OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
היינריך פון שטפן

היינריך פון שטפן
היינריך פון שטפן (בגרמנית: Heinrich von Stephan; 7 בינואר 1831 – 8 באפריל 1897) היה מנהל הדואר של האימפריה הגרמנית אשר אחראי לארגונו של שירות הדואר הגרמני. לפון שטפן תפקיד מכריע ביסודו של איגוד הדואר העולמי בשנת 1874, ובשנת 1877 היה אחראי להכנסת שירות טלפון לגרמניה.

פון שטפן, יהודי גרמני, החל את שירותו בדואר הגרמני כפקיד דואר מקומי. בשנת 1866 הוא התמנה על ידי ממשלת פרוסיה להלאמת שירות הדואר. עד לאותה תקופה נוהל שירות הדואר בגרמניה על ידי משפחת האצולה טורן אונד טקסיס. בשנת 1870 הוא התמנה למנהל שירותי הדואר לקונפדרציה של צפון גרמניה שהיא הורתה של האימפריה הגרמנית (אשר נוסדה בשנת 1871}. בשנת 1876 הוא התמנה למנהל הכללי של הדואר באימפריה הגרמנית ובשנת 1880 לסגן מזכיר המדינה הממונה על משרד הדואר. בשנת 1895 התמנה למזכיר המדינה של האימפריה הגרמנית.

כאשר פון שטפן החל את עבודתו כפקיד דואר הייתה גרמניה מחולקת ל-17 מחוזות דואר, כאשר לכל מחוז היו כללים משלו ותעריפים משלו למשלוח דואר. כבר מעת שהתמנה למשרת הניהול הראשונה הוא פעל לאיחוד כללי הדואר בכל גרמניה ובכך לסייע למשלוח דואר מהיר יותר. במסגרת מטרתו לאחד את כללי הדואר בכל גרמניה הוא דאג גם לאחד את שירותי הדואר עם שירות הטלגרף בגרמניה. הוא היה הרוח החיה מאחורי ארגון כנס הדואר הבינלאומי בעיר ברן בשנת 1874, לשם הגשמת שאיפתו להאחדת כללי הדואר בכל העולם. בכנס זה נוסד איגוד הדואר העולמי. בשנת 1870, לאחר שקודם בתפקידו על ידי קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק, פון שטפן היה הראשון להכניס את הגלויה לשירות הדואר (רעיון שהוא הציע עוד בשנת 1865). הגלויה זכתה לשימוש נרחב בתקופת מלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871 לצורך תקשורת בין יחידות צבאיות בשדה. פון שטפן היה הראשון שהכניס שרות טלפון לגרמניה. 

בשנת 1872 הוא קידם הקמת מוזיאון הדואר הקיסרי.

פון שטפן, אשר הלך לעולמו בשנת 1897 בברלין, הותיר את חותמו על איחוד כללי שירותי הדואר בעולם כולו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גרמנים
קטגוריה:דואר
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1831
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1897
קטגוריה:חברי הבית העליון של הלנדטאג של פרוסיה
שובר תשובה בין-לאומי

שובר תשובה בינלאומי הנמכר בבתי הדואר ב[[ישראל ותקף בכל המדינות החברות ב-UPU. שוברים דומים נמכרים בכל המדינות החברות באיגוד.]]
שובר תשובה בינלאומי ישן מ[[קנדה]]
שובר תשובה בין-לאומי (באנגלית: International Reply Coupon; בראשי תיבות: IRC) הוא שובר שניתן לשימוש לצורך משלוח מכתב סטנדרטי במשקל עד 20 גרם בכל מקום בעולם. כל המדינות החברות באיגוד הדואר העולמי מכבדות שוברי תשובה בינלאומיים (מלבד טייואן). איגוד הדואר העולמי הוא המוציא לאור והמדפיס של שוברי התשובה העולמיים ועליהם סימן מים של האיגוד.

מטרתו של שובר תשובה בינלאומי היא לאפשר לכל אדם לשלוח לאדם אחר, בכל מקום בעולם, מכתב שאליו מצורף שובר התשובה המכסה את הוצאות הביול למשלוח תשובה. כאשר מתעורר צורך זהה בין שני אנשים באותה מדינה, ניתן לצרף למכתב מעטפה מבויילת לצורך תשובה. מובן שלא ניתן לעשות זאת, כאשר מבקשים לכסות את הוצאות משלוח תשובה למי שנמצא מחוץ לגבולות המדינה, שהרי בוליה של מדינה אחת אינם יכולים לשמש כדמי דואר במדינה אחרת. מצד שני קניית בולים תקפים של מדינה זרה, היא מסורבלת ואיטית. שובר תשובה בינלאומי ניתן לרכישה בכל המדינות החברות באיגוד הדואר העולמי וכל שירותי הדואר במדינות האיגוד מכבדות את השוברים וממירים אותם בבולים תקפים של אותה מדינה.

ביום 1 בספטמבר 2006 הוציא איגוד הדואר העולמי שוברי תשובה חדשים, המחליפים את השוברים שהיו בשימוש עד לאותו מועד ותוקפם טוב עד ליום 31 בדצמבר 2009.

לשוברי התשובה שימושים רבים. אספני בולים משתמשים בשוברי תשובה לעיתים קרובות. יש מבין אספני הבולים, האוספים אף שוברי תשובה בינלאומיים. כך גם אם אדם מבקש לפנות לאדם זר לו במדינה אחרת ומבקש לחסוך לנמען את הוצאות משלוח המכתב, ניתן לצרף לפניה שובר תשובה. כך למשל, אספני חתימות הפונים בבקשת חתימה לדמות זו או אחרת במדינה זרה, ישפרו את סיכוייהם לתשובה אם יצרפו שובר תשובה לפנייתם. ניתן גם לעשות שימוש בשוברי תשובה כתחליף למשלוח כסף מזומן למדינות זרות, בסכומים קטנים. בשירותי דואר רבים ניתן לפדות שוברי תשובה במזומן.

נוסף לשוברי התשובה הבינלאומיים המונפקים על פי הוראות איגוד הדואר העולמי, קיימים שוברי תשובה של איגודי דואר אזוריים או לאומיים, כך למשל שוברי תשובה של איגוד הדואר הערבי, ואיגוד הדואר של הממלכה המאוחדת, אלה כמובן ניתנים לשימוש אך ורק בארצות החברות באותו איגוד.

שוברי תשובה בינלאומיים ניתן לרכישה בכל בתי הדואר של חברת דואר ישראל. דואר ישראל אף מכבד שוברי תשובה שנרכשו מחוץ לישראל וממיר אותם בבולים במחיר המתאים למשלוח מכתב במשקל 20 גרם ליעדים בינלאומיים בדרך האוויר. עם זאת, דואר ישראל אינו מכבד שוברי תשובה שנרכשו בארצות איתן לישראל אין קשרי דואר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080509073122/http://www.n6hb.org/s-a/irc.htm הסבר על שובר תשובה בינלאומי]
* [https://web.archive.org/web/20070420154035/http://www.linns.com/howto/refresher/IRC_20000515/refreshercourse.asp?uID= מאמר קצר על איסוף שוברי תשובה בינלאומיים]

קטגוריה:דואר
ש
מוטגן

בביולוגיה, מוּטָגֵן (Mutagen; מלטינית: מקור השינוי) או בעברית מְתַשְׁנֵת (מלשון תשנית) הוא גורם/חומר פיזיקלי או כימי הגורם לשינוי במידע הגנטי (בדרך כלל DNA) של אורגניזם ובכך מגדיל את תדירות המוטציות מעל הרמה הטבעית. כיוון שמוטציות רבות גורמות לסרטן, מוטגנים הם לרוב קרצינוגנים. לא כל המוטציות נגרמות על ידי מוטגנים: "מוטציות ספונטניות" מתרחשות עקב טעויות בהכפלת ה-DNA, תיקון ושחלוף של רצפי DNA.

==השפעות של מוטציות==
השינויים ברצפי חומצות גרעין על ידי מוטציות כוללות החלפה של זוגות בסיסים, החדרות או החסרות של נוקלאוטיד אחד או יותר ברצפי ה-DNA. למרות שרוב המוטציות קטלניות, או גורמות למחלה קשה, לחלקן יש השפעה מינורית, כיוון שהשינויים שהם גורמים לרצפים המקודדים של החלבונים חסרי משמעות. מוטציות רבות כלל לא גורמות אפקטים נראים לעין, אם בגלל שהן מתרחשות באינטרונים, או בגלל שהן לא משנות את רצף חומצות האמינו, עקב ניוון קודונים.

==סחף גנטי==
השינוי בחומר הגנטי של אוכלוסייה עקב הצטברות מוטציות אקראיות נקרא סחף ומשרת כשעון מולקולארי. באופן כללי, ככל שיש יותר הבדלים ברצף הנוקלאוטידים בין שני אורגניזמים, כך עבר יותר זמן מאז שהם נפרדו מהאב הקדמון המשותף שלהם. למרות שישנו קושי בהערכת מספר המוטציות הממוצע באורגניזמים מורכבים, הערכות לשיעורי מוטציה נעשו הן עבור E.coli והן עבור איקריוטיים. הוערך כי באורגניזמים הללו, בערך אחד מכל 10<sup>10</sup> נוקלאוטידים משתנה וממשיך לעבור דרך הרבייה לדורות הבאים של התאים.

