OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אות הפציעה

אות הפציעה (בגרמנית: Verwundetenabzeichen) הוא אות שהוענק עבור פציעה בשעת קרב בתקופת מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה על ידי גרמניה הקיסרית וגרמניה הנאצית. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה האות ניתן גם לאזרחים אשר נפגעו מאש האויב (בעיקר בהפצצות של בעלות הברית).

האות ניתן בשלוש דרגות; זהב (דרגה ראשונה), כסף (דרגה שנייה) ושחור (דרגה שלישית). במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הפך לאחד מהאותות הנפוצים ביותר עם כחמישה מיליון הענקות.

==דרגות==
* שחור (דרגה שלישית): עבור פציעה אחת או שתיים מאש אויב (כולל אזרחים), או פגיעות קור בשעת מילוי תפקיד.
* כסף (דרגה שנייה): עבור שלוש עד ארבע פציעות מאש אויב, איבוד גפה, עין או פגיעה חלקית בשמיעה, פגיעה מוחית חלקית או פגיעה בפרצוף מאש אויב.
* זהב (דרגה ראשונה): עבור חמש פציעות ומעלה מאש אויב, עיוורון מלא, "איבוד גבריות" או פגיעה מוחית רצינית מאש אויב.

==גרסאות==
<gallery>
VWA Schwarz WK1.jpg|1914-1918
Verwundetenabzeichen in Silber (2.Form).jpg|1939-1945 (כסף)
Verwundetenabzeichen in Silber 20 Juli 1944.jpg|גרסת ה-20 ביולי 1944
Verwundetenabzeichen in Gold (57er Version).jpg|גרסת 1957 (ללא סמלים נאצים)
</gallery>

קטגוריה:גרמניה: עיטורים
קטגוריה:גרמניה הנאצית: עיטורים
קטגוריה:עיטורי פציעה
שיעור צפייה

שיעור הצפייה (VTR, view-through rate) או שיעור ההשלמה ( VCR, video completion rate) הוא מדד המבטא את שיעור מקרי הצפייה בפרסומת וידאו מבין סך כל המקרים שבהם נטענה פרסומת וידאו. הוא ניתן כאחוזים מן החשיפות (impressions) לפרסומת. לדוגמה, ה-VTR של פרסומת וידאו שנצפתה באחת מבין ארבע פעמים שמשתמשים נחשפו לה הוא 25%.

עדיין אין בענף הפרסום סטנדרטים מוסכמים המגדירים בדיוק מתי ניתן להתייחס אל פרסומות שנטענו כאל פרסומות שאכן נצפו, אך יש הצעות של ארגונים כמו ה-Media Rating Council בארצות הברית אשר זוכות לאימוץ נרחב. לפי ההצעה הנוכחית, פרסומת וידאו בדפדפן תיחשב לכזו שנצפתה אם לפחות מחצית הפיקסלים שלה היו גלויים לעיני המשתמש למשך לפחות שתי שניות.

בעולם הדיגיטל ניתן למדוד שיעורי צפייה לפי משך זמן צפייה ומעורבות של הצופה.

כלים כמו גוגל אנליטיקס יודעים לנתח את שיעורי הצפייה באופן מדויק.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרסום באינטרנט
קטגוריה:התנהגות צרכנית
טוגאי ביי

טוּגָאי בֵּיי (בכתיב ערבי: طوغاي بگ; 1601 – 30 ביוני 1651) היה נסיך ומצביא טטרי קרימאי.

== חייו ==
המִירזַא (נסיך) טוגאי היה בן לאַרְגִינִים, אחד מארבעת השבטים הנאצלים של חאנות קרים. בינואר 1644 הוביל חיל טטרים גדול לפשיטה על נחלות האיחוד הפולני-ליטאי. ב-30 בחודש הושג בידי צבאות הכתר בראשות ההטמאן סְטַניסְלַב קוֹנְייֶצְפּוֹלְסְקִי והמגנאט ירמי וישניובייצקי, באוֹחְמָטיב הסמוכה לצ'רקאסי. בקרב שהתחולל ספגו הטטרים את התבוסה הכבדה ביותר בתולדות פשיטותיהם על האיחוד. הסיים הפולני-ליטאי התעודד והורה על הפסקת תשלום הכופר השנתי. ההתמרמרות שעורר הכישלון בקרב המירזות, לצד זעם מצד השער הנשגב בקושטא, הביאה להדחת הח'אן מחמט הרביעי ולהכתרת אסלאם השלישי גיראי. השליט החדש עמד על כך שהשלום יישמר. השקט הכפוי הביא את הח'אנות לסף מלחמת אזרחים ב-1645. את התואר ביי קיבל טוגאי עם מינויו למושל אוֹר קָאפּי, שאירע בערך ב-1646. הוא איבדו במהרה, כנראה עקב זיהויו עם הנוטים למרד, אך זכה בו שוב לאחר שהושגה רגיעה והווזיר הגדול סַפְר עַאזִי חזר למשרתו בנובמבר 1647.

במרץ 1648 הגיע לחצר הח'אן בבָּחְצִ'יסַרָאי הקוזאק בוגדן חמלניצקי, שביקש תמיכה במרד שתכנן נגד האיחוד. אסלאם, שהיה נתון בלחץ כבד מכל הצדדים – העות'מאנים דרשו שקט כדי לאפשר להם להתמקד במלחמתם נגד הרפובליקה של ונציה, ומאידך פרץ רעב בקרים והמירזות תבעו היתר לבוז ביזה – היסס. לבסוף לא ערך הכרזת מלחמה או כל הצהרה רשמית אלא שלח את טוגאי ביי בראשות 4,000 פרשים לסייע לחמלניצקי. המהלך הוצג על ידי היסטוריונים שונים ככניעה למושל אור קאפי העצמאי-למחצה, או לחלופין כמהלך מחושב מצד הח'אן שנועד לאפשר לו להתנער מאחריות במקרה והיוזמה תתגלה ככישלון. בתמורה לשיגור הכח הותר לאנשיו ליטול שלל ולשבות עבדים ככל שיחפצו.

מעורבות החיל הטטרי הפכה את מרד חמלניצקי להצלחה מעל ומעבר לכל התקוממות קוזאקים בעבר. הפרשים שיחקו תפקיד מכריע בניצחון הגדול בקרב קורסון, ב-26 במאי 1648, בו הודבר צבא הכתר. לידי הביי נפלו שני הטמני (מצביאי) פולין-ליטא, מִיקוֹלָאי פּוֹטוֹצְקִי ומָרְצִ'ין קָלִינוֹבְסְקִי, שנפדו שנתיים לאחר מכן תמורת הון גדול. בנוסף לאצילים והחיילים, שבו הטטרים מכל הבא ליד בקרב האוכלוסייה ובזזו רכוש רב. מיד לאחר קורסון שב טוגאי ביי לקרים עם חילו, כדי למכור את אלפי העבדים שתפס; אומדן מופרז של בן הזמן נקב ב-40,000 איש שהגיעו לשווקים בח'אנות. הצלחותיו דרבנו את אסלאם השלישי ואת העות'מאנים לתמוך בהמשך מעשי האיבה. ביולי שב טוגאי לזירה בראש כח משולש, 11,000 פרשים. ב-23 בספטמבר נחלו הוא וחמלניצקי ניצחון גדול בפילאבצי, ולא נותר כל צבא של ממש בינם לבין הבירה ורשה. אנשיו המשיכו בנטילת שלל במרץ. בקרב היהודים, שסבלו מעשי טבח רבים מהקוזאקים, היה מקובל לראות את הטטרים כהצלה מאחר ששמרו על שבוייהם בחיים. עם זאת, הם היו מעוניינים בעבדים רווחיים, ולעיתים שרפו חיים זקנים וחולים שהיו עלולים להכביד על השיירות. בספר יוון מצולה שחיבר נתן נטע הנובר אודות גזירות ת"ח-ת"ט הוא נזכר פעם אחת כ"טוהאי בֵיא". חמלניצקי רכש לו הערכה רבה, ובין השניים שררו יחסי אמון מלאים: באחד ממכתביו התייחס אליו כ"אחי, נשמתי, הבז היחיד בעולם!"

הביי הוסיף ונטל חלק בקרבות האחרים נגד פולין-ליטא. ב-28 ביוני 1651 נפגשו צבאות שני הצדדים בסמוך לברסטצ'קו, במה שהיה לקרב הגדול ביותר של המרד. הוא מת בלחימה ביום הראשון או השני של המערכה, לפי גרסה אחת מפגיעת פגז סמוך לח'אן אסלאם עצמו. דמותו הופיעה בספר "אש וחרב" של הנריק סנקביץ' וביצירות ספרותיות וקולנועיות אחרות אודות המאורעות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טטרים
קטגוריה:קרים: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1601
קטגוריה:נפטרים ב-1651
זלוטניק

זלוטניק הוא שם משפחה, נגזר משמו של כפר פולני בשם זה (, בתעתיק מדויק: זווטניק). לפי דעה אחרת נגזר ממילה פולנית שמשמעה צורף

==הערות שוליים==

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
שמריה האיקריטי

רבי שמריה בן אליה האיקריטי, היווני, המכונה לעיתים: רבי שמריה מנגרופונט (באנגלית: Shemariah of Negropont; ה'ל"ה, 1275 <small>(בערך)</small>, רומא – ? אחרי 1352, ה'קי"ב) היה רב יהודי-איטלקי, פילוסוף יהודי, משורר ופרשן המקרא.

ניסה לקרב ולהשיב את היהדות הקראית אל היהדות הרבנית המסורתית. לפי האגדה, בסוף ימיו נאשם שהציג את עצמו ב"אל-אנדלוס" כמשיח, נכלא בידי השלטונות המקומיים ונפטר בכלאו.

