OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קול סיני

קול סיני הוא כתב עת תורני שיצא לאור בירושלים בשנים תשכ"ב-תשל"א (1962–1971). "ביטאון החוג הרעיוני הבלתי מפלגתי נאמני התורה", בעריכת מנשה הלוי. קול סיני היה ירחון ויצאו למעלה משבעים גליונות.

החוג שהוציא את הירחון הגיע מחוגי ישיבת פורת יוסף, והוא היה מיוחד בכך שביטא את בעיות הציבור החרדי-ספרדי בישראל בעיקר בתחום הדתי ובבעיית עזיבת הדת בקרב הדור הצעיר. עוד התייחד הירחון בהיותו מעין בימה ראשונה לזרם דק ושולי (באותו זמן), של רבנים ותלמידי ישיבות ספרדים, שראו באורתודוקסיה ובאולטרה-אורתודוקסיה מקור לשיקום החיים הדתיים בישראל.

ניתן לראות בביטאון זה את ניצני מגמת ההתחרדות של קבוצה מיהדות המזרח, ששיאה תהיה לימים הקמת תנועת ש"ס.

== היסטוריה ==
ב"קול סיני" התפרסמו מונוגרפיות על רבנים מעדות המזרח החיים בזמנו של כתב העת, רבנים שנפטרו, ומדורות קודמים, לעיתים חרג העורך ופרסם גם קורות חייהם של רבנים אשכנזיים ומאמרים מפרי עטם. מעת לעת הופיעו כתבות על עסקנים, חזנים ויצירתם, ובתי כנסת; מאמרים ותשובות בהלכה והגות, מדור 'אורות וצללים במדינת ישראל' ובו ידיעות טובות ורעות ומאמרי דעה על מצב הדת בארץ ישראל, וסקירות ספרים.

בגיליון הראשון, כסלו-טבת תשכ"ב, הוגדר כתב העת:
* יחתור לאחוד ולכוד העדות השונות לכח ציבור מגובש ותכליתי
* יהיה במה למחשבת גדולי התורה וההלכה שביהדות הספרדית והמזרחית
* יעודד כישרונות ספרותיים צעירים מבני עדות המזרח לבטא מחשבתם
* יוציא לאור את קורות קהלות המזרח בגלויות השונות ואת מסירות נפשם למען תורה וישראל.
* יהיה קשר וגשר למתהוה בקהלות הספרדיות בגולה
* יקים במה קבועה לבירור הלכות אקטואליות ויתן תשובה לשואלים בשאלות דין והלכה
* יהיה זרקור קבוע להאיר את גדולי התורה והמעשה שקמו בשבט הספרדי בעבר ובהוה חייהם ופעלם
* את שער קול סיני יפארו מדי חודש בחודשו דמויות של גאוני התורה וגדולי המעשה שביהדות הספרדית הנאמנה
* הוא ביטאון בלתי מפלגתי ואינו קשור בשום גורם פוליטי ומטרתו להרים קרנה של תורה ואמונה בישראל ובפרט בקרב היהדות הספרדית ועולי גלויות המזרח

== משתתפים ==
החל משנת יסודו של הירחון, כתב הרב עובדיה יוסף פרקי הלכה בכל גיליון של קול סיני שיצא. בגליונות אלו הוא כתב את ההלכה באופן ממוקד, תוך הבאת עיקרי השיטות, עד להלכה המעשית. פרקים אלו נאספו לספר שנקרא "ליקוטי קול סיני - הליכות עולם" (תשל"ב).

במאמרי החדשות של המערכת הואדר שמו של הרב יוסף, וכתב העת ניסה לקדם למשל את היבחרו של הרב יוסף לרב ראשי, כבר בשנת תשכ"ב (1962).

רבנים נוספים שכתבו בירחון באופן קבוע היו: אברהם חפוטא וחיים דוד הלוי.

בשנת תשע"ה חודש הירחון, והוא יוצא לאור בבני ברק.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת תורניים
קלפורניה

קַלְפּוּרְנִיָה (בלטינית: Calpurnia; נולדה בשנת 76 לפנה"ס בערך) הייתה אשתו השלישית והאחרונה של יוליוס קיסר. היא הייתה בתו של לוקיוס קלפורניוס פיסו קייסונינוס (קונסול 58 לפנה"ס).

==נישואיה ליוליוס קיסר ==
קלפורניה התחתנה עם קיסר בשנת 59 לפני הספירה. מקורות מתארים אותה כאישיות ביישנית וצנועה. לאחר שנרצח יוליוס קיסר ב-44 לפני הספירה, היא העבירה את יומניו וכתביו אל חברו הטוב ובעל בריתו של קיסר, מרקוס אנטוניוס. במהלך נישואיהם לא ילדה קלפורניה ילדים לקיסר, ולאחר מותו לא התחתנה שוב.
לפי המקורות, הייתה לקלפורניה תחושה שנשקפת סכנה לביטחונו של קיסר בסנאט הרומי, והיא ביקשה ממנו לא ללכת. קיסר לא שעה לעצתה והלך היישר אל אויביו.

==קלפורניה בתרבות==
*במחזה של ויליאם שייקספיר "יוליוס קיסר", לקלפורניה יש חלום שקיסר ימות בידה. 
* בסדרת הטלוויזיה "רומא" מגלמת את קלפורניה שחקנית הטלוויזיה האנגלייה היידן גריין.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.eyewitnesstohistory.com/caesar2.htm הרצח של קיסר], באתר www.eyewitnesstohistory.com

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יוליוס קיסר
קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:נשים במאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:נשים ברומא העתיקה
הנס פון גרונאו

יוהאן קרל הרמן פון גרונאו (בגרמנית: Johann Karl Hermann von Gronau, שהיה ידוע בכינויו הנס פון גרונאו; 6 בדצמבר 1850 – 22 בפברואר 1940) היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוסים ועל פלגת ארמייה בחזית המערבית ובחזית המזרחית.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון גרונאו נולד ב-6 בדצמבר 1850 באלט שאדו שהשתייכה לממלכת פרוסיה. אביו קרל הרמן לודוויג גרונאו היה ראש היערנים המלכותי, ואילו סב-אביו היה כומר ומטאורולוג בברלין. ב-1869 התגייס לצבא הפרוסי והתקדם בסולם הפיקוד, ב-1903 מונה למפקד הדיוויזיה ה-1, ב-1907 מונה למושל העיר טורן, וב-1911 פרש לביתו. ב-1913 קיבל במהלך חגיגות ה-25 שנה לקיסר וילהלם השני תואר אצולה.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון גרונאו למפקד קורפוס המילואים ה-4 שהיה חלק מהארמייה הראשונה, לחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו, ובקרב על המארן. ב-11 בספטמבר 1915 מונה פון גרונאו למפקד קורפוס המילואים ה-41, במקום גנרל ארנולד פון וינקלר שהחליפו בפיקוד על קורפוס המילואים ה-4. פון גרונאו שירת עם הקורפוס בפיקודו בחזית המזרחית תחת פיקוד ארמיית הבוג, וב-20 בספטמבר 1915 הפך הקורפוס שבפיקודו לפלגת הארמייה גרונאו. ב-27 במרץ 1918 פורקה פלגת הארמייה שבפיקודו, והוא המשיך לפקד על קורפוס המילואים ה-41 עד סוף המלחמה, ובפברואר 1919 פרש לביתו.

פון גרונאו נפטר בפוטסדאם ב-22 בפברואר 1940 והוא בן 89 שנים.

==משפחתו==
פון גרונאו היה נשוי ללואיזה גרישר, ממנה היו לו 3 בנים. בנו הגדול וולפגנג פון גרונאו חצה ב-23 באוגוסט 1930 את האוקיינוס האטלנטי ממזרח למערב, ונחת בנהר ההדסון.

==עיטורים==
* פור לה מריט עם עלי אלון
* מסדר העיט האדום עם עלי אלון
* מסדר הכתר
* צלב הברזל דרגה שנייה
* צלב הברזל דרגה ראשונה

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1940
בן בריל

בן (בארנד) בריל (בהולנדית: Barend (Ben) Bril, 16 ביולי 1912 - 11 בספטמבר 2003), היה מתאגרף יהודי הולנדי, 9 פעמים ברציפות אלוף הולנד, אלוף המכביה השנייה ובמלחמת העולם השנייה ניצול שואה בזכות יכולות האיגרוף שלו.

==קורות חיים==
בריל - 1965
בן בריל נולד ברובע היהודי באמסטרדם, רובע Valkenburgstraat, הולנד, אחד מששת ילדיהם של זוג יהודים, אברהם בריל, דייג במקצועו וקלרתי (לבית מופי). בילדותו התאמן באיגרוף במועדון מכבי המקומי.

לאחר שזכה באליפות הולנד באגרוף ולמרות גילו הצעיר הורשה בריל להשתתף באולימפיאדת אמסטרדם (1928). במשחקים עצמם הוא היה הספורטאי הצעיר במשלחת ההולנדית, 16 שנים ו-23 ימים וסיים במקום חמישי במשקל זבוב עד 51 ק"ג, לאחר שהגיע לסבוב רבע הגמר. 

לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) לא נשלח, בעקבות החלטתו של יושב ראש הוועד האולימפי ההולנדי, שהיה חבר במפלגה הנאצית ההולנדית. 

במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה בריל במדליית זהב ומאז החל לענוד את מגן הדוד על מכנסיו בכל תחרות איגרוף בה השתתף. את אולימפיאדת ברלין (1936) החרים בגלל השלטון הנאצי בגרמניה הנאצית. 

במלחמת העולם השנייה הסתתרה משפחת בריל הקטנה (בריל, אשתו ובנם) בדירת מסתור, אך כעבור כשנה נשלחו בריל ומשפחתו לברגן-בלזן בעקבות הלשנה של מי שהיה נושא הדגל ההולנדי במצעד הפתיחה של המשחקים האולימפיים באמסטרדם, 1928, סאם אולי. אולי עצמו הורשע לאחר תום המלחמה, נידון למאסר ומת בכלא ב-1975. 

שלושה מארבעת אחיו ואחותו של בריל, שהיו נשואים עם ילדים, לא שרדו את השואה. מכל משפחתו ניצלו רק הוא ואחיו הצעיר, הארי (נפטר ב-6 באוגוסט 1966). בריל ניצל תודות ליכולת האיגרוף שלו, ששעשעה את הנאצים ומנעה מהם להורגו.

לאחר המלחמה והחל מ-1963 הפך בריל לשופט איגרוף ידוע, ששפט בין השאר גם במשחקיהם האולימפיים של ג'ו פרייז'ר (אולימפיאדת טוקיו (1964)), ג'ורג' פורמן (אולימפיאדת מקסיקו (1968)) ועוד. 

הוא נפטר בשנת 2003 באמסטרדם, בגיל 91. היה נשוי לסיליה ואב לבן.

בשנת 2006 פורסמה הביוגרפיה שלו, Ben Bril - Davidsster als Ereteken, מאת Ed van Opzeeland.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.bbc.com/sport/boxing/63227822 "Ben Bril: The Dutch Jewish boxing champion sent to Nazi camps by Olympic team-mate"], אוקטובר 2022, BBC
* [https://ww2gravestone.com/people/bril-barend-ben/ על בן בריל] באתר ww2gravestone

קטגוריה:ספורטאים יהודים הולנדים
קטגוריה:ניצולי השואה: הולנד
קטגוריה:מתאגרפים יהודים
קטגוריה:מתאגרפים הולנדים
קטגוריה:אלופי המכביה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ברגן-בלזן
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1912
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2003
Tug of War (אלבום של קארלי ריי ג'פסן)

Tug of War הוא אלבום הבכורה של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן. האלבום, שהופק על ידי ריאן סטיוארט, יצא לאור לראשונה ב-30 בספטמבר 2008 בקנדה בלבד דרך חברת התקליטים MapleMusic. ב-14 ביוני 2011, לאחר שהוחתמה ג'פסן בחברת התקליטים 604 רקורדס, יצא האלבום גם בארצות הברית בפורמט של הורדה דיגיטלית דרך חנות האייטונס. בשנת 2013 האלבום יצא לאור בארצות הברית באופן פיזי דרך חברת התקליטים Alliance Entertainment.

עד ה-25 ביוני 2012 נמכר האלבום במעל ל-10,000 עותקים בקנדה.

== רשימת רצועות ==

== תאריכי הוצאה ==
{| class="sortable wikitable"
|-
!scope="col"| אזור
!scope="col"| תאריך
!scope="col"| חברת תקליטים
!scope="col"| פורמט
!scope="col"| הוצאה
|-
|rowspan="2"| קנדה
| 30 בספטמבר 2008
| MapleMusic Recordings, Fontana North
|rowspan="2"| CD, הורדה דיגיטלית
| רגילה
|-
| 2011
| , יוניברסל מיוזיק קנדה
|rowspan="3"| מחודשת
|-
|rowspan="2"| ארצות הברית
| 14 ביוני 2011
| 
| הורדה דיגיטלית
|-
| 2013
| , Alliance Entertainment
| CD
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2008
קטגוריה:אלבומי קארלי ריי ג'פסן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
הכוכב העולה של היורוליג

בוגדן בוגדנוביץ', זוכה הפרס בעונות 2014 ו-2015]]
הכוכב העולה של היורוליג (באנגלית: Euroleague Rising Star) הוא פרס שנתי המוענק לכדורסלן הצעיר המבטיח ביותר בליגת היורוליג, החל מעונת . ההצבעה לזוכה בפרס נעשית על ידי מאמני קבוצות היורוליג. המועמדות לפרס מוגבלת לשחקנים צעירים, שגילם לא עלה על 22, ב-1 ביולי, שלפני תחילת אותה עונה.

ניקולה מירוטיץ' (2011 ו-2012), בוגדן בוגדנוביץ' (2014 ו-2015) ולוקה דונצ'יץ' (2017 ו-2018) שזכו בתואר פעמיים, הם השחקנים היחידים שזכו יותר מפעם אחת.

==הזוכים בתואר==
{| class="wikitable"
|-
| שחקן (X)
| מציין את מספר הזכיות של השחקן
|}
{| class="wikitable sortable"
|-
! עונה !! שחקן !! עמדה !! קבוצה
|-
| || אראזם לורבק || PF || פורטיטודו בולוניה
|-
| || אנדראה ברניאני || PF/C || בנטון טרוויזו
|-
| || רודי פרננדס || SG/SF || חובנטוד בדאלונה
|-
| || דנילו גלינארי || SF || אולימפיה מילאנו
|-
| || נוביצה וליצ'קוביץ' || PF || פרטיזן בלגרד
|-
| || ריקי רוביו || PG || ברצלונה
|-
| || ניקולה מירוטיץ' || PF || ריאל מדריד
|-
| || ניקולה מירוטיץ' (2)|| PF || ריאל מדריד
|-
| || קוסטאס פאפאניקולאו || SF || אולימפיאקוס
|-
| || בוגדן בוגדנוביץ' || SG || פרטיזן בלגרד
|-
| || בוגדן בוגדנוביץ' (2)|| SG || פנרבחצ'ה אולקר
|-
| || אלכס אברינס || SG/SF || ברצלונה
|-
| || לוקה דונצ'יץ' || PG/SG || ריאל מדריד
|-
| || לוקה דונצ'יץ' (2) || PG/SG || ריאל מדריד
|-
| || גוגה ביתאדזה || C || בודוצ'נוסט פודגוריצה
|-
| || — || — || —
|-
| || עוסמן גרובה || C || ריאל מדריד
|-
|2021/2022
| רוקאס יוקובאיטיס
|PG
| ברצלונה
|-
|2022/2023
| ים מדר
|PG
| פרטיזן בלגרד
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרסי יורוליג
אליעזר מאיו

אליעזר מאיו, 1988
אליעזר מאיו (1 באוגוסט 1928 - 1 באוקטובר 1988) היה מתעמל, מאמן נבחרת ישראל בהתעמלות, מומחה להתעמלות ראווה, שופט בינלאומי בהתעמלות מכשירים, ממקימי בית ספר למאמנים במכון וינגייט ומחבר ספרי התעמלות.

== ביוגרפיה ==
אליעזר מאיו נולד ברוסה שבבולגריה בשנת 1928. הוא החל את קריירת ההתעמלות שלו ב"מכבי רוסה", ובמקביל החל ללמוד נגינה על סקסופון ומפוחית פה אצל בן עירו יצחק גרציאני, אשר לימים נישא לאחותו דורה והפך לגיסו. כבר בהיותו נער אימן קבוצות ילדים ב"מכבי רוסה", שם פגש לראשונה את רעייתו לעתיד, ג'ני שיפרוט. הוא עלה לישראל בדצמבר 1948, והתגייס לתזמורת צה"ל הראשונה. כשהשתחרר הופיע כנגן סקסופון ואמן מפוחית בתזמורת ג'אז שהקים גרציאני.

מאיו התקבל למחזור השלישי של הקורס למורי התעמלות במכון וינגייט שהתקיים במחנה יונה. עם סיום לימודיו החל לעבוד בבית הספר היסודי "גבעת עלייה" ביפו. ב"גבעת עליה" החל להכין מופעי התעמלות ראווה, תחילה לאירועי בית הספר ובהדרגה לאירועים של אגודות "הפועל" ו"מכבי".

מאיו זכה במדליית כסף באליפות ישראל בשנת 1950 ובמדליית כסף בהתעמלות מכשירים במשחקי המכביה השלישית שהתקיימו באותה שנה. 

הוא שימש כמאמן הלאומי של נבחרת ישראל בהתעמלות מכשירים בשנים 1963–1972, שימש כשופט בינלאומי בהתעמלות בשנים 1963–1967, ולאחר מכן שימש כיו"ר הוועדה המקצועית להתעמלות ב"הפועל" ומנהל הקורסים השנתיים למאמני התעמלות. מאיו היה מיוזמי ומקימי בית הספר למאמנים ומדריכים במכון וינגייט ב-1965.

