OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שחר (מושב)

ממוזער
ממוזער
ממוזער
שַׁחַר הוא מושב חקלאי במישור החוף הדרומי (3 ק"מ ממערב לקריית גת) השייך למועצה אזורית לכיש.

== היסטוריה ==
המושב הוקם ב-26 במאי 1955 בידי עולים מצפון אפריקה, אליהם הצטרפו מספר משפחות מקוצ'ין שבמדינת קרלה שבהודו ולאחר מכן גם מעיראק. שחר הוא המושב השישי שנבנה בחבל לכיש. הוא נבנה על חלק מאדמות אל-פאלוג'ה במסגרת יישוב חבל לכיש. שמו של היישוב ניתן לו כאות לשחר ההתיישבות בחבל לכיש.

שחר הוא מושב חקלאי, השייך לתנועת המושבים. במושב פועלת תנועת הנוער "התנועה החדשה" (כמו בשאר יישובי המועצה). התנועה מכשירה מדי שנה שין-שין מטעמה תחת גרעין עודד המגיע לשרת במושב. במושב יש מועדון, צרכנייה, מזכירות, שני מגרשי ספורט ושני בתי כנסת. מועדון המושב משמש לפעולות של תנועת הנוער, לחגים ולאירועים שונים של הקהילה.

חקלאי המושב היו בין הראשונים בישראל שעברו לגידול פרחים בקנה מידה בין-לאומי, כמו גם לגידול צמחי בית. עד היום, במושב קיימות מספר משתלות המשווקות צמחי בית, סחלבים, ורדים, גפנים וירקות למקומות ברחבי הארץ ואף מחוץ לה. עם הקמת ההרחבה ביישוב בשנת 1999, הוקם פרויקט חממות מטעם משרד החקלאות לחברי המושב שחפצו לקחת בו חלק.

האוכלוסייה ביישוב מעורבת וכוללת חילונים לצד מסורתיים ודתיים. היישוב מונה כ-165 משפחות הבנויות ממייסדי המושב הגרים במשקים, ומדורות ההמשך והזוגות הצעירים המתגוררים בהרחבה.

בשנת 2017 יצא לאור ספר לכבוד חגיגות 60 שנים להקמת שחר ובו כתובים סיפורי החיים והעלייה של כל מייסדי המושב. המושב ידוע במספר החממות הרב שבו. כל נחלה החזיקה בעבר משק עובד. חקלאי המושב זכו לשבחים רבים ממספר אישים וחברי ממשלה, שנהגו לסייר במושב בין היתר בשל ההצלחה הגדולה של גידול ושיווק הוורדים וצמחי הבית בתנאי מזג האוויר הקשים והתמודדות עם תכולת המשאבים הנמוכה בתקופת הקמתו. בין המבקרים: ראשי הממשלה דוד בן-גוריון ולוי אשכול, הנשיאים עזר ויצמן ויצחק נבון ושרי הממשלה שולמית אלוני ואריה לובה אליאב שנמנה ממייסדי חבל לכיש. כמה מחברי שחר יוצאי קוצ'ין הצטרפו לביקור של עזר ויצמן בהודו כאשר כיהן כנשיא.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי חבל לכיש
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
זוהר (מושב)

זוהר (זֹהַר) הוא כפר שיתופי חקלאי בנגב המערבי. מבחינה המוניציפלית היישוב נמצא בתחומי המועצה האזורית לכיש ומשתייך לתנועת האיחוד החקלאי.
היישוב הוקם בשנת 1956 ויושב על ידי עולים מאלג'יריה ומתוניסיה. במהלך השנים הצטרפו אליו עולים שלא נקלטו ביישובים אחרים (מסיבות לוגיסטיות) מעיראק, הונגריה, רוסיה ועוד.

הקמת הבסיס של יישוב והיישוב עצמו נעשתה על ידי גורמים רבים. הבולטים ביניהם היו מקורות (חברת המים הלאומית), גרעיני נח"ל שהתיישבו בסביבה, איחוד הקבוצות והקיבוצים ומועצת הכפריים השיתופיים. טרם קום המדינה באזור היישוב התמקם בסיס שדה של הפלמ"ח במשך כחצי שנה.

בשנות ה-50 וה-60 סבל היישוב מהתקפות פידאיון רבות שבאו מכוון רצועת עזה.

תחילה השתייך היישוב לחטיבת איחוד הקבוצות והקיבוצים שפעלה תחת תנועת העובד הציוני. עם הפיכת החטיבה לתנועה עצמאית זוהר עבר לתנועת האיחוד החקלאי (שהוקמה באמצעות איחוד מספר גופים, ביניהם מועצת הכפריים השיתופים שזוהר היה חבר אף בה. איחוד גופים אלה התקיים במקביל להפיכת החטיבה לתנועה עצמאית). במהלך השנים זוהר השתלב באיחוד החקלאי. בשנת 1965 זוהר היה מהכפריים הבולטים של התנועה שלקחו חלק במאבק נגד חוק המושבים (יחד עם כל יישובי האיחוד החקלאי) שלבסוף צלח, ובשנות ה-70 וה-80 זוהר לקח חלק נרחב בהקמת תנועת הנוער של האיחוד החקלאי.

זוהר נמצא בצפון הנגב, בדרום מערב חבל לכיש בסמוך לערים שדרות, קריית גת ואשקלון.

מהבחינה החקלאית תנאי הגידול ביישוב הם אופטימליים לרוב הגידולים הנפוצים בישראל. טמפרטורה נוחה, אדמה כבדה וכמות משקעים רבה. השטח החקלאי של היישוב גדול מאוד אך יש שטחים שנמצאים בטריטוריית היישוב ולא בבעלותו או בבעלות חבריו, או כאלה שנחכרו/הושכרו לגורמים חיצוניים לשנים רבות (חלק מהשטחים החקלאים של היישוב נמצאים בתחומי המועצות האזוריות שער הנגב ומרחבים).

אגם זוהר - אגם מלאכותי (במקורו טבעי) ששטחו כ-1,200 דונם והוא בעל יכולת להכיל כ-7 מיליון קוב מים. הקמת האגם החלה בשנת 1949. והוא אחד ממאגרי המים הגדולים בישראל, על כן גם המוביל הארצי עובר בשטחו של היישוב.

היישוב סובל, ביחד עם שאר יישובי הנגב המערבי, ממתקפות של רקטות מרצועת עזה.

לאחרונה אושר ביישוב פרויקט הקמה של שכונה חדשה מול אגם זוהר שתכלול 92 מגרשים.

== קישורים חיצוניים ==
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
יד נתן

יַד נָתָן הוא מושב במישור החוף הדרומי ליד הערים קריית גת ואשקלון. המושב נמצא בתחומי המועצה אזורית לכיש ומשתייך לתנועת התנועה הציונית.
== היסטוריה ==
המושב הוקם בשנת 1953 על ידי עולים מהונגריה. היישוב נקרא על שמו של נתן אוטו קומוי, מנשיאי ההסתדרות הציונית בהונגריה שנרצח בשנת 1945 על ידי אנטישמים. במושב כשבעים בתי משק ומתגוררות בו כמאה משפחות נוספות בהרחבה.

היישוב הוקם במקום בו שכן הכפר הערבי בית עפה. במלחמת העצמאות נתפס בית עפה על ידי צבא מצרים. במקום התרחשו ביולי 1948 קרבות קשים בין צה"ל לצבא המצרי שפלש לתחומי המדינה היהודית הריבונית. לאחר כיבוש משטרת עיראק סווידאן הסמוכה נכבש הכפר סופית. תושביו, שנמלטו במהלך הקרבות, לא הורשו לחזור אליו לאחריהם, ורכושם הוכרז נכסי נפקדים. בצפון המושב, מאחורי חלקת החממות, ישנה אנדרטה לחללי חטיבת גבעתי וחיל הים שנפלו בקרב על כיבוש הכפר.

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי חבל לכיש
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
מנוחה

מְנוּחָה הוא מושב בחבל לכיש השייך למועצה אזורית לכיש. אוכלוסיית המושב כוללת כ-600 תושבים, ביניהם חילונים, מסורתיים ודתיים.
== היסטוריה ==
המושב הוקם בינואר 1953 על ידי עולים מכורדיסטן ממעברת קסטינה, שהיוו את הרוב, ומעולים מפרס ממעברת זרעין. שם המושב ניתן לו ביחד עם היישוב נחלה על שם הארגון הציוני מנוחה ונחלה שהקים את המושבה רחובות.

הרב שבתאי בן חיים כיהן כרב היישוב משנת 1955, וכן כרבו של חבל לכיש.

הרחבת המושב נבנתה על חורבות הכפר הערבי ג'סר, שתושביו ברחו בעת מלחמת העצמאות. באזור עברה הרכבת העות'מאנית למצרים<ref></ref>.

במושב פועלות מסגרות לגיל הרך. ילדי המושב מתחנכים בבית הספר האזורי או לחלופין בקריית גת. בני הנוער לומדים אף הם בקריית גת או בכפר מנחם<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי חבל לכיש
נוגה (מושב)

נוגה (נֹגַהּ) הוא מושב בחבל לכיש השייך למועצה אזורית לכיש.
== היסטוריה ==
היישוב הוקם בשנת 1955 על ידי עולים מעיראק ומאיראן, ברובם ממעברת אגרובנק. המושב הוקם על גבי חלק מאדמות העיירה אל-פאלוג'ה, שתושביה עזבו אותה במלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור לבתיהם. השם שניתן ליישוב הוא סמלי ופירושו - האור והנוגה בתחיית ההתיישבות היהודית-ציונית בחבל לכיש. נוגה הוא מושב העובדים הראשון בישראל שהתפרק.

