OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מוט מתיחה

מוט מתיחה הוא יחידה מבנית דקה המשמשת למתיחה. בדרך כלל משמשים מוטות אלה לנשיאת עומסי מתיחה בלבד.
שרטוט מוט מתיחה

==שימושים שונים==
* במרכבי מטוסים ובכנפיהם נעשה לעיתים שימוש במוטות מתיחה.
* מוטות מתיחה משמשים במבנים מפלדה, למשל גשרים, מבנים תעשייתיים, טנקים, מגדלים ועגורנים.
* בקטרים המונעים בקיטור, מוטות מתיחה משמשים לחיבור מספר גלגלים ולהנעתם באמצעות התנועה הסיבובית שמפיק המנוע (דרך הטלטל).
מוט מתיחה המחבר שלושה גלגלים בקטר
* חישורים של גלגלי אופניים הם מוטות מתיחה.

==בבסיס קשתות באדריכלות האסלאמית==
מוט מתיחה בקשת ב[[אלהמברה בספרד]]

קשת היא מבנה יעיל לתמיכה במשקל רב. עם זאת, בהקמת קשתות מתגלה בעיה מבנית בכך שהיא מפעילה כוחות אופקיים בבסיסה אשר שואפים "לדחוף" את הקירות או העמודים עליהם היא נשענת לצדדים. במילים אחרות, הקשת מעבירה את הכוח המופעל עליה מלמעלה לכוחות דחיקה לצדדים. על כוחות אלו ניתן להתגבר בכמה דרכים: על ידי עיבוי עמוד או קיר בבסיס הקשת, על ידי בניית ארקדה - סדרת קשתות ברצף התומכות אחת בשנייה, או על ידי תמיכה חיצונית על צדי הקשת (כגון תמיכות דואות באדריכלות הגותית).

באדריכלות האסלאם מתקיים פתרון ייחודי לבעיה המבנית של הקשת, מוט מתיחה בבסיס הקשת. המוט, העשוי ברזל או עץ, מנטרל את הכוחות האופקיים, ומאפשר את השענת הקשת על עמודים דקים ועדינים, שעליהם לשאת אך ורק את הרכיב האנכי (המשקל) של הקשת. מוט המתיחה מעניק לארקאדות האסלאמיות את המראה הקליל והעדין האופייני לאדריכלות האסלאמית.

==בשימור מבנים==
מוטות מתיחה ולוחיות עיגון בחורבת [[קתדרלת קובנטרי]]
מוטות מתיחה משמשים לעיתים לחיזוק קשתות וקירות בניין שקועים כדי לאפשר להם לשאת כוחות צדדים המופעלים עליהם.

== ראו גם ==
* עוגן מתיחה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אדריכלות אסלאמית
מתיחה
דינו שקוורץ

דינו שקוורץ (בקרואטית; Dino Škvorc, נולד ב-2 בפברואר 1990) הוא כדורגלן קרואטי, המשחק בעמדת הבלם בקבוצת רודאר ולנז'ה.

== קריירה ==
שקוורץ שיחק בכול נבחרות הנוער של קרואטיה, רשם 4 הופעות במדי הנבחרת הצעירה, וסומן כפוטנציאל גדול. גדל במחלקת הנוער של הקבוצה הקרואטית ווראזדין בה שיחק בין השנים 2007 ל-2011 וצבר בשורותיה 58 הופעות ושני שערים. בחודש יוני 2011, אחרי שלא קיבל את שכרו מקבוצת האם, התיר השחקן את חוזהו מול ווראזדין וחתם על חוזה לחמש עונות בקבוצת הפאר הקרואטית דינמו זאגרב.

בתחילת אוגוסט 2011 הושאל לקבוצת לוקומוטיבה, בשורותיה רשם 8 הופעות, ואחרי חצי עונה, בחודש ינואר 2012, התיר את חוזהו מול דינמו זאגרב וזאת לאחר שלא רשם אפילו הופעה אחת במדי הקבוצה. בפברואר 2012, עבר שקוורץ לקבוצה הבלגית מכלן, אך גם בשורותיה לא רשם הופעה אחת ובתום העונה הסתיים חוזהו במועדון.

בקיץ 2012 הגיע לישראל, וחתם בקבוצת בית"ר ירושלים, במדיה שיחק עונה אחת. שקוורץ הגיע לקבוצה יחד עם דומיניק גלאבינה הקרואטי.

בקיץ 2013 חתם בנאה סלמיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, ובקיץ 2014 עבר לאוניברסיטאטה קלוז' מליגת העל הרומנית.

בקיץ 2015 חזר לישראל, וחתם לעונה אחת בהפועל כפר סבא מליגת העל הישראלית.

בקיץ 2016 חתם בשריף טירספול מליגת העל המולדובית.

באפריל 2017 חתם בספליט. בפברואר 2018 חתם באלאשקרט ירוואן הארמנית. ביולי 2018 חתם בבודפשט הונבד. ב-23 בינואר 2020 חתם ברודאר ולנז'ה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:בלמי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני ואראז'דין
קטגוריה:כדורגלני דינמו זאגרב
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיבה זאגרב
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני מכלן
קטגוריה:כדורגלני נאה סלמיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלני אוניברסיטת קלוז'
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני שריף טירספול
קטגוריה:כדורגלני ספליט
קטגוריה:כדורגלני אלאשקרט ירוואן
קטגוריה:כדורגלני בודפשט הונבד
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1990
סבטלנה קרצ'בסקאיה

סבטלנה איוונובנה "אספיר" דולז'נקו-קרצ'בסקאיה (ברוסית: Светлана Ивановна "Эсфирь" Долженко-Крачевская; נולדה ב-23 בנובמבר 1944) היא אתלטית עבר יהודיה-סובייטית. היא סגנית אלופה אולימפית בהדיפת כדור ברזל (מוסקבה 1980).

== ביוגרפיה ==
קרצ'בסקאיה נולדה בכפר בקרבת אודסה, אוקראינה למשפחה יהודית. 

באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.24 מטר, 11 ס"מ ממדליית ארד.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג שבשוודיה 1974 סיימה קרצ'בסקאיה במקום שביעי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.02 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא שבאיטליה ב-2 בספטמבר אותה שנה היא סיימה במקום שמיני בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.23 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בקטוביץ שבפולין 1975 סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.04 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במינכן שבגרמניה זכתה קרצ'בסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 20.06 מטר. באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא סיימה במקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.36 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בסן סבסטיאן שבספרד 1977 סיימה קרצ'בסקאיה במקום חמישי הדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.62 מטר.

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, אז צ'כוסלובקיה ב-30 באוגוסט 1978 סיימה קרצ'בסקאיה במקום רביעי בתוצאה של 20.13 מטר.

===סגנית אלופה אולימפית===
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה קרצ'בסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 21.42 מטר, אחרי אילונה שלופיאנק ממזרח גרמניה שקבעה שיא אולימפי חדש של 22.41 מטר ולפני מרגיטה פופה אף היא ממזרח גרמניה (21.20 מטר).

== שיאים אישיים ==
===באצטדיון=== 
* הדיפת כדור ברזל: 21.42 מטר (24 ביולי 1980)

===באולם===
* הדיפת כדור ברזל: 20.06 מטר (22 בפברואר 1976)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:הודפות כדור ברזל
קטגוריה:אתלטיות סובייטיות
קטגוריה:אתלטיות יהודיות
קטגוריה:ספורטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת מוסקבה (1980)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מוסקבה (1980)
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1944
לב קולידז'נוב

לב קולידז'נוב (ברוסית: Лев Александрович Кулиджанов; 19 במרץ 1924 – 17 בפברואר 2002) היה במאי ותסריטאי קולנוע סובייטי.
הוא היה בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1976), חתן פרס לנין (1982).

על פעילותו הציבורית קולידז'נוב קיבל מספר עיטורים כולל עיטור לנין עיטור מהפכת אוקטובר, עיטור הדגל האדום, גיבור העמל הסוציאליסטי ועוד.

==ביוגרפיה==
לב קולידז'נוב נולד בעיר טביליסי (גאורגיה הסובייטית, כיום בגאורגיה) למשפחת פקיד ממוצא ארמני. במהלך הטיהורים הגדולים בשנת 1937 אביו נעצר ולא חזר מהכלא, אמו נעצרה ושוחררה כעבור כמה שנים. קולידז'נוב הצעיר התגורר עם סבתו. כבר בגיל צעיר הוא אהב את התיאטרון והשתתף בהצגות בבית הספר בתפקיד תסריטאי, במאי ושחקן.

בשנת 1942 קולידז'נוב החל ללמוד אוניברסיטת טביליסי בשעות הערב ובמהלך היום היה עובד במפעל לייצור נשק. קולידז'נוב חלה בדלקת ריאות ומחלה התפתחה לשחפת. כתוצאה מכך, הוא שוחרר מגיוס. בקיץ 1944 קולידז'נוב החלים ונסע למוסקבה במטרה להתקבל ללימודים ב-VGIK. הוא התקבל אך לאור מצבו הכלכלי לא היה יכול להמשיך וחזר לטביליסי. באותה תקופה גם אמו שוחררה ממעצר. בשנת 1948 קולידז'נוב חזר ללימודים והתקבל לקורס בהנחיית סרגיי גרסימוב ותמרה מקרובה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1955.

