נורמה מקורווי

נורמה ליאה נלסון מקורווי (באנגלית: Norma Leah Nelson McCorvey; 22 בספטמבר 1947 – 18 בפברואר 2017), הידועה יותר בשמה המשפטי "ג'יין רו", הייתה בעלת הדין בפסק הדין המפורסם פסק דין רו נגד וייד בשנת 1973.<ref name="Norma McCorvey"></ref> בפסק הדין, בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע כי חוקי מדינה מקומיים האוסרים הפלות אינם חוקתיים. מקורווי הפכה לסמל, לאישה הצעירה שמבקשת להחליט על גופה ועתידה. אולם היא לא הייתה לוחמת למען הזכות להפלה אלא אישה מרקע קשה שנקלעה למשבר.<ref name=":0"></ref>

בהמשך, עמדותיה בנושא הפלות השתנו באופן מהותי והיא הפכה לפעילה קתולית בתנועה נגד הפלות,<ref name="Roe v. McCorvey"></ref> ואף הצהירה כי המעורבות שלה בפסק הדין הייתה "הטעות הגדולה ביותר בחייה",<ref></ref> אך בסרט תיעודי שפורסם אחר מותה הודתה מקורווי על ערש דווי כי פעילותה בתנועה נגד הפלות נעשתה תמורת פיצוי כספי.

== ביוגרפיה ==
מקורווי נולדה כנורמה נלסון ב-1947 בלואיזיאנה,<ref name="vanityfair.com"></ref><ref></ref> בילדותה משפחתה עברה ליוסטון, טקסס. אביה אולין נלסון, מתקן מכשירי טלוויזיה, עזב את המשפחה כשהייתה בת 13, והוריה התגרשו לאחר מכן.<ref></ref> היא ואחיה הגדול גדלו אצל אמם, מרי, שהייתה על פי העדויות אלכוהוליסטית ואלימה.

מקורווי נכנסה לפנימייה קתולית בגיל עשר. שנה לאחר מכן היא וחברה שדדו קופה בתחנת דלק וברחו לאוקלהומה סיטי<ref name="Norma McCorvey"/><ref name="vanityfair.com"/>. הן הונו עובד במלון לתת להן לשכור חדר והיו שם יומיים; כשמנקה נכנסה לחדר ומצאה את מקורווי וחברתה מתנשקות,<ref name="Norma McCorvey obituary"></ref> היא דיווחה עליהן למשטרה.<ref name=":1"></ref> מקורווי נעצרה ונלקחה לבית המשפט, שם הוכרזה כחוסה ונשלחה למוסדות המנוהלים על ידי המדינה. מגיל 11 עד 15, מקורווי נשלחה, לסירוגין, לבית כלא לקטינות בגיינסוויל, טקסס. היא סיפרה שזו הייתה התקופה המאושרת ביותר בילדותה, ובכל פעם שנשלחה הביתה, הייתה עושה בכוונה פעולה לא חוקית על מנת להישלח בחזרה. לאחר ששוחררה, מקורווי התגוררה עם בן דודה של אמה, שלטענתה אנס אותה כל לילה במשך שלושה שבועות. כשאמה גילתה את הפגיעה בה היא התעמתה עם בן הדוד שטען שמקורווי משקרת.

