OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ניקולאי סמיונוב

ניקולאי סמיונוב (ברוסית: Никола́й Никола́евич Семёнов; 15 באפריל 1896 – 25 בספטמבר 1986) היה כימאי רוסי-סובייטי, אחד מאבות הכימיה הפיזיקלית, חתן פרס נובל לכימיה בשנת 1956 (ביחד עם סיריל הינשלווד) על מחקריהם של מנגנון התגובות הכימיות.

ניקולאי סמיונוב נולד בעיר סראטוב. בשנת 1913 החל את לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג וסיים אותה בשנת 1917. בשנים 1918-1920 עבד באוניברסיטת טומסק. בשנת 1920 הוזמן על ידי אברם יופה והחל משנת 1922 היה סגנו במכון לפיזיקה וטכנולוגיה. בשנת 1931 הקים את המכון לכימיה פיזיקלית של האקדמיה למדעים של ברית המועצות והיה למנהלו עד יום מותו.

בשנת 1944 הוא החל ללמד באוניברסיטת מוסקבה ונתקל בהתנגדות. בעקבות כך אברם יופה כתב "מכתב 4 אקדמאים" וויאצ'סלב מולוטוב.

ביחד עם פיוטר קפיצה היה בין מקימי מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה. הוא היה שותף לבניית פצצה גרעינית סובייטית. 
בין הישגיו המדעיים – תאוריית של תגובות כימיות מסוג שרשרת. על עבודה זו הוענק לו פרס נובל לכימיה בשנת 1956. 

בשנת 1969 קיבל מדליית זהב על שם לומונוסוב. בשנת 1976 זכה בפרס לנין.

הוטמן בבית העלמין נובודוויצ'י במוסקבה.

סמיונוב התחתן בשנת 1921 שאישה מבוגרת ממנו וכבר היו לה 4 ילדים. היא נפטרה בשנת 1923 מסרטן. בשנת 1924 הוא התחתן שנית עם קרבות משפחה של אשתו הראשונה. לזוג נולדו בן ובת. בת התחתנה עם פיזיקאי ויטלי דולדנסקי. בשנת 1971 הם התגרשו וסמיונוב התחתן בפעם השלישית לעוזרת מדעית שלו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://ufn.ru/ufn86/ufn86_4/Russian/r864i.pdf ביוגפריה] 
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים רוסים
קטגוריה:זוכי פרס נובל רוסים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:רוסים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל המכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1896
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1896
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1986
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1986
תהליך ברגיוס

חורבת מעלית פחם במפעל בנזין סינתטי מתקופת מלחמת העולם השנייה ([[אי גה פארבן; פוליצה, פולין)]]
תהליך ברגיוס הוא שיטה לייצור פחמימנים נוזליים לשימוש כדלק סינתטי, על ידי הידרוגנציה של ליגניט (פחם חום) בטמפרטורה ולחץ גבוהים. התהליך פותח לראשונה על ידי פרידריך ברגיוס ב-1913, שזכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1931.

==התהליך==
ליגניט או פחם תת-ביטומני, נטחנים לאבקה דקה, ומעורבבים עם שמן תעשייתי כבד הממוחזר מהתהליך. בדרך כלל מוסיפים זרז כלשהו לתערובת. במהלך השנים פותחו מספר זרזים, ביניהם טונגסטן או מוליבדנום סולפיד, בדיל או ניקל אולאט ואחרים.

מכניסים את התערובת לכור (כלי התגובה). התגובה מתרחשת בטמפרטורה של 400 עד 500 מעלות צלזיוס, ולחץ גז מימן של 20 עד 70 פסקל. התגובה מייצרת שמנים כבדים, בינוניים, בנזין וגזים. ניתן לתאר את סך התגובה כך:

<math>n{\rm C} + (n+1){\rm H}_2 \rarr {\rm C}_n{\rm H}_{2n+2}</math>

ניתן להעביר את הפרקציות השונות לעיבוד נוסף (כמו פיצוח, רפורמציה קטליטית) לייצור דלק סינתטי באיכות הרצויה. בסך הכל, 97% מהפחמן בחומר התגובה מומר לדלק סינתטי. ניתן לייצר את המימן הדרוש לתהליך מפחם, בעזרת תהליך רפורמצית קיטור.

התהליך שימש את גרמניה הנאצית להפקת דלק נוזלי לשימושה בזמן מלחמת העולם השנייה - לגרמניה היו משאבי פחם גדולים, אך הסתמכה על יבוא נפט, ובעת המלחמה יבוא זה נפגע קשות. כיום, החברה הדרום אפריקנית סאסול משתמשת בתהליך דומה לייצור דלק נוזלי מפחם.

==ראו גם==
* תהליך פישר-טרופש
* תהליך קאריק

==קישורים חיצוניים==

* [http://nobelprize.org/nobel_prizes/chemistry/laureates/1931/bergius-bio.html ביוגרפיה של פרידריך ברגיוס] באתר קרן נובל
* [https://web.archive.org/web/20130222110213/http://www.fe.doe.gov/aboutus/history/syntheticfuels_history.html דף מחלקת האנרגיה האמריקנית] בנושא המרת פחם לדלק נוזלי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ברגיוס
ברגיוס
קטגוריה:פחם
קטגוריה:זרזים
קטגוריה:גרמניה: המצאות
אנדרטת אוסקר שטראוס

צדק: "חופש הפולחן אינו מתנה או פריבלגיה אלא זכות מולדת"
אנדרטת אוסקר שטראוס (באנגלית: Oscar S. Straus Memorial) היא אנדרטה הממוקמת במשולש הפדרלי, ברחוב 14, בין שדרת פנסילבניה ושדרת החוקה בוושינגטון הבירה בירת ארצות הברית.

האנדרטה הוקמה לזכרו של אוסקר שטראוס - היהודי הראשון שכיהן כשר בממשלת ארצות הברית (שר המסחר והתעסוקה) בתקופת כהונתו של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט, בין השנים 1906–1909.

האנדרטה מורכבת ממזרקה נמוכה העשויה שיש עליה כתוב שמו של שטראוס והכיתוב "מדינאי, סופר, דיפלומט", ומשני צדדיה שני פסלים: הראשון - פסל אישה לבושה גלימה המכונה "צדק" והמסמלת את חופש הדת בארצות הברית, והשני - פסל גבר וילד המכונים "היגיון". הילד אוחז בידו ארנק, מפתח ופטיש, המסמלים את הקפיטליזם והעבודה - אשר שטראוס פעל לפתחם.

האנדרטה הוקמה על פי תוכנית של האמן הגרמני אמריקאי אדולף אלכסנדר ויינמן בשנת 1947. כיום האנדרטה ממוקמת בסמוך לכניסה לבניין רונלד רייגן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110607191039/http://www.itcdc.com/explore.php?p=4 תיאור האנדרטה באתר בניין רונלד רייגן]

== הערות שוליים ==

שטראוס, אוסקר
אנדרטת רוברט א. טאפט

אנדרטת טאפט. מבט מכיוון צפון מזרח
אנדרטת רוברט א. טאפט (באנגלית: Robert A. Taft Memorial and Carillon) היא אנדרטה הכוללת מזרקה ומגדל פעמונים שהוקמה לזכרו של הסנאטור רוברט טאפט, בנו של נשיא ארצות הברית ויליאם הווארד טאפט. האנדרטה ממוקמת צפונית לגבעת הקפיטול, בשדרת החוקה, בין שדרות ניו ג'רזי והשדרה הראשונה, בעיר וושינגטון בירת ארצות הברית.

==תיאור האנדרטה והקמתה==
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל דאגלס וו. אור. מגדל הפעמונים עשוי שיש ממדינת טנסי שגובהו כ-30.4 מטרים, רוחבו כ-3 מטרים ואורכו כ-9.7 מטרים. בסמוך למגדל ניצב פסל ברונזה של הסנטור טאפט, מעשה ידי הפסל וילר ויליאם. מעל הפסל מופיעה הכתובת:
.

במגדל הפעמונים 27 פעמונים שניצקו על ידי חברת היציקה פקרד בל מאנסי-לה-וו שבצרפת. הפעמון הגדול שוקל כ-6,350 ק"ג, ומצלצל מדי שעה. הפעמונים הקטנים מצלצלים מידי רבע שעה, ועל פי החלטה של הקונגרס של ארצות הברית - ביום העצמאות של ארצות הברית מצלצל המגדל בשעה 2 בצהריים את המנון ארצות הברית.

ההחלטה על הקמת האנדרטה התקבלה בשנת 1955 והאנדרטה נחנכה ב-14 באפריל 1959 בנוכחות נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.dcmemorials.com/index_indiv0000110.htm תיאור האנדרטה באתר dcmemorials.com]
* [http://www.aoc.gov/cc/grounds/art_arch/taft.cfm תיאור האנדרטה באתר] אדריכל הקפיטול
* [http://www.senate.gov/artandhistory/history/minute/Taft_Bell_Tower.htm תיאור האנדרטה באתר] הסנאט של ארצות הברית

== הערות שוליים ==

טאפט, רוברט א.
קטגוריה:שדרת החוקה
אלדו דושר

אלבארו פדרו דושר (בספרדית: Alvaro Pedro Duscher; נולד ב-22 במרץ 1979 באסקל שבפטגוניה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי. דושר מחזיק בדרכון אוסטרי.

