OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שעת הזאבים (סרט, 2003)

שעת הזאבים (בצרפתית: Le Temps du Loup) הוא סרט קולנוע דובר צרפתית מ-2003 שכתב וביים מיכאל הנקה. הסרט עוסק בנסיונותיה של משפחה לשרוד בעולם בו אירע אסון כלשהו שטבעו אינו ברור מן הסרט. מהסרט לא ברור גם מהם התקופה והמקום בהם מתנהלת העלילה, אם כי הוא כולל רמיזות על כך שמדובר במדינה אירופית. שמו של הסרט לקוח מתוך פואמה נורדית בשם "חזון הנביאה" המתארת את התקופה שלפני הראגנארוק – סוף העולם במיתולוגיה הנורדית.

==הפקה==
הנקה כתב את "שעת הזאבים" עוד לפני שכתב את סרטו מ-1992, "הווידאו של בני", אך מגבלות מימון אילצו אותו לדחות את יצירתו של הסרט. הוא ניסה ליצור את הסרט שוב לאחר יציאתו של "משחקי שעשוע", סרטו הראשון שזכה להצלחה בינלאומית נרחבת, אך נתקל שוב בקשיי מימון ויצירתו של הסרט בוטלה ברגע האחרון. את סרטו הבא, "לחיות על הקצה", יצר הנקה בצרפת בעקבות הצעתה של השחקנית ז'ולייט בינוש שהביעה את רצונה לשחק בסרט שלו. "שעת הזאבים" הופק לבסוף לאחר יציאתו של הסרט "המורה לפסנתר", שגם בו שיחקה איזבל הופר בתפקיד ראשי.

הסרט צולם בבורגנלנד, באוסטריה תחתית ובווינה. הוא לא הוקרן באופן מסחרי בישראל.

==תוכן ותגובות==
הסרט מתחיל בבריחתם של בני המשפחה מן העיר אל בית הנופש שלהם, הממוקם באזור כפרי, שם הם מגלים שמשפחה זרה כבר עושה שימוש בבית כמקום מקלט מן האסון. הפרטים היחידים על טבעו של האסון המוצגים בסרט הם גופות שרופות של בהמות ועובדת חסרונם של מי שתייה בלתי-מזוהמים. בדומה לסרטו של הנקה "משחקי שעשוע" שעסק בהשפעתם השלילית לכאורה של מותחנים הוליוודיים, "שעת הזאבים" מהווה מעין פרודיה על סרטים הוליוודיים פוסט-אפוקליפטיים. לדבריו של הנקה הסכנה בז'אנר סרטי האסונות של הוליווד היא הנטייה להגזמה – דבר שהופך את האסון, בעיני הצופים, ל"משהו שניתן ליהנות ממנו מכיוון שהוא כל כך בלתי מציאותי". הסרט גם חוקר את נושא "הכשל בתקשורת" בין בני אדם בתקופה המודרנית, על ידי הצגתם של בני אדם ה"מושלכים" אל עולם כאוטי שהם אינם מסוגלים לעכל את משמעותו או אפילו להבינו.

הסרט מתואר לעיתים כסרט מדע בדיוני או סרט דיסטופי, אך מן הסרט עצמו לא ברור אם עלילתו מבוססת על אירועים היסטוריים או לא, ואם היא מתנהלת בעבר, בהווה או בעתיד. אחד המוטיבים המרכזיים בסרט הוא מוטיב החושך, כאשר חלקים גדולים מן הסרט מתמקדים בשוטטותם של בני המשפחה באפלה כמעט מוחלטת.

"שעת הזאבים" הוקרן במסגרת פסטיבל קאן מחוץ לתחרות הרשמית. הוא היה פסול לזכייה בפרס כלשהו בפסטיבל קאן מכיוון שאחד משחקני הסרט, הבמאי הצרפתי פטריס שרו, נכלל בחבר השופטים של אותה השנה. הסרט זכה בפרס המבקרים ובפרס התסריט הטוב ביותר וכן הועמד לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל סיטג'ס (קטלוניה).

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי מיכאל הנקה
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים אוסטריים
קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:סרטים דיסטופיים
פרס מצלמת הזהב

פרס מצלמת הזהב (בצרפתית: Caméra d'Or) הוא פרס המוענק במסגרת פסטיבל הקולנוע בקאן לסרט הביכורים הטוב ביותר (באורך מלא) שהשתתף בפסטיבל. הפרס הוענק לראשונה ב-1978. בנוסף מוענק לעיתים פרס מיוחד לסרטי ביכורים בשם "פרס מצלמת הזהב - ציון לשבח".

בפרס מצלמת הזהב זכו שני סרטים ישראליים "אור" (2004) ו"מדוזות" (2007). בשנת 2009 זכה הסרט בבימוי סכנדר קובטי וירון שני, "עג'מי" בציון לשבח.
==כללי הפרס==
הפרס ניתן לסרט הראשון שיצר במאי להקרנה מסחרית באורך של 60 דקות ומעלה, ללא התחשבות בסוגה (סרט עלילתי, סרט תיעודי או סרט אנימציה). במאים שעשו בעבר רק סרטי סטודנטים או סרטי טלוויזיה עדיין יכולים להתחרות בקטגוריה זו. המטרה המוצהרת היא לחשוף סרט "שתכונותיו מדגישות את הצורך לעודד את הבמאי לבצע סרט שני".
==רשימת הזוכים==
השם שבסוגריים הוא שמו של במאי הסרט.
* 1978: !Alambrista (רוברט מ. יאנג)
* 1979: Northern Lights (ג'ון הנסון)
* 1980: Histoire d'Adrien (ז'אן-פייר דניס)
*1981: Desperado City (ואדים גלובנה)
*1982: Mourir à 30 ans (רומן ז'ופיל)
*1983: Adj király katonát (פאל ארדוש)
*1984: זרים (ג'ים ג'ארמוש)
* 1985: אוריאנה (פינה טורס)
*1986: Noir et Blanc (קלר דוורס)
*1987: סבי האנגלי (ננה ג'ורג'דזה)
*1988: סלאם בומביי! (מירה נאיר)
*1989: המאה ה-20 שלי (אילדיקו אניידי)
* 1990: Freeze Die Come to Life (ויטלי קנבסקי)
* 1991: טוטו הגיבור (יאקו ואן דורמייל)
* 1992: מאק - האיש והחלום (ג'ון טורטורו)
* 1993: ניחוח הפאפיה הירוקה (טראן אהן הונג)
* 1994: Petits arrangements avec les morts (פסקל פראן)
* 1995: הבלון הלבן (ג'עפר פנאהי)
* 1996: Love Serenade (שירלי בארט)
* 1997: Moe no Suzaku (נעמי קאוואסה)
* 1998: סלאם (מארק לוין)
* 1999: Throne of Death (מוראלי נאיר)
* 2000: שעתם של הסוסים השיכורים (באהמן גובאדי)
* 2001: Atanarjuat (זכריאס קונוק)
* 2002: Bord de mer (ז'ולי לופז-קורבאל)
* 2003: שחזור (כריסטופר בו)
* 2004: אור (קרן ידעיה)
* 2005: אני, אתה וכל השאר (מירנדה ג'ולי), The Forsaken Land (וימוקטי ג'יאסונדארה)
* 2006: 12:08 מזרחה לבוקרשט (קורנליו פורומבויו)
* 2007: מדוזות (אתגר קרת ושירה גפן)
* 2008: רעב (סטיב מקווין)
* 2009: שמשון ודלילה (וורוויק ת'ורנטון)
* 2010 : Ano Bisiesto (מייקל רואו)
* 2011 : Las Acacias (פבלו ג'יורג'לי)
* 2012 : חיות הדרום הפראי (בן צייטלין)
* 2013 : Ilo Ilo (אנתוני חן)
* 2014 : פארטי גירל (מארי אמוחוקלי, קלייר בורגר וסמואל תיאיס)
* 2015 :אדמה וצל (סזאר אוגוסטו אסבדו)
* 2016 : Divines (הודה בנימינה)
* 2017 :Montparnasse Bienvenue (לנור סראיי)
* 2018 : נערה (לוקאס דוהנט)
* 2019 : האמהות שלנו (סזאר דיאז)

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסטיבל הקולנוע בקאן
קטגוריה:צרפת: פרסים קולנועיים
מצלמת הזהב
קלימנט בויג'ייב

קלימנט בויג'ייב (בבולגרית: Климент Бояджиев; 27 באפריל 1861, אוחריד, האימפריה העות'מאנית – 15 ביולי 1933, סופיה, ממלכת בולגריה) היה שר המלחמה הבולגרי באוגוסט 1913, ראש המטה הכללי הבולגרי בשנת 1915, גנרל, ומפקד הארמייה הראשונה של צבא בולגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה אשר הכריעה את ההתנגדות הסרבית.

==תחילת הקריירה==
בויג'ייב היגר לסופיה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), עם הקמת נסיכות בולגריה. בשנת 1883 סיים את בית הספר הצבאי בסופיה. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885), הוא שירת בחזית, בתפקידי מטה. בשנת 1895 סיים בהצטיינות את לימודיו באקדמיה הצבאית בטורינו, איטליה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה פיקד על אוגדת הרגלים הרביעית "פרסלב" של הצבא הבולגרי והנחיל לעות'מאנים תבוסה בקרב לולבורגז. למשך תקופה קצרה, בין ה-22 באוגוסט עד ה-1 בספטמבר 1913, כיהן כשר המלחמה הבולגרי. ב-1 בפברואר 1915 שכל את בנו, שהיה קצין צעיר בצבא ונהרג בפיגוע בקזינו בעיר סופיה. בין ה-15 באפריל ועד ה-7 בספטמבר 1915, כיהן כראש המטה הכללי הבולגרי ובתפקידו פעל לשיקום הצבא הבולגרי בחומר וברוח, לאחר התבוסה במלחמת הבלקן השנייה.