מאיו התמחה במפגני ראווה מרובי משתתפים של התעמלות צורנית. במפגנים אלה באו לביטוי כישרונו המוזיקלי ויכולותיו ככוריאוגרף וכצייר. רבים מהמפגנים לוו במוזיקה חיה של תזמורת צה"ל, בניצוחו של גיסו, יצחק גרציאני. מבין המפגנים הרבים שהכין: מופעי הפתיחה של משחקי המכביה (מהמכביה החמישית ב-1957 ועד המכביה האחת עשרה ב-1981), מפגני התעמלות המוניים באפריקה בהזמנת משרד החוץ (סווזילנד ב-1974 ומלאווי ב-1975), מפגני התעמלות הקשורים לצה"ל (מפגן הנח"ל ב-1957, שני מפגני השריון ב-1972 ו-1974, ומפגן 40 שנות צה"ל, שהיה עבודתו האחרונה ב-1988). כמו כן, מאיו הכין מופעים וניהל את טקסי הסיום במכון וינגייט לאורך כל שנות עבודתו ועוד עשרות מופעים עם נבחרת ישראל בהתעמלות, בצה"ל ובחו"ל.

מאיו פרסם חוברות הדרכה רבות וספרים אשר את כולם אייר בעצמו. ספרו, "התעמלות ספורטיבית", שיצא לאור בשנת 1967, נמכר עד היום במכון וינגייט.

ב-1 באוקטובר 1988, חודשיים לאחר יום הולדתו ה-60, מאיו נפטר בפתאומיות והובא לקבורה בבית העלמין בחולון.

מאיו היה נשוי לג'ני, ואב לשלושה.

== הנצחה ==
אחרי מותו יצא לאור ספרו "התעמלות ראווה" (1990). הספר, שהיה בשלבי סיום, נתרם על ידי משפחתו למכון וינגייט.

במכללה לחינוך גופני ולספורט ע"ש זינמן במכון וינגייט, מוקירים את זכרו בתחרות דו-שנתית בהתעמלות מכשירים הנושאת את שמו. כמו כן מוקדשים לזכרו, על ידי תלמידיו לשעבר, אירועי תנועה והתעמלות רבים ברחבי הארץ.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתעמלים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
בירצ'ה

בירצ׳ה (בפולנית: Bircza) הוא כפר במחוז פשמישל שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
האזכור הראשון ליישוב, שהיה בבעלות אצולה, הוא מן המאה ה-15. במאה ה-19 התפתח היישוב, ונודע בשל ירידי הסוסים שהתקיימו בו ובשל תעשיית הבדים המקומית. עד שנת 1876 שכנו בכפר שלטונות המחוז.

במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבש הכפר פעמיים בידי הרוסים, ומספר בתים בו הועלו באש.

==יהודי בירצ׳ה==
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא מהמאה ה-16. במאה ה-19 התפתח היישוב היהודי בכפר, והגיע לכמחצית מכלל תושבי המקום. תחילה הייתה כפופה הקהילה בכפר לקהילת דוברומיל, אך במחצית השנייה של המאה ה-19 נעשתה לעצמאית. רוב יהודי הכפר נמנו על חסידות דינוב, ומיעוטם על חסידות סדיגורה.

בעת הכיבוש הרוסי במהלך מלחמת העולם הראשונה פרעו הקוזקים ביהודי המקום, תוך ביצוע מעשי שוד, אונס ורצח. בין מלחמות העולם עזבו את הכפר רבים מיהודיו. בשנות העשרים ושלושים גברה הפעילות הציונית ביישוב, ופעלו בו תנועות הנוער בית"ר, הנוער הציוני, השומר הצעיר ואחווה. בשנים אלו נמנו ביישוב כ-1,040 יהודים, מתוך כ-1,930 תושבים.

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלל הכפר בשטח השליטה הסובייטי, וביוני 1941 נכבש בידי הגרמנים, אשר הפקידו את השליטה במקום בידי המשטרה האוקראינית, אשר רצחה תוך זמן קצר 16 מנכבדי הקהילה.

עד מהרה הוטלו על היהודים בכפר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט עם מגן דוד על הזרוע וביצוע עבודות כפייה, וכן נשדד רכוש יהודי. כמו כן, הוקם ביישוב יודנרט, אשר הצטווה להעביר לגרמנים תשלומי כופר, חפצי ערך ופרוות.

ביולי 1942 נערכה ביישוב אקציה בידי אנשי משטרה גרמנים ואוקראינים, במהלכה רוכזו יהודי הכפר בכיכר השוק, תוך שימוש באלימות רבה, ואולצו לכרוע ברך במקום משך מספר שעות. הוקם גטו בעיירה וכל הכפרים הסמוכים רוקנו מתושביהם היהודים. רוב יהודי בירצ׳ה נרצחה בשתי פעולות, אחת ב-"גבעה הסלעית (Kamienna Górka)" ועוד כ-800 יהודים ב-1942 בגבעת וויירזיסקו (Górze Wierzysko). לאחר מכן, הוצעדו את שאר יהודי היישוב כ-30 ק״מ עד לגטו פשמישל, ממנו הועברו מאוחר יותר למחנה ההשמדה בֶּלְזֶ׳ץ עם יתר יושביו. משפחה פולנית אחת (מיכל וקטז׳ינה גירולה) מהכפר הסמוך לודז׳ינקה גורנה (Łodzinka Górna) הסתירה שבעה יהודים באסם שלהם, אך לאחר שתושבים מקומים גילו את זה, רצחו הגרמנים את המבוגרים ושכנם ואת שלושת היהודית הנותרים ב-01 בינואר 1944. הקרבתם הוכרה ע״י יד ושם והוענק להם תואר חסידי אומות העולם.

צלב הוקם על "הגבעה הסלעית" וב-2018, לאחר מאמץ של בני נוער בבירצ׳ה, הוקם גם שלט במקום הרצח השני (והגדול יותר) בגבעת וויירזיסקו. לאחר המלחמה, פעל מספר עשורים בארץ איגוד יוצאי בירצ׳ה והסביבה. ב-2021, נותר רק ניצול אחד מבירצ׳ה בעולם, המתגורר בהרצליה, שהוא גם היהודי האחרון שנולד בבירצ׳ה עוד בחיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://bircza.reproots.org/ בירצ׳ה אונליין (Bircza Online!), שטעטל "וירטואלי" ואתר שורשים ומחקר על הקהילה היהודית בבירצ׳ה]
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/273 בירצ'ה] ב[https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
זלמן רונקיל (השני)

רבי שלמה זלמן רונקיל (או רונקֶל; נפטר בשנת ה'שכ"ב, 1562) היה רב ולמדן מחכמי קראקא בדורו של הרמ"א.

==ביוגרפיה==
נולד לרב יואל רונקיל מצאצאי רבי זלמן רונקיל אב"ד מגנצא. למד בישיבה בפדובה אצל רבי אברהם מינץ בנו של רבי יהודה מינץ, נישא לרייזל קצנלנבוגן, נכדת רבו, בת חתנו רבי מאיר קצנלנבוגן (מהר"ם פדובה).

עמד לימין רבו, רבי אברהם מינץ בעת המחלוקת עם רבי יעקב פולק, ומוזכר לגנאי ב"כתב החרם" שהוציא האחרון נגד רבו.

הוא נפטר בקראקא בשנת ה'שכ"ב, 1562, ונקבר בה. בנו היה רבי חיים, וצאצאיהם כונו ח"ר על שם בנו ואשתו: חיים רייזל'ס.

יש המייחסים לו את החיבור "חתן דמים" (פראג שס"ה), אך כבר הוכיח יצחק יודלוב שהזיהוי שגוי וכי המחבר הוא רבי זלמן רונקיל הראשון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:קרקוב: רבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1562
זלמן רונקיל

רבי שלמה זלמן רונקיל (או רונקֶל; נפטר בח' בחשוון, בין השנים ה'קע"א-ה'קפ"ז 1410–1426) היה רב ראש ישיבה ומקובל מגדולי רבני יהדות אשכנז במפנה המאה ה-15, רבן של מגנצא וורמיזא ורבו של מהר"י וייל.

רבי יעקב הלוי בן משה מולין (מהרי"ל) חי בזמנו במגנצא והתמנה בה כרב עוד בחייו, בדרשת שבת הגדול שלו, נהג ליטול רשות בתחילת הדרשה מרבי זלמן רונקיל מפני כבודו.

פסקי הלכה ודיונים הלכתיים שלו, הובאו בכתבי בני דורו והדור שלאחריו, כמו תלמידו מהר"י וייל, מהרי"ל, מהר"י ברונא ומהר"ם מינץ. מקובל לייחס לו את הספר "חתן דמים" (פראג שס"ה), הכולל פירושים קבליים לתורה בדרך גימטריה, דרשות ומנהגים לברית מילה וטקסי חתונה. הספר הושלם בידי רבי יצחק בן שמשון כ"ץ, אב"ד ניקלשבורג וערים נוספות, וחתנו של מהר"ל מפראג. אולם, יש המייחסים את הספר לרבי זלמן רונקיל השני.

==משפחתו==
מבין בניו ידוע הרב גוטליב המוזכר בשו"ת מהרי"ל. בין צאצאיו, רבני משפחת ליפשיץ: רבי ישראל ליפשיץ מחבר "תפארת ישראל", זקנו רבי ישראל ליפשיץ מקליווא ואבותיהם שכיהנו כרבנים בקהילות אשכנז ופולין.

==הלכות שהובאו בשמו==
* אין לברך על טבילת כלים "אשר קדשנו במצוותיו וציוונו על טבילת כלים" אלא רק "... על הטבילה" (ספר מהרי"ל, מנהגים, הלכות נידה אות יג).
* דיון עם מהר"ם סג"ל על חיוב ציצית במעילים שבשעה שאינם רכוסים יש להם ארבע כנפות (מהר"ז בינגא, הלכות ציצית, אות לז).

