OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלכסנדרה פלוסי

אלכסנדרה פלוסי (באנגלית: Alexandra Pelosi; נולדה ב-5 באוקטובר 1970) היא עיתונאית פוליטית אמריקאית, יוצרת סרטים דוקומנטריים. פלוסי היא בתה של ננסי פלוסי, מבכירות המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית ויושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית.

== ביוגרפיה ==
פלוסי נולדה בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, בתם של ננסי ופול פלוסי. בשנת 2000 נשלחה פלוסי מטעם רשת NBC לסקר את הקמפיין של ג'ורג' ווקר בוש. היא ליוותה את הקמפיין במשך 18 חודשים, מהתמודדות על המועמדות של המפלגה הרפובליקנית ועד להכתרתו כנשיא. בתיעוד השתמשה כדי ליצור את הסרט "Journeys with George" שעליו הייתה מועמדת ל-6 קטגוריות בפרס אמי.

אחרי הבחירות היא עזבה את רשת NBC ועברה לעשות סרטים תיעודיים בעבור רשת HBO. בשנת 2008 התלוותה לקמפיין של ג'ון מקיין וצילמה ראיונות עם אוהדיו בעצרות תמיכה בשטח. הצילומים היו הבסיס לסרט "Right America: Feeling Wronged", אשר שודר בבכורה בשנת 2009.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סגל NBC
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת לויולה מרימאונט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לויולה מרימאונט
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:במאיות קולנוע אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
לורנס גונצי

לורנס גונצי (במלטית: Lawrence Gonzi; נולד ב-1 ביולי 1953) הוא ראש ממשלת מלטה לשעבר.
== ביוגרפיה ==
גונצי נבחר לראשונה לפרלמנט המלטזי בשנת 1988 מטעם המפלגה השמרנית המלטזית. עם בחירתו זו הוא נבחר גם לתפקיד יושב ראש הפרלמנט. לאחר הבחירות הכלליות בשנת 1992 נבחר שוב גונצי לתפקיד יושב ראש הפרלמנט, והפעם כמועמד כל חברי הפרלמנט.

בבחירות בשנת 1996, כאשר המפלגה השמרנית נחלה תבוסה, נבחר גונצי לתפקיד שר בממשלת צללים לנושא מדיניות חברתית. שנתיים לאחר מכן, ולאחר ניצחון מפלגתו בבחירות, מונה גונצי לתפקיד שר המדיניות החברתית. בשנת 2003 נבחר גונצי לתפקיד סגן מנהיג המפלגה השמרנית.

בשנת 2004 החליט ראש ממשלת מלטה אדוארד פנק אדאמי להתפטר מתפקידו ולהתמודד על תפקיד נשיא המדינה. בבחירות שנערכו לתפקיד מנהיג המפלגה השמרנית נבחר גונצי בחודש מרץ 2004 ברוב קולות. מיד לאחר מכן מונה גונצי לתפקיד ראש ממשלת מלטה. גונצי החזיק כמו כן בתפקיד שר האוצר.

גונצי זכה לשבחים בתפקיד ראש ממשלת מלטה ושר האוצר בעיקר עקב הרפורמות המבניות שקידם מתוקף תפקידו, רפורמות אשר אפשרו את הצטרפותה של מלטה לאיחוד האירופי ולאמנת מאסטריכט.

בבחירות בשנת 2008 זכתה שוב המפלגה השמרנית בבחירות וגונצי התמנה שוב לתפקיד ראש הממשלה, אולם הפעם ללא תיק האוצר. למרות הניצחון בבחירות זכתה המפלגה השמרנית רק ליתרון של מנדט אחד בפרלמנט המלטזי, דבר שהקשה על גונצי לבצע רפורמות כלכליות שהמשק המלטזי היה זקוק להן בעקבות המשבר הכלכלי העולמי. גונצי שם דגש רב על פיתוחה של מלטה כיעד תיירותי.

ב-11 במרץ 2013 סיים גונצי את כהונתו כראש ממשלה.

סבו של לורנס גונצי היה אחיו של הארכיבישוף של מלטה, מונסיניור סר מייקל גונצי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת מלטה
קטגוריה:עורכי דין מלטזים
קטגוריה:שרי אוצר
קטגוריה:יושבי ראש של פרלמנטים
קטגוריה:ילידי 1953
סן מיגל דה ליו

סן מיגל דה ליו (בספרדית: San Miguel de Lillo; באסטורית: Samiguel de Lliño) היא כנסייה קתולית בפאתיה הצפוניים של אוביידו בירת הקהילה האוטונומית אסטוריאס שבספרד.

הכנסייה נבנתה בשנת 848 בהוראת רמירו הראשון, מלך אסטוריאס. בתחילה נקראה על שם מרים, אך לאחר שהארמון הסמוך הוסב לכנסייה, נקרא הוא על שמה (סנטה מריה דל נרנקו), ואילו הכנסייה הוותיקה יותר הוקדשה למלאך מיכאל (מיגל בספרדית). בשנת 1985 הוכרזו שתי הכנסיות, יחד עם מרכז העיר אוביידו ומבנים נוספים כאתר מורשת עולמית - המונומנטים של אוביידו וממלכת אסטוריאס. בשנת 1998 הורחבה ההכרזה למבנים נוספים.

הבזיליקה שנבנתה במקור הייתה גדולה הרבה יותר וכללה שלושה אגפים, אך היא נהרסה ככל הנראה בסביבות המאה ה-13 או ה-14, ורק אחד האגפים נותר על כנו. כמה מקירות הכנסייה ודלתותיה כוללות עיטורים מפורטים וציורי קיר. המבנה כולו והציורים בפרט מצויים בסכנה, עקב התפוררות האבנים מהם נבנתה הכנסייה, והלחות הפוגעת בציורים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ספרד: כנסיות
קטגוריה:אוביידו
מרה בלר

מרה בלר (Mara Beller; 14 באוגוסט 1945 - 30 באוקטובר 2004) הייתה פרופסור להיסטוריה ופילוסופיה של המדע ופרו-רקטור באוניברסיטה העברית בירושלים, ומומחית בעלת שם עולמי בפרשנויות לתורת הקוונטים.

== ביוגרפיה ==
בלר נולדה בצ'רנוביץ. עלתה לישראל בשנת 1964. עם עלייתה החלה ללמוד באוניברסיטה העברית לתואר בפיזיקה ומתמטיקה ואחר כך המשיכה לתואר שני בפילוסופיה של המדעים. את תואר הדוקטור עשתה באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית. נושא הדיסרטציה שלה היה "The genesis of interpretations of quantum physics 1925–1927".

בשנת 1984, לאחר שסיימה את עבודת הדוקטורט בארצות הברית הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית כמורה וחוקרת בתוכנית להיסטוריה ופילוסופיה של המדע.
בשנת 1999 יצא ספרה Quantum Dialogue The Making of Revolution. הספר נבחר על ידי כתב העת Journal of the History of Ideas כספר הטוב ביותר להיסטוריה אינטלקטואלית לשנת 1999.

בשנת 1990 מונתה למרצה בכירה, ובשנת 1998 מונתה לפרופסור מן המניין (בצעד חריג מכיוון שלא כיהנה קודם כדרגת פרופסור חבר). בין השנים 2001 –2004 שימשה בתפקיד פרו-רקטור האוניברסיטה העברית.

מרה הייתה נשואה לאהרון ואם לדנה ומיכאל. הייתה בת 59 במותה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.huji.ac.il/dataj/controller/ihoker/MOP-STAFF_LINK?sno=4226437&Save_t=philosophy דף אישי] באתר האוניברסיטה העברית
* [http://kavpnim.huji.ac.il/articles.asp?cat=14&artID=323 ריאיון עם פרופ' מרה בלר כלת פרס פולונסקי לשנת תשס"ד] בעיתון האוניברסיטה העברית
* [https://web.archive.org/web/20090429153240/http://mothersday2005.org/MaraBeller.htm Mara Beller - August 14, 1945 – October 30, 2004] אהרן בלר.

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה פילוסופיה וסוציולוגיה של המדעים
קטגוריה:פרשנויות של מכניקת הקוונטים
קטגוריה:היסטוריונים של המדע
קטגוריה:פילוסופים של המדע
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2004
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
פרנצ'סקו סקרלטי

פרנצ'סקו סקרלטי (באיטלקית: Francesco Scarlatti; 5 בדצמבר 1666 – 1741 בקירוב) היה מלחין בן תקופת הבארוק, אחיו של המלחין אלסנדרו סקרלטי ודודו של דומניקו סקרלטי.

פרנצ'סקו נידון לחיות כל חייו בצל קרוביו הנודעים יותר, אלסנדרו (אחיו הבכור) ודומניקו, אחיינו. עם זאת, גם פרנצ'סקו היה מוזיקאי מוכשר והתמנה לכמה וכמה משרות.

==ביוגרפיה==
פרנצ'סקו סקרלטי נולד בפלרמו שבסיציליה. הואיל והאי היה תחת שליטת ממלכת נאפולי, יצא פרנצ'סקו ללמוד בקונסרבטוריון בעל המוניטין בעיר זו. התפקיד הראשון שהתמנה אליו לאחר לימודיו, בשנת 1690, היה לכנר בקאפלה המלכותית בנאפולי, בה בשעה שאחיו אלסנדרו היה למאסטרו די קאפלה שם. דבר מינויו היה שנוי במחלוקת: עינם של לא מעט מוזיקאים נאפוליטנים הייתה צרה בקרתן הצעיר ובקשריו בחצר. 

