Pride (In the Name of Love)

"Pride (In the Name of Love)" (בעברית: "גאווה (בשם האהבה)") הוא שיר של להקת הרוק האירית U2. זוהי הרצועה השנייה באלבומה של הלהקה "The Unforgettable Fire" משנת 1984, והוא יצא כסינגל המוביל שלו בספטמבר 1984. השיר הופק על ידי בריאן אינו ודניאל לנואה. השיר נכתב על מנהיג זכויות האזרח האמריקני מרטין לותר קינג, וזכה לביקורות מעורבות באותה התקופה, אך זכה להצלחה מסחרית גדולה, ומאז צאתו הוא הפך לאחד השירים הפופולריים ביותר של הלהקה, וכן זכה מאוחר יותר לביקורות חיובי על ידי רבים כאחד השירים הגדולים בכל הזמנים. הוא הופיע באלבומי האוסף של הלהקהThe" Best of 1980–1990" ו-"U218 Singles" ועובד והוקלט מחדש לאלבום "Songs of Surrender".<ref></ref>

בשנת 2004, רולינג סטון דירגו אותו במקום ה-378 ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים". השיר נכלל ברשימת 500 השירים שעיצבו את הרוקנרול של היכל התהילה של הרוק אנד רול.

== כתיבה והקלטה ==
המנגינה והאקורדים לשיר אולתרו על ידי U2 במהלך בדיקת סאונד לפני מופע בנובמבר 1983 בהוואי בסיבוב ההופעות "War Tour" של הלהקה. הגיטריסט דה אדג' הוביל את הלהקה עם סדרה של שינויי אקורדים במהלך בדיקת הסאונד, אבל אחרי שמישהו עשה טעות, שאר החברים עלו על זה, שינו מסלול ונתנו "טוויסט חדש" לאלתור, לפי נייל סטוקס.<ref name="stokes">Stokes (2005), pp. 52–53</ref> לאחר סיום סיבוב ההופעות, הלהקה המשיכה לעבוד על השיר בביתו של הסולן הראשי בונו במגדלי מרטלו בבריי, שם דה אדג' חיבר את קטע הגיטרה לשיר.<ref name="McCormick 2006, p. 147">McCormick (2006), p. 147</ref> השיר המשיך במהלך פגישות ההקלטה של "The Unforgettable Fire", ובסופו של דבר הושלם באולפני וינדמיל ליין שבדבלין.<ref name="stokes" /><ref></ref>

בהתחלה השיר היה על הגאווה של רונלד רייגן בכוחה הצבאי של אמריקה, אבל ספרו של סטיבן בי. אוטס "Let The Trumpet Sound: A Life of Martin Luther King, Jr", והביוגרפיה של מלקולם אקס גרמו לבונו להרהר בצדדים השונים של הקמפיינים לזכויות האזרח, האלימים והלא אלימים. בשנים שלאחר מכן, בונו הביע את חוסר שביעות רצונו מהמילים, אותן הוא מתאר, יחד עם שיר אחר מהאלבום, "Bad", כ"נשארו כמערכונים פשוטים". הוא אומר שהוא נדהם מדה אדג' ומהמפיקים בריאן אינו ודניאל לנואה, שהמעיטו בצורך לפתח את המילים מכיוון שהם חשבו שהאופי האימפרסיוניסטי שלהם ייתן עוצמה נוספת לתחושת השיר, במיוחד כאשר ישמעו אותם אנשים שאינם דוברי אנגלית. בספר "U2 by U2", בונו אמר: "הסתכלתי עד כמה השיר הזה מדהים וחשבתי: 'מה לעזאזל זה קשור?' זה רק עומס של צלילי תנועות שמתחברים לאדם גדול. השיר מאוד רהוט מבחינה רגשית - אם את לא יודע אנגלית."<ref>McCormick (2006), p. 179</ref>

כריסי היינד מהפריטנדרס שרה קולות רקע בשיר. היא הייתה נשואה לג'ים קר מסימפל מיינדס בזמנו וניתן לה קרדיט בשיר כ"קריסטין קר".<ref name="Graham 1996, p. 24">Graham (1996), p. 24</ref>

השיר מכיל את ההתייחסות השגויה לרצח מרטין לותר קינג כ-"Early morning, April 4" (בעברית: "בוקר מוקדם, 4 באפריל"), כשהאירוע התרחש בפועל אחרי 18:00. בונו מודה בשגיאה ובהופעות חיות הוא מרבה לשנות את המילים ל-"Early evening..." (בעברית: "ערב מוקדם...") השגיאה תוקנה בגרסה האקוסטית של השיר שנכללה באלבום של הלהקה משנת 2023, "Songs of Surrender". בשיר המעודכן השורה היא "In the evening, April 4" (בעברית: "בערב, 4 באפריל").

