OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אמילי בראונינג

אמילי ג'יין בראונינג (באנגלית: Emily Jane Browning; נולדה ב-7 בדצמבר 1988) היא שחקנית, זמרת ודוגמנית אוסטרלית. תפקיד הפריצה שלה היה בסרט האימה "ספינת רפאים" <small>(2002)</small>, לאחר מכן שיחקה בסרטים "סדרה של צרות" <small>(2004)</small>, "סאקר פאנץ'" <small>(2011)</small> ובסדרת הטלוויזיה האמריקאית "אלים אמריקאים" ברשת Starz בתור לורה מון.

== ביוגרפיה ==
בראונינג נולדה במלבורן, אוסטרליה. היא אומרת שלמדה להגות מבטא אמריקאי מתוכנית הטלוויזיה רחוב סומסום ששודרה ברשת ABC האוסטרלית. לבראונינג שני אחים צעירים, ניקולס ומת'יו. היא לקחה הפסקה ממשחק עד נובמבר 2006 כדי לסיים את לימודיה.

הקריירה של בראונינג החלה כאשר אביה של ידיד הבחין בכישרונה בבית הספר למשחק והוא המליץ לה לעסוק במקצוע. כעבור זמן קצר זכתה בתפקיד יחד עם ג'ודי דייוויס בערוץ הולמרק בסרט "The Echo of Thunder". בסרט האיש שתבע את אלוהים גילמה את דמותה של בתו של בילי קונולי. בנוסף, היא גילמה את תפקיד היילי פילטון בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "Blue Heelers" בין השנים 2000–2002. יתר על כן, שיחקה כקאטי הרווד בסרט "Horror Ghost Ship" מ-2002.

בשנת 2009 שיחקה במותחן הבלשי "מעשיה על שתי אחיות" לצד אליזבת' בנקס.

בשנת 2011 שיחקה בראונינג את התפקיד הראשי של "בייבידול" בסרט "סאקר פאנץ'" בבימויו של זאק סניידר. כמו כן, שיחקה גם בתפקיד הראשי כלוסי בסרט "היפהפייה הנרדמת".

בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הפנטזיה "אלים אמריקאים" ברשת Starz בתפקיד ראשי של לאורה מון. הסדרה מבוססת על הספר באותו שם מאת ניל גיימן.

==פילמוגרפיה==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#CCCCCC"
! שנה !! סרט !! תפקיד !! הערות
|-
|2001
|האיש שתבע את אלוהים
|רבקה מאיירס
|
|-
|2002
|ספינת רפאים
|קאתי הארווד
|
|-
| rowspan="2" |2003
|כשהחשיכה יורדת
|קייטלין גרין הצעירה
|
|-
|כנופיית נד קלי
|גרייס קלי
|
|-
|2004
|סדרה של צרות
|ויולט בודלר
|
|-
|2005
|Stranded
|פני
|
|-
|2009
|מעשייה בשתי אחיות
|אנה איברס
|
|-
| rowspan="2" |2011
|סאקר פאנץ'
|בייבי-דול
|
|-
|שנת יופי
|לוסי
|
|-
| rowspan="4" |2013
|Magic Magic
|שרה
|
|-
|גוף מארח
|וונדה
|
|-
|קיץ בפברואר
|פלורנס קרטר ווד
|
|-
| 
|היילי
|
|-
| rowspan="2" |2014
|God Help the Girl
|איב
|
|-
|פומפיי
|קאסי
|
|-
|2015
|אגדת האחים קריי
|פרנסיס שיי
|
|-
|2016
|Shangri-La Suite
|קארן
|
|-
|2017
|יציאות זהב
|נעמי
|
|-
|2022
|Monica
|לורה
|
|}

===טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|1998
|The Echo of Thunder
|אופל ריצי
|סרט טלוויזיה
|-
|1999
|High Flyer
|פיבי מייסון
|26 פרקים
|-
|2000
|Thunderstone
|קליאו
|13 פרקים
|-
|2001
|בלונדי
|פליס
|סרט טלוויזיה של CBS
|-
|2000–2002
|Blue Heelers
|היילי פלטון
|9 פרקים
|-
|2000–2001
|Something in the Air
|אליסיה
|5 פרקים
|-
|2001
|Halifax f.p.
|קריסטי אוק'ונר
|פרק: "Playing God"
|-
|2003
|After the Deluge
|מאדי
|סרט טלוויזיה של נטוורק טן
|-
|2017–הווה
|אלים אמריקאים
|לורה מון
|תפקיד ראשי (3 עונות); 26 פרקים
|-
|2018–2019
|הרומן
|סיירה
|תפקיד משני (עונות 4–5); 11 פרקים
|-
|2023–הווה
|בוגרי 2007
|זואי מילר
|תפקיד ראשי; 8 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:שחקניות ילדות אוסטרליות
קטגוריה:זמרות אוסטרליות
קטגוריה:דוגמניות אוסטרליות
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1988
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1988
יונגפראו

יונגפראו (בגרמנית: Jungfrau - עלמה או בתולה) הוא הר ברכס האלפים הברניים בהרי האלפים של שווייץ. גובה פסגת יונגפראו 4,158 מטר, והיא נמצאת על גבול הקנטונים ברן וואלה. שתי הפסגות הסמוכות אליו הן "אייגר" (Eiger 3,970 מטר) ו"מונך" (Mönch 4,107 מטר). יונגפראו הוכרז בשנת 2001 כאתר מורשת עולמית ביחד עם קרחון אלטש והר ביטשהורן.

הטיפוס לפסגת היונגפראו דורש יכולות טיפוס שלג בסיסיות. הראשונים שהעפילו אליו, בשנת 1811, היו האחים מייר מהכפר השווייצרי אראו. כיום מהווה היונגפראו מוקד משיכה לתיירים רבים בזכות רכבת העולה אל ההר דרך מנהרה חצובה.

צידו הצפוני של היונגפראו
תחנת הרכבת יונגפראויוך]]

==הרכבת אל ההר==

תחנת הרכבת הסופית ששמה יונגפראויוך ממוקמת בגובה של 3,454 מטר ולכן היא נחשבת לתחנת הרכבת הגבוהה ביותר באירופה. הרכבת, שנפתחה כבר בשנת 1912, נבנתה במשך 16 שנים ודרשה כוח עבודה של כ-3,000 עובדים. עיקר העבודה היה בשלב השני של סלילת מסילת הרכבת, מתחנת הביניים בקליינה-שיידג (Kleine Scheidegg) ליונגפראויוך, מכיוון שהמסילה חצובה כולה בתוך פסגת האייגר. הרכבת עושה את דרכה אל ההר בשיפוע של עד 25%, ובדרכה היא עוברת דרך הצד הצפוני של פסגת אייגר, שם היא עוצרת במנהרה למספר דקות כדי לאפשר לנוסעים לגשת אל פירי חציבה שבקצותיהם ממוקמים חלונות רחבים לצפייה בנוף. הפירים נוצרו כחלק מתהליך החציבה של המנהרה. הנסיעה אל ההר מתחנת הרכבת המזרחית של אינטרלאקן אורכת כשעתיים המכילות בתוכן מעבר בין 3 רכבות שונות. הנסיעה מתחנת הביניים בקליינה-שיידג אורכת כ-50 דקות כולל עצירות, ובדרך למטה כ-35 דקות. אורכה של המנהרה כ-7 קילומטר. בסמוך לתחנת הרכבת של יונגפראויוך נמצא מרכז מבקרים, על פסגת ספינקס הסמוכה ליונגפראויוך. במקום יש מסעדות, מערת קרח, דרגנוע אנכי לציון בוני התחנה, מרפסת תצפית ותחנת מחקר. מן המרכז ניתן לצאת לסיור רגלי המוביל לקרחון אלטש ולהרים הסמוכים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jungfraubahn.ch/en/DesktopDefault.aspx/tabid-1 רכבות היונגפראו] 
* [http://www.swisspanorama.com מצלמת רשת של היונגפראו] 
* [https://web.archive.org/web/20110913221900/http://www.swissandmore.de/jungfraujoch/p00.html תמונות ממסלול הרכבת]
* 
* 

*
קטגוריה:האלפים הברניים
אנדרטת גאטאמלאטה

פרט באנדרטה
"אנדרטת גאטאמלאטה" או "אנדרטת ארסמו דה נרני" (1477-1453) היא אנדרטת ברונזה אשר הוקמה בכיכר אנטוניוס הקדוש בעיר פדובה מול בזיליקת סנט'אנטוניו בידי הפסל האיטלקי דונטלו. האנדרטה מציגה את דמותו של הקונדוטיירו (Condottiero) ארסמו דה נרני (Erasmo of Narni), אשר נודע בכינויו "גאטאמלאטה" (באיטלקית: Gattamelata - "חתול הדבש"). הפסל, בגובה של 340 ס"מ, מוצב על גבי בסיס שיש אשר מונח על גבי מבנה הבנוי מאבן גיר, בגובה של כשמונה מטרים.

בצוואתו ביקש דה נרני, אשר נפטר בשנת 1441, להיקבר בתוך מצבת אבן והקציב למטרה זו כספים מתוך ירושתו. נסיבות הזמנת הפסל מאת דונטלו אינן ידועות לחלוטין. מסמכים ששרדו, המוקדם מביניהם משנת 1447, מעידים על הזמנת הפסל, היציקה והכן בידי יורשיו של דה נרני, אולם גרסאות אחרות טוענות כי מזמין היצירה היה הסנאט הונציאני.

