תסמונת סטוקהולם

תסמונת סטוקהולם (או קרבה רגשית בשבי) היא מושג מהפסיכולוגיה הפופולרית, המתאר תופעה שבה שבוי מפגין מה שנראה כמו נאמנות ואפילו חיבה כלפי השובה שלו. השבוי עלול גם לתפוס את המצילים או כוחות המשטרה כאויבים, משום שהם מסכנים את השובה.<ref name=":0"></ref> 

ישנה ביקורת על השימוש במושג תסמונת סטוקהולם.<ref name=":1"></ref> למרות שהמושג נפוץ בתקשורת ובפסיכולוגיה הפופולרית, הוא לא שכיח במחקר האקדמי,<ref name=":2"></ref> והתסמונת לא נחשבת לתסמונת פסיכיאטרית ולכן לא מופיעה בשני ספרי האבחון הפסיכיאטרים המרכזיים: DSM, ICD.<ref name=":3"></ref>

מאז המצאת המושג, השימוש בו התרחב גם לנשים מוכות, נפגעי עבירות מין, ילדים שחוו התעללות, קורבנות של גילוי עריות, שבויי מלחמה, חברי כתות, אסירים במחנות ריכוז, עבדים וזונות.<ref name=":4"></ref>

==מקור השם==

"קרדיט-בנק" ב[[סטוקהולם, בו התרחש השוד שבעקבותיו נחקרה תסמונת סטוקהולם]]
השם ניתן לתסמונת זו בעקבות שוד בנק שהתרחש ב-23 באוגוסט 1973 בסטוקהולם שבשוודיה. ארבעה מעובדי הבנק הוחזקו כבני ערובה במשך חמישה ימים וחצי בכספת הבנק בגודל 3×12 מטר על ידי שודד ששהה איתם בכספת. אחת הנשים שהוחזקה כבת ערובה נקשרה רגשית לשודד, עד כדי כך שהיא ביטלה את אירוסיה לאדם אחר, ונשארה נאמנה לשודד במשך תקופת מאסרו.<ref name=":0" /> 

== תנאים ==
*מהשבוי נמנעת האפשרות להימלט מחוטפו, לכל הפחות בתחילת תקופת השבי.
*השבוי מפתח תלות בשובה, שכן זה אחראי על חייו.
*מוגדרת שליטה ביחסים בין השובה לשבוי, משמע החוטף הוא זה שידו על העליונה.

== מנגנון הפעולה ==

=== הסבר פסיכואנליטי ===
ההסבר המקורי לתסמונת סטוקהולם היה הסבר פסיכואנליטי, הטוען שהשבוי מפתח רגשות קירבה כלפי השובה כמנגנון הגנה.
* החטוף מתחיל להזדהות עם החוטף כמנגנון הגנה (החוטף לא יפגע במי שמשתף פעולה).
* מתוך רצון להגנה, החטוף רואה בחוטף מקור נחמה וביטחון שמגן עליו. האפשרות לברוח או להיחלץ הופכת מבעיתה יותר מהחיים במחיצת החוטף.
* השהייה ביחד, שבמהלכה מכירים בני הערובה את החוטף כאדם עם בעיות ושאיפות, במיוחד בהקשר אידאולוגי, משפיעה על החטופים להאמין שהשקפת עולמו של החוטף צודקת.
* החטוף מנסה להתנתק רגשית מהמצב על ידי הכחשה. הוא מדמיין שהכל חלום, ישן הרבה ומדמיין חילוץ פלאי. בהתאם למידת הזדהותו עם החוטף, הוא יכחיש שהחוטף אשם ויאשים במצב את המחלצים ואת התעקשותם להעניש את החוטף.

=== הסבר פסיכוביולוגי ===
ההסבר הפסיכוביולוגי לתופעה טוען שהיחס החיובי ששבוי מפגין כלפי השובה אינו תוצאה של מנגנוני הגנה בלתי מודעים, אלא של ניסיונות פיוס שמטרתם להרגיע את השובה. ניסיונות הפיוס האלה מהווים אסטרטגיה אדפטיבית, שכן הם מקטינים את הסיכון שהשובה יפגע בשבוי.<ref name=":1" /> ניסיונות פיוס כאלה אופייניים לא רק לבני אדם, אלא הם גם תגובה נורמלית של חיות אחרות ממחלקת היונקים ללכידה או כליאה.<ref></ref> 

