OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אולה אולסון

אולה ה. אולסון (באנגלית: Ole H. Olson; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הצפונית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כסגן המושל ה-16 של מדינתו בשנים 1933–1934, ומתוקף תפקידו הושבע ביוני 1934 כמושל דקוטה הצפונית ה-18 עקב הדחתו של המושל המכהן ויליאם לנגר, וכיהן בשארית תקופת כהונתו המתוכננת עד ינואר 1935.
==ראשית חייו==
אולה אולסון נולד בעיר מונדובי שבוויסקונסין, כבכור מבין תשעת ילדיהם של הוריו שהיגרו מהעיר סוגן שבנורווגיה. לאחר שסיים את לימודיו בקונקורדיה קולג' שבמורהד, מינסוטה, עבר אולסון למחוז אדי שבדקוטה הצפונית, והקים חווה מצליחה. ב-1912 הוא נשא לאישה את ג'וליה רמברגט, ולשניים נולדו ארבעה בנים ושש בנות.
==קריירה==
אולסון נבחר לבית הנבחרים של דקוטה הצפונית וכיהן בו בשנים 1917–1919. לאחר מכן הוא נבחר לסנאט המדינתי וכיהן בו בשנים 1919 -1931, מתוכם ב-1929 כנשיאו הזמני. ב-1932 נבחר אולסון כסגן מושל דקוטה הצפונית וכיהן בתפקיד תחת המושל ויליאם לנגר. ב-1934, כאשרר הודח לנגר מתפקידו וניסון למאסר לאחר שערורייה, הושבע אולסון במקומו כמושל דקוטה הצפונית ה-18. הוא כיהן בתפקיד עד תום תקופת כהונתו המתוכננת של לנגר, ובמהלך תקופת כהונתו הקצרה צעדו מפגינים אל הקפיטול המדינתי והמשמר הלאומי נקרא להשליט סדר.
==מותו==
אולה אולסון נפטר בעיר ניו רוקפורד שבדקוטה הצפונית ב-29 בינואר 1954, בגיל 81. הוא נטמן בבית הקברות הלותרני גרנדפילד שבעיר שאיין שבדקוטה הצפונית.
==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* [https://archive.org/details/biographicaldire0003unse/page/1180/mode/2up Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1181-1182.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nga.org/governor/ole-h-olson/ אולה אולסון] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/olson.html#658.50.78 אולה אולסון] באתר The Political Graveyard 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושלי דקוטה הצפונית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:סגני מושלי דקוטה הצפונית
קטגוריה:חברי האספה המחוקקת של דקוטה הצפונית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא נורווגי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1872
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1954
איי סנגיהה

איי סנגיהה (באנגלית: Sangihe. באינדונזית: Kepulauan Sangihe) הם ארכיפלג המהווה שני מחוזות בתוך מחוז צפון סולאווסי שבצפון אינדונזיה, מחוז איי סנגיה (Kabupaten) ומחוז איי סיטארו (Kabupaten Siau Tagulandang Biaro).

== גאוגרפיה ==
האיים ממוקמים צפונית מזרחית לסולאווסי, בין ים סלבס לים מולוקה, בערך באמצע הדרך בין סולאווסי למינדנאו שבפיליפינים. האיים הסנגיהים מהווים את הגבול המזרחי של ים סלבס. האיים מסתכמים בשטח של 813 קמ"ר, כאשר רבים מהאיים הם הרי געש פעילים עם אדמה פורייה.

=== הרים ===
האיים העיקריים בארכיפלג הם (מצפון לדרום): סנגיר בסאר (Sangir Besar) סיאו (Siau או Siao), טגולנדונג (Tagulandang) וביארו. האי הגדול ביותר הוא סנגיר בסאר, ובו ישנו הר געש פעיל - הר אוו (1,320). טהונה היא העיר והנמל הראשיים באי, ובה נמצא גם נמל התעופה היחיד של האיים - שדה התעופה נהה.

== היסטוריה ==
האזור עבר לשליטה הולנדית ב-1677, והפך לחלק מאינדונזיה כשהכריזה על עצמאות מהולנד ב-1945.

השפה המדוברת באיים היא סנגיר , שהיא שפה אוסטרונזית המדוברת גם באיים מסוימים בפיליפינים, ובקצה הצפוני של סולאווסי.

הלוח הטקטוני סנגיהה נקרא על שם קשת האי, והוא פעיל מאוד.

ב-2 בינואר 2007, איי סיטארו הופרדו מאיי סנגיהה והורכזו כמחוז חדש. אוכלוסיית קבוצות האיים הללו הייתה 189,676 במפקד האוכלוסין של 2010, הכוללת 126,133 במחוז איי סנגיהה ו-63,543 במחוז איי סיטארו. ההערכה הרשמית של מספר התושבים באיים נכון לאמצע 2022, הייתה 212,682 נפש, כשמתוכם 140,165 באיי סנגיהה ו-72,517 באיי סיטארו.

== האי מרור ==
האי מרור (Marore) הוא אחת מנקודות הקואורדינטות באיי סנגיהה, המשמשות לקביעת קווי הבסיס של אינדונזיה.

לפני לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 התקיים באזור האיים נוהג בלתי חוקי של הפצצת דגים , שפגע במערכות האקולוגיות של האלמוגים והמנגרובים. בשנת 2012 נצפתה התאוששות של אלמוגים, אך לא של המנגרובים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אינדונזיה: איים
קטגוריה:אינדונזיה: ארכיפלגים
מרכז בית שלום לשואה

מרכז בית שלום לשואה, הנקרא גם המרכז והמוזיאון הלאומי לשואה, הוא מוזיאון שואה ליד לקסטון שבנוטינגהמשייר, אנגליה.

המוזיאון נפתח בשנת 1995, זהו מוזיאון השואה הייעודי היחיד באנגליה (אין מוזיאוון שואה נוסף בממלכה אך יש תערוכה קבועה במוזיאון המלחמה האימפריאלי העוסקת בשואה)<ref name="mane">; [https://www.hud.ac.uk/news/2018/september/holocaust-centre/ Holocaust Exhibition and Learning Centre officially opens].</ref>. המרכז הוקם על ידי האחים ג'יימס וסטיבן סמית' בעקבות ביקור שערכו השניים בישראל ב-1991, שבמהלכו טיול ביד ושם שינתה לדבריהם את הדרך שבה הם הסתכלו על ההיסטוריה והשואה<ref name="tomm"></ref><ref name="found"></ref> .המוזיאון עוסק בעיקר לחנך ולהסביר לילדים על השואה באמצעות התערוכה הראשית שלו על חוויות ילדים שנרצחו או ניצלו מהשואה. ב-2006 ביקר הנסיך הארי במוזיאון, זאת לאחר שנודיע כי הארי הגיע למסיבת תחפושות מחופש לחייל נאצי מקורפוס אפריקה. תמונות מאותו אירוע התפרסמו בעיתון "סאן" ועוררו זעם רב.

ב-21 ביולי 2010, כמעט עשרים שנה לאחר הקמת מרכז השואה של בית שלום, זכו ג'יימס וסטיבן סמית' ואמם מרינה כל אחד בתוארי כבוד של דוקטור לאותות (DLitt) מאוניברסיטת נוטינגהאם טרנט<ref></ref>.

== ראו גם==

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אירופה: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:נוטינגהאמשייר
גריגורי לנדסברג

גריגורי לנדסברג (ברוסית: Григорий Самуилович Ландсберг; (ב-22 בינואר 1890, וולוגדה - 2 בפברואר 1957, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי.

==קורות חיים==
לנדסברג נולד בשנת 1890 בוולוגדה למשפחה יהודית. בשנת 1908 הוא סיים לימודי בית ספר עם מדליית זהב. לנדסברג החל לימודי פיזיקה באוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה שנת 1913. הוא המשיך באוניברסיטת ללימודי תואר שלישי. בשנים 1918–1920 הוא היה מלמד באומסק. בהמשך הוא חזר למוסקבה והיה מלמד במספר מוסדות להשכלה גבוהה. בשנת 1923 מונה לפרופסור.

לנדסברג עסק במחקרים בתחום אופטיקה. בשנת 1928 ביחד עם לאוניד מנדלשטם הוא גילה תופעת פיזור ראמאן. בשנת 1934 הוא התחיל לעבוד במכון לבדב לפיזיקה.

במהלך מלחמת העולם השנייה לנדסבר פעל לפיתוח שיטות לניתוח ספקטרלי של מתכות.

זמן קצר לאחר הקמת מכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה לנדסברג התחיל ללמד בו ועבד במכון עד לשנת 1957.

בשנת 1946 לנדסברג התקבל כחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות. לנדסברג חתם על "מכתב 300" בגנות תאוריה של טרופים ליסנקו.

לנדסברג היה העורך הראשי של "ספר בסיסי ללימוד פיזיקה" ב-3 כרכים. הספר תואם את תוכנית לימודי פיזיקה בבית ספר. בשנת 2013 יצאה לאור מהדורה ה-13 של ספר לימוד זה.