דה נרני מתואר כפרש ובגודל הגבוה מקומת אדם. הוא רוכב על הסוס, מחזיק את המושכות בידו האחת, ואילו בשנייה הוא מחזיק מקל של רומח או נס. פניו עוצבו בריאליזם חד ובתווי פנים ייחודיות. השריון אותו הוא לובש מעוטר בתבליטים המזכירים שריונות של פסלים רומים כגון זה שכפסל אוגוסטוס מפרימה פורטה. הסוס עליו רוכב גאטאמלאטה עוצב באופן ריאליסטי. רגלו הקדמית מונפת באוויר כבצעידה, אולם כדי לשמור על יציבות הפסל ועל חלוקת המשקל על ארבע רגליים במקום על שלוש, הציב דונטלו מתחת לרגלו של הסוס כדור.

בסיס האנדרטה עוטר בתבליטים שנושאם פוטי וכן בנושאים צבאיים. בחזית מצויה הכתובת "OPVS DONATELLI. FLO", ואילו ברוחבה של האנדרטה נקבע תבליטים בעיצוב של זוג דלתות גדולות, המעניקות לאנדרטה גם משמעות של מצבת קבורה. ייתכן כי עיצוב זה נבחר מאחר ששטחה של הכיכר, בה עומדת המצבה, שימש בעבר כשטח בית הקברות. ה"דלת" הקרובה אל הכנסייה פתוחה מעט, ודרכה תוכל הדמות להיכנס אל ה"תהילה" המצפה לה.

== לקריאה נוספת ==

* אליק מישורי ועדה טיבר, אמנות הרנסנס באיטליה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 1991, יחידות 7-8, עמ' 174-187.
* John Pope-Hennessy, Italian Renaissance Sclpture, Phaidon, London, 1971, pp. 262-263

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:דונטלו
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:איטליה: אנדרטאות
קטגוריה:פדובה: יצירות אמנות
קטגוריה:פיסול של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:פדובה: מבנים
ניסוי וטעייה

במכשירי ה[[רדיו הראשונים, חוגת הכוונון לא הייתה מכוילת בקילוהרץ או מגהרץ כמו במכשירים המודרניים, לכן איתור התחנות הצריך ניסוי וטעייה. בתמונה זו משנת 1922 האשה המאזינה לרדיו מאתרת תחנות ורושמת את המספר שעל החוגה כדי שתוכל לאתר אותן שנית.]]
בישול ביצים, על הקליפות רשומים משכי הזמן בהם בושלו הביצים בניסיון להשיג את התוצאה הרצויה.]]
ניסוי וטעייה הוא דרך לפתרון בעיה באמצעות ניסוי פתרונות שונים לבעיה עד לקבלת פתרון נאות. 
השיטה משמשת בני אדם ובעלי חיים באופן טבעי, לצורך בחירת התגובה המתאימה בסביבה מרובת גירויים. 

יש הטועים ומכנים ביטוי זה בשם ניסוי ותהייה (כמו תוהה על קנקנו), או ניסוי ותעייה (כמו שיטוט מיותר בדרכים). האקדמיה ללשון העברית מעדיפה "נסייה וטעייה" אך נראה כי המציאות הלשונית אמרה את דברה, והצירוף הרווח בציבור הוא "ניסוי וטעייה".

השיטה של ניסוי וטעייה עשויה לסייע ללמידה ויש מחקרים מדעיים בפסיכולוגיה (בעיקר בביהייביוריזם) על אודות ההתנהגות הטבעית של אנשים וחיות שנוהגים בה. 
ככל שבעל החיים מפותח יותר הוא מסוגל להשתמש בניסוי וטעייה באופן יעיל ומהיר יותר במצבים חדשים.
בנוסף, יכולת ההכללה של האדם מאפשרת לו להעביר את הניסיון שנצבר במצב אחד למצב אחר בעל מאפיינים דומים.

מדענים, טכנאים ובעלי מקצועות טיפוליים כמו רפואה נאלצים גם הם להשתמש בשיטה זו מפעם לפעם במקום בדרכי חקירה מסודרות יותר. דרכי למידה אחרות הן חקירה מדעית, תצפית על ניסוי וטעייה שעושה מישהו אחר, ולמידה בחיקוי הפתרון המקובל. 

החסרונות העיקריים של הניסוי והטעייה הם ההסתפקות בפתרון הראשון שנמצא במקום לאתר את הפתרון המיטבי ובזבוז משאבים או סיכון בהתעסקות עם ניסיונות פתרון כושלים. חיסרון נוסף של שיטה זו הוא שבניגוד לממצאי חקירה מדעית, ממצאי חקירה בניסוי וטעייה לרוב אינם מתועדים ואדם המתחבט באותה בעיה לה נמצא כבר פתרון בניסוי וטעייה צריך לחקור אותה שנית.

ישנם חוקרי התנהגות כגון טמפל גרנדין שטוענים שבטבע רוב הלמידה נעשית בתצפית וחיקוי ולא בניסוי וטעייה. הם טוענים שתאורטית, היכולת ללמוד בחיקוי או בתצפית מעמידה את הלומד בפחות סיכונים, שבטבע נצפים יותר מקרים של לימוד מתצפית וחיקוי ושחיות מעבדה שתצפתו על ניסוי וטעייה של חיות אחרות או שחיקו פתרונות קיימים למדו מהר יותר מאלו שעסקו בניסוי וטעייה בעצמן.

==ראו גם==
* הסקת מסקנות
* למידת חקר
* היוריסטיקה

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=R-sVnmmw6WY&list=PL8dPuuaLjXtOPRKzVLY0jJY-uHOH9KVU6&index=15 Cognition: How Your Mind Can Amaze and Betray You] - הסבר על הקוגניציה האנושית ויכולת פתרון בעיות דרך ניסוי וטעייה מתוך Crash Course Psychology 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שיטות מחקר
קטגוריה:למידה
קטגוריה:ניסוי
קטגוריה:פתרון בעיות
פורטוס יוליוס

פורטוס יוליוס (לטינית Portus Iulius) היה נמל באיטליה ששימש את הצי הרומי, ושכן בקצהו המערבי של מפרץ נאפולי.

== היסטוריה ==
סקסטוס פומפיוס, לאחר ניצחונו של יוליוס קיסר על כוחותיו של אביו פומפיוס הגדול, השתלט על סיקיליה והיה מסוגל לבצר את מעמדו שם כתוצאה מהאירועים הסוערים ברומא שגרמו לחוסר יציבות. וכך, תחת הנהגתו, הפכה סיקיליה למעוז של שוד ימי שאיים על הספקת התבואה לרומא.

הניסיונות שנעשו להגיע לשלום בין פומפיוס לכוחות הטריומווירט השני נכשלו, והאיום שפומפיוס היווה על הספקת המזון לרומא הביא לפריצת מלחמה. ניסיונו של אוקטביוס להביסו נכשל מכיוון שהיה חסר ניסיון בלוחמה ימית, ולאחר תבוסתו הוא הטיל את מלאכת בניית הצי על מצביאו מרקוס ויפסניוס אגריפס.

הדבר הראשון שאגריפס עשה היה לבנות נמל מבטחים שממנו יוכל לאמן את מלחיו ולבנות אוניות, וכך בסופו של דבר לצאת למלחמה נגד כוחותיו של פומפיוס ולמגרו. אגריפס בחר לבנות את הנמל במפרץ קימה, שסיפק הגנה לספינות מתנאי מזג אוויר קשים והיה מושלם לבניית אוניות, אולם כדי להפוך אותו לנמל שממנו אפשר יהיה להפעיל צי מלחמה הוא חיבר את אגם אוורנוס, שעל יד פוטיאולי, עם הים, והקים במקום את נמל פורטוס יוליוס, שנקרא כך לכבוד חברו אוקטביוס.

לאחר ניצחונו של אגריפס על פומפיוס בשנת 36 לפנה"ס, פורטוס יוליוס ננטש כנמל, ומפקדת הצי הרומי הועברה למיסנום, שהתאים יותר כנמל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הים התיכון: נמלים
קטגוריה:אירופה: נמלים
קטגוריה:מפרץ נאפולי
קטגוריה:הצבא הרומי
צעירים לנצח

צעירים לנצח הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של מיקי בהגן שהופק בשנת 1996 עם סער בדישי, אורי גבריאל, רון עומר ומיכל זוארץ בתפקידים הראשיים. 

הסרט מבוסס על מקרה אמיתי של תאונה בערבה, שנגרמה ב-1993, בה נהרגו ארבעה צעירים בחוזרם מחופשה באילת. המקרה התפרסם משום שהצעירים תיעדו את כל חופשתם בווידאו, לרבות הנסיעה האמורה. 

הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה. 

הסרט שודר לראשונה בערוץ 2 תחת הזכיינית "רשת".

== רקע ועלילה ==
ב-6 בנובמבר 1993 נהרגו ארבעה צעירים בכביש הערבה, בהתנגשות חזיתית בין רכבם הפרטי למשאית הובלות. ארבעת הצעירים היו: משה ("מוש") מילר, דניאל מרכוס, אבי לוי וערן פרחי. התאונה ארעה כאשר הארבעה חזרו מחופשה באילת. מצלמת הווידאו שלהם הנציחה כל רגע בחופשה ועד לרגע התאונה. מספר ק"מ לאחר היציאה מהעיר ליד קיבוץ יטבתה נצפו הארבעה על ידי ניידת משטרה כשנסעו במהירות של 115 קמ"ש אך הניידת לא עצרה אותם. הנהג משה מילר נסע במהירות גבוהה של 120 קמ"ש במכונית אלפא רומיאו שהייתה שייכת לדניאל. ליד מושב עין יהב איבד מילר את השליטה ברכב והתנגש חזיתית במשאית ההובלות אשר נסעה בנתיב הנגדי. ארבעת החברים נהרגו במקום כתוצאה מההתנגשות.