==ביוגרפיה==
דושר גדל במחלקת הנוער המשובחת של ניואל'ס אולד בויס, הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת בשנת 1995 ושיחק בשורותיה עד שנת 1998, אז נרכש בתור אחד השחקנים הארגנטינאים המבטיחים ואחד משחקני הרכש היקרים של קבוצת ספורטינג ליסבון הפורטוגזית. למרות זכייתו עם הקבוצה באליפות פורטוגל, לא הצליח דושר להטביע את חותמו בקבוצה והוא עבר לדפורטיבו לה קורוניה, אז מצמרת הליגה הספרדית, תמורת 13 מיליון דולר.

הוא ביסס את מקומו בהרכב הקבוצה ונודע בספרד בזכות משחקו הקשוח, הוא עלה לכותרות ב-2002 אחרי שתיקול שלו עם דייוויד בקהאם הביא לפציעתו של האחרון לתקופה ארוכה, פציעה אשר איימה על סיכויו של בקהאם להשתתף במשחקי הגביע העולמי.

בקיץ 2007 הסתיים חוזהו בקבוצה. למרות התעניינות גוברת מצידן של קבוצות כגון מנצ'סטר יונייטד, ארסנל וויאריאל, בחר דושר בראסינג סנטנדר בה נחשב לאחד השחקנים החשובים בקבוצה. דושר עזר לה להעפיל לגביע אופ"א. ב-5 באוגוסט 2008 עבר דושר לקבוצת סביליה תמורת 3 מיליון אירו.

בשנת 2010 עבר לשחק בקבוצת אספניול ובשנת 2011 הושאל לקבוצת ברצלונה מאקוודור. בשנת 2012 עבר לשחק בקבוצת אנוסיס נאון פראלימני מקפריסין ובפברואר 2013 הצטרף לקבוצת וריה מיוון. לאחר תקופה קצרה פרש ממשחק בהגיעו לגיל 34.

==תארים==
ספורטינג ליסבון
* אליפות פורטוגל - 1 ()

דפורטיבו לה קורוניה
* גביע המלך הספרדי - 1 (2002)
* הסופר קאפ הספרדי - 2 (2000, 2002)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני ניואל'ס אולד בויס
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לה קורוניה
קטגוריה:כדורגלני ראסינג סנטנדר
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני וריה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1979
הצעת חוק פאי

הצעת חוק פאי של אינדיאנה הוא כינוי להצעת חוק מספר 246 שנדונה באספה הכללית של מדינת אינדיאנה בשנת 1897. למרות שמה, המטרה העיקרית של הצעת החוק הייתה שיטה לרבע מעגל. אם כי השיטה גררה ערכים שגויים של הקבוע המתמטי פאי, המייצג את היחס בין היקף המעגל לקוטרו. 

== הפרשה ==
יוזם ההצעה היה ד"ר אדווין ג'יי גודווין (Edwin J. Goodwin MD) רופא במקצועו ומתמטיקאי חובב. החוק הציע לקבוע אמת מתמטית חדשה שעל פיה שיטתו של גודווין לתרבוע העיגול תהיה מחייבת במערכת החינוך ובמדידת הקרקעות באינדיאנה. הוכחה שתרבוע העיגול אינו אפשרי בבנייה בסרגל ומחוגה ניתנה 15 שנים קודם לכן על ידי פרדיננד לינדמן באמצעות משפט לינדמן. קירובים טובים יותר ל־<math>\pi</math> מאשר אלה שבהצעת החוק ידועים כבר מהעת העתיקה. 

החוק נדון בוועדה לקרקעות ביצתיות ובוועדת החינוך, שאישרו אותו והעבירו אותו להצבעה במליאה. איש מהמחוקקים אשר עסקו בהעברת החוק לא הבין את ההוכחות המתמטיות של החוק, אך כולם תמכו בו כי חשבו שיש בו תרומה חיובית למערכת החינוך במדינה. במבוא להצעת החוק נאמר שתגליותיו המתמטיות של גודווין מוצעות באמצעות החוק כדי שישמשו ללא תמורה בבתי הספר באינדיאנה. הצעת החוק כללה קביעות מתמטיות אחדות, ובסופה צוינו הישגים קודמים של גודווין: פתרונותיו לבעיות של שילוש זווית, הכפלת קובייה ותרבוע העיגול הוכרו, כביכול, כתרומה למדע על ידי כתב העת American Mathematical Monthly. 

תהליך החקיקה נעצר בעקבות התערבותו של קלארנס אביתר ואלדו, פרופסור למתמטיקה מאוניברסיטת פרדו, שבמקרה נכח באספה הכללית. ואלדו נשאל אם הוא מעוניין להכיר את "גאון המתמטיקה המקומי". לאחר עיון בחוק סירב הפרופסור להיפגש עם ממציא השיטות המתמטיות הללו, ואמר שהוא מכיר כבר מספיק משוגעים. באותו ערב ואלדו יצר קשר עם מספר חברים בסנאט של אינדיאנה, הסביר להם את חוסר ההיגיון בחוק, ובכך הביא לעצירת תהליך החקיקה.

==ראו גם==
*פאי
*טרחן כפייתי
*בנייה בסרגל ומחוגה

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.agecon.purdue.edu/crd/Localgov/Second%20Level%20pages/Indiana_Pi_Story.htm על אודות החוק] באתר אוניברסיטת פרדו 
* [http://www.straightdope.com/classics/a3_341.html על אודות החוק באתר Straight Dope] 
* 

קטגוריה:חוקים
קטגוריה:אינדיאנה
קטגוריה:פאי
אנדרטת הפטריוטיות היפנית-אמריקאית במלחמת העולם השנייה

אנדרטת הפטריוטיות היפנית-אמריקאית במלחמת העולם השנייה (באנגלית: Memorial to Japanese-American Patriotism in World War II) היא אנדרטה המצויה בוושינגטון בירת ארצות הברית, לזכרם של אזרחי ארצות הברית היפנים-אמריקאים, ששרתו בצבא ארצות הברית ולחמו נגד יפן במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
האנדרטה הוקמה ביוזמת קרן הזיכרון היפנית-אמריקאית הלאומית (National Japanese American Memorial Foundation) אשר החלה להשיג מימון והסכמה להקמת האנדרטה בשנת 1988. חוק פדרלי PL 102-502 שנחקק בעקבות פעילות הקרן והורה על הקמת האנדרטה, נחתם על ידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש ב-24 באוקטובר 1992.

האתר להקמת האנדרטה הועבר מחזקתו של אדריכל הקפיטול בשנת 1996 לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. האנדרטה נחנכה בשנת 2000, וכיום שטח האנדרטה שייך לממשלת ארצות הברית, והיא מתוחזקת על ידי שירות הפארקים.

במרכז האנדרטה פסל של עגור וסביבו גדר תיל, מעשה ידי הפסלת נינה אקאמו. באנדרטה פעמון יפני מסורתי, וגן זן יפני מסורתי. סביב האנדרטה ציטוטים של כותבים יפנים אמריקאים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אנדרטאות
קטגוריה:ארצות הברית: אנדרטאות למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנדרטאות לחיילי ארצות הברית
טל סנונית

טל סנונית (נולד ב-27 ביולי 1962 בעין החורש) הוא שחקן כדורמים לשעבר, הישראלי המקצועני הראשון בענף, קפטן נבחרת ישראל בכדורמים במשך שמונה שנים, שיאן התארים (18 אליפויות ו-7 גביעים) ומלך השערים של הליגה הישראלית.

==ביוגרפיה==
סנונית, בן קיבוץ עין החורש ובנה של המשוררת מיכל סנונית, הגיע לענף הכדורמים בילדותו בזכות הקרבה הגאוגרפית למעצמת הכדורמים הישראלית שבקיבוץ השכן גבעת חיים. קודם שהחל לשחק כדורמים בגיל 14, התחרה בשחייה והיה אלוף ישראל לנוער ב-100 מטר חופשי. בגיל 16 כבר שיחק בנבחרת הלאומית. את שירותו בצה"ל עשה כמדריך ספורט בשייטת ולאחר מכן עבד בעבודות שונות במקביל לאימוני ומשחקי הכדורמים.

בבריכה היה שחקן התקפה מהיר ובעל כושר גופני גבוה. יחד עם הפועל גבעת חיים זכה ב-13 אליפויות ו-7 גביעים וכן להצלחה באירופה ובמסגרות בינלאומיות עם הנבחרת. ב-1986 הצטרף למועדון סורי מהליגה האיטלקית והיה השחקן הזר הראשון שהחתים המועדון. בשתי העונות (1987-1986), בהן שיחק כמקצוען בסורי , בסמוך לג'נובה, היה מלך השערים של הקבוצה ונבחר לאחד מעשרת השחקנים הזרים הטובים בליגה. לאחר מכן חזר לישראל ולגבעת חיים והיה לשחקנה הראשון שקיבל שכר. מקץ שנתיים נוספות עבר לקבוצת מכבי קריית אונו, יריבתה הגדולה של גבעת חיים, והוביל אותה לארבע אליפויות.

לאחר שפרש ממשחק הכדורמים ב-1995 עבר לעסוק בביטוח וכמרצה למצוינות בעסקים ובספורט. מתגורר במושב חניאל ומתחרה בתחרויות למאסטרס במשחי מים פתוחים.

