OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טניה סטריטר

טניה סטריטר (באנגלית Tanya Streeter; נולדה ב-10 בינואר 1973) היא צוללת בריטית אלופת עולם ושיאנית עולם בצלילה חופשית. היא צללה בשנת 2003 לעומק של 160 מטרים, וזה היה שיא העולם בין לגברים ובין לנשים.

== קורותיה ==
טניה סטריטר נולדה באיי קיימן לג'ים וסנדרה יש לה שתי אחיות ואח, היא חונכה באנגליה ולמדה באוניברסיטת ברייטון. בגיל 25 החלה לצלול בצורה תחרותית ועד מהרה החלה לשבור שיאים. ב-19 ביוני 2003 קבעה את שיא העולם של 160 מטרים, והוא היה שיא העולם בין לגברים בין לנשים. השיא נשבר שנה לאחר מכן בוונצואלה על ידי קרלוס קוסטה. שיאה לנשים החזיק שבע שנים עד שהשיאנית הרוסייה נטליה מולצ'נובה עשתה 125 מטר בקלמטה יוון.

בתחילת שנות ה-2000 הייתה תחרות בינה לבין הצוללת אודרי מסטרה שניסתה לשבור את שיאה, ובצלילה ההיא מצאה את מותה.

היא נישאה לפול סטריט באנגליה, הזוג עבר לאיי קיימן ב-1995. ב-2008 נולדה בתם טיילי, לאחר הולדת בתה פרשה סטריטר מהצלילה החופשית. ומתגוררת היום באוסטין טקסס.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:שיאניות עולם בריטיות
קטגוריה:צוללות (נשים)
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1973
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1973
איי פלאג'יה

איי פלאג'יה (באיטלקית: Isole Pelagie, בסיציליאנית: Ìsuli Pilaggî) הם שלושה איים איטלקים קטנים: למפדוזה, לינוזה , למפיונה. האיים שוכנים במצר סיציליה שבים התיכון, בין סיציליה לתוניסיה. מבחינה פוליטית האיים מנוהלים כחלק מנפת אגריג'נטו, השייכת לסיציליה, והם מהווים את הנקודה הדרומית ביותר באיטליה.

בשל קרבתם לאפריקה, האיים מהווים באחרונה מוקד למתיחות בינלאומית בשל היותם מוקד להגירה בלתי-חוקית לאירופה.

האיים מהווים את אחד מאזור הגידול האחרונים של צב הים החום, מין בסכנת הכחדה, בים התיכון. בשנת 2002 הכריזה איטליה על האיים כשמורת טבע "Area Marina Protetta Isole Pelagie". 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.isole-pelagie.it/ שמורת הטבע של איי פלאג'יה]
* 

פלאג'יה
פלאג'יה
פלאג'יה
נעלמת

נעלמת (באנגלית: Gone Girl) הוא ספר מתח מאת גיליאן פלין שפורסם לראשונה ביוני 2012 והפך מיד לרב מכר. עלילת הספר נסובה סביב חוסר הנהירות באשר למעורבות הדמות הראשית, ניק דאן, בהיעלמות רעייתו, איימי.

הספר עובד לסרט קולנוע מצליח בבימויו של דייוויד פינצ'ר ובכיכובם של בן אפלק ורוזמונד פייק שיצא לאקרנים ב-3 באוקטובר 2014.

==עלילה==
הספר מגולל את קורות מערכת היחסים ונישואיהם המתוסבכים של ניק ואיימי דאן החיים בניו יורק. המחצית הראשונה של הספר מסופרת בגוף ראשון מנקודת מבטם של ניק ואיימי, כשנקודת מבטו של ניק היא בהווה ושל איימי היא בעבר. שני הסיפורים שונים, בעוד סיפורה של איימי מגולל כיצד חיי הנישואין משפיעים עליה לטובה וגורמים לה שמחה, מצדו של ניק, הנישואים מעוררים שאט נפש ואובדן חיי חברה. תיאורה של איימי מציג את ניק באור אלים בהרבה מכפי שנדמה.

ניק מאבד עבודתו כעיתונאי והזוג מתמקם מחדש בעיירה נורת' קרת'ייג' שבמיזורי. ניק מטפל באמו הגוססת ופותח בר מכספי קרן הנאמנות של רעייתו ומנהל אותו עם אחותו התאומה, מרגו. החיים השקטים בעיירה הופכים למעמסה על איימי שלא מסתגלת למצב החדש.

ביום השנה החמישי לנישואיהם, איימי נעלמת. ניק הופך לחשוד עיקרי בהיעלמותה משלל סיבות: הוא השתמש בכספה כדי לנהל עסק, הגדיל את ביטוח החיים שלה ומתגלה כחסר רגש אל מול המצלמה. המשטרה, מאוחר יותר, מוצאת קופסאות של תצלומי פורנוגרפיה אלימים בבקתת העץ של ניק, מה שמחזק את החשדנות כלפיו.

במחצית השנייה של הספר, הקורא לומד שאיימי וניק לא חלקו עמו את כל המידע שברשותם. ניק מנהל רומן ואיימי לא נעלמה, אלא חיה ומסתתרת ומנסה לעורר בו רגשות אשם על "מותה". היומן שלה הוא זיוף ונועד להסגיר את ניק למשטרה. ניק חושף זאת עד מהרה, אך לא מוצא דרך להוכיח זאת.

איימי נשדדת בידי עוברי אורח במלון דרכים ועוזבת ללא כסף. בינתיים, ניק מתחיל להתחנן לחזרתה, מה שגורם לה לראות שהוא אוהב אותה עדיין. נואשת, היא מבקשת את עזרת החבר הכפייתי הראשון שלה, דסי. דסי מסכים להסתיר אותה, אבל איימי עד מהרה חשה לכודה בביתו כשדסי הופך לרכושני. היא רוצחת אותו וחוזרת לבעלה ואומרת שהיא נחטפה. ניק מבין שהיא רוצחת, אך אינו עושה דבר כי אין לו הוכחות. איימי מתחילה בכתיבת זכרונותיה, ואילו ניק כותב ספר זיכרונות משלו, החושף את השקרים של איימי. איימי מעברת את עצמה עם הזרע של ניק וגורמת לו למחוק את ספרו כשהיא מאיימת להרוג את הילד שבבטנה. בסופו של דבר ניק בוחר להישאר עם איימי, למען הילד שלו.

== קישורים חיצוניים ==
* דור בביוף, [https://web.archive.org/web/20151208094422/http://peopleofthebook.co.il/books/3237 ביקורת ספר: ״נעלמת״ מביא את ג׳יליאן פלין לתהילה], באתר אנשי הספר
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי 2012
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: פעולה/הרפתקה/מותחן
בובי פארל

רוברטו "בובי" אלפונסו פארל (בהולנדית: Roberto "Bobby" Alfonso Farrell; 6 באוקטובר 1949 - 30 בדצמבר 2010) היה רקדן וזמר הולנדי יליד ארובה, ידוע בעיקר בזכות תפקידו כסולן הראשי של להקת הפופ והדיסקו המצליחה משנות השבעים, בוני אם. פארל נפטר במהלך סיבוב הופעות ב-2010.

==תחילת חייו==
פארל נולד וגדל באי ארובה המהווה חלק מהאנטילים הקטנים עד לגיל 15. לאחר שסיים את בית הספר הוא עבד כמלח במשך שנתיים לפני שעבר לנורווגיה. מנורווגיה עבר להולנד, בה התפרנס מתקליטנות כמשרה זמנית לפני שהחליט לעבור לגרמניה.

==להקת בוני אם==
פארל, שלישי משמאל, מבצע שיר עם בוני אם בשנת 1981

בגרמניה פארל התפרנס מתקליטנות עד שפרנק פאריאן, מפיק מוזיקלי, הבחין בו והחליט לצרף אותו ללהקת "בוני אם". פארל היה הגבר היחידי בלהקה, אך כפי שהסתבר, כמעט ולא תרם מקולו להקלטות הלהקה. פאריאן גילה שנים לאחר התפרקות הלהקה, שפארל כמעט ולא תרם את קולו להקלטות ושכל הקטעים שהצריכו קול גברי הוקלטו בידי פאריאן עצמו. אחת מזמרות הלהקה, ליז מיטשל, טענה שרק היא, מרסיה בארט ופאריאן הקליטו את שירי הלהקה. עם זאת, פארל הופיע בהופעות חיות של הלהקה. פארל עזב את הלהקה בשנת 1981 לאחר עימותים עם פאריאן. את מקומו תפס רג'י טסיבו. הוא הצטרף מחדש ללהקה בשנת 1984, והמשיך להיות חלק ממנה עד שהלהקה התפרקה סופית בשנת 1986.

בתו של פארל, זניליה פארל, טענה שפאריאן שלל את זכויותיו של פארל על שירי הלהקה, מה שהוביל את אביה לאבד את כל הכנסותיו לאחר פירוק הלהקה. 

לאחר הפירוק, פתח פארל בסיבוב הופעות עם להקה משלו וביצע את שירי הלהקה תחת השם "בוני אם של בובי פארל". הוא אף כיכב כרקדן בסוף שנת 2005 בקליפ וידאו שנעשה בשותפות עם רוג'ר סנצ'ז.

