפלגת הנשים הלאומית, והיא הייתה יושבת ראש המפלגה מ-1921 עד 1925. (מפלגת הנשים הלאומית הייתה פשוט איגוד הקונגרס של זכות הבחירה לנשים עם שם חדש) בשנת 1924 ביקרו היל וחברים אחרים במפלגה את הנשיא קלווין קולידג' כדי לעשות שתדלנות מטעם התיקון לשוויון זכויות.

ב-1956 היא ולוויט התגרשו.

בשנת 1968 היל הייתה הנוסעת בטיסה הראשונה של פאן אמריקן איירליינס מניו יורק למוסקבה.

המסמכים של היל מתקיימים בספריית הארכיונים והאוספים המיוחדים בספריות מכללת ואסר.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי מכללת ואסר
קטגוריה:בוגרות מכללת ואסר
קטגוריה:סופרג'יסטיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילות חברתיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1883
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1883
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1970
מועדון האידיוטים

מועדון האידיוטים הוא רומן משנת 2001 מאת הסופר הבריטי ג'ונתן קו.<ref></ref><ref></ref> הוא מתרחש בברמינגהאם במהלך שנות ה-70, ונכתב בהשראת חוויותיו של המחבר מלימודיו בבית הספר קינג אדוארד, ברמינגהאם. שם הספר באנגלית לקוח מהאלבום "The Rotters' Club" של להקת הרוק הניסיוני Hatfield and the North, ומהווה משחק מילים על שם המשפחה של הדמות הראשית, טרוטר.<ref></ref> לספר נכתבו שני ספרי המשך.

הספר מכיל את אחד המשפטים הארוכים ביותר בספרות האנגלית, הכולל 13,955 מילים.

== תקציר עלילה ==
שלושה חברים מתבגרים גדלים בבריטניה של שנות ה-70 וצופים בעולמם משתנה כאשר מתערבבות בו פעולות המרד של הצבא האירי הרפובליקני, פאנק רוק ורוק מתקדם, בנות ושביתות פוליטיות.

== דמויות ראשיות ==
* בנג'מין (בן) טרוטר: מוזיקאי וסופר רומנטי שמאוהב בסיסלי בויד, התלמידה היפה ביותר בבית הספר לבנות.
* פיליפ צ'ייס: החבר הטוב ביותר של בן. אוהב רוק מתקדם ומנסה להקים להקה בשם "Gandalf's Pikestaff".
* דאג אנדרטון: סופר נלהב ודעתן, המנסה להעביר את הערכים הסוציאליסטיים שלמד מאביו בּיל לבית הספר שלו.
* קלייר ניומן: החברה הטובה ביותר של בן, פיליפ ודאג, ואחותה הצעירה של מרים. קלייר שונאת את הדת בשל העובדה שנכפתה עליה על ידי אביה רע המזג.
* קולין טרוטר: מנהל זוטר במפעל לונגברידג' של חברת בריטיש ליילנד ואביהם של בן, פול ולויס.
* שילה טרוטר: אמם של בן, פול ולויס.
* פול טרוטר: אחיהם הצעיר של בן ולויס.
* לויס טרוטר: אחותם של בן ופול. לומדת בבית הספר לבנות.
* מלקולם: גיטריסט והחבר של לויס, אותו פגשה כשענתה למודעה שפרסם בעיתון.
* ביל אנדרטון: מנהל חנויות במפעל לונגברידג' ואיש פעיל בארגון העובדים ואביו של דאג. מקיים רומן עם אחת מזכירתו מרים.
* איירין אנדרטון: אשתו של ביל ואמו של דאג.
* סאם צ'ייס: אביו של פיליפ ונהג אוטובוס. חבר של בן, פיליפ ודאג.
* ברברה צ'ייס: אשתו של סם ואמו של פיליפ. מנהלת רומן עם המורה לאמנות של פיליפ.
* סיסלי בויד: הילדה הכי יפה בבית הספר לבנות. מושא אהבתם של רבים מהבנים, ובמיוחד של בן טרוטר.

== עיבודים ==
בשנת 2003 שודר עיבוד בן ארבעה חלקים לרדיו 4 של BBC שנכתב על ידי סיימון ליטלפילד, בכיכובו של דייוויד טננט.<ref></ref> בתחילת 2005 שודר בערוץ BBC Two עיבוד טלוויזיוני בן שלושה חלקים לספר.

== קבלה ==
בביקורת משנת 2002, עיתון הניו יורק טיימס שיבח את מועדון האידיוטים וכתב שהוא "בנוי בצורה עשירה ומעוטר בצורה מבריקה".<ref></ref> עיתון דיילי טלגרף אפיין את הספר כ"רומן שאפתני... מרגש, וקומי".<ref></ref> סקירה בעיתון הגרדיאן הייתה קשה יותר, ומתחה ביקורת על נטייתו של קו להכניס נושאים חברתיים ופוליטיים הגדולים מדי לסיפור על חבורת נערים. הביקורת סברה שדמויות שונות ברומן "עוברות טקסי מעבר שלא משנים דבר".<ref></ref>

== ספרי המשך ==
קו פרסם שני ספרי המשך לספר. המעגל הסגור חוזר אל הדמויות בסוף שנות ה-90. אנגליה התיכונה חוזר אל הדמויות בשנת 2010, ועוסק בנושאים כמו פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי ודונלד טראמפ. ספרי ההמשך לא תורגמו לעברית.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.bbc.co.uk/drama/therottersclub עיבוד של BBC2 למועדון האידיוטים]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרי 2001
קטגוריה:1970 בממלכה המאוחדת
בנות בראון (סדרת טלוויזיה)

בנות בראון היא סדרת דרמה שהופקה על ידי זכיינית ערוץ 2, "קשת", על פי ספרה של עירית לינור בעל שם זהה, לינור הייתה מעורבת בהפקת הסדרה וביימה מספר פרקים.

את הסדרה ליווה ביצוע מחודש של כוכבת הסדרה, ירדן בר-כוכבא, לשיר "אומרים ישנה ארץ" של שאול טשרניחובסקי ונעמי שמר. הסדרה זכתה בפרס הדרמה הטובה ביתר בפסטיבל ירושלים והייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריה הסדרה הדרמטית הטובה ביותר.