בשימוש בקטעי הווידאו אשר צילמו הארבעה, יצר מיקי בהגן סרט הדוקומנטרי, בן 50 דקות בשם "תאונה בערבה". הסרט שודר בערוץ הראשון ב-1996 שלוש שנים לאחר התאונה. בעקבות סרט זה, ביקשו ממנו משרד הביטחון ומשרד החינוך ליצור סרט עלילתי סביב הסיפור, כדי להראות את הסכנה שכרוכה בנסיעה במהירות. לבסוף הוחלט שרק מסגרת הסיפור תשמש כבסיס לסרט, ובוצעו מספר שינויים בהם העובדה כי הנסיעה כלל לא מצולמת. המכונית הוחלפה במכונית מסוג פיג'ו, ודמויותיהם של ארבעת החברים הוחלפו בדמויות של שני צעירים שנקראים שחר וגילי (אורי ורדי וסער בדישי) ושתי צעירות שנקראות ליז ומילי (תמר ורון וחדווה פיגנבלט-נוביץ'). דמויותיהם של שני החברים הנוספים של החבורה אייל דיין ודני שקד הוחלפו בצעיר שנקרא דני (רון עומר) וצעירה שנקראת טל (מיכל זוארץ). התאונה תוארה באופן הבא: המכונית הפרטית מתנגשת חזיתית במשאית ההובלות, עולה באש, מדרדרת לצד הימיני של הכביש, והמשאית אחריה. בסוף הסרט מראים את ארבעת החברים בצילום בחופשה. כדי ליצור את החיבור עם הסרט הדוקומנטרי, התמונה מתמוססת והופכת לשלג בדיוק כפי שבוצע בסופו של סרט הדוקומנטרי.

== פסקול ==
פסקול הסרט הורכב בחלקו משירים של להקת "היהודים" ולהקת "סטלה מאריס".

השירים המופיעים בפסקול:
* "קח אותי" ("היהודים")
* "הימים שלנו" ("היהודים")
* "לא קל" ("היהודים")
* "עכשיו" (ג'וני שועלי)
* "גדל הילד" (חיים צינוביץ)
* "משחקים אסורים" ("סטלה מאריס")
* "קללת הפרעונים" ("סטלה מאריס")

== קישורים חיצוניים ==

* [http://michael.ayas.live/?fbclid=IwAR1HkiRWorHLtTqeEIDUbbbsU_6zy7tqWQPp8hDAInZa7YTf2eUTfT70Lnk/ מיקי בהגן-האתר הרשמי (אנגלית)]

קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1996
אליפות אירופה בכדורסל 1937

[[נבחרת ליטא בכדורסל - אלופת אירופה 1937]]
אליפות אירופה בכדורסל 1937, או בקיצור יורובאסקט 1937, הייתה האליפות האזורית השנייה שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. שמונה נבחרות הוזמנו לשחק באליפות זו, שנערכה בריגה שבלטביה, וזכתה בה נבחרת .

==תוצאות==
===שלב מוקדם===
שמונה הנבחרות חולקו לשני בתים של ארבע קבוצות. שתי הראשונות מכל בית העפילו לחצי הגמר, ושתי האחרונות הלכו למשחקי הדירוג.

===בית א'===

*הערה: ניצחה במקור את 31–28, אך בעקבות טעות של השופט הכריזה פיב"א על משחק חוזר. מצרים סירבה ולא הופיעה למשחק החוזר, ולכן ספגה הפסד טכני 0–2. לאחר מכן היא אף פרשה מהתחרות.

===בית ב'===

===משחקי דירוג===

===חצי גמר===

==דירוג סופי==
#
#
#
#
#
#
#
#

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.fibaeurope.com/cid_f43ulKJBGLcVnbH-aqLVu2._.compID_qMRZdYCZI6EoANOrUf9le2.season_1937.roundID_2238.html סיכום], באתר פיב"א אירופה
*[http://www.eurobasket.com/events/ec/ec37.asp סיכום], באתר Eurobasket.com

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורסל
קטגוריה:1937 בספורט
קטגוריה:ריגה: ספורט
קטגוריה:לטביה: כדורסל
קטגוריה:תחרויות ספורט בלטביה
אליפות אירופה בכדורסל 1939

אליפות אירופה בכדורסל 1939, או בקיצור יורובאסקט 1939, הייתה האליפות האזורית השלישית שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. לתחרות הוזמנו שמונה נבחרות לאומיות.

האליפות נערכה על ידי האלופה המכהנת ליטא ונערכה בבירה קובנה בתאריכים 21–28 במאי 1939.

==תוצאות==
התחרות נערכה בפורמט של בית אחד בן שמונה נבחרות, כשכל נבחרת שיחקה נגד כל שבע הנבחרות האחרות. ניצחון היה שווה שתי נקודות והפסד שווה נקודה אחת.

המשחק החשוב בתחרות, בדיעבד, היה המפגש בין ל, בו ליטא ניצחה בהפרש נקודה. לו הייתה לטביה מנצחת, היא הייתה זוכה באליפות.

===הדירוג הסופי===

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.fibaeurope.com/cid_f43ulKJBGLcVnbH-aqLVu2.pageID_2jF0LvlTIC6uea0BZR47M2.compID_qMRZdYCZI6EoANOrUf9le2.season_1939.html האליפות] באתר פיב"א אירופה
*[http://www.eurobasket.com/events/ec/ec39.asp האליפות] באתר Eurobasket.com

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורסל
קטגוריה:ליטא: כדורסל
קטגוריה:תחרויות ספורט בליטא
קטגוריה:1939 בספורט
קטגוריה:קובנה: ספורט
סון

הסוֹן (בצרפתית: Saône) הוא נהר במזרח צרפת. מקור הנהר על יד העיירה ויומניל שברכס הרי הווז', באזור לורן. הנהר נשפך לנהר הרון בעיר ליון. היובל העיקרי של הסון הוא נהר הדו (בצרפתית: Doubs), שמתחיל בהרי היורה ונשפך לסון באזור ורדן-סור-לה-דו שבחבל בורגון-פרנש-קונטה. אורכם המשותף של הדו והסון הוא 480 קילומטרים, מה שהופך אותו לנהר הארוך ביותר בצרפת. 

השם סון נגזר משמה של אלת הנהרות הגאלית Souconna. ברם, שמו העתיק של הנהר בתעודות היה Arar.

מראה גדות הסון בליון, ובו נראים קתדרלת סן ז'אן-בטיסט, הבזיליקה נוטרדאם דה פורבייר והטור מטאליק דה פורבייר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:צרפת: נהרות
קטגוריה:בורגון
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: נהרות
אסטלה

האסטלה ב[[אקסום]]
[[אבן רוזטה]]
אַסְטֶלָה או אסטלי (יוונית στήλη, רבים στῆλαι; לטינית stela; רבים stelae) היא אבן או בול עץ, שגובהה גדול בדרך כלל מרוחבה, המוקמת למטרות הנצחה או זיכרון כמונומנט. על האסטלה בדרך כלל רשומים, מצוירים או חרוטים שמותיהם ותואריהם של המתים או החיים שאת שמם היא מנציחה. אסטלות שימשו עוד כמצייני גבול טריטוריאלי דוגמת האסטלות שהקים פרעה אחנתון באל עמרנה, או כדי לציין ניצחונות והישגים צבאיים. 

חוקי חמורבי נכתבו על אסטלה, שהוצבה במקום ציבורי כדי שהציבור יהיה מודע לחוקים.

אסטלות הוקמו על ידי רבות מתרבויות המזרח הקדום ואירופה כמו יוון העתיקה, מצרים העתיקה ואתיופיה, וללא קשר אליהן או ללא קשר ודאי עמן, גם על ידי הסינים, תרבויות בודהיסטיות שונות ועל ידי תרבויות פרה-קולומביאניות כמו המאיה והאולמקים. 

אסטלות ברחבי העולם מספקות מידע מקיף על התרבויות שהקימו אותן, גם אם אינן נושאות עליהן כיתוב. כך לדוגמה המגליתים שאינם נושאים עליהם כתובות ואשר הוקמו מלוב בדרום ועד סקוטלנד בצפון, הם עדות לתרבויות שהתקיימו בתקופת האבן החדשה המאוחרת ובטרם הנהגת הכתב. לאסטלות צורות שונות ומגוונות, הכוללות בין היתר אובליסקים, צלבים ומצבות.

==ראו גם==
* אנדרטה
* מצבה
* אובליסק
* מונומנט
* הילארי
* חצ'קר
* טוטם

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אמנות חזותית
קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:ארכאולוגיה
*
קטגוריה:אנדרטאות
קטגוריה:מדיה לכתיבה
איוב ת'אבת

איוב ת'אבת (בערבית: ايوب ثابت; 1884 - פברואר 1947) היה פוליטיקאי לבנוני פרוטסטנטי.