==לקריאה נוספת==
* איתי גודר, שגרירי הספורט האלמונים, "שם המשחק" גיליון 139, מרץ 2008, עורך: אורי שרצקי, עמ' 96–97.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.shvoong.co.il/sections/%D7%A1%D7%A4%D7%95%D7%A8%D7%98%D7%90%D7%99-%D7%94%D7%A9%D7%91%D7%95%D7%A2/%D7%A1%D7%A4%D7%95%D7%A8%D7%98%D7%90%D7%99-%D7%94%D7%A9%D7%91%D7%95%D7%A2-%D7%98%D7%9C-%D7%A1%D7%A0%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%AA/ טל סנונית - ספורטאי השבוע], אתר שוונג, יוני 2012

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני כדורמים ישראלים
קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:עין החורש: אישים
קטגוריה:חניאל (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
דוצ'ו

מאסטה של דוצ'ו"]]
דוּצ'וֹ דִּי בּוּאוֹנִינְסֶנְיָה (באיטלקית: Duccio di Buoninsegna, 1255–סביבות 1319) היה צייר איטלקי יליד העיר סיינה, ממבשרי ציור הרנסאנס באיטליה. גדול ציירי אסכולת סיינה (Siena). פעל בין השנים 1278–1318.

== ביוגרפיה ==
על פי עדות משנת 1278, הסיקו חוקרי תולדות האמנות כי דוצ'ו נולד בעיר סיינה, בין השנים 1255-1260. מסמך זה אף מציג את העדות הראשונה לעבודתו האמנותית של האמן, כשהוא מציין תשלום שכר של 40 סלוטי על עיטור לוחות עץ ששימשו ככריכות לספרי ניהול החשבונות של העיר.
 
בשנת 1285 הוזמנה אצל דוצ'ו תמונה גדולה של "המדונה" בעבור כנסיית סנטה מריה נובלה בפירנצה. ציור זה מזוהה כיום עם "המדונה של רוצ'ליי" הנמצאת בגלריית אופיצי בפירנצה. 

יצירותיו של דוצ'ו, העשויות בטכניקה של ציור טמפרה, הן יצירות בעלות נושאים דתיים. עבודתו היוותה את הבסיס להתפתחות אסכולת ציור בעיר סיינה, בה פעלו אמנים כגון סימונה מרטיני (Simone Martini) ושל האחים אומברטו ופייטרו לורנצטי (Ambrogio and Pietro Lorenzetti). 

היצירה המתועדת ביותר של דוצ'ו, היא יצירת המופת שלו, היא ה"המאסטה של דוצ'ו" (ההכתרה). זוהי יצירה דו-צדדית המורכבת מפאנל מרכזי, 7 צריחים ופרדלה (Predella)(מעין דוכן מצויר או מפוסל עליו מונח המזבח). היצירה נעשתה בין השנים 1308-1311 והיא נועדה לפאר את המזבח בקתדרלת סיינה. כיום מפוזרים חלקי היצירה במוזיאונים שונים בעולם. 

בחזית הפנימית מתוארת מריה אוחזת בישו בנה כאשר היא מוקפת במלאכים ובקדושים הפטרונים של העיר סיינה. על גב היצירה מתוארות עשרים ושש סצנות קטנות המציגות את הפסיון של ישו ואת קימתו לתחייה. "המאסטה" היא אחד מציורי הלוח הגדולים והמרהיבים ביותר שצוירו באיטליה. 

חשיבותו של דוצ'ו כאמן "מבשר רנסאנס" היא יכולתו ליצור חיים ותחושה לירית בציור, "למרוד" במסורות ציור ביזנטיות, תוך כדי שמירה על חוקי האיקונוגרפיה הנוצרית והכרה במעמדו כאמן. לא בכדי חתם דוצ'ו את שמו על כסאה של המדונה במאסטה. תיאורי החלל שיצר דוצ'ו מהווים את ראשית העיסוק בבעיית האשליה החזותית של "חלון למציאות". זו גם הסיבה מדוע הוא מושווה לבן דורו הדגול מאסכולת פירנצה, ג'וטו די בונדונה, שהביא למהפך בציור האיטלקי בפרט ובציור אשלייתי בכלל.

ביוגרפיה של דוצ'ו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-14
קטגוריה:ילידי 1255
גוגול בורדלו

גוגול בורדלו (באנגלית: Gogol Bordello) הוא שמה של להקת פאנק אתנית המשלבת פאנק עם פולק צועני וסלאבי ודאב.

הלהקה הוקמה בשנת 1999 בעיר ניו יורק על ידי השחקן והמוזיקאי וה-DJ יוג'ין הוץ (Eugene Hütz), העומד בראשה ואחראי לרוב הטקסט והלחנים של שירי הלהקה. שמה מגיע משמו של הסופר האוקראיני ניקולאי גוגול, המהווה מקור השראה ללהקה.

שיריהם עוסקים רבות בקבוצות שוליים, כגון פליטים, מהגרים, עובדי ועובדות מין וקבוצות אתניות נרדפות כמו יהודים וצוענים, אך גם ברומנטיקה של חיי הנוודות ואורח החיים הצועני.

==חברי הלהקה==
בלהקה חברים:
*יוג'ין הוץ - קולות, גיטרה אקוסטית, כלי הקשה, דלי כיבוי-אש) - אוקראינה
*סרגיי ריאבטסיב - ויולה, קולות רקע - רוסיה
*תומאס גובינה - באס, קולות רקע - אתיופיה
*אליזבת' סאן - כלי הקשה, קולות רקע - הונג קונג-סקוטלנד
*פאשה ניומר - אקורדיון - בלארוס
*מייקל וורד - גיטרה
*אוליבר צ'ארלס - תופים
*פדרו ארזו - קולות

חברים לשעבר:
*יורי למישב - אקורדיון, קולות רקע - רוסיה
*אורן קפלן (לשעבר גיטריסט להקת האחים פורטיס) - גיטרה חשמלית, קולות רקע - ישראל
*פמלה גינטאנא ראסיין - כלי הקשה, קולות רקע - אמריקה

==גוגול בורדלו בישראל==
הלהקה הופיעה לראשונה בישראל בדצמבר 2009 ב"האנגר 11" בתל אביב ולמחרת במועדון הבארבי. בשנת 2011 חזרה הלהקה לישראל לשלוש הופעות, שהתקיימו במועדון הבארבי בפברואר-מרץ. ביוני 2014 הופיעה הלהקה באצטדיון בלומפילד, במסגרת פסטיבל רוקנרולר, ולמחרת הופיעה שוב במועדון הבארבי. ביוני 2017 חזרה הלהקה לישראל להופעה במועדון הבארבי.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
* Voi-La Intruder (יצא ב-1999)
* Multi Kontra Culti vs. Irony (יצא ב-2002)
* Gypsy Punks: Underdog World Strike (יצא ב-2005)
* Super Taranta! (יצא ב-2007)
* Live from Axis Mundi (יצא ב-2009)
* Trans-Continental Hustle (יצא ב-2010)
* Моя Цыганиада [My Tsyganiada] (יצא ב-2011)
* Pura Vida Conspiracy (יצא ב-2013)
*Seekers and Finders (יצא ב-2017)

===סינגלים===
*When The Trickster Starts A-Poking
*Start Wearing Purple
*Not a Crime
*Wonderlust King

== קישורים חיצוניים ==

* 

* נמרוד צוק, [http://bidur.nana10.co.il/Article/?ArticleID=784276 הקוסם מארץ הוץ], nana10 1.3.2011
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:להקות פאנק (Punk)
וילם ואן מורבקה

וילם ואן מורבקה (בהולנדית: Willem van Moerbeke; בערך 1215 – 1286), מלומד פלמי שנודע בשל תרגומיו לכתבי אריסטו מיוונית ללטינית.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד כנראה במורבקה (כיום בפרובינציה פלנדריה המזרחית שבבלגיה). היה חבר המסדר הדומיניקני ושימש מטעמו בתפקידים שונים בניקיאה (כיום העיר איזניק שבטורקיה) ובתבאי בחבל בויאוטיה שביוון. ב-1260 פגש בחצר האפיפיור בוויטרבו (כיום במחוז לאציו שבאיטליה) את תומאס אקווינס, שביקש ממנו לתרגם את אריסטו ללטינית.

הסיבה לבקשה זו: תרגומים של אריסטו ללטינית היו קיימים בספרד בלבד ונעשו מערבית (ראו ג'רארדו דה קרמונה), והפירושים לכתבי אריסטו שנעשו בידי אבן סינא, בן המאה האחת עשרה, ובידי אבן רושד, בן המאה השתים עשרה, לא היו מקובלים על הכנסייה הקתולית.

ב-1260, כנראה בסיוע של מספר עוזרים, וילם ואן מורבקה החל לתרגם ישירות מן המקור היווני את כתבי אריסטו "היסטוריה של החיות", "פוליטיקה", ו"רטוריקה", והשלים או ערך מחדש תרגומים קודמים של "מטאפיזיקה", של "מטאורולוגיה" ושל "על הנפש". כמו כן תרגם מיוונית פירושים לכתביהם של אריסטו ושל אפלטון (מאוחר יותר השתמש תומאס אקווינס בתרגומים אלה כדי לכתוב את חיבורו "מכלול התאולוגיה").