החיים בשנים הראשונות לא היו קלים והתנאים במושב היו ירודים. מרבית התושבים עסקו בחקלאות והילדים הלכו ברגל לבתי הספר במושבים הסמוכים<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי חבל לכיש
תלמים

תְּלָמִים הוא מושב קהילתי דתי השוכן במישור החוף הדרומי בין הערים שדרות וקריית גת. המושב נמצא בתחומי המועצה האזורית לכיש ומהווה את היישוב המערבי ביותר בה. הוא משתייך לתנועת המושבים. המושב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מהאי ג'רבה שבתוניסיה על אדמות הכפר הערבי בריר, שנחרב במהלך מלחמת העצמאות.

שם היישוב לקוח מפסוק ב: .

תלמים הוא יישוב דתי והוא כולל מוסדות חינוך דתי המשרתים את כלל תושבי האזור, כגון בית הספר היסודי "הרב קוק".

הרב הראשון של המושב היה הרב ניסים טרבלסי שהגיע גם הוא מהאי ג'רבה שבתוניסיה. היה שוחט, מוהל ומנהיג רוחני. כיהן בתפקידו כרב המושב במשך כ-50 שנה.

במהלך השנים המושב התפתח ונבנו מספר הרחבות. היום הוא כולל קרוב ל-900 תושבים. במושב מספר בתי כנסת וגם ישיבה של הרב ניר בן ארצי.

המושב כולל צרכניה, מועדון פיס, בתי כנסת, מקווה, מרפאה, בית ספר ממלכתי דתי, גן ילדים, מעון 

==קישורים חיצוניים==
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי חבל לכיש
קטגוריה:עוטף עזה
איבו מירו יוביץ'

איבוֹ מירוֹ יוֹביץ (Ivo Miro Jović; 15 ביולי 1950), היה אחד משלושת חברי נשיאוּת בוסניה והרצגובינה (2005–2006), כנציג הקרואטי של הפדרציה.

יוביץ' הוא חבר מפלגת האיחוד הדמוקרטי הקרואטי של בוסניה והרצגובינה.

במרץ 2005, לאחר הדחתו של דרגאן צ'וביץ' מן הנשיאות, בחר הפרלמנט ביוביץ' כמחליפו בתפקיד החבר הקרואטי בנשיאות בוסניה והרצגובינה. יוביץ' כיהן כיו"ר הנשיאות מיוני 2005. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידי 1950
קטגוריה:יושבי ראש נשיאות בוסניה והרצגובינה
הסכם הסכימה של איינשטיין

הסכם הסכימה של איינשטיין הוא סימון מקוצר המשמש בחשבונות הכוללים אנליזה מתמטית ואלגברה של טנזורים. הסימון הומצא על ידי הפיזיקאי אלברט איינשטיין בשנת 1916. איינשטיין תיאר בענווה את הסכם הסכימה כ'תרומתו הגדולה ביותר למתמטיקה', תיאור משעשע וצנוע שכן מדובר במוסכמה טכנית המקלה על רישום משוואות ולא בתגלית מתמטית בעלת משמעות כלשהי.

==הקדמה==
בפיזיקה, טנזור הוא עצם שיש בו מספר ערכים, והם עשויים להשתנות תחת הפעלת טרנספורמציה – אך תכונות מסוימות שלו צפויות להישמר, בעזרת כללים מסוימים שהוא מציית להם. הטנזור מאופיין בערכי רכיביו ובדרגה שלו: נוח לחשוב על דרגתו של טנזור כעל מספר האינדקסים החופשיים שלו. למשל: את הווקטור <math>\vec{v} = \left(v_x,v_y,v_z\right) </math> במרחב האוקלידי <math>\mathbb{R}^3</math> ניתן לכתוב בצורה <math>v^\mu</math>, והאינדקס <math>\mu</math> מקבל את הערכים <math>\mu=x,y,z</math> או <math>\mu=1,2,3</math>. הביטוי <math>v^\mu</math> מייצג את הווקטור כקבוצה, וכדי לקבל את רכיבי הווקטור יש להציב ערכים באינדקס. למשל, בהצבת <math>\mu=2</math>, יתקבל <math>v^{2} = v_y</math>. אינדקס כזה נקרא "אינדקס חופשי".

לטנזור יכולים להיות שני סוגי אינדקסים: אינדקסים עליונים ("קונטרה־ואריאנטיים", למשל: <math>A^\mu</math>) ואינדקסים תחתונים ("קו־ואריאנטיים", למשל: <math>A_\mu</math>). אינדקס תחתון מוגדר באמצעות המטריקה <math>\ g_{\lambda \rho}</math> של המרחב שבו שוכן הטנזור:<math display="block">a_\lambda = \sum_\rho g_{\lambda \rho} a^\rho</math>לטנזור מסוים יכולים להיות בו זמנית אינדקסים משני הסוגים גם יחד. למשל, לטנזור <math>A_\sigma^{\mu \nu}</math> יש שני אינדקסים קונטרה־ואריאנטיים ואינדקס אחד קו־ואריאנטי.

==הסכם הסכימה==
לפי הסכם הסכימה, כאשר מופיע בביטוי טנזורי אותו אינדקס פעמיים – פעם אחת למעלה ופעם אחת למטה – האינדקס קשור (אינו חופשי), ויש לסכום את הביטוי על כל הערכים האפשריים שלו. למשל:
<math display="block">a^\lambda b_\lambda \equiv \sum_{\lambda}{a^\lambda b_\lambda}</math>כאשר הסכום רץ על כל הערכים האפשריים שהאינדקס יכול לקבל.

לחלופין, בעזרת הגדרת הווקטור הקו־וריאנטי, ניתן לכתוב:<math display="block">a^\mu b_\mu \equiv a^\mu \sum_\nu g_{\nu \mu}b^\nu\equiv\sum_{\mu,\nu}g_{\mu \nu}a^\mu b^\nu</math>

עבור מרחב אוקלידי שטוח, המטריקה שווה למטריצת היחידה: <math>g_{ij} = \delta_{ij} = \delta^i_j</math> (הסימן <math>\delta_{ij}</math> הוא הדלתא של קרונקר), ולכן בפועל אין הבדל בין אינדקסים עליונים לאינדקסים תחתונים. במרחבים טנזוריים כלליים אין זה נכון, ויש להקפיד על מיקומו של האינדקס. לדוגמה, בתורת היחסות הפרטית, שבה המטריקה היא <math>g=\operatorname{diag}(1,-1,-1,-1)</math>, תוצאת סכימה יכולה להיות:<math display="block">a^\mu b_\mu = \sum_{\mu=0}^{3}{a^\mu b_\mu} = a^0 b_0 + a^1 b_1 + a^2 b_2 + a^3 b_3 = a^0 b^0 - \left( a^1 b^1 + a^2 b^2 + a^3 b^3 \right)</math>

== ראו גם ==
* טנזור
* חשבון טנזורים
* אלגברה ליניארית
* תורת היחסות הכללית

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תורת היחסות
קטגוריה:אלברט איינשטיין
קטגוריה:סימנים מתמטיים
קטגוריה:טנזורים
כפר ים

כפר ים
כפר ים הייתה התנחלות בגוש קטיף, אשר הוקמה ב-1983 על חוף הים התיכון במעמד של התיישבות בודדים.

בשיאו היישוב מנה ארבע משפחות וכמה רווקים שהתפרנסו בעיקר מחקלאות. עם השנים עזבו כמה תושבים את המקום. שעיה דויטש, תושב היישוב, נרצח בו במהלך האינתיפאדה הראשונה.

היישוב פונה ב־18 באוגוסט 2005 במסגרת יישום תוכנית ההתנתקות.

== היסטוריה ==
בתי היישוב הראשונים שימשו בעבר כפר נופש לקצינים מצריים במהלך שליטת מצרים ברצועת עזה. בחלקו הדרומי של היישוב נמצא תל עתיק (תל אלג'ינאן) שהיה מיושב בתקופת הברונזה התיכונה ובראשית תקופת ההתנחלות של שבטי ישראל.

ההתנחלות הוקמה ב-1983 על ידי שתי משפחות. ב-1985 הצטרפה משפחה נוספת שהתיישבה בחלק הדרומי של היישוב וב-1996 התיישבה משפחה רביעית ביישוב.

במשך השנים שמר היישוב על צביונו המיוחד, ועל מיעוט התושבים במקום.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.mkatif.org/Web/He/Katif/GushkatifSettlement/Kfaryam/Default.aspx כפר ים], באתר מרכז קטיף

== הערות שוליים ==

קטגוריה:התנחלויות שפונו במהלך תוכנית ההתנתקות
קטגוריה:גוש קטיף: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
ארטישוק ירושלמי

דוכן בטטה קסבייה בשוק
הארטישוק הירושלמי (גם: חמנית הפקעות, אגס אדמה או טופינמבור; שם מדעי: Helianthus tuberosus) הוא צמח עשבוני רב שנתי קל לגידול, ממשפחת המורכבים, המצוי בצפון אמריקה. הארטישוק הירושלמי הגיע לאירופה מאמריקה הצפונית בתחילת המאה השבע עשרה.

בניגוד לרוב הפקעות, אבל בדומה לחברים אחרים במשפחת המורכבים (הכוללת את הארטישוק ה"אמיתי"), הפקעות מאחסנות את הפחמימה אינולין במקום עמילן. משום כך, הם מקור חשוב של אינולין וגם פרוקטוז עבור התעשייה.