==לקריאה נוספת==
* חיים מיכל, אור החיים, פרנקפורט תרנ"א, פריט 822, עמ' 365–366. (על ספריו)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
;ספרו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-15
פרס אלפונסו פורד

[[איגור רקוצ'ביץ', זכה בפרס שלוש פעמים]]
פרס אלפונסו פורד (באנגלית: Alphonso Ford Trophy), המוכר גם כפרס "מלך הסלים של היורוליג", הוא פרס שנתי המוענק לקלע הבולט בליגת היורוליג. הפרס, שחולק לראשונה בעונת , קרוי על שמו של אלפונסו פורד, שהיה אחד הקלעים הגדולים בתולדות היורוליג.

מלכות הסלים ביורוליג תועדה כבר מעונת , אך פרס אלפונסו פורד הוענק לקלע המוביל רק החל מעונת 2004/05. הקריטריון לקבלת הפרס הוא ממוצע הנקודות שקלע כל שחקן לאורך העונה הסדירה, לא כולל שלב הפיינל פור.

איגור רקוצ'ביץ' (שלוש פעמים), קית' לנגפורד ואלכסיי שבד (פעמיים) הם השחקנים היחידים שזכו בפרס יותר מפעם אחת. ניקוס גאליס ואלפונסו פורד הובילו פעמיים את טבלת קלעי היורוליג בטרם הוענק הפרס. בעונת המפוצלת הוביל פורד את טבלת קלעי היורוליג, בעוד מירוסלב בריץ' היה מלך הסלים של הסופרוליג. בסיום עונת הוביל חואן קרלוס נבארו את טבלת קלעי היורוליג עם 16.8 נקודות למשחק, אך רקוצ'ביץ' הוא שזכה בפרס אלפונסו פורד, כיוון שקלע ממוצע נקודות גבוה יותר עד תחילת שלב הפיינל פור (16.2).

==מובילי טבלת הקלעים (1992–2004)==
{| class="wikitable sortable"
|-
! עונה !! שחקן !! קבוצה !! 
|-
| || ניקוס גאליס || אריס סלוניקי || 32.3
|-
| || זדראבקו רדולוביץ' || ציבונה זאגרב || 23.9
|-
| || ניקוס גאליס || פנאתינייקוס || 23.8
|-
| || סאשה דנילוביץ' || וירטוס בולוניה || 22.1
|-
| || ג'ו ארלאוקאס || ריאל מדריד || 26.4
|-
| || קרלטון מאיירס || פורטיטודו בולוניה || 22.9
|-
| || פג'ה סטויאקוביץ' || פאוק סלוניקי || 20.9
|-
| || איברהים קוטלואי || פנרבחצ'ה אולקר || 21.4
|-
| || מיליאן גוליוביץ' || זלטורוג לאשקו || 20.2
|-
| || אלפונסו פורד || פריסטרי אתונה || 26.0
|-
| || מירוסלב בריץ' || פרטיזן בלגרד || 23.3
|-
| || אלפונסו פורד || אולימפיאקוס || 24.8
|-
| || מילוש וויאניץ' || פרטיזן בלגרד || 25.8
|-
| || לין גריר || שלאנסק ורוצלב || 25.1
|}

==הזוכים בפרס אלפונסו פורד (2005–הווה)==
[[טיילור רוצ'סטי, זוכה הפרס בעונת 2014/15]]
{| class="wikitable"
|-
| שחקן (X)
| מציין את מספר הזכיות של השחקן בפרס
|}
{| class="wikitable sortable"
|-
! עונה !! שחקן !! קבוצה !! 
|-
| || צ'ארלס סמית' || סקאבוליני פזארו || 20.6
|-
| || דרו ניקולס || בנטון טרוויזו || 18.4
|-
| || איגור רקוצ'ביץ' || טאו ויטוריה || 16.2
|-
| || מארק סלירס || קוראל רואן באסקט || 21.8
|-
| || איגור רקוצ'ביץ' (2)|| טאו ויטוריה || 18.0
|-
| || לינאס קלייזה || אולימפיאקוס || 17.1
|-
| || איגור רקוצ'ביץ' (3)|| אנאדולו אפס || 17.2
|-
| || בו מקאלב || מונטפסקי סיינה || 16.9
|-
| || בובי בראון || מונטפסקי סיינה || 18.8
|-
| || קית' לנגפורד || אולימפיה מילאנו || 17.6
|-
| || טיילור רוצ'סטי || ניז'ני נובגורוד || 18.9
|-
| || ננדו דה קולו || צסק"א מוסקבה || 18.9
|-
| || קית' לנגפורד (2) || אוניקס קאזאן || 21.8
|-
| || אלכסיי שבד || חימקי מוסקבה || 21.8
|-
| || מייק ג'יימס || אולימפיה מילאנו || 19.8
|-
| || – || – || –
|-
| || אלכסיי שבד (2) || חימקי מוסקבה || 19.8
|-
|
| וסיליה מיציץ'
| אנאדולו אפס
|18.2
|-
|
| אלכסנדר וזנקוב
| אולימפיאקוס
|17.2
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרסי יורוליג
בלאז'ובה

בלאז'ובה (בפולנית: Błażowa; ביידיש: בלאזשאוו, בלאזעוו) היא עיירה במחוז ז'שוב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
התיעוד הראשון ליישוב הוא מן המאה ה-14, אז היה בבעלות פרטית. במהלך המאה ה-17 נשרף היישוב בידי גייסות האימפריה השוודית, ולאחר מכן בידי הקוזקים הטרנסילבנים.

היישוב נחרב פעם נוספת במהלך המלחמה הצפונית הגדולה, ובסוף המאה ה-18 קיבל היישוב זכויות עיר.

==יהודי בלאז'ובה==
זוג ילדי יהודים בבלאז'ובה בשנת 1930
יישוב יהודי בעיירה התקיים עוד במאה ה-18, ובתחילה הייתה כפופה הקהילה בעיירה לקהילת ז'שוב. במקום פעלה חצר אדמו"רים, משושלת הרב צבי אלימלך שפירא, שהפכה לחסידות בלאז'וב.

בנובמבר 1918 ערכו איכרים מקומיים פרעות ביהודי העיירה, וכ-200 משפחות יהודיות נשדדו, ללא התערבות המשטרה. בשנים שלאחר מכן הוטל חרם על האוכלוסייה היהודית בעיירה, פורסמה במקום תעמולה אנטישמית, ובמקרה אחד נרצחו בני זוג יהודים. במקרה אחר, הופצה עלילת דם לפיה יהודי רצח נוצרייה כדי להכין מדמה מצות.

בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, לרבות של תנועות נוער ציוניות. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-930 יהודים, מתוך כ-5,100 תושבים.

לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, נרצחו בעינויים 22 מיהודי המקום. בימים שלאחר מכן הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים ממערב פולין, והקהילה במקום התגייסה לעזרתם. בעיירה הוקם יודנרט, ופעל במקום סניף של היס"ס. ביוני 1942 גורשו יהודי העיירה לגטו ז'שוב באקציה שבמהלכה נרצחו זקנים וחולים, שייתכן שאחד מהם היה האדמו"ר המקומי, הרב מאיר שפירא.

מגטו ז'שוב הועברו יהודי העיירה ביולי 1942 עם יתר יהודי הסביבה למחנה ההשמדה בלז'ץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/276 בלאז'ובה] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
מקדש בעל שמין בתדמור

מקדש בעל שמין בתדמור היה מקדש עתיק באתר הארכאולוגי בעיר תדמור בסוריה. המקדש הוקדש לאל הכנעני בעל שמין, שהיה אל השמים השמי, אחד משני האלים הראשיים של העיר תדמור.

==היסטוריה==
האכסדרה הגדולה כפי שהוא מופיע בספרו של רוברט ווד, 1753]]
השלב המוקדם ביותר של המקדש מתוארך לסוף המאה השנייה לפנה"ס. המקדש נבנה מחדש בשנת 131 לספירה. המזבח שבחזית המקדש תוארך לשנת 115 לפנה"ס. עם כניסת הנצרות לאזור במאה החמישית לספירה, המקדש הוסב לכנסייה.

בשנת 1751 הגיעה משלחת שבראשה עמדו רוברט ווד וג'יימס דוקינס . המשלחת למדה את האתר ואת המבנים הארכיטקטוניים שלו. בין המבנים שתוארו על ידיה היה גם מקדש בעל שמין. המשלחת פרסמה את ממצאיה בשנים 1753 ו-1757.

המקדש נחפר בין השנים 1956-1954 על ידי משלחת ארכאולוגית שווייצרית שאורגנה על ידי אונסק"ו. המקדש היה אחד מהמבנים העתיקים המושלמים ביותר ששרדו בתדמור. בשנת 1980 הוכרז המקדש על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית יחד עם האתר העתיק של תדמור. במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה נכבשה העיר תדמור על ידי ארגון המדינה האסלאמית ובחודש אוגוסט 2015 המקדש פוצץ ונהרס על ידו.

== המבנה ==
חלקו הפנימי של המקדש, 2007
המבנה נבנה באתר, שעוד לפני בניית המקדש, שימש לכל אורך המאה הראשונה לספירה והעשורים הראשונים של המאה השנייה כמקום קדוש שבו הועלו זבחים לכבודו של האל בעל שמין.