בשנת 1955 קולידז'נוב ביים את סרטו הראשון. בשנת 1959 קולידז'נוב ביים את סרטו הראשון באורך מלא. בשנת 1961 הוא ביים את הסרט "כאשר עצים היו גדולים" (Когда деревья были большими) שנחשב אחד מסרטיו הטובים.

בשנת 1969 קולידז'נוב ביים את הסרט על פי רומן של פיודור דוסטויבסקי "החטא ועונשו".

בשנת 1982 קולידז'נבו ביים סדרה טלוויזיונית על חייו של קרל מרקס ועבור יצירה זו הוענק לו פרס לנין.

במקביל לביום סרטים קולידז'נוב היה פעיל ממסד. בשנת 1965 הוא התמנה ליושב ראש ארגון פעילי הקולנוע הסובייטי וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1986. בהיותו בתפקיד רם הוא לא עזר לפעילי קולנוע שנפגעו מרדיפות השלטונות. הוא פעל להקמת מוזיאון הקולנוע לשמירת ארכיון של סרגיי אייזנשטיין. בשנת 1986, בתחילת הפרסטרויקה קולידז'נוב נאלץ לעזוב את תפקיד היושב ראש וכצעד מחאה הוא אף עזב את הארגון.

לאחר התפרקות ברית המועצות הוא ביים מספר סרטים אך ללא הצלחה יתרה. בסך הכול במהלך הקריירה המקצועית קולידז'נוב ביים 12 סרטים ובחלק מהם הוא גם היה תסריטאי.

החל מתחילת שנות ה-70 קולידז'נוב החל ללמד ב-VGIK בשנת 1977 התמנה לפרופסור. הוא המשיך ללמד עד לשנת 1995.

הוא נפטר ב-17 בפברואר 2002.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:במאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:תסריטאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1924
קטגוריה:נפטרים ב-2002
מלכת השלג (סרט)

מלכת השלג (ברוסית: Снежная королева) הוא סרט אנימציה ממוחשבת רוסי המבוסס על המעשייה "מלכת השלג" שנכתבה על ידי הנס כריסטיאן אנדרסן. הסרט הוקרן לראשונה ברוסיה בדצמבר 2012, כשבישראל הוא הוקרן במרץ 2013. במהלך השנה יצא לאקרנים סרט נוסף המבוסס על המעשייה, בשם "לשבור את הקרח" שהופק על ידי חברת וולט דיסני.

== תקציר העלילה ==
מתוך תקווה ליצור עולם חדש בו גבולות ברורים מחליפים רגשות ורוח הקוטב מצננת את הנפש האנושית מלכת השלג כיסתה את העולם בקרח ויצאה למסע של הרס. התחזיות של מראת הקסם מציינות שהאיום האחרון על המלכה הוא יוצר זכוכית בשם וגארד, שמראותיו משקפות לא רק את המראה אלא גם את הנפש. יום אחד רוח הקוטב לוקחת עמה את וגארד ואשתו אונה. אבל הם מצליחים להסתיר את בנם התינוק קאי ואת בתם גרדה.

הזמן עובר, משרתה של מלכת השלג מוצא את אחיה של גרדה, קאי, ומאמין שהוא יורשו של וגארד. אחרי שקאי נחטף ומובא לארמונה של המלכה, יוצאת גרדה למסע רצוף מכשולים לחציית ארץ הקרח במטרה לשחרר את אחיה, לנצח את מלכת השלג ולחמם את לבם של האנשים בכל מקום.

== מדבבים בעברית ==
* משי קלינשטיין - גרדה
* שקד פרסי - קאי
* לירון אלידי - מלכת השלג
* דודו ניב - אורג הטרול
* מיכה אוזין סליאן - המלך / המספר
* גדי לוי - וגראד
* קובי ליקורמן - הנסיך

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://www.facebook.com/snowqueenfilm הדף הרשמי] בפייסבוק

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי הרפתקאות רוסיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה רוסיים
קטגוריה:סרטים רוסיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי הנפשה רוסיים
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטים ברוסית
מאקלמור

בן האגֵרְטי (באנגלית: Ben Haggerty), המוכר בשם הבמה מאקלמור (Macklemore) (ובעבר בשם פרופסור מאקלמור), הוא ראפר ומוזיקאי אמריקאי. 

==קריירה==
מאקלמור פעיל מאז שנת 2000, ומאז אסף קהל מעריצים אינטרנטי גדול. הוציא לאור שני אלבומים, שני מיני-אלבומים וקסטת מיקסים אחת, כולם באופן עצמאי. הקליפ לשירו "Thrift Shop" ("חנות יד שנייה" באנגלית), שיצא ב-2013, נצפה מעל מיליארד פעמים באתר יוטיוב והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100, לאחר שמכר חמישה מיליון עותקים.

שיתוף הפעולה שלו עם המפיק ראיין לואיס הניב להיטים רבים. ב-2012 יצא לאור אלבום הסטודיו שלהם, "The Heist" ("השוד"), שהגיע למקום השני במצעד בילבורד 200, עם 78,000 מכירות בשבוע הראשון לצאתו. השניים היו מועמדים לשבעה פרסי גראמי ב-2014, וזכו בארבעה מהם: תגלית השנה, אלבום הראפ הטוב של השנה, שיר הראפ הטוב של השנה, והופעת הראפ הטובה של השנה.

מאקלמור תומך בזכויות קהילת הלהט"ב. ביטוי לתמיכה זו ניתן למצוא בשירו "Same Love", שמוקיע את ההומופוביה בחברה ובתקשורת.

מאקלמור תכנן להופיע בישראל בשנת 2017 יחד עם ראיין לואיס וגם ניסים בלאק כאורח, במסגרת פסטיבל "פלייליסט" בראשון לציון, אך המופע בוטל.

== השקפות ואקטיביזם ==
באוקטובר 2023, מאקלמור, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור חתם על מכתב פתוח לנשיא ג'ו ביידן. המכתב קורא לנשיא ביידן לקרוא להפסקת אש בעזה ובישראל. המכתב הדגיש את הצורך בעצירת הסלמה מיידית והפסקת אש בעזה ובישראל ומזכיר שלמעלה מ-5,000 בני אדם נהרגו בשבוע וחצי האחרונים באזור. המכתב מדגיש את המשבר ההומניטרי בעזה, שם נטען כי אזלו לתושבים אספקה חיונית כמו מזון, מים, חשמל ותרופות, וקורא לשחרור בטוח של בני הערובה ולהקל על סיוע הומניטרי להגיע לנזקקים. ב-4 בנובמבר של אותה השנה, מאקלמור הופיע בעצרת פרו-פלסטינית בוושינגטון די. סי., שם התייחס לפעולות צה"ל בעזה כ"רצח עם": .<ref></ref>

ב-2024 בעקבות המחאות נגד ישראל באוניברסיטאות בארצות הברית הוציא את השיר "Hind's Hall" שבו הוא תקף את ישראל בתור מדינת אפרטהייד שמבצעת רצח עם ואמר שכל ההכנסות מהשיר ילכו לאונר"א. 

באוגוסט 2024, מאקלמור ביטל את ההופעה שלו בדובאי שתוכננה לאוקטובר, בשל תפקידה של איחוד האמירויות הערביות במימון ותמיכה לכאורה בכוחות המיליציה בסודאן, שמעורבים במשבר הומניטרי ובמלחמת אזרחים. מאקלמור הצהיר באינסטגרם כי ביטל את ההופעה מתוך "סולידריות עם העם הסודאני".<ref></ref>

==אלבומים==

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
אנחנו לא לבד

אדי (אוהד קנולר ) ומאי (אפרת בן יעקב)
אדי (אוהד קנולר)
אנחנו לא לבד הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2012 בבימויו של ליאור הר-לב. זוהי דרמה קומית רומנטית בעלת אופי של סרטי אינדי העוסקת בבדידות וניכור אורבני.

הסרט הופק בעזרת "קרן הקולנוע הישראלי" והופץ על ידי יונייטד קינג.
הקרנת הבכורה שלו הייתה בפסטיבל חיפה שנערך באוקטובר 2011 והוא עלה לאקרנים בפברואר 2012.

==עלילה==
אדי (אוהד קנולר), הוא איש ביטחון בודד ותמהוני הבודק את הנכנסים בשערי הקניון הגדול בו הוא עובד (דיזנגוף סנטר). אדי מאמין בכל ליבו בתאוריה המבוססת על נבואה עתיקה, אשר חוזה את קיצה הקרוב מאוד של התרבות האנושית. אותה תאוריה מבטיחה כי אלו שיגיעו לאי הפסחא בתאריך ה-23 במאי, יינצלו על ידי תרבות חוצנית מתקדמת.

בזמן שאדי עסוק בהכנות האחרונות לקראת הנסיעה בה הוא תולה את תקוותו להינצל, הוא פוגש במאי (אפרת בן יעקב), צעירה מרדנית וחסרת בית אשר משתכנת זמנית בקניון. בימים המעטים שנותרו לו לפני נסיעתו המיועדת מכניסה את עצמה מאי בהדרגה לחייו ולליבו עד שלבסוף על אדי לבחור האם להישאר איתה ולוותר על תקוותו להימלט מהקץ הקרב, או לצאת לדרכו לעתיד חדש ולוותר על האפשרות לאהבה וקשר אמיתי.