==אטימולוגיה==
הארטישוק הירושלמי למעשה אינו ארטישוק וגם אין לו כל קשר עם ירושלים. שמו העברי התקני הוא חמנית הפקעות, והוא מין השייך לסוג חמנית (Helianthus). מקור הכינוי העממי "ארטישוק" בא מטעמה של הפקעת, המזכיר טעם ארטישוק. התוספת "ירושלמי" נובעת מהשם שניתן לצמח באיטלקית - Girasole, שהוא גם שמה של החמנית בשפה זו, על ידי מתיישבים ממוצא איטלקי בצפון אמריקה. מכאן שובש השם ל-Jerusalem בפי המתיישבים ממוצא אנגלי.

כבר בשנת 1855 פרסם הנסלי וודגווד מאמר על שגיאות אטימולוגיות ובו כתב: "ארטישוק ירושלמי (זן של חמנית), מאיטלקית, ג'ירזולה (girasole)". הפרח שפורח מפקעת "הארטישוק הירושלמי", דומה במעט בצבעיו ובצורותו לחמנית. המילה חמנית באיטלקית, ג'ירזולה, מזכירה בצליליה את שמה האנגלי של ירושלים – Jerusalem. דמיון צלילי זה, הוליד את הטעות הראשונה בשם הצמח<ref></ref>".

הירק מקובל מאוד במטבח המרוקאי, ומשם נעשה מוכר ונפוץ בארץ, ומכונה בפי יהודי צפון אפריקה "בטטה קֶסְבִּיָיה", שמשמעותו בערבית מרוקאית הוא: תפוח אדמה של קנה, שכן גבעול הצמח מזכיר בצורתו קנה. כמו כן הארטישוק הירושלמי ידוע בשמות נוספים; בפי יהודים יוצאי מצרים הוא מכונה "טרטופה" ובפי יהודים יוצאי טורקיה הוא ידוע בשם "דומלאן".

==היסטוריה==
ארטישוקים ירושלמיים עובדו על ידי האינדיאנים לפני הופעת האירופאים. הצרפתי סמואל דה שמפלן מצא גידולים של ירקות אלו באזור קייפ קוד בשנת 1605.

==אופן גידול==
ארטישוק ירושלמי הוא צמח מהיר-גידול המגיע בקלות לגובה של כ-2 מטרים. לעיתים קרובות הבעיה היא לא איך לגדלו אלא איך לבלום את גידולו מרגע שהשתרש, שכן גודלו של הצמח, וכמות העלווה באים על חשבון יבול הפקעות. הוא זקוק לשמש מלאה או לחצי יום שמש, כמו כן ניתן להשאיר את הפקעות באדמה ולהוציאן רק בשעת הצורך, אך בצורה זו יש ירידה באיכות הפקעות עם הזמן, שכן יש לדשן את האדמה ולדלל את צפיפות הפקעות כדי להמשיך ולשמור את איכותן של הפקעות.

<gallery>
תמונה:Sunroot flowers.jpg|פרחי ארטישוק ירושלמי
תמונה:Tobinambur1.jpg|פקעות ארטישוק ירושלמי
תמונה:Sunroot top.jpg|גבעול ופרחים של הצמח
 </gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ירקות
זפירוס

זפירוס ופלורה (כלוריס אחרי שעברה מטמורפוזה) מאת אנטוניו בונצה ב[[ארמון פטרהוף]]
זפירוס או זפיר (ביוונית: Ζέφυρος) הוא אל הרוח המערבית במיתולוגיה היוונית, שחי במערה בתראקיה, אזור בצפון-מזרח יוון (של היום). הוא בנם של אאוס, אלת השחר, ואיאולוס, אל הרוחות, ואחיהם של בוריאס (אל הרוח הצפונית), יורוס (אל הרוח המזרחית) ונוטוס (אל הרוח הדרומית). זפירוס הוא מבשר האביב, המביא בכנפיו רוח מפרה, חמימה ונעימה.

מקבילו הרומאי של זפירוס הוא פאבוניוס, שהיה אחראי גם על פריחת הצמחים והפרחים.

על פי סיפורים שונים, זפירוס היה נשוי למספר נשים:
* זפירוס היה בעלה של איריס, אלת הקשת בענן ושליחת האלים.
* זפירוס חטף את האלה כלוריס והעניק לה שליטה על עונת האביב. מאוחר יותר התחתן עימה, והיא ילדה את אמפיקס, מופסוס וקארפוס.
* כמו כן, מסופר עליו שיחד עם ההרפיה (מפלצת מיתית בעלת ראש של אישה וגוף של ציפור) פודארג' הוא הוליד את בליוס וקסנתוס, סוסיו של אכילס.

==זפירוס, יקינתון ואפולו==
יקינתון, בנם של המוזה קליאו ושל פיראוס מלך מקדוניה, היה נסיך נאה ומאהבם של האל אפולו וזפירוס. האגדה מספרת שיקינתון העדיף את אפולו. זפירוס נפגע עמוקות ונטר טינה לאפולו, אך הוא לא היה יכול לפגוע בו מפני שאפולו היה אל, יום אחד, כששני הנאהבים התאמנו בזריקת דיסקוס, נשף זפירוס רוח חזקה והטה את הדיסקוס ממסלולו. הדיסקוס פגע ביקינתון ופצע אותו אנושות. בסופו של דבר, מת יקינתון מפצעיו, ואפולו המתאבל יצר מדמו את פרח היקינתון.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:אלי אנמוי
קטגוריה:אלי רוח
פרשת ואתחנן

[[שמע ישראל, תחילת קריאת שמע, מתוך הסידור]]
פָּרָשַׁת וָאֶתְחַנַּן היא פרשת השבוע השנייה בספר דברים. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב.

בפרשה זו ממשיך משה לדבר לפי עם ישראל לפני מותו. בתחילה מספר משה כיצד התחנן בלי הצלחה לאלוהים שייתן לו להיכנס לארץ ישראל. משה מפציר בעם שישמרו את התורה ובזכות כך יזכו בארץ. משה מזכיר לעם שאלוהים התגלה לפניהם ביציאת מצרים ובמעמד הר סיני ולכן יש להישמר מיצירת פסלים ומעבודה זרה. בפרשה נכתבו בשנית עשרת הדיברות וכן נכתבה התחלת קריאת שמע.

את פרשת ואתחנן קוראים לעולם בשבת שאחרי תשעה באב, ועל שם ההפטרה שלה נקראת שבת זו "שבת נחמו".

==תוכן הפרשה==
בפרשה מסיים משה את הנאום הראשון שנשא לפני מותו (הנאום ההיסטורי) ופותח בנאום השני (נאום המצוות).

בסיום הנאום הראשון:
*האיסור על משה להיכנס לארץ ישראל והעברת ההנהגה ליהושע
*אזהרה על שמירת המצוות והזכרת מעמד הר סיני
*משה מזהיר את העם שאם לא ישמרו את המצוות יתחייבו גלות
*אזכור ראשון של מושג התשובה
*חתימת הנאום ההיסטורי - הנסים שעשה אלוהים לישראל ומשמעותם הדתית
בין סיום הנאום הראשון ותחילת הנאום השני מסופר כיצד הבדיל משה שלוש ערי מקלט בעבר הירדן המזרחי.

בנאום השני - נאום המצוות:
*חזרה על עשרת הדיברות
*פרשת שמע ישראל - יסודות האמונה וזכירתם
*אזהרה על השמדת עבודת האלילים בארץ ישראל.

==מבנה הפרשה==
בפרשת ואתחנן יש 122 פסוקים, אשר מאוגדים ב-5 פרשיות פתוחות ועוד 16 סתומות. הפרשה מכילה 3 סדרים, כאשר הפרשה מתחילה בתחילת סדר ומסתיימת בסוף סדר וזאת בניגוד לכך שהיא מתחילה ומסתיימת באמצע פרק לפי החלוקה לפרקים.

==תאריכי הקריאה==
השבת בה קוראים את פרשת ואתחנן היא תמיד השבת שלאחר תשעה באב. היא יכולה לחול בארבעה תאריכים שונים:
*שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה - י"א באב
*שנת השג ושנת זחג, שנת זשג ושנת בחג - י"ג באב
*שנת החא, שנת השא ושנת זחא - ט"ו באב
*שנת הכז, שנת בשז ושנת גכז - ט"ז באב

==הפטרה==
ההפטרה המקורית של פרשת ואתחנן, הקשורה לפרשת השבוע, היא ב ("ואתפלל אל ה'") עד . בהפטרה נזכרת תפילתו של ירמיהו על ירושלים לאחר קניית שדה חנמאל בן שלום, ותגובת ה' בנבואת נחמה. היא נבחרה כהפטרה כנראה בגלל הקרבה בין פתיחתה, "ואתפלל אל ה'", לפתיחת הפרשה ב"ואתחנן אל ה'". הפטרה זו מתועדת בכתבי הגאונים ובמשנה תורה לרמב"ם.

אולם, בכל הקהילות החל בתקופת הראשונים התקבל מנהג לקרוא בשבתות לאחר תשעה באב סדרה של הפטרות העוסקות בנבואות נחמה ונקראות שבע דנחמתא. לכן, מכיוון שאת פרשת ואתחנן קוראים תמיד בשבת שאחרי תשעה באב, בפרשת ואתחנן אין קוראים את הפטרת הפרשה, ובמקומה קוראים את ההפטרה הראשונה משבע דנחמתא: , מ עד . על שם פתיחתה, "נחמו נחמו עמי יאמר אלהיכם", נקראת ההפטרה הפטרת "נחמו", והשבת ידועה אף היא בשם "שבת נחמו".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
ואתחנן
מסדר אבירות

מסדר אבירות הוא מוסד אירופי הקיים החל מהמאה ה-14. המסדרים הוקמו על ידי מונרכים, כחיקוי למסדרים הצבאיים שהוקמו בימי מסעות הצלב. מטרתם העיקרית הייתה ליצור קבוצה של אצילים שתהיה נאמנה לשליט, ולשמור על גיבושה ונאמנותה. לפי דברי החוקר יוהאן הויזינחה שעה ששקעו מסדרי האבירים שהשתתפו בפועל במסעי הצלב הועתקו תפקידיהם מן המישור המעשי למישור הסמלי והמשחקי.

