OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הקורפוס ה-66 (ורמאכט)

הקורפוס ה-66 (בגרמנית: LXVI. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-21 בספטמבר 1942 בשם "קורפוס המילואים ה-66", והועמד תחת פיקוד אריך מרקס.

בנובמבר 1942 לאחר כיבוש צרפת של וישי, נשלח הקורפוס בפיקודו של בפטיסט קנייס לצרפת כחיל כיבוש. ב-7 בספטמבר 1943 מונה וילהלם וצל למפקד הקורפוס, וב-20 בדצמבר 1943 הוחלף על ידי ולטר לוכט. ב-5 באוגוסט 1944 הפך הקורפוס לקורפוס ה-66, ובספטמבר הוכפף לארמייה ה-19. באוקטובר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות B, ובדצמבר לחם עימה במהלך הקרב על הבליטה. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית. במרץ 1945 מונה הרמן פלרקה למפקד הקורפוס, ופיקד עליו כחלק מארמייה ה-11 עד לכניעת כל כוחות קבוצת ארמיות B בכיס הרוהר, ב-18 באפריל 1945.

==מפקדים==
* אריך מרקס (21 בספטמבר 1942 - 1 באוקטובר 1942)
* לא ידוע (1 באוקטובר 1942 - 12 בנובמבר 1942)
* בפטיסט קנייס (12 בנובמבר 1942 - 10 במאי 1943)
* אוטו רטיג (10 במאי 1943 - 15 ביוני 1943)
* בפטיסט קנייס (15 ביוני 1943 - 7 בספטמבר 1943)
* וילהלם וצל (7 בספטמבר 1943 - 20 בדצמבר 1943)
* ולטר לוכט (20 בדצמבר 1943 - מרץ 1945)
* הרמן פלרקה (מרץ 1945 - 18 באפריל 1945)

==סדר הכוחות==
===הקרב על הבליטה===
בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-18
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-62

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/LXVIKorps.htm הקורפוס ה-66] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה 
66
הקורפוס ה-67 (ורמאכט)

הקורפוס ה-67 (בגרמנית: LXVII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-24 בספטמבר 1942 בשם "קורפוס המילואים ה-67", והועמד תחת פיקוד ולטר פישר פון וייקרשטהאל.

ב-20 בינואר 1944 הפך הקורפוס לקורפוס ה-66, ובפברואר הוכפף לארמייה ה-15. ב-25 ביולי 1944 מונה אוטו שפונהיימר למפקד הקורפוס, וב-28 באוקטובר 1944 הוחלף על ידי קרל פליכר. ב-1 בדצמבר 1944 מונה פליקס שוואלבה למפקד הקורפוס, וב-17 בדצמבר 1944 הוחלף על ידי אוטו היצפלד, שלחם עם הקורפוס במהלך הקרב על הבליטה כחלק מארמיית הפאנצר השישית. בינואר 1945 הוכפף הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15, ובפברואר הוכפף הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית. היצפלד לחם עם הקורפוס בקרבות בגרמניה, ובאפריל פיקד עליו כחלק מארמייה ה-11 שמונה למפקדה, עד לכניעת כל כוחות קבוצת ארמיות B בכיס הרוהר, ב-18 באפריל 1945.

==מפקדים==
* ולטר פישר פון וייקרסטהאל (24 בספטמבר 1942 - 1 ביוני 1944)
* אלפרד גאוזה (1 ביוני 1944 - 7 ביוני 1944)
* ולטר פישר פון וייקרסטהאל (7 ביוני 1944 - 24 ביולי 1944)
* קרל פליכר (24 ביולי 1944 - 25 ביולי 1944)
* אוטו שפונהיימר (25 ביולי 1944 - 25 באוקטובר 1944)
* פרידריך אוגוסט שק (25 באוקטובר 1944 - 28 באוקטובר 1944)
* קרל פליכר (28 באוקטובר 1944 - 1 בדצמבר 1944)
* פליקס שוואלבה (1 בדצמבר 1944 - 17 בדצמבר 1944)
* אוטו היצפלד (17 בדצמבר 1944 - 18 באפריל 1945)

==סדר הכוחות==
===הקרב על הבליטה===
בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-3
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-242
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-272
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-326

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/LXVIIKorps.htm הקורפוס ה-67] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה 
67
טילי פליישר

אוטילי "טילי" פליישר (בגרמנית: Ottilie "Tilly" Fleischer; 2 באוקטובר 1911 – 14 ביולי 2005) הייתה אתלטית גרמנייה. אלופה אולימפית (ברלין 1936) בהטלת כידון ושיאנית עולם בהדיפת כדור ברזל. 

בשנת 1966 התפרסם באוטוביוגרפיה של בתה של טילי פליישר, גיזלה, שהיא בתו הלא חוקית של אדולף היטלר, ידיעה שלא הוכחה כנכונה.

== ביוגרפיה ==
פליישר נולדה בפרנקפורט.

===שיאנית עולם===
בתחרות שנערכה בשנת 1929 קבעה פליישר בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 12.40 מטר ובתחרות שנערכה בשנת 1930 היא קבעה בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש נוסף של 12.88 מטר.

במשחקים העולמיים לנשים שנערכו בפראג, צ'כוסלובקיה בספטמבר 1930 זכתה פליישר במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 35.82 מטר, אחרי הלינה קונופצקה מפולין (36.80 מטר) ולפני ויטורינה ויוינצה מאיטליה (35.23 מטר).

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכתה פליישר במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 43.01 מטר, אחרי בייב דידריקסון מארצות הברית (43.69 מטר) ובת ארצה אלן בראומילר (43.50 מטר). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 36.12 מטר ובמקום שישי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 50.0 שניות.

במשחקי העולם לנשים שנערכו בלונדון 1934 זכתה פליישר במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.10 מטר, אחרי בת ארצה גיזלה מאוורמאייר (13.67 מטר) ולפני סטפנקה פקרובה מצ'כוסלובקיה (11.82 מטר).

===אלופה אולימפית===
באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה פליישר במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 45.18 מטר, לפני בת ארצה לואיזה קרוגר (43.29 מטר) ומריה קוושנייבסקה מפולין (41.80 מטר) ובכך הייתה לאתלטית הגרמנייה הראשונה שזכתה במדליית זהב במשחקים האולימפיים. לאחר זכייתה, היא נלקחה, יחד עם שתי הזוכות הנוספות, לפגוש את אדולף היטלר. מאוחר יותר הובהר להיטלר על ידי פקידים אולימפיים שראשי מדינות לא מורשים לנהל מחוות כאלה, מה שמנע מהיטלר לברך את ג'סי אוונס וגרם לסיפור, כי המנהיג הנאצי סירב ללחוץ את ידו בשל גזעו האפרו אמריקאי. 

לאחר שפרשה מאתלטיקה היא שיחקה כדוריד בקבוצה של עיר הולדתה, איינטרכט פרנקפורט וזכתה עימה באליפות גרמניה בשנת 1943.

== חייה האישיים ==
לפליישר שתי בנות מנישואיה הראשונים. ב-1948 היא פתחה חנות למוצרי עור ליד היער השחור. בשנת 1966 התפרסם באוטוביוגרפיה של בתה של טילי פליישר, גיזלה, שהיא בתו הלא חוקית של אדולף היטלר, ידיעה שלא הוכחה כנכונה. לאחר מותה ב-2005, ירשה גיזלה את שתי החנויות שלה.

== שיאים אישיים ==
* קפיצה לגובה: 1.43 מטר (1928)
* הדיפת כדור ברזל: 12.88 מטר (1930), שיא עולם בעבר
* זריקת דיסקוס: 38.71 מטר (1935)
* הטלת כידון: 45.18 מטר (1936)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מטילות כידון גרמניות
קטגוריה:זורקות דיסקוס גרמניות
קטגוריה:הודפות כדור ברזל גרמניות
קטגוריה:קופצות לגובה גרמניות
קטגוריה:מדליסטיות במשחקים העולמיים לנשים
קטגוריה:שיאניות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:אלופים אולימפיים גרמנים: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות מגרמניה
קטגוריה:שיאני עולם גרמנים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאניות עולם גרמניות
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מגרמניה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: הטלת כידון
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1911
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1911
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-2005
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2005
מגדל D2

טור D2 הוא גורד שחקים הממוקם במרכז העסקים הראשי לה דפאנס שנמצא במטרופולין פריז. המגדל מתנשא לגובה של 175 מטרים ושטחו הכולל הוא 50,000 מטרים רבועים. בניית המגדל החלה בשנת 2011 ונסתיימה בשנת 2014, המגדל נפתח לציבור בינואר 2015. המגדל כולל 37 קומות.