ב-1690 נשא פרנצ'סקו לאישה את רוזלינדה אלבנו וכעבור שנה שוחרר מתפקידו בחצר וחזר לסיציליה למשך 24 שנים לפחות. רישומים באיגוד המוזיקאים בפלרמו בינואר וביולי 1694 מעידים על עבודתו שם כמוזיקאי מקצועי. בין השנים 1703 ל-1711 בוצעו יצירות שלו בפלרמו, ברומא ובנאפולי.

אשתו של סקרלטי מתה בשנת 1706, אחרי שילדה לו חמישה ילדים לפחות.

בשנים הבאות סייר פרנצ'סקו ברחבי אירופה. הוא ביקר בלונדון בשנת 1719; מקורות מסוימים גורסים, שביקורו זה נעשה בהזמנת ידידו הנדל, שאותו פגש שנים אחדות קודם באיטליה, וייתכן שהיה זה פרנצ'סקו ג'מיניאני שהזמינו לשם.

מעט מאוד ידוע על הזמן שעשה בלונדון. ההנחה היא, שעבד בתזמורות תיאטרון. ג'ון ארבותנוט המליץ על סקרלטי לפני ג'יימס ברידג'ס, דוכס צ'אנדוס. צ'אנדוס, פטרונו של הנדל, ניהל מוסד מוזיקלי בביתו הראשי, "קאנונס" במידלאסקס, אבל נראה שסקרלטי לא הצטרף אליו.

בשנת 1724 חי פרנצ'סקו סקרלטי בדבלין, שם כיהן במשרת "ממונה על המוזיקה". נראה שבעת שהותו באירלנד נישא בשנית, הואיל ו"דבלין ז'ורנל" מ-1733 מודיע כדברים האלה: ג'יין סקרלטי, אשתו של פרנסיס סקרלטי, ממונה על המוזיקה, ברחה מבעלה האמור. הבריות מתבקשים שלא לתת כל אשראי לאותה ג'יין סקרלטי בהסתמך על בעלה הנזכר לעיל; שכן הוא לא ישלם שום חובות שתצבור; אף לא יפרע שום חשבונות שתוציא על שמו.

הרישום האחרון המזכיר את פרנצ'סקו סקרלטי הוא משנת 1741, כשנבצר ממנו, כמסתבר, להופיע בקונצרט מחמת בריאות לקויה. דבר לא נשמע על אודותיו מתאריך זה ואילך. חוקרים מניחים, שמת זמן קצר לאחר זאת.

== יצירות ==
כתב ידו של פרנצ'סקו סקרלטי

רוב כתבי היד המקוריים של יצירותיו החשובות נמצאים כיום בספרייה הבודליאנית באוניברסיטת אוקספורד. כמה מהם מתוארכים בחתימת ידו של פרנצ'סקו:
* מזמור תהילים נ"א
* מזמור תהילים ק"י ("דיקסיט דומינוס" - "לדוד מזמור נאום ה'"), יצירה רחבת-יריעה לשישה-עשר זמרים ותזמורת, משנת 1702. 
* מזמור תהילים קכ"ב ("לטאטוס סום" - "שיר המעלות לדוד שמחתי באומרים לי בית ה' נלך").
* מיסה, (קיריה וגלוריה בלבד), מ-1703

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:משפחת סקרלטי
קטגוריה:ילידי 1666
קטגוריה:נפטרים ב-1741
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
ריפבליק אוויאיישן

ריפבליק אוויאיישן קורפוריישן (מאנגלית: Republic Aviation) הייתה חברה לייצור מטוסים שמרכזה בפרמינגדייל, לונג איילנד. במהלך השנים ייצרה החברה את המטוסים P-47 ת'נדרבולט, F-84, F-105 ת'נדרצ'יף ואחרים. החברה נוסדה בשנת 1931 בשם "חברת סברסקי" (Seversky Aircraft Company). בשנת 1965 נרכשה החברה על ידי פיירצ'יילד, והפכה לחטיבת ייצור נפרדת במסגרתה.

החברה נוסדה בשנת 1931 על ידי אלכסנדר דה סברסקי שהיה טייס קרב בצי הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה ואיבד אחת מרגליו במהלך תקיפה. אלכסנדר העסיק הרבה מהנדסים רוסים וגאורגים.

בשנת 1939 הוחלף אלכסנדר סברסקי כנשיא החברה בגלל חוב של למעלה מחצי מיליון דולר ושמה שונה ל-רפבליק אוויאיישן.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 עבדה החברה על פרויקט XF-103.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יצרני מטוסים אמריקאיים
השירות הפדרלי לשליטה באלכוהול של רוסיה

השירות הפדרלי לשליטה באלכוהול, רשמית השירות הפדרלי להסדרת שוק האכוהול (ברוסית: Федеральная служба по регулированию алкогольного рынка) הוא גוף אכיפת חוק פדרלי הכפוף לממשלת רוסיה והוקם ב-31 בדצמבר 2008 על ידי נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב בשם "השירות הפדרלי לשליטה באלכוהול" (Федеральная служба по контролю за оборотом алкогольной продукции, ФСКА России). מטה הארגון נמצא בכיכר מיוסקאיה, מוסקבה.

בעת הקמתו בדצמבר 2008 הוכפף למשרד החקלאות הרוסי, אולם לבסוף הוחלט להכפיפו ישירות לממשלת רוסיה. בינואר 2016 הועבר לאחריות משרד האוצר הרוסי. השירות מאגד בתוכו תפקידים שבוצעו בעבר בידי משרד החקלאות הרוסי, משרד האוצר הרוסי, שירות המיסים הפדרלי ושירות התעריפים הפדרלי.

==היסטוריה==
נשיא רוסיה, דמיטרי מדבדב, הכריז בשנת 2009 מלחמה על האלכוהוליזם במדינתו, אותו הגדיר כאסון לאומי. הנשיא הזדעזע מתוצאות מחקר שחשפו כי כל אזרח רוסי שותה בממוצע 18 ליטר של אלכוהול טהור מדי שנה. ברשויות הרפואה במדינה מעריכים כי מחלות הקשורות בצריכת אלכוהול אחראיות למחצית מכלל מקרי המוות בין גילאי 15 ל-54.

כל אלה היו הסיבות העיקריות להקמת הארגון בדצמבר 2008 שהחל לפעול בינואר 2009.

בינואר 2009 הוכפף הארגון לממשלת רוסיה, לאחר שתחילה הועבר לאחריות משרד החקלאות הרוסי. בינואר 2016 הועבר השירות לאחריות משרד האוצר של רוסיה, כחלק מתפקידו לאיסוף מס בתחום הפקת מוצרי האלכוהול.

בנובמבר 2019 נעצרה סגנית ראש הארגון, אירינה גולוסנאיה, באשמת שימוש לרעה בסמכות והעלמת מס, בעוד ראש הארגון הקודם, איגור צ'ויאן, הוכרז כמבוקש פדרלי בגין הונאה בסכום של 30 מיליארד רובל.

==תוכנית ייגאיס (ЕГАИС)==
תוכנית "ייגאיס" היא מערכת המידע האוטומטית הממלכתית (ברוסית: ЕГАИС, Единая государственная автоматизированная информационная система) ומיועדת לפקח על מוצרי האלכוהול הרוסיים והיא תוכנית פיקוח מודיעינית שהוקמה ב-1995 והייתה תחילה באחריות שירות הביטחון הפדרלי. עם הזמן, התוכנית איבדה מיעילותה וסחר האלכוהול הלא חוקי ברוסיה רק גבר. בדצמבר 2008 הנשיא מדבדב החליט להקים שירות פדרלי מיוחד למלחמה באלכוהול והתוכנית הועברה לאחריות הארגון החדש.

==מבנה==
*מחלקת השליטה והגנת סודות מדינה
*מינהל הפיקוח
*מינהל הרישוי - אחראי למתן רישיונות למכירת מוצרים אלכוהוליים
*המינהל ליישום מדיניות המדינה בתחום הסדרת האלכוהול
*המינהל האנליטי
*מינהל המידע

==ראש הארגון==
ראש הארגון הוא מנהל השירות הפדרלי לשליטה באלכוהול, הממונה לתפקיד בהחלטת שר האוצר של רוסיה ובהמלצת ראש ממשלת רוסיה.
{| class="wikitable"
! !! שם !! תחילת הכהונה !! סיום הכהונה
|-
|1. ||איגור צ'ויאן || 31 בדצמבר 2008 || 11 ביולי 2018
|-
|2. ||איגור אליושין || 11 ביולי 2018 || עדיין מכהן
|}

==קישורים חיצוניים==
*

*
*[http://egais.com/ האתר הרשמי של תוכנית ЕГАИС]
*[https://web.archive.org/web/20091016080616/http://www.notes.co.il/yuvalh/27811.asp המלחמה באלכוהול - תסקיר]

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוסיה: רשויות פיקוח
קטגוריה:משרד האוצר של רוסיה
קטגוריה:רוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:רוסיה: ארגוני אכיפת חוק
חתול שלג

חתול שלג (מאנגלית: Snowcat) הוא כלי רכב בגודל משאית קטנה בעל קבינה סגורה ושרשראות, המעוצב לנסיעה על שלג. המונח "חתול שלג" מתייחס לרוב לכלי שנועד לגריפת שלג בגלל השימוש שנעשה בהם להשטחה ועיצוב של מסלולי גלישה או מסלולי אופנועי שלג, אך נעשים בהם גם שימושים אחרים וחלקם מותאמים להסעת נוסעים.