==קורות חיים==
נולד כנראה ברומא, אביו רבי אליהו מנגרופונט כיהן כרב בכרתים, וממקומות אלו נבעו כינוייו: איקריטי - בן כרתים; מנגרופונט - מן האי היווני השני בגודלו אחרי כרתים, הוא אוויה, שכונה אז נגרופונט; או הכינוי הסתמי - היווני.

חונך על ברכי הביקורת, ושלט מלבד בלשון הקודש גם באיטלקית, רומית ויוונית. עד גיל 30 למד בעיקר תנ"ך, ולאחר מכן הרחיב את לימודיו במקורות היהודיים גם לתחום אגדות התלמוד ופילוסופיה. הוא זכה לחסותו של רוברט, מלך נאפולי , ובחצרו חיבר ביאורים לתנ"ך

ב-1328 סיים את חיבורו על פרשת בראשית ופרשת בריאת העולם, ספר איוב ושיר השירים. ב-1346 כתב את "ספר המורא". ספר נוסף שלו הוא "אלף המגן", ביאור על אגדה במסכת מגילה, ופיוטים ושירים.

תוכניתו לפעול למען איחודם מחדש של הקראים עם היהדות הרבנית, התעכבה בשל מות בנו ב-1330, אך ב-1352 יצא למסע ארוך בקרב קראי קסטיליה ואנדלוסיה, בניסיון לשכנע אותם לשוב אל חיק היהדות הרבנית. נוצרה סביבו תנועה המונית, שהייתה מוגבלת ליהודים הקראים, ונפוצה השמועה כי הוא רואה בעצמו משיח. השלטונות האנדלוסיים לא ראו את כל העניין בעין יפה וכלאו אותו. הוא נפטר בכלאו במחצית השנייה של המאה ה-14.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופים יהודים איטלקים
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:משוררים יהודים איטלקים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משוררים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:סופרים יהודים איטלקים
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-14
יהודה ליב דוקעס

[[פורטרט של י"ל דוקעס]]
יהודה ליב (לאופולד) דוקעס (בהונגרית: Dux Lipót; 17 בינואר 1810, י"ב בשבט ה'תק"ע פרשבורג – 3 באוגוסט 1891, כ"ח בתמוז תרנ"א וינה) היה מבקר ומהדיר ספרות עם ישראל, יהודי-הונגרי.

==קורות חיים==
דוקעס היה מאנשי חכמת ישראל ותנועת ההשכלה היהודית, בצעירותו למד בישיבתו של החת"ם סופר, ואחר כך הקדיש את זמנו לחכמת ישראל, ובמשך שנים רבות שהה בספריות החשובות באירופה לצורך מחקריו. תרם רבות לפילולוגיה העברית, אך גולת הכותרת של מחקרו נחשבת שירת ימי הביניים של יהדות ספרד, בעיקר זו של רבי שלמה אבן גבירול, שאת שיריו ההדיר בספר "שירי שלמה" (הנובר תרי"ח). במסגרת עיסוקו זה, כתב גם על תולדות המשוררים.

הוא חיבר ספרים רבים בתחומי מחקריו, מקצתם בעברית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
;מכתביו
* 	
* 
* 

קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:חכמת ישראל: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1810
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1891
גיינסוויל

גיינסוויל (באנגלית: Gainesville) היא בירת מחוז אלצ'ואה במדינת פלורידה בארצות הברית. בעיר מתגוררים 124,354 תושבים (נכון ל-2010), והיא העיר הגדולה ביותר באזור צפון מרכז פלורידה. במטרופולין של העיר מתגוררים 264,275 תושבים (נכון ל-2010).

==היסטוריה==
האזור בו נמצאת העיר כיום היה מיושב על ידי אינדיאנים במשך מאות רבות לפני בואם של האירופאים. עם בואם של הספרדים במאה ה-16 החלה להצטמצם האוכלוסייה המקומית, בעיקר בגלל המחלות שהספרדים הביאו אתם. הנותרים התנצרו בעקבות פעולת המיסיונים שהוקמו באזור בתחילת המאה ה-17.
בית ספר בגיינסוויל, 2008
במאה ה-19 שטחי פלורידה הועברו לארצות הברית. פלורידה נהפכה למדינה והיא חולקה למחוזות, שאחד מהם היה אלצ'ואה. ב-1853 הוחלט להקים בירה חדשה למחוז במקום ניוננסוויל (Newnansville) במטרה לקרב את בירת המחוז למסילת הרכבת הקרובה. הוחלט לקרוא לעיר החדשה גיינסוויל, ככל הנראה על שמו של הגנרל אדמונד גיינס שלחם בשבטי האינדיאנים המקומיים. האתר של העיר נבחר ב-1854 וכעבור שנתיים החלו העבודות על הקמת הבירה החדשה. באותה שנה הבירה הועברה באופן רשמי.

במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית גיינסוויל הייתה מוצב צבאי משני יחסית של כוחות קונפדרציית המדינות של אמריקה באזור. גיינסוויל נכבשה פעמיים, ב-15 בפברואר 1864 וב-17 באוגוסט באותה שנה, על ידי כוחות קטנים של צבא האיחוד, אך בשתי הפעמים הכוחות הושגו כעבור זמן לא רב.

ב-1866, לאחר ניצחון האיחוד במלחמה, גיינסוויל קיבלה מעמד רשמי של עיר. ב-1867 פלורידה עברה למשטר צבאי כחלק מתקופת השיקום, אשר אילץ את כל הערים בפלורידה לעבור הכרזה מחדש כערים, כפי שקרה לגיינסוויל ב-1869. באותן שנים העיר החלה לשגשג כמרכז להובלת כותנה שגודלה בשדות באזור. בשנים שלאחר מכן החקלאות התרחבה והכלכלה החלה להסתמך גם על כריית זרחה.

ב-1906 נפתחה בעיר אוניברסיטת פלורידה שתרמה להתפתחות הכלכלה המקומית. בעקבות מזיקים שפשטו ביבולי הכותנה בין 1916 ו-1918, גידול הכותנה באזור הופסק לחלוטין וכלכלת העיר עברה להסתמכות על יבולים אחרים. כלכלת העיר נפגעה גם עקב מלחמת העולם הראשונה שסגרה בפני מכרות הזרחה שווקים במרכז אירופה, ובמיוחד בגרמניה.

לאחר המלחמה העיר, כמו יתר ארצות הברית, החלה לשגשג, במיוחד בשוק הנדל"ן. למרות זאת הכלכלה המקומית עדיין התבססה בעיקר על חקלאות. כלכלת גיינסוויל נשארה יציבה למדי גם במהלך השפל הגדול בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, ומצב העיר היה טוב יחסית למרבית ארצות הברית.

מלחמת העולם השנייה תרמה לשגשוג העיר, ובמהלכה מפעים רבים בעיר קיבלו הזמנות מהצבא. לאחר המלחמה אלפי חיילים משוחררים התיישבו בעיר כשלמדו באוניברסיטת פלורידה, והאוניברסיטה נהפכה לחלק חיוני בכלכלה המקומית.

==חינוך==
בעיר נמצאות אוניברסיטת פלורידה ומכללת סנטה פה. כמו כן נמצא בעיר קמפוס של מכללת סיטי שבסיסה בפורט לודרדייל.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה האזורי גיינסוויל, הנמצא במרחק של כ-5 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר.

גיינסוויל נמצאת על מסלולו של כביש בין-מדינתי 75, המתחיל במיאמי בדרום פלורידה ומסתיים בגבול עם קנדה במדינת מישיגן.

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פלורידה: ערים
קטגוריה:פלורידה: מושבי מחוזות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1853
צלב הצי

צלב הצי (באנגלית: Navy Cross) הוא העיטור השני בחשיבותו המוענק למשרתים בצי ארצות הברית או בחיל הנחתים של ארצות הברית והוא מוענק עבור גבורה יוצאת דופן בקרב או בפעולה במהלך שירותם. העיטור ניתן כאשר הפעולה אינה מצדיקה את מדליית הכבוד. העיטור נוסד בשנת 1919 והוא חולק מאז כ-6,950 פעמים. העיטור מוענק על ידי מזכיר הצי של ארצות הברית בשם נשיא ארצות הברית.

==קריטריונים==
קריטריונים להענקת העיטור:

1. צלב הצי יוענק ליחידים אשר במהלך שירותם בצי ארצות הברית או בחיל הנחתים התבלטו במעשה גבורה עילאי אשר אינו מצדיק הענקת מדליית הכבוד. מעשה גבורה זה: 

::א. התבצע במהלך פעולה נגד אויב ארצות הברית;

::ב. התבצע במהלך מבצע צבאי בו הייתה התקלות עם כוח אויב; או

::ג. התבצע בעת שירות בכוחות זרים ידידותיים המעורבים בעימות מזוין שבו ארצות הברית אינה צד לוחם.

2. מעשה הגבורה התבצע בנוכחות סכנה גדולה או תחת סיכון עצמי גבוה, והתבצע באופן כזה שהבליט את החייל ביחס לעמיתיו לצי או לנחתים האחרים.

==תיאור==
העיטור מורכב מצלב פאטה עם קווי מתאר קעורים ומעוגלים ברוחב 1.5 אינץ'. בין זרועותיו נמצאים עלי דפנה עם פירות המסמנים הישגיות. בחזית ובמרכז העיטור ישנה אונייה המשייטת על גלים המסמלת את השירות בים. במרכז הצד האחורי של העיטור יש שני עוגנים מצטלבים וביניהן האותיות USN.

