OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דורית פורת

דורית פורת
דורית פורת (נולדה ב-31 במאי 1944) היא מתעמלת עבר וכוראוגרפית. הייתה חברה בנבחרת ישראל בהתעמלות מכשירים ובהתעמלות אומנותית בין השנים 1962 – 1968 והיא המקימה והכוריאוגרפית של להקת גלים במחול.

==ביוגרפיה==
פורת היא מקיבוץ אפיקים, ובוגרת הוראת החינוך הגופני במכון וינגייט וסמינר אורנים. היא ייצגה את ישראל באליפויות עולם ותחרויות בינלאומיות, ביניהן: הגימנסטרדה העולמית בווינה (1964) ואליפות העולם בדורטמונד שבגרמניה (1966). בשנת 1967, במסגרת אירועי ספורט הפועלים בווינה זכתה עם נבחרת ישראל בשתי מדליות: זהב קבוצתי וכסף אישי במכשיר הקורה.

לאחר סיום לימודיה, עסקה בהוראת החינוך הגופני בבתי ספר בעמק הירדן (תיכון ויסודי) ובהדרכה פדגוגית בסמינר למורים באוהלו.

בשנת 1970 פנתה פורת לריקוד וכוריאוגרפיה, הקימה את להקת גלים במחול, והיא המנהלת האמנותית והכוריאוגרפית של הלהקה עד היום.

פורת מונתה כמפיקה וכוריאוגרפית בארבעה מופעי פתיחה המוניים של כינוסי הפועל: בשנת 1979 בכינוס הפועל ה-11 והגדול בכינוסים, בשנת 1983 בכינוס הפועל ה-12 בסימן 60 שנות קיומה של התארגנות "הפועל", בשנת 1987 בכינוס הפועל ה-13 ובשנת 1991 בכינוס הפועל ה-14.

בנוסף לניהול הלהקה, בשנים 2001–2014 פורת ניהלה את המרכז למחול של המועצה האזורית עמק הירדן שנתן חסותו ללהקה.

מספטמבר 2014, הפכה הלהקה לעצמאית, וחזרה לפעול כיזמות פרטית בביתה הראשון בקיבוץ אפיקים.

בדצמבר 2016 הוענק לפורת עיטור הכבוד "לאיש כפועלו" על ידי ועדת העיטורים של מרכז הפועל, וזאת לציון שירות מיוחד המאדיר את שמו של הפועל.

בספטמבר 2018 הוענק לפורת [http://j-v.org.il/archives/12223 פרס עמק הירדן לשנת תשע"ח] על תרומתה לאזור. על התעודה שניתנה לפורת כתוב: "פרס המועצה האזורית עמק הירדן ניתן לה – על תרומתה להנחלת יסודות המחול לגווניו וסוגיו השונים למאות רקדניות ורקדנים בעמק הירדן וברחבי הארץ. על היותה פורצת דרך ויוצרת בקנה מידה בינלאומי, על הקמת להקת 'גלים במחול' אשר ייצגה את ישראל ברחבי העולם כולו, על ניהול והובלה של המרכז למחול בעמק הירדן במשך 14 שנים והפיכתו למוסד תרבותי מוביל ומעורר השראה; גוף אשר חינך את בוגריו לאהבת המחול וחשף את אנשי עמק הירדן אל אחד מתחומי היצירה האסתטיים והמוקפדים ביותר".

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20130612232907/http://galimdance.com/ אתר להקת "גלים במחול"]
*[https://youtu.be/wlxF7r_AevE סרטון הענקת הפרס ממועצת עמק הירדן]

קטגוריה:מתעמלות אומנותיות ישראליות
קטגוריה:כוריאוגרפיות ישראליות
קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:אפיקים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון בית ירח
קטגוריה:בוגרי תיכון בית ירח
קטגוריה:בוגרות אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בוגרי אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
איי הפנינה

איי הפנינה (בספרדית: Archipiélago de las Perlas או Islas de las Perlas) הם ארכיפלג בן כ-100 איים, רבים מהם קטנטנים ובלתי מיושבים, הממוקם במפרץ פנמה, כ-50 קילומטרים מחופיה של פנמה, דרומית לעיר הבירה פנמה סיטי.

האיים יושבו לראשונה במאה ה-16 על ידי הספרדים, אשר גילו באזור אלפי פנינים.

==האיים==
האי המפורסם ביותר בקבוצת איי הפנינה הוא האי איסלה קונטדורה (Contadora), שנודע בזכות אתרי הנופש שבו. מסופר כי האי שימש את הקונקיסטאדורים (הכובשים הספרדים) כאתר לביצוע ספירת מלאי של שלל המלחמה שאספו בכיבושיהם, ומכאן שמו (contador בספרדית הוא מונה או מנהל חשבונות). קונטדורה הוא אי נופש, ובו בתים רבים השייכים לבני השכבות האמידות בפנמה. באי מתנהל בית מלון גדול המהווה מוקד תיירותי, וכן קיימות בו בקתות נוספות למגורים. רוב העובדים באתרי הנופש מתגוררים באי הסמוך, סבוגה (Saboga). לאחר הגלייתו מאיראן בשנת 1979, התגורר השאה האיראני המודח מוחמד רזא שאה פהלווי באי קונטדורה לתקופה קצרה.

האי הגדול ביותר בארכיפלג הוא איסלה דל ריי (Isla del Rey, מילולית: האי של המלך), ששטחו כ-80 קמ"ר. שמו של האי הוא ככל הנראה בעל משמעויות דתיות, ולא מתייחס למלך מודרני כלשהו. באי מספר עיירות, המפורסמת שבהם היא סן מיגל. האי גדול בשטחו משטחם של שאר איי הארכיפלג יחדיו, והוא האי השני בגודלו בפנמה, שני לאי קויבה.

האי גאלרה (Galera) נודע ביופיו הרב, אשר נובע בעיקר מחופיו הבהירים ומעצי הקוקוס שבשטחו. במי המפרץ הרדודים סביב האי קיימים זרמים חזקים, והאי מוקף בשרטונים סלעיים - עובדות אשר הופכות את ההגעה לאי באמצעות סירה למסוכנת.

איים נוספים בארכיפלג הם: אספיריטו סאנטו, בואנה ויסטה, בולאנו, גאיו, גאלרה, ויוְויֶנְדָה, ויוֶונְדָה, ויוֶורוֹס, חִילְבְּרָלֶאוֹן, למפון, מוגו מוגו (פחארו), מינה, מרין, סן חוסה, סניורה, פוארקו, פדרו גונסאלס, פָּצֶ'קִיֶה, פָּצֶ'קָה, צ'יטרה, צ'פרה, קאנה, קוקוס וקסאיה.

==תחבורה==
דרך ההגעה המקובלת לאיי הפנינה היא באמצעות טיסה פנימית בת כ-15 דקות בין פנמה סיטי לבין האיים קונטדורה, סאן חוזה ואיסלה דל ריי. קווי הטיסה מופעלים על ידי חברת התעופה אייר פנמה. כמו כן, ניתן להגיע לאיים בדרך הים, באמצעות מעבורת.

==פרסום==
איי הפנינה זכו לפרסום רב לאחר שצולמה בהם העונה השביעית של תוכנית המציאות האמריקאית "הישרדות" ("הישרדות איי הפנינה"). מאוחר יותר צולמו באיים גם העונה השמינית של הסדרה ("הישרדות אולסטארס") והעונה השתים-עשרה ("הישרדות פנמה - אי הגלות"). בשנת 2008 צולמה באיים גם העונה השנייה של תוכנית המציאות הישראלית "הישרדות 10".

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.panamainfo.com/en/destinations/pearl-islands מידע תיירותי אודות איי הפנינה] 
* 

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
פנינה
פנינה, איים
נום

נום (באנגלית: Nome) היא עיר במערב אלסקה שבארצות הברית. העיר נוסדה ב-9 באפריל 1901 והייתה בעבר אחת הערים המאוכלסות באלסקה. על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2020, מנתה אוכלוסיית העיר 3,699 תושבים.

נום היא העיר המערבית ביותר ביבשת אמריקה, והיישוב הקרוב ביותר למיצר ברינג בצידו האמריקאי. היא מרוחקת כ-500 ק"מ מהעיר הרוסית אנאדיר שביבשת אסיה.

==דמוגרפיה==
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, בשנת 2000 היו בעיר 3,505 תושבים, 1,184 משקי בית ו-749 משפחות. 51.04% מהתושבים היו אמריקאים ילידים, 37.89% לבנים, 0.86% אפרו-אמריקאים, 1.54% אסיאתים ו-0.43% מגזע אחר ו-8.19% משני גזעים או יותר.

ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $59,402 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה $68,804. ההכנסה החציונית לגברים הייתה $50,521 לעומת $35,804 לנשים. ההכנסה לנפש הייתה $23,402. בערך 5.4% מהמשפחות ו-6.3% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מהם 4.3% מתחת לגיל 18 ו-6.9% מגיל 65 ומעלה.

== גאוגרפיה ==
נום משתרעת על שטח של כ-55.9 קילומטרים רבועים, מתוכם 32.5 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-23.5 קמ"ר שטחי מים. העיר נמצאת בגובה 6 מטר מעל פני הים.