כלי הרכב עשויים בדרך כלל מגומי, אלומיניום או פלדה והם נעים באמצעות מזקו"ם אחד בכל צד וגלגלי גומי. העיצוב של חתולי השלג מותאם למשטחים מכוסים שלג עמוק או למשטחים רכים כמו ביצות או אדמת כבול. הקבינה בנויה לשימוש בתנאי מזג אוויר קיצוניים של טמפרטורות מתחת לאפס ורוחות חזקות. כמו כן שמשות הרכב מתוכננות לראיה אופטימלית גם בתנאים אלה, העלולים ליצור שכבות של קרח ושלג המקשים בנהיגה.

שם כלי הרכב בעברית, "חתול שלג", נובע מתרגום לקוי של השם באנגלית "snowcat" כיוון שהמילה המקורית באנגלית היא קיצור של "זחל שלג" ("snow caterpillar") המתייחס למזקו"ם של כלי הרכב.

==חתולי שלג בישראל==
בישראל נמצאים חתולי שלג בשני גופים: אתר החרמון, שם משמשים החתולים לתחזוקת המסלולים וחטיבת החרמון שם מופעלים החתולים על ידי היחידה האלפיניסטית ומשמשים לפעילות מבצעית, חילוץ והעברת כוחות ואספקה שלא על צירי תנועה.

== גלריה ==

<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
Image:Pisten bully winchcat (snowcat).jpg
Image:BR180.JPG
Image:Snow-Trac.jpg
Image:1967-Tucker-342.jpg
Image:1989LMC1200.jpg|חתול שלג צה"לי בחרמון בשנות ה 80. כיום רוב הכלים הצבאיים צבועים לבן.
Image:Caterpillar thiokol 601 01.jpg
Image:1951B12a.jpg
Image:1990-BR-100+.jpg
</gallery>

==ראו גם==
*M7 טרקטור שלג
*דחפור
*טנק

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רכבי שלג
מערך יתיר של זיכרון עצמאי

בארכיטקטורת מחשב, מערך יתיר של זיכרון עצמאי (באנגלית: Redundant Array of Independent Memory, בראשי תיבות: RAIM) היא שיטה לשמירת רציפות הפעולה של זיכרון המחשב גם במקרי כשל של רכיבי זיכרון פיזיים (DIMM) ומכלולים נוספים במערכת הזיכרון. בשיטה זו, בדומה לשיטת RAID המשמשת במערכות אחסון משני, רכיבי הזיכרון הפיזיים מאוגדים ליחידות לוגיות יתירות, ומיקום המידע נקבע באמצעות אלגוריתמי ריצוע (Striping) מתאימים.

==ראו גם==
* RAID

קטגוריה:זיכרון מחשב
קטגוריה:ארכיטקטורת מחשב
כילדריך הראשון

כילדריך הראשון (Childeric; בערך 440–481) היה אביו של כלוביס הראשון ומלכם המרובינגי של הפרנקים הסאלים משנת 457 ועד מותו.

==ביוגרפיה==
כילדריך ירש את כיסאו מאביו מרובך הראשון, שעל שמו קרויה השושלת המרובינגית, וישב עם לוחמיו בעיר בירתו טורנה על קרקע שאותה ירש כתוצאה של הסכם פוידרטוס בין הפרנקים הסאלים לבין הרומאים. כמו ראשי שבטים רבים אחרים, כילדריך שיתף פעולה עם הרומאים בהגנה על האימפריה הרומית.

בערך ב-463 הוא שיתף פעולה עם הגנרל הרומאי אגידיוס, ששנתיים קודם לכן הכריז על עצמו כקיסר ממלכת סואסון. הם הביסו באורליאן את הויזיגותים שקיוו להרחיב את שלטונם לאורך הנהר לואר. כילדריך ואנשיו גירשו את הבורגונדים מן העיר ליון והתאחדו עם כוחותיו של אגידיוס בעיר ארל. ב-464 נרצח אגידיוס, ופאול מאנז'ה, שהיה בן לווייתו, תפס את מקומו. כילדריך בא לעזרתו של פאול מאנז'ה ולחם נגד הוויזיגותים בראש כוחות משולבים פרנקים וגאלו-רומים.

ב- 469 אודואקר מלך איטליה הגיע לאנז'ה ובעזרתם של הסקסונים לחם שם נגד כילדריך הראשון. פאול מאנז'ה נהרג בקרב זה, אך כילדריך הצליח להשתלט על אנז'ה, ולאחר מכן דלק בעקבותיהם של הסקסונים והצליח להביסם באיים שלחוף האוקיינוס האטלנטי מול שפך הלואר. בהתאם להיסטוריון גרגוריוס מטור מאוחר יותר אודואקר כרת ברית עם כילדריך הראשון במטרה לעצור את שבט האלמאנים שאיים לפלוש לאיטליה.

על פי אותו מקור, כילדריך הראשון עורר את זעמם של הפרנקים אחרי שחילל את כבודן של נשותיהם, והם גירשו אותו מטורנה. הוא התגורר בתורינגיה במשך שמונה שנים בחצרו של המלך בסין והצליח לפתות גם את המלכה בסינה. אחרי שעבדו הנאמן של כילדריך שלח לו פיסת זהב והודיע לו כי הפרנקים קוראים לו לשוב לטורנה, הוא שב לשם בחברתה של בסינה שהפכה לאשתו. מנישואים אלה נולד כלוביס (לימים כלוביס הראשון).

ב-27 במאי 1653 התגלה קברו של כילדריך הראשון בעת שנעשו תיקונים בכנסיית סנט-בריס בטורנה. נמצאו שם מטבעות זהב וחפצים יקרי ערך רבים עשויים זהב ואבני חן, ובהם טבעת עם הכתובת בלטינית "של המלך כילדריך" (Childerici Regis). נמצאו גם כ-300 דבורים עשויות זהב. אוצר זה הועבר תחילה לרשותו של בית הבסבורג בווינה, ואחרי כן נשלח כמתנה ללואי הארבעה עשר, מלך צרפת שלא גילה בו עניין רב ושם אותו בספרייה המלכותית.

בתקופת המהפכה הצרפתית הספרייה המלכותית הפכה לספרייה הלאומית. נפוליאון בונפרטה התרשם מאוד מן הדבורים של כילדריך והכריז עליהן כסמלי גבורה של האימפריה הצרפתית במקום הפלר דה ליס של השושלת הקאפטינגית. בלילה שבין 5 ו-6 בנובמבר 1831 נגנבו מן הספרייה הלאומית בפריז כ-80 ק"ג של חפצים יקרי ערך ובהם האוצר של כילדריך. כמה מחפצים אלה התגלו מאוחר יותר ובהם שתיים מן הדבורים של כילדריך.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:השושלת המרובינגית
קטגוריה:נפטרים ב-481
מבחן אלן

עורקי כף היד. ניתן לראות את ההשקה של עורקי החישור והגומד דרך הקשתות.
מבחן אלן (באנגלית: Allen's Test) הוא בדיקה של אספקת הדם המקבילנית לכף היד. המבחן פותח על ידי אדגר ון נאוס אלן, והוא מבוצע טרם פעולות פולשניות הגורמות או עלולות לגרום לפגיעה בעורק החישור. המבחן בודק את האספקה המקבילנית לכף היד באמצעות בחינת פתיחות עורקי החישור והגומד. הוא מסתמך על העובדה כי אצל רוב האנשים, במצב תקין, עורקי החישור והגומד משיקים בקשת כף היד השטחית ובקשת כף היד העמוקה, כך שאם אספקת הדם מאחד מהם נפסקת, השני יכול לפצות על כך ולהזרים דם בצורה מספקת לכף היד. חשיבותו של המבחן היא בכך שפגיעה בעורק החישור, כתוצאה מסיבוכים ניתוחיים, עלולה לגרום לאיסכמיה בכף היד.

==שלבי המבחן==
===מבחן אלן המקורי===
השלב הראשון במבחן אלן הוא לחיצה על עורק החישור למשך מספר דקות, כך שאספקת הדם ממנו תיפסק, והשוואת צבע כף היד אל כף היד השנייה. אם אין שינוי בצבע, אזי אספקת הדם המקבילנית מעורק הגומד מספיקה. השלב השני הוא שחרור עורק החישור ולחיצה על עורק הגומד למשך מספר דקות, ולאחר מכן השוואה של צבע כף היד. אם אין שינוי בצבע, אזי אספקת הדם מעורק החישור מספיקה, אך אם יש שינוי בצבע, זוהי תוצאה חיובית, אשר עלולה להצביע על כך שישנה חסימה בעורק או שהעורקים אינם משיקים.

===גרסה נוספת===
בשלב הראשון מרים הנבדק את היד ועושה בכף היד אגרוף למשך חצי דקה. לאחר מכן, לוחצים על עורקי החישור והגומד יחד, סמוך לשורש כף היד. כאשר הנבדק פותח את כף היד, בעוד העורקים לחוצים, צבעה אמור להיות לבן (חיוור). בשלב זה, משחררים את הלחץ מעורק הגומד. אם הצבע חוזר תוך שבע שניות, אספקת הדם מעורק זה מספיקה, וניתן לפגוע בעורק החישור. אם צבע העור לא חוזר לקדמותו תוך 7–10 שניות, הדבר מצביע על כך שאספקת הדם מעורק הגומד אינה מספיקה, כך שלא ניתן לפגוע בעורק החישור.