==גילוי המוטָגֶנֵזה==
ב-1920, הרמן מולר גילה במהלך ניסוי בזבובי פירות (דרוזופילה) כי קרני רנטגן גורמות לפגמים ולמוטציות שונות בחומר התורשתי (DNA) של הזבובים ובכלל גם באדם.

==טבעם של המוטגנים==
מוטגנים הם בדרך כלל תרכובות כימיות או פולטים קרינה מייננת. מוטגנים יכולים להיות מחולקים לקטגוריות שונות על פי השפעתם על הכפלת DNA:

: 1. מוטגנים מסוימים מתפקדים כאנלוגים לבסיסים ונכנסים לגדיל ה-DNA במהלך ההכפלה במקום הסובסטרטים הטבעיים.
: 2. מוטגנים מסוימים מגיבים עם DNA וגורמים שינויים מבניים שמובילים להעתקה שגויה של גדיל התבנית כשה-DNA מוכפל.
: 3. מוטגנים מסוימים עובדים באופן לא-ישיר על ידי כך שהם גורמים לתאים לסנתז כימיקלים בעלי אותו אפקט מוטגני כמו שלהם.

מבחן איימס הוא שיטה אחת לקביעת מידת המוטגניות של גורם/חומר מסוים.

==דוגמאות למוטגנים==
===אנלוג לבסיס===
סכימה המתארת את מוטציית ההחלפה
אנלוג לבסיס הוא כימיקל שיכול להחליף נוקלאו-בסיס בחומצות גרעין.

דוגמה נפוצה היא 5-ברומו-אורציל (5BU), הבסיס החריג שנמצא בנוקלאוטיד המוטגני האנלוגי BrdU. כשנוקלאוטיד המכיל 5-ברומו-אורציל מסתפח לתוך ה-DNA, רוב הסיכויים שהוא יזווג עם אדנין; אולם, הוא יכול להפוך באופן ספונטני לאיזומר שמזווג עם נוקלאו-בסיס אחר, גואנין. אם דבר זה קורה במהלך הכפלת DNA, גואנין יוחדר לרצף מול האנלוג לבסיס, ובמהלך הכפלת ה-DNA הבאה, הגואנין הזה יזווג עם ציטוזין. התוצאה של כך היא שינוי בזוג בסיסים אחד שב-DNA, ובמילים אחרות, הדבר יגרום למוטציית החלפה.

===דוגמאות נוספות===
* חומצה חנקיתית
* ברום
* טרנספוזון
* קרינת UV
* קרינת אלפא
* קרינת גמא
* נתרן אזיד
* אתידיום ברומיד

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:כימיה
קטגוריה:גנטיקה

it:Mutazione genetica#Mutazioni indotte
ג'למה (השרון)

ג'למה (בערבית: الجلمة) היה כפר ערבי קטן באזור המכונה "המשולש הקטן" בקרבת טולכרם. תושבי הכפר פונו ממנו ב-1950, ועל אף פסיקת בג"ץ כי יש להתיר להם לחזור לכפרם, נהרס הכפר ב-1953 על ידי תושבי קיבוץ להבות חביבה שנבנה על אדמותיו.

התושבים הראשונים בכפר, בני משפחת נדאף, התיישבו במקום במאה ה-13. בתקופה הצלבנית נודע הכפר בשם גלן (Glenne). תושבי הכפר היו מוסלמים, ועסקו בחקלאות וברעיית צאן. ממזרח לכפר הייתה באר גדולה ששימשה את התושבים.

ב-1945 מנו תושבי ג'למה כ-70 נפש. במהלך מלחמת העצמאות ב-1948 פונו התושבים מהכפר אך חזרו אליו לאחר חודשיים. במרץ 1950 פונה הכפר שנית מתושביו במסגרת תוכנית במשרד ראש הממשלה ל"פינוי ח'רבות קטנות במשולש וריכוז תושביהן בכפרים גדולים יותר". התושבים הועברו לכפרים ערביים שכנים - ג'ת, באקה אל-גרביה, ימה ועוד.

ביוני 1952 הורה בג"ץ למדינה "להימנע מלשים מכשולים על דרך המבקשים לשוב לכפרם ולאדמותיהם". בפסק הדין התבטא השופט יצחק אולשן בחריפות כנגד הפגיעה בתושבי הכפר:

פסק דינו של בג"ץ לא הביא לשינוי המצב, ומבני הכפר נהרסו על ידי תושבי קיבוץ להבות חביבה שהתנחלו בינתיים על אדמות ג'למה.

שרידיו המעטים של הכפר - ערמות אבנים, טראסות ושיחי צבר מצוי - מצויים על גבעה בשטח קיבוץ להבות חביבה.

באזור התגלו ממצאים ארכאולוגיים על ידי זאב שיק.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:השרון: קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:המשולש
קטגוריה:להבות חביבה
קליאוביס וביטון

פסל קליאוביס וביטון

"קליאוביס וביטון" הם דמויות מן המיתולוגיה היוונית. זהו גם השם המקובל לשני פסלי אבן המתארים דמויות אלה. הפסלים, אשר נוצרו בארגוס, פוסלו בשנת 580 לפנה"ס בקירוב וגובהם כ-2 מטרים. הם נמצאו בעת חפירה ארכאולוגית בעיר דלפי והם מוצגים כיום במוזיאון הארכאולוגי בה. כתובת בבסיס הפסלים מזהה אותם כבני דמותם של ביטון וקליאוביס ואת פולימידס מארגוס כפסל. קיומה של כתובת כזו היא ייחודית לתקופת עשייתם המוקדמת של הפסלים. מלבד כתובת זו, אין הוכחות נוספות לקשר בין פסלים אלו לדמויות.

במיתולוגיה, קליאוביס וביטון היו בניה של קידיפה, כוהנת של האלה הרה. על פי המיתולוגיה היוונית הסיעו השניים את אמם לראות את פסל האלה מאת פוליקליטוס, אשר הוצב במקדש בארגוס. לאחר מות השוורים אשר נשאו את העגלה, נשאו הבנים את העגלה ועליה אימם. בסופו של המסע המפרך התפללה האם לאלה וביקשה מהרה להשיב לבניה כגמולם ולהעניק להם את המתנה הטובה ביותר שיכול אל להעניק לבני אדם. הרה גרמה לבנים למות בשנתם ואכן בנייה של קידיפה נפלו על הארץ מתים ועל פניהם חיוך. הרודוטוס אשר תיאר את הסיפור בכרך הראשון של "היסטוריה", מציין כי תושבי ארגוס תרמו צמד פסלים בדמותם למקדש אפולו בדלפי.

צמד פסלים אלו, מטיפוס פסלי "הקורוס", מציג עדיין את השפעתו של הפיסול המיצרי על האמנות היוונית. הדמויות מפוסלות בעירום - הן ניצבות כדמויות חזיתיות, רגלם השמאלית מושטת קדימה, בדומה לפסלים המצריים. גופם מוצק ומרובע, ופרטים אנטומיים שונים מופיעים כחריטה על הפסל ולא כפיסול ניפחי. דוגמאות לכך ניתן לראות למשל בעיצוב הברכיים או צלעות הגוף או בתיאור העיניים. פניהן מציגות מבט אטום וניתן להבחין בניצוצי "החיוך הארכאי". שיערם הוא גושי ומעוצב כדגם, באופן המזכיר את תיאור מצנפת הראש של פסלים מצריים.

ניג'ל ספיוי, בספרו אודות הפיסול היווני, טוען כי הקרבה החזותית בין שני הפסלים מעידה על יצירתם כהעתק מתוך מקור משותף, או לחלופין כהעתקה של דמות פסל אחת למשנהו.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיסול יווני
קטגוריה:פסלי עירום

pl:Biton
נבופלאסר

נבופלאסר (תעתיק מאכדית: Nabû-apāl-uṣṣur; כתיב מקובל: Nabopolassar; 658–605 לפנה"ס), מלך בבל ומייסד מלכות בבל החדשה. מלך על בבל בין השנים 605-625 לפנה"ס

נבופלאסר היה מנהיג כשדי, שעמד בראש מרד נגד האימפריה האשורית (שליטת בבל במשך 200 שנים) לאחר מותו של מלכה הגדול האחרון אשורבניפל, והומלך על בבל בשנת 625 לפנה"ס.

==המאבק על בבל==
מאבקי השליטה באשור הביאו את בבל שהייתה מדינה וסלית של אשור במשך כ-200 שנים למרוד באשור. אשור נשלטה בתקופה זו על ידי המלך סין-שר-אישכון שהיה עסוק במאבק על שלטונו. נבופלאסר עמד בראש מרד של מספר מדינות וסליות. הוא הפך בשנת 626 לפנה"ס למנהיג הכשדי. בהמשך מאבקו הוא יצא למתקפה על העיר ניפור שהייתה המרכז האשורי באזור, כוח אשורי נשלח בחודש תשרי (אוקטובר) 626 לעיר וכבש אותה בחזרה, ורדף אחרי נבופלאסר עד ארך אך לא הצליח לכבוש אותה. בנוסף יצא נבופלאסר למערכה גם על בבל. בתמיכת תושבי העיר בבל הוא הצליח לכבוש אותה והביס את חיל המצב האשורי ששכן בעיר לאחר דיכוי המרד של סין-שום-לישיר. בשנת 625 לפנה"ס הוכתר נבופלאסר למלך בבל. כוח צבאי אשורי שנשלח לכבוש מחדש את העיר לא הצליח במשימה.