==ביוגרפיה==
ת'אבת נולד בביירות למשפחה מרונית ששורשיה בבחמדון, אך הוא עצמו המיר את דתו לפרוטסטנטיות. הוא למד באוניברסיטה הסורית פרוטסטנטית בביירות. בשנת 1905 הוא היגר לארצות הברית בה למד רפואה ועבד במשך מספר שנים. בשובו לביירות הוא היה לפעיל מרכזי בתנועת הרפורמה אל-גמיעה אל-איסלמיה ואף מונה למזכיר הארגון. בשנת 1913 הוא שהה בפריס ויצר קשרים עם שלטונות צרפת. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שהה בארצות הברית ופעל בהסברה למען צרפת בקרב יוצאי לבנון. ת'אבת היה מתומכי הפן ערביות ועל פעילותו נגד האימפריה העות'מאנית הוא נדון למוות בהיעדרו שלוש פעמים. ת'אבת הטיף לסילוק הטורקים והקמת אוטונומיה ערבית בחסות המעצמות. אחרי המלחמה נבחר ת'אבת לפרלמנט כנציג המיעוטים.

בשנת 1926 הוא כיהן בסנאט הלבנוני ופעל עם אמיל אדה להחליף את ראש הממשלה אוגוסטה אדיב פשה במוחמד אל-ג'יסר. בשנת 1928, בלחצו של הנציב העליון הצרפתי, אוגוסטה הנרי פונסוט, מונה ת'אבת לשר הפנים והבריאות. פונסוט ביקש בכך לפצות את ת'אבת על נאמנותו וגם קיווה שת'אבת יבצע רפורמות נדרשות בצמצום הבירוקרטיה. בתחילה, הממשלה אכן פעלה לצמצום הבירוקרטיה דרך פיטורי עובדים. אולם העובדים שפוטרו היו בעיקר מוסלמים או כאלו שהיו מזוהים עם יריבים פוליטיים, מה שהביא ביקורת רבה על הממשלה. בבחירות של 1929 הפסיד ת'אבת את מושב המיעוטים בפרלמנט לעבדאללה איסהק הארמני.

במפקד שהתקיים בלבנון בשנת 1932 נרשם ת'אבת כחסר דת. ת'אבת המשיך לכהן כשר, ובאוגוסט 1934 הוא היה אחד מארבעת המועמדים לנשיאות לבנון. הוא נחשב לפופולרי בקרב נוצרים ומוסלמים, אולם היותו פרוטסטנטי הציגה את סיכוייו כנמוכים. בנובמבר 1934, לאור התפטרותו של שארל דבאס היה אחד משני המועמדים להחליפו כיושב ראש הפרלמנט, אך הוא ויתר על המשרה שנמסרה לפייטרו טראד.

ב-30 בינואר 1936, מונה על ידי אמיל אדה למזכיר המדינה, וכיהן בתפקיד זה עד ל-5 בינואר 1937. במרץ 1943 מונה ת'אבת לנשיא לבנון הזמני ולראש ממשלה זמנית בת שלושה חברים לצורך קיום בחירות חדשות. ת'אבת ניסה לעכב את קיום הבחירות, אולם נאלץ לבסוף לקבוע מועד ביוני 1943 מועד לבחירות.

לקראת הבחירות, קבע ת'אבת שבפרלמנט יהיו 32 מושבים לנוצרים ו-22 למוסלמים, חלוקה שנתנה לנוצרים המרונים רוב בפרלמנט. קביעה זאת נעשתה על ידי הכללה של אזרחים לבנונים שהגרו ממנו, שהיו ברובם הגדול נוצרים, בתוך בעלי זכות הבחירה. קביעה זאת עוררה תרעומת רבה מצד המוסלמים, והגנרל הבריטי ספירס, שצידד במוסלמים הביא להחלפתו של ת'אבת, ביולי 1943. בבחירות התמודד במסגרת "הגוש הלאומי" של אמיל אדה. הוא נבחר לפרלמנט במחוז ביירות והיה לאחד מראשי האופוזיציה. בתחילת 1944 בדיון על הסכם מכס עם סוריה, תמך בהסכם נגד עמדתם של עמיתיו הלאומיים, בטענו שההסכם השיג את מה שניתן. במרץ 1945, בעקבות הקמת הליגה הערבית, נפגש עם אמיל אדה ואלפרד נקאש לדון בדרכים לשמור על עצמאות לבנון.

ת'אבת נפטר בביירות בפברואר 1947 בעת שכיהן כציר בפרלמנט הלבנוני.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי לבנון
קטגוריה:ראשי ממשלת לבנון
קטגוריה:לבנון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילידי 1884

קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-1951
ויקראם סאראבהאי

ויקראם אמבאלאל סַארַאבְּהַאי (בגוג'ראטית: વિક્રમ અંબાલાલ સારાભાઇ , 12 באוגוסט 1919 - 31 בדצמבר 1971) פיזיקאי ומהנדס הודי, אבי תוכנית החלל של הודו.

==סאראבהאי כמייסד מוסדות מחקר מדעיים==
במהלך פעילותו המדעית והמינהלית, יזם סאראבהאי והקים 43 מוסדות מחקר, פיתוח ומדע ברחבי הודו. בתקופות מסוימות עמד במקביל בראש מספר ניכר של מוסדות מחקר אלה. כחלק מהשנה הגיאופיזית הבינלאומית (1958-1957) הקים סאראבהאי מכון לחקר הקרינה הקוסמית, בהרי קשמיר.

==סאראבהאי ותוכנית החלל ההודית==
סאראבהאי נחשב לאבי תוכנית החלל של הודו. בכוח מנהיגותו והכריזמה שלו, הצליח לשכנע את הדרגים הפוליטיים בהודו לתמוך בהקמתה. סאראבהאי הקים את מרכז החלל הראשון בהודו, בו מצויים מתקני ייצור, שליטה, בקרה ושיגור.

סאראבהאי עמד על כך שהודו זקוקה לעצמאות בחלל, קרי פיתוח לוויינים מייצור עצמי, משגרים ומערכות שליטה ובקרה. ציטוט מדברים שאמר משמש כמוטו לסוכנות החלל ההודית עד היום, ומופיע במקורות רבים, כולל פרסומים של סוכנות החלל ההודית, תערוכות וכנסים בנושאי חלל:

==מרכז החלל ויקראם סאראבהאי==
מרכז החלל הגדול והחשוב ביותר של הודו נקרא על שמו של סאראבהאי. במרכז זה מתבצעות רוב עבודות המחקר והפיתוח בתחום החלל בהודו, אך לא שיגורים לחלל.

==פרסים והוקרה==
הנחתת על הירח, כחלק ממשימת צ'אנדריאן 2, נקראת ויקראם, על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iafastro.com/index.php?id=453 ביוגרפיה של סאראבהאי, באתר הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:תוכנית החלל ההודית
קטגוריה:פיזיקאים הודים
קטגוריה:מהנדסים
קטגוריה:ילידי 1919

קטגוריה:נפטרים ב-1971
סאות' גלמורגן

סַאוּת' גְלֶמוֹרְגְן (באנגלית: South Glamorgan, בוולשית: De Morgannwg) הוא מחוז שמור בוויילס.

הוא נוצר לראשונה בשנת 1974 תחת חוק הממשל המקומי 1972, בתור שטח מועצה מחוזית. הוא כלל את המועצה המקומית של קארדיף יחד עם חלקיו הדרומיים של המחוז המנהלי של גלמורגן, וכן את אזור סיינט מלונס ממונמות'שר.

שטחים אלה חולקו בין שני מחוזות-משנה: קארדיף ועמק גלמורגן (היה זה מספר נמוך ויוצא מגדר הרגיל של מחוזות-משנה שנוצרו בתוך מחוז על פי החוק: המחוז הנוסף היחיד עם מספר כזה היה האי וייט).

מועצת סאות' גלמורגן בוטלה ב-1 באפריל 1996, כאשר שני מחוזות-המשנה שלה הפכו ליחידות עצמאיות. ליחידות העצמאיות סופחו ארבע קהילות ממיד גלמורגן, כאשר ויק, סיינט בריידס מייג'ור ויוני הועברו למחוז עמק גלמורגן ואילו פנטירך וקרייגיאו הועברו למחוז קארדיף. סאות' גלמורגן מוסיף להתקיים כמחוז שמור לצרכים דוגמת מתן התואר לורד-לוטננט, וככזה כולל גם את ארבע קהילות אלה.

קטגוריה:ויילס: מחוזות
קטגוריה:גלמורגן
טאקט

טאקט פירושו התנהגות הולמת המבוססת על התחשבות מאוזנת במצב החברתי ובסביבה שבהן נמצא אדם ברגע נתון במודעות. מקור המילה במילה היוונית τακτ, שמשמעותה מגע או תחושה (בדומה למילה האנגלית touch).

לדוגמה, ביחסים בין-אישיים, טאקט פירושו התנהגות הנעשית תוך התחשבות ברגשות הזולת ובערכי המוסר שאותם הזולת מוקיר, על מנת ליצור אווירה נוחה ומערכת יחסים הרמונית, ולהפחית את הסיכון לעימותים ועלבון.

חוסר טאקט פירושו התנהגות בחוסר התחשבות בזולת.

טאקט הוא צורה של דיפלומטיה בין-אישית: היכולת להשפיע או להעביר מסר טעון מבלי לפגוע, וזאת באמצעות התחשבות, חמלה, נדיבות והיגיון, ולעומתו, חוסר-טאקט הוא התנהגות פוגענית, מעליבה וחסרת התחשבות מבלי שהאדם מודע לכך.

== בתרבות ==
=== במקורות ===
בספר משלי משלים רבים המזהירים מפני תוצאותיהם ההרסניות של הלעג, הזלזול והביזוי, לפוגע עצמו, שכן בסופו של דבר, החברה מתרחקת ממנו.