על פעילותו לקידום המדע הוא קיבל פרס ברית המועצות (1941), ופעמיים עיטור לנין.

לנדסברג נפטר בשנת 1955 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://eleven.co.il/jews-of-russia/in-culture-science-economy/12324/ ביוגרפיה]

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:ילידי 1890
קטגוריה:נפטרים ב-1955
מוזיאון השואה וזכויות האדם של דאלאס

מוזיאון השואה וזכויות האדם של דאלאס (לשעבר מוזיאון השואה של דאלאס לחינוך וסובלנות) הוא מוזיאון לחינוך ולהיסטוריה בדאלאס שבארצות הברית. משימת המוזיאון היא ללמד את ההיסטוריה של השואה ולקדם זכויות אדם כדי להילחם בדעות קדומות, שנאה ואדישות<ref name=":0"></ref>.

המוזיאון תוכנן בסיועו של מייקל ברנבאום, מנהל הפרויקט של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה.

== היסטוריה ==
בשנת 1977, הקימו 125 ניצולי שואה מדאלאס ארגון בשם "ניצולי שואה בדאלאס"<ref></ref><ref></ref>. ב-1984 הקימו הניצולים, יחד עם ארגון הנדיבים של צפון טקסס, את מרכז הזיכרון של דאלאס לחקר השואה. המרכז היה ממוקם במרכז הקהילתי היהודי של דאלאס בצפון העיר בינואר 2005, שונה שמו של מרכז הזיכרון ל"מוזיאון השואה של דאלאס לחינוך וסובלנות" והוא עבר למרחב למרכז העיר. ב-2019 עבר המוזיאון בשנית, לאזור מערב העיר<ref name=":3"></ref><ref></ref>.

== תערוכות קבע ==
התערוכות הקבועות של המוזיאון תופסות ארבעה אגפים:

=== אגף האוריינטציה ===
תחילת הסיור במוזיאון. המבקרים נכנסים לתיאטרון קטן כדי לצפות בסרט קצר. נשאלות שאלות בסיסיות הקשורות לקשר של האדם הפשוט עם השואה ועם פגיעה בזכויות אדם, באגף זה מקבלים המבקרים הצצה לחיים של היהודים באירופה לפני השואה.

=== אגף השואה ===
אגף זה חוקר את ההיסטוריה של השואה. המיצג המרכזי כולל כ-68 עדויות של ניצולי שואה שהתגוררו בדאלאס. מבקרים יכולים גם ללכת דרך קרון רכבת אותנטי (בתקופה השואה, שימשו קרונות רכבת רבים להובלת יהודים למחנות ההשמדה). הראשון שהוצג במוזיאון בכל מקום בעולם<ref></ref><ref name=":2"></ref>.

=== האגף לזכויות אדם ===
באגף לזכויות אדם, התערוכה מתמקדת בהתקדמות בגישה העולמית לזכויות אדם - החל מההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, המספקת קו מנחה שאפתני לאנשים ולאומות. אגף זה בוחן את חשיבות משפטי נירנברג לשמירת זכויות האדם אחרי מלחמת העולם השנייה. באגף זה נמצאת גם גלריית עשרת השלבים של רצח עם, המכילה 10 איים מהרצפה עד התקרה, כל אחד מייצג אירוע היסטורי של רצח עם, בהם רצח העם ברואנדה, רצח העם בגואטמלה וההולודומור באוקראינה.

=== אגף פנייה לאמריקה ===
אגף זה מאתגר את המבקרים "לאמץ אידיאלים, לאתגר את המציאות ולהשתתף בתיקון", האגף מציג את התפתחות זכויות האזרח והאדם בטקסס עצמה ובארצות הברית כולה<ref name=":4"></ref>.

== תערוכת תלת-ממדית ==
המוזיאון מציג תערוכה אינטראקטיבית קבועה בסיועה של קרן שואה של אוניברסיטת דרום קליפורניה - המכון להיסטוריה חזותית וחינוך. בתיאטרון העדות יש שימוש בטכנולוגיה הולוגרפית תלת־ממדית ובינה מלאכותית כדי להציג ניצולי רצח עם עונים לשאלות על חוויותיהם הרבה אחרי שהם הלכו לעולמם. מבקרים יכולים לקיים אינטראקציה ו"לדבר" עם שורדים כאילו הם נמצאים איתם בחדר.

מקס גלאובן, אחד המייסדים המקוריים של המוזיאון, ששרד את גטו ורשה בילדותו והתייתם בגיל 13 בזמן במחנה העבודה בודזין, נשאל יותר מ-1,000 שאלות על חייו עבור ההקרנה ההולוגרפית שלו. הוא אחד מניצולי השואה איתם ניתן לנהל אינטראקציה בתיאטרון ממדים בעדות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דאלאס
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים להנצחת השואה
פירי פירי

פירי פירי (באנגלית: piri piri)<ref></ref> הוא פלפל חריף מתורבת שמקורו בזן הבר Capsicum frutescens, השייך למשפחת פלפלי מלגואטה. הוא טופח במקור על ידי מגלי ארצות פורטוגליים בשטחי דרום אפריקה אשר נמצאו בשליטת פורטוגל <ref></ref><ref></ref>, ולאחר מכן התפשט לאזורים פורטוגזיים אחרים.

== אֶטִימוֹלוֹגִיָה ==
פיליפילי בסווהילית פירושו "פלפל". רומניזציות אחרות כוללות את השם פילי פילי (pili pili) ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, ופרי פרי (peri peri) במלאווי, שתיהן נגזרות מהגיות שונות של המילה בחלקים שונים של אפריקה דוברת הבנטו. האיות פרי פרי נפוץ אף הוא באנגלית בשל השימוש בו בדרום אפריקה, אולם בפורטוגל ובמדינות דוברות פורטוגזית כמו מוזמביק, שהיא ערש השימוש המודרני בפלפל, רווח האיות פירי-פירי<ref></ref>.

המילון האנגלי של אוקספורד מגדיר את המונח "piri-piri" כמילה לועזית שמשמעותה "רוטב חריף מאוד עשוי מפלפלוני צ'ילי אדומים", ומייחס את מקורו למילה "פלפל" (ככל הנראה במובן הילידי-אפריקאי) בשפת הרונגה, השפה של דרום מוזמביק, שם פיתחו מגלי ארצות מפורטוגל את הזן המתורבת מפלפל מלגואטה<ref>

</ref><ref></ref>.

== מאפייני הצמח ==
צ'ילי פירי פירי מיובש
צמחי הפירי פירי הם על פי רוב עבותים מאוד ומגיעים עד לגובה של עם עלים באורך ורוחב . הפירות הם בעלי מבנה מחודד עם קצה קהה, ואורכם . צבע התרמיל הבוסרי הוא ירוק; הצבע הבשל הוא אדום עז או סגול. הפלפל מכונה גם בשם צ'ילי-עין-הציפור, ומידת החריפות שלו יכולה להגיע עד לכדי 175,000 יחידות חום בסולם סקוביל<ref></ref>.

== טיפוח ==
כמו כל פלפלי הצ'ילי, גם הפירי-פירי הוא צאצא של צמחים שמקורם ביבשת אמריקה, אך הוא גדל כצמח בר באפריקה במשך מאות בשנים, וכיום הוא מתורבת ומעובד מסחרית בזמביה, אוגנדה, מלאווי, זימבבואה ורואנדה<ref name="fiery-foods1"></ref>. הוא גדל בעיקר במלאווי, אתיופיה, זמביה, דרום אפריקה, גאנה, ניגריה, זימבבואה, מוזמביק ופורטוגל. הוא מעובד הן לעיבוד מזון מסחרי והן לשימוש בתעשיית התרופות. התירבות והגידול של הפירי-פירי הוא עתיר עבודה.<ref name="fiery-foods1" />

== רוטב פירי-פירי ==
רוטב פירי-פירי
רוטב פירי-פירי הופק במקור על ידי ערבוב פלפל עם תבלינים שהפורטוגלים ייבאו מהטריטוריות שלהם באסיה ובהודו.

כפי הנראה הרוטב הופק לראשונה באחד האזורים באימפריה הפורטוגזית, אך אין מקורות מהימנים לגבי המיקום המדויק בו הוא פותח<ref></ref><ref></ref>. הרוטב עשוי מפלפלי פירי-פירי, המשמשים כתיבול או כמשרה.

בנוסף לפופולריות הגדולה של הרוטב בפורטוגל ובאזור דרום אפריקה (אנגולה, נמיביה, מוזמביק ודרום אפריקה)<ref>Rowley Leigh, "A Fiery Challenge for Delicate Palates", The Financial Times, London, 25 September 2004, p. 6.</ref>, הרוטב נפוץ מאד גם בבריטניה בשל הצלחתה של רשת המסעדות הדרום אפריקאית Nando's .

