OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פרצ'ב

פַּרְצֶ'ב (בפולנית: Parczew; ביידיש: פּאַרטשעוו, פארצווא, פארציווא; ברוסית: Парчев) היא עיירה בחבל לובלין, במזרח פולין. בעיר גרים כ-10,000 בני אדם (2006).

==היסטוריה==
פרצ'ב היא אחת מן העיירות העתיקות ביותר בחבל לובלין. ידוע כי יישוב בשם זה התקיים כבר במאה ה-12. בשנת 1401 זכתה העיירה לזכויות עיר.

==יהודי העיירה==
קהילה יהודית מאורגנת התקיימה בעיירה כבר למן ראשית המאה ה-16. סבו של יוסף טרומפלדור, הרב שמואל אשר היה אחד מתושבי העיר באמצע המאה ה-19 ושם גם נולד וגדל אביו של יוסף טרומפלדור, זאב וולף, עד שנחטף על ידי השלטונות הרוסיים וגויס לצבא הצאר ל-25 שנים כאחד הקנטוניסטים. לזמן מה בסוף המאה ה-19 הקים בה נתן דוד רבינוביץ מפארציווא חצר חסידית.

ערב מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה היהודית בעיר כ-5,000 נפש, אשר היוו למעלה ממחצית תושבי העיר.

בעת הכיבוש הנאצי תחמו הנאצים את הקהילה בגטו, ולאחר מכן, בספטמבר 1942, שולחו יהודי העיירה ואלפי היהודים הנוספים שהובאו לגטו שהוקם בה למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נרצחו. מספר קבוצות של פרטיזנים יהודים פעלו ביערות שמסביב לעיירה.

חלק מיהודי העיר שולבו ביחידת הפרטיזנים של פרצ'ב.

לאחר המלחמה הייתה פרצ'ב בין השטעטלעך (עיירות בעלות אוכלוסייה יהודית) היחידות שנעשה בהן ניסיון לכונן מחדש קהילה יהודית; בראשית שנת 1946 כבר ישבו בעיירה כ-200 יהודים. בפברואר של אותה שנה השתלטו פרטיזנים אנטי-קומוניסטים מקומיים על העיירה וביצעו בה פוגרום; שלושה יהודים הוצאו להורג, ומרבית הבתים נשדדו. בעקבות אירועים אלה עזבו היהודים רובם ככולם את העיירה בחפשם אחר מקום מושב בטוח יותר בערים גדולות יותר.

ב-1977 ראה אור הספר "פרצ'ב - ספר זיכרון לקדושי פרצ'ב והסביבה", בעריכת שלמה זוננשין (חיפה).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20151118180841/http://moreshet.pl/he/node/887 פרצ'ב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): ערים
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
פלסמלוגן

פלסמלוגן אופייני
פלסמלוגן הוא פוספוליפיד הקשור לאלקן בקשר אתרי בפחמן הראשון של הגליצרול (הוינילי). לפחמן השני קשורה חומצת שומן בקשר אסטרי. בדרך כלל, לפחמן השלישי קשור קבוצת ראש של פוספוליפיד כגון כולין או אתנולאמין.

ברוב הרקמות פלסמלוגן נמצא בכמות מינורית, כמו למשל בכבד בו הוא מהווה בין 0.7%-0.8% מהפוספוליפידים. אולם פלסמלוגן מהווה חלק משמעותי יותר מהפוספוליפידים ברשתית, במח (כ-10%), ובכליה ובמיוחד ברקמת הלב בו הוא יכול להוות יותר מ-25% מהפוספוליפידים ולמעלה מחצי מהפוסופוטידילכולין. גם ברקמות עצב, ואשך יש כמות משמעותית של פלסמלוגן. הפלסמלוגן יכול להגן על דפנות התאים מפני ההשפעות המזיקות של חמצן במצב מעורר (סינגלט).

פלסמלוגן קיים גם בחסרי חוליות ויצורים חד תאיים. בבקטריה, הוא נמצא כמעט רק באל-אווירניים אובליגטוריים, ולא נמצא כלל בבקטריה אווירניים, מיקרואירופילים ואל-אווירניים פקולטטיביים. פלסמלוגן נמצא בין בשאר ב Clostridia, Megasphaera ו- Veillonella.

בתסמונת זלווגר, ישנה בעיה ביצירת פראוקסיזומים הגוררת יצירה מופחתת של פלסמלוגן. התסמונת מאובחנת על ידי זיהוי רמות הפלסמלוגן לרוב בכדוריות דם אדומות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:ליפידים
אפקט מקלינטוק

אפקט מקלינטוק (נקרא גם אפקט המעונות או סנכרון וסתי) מבוסס על השערה המציעה כי למחזור החודשי של נשים הגרות יחד (כגון בבתי כלא, מנזרים ומעונות) יש נטייה להסתנכרן עם הזמן על ידי הפרשה וקליטה של פרומונים. נקרא על שם הפסיכולוגית שחקרה את הנושא ופרסמה מאמר עליו ב-1971.

לאחר פרסום המחקרים הראשוניים אודות סנכרון המחזור החודשי, פורסמו מספר מאמרים המדווחים על פגמים מתודולוגיים במחקרים אלה, כולל המחקר של מקלינטוק. בנוסף, פורסמו מחקרים נוספים שלא הצליחו למצוא סנכרון.<ref></ref> מדענים מתחו ביקורת גם על המנגנונים שהוצעו כהסבר לתופעה. מאמרי סקירה, שנערכו בשנים 2006 ו-2013 הגיעו למסקנה שככול הנראה לא קיימת כלל תופעה של סנכרון המחזור החודשי.

תופעה דומה הקרויה "" נצפתה בבעלי חיים קטנים כגון עכברים ושרקנים. בניגוד לאפקט וויטן המונע על ידי פרומונים זכריים, אפקט מקלינטוק טוען להשפעת פרומונים נקביים בלבד.

==מחקרים ראשוניים==
התופעה, המכונה לעיתים 'בקרה חברתית של הביוץ', נחקרה לראשונה באופן פורמלי על ידי הפסיכולוגית
מרתה מקלינטוק שדיווחה על ממצאיה ב-Nature בשנת 1971. בשנת 1998 מקלינטוק פרסמה מאמר נוסף ב-Nature שתמך בממצאיה הראשונים. מקלינטוק ביצעה סדרת ניסויים בהם דגימות ריח מבתי שחי של נשים נוגבו בשפתיהן של נשים אחרות. על פי המאמר נמצא כי הניגוב גרם לשינוי המחזור החודשי באופן שיסונכרן עם המחזור של הנשים מהן נלקחו הדגימות.

==ביקורת==
אילו לכל הנשים היה מחזור של 28 יום בדיוק, ההפרש המקסימלי בין התחלת מחזור של שתי נשים היה 14 יום, המינימלי 0 ימים (סנכרון) והממוצע 7 ימים. ללא אפקט מקלינטוק, היינו מצפים כי בקבוצה קטנה לחצי מזוגות הנשים יהיה הפרש קטן מהממוצע דהיינו פחות מ-7 ימים. המחקר הראשוני של מקלינטוק דיווח על הפרש ממוצע של 5 ימים - ייתכן שמדובר במקריות סטטיסטית בלבד.

רוב המחקרים בנושא בוצעו בדיעבד, כלומר הנשים נשאלו על מחזורי העבר שלהם. ייתכן שתשובותיהם הושפעו מהטיית דיווח קוגניטיבית מה שהופך את תוצאות המחקר לדגימה מוכתמת.

ההשערה אינה מסבירה את אופי הסנכרון בין שתי נשים בעלות אורך מחזור שונה. נשים בעלות הפרש של יומיים באורך המחזור שלהן עשויות לקבל מחזור באותו יום אך בחודש הבא יהיה ביניהן הפרש של יומיים, בחודש שלאחריו של ארבעה ימים וכן הלאה.

נמצאו כשלים מתודולוגיים במחקרי העבר. ניתוח ביקורתי של הממצאים הציג את הדוגמה הבאה:

סביר כי שגיאות כאלה יתקבלו במחקרים קטנים יותר, כמו אלה שנעשו בנושא. חוקר אחד טען כי בניתוח ממצאי העבר בתוספת תיקון שגיאות כאלה, הראיות לקיום האפקט נעלמות.

יש שטענו כי המתאם הסטטיסטי המסביר את האפקט הוא אקראי או נובע מגורם חיצוני כמו השפעת הירח. השערות הקושרות בין הירח לזמני ביוץ ומחזור (Lunaception) אינן מקובלות כמבוססות מדעית.

לאחר פרסום המחקרים הראשוניים אודות סנכרון המחזור החודשי, פורסמו מספר מאמרים המדווחים על פגמים מתודולוגיים במחקרים אלה, כולל המחקר של מקלינטוק. בנוסף, פורסמו מחקרים נוספים שלא הצליחו למצוא סנכרון. מדענים מתחו ביקורת גם על המנגנונים שהוצעו כהסבר לתופעה. מחקרים ביקורתיים שנערכו בשנים 2006 ו-2013 הגיעו למסקנה שלא קיימת כלל תופעה של סנכרון המחזור החודשי.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.mum.org/mensy71a.htm המאמר המקורי של מקלינטוק], המוזיאון לבריאות האשה
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:רבייה
קטגוריה:פסיכולוגיה אבולוציונית
לבנית קטנה

לבנית קטנה (שם מדעי: Egretta garzetta) היא עוף לבן ממשפחת האנפתיים. גופה עדין, רגליה וצווארה ארוכים, כנפיה רחבות וזנבה קצר.
בישראל יציבה ומקננת מצויה למדי, וחולפת וחורפת שכיחה.