==הפסטיבלים בהם הסרט השתתף==
* 45th Annual WorldFest-Houston International Film Festival won a gold Remi award
* Festoria Film Festival, Portugal
* UK JFF
* Boston JFF
* Nice JFF
* San Francisco JFF
* Singapore Israeli FF

==השחקנים==
{|class="wikitable"
|-
! שם דמות !! שם שחקן
|-
| אדי
| אוהד קנולר
|-
| מאי
| אפרת בן יעקב
|-
| רונלד
| רון ריכטר
|-
| ניסו
| רוני בליץ
|-
| סוכנת נסיעות
| איריס אברמוביץ'
|-
| גבר בבדיקה ביטחונית
| עמוס שוב
|-
| מוכר בחנות צעצועים
| אמיתי קדר
|-
| מוכר בחנות מזוודות
| גיל וסרמן
|-
| קריינית
| ליאת לשם
|-
| בחור בשירותים
| דייוויד בלאו
|-
| לקוח מכה
| אמיר פרידריך
|-
| בחור מחבק
| ליאור כהן
|-
| שומר א'
| דניס ויסלפו
|-
| שומר ב'
| אלי סיקורסקי
|}

==קישורים חיצוניים==

* "[http://www.haifaff.co.il/Movie%20Info.php?id=3069 אנחנו לא לבד]" באתר פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה
* נחום מוכיח, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=4&Area=1&ArticleId=16966 ריאיון - רגע לפני סוף העולם], באתר הבמה, 20 במרץ 2012
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2012
קטגוריה:סרטי דרמה קומית ישראליים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
משה אשכנזי (רב)

הרב משה אשכנזי (כ"א באב תר"פ, 5 באוגוסט 1920 - כ"ג בטבת תשס"ז, 13 בינואר 2007) היה רב קהילת חב"ד בתל אביב וחבר בהנהלות מוסדות חב"ד בישראל.

==ביוגרפיה==
הרב משה אשכנזי נולד בולדיווסטוק לרב מאיר אשכנזי, ששימש כרב הקהילה היהודית במקום, וליונה (טוייבע ליבא), בת הרב חיים אליעזר סולובייצ'יק. בגיל שלוש עברה משפחתו מוולדיווסטוק לשאנגחאי שבסין, ואביו החל לשמש כרב הקהילה בעיר.

בשנת תרצ"ד, עלה לארץ ישראל ביחד עם סבו הרב שניאור זלמן אשכנזי והחל ללמוד בישיבת תורת אמת שבירושלים. במהלך שנים אלו הושפע מדמותו של הרב אלתר שימחוביץ, משפיע הישיבה.

בה' באלול תש"ב נשא את מרת דבורה, בתו של הרב אליעזר קרסיק, רבם של חסידי חב"ד בתל אביב ושם התגורר ולמד בכולל. התגייס לצה"ל ושירת במלחמת העצמאות, כלוחם ואחר כך כמש"ק דת. לאחר שחרורו מצה"ל נכנס לעסקי מסחר ביהלומים. בשנים אלו תמך בכספו במוסדותיו של חותנו.

באלול תשי"ד קנה לרבי מלובביץ' ספר תורה קטן שמיוחס להאחים מסלאוויטא, המעיל ספר התורה הוקדש לעילוי נשמת האביו הרב מאיר אשכנזי.

בשנת תשי"ח על פי הוראת הרבי עקר לברזיל וניהל (יחד עם גיסו, הרב צבי הירש חיטריק) את מוסדות חב"ד. בשנת תש"כ, עם פטירת חמיו, חזר לישראל ונטל על עצמו את תפקידיו של חמיו כרב קהילה חב"ד בתל אביב.

היה חבר בהנהלת ישיבת תומכי תמימים המרכזית בישראל. היה מזוהה עם הפלג המשיחסטי בחב"ד.

בימי התרגיל המסריח היה ממובילי הקו שטען כי על חב"ד לתמוך ביצחק שמיר, קו שזכה מאוחר יותר לאישורו של הרבי מחב"ד. בשנת תשנ"ו התנגד, כחבר באגודת חסידי חב"ד, לקמפיין "נתניהו טוב ליהודים", בטענה שלחב"ד אסור להתערב בפוליטיקה. בשנת תשס"ד הוביל את ההתנגדות למינוי יוסף יצחק אהרונוב ליו"ר אגודת חסידי חב"ד.

במשך קרוב לחמישים שנה שימש כרב קהילת חב"ד בתל אביב. אשתו דבורה הייתה היו"ר הראשון של ארגון נשי ובנות חב"ד.

במשך שנים חילק צדקה לנזקקים עם המשפיע הרב משה וובר. בין הנזקקים היו גם חלק מ'חבורת הצדיקים הנסתרים' של תל אביב (עליהם נמנו גם הרב משה יעקב רביקוב והרב יוסף וולטוך).

נפטר בהמרכז הרפואי זיו בצפת בשבת, כ"ג בטבת תשס"ז, לאחר התקף לב קשה. נקבר למחרת בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה.

==משפחתו==
* בנו הרב מרדכי שמואל, היה רב היישוב כפר חב"ד.
* בנו הרב חיים, מילא את מקומו ברבנות הקהילה ובית הכנסת בתל אביב.
*בנו הרב נתן, היה שו"ב וחזן ובעל תפילה בבית הכנסת בית מנחם
* חתנו הרב יוסף יצחק וילשאנסקי הוא ראש ישיבת חב"ד בצפת.
* חתנו הרב נחמן יוסף טברסקי ר"מ בישיבת אהלי תורה בניו יורק (בנו של האדמו"ר רבי ישראל מרדכי טברסקי מחסידות רחמסטריווקא).

===עץ משפחתי===

==לקריאת נוספת==
*"משה אמת" תולדות חייו, בית משיח מס' 586 עמ' 30–37
==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני חב"ד
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בטבריה
קטגוריה:משפחת גוראריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
פלרגוניום הגננים

פלרגוניום הגננים (שם מדעי: Pelargonium hortorum) ידוע גם כגרניום, הוא מין של פלרגוניום ממשפחת הגרנאים בעל שימושים רבים, במקורו מדרום אפריקה. הוא אחד מהצמחים הפופולריים בגינות ביתיות, תודות לתפרחת העמידה שלו ולצורכי ההשקיה הנמוכים שלו.

אף על פי שהצמח משווק תחת השם גרניום, הוא אינו מין מהסוג גרניום, אלא קרוב משפחה בסוג פלרגוניום. אחד מההבדלים הברורים בין שני הסוגים הוא בתצורת הפרח - פרחי גרניום הם בעלי סימטריה כוכבית (ניתן לסובבם על הציר ולקבל דמיון), ופרחי הפלרגוניום בעלי סימטרית מראה (צד ימין הוא תמונת מראה של צד שמאל).

את הצמח מגדלים מזרעים או מייחורים, והוא משגשג היטב בשמש מלאה ובתנאי השקיה מועטים. לפרחים אין ריח בולט, והם פורחים בתפרחות דמויות מטרייה, הקרויה Pseudoumbel (אך בניגוד לצמחים כמו גזר קיפח, בעלי פריחת מטרייה מלאה - Umbel, פלרגוניום הגננים נוטה לסגל תצורת כדור בפריחה מלאה). הפרחים יכולים להיות בצבעים שונים - ורוד, אדום, לבן, סגול ואף שילובים שונים.

פלרגוניום הגננים שומר על עלים ופרחים לאורך כל השנה, והוא ירוק עד ורב שנתי. בתנאים מתאימים הוא יכול לשגשג ולפרוח ללא הפסקה. לאחר הפריחה, הפרחים הבודדים בתפרחת מתנוונים לאט ונושרים, ולבסוף גבעול התפרחת מתנוון ונושר אף הוא. ניתן לדרבן פריחה מחודשת על ידי גיזום עמוד התפרחת לאחר שיאה. העלים מסורגים, צורתם עגולה וללא שינון. לפרחים חמישה עלי כותרת.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גרניים
ניל דה-גראס טייסון

ניל דה-גראס טייסון (באנגלית: Neil deGrasse Tyson; נולד ב-5 באוקטובר 1958 בניו יורק) הוא אסטרופיזיקאי ואסטרונום אמריקאי, ומנהלו של פלנטריום היידן במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, בו הקים את המחלקה לאסטרופיזיקה ב-1997.

==ביוגרפיה==
טייסון נולד ב-1958 במשפחה קתולית מברונקס. אביו, סיריל דה גראס-טייסון היה סוציולוג ממוצא אפרו-אמריקני, ששימש כיועץ למשאבי אנוש של ראש העיר ניו יורק, ג'ון לינדסי. אמו, סונצ'יטה מריה לבית פליסיאנו, הייתה גרונטולוגית מוצא פורטוריקנית.
טייסון למד באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת טקסס באוסטין ובאוניברסיטת קולומביה. בין השנים 1991 ל-1994 הוא עסק במחקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון.
בין השנים 1995 ל-2005, כתב טייסון מאמרים בנושאי היקום עבור מגזין Nature History האמריקאי, שחלקם פורסמו מאוחר יותר בספריו "מוות מחור שחור" ו"אסטרופיזיקה למי שאין לו זמן". במהלך אותה תקופה, כתב טור חודשי במגזין Star Date, וענה על שאלות בנושאי היקום תחת השם "מרלין". טייסון שירת בוועדה הממשלית של ארצות הברית ב-2001 שעסקה בעתידה של תעשיית התעופה והחלל האמריקאית, ובוועדת "הירח, מארס, ומעבר" בשנת 2004. הוא זכה במדליית שירות יוצא דופן של נאס"א במהלך אותה שנה.

