OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מפרץ ריגה

מפרץ ריגה (בלטבית: Rīgas Jūras Līcis; באסטונית: Liivi Laht) הוא מפרץ בים הבלטי, בין לטביה לאסטוניה.

שטח מפרץ ריגה הוא 18,000 קמ"ר כשהעומק המרבי הוא 54 מטר מתחת פני הים. מפרץ ריגה מנותק באופן חלקי מהים הבלטי על ידי האי האסטוני סארמאה, בעיקר על ידי חצי האי סורבה והאי הסמוך מוהו. מפרץ ריגה מחובר לים הבלטי רק דרך מצרי סור (Suur Väin) בצפון ומצר אירבה (אסטונית: Irbe Väin; לטבית: Irbes Jūras Šaurums) במערב. האי רוהנו (Ruhnu) במרכז מפרץ ריגה שייך לאסטוניה.

בין הערים השוכנות לחופי המפרץ נמצאות ריגה, יורמלה ופרנו. הנהרות העיקריים הזורמים אליו הם דאוגבה, ליילופה, גאויה, וסאלאקה.

בחודשי החורף המפרץ מכוסה קרח שנמס בהדרגה בחודשי הקיץ. גישה לנמל ריגה אפשרית תוך שימוש בשוברי קרח.

==קישורים חיצוניים==

*
ריגה
ריגה
ריגה
קטגוריה:גבול אסטוניה–לטביה
קטגוריה:קצרמר לטביה
קטגוריה:קצרמר אסטוניה
איי וינדוורד

איי וינדוורד הם הדרומיים שבין איי האנטילים הקטנים.

== מקור השם וחלוקה גאוגרפית ==
המחשת המושגים וינדווארד וליווארד
אי "וינדוורד" (באנגלית: עם כיוון הרוח) נקראים כך בשל מיקומם - במורד כיוון הרוח ביחס לספינות המגיעות לאיי הים הקריבי מאירופה. איי ליווארד המצויים צפונית להם הם "במעלה הרוח" ביחס למשטר הרוחות באזור - הזורם מצפון לדרום.
האיים האנטילים המהווים חלק מאיי וינדוורד הם:
* מרטיניק (צרפת)
* סנט לוסיה
* ברבדוס
* סנט וינסנט
* הגרנדינס
* גרנדה
* טרינידד
* טובגו

== מושבה בריטית ==
איי וינדוורד היוו בעבר מושבה בריטית הכללה את מרבית האיים הנכללים בקבוצה בו בין השנים 1833–1960. המושבה כללה את האיים גרנדה, סנט לוסיה, סנט וינסנט, הגרנדינס וברבדוס - בו הייתה ממוקמת בירת המושבה ומקום מושבו של המושל עד שנת 1885 עת הפכה ברבדוס למושבה עצמאית. כמו כן האי טובגו היווה חלק מהמושבה עד שנת 1889 עת הצטרף האי לטרינידד, ודומיניקה היוותה חלק מהמושבה החל משנת 1940 עת הפסיקה להיות חלק ממושבת איי ליווארד.

שמה הרשמי של המושבה היה המושבה הפדרלית של איי וינדוורד (Federal Colony of the Windward Islands ) בין השנים 1871–1956. ב-1956 שונה השם לטריטוריית איי וינדוורד (Territory of the Windward Islands). 

בירת המושבה הייתה העיר ברידג'טאון באי ברבדוס בין השנים 1871–1885 ולאחר מכן סנט ג'ורג' באי גרנדה. המושבה לא הייתה מושבה אחת אלא קבוצה של מושבות שלהם מושל אחד, אולם לכל אי היו מוסדות ממשלתיים שונים, חוקים שונים, ואף מיסים שונים.

המושבה הפסיקה להתקיים בשנת 1960 והאיים קיבלו עצמאות.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.worldstatesmen.org/Grenada.html#Windward מידע על המושבה הבריטית]
* 

וינדוורד
וינדוורד
ויקטור קינגיספ

ויקטור קינגיספ (24 במרץ 1888 - 4 במאי 1922) היה פוליטיקאי בולשביקי אסטוני ורוסי, סגן יושב ראש של צ'קה, חבר בוועדה המבצעת המרכזית של רוסיה הסובייטית.

== חייו ==
קינגיספ נולד בנפת קארמה, שבאי סארמאה באסטוניה.

===השכלה===
ב- 1906 התחיל ללמוד בקתדרה למתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת סנקט פטרבורג, ב-1910 התחיל ללמוד שם בקתדרה לשפות גרמאניות ורומאניות ובשנת 1917 סיים את הפקולטה למשפטים.

===בשורות המהפכה===
היה ממייסדי המפלגה הקומוניסטית של אסטוניה. 

מונה לחבר בכיר בוועדה המבצעת המרכזית של רוסיה הסובייטית (ועדת "הפרלמנט" הבולשביקי המפקחת על תפקוד הממשלה).
היה חוקר בכיר בו.צ'.ק. (לימים נ.ק.ו.ד.) ואחר כך היה סגן יו"ר ו.צ'.ק. בסוף 1918 נשלח לאסטוניה לפקד על המחתרת הקומוניסטית.

===מותו===
ב-3 במאי 1922 נעצר על ידי המשטרה, הואשם בבגידה בארצו והוצא להורג בטאלין, בליל 4 במאי.

קינגיספ היה נשוי פעמיים והיה אב לשני בנים. בנו סרגיי קינגיספ (1909–1941) היה קצין בנ.ק.ו.ד. ולאחר סיפוחה של אסטוניה לברית המועצות בקיץ 1940 היה אחראי על הוצאתם להורג של תושבי אסטוניה רבים החפים מפשע.

== זכרונו ==
* הממשלה הסובייטית שינתה את שם העיר יאמבורג (Ямбург) במחוז לנינגרד לקינגיספ (Кингисепп) לזכרו. 
* במהלך השלטון הסובייטי באסטוניה לאחר מלחמת העולם השנייה, שונה שמה של העיר קורסארה לקינגיספ (Kingissepp) באופן דומה, בשנת 1952. השם המקורי הוחזר בשנת 1988 (בדיוק מאה שנה לאחר הולדתו של קינגיספ).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים אסטונים
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:מהפכנים רוסים
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1888
קטגוריה:נפטרים ב-1922
אביב רון

אביב רון הוא מנצח ישראלי המשמש משנת 1996 כמנהלה המוזיקלי של התזמורת הקאמרית רמת גן, התזמורת הקאמרית הוותיקה ביותר בישראל.

== חייו ==
אביב רון הוא בוגר האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש רובין שליד אוניברסיטת תל אביב. הוא למד אצל שלום רונלי-ריקליס ונעם שריף. אחרי סיום לימודיו בישראל נסע לווינה להשתלם בניצוח בבית הספר הגבוה למוזיקה, אצל קרל אוסטרייכר. אביב רון לקח חלק בקורסי ניצוח בינלאומיים בישראל, שווייץ ובצרפת. בשנת 1995 הגיע לשלב הגמר בתחרות הבינלאומית הראשונה לניצוח מוזיקה מודרנית במאסי, צרפת.

בתקופת שהותו באוסטריה היה רון עוזר מוזיקלי למאסטרו קלאודיו אבאדו באופרות נישואי פיגארו ודון ג'ובאני (שבוע הפסטיבל הוינאי 1991) ולגאורג שולטי ב"פלסטאף" (פסטיבל זלצבורג).

העניין המיוחד שיש לאביב רון במוזיקה מודרנית ובכלל זה באופרה מודרנית הניע אותו לייסד את Musiktheater Opus Modern (MOM), הרכב שרובו סטודנטים מבית הספר הגבוה למוזיקה של וינה ומטרתו להעלות על הבימה אופרות בנות זמננו. באביב 1992 ניצח על הצגת הבכורה העולמית של האופרה "האיש הגווע", המבוססת על טקסט של קרל קראוס והולחנה במיוחד ל-MOM על ידי המלחין הישראלי שרון איתן. כמו כן העלה אביב רון,
עם האנסמבל שלו, את הבכורה האוסטרית של "אותו זמן" של וללפגנג פורטנר, יצירה על פי טקסט של סמואל בקט. 

גם בתפקידו כמנהל מוזיקלי ומנצח ראשי של התזמורת הקאמרית ברמת גן תומך אביב רון בביצוע מוזיקה קלאסית בת זמננו. בשנת 2000 העניק שר התרבות לאביב רון פרס מיוחד על ביצוע מוזיקה ישראלית.

אביב רון נענה להזמנת מאסטרו גארי ברתיני וקיבל עליו את משרת עוזר המנצח באופרה הישראלית החדשה, תל אביב, בעונת 1994–1995. בשנים 1997–1998 ניצח על מקהלת האופרה הישראלית.
 
אביב רון ניצח על הבכורה העולמית של האופרה "בני יקירי" (מוזיקה: חיים פרמונט, ליברית: תלמה אליגון), הפקה משותפת של האופרה הישראלית החדשה ופסטיבל ישראל 2000. בחורף 2000 ערך, עיבד וניצח על גרסה מיוחדת של כרמן בשביל האופרה הישראלית החדשה.

אביב רון הוא אחד ממייסדי קבוצת "אופרה זעירה".