== הופעות חיות ==
השיר בוצע לראשונה בהופעה בהופעת הפתיחה של סיבוב ההופעות "The Unforgettable Fire Tour" ב-29 באוגוסט 1984 בכרייסטצ'רץ', ניו זילנד. השיר הושמע כמעט בכל הופעה של U2 מאז סיבוב ההופעות הזה, אף על פי שהוא הושמע לעיתים רחוקות בחלק הראשון והשני של סיבוב ההופעות "Elevation Tour", שנערך בשנת 2001, ובחלק השני והשלישי של סיבוב ההופעות "360°" משנת 2009. בהופעות חיות במהלך שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 השיר נוגן לרוב במפתח סי במול, בעוד שמסוף שנות ה-90, השיר נוגן במפתח לה. נכון לשנת 2009, זהו השיר המושמע ביותר של הלהקה עם למעלה מ-770 ביצועים מתועדים, למרות ש-"I Will Follow" בוצע כנראה בתדירות גבוהה יותר. קטעים מנאומי מרטין לותר קינג מוצגים לעיתים קרובות על מסכי הווידאו השונים של המופעים במהלך הופעות אלו. בשנת 2010, בבריסביין, אוסטרליה, שונה הבית האחרון כדי לשקף את יום השנה ה-30 לרצח ג'ון לנון.<ref>"I Will Follow" has 767 known performances, with many more earlier performances not documented. </ref>

U2 ביצעה את השיר, יחד עם "City of Blinding Lights", בפני למעלה מ-400,000 איש ב-18 בינואר 2009 במופע "We Are One" באנדרטת לינקולן כדי לחגוג את ההשבעה הראשונה של ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית. בסיום ההופעה ביקש בונו מהקהל לשיר למען חלומו של קינג ואמר שזה , לפני שהתייחס לסכסוך הישראלי-פלסטיני, באומרו שזה .

במהלך מופע בלאס וגאס ב-9 באוקטובר 2023, הקדיש בונו ביצוע של השיר למאות הצעירים הישראלים שנרצחו בטבח מתוכנן על ידי מחבלי ארגון הטרור חמאס בפסטיבל המוזיקה נובה סוכות יומיים קודם לכן. גשר השיר שונה כדי להתייחס לאירוע, עם השורות "Early morning, October 7 / The sun rises in the desert sky / Stars of David, they took your life / But they could not take the your pride" (בעברית: בוקר מוקדם, 7 באוקטובר / השמש זורחת בשמי המדבר / מגני דוד, הם לקחו את חייכם / אבל הם לא יכלו לקחת את הגאווה שלכם").<ref></ref><ref></ref>

== מורשת ==
בשנת 1989,מגזין "Spin" כינה את השיר כסינגל ה-65 הטוב ביותר בהיסטוריה. בשנת 2004, רולינג סטון מיקם את השיר במקום 378 ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים"; השיר דורג מחדש למקום ה-388 בגרסת הרשימה של המגזין משנת 2010. היכל התהילה של הרוק אנד רול בחר ב"Pride (In the Name of Love)" כאחד מ-500 השירים שעיצבו את הרוקנרול. רשות הטלוויזיה VH1 דירגה את השיר במקום ה-38 בספירה לאחור של "100 השירים הגדולים של שנות ה-80" בסדרה "The Greatest". בשנת 2004, מגזין "Mojo" מיקם את השיר במקום ה-63 ברשימת "100 רצועות הרוק האפיות".

בשנת 2007, דה רוטס ביצעו גרסת כיסוי לשיר במחרוזת עם "Sunday Bloody Sunday" לארוחת ערב של NAACP שנערכה כמחווה לבונו. הלהקה גם ערבבה חלק מהשיר שלהם, "False Media" וחלקים משירו של אדווין סטאר, "War".

מאוחר יותר הלהקה בחרה בשיר להיות אחד מתוך 40 שירים שהוקלטו מחדש ויעברו עיבוד מחדש לקראת האלבום שלהם משנת 2023 Songs of Surrender. הגרסה החדשה של השיר הייתה הסינגל המוביל מהאלבום.

== פורמטים ורשימות רצועות ==

== קרדיטים ==
U2
* בונו – שירה
* דה אדג' – גיטרה, קולות רקע
* אדם קלייטון – גיטרת בס
* לארי מולן ג'וניור – תופים

מבצעים נוספים
* כריסי היינד (קרדיט בתור "קריסטין קר") – קולות רקע

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1984
קטגוריה:סינגלים מ-1984
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים בהוצאת איילנד רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת CBS רקורדס