==מותו ומורשתו==
פארל חיי במשך שנים רבות באמסטרדם. הוא נפטר בבוקר ה-30 בדצמבר 2010, בבית מלון בסנקט פטרבורג מאי-ספיקת לב. אמרגנו, ג'ון סיין, אמר שפארל התלונן על בעיות נשימה לאחר שביצע שירים עם להקתו בערב שלפני כן. גופתו של פארל נמצאה על ידי צוות בית המלון, לאחר שלא הגיב לשיחת ההשכמה שלו. הוא נקבר בבית הקברות "זורגבליד" באמסטרדם.

זמן קצר לאחר מותו, התברר שתאריך מותו של פארל הוא יום שנה למותו של רספוטין, עבורו להקת בוני אם הקדישה שיר מפורסם שזכה לפופולריות רבה. רספוטין עצמו נפטר (למעשה נרצח) בסנקט פטרבורג, ופארל הופיע פעמים רבות בלבושו של רספוטין כאשר הלהקה שרה את השיר.

בתו של פארל, זניליה, היא ראפרית. בדצמבר 2011 זכתה בפרס לאומי למוזיקה בהולנד בקטגוריית ההיפ הופ.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:זמרי פופ
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1949
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2010
דנגריגה

דנגריגה (Dangriga, לשעבר: Stann Creek Town) היא בירת מחוז סטאן קריק שבדרום בליז. זוהי העיר הגדולה ביותר בחלקה הדרומי של בליז.

==היסטוריה==
דנגריגה יושבה לפני 1832 על ידי הגרינגו (או גריפונה - שחורים מהקריביים, כפי שכונו על ידי הבריטים), מהונדורס. במשך שנים הייתה זו העיר השנייה בגודלה במושבה לאחר בליז סיטי, אך בשנים האחרונות עקפה אותה אורנג' ווק טאון. מאז ראשית שנות השמונים תרבות הגריפונה עוברת תחיה, כחלק מאותו תהליך שבמסגרתו שונה גם שם העיר לדנגריגה, מילה בשפת הגריפונה שמשמעותה "מים עומדים".

==תרבות==
דנגריגה היא ביתה של תרבות הגריפונה, שהיא קבוצה אתנית ותרבותית, שאנשיה הם צאצאי עבדים אפריקאים וילידי הקריבים. הגריפונה אימצו את שפת ילידי הקריבים אך שמרו על דתם והמורשת המוזיקלית האפריקאית. דנגריגה היא גם מקורה של מוזיקות הפונטה האופיינית לבני הגריפונה. בשנת 2001 הודות לפעילות של אנדי פאלאסיו התקבלה החלטת אונסקו להכיר בשפה גאריפונה ובמוזיקה והריקודים של תרבות בני גאריפונה ב"נסכי צאן ברזל של המורשת בעל פה של האנושות, שנועדת לשימור". לראשונה נלקח צעד כזה לגבי מורשת תרבות מן האיים הקריבים.

בכל שנה, בחודש נובמבר, מתקיים פסטיבל בן שבוע של בני הגריפונה מכל רחבי האזור. הפסטיבל כולל מצעד לפידים וטקס הנחת זרים על פסלו של הפטריוט והפעיל החברתי, תומאס וינסנט רמוס, בחירת מלכת היופי של הגריפונה, מצעדים ותפילות מיוחדות בכנסיות ומרוץ אופניים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:בליז: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1802
טומיסלב פאיוביץ'

טומיסלב פאיוביץ (בסרבית: Toмиcлaв Пajoвић; נולד ב-15 במרץ 1986 באוז'יצה) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הבלם.

==ביוגרפיה==
פאיוביץ' גדל במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד אך מעולם לא זכה לקחת חלק במשחק רשמי במדי הקבוצה, מאחר שהעביר את רוב זמנו בהשאלה למספר קבוצות סרביות אחרות. לאחר ששיחק עונה אחת בצ'וקריצ'קי, הוא עבר למועדון אחר מבלגרד, פ.ק ראד.

ביוני 2013 הגיע פאיוביץ' לישראל וחתם בקבוצת הפועל באר שבע. בעונתו הראשונה בבאר שבע סיימה הקבוצה במקום השני בליגת העל, ובעונת סיימה במקום השלישי והגיעה לגמר גביע המדינה. הוא פתח בהרכב קבוצתו לגמר והוחלף כבר לאחר 34 דקות, כאשר קבוצתו הובסה בסיום 6-2 על ידי מכבי תל אביב.

לקראת עונת חתם פאיוביץ' בקבוצת ואשאש מליגת העל ההונגרית, אך במהלך העונה עזב לקבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה מליגת העל של מונטנגרו.

ב-8 ביוני 2016 חתם פאיוביץ' במכבי שעריים על חוזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת.

בינואר חזר לסרביה כאשר חתם בראד בלגרד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:בלמי כדורגל סרבים
קטגוריה:אוז'יצה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורגלני טלאופטיק
קטגוריה:כדורגלני צ'וקריצ'קי
קטגוריה:כדורגלני ראד בלגרד
קטגוריה:כדורגלני שריף טירספול
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורגלני ואשאש
קטגוריה:כדורגלני בודוצ'נוסט פודגוריצה
קטגוריה:כדורגלני נפרדק קרושבאץ
קטגוריה:כדורגלני מכבי שעריים
קטגוריה:כדורגלני זמון
קטגוריה:כדורגלני קולובארה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים במולדובה
קטגוריה:ספורטאים סרבים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סרבים בהונגריה
קטגוריה:ספורטאים זרים במונטנגרו
קטגוריה:ספורטאים זרים באוזבקיסטן
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1986
בנקו וייחו דל כרמן

בנקו וייחו דל כרמן (בספרדית: Benque Viejo del Carmen, או בקיצור בנקו) היא עיר במחוז קאיו שבבליז.

בנקו נוסדה במאה ה-19, בעיקר על ידי מהגרים מגואטמלה. בשנים הראשונות של המאה ה-21 התחולל בעיר גידול מהיר באוכלוסייתה. זוהי העיר הגדולה המערבית ביותר בבליז. היא ממוקמת ליד הגבול עם גואטמלה, במרחק של 130 ק"מ ממערב לבליז סיטי ובמרחק של 13 ק"מ ממזרח לבירת המחוז, סן איגנסיו. שוליה הצפוניים של העיר שוכנים על גדות נהר מופן המהווה את הגבול עם גואטמלה. רוב תושבי העיר הם מסטיסים או מצאצאי המאיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בליז: ערים
פונטה גורדה

פונטה גורדה (בספרדית: Punta Gorda, בפי המקומיים: P.G) היא בירת מחוז טולדו שבדרום בליז. פונטה גורדה היא העיר הגדולה הדרומית ביותר בבליז. למרות ששם העיר הוא בשפה הספרדית, שפות הדיבור של תושביה הן בעיקר אנגלית וקריאולית ומוצאם בעיקר מעם ה, הודים, קריאולים וצאצאי המאיה.

פונטה גורדה היא נמל ים ודיג על חוף הים הקריבי. עד אשר התיישבו בה ב-1823 מהגרים מעם הגריפונה שהגיעו מהונדורס, היא הייתה כפר דייגים קטן. העיר מהווה צומת דרכים ראשי של המחוז.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בליז: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1802
הפיגוע ברחוב בן-יהודה (2001)

לוח זיכרון מדרחוב בן יהודה ירושלים
הפיגוע ברחוב בן-יהודה בירושלים בוצע במוצאי שבת, 1 בדצמבר 2001, במהלך האינתיפאדה השנייה, בידי ארגוני הטרור חמאס והגיהאד האיסלמי. במתקפה מתואמת פוצצו שני מחבלים מתאבדים את מטעני החבלה שלהם ברחוב כמעט בו זמנית, וזמן קצר לאחר מכן התפוצצה מכונית תופת ברחוב סמוך. בפיגוע נרצחו 11 בני אדם.

==הפיגוע==
בשעה 23:45 נצמד מחבל מתאבד אל קבוצת נערים בצומת הרחובות בן-יהודה ולונץ במדרחוב בן-יהודה בירושלים, שהיה הומה אדם באותה שעה, והפעיל את מטען הנפץ שלו. מספר שניות לאחר מכן ובמרחק של כ-40 מטר משם, ליד כיכר ציון, פוצץ מחבל מתאבד שני את חומר הנפץ שנשא. מחבלים אלו גרמו למרבית הנפגעים באותו לילה. לדברי ניצב מיקי לוי, מפקד משטרת מחוז ירושלים דאז, היו המטענים שנשאו רבי עוצמה והכילו גם ברגים ומסמרים כדי להגדיל את פגיעתם.

כוחות ביטחון והצלה זרמו לזירת הפיגוע והחלו לטפל בנפגעים ולפזר את הסקרנים הרבים שנקהלו בה. כעשרים דקות לאחר הפיצוץ הראשון התפוצצה ועלתה באש מכונית תופת שהוחנתה ברחוב הרב קוק הסמוך לכיכר ציון ולמדרחוב. מכונית התופת הוצבה כדי לפגוע באנשי כוחות החירום שיוזעקו אל זירת הפיגועים הראשונים. לאחר מכן, מחשש למכוניות תופת נוספות, פרצו השוטרים לעשרות מכוניות שחנו במרכז ירושלים, אך לא מצאו דבר.

הפיצוצים גרמו גם לשבירת חלונות של עשרות חנויות ומשרדים במדרחוב ודליקה פרצה באחת החנויות.