== שחקנים ==
{| class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| ירדן בר-כוכבא|| חלי בראון
|-
| דורית לב ארי|| דפי בראון
|-
| אסי דיין || חזי בראון
|-
| עליזה רוזן || אהובה בראון
|-
| גולן אזולאי || אלי מנשה
|-
| ליאור אשכנזי || גבי אלקלעי
|-
| רבקה מיכאלי || ברכה אלקלעי
|-
| יאיר לוטן || יובל קראוס
|-
| חלי גולדנברג || מירי קראוס
|-
| אבי יקיר || גידי קראוס
|-
| יולי הרגיל || גלית
|-
| נתן רביץ || רונן
|-
| דינה דורון || עדה שוורץ
|-
| רוזינה קמבוס || עליזה שפס
|-
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סדרות דרמה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על אחיות
קטגוריה:המושב בתרבות ובאמנות
קטגוריה:חיפה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:עירית לינור
קארלסקירכה

קָארֶלְסְקִירְכה (בגרמנית: Karlskirche) היא כנסייה בארוקית הנחשבת לכנסיית הבארוק המרשימה ביותר בווינה, אוסטריה, ולאחד המבנים הגדולים בעיר. היא נבנתה בין השנים 1713–1739 על פי הוראתו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהקדיש אותה לקדוש הנוצרי קארלו בורומאו, אחד הרפורמטורים הגדולים ביותר במאה ה־16<ref name="brook">Brook, Stephan (2012). DK Eyewitness Travel Guide: Vienna. London: Dorling Kindersley Ltd, pp. 146–147.</ref>.

הכנסייה, הנודעת בכיפתה הירקרקה בצורת אליפסואיד מוארך, ממוקמת בצד הדרומי של קרלספלאץ בווינה, אוסטריה, מחוץ לאינרה שטאדט בווידן והרינגשטראסה.

== היסטוריה ==
בתחילת המאה ה-18 התחוללה מגפת דבר הבלוטות באירופה, אשר פגעה בין היתר גם בווינה. ב-22 באוקטובר 1713, קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, נדר בקתדרלת סטפנוס הקדוש לבנות כנסייה מפוארת אם המגפה תחלוף. שנה לאחר מכן החל בבניית הכנסייה, אותה הקדיש לקדוש הנוצרי קארלו בורומאו, שנודע כמושיע חולי הדבר וגם כקדוש המגן של הקיסר עצמו. הקיסר הכריז על תחרות אדריכלים, שבה ניצח יוהאן ברנהרד פישר פון ארלך.

הבנייה החלה בשנת 1716 תחת פיקוחו של אנטון ארהרד מרטינלי. לאחר מותו של יוהאן ברנהרד פישר ב-1723, בנו, יוסף עמנואל פישר פון ארלך, השלים את הבנייה ב-1737 תוך שימוש בתוכניות של אביו, אשר השתנו חלקית. לכנסייה הייתה במקור קו תצפית ישיר לארמון הופבורג והיא הייתה גם, עד 1918, הכנסייה הפטרונית הקיסרית.

ליד הכנסייה היה בית קברות, בו נקבר בין היתר המלחין אנטוניו ויוואלדי, אך קברו אבד במרוצת הדורות. לכבודו של ויוואלדי מארחת הכנסייה קונצרטים קבועים של יצירותיו.

ב-10 באוגוסט 1933 שחקנית הקולנוע והממציאה הדוויג קיזלר (בת 19), שלימים נודעה לימים בשם הבמה הדי לאמאר, נישאה לפרידריך מנדל (בן 32), איש עסקים ואוסטרופשיסט, בקפלה הקטנה של הכנסייה.

== עיצוב ==
כיוצר של אדריכלות היסטורית, פישר פון ארלך האב איחד את אלמנטים מגוונים. בחזית הכנסייה ישנה אכסדרה בסגנון מקדש יווני עתיק, עם גג משולש ועמודי תמיכה מעוטרים המזכירים את הפנתאון. החלק הפנימי של הכנסייה עשיר בעבודות אבן משיש, ציורי קיר, תבליטים, פסלים, גילופים וציורים. בחזית מוצגת שמש מוזהבת כאות זיכרון למגפה, ובמרכזה כיתוב בעברית של השם המפורש: יהוה. סביב השמש מוצבים פסלים המציגים את חייו של קרל הקדוש. בצידי ההיכל המרכזי ישנם שני עמודים גבוהים, העתקים של עמוד טראיאנוס. על גבי העמודים תבליטים של הפסל האיטלקי לורנצו מתיאלי המתארים אנקדוטות מחייו של הקדוש קארלו בורומאו. לצדם משתרעים שני ביתני מגדלים ומראים את השפעת הבארוק הרומי (ברניני ובורומיני).

לפני הכנסייה ניצבת בריכת השתקפות שתוכננה על ידי הנרי מור, אחד האמנים הבולטים במאה העשרים, ובמרכזה פסל בפיסולו. בתוך הכנסייה מזבח גבוה ומעוטר והציור על הכיפה המתאר סצנות מן הברית החדשה.

הכיפה הסגלגלה הענקית מגיעה לגובה של 72 מטרים ומזכירה את הכיפה של כנסיית פטרוס הקדוש בעיר העתיקה של וינה. ההשראה לכיפה נלקחה מתוך איה סופיה.

בכנסייה מעלית פנורמית לכיפה, המובילה למעבר בגובה 32.5 מטר. מן המעבר ניתן להתבונן מקרוב בציורי הקיר של יוהאן מיכאל רוטמאייר וכן להביט מהתצפית על העיר וינה.

== השפעה ==
מבנה הזצסיון הווינאי משמש כמענה לקארלסקירכה, הן מבחינת מיקום מרחבי והן מבחינת עיצוב.

ניתן למצוא את השפעותיה גם בכנסיית בית הקברות של הקדוש קארלו בורומאו וגם בכנסיית אם שטיינהוף .

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוסטריה: תיירות
קטגוריה:נצרות קתולית
קטגוריה:וינה: כנסיות
תל אביב היט

תל אביב היט (באנגלית: Tel Aviv Heat) היא קבוצת רוגבי יוניון ישראלית מתל אביב המתמודדת בסופר קאפ האירופי ברוגבי . זוהי קבוצת הרוגבי יוניון המקצוענית הראשונה בישראל.

== היסטוריה ==
הקבוצה הוקמה ב-7 ביולי 2021 על ידי היזמים האמריקאים מייק ארון ובארי סיידל והשתתפה בעונת 2021/2022, עונת הבכורה, של הסופר קאפ האירופי ברוגבי, בחטיבה המזרחית. הקבוצה סיימה את שלב הבתים במקום השלישי, במאזן 3–3 כשאת רוב משחקי הבית שיחקה באצטדיון בטביליסי בעקבות הגבלות הקורונה בישראל. ברם, בעקבות השעיית יניסיי ולוקומוטיב פנזה הרוסיות מהטורניר בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה העפילה הקבוצה לחצי גמר הטורניר, שם הפסידה למועדון הפורטוגלי לוסיטנוס 26–42.

בעונת 2022, הקבוצה העפילה שוב לחצי גמר הטורניר, אחרי שגברה על קבוצת הרוגבי של באטומי.

בפברואר 2023 הוזמנה הקבוצה הישראלית להשתתף במשחקי הליגה הבינלאומית לרוגבי בדרום אפריקה, אך לאחר פניות של גופים מתנועת ה-BDS החליטו באיגוד הדרום-אפריקאי למשוך את ההזמנה ולא לשתף במפעל את הקבוצה מישראל.

== ראו גם ==

* איגוד הרוגבי הישראלי
* החרמת ישראל בספורט

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: מועדוני ספורט
קטגוריה:2021 בישראל: ספורט
ניקולס קולון

ניקולס קולון (באנגלית: Nicholas Collon; נולד ב-7 בפברואר 1983) הוא מנצח בריטי.