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
Stadium Arcadium

Stadium Arcadium הוא אלבום אולפן כפול, התשיעי במספר, של להקת הרוק האמריקאית, רד הוט צ'ילי פפרז, שיצא במאי 2006. האלבום זכה בחמישה פרסי גראמי, מתוך שבעה אליהם היה מועמד והוא האלבום בעל הכי הרבה מועמדויות ב-24 שנות הקריירה של הלהקה.

האלבום הוא הראשון של הלהקה אשר הגיע למקום הראשון במכירות בארצות הברית, והוא האחרון שהקליט הגיטריסט ג'ון פרושיאנטה עם הלהקה לפני שפרש בפעם השנייה שלו מהלהקה וחזר אליה ב-2019.

== רשימת שירים ==

== מצעדים ודירוגים ==

== פרסים ==

* מקור:

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי 2006
קטגוריה:אלבומי רד הוט צ'ילי פפרז
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הדני
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ריק רובין
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום הרוק הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי פלטינה בברזיל
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
מזחלת

ילד על מזחלת
מזחלת רתומה לסוסים
מזחלת היא אמצעי תחבורה המשמש את האדם באזורים מכוסים בקרח או בשלג. המזחלת משמשת להסעה, שינוע וגם לשעשועים וספורט חורפי.

== סוגי מזחלות ==
סוגים אחדים של מזחלות מיועדים לגלישה במורד מדרונות, למטרות הנאה או ספורט. מזחלות גדולות יותר משמשות גם כלי תחבורה של ממש, ומונעות באמצעות מנוע או נמשכות על ידי בעלי חיים המותאמים לחיים באזורים מושלגים, כמו כלבי מזחלת ואיילים.

מזחלות גלישה משמשות לספורט חורפי במגוון ענפים, על החשובים שבהם נמנים הבובסלי, הלוז' והסקלטון.

עד לסוף המאה ה-19 הייתה המזחלת, הרתומה לסוס אחד או יותר, תחליף מקובל לנסיעה בעגלה רתומה לסוס, בתקופת החורף, באזורים בהם כיסה השלג את הקרקע באופן שוטף במשך כל החורף, כדוגמת אירופה, רוסיה, וצפון אמריקה.

==כיצד מזחלות עובדות ==

מזחלות שימושיות במיוחד בחורף, אבל ניתן גם לגלוש בהן גם על שדות רטובים וכבישים בוציים. למעשה ניתן לגלוש עם מזחלת אפילו על קרקע מוצקה, בעזרת היעזרות בכוח (לדוגמה, במשיכה על ידי אדם או בעל חיים, או במורד בעזרת כוח המשיכה). קושי התנועה גובר ככל שכוח החיכוך גורש מאמץ רב יותר. במקרים של צורך בכוח חיכוך חזק במיוחד, כמו במקרים של גרירה/ החלקה על קרקע יבשה רגילה, נדרש שימון התחתית בשמן או לחלופין הרטבתה עם מים. למשטחים שונים יש דרגות חיכוך שונות, כאשר קרח וכן שלג יבש /קשה, שהם משטחים חלקים ורטובים, נחשבים קלים יותר לחיכוך, כשבדרגה מאחריהם שלג רטוב. 

כוח החיכוך מושפע מגודל מקדם החיכוך, כך שככל שמקדם החיכוך גדל כך גדל גם כוח החיכוך.

סוגים שונים של מזחלות נמשכים על ידי בעלי חיים כגון איילים, סוסים, פרדות, שוורים או כלבים.

== קישורים חיצוניים ==

איילי הצפון בארכנגלסק, רוסיה, קרוב לחוג הארקטי, תמונת פוטוכרום מהמאה ה-19 המאוחרת.]]
* 
* 

קטגוריה:שלג
קטגוריה:כלי רכב
קטגוריה:ספורט
קטגוריה:אמצעי הסעה לא ממונעים
הסובייט העליון

הסובייט העליון (רוסית: Верховный Совет) היה הפרלמנט של ברית המועצות. הוא היה אחראי על אישור חוקים, אישור מינוי שופטי בית המשפט העליון, ואישור התקציב. 

הסובייט העליון הוקם ב-1938, עם כינון "חוקת סטלין". לפניו נקראה הרשות המחוקקת הוועד הפועל המרכזי (ברוסית: Центральный Исполнительный Комитет, או בקיצור: ЦИК), וגוף זה פעל בין השנים 1922–1938. 

הסובייט העליון בחר את חברי הנשיאות (פרזידיום). הפרזידיום היה מורכב מיו"ר, 15 סגנים (אחד מכל אחת מהרפובליקות של האיחוד), מזכיר ועשרים חברים, והיה אחראי על כל הפעילויות של הסובייט העליון. 

יושב הראש של הנשיאות (פרזידיום) היה למעשה נשיא ברית המועצות/ראש המדינה. תפקידיו היו טקסיים בעיקרם, אך למרות זאת היה זה תפקיד מפתח. התפקיד החשוב ביותר היה מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית. כדי לבסס ולחזק את כוחו והשפעתו של המזכ"ל הוא היה נוהג לשמש בתפקיד נוסף כאשר הבחירה הייתה בין יו"ר נשיאות הסובייט העליון (ראש המדינה) או יו"ר מועצת השרים (ראש הממשלה). סטלין וחרושצ'וב בחרו בנוסף לתפקיד המזכ"ל לשמש כראשי ממשלה בעוד שברז'נייב, אנדרופוב וצ'רניינקו שימשו כיו"ר נשיאות הסובייט העליון.

הסובייט העליון היה מורכב משני בתים: הבית העליון - סובייט האיחוד, והבית התחתון - סובייט הלאומים. בחירות לסובייט העליון התקיימו אחת ל-4 שנים. בפועל, הסובייט העליון היה "בובה" של המפלגה הקומוניסטית ואישר כל חוק/תקנה. 

רשמית פוזר הסובייט העליון ב-26 בדצמבר 1991.

==יושבי ראש של הסובייט העליון==
* מיכאיל קלינין - 1938–1946
* ניקולאי שברניק - 1946–1953
* קלימנט וורושילוב - 1953–1960
* ליאוניד ברז'נייב - 1960–1964
* אנסטס מיקויאן - 1964–1965
* ניקולאי פודגורני - 1965–1977
* ליאוניד ברז'נייב - 1977–1982
* יורי אנדרופוב - 1982–1984
* קונסטנטין צ'רניינקו - 1984–1985
* אנדריי גרומיקו - 1985–1988
* מיכאיל גורבצ'וב - 1988–1989

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ברית המועצות: חוק ומשפט
קטגוריה:ברית המועצות: פוליטיקה
1341

== אירועים ==
* הקמת The Queen's College באוניברסיטת אוקספורד.
* פטררקה מקבל תואר לאוריאט, פעם ראשונה מאז רומה עתיקה.
* תחילת מלחמת "ירושת ברטן" על השליטה בדוכסות ברטאן כחלק של מלחמת מאה השנים. 

== נולדו ==

== נפטרו ==
* אוזבג חן, חן של אורדת הזהב.
* גדימינאס, דוכס גדול של ליטא

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
מסדר ציון

סמל מסדר ציון
מסדר ציון (בצרפתית Prieuré de Sion) הוא שמה של אגודת סתרים בדויה אשר הייתה במרכזה של תרמית היסטוריוגרפית רחבת היקף בעלת אופי של תאוריית קשר. השמועה בדבר קיומו של הארגון הופצה לראשונה בשנת 1956 על ידי קבוצה צרפתית בשם אילומינטי, בת ארבעה חברים: פייר פלנטאר, אנדרה בונומה, ג'ין דלוואל וארמנד דפה. ככל הנראה מתוך מטרה לקדם עמדות שמרניות ומלוכניות, הקבוצה הפיצה ידיעות בדבר אחווה סודית בשם "מסדר ציון" אשר הוקמה בשנת 1099 ובין חבריה נמנו דמויות היסטוריות בולטות כגון לאונרדו דה וינצ'י, ויקטור הוגו, אייזק ניוטון ובוטיצ'לי. כמו כן, נטען כי הארגון אחראי להתרחשויות היסטוריות שונות ובהן מסעות הצלב והקמת מסדר הטמפלרים (מסדר אבירי ההיכל). מטרתו המוצהרת של המסדר הייתה להגן על צאצאי השושלת המֶרובּינגית הקדומה, שהם על פי חברי המסדר למעשה צאצאי ישו ומרים המגדלית, ולפיכך מהווים את השושלת המלכותית הלגיטימית של צרפת.

חברי הקבוצה העמידו פנים כחברים באחווה סודית עתיקה ואף הטמינו מסמכים מזויפים בארכיונים ובכנסיות המאששים את קיומו של המסדר. זיופים אלו הובילו ב-1967 לפרסום הספר "האוצר האבוד של רן לה שאטו", מאת הסופר הצרפתי ג'רלד דה סָדֶה, המתחקה אחר ההיסטוריה של הארגון. הספר הפך לרב מכר בצרפת והקנה אמינות לתרמית. על אף שעדויות לזיוף המסמכים אשר על פיהם נכתב הספר נחשפו מיד לאחר פרסומו, המיתוס סביב המסדר המשיך לצמוח. במהלך שנות ה-70 של המאה העשרים ערך ה-BBC מספר תוכניות תחקיר על המסדר ועל בסיסן אף פורסם ב-1982 הספר "דם קדוש, גביע קדוש", אשר זכה להצלחה ברחבי העולם. הרומן המטוטלת של פוקו מאת אומברטו אקו מושפע מסיפור המסדר ומציג חבורת סופרים והיסטוריונים הממציאים סיפור דומה כדי לגלות לבסוף שיש קורטוב של אמת בסיפור הבדיוני. מיתוס המסדר התעצם מחדש ב-2003, עם הצלחתו של הספר "צופן דה וינצ'י", מאת דן בראון, אשר טווה את עלילתו סביב קיומו לכאורה של הארגון.