==מקבלי עיטורים==
כ-6,950 עיטורי לב הצי הוענקו. להלן מספר העיטורים על פי מערכה או פעולה:

*הכיבוש האמריקאי של הרפובליקה הדומיניקנית (1916–1924) - 4
*הפיצוץ באונייה Florence H (1918) - 62
*מלחמת העולם הראשונה (1917–1918) - 1,658
*כיבוש האיטי - 10
*הפיצוץ במחסן התחמושת באגם דנמרק (1926) - 20
*משלחת בירד לאנטארקטיקה - 8
*המערכה השנייה בניקרגואה (1926–1933) - 102
*טיסות NC קרטיס - 15
*תקרית פאנאי (1937) - 26
*חילוץ אוניית הצי סקואלוס (1939) - 46
*מלחמת העולם השנייה (1941–1945) - 3,645
*מלחמת קוריאה (1950–1953) - 246
*מלחמת וייטנאם (1956–1975) - 485
*תקרית ליברטי (1967) - 2
*פרשת פואבלו (1968) - 1
*מבצע זעם דחוף (1983) - 1
*הפלישה האמריקאית לפנמה (1989) - 2
*מלחמת המפרץ (1991) - 2
*מלחמת אפגניסטן (2001–2014) - 25
*מלחמת עיראק (2003–2011) - 20

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110722185231/http://doni.daps.dla.mil/Directives/01000%20Military%20Personnel%20Support/01-600%20Performance%20and%20Discipline%20Programs/1650.1H.PDF כללי העיטורים והאותות של צי ארצות הברית]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ארצות הברית: עיטורים
קטגוריה:צי ארצות הברית
קטגוריה:חיל הנחתים של ארצות הברית
.th

.th היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בתאילנד.

סיומת זו מנוהלת על ידי Thai Network Information Center Foundation. הסיומת .th נרשמה בשנת 1988.

== הרשמה ==
הרשמה לקבלת סיומת co.th היא תהליך מורכב, מסיבה זו רוב אתרי האינטרנט בתאילנד רשומים תחת הסיומת com.

על מנת להירשם בסיומת co.th, נדרש תיעוד של מסמכי החברה המכילים את שמה אשר חייב להיות זהה לשם המתחם אותו מעוניינים לרשום. לדוגמה אם מעוניינים להירשם תחת acme.co.th, שם החברה חייב להיות .Acme Co. בנוסף חברה יכולה לרשום לעצמה שם מתחם אחד בלבד תחת co.th.

== תת-סיומות ==
* .ac.th - מוסדות אקדמיים
* .co.th - חברות מסחריות
* .go.th - משרדי ממשלה
* .mi.th - צבא תאילנד
* .or.th - ארגונים לא-מסחריים
* .net.th - ספקיות אינטרנט
* .in.th - פְּרָט, חברה או ארגון

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.iana.org/domains/root/db/th.html IANA - מידע על כתובות .th]

קטגוריה:תאילנד: כלכלה
אליהו זלוטניק

הרב אליהו זלוטניק (זלאטניק, תרס"ה, 1905 - ח' באדר תשל"ה, 19 בפברואר 1975) היה רב וראש ישיבה ירושלמי, דיין בבית הדין של העדה החרדית.

==ביוגרפיה==
בנו של הרב יחיאל מיכל. למד בישיבת עץ חיים, אצל הרב שמואל גדליה ניימן ואצל הרב איסר זלמן מלצר, שמזכירו בספרו "אבן האזל". נישא לחוה רבקה בת הרב ישעיהו חשין (נפטרה בתשמ"ד). בשנת תרצ"ו (1936) יסד את ישיבת היכל התורה ועמד בראשה. כמו כן כיהן כר"מ בישיבת תורה ויראה. במקביל כיהן כרבה של שכונת כנסת מטעם העדה החרדית.

הוא היה פדגוג בעל ניסיון, סייע בכינון תוכנית הלימודים של מוסדות חינוך חדשים בישראל לאחר מלחמת העולם השנייה והדריך את צוותי החינוך. האדמו"ר מאלכסנדר, רבי יהודה משה דנציגר, כתב במכתבו לראש ישיבת אלכסנדר בבני ברק, לקראת בואו לביקור בה: 

בשנת תשכ"ט, לאחר פטירת הרב ישראל יצחק רייזמן, מונה לדיין בבית הדין של העדה החרדית.

הוא נפטר בח' באדר תשל"ה, 19 בפברואר 1975. בשעת הלוויה הוכרז על ביטול מלאכה כללי מטעם בית הדין של העדה החרדית. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים.

בתו רחל קיילא נישאה לרב אליעזר משה פישר (אחיהם של הרבנים ישראל יעקב ושלמה), שכיהן אחריו כראש ישיבת היכל התורה וכרב בשכונות כנסת ובתי ברוידא. עד לפטירתו בכ"ב כסלו תשע"ט.

==ספריו==
הדפיס את דברי תורתו בספרים "פרי אליהו" (שלושה כרכים) ו"אמרי נועם". ערך והוציא לאור את הספר "דברי ישעיהו", של חותנו הרב ישעיהו חשין. 

==לקריאה נוספת==
* ויעל אליהו בסערה השמימה - עם פטירתו של הרב הגאון ר' אליהו זלאטניק זצ"ל. החומה, גיליון ק"י, עמ' 6

==קישורים חיצוניים==
* 	
;ספריו
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דייני העדה החרדית
קטגוריה:רבנים ירושלמים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
תחנת האוטובוסים המרכזית של סנקט פטרבורג

מבנה התחנה
תחנת האוטובוסים המרכזית של סנקט פטרבורג (ברוסית: Центральный Автобусный вокзал Санкт-Петербурга) היא תחנת אוטובוסים מרכזית הממוקמת על גדת תעלת אובוודני בעיר סנקט פטרבורג ומשרתת 79 קווי אוטובוס (15 מתוכם בינלאומיים). התחנה נמצאת בבעלות חברת התחבורה "PassajirAvtoTrans" (ברוסית: Пассажиравтотранс).
== היסטוריה ==
התחנה נחנכה ב-6 במאי 1963 כתחנת אוטובוסים שנייה בעיר. בשנים 2001–2003 שופץ מבנה התחנה כך שיוכל להכיל ולשרת עד 160 אוטובוסים בשעה. במהלך השנים הועלו רעיונות להעברת התחנה לדרום העיר ולבניית תחנה חדשה סמוך לתחנת מטרו "קופצ'ינו".

במאי 2007 נפתחה תחנת האוטובוסים הצפונית, סמוך לויבורג ולערים אחרות במחוז לנינגרד, צפונית לעיר. מהתחנה יוצאים קווי אוטובוס למחוז פסקוב, מחוז נובגורוד ואזורים אחרים, כמו גם קווי אוטובוס בינלאומיים, למולדובה, פולין, אסטוניה, גרמניה, פינלנד,לטביה, קזחסטן, בלארוס ועד 2014, גם לאוקראינה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סנקט פטרבורג: תחבורה
קטגוריה:רוסיה: תחנות מרכזיות ומסופי אוטובוסים
פאבל פאבליקובסקי

פאבל אלכסנדר פאבליקובסקי (בפולנית: Paweł Aleksander Pawlikowski; נולד ב-15 בספטמבר 1957) הוא במאי ותסריטאי יהודי-פולני המתגורר בבריטניה. סרטו "אידה" זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

== ביוגרפיה== 
נולד בשנת 1957 בוורשה לאב רופא ואם פרופסור לספרות אנגלית באוניברסיטת ורשה. במהלך חייו הבוגרים גילה כי אמו של אביו הייתה רופאה יהודיה מתבוללת שנספתה באושוויץ. בגיל 14 עזב לגרמניה ולאיטליה לפני שהתיישב בבריטניה. לאחר תקופה ארוכה באוקספורד ובפריז עבר בחזרה לוורשה. כשהחל לכתוב תזה על המשורר האוסטרי גיאורג טראקל, הוא נמשך לתחום קולנוע. הוא השתלב במחלקה התיעודית של ה-BBC שבה יצר סרטים על מדינות המזרח.

בשנת 1998 הוא ביים את סרטו הראשון באורך מלא, The Stringer. 

בשנת 2003 הציב הגרדיאן את פאבליקובסקי במקום ה-33 ברשימת 40 במאי הקולנוע בני זמננו הטובים ביותר. 

סרטו אידה, שיצא בשנת 2013, הוא הסרט הראשון שלו מאז חזרתו לפולין. הסרט שצולם בשחור לבן במימד של 3×4 כפי שצולמו הסרטים הפולניים בשנות ה-60, מספר את סיפורה של אנה, נזירה שמגלה ששמה אידה והיא יהודיה. הוא זכה להערכה רבה, וקיבל את פרס האקדמיה האירופאית, ופרס אוסקר בקטגוריית הסרט הזר.

זכה בפרסים במספר פסטיבלים בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר.

==מסרטיו==
*אהבה של קיץ - 2004, זכה בפרס האקדמיה הבריטית לסרט הטוב ביותר ובפרסים נוספים.
*האישה ברובע החמישי - 2011
*אידה - 2013
*אהבה בימים קרים - 2018

==קישורים חיצוניים==

* 

* נורית קידר, [http://www.primadonna.im/%D7%90%D7%99%D7%93%D7%94-%D7%A4%D7%A0%D7%99%D7%A0%D7%94-%D7%A7%D7%95%D7%9C%D7%A0%D7%95%D7%A2%D7%99%D7%AA/ אידה - פנינה קולנועית], באתר מגזין פרימדונה, 17 בינואר 2015
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע פולנים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1957
חבית היין של היידלברג

חבית היין הגדולה בטירת היידלברג
פרקאו מהיידלברג
חבית היין של היידלברג נמצאת במרתף טירת היידלברג, בעיר היידלברג שבגרמניה. זוהי החבית הרביעית במספר שהוצבה במרתף הטירה – הראשונה שבהן הוצבה שם בשנת 1591 (לפי עדות של אנטון פרטוריוס). החבית הנוכחית הוצבה שם בשנת 1751, ונפחה המקורי היה 221,726 ליטרים (עקב התייבשות עץ החבית נפחה כיום הוא 219,000 ליטרים).