דוגמה לאדם בעל חוסר רגישות למצב, נמצא בסיפור אלישע והאשה השונמית, כאשר גיחזי דוחף את האשה שבעבר סייעה לאלישע, ועתה מתחננת לרגליו. גיחזי לא שם לב לצערה או לילד המת שבזרועותיה. בהמשך הוא אינו מבין את ההשלכות שיש לבקשת תמורה מנעמן שר צבא ארם, ונענש על כך.

=== בתרבות בת ימינו ===
הספר "הפיל שבחדר" מאת אביתר זרובבל, דן בתופעת ההשתקה וההכחשה, גם במקרים שרואים אלימות כלפי נשים וילדים בבתי השכנים, שנובעת מהרצון להיראות בעלי טאקט ורגישות חברתית ולא "לתחוב את האף לעניינים לא לנו".

בשנת 2001 שודר פרק בסדרת הטלוויזיה ויל וגרייס בשם "צעירים חסרי טאקט".

בנג'מין דיזראלי כתב: בהיעדר טאקט - אינך יכול ללמוד דבר.

ד"ר סוס (תאודור זאוס גייזל) חרז חרוזים סביב המילה באנגלית.

אייזק ניוטון הגדיר טאקט כ"אמנות הבעת דבר בלי ליצור אויבים".

וינסטון צ'רצ'יל צוטט אומר: טאקט הוא האמנות לומר לאדם "לך לעזאזל" באופן כזה שהוא יצפה וייחל כבר לצאת לדרך.

בסדרת הטלוויזיה הבריטית "המופע של קתרין טיית'" הייתה דמות אשה חסרת טאקט בשם 'עלי', אותה שיחקה טיית'. היא פוגשת אדם חירש ומנסה לנחש מהי הפנטומימה, פורצת לתוך דברי אדם מגמגם וקוטעת אותם, ומדברת באופן מפורש על פגם מלידה ניכר במצחו של מישהו כאילו מדובר במשהו שיש לרחוץ אותו. טיית' סיפרה למראיינים באחד העיתונים שהדמות מבוססת עליה עצמה ומקצינה מצבים מביכים אליהם נקלעה היא בהזדמנויות שונות.

בסרטון קצר של ריזון טיוי - הסדרה דאלאס הוצגה כוולגרית, פוגענית וחסרת טאקט, אך כזו שגרמה להפלת משטר ניקולאה צ'אושסקו ברומניה, כשאזרחי ארץ זו צפו בכל מה שניתן לקבל תחת הקפיטליזם, ושנמנע מהם תחת הקומוניזם או הסוציאליזם הנשלט ביד קשה בידי שליט יחיד.

==ראו גם==
* שקר לבן
* דיפלומטיה
* תקינות פוליטית

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נימוסים
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קטגוריה:התנהגות
אלכסנדר פופ

אלכסנדר פופ (באנגלית: Alexander Pope; 21 במאי 1688 - 30 במאי 1744), מגדולי המשוררים האנגלים של המאה ה-18. ידוע במיוחד בזכות מסותיו בחרוזים, תרגומיו ליצירותיו של הומרוס, והסאטירות שלו. שורות רבות משיריו נעשו מטבעות-לשון שגורות בשפה האנגלית. שירו הדידקטי "מסה על האדם", מה שנחשב במאה ה-18 ליצירת המופת שלו, הוערצה בזמנו על ידי אישים רבים, ביניהם קאנט.

==קורות חיים==
פופ נולד ב-1688 בלונדון להורים קתולים. חודשים מעטים לאחר לידתו אירעה המהפכה המהוללת שסילקה סופית את הקתולים מעמדות השפעה באנגליה. כקתולי נשללו מפופ הצעיר הזכות ללמוד באוניברסיטה והאפשרות לקבל חסות של פטרון. קשיים אלה עודדו אותו לבנות את עתידו ואת מעמדו במו ידיו: כנער הקדיש את זמנו לקריאה, כמתבגר יצר קשרי ידידות עם סופרים ומבקרים, וכגבר צעיר הבטיח לעצמו עצמאות כלכלית לכל חייו בזכות הצלחתם המסחרית של תרגומיו ליצירות הומרוס.

שירתו המקורית, שהקנתה לו את מעמדו כמשורר החשוב ביותר של התקופה, היא שירת שנינה סאטירית. הדבר הולם את תקופתו: שנות פעילותו של פופ הן שנות השיא והבשלות של הנאו קלאסיציזם האנגלי, שהשנינה, ההפתעה, האלגנטיות, ההישענות על דגמים יווניים-רומיים וההקפדה הז'אנרית הן מערכיו הבסיסיים. שנינה זו, wit, הייתה בסביבתו הפואטית של פופ מושג תאורטי מרכזי שמשמעיו רבים: שירה, יצירה, דמיון ספרותי, ברק, ברק-כזב, כישרון – ושנינה כפשוטה: מענה-לשון מפולפל, חד ומכתמי.

אלכסנדר פופ נפטר בשנת 1744, ככל הנראה, כתוצאה ממחלת השחפת בה חלה.

==יצירותיו החשובות==
* מסה על הביקורת (1711)
* יער וינדזור (1713)
* חטיפת התלתל (1712 - 1714)
* תרגום האיליאדה (1715 - 1720)
* תרגום האודיסאה (1725 - 1726)
* דנסיאדה (1728)
* מסה על האדם (1733 - 1734)
* מסות מוסר (1731-1735)

== ראו גם ==

* ביקורת ספרות
* שיר תיאורי

==לקריאה נוספת==
* אלכסנדר פופ – מסה על השירה הפסטורלית (מאנגלית: אביעד שטיר), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017.
*אלכסנדר פופ – מסה על הביקורת (נוסח עברי: צור ארליך), דחק, סדרת דרש לכתבי מופת בפואטיקה ואסתטיקה, 2019.
*אלכסנדר פופ – מסה על האדם (נוסח עברי: צור ארליך), דחק, 2024.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים אנגלים
קטגוריה:מתרגמים מיוונית
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:בריטים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים
קטגוריה:אנגלים שנפטרו משחפת
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:ילידי 1688
קטגוריה:נפטרים ב-1744
המועצה הישראלית להתנדבות

סמליל המועצה עד 2022
המועצה הישראלית להתנדבות (שעד 2022 נקראה "המועצה הלאומית להתנדבות בישראל") היא עמותה שנוסדה ב-1972, על ידי ממשלת ישראל במטרה להפעיל מתנדבים, שיעסקו בפעילות התורמת לצמצום פערים בחברה הישראלית.

ייעודה של המועצה הוא הכפלת ההתנדבות בישראל ובין השנים 2009 ל-2014 עלתה ההתנדבות מ-15% ל-28% מהציבור. כן יעד ההתנדבות לצעירים הגעה ל-70% בתוך 5 שנים (עד 2020) ולכלל הציבור 50% התנדבות.

במהלך השנים, הן מפאת היותה של העמותה הגוף המנוסה והדינמי בנושא ההתנדבות, והן עקב התמיכה לה זכתה מממשלת ישראל, הפכה המועצה לארגון גג בנושא ההתנדבות.

המועצה מאגדת בתוכה ארגונים וולונטריים וציבוריים, המפעילים מתנדבים בשירותים החברתיים, ועוסקת בייעוץ והדרכה לארגוני מתנדבים.

==אותות ופרסים המוענקים על ידי העמותה==
* המלצה על מקבלי "אות הנשיא למתנדב"
* אות קהילה מתנדבת מיסודה של המועצה להתנדבות מוענק לרשות מקומית המצטיינת בתחום ההתנדבות החל משנת תשע"א במפעל משותף עם משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, הכנסת והשלטון המקומי
*המלצה על מקבלי מגן ראש הממשלה למנהיגות מתנדבת
*קביעת מקבלי מגן השר לאיכות הסביבה, מגן שר הקליטה ומגן שר הבריאות
*הענקת פרס זוסמן-ג'וינט למצוינות בתחום השירותים החברתיים
*קביעת מקבלי אות המופת על תרומה לחברה
*הענקת תג ההתנדבות מלאכים ברשת יחד עם איגוד האינטרנט הישראלי

==פורטל ההתנדבות==
המועצה מנהלת באתרה את פורטל התנדבות בישראל בשיתוף: ג'וינט ישראל, החברה למתנ"סים, יחידת ההתנדבות של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, עמותת רוח טובה, המרכז הישראלי להתנדבות נוער, יד שרה, הסוכנות היהודית לארץ ישראל, המשרד להגנת הסביבה, מיקרוסופט ישראל, אינטל ישראל וחברות נוספות.

הפורטל נועד לרכז את כל נושא ההתנדבות באתר אחד.

==קישורים חיצוניים==
* 
*[http://www.ivolunteer.org.il פורטל ההתנדבות]
*[https://volunteers.localtimeline.com/index.php?lang=he סיפורה של ההתנדבות בישראל] - ארכיון שיתופי
* 

*[https://www.facebook.com/groups/volunteerrama/ פייסבוק קהילת מנהלי התנדבות- רמ"ה (רשת מנהלי התנדבות)]

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:ארגוני עזרה בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:התנדבות בישראל ובארץ ישראל
סיסי הנסיכה

סיסי הנסיכה (בצרפתית: Princesse Sissi) היא סדרה שהופקה בין השנים 1997–1998 המבוססת על קורות חיה של אליזבת, נסיכת בוואריה, שכונתה בילדותה "סיסי". בישראל, שודרה הסדרה לראשונה ב-1999-1998, בערוץ הילדים ובהמשך גם בערוץ ג'טיקס. בדצמבר 2010 הועלתה לשידור מחודש בישראל בערוץ דיסני.