==ביוגרפיה==
ניקולס קולון נולד בלונדון והוא ויולן, נגן עוגב ופסנתרן בהכשרתו, ניגן בויולה בתזמורת הנוער הלאומית של בריטניה. הוא למד ניצוח והיה חוקר לעוגב בקלייר קולג', קיימברידג'. אחד ממנטורי הניצוח שלו היה קולין דייוויס, וקולון שימש כעוזר מנצח למרק אלדר.

בשנת 2004 הקימו ניקולס קולון, רובין טיצ'אטי ונגני תזמורת הנוער הלאומית של בריטניה עמיתיהם את "תזמורת אורורה", עם קולון כמנהלה האמנותי. הוא זכה במלגת קרן האמנויות לשנת 2008 לניצוח, מתוך רשימה של עשרים מנצחים בריטיים מועמדים. בעונת 2011–2012, ניקולס קולון היה עוזר המנצח של התזמורת הפילהרמונית של לונדון.

באפריל 2007 ניצח קולון על חליל הקסם של מוצרט, בבימויו של סמואל ווסט, ברמאללה ובבית לחם, הפקת האופרה שהועלתה לראשונה בגדה המערבית, וחזר ב-2009 עם אותו צוות לביצועים של לה בוהם. הופעת הבכורה שלו בניצוח באופרה הלאומית האנגלית הייתה בספטמבר 2012. ביוני 2013, ניצח על הבכורה הבריטית של האופרה "חלומו של וגנר" מאת ג'ונתן הארווי עבור האופרה הלאומית הוולשית.

ביוני 2015, הודיעה תזמורת הרזידנטי בהאג על מינויו של ניקולס קולון למנצח הראשי שלה, החל מ-1 באוגוסט 2016, לתקופה מינימלית של שלוש שנים, עם הערכה של 6 שבועות של הופעות בעונה. ביוני 2017, תזמורת הרזידנטי הודיעה על מינויו של קולון למנצח הראשי והיועץ האמנותי היחיד של הרזידנטי, החל מ-1 באוגוסט 2018, עם מינימום של 8 שבועות של הופעות בעונה. הוא התפטר כמנצח ראשי של תזמורת הרזידנטי בתום עונת 2020–2021.

בשנת 2017, ניקולס קולון ניצח לראשונה על תזמורת רדיו פינלנד. במאי 2019, התזמורת הודיעה על מינויו של קולון למנצח הראשי הבא שלה, החל בעונת 2021–2022. ניקולס קולון הוא המנצח הלא-פיני הראשון שזכה בתואר המנצח הראשי של תזמורת רדיו פינלנד.

קולון ניצח על הקלטות מסחריות עם תזמורת אורורה ל-Warner Classics.

ניקולס קולון נשוי לחלילנית ג'יין מיטשל, המנהיגה היצירתית של תזמורת אורורה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:מנצחים בריטים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1983
Massive

Massive הוא שיר האוס של הראפר והזמר הקנדי דרייק.<ref name=RS/> השיר נשלח לרדיו להיטים עכשווי באמצעות ריפבליק רקורדס ו-OVO סאונד כסינגל מוביל כפול מתוך אלבום האולפן השביעי שלו, Honestly, Nevermind, ב-21 ביוני 2022, לצד "Sticky". דרייק כתב את השיר יחד עם הזמר טרסור והמפיקים גורדו, יוהנס קלאר וריצ'רד זסטנקר.

==הרכב ומילים==
"Massive" צוין לשבח על ידי רולינג סטון, שם טענו כי השיר "מתאים בקלות לדי ג'יי מיקס ".<ref name=RS></ref> השיר מכיל קו אינסטרומנטל מבוסס דגימות ופסנתר.<ref></ref><ref></ref>

==קבלה ביקורתית==
ב-HipHopDX נאמר כי "Massive" היה "להיט הרדיו הברור ביותר" באלבום.<ref></ref> Evening Standard אמרו כי השיר הוא "הרגע הצ'יזי ביותר" באלבום.<ref></ref> וראייטי ציינו את נושא ההלוויה בשיר והגיעו למסקנה כי "מצב הרוח של השיר משליך אותו כמתפטל הצידה, אפילו סוציופטי".<ref></ref>

==מיקומי שיא==

==נתוני מכירות==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! הממלכה המאוחדת (BPI)
| כסף
| 200,000
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי דרייק
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מוזיקת האוס
קטגוריה:שירי כסף בממלכה המאוחדת
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ריפבליק רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת OVO סאונד
רחל פיסם

רחל (רחלי) פיסם (נולדה בשנת 1967) היא ראש אגף משאבי אנוש בשירותי הכבאות וההצלה בדרגת טפסר, החל מאוקטובר 2022.

== ביוגרפיה ==
פיסם נולדה בדימונה, למשפחה חילונית ולה אח המשרת כיום כקצין משטרה. בגיל 9 עברה עם משפחתה לבת ים. שירתה בחיל האוויר והשתחררה בדרגת סרן, כשהיא אם ל-7 ילדים.

== קריירה ==
פיסם החלה את עבודתה ביחידת סמך של משרד השיכון – במרכז למיפוי ישראל, ותוך 3 שנים מונתה סמנכ"לית תכנון שרות ומדיניות ומנהלית משאבי אנוש במרכז.

במקביל לעבודתה ובהיותה אם ל-8 ילדים יצאה ללימודים אקדמיים. עם סיום לימודיה והיא בוגרת תואר ראשון במדעי הרוח והחברה ותואר שני במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, הייתה אם ל-11 ילדים, עבדה בתפקידים בכירים כולל סמנכ"לית הון אנושי ומנהל במשרד לביטחון פנים עד אוקטובר 2022.

השתתפה ב-2022 בתוכנית מנהלים באוניברסיטת הרווארד במשך חמישה שבועות.

באוקטובר 2022 מונתה לטפסר בשירותי הכבאות וההצלה, כראש אגף משאבי אנוש, והיא האישה הראשונה בתפקיד ובדרגה זו במערך.

== חיים אישיים ==
פיסם היא חרדית ליטאית אם ל-11 ילדים. בעלה עמרם אחראי ציוד רפואי בחדרי ניתוח בבית חולים שיבא. בצעירותם חזרו פיסם ובעלה בתשובה, נישאו, ומתגוררים בבני ברק.

==קישורים חיצוניים==
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כבאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1967
קטגוריה:כלות אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות
ציפורים באביב

ציפורים באביב (באנגלית: Birds in the Spring) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1933 מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".