בשנים 625 ו-624 המשיך הצבא האשורי במאמצים לדכא את מרידתו של נבופלאסר, מאמציהם התרכזו בעיקר באזור שמצפון בבל. בשנת 625/624 יצא הצבא האשורי לכבוש את העיר סיפר וככל הנראה כבש אותה. באוגוסט 624 ניסה הצבא האשורי לכבוש את הדרך הראשית לניפור כדי לסייע לכוח האשורי ששהה בעיר, אך נכשל. המרד ברחבי האימפריה התרחב. העיר דיר מרדה באשור בקיץ 623 ככל הנראה שגם עילם הצליחה להשתחרר מהשלטון האשורי. הכוח האשורי יצא למתקפה כוללת למיגור המרידות השונות, בתחילה זכה הכוח האשורי בהצלחה. הם הצליחו להגן על ניפור בפני התקפה של נבופלאסר והצליחו לכבוש למספר שנים את העיר ארך בדרום מסופוטמיה. בשנת 623 לפנה"ס הוביל סין-שר-אישכון צבא למלחמה כנגד העיר בבל, הוא הצליח להביס את הבבלים והכשדיים, אבל מרד חדש באשור כנראה של מפקד כוחות אשור במערב, הביא להפסקת הלחימה בבבל. סין-שר-אישכון וצבאו עלו צפונה לדכא את המרידה בבית. 

נבופלאסר ניצל זמן זה לבסס את מעמדו כשליט של רוב ממלכת בבל ולהוציא מידי אשור את המאחזים האחרונים שלה בממלכת בבל. בשנת 622 לפנה"ס יצא למאבק על ארך ולבסוף בשנת 620 לפנה"ס כבש אותה סופית. בשנת 620 או 619 לפנה"ס כבש מחדש את העיר ניפור והפך לשליטה של כל ממלכת בבל. הכוחות האשוריים נשארו באזור במשך ארבע שנים בניסיונם להדיח אותו משלטון על בבל.

==המאבק על נינוה==
בשנת 616 לפנה"ס כרת נבופלאסר ברית עם אומחישתר (במקורות היוונים Cyaxares) מלך מדי. אומחישתר ניצל גם הוא את המרידות באשור לשחרר את המדים, הפרסים והפרתים מעול אשור. הוא איחד אותם לכוח צבאי חזק. הברית המשותפת כללה גם את הסקיתים והקימרים. כוח צבאי זה עלה לצפונה ללב הממלכה האשורית ותקפו את הכוחות האשוריים. בשנים שלאחר מכן היו הערים אשור נינוה ונמרוד תחת מצור וסבלו מהרס. המצור על נינוה החל בחודש יוני 612 לפנה"ס והסתיים באוגוסט של אותה שנה. העיר נכבשה ונהרסה.

בשנת 609 לפנה"ס כבש את חרן שהיוותה בסיס כוחות אשור עם נפול בירתם.

לאחר מיגור האשורים, נבופלאסר פנה לבסס את מלכות בבל תוך שהוא נלחם נגד האימפריה המצרית. בשנת 605 לפנה"ס, מעט לפני מותו, הביס בנו נבוכדנצר את המצרים בקרב כרכמיש, ובכך הגיעה ההגמוניה הבבלית עד אזור צפון סוריה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי בבל
קטגוריה:כשדים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-7 לפנה"ס
רפאל בן שמחון

רפאל בן שמחון (1920–2004) היה פולקלוריסט ישראלי, שכיהן בקול ישראל כעורך, כתב, וקריין בשפה המוגרבית.

בן שמחון הוא יליד העיר מקנס. הוא עסק בפולקלור של יהודי מרוקו, ותרם רבות להנצחת מורשת יהדות מרוקו ויהדות המגרב.

ספריו מסכמים את נושאי ההווי והמורשת, עושרה התרבותי חוסנה וסוד הישרדותה של פזורה עתיקת יומין כיהדות מרוקו.

==מספריו==
* "יהדות מרוקו - הווי ומסורת" בהוצאת "אורות יהדות המגרב"
* "יהדות המגרב - מסורות ומנהגים במחזור השנה" בהוצאת "אוצרות המגרב"

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
גוסלאר

גוסלאר (Goslar) היא עיר בת כ-50,000 תושבים, השוכנת בסקסוניה התחתונה שבגרמניה.

בגוסלאר מצוי ארמון גדול מן המאה ה-11, הנקרא "קייזרפפאלץ", ואשר שימש לפנים את קיסרי בית זאליר הפרנקוניים.

העיירה ממוקמת למרגלות רכס הרי ההארץ. בהרים אלו נמצאו מכרות של כסף שהובילו לאזור כורים. בעקבות כריית הכסף, גדלה העיירה והפכה למרכז מסחר ותיירות.
העיר העתיקה של גוסלאר ומכרות רמלסברג הוכרזו בשנת 1992 על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

מרכז העיר גוסלאר

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
פנורמה של גוסלר

קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים
קטגוריה:ערי הנזה
LOAL

Lock-On After Launch, (באנגלית: יכולת נעילה לאחר שיגור). הוא מושג המתאר יכולת של מערכות נשק מונחה מתקדמות, המסוגלות לרכוש את המטרה או להחליפה לאחר השיגור (ממטוס או מכלי אחר), להבדיל ממערכות נשק מונחה ישנות יותר, שהיו תלויות במערכת השיגור ברכישת מטרות, ולא יכלו להחליף את המטרה לאחר השיגור.

היכולת מתחלקת לשני סוגים: רכישה עצמאית, ורכישה ממערכת חיצונית.

רכישה עצמאית מתבצעת בעזרת ראש ביות אקטיבי-עצמאי. כך למשל, טיל אוויר-אוויר יכול להיות משוגר אל מעבר לטווח הנראה של מכ"ם המטוס המשגר, ולחפש בעצמו מטרות. היתרון הגדול בשיטה זו הוא היכולת של המטוס להישאר פסיבי, ללא שידור אקטיבי, וכך לא להתגלות על ידי מערכות איתור שונות.

רכישה חיצונית מתבצעת באותה השיטה שבה נרכשת מטרה באופן רגיל, בעזרת ראש ביות חצי אקטיבי/פסיבי, אלא שהכל מתבצע לאחר השיגור, בעזרת יכולת קישור בין המערכת המשגרת אל החימוש המשוגר. כך למשל, בדוגמה שלעיל, הטיל משוגר, ורק לאחר מכן מופנה לעבר מטרה בעזרת המערכת המשגרת. היתרון בשיטה זו הוא יכולת להישאר עם שידור אקטיבי קצר זמן, המגדיל את שרידות המערכת המשגרת, ויכולת להחליף מטרות לאחר השיגור (שגר ועדכן).

== ראו גם ==
* פיתון 5 - טיל אוויר-אוויר ישראלי בעל יכולות LOAL
* דרבי - טיל אוויר-אוויר ישראלי בעל יכולות LOAL
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טכנולוגיה צבאית
עיסה אפורה

עיסה אפורה (מאנגלית Grey Goo) הוא תרחיש היפותטי בעל תוצאות הרסניות, שבו העולם (או במקרים קיצוניים, אף היקום כולו) נחרב, כאשר הוא משמש כחומר גלם לתהליך השכפול העצמי של ננו-רובוטים שיצאו מכלל שליטה. 

את המונח אפשר למצוא בעיקר בהקשר של מדע בדיוני, אם כי הסוגיה בהחלט עולה בפורומים יותר "מדעיים", בהתייחסות לסכנות הטמונות בננוטכנולוגיה. המושג נזכר לראשונה בספרו משנת 1985, "Engines Of Creation", של חוקר הננוטכנולוגיה אריק דרקסלר. אף על פי שמה, "עיסה האפורה" אינה צריכה להיות דווקא בעלת מרקם עיסתי או להיות בצבע האפור, אלא עליה להיות צביר גדול של ננו-מכונות בעלות פונקציה של שכפול עצמי, אשר כורות את חומרי הבניין לתהליך מן הסביבה הקרובה להן.

נסיבות היווצרות העיסה האפורה יכולות להיות מוטציה או תקלה בננו-רובוטים, שנועדו לפרק כמות מסוימת של חומר (אשפה או פסולת רדיואקטיבית). אפשרות נוספת היא גרימת תרחיש זה בצורה מכוונת מראש ככלי נשק, כפעולת טרור או כנשק יום הדין בידי קיצונים.

בהנחה שהטכנולוגיה תאפשר יצירה של ננו-רובוטים המסוגלים להוביל לתרחיש של "עיסה אפורה", ניתן לשער שיינקטו מספר צעדים למניעת התרחיש, ביניהם תכנות הרובוטים כך שלאחר מספר מסוים של "דורות" משוכפלים יפסק השכפול העצמי, יצירתם כך שלצורך השכפול הם יזדקקו לחומר נדיר שיפוזר אך ורק באזור שבו ירצו להפעילם, או שליטה ישירה בתהליך השכפול בעזרת מחשב חיצוני כדי להביא לביטול יכולתם העצמית לשכפול ללא אשרור חיצוני.

