OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אביגייל פילמור

אביגייל פאוורס פילמור (באנגלית: Abigail Powers Fillmore; 13 במרץ 1798 – 30 במרץ 1853), אשת נשיא ארצות הברית מילרד פילמור, הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1850–1853.

==ביוגרפיה==
אביגייל נולדה במחוז סרטוגה שבמדינת ניו יורק. באותה עת היה המחוז מחוז ספר, הנמצא "בשולי הציוויליזציה". אביה, כומר בפטיסטי בשם למואל פרוורס (Lemuel Powers) נפטר זמן קצר לאחר לידתה. אמה עברה עם המשפחה מערבה, וחינכה את אביגייל ואחיה באמצעות ספריו של בעלה המנוח.

אביגייל פגשה את מילרד פילמור בהיותה בת 21 (ובהיותו בן 19) בעת לימודיהם במכללה שנפתחה באותה שנה בכפר ניו הופ, והם התאהבו במהרה, אך לא נישאו עד שמיליארד סיים לימודי המשפטים ופתח משרד עורכי דין. בני הזוג נישאו בשנת 1826. לאחר נישואיהם המשיכה אביגייל לעבוד כמורה בבית ספר (בניגוד למקובל באותה עת). נולד להם בן אחד - מיליארד פאוורס פילמור (Millard Powers Fillmore) בשנת 1828.

לאחר שמשרדו הצליח, רכש מילרד פילמור בית בן שישה חדרים בבאפלו שבמדינת ניו יורק בשנת 1832 ושם נולדה בתם היחידה - מרי אביגייל בשנת 1832.

בשנת 1847 כשנבחר מיליארד למבקר מדינת ניו יורק עברו בני הזוג לבירת המדינה אולבני (הילדים למדו באותה עת בפנימיות).

בשנת 1849 נבחר מילרד פילמור כסגן נשיא ארצות הברית ובני הזוג עברו לוושינגטון הבירה. 16 חודשים לאחר מכן, עקב מותו של הנשיא זאכרי טיילור, היה מילרד פילמור לנשיא, ובני הזוג עברו לבית הלבן.

בעת היותה הגברת הראשונה, ולאחר סיום תקופת האבל הרשמית על מותו של הנשיא, החלה אביגייל לקיים אירועים רשמיים בבית הלבן, אולם אלה היו מינימליים, ולמעט ארוחות רשמיות לא נערכו מסיבות בבית הלבן, ואביגייל העדיפה לבלות את זמנה בקריאה בפרטיות ועל כן העבירה את תפקיד הגברת הראשונה לבתה אביגייל.

אביגייל פילמור קיבלה את אישור הקונגרס לבחור ספרים מספריית הקונגרס, והקימה את ספריית הבית הלבן.

על אף בריאותה הרופפת נשארה לעמוד במהלך טקס השבעת הנשיא פרנקלין פירס שנערך בסופת שלג. לאחר תום הטקס חלתה אביגייל פילמור בדלקת ריאות ונפטרה זמן קצר לאחר מכן, ב-30 במרץ 1853.

יום מותה נחשב יום אבל לאומי, הקונגרס הפסיק את דיוניו ומשרדי הממשלה לא עבדו ביום בו נלקחה גופתה לבאפלו לקבורה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.whitehouse.gov/about-the-white-house/first-ladies/abigail-powers-fillmore/ ביוגרפיה] באתר הבית הלבן.
* [http://www.firstladies.org/biographies/firstladies.aspx?biography=14 ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות]
* 
* 

קטגוריה:באפלו: אישים
קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:הגברות השניות של ארצות הברית
קטגוריה:בני זוגם של סגני נשיא ארצות הברית
קטגוריה:מילרד פילמור
קטגוריה:ילידות 1798
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1853
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1853
Q*bert

Q*bert הוא משחק ארקייד שנוצר בשנת 1982.

המשחק מתנהל על משטח משחק דמוי פירמידה אשר מורכב מקוביות בעלות שלושה צבעים. מטרת המשחק היא לקפוץ מקוביה לקוביה ולגרום לצבע שלה להשתנות. רמת הקושי עולה עם ההתקדמות בשלבי המשחק, כאשר בשלבים המתקדמים צריכים לקפוץ על חלק מהקוביות פעמיים.

הצלחתו של המשחק הובילה לפיתוחם של משחקים נוספים בסגנון דומה, על ידי חברות אחרות. מגרסאות אלו התפרסמה, למשל, גרסת PC בסגנון דומה בשם J-Bird, שפותחה על ידי חברת אוריון.

בשנת 1983 יצאה בעקבות המשחק תוכנית טלוויזיה בשם Q*bert. לסדרה שודרו 19 פרקים.

במאה ה-21 זכה המשחק לאזכורים שונים. בין השאר, בשנת 2007 הוזכר בפרק של הסדרה סאות' פארק, ובשנת 2012 הופיעו דמויות מתוך המשחק בסרט ראלף ההורס, לצד דמויות שונות מתוך משחקי ארקייד קלאסיים. בשנת 2015 דמותו של Q*bert הופיעה בהופעת קמע בסרט פיקסלים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקי מחשב
קטגוריה:משחקי קומודור 64
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1982
קטגוריה:משחקי ארקייד
קטגוריה:משחקי מובייל
המשימה: חלל

שמאל
המשימה: חלל (באנגלית: Mission: SPACE) הוא סימולטור טיסה המצוי בפארק השעשועים אפקוט בדיסניוורלד שבפלורידה. המתקן מדמה מסע מכדור הארץ למאדים תוך יצירת תחושה של האצה לחלל וכן העדר כבידה בעת נחיתה למאדים.

המתקן נפתח רשמית ב-9 באוקטובר 2003 (אף שפעל החל מיולי 2003) בנוכחות מנכ"ל חברת וולט דיסני מייקל אייזנר, ומנהל נאס"א שון אוקיף וכן אסטרונאוטים רבים.

המתקן נבנה במקום בו עמד קודם לכן המתקן האפל אופקים אשר דימה מסע לחלל. עלות הקמת מתקן המשימה: חלל מוערכת ב-100 מיליון דולרים.

במקור מומן המתקן על ידי חברת קומפק אולם בהמשך עבר המימון להיולט פקארד שרכשה את קומפק.

==תיאור המתקן==
מבנה המתקן
המשימה: חלל הוא סימולטור המדמה מסע למאדים על פני הספינה הדמיונית X-2 בשנת 2036 (וזאת על פי שלט המופיע במתקן ו"חוגג" 75 שנה לנסיעה הראשונה לחלל - המראתו של יורי גגארין).

המבקרים הם "מתאמנים" ב"מרכז האימון החללי הבינלאומי (International Space Training Center (ISTC)), והם מחולקים לצוותים כאשר בעת ההמראה לכל אחד מהמבקרים ישנו תפקיד: נווט, טייס, מפקד או מכונאי ראשי, ועליו לבצע פעולה במהלך הטיסה (ללחוץ על כפתור מסוים ברגע מסוים).

לאחר המראה עוברת החללית סביב הירח על מנת לקבל דחיפה באמצעות כוח המשיכה של הירח, ולאחר מכן נוחתת החללית על מאדים.

==פעולת המתקן==
המתקן הוא צנטריפוגה המסתובבת במהירות גבוהה ויוצרת אשליה של העדר כוח משיכה. מאווררים נושבים רוח על המבקרים על מנת למנוע מחלת תנועה. 

מהירות הסיבוב יוצרת מהירות של 2G על המבקרים (פעמיים כוח המשיכה). ככל הנראה המתקן תוכנן להגיע למהירות גבוהה יותר (נטען שמדובר היה במהירות של 3G עד 5G), אולם בשל הבחילות שמהירות זו גרמה למבקרים הוחלט להאט אותו. מספר חודשים לאחר הפעלת המתקן הושמו בו שקיות נגד הקאות, וזה המתקן היחיד בפארק שעשועים בו ניתנים שקיות מסוג זה.

==פציעות ומוות== 
עצם השהות בתוך צנטריפוגה הנעה במהירות גבוהה גורמת למבקרים הרגישים למחלת נסיעה כאבי ראש ובחילות.

מספר אנשים אושפזו לאחר השימוש במתקן - רובם מעל גיל 55, אולם לא נגרם להם נזק ממשי, למעט שני מקרים:
* ב-13 ביוני 2005 דאודי באמוואמי בן ה-4 אושפז בבית החולים ונפטר יומיים מאוחר יותר, ככל הנראה בגלל מחלת לב מולדת שהביאה להתקף לב בשל ההתרגשות מהשהות במתקן [http://www.cnn.com/2005/US/11/15/disney.death/]. 
* ב-12 באפריל 2006 נפטרה מבקרת בת 49 לאחר שחלתה במחלת תנועה. היא נפטרה בבית החולים הסמוך בעיר סלבריישן.

==נתוני המתקן==

* פתיחה: 9 באוקטובר 2003
* מתכנן: וולט דיסני אימג'ינירינג
* מממן: היולט פקארד
* אורך המתקן: 5:38
* מתקן קודם במיקום זה: אופקים
* סוג המתקן: צנטריפוגה
* מספר הצנטריפוגות: 4
** תאים בכל צנטריפוגה: 10
* עיצוב המתקן: תא בקרה של חללית
* מבקרים בכל חללית: 4

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.hp.com/hpinfo/newsroom/press_kits/2003/disney/ מידע אודות הקמת המתקן] (2003)
*[http://www.disneyworldtrivia.com/trivia/epcot/futureworld/missionspace.php טריוויה על המתקן באתר מעריצים] 
*[https://web.archive.org/web/20060414190316/http://www.wftv.com/news/8653845/detail.html חדשות על מות מבקרת במתקן] 
* באתר nrg.