== עלילה ==
בסרט נראות ציפורים שונות בונות קנים ומטפלות בביציהם. זוג אחד ממתין בכיליון עיניים לבקיעה של שלושה ביצים, ואז מזמן בשמחה את כל הציפורים האחרות לראות את הבקיעה החדשה שלהן. הזמן מזנק קדימה עד שהאבקוע יהיה מלא, הם לומדים לשיר ולעוף. אחד הולך לאיבוד וחוקר את האדמה, נתקל בחגבים, ציפורי דבש ואז נחש רעשן שמנסה לאכול את הציפור התינוקת. הציפור מצליחה להוביל את הנחש לקשור את עצמו לקשר, אבל האפרוח תופס מחסה בקן של צרעות. ההורים מחלצים אותו מהצרעות הזועמות, והסרט מסתיים בכך שהציפור האב מכה את האפרוח.

== ביקורת ==
ב-21 במרץ 1933, מגזין הסרט היומי אמר: "אחד הסרטים הקטנים והטובים מסוגו שהגיעו. הביצוע הוא שיא האמנות המצוירת בצבע, והרעיון מאחורי הפעולה הוא גם חכם וגם משעשע מאוד. זה מראה ציפורים מקננות באביב, כשהאם בוקעת בסופו של דבר שלישיית צעירים, שלאחר מכן מלמדים אותם לשיר, לעוף וכו'. לילדים או למבוגרים, זה מצחיק."<ref></ref>

== מדבבים ==
* פורב פולן, מריון דרלינגטון: ציפורים

== מדיה ביתית ==
הסרט הופץ ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'. לפני כן, הסרט הופיע גם בוולט דיסני: סרטים מצוירים קלאסיים, מהדורת זהב מוגבלת: סימפוניות טיפשיות VHS בשנות ה-80.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סימפוניות טיפשיות
התיבה של אבא נוח

התיבה של אבא נוח (באנגלית: Father Noah's Ark) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי שיצא לאקרנים ב-8 באפריל 1933, כחלק מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות". הסרט מבוסס על תיבת נח המוזכרת בספר בראשית. הפרטיטורה המוזיקלית של הסרט היא עיבוד לריקוד הראשון ב-12 הקונטרדנסות של לודוויג ואן בטהובן.

== עלילה ==
הסרט מתחיל בבניית התיבה, האב נח מכין את תוכניות התיבה ונותן פקודות לבנייתה. בניו, שם, חם, ויפת "בונים את התיבה מבוקר ועד חשכה ומרעישים הרבה", תוך שהם מקבלים מעט עזרה מהחיות, בעוד נשותיהם מעמיסות אספקת מזון כדי שישרדו את המבול, ואשת נח מכבסת בגדים.

בסופו של דבר, מתחיל המבול והחיות נקראות, זוגות זוגות לתיבה, כשהן משאירות בכוונה שני בואשים מאחור. עד מהרה התיבה מטולטלת על ידי הסערה, ודיירי התיבה משבחים את ה'. בשלב מסוים נמלא פיו של נח מי גשמים הדולפים דרך התקרה, והוא נאלץ לפתוח אשנב כדי לירוק אותם החוצה, ואז הוא נרדף על ידי ברק תועה, אותו הוא מוציא דרך אשנב אחר.

40 יום לאחר מכן המבול נגמר ויונה, נושאת ענף זית, עפה חזרה אל נוח ומשפחתו כדי לסמן כי נמצאה אדמה. הם מורידים את הכבש, והחיות חוזרות כולן אל היבשה (התיבה, במקרה זה, נחה על גבי עץ).

== ביקורת ==
הקטע המוזיקלי "גאווה וזוהר טקס" מתוך הסרט "פנטסיה 2000", המבוסס גם הוא על סיפור תיבת נח, מביא התייחסויות קטנות לסרט זה.

== מדיה ביתית ==
הסרט ראה אור פעם נוספת ב-4 בדצמבר 2001, ב"אוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - הקלאסיקות המוזיקליות ההיסטוריות".<ref></ref> וצורף כסרטון בונוס לגרסת ה-VHS הבריטית של הסרט "דמבו הפיל המעופף".

== מדבבים ==
* נח: אלן ווטסון
* אשת נח: לוסיל לה ורן
* "מי בנה את התיבה?": ג'סי דלוס ג'ווקס

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סימפוניות טיפשיות
זמיר בן-ארי

זמיר בן-ארי (1950 – 31 במרץ 2021) היה ראש המועצה המקומית של גבעת שמואל.

== תחילת הקריירה הפוליטית ==
את הקריירה הפוליטית שלו התחיל כחבר מפלגת הליכוד. בשנת 1983 נבחר למקום השני ברשימת הליכוד למליאת המועצה המקומית גבעת שמואל. רשימת הליכוד קיבלה שני מנדטים ובן-ארי נבחר למועצה. בבחירות 1989 נבחר ליו"ר סניף הליכוד במועצה והתמודד מטעם הליכוד לראשות המועצה. הוא זכה ל-44% מקולות הבוחרים והפסיד לראש המועצה הוותיק, יעקב ויסמונסקי.

בבחירות 1993 הוצב במקום השני ברשימת הליכוד למועצה אחרי המועמד לראשות העיר, ירמי אולמרט. אולמרט זכה בראשות המועצה ובן ארי מונה לסגנו וממלא מקומו. אולמרט החליט להתפטר בשנת 1996 אולמרט החליט להתפטר ובן-ארי נבחר להחליפו עד הבחירות ב-1998.

== ראש המועצה המקומית ==
בבחירות 1998 נבחר לכהונה מלאה לראשות המועצה עם 49.54% מקולות הבוחרים. רשימת הליכוד בראשותו קיבלה 3 מנדטים. במהלך הקדנציה התמודד בן-ארי עם אתגרים כמו התחלת בנייה של שתי שכונות חדשות וגידול במספר התושבים.

בבחירות 2003 התמודד פעם נוספת לראשות המועצה, הפעם מטעם תנועה עצמאית בשם "גבעת שמואל מאוחדת". בבחירות למועצת העיר סיעתו החדשה נחלה כישלון והפכה לסיעה הקטנה ביותר במועצה עם 3 מנדטים מתוך 11. בבחירות לראשות המועצה בן-ארי זכה ברוב דחוק של 41.4% מקולות הבוחרים. בקדנציה זו בן-ארי שם דגש על ענייני חינוך, תרבות וספורט ועסק בהקמת מתנ"ס שנחנך לקראת סוף הקדנציה. באוקטובר 2007 גבעת שמואל הוכרזה כעיר ובן-ארי הפך לראש העיר הראשון.

בבחירות 2008 זכה ל-44.76% מקולות הבוחרים, אך הפסיד ליוסי ברודני שזכה ל-52.06%. סיעתו זכתה ל-2 מנדטים ובן ארי פרש מהחיים הפוליטיים.