כתוצאה מהפיצוצים נהרגו עשרה בני אדם וכ-180 נפצעו. פצוע נוסף נפטר מפצעיו לאחר שבוע. כל ההרוגים היו נערים וגברים, מגיל 14 ועד 21.

==לאחר הפיגוע==
ארגוני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני והחמאס נטלו שניהם אחריות למתקפת הטרור. 

שמונה ימים לאחר הפיגוע ביקרו במדרחוב מושל מדינת ניו יורק ג'ורג' פטאקי, ראש עיריית ניו יורק רודולף ג'וליאני וראש העיר הנבחר מייקל בלומברג. הם נטעו בו עץ לזכר הנרצחים.

בשנת 2006 עצרו כוחות הביטחון את אבראהים חאמד, שהיה אחראי לפיגוע הזה, ולפיגועי-התאבדות נוספים.

שלט זיכרון לקורבנות הפיגוע נקבע על קיר בניין במדרחוב, בצומת הרחובות בן-יהודה ולונץ.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
*[http://www.mfa.gov.il/MFA/MFA-Archive/2001/Pages/Suicide%20bombing%20at%20the%20Ben-Yehuda%20pedestrian%20mall.aspx על הפיגוע] באתר משרד החוץ (באנגלית)
*[http://www.ezy.co.il/memoSite.asp?memorial_id=343 הפיגוע] באתר ארץ זוכרת יושביה ([http://www.ezy.co.il/memoSite.asp?memorial_id=386 דף נוסף])
*[http://www.laad.btl.gov.il/Web/He/Victims/112.aspx?lastName=&firstName=&fatherName=&motherName=&place=&year=2001&month=12&day=1&region=%20%D7%91%D7%9F%20%D7%99%D7%94%D7%95%D7%93%D7%94&period=&grave= קורבנות הפיגוע] באתר לזכר אזרחים נפגעי פעולות איבה
שלט ההנצחה ליד העץ שנטעו הפוליטיקאים מ[[ניו יורק]] 

רחוב בן-יהודה 2001
רחוב בן-יהודה 2001
רחוב בן-יהודה 2001
בן-יהודה, רחוב
קטגוריה:רחוב בן-יהודה (ירושלים): פיגועים
קטגוריה:רצח ילדים באינתיפאדה השנייה
בן-יהודה, רחוב
אחוב בן יהודה (2001)
ספייטסטאון

ספייטסטאון (באנגלית: Speightstown, ידועה גם בשם Little Bristol – בריסטול הקטנה) היא בירת מחוז סנט פיטר שבצפון ברבדוס. זוהי העיר השנייה בגודלה בברבדוס והיא שוכנת במרחק של 19 ק"מ מצפון לעיר הבירה, ברידג'טאון.

העיר קרויה על שמו של ויליאם ספייט, שהיה חבר הפרלמנט הראשון של ברבדוס ובעל האדמות שעליהם הוקמה העיר.

==היסטוריה==
ספייטסטאון הוקמה בשנת 1630 לערך ובימיה הראשונים של ההתיישבות בברבדוס היא הייתה הנמל הפעיל ביותר בה. ספינות עמוסות בסוכר ובמוצרים אחרים הפליגו מספייטסטאון ללונדון, אך בעיקר לבריסטול. מסיבה זו נקראה העיר לעיתים "בריסטול הקטנה". העיר הציורית הפכה כיום למרכז התיירותי של האזור וכן למרכז קניות. לעיר יש היסטוריה עשירה המגיעה אחורה עד למאה ה-17 כאשר היא הייתה אחד הנמלים הראשיים של האי שקישרו אותו לבריטניה.

ב-1649 נשלח לברבדוס ג'ורג' אייסקיו (George Ayscue) על ידי אוליבר קרומוול כדי להיות מושל האי. אחד הנמלים שהוא לא הצליח להשליט בהם את מרותו היה ספייטסטאון שההתקפות עליו נהדפו.

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברבדוס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1630
אויסטינס

אויסטינס (באנגלית: Oistins) היא העיירה הגדולה ביותר במחוז קרייסט צ'רץ' שבברבדוס. העיר שוכנת בחלקו הדרומי של האי והיא מהווה כפר דייגים ואתר תיירות. בעבר פעלו בעיירה בית החולים המחוזי, תחנת משמר החופים של ברבדוס ומסוף הדלקים של האי.

מקורו של שם העיירה הוא כנראה שיבוש של שמו של בעל האדמות המקורי, ששמו היה "אוסטין" (Austin). אפשרות אחרת היא שמקורו של השם הוא אירי.

== גאוגרפיה ==
העיירה ממוקמת ליד ברידג'טאון, בירת ברבדוס.

== אקלים ==
הטמפרטורה הממוצעת היא 26 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,166 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (292 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (27 מ"מ גשם).

== תנועה ותחבורה ==
העיירה נמצאת ליד הכבישים H6 ו-H7.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברבדוס: ערים
ושתי בניאן

ושתי בניאן (באנגלית: Vashti Bunyan; נולדה ב-1945) היא זמרת-יוצרת בריטית. בניאן פעלה באמצע שנות השישים, ואלבומה הראשון, Just Another Diamond Day, זכה להצלחה מועטה בזמנו ובניאן פרשה מעולם המוזיקה. אולם במהלך השנים החל האלבום לזכות במעמד ובפופולריות מחודשת. 

== ביוגרפיה==
ניאן נולדה בניוקאסל שבבריטניה בשנת 1945. היא החלה לימודים בבית הספר לאמנות באוניברסיטת אוקספורד, אבל סולקה מהלימודים לאחר שלא הופיעה לשיעורים. בגיל 18 נסעה לניו יורק, שם גילתה את המוזיקה של בוב דילן כשראתה את האלבום "The Freewheelin' Bob Dylan", והחליטה שהיא מעוניינת בקריירה במוזיקה. כשחזרה ללונדון החלה לעבוד עם אנדרו לוג אולדהם, המפיק של להקת הרולינג סטונז, ובעזרתו הוציאה ביולי 1965 את הסינגל הראשון שלה, בהוצאת חברת התקליטים דקה. במאי 1966 הוציאה את סינגל נוסף, Train Song, בהוצאת קולומביה.

בשנת 1968 החלה לכתוב את החומרים לאלבומים הראשון בעת שטיילה עם חברה, האמן דונובן, באזור האיים החיצוניים של סקוטלנד בעזרת סוס וכרכרה במטרה להצטרף לקומונה של אמנים.

בשנת 1970 יצא אלבומה הראשון, Just Another Diamond Day, אותו הקליטה בשנת 1969 בעזרת המפיק ג'ו בויד. האלבום לא זכה להצלחה רבה, ובניאן עזבה את עולם המוזיקה כשהיא מאוכזבת. היא עברה לאירלנד, ולאחר מכן לסקוטלנד, והתמסרה לגידול שלושת ילדיה. במהלך השנים אלבומה הראשון החל לזכות בהצלחה מחודשת ובקהל מעריצים חדש. בשנת 2000 יצא מחדש בתקליטור.

בשנת 2005 הקליטה את אלבומה השני, Lookaftering, אשר הופק על ידי המלחין מקס ריכטר, כ-35 שנים לאחר אלבומה הראשון, ויצא בלייבל FatCat Records. ביולי 2014 הודיעה על אלבומה השלישי, Heartleap.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://www.youtube.com/watch?v=sVLavhf10UM ראיון עמה], ב-BBC
* 

קטגוריה:מוזיקאיות בריטיות
קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1945
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1945
גביע דייוויס 1936

אתגר הטניס הבינלאומי 1936 (באנגלית: 1936 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-31 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".

מחזיקי הגביע היו נציגי בריטניה ומשחק הגמר נערך בווימבלדון. לתחרות נרשמו 23 נבחרות שחולקו ל-2 בתים – "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה אוסטרליה ניצחה את נבחרת גרמניה.

המשחק על התואר נערך ב-25–28 ביולי 1936 בווימבלדון, בריטניה. נבחרת בריטניה שיחקה נגד נבחרת אוסטרליה וניצחה עם תוצאה 2:3. בכך היא זכתה בגביע בפעם הרביעית ברציפות.

==משחקי פלייאוף==
===בית אמריקה===
בית זה כלל 4 נבחרות כולל אוסטרליה.

===בית אירופה===
הבית כלל 19 קבוצות, כולל ארגנטינה והרפובליקה הסינית. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.

===משחק בין מנצחי הבתים===
המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בווימבלדון, בריטניה, במהלך 18–22 ביולי 1936. נבחרת גרמניה הפסידה לנבחרת אוסטרליה עם התוצאה 1:4.