וילם ואן מורבקה המשיך ותרגם גם את "יסודות התאולוגיה" של פרוקלוס (1268), חיבורים שונים במתמטיקה של ארכימדס (1269), "תסמינים רפואיים" של היפוקרטס, "על אודות המזון" של גאלנוס, וחיבורים בפיזיקה של הרון מאלכסנדריה.

ב-1274 השתתף בוועידת ליון השנייה של הכנסייה הקתולית. ב-1277 התמנה לבישוף הלטיני של העיר קורינתוס שביוון (משרה ששימש בה עד מותו), וב-1283 נשלח לפרוג'ה שבאיטליה על ידי האפיפיור מרינוס הרביעי.

הכפר היווני הקטן מרבקה שבין העיר ארגוס לבין חורבות מיקנה נושא את שמו של וילם ואן מורבקה. 

התרגום של ארכימדס בכתב ידו של וילם ואן מורבקה נמצא כיום באוסף הספרים של קריית הוותיקן.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:פלמים
קטגוריה:מתרגמים
קטגוריה:בישופים קתולים
קטגוריה:יוון: ימי הביניים
קטגוריה:ילידי 1215
קטגוריה:נפטרים ב-1286
בנימין נחום סילקינר

בנימין נחום סילקינר (1 בדצמבר 1882 - 6 בנובמבר 1933) היה משורר וסופר עברי יליד ליטא שפעל בניו יורק.

==תולדות חייו==
נולד בי"ט בכסלו תרמ"ג (1 בדצמבר 1882) בעיירה וילקי שבפלך קובנה בליטא. חונך על ברכי היהדות, אולם באווירה האוהדת את תנועת ההשכלה היהודית. בשנת 1900 עבר לאודיסה להמשך לימודיו, והושפע ביותר מאחד העם ומחיים נחמן ביאליק. שם הוא החל בכתיבת שיריו הראשונים. בשנת 1908 עבר לארצות הברית יחד עם בן-דודו אהרון דוד מרקסון, וסיים את חוק לימודיו במשפטים באוניברסיטת ניו יורק. כל העת עסק סילקינר בהוראת העברית בבית המדרש למורים בניו יורק, ליד בית המדרש לרבנים באמריקה מיסודו של שניאור זלמן שכטר. בשנותיו האחרונות אף שימש מנהלו של בית מדרש זה.

בשנת 1903 יצא לאור שירו הראשון בכתב העת "הזמן", אך הוא לא המשיך לפרסם עד להתבססותו בארצות הברית, שם הוא היה הפותח של השירה העברית המודרנית בארצות הברית. המעבר לכרך הגדול של העולם החדש העיק עליו והוא ביקש לעצמו פינת סתר של רוך פיוטי, שהתבטאה בנעימה הלירית והענוגה של שיריו. בספרו הראשון "מול אוהל תמורה: שברי פואמה מזמן שלטון הספרדים באמריקה", ביצע סילקינר ניסיון נועז לחדור לקדמי אמריקה הראשונית, והיא התמודדות ראשונה של השירה העברית עם נושא אמריקאי מובהק - הווי האינדיאנים בימי שלטון הספרדים באמריקה. הספר סימן מפנה בשירה העברית ופתח תקופה חדשה בספרות העברית בארצות הברית. לאחר שמילא בכתביו את מרבית הקובץ "סנונית" שהוציא ראובן בריינין בשנת 1910, השתתף החל משנת 1911 בעריכת כתב העת האמריקאי העברי "התורן" יחד עם אברהם גולדברג, שמעון גינצבורג, שלום בר מקסימובסקי ודניאל פרסקי. בשנת 1927 כינס את מרבית שיריו לאסופה "שירים".

סילקינר הוציא מספר ספרי-לימוד לעברית מאנגלית, והיה שותף לחיבור המילון האנגלי-עברי הגדול יחד עם ד"ר יהודה אבן שמואל וישראל אפרת שיצא לאור לראשונה בשנת 1929. הוא גם עסק בתרגום כתביו של ויליאם שייקספיר לעברית: תרגם את "מקבת'" בשנת 1929 והוסיף הערות לתרגום "הסוחר מוונציה" לשמעון הלקין.

סילקינר נפטר בניו יורק בי"ז בחשוון תרצ"ד, ה-6 בנובמבר 1933 בהיותו בן 51.

==הערכת פועלו==
סילקינר מצטיין בין המשוררים העבריים שפעלו בארצות הברית. במבוא לאנתולוגיה של השירה העברית באמריקה לריבולוב נכתב עליו: 

==כתביו==
===ספריו===
* מול אהל תמורה: שברי פואמה מזמן שלטון הספרדים באמריקה, דפוס לעווי ושותפיו, ירושלים, 1910
* מתודה להורות שפת עבר על פי שטת התרגום עברית - באנגלית, ש' דרוקערמאן, 1910 (בשיתוף חיים אליהו גולדין)
* להורות את הקריאה ואת השפה העברית, הוצאת בלוך, ירושלים, 1926 (בשיתוף חיים אליהו גולדין וברנרד אייזקס)
* שירים, הוצאת חברים באמריקה על יד דביר : דפוס אחדות, 1927
* מלון אנגלי-עברי, הוצאת דביר, 1929 (בשיתוף ישראל אפרת ויהודה אבן שמואל)

===תרגום===
* מקבת לויליאם שייקספיר, ורשה: אברהם יוסף שטיבל, 1939

== לקריאה נוספת ==
* אברהם אפשטיין, ב. נ. סילקינר : ציון, בספרו: סופרים: דברי מסה וביקורת, הוצאת עוגן, 1934.
* בעריכת מנחם ריבולוב, ספר-זיכרון לב. נ. סילקינר, ניו יורק, 1934.
* ד"ר שמעון גינצבורג, סילקינר הליריקן (במלאת שנה למותו), ספר השנה של א"י, 1935
* מנחם ריבולוב, סופרים ואישים, ניו יורק, 1936
* מנחם ריבולוב, מבוא לאנתולוגיה של השירה העברית באמריקה, ניו יורק, 1938
* ש"י פנואלי, שירת ב.נ. סילקינר, גיליונות, כרך ט"ו, 1944

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* , (עם מותו)
* 

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:ילידי 1882

קטגוריה:נפטרים ב-1933
ביסטרו

ביסטרו
ביסטרו (בצרפתית: Bistro) הוא סוג של מסעדה צרפתית שייחודו בעיצוב המסעדה, בתפריט האוכל המוגש בו ובתמחור בהשוואה למסעדות יוקרה.

מסעדות מסוג זה הופיעו לראשונה בפריז, צרפת. הביסטרו מוגדר בעיקר על ידי סוג המזון שהוא מגיש: תבשילים בבישול איטי כעוף ביין, ביף בורגיניון ותבשיל שקדי עגל, כמו גם בשרים צלויים – אנטרקוט, באווט (Bavette) ונתח קצבים הם הפופולריים שבהם.

בהשוואה למסעדות עילית, בביסטרו סידור הישיבה צפוף יותר והשולחנות קרובים אחד לשני. העיצוב עתיר צבעים כהים בשילוב גוני אדום וזמן הישיבה קצר משמעותית בהשוואה למסעדות עילית, שם נמשכות ארוחות שלוש וארבע שעות גם בצהרי היום.

מקור המילה "ביסטרו" אינו ברור. יש הטוענים שמקורו במילה הרוסית быстро (ביסטרו) שתרגומה "מהר" ונכנסה לשפה הצרפתית כאשר כוחות הברית שנלחמה נגד נפוליאון השתלטו על פריז בשנת 1815 וחיילים רוסים שנמצאו בעיר ודרשו לזרז את המלצרים הצרפתים בהגשת המזון.
מקור אפשרי נוסף הוא המושג הצרפתי bistrouille שמתאר ברנדי מעורבב בקפה. 

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:שירותי אירוח ואוכל
קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
בלו (מס)

בְּלוֹ הוא מס עקיף בסכום קבוע עבור כל יחידה (להבדיל ממס קנייה שנקבע כאחוז מהמחיר הסיטונאי של המוצר). הבלו תורם רבות להכנסות המדינה, אולם מטרתו המוצהרת היא צמצום הצריכה של המוצרים שעליהם הוא מוטל. הבלו נגבה מהיצרן, והוא נכלל במחיר הטובין שהוא גובה מהספקים. בישראל הבלו נגבה על דלק, מוצרי טבק, ואלכוהול.

מקור שם המס מתקופת האימפריה הפרסית, כפי שמתואר בספר עזרא: , ומשמעותו הוא סוג של מס גולגולת אחיד, במקור מהמינוח הבבלי: בִּלְתֻ.
ייתכן שבלו היה מס בעין, כלומר מס שלא שולם בכסף אלא בפרי האדמה.

== בישראל ==
שיעור הבלו על הדלק בישראל הוא כ-51%.
שיעורי הבלו על מוצרי הדלק השונים נקבעים על ידי אגף המכס והמע"מ במשרד האוצר, ומתעדכנים בצו.