== תיאור ==
אורך גופה של הלבנית הקטנה נע בין 52 ל-67 ס"מ, מוטת כנפיה כ-90 ס"מ ומשקלה 380 עד 600 גרם. כל גופה לבן חוץ מהמקור השחור והרגלים השחורות, המסתיימות באצבעות צהובות. היא נפוצה בכל היבשות בסמוך למקורות מים. ללבנית הקטנה יש אוכלוסיות יציבות ואוכלוסיות נודדות, שמקייצות באירופה וחורפות באפריקה.

==התנהגות==
הלבנית הקטנה ניזונה מדגיגים קטנים, מדו-חיים, מסרטנים, מחרקים ומיונקים קטנים. היא צדה במים רדודים. לעיתים היא נוהגת לבחוש ברגליה את הבוץ, ולהניס טרף מסתתר אותו היא תופסת במקורה החזק. אורך חייה עשוי לעלות על 22 שנים. לקראת עונת הקינון, החל מראשית חודש מרץ, חל חילוף נוצות חלקי אצל הפרטים הבוגרים. נוצות הקישוט בחזה, בגב ובכתפיים מתארכות. בנוסף גדלות גם נוצות חוטיות באורך של כ-16 סנטימטר באזור העורף. באותה תקופה מתקיימים טקסי חיזור ואז פונים הזוגות לבניית קיניהם, העשויים מענפים ומזרדים.

הלבנית הקטנה מקננת בשיחים ובעצים צפופים. הקינון ממשיך בחודש אפריל. הלבנית הקטנה מטילה ארבע עד חמש ביצים. הביצים סגלגלות וצבע הקליפה ירקרק אפרפר בהיר. גודל הביצה 34x46 מילימטר ומשקלה 28.5 גרם. משך הדגירה על הביצים נע בין 20 עד 22 ימים, ושני ההורים השומרים על קשר קבוע בעונת הקינון משתתפים בדגירה. הלבנית הקטנה דוגרת במושבות ולעיתים עם מיני אנפות אחרים. הגוזלים בוקעים עם עיניים פקוחות ופלומת נוצות. שני ההורים מאכילים את הגוזלים ממקור למקור. הגוזלים עוזבים את הקן 35 יום לאחר שבקעו מהביצים וזאת לאחר מספר ימים בהם נופפו בכנפיהם ותירגלו את שרירי התעופה שלהם. 

==שימור המין==
בסוף המאה ה-19 הייתה אופנה של שימוש בנוצות לקישוט. מאות אלפי לבניות קטנות נקטלו לשם שימוש בנוצותיהן. בשנת 1899 אסרה המלכה ויקטוריה בצו את השימוש בנוצות קישוט בצבא. לאחר מכן אסר הפרלמנט הבריטי על ייבוא נוצות לבריטניה, והאופנה דעכה לאטה עקב ההתנגדות של שומרי הטבע.
==גלריה==
<gallery heights="160" "="" mode="packed">
קובץ:Littleegret.jpg|לבנית קטנה בתנוחת צייד
קובץ:LittleEgret03.jpg|לבנית קטנה בפארק הירקון בתל אביב
קובץ:PikiWiki Israel 10369 little egret in tel aviv beach.jpg|לבנית קטנה בחוף תל אביב
קובץ:לבנית קטנה בפארק לכיש, מרץ 2024 04.jpg|לבנית קטנה בפארק לכיש באשדוד
קובץ:לבנית קטנה1.jpg|לבנית קטנה בחוף פלמחים
קובץ:לבנית קטנה10.jpg|לבנית קטנה בתעופה בחוף פלמחים
קובץ:Aigrette garzette MHNT.jpg|ביצת לבנית קטנה, אוסף מוזיאון טולוז 
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 6 - עופות. משרד הביטחון ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע, 1986, 
* הינצל פיטר, פרסלאי, הציפורים מגדיר שדה שלם, נוסח עברי יצחק כפכפי, הוצאת הקיבוץ המאוחד תשמ"א 1981

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20160303165634/http://storage.cet.ac.il/SharvitNew/Storage/420866/218714.doc דף מידע מאתר מט"ח] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: אנפתיים
קטגוריה:צרפת: עופות
קטגוריה:איטליה: עופות
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
קטגוריה:ניו זילנד: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: עופות
טוביה דוניה

ביתם של טוביה וגיטה דוניה ברחוב חיים פינת רחוב הרצל בחיפה
בית העלמין היהודי חוף הכרמל]]
טוביה דוּניֶה (11 באפריל 1877 – 6 ביולי 1938) היה מהנדס ומחלוצי הבנייה והתעשייה העברית החדישה בארץ ישראל. גיסו של חיים ויצמן.

==קורות חיים==
דוניה נולד בשאוול שבליטא, ולמד ב"חדר", ישיבה, בית ספר ריאלי ובית ספר טכני גבוה בריגה. לאחר מכן למד בגרמניה הנדסת בניין. עלה לארץ ישראל בשנת 1906 והקים את ביתו בעיר חיפה. שם נמנה עם מייסדי בית החרושת לשמן ולסבון 'עתיד', יחד עם שמואל יוסף פבזנר, שמואל איצקוביץ והמהנדס נחום וילבוש. הוא נשא לאישה את המוזיקאית גיטה ויצמן, אחותו של חיים ויצמן, שהקימה את קונסרבטוריון דוניה ויצמן.

דוניה פעל כתעשיין, כקבלן בניין וכפעיל ציבור בעירו, והיה ממייסדי בית משפט השלום העברי ב-1919 שבו שימש יו"ר ראשון עד 1923. דוניה היה ממייסדי השכונה הדר הכרמל וחבר ועד השכונה, והקים בניינים רבים ברחבי העיר.

בבית החרושת 'עתיד' העסיק דוניה את המהנדס ברוך קטינקא, שהפך שותפו לבנייה הגדולה בארץ ישראל. הם הקימו, יחד עם איש הנדל"ן הערבי-נוצרי ג'וזף פסקל אלבינה, את חברת "אלבינה, דוניה וקטינקא, קבלנים לבניין בירושלים". החברה בנתה מספר בניינים מפוארים. הידועים בהם בירושלים הם ימק"א (1926–1933), שחנך הגנרל אדמונד אלנבי, ומלון פאלאס (1928-1929) שנבנה בממילא ביוזמת המועצה המוסלמית העליונה שבראשה עמד המופתי של ירושלים חאג' אמין אל-חוסייני. כבוני המלון עם שותף ערבי, בנתה החברה גם את ביתו של המופתי בשכונת שייח' ג'ראח. בשנת 1935 היה שותף בחברת טוביה דוניה ושות' ביפו, אך עיקר עבודתו הייתה בחיפה.

טוביה דוניה נהרג בעת מאורעות המרד הערבי הגדול בשנת 1938 מכדור ברחוב המלכים, כיום דרך העצמאות בחיפה. 
הותיר אחריו את רעייתו ושתי בנות - רינה ומיכל. לימים נישאה מיכל למילה ברנר, מחלוצי הספנות העברית.

מדרגות טוביה דוניה בהדר העליון בחיפה קרויות על שמו.

==לקריאה נוספת==
* 'דוניה, טוביה', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 157–158. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אמירה קהת, [http://liblog.haifa.ac.il/index.php/item/121-haifabuilding פרטים נוספים על דוניה ומשפחתו] ותמונותיהם. ב"תיירת בעירי" - פרק י"ד, ספריית אוניברסיטת חיפה

==הערות שוליים==

קטגוריה:מהנדסי בניין
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:מהנדסים יהודים רוסים
קטגוריה:מהנדסים ביישוב
קטגוריה:מהנדסים יהודים גרמנים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:משפחת ויצמן
קטגוריה:חיפה: מייסדי שכונות
קטגוריה:חללי היישוב במרד הערבי הגדול
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1877
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1938
אלבטרוס צהוב-חרטום הודי

אלבטרוס צהוב-חרטום הודי (שם מדעי: Thalassarche carteri) הוא עוף ימי ממשפחת האלבטרוסיים. הוא דומה מאוד לאלבטרוס אפור-הראש ולאלבטרוס צהוב-החרטום האטלנטי. בעבר הוא נחשב לתת-מין של האלבטרוס צהוב-החרטום האטלנטי, אולם מאוחר יותר הם פוצלו.

האלבטרוסים הללו מקננים במושבות, לרוב באיים באוקיינוס ההודי כמו איי הנסיך אדוארד או איי אמסטרדם. הבוגרים מתחילים ברבייה ממש בגיל שמונה שנים. הקן עשוי בוץ, ובו מוטלת ביצה יחידה בכל פעם. עונת הרבייה מתחילה באוגוסט (בעיקר ההכנות), והטלת הביצה מתרחשת לרוב בסביבות החודשים ספטמבר ואוקטובר. הדגירה נמשכת 70 ימים. לאחר 115 ימים מבקיעתו הגוזל יתחיל לעוף.

בים, תפוצתו משתרעת החל מדרום אפריקה ועד לאוקיינוס השקט בסמוך לניו זילנד. תזונתו מורכבת בעיקרה מדיונונים ומדגים. במאה האחרונה מספרי האלבטרוסים הללו הצטמקו משמעותית, ולכן הוא מוגדר כמין הנתון בסכנת הכחדה. הסיבות המשוערות להצטמצמות האוכלוסיות הן לכידה כשלל לוואי של דייגים ופריצתן של מחלות.