==מלחמת העולם הראשונה==
במהלך מלחמת העולם הראשונה מונה למפקד הארמייה הבולגרית הראשונה אשר לחמה במסגרת המערכה על סרביה והכתה את הסרבים בקרב מוראבה ובקרב קוסובו שהובילו להכרעתם. כוחותיו כבשו בזו אחר זו ערים סרביות בחבל מקדוניה ובכלל זה את העיר אוחריד, בה נולד. בהמשך עברה הארמייה שתחת פיקודו לחזית המקדונית. בשלהי אוגוסט 1916 נחלו כוחותיו כישלון לאחר קרב לרין, עת נפלה העיר פלורינה בחזרה לידי כוחות מדינות ההסכמה והוא הודח מהצבא ב-25 בספטמבר 1916.

== אחריתו==
בויג'ייב היגר לגרמניה בין השנים 1918 ועד 1923. בשנה זו נשפט בפני בית משפט צבאי על חלקו בכישלון הצבא במלחמה שהוביל לחוזה ניי ונידון לחמש שנות מאסר. בויג'ייב נכלא, אך שנה מאוחר יותר זכה לחנינה מטעם המלך בוריס השלישי ושוחרר. הוא נפטר בסופיה ב-15 ביולי 1933.

==ראו גם==
* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סרביה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בולגרים
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא בולגריה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:ילידי 1861
קטגוריה:נפטרים ב-1932
המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל

המרכז הצרפתי הלאומי לחקר החלל (בצרפתית: Le Centre national d'études spatiales, מוכר בראשי תיבות: CNES) הוא גוף ממשלתי צרפתי שנועד לקיים פעילות מחקרית ותעשייתית בתחומי חלל, כולל תכנון ובניית לוויינים, משגרים ותיאום המאמצים של צרפת בתחום החלל. גוף זה שנוסד ב־1961, משמש כסוכנות החלל הצרפתית.

מטרת העל של CNES, המוצהרת על ידה רשמית היא . מיעדים אלה נגזרים תחומי הפעולה השונים של CNES, שחלקם מבוצעים תחת המטריה הכוללת של סוכנות החלל האירופית, אשר צרפת הייתה בין מייסדיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.oosa.unvienna.org/pdf/pres/stsc2010/tech-14.pdf מצגת רשמית מ - 2010 המתארת את פעולות CNES]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
צרפת
קטגוריה:תוכנית החלל הצרפתית
קטגוריה:צרפת: ארגונים ממשלתיים
סוכנות החלל האיטלקית

סוכנות החלל האיטלקית (באיטלקית: LAgenzia Spaziale Italiana, המוכרת בראשי התיבות: ASI), היא גוף ממשלתי איטלקי שנועד לקיים פעילות מחקרית ותעשייתית בתחומי חלל, כולל תכנון ובניית לוויינים, משגרים ותיאום המאמצים של איטליה בתחום החלל. הסוכנות הוקמה בשנת 1988. נשיא הסוכנות הוא ג'ורג'יו סאקוצ'יה.

איטליה, באמצעות סוכנות החלל שלה ותעשיות החלל הפרטיות, מהווה גורם משמעותי בתוכניות החלל של אירופה. לסוכנות החלל האיטלקית הסכמים לשיתופי פעולה עם מדינות אחרות ועם סוכנויות חלל שונות ובהן נאס"א.
מטה הסוכנות נמצא ברומא, ושני מרכזים גדולים שלה ממוקמים במטרה וטרפאני. כמו כן, בבעלות הסוכנות אתר שיגור לחלל, בסמוך לקניה. תקציבה השנתי של סוכנות החלל האיטלקית עומד על כ־2.1 מיליארד דולר.

טלסקופ החלל AGILE הוא בין הפרויקטים הבולטים של הסוכנות.

==חברות בבעלות חלקית של סוכנות החלל האיטלקית==
סוכנות החלל האיטלקית שותפה בבעלות על ארבע חברות העוסקות במחקר ובטכנולוגיות ליישומי חלל, התומכות בפעילותה של איטליה בתחום החלל:

*ELV - פעילות עיקרית בפיתוח משגר הלוויינים וגה והנעה רקטית, בשיתוף אוויו
*CIRA - המרכז האיטלקי למחקרי תעופה וחלל
*ALTEC - תמיכה לוגיסטית בתחנת החלל הבינלאומית ובלוויינים איטלקיים
*e-GEOS - פיתוח, ייצור ושיווק של מוצרים, רכיבים ושירותים של חישה מרחוק

==קישורים חיצוניים==

* 

איטליה
קטגוריה:איטליה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:איטליה: תעופה
השריר פושט האצבע

השריר פושט האצבע (TA: Musculus extensor indicis) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו השריר מיישר (פושט) את האצבע המורה בעיקר במפרק בין הגלילים המקורב. השריר משפיע על יישורם של מפרקי האצבע האחרים ובסך הכל הוא גורם לתנועה המביאה להצבעה בעזרת האצבע.

==תיאור==
תחילתו של השריר פושט האצבע בפן האחורי של הגומד ובקרום הבין-גרמי (שבין הגומד לחישור), מעט בהמשך לתחילתו של השריר פושט האגודל הארוך. גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בחלקה האחורי של האצבע השנייה.

==עצבוב==
השריר פושט האצבע מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.

==תמונות נוספות==
<gallery>
קובץ:Gray424 heb.png|מבט אחורי על כף יד שמאל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

אצבע, פושט
חוסר שינה תורשתי קטלני

חוסר שינה תורשתי קטלני הוא מחלה גנטית אוטוזומלית דומיננטית
חוסר שינה תורשתי קטלני (באנגלית: Fatal familial insomnia או FFI) היא מחלה גנטית דומיננטית נדירה, הנגרמת בשל נוכחות פריון ופוגעת בפעילות המוח. המוטציה האחראית על המחלה נמצאה רק בחמישים משפחות בעולם ואופיינית לאזור הרי הדולומיטים באיטליה. התדרדרותו של החולה עד למצב של חוסר שינה מוחלט, לא ניתנת לטיפול ומובילה בסופו של דבר למוות תוך 7 עד 36 חודשים.

המחלה תוארה לראשונה בשנת 1974 על ידי רופא איטלקי בשם איגנציו רויטר. בשנות התשעים חוקרים גילו שהמחלה נגרמת על ידי מוטציה בחלבון הפריון. בניגוד לשאר המחלות הנובעות מפגם בחלבון זה, אשר נגרם בהן נזק מוחי רחב, במחקר שנערך על המוחות של חולים שנפטרו מהמחלה, נמצא נזק ממוקד באזור התלמוס, אזור האחראי לכניסה למצב השינה. חולים במחלה לא נרדמו גם בהשפעת תרופות השינה החזקות ביותר.

התפרצות המחלה מתרחשת בין גיל 18 ל-60, כאשר לרוב המחלה פורצת דווקא בסביבות גיל 50. ומתרחשת בארבעה שלבים.
*בשלב הראשון, הנמשך כארבעה חודשים, החולה חווה אינסומניה (נדודי שינה) הולכת וגוברת המובילה להתקפי פאניקה, פרנויה ופוביות.
*בשלב השני, הנמשך כחמישה חודשים, מופיעות הלוסינציות (הזיות) והתקפי הפאניקה מורגשים יותר.
*בשלב השלישי, הנמשך כשלושה חודשים, היעדר השינה המוחלט מוביל לאובדן משקל מהיר.
*בשלב האחרון, הנמשך כשישה חודשים נוספים, מופיעה דמנציה (שיטיון) אשר מובילה לאובדן יכולתו של החולה לתקשר עם סביבתו ולבסוף למותו.

==ראו גם==
*מחלת קרויצפלד-יעקב
*מחלת קורו
*מחלת הפרה המשוגעת
*מחלות הקשורות בפריונים

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.bbc.com/future/story/20160118-the-tragic-fate-of-the-people-who-stop-sleeping כתבת ה-BBC על התסמונת התורשתית והחיפוש אחר טיפול]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחלות פריוניות
קטגוריה:הפרעות שינה
קטגוריה:מחלות חשוכות מרפא
אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר

אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר (באנגלית: Victoria University of Manchester; הייתה ידועה בדרך כלל כאוניברסיטת מנצ'סטר) הייתה אוניברסיטה במנצ'סטר שבאנגליה. ב־1 באוקטובר 2004 היא אוחדה עם המכון למדע וטכנולוגיה באוניברסיטת מנצ'סטר (University of Manchester Institute of Science and Technology או בראשי תיבות UMIST) על מנת ליצור ישות חדשה – אוניברסיטת מנצ'סטר.