== ראו גם ==
* צופן דה וינצ'י 

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:תרמיות
קטגוריה:תאוריות קשר
קטגוריה:אגודות סתרים
משה פיש

משה פיש (נולד ב-1961 ברחובות) הוא זמר בריטון ישראלי.

==ביוגרפיה==
משה פיש החל לנגן בפסנתר ובעוגב בגיל 7 והמשיך בלימודי קומפוזיציה אצל רון קולטון. בשנת 1983 התחיל ללמוד באקדמיה למוסיקה על שם רובין בירושלים, במחלקה הווקאלית.

הרפרטואר של פיש מקיף מוזיקה מתקופת הבארוק ועד ימינו. הוא הופיע כסולן עם התזמורת הסימפונית חיפה, עם מקהלת רינת, עם הקאמרטה הישראלית ירושלים ועם מקהלת האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. הוא השתתף בהפקות האופרה הישראלית החדשה, באופרות של פרוקופייב, ריכרד שטראוס ופוצ'יני. הוא הופיע בפסטיבל האופרה של סבונלינה, פינלנד ולקח חלק בסדנאות, במפגשי מוזיקה בינלאומיים ובכיתות אמן לשירה.

כיום משה פיש עוסק בהוראת פיתוח קול.

==קישורים חיצוניים==
* [http://israel-opera.co.il/?CategoryID=181&ArticleID=1106 מידע מאתר האופרה הישראלית]
* [https://www.youtube.com/watch?v=do9z3UZX_sA שיר בביצוע של משה פיש]

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
רוברט ג'ורדן

רוברט ג'ורדן (באנגלית: Robert Jordan;
17 באוקטובר 1948 - 16 בספטמבר 2007) הוא שם העט של ג'יימס אוליבר ריגני ג'וניור (James Oliver Rigney Jr.). בשם עט זה הוא נודע בעיקר כמחבר של סדרת הספרים רבת המכר "מחזור כישור הזמן".

== קורות חיים ==
ג'ורדן נולד בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה שבארצות הברית. הגדיר עצמו כנוצרי-אפיסקופלי. שירת שתי תקופות במלחמת וייטנאם בצבא ארצות הברית וזכה במספר עיטורי גבורה. לאחר מכן השלים תואר ראשון בפיזיקה בקולג' הצבאי של דרום קרולינה והועסק על ידי הצי האמריקני כמהנדס גרעין.

הוא חיבב היסטוריה ונהנה מציד, דיג, שיט, פוקר, שח, סנוקר ואיסוף מקטרות. הוא התגורר באזור הולדתו עם רעיתו הרייט מק'דוגל העורכת ספרים.

במרץ 2006 דיווח ג'ורדן כי נתגלתה אצלו מחלה זיהומית בשריר הלב שזמן החיים הממוצע של החולים בה הוא כארבע שנים, הוא החל לקבל טיפול במאיו קליניק, לקח תרופות ונראה היה שמצבו השתפר, אך ב-16 בספטמבר 2007, הוא נפטר מהמחלה.

==ראו גם==
*מחזור כישור הזמן

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.dragonmount.com/RobertJordan הבלוג של רוברט ג'ורדן]
* 

*
קטגוריה:סופרי פנטזיה אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מחזור כישור הזמן
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
פרנץ קונוויטשני

פרנץ קונוויטשני (במרכז) עם [[איגור אויסטרך (מימין) ועם דוד אויסטרך, 1957]]
פרנץ קונוויטשני (גרמנית: Franz Konwitschny; 14 באוגוסט 1901, פולנק, מוראביה הצפונית – 28 ביולי 1962, בלגרד), היה מנצח וכנר גרמני.

== ביוגרפיה ==
קונוויטשני החל את הקריירה שלו כנגן ויולה בתזמורת גוונדהאוס בלייפציג, בניצוחו של וילהלם פורטוונגלר. בהמשך היה למנצח ובשנת 1927 החל לעבוד באופרה של שטוטגרט. משנת 1949 עד מותו היה מנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוז. משנת 1953 עד 1955 היה גם המנצח הראשי של התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן ומשנת 1955 ואילך ניצח על האופרה של ברלין. בין השאר היה המנצח הראשי של תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, תזמורת בית האופרה העירוני של פרנקפורט על מיין.

פרנץ קונוויטשני הוא אביו של במאי האופרה פטר קונוויטשני.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קונוויטשני
קטגוריה:לייפציג: אישים
קטגוריה:גרמנים ממוראביה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1901
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1962
מגיב

מגיבים כמו [[גופרית (בתמונה), הם חומרי ההתחלה של תגובות כימיות]]
מגיב או רֵיאָגנט (באנגלית: Reagent) הוא כל חומר המשתתף בתגובה כימית. לרוב מתייחסת המילה לאותו חומר הגורם לתגובה הכימית.

בשימוש נוסף, המילה ריאגנט מייצגת כימיקלים ברמה טהורה מספיק לשימוש בתגובה כימית, אנליזה כימית או ניסוי פיזיקלי. גופי תקינה נוהגים לקבוע את רמת הטוהר הנדרש לחומר מסוים על מנת שייחשב כ"ריאגנט".

בכימיה אורגנית המושג "מגיב" משקף תרכובת או תערובת, בדרך כלל אנאורגנית, או מורכבת ממולקולות אורגניות קטנות, שמטרתה לגרום לשינוי מבוקש בחומר נתון. דוגמה לכך הן תרכובות גריניאר.

בכימיה אנליטית מגיב הוא תרכובת או תערובת המשמשת לגילוי נוכחות או היעדרות של חומר אחר, למשל באמצעות שינוי צבע, או למדוד את הריכוז של חומר מסוים, למשל באמצעות קולורימטר.

==ראו גם==
* 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תגובות כימיות
לוברו פון מאטאצ'יץ'

לוברו פון מאטאצ'יץ (Lovro von Matačić; 14 בפברואר 1899 – 4 בינואר 1985) היה מנצח קרואטי, יליד העיר סושאק.

הוא היה חבר במקהלת הנערים של וינה וגם למד מוזיקה בעיר וינה עצמה. לאחר תום לימודיו, כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן, גרמניה, וביוגוסלביה. שמו נקשר בעיקר למוזיקה של אנטון ברוקנר.

בשנים 1961–1966 כיהן מאטאצ'יץ' כמנצח ראשי של תזמורת המוזיאון של פרנקפורט, שהיא תזמורת בית האופרה של פרנקפורט.

הוא נפטר בבלגרד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים
קטגוריה:מוזיקאים קרואטים
קטגוריה:ילידי 1899

קטגוריה:נפטרים ב-1985
קטגוריה:יוגוסלבים שנפטרו במאה ה-20
קטגוריה:קרואטים שנפטרו במאה ה-20
הסכם רפאלו (1920)

שטח איטליה בשנת 1870
שטח איטליה בשנת 1919, שאושר בהסכם רפאלו
הסכם רפאלו (באיטלקית: Trattato di Rapallo) היה הסכם בין ממלכת איטליה לממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שנועד לפתור את בעיית השליטה בכמה טריטוריות שנמצאות כיום בשטחי קרואטיה וסלובניה. ההסכם נחתם ב-12 בנובמבר 1920, ברפאלו, שנמצאת ליד ג'נובה שבאיטליה. המתח שבין הממלכה ה"יוגוסלבית" החדשה לאיטליה התעורר עם סיום מלחמת העולם הראשונה, כאשר האימפריה האוסטרו-הונגרית התפרקה. איטליה דרשה שטחים מאוסטרו-הונגריה, במיוחד באזור איסטריה ודלמטיה, שהובטחו לה על פי ברית לונדון, ואילו לממלכה התלת-לאומית ה"יוגוסלבית" שקמה לאחר המלחמה היו תביעות על אותם שטחים, המיושבים בחלק גדול בסלבים.

לפי ההסכם, זאדר, סופחה לאיטליה, כאשר פיומה (רייקה) הפכה למדינת פיומה החופשית, כך הסתיימה הרפתקתו של גבריאלה ד'אנונציו במקום, ובוטלה המדינה הבלתי מוכרת שהקים, ממלכת קרנארו האיטלקית.

ההסכם בוטל בשנת 1924, לאחר שאיטליה וממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים חתמו על הסכם רומא, שהעניק את רייקה לאיטליה ואת סושאק ליוגוסלביה.