שמו המדעי מאזכר את האורניתולוג האנגלי תומאס קארטר.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1903
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וולטר רוטשילד
צהוב-חרטום הודי
קטגוריה:עופות האוקיינוס ההודי
קטגוריה:עופות האיים הסאב-אנטארקטיים
סרד

סרד (בסלובקית: Sereď, בהונגרית: Szered) היא עיירה במערב סלובקיה, סמוך לעיר טרנבה השוכנת על גדתו הימנית של נהר וה (Váh) בשפלת הדנובה. בעיר כ-17 אלף תושבים והיא היישוב הגדול בנפת גלאנטה, בסלובקיה.

==מחנה הריכוז סרד==

בתקופת מלחמת העולם השנייה, עת בסלובקיה כיהנה ממשלה לאומנית, פרו-נאצית, קם בסרד מחנה ריכוז ועבודה ליהודי סלובקיה. על פי חקיקה משנת 1941 נקבע כי בסלובקיה יוקמו מחנות עבודה ליהודים. בחורף 1941–1942, החלה קבוצת פועלים יהודים בהקמת המחנה בסמוך לסרד. יהודים החלו מגיעים למחנה אף בטרם הושלמה הקמתו והמחנה שימש כתחנה לשילוח יהודי סלובקיה למחנות ההשמדה בפולין. על המחנה פיקח משמר הלינקה הסלובקי. באוגוסט 1944 שוחרר המחנה לזמן קצר, כחלק מן המרד הסלובקי וחלק מן היהודים אשר עדיין ישבו במחנה, נמלטו והצטרפו לשורות הפרטיזנים. אולם, זמן קצר אחר כך, השתלטו על המחנה כוחות הצבא הגרמני בפיקודו של פושע המלחמה אלויס ברונר. בתקופה שבין חורף 1944 לאביב 1945 נשלחו כ-13,500 יהודים מסרד לאושוויץ ולטרזיינשטט. המחנה שוחרר על ידי הצבא האדום ב-1 באפריל 1945.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/bearing-witness/ascherova.asp כנגד כל הסיכויים: סיפורה של סידוני אשרובה שהייתה כלואה במחנה סרד], מתוך "עדים דוממים: סיפורי חפצים מאוסף מוזיאון יד ושם", באתר יד ושם
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/communities/bratislava/labor_camps.asp?WT.mc_id=wiki תיאור החיים במחנה סרד], באתר יד ושם

קטגוריה:סלובקיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
ועדת בקרה ואיכות

חוק זכויות החולה התשנ"ו-1996 מתיר למנהל בית חולים או למנכ"ל קופת חולים להקים ועדת בקרה ואיכות (בר"ת: וב"א) – ועדת מומחים, שמטרתה לאסוף מידע ונתונים פרטניים מהשטח בניסיון לאתר נקודות תורפה בפרוצדורות המתנהלות בארגון, וזאת במטרה לשפר את הטיפול הרפואי הניתן לציבור הלקוחות.

בחוק נכתב כי 

סעיף 22(ב) קובע, כי תוכן דיוניה של ועדת בקרה ואיכות (פנימית או חיצונית), הפרוטוקול שלה, כל תוכן שהוכן לשם הדיונים בה, וכן סיכומיה מסקנותיה – יהיו חסויים במלואם בפני כל אדם, לרבות בפני בית משפט (כלומר: לא יוכלו שמשו ראיה בהליך משפטי) ולרבות בפני המטופלים. מטרת החיסיון היא להשיג שיתוף פעולה מרבי מצד כל מי שתבחר הוועדה לראיין. מכאן ברור כי אין בפעולות הוועדה משום "חיפוש אשמים" או נקיטת יוזמה להענשתם של אחראים למחדלים, וכי הוועדה חותרת לטיוב הליכים ברמה המערכתית ולא הפרטנית. עם זאת, על פי סעיף 3(ד), במקרה שימצא מנהל הוועדה .

באתר האגף להבטחת איכות במשרד הבריאות נכתב כי 

==ראו גם==
*ביקורת פנימית

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: בריאות ורפואה
בקרה ואיכות
קטגוריה:ביקורת פנימית
קטגוריה:איכות
ג'ימי מריט

ג'ימי מריט (באנגלית: Jymie Merritt; 3 במאי 1926 - 10 באפריל 2020) היה נגן קונטרבס ג'אז אמריקאי, אשר השתתף ביצירת סגנון ההארד בופ. כמו כן היה נגן גיטרה בס בסגנון הרוק. גם בנו, מייק מריט, הוא בסיסט מוכר.

==חייו והקריירה שלו==
מריט נולד בפילדלפיה, והחל להתעניין בבס כאשר שמע את ההקלטות של התזמורת של דיוק אלינגטון בעודו בבית הספר. הוא התלהב מנגינתו של הקונטרבסיסט שניגן בתזמורת של אלינגטון, ג'ימי בלנטון. לאחר שירותו בצבא ארצות הברית החל ללמוד קונטרבס בסגנון קלאסי, אך משיכתו עוד הייתה לג'אז. הוא ניגן בג'אם סשנז, שהתקיימו בבית אימו, עם מוזיקאים חשובים כמו פילי ג'ו ג'ונס, ג'ימי הית', ג'ון קולטריין ובני גולסון. מאוחר יותר, ניגן עם בי בי קינג ומוזיקאי בלוז ורית'ם אנד בלוז אחרים. הוא גם בילה תקופה מסוימת עם כריס פאוול מיד אחרי פרישתו של קליפורד בראון והופיע מספר פעמים עם מוזיקאי ג'אז כגון לסטר יאנג, סאני סטיט ורוי אלדריג'.

מריט התפרסם בעיקר בעקבות עבודתו בשליחי הג'אז של ארט בלייקי בין השנים 1958 ל-1962. בתקופה ההיא ההרכב פרח והוציא אלבומים מפורסמים כמו 'Moanin ו-A Night in Tunisia. היה זה עידן הזהב של הבסיסט, ובתקופה זו ציין שהבסיסטים האהובים עליו (אחרי בלנטון) הם ריי בראון, צ'ארלי מינגוס, אוסקר פטיפורד, אל מקהיבן ופול צ'יימברס.

בשנות השישים ניגן בחמישייה של מקס רואץ' ובשנות השבעים עם לי מורגן. כמו כן, ניגן רבות עם דיזי גילספי וארצ'י שפ. בתקופה הזו היה מהראשונים שהשתמשו באמפג לבס.

במשך כמה עשורים, עד שנת 2005, מריט הופיע דרך קבע עם קונטרבס ועם בס אקוסטית בפילדלפיה, וכן הלחין לחנים מודרניים בעזרת בס בעל שישה מיתרים.

הוא נפטר ב-10 באפריל 2020 מסרטן הכבד<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:נגני ג'אז: בסיסטים
קטגוריה:נגני קונטרבס
קטגוריה:שליחי הג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
דיימון לינדלוף

דיימון לורנס לינדלוף (באנגלית: Damon Laurence Lindelof, נולד ב-24 באפריל 1973) הוא תסריטאי ומפיק קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי. ידוע בעיקר כאחד מיוצרי הסדרה "אבודים", וכיוצר הסדרות "הנותרים" ו"השומרים". הוא זכה בשלושה פרסי אמי (עבור עבודתו ב"אבודים" ו"השומרים") מתוך שנים עשר מועמדויות.

== ביוגרפיה ==
לינדלוף נולד באנגלווד, ניו ג'רזי ב־24 באפריל 1973 בשם דיימון לורנס לינדלוף, לאם יהודייה עם שורשים מפולין ולאב סקנדינבי עם שורשים מנורווגיה, שוודיה, ספרד וגרמניה. הוא בוגר בית הספר לאמנויות ע"ש טיש באוניברסיטת ניו יורק. 

== קריירה ==
בשנת 1999 כתב מספר פרקים לסדרת הטלוויזיה "לא לבושה" שיצר והפיק הבמאי הבריטי רולנד ג'ופה <small>(אנ')</small> לרשת MTV, ובהמשך כתב לידלוף את שני הפרקים האחרונים לסדרת הטלוויזיה קצרת הימים "Wasteland" אשר שודרה ברשת ABC. 

לינדלוף כתב כ-45 פרקים מסדרת הדרמה הפופולרית "אבודים" (2010-2004), כולל פרק הסיום של הסדרה והוא אף היה לאחד המפיקים של התכנית. 

בדצמבר 2005, כתב בקצרה מיני סדרת קומיקס לחברת מארוול קומיקס בליין האולטימייט, בשם "אולטימייט וולברין נגד הענק הירוק", הסדרה נגמרה במאי 2009. ב־2009, הפיק יחד עם ג'יי ג'יי אברהמס את הסרט "מסע בין כוכבים". 

בשנת 2014 עזר לכתוב כמה פרקים לסדרת ההנפשה "פיניאס ופרב".

ב־20 ביוני 2017, נודע כי לינדלוף התמנה ליצור את המיני-סדרה "השומרים", אשר מבוססת על הסרט "השומרים" ועל הרומן הגרפי "השומרים", מבית DC קומיקס. ב־20 באוקטובר 2019, הסדרה "השומרים" יצאה למסכים וזכתה להצלחה רבה בקרב המבקרים. בינואר 2020 דווח כי הסדרה לא תחזור לעונה שנייה מפני שלינדלוף עזב. 

