OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
צפורה לסקוב

צפורה לסקוב (1905 – 29 ביולי 1989) הייתה אשת ציבור וחברת כנסת שהשתייכה לשמאל הציוני במפלגות אחדות העבודה - פועלי ציון ומפ"ם.

==ביוגרפיה==
לסקוב נולדה באוקראינה, בת לרבקה (לבית גרויס) ופייביש מורדרור. ב-1926 סיימה לימודים כאחות ואת בעלה, דוד לסקוב, הכירה באחת מנסיעותיו בשליחות מכבי.
השניים החליטו לברוח מרוסיה וניסו לראשונה ב-1927 לחצות את נהר אמור לסין, אך נתפסו ונאסרו לחודשיים. לאחר שריצו עונש הצליחו לעבור את הגבול לסין והגיעו לעיר חרבין. בשנת 1928, לאחר שידידים מהארץ ארגנו להם סרטיפיקטים, עלה הזוג לארץ ישראל.

היא הייתה פעילה ב"ארגון האחיות" וב"ארגון אמהות עובדות". ב-1932 הייתה ממקימות התחנות הראשונות של "לאם ולילד", אשר כונו מאוחר יותר בכינוי העממי טיפת חלב, בחדרה ובחיפה.

במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר בעלה דוד לסקוב (לימים תא"ל בצה"ל) שירת בצבא הבריטי, הייתה בין מקימי "ארגון נשות החיילים". ב-1948 התמנתה למפקחת המחוז הצפוני מטעם קופת חולים כללית.

כשהתפצלה אחדות העבודה ממפ"ם, נבחרה לכנסת ה-3 (1955) ברשימת אחדות העבודה אך ויתרה על מקומה עוד לפני שהצהירה אמונים ובמקומה נכנס לכנסת נחום ניר.

במהלך שנות החמישים הייתה ממקימי מוסד לילדי חיילים בכפר יחזקאל והמעון לילדי חיילים בחיפה על שם שבתי לוי. במהלך שנות השישים פתחה את המרפאה הקהילתית הראשונה לטיפול במשפחה.

צפורה לסקוב נפטרה ב-1989 בחיפה, חודשים ספורים לאחר פטירת בעלה. היא נטמנה לצידו בבית הקברות שדה יהושע בחיפה.
לזוג נולדו שני ילדים: פרופסור ראובן לסקוב, רופא ובעל עיטור המופת, והשופטת יהודית צור לימים סגנית נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים.

בשכונת רמת גולדה בחיפה נקרא גן ציבורי לזכר בני הזוג לסקוב - "גן צפורה ודוד".

==לקריאה נוספת==
* שי חורב, צפורה לסקוב, בלקסיקון החיפאים אישים ודמויות בחיפה, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 225, 2018.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם אחדות העבודה - פועלי ציון
קטגוריה:חברי אספות הנבחרים
קטגוריה:אחיות ישראליות
קטגוריה:אחים ישראלים
קטגוריה:חברות הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:אלמנות צה"ל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
שיפוליים

שיפוליים (bilges) הם החלקים הנמוכים ביותר של מחסני האנייה, המכלים וחדר המכונות. בכלי שיט קטנים השיפוליים הם החלק הפנימי של תחתית הסירה.

אל השיפוליים מתנקזים נוזלים, בדרך כלל מים, כתוצאה מנזילות או מדליפות מצנרת ומכלולים שונים, והם נקראים מי שיפוליים. בכלי שיט קטנים מותקנת בשיפוליים משאבה חשמלית, המופעלת אוטומטית על ידי מצוף. כאשר מי השיפוליים מגיעים למפלס מסוים, מפעיל המצוף את המשאבה, והיא שואבת את המים אל מחוץ לספינה, עד שהמפלס יורד מתחת לסף שנקבע. 

משאבת השיפוליים היא אחת מאביזרי הבטיחות החשובים ביותר בספינה, שכן היא מונעת ממי השיפוליים