נוסף למחקרו האקדמי הוא ידוע בכך שהוביל את ההחלטה להחריג את כוכב הלכת פלוטו ככוכב לכת ולהגדירו מחדש ככוכב לכת ננסי. טייסון מתראיין רבות בגופי תקשורת ואף מנחה את תוכנית רדיו אינטרנטית שבועית הנקראת StarTalk.

==הופעות במדיה==
* בשנת 2014 הנחה את הסדרה הדוקומנטרית המדעית "קוסמוס: מסע לחלל", שהייתה הגרסה המחודשת לסדרת המדע "קוסמוס" שנוצרה במקור על ידי קרל סייגן בשנת 1980, ושודרה ברשת פוקס בארצות הברית ובנשיונל ג'יאוגרפיק בשאר העולם. הוא הנחה גם את סדרת ההמשך "קוסמוס: עולמות אפשריים" שעלתה לאוויר ב־9 במרץ 2020.

=== משחק ===
טייסון הופיע בטלוויזיה ובקולנוע גם כשחקן ומדבב, פעמים רבות בתפקיד עצמו.
* בשנת 2010 הופיע בקומדיית המצבים "המפץ הגדול" בתפקיד עצמו, והתנצל בפני שלדון קופר על חלקו בהגדרת פלוטו מחדש ככוכב לכת ננסי. ב-2018 הוא הופיע שנית בקומדיה וניהל ויכוח בטוויטר עם ראג'ש קוטרפאלי.
* בשנת 2015 הופיע בקומדיית המצבים "ברוקלין תשע-תשע" בתפקיד עצמו, הכין את ג'ינה לקראת מבחן באסטרונומיה והתגלה שהוא חבר באותו מכון כושר כמו טרי. 
* בשנת 2016 דיבב דמות של סמור המבוסס עליו בסרט האנימציה "עידן הקרח: מסלול התנגשות" בסדרת סרטי "עידן הקרח".
* בשנת 2023 דיבב בפרק של הסדרה "Pantheon" מבית אמזון פריים וידאו, את ד"ר מור, המנהל של המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן. 

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* ניל דה-גראס טייסון, (הרצאה עם כתוביות בעברית)
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסטרונומים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אסטרונומים אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:אסטרופיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מבקרי בריאתנות
קטגוריה:אגנוסטים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פוארטו ריקני
קטגוריה:אפרו-אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
ירבאטאן

תרשים האתר
מאגר ירבאטאן (טורקית Yerebatan Sarnıcı - "מאגר המים השקוע") הוא בור מים תת-קרקעי, הנחשב לגדול מבין מאות מאגרי המים העתיקים שנמצאים מתחת לעיר איסטנבול. האתר שוכן כ-150 מטר מדרום מערב לאיה סופיה ונבנה במאה ה-6. המאגר נבנה מתחת לארמון הקיסרים הביזנטים שלא שרד.
== המבנה ==
המבנה מכונה לעיתים בכינוי "הבזיליקה" על שם בזיליקה שנצבה במקום. לבור המים, קיבולת של כ-100,000 מטר מעוקב מים, וכיום הוא משמש כאתר תיירות. לעיתים מוצגות בו תערוכות ומתקיימים בו קונצרטים, בשל האקוסטיקה המיוחדת במקום.

התקרה, באורך כ-138 מטר, ברוחב כ-65 מטר ובעובי של כ-7.5 מטר, נתמכת על ידי "יער" של 336 עמודי שיש (רובם בשימוש משני ומקורם במבנים קודמים). משקלה של התקרה נתמך באמצעות קמרונות צולבים בין כל ארבעה עמודים. כותרות העמודים הן בעיקר בסגנונות יוניים וקורינתים, למעט בודדים שסגנונם דורי ואחרים שנעדרים עיצוב מוגדר. מבין עמודים אלה בולטים שלושה עמודים מיוחדים: עמוד בעל עיטורים הנראים כדמעות, ואלה מיוחסות למאות העבדים שמתו במהלך בנייתה של הבזיליקה; וכן שני בסיסי עמודים מגולפים בדמות פרצופה של מדוזה השוכנים בפינה הצפון-מערבית של האתר.

מאגר ירבאטאן הופיע בסרט ג'יימס בונד השני, מרוסיה באהבה, בו מתואר כי הוא שוכן מתחת לקונסוליה של ברית המועצות, אם כי בפועל הוא נמצא במרחק ניכר ממנה. האתר מופיע גם בסרט "התופת" משנת 2016, בכיכובו של טום הנקס, המבוסס על ספרו של דן בראון.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איסטנבול: מבנים
קטגוריה:מתקני אגירה מלאכותיים
קטגוריה:קונסטנטינופול
בית ג'יברין

בית ג'יברין (בערבית: بيت جبرين) היה כפר ערבי גדול, ששכן 21 קילומטרים מצפון מערב לחברון. הכפר נכבש בידי צה"ל במהלך מלחמת העצמאות במבצע יואב ותושביו לא הורשו לחזור.

מקור שמו של הכפר הוא השם המקראי בית גוברין.
הכפר נבנה באזור בו הייתה התיישבות עוד מימי קדם. התיישבות ראשונה באזור הכפר הייתה בתקופה הכנענית. במאה ה-8 לפנה"ס הכפר היה חלק מממלכת יהודה והוכר כעיר הקדומה בית גוברין. בימי המלך הורדוס היה המרכז המנהלתי של נפת אדום. לאחר המרד הגדול, הרומאים כבשו את הכפר והפכו אותו לקולוניה רומאית ולמרכז מנהלי מרכזי, אשר נקרא "אלותרופוליס".

בראשית המאה ה-7, הכפר נכבש על ידי המוסלמים, שהונהגו על ידי עמר אבן אל-עאץ. תחת השלטון הצלבני, שכבש את הכפר במאה ה-11, הכפר הדרדר מבחינה כלכלית, אך התפתח מחדש לאחר הכיבוש הממלוכי. בתקופת השלטון הע'ותמני הוטלו על הכפר מיסים מסחריים. במהלך המאה ה-19, על רקע המיסים הללו, מרד הכפר, שהונהג על ידי משפחת אל-עזי (כיום מן היישוב אל עזי), בע'ותמאנים. מרי זה הסתיים בהגליה והוצאה להורג של מנהיגים מקומיים. במרץ 1912 הוחל בנטיעת אקליפטוסים בכפר כדי להאבק נגד התפשטות מחלות בכפר.

במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס (Throne Villages) שבהם שלטו מוח'תארים חצי-פיאודאליים וכל מוח'תאר בנה את ביתו כמצודה בלב הכפר.<ref></ref>

תחת שלטון המנדט הבריטי, השתייך הכפר לנפת חברון ושימש שוב כמרכז אזורי. בשנת 1942 הקימו הבריטים תחנת משטרה בסמוך לכפר. 
על פי סקר הכפרים משנת 1945, אדמות שנפרשו על פני 56,185 דונם (56.1 קמ"ר), מהן 0.28 קמ"ר שטח בנוי, והשאר אדמות חקלאיות.

בתוכנית החלוקה של האו"ם מ-1947, הכפר יועד להיכלל במדינה הערבית. בימים האחרונים של מבצע יואב ובימים הראשונים שלאחר סיומו, ערכה חטיבת גבעתי (תש"ח) שלושה ניסיונות לכבוש את מבנה המשטרה הסמוך. בשני הניסיונות הראשונים נתקל כוח גבעתי באש ונסוג. בניסיון האחרון, ב-25 באוקטובר 1948, הצליח כוח מהחטיבה לחדור למשטרה, אולם מטען חומר נפץ שהכוח נשא התפוצץ טרם זמנו, והכוח, שספג חמישה הרוגים, נסוג.
זמן קצר אחר כך, ב-27 באוקטובר 1948, כבשה חטיבה 8 של צה"ל את מבנה המשטרה הבריטי הסמוך לווילה וכן את הכפר. בהמשך אותו יום, הדפה החטיבה התקפה עזה של הלגיון הערבי. תושבי הכפר נמלטו מזרחה והיו לפליטים החיים כיום בעיקר במחנות אל-פוואר ובית ג'יברין בדרום הר חברון. ב-1949 התיישבו יהודים בכפר והקימו בו את קיבוץ בית גוברין. 
חלק משטח הכפר הפך לגן הלאומי בית גוברין ובחלקו הצפוני של הגן עומדים על תילם אחדים ממבני הכפר ובית הקברות. קברו של הש'יח תמים א-דרי שוכן מערבית לקיבוץ.

== ראו גם ==
* וילת בית ג'וברין
* משטרת בית ג'וברין

==קישורים חיצוניים==

* - על שרידי בתי הכפר הערבי בית ג'יברין

==הערות שוליים==

ציור של [[דייוויד רוברטס בית ג'יברין בשנת 1839]]

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:יהודה
קטגוריה:בית גוברין
קטגוריה:יישובים ערביים המשמרים שם עברי
נסרין פאעור

נסרין פאעור (בערבית: نسرين فاعور; נולדה ב-2 באוגוסט 1972), שחקנית ובמאית תיאטרון ישראלית-פלסטינית, מרצה על מודעות עצמית דרך דרמה, יוגה ואנרגיה.