המתכונים משתנים מאזור לאזור, ולפעמים אף בתוך אותו אזור בהתאם לשימוש המיועד (למשל, בישול לעומת תיבול המנה בשולחן), אבל מרכיבי המפתח הם צ'ילי ושום, על בסיס של שמן או חומץ<ref></ref><ref></ref>.

מרכיבים נפוצים נוספים הם מלח, אלכוהול (על פי רוב וויסקי), קליפת הדרים, בצל, פלפל, עלי דפנה, פפריקה, פלפל מתוק מזן פימיינטו, בזיליקום, אורגנו וטרגון<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מטבח דרום-אפריקאי
קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:המטבח הברזילאי
קטגוריה:המטבח הפורטוגזי
קטגוריה:פלפל
תומאס מודי

תומאס היליארד מודי (באנגלית: Thomas Hilliard Moodie; ) היה פוליטיקאי אמריקאי יליד מינסוטה, איש המפלגה הדמוקרטית, שהושבע כמושל דקוטה הצפונית ה-19 בינואר 1935, ולאחר שנחשף שהוא לא היה תושב המדינה במשך חמש שנים טרם בחירתו כנדרש בחוקת המדינה, הוא הודח מתפקידו חודש לאחר מכן.
==ראשית חייו==
תומאס מודי נולד בעיר וינונה שבמינסוטה. בגיל 16 הוא עזב את לימודיו בבית הספר. הוא עבר לעיר ואדינה שבמינסוטה, והחל לעבוד בעיתונאי בעיתון ואדינה פיוניר. לזמן מה הוא עבד כבלם (אחראי על הבלמים) בחברת הרכבות נורת'רן פסיפיק. הוא נשא לאישה את ג'וליה אדית מקמארי.
==קריירה==
מודי עבר לדקוטה הצפונית, והיה לכתב זוטר בעיתון ביסמרק טריביון. הוא היה למדפיס מיומן, כתב ועורך בכמה עיתונים ברחבי המדינה, וכן שימש ככותב מאמר המערכת של העיתון מיניאפוליס טריביון.

ב-1933 מינה אותו הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט כחבר בוועדה למענקים פדרליים לבניינים ציבוריים. ב-1934 זכה מודי במועמדות המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל דקוטה הצפונית, ובבחירות הכלליות ניצח את מועמדת המפלגה הרפובליקנית לידיה לנגר, רעייתו של המושל לשעבר ויליאם לנגר.

מיד עם תום מערכת הבחירות, החלו דיבורים על הליך הדחה. לאחר השבעתו של מודי ב-7 בינואר 1935, נחשף שהוא הצביע ב-1932 בבחירות המוניציפליות במינסוטה. כדי להיות כשיר להיבחר כמושל, היה עליו להתגורר במדינה במשך חמש השנים טרם בחירתו. בית המשפט העליון של דקוטה הצפונית קבע שמודי לא היה כשיר לכהן כמושל, וב-16 בפברואר הוא הודח מתפקידו. במקומו הושבע סגן המושל ולטר ולפורד.

טרם הדחתו, הצביע בית הנבחרים של דקוטה הצפונית על הדחתו, אך ההליך ההדחה נבלם לאחר החלטת בית המשפט העליון בנוגע לכשירותו של מודי כמושל. הליך ההדחה, שהחל 12 ימים לאחר השבעתו של מודי, התנהל באופן רשמי על סמך "פשע, התנהגות מושחתת, עבירות עבירות ועבירות בתפקיד" בלתי מוגדרים, אך הם התמקדו בעיקר בעניין כשירותו לתפקיד. התובע הכללי של המדינה החשיב את הליך ההדחה כפעולה שלא הושלמה, מאחר שבית הנבחרים לא מינה תובעים להליך ולא הגיש את סעיפי ההדחה לסנאט המדינתי.

לאחר הדחתו, היה מודי למנהל מנהל השיכון הפדרלי בדקוטה הצפונית. הוא גם היה מנהל במינהל קידום העבודות בשנים 1935–1943, וסגן מנהל ועדת מימון המלחמה המדינתית במונטנה. בסופו של דבר הוא שימש כעורך הכלכלי וכנציגו של המוציא לאור של העיתון ספוקיין כרוניקל.
==מותו==
תומאס מודי נפטר בספוקיין שבמדינת וושינגטון ב-3 במרץ 1948, בגיל 69. הוא נטמן בבית הקברות וודלון שבווינונה, מינסוטה.
==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* [https://archive.org/details/biographicaldire0003unse/page/1182/mode/2up Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1182.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nga.org/governor/thomas-hilliard-moodie/ תומאס מודי] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/montie-moodie.html#189.64.88 תומאס מודי] באתר The Political Graveyard 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושלי דקוטה הצפונית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:הליך הדחה בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1948
הפועל עירוני גדרה

הפועל עירוני גדרה היא קבוצת כדורגל ישראלית מהמושבה גדרה, המשחקת בליגה ב' דרום ב'.

== היסטוריה ==
הקבוצה נוסדה בשנת 1958 תחת השם "הפועל גדרה" והייתה למועדון הכדורגל הרשמי הראשון מהמושבה גדרה. בילתה את מרבית שנותיה הראשונות בליגות הנמוכות ובשיאה העפילה לליגה ב', ב-1959 לאחר שסיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה ב' עלתה לראשונה לליגה א' בה שהתה שתי עונות עד שירדה בחזרה ליגה ב', ב-1975 שוב העפילה לליגה א' לעונה אחת. לאחר ריב פנימי בין מנהלי הקבוצה, ב-1998 הפועל גדרה התפרקה.

ב-2011 שחקני עבר של המועדון בשיתוף ראש המועצה המכהן דאז יואל גמליאל הקימו מחדש את הקבוצה, המועדון מוקם בליגה ב' בוא הוא שיחק עד 2018<ref></ref>. ב-2019 הקבוצה כמעט עלתה בחזרה לליגה ב' לאחר שסיימה במקום ה-2 וצברה במהלך העונה כ-76 נקודות והייתה לסגנית של בית"ר יבנה שצברה כ-77 נקודות<ref></ref>, באותה העונה בגלל החלטת ההתאחדות לכדורגל בישראל שהפועל ירושלים שיועדה לשחק בליגה ב' אינה כשירה הועלתה הפועל עירוני גדרה באופן אוטומטי בחזרה לליגה ב'<ref></ref>. ב-2024 סיימה הקבוצה במקום ה-14 של ליגה ב' ולאחר שהפסידה במשחק ירידה לעירוני בית שמש הייתה אמורה לרדת לליגה ג', בשל החלטת ההתאחדות לכדורגל להרחיב את מספר המועדונים בליגות ב' מ-15 ל-17 ומפני שנרשמו לעונת 2024/2025 רק 15 קבוצות, פחות מהדרוש לעונה סדירה הועלה המועדון באופן אוטומטי לליגה ב' בפעם השנייה בתולדותיו.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.football.org.il/clubs/club/?club_id=6238 הפועל עירוני גדרה] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* [https://www.facebook.com/GederaFC/?locale=he_IL הפועל עירוני גדרה] ברשת החברתית פייסבוק

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גדרה
קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1958
ממברנה מגבילה פנימית

הממברנה המגבילה הפנימית (באנגלית: (ILM) Internal limiting membrane), היא הגבול בין הרשתית לגוף הזגוגית, הנוצר על ידי אסטרוציטים ו.<ref></ref>

== היסטוריה ==
ההבנה לגבי (ILM) באזור הזגוגי-רטינלי התפתחה עם התקדמות המיקרוסקופיה. בשנת 1871 השתמש בצביעה של גוון כסף וב כדי לבחון את הרשתית של בני אדם ובעלי חיים. בחינה זו הובילה אותו להניח כי תאי מולר גליה יוצרים את ה-ILM. השערה זו אותגרה מאוחר יותר באמצעות טכניקת גילוי: גוון טריכרום של מלורי (Mallory trichrome stain), המסמן את סיבי התאים של ILM בכחול והסיבים הרדיאליים באדום, מה שמצביע על כך שILM ו-תאי מולר הם מבנים נפרדים (Wolff, 1937). טכניקות הדמיה מתקדמות בעידן המודרני זירזו עוד יותר מהפכה ביכולות התצפית, שעזרה לאושש את הדעה הרווחת לפיה ממברנות הפלזמה של תאי מולר אינן מהוות את ה-ILM, אך ככל הנראה מעורבות בהיווצרות ILM.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראייה
קטגוריה:עין
The Changeling

"The Changeling" (בעברית: "השינוי") הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הדלתות. השיר מופיע כרצועה הפותחת באלבומם השישי והאחרון עם ג'ים מוריסון, L.A. Woman. הסינגל יצא באפריל 1971 כבי-סייד של השיר "Riders on the Storm", והגיע למקום ה-14 במצעד בילבורד הוט 100.<ref></ref>