בשנת 2020 הוא הפיק וכתב את סרט האימה "משחקי ציד".

בשנת 2023 הוא יצר את הסדרה הקומית "גברת דייוויס" עבור שירות הזרמת המדיה Peacock; את הסדרה הוא גם הפיק בפועל וכתב שלושה פרקים. 

== חיים אישיים ==
ב־28 במאי 2005, התחתן עם היידי פוגמן ולשניים ילד אחד

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
פרנק נלסון קול

פרנק נלסון קול (באנגלית: Frank Nelson Cole, 20 בספטמבר 1861 – 26 במאי 1926) היה מתמטיקאי אמריקני.

== קורות חייו ==
נולד באשלנד, מסצ'וסטס ולמד באוניברסיטת הרווארד, שם הרצה על מתמטיקה משנת 1885 עד 1887.

מאוחר יותר, עבד באוניברסיטת מישיגן ואוניברסיטת קולומביה. הוא הפך למזכיר של החברה האמריקאית למתמטיקה ב-1895 ולעורך של הרבעון שלה ב-1897.

קול פרסם מספר מאמרים חשובים, ביניהם "ההשתנות היומית של הלחץ הברומטרי" (1892).

ב-1903 נתן קול את הרצאתו המפורסמת בעת כינוס של החברה האמריקנית למתמטיקה, בה זיהה את הגורמים של מספר מרסן, M67. אדוארד לוקס הוכיח כבר ב-1876 כי M67 מתפרק לגורמים, כלומר הוא אינו מספר ראשוני, אך לא הצליח למצוא את הגורמים עצמם. במהלך "ההרצאה" של קול, הוא ניגש אל הלוח וחישב, תוך שמירה על שתיקה מוחלטת, את ערכו של M67 (הוא 2 בחזקת 67, פחות 1). התשובה הייתה 147,573,952,589,676,412,927. לאחר מכן עבר קול לצידו השני של הלוח, כתב את המכפלה <span dir="ltr">193,707,721 x 761,838,257,287</span> וחישב אותה על הלוח במלואה. לאחר שהשלים את החישוב והדגים כי התוצאה זהה ל-M67, חזר למושב, לאחר שלא אמר אפילו מילה אחת במהלך ההרצאה, שנמשכה שעה שלמה. הקהל הגיב בתשואות. לאחר מכן הודה קול כי מציאת הגורמים ארכה "שלוש שנים של ימי ראשון" [http://www.bbc.co.uk/dna/h2g2/A670051].

קול מת בניו יורק בגיל 64. על שמו ולכבודו נקרא פרס קול של החברה האמריקנית למתמטיקה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www-history.mcs.st-andrews.ac.uk/Biographies/Cole.html ביוגרפיה של קול] 

קטגוריה:מתמטיקאים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1861
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1926
לז אוליס

לז אוליס (בצרפתית: Les Ulis) היא קומונה צרפתית באזור איל-דה-פראנס. לז אוליס ממוקמת בפרוורים הדרום-מערביים של פריז, בירת צרפת. בשנת 1977 נוסדה הקומונה, לאחר רכישת שטחים מקומונות סמוכות. ב-1999, נמנו בעיר כ-26,000 תושבים. נכון לשנת 2020, בקומונה מתגוררים 25,165 תושבים.

בלז אוליס אין תחנות של ה-RER או של המטרו של פריז. תושבי הקומונה משתמשים בתחנות שבקומונה השכנה.

בלז אוליס נמצא חלק גדול מהאזור התעשייתי הגדול באירופה. באזור יש מעל לאלף חברות המעסיקות 24,500 עובדים. חברות גדולות רבות, בהן מיקרוסופט ואפל, הקימו באזור זה את משרדי ההנהלה של הסניף הצרפתי שלהן.

כדורגלן העבר תיירי הנרי, ששיחק במדי נבחרת צרפת, נולד וגדל בלז אוליס.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.insee.fr/en/home/home_page.asp INSEE] 

קטגוריה:איל-דה-פראנס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1977
סימונטה וספוצ'י

פורטרט מאת בוטיצ'לי
פורטרט מאת [[פיירו די קוזימו, כקלאופטרה]]
דמות ונוס מ[[הולדת ונוס לבוטיצ'לי]]
סימונטה קטאנו דה וספוצ'י (באיטלקית: Simonetta Cattaneo de Vespucci; 1453 - 26 באפריל 1476), "סימונטה היפה" (la bella Simonetta), אשתו של מרקו וספוצ'י, פילגשו של ג'וליאנו דה מדיצ'י (אחיו של לורנצו המפואר) והמוזה של צייר הרנסאנס, סנדרו בוטיצ'לי.

==חייה==
היא נולדה ב-1453 או 1454 לאציל מג'נובה בשם גספר קטאנו. ככל הנראה נולדה בג'נובה, אך המשורר בן זמנה, פוליציאנו כתב שהיא נולדה בפורטו ונרה שבליגוריה, מקום לידתה של האלה ונוס. עובדה המקשרת אותה עם אלת היופי והאהבה. בגיל 15 או 16 נישאה למרקו וספוצ'י, קרוב משפחה של מגלה הארצות אמריגו וספוצ'י, וכך הגיעה הנערה היפהפייה לחברה הגבוהה של פירנצה בשיא הרנסאנס. לפי עדויות וציורים שיערה היה ארוך ובהיר, אפה ישר, צווארה ארוך, עורה בהיר וגיזרתה נחשבה, בתקופת הרנסאנס, למושלמת. לורנצו המפואר תיאר אותה כבעלת לא רק יופי חיצוני רב אלא גם כבעלת טעם טוב ואיכות פנימית מאוזנת, כמי שהלכה ורקדה בחן ומעולם לא חשבה מחשבה רעה.

עד מהרה התחבבה על ציירי העיר ובראשם בוטיצ'לי ופיירו די קוזימו, שהרבו לציירה בפורטרטים, חלקם נועזים. בין האצילים עמם התרועעה היו בני משפחת מדיצ'י, שליטי העיר ובמיוחד אחיו של הנסיך, ג'וליאנו. היא השתלבה היטב בחברה הצעירה, שופעת החיים והאופטימיות שריכז סביבו לורנצו הצעיר.

יש מספר עדויות לכך שג'וליאנו ראה בסימונטה את היפה בנשים. ב-1474 הוא הופיע בתחרות אבירים כאשר הוא נושא שלט, שצויר על ידי בוטיצ'לי ובו דמותה של סימונטה לבושה כאתנה וכיתוב בצרפתית La Sans Pareille ("זו שאין אחת שתשווה לה"). באירוע זה זכה ג'וליאנו שהכתיר את סימונטה ל"מלכת היופי". המשורר פוליציאנו כתב על האהבה ליופייה של סימונטה שכישפה את ג'וליאנו.

סימונטה מתה, בת 23 בסך הכול, בליל ה-26 באפריל. ככל הנראה מהתפרצות של שחפת. רבים מבני פירנצה ליוו את ארונה והתאבלו עליה. בוטיצ'לי ביקש להקבר לרגליה בכנסיית משפחת וספוצ'י, בקשה שנענתה כעבור 34 שנים.

==בתרבות ובאומנות==
הביטוי המוכר ביותר של דמותה הוא הדמויות הנשיות הראשיות של בוטיצ'לי. כוונוס ב"הולדת ונוס" (שהושלם רק תשע שנים לאחר מותה) והדמות המרכזית ב"פרימוורה" כמו כן צייר אותה כמריה הקדושה וכאלה אתנה. בנוסף צייר בוטיצ'לי מספר פורטרטים של סימונטה ללא הקשר מיתולוגי.

פיירו די קוזימו צייר פורטרטים שלה, בין היתר כקלאופטרה, מלכת מצרים.

המשורר בן זמנה פוליציאנו כתב אלגוריה על ג'וליאנו וסימונטה ובה נאום ארוך של ג'וליאנו המופנה אל נימפה יפהפייה המכשפת אותו ביופיה. גם לורנצו דה מדיצ'י הקדיש לה שיר וכך גם המחזאי המודרני גבריאלה ד'אנונציו. כמו כן היא מופיעה כדמות ברומן של סלמאן רושדי, "הקוסמת מפירנצה".

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20081121130542/http://natey.com/poliziano La Giostra האלגוריה מאת פוליציאנו] 
* [http://abagond.wordpress.com/2007/12/04/simonetta-vespucci סקירה] 
* [https://web.archive.org/web/20080723105823/http://www.renstore.com/Article12a07.asp La Bella Simonetta:Renaissance Super-model] מאמר מאת דרלה גודרוד (Darla Goodroad) 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית מדיצ'י
קטגוריה:הרנסאנס
קטגוריה:פירנצה: אישים
קטגוריה:איטליה: תרבות
קטגוריה:איטלקיות שנפטרו משחפת
קטגוריה:ילידי 1453
קטגוריה:נפטרים ב-1476
טראש טוק

טראש טוק (מאנגלית: Trash Talk; בעברית: "דיבור מלוכלך", מילולית: "דיבור זבל") הוא מונח המתאר עלבונות וגידופים המטיחים ספורטאים אחד בשני, במטרה להוציא מריכוז או לערער את ביטחונו של היריב.

== שימוש ==
טראש טוק יכול להתייחס ליכולותיו של השחקן היריב, תוך הבעת זלזול בהן, למשל לפני זריקות עונשין במשחק כדורסל, או להדר את כישוריו של השחקן הדובר, במיוחד לאחר ביצוע מהלך כלשהו על חשבונו של השחקן היריב.