== היסטוריה ==
העיר נוסדה על ידי מחפשי זהב.

בחורף 1925 התפשטה בעיר ובסביבתה מגפת דיפתריה. רבים מהתושבים נזקקו לטיפול רפואי והיו בסכנת חיים. תנאי השטח, רוחות ושלגים עזים ברחבי הטריטוריה, מנעו משלוח של נסיוב מציל חיים במטוס מאנקורג'. התרופות הובאו למקום במשלוח דרך הקרקע באמצעות מזחלות כלבים, עם צוות רפואי, שצלחו את השלג והסערה, הביאו את הטיפול הרפואי והתרופות והצילו חיים. לציון אותו אירוע מתקיים מדי שנה מרוץ מזחלות כלבים , שיוצא מאנקורג', עובר במסלול בו עברו מזחלות הכלבים, ומסתיים בנום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nomealaska.org אתר האינטרנט של נום]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלסקה: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המערבי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1901
אנטוני סלונימסקי

אנטוני סְלוֹנימסקי (בפולנית: Antoni Słonimski; 15 בנובמבר 1895, ורשה – 4 ביולי 1976) היה משורר וסופר יהודי-פולני.

==קורות חיים==
אנטוני סלונימסקי נולד בוורשה בשנת 1895, נכדו של מייסד עיתון "הצפירה" ר' חיים זליג סלונימסקי, ובנם של בנו, רופא עיניים ידוע שהתנצר, ואשתו הקתולית האדוקה. סלונימסקי הוטבל לנצרות. באוטוביוגרפיה שלו הוא מספר שהוריו עסקו בענייניהם והזניחו לגמרי את הטיפול בילדים ועל כן הוא לא זכה ללימודים מסודרים בגיל צעיר. זמן מה התגורר בבית סבו חיים זליג סלונימסקי. בשלב מסוים נודע לאב שסלונימסקי אינו לומד בבית ספר והוא הקדיש מספר חודשים להכנתו לכניסה לגימנסיה.

בשנת 1919 היה שותף עם המשוררים יוליאן טובים וירוסלב איוושקביץ' (Iwaszkiewicz) לייסוד חבר המשוררים המודרניסטי "סקמנדר" (Skamander). הוא התערה בחיי הבוהמה של ורשה של שנות ה-20 של המאה ה-20, כמשורר וכותב פיליטונים וגם כצייר. בכתיבתו הטיף לחופש, הומניזם ואהבת השלום ובחוגיו של יוזף פילסודסקי זכה לבקורת כפציפיסט. הוא הרבה לטייל ברחבי העולם ואף ביקר בארץ ישראל. בעקבות ביקורו יצא קובץ שירים בשם "הדרך למזרח" הספוג געגועים לארץ ישראל ואהדה למפעל הציוני. עם זאת, בשנת 1936 פרסם גם מאמר התוקף את היהודים.

בשנות המלחמה שהה בגלות באנגליה ובצרפת. למן שובו לפולין בשנת 1951 היה סלונימסקי אנטי-סטליניסט פעיל, שתמך בליברליזציה. מזכירו האישי של סלונימסקי היה אדם מיכניק (Michnik), ממנהיגי האופוזיציה המחתרתית הפולנית בין השנים 1968–1989. בשנת 1964 הוא הגיש למשרד ראש הממשלה בפולין מכתב של 34 פרופסורים ואנשי רוח הדורש להגביר את חופש הביטוי בפולין.

ב-4 ביולי 1976 נהרג בתאונת דרכים בוורשה.

==יצירתו==
עם יצירותיו הבולטות נמנות:
*Droga na wschód (פולנית: "הדרך למזרח"), 1924 – אסופת שירים שנכתבו בהשראת מסעותיו לארץ ישראל ולברזיל.
*Rodzina ("משפחה"), 1933 – קומדיה על אודות שני אחים, האחד קומוניסט והשני נאצי
*Dwa konce swiata ("שני קיצי עולם"), 1937 – רומן החוזה את חורבנה של ורשה בידי דיקטטור נאצי.

לאחר השואה, בשנת 1947, חיבר סלונימסקי אלגיה המבכה את עולם השטעטלעך שחרב: "הקינה על העיירות היהודיות" (Elegia miasteczek żydowskich), שבהּ בא חשבון עם שכניהם הפולנים של היהודים שנרצחו:

בעברית יצא לאור קובץ משיריו: חזרה הביתה ושירים אחרים (מפולנית: שושנה רצ'ינסקי; אחרית דבר מאת רישרד לב), בהוצאת המתרגמת, 1993.

==לקריאה נוספת==
* ריצ'רד לב, "אנטוני סלונימסקי בעברית", בתוך: עזרא מנדלסון וחנא שמרוק (עורכים), קובץ מחקרים על יהודי פולין: ספר לזכרו של פאול גליקסון, ירושלים: המרכז לחקר תולדות יהודי פולין ותרבותם – המכון ליהדות זמננו, תשמ"ז 1987, עמ' 173–177.
* רות שנפלד, "בין אוניברסליות ליהדות: סופרים פולנים ממוצא יהודי בין שתי מלחמות העולם ולאחריהן", גלעד: מאסף לתולדות יהדות פולין (תל אביב), יח (תשס"ב), רצא–שח. (על אנטוני סלונימסקי, אירנה קז'יביצקה ואלכסנדר ואט)

==קישורים חיצוניים==

* אנטוני סלונימסקי, [http://www.keshatot.org/Index.asp?CategoryID=142&ArticleID=294&VolumeID=11 שקספיר סונט CLV] , 1965 (מפולנית: דוד ויינפלד), באתר "קשתות"
* אלי אשד, [http://www.notes.co.il/eshed/20551.asp פנטזיות פולניות בשפה העברית]
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים יהודים פולנים
קטגוריה:סופרים יהודים פולנים
קטגוריה:סופרי השואה
קטגוריה:משוררי השואה
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בפולין
קטגוריה:יהודים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1895
קטגוריה:נפטרים ב-1976
אלדר ריאזאנוב

אלדר אלכסנדרוביץ' ריאזאנוב (ברוסית: Эльда́р Алекса́ндрович Ряза́нов; 18 בנובמבר 1927- 30 בנובמבר 2015) היה במאי קולנוע, תסריטאי, שחקן, מורה, משורר ומפיק יהודי רוסי, אשר ביים למעלה מ-30 סרטי קולנוע שהפכו ברובם לסרטי קאלט. הוא היה בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1984). בשנים 2002 - 2007 כיהן כנשיא האקדמיה הרוסית לקולנוע.

==קורות חיים==
ריאזאנוב נולד ב-18 בנובמבר 1927 בעיר קויבישב (הקרויה מ-1991 סמרה) בברית המועצות, לאם יהודייה, סופיה שוסטרמן, ואב רוסי, אלכסנדר ריאזאנוב. מעט אחרי לידתו עברה המשפחה למוסקבה, שם גדל אלדר ריאזאנוב עם אמו לאחר שהוריו נפרדו. בשנת 1950 הוא סיים את לימודיו ב-VGIK ובמשך 5 שנים עסק בבימוי סרטי תעודה.

הקומדיה הראשונה שלו ליל הקרנבל, אותה ביים בשנת 1956 זכתה להצלחה בלתי רגילה כשנמכרו לה 50 מיליון כרטיסים. הסרט הפך למזוהה עם החג נובי גוד, ראש השנה הרוסי. גם הסרט "צחוק הגורל", שהופק עבור הטלוויזיה לקראת השנה האזרחית החדשה 1975 מוקרן עד היום בכל שנה בתחילת ינואר.

הקומדיות שביים מלגלגות על חיי היום-יום במדינה, וזכו לפרסום עצום ברחבי ברית המועצות.

ב-1977 זכה ריאזאנוב בפרס ברית המועצות, וב-1984 הוענק לו התואר אמן העם של ברית המועצות. ב-2008 זכה בתואר הכבוד של "מסדר השירות למולדת".

בין סרטיו המפורסמים ביותר: "ליל הקרנבל" (1956) בכיכובה של לודמילה גורצ'נקו, "בלדה להוסאר" (1962), "הזהר מהמכונית" (1966) עם אינוקנטי סמוקטונובסקי בתפקיד הראשי, צחוק הגורל (1975), "רומן בעבודה" (1977), ו"רומנטיקה אכזרית" (1984).

האסטרואיד "ריאזאנוב 4258" נקרא על שמו.

ריאזאנוב נישא שלוש פעמים: זויה פומינה הייתה אשתו הראשונה ולה ולריאזאנוב נולדה בת, אולגה ריאזאנובה. אשתו השנייה הייתה נינה סקויבינה ואשתו השלישית, אמה אבידולינה, הייתה איתו עד סוף ימיו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://mekomit.co.il/אלדר-ריאזנוב/ לנה רוסובסקי, נפטר המדריך לנפש הרוסית, הבמאי אלדר ריאזאנוב, באתר שיחה מקומית ]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:במאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים רוסים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים רוסים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים רוסים
קטגוריה:משוררים יהודים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1927
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2015
כדור סרק

כדורי סרק
כדור סרק הוא כדור תחמושת המכיל אבק שרפה אך אינו כולל קליע, שאותו הודף אבק השריפה בכדור חי. ירייה של כדור סרק יוצרת רשף וקול נפץ, אך אינה משגרת קליע. כדור סרק גורם לרתע נמוך מאשר כדור חי.