==מקרים בהם מבוצע מבחן אלן==
אחד הסיבוכים של דגימת דם מעורק החישור או של הכנסת צינורית אליו הוא חסימה של העורק על ידי קריש דם. סיבוך זה, אף שהוא לא נפוץ, עלול לגרום לאיסכמיה של כף היד. אנשים שאין להם אספקה מקבילנית לכף היד, נמצאים בסיכון גבוה יותר לאיסכמיה מסוג זה. יחד עם זאת, היעדר אספקה מקבילנית ביד אחת אינו מעיד גם על השנייה, והפעולות הנ"ל יכולות להתבצע על היד השנייה. מטרתו של מבחן אלן שמבוצע בטרם פעולות אלה היא להפחית את הסיכון לאיסכמיה של כף היד.

במבחן אלן משתמשים גם לפני ניתוח מעקפים בלב, שכן עורק החישור משמש לעיתים כשתל. תוצאה של פחות מ-3 שניות לחזרת הצבע היא משביעת רצון, תוצאה של 3–5 שניות היא גבולית או דו־משמעית, ותוצאה של למעלה מ-5 שניות תביא לבחירת כלי דם אחר לצורך ההשתלה.

==מהימנות==
יעילותו של מבחן אלן מוטלת בספק, בשל ריבוי המקרים של תשובה שלילית שגויה (false negative) ובשל כך שטרם נמצא מתאם ישיר בין המבחן לירידה במספר הסיבוכים עקב הכנסת צינורית לעורק החישור. בדיקה חלופית לבחינת אספקת הדם המקבילנית לכף היד היא בדיקת אולטרה סאונד דופלר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בדיקות רפואיות
קווי לילה

לוגו המיזם
פריסה ארצית של קווי הלילה נכון לשנת 2009
קווי לילה הוא מיזם של משרד התחבורה שנועד לספק תחבורה ציבורית בטוחה ונוחה ליציאה למקומות הבילוי הליליים, בליל חמישי ובמוצאי שבת, במחירי נסיעה רגילים שהחל לפעול החל משנת 2007.

==מאפיינים==
הפרויקט החל בערים המרכזיות תל אביב, ירושלים וחיפה, והתרחב עם השנים לערים נוספות, ובהן נתניה, הרצליה, ראשון לציון, ובאר שבע. בקיץ 2010, הורחבה פעילות קווי לילה לעשרות ערים מחיפה ועד באר שבע.

בשנות העשרים של המאה ה-21 השירות עובד מקצרין בצפון ועד אילת בדרום. 

קווי הלילה פועלים במשך כל השנה בלילות שבין חמישי לשישי ובין שבת לראשון, ובהתאם לפני ערבי חג ואחרי מוצאי חג, ובמועדים בהם יש לתלמידי התיכונים חופשות: חול המועד סוכות ופסח, במהלך חנוכה, פורים, יום העצמאות ולאורך כל החופש הגדול (להוציא ערב תשעה באב). בכל חצי שעה עגולה. קווי הלילה באזור הצפון (מטרופולין חיפה, כרמיאל, נצרת ועפולה) נבדלים מהשאר בכך שפועלים גם בליל שישי.

מחירי הנסיעה בקווי לילה זהים למחירי הנסיעה ביום, כולל כרטיסיות מוזלות: "חופשי חודשי" וכרטיסי "רב קו".
==ביקורת==
עיקר הביקורת שמגיעה מצד משתמשי השירות היא על אי פעילות הקווים בליל שבת, דילוג של נהגים על תחנות ומקומות שעדיין אין בהם פעילות קווים.

ביקורת נוספת המושמעת על ידי ארגוני מגזר שלישי לקידום תחבורה ציבורית היא שקווי הלילה עדיין רחוקים מלנצל את הפוטנציאל הטמון בהם. טענתם היא שעצם זה שקווי לילה פועלים רק בסופי שבוע ובחופשות של בית הספר התיכוניים מראה שמשרד התחבורה עדיין לא רואה בקווי הלילה תחבורה ציבורית, אלא שירות הסעות של בני נוער למקומות בילוי וחזרה. לטענתם בניית קווי הלילה כקישור למקומות בילוי בלבד, מונעת מקווי הלילה להפוך לרשת אמיתית, שבה אנשים יוכלו להגיע מכל נקודה לכל נקודה, בכל שעה של הלילה.

ביקורת נוספת היא ששירות קווי הלילה יוצר מצבים בהם ליישובים מסוימים (כמו לחלק מישובי הכוכבים) יש שירות יותר טוב בקווי הלילה מאשר בקווים הסדירים הפועלים ביום. 

==ראו גם==
* תחבורה לילית

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: תחבורה ציבורית
קטגוריה:ישראל: קווי אוטובוס
קטגוריה:לילה
משה אלפרט

משה אלפרט (נולד ב-1943) הוא צלם ובמאי סרטי טבע ישראלי. הוא ביים את הסרטים "ארץ בראשית", סרט הטבע הישראלי הראשון באורך מלא שהוצג בבתי הקולנוע, את הסרט "יללת הזאבים" ואת "כנרת – ים של חיים".

== ביוגרפיה ==
אלפרט נולד בקיבוץ אפיקים, ומנעוריו שימש בקיבוץ כמתעד בווידאו של אירועי חברה ותרבות. את דרכו המקצועית בצילום החל לאחר הצבא כצלם חדשות ברשות השידור והיה גם צלם בעבור יומני כרמל. משנת 1968 עד 1983 תיעד במצלמתו אירועים ביטחוניים ואזרחיים רבים, בעיקר בצפון הארץ, בהם מלחמת שלום הגליל, שבה שימש ככתב צלם.

לאחר מלחמת יום הכיפורים בשנת 1973 החל לעבוד כצלם בעבור רשת החדשות האמריקנית CBS News, והחזיק בתפקיד עד לשנת 2000. במסגרת תפקידו תיעד אירועים ברחבי העולם, בהם המהפכה בצ'כיה, מלחמת המפרץ הראשונה (בעיראק) ומלחמת האזרחים ופלישת בנות הברית לסומליה.

בשנת 1983 פרש מרשות השידור והקים את "אפיקים הפקות", חברה להפקת סרטי טבע. הוא ביים וצילם קרוב ל-30 סרטי טבע אשר הוקרנו ברחבי העולם.
== חיים אישיים ==
הוא נשוי לנילי ואב לארבעה, מתגורר בקיבוץ אפיקים.

== פילמוגרפיה ==
*ארץ בראשית
*יללת הזאבים
*כנרת – ים של חיים

== קישורים חיצוניים ==

* 
<nowiki>*</nowiki> [https://arttelling.co.il/%d7%9e%d7%a9%d7%94-%d7%90%d7%9c%d7%a4%d7%a8%d7%98-%d7%91%d7%9e%d7%90%d7%99-%d7%99%d7%a9%d7%a8%d7%90%d7%9c%d7%99-%d7%91%d7%a1%d7%a8%d7%98-%d7%a7%d7%95%d7%9c%d7%a0%d7%95%d7%a2-%d7%97%d7%93%d7%a9-%d7%95/ משה אלפרט במאי ישראלי בסרט קולנוע חדש ונדיר "כנרת ים של חיים",] במגזין [https://arttelling.co.il/ Arttelling], יולי 2021

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:צלמי קולנוע ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:אפיקים (קיבוץ): אישים
עמוס הראל

עמוס הראל (נולד ב-1968) הוא הפרשן הצבאי של עיתון "הארץ".

== ביוגרפיה ==
הראל החל את הקריירה העיתונאית שלו בגלי צה"ל שם היה כתב, עורך ומגיש בחובה ובקבע. בשנת 1992 החל לעבוד בעיתון "הארץ", תחילה כעורך חדשות בדסק הלילה ומאוחר יותר שימש כראש דסק הלילה במשך ארבע שנים. אף כי בשירותו הסדיר שירת בגלי צה"ל, בחר הראל לעשות את שירות המילואים שלו בגדוד חי"ר במילואים, כלוחם ומפקד כיתה. בשנת 1997 התמנה לתפקיד הכתב הצבאי של העיתון. בין השנים 1999 ל-2005 הגיש את התוכנית "רצועת הביטחון" בגלי צה"ל.

כתב שני ספרים ביחד עם אבי יששכרוף. הראשון, "המלחמה השביעית", על האינתיפאדה השנייה, היה לרב מכר, תורגם לצרפתית ולערבית, וזכה בפרס צ'צ'יק מטעם המכון למחקרי ביטחון לאומי באוניברסיטת תל אביב. ספרם השני, "קורי עכביש", יצא בשנת 2008 ועסק במלחמת לבנון השנייה. הספר תורגם לאנגלית ויצא בהוצאת Palgrave Macmillan, ואף זכה בפרס צ'צ'יק. ב-2013 ראה אור ספרו "תדע כל אם עברייה", העוסק במסלול הכשרת הלוחם בצה"ל של העשור השני של המאה ה-21. לצורך כתיבת הספר התלווה הראל במשך כשנה לפלוגת מסלול בחטיבת הנח"ל.

נוסף על תפקידו ככתב הצבאי של "הארץ", כותב הראל גם בנושא מוזיקה שחורה.

בשנת 2015 הוענק לו פרס סוקולוב.

הראל הוא בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר בהוד השרון.

== ספריו ==
* עמוס הראל, אבי יששכרוף, "המלחמה השביעית", תל אביב: ידיעות ספרים, 2004.
* עמוס הראל, אבי יששכרוף, "קורי עכביש", תל אביב: ידיעות ספרים, 2008.
* עמוס הראל, "תדע כל אם עברייה", כנרת זמורה ביתן, 2013.