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:דיסניוורלד
קטגוריה:אפקוט
קוליברי אדום-חזה מצוי

קוליברי אדום-חזה מצוי (שם מדעי: Archilochus colubris) הוא מין של עוף קטן גוף ממשפחת הקוליבריים שבסדרת הקוליבראים.

== מאפיינים ==
אורכו בין 7 ל-9 סנטימטרים, מוטת כנפיו בין 8 ל-11 סנטימטרים והוא שוקל בין 2 ל-6 גרמים בלבד.

צבע גבם של פרטים בוגרים הוא ירוק מתכתי עד כחלחל, ואילו בטנם וגחונם בצבע לבן עד אפרפר. כנפיהם ישרות, קצרות ורזות. לזכרים בוגרים גרון, צוואר וחלק מהחזה בצבע אדום או כתום בוהק (וזהו גם מקור שמם), וזנב שחרחר המתפצל מכמה נוצות בצורת מזלג. לנקבה זנב שחור המעוגל בקצותיו וצווארה וחזה לא צבועים באדום, אולם לפעמים נראים נקודות לבנות על צווארה.

בטבע, נפוץ הקוליברי אדום-החזה במרחבים פתוחים ברוב הערבות שבמזרח ומעט במערב אמריקה הצפונית וקנדה, וזהו הקוליברי היחיד הנפוץ במזרח אמריקה הצפונית. הנקבה בונה קן באזור קשה יחסית לגישה כדי למנוע את כניסתם של טורפים, על שיח או עץ. גם הנקבה וגם הזכר מגנים על נחלתם בתוקפנות ומנסים עד כמה שהם מסוגלים, בהתחשב בממדי גופם, למנוע מפולשים להתקרב אל הקן ואל נחלתם. התוקפנות מורגשת במיוחד לקראת סוף הקיץ או תחילת הסתיו, כשהם משתדלים לאגור כמה שיותר מזון ולהשמין כהכנה לנדידה לאזורים חמים.

הקוליברי אדום-החזה נודד, ומבלה את החורף במקסיקו ובמרכז אמריקה; זאת בשל תנאי המחיה הקשים בחורף הקר של אמריקה הצפונית. במהלך הנדידה, חלק מהקוליברים עוברים מרחק של כ-965 ק"מ ללא עצירה לאורך מפרץ מקסיקו, מפנמה לפלורידה. הקוליברים מתרבים ביערות נשירים במזרח ארצות הברית ובדרום קנדה, במיוחד באונטריו.

הקוליברי אדום-החזה ניזון בעיקר מצוף פרחים, מחרקים קטנים ומעכבישים, שאותם הוא תופס בעזרת לשונו הארוכה. אף על פי שהקוליבריים ידועים כשותי צוף, פרוקי-רגליים מהווים אצל פרטים בוגרים מקור חשוב לחלבונים, ויטמינים ומינרלים.

בשל ממדי גופם הזעירים, הקוליברי אדום-החזה נטרף על ידי בעלי חיים רבים, ואף על ידי ציפורי שיר גדולות, שרוב תזונתם מורכבת מחרקים. למרות זאת, רק טורפים זריזים ביותר יכולים לתפוס קוליברי כשהוא עף; הקוליברים מהירים מדי עבור רוב הטורפים.

בשל כמות האנרגיה הרבה שהקוליברי מוציא כשהוא עף, הקוליברי אוכל בתכיפות גדולה מאוד במהלך היום. כשהטמפרטורות נמוכות, במיוחד בלילות קרים, הקוליברי נכנס למצב של מעין "תרדמת חורף".

הנקבה מטילה 2 ביצים (אף על פי שמספרן עשוי לעיתים להיות 1 או 3), שמהן בוקעים 1–2 גוזלים; היא דוגרת עליהן במשך 12–14 ימים. הגוזלים עוזבים את הקן ועפים לראשונה בגיל 18–22 יום.

== גלריה ==
<gallery mode=packed>
Archilochus colubris Illinois (4607097899).jpg
Juvenile Male Ruby-throated Hummingbird.jpg|קוליברי צעיר
Archilochus colubris Illinois (4802932980).jpg
Photo of the Week - Ruby-throated Hummingbird (MA) (7725713732).jpg
RubyThroatedHummingbird(Crop).jpg
Archilochus colubris Illinois (4755607787).jpg
Ruby-throated Hummingbirds (15268384737).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060410014954/http://www.hummingbirdsociety.org/photogallery/photogallery.asp גלריית תמונות של קוליבריים שונים, ביניהם הקוליברי אדום-החזה]
* [http://www.hummingbirds.net/map.html תפוצת הקוליברי אדום-החזה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:קוליבריים
קטגוריה:האיטי: עופות
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
למלך אין בית

שאול מניף חנית על דוד בניסיון להורגו. <br />[[גוסטב דורה - ציורי התנ"ך.]]
למלך אין בית הוא מותחן מאת הסופר וחוקר היהדות חגי דגן, שיצא לאור בשנת 2005 בהוצאת חרגול.

==עלילת הספר==
עלילת הספר דומה בסגנונה לז'אנר שאליו שייך הרומן "צופן דה וינצ'י". גיבור הספר הוא עילם קריגר, בן קיבוץ, מלח הארץ, סוכן של גוף מיוחד הפועל תחת המשרד לביטחון פנים, שמטרתו לחשוף פעילות חתרנית באקדמיה. במהלך עבודתו הוא מתוודע לקיומו של זרם חשאי ובלתי ידוע עד כה ביהדות, בשם הזרם השאולי.

אנשי הזרם השאולי טוענים כי הם צאצאיו וממשיכיו של שאול המלך, מקשר זוגי חשאי שהיה לו עם עטרה העמלקית. צאצאי הזרם השאולי חיים על פני השטח כיהודים לכל דבר, אולם למעשה הם צאצאי עמלק, המאמינים באמונות פגניות שונות, שלאורך ההיסטוריה נסתרו בחיק היהדות.

לפי הספר, צאצאי הזרם השאולי שמרו במהלך כל שנות חייו של העם היהודי על סוד מוצאם, והם נחושים לנקום את נקמתם בנציגי המונותאיזם הטהור - שהם בני העם היהודי, צאצאי דוד המלך. את נקמתם הם מקיימים במהלך הדורות, תוך שהם מזנבים אחר זרמי שוליים ביהדות. לפי הספר, בין נאמני הזרם השאולי היו, בין השאר, שבתי צבי, יעקב פרנק, ומשיחיים אחרים, שעודדו רבים מהעם היהודי לנהות אחריהם ובסופו של דבר להמיר את דתם.

למרות נסיונותיהם הבלתי נלאים, צאצאי הזרם השאולי אינם מצליחים במאמציהם להכרית מבפנים את זרע בית דוד.

במהלך הסיפור מתגלה מסמך שנשלח לרשויות הנאציות, שבו נציגי הזרם טוענים שהם כלל אינם צאצאי שבט יהודה כמו "היהודים" אלא צאצאי שבט בנימין, ולכן אין לראות בהם יהודים. הסופר מתבסס כאן על פרשה אמיתית, שבה ניסו הקראים להציל את עצמם מהשמדה, בתקופת השואה, על ידי שימוש בטיעונים דומים.

אחד מגורמי ההפתעה המרתקים, לקראת סוף הספר, הוא כאשר גיבור הספר, עילם, מגלה כי הוא עצמו צאצא של הזרם השאולי. עובדה זאת שופכת אור, בעיניו ובעיני הקורא, על אירועים וחוויות שונות ממהלך חייו.

אף על פי שעלילת הספר היא דמיונית, נעשה בו שימוש באירועים היסטוריים אמיתיים.

== ראו גם ==
* התבדלות הקראים במזרח אירופה, במלחמת העולם השנייה

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:ספרי הוצאת חרגול
והדרת פני זקן

וְהָדַרְתָּ פְּנֵי זָקֵן היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה יש לכבד ולהדר פני חכמים וזקנים, כמופיע בפסוק: "מפני שיבה תקום והדרת פני זקן" ().

==הגדרת זקן ושיבה==
פשוטו של מקרא מדבר בזקן במשמעותו המקובלת כיום - אדם בא בימים. אולם חז"ל, החל מתרגום אונקלוס ועד התלמוד הבבלי (קידושין, לב, ב), דרשו את הכתובים על החכמים, ואמרו: זקן - נוטריקון חסר, "זה קנה חכמה", ופירשוה על חכם בחוכמת התורה.
* לדברי תנא קמא – באו "שיבה" ו"זקן" וגילו איש על רעהו שמצווה לעמוד דווקא בפני החכם והוא איש שיבה;
* לדברי איסי בן יהודה – אדם מצווה לעמוד בפני כל מי שיש בו שיבה ואפילו הוא זקן "רשע ועם הארץ", וכן בפני כל חכם תורה;
* לדברי רבי יוסי הגלילי – באה הדרשה והוציאה הכתוב מפשוטו, ללמד שדווקא החכם שבתורה מצווה להדרו, ואפילו הוא צעיר וחכם.