הסדרה זכתה להצלחה גדולה יחסית בישראל, יצאה על גבי קלטות וידאו ואף הועלתה כמחזמר.

==עלילה==
הסדרה מציגה את הרפתקאותיה של סיסי והתאהבותה בנסיך פראנז (במציאות היה זה בן דודה, הנסיך פרנץ יוזף), כמו גם את התמודדותה עם קשיי ההסתגלות לחיים בבית המלוכה, עם ההתנגדות לאירוסיה והשפעות המרד ההונגרי. בפרקים הראשונים מוצגת סיסי באחוזת בית פוסי ופוגשת את הנסיך. בניגוד למציאות, לסדרה סוף טוב.

==דמויות ראשיות==
* סיסי (שירי ארצי): נסיכה והגיבורה הראשית.
* פראנז (דן שצברג): נסיך שמתאהב בסיסי.
* הקיסרית סופיה: אמו של פראנז.
* טומי (שגית שמיר): ילד יתום שמשפחתה של סיסי אימצה.
* ארקאס (רון דרויאן): מנסה להשתלט על אחוזת ביתה ולמנוע את חתונת סיסי עם הנסיך.
* אניטה (תמר גרוס): יתומה בבית היתומים אותה מצילה סיסי.
* קארל (אסף אבידן): אחיו של פרנץ.
* הלנה (תרזה אליה זיטמן): רוצה להינשא לנסיך, אביה הוא איש צבא בכיר.
* אנדרסי: הקצין ההונגרי, מנהיג המרד.
* איידה: מסייעת לאנדרסי במרד הונגרי.
* זוטורניק: יועץ הקיסרית.
* מקס (אמיר איבגי): אביה של סיסי.
* מורגש: משתף פעולה במרד ההונגרי.

==המחזמר==
הסדרה עובדה ב-1998 למחזמר בישראל שנכתב בידי סמדר שיר, בוים על ידי גדי ענבר, ובו שיחקו:

{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקן
!width=80|תפקיד
|-
| דנה דבורין || סיסי
|-
| עודד מנשה || פראנז
|-
| שרית סרי || הקיסרית סופיה
|-
| גילי ורנר || קארל
|-
| הילה סורג'ון פישר || הלנה
|-
| אפי בן ישראל || לודביקה
|-
| גאולה נוני || גרטה
|-
| אילן גרזי || פריץ
|-
| גיל וסרמן || שפריץ
|-
| מתן בלו || טומי
|-
| עדי זינו || טינה
|-
| קרן ראובן || חוטבת עצים / משרתת
|-
| ישראל ארנסט || חוטב עצים / משרת
|}

קטגוריה:הצגות חנוכה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:ג'טיקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:פוקס קידס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סבן אנטרטיינמנט: תוכניות וסדרות
ארי בן שבתאי

ארי בן שבתאי (נולד ב-22 בינואר 1954, ירושלים) הוא מלחין ישראלי.

==לימודים==

ארי בן שבתאי החל ללמוד הלחנה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון בשנת 1979. בהמשך למד באקדמיה למוזיקה בירושלים וסיים לימודי הלחנה לתואר ראשון אצל מרק קופיטמן. אחרי סיום התואר השני המשיך ללימודי התואר השלישי באוניברסיטת פנסילבניה בארצות הברית. מוריו שם היו ג'ורג' קראמב וריצ'רד ורניק.

ארי בן שבתאי הוא ראש החוג לתורת המוזיקה, הלחנה וניצוח באקדמיה למוזיקה בירושלים. הוא כיהן כיו"ר איגוד הקומפוזיטורים בישראל ובמסגרת תפקידו זה הפיק סדרת תקליטורים "אנתולוגיה של מוזיקה ישראלית לפסנתר".

הוא נמנה עם סגל ההוראה של Muzik, בית ספר גבוה למוזיקה, יצירה והפקה, שם הוא מלמד קורס במוזיקה אלקטרונית.

בן שבתאי משתמש בכתיבתו בטונאליות ובאטונאליות, במודאליות, ברבעי טונים ובשיטת שנים-עשר הטונים ועוד. בין השאר הוא משתמש בשיטת המקצבים של אוליבייה מסייאן.

יצירותיו של בן שבתאי מנוגנות בפסטיבלי מוזיקה בעולם. בחגיגות יובל 3000 לירושלים נוגנה יצירתו "מגרפה" בביצוע תזמורת פיטסבורג עם המנצח לורין מאזל.

==יצירות חשובות==
* "מבוא ואלגרו" לחליל, אבוב, טרומבון, נבל, רביעיית מיתרים וקונטרבס (1979)
* שלושה קטעים לקלרינט סולו על פי "הנביא" מאת ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן (1979)
* "רפסודיה" לכינור סולו (1980)
* "מזמור", וריאציות על נושא יהודי-פרסי לשלישיית מיתרים וזמרת או קלרינט (1981)
* "אלגיה לאנה פרנק" לתזמורת סימפונית (1983)
* "רובעייאת", מחרוזת קטעי קריאה ושירים של עומר ח'יאם למצו-סופרן, קלרינט, בסון, כינור, ויולה, פסנתר וכלי הקשה (1983)
* "חזיונות של זמן" לחליל עם הגברת אלקטרונית וכלי הקשה עם השהייה אלקטרונית, (1984)
* קרנות ונבלים, חמישה שירי אהבה מצריים (מתורגמים מהירוגליפים) לסופרן, קרן אנגלית, קרן צרפתית, קונטרבס ונבל (1985)
* "שלוש רומנסות" לפסנתר סולו (1986)
* "יחזקאל", קונצ'רטו לצ'לו ותזמורת (1988)

==פרסים ומלגות==
* פרס קלרמונט
* מלגת הלחנה מטעם קרן שרת
* מלגת לימודים מטעם שגרירות ארצות הברית וחברת ITT
* פרס ראשון בתחרות הלחנה מטעם התזמורת הפילהרמונית הישראלית על "סינפוניה כרומטית".
* פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים (2005)
* פרס אקו"ם למוזיקה קונצרטית וספרות לשנת 2015, פרס ע"ש פאול בן-חיים על מפעל חיים. כלול יצירתו של פרופ' ארי בן שבתאי, מקיף כמעט כל ז'אנר אפשרי במוזיקה הקונצרטנטית, דבר המתאפשר בזכות שליטתו המרשימה במגוון אמצעי ביטוי מוזיקליים: מהתחביר הטונאלי והפוסט-טונאלי, ועד לתחביר הכולל בתוכו סאונד במובנים המופשטים ביותר שלו. ארי בן שבתאי הוא מלחין אשר מתחדש ומחדש באופן תדיר, תוך התכתבות רחבה ועמוקה עם עולמות מוזיקליים מגוונים: מן הבארוק דרך הרומנטיקה המאוחרת, פוסט-אימפרסיוניזם, מינימליזם והשפעות ממוזיקת ג'אז ורוק עכשווי. שליטתו במדיום האלקטרוני ובטכניקות התיקלוט (DJ) באה לידי ביטוי באחדות מיצירותיו. גובה הפרס 35,000 ₪

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מלחיני מוזיקה אלקטרונית ישראלים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:מוזיקאים ירושלמים
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
אלימה

טקס גילוי לוחית זיכרון לאלימה ריטה ב[[תל אביב (20 ביולי 2023)]]
הדפס, 1990אֲלִימָה היה שמה המקצועי של אלימה ריטה (1932 – 18 ביוני 2013) שהייתה ציירת, מומחית להדפס ומורה לאמנות ישראלית.

==ביוגרפיה==
אלימה בת אליעזר ורבקה ריטה, נולדה בנשר, ובגיל חמש עברה עם משפחתה להתגורר בקריית חיים. בשנת 1951 פנתה ללימודי אמנות בבית הספר בצלאל שבירושלים. לאחר שנת לימודים אחת, פרשה מהלימודים והתגייסה לשירות צבאי. בתום שירותה הצטרפה לתלמידי המדרשה למורים לציור בתל אביב מיסודם של הצייר אהרון אבני והמחנך אליהו בילס. עם תום לימודיה הפכה לאמנית פעילה והִרבתה להציג מעבודותיה ברחבי הארץ. בנוסף פנתה להוראת אמנות.

עבודותיה מתאפיינות בציורי והדפסי נוף מופשט, היונק ממראות נוף ילדותה בשדות החקלאיים שהקיפו את קריית חיים בה התגוררה. עם העלאת שאלת ארץ ישראל השלמה, הוסיפה לציורי הנוף - מסגרת, ובכך רמזה לדעתה בדבר הצבת גבול לנוף הישראלי.

אלימה היא זוכת פרס עידוד היצירה מטעם משרד המדע, התרבות והספורט לשנת 2007, זוכת פרס שרת התרבות והספורט לשנת 2010 וזוכת פרס הקרן ע"ש הציירת נתה דושניצקי-קפלן מטעם מוזיאון תל אביב לאמנות.

בשנת 2009 נערכה תערוכה מקיפה של עבודותיה במוזיאון תל אביב לאמנות באצירת יניב שפירא ובליווי קטלוג מקיף. ב-2012 חזר שפירא ואצר תערוכה נוספת של אלימה בגלריה הקיבוץ, בה הוצגו עבודות חדשות לצד עבודות של אמנים אחרים מאוסף האמנות הפרטי של האמנית.

אלימה נפטרה ב-2013. על שמה פרס אלימה ריטה לאמנות ההדפס.

בשנת 2022 קבעה עיריית תל אביב לוחית זיכרון בכניסה לביתה ברחוב העבודה 9.