המקדש היה במקורו חלק ממתחם גדול של שלוש חצרות שייצגו עירוב סגנונות בנייה אדריכליים רומיים וסוריים. המבנה שכן בצדה הדרומי של החצר המרכזית. הפרופורציות של המקדש והכותרות היו רומיות, ואילו האלמנטים על גבי הקורה הראשית הארכיטרב וצדי החלונות היו בסגנון סורי. הכותרות של העמודים עוטרו בעיטורים בסגנון הסדר הקורינתי המזכיר את צמח הקוציץ. הפורטיקו - מבנה השער היה מורכב משישה עמודים. הקירות הצדיים היו מעוטרים בפילסטרים, שהם רכיבי בניין אדריכליים דמויי עמוד הצמודים לקיר.

== כתובת והקדשה ==
על תושבת העמוד התומך בפרוטומה של מַלֵה אגריפה, שתמך בהקמת המקדש, נמצאה כתובת בשפות יוונית ותדמורית (ניב מקומי של השפה הארמית, שנכתב בכתב מרובע הדומה לכתב הארמי), שציינה את אגריפה ואת תמיכתו ונכתב בה שהמבנה הוקם בשנת 131 לספירה. הכתובת ציינה גם את ביקורו של הקיסר הרומי אדריאנוס בתדמור בשנת 129 לספירה. הכתובת היא: 

== הרס המקדש ==
בשנת 2013, במלחמת האזרחים בסוריה, הופצץ חלק מהמבנה וניזוק. פינתו הדרומית-מערבית של המקדש ניזוקה על ידי בוזזים, שפרצו שני פתחים במבנה כדי לבזוז את הריהוט של אולם המבקרים. ב-23 באוגוסט 2015, פוצץ המקדש על ידי ארגון המדינה האסלאמית, שאנשיו הניחו חומר נפץ בתוך מבנה המקדש. ארגון אונסק"ו הכריז שפיצוץ המקדש הוא פשע מלחמה. כשבוע לאחר מכן נהרס באתר גם מקדש בל. ב-5 באוקטובר 2015 פורסם כי הקשת המונומנטלית, שהייתה חלק חשוב באכסדרה הגדולה בתדמור, פוצצה גם היא.

==קישורים חיצוניים==

* [http://whc.unesco.org/en/news/1339/ The destruction of Palmyra's ancient temple of Baalshamin, Syria] באתר אונסק"ו, 24 באוגוסט 2015
* [https://www.khanacademy.org/humanities/ancient-art-civilizations/palmyra/a/temple-of-baalshamin Temple of Baalshamin, Palmyra] באתר KHANACADEMY

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוריה: אתרים ארכאולוגיים
בעל שמין
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים רומיים
קטגוריה:סוריה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:תדמור
קטגוריה:מבנים שנהרסו
קטגוריה:מבנים ובניינים שנהרסו על ידי ארגון המדינה האסלאמית
קטגוריה:מקדשים
בלאשקי

בלאשקי (בפולנית: Błaszki) היא עיירה במחוז שיירדז שבפרובינציית לודז' בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
העיירה נזכרת לראשונה בתעודה מהמאה ה-14, כיישוב בבעלות כנסייתית. בשנת 1729 קיבל היישוב זכויות עיר.

==יהודי בלאשקי==
חרף הגבלות על ישיבת יהודים באזור, גדלה הקהילה היהודית ביישוב במהלך המאה ה-19. מאמצע המאה ה-19 נעשתה הקהילה ביישוב לעצמאית, לאחר שהייתה כפופה תחילה לקהילת קאליש.

בעיירה פעלו חסידויות גור, אלכסנדר וסוכצ'ב, ובשנת 1916 הוקמה בעיירה ישיבה.

בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, אך רוב הקהילה נמנתה על אגודת ישראל, ובעיירה פעלו בית ספר מרשת בית יעקב ובית ספר מרשת יבנה. בתקופה שבין המלחמות היגרו רבים מיהודי העיר לארצות הברית ולמערב אירופה (בבריסל התקבצה קהילה קטנה של יוצאי העיירה) ומעוטם עלו לא"י.
כרטיס חבר באגודה הציונית, בלאשקי פולין, 1917.

בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה ממעשי אנטישמיות מצד האוכלוסייה הפולנית, שהגיעו לכדי תקיפת יהודים בעת הליכתם לבית הכנסת, ולשוד של רוכלים יהודים.

בשנת 1921 נמנו בעיירה כ-2,100 יהודים, רוב תושביה, וטרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיירה כ-5,700 תושבים, כמחציתם יהודים. רב יצחק מאיר קנל היה בין ראשי הקהילהעד שעבר לוורשה.

לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939 הוצאו להורג עשרה מנכבדי הקהילה. לאחר מכן, הוטלה על יהודי היישוב חובת עבודות כפייה, ורכוש היהודים הוחרם.

בדצמבר 1939 גורשו יהודי העיירה לשטחי הגנרל גוברנמן, ונספו שם. מספר יהודים נמלטו במהלך הגירוש והגיעו ללודז' ולוורשה. לאחר השואה שב לעיירה יהודי אחד, אך הלה נרצח עד מהרה בידי פולנים תושבי המקום.

== ראו גם ==
שואת יהודי פולין

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://polishpoland.com/schwarzau-blaszki/ בלאשקי/ שוורצאו] באתר [http://polishpoland.com/ Polish Poland]
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/277 בלאשקי] ב [https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:לודז' (פרובינציה): עיירות יהודיות
ז'ורז'יניו (1991)

ז'ורז' מינאטו פאולינו (בפורטוגזית: George Minatto Paulino, נולד ב-25 במרץ 1991) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-איטלקי אשר שיחק בעמדת הקשר ההתקפי והחלוץ ונודע בכינוי ז'ורז'יניו (Georginho).

==קריירה==
בינואר הצטרף לקאפיבריאנו. ב-2 בפברואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד סנטו אנדרה. באוגוסט הושאל לקלוב דה רגאטס ברזיל בה שיחק רק משחק אחד, ובתום העונה חזר לקאפיבריאנו. במאי הצטרף לגוארני בה לא השתלב וכעבור 7 חודשים בלבד חזר לקפאיבריאנו.

ביולי הצטרף למחנה האימונים של בני סכנין וכעבור חודש חתם במועדון לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-22 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי סכנין בהפסד 3-2 למכבי תל אביב בו אף הבקיע את שער הבכורה שלו במדי סכנין.

ב-21 במאי 2017, חתם ז'אורז'יניו לשלוש שנים בבית"ר ירושלים. ב-29 ביוני 2017 ערך ז'ורז'יניו את הופעתו הבכורה במסגרת אירופית בו אף הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון 4-3 על ואשאש ההונגרית. ב-30 ביולי ערך את הופעתו הבכורה שלו בישראל במדי הקבוצה בניצחון 3-1 על מ.ס אשדוד במסגרת גביע הטוטו. בבית"ר, ז'ורז'יניו הוסט מספר פעמים לעמדת החלוץ. ב-11 באוקטובר 2019, לאחר שלא שיחק כמעט שנתיים לאור פציעה שוחרר רשמית השחקן מביתר ירושלים, לאחר שהגיע לסיכום עם הנהלת המועדון.

ז'ורז'יניו פרש ממשחק פעיל במרץ 2020 לאחר שסבל מפגיעה בסחוס של הברך שבעקבותיה עבר שני ניתוחים וניסה לחזור למגרשים פעמיים ללא הצלחה.

ז'ורז'יניו מחזיק בדרכון איטלקי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני קריסיומה
קטגוריה:כדורגלני גוארני
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בישראל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1991
דורוקולי אזרה

דורוקולי אזרה (שם מדעי: Aotus azarae) הוא מין של קוף לילי מהסוג דורוקולי החי ביבשת אמריקה הדרומית במדינות : ארגנטינה, ברזיל, בוליביה, צ'ילה ופרגוואי והוא בין הקופים היחידים החיים בלילות אף על פי שאוכלוסיות מסוימות פעילות גם ביום. המין נקרא על שם החוקר פליקס דה אזרה (1746-1821).

== מאפיינים ==
בני המין הם קופים קטנים מאוד ואורכם קרוב ל 340 מ"מ ומשקלם מגיע ל-1,250 גרם בזכרים כשהנקבות קטנות במעט גרמים. בשל אורח חייהם הליליים וחיותם במעבה היער, קשה לחקור אותם ואת משקלם במדויק. מעריכים שבשבי הם חיים עד 20 שנה.

דורוקולי אזרה הוא מין מונוגמי שבו הזכר והנקבה חיים יחדיו והזכר מטפל יחד עם האם בצאצאיו עד לגיל שנתיים-שלוש.

קופי הלילה הם באופן כללי אוכלי פירות שונים בתוספת של עלים, צוף פרחים וחרקים. רוב החיות אוכלי הפירות ישנים בלילות כך שיש מעט מאוד תחרות איתם. הם חיים במגוון יערות מיער גשם טרופי ליערות נשירים ועד למרגלות האנדים בגובה 1,250 מטר. הם נוהגים לשכון בצמרות וללון בין הענפים שם ביום או בשעות הערב המוקדמות.

קופים אלו עלולים להיטרף על ידי חתולים כמו הפומה, האוצלוט והיגואר, הטאירה, ינשופים ונחשים גדולים, אך ע"פ רוב הם נמנעים מסכנה וכשיש כזו הם קוראים קריאת אזהרה ונמלטים בקפיצה לענף אחר.