החל במאה ה-16 הפכו המסדרים למוסדות המאפשרים למלכים, ואחרי כן לממשלות, לגמול לנתינים על שירותים או לציין אותם על הצטיינותם בתחומים שונים. במובן זה, מסדרי אבירות ממשיכים להתקיים כיום במדינות שונות באירופה ובחלקים אחרים של העולם.

המונח אביר, שבימי הביניים התייחס ללוחם רכוב על סוס, מתאר לפיכך בימינו את מעמדו של מי שקיבל תואר "אביר".

== אבירות בימינו ==

תואר אבירות מוענק כיום בעיקר כהכרה בשירותים שסיפק מקבל התואר לקהילה, שאינם קשורים עוד בהכרח בלחימה. בחלק מהמדינות קיים מסדר אבירים אחד, ובחלקן מספר מסדרים. בנוסף ישנן מדינות, כמו בריטניה, שבהן מוענק גם תואר אבירות שאינו קשור למסדר זה או אחר.

תוארי אבירות עדיין מוענקים במקומות הבאים:
* הממלכה המאוחדת וכמה מארצות חבר העמים הבריטי (Knight; צורת הנקבה היא דֵיים – Dame)
* הולנד (ridder – "רוכב")
* דנמרק (מסדר Dannebrog)
* מלזיה (Datuk)
* הוותיקן
* ספרד (מסדר גיזת הזהב)
וממלכות אחרות.

מסדרי האבירים התגלגלו גם לרפובליקות – כך לדוגמה מסדר לגיון הכבוד בצרפת.

בממלכה המאוחדת נלווה אל התואר שמו הפרטי של נושא התואר, ואליו ניתן לצרף גם את שם המשפחה, אולם אין לצרף לתואר את שם המשפחה בלבד. כך, למשל, למוזיקאי אלטון ג'ון אפשר לקרוא "סר אלטון" או "סר אלטון ג'ון", אך לא "סר ג'ון".

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:תוארי אצולה
טסרקט

ניתן לפרוש טסרקט לשמונה קוביות תלת־ממדיות כשם שניתן לפרוס קובייה לשישה ריבועים דו־ממדיים
טֵסֵרַקְט הוא גוף במרחב ארבע-ממדי המהווה היפרקוביה מממד 4.

הטסרקט הוא הכללה של הקובייה המוכרת בגאומטריה של המרחב התלת-ממדי.

היחס בין הטסרקט לקובייה דומה לזה שבין הקובייה לריבוע. כשם שקובייה היא גוף תלת-ממדי שלו שש פאות ריבועיות, הטסרקט הוא גוף ארבע-ממדי בעל שמונה "פאות" תלת-ממדיות קובייתיות. טסרקט הוא אחד מששת הפאונים הארבע-ממדיים הקמורים המשוכללים.

את המונח "טסרקט" טבע בשנת 1888 המתמטיקאי הבריטי צ'ארלס האוורד הינטון.
==תכונות הטסרקט==
לטסרקט יש 16 קודקודים, 32 מקצועות, 24 פאות דו-ממדיות, ו-8 פאות תלת-ממדיות ("תאים"). בכל קודקוד של הטסרקט נפגשים 4 מקצועות, 6 פיאות דו־ממדיות, ו-4 תאים תלת-ממדיים.

המרחק בין כל קודקוד של הטסרקט למרכז הטסרקט - נקודה שמרחקה מכל קודקודי הטסרקט שווה - הוא כאורך המקצוע של הטסרקט. המרחק בין שני קודקודים נגדיים של טסרקט הוא כפול מאורך המקצוע של הטסרקט.

==בניית הטסרקט==
תרשים לפיתוח הדרגתי של רעיון הטסרקט
ניתן לבנות טסרקט באופן הבא, תוך הגדלה הדרגתית של מספר הממדים:
* חד-ממדי: חיבור של שתי נקודות, A ו-B בקו ישר יוצר קטע AB.
* דו-ממדי: את הקצוות של שני קטעים זהים באורכם, AB ו-CD, שהמרחק ביניהם הוא כאורך כל אחד מהם, ניתן לחבר וליצור ריבוע ABCD. לא ניתן לעשות זאת תוך שימוש בממד אחד בלבד, אלא רק במישור דו-ממדי. 
* תלת-ממדי: את הקודקודים של שני ריבועים חופפים ABCD ו-EFGH, שהמרחק ביניהם הוא כאורך הצלע של כל אחד מהם, ניתן לחבר וליצור קובייה ABCDEFGH. לא ניתן לעשות זאת תוך שימוש בשני ממדים בלבד, אלא רק במרחב תלת-ממדי. 
* ארבע-ממדי: את הקודקודים של שתי קוביות שאורך מקצוען זהה, ABCDEFGH ו-IJKLMNOP, והמרחק ביניהן הוא כאורך המקצוע של כל אחת מהן, ניתן לחבר וליצור טסרקט ABCDEFGHIJKLMNOP. לא ניתן לעשות זאת תוך שימוש בשלושה ממדים בלבד, אלא רק במרחב ארבע-ממדי.
היטל של טסרקט]]

<center>היטלים שונים של הטסרקט</center>
<gallery style="text-align: center;">
קובץ:Hypercubecentral.svg| של הטסרקט.
קובץ:Hypercubeorder.svg|הטלה אורתוגרפית מסוג vertex-first .
קובץ:Hypercubecubes.svg| (הטלה מקבילית שאינה אורתוגרפית) של הטסרקט, שמבליטה את הבנייה שלו כזוג קוביות תלת-ממדיות שקודקודיהן המתאימים מחוברים.
קובץ:Hypercubestar.svg|הטלה של הטסרקט אל של חבורת קוקסטר <math>B_4</math>, שאיבריה מתאימים לסימטריות של הטסרקט. הטלה של גופים רב-ממדיים אל מישור קוקסטר של חבורות הסימטריה שלהם יוצרת הצגות מישוריות עם רמת סימטריה גבוהה.
</gallery>

==ביאורים==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צורות גאומטריות
חלחולת

החלחולת (בלטינית: rectum, רקטום, שפירושו "ישר") היא חלקו הסופי של המעי הגס. זהו איבר דמוי צינור שאורכו הוא כ-17 סנטימטרים. הוא מחובר לפי הטבעת דרך צינור קטן ודק הנקרא התעלה האנאלית. כאיבר האחרון במערכת העיכול, החלחולת משמשת לאגירת הפסולת הנוצרת במעי הגס, עד להפרשתה כצואה.

==הליכים רפואיים==
בדיקה רקטאלית, במהלכה הרופא בוחן את החלחולת ונוטל ממנה דגימות, עשויה להיות הכרחית במקרים רבים לצורכי גילוי מחלות מסוימות. החלחולת אף עשויה להיות פתח למדידת חום הגוף באמצעות מדחום. בדרך כלל הטמפרטורה הנמדדת בחלחולת גבוהה מהטמפרטורה הנמדדת בפה ובבית השחי. רופאי ילדים רבים ממליצים על מדידת חום רקטאלית בפעוטות ובילדים מתחת לגיל שש, בעיקר מכיוון שהטמפרטורה הנמדדת בחלחולת קרובה יותר לחום הליבה של הגוף, ואצל ילדים קטנים הדיוק חשוב ביותר. בנוסף, החלחולת מהווה פתח להחדרת תרופות לגוף, לרבות "נרות" (Suppositories) מסוגים שונים.

== החלחולת האנושית בעת מתן צואה ==
תפקידה הראשי של החלחולת הוא לאגור באופן זמני את הצואה המופרשת על ידי המעי הגס. כשדפנות החלחולת מתרחבות נוכח התמלאותן בפסולת, קולטני מתיחה עצביים בחלחולת מעבירים מסר למוח בדבר צורך במתן צואה. אם צורך זה לא ממומש, הפסולת בחלחולת נדחסת חזרה למעי הגס, ושם נספגים ממנה המים. כאשר מתן הצואה נדחה לפרק זמן ארוך במיוחד, גובר הסיכוי לעצירות.

כאשר החלחולת מתמלאת צואה, הלחץ מרחיב את דפנות התעלה האנאלית ומאפשר לפסולת להיכנס לתוכה. באותו הזמן החלחולת המרוקנת מתכווצת, וגלים פריסטלטיים דוחפים את הצואה אל מחוץ לגוף. שני שרירים טבעתיים (sphincters) בחלחולת - פנימי וחיצוני - מסייעים להפרשת הצואה דרך פי הטבעת.

== גירוי מיני ==
נוכח קרבת הדופן האחורית של החלחולת לנרתיק אצל נקבות או לערמונית אצל זכרים, ובהתחשב בקצות העצבים הסמוכים, גירוי של החלחולת עשוי לחולל עוררות מינית בקרב בני אדם.