== חיים אישיים ==
בן-ארי היה נשוי פעמיים ואב לילדים משתי נשותיו. נפטר ב-31 במרץ 2021 לאחר מאבק במחלת הסרטן. על שם בן ארי קרוי מתנ"ס בדרום העיר.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=unAwllP87eY מצגת חינוך מתקופתו כראש העיר], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=STxSkkeN7gQ מאבק בזמיר בן ארי על הקמת פארק רמת הדר], באתר יוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:ראשי עיריית גבעת שמואל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
הסופר קאפ האירופי 2014

הסופר קאפ האירופי 2014 היה המהדורה ה-39 של הסופר קאפ האירופי, משחק כדורגל שנתי שמאורגן על ידי אופ"א ומשחקות בו האלופות המכהנות של שתי תחרויות המועדונים המובילות באירופה, ליגת האלופות והליגה האירופית. במשחק השתתפו שני המועדונים ריאל מדריד, הזוכה בליגת האלופות 2013/14, וסביליה, אלופת הליגה האירופית 2013/14.<ref></ref> הוא שוחק באצטדיון קארדיף סיטי בקארדיף, ויילס, ב-12 באוגוסט 2014.<ref></ref>

ריאל מדריד ניצחה במשחק 2–0 וזכתה בתואר הסופר קאפ האירופי השני שלה.<ref></ref>

== מיקום ==
המשחק נערך ב[[אצטדיון קארדיף סיטי בקארדיף, ויילס.]]
אצטדיון קארדיף סיטי הוכרז כמיקום הסופי של הסופר קאפ האירופי 2014 בישיבת הוועד הפועל של אופ"א ב-30 ביוני 2012.<ref name="decision"></ref> זה היה הסופר קאפ האירופי הראשון שהתארח בוויילס.

האצטדיון נפתח ביולי 2009 במקום בו שכן קודם אצטדיון האתלטיקה של קארדיף, והוא האצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל קארדיף סיטי, המשחקת בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. האצטדיון מכיל 33,000 מקומות.<ref></ref>

== קבוצות ==
{| class="wikitable"
!קבוצה
!העפלה
!השתתפויות קודמות (מודגש מציין זכייה)
|-
| ריאל מדריד
|הזוכה בליגת האלופות 2013/14
|3 (1998, 2000, 2002)
|-
| סביליה
|הזוכה בליגה האירופית 2013/14
|2 (2006, 2007)
|}
זה היה הסופר קאפ הראשון מתוך שלושה רצופים שמשתתפות בו רק קבוצות ספרדיות, והשני בסך הכל. הקבוצות נפגשו גם בסופר קאפ האירופי 2016.

== משחק ==
=== הסגלים למשחק ===
קשר ריאל מדריד, צ'אבי אלונסו, הושעה לקראת משחק, עקב הפרות התנהגות בגמר ליגת האלופות, שגם ממנו הושעה.<ref></ref>

ההחתמות החדשות של ריאל, טוני קרוס וחאמס רודריגס, ערכו את הופעת הבכורה הרשמית שלהם בריאל מדריד. שחקן נוסף שהוחתם באותו קיץ, קיילור נבאס, לא עלה בהרכב ולא שותף. בסביליה ערכו בכורה דניס סוארס, אלש וידאל וגז'גוז' קריכוביאק, כמו גם המחליף יאגו אספס.<ref></ref>

=== פרטים ===
הזוכה בליגת האלופות הייתה הקבוצה "הביתית" למטרות אדמיניסטרטיביות.
{| class="wikitable"
|חוקי המשחק:
* זמן רגיל - 90 דקות
* 30 דקות הארכה במידת הצורך
* דו-קרב פנדלים אם התוצאה עדיין שוויון
* שבעה מחליפים רשומים
* מקסימום שלושה חילופים
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.uefa.com/uefasupercup/history/2014 הסופר קאפ האירופי 2014] באתר אופ"א

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משחקי הסופר קאפ האירופי
קטגוריה:2014 בספורט
קטגוריה:2014 בממלכה המאוחדת
קטגוריה:קארדיף: ספורט
קטגוריה:ריאל מדריד
קטגוריה:סביליה (כדורגל)
יחסי בולגריה – כורדיסטן העיראקית

יחסי בולגריה-כורדיסטן העיראקית הם היחסים הבילטרליים שבין בולגריה לכורדיסטן העיראקית. בולגריה מחזיקה משרד תקשורת בארביל מאז 2014,<ref name="representationsinKRG"></ref><ref></ref> ומתכננת לפתוח קונסוליה כללית בעיר, אך כורדיסטן אינה מיוצגת בבולגריה.

== בולגריה הקומוניסטית ==
ב-1959 חתמו בולגריה ועיראק על הסכם תרבות, שאפשר לסטודנטים עיראקים ללמוד בבולגריה,<ref></ref> דבר שפאשר לכ-190 כורדים-עיראקים ללמוד בה.<ref></ref><ref></ref> בתחילת שנות ה-60, ממשלת בולגריה הביעה תמיכה בזכויות הכורדים לקיום ולשימור התרבות הלאומית שלהם.

המנהיג הכורדי מוסטפא בארזאני ביקר בבולגריה בשנת 1960.<ref name="filipova160"></ref>

בולגריה הביעה תמיכה בשיפור היחסים בין ממשלת עיראק לבין האוכלוסייה הכורדית בעיראק, והביעה את תמיכתה בהצהרה הכורדית ב-2 בנובמבר 1963, שהביעה את שאיפתה להסדר בדרכי שלום עם בגדאד.

בתחילת שנות ה-70 התהדקו הקשרים בין כורדיסטן העיראקית לבולגריה, כשמספר משלחות בולגריות ביקרו בכורדיסטן ומשלחות כורדיות בבולגריה. משלחת של האיחוד הלאומי של חקלאי בולגריה בראשות גאורגי אנדרייב ביקרה בכורדיסטן העיראקית ונפגשה עם מוסטפא בארזאני, שעקב גלותו בברית המועצות גילה יחס פרו-סובייטי במקצת, שהצהיר כי לבולגריה ולשאר המחוזות האירופיים הסוציאליסטים יש קשרים בריאים עם כורדיסטן. ביולי 1970, משלחת של המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית בראשות מזכיר המפלגה חביב קארים ביקרה בסופיה לאחר שהוזמנה על ידי חזית המולדת של בלגריה, בעוד שמשלחת מחזית המולדת בראשות גרודה אטנסוב ביקרה בכורדיסטן באוקטובר אותה שנה. משלחת של המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית השתתפה בקונגרס חזית המולדת באפריל 1972, שם אמר מנהיג המשלחת דריק קמיל אקראיי כי הם מנסים להרחיב את היחסים בין שתי ה"מדינות" על בסיס אנטי-אימפריאליזם. באוקטובר 1972 ביקרה משלחת מהמפלגה הקומוניסטית הבולגרית בעיראק ופגשה גם את נציגי המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית.