ההלכה למעשה נפסקה כאיסי בן יהודה, ובלבד שלא יהיה רשע ובעל עבירות (כגון חילול שבת, דבור דברי כפירה, וכדומה).

==טעמי המצווה==
על פי ספר החינוך, היהדות רואה בהכרת הבורא, שהדרך אליה היא השגת חכמת התורה, את הערך העליון שלשמו נברא האדם; על כן ראוי שיחולק כבוד למי שהשיג חכמה זו, ומתוך כך יתעוררו האחרים לרדוף אחריה. 

ואפילו לדברי איסי בן יהודה, שמצווה לעמוד בפני זקן בשנים ואפילו אינו חכם, היינו משום שבריבוי שנותיו ראה והכיר קצת במעשי ה' ונפלאותיו יותר משאר בני אדם, ולכן ראוי הוא לכבוד.

וגם על פי פשוטו נראה, שמן הראוי לחברה שתנהג כבוד בזקניה ובנכבדיה, שהם בעלי ניסיון וחכמה להנהיג, ואם לא ינהגו בהם כבוד, לא יהיו דבריהם נשמעים. וכן אמר קהלת: "וחכמת המסכן בזויה ודבריו אינם נשמעים".

==מפרטי המצווה==
מצווה לעמוד בפני הזקן או החכם כשיגיע לכדי ארבע אמות ממקום מושבו. ואם היה רבו המובהק, עומד מרגע שיראהו. 

ואין צריך לומר שמי שאינו חכם מחויב לעמוד מפניו, אלא אפילו חכם אחר כמוהו מחויב לכבדו. 

זקן הוא בן שבעים ומעלה, והאר"י כתב שגם בן ששים ומעלה.

אם היה רבו מובהק, מחויב בכבודו יותר, כפי שאמרנו, ואפילו קודם כבוד רבו לכבוד אביו, שאביו הביאו לעולם הזה, ורבו מביאו לחיי העולם הבא. אבל אם היה אביו חכם, אפילו אינו חכם כרבו, אביו קודם.

ואמרו (במשנה, אבות, ד, טו): "מורא רבך - כמורא שמים". ובמסכת סנהדרין (קי, א) אמרו: "כל החולק על רבו - כחולק על השכינה". ואמרו בדיני מורא רבו: לא ישב במקומו, ולא יכריע דבריו ולא יסתור דבריו, ולא יורה בפניו לעולם, ואפילו תוך שנים עשר מיל ממנו אסור להורות. 

וכן מדיני המצווה פטורים שונים לחכמים מחלק מחובות המדינה, כגון בניינים וחפירות שהטיל הממשל על הציבור וכיוצא בהן, "וכן המיסים שהטילו המלכים על אנשי הארץ, בין מס שהוא קצוב על כל בני העיר יחד, או שהוא קצוב על כל איש ואיש, או שאינו קצוב כלל", מכל אלה הם פטורים, ועל הציבור מוטלת החובה לשלם את המס במקומם, שנאמר (): "גם כי יתנו בגוים עתה אקבצם ויחלו מעט ממשא מלך ושרים".

== ראו גם ==
* קימת כבוד
* מורא אב ואם

==קישורים חיצוניים==
*הרב שאר ישוב כהן, מתוך המאמר [https://web.archive.org/web/20050809010721/http://www.medethics.org.il/articles/ASSIA/ASSIA6/R0061079.asp הזקנה ביהדות] בכתב העת אסיא, פרק ד - מצוות כיבוד הזקן והידורו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:מצוות שבין אדם לחברו
קטגוריה:מצוות עשה
קטגוריה:זקנה
קטגוריה:מצוות הנוהגות בזמן הזה
קטגוריה:גילים בהלכה
קטגוריה:פרשת קדושים
קטגוריה:מניין מצוות שמירת הלשון לפי החפץ חיים
קטגוריה:כבוד בהלכה
מיכאל שיר

מיכאל שיר בשנת 1955 לערך
 מיכאל שיר (22 במאי 1923, ורשה, פולין – 13 באפריל 2006, תל אביב) היה סופר עברי, עורך וסופר לילדים. מייסד ועורך עיתון הילדים "אצבעוני".

==ביוגרפיה==
מיכאל שיר (שירטשאק) היה בנם של הבלשן דוד שיר והעיתונאית מרים שיר. אמו כתבה ופרסמה שירים וסיפורים לילדים, בשם העט שלה, "הדודה מרים". סבו, יהודה ליב וולמן, היה פובליציסט, עיתונאי וסופר ידוע, ופרסם יצירותיו ביידיש ובעברית.
מיכאל היה בן שנתיים כשהועלה עם ההורים לארץ ישראל, והמשפחה השתקעה בתל אביב. הוא גדל התחנך ולמד בעיר תל אביב, ובה גם סיים את לימודיו בגימנסיה נורדיה.

שיר היה ברוך כישרונות, הוא החל לכתוב שירים וסיפורים כבר בילדותו, אך בד בבד גילה כישרון בולט למקצועות הטכניים. בתום לימודי התיכון שלו הוא יצא לבית הספר הטכני הגבוה בלונדון, אנגליה, וסיים בו את לימודיו בתואר של מהנדס אלקטרוניקה. הוא חזר ארצה והתגייס לחיל האוויר הצעיר, ושירת בו כקצין אלקטרוניקה עד שנת 1955.

בשנת 1955 ייסד את עיתון הילדים "אצבעוני", שהיה מפעל חייו. במשך כל שנות הופעתו של העיתון היה מיכאל שיר העורך והכותב הראשי בו. הוא גם ניסה כוחו במהדורות לועזיות של עיתוני הילדים שלו. כך למשל הוציא באנגלית את "אצבעוני", עיתון ילדים בערבית, בשם "סינדבאד", ועיתון לילדים בגרמנית בשם "גראסהופר". הוא גם ייסד הוצאת ספרים קטנה בשם "אצבעוני", שבה הוציא לאור את מרבית ספריו.

הכותר "אצבעוני" ניתן לעיתון הילדים שלו לזכרו הנערץ של ח"נ ביאליק, שמיכאל שיר הקטן, בעודו ילד, זכה לשמוע סיפורים מפיו. כמחוות כבוד קרא לעיתונו על שם שירו הידוע של המשורר הגדול.

נטמן בבית העלמין בקיבוץ עינת. הותיר אחריו את רעייתו הפסלת שושנה, את שלושת ילדיהם נירה אלווד, טלילה שיר רוזנבוים, רמי שיר עורך אצבעוני ואת בתו מיכל שיר שנולדה לו מחוץ לנישואין מגרציה אשר /שיר. מיכל היא חברת כנסת מטעם יש עתיד.

== מספריו ==
*שירים לאלמונית, ציורים - אשר עין-דור, תל אביב, 1976.
*הרוזנת, פרשת אהבה וריגול, תל אביב, 2005.
*סיפורי גמדים, ספרייה חינוכית, בעריכת מיכאל שיר, תל אביב, 1965.
*נשר הזהב, תל אביב, 1964.
*מרבד הקסמים, תל אביב, 1966.
*מעשה באצבעון קטן, תל אביב, 1968.
*מסיפורי טבעת הפלאים, תל אביב, 1966.
*לעלמה בכחול, ציורים - אשר עין-דור, תל אביב, 1981.
*לך באהבה, ציורים - אשר עין-דור, תל אביב, 1972.
*הרפתקאות אצבעוני, תל אביב, 1967.
*ארמון הזכוכית, תל אביב, 1966.
*8 בערב בטלוויזיה, שבועון הטלוויזיה, 1968.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* [http://www.ezbeoni.co.il אתר ההוצאה לאור "אצבעוני"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה נורדיה (תל אביב)
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
קורבטה

קורבטה היא סוג של ספינת מלחמה המיוצרת מאז המאה ה-18. בתחילה הייתה זו ספינה קטנה עם סיפון תותחים אחד שעליו היו עד 20 תותחים בעלי קוטר קטן. לספינה היו בדרך כלל שלושה תרנים, ומאוחר יותר הם הוחלפו בהדרגה במנוע קיטור ולאחר מכן במנוע מודרני. הקורבטה קטנה בערך פי שניים מהפריגטה, אך המטרות של שני כלי השיט דומות.

==היסטוריה==
הקורבט אורר במהלך השקתה בשנת [[1767. (ציור מאת ניקולס אוזן)]]
המונח 'קורבטה' הוא במקורו מונח צרפתי לאוניית מלחמה קטנה, מונעת במפרשים. קורבטה, על פי ההגדרה, קטנה מפריגטה וגדולה מסלופ מלחמתי. בשנות ה-30 של המאה ה-19 אימץ הצי המלכותי הבריטי את המונח, להגדרת אוניות בגודל דומה, שמטרתן העיקרית הייתה הגנת אוניות סוחר. בעשורים שלאחר מכן החלו אוניות מלחמה להיות מונעות באמצעות מנועי קיטור, שסובבו גלגלי משוטה ולאחר מכן מדחפים החלו להיבנות קורבטות מונעות במנועים כאלה, ומטרתן נשמרה. הקורבטות החלו להיות גדולות יותר, בעלות כח רב יותר, וחימוש כבד יותר. ב-1877 החליט הצי המלכותי לבטל את המונחים 'קורבטה' ו'פריגטה' ולאחד אוניות אלה תחת ההגדרה סיירת.