== תיאורי מקרה ==
קיימים מספר מקרים מתועדים בהם שבויים או חטופים הביעו הזדהות עם החוטפים שלהם. מקרים אלה מהווים הדגמה של תסמונת סטוקהולם.
* פטי הרסט, יורשת אימפריית עיתונות אמריקנית נחטפה ב-1974 מדירתה בידי "צבא השחרור הסימביונזי". הזדהותה עם החוטפים הייתה כה עמוקה, שהיא הצטרפה לשורות הארגון בשם "טניה", בטרם שוחררה כעבור כמה חודשים.
* שון הורנבק ממיזורי, נחטף ב-2002 כשהיה בן 11. הוא נמצא כעבור חמש שנים, כשהוא חי עם חוטפו במרחק קילומטרים ספורים מבית משפחתו.
קיימים גם תיאורי מקרה שיוחסו בטעות לתסמונת סטוקהולם. במקרים רבים טועים לייחס את התסמונת למנגנוני הישרדות שבאים לידי ביטוי בזמן תקופת השבי או אחריה. למשל, כאשר היכולת לברוח עומדת בפני השבוי ובכל זאת הוא אינו מנצל אותה. או למשל כאשר השבוי מנסה להתחבר עם שובו להבינו מבלי לפתח אמפתיה כלפיו.

* בחטיפה של נטשה קמפוש שאירעה ב-2 במרץ 1998, קמפוש הורשתה לצאת מכלאה בחלק האחרון של תקופת השבי שלה, אך לא ניצלה זאת כדי להימלט. למרות שתחילה המקרה תויג כתסמונת סטוקהולם, התיוג שונה, שכן היא לא נמלטה לא מפני שפיתחה אמפתיה כלפי שובה, אלא משום שזה כפה עליה כלא פסיכולוגי הבנוי מאֵימה.

== ביקורת ==
ישנה ביקורת על השימוש במושג תסמונת סטוקהולם.<ref name=":1" /> ראשית, למרות שהמושג נפוץ בפסיכולוגיה הפופולרית, הוא לא שכיח במחקר האקדמי,<ref name=":2" /> ויש לו תמיכה אמפירית מצומצמת.<ref name=":1" /> שנית, התסמונת אינה נחשבת לתסמונת פסיכיאטרית פורמלית, ולא מופיעה בשני ספרי האבחון הפסיכיאטרים המרכזיים: DSM, ICD.<ref name=":3" /> שלישית, התיוג של השבוי כבעל תסמונת הוא תיוג שלילי, פסיכיאטרי,<ref name=":1" /> המרמז על כך שהשבוי פועל באופן לא רציונלי.<ref name=":4" /> ישנה הצעה להחליף את המושג תסמונת סטוקהולם במושג פיוס. כלומר, שהשבוי מנסה לפייס ולהרגיע את השובה. לפי גישה זו, הפיוס הוא אסטרטגיה אדפטיבית שיכולה להקטין את הסיכון לפגיעה מהשובה.<ref name=":1" />

==בתרבות==
* סטוקהולם (סרט)
* היפה והחיה
* אחר צהריים של פורענות
* שוער הלילה
* המסור 2
* המסור 7
* הומלנד
* בני ערובה
* יחידת המתאבדים
* בית הנייר
* מפלצת הכסף
*פאודה
* 365 ימים
*בוג ז'רגל
*סבוי (סרט)
*פנטום האופרה
* – מיני סדרה שוודית בת שישה פרקים משנת 2022, המבוססת על חייו של , אחד מהחוטפים בשוד לגביו נטבע המונח "תסמונת סטוקהולם"

==ראו גם==
* אפקט פלורנס נייטינגייל
* ויקטימולוגיה
* תסמונת האישה המוכה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.betipulnet.co.il/articles/שבי_תסמונת_סטוקהולם_ופוסט_טראומה/ תסמונת סטוקהולם ופוסט-טראומה], באתר בטיפולנט
* קריסטין האנט, [https://alaxon.co.il/thought/%D7%A9%D7%91%D7%93%D7%99-%D7%95%D7%90%D7%9E%D7%A8%D7%99%D7%A7%D7%A0%D7%99-%D7%A0%D7%9B%D7%A0%D7%A1%D7%95-%D7%9C%D7%91%D7%A0%D7%A7/ שוודי ואמריקני נכנסים לבנק], באתר אלכסון, 3 ביוני 2019
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בני ערובה
סטוקהולם, תסמונת
קטגוריה:פסיכולוגיה פופולרית