כדורי סרק (חסרי קליע), משמשים במצבים שבהם נדרשת תחושה של ירייה, אך ללא הסיכון הקיים ביריית כדור חי. חוסר הקליע בכדורי סרק (חסרי קליע), מאפשר ירי ללא כל סיכון, שכן הרובה אינו פולט כל חפץ או חומר המסכנים חיים. ירי כדורי הסרק דרוש לצורך תרגול של השימוש ברובה, מטחי כבוד, קרב יריות בקולנוע, אקדח הזנקה וכדומה. 

בהוצאה להורג בירייה בפני כיתת יורים נהוג לטעון את רובהו של אחד מחברי הכיתה, באופן אקראי, בכדור סרק במקום כדור חי. בזכות זאת, כל אחד מהחברים בכיתת היורים יכול לקוות כי הוא זה שלא יתרום להרג, מה שאמור להקטין את הרתיעה מפני הירי ובכך להפוך את ההוצאה להורג לאמינה יותר. קלעים מנוסים אומנם אמורים להיות מסוגלים להבחין בין ירי כדור חי לכדור סרק לפי הרתע, אך ישנו מניע פסיכולוגי משמעותי לא לשים לב לעוצמת הרתע.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תחמושת
קטגוריה:מוצרים חד-פעמיים
קטגוריה:תחמושת לנשק קל

nl:Patroon (munitie)#Losse flodders
פיג'ו 207

פיג'ו 207 (בצרפתית: Peugeot 207) היא מכונית סופרמיני שמיוצרת על ידי חברת המכוניות הצרפתית פיג'ו החל משנת 2006. על פי "JATO Dynamics" הדגם היה הדגם הנמכר ביותר באירופה בשנת 2007.

גובהה של המכונית עומד על כ-1.472 מטר ורוחבה עומד על כ-1.748 מטר.

ב-2009 זכתה הפיג'ו 207 למתיחת פנים אשר כוללת והחלפת הפנסים ל-LED.
המנועים נותרו בשיתוף עם ב.מ.וו. שמשמשים גם את המיני קופר. 1.6 עם 120 כ"ס עם תיבת ההילוכים האוטומטית ה-AL4 אשר עתידה להיות מוחלפת ב-AM6 למנועי הבנזין וב-AT6 למנועי הדיזל. המנוע הנוסף הוא 1.6 טורבו 150 כ"ס ויש את הגרסה של ה-175 כ"ס ב-207 GTI.
ה-207 משתתפת במרוצי ה-IRC InterContinnetal Rally Challenge.

==קישורים חיצוניים==
.

207
קטגוריה:מכוניות סופרמיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2007
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המורכבים באיראן
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במלזיה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בספרד
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בסלובקיה
לורנס סרה פרר

לורנס סרה פרר (בקטלאנית: Llorenç Serra Ferrer; נולד ב-4 במרץ 1953) הוא מאמן כדורגל ספרדי ממיורקה.

==ביוגרפיה==

סרה פרר החל את קריירת האימון בפובלנס, קבוצה קטנה ממחוז סה פובלה שבמיורקה. בחמש עונותיו בקבוצה, הוא עזר לה לעלות לליגה השלישית בספרד. מאוחר יותר התמנה למאמן קבוצת הנוער של ריאל מיורקה. ב-1985 הצטרף לקבוצה הבוגרת, שם ביסס את מעמדו כמאמן מוכר. הוא היה מאמן המועדון במשך 8 שנים. ב-1993 הצטרף לריאל בטיס מהליגה השנייה. בעונתו הראשונה עזר לה להעפיל ללה ליגה בפעם הראשונה בהיסטוריה שלה, ובעונתו השנייה עמה הוביל אותה למקום השלישי בליגה, שהקנה לקבוצה מקום בגביע אופ"א. בעונת 1996/97 הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המלך.

ב-1997 התמנה סרה פרר למאמן קבוצת הנוער של ברצלונה. ב-2000, כאשר לואי ואן חאל פוטר מאימון ברצלונה, סרה פרר היה מחליפו. תקופתו בקבוצה הייתה קצרה ולא מוצלחת. הוא נכשל להוביל את הקבוצה מעבר לשלב הראשון של ליגת האלופות, ולכן היא שיחקה בגביע אופ"א. במפעל הקבוצה הודחה על ידי ליברפול, ובאפריל 2001, לאחר הפסד בליגה, הוחלף על ידי קרלס רשאק כמאמן הקבוצה ועבר לצוות הטכני של המועדון. כעבור שנה עזב את המועדון.

ב-2004 חזר אל ריאל בטיס. הייתה זו אחת העונות המוצלחות ביותר של בטיס אי פעם. הקבוצה זכתה בגביע המלך וסיימה במקום הרביעי בליגה, ובעקבות כך העפילו לליגת האלופות לראשונה בהיסטוריה. העונה הבאה הייתה מוצלחת פחות - הקבוצה סיימה במקום ה-14 ולא התקדמה במפעלים האירופיים - אם כי היא הצליחה לנצח במפתיע את צ'לסי. בסיום העונה עזב את ריאל בטיס.

בקיץ 2006, הסכים סרה פרר להצעתה של א.א.ק. אתונה. עמה עבר את שלב המוקדמות בליגת האלופות, ובשלב הבתים הוביל אותה בניצחונותיה על מילאן וליל - הניצחונות הראשונים של הקבוצה במפעל. בעונה הראשונה באתונה סיימה הקבוצה במקום השני. הצלחתו בקבוצה הובילה להארכת חוזהו לארבע שנים, אך תחילה כישלון להעפיל לליגת האלופות בעונה הבאה והפסד ליריבה פנאתינאיקוס, ומאוחר יותר הדחה מהגביע היווני והפסד ליריבה העירונית אולימפיאקוס ערערו את מעמדו של סרה פרר בקבוצה. הקבוצה ירדה מהמקום הראשון לשלישי בליגה במשך שבוע בודד, ובפברואר 2008 נפרד המאמן מהקבוצה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080331113344/http://www.aekfc.gr/index.asp?a_id=626 ביוגרפיה] באתר א.א.ק.

קטגוריה:פלמה דה מיורקה: ספורטאים
קטגוריה:מאמני כדורגל ספרדים
קטגוריה:מאמני מיורקה
קטגוריה:מאמני ריאל בטיס
קטגוריה:מאמני ברצלונה (כדורגל)
קטגוריה:מאמני א.א.ק. אתונה בכדורגל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1953
פיג'ו 107

פיג'ו 107 היא מכונית מיני הנמכרת על ידי חברת המכוניות הצרפתית פיג'ו החל מקיץ 2005. ה-107 היא תולדה של מיזם שנקרא ״B-Zero״ והוא משותף לקונצרן PSA (פיג'ו-סיטרואן) הצרפתי וטויוטה היפני, לפיתוח מכונית עירונית קטנה זולה ליצור, חסכונית בדלק וזיהום מינימלי. מיזם זה הוליד עוד שתי מכוניות זהות המשווקות בשמות סיטרואן C1 וטויוטה אייגו. שלוש המכוניות מיוצרות במפעל משותף לקונצרן פיג'ו-סיטרואן (PSA) הצרפתי וטויוטה היפנית, המפעל הוקם בצ'כיה.

ל-107 ארבעה מקומות ישיבה בלבד. במבחני הבטיחות של היורו NCAP קיבלה המכונית 4 כוכבים בתחום הגנת מבוגרים ברכב. המנוע פותח ומיוצר על ידי דייהטסו (בבעלות טויוטה) והוא בעל שלוש בוכנות ו-12 שסתומים. באירופה מוצע גם מנוע דיזל בנפח 1.4 בעל 4 בוכנות מתוצרת פורד. התאוצה מעמידה למאה קמ"ש אורכת 13.7 שניות. נפח מכל הדלק הוא 35 ליטרים ואילו נפח תא המטען ללא קיפול המושב האחורי הוא 139 ליטר.

בינואר 2010 הכריזה PSA על קריאה לתיקון (ריקול) למכוניות, זאת בעקבות משבר דוושת התאוצה של טויוטה.

==קישורים חיצוניים==
.
* 

107
קטגוריה:מכוניות מיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2005
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בצ'כיה
חומצה כלורית

חומצה כלורית HClO<sub>3</sub>, היא אוקסו-חומצה של כלור, ושל הקודמן הפורמלי של מלחי כלורט. היא חומצה חזקה (קבוע הדיסאסוציאציה, pKa ≈ −1) ומחמצנת.