למעלה מחמישים שנים לאחר מכן, בשנות ה-30 של המאה ה-20, כאשר היה ברור שמלחמה מתקרבת, חודד הצורך באוניית מלחמה קטנה שמטרתה תהיה הגנת אוניות סוחר. האוניות החדשות שנבנו היו מבוססות על תכנון של לווייתנית בשם סאות'רן פרייד (Southern Pride, גאוות הדרום), והמונח 'קורבטה' חודש עבורן.

הקורבטות מסדרת פלאואר נחלקות לשתי קבוצות עיקריות: הסדרה המקורית, ובה 22 ספינות שהוזמנו בתוכניות הבנייה ב-1939 ו-1940, וסדרה משודרגת, שכללה 69 ספינות ונבנתה מ-1940 והלאה. אוניות הסדרה המשודרגת היו גדולות מעט יותר וחימושן היה מעט יותר משופר.

==קורבטות מודרניות==
הקורבטה המודרנית הופיעה במהלך מלחמת העולם השנייה כחלק מצורך מיידי בכלי שיט מהיר ובעל יכולת תמרון גבוהה לליווי שיירות. הקורבטות המודרניות חמושות לרוב בטילי ים-ים לטווח בינוני, תותחים, אמצעים ללוחמה נגד צוללות ונגד מטוסים. לקורבטות הדחק שנע בין 550 ל-2,800 טונות ואורך שבין 55 ל-100 מטר. לעיתים הן נושאות מסוק קל ללוחמת נגד צוללות.

הקורבטה קטנה מפריגטה וממשחתת.

בחיל הים הישראלי משרתות קורבטות מדגמי סער 4.5, סער 5 וסער 6 שהן הקורבטות הגדולות ביותר בחיל. קורבטות אלה חמושות בתותח ימי 76 מ"מ וטילים שונים ומסוק ימי.

==ראו גם==
* ספינת טילים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:כלי שיט מלחמתיים
אליק רון

אלכסנדר (אליק) רון (נולד ב-1947) הוא ניצב בדימוס של משטרת ישראל. התפרסם עקב תפקודו באירועי אוקטובר 2000.

==שירותו הצבאי==
רון (במקור: רובינשטיין) נולד במושב תל עדשים. התגייס לצה"ל ב-1966, התנדב לחטיבת הצנחנים ולסיירת מטכ"ל. עם סיום מסלול הלוחם יצא לקורס קציני חי"ר, ובסיומו שב ליחידה כמפקד צוות. עם סיום תפקיד זה, ב-1971, השתחרר מצה"ל. התגייס לשב"כ ושימש כמאבטח באל על. לחם כאיש מילואים במלחמת יום הכיפורים, ולקח חלק בקרבות ברמת הגולן תחת פיקודו של יוני נתניהו. לאחר המלחמה שירת במילואים בתנאי קבע והשתחרר ב-1975. כמפקד פלגת מילואים ביחידה השתתף רון במבצע יונתן, והיה מפקד החפ"ק המצומצם של סא"ל נתניהו. ב-1984 חזר לשירות קבע ומונה למפקד יחידת שלדג בדרגת סא"ל, והוביל אותה במבצע משה ובמבצע עיניים ירוקות. תחת פיקודו עברה היחידה, אשר הייתה כפופה לקחצ"ר, לחיל האוויר הישראלי.

==שירותו במשטרה==
בשנים 1987–1992 היה מפקד הימ"מ, יחידת העילית של משטרת ישראל ומשמר הגבול ללוחמה בטרור, בין היתר בהשתלטות על אוטובוס האמהות שנחטף על ידי מחבלים ב-1988. לאחר מכן שימש מפקד מג"ב ירושלים, פיקד על מרחב גליל במחוז הצפון. ב-1994 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקדו הראשון של מחוז ש"י.

ב-1997 מונה למפקד המחוז הצפוני וכיהן בתפקיד במהלך אירועי אוקטובר 2000. בדו"ח ועדת אור לחקירת האירועים נכללו המלצות אישיות נגדו. בסבב המינויים שהתקיים זמן קצר לאחר האירועים עצמם הוחלט על העברתו מתפקידו והוא יצא ללימודים באוניברסיטת חיפה. בתקופתו בתפקיד הוקמה במחוז יחידת ארז ללחימה בפשיעה הכפרית.

=== אירועי אוקטובר 2000===
ניצב אלכסנדר (אליק) רון היה מפקד המחוז הצפוני של המשטרה בעת אירועי אוקטובר 2000. הוא הואשם על ידי ועדת אור בסעיפים הבאים:

==לאחר פרישתו מהמשטרה==

רון נמנה עם ראשי יוזמת ז'נבה. בשנת 2006 התמודד על ראשות מועצה אזורית עמק יזרעאל אך לא נבחר לתפקיד.

בשנת 2007, בעקבות פרשת שי דרומי, יזם הקמתה של יחידת מתנדבים במשמר הגבול למאבק בפשיעה הכפרית.

רון בעל תואר ראשון במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת לטביה בארץ. חקירה בנוגע לקבלת התואר במרמה לא העלתה ראיות נגדו.

משמש כנשיא חברת קי בי סק העוסקת בניהול אבטחה וביטחון, בין היתר בתחום הקנאביס רפואי בארץ ובעולם. בשנת 2014 הוא יצא נגד המאבק של המשטרה בקנאביס וצוטט כאומר שאין סיבה שהקנאביס לא יהיה זמין כמו אקמול.

==קישורים חיצוניים==
* 
* אביחי בקר, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/t-582322-כתבות_שהתפרסמו_בשנים_האחרונות_על_קצינים_בכירים_-_אשכול_3#post4479699 פצצת טסטוסטרון], הארץ, 13 באוגוסט 1999, כפי שהועלה באתר פרש.
* .
* ליאור אסטליין, [http://www.israelhayom.co.il/article/117815 "היינו 42 איש. הרגתם 41"], ישראל היום, 20 בספטמבר 2013.
* .
* החשוד העיקרי - סרט תיעודי על אירועי אוקטובר שהתמקד בדמותו של אליק רון.
* - ראיון על רקע החלטת היועץ המשפטי שלא להגיש כתבי אישום נגד הנאשמים באירועי אוקטובר.
* .
* .
* [https://www.kbsec.co.il אתר האינטרנט הרשמי] של חברת k.b sec בראשותו של אליק רון.
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:האינתיפאדה השנייה
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מפקדי יחידת שלדג
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הצפון במשטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז ש"י במשטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי הימ"מ
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:תל עדשים: אישים
קטגוריה:קציני משטרה יוצאי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:חיילי חיל המודיעין במלחמת יום הכיפורים
שיקגו פייר

סמל המועדון הראשון, היה בשימוש בשנים 1998–2019
סמל המועדון בשנים 2019—2021
מועדון הכדורגל שיקגו פייר (באנגלית: Chicago Fire FC; ועד שנת 2019 בשם Chicago Fire SC) היא קבוצת כדורגל משיקגו שבאילינוי, המשחקת בליגת ה-MLS. הקבוצה נוסדה ב-8 באוקטובר 1997, לכבוד יום השנה ה-126 לשריפת הענק שפרצה בעיר ב-1871. כבר בעונתה הראשונה בליגה, זכתה שיקגו בגביע ה-MLS. כמו כן זכתה שלוש פעמים בגביע ארצות הברית הפתוח (1998, 2000, 2003). בין השנים 1998 ל-2001, מגרשה הביתי של הקבוצה היה סולג'ר פילד. בשנת 2002 עברה הקבוצה לשחק באצטדיון קרדינל, ובאוקטובר 2003, חזרה לסולדג'ר פילד. בעונת 2006 עברה הקבוצה לאצטדיון ברידג'וויו, ובשנת 2020, חזרה הקבוצה לסולג'ר פילד פעם נוספת.

מאז שנת 2001 משחקת שיקגו פייר עם דאלאס בגביע ברימסטון.