== רקע ==
"The Changeling" היה השיר הראשון שהלהקה הקליטה במהלך הסשנים של L.A. Woman.<ref name=":2"></ref> שם השיר נלקח מאחת ממחברותיו של מוריסון משנת 1968<ref name=":3"></ref> ומתייחס ל"שינוי", יצור אגדי דמוי אדם שנמצא בפולקלור ברחבי אירופה. הסופר ג'יימס ריורדן ציין כי האזכור של השיר לשינוי, או ילד רוח, עשוי להיות התייחסות נוספת לילדותו הקשה של מוריסון.<ref></ref> ההרכב הפאנקי בסגנון ג'יימס בראון צופה גם את עזיבתו של הזמר את לוס אנג'לס עם השורה "I'm leavin' town on the midnight train".<ref>McLee, David (2003). Legacy: The Absolute Best (CD booklet). Rhino Records. R2-73889.</ref> ריי מנזרק, קלידן להקת הדלתות, הסביר:<blockquote>המילים נבואיות. "גרתי במרכז העיר. גרתי במרכז העיר, אבל מעולם לא הייתי כל כך מרושש שלא יכולתי לעזוב את העיר". הוא גר על החוף ובגבעות. היה לו כסף והוא היה מרושש. הייתה לו הרפתקה בלוס אנג'לס, והוא היה בחוץ.<ref name=":4"></ref></blockquote>מבחינה מוזיקלית, "The Changeling" משלב בלוז רוק ומוזיקת פאנק.<ref></ref> פסוק הפתיחה כתוב ומבוצע במפתח של לה מינור<ref></ref> כאשר ההמשך מתפרש במפתח של לה מז'ור.<ref></ref> במהלך ההקלטה, מוריסון אמר: "אני שונא להפחיד מישהו, אבל זה המספר האהוב עלי. תשחק לך, ילד."<ref></ref>

== שחרור וביקורות ==
"The Changeling" יצא לראשונה באפריל 1971, כרצועה הפותחת של L.A. Woman. הלהקה רצתה שהשיר יהיה הסינגל הראשון מהאלבום, אך נשיא אלקטרה רקורדס, ג'ק הולצמן, ביטל את החלטת הלהקה לטובת "Love Her Madly" והבי-סייד "(You Need Meat) Don't Go No Further".<ref name=":3" /><ref name=":4" /> עם זאת, מאוחר יותר ביוני 1971 הוא יצא כבי-סייד של "Riders on the Storm", ערוך ל-3:27. השיר בוצע גם בהופעה חיה על ידי הדלתות בסטייט פייר מיוזיק הול בדאלאס ב-11 בדצמבר 1970.<ref></ref> גרסת הופעה חיה זו מופיעה באלבום Boot Yer Butt: The Doors Bootlegs משנת 2003.<ref></ref>

עם יציאתו, "The Changeling" זכה לתגובות במספר ביקורות אלבומים על L.A. Woman. המבקר ריצ'י אונטרברגר, שכתב עבור AllMusic, תיאר את השיר כאחד מ"רצועות האלבום הטובות יותר שלהם".<ref></ref> ויל הרמס מהרולינג סטון כינה את השיר "קלאסיקה בסגנון גראז'".<ref></ref> הולצמן הכיר בשיר כ"מחווה לג'יימס בראון",<ref name=":2" /> בעוד סאל סינקמני ממגזין סלנט כינה אותו "פאנק סוואגר של ג'יימס בראון".<ref></ref>

מבקר הרולינג סטון נרנדרה קוסנור החשיב את השיר כאחד מ-10 השירים המוערכים ביותר של מוריסון, ושיבח במיוחד את נגינתו באורגן האמונד של מנזרק ואת ביצועיו הקוליים של מוריסון.<ref></ref> הגרדיאן ציין אותו כשיר ה-16 הטוב ביותר של הדלתות, ותיאר אותו כ"שיר פאנק-רוק שמזכיר את ג'יימס בראון וכבד על גרוב וגריט".<ref name=":0" />

== משתתפים ==
הדלתות
* ג'ים מוריסון - שירה
* ריי מנזרק - אורגן האמונד C-3<ref></ref><ref name=":1"></ref>
* רובי קריגר - גיטרת סלייד<ref name=":1" />
* ג'ון דנסמור - תופים

מוזיקאים נוספים
* ג'רי שף - גיטרה בס<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1971
קטגוריה:סינגלים מ-1971
קטגוריה:שירי הדלתות
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אלקטרה רקורדס
אליעזר בן הרוש

אליעזר בן הרוש (נולד ב-10 באוקטובר 1965) הוא קצין ישראלי במילואים בדרגת תא"ל, כיהן כקצין הטכנולוגיה והאחזקה הראשי (קטנא"ר) בין השנים 2017-2014.

== ביוגרפיה ==
בן הרוש נולד וגדל במושב מגדים ליצחק ורחל, בן זקונים ולו שני אחים גדולים.

בוגר בית ספר תיכון אזורי כפר גלים.

התגייס לצה"ל בשנת 1984 ומילא שורה של תפקידי פיקוד כקצין חימוש. תחילה שימש כקצין חימוש שייטת 13 בחיל הים ולאחריה יצא ללימודים אקדמיים. 

עם חזרתו מלימודים שימש כקצין חימוש חטיבתי, תחילה ב"מרכבות האש" ולאחר מכן בחטיבת "סער הגולן". בשנת 1998 מונה כקצין חימוש של "עוצבת לבנון" (יק"ל), לאחר תפקיד זה מונה לקצין יחידת חימוש מרחבית "עוצבת הגליל". בשנת 2004 פיקד על בית ספר למפקדים בבית ספר להדרכה של חיל החימוש. 

בשנת 2007 מונה כמפקד חימוש פיקוד המרכז. בין השנים 2010 ל2014 פיקד על בית הספר להדרכה של חיל החימוש.

בשנת 2014 מונה בן הרוש להיות קצין חימוש ראשי בצה"ל. בן הרוש פעל בזמן כהונתו לשינוי שם החיל ל"חיל הטכנולוגיה והאחזקה". תקופת כהונתו של אליעזר בן הרוש בקצין חימוש ראשי החלה בעיצומו של מבצע "צוק איתן", אשר העמידה אתגרים רבים, ושינויים ברמה הצבאית, אלה הובילו להתנהלות חדשה ומרחיבה הכוללת הפקת לקחים מהמבצע לצד התמודדות עם אתגרי המלחמה הבאה.<ref></ref><ref></ref>

עם שחרורו מצה"ל פנה בן הרוש לפעילות ציבורית במסגרת המועצה אזורית חוף הכרמל, שם שימש כנציג מושב מגדים במליאת המועצה.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
בן הרוש נשוי ואב לשלוש בנות, מתגורר במושב מגדים, בעל תואר שני במנהל עסקים ובמנהל ציבורי, בוגר המכללה לביטחון לאומי.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.himush.co.il/?item=2115&section=10 סיפור שירותו של תא<nowiki></nowiki>ל אליעזר בן הרוש 2017-2014 (קחש"ר)]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קציני חימוש ראשיים
איך זה שכוכב

"איך זה שכוכב" הוא שיר שנכתב על ידי נתן זך והלחין מתי כספי.

בשיר מציג המשורר שאלה המביעה פליאה מכך שכוכב אחד מעז למרות שהוא לבד. בניגוד לכוכב, המשורר לעומתו לא היה מעז על אף שאינו לבד.

בשנת 1972 השיקה תיקי דיין מופע בליווי להקת "הפלטינה", להקת ג'אז-רוקיסטית. במופע ביצעה דיין לראשונה שירים שהולחנו על ידי כספי, בהם שיר זה שהלחין למילים שכתב זך. השיר בפוסם גם בספר "12 להיטים לוהטים", שיצא באותה שנה. השיר נכלל באלבומו הראשון של כספי, הנושא את שמו.<ref></ref>

בשנת 2003 ביצעו הזמרים לירז רחמין, שי רביזדה, מורן גמליאל, גיא שרפי ונינט טייב את השיר במסגרת חצי הגמר השני של התכנית כוכב נולד.

בשנת 2011 הזמר סגיב כהן, הוציא גרסה חדשה לשיר.<ref></ref> השיר בביצועו צעד במצעד הפזמונים של רשת ג' 7 שבועות, כשבשיא הגיע למקום הרביעי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1974
קטגוריה:סינגלים מ-1974
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי נתן זך
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מתי כספי
לאוניד מנדלשטם

לאוניד מנדלשטם (ברוסית: Леонид Исаакович Мандельштам;(4 במאי 1879, מוהילב - 27 בנובמבר 1944, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי.

==קורות חיים==
לאוניד מנדלשטם נולד בשנת 1879 במוהילב למשפחה יהודית. אביו היה רופא יליד זאגר ואמו פסנתרנית ילידת קובנו. הוא התחיל לימודים באוניברסיטת אודסה אך בשנת 1899 סולק מלימודים בעקבות השתתפות במהומות סטודנטים. הוא נסע לגרמניה) להשלמת את לימודים באוניברסיטת שטרסבורג (באותה תקופה העיר הייתה בשטח האימפריה הגרמנית). לאחר השלמת הלימודים וכתיבת דוקטורט הוא עבד כעוזר של קרל פרדיננד בראון. בשנת 1913 קודם לתואר פרופסור. בשנת 1914, לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה הוא חזר לאודסה ונכלל בסגל של האוניברסיטה ממנה סולק בעבר.