בגיל 16, בזמן שעבדה במסעדה, פגשה נורמה את וודי מקורווי (שהיה אז בן 23), הם התחתנו ב-1963. מאוחר יותר היא עזבה אותו לאחר שהיה אלים כלפיה.<ref name="People"></ref><ref name="New York Times 2017"></ref> היא עברה לגור עם אמה וילדה את בתה הראשונה, מליסה, בשנת 1965.<ref name="People3"></ref><ref name="New York Times 20173"></ref> לאחר לידתה של מליסה, מקורווי פיתח בעיית שתייה וסמים חמורה.<ref name="vanityfair.com6"></ref> זמן קצר לאחר מכן, היא החלה להזדהות כלסבית. בספרה היא ציינה שיצאה לטיול בסוף השבוע לבקר שתי חברות והשאירה את התינוקת עם אמה. כשחזרה, אמה החליפה את התינוקת בבובה והזעיקה את המשטרה שתוציא אותה מהבית. היא לא הסכימה לספר לה היכן מליסה נמצאת במשך שבועות, ולבסוף נתנה לה לבקר את הילדה שלה לאחר שלושה חודשים, אז היא אפשרה למקורווי לחזור לגור עמה בבית. יום אחד, היא העירה את מקורווי אחרי יום עבודה ארוך; היא אמרה למקורווי לחתום על מה שהוצג כמסמכי ביטוח, והיא חתמה מבלי לקרוא אותם. עם זאת, המסמכים שעליהם חתמה היו מסמכי אימוץ, שהעניקו לאמה את המשמורת על מליסה, ומקורווי סולקה מביתה של אמה.<ref name="harvp3"></ref> אמה חלקה על הגרסה הזו של האירועים ואמרה שמקורווי הסכימה לאימוץ.<ref></ref>

בשנה שלאחר מכן, שוב נכנסה מקורווי להריון וילדה תינוקת, ג'ניפר, שנמסרה אף היא לאימוץ.<ref name=":0" /><ref name="Washington Post 20172"></ref>

בשנת 2021, שלי לין תורנטון, בתה השלישית של מקורווי, הצהירה שהיא "לא בעד חיים ולא בעד בחירה". היא גדלה בלי לדעת שהיא העובר במרכז תיק רו נגד וויד עד שאמה הביולוגית הופיעה בתוכנית "היום" ב-1989 ודיברה על רצונה לפגוש את בתה. בתגובה, עיתונאית של ה"נשיונל אנקוויירר" מצאה את תורנטון כנערה וסיפר לה על ההיסטוריה שלה לפני הלידה, מה שהרגיז אותה מאוד. ב-1991, תורנטון נכנסה להריון ולא עברה הפלה כי הפלה "לא הייתה חלק ממי שהייתי". עד 2021, היא הכירה את שתי אחיותיה למחצה, אך לא את אמה הביולוגית. בטלפון ב-1994, לפי ת'ורנטון, מקורווי אמרה לה שהיא הייתה צריכה להודות לה על כך שלא הופלה. התגובה של תורנטון הייתה "אני אמורה להודות לך על כך שנכנסת להריון ומסרת אותי?"<ref></ref> היא ציינה כי "כשמישהי בהריון עם תינוק, והיא לא רוצה את התינוק הזה, אותו תינוק גדל בידיעה שהוא לא רצוי".<ref></ref>

=== רו נגד וייד ===

ב-1969, בגיל 21, נכנסה מקורווי להריון שלישי וחזרה לדאלאס, טקסס. לדבריה, חברים יעצו לה שהיא צריכה לטעון שהיא נאנסה על ידי קבוצה של גברים שחורים מה שיאפשר לה לבצע הפלה חוקית לפי החוק של טקסס, שאסר על רוב ההפלות; מקורות חלוקים בשאלה האם בחוק של טקסס היה חריג אונס כזה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> בשל היעדר ראיות או תיעוד משטרתי, התוכנית לא הצליחה.<ref></ref><ref></ref> היא ניסתה לבצע הפלה בלתי חוקית, אך המרפאה אליה פנתה נסגרה על ידי הרשויות.<ref name="People3"/> הרופא שלה, ריצ'רד ליין, הציע לה להתייעץ עם הנרי מקלסקי, עורך דין לאימוץ בדאלאס. מקורווי הצהירה שהיא מעוניינת רק בהפלה, אך הסכימה להיפגש עם מקלסקי.<ref name="vanityfair.com6"/>