== קישורים חיצוניים ==

* .
* [https://web.archive.org/web/20060111173737/http://www.haaretz.co.il/hasite/pages/QAHeb.jhtml?qaNo=69 שאלות ותשובות] עם עמוס הראל.
* [http://www.haaretz.com/misc/writers/amos-harel-1.285 מאמריו] באתר הארץ באנגלית.
* .
* .
* .
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:פרשנים צבאיים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
קטגוריה:זוכי פרס צ'צ'יק
רומיין ברוקס

רומיין ברוקס (באנגלית: Romaine Brooks; 1 במאי 1874 – 7 בדצמבר 1970) הייתה ציירת אמריקאית אשר התמחתה בציור דיוקנאות שהתאפיינו במלנכוליה ובצבעים אפורים.
== ביוגרפיה ==
נולדה ברומא בשם ביאטריס רומיין גודארד (Beatrice Romaine Goddard). לברוקס הייתה ילדות אומללה, והיא חיה עם אמהּ אשר התעללה בה נפשית ועם אחיה שהיה לוקה בנפשו. היא בלתה מספר שנים באיטליה ובצרפת כסטודנטית ענייה לאמנות, ולאחר מות אמה קיבלה ממנה הון בירושה. החופש הכלכלי נתן לה את האפשרות לבחור לעצמה את המודלים לציורים, והיא לרוב ציירה אנשים אשר היו קרובים אליה, כגון הפוליטיקאי והמשורר האיטלקי גבריאלה ד'אנונציו, הרקדנית הרוסייה אידה רובינשטיין, או מי שהייתה בת-זוגהּ במשך יותר מחמישים שנה - הסופרת והמשוררת נטאלי קליפורד בארני.
ברוקס התעלמה מזרמים באמנות שהיו דומיננטיים באותה התקופה כגון קוביזם ופוביזם, ותחת זאת ציירה במסגרת תנועות הסימבוליזם והאסתטיציזם של המאה ה-19, תוך שהיא מושפעת במיוחד מעבודותיו של ג'יימס מקניל ויסלר. המודלים שלה היו מגוונים, ונעו בין אנשים אנונימיים לאריסטוקרטים ידועים. היא ידועה במיוחד בשל ציוריה האנדרוגיניים של נשים בחליפות גברים או שילובים אחרים של קרוס-דרסריות, וככל הנראה יצירתה המוכרת ביותר היא הדיוקן העצמי שלה משנת 1928 (ראו משמאל).

ברוקס ציירה מעט מאוד לאחר 1925. היא הכינה סדרה של ציורים בתחילת שנות ה-30, שבהם השתמשה בטכניקת ציור "ספונטנית" המדמה ציור אוטומטי. היא ציירה רק דיוקן אחד לאחר מלחמת העולם השנייה.

ברוקס הלכה לעולמה בניס ב-1970.
==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060813075050/http://djuna.cine21.com/romaine/ גלריית תמונות של רומיין ברוקס]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנים סימבוליסטים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ציירות אמריקאיות

קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1970
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
רשימה (מבנה נתונים)

רשימה חד-כיוונית מקושרת, בעלת 3 איברים המכילים ערכים שלמים
רשימה (באנגלית: List או Sequence) היא מבנה נתונים מופשט שתוכנו בעל סדר חלקי ועשוי להכיל חזרות (כלומר עשויים להימצא בו מספר איברים שקולים). מימוש של רשימה הוא למעשה ייצוג ממוחשב של סדרה מתמטית סופית.

על פי רוב, מימוש רשימה במחשב ייעשה על ידי שימוש במערך או ברשימה מקושרת. שפות תכנות רבות כוללות מימוש כלשהו של רשימה, ושפות תכנות פונקציונליות או לוגיות (כמו Haskell או פרולוג) תומכות על פי רוב ברשימה כטיפוס בסיסי בשפה.

רשימה היא מבנה נתונים "חלש", כלומר ניתן להתייחס למבני נתונים אחרים כאל רשימה לה נוספו הגבלות:
* קבוצה היא רשימה שמתעלמים בה מהסדר, ושלא מאפשרת חזרות (ייצוג של קבוצה מתמטית).
* מחסנית היא רשימה בה האיברים מסודרים לפי מועד הוספתם, וניתן לגשת רק לאיבר האחרון שנוסף אליה (LIFO).
* תור הוא רשימה בה האיברים מסודרים לפי מועד הוספתם, וניתן לגשת רק לפריט הראשון שנוסף אליה (FIFO).
* רשימה שבין איבריה לא מוגדר סדר היא הכללה של קבוצה ונקראת מולטי קבוצה או "Bag" (שק).

==הגדרה מופשטת==
רשימה מופשטת L עם איברים מסוג E כל שהוא (רשימה מונומורפית, מוגדרת בעזרת הפונקציות הבאות:

:nil: () → L
:cons: E × L → L
:first: L → E
:rest: L → L

והאקסיומות:

:first (cons (e, l)) = e
:rest (cons (e, l)) = l

לכל איבר e ברשימה l. יוצא מכך ש:

:cons (e, l) ≠ l
:cons (e, l) ≠ e
:cons (e<sub>1</sub>, l<sub>1</sub>) = cons (e<sub>2</sub>, l<sub>2</sub>) if e<sub>1</sub> = e<sub>2</sub> and l<sub>1</sub> = l<sub>2</sub>

שימו לב ש-<code dir="ltr">first (nil ())</code> ו-<code dir="ltr">rest (nil ())</code> אינם מוגדרים.

האקסימות הללו שקולות לאלו של מבנה הנתונים המופשט של המחסנית.

בתורת הטיפוסים, ההגדרה לעיל מוגדרת בפשטות כהגדרה אינדוקטיבית המוגדרת במונחי הבנאים: nil ו-cons. במונחים אלגבריים, ניתן לייצג זאת כהעתקה 1 + E × L → L.
ניתן ליצור את first ו-rest בעזרת תיאום דגמים על בנאי ה-cons, וטיפול נפרד במקרה של nil.

==לקריאה נוספת==
* מערך
* תור
* קבוצה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מבני נתונים
נחמן נתן קורונל

הרב נחמן נתן קורונל (ה'תק"ע; 1810 - כ"ז באב ה'תר"ן; 1890) היה מגדולי ירושלים במאה ה-19, תלמיד חכם ועסקן ציבורי רב פעלים, שד"ר, חוקר ומחבר ספרים. חותנו של רבי יהושע צבי מיכל שפירא.

==ביוגרפיה==
נולד באמסטרדם לרבי דוד קורונל, בן לעדה הספרדית בעיר, ולאמו שהייתה מן הקהילה האשכנזית. למד בתלמוד תורה "עץ חיים" של הקהילה הספרדית, וכן למד אצל גדולי הרבנים האשכנזים באמסטרדם ובהאג. היה תלמידו ומקורבו של רבי צבי הירש לעהרן.

בשנת תק"ץ (1830), בהיותו כבן עשרים, עלה לארץ ישראל והתיישב בצפת. בי"א באב תקצ"ה (1835) נישא לשפרה בריינדל, בת למשפחה אשכנזית מהיישוב הישן. אמה דינה הייתה בתו של רבי דוד צבי אוירבך, שהיה אב"ד בעיר קרמניץ, צאצא של החכם צבי. לאחר רעידת האדמה בצפת, בשנת תקצ"ז (1837), עבר עם משפחתו לירושלים.

יחד עם ידידו רבי יהוסף שוורץ בעל "תבואות הארץ" עסק בתורת הנסתר, מפי גדולי חכמי ישיבת המקובלים בית אל בעיר העתיקה.

נפטר בירושלים, ונקבר בהר הזיתים.

==פועלו הציבורי==
רבי נחמן נתן קורונל פעל רבות בביסוס מעמדם ובגיוס תמיכה כלכלית עבור בני התורה וחכמי הישיבות בירושלים, ולשם כך שהה תקופות ארוכות בנדודים מעבר לים. כמו כן היה ממייסדי שכונת בתי מחסה בעיר העתיקה, בשנת תרכ"ד (1864).

==השקפה==
במקביל לפעלו הרב למען ארץ ישראל והיישוב היהודי, התנגד נמרצות לרעיון גאולת ארץ ישראל בידי אדם ויצא למערכה חריפה כנגד הארגונים שדגלו בעלייה לארץ ישראל. בהקדמה ל"חמישה קונטרסים" שהוציא, הוא כותב: "בעולם ניכרת תנועה לשיבת ציון ולקרב את הגאולה", אולם הוא מדגיש כי בספרים הקדמונים מובא כי הגאולה לא תבוא בדרך הטבע אלא רק על ידי קיום מצוות ולימוד תורה. היה זה המניע שעמד מאחורי פעילותו הנמרצת "לחזק את לומדי התורה, להחזיר עטרה ליושנה, על יסוד בעלי התלמוד והמדרש אשר מפיהם אנו חיים".

==פועלו הספרותי-תורני==
רבי נחמן נתן קורונל היה אחד מגדולי החוקרים התורניים במאה ה-19. עסק ברכישת כתבי יד קדמונים והתמסר לפענוחם, ההדרתם והוצאתם לאור. בין השאר חיבר את הספר "בית נתן" המכיל שינויי נוסחאות במסכת ברכות על פי כתב יד קדמון. הספר יצא בווינה בשנת תרי"ד (1854), והוא קיבל עליו אות כבוד מקיסר אוסטריה פרנץ יוזף על "חכמה ומלאכת מחשבת". כמו כן חיבר את הספר "זכר נתן" הכולל דינים והנהגות לעוברי דרכים. מלבד הספרים הרבים שהוציא לאור, השאיר אחריו עוד שמונה ספרים של כתבי יד של ראשונים, ערוכים ומסודרים לדפוס, שלא הספיק להוציאם לאור בחייו.