==משחק על התואר==
{| border="0" cellspacing="0" cellpadding="1" width="50%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
! colspan="2" align="center" | בריטניה 3
! colspan="2" align="center" | וימבלדון, בריטניה 25–28 ביולי 1936 דשא 
! colspan="5" align="center" | אוסטרליה 2
|- bgcolor=#ddfddf
! colspan="4" " |.
| 1
| 2
| 3
| 4
| 5
|-
! rowspan="2"| 1 
| || באני אוסטין || || 4 ||6||6 || 6 || 
|-
| || ג'ק קרופורד || ||6 ||3||1|| 1 || 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 2
| || פרד פרי || ||6 ||4 ||7|| 6 || 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || אדריאן קוויסט || ||1 ||6 ||5 || 2 || 
|-
! rowspan="2"| 3
| || פטריק יוז/ריימונד טוקי || ||4 ||6 ||5 ||8 || 
|- 
| || ג'ק קרופורד/אדריאן קוויסט || ||6 ||2 ||7||6 || 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 4
| || באני אוסטין || ||4 ||6||5||2 || 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || אדריאן קוויסט|| ||6 || 3 || 7 || 6 || 
|-
! rowspan="2"| 5
| || פרד פרי || || 6||6 || 6|| || 
|- 
| || ג'ק קרופורד || ||2 ||3 ||3|| || 
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.daviscup.com/en/draws-results/tie/details.aspx?tieId=10000602 נתונים על התחרות]

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1936
1936
1936
1936
1936
1936
1936
1936
1936
1936
יונתן בן אביתר

כ}}}} יהונתן ואחימעץ מתחבאים מפני אבשלום. חריטה על עץ מעשה ידי כריסטוף וויגל משנת [[1695]]
יוֹנָתָן בֶּן-אֶבְיָתָר, דמות מקראית, בנו של אביתר, שמו נזכר בסיפור מרד אבשלום ובסיפור עליית שלמה למלוכה.

בזמן מרד אבשלום כאשר דוד בורח מירושלים, הוא מפעיל רשת מרגלים במחנה אבשלום המורכבת מיונתן בן אביתר, אביתר אביו, אחימעץ, ואביו צדוק. עליהם הוטל להעביר לדוד ידיעות על הנעשה במחנה אבשלום.

כאשר שימש מרגל עבור דוד המלך בתקופה בה מרד בו בנו אבשלום, יחד עם אחימעץ בן צדוק, התחבאו בתוך באר מפני עבדי אבשלום.

תפקידו כמודיע ממשיך גם בזמן מלכות שלמה. יונתן הוא זה שמודיע לאדניה על המלכתו של שלמה.
לדעת שמאי גלנדר ואחרים יונתן היה חלק ממחנה אדניה שאביו נמנה עליהם. לשיטתו אם היה הבן יוצא כנגד אביו ואדניה, היה המחבר המקראי מספר על כך. לטענתו אין לדעת מהסיפור מה היו מניעיו של יונתן.
כאשר בא אל אדניה, מקדם אותו אדוניה במילים מצודת דוד מפרש את התיבה המופיעה בפסוק כ"ג: . כלומר אדניה חיכה לבשורות טובות, וההפך בשורה מרה הגיעה.
יונתן מספר באריכות לאדניה את השתלשלות העניינים עד להמלכת שלמה. חוקר המקרא פרנק פולק, טוען כי בדבריו הארוכים אל אדוניה מאלץ אותנו יונתן בתפקיד המבשר לראות את ריבוי פניו של אותו תהליך, של עליית שלמה למלוכה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:דוד
קטגוריה:שלמה
קטגוריה:בית עלי
קטגוריה:כהנים בתנ"ך
הדרך האטלנטית

"הדרך האטלנטית" או " דרך האוקיינוס האטלנטי" (בנורווגית: Atlanterhavsveien) היא דרך באורך של 8.3 קילומטר, שעוברת דרך הארכיפלג Eide ו-Averøy שבמחוז מור ורומסדאל (Møre og Romsdal) בנורווגיה. זוהי דרך מפותלת, שעיקוליה חודרים אל האוקיינוס האטלנטי. והיא מקשרת בין איים קטנים, שוניות וצוקי סלע, בין היתר באמצעות כבישים מוגבהים ושמונה גשרים, שהגשר הגדול Storseisundet הוא הבולט שבהם. 

לפני בנייתה ניתן היה להגיע אל חלק מהאיים ביניהם היא מקשרת באמצעות שיט בלבד. שיט זה היה מסוכן, במיוחד בתקופת הסתיו, בגלל הרוחות העזות שמנשבות באזור. באיים פרוצים לרוח אלה חיו בתחילת המאה העשרים כ-120 איש בלבד, שהתפרנסו מדייג ומכירת דגים יבשים. בשנת 1909 תוכננה מסילת רכבת לקשר בין האי אוורוי (Averøy) ליבשה, אולם תוכנית זו נגנזה. תכנון הכביש החל ב-1970, הבנייה החלה ב-1983 והכביש נחנך ב-1989. במהלך הבנייה, שעלותה 122 מיליון כתרים נורווגיים, נפגע האזור מ-12 סופות הוריקן קשות. 

הדרך הפכה ליעד תיירותי מבוקש, נשמרת כאתר מורשת עולמית ונרשמה ב-2005 כמבנה המאה בנורווגיה. הדרך האטלנטית נחשבת לאחת מדרכי הנוף היפות בעולם.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20141213161349/http://www.visitmolde.com/en/Product/?TLp=32362&The-Atlantic-Road אתר משרד התיירות הנורווגי]
*[http://www.nrg.co.il/online/55/ART1/964/999.html על הדרך באתר nrg]
* 

קטגוריה:נורווגיה: תחבורה
קטגוריה:נורווגיה: תיירות
קטגוריה:דרכי נוף
קטגוריה:אירופה: דרכים וכבישים
אולף האוגה

אולף האקונסון האוגה (בנורווגית: Olav Håkonson Hauge; 18 באוגוסט 1908 – 23 במאי 1994) היה משורר נורווגי.

== ביוגרפיה ==
האוגה נולד בחווה באולוויק (Ulvik) שעל גדות פיורד הרדנגר שבנורווגיה. אביו היה מהנדס רכבות, ואמו בת כפר מקומית. עד גיל 60 התגורר ועבד כגנן בחווה מבודדת, הצופה אל הפיורדים של מערב נורווגיה שהייתה סמוכה לבית הוריו. בגיל 70 נישא לאהובתו הראשונה - האמנית בודיל קאפלן שהייתה צעירה ממנו בשנים ספורות. האוגה פרסם שירים בביטאונים חקלאיים, עד שהתגלה על ידי המשורר הנורווגי יאן אריך וול והפך לאחד מבכירי המשוררים בארצו.

מלבד כתיבת שירים עסק בתרגום שירים של אלפרד טניסון, ויליאם באטלר ייטס, רוברט בראונינג, ארתור רמבו, פרידריך הלדרלין, ברטולט ברכט ואחרים.

ספרו "הנהר שמעבר לפיורד", תורגם לעברית על ידי סבינה מסג וחנה מאי-סוונדל, בהוצאת קשב לשירה.

על מצבת האבן שעל קברו באולוויק חקוקות המילים:

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים נורווגים
קטגוריה:ילידי 1908

קטגוריה:נורווגים שנפטרו ב-1994
אודיאון

תיאטרון האודיאון (בצרפתית: Théâtre de l'Odéon<ref>מיוונית עתיקה "אודיאון" או "אודיאום" (ᾨδεῖον): סוג של מבנה, קטן יותר מתיאטרון, ששימש להופעות מוזיקליות בתקופת יוון העתיקה ורומא העתיקה</ref>) הוא אחד מששת התיאטראות הלאומיים של צרפת.
התיאטרון ממוקם ברובע השישי של פריז, על הגדה השמאלית של נהר הסן, בסמוך לגני לוקסמבורג. הוא נבנה במקור בין השנים 1779–1782, בגן של Hôtel de Condé, בעיצוב נאו-קלאסי על ידי האדריכלים שארל דה וואיי ומארי-ז'וזף פר . האודאון היה מיועד במקור להיות ביתו של הקומדי פראנסז, אשר העדיף להישאר בבניין התיאטרון שבפאלה רויאל. התיאטרון החדש נחנך על ידי מארי אנטואנט ב-9 באפריל 1782. שנתיים לאחר מכן בחר פייר בומרשה להעלות במקום זה את הבכורה של המחזה נישואי פיגארו.
בשנת 1808 התיאטרון נבנה מחדש בתכנונו של ז'אן שלגרן (המתכנן של שער הניצחון בפריז), וקיבל את שמו הרשמי "Théâtre de l'Impératrice" - "תיאטרון הקיסרית", אך למרות זאת המשיך להיקרא האודאון בפי כל. מבנה זה נשרף בשנת 1818.
המבנה השלישי הניצב עד היום, עוצב על ידי פייר תומא באראגה, נפתח בספטמבר 1819. בשנת 1990, קיבל התיאטרון את הכינוי "Théâtre de l'Europe" (תיאטרון אירופה). התיאטרון חבר באיחוד התיאטראות של אירופה.

השם והלוגו של חברת התקליטים הגרמנית "אודיאון רקורדס" שהייתה ידועה בעיקר בתור המפיצה של תקליטי הביטלס באירופה וביפן, נלקחו בהשראת תיאטרון האודיאון.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.theatre-odeon.eu/en האתר הרשמי] של התיאטרון 
תיאטרון האודיאון בוער, [[דיו וצבעי מים]]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פריז: תיאטראות
קטגוריה:הרובע השישי של פריז
קטגוריה:תיאטראות לאומיים
הורטיגרוטן

ספינת הורטיגרוטן
מפת הקו
הורטיגרוטן (בנורווגית: Hurtigruten-"הנתיב המהיר") הוא צי של ספינות אקספרס אשר שטות לאורך קו החוף של נורווגיה.

נתיב שיט זה נפתח בשנת 1893 כשירות משלוחים של דואר ומטען, אשר איפשר את התקשורת לאורך קו החוף הנורווגי הארוך והמשונן. היום זהו שירות יומי של ספינות, שעדיין מניפות את דגל הדואר הנורווגי, ומעבירות דואר, מטען, נוסעים ומכוניות מברגן ועד לנמל הקטן של קירקנס (Kirkenes) שבצפון, ליד הגבול הרוסי.