== ביוגרפיה ==

פאעור נולדה וגדלה בתרשיחא, למשפחה שגורשה מהכפר ג'אלין שבמורדות המערביים של הר מירון שנכבש ונהרס ב-1948. בנעוריה הייתה מדריכה בבית ספרה והשתתפה במשלחת לארצות הברית. אחרי לימודי בית הספר התיכון למדה משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים, בשנים 1991 עד 1994. בשנת 2006 למדה בימוי באוניברסיטת חיפה. פאעור משחקת בערבית ובאנגלית, לא בעברית. בשנת 2008 היא למדה בהודו יוגה.

== תיאטרון ==
תחילה השתתפה פאעור בהצגות בתיאטרון "א-שורוק", בתיאטרון "בית הגפן", בתיאטרון "אל-מידאן" ואחרים. בין היתר השתתפה בהצגות "אימתו ומצוקתו של הרייך השלישי", "מוזפר אל-נואב", "דון קישוט", "ללא כתובת", "הלבן שבעיניים".
תפקיד בולט בתיאטרון הוא מריה במונודרמה "אישה שמחה" מאת זוכה פרס נובל האיטלקי דריו פו ופרנקה רמה, בבימויו של כאמל באשה.

מעבודות הבימוי שלה:
* "האישה ששנואת גברים", פסטיבל ויילס
* "אני אנה" – על-פי "אנה קרנינה" בפסטיבל מסרחיד 2006

== טלוויזיה ==
* "משואר אל-ג'ומעה"
* "משפחה דה לוקס"

== קולנוע ==
* "מחכים לסלאח אל-דין"
* "החודש התשיעי", בימוי: עלי נסאר 2002
* "אמריקה",, בימוי: שירין דביס, 2009
* "جمر الحكاية", בימוי: עלי נסאר, 2011

== סרט דוקומנטרי ==
* הסרט "מריה-נסרין" מאת הבמאי העיראקי מוחמד תאופיק. הסרט הוצג בפסטיבלי קולנוע שונים ועוסק ביחס בין השחקנית נסרין לדמות מריה שהיא מגלמת במונודרמה "אישה מאושרת".

== הוראה ==
פאעור לימדה תיאטרון ויוגה לאורך השנים.

== פרסים ==
* על תפקידה בסרט "אמריקה": FIPRESCI Critics’ Prize – Cannes Film Festival, פרס "מוהר" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בדובאי מועמדת לשחקנית השנה בפרס spirit awards בלוס אנגלוס
* על תפקידה ב"סרחאן והסניורה", מאת אוסמה מסרי, בבימוי ריאד מסארווה, 1996
* פרס התיאטרון הקהילתי על בימוי ההצגה "الوان نونو", 2002.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20160303194926/http://www.aljabha.org/index.asp?i=8640 מאמר של חביב בולוס בערבית]
* [http://www.elcinema.com/person/pr1025137 Nisreen Faour], El Cinema

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות ערביות ישראליות
קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקנים ערבים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
ליאו יוגיכס

ליאו יוגיכס בצעירותו
ליאו יוגיכס (בגרמנית: Leo(n) Jogiches), מוכר גם בכינוי "טישקה"; (17 ביולי 1867 – 10 במרץ 1919) היה מהפכן מרקסיסטי יהודי-פולני-גרמני. ממנהיגי הליגה הספרטקיסטית בזמן מלחמת העולם הראשונה.

== קורות חיים ==

יוגיכס נולד למשפחה יהודית אמידה בווילנה. אביו נצר למשפחה בורגנית. אמו הייתה פסנתרנית ידועה. מעט מאוד ידוע על ילדותו, שכן היה שומר על סודיות מוחלטת, בהיותו קונספירטור. במחצית שנות ה-80 של המאה ה-19 היה אחד מראשיו של הארגון "נרודניה ווליה" בווילנה, מקום שהצמיח מהפכנים בולטים כגון: יולי מרטוב, מנהיגי "הבונד" בראשיתו – ארקדי קרמר ויוסיף מיל, וחבר התנועה הקומוניסטית בצרפת – שאול רפפורט.
כחבר בארגון זה היה קשור לתוכניות להתנקש בצאר (אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה) בשנת 1887, תוכנית שנכשלה ובה נתפסו ונהרגו מספר מהפכנים, ביניהם אחיו של לנין. תפקידו של יוגיכס היה לארגן את בריחתם של המעורבים בקשר שלא תפסה המשטרה.

יוגיכס עצמו ברח למערב בשנת 1890, אחרי שישב תקופה בבית הסוהר, אך לפני שהספיקו לבצע את עונשו – גירוש לטורקסטן.

בשהותו בציריך פגש את המהפכנית רוזה לוקסמבורג, והתפתחה ביניהם מערכת יחסים אישית ואינטלקטואלית, שהייתה בעלת השפעה על חייו. השניים התנגדו ללאומנות של המפלגה הסוציאליסטית הפולנית (PPS), וייסדו ביחד בשנת 1893 את העיתון "מטרת הפועלים".
בשנת 1893 עזר להקים את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (סוציאל-דמוקרטיה) בפולין, שנקראה גם "הפרולטריון השני" (באנגלית SDKP ומאוחר יותר SDKPiL) בשיתוף עם רוזה לוקסמבורג.

יוגיכס השתתף במהפכת 1905, ופעל בכל מני קבוצות מהפכניות רוסיות. הוא היה אחד ממנהיגיה בפועל של "הליגה הספרטקיסטית" – המתחתרת הרדיקלית של הסוציאל-דמוקרטיה בגרמניה בזמן מלחמת העולם הראשונה, שלימים תהפוך ל"המפלגה הקומוניסטית של גרמניה".

ב-10 במרץ 1919 נרצח יוגיכס בתוך בית הסוהר מואביט בברלין, לאחר שניסה לחקור את ההתנקשות בחייהם של קרל ליבקנכט, ולוקסמבורג שארעה ב-15 בינואר של אותה השנה.

==קישורים חיצוניים==

<div lang="en" dir="ltr" class="mw-content-ltr">
* [http://www.marxists.org/archive/zinoviev/works/1919/04/01.htm New Crime of the German "Social-Democratic Government"]
</div>

קטגוריה:מהפכנים גרמנים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות בגרמניה
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:קומוניסטים גרמנים
קטגוריה:מהפכנים יהודים
קטגוריה:קומוניסטים יהודים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1867
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1867
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1919
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1919
יורי בונדארב

יורי בונדארב (ברוסית: Юрий Васильевич Бондарев; 15 במרץ 1924 – 29 במרץ 2020) היה סופר סובייטי. על פעילותו הספרותית זכה פעמיים בפרס ברית המועצות (1977,1983) ופרס לנין (1972). על פעילותו הספרותית והציבורית הוענקו לבונדארב מספר עיטורי ברית המועצות כולל עיטור לנין, עיטור הדגל האדום של העמל, עיטור מהפכת אוקטובר וגיבור העמל הסוציאליסטי.

==ביוגרפיה==

יורי בונדארב נולד בעיר אורסק (מחוז אורנבורג). אביו היה חוקר משטרתי. בשנת 1931 המשפחה עברה להתגורר במוסקבה.

באוגוסט 1942 בונדארב גויס לצבא האדום והשתתף בקרבות מלחמת העולם השנייה. במהלך קרב סטלינגרד בונדארב נפצע ולאחר החלמה חזר לחזית הלחימה.

לאחר שחרור מהצבא למד בונדארב במכון לספרות במוסקבה וסיים אותו בשנת 1951. היצירה הספרותית הראשונה שלו פורסמה בשנת 1949 בירחון ספרותי. במהלך השנים בונדארב כתב מספר סיפורים ורומנים שהתבססו על אירועים שהתרחשו במלחמת העולם השנייה. על פי חלק מספריו צולמו סרטים שבונדארב היה בהם תסריטאי.

בונדארב היה תסריטאי של סדרת סרטים בשם "השחרור".

במהלך שנות ה-90 הוא פרסם מספר ספרים אך הם לא זכו לתודעה ציבורית רחבה כמו ספרים שהוא פרסם במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. יצירותיו תורגמו ל-70 שפות. בשנת 1999 יצאה לאור אוסף של יצירותיו ב-9 כרכים.

במשך שנים בונדארב היה תומך בפעילות הממסד הסובייטי וכיהן בתפקידים שונים בארגון הסופרים הסובייטי. בשנת 1973 הוא חתם על מכתב גלוי נגד אלכסנדר סולז'ניצין ואנדריי סחרוב. בונדארב התנגד לתהליך הפרסטרויקה ובשנת 1991 חתם על עצומה שנחשבת לבסים אידאולוגי לפוטש של אוגוסט. במהלך שנות ה-90 הוא היה בין מנהיגי ארגונים קומוניסטים שהתנגדו למדיניות של בוריס ילצין.

נפטר ב-29 במרץ 2020.

==קישורים חיצוניים==

* [http://lib.ru/PROZA/BONDAREW/ יצירות של בונדארב]
* 
* 

קטגוריה:סופרים סובייטים
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:תסריטאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום בקרב סטלינגרד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1924
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2020
נועם ורדי

נועם ורדי הוא במאי, עורך וידאו ותסריטאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
בשנים 2004–2008 עבד ככתב וידאו באתר ynet, ולאחר מכן שימש במשך כשנה ככתב ב-nrg מעריב. בשנת 2007 ביים את הקליפים הראשונים שלו, לשירים "בשורות רעות" ו"עולה ויורד" של המוזיקאי נעם רותם. בהמשך ביים מאות קליפים עבור אמנים ישראלים רבים נוספים, בהם אסף אמדורסקי, הדג נחש, בני בשן, איתי לוקץ', איתמר רוטשילד, נצ׳י נצ׳, איה כורם ועברי לידר.