בסופו של דבר הופנתה מקורווי לעורכות הדין לינדה קופי ושרה ודינגטון, עורכות דין מטקסס<ref name="harvp3"/><ref></ref> שחיפשו נשים בהריון שרצו לבצע הפלות על מנת לערער על החוק המקומי. המשפט רו נגד וויד (הנרי ווייד היה התובע המחוזי), ערך שלוש שנים והגיע עד לבית המשפט העליון של ארצות הברית. מקורווי לא נכחה מעולם בדיונים. בזמן הדיונים היא ילדה והתינוקת נמסרה לאימוץ.<ref name="Norma McCorvey2"></ref>

ב-1973 עם קבלת ההחלטה בפרשה, בה הוחלט כי החוק נגד הפלות אינו חוקי ולכן הוא בטל, מקורווי סיפרה לעיתונות שהיא זו העומדת במרכזה, והצהירה כי היא ביקשה לבצע הפלה כי לא הצליחה למצוא עבודה בגלל הריון וכן סבלה מדיכאון<ref name="vanityfair.com6"/><ref></ref>

בשנת 1987 היא התפרסמה בשנית כשהודתה בראיון טלוויזיה ששיקרה כאשר טענה כי נאנסה. היא כונתה "רוצחת תינוקות" והתמודדה עם איומי מוות, אך למרות זאת היא נאמה בעצרת גדולה שנערכה בוושינגטון.<ref name=":1" />.<ref name="vanityfair.com6"/>

=== אקטיביזם נגד הפלות ===
ב-1994 פרסמה מקורווי את האוטוביוגרפיה שלה, "אני רו" (I Am Roe). במהלך החתימה על הספר היא התיידדה עם פליפ בנהאם, שר אוונגליסטי והמנהל הלאומי של התנועה נגד הפלות מבצע הצלת אמריקה.<ref></ref> היא המירה את דתה לפרוטסטנטיות אוונגליסטית והוטבלה ב-8 באוגוסט 1995 על ידי בנהאם, בבריכת שחייה בחצר האחורית בדאלאס, טקסס - אירוע שצולם לטלוויזיה. יומיים לאחר מכן היא הודיעה כי עזבה את עבודתה במרפאה להפלות והפכה לתומכת הקמפיין של מבצע הצלת אמריקה להפיכת ההפלה לבלתי חוקית.<ref name="harvp3"/> היא הביעה חרטה על חלקה בהחלטת בית המשפט העליון שהייתה הבסיס לפעילים למען הפלות.<ref name="Norma McCorvey obituary2"></ref><ref></ref>

ב-17 באוגוסט 1998, מקורווי התקבלה לכנסייה הקתולית במיסה שנחגגה על ידי האב אדוארד רובינסון ועל ידי האב פרנק פאבון, בכנסיית סנט תומאס אקווינס בדאלאס, טקסס.<ref></ref> ספרה השני של מקורווי Won by Love, תיאר את המרת הדת שלה ופורסם ב-1998. בספר היא סיפרה שהשינוי בתפיסה שלה התרחש ב-1995, כשראתה כרזת התפתחות העובר במשרדי מבצע הצלת אמריקה.<ref></ref>

בנאום בפני עיתונאים שנערך ב-18 בינואר 2003 אמרה מקורווי שהיא נוצלה על ידי ודינגטון. היא פנתה לבית המשפט וביקשה להפוך את פסק הדין בטענה שנשים שעברו הפלות סובלות מנזק נפשי ופיזי. ב-19 ביוני 2003 השופט דייוויד גודבי פסק כי הבקשה הוגשה בשיהוי ניכר. ב-22 בפברואר 2005 סירב בית המשפט העליון ליתן צו לעיון חוזר בהחלטה הקודמת ודחה את הבקשה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

ב-22 בינואר 2008, מקורווי תמכה במועמד הרפובליקני לנשיאות רון פול בגלל עמדתו נגד הפלות.<ref></ref>