בנתיבה מקשרת הספינה בין ערים וכפרי דייגים, בהם היא עוגנת. החל משנת 1980 הושם דגש רב יותר על תיירות. הספינות חדשות, מפוארות וגדולות יותר, עם תשומת לב לפינוקים כמו ברים ומסעדות נוחות. למרות מזג האוויר הסוער לעיתים, השירות פועל 365 ימים בשנה. המסע כולו, מברגן עד לקירקנס וחזרה נמשך 12 יום, ואורכו כ- 4,000 ק"מ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://norway.co.il/%d7%94%d7%95%d7%a8%d7%98%d7%99%d7%92%d7%a8%d7%95%d7%98%d7%9f-%d7%a1%d7%a4%d7%99%d7%a0%d7%aa-%d7%94%d7%9e%d7%a1%d7%a2-%d7%94%d7%97%d7%95%d7%a4%d7%99%d7%aa-%d7%94%d7%a0%d7%95%d7%a8%d7%95%d7%95%d7%92/ הורטיגרוטן] באתר נורווגיה
* [http://norwegiancoastalexpress.googlepages.com היסטוריה ופרטים נוספים אודות הקו (באנגלית)]

קטגוריה:נורווגיה: תחבורה
איליה אבולדזה

איליַה אבּוּלַדזֵה (בגאורגית: ილია აბულაძე; 24 בנובמבר 1901 - 9 באוקטובר 1968) היה פילולוג גאורגי, שייסד את המרכז הגאורגי לכתבי יד.
== ביוגרפיה ==
איליה אבולדזה נולד בכפר זמו סכרה שבחבל אימרתי, כאשר גאורגיה הייתה חלק מהאימפריה הרוסית; הוא קיבל השכלה בסיסית בבית הספר היסודי הדו-שנתי של הכפר; בשנת 1921 סיים את לימודיו בגימנסיה של כותאיסי.

בשנת 1922 אבולדזה החל ללמוד באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי; בשנת 1926 הוא סיים את לימודיו בחוג לפילולוגיה של האוניברסיטה, ואילו בשנת 1929 בחוג לבלשנות.

משנת 1933 אבולדזה עסק במחקר ובהוראה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי; הוא התמחה בספרות הגאורגית העתיקה ובפילולוגיה השוואתית תוך לימוד כתבי יד בגאורגית ובארמנית.

תגליתו הראשונה של אבולדזה הייתה דווקא מחוץ לתחום התמחותו; תגלית זו אירעה בספטמבר של שנת 1937 בספרייה של קתדרלת אצ'מיאדזין שבארמניה; בעת שאבולדזה בחן חוברת ללימוד ארמנית מהמאה ה-15, הוא גילה בה השוואה של האלפבית הארמני עם האלפבית של האלבנים הקווקזים (עם שחי בעת העתיקה בשטח אזרבייג'ן של ימינו); זאת הייתה העדות המוחשית הראשונה לכתבם של האלבנים הקווקזים בידי החוקרים המודרניים (גם אבולדזה חקר את הממצא שלו).

בשנת 1938 אבולדזה פרסם את "עינויה של שוּשַניק" - חיבור גאורגי מהמאה ה-5 בליווי סקירה לשונית-היסטורית (הספר הראשון בסדרה "יצירות הספרות ההגיוגרפית הגאורגית העתיקה" מאת אבולדזה); באותה שנה הוא זכה בתואר דוקטור לפילולוגיה.

משנת 1947 אבולדזה היה פרופסור באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי; בשנת 1958 הוא יזם את הקמת המכון לכתבי יד של האקדמיה הגאורגית למדעים, והפך למנהלו; אבולדזה עמד בראש המכון עד מותו כעבור 10 שנים (בימינו, המכון נקרא המרכז הלאומי לכתבי-יד).

במחקריו הפילולוגיים, אבולדזה גילה את ההשפעות ההדדיות בין הספרות הגאורגית והארמנית בימי הביניים; בין השאר, הוא חקר את הגרסה הארמנית ל"חיי כארתלי" - אוסף של כרוניקות היסטוריות גאורגיות מימי הביניים; אבולדזה אחראי להוצאה האקדמית לאור של החיבור הארמני.

בשנת 1961 אבולדזה זכה בתואר פעיל מדעי נכבד של גאורגיה הסובייטית; בשנים 1967-1965 הוא פרסם את המילון הגאורגי מהמאה ה-18 מאת הסופר והמילונאי הגאורגי סוּלחַן-סַבַּה אוֹרבֵּליאני (בשני כרכים, בליווי מחקר לשוני).

בשנות חייו האחרונות, אבולדזה עמל על כתיבת מילון לגאורגית עתיקה; העבודה, בשם "המילון של השפה הגאורגית העתיקה", יצאה לאור בשנת 1973 - חמש שנים אחרי מותו.

איליה אבולדזה מת בשנת 1968 בטביליסי ונקבר בפנתאון דידובה שבעיר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פילולוגים
קטגוריה:גאורגים
קטגוריה:ילידי 1901

קטגוריה:נפטרים ב-1968
מסאקו, קיסרית יפן

מַסַאקוֹ אוֹוַדַה (ביפנית: 小和田雅子, נהגה אוֹוַדַה מַסַאקוֹ; נולדה ב-9 בדצמבר 1963), היא רעייתו של נארוהיטו, קיסר יפן.

==קורות חייה==
אביה היה דיפלומט והמנהל הכללי של משרד החוץ היפני. כשהייתה בת שנתיים עברה עם הוריה למוסקבה, וכשהייתה בת חמש עברה המשפחה לניו יורק.
בשנת 1971 חזרה ליפן, למדה בבית ספר נוצרי, והתמחתה בשפות צרפתית וגרמנית. בשנת 1979 עברה עם משפחתה לארצות הברית, בה סיימה את לימודי הכלכלה בהרווארד.
לאחר קבלת התואר חזרה ליפן, ולמדה באוניברסיטת טוקיו, כדי להתכונן לבחינות למשרד החוץ היפני. מתוך 800 המועמדים התקבלו רק 28: שלוש נשים, כולל מסאקו, ועשרים וחמישה גברים. היא התחילה בפיתוח קריירה מקצועית במשרד החוץ, וסירבה להצעת הנישואים של יורש העצר, מתוך רצון להתקדם בקריירה הדיפלומטית.

===נסיכת יפן===
לאחר שניאותה להצעת הנישואים השלישית של יורש העצר, הזוג נישא ב-9 ביוני 1993. לזוג נולדה בת, הנסיכה אייקו, או הנסיכה טושי, ב-1 בדצמבר 2001. לידת הבת, שמונה שנים לאחר הנישואים, עוררה ביפן את הוויכוח האם יש לשנות את הסעיף בחוקה כך שאישה תוכל לעלות על כס החרצית.

הנסיכה מסאקו נעלמה מעין הציבור מאז 2002, כשדווח שהיא סובלת מהפרעות רגשיות. ב-2004 אובחנה כסובלת מהפרעת הסתגלות המתבטאת בקשיים בהתמודדות עם מצבי לחץ, שנובעים מאירועים או משינויים משמעותיים בחיים. הנסיכה נמצאת בתהליך שמיועד לשקמה ולשפר את מצבה. לדבריה, מצבה אכן משתפר, ורופאיה טוענים שבין הגורמים לכך, נמצאת העלאת תדירותן של הופעותיה הציבוריות.

ב-2008 עלתה משפחת הנסיך לכותרות כאשר הנסיך ביקש את הבנת הציבור בהקשר למחלתה של אשתו.

==קישורים חיצוניים==

* 

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.kunaicho.go.jp/e-about/activity/activity02.html Kunaicho | Their Imperial Highnesses Crown Prince Naruhito and Crown Princess Masako]
* [http://www.kunaicho.go.jp/e-okotoba/02/press/kaiken-h14hn.html Kunaicho | Press Conference on the occasion of Her Imperial Highness the Crown Princess' Birthday (2002)]
* [http://www.who2.com/princessmasako.html Who2 profile]
* [https://web.archive.org/web/20080219224610/http://ikjeld.com/files/biographies/princess_masako.html Profile at kjeld.com | Crown Princess Masako]
* [http://www.benhills.com/books/princess-masako Website of Ben Hills, author of Prisoner of the Chrysanthemum Throne]
* [http://www.timesonline.co.uk/tol/life_and_style/article726064.ece The Sunday Times | Land of the rising daughter] 4 June 2006
</div>

== הערות שוליים==

קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1963
קטגוריה:יפן: פוליטיקה
קטגוריה:נסיכות
קטגוריה:מלכות רעיות
קטגוריה:קיסריות יפן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
באקלר

ממוזער
בוקליר (מצרפתית עתיקה: bocle, boucle) הוא מגן אישי קטן, בעל קוטר הנע בין 15 עד 45 סנטימטר. חילות רגלים ופרשים נהגו להשתמש בו במהלך ימי הביניים והרנסאנס בקרבות פנים מול פנים יחד עם חרב. השם נובע מהמילה הצרפתית העתיקה bocle או boucle שפירושה בליטת מגן, חלק עגול מברזל שהוצב במרכז המגן. 