נכון לאפריל 2022<ref></ref>, שיעורי הבלו על ליטר/ק"ג דלק הם (מעוגל בקירוב):
* בנזין, נפטא ותערובת דלק - 3.13 שקלים
* סולר, קרוסין וביו דיזל (ייבוא) - 3 שקלים
* גפ"מ - 12.4 אגורות
* פחם - 10.5 אגורות
* שמן ממוחזר - 3 אגורות
* ביו דיזל (ייצור מקומי) - 1.49 שקלים
* מזוט - 1.6 אגורות
* גז טבעי - 1.8 אגורות

בסוף יולי 2011 הוחלט באופן חריג להפחית את הבלו על בנזין בשיעור של 30 אג' לתקופה של חודש, על מנת למנוע את העלייה במחיר הבנזין שהייתה אמורה להתרחש בראשית אוגוסט עקב עליית מחיר הנפט בעולם. החלטה זו הייתה על רקע מחאת האוהלים שהתרחשה בתקופה זו.

בחודש אוגוסט 2011 הוריד שר האוצר יובל שטייניץ את הבלו על הסולר המשמש לייצור חשמל באופן זמני, על מנת למנוע עליה חדה של תעריפי החשמל, בעקבות משבר הגז המצרי, שחייב יצור חשמל בכמות גדולה באמצעות סולר במקום גז טבעי. היות שפחם נצרך באופן כמעט בלעדי על ידי חברת החשמל לצורך ייצור חשמל, הבלו על הפחם הוא למעשה מס נסתר על החשמל.

בישראל עוסקת בגביית הבלו רשות המיסים, וקודם להקמתה עסק בכך אגף המכס ומע"מ. על פי חוקי המס בישראל, עוסקים שונים זכאים להחזר חלקי של הבלו על דלקים, במקרים בהם הדלק שנרכש משמש להנעת כלי רכב חקלאיים, כלי רכב מסחריים (מוניות, אוטובוסים ומשאיות), ורכב המשמש ללימוד נהיגה, כאשר הדלק משמש כחומר גלם בתעשייה, ובמקרים שונים נוספים. כמו כן, ישנם מקרים בהם קיים פטור מבלו על דלק, כגון דלק המשמש לתצרוכת בכלי טיס.

בשנת 2015 ההכנסות מבלו על דלק היו כ-17.2 מיליארד ש"ח, ועל טבק כ-600 מיליון ש"ח.

באפריל 2022, הודיע שר האוצר אביגדור ליברמן על הורדת שיעור מס הבלו על הדלק בחצי שקל למשך רבעון, בעקבות עליה מהירה במחירי הדלק<ref></ref>, בין היתר בשל המלחמה באוקראינה<ref></ref>.

בסוף אפריל 2022, הודיעה הממשלה על התייקרות הדלק ב-12 אגורות, זאת למרות שהחליטה על מס בלו קבוע במשך רבעון.

בישראל לא נהוגה גביית אַגרת גודש - אגרה על נהיגה במרכזי הערים בשעות העומס. ככל שתונהג אגרה זו, היא עשויה להוביל להפחתת הבלו על דלק.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.gov.il/he/Departments/General/fuel_tax רשימות שיעורי מס הבלו בישראל], אתר משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים
* [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=68 מילון למונחי מכס ובלו] (1957), באתר האקדמיה ללשון העברית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: מיסוי
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
הרובע התשעה-עשר של פריז

[[פארק בוט שומון שברובע התשעה עשר]]

הרובע התשעה-עשר של פריז (בצרפתית: XIXe arrondissement), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. ברובע עוברות שתי תעלות, תעלת סאן-דני ותעלת אורק (Canal de l'Ourcq), המתחברות בפארק לה וילט.

ברובע התשעה-עשר נמצאים בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז, פארק בוט שומון ופארק דה לה וילט המקיף את מוזיאון המדעים והתעשייה (צרפתית: Cité des Sciences et de l'Industrie) ואת מוזיאון המוזיקה (צרפתית: Cité de la Musique), בו נמצא הקונסרבטוריון של פריז, אחד מבתי הספר למוזיקה המפורסמים באירופה.

== גאוגרפיה ==
שטחו של הרובע התשעה-עשר הוא 6.786 קילומטרים רבועים.

== דמוגרפיה ==
האוכלוסייה ברובע התשעה-עשר נמצאת עדיין במגמת צמיחה. במפקד האוכלוסין האחרון, שנערך בשנת 1999, נמנו ברובע 172,730 תושבים. באותו מפקד אוכלוסין נמנו 68,101 מקומות עבודה.

=== אוכלוסייה היסטורית ===
{| class="wikitable"
! שנה !! אוכלוסייה !! צפיפות אוכלוסייה <br> (לכל קילומטר רבוע)
|-
| 1872 || 93,174 || 13,730
|-
| 1954 || 155,058 || 22,845
|-
| 1962 || 159,568 || 23,514
|-
| 1968 || 148,862 || 21,937
|-
| 1975 || 144,357 || 21,273
|-
| 1982 || 162,649 || 23,968
|-
| 1990 || 165,062 || 24,324
|-
| 1999 || 172,730 || 25,454
|-
| 2005 (הערכה) || 185,400 || 27,321
|}

==הרבעים הפנימיים==
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע התשעה-עשר הם:
* רובע לה וילט (Quartier de la Villette)
* רובע פּוֹן-דה-פְלַנְדְר (Quartier du Pont-de-Flandres)
* רובע דְ'אָמֶרִיק (Quartier d'Amérique)
* רובע קוֹמְבָּה (Quartier du Combat)

==אתרים מרכזיים==
* פארק בוט שומון
* פארק דה לה וילט
* מוזיאון המוזיקה
* מוזיאון המדעים והתעשייה
* הקונסרבטוריון של פריז
* בית הקברות של יהודי פורטוגל בפריז

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20080420071330/http://des-gens.net/ לה וילט: פעילות ברובע התשעה-עשר] 
* 

19
קטגוריה:הרובע התשעה-עשר של פריז
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
בית גלעין

שכבות בית הגלעין, מודגמות ב[[אפרסק]]
בית גלעין (באנגלית: Drupe) הוא מונח בוטני המתאר תצורה מסוימת של פרי, המורכב מגלעין בולט וקשה, וסביבו ציפת הפרי הכולל את הקליפה.

בתי גלעין מתפתחים מתוך שחלה אחת, לרוב מפרחים בעלי שחלה עלית. בבתי גלעין הזרע הבודד של הפרי מוכל בתוך מעטפת נפרדת (הגלעין, באנגלית Endocarp), סביבה המעטפת העסיסית של הפרי (Mesocarp) וסביבה הקליפה (Exocarp). פירות בהן הזרע עצמו בעל קליפה קשיחה ואינו עטוף גלעין אינם עונים על ההגדרה.

==דוגמאות==
דוגמאות בולטות לבתי גלעין הן פירות מסוג פרונוס - אפרסק, שזיף, שקד (בו בשר הפרי אינו עסיסי, אך קיימות כל שכבות בית הגלעין), דובדבן וקרוביהם. סוגי צמחים רבים אחרים גם כן מניבים בתי גלעין, כגון קפה, מנגו, זית ועוד.

קיימים פירות מורכבים, אשר כל אחד מהפירות הזעירים המרכיבים אותם הוא בית גלעין בזעיר אנפין (Drupelet). דוגמה לפרי המורכב בתי גלעין הוא פטל.

==הפצת הזרעים==
מרבית הצמחים המניבים בתי גלעין מסתמכים על בעלי חיים להפצת זרעיהם. בתי הגלעין מושכים חיות האוכלות את הפרי בשלמותו, כולל הגלעין, וזה עובר ונשחק במערכת העיכול שלהן. לאחר מחזור עיכול מופרש הזרע ללא מעטפתו שנשחקה, בתוך דשן זמין. מספר בתי גלעין משתמשים בשיטות הפצה אחרות, כגון אגוז הקוקוס, שאינו מסתמך על חיה שתבלע אותו בשלמותו.

==תזונה==
בתי גלעין רבים מכילים סורביטול, שעשוי להחמיר מספר תסמונות עיכול באדם, כגון תסמונת המעי הרגיז.

==ראו גם==
* פרי (אנטומיה)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:מורפולוגיה של פירות
הלוח הצפון-אמריקאי

בחום הלוח הצפון-אמריקאי
הלוח הצפון-אמריקאי הוא לוח טקטוני אשר מתמשך מהרכס המרכז אטלנטי במזרח עד הלוח האירו-אסיאתי במערב. הלוח מכסה את מרבית שטחה של צפון אמריקה, גרינלנד וקובה, כמו גם את החלק המזרחי של סיביר וחלקים מאיסלנד ומהאיים האזוריים. בנוסף לשטחים היבשתיים כולל הלוח שטחים רבים של ימים ואוקיינוסים: החלק המערבי של האוקיינוס האטלנטי, אוקיינוס הקרח הצפוני וים ברינג. הלוח הצפון אמריקאי נע לכיון דרום-מערב בקצב של 15–25 סנטימטר בשנה.

השטח הפנימי יותר של הלוח בקרום היבשתי כולל שטח נרחב של גרניט הנקרא קראטון. לאורך גבול הקראטון ישנם חלקי קרום אשר אוחו עם הקראטון במהלך הזמן הגאולוגי. חלקים אלה נקראים פיסות קרום, ומניחים כי מרבית השטח היבשתי ממערב להרי הרוקי נוצר על ידי איחוי של פיסות קרום כאלו.