== מיון ==
לדורוקולי אזרה שלושה תת-מינים:
*Aotus azarae azarae
*Aotus azarae boliviensis - תת-המין הקטן ביותר
*Aotus azarae infulatus

==ראו גם==
*קופים רחבי אף
*קופי סנאי
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלכסנדר פון הומבולדט
קטגוריה:צבוסיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1811
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
רנה מיחליץ'

רנה מיחליץ (בסלובנית: Rene Mihelič; נולד ב-5 ביולי 1988) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת הקשר בקאלסדורף מליגת העל הסלובנית.

==קריירה==
מיחליץ' התחיל את הקריירה שלו במריבור ועד מהרה הפך לשחקו הרכב בקבוצה הבוגרת. בקיץ חתם בנסיונל מדיירה מליגת העל הפורטוגזית, בה לא מצא את מקומו ובינואר הושאל ללבסקי סופיה הבולגרית עד לסיום העונה. את עונת מיחליץ' התחיל כשחקן חופשי עד שבאוקטובר חתם בזאברץ' הסלובקית עד שעבר בינואר לדברצן ההונגרית במדיה שיחק במשך עונה וחצי.

ב-1 בספטמבר 2015 הגיע מיחליץ' לישראל וחתם ל-3 שנים בהפועל רעננה מליגת העל. מיחליץ' שיחק שנה וחצי במועדון, וב-2 בפברואר 2017 שוחרר מהקבוצה בעקבות קשיי התאקלמות של אשתו.

לאחר תקופה קצרה בריגה מליגת העל הלטבית, הגיע מיחליץ' לליגת העל ההודית, וביולי 2017 חתם בקבוצת צ'נאיין. באוגוסט 2018 חתם בקבוצת דלהי דינמוס.

ב-29 באפריל 2019 מיחליץ' חתם בפרסיב באנדונג מליגת העל האינדונזית.

ב-15 בינואר 2021, מיחליץ' חתם בסוטייסקה ניקשיץ' מליגת העל המונטנגרית.

בקיץ מיחליץ' חתם בקאלסדורף.

ב-22 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה במשחק ידידות נגד שנגמר בתוצאה 1-1 כאשר הוא בן 19, חודש ו-17 ימים ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שרושם דקות משחק בנבחרת. בסך הכל ערך שלוש הופעות במדי הנבחרת באותה שנה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים סלובנים
קטגוריה:קשרי כדורגל סלובנים
קטגוריה:מריבור: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מריבור
קטגוריה:כדורגלני נסיונל
קטגוריה:כדורגלני לבסקי סופיה
קטגוריה:כדורגלני דברצן
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני ריגה
קטגוריה:כדורגלני צ'נאיין
קטגוריה:כדורגלני פרסיב באנדונג
קטגוריה:כדורגלני סוטייסקה ניקשיץ'
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובניה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים סלובנים בבולגריה
קטגוריה:ספורטאים זרים בהונגריה
קטגוריה:ספורטאים סלובנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בלטביה
קטגוריה:ספורטאים זרים בהודו
קטגוריה:ספורטאים זרים באינדונזיה
קטגוריה:ספורטאים זרים במונטנגרו
קטגוריה:ספורטאים סלובנים באוסטריה
קטגוריה:סלובנים שנולדו ב-1988
צמרן חום

צמרן חום (שם מדעי: Lagothrix lagotricha) הוא מין צמרן ממשפחת קופי עכביש והוא קוף שעיר וגדול ואחד מהמינים הגדולים ביותר של קופים רחבי אף.
== מאפיינים ==
על אף שמו, לצמרן פרווה אפורה כהה. הצמרן החום חי בקבוצות קטנות ביערות האמזונאס במדינות קולומביה, אקוודור, פרו וברזיל.

זהו קוף גדול שיכול להגיע לאורך 70 ס"מ ולמשקל 5–7 ק"ג. הוא בעל זנב ארוך ושעיר, מתפתל והוא יכול להיאחז בעזרתו. הוא בעל פרווה עבה וצמרירית, שנתנה לו את שמו והיא אפורה כהה עם פנים חומות והידיים ורודות וחזקות עם אחיזה טובה בענפים. קופים אלה אינם נפוצים והם יותר איטיים מקרובי משפחתם. הם צמחוניים ואוכלים בעיקר עלים ופירות על העצים וגם זרעים וחסרי חוליות. הם ממעטים מאוד לרדת לקרקע היער.

קופים אלו נעשים נדירים יותר ויותר והם בסכנת הכחדה כתוצאה מכריתה של יערות הגשם.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1812
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלכסנדר פון הומבולדט
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קופי עכביש
קטגוריה:ברזיל: יונקים
בלוניה

בלוניה (בפולנית: Błonie) היא עיירה בפרובינציית מזוביה שבפולין, השוכנת כ-18 ק"מ מערבית לוורשה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-13, ככפר בבעלות משפחת האצולה מאזובייצקי. בסוף המאה ה-14 הוענקו ליישוב זכויות עיר, והעיירה הפכה למרכז מסחר ומלאכה אזורי.

באמצע המאה ה-17 נהרסה העיירה כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית, ועם תחילת המאה ה-19 החלה העיירה להתפתח.

==יהודי בלוניה==
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-15. לאחר מכן נאסרו מגורי יהודים בעיירה, והיישוב היהודי בה חודש רק בשנת 1862 עם ביטול המגבלות.

לפני מלחמת העולם הראשונה היוו יהודי בלוניה מחצית מכלל אוכלוסיית העיירה, במהלך הקרבות ולאחר הכיבוש הרוסי החוזר, נרצחו חלק מיהודי העיירה והוצרו צעדי הנשארים. כמעט כל יהודי העיירה נאלצו לעזוב אותה. בשנת 1920, בזמן המלחמה הפולנית-סובייטית, הואשם רב העיירה אפרים פישל שפירא בהאשמת שווא של סיוע לצבא האדום, והוצא להורג.

בין מלחמות העולם השתקמה הקהילה, ופעלו בה המפלגות הציוניות השונות, ובראשן המזרחי. כמו כן, פעלה בעיירה אגודת ישראל. בשנים אלו נמנו בעיירה כ-1,260 יהודים, כרבע מסך תושביה.

[[אנדרטה לזכר יהודי גרודז'יסק מזובייצקי ובלוניה שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
בתחילת ספטמבר 1939 נכבשה בלוניה בידי הגרמנים, ועם כניסתם אליה, שדדו את חנויות ובתי היהודים, וחטפו יהודים לעבודות כפייה. זמן קצר לאחר מכן מונה בעיירה יודנרט, שנצטווה לספק לגרמנים את דרישותיהם מהקהילה. בחודשים הראשונים לכיבוש הגיעו לעיירה מאות פליטים יהודים שגורשו מיישובי הסביבה, והיודנרט המקומי התגייס לעזרתם. בסתיו 1940 הוקם בעיירה גטו, שבראשית 1941 נמנו בו כ-2,100 יהודים, שסבלו מתנאי מחיה קשים. באמצע פברואר 1941 חוסל הגטו בעיירה, ויושביו הועברו לגטו ורשה, ממנו שולחו בקיץ 1942 למחנה ההשמדה טרבלינקה. בית העלמין היהודי בעיירה נהרס בידי הגרמנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/279 בלוניה] באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
תחש גמדי

תחש גמדי (שם מדעי: Trichechus pygmaeus) הוצע כמין על ידי מארק ואן רוסמלן, חוקר פרימטים מאוניברסיטת אמסטרדם. להפרידו מתחש הנהרות האמזוני, הקרוב אליו, ושהוגדר שנים כתת מינו, מכך אמור להזכירו בתכונותיו, ובמקום מחייתו, ממדיו קטנים וקומפקטיים ביחס למינים אחרים ממשפחת התחשאים: משקלו לא עולה על 60 ק"ג כשאורכו מגיע ל-130 ס"מ. למעשה, המין הקטן ביותר ממשפחת התחשאים.
הוא ניזון בעיקר מצמחי מים.
ארגון הIUNC אינו מכיר בו כמין נפרד.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cryptozoonews.com/lambondrano כתבה על התחש הגמדי] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תחשי הנהרות
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2015
פרס אגדת יורוליג

תיאו פאפאלוקאס, הזוכה הראשון בפרס]]
פרס אגדת יורוליג (באנגלית: Euroleague Basketball Legend Award) הוא פרס המוענק על ידי חברת היורוליג לכוכבי ליגת היורוליג הגדולים ביותר בכל הזמנים. הזוכים בפרס, שחולק לראשונה בשנת , מוכרזים רשמית כ"אגדות יורוליג".