רוב המידע על כלי נשק זה הושג באמצעות כתב היד המפורסם Royal Armouries Ms. I.33, המכיל הסברים וטכניקות בשימוש בכלי נשק שונים. החומרים שמהם יוצר מגן זה היו מגוונים. בחלק מהמקרים הוא נעשה כולו ממתכת, באחרים מעץ עם בליטת מגן מברזל או מפלדה, ופעמים אף בשילוב עור.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שריון
גביע העולם למועדונים 2014

גביע העולם למועדונים 2014 נערך בשנת 2014 במרוקו מה-10 בדצמבר עד ה-20 בדצמבר, והוא הגביע העולם למועדוני כדורגל האחד עשר במספר. בטורניר זכתה הקבוצה הספרדית ריאל מדריד נציגת איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאית אופ"א. הייתה זו הזכייה השלישית של מועדון ספרדי בטורניר.

במשחק הגמר השתתפו קבוצות ריאל מדריד מספרד וסן לורנסו מארגנטינה.

==הטורניר==
בטורניר השתתפו 7 האלופות משנת 2014 של התחרויות האזוריות מטעם הקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א, וקבוצה נוספת ממרוקו.

התחרות התקיימה בשיטת הנוק אאוט. מנצחת שלב הפלייאוף בין המארחת לאלופת אוקיאניה הצטרפה לאלופות מצפון אמריקה, אסיה ואפריקה בשלב רבע הגמר. המנצחות ברבע הגמר הצטרפו לאלופות אירופה ודרום אמריקה, שזכו בכרטיס אוטומטי לשלב חצי הגמר. המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו על המקום השלישי והמנצחות עלו לגמר שבו נקבעה האלופה. כמו כן התקיים המשחק על המקום החמישי בין הקבוצות שהפסידו ברבעי הגמר.

== קבוצות משתתפות ==
הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן:
{| class="wikitable"
|-
|שם הקבוצה
|מדינה
|קונפדרציה
|תואר
|-
| סן לורנסו
|ארגנטינה
|CONMEBOL
|מחזיקת גביע ליברטדורס 2014
|-
| ריאל מדריד
|ספרד
|אופ"א
|אלופת אירופה 2013/14 
|-
| וסטרן סידני וונדררס
|אוסטרליה
|AFC
|אלופת אסיה 2014
|-
| סטיף
|אלג'יריה
|CAF
|אלופת אפריקה 2014
|-
| קרוס אסול
|מקסיקו
|CONCACAF
|אלופת צפון ומרכז אמריקה 2013/14
|-
| אוקלנד סיטי
|ניו זילנד
|OFC
|אלופת אוקיאניה 2013/14 
|-
| מוגרב טטואן
|מרוקו
|CAF
|אלופת מרוקו 2014 
|-
|}

==המשחקים==
===שלב הפלייאוף===

===רבע הגמר===

===חצי הגמר===

===הגמר===

{| class="wikitable" style="text-align: center; margin: 0 auto;"
|-
!אלופת העולם בכדורגללשנת 2014
|-
<br />ריאל מדריד<br/>זכייה ראשונה
|}

== פרסים ==
{| class="wikitable"
|-
!style="background:gold"|כדור הזהב
!style="background:silver"|כדור הכסף 
!style="background:#cc9966"|כדור הארד
|-
| סרחיו ראמוס<br>(ריאל מדריד)
| כריסטיאנו רונאלדו<br>(ריאל מדריד)
| איבן ויסליץ' <br>(אוקלנד סיטי)
|}

{| class="wikitable"
|-
!style="background:#00FF00"|משחק הוגן
| ריאל מדריד
|}

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.fifa.com/clubworldcup/index.html האתר הרשמי של אליפות העולם לקבוצות]

 
קטגוריה:גביע העולם בכדורגל לקבוצות 
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2014
קטגוריה:תחרויות כדורגל במרוקו
פסיפאה (מיתולוגיה)

פסיפאה (ביוונית: Πασιφάη) היא דמות במיתולוגיה היוונית. 

==קשרי משפחה==
פסיפאה היא בתו של הליוס (השמש) ופרסה. היא נישאה למינוס מלך כרתים (בנם של זאוס ואירופה). אמם של אריאדנה, אנדרוגאוס, דיאוקליון, פדרה, גלאוקוס, קטראוס, המינוטאור ורבים אחרים. סבתה של מדיאה.

==פסיפאה ומינוס==
מינוס היה ידוע כרודף שמלות. פסיפאה רצתה למנוע ממנו מלבגוד בה, ועל כן הטילה עליו כישוף שיהרוג את הנשים עמם הוא שכב. מינוס הפר את שבועתו לפוסידון ועל כן גרם לפסיפאה לתאווה בלתי נשלטת לשור לבן אותו שלח למינוס. פסיפאה פנתה לדדלוס על מנת שיתקין מתקן בו תוכל לקיים יחסי מין עם השור. פסיפאה נכנסה להריון וילדה את המינוטאור. מינוס כלא את המינוטאור במבוך.

==תרבות פופולרית==
בספר בית האדס, הכרך הרביעי בסדרה גיבורי האולימפוס, פסיפאה מנסה להחזיר לעולם את המבוך של דדלוס, כשהוא שזור בקסמה האפל. הייזל מצליחה להשתמש בערפול כדי להביס את פסיפאה ולהשמיד את המבוך. אחרי שששת החצויים מתאחדים עם הקטה הם מביסים את הענק, ופרסי ואנבת' מצליחים לצאת מטרטרוס.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
גביע דייוויס 1937

אתגר הטניס הבינלאומי 1937 (באנגלית: 1937 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-32 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".

מחזיקי הגביע היו נציגי בריטניה ומשחק הגמר נערך בווימבלדון. לתחרות נרשמו 24 נבחרות שחולקו ל-2 בתים – "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת גרמניה.

המשחק על התואר נערך ב-24–27 ביולי 1937 בווימבלדון, בריטניה. נבחרת בריטניה שיחקה נגד נבחרת ארצות הברית והפסידה עם תוצאה 1:4.

==משחקי פלייאוף==
===בית אמריקה===
בית זה כלל 4 נבחרות כולל אוסטרליה ויפן.

===בית אירופה===
הבית כלל 20 קבוצות, כולל דרום אפריקה, ניו זילנד והרפובליקה הסינית. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.

===משחק בין מנצחי הבתים===
המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בווימבלדון, בריטניה במהלך 17–20 ביולי 1937. נבחרת גרמניה הפסידה לנבחרת ארצות הברית עם התוצאה 2:3.

==משחק על התואר==
{| border="0" cellspacing="0" cellpadding="1" width="50%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
! colspan="2" align="center" | בריטניה 1
! colspan="2" align="center" | וימבלדון, בריטניה 24–27 ביולי 1937 דשא
! colspan="5" align="center" | ארצות הברית 4
|- bgcolor=#ddfddf
! colspan="4" " |.
| 1
| 2
| 3
| 4
| 5
|-
! rowspan="2"| 1
| || באני אוסטין || || 6 ||6||7 || ||
|-
| || פרנק פרקר|| ||3 ||2||5|| ||
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 2
| || צ'ארלס הר || ||13 ||1 ||2|| ||
|- bgcolor= #EAE3D8
| ||דון בדג|| ||15 ||6 ||6 || ||
|-
! rowspan="2"| 3
| || ריימונד טוקי/פרנק ויילד|| ||3 ||5 ||9 ||10 ||
|-
| || דון בדג'/ג'ין מאקו || ||6 ||7 ||7||12 ||
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 4
| || צ'ארלס הר || ||2 ||4||2|| ||
|- bgcolor= #EAE3D8
| || פרנק פרקר|| ||6 ||6 || 6 || ||
|-
! rowspan="2"| 5
| || באני אוסטין || || 6||6 || 4|| 3||
|-
| || דון בדג|| ||8 ||3 ||6||6 ||
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.daviscup.com/en/draws-results/tie/details.aspx?tieId=10003716 נתונים על התחרות]

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1937
1937
1937
1937
1937
1937
1937
1937
1937
1937
1937
סטפני (אונייה)

סטפני הייתה אוניית סוחר קפריסאית שהובילה מחבלים פלסטינים לפיגוע בישראל ונלכדה על ידי סטי"ל של חיל הים הישראלי ממערב לראש הנקרה ב-28 במרץ 1979.

==פרטי האירוע==
האונייה יצאה ב-25 במרץ 1979 מנמל טריפולי שבלבנון כשהיא מובילה מטען מלט. שישה מחבלים יצאו בסירות גומי מטריפולי ומנהר אל-בארד ועלו על "סטפני" בלב ים. עקב תקלה במנוע הפליגה האונייה לקפריסין, ולאחר תיקון התקלה יצאה מלימסול לכיוון פורט סעיד.

בעקבות התרעות שהתקבלו בחיל הים הוגברו סיורי הבט"ש, וב-28 במרץ 1979 בלילה גילה הסטי"ל אח"י אילת, בפיקודו של סרן אודי דביר, את "סטפני", כ-50 מייל ממערב לראש הנקרה, והחל במעקב מרוחק אחריה. בשעות הבוקר, כאשר "סטפני" הגיעה למרחק של 60 מייל מחיפה, התקרבה אח"י אילת אליה לשם זיהויה.

לפי דרישת מפקד הסטי"ל הסיר רב החובל של "סטפני" כיסוי ברזנט שהיה על הסיפון, ומתחתיו התגלתה ספינת גומי עם מנוע. רב החובל טען שאחד מאנשי הצוות רכש את הסירה. מפקד הסטי"ל הורה לרב החובל לרכז את כל אנשי הצוות, שמונה במספר בקדמת הסיפון.