==היסטוריה==
האוניברסיטה נוסדה ב-1851 בשם אוונס קולג (Owens College) על שם ג'ון אוונס (John Owens), סוחר טקסטיל עשיר שהותיר עיזבון בסך 96,942 ליש"ט למטרה זו. המשכן הראשון של הקולג' היה ברחוב קוואי (Quay) במנצ'סטר בבניין שהיה קודם ביתו של התעשיין והלוחם למען סחר חופשי ריצ'רד קובדן. כשהקולג' התפתח היה המקום צר מדי ולכן תוכנן מעבר לאזור צ'ורלטון און מדלוק (Chorlton on Medlock) ב-1871. הארכיטקט הבריטי אלפרד ווטרהאוס (Alfred Waterhouse) תכנן את המבנה החדש של הקולג' מערבית לדרך אוקספורד שנפתח ב-1873. הקולג' קיבל צ'רטר מלכותי ב-1880, כקולג' הראשון באוניברסיטת ויקטוריה הפדרלית. הקולג' האוניברסיטאי של ליברפול הצטרף לאוניברסיטה ב-1884, וקולג' יורקשייר שבלידס הצטרף ב-1887.

ב-1903 עזב הקולג' של ליברפול את אוניברסיטת ויקטוריה על מנת להפוך לאוניברסיטת ליברפול העצמאית, והקולג' שבלידס החרה החזיק אחריו ב-1904 על מנת להפוך לאוניברסיטת לידס. ב-15 ביולי 1903 נוסדה אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר באמצעות צ'רטר מלכותי, וב-24 ביוני 1904 אוחדו האוניברסיטה שנותרה והקולג' בתוקף חוק שהועבר בפרלמנט.

לפני האיחוד עם UMIST ב-2004 למדו באוניברסיטה 18,000 סטודנטים במשרה מלאה (כולל 2,500 סטודנטים זרים מיותר מ-120 ארצות). היא נחשבה כאחת האוניברסיטאות הטובות ביותר בבריטניה, כשהיא מקבלה ציונים גבוהים במחקרים השוואתיים.

ב-5 מרץ 2003 הוכרז כי ב-1 באוקטובר 2004 תאוחד האוניברסיטה עם המכון למדע וטכנולוגיה באוניברסיטת מנצ'סטר (UMIST) על מנת להוות את האוניברסיטה הקונבנציונלית הגדולה ביותר בבריטניה – אוניברסיטת מנצ'סטר, וכי אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר ו-UMIST יחדלו להתקיים. האוניברסיטה החדשה נחנכה ב-1 באוקטובר 2004.

במהלך ההיסטוריה של אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר למדו ופעלו במוסד אישים ידועים רבים, בהם כמה מזוכי פרס נובל. בין הנודעים שבהם: ארנסט רתרפורד, ויליאם לורנס בראג, הנס בתה, נילס בוהר, ג'יימס צ'דוויק, ג'וזף שטיגליץ, איאן קרשו וחיים ויצמן.

==המוטו ושלט האצולה של האוניברסיטה==
המוטו של האוניברסיטה היה "Arduus ad solem", כלומר "חתירה אל השמש". זוהי מטפורה לצין השאיפה לנאורות. המשפט הוא ציטוט מתוך הספר הרביעי של ורגיליוס על אינאיס, ואין הסבר בארכיונים של האוניברסיטה לסיבות לבחירה בו. המשפט המקורי מתייחס לנחש ולשמש, ושניהם מופיעים על שלט האצולה של האוניברסיטה. הנחש משויך מסורתית לחוכמה. שלט האצולה הוענק באוקטובר 1871 לקולג' אוואנס בעוד שלאוניברסיטת ויקטוריה היה שלט אצולה משלה שבוטל עם האיחוד עם הקולג' ב-1904.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20041001010520/http://man.ac.uk/ האתר הישן של אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר (נסגר בספטמבר 2004)]
*[http://www.manchester.ac.uk האתר הרשמי של אוניברסיטת מנצ'סטר שהחליפה את אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר]

==הערות שוליים==

ויקטוריה של מנצ'סטר
~
כנפיים (סרט)

כנפיים (באנגלית: Wings) הוא סרט ראינוע משנת 1927 על טייסי קרב במלחמת העולם הראשונה.

זהו הסרט הראשון שזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר בטקס האוסקר שהחל להתקיים משנת 1929 (כאשר אז תואר הפרס היה "ההפקה היוצאת מן הכלל ביותר") וסרט הראינוע היחיד שזכה בפרס זה (עד זכייתו של הסרט "הארטיסט" ב-2012 היה זה גם הסרט האילם היחיד שזכה בפרס).

הסרט בוים על ידי ויליאם ולמן והשחקנים הראשיים הם קלרה בואו, צ'ארלס "באדי" רוג'רס וריצ'רד ארלן. גרי קופר הופיע בסצנה, שבזכותה נסקה הקריירה שלו בהוליווד, וסימנה את תחילת הרומן שלו עם קלרה בואו.

== עלילה ==
ג'ק פאוול (צ'ארלס "באדי" רוג'רס) ודייוויד ארמסטרונג (ריצ'רד ארלן) הם יריבים בעיירה אמריקאית קטנה, ושניהם נלחמים על ליבה של סילביה לואיס היפה (ג'ואניה רלסטון). ג'ק לא מבין ששכנתו, מרי פרסטון (קלרה בואו), מאוהבת בו. שני הבחורים הצעירים מתגייסים לשרת כטייסי קרב בחיל האוויר. כשהם עוזבים למחנה האימונים, ג'ק טועה לחשוב שסילביה מעדיפה אותו, והיא טובת לב מדי כדי להשלות אותו, אך מנגד מגלה לדייוויד שהיא אוהבת אותו.

בטירונות, ג'ק ודייוויד מצוותים יחד. שותפם לאוהל הוא צוער וויט (גרי קופר), אולם היכרותם איתו היא קצרה, כאשר וויט נהרג בהתרסקות מטוס באותו היום. במהלך האימונים הקשים שהם עוברים יחדיו, שני הבחורים הופכים מאויבים לחברים הטובים ביותר. אחרי סיום האימונים הם נשלחים להילחם בכוחות הגרמניים שבצרפת.

מרי מתגייסת למאמץ המלחמתי בתור נהגת אמבולנס. כשהיא בפריז, היא מגלה שג'ק בחופשה שם. היא מוצאת אותו, אבל הוא שיכור מדי מכדי לזהות אותה. היא מכניסה אותו למיטה, אבל כששני שוטרים צבאיים מתפרצים לחדר כשהיא מחליפה בתמימות את השמלה ששאלה למדיה באותו חדר, היא מאולצת להתפטר ולחזור לאמריקה.

הסיפור מגיע לשיאו בקרב סן-מייל המפורסם. מטוסו של דייוויד מיורט והוא נחשב למת. הוא, בכל אופן, שורד את ההתרסקות, גונב מטוס גרמני, וממריא חזרה לבסיסו. בצירוף מקרים טרגי, ג'ק, שרוצה לנקום את מות חברו, מזהה את המטוס הגרמני שבו טס דייוויד ומיירט אותו. כשג'ק נוחת כדי לקחת מזכרת מהמטוס הוא מזועזע לגלות מה עשה, אבל לפני שהוא מת, דייוויד סולח לחברו.

לאחר המלחמה, ג'ק חוזר הביתה ומתקבל כגיבור. כשהוא מחזיר את חפציו של דייוויד להוריו האבלים, אמו מאשימה את המלחמה ולא את ג'ק במות בנה. ג'ק פוגש שוב את מרי ומבין שאותה הוא אוהב.

== צוות השחקנים ==
* קלרה בואו – מרי פרסטון
* צ'ארלס "באדי" רוג'רס – ג'ק פאוול
* ריצ'רד ארלן – דייוויד ארמסטרונג.
* ג'וביאנה רלסטון – סילביה לואיס. ארלן ורלסטון נפגשו במהלך הצילומים והתחתנו ב-1927.
* גרי קופר – צוער וויט.

== פרסי אוסקר ==
בטקס פרסי אוסקר ה-1 (1928), לא היה קיים פרס לסרט הטוב ביותר, אלא היו קיימים שני פרסים נפרדים. אחד שנקרא פרס אוסקר להפקה היוצאת מן הכלל ביותר, שבו זכה סרט זה, והשני שנקרא פרס אוסקר להפקה הייחודית והאמנותית הטובה ביותר שבו זכה הסרט "זריחה". שנה לאחר מכן האקדמיה פתחה פרס יחיד, והוא על ההפקה הטובה ביותר, בהחלטה שהפרס בו זכה סרט זה שווה ערך לפרס זה.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:סרטי גרי קופר
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1927
נער מקהלה

נער מקהלה הוא חבר במקהלה כנסייתית נוצרית.

מקורו של המונח בהשקפה המגדרית הנוצרית קתולית (השקפה אשר נותרה אף בכנסייה האנגליקנית ובכנסיות אחרות) לפיה טקסי הכנסייה צריכים להיערך על ידי גברים בלבד. מקורה של השקפה זו בצו של שאול התרסי (השליח פאולוס), שלפיו "נשים צריכות להיות שקטות בכנסייה" (בלטינית: mulieres in ecclesiis taceant) – צו המבוסס על ההשקפה היהודית האוסרת תפילת נשים בקול רם בנוכחות גברים, ובייחוד שירת נשים בנוכחות גברים (קול באישה ערווה). 
בהתאם להשקפה זו, התפילה בכנסייה הקתולית נערכה על ידי גברים, והמקהלה אשר התפתחה לצד התפילה על מנת ללוות את הכומר בתפילה ולשיר מזמורי תהילים ומזמורים אחרים הייתה על טהרת הגברים. על מנת לאפשר מגוון רחב של קולות, את קולות הסופרן והאלט נהגו לשיר ילדים ונערים אשר קולם טרם התחלף. במהלך ימי הביניים ותקופת הרנסאנס והבארוק נכתבו יצירות מוזיקליות רבות המיועדת למקהלות אלה.