את החומצה ניתן להכין בתגובה של חומצה גופרתית עם בריום כלורט. בתגובה נוצר בריום סולפט לא-מסיס, ששוקע מהתמיסה:
:Ba(ClO<sub>3</sub>)<sub>2</sub> + H<sub>2</sub>SO<sub>4</sub> → 2HClO<sub>3</sub> + BaSO<sub>4</sub>

דרך הכנה אחרת היא חימום חומצה היפוכלורית, שמתפרקת ליצירת חומצה כלורית ומימן כלורי:
:3HClO → HClO<sub>3</sub> + 2 HCl

החומצה יציבה בתמיסה מימית קרה עד לריכוז של כ-30%. ניתן להכין תמיסה בריכוז של 40% על ידי נידוף זהיר בלחץ מופחת. מעל ריכוזים אלה, בחימום, תמיסות חומצה כלורית מתפרקות ליצירת מגוון תוצרים, לדוגמה:
:8HClO<sub>3</sub> → 4HClO<sub>4</sub> + 2H<sub>2</sub>O + 2Cl<sub>2</sub> + 3 O<sub>2</sub>
:3HClO<sub>3</sub> → HClO<sub>4</sub> + H<sub>2</sub>O + 2 ClO<sub>2</sub>

הפירוק נשלט על ידי גורמים קינטיים. למעשה, חומצה כלורית לעולם אינה יציבה תרמודינמית מול דיספרופורציונציה.

חומצה כלורית היא מחמצן חזק ביותר, מגע שלה עם חומר אורגני דליק גורם להתלקחות אש מיידית ולכן יש לנקוט אמצעי זהירות מתאימים כאשר עובדים איתה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Greenwood, Norman N.; Earnshaw, A. (1997), Chemistry of the Elements (2nd ed.), Oxford: Butterworth-Heinemann, 
* King, R. B. (Ed.) (1994) Encyclopedia of Inorganic Chemistry, Vol. 2, p. 658. Chichester:Wiley. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חומצות
לאון שטוקל

לאון שטוקל (בסלובנית: Leon Štukelj; 12 בנובמבר 1898 – 8 בנובמבר 1999) היה מתעמל סלובני בולט בשנות ה-20 וה-30. היה אלוף אולימפי בעל 6 מדליות, מהן 3 זהב (כולל בתחרות הקרב רב) ואלוף עולם בעל 11 מדליות, מהן 5 זהב.

== ביוגרפיה ==
שטוקל נולד בנובו מסטו, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, ובהמשך חלק מממלכת יוגוסלביה, כיום סלובניה. 

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בליובליאנה, ממלכת יוגוסלביה בשנת 1922 זכה שטוקל ב-5 מדליות, 3 מדליות זהב ושתי מדליית כסף. מדליות זהב בתרגילים על המתח, על הטבעות ועל המקבילים. מדליות כסף בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על הסוס סמוכות. 

הוא נכלל בסגל המשלחת היוגוסלבית לאולימפיאדת פריז (1924) וזכה בשתי מדליות הזהב הראשונות לזכותה, בתחרות הקרב-רב אישי ובתרגיל על המתח.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בליון, צרפת בשנת 1926 זכה שטוקל ב-4 מדליות, שתי מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד. מדליות זהב בתרגיל על המתח ובתרגיל על הטבעות. מדליית כסף בתחרות הקבוצתית ומדליית ארד בתרגיל על המקבילים.

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה במדליית זהב בתרגיל הטבעות ובמדליות ארד בתחרות הקרב-רב אישי ובתרגיל הקבוצתי. הקריירה הספורטיבית שלו הסתיימה באולימפיאדת ברלין (1936) בה זכה, בגיל 38, במדליית כסף בתרגיל הטבעות.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בלוקסמבורג בשנת 1930 זכה שטוקל בשתי מדליות ארד בתחרות הקבוצתית ובתרגיל על המתח.

במקביל לפעילות הספורטיבית, למד שטוקל משפטים, וב-1927 הוסמך כעורך דין. לאחר אולימפיאדת ברלין מונה לשופט, בתחילה בנובו מסטו, ולאחר מכן בלנארט ובמריבור, בה התגורר עד סוף ימיו. שטוקל היה ממתנגדי הקומוניזם, ובתחילת השלטון הקומוניסטי במדינה לאחר מלחמת העולם השנייה הודח מכס השיפוט, ואף נכלא לתקופה קצרה.

בגיל 98 הוזמן שטוקל לטקס הפתיחה של אולימפיאדת אטלנטה (1996), בהיותו האלוף האולימפי המבוגר ביותר שעודו בחיים. הוא נפטר ב-8 בנובמבר 1999, ארבעה ימים לפני יום הולדתו ה-101. על שמו של שטוקל קרוי אולם הספורט בנובו מסטו.

==תארים והישגים ==
*בשנת 1997 נבחר שטוקל להיכל התהילה הבינלאומי של ההתעמלות.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתעמלים
קטגוריה:ספורטאים יוגוסלבים
קטגוריה:ספורטאים סלובנים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קרב-רב (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים: מתח
קטגוריה:אלופים אולימפיים: טבעות
קטגוריה:אלופי עולם בהתעמלות
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ילידי 1898

קטגוריה:נפטרים ב-1999
קטגוריה:יוגוסלבים שנפטרו במאה ה-20
קטגוריה:סלובנים שנפטרו במאה ה-20
אונומסטיקה

אונומסטיקה או אונומטולוגיה (מיוונית: ὀνοματολογία; מהמילה ὄνομα, "שֵם") היא תחום העוסק בחקר שמות העצם הפרטיים ומקורם. חקר השמות ממוקם בין בלשנות, מדע הדתות וההיסטוריה, ועוד מגוון תחומים (כגון חקר האטימולוגיות) מהם הוא שואב ואליהם הוא תורם.<ref name=":0"></ref>

עם הענפים העיקריים באונומסטיקה נמנים טופונומסטיקה – חקר שמות מקומות, ואנתרופונומסטיקה – חקר שמות פרטיים.

קיימות שפות שלמות (כגון אמורית) הידועות בעיקר מהאונומסטיקון – אוצר השמות הפרטיים – שלהן, ובחקר אותן שפות ממלאת האונומסטיקה תפקיד מרכזי.<ref name=":0"></ref>

==ראו גם==
*אטימולוגיה
*אונומטופיה
*שם תאופורי

==קישורים חיצוניים==

* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.icosweb.net/ The International Council of Onomastic Sciences (ICOS)] 
* [https://web.archive.org/web/20140817123022/http://www.wtsn.binghamton.edu/ans/ American Name Society] 
* [http://www.behindthename.com/ Behind The Name]: The Etymology of First Names 
* [https://web.archive.org/web/20071227010703/http://www.langmaker.com/ml0103a.htm Gymnastics with Onomastics] 
* [http://www.indiana.edu/~anthling/home.html Anthropological Linguistics Journal] 
</div>

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אטימולוגיה
קטגוריה:בלשנות היסטורית
קטגוריה:פולקלור
רשימת ה-11

רשימת ה-11 היא מסמך שהוכן בידי משטרת ישראל בשנת 1977 ובו רשימה של 11 אנשים שנחשדו כראשי הפשע המאורגן בישראל. התפרסם בציבור עקב הדלפתו לעיתון "הארץ", קודם שהסתיימה בדיקתו על ידי מפכ"ל המשטרה.

היוזמה ליצירת המסמך עלתה בפגישה שנערכה בחודש מרץ 1977 בין נציב מס הכנסה, אליעזר שילוני ובין מפקד משטרת מחוז תל אביב, משה טיומקין. בפגישה סוכם שהמשטרה תעביר לנציבות מס הכנסה רשימה של חשודים שצברו הון במעשי פשע, כדי להעמידם לדין כחשודים בעבירת מס של העלמת הכנסות (שיטה זו יושמה בהצלחה בארצות הברית, למשל כנגד אל קפונה). הרשימה הוכנה על ידי אנשי המודיעין של המשטרה, בראשותו של קצין המודיעין הראשי סמי נחמיאס, ותוכנה, כמו עצם קיומה, נשמרו בסוד. הרשימה נעצרה אצל מפקד היחידה המרכזית, ולא הועברה לנציבות מס הכנסה, משום שלמפקד היחידה היו השגות על תוכנה. תוכן הרשימה הודלף לכתב עיתון "הארץ", אבי ולנטין, והוא פרסם בעיתון סדרת כתבות על הפשע המאורגן בישראל.

==תוכן הרשימה==
ברשימה שפורסמה בעיתונות נכללו:
# מרדכי (מנטש) צרפתי, פעיל במפא"י, בעל קשרים בצמרת השלטון, הצבא והמשטרה, שעסק בעסקי הובלה. 
# בצלאל מזרחי, קבלן, מלונאי וידיד קרוב של רחבעם זאבי ואלופי צה"ל נוספים. 
# רחמים אהרוני (גומדי), סוחר בשר, ממנהיגי "חבורת הכרם".
# טוביה אושרי, סוחר בשר, ממנהיגי "חבורת הכרם".
# אלי טיסונה.
# עזרא טיסונה, אחיו של אלי טיסונה.
# יחזקאל אסלן, מסעדן. 
# מוניה שפירא, איש עסקים, בעל מגרש למכירת מכוניות. 
# רפי שאולי, דמות בולטת בבילויי הלילה בתל אביב. 
# יעקב אפשטיין, סוחר מכוניות. 
# דוד (ג'ים) עוואד, מסעדן, שותף לטוביה אושרי ולרחמים אהרוני ב"חבורת הכרם".