==היסטוריה==
ההיתר לבניית טור D2 ניתן בנובמבר 2009, והוא נבנה באתר הריסתו של מגדל וריטאס. הבעלות על שטח מגדל וריטאס נמכרה לחברת סוסייטה ז'נרל ב-16 במרץ 2010. ב-16 ביוני 2011 הריסת מגדל וריטאס החלה.

שלב ההריסה של מגדל וריטאס הסתיים בספטמבר 2011, ובניית יסודות מגדל D2 התקיימו בין אוקטובר 2011 לפברואר 2012. הריסת מגדל וריטאס בוצעה על ידי חברת Prodemo ובניית מגדל D2 בוצעה על ידי חברת הבנייה הצרפתית Vinci SA. הארכיטקט אנתוני בשו זכה במכרז יחד עם טום שיהאן בפרויקט של בניית מגדל D2 בגובה 175 מטרים, בצורה שקיבלה השוואה לעורך דין בצורה תלת־ממדית אשר מפתח שלוש חזיתות שונות.

מגדל D2 נראה מלפנים כמגדל בצורת גליל כמו מגדל טורה אגבר (ברצלונה, ספרד) ומגדל סוויס רה (לונדון, הממלכה המאוחדת), אך כאשר מסתובבים סביב הבניין ניתן לראות כי צידו דק.

בניית המגדל הסתיימה בדצמבר 2014, וחנוכתו התקיימה ב-27 בינואר 2015. בשנת 2015 המגדל זכה בפרס האדריכלות 'ArchiDesignClub' בקטגוריית משרדים ועסקים.

==שלבי הבנייה==
*4 באוקטובר 2012: הנחת אבן הפינה.
*27 באוקטובר 2012: השלמת בניית היסודות.
*30 בנובמבר 2012: תחילת בניית מבנה המתכת.
*25 באוגוסט 2013: מבנה המתכת מגיע לקומה ה-13.
*9 במרץ 2014: השלמת המגדל.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:La Tour D2 le 18 mai 2013.jpg| בניית המגדל, 18 במאי 2013
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.emporis.com/buildings/315028/tour-d2-courbevoie-france מידע על מגדל D2] באתר [https://www.emporis.com/ EMPORIS].
* [http://skyscraperpage.com/cities/?buildingID=76863 מידע על מגדל D2] באתר [http://skyscraperpage.com/ 'skyscraperpage'].

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת: גורדי שחקים
קטגוריה:פריז: מבנים
חוף הולובר

חוף הולובר (באנגלית: Haulover Park) הוא פארק אורבני ששטחו 40 דונם בתוך מטרופולין מיאמי, צפונית לבל הארבור, פלורידה. הפארק ממוקם על שרטון בין האוקיינוס האטלנטי לבין מפרץ ביסקיין, צפונית לכביש 922 של פלורידה ולקולינס אווניו.

== היסטוריה ==
מחוז דייד רכש את השטח מול החוף ב-1940 בעקבות שדלנות עבור 2 מיליון דולר של אג"ח עירוני (33.8 מיליון דולר, בהתאם לאינפלציה הנוכחית). השטח נרכש על ידי המפקח המחוזי צ'ארלס ה. קרנדון כחלק מרכישות של צפון קי ביסקיין (מה שהיה לפארק קרנדון) כמו גם החוף צפונית למפרצון הולובר של בייקר, שנקרא אז חוף האוקיינוס.

הבנייה החלה על מתקני החוף בשנת 1941, עצרה מיד לאחר מכן בשל קשיי המימון בעקבות תחילתה של מלחמת העולם השנייה. העבודה על הנכס התחדשה בשנת 1945, ובינואר 1947 נפתח פארק בשם פארק הולובר, שנפתח לציבור בשנה הבאה, בסוף 1948.

600 המטרים הצפוניים מתוך 2.4 הק"מ של קו החוף הוא חוף נודיסטים מוכר באופן רשמי אשר אושר על ידי הממשל של מחוז מיאמי-דייד. אזור הנודיסטים (או ליתר דיוק, אזור ה"ביגוד אופציונלי"), נקבע לראשונה על ידי "החופים החופשיים של דרום פלורידה", ארגון נטוריסטי מקומי, ביולי 1991. בתחילה המחוז התעלם מקיומו של החוף ולא העניש את המתרחצים, אך גם לא התיר את השימוש בו; בסופו של דבר הוא התיר התקנה של שלטי קבע המציינים כי לבישת בגדים במקום אינה חובה, אשר הותקנו בחודש דצמבר 1993. אזור ה"ביגוד אופציונלי" בחוף כולל אזור מצילים והשכרת מזון ושמשיות. זה הוא החוף הגדול ביותר לציבור הנודיסטים בארצות הברית, והוא מושך 1.3 מיליון מבקרים בשנה.

== מתקנים ==
הפארק כולל מרינה, שישה מגרשי טניס, ומגרש גולף של תשעה-חורים 27-נקבים. בקצה הדרומי של הפארק נמצאים כמה אזורי פיקניק.

== גלריה ==
<gallery>
A1A-Haulover-park..JPG|הכניסה לפארק האולובר צפונית לקולינס אווניו
Haulover-park-12.JPG|מבט על בל הארבור מעבר למפרצון האולובר של בייקר
Haulover Beach Long View.jpg|מבט על החוף
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20151130055732/http://naturism.co.il/Haulover.htm מידע על החוף] ב[https://web.archive.org/web/20160731025003/http://www.naturism.co.il/ פורטל הנטוריסטי הישראלי הראשון]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פלורידה: גאוגרפיה
קטגוריה:ארצות הברית: גנים ופארקים
הולובר
מגדל T1

מגדל T1 (ידוע גם בשם: מגדל GDF סואץ) הוא גורד שחקים משרדי הממוקם בלה דפאנס , מרכז העסקים הראשי בעל רבי קומות שנמצא במערב מטרופולין פריז, בירת צרפת.

בניית המגדל החלה בשנת 2005 והמגדל הושלם בשנת 2008. המגדל, אשר גובהו 185 מטרים (607 רגל), הוא המגדל השלישי בגובהו המרכז העסקים הראשי לה דפאנס אחרי מגדל טוטאל (190 מטר) ומגדל ראשון (231 מטר). במגדל 37 קומות, הוא משתרע על שטח של 70,000 מטר רבוע והוא כולל 18 מעליות. מאז שנת 2010 כל חללי המשרדים במגדל כבר הושכרו על ידי GDF Suez.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צרפת: גורדי שחקים
קטגוריה:פריז: מבנים
קטגוריה:2008 בצרפת
ניר נין-נון

ניר נין-נון (נולד ב-1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש להק השתתפות ומסוקים במטה חיל האוויר. וכיום מנהל את קריית החינוך "מעיין שחר" שבעמק חפר.

==ביוגרפיה==
נין-נון הוא נכד לניצולי שואה ילידי אוקראינה. נין-נון, בוגר בית ספר בסמ"ת בחיפה, התגייס לצה"ל ב-1987 וסיים בהצטיינות קורס טיס מס' 120 ב-1989 במגמת טייסי מסוקי קרב. ב-1990 סיים קורס אימון מבצעי. שירת כטייס AH-1 קוברה וכטייס AH-64 אפאצ'י והדריך בבית הספר לטיסה. ב-1995 מונה לסגן מפקד טייסת 190 וב-1996 לסגן מפקד טייסת 113. ב-2004 מונה למפקד טייסת 113 ("טייסת הצרעה") בהיותה טייסת מסוקי "פתן" בבסיס רמון, ב-2005 מונה למפקד טייסת 190 ("טייסת מגע הקסם") טייסת מסוקי "פתן" בבסיס רמון וב-2006 מונה שוב למפקד טייסת 113, ("טייסת הצרעה"), הפעם כטייסת מסוקי "שרף" (אפאצ'י לונגבו) בבסיס רמון. ב-2008 מונה לראש ענף תכנון ובקרה במחלקת תכנון וארגון במטה חיל האוויר. ב-2010 הקים ועמד בראש "מנהלת מגן", מחלקה מקצועית לקליטה, בניין הכוח ואפיון מערכות הגנה אווירית בחיל האוויר, ביניהן כיפת ברזל, שרביט קסמים, חץ וגילוי להתרעה. לאחר לימודים באנגליה במכללה לביטחון לאומי הבריטית, מונה באוגוסט 2016 לראש להק השתתפות ומסוקים בדרגת תת-אלוף. באפריל 2017 מונה בנוסף גם לממלא מקום ראש להק האוויר ושירת בתפקיד כחצי שנה עד מינויו של אמנון עין-דר באוקטובר 2017. ב-19 במרץ 2019 סיים את תפקידו ואת שירותו בצה"ל והוחלף על ידי נעם ריף.

לאחר שחרורו היה שותף בהקמת מכינה קדם-צבאית "רקיע" בחריש ומאז הקמתה, פעיל בה ומרצה לחניכים.