כאשר תפס הצבא הצרפתי את העיר ואת הטירה בשלהי המאה ה-17, סברו חייליו כי החבית הריקה מלאה יין. סימני מכות הגרזנים שלהם על גביה ניכרו על פניה לאחר מכן.

החבית שימשה רק לעיתים רחוקות לאחסנת יין. היא מהווה אטרקציה לתיירים ואתר למסיבות ריקודים, לאחר שהותקן על גביה משטח ריקודים.

החבית זכתה לאזכורים רבים בספרות בשפות שונות, לרבות בספרים "הרפתקאותיו המפתיעות של הברון מינכהאוזן" מאת רודולף אריך ראספ, "חמישה שבועות בכדור פורח" מאת ז'ול ורן, "עלובי החיים" מאת ויקטור הוגו, "The Specter Bridegroom" מאת וושינגטון אירווינג, "A Tramp Abroad" מאת מארק טוויין, ו"מובי דיק" מאת הרמן מלוויל.

==פרקאו מהיידלברג==
ליד החבית הגדולה נמצא פסל של הגמד וליצן החצר של טירת היידלברג. הוא הובא לטירה מטירול ב-1720 על ידי הנסיך השליט קרל פיליפ, ובין תפקידיו היה גם אחראי על הגשת יין לאורחים. הוא קיבל את הכינוי Perkeo כי היה משיב על כל הצעה לשתיית יין באיטלקית "Perché no?" (מדוע לא?). האגדה מספרת שכאשר חלה, ציווה עליו הרופא להפסיק לשתות יין ולשתות מים. הוא נפטר זמן קצר לאחר ששתה מים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://exploreheidelbergpfalz.wordpress.com/schwarzwald-2/perkeo-heidelbergs-beliebter-mundschenk/ פרקאו מהיידלברג] באתר explore heidelberg

קטגוריה:כלי קיבול
קטגוריה:היידלברג
קטגוריה:יין
יעקב פרידמן (ראש ישיבה)

הרב יעקב יצחק פרידמן (נולד בי"ט בטבת ה'תרצ"ד, 6 בינואר 1934) הוא מייסדן של ישיבות ליטאיות רבות וראש ישיבת תושיה במושב תפרח ("ישיבת תפרח").

==תולדותיו==
נולד לשלום ורחל לאה פרידמן, וחונך בהשקפת עולם דתית לאומית, למד בישיבת מרכז הרב והיה מתלמידיו של הרב צבי יהודה הכהן קוק, בתקופה זו ריכז את פעילות סניף בני עקיבא בירושלים. לאחר נישואיו אף כיהן בישיבת מרכז הרב במשך תקופה מסוימת כר"מ ופרש לאחר חילוקי דעות קשים עם ראש הישיבה, הרב צבי יהודה, בעיקר סביב המעמד שניתן בישיבה למיכאל צבי נהוראי באותה תקופה ודעות ליברליות בנושאי אקדמיה שהובעו בשיעוריו . נישא ללאה בתו של רבי משה ברויער, ותקופה מסוימת לאחר הנישואין שינה את השקפת עולמו להשקפה חרדית.

ייסד והקים כמה ישיבות בישראל. הגדולה והחשובה בהן היא ישיבת תפרח שבתחילה הייתה מעין ישיבת בת של ישיבת מרכז הרב. כעבור שנים אחדות מהקמתה העמיד בראשה בפועל את הרב אביעזר פילץ, אך הוא עדיין ממשיך למסור בה שיעורים כלליים, שיחות ווועדים. חתנו הרב מתתיהו שוימר מכהן החל משנת תשנ"ט כר"מ בישיבה. בענייני השקפה יש לו השפעה על תלמידי הישיבה, והוא מעביר שיחות רבות ו"ועדים" בהם הוא מלמד מספרות ההשקפה החרדית-ליטאית כמו "נפש החיים" וכדומה, ומאריך ברעיונות ובסיפורים נוספים. בהשראתו מתאפיינת הישיבה בהקפדה רבה בענייני הלכה, באווירה של הסתפקות במועט ובהתמדה ושקיעות בלימוד התורה. בראשות ישיבה נוספת בתפרח שהקים הרב פרידמן העמיד את אחד מתלמידיו הרב שמעון הלל.

הרב פרידמן היה מקורב אל הרב חיים גריינימן שגם היה נוסע ללמוד בעצמו בימות החול במושב תפרח, בתקופה הראשונה בחדר שהקצה לו הרב פרידמן מחדרי הישיבה, ולאחר מכן בדירה פרטית במושב. בניו נישאו לבנותיהם של הרב יהודה בויאר והרב יחזקאל ברטלר מרבני חוג חזון איש, ושל הרב ישראל מאיר וייס ראש ישיבת נחלת הלויים, והרב אברהם שמואלביץ בנו של הרב חיים שמואלביץ.

מלבד ישיבת תפרח, ייסד הקים וליווה הרב פרידמן גם את ישיבת קריית מלאכי, ישיבת אור לישרים (בית שמש), ישיבת בני ראם, ישיבת ברכת יצחק שבאור יהודה, ישיבת ירוחם, ישיבת ברכת יוסף (קריית הרצוג), ישיבת בית חלקיה (הראשונה), ישיבת באר שבע, ישיבת דרכי צבי (חישבתי דרכי) בבני ברק, וישיבות נוספות שחלקן איבדו ממעמדן במשך השנים, וחלקן נסגרו. דרכו היא להשיג את המימון, ראשי ישיבה ותלמידים, ולאחר שהישיבה עומדת על תילה, להמשיך ולייסד את הישיבה הבאה. מסופר עליו כי לאדם שהתלונן אודותיו אצל הרב שך כי "יש בדרום משוגע שכל שבוע פותח ישיבה חדשה", הגיב הרב שך "לו היה גם בצפון משוגע כזה, המשיח היה כבר מגיע". הרב פרידמן נוהג לפקוד מפעם לפעם את ישיבותיו ולמסור בהן שיחות וכמו כן היה מוסר בקביעות ועדים לקבוצות אברכים מתלמידיו בירושלים ובני ברק.

בין תלמידיו: הרב יעקב חיים סופר, ראש ישיבת "כף החיים", הרב אליעזר יהודה פינקל ראש ישיבת מיר והרב פנחס אבוחצירא.

==משפחתו==
אשתו, לאה פרידמן, היא פרופסור אמריטה באוניברסיטת בן-גוריון. הם הורים לארבעה בנים ושתי בנות. בנו הרב צבי הוא ראש כולל בזכרון יעקב ומורה הוראה בחוג חזון איש.
כמו כן, הוא בן דודו של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא ראש ישיבת 'מרכז הרב' והרב הראשי לישראל שאיתו היה בקשרים עמוקים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:רבני ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:רבני ישיבת תושיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
מקסים וינוור

מקסים מוישביץ וינוור (ברוסית: Максим Моисеевич Винавер; 1863 – 10 באוקטובר 1926) היה עורך דין יהודי רוסי ופוליטיקאי. חבר הדומה הרוסית הראשונה ואחד ממנהיגי המפלגה הדמוקרטית החוקתית.

==ביוגרפיה==
וינוור, יליד ורשה, סיים תוכנית לימודים בגימנסיה בורשה ב-1881 ובפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ורשה ב-1886. אולם, ב-1889 בהחלטת ממשלת רוסיה נאסר על היהודים להחזיק במשרת עורך דין ווינוור נאלץ לעבוד בתור עוזר עורך דין בסנקט-פטרבורג יותר מ-15 שנה.

===פעילות משפטית למען יהודי רוסיה===
בין 1900–1902 היה חבר בצוות ההגנה של דוד בלונדס שהואשם בביצוע רצח פולחני בווילנה.

בראשית המאה ה-20 בסנקט-פטרבורג הוקם משרד למתן סיוע משפטי ליהודים, המשרד הוקם בסיוע כספי של הברון הורצי גינצבורג והיו שותפים לו בין היתר וינוור עצמו, ישראל גרוזנברג וגנריך סליוזברג. המשרד עסק במתן סיוע משפטי חינמי ליהודים שזכויותיהם מפגעו. לאחר גל של פוגרומים ביהודי רוסיה שהתרחשו במספר עריה של האימפריה הרוסית בין השנים 1903–1906 עסק המשרד בהגשת עזרה לנפגעי הפוגרומים, כמו כן הם פעלו לגיוס אנשים בולטים מקרב אינטליגנציה רוסית לא-יהודית למען גינוי יחסה של ממשלת רוסיה כלפי יהודים (בין המגויסים ניתן למנות את לב טולסטוי, מקסים גורקי ואחרים).

===בדומה הרוסית===
במהלך מהפכת 1905 ברוסיה הוא נכנס לפוליטיקה והיה אחד המייסדים של המפלגה הדמוקרטית החוקתית. ב-1906 הוא נבחר לדומה הרוסית הראשונה מטעם סנקט-פטרבורג, הוא היה אחד מתוך שנים עשר היהודים, שנבחרו לדומה זו ואחד מתוך שמונה יהודים במפלגת הקאדטים.

