מטאנרטיב

ז׳אן פרנסואה ליוטר – פילוסוף צרפתי אשר הגה את המונח מטאנרטיב
מטאנרטיב (גם מטא־נרטיב או נרטיב גדול, "סיפר גדול"; בצרפתית: métarécit) הוא נרטיב על נרטיבים בעל משמעות היסטורית, ניסיון או ידע, המציע לחברה לגיטימציה באמצעות השלמתו של רעיון מאסטר (שעדיין לא מומש).<ref>J. Childers/G. Hentzi eds., The Columbia Dictionary of Modern Literary and Cultural Criticism (1995) p. 186</ref><ref>R. Appignanesi/C. Garratt, Postmodernism for Beginners (1995) pp. 102–3</ref><ref>Jean-François Lyotard, The Postmodern Explained to Children (1992) p. 29</ref>

דוגמה מוכרת למטאנרטיב הוא המרקסיזם, האידאולוגיה המרקסיסטית: המכילה בתוכה (בין השאר) את הנרטיב הסיפורי הפשוט פרי הגותו של קרל מרקס, המתאר את המאבק "התמידי" בין קבוצות אנושיות של מדכאים ומדוכאים; כאשר את התפיסה הזו מרקס משווה למעמד הבורגנים ומעמד הפועלים בחברה של ימיו. רעיון זה ורעיונות בסיסיים נוספים שמקורם בהגותו של מרקס והגויות אחרות, מתחברים לכדי תפיסת עולם (לרוב סובייקטיבית) רחבה שבאה לתאר בתכליתה את המציאות (לצורך הדוגמה כעת – המרקסיזם), כאשר עם התפתחותה היא הפכה לבעלת משמעויות היסטוריות והשפעה ממשית על חייהם של אנשים רבים.

==אטימולוגיה==
"מטא" ביוונית משמע "מעבר"; "נרטיב" מילה שמקורה בשפה הלטינית היא מילה בעלת כמה משמעויות שונות, במובן הפשוט נרטיב הוא "השקפת עולם" אך בהקשר ל-מטאנרטיב משמעותו המדויקת יותר היא סיפור שמאופיין באופן הסיפור שלו (בדרך שהוא מועבר).<ref>The Meta-Narrative. "Lesson 1: What is a Meta-Narrative?". יוטיוב. ה-11 באוקטובר 2013 </ref>

למרות שהשימש במונח לראשונה החל במאה ה-20, המונח הוכרז על ידי הפילוסוף הצרפתי ז'אן-פרנסואה ליוטר ב-1979, עם טענתו שהאדם הפוסט-מודרני התאפיין בדיוק בחוסר אמון ב"נרטיבים הגדולים" (קידמה, הארה, אמנציפציה, מרקסיזם) שהיוו חלק מהותי מהמודרנה.<ref>Childers עמ' 166–7</ref>

==ספקנות==
בספרו המצב הפוסטמודרני משנת 1979 ליוטר מדגיש את הספקנות ההולכת וגוברת של המצב הפוסט-מודרני כלפי האופי הכולל של המטאנרטיבים והסתמכותם על צורה כלשהי של "אמת טרנסצנדנטית ואוניברסלית":<ref>Lyotard, Jean-François. [http://www.idehist.uu.se/distans/ilmh/pm/lyotard-introd.htm Introduction:The Postmodern Condition: A Report on Knowledge]," 1979: xxiv–xxv. </ref>

ליוטר והוגים פוסט-סטרוקטורלים אחרים כמו פוקו<ref>G. גוטינג עורך, המלווה של קיימברידג' לפוקו (2007) עמ'. 36</ref> רואים בכך התפתחות חיובית באופן כללי ממספר סיבות. ראשית, ניסיונות לבנות תיאוריות גדולות נוטים לבטל יתר על המידה את הכאוס והאי-סדר הקיימים באופן טבעי ביקום, את כוחו של האירוע האינדיבידואלי.<ref>ג. Nouvet et al eds., Minima Moralia (2007) עמ' xii–iv</ref>

החלפת נרטיבים גדולים ואוניברסליים בנרטיבים מקומיים קטנים

ליוטארד הציע שהמטאנרטיבים יפנו את מקומם ל-petits récits, או נרטיבים צנועים ו"מקומיים" יותר, שיכולים "להשליך" את הנרטיב הגדול על ידי הבאת האירוע הבודד למוקד.<ref>Nouvet, פ. xvi</ref> השאלה מיצירותיו של ויטגנשטיין ומהתיאוריה שלו על ה" מודלים של השיח",<ref>Hans Bertens, The Idea of the Postmodern: A History, Routledge, 1995, פ124. </ref> ליוטארד בונה את חזונו של פוליטיקה מתקדמת, המבוססת על חיים משותפים של מגוון שלם של משחקי שפה<ref>Jean-Francois Lyotard, The Differend (1988) פ. 151-161</ref> ותמיד בעלי לגיטימציה מקומית.

פוסטמודרניסטים מנסים להחליף את המטאנרטיבים על ידי התמקדות בהקשרים מקומיים ספציפיים כמו למשל, במגוון החוויה האנושית. הם טוענים לקיומם של "ריבוי של עמדות תאורטיות"<ref>Michael A. Peters, Poststructuralism, Marxism, and Neoliberalism: Between Theory and Politics, Rowman & Littlefield, 2001, פ7. </ref> ולא לתיאוריות גדולות ומקיפות

==נרטולוגיה ותקשורת==

לפי ג'ון סטפנס ורובין מקאלום, מטאנרטיב "הוא סכמה נרטיבית תרבותית גלובלית או טוטאלית המסדרת ומסבירה ידע והוויה"<ref>Stephens, John and Robyn McCallum. (1998). Retelling Stories, Framing Culture: Traditional Story and Metanarratives in Children's Literature. </ref> - סיפור על סיפור, המקיף ומסביר "סיפורים קטנים" אחרים בתוך מערכת מודל המרכיבה את "הסיפורים הקטנים" למכלול. נרטיבים פוסט-מודרניים לרוב יפריעו בכוונה לציפיות הנוסחתיות שמספקים קודים תרבותיים כאלה,<ref>J. W. Bertens/D. Fokkema, International Postmodernism (1997) פ. 186</ref> ומצביעים בכך על עדכון אפשרי של הקוד<ref>E. D. Ermath, Sequel to History (1992) פ. 156</ref>

בתקשורת ובתקשורת אסטרטגית, נרטיב מאסטר (או מטאנרטיב) הוא "נרטיב טרנס-היסטורי שטבוע עמוק בתרבות מסוימת".<ref>Halverson, Jeffry R., H.L. Goodall Jr. and Steven R. Corman. Master Narratives of Islamist Extremism. New York: Palgrave Macmillan, 2011. פ. 14</ref> נרטיב מאסטר הוא אפוא סוג מסוים של נרטיב, המוגדר כ"מערכת קוהרנטית של סיפורים הקשורים זה בזה ומאורגנים ברצף, החולקים רצון רטורי משותף לפתור קונפליקט על ידי ביסוס ציפיות הקהל בהתאם למסלולים הידועים של צורתו הספרותית והרטורית. ".<ref>להלן: הערה 17.</ref>

הקונסורציום לתקשורת אסטרטגית מחזיק גם אתר אינטרנט בנושא מאסטר נרטיבים.<ref>"CSC Center for Strategic Communication |". Comops.org. Archived from the original on 2012-04-27. Retrieved 2016-06-02</ref>

אחרים התייחסו למטאנרטיבים כעלילות מופת, "סיפורי שלד שחוזרים על עצמם, השתייכות לתרבויות וליחידים הממלאים תפקיד רב עוצמה בשאלות של זהות, ערכים והבנת החיים".<ref>H. Porter Abbott, The Cambridge Introduction to Narrative, 2nd ed, Cambridge Introductions to Literature (Cambridge: Cambridge University Press, 2008), 236</ref>

==ביקורת על התזה של ליוטר==
פוסטמודרניסטים טענו שכל עוד מטרותיו המרכזיות של
ליוטר בתזה הן מדע, הוא שגה בכך שחשב שהמדע מסתמך על נרטיב גדול לאימות חברתי ואפיסטמי, במקום על ההצטברות של הצלחות נרטיביות פחותות רבות.<ref>J. W. Bertens/D. Fokkema, International Postmodernism (1997) פ. 94</ref> באתר Sociology.org.uk נטען כי לא ברור אם ליוטארד מתאר מצב גלובלי של ספקנות כלפי מטאנרטיבים בפוסטמודרניות, או רושם ספקנות כזו. מבקריו מציינים את העובדה המביכה שמטא-נרטיבים ממשיכים בבירור לשחק תפקיד מרכזי בעולם הפוסט-מודרני הנוכחי.<ref></ref>

ליוטארד עצמו גם ביקר את התזה שלו בספרו המצב הפוסטמודרני, ואמר כי הוא "פשוט הגרוע בספריו".<ref>Anderson, Perry (1998). The Origins of Postmodernity. London/New York: Verso, pp. 24–27.</ref>

==ראו גם==
* אסכטולוגיה
* מטא-בדיון
* מטא-קוגניציה
* פוסטמודרניזם
* פילוסופיה
* פסיכולוגיה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מודרניזם
קטגוריה:פוסטמודרניזם