==ראו גם==
* ללא כותרת (415)
* ללא כותרת (513)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://jerusalemprintworkshop.org/artists/%d7%90%d7%9c%d7%99%d7%9e%d7%94/ הדפסים של אלימה] באתר סדנת ההדפס ירושלים
* [http://www.haaretz.co.il/CM.art_item,418,208,17708,.aspx אלימה: בין מסגרת לחלון], הארץ, מרץ 2009 (כתבה על תערוכת הרטרוספקטיבה של אלימה במוזיאון תל אביב לאמנות)
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אמני הדפס ישראלים
קטגוריה:אמניות הדפס ישראליות
קטגוריה:מורות לאמנות בישראל
קטגוריה:מורים לאמנות בישראל
קטגוריה:זוכי פרס נתה דושניצקי-קפלן
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בכינוי אמנותי
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:סגל המדרשה לאמנות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
קטגוריה:זוכי פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית
דן בניה סרי

דָּן בְּנָיָה סֵרִי (נולד ב-3 באוגוסט 1935) הוא סופר ישראלי.

==תולדות חייו==

נולד בירושלים למשפחה יהודית־תימנית, וגדל בשכונת הבוכרים. התייתם בגיל 13 מאביו, יוסף סרי, שנפל במלחמת העצמאות מירי צלף ערבי. החל את דרכו כסופר בגיל 45 לאחר שעבד כפקיד במשרד החקלאות.

סיפורו "אלף נשותיו של סימן-טוב", מהספר "ציפורי צל", עובד לסרט קולנוע בבימויה של מיכל בת-אדם.

בשנת 1993 נמנה עם מדליקי המשואות בפתיחת חגיגות יום העצמאות.

זכה בפרס ניומן, בפרס ברנר לשנת תש"ע על מפעל חיים ובפרס ביאליק למפעל חיים בספרות יפה "על כתיבתו רבת ההשראה, הבוראת עולם רווי הומור וכאב, תוך שימוש וירטואוזי ברבדיה של הלשון העברית והתרבות היהודית".

בשנת 2016 זכה לתואר ד"ר לפילוסופיה לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב "לאות הערכה לסופר פורה ומוערך, המבטא ביצירותיו הנפלאות אנושיות עמוקה ומיטיב לבטא את ההוויה הישראלית על פניה המגוונות... ולאות תודה לכותב מוכשר הנותן בספריו ביטוי חי ורגיש לאהבה, לפחד ולחמלה ומראה עד כמה הם משותפים לכל בני האדם באשר הם".

בשנת 2023 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה<ref></ref>.

בניה סרי נשוי ללבנה ולהם שני ילדים.

== ספריו וסיפוריו ==
* "עוגיות המלח של סבתא סולטנה", הופיע בשנת תשמ"א בהוצאת מ. ניומן ובשנת 1988 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
* "ציפורי צל", הוצאת כתר, 1987.
* "מישאל", הוצאת כתר, 1992.
* "דגים מתים ביפו", הוצאת כתר, 2003.
* "חתונה בוכרית", הוצאת כתר, 2006.
* "זוליכה בת כתון", 2007.
* "אדם שב אל ביתו", הוצאת כתר, 2009.
* "ארטור", הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2011.
* "מותו של עץ החרוב", הוצאת כתר, 2014.
*"סיר הפסח של אמא"
* "אל שיח היסמין", הוצאת כתר, 2022.
* "יערות צובעים בירוק", הוצאת כנרת זמורה דביר, 2024.

==לקריאה נוספת==
* 
* דן בניה סרי, מלך בירושלים, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 158–163, הוצאת כרמל, 2017.

==קישורים חיצוניים==

* [http://in.bgu.ac.il/Pages/news/bgday2016.aspx אוניברסיטת בן-גוריון בנגב תעניק תוארי ד"ר לפילוסופיה לאות כבוד לשישה אישים]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* עומר כרמון, [http://www.ereverev.co.il/article.asp?id=22242 "בהמות תרבותיות - אילת של דן בניה סרי"], ערב ערב באילת , 7 באוגוסט 2014
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=VH34-2v8wgw&list=TLVlQvVyQg7f0&index=7 דן בניה סרי על הכתיבה ועל עולם הרפואה ביצירותיו], אוניברסיטת תל אביב 2015
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:זוכי פרס ניומן
קטגוריה:זוכי פרס ברנר
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 1993
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:יתומי צה"ל
קטגוריה:שכונת הבוכרים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
אדוארד אגיון

אדוארד רפאל אגיון (באיטלקית: Edward Aghion; 28 במאי 1883, אלכסנדריה – 21 בדצמבר 1956, חיפה) היה בנקאי ואיש עסקים יהודי מצרי, ממייסדי חברת הביטוח "מגדל" ומפעלי התעשייה וולקן ופניציה. על שמו נקרא "בית אגיון", מעונו הרשמי של ראש ממשלת ישראל.

== משפחתו ==
מקור משפחת אגיון בכפר בשם אאליון בספרד. המשפחה היגרה לסלוניקי ולאלכסנדריה שבמצרים, שם שונה שם המשפחה ל"אגיון" בעל הצליל היווני. המשפחה הקימה את "בנק האחים אגיון" ומבני ציבור יהודיים כבית הספר ובית החולים באלכסנדריה נקראו על שם המשפחה.

==קורות חיים==
את השכלתו, רכש אגיון בלמד באלכסנדריה ובפריז.

בשנת 1920 נשא לאשה את לידיה במבה שלום. לידיה, ילידת קהיר, הייתה האישה הראשונה במצרים שהייתה לעורכת דין, כיהנה כנשיאת ויצו במצרים. בעת היותם במצרים קיבלו בני הזוג אזרחות איטלקית.

=== פעילות ===
בתקופת שלטונו של מלך מצרים פארוק הראשון, הקים אגיון וניהל את בורסת הכותנה במצרים. אגיון היה בין מייסדי חברת הביטוח "מגדל", והשקיע במפעלים חדשים שהוקמו בארץ ישראל, כמפעל יציקת הפלדה "וולקן" ומפעל הזכוכית "פניציה".

בדצמבר 1935 אגיון ומשפחתו עלו לארץ ישראל. החל מ-1938 המשפחה התגוררה בירושלים בבית אגיון, שנבנה עבורם בשכונת רחביה על גבול שכונת טלביה, ובעתיד ישמש כמעון הרשמי של ראש ממשלת ישראל. בבית התקיימו אירועי התרמה למען ילדים יהודים באוסטריה, שסופחה לגרמניה הנאצית, ולמען ויצו. בפגישה שנערכה בירושלים במרץ 1938 נבחר אדוארד אגיון להיות נשיא אגודת ידידי קופת חולים לעובדים לאומיים, כיום קופת חולים לאומית, לצדו של פרופ' יוסף קלוזנר שנבחר להיות לנשיא כבוד של האגודה. עם קבלת חוקי הגזע באיטליה הפאשיסטית ב-15 במרץ 1938, ויתרו בני הזוג אגיון על אזרחותם האיטלקית.

לאחר מלחמת העצמאות הלאימה ממשלת מצרים את נכסיו של אגיון, דבר שפגע במשפחה כלכלית. למרות זאת, בשל עסקיו המרובים בישראל וכחלק מתרומותיו הרבות, בשנת 1953 תרם אגיון את ביתו לממשלת ישראל. כהוקרה על תרומתו, משנת 1973 כאשר הוסב הבית למעונו הרשמי של ראש הממשלה, נשמר המבנה כבית אגיון ומשמש למגורי ראש הממשלה גם כיום. אדוארד אגיון ומשפחתו עברו מאז להתגורר בחיפה בשנת 1953. את ביתם בנו על חלקה שרכשו בכרמל ברחוב אילון 7. בווילה, שתכנן האדריכל והמהנדס אלפרד גולדברגר, ושם התגורר גם בנם הבל ומשפחתו.

אגיון נפטר בתום מחלה ממושכת ב-21 בדצמבר 1956, בגיל 73. נקבר בבית העלמין שדה יהושע בחיפה.

היה אב ליוסף והבל אגיון.

== לקריאה נוספת ==
* משה חננאל, הירושלמים, הוצאת ארץ הצבי, תשס"ז.

== קישורים חיצוניים==
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהלים ביישוב
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים מצרים
קטגוריה:אנשי עסקים ביישוב
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:בנקאים יהודים מצרים
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי ביטוח ביישוב
קטגוריה:אנשי ביטוח ישראלים
קטגוריה:תעשיינים ביישוב
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:נדבנים ביישוב
קטגוריה:נדבנים ישראלים
קטגוריה:פעילים ציונים במצרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1883
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1956
המדונה מפאצי

המדונה מפאצי (איטלקית: Madonna Pazzi) הוא תבליט שיש בטכניקת סטיאצ'טו שנושאו המדונה והילד ונעשה בידי הפסל האיטלקי דונטלו. התבליט הוא ברוחב של 75 ס"מ ובאורך של 70 ס"מ והוא מצוי כיום ב"אוסף דהלם" (Staatliche Museen, Berlin-Dahlem) שבמוזיאון בודה בברלין.

נסיבות יצירתה אינן ידועות וגם ייחוסה לדונטלו התקבל כתוצאה מהשוואה סגנונית בין תבליט זה לעבודות אחרות של דונטלו. התבליט נרכש בשנת 1886 עבור מוזיאון הקייזר פרידריך בברלין. נטען כי הוא היה קודם ברשות ארמון פאצי (Palazzo Pazzi) בפירנצה, אולם אין ברשות החוקרים כל מידע אשר יאשר זאת. לתבליט זה נעשו העתקים רבים המצויים במוזיאונים רבים בעולם.

התבליט מציג את מריה המחבקת את ישו התינוק. על אף שהחלל בו הם נמצאים אינו מוגדר, ההתבוננות שלנו בהם היא מבעד למשקוף תלת-ממדי של חלון, אשר יוצר תחושת עומק. הדמויות מגולפות כתבליט שטוח. פניו של ישו נראים מעט מגושמים בהשוואה לפניה של מריה. בגדה של מריה הוא מעין טוניקה ברוח הפיסול הקלאסי, והוא מתמזג, בחלק שמתחת לגופו של ישו, עם הרקע. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דונטלו
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:תבליטים
קטגוריה:פיסול של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ברלין: פסלים
קטגוריה:המדונה והילד
ניסים אלמליח

ניסים אלמליח ואשתו עליזה
ניסים אלמליח (11 בנובמבר 1928 - 24 באוקטובר 1989) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעיקר במדי בית"ר תל אביב. במשך 61 שנה (1955 עד 2016) אלמליח החזיק בשיא ההבקעה לשחקן ישראלי בעונה אחת בליגה הראשונה.

== קריירה ==
אלמליח נולד בתל אביב והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בית"ר תל אביב. לאחר קום המדינה עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, בתחילה שיחק בעמדת הקשר השמאלי וכבש 2 שערים בעונת הירידה של קבוצתו. בעונה שלאחר מכן תופקד בעמדת החלוץ והיה ידוע כבעל בעיטה חזקה במיוחד, שסייעה לו להבקיע שערים רבים. בין הישגיו זכייה בתואר מלך השערים בעונת 1954/1955, כשהבקיע 30 שערים ב-23 משחקים (מתוך 26 ששיחקה קבוצתו), והוא החזיק בשיא של השחקן שהבקיע הכי הרבה שערים בעונה אחת בליגה הישראלית הראשונה, עד שערן זהבי שבר את שיאו ב-11 באפריל 2016.

עוד זכור אלמליח בזכות כובע הברט אותו נהג לחבוש לראשו בתחילת הקריירה המקצוענית שלו, בשל משפחתו המסורתית. ידוע אף מקרה בו במהלך אחד ממשחקי הליגה נשמט הכובע מראשו בעודו בדרך לשער היריב. אלמליח כדרר אחורה, חבש שנית את הברט והמשיך בהתקפה מבלי הפרעה מצד יריביו למשחק.

יכולתו של אלמליח כשחקן התקפה מצטיין הביאה קבוצות רבות מישראל לחזר אחריו ולנסות לשכנעו לשחק במדיהן. כך למשל הוזמן לחזק את מכבי תל אביב בנסיעתה למסע משחקים ארוך ביוגוסלביה. גם מכבי פתח תקווה הציעה לו מניה באגד אם יעבור לשחק בשורותיה. אבל אלמליח נשאר נאמן לבית"ר משום שראה עצמו כאחד ממיצגיה של תנועת בית"ר באשר האמין אלמליח בערכיה של תנועה זו. ולפיכך נדד במהלך הקריירה שלו בין קבוצות בית"ר ובשנת 1959 עבר לקבוצת בית"ר ירושלים, ולאחר מכן לבית"ר רמלה ופרש בשנת 1962 במדי בית"ר תל אביב. סך הכל הופיע אלמליח ב-149 משחקים בליגה הבכירה, בהם הבקיע 73 שערים.

ב-23 בפברואר 1957 הבקיע שער 5 שניות מפתיחת המשחק, במדי בית"ר תל אביב (שיא בליגה הבכירה).

לזכותו של אלמליח שתי הופעות במדי נבחרת ישראל, במשחקי ידידות מול נבחרת טורקיה שנערכו באיסטנבול ובאצטדיון בלומפילד בשנת 1950.

בשנת 1989 הלך לעולמו בגיל 60 ולו שתי בנות ובן.

== תארים אישיים ==

* מלך השערים של הליגה הבכירה (1): 1954/1955 (30 שערים)

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.football.org.il/national-team-list-games-by-player/?player_id=80439&national_team_id=3 עמוד השחקן של ניסים אלמליח] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* אשר גולדברג, [http://football.org.il/Archive/Articles/Pages/historygoalscorer_7augustl2011.aspx.aspx מלך מלכי השערים], באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 19 באוגוסט 2011
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
גנרל שרמן

גנרל שרמן
מבט מתחתית העץ
בסיס העץ
גנרל שרמן הוא שמו של עץ הצומח בפארק הלאומי סקוויה שבקליפורניה, ארצות הברית. מבחינת נפח הגזע שלו הוא מדורג כעץ הגדול ביותר בעולם (לא הגבוה ביותר).

== היסטוריה ==
העץ משתייך למין סקוויה ענקית, שגדל בעיקר ברכס סיירה נבדה שבמזרח מדינת קליפורניה. הוא קרוי על שם גנרל ויליאם שרמן, גיבור לאומי ממלחמת האזרחים האמריקנית. השם ניתן לעץ ב-1879 על ידי חוקר הטבע ג'יימס וולברטון, ששירת כקצין תחת שרמן. גילו של העץ הוא כ-2,300 עד 2,700 שנים.

בינואר 2006 נפל מן העץ הענף הגדול ביותר, שהיה באורך 30 מטרים ובקוטר 2 מטרים. גדילתו של העץ עדיין נמשכת. ממוצע הצמיחה ההיקפית היא כמילימטר אחד בשנה, בדומה לעצי "סקוויה ענקית" אחרים, וממוצע גדילת הנפח הוא 1.13 עד 1.44 מ"ק לשנה.

== מידות ==
העץ שוכן בשטח חורשת "היער הענק" שבפארק. מידותיו של העץ, נכון ל-2011, הן:
* גובה מעל הבסיס - 83.8 מטרים.
* היקף הגזע בבסיסו - כ-33 מטרים. 
* קוטר הגזע המרבי בבסיסו - מעל 11 מטרים.
* קוטר בגובה 60 רגל (18.3 מטרים בקירוב) - 5.3 מטרים.
* קוטר בגובה 180 רגל (54.9 מטרים בקירוב) - 4.3 מטרים.
* קוטר הענף הגדול ביותר - 2.1 מטרים.
* ממוצע פריסת הצמרת - 32.5 מטרים.
* נפח - 1,489 מטרים מעוקבים במדידה האחרונה.
* מסה - כל העץ: 5,593 טון; הגזע: 1,256 טונות.

== ראו גם==

* גנרל גרנט

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קליפורניה: עצים מפורסמים
קטגוריה:שיאי עולם
זרוע אוריון

מבנה גלקסיית שביל החלב – מערכת השמש מסומנת בנקודה הצהובה וניתן לראות את מיקומה על זרוע אוריון, במרכז הקואורדינטות
זרוע אוריון, המכונה לעיתים גם הזרוע המקומית, היא אחת משש הזרועות המרכיבות את גלקסיית שביל החלב, והזרוע עליה ממוקמת מערכת השמש וכדור הארץ.

זרוע אוריון היא זרוע קטנה יחסית והיא ממוקמת בין שתי הזרועות המסיביות של הגלקסיה, זרוע פרסאוס הרחוקה יותר מהמרכז הגלקטי וזרוע קשת הקרובה יותר למרכז הגלקטי.

הזרוע מורכבת מערפיליות וקבוצות כוכבים המאגדים מיליוני כוכבים. השם "זרוע אוריון" ניתן לה בגלל קרבתה לקבוצת כוכבים הבולטת אוריון וערפילית אוריון המרהיבה.

כאמור, מערכת השמש שוכנת על זרוע אוריון, צמוד לשוליים הפנימיים של הזרוע באזור הבועה המקומית, כ-8,000 פארסק (26,000 שנות אור) מהליבה הגלקטית.

==מפה==

זרוע אוריון והזרועות הצמודות לה.

== ראו גם ==
* אוריון (קבוצת כוכבים)
* ערפילית אוריון

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.atlasoftheuniverse.com/5000lys.html זרוע אוריון] - באתר "האטלס של היקום"
*
* 

קטגוריה:שביל החלב
מאסימו אמברוזיני

מאסימו אמברוזיני (באיטלקית: Massimo Ambrosini; נולד ב-29 במאי 1977) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק ברוב הקריירה שלו בקבוצת מילאן האיטלקית בתפקיד הקשר. לזכותו של אמברוזיני 35 הופעות במדי נבחרת איטליה.

אמברוזיני משחק במילאן מאז שנת 1995, עת הועבר אליה מקבוצת צ'זנה. הוא זכה עם הקבוצה בארבע אליפויות איטליה (1996, 1999, 2004 ו-2011), פעמיים בליגת האלופות (ב-2003 וב-2007) ופעם אחת באליפות העולם לקבוצות (2007). עם נבחרת איטליה הוא העפיל לגמר יורו 2000, שם הפסידה נבחרתו ל.
אמברוזיני קיבל את סרט הקפטן בסוף עונת 2008/9 לאחר פרישתו של פאולו מלדיני.

ב-4 ביולי 2013 חתם השחקן לעונה אחת בפיורנטינה האיטלקית. ובתום העונה פרש ממשחק פעיל.

==תארים==
;מילאן
* אליפות איטליה: 1996, 1999, 2004, 2011
* הגביע האיטלקי: 2003
* הסופרקאפ האיטלקי: 2004
* ליגת האלופות:2003, 2007
* הסופר קאפ האירופאי: 2003, 2007
* אליפות העולם לקבוצות: 2007

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני צ'זנה
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני ויצ'נצה
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1977