עם קבלת אישור להשתלט על האונייה בלב ים, עלה צוות של שבעה ימאים מהסטי"ל בפיקוד קצין הנשק עופר על האונייה. במהלך בדיקת אנשי הצוות הגיחו ממבנה בירכתיים חמישה מחבלים חמושים שהסגירו עצמם, ואחד מהם זוהה כמפקד החוליה.

חוליה של לוחמי שייטת 13 נשלחה במסוק לשם השלמת ההשתלטות על האונייה.

==ממצאים==
נשק ותחמושת שנמצאו באוניית המחבלים סטפני שנעצרה על ידי ספינות חיל הים, 29 מרץ 1979
באונייה התגלו כמויות גדולות של אמצעי לחימה, ובהם רקטות נ.ט. מדגם M72 לאו, רקטות ומטול RPG-7, רובה M16 עם מטול רימונים M-203 ורובי קלשניקוב.

מפקד חוליית המחבלים הובל במסוק לחקירה בחוף. ויתר המחבלים הובלו באח"י אילת, לבסיס חיפה. האונייה הושטה על ידי צוותה והגיעה ולאחר חצות למפרץ חיפה.

==מסקנות==
התברר שהמחבלים תכננו פיגוע הרג המוני באחד מערי החוף של ישראל, עם שובו של ראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, מטקס החתימה על הסכם השלום בין ישראל למצרים, שנערך ב-26 במרץ בוושינגטון.

בעקבות לכידת האונייה, ובהתחשב בסיכונים השונים שבפעולה זו, קבע מפקד חיל הים, האלוף זאב אלמוג נהלים לעריכת השתלטות מסוג זה, ובהם הקביעה שבהשתלטות יעסקו לוחמי שייטת 13, המיומנים מכולם בפעולה זו.

==גורלה==
לאחר תפיסתה שימשה כאוניית מטרה לתרגול השתלטויות לשייטת 13, ומטרה לירי טילי גבריאל עבור ספינות הטילים. בשלהי שנת 1983, במהלך ירי אימון ניקב טיל גבריאל את התחתית והספינה טבעה לא הרחק מחופי הארץ.

==לקריאה נוספת==
* .

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.balticshipping.com/vessel/imo/5217658 נתוני האנייה] באתר בלטיק שיפינג.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:1979 בישראל
קטגוריה:פיגועי אש"ף שיצאו מלבנון
קטגוריה:חיל הים הישראלי: קרבות ומבצעים
אייקו, נסיכת יפן

הנסיכה, בשנת 2013 בחברת משפחתה
הנסיכה אייקו, המכונה הנסיכה טושי (ביפנית: 敬宮愛子内親王; בתרגום לעברית: טושי-נו-מיה-אייקו-נאשינו; נולדה ב-1 בדצמבר 2001) היא הבת היחידה של קיסר יפן, נארוהיטו ואשתו הנסיכה מסאקו.

==המשך השושלת==
הלידה עוררה התרגשות עזה ביפן, כיוון שיורש העצר ורעייתו ניסו להרות במשך שמונה שנים. רשתות הטלוויזיה במדינה הפסיקו את מתכונת השידורים הרגילה, ועברו לשדר צילומים של מסאקו, נסיכת יפן בת ה-37 מגיעה לבית היולדות המלכותי ומנופפת לקהל. הנסיכה מסאקו סירבה לבדוק את מין העובר בהיריון, ובעם היפני התעוררו תקוות כי מדובר בבן. לקיסר יפן לשעבר, אקיהיטו, שני בנים: הקיסר הנוכחי, נארוהיטו ואחיו פומיהיטו, נסיך אקישינו, אבי הנסיכות מאקו וקאקו. מאז 1965 לא נולד בן בשושלת המלוכה היפנית. החוק היפני מאפשר רק לבנים לרשת את הקיסר, כך שהולדת הנסיכה החדשה עדיין לא סיפקה יורש עצר לכס הקיסרות. ביפן התעורר ויכוח האם יש לשנות את החוק כדי לאפשר גם לאישה לשבת על כס הקיסרות. ראש ממשלת יפן ג'וניצ'ירו קואיזומי יזם חוק שיאפשר לאישה לשבת על כס הקיסרות, כדי לפתור את משבר ההמשכיות. הוויכוח הסתיים ב-6 בספטמבר 2006, כאשר קיקו, נסיכת אקישינו, אשתו של פומיהיטו, נסיך אקישינו, ילדה בן, הנסיך היסאהיטו (悠仁親王).

==שמה==
שמה הפרטי של הנסיכה מורכב משתי סימניות קאנג'י: אהבה (愛) וילד (子) והמשמעות היא "אדם שאוהב את הזולת". שמה הקיסרי הוא הנסיכה טושי (敬宮)) שמשמעותו "אדם שמכבד את הזולת". היא לא תוכל להמשיך ולהשאיר כינוי זה אם תינשא לאדם שאיננו מהמשפחה הקיסרית. שמה ניתן לה על ידי הוריה, ששברו את המסורת הקיסרית בה ניתן שמו של הצאצא על ידי הקיסר המכהן.

==חייה==
הנסיכה אייקו החלה את לימודיה בגן ילדים מרשת מוסדות החינוך היוקרתיים גאקושין (学習院) ב-3 באפריל 2006, אותו סיימה ב-15 באפריל 2008. באותה רשת המשיכה גם בבית הספר היסודי ובבית ספר תיכון לבנות.
ביום הולדתה השמיני פורסם שהנסיכה מתעניינת בקליגרפיה, סימניות קאנג'י, קפיצה בחבל, שירה ונגינה בפסנתר וכינור.

==תקרית הבריונות==
במרץ 2010 הודיע דובר משפחת המלוכה ביפן כי הנסיכה הפסידה כמה ימי לימוד משום שסבלה מחרדה שהיא תוצאה של הצקות ובריונות של כמה מהבנים בבית הספר. תקרית זו פתחה צוהר לנעשה במערכת החינוך ביפן, שהתבררה כסובלת ממקרי אלימות.

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.kunaicho.go.jp/e-about/activity/activity02.html Kunaicho | Their Imperial Highnesses Crown Prince Naruhito and Crown Princess Masako]
* [http://www.kunaicho.go.jp/e-okotoba/02/press/kaiken-h14-gotanjo.html Kunaicho | Press Conference by Their Imperial Highness The Crown Prince and Crown Princess After the Birth of Her Imperial Highness Princess Aiko]
* [http://www.kunaicho.go.jp/e-okotoba/02/press/gokaito-h14-gotanjo01.html Kunaicho | Press Conference on the occasion of the First Birthday of Her Imperial Highness Princess Aiko]
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/asia-pacific/1698865.stm BBC News | Japan's new princess meets the public]
</div>

קטגוריה:יפן: פוליטיקה
קטגוריה:נסיכות
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-2001
קטגוריה:יפניות שנולדו ב-2001
טריפה (עיר)

טריפה (בספרדית: Tarifa) היא עיירה הנמצאת במחוז קדיס באנדלוסיה, בקצה הדרומי של ספרד. העיירה ממוקמת בקרבת קוסטה דה לה לוס (בספרדית: חוף האור) ומצר גיברלטר המפריד בין ספרד למרוקו. בעיירה מתגוררים כ-18 אלף תושבים.

טריפה היא היישוב הדרומי ביותר ביבשת אירופה, ולמעשה היא דרומית יותר מהערים תוניס ואלג'יר הנמצאות באפריקה.

==היסטוריה==
באזור בו נמצאת טריפה כיום הייתה עיירה רומאית בשם באילו קלאודיה (Baelo Claudia). הרומאים בנו סביב העיירה חומות שנותרו עד היום בשטח העיירה.

טריפה קיבלה את שמה המודרני לאחר מתקפה בשנת 710 מידו של טריף אבן מליק, מפקד צבא ברברי נאמן למוסא בן נציר.

לאחר הכיבוש האסלאמי של דרום ספרד, החלו להקים ביצורים בעיירה במאה ה-10. במהלך השנים העיירה עברה לידיים שונות, ביניהן הייתה תחת שלטון שושלת מוראביטון. לאחר שזו האחרונה נפלה, טריפה נהפכה לחלק מממלכת גרנדה. בשנת 1292 היא נכבשה על ידי סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה, ושנתיים לאחר מכן בפיקוד של אלונסו פרס דה גוסמן עמדה במצור של פלוגות אפריקאיות אסלאמיות. בשנת 1340 טריפה שוב עמדה תחת מצור, הפעם התוקפים היו בני השושלת המרינית ובעקבות המצור התפתח עימות גדול בין מרוקו ובין פורטוגל וקסטיליה. בשנת 1514 העיירה נהפכה למקום מושבו של המרקיז של האזור.