== ראו גם ==
*התעלה האנאלית
*מין אנאלי

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:מערכת העיכול
קטגוריה:אגן
קטגוריה:פי הטבעת
סרבוס סרבורום דאי

סֶרְבוּס סֶרְבוֹרוּם דֶאִי (בלטינית: servus servorum dei) הוא מונח שמשמעו "משרת משרתי האל". מונח זה הוא אחד מתאריו הרשמיים של האפיפיור ומשמש בהתייחסות לאפיפיור בתחילתה של פנייה אפיפיורית במסגרת בולה אפיפיורית. 
בולה משנת 1570 של האפיפיור [[פיוס החמישי. התואר "סרבוס סרבורום דאי" מופיע מתחת לשם האפיפיור.]]
האפיפיור גרגוריוס הראשון בסוף המאה השישית היה האפיפיור הראשון שהשתמש בתואר זה בהתייחס למשרת האפיפיור, כאשר המונח נכנס לשימוש סדיר אצל האפיפיורים רק במאה התשיעית. שליטים אחרים שהשתמשו בתואר חדלו להשתמש בו רק אחרי המאה ה-12, ומאז הוא משמש באופן בלעדי בהתייחסות לאפיפיור בלבד. 

בשנים שאחרי ויעוד הוותיקן השני השתמשו אפיפיורים במונח כדי להעניק למשרתם מראית עין פשוטה ומלכותית פחות. האפיפיור פאולוס השישי הפסיק להשתמש בכתר האפיפיורי, ויורשיו הלכו בעקבותיו בנוהג זה. יוחנן פאולוס הראשון, יוחנן פאולוס השני ובנדיקטוס השישה עשר חדלו מן הנוהג של טקס הכתרת האפיפיור והעדיפו במקומו את טקס כינון האפיפיור הצנוע יותר. במקום לקבל כתר אפיפיורות, שלושתם קיבלו את הפליום בעת חגיגת עלייתם לכס. כמו כן, נפטרו אפיפיורים אלו מהשימוש ב"אנחנו" המלכותי ובחרו במקומו ב"אני". 

קטגוריה:הכס הקדוש
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
ימת צ'ינגהאי

צִ'ינְגהָאי (בסינית: 青海, בפין-יין: Qīnghǎi), או צו נגומפו (בטיבטית: མཚོ་སྔོན་པོ།), היא ימה מלוחה במחוז צִ'ינְגְהָאי שבצפון-מזרח טיבט. הימה נמצאת בחלקו הנמוך ביותר של אגן טקטוני סגור, שבין שלוחה דרומית של הרי נאן שאן לבין הרי קוקו נור, שלוחה צפון-מזרחית של הרי קונלון. האוכלוסייה באזור הימה היא דלילה, ומורכבת ברובה משבטי נוודים.

מקומה וצורתה של הימה נקבעו על ידי מורנות של קרחונים שגלשו בעבר מההרים, המקיפים את הימה משני צדדיה.

יש תנודות עונתיות גדולות בהיקפה ובעומקה של הימה. בשוליה המערביים יש שטחי ביצות רחבים. הימה קפואה 4-5 חודשים בחורף.

סביב הימה מצויות האוכלוסיות האחרונות של צבי יעלי פרז'וואלסקי האנדמי לאזור.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:טיבט
צ'ינגהאי
אורבנוס הראשון

אורבנוס הראשון (בלטינית: Urbanus I) היה אפיפיור בין השנים 222–230. הוא עלה לכס בשנת ההתנקשות באלאגבאלוס ושימש בכהונה בזמן שלטון הקיסר אלכסנדר סוורוס, שהגן על מאמינים מדתות שונות, ובכך סייע להתפתחותה של הנצרות בתקופה זו, תוך שהוא נאבק בקו הנוצרי שהוביל היפוליטוס מרומא. 

פרטים רבים על חייו של אורבנוס לוטים בערפל, דבר שהביא למיתוסים ותפיסות מוטעות. למרות המחסור במקורות, הוא האפיפיור הראשון שידועה בוודאות תקופת כהונתו: המקור הראשון "תולדות הכנסייה", ספרו של אוסביוס מקיסריה. המקור השני היא כתובת שנמצאה בקטקומבות של קליקסטוס הקדוש.

רשימת מעשי הגבורה לתאריך 25 במאי של הכנסייה הקתולית מספרת על המרות דת רבות שביצע, כולל זו של ולריאנוס, בעלה של ססיליה הקדושה ושל אחיו טיבורטיוס ונטען כי מת כמרטיר, אך לידיעות אלו, כידיעות אחרות, אין אישור מבוסס במקורות, והטענה הרווחת כיום במחקר היא שאורבנוס מת בנסיבות טבעיות.

אורבן נמצא ביצירות אמנות שונות בדרך כלל באחת משתי צורות. לעתים קרובות הוא נמצא כשהוא לבוש בנזר האפיפיור, בגלימות האפיפיור ובידיו חרב המופנה לכיוון האדמה. באופן השני, הוא עשוי להופיע כשהוא לבוש בלבוש אפיפיור ובמצנפת של בישוף בזמן שהוא מחזיק תנ"ך וצרור ענבים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.newadvent.org/cathen/15209a.htm אורבנוס הראשון,] מתוך האתר הקתולי new advent

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-3
קטגוריה:נפטרים ב-230
אלפרד הנשקה

אלפרד הנשקה (גרמנית: Alfred Henschke; 4 בנובמבר 1890 - 14 באוגוסט 1928) היה סופר ומחזאי גרמני.

== חייו ==
אלפרד הנשקה למד כימיה במינכן, אך לאחר מכן עזב את תחום הכימיה ופנה לספרות, ומאז התחיל לפרסם את שיריו הראשונים בשם העט "קלבונד" (Klabund; צירוף המילים Vagabund [הלך] ו-Klabau [רוח אגדית של הים הצפוני]).

במלחמת העולם הראשונה עבר הנשקה מגרמניה לשווייץ, ושם הצטרף לחוגו הפציפיסטי של רנה שיקלה. שיריו הראשונים של הנשקה התפרסמו בספר Pan בשנת 1912, ונודעו בקרב הציבור כ"כתיבה פורנוגרפית". 

בשנת 1913 יצא קובץ שיריו הראשון, "שחר! קלבונד! דמדומי בוקר". זה היה ספר של שירה לירית טהורה. הנשקה כתב גם רומנים היסטוריים (כגון Mohammad, "מוחמד"), רומנים מיתולוגיים (רומנים אלו היו בעצם עיבוד של שירים סיניים ויפניים). הנשקה חיבר גם מחזות מקוריים וחיבורים סאטיריים רבים, ביניהם - בשנת 1925 - עיבוד גרמני למחזה הסיני "מעגל הגיר", אותו עיבד מאוחר יותר ברטולט ברכט למעגל הגיר הקווקזי המפורסם שלו. ב-1925 נישא לקרולה נהר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:מחזאים גרמנים
קטגוריה:פציפיסטים
קטגוריה:סופרים גרמנים הידועים בשם עט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
1387

== אירועים ==

* מע'ה השני יורש את אחיו, מוסא השני בתפקיד המנסא (קיסר) של אימפריית מאלי 
* ג'פרי צ'וסר מתחיל לכתוב את "סיפורי קנטרברי"
* המצביא המונגולי טימור לנק כובש את איספהאן באיראן וטובח ב - 70,000 מאנשי העיר. לנג כובש גם את קברדינו-בלקריה ושולט באזור באמצעות שליטי-בובה; המצביא טוחטמיש-חאן מאורדת הזהב מנסה לתקוף את כוחותיו של טימור אך נסוג בשל שלגים
* סין מאוחדת תחת קיסר שושלת מינג הונג וו 
* מרד של המוסלמים תושבי גוג'ראט בהודו 
* סולטאן דלהי פירוז נאלץ לוותר על תפקידו לטובת בנו מחמד
* הליטאים, שהיו העם הפגאני האחרון באירופה, ממירים דתם לנצרות
* האפיפיור אורבנוס השישי מכריז על מסע צלב נגד האנטי-אפיפיור קלמנס השביעי
* יהודי לומברדיה מקבלים זכויות מוגבלות; יהודי מילנו מורשים לשוב אל העיר (לאחר שגורשו ב-1320)

== נולדו ==

* הנסיכה איזבלה מ-ולואה, צרפת (מתה ב - 1410). 
* הצייר האיטלקי פרה אנג'ליקו (מת ב - 1455).
* בסביבות 1387: איזסה איינאו, סמוראי ומייסד אמנות הלחימה טנשין שודן קאטורי שינטו ריו

== נפטרו ==

* קרלוס השני, מלך נווארה
* אברהם קרסקווז, קרטוגרף יהודי-ספרדי

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
תל אבו הוריירה

תל אַבּוּ הוּרֵיירָה (בערבית: تل أبو هريرة) הוא אתר ארכאולוגי פרהיסטורי בסוריה, מיישובי הקבע הראשונים בהם התפתחה החקלאות. 

האתר ממוקם על מישור בסמוך לגדה הדרומית של נהר הפרת. באתר שני שלבי יישוב נפרדים, כאשר ביניהם שלב בו היה היישוב נטוש. האתר נחקר בשנים 1972–1973 בניסיון להציל את ממצאיו לפני הצפתו על ידי אגם אסד, מאגר אשר נוצר עם בנין סכר טבקה. כמות ניכרת של חומר חולצה מהאתר ונחקרה במשך מספר עשורים. בשנת 1983 פורסם דו"ח ראשוני ובשנת 2000 פורסם דו"ח סופי.