==אגדות היורוליג==
{| class="wikitable sortable"
|-
! זוכה !! תפקיד !! שנות פעילות !! תאריך קבלת הפרס !! קבוצות יורוליג !! סימוכין
|-
| תיאו פאפאלוקאס || שחקן || 1995–2013 || 12 בדצמבר 2013 || אולימפיאקוס, צסק"א מוסקבה, מכבי תל אביב ||
|-
| חואן קרלוס נבארו || שחקן || 1997–2018 || 14 במרץ 2014 || ברצלונה ||
|-
| רמונאס שישקאוסקאס || שחקן || 1996–2012 || 16 במאי 2014 || בנטון טרוויזו, פנאתינייקוס, צסק"א מוסקבה ||
|-
| שארונאס יאסיקביצ'יוס || שחקן || 1998–2014 || 12 בפברואר 2015 || אולימפיה ליובליאנה, ברצלונה, מכבי תל אביב, פנאתינייקוס, ריטאס וילנה, פנרבחצ'ה אולקר, ז'לגיריס קובנה ||
|-
| דימיטריס דיאמנטידיס || שחקן || 1999–2016 || 1 באפריל 2016 || פנאתינייקוס ||
|-
| מירסאד טורצ'אן || שחקן || 1994–2012 || 19 במאי 2017 || אפס פילזן, צסק"א מוסקבה, מונטפסקי סיינה, אולקרספור, פנרבחצ'ה ||
|-
| דושאן איבקוביץ' || מאמן || 1978–2016 || 20 בספטמבר 2017 || פרטיזן בלגרד, פאוק סלוניקי, אולימפיאקוס, א.א.ק. אתונה, צסק"א מוסקבה, אנאדולו אפס ||
|-
| שמעון מזרחי || בעלים || 1969–הווה || 27 בנובמבר 2018 || מכבי תל אביב ||
|-
| פליפה רייס || שחקן || 1998–2021 || 19 בפברואר 2022 || אסטודיאנטס מדריד, ריאל מדריד ||
|-
| ואסיליס ספאנוליס || שחקן || 1999–2021 || 20 באפריל 2022 || פנאתינאיקוס, אולימפיאקוס ||
|-
| ניקולה וויצ'יץ' || שחקן || 1995–2013 || 6 בדצמבר 2022 || מכבי תל אביב, אסוול ליון-וילרבאן, אולימפיאקוס, אנאדולו אפס ||
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרסי יורוליג
אופוסום עכבר רובינסון

אופוסום עכבר רובינסון (שם מדעי: Marmosa robinsoni) הוא מין של אופוסום דרום אמריקאי הנפוץ ביערות הגשם הטרופיים. חי במרכז אמריקה, במדינות בליז, טרינידד וטובגו, גרנדה, הונדורס, פנמה, פרו, קולומביה, ונצואלה, ואקוודור והוא נפוץ בחלקים שונים של היער.

תת-מיניו הם:
* Marmosa robinsoni robinsoni
* Marmosa robinsoni chapmani
* Marmosa robinsoni fulviventer
* Marmosa robinsoni grenadae
* Marmosa robinsoni isthmica
* Marmosa robinsoni luridavolta
* Marmosa robinsoni ruatanica
* Marmosa robinsoni simonsi

==תיאור==
פרוותו היא בצבע חום קינמון. בטנו צהובה וצבעו של הגב נע בין אדמדם עד לאפור. הראש בהיר יותר משאר הגוף. יש לו עיניים גדולות ביותר והן מוקפות ב"מסיכה" שחורה עד לאף הוורוד. זנבו ארוך יותר מגופו והוא יכול להיתלות בעזרתו וכן ידיים בעלות כריות אחיזה.

אורכו של האופוסום 26–28 ס"מ ומשקלו עד 110 גרם והוא בין הקטנים שבאופוסומים.

==הרגלים==
האופוסום חי ביערות גשם עד גובה של 2,500 מ' וכן ביערות נשירים יותר, ביצות מנגרובים וסוואנות טרופיות. האופוסומים מחפשים בין הענפים פירות וחרקים ולעיתים אוכלים גם פירות של קקטוסים. נקבות בהיריון שניזונות היטב עולות במשקל פי 3 מהזכרים כך שאזורים עם שפע אוכל הם מבוקשים. האופוסומים הם יחידאים ויתקפו אופוסום שייכנס לטריטוריה שלהם.

האופוסומים ממליטים 6–14 צאצאים לאחר היריון של 14 ימים בלבד. הנקבה ממליטה אותם בתור קן נטוש חור בעץ או גבעול בננה ומגדלת אותם בתוך הכיס שלה עד התבגרותם.
מצב השימור של המין ללא חשש.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אופוסומיים
קטגוריה:בליז: יונקים
קטגוריה:הונדורס: יונקים
קטגוריה:גרנדה (מדינה): יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אמריקה המרכזית
קטגוריה:פנמה: יונקים
זליקמן מבינגא

רבי אהרן הלוי ציון, המוכר בכינויו רבי זעליקמן בינגא (לעיתים: מהר"ז בינגא או בונגא; מהר"ז אופנהיים; מהר"ז סגל ומהר"ז אנדרנך; נפטר בסביבות שנת ה'ר"ל, 1470), היה רב מאחרוני הראשונים באשכנז. רבה של בינגא . מחותנו ותלמידו המובהק של מהרי"ל.

נחשב לאחרון המחברים ההלכתיים במערב גרמניה בתקופת הראשונים.

==ביוגרפיה==
נולד לרב נתן ב"ר יצחק מצאצאי רבי יקר הלוי מקלוניא. אבי אמו היה רבי מנחם ציוני מחבר הספר "ציוני" על התורה. למד מפי אביו וזקניו ומפי המהרי"ל, מלבדם היה גם תלמידם של רבי אנשיל ורבי זוסקינט מקלוניא, של רבי יצחק ארוויילר ושל רבי זלמן בונא.

כיהן משנת ה'ר"ד, 1444, כרבה של בינגא, בשנות ה-50 של המאה ה-15 ישב זמן מה בוורנקבורט, ובראשית שנות ה-60 עבר לגור באופנהיים, אז דבק בו הכינוי "מהר"ז אופנהיים".

בין תלמידיו: מהר"ם מינץ, רבי מנחם בכרך ורבי זלמן קיצינגן. רבני הדור שאחריו כינו אותו בתארים מופלגים, וגם בן דורו רבי ישראל איסרלן בספרו "תרומת הדשן" (סי' רנג) מכנה אותו "שר התורה".

בשנת ה'רי"ד, 1454, ניסה להוביל ביחד עם רבי מנחם מן בכרך שורה של תקנות וגזירות חדשות על קהילות אשכנז, אך היוזמה נתקלה בהתנגדות של רבנים אחרים ובהם תלמידו מהר"ם מינץ, ר' נתן אפשטיין ואחרים.

ספרו יצא לאור מכתב ידו רק בשנות ה-80 של המאה ה-20 בירושלים.

==קישורים חיצוניים==
* 
;ספרו
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-15
ניאיגטה (מחוז)

מחוז ניאיגטה (ביפנית: Niigata-ken 新潟県) הוא מחוז באזור צ'ובו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר ניאיגטה.

==היסטוריה==
עד רסטורציית מייג'י במחצית השנייה של המאה ה-19 התחלק האזור של מחוז ניאיגטה של היום בין שטחי מחוזות אצ'יגו וסדו. במהלך תקופת סנגוקו איחד הדאימיו אואסוגי קנשין את שני המחוזות למחוז אחד תחת שליטתו, ואף הפך למנהיג שבט אואסוגי.

העיר ניאיגטה, בירת המחוז, היא העיר הגדולה ביותר ביפן השוכנת לחופו של ים יפן, והייתה עיר הנמל הראשונה לחופי ים יפן שנפתחה לסחר עם מעצמות זרות, לאחר פתיחת יפן למערב על ידי קומודור מת'יו פרי ב-1854. מאז מילאה העיר תפקיד חשוב בסחר בין יפן לבין רוסיה וקוריאה.

בשנות ה-60 וה-70 עבר מחוז ניאיגטה עבודות תשתית ותחבורה רבות שסייעו לפיתוחו, בהן בניית רכבת מהירה ותחנת כוח הידרואלקטרית, הודות לפעילותו של קקואיי טנאקה, פוליטיקאי יליד המחוז, וראש ממשלת יפן בשנות ה-70.

==גאוגרפיה==
למחוז ניאיגטה רצועת חוף באורך 240 קילומטרים, לאורך חופי ים יפן, ושטח המחוז כולל גם את האי סדו. המחוז מתחלק לארבעה אזורים: אזור ג'וּאֶצו בדרום, צ'וֹאֶצו במרכז, קַאֶצו בצפון, והאי סדו. שיפכו של נהר שינאנו, הארוך ביותר ביפן, נמצא במחוז וכרבע מכלל שטחי המחוז מוקדשים לפארקים לאומיים.

==כלכלה==
כלכלת מחוז ניאיגטה נשענת בעיקר על חקלאות, והמוצר העיקרי הוא אורז. מחוז ניאיגטה הוא המחוז השני ביפן בייצור אורז, אחרי מחוז הוקאידו. בסביבת העיר אואונומה מגדלים את זן האורז קושיהיקרי, הנחשב לאיכותי ביותר ביפן. כפועל יוצא מגידול אורז, מחוז ניאיגטה גם מפורסם בייצור מוצרי אורז, כגון סאקה ופריכיות אורז.

בנוסף, משגשגת במחוז גם תעשיית הפרחים, ובייחוד שושנים, צבעונים ואזליאות.

במחוז נמצאו מצבורי נפט, אך לא בכמות המאפשרת עצמאות ליפן, והמדינה עדיין תלויה בייבוא מבחוץ. בעבר פעל באי סדו מכרה זהב, אך הוא נסגר ב-1989, ובסנג'ו וצובמה ישנם מכרות כסף פעילים.