התרחיש שהציע דרקסלר נשלל על ידי ספקנים, בהיעדר מנגנון שיסביר מדוע מכונות מלאכותיות יצליחו לגבור על יצורים חיים, שהתפתחו במהלך כ-3.5 מיליארד השנים האחרונות.

==ראו גם==
*סטארגייט

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדע בדיוני
קטגוריה:ננוטכנולוגיה
המנון אולנד

שיר האולנדים (שוודית: Ålänningens sång) הוא ההמנון הלאומי של איי אולנד, פרובינציה אוטונומית דוברת שוודית בפינלנד. השיר פורסם לראשונה על ידי ג'ון גרנדל (John Grandell, 1892–1960) בסטוקהולם בשנת 1920 בספר שיריו "בשמש ובצל" (I sol och skymning), אך יש המייחסים את מילות השיר לאמו פרנסיליה. את המנגינה חיבר יוהאן פרידולף הגפורס (Johan Fridolf Hagfors, 1857–1931). השיר אומץ כהמנון בשנת 1922. על פי רוב אין שרים את הבית השלישי.

== מילות השיר ==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! שוודית
|-
|<poem>הארץ עם אלף שרטונים ואיים
מרחם גלי הים נוצרה.
אולנד, אולנד שלנו, ביתנו היא
אלייך הולכים געגועינו.
מלמול קברי האבות במחבוא השדרים
חורטים את סיפורך בן האלף.
לעולם לא נשכח את מחוז האבות
כשבניכר עוד נישא בעול.

נאה היא אולנד שלנו, כאשר מפרץ ומיצר
מכחילים בימי אור אביב.
נפלא לטייל ביער ובחורש,
באחו הפורח בחוף.
תורן אמצע הקיץ מול שמים מאדימים
מורם בידיים חפצות.
הרחק בכפר הדייגים
הצעירים מדליקים משואות.

נאה היא אולנד שלנו, כאשר הגלים מתנפצים
גבוה מול מצוקים נשגבים,
כאשר תחת שמי כוכבים אנשי כנסייה מנווטים
מעל מעמקים רצופים בקרח.
עוד הסערה רועמת, בשלוות הבקתות
שר הכישור את שירו.
את זיכרון בית הילדות המוגן
הבנים מהללים באושר.

מעולם לא הכזיבו נשים וגברים אולנדים
את שבטם ואת כבודם.
אי-נחת עלינו איים, אולם בנצחנו
נשאנו את זכות החופש הנורשת.
רמות תצלצל שפתנו השוודית,
תדבר בקול משכנע,
תאיר את דרכנו כמו מגדלור
תראה כי אנו בבית.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Landet med tusende öar och skär,
danat ur havsvågors sköte.
Åland, vårt Åland, vår hembygd det är.
Dig går vår längtan till möte!
Forngravars kummel i hängbjörkars skygd
tälja din tusenårs saga.
Aldrig förgäta vi fädernas bygd,
vart vi i fjärrled än draga.

Skönt är vårt Åland när fjärdar och sund
blåna i vårljusa dagar,
ljuvt är att vandra i skog och i lund,
i strändernas blommande hagar.
Midsommarstången mot aftonröd sky
reses av villiga händer,
ytterst i utskärens fiskareby
ungdomen vårdkasar tänder.

Skönt är vårt Åland när vågsvallet yr
högt mot de mäktiga stupen,
när under stjärnhimlen kyrkfolket styr,
över de islagda djupen.
Ryter än stormen i stugornas ro
spinnrocken sjunger sin visa,
minnet av barndomens hägnande bo
sönerna lyckligast prisa.

Aldrig har åländska kvinnor och män
svikit sin stam och dess ära;
ofärd oss hotat, men segervisst än
frihetens arvsrätt vi bära.
Högt skall det klinga, vårt svenska språk,
tala med manande stämma,
lysa vår väg som en flammande båk,
visa var vi äro hemma.</poem>
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060827051152/http://www.mhbibl.aland.fi/alandica/alsang/ עוד על ההמנון באתר ספריית מריהמן (בשוודית)]
* [https://web.archive.org/web/20051219011620/http://www.mhbibl.aland.fi/alandica/alsang/alanningens_sang.mp3 מנגינת ההמנון]

קטגוריה:אולנד
אולנד, המנון
קטגוריה:מוזיקה פינית
אלדו צ'קאטו

אלדו צ'קאטו (איטלקית: Aldo Ceccato; נולד ב-18 בפברואר 1934) הוא מנצח איטלקי. 

צ'קאטו הוא יליד מילאנו. הוא עבד כעוזרו של סרג'יו צ'ליבידאקה והיה מנהל מוזיקלי של תזמורת דטרויט משנת 1973 עד 1977. בין השנים 1985 ל-1990 היה המנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של ברגן, נורווגיה. צ'קאטו הוא חתנו של המנצח ויקטור דה סאבאטה והקליט את יצירותיו של דה סאבאטה לחברת היפריון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1934
מערכת

דיאגרמה של מערכת, שבה הגבול מפריד בין המערכת לסביבה. הגבול נקבע על פי הגדרת המערכת, אשר משתנה ממקרה למקרה.
מערכת היא אוסף של מרכיבים, מוחשיים או מופשטים, הקשורים ביניהם ומתפקדים יחד למען מטרה משותפת.
מערכת מופעלת בדרך כלל באמצעות פעולת מרכיביה ובמקרים מסוימים, כאשר אחד המרכיבים מפסיק את פעולתו, פוגע הדבר בהמשך פעולתה של המערכת (למניעת תלות ברכיב בודד מתוכננת לעיתים יתירות במערכת). מערכת יוצרת בין חלקיה השונים, כך שאוסף הרכיבים במערכת יוצר "שלם", המהווה יותר מאשר סך מרכיביו (הוליזם).

במדע נעשה שימוש במערכת מודל לשם תיאור והבנת מערכות.

==סוגי מערכות==
;מערכת טבעית: מערכת שנוצרה על ידי הטבע. לדוגמה: מערכות אקולוגיות, ביולוגיות, פיזיולוגיות. מערכות טבעיות הן מערכות שלא בהכרח מכילות מטרה ברורה, אך הן שרידות, יעילות, וגמישות.
;מערכת מלאכותיות: שילוב של רכיבים מעשה האדם המאורגנים ופועלים בתיאום, להשגת מטרה העונה על צורך. תת-המערכת הבסיסית של מערכת מלאכותית שניתנת לתיאור באמצעות תרשים קלט-תהליך-פלט היא מנגנון. את המנגנון מרכיבים רכיבים. למערכת יהיו לרוב שני סוגי פלט: פלט רצוי ופלט בלתי רצוי. דוגמה לפלט בלתי רצוי הוא חום המופק מהמערכת בזמן פעולתה. למערכת יהיו קלטים ופלטים, במערכות מלאכותיות לרוב יהיו שני סוגי פלטים: פלט שלילי ופלט חיובי.
;תת מערכת: מערכת בתוך מערכת גדולה יותר.
;מערכת על: מערכת מאוד גדולה שמורכבת מתת מערכות. דוגמה למשל הוא תיאור של מערכות אקולוגיות המורכבת ממספר רב של תתי מערכות (למשל זנים שונים).
;גישה מערכתית: דרך להתמודד עם בעיה תוך הכרת המאפיינים, קשרי הגומלין ביניהם ואופן השפעתם על החברה והסביבה.
; מערכת פשוטה מול מערכת סבוכה: המחקר מבחין בין מערכות פשוטות שניתן לעשות להן רדוקציה לכלל מרכיביהן ומקיימות ההיגיון ליניארי (דוגמת מערכות טכנולוגיות כמו מטוסים) לבין מערכות סבוכות בהן אינטראקציות כאוטיות מקומיות ובלתי מתוכננות מייצרות דפוסים מערכתיים (למשל במזג האוויר). רמה נוספת של הבחנה מתארת מערכות סבוכות וסתגלניות בהן לאלמנטים המרכיבים את המערכת יש יכולות תנועה ולמידה עצמאיות המשליכה על יכולת ההסתגלות של המערכת כולה (כפי שניתן לראות באבולוציה של מערכות אקולוגיות).

==דוגמאות למערכות==
*מערכות בגוף האדם
*מערכת סטריאו
*מערכת הפעלה (במחשב)
*מערכת השמש
*מערכות שלטוניות (מערכת הרווחה)
*מערכת משפט
*חללית
*מכונית
*מדפסת

== ראו גם ==
* מערכת מורכבת
* שילוב מערכות
* לודויג פון ברטלנפי

== קישורים חיצוניים ==

* אתר [https://complexity.doalogue.co.il/עמוד_ראשי המדריך לחשיבה מערכתית]

*
קטגוריה:טכנולוגיה
מפתח שיחה

מפתח שיחה (Session key) הוא מפתח הצפנה חד-פעמי לשימוש מוגבל בדרך כלל התקשרות יחידה בין משתמש ושרת או משתמשים מרוחקים. מפתח שיחה מופק בדרך כלל בעזרת אלגוריתם כלשהו כגון מחולל מספרים אקראיים, בסמוך למועד השימוש בו ובדרך כלל לא חוזרים להשתמש בו פעמים נוספות. אם המפתח גדול דיו הסיכוי כי מפתח כלשהו יבחר באקראי פעמים נוספות קלוש ביותר. הצורך במפתח שיחה נובע מבעיית הפצת מפתחות הידועה (ראו להלן). מפתח שיחה טיפוסי משמש בדרך כלל להצפנה סימטרית והעברתו למקבל מוגנת באמצעים קריפטוגרפיים, כלומר המפתח מוצפן בעזרת מפתח אחר המכונה KEK (קיצור של Key encryption key) ובשום שלב לא מועבר באופן גלוי לכן אינו חשוף לציתות מצד יריב כלשהו.