== ראו גם ==
* רייקה

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
*[http://www.forost.ungarisches-institut.de/pdf/19201112-1.pdf Treaty between the Kingdom of Italy and the Kingdom of the Serbs, Croats and Slovenes signed at Rapallo, 12 November 1920]
</div>

רפאלו
רפאלו
קטגוריה:קרואטיה: יחסי חוץ
קטגוריה:סלובניה: היסטוריה
רפאלו
קטגוריה:רייקה
רפאלו
קטגוריה:איטליה במאה ה-20
RPG-29

ה-RPG-29 (אר. פי. ג'י 29; מרוסית: -РПГ-29 - Ручной противотанковый гранатомёт) הוא מטול רקטות נגד טנקים שפותח ויוצר על ידי ברית המועצות. הוא נכנס לשימוש פעיל ב-1989 במטרה לפגוע ברכב קרבי משוריין מודרני בעל שריון ריאקטיבי. זהו הנשק האחרון שנכנס לשימוש בצבא ברית המועצות לפני נפילתה.

מספר דגמים מאוחרים יותר פותחו על בסיס ה-RPG-29 כמו ה-RPG-30 וה-RPG-32. ראש הקרב החלול "טאנדם" (ראש נפץ דו-שלבי) של ה-RPG-29 הוא בין היחידים שהצליחו לחדור מבעד לשריון המרוכב של טנקים מערביים מתקדמים.

==תיאור==
ה-RPG-29 הוא מטול רקטות נגד טנקים המופעל על ידי חייל בודד. מעל המטול נמצא הכוונת האופטית שלו מסוג 2.7× 1P38. מתחת למטול נמצאת הידית בעלת הדק שנועדה להנחה נוחה ויציבה על כתף החייל המשגר. ניתן להוסיף למטול גם כוונת ראיית לילה.

ה-RPG-29 חריג ביחס לנשק נ"ט רוסי בכך שאין מרחק ביטחון בין המפעיל לבעירת הרקטה. במקום זאת המנוע נדלק ברגע הלחיצה על ההדק והבעירה מסתיימת עוד לפני שהרקטה עוזבת את המטול. קיימים שני ראשי חימוש לרקטה; PG-29V שנועד נגד טנקים/ביצורים, וה-TBG-29V בעל רש"ק תרמובארי שנועד כנגד אדם.

הרש"ק מסוג PG-29V מסוגל לחדור שריון מרוכב מודרני הנמצא בשימוש רוב טנקי המערכה הקיימים. בזמן ניסוי הרקטה, נעשה שימוש ב-RPG-29 כנגד טנקים מסוג T-80 ו-T-90. הרקטה הצליחה לחדור את שני הטנקים למרות המיגון הריאקטיבי שהיה להם.

==היסטוריה==
ה-RPG-29 פותח בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20, לאחר סיום פיתוח ה-RPG-26, ונכנס לשימוש בצבא הסובייטי בשנת 1989.

שימוש ברקטה זו נעשה בלחימת גרילה במזרח התיכון, הן במלחמת עיראק והן במלחמת לבנון השנייה. במלחמת לבנון השנייה השתמש החזבאללה ברקטות אלו, ביחד עם רקטות RPG-7 וטילי נ"ט מדגמי סאגר, קורנט ו-9K115-2 מטיס-M, כנגד כוחות צה"ל.

במבצע צוק איתן השתמש חמאס ברקטות אלה, ביחד עם טילי נ"ט קורנט נגד כוחות צה"ל. כלל הרקטות והטילים שנורו על טנקי מרכבה סימן 4מ יורטו על ידי מערכת "מעיל רוח".
במתקפת הפתע על ישראל (2023) השתמש חמאס ברקטות אלה לפריצת קירות הבתים ביישובים אותם תקף.

==מפעילים==
מפת מפעילי RPG-29 נוכחיים (בכחול) ומפעילים לשעבר (באדום)
* (היצרנית והמשתמשת הראשית)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* (קיבלו את הנשק מאיראן וסוריה)
* (קיבלו את הנשק מאיראן)

== מפרט טכני ==
* משקל רקטה: 6.2 ק"ג.
* טווח למטרה: 500 מטר.
* כושר חדירה:
** פלדה: 750 מ"מ לאחר מיגון ריאקטיבי.
** בטון מזוין או קיר לבנים: 1,500 מ"מ.
** עץ או ביצורי חול: 3,700 מ"מ.

== ראו גם ==
* רקטה נגד טנקים
* RPG-7
* מטול רימונים
* בזוקה (כלי נשק)
* פאנצרפאוסט
* לאו (נשק)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://science.howstuffworks.com/rpg.htm כיצד מטול רקטות עובד] (הסבר בליווי תמונות ואיורים)
* [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=312949 RPG-29 לעומת RPG-7], פורום צבא וביטחון, פרש
==הערות שוליים==

קטגוריה:רקטות נגד טנקים
קטגוריה:אמצעי לחימה סובייטיים
שטייר

שטייר () היא עיר במדינה הפדרלית אוסטריה עילית שבאוסטריה. היא שוכנת במקום שבו מתמזגים הנהרות שטייר ואֵנְס. אוכלוסייתה מונה 38,331 תושבים, נכון לשנת 2018. העיר סובלת מהגירה שלילית של תושבים לווינה. מקום התמזגות שני הנהרות הוא מקום אטרקטיבי מאוד ומעליו נמצאת הטירה הבבנברגית "למברג" (Lemberg) וכנסיית סנקט מיכאל (St. Michael) .

לעיר היסטוריה מפוארת של מרכז תעשייתי והיא נתנה את שמה לתאגידים תעשייתיים רבים, בהם שטייר דיימלר פוך. בעיר נמצא גם מוזיאון התעשייה אינדוסטריאלה ארבייטסוולט (Industrielle Arbeitswelt) .

== תיירות ==
מרכזה ההיסטורי של העיר נשתמר בצורה מעולה ונחשב לאטרקציה תיירותית. 

בכל יום שבת בשעה שתיים יוצא סיור מודרך מבית העירייה. הסיור עובר ליד הבניינים ההיסטוריים של העיר, הסמטאות הצרות, ומסתיים בטירת למברג. בעיר ובסביבתה ישנם מסעדות, נופים, ומוזיאונים.
==גלריית תמונות==
<gallery>
תמונה:Steyr Town 02.jpg|טירת למברג
תמונה:Steyr Town 03.jpg|נהר אנס
תמונה:Steyr Town 01.jpg|כנסיית סנט מייקל
תמונה:Museum_Arbeitswelt_Steyr_2006.jpg|מוזיאון ארבייטסוולט
תמונה:SteyrHouses.jpg|בתים מן הסגנון הגותי המוקדם בחלקה העתיק של העיר
תמונה:Steyr Panorama Winter.jpg|סטיר בחורף
תמונה: Steyr_Bummerlhaus.jpg |"Bummerlhaus" במרכז העיר
תמונה: Steyrer_Mayrstiege.jpg |מדרגות מאיירות
</gallery>

==ערים תאומות==
לשטייר יש 4 ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:אוסטריה עילית: ערים
קטגוריה:אוסטריה עילית: מחוזות
הגרנדינים

הגרנדינים (באנגלית: Grenadines; "הגרנדינס") היא שרשרת של 600 איים באיי וינדווארד שבאנטילים הקטנים בים הקריבי. רובם נכללים במדינת סנט וינסנט והגרנדינים ומיעוטם, בחלק הדרומי של השרשרת, במדינת גרנדה.

==רשימת איי הגרנדינים==
פורט אליזבט, [[בקיה]]
* האי יאנג (Young Island)
* בקיה (Bequia) שטח: 18 קמ"ר.
* פטיט נוויס (Petite Nevis)
* קווטרה (Quatre)
* בטוויה (Bettowia)
* באליקו (Baliceaux)
* מוסטיק (Mustique) - בלתי מיושב.
* פטיט מוסטיק (Mustique)
* סאבאן (Savan)
* פטיט קנואן (Petite Canouan)
* קנואן (Canouan)
* מייריאו (Mayreau)
* הטואגו קיז (Tobago Cays)
* האי יוניון
* פטיט סנט וינסנט (Petit Saint Vincent) שטח: 0.5 קמ"ר. בלתי מיושב
* האי פאלם (Palm) שטח: 0.5 קמ"ר. בלתי מיושב.
* קאריקו (Carriacou) מצוי בגרנדה. שטח האי 27.5 קמ"ר, ובבירתו הילסבורו מתגוררים כ־7,400 תושבים.
* פטיט מרטיניק חלק מגרנדה. שטחו 3.7 קמ"ר ובבירתו נורת' וילאג' מתגוררים 550 תושבים.

האיים הבאים המצויים בגרנדה אינם מיושבים:
* סאלינה - שטחו 0.3 קמ"ר.
* פריגייט - שטחו 0.4 קמ"ר.
* רונד - שטחו 3.2 קמ"ר.
* לארג' - שטחו 0.5 קמ"ר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:האנטילים הקטנים
קטגוריה:גרנדה (מדינה): גאוגרפיה
קטגוריה:סנט וינסנט והגרנדינים: גאוגרפיה
טריינספוטינג (ספר)

טריינספוטינג (באנגלית: Trainspotting) הוא רומן מאת הסופר הסקוטי אירווין וולש, שזהו ספרו הראשון. הספר יצא בשנת 1993 ומגולל את סיפורם של כמה חברים המכורים להרואין. בשנת 1996 יצא בעקבות הרומן הסרט "טריינספוטינג", בבימויו של דני בויל.