מספר זרמים בנצרות הפרוטסטנטית מאפשרים גם לילדות ונערות לשיר במקהלות הכנסייה.

על מנת שנערי המקהלה יוכלו לקרוא את הטקסטים שהיה עליהם לשיר וכן ידעו לקרוא תווים, נפתחו בכנסייה הקתולית ובכנסייה האנגליקנית בתי ספר יסודיים בתנאי פנימייה (בתי ספר מקהלתיים) בהם למדו נערי המקהלה הן לימודי חול, הן לימודי קודש והן שירה, ובכך הפכו בתי ספר אלה, אשר נחשבו לרוב (ועדיין נחשבים) לבתי ספר איכותיים, כאמצעי לנערים ממשפחות חסרות יכולת לרכוש השכלה טובה. לרוב הנערים הצטרפו לבתי ספר אלה בגיל 7, והשתתפו במקהלה הכנסייתית עד גיל 14, כאשר הזמרים הטובים ממשיכים לשיר במקהלת הכנסייה לאחר גיל זה בקולות הטנור והבריטון והבס.

מלחינים רבים החלו את דרכם המוזיקלית כנערי מקהלה, לדוגמה: יוזף היידן, אשר החל את דרכו המוזיקלית בגיל 8 בשנת 1740, פרנץ שוברט אשר הפך לנער מקהלה בהיותו בן 11 וטוביאס האסלינגר שהיה נער מקהלה בעיר לינץ.

קטגוריה:מוזיקה כנסייתית
קטגוריה:שירה
קטגוריה:ילדות
בית המקהלה

מיקום בית המקהלה בקתדרלה.
בית המקהלה של [[קתדרלת קלן, סגנון גותי קורן]]
מושבי המקהלה הכנסייתית בבית המקהלה. [[קתדרלת בריסטול, בריסטול, אנגליה, מבט לעבר מזבח הכנסייה.]]
בית המקהלה וספסלי המקהלה ב[[קתדרלת לאון|]]

בית המקהלה, (באנגלית: Choir או Quire) באדריכלות כנסייתית, הוא כינויו של אזור הכנסייה או הקתדרלה שבין הטרנספט (בית הרוחב) או הספינה (במקרים בהם אין טרנספט, או במקרים בהם חלק מהספינה נמצא מערבית לטרסנפט) לבין אזור הקודש המכיל את המזבח. לרוב האזור נמצא בחלקו המזרחי ביותר של הספינה, אולם במנזרים, בהם הציבור אינו משתתף בתפילה, לעיתים, נמצא בית המקהלה בחלק המערבי של הספינה. לעיתים קרובות בית המקהלה מסתיים באפסיס, גומחה חצי-מעוגלת בה נמצא המזבח הראשי (בקתדרלות וכנסיות אנגליות בדרך כלל אין אפסיס ובית המקהלה מסתיים בקיר ישר ובו חלון ויטראז' גדול).

באדריכלות הכנסייתית הקדומה, אזור הקודש היה ממוקם בקצה המערבי של הספינה. המקהלה עמדה בסמוך למזבח על מנת להשתתף בטקסים, וגדר שכונתה "cancelli" הפרידה בין מושבי המקהלה לבין מושבי המתפללים. לימים התפתחה גדר זו לסורג המפריד בין המתפללים לבין המקהלה ואזור המזבח. סורג זה נועד להפריד בין החלק הציבורי של הספינה הראשית, ששימש כמושבים למתפללים בעת טקסים ותפילות, אך גם שימש למטרות חולין (כגון מסחר) בזמנים שבהם לא נערכו תפילות, זאת לעומת בית המקהלה ששימש רק לענייני דת ופולחן.

בית המקהלה התפתח והפך לאזור הכולל מבנה מושבים עשוי עץ. לרוב עוטרו בית המקהלה ומושביו בתגליפי עץ רבים (דוגמה ידועה לכך הם תגליפי העץ של ירג סירלין האב במינסטר של אולם). בתקופה קדומה יותר שימשו ספסלים ארוכים את מושב המקהלה. בהמשך עם התפתחות המבנה נבנו מושבים לכל אחד מחברי המקהלה, כאשר אלה יכלו להתקפל על מנת לאפשר לחברי המקהלה לעמוד, ולכרוע ברך במהלך התפילה. לעיתים עוצב המושב על מנת להקל על חברי המקהלה העומדים בזמן התפילה ולאפשר הישענות נוחה עליו.

בקתדרלות מוקם מושבו של הבישוף - הקתדרה - באזור בית המקהלה. מושב זה הופרד משאר מושבי בית המקהלה בכך שהיה גבוה מהם וחופה בגג עץ.

<gallery widths=200 heights=250>
קובץ:Saint-Denis (93), basilique Saint-Denis, abside 3.jpg|בית המקהלה של בזיליקת סן-דני, בסגנון גותי קורן
קובץ:Chartres - Cathédrale 16.JPG|בית המקהלה בקתדרלת שארטר, בסגנון גותי בשל

קובץ:Picardie Beauvais2 tango7174.jpg|בית המקהלה של קתדרלת בווה, גובה פנימי של 48 מטר (הגבוה ביותר בעולם)
</gallery>
<gallery widths=150>
קובץ:Boston Stump misericord 02.JPG|מושבי עץ מגולפים בבית המקהלה בבוסטון סטאמפ בלינקולנשייר. אחד הכיסאות מקופל ומציג את המיזריקורד - משענת לזמן העמידה בתפילה
קובץ:Albi cathedral - choir and choir screen.jpg|בית המקהלה של קתדרלת אלבי, מבט מערבה. הסורג המקושט, שהפריד בין הספינה הראשית, שם ישב הקהל, לבין בית המקהלה, בו התרחש הפולחן הנוצרי.
קובץ:Klosterbuxheim chorgestuehl.jpg|בית מקהלה מגולף במנזר בקסהיים
קובץ:Stalles.eglise.Anellau.png|תרשים המדגים את מושבי המקהלה באנלו שבצרפת
</gallery>

== ראו גם ==
* אדריכלות כנסיות
* סורג (אדריכלות)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אדריכלות כנסייתית
E-GEOS

סמליל החברה
e-GEOS היא חברה איטלקית, בבעלות משותפת של סוכנות החלל האיטלקית וחברת טלספאציו. מטרות החברה הן פיתוח, ייצור ושיווק של מוצרים, שירותים ויישומים של חישה מרחוק של כדור הארץ. החברה תומכת בפעילות החלל של איטליה, ומאפשרת שילוב המגזר העסקי בתחום המו"פ החללי של המדינה.

== תחומי פעילות עיקריים ==
* תכנון, הטמעה ושיווק אפליקציות, מוצרים ושירותים בתחום החישה מרחוק
* תפעול מתקני קרקע לרבות מפעלי ייצור, התומכים בפעילויות החישה מרחוק באמצעות לוויינים איטלקיים
* אספקת שירותי ניהול וייעוץ טכני
* מחקר ופיתוח של רכיבים חדשניים ליישומי חלל ולחישה מרחוק, כולל מערך הבדיקות והניסויים
* פעילות לעידוד שותפויות עסקיות בין חברות פרטיות לסוכנות החלל האיטלקית
* מחקר טכנולוגי בסיסי מוכוון חישה מרחוק, ויצירת שותפויות על בסיס עסקי עם חברות אחרות

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.e-geos.it/index.html אתר האינטרנט של החברה]
* [http://www.e-geos.it/docs/e-GEOS_eng_0609.pdf עלון מידע על החברה ופעילותה]

קטגוריה:חברות איטלקיות
קטגוריה:איטליה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:איטליה: תעופה
ולדימיר ואזוב

ולדימיר ואזוב (בבולגרית: Владимир Вазов; 18 במאי 1868, סופוט, האימפריה העות'מאנית – 20 במאי 1945, ריבאריצה ממלכת בולגריה) היה גנרל, ומפקד אוגדת הרגלים התשיעית "פלבן" של צבא בולגריה, במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בחזית המקדונית והשתתפה בשלושת הקרבות ליד אגם דויראן.

==תחילת הקריירה==
ואזוב נולד למשפחה עם נטייה פוליטית לאומנית. הוא הלך בדרכיו של אחיו הבוגר גאורגי ואזוב, איש צבא נוקשה שאף הוא הגיע לדרגת גנרל. אחיו הבכור היה הסופר והמשורר הבולגרי הנודע איוואן ואזוב והאח הצעיר בוריס, גדל להיות פוליטיקאי ואיש ציבור. בשנת 1886 החל ולדימיר ואזוב את לימודיו בבית הספר הצבאי בסופיה וסיימם בשנת 1888, כשהוא בדרגת סגן משנה. בין השנים 1902–1903, נשלח לבית הספר לארטילריה של הצבא הרוסי בעיר פושקין. במלחמת הבלקן הראשונה הוצב בגזרת לילבורגז כמפקד גדוד ארטילריה ובמלחמת הבלקן השנייה שירת בתפקיד זהה בגזרה הסרבית, ליד העיר פירוט.

==מלחמת העולם הראשונה==
בתהילתו זכה במהלך מלחמת העולם הראשונה, כמפקד אוגדת חיל הרגלים התשיעית "פלבן", של הצבא הבולגרי בחזית המקדונית. למרות נחיתות מספרית לעומת הכוחות הצבאיים הבריטיים והיווניים, הצליח לשמור על הקו הדרומי של החזית, שעבר סמוך לאגם דויראן שבמקדוניה של ימינו והשתתף בכל שלושת הקרבות העקובים מדם, שנוהלו בגזרה. באחרון שבהם קרב דויראן השלישי, שהתחולל בחודש ספטמבר 1918 הנחיל תבוסה מוחצת לכוחות הצבא הבריטי והיווני אשר איבדו 7,000 מחייליהם.