==בעיית הפצת מפתחות==
בצופן סימטרי חובה על שני הצדדים, המצפין והמקבל להחזיק באותו מפתח. המצפין צריך להעביר את מפתח ההצפנה הסודי בדרך כלשהי למקבל, על מנת שיוכל לפענח את המסר נכונה. נגישות למפתח ההצפנה מצד גורם שלישי תאפשר לו לפענח את כל המסרים. מאחר שבטיחות מערכת כזו תלויה כל כולה בסודיות המפתח, הצורך בהעברת ובשמירת המפתח בסוד לאורך זמן הופכת לבעיה קשה. בעיה זו מכנים בעיית הפצת מפתחות (key distribution problem). הבעיה מחריפה עוד יותר כאשר מדובר ברשת משתמשים, שבה כל משתמש מעוניין שתהיה לו היכולת להתקשר עם כל משתמש באופן דיסקרטי, מבלי שאף אחד אחר יוכל להאזין. מספר המפתחות שיאלץ להחזיק עולה פלאים. רק לצורך המחשה ברשת של 15 משתתפים, כל אחד מהם יזדקק לשמור בסוד כ-15 מפתחות, מספר המפתחות הכולל מגיע ל-100 בקירוב. ליתר דיוק מספר המפתחות הכולל שנדרש עבור כל רשת של <math>\ n</math> משתמשים הוא <math>\ n(n - 1)/2</math> מפתחות. ברשת של אלפי משתמשים הדבר הופך כמעט לבלתי אפשרי. 

מפתח שיחה מהווה פתרון יעיל לבעיה זו. בשיטה זו, המשתמשים אינם נדרשים לשתף (עבור כל זוג משתמשים) מפתח הצפנה נפרד. אלא תחת זאת, כל אחד מהמשתמשים משתף מפתח הצפנה סודי נפרד עם שרת מרכזי ייעודי שהוקצה למטרה זו, המכונה שרת הפצת מפתחות. כאשר משתמש מעוניין להתקשר עם משתמש אחר באופן בטוח, הוא עושה זאת באמצעות פנייה לשרת המרכזי. לאחר שזהותו של המשתמש אומתה, מחזיר לו השרת (ולעיתים גם לצד השני במקביל) מפתח התקשרות חד-פעמי המתאים להתקשרות זו בלבד, כשהוא מוצפן באמצעות מפתח ההצפנה הסודי המשותף להם. כאמור לשם כך על כל אחד מהמשתמשים ברשת לשתף בנפרד, מפתח הצפנה ארוך-טווח עם שרת המפתחות, שישרת אותו לצורך האימות מול שרת המפתחות בכל עת שיידרש. כמובן ששרת המפתחות אמור לאמת את זהות כל המשתמשים והמפתחות שהם טוענים לבעלותם באמצעים כלשהם, כגון באמצעות זיהוי פיזי או באמצעים מקובלים אחרים. היות ששרת המפתחות אמור לתחזק רשימה של כל המשתמשים והמפתחות המתאימים להם, עליו להפעיל אמצעי הגנה קריפטוגרפיים ואחרים, כדי להבטיח את סודיותם, שלמותם ושייכותם למשתמשים הרשומים.

דוגמה בולטת לשיטת העברת-מפתח כזו היא פרוטוקול קרברוס שמיקרוסופט אימצה בשרתי NT 2000 ומעלה. פרוטוקול זה מאפשר העברת מפתח מזוהה תוך הסתמכות על שרת צד-שלישי נאמן הנקרא KDC, במספר חילופי מסרים ובשיטות סימטריות בלבד.

==לקריאה נוספת==
סיימון סינג, סודות ההצפנה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2003.

קטגוריה:הצפנה
שמעון שוקן

שמעון שוקן (נולד בשנת 1954) הוא פרופסור למדעי המחשב, דיקן-מייסד של בית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת רייכמן.

==ביוגרפיה==
נולד בצהלה לגדעון שוקן, אלוף בצה"ל, ודבורה שוקן, דמות בולטת בעולם האמנות בישראל ונכד ללילי ושלמה זלמן שוקן. למד בבית ספר תיכון חדש בתל אביב. את שירותו הצבאי (1972 - 1977) עשה כחייל בסיירת אגוז וכמפקד פלוגה בצנחנים בדרגת סרן.

לאחר לימודי כלכלה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים סיים דוקטורט (1985) בבית ספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה וזכה בפרס הדיסרטציה המצטיינת של ICIS. לאחר מכן היה פרופסור-חבר באוניברסיטת ניו יורק (1985–1995). בשנת 1995 חזר מארה״ב לישראל והצטרף לצוות המייסדים של המרכז הבינתחומי הרצליה, שם הקים את הפקולטה למדעי המחשב ועמד בראשה כדיקן עשר שנים (1996–2006). כמו כן היה פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד (2005) וסטנפורד (2012), וכיהן כיו"ר ועדת מקצוע מדעי המחשב במשרד החינוך.

שוקן מתמחה בפיתוח קורסים חדשנים וכלי תכנה להוראת מדעי המחשב ומתמטיקה. עבודותיו מתוארות בין היתר בהרצאות באתר TED ובספר "The Elements of Computing Systems: Building a Modern Computer from First Principles".

יחד עם פרופסור נעם ניסן מהאוניברסיטה העברית, פיתח את הקורס "Nand to Tetris", שמועבר בימינו בלמעלה ממאה אוניברסיטאות ברחבי העולם, וכן כקורס בקורסרה.

מייסד-שותף של חברת "Matific", שמפתחת מערך משחקים להוראת ולימוד מתמטיקה מגן ילדים עד כתה ו׳ (מופץ בישראל תחת המותג "עשר אצבעות").

שוקן הוא רוכב אופני הרים, נושא עליו הוא כתב את הספר "ארץ זבת חלב ודווש", בשיתוף עם רפי רבינוביץ. הוא מוביל תוכנית טיפולית לנערים בסיכון המבוססת על רכיבת אופניים.

מתגורר ברעננה עם אשתו איריס, פסיכותרפיסטית ומטפלת משפחתית.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.shimonschocken.com/ אתר אישי]
* [https://campus.gov.il/course/huji-acd-huji-nand2tetris/ הקורס מנאנד לטטריס: בונים מחשב] שפיתח יחד עם פרופסור נעם ניסן, בגרסה העברית שלו באתר קמפוס IL
* [https://web.archive.org/web/20111226104025/http://www.ted.com/talks/shimon_schocken_s_rides_of_hope.html הרצאה של שוקן בפורום TEDx על רכיבה שיקומית עם נוער במצוקה]
* [https://web.archive.org/web/20140225044235/http://www.ted.com/talks/shimon_schocken_the_self_organizing_computer_course.html הרצאה של שוקן בפורום TedGlobal על קורס אשר יזם המנוהל בשיטת תוכן פתוח]
* 
* 
;מכתביו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:צהלה: אישים
קטגוריה:לוחמי סיירת אגוז
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סגל המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רייכמן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ניו יורק
שמעון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קנג'י מיזוגוצ'י

קנג'י מיזוגוצ'י (ביפנית: 溝口 健二; 16 במאי 1898 – 24 באוגוסט 1956), במאי קולנוע, תסריטאי ושחקן יפני.
במהלך הקריירה שלו ביים שמונים וחמישה סרטים המעידים על הפופולריות הרבה לה זכתה יצירתו.

==ביוגרפיה==
מיזוגוצ'י נולד בטוקיו, לאב נגר. מצבה הכלכלי של משפחתו היה כה רעוע, עד שאביו החליט כי בתו הבכורה תימכר כגיישה, מעשה שהיה לו השפעה רבה על תפיסת העולם של מיזוגוצ'י. יחס זה לאחותו וכן התנהגותו האכזרית של אביו לאימו, גרם לטינה עמוקה של הבן לאביו. בגיל 13 עזב את בית הספר והתחיל לעבוד וללמוד עיצוב פרסומות בקובה שביפן. מאוחר יותר, בשנת 1920, הוא החל לעבוד כשחקן בתעשיית הקולנוע היפנית, שלוש שנים אחר כך, והוא רק בן 25, היה לבמאי מיומן באולפני ניקאטסו.

==קריירה==
עבודותיו הראשונות של מיזוגוצ'י התבססו על יצירות קודמות לדוגמה אדפטציות מיוג'ין או'ניל, טולסטוי והאקספרסיוניזם הגרמני. את סרטיו הראשונים יצר בזריזות, לעיתים תוך שבועות ספורים. וכך משנות ה-20 ועד לשנות ה-30, ביים למעלה משבעים סרטים, אך דא עקא, רובם אבדו. כמה מסרטיו השתייכו לז'אנר ה"קייגו איגה", סרטים מגמתיים בעלי נטייה שמאלית שהופקו ביפן בשנות העשרים והשלושים, בסרטים אלה עיצב מיזוגוצ'י את נטיותיו הסוציאליסטיות, וגיבש את ייחודיותו המהרהרת באלה.