==שחקנים מפורסמים==
* חורחה קמפוס (1998)
* כריס אראמס (1998-)
* ד'מרקוס ביזלי (2000-2004)
* קרלוס בוקנגרה (2000-2003)
* רומן קוסצ'קי (1999-2000)
* דימה קובלנקו (1999-2002)
* לובוס קוביק (1998-2000)
* פיטר נוואק (1998-2002)
* ג'רזי פודברוזני (1999-2000)
* אנטה ראזוב (1998-2000, 2001-2004)
* חריסטו סטויצ'קוב (2000-2002)
* ג'וש וולף (1998-2002)
* אריק וינאדלה (2001)
* זאק ת'ורנתון (1998-2003, 2005-)
* קוואוטמוק בלנקו (2007-2009)

==מאמנים ראשיים==
* בוב בראדלי (1998-2002)
* דייו סראצ'אן (2002-)

==תארים==
* גביע ה-MLS 1 (1998)
* גביע ארצות הברית הפתוח 3 (1998, 2000, 2003)
* מגן האוהדים 1 (2003)

==שנה אחרי שנה==
{| class="wikitable"
!שנה
!מיקום
!פלייאוף
!גביע ארצות הברית הפתוח
|-
|1998
|2, מערב
|bgcolor="#FFEBAD"|אלופה
|bgcolor="#FFCBCB"|אלופה
|-
|1999
|3, מערב
|רבע גמר
|שמינית גמר
|-
|2000
|bgcolor="#B3B7FF"|1, תיכון
|גמר
|bgcolor="#FFCBCB"|אלופה
|-
|2001
|bgcolor="#B3B7FF"|1, תיכון
|חצי גמר
|חצי גמר
|-
|2002
|3, מזרח
|רבע גמר
|שמינית גמר
|-
|2003
|bgcolor="#B3B7FF"|1, מזרח
|גמר
|bgcolor="#FFCBCB"|אלופה
|-
|2004
|5, מזרח
|לא העפילה
|גמר
|-
|2005
|3, מזרח
|חצי גמר
|חצי גמר
|-
|2006
|3, מזרח
|חצי גמר
 |bgcolor="#FFCBCB"|אלופה
|-
|2007
|4, מזרח
|גמר
|שמינית הגמר
|-
|2008
|2, מזרח
|גמר
| רבע גמר
|-
| 2009
|2, מזרח
| גמר
|שמינית גמר
|-
| 2010
|4, מזרח
| לא העפילה
| שמינית גמר
|-
| 2011
|6, מזרח
| לא העפילה
| סגנית
|-
| 2012
| 4, מזרח
| שלב הנוק אאוט
| 32 האחרונות
|-
| 2013
| 6, מזרח
| לא העפילה
| חצי גמר
|-
| 2014
| 9, מזרח
| לא העפילה
| חצי גמר
|-
| 2015
| 10, מזרח
| לא העפילה
| חצי גמר
|-
| 2016
| 10, מזרח
| לא העפילה
| חצי גמר
|-
| 2017
| 3, מזרח
| שלב הנוק אאוט
| סיבוב חמישי
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20060719171020/http://chicago.fire.mlsnet.com/MLS/chf/load.jsp?section=about&content=history היסטוריה של המועדון]

קטגוריה:קבוצות כדורגל אמריקאיות
קטגוריה:שיקגו: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1997
קטגוריה:קבוצות MLS
מוחמד אבו טיר

מוחמד חסן אבו טיר (בערבית: محمد حسن أبو طير, ידוע גם כשיח' אבו מוסעב; נולד ב-1951) הוא פוליטיקאי פלסטיני בכיר, חבר בלשכה המדינית של חמאס. 

ב הוצב שני ברשימת 'השינוי והרפורמה' שייצגה את חמאס. וכיהן כחבר המועצה המחוקקת הפלסטינית, בתור נציג תושבי מזרח ירושלים.

==ביוגרפיה==
נולד ב-1951 באום טובא, מזרח ירושלים. תחת השלטון הירדני.

לקראת גיל 20, בראשית שנות ה-70, הצטרף לראשונה לתנועת הפת"ח. הוא נסע למחנה אימונים בלבנון וכשחזר לישראל נעצר בידי כוחות הביטחון הישראליים. בתקופה שבה היה אסיר בכלא הישראלי, התחזק באמונתו האיסלאמית ואף הצטרף לארגון האחים המוסלמים. ב-1984 הכיר בכלא נפחא את אחמד יאסין ועם שחרורם של השניים במסגרת עסקת ג'יבריל הראשונה הצטרף לחמאס. אבו טיר מונה בידי מי שהיה אז ראש הזרוע הצבאית של חמאס בגדה המערבית, עאדל עוודאללה, למפקד אזור ירושלים של הזרוע הצבאית של חמאס. עם חיסולם של האחים עוודאללה ב-1998 נודעה תוכניתו להרעלת מקורות המים של ירושלים ורצח המונים, הוא נאסר ונידון למאסר עולם בעוון השתייכות לארגוני טרור וסחר לא-חוקי בנשק.

במהלך תקופת הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית ב-2005 הוא שוחרר לאחר שריצה כ-7 שנים בלבד במאסר.

ב-29 ביוני 2006 נעצר על ידי כוחות הביטחון הישראליים, לצד עשרות חברי הפרלמנט הפלסטיני ושרים בזמן מבצע גשמי קיץ. כעבור 4 שנים, ב-20 במאי 2010 שוחרר מהכלא. בראשית יוני הורתה לו המשטרה לעזוב את ירושלים, הואיל ומעמד תושב הקבע שלו נשלל כבר בשנת 2006 על ידי שר הפנים רוני בר-און בעילה של הפרת אמונים. לאחר שלא מילא את הוראת המשטרה ולא עזב את תחומי ירושלים, נעצר שנית. בדצמבר גזר עליו בית משפט השלום בירושלים 5 חודשי מאסר בגין כניסה שלא כדין לישראל. הוא שוחרר מיד מפני ששהה במעצר מאז חודש יוני.

ביולי 2013 נעצר בביתו בכפר עקב והושם במעצר מינהלי. ב-30 ביולי 2015 שוחרר אבו טיר מהכלא.

ב-28 בינואר 2016 נעצר פעם נוספת על ידי צה"ל ושוחרר ב-30 במאי 2017. בספטמבר 2017 ביטל בג"ץ את שלילת התושבות של אבו טיר ושל שלושה חברי פרלמנט נוספים ממזרח ירושלים בנימוק של חוסר סמכות, אך השהה את הביטול לחצי שנה על מנת לאפשר חקיקה בנושא.

בחודש מרץ 2019 נעצר בביתו ברמאללה והושם במעצר מינהלי. שוחרר באוקטובר 2019.

אבו טיר דוגל במשטר אסלאמי. הוא מתנגד למשא ומתן עם מדינת ישראל, ומאמין כי "אנחנו [חמאס] לא נגד יהודים, אלא נגד הכיבוש והדיכוי. בעבר נאמר כי איננו מבינים בפוליטיקה, אלא רק בכוח, אבל אנחנו תנועה חזקה שפועלת בכל התחומים, ואפילו מוכיחים שאנחנו מבינים בפוליטיקה יותר מאחרים".

הוא מוכר בזקנו הצבוע בחינה כתומה. לדבריו, הוא עושה זאת מכיוון שכך נהג לעשות מוחמד, וכן מכיוון שהדבר מסייע לו נגד קשקשים וכאבי ראש.

==ראו גם==
* מעמד התושבות במזרח ירושלים

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילי חמאס
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית
קטגוריה:האחים המוסלמים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1951
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:עצירים מנהליים בישראל
אנוביס

האל אנוביס
אָנוּבִּיס (Anubis, Anpu) הוא אל במיתולוגיה המצרית שגופו גוף אדם וראשו ראש תן או שגופו הוא גוף של תן. אנוביס קשור למוות, ובמספר גרסאות הוא מופיע אף כאל המוות עצמו. בגרסה מסוימת שאנוביס מוצג כאל המוות, תפקידו הוא לשבת עם אוסיריס ושרי המשפט ולשפוט ולשקול את לב המתים במאזני הצדק.

== משפחתו של אנוביס ==
אמו של אנוביס זוהתה כנפתיס. נפתיס, המתוסכלת מחוסר ההתעניינות של סת בה, התחפשה לאיזיס היותר מושכת, אך לא הצליחה למשוך את תשומת לבו של סת, כפי הנראה עקב נטיותיו המיניות. אוסיריס חשב בטעות את נפתיס לאיזיס וקיים עימה יחסי מין, וכך נולד אנוביס לאוסיריס ונפתיס, אם כי בגרסאות מסוימות הוא כן מופיע כבנו של סת ויש לציין גם גרסאות המיחסות להוריו זהויות נוספות. לאנוביס אף הייתה אישה בשם אנפוט (Anput), אשר למעשה הייתה התגלמותו הנקבית.

== תפקידיו ומעמדו של אנוביס ==

קיימות שתי גרסאות לתפקידיו ולמעמדו של אנוביס.
* על פי הגרסה הראשונה, הקדומה יותר, אנוביס היה במקור אל המוות. הוא היה אחראי על חניטת המתים ועל הובלתם לאורך נהר הנילוס לשמיים זוהה כעוזרו של אוסיריס בשקילת הלב ביחד עם עמות חיתו שאחראי לטרוף את נשמות הרעים.
* על פי הגרסה השנייה, היה אחראי על אסיראין, הנצר של אל השמש.

==ראו גם==
* אלוהויות במצרים העתיקה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.snunit.k12.il/heb_journals/aretz/323038.html "אנוביס - התן שופט המתים". מאת אברהם ארבל] - מתוך טבע וארץ
* ספרי ניקולס פלמל.
* 
* 

קטגוריה:אלים מצריים
קטגוריה:אלי מוות
מייקל גרייבס

מייקל גרייבס (באנגלית: Michael Graves; 9 ביולי 1934 – 12 במרץ 2015) היה אדריכל ומעצב תעשייתי אמריקאי, אחד הבולטים בסגנון הפוסטמודרניזם והאדריכלות הפופוליסטית. זוכה פרס דריהאוס ע"ש ריצ'רד דריהאוס .

==ביוגרפיה==

גרייבס נולד באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית. הוא למד אדריכלות באוניברסיטת סינסינטי והשלים תואר שני בבית הספר לעיצוב באוניברסיטת הרווארד. הוא לימד בבית הספר לאדריכלות באוניברסיטת פרינסטון והחזיק משרד אדריכלים בעיר. בשנות ה-70 השתייך לקבוצת אדריכלים בשם The New York Five (החמישייה הניו-יורקית) יחד עם אדריכלים ייעודים נוספים: פיטר אייזנמן, ג'ון היידוק, ריצ'רד מאייר וצ'ארלס גווטמיי. בעבודותיו לאחר החמישייה הניו-יורקית אימץ גרייבס את הסגנון הפוסט-מודרני והרבה לעסוק באדריכלות פופוליסטית.