== אחריתו==
ואזוב נחשב גיבור מלחמה. עם סיום המלחמה, לאחר ההגבלות שהוטלו על בולגריה במסגרת חוזה ניי, הותר לו להישאר בצבא, בניגוד לקצינים רבים אחרים. ואזוב השתחרר מהשירות ב-24 בפברואר 1920. עם שחרורו עמד בראש ארגון קציני המילואים הבולגרים.

ב-16 באפריל 1925 השתתפו ואזוב ורעייתו בתפילת האשכבה בכנסיית סווטה נדליה בסופיה, לזכרו של הגנרל קונסטנטין גאורגייב, שנרצח יומיים קודם לכן בידי קומוניסטים. במהלך האירוע התפוצצה במקום פצצה רבת עוצמה, שנועדה לחסל את המלך בוריס השלישי, אשר למזלו הטוב איחר לאירוע. 160 בני אדם נהרגו בפיגוע או נפטרו מפצעיהם לאחריו ובכלל זה שר ההגנה לשעבר וקצינים בכירים בצבא הבולגרי כגון הגנרל סטפן נרזוב, ו-320 נפצעו. ואזוב נפצע קשה באירוע ונדרש להחלמה בת מספר חודשים. 

בין השנים 1926 ועד 1932 כיהן כראש עיריית סופיה ונחשב אחד מראשי העיר הטובים שהיו, כשבתקופתו עברה העיר תנופת פיתוח בעיקר בתחום התשתיות. ואזוב נישא ונולדו לו שלושה ילדים, כשבנו בכורו ולדימיר הפך בעצמו לקצין בכיר בצבא הבולגרי. ולדימיר ואזוב פרש לכפר ריבאריצה שם הלך לעולמו ב-20 במאי 1945.

==ראו גם==
* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא בולגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בולגרים
קטגוריה:ראשי עיריית סופיה
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1868
קטגוריה:נפטרים ב-1945
ELV

ELV (ראשי תיבות: European Launch Vehicle) היא חברה איטלקית, בבעלות משותפת של סוכנות החלל האיטלקית וחברת אוויו. מטרות החברה הן פיתוח, ייצור ושיווק של משגר הלוויינים העתידי של אירופה, וגה. החברה בבעלות משותפת של אוויו (70%) וסוכנות החלל האיטלקית (30%).

== תחומי פעילות עיקריים ==
* ניהול תוכנית משגר הלוויינים וגה כקבלן הראשי של המיזם;
* הטמעה, פיקוח, ניהול ותיאום כולל של ייצור המשגר וגה, רכיביו וציוד הקשור בו.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20131204045557/http://www.elv.it/en/ אתר האינטרנט של החברה]

קטגוריה:חברות איטלקיות
קטגוריה:איטליה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:איטליה: תעופה
בטרם הזרוע השבורה

"בטרם הזרוע השבורה" (באנגלית: In Advance of the Broken Arm) הוא רדי מייד שיצר מרסל דושאן בשנת 1915, לאחר הגירתו לארצות הברית. היצירה מורכבת מאת לפינוי שלג ועליה מופיעה כתובת באנגלית: "In Advance of the Broken Arm/(from) Marcel Duchamp 1915." (בטרם זרוע שבורה/(מאת) מרסל דושאן"). דושאן יצר מהדורות נוספות לרדי מייד זה. הראשונה נוצרה במרץ 1945. מהדורה שנייה נוצרה בשנת 1963 ומהדורה נוספת בת שמונה יצירות, הרביעית במספר, נוצרה בשנת 1964 על ידי דושאן וארטורו שוורץ.

עותקים מן היצירה מצויים במוזיאון לאמנות מודרנית, מוזיאון ישראל, הגלריה הלאומית של קנדה ועוד.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.toutfait.com/unmaking_the_museum/Shovel.html בטרם זרוע שבורה], באתר Marcel Duchamp Studies Online journal 
*[http://www.imj.org.il/Imagine/dada_surrealism/heb/ImagineSearchH.asp?searchType=simple&words=%E3%E5%F9%E0%EFl בטרם זרוע שבורה], באתר מוזיאון ישראל

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מרסל דושאן
קטגוריה:יצירות משנת 1915
קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
דימיטר גשוב

דימיטר גשוב (בבולגרית: Димитър Гешов; 14 בספטמבר 1860, סבישטוב, האימפריה העות'מאנית – 8 בינואר 1922, סופיה ממלכת בולגריה) היה גנרל ומפקד אוגדת הרגלים השנייה "התראקית" של צבא בולגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בחזית המקדונית ובמסגרתה פיקד גשוב על קרב דויראן הראשון. בהמשך מונה גשוב למפקד הארמייה הראשונה, אך הודח לאחר קרב סקרה.

==תחילת הקריירה==
גשוב שירת במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) כמתנדב במיליציית המתנדבים הבולגרית אופלצ'נצי, אשר לחמה לצד הכוחות הרוסיים. בשנת 1890 סיים את לימודיו בהצלחה באקדמיה הצבאית באודסה. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885) שירת כמפקד פלוגה והשתתף בקרב ההדיפה נגד הכוחות הסרביים ליד העיר ברזניק במערב בולגריה, ומאוחר יותר, כשהבולגרים עברו למתקפה, השתתף בכיבוש העיר פירוט. במלחמת הבלקן הראשונה שירת כמפקד חטיבה ובסיומה קודם להיות מפקד אוגדה בגזרת אודרין. במלחמת הבלקן השנייה נלחם עם אוגדתו כנגד הסרבים ליד העיירה קריבולאק, (בימינו במקדוניה). לאחר המלחמה הועלה לדרגת מאיור גנרל.

==מלחמת העולם הראשונה==
במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד על אוגדת חיל הרגלים השנייה "התראקית" של הצבא הבולגרי. בין 9 באוגוסט ל-18 באוגוסט 1916, פיקד גשוב על קרב דויראן הראשון, במסגרתו ניסו כוחות בריטיים וצרפתיים עדיפים מספרית, לפרוץ את הקו הדרומי של החזית המקדונית ללא הצלחה, תוך שהם סופגים למעלה מ-3,000 נפגעים ונאלצים לסגת חזרה לאזור סלוניקי. גשוב מונה למפקד הארמייה ה-1, אך ביוני 1918 לאחר תבוסת הבולגרים בקרב סקרה הוא הודח על ידי ניקולה ז'קוב מפקד הצבא ובמקומו מונה הגנרל סטפן נרזוב.

== אחריתו==
לאחר תבוסת בולגריה במלחמת העולם הראשונה, צומצם צבאה לכדי ז'נדרמריה בכפוף לסיכומים שהוכתבו בחוזה ניי. ב-1 ביולי 1919 השתחרר גשוב מהצבא. הוא לא עסק בתפקידים ציבוריים כלשהם והלך לעולמו בסופיה ב-8 בינואר 1922.

==ראו גם==
* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בולגרים
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא בולגריה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:ילידי 1860

קטגוריה:נפטרים ב-1922
נולד

בהלכות שבת, נולד הוא אחד מסוגי המוקצה האסורים בטלטול בשבת ויום טוב. "נולד" הוא חפץ שלא היה קיים, לפחות במצבו הנוכחי, בערב שבת, כגון 'ביצה שנולדה בשבת', ועל כן הוא לא היה "מוכן" לשימוש בעת כניסת השבת ונחשב כמוקצה. 

דיני 'נולד' נידונו בהרחבה במסכת 'ביצה'<ref></ref>.

== הגדרת נולד ==
{| class="wikitable"
|+ישנן שלוש הגדרות למהו נולד, ודין כל אחד מהם שונה<ref></ref>:
!סוג
!הגדרה
!דוגמה
!דין
|-
|נולד גמור
|דבר שלא היה קיים בעולם כלל לפני בין השמשות, ולכן נחשב כ'נולד'.
|טל על צמחים- לפני כניסת שבת הוא היה חלק מהאוויר, והיום הוא כבר מים.
|אסור בטלטול, לשיטת כולם.
|-
|דבר שהשתנה
|דבר שאינו חדש מצד עצמו, אך השתנה ממה שהיה קודם, ולכן נחשב כ'נולד'.
|כלי שנשבר, והשברים ראויים לשימוש- אבל לשימוש אחר מהתכלית המקורית של הכלי.
|ר"ש מתיר בטלטול, ורבי יהודה אוסר.
|-
|אוכל הראוי לאכילה
|אוכל שצורתו השתנתה, אך הוא עדיין ראוי לאכילה- לא נחשב כ'נולד'.
|רוטב דגים שנקרש.
|
|}
==מיגו דאתקצאי==
הכלל "מיגו דאתקצאי לבין השמשות אתקצאי לכולי יומא<ref>עיין בתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף מ"ג, עמוד א', ובתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף מ"ד, עמוד ב', וכן בתלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף מ"ו, עמוד ב'.</ref>" (מתוך שהוקצה בבין השמשות הוקצה לכל היום), קובע שחפץ שהיה מוקצה בזמן בין השמשות יהיה מוקצה לכל יום השבת, גם אם במהלך היום הוא כבר אינו מוקצה בפני עצמו.

כלל זה חל רק אם מתקיימים שני תנאים:

* הדבר אינו ראוי לשימוש.
* האדם דחה אותו בידיו מלהיות ראוי.