== בולגריה המודרנית ==
בשנת 2008, כורדיסטן העיראקית ייבאה נשק קל ותחמושת מבולגריה ללא הסכמת הממשלה המרכזית העיראקית. בעוד גורמים כורדים טענו שכורדיסטן זקוקה לנשק כדי להילחם באסלאמיסטים, בולגריה סירבה להגיב על המשלוח.<ref></ref> מאוחר יותר הכחיש דובר משרד החוץ דראגובסט דראגנוב את העסקה,<ref></ref> וגם הממשלה הכורדית הצטרפה להכחשה.<ref></ref>

בשנת 2012, ביקר סגן ראש ממשלת בולגריה, סימאון ג'אנקוב, בכורדיסטן כדי לפתח את שיתוף הפעולה ובמיוחד במגזרים הפיננסיים, תרבותיים וחקלאיים.<ref></ref>

בשנת 2012, נשיא כורדיסטן העיראקית מסעוד בארזאני ביקר בבולגריה ונפגש עם נשיא בולגריה רוסן פלבנלייב וראש הממשלה בויקו בוריסוב.<ref></ref>

בשנת 2013 ביקר שר החוץ הבולגרי ניקולאי מלאדנוב את ראש ממשלת כורדיסטן העיראקית נצ'ירוואן בארזאני בארביל.<ref></ref>

בשנת 2014, סגן שר הכלכלה והאנרגיה הבולגרי קרסין דימיטרוב ביקר בארביל כדי לחזק את היחסים הבילטרליים וכדי לסלול דרך פתיחת קונסוליה בולגרית, שתחליף את משרד הקישור.<ref></ref> מאוחר יותר באותה שנה, כשדאעש פלש לעיראק בקיץ 2014, החליטה בולגריה לשלוח סיוע צבאי לכוחת הפשמרגה הכורדים. הסיוע היה במכונות ירייה ותחמושות בשווי 6 מיליון לב.<ref></ref>

בשנת 2015, שר החוץ של כורדיסטן פלאח מוסטפא בכיר נפגש עם שר החוץ הבולגרי דניאל מיטוב בוועידת גלובסק (Globsec) 2015, והביע רצון לחזק את הקשרים בין המדינות.<ref></ref> בכיר ומיטוב ערכו פגישה גם בגלובסק 2016.<ref></ref>

במאי 2017, נשיא כורדיסטן העיראקית מסעוד בארזאני ביקר בבולגריה ונפגש עם הנשיא בויקו בוריסוב.<ref></ref>

== הערות שוליים ==
יחסי איראן–לטביה

יחסי איראן–לטביה הם היחסים הדיפלומטיים בין איראן ולטביה.

== סקירה כללית ==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-7 ביולי 1992. באוגוסט 2018 הודיע משרד החוץ הלטבי כי לטביה תומכת בעמדתו המשותפת של האיחוד האירופי. עם זאת, משרד החוץ הודה כי ההחלטה האמריקנית לפרוש מהסכם הגרעין לא נעלמה ללא השלכות עבור לטביה. בעוד שהמסחר צמח מ-2012 ל-2014 עקב יצוא תבואה מלטביה והקשרים הדיפלומטיים התהדקו, היצוא של 2017 הסתכם רק בשווי 3 מיליון אירו. רוב הייצוא הלטבי מורכב מעץ, תחבורה, דלק, אופטיקה, ציוד רפואי ותרופות. מומחית פוליטית Sintija Broka, חוקרת במכון הלטבי לעניינים בינלאומיים, אומרת שתחבורה ולוגיסטיקה הן הענפים היחידים שבהם לסחר יש פוטנציאל לצמוח. 

== נציגויות דיפלומטיות ==
* איראן מיוצגת בלטביה באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה.
* לטביה אינה מיוצגת באיראן לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי כורדיסטן העיראקית – פולין

יחסי כורדיסטן העיראקית-פולין הם היחסים הבילטרליים בין כורדיסטן העיראקית ופולין. כורדיסטן העיראקית מיוצגת בפולין באמצעות נציגות בוורשה מאז 2004,<ref name="historykrgoffice"></ref> ופולין מחזיקה בקונסוליה כללית בארביל מאז 2012.<ref></ref><ref></ref>

== היסטוריה ==
כאשר פולין הצטרפה לפלישה האמריקנית לעיראק ב-2003, היא רצתה לקבל אחריות על החלקים הצפוניים של המדינה כולל כורדיסטן, בעיקר בשל המצב הביטחוני היציב האזור. בסופו של דבר, פולין קיבלה אחריות על הדיוויזיה הרב-לאומית מרכז-דרום (האזור הפולני בעיראק), אך כתוצאה מהמעורבות הפולנית במלחמה נוצרו לה יחסים טובים עם כורדיסטן. בשנים הראשונות לאחר ההכהרה הרשמית באוטונומיה של כורדיסטן העיראקית ב-2005, הייתה לפולין מדיניות זהירה כלפיה, בגלל מחויבותה לשלמות הטריטוריאלית של עיראק ויחסיה עם ממשלת עיראק. מדיניות זו השתנתה אט אט עם פתיחתה של קונסוליה פולנית בארביל ב-2012, אך עדיין ניתן לראות בהיעדר תמיכה צבאית בבכוחות הפשמרגה הכורדים.<ref></ref>

בשנת 2005 פגשו ראש ממשלת פולין מארק בלקה, שר החוץ אדם דניאל רוטפלד, שר ההגנה הלאומית יז'י שמג'ז'ינסקי ושר התרבות ולדמר דוברובסקי את נשיא כורדיסטן מסעוד בארזאני וראש הממשלה נצ'ירוואן בארזאני בארביל והצהירו על תמיכתם בשיקום עיראק, ובכללה כורדיסטן העיראקית.<ref name="historykrgoffice" /><ref></ref>

בשנת 2014 שלחה ממשלת פולין שמונה טון של סיוע הומניטרי לארביל עבור המספר ההולך וגדל של עקורים פנימיים.<ref></ref>

בשנת 2017, ביקר בפולין ובמוזיאון אושוויץ בירקנאו שבבעלות המדינה השר הכורדי לענייני אנוסים ואנפאל, מחמוד סאלח חמה, וכורדיסטן ומומחים מהמוזיאון הגיעו להסכמה לגבי תיעוד של רצח העם נגד הכורדים (מבצע אל-אנפאל).<ref></ref>

סגן המרשל של הסיים סטניסלב טישקה הצהיר כי פולין תומכת במשאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית שנערך בספטמבר 2017.<ref></ref>

== הערות שוליים ==
מכינה קדם-צבאית רוח השדה

הנוף הנשקף מחזית המכינה

מכינת רוח השדה היא מכינה קדם צבאית דתית לבנים בהובלת הרב אילעאי עופרן והרב איתמר חייקין. המכינה שהוקמה בשנת 2017 ממוקמת בקיבוץ בארות יצחק ומשוייכת לתנועת הקיבוץ הדתי.

== היסטוריה ==

מכינת 'רוח השדה' הוקמה בשנת 2017 כמענה לקבוצה הולכת וגדלה של צעירים דתיים המבקשים להעמיק את חיבורם לתורה, קיום מצוות ולשמירת הלכה, מתוך השקפה דתית פתוחה המעודדת חשיבה ביקורתית, ראיית עולם מורכבת ושאילת שאלות. זאת, מתוך הקשבה לקולות שונים ומגוונים בחברה – דתיים, חילונים וחרדים, גברים ונשים, קולות מבית המדרש ומן האקדמיה, מעולם הקודש ומן התרבות הכללית, מעולם הרוח ומעולם המעשה.