גרייבס תכנן מספר מבנים עבור חברת וולט דיסני וכמה מבנים בלאס וגאס אשר התאפיינו בצבעוניות, צעקנות ומראה מצועצע. סגנון ייחודי זה מופיע גם במבני משרדים, מלונות ומבני ציבור רבים שתכנן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [http://architect.architecture.sk/michael-graves-architect/michael-graves-architect.php ביוגרפיה] 

קטגוריה:אדריכלים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סינסינטי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מעצבים תעשייתיים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
אמה (איבר)

אמה
חתך רוחב דרך מרכז האמה
אמה היא איבר בגוף האדם, חלק היד שתחום על ידי המרפק ושורש כף היד.

== פיזיולוגיה ==
האמה מורכבת משתי עצמות מוארכות, החישור, והגומד.

עצמות האמה מתחברות ביניהן במפרק סיבובי (Pivot), מעט מתחת למרפק, ומאפשרות את סיבוב האמה על צירה, תנועה הנראית כסיבוב כף היד.
האמה מכילה שרירים, עצבים וכלי דם רבים. נהוג לחלק את השרירים לפי מיקומם התואם עם תפקודם: מרבית השרירים הנמצאים בעמדה אחורית (באותו הצד של גב כף היד) אחראים על הרמת כף היד (פשיטה) - למשל על מנת להרים את כף היד לתנועת "עצור" עלינו להפעיל שרירים אלו.

השרירים המצויים בעמדה קדמית (באותו צד של פנים כף היד) משמשים ברובם לפעולת כיווץ כף היד (כפוף), למשל, לסגירת היד לאגרוף.

תנועת האצבעות נשלטת גם היא משרירים אשר מקורם באמה, כשלאצבע המורה יש שריר נפרד (השריר פושט האצבע) אשר נמצא באמה ולכן קל לנו יותר למתוח את האצבע המורה בלבד מאשר למשל את הקמיצה (גם לזרת יש שריר "ייחודי" מעין זה).

באמה ישנו שריר האחראי להרמתה ממפרק המרפק (בניגוד לשרירים שצוינו אשר מניעים את מפרק היד ואת האצבעות) אשר שמו שריר הזרוע והחישור, ליתר דיוק תפקידו בהרמת האמה (כיפוף - קירוב האמה לזרוע) רק כאשר האמה במצב של "אגודלים למעלה" (מונח נייטרלי מבחינת סיבוב האמה) כמו במקרה של נשיאת מזוודות לצידי הגוף. ניתן לראות את השריר באמה, בצד החישורי. בדרך כלל לטניסאים שריר מפותח במיוחד.

מערך הזנת כלי הדם לאמה מתחיל בעורק הזרוע אשר מבצע שני פיצולים עיקריים: גומדי וחישורי - כאשר כיוונם עם העצמות בהתאמה. ישנם תתי סעיפים נוספים אשר יוצאים מעורק הזרוע או מפיצוליו. בדרך כלל מדידת דופק ביד מתבצעת על ידי מישוש הלמות הדם בעורק החישור.

האיסוף הוורידי כולל את וריד הזרת מהצד הגומדי ואת הווריד האגודלי מהצד החישורי כאשר גם כאן ישנם תתי סעיפים רבים.

מערך העצבוב מסועף ביותר על מנת לאפשר מגוון הפעלות מוטריות, אפשרויות חישה שונות וכיוצא בזה. המערך העצבי העיקרי יוצא ממקלעת הזרוע המצויה בצוואר המספקת לאמה (ולכל היד) עצבים ספינליים שמקורם העיקרי מהחוליה הצווארית החמישית ועד לחוליה החזית (הטורקלית) הראשונה.

==ראו גם==
*זרוע
*כף היד

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גפיים עליונות
פרוסת סיליקון

פרוסת סיליקון שיוצרה ב[[אינטל]]
פרוסת סיליקון נקיה
פרוסת סיליקון היא פרוסה של גביש יחיד של צורן בעל ניקיון גבוה. שימושן העיקרי של פרוסות הסיליקון הוא כבסיס לייצור שבבים והתקני מוליך למחצה בתעשיית המיקרו-אלקטרוניקה. פרוסת הסיליקון נחתכת מתוך חד-גביש גלילי מוארך (המכונה ingot) של צורן המגודל באופן מלאכותי. בדרך כלל מוסיפים להתך הסיליקון לפני הגידול ריכוזים נמוכים מאוד של מאלחים (מסממים) כגון בורון, ארסן וזרחן, על מנת להקנות לסיליקון תכונות חשמליות לפי הצורך. פרוסות סיליקון ללא מאלחים, המכונות סיליקון אינטרינזי, הן בעלות התנגדות חשמלית גבוהה והן נדירות יותר ויקרות יותר.

== תכונות ==
הפרוסה לרוב עגולה, בקוטר בין 25–300 מ"מ (הדור הבא מתוכנן להיות בגודל 450 מ"מ), המלוטשת מצידה האחד באיכות גבוהה, ומצידה האחר מלוטשת באופן גס. הצד המבריק (מלוטש) של הפרוסה משמש ליצירת ההתקנים המוליכים למחצה. הצד הגס של הפרוסה משמש לדפינת (חיבור) הפרוסה במכונות הייצור.
פרוסת סיליקון בגודל 2,4,6 ו-8 [[אינץ']]

על מנת שיהיה ניתן ליצור על פרוסת הסיליקון התקנים אלקטרוניים איכותיים, חייבת הפרוסה לעמוד בדרישות איכות גבוהות במיוחד. לדוגמה: ריכוז האטומים הזרים (שאינם אטומי סיליקון) חייב להיות נמוך במיוחד. במיוחד אמור הדבר לאטומים זרים כגון: סידן, אשלגן, נחושת וזהב אשר להם פוטנציאל להשפיע על התכונות החשמליות של הסיליקון גם בריכוזים מזעריים.

==ייצור==
סיליקון שגודל בתהליך צ'וחרלסקי. מגביש כזה חותכים פרוסות סיליקון ומלטשים אותן]]
פרוסות סיליקון מיוצרות בתהליך גידול גבישים, שאחריו חותכים את חומר הגלם במסור חוט, ומלטשים את הפרוסות. הכוון הקריסטלוגרפי של הגביש, אינדקס מילר, חשוב לצורך התכונות האלקטרוניות שלו, והוא נקבע על פי כוון הגביש ההתחלתי, הנקרא גרעין התגבשות.

===תהליכים לגידול גבישים===
בתהליך צ'וחרלסקי (Czochralski method) מכניסים מוט סיליקון קטן המשמש כגרעין התגבשות לצינור קוורץ שבו סיליקון מומס ונקי, ויוצרים תוך משיכה וסיבוב של המוט יחד עם הפרשי הטמפרטורות, גביש יחיד גדול. הגביש בשיטה זו גדל מן המרכז החוצה.

בתהליך ברידג'מן-סטוקברגר (Bridgman–Stockbarger) הגביש גדל בצינור עם סיליקון מומס, שצדו האחד קר יותר ובו פרוסת סיליקון המשמשת כגרעין התגבשות, והגביש בתהליך גדל לאורך הצינור בהתחילו מהצד הזה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חומרי גלם
קטגוריה:מוליכים למחצה
אלי בזק

הרב אליהו (אלי) בזק (נולד בג' בסיוון התשט"ו, מאי 1955) הוא רב דתי לאומי, מתלמידי הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב צבי ישראל טאו.

== ביוגרפיה ==
נולד בירושלים לשופט יעקב בזק. בצעירותו למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר שבירושלים, לאחר מכן המשיך לישיבת מרכז הרב, שם למד שנים אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק, ונחשב לאחד מתלמידיו המובהקים המאוחרים. למד גם בכולל של הרב זלמן נחמיה גולדברג. 

שיעוריו עוסקים בעיקר בספר הכוזרי, בכתבי הרב קוק ושיחות הרב צבי יהודה. מלמד בישיבת ההסדר ירוחם מאז שנותיה הראשונות וכן בישיבת הר המור בירושלים, בישיבת ההסדר "איילת השחר" באילת, בתלמוד תורה מורשה, ובעבר גם בישיבה הגבוהה בית אל. בשנת תשנ"ה (1995) התחיל ללמד בישיבת דימונה. בשנת תש"ס, עם מעבר הישיבה בדימונה למצפה רמון, עבר לירושלים, אך הוא ממשיך להעביר שיעורים בישיבת מצפה רמון. 

בשנת תשס"ג (2003) הקים יחד עם הרב ישעיהו דורון את ישיבת לנתיבות ישראל שברובע הנוצרי בעיר העתיקה. בהמשך התאחדה הישיבה עם ישיבת "חומות ירושלים" בראשות הרב מרדכי נחמני. 

פרסם את הספר "מדבר בצדקה" (אילת, תש"ס) – על השואה במשנתו של הרב צבי יהודה קוק. באייר תש"ע יצא לאור ספר שבו ערוכים שיעוריו על המאמר הראשון בספר הכוזרי, בעריכת הרב אלי פיינסילבר. שיעוריו מופצים מדי שבוע בדואר אלקטרוני, בידי בנו הרב יצחק בזק.