בשנת 1917 מנדלשטם היה פרופסור של האוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה. בשנת 1918 הוא מונה לפרופסור של האוניברסיטה הטכנית באודסה ועבד בה עד לשנת 1922. בשנת 1922 הוא עבר למוסקבה.

בשנת 1925 מנדלשטם מונה לראש קתדרה ובשנת 1925 מונה לפרופסור באוניברסיטת מוסקבה.

בשנת 1929 מנדלשטם התקבל כחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1934 הוא מונה לראש מעבדה במכון לבדב לפיזיקה.

על הישגיו בשנת 1940 הוענק לו עיטור הדגל האדום, בשנת 1942 פרס ברית המועצות בשנת 1944 עיטור לנין.

מנדלשטם נפטר בשנת 1944 ממחלת לב. הוא נטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. בנו סרגיי שנולד בשנת 1910 היה פרופסור לפיזיקה במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה.

מנדלשטם עסק במחקרים בתחום אופטיקה, רדיו פיזיקה קואנטית והיסטוריה של פיזיקה. בשנת 1928 ביחד עם גריגורי לנדסברג הוא גילה תופעת פיזור ראמאן. באותה שנה הוא פרסם מאמר פורץ דרך בתחום חקר מנהור קוונטי.

בשנת 1942 מנדלשטם הציע שימוש בגלי רדיו באסטרונומיה.

בשנת 1944 הוא חתם על "מכתב 14 חברי אקדמיה" שנוסח ביוזמת פיוטר קאפיצה ובהמשך חתם על "מכתב 4 חברי אקדמיה" על המצב הבעייתי של מצב קידום חקר פיזיקה בברית המועצות (חתם בתוספת ל-4 מקוריים ביחד עם ניקולאי פפהלקסי).

בין תלמידיו של מנדלשטם איגור תם וסמיון חייקין.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160609123230/http://bagmanov.ru/science/Разное/Мандельштам.pdf ביוגרפיה] 
* [https://www.izmiran.ru/info/personalia/mandelshtam/Tribute_to_Mandelshtam.html פעילות של מנדלשטם מאת יעקב אלפרט]

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:נפטרים ב-1944
Greatest Hits (אלבום של אבריל לאבין)

Greatest Hits הוא אלבום האוסף של הזמרת-יוצרת האמריקאית אבריל לאבין. האלבום יצא לאור ב-21 ביוני 2024, על ידי חברת התקליטים לגאסי רקורדינגס.<ref></ref><ref></ref> 

==רקע והכרזה==
בסוף שנת 2023, לאבין חשפה סדרה של תאריכים אשר יתקיימו בפסטיבלים באירופה, בליווי קונצרטים עצמאיים נבחרים, כולל הופעות בפולה, קרואטיה וקרדיף, ויילס.<ref></ref> בינואר 2024, היא הכריזה על שורה של תאריכי סיבובי הופעות ברחבי ארצות הברית וקנדה, אשר יכללו רשמית בסיבוב ההופעות החדש שלה "Greatest Hits Tour".<ref></ref><ref></ref> ב-10 במאי 2024, לאבין הכריזה על תוכניותיה להוציא אלבום הלהיטים הגדולים ביותר.<ref></ref> האלבום נועד ללוות את סיבוב ההופעות השמיני שלה, "Greatest Hits Tour", שצפוי להתחיל ב-22 במאי 2024 בוונקובר.<ref></ref><ref></ref> האלבום כולל 20 שירים המשתרעים על פני הקריירה של לאבין, והוא כולל שיתופי פעולה שלה יחד עם יאנגבלאד, משין גאן קלי ובלאקבר.<ref></ref> האלבום יהיה זמין בפורמטיםהורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקה, תקליטור ותקליט. הפורמטים הפיזיים יכללו אריזות אלבומים עם תצלומים חדשים ו"הערה אישית מ[לאבין] למעריציה."<ref name="nylon"></ref>

==רשימת רצועות==

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable sortable"
|+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Greatest Hits
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט (ים)
!חברת תקליטים
!הערות
|-
!rowspan="2" |כלל העולם
|21 ביוני 2024
|הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט
|לגאסי רקורדינגס
|<ref name="nylon"/>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי אוסף מ-2024
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
This House Is Not for Sale – Live from the London Palladium

This House Is Not for Sale – Live from the London Palladium (בעברית: הבית הזה לא למכירה - הופעה בלונדון פלדיום) הוא אלבום ההופעה השלישי של להקת הרוק הכבד האמריקאית בון ג'ובי, אשר יצא לאור ב-16 בדצמבר 2016 והוקלט בלונדון פלדיום ב-10 באוקטובר באותה שנה.

כל השירים המופיעים באלבום הופיעו במקור באלבום האולפן הארבעה-עשר של הלהקה, This House Is Not for Sale שיצא לאור ב-4 בנובמבר 2016.

== רשימת השמעה ==

== משתתפים ==
* ג'ון בון ג'ובי - זמרה מובילה
* פיל אקס - גיטרה מובילה, גיטרת פדל סטיל וזמרה מלווה
* יו מקדונלד - גיטרת בס וזמרה מלווה
* טיקו טורס - תופים וכלי הקשה
* דייוויד בריאן - קלידים, פסנתר וזמרה מלווה
* ג'ון שנקס - גיטרת קצב וזמרה מלווה
* אוורט בראדלי - כלי הקשה וזמרה מלווה

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-2016
קטגוריה:בון ג'ובי
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת איילנד רקורדס
תבאט אסלאמבולי

תבאט מ. אסלאמבולי (1867–1941) הייתה הרופאה הראשונה בסוריה. בת למשפחה כורדית-יהודית מאזור דמשק. הייתה גם האישה הכורדית הראשונה שלמדה רפואה בארצות הברית.

לעיתים קרויה בשמות דומים, בהם סבאט אל-אסלאמבולי או תבאט איסטמבולי.

==קורות חייה==
תבאט אסלאמבולי נולדה למשפחה כורדית-יהודית באזור דמשק. בשנת 1850 נפתחה בפילדלפיה, ביוזמת הקווייקרים, המכללה ללימודי רפואה לנשים, שהיה בית הספר הראשון בעולם שקיבל נשים ללימודי רפואה. נשים מרחבי העולם הגיעו ללמוד במכללה. בשנת 1885 החלה אסלאמבולי את לימודיה במכללה, לצד אנאנדי גופאל ג'ושי, שהגיעה מהודו, וקיי אוקאמי, מיפן. הן התפרסמו בתצלום משותף בו הן לבושות בבגדיהם המסורתיים. אסלאמבולי נהגה ללבוש קפטאן משי שחור בזמן לימודיה.

לא קיים תיעוד מספק של קורות חייה לאחר סיום הלימודים. ככל הנראה, היא הוסמכה לרפואה בשנת 1890 ולאחר מכן שבה לדמשק והייתה הרופאה הראשונה בסוריה. בשנת 1919 עברה לגור בקהיר, שם נפטרה בשנת 1941. צאצאיה חיים כיום בקנדה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים כורדים
קטגוריה:רופאות יהודיות
קטגוריה:רופאות המאה ה-19
קטגוריה:נשים ברפואה
קטגוריה:סוריה: בריאות ורפואה
קטגוריה:ילידות 1841
קטגוריה:נפטרות ב-1867
קולין הובר

מרגרט קולין פאנל (באנגלית: Margaret Colleen Fennell; נולדה ב-11 בדצמבר 1979) היא סופרת אמריקאית הכותבת בעיקר רומנים רומנטיים וסיפורת לצעירים. ידועה בעיקר בשל הרומן שלה משנת 2016 "איתנו זה נגמר".

רבות מיצירותיה יצאו בהוצאה עצמית לפני שפורסמו על ידי הוצאת ספרים. נכון לאוקטובר 2022, מכרה כ-20 מיליון ספרים.<ref></ref>

היא נבחרה לאחת ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם על ידי מגזין טיים בשנת 2023.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
הובר נולדה בטקסס<ref></ref> בשנת 1979 ונישאה בשנת 2000. היא בעלת תואר בעבודה סוציאלית ובכך גם עבדה לפני שהחלה לכתוב ספרים.