במקביל, החל לעבוד כמורה לפיזיקה, מחנך כיתה ורכז שכבה בבית ספר "רמות ים" במכמורת.

החל מאוגוסט 2021 נין-נון מנהל את קריית החינוך "מעיין שחר", בית ספר על-יסודי, 6 שנתי בעין החורש, עמק חפר.

== חיים אישיים והשכלה ==
נין-נון נשוי למיכל ואב לארבע בנות. בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול ממכללת שנקר. מתגורר במושב גן השומרון. 
בשנים 2012–2013 למד בקולג' המלכותי הבריטי ללימודי ביטחון (RCDS-Royal College of Defence Studies).
בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.
בעל תעודת ורישיון הוראת פיזיקה ממכללת בית ברל.

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="180px">
קובץ:Nir Nin-Nun. VI.jpg|ניר נין-נון ביום קבלת כהונתו כראש להק האוויר מימין קודמו בתפקיד ניר ברקן, אפריל 2017
קובץ:Nir Nin-Nun. V.jpg|נין-נון נואם ביום כניסתו לתפקיד ראש להק האוויר, אפריל 2017
קובץ:Nir Nin-Nun. II.jpg|טקס החלפת הפיקוד על להק השתתפות ומסוקים מימין נעם ריף שנכנס לתפקידו, ניר נין-נון ועמיקם נורקין, מרץ 2019
</gallery>
<gallery mode="packed" heights="150px">
קובץ:Nir Nin-Nun. III.jpg|נאום הפרידה של מלהק השתתפות ומסוקים, מרץ 2019
קובץ:Nir Nin-Nun (29835228460).jpg|מפגש בכירים: תא"ל ניר נין-נון, ראש להק השתתפות ומסוקים, ומפקד אווירית היבשה של יוון, תא"ל כריסטוס איליופולוס, ספטמבר 2016
קובץ:Nir Nin-Nun (30046502831).jpg|תא"ל ניר נין-נון על מסוק אפאצ'י יווני, ספטמבר 2016
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי להק האוויר למסוקים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:בוגרי מכללת שנקר
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:גן השומרון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
הקורפוס ה-80 (ורמאכט)

הקורפוס ה-80 (בגרמנית: LXXX. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-27 במאי 1942, על בסיס הקורפוס ה-31, כחלק מהארמייה הראשונה, וכמפקדו מונה קורט באלנקאמפ. ב-7 באוגוסט 1944 מונה פרנץ בייר למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מהארמייה השביעית. באפריל 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-19, עימה לחם עד לכניעת כל כוחות קבוצת ארמיות B בכיס הרוהר, ב-18 באפריל 1945.

==מפקדים==
* קורט באלנקאמפ (27 במאי 1942 - 7 באוגוסט 1944)
* פרנץ בייר (7 באוגוסט 1944 - 18 באפריל 1945)

==סדר הכוחות==
===הקרב על הבליטה===
בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-212
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-276
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-340

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/LXXXKorps.htm הקורפוס ה-80] באתר lexikon-der-wehrmacht 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה 
80
דאדלי

דאדלי (באנגלית: ) היא עיירה גדולה במחוז וסט מידלנדס באנגליה שבממלכה המאוחדת. היא ממוקמת במרחק של כ-17 קילומטרים צפון-מערבית לעיר ברמינגהאם. דאדלי מכונה לעיתים "בירת הארץ השחורה", אזור שהתפתח מאוד במהלך המהפכה התעשייתית ונודע ברמת זיהום האוויר הגבוהה שבו.

== היסטוריה ==
דאדלי הוקמה בתקופת האנגלו-סקסים באנגליה, ומקור השם הוא בעיוות של שמה המקורי באנגלית עתיקה "Duddan Leah" שמשמעו "קרחת היער של דודה". בספר יום הדין מסוף המאה ה-11 דאדלי מוזכרת fאחוזה בסדר גודל בינוני. טירת דאדלי שהוקמה ב-1070 עזרה ליישוב להתפתח לכדי עיר שוק חשובה במהלך ימי הביניים.

במהלך מלחמת האזרחים האנגלית באמצע המאה ה-17 דאדלי הייתה בסיס של המלוכנים והיא הייתה פעמיים תחת מצור של תומכי הפרלמנט. לאחר הכניעה של המלוכנים הטירה נהרסה חלקית על ידי המנצחים.

במאות ה-16 וה-17 העיר התרוששה וירדה מחשיבותה, אך ההידרדרות נבלמה הודות לניצני המהפכה התעשייתית. בסוך המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18 תושבי העיר דאד דאדלי וקרוב משפחתו אברהם דארבי הראשון עלו על שיטה להיתוך עפרת ברזל בעזרת קוק וכעבור זמן נוצרו היישומים הראשונים של השיטה בסדנאות לעיבוד ברזל בסביבות העיר. ב-1712 הותקן במפעל פחם בקרבת העיר אחד ממנועי הקיטור הראשונים של ניוקומן. כל אלו תרמו להפיכתה של דאדלי למרכז תעשייתי ומסחרי ואוכלוסייתה גדלה באופן דרמטי במאות ה-18 וה-19. התעשיות העיקריות בה עסקו בכריית פחם ואבן גיר ובעיבוד מתכות. למרות הגידול בתעשייה תנאי החיים בעיר היו ירודים מאוד והם האיצו פיתוח של תשתיות במהלך המאה ה-19.

הירידה בחשיבות התעשייה במהלך המאה ה-20 הביאה להידרדרות בכלכלת העיר ועסקים רבים נסגרו, מכה ממנה דאדלי לא התאוששה באופן מלא גם בתחילת המאה ה-21.

== אתרים בעלי חשיבות ==

== ערים תאומות ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:אנגליה: ערים
קטגוריה:וסט מידלנדס: יישובים
הקורפוס ה-85 (ורמאכט)

הקורפוס ה-85 (בגרמנית: LXXXV. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם באוקטובר 1943 בדרום צרפת, כחלק מהארמייה ה-19, וכמפקדו מונה בפטיסט קנייס. הקורפוס לחם במהלך מבצע דרגון, ובדצמבר 1944 לחם במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מהארמייה השביעית. ב-29 במרץ 1945 מונה שמילו פון ליטוויץ למפקד הקורפוס, ופיקד עליו עד סוף המלחמה, וב-5 במאי נכנע עם כוחותיו בפלזן שבצ'כיה לכוחות האמריקניים.

==מפקדים==
* בפטיסט קנייס (אוקטובר 1943 - 15 בנובמבר 1944)
* פרידריך-אוגוסט שק (15 בנובמבר 1944 - 16 בדצמבר 1944)
* בפטיסט קנייס (16 בדצמבר 1944 - 29 במרץ 1945)
* שמילו פון ליטוויץ (29 במרץ 1945 - 5 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===הקרב על הבליטה===
בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הצנחנים ה-5
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-79
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-352

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/LXXXVKorps.htm הקורפוס ה-85] באתר lexikon-der-wehrmacht 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה 
85
אדיטה וילקויקיוט

אדיטה וילקויצ'יוטה (בליטאית: Edita Vilkevičiūtė; נולדה ב-1 בינואר 1989) היא דוגמנית ליטאית.

== נעוריה ==
וילקויצ'יוט נולדה בקובנה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית, ברית המועצות (כיום ליטא). על פי ראיון שנערך איתה לאחרונה בטלגרף, היא השתתפה בליהוק דוגמנות שאורגן על ידי D-Max ניהול דוגמניות בזמן שהייתה בחופשה עם ההורים שלה בחוף הים בליטא.

== התדמית הציבורית ==
Models.com מדרג אותה בין 50 הדוגמניות המובילות ברשימה, כמו ברשימת הדוגמניות "הכי סקסיות", ובדירוג "בנות הכסף". ב-2015, היא הצטרפה לראשונה לדירוג בתור אחת הדוגמניות שמרוויחות הכי הרבה בעולם על ידי פורבס.

בשנת 2012 היא הופיעה בלוח השנה של פירלי.

== חיים אישיים ==
ביולי 2017 נישאה לביורן פרדריק גרלינג.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mako.co.il/men-sex/pic/Article-8f1a0fa91933541006.htm כתבה על הדוגמנית], באתר mako
* [http://itr2010.org/2014/04/06/edita-vilkeviciute-st-barts-april-3-2014-lq-candids/ תיעוד של אדיטה] 
* [http://www.mako.co.il/men-sex/pic/Article-ce92c3ea4769a41006.htm תחרות בין דוגמניות בה זכתה וילקויצ'יוט], באתר mako

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידות 1989
קטגוריה:דוגמניות ליטאיות
הקורפוס ה-53 (ורמאכט)

הקורפוס ה-53 (בגרמנית: LIII. Armeekorps), היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
===הקמה ראשונה===
הקורפוס הוקם ב-21 בפברואר 1941, והועמד תחת פיקוד קרל וייזנברגר. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם כחלק מהארמייה השנייה, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר השנייה. ב-1 בדצמבר 1941 מונה ולטר פישר פון וייקרשטהאל למפקד הקורפוס, וב-15 בינואר 1942 הוחלף על ידי אריך-היינריך קלסנר. ב-22 ביוני 1943 מונה פרידריך גולוויצר למפקד הקורפוס, וב-26 ביוני 1944 הושמד הקורפוס באזור ויטבסק במהלך מבצע בגרטיון.