ביים את סדרת הרשת "סנאי סנאי" בכיכובם של ירון ברלד ודודו ארז.

במרץ 2012 ביים את קליפ השקת עמוד הפייסבוק הרשמי באנגלית של נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, שגם השתתף בו, לצלילי מוזיקה שיצר נוי אלוש. הקליפ הוצג במשרדי פייסבוק בקליפורניה במעמד הנשיא פרס ומארק צוקרברג, מייסד פייסבוק.

באוגוסט 2013 ביים את תוכנית הלייט נייט "חיות לילה" בערוץ הוט קומדי סנטרל, בהנחיית דודו ארז וירון ברלד.

במהלך 2014 ביים את תוכנית הילדים "המופע של טל.נט" בערוץ 10, בכיכובם של איתי שגב ויובל בינדר.

ביים את הפתיח וקטעים נבחרים כמו סדרת מערכוני הקאלט הכנופיה בכיכובם של טל טירנגל ומיכאל סוויסה בתוכנית הטלוויזיה "לילה טוב עם אסף הראל", ששודרה בערוץ 10 בין השנים 2015 ל-2016.

ביים פרסומות וקמפייני דיגיטל ל"קסטרו", "ויזה כ.א.ל", "WIX", "מגה בעיר", "האגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים", "גולדסטאר", "XL", "אל על" ו"שרוטונים". 

ביים מספר קמפיינים פוליטיים במהלך הבחירות המקומיות ב-2013 והבחירות לכנסת ב-2015.

משנת 1995 ורדי הוא טבעוני וממייסדי עמותת שב"י לזכויות בעלי חיים. כמו כן פעל גם במסגרת עמותת אנימלס והאגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים.

לנועם יש תואר ראשון במשפטים ותואר שני בקולנוע מאוניברסיטת תל אביב והוא מרצה [https://habetzefer.co.il/ בבצפר].<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mama-agency.com/artist_about/494-15 נועם ורדי] באתר Mama-agency.com
* [https://timeout.co.il/אנשים/האנשים-שעושים/תל-אביב-נהיית-יותר-ויותר-דומה-ל־gta-מבחינ "תל אביב נהיית יותר ויותר דומה ל־GTA מבחינת הטיפוסים"], Time Out תל אביב, 15 בדצמבר 2016
* [https://www.youtube.com/watch?v=RZ2K92dSaX4 מדברים קריאייטיב פרק 20 עם נועם ורדי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:טבעונים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ספר הפילפילים

ספר הפִּילְפִּילִים הוא ספר-ילדים שכתבה ואיירה אלונה פרנקל.

==עלילה==
בסיפור מסופר על משפחת פילים לבנים (אם, אב ובנם) הנוהגת לבלות רבות בנעימים. הפיל הקטן היה חביב במיוחד על הקופים: הם נהגו לשחק עמו בהנאה. הפילה האם, עקב ההריון, הלכה ונהייתה שמנה יותר יותר. היא סיפרה לבנה על אחותו הקטנה שעתידה להיוולד. בנוסף היא סיפרה לו שהוא נולד באופן זהה. לבסוף, כאשר האחות נולדה, הפילים ההורים שמחו עד מאוד. בנם הבכור, לעומתם, לא שמח בכלל על לידת אחותו. האחות, שתוארה כקטנה מאוד ולא יפה בכלל, נזדקקה לעזרה כדי לבצע מטלות יומיומיות, בין-היתר רחצה. הקופים, שנהגו לשחק בחדווה עם הפיל הצעיר, שיחקו, לדאבונו, אך ורק עם אחותו הקטנה. הבן הבכור חש קנאה וכעס, אחרי הכל גם הוא היה צעיר בשנים. הוריו, שהבינו כיצד בנם מרגיש, דיברו אליו כאם ואב לבנם ואמרו לו שלא נעים להם לראות אותו עצוב כל כך.

קטגוריה:ספרי 1978
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:אלונה פרנקל
קטגוריה:ספרי הוצאת מסדה
פתח תקווה (סרט)

מכרם ח'ורי
פתח תקווה הוא סרט קולנוע ישראלי, מאת ובבימויו של תום שובל משנת 2007.

==אודות הסרט==
הסרט, דרמה באורך 25 דקות, הוא פרויקט הגמר של הבמאי והתסריטאי תום שובל, בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, בכיכובו של מכרם ח'ורי. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה במסגרת תחרות וולג'ין לסרטים קצרים בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2007. בנוסף לכך השתתף בעשרות פסטיבלים ברחבי תבל. הסרט יצא באסופת דיוידי שמאגדת את 20 הסרטים המובילים בכל הזמנים של בית הספר סם שפיגל.

==עלילה==
ג'וליאן (מכרם ח'ורי) בן השישים, הוא פועל שעבד במפעל דפוס ופוטר מעבודתו, אבל ממשיך להגיע לעבודה במשך חודשיים, למרות פיטוריו, כאילו כלום לא קרה.

==פסטיבלים ופרסים ==
* נבחר כאחד מ-20 הסרטים המובילים בכל הזמנים בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
* השתתף בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים - תחרות בינלאומית 2008.
* השתתף בתחרות וולג'ין, פסטיבל הקולנוע ירושלים 2007
* השתתף בפסטיבל Clermmond Ferrand, צרפת.
* פרס Asian New Force פסטיבל IFVA Hong Kong 2010.
* זוכה פרס הסרט הטוב ביותר פסטיבל Lucania, איטליה 2008.
* זוכה פרס הסרט הטוב ביותר פסטיבל אילת 2008.

==היוצרים==

{|class="wikitable"
|-
! תפקיד !! יוצר
|-
| הפקה
| גל גרינשפן
|-
| צילום
| דויד רודוי
|-
| עריכה
| אור שולמן
|}

==השחקנים==

{|class="wikitable"
|-
! שם דמות !! שם שחקן
|-
| ג'וליאן
| מכרם ח'ורי
|-
| מאיה
| מאיה קניג
|-
| שימי
| איציק קונפינו
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים ישראליים קצרים
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2007
האזור הצפוני (ברזיל)

האזור הצפוני (בפורטוגזית: Região Norte do Brasil) הוא אזור הכולל את המדינות אמאפה, אמזונאס, אקרי, טוקנטינס, פארה, רונדוניה ורוריימה שבצפון ברזיל. האזור משתרע על פני כ-3.85 מיליון קמ"ר, שהם כ-45% משטחה של ברזיל כולה. עם זאת הוא דל באוכלוסין, ורק כ-9% מתושבי ברזיל (כ-15 מיליון תושבים) מתגוררים בו. גם חלקו בתמ"ג של ברזיל נמוך.

==גאוגרפיה==
נהר האמזונאס זורם במדינות אמזונאס ופארה, ואגן הניקוז שלו כולל את רוב שטח האזור הצפוני. יער האמזונאס מכסה את מרבית האזור הצפוני. מדינת טוקנטינס יוצאת דופן בהקשר זה, ורובה נכללת במערכת האקולוגית של הסראדו, המאופיינת באזורי סוואנה. הסראדו מכסה גם שטחים נרחבים ברונדוניה וברוריימה, ושטחים מצומצמים יותר בפארה ובמקאפה. לאורך חוף האוקיינוס האטלנטי.

כמות המשקעים השנתית הממוצעת באזור הצפוני עולה על 1,000 מ"מ, ברובו היא גבוהה מ-1,500 מ"מ, ובאזורים מסוימים היא אף עולה על 3,000 מ"מ. ברוב האזור הצפוני הטמפרטורה הממוצעת עולה על 24°C.

==דמוגרפיה==
הערים הגדולות ביותר באזור הצפוני הן ערים אלו:

{| class="wikitable"
|-
! עיר !! מספר תושבים
|-
| מנאוס || כ-1.61 מיליון
|-
| בלם || כ-1.41 מיליון
|-
| אננינדאואה || כ-480 אלף
|-
| פורטו וליו || כ-430 אלף
|-
| מקאפה || כ-370 אלף
|-
| ריו ברנקו || כ-290 אלף
|-
| סנטרם || כ-270 אלף
|}

מבחינה אתנית, רובם המכריע של תושבי האזור (כ-69%) הם ממוצא מעורב, שיעור גבוה בהרבה מהממוצע בברזיל (כ-38%). פחות מרבע מהתושבים הם לבנים (לעומת 54% בברזיל כולה), כ-6% שחורים (שיעור דומה לשיעור הכללי בברזיל) וכ-0.7% אינדיאנים (לעומת 0.4% בברזיל כולה).

==כלכלה==
כלכלת האזור הצפוני מבוססת בעיקר על חקלאות ומוצריה, ובכלל זה לטקס, אסאי, עץ ואגוזים. בין המחצבים הנכרים או מופקים באזור - זהב, קסיטריט, בדיל וברזל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
צפון
הלב הרעב

הלב הרעב הוא סרט קצר (12 דקות) של תום שובל, שנעשה במסגרת שנה ב' ללימודיו בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, 2005. הסרט צולם במצלמת 16 מ"מ.