== דרכה של המכינה ==
המכינה נחשבת לאחת ממייצגות הקו הפתוח והמתון בקרב המכינות הקדם צבאיות הדתיות לבנים ודומה רעיונית לישיבות כמו ישיבת מעלה גלבוע וישיבת מחנים במובנים רבים.

מרבית השיעורים במכינה הם לימודי קודש ושיעורים בתחומים כמו מוסר ואמונה אך בנוסף לכך משולבים במערכת גם שיעורי רוח כמו אתיקה צבאית, ציונות וארץ ישראל, פילוסופיה, פסיכולוגיה, אומנות, כתיבה יוצרת והכנה לצבא, המועברים על ידי מגוון מורים ומנחים. תלמידי המכינה יוצאים מספר פעמים בשנה לטיולים ומסעות ברחבי הארץ, וכן לפעילויות נוספות דוגמת ניווטים וימי עיון והעשרה.

מדי שבוע מתפרסם סרטון קצר לפרשת השבוע מפי ראשי המכינה בעמודי הרשתות החברתיות של המכינה, וכן מתפרסמים דברי תורה וסרטונים בנושאים שונים על ידי הרבנים במכינה.

המכינה מונה כ-70 תלמידים, כ-20 בשנה ב' וכ-50 בשנה א', המחולקים ל-2 קבוצות. בראש כל קבוצה עומד מדריך שמנחה אותה ביומיום ובפעילויות קבוצתיות. פעם בשבוע, יוצאים התלמידים במכינה להתנדבות בערי האזור (יהוד, ראש העין ועוד).

המכינה ממוקמת בקיבוץ בארות יצחק. הקיבוץ הוא חלק מתנועת הקיבוץ הדתי ונמנה בין הקיבוצים שנותרו שיתופיים עד היום. המכינה נוטלת חלק פעיל בחיי הקיבוץ, החל מארוחות משותפות בחדר האוכל ועד עזרה לחברי הקיבוץ לפי הצורך, בבתים ובמשק.

== חזון המכינה ==

המכינה תכין את חניכיה לשרות צבאי משמעותי בדגש על מסלולי פיקוד ולהמשך מעורבות ותרומה לחברה בישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

המכינה תפעל להעמקת תודעת האחריות והחיבור והלכידות החברתית בישראל, להכרות עם החברות והקהילות המרכיבות את הפסיפס הישראלי, ולהכרות המציאות העולמית, מתוך מחויבות לכבוד האדם הנברא בצלם ומתוך חתירה לתיקון חברתי.

המכינה תחנך לנאמנות ולמחויבות מתוך בחירה לתורה ומצוות. וזאת באמצעות לימוד המבוסס על שאילת שאלות, פתיחות, הקשבה לריבוי פנים ודעות, וחיבור למציאות החיים.

המכינה תעודד את העצמת הזהות האישית ותוך טיפוח מודעות עצמית גבוהה ומיומנות בין-אישית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://mechinot.org.il/mechina/list/torani/windfield-1330 מכינת רוח השדה] באתר מועצת המכינות הקדם צבאיות
* 
* 
* [https://m.youtube.com/c/מכינתרוחהשדה הערוץ של מכינת רוח השדה] באתר יוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מכינות קדם-צבאיות
חיה ותן למות (ספר)

חיה ותן למות (באנגלית: Live and Let Die) הוא ספר מאת איאן פלמינג משנת 1954, השני בסדרת ספרי ג'יימס בונד. בספר זה, מתמודד בונד מול ברון פשע אמריקאי בעל קשרים עם המודיעין הסובייטי.

פלמינג כתב את הספר עוד לפני שכתב את הספר הראשון בסדרה, קזינו רויאל, אולם החליט להוציא אותו כשני בסדרה. הספר זכה להצלחה רבה בבריטניה, ועוד באותה שנה אזלה המהדורה הראשונה בת ה-7,500 עותקים, ומהדורה שנייה הוזמנה. שנה לאחר מכן יצא הספר גם בארצות הברית אולם זכה להצלחה פחותה.

ב-1973 עובד הספר לסרט באותו השם, השמיני בסדרת הסרטים, והראשון בו גילם רוג'ר מור את ג'יימס בונד.

==עלילה==
M מורה לג'יימס בונד לצאת לניו יורק במטרה לחקור קשרים אפשריים בין ברון פשיעה אמריקני הידוע בכינוי "מיסטר ביג", לבין ארגון הביון הסובייטי - הסמרש. הבריטים חושדים שמיסטר ביג גילה את מטמון הזהב האגדי של הפיראט הנרי מורגן, ומשתמש בו כדי לממן מגוון פעולות פשיעה וריגול. בניו יורק, פוגש בונד את ידידו איש ה-CIA פליקס לייטר ויחד הם הולכים למועדון לילה השייך למיסטר ביג. הם נלכדים בידי אנשיו של מיסטר ביג, שמשתמש במגדת עתידות בשם סוליטר כדי שתגיד לו אם בונד ולייטר דוברים אמת או משקרים. סוליטר רואה שהם משקרים, אולם בוגדת במיסטר ביג ואומרת לו שהם דוברים אמת. בעקבות כך, מיסטר ביג משחרר את שניהם.

מאוחר יותר, סוליטר נמלטת ממיסטר ביג וחוברת לבונד. שלושתם נוסעים לסיינט פיטרסברג, פלורידה. שם מיסטר ביג מחזיק מחסן של דגים אקזוטיים שבאמצעותו הוא מסתיר את אוצר הזהב שלו. אנשיו של מיסטר ביג לוכדים את סוליטר ואת פליקס, אולם בונד מצליח להימלט. מיסטר ביג מכניס את פליקס למיכל עם כריש בתוכו. הוא שורד אולם מאבד יד ורגל. אנשיו של מיסטר ביג מחזירים אותו לדירת המסתור שלו ושל בונד, ומצמידים אליו פתק: "הוא התמודד עם משהו שאכל אותו".

בונד מגלה שהיאכטה של מיסטר ביג עוגנת ליד ג'מייקה, וטס לשם במטרה ללכוד אותו. הוא נפגש עם הסוכן הבריטי באי, ג'ון סטרנגווייז, ועם דייג מקומי בשם קוורל אשר משתף פעולה עם המודיעין הבריטי. בעזרת קוורל, בונד שוחה אל היאכטה של מיסטר ביג מצמיד אליה פצצה. הוא נלכד בידי אנשיו של מיסטר ביג שכולאים אותו יחד עם סוליטר. הם קושרים את שניהם לירכתי היאכטה כדי שהכרישים יאכלו אותם. הפצצה מתפוצצת והורסת את היאכטה. מיסטר ביג ניצל מהפיצוץ אולם נאכל בידי כרישים, לא כן בונד וסוליטר שמצליחים לשחות אל שונית אלמוגים ולהינצל.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.ianfleming.com חיה ותן למות], באתר איאן פלמינג

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרי ג'יימס בונד
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרי 1954
תאי המהפכה

תאי המהפכה (בגרמנית: Revolutionäre Zellen או בראשי תיבות: RZ) היה ארגון טרור מרקסיסטי שפעל בגרמניה המערבית. הארגון לקח אחריות על למעלה מ-186 פיגועי טרור מסוגים שונים. עם זאת, עיקר פרסומו בא לו בשל חטיפת טיסה 139 של אייר פראנס מתל אביב לפריז. הטרוריסטים הנחיתו את המטוס החטוף באנטבה שבאוגנדה, אולם החטופים שוחררו בידי צה"ל במהלך מבצע יונתן.