==המספר==
הסיפור מסופר ממספר נקודות מבט:
* מארק רנטון ("רנטס"): הדמות הראשית בסיפור, שמספר את החלקים הנרחבים ביותר בסיפור, הוא פותח את הספר וגם מסיים אותו. מנקודת המבט שלו, הסיפור מסופר בעיקר מתוך הרגשות והזיות, סיפורו גדוש בקללות, או בהבנת מצבם של הסובבים אותו - בהתאם למצב הרוח שלו.
* סיימון ויליאמסון ("סיק-בוי"): מספר חלק קטן יחסית מהסיפור. מנקודת המבט שלו הדברים מסופרים בצורה פרועה רצופת קללות וזכרונות מהעבר.
* דניאל מרפי ("ספאד"): מספר חלק נרחב בסיפור. מנקודת המבט שלו הסיפור מסופר בעיקר מתוך רגשות והסתכלות מהצד על אנשים. נחשב לבחור הרגיש יותר בחבורה.
* פרנק בגבי ("הקבצן"): מספר חלק קטן מהסיפור. מנקודת המבט שלו, הוא היחיד שצודק, ושלא כמו הדמויות האחרות הוא אינו משתמש בסמים, אך גם אינו מתפכח ורואה את הדברים מנקודות מבט שונות, סיפורו רצוף קללות ואיומים.
* קלי: מספרת חלקים בודדים בסיפור, נותנת את נקודת המבט של "זו שמדברים עליה". ברוב הקטעים בספר בהם היא מופיעה, היא גם המספרת. היא מוכיחה טענות שהבנים או הקוראים התחבטו בהם לאורך היצירה. חברתו לשעבר של רנטון.
* מספר כל יודע: בחלקים נרחבים של הסיפור ובעיקר בשני הפרקים האחרונים. המספר הוא מספר כל יודע המספר מהצד, אך ממעט לרמז על הדברים אשר עתידים לקרות בסיפור. לעיתים ניתן לטעות ולחשוב שרנטון הוא המספר בחלקים אלה, אך זה רק עקב הסתכלותו של המספר מנקודת מבט דומה לשל רנטון.

הספר מחולק ל-7 פרקים, שבכל אחד מהם ישנו מספר משתנה של תת-פרקים. ישנו רצף עלילתי בספר, אך אין קשר ישיר בין הפרקים או תתי-הפרקים, אלא רק רצף כרונולוגי. ברוב הפרקים ישנן בעיות סמים, בקטעים אלה הסיפור הוא לא עלילתי לגמרי ותורם רק בהבנת ההרגשות של רנטון כאשר הוא בהשפעת הסם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1993
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:1993 בממלכה המאוחדת
טבי

טבי היה עבדו הכנעני של רבן גמליאל, והוזכר בתלמוד בכמה מקומות. רבן גמליאל העיד עליו שהיה תלמיד חכם ובקיא בהלכות.

הרמ"ע מפאנו מביא שטבי היה גלגול נשמתו של חם בן נח שעליו נגזרה עבדות, ואילו שם ועבר התגלגלו ברבן גמליאל אדונו.

== אזכורו במשנה ובתלמוד ==
כך למשל סיפר רבן גמליאל עליו שישן תחת המיטה בסוכה, כיוון שהכיר את הלכות סוכה וידע שעבדים פטורים ממנה: .

בדומה לכך מוזכר במסכת שמחות שטבי היה מניח תפילין אף על פי שעבדים פטורים ממצווה זו. גם מוזכר שם, שהיו קוראים לו "אבא" בדרך כבוד למרות שהיה עבד.

הגמרא במסכת בבא קמא מביאה ברייתא המספרת שרבן גמליאל סימא את עינו <small>[לגרסת הירושלמי -שבר את שינו]</small> של טבי ושמח בכך כיוון שזו הייתה סיבה לשחרר את טבי מדין יציאה בשן ועין. רבי יהושע אמר לרבן גמליאל שמכיוון שאין עדים שראו את המעשה הוא לא יכול לשחרר את טבי ומסתבר שרבן גמליאל הסכים עמו, כי במסכת ברכות מסופר על מותו של טבי ושם מסופר על יחסו המיוחד של רבן גמליאל לטבי בשונה מהיחס הרגיל לעבדים כנענים: 

==קישורים חיצוניים==
* 
* עדי בלוט, [https://midrasha.biu.ac.il/files/midrasha/shared/tby_bdv_shl_rbn_gmlyl_dy_blvt_mvdknpdf.pdf טבי עבדו של רבן גמליאל]
==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בתלמוד
קטגוריה:עבד כנעני
קטגוריה:עבדים
הלוחות האיגוביים

אחד מן הלוחות האיגוביים
הלוחות האיגוביים (Tabulae Iguvinae) הוא כינוי לסדרה של שבעה לוחות ברונזה שהתגלו בגוביו (איגוביום) באיטליה בשנת 1444. הלוחות המוקדמים ביותר נכתבו כנראה במאה ה-3 לפנה"ס ונכתבו באלפבית של השפה האומברית (שהיה אלפבית איטלי), והמאוחרים ביותר במאה ה-1 לפנה"ס באלפבית לטיני. 

הלוחות מכילים כתובות בעלות נופך דתי, המתעדות את מעשי וטקסי האחים האטידיים, קבוצה של שנים עשר כוהני יופיטר שהיו בעלי תפקידים חשובים באיגוביום העתיקה. מן הלוחות ניתן בין היתר, ללמוד על הדקדוק של השפה האומברית, אשר נכחדה ועל הדת הפגאנית בתקופה הקלאסית. הם כתובים ככל הנראה במשקל מוטעם, בדומה למשקל הסאטוריאני שקיים בשירה לטינית מוקדמת. הטקסט המלא של הלוחות, לצד תרגום ללטינית, הופיע ב-1931 בספר שכתב אלברכט פון בלומנטל (Albrecht von Blumenthal). 

הלוחות התגלו על ידי איכר בשנות ה-40 של המאה ה-15, שמכר אותם לעיר תמורת זכויות חכירה לקרקע של שנתיים. כיום מוחזקים הלוחות ב"מוזיאו צ'יביקו" (Museo Civico) בגוביו, בניין עתיק מן המאה ה-2 לפנה"ס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://books.google.com/books?id=XpUCAAAAQAAJ&printsec=frontcover&dq=Iguvine&as_brr=1&hl=el#v=onepage&q&f=false תרגום הטקסט שעל הלוחות לאנגלית]
* 

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
לוחות האיגוביים
קטגוריה:כתובות
ג'וסט ואן דייק

ג'וסט ואן דייק (באנגלית: Jost Van Dyke) הוא הקטן מבין ארבעת איי הבתולה הבריטיים מהווים חלק מאיי הבתולה שבין האוקיינוס האטלנטי והים הקריבי.

==גאוגרפיה==
שטחו של האי כ-8 קמ"ר והוא ממוקם כ-8 ק"מ צפון מערבית לטורטולה ו-8 ק"מ צפונית לסנט ג'ון שבאיי הבתולה של ארצות הברית.
האי הררי, ונוצר כתוצאה מהתפרצויות געשיות. הנקודה הגבוהה באי היא גבעת רואוץ' (Roach Hill) שגובהה 321 מטרים.

==היסטוריה==
האי התגלה לראשונה על ידי כריסטופר קולומבוס בעת מסעו השני בשנת 1493. מקור שמו של האי בשודד הים ההולנדי הוסט ואן דייק (Joost van Dyk) אשר השתמש באי כמקום מחבוא.

==דמוגרפיה וכלכלה==
בשנת 1991 נערך סקר אשר מצא כי באי מתגוררים 140 תושבים. בשנים שלאחר מכן פותחו מערכות החשמל והכבישים באי, ובשנת 2008 נערך סקר נוסף, בו נמצא כי באי מתגוררים 297 תושבים, כאשר קרוב למחצית מהאוכלוסייה (46%) הם בני פחות מ-35, ו-70% הם בני פחות מ-50.

כלכלת האי מתבססת ברובה על תיירות. אל האי ניתן להגיע באמצעות סירות או מעבורות מהאיים טורטולה וסנט תומאס.

היישוב העיקרי באי הוא "הנמל הגדול" (Great Harbour) בו נמצאים הפאבים ומקומות הבילוי, ובסמוך לו מצויים חופי הרחצה של האי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.caribbean-on-line.com/bv/jvmap.shtml מפת האי]
* [http://wikitravel.org/en/Jost_Van_Dyke תיאור האי] ב"ויקינסיעות".
* 

קטגוריה:איי הבתולה הבריטיים: איים
קטגוריה:איים בים הקריבי
סלק

סלק מצוי (שם מדעי: Beta vulgaris), הקרוי לרוב סלק, הוא צמח דו־שנתי השייך למשפחת הסלקיים (Chenopodiaceae), והצמח היחיד מהסוג סלק הצומח בישראל.

==זנים שונים==
קיימות שלוש קבוצות של זני סלק: מתורבתים, בר ועשבים. מבין הזנים המתורבתים, בולט בחשיבותו סלק הסוכר, המכיל כמות גדולה של סוכר בשורשיו ומשמש לייצור יותר מ-40% מהסוכר הלבן בעולם. מספר זנים מתורבתים אחרים, הנבדלים קלות אלו מאלו בטעמם ובמרקמם, קרויים סלק אדום ומשווקים למאכל.