יישוב אפיפלאוליתי הוקם באתר לקראת 11,500 לפני זמננו, סביר להניח שעל ידי התרבות הנאטופית באחת מההתפשטויות הנאטופיות צפונה ממולדתם בדרום הלבנט. היישוב הורכב מבקתות עגולות עשויות עץ ואכלס, לכל היותר, מספר מאות מתיישבים. בתקופה זאת שימשו הציד, הדיג וליקוט צמחי בר כאופני הפקת מזון. בבתים נמצאו אזורי אחסון למזון. צבאים, ערודים, כבשים, בקר, ארנבות, שועלים ועופות נאכלו. נקצרו שני סוגים של שיפון ושני זנים של חיטת בר עתיקה (Triticum boeoticum; Triticum dicoccoides). נמצאו עדויות לגידול שיפון החל מ־10,000 לפני זמננו. הוצע כי אקלים יבש בתקופת הדריאס הצעיר גרם לפיחות בכמויות דגני הבר. הקיצוץ במקורות המזון הוביל את יושבי אבו הוריירה לגידול עצמאי של הדגניים, בניסיון להבטיח את אספקתם.

אחר תקופה בה עמד האתר נטוש, יישוב נאוליתי הוקם על גבי הכפר האפיפלאוליתי. היישוב החדש היה גדול, לכל היותר, פי עשרה מהיישוב האפיפלאוליתי, והיה אחד היישובים הגדולים במזרח התיכון בתקופתו. בתי לבנים נבנו, ותל הורם משרידי היישוב הישן. מגוון רחב יותר של צמחים בויתו, ובחינה של שלדי אדם מלמדת על מספר מומים גופניים. מקור המומים הוא, כפי הנראה, עבודה חקלאית קשה ובמיוחד טחינת התבואה. גם בעלי חיים שולבו במערכת הכלכלית, וטופלו בעדריהם. הקדרות נכנסה לאתר סביב ל־7,000 לפני זמננו, והאריגה אף מוקדם יותר. סמוך לכך ננטש האתר.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.webcitation.org/66XTjyTdQ?url=http://www.britarch.ac.uk/ba/ba51/ba51news.html החקלאות העתיקה בעולם נמצאה במזרח הקרוב], באתר British Archaeology
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/sci/tech/489449.stm נחשפו החוואים הקדומים], באתר ה-BBC
* ג'ון ה. לינהרד, [http://www.uh.edu/engines/epi960.htm תבואה באבו הוריירה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוריה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים
קטגוריה:התרבות הנאטופית
פבלו קזאלס

פאו קזאלס אי דפיליו (קטלאנית: Pau Casals i Defilló; מוכר גם בשם הספרדי פבלו קזאלס; 29 בדצמבר 1876 – 22 באוקטובר 1973) היה צ'לן, מנצח ומלחין קטלאני.

== ביוגרפיה ==
קזאלס נולד בעיירה ונדרל. הוא למד מוזיקה ונגינה בצ'לו בברצלונה ובמדריד, ועוד לפני שמלאו לו עשרים התמנה לפרופסור לצ'לו בקונסרבטוריון של ברצלונה, שם ניגן גם מוזיקה קאמרית וייסד רביעיית כלי קשת. בשנת 1895 הוזמן כצ'לן ראשון לאופרה של פריז.

בשנת 1898 הופיע לראשונה כסולן בפריז ובלונדון, ובשנת 1901 הוא הופיע לראשונה בארצות הברית. בשנת 1905 הוא הרכיב, יחד עם הפסנתרן אלפרד קורטו והכנר ז'אק טיבו, את שלישיית קורטו שזכתה לשם עולמי.

בשנת 1909 ביצע לראשונה בקונצרט פומבי סוויטה לצ'לו ללא ליווי מאת באך, ופתח בכך תקופה חדשה ברפרטואר הקונצרטי של הצ'לו, ובשנת 1919 ייסד תזמורת בברצלונה במטרה לקרב את שכבות הפועלים בקטלוניה אל המוזיקה.

קזאלס היה תומך נלהב ברפובליקה הספרדית, ואחרי תבוסתה במלחמת האזרחים יצא לגלות מספרד, ולא חזר אליה עד יום מותו. הוא קבע את ביתו בעיירה פראד שבצד הצרפתי של הפירנאים, ופעל רבות על מנת לסייע לפליטים שנמלטו מספרד אחרי מלחמת האזרחים. הוא גם נשא בעולם את קולה של קטלוניה ותרבותה שדוכאו תחת שלטון פרנקו. ברבות מהופעותיו ניגן את שירת הציפורים - שיר עממי קטלאני שקזאלס פרסם בעולם בעיבוד לצ'לו, והפך לסמל לסבל העם הקטלאני.

ב-1945, עם תום מלחמת העולם השנייה, הופיע בבריטניה ובצרפת, אולם החליט לפרוש מנגינה בשל אדישות העולם להמשך הדיקטטורה של פרנקו בספרד. הוא חזר מהפרישה רק ב-1950, כשידידים שכנעו אותו להופיע בפראד לרגל שנת ה-200 למותו של באך, וכך נוסד במקום פסטיבל מוזיקלי שנתי.

קזאלס סירב להופיע בארצות שהכירו בשלטונו של פרנקו בספרד, בהן ארצות הברית. אולם ב-1961 לאחר התלבטויות, נעתר להזמנתו של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי להופיע בבית הלבן.
ב 1961 היה קזאלס האומן החשוב ביותר שהתארח בחנוכת התיאטרון הרומי בקיסריה לאחר שהוכשר המקום לאירוח מופעי מוזיקה.

הקונצרט האחרון שלו התקיים בישראל, באוגוסט 1973, כחודשיים לפני מותו, והוא ניצח בו על תזמורת הנוער של פסטיבל ישראל. קזאלס מת בשנת 1973 בעיר סן חואן בפוארטו ריקו. ב-1979 אחרי החזרת הדמוקרטיה לספרד הוחזר ארונו לקטלוניה ונטמן בעיירת הולדתו.
פסלו של קזאלס לציון 100 שנה להולדתו

== קישורים חיצוניים ==

* ; 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים ספרדים
קטגוריה:מנצחים
קטגוריה:צ'לנים
קטגוריה:מוזיקאים קטלאנים
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:מקבלי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:אזרחי כבוד של תל אביב-יפו
קטגוריה:חברי מסדר פרנץ יוזף
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1876
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1973
יאן מנפומוק

פסל יאן מנפומוק ב[[גשר קארל בפראג]]
בקתדרלת ויטוס הקדוש בפראג מאת איגנץ פרנטישק פלאצר]]
יאן מנפומוק (בצ'כית: Jan Nepomucký; 1345-1393) הוא קדוש קתולי צ'כי. הוא נולד בעיר נפומוק שבבוהמיה.
== חייו ==
יאן היה מנאמניו של הארכיהגמון של פראג, שהמלך ואצלב הרביעי היה בריב ממושך עמו. על פי צו המלך נתפס יאן והושלך מגשר שעל נהר ולטווה לתוך הנהר, וטבע. מידע על פעילותו רוכז על ידי בוהוסלב בלבין בשנת 1670 בספרו Vita b. Joannis Nepomuceni martyris. בשנת 1729 הכריזה עליו הכנסייה כקדוש, והשתדלה לנצל את פולחנו כמשקל נגד לרגשות האנטי-כנסייתיים שרווחו בעם הצ'כי מתוך זיכרון תקופת ההוסיטים ומותו של יאן הוס.

הוא נולד בשנות ה-40 של המאה ה-14. אביו היה פלין פלין (וולפלין, וולפלין), ואמו אינה ידועה. 

יאן למד תחילה באוניברסיטת קארל בפראג, ולאחר מכן המשיך את לימודיו במשפט קאנוני באוניברסיטת פדובה מ-1383 עד 1387. בשנת 1393 מונה לכהן הכללי של קתדרלת סנט ג'יל על ידי יאן מג'נששטיין שהיה הארכיבישוף של פראג.

כדי לפאר את צדיקותו וחסידותו של יאן מנפומוק וכדי להצדיק את מעמדו כקדוש, נוצר הסיפור שיאן מסר את נפשו על קדושת סוד הוידוי: הוא נהרג משום שסירב למסור למלך את הסודות שמסרה לו המלכה בשעת הווידוי. לאחרונה הודו ברומא שהסיפור הוא בעצם אגדה. פסלו של יאן מקשט גשרים רבים בבוהמיה. קברו המפואר נמצא בכנסייה המרכזית בפראג. פסלו המפורסם ביותר נמצא על גשר קארל, וניתן לראות שתחתית הפסל מבריקה. הסיבה לברק זה נעוצה באמונה הרווחת שמי שיגע בתחתית הפסל משאלותיו יתגשמו.

הוא מת בטביעה בשנת 1393 בפראג.

==ראו גם==
* כנסיית יאן מנפומוק - נכלל באתרי מורשת עולמית
* אבן יוחנן - על האי במאה ה-18 הוקם מקדש לזכרו של הקדוש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קדושים צ'כים
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:ילידי 1350
קטגוריה:נפטרים ב-1393
אורכסטרה

תיאטרון הרומי בטבריה. בחזית התמונה הבמה]]
אורכסטרה (ביוונית: ορχήστρα) או "המקום לריקודים" היא האלמנט העתיק ביותר של התיאטרון היווני. האורכסטרה היא אחת משלושת המבנים של התיאטרון (השניים האחרים הם סקני ופרוסקניון).

לפני שנוצרה צורת הטרגדיה בתיאטרון, הופיעו המקהלות היווניות הקדומות בשירה ובריקודים על מגרש חלק או מרוצף, שבמרכזו עמד מזבח לאל דיוניסוס (שהיה בעצם האורכסטרה). במרוצת הזמן, כאשר הוטל על המקהלה להציג עלילה, היו נאלצים לוותר על האורכסטרה בצורת עיגול, ולעצבה בצורת חצי גורן עגולה כדי לאפשר לכל הצופים לראותה. כשהחלו להרחיב את העלילה בדרמות העתיקות והוסיפו למקהלה שחקנים, היו השחקנים מופיעים על האורכסטרה יחד עם המקהלה.