אחד מהבולטים ברשימה, בצלאל מזרחי, הגיש תביעת דיבה נגד "הארץ" והעיתונאי ולנטין, על שיוחסה לו מנהיגות חבורת פשע מאורגן. במשפט הוכח שמזרחי, אהרוני ואושרי היו שותפים בעסקת סמים אחת. הוכח גם שלמזרחי יש קשרים מפותחים עם צמרת צה"ל ועם אהרוני ואושרי והוכח שאהרוני ואושרי מנהלים אורח חיים של עבריינים. אולם, מזרחי זכה בתביעתו כי לא הוכח שהוא חבר או מנהיג ארגון פשע. להלווייתו של מרדכי צרפתי בשנת 1991 הגיעו השר רחבעם זאבי ומפקד מחוז משטרת תל אביב יגאל מרקוס, שהגיע במדים, ואמר לעיתונות: "למנטש וגם לבצלאל נעשה עוול. מנטש לא היה פושע מעולם ולא הסנדק, לכן הלכתי להלוויה עם הכובע המשטרתי".

==גורל הנכללים ברשימה==
* מרדכי צרפתי נפטר בשנת 1991.
* בצלאל מזרחי נפטר בפברואר 2013.
* רחמים אהרוני הועמד לדין יחד עם טוביה אושרי באשמת רצח עמוס אוריון ועזר כהן, ונדונו למאסר עולם. עונשם נקצב והשניים שוחררו לאחר שסיימו לרצות את עונשם. אהרוני חזר אל הכלא, ונפטר ב-24 בינואר 2016.
* טוביה אושרי נפטר ב-29 בדצמבר 2019.
* אלי טיסונה נדון בארצות הברית ל-19 שנות מאסר, לאחר שהורשע בהלבנת הון למען קרטל סמים קולומביאני. מתגורר כיום בפלורידה.
* עזרא טיסונה, איש עסקים ושחקן שש בש בינלאומי, ניסה לרוץ לכנסת בראשות מפלגת "קזינו" ולהתיר את ההימורים בישראל.
* יחזקאל אסלן נרצח ב-23 בפברואר 1993. אלמנתו שושנה נרצחה בשנת 1996.
* מוניה שפירא נפטר ב-1994.
* יעקב אפשטיין נפטר בשנתו בשנת 1993.
* רפי שאולי עדיין פעיל בעסקי המסעדנות בתל אביב.
* דוד (ג'ים) עוואד הורשע בתקיפת שוטר בסוף שנות ה-60' ונכלא. עם צאתו מהכלא עבר לאילת.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* , 
** 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: פשע מאורגן
קטגוריה:משטרת ישראל: היסטוריה
קטגוריה:1977 בישראל
קטגוריה:הדלפות מסמכים
פיג'ו 308

פיג'ו 308 (צרפתית: Peugeot 308) היא מכונית משפחתית המיוצרת על ידי חברת המכוניות הצרפתית פיג'ו החל מה-5 ביולי 2007 ונמכרת מאז ספטמבר 2007. פיג'ו 308 מיוצרת בערים סושו ומולהאוס בצרפת. במרץ 2011 עבר הדגם מתיחת פנים והוצג לאחר השינוי בתצוגת המכוניות בז'נבה.

==זכייה בתואר מכונית השנה באירופה==
במרץ 2014 זכתה פיג'ו 308 בתואר מכונית השנה באירופה בתערוכת הרכב בז'נבה. בנימוקים לזכייתה של פיג'ו 308, חבר השופטים ציין את המראה המסוגנן, השימוש בפלטפורמה המודולרית החדשה של הקונצרן - EMP2, ההפחתה במשקל המכונית, המרווח לנוסעים, יחידות ההנעה המגוונות עם שלל מנועי בנזין ודיזל בהספקים שבין 82 ל-180 כ"ס שמציגים בחלק מהדגמים נתוני זיהום אוויר נמוכים במיוחד וכן את תיבת ההילוכים האוטומטית החדשה. זוהי הזכייה הרביעית של פיג'ו לאחר שב-2002 הצליחה קודמתה לתפקיד, פיג'ו 307 להתייצב בצמרת, כשלפניה עשו זאת פיג'ו 504 ופיג'ו 405.

==נתונים טכניים==
פיג'ו 308 מצוידת במנוע בנזין Pure-Tech Turbo בנפח של כ-1.2 ליטר. המפיק הספק מרבי של 130 כוחות סוס ב-5,500 סל"ד, ואילו מומנט מרבי של כ-23.4 קג"מ המתקבלים מתחום של כ-1,750 סל"ד. התאוצה מעמידה למהירות של כ-100 קמ"ש אורכת 10 שניות. המהירות המרבית של המכונית היא כ-200 קמ"ש. פליטת ה-CO2 היא 105 גרם/ק"מ. למנוע משודכת תיבה ידנית או אוטומטית. שתי התיבות בעלת 6 הילוכים קדמיים ומיוצרות על ידי יצרנית תיבות ההילוכים היפנית Aisin. על פי היצרנית, תצרוכת הדלק במצב נסיעה משולב עירוני-בינעירוני היא 5.2 ליטר ל-100 ק"מ. בגרסת הטורבו דווח כי פיג'ו רשמה שיא גינס בצריכת דלק כאשר פיג'ו 308 HDi (שנת 2014) הצליחה לגמוא כ-1,810 קילומטרים על מכל דלק אחד, תוך כדי צריכה של מעל ל-35 קילומטרים לליטר .

==בטיחות==
בהיבט הבטיחותי כוללת פיג'ו 308 מערכות בטיחות כגון: בקרת שיוט דינמית, בקרת סטייה מנתיב, בלימה אוטומטית במהירות עירונית, בקרת תאורה חכמה, אפשרות לביטול כרית אוויר לנוסע, ניטור שטחים מתים בשדה הראייה, בקרת יציבות משופרת ועוד. הדגם קיבל במדד של הארגון יורו NCAP ציון של 5 כוכבים .

==גלריית תמונות==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="3">
תמונה:Peugeot 308 3-Türer rear-1.JPG|פיג'ו 308 3 דלתות
תמונה:Peugeot 308 e-HDi FAP 110 STOP & START Active (Facelift) – Heckansicht, 18. Juni 2012, Ratingen.jpg|פיג'ו 308 5 דלתות
תמונה:Peugeot 308 CC 20090809 rear.JPG|פיג'ו 308 CC
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20141020185217/http://www.auto.co.il/דגם-779-פיג-ו-308.aspx פיג'ו 308], באתר אוטו
* [https://web.archive.org/web/20141208091948/http://www.peugeot.co.il/car-models/308 פיג'ו 308], באתר פיג'ו ישראל

==הערות שוליים==

308
קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2007
קטגוריה:מכונית השנה באירופה
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במלזיה
עיראקי איירווייז

בואינג 737–800 של החברה]]
עיראקי איירווייז (באנגלית: Iraqi Airways; בערבית: الخطوط الجوية العراقية) היא חברת התעופה הלאומית של עיראק. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של בגדאד.

==תולדות החברה==
החברה נוסדה בשנת 1945 והחלה את פעילותה בתחילת שנת 1946 כשצי המטוסים שלה מורכב ממטוסי דרגון ראפיד וויקרס VC.1 והיא מבצעת בעיקר טיסות פנים בעיראק.

בשנות ה-60 קנתה החברה מטוסי טופולב Tu-124 ולאחר מכן את מטוסי הסילון הראשונים שלה מתוצרת חברת הוקר. בעקבות הרכישות פתחה החברה קווים לרחבי המזרח התיכון, לאפריקה ולאירופה. בשנות ה-70 פתחה החברה קו לניו יורק כשהיא משתמשת במטוסי בואינג 707 ובואינג 747.

מלחמת איראן–עיראק בתחילת שנות ה-80 החלישה את פעילות החברה עד למינימום. לאחר פלישת עיראק לכווית בשנת 1990, הטילה קואליציית המדינות סנקציות כבדות על עיראק שבשליטת סדאם חוסיין, דבר שהוביל לקרקוע מטוסיה של עיראקי איירווייז. באותה שנה היו ברשות החברה 17 מטוסים שהועברו למקומות מסתור, בעיקר בירדן.

בשנת 1986 טיסה 163 של עיראקי איירווייז התרסקה עקב פיצוץ רימון במהלך ניסיון חטיפה.

לאחר מלחמת המפרץ הראשונה הורשתה החברה להמשיך בפעילות מצומצמת, ובינואר 1992 החלה לטוס בקו בגדאד - בצרה. פעילות זו לא נמשכה זמן רב, כי לאחר זמן קצר הכריזה קואליציית המדינות על שמי עיראק כאזור אסור לטיסה. לאחר מכן החברה למעשה נסגרה.