במהלך מלחמת חצי האי, טריפה הייתה תחת מצור של חיילים צרפתים ב-20 בדצמבר 1810, ופעם נוספת ב-18 באוקטובר 1811. בשני המצורים, טריפה קיבלה הגנה מחיילים מגיברלטר, שכן הספרדים והאנגלים כרתו ברית נגד הצרפתים. בשנת 1811 היו 3,000 חיילים שהגנו על העיירה, מתוכם 1,200 היו בריטים. בין הכוחות הבריטים היה גם צ'ארס הולווי, מהנדס צבאי בריטי שעזר לשפר את ביצורי העיירה. ב-19 בדצמבר העיירה הותקפה פעם נוספת לרגל חג המולד, והוטל עליה אולטימטום להיכנע ב-30 בדצמבר. הן המפקדים הבריטים והן המפקדים הצרפתים סירבו להיכנע. יום לאחר מכן החל לרדת גשם עז על הכוחות הצרפתים. ב-5 בינואר הצרפתים הבינו שאבקת השרפה שלהם רטובה ושרוביהם נסתמו בבוץ והם נסוגו.

==כלכלה==
כלכלת טריפה מתבססת בעיקר על תיירות, בעיקר על פעילויות הקשורות לספורט ימי. כמו כן הכלכלה מסתמכת במידה מועטה יותר על תעשייה וחקלאות באזור הסובב את העיירה.

==תחבורה==
מהנמל של טריפה יש שירות מעבורות לעיר טנג'יר במרוקו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנדלוסיה: ערים
גאקושין

גאקושין (学習院) היא רשת של מוסדות חינוך ביפן שנוסדה במקור כדי לחנך את בני האצולה.

==היסטוריה==
בתקופת טוקוגאווה פעלו בתי ספר פרטיים ביפן, שנקראו טרקויה ("חדר הילדים של המקדש"). אלה היו בתי ספר פרטיים, שבהם למדו הילדים קרוא וכתוב וחשבון. לבני הסמוראים היו בתי ספר גבוהים ומכללות מסוגים שונים. בית הספר גאקושין נוסד בשנת 1847 על ידי הקיסר נינקו (仁孝天皇). מטרתו הייתה לחנך את הילדים של מעמד האריסטוקרטיה הקיסרית (קוגה (公家)) בית הספר עבר לטוקיו ב-1877. מטרתו החדשה הייתה לחנך את ילדי מעמד האריסטוקרטיה המודרנית. בני משפחת הקיסר לומדים בבית ספר זה עד היום.

==תקרית הבריונות==
במרץ 2010 עלה בית הספר לכותרות, לאחר שהנסיכה אייקו, בתו היחידה של יורש העצר, התלוננה שהיא סובלת מכאבי בטן והביעה חרדה עמוקה מפני חזרה לבית הספר. התברר שסבלה מבריונות של כמה מהבנים בבית הספר. בית הספר ספג ביקורת קשה כשהתברר שהתלמידים רשאים לצרוח, לרוץ בכיתות ולהתקוטט בחצר בהפסקות. אלו תופעות שעשויות היו להתקבל בבתי ספר ל"פשוטי העם", אולם לא במוסד שפועל בחסות המשפחה הקיסרית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.gakushuin.ac.jp/ad/kikaku/english/index.html Gakushūin]

קטגוריה:יפן: חינוך
קטגוריה:טוקיו: חינוך
היסאהיטו, נסיך אקישינו

היסאהיטו, נסיך אקישנו (ביפנית: 悠仁親王; נולד ב-6 בספטמבר 2006) הוא אחיינו של נארוהיטו, קיסר יפן, והשני בתור לכס החרצית אחרי אביו.

==ביוגרפיה==
הנסיך היסאהיטו נולד לנסיך פומיהיטו, נסיך אקישינו, בנו הצעיר של קיסר יפן, ולאשתו, קיקו, נסיכת אקישינו, בניתוח קיסרי ב-6 בספטמבר 2006. להיסאהיטו שתי אחיות גדולות ממנו. לידתו באה לאחר שמאז 1965 לא נולד בן זכר למשפחה הקיסרית. על כן, היסאהיטו הוא השני בסדר לרשת את כס החרצית, אחרי אביו הנסיך פומיהיטו. בטרם נולד, בתחילת 2006, התנהל ביפן דיון סוער סביב השאלה, האם ניתן לשנות את החוק כך שאשה תוכל לרשת את כס הקיסרות, לאור העובדה שלאביו ולדודו לא היו בנים. לאחר לידתו נזנחה ההצעה לשנות את החוק.

הנסיך היסאהיטו הוא הראשון מבני המשפחה הקיסרית שאינו הולך לבית הספר של האצולה, הגאקושין. הוא מתחנך בבית הספר היסודי של אוניברסיטת אוצ'אנומיזו בטוקיו.

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:יפן: פוליטיקה
קטגוריה:ילדי משפחות מלוכה
קטגוריה:נסיכים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-2006
ארטמיס 2

ארטמיס 2 (באנגלית: Artemis 2) היא טיסת הניסוי המאוישת הראשונה של החללית אוריון, המפותחת על ידי נאס"א כחלק מתוכנית ארטמיס.<ref></ref><ref></ref> במשימה זו תשוגר החללית באמצעות משגר העתיד של נאס"א, SLS, המצוי כעת בפיתוח ותטוס אל הירח לא לפני ספטמבר 2025 - תבצע מספר הקפות סביבו ותשוב לכדור הארץ. ארטמיס 2 מתוכננת להיות החללית המאוישת הראשונה שטסה לירח או מעבר למסלול נמוך של כדור הארץ, מאז אפולו 17 ב-1972.

מסלול המשימה ארטמיס 2 - ישלח 4 אסטרונאוטים למשך 10 ימים סביב הירח
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנית החלל האמריקאית
קטגוריה:נאס"א: מיזמים עתידיים
קטגוריה:תוכנית ארטמיס
הולטאון

הולטאון (באנגלית: Holetown, לשעבר סנט ג'יימס טאון) היא עיירה קטנה במחוז סנט ג'יימס שבברבדוס. העיירה שוכנת על חופו המערבי של האי.

==היסטוריה==
ב-1625 היה המקום בו שוכנת הולטאון מקום תחילתה של התביעה האנגלית על הבעלות על ברבדוס. זאת למרות שחמש שנים קודם לכן עגנה בה ספינה אנגלית כדי להצטייד במים. המשלחת שהגיעה למקום סטתה מנתיבה בדרכה מדרום אמריקה לאנגליה ונצלה את ההזדמנות כדי לתבוע בעלות בשמה של ממלכת אנגליה.

ב-17 בפברואר 1627 נחת במקום קפטן הנרי פאול, יחד עם נותן החסות למסעו, הסוחר האנגלי ממוצא הולנדי, ויליאם קורטן, חמישים מתיישבים ועשרה עבדים אפריקאים. באופן אירוני, על האנדרטה המנציחה את הנחיתה, מצוין התאריך 1605. מאז 1977 נהוג בעיירה חג המציין את אירוע הנחיתה.

עד 1629 הייתה הולטאון היישוב היחיד בברבדוס ובה הוקמו המטעים הראשונים, הביצורים הראשונים, בית המשפט הראשון ובית המושל הראשון. העיירה הייתה גם חלק מרשת הסחר הטרנסאטלנטי עם בריסטול, לונדון ובוסטון, למרות שהסחר עם בוסטון היה למעשה לא חוקי. כאשר קיבל הלורד קרלייל את השליטה על ברבדוס כשטח חסות של הכתר, הוא החליט להקים יישוב חדש בחלקו הדרומי של האי וייסד את ברידג'טאון, בירת ברבדוס כיום. ב-1628 הוקמה בהולטאון כנסיית סנט ג'יימס, הקיימת עד היום והיא הכנסייה העתיקה ביותר באי.

אוניברסיטת מקגיל במונטריאול, קנדה, מפעילה בהולטאון מכון מחקר העוסק בתחומי הביולוגיה הימית ולימודי סביבה.

==ערים תאומות==
* .

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברבדוס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1627
קראב היל

קראב היל (באנגלית: Crab Hill; מילולית: "גבעת הסרטנים") הוא עיירה במחוז סנט לוסי שבצפון ברבדוס. המקום נקרא כך על שם הכמויות הגדולות של הסרטנים המופיעים באזור לאחר ירידת הגשמים. תושבי האזור לוכדים את הסרטנים ומגדלים אותם כחיות מחמד.

== גאוגרפיה ==
העיירה נמצאת כ-20.8 ק"מ מברידג'טאון, בירת ברבדוס.

== אקלים ==
הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ספטמבר (25 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 927 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (226 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (21 מ"מ גשם).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברבדוס: ערים
גרינלנד (ברבדוס)

גרינלנד (באנגלית: Greenland) הוא כפר ובירת המחוז סנט אנדרו שבברבדוס.

== גאוגרפיה ==
הכפר נמצא כ-13.7 ק"מ מברידג'טאון, בירת ברבדוס.

== אקלים ==
הטמפרטורה הממוצעת היא 24 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 927 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (226 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (21 מ"מ גשם).

== תנועה ותחבורה ==
הכפר ממוקם ליד הכביש H2.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברבדוס: ערים
הילבי

הילבי (באנגלית: Hillaby) הוא כפר במחוז סנט תומאס שבברבדוס. הכפר שוכן על הגבול של מחוז סנט תומאס עם מחוז סנט אנדרו, שהשליש העליון של הכפר נמצא בתחומיו.

== גאוגרפיה ==
כפר הדייגים נמצא למרגלות ההר הגבוה במדינה וקרוי על שמו – הר הילבי, כ־8.8 ק"מ מברידג'טאון, בירת ברבדוס.

== אקלים ==
הטמפרטורה הממוצעת היא 24 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (22 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 927 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (226 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (21 מ"מ גשם).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברבדוס: ערים