למשל, אדם שהניח ענבים על גגו כדי שיתייבשו ויהיו לצימוקים, אסורים בשבת מדין "מיגו דאתקצאי"- האדם דחה אותם מדעתו, ובבין השמשות עדיין לא היו ראויים לאכילה.

כאשר מתקיים רק אחד מן התנאים, יש מחלוקת תנאים בנוגע להאם מותר להשתמש בדבר במהלך השבת. ר' יהודה סובר שלא, ור' שמעון סובר שכן. כך, לדוגמה, ר' שמעון יתיר לאכול פירות העומדים למכירה- כי הם ראויים לאכילה, למרות שהאדם דחה אותם מדעתו, ור' יהודה יאסור.

'מיגו דאתקצאי' הוא סוג נוסף של נולד- גם אם החפץ 'נולד' להיות ראוי לשימוש במהלך השבת, הוא אסור.

== דוגמאות ==
דוגמה לחפץ המוגדר כ'נולד' היא ביצה שהוטלה במהלך השבת או החג; זו הדוגמה שבאמצעותה נפתחת המסכת העיקרית שעוסקת בתחום זה, מסכת ביצה.

בספרות ההלכתית העדכנית קיימים דיונים רבים הדנים בדין "נולד" ובדברים האסורים בטלטול בגללו. כך למשל דנים הפוסקים האם קיים איסור טלטול של קרח שנמס והפך למים, משום איסור "נולד". 

פוסקי הדור הקודם, כחלק מדיון על היחס ההלכתי לחשמל, דנו האם יש מקום לאסור שימוש בחשמל בשבת, מדין "נולד".

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שבת
קטגוריה:מוקצה
איוואן קולב

איוואן קולב (בבולגרית: Иван Колев; 15 בספטמבר 1863, באנובקה, ממלכת רומניה – 29 ביולי 1917, וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה גנרל ומפקד אוגדת הפרשים הראשונה של צבא בולגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בגזרת דוברוג'ה, במסגרתה היה אחד ממפקדי קרב דובריץ'. קולב נחשב למייסדו של חיל הפרשים הבולגרי.

==תחילת הקריירה==
קולב החל את הקריירה כמורה בכפרו, אך הוא פוטר. לאחר מכן כיהן כפקיד ממשל ברשות המקומית. בשנת 1884 היגר לסופיה ועבד כעוזר למזכיר בית המשפט המחוזי. ב-2 בנובמבר 1885 הצטרף קולב כאזרח מתנדב למערך הלוחם במלחמת בולגריה–סרביה (1885) ולאחריה נרשם ללימודים בבית הספר הצבאי בסופיה. הוא סיים בהצלחה והוצב לתפקידי קצונה זוטרים באסקדרון פרשים. בשנת 1890 התקבל לאקדמיה הצבאית היוקרתית בטורינו איטליה, אותה סיים ארבע שנים מאוחר יותר בהצטיינות יתרה. בשנת 1908 הועלה לדרגת קולונל ושלוש שנים מאוחר יותר נשלח לשנת שירות והשתלמות בצבא האוסטרו-הונגרי. בשנת 1908 מונה למפקד גדוד פרשים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה היה מפקד מצודת ימבול וראש המטה של הארמייה השלישית ובמלחמת הבלקן השנייה כיהן כראש המטה של הארמייה החמישית.

==מלחמת העולם הראשונה==
במהלך מלחמת העולם הראשונה קיבל קולב פיקוד על אוגדת הפרשים הראשונה של הצבא הבולגרי ונטל חלק בקרבות בגזרת דרום דוברוג'ה, כששיא תהילתו באה לו כשהיה אחד ממפקדי קרב דובריץ'. ב-30 בספטמבר 1916 העניק לו מפקד החזית אוגוסט פון מקנזן את צלב הברזל דרגה שנייה והוא הועלה לדרגת גנרל. לרוע מזלו חלה קולב, כנראה בטיפוס הבטן, והוחש לטיפול בסנטוריום בווינה, שם הלך לעולמו ב-29 ביולי 1917. מאוחר יותר הוחזרו שרידיו לבולגריה והוא נקבר בסופיה.

==ראו גם==
* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנשי צבא בולגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בולגרים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1863
קטגוריה:נפטרים ב-1917
הערוץ הקהילתי

לוגו הערוץ עד שנת 2017
הערוץ הקהילתי (הארצי), נקרא גם ערוץ 98, הוא ערוץ טלוויזיה המשדר באפיק 98 תוכניות שנוצרו על ידי התארגנויות קהילתיות בארץ. 

משנת 2006 ועד שנת 2017 הופעל הערוץ על ידי "מכאן טלוויזיה קהילתית בע"מ", שמקימיה היו מראשי חברת הטלוויזיה בכבלים "גוונים", זזי שביט ויורם שווגר. 

משנת 2017 הערוץ מופעל על ידי חברת נתיב תקשורת. הערוץ משודר ב-HOT וב-yes.

== אודות ==
לוגו הערוץ הישן עם שם הזכיינית
החל מראשית השידורים בכבלים במדינת ישראל בתחילת שנות ה-90 שודרו הערוצים ה"מקומיים" בחברות הכבלים. כל חברת כבלים הפעילה את הערוץ המקומי שבאזור השידור שלה. השידורים כללו: תוכניות קהילתיות, שהופקו בידי התארגנויות קהילתיות; רובם בשידורים מקומיים, ותוכניות שהופקו בידי חברות הכבלים. כמו כן, שידרו הערוצים אירועי ספורט מקומיים. תוכניות מסוימות, שקבלו את אישור המועצה לשידורי כבלים, שודרו בשידור ארצי. בין השידורים הפופולרים בערוץ: רצועת הווידאו קליפים שנקראה "נטו" בעריכת רונן נויפלד והרצועה האלטרנטיבית "אקו", שתיהן בהפקת "תבל". באותה תקופה, לפני מהפכת השידורים הדיגיטליים, הייתה הרצועה אחד ממוקדי החשיפה לקליפים של מוזיקה ישראלית. "מת"ב" הפיקה תוכנית שנקראה "הקליפה". "גוונים" הפיקו תוכנית טכנולוגיה שנקראה "ג'וקים בראש".

בסוף 2002 הועבר הערוץ מאפיק 9 לאפיק 25 בממיר כדי לפנות מקום לערוץ ברוסית, ישראל פלוס, וזאת לפי החלטת המועצה לשידורי כבלים ולווין. באותה תקופה מותג הערוץ מחדש ועוצב לו לוגו חדש. 

בשנת 2007 הועבר הערוץ מאפיק 25 לאפיק 98. 

בשנת 2011 מותג מחדש הערוץ, שונה הלוגו של הערוץ, והחל השימוש בסלוגן "ערוץ משלך".

בשנת 2017 שינה שוב הערוץ את פניו ועבר לניהול של חברת "נתיב תקשורת". הערוץ שינה את שמו לערוץ 98 הערוץ החברתי - קהילתי.

תוכניות הערוץ נוצרות על ידי עשרות קבוצות של יוצרים, שמכינות תוכניות ברוסית, פרסית, אנגלית, עיראקית יהודית, ספרדית ועוד.

הערוץ נותן במה ליוצרים צעירים ובין השאר משודרים בערוץ סרטי תלמידים, סטודנטים, קליפים של יוצרים בתחילת דרכם.

מנכ"ל הערוץ הוא נועם אדרי.

== ראו גם ==
* הרדיו הקהילתי
* המועצה הלאומית להתנדבות בישראל

== קישורים חיצוניים ==
* בארכיון האינטרנט
* 
* [http://www.comtv.co.il/ האגודה הישראלית לתקשורת קהילתית]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה ישראליים
Bloom Energy Server

הלוגו של חברת "Bloom Energy"
מתוך טקס הצגת תאי האנרגיה של בלום
Bloom Energy Server (בעברית: תא האנרגיה בלום) הוא תא דלק של תחמוצת מוצקה המיוצר על ידי חברת "Bloom Energy" האמריקאית. התא משתמש בדלקים במצב נוזל או גז (דלקי מאובנים כבנזין, סולר ופרופאן) לצורך ייצור חשמל עבור האתר בו הוא בשימוש. לפי הצהרת החברה, תא בודד בגודל 10 סנטימטרים רבועים מייצר חשמל בכמות של כ-25 ואט.

על אף שהשיטה שבו נוצרת האנרגיה בתאי-הדלק מוכרת מכבר בתעשייה, טוענת החברה כי מצאו דרך ייחודית לייצר בתאים שלה אנרגיה ללא בעירה או שריפת דלקים, ובנצילות גבוהה יותר מאשר בתאי-דלק קודמים.