מקורווי נותרה פעילה בהפגנות נגד הפלות, כולל הפגנה לפני נאום הפתיחה של הנשיא ברק אובמה לבוגרי אוניברסיטת נוטרדאם. מקורווי נעצרה ביום הראשון של הדיונים בסנאט האמריקני לצורך אישור לבית המשפט העליון של ארצות הברית של סוניה סוטומאיור לאחר שמקורווי ומפגין נוסף החלו לצעוק במהלך הצהרת הפתיחה של הסנאטור אל פרנקן.<ref></ref> מקורווי הופיעה בסרט דונבי מ-2013, בו היא מעבירה מסר נגד הפלות.<ref></ref><ref name="THR"></ref>

=== מערכת יחסים עם קוני גונזלס ===
זמן קצר לאחר הלידה שלישית, מקורווי נפגשה והחלה במערכת יחסים ארוכת טווח עם קוני גונזלס.<ref name="vanityfair.com6"/> הן חיו יחד בדאלאס במשך 35 שנים. לאחר שהמירה את דתה לקתוליות, מקורווי המשיכה לחיות עם גונזלס, למרות שהיא תיארה את מערכת היחסים שלהם כאפלטונית. מאוחר יותר בחייה, הצהירה מקורווי שהיא כבר לא לסבית,<ref></ref> אם כי מאוחר יותר אמרה שהמרת הדת שלה לנצרות האוונגליסטית והוויתור על מיניותה היו ממניעים כלכליים.<ref></ref> מקורווי עברה מהבית שחלקה עם גונזלס ב-2006 זמן קצר לאחר שגונזלס לקתה בשבץ מוחי.<ref name="vanityfair.com6"/>

=== מותה ===
נורמה מקורווי מתה מאי ספיקת לב בקייטי, טקסס, ב-18 בפברואר 2017, בגיל 69.<ref name="New York Times 20173"/><ref name="Washington Post 20172"/>

== הסרט התיעודי AKA Jane Roe ==
ב-22 במאי 2020 שודר ב- FX סרט תיעודי בשם AKA Jane Roe, המתאר את חייה של מקורווי ואת התמריצים הכלכליים שהביאו אותה לשנות את השקפתה על הפלות.<ref name="Lawler"></ref> בראיון שנערך לסרט, זמן קצר לפני מותה, במה שהיא כינתה כ"הודאה על ערש דווי ", אמרה מקורווי שהתנגדה להפלות בגלל שקיבלה שכר על כך, והצהירה שלא היה אכפת לה אם אישה תעשה הפלה. "לקחתי את הכסף שלהם והם הוציאו אותי מול המצלמות ואמרו לי מה להגיד. וזה מה שאמרתי". "אם אישה צעירה רוצה לעשות הפלה, זה לא ענייני. לכן קוראים לזה בחירה", הוסיפה.<ref name="LAT-20200519"></ref><ref name="WP-20200520"></ref><ref></ref>

רוברט שנק, שהיה כומר אוונגליסטי ופעיל בתנועה נגד זכות להפלה מלאכותית, אימת את הטענה שהועלתה בסרט התיעודי כי מקורווי קיבלה תשלום. הוא הודה שהארגון שלו שילם למקורווי כדי לדבר נגד הפלות וכי הוא ניסה להגדיל את הפיצוי הכספי שקיבלה עבור פעילותה.<ref name="REU-20200520"></ref> על פי מסמכי מס, מקורווי קיבלה לפחות 450 אלף דולר מקבוצות נגד הפלות במהלך השנים.<ref name="Graham2020"></ref>

== ספרים ==
* נורמה מקורווי ואנדי מייזלר, I Am Roe הוצאת הרפר קולינס, ניו יורק, 1994
* נורמה מקורווי וגארי תומאס, Won by Love, הוצאת תומאס נלסון, 1997
* ג'ושוע פראגר The Family Roe: An American Story, הוצאת נורטון, <ref></ref><ref></ref>2021

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביסקסואליות
קטגוריה:פעילות חברתיות אמריקאיות
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים אמריקאים
קטגוריה:מחברות ספרי עיון אמריקאיות
קטגוריה:מחברי ספרי עיון אמריקאים
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה אמריקאים
קטגוריה:כותבות אוטוביוגרפיה אמריקאיות
קטגוריה:סופרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1947
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2017
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017