== משפחתו ==
נשוי לבתיה אביב"י, בתו של העיתונאי אריה אביב"י ואחותו של הרב יוסף אביב"י. אחיו הם הרב מאיר בזק, ר"מ בישיבת מעלות והדיין הרב חיים בזק מצפת. אחותו היא תמר בזק-רפפורט, שופטת בבית המשפט המחוזי בירושלים. דודתו היא אסתר בזק שהייתה אישיות מוכרת בנווה דקלים וכן בחבל ימית. בן דודו הוא הרב אמנון בזק. בן דוד אחר הוא שי בזק, לשעבר יועץ התקשורת של בנימין נתניהו וקונסול ישראל בפלורידה ובבוסטון.

בינואר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, נפצע קשה בנו בצלאל בקרבות ברצועת עזה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ישיבות ציוניות

קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
אלי
קטגוריה:רבני ישיבת הר המור
קטגוריה:תלמידי הרצי"ה קוק
קטגוריה:רבני ישיבת ההסדר ירוחם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
ליחה

ליחה (בעברית ארכאית: כִּיחַ) היא רוק המעורבב עם הריר המופרש על ידי מערכת הנשימה ומגיע אל חלל הפה. לעיתים הליחה מגיעה אל הפה באמצעות שיעול, ומחלות הקשורות בדרכי הנשימה מלוּות לעיתים שיעול המייצר ליחה. בנוסף, הופעת ליחה יכולה להיגרם כתוצאה מעישון.

==צבעי הליחה==
*ליחה של אדם בריא היא בצבע לבן או שקוף, והיא לרוב נספגת באופן טבעי בגוף.
**ריבוי ליחה שקופה או לבנה מרמזת על אלרגיה.
*ליחה צהובה היא סימן לזיהום.
*ליחה ירוקה יכולה להיות סימן לזיהום. ליחה ירוקה-חומה יכולה להיות סימן לדלקת ריאות.
*ליחה חומה אופיינית לאנשים המעשנים.
*ליחה מהולה בדם יכולה להיות סימן לשחפת או סרטן ריאות.

==ראו גם==

* ארבע הליחות
* נזלת

קטגוריה:נוזלי גוף
דאסו מיסטר IV

מטוס מיסטר בקיבוץ [[חולתה]]

דאסו מיסטר IV הוא מטוס קרב סילוני צרפתי משנות ה-50 של המאה ה-20, שיוצר על ידי חברת דאסו. המטוס היה חמוש בזוג תותחים מסוג דאפה 30 מ"מ וצויד במנועי ורדון. המטוס שקל 9.8 טון עם מהירות מרבית של 1,120 קמ"ש וטווח טיסה של 1,300 ק"מ.
 
המטוס הראשון בסדרת מטוסי דאסו מיסטר לא היה אלא מטוס אוראגן עם כנפיים משוכות לאחור בזווית של 30 מעלות. אבטיפוס של המיסטר הוטס לראשונה בפברואר 1951 ובשנתיים שלאחר מכן הוטסו עוד 8 אבות טיפוס, עד שהוחלט להכניסו לייצור.

באפריל 1953 החליט חיל האוויר הצרפתי לרכוש 156 מטוסי מיסטר IVA.

==המיסטר בחיל האוויר הישראלי==
בשנת 1955 רכשה מצרים מטוסי סילון חדישים מצ'כוסלובקיה בעסקת נשק גדולה ובכך הופר מאזן הכוח האווירי בין ישראל ומצרים כאשר לחיל האוויר המצרי 200 מטוסי סילון ולחיל האוויר הישראלי 50 בלבד. החשש הישראלי גבר לנוכח יתרון האיכות של המטוסים שנרכשו מדגם מיג 15 ו-מיג 17 שהיו עדיפים על האוראגן והגלוסטר מטאור.
 
בניסיון להעמיד מענה ראוי לרכש החדש ביקשה ישראל מצרפת לרכוש מטוסי סילון חדישים מדגם מיסטר IVA. צרפת התנגדה למכירת מטוסים אלה והציעה במקומם מכירת מטוסי מיסטר II, הנחותים יותר. במרץ 1956 בעקבות התקדמות ביחסי ישראל–צרפת, הסכימה לבסוף צרפת למכור לישראל 12 מטוסי מיסטר IVA בשל אינטרסים צרפתיים במזרח התיכון ורצון שלהם לחזק את ישראל. מטוסים אלה נחתו בישראל ב 11 באפריל לאחר חניית ביניים לתדלוק באיטליה. באותה השנה נחתמו עסקות נוספות לרכישת מטוסי מיסטר ובסך הכל סופקו באותה השנה 61 מטוסי מיסטר. מטוס המיסטר האחרון היה מותאם לצילום והגיע ארצה, מוטס על ידי דני שפירא, סמוך מאוד לפתיחת מבצע קדש.

מטוסי המיסטר של חיל האוויר הישראלי לקחו חלק משמעותי במבצע קדש שהתרחש ב-1956 כמטוסי יירוט. ב-30 באוקטובר נשלחו מיסטרים לחפות על הכח הקרקעי במיתלה וכנגדו הוזנקו כ-20 מטוסי קרב מצריים. בקרב הופל מטוס מיג אחד ואחרים נפגעו אך לא נפלו. למחרת, ב-31 באוקטובר, זוג מטוסי מיסטר נתקלו ברביעיית מטוסי ומפייר מצריים והפילו את כולם בקרב אוויר. ב-2 בנובמבר נשלחו מיסטרים למשימות תקיפה. אחד המטוסים שהוטס על ידי בני פלד נפגע באש נ"מ והוא נטש בעזרת כסא מפלט בדרום סיני בסמוך לשארם א-שייח' הסתתר במדבר ולאחר מכן חולץ בשלום על ידי טייס פייפר. הייתה זו הנטישה הראשונה בעזרת כיסא מפלט בחיל האוויר. ב-3 בנובמבר נשלחו שתי רביעיות למשימת סיוע באזור שארם א-שייח, המטוסים הטביעו ספינה מצרית קטנה ותקפו בטעות את אניית המלחמה הבריטית "קריין".
 
במלחמת ששת הימים תקפו המיסטרים בכל הגזרות מגוון רב של מטרות, החל מתקיפת בסיסי חיל האוויר של מצרים, ירדן, סוריה ועיראק (מבצע מוקד) ועד לתקיפת כוחות שריון על הקרקע ומטרות נוספות במשך המלחמה.
 
רוב מטוסי המיסטר הוצאו משימוש בפברואר 1971. חלקם המשיכו לשרת עוד מספר שנים בודדות בתפקידים שונים עד שהוחלפו באופן סופי במטוסי סופר מיסטר וסקייהוק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [https://youtu.be/Wn-c36TyaXs?t=5 טייסת מיסטר בחיל האוויר], ארכיון הסרטונים של AP

==הערות שוליים==

מיסטר
קטגוריה:מטוסי קרב סילוניים
קטגוריה:מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי
תמיכות דואות

התמיכות הדואות בחתך של [[קתדרלת אמיין על פי איורו של ויולה לה דוק וסכימת וקטורי הכוחות הפועלים בחתך זה]]
התמיכות הדואות של קתדרלת אמיין - תצלום
תמיכות דואות (נקראות גם קשתות דואות או כנפיים דואות, בצרפתית: Arc-boutant) הן אלמנט אדריכלי, הבנוי מחצאי קשתות "המרחפות" באוויר ותומכות את הקמרון הפנימי של המבנה מצידו האחד, על ידי העברת הכוחות שהוא מפעיל כלפי חוץ לעמוד רחב. האלמנט התפתח מתוך צורך הנדסי לתמוך את קמרונות הקתדרלות שהתנשאו לגובה רב, והוא נפוץ בבנייה של מבנים בסגנון הגותי.

התמיכות הדואות הן שכלול של התמיכות המלאות בהן השתמשו באדריכלות הרומנסק כדי לתמוך קמרונות מהצד. השימוש בהן במאה ה-12, בפעם הראשונה בעת שניסו אדריכלי קתדרלת נוטרדאם דה פארי לבנות אולם תווך גבוה יותר מכל אולם שנבנה עד לתקופתם, דבר שהצריך תמיכה מבנית נוספת.

התמיכות הדואות נראות מחוץ למבנה כמו צלעות דקות. העמוד אליו עוברים הכוחות היה רחב ומדורג על מנת שיוכל לתמוך בכוחות הגדולים שנבעו מהקמרון. ברוב המקרים גם הוצב מעל העמוד, בנקודה בה הקשת מתחברת אליו, צריח או פסל עופרת הנקרא "צריחון" (Pinnacle), שמטרתו הייתה הגברת הלחיצה של העמוד לכיוון האדמה על מנת שלא יקרוס הצדה. הצריחון עוצב כפסל או כצריח מחודד והתאים בסגנונו לגותיקה.
מתחת לתמיכה הדואה הייתה תמיכה נוספת מקורה אשר מתחתיה היה חלל הספינה המשנית של הקתדרלה.