למעמדו כבמאי מוערך הגיע בשנת 1936 בה הופקו סרטיו "Sisters of Gion" ו"Naniwa Elegy". סרטו החשוב ביותר הוא אוגטסו מונוגטרי משנת 1954.

==פילמוגרפיה חלקית==

* אוגטסו מונוגטרי (1953)
* סאנשו דאיו (1954)

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*Andrew, Dudley, and Paul Andrew. Kenji Mizoguchi, A guide to References and Resources. Bostion: G.K. Hall, 1981.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:במאי קולנוע יפנים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יפנים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יפנים

קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1898
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1956
מרולה

פרי המרולה
עצי מרולה בשדות קיבוץ קטורה בנגב
אליפז]]

המָרוּלָה (שם מדעי: Sclerocarya birrea) הוא עץ פרי אפריקאי בינוני עד גדול. פירותיו משמשים למאכל ולייצור ליקר.

==מאפיינים==
גובה העץ יכול להגיע ל-10–15 מטרים. קיימים עצים נקביים וזכריים, כאשר רק הנקביים מניבים פירות. לפירות העץ ריח מיני, וכאשר הם נמצאים בשמש זמן ממושך הם מתחילים לתסוס, והאלכוהול מושך את בעלי החיים עוד יותר אל העץ. מעטים מגדלים את המרולה כגידול מסחרי ברחבי העולם (בערבה ישנם מטעי מרולה השייכים לקיבוץ יטבתה ומטע ניסיוני בקיבוץ קטורה). כך למשל הפירות שמהם מייצרים את הליקר המפורסם (ליקר אמרולה) נאספים באמצעות תשלום לילידים אפריקאים שהולכים לאסוף אותם מהבר.
הפרי עסיסי עם טעם ייחודי ומכיל כמות ויטמין C גדולה בהרבה משל תפוז. אולם גרעינו גדול וציפתו (בשר הפרי) מעטה, ועל כן הפוטנציאל השיווקי שלו כפרי מאכל הוא נמוך.

==פולקלור==
אגדה מספרת כי פירות אמרולה שנפלו מהעץ החלו לתסוס בג'ונגל. פילים שעברו באזור החלו לאכול את הפרי התוסס, השתכרו ולאחר שדעתם נשתבשה עליהם – החריבו כפרים ודהרו ללא מטרה. המקומיים צפו בפילים, גילו את הסיבה להתנהגותם והחלו להשתמש בפרי בעצמם.
סרט שהוקרן ב-1974 הראה כיצד פילים, קופים ותאואים שאכלו פירות אלו, הפגינו סימני שכרות. אולם, מחקרים מאוחרים הראו, כי סצנות אלו, במיוחד אלו עם חיות גדולות, אינן סבירות וככל הנראה מבוימות. על מנת שפיל יושפע מפירות מרולה תוססים, עליו לאכול כמות גדולה מאוד של פירות אלה, ואילו חיות אחרות מעדיפות את המרולות בעודם בוסר. כמו כן, כמות המים ששותה פיל ביום, אמורה לדלל את ריכוז הפירות התוססים לרמה שלא תשפיע עליו.

הפולקלור האפריקני מייחס לפרי תכונות של פריון והגברת תשוקה מינית.
יש שבטים המכנים את העץ בשם "עץ הנישואים", ועורכים תחתיו טקסי נישואים.
בני שבט הזולו מאמינים כי כדי לרפא חצבת יש לקום בבוקר בלי לומר מילה ולנשוך את קליפת עץ המרולה.

==ראו גם ==
*ליקר אמרולה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=3h9e4Y2MlIg סרטון המציג חיות ספארי המשתכרות מפרי המרולה],
* [https://web.archive.org/web/20070706033853/http://www.barmaster.co.il/articles.asp?id=40&categoryId=15 על העץ והליקר], באתר בר מאסטר

*[https://www.medportal.co.il/10-יתרונות-בריאותיים-של-מרולה-פרי-הקסם-ה/ מרולה יתרונות בריאותיים], באתר מד פורטל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עצי פרי
קטגוריה:אלתיים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1844
רודני ביופורד

רודני אלן ביופורד (אנגלית: Rodney Alan Buford; נולד ב-2 בנובמבר 1977 במילווקי שבויסקונסין) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע והסמול פורוורד.

== קריירה ==
ביופורד שיחק באוניברסיטת קרייטון, ונבחר בסיבוב השני של דראפט ה-NBA על ידי מיאמי היט. לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בעונת הרוקי שלו הוא עבר לאיטליה והצטרף לבאסקט רימיני. בינואר 2000 הוא חזר לארצות הברית והצטרף לפילדלפיה 76'. לאחר מכן הוא שיחק בממפיס גריזליס, בפנאתינאיקוס, בסקרמנטו קינגס, בוירטוס רומא, בדקוטה וויזארדס מה-CBA, שב לסקרמנטו קינגס (לאחריה עבר ל-CBA למדי סו פולס סקייפורס), וניו ג'רזי נטס. בקריירה שלו בליגת ה-NBA הוא הגיע לממוצע של 6.4 נקודות למשחק. הוא שיחק במשך עונה אחת (2002/2003) בפנאתינייקוס מיוון, עמה זכה באליפות ליגת העל היוונית.

ביופורד החל את עונת 2006/2007 במכבי תל אביב, אך שוחרר כבר בדצמבר בעקבות בעיות משמעת ויכולת לא טובה. חודשים אחדים לאחר מכן התברר כי הוא נכשל בבדיקת סמים במהלך משחק במכבי, והייתה זו הפעם השלישית בקריירה שלו. לאחר מכן הוא הצטרף לאזובמאש מאריופול מאוקראינה, שבה שיחק בעונת 2005/2006. אולם, הוא עזב את הקבוצה בפברואר 2007 לאחר משחק אחד בלבד בטרם חזר אליה בהמשך 2007 ושיחק בקבוצה גם בעונת 2007/2008.

== קישורים חיצוניים ==
 
* [http://www.nba.com/playerfile/rodney_buford/index.html פרופיל] באתר ה-NBA
* 

קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קרייטון
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני פילדלפיה 76'
קטגוריה:כדורסלני ניו ג'רזי נטס
קטגוריה:כדורסלני ממפיס גריזליס
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני סקרמנטו קינגס
קטגוריה:כדורסלני דקוטה ויזארדס (CBA)
קטגוריה:כדורסלני סו פולס סקייפורס (CBA)
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:בחירות דראפט של מיאמי היט
קטגוריה:ויסקונסין: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אייסברן ברמרהאפן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'

ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב הוא אלבומם של הזמר אריק איינשטיין והמוזיקאי אבנר קנר, שיצא ב-1976 על ידי חברת התקליטים פונוקול (אז נקראה ליטרטון חיפה) בשיתוף פעולה עם חברת "הגר". בהפקת מיכאל תפוח. האלבום מכיל בעיקרו שירים מהקלאסיקה הישראלית שחידש איינשטיין. אבנר קנר עיבד והפיק מוזיקלית את מרבית שירי האלבום (למעט "משורר זקן" בעיבודו של שם טוב לוי), הלחין את השירים "האווזים" ו"משורר זקן" ושר בדואט עם איינשטיין את השיר "האווזים".

==שירי האלבום==

==משתתפים==
*אריק איינשטיין: שירה
*אבנר קנר: פסנתר, ויברפון וקולות, עיבודים והפקה מוזיקלית, שירה ב"האווזים"
*יצחק קלפטר וחיים רומנו: גיטרות חשמליות
*שלמה יידוב: גיטרה אקוסטית, גיטרה ספרדית
*מתי כספי: גיטרה אקוסטית
*אלון אולארצ'יק ואיתן גדרון: גיטרה בס
*שם טוב לוי: קולות
*יהודית רביץ: קולות ("לילה", "דוגית נוסעת")
*קורין אלאל: קולות ("דוגית נוסעת")
*דוד טרטקובר: עיצוב עטיפה

==קישורים חיצוניים==

*
* [https://open.spotify.com/playlist/1h91jpRIuVqiOecDo7Eq0X?si=d16837ad997c4584 רשימת השמעה של ארץ ישראל הישנה והטובה חלקים א׳-ה׳] ביישום המוזיקה ספוטיפיי

קטגוריה:אלבומי 1976
ב
קטגוריה:אלבומי המשך
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מיכאל תפוח
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול
משינה Live 2003

משינה Live 2003 הוא אלבום הופעה שיצא לאחר סיבוב הופעות של להקת הפופ רוק הישראלית משינה בשנת 2004, מיד לאחר איחודהּ מחדש לאחר שמונה שנים שבהן לא הופיעו חברי הלהקה יחדיו. האלבום יצא בפברואר 2004 על ידי חברת התקליטים הליקון.

האלבום הופץ בגרסת תקליטור אודיו או כ-DVD. התקליטור כולל 14 מלהיטי העבר של משינה ועוד שני שירי חדשים, "משהו קטן וטוב" ו"ואולי עכשיו", שכתבו והלחינו יובל בנאי ושלומי ברכה במשותף לרגל איחוד הלהקה. ב-DVD ישנם 17 להיטי עבר, השיר החדש "משהו קטן וטוב" ועוד קטעים נדירים של הלהקה מאחורי הקלעים של סיבוב ההופעות שלהם.