===לאחר מהפכת אוקטובר===
ב-1919 הוא היגר לצרפת, שם ניסה לעודד את מאבקם של הצבא הלבן בבולשביקים.

נפטר ב-1926 ונקבר בבית הקברות פר לשז בפריז.

==לקריאה נוספת==
* מיכאל בייזר, יהודי לנינגרד 1939-1917, מרכז זלמן שזר, 2005.
* בנימין נתנס, מחוץ לתחום - המפגש היהודי עם האימפריה הרוסית המאוחרת, מרכז זלמן שזר, 2013.
* אליהו פלדמן, יהודי רוסיה בימי המהפכה הראשונה והפוגרומים, הוצאת מאגנס, תשנ"ט.
* יצחק מאור, שאלת היהודים בתנועה הליבראלית והמהפכנית ברוסיה, מוסד ביאליק, תשכ"ד.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.lechaim.ru/ARHIV/166/shagal.htm הספדו של מארק שאגאל למקסים וינוור בעיתון רזסוויט] 
* Christoph Gassenschmidt, 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:עורכי דין יהודים רוסים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1863
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1926
חישול הגוף

ממוזער
חישול הגוף הוא טכניקה באימון מתחום אמנויות הלחימה, הכוללת מכות לשריר או לאיבר מסוים בגוף. חישול הגוף נפוץ באמנויות לחימה מסוג קרב מגע, קיקבוקס ואיגרוף תאילנדי, וגם ביחידות מיוחדות בצבאות העולם, במסגרת אימוני כוח וסיבולת שריר. בישראל מבוצעים חישולי גוף באימונים של היחידות המובחרות בצה"ל: דובדבן, ימ"ס ומסתערבים. 

חישול הגוף מתבצע על ידי שותף שמכה שריר מסוים, בדרך כלל באגרופים, בעיטות או מרפקים. בזמן חישול הגוף, מופעלת התנגדות, על ידי לחץ אגרופים או משקל על הבטן, על מנת לחשל ולשפר את סיבולת השריר ולחזק אותו.

== קישורים חיצוניים ==
; דוגמאות לחישולי גוף
* [https://www.youtube.com/watch?v=wCAMV85R1V0 Hard ABS Training] - באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=MVkSyTrH1B4 Farid Berkin - STEROID FREE Abs - PUNCH in the Stomach ELBOW and more] - באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=AVe3zYJIges How to Take a Punch to the Body: Abs Conditioning] - באתר יוטיוב

קטגוריה:אמנויות לחימה
לוי רבינוביץ

הרב לוי הכהן רבינוביץ (כ"ד בתמוז תר"פ, יולי 1920 - ב' באדר תשע"ה, 21 בפברואר 2015) היה רב חרדי-ירושלמי. מחבר סדרת הספרים מעדני השולחן.

==ביוגרפיה==
נולד בצפת לרב גמליאל, שהיה ראש ישיבה בקישינב, חסיד של המגיד מטריסק והרב דוד משה מצ'ורטקוב, שקיבל את פסקיו. שם המשפחה היה במקורו רפפורט, בעלי ייחוס לש"ך, אך הוא הוחלף עקב פחד מגיוס לצבא הרוסי. לפני מלחמת העולם הראשונה עלה הרב גמליאל לארץ ישראל והתיישב בצפת, באמרו שהוא חושש מאסון שמגיע לאירופה. 

התייתם בילדותו מאביו ובהמשך גם מאמו. הרב משה קליערס שלחו לבית היתומים דיסקין. הוא למד אצל הרב ישראל לב, הרב חיים יוסף קרויזר, הרב מרדכי יהושע קרויזר והרב צבי קופשיץ. לאחר מכן למד בישיבת תורה ויראה, אצל הרב בנימין שיקוביצקי והרב אליהו זלוטניק. 

נישא למיכלא איטה בתו של הרב יחיאל מאיר זילבר, ראש חברה קדישא חסידים. התגורר בבתי נייטין. לאחר נישואיו היה מלמד בתלמוד תורה "תורה ויראה", ובערב למד בכולל ערב של הרב שלמה מזוויהל, בראשות הרב משה וובר, ב"רומנישע שול" ברחוב מאה שערים. הוא התקרב לרב שמשון אהרן פולנסקי, "הרב מטפליק, וקיבל ממנו סמיכה. 

חיבר את סדרת הספרים "מעדני השולחן" על שולחן ערוך יורה דעה. הסדרה קיבלה את הסכמת הרב משה פיינשטיין, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב שך ועוד. בחייו יצאו 4 כרכים בסדרה. בצוואתו מינה את בנו הרב אלחנן יעקב להוציא את שאר החלקים. בנוסף הוציא גם "שו"ת מעדני מלכים" ובו ביאורים על פסקיו במעדני השולחן. 

בשנת תשנ"ז התאלמן ונישא בשנית לחנה הענא בת אחיינו הרב דוד בטלמן. נפטר בצהרי שבת תרומה תשע"ה. הספידוהו הרב יצחק טוביה וייס, הרב משה שטרנבוך, האדמו"ר מתולדות אהרן, הרב יהודה פישר ועוד, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

==משפחתו==
* הרב גמליאל, מראשי ישיבת שער השמים וראש קהילת "שבתי בבית ה'", 
* הרב אלחנן יעקב דוד, מחבר הספרים "מועדי קדשך" ו"עקבי דוד". 

מחתניו: הרב אברהם עקשטיין <ref>https://www.bhol.co.il/news/984402</ref>, הרב שמעון יוסף זלצמן נשיא מוסדות חורב; המקובל הרב שלמה מן, מחבר הספרים "וזאת התורה" ו"טוב להודות"; הרב שמואל שמחה הכהן רוזנפלד ראש כולל שבתי.

==לקריאה נוספת==
*הרב אלחנן יעקב דוד רבינוביץ, עובדות דרבי לוי, טבת תשע"ז

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:רבנים ירושלמים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
ליאון רייך

ליאון רייך (11 ביוני 1879, דרוהוביץ', לפי נתונים אחרים נולד בלבוב – 1 בדצמבר 1929, ורשה) היה מנהיגה של התנועה הציונית במזרח גליציה ואחד ממנהיגיה של הפוליטיקה היהודית בפולין.

==ביוגרפיה==
הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת לבוב, במשך שנתיים למד מדעי המדינה בפריז. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת במחלקה המשפטית של הצבא האוסטרו-הונגרי.

הוא הצטרף אל התנועה הציונית ב-1897. בזמן לימודיו בלבוב הוא ייסד ארגון של סטודנטים ציונים הראשון בגליציה בשם "אמונה". לאחר חזרתו מפריז ללבוב הוא עמד בראש התנועה הציונית בגליציה, בין 1907–1914 הוא היה עורך ראשי של שבועון "וסחוד" (בפולנית: Wschód), ביטאונם של ציוני גליציה בשפה הפולנית. הוא השתתף במספר קונגרסים ציונים (כחלק מציונים כלליים), וב-1913 הוא נבחר לוועד המנהל של ההסתדרות הציונית. הוא היה מנהיגה של התנועה הציונית של מזרח גליציה בין השנים 1920–1929.

הוא ניסה להיבחר לפרלמנט האוסטרו-הונגרי ב-1911, אך ללא הצלחה. לאחר פירוקה של האימפריה האוסטרו-הונגרית הוא נבחר ליושב ראש של הוועד הלאומי היהודי של מזרח גליציה. בזמן מלחמת פולין-אוקראינה הוא נאסר על ידי השלטון הפולני ושוחרר אחר השתדלותם של נחום סוקולוב, יוזף פילסודסקי ואישים אחרים. רייך היה אחד המנהיגים היהודים שפעלו למען מתן זכויות אזרחיות ופוליטיות ליהודי פולין. ב-1919 הוא השתתף עם מספר נציגי יהדות פולין בוועד המשלחות היהודיות בוועידת ורסאי.

ב-1922 נבחר רייך לסיים הפולני מטעם אזור הבחירה של העיר לבוב, בה היה חבר עד מותו. בשנים 1924–1926 היה יושב ראש המועדון היהודי ("'קולו") בסיים.

ביולי 1925 רייך יחד עם יהושע טהון הגיעו להסכם אוגודה עם ממשלת פולין לפיו נבחרי הציבור היהודים יתמכו בפעולותיה של הממשלה ובתמורה יזכו יהודי פולין לזכויות נוספות. הסכם זה זכה לביקורות הן מקרב הציבור היהודי, והן מצד הלאומנים היהודים.

ב-1934 הוצאו עצמותיו של רייך מקברן ונטמנו מחדש בתל אביב.

==לקריאה נוספת==
*משה לנדא, מיעוט לאומי לוחם מאבק יהודי פולין 1928-1918, מרכז זלמן שזר, 1986

== קישורים חיצוניים ==

* 
* אנטוני פולונסקי, 
* [http://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/judaica/ejud_0002_0017_0_16587.html הספרייה היהודית הווירטואלית] 
* [http://www.biographien.ac.at/oebl?frames=yes ביוגרפיה של ליאון רייך] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:יהודים חברי הסיים הפולני
קטגוריה:פעילים ציונים בפולין
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בשנית בארץ ישראל
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:נפטרים ב-1929
משה מילנר

משה מיכאל מילנר (ברוסית: Моше Михаэль (Михаил Арнольдович) Мильнер; 1886 – 1953, לנינגרד) היה מלחין ומנצח יהודי רוסי, המלחין והמנצח של האופרה הראשונה ביידיש בברית המועצות "די הימלן ברענען" (השמים בוערים).