הארגון פעל החל משנת 1973, ולשיא פעילותו הגיע ב-1982. לאחר איחוד גרמניה מחדש, פחתה התמיכה בארגון במידה ניכרת, והניסיונות להחיות אותה נכשלו. הארגון התפרק ב-1993.

==היסטוריה==
ארגון תאי המהפכה הוקם ב-1973 על בסיס חברים לשעבר בסיעת הצבא האדום, וארגוני שמאל קיצוני מיליטנטיים נוספים. בשנותיו הראשונות ביצעו חברי הארגון מספר פעולות טרור כנגד מוסדות הממשלה הפדרלית הגרמנית ושל חברות אמריקניות בברלין, נירנברג וקרלסרוהה. אחד מחברי הארגון, הנס-יואכים קליין השתתף באירוע שנודע בתור "המצור על אופ"ק" בווינה בדצמבר 1975.

ב-27 ביוני 1976 השתתפו שני טרוריסטים חברי הארגון, וילפריד בזה ובריגיטה קוהלמן בחטיפת טיסה 139 של חברת אייר פראנס מתל אביב לפריז יחד עם שני טרוריסטים נוספים מהחזית העממית לשחרור פלסטין. החוטפים הנחיתו את המטוס באנטבה שבאוגנדה שם שוחררו בני הערובה הלא-יהודים. ב-4 ביולי פשטו כוחות צה"ל על נמל התעופה באנטבה, שחררו את בני הערובה והרגו את כל החוטפים.

ההפרדה המתוקשרת בין יהודים ללא יהודים במהלך החטיפה גרמה למתחים רבים בין חברי הארגון שנותרו בגרמניה. חברי הארגון הקפידו להבדיל את עצמם מהנאצים והקפידו להציג את עצמם כאנטי-ציונים ולא כאנטישמים. הסלקציה באנטבה נראתה כסותרת הנחה זו. הנס-יואכים קליין אף הודיע על פרישתו מהארגון. הוא שלח את אקדחו לדר שפיגל בצירוף מכתב המפרט את החלטתו. בראיון מאוחר יותר קליין טען כי במהלך השנים ניסו תאי המהפכה לרצוח את צייד הנאצים הנודע שמעון ויזנטל ואת נשיא המועצה המרכזית של יהודי גרמניה היינץ גלינסקי. חברי הארגון הגיבו במכתב משלהם בו אישרו כי תכננו לרצוח את גלינסקי, אותו האשימו בהיותו סוכן של "הצבא האימפריאליסטי של ישראל".

ב-1977 פרשו קבוצת מחברות הארגון והקימו ארגון חדש, לנשים בלבד, שנקרא "רוטה זורה" והתמקד בעיקר בפמיניזם רדיקלי. ביוני 1981 הפציצו התאים המהפכניים את מפקדת הקורפוס האמריקני ה-5 בפרנקפורט ואת מועדוני הקצינים האמריקניים בגלנהאוזן, במברג והנאו. בסמוך לביקורו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן בגרמניה ב-1982, ביצעו חברי הארגון קרוב ל-30 פעולות טרור.

התמיכה העממית בארגון פחתה עם נפילת ברית המועצות ואיחוד גרמניה מחדש ב-1991. ניסיונות לשקם אותו באמצעות חוברות תעמולה לא צלח. הארגון התפרק סופית ב-1993.

==לקריאה נוספת==
* Blumenau, Bernhard. The United Nations and Terrorism. Germany, Multilateralism, and Antiterrorism Efforts in the 1970s. Basingstoke: Palgrave Macmillan, 2014, pp. 26-28.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080421082831/http://www.baader-meinhof.com/resources/terms/rz.html Revolutionary Cells] at Baader-Meinhof.com
* [http://www.germanculture.com.ua/library/weekly/aa060499.htm German Autumn]
* [http://www.tkb.org/Incident.jsp?incID=4200 Revolutionary Nuclei attacked Utilities target]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני טרור קומוניסטים
קטגוריה:טרור בגרמניה
ימין חברתי

ימין חברתי הוא תיאוריה פוליטית בספקטרום הפוליטי, בעיקר באיטליה. העקרונות העיקריים של ימין חברתי הם קורפורטיזם, כלכלת שוק חברתית , ולאומיות.

לפי הסופר הימני האיטלקי מרצ'לו ונציאני, התפיסה הפוליטית של ימין חברתי סובבת סביב העקרונות העיקריים של התערבות המדינה, שבה פעולת המדינה מכוונת להגנה על מגזרים חברתיים חלשים יותר. יחד עם זאת, הימין החברתי רואה במדינה מקדמת מריטוקרטיה ויוזמה פרטית.<ref name="SussidiarioVeneziani"></ref>

== מדיניות כלכלית ==
לפי הפוליטיקאי הימני האיטלקי ג'יאני אלמנו , הימין החברתי תומך בכלכלה קיינסיאנית, תוך שהוא מעדיף מדיניות מוניטרית אינפלטיבית ובאופן כללי מקצה למדינה את התפקיד המרכזי של הפיתוח הכלכלי והחברתי.<ref name="IlTempo10Dec15"></ref>

לפי התזה המכוננת של National Alliance , הזכות החברתית שואפת להפגיש בין עובדים ובעלי עסקים, על מנת להגן על הזכות לעבודה ושוויון.<ref name="FacondaRepubblica"></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ימין פוליטי
לפנות ערב

"לפנות ערב" (מוכר גם בשם "בין ברושים") הוא שיר שכתב יעקב שבתאי, הלחין סשה ארגוב וביצעה עדנה גורן. השיר התפרסם ב־1968, תחילה כנעימת הנושא של הסרט "הבן האובד" בבימויו של יוסף שלחין, ולאחר מכן בביצועה של גורן למילותיו של שבתאי.

השיר נכלל באלבומה השני של גורן, "שירי סשה ארגוב", שאותו הוציאה במשותף עם קובי רכט. האלבום כלל ביצועים לשירי סשה ארגוב. השיר והאלבום מוזכרים תדיר כקלאסיקות זמר עברי.

לאחר הוצאת התקליט "שירי סשה ארגוב" שינה סשה ארגוב את ההרמוניה בבית השלישי באופן משמעותי. השינוי הוכנס בספר השירים והתווים "ככה סתם".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1968
קטגוריה:סינגלים מ-1968
קטגוריה:שירי שלישיית המעפיל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי סשה ארגוב
קטגוריה:ריקודי עם בישראל: שירים