===הקמה שנייה===
ב-11 בנובמבר 1944 הוקם הקורפוס מחדש בדנציג, והועמד תחת פיקוד אדווין פון רותקירך אונד טראך. בדצמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולחם עימה במהלך הקרב על הבליטה. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית. ב-6 במרץ 1945 מונה ולטר בוטש למפקד הקורפוס, וב-24 במרץ הוחלף על ידי פריץ ביירליין, שפיקד עליו עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
===הקמה ראשונה===
* קרל וייזנברגר (21 בפברואר 1941 - 1 בדצמבר 1941)
* ולטר פישר פון וייקרסטהאל (1 בדצמבר 1941 - 15 בינואר 1942)
* אריך-היינריך קלסנר (15 בינואר 1942 - 22 ביוני 1943)
* פרידריך גולוויצר (22 ביוני 1943 - 26 ביוני 1944)

===הקמה שנייה===
* אדווין פון רותקירך אונד טראך (11 בנובמבר 1944 - 6 במרץ 1945)
* ולטר בוטש (6 במרץ 1945 - 24 במרץ 1945)
* פריץ ביירליין (24 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===מבצע ברברוסה===
במהלך מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-293

===הקרב על מוסקבה===
במהלך הקרב על מוסקבה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-56
* הדיוויזיה ה-31
* הדיוויזיה ה-167

===מבצע בגרטיון===
במהלך מבצע בגרטיון כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-206
* הדיוויזיה ה-246
* דיוויזיית הלופטוואפה ה-4
* דיוויזיית הלופטוואפה ה-6

===הקרב על הבליטה===
בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-9
* דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-15
* בריגדת "פיהרר גרנדיר"

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/LIIIKorps.htm הקורפוס ה-53] באתר lexikon-der-wehrmacht 

53
קורפוס 53
מגדל טורנדו

מגדל טורנדו, המכונה גם מגדל QIPCO, הוא גורד שחקים בדוחה שבקטר. גובהו של הבניין הוא 195 מטרים ויש בו 52 קומות. בנייתו של הבניין הושלמה בשנת 2008 והוא בניין מאוד מתויר בקטר עקב הרוחב המשתנה שלו והשינויים הגדולים ברוחבו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.emporis.com/buildings/233353/tornado-tower-doha-qatar נתונים על הבניין]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קטר: גורדי שחקים
קטגוריה:דוחה: מבנים
קורפוס הפאנצר אס אס הראשון

קורפוס הפאנצר אס אס הראשון (בגרמנית: I. SS-Panzerkorps) היה קורפוס משוריין של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם בבלגיה הכבושה בידי הגרמנים ב-27 ביולי 1943, והועמד תחת פיקוד יוזף דיטריך. באוגוסט 1943, לאור הדחתו של מוסוליני מהשלטון באיטליה ופלישת בעלות הברית לסיציליה הועבר הקורפוס לאיטליה וקיבל הוראה לפרק את היחידות האיטלקיות באזור מנשקן. לאחר מכן שהה הקורפוס בצפון איטליה, ולחם שם כנגד הפרטיזנים באזור.

באפריל 1944 הועבר הקורפוס לפריז, והיווה את עתודת ארמיית הפאנצר מערב. ב-8 ביוני 1944 נשלח הקורפוס לאזור קן, על מנת לבלום את נחיתת כוחות בעלות הברית. בהמשך לחם הקורפוס במבצע ליטיך, בניסיון לבלום את הבקעת הכוחות האמריקניים, ולאחר מכן לקח חלק בקרב פאלז.

באוקטובר 1944 נשלח הקורפוס למנוחה, ובדצמבר 1944 לחם בקרב על הבליטה כחלק מארמיית הפאנצר השישית.

בפברואר 1945, הועבר הקורפוס להונגריה במטרה להשתתף במתקפת אגם בלטון שנועדה לשחרר את בודפשט ושדות הנפט ההונגריים. ההתקפה הושקה ב-6 במרץ 1945, בתנאים נוראיים נגד התנגדות סובייטית עזה, הקורפוס הצליח להתקדם רק כמה קילומטרים. לאחר כישלון המתקפה, הקורפוס היה מעורב בקרבות הגנה שונים לצד יחידות פאנצר אס אס נוספות וביצע נסיגה לכיוון וינה. לאחר שהסובייטים כבשו את העיר, הקורפוס התפרק, ואנשיו החלו נמלטים בהמוניהם מאימת הסובייטים בניסיון להיכנע לאמריקנים.

==מפקדים==
* אוברסט-גרופנפיהרר יוזף דיטריך (27 ביולי 1943 - 9 באוגוסט 1944)
* אובר-גרופנפיהרר פריץ קרמר (9 באוגוסט 1944 - 9 באוגוסט 1944)
* בריגדפיהרר גאורג קפלר (9 באוגוסט 1944 - 30 באוקטובר 1944)
* גרופנפיהרר הרמן פרייס (30 באוקטובר 1944 - 8 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===הפלישה לנורמנדי===
בפלישה לנורמנדי כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* גדוד הפאנצר כבד אס אס ה-101
* דיוויזיית האס אס ה-1
* דיוויזיית האס אס ה-12
* דיוויזיית האס אס ה-17
* דיוויזיית פאנצר להר

===הקרב על הבליטה===
בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית האס אס ה-1
* דיוויזיית האס אס ה-12
* דיוויזיית הצנחנים ה-3
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-12
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-277

===מתקפת אגם בלטון===
במתקפת אגם בלטון כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית האס אס ה-1
* דיוויזיית האס אס ה-12

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/KorpsSS/ISSPzKorps-R.htm I. SS-Panzerkorps], באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.axishistory.com/books/118-germany-waffen-ss/germany-waffen-ss-corps-etc/1225-i-ss-panzerkorps I. SS-Panzerkorps], באתר Axis History 
* [http://www.feldgrau.com/issk.html I.SS-Panzer-Korps] באתר Feldgrau.com 
1
קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה 
1
עזרא בר-שלום

הרב עזרא בר-שלום (נולד ב-1 בינואר 1941, ב' בטבת ה'תש"א) הוא דיין ישראלי, שכיהן כחבר בית הדין הרבני הגדול (1998–2011).

==ביוגרפיה==
נולד לחנה ובן-ציון חי בר-שלום, נישא לעדינה בתם הבכורה של הרבנית מרגלית והרב עובדיה יוסף.

התגורר במשך 45 שנים בתל אביב, שבה כיהן כאב בית הדין הרבני המקומי, ועמד בראש הסניף התל אביבי של כולל האברכים "חזון עובדיה". בשנת תשל"ה הוסמך לדיינות בידי מועצת הרבנות הראשית<ref>, עמ' 158</ref>. ב-1976 נתמנה לדיין בבתי הדין הרבניים. בשנת 1998 נבחר לכהן בבית הדין הרבני הגדול בירושלים, תפקיד בו נשא עד פרישתו לגמלאות ב-2011. בשנת 2014 עברו בני הזוג בר-שלום להתגורר בירושלים.

במקביל לעבודתו בבתי הדין, ההדיר את ספר השו"ת "שער יהושע" לרבי יהושע בנבנישתי, במסגרת מכון "אור המזרח" של מכון ירושלים (תשמ"ב-תשנ"ב).

==משפחתו==
אחיו היה הרב יוסף בר-שלום, רבה הראשי של העיר בת ים במשך ארבעים שנה, וראש בית המדרש לדיינים בעיר. מחבר ספרי השו"ת "נצח יוסף" ו"ויצבור יוסף".

אשתו, עדינה בר-שלום היא מייסדת המכללה החרדית ירושלים וכלת פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת ה'תשע"ד.