==עלילה==
ניסים הנטוש יעשה מאמץ אחרון בהחלט לשנות את דעתה של אתי, חברתו לשעבר לחזור אליו. לשם כך הוא מתקשר לתוכנית הרדיו של איריס קול ומבקש את תיווכה.

==פרסים ופסטיבלים==
* זוכה פרס התסריט הקצר קרן מיקי אלבין.
* קרן התרבות אמריקה-ישראל.
* השתתף בתחרות וולג'ין, פסטיבל הקולנוע ירושלים 2005.
* הסרט זכה בפרס הראשון בקטגוריית סרטי סטודנטים ובפרס היוצר המבטיח בפסטיבל המפטונס הבינלאומי בניו-יורק 2006.

==שחקנים==

{|class="wikitable"
|-
! שם השחקן !! שם הדמות
|-
| אסי כהן
| ניסים
|-
| רינת גליקו
| אתי
|-
| איריס קול
| בתפקיד עצמה
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטים ישראליים קצרים
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
תיאורמת הילד הרע

תיאורמת הילד הרע (באנגלית: Rotten Kid Theorem) היא תאוריה בתחום כלכלת המשפחה, שהגה הכלכלן, זוכה פרס נובל, גארי בקר.

בקר ניסה ליצור מודל כלכלי פורמלי המתאר כיצד האלטרואיזם במשפחה מוביל להתנהגות מאורגנת ומתואמת. לפי המודל, בראש משק הבית עומד גבר, שהתנהגותו היא אלטרואיסטית בחלקה, באופן שמסביר את ההתנהגות המאורגנת במשפחה שנועדה למקסם פונקציית תועלת יחידה. בקר מניח שרק שחקן אחד במשפחה הוא אלטרואיסטי ואילו שאר השחקנים הם "מוטבים אנוכיים" מהתנהגותו האלטרואיסטית. במושג "אלטרואיסט" משתמש בקר על מנת לתאר שחקן אשר פונקציית התועלת שלו תלויה פוזיטיבית ברווחתו של שחקן אחר. על-פי המודל של בקר, הבעל הוא האלטרואיסט והאישה היא המוטב. בקר משתמש במונח "אלטרואיסט בפועל", שמשמעותו שחקן אשר העדפותיו האלטרואיסטיות משפיעות על התנהגותו. בעל "אלטרואיסט בפועל" יוציא חלק מהכנסתו על אשתו. בקר משתמש בתארים "אלטרואיסט" ו"אנוכי" רק כדי לתאר את ההתנהגות הנצפית של שחקנים, לא את המוטיבציות שלהם. התנהגות אלטרואיסטית יכולה לנבוע מציפייה שכך תגדל פונקציית התועלת המשפחתית (ובתוך כך – חלקו של השחקן האלטרואיסט בה) או פשוט מכך שהוא שואב סיפוק ממתן עזרה. האלטרואיזם אינו מלמד על המשקל שנותן השחקן להעדפות שלו מול אלו של המוטב, כלומר איזה משקל ייתן לתועלת שלו מול התועלת של המוטב. אם הבעל הוא אלטרואיסט בפועל, ההכנסה המשפחתית תהיה סכום ההכנסה שלו ושל המוטבת שלו. לפיכך, הוא יימנע מפעולות שיגדלו את הכנסתו אבל יקטינו את שלה, ויפעל באופן שיקטין את הכנסתו אם זה יגדיל את הכנסתה עוד יותר מכך. 

אלמנט מרכזי בתאוריה של בקר הוא שכתוצאה מהימצאותו של שחקן אלטרואיסט במשפחה, שאר בני המשפחה מתנהגים באופן אלטרואיסטי גם הם. זוהי תיאורמת הילד הרע, לפיה לא משנה עד כמה המוטב הוא אנוכי, התגובות של האלטרואיסט יכולות לגרום לו להפנים את ההשפעות של פעולותיו על ההכנסות ועל הצריכה של האלטרואיסט. מאחר שההכנסה של האישה היא פונקציה של הכנסת הגבר, היא תימנע מפעולות שיעלו באופן ישיר את הכנסתה, במטרה להעלות את הכנסתה הכוללת, אם היא מצפה שאם תעשה כן הבעל יוריד את תרומתו בסכום העולה על הסכום שהיא תייצר. האישה יכולה לצפות שהתרומה של הבעל אליה תקטן כאשר הגדלת הכנסתה גורמת להכנסתו לקטון. לעומת זאת, היא תעשה פעולות שיגרמו להכנסתה לקטון אם היא מצפה שבעשותה כן היא תגרום לבעל להגדיל את תרומתו בסכום העולה על הקיטון בהכנסתה האישית. היא יכולה לצפות שיעשה כן אם הקיטון בהכנסתה האישית גורם להכנסת הבעל לעלות. לתיאורמה זו יש השלכות רבות על יעילות, חלוקת עבודה והיבטים נוספים של התנהגות משפחתית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלת משפחה
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קטגוריה:סוציולוגיה של הנתינה

en:Rotten Kid Theorem
סם ספייד

סם ספייד (באנגלית: Sam Spade) הוא דמות ספרותית בדיונית, חוקר פרטי גיבור ספר המתח הנץ ממלטה מאת הסופר דשיל האמט. דמותו של ספייד הפכה לקאנונית בספרות הבלשית.

== ביוגרפיה בדיונית ==
סמואל "סם" ספייד, המתואר כגבר קשוח, ציני, חד לשון ושנון, המתנגש לעיתים קרובות עם אנשי המשטרה המרובעים, הפועל בסביבה העירונית המאוכלסת בסן פרנסיסקו. ספייד הוא רווק כבן שלושים ובעברו שירת כחייל במלחמת העולם הראשונה וכן שימש כבלש משטרה. ספייד נשכר על ידי לקוחה יפהפייה בשם מיס וונדרלי למצוא את אחותה שנעלמה. שותפו של ספייד, מיילס ארצ'ר, מסכים לעקוב אחר האדם בו חושדת וונדרלי, איש מסתורי בשם פלויד ת'רסבי. ארצ'ר נרצח, וכך גם ת'רסבי, וספייד הופך לחשוד העיקרי ברציחתם. לאורך הספר מתגלה ספייד כמי שבקי היטב בשימוש באקדח וכן כבעל מיומנות גבוהה בקרב מגע ואיגרוף.

== ראו גם ==
* שרלוק הולמס
* פיליפ מרלו

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

 
קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
כרמית בכר

כרמית בכר (באנגלית: Carmit Bachar; נולדה ב-4 בספטמבר 1974 בלוס אנג'לס קליפורניה) היא זמרת, רקדנית ושחקנית אמריקאית ממוצא ישראלי, שהשתתפה בלהקה הפוסיקט דולז.

==קורות חיים==
בכר נולדה בלוס אנג'לס שבארצות הברית, וגדלה באנסינו, קליפורניה. שני הוריה היו רקדנים. אמה, שהיא ממוצא הולנדי/אינדונזי, הייתה מורה לריקוד ואביה, שהוא ממוצא ישראלי-יהודי עבד עם אלביס פרסלי ומרסל מרסו. בלידתה הייתה עם שפה שסועה שתוקנה בניתוחים.

==הפוסיקט דולז==
היא הצטרפה לפוסיקט דולז בשנת 1995 בזמן שהן היו בסיבוב ההופעות שלהן. היא הייתה חברה בלהקה יותר זמן מאשר כל אחת מחברות הלהקה האחרות. רוב החברות הנוכחות, כולל הזמרת הראשית ניקול שרזינגר, לוהקו על ידי רובין אנטין בשנת 2002 או 2003, כשהלהקה עשתה את המהפך ללהקת זמרות.

בשנת 2006 היא יצאה לסיבוב הופעות יחד עם הדולז לקידום האלבום PCD. בניגוד לדולז האחרות, לבכר אין שם של בובה. במקום זאת, הכינוי שלה הוא "Foxy".

ב-2020 שבה להופיע עם הלהקה שהתאחדה, ותופיע עמן גם בסיבוב הופעות עולמי ראשון מאז פירוק הלהקה.

==קריירת סולו==
בכר גם הופיעה במספר סרטים. היא הייתה בפתאום 30, ואחר כך ב"פולי", ו"מלך העקרבים". והיא הופיעה גם בסרט שיצא בשנת 2003 "המלאכיות של צ'ארלי: בהילוך גבוה" יחד עם שאר הפוסיקאט דולז.

כרקדנית עצמאית היא הופיעה במספר הופעות חיות בסגנון רוק/פופ.

בשנת 1999 היא השתתפה בסיבוב ההופעות "Livin' La Vida Loca" העולמי של ריקי מרטין. בשנת 2000 היא השתתפה בסיבוב ההופעות העולמי של נו דאוט ואף הופיעה עם גוון סטפאני במהלך השיר "Bathwater" בדי.וי.די של הלהקה, Rock Steady Live. בשנת 2004 היא הייתה רקדנית החיזוק של ג'נט ג'קסון במהלך ההופעה המתוקשרת שלה במופע המחצית של הסופרבול. בשנים 2003–2004 היא הייתה רקדנית בסבב ההופעות של ביונסה, ואף הופיעה בדי.וי.די של מסע ההופעות שלה משנת 2004 Beyoncé Live at Wembley. היא גם מופיעה בווידאו קליפים של ביונסה "Crazy in Love" ו-"Baby Boy". בכר גם הופיעה יחד עם קימברלי ויאט בווידאו קליפ "Shut Up" של ההבלאק אייד פיז.