===ערים===
במחוז ניאיגטה 20 ערים:
{|
|-
|
*אגנו
*אוּאוֹנוּמה
*אוג'יה
*איטואיגווה
*ג'ואצו
|
*גוסן
*טאינאי
*טוקמאצ'י
*מורקמי
*מיוקו
|
*מינאמי-אוּאוֹנוּמה
*מיצוקה
*נגאוקה
*ניאיגטה (בירת המחוז)
*סדו
|
*סנג'ו
*צוּבָּמֶה
*קמו
*קשיוַוזקי
*שיבטה
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* [https://web.archive.org/web/20150908164119/http://www.pref.niigata.lg.jp/en/ האתר הרשמי של מחוז ניאיגטה]
* [https://web.archive.org/web/20071217195908/http://www.enjoyniigata.com/en/ אתר מידע תיירותי על מחוז ניאיגטה]

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:צ'ובו: מחוזות
מירה ליבס

מירה (מרים) לִיבֶּס (5 בדצמבר 1913 - 14 בספטמבר 2003) הייתה אמנית וקדרת ישראלית, ילידת האימפריה הרוסית.

==ביוגרפיה==
מרים ליבס לבית ליבוביץ נולדה בריגה, האימפריה הרוסית (כיום לטביה), בשנת 1913. אביה, צבי הירש, היה סוחר עצים. אחיה היו אסתר רייפנברג, שלמה לבב וחנה זילברטל. דודניה היו הפילוסופים ישעיהו ונחמה ליבוביץ. בשנת 1919, בעקבות מלחמת האזרחים ברוסיה, נמלטה המשפחה לברלין, גרמניה. למרות שהמשפחה הייתה דתית, נשלחה לבית ספר כללי ואף הייתה פעילה בתנועת נוער ציונית. עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון עלתה לארץ ישראל. עם זאת שבה לאירופה, שם למדה כשנתיים קרמיקה בפריז ובפראג. עם שובה, באזור שנת 1935, הצטרפה למפעל הקרמיקה "כד וספל" שנוהל על ידי חוה סמואל ופאולה אהרונסון בראשון-לציון. באותה עת התגוררה בתל אביב והייתה קרובה אל הצייר אריה ארוך, שאף יצר בעזרתה במדיום זה. בשנת 1940 נישאה למתרגם וחוקר הספרות יוסף גרהרד ליבס. לאחר נישואיהם התגוררו בני הזוג כשנה בפרדס חנה, ולאחר מכן התיישבו בירושלים. בשנת 1952 הקימה סטודיו לקרמיקה שמוקם ברחוב אגרון (אז "ממילא"), שם עבדה תקופה ארוכה גם הדסה אופנבכר, אותה הכירה בעת עבודתה ב"כד וספל". בעבודתן המשותפת יצרה אהרונסון את רוב עבודת האובניים, בעוד ליבס הייתה אחראית על החיפוי והכנת הגלזורות. בספטמבר 1976 הציגה מיצירותיה בביתן הקרמיקה שבמוזיאון ארץ ישראל

בנה הוא חוקר היהדות והמתרגם יהודה ליבס ובתה הייתה תמר ליבס.

== גלריה ==

ימין

==קישורים חיצוניים==

* [https://museum.imj.org.il/artcenter/newsite/he/gallery/?artist=%D7%9C%D7%99%D7%91%D7%A1,%20%D7%9E%D7%99%D7%A8%D7%94&list=%D7%9C מירה ליבס] באתר "מוזאון ישראל - מרכז המידע לאומנות ישראלית"

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמניות קרמיקה ישראליות
קטגוריה:אמני קרמיקה ישראלים
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
ליבס, מירה
מירה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות ילידות לטביה
קטגוריה:ישראלים ילידי לטביה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2003
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
דגל ארבע הפרובינציות

דגל ארבע הפרובינציות (באנגלית: Four Provinces Flag) הוא דגל המשלב את דגלי ארבע פרובינציות אירלנד ההיסטוריות, לנסטר, אלסטר, מנסטר, וקונכט. הדגל משמש כייצוגם של ארבע הפרובינציות באירועי ספורט ואירועים נוספים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אירלנד: דגלים
קטגוריה:אירלנד: סמלים לאומיים
רפי בן שטרית

רפאל (רפי) בן שטרית (נולד ב-2 בינואר 1966) הוא פוליטיקאי ישראלי. כיהן כראש עיריית בית שאן בשנים 2013–2018.

==ביוגרפיה==
בן שטרית נולד בבית שאן, למד בבית ספר תחכמוני ובתיכון אורט דתי בעיר. ב-1984 התגייס לצה"ל ושירת כקצין קשר באגף המודיעין. הוא רב-סרן במילואים.

לאחר שחרורו למד חינוך והוראה במכללת אורנים אך לא סיים את התואר. הוא עבד כרכז הדרכה ונוער עירוני במתנ"ס בבית שאן, מדריך בכפר הנוער של "אמונה" בעפולה וכמנהל המדרשה להעמקת הזהות היהודית בכפר הנוער הדתי. ב-1999 מונה לרכז מחוז הצפון של תנועת בני עקיבא. ב-2009 מונה למנהל הפנימייה של כפר הנוער "נווה עמיאל" בשדה יעקב.

=== פעילות פוליטית ===
בתחום הפוליטי היה חבר במפלגת הליכוד, שימש יו"ר הנהלת סניף הליכוד בבית שאן וחבר מרכז הליכוד. ב-2003 נבחר למועצת העיר בית שאן, כיהן כממלא מקום וסגן ראש העיר ופוטר על ידי ראש העיר.

ב-2008 הקים את תנועת "בית שאן החדשה" והתמודד במסגרתה בבחירות המוניציפליות לראשות העיר ולמועצה. התנועה זכתה לשני מושבים במועצה ובן שטרית כיהן כיו"ר האופוזיציה במועצת העיר. באוקטובר 2013 ניצח בבחירות את ראש העיר המכהן ז'קי לוי ברוב של 50.5%.

ב-21 בנובמבר 2017 הודיע על פרישה מהליכוד ומעבר לכולנו בראשות משה כחלון עקב אכזבתו מיחס שרי הליכוד. בבחירות 2018 הפסיד לז'קי לוי, שהתמודד שוב מטעם הליכוד וקיבל 63.26% מהקולות. רשימתו של בן שטרית קיבלה 2 מנדטים בבחירות אלו.

לאחר מכן הצטרף למפלגת תקווה חדשה – אחדות לישראל של גדעון סער. בבחירות 2023 התמודד לראשות העירייה אך בהמשך פרש וחבר ליריבו ז'קי לוי לריצה משותפת.

== חיים אישיים ==
בן שטרית נשוי בשנית ואב לחמישה. בנו אלרואי שירת כלוחם ביחידת האיסוף הקרבי 414 בבסיס נחל עוז, ונהרג בקרבות מתקפת הפתע על ישראל באוקטובר 2023.

==קישורים חיצוניים==

* [https://sites.google.com/site/rafibsblog/bio רפי בן שטרית] באתר תוכנית בית שאן החדשה
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית בית שאן
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם כולנו
קטגוריה:פעילי מפלגת תקווה חדשה
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
טויאמה (מחוז)

מחוז טויאמה (ביפנית: Toyama-ken 富山県) הוא מחוז באזור צ'ובו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר טויאמה.

במחוז טויאמה שוכן הכפר גוקאיאמה, שיחד עם הכפר ההיסטורי שירקאווה-גו שבמחוז גיפו מהווים אתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
לפני רסטורציית מייג'י נקרא המחוז מחוז אצ'ו, אך לאחר ביטול שיטת ההאן ב-1871 קיבל המחוז את השם ניאיקווה. ב-1876 אוחד המחוז עם מחוז אישיקווה, אך ב-1881 בוטל המיזוג, והמחוז קיבל את שמו הנוכחי.

==גאוגרפיה==
מחוז טויאמה גובל במחוזות הבאים: ניאיגטה בצפון-מזרח, אישיקווה במערב, נאגנו בדרום-מזרח, גיפו בדרום, וים יפן מצפון. 30% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.

במחוז נמצא ההיבשתי היחיד במזרח אסיה מחוץ לרוסיה, שהתגלה בשנת 2012.

===ערים===
במחוז טויאמה 10 ערים:
{|
|-
|
*אואוזו
*אויאבה
*אימיזו
*הימי
*טויאמה (בירת המחוז)
|
*טונאמי
*טקאוקה
*נאנטו
*נמריקווה
*קורובה
|}

==כלכלה==
בשנת 2014 ייצר מחוז טויאמה 2.5% מכלל האורז שעובד ביפן באותה שנה. תעשיית האורז במחוז מנצלת את שפע מקורות המים הזורמים במחוז, הנובעים בהר טטה, ומספר תחנות כוח הידרואלקטריות נבנו בנהרות המחוז. בנוסף, תעשיית הדייג משגשגת לאורך חופי ים יפן.

מחוז טויאמה ידוע אף בשל תעשיית התרופות ההיסטורית שלו, שמובילה גם היום את שאר תעשיות המחוז, ואחריה נמצאות תעשיית ייצור חלקי אלקטרוניקה (עבור רובטים תעשייתיים ומיכון), ותעשיית המתכת (אלומיניום, נחושת וכו').

==מחוזות תאומים==
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.pref.toyama.jp/english/ האתר הרשמי של מחוז טויאמה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:צ'ובו: מחוזות