לבני הזוג שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.takdin.co.il/Search/index.aspx?ps=15&p=1&ispaging=False&isort=False&iss=True&deepinfo=False&disableUniqueView=False&showDocType=False&mids%5B0%5D=2&ifo=True&mt=Morphology&wdt=None&wd=3&j=עזרא%20בר%20שלום&pert=AllDates&vciop=False&vcic=True&vriop=False&vriic=True&tc=0 פסקי דין של הרב עזרא בר-שלום], במאגר "תקדין"
* [http://www.daat.ac.il/daat/psk/nosim.asp?dayan=25 פסקי דין של הרב עזרא בר-שלום בבית הדין הגדול], באתר "דעת"

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:דייני בית הדין הרבני הגדול
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:משפחת יוסף
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:אבות בתי דין
מתיי וישנייק

מתיי וישנייק (ברומנית: Matei Vișniec; נולד ב-29 בינואר 1956) הוא משורר, סופר, מחזאי ומורה להיסטוריה ולגאוגרפיה. את יצירותיו המוקדמות כתב ברומנית ולאחר בקשת מקלט מדיני בצרפת וקבלתו עבר לכתוב בצרפתית.
== קורות חייו ==
וישנייק נולד ברדאוץ וב-1975 סיים לימודי תיכון בעיר הולדתו. עוד במהלך לימודיו התחיל לפרסם שירים בעיתון בית הספר. ב-1976 עבר לבוקרשט, שם למד פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת בוקרשט. בשנים 1980 - 1987 לימד היסטוריה וגאוגרפיה ב-Dorobanțu-Plătărești, שבמחוז קלראש. בשנים 1977 - 1987 כתב ופרסם שירים, מחזות, רומן אחד ותסריטים - מרבית מחזותיו נפסלו על ידי הצנזורה. ב-1987 קיבל אישור לצאת לטיול ביוון ובצרפת ובעת שהיה בפריז הוצעה לו מלגה ספרותית שם ובו זמנית נודע לו שברומניה נאסר המחזה שלו, "הסוסים בחלון", יום לפני הבכורה. הוא ביקש מקלט מדיני בצרפת וב-1993 זכה לאזרחות צרפתית.

וישנייק המשיך לכתוב שירים, רומנים ומעל מאה מחזות, שחלקם הוצגו על במות התיאטרון ביותר משלושים מדינות. לאחר המהפכה הרומנית היה למחזאי הפופולרי ביותר ברומניה. ב-2016 זכה בפרס על שם ז'אן מונה עבור ספרות אירופאית. הפרס ניתן לו על הספר הצרפתי "הסוחר בהתחלות של רומנים".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.theatre-contemporain.net/biographies/Matei-Visniec/presentation/#prix Matéi Visniec] 
* [https://web.archive.org/web/20160818203516/http://www.romlit.ro/mirajul_matei_viniec Mirajul Matei Vişniec] 
* [http://www.tvr.ro/matei-visniec-cand-obosesc-de-viata-scriu-un-roman_16742.html#view Matei Vişniec: „Când obosesc de viaţă, scriu un roman”] 

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:משוררים רומנים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:מחזאים רומנים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:סופרים רומנים
קטגוריה:רומנים מבוקובינה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1956
מגאנוירה

מֶגאנוירה (שם מדעי: Meganeura; מילולית: "עצב ענקי") הוא סוג חרק נכחד מהקרבון הפנסילבני שהתקיים כ-305–299 מיליון שנה לפני זמננו. המֶגאנוירה, חרק ענק דמוי שפירית, נחשבת לאחד מהחרקים המעופפים הגדולים ביותר שהתקיימו אי פעם, עם מוטת כנפיים של למעלה מ-75 ס"מ. מאובן שלה התגלה לראשונה במכרות פחם בקומנטרי שבצרפת ב-1880.

== מאפיינים ==
חרק זה אינו שייך לסדרת השפיראים המוכרת כיום, אלא לסדרה הנכחדת מגאנויסופטרים, השייכת לקבוצה אודונטופטרים שבה השפיריות הקיימות בזמננו.

המגאנוירה התקיימו ככל הנראה בשלהי תקופת הקרבון (לפני כ-300 מיליון שנה). באותה תקופה כמות החמצן ששררה באטמוספירה הייתה גבוהה מזו שבימינו והגיעה לכ-35% מכלל תכולת האוויר. אצל חרקים מערכת הנשימה מבוססת על טרכיאות, צינורות חמצן שדרכם עובר החמצן באמצעות דיפוזיה של הגזים דרך פתחים בגוף החרק. שיטה זו היא בעלת יעילות נמוכה ומגבילה את גודלם של החרקים המודרניים. אחת ההשערות היא שכמות החמצן הגבוהה בתקופת הקרבון אפשרה נשימה יעילה יותר שבזכותה יכלו החרקים להגיע לממדים גדולים.

השערה נוספת היא שהגעתה של המגנאורה למדדים כאלה התאפשרה בשל העדר מתחרים אוויריים או אויבים טבעיים.

המגאנוירה הייתה חרק טורף שניזון מחרקים אחרים וככל הנראה גם מבעלי חיים קטנים אחרים כדוגמת דו-חיים שהופיעו באותה תקופה על פני היבשה.

==בתרבות==
*המגאנוירה מופיעה בספר פארק היורה של מייקל קרייטון, בתור יצור מוזר שחודש בידי חברת "אינג'ן", אף שאינה שייכת לתקופת הדינוזאורים. מספר פרטים עופפו ברחבי הפארק וכנראה נהרגו עם הפצצת הפארק. היא לא נראית על המסך בסרט שנעשה על פי הספר.
*בנוסף היא נראית בזיכיון במשחקי מחשב כמו: פארק היורה 3: בניית פארק או "Jurassic Park Amiga game version".
*המגאנוירה נראית בללכת עם מפלצות של ה-BBC בפרק השני, בו היא נמלטת מפרוטרוגירינוס וחוטפת טרף לעכבישי ענק.
*היא נראית גם בפארק פרהיסטורי של נייג'ל מארוון בפרק החמישי והיא מובאת לפארק.
*כמו כן נראה פרט מת במעבדה בסדרה בראשית: עולם חדש.
*היא נראית בסרט ה-IMAX, Sea Rex 3D ומוזכרת בסרט "Giant Monsters", של ג'ף קורווין.
*היא נראית בסדרת הילדים רכבת הדינוזאורים.
*ייתכן שהיא נראית בתחילת הסדרה טרה נובה. 

==ראו גם==
*מגאנוירופיס - שפירית ענק בעלת ממדים דומים שחיה בפרם
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.prehistoric-wildlife.com/species/m/meganeura.html מגאנוירה] באתר Prehistoric Wildlife
* [http://www.nrg.co.il/online/20/ART2/380/824.html מגאנוירה] כתבה במגזין נשיונל ג'יאוגרפיק בעברית
דגם של מגאנוירה
[[מאובן של מגאנוירה]]

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1885
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדולף-תאודור ברוניאר
קטגוריה:אודונטופטרה
קטגוריה:בעלי חיים שחיו בקרבון באירופה
קטגוריה:חרקים שחיו בפלאוזואיקון
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1885
קטגוריה:טקסונים שהתפתחו בקרבון פנסילבני
חגי איזירר

הרב חגי נפתלי איזירר (ה'תש"ב, 19 בנובמבר 1941 – ח' שבט ה'תש"ף, 2 בפברואר 2020) היה דיין ישראלי, שכיהן כחבר בית הדין הרבני הגדול בין השנים 2002–2011.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בבני ברק. בבחרותו למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב והתיידד עם חברו לספסל הלימודים הרב אברהם שרמן הם המשיכו ללמוד בישיבת חברון כנסת ישראל בירושלים והמשיכו עד לבית הדין הגדול. כמו כן למד חברותא עם רבי ברוך שמעון סלומון, רבה של פתח תקווה. נישא לדבורה, בתו של הרב ברוך נאה ונכדתם של הרב אברהם חיים נאה ושל הרב יואל אשכנזי מטבריה.

גר ברחובות והיה מראשי כולל "יד ברודמן" להוראה ודיינות לבוגרי ישיבות הסדר ויוצאי צבא בעיר. שימש כר"מ בישיבת הכותל וגם עמד בראש הכולל ללימודי דיינות בישיבה. רבים מחידושיו התפרסמו בקובץ התורני "אבני משפט" שבהוצאת הכולל.

כיהן כדיין בבית הדין הרבני בחיפה, כאב בית הדין הרבני ברחובות, ובהמשך בבית הדין הרבני האזורי בירושלים. בשנת 2002 התמנה כחבר בית הדין הרבני הגדול, משרה בה כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-2011.

הרב איזירר היה מקורבו של הפוסק החרדי-ליטאי הרב יוסף שלום אלישיב ונחשב כמי שהוביל קו מחמיר בפסיקותיו בבית הדין הרבני הגדול. בעיקר התבטא הדבר בתחום הגרות, הרב איזירר נקט שאין להקל בשאלת קבלת מצוות כתנאי מעכב בקבלת הגרות, לדעתו אין להקל כדברי הפוסקים שקבלת מצוות חלקית מספיקה לשם כך, בפרט כשהגר אינו מקבל על עצמו שמירת שבת. במאמרו בנושא זה העיר גם נגד המצרפים שיקולים לאומיים לסוגיה הלכתית טהורה זו, כדבריו. נאמן לעמדתו זו, עמד לצד הרב אברהם שרמן בעת פרשת גיורי הרב דרוקמן שבה קבעו בפסק דין בשנת 2008 כי יש לפסול את כל הגיורים שנעשו משנת 1999 על ידי הרב חיים דרוקמן, שעמד בראש מערך הגיור, בשל בעיית קבלת המצוות.