בגר גם מתחרה בהתעמלות קצבית, והגיעה למקום עשירי בתחרות העולמית.

בשנת 2001 בלוס אנג'לס כרמית בכר, לי צ'רי, סקרלט ואחרות הקימו מועדון מחתרתי בשם פרידום (Freedom) שבו התקיים ליין המופעים "הזודיאק", אשר לפני כן התקיים במועדון האתלטיקה של הוליווד (Hollywood Athletic Club) ואז במועדון הקי (The Key Club). נכון לשנת 2006, כרמית עדיין פעלה בתור מפיקה באותו אירוע שעכשיו נקרא מופע הזודיאק (The Zodiac Show).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1974
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
קטגוריה:זמרות פופ יהודיות
קטגוריה:זמרות פופ אמריקאיות
קטגוריה:זמרי פופ אמריקאים
קטגוריה:זמרות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:רקדניות יהודיות
קטגוריה:רקדניות אמריקאיות
קטגוריה:רקדנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא ישראלי
רוג'ר דיקינס

סר רוג'ר אנטוני דיקינס (באנגלית: Roger Antony Deakins; נולד ב-24 במאי 1949) הוא צלם קולנוע אנגלי הידוע בעיקר בזכות שיתוף פעולתו עם הבמאים האחים כהן ועם הבמאי סם מנדס. דיקינס חבר באיגוד צלמי הקולנוע האמריקאי (ASC) והבריטי (BSC). בשנת 2011 קיבל פרס מפעל חיים על עבודתו מאיגוד צלמי הקולנוע האמריקאי. דיקינס היה מועמד לארבעה-עשר פרסי אוסקר על הצילום הטוב, וזכה בפרס פעמיים: בטקס פרסי האוסקר של שנת 2018 זכה בפרס על צילום הסרט "בלייד ראנר 2049" ובטקס פרסי האוסקר של שנת 2020 זכה בפרס על צילום הסרט "1917".

==ביוגרפיה==
דיקינס נולד בעיירה טורקי, אנגליה. כבר מגיל צעיר הביע עניין בתחום הצילום.

שיתוף הפעולה הראשון שלו בתור צלם קולנוע עם האחים כהן היה בסרט ברטון פינק. בעקבות סרט זה, דיקינס השתתף בצילום מרבית סרטיהם של האחים כהן והיה הצלם הראשי שלהם. דיקינס קיבל את הפרס הראשון שלו מאיגוד צלמי הקולנוע האמריקאי (ASC) על עבודתו בסרט הקולנוע חומות של תקווה. הוא היה מועמד מספר פעמים נוספות ב-ASC על עבודתו בסרטים פארגו, קאנדאן, אחי, איפה אתה?, והאיש שלא היה שם, שעליו קיבל את הפרס השני שלו מהאיגוד האמריקאי. בשנת 2008, נהיה הצלם הראשון שקיבל מועמדות כפולה מה-ASC על שני סרטים שצילם, ההתנקשות בג'סי ג'יימס על ידי הפחדן רוברט פורד ועל ארץ קשוחה, שזכה בפרס באפט"א על הצילום הטוב ביותר. דיקינס היה מועמד גם לפרס האוסקר על שני סרטים אלו. בשנת 2009, קיבל שוב מועמדות כפולה מה-ASC על צילום הסרטים חלון פנורמי ועל נער קריאה. בשנת 2011, היה מועמד לפרס ה-ASC על צילום הסרט אומץ אמיתי. באותה השנה קיבל דיקינס פרס מפעל חיים על עבודתו בתחום הצילום מטעם ה-ASC. בשנת 2012 זכה בפרס נוסף מטעם ה-ASC על צילום הסרט סקייפול בבימויו של סם מנדס, איתו עבד בעבר בסרטים ג'ארהד ובחלון פנורמי. זוהי המועמדות התשיעית והזכייה השלישית של דיקינס בפרס זה.

ב-2022 היה מועמד לפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר על צילום הסרט "אימפריית האור".

דיקינס עבד גם כיועץ ויזואלי עבור סרטי האנימציה וול-E, הדרקון הראשון שלי ורנגו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:צלמי קולנוע בריטים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הצלם הטוב
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1949
ונקובר (וושינגטון)

ונקוּבר (באנגלית: Vancouver) היא עיר בגדה הצפונית של נהר קולומביה במדינת וושינגטון שבארצות הברית. נכון לשנת 2010, בעיר 161,797 תושבים, והיא העיר הרביעית בגודלה במדינה.
== גאוגרפיה ==
העיר ממוקמת במרחק של 491 קילומטרים בלבד מהעיר ונקובר שבקולומביה הבריטית, קנדה. שתי הערים קרויות על שמו של ג'ורג' ונקובר, ימאי ומגלה ארצות בריטי שבין השנים 1791-1795 חקר את החוף המערבי הצפוני של אמריקה. עם זאת, ונקובר שבוושינגטון נוסדה 29 שנים לפני זו הקנדית, והכינוי לתחנת המסחר שהעיר האמריקאית הוקמה בסמיכות לה כ"פורט ונקובר" קדום אף עוד יותר.

במשך השנים הועלו מספר הצעות כדי להפחית את הבלבול הנובע מזהות השם של שתי הערים. בין השאר הוצע להחליף את שם העיר ל"אולד ונקובר" ("ונקובר הישנה") או ל"פורט ונקובר". כיום התושבים המקומיים נוהגים להוסיף לשם העיר הקנדית BC ("בריטיש קולומביה"), ולזו האמריקאית USA, או "וושינגטון".

==ערים תאומות==
לעיר שתי ערים תאומות:
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:מדינת וושינגטון: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1825
אף פעם לא מאוחר מדי

אף פעם לא מאוחר מדי הוא סרט קולנוע ישראלי עצמאי מאת ובבימויו של עדו פלוק, שיצא לבתי הקולנוע בישראל בשנת 2012.

==עלילה==
הרצל (נוני גפן), בחור ישראלי שהתגורר 8 שנים בדרום אמריקה ובגיל 28 שב לישראל. הוא מוצא עבודה כמדביק פוסטרים, לוקח את הוולוו הישנה של אביו (עמי ויינברג) ויוצא למסע חוצה ישראל, במהלכו הוא מדביק פוסטרים על לוחות מודעות, פוגש אנשים שונים.

==אודות ההפקה==
עדו פלוק, שב לישראל מניו יורק ב-2001, שם עשה תואר ראשון בהפקת סרטים וטלוויזיה בבית בספר טיש לאמנויות באוניברסיטת ניו יורק.

הוא כתב תסריט והגיש בקשה לקרן הקולנוע הישראלי לתמיכה בסרט. הקרן הציעה לו למנות עורך תסריט שיעבוד איתו, אבל לפלוק אצה הדרך והוא החליט לעבוד לבדו.

המפיקים היו עדו פלוק, גל גרינשפן ורועי קורלנד, לתפקיד הראשי נבחר נוני גפן, שאחר-כך ביים את הסרט "לא בתל אביב". מישהו תרם לסרט את המצלמה שלו, חלק גדול מהצוות עבד בהתנדבות.

קרן הקולנוע העניקה 50 אלף דולר לעשיית הסרט, 50 אלף דולר נוספים גויסו באמצעות הפייסבוק, ממאות משקיעים. בתום הצילומים קיבלו סכומים נוספים ממפעל הפיס, קרן הקולנוע. הם זכו גם בפרס מה"סינמרקט" בפסטיבל חיפה, להשלמת העבודה בברלין.

בכורת הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, לאחריו הוקרן בפסטיבל פרייבורג, שם זכה בפרס הראשון, בפסטיבל אדינבורו ובפסטיבל בהמבורג.

בנובמבר 2011 נכתבה בעיתון "וראייטי" ביקורת משבחת לסרט. בעקבותיה פנו אליו אנשים שונים בחו"ל בהצעות עבודה. אחת מהן הייתה מוונדי ג'אפט, המפיקה בפועל של הסרטים "הג'וב האיטלקי" ו"אני לא שם זין". היא קראה תסריט באנגלית שפלוק כתב ואמרה לו שהיא מעוניינת לביים אותו. פלוק מתגורר בניו יורק ועובד על סרטו החדש "הכרטיס" (The Ticket).

==שחקנים==
{|class="wikitable"
|-
! שם שחקן !! שם דמות
|-
| נוני גפן
| הרצל
|-
| קרן ברגר
| דליה
|-
| עמי ויינברג
| אביו של הרצלך
|-
| דינה בליי-שור
| נורית
|-
| אלי מנשה
| גדי
|-
| אברהים עדאסי
|
|-
| אוריה מלכה
| איריס
|-
| פירה קנטור
|
|-
| אייל רוזלס
|
|-
| זאב שמשוני
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* מאיר שניצר, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART2/393/691.html איפה הכסף?: הסרט שמוכיח שאפשר לעשות הרבה עם תקציב זעום], באתר nrg מעריב, 9 באוגוסט 2012
* 
* אורון שמיר, [http://srita.net/2012/08/04/its_never_too_late_review/ "אף פעם לא מאוחר מדי", סקירה], באתר סריטה, 4 באוגוסט 2012
* יאיר רוה, [http://cinemascope.co.il/archives/10494 "אף פעם לא מאוחר מדי" – עכשיו הפרמיירה], באתר סינמסקופ, 29 ביולי 2012
* 
* [http://www.idofluk.com/ האתר של עדו פלוק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2012