==רשימת הספרים==

* "בית נתן" - שינויי נוסחאות במסכת ברכות, ובסופו פסקי רבי ישעיהו דטראני (תרי"ד, 1854), וינה
* "חמישה קונטרסים" - חמישה חיבורים קדמונים: מסכת כלה רבתי, חוקת הדיינים, ספר דת עץ חיים, ספר האמרכל, מכתב חרם (תרכ"ד, 1864), וינה
* "סדר רב עמרם גאון" (תרכ"ה, 1865) ורשה
* "תשובות הגאונים (קורונל)" - מכיל גם הלכות בדיקת הסכין והריאה לרבינו יונה (תרל"א, 1871), וינה
* "זכר נתן" - דינים והנהגות לעוברי דרכים (תרל"ב, 1872), וינה
* "פסקי חלה לרשב"א" - כולל פסקים של עצמו (תרל"ו, 1876), ירושלים
* "אלפסי זוטא" - על הש"ס, מכיל גם חידושי דינים לרמ"ע מפאנו (תרמ"ה, 1885)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:משפחת קורונל
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1810
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1890
יון נגוליץ'

דיוקן עצמי של יון נגוליץ', על בול ומעטפה המונפקים על ידי הדואר הרומני
[[פורטרט של קונסטנטין דניאל רוזנטל שצויר על ידי יון נגוליץ']]
יון נגוליץ (ברומנית: Ion Negulici; 1812 – 5 באפריל 1851) היה מהפכן, צייר, מתרגם ולשונאי רומני.

== ביוגרפיה ==
יון נגוליץ' נולד בקמפולונג, במחוז ארג'ש, בנסיכות ולאכיה, במשפחתו של הכומר דימיטריה. הוא למד בבית ספר למציירי איקונות בעיר הולדתו והמשיך בבוקרשט בבית הספר לאמנויות. ב-1830 עבר ליאשי, שם למד ציור במשך 4 שנים וחלה בשחפת. הוא זכה למלגה ונסע ללמוד באתונה ובפריז. מפריז עבר לווינה, שם למד ליטוגרפיה. לאחר שובו לוולאכיה נגוליץ' שיתף פעולה עם יון הליאדה רדולסקו בעריכת כתב העת "השליח הרומני" (Curierul Românesc) ובהיעדרו של רדולסקו, עשה בעצמו את מלאכת העריכה, תרגומים מצרפתית ואף כתיבת מאמרים והוספת איורים על פי תחריטים של כתב העת הצרפתי המקביל.

נגוליץ' כתב נובלה ומחזה ופרסם "מילון רומני" לביאור התחדישים. הוא היה חבר באגודה המהפכנית המחתרתית "האחווה" (Frăţia) ולקח חלק במהפכת 1848 (ולאכיה). בתקופת המהפכה מונה על ידי השלטון הזמני למושל מחוז פרחובה. לאחר כישלון המהפכה הוגלה לטורקיה, לעיר בורסה.

יון נגוליץ' מת ונקבר בבית העלמין הנוצרי בקונסטנטינופול. באותו קבר נקברו גם חבריו לחיים ולמהפכה, הצייר ברבו איסקובסקו והכומר אטאנאסיה לוזין. המשורר הרומני קונסטנטין אריצ'סקו כינה את השלושה "שלישית מרטירי החירות"

== קישורים חיצוניים ==

* [http://artistiromani.wordpress.com/2008/08/10/pictori-romani-la-1848-ion-negulici-1812-1851/ האמנות ברומניה - יון נגוליץ'] 

קטגוריה:ציירים רומנים
קטגוריה:פובליציסטים רומנים
קטגוריה:מתרגמים רומנים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים רומנים
קטגוריה:מהפכנים רומנים
קטגוריה:רומנים שנפטרו משחפת
קטגוריה:ילידי 1812
קטגוריה:נפטרים ב-1851
זאנאדו

זָאנָאדוּ (Xanadu) או שָׁאנָאדוּ, ובמקור שָׁאנְגְדוּ (בכתב סיני: 上都; בפין-יין: Shàngdū), הייתה בירת הקיץ ובה ארמון הקיץ של קובלאי חאן ואחריו של שושלת יואן בסין, לאחר שהחליט להעביר את בירתו לדאדו (Dadu; גם "חאנבליק", Khanbaliq; כיום בייג'ינג). העיר שכנה באזור מונגוליה הפנימית של ימינו, 275 ק"מ מצפון לבייג'ינג, כ-28 ק"מ מצפון-מערב לדְווֹלוּן (Duolun). היא השתרעה על פני שטח שצורתו כעין ריבוע שצלעו 2,200 מ'. הבירה נחלקה ל"עיר חיצונית" ול"עיר פנימית", שמוקמה בחלק הדרום-מזרחי של השטח, שגם צורתה דמוית ריבוע שצלעו 1,400 מ', ובה נמצא הארמון, שבו שהה קובלאי חאן בקיץ.

העיר תוכננה על ידי האדריכל הסיני ליו בִּינְג-ג'ונְג (Liu Bingzhong), ונבנתה באזור העיירה קאי-פינג (Kāi Píng; 开平; בסינית מסורתית: 開平) בין השנים 1252 ל-1256, במהלך הפלישה המונגולית. ב-1264 שוּנה שם העיר לשָׁאנְגְדוּ – "הבירה העילית". בשיאהּ, חיו בין כותלי העיר יותר מ-100,000 איש. ואולם, העיר לא האריכה ימים; בשנת 1369 נפלה העיר לידי צבא שושלת מינג, אשר העלה אותה באש, והחאן האחרון (Toghun Temür) נמלט ממנה.

כיום נותרו מן העיר רק חורבות, מוקפות בתל מכוסה עשב, שהיה פעם חומותיה של העיר. ב-2002 הוּחל בעבודת שחזור. במרץ 2008 הגישה סין לאונסק"ו הצעה להכריז על החורבות כעל אתר מורשת עולמית בשם "אתרי הבירה העילית והבירה התיכונה של שושלת יואן".

מגלה הארצות הוונציאני מרקו פולו העיד על ביקורו בזאנאדו בשנת 1275, והותיר אחריו אחד מן התיאורים המפורטים ביותר של העיר הידועים כיום. במרוצת השנים הפך שם העיר שם נרדף לפאר ולעושר אגדיים, ולמן המאה ה-19 הוא נכרך בתודעה המערבית עם הפואמה פרי עטו של המשורר האנגלי סמואל טיילור קולרידג' "קובלא ח'אן, חיזיון בחלום", מן היצירות המפורסמות בספרות האנגלית.

==ראו גם==
* קובלא חאן - פואמה מאת סמואל טיילור קולרידג'.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונגוליה הפנימית
קטגוריה:האימפריה המונגולית
קטגוריה:שושלת יואן
קטגוריה:ערי ימי הביניים
סבך הפרי האדום

סבך הפרי האדום (באנגלית: Rubyfruit Jungle) הוא ספר הביכורים של הסופרת והפעילה החברתית ריטה מיי בראון, אשר יצא בשנת 1973. הרומן ידוע בשל התיאורים הלסביים המפורשים שבו, אשר היו לא מקובלים בספרות של אותה התקופה. שם הספר הוא התייחסות בסלנג לאיבר המין הנשי.

הספר הוא רומן חניכה אוטוביוגרפי (יש הרואים בו רומן פיקרסקי) של תקופת נעוריה של מיי בראון ותחילת פועלה כסופרת בסקסואלית. "סבך הפרי האדום" נחשב לספר מכונן בסוגת הספרות הלסבית, ולחלק מפועלה החברתי של מיי בראון, אשר התמקד בפמיניזם ובזכויות להט"ב.

הספר תורגם לעברית על ידי יואב הלוי, ויצא לאור בספרית פועלים בשנת תשל"ט (ושוב בתש"ס-1999).

==עלילה==
הרומן מתמקד במולי בורג, בת מאומצת למשפחה ענייה מפנסילבניה אשר ניחנה ביופי יוצא דופן ואשר מודעת לנטייתה המינית הלסבית מגיל מוקדם. היא מתוארת כנערה דעתנית ובעלת ביטחון עצמי רב. למולי יחסים רעועים עם אמהּ קארי, וזו מודיעה לה כבר בגיל צעיר שהיא אינה אמה הביולוגית ושהיא למעשה "ממזרה". מולי מתנסה ביחסים חד-מיניים כבר בכיתה ו' עם חברתה לורטה בי ביסלנד, ולאחר מכן שוב בבית ספרה בפלורידה, שם היא מקיימת יחסים עם חברה בשם קרוליין סימפסון, המעודדת המובילה בבית הספר. סימפסון מקיימת עם מולי יחסים ברצון, אך מסרבת למונח "לסבית".

מולי מתנסה גם ביחסים עם גברים, בהם גם עם בן-דודהּ, כאשר השניים היו צעירים. אביה, קארל, מת כאשר הייתה בשנותיה הראשונות בבית הספר היסודי. שילוב של אופייה החזק והבוז שהיא חשה לאמהּ מביאים אותה להצטיין בלימודיה ולקבל מלגה מלאה לאוניברסיטת פלורידה. שלא כמו קארי, קארל תמיד תמך בשאיפותיה של מולי ובלימודיה. יחד עם זאת, כאשר מתגלה מערכת היחסים של מולי עם שותפתה האלכוהוליסטית למעונות, נדחית בקשתה לחידוש המלגה. כשברשותה רק סכום כסף קטן, היא עוברת לניו יורק על מנת לרכוש השכלה כקולנוענית. כאשר היא מגיעה לעיר, מתבדים חלומותיה בנושא מערכות יחסים. הספר מסתיים בשנות ה-60, עם מהפכת ילדי הפרחים.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי 1973
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרות להט"ב
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
ניאגרה-און-דה-לייק

ניאגרה-און-דה-לייק (באנגלית: Niagara-on-the-Lake) היא עיירה באזור ניאגרה באונטריו שבקנדה. העיירה קרובה למפלי ניאגרה ומושכת תיירים רבים לרחובותיה הציוריים וההיסטוריים. העיירה משופעת במוזיאונים המתארים את ראשיתה החל מסוף המאה ה-18. יש בה שפע של גלריות לאמנות, חנויות מעוצבות ובתי מלון.