נפטר ב-2 בפברואר 2020.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.daat.ac.il/daat/psk/nosim.asp?dayan=4 פסקי דין של הרב חגי איזירר בבית הדין הרבני הגדול], באתר "דעת"
* [https://il.bidspirit.com/ui/lotPage/source/search/auction/15066/lot/107305/ר-יואל-אשכנזי-לר-יואל-טייטלבוים?lang=he הזמנה לחתונתו], אתר בידספיריט
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:דייני בית הדין הרבני הגדול
קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:רחובות: רבנים
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:רבני ישיבת הכותל
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:משפחת נאה
דודו דגמי

דוד (דודו) דִגְמִי (כיום דוד לוי; נולד ב-1974) הוא עבריין ישראלי שהואשם והורשע במגוון עבירות. דגמי נחשב לסוחר הנשים הגדול ביותר שנתפס בישראל. מוערך כי הצליח להבריח לישראל מאות נשים ממדינות שונות ממזרח אירופה למטרת העסקתן בזנות.

==ביוגרפיה==
דגמי נולד וגדל בתל אביב. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 פתח מספר מכוני ליווי בתל אביב. בשנת 2002 החל לעסוק בייבוא נשים מרוסיה וקזחסטן דרך מצרים. היה גם שותף במועדון החשפנות "בייבידולס". במקביל עסק בזיוף כרטיסי אשראי, סחר ברכוש גנוב והחזקת קוקאין ואקסטזי.

ב-2004 נעצר בבלגיה כשברשותו דרכונים מזויפים הרשומים על שם נשים מחבר העמים, אותן היה אמור להעביר למדינה אחרת. הוא נשפט ונידון לשלוש שנות מאסר. לאחר פחות משנה ברח להולנד, ובעזרת דרכון מזויף שב לישראל.

בשנת 2007 נעצר באילת בחשד לניסיון אונס וסחר בנשים. הוא הפך לעד מדינה תמורת מחיקת 24 תיקים חמורים בגין סחר בנשים, ניסיון אונס, סרסרות, סחיטה באיומים והחזקת סמים. דגמי העביר הקלטות של שותפיו, ואלו הובילו להרשעתם של ארבעה שנדונו לעונשי מאסר של 3–18 שנים. במסגרת הסכם עד המדינה שנחתם עמו נאסר שמו לפרסום אולם מאוחר יותר הותר לפרסמו ובעקבות כך שינה את שמו לדוד לוי.

ב–2011 דגמי הורשע בסחיטה באיומים במסגרת עבודתו בנדל"ן. הוא נדון לשלושה חודשי עבודות שירות. לאחר שטען שקיים חשש לחייו, העונש הומר בקנס בסך 20,000 ש"ח.

דגמי החל לעסוק בנדל"ן כאשר רכש דירות לצורך מכוני הליווי. היקף נכסיו מוערך בעשרות נכסים והוא פועל במסגרת חברות רבות. בין היתר, הקים וניהל את חברת "ד.ד. מיזמים" (שמה שונה לחברת "אורבן נדל"ן י.ד.") אשר עוסקת במיזמי תמ"א 38. יאיר סגל רכש את חלקו של דגמי בחברה.

ביוני 2020 נדחתה תביעת הדיבה של דודו דגמי נגד עיתונאית הארץ לשעבר, שרון שפורר.

דגמי נשוי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עדי מדינה ישראלים
קטגוריה:יזמי נדל"ן ישראלים
קטגוריה:ישראל: פשע מאורגן
קטגוריה:מורשעים בהסדר טיעון
קטגוריה:מורשעים בעבירות סחיטה בישראל
עונת 1963/1964 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1963/1964 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה השביעית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.

המשחק הראשון התקיים ב-29 באוקטובר 1963 ותחרות הסתיימה ב-10 במאי 1964. בתחרות השתתפו 23 קבוצות. התחרות הסתיימה בניצחון של ריאל מדריד, בפעם הראשונה בתולדות המועדון. 

==מהלך התחרות==
בשלב המוקדם נקבעו 8 עולות לשלב שמינית הגמר בנוסף ל-6 קבוצות שהעפילו ישירות לשמינית הגמר. מנצחת התחרות בעונה הקודמת צסק"א מוסקבה העפילה ישירות לרבע הגמר.

==ישראל בתחרות==
מכבי תל אביב העפילה ישירות לשמינות הגמר והפסידה לספרטק ברנו בסיכום שני משחקים 58:60 ו-96:51.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20170321081848/http://sathanasias.bravepages.com/b-res/b-1964-results.html#FIBA%20Champions'%20Cup פירוט התוצאות]
* [http://www.linguasport.com/baloncesto/internacional/clubes/c1/C1_64.htm תיאור מפורט של משחקי הגמר]

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1964
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1963
קטגוריה:עונות בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
מנחם חשאי

הרב מנחם חשאי (ה'תש"א, 1941 - ה'תש"ע, 2010) היה דיין ישראלי, חבר בית הדין הרבני הגדול.

==ביוגרפיה==
נולד בתימן בשנת ה'תש"א עלה ארצה כילד יתום במסגרת עליית הנוער ב-1949. למד בישיבת פורת יוסף, ובשנת ה'תש"ך (1960) נסמך לרבנות בידי הרב סלמן חוגי עבודי והרב עובדיה יוסף ורבנים אחרים.

לאחר נישואיו התגורר בשכונת קריית אליעזר בחיפה, יסד בה בית כנסת ושימש כרבו. הוא גם נהג להעביר שיעורים קבועים בבתי כנסת אחרים באזור. בימות החול למד בכולל "תורה והוראה" בעיר.

בניסן תשל"ה (1975) הוסמך לדיינות בידי מועצת הרבנות הראשית.<ref>, עמ' 158</ref> במשך שנים כיהן כאב"ד בבית הדין הרבני האזורי בחיפה. בשנת 2007 התמנה כחבר בית הדין הרבני הגדול, ולאחר שלוש שנים בתפקיד נפטר.

==לקריאה נוספת==
* ארחות, ביטאון המועצה הדתית בחיפה, גיליון טו (תשל"ב), עמ' 32

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.daat.ac.il/daat/psk/nosim.asp?dayan=32 פסקי דין של הרב מנחם חשאי בבית הדין הרבני בחיפה], באתר "דעת"
* [http://www.daat.ac.il/daat/psk/nosim.asp?dayan=136 פסקי דין של הרב מנחם חשאי בבית הדין הרבני הגדול], באתר "דעת"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:רבנים תימנים ישראלים
קטגוריה:חיפה: רבנים
קטגוריה:דייני בית הדין הרבני הגדול
קטגוריה:בוגרי ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
ניצן פלג (קצין)

ניצן פלג הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על גדוד צבר ועל חטיבת החרמון.

==ביוגרפיה==
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1979, התנדב לחטיבת הצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ושימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד. בהמשך שימש כמפקד גדוד צבר והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון. בשנים 1996–1998 פיקד על חטיבת החרמון, רמ"ט אוגדה בפיקוד הצפון וסגן מפקד עוצבת הגליל עד שחרורו מצה"ל בדצמ' 2004. פלג בוגר קורס פו"מ בצבא המרינס האמריקאי, תואר ראשון ושני מאוניברסיטת חיפה במדעי המדינה ויחסים בין לאומיים ובוגר המכללה לביטחון לאומי. 