בנובמבר 2011 החלה לכתוב את רומן הביכורים שלה, "Slammed", ופרסמה אותו בהוצאה עצמית בינואר 2012.<ref></ref> ספר ההמשך, "Point of Retreat" יצא בפברואר 2012. שני הספרים הגיעו למקומות גבוהים ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס באוגוסט ב-2012. בשנת 2014 הוציאה ספר שלישי בסדרה, "This Girl". לאחר ההצלחה של ספרים אלה, עזבה את עבודתה כעובדת סוציאלית כדי להפוך לסופרת במשרה מלאה.<ref></ref>

ספרה "איתנו זה נגמר" עובד לסרט קולנוע שיצא לאקרנים באוגוסט 2024.<ref></ref>

== ספריה שיצאו בעברית ==
* אהבה מכוערת (2015)
* איתנו זה נגמר (2016)
* בקצב הלב (2016)
* וידוי (2017)
* לאהוב בלי סודות (2019)
* תעתוע (2019)
* מושלם (2020)
* להתחרט עליך (2021)
* איתנו זה מתחיל (2022)
* מזכרת ממנו (2023)
* לעולם לא (2023)
* הופלס (2023)
* הסוד של ליילה (2023)
* עצם הלב (2023)
* 9 בנובמבר (2024)
==קישורים חיצוניים==

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת טקסס A&M
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טקסס A&M
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1979
A Bar Song (Tipsy)

"A Bar Song (Tipsy)" הוא שיר של הזמר האמריקאי שאבוזי. הוא יצא ב-12 באפריל 2024, כסינגל מתוך אלבומו Where I've Been, Isn't Where I'm Going. השיר הגיע למקום הראשון בקנדה ובשוודיה, ולעשירייה הפותחת באוסטרליה, אירלנד, ניו זילנד, בריטניה וארצות הברית.

== רקע והרכב ==
שאבוזי הוציא את "A Bar Song (Tipsy)" באפריל 2024. השיר משלב את הסינגל משנת 2004 של J-Kwon "Tipsy". מבחינה לירית, השיר עוסק בקריין שמתוסכל מעבודתו קשה, ומוציא את התסכולים שלו באמצעות שתיית אלכוהול בבר.<ref></ref>

== ביקורות ==

=== הופעות ברשימות ===
{| class="wikitable"
!כתב עת
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
!בילבורד
|50 השירים הטובים ביותר של 2024 (עד כה): רשימת צוות
|6
|<ref name=":0"></ref>
|}

== ביצועים מסחריים ==
"A Bar Song (Tipsy)" הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי של "בילבורד". כשהוא מחליף את "Texas Hold 'Em" של ביונסה בראש המצעד, זה גרם לכך שלראשונה בהיסטוריה שני אמנים שחורים החזיקו במקום הראשון במצעד זה ברציפות. 

ב-8 ביולי 2024, השיר הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100. ההישג הזה הפך את שאבוזי לאמן השחור הראשון שהגיע לראש מצעד ההוט 100 ומצעד שירי הקאנטרי עם אותו שיר, והשיא ה-28 בהיסטוריה שהגיע להישג זה.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2024
קטגוריה:סינגלים מ-2024
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על אלכוהול
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד קנדה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה באוסטרליה
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בארצות הברית
קטגוריה:שירי פלטינה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שירי פלטינה בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ריפבליק רקורדס
פרס דסקית הזהב

פרס דסקית הזהב (בשוודית: Guldpucken) מוענק מדי שנה לשחקן ההוקי קרח של השנה בשוודיה. הפרס דומה לגביע הארט של ה-NHL. במקור הוענק הפרס לשחקן באיגוד ההוקי השוודי, ליגת ההוקי קרח ברמה הגבוהה ביותר בשוודיה. החל מעונת 2014–2015, הפרס החל להיות מוענק לשחקנים ב-NHL שהם בני לאום שוודי. אין לבלבל פרס זה עם פרס קסדת הזהב, הפרס המוענק לשחקן והשחקנית היקרים ביותר לפי בחירת השחקנים ב-SHL.

אריק קרלסון זכה בפרס בשיא של שלוש פעמים, והוא השחקן היחיד שעשה זאת אי פעם. ארבעה שחקנים נוספים זכו בפרס פעמיים: אנדרס אנדרסון, ליף הולמקוויסט, פטר פושברי וויקטור הדמן. פסל הפרס מיוצר על ידי האמן השוודי רונה האנס.

==הזוכים==
{| class="wikitable sortable"
! עונה !! שחקן !! מועדון !! עמדה
|-
| 1955/1956 || אוקה לאסאס || לקסנד (הוקי קרח) || מגן
|-
| 1956/1957 || האנס אברי || יבלה גודטמפלארס || חלוץ אגף שמאלי
|-
| 1957/1958 || האנס סוודברי || חלפטאו (הוקי קרח) || מגן
|-
| 1958/1959 || רולנד סטולץ || יורגודן || מגן
|-
| 1959/1960 || רונלד פטרסון || סדרטליה || חלוץ אגף ימני
|-
| 1960/1961 || אנדרס אנדרסון || חלפטאו (הוקי קרח) || חלוץ מרכזי
|-
| 1961/1962 || אנדרס אנדרסון || חלפטאו (הוקי קרח) || חלוץ מרכזי
|-
| 1962/1963 || אולף סטרנר || פרלונדה || חלוץ אגף ימני
|-
| 1963/1964 || נילס יוהנסון || לקסנד (הוקי קרח) || חלוץ מרכזי
|-
| 1964/1965 || ירט בלום || פרלונדה || חלוץ מרכזי
|}

קטגוריה:שוודיה: ספורט
קטגוריה:הוקי קרח
קטגוריה:פרסי ספורט
השפעות שינויי האקלים על האוקיינוסים

השפעות של שינויי אקלים על האוקיינוסים כוללת השפעות רבות של התחממות עולמית ושינוי האקלים שנגרמים בעקבותיה, על אוקיינוסים וימים, השינויים משפיעים עמוקות על משאבי המים, וגורמים לשינויים בדפוסי גשם, התכווצות קרחונים, עליית מפלס פני הים, אירועי מזג אוויר קיצוניים ופגיעה באיכות המים.<ref></ref>

== ההשפעות ==
אחת ההשפעות המרכזיות כוללת עלייה בטמפרטורות האוקיינוסים. הטמפרטורה העולה של המים תורמת לעלייה במפלס הים עקב הפשרת שכבות קרח יבשתיות ולהפחתת רמות החמצן במי האוקיינוסים מכיוון שמים חמים לא מכילים את אותה כמות חמצן כמו מים קרים<ref></ref> (עליה בחומציות המים), הדגים נודדים, בעוד שמינים אחרים עלולים לרדת או לעבור למקום אחר. לשינויים הללו יש השלכות משמעותיות על מערכות אקולוגיות ימיות ועל הקהילות הנשענות על דיג.<ref></ref>

השפעות אחרות על האוקיינוסים כוללות ירידה בקרח הימי הארקטי, כמו גם ריבוד מוגבר של שכבות מים באוקיינוסים . כל זה יכול להוביל לשינויים בזרמי האוקיינוס, למשל היחלשות של מחזור ההיפוך המרידיוני של האוקיינוס האטלנטי . הסיבה העיקרית לשינויים אלו היא פליטת גזי חממה מפעילות אנושית, דוגמת פחמן דו-חמצני ומתאן, בעיקר שריפת דלקים מאובנים. הגברת אפקט החממה מובילה להתחממות האוקיינוסים מכיוון שהאוקיינוס תופס את רוב החום הנוסף במערכת האקלים, וסופח גם חלק מהפחמן הדו-חמצני הנוסף שנמצא באטמוספירה, דבר שגורם לחומציות גדולה יותר. מדענים מעריכים כי האוקיינוסים סופגים כ-25% מכל פליטת הפחמן הדו-חמצני שנגרמה על ידי אדם.

=== השפעות חיוביות ===
החמצת האוקיינוס כתוצאה משינויי האקלים משפיעה באופן חיובי על שפע החיידקים, מה שמצביע על שינוי פוטנציאלי בדינמיקה של הקהילה המיקרוביאלית. עלייה זו בשפע החיידקים עלולה להוביל לשינויים במחזוריות של חומרים מזינים ופירוק חומרים אורגניים, ועלולה לשנות את תפקוד המערכת האקולוגית הכוללת.<ref></ref> באופן ספציפי, המחקר מצא שהחמצת האוקיינוס יכולה לעורר את הצמיחה של קבוצות חיידקים מסוימות, כגון Gammaproteobacteria ו-Flavobacteriia , אשר ממלאות תפקידים מכריעים במחזור פחמן וחומרי תזונה.<ref></ref> לשינויים אלה בהרכב הקהילה החיידקית עשויות להיות השפעות מדורגות על תהליכים ביו-גיאוכימיים וזרימת אנרגיה בתוך המערכת האקולוגית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוקיינוגרפיה
קטגוריה:שינוי אקלים
אוגוסט שמפטייה דה ריב

אוגוסט שמפטייה דה ריב (בצרפתית: Auguste Champetier de Ribes; 30 ביולי 1882 – 6 במרץ 1947) היה משפטן ופוליטיקאי צרפתי.