טראש טוק יכול להתייחס גם לחילופי דברים בנושאים אישיים אודות השחקן היריב שאינם קשורים למהלך המשחק עצמו. בהקשר זה, ידועה במיוחד תקרית הנגיחה במשחק הגמר של מונדיאל 2006, שבה בעקבות חילופי דברים בין שחקן נבחרת איטליה, מרקו מטראצי, לבין שחקן נבחרת צרפת, זינדין זידאן, נגח זידאן במטראצי והורחק מהמשחק.

אף שהטראש טוק, כשלעצמו, נתפס כלגיטימי, יש התבטאויות שעשויות להיחשב בוטות מדי. שחקן מכבי תל אביב, גיא פניני, הוענש בחומרה לאחר מצלמות הטלוויזיה לכדו אותו מגדף בבוטות את שחקן הפועל תל אביב יונתן שולדבראנד במהלך משחק בין הקבוצות בשנת 2012. בארצות הברית התעוררה סערה לאחר ששחקן דטרויט פיסטונס צ'ארלי וילנואבה טען כי שחקנה של בוסטון סלטיקס קווין גארנט כינה אותו "חולה סרטן". גארנט הכחיש את הטענות, ובהיעדר ראיות נוספות, לא ננקטו נגד כל צעד. פרשן רשת ESPN כתב בהקשר זה כי "אנחנו מסוגלים להיות חברה טובה יותר ולהשאיר מילים כמו ‘סרטן' מחוץ לשיח הספורטיבי... קוראים לזה הגינות אנושית בסיסית. אני לא נגד טראש טוק, זה תוצר לוואי של תחרותיות וכשזה נעשה כמו שצריך זה מאוד יצירתי, כל עוד יש גבולות. אם כבר הליגה מענישה על כל הערה או תנועה לא במקום, היא יכולה לעשות זאת גם כשמזכירים סרטן או כל מחלה אחרת".

ישנם פסיכולוגים הסבורים כי הטראש טוק יוצר דווקא אפקט הפוך – השחקן המשתמש בו מתרכז בכך במקום במשחק עצמו, ובכך נפגעת יכולתו הוא.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* טל אהרון, "[http://www.one.co.il/Article/107375 טראש טוק בירושלמית זה פרובוקציה]", One, 26 בדצמבר 2007
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תרבות ספורט
קטגוריה:אלימות בספורט
מחלפות שמשון

מחלפות שמשון: גלגולי דמותו של שמשון המקראי הוא ספר עיון מאת פרופ' דוד פישלוב, שיצא לאור בהוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה / זמורה-ביתן, תש"ס, 2000.
דמותו של שמשון שימשה מטרות אידאולוגיות ואסתטיות משתנות במרוצת הדורות.

הספר "מחלפות שמשון" עוסק בגלגולי דמותו של שמשון המקראי באמצעי המבעים האמנותי השונים, בתרבויות שונות ובתקופות שונות: יחסם הדו-ערכי של חז"ל אל הגבורה הפיזית והחושניות המינית שייצג; הופעתו כמבשר דמותו של ישו בכתבי-יד נוצריים; יחסיו המפותלים עם דלילה, כפי שהונצחו במכחולם של רמברנדט ורובנס; שמשון באופרה של סן-סנס מן המאה התשע עשרה ובסרט ההוליוודי שובר הקופות של זמנו, "שמשון ודלילה" של ססיל ב. דה-מיל, וכמובן גלגוליו בתרבות העברית החדשה החל ברומן "שמשון" של זאב ז'בוטינסקי, דרך "שיר השועלים" של אורי אבנרי וכלה בשירים משל לאה גולדברג, יהודה עמיחי, דוד אבידן ואחרים. מקום חשוב תופסת בספר גם התייחסות לתפקוד דמותו של שמשון ברבדים שונים של התרבות הכללית, כסמל של כוח וכמיתוס של גבורה והקרבה, כולל התייחסות לדמותו במסגרת דיונים על האופציה הגרעינית של ישראל ("ברירת שמשון").
בספר זה מציע פרופסור פישלוב כמה הבחנות עקרוניות לתיאור הדינמיקה המורכבת האופיינית לגלגוליה של דמות ספרותית חשובה.

==הופעותיו של שמשון בספרות, באמנות ובתרבות==
על המגוון הגדול של הופעותיו של שמשון בספרות, באמנות ובתרבות כותבת פרופסור יאירה אמית במאמר הסקירה שפרסמה על הספר מחלפות שמשון: "הספר מפגיש את הקוראים עם מגוון עשיר ביותר, הכולל עשרות רבות של מקורות מאוחרים למקרא, השואבים את השראתם מדמותו של שמשון המקראי. יש שהמפגש הוא בלתי צפוי ומדהים ובכל מקרה הוא מאלף ומרתק".

עניין מיוחד אצל קוראים וחוקרים קשור לנושא התאבדותו של שמשון, אשר נדון בספר תחת הכותרת "תמות נפשי עם פלשתי[ני]ם", ואשר מביא התייחסויות של חסידיו של ברוך גולדשטיין, רוצח מערת המכפלה בחברון, שניסו להצדיק מעשיו תוך קישורו לדמותו של שמשון המקראי.

נושא התאבדותו של שמשון נדון במאמרים, אשר הפנו לספר מחלפות שמשון. במאמרה של ד"ר יעל שמש, למשל, "התאבדות במקרא על רקע תופעת ההתאבדות בתרבות הכללית ובמקורות ישראל", כותבת בין השאר המחברת: "כל אחת מפגיעותיו של שמשון בפלשתים לא נבעה מתחושת ייעוד ורגש לאומי שפיעמו בקרבו, אלא ממניעים אישיים."

גם אלי אשד מתייחס לספר מחלפות שמשון וכותב במאמרו [http://www.notes.co.il/eshed/12761.asp"מתאבד בעזה: האופרה 'שמשון ודלילה'"] כי הסיפור [של שמשון] שימש בעבר כנושא ליצירות מפורסמות של סופרים כמו זאב ז´בוטינסקי ופליקס סלטן, פלק הלפרין (שכתב על "שמשון הגיבור" בילדותו), לאה גולדברג, דוד אבידן, אהרן אמיר (בספרו "פלשת") ושולמית לפיד. אפילו אפרים סידון חיבר סדרת טלוויזיה קומית שלמה על זמנו של שמשון בשם "חצי המנשה".

מאמרים וספרים הדנים בנושא יחסיו של שמשון עם הנשים בחייו, במיוחד עם דלילה, מפנים לספר מחלפות שמשון, אשר מקדיש לנושא זה פרק שלם. למשל, מאמרו של פרופסור אוריאל סימון שכותרתו היא "וילך מנוח אחרי אשתו: מקום האשה בחברה המקראית", ספרה של פנינה גלפז-פלר, נשים עליך שמשון (2003), ובספרה של רחל רייך, האשה אשר נתת עמדי: נשים כעילה לעימות ומלחמה במקרא (2005) ובספרו של דויד גרוסמן, דבש אריות (2006).

קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:שמשון
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
High Dynamic Range Imaging

HDRI (קיצור של High Dynamic Range Imaging בתרגום חופשי לעברית: יצירת תמונה בעלת טווח דינמי רחב) או בראשי התיבות הנפוצים יותר, "HDR", היא טכניקה אשר מאפשרת ליצור תמונות עם טווח דינמי רחב. הכוונה היא לתמונות המכילות פרטים באזורים כהים ובאזורים בהירים כאחד, בתנאי תאורה, אשר ללא טכניקת ה-HDR לא הייתה אפשרות לקלוט את כל הפרטים בחשיפה ממוצעת.

== אודות טכניקת הצילום ==
טכניקת ה-HDR מתאפשרת על ידי צילום מספר תמונות בחשיפות שונות (לרוב שלוש תמונות, אחת חשיפת חסר, השנייה חשיפה ממוצעת והשלישית חשיפת יתר, אך ניתן ורצוי לבצע את הטכניקה עם יותר תמונות) וחיבורן לתמונה אחת. הרעיון של חיבור מספר תמונות בחשיפות שונות הוצג כבר בשנת 1850 על ידי גוסטב לה גריי ליצירת תמונה של ים ושמיים. מצלמות מסחריות ראשונות בעולם לצרכים רפואיים המממשות רעיון זה הוצגו בשנת 1993.

יצירת תמונה בעלת טווח דינמי רחב מורכבת משני תהליכים עיקריים:
* צילום תמונות בתנאי תאורה בעיתיים, כאשר יש חלקים בהירים או כהים בצורה קיצונית בתמונה (חוף ים, שקיעה, נוף מדברי וכו'). לרוב שלוש תמונות בחשיפות שונות מאפשרות כבר את תהליך ה-HDR, אך אפשר לצלם יותר. על התמונות להיות זהות לחלוטין מכל הבחינות מלבד אורך החשיפה, כלומר, אין לשנות את מיקום המצלמה ויש להימנע מהכנסת אובייקטים זזים לתמונה.
* עיבוד התמונות בתוכנה ייעודית. התוכנה מעבדת את התמונות בעלות החשיפות השונות לכדי תמונה אחת, שמציגה פרטים הן באזורים הכהים והן באזורים הבהירים. 