==קורות חיים==
מילנר נולד ברקיטנויה שבפלך קייב והתייתם בגיל צעיר מאוד. מגיל 10 שר במקהלת חזן, ומאוחר יותר שר במקהלת בית הכנסת הכוראלי של ברודסקי. הוא החל ללמוד לנגן על פסנתר בסיוע הכספי של משפחת ברודסקי. היה חבר באגודה למוזיקה עממית יהודית שהוקמה ב-1908 ופעלה בבירה סנקט פטרבורג; בין היצירות הראשונות שפורסמו על ידי האגודה הייתה יצירתו של מילנר "ביים רבן נו מלווה מלכה". הוא ניצח על תזמורת האגודה (1911–1923) ועל המקהלה של בית הכנסת הגדול של סנקט פטרבורג (1912–1919). בין השנים 1924–1925 היה ראש המחלקה המוזיקלית של התיאטרון היהודי הממלכתי.

הוא הושפע רבות ממודסט מוסורגסקי וממוזיקה יהודית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים יהודים רוסים
קטגוריה:מנצחים יהודים רוסים
קטגוריה:מלחיני אופרה יהודים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1886
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1953
קאלוש

קאלוש (באוקראינית: Калуш; בפולנית: Kałusz; ביידיש: קאליש) היא עיר במחוז איוואנו-פרנקיבסק, אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
האזכור הראשון של העיר הוא משנת 1437, אז הייתה חלק מממלכת פולין. בשנת 1549 קיבל היישוב זכויות עיר. כבר אז העיר הפכה למרכז לתעשייה כימית, כאשר אחד המוצרים העיקריים שיוצרו בה היה חנקה.

בשנת 1595, כשהיו בעיר מ-55 בתים, היא נבזזה בידי טטרים מחצי האי קרים. בשנת 1672 נערך בעיר קרב בין צבאו של יאן סובייסקי לטטרים, ושלוש שנים מאוחר יותר נערך בה קרב נוסף, בין הפולנים לטורקים. בשנת 1772, בזמן חלוקת פולין הראשונה, עברה קאלוש לידיה של האימפריה האוסטרו-הונגרית, ונשארה בשליטתה עד 1918, אז עברה לידיה של הרפובליקה הפולנית השנייה.

בשנת 1939 העיר נכבשה על ידי הצבא האדום, ועברה לידיה של ברית המועצות. בין 1941–1944 הייתה העיר תחת כיבוש גרמני, ולאחר מכן חזרה לידיה של ברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות, העיר נכללה בשטח אוקראינה.

==יהודי קאלוש==
יהודים נזכרים בקאלוש מאמצע המאה ה-16. אחד מרבני העיר הבולטים היה רבי יעקב לורברבוים, המפורסם בשם ספרו "נתיבות המשפט". גם רעו רבי אריה לייב הלר, המפורסם בשם ספרו "קצות החושן", נולד בעיר. כמו כן, בעיר נוסדה חסידות קאליש ממשפחת שושלת פרמישלאן.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-4,000 יהודים, מתוך כ-6,600 תושבים, והתקיימו בה פעילות ציונית ענפה, ומוסדות דת, חינוך ותרבות יהודיים. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

===בשואה===
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים, ב-2 ביולי 1941, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה, במסגרתן התעללו השוטרים האוקראינים ביהודים, ואף ביצעו בהם מעשי רצח.

באוגוסט 1941 נרצחו כ-380 יהודים משכילים מהעיר. בחודש שלאחר מכן רוכזו בעיר יהודים מיישובי הסביבה, תוך שרבים מהם נרצחו בדרך בידי איכרים אוקראינים. באוקטובר 1941 נרצחו כמה מאות יהודים מהעיר ביער סמוך, ובמרץ-אפריל 1942 נרצחו יהודים נוספים רבים מהעיר בשטח בית העלמין היהודי המקומי וביערות הסביבה.

באביב 1942 רוכזו יהודי העיר ויישובי סביבתה בגטו שהוקם בה, אשר מספר יושביו הגיע לכ-5,600 איש. רבים מהם מתו כתוצאה מרעב וממגפות.
 
בין ה-15 ל-17 בספטמבר 1942 נערכה בגטו שבעיר אקציה גדולה, בה שולחו רוב יושביו לסטניסלבוב, ונרצחו שם. עד תחילת נובמבר 1942 חוסל סופית גטו קאלוש.

מכ-4,000 יהודי קאלוש שרדו את השואה מספר מצומצם של יהודים, ואלו לא שבו להשתקע בה.

==ערים תאומות== 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* [https://digitalcollections.nypl.org/items/c6c9e270-7a70-0133-ed1d-00505686a51c ספר יזכור לקהילת קאלוש], בספריית העיר ניו יורק
*
* [https://web.archive.org/web/20151222154024/http://moreshet.pl/he/node/913 קאלוש] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז איוואנו-פרנקיבסק: ערים
קטגוריה:גליציה
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
צלב חיל האוויר (ארצות הברית)

צלב חיל האוויר (באנגלית: Air Force Cross) הוא העיטור השני בחשיבותו המוענק למשרתים בחיל האוויר של ארצות הברית והוא מוענק עבור גבורה יוצאת דופן בקרב או בפעולה במהלך שירותם. העיטור ניתן כאשר הפעולה אינה מצדיקה את מדליית הכבוד. העיטור נוסד בשנת 1960 והוא חולק מאז 193 פעמים. העיטור מוענק על ידי מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית בשם נשיא ארצות הברית. 

==קריטריונים==
קריטריונים להענקת העיטור:

צלב חיל האוויר יוענק ליחידים אשר במהלך שירותם בחיל האוויר התבלטו במעשה גבורה עילאי אשר אינו מצדיק הענקת מדליית הכבוד. מעשה גבורה זה: 

# התבצע במהלך פעולה נגד אויב ארצות הברית;
# התבצע במהלך מבצע צבאי בו הייתה התקלות עם כוח אויב; או
# התבצע בעת שירות בכוחות זרים ידידותיים המעורבים בעימות מזוין שבו ארצות הברית אינה צד לוחם.

==תיאור==
העיטור מורכב מצלב ארד עם גימור מבריק. במרכז העיטור יש עיטם לבן-ראש מסמל ארצות הברית, על רקע ענן. העיטור מקושט בזר עלי דפנה ירוקים שקצותיהם זהובים. צידו האחורי של העיטור ריק ומתאים לחריתה.

==מקבלי העיטורים==
סך הכל הוענקו 193 עיטורים ל-188 יחידים. העיטור הראשון הוענק לרודולף אנדרסון לאחר מותו. אנדרסון היה טייס מטוס הריגול לוקהיד U-2 שהופל במהלך משבר הטילים בקובה.

להלן התפלגות העיטורים על פי מערכה או פעולה:

*משבר הטילים בקובה (1962) - 1
*מלחמת וייטנאם (1956-1975) - 183
*מלחמת המפרץ (1991) - 2
*קרב מוגדישו (1993) - 1
*מלחמת אפגניסטן (2001-2014) - 6
 
==קישורים חיצוניים==

*[http://www.gpo.gov/fdsys/pkg/USCODE-2006-title10/pdf/USCODE-2006-title10-subtitleD-partII-chap857-sec8742.pdf סעיף 8742, צלב חיל האוויר] פרק 857 בספר החוקים של הקונגרס מס' 10
==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: עיטורים
קטגוריה:חיל האוויר של ארצות הברית
פעימת לב (מחשבים)

פעימת לב (באנגלית: Heartbeat), הוא מושג המשמש במערכות מחשוב, המתאר אות מחזורי המיוצר על ידי חומרה או תוכנה אשר משמש מחוון לתקינותה או כדי לסנכרן את פעולתה עם רכיבים אחרים במערכת מורכבת.

בדרך כלל פעימת לב נשלחת בין שתי מכונות במרווח קבוע; במרווח אופייני של מספר שניות. במצב בו לא נקלטת פעימת לב במשך מרווח מרבי, בדרך כלל כפולה קטנה יחסית של מרווח בין שתי פעימות (זמן המחזור), המערכת השולחת תיחשב כתקולה.

פרצת האבטחה "Heartbleed" אשר נתגלתה במנגנון פעימת הלב של הפרוטוקול הנפוץ OpenSSL, פורסמה באפריל 2014.

== פרוטוקול ==
פרוטוקול המממש פעימת לב משמש בדרך כלל בניטור זמינות של משאב מערכת, כגון כתובת IP. כאשר פעימת לב מתחילה במכונה מסוימת, יחל תהליך קביעה ברשת פעימת הלב, מי מנהל את המשאב.

ברשתות עם יותר משתי פעימות לב, יש לקחת בחשבון מצבים בהם המערכת מתחלקת לשתיים או יותר תת-מערכות על ידי ניתוק אחד או יותר ברשת, במצב זה כל משאב בתת-מערכת עדיין יכול לתקשר עם חבריו אך לא עם משאבים בתת-מערכת שנותקה. אולם אז חשוב שכל משאב ינוהל על ידי רכיב אחד ולא אחד לכל תת-מערכת.

לאור העובדה שפעימת לב משמשת לחיווי בריאות המערכת, חשוב שהפרוטוקול והרשת עליה הוא מועבר יהיו אמינים ככל שניתן. תופעה של משאב שנחשב כתקול בשל תקלה "מדומה" שנוצרה כתוצאה מבעיות רשת המונעות מעבר יציב של פעימות לב, תהווה בעיה. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תקשורת מחשבים
לוטננט גנרל

לוטננט גנרל (באנגלית: Lieutenant general; בגרמנית: Generalleutnant גנרל-לויטננט; בערבית: فريق פריק; סימול נאט"ו: OF-8) היא דרגה צבאית בכירה, מקבילה לדרגת רב-אלוף בצה"ל.