החברה המייצרת את התא גייסה עד כה יותר מ-400 מיליון דולר מקרנות הון סיכון ומשקיעים פרטיים לפיתוח המוצר. הגנרל קולין פאוול, מזכיר המדינה של ארצות הברית לשעבר, יושב בדירקטוריון החברה. בין החברות המשתמשות במוצר הן גוגל, פדקס, eBay, וולמארט וחברת קוקה-קולה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.bloomenergy.com Bloom Energy] - אתר האינטרנט של החברה
* עודד בריינר, , באתר nrg מעריב, 22 בפברואר 2010
* 
* [http://www.cbsnews.com/stories/2010/02/18/60minutes/main6221135.shtml ?The Bloom Box: An Energy Breakthrough], כתבה על המוצר מתוך תוכנית הטלוויזיה "60 דקות" ומידע נוסף, באתר CBS News, 30 באוגוסט 2010 
* טום מק'ניקול, [http://www.time.com/time/specials/packages/article/0,28804,1948486_1948485_1948479,00.html Tech Pioneers Who Will Change Your Life - K.R. Sridhar], באתר הטיים מגזין 

קטגוריה:ייצור חשמל
אודה ליום הולדתה של המלכה אנה

גאורג פרידריך הנדל
אנה, מלכת בריטניה, כנסיכה בשנת 1687
אודה ליום הולדתה של המלכה אן (HWV 74) היא קנטטה חילונית (או "אודה אנגלית"), שהלחין גאורג פרידריך הנדל לפי לברית מאת אמברוז פיליפס , לכבוד יום הולדתה ה-48 של אן, מלכת בריטניה, שחל ב-6 בפברואר 1713. היא ידועה גם כ" Eternal Source of Light Divine" ("מקור נצחי של האור האלוהי"). איננה מופיעה בתוכנית הטקס ליום הולדת המלכה אנה באותה שנה, וסבורים שלא בוצעה אז אם בכלל.
סגנונה מושפע ממסורת אודות החצר האנגליות, כולל אלו של הנרי פרסל.
האודה כוללת שבעה פרקי אריות קצרים המתחלפים לסירוגין בקטעי מקהלה שנראים כמו פזמון. כל פזמון כזה מסתיים במילים:

The day that gave great Anne birth<br>
Who fixed a lasting peace on Earth.<br>

היום שבו נולדה אנה הגדולה<br>
שהביאה עלי אדמות שלום בר קיימא<br>

הטקסט מהלל את השגת הסכם אוטרכט במו"ם שנוהל בשנת 1712 על ידי ממשלת הטורי של המלכה לשם סיום מלחמת הירושה הספרדית.
את האודה מבצעים זמרת אלט או קונטרטנור, סופרן, באס, מקהלה, חצוצרה סולו ותזמורת
היא מתחילה עם קונטרה-טנור או זמרת אלט סולן, מלווה בחצוצרה בנגינת אובליגטו תובענית,

Eternal source of light divine<br>
with double warmth thy beams display<br>
and with distinguish'd glory shine<br>
to add a lustre to this day.<br>
ממשיכה עם דואט לקונטרה-טנור ובאס, המסתיים בפוגת-
כוראל (כמו בקונצרטו מס 3, אופוס 3), אחר כך באים קטעי סולו קצרים, ואחרי כל אחד - קטע מקהלה קצר ובסיום - קטע לקונטרה-טנור סולו ואחריו חלק מקהלתי ברה מז'ור עם חצוצרות ותופים ופינאלה בצורת פוגה הכוללת גם כן חומר שאפשר למצוא בקונצרט השלישי אופוס 3.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.digitale-sammlungen.de/~db/0001/bsb00016882/images/ פרטיטורה] לאודה ליום הולדתה של המלכה אן (Händel-Werkausgabe, hrsg. v. Friedrich Chrysander, Leipzig 1887)
* Donald Burrows (editor) The Cambridge Companion to Handel, 1997
* Percy Young - Handel, The Master Musicians Series, J.M.Dent &Sons,London, 1979
* נעם בן זאב - "למלכה יש יום הולדת" בעיתון הארץ, 9 בנובמבר 2009
* רוויו בכתב העת "גרמופון" ביולי 1989
*[http://www.youtube.com/watch?v=IhHB-qK4ekg&feature=related Eternal source of light divine קטע הפתיחה עם הקונטרה טנור ג'יימס באומן והחצוצרן כריסטיאן סטיל-פרקינס]
*[http://www.youtube.com/watch?v=ssiVKzOy79k&feature=related אלפרד דלר]
*[http://www.youtube.com/watch?v=Nfq8AoPvNj4&feature=related הקטע The day gave great Ann birth]
*[http://www.youtube.com/watch?v=4nrV1vMaRi4&feature=related As the rosy steps the morn]

קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:יצירות מאת הנדל
1902 במוזיקה

== אירועים ==
*30 באפריל - האופרה פֶּלֶאָס ומליסאנד של קלוד דביסי מוצגת באופרה-קומיק בפריז

== אופרה ==
* פרנצ'סקו צ'ילאה - אדריאנה לקוברר.
* סרוויליה - ניקולאי רימסקי-קורסקוב.

== מוזיקה קלאסית ==

== נולדו ==
* 11 בינואר – מוריס דיריפלה, מלחין צרפתי (נפטר ב-1986).
* 29 במרץ – ויליאם וולטון, מלחין בריטי (נפטר ב-1983).
* 9 ביוני – סקיפ ג'יימס, מוזיקאי גיטריסט פסנתרן אמריקני (נפטר ב-1969).
* 9 באוגוסט – זינו פרנצסקאטי, כנר צרפתי (נפטר ב-1991).
* 25 באוקטובר – אדי לאנג, גיטריסט אמריקני (נפטר ב-1933).

== נפטרו ==
* 18 בינואר – פיליפו מרקטי, מלחין אופרה איטלקי (נולד ב-1831).
* 9 בפברואר – לודוויג פון ברנר, מנצח ומלחין גרמני (נולד ב-1833).
* 7 בספטמבר – פראנץ וילנר, מנצח ומלחין גרמני (נולד ב-1832).
* 28 בספטמבר – יוסיף איוונוביץ', מנצח ומלחין רומני (נולד ב-1845).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שנות ה-1900 במוזיקה
מוזיקה
אל-פרע'אני

פסל של אל-פרע'אני המוצב ב[[קהיר|שמאל|]]
אל-פרע'אני, אבו אל-עבאס מחמד בן כת'יר (בערבית: ابو العباس محمد بن كثير الفرغاني; בלועזית: Alfraganus) היה אסטרונום פרסי בן המאה ה-9. אל-פרע'אני נולד בעיר פרגנה (כיום בקצה המזרחי ביותר של אוזבקיסטן). הוא היה מעורב עם צוות אסטרונומים אחרים בפרויקט חישוב היקפו של כדור הארץ תחת פטרונותו של אל-מאמון בבגדאד. ספרו החשוב על תורת האסטרונומיה - "ג'ואמע עלם אל-נג'ום ואל-חרכאת אל-סמאויה" - ובתרגום: "יסודות בתורת הכוכבים והתנועות השמימיות" נכתב ב-833 והיוה עיבוד מקוצר לאלמגסט של תלמי מאלכסנדריה. הספר תורגם ללטינית במאה ה-12 ונותר פופולרי באירופה עד למחצית המאה ה-15. מקור הידע הניכר של דנטה אליגיירי באסטרונומיה תלמאית, כפי שמתבטא בספרו "הקומדיה האלוהית", היה בספרו של אל-פרע'אני. במאה ה-17 פורסם מחדש כתב היד המקורי בערבית בידי האוריאנטליסט ההולנדי יעקוב גוליאוס יחד עם תרגום לטיני מחודש והארות רבות. 

ב-856 היגר אל-פרע'אני למצרים וכתב שם חיבור על האצטרולב. הוא פיקח על בנייתו של הנילומטר באי רודה שבקהיר. בשנת 861 הוזמן בידי אל-מתוכל הראשון לתכנן תעלת מים מהחידקל לסאמרא, אך הוא טעה בחישוביו וניצל רק בשל הירצחו של האחרון. שנת מותו המדויקת לא ידועה. מכתש אלפרנגוס (Alfraganus) על הירח קרוי על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אסטרונומים פרסים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-8
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-9
המסגד הגדול של סאמרא

המסגד הגדול של סאמרא (ערבית: جامع سامراء الكبير, "מסג'ד סאמראא אלכביר") בעיר סאמרא שבעיראק הוא מסגד שנבנה בין השנים 849 ל-852 בידי הח'ליף העבאסי אל-מתוכל הראשון, עת הייתה סאמרא בירתה של הח'ליפות העבאסית. לאחר התקופה העבאסית המסגד ננטש ונחרב. במאה העשרים הוא נחפר ויסודותיו שוחזרו חלקית.

==המבנה==
המסגד הוא מטיפוס החצר, ובו חצר גדולה, פתוחה לשמים, באורך של 264 מטרים וברוחב של 159 מטרים, וסביבה אכסדראות עמודים מקורות. חומת המסגד מתנשאת לגובה של 10.5 מטרים, ולאורכה מגדלים בצורת חצי עיגול שנבנו במרחקים קבועים. למסגד 16 שערים בכל צדדיו, למעט בצד הקיבלה הפונה לכיוון הכעבה שבמכה (דרום-דרום-מערב), ובו מיחראב ואולם תפילה גדול שהיה מקורה ב-17 טורי עמודים. בתקופת בנייתו היה מסגד זה הגדול בעולם.

לאומנות ולסגנון של המסגד הגדול של סאמרא היו השפעות ניכרות על האמנות המוסלמית בת התקופה. הוא שימש אב-טיפוס למסגד אבן טולון בקהיר. במיוחד נכון הדבר לעיטורי הסטוקו (טיח מגולף) בעלי הדגמים הגאומטריים והצמחיים מטיפוס המכונה בספרות המחקר סאמרא A, B & C.