חיבור התמונות ודחיסת התחום הדינמי, מתבצע במצלמה ייעודית, או במחשב באמצעות תוכנה בה משולבות מספר תמונות (לפחות שתי תמונות שונות) בעלות זמן חשיפה שונה של אותה הסצנה. לצורך כך, מצלמות רבות כיום מאפשרות לקחת מספר תמונות שונות בעלי רמת חשיפה שונה ברצף. את התמונות אשר צולמו בטווח דינמי נמוך משלבים באמצעות תוכנת מחשב (כגון Photomatix או Qtpfsgui או באמצעות תוסף מיוחד לתוכנות עיבוד תמונה כגון פוטושופ או GIMP) כדי לקבל את תמונת ה-HDR הסופית.

לאחר שימוש בטכניקת ה-HDR, ניתן לראות בבירור רב את כל הפרטים בתמונה, גם באזורים הכהים וגם באזורים הבהירים. לעיתים, שימוש בטכניקת ה-HDR מעוות את התמונה כך שהיא נראית ציורית, ולעיתים אף מגדיל את התחום הדינמי של התמונה עד כדי כך שהוא עולה על התחום הדינמי שהעין האנושית הייתה מסוגלת לראות באופן טבעי, דבר הנותן לצופה בתמונה תחושה כאילו היא לא אמיתית.

==דוגמאות==
{| align=center
|<gallery widths="250px" heights="170px" perrow="3">
תמונה:הכנסייה האוונגלית באלוני אבא.jpg|תמונת HDR של הכנסייה האוונגלית באלוני אבא
תמונה:New York City at night HDR.jpg|תמונת HDR של ניו יורק
קובץ:Lincoln Cathedral Presbytery, Lincolnshire, UK - Diliff.jpg|תמונת HDR של קתדרלת לינקולן, אנגליה
 </gallery>
|}
{| align=left
|<gallery widths="170px" heights="250px" perrow="2">
תמונה:P1010790And13more tonemapped.jpg|תמונת HDR של מבנה פנים של כנסיית סנט אסטאש
תמונה:Machinery.jpg|תמונות HDR של מנוף נייד
 </gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.thetomer.blogspot.com/2009/01/hdr.html מדריך מעשי להפקת תמונות עם טווח דינמי רחב (HDR) למתחילים], בבלוג "[http://www.thetomer.blogspot.co.il TheTomer]"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גרפיקה ממוחשבת
קטגוריה:טכניקות צילום
מינה טייכר

מינה טייכר (נולדה 1950) היא פרופסור אמריטה בחוג למתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן. ביולי 2008 נבחרה לסגנית הנשיא של הנציבות העולמית לחינוך מתמטי.

==קורות חיים==

טייכר נולדה וגדלה בתל אביב. את שלושת תאריה הראשונים עשתה באוניברסיטת תל אביב ואת הפוסט דוקטורט עשתה באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית. תחום המחקר המרכזי של טייכר הוא גאומטריה אלגברית ותורת הצמות, אשר באים לידי יישום בחקר המוח, ראייה ממוחשבת ופיזיקה תאורטית.

בין תפקידיה הציבוריים והאקדמיים הנוספים, בעבר ובהווה: המדענית הראשית של משרד המדע, התרבות והספורט (2008-2005), יו"ר המועצה הלאומית לקידום נשים במדע וטכנולוגיה, ראש הוועדה לחינוך למתמטיקה של האיחוד האירופי, חברה בוועדה מדעית של מכון מקס פלאנק בגרמניה, חברת מועצת קרן וולף לקידום המדע והאנושות, חברה בוועדת ההיגוי העליונה למדע וטכנולוגיה של משרד החינוך ובדירקטוריון של הקרן למנהיגות של פורום הנשים הבינלאומי, מנהלת מכון המחקר למתמטיקה ע"ש אמי נתר וחברה בוועדת המינויים בראשות נציב שירות המדינה. זכתה במספר פרסים, ביניהם: מלגת רוטשילד, פרס לנדאו למדעים ולמחקר, פרס בת-שבע דה-רוטשילד ופרס מינרווה.

לטייכר שתי בנות ובן, היא נשואה לאדריכל צ'רלי דוראל.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.math.biu.ac.il/~teicher אתר הבית של פרופ' טייכר באוניברסיטת בר-אילן]
* [http://www.ynet.co.il/home/0,7340,L-6658,00.html ריאיון עם פרופ' מינה טייכר ב־ynet]
* [https://web.archive.org/web/20071022120238/http://itu.org.il/Index.asp?ArticleID=1056&CategoryID=492&Page=1 ריאיון עם פרופ' מינה טייכר בכתב העת של הסתדרות המורים]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכות פרס לנדאו למדעים ולמחקר
קטגוריה:זוכי פרס לנדאו למדעים ולמחקר
קטגוריה:מדענים ראשיים במשרד המדע והטכנולוגיה
קטגוריה:אלגבראיסטים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: מתמטיקה
קטגוריה:מתמטיקאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
מיה מרטיני

מיה מרטיני (באיטלקית: Mia Martini, 20 בספטמבר 1947 - 12 במאי 1995) היה שם הבמה של דומניקה ברטה (איטלקית: Domenica Berté), זמרת איטלקייה.
== קריירה ==
מרטיני ייצגה את איטליה פעמיים בתחרות האירוויזיון:
באירוויזיון 1977 שנערך בלונדון, בריטניה, הופיעה מרטיני עם השיר "Libera" (בעברית: "חופשייה") שהגיע למקום ה-13 מתוך 18. באירוויזיון 1992 שנערך במאלמה, שוודיה, שרה את השיר "Rapsodia" (בעברית: "רפסודיה") שהגיע למקום הרביעי מתוך 23.

היא השתתפה גם בפסטיבל סן רמו, תחרות הזמר הנחשבת באיטליה, ומשנת 1982 נוסף בפסטיבל "פרס המבקרים מיה מרטיני", כאשר זכתה בפרס זה בשנת 1982 עם השיר "E non finisce mica il cielo".

אחותה, לורדאנה ברטה, היא גם זמרת מפורסמת באיטליה אשר גם השתתפה בפסטיבל סן רמו.

ב-1995 נמצאה מתה בדירתה שליד מילאנו, בשל מנת יתר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:נציגי איטליה באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1977
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1992
קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:איטלקיות שנולדו ב-1947
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1947
קטגוריה:נפטרות ב-1995
הערות אלבום

הערות אלבום הן טקסט אשר נמצא בחוברת, שמגיעה עם התקליט באלבום מוזיקלי.

ההערות יכולות להכיל דברים שונים. חלקן מכילות את הדיסקוגרפיה של האמן, או האמנים. חלקן מתארות את תהליך העבודה על האלבום. דבר אחד, אשר משותף כמעט לכל הערות האלבום, הוא מתן קרדיט למלחין השיר, ולעיתים תכופות גם קרדיט אחר (כגון כותב המילים אם יש מילים, ואם ההרכב אינו קבוע גם המוזיקאים וכלי הנגינה שלהם), וכן תודות שהלהקה מבקשת להדגיש. פעם ההערות היו כמעט תמיד תיאור אוהד שנכתב בידי עיתונאי מוזיקה. המסורת הזו, של תיאורים עיתונאיים המנתחים את היצירה ואת ההרכב, התפתחה בעיקר במוזיקת הג'אז ביוזמתו של העיתונאי לאונרד פד'ר עד כדי כך, שכמעט כל אלבום ג'אז, שיצא בחברת הקלטות גדולה, מכיל הערות שכאלו. המנהג הזה נמוג ברוב סוגות המוזיקה, אך בחברות ההקלטות הגדולות העוסקות בג'אז, כגון בלו נוט, עדיין יש עיתונאיים אשר כותבים את הערות האלבום בצורה הזו.
ישנם מקרים בהם האומן מוסיף מסר למאזינים בהערות האלבום. מקרה מפורסם למסר כזה הוא המכתב למאזין שצירף ג'ון קולטריין באלבומו המהפכני A Love Supreme המתאר את התעוררותו הרוחנית ואת האמונה באל שעמדו ביסוד הקלטת היצירה.

בסוגות כגון רוק ומוזיקה פופולרית, לרוב מופיע בהערות האלבום מידע בסיסי על האמן ועל סגנונו. כמו כן פעמים רבות ההערות מכילות את מילות השירים, ולעיתים נדירות אף את האקורדים שלהם. בחלק מהאלבומים מופיעות בתוך החוברת של הערות האלבום תמונות ציורים או יצירות אמנות אחרות. תופעה זו אופיינית באלבומי נושא, כך למשל אלבום הנושא הראשון Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band מכיל תמונות של חברי להקת הביטלס לבושים בתלבושת של תזמורת צבאית. תמונות הופיעו גם באלבומים של להקות רוק שונות, כגון הדלתות ולד זפלין. האלבום Sgt. Pepper היה גם האלבום הראשון בהיסטוריה בו צורפו מילות השירים להערות האלבום, דבר שגרר בתחילה תמיהה מצד המבקרים.

במוזיקה קלאסית, לרוב יופיע בהערות האלבום מידע היסטורי וביוגרפי על היצירות, המלחין, המבצע או המבצעים וההקלטה. כמו כן, לעיתים ניתן יהיה למצוא ניתוח של היצירות המאוגדות באלבום; הניתוח יכול להיות ברמות שונות של מקצוענות, תלוי בקהל היעד של האלבום. באופרות (או בכל יצירה אחרת הכוללת זמרה) יכול להופיע גם הלברית. כמו כן, חברות הקלטה רבות, נוהגות להשתמש בהערות האלבום, כדי לפרסם אלבומים נוספים אותם הן מוציאות. לרוב, מופיעות בהערות האלבומים הקלאסיים רשימות מאוירות של אלבומים מסוגות קרובות בהוצאת אותה חברת ההקלטה. לעיתים, באלבומים קלאסיים, הערות האלבום מתורגמות במלואן או בחלקן לכמה שפות.