== דרגות מקבילות בצבאות שונים ==
בצבאות חבר העמים הבריטי וארצות הברית לוטננט גנרל הוא קצין ("גנרל שלושה כוכבים") הנמצא בין דרגת מייג'ור גנרל (הנמוכה ממנה) לדרגת גנרל (הבכירה ממנה). בדרך כלל בצבאות אלה זוהי דרגתו של מפקד גיס (קורפוס) או פיקוד.

בצבא צרפת הדרגה המקבילה, Général de corps d'armée, היא מינוי בכיר במטה הכללי.

במספר מדינות (בהן ישראל) זוהי הדרגה הגבוהה ביותר בפועל.

== סימולי הדרגה בצבאות שונים ==
<gallery>
IDF rav aluf.svg|צה"ל - רב אלוף
Australian Army OF-8.svg|צבא אוסטרליה
Sepahbod.png|צבא איראן - سپهبد
US Air Force O9 shoulderboard.svg|חיל האוויר של ארצות הברית 
British Army OF-8.svg|הצבא הבריטי - Lieutenant general
331-Generalleutnant.png|הצבא הגרמני - גנרל-לויטננט
Army-GRE-OF-08.svg|צבא יוון - Αντιστράτηγος
EgyptianArmyInsignia-LieutenantGeneral.svg|צבא מצרים - فريق
Kenraaliluutnantti_kauluslaatta.svg|פינלנד - Kenraaliluutnantti / generallöjtnant
RAF A F7LtGen after2010.png|צבא הפדרציה הרוסית - Генерал-лейтенант
Army-FRA-OF-08.svg|צבא צרפת - Général de corps d'armée.
Army-POL-OF-08.svg|צבא פולין - generał broni 
CzArmy 2011 OF8-Generalporucik shoulder.svg |צבא צ'כיה - Generálporučík
3ej.png|הכוחות המזוינים של ספרד - Teniente general
</gallery>

==ראו גם==
* מרשל אוויר - דרגה מקבילה במספר חילות אוויר בעולם

== קישורים חיצוניים ==

* [http://usmilitary.about.com/od/army/a/armyltgen.htm הגדרה באתר צבא ארצות הברית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דרגות גנרל
נמל התעופה הבין-לאומי של קו סמוי

נמל התעופה הבין-לאומי של קו סמוי (בתאית: ท่าอากาศยานนานาชาติสมุย), הוא נמל תעופה בין-לאומי הנמצא באי סמוי שבתאילנד. הנמל נבנה בין השנים 1982 ל-1989 והוא בבעלות פרטית של חברת בנגקוק איירווייז<ref></ref>.

נמל התעופה סמוי שונה מרוב נמלי התעופה בכך שאין בו אזורים בתוך מבנים, למעט חנות מזכרות. הוא הנמל השישי מבחינת עומס בתאילנד, ועוברים בו יותר ממיליון נוסעים בשנה. בנמל שני טרמינלים, האחד לטיסות פנים והשני לטיסות בינלאומיות.

== תאונות ==
* ב-21 בנובמבר 1990 התרסק מטוס בומברדיה דאש 8 של בנגקוק איירווייז, בעת שניסה לנחות בנמל התעופה בגשם כבד וברוחות עזות. כל 38 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
* ב-4 באוגוסט 2009 החליק מחוץ למסלול הטיסה, מטוס ATR 72 בטיסה 266 של בנגקוק איירווייז. אחד הטייסים נהרג.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

סמוי
עלות לחשיפה

עלות לחשיפה (CPI, cost per Impression) או עלות לאלף חשיפות (CPM, cost per mille) הם כינויים בענף הפרסום באינטרנט לשיטת תשלום שבה משלם המפרסם בהתאם למספר החשיפות שהפרסומת מקבלת, לפלטפורמה האינטרנטית המציגה את הפרסומות. המונח CPI או CPM מבטא את שיטת הגבייה שבה, המחיר שמשלם המפרסם הוא תמורת חשיפה יחידה או תמורת אלף חשיפות. פרסום לפי חשיפה קיים באתרי המדיה החברתית, כגון פייסבוק, אינסטגרם, יוטיוב וטוויטר או פלטפורמת גוגל אדסנס ואחרים.

תמחור לפי מספר החשיפות דומה, יותר משיטות תמחור מקובלות אחרות במדיה הדיגיטלית, לאלה הנהוגות במדיה המסורתית (בעיתונות המודפסת, בטלוויזיה וברדיו), שם בדרך כלל מבוסס מחיר הפרסום על הערכה של גודל הקהל שייחשף לפרסומת.

בעוד ש-CPI או CPM מקובלים בפרסום במודעות רגילות (עם טקסט ו/או תמונה), בפרסום באמצעות ווידאו המדד המקובל הוא CPV (מחיר לצפייה, cost per view).

הבעיות בשיטת התשלום לפי מספר חשיפות כוללות בעיות מדידה ואפשרות להונאה, וכן את השאלה כיצד מוגדרת חשיפה. בעיית ההונאה נובעת מן האפשרות שמפעילי האתרים המציגים את הפרסומות ינסו לנפח את רווחיהם על ידי הגדלה מלאכותית של מספר הפעמים שבהן נטענת פרסומת.

בעיות המדידה וההגדרה בשיטת CPI קשורות אלה באלה. הן עלולות להתעורר, למשל, במקרים שבהם משתמש מרענן את הדף שהוא צופה בו, או עובר בין דפים שבהם מוצגת אותה הפרסומת. ספירת כל טעינה של אותה הפרסומת כחשיפה נוספת עלולה להיות מצב לא רצוי למפרסם, ולכן מתעורר הצורך להגדיר אם חשיפות חוזרות ונשנות של אותו המשתמש לאותה הפרסומת ייחשבו לאותה החשיפה. אם לא, נחוצים מעקב וסינון אשר יבדילו בין חשיפות חדשות וחוזרות או בין חשיפות לעיני משתמשים שונים.

שאלות דומות מתעוררות בנוגע לפרסומות שאמנם נטענות יחד עם דף מסוים, אך בשל מצב הגלילה של הדף אינן נחשפות לעיני המשתמש. מלבד הצורך באמצעים טכניים לזיהוי המצבים האלה, גם במקרה זה נחוצה הגדרה של חשיפה. העדר הגדרות מוסכמות בכל ענף הפרסום הוא עדיין בעיה בענף הפרסום באינטרנט. גופים מובילים בענף הפרסום, כמו ה-Interactive Advertising Bureau וה-Media Rating Council, פועלים לפיתוח סטנדרטים אחידים ולקדם את קבלתם. הגדרות שהוצעו על ידי ה-Media Rating Council לחשיפה של פרסומת רגילה הוא שלפחות 50% משטחה (או 30% משטחה כשמדובר בפרסומת גדולה) יהיה חשוף לעיני המשתמש למשך לפחות שנייה אחת. לגבי פרסומות וידאו ההצעה היא שלפחות 50% משטח הפרסומת יהיה גלוי לעיני המשתמש למשך לפחות שתי שניות<ref></ref>.

ברבעון השני של שנת 2020, עלות לאלף חשיפות ברשתות עלו למפרסמים 4.33$ לכל פרסומת., כאשר מצופה כי בסוף השנה המחיר יעלה לסך של כ־6$<ref></ref>.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרסום באינטרנט
נמל התעופה הבין-לאומי של צ'יאנג ראי

נמל התעופה הבין-לאומי של צ'יאנג ראי (בתאית: ท่าอากาศยานแม่ฟ้าหลวง เชียงราย), הוא נמל תעופה בינלאומי הנמצא בעיר צ'יאנג ראי אשר בצפון תאילנד. הנמל ממוקם כ-10 קילומטרים ממרכז העיר. 

בשנת 2013 שירת הנמל יותר ממיליון נוסעים ו-10,000 טיסות. לנמל מתקנים גם לטיסות בינלאומיות אך מתקיימות בו טיסות בינלאומיות רק לקונמינג.

בשנת 2014 הודיעה חברת נמלי התעופה של תאילנד, כי בכוונתה להרחיב את נמל התעופה צ'יאנג ראי. התוכניות כוללות בניית מסלול הסעה נוסף וחנויות דיוטי פרי נוספות, ואולי גם הרחבת המסלול. פרויקט זה צפוי להסתיים בשנת 2030.

== חברות תעופה ויעדים ==
{| class="wikitable"
!חברת תעופה
!יעד
!סוג טיסה
|-
|בנגקוק איירווייז
|נמל התעופה סוברנבהומי
|פנימית
|-
|צ'יינה איסטרן איירליינס
|נמל התעופה קונמינג
|בינלאומית
|-
|בייג'ינג קפיטל איירליינס 
|נמל התעופה הבינלאומי הייקו מיילן
|בינלאומית
|-
|האינאן איירליינס
|נמל התעופה הבינלאומי שנג'ן באואן
|בינלאומית
|-
|הונג קונג אקספרס איירליינס 
|נמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג
|בינלאומית
|-
|נוק אייר
|נמל התעופה הבינלאומי דון מואנג
|פנימית
|-
|סצ'ואן איירליינס
|עונתי: נמל התעופה הבינלאומי צ'נגדו שואנגליו
|בינלאומית
|-
|רוילי איירליינס 
|ג'ינג הונג
|בינלאומית
|-
|אייר אסיה תאי
|נמל התעופה הבינלאומי דון מואנג, נמל התעופה הבינלאומי האד יאי 
|פנימית, בינלאומית
|-
|תאי ווייטג'ט אייר 
|נמל התעופה סוברנבהומי, נמל התעופה הבין-לאומי פוקט
|פנימית
|-
|תאי ליון אייר 
|נמל התעופה הבינלאומי דון מואנג, נמל התעופה הבינלאומי צ'אנגשה חוואנגחווה , נמל התעופה הבינלאומי גואנגג'ואו באיון
|פנימית, בינלאומית
|-
|תאי סמייל
|נמל התעופה סוברנבהומי
|פנימית
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

צ'יאנג מאי
שיעור לחיצה

שיעור לחיצה (CTR, click-through rate) הוא מדד מקובל להצלחה של קמפיין פרסום מקוון. הוא מבטא את היחס בין מספר החשיפות שמקבלת פרסומת לבין מספר הלחיצות עליה. לפי מדד זה, הפרסום נחשב לאפקטיבי יותר ככל ששיעור הלחיצה על פרסומת גדול יותר. על פי רוב ניתן ערך ה-CTR באחוזים. לדוגמה, אם על כל מאה חשיפות לפרסומת היא מקבלת לחיצה אחת, ה-CTR שלה הוא 1%.