מלחמת המפרץ השנייה, שפרצה בשנת 2003 והובילה לנפילת משטרו של סדאם חוסיין, הביאה להסרת רוב הסנקציות שהוטלו על עיראק. בעקבות כך הוחלט כי עיראקי איירווייז תחדש את פעילותה במסגרת חדשה. כל הזכויות על שם החברה ומטוסיה הועברו לחברה חדשה, "אייר עיראק קומפני", שתפקידה היה לשקם את החברה ולמעשה לבנותה מחדש. פעילות החברה חודשה ב-3 באוקטובר 2004 והטיסה הראשונה אז הייתה מבגדאד לעמאן. ביוני 2005 ביצעה החברה את טיסת הפנים הראשונה בין בגדאד לבצרה, ובנובמבר אותה שנה ביצעה לראשונה זה 25 שנה טיסה בין בגדאד לטהראן.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#004d00;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="3" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:white;background:#004d00;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">C</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A220-300
|—
|5
|12
|140
|152
|ייכנסו לשירות בשנת 2019
|-
|איירבוס A320-200
|3
|—
|—
|180
|180
|
|-
|איירבוס A321-200
|2
|—
|—
|220
|220
|
|-
|איירבוס A330-200
|1
|—
|24
|264
|288
|
|-
|rowspan=2|בואינג 737–800
|13
|16
|12
|150
|162
|
|-
|1
|—
|75
|—
|75
|תצורת VIP
|-
|בואינג 400–747
|2
|—
|74
|338
|412
|
|-
|בואינג 767-300ER
|1
|—
|18
|221
|239
|
|-
|בואינג 777-200LR
|1
|—
|14
|350
|364
|
|-
|בואינג 8–787
|—
|10
|colspan=3|טרם נקבע
|
|-
|בומברדיה CRJ-900
|6
|—
|—
|90
|90
|
|-
!סה"כ
!30
!31
!colspan=4|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:התאחדות חברות התעופה הערביות
קטגוריה:חברות עיראקיות
קטגוריה:עיראק: תחבורה
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
שושלת וולאשמה

שושלת וולאשמה (וולסמע) הייתה משפחת אצולה מוסלמית אשר שלטה ביפאט - כיום חלקים של מזרח אתיופיה, ג'יבוטי ומערב סומליה. האציל המוקדם ביותר של משפחה זו הידוע לנו היה עומר אבן דונאיה (נפטר ב-1275). בנו, עלי אבן וואלי אסמה, כבש את סולטנות שוואה המוסלמית. 

האציל האחרון של השושלת היה אבן ברכאת עומאר דין, שגורש מבירתו הרר על ידי המצביא האתיופי המלמאל (אמלמאל) בשנת 1559. 

== רשימת שליטי שושלת וולאשמה ==
*עלי אבן וולי אסמה 
*עומר אבן דונאיה 
*חאק א-דין הראשון
*סאבר א-דין הראשון 
*ג'מאל א-דין הראשון 
*עלי אבן סאבר א-דין
*אחמד אבן עלי 
*חאק א-דין השני 
*סעאד א-דין השני 
*סאבר א-דין השני
*מנסור א-דין 
*ג'מאל א-דין השני 
*בדלאי אבן סעאד א-דין
*מוחמד אבן בדלאי 
*שמס א-דין אבן מוחמד 
*אבו בכר אבן מוחמד

*
קטגוריה:בתי מלוכה
אהרן דוברת

אהרן דוברת (30 בספטמבר 1931 - 11 בדצמבר 2008) היה מנכ"ל ואיש עסקים ישראלי.

== ביוגרפיה ==
אהרן דוברת נולד בארגנטינה בשנת 1931. למד לקראת תואר במשפטים באוניברסיטת בואנוס איירס ובשנת 1958 עלה לישראל.

החל לעבוד כפקיד במשרד התעשייה והמסחר, והתקדם בתחילת 1963 לניהול חטיבת התעשייה במשרד. בשנת 1961 נמנה עם מקימי קונצרן "כלל", יחד עם משפחת רקנאטי ובתמיכתו של שר התעשייה והמסחר, פנחס ספיר. הקונצרן נועד למשוך לישראל השקעות של יהדות אמריקה הדרומית.

בשנים 1965–1991 כיהן כמנכ"ל קונצרן "כלל", והפך אותו לקונצרן הגדול בישראל, תוך הגדלת ההון העצמי שלו מ-20 מיליון דולר לכ-400 מיליון דולר. ב-1973 הוביל את רכישת "החברה המרכזית" על ידי "כלל". נקלע למאבק חריף עם העיתונאי יואב יצחק, שפרסם ב"מעריב", החל מ-15 בינואר 1989, סדרת כתבות ביקורתיות על "כלל". המאבק כלל גם חרם מודעות על העיתון. באותה תקופה התנהלו חקירות אחדות נגד דוברת, אך כולן נסגרו ללא אשמה. בשנת 1990 זכה דוברת בפרס התעשייה בקטגוריה הכללית.

לאחר פרישתו מניהול כלל הקים באפריל 1991, עם יצחק שרם, שהיה המשנה שלו בכלל, את חברת ההשקעות "דוברת, שרם ושות' בע"מ" ואת חברת "לידר", שהתמחתה בחיתום ובהשקעות. יחד עם איש העסקים אבי טיומקין הקימו דוברת ושרם את העיתון היומי "טלגרף", שניסה להתחרות בעיתון "גלובס", אך לאחר שלוש שנים נסגר לאחר שנכשל מבחינה כלכלית..

דוברת ושרם הובילו בשנת 1995 את רכישת חברת "אורדן תעשיות", יצרנית של מוצרי מתכת לשוק הביטחוני, ובאמצעותה רכשו בשנת 1996 את השליטה בחברת ההשקעות של בנק הפועלים, ושבהמשך שונה שמה ל"פולאר השקעות".

בשנת 1998 נפרד דוברת משרם, תוך כדי סכסוך אישי חריף, והתמקד בחברת "ישאל" שבשליטתו. בשנת 2005 מכר את השליטה בחברה. בשנת 1999 הקים, יחד עם בנו שלמה דוברת, אבי זאבי והראל בית-און את קבוצת ויולה, שעסקה בניהול קרנות הון סיכון.

בריאיון לעיתון "כלכליסט" אמר: "החיים שלי מלאים בשורה של כישלונות. כל החיים מורכבים ככה, זה לא שחור ולבן, יש הצלחות וכישלונות, לשמחתי הרבה במקרה שלי יותר הצלחות מכישלונות". כן אמר שבעיניו הישגיו הגדולים ביותר היו אנציקלופדיה יודאיקה והשבועון "כותרת ראשית", שראו אור באמצעות כתר הוצאה לאור שהייתה בבעלות כלל בימיו.

מילא תפקידים בגופים ציבוריים, ובהם יו"ר חבר הנאמנים של האקדמיה לאמנות בצלאל וחבר עמותת המכון הישראלי לדמוקרטיה.

==חיים אישיים==
אהרן דוברת התגורר במגדלי אקירוב שבתל אביב והחזיק דירה בניו יורק. היה נשוי לדליה צור (בתו של יעקב צור), אם בנו, איש העסקים שלמה דוברת ובתו המשוררת ענת דוברת בן עזרא. התחתן בשנית וחי עד סוף ימיו עם מירי דוברת (לשעבר סגל). נפטר ב-11 בדצמבר 2008, לאחר שחלה בסרטן.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:משפחות טשרנוביץ-צור-דוברת
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי ארגנטינה
דוברת
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
כושר דחיפה

כושר דחיפה או כוח משיכה או כוח גרירה או כוח גרר (באנגלית: Drawbar pull) הוא הכוח הנומינלי המקסימלי שיכול להפעיל דחפור או טרקטור על מטען הנגרר ביצולו האחורי. 

כוח המשיכה השימושי המקסימלי נתון על ידי הנוסחה:
: <math>T_c = C_c \cdot W</math> 
כאשר: 
* <math>\ T_c </math> הוא כוח המשיכה המקסימלי שיכול לפתח דחפור זחלי
* <math>\ C_c </math> הוא מקדם המשיכה של הדחפור, בתלות בסוג המשטח (בדרך כלל מקדם זה גדול מ-1)
* <math>\ W </math> הוא משקל הדחפור

כושר הדחיפה נמדד בדרך כלל ביחידיות של קילוניוטון אך לעיתים קרובות מומר ליחידות של מסה, שמשמעותן היא המסה המרבית שיכול הדחפור לגרור או לדחוף. יחס ההמרה הוא: 10 קילוניוטון שווים ל-1 טון (1000 ק"ג).

לדוגמה: כושר הדחיפה של דחפור קטרפילר D9T במשקל 48 טון הוא 716 קילוניוטון, השקול לבערך 71.6 טון.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.webtec.co.uk/techinfo/equation/eqnfr/eqn03.htm כושר דחיפה של כלי רכב]

קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
סימאו סברוסה

סימאו פדרו פונסֶקה סברוסה (בפורטוגזית: Simão Pedro Fonseca Sabrosa, תעתיק מדויק: "סברוזה" ; נולד ב-31 באוקטובר 1979 בקונסטנטים שבפורטוגל) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הקיצוני. לזכותו של סברוסה 85 הופעות במדי נבחרת פורטוגל. הוא ידוע בשמו הפרטי, סימאו.

==קריירת מועדונים==
סימאו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ספורטינג ליסבון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-1997, ובשנתיים הבאות הבקיע 12 שערים ב-53 משחקים. בקיץ 1999 עבר למועדון הספרדי ברצלונה תמורת סכום העברה של 15 מיליון אירו. תקופתו במועדון הייתה לא מוצלחת. בשתי עונותיו במועדון הבקיע שלושה שערים בלבד ב-46 משחקים. סימאו חזר לפורטוגל ב-2001, לבנפיקה ליסבון, בעסקה ששוויה הוערך ב-12 מיליון אירו.