האורכסטרה נמצאה, בדרך כלל, לרגלי גבעה, שהצופים היו יושבים על שיפועה, בתחילה על הרצפה, אך במרוצת הזמן על ספסלים המוצבים אלה מעל אלה. לאולם הצופים היה צורת מגזר של עיגול, שהיה גדול מחצי גורן עגולה.

באורכסטרות שבאתונה ההצגות היו נערכות על השטח שבתחום הקודש של דיוניסוס לרגלי הסלע הדרומי של האקרופוליס. ספסלי עץ, שהיו שם בתחילה, הוחלפו במרוצת הזמן בספסלי אבן. בניית תיאטרון האבן האתונאי של דיוניסוס החלה בשנת 425 לפנה"ס והסתיימה בין השנים 338 לפנה"ס-326 לפנה"ס. בתיאטרון הזה באתונה, תפס אולם הצופים יותר ממחצית האורכסטרה, ורוחבו עלה על קוטרה של האורכסטרה (24 מטרים).

קטגוריה:תיאטרון ביוון העתיקה
ליבר פונטיפיקליס

ליבר פונטיפיקליס (בלטינית: liber pontificalis) או ספר האפיפיורים הוא שמו של מקור חשוב להיסטוריה של ראשית ימי הביניים, שהדעות ביחס לאמינותו חלוקות.

הספר כולל סדרה של תיאורים ביוגרפיים קצרים של האפיפיורים עד למאה התשיעית, מסודרים כרונולוגית עם ציון מספר שנות הכהונה של כל אפיפיור, מקום לידתו, הוריו והקיסרים שבמקביל למלכותם כיהן, מפעלי בנייה (במיוחד כנסיות ברומא), הכרזות חשובות, הסמכות לכהונה, מקום קבורתו והזמן שחלף עד למשיחת אפיפיור חדש.

בגלל כתיבתו של הספר על ידי פקידים זוטרים בחצר האפיפיורית, יש בכתוב בספר סימנים להטיה, צנזור וזיוף, כולם בכמות מרובה, לצד עובדות היסטוריות נכונות. רישומי האפיפיורים בשלוש מאות השנים הראשונות לספירה מעידים ככל הנראה בעיקר על מה שהיה ידוע לכותבים במאה החמישית על התרחשויות בתקופה זו. החל מהמאה הרביעית התיאורים אמינים ומבוססים יותר, אך עדיין יש בהם פערים ושגיאות.

בחינה של הטקסטים מרמזת לקיום שתי גרסאות מוקדמות שנוצרו לפני המצור על רומא בשנת 546, שאחריו הספר לא שונה. מתחילת המאה השביעית, בערך מתקופת כהונת האפיפיור הונוריוס הראשון ועד כהונת האפיפיור אדריאנוס השני, הרישומים בוצעו על–ידי בני התקופה ונכתבו זמן קצר אחרי מותו של כל אפיפיור ואף על פי שהם משקפים את הטייתם של הכותבים, דיוקם סביר.

בימי הביניים נעשו ניסיונות באיכות ובאמינות משתנה להמשיך את הספר והם נוגעים בערך בשנים 1100 עד 1450.

מספר כותבים וחוקרים ניסו להפיק מספר האפיפיורים מהדורות סכולסטיות טובות. הבולטים בהם הם לואי דושן ותאודור מומזן. תרגומים ומהדורות מוערות לספר הופיעו גם במאה העשרים.

קטגוריה:ספרות ימי הביניים
קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:ספרות בשפה הלטינית
פרנק דרבונט

פרנק דרבונט (אנגלית: Frank Darabont; נולד ב-28 בינואר 1959) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק סרטים אמריקאי.

==ביוגרפיה==
דרבונט נולד במחנה פליטים במונטבילרד, צרפת. הוריו ברחו מהונגריה אחרי המרד ההונגרי של 1956. בעודו תינוק הוא והוריו עברו לארצות הברית, שם בילה את שארית שנותיו.

ב-1990 ביים את סרטו הראשון באורך מלא - סרט הטלוויזיה "נקבר חי". ב-1994 יצא לאקרנים הסרט שבזכותו התפרסם, חומות של תקווה, אותו הוא ביים וכתב. הסרט אף הביא אותו למועמדות לפרס האוסקר, עבור כתיבת התסריט. ב-1999, לאחר הפסקה של חמש שנים יצא אל האקרנים סרטו הבא, "גרין מייל". הסרט התקבל באהדה רבה. בגרין מייל תפקד דרבונט ככותב, מפיק ובמאי. סרט זה, כמו גם "חומות של תקווה" (1994) שקדם לו, מבוסס על ספר של סטיבן קינג. גדרבונט קיבל שתי מועמדויות לאוסקר (לתסריט הטוב ביותר ולסרט הטוב ביותר).

דרבונט שימש מפיק בפועל של סדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים".

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=10759 "חומות של תקוה: סרט שניצח את הקלישאות של עצמו"]: פודקאסט להאזנה של תוכנית הרדיו "פסטיבל כאן", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא הונגרי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
קאנופוס

קַאנוֹפּוּס הוא כוכב ענק, השני בבהירותו בשמים, והוא הכוכב הבהיר בקבוצת הכוכבים שדרית (Carina), אשר פורקה באסטרונומיה המודרנית מהקבוצה העתיקה הספינה ארגו.
הכוכב קאנופוס ניתן לצפייה בישראל בחורף מעל האופק הדרומי. אם כי לא ניתן לראות מישראל את הקבוצה שדרית כולה.

==תכונות==
קאנופוס הוא ענק לבן, אשר כילה את המימן שלו בתהליך היתוך גרעיני וכעת הוא בשלב של הפיכת ההליום לפחמן. מסתו של קאנופוס, 8-9 מסות שמש, גדולה מספיק כדי שהפחמן יותך ובסופו של דבר הוא יהפך לננס לבן נדיר של ניאון וחמצן, שיהיה אחד הננסים הלבנים הגדולים ביותר. אם קאנופוס היה קצת יותר מאסיבי, הוא היה צפוי להיהפך לכוכב נייטרונים. סוג זה של ענקים לבנים הוא נדיר למדי ומשום כך היה קושי רב להעריך את בהירותו המוחלטת של הכוכב וממנה לחשב את מרחקו. הערכות המרחק נעו מ-100 ועד ל-1200 שנות אור ורק לאחר שיגור טלסקופ החלל היפרכוס בשנת 1989, היה ניתן לחשב את המרחק של קאנופוס בצורה מדויקת באמצעות מדידת ההיסט שלו ולקבוע שהוא במרחק 310 שנות אור.

רדיוס הכוכב הוא יותר מחצי יחידה אסטרונומית ועוצמת ההארה שלו היא פי 13,600 משל השמש. על מנת שכוכב לכת דמוי ארץ המקיף אותו יוכל לאפשר חיים הוא צריך להיות במרחק גדול פי שלושה ממרחקו של פלוטו מהשמש.

==היסטוריה==
מקור שמו של הכוכב אינו ברור. בעבר היה קאנופוס הכוכב הבהיר בקבוצת הספינה ארגו וייתכן שנקרא על שם הנווט בספינתו של מנלאוס כשהפליג אל טרויה להחזיר את אשתו.

אפשרות אחרת היא שהשם נגזר מהמילה הערבית "ג'אנוב" (جنوب) שזהו שמה של הדופן הדרומית של הכעבה הפונה אל הכוכב. עם זאת, בערבית נקרא הכוכב "סוהייל" (سهيل), שם שכיום ניתן לכוכב λ במפרש.

במאה ה-19 קאנופוס איבד באופן זמני את מקומו ככוכב השני בבהירותו, כאשר הכוכב אטא קארינה, חברו של קאנופוס לקבוצה, התפוצץ, ועבר בבהירותו את זו של קאנופוס.

כוכב זה נזכר בתרבות פופולרית, שסביבו חג כוכב הלכת אראקיס, מקום התרחשות העיקרית של ספר "חולית" שנכתב על ידי פרנק הרברט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ענקים מסוג A
קטגוריה:קבוצת הכוכבים שדרית
קטגוריה:כוכבים בהירים
שומר מסך

תמונה של שומר מסך בסגנון הסרט [[מטריקס הפועל על מערכת ההפעלה לינוקס]]

שומר מסך (או סקרין סייבר, תעתיק של המונח האנגלי, Screensaver) הוא תוכנית מחשב שמטרתה המקורית בעבר הייתה למנוע הרס של מסכי מחשב על ידי מילוי המסך בעצמים נעים או החשכתו כאשר המחשב אינו בשימוש.

==ייעוד שומרי המסך==

עד נפוצותו של מסך ה-LCD רוב מסכי המחשב התבססו על טכנולוגיית CRT. מסכי CRT בונים את התמונה כך שתותח אלקטרונים יורה אלקטרונים מחלקו האחורי של המסך כך שהן מציירות את התמונה שאנו רואים על המסך. כל תוכנות המחשב מציירות דמויות על המסך. דמויות אלו, בין אם הן אותיות, תמונות, אנימציות או תפריטים, משתנות או זזות ולרוב לא נשארות באותו מקום לזמן רב. לעיתים ישנם חלקים של המסך אשר אינם משתנים לאורך ימים, שבועות ואף חודשים. לדוגמה: כפתור ה"התחל" במערכת "חלונות" אינו זז או משתנה לאורך רוב זמן העבודה של המחשב. במסכים ישנים במיוחד דמויות אלו אשר נשארות באותו מקום לאורך זמן יכולות לפגוע במסך מפני שהקרניים האלקטרוניות פוגעות תמיד באותה נקודה. הפגם במסך יכול להתבטא באיכות תמונה ירודה ובכך שהתמונה תיראה "צרובה" על המסך גם כאשר היא תוחלף. פעמים רבות ניתן לראות במסכים ישנים של מכונות משחק תמונות צרובות כתוצאה מהתופעה שתוארה כאן.