==ערך תזונתי==

סלק הוא מקור טוב מאוד לוויטמין B<sub>9</sub>, ומקור טוב לוויטמין C. מקור צבעו האדום בפיגמנטים מסוג בטלאין (Betalain), הגורמים לתופעה תקינה העלולה להיות מבהילה, בה השתן מקבל גוון אדמדם לאחר אכילת סלק.

מסגרת

==סלק הבר==
הסלק המצוי גדל כעשב בר באירופה, המזרח התיכון וצפון אפריקה באזורים הסמוכים לים ובעוד מספר אזורים באסיה. בישראל הוא מצוי בבתי גידול מופרעים - גינות, שדות, צידי דרכים וקרקעות עזובות. עליו טובים למאכל.

==זני סלק==
253px
* סלק אדום (Beta voulgaris esculanta)
* סלק סוכר (Beta vulgaris var succhrina)
* סלק הבר
* סלק המספוא
* סלק עלים
* סלק אלבניה
* סלק דם השור
* סלק פורונו
* סלק צ'יוגיאה

==גידול==
טמפרטורת גדילה אופטימלית בתחום 15 עד 23 מעלות צלזיוס. בגידול שורש, מומלץ לגידול באדמה פורייה, תחוחה ומנוקזת היטב. עמיד בפני מליחות קרקע ומים. ניתן להשקיה במים מליחים. רגיש למחלות שורש, קישיון ונמטודות לכן יש להקפיד על מחזור גידולים ולא לזרוע אותו שוב באותו מקום ברציפות. הסלק יבוא כגידול שני לאחר זיבול אורגני. סלק זורעים בעומק של 2 ס"מ. הצצת נבטים לאחר שישה ימים. את הסלק יש להשקות בתכיפות ובאופן סדיר לקבלת שורש איכותי ואחיד. מרווחי ההשקיה בקיץ 3 - 6 ימים, בסתיו ובאביב 4 - 7 ימים.

==אחסון==
ניתן לשמור על הסלק במקרר עד שלושה חודשים בטמפרטורה הקרובה לאפס מעלות צלזיוס ובלחות יחסית של 10 אחוז. בלחות אוויר נמוכה מצטמק הסלק וכומש.

==ביהדות==
בתלמוד מופיע הסלק בשם סלקא, בתור אחד מסימני ראש השנה, עליו נהוג לברך כיום "שיסתלקו אויבינו ושונאינו" אף שהמנהג המקורי היה לברך "יסתלקו חטאתינו".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.foodisgood.co.il/beet-salad-recipes/ סלטי סלק בריאים וטעימים], באתר FoodisGood מתכונים, 21 בנובמבר 2016

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סלקיים
קטגוריה:ירקות
קטגוריה:ארץ ישראל: סלקיים
אוטו גרוטווהל

אוטו גרוֹטֶווֹהל (בגרמנית: Otto Grotewohl; 11 במרץ 1894 – 21 בספטמבר 1964) היה ראש הממשלה הראשון של גרמניה המזרחית.

==ביוגרפיה==
גרוטווהל נולד בבראונשווייג בשנת 1894. הוא עבד בבית דפוס והצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית בשנת 1912. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני. לאחר המלחמה היה חבר לתקופה קצרה במפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית (USPD) אך במהרה שב למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית ומטעמה היה חבר הפרלמנט של בראונשווייג בין השנים 1920–1925, ובשנים 1921–1923 היה שר הפנים, החינוך והמשפטים של בראונשווייג. בשנים 1925–1933 היה חבר הרייכסטאג ולאחר מכן היה לאיש עסקים עצמאי.

ב-1946 הוא היה ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD) בשטח הכיבוש הסובייטי הוא הוביל את מפלגתו לאיחוד עם המפלגה הקומוניסטית של גרמניה (KPD) ובכך הביא ליצירת מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה שהייתה למפלגת השלטון במשך רוב שנות קיומה של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית. ב-12 באוקטובר 5 ימים אחרי ההכרזה הרשמית על הקמת גרמניה המזרחית (ב-7 באוקטובר 1949) נעשה לראש הממשלה הראשון של המדינה החדשה (רשמית יו"ר מועצת השרים). גרוטווהל כיהן בתפקיד זה עד מותו, כאשר הוא חולק את הכוח עם ולטר אולבריכט מזכ"ל מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ווילהלם פיק נשיא המדינה.

ב-1960 התגלתה אצלו מחלת סרטן הדם (לוקמיה). מאז ועד מותו לא מילא את תפקידו באופן שוטף עקב טיפולים בברית המועצות, ולמעשה בשנה האחרונה החליף אותו וילי שטוף, אף על פי שרשמית נשאר בתפקיד ראש הממשלה עד יומו האחרון. בספטמבר 1964 מת ונקבר בבית הקברות המרכזי פרידריכספלדה ירש אותו בתפקיד וילי שטוף. היה לו בן בשם האנס, ארכיטקט (1924–1999).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת גרמניה המזרחית
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:גיבורי עמל של גרמניה המזרחית
קטגוריה:מקבלי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה
קטגוריה:קומוניסטים גרמנים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פרידריכספלדה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1894
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1964
הידרוגנציה

הִידְרוֹגֵנַצְיָה (באנגלית: Hydrogenation, על פי האקדמיה ללשון העברית: מִמְנוּן) היא סדרה של תגובות חיזור שהתוצאות הסופיות שלהן הן הוספת שני אטומי מימן למולקולה. המולקולות שלרוב עוברות תהליכי הידרוגנציה הן אלקנים ואמינים. רוב תהליכי ההידרוגנציה בתעשייה הכימית כרוכים בהוספה ישירה של מולקולות מימן (H<sub>2</sub>), לרוב גם עם נוכחות קטליזטורים, דוגמת רייני ניקל. כמה מתהליכי ההידרוגנציה אינם כרוכים במגע ישיר של מולקולות מימן, אלא בתהליכים אלו עוברים אטומי מימן ממקום אחד במולקולה למקום אחר באותה מולקולה, תהליך הנקרא "הידרוגנציית מעבר".

הדוגמה הקלאסית לתגובת הידרוגנציה היא הוספת מימן לקשרי מימן בלתי רוויים באלקנים בין אטומי פחמן, תהליך ההופך את האלקנים לאלקאנים. כמה תהליכים חשובים מתעשיות התרופות והפטרוכימיקלים מבוססים על תהליך זה. בתעשיות המזון, חומצות שומן בלתי רוויות (שמן, בדרך כלל מהצומח) עוברות תהליך הידרוגנציה בתוספת קטליזטור (משטח פלטינה) ליצירת חומצות שומן רוויות (מה שמוכר כשומן צמחי מוקשה או "מרגרינה").

תהליכים המשיגים את התוצאה ההפוכה להידרוגנציה נקראים דהידרוגנציות.

==הידרוגנציות בתעשיית המזון==
נעשה שימוש נרחב ביותר בתהליך ההידרוגנציה בתעשיות השמנים והשומנים.
תהליך הידרוגנציה מלא של מולקולות השמן הבלתי רוויות מרסק אותן (את קשריהן הכפולים) למולקולות שומן רוויות (בעלי קשרים יחידים).
במציאות, תהליך ההידרוגנציה איננו מושלם עד סופו.
מכיוון שהשמנים המקוריים לרוב מכילים יותר מקשר כפול אחד למולקולה (קרי, המולקולות הללו הן רב-בלתי-מרוסקות), התוצאה של תהליך ההידרוגנציה נקראת "שמני ירקות רוויים חלקית"; כאשר חלק, אבל בדרך כלל לא כל הקשרים הכפולים עברו תהליך חיזור (הידרוגנציה).

לפעמים, יכולה להתרחש הידרוגנציה כפולה – הידרוגנציה שבה קשר משולש (קרי, אלקין) עובר את תהליך ההידרוגנציה פעמיים ליצירת קשר יחיד. אם דבר זה איננו רצוי, ניתן להימנע מכך על ידי זיהום משטח הפלטינה שבו משתמשים לזירוז התגובה. דבר זה גורם לכך שפחות אטומי מימן נספחים לפלטינה (ואחר כך יכולים בקלות יתרה לשבור את הקשרים הכפולים או המשולשים הקיימים ולהוריד את האנרגיה הפוטנציאלית הדרושה לביצוע השינוי הכימי וכך לזרז את התגובה), ולכן, הסיכוי לתהליך הידרוגנציה כפול יורד באופן ניכר.

השומן המתקבל מהידרוגנציה הוא מוקשה, ואינו צמיג. לכן נוח יותר לשמור אותו ולנייד אותו. הוא גם זול יותר, ונשמר לתקופה ארוכה יותר. בגלל סיבות אלו יש לו שימוש רב בתעשיית המזון המוכן, והמזון להכנה מהירה. מרבית החטיפים, הממרחים, והממתקים התעשייתים, וכן מוצרי בצק או בשר להכנה מהירה, עושים בו שימוש. הוא גם מאפשר לקבל שומן רווי זול שהוא פרווה, ולכן שימושי מסיבות של כשרות. עם זאת, בגלל ההשלכות הרפואיות, יש נטייה להקטין את השימוש בו.