כקתולי אדוק היה חסיד של אלבר דה מון והנצרות החברתית. הוא נפצע במלחמת העולם הראשונה ונבחר לפרלמנט מטעם הפירנאים התחתיים כנוצרי-דמוקרטי מ-1924 עד 1934. הוא כיהן כסנאטור מ-1934 עד 1940 וכשר בממשלות , דאלאדיה, רנו ולאוואל.

ב-1940 נמנה עם 80 חברי הפרלמנט שסירבו להעניק לאנרי פיליפ פטן את מלוא הסמכויות, ושירת בתנועת Combat של המחתרת הצרפתית. הוא תמך בשארל דה גול ומונה על ידי הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית לנציג צרפת במשפטי נירנברג, במהלכם מסר את הצהרת הסיום מטעם התביעה הצרפתית. עם שובו נבחר לנשיא (כיום הסנאט של צרפת) בזכות גילו. יומיים לאחר מכן היה מועמד התנועה הרפובליקנית העממית בבחירות לנשיאות צרפת ב-1947, אך הפסיד. בריאותו מנעה ממנו למלא את תפקידו כנשיא המועצה. הוא מת במהלך כהונתו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://francearchives.gouv.fr/fr/authorityrecord/FRAN_NP_052024 Notice d'autorité : Champetier de Ribes, Auguste (1882-1947)] באתר FranceArchives

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:אצולה צרפתית
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים צרפתים
קטגוריה:יושבי ראש הסנאט (צרפת)
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1882
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1947
אימרה ברצלר

אימרה בֶּרְצֶלֶר (גם דוד ברצלר, בהונגרית: Berczeller Imre; אסוד, 6 במאי 1861 – בודפשט, 14 בפברואר 1936)<ref></ref> היה רופא מיילד-גינקולוג, רופא ראשי בבית החולים, מנהל מחלקת נשים בבית החולים היהודי (הגדול) ברחוב סאבולץ' (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט במשך 25 שנה. חבר באגודה הספרותית היהודית-הונגרית.

== קורות חייו ==
דויד (אימרה) ברצלר נולד במשפחה יהודית כבנם של לאסלו ברצלר, עצמאי ושל אסתר דויטש. הוא סיים בהצטיינות את הגימנסיה הראשית המלכותית בבודפשט (1878). המשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם הוסמך כדוקטור לרפואה ב-1885. אחר כך התמחה בבית החולים למיילדות וגינקולוגיה מס' 2 של האוניברסיטה בהנהגתו של וילמוש טאופר. משנת 1893 הוא היה רופא מטפל במחלקת הנשים של בית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' של הקהילה היהודית של פשט, ומשנת 1905 היה הרופא הראשי ומנהל המחלקה. ב-1 בינואר 1930 פרש.

הוא היה כאמור חבר באגודה הספרותית היהודית-ההונגרית ובאגודה האתנוגרפית ההונגרית.

ברצלר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.

== משפחתו ==
אשתו הייתהי וזפה דויטש (1866–1928),<ref></ref> בתם של הסיטונאי שמואל דויטש ושל מריה ויצנר, עמה התחתן ב-7 בנובמבר 1889 בבודפשט.<ref></ref>

ילדיהם:
* לאסלו ברצלר (1890–1955) רופא ראשי בבית החולים, ביוכימאי. אשתו הייתה זלמה בוכוולד (1892–?).
* פאל ברצלר (1893–1967) מתרגם.
* אנטל ברצלר (1895–1967)

== מחקריו ופרסומיו ==
* חיטוי רופאים ומיילדות בשוודיה. (שבועון רפואי, 1889, 20–21)
* הטיפול בכמה מחלות גינקולוגיות על פי Thure Brandt (שבועון רפואי, 1889, 36–37)
* מתוך תרגול מיילדותי . (רפואה, 1892, 29.)
* היינריך פריטש : ספר לימוד לגינקולוגיה. מתרגם, בודפשט, 1894
* היסטוריה של אנטיספסיס מיילדותי וכירורגי. בודפשט, 1905
* על דימום ברחם. (רפואה, 1905, 5)
* טיפול פליאטיבי של פורטיוקרצינומה בלתי ניתנת לניתוח. (רפואה, 1913, 19)
* וירצ'וב כצנזור. (רפואה, 1925, 43)

== לקריאה נוספת ==
* Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában ([https://opac-nevter.pim.hu/en/record/-/record/PIM86737 נתוניו] במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
* Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. [https://mek.oszk.hu/04000/04093/html/0116.html גישה מקוונת]

== ראו גם ==
* אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט, הוצאת מכבי, 2001

== קישורים חיצוניים ==
* [https://library.hungaricana.hu/en/view/KlasszikusOrvosiKonyvek_024/?pg=2&layout=s עבודתו הגדולה שצוינה לשבח על ידי האקדמיה ההונגרית למדעים]: A szülészeti és sebészeti antisepsis története (Budapest, 1905) Hungaricana

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאים יהודים הונגרים
קטגוריה:גינקולוגים יהודים הונגרים
קטגוריה:אסוד (יישוב): אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1861
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1936
אברהם טמניק

אברהם מטבייביץ' טמניק (ברוסית Абра́м Матве́евич Те́мник ; 19 באוקטובר 1907 - 29 באפריל 1945 היה קצין יהודי סובייטי, מפקד חטיבת שריון בצבא האדום במלחמת העולם השנייה, אשר קיבל את אות גיבור ברית המועצות בשל גבורתו בקרב על ברלין.

== ביוגרפיה ==
אברהם טמניק נולד בעיירה צ'רניגובקה פלך טאבריה שבדרום האימפריה הרוסית (כיום נמצאת העיירה בתחומי מחוז זפוריז'יה של אוקראינה) במשפחה יהודית. בשנת 1929 התגייס לצבא האדום. סיים קורס של קצינים פוליטיים. בשנת 1939 נטל חלק בקרב חלקין גול .

מיומה הראשון של הפלישה הנאצית לברית המועצות לחם בחזית. תחילת כקצין פוליטי של גדוד טנקים ובהמשך של חטיבת שריון. לקח חלק בקרב סמולנסק, בקרבות בצפון קווקז ובקרב סטלינגרד. במהלך הקרבות ב־1941 - 1942 כמה וכמה פעמים הוא לקח על עצמו תפקידים פיקודיים. ביוני 1943 נשלח ללימודים באקדמיה צבאית במוסקבה, שם עבר הכשרה לפיקוד.

בינואר 1944 שב אל החזית בתפקיד מפקד רגימנט טנקים. השתתף במבצע פרוסקורוב- צ'רנובץ', בקרבות לשחרור טרנופול ובצליחת נהר הדנייסטר לתוך רומניה. ביוני 1944 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד חטיבה ממוכנת מס' 21. בספטמבר 1944 קיבל אברהם טמניק פיקוד על חטיבת המשמר המשוריינת הראשונה. הייתה זאת אחת מיחידות המעוטרות ביותר בחיל השריון של הצבא האדום. הוא הוביל את החטיבה בפריצת קווי ההגנה של הוורמאכט במבצע ויסלה-אודר לתוך גרמניה.

באפריל 1945 הייתה חטיבת המשמר הראשונה חלק מהכוחות שהשתתפו בקרב על ברלין. החטיבה פוצלה לכמה צוותים קרביים, כאשר כל צוות מורכב מכוח טנקים המלווה בחיילי חי"ר והנדסה קרבית. החי"רניקים הגנו על הטנקים מפני איום הפאוסטפטרון (מטול נ"ט) והטנקים חיפו על החי"ר מפני אש מנשק קל או מרגמות שנורתה לעברם ממרחקים של 100–200 מטר. בשלב מסוים, במהלך הקרב באזור תחנת הרכבת אנהלט נשאר כוח טנקים מהחטיבה ללא חיפוי חיל הרגלים (כל החיילים הרגלים שהיו עם הכוח נפגעו). כוח טנקים בשטח עירוני וללא ליווי של רגלים לא היה מסוגל להתקדם ולהמשיך בביצוע המשימה. ניסיונות להשיג תגבורת לא הצליחו. אברהם טמניק החליט באופן אישי ללות את הטנקים בביצוע המשימה. הוא ארגן כוח רגלי מאולתר מחיילי מפקדת החטיבה (קציני מטה, קשרים, אנשי חימוש וכו') הוא הוביל באופן אישי אותם לקרב, כשהוא נלחם בשורותיהם כחייל מן המניין. במהלך אותו הקרב נפצע אנושות מרסיס של פצצת מרגמה וכעבור כמה שעות נפטר.
הוא נקבר עם חללים אחרים בקבר אחים בפארק טירגארטן. ב־31 במאי 1945, הוענק לו תואר "גיבור ברית המועצות" על חלקו בקרב ברלין (לאחר מותו). שמו חקוק על אחד הלוחות של האנדרטה לזכר נופלי הצבא האדום בטירגארטן.
==קישורים חיצוניים==
* [https://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=7876 ביוגרפיה של אברהם טמניק באתר "גיבורי המדינה"] 
* [https://www.jewmil.com/biografii/item/201-temnik-abram-matveevich ביוגרפיה באתר המוקדש ליהודים, לוחמי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה] 