בעיירה מתקיים מדי שנה פסטיבל תיאטרון ידוע בו מוצגים מחזותיו של ג'ורג' ברנרד שו. המחזות מוצגים החל מאפריל ועד לנובמבר בשלושה תיאטראות במרכז העיר.

==היסטוריה==
העיירה נוסדה בשנת 1781, קרוב לנקודת המפגש בין ימת אונטריו לבין נהר ניאגרה, בשם בטלרסבורג על ידי לויאליסטים ששמרו אמונים לבריטניה בזמן מלחמת העצמאות האמריקנית. בשנת 1792 שונה שמה לניוארק והיא הייתה לבירה הראשונה של "קנדה העליונה" (כיום אונטריו). בשנת 1796 הועברה הבירה ליורק (כיום טורונטו). שנה אחר כך שונה שמה לניאגרה. בסוף המאה ה-19 הוחל השימוש בשם ניאגרה-און-דה-לייק כדי להבחין בינה לבין היישוב הצמוד למפלי ניאגרה ().

כרכרת סוסים בניאגרה און-דה-לייק

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20190709192656/http://www.niagarahistorical.museum/ מוזיאון החברה ההיסטורית של ניאגרה]
* [http://www.shawfest.com/ פסטיבל ברנרד שו]
* 

קטגוריה:אונטריו: יישובים
קטגוריה:אזור ניאגרה
קטגוריה:קנדה: ערי בירה קולוניאליות לשעבר
קטגוריה:עיירות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1781
דמי ולדות

דמי ולדות הוא מושג הלכתי המתייחס לפיצוי כספי אותו צריך לשלם אדם שפגע באישה הרה וגרם למות עוּברה. את הפיצוי משלם הפוגע לבעלה של האישה ההרה.

מקור הדין נמצא בפרשת משפטים: .

בתלמוד הבבלי, במסכת בבא קמא, ישנו דיון בשאלה כיצד לחשב את ערכו של העובר. מסקנת הדיון היא כי יש לחשב את ההפרש בין ערכה הכספי של האישה אילו הייתה נמכרת לשפחה כאשר יש לה ולדות -ואז היה ערכה גבוה יותר (מאחר שגם ילדיה יהיו עבדים של הקונה), לבין מצב שהייתה נמכרת ללא הוולדות.

קטגוריה:משפט עברי: דיני נזיקין
קטגוריה:נשים ביהדות
קטגוריה:היריון ולידה בהלכה
מרקו קולטליני

מרקו קולטליני (באיטלקית Marco Coltellini; 13 באוקטובר 1719 – נובמבר 1777) היה לבריתן אופרה ומדפיס איטלקי.
== חייו ==
קולטליני נולד במונטפולצ'אנו והחל בקריירה כנסייתית, אבל נאלץ להתפטר אחרי שהיה לאב לארבע בנות. הוא פתח בית דפוס להוצאת יצירות של דמויות מעידן האורות, כגון פרנצ'סקו אלגארוטי וצ'זארה בקאריה. קולטליני גילה עניין רב באופרה והתוודע אל מטסטאזיו (הלבריתן הראשון במעלה בתחום האופרה סריה), כמו גם אל גלוק, רניירי דה קלצאביג'י וג'אקומו דוראצו, שלקחו חלק ברפורמה של האופרה האיטלקית. בשנת 1763 תפסקולטליני את מקומו של מטסטאזיו כמשורר הקיסרי בחצר המלכות בווינה. הוא כתב לבריות לגלוק, האסה "פיראמו וטיסבה") וסליירי, וכן ערך ושיכתב את "לה פינטה סמפליצ'ה" של קרלו גולדוני כדי להתאימה להלחנת מוצרט. עבודתו המשותפת שלו עם טראאטה, "איפיגניה באאוליס" (1763), פיתחה את החידושים האופראיים של "אורפאו ואורידיצ'ה" של גלוק. קולטליני פוטר מעבודתו בשנת 1772 כשאחת הסאטירות שלו הכעיסה את הקיסרית מריה תרזה. הוא התמנה לתפקיד הלבריתן הרשמי בתיאטרון הקיסרי בסנקט פטרבורג שברוסיה. כאן כתב טקסטים לפאיזיילו וטרטה (אנטיגונה). גם כאן הסתבך בצרות ויצאה שמועה, שמותו הפתאומי היה תוצאה של הרעלה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לבריתנים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1724
קטגוריה:נפטרים ב-1777
עקרון המקסימום של האוסדורף

במתמטיקה, עקרון המקסימום של האוסדורף הוא ניסוח אלטרנטיבי ומוקדם יותר ללמה של צורן, אשר הוכח על ידי פליקס האוסדורף בשנת 1914. על-פי עיקרון זה, בכל קבוצה סדורה חלקית, כל שרשרת מוכלת בשרשרת מקסימלית.

עקרון המקסימום של האוסדורף הוא אחת מתוך טענות רבות השקולות לאקסיומת הבחירה במסגרת מערכת האקסיומות של צרמלו-פרנקל בתורת הקבוצות.

== ניסוח שקול ==
בכל קבוצה סדורה חלקית קיימת שרשרת מקסימלית.

על מנת להוכיח שניסוח זה נובע מעקרון המקסימום, נניח כי A היא קבוצה סדורה חלקית. אזי <math>\varnothing</math> מהווה שרשרת ב-A, כלומר קיימת שרשרת מקסימלית ב-A המכילה את <math>\varnothing</math>, ובפרט ב-A קיימת שרשרת מקסימלית.

בכיוון השני, תהא A קבוצה סדורה חלקית, ותהא <math>T \subseteq A</math> שרשרת. נתבונן באוסף השרשראות S המקיימות <math>T \subseteq S \subseteq A</math>. אוסף זה מהווה קבוצה סדורה חלקית עם יחס סדר של הכלה, מכאן שהוא מכיל שרשרת מקסימלית C. איחוד איברי C, אם כן היא שרשרת מקסימלית המכילה את T, כנדרש.

באופן דומה ניתן להוכיח כי עקרון המקסימום של האוסדורף שקול ללמה של צורן.

קטגוריה:קבוצות סדורות
קטגוריה:משפטים בתורת הקבוצות
קטגוריה:אקסיומת הבחירה
איוואן אוחוב

אוחוב באליפות אירופה, ברצלונה 2010
איוואן סרגייביץ' אוחוב (ברוסית: Иван Сергеевич Ухов; נולד ב-29 במרץ 1986) הוא אתלט רוסי, אלוף אולימפי (לונדון 2012), אלוף העולם באולם (דוחה 2010) ופעמיים אלוף אירופה באולם בקפיצה לגובה.

ב-1 בפברואר 2019 נמצא אשם בשימוש באמרוץ ולכן הוחלט שכל התוצאות שקבע מ-16 ביולי 2012 ועד 31 בדצמבר 2015 נפסלו ובכך נשללה ממנו מדליית הזהב האולימפית בה זכה. נוסף לכך, הוא קיבל עונש השעיה ל-4 שנים.

== ביוגרפיה ==
אוחוב נולד בצ'ליאבינסק, הוא החל להתמקד בקפיצה לגובה ב-2004, ב-2005 זכה באליפות אירופה לנוער עם תוצאה של 2.23 מטרים, ובהמשך השנה רשם שיא אישי של 2.30 מטרים. באליפות אירופה באתלטיקה 2006 העפיל לגמר, אך סיים במקום ה-12 והאחרון.

ב-2008 נכשל בניסיונותיו להעפיל לאולימפיאדת בייג'ינג, בהמשך השנה היה במוקד של אירוע מביך כשנתפס שתוי במהלך תחרות הגראנד פרי בלוזאן, בעקבות המקרה הודח מהמשך השתתפות בתחרויות הסבב. בתחילת 2009 שיפר את שיאו האישי בתחרות באולם וקבע שיא לאומי רוסי, 2.40 מטרים. שבועיים לאחר מכן זכה במדליית זהב באליפות אירופה באולמות שהתקיימה בטורינו עם תוצאה של 2.32. ביולי 2009 רשם תוצאה של 2.35 מטרים באליפות רוסיה באתלטיקה שהתקיימה בצ'בוקסרי, וזכה במקום הראשון.

ב-2010 זכה במדליית זהב באליפות העולם באולמות שהתקיימה בדוחה כשעבר רף של 2.36 מטר. בהמשך השנה זכה במדליית כסף באליפות אירופה שהתקיימה בברצלונה עם תוצאה של 2.31 מטר. הוא זכה באליפות ליגת היהלום של 2010 לאחר שניצח בארבע תחרויות מתוך שבע. ב-2011 שמר על תוארו כאלוף אירופה באולם כשזכה במקום הראשון בתחרות באליפות בפריז עם תוצאה של 2.38 מטר. באליפות העולם באותה שנה הגיע למקום החמישי. ב-2012 הגיע למקום השלישי באליפות העולם באולם באיסטנבול עם תוצאה של 2.31 מטר בניסיון הראשון. ביולי אותה שנה זכה באליפות רוסיה באתלטיקה בשיא אישי של 2.39 מטר, תוצאת השנה עד לאותו מועד והבטיח את מקומו באולימפיאדת לונדון (2012).