==השלכות רפואיות==
התוצרים של התהליך ההידרוגנציה הלא מלא הם איזומרים של שרשראות פחמן בלתי רוויות ובלתי שבורות. לתוצרים אלו ישנן השפעות רפואיות על גוף האדם.
מבנה הציס של הקשרים הכפולים הללו הוא בדרך כלל המבנה השכיח בשומנים לא מעובדים ברוב מקורות השומן, אך כאשר השומן עובר תהליך הידרוגנציה לא מלא, השומן הציס מומר בחלקו לאיזומר הטראנס שלו. נמצא קשר בין כמות הצריכה של איזומרים אלו לבין הסיכון לפתח מחלות של מערכת הדם (ראו שומני טראנס).

==ראו גם==
*דיהידרוגנציה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מימן
קטגוריה:תגובות כימיות
שנת הלימודים

[[שלט חוצות בהרצליה לקראת פתיחת שנת הלימודים]]
250px
שנת הלימודים היא תקופה בשנה, במהלכה מתקיימים לימודים סדירים במוסדות חינוך שונים. במרבית מדינות העולם, תקופה זו נמשכת כעשרה חודשים. בין שנת לימודים אחת לשנייה מפרידה חופשה (בישראל, חופשה זו מכונה "החופש הגדול"). בסיום החופשה מתחילה שנת לימודים חדשה, כשהתלמיד לרוב נכנס לכיתה גבוהה יותר במסלול הלימודים.

== שנת הלימודים בישראל ==
במדינת ישראל, שנת הלימודים בבתי הספר אורכת עשרה חודשים. מועד תחילת השנה הוא 1 בספטמבר (2 בספטמבר כאשר ספטמבר מתחיל ביום שבת). בבתי הספר העל-יסודיים שנת הלימודים נמשכת עד 20 ביוני (19 ביוני כאשר 20 ביוני הוא ביום שבת) בשנה הקלנדרית העוקבת, בעוד בבתי הספר היסודיים ובגנים, היא מסתיימת מעט מאוחר יותר, ב-30 ביוני (29 ביוני כאשר 30 ביוני הוא ביום שבת). התקופה שבין סיום שנת לימודים אחת לתחילתה של אחת נוספת, מכונה "חופשת הקיץ", אך יותר ידועה בשפה המדוברת כ"החופש הגדול".
עם תום שנת הלימודים נהוג לחלק תעודות.

בשנת הלימודים תשע"ג (2012), החלה השנה ב-27 באוגוסט, במקום ב-1 בספטמבר, מתוך ניסיון לקצר את החופש הגדול. שנה לאחר מכן, כאשר נכנס שי פירון לתפקיד שר החינוך, הוחזר מועד תחילת השנה לתאריך שהיה נהוג עד אז וננקטה דרך אחרת לקיצור תקופת הקיץ בה תלמידי ישראל אינם פועלים במסגרת הלימודים הפורמלית.

הלימודים בישראל הם חובה מגיל 3 בגן טרום-טרום-חובה ועד גיל 18 בכיתה י"ב, מתוקף חוק לימוד חובה.

באוניברסיטאות ובמכללות האקדמיות בישראל, שנת הלימודים האקדמית נפתחת יותר מאוחר, שבוע או שבועיים לאחר שמיני עצרת (כמו בישיבות), מועד שיוצא בדרך כלל לאורך חודש אוקטובר, ונמשכת עד חודש יוני. במוסדות אלו מחולקת התקופה לשני סמסטרים: סמסטר ראשון בין אוקטובר לינואר, וסמסטר שני בין מרץ ליוני. עם ההפסקה בין שני הסמסטרים בחודשים ינואר ופברואר מנוצלת לעריכת בחינות.

במהלך שנת הלימודים יש חופשות כלליות בחגי ישראל ומועדיו: ראש השנה, יום הכיפורים, סוכות, חנוכה, פורים, פסח, יום העצמאות, ל"ג בעומר ושבועות.

בבתי הספר במגזר הערבי בישראל יש מתכונת חופשות המותאמות לבני העדות השונות.
מלבד החופשות היזומות אשר מתקיימות באופן קבוע על פי עונות השנה ישנם גם חופשות על פי חגים דתיים של בני העדה
לדוגמה אצל ערביי ישראל המוסלמים ניתנת חופשה במהלך חג עיד אל אדחא, וכך גם אצל נוצרים ודרוזים על פי חגיהם. 
מכיוון שבישראל המגזר הערבי מחולק לבני דתות שונות בדרך כלל בתי הספר נסגרים לחופשה של עדה מסוימת רק אם מספר התלמידים או המורים של אותה עדה באותו בית ספר גבוהה מ 25%.

פעמים רבות מלווה פתיחת שנת הלימודים במדינת ישראל באיומי שביתה של ארגוני המורים, כמחאה על תנאי העסקתם, אשר לעיתים אף מתממשים.

תחילתה של שנת הלימודים מתאפיינת ברכישת ספרי לימוד ועזרי לימוד, הכרוכה בהוצאות כספיות גדולות. סעיף 74 לחוק הביטוח הלאומי נועד לסייע למשפחות חד-הוריות ולמקבלי הבטחת הכנסה להתמודד עם מעמסה זו, בהבטיחו מענק לימודים למשפחה בעד כל ילד בגיל המתאים בתחילת שנת הלימודים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגון החינוך
קטגוריה:בית ספר
קטגוריה:אקדמיה
קטגוריה:זמן
לימודים
בימת קדם

בימת קדם היא הוצאת ספרים שהוקמה בשנת 1986. עד כה ראו אור יותר כ-34 כותרים של יצירה מקורית ישראלית, כששליש מהם פרסומים ראשונים למחבריהם.

ההוצאה מהווה ניסיון ליצור הוצאת ספרים מזרחית, וחלק מהפרסומים שבה הפכו לאבני דרך בהגות על מזרחיות בישראל. ההוצאה מפרסמת סיפורת וספרי עיון וכל הספרים עוסקים בחוויה המזרחית בתוך החברה והתרבות הישראלית. נקודת המבט המובעת בספרים נושאת אופי רדיקלי וחתרני. עדות לכך ניתן למצוא אף בשמות חלק מהכותרים - "המהפכה האשכנזית מתה" מאת סמי שלום שטרית, ו"זכרונות אסורים" מאת אלה שוחט.

בימת קדם פרסמה את האנתולוגיה המקיפה ביותר שנעשתה עד כה של הספרות המזרחית בישראל: "מאה שנים מאה יוצרים", בשלושה כרכים (שניים פרוזה ואחד שירה), בעריכת סמי שלום שטרית. 

בימת קדם אחראית לפרסום כתב העת "הכיוון מזרח".

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1986
אנגאדה

אנגאדה (באנגלית: Anegada) הוא הצפוני מבין איי הבתולה הבריטיים שבאיי הבתולה. האי אנגאדה נמצא כ-22 ק"מ צפונית לאי וירג'ין גורדה, והוא היחיד מבין האיים שלא נוצר כתוצאה מפעילות געשית. האי הוא אטול המורכב מאלמוגים ואבן גיר.

==גאוגרפיה==
בשל היות האי שונית אלמוגים, בניגוד לשאר איי הבתולה ההרריים, האי שטוח ומישורי, ושיא גובהו כ-10 מטרים מעל פני הים. פירוש שמו של האי "הארץ הטבועה", בשל היותו שטוח.

שטחו של האי כ-39 קמ"ר, והוא הגדול באיי הבתולה הבריטיים, אולם מתגוררת בו אוכלוסייה מועטה ביותר, כ-300 תושבים (2010), מרביתם גרים בעיירה הנקראת "היישוב" (The Settlement) - העיירה היחידה באי.

==כלכלה==
כלכלת האי מתבססת על תיירות. מדי יום מגיעים לאי כ-200 תיירים (ומכפילים את אוכלוסיית האי). כמו כן, תושבים רבים מתפרנסים מדיג, בעיקר דיג סרטנים.

הייחוד התיירותי של האי הוא נידחותו. התיירים באים לחופי האי, שבשל מספר התיירים המועט יחסית בהם, מאפשרים לתיירים לשהות בבדידות על החוף.

אל האי ניתן להגיע דרך שדה התעופה אוגוסט ג'ורג' ובאמצעות מעבורות.

==שוניות אלמוגים==
===שונית הורסשו===
שונית הורסשו, דרומית מערבית לאי
בקרבת האי מצויה שונית הפרסה (שונית הורסשו - "Horseshoe Reef") - הגדולה בשוניות הים הקריבי, והשונית השלישית בגודלה על פני כדור הארץ.

בשל מיקומה של השונית, יש קושי רב להגיע בספינה את האי אנגאדה, ועל כן ספינות טיולים ממעטות להגיע אל האי.

מאות ספינות נטרפו על השונית, ועל כן היא מהווה אתר צלילה פופולרי.

==חי וצומח==
במרכז האי אנגאדה מצוי אגם מלח בו גדלים צמחייה ובעלי חיים ייחודיים. עד שנות ה-40 של המאה ה-19 חיו באזור מושבות של אלפי ציפורי פלמינגו אולם בשל צייד נרחב נעלמו הציפורים מהאזור. כיום מנסים להשיב את הציפורים הללו לסביבתן הטבעית. על אף היות מושבות הציפורים אטרקציה תיירותית, מנסים השלטונות להגן על המושבות ולהגביל את מספר המבקרים.