לאחר שחרורו מצה"ל שימש כסמנכ"ל החברה הכלכלית ראשון לציון. בשנת 2010 מונה למנכ״ל החברה הכלכלית של ראשון לציון.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי חטיבת החרמון
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גבעתי
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
מגדל נח'יל (ערב הסעודית)

מגדל נח'יל (בערבית: برج النخيل) או מגדל אל-נח'יל הוא מגדל רב שימושי הממוקם בריאד שבערב הסעודית. זהו הבניין החמישי בגובהו בריאד עם גובה של 200 מטרים. יש בו 26 קומות מעל הקרקע וארבע קומות תת-קרקעיות. הבנייה החלה בשנת 2008 והסתיימה בשנת 2011.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://skyscrapercenter.com/building/al-nakheel-tower/11269 Al Nakheel Tower]
==הערות שוליים==

קטגוריה:ריאד: גורדי שחקים
פלגת הארמייה סרביה

פלגת הארמייה סרביה (בגרמנית: Armeeabteilung Serbien) הייתה פלגת ארמייה של הוורמאכט, שפעלה במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
פלגת הארמייה סרביה הוקמה ב-26 בספטמבר 1944 תחת פיקודו של הנס פלבר. הפלגה הוצבה בסרביה, ותפקידה היה להגן על סרביה מפני כוחות הצבא האדום שהתקרבו אליה בסיוע כוחות צבא בולגריה שהחליפו צד במלחמה, וכן להילחם בפרטיזנים מקומיים. הפלגה השתתפה בקרב בלגרד, ולאחר מכן הגנה על נסיגתה של קבוצת ארמיות E מהבלקן להונגריה. הפלגה פורקה ב-27 באוקטובר 1944.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/ArmeeAbteilung/ArmeeAbtSerbien.htm פלגת הארמייה סרביה] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/148-germany-heer/heer-armeen/2707-armeeabteilung-serbien פלגת הארמייה סרביה] באתר Axis History 

קטגוריה:ארמיות הוורמאכט
פריץ ברנד

גנרל חיל התותחנים פריץ ברנד (בגרמנית Fritz Brand; 22 באפריל 1889 – 26 בנובמבר 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על דיוויזיה במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
ברנד נולד בברלין, הקיסרות הגרמנית. ב-1 באוקטובר 1907 הצטרף כצוער לצבא הפרוסי, שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית. הוא סופח לרגימנט התותחנים ה-40, וב-27 בינואר 1909 הועלה לדרגת לוטננט. הוא לחם בשורות הרגימנט במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-24 בדצמבר 1914 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. מאביב 1915 הוא שימש כשליש של הרגימנט, וב-18 באוגוסט 1916 הועלה לדרגת האופטמן. בסוף 1916 הוא החל את הקריירה שלו במטכ"ל, ובשנים הקרובות מילא תפקידי מטה שונים. בנוסף לשני צלבי ברזל הוא קיבל גם מדליות רבות אחרות.

לאחר המלחמה הצטרף לרייכסווהר, ובאביב 1920 צורף למטכ"ל של הבריגדה ה-20, ולאחר מכן הועבר לדיוויזיה ה-1 בקניגסברג. במשך מספר שנים הוא מילא תפקידי פיקוד ומטה, וב-1 בינואר 1928 הועלה לדרגת מיור. ב-1 בפברואר 1932 הועלה לדרגת אוברסטלויטננט, וב-1 באוקטובר 1933 קיבל פיקוד על רגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), ופיקד עליו עד 30 בספטמבר 1934. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-15 באוקטובר 1935 הוא קיבל פיקוד על רגימנט הארטילריה ה-12 (שוורין), ופיקד עליו עד 12 באוקטובר 1937. ב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת גנרל-מיור. בתחילת פברואר 1938, בעקבות פרשת בלומברג-פריטש, הועבר ל-OKH ומונה למפקח של בתי הספר הצבאיים. ב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט.

===מלחמת העולם השנייה===

ב-26 בספטמבר 1939 מונה למפקד דיוויזיית הסער ה-78, שהייתה חלק מהקורפוס ה-25 שהיה חלק מהארמייה השביעית שהוצבה בחזית המערב. וב-1 באוקטובר של אותה שנה הפסיק לפקד על הדיוויזיה והוחזר למטה הכללי. ב-1 באוגוסט 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. ב-23 בספטמבר 1943 הוענק לו צלב הכסף הגרמני. ב-1 באוקטובר 1944 הועבר לכוחות העתודה, וב-31 במרץ 1945 פרש מהכוחות המזוינים.

===אחריתו===
לאחר פרישתו חי ברנד בוויילהיים שבמערב גרמניה עד מותו ב-26 בנובמבר 1967 בגיל 78.

==קישורים חיצוניים==

* [http://en.ww2awards.com/person/7618 פריץ ברנד] באתר ww2awards 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/B/BrandFritz-R.htm פריץ ברנד] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1967
איג'יפטסאט A

איג'יפטסאט A הוא לוויין חישה מרחוק, שתוכנן על ידי רוסיה עבור מצרים, כלוויין חלופי לאחר כישלון משימת איג'יפטסאט 2. הלוויין אמור להיבנות במשותף על ידי מצרים ורוסיה, ולהיות בעל ביצועים משופרים לעומת הלוויין איג'יפטסאט 2.

הלוויין שוגר ב-21 בפברואר 2019.<ref></ref>

==מבנה הלווין==
הלוויין מבוסס על מרכב מיוחד שפותח בחברת אנרגיה והוא השני מסוגו שנמכר ללקוח כלשהו. הגוף המפעיל את הלוויין הוא הארגון המצרי לחישה מרחוק, גוף ממשלתי מצרי שאחראי גם על פיתוח טכנולוגיות החלל המצריות - ומהווה מעין סוכנות חלל. 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוויינים
קטגוריה:תוכנית החלל המצרית
קטגוריה:2019 במצרים
הקורפוס ה-50 (ורמאכט)

הקורפוס ה-50 (בגרמנית: L. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-8 באוקטובר 1940 בשם "הקורפוס ה-50", והועמד תחת פיקוד גאורג לינדמן.

במהלך המערכה בבלקן היה הקורפוס כעתודת הארמייה ה-12, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס בתחילה כעתודת קבוצת ארמיות צפון, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. באוגוסט לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתף בקרב סמולנסק. בספטמבר לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתף בקרב לנינגרד, ובאוקטובר הועבר תחת פיקוד הארמייה ה-18, והשתתף בקיום המצור על העיר לנינגרד. ב-19 בינואר 1942 מונה פיליפ קלפל למפקד הקורפוס, שהיה חלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-3 במרץ פרש מתפקידו לחופשה קצרה והרברט פון בקמן מונה במקומו למפקד הקורפוס. ב-20 ביולי 1942 חזר קלפל לפקד על הקורפוס, ולחם עמו בקרבות בלנינגרד.

ב-17 בספטמבר 1943 מונה וילהלם וגנר למפקד הקורפוס, וב-24 בספטמבר 1944 החליפו הנס בק-בהרנס. ב-25 באוקטובר 1944 מונה פרידריך-יובסט פולקמר פון קירכנזיטנבאך למפקד הקורפוס, ולחם עמו בכיס קורלנד וב-12 באפריל 1945 החליפו ארפו פון בודנהאוזן, שפיקד על הקורפוס עד סוף המלחמה, ואז הלך בראש כוחותיו לשבי הרוסי.

==מפקדים==
* גאורג לינדמן (8 באוקטובר 1940 - 19 בינואר 1942)
* פיליפ קלפל (19 בינואר 1942 - 3 במרץ 1942)
* הרברט פון בקמן (3 במרץ 1942 - 20 ביולי 1942)
* פיליפ קלפל (20 ביולי 1942 - 17 בספטמבר 1943)
* וילהלם וגנר (17 בספטמבר 1943 - 24 בספטמבר 1944)
* הנס בק-בהרנס (24 בספטמבר 1944 - 25 באוקטובר 1944)
* פרידריך-יובסט פולקמר פון קירכנזיטנבאך (25 באוקטובר 1944 - 12 באפריל 1945)
* ארפו פון בודנהאוזן (12 באפריל 1945 - 8 במאי 1945)

==סדר הכוחות לאורך המלחמה==
===המערכה בבלקן===
במהלך המערכה בבלקן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-46
* דיוויזיית הפאנצר ה-16

===מבצע ברברוסה===
במהלך מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-86
* דיוויזיית האס אס ה-4

===8 במאי 1945===
ב-8 במאי 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-11
* הדיוויזיה ה-290

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/LKorps.htm הקורפוס ה-50] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
50
משה שרר

הרב משה שרר (י"ב בסיון תרפ"א; 18 ביוני 1921 - כ"א באייר תשנ"ח; 17 במאי 1998) היה עסקן חרדי אמריקאי, יו"ר הוועד הפועל העולמי של אגודת ישראל ונשיא אגודת ישראל באמריקה החל משנות ה-70.

== קורות חייו ==
בשנת 1967 לאחר פטירת נשיא אגודת ישראל באמריקה, הרב אלימלך (מייק) גבריאל טרעעס, החליטו חברי מועצת גדולי התורה באמריקה למנות לתפקיד את בן דודו משה שרר. שרר היה פעיל במשרדי הממשלה בוושינגטון לטובת מוסדות אורתודוקסיים והשמיע את דעתה של אגודת ישראל בכל תחום ציבורי.

בשנת 1980 מונה ליו"ר הוועד הפועל העולמי של אגודת ישראל.

ב-1975 כאשר התקבלה החלטה 3379 באו"ם כי "ציונות היא צורה של גזענות" פרסם שרר הודעה כי "אף על פי שההחלטה נועדה רק לציונות החילונית כביכול בצורתה הנוכחית, ההכפשה היא התקפה על כל העם היהודי ואגודת ישראל מוחה על כך בתוקף".