==רשימת השירים בדיסק האודיו==
עיבודים מאת חברי "משינה".
# משהו קטן וטוב (יובל בנאי ושלומי ברכה)
# להתראות נעורים שלום אהבה (יובל בנאי)
# את לא כמו כולם (יובל בנאי)
# ברחובות שלנו (יובל בנאי/משינה וראובן שפירא)
# שלח לי מלאך (יובל בנאי/משינה)
# את באה לבקר (יובל בנאי/שלומי ברכה)
# אנחנו שניים (יובל בנאי/משינה)
# הכוכבים דולקים על אש קטנה (שלומי ברכה)
# דני (שלומי ברכה)
# נגעה בשמיים (יובל בנאי)
# אז למה לי פוליטיקה עכשיו (שלומי ברכה)
# אין מקום אחר (יובל בנאי/שלומי ברכה)
# תחזור תחזור (יובל בנאי)
# ריקוד המכונה (שלומי ברכה)
# רכבת לילה (אהוד בנאי/שלומי ברכה)
# ואולי עכשיו (יובל בנאי ושלומי ברכה)

==רשימת השירים ב-DVD==
# משהו קטן וטוב
# להתראות נעורים שלום אהבה 
# את לא כמו כולם
# אנחנו שניים 
# ברחובות שלנו
# שלח לי מלאך 
# את באה לבקר
# מכונית
# אז למה לי פוליטיקה עכשיו
# הכוכבים דולקים על אש קטנה 
# דני 
# נגעה בשמיים
# אנה
# אין מקום אחר
# אחכה לך בשדות
# תחזור תחזור
# ריקוד המכונה
# רכבת לילה

===תוספות מיוחדות===
# משינה מאחורי הבמה 
# שלג צח + גרסת דיבורים 
# גלריית תמונות 

==חברי הלהקה בזמן הקלטת האלבום==
*שירה, גיטרה אקוסטית, מילים: יובל בנאי
*גיטרה, מילים: שלומי ברכה
*בס: מייקל בנסון
*תופים, כלי הקשה: איגי דיין
*קלידים, סקסופון: אבנר חודורוב

קטגוריה:אלבומי משינה
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'

לוח המשחק המקורי שעל בסיסו עוצבה עטיפת האלבום כפי שהוצג בתערוכה למעצב [[דוד טרטקובר במוזיאון תל אביב לאמנות]]
אריק איינשטיין ואבנר קנר, מתוך עטיפת האלבום
ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג הוא אלבום של הזמר אריק איינשטיין והמוזיקאי אבנר קנר משנת 1977. האלבום מכיל בעיקרו שירים מהקלאסיקה הישראלית, שחידש איינשטיין עם עיבודים מאת קנר.

קנר עיבד את שירי האלבום וכן הלחין את השיר "מאחורי השער". יוני רכטר הלחין את השיר השני החדש באלבום: "עטור מצחך זהב שחור" למילים של המשורר אברהם חלפי, שאיינשטיין הקליט מאוחר יותר אלבום שלם של שיריו. שיר זה, הבולט באלבום, הפך מיד עם יציאתו לאחד משיריו המרכזיים של איינשטיין, ונחשב לאחד מהשירים האהובים על קהל המאזינים הישראלי.

את עטיפת האלבום עיצב דוד טרטקובר, על בסיס לוח משחק הקופסה משנות החמישים, טיול בארץ בהוצאת בנימין ברלוי, שנמצא באוספו.

== רשימת רצועות ==

==קרדיטים==
*אריק איינשטיין: שירה
*אבנר קנר: עיבודים, פנדר רודס (פסנתר חשמלי), פסנתר, שירה וקולות רקע
*שלמה יידוב: גיטרות
*אוהד אינגר, קובי כהן, אבנר יפעת, עמי פרנקל: גיטרה בס
*אלון הלל: תופים
*שם טוב לוי: חליל
*מל קלר, זאב דיקוורט, מורטון קם ולב בילנקין: כלי נשיפה
*יוני רכטר: לחן, עיבוד, פסנתר קלאסי וקולות רקע ב"עטור מצחך"
*יהודית רביץ וקורין אלאל: קולות ב"עטור מצחך"

*דוד טרטקובר: עיצוב עטיפה (על פי לוח משחק מאת בנימין ברלוי)

==קישורים חיצוניים==

* [https://open.spotify.com/playlist/1h91jpRIuVqiOecDo7Eq0X?si=d16837ad997c4584 רשימת השמעה של ארץ ישראל הישנה והטובה חלקים א׳-ה׳] ביישום המוזיקה ספוטיפיי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 1977
ג
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי המשך
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מיכאל תפוח
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול
קידום מכירות

דיסקית חנייה משווייץ (שנות השבעים). החלון השמאלי מראה את זמן תחילת החניה. הדיסקית הופצה על ידי הבנק השווייצרי UBS
קידום מכירות או קידום מותג (ראשי תיבות: קד"ם) הם מונחים המתארים מהלכי שיווק משלימים לפרסום וליחסי ציבור. תהליכים אלו מכונים בעולם הפרסום גם בשם שלוש מאות שישים מעלות מתוך כוונה לתאר אותם כמשלימים את מעגל הפנייה לצרכנים. שם נוסף המשמש את התעשייה בהקשר דומה הוא BTL (ראשי תיבות של Below the Line, להבדיל מפרסום במדיה שנרכשה המכונה Above the line - ATL).

תהליכי קד"ם יכולים להיות מיועדים להגברת מכירות באופן נקודתי או להגברת כוחו של המותג והמודעות אליו, ובכך להגביר המכירות באופן עקיף (ולאו דווקא מיידי).

== דוגמאות לתהליכי קד"ם ==
* מתן חסות לאירועים (לדוגמה - כפר המוזיקה של קוקה-קולה, או תחרות רד בול פלוגטאג).
* העברת מסרים שיווקיים על ידי שחקנים ואמנים באירועי השקת מוצר או כחלק מפעילות קידום מכירות.
* תכנים שיווקיים במהלך תוכניות טלוויזיה או רדיו (שלא במסגרת פרסומת).
* פעילות שיווקית בנקודות מכירה, כגון מתן טעימות ללקוחות על ידי דיילים.
* שימוש באלמנטים חווייתיים שונים כגון מתקני חוויה שונים, הפעלות על ידי שחקנים ואמנים שונים כדי להעביר את הלקוחות חוויה הקשורה למותג .

== ראו גם ==
* שיווק
* תקשורת שיווקית
* מבצע מכירות
* מסחור חזותי

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:פרסום
לוקהיד P-38 לייטנינג

לוקהיד P-38 לייטנינג הוא מטוס קרב אמריקני ששימש את חיל האוויר האמריקני במלחמת העולם השנייה.

P-38 לייטנינג היה אחד מהמטוסים החשובים ביותר בזירת האוקיינוס השקט. המטוס נכנס לראשונה לשירות פעיל ב-1941 ושירת את האמריקנים עד לשנת 1949. לאחר המלחמה השתמשו בו גם איטליה והונדורס.

הלייטנינג פותח לפי דרישה של אוויריית הצבא האמריקני, והתאפיין בגוף מרכזי קצר ובשני מנועים הנתונים במנורים (גופים מאורכים) נפרדים בצידיו. המטוס היה רב-שימושי וביצע משימות הפצצת צלילה, סיוע קרוב, צילום, סיור ובעיקר ליווי מפציצים ארוכי טווח. עד לכניסתו לשירות של P-51 מוסטנג היה הלייטנינג המטוס העיקרי של צבא ארצות הברית בזירת האוקיינוס השקט ובזירת הודו-סין.

ריצ'רד בונג, אלוף ההפלות האמריקאי של כל הזמנים, הפיל 40 מטוסים יפניים בזירת האוקיינוס השקט במטוס P-38.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

P-38
קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:מטוסים אמריקאיים במלחמת העולם השנייה
סיקסטן ארלינג

סיקסטן ארלינג (בשוודית: Sixten Ehrling; 3 באפריל 1918 – 13 בפברואר 2005) היה מנצח שוודי. הוא היה, בין היתר, המנהל המוזיקלי של האופרה השוודית המלכותית והמנצח הראשי של תזמורת דטרויט.

==ביוגרפיה==
ארלינג נולד במאלמה, שוודיה, בן לאב בנקאי. מגיל 18 למד באקדמיה המלכותית למוזיקה בסטוקהולם. באקדמיה למד כינור, עוגב ופסנתר לצד ניצוח. בתקופת מלחמת העולם השנייה למד אצל קרל בהם ואצל אלברט וולף.

הופעתו הפומבית הראשונה כמנצח הייתה עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם בשנת 1950, אז ניצח על פולחן האביב של סטרווינסקי. בשנת 1953 התמנה כמנהלה המוזיקלי של האופרה השוודית המלכותית, משרה בה התמיד עד 1960. במהלך השנים האלה עבד בצמוד למנצחים ידועי שם כמו הטנור יוסי ביירלינג והסופרן בירגיט נילסון. בראשית שנות ה-50 הקליט ארלינג את המכלול הראשון השלם של הסימפוניות של סיבליוס עם תזמורת סטוקהולם. בשנת 1959 הוא הביא את ההפקה של "אניארה", יצירתו של קרל-בירגר בלומדאהל, אל פסטיבל אדינבורו הבינלאומי.