בעל חיים נוסף המצוי בסכנת הכחדה הוא מין של איגואנת הסלע הייחודי לאנגאדה - Cyclura pinguis'. כמו כן מצויים באי צבי ים נדירים וכמה מיני סרטנים ייחודיים. סביב האי נפוצות הקונכיות והסרטנים.

במשטחי העשב באי רועות פרות ועזים.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20071221173415/http://www.skyviews.com/bvi/anegada/map.html מפת אנגאדה]
*[http://www.nwmangum.com/NavToAnegada.html ניווט ימי לאנגאדה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איי הבתולה הבריטיים: איים
קטגוריה:איים בים הקריבי
קטגוריה:שוניות אלמוגים
קטגוריה:אטולים באוקיינוס השקט
קטגוריה:הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים: אתרי רמסר
קטגוריה:אתרי צלילה
הכיוון מזרח

הכיוון מזרח הוא כתב-עת לספרות, לתרבות ולאמנות, הדן בסוגיות של רב-תרבותיות ושל זהות מזרחית וישראלית, דרך נקודת מבט חברתית. הגיליון הראשון של כתב העת התפרסם בשנת 2000. עד שנת 2012 כתבי העת יצאו לאור בהוצאת בימת קדם ומשנת 2014 ואילך באמצעות הוצאת אחותי - למען נשים בישראל.

==אודות==
"הכיוון מזרח" מוקדש למאמרים הדנים בתרבות מזרחית וביוצרים מזרחים, או בכאלה המקושרים לסוגיית המזרחים בישראל. שאלת המפתח המניעה את כתב העת היא "מהי מזרחיות" או "מהי תרבות מזרחית". כתב העת מבקש, באמצעות אבחון תודעתי-תרבותי רפלקסיבי, לייחד את המזרחיות, ולבחון אותה באמצעות סוגיות יסוד כמו זהות, זיכרון, ביוגרפיה, שפה ומקום. כל זאת בהקשר של חברה, לאום, מגדר ועוד, ובהקשר של יצירה לתחומיה השונים - קולנוע, תיאטרון, שירה, אמנות פלסטית ועוד.

מרוב מהמאמרים נובע סימון המזרחיות החדשה המדגישה את הזיקה החזקה לשורשיה היהודים והערבים במגמה להמשיך ולפתח זיקה זו ברמה היצירתית והפוליטית יחד. ההנחה העומדת ביסוד כתב העת היא שאם בעשורים הראשונים של המדינה עמדה מלחמת התרבויות בסימן של ההגירה היהודית אל מול הילידיות, או אל מול הישראליות האירופוצנטרית, במלחמת התרבויות של השנים האחרונות מסתמן גם מאבק ללגיטימציה לא רק של התרבות המזרחית אלא גם של התרבות הערבית, וממילא הפלסטינית, כחלק מהשיח הישראלי.

ב"הכיוון מזרח" מפרסמים גם עבודות אמנות פלסטיות וקונספטואליות.

==היסטוריה==
המייסד והעורך הראשי של כתב העת הוא יצחק גורמזאנו גורן. את חמשת הגיליונות הראשונים ערכה עמו דורית מקלף. את הגיליון השישי ערכה קציעה עלון ואליה הצטרפה דליה מרקוביץ' לחמשת הגיליונות שלאחר מכן. את גיליונות 12 עד 15 ערך מתי שמואלוף יחד עם בת שחר גורפינקל. החל מגיליון 16 החליף את מתי שמואלוף עמרי הרצוג כעורך כתב העת, יחד עם גורפינקל. בהמשך החל והעורכים להתחלף כמעט מדי גיליון, בהתאם לנושא הגיליון. 

בתחילת 2011 עמד כתב העת לפני סגירה, מאחר שמינהל התרבות של משרד התרבות והספורט החליט לקצץ 80% מתקציב עמותת "בימת קדם".

בשנת 2023 חזר הסופר והמשורר מתי שמואלוף לערוך את כתב העת "הכיוון מזרח". הגיליון הראשון שראה אור (מס' 43) בעריכתו דן בשאלת דיאספוריות מזרחית (לקריאת פתח הדבר שפורסם באתר "[https://www.haokets.org/2024/02/05/%D7%93%D7%99%D7%90%D7%A1%D7%A4%D7%95%D7%A8%D7%94-%D7%9E%D7%96%D7%A8%D7%97%D7%99%D7%AA-%D7%93%D6%BC%D7%95%D6%B9%D7%91%D6%B5%D7%A8-%D7%A9%D6%B8%D7%82%D7%A4%D6%B8%D7%94-%D7%90%D6%B7%D7%97%D6%B6%D7%A8/ העוקץ]"). מה הקשר בין התרבות של היהודים-הערבים שעזבו את ישראל לבין השאלה האתנית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.nli.org.il/he/newspapers/hakivunmizrah?&e=-------he-20--1--img-txIN%7ctxTI--------------1 חיפוש וקריאה מקוונת בדפי "הכיוון מזרח"], באתר עיתונות יהודית היסטורית (גליונת שיצאו בין השנים 2000–2011)
*[https://shop-il.achoti.org/search?q=הכיוון+מזרח הכיוון מזרח] באתר הוצאת אחותי - סחר הוגן.
* [http://readingmachine.co.il/home/contribs/1118310981 הכיוון מזרח] באתר הוצאת בבל
*[https://market.marmelada.co.il/products?q=הכיוון+מזרח+ הכיוון מזרח] באתר מרמלדה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:אקטיביזם מזרחי
קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת לשירה
חדר הזוחלים

חדר הזוחלים (באנגלית: The Reptile Room) הוא הספר השני בסדרת הספרים "סדרה של צרות" מאת דניאל הנדלר (למוני סניקט) שיצא לאור ב-30 בספטמבר 1999.

==עלילה==
סיפורם השני של יתומי בודלר מתחיל כשהילדים נוסעים עם מר פו לביתו של האפוטרופוס החדש שלהם - ד"ר מונטוגמורי מונטוגומורי, הרפטולוג. מר פו אומר שמונטוגמורי הוא "אחיה של אשתו של הבן-דוד של אביהם המנוח של הבודלרים".

ד"ר מונטוגומורי, או דוד מונטי - כפי שהוא מעדיף להיקרא, הוא איש נמוך ושמנמן עם פנים אדומות, וידידותי הרבה יותר מהאופוטרופוס הקודם של הילדים - הרוזן אולף. הדוד מונטי מבשר לילדים שהם יצאו במשלחת לפרו, ברגע שעוזרו החדש, סטפנו, יגיע. הוא אומר שעוזרו הישן, גוסטב, התפטר לפתע לפני יציאת המשלחת.

מונטי מתייחס לילדים יפה, והם מרותקים מהנחשים בחדר הזוחלים - היכל ענק בו מאוכסנים זוחליו של הדוד מונטי. בחדר הזוחלים הם רואים את הצפע הקטלני להפליא, אותו מונטי גילה לא מזמן. שמו של הנחש, כך אומר הדוד מונטי, לא מתאים לו - מפני שהוא אינו מזיק בכלל. השם ניתן לו כדי לצחוק על אגודת ההרפטולוגים.

כשסטפנו מגיע, הילדים מבינים מיד שזהו למעשה הרוזן אולף בתחפושת. הם מנסים לספר לדוד מונטי, אך אולף מאיים עליהם בסכין. ביום בו המשלחת הייתה אמורה לעזוב לפרו, הילדים מגלים את גופתו של הדוד מונטי בחדר הזוחלים, כששני נקבים קטנים מופיעים בצאוורו. אולף טוען שהוא הוכש על ידי ממבה-דו-מאל הארסי.

אולף (עדיין מחופש לסטפנו) מתכוון לקחת את הילדים לפרו כמתוכנן, שם הוא יוכל לחטוף אותם בקלות. למרות זאת, כשהם עוזבים את הבית, מכוניתו של אולף מתנגשת במכוניתו של מר פו. הם חוזרים לבית, ודנים מה לעשות עם הילדים. הילדים מנסים להוכיח שהרוזן אולף הרג את מונטי, ולא הכשת נחש. כשד"ר לוקאפונט מגיע, גם הוא קובע שהכשת הנחש הרגה את מונטי.

באותו הזמן, ויולט מוצאת את המזוודה של אולף ופותחת אותה, ומציגה למר פו את הראיות. מר פו מבקש מאולף להראות את הקרסול שלו (לרוזן אולף יש קעקוע של עין על הקרסול), אך אין עליה שום קעקוע. יתומי בודלר מתעקשים שהקעקוע מכוסה באיפור, כך שכשמר פו משפשף את הקרסול, הקעקוע נחשף. אולף נמלט במהרה מהבית יחד עם ד"ר לוקאפונט - שמתגלה בתור שותפו של הרוזן אולף, האיש בעל שתי ידי הקרסים.

הספר מסתיים בחדר הזוחלים של הדוד מונטי - כשגופתו נלקחת על ידי אדם בשם ברוס, וילדי בודלר צריכים לעבור לבית חדש - השלישי מאז מות הוריהם.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סדרה של צרות
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1999