כאשר מוציאים הוצאה מחודשת של אלבום, פעמים רבות יופיעו הערות אלבום חדשות, אשר יבחנו את האלבום על סקאלת הזמן, ויתייחסו להערות המקוריות, שגם לרוב יופיעו באלבום.

קטגוריה:אלבומים

de:Schallplattencover#Liner Notes
חתול זהוב אסייתי

חתול זהוב אסייתי עם בשר בפיו
חתול זהוב אסייתי (שם מדעי: Catopuma temminckii) הוא חתול בר בינוני מהסוג חתול זהוב. אורך חתול בוגר הוא כ-90 ס"מ, גובהו 36 ס"מ בממוצע, בתוספת 20–50 ס"מ של זנבו ומשקלו נע בין 12 ל-16 ק"ג.
פרוותו שועלית בגווני אדום, חום-זהוב, שחור ואפור. לפעמים נראים כתמים ונקודות, בדרך כלל באזור הבטן. בסין יש סוגים של חתולים אסייתיים בעלי נקודות המזכירות חברבורות של נמר. 
חתולים זהובים אסייתיים נפוצים בעיקר באזור דרום־מזרח אסיה. רובם בסין.
בשבי יכול המין הזה לחיות למעלה מ-20 שנה, אך אורך חייו הממוצע בטבע קצר יותר.

== אזורי מחיה ==
החתול הזהוב האסייתי חי באזורי דרום־מזרח אסיה, ומגיע במקור מטיבט ונפאל,
אך חי גם באזורי דרום סין (כולל הונג קונג), הודו וסומטרה.
חי בשטחי יער סלעיים ואזורי יערות טרופיים. מסייר בעיקר בשטחי אדמה
פתוחים נמוכים, אך יכול לחיות גם באזורים גבוהים כמו אזור הרי ההימלאיה.

== התנהגות ==
מה שידוע על המין, הוא ממחקרים על חתולים שגדלו בשבי. מצפייה ומחקר ממושך נודע שאין התנהגותו שונה מזו של מינים אחרים ממשפחת החתוליים, כגון: התזת שתן לסימון טריטוריה ושריטת עצים ושפשוף גופו על עצמים לסימון טריטוריה.

== הרגלי ציד ==
מעדיף לצוד על אדמה ישרה, אך גם באזורים הרריים.
צד בעיקר: ציפורים, לטאות, סנאים ושאר יונקים קטנים, ולפעמים גורי צבי.
החתולים תועדו כשהם צדים בצמדים כשיש חיות יותר גדולות.
כמו כן, ישנן עדויות על מקרים בהם נצפו חתולים זהובים אוכלים נבלות ופגרים.
בשבי, הוא נוהג לפרק את מזונו לחלקים לפני אכילתו.
לעיתים נדירות הוא צד באזורים מיושבים בבני אדם.

== רבייה ==
גם כאן, כל מה שידוע על הרגלי המחייה של החתול הזהוב האסייתי הוא מתוך
התבוננות על חתולים בשבי; מתבגר מינית בין הגילאים 18–24 חודשים.
תקופת ההתעוררות המינית שלו נמשכת כ-80 ימים.
מזדווג בדרך כלל עם חתולה אחת בלבד.

== החתול הזהוב האסייתי בתרבות האנושית ==
בתאילנד, החתול האסייתי הזהוב נקרא: Seua fai (בתרגום חופשי: "נמר האש").
לפי האמונה במזרח הרחוק, שריפת פרוותו ואכילת בשר החתול מרחיקה טיגריסים.

== ראו גם ==
* חתול זהוב בורנאי

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ניקולס אילוורד ויגורס
קטגוריה:חתולים קטנים
קטגוריה:תאילנד: יונקים
קטגוריה:סין: יונקים
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:נפאל: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1827
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
קטגוריה:אינדונזיה: יונקים
המפקח לסטרייד

המפקח לסטרייד (באנגלית: Inspector Lestrade, מבוטא less-TRAHD) הוא דמות ספרותית, בלש המשרת בסקוטלנד יארד ומופיע בחלק מסיפורי שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל. בסיפור "ההרפתקה של קופסת הקרטון" מתברר כי האות הראשונה של שמו הפרטי היא G.

בספר חקירה בשני נאמר על ידי הולמס כי לסטרייד ובלש נוסף בסקוטלנד יארד בשם טוביאס גרגסון הם יריבים. בספר כלבם של בני בסקרוויל הולמס מספר לדוקטור ווטסון כי לסטרייד "הוא הטוב שבמקצוענים, אני חושב". בסיפור "תעלומת עמק בוסקומב" לסטרייד מתואר כאדם ערמומי שחזותו היא כחושה ודמוית חמוס.

במקרים רבים מביע לסטרייד תסכול רב לנוכח שיטותיו החריגות של הולמס. בתעלומת עמק בוסקומב אומר לסטרייד: "אני אדם מעשי". אולם, בסופו של דבר הוא מתחיל להעריך ולכבד את הצלחותיו הרבות של הולמס. הרפתקת ששת הנפוליאונים היא אחד מהמקרים הבודדים שבהם הולמס מתואר במצב של התרגשות, לאחר שלסטרייד מביע הערכה עצומה על תרומתו.

בתקשורת הלונדונית הבדיונית של שלהי המאה ה-19 מתואר לסטרייד כאחד מטובי הבלשים של הסקוטלנד יארד. בסיפור ההרפתקה של קופסת הקרטון אומר הולמס כי למרות שללסטרייד יש כישרון מועט בפתרון תעלומות פשע, עקשנותו ונחישותו הן התכונות שבזכותן הוא טיפס במעלה סולם הדרגות המשטרתי. מצד שני, ב"תעלומת הכתם השני" לסטרייד הוא זה שמזהה את המאהבת הקנאית של הקורבן כרוצחת האמיתית, ואילו הולמס מאמין שהקורבן נרצח על ידי מתנקש מקצועי הקשור לגנבתם של מסמכים סודיים.

הסופר מ.ג'. טרואו כתב סדרה של 16 ספרים שבהם לסטרייד הוא הדמות המרכזית. בספרים הללו לסטרייד מתואר כבלש מוכשר מאוד. שמו הפרטי של לסטרייד בספרים אלו הוא שולטו (בדומה למשפחת שולטו מחותם הארבעה), יש לו בת צעירה שאותה הוא רואה לעיתים רחוקות, והוא נוטל חלק בסדרת הרפתקאות המבוססת על אירועים שקרו במציאות. באחד הספרים הוא פוגש את ג. ק. צ'סטרטון, ובספר אחר הרגל שלו נשברת לאחר שנפל מסיפונה של הטיטאניק.

באזכורים מאוחרים יותר מוקצן חוסר כישרונו של לסטרייד במידה רבה. אחת הדוגמאות לכך היא דניס יואי שגילם את לסטרייד ברוב סרטי הולמס של אולפני יוניברסל, כאשר הולמס מגולם על ידי בזיל רת'בון ודוקטור ווטסון על ידי נייג'ל ברוס.

==בתרבות הפופולרית==
* ארצ'י דנקן גילם את לסטרייד בין 1954 ל-1955 בסדרת סרטי הולמס צרפתית.
* בוריסלב ברונדוקוב גילם את לסטרייד לצידו של וסילי ליוואנוב בכל סדרת סרטי הולמס ששודרה בטלוויזיה הרוסית.
* פרנק פינלי גילם את לסטרייד פעמיים. הפעם הראשונה הייתה בסרט הקולנוע הבריטי A Study in Terror שלא היה מבוסס על הקאנון של ספרי הולמס, והפעם השנייה הייתה בסרט הבריטי-קנדי שבו הולמס ודוקטור ווטסון חוקרים את תעלומת ג'ק המרטש.
* ג'פרי ג'ונס גילם את לסטרייד בסרט Without a Clue שבו מסופר כי שרלוק הולמס נוצר על ידי דוקטור ווטסון, כדי שווטסון יוכל לפתור פשעים באלמוניות.
* בסדרה של ה-BBC משנות ה-60 לסטרייד מגולם על ידי פיטר מאדן.
* בסדרת הטלוויזיה "שרלוק הולמס במאה ה-22" מופיעה דמות בשם בת' לסטרייד, שהיא צאצאית של המפקח לסטרייד.
* בסדרת הטלוויזיה "שרלוק", עיבוד מודרני לספרי שרלוק הולמס, מגלם את דמותו של לסטרייד השחקן רופרט גרייבס.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שרלוק הולמס: דמויות
קטגוריה:שוטרים בדיוניים
דיווה

[[אמה אלבני (1930-1847), "דיווה ויקטוריאנית", זמרת סופרן שהייתה כוכבת בינלאומית]]
דיווה (באיטלקית: Diva) הוא מונח המתאר דמות נשית מוכשרת, ידוענית ובעלת מחוות דרמטיות בולטות. מקור המונח באיטלקית ופירושו המילולי הוא "אלילה". המונח שימש לתיאור זמרות אופרה, בעיקר זמרות סופרן, בעלות יכולות ווקאליות יוצאות דופן והתגלגל להיות שם תואר נפוץ לנשים בולטות בעולם הבידור.