תקופת כהונתו של ארלינג עם האופרה המלכותית הסתיימה במרירות. הוא התפטר ויצא לארצות הברית לאחר שהתבקש לעדן את סגנון מנהיגותו הבוטה, שעליו אף התנצל. בשנת 1963 החליף ארלינג את פול פאריי בתפקיד המנצח הראשי של תזמורת דטרויט. בתקופת שהותו בדטרויט היה לוצ'אנו בריו מלחין הבית שם, לתקופה קצרה. ארלינג נודע ברבגוניות בניצוחו ושלח את ידו בכל סוגי המוזיקה. הוא נודע גם בהזדהות מלאה עם הסגנון והתקופה של כל יצירה שעליה ניצח. עם זאת, לא הצטיין בחדשנות על דוכן המנצחים, שלא כברנשטיין או סטוקובסקי.

ארלינג גם לימד בבית הספר למוזיקה ג'וליארד, בין 1973 ל-1987. הוא מת בניו יורק, שם התגורר מאז שנות ה-70.

== לקריאה נוספת ==
* ארה, לייף (1995), "מאסטרו: Sixten Ehrling, en Dirigent och Hans Epok" סטוקהולם, פישר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים שוודים
קטגוריה:סגל בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1918
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-2005
עבד אל-חמיד כראמי

עבד אל-חמיד כראמי (בערבית: عبد الحميد كرامي; 23 באוקטובר 1890 – 23 בנובמבר 1950) היה פוליטיקאי לבנוני ומנהיג דת מוסלמי סוני. בני משפחתו של כראמי שימשו באופן מסורתי בתפקיד המופתי של טריפולי, אך כאשר התמנה עבד אלחמיד לתפקיד בשנת 1943, הוא נעצר על ידי שלטונות המנדט הצרפתי, לצד אישים פוליטיים נוספים מתנועת העצמאות הלבנונית. לאחר קבלת העצמאות שימש כראמי כראש ממשלת לבנון ושר האוצר שלה בין 10 בינואר 1945 ו-20 באוגוסט 1945. שני בניו - רשיד כראמי ועמר כראמי הפכו גם הם לפוליטיקאים בכירים במדינה, וכיהנו אף הם כראשי ממשלה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ראשי ממשלת לבנון
עבד אל חמיד
קטגוריה:שרי האוצר של לבנון
קטגוריה:ילידי 1890

קטגוריה:נפטרים ב-1950
עמר כראמי

עֹמַר עבד אלחמיד כראמי (ערבית: عمر عبد الحميد كرامي; 7 בספטמבר 1934 - 1 בינואר 2015) שימש כראש ממשלת לבנון בשתי קדנציות נפרדות. בפעם הראשונה נכנס לתפקיד ב-24 בדצמבר 1990, לאחר שסלים אל-חוס התפטר, וכיהן בו עד ל-13 במאי 1992, אז התפטר בעקבות נפילת הלירה הלבנונית והמחאה הציבורית החריפה שבאה לאחריה. הוא הושבע שוב לתפקיד ב-21 באוקטובר 2004, אך התפטר ב-28 בפברואר 2005, בעקבות המחאה הציבורית נגד רצח קודמו בתפקיד רפיק אל-חרירי.
== ביוגרפיה ==
כראמי נולד בעיירה א-נורי שבצפון לבנון, בסמוך לטריפולי. גם אביו עבד אלחמיד כראמי וגם אחיו רשיד כראמי כיהנו כראשי ממשלה לפניו, וכניסתו של עמר לזירה הפוליטית נעשתה בעקבות ההתנקשות באחיו ב-1987. כראמי, עורך דין בהשכלתו, מייצג מאז 1991 את מחוז הבחירה טריפולי בפרלמנט ותומך בדבקות בהידוק הקשרים בין לבנון לבין סוריה. תמיכה זו עוררה ומעוררת ביקורת נגדו מצד לאומנים לבנונים, ובייחוד בקרב הנוצרים המרונים האנטי-סורים, הטוענים כלפיו כי שעבד את ריבונותה של לבנון להגמוניה הסורית.

לאחר רצח ראש הממשלה הקודם רפיק אל-חרירי ב-2005, האשימו חברי אופוזיציה את סוריה במעשה, ודרשו כי תסיג את כוחותיה ואת אנשי המודיעין שלה מתחומי לבנון - דרישה שנתקלה בהתנגדותו של כראמי הפרו-סורי. כמה ממנהיגי האופוזיצה אף האשימו את ממשלת כראמי במעורבות ברצח. למרות האיסור על הפגנות ציבוריות גברה המחאה הציבורית ברחובות לבנון, והאופוזיציה הודיעה על כוונתה להגיש הצעת אי-אמון בממשלתו של כראמי, דבר שאילץ אותו להגיש את התפטרותו ב-28 בפברואר 2005, ולהמשיך לכהן כראש ממשלת מעבר.

עשרה ימים לאחר התפטרותו, ובעקבות הפגנות תמיכה בסוריה שנערכו בביירות, החזיר אותו הנשיא אמיל לאחוד לתפקידו והטיל עליו להקים ממשלה חדשה. כראמי ניצל את ההזדמנות כדי לקרוא לכל המפלגות להצטרף לממשלת אחדות לאומית, אך מאמציו עלו בתוהו וב-13 באפריל נאלץ להגיש את התפטרותו פעם נוספת.

קטגוריה:ראשי ממשלת לבנון
עמר
קטגוריה:ילדי מנהיגי מדינות
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1934
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-2015
שדרת האמריקות 1251

בניין אקסון (באנגלית: Exxon Building) המכונה גם שדרת האמריקות מס' 1251 (באנגלית: 1251 Avenue of the Americas) על פי כתובתו של המבנה, הוא חלק ממרכז רוקפלר, המצוי על השדרה השישית.
המבנה תוכנן בשנת 1963 על ידי חברת האדריכלים האריסון ואברמוביץ (Harrison and Abramovitz).
למבנה שלושה חלקים - הגבוה בחלקי המבנה, המכונה "X", הושלם בשנת 1971 ולו 229 מטרים ו-54 קומות. הראשון מבין המגדלים שהוקם מכונה "Y" (בניין מקגרו היל) הושלם בשנת 1969, ולו 51 קומות. השלישי מביין המבניינים שהוקם מכונה "Z". לבניין זה 45 קומות.
בניין אקסון הוא השני בגובהו מבנייני מרכז רוקפלר (הגבוה בבניינים הוא בניין GE).

במבואת המבנה מצוי העתק של ציורו של פבלו פיקאסו שנוצר כתפאורה עבור הבלט "Mercure". יצירה זו, שנעשתה ברשותו של האמן, היא העתק של היצירה המוצגת במוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית בפריז.

==ראו גם==
* גורדי שחקים בניו יורק

==קישורים חיצוניים==

* 

העתק של ציור של [[פבלו פיקאסו, שנעשה באישור האמן, המוצג במבנה.]]

קטגוריה:מנהטן: מגדלי משרדים
קטגוריה:מרכז רוקפלר
אדמונד פלפס

אדמונד ס. פלפס (באנגלית: Edmund S. Phelps; נולד ב-26 ביולי 1933) הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת קולומביה שבארצות הברית. פלפס הוא חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2006, על תרומתו בחקר היחס בין אינפלציה ואבטלה. 

במחקריו, אשר בוצעו ברובם בשנות ה-60, טען פלפס כי בניגוד לעקומת פיליפס, היחס בין אינפלציה לאבטלה אינו שלילי. פלפס ומילטון פרידמן הציגו תאוריה לפיה רק אם רמת האבטלה תרד מתחת לרמת האבטלה הטבעית, מונח בו הם השתמשו לראשונה, יחל היחס השלילי בין האבטלה לאינפלציה. פלפס עוד חקר כיצד אותו תהליך משפיע על מקבלי ההחלטות בטווח הקצר והארוך. 

פלפס קיבל את התואר הראשון מאמהרסט קולג' (Amherst College) ב-1955 ואת תואר הדוקטור מאוניברסיטת ייל בשנת 1959. פלפס החל את הקריירה האקדמית שלו בייל, עבר לאוניברסיטת פנסילבניה, ובשנת 1971 הצטרף לסגל אוניברסיטת קולומביה, בה הוא משמש כפרופסור מן המניין לכלכלה פוליטית מאז 1982. פלפס מכהן בתור מנהל המכון לקפיטליזם וחברה של אוניברסיטת קולומביה.

== הקשר הישראלי ==
בשנת 2001 אדמונד פלפס והיאן הן מאוניברסיטת סינגפור פרסמו בכנס על מקרו-כלכלה שנערך מטעם האוניברסיטאות הישראליות בן-גוריון ובר-אילן, מחקר הטוען כי הייסוף שיצר נגיד בנק ישראל דאז, דוד קליין, דווקא עזר לצמיחה, בניגוד לדעת רבים. 

ההסבר, לשיטתם, נעוץ בכך שכשיש ייסוף, הייבוא גדל. הגידול בייבוא מעודד את התחרות בשוק המקומי, מה שמוריד את המחירים ואת המרווחים של היצרנים המקומיים. ירידת המחירים מעודדת את הגדלת הביקוש אצל הצרכנים, המגיבים בהגדלת התפוקה – בגלל הביקוש של הצרכנים וגם כדי לשמור על הרווח הכולל שלהם.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.columbia.edu/~esp2 אתר האינטרנט של אדמונד פלפס]
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933