שומרי המסך תוכננו במקור כדי להילחם בתופעת הצריבה. הם הופעלו בזמנים שבהם המחשב היה ללא שימוש, ובזמן פעולתם הציגו תמונות מתחלפות או זזות על המסך כולו. ניתן להגדיר את שומרי המסך כך שהם יפעלו בצורה אוטומטית לאחר זמן מה שהמחשב אינו בשימוש, כמו כן ניתן להפעילם בצורה ידנית. שומר המסך נשאר פועל עד שהמשתמש מקיש על מקשי המקלדת או מזיז את העכבר, דבר אשר מפסיק את פעולת שומר המסך ומראה על המסך בחזרה את אשר נראה עליו לפני תחילת פעולתו.

מסכי CRT מודרניים בנויים כך שהם יהיו פחות רגישים ל"צריבה" של תמונות על המסך.
מסכי LCD אינם רגישים לאפקט ה"צריבה" מעצם אופן פעולתם.
כיום שומרי המסך מתפקדים בעיקר לצורכי בידור, ביטחון וחישוב מבוזר קהילתי.

ישנם שמשתמשים בשומרי המסך כאמצעי בטיחות נוסף להגנה על פרטיות של המשתמש. רוב שומרי המסך ניתנים להגדרה כך שכדי להפסיק את פעולתם יצטרכו להקיש סיסמה, כך ניתן להגן על תחנת המחשב.

==חישוב מבוזר קהילתי==
שומר המסך של פרויקט [[SETI@home]]
חישוב מבוזר קהילתי הוא שיטה לניצול עוצמת מחשוב בלתי מנוצלת, באמצעות יצירת קהילה מקוונת הנרתמת לפרויקט אחד באמצעות האינטרנט. מכיוון ששומרי מסך מופעלים בזמן שהמחשב אינו בשימוש פעיל, מרבית הפרויקטים משתמשים בגרסאות מיוחדות של שומרי מסך על מנת לפעול.

==LCD==
שימוש בשומר מסך עם מסך LCD יכול לגרום להפחתת חיי המדף של המסך משום שהמסך ממשיך לפעול, דבר הרצוי פחות מאשר כיבוי של המסך.

==קישורים חיצוניים==

* [http://davidson.weizmann.ac.il/online/askexpert/technology/%D7%94%D7%90%D7%9D-%D7%A9%D7%95%D7%9E%D7%A8-%D7%9E%D7%A1%D7%9A-%D7%94%D7%95%D7%90-%D7%A9%D7%A8%D7%99%D7%93-%D7%94%D7%99%D7%A1%D7%98%D7%95%D7%A8%D7%99-%D7%90%D7%95-%D7%A9%D7%99%D7%A9-%D7%9C%D7%95-%D7%A9%D7%99%D7%9E%D7%95%D7%A9-%D7%92%D7%9D-%D7%9B%D7%99%D7%95%D7%9D-%D7%90%D7%A8%D7%99%D7%90%D7%9C האם שומר מסך הוא שריד היסטורי או שיש לו שימוש גם כיום?], באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכנות גרפיות
קטגוריה:טכנולוגיות מסכים
בארותיים

בְּאֵרוֹתַיִם הוא מושב עובדים בשרון הנמצא בעמק חפר קרוב לנחל אלכסנדר, ממוקם על כביש 57, סמוך למחלף ניצני עוז של כביש 6, ומשתייך לתנועת המושבים. שטחו - 3,500 דונם.

==היסטוריה==
המושב נוסד באוקטובר 1949 על ידי עולים מסלובקיה והונגריה שהתארגנו להתיישבות בברטיסלאבה עוד לפני עלייתם. השם בארותיים ניתן לפי השם הערבי ביר בורין, של חורבה סמוכה ובה בארות עתיקות. לכל משפחה במושב הוקצו 25 דונם, 10 לגידול ירקות ו-15 למטעים. אולם מחסור במים פגע בשנים הראשונות במושב.

בשנת 1956 הצטרפו למושב משפחות מצפון אפריקה.

בשנות ה-80 של המאה ה-20 נקלע המושב לקשיים כלכליים ולקח חלק בהסדר חובות המושבים.

בסמוך למושב, פעל בשנות ה-90 אתר הקרוואנים "חצר בארותיים". הילדים שבו למדו בבית הספר הניסויי אביחיל. אתר המגורים הזמני נסגר באופן סופי בשנת 2002.

בשנת 1997 החלה ה"הרחבה" של המושב, על בסיס החלטה 737 של מינהל מקרקעי ישראל, שהגיעה לדיון בבית המשפט המחוזי בנושא "סמכות ההמלצה" של האגודות השיתופיות, כלומר הסמכות להמליץ למינהל מקרקעי ישראל על המשתכנים. הדבר איפשר לאגודות לגבות מן המשתכנים סכומי כסף ניכרים כתשלום נוסף, וזאת עבור "ההמלצה". למשתכנים היה עניין בתשלום עבור ההמלצה, לנוכח הפער שבין מחיר השוק של המיגרשים לבין המחיר המופחת שגבה עבורם המינהל. הסמכתן של האגודות השיתופיות להמליץ על מועמדים עוררה מחלוקת משפטית. מועמדים שבקשותיהם להשתכן נדחו על ידי האגודה השיתופית במושב בארותיים ערערו על סמכות זו. הם טענו בפני בית המשפט המחוזי בתל אביב, כי החלטה 737 מאצילה מסמכות הניהול של מינהל מקרקעי ישראל לאגודה השיתופית שלא כדין. בבית המשפט המחוזי נתקבלה טענתם, כי סמכות ההמלצה אינה חוקית. ואילו בית המשפט העליון דחה את הטענה, וקבע כי אין בהחלטה 737 האצלת סמכות, מאחר שמדובר בסמכות המלצה בלבד. נקבע, עם זאת, כי על המינהל להפעיל באופן ראוי את סמכותו, ולפקח בקפידה על הקריטריונים שלפיהם מתבצעת ההמלצה.

==אופי היישוב==
התושבים מתפרנסים מענפי חקלאות: רפת, לול, גידולי שדה, פרחים, ירקות וחיטה חורפית.
במושב גני ילדים, מרפאה, בית כנסת, צרכניה, סניף דואר מקומי, תחנת דלק, מועדון לחבר עם חוגים, מכולת, ספריה (הקשורה לספריה של המועצה האזורית), בריכת שחייה, מגרש ספורט/כדורסל וגני שעשועים.

== מוסדות חינוך ==
במושב בארותיים פועלים 4 גני ילדים הממוקמים באשכול הגנים.

בית ספר יסודי "קדם" הממוקם בשדות המושב

 
.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.hefer.org.il/beerotayim בארותיים], באתר המועצה האזורית עמק חפר

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
פונטיאנוס

פונטיאנוס (בלטינית: Pontianus; מת ב-28 בספטמבר 235) היה אפיפיור על–פי הערכות מ-21 ביולי 230 ועד 28 בספטמבר 235.

על–פי ספר האפיפיורים, ה"ליבר פונטיפיקליס" נולד פונטיאנוס ברומא ושם אביו היה קלפורניוס. תיאור חייו נוצר על–ידי כותב במאה הרביעית, ובזכות הקרבה בזמן מעניק תיאור מדויק יותר של חייהם של האפיפיורים, ובכך יותר פרטים אודות פונטיאנוס מאשר על קודמיו. ההערכות לתקופת כהונתו שאובות מספר זה.

הקרע בכנסייה מול האנטי-אפיפיור היפוליטוס מרומא נמשך בזמן כהונתו. לפי הירונימוס הקדוש ורופינוס המצטט אותו התכנס בערך בשנת 231 או 232 סינוד (סנאט) שאישר את גינויו של אוריגנוס מאלכסנדריה על–ידי סינוד שנערך באלכסנדריה קודם לכן. אם אכן היה סינוד כזה, וספק אם כך היה, הרי שפונטיאנוס עמד ללא ספק בראשו.

בשנת 235, תחת שלטון הקיסר מקסימינוס התראקי, החלה רדיפה נגד ראשי הכנסייה, בהם פונטיאנוס. יחד עם היפוליטוס הוא גורש למכרות בסרדיניה. כדי לאפשר בחירת אפיפיור חדש, התפטר פונטיאנוס ב-28 בספטמבר 235, וליורשו נבחר אנטרוס. זאת הייתה הפעם הראשונה שבא האפיפיור התפטר מתפקידו. זמן קצר לפני או אחרי הדברים הללו התפייס היפוליטוס עם הכנסייה ברומא והקרע בכנסייה בא אל קיצו. לפי תיאור מעשי המרטירים שאינו מצוי עוד בידינו אך שימש את כותב ה"ליבר פונטיפיקליס" מת פונטיאנוס כתוצאה מהתנאים הקשים במכרות בסרדיניה. האפיפיור פביאנוס הביא את שרידיהם של פונטיאנוס והיפוליטוס לרומא. כתובת שנתגלתה בשנת 1909 מציינת את שמו ואת היותו אפיפיור ומרטיר: PONTIANOS, EPISK. MARTUR. התוספת "מרטוּר" היא מאוחרת ואינה חלק מן הכתובת המקורית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים שהתפטרו
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-3
קטגוריה:נפטרים ב-235