==ראו גם==
* פרימדונה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בידור
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
קטגוריה:מונחים לנשים
משפך מפריד

סכמה של משפך מפריד
משפך מפריד הוא כלי מעבדה המשמש למיצוי ולהפרדה של שכבות של נוזלים שונים זה מזה במהלך סינתזה כימית. המשפך המפריד בנוי בדרך כלל כחרוט, בעל פתח כניסה עליון רחב ופתח יציאה תחתון צר ובעל ברז. לרוב משמש המשפך המפריד להפרדה בין ממס אורגני א-פרוטי, כגון אתר, לממס פרוטי, כגון מים. עקב הפרש בצפיפויות של החומרים, מרבית הממסים האורגנים צפים בשכבה נפרדת מעל פני הפזה המימית ובכך מאפשרים הפרדה פשוטה בין השתיים על ידי ריקון איטי של המשפך מצידו התחתון, עד ההגעה לגבול שבין הפאזות השונות.

==ראו גם==
* משפך ביכנר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלי קיבול
קטגוריה:כימיה
קטגוריה:כלי מעבדה
מרי מורסטן

מרי מורסטן (באנגלית: Mary Morstan) היא אשתו של דוקטור ווטסון, ומופיעה בכמה מספרי שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל. הופעתה הראשונה היא בספר חותם הארבעה, בו היא ווטסון מתחתנים לאחר פתרון התעלומה. היא מתוארת כאישה בלונדינית בעלת עור חיוור, ובתקופה שבה היא שכרה את שירותיו של הולמס היא עבדה כאומנת. למרות שבסוף הסיפור האוצר נעלם, היא מקבלת שש פנינים ועתידה לרשת שש פנינים נוספות מאוצר אגרה.

בעיבוד של רודני גיבונס לחותם הארבעה (2001) נפרדת מרי מורסטן מווטסון ומתחתנת עם תדיאוס שולטו, ובכך שוברת את לבו של הרופא.

==מוצאה==
אביה של מרי מורסטן, שכיהן בתפקיד צבאי בכיר ברגימנט הודי ומאוחר יותר הוצב באיי אנדמן, נעלם ב-1878 בנסיבות מחשידות הקשורות לתעלומת חותם הארבעה. אמה של מרי מורסטן מתה זמן קצר לאחר שילדה אותה, ואין לה קרובים נוספים באנגליה, למרות שהיא למדה והתחנכה שם. ווטסון ומרי מורסטן התחתנו בערך ב-1888.

==מערכת יחסים==
למרות שווטסון ומורסטן "התאהבו ממבט ראשון", מערכת היחסים ביניהן בזמן שהיו נשואים לא הייתה יציבה. ב"הרפתקת האיש המעוקם" נוסע ווטסון ביחד עם הולמס לפתור תעלומה של מוות שהתרחש בחדר נעול, וזאת למרות שרק בקיץ שלפני כן הוא התחתן. מורסטן מגלה מידה רבה של דאגה לבריאותו של ווטסון כאשר היא שולחת אותו לנופש הבראה בכפר בתעלומת עמק בוסקומב, אך לאחר מותה, שלא מוזכר בצורה ישירה בספרים, חוזר ווטסון לגור עם הולמס ולא מדבר על כך. לאחר מכן מתחתן ווטסון לפחות עוד פעם. מורסטן מתה בפרק הזמן שבין הסיפור "הבעיה הסופית" לבין "תעלומת הבית הריק". טענה זו מוסברת בעובדה שבמכתב הפרידה שלו מווטסון הולמס כותב "מסור-נא את איחולי למרת ווטסון..."; לאחר שהולמס "חוזר לחיים" ווטסון כותב "בדרך זו או אחרת נודע לו דבר השכול המעציב שפקדני עם מות אשתי..."; בסיפור "הפרשה של קבלן-הבניין מנורווד", שהתרחשה זמן קצר לאחר חזרתו של הולמס, ווטסון חוזר לגור ברחוב בייקר 221 ב'.

קטגוריה:שרלוק הולמס: דמויות

en:Minor Sherlock Holmes characters#Mary Morstan (later Watson)
ru:Персонажи рассказов о Шерлоке Холмсе#Мэри Морстен
מבחנה

שתי מבחנות קטנות מוחזקות במלקחיים
בדיקות דם]]
מבחנה היא כלי מעבדה המשמש לאחסון דגימות של נוזלים. מבחנה עשויה בדרך כלל מגליל זכוכית אטום מצידו התחתון ובעל פתח הניתן לסגירה בפקק מצידו העליון.

פעמים רבות השימוש במבחנה הוא רב פעמי, למרות שעלות ייצורה נמוך. לחלק ממכוני המחקר והאוניברסיטאות יש בית חרושת קטן לזכוכית המייצר מבחנות.

המבחנה הרגילה אינה כלי אנליטי: לא נרשמים עליה סימונים למידות נפח כלל. קיימות מבחנות ממגוון חומרים, כגון זכוכית ופלסטיק. קיימות גם מבחנות בקטרים שונים ובאורכים שונים.

בנוסף, מבחנה הוא שם כללי לכלים רבים שצורתם הכללית דומה.

==סוגים ושימושים==
===כימיה===
מבחנות עבור עבודות כימיות כלליות עשויות בדרך כלל מזכוכית, לצורך עמידות טובה יותר לחום כימיקלים קורוזיביים. מבחנות עשויות זכוכית זכוכית בורוסיליקט יכולות לעמוד בטמפרטורות גבוהות, עד מאות מעלות צלזיוס..

מבחנות שמיועדות למטרות כימיה זמינות במספר רב של מידות, בדרך כלל מ-50 עד 200 מ"מ אורך ומ-10 עד 20 מ"מ רוחב. חלקים עליונים במבחנות לעיתים קרובות כוללות שפות מתרחבות כדי לסייע לשפוך את תכולת המבחנה.

במבחנות המשמשות לבדיקות כימיות התחתית בדרך כלל שטוחה, עגולה או חרוטית. את המבחנות פוקקים בדרך כלל בפקק עשוי גומי. יש מבחנות שמותאם להן פקק זכוכית או פקק מתברג. 

מבחנות נמצאות בשימוש נרחב על ידי כימאים. תחתיות המבחנות מעוגלות כדי להקל על שטיפתן וכדי למנוע איבוד נוזל כאשר שופכום אותו מהמבחנה. הצוואר הארוך והצר של המבחנה מאט את התפשטות הגזים לסביבה.

במבחנות נוח לחמם כמויות קטנות של נוזלים או מוצקים עם מבער בונזן או מבער אלכוהול. צוואר המבחנה מוחזק בדרך כלל בעזרת אטב או מלקחיים. על ידי הטיה של המבחנה, אפשר לחמם את תכולתה בלהבה עד לטמפרטורה של מאות מעלות צלזיוס. בעת החימום, טמפרטורת הצוואר נשארת נמוכה יחסית והאדים יכולים להתעבות עליו. 

מבחנה מלאה במים והפוכה לתוך כלי מלא מים משמשת לעיתים קרובות כדי ללכוד גזים, למשל: בהדגמת אלקטרוליזה.

מבחנה עם פקק משמשת לעיתים קרובות לאחסון זמני של דגימות כימיות או ביולוגיות.

===ביולוגיה===
מבחנות משמשות את הביולוגיה והמדעים הקשורים לטיפול בעיבוד כל מיני אורגניזמים חיים, כגון עובש, חיידקים, שתילים, ייחורים בצמחים, וכו'. 

מבחנות שמיועדות למטרות ביולוגיה עשויות בדרך כלל פלסטיק צלול (כגון פוליסטירן או פוליפרופילן) ומיוצרות על ידי הזרקת פלסטיק ולעיתים קרובות מושלכות לפח האשפה לאחר השימוש. מבחנות פלסטיות עם מכסה בורג נקראות לעיתים קרובות 'מבחנות פלקון' לאחר שיוצרו על ידי בקטון דיקינסון.

===רפואה===
ברפואה קלינית, מבחנות סטריליות שהוצא מהן האוויר, נקראות "וקוטיינר", משמשות לאסוף ואחסון דגימות של נוזלים פיזיולוגיים כגון דם, שתן, מוגלה ונוזל סינוביאלי. מבחנות אלה בדרך כלל אטומות בפקק גומי, ולעיתים קרובות יש בהן תוסף מסוים ופקק בצבע מתאים המציין את התוסף. לדוגמה, החלק העליון במבחנה כחולה הוא בדיקה של 5 מ"ל המכיל ציטרט נתרן כמו נוגדי קרישה, המשמש לאיסוף דם עבור קרישה ובדיקות גלוקוז-6-פוספט דהידרוגנאז.

===שימושים אחרים===
מבחנות מועברות לפעמים לשימושים מזדמנים מחוץ לסביבות המעבדה. למשל, כמו אגרטלי פרחים, כלי זכוכית עבור שוטים חלשים מסוימים, או מיכלים עבור תבלינים. מבחנות יכולות לשמש גם לגידול מלכת נמלים במהלך החודשים הראשונים שלה לצורך פיתוח.

==ראו גם==
* צלחת מיקרוטיטר
* בקבוק מעבדה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lcmlab.com/PhotoGallery.asp?ProductCode=207-0011W סוגי מבחנות ומתקנים נלווים למבחנות] 

קטגוריה:שיטות מחקר
קטגוריה:כלי קיבול
קטגוריה:כימיה
קטגוריה:כלי מעבדה