מדידת ה-CTR היא תוצאה של הצורך של המפרסמים להבין את תגובת המשתמשים למסרים המוצגים להם. בהיעדר יכולת להעריך במדויק את התגובה הרגשית ואת ההשפעה של המסר על המשתמש, שיעור הלחיצה מפורש כביטוי כמותי מדיד של הצלחתה של פרסומת לעורר במשתמש עניין. מטרתם של מפרסמים (שמטרותיהם מסחריות או אחרות) היא כמעט תמיד לגרום למשתמש לעשות פעולה כלשהי: לקנות מוצר או שירות, להירשם או למסור מידע, להשתמש בשירות כלשהו, להוריד תוכנה, להיחשף לתוכן כלשהו, וכדומה. לחיצה על פרסומת המביאה אותם ליעד המבוקש או לעשיית הפעולה הרצויה פירושה שהחשיפה לפרסום הצליחה לסקרן או לעניין את המשתמש.

במהלך השנים ירד שיעור הלחיצה על פרסומות באינטרנט. המשתמשים למדו להתעלם מפרסומות שהם רואים (תופעה הנקראת "עוורון באנרים"). כיום שיעור לחיצה של למעלה מאחוז אחד על באנר נחשב לגבוה. אך שיעור הלחיצה הרצוי (ובהתאם לכך התגמול שמוכנים המפרסמים תמורת הלחיצות) תלוי בגורמים שונים. לדוגמה, שיעור לחיצה גבוה אשר אינו מוביל בסופו של דבר למכירה הוא מצב פחות רצוי למפרסמים משיעור לחיצה נמוך יותר אך עם שיעור גבוה יותר של מכירות בעקבות הלחיצות שהפרסום מצליח להשיג.

שיעור לחיצה גבוה יותר מושג כאשר הפרסום נעשה באתר המושך קהל יעד מוגדר המתעניין בנושא הפרסום. לדוגמה, פרסום של מוצר לרכב צפוי להשיג שיעור לחיצה גבוה יותר באתר העוסק ברכב מאשר באתר כללי או העוסק בנושא אחר לגמרי. פרסום במנועי חיפוש מניב שיעור לחיצה גבוה ככל שהוא רלוונטי למונחי החיפוש ולכוונות החיפוש של המשתמש, וככל שהפרסומת נראית אינפורמטיבית יותר. לדוגמה, כאשר בעקבות חיפוש מקבל המשתמש פרסום המציע בדיוק את המוצר שאותו חיפש, או פרטים שימושיים על אודות עסק המוכר אותו, שיעור הלחיצה נוטה להיות גבוה.

השימוש ב-CTR אינו מוגבל רק לאתרי אינטרנט. הוא נכון ללחיצות באפליקציות למכשירים ניידים ובמיוחד למדידת הצלחה של דיוור אלקטרוני שיווקי. גם במקרים אלה מושפע שיעור הלחיצה מגורמים שונים, ביניהם השעה והיום בשבוע, מאפייני קהל הנמענים ומידת ההומוגניות שלהם, ניסוח וצורת ההבלטה של הקישור, ורבים אחרים.

== קישורים חיצוניים ==
*מאמר בנושא [https://web.archive.org/web/20151102043800/http://www.webclub.co.il/%D7%A7%D7%99%D7%93%D7%95%D7%9D-%D7%90%D7%AA%D7%A8%D7%99%D7%9D/ קידום ממומן מול קידום אורגני] המסביר ביתר הרחבה את המושג CTR ואיך יש להסתכל על הדברים כמערכת שלמה.

קטגוריה:פרסום באינטרנט
קטגוריה:התנהגות צרכנית
תשלום לפי לחיצה

תשלום לפי לחיצה (PPC, pay per click) או עלות ללחיצה (CPC, cost per click) הוא מודל פרסום באינטרנט שבו מפעילי אתר אינטרנט מציגים פרסומות ומקבלים תשלום מן המפרסם לפי מספר הלחיצות על הפרסומת. כמספר, PPC או CPC הם כינוי להוצאה של המפרסם על לחיצה על הפרסומת שלו.

המחיר שמשלם המפרסם ללחיצה יכול להיות קבוע או משתנה. מחיר קבוע על לחיצה על פרסומת הוא הסדר שכיח באתרי תוכן. מחיר משתנה נגבה על ידי מנועי חיפוש ואתרים המשתמשים בפלטפורמות פרסום, והוא נקבע על פי רוב בתהליך של בידינג — מכרז בין מפרסמים שונים המוכנים לשלם מחירים שונים בהתאם לפרמטרים מוגדרים, כגון מילות מפתח בחיפוש. הצורה האופיינית שבה מופיע פרסום בשיטת PPC במנועי חיפוש היא של תוצאות חיפוש או מודעות הנבחרות לפי מילות חיפוש נבחרות ומסומנות כ"קישור ממומן" או כ"מודעה ממומנת".

השימוש בתשלום לפי לחיצה יכול להיות במסגרת מודל של שיווק שותפים (affiliate marketing), שבו המפרסמים (בעצמם או באמצעות פלטפורמות פרסום) מציעים לאתרים שונים תמריץ להפוך לשותפיהם ולהציג פרסומות מטעמם בדרך שתעודד לקוחות להגיע אליהם תמורת שיעור מסוים מן הרווחים. במקרים כאלה המפרסם משלם לשותף לאו דווקא תמורת כל לחיצה, אלא תמורת לחיצות המובילות למכירות. כאשר לחיצה מובילה למכירה, השותף זכאי לתשלום קבוע או לחלק יחסי מן הרווח.

הונאה היא בעיה שכיחה בפרסום המבוסס על תשלום לפי לחיצה מכיוון שהוא מספק לאתרים המציגים את המודעות פיתוי לחולל לחיצות מכוונות או לנפח בדרך מלאכותית אחרת את מניין הלחיצות כדי לזכות בתשלום גדול יותר (click fraud). כדי למנוע בעיה זו מיישמים שחקנים בענף הפרסום הן פתרונות טכנולוגיים והן פתרונות בצורת מדיניות כמו שיווק שותפים, המזכה את מפעילי האתרים בתשלום רק תמורת לחיצות המובילות למכירה.
== ראו גם ==
* שיעור לחיצה
* שיווק באינטרנט
* עלות לחשיפה

קטגוריה:פרסום באינטרנט
קטגוריה:קצרמר תקשורת
מעבר גרימזל

מעבר גרימזל (בגרמנית Grimsel Pass) הוא מעבר הרים המחבר בין עמק הזלי (החלק העליון של עמק נהר ארה) ועמק הרון בגובה של 2,164 מטר מעל פני הים ברכס האלפים הברניים בגבול הקנטונים ברן וואלה בשווייץ.

מכיוון שנהר ארה הוא יובל של נהר הריין, מעבר גרימזל הוא בעצם נקודת החיבור היבשתית בין הים הצפוני והים התיכון.

במעבר עובר כביש סלול באורך 38 קילומטר המחבר בין העיירה מירינגן (Meiringen) שבאזור אינטרלאקן בקנטון ברן והכפר גלטש (Gletsch) שברשות המקומית אוברגומס בקנטון ואלה.

הכביש סגור בין החדשים אוקטובר ומאי עקב הצטברות שלגים, נעשים מאמצים על ידי הרשויות לצמצם את סגירת הכביש במידת האפשר והן מפעילות מספר אמצעים לפינוי הכביש לשם כך.

מעבר גרימזל הוא חלק ממסלול ארה שהוא אחד משמונת מסלולי הטיול הלאומיים של שווייץ.

המעבר היה מספר פעמים חלק ממסלול מרוץ האופניים טור דה סוויס.

==קישורים חיצוניים==

מבט ממעבר גרימזל אל הכפר גלטש ומעבר פורקה
* [http://meteonews.ch/en/Weather/G2660501/Grimselpass מצב מזג האוויר העכשוי במעבר גרימזל]
* [http://www.cycling-challenge.com/grimselpass-both-sides-and-furkapass/ תיאור המעבר עבור רוכבי אופניים בצירוף תמונות]
* [http://www.miscellanea.ro/2011/10/grandes-alpes-grimsel-pass-2165m.html תמונות מהמעבר קיץ 2011]

מראה פנורמי של מעבר גרימזל ואגם גרימזל

קטגוריה:האלפים הברניים: מעברי הרים
קטגוריה:ברן (קנטון): גאוגרפיה
קטגוריה:ואלה: גאוגרפיה
קטגוריה:הרמה הברנית: מעברי הרים