באולימפיאדת לונדון זכה במדליית זהב לאחר שעבר גובה של 2.38 מטר, לפני אריק קינרד מארצות הברית (2.33 מטר) ורוברט גרברז מבריטניה, מועתז עיסא בראשים מקטר ודרק דרואין מקנדה (2.29 מטר).

בינואר 2014 קבע שיא אישי ושיא רוסי בקפיצה בגובה באולם, כשעבר גובה של 2.41 מטר במהלך תחרות בעיר צ'ליאבינסק, בפברואר 2014, שיפר שיא זה כשעבר גובה של 2.42 מטר בתחרות באולם בפראג.

במרץ 2014 זכה במדליית כסף באליפות העולם באולם שהתקיימה בסופוט שבפולין לאחר שעבר גובה 2.38 מטר, גובה זהה לזוכה מועתז עיסא בראשים, אך עם יותר פסילות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קופצים לגובה רוסים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה לגובה (גברים)
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מרוסיה
קטגוריה:אלופי אירופה באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1986
צייר אכילס

[[אדיפוס והספינקס על גבי אמפורה, 440-430 לפנה"ס, אוסף העתיקות הלאומי, מינכן.]]
"צייר אכילס" (באנגלית: Achilles Painter) הוא כינוייו של אמן קרמיקה יווני שהפעיל סדנת קרמיקה בתקופה שבין 460 לפנה"ס ל-420 לפנה"ס. 

את הכינוי טבע החוקר הסקוטי ג'ון ביזלי (John Beazley), בעקבות תיאורו של אכילס על גבי כד אמפורה בסגנון הדמות האדומה הנמצא במוזיאון הוותיקן. על פי ניתוח סגנוני מניחים חוקרים כי צייר זה קיבל את הכשרתו אצל "הצייר מברלין" (Berlin Painter), שפעל ככל הנראה בין השנים 490-460 לפנה"ס. החוקרים זיהו כשלוש מאות פריטים קרמיים המיוחסים לסדנה זו. כלים אלו מצוירים בשלוש הטכניקות העיקריות של ציור כדים בתקופה - "דמות אדומה", "דמות שחורה" ו-"רקע לבן".

הפריטים המוקדמים מן הסדנה מאופיינים בשימוש בטכניקת הדמות האדומה על רקע שחור וביצירת קומפוזיציה מאוזנת המורכבת משתי דמויות. יצירות אלו השרישו את ההנחה כי אלו הן היצירות ה"קלאסיות" ביותר מן התקופה הקלאסית באומנות היוונית המאה ה-5 לפנה"ס. עוד ידועה קבוצה גדולה של כדי לקיתוס (Lekythos), כדוגמת "כד המוזה", שנוצרו החל ממחצית המאה ה-5 לפנה"ס. כדים אלו נושאים עיטורים לצד כמות גדולה של כתובות יווניות עיטוריות (Kalos inscription).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ציירי יוון העתיקה
יעקב צבי מקלנבורג

עמוד השער של הספר "הכתב והקבלה"
הרב יעקב צבי מֶקְלֶנְבּוּרג (מעקלענבורג; תקמ"ה בערך – י' בניסן תרכ"ה; 1785 – 1865) היה מרבני גרמניה במאה ה-19. התפרסם בחיבורו על התורה הכתב והקבלה. ספרו זה היה הראשון בסדרת ספרים שהתפרסמו בתקופתו על ידי רבנים אורתודוקסים שונים במגמה למנוע את התפשטות הרפורמה.

==ביוגרפיה==
נולד בערך בשנת תקמ"ה לאביו גמליאל. בצעירותו עסק במסחר. משנת תק"ץ (1830) שימש כרב בקניגסברג בפרוסיה המזרחית, שם התוודע ל"מתקני הדת" ונאלץ להתמודד עִמם. יחד עם המלבי"ם יצא נגד אספת הרבנים הרפורמים שהתקיימה בשנת תר"ד (1844) בבראונשווייג. באספה זו דנו על תיקונים שיש להכניס בדת ועל קידום תנועתם. החלטות האספה היו ביטול תפילת "כל נדרי" וההיתר לנישואין בין יהודים לגויים. המלבי"ם כתב על אספה זו: 

חיבורו העיקרי הוא פירושו על חמישה חומשי תורה, "הכתב והקבלה". מטרת חיבור זה היא לחבר את התורה שבכתב ("הכתב") עם התורה שבעל פה ("הקבלה"). ספרו זה ראה אור לראשונה עוד בחייו, בשנת תקצ"ט, ונדפס שנית בשנת תר"מ, 15 שנה לאחר פטירתו, במהדורה מורחבת הכוללת פסקאות שנשמטו מהמהדורה הראשונה. מאז נדפס הספר במהדורות נוספות וזכה לפופולריות רבה. לפני מספר שנים יצאה לאור מהדורה מחודשת ומהודרת, והיא מומנה על ידי אחד מצאצאיו וקרויה על שמו - "מהדורת לובינג". בנוסף לחיבור זה כתב פירוש על סדר התפילה בשם "עיון תפילה", שבמהדורותיו הראשונות נדפס יחד עם ספרו של הרב יעקב לורברבוים מליסא "דרך החיים".

בשנת תרכ"א (1861) היה מהראשונים שנתנו את הסכמתם לספרו של הרב צבי הירש קלישר "דרישת ציון". בהסכמתו כתב: .

נפטר בי' בניסן תרכ"ה (1865). ונקבר בקניגסברג.

==שיטתו הפרשנית==
מטרת הספר ה"כתב והקבלה" היא (כך בשער הספר). זהו הפירוש השלם הראשון על התורה שנכתב כנגד הגישה הרפורמית. בהקשר זה מדגיש המחבר . פירושו מראה את היסודות הלשוניים והדקדוקיים של דרשות חז"ל בטקסט המקראי, ובכך מראה את החיבור בין התורה שבכתב לתורה שבעל פה. במקום הקדמה כתב המחבר מאמר מליצי בשם "מאמר התורה", בו כביכול מסבירה התורה בעצמה מדוע נכתבה בלשון קצרה וסתומה המחייבת להסתייע בדברי חז"ל על מנת להבינה. . . הספר כולל פירושים לשוניים ופרשניים מקוריים רבים, והוא מרבה להסתמך מלבד על הפרשנות המסורתית גם על פירושיהם של הגר"א, נפתלי הרץ וייזל ושד"ל.

דוגמאות לפרשנותו המקורית המתבססת על דקדוקים לשוניים:
* את המילה 'וינחם' בפסוק "וינחם ה' כי עשה את האדם בארץ ויתעצב על לבו", הוא מפרש על סמך כמה מקורות במשמעות 'רחמים'. פירוש מקורי זה פותר את קושייתם של פרשנים רבים על פסוק זה.
* את המילה 'אל' בפסוק "ויאמר קין אל הבל אחיו" פירש במשמעות של בעבור או בגלל, כמו בפסוק "אל הנער הזה התפללתי". פירוש זה מתרץ את קושיית רש"י במקום בדרך פשוטה.
* השחתת שיער האמורה בפרשת קדושים היא דווקא השחתה של הרבה שיער בבת אחת. לפי הסבר זה יש מקום להתיר את הסרת השיער במספריים.
* את חטאם של המרגלים בפרשת שלח לך הסביר בכך שהלכו 'לרגל' את הארץ שמשמעותו שלילית, לחפש את מגרעותיה של ארץ ישראל, ולא כפי שנצטוו 'לתור', לחפש את הצדדים הטובים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20200606011050/http://www.tog.co.il/ בעל "הכתב והקבלה"], באתר Tog
* [http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=3247 מקלנבורג יעקב צבי], באתר דעת
* 
* 
;ספריו
* הכתב והקבלה, נירנברג תרפ"ד, [http://www.hebrewbooks.org/14121 חלא א'], [http://www.hebrewbooks.org/14124 חלק ב'] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים גרמנים
קטגוריה:תלמידי רבי עקיבא איגר
קטגוריה:ילידי 1785
קטגוריה:נפטרים ב-1865
צ'לטנהאם

מרכז צ'לטנהם 
צ'לטנהאם (באנגלית: Cheltenham) היא עיר במחוז גלוסטרשייר, בבריטניה, היא סמוכה לערים גלוסטר וסירנסטר. אוכלוסיית העיר מונה 117,500 תושבים, לפי מפקד משנת 2016.

== גאוגרפיה ==
העיר ממוקמת בקצה הקוטסוולדס ונחשבת לעיר עשירה מאוד. כבר מאז גילוי מעיינות המים החמים ב-1716, הפכה צ'לטנהאם ליעד לחופשה ולמרגוע עבור עשירים מכל אנגליה, ולכן ידועה גם כאזור ספא. נהר צ'לט זורם מתחת לעיר.

העיר ידועה גם בשל הארכיטקטורה הוויקטוריאנית ומרוצי הסוסים שלה, שבהם מוענק "גביע הזהב של צ'לטנהאם". בעיר מתקיים גם פסטיבל ג'אז.

בין האנשים הבולטים שנולדו בעיר: רוברט הארדי (שחקן), אדוארד ג'נר (ממציא החיסון נגד אבעבועות שחורות) ובריאן ג'ונס (ממקימי הרולינג סטונז).

==ספורט==
העיר הייתה מקום מושבה של הפדרציה העולמית לבדמינטון במשך 71 שנים. משנת 1934 ועד לחודש אוקטובר 2005.

== ערים תאומות == 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:גלוסטרשייר
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13