לאורך שנות כהונתו הקפיד שרר לעמוד בקשרים הדוקים עם אגודת ישראל ודגל התורה ועם מנהיגי הציבור החרדי בארץ ישראל. היה מקורב להרב שך, הרב שטיינמן והאדמו"ר מגור.

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 היה מעורב בהקמת קרן סיוע למוסדות הקירוב ובתי הספר של החינוך העצמאי בארץ ישראל ובהתייעצות עם האדמו"ר מנובומינסק יו"ר מועצת גדולי התורה בארצות הברית, היה שותף פעיל למסע הראשון של הרב שטיינמן לארצות הברית יחד עם האדמו"ר מגור במטרה להקמת קרן זו, אולם בתקופה זו חלה בלוקמיה ועם נחיתת הרבנים בארצות הברית הוא נפטר. הם השתתפו בהלווייתו שהתקיימה בניו יורק.

בהוראת הרב שטיינמן, רשת בתי הספר "נתיבות משה" נקראה על שמו, כך גם פעילה על שמו עמותת קרן ע"ש הרב משה שרר - לסיוע למוסדות תורה ומנוהלת על ידי ארגון תודעה של דגל התורה.

חתנו הוא ד"ר רוברט גולדשמיט (Robert Goldschmidt), דיקן וסגן נשיא טורו קולג'. 

נפטר בכ"א באייר תשנ"ח ונקבר בניו יורק.

==לקריאה נוספת==
* הרב שמואל בלום, Daring to Dream, הוצאת אגודת ישראל באמריקה, מאי 2003

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פעילי אגודת ישראל
קטגוריה:חרדים אמריקאים
קטגוריה:שדלנים אמריקאים
קטגוריה:שדלנים יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
הקורפוס ה-86 (ורמאכט)

הקורפוס ה-80 (בגרמנית: LXXXVI. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-19 בנובמבר 1942 בדרום מערב צרפת, כחלק מהארמייה הראשונה, וכמפקדו מונה ברונו בילר, וב-28 באוגוסט 1943 החליפו הנס פון אובסטפלדר. לאחר הפלישה לנורמנדי הועבר הקורפוס תחת פיקוד קבוצת הפאנצר מערב, ולחם עימה בקרב על קן, ולאחר מכן בקרב פאלז. בספטמבר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15, ולחם עימה במהלך מבצע מרקט גארדן. ב-30 בנובמבר 1944 מונה קרל פליכר למפקד הקורפוס, וב-17 בדצמבר 1944 החליפו אריך שטראובה, שהיה חלק מארמיית הצנחנים הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות H. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות G, וב-28 באפריל 1945 פורק הקורפוס.

==מפקדים==
* ברונו בילר (19 בנובמבר 1942 - 28 באוגוסט 1943)
* הנס פון אובסטפלדר (28 באוגוסט 1943 - 30 בנובמבר 1944)
* קרל פליכר (30 בנובמבר 1944 - 17 בדצמבר 1944)
* אריך שטראובה (17 בדצמבר 1944 - 28 באפריל 1945)

==סדר הכוחות==
===הקרב על קן===
בקרב על קן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-276
* הדיוויזיה ה-159

===מבצע מרקט גארדן===
במהלך מבצע מרקט גארדן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-176
* צוות קרב ולטר
* רגימנט הצנחנים ה-6
* חטיבת הפאנצר ה-107
* דיוויזיית הצנחנים ה-7

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/LXXXVIKorps.htm הקורפוס ה-80] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה 
86
קמילה פאוור

קמילה פאוור (באנגלית: Camilla Power; נולדה ב-13 בנובמבר 1976) היא שחקנית אנגלייה ילידת אירלנד. היא גילמה את ג'יל פול בעיבוד הטלוויזיוני של הספר "כס הכסף" מאת ק.ס. לואיס, ואת המורה לורנה דיקי בסדרה "דרך ווטרלו" של BBC One.

==ביוגרפיה==
פאוור נולדה בקורק שבאירלנד. היא דודנית רחוקה של השחקן האירי טיירון פאואר. סבא רבה של פאוור, סר ג'ון פאוור, היה חבר פרלמנט מטעם וימבלדון בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה. פאוור התחילה לשחק בגיל צעיר מאוד. הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בפרסומת לנגיסי עוף.

פאוור למדה בבית הספר למשחק של סילביה יאנג במרילבון.

בין התפקידים הראשונים שלה בטלוויזיה היו ב-1990 בדמות ג'יל פול בעיבוד לספר "כס הכסף"; ב-1993 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "Bonjour La Classe" וב-"Moonacre", תפקיד שכלל רכיבה על סוס. ב-1990 שיחקה בסדרה "The Manageress" בערוץ 4.

הופעת הבכורה של פאוור בתיאטרון הייתה בשנת 1998 בגרסה הבימתית של "פריחתה של מיס ברודי" בתיאטרון הלאומי. היא דיבבה את אליס בגרסה האנגלית של הסרט הצ'כי "אליס" . במשך שנתיים גילמה את הדמות של ג'סיקה מקאליסטר באופרת הסבון "אמרדייל" של ערוץ יורקשייר טלוויז'ן. עוד שיחקה בסדרות הדרמה "Murder in Mind" ו-"The Brief".

ב-2006 הופיעה פאוור בסדרת הדרמה של ה-BBC "דרך ווטרלו" בתפקיד המורה לאנגלית לורנה דיקי. היא חזרה להופיע באותו תפקיד בעונה השנייה של הסדרה ב-2007, עד שהדמות שגילמה התאבדה אחרי שאובחנה כחולה בטרשת נפוצה.

ב-2008 שיחקה פאוור בפרק "From Out of the Rain" בסדרת המדע בדיוני "טורצ'ווד" בתפקיד פרל, כוכבת קרקס שנמלטת מתוך סרט קולנוע ישן ומבקשת נקמה.

פאוור השתתפה בסרט הפעולה הבריטי "The Tournament" בתפקיד העוזרת חסרת הרחמים של ליאם קנינגהם. ב-2012 הופיעה בשני פרקים בסדרת הדרמה "וייטצ'אפל" של ITV.

==פילמוגרפיה==
{| class="wikitable"
! שנה
! שם
! שם באנגלית
! תפקיד
! הערות
|-
| rowspan="3"| 1988
|
| dir="ltr" | Soft Soaps
|
| סרט טלוויזיה
|-
| אליס
| dir="ltr" | Alice
| אליס (קול)
| ללא קרדיט
|-
|
| dir="ltr" | A Summer Story
| סבינה האלידיי
|
|-
| 1989
|
| dir="ltr" | Not the End of the World
| אלן
| סרט טלוויזיה
|-
| 1993–1995
| אמרדייל
| dir="ltr" | Emmerdale
| ג'סיקה מקאליסטר
| אופרת סבון
|-
| 1996
|
| dir="ltr" | Throwaways
| סקיי
| סרט טלוויזיה
|-
| 1996
|
| dir="ltr" | The Treasure Seekers
| דורה
| סרט טלוויזיה של ITV
|-
| 1997
|
| dir="ltr" | Stone Cold
| נערה
|
|-
| 1998
| ההד
| dir="ltr" | The Echo
| ליזה
| סרט טלוויזיה
|-
| 2000
|
| dir="ltr" | The Calling
| לינט פיטרסון
| סרט וידאו
|-
| 2002
|
| dir="ltr" | Sparkhouse
| בקי לוטון
| סרט טלוויזיה
|-
| 2003
| ביירון
| dir="ltr" | Byron
| ליידי קרוליין לם
| סרט טלוויזיה
|-
| 2006
| דרך ווטרלו
| dir="ltr" | Waterloo Road
| לורנה דיקי
| סדרת טלוויזיה
|-
| 2008
| טורצ'ווד
| dir="ltr" | Torchwood
| פרל
| בפרק "From Out of the Rain"
|-
| 2011
| רופאים
| dir="ltr" | Doctors
| אלזה אתרטון
| סדרת טלוויזיה
|-
| 2012
| וייטצ'אפל
| dir="ltr" | Whitechapel
| מפקחת בילוש מינה נורוי
| סדרת טלוויזיה
|-
| 2013
| האב בראון
| dir="ltr" | Father Brown
| דומיניק בקסטר
| בפרק "The Eye of Apollo"
|-
| 2021
| חשודה בחשיפה גבוהה
| dir="ltr" | Showtrial 
| קרסידה קמפבל
| מיני-סדרה
|-
| 2022
| נקודת פיצוץ <small>(אנ')</small>
| dir="ltr" | Trigger Point
| אגתה ג'ק
| 2 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1976
קטגוריה:שחקניות ילדות אנגליות