סימאו שיחק בבנפיקה שש שנים והיה במהרה לאחד משחקניה המרכזיים ואף הקפטן שלה. בכל עונותיו בקבוצה היה המבקיע המצטיין שלה. בתום עונת 2004/05, בה הבקיע 15 שערים ב-34 משחקים וזכה בתואר השחקן המצטיין בליגה הפורטוגזית לפי עיתון 'A Bola', זכה עם בנפיקה באליפות פורטוגל. בעונת 2005/06 בליגת האלופות סימאו בלט מול שתי קבוצות אנגליות חזקות - מנצ'סטר יונייטד וליברפול. מול הראשונה הבקיע שער בבעיטה חופשית ומול השנייה הבקיע שער שעזר לקבוצתו להדיח את ליברפול, שבאופן אירוני הביעה עניין בהעברתו אליה בקיץ שלפני כן. בסך הכול, בכל המסגרות, הבקיע 95 שערים ב-235 משחקים במדי בנפיקה.

בקיץ 2006 מספר קבוצות התעניינו ברכישת כרטיסו, כגון ארסנל, צ'לסי וולנסיה, אך סימאו החליט להישאר בבנפיקה. בינואר 2007 התגלה כי אתלטיקו מדריד מעוניינת בשירותיו, ואכן, בקיץ אותה שנה בו הוכתר כשחקן המצטיין בליגה פעם נוספת (על ידי עיתון CNID), עבר לשחק במדיה. אתלטיקו מדריד שילמה סכום של 20 מיליון אירו תמורתו. בעונתו הראשונה בלה ליגה עם אתלטיקו הופיע ב-30 משחקים והבקיע שבעה שערים. בגביע אופ"א של אותה עונה הבקיע שלושה שערים בשישה משחקים. בעונת זכה עם קבוצתו בליגה האירופית לאחר ניצחון 2-1 במשחק הגמר על פולהאם.

בינואר 2011 עבר סימאו מאתלתיקו מדריד לבשיקטאש הטורקית בעבור 7 מיליון יורו. באוגוסט 2012 חתם באספניול לשנתיים. במאי 2014 עזב את הקבוצה, וביוני 2015 חתם בנורת'איסט יונייטד ההודית.

==נבחרות פורטוגל==
סימאו החל לייצג את פורטוגל במדי הנבחרת עד גיל 16. הוא זכה עם נבחרת זו באליפות אירופה עד גיל 16 ב-1996. בשנה הבאה החל לשחק בנבחרת עד גיל 18 וב-1998 כבר היה שחקן קבע בנבחרת עד גיל 21. סימאו ערך את הופעת בכורתו בנבחרת הבוגרת של פורטוגל ב-18 בנובמבר 1998, בגיל 19, מול נבחרת ישראל. הוא נכנס כמחליף והבקיע שער בניצחון נבחרתו 2-0.

סימאו החמיץ את מונדיאל 2002 עקב פציעה. ביורו 2004, שפורטוגל אירחה, עזר לנבחרתו להגיע לגמר. ברבע הגמר מול נבחרת אנגליה נכנס כמחליף ובישל שער שהביא את המשחק להארכה ומאוחר יותר לדו-קרב בעיטות עונשין בו נבחרתו ניצחה.

סימאו ייצא את נבחרתו גם במונדיאל 2006. הוא הבקיע אחד משני השערים של נבחרתו מול נבחרת מקסיקו בניצחונה 2-1.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני בשיקטש
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני נורת'איסט יונייטד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1979
יזהר כהן (מאייר)

יזהר כהן (נולד ב־20 באפריל 1963 ברעננה) הוא מאייר ישראלי. איוריו מתפרסמים בעיתונים ובכתבי עת ברחבי העולם, וגם בישראל.

==ביוגרפיה==
יזהר כהן נולד ברעננה. הוא החל לצייר ולאייר בגיל צעיר, וכשהיה בן 14 נרשם ללימודי אמנות פלסטית בבית הספר לאמנויות תלמה ילין.

בצבא שירת בתפקיד מאייר ומעצב גרפי בעיתון במחנה. הוא הכיר שם את נועה קרוון (בתו של האמן דני קרוון), והם נישאו ב-1987.

ב-1984 החל ללמוד עיצוב גרפי באקדמיית בצלאל לאומנות ועיצוב, ובמקביל עבד כמאייר בעיתונים בארץ.

ב-1988 המשיך את לימודיו בבית הספר הגבוה לאמנויות העיצוב בפריז (École Nationale Supérieure des Arts Décoratifs) והתמחה בתחריט והדפס. לאחר שנתיים עבר ללונדון כדי ללמוד בקולג' סנט מרטין לאמנות ולעיצוב. במהלך לימודיו מחוץ לישראל החל כהן לאייר לעיתונים ומגזינים בצרפת ובבריטניה.

ב-1992 הוזמן כהן להציג את תערוכת הרטרופרספקטיבה הראשונה שלו במוזיאון De Beyerd שבעיר ברדה שבהולנד. שנים ספורות לאחר מכן הוא זכה בתחרות ליצירת קיר מאויר מקרמיקה עבור בריכת השחייה העירונית בברדה, והוא הושלם בשנת 2000.

ב־1993 החל כהן לאייר בקביעות את טורו של יאיר לפיד, ששירת עם כהן בשבועון במחנה, תחילה במוסף סופשבוע של מעריב ולאחר מכן במוסף 7 ימים של ידיעות אחרונות.

בשנות ה-90 המאוחרות החל כהן לאייר ספרי ילדים.

ב-1999, לאחר יותר מעשור באירופה, שבו נועה ויזהר לישראל. כהן המשיך לאייר עבור עיתונים בישראל ובשאר העולם.

ב-2001 הוענק ליזהר פרס מוזיאון ויקטוריה ואלברט הבריטי לאיור, ושנה לאחר מכן זכה בתחרות לעיצוב עשרה בולים עבור הדואר המלכותי הבריטי שהוקדשו לשנת המאה להוצאה לאור של 'סיפורי ככה סתם' מאת רודיארד קיפלינג. באותה עת החל יזהר ללמד ולהרצות במחלקה לתקשורת חזותית בבצלאל.

ב-2002 נולדה לנועה וליזהר בתם עלמא.

בשנת 2003 הציג את תערוכת הרטרוספקטיבה הראשונה שלו בישראל בגלריה העירונית של רעננה.

ב-2005 שבה משפחת כהן לפריז. כהן המשיך לעבוד עם עיתונים ישראליים ובמקביל התחיל לעבוד עם מגזינים רבים בארצות הברית.

ב-2006 אייר כהן את ספר הילדים "לחש הקסמים" מאת ליהיא לפיד. ב-2011 הם שבו לשתף פעולה וכהן אייר את ספרה "סבא השמן וסבא הרזה".

ב-2009 החל יזהר כהן לעבוד עם עיריית תל אביב, ויצר עבורה שני לוחות שנה מאויירים (בשנים 2009/10 ו-2010/11), נוסף על שתי תערוכות רחוב של יצירותיו: האחת הוקדשה למשוררים ישראליים (2010), והשנייה לשיריו של אריק איינשטיין (2014).

ב-2012, עם עזיבתו של יאיר לפיד את עולם העיתונות עבור קריירה פוליטית, החל יזהר לאייר את טורו השבועי של שלמה ארצי במוסף 7 ימים של ידיעות אחרונות.

בקיץ 2015 עברו כהן, אשתו ובתו להתגורר בפירנצה, איטליה.

בספטמבר 2018 פתח יזהר כהן תערוכת יחיד בספריית ז׳רמן טיון בפריז.

בקיץ 2018 שבה המשפחה להתגורר בישראל.

כהן מתגורר בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==
* 

*[https://izharcohen.wordpress.com הבלוג של יזהר כהן]
*[https://cargocollective.com/izharcohen אתר האינטרנט של יזהר כהן]

*
*
*[https://newmedia.calcalist.co.il/back-home/05.html ניהלנו את חיינו לפי רצונותינו המשתנים, עד שאחותי הכניסה אנשים נוספים למערך השיקולים. הזמן עובר לא רק עלינו, אלא גם על הורינו], באתר כלכליסט, 6 בספטמבר 2018

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
מלון אספלנדה

הגן הפנימי של המלון בתכנונו של [[וילי וונדט.]]
שרידי אולם הקייזר כיום - חלק מ[[מרכז סוני.]]
מלון אספלנדה (בגרמנית: Hotel Esplanade) היה מלון שעמד בעבר בכיכר פוטסדאם שבברלין בירת גרמניה. תולדות המבנה מסמלות את תולדותיה של ברלין במהלך המאה ה-20 - החל מבנייתו בראשית המאה ה-20, ההרס המבנה במלחמת העולם השנייה ובשל היותו בסמוך לחומת ברלין במהלך המלחמה הקרה, ושיקומו לאחר איחוד ברלין. כיום מהווים שרידי המלון חלק ממרכז סוני.

== היסטוריה ==
המלון נבנה בין השנים 1907–1908 על פי תוכניותיו של האדריכל אוטו רניג (אשר תכנן גם את מלון אקסלסיור שעמד בסמוך) בעלות של 23 מיליון מארקים גרמניים. המלון נפתח בשנת 1908. חזית המבנה עוטרה באן חול בסגנון הבל אפוק ופנים המבנה נבנה בסגנון נאו - בארוק ונאו - רוקוקו. במבנה היו מספר אולמות נשפים מפוארים בהם אולם הקייזר (Kaisersaal) בו ערך הקייזר וילהלם השני אירועים. מבנה המלון כלל גן ששטחו 1,600 מ"ר. הגן, ששכן בחצר פנימית של המבנה, תוכנן על ידי אדריכל הנוף וילי וונדט. 

בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה המלון אתר פופולרי של חיי החברה בברלין. במלון נערכו מסיבות תה בשעות אחר הצהריים ומסיבות ריקודים אשר שודרו ברדיו. במלון התארחו בין היתר צ'ארלי צ'פלין וגרטה גרבו.

במהלך חורף 1944–1945 נהרס 90% מהמלון בהפצצות בעלות הברית. שרידי המלון שנותרו עומדים כללו את אולם הקייזר ואולם ארוחת הבוקר של המלון. לאחר תום מלחמת העולם שוקמו חדרים אלה, ושוקמו מספר אולמות נוספים של המלון - והאולמות שימשו כמסעדות וכאתרי כנסים ותצוגות אופנה בברלין (אף שיתר המלון, כמו גם יתר מבני כיכר פוטסדאם נותר הרוסים). 

בשנת 1961 הוקמה חומת ברלין מטרים ספורים משרידי המלון והשימוש בו פסק (אף שצולמו בו מספר סרטים ובהם הסרט קברט משנת 1972 והסרט מלאכים בשמי ברלין משנת 1987.

לאחר נפילת חומת ברלין בשנת 1989 הוכרז המבנה כאתר היסטורי לשימור, אולם בעת שהוחלט על שיקום כיכר פוטסדאם לא נלקח בחשבון שיקום המבנה, וכאשר תוכנן מרכז סוני הוחלט להרוס את המבנה. בשל התנגדות ציבורית הוחלט בשנת 1993 להזיז את אולם הקייזר ואולם ארוחת הבוקר למרחק של 75 מטרים ולשלב אותם בתוך מרכז סוני. עלות הזזת שרידי המבנה הסתכמה ב-75 מיליון מרקים.

==קישורים חיצוניים==

אספלנדה
קטגוריה:מבנים בגרמניה שנהרסו במלחמת העולם השנייה
ירדן במשחקים האולימפיים

רץ המרתון הירדני מתקאל אבו דראיס במהלך אולימפיאדת לונדון
ירדן משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980).

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), זכתה ירדן במדליה האולימפית הראשונה שלה, לאחר שלוחם הטקוואנדו אחמד אבו גוש זכה במדליית הזהב בתחרות במשקל עד 68 ק"ג. באותם משחקים העפיל המתאגרף חוסיין אישאיש לשלב רבע הגמר. לוחם טאקוונדו אחר זכה אמנם במדליית ארד כבר באולימפיאדת סיאול (1988), ואולם אז נערכו בענף זה תחרויות ראווה בלבד, והן לא היו חלק מהתחרויות הרשמיות. באולימפיאדת אתונה (2004) הפסיד לוחם הטאקוונדו איברהים כמאל בקרב על מדליית הארד ליריב צרפתי.

באולימפיאדת טוקיו (2020) הוסיפה לעצמה ירדן עוד 2 מדליות, אחת נוספת בענף הטקוואנדו בצבע כסף, ולראשונה זכתה גם בענף הקראטה.

ירדן לא השתתפה מעולם באולימפיאדת חורף.

==מדליות==

===לפי אולימפיאדה===
באולימפיאדות הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! אולימפיאדה
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אולימפיאדת מוסקבה (1980) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת סיאול (1988) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת ברצלונה (1992) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת אטלנטה (1996) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת אתונה (2004) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת לונדון (2012) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) || 1 || 0 || 0 || 1
|-
|align=right| אולימפיאדת טוקיו (2020) || 0 || 1 || 1 || 2
|-
! סך הכל || 1 || 1 || 1 || 3
|}

===לפי ענף===
בענפי הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! ענף
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| טאקוונדו || 1 || 1 || 0 || 2
|-
|align=right| קראטה || 0 || 0 || 1 || 1
|-
! סך הכל || 1 || 1 || 1 || 3
|}

==ראו גם==
* ירדן במשחקים הפאראלימפיים
* ירדן במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.joc.jo/ אתר הוועד האולימפי של ירדן]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירדן: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
מרכז סוני

הכיכר המרכזית של מרכז סוני.
מרכז סוני (Sony Center) הוא מתחם מבנים השוכן בכיכר פוטסדאם שבמרכז ברלין, בירת גרמניה. הושלם ונפתח בשנת 2000.

==היסטוריה==
קודם למלחמת העולם השנייה היה אזור כיכר פוטסדאם אזור מסחרי הומה ומרכז תחבורה. האזור כולו נהרס כמעט לחלוטין בהפצצות בעלות הברית בשלהי המלחמה. לאחר המלחמה ננטש האזור בשל קרבתו לחומת ברלין. לאחר נפילת החומה הוחלט על פיתוח מחודש של האזור. המתחם תוכנן על ידי האדריכל הלמוט יאן. הוא הוקם עבור חברת סוני בשנת 2000 בעלות של 750 מיליון אירו. בפברואר 2008 נמכר המתחם תמורת כ-600 מיליון אירו למשקיעים מהממלכה המאוחדת ובהם בנק מורגן סטנלי.

==תיאור המתחם==
המתחם, המשתרע על שטח של 132,500 מ"ר, כולל חנויות רבות, מרכז כנסים, מלון, בנייני משרדים, מתחם בתי קולנוע ו-IMAX וכן מוזיאון לתולדות הקולנוע.
תקרת הזכוכית במרכז סוני ב[[ברלין]]

בכיכר המרכזית של המתחם נערכים אירועים ציבוריים ומוקרנים על מסכים אירועי ספורט (כגון משחקי מונדיאל 2006).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ברלין: מבנים
קטגוריה:מרכזי קניות
קטגוריה:סוני
רוסטוב-דון

מועדון הכדוריד "רוסטוב-דון" (ברוסית: Гандбольный Клуб Ростов-Дон) היא קבוצת כדוריד נשים מרוסטוב על הדון, רוסיה. אחת הוותיקות במדינה.

רוסטוב-דון זכתה 9 פעמים באליפויות המדינה (2 מהם בתקופת ברית המועצות), 13 פעמים בגביע המדינה (2 מהם בתקופה הסובייטית), שבע פעמים בסופר קאפ והיא גם זוכת גביע מחזיקות הגביע האירופי (1989/90), גביע ה־EHF האירופי (2017), סגנית אלופת ליגת האלופות (2019).

==היסטוריה==
המועדון, שהוקם בשנת 1965, נקרא רוסטסלמאש עד 2002, על שם נותן החסות מפעלי רוסטסלמאש לבניית מכונות. 

המועדון סיים במקום השני בעונת 1993, זכה בגביע EHF נשים בשנת 2017 והעפיל לגמר גביע EHF לנשים 2015, לאחר שהפסיד בגמר נגד הקבוצה הדנית TTH הולסטברו. 

בעונת 2017/2018, ליגת האלופות של ה-EHF, המועדון העפיל לפיינל-פור בבודפשט, לראשונה בתולדות המועדון. המועדון סיים במקום הרביעי. בשנה שלאחר מכן, בליגת האלופות EHF 2018/19, העפיל שוב לפיינל-פור והפעם העפיל לגמר, בו הפסיד לגיורי אאודי ETO, אחרי שבחצי הגמר גבר על מץ הגרמנית. 

בעונת 2019/2020 העפיל לרבע גמר ליגת האלופות. הישג ששוחזר גם בעונת 2020/2021.

== היכל הבית ==
היכל הספורט רוסטוב-על-דון. 

* שם: היכל הספורט רוסטוב על הדון 
* עיר: רוסטוב על הדון, רוסיה 
* קיבולת: 3,000 צופים
== תארים ==
=== רוסיה ===
* ליגת העל הרוסית 
** זכייה (7): 1994, 2015, 2017, 2018, 2019, 2020, 2022
** סגנות (6): 1993, 1995, 2011, 2012, 2013, 2016 
** מקום שלישי (10): 1975, 1996, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2010, 2014 
* גביע רוסיה 
** זכייה (11): 2007, 2008, 2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021
* הסופר קאפ הרוסי 
** זכייה (7): 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021
=== ברית המועצות ===
* אליפות ברית המועצות : 
** זכייה (2) : 1990, 1991 
** סגנות (5): 1979, 1980, 1981, 1982, 1989 
** מקום שלישי (2): 1976, 1988 
* גביע ברית המועצות : 
** זכייה (2): 1980, 1981, 1982 

=== תחרויות אירופאיות ===
* ליגת האלופות של EHF : 
** גמר: 2018/2019 
** מקום רביעי : 2017/2018 
* גביע EHF נשים : 
** זכייה (1) : 2017 
** סגנות (1): 2015 
* גביע מחזיקות גביע EHF : 
** זכייה (1): 1990 

=== טורנירים אחרים ===
* גביע אלופת באיה מארה 
** מקום רביעי : 2014 
* גביע בוקרשט 
** מקום רביעי : 2014, 2015

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:רוסטוב על הדון: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדוריד נשים רוסיות