אף על פי שמטרתן העיקרית של התמיכות הדואות הייתה הנדסית (תמיכה בקמרונות הגבוהים של הספינה הראשית), היה להן גם ערך אסתטי. מבנן הדק והקליל תרם למבנה התחרה של הקתדרלה הגותית, והדגיש את השאיפה לגובה. עקב סגולות אלה, בכנסיות רבות שנבנו או הושלמו בגל התחייה הגותית (בעיקר במאה ה-19) נבנו תמיכות דואות, גם אם לא היה צורך הנדסי בהן בזכות טכנולוגיות הבנייה החדשות.

<gallery widths=150 heights=150>
File:St Remi choir from south east.jpg|תמיכות דואות מוקדמות בכנסיית סן רמי בריימס
קובץ:Le Mans-Cathédrale.jpg|תמיכות דואות בנות שלוש קומות בקתדרלת לה-מאן
קובץ:Notre Dame buttress.jpg|תמיכות דואות בקתדרלת נוטרדאם דה פארי
קובץ:Buttresses The Washington National Cathedral.jpg|תמיכות דואות, הקתדרלה הלאומית של וושינגטון
קובץ:ReimsCattedraleEsternoAbside.jpg|תמיכות דואות עם קרוקטים בקתדרלת ריימס
קובץ:Prague-Flying-buttresses001.jpg|תמיכות דואות דקות בקתדרלת ויטוס הקדוש
קובץ:Lübeck Marienkirche Strebebögen.jpg|תמיכות דואות ללא צריחונים, במריאנקירכה (ליבק)
קובץ:Westminster Abbey exterior.jpg|תמיכות דואות בנות שלוש קומות במנזר וסטמינסטר
File:Cathedral of Seville, facade west.jpg|תמיכות דואות בקתדרלת סביליה
Flying buttresses-Exterior of the Duomo (Milan).jpg|תמיכות דואות בקתדרלת מילאנו
</gallery>

==ראו גם==

* אדריכלות של כנסיות
* אדריכלות גותית
* צריחון
* אמנות גותית

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=WiX2amY7G-I סרט המסביר על ההנדסה שמאחורי התמיכות הדואות], בערוץ היוטיוב של Engineering Models

קטגוריה:אדריכלות גותית
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
גשר הידידות (אמריקה הדרומית)

גשר הידידות (בפורטוגזית: Ponte da Amizade, בספרדית: Puente de la amistad) הוא גשר המקשר בין ברזיל לפרגוואי.

החוזה לבניית הגשר נחתם בשנת 1956, ובשנת 1965 נפתח הגשר לתנועה. הגשר עובר מעל נהר פרנה ומהווה מעבר גבול חופשי לאזרחי אמריקה הדרומית. אזרחי מדינות הנמצאות מחוץ ליבשת, נדרשים לעבור ביקורת גבולות בגשר. הגשר מקשר בין העיר הברזילאית פוז דו איגואסו לעיר הפרגוואית סיודד דל אסטה. אורכו של הגשר עולה על 540 מטר, הוא מגשר על פני כ-300 מטר. וגובהו 78 מטר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20040806234512/http://www.ciudaddeleste.galeon.com/aficiones250784.html על בניית הגשר]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הידידות
קטגוריה:גבול ברזיל–פרגוואי
קטגוריה:מדינת פרנה
קטגוריה:מעברי גבול בין-לאומיים
הידידות
קטגוריה:פרגוואי: תחבורה
אברהים אל-ח'ליל

אברהים ביי אל-ח'ליל (1877 - 4 בספטמבר 1937) היה ראש עיריית חיפה בשנים 1911–1913.
== ביוגרפיה ==
אל-ח'ליל היה בנו של מוסטפא פאשה אל-ח'ליל, שכיהן אף הוא כראש עיריית חיפה. הוא היה בן למשפחת אל-ח'ליל שהייתה משפחה מוסלמית עתירת נכסים בעלת בית מפואר בעיר התחתית ברחוב חמאם אל-פאשה שנקרא על שם אביו. הבית קיים עד היום ונקרא בית אל-פאשה.

היה חבר ב"אגודת הצעירים המוסלמים" וכן היה ראש הווקף המוסלמי בחיפה וחבר במפלגת ההגנה הלאומית בהנהגת משפחת נשאשיבי. לאחר רצח ידידו חאג' חליל טהא נעתר לבקשת ערביי חיפה וקיבל על עצמו את נשיאות האגודה המוסלמית בחיפה. במסגרת תפקידו פיקח על כספי הווקף. במסגרת תפקידו הוציא את כספי הווקף מהבנק הערבי והעבירם לבנק ברקליס, בנוסף דרש מהמופתי למסור דוח מפורט על כספי הווקף שנמצאו ברשותו. בחודש אוגוסט 1937, קצת לפני הרצחו קיבל איומים על חייו במכתבים שהיו חתומים על ידי כנופיית היד השחורה, אבל הוא לא התייחס אליהם. בתקופת המרד הערבי הגדול התנגד למעשי הטרור ולשביתה שהונהגו על ידי המופתי של ירושלים חאג' אמין אל-חוסייני. בשל פעולתו כנגד המופתי הוא נרצח על ידי שליחי המופתי.

הרצח התרחש בשבת בבוקר בשעה 08:15 ברחוב חמאם אל-פאשא בקרבת ביתו. אל-ח'ליל ישב בחברת ידידו אחמד מרד מזכיר האגודה המוסלמית בחיפה. הרצח אירע על ידי שני ערבים שהיו לבושים ככפריים, הם ירו לעברו חמש יריות, כדור אחד פגע בזרועו והשני בחזהו. הרוצחים הצליחו להימלט מהמקום. מסע הלוויה של אל-ח'ליל התחיל בביתו, ארונו הועבר למסגד אל-ג'רינה ומשם לחלקת הקבורה של המשפחה הנמצאת מול כיכר פייסל. במסע השתתפו אלפי אנשים כולל נכבדים מכל העדות בחיפה. 

בישיבת מועצת העירייה שהתקיימה ב-14 בספטמבר לאחר הרצח הציע דוד הכהן לשנות את שמו של הרחוב שנקרא על שם אביו ולקרוא לו על שמו, ההצעה אושרה בישיבה אבל מעולם לא מומשה.

==לקריאה נוספת==

* שרה ומאיר אהרוני, אישים ומעשים בחיפה והסביבה, 1993.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית חיפה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1877
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1937
קטגוריה:אישים הקבורים בחיפה
עבד א-רחמאן אל-חאג'

עבד א-רחמאן אל-חאג (בערבית: عبد الرحمن الحاج; בתעתיק מדויק: עבד אלרחמן אלחאג'; 1870 – 1946) היה פוליטיקאי ערבי (פלסטיני) בארץ ישראל, ראש עיריית חיפה משנת 1920 ועד יוני 1927.
== חייו ==
עבד א-רחמאן אל-חאג' נולד בחיפה למשפחה לארץ ישראל ממצרים העליונה במאה ה-19. אבות המשפחה התיישבו בכפר ג'ינדאס (גנתון) בחוצות לוד, ולאחר מכן היגרו לכפר לאם (כיום מושב הבונים) וממנה עברו לחיפה.

אביו עבדאללה אל-חאג' היה בעליהן של אדמות בכפר לאם, טירה ועין ע'זאל. ב-1881 נבחר אביו למועצת עיריית חיפה. המשפחה החזיקה נכסים גם בעיר העתיקה בחיפה. א-רחמאן אל-חאג' נולד בחיפה בשנת 1870.לאחר סיום לימודיו בבית הספר של הוועד המוסלמי של חיפה, עבד כפקיד בית הדין השרעי בחיפה. בעת כהונתו כראש עיר, תחת השלטון המנדטורי הבריטי, מועצת העיר כללה שישה ערבים ושני יהודים. בעת כהונתו הותקנה בעיר מערכת ביוב, וכן הוקמה תחנת החשמל הראשונה בעיר. אל-חאג' היה פעיל ב"איגוד המוסלמי" בהנהגתו של שייח' מוחמד מורד שהתנגד למדיניות הבריטית של יישום כתב המנדט - הקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל.<ref></ref>

בשל עמדותיו הנחרצות בעניין הלאומי הפלסטיני ותמיכתו במופתי של ירושלים חאג' אמין אל-חוסייני, היה יחסו אל התנועה הציונית קיצוני. בין השנים 1934–1936 כיהן במועצת העיר חיפה והיה ראש הווקף (ההקדש המוסלמי) בחיפה. לאחר הרצחו של אברהים אל-ח'ליל בשנת 1937, מונה אל-חאג' כממלא מקומו בתפקיד מנהל הווקף. בשנת 1944 הקים תנועה לבחירת ראש עיר ערבי במקום שבתי לוי. נפטר ב-1 בפברואר 1946.

ביתו עדיין עומד על תילו בעיר התחתית של חיפה ברחוב מעלה השחרור 13.

==הנצחה==
*1995 - בית הספר הקהילתי "גשר" בחיפה נקרא על שמו.

==לקריאה נוספת==

* שרה ומאיר אהרוני, אישים ומעשים בחיפה והסביבה, 1993
* عبد اللطيف الكنفاني. 15 شارع البرج – حيفا. بيروت: بيسان, 1996
* תמיר גורן. שיתוף בצל עימות: ערבים ויהודים בשלטון המקומי בחיפה בתקופת המנדט הבריט. רמת גן : אוניברסיטת בר-אילן, 2008

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית חיפה
קטגוריה:פוליטיקאים פלסטינים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1870
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1945