קטגוריה:יהודים מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור בוגדן חמלניצקי
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:שריונאים סובייטים
קטגוריה:אנשי הצבא האדום בקרב סטלינגרד
קטגוריה:רוסים וסובייטים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בברלין
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1907
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1945
וולטר ולפורד

וולטר ולפורד (באנגלית: Walter Welford; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הצפונית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1907–1911 וכחבר הסנאט המדינתי בשנים 1917–1921. בינואר 1935 הושבע ולפורד כסגן מושל דקוטה הצפונית, אך חודש לאחר מכן נקבע על ידי בית המשפט העליון של המדינה שמושל דקוטה הצפונית הנבחר, תומאס מודי, לא היה כשיר להיבחר כמושל, ולפיכך, מתוקף תפקידו, הושבע ולפורד כמושל במקומו וכיהן בתפקיד עד תום תקופת כהונתו המתוכננת של מודי בינואר 1937. בבחירות של 1936 ניסה ולפורד להיבחר לתקופת כהונה נוספת, אך נוצח על ידי המושל לשעבר ויליאם לנגר.
==ראשית חייו==
וולטר ולפורד נולד בכפר בלרבי שבמחוז צפון יורקשייר שבאנגליה. ב-1879 היגרה המשפחה לעיר פמבינה שבטריטוריית דקוטה (כיום בתחומי דקוטה הצפונית). הוא עסק בחקלאות, והיה גם סגן נשיא בנק הסוחרים של מחוז פמבינה. הוא נשא לאישה את אדית בקמן, ולשניים נולד ילד אחד שנפטר בינקותו.
==קריירה==
במשך עשרים שנה שימש ולפורד כפקיד של עיריית פמבינה. בשנים 1907–1911 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של דקוטה הצפונית, ובשנים 1917–1921 כחבר הסנאט המדינתי. ב-1934 הוא נבחר כסגן מושל המדינה, והיה אמור לכהן בתפקיד תחת המושל תומאס מודי. כחודש לאחר השבעתם לתפקיד, קבע בית המשפט העליון של דקוטה הצפונית שמודי לא היה כשיר להיבחר כמושל, שכן הוא לא עמד בתנאי של תושבות במדינה במשך חמש שנים טרם בחירתו. הוא הודח, ובמקומו הושבע ולפורד כמושל דקוטה הצפונית ה-20. ולפורד היה תומך נלהב של הליגה הבלתי מפלגתית, קבוצה פוליטית של חקלאים. במהלך תקופת כהונתו נקלעה המדינה אל השפל הגדול. יבול התבואה של 1936 היה דל באופן הרה אסון בשל בצורת. ולפורד נפגש עם הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט והשיג סיוע פדרלי למען החוואים שסבלו מהבצורת. באותה שנה החליט ולפורד להתמודד על תקופת כהונה שנייה כמושל. הוא ניצח את המושל לשעבר ויליאם לנגר בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, אך לנגר סירב לפרוש מהמרוץ והתמודד בבחירות הכלליות כמועמד עצמאי. בבחירות הכלליות, בהן ניצח לנגר, התמודד בנוסף אליהם מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'ון מוזס, שנבחר בהמשך כמושל לאחר תקופת כהונתו השנייה של לנגר כמושל.
==מותו==
וולטר ולפורד נפטר במחוז מגוריו פמבינה ב-28 ביוני 1952, כאשר עשה את דרכו לבית חולים במניטובה. הוא נטמן בבית הקברות של עיר המחוז קאוולייר.
==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* [https://archive.org/details/biographicaldire0003unse/page/1182/mode/2up Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1183.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nga.org/governor/walter-welford/ וולטר ולפורד] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/welcome-wellborn.html#113.07.86 וולטר ולפורד] באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:מושלי דקוטה הצפונית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:סגני מושלי דקוטה הצפונית
קטגוריה:חברי האספה המחוקקת של דקוטה הצפונית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1952
קלמן רייזן

קַלְמָן רייזן (ברוסית: Калман Рэйзен; נולד ב-1848 בקוידנוב, פלך מינסק, האימפריה הרוסית – נפטר ביולי 1921 במינסק) היה סוחר משכיל, מתרגם וסופר שכתב ביידיש ובעברית.

רייזן למד ספרות עברית וגם ספרות גרמנית, פולנית ורוסית ולאחר מכן כתב מאמרים ושירים לכתבי עת שונים בעברית וביידיש. הוא תרגם, בין היתר, יצירות נבחרות של פרידריך שילר, אלכסנדר פושקין ואחרים ליידיש.
אוסף מפיוטיו הופיע בשנת 1893 תחת הכותרת "יונה הומיה". אחד מפיוטיו הידועים ביותר הוא המבדיל בין קודש לחול.

קלמן רייזן היה אביהם של אברהם, זלמן ושרה רייזן.

==ביאורים==

קטגוריה:סופרים יהודים בלארוסים
קטגוריה:מתרגמים יהודים בלארוסים
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:ילידי 1848
קטגוריה:נפטרים ב-1921
שרה רייזן

שָׂרַה רייזן (בבלארוסית: Сара Рэйзен, באנגלית: Sarah Reisen, מתועתקת לעיתים כסורה; נולדה ב-1885 בקוידנוב, פלך מינסק, האימפריה הרוסית – נפטרה ב-25 באוקטובר 1974 בניו יורק) הייתה מתרגמת, מחזאית משוררת וסופרת שכתבה ביידיש, בתו של קלמן רייזן ואחותם של אברהם וזלמן רייזן.

==ראשית חייה==
רייזן נולדה בשנת 1885 לקלמן רייזן וקריינה אפשטיין. בבית למדה פרשות מהתורה מאביה, עברית מאשת הרב, גרמנית מאמה ורוסית ממורתה. אמה נפטרה כשרייזן הייתה בת עשר, ולאחר מכן היא התגוררה זמן קצר בוויניצה ובמוהילב. רייזן עברה אז למינסק בגיל 14, שם עבדה כתופרת ומורה רוסית, והמשיכה בלימודיה. היא התפרנסה בכתיבה לעיתון ברוסית ולכתבי עת ביידיש, שבהם פרסמה סקיצות, סיפורים ושירים. היא הייתה חלק מהמעגל הספרותי ביידיש סביב רחל ברכות (1880–1945). רייזן התחתנה ב-1904 עם דוד קסל, סופר שכתב ביידיש, ונולד לה בן מוישה. נישואים אלה הסתיימו בגירושים.

בשנים 1908 עד 1914 התגוררה בוורשה, ואז שוב במינסק, שם עבדה כמורה, אך במקביל גם כתבה מחזות שהוצגו גם הם.

לאחר מות אביה (1921) הגיעה לווילנה ועבדה שם כשכירה בכתבי עת ביידיש וכמתרגמת בהוצאת קלצקין. ב-1933 היגרה לניו יורק.

==קריירה==
יצירותיה הראשונות של רייזן, פרסום סקיצה ברוסית וכן תרגום יצירה מאת י"ל פרץ יצאו לאור כשהייתה בת שבע עשרה. עד מהרה הצטרפה לחוג הספרותי ביידיש, וכתבה מערכונים, סיפורים קצרים ושירים עבור כתבי עת ופרסומים שונים כגון די פולקסטונג, דער וועג, דער פריינד, הפורוורד, פדר, והשבועון הספרותי ביידיש של אחיה "ספרות אירופאית" (Eyropeyishe Literatur), לפעמים תחת שם העט שרה קלמנס (שם משפחה שנגזר משמו הפרטי של אביה).

רייזן היא אחת ממספר משוררות הכותבות ביידיש, רבות מהן היו ליטאיות, אשר חוקר היידיש דוד כ"ץ מכיר בתרומתן לביסוס היידיש כשפה מכובדת ליצירת חומר ספרותי.

לצד הכתיבה לעיתונים, כתבה והופיעה בתיאטרון יידיש. תרגומיה ליידיש כוללים, בין היתר, יצירות של לב טולסטוי, ניקולאי גוגול, , איוואן טורגנייב, אלכסנדר פושקין, רבינדרנת טאגור, ג'ק לונדון, ואת רובינזון קרוזו של דניאל דפו. היא ידועה בכך שעבדה על ספרי ילדים (מבחר משירי וסיפורי הילדים שלה יצא לאור כ"בחלום ובהקיץ", 1919) ועיבוד יצירות של אוסקר ויילד לבתי ספר ביידיש.

רייזן נפטרה ב-25 באוקטובר 1974 בעיר ניו יורק.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות בלארוסיות
קטגוריה:יהודיות בלארוסיות
קטגוריה:סופרות יהודיות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי-יהודי
קטגוריה:מתרגמות יהודיות
קטגוריה:מהגרות מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:מתרגמים ליידיש
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:ילידות 1885
קטגוריה:נפטרות ב-1974