מתחת ללוח הצפון אמריקאי קיימות מספר נקודות חמות, ביניהן: הנקודה החמה של ילוסטון אשר יצרה תופעות געשיות באזור מישור הנהר סנייק באיידהו ונמצאת כיום מתחת לקלדרת ילוסטון, אנהיים בקולומביה הבריטית, ורטון בניו מקסיקו. הנקודות החמות בילוסטון ואנהיים עדיין פעילות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
צפון-אמריקאי
קטגוריה:אמריקה הצפונית: גאולוגיה
קטגוריה:גרינלנד: גאולוגיה
אכסדרה

אַכְסַדְרָה (מכונה בעברית גם "סְטָיו" או בלועזית: "קוֹלוֹנָדָה") היא שדרת עמודים מקורה. שדרות עמודים קיימות בצורות ובשימושים שונים בחזיתות מבנים, בסמוך לחצרות ובשימושים אדריכליים שונים נוספים. כאשר האכסדרה מקושתת, כלומר בין העמודים מצויים קשתות ולעיתים גם קמרונות, היא נקראת "מקשת" או "ארקדה".

שימוש באכסדרות נפוץ מאוד באדריכלות בסגנונות ובמקומות שונים. האכסדרה משמשת לרוב כחלל תווך בין המבנה וחלקו החיצוני המטשטש את הגבול בין הפנים והחוץ. שהייה בחלל האכסדרה נותנת מצד אחד תחושה של חוץ ומצד שני שייכות למרחב המבנה. לחלופין, מאפשרת אכסדרה מעבר מקורה לאורך בניין, סביב חצר ואף לאורך רחוב.

אחת האכסדראות הידועות מהעולם העתיק היא האכסדרה הגדולה בתדמור, סוריה, שנבנתה בשלושה שלבים במאות ה-2 וה-3 לפנה"ס. אורכה הכולל הוא מעל ק"מ.

== אטימולוגיה ==
הן המילה העברית "אכסדרה" והן המילה הנרדפת "סטיו", מקורן ביוונית. המונח היווני המקורי "אֶכְּסֶדְרָה" (ἐξέδρα) התייחס למרפסת המקורה המופרדת מהחצר או מן החוץ על ידי שורת עמודים. המילה "סטיו" מקורה במושג "סטואה" (στοά) – מבנה טיפוסי לאדריכלות יוון העתיקה בעל אכסדרה.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="150">
Palmyra 01.jpg|קטע מהאכסדרה הגדולה בתדמור
Kon.Gaanderijen(02).jpg|אכסדרה באוסטנדה, בלגיה
Inner courtyard of Israel supreme court building (3).jpg|אכסדרה בבית המשפט העליון, ירושלים
</gallery>
 
== ראו גם ==
* ארקדה – אכסדרה מקושתת.
* קלויסטר – חצר אופיינית למבני מנזר, המוקפת אכסדראות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
חוסה מנואל ריינה

חוסה מנואל "פפה" ריינה פאס (בספרדית: José Manuel "Pepe" Reina Páez; נולד ב-31 באוגוסט 1982) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער בקבוצת קומו מהסרייה א'.

== קריירה ==
ריינה נולד במדריד, בן לשוער העבר מיגל ריינה. על אף שנולד במדריד, ריינה החל את קריירת המשחק בברצלונה. תחילה שיחק בקבוצה המשנה, ברצלונה ב', ואת הופעת הבכורה בקבוצה הראשית ערך בגיל 18. בעונת החל להשתלב בקבוצה הבוגרת, חולק את דקות המשחק בשער הקבוצה עם ריצ'רד דוטרואל. הוא שיחק בחצי גמר גביע אופ"א במשחק ההפסד נגד ליברפול.

ב-2002 נמכר ריינה לויאריאל תמורת 750 אלף יורו. ריינה הציג במדיה יכולת מרשימה, שכללה עצירת תשע בעיטות עונשין מ-11 מטרים במהלך עונת .

ביולי 2005 חתם בליברפול, והחל לשחק תחת הדרכתו של המאמן רפא בניטז שכינה אותו "שוער הכדורגל הטוב ביותר בספרד". בעונת החל לשחק באופן קבוע בהרכב הראשון במקום השוער הפולני יז'י דודק. כמו כן, בתחילת העונה ערך ריינה את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד במשחק ידידות נגד אורוגוואי. הוא נכלל בסגל הנבחרת במונדיאל 2006. בתום אותה עונה זכתה ליברפול בגביע ה-FA. ב-3 בדצמבר 2005 שבר ריינה שיא, כשהיה לשוער הראשון בליברפול ששמר על שער נקי במשך 6 משחקים ברציפות. הרצף נקטע לאחר שריינה ספג שער בסוף אותו חודש, ושיאו עומד על שמונה משחקים רצופים. בתום העונה זכה גם בתואר "כפפת הזהב בפרמייר ליג", תואר בו זכה שלוש עונות ברציפות.

ב-29 ביולי 2013 הושאל ריינה לנאפולי האיטלקית לעונה אחת, עמה זכה בגביע המדינה.

ב-8 באוגוסט 2014 נמכר ריינה לבאיירן מינכן תמורת 2 מיליון יורו, וחתם במועדון לשלוש שנים.

ב-23 ביוני 2015 חזר השוער לנאפולי האיטלקית, וזאת לאחר עונה אחת בבאיירן מינכן.

ב-2 ביולי 2018 חתם ריינה במילאן לשלוש שנים.

ב-13 בינואר 2020 הושאל ריינה לאסטון וילה עד לסוף העונה.

ב-27 באוגוסט 2020 חתם ריינה בלאציו.

ב-8 ביולי 2022 חזר לאחר 17 שנה לויאריאל.

ב-18 ביולי 2024 חתם בקומו לעונה אחת.

== חיים אישיים ==
ריינה נשוי ואב לחמישה ילדים.

== תארים ==
;ליברפול
* הגביע האנגלי: 2005/2006
* גביע הליגה האנגלית: 2011/2012
* מגן הקהילה: 2005
* הסופר קאפ האירופי: 2005

;נאפולי
* הגביע האיטלקי: 2013/2014

;באיירן מינכן
* אליפות גרמניה: 2014/2015

;נבחרת ספרד
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 1999
* גביע העולם: 2010
* אליפות אירופה: 2008, 2012

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:שוערי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה אתלטיק
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני קומו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2009
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:ספורטאים ספרדים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים ספרדים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בגרמניה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1982
גלקסיית עדשה

מזלג האבל; גלקסיות עדשה מסומנות באות S ונמצאות בנקודת הפיצול של המזלג
גלקסיה NGC-5866
גלקסיית עדשה מדוסקת היא גלקסיה שצורתה כצורת עדשה או דיסקה. גלקסיית עדשה היא אחת משלושת הסוגים העיקריים של גלקסיות לפי הסיווג של אדווין האבל מ-1936. הן מסומנות באות S0 ומיקומן ב"מזלג האבל" הוא בנקודת המפגש של שיני המזלג, כמתואר בשרטוט משמאל. האבל לא הבחין בין סוגים שונים של גלקסיות עדשה, אף שסיווגים מאוחרים יותר (הרחבות של סיווג האבל) עשו כן.

המאפיין העיקרי של גלקסיות עדשה הוא הכמות המעטה של החומר הבין-כוכבי שבהן, ולכן כמעט לא נוצרים בהם כוכבים חדשים. לכן רוב אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה היא זקנה. מאחר שאין להן זרועות כמו לגלקסיות ספירליות, לעיתים קשה להבדיל ביניהן ובין גלקסיות אליפטיות, במיוחד אלו מהסוג E0 (גלקסיות אליפטיות שמידת פחיסותן היא הקטנה ביותר, כמעט כדוריות) ובמיוחד אם הזווית שבה נמצאת גלקסיית העדשה היא כלפי כדור הארץ (face-on). לעיתים מתייחסים אליהן כ"גלקסיה ספירלית ללא זרועות". [http://cas.sdss.org/dr6/en/proj/advanced/galaxies/characteristics.asp]

==מבנה וצורה==
המבנה הבסיסי של גלקסיית עדשה כולל תפיחה מרכזית וסביבה דיסקה. האבק המועט נמצא ברובו סביב גרעין הגלקסיה.

גלקסיות עדשה אינן מגוונות בצורותיהן כמו גלקסיות ספירליות, ולכן לא הבחין האבל בין סוגים שונים שלהן, אך על פי סיווג דה-וקולר, שהוא הרחבה לסיווג האבל, ניתן לחלקן באופן הבא:
*מבנה דמוי מוט: גלקסיות עדשה מתחלקות לשלושה סוגים על פי מבנה המוט של החלק המרכזי; SA0 מסמן גלקסיה ללא צורת מוט כזו, SB0 עבור גלקסיה עם מבנה מוט ברור ו-SAB0 עבור מצב הביניים, שבו צורת המוט אינה ברורה לחלוטין. 
*טבעות: לחלק מגלקסיות העדשה צורת טבעת ויסומנו על ידי (S0(r אם יש להן טבעת פנימית, (S0(s בהיעדר טבעת ו-(S0(rs במצב הביניים. סימונים אלו מגדירים בעיקר גלקסיות ספירליות וקשה למצוא גלקסיות עדשה שניתן לסמנן כך בוודאות.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
עדשה
גלקסיה לא-סדורה

NGC 4449}}
גלקסיה לא-סדורה (או גלקסיה אירגולרית) היא גלקסיה שלא ניתן לתארה כאחד משלושת הסוגים כפי שסיווג אותם אדווין האבל ב-1936, וסימונן Irr. ההערכה היא שהן מהוות כ-3% מכלל הגלקסיות ביקום.

לגלקסיות אלו אין סימטריה או מורפולוגיה מובהקת ספירלית, אליפטית או צורת עדשה. מבנן אינו סדור ולא ניתן להבחין בתפיחה מרכזית או זרועות. הסברה היא שרוב הגלקסיות הלא-סדורות היו בעברן גלקסיות ספירליות או אליפטיות, אך איבדו את צורתן עקב כוח הכבידה או עקב התנגשות עם גלקסיות נוספות. 

צבען של מרבית הגלקסיות הלא-סדורות הוא כחלחל-לבן המעיד על אוכלוסיית כוכבים צעירה וחומר בין-כוכבי. בדרך כלל הן קטנות וחיוורות יותר משאר סוגי הגלקסיות. סדר הגודל של מסתן הוא בין ל- מסות שמש וקוטרן בין 3,200 ל-32,000 שנות אור. בהירותן נעה בין 13- ל-20-.

על פי סיווג האבל, ניתן לחלקן לשני סוגים:
* Irr I: גלקסיה בעלת מבנה סדור כלשהו אך לא מספיק על מנת להתאים לאחד מהסיווגים. סיווג דה-וקולר, שהוא הרחבה לסיווג האבל, מחלק אותן לתת סוגים: Sm לגלקסיות עם מבנה הקרוב במידה כלשהי לגלקסיה ספירלית, ו-Im לגלקסיות בעלות מבנה סדור כלשהו שאינו ספירלי. בגלקסיות מסוג זה ניתן להבחין בכוכבים ובערפיליות. 
* Irr II: גלקסיה לא-סדורה במיוחד, ללא שום מבנה סדור. 

סוג נוסף של גלקסיות לא-סדורות הוא גלקסיות ננסיות לא-סדורות, המסומנות ב-dI או dIrr (מהמילה dwarf). לרובן יש רמה נמוכה של מתכתיות ורמות גבוהות של גז. מדענים מאמינים כי סוג זה של גלקסיות חשוב להבנת התפתחותן של כלל הגלקסיות משום שהן דומות לגלקסיות הראשונות שאכלסו את היקום. 

ענני מגלן הם דוגמה טובה לגלקסיות לא-סדורות ננסיות, שעל פי סיווג דה-וקולר סומנו כ-SBm, כלומר מכילות מבנה ספירלי כלשהו אך ללא תפיחה מרכזית.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
לא-סדורה
הרמה האתיופית

מפת אתיופיה ושכנותיה
הרמה האתיופית וראס דאשן בהרי סאמיאן ברקע
הרמה האתיופית היא מסיב הרים רחב ידיים באתיופיה, אריתריאה ובצפון סומליה בצפון-מזרח אפריקה. פסגות הרמה האתיופית נישאות לגבהים של מעל 4,000 מטר, ורק חלק קטן ממנה משתרע בגובה של מתחת ל-1,500 מטר. הרמה האתיופית נחצית במרכזה מצפון-מזרח לדרום-מערב על ידי הבקע הסורי-אפריקני, ולאורכו משתרעים אגמי צפון אתיופיה ואגמי רמת אתיופיה שרובם מלוחים. 

בחלק הצפון-מערבי שכולל את מדינות תיגראי ואמהרה באתיופיה ואת אריתריאה שוכנים הרי סאמיאן המוכרזים כפארק לאומי והמגיעים לשיאם בהר ראס דאשן (4,549 מטר). עוד שוכן אגם טאנה בחלק זה של הרמה, וממנו זורם הנילוס הכחול. 

החלק הדרום-מזרחי של הרמה משתרע במדינות אורומיה ובמידה פחותה גם בסומלי ובצפונה של סומליה. הוא מגיע לשיאו באזור באלה המוכרז גם הוא כפארק לאומי ופסגתו בהר טולו דמטו (4,337 מטר).

הרמה האתיופית החלה מתרוממת לפני 75 מיליון שנים כאשר מאגמה מעומק כדור הארץ דחפה את פני הקרקע ויצרה כיפה הררית. לאחר מכן ביתר הבקע הסורי-אפריקני את הרמה לשלושה חלקים - שני חלקיה שנזכרו לעיל, וחלקו הדרום-מערבי של חצי האי ערב שהשתייך גם הוא לרמה האתיופית. המפגש של שלושת החלקים הוא במשולש עפר, ובצומת זה נפגשים שלושה לוחות טקטוניים - לוח ערב ממזרח ושני תת-לוחות של הלוח האפריקאי: הלוח הנובי שעליו שוכן חלקה הצפון-מערבי של הרמה והלוח הסומלי שעליו משתרע חלקה הדרום-מזרחי. 

==ראו גם==
* הבקע הסורי-אפריקני
* אגמי הבקע הסורי-אפריקני

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אתיופיה: גאוגרפיה
קטגוריה:אריתריאה: גאוגרפיה
קטגוריה:סומליה: גאוגרפיה
קטגוריה:אתיופיה: גאולוגיה
קטגוריה:אפריקה: רכסי הרים
קטגוריה:האזור האפרוטרופי
תחרות השחמט בנוטינגהאם 1936

תחרות השחמט בעיר נוטינגהאם, אנגליה, בשנת 1936 נחשבת עד היום לאחת התחרויות החשובות שהתקיימו אי פעם. השתתפו בה חמישה אלופי עולם בשחמט, מהעבר מההווה ומהעתיד ושחקנים אחרים מהמעלה הראשונה כגון שמואל רשבסקי, ראובן פיין וסאלו פלור. זו הייתה התחרות האחרונה בה השתתף עמנואל לסקר.

==תוצאות==
:{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|+ נוטינגהאם 1936
! !! !!01!!02!!03!!04!!05!!06!!07!!08!!09!!10!!11!!12!!13!!14!!15!!תוצאה
|-
| 1||align=right|מיכאל בוטביניק
|x||½||½||½||½||½||½||½||1||1||1||1||1||1||½|| 10
|-
| 2||align=right|חוסה ראול קפבלנקה
|½||x||½||½||1||1||0||½||1||½||½||1||1||1||1|| 10
|-
| 3||align=right|מקס אויבה
|½||½||x||½||1||0||½||0||1||½||1||1||1||1||1|| 9.5
|-
| 4||align=right|ראובן פיין 
|½||½||½||x||½||½||½||1||½||1||½||1||1||½||1|| 9.5 
|-
| 5||align=right|שמואל רשבסקי
|½||0||0||½||x||1||½||1||1||1||½||1||1||1||½|| 9.5 
|-
| 6||align=right|אלכסנדר אלכין
|½||0||1||½||0||x||1||½||½||1||1||½||1||½||1|| 9
|-
| 7||align=right|סאלו פלור
|½||1||½||½||½||0||x||½||1||1||½||0||0||1||1|| 8.5 
|-
| 8||align=right|עמנואל לסקר
|½||½||1||0||0||½||0||x||½||1||½||1||1||1||1|| 8.5 
|-
| 9||align=right|מילן וידמר 
|0||0||0||½||0||½||0||½||x||1||½||½||1||½||1|| 6
|-
|10||align=right|יפים בוגוליובוב
|0||½||½||0||0||0||0||0||0||x||½||1||1||1||1|| 5.5 
|-
|11||align=right|סבלי גריגורייביץ' טרטקובר
|0||½||0||½||½||0||½||½||½||½||x||0||0||1||1|| 5.5 
|-
|12||align=right|תיאודור טיילור
|0||0||0||0||0||½||1||0||½||0||1||x||½||½||½|| 4.5 
|-
|13||align=right|אלכסנדר אודונל
|0||0||0||0||0||0||1||0||0||0||1||½||x||½||½|| 3.5 
|-
|14||align=right|ג'ורג' אלן תומאס
|0||0||0||½||0||½||0||0||½||0||0||½||½||x||½|| 3
|-
|15||align=right|ויליאם וינטר
|½||0||0||0||½||0||0||0||0||0||0||½||½||½||x|| 2.5 
|}

== המשחקים עצמם ==
מבחר מהמשחקים בתחרות מובא להלן:

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.chessgames.com/perl/chesscollection?cid=1004101 משחקי תחרות נוטינגהאם 1936], chessgames.com
== הערות שוליים ==

 
קטגוריה:1936 בספורט
קטגוריה:אנגליה: שחמט
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תחרויות שחמט
קטגוריה:נוטינגהאם: ספורט
מגדבורג

בית הכנסת במגדבורג, 2009
מגדבורג (בגרמנית: , בסקסונית תחתית: [Meideborg [ˈmaˑɪdebɔɐx) היא עיר עצמאית והבירה של מדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה, אשר נמצאת על נהר האלבה. מגדבורג הייתה אחת מהערים החשובות באירופה בימי הביניים.

==היסטוריה==
מגדבורג הייתה עיר גרמנית שהיוותה במשך דורות מרכז מסחר עם הסלאבים.

אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, העניק את העיר כנדוניה לאשתו ובשנת 936 ייסד במקום מנזר אותו הקדיש ללגיון התבני. בכל מהלך כהונתו, נהג אוטו לבקר בעיר לעיתים קרובות, מתוקף היותה עמדה קדמית נוחה למסעות מלחמה באזורים הסלאביים מעבר לנהר האלבה. נוכחותו של הקיסר בעיר הביאה לשגשוג של המקום. במהלך כהונתו, ביקש אוטו לקדם את העיר למעמד של מושב בישוף, והחל בבניית כנסייה גדולה במקום, אך רק בשנת 968 הוא הצליח לגבור על התנגדות אנשי הכמורה והעיר הייתה למושב של בישוף. בשנת 965 הוענקו לעיר זכויות של הטבעת מטבעות, קיום שוק וגביית מכסים. לאחר מותו נקבר אוטו בכנסייה הראשית בעיר. 

יורשיו של אוטו הראשון המשיכו לראות בעיר מקום חשוב ונהגו לקיים בו חגיגות נוצריות. אולם השושלת הסאליאנית שבאה בעקבותיהם זנחה את המקום והבישוף קיבל את השליטה בעיר והקים את משכנו על הריסות ארמון הקיסר. במחצית השנייה של המאה ה-12 הקים הארכיבישוף וויכמן חומה מסביב לעיר והגדיר מחדש את הדרכים הציבוריות בעיר. 

בעיר הייתה מתיחות רבה בין הארכיבישוף ששלט בעיר לבין תושבי העיר שבקשו ממשל עצמי. בשנת 1129 התקוממו תושבי העיר נגד הארכיבישוף, ואף שהוא הצליח לדכא את המרד החלו בשנות ה-60 של המאה ה-12 להופיע בכתובים התייחסויות לשופטי העיר ושליטיו, כמו גם לגילדות בעלות זכויות החלטה. בשנת 1183 מעמדן של הגילדות הוכר רשמית.

בשנת 1188 העניק הארכיבישוף וויכמן זכויות מסוימות לתושבי העיר. 

ביום שישי הטוב בשנת 1207 פרצה שרפה בעיר שהזיקה קשות לקתדרלה בעיר ובמקום לשפצה החליט הבישוף אלברכט השני לבנות קתדרלה חדשה בסגנון גותי. בניית הקתדרלה התקדמה בשלבים ורק בשנת 1520 הסתיימה סופית. בסביבות שנת 1235 אילץ הקיסר את הארכיבישוף ששלט בעיר להעניק לתושבי העיר זכויות ממשל עצמי הידועות כזכויות מגדבורג, והיוו דגם לזכויות ממשל עצמי של תושבי ערים ברחבי מזרח אירופה. מתיחות המשיכה לשרור בין הבישוף לתושבי העיר ובשנת 1325 רצחו תושבי העיר את הבישוף. 

בתחילת מלחמת שלושים השנים הייתה מגדבורג בצד הפרוטסטנטי. אולם בשנת 1631 נכבשה על ידי הכוחות הקתוליים, ששרפו את העיר והרגו את רוב תושביה, ("טבח מגדבורג").

ב-1656 ערך אוטו פון גריקה בעיר הדגמה חוזרת של ניסוי חצאי הכדור של מגדבורג, בהדגמה הזו 16 סוסים, 8 מכל צד, לא הצליחו להפריד בין שני חצאי כדור שהיה ביניהם ואקום. הניסוי קרוי על שם העיר.

במהלך מלחמת העולם השנייה היו מפעלי הדלק במגדבורג מטרה להפצצות בעלות הברית. ההפצצות הביאו גם להרס הרחוב הראשי של העיר והשכונות הצפוניות שלה. ב-12 באפריל 1945 הגיעה הדיוויזיה השנייה של האמריקאים לעיר. אולם למגינת לבם של תושבי העיר, נסוגו הכוחות האמריקאיים מהעיר והעבירו אותה לשליטת הסובייטים והיא נכללה במזרח גרמניה.

==יהודים==
תיעוד מסוף המאה ה-10 (960-970), מציין הגנה מלכותית על היהודים במגדבורג, דבר המעיד שיהודים חיו בה.

בסביבות 1472 גורשו יהודי העיר בידי הארכיבישוף אדולף השני מנסאו .

מרבני העיר הבולטים בסוף המאה ה-19: לודוויג פיליפסון, מוריץ גידמן ומוריץ רהמר .

==ראו גם==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:מדינות גרמניה: ערי בירה
קטגוריה:ערי הנזה
קטגוריה:סקסוניה-אנהלט: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-9
עם הספר

עם הספר הוא כינוי לעם ישראל אשר שוכתב מהמונח אהל אל-כִּתאב أهل الكتاب (בתרגום מילולי: אנשי הספר). בקרב היהודים בישראל, אשר לפי אמונותם ספר הספרים הוא התנ"ך, משמש המונח "עם הספר" לייחד את העם היהודי משאר אנשי הספר.

מקור הכינוי בקוראן, שם מצוין אהל אל-כִּתאב ככינוי ליהודים, לנוצרים ולסביאים ללא קשר למוצא אתני. על-פי הקוראן, היהדות והנצרות מבוססות על ספרים שכללו דברי אלוהים חיים, אך היהודים והנוצרים שיבשו את המסר האלוהי בספרים האלה. מדברי הקוראן האלה נגזר היחס ליהודים ולנוצרים באסלאם - מחד גיסא אין מצווה לאסלם אותם, אולם מאידך, אסור ללכת בדרכיהם. ל"אנשי הספר" יש זכות לשבת בקרב המוסלמים כל עוד הם מקבלים על עצמם את השלטון המוסלמי. בתקופות מסוימות בהיסטוריה המוסלמית נחשבו גם הזורואסטרים חלק מ"אנשי הספר", כל זאת בניגוד לעובדי שאר הדתות, המוגדרים כעובדי עבודה זרה.

על הזיקה העזה שבין הספר לעם הספר כתב גרשם שלום:

הביטוי "עם הספר" זוכה לשימוש נרחב בקרב דוברי עברית, ולעיתים מצביע על ציפיות לאוריינות מעם זה. כך, למשל, דבריו של שר החינוך, זלמן ארן:

יש המשתמשים בביטוי זה לא במשמעותו המקורית, המתייחסת אל ספר הספרים, אלא במשמעות של אהבת ספרים (ואהבת הדעת הנובעת ממנה) בכלל.

מפעלים אחדים בחרו את הביטוי "עם הספר" כשמם, ובהם:
* הוצאת הספרים "עם הספר"
* סדרת הספרים "עם הספר" של הוצאת ידיעות אחרונות.

== לקריאה נוספת ==
* גרשם שלום, "עם הספר", בספרו עוד דבר, עם עובד, 1989, עמ' 161-153.
* מאיר אוריין, האם אנחנו עם הספר?, ואם בגבורות, ירושלים, תשל"ד, עמ' 45-33.

קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:יהודים
קטגוריה:מושגים באסלאם
עם הספר (הוצאת ספרים)

[[פרסומת של עם הספר בצורת סימנייה, אשר הופצה בתוך ספרי ההוצאה בשנים 1958–1959.]]
עם הספר הייתה הוצאת ספרים ישראלית שפעלה משנת 1953 ועד שנות ה-80. שם ההוצאה, "עם הספר", הוא כינוי לעם ישראל.

ההוצאה נוסדה על ידי דב ליפץ, שניהל קודם לכן במשך כמה שנים את הוצאת הספרים "עם עובד". בנו, אהרן אמיר, היה שותף בהוצאה ומנהלה הספרותי בשנים 1957–1965.

בשנות ה-50, משרדי ההוצאה היו ברחוב ביאליק 15 בתל אביב. בתחילת שנות ה-60 עברה ההוצאה לקומת הקרקע של "בית גרוס" ברחוב ביאליק 9, בית שנבנה בשנת 1928 ונודע בסגנונו האקלקטי.

ההוצאה הרבתה להוציא לאור כתבים של מדינאים, ובהם:
* וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה (תרגום: אהרן אמיר), כרכים א'–ו', 1955–1957.
* קוואמה נקרומה, גאנה: אוטוביוגרפיה (תרגום: אהרן אמיר), תל אביב, 1961.
*או נו, קולה של בורמה: מבחר כתבים (ליקט: יצחק סיני, תרגם: אהרן אמיר, מבוא ביוגרפי: יעקב שמעוני, הקדמה: דוד בן-גוריון), 1962.
*שארל דה גול, מאבק לחרות, (תרגם מצרפתית: אליהו מייטוס, עריכה: אהרן אמיר, תרגום תעודות: לאה זגגי), 1965.
*וינסטון צ'רצ'יל, היסטוריה של העמים דוברי האנגלית, (תרגום: אהרן אמיר), 1965.
*דוד בן-גוריון, דברים כהוויתם, 1965.
* משה דיין, יומן מערכת סיני, 1967.

בתחום הסיפורת הוציאה "עם הספר" תרגום עברי של כל כתבי שקספיר בשנת 1959.

בשנות ה-60 הוציאה ההוצאה סדרת אנתולוגיות של סיפורים בני זמננו מרחבי העולם. ביניהם:
* אהרן אמיר (עריכה ומבוא), סיפורים עבריים בני זמננו, 1962.
* יצחק ברזלי, יהושע גלבוע, י. גפן (עורכים), סיפורים רוסיים בני זמננו, 1962.
* יובל רון (מבחר ומבוא), סיפורים צרפתיים בני זמננו, 1962.
* ז'קלין כהנוב (עריכה ומבוא), סיפורים אפריקאיים בני זמננו, 1963.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:רחוב ביאליק (תל אביב)
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1953