== המינרט החלזוני ==
המינארט החלזוני של המסגד הוא מבנה גדול בנוי אבני חול מטוייחות בסגנון חרוטי של זיגוראת, הניצב בצידו הצפון-צפון-מזרחי של המסגד. המינארט מכונה ה-"מַלֲוִיַה" (מילולית: קונכיית חילזון), אורך כל אחת מצלעות בסיסו הרבוע הוא 32 מטר, ומעליו חמש קומות עגולות בגובה כולל של 52 מטרים. מסביב למינארט משתפלים מעלות גליליים ובהם גרמי מדרגות המעפילים אל ראשו. בראש המינארט חדר קטן וחרוטי שקוטרו כ-6 מטרים. מצידו החיצוני מעוטר המינרט ב-8 קשתות וביניהן נישות. המינארט היה מחובר למסגד הגדול באמצעות גשרון, והוא היווה סממן בולט מאוד בנוף המישורי של עמק החידקל שבסאמרא ובסביבותיה.

לאחר כיבוש עיראק, בשנת 2005 נפגע המינארט מהפגזה אמריקאית נגד חמושים עיראקיים שהשתמשו בו כעמדת תצפית.

<gallery>
The spiral minaret in Samarra.jpg
مأذنة سامراء (1).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סאמרא
קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:עיראק: מסגדים
קטגוריה:עיראק: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מבנים לשעבר
מחוז ז'ירונה

מחוז ז'ירונה הוא מחוז בקהילה האוטונומית קטלוניה שבצפון ספרד.

== גאוגרפיה ==
שטחו הכולל 5,910 קמ"ר. הוא גובל בצפון עם צרפת, במזרח ובדרום-מזרח עם הים התיכון, במערב ובדרום-מערב עם מחוז ברצלונה ובצפון-מערב עם מחוז ליידה. במחוז נמצאת רצועת החוף קוסטה בראווה שהיא אחד מאתרי התיירות העיקריים של ספרד.

מחוז ז'ירונה מונה 752,026 תושבים (2010). המחוז כולל 221 רשויות מקומיות, ביניהן העיר לייביה שהיא מובלעת בתוך השטח הצרפתי, כ-2 ק"מ מגבול ספרד.

==הערים הגדולות (2011)==
* ז'ירונה (הבירה) (96,722 תושבים)
* פיגרס (44,765 תושבים)
* יורט דה מאר (40,282 תושבים)
* בלנס (39,834 תושבים)
* אולוט (33,725 תושבים)
* סאלט (30,389 תושבים)

== קישורים חיצוניים ==

* 
 
* 

קטגוריה:קטלוניה
ז'ירונה
לייביה

לייביה (בקטלאנית: Llívia) היא רשות מקומית השייכת למחוז ז'ירונה שבספרד.
הרשות ידועה בשל היותה מובלעת ספרדית בהרי הפירנאים בתוך שטח צרפת. היא מרוחקת 2 ק"מ מגבולה הצפוני של ספרד. מצבה זה נקבע בשנת 1659 בהסכם עם צרפת, ולפיו הועברו לזו האחרונה כפרים באזור הפירנאים, ואילו לייביה נחשבה כעיר. אחרי מלחמת האזרחים בספרד הועלתה האפשרות שהמובלעת תהיה תחת שלטון הרפובליקנים, שנוצח, אך אפשרות זו לא התגשמה. שטחה 12.83 קמ"ר.

==דמוגרפיה==
{| class="wikitable" 
|-
! width="15%" | שנה 
! | 1900
! | 1930
! | 1950
! | 1970
! | 1986
! | 2007
! | 2008
! | 2009
! | 2010
! | 2021
|-
| align="center" | תושבים
| align="center" | 941
| align="center" | 743
| align="center" | 755
| align="center" | 856
| align="center" | 930
| align="center" | 1,388
| align="center" | 1,517
| align="center" | 1,589
| align="center" | 1,608
| align="center" | 1,504
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קטלוניה: ערים
קטגוריה:אירופה: מובלעות
קטגוריה:ספרד: רשויות מקומיות
פיגרס

פיגרס (בקטלאנית: Figueres, בספרדית: Figueras) היא עיר במחוז ז'ירונה שבקטלוניה, ספרד. מקור שמה במילה "תאנה" בספרדית, מכיוון שאזור זה שימש לגידול תאנים.

אוכלוסיית העיר מונה 45,346 תושבים (2015) ושטחה 19.31 קמ"ר. היא שוכנת כ-40 ק"מ צפונית לג'ירונה, כ-140 ק"מ צפונית לברצלונה, וכ-60 קילומטר דרומית מהעיר פרפיניאן שבדרום צרפת. אל ערים אלו היא מחוברת במערכת רכבות. 

פיגרס היא מקום הולדתו של הצייר סלבדור דאלי, ובעיר נמצא מוזיאון דאלי, שתוכנן על ידו ומנציח את יצירתו. כלכלתה של העיר נשענת ברובה על ענף התיירות.

== ערים תאומות ==

* 

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Musée Salvador Dali Figueres.JPG|כניסה למוזיאון דאלי
קובץ:
קובץ:20061227-Figueres Sant Pere MQ.jpg|כנסיית סט. פטר
Interior of Església de Sant Pere de Figueres.jpg|פנים כנסיית סט. פטר בסגנון אדריכלות רומנסקית
קובץ:Figueres Eglesia San Pere.jpg|רחוב אופייני בעיר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קטלוניה: ערים
קטגוריה:סלבדור דאלי
הצהרת מכון דיסקברי בדבר התנגדות לדרוויניזם

"מחלוקת מדעית עם דרוויניזם" (באנגלית: A Scientific Dissent from Darwinism) היא הצהרה שפורסמה בשנת 2001 על ידי מכון דיסקברי , מכון אמריקאי שמרני המקדם את האמונה בתכנון תבוני. נכון ל-2019, על ההצהרה חתומים למעלה מ-1,000 מדענים אקדמאים (לא בהכרח בתחומים הקשורים לאבולוציה), בעלי תואר ד"ר, פרופסור, או פרופסור לרפואה.

== תוכן ההצהרה ==
לשון ההצהרה בתרגום לעברית היא:

ההצהרה מתייחסת לאבולוציה ותורת דרווין, מושגים שאינם מקובלים בשימוש המדעי המודרני ובעלי כמה משמעויות. ההצהרה מתייחסת אך ורק למנגנוני לברירה טבעית ולמוטציה אקראית בלבד. עם זאת, כיום שחלוף גנטי, זרימת גנים וסחף גנטי הם חלק אינטגרלי מהסינתזה האבולוציונית המודרנית המקובלת במדע.

ביקורת נשמעה על שרוב החתומים על ההצהרה חסרי התמחות בתחום האקדמי הרלוונטי לאבולוציה, הוא הביולוגיה. בהצהרה המקורית מ-2001, פחות מ-20% מהחותמים היו ביולוגים.

ביקורת נגדית מציגה את הסיכון אליו נחשפים חותמי ההצהרה, כך שחותם פוטנציאלי נמנע מכך בעקבות מקרים של שלילת משרות ממטילי ספק בשלמות התאוריה הדרוויניסטית. בשלב כלשהו גם באתר הפרויקט כתבו אזהרה למי שניגש לחתום: .

בין החותמים חמישה ישראלים: ישראל חנוקוגלו, פרופסור לביוכימיה באוניברסיטת אריאל; חיים שור, פרופ' במחלקה להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון; מארק שלפוברסקי, ד"ר לווירולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן; ירמיהו ברנובר פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון; וג'יימס אי רנקין, ד"ר לפיזיקה מישיבה יוניברסיטי (אך רשום בישראל).

==תגובות להצהרה==
גרף המציג את מספר החותמים בתוך ארבעה ימים על העצומה הנגדית - "A Scientific Support for Darwinism" (תמיכה מדעית בדרוויניזם), 7,733 מדענים, מתוכם 3,385 ביולוגים.
בעקבות הצהרה זו קמו כמה עצומות נגדיות.

האיגוד הלאומי לחינוך מדעי בארצות הברית פתח את "פרויקט סטיב" (Project Steve). מדובר בעצומה התומכת באבולוציה, וחתומים עליה אך ורק מדענים בעלי תואר ד"ר בתחום הביולוגיה, הפלאונטולוגיה או הגאולוגיה – ששמם הפרטי הוא סטיב (סטיבן, סטפן, סטפני). זוהי פרודיה שמטרתה להראות כמה מעט חותמים יש להצהרה של מכון דיסקברי מתוך כלל הקהילה המדעית. מספר המדענים ברשימת פרויקט סטיב, נכון ל-2024, הוא 1,493. בהם יותר ביולוגים מאשר בעצומה של מכון דיסקברי.

על עצומה בשם "תמיכה מדעית בדרוויניזם" (A Scientific Support for Darwinism), שהוצגה כראיית נגד בבית משפט לאחר שהוצגה בו העצומה של מכון דיסקברי, חתמו 7,733 מדענים תוך ארבעה ימים (ראו גרף משמאל).

על "פרויקט מכתב הכמורה" (Clergy Letter Project) חתומים יותר מ-10,000 אנשי כמורה אמריקאים שאומרים כי "האמונה באמיתות הנצחיות של התנ"ך והתגליות המדעיות יכולים להתקיים בבטחה זה לצד זה".

==ראו גם==
* התנגדויות לתורת האבולוציה
* שיעור התמיכה באבולוציה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.dissentfromdarwin.org אתר הפרויקט "A Scientific Dissent from Darwinism"] (מחלוקת מדעית עם דרוויניזם) 
* [https://web.archive.org/web/20100505203539/http://www.dissentfromdarwin.org/about_isr.php "אי הסכמה מדעית לדרוויניזם"], אתר הפרויקט בעברית.
==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריה של המדע
קטגוריה:התנגדות לאבולוציה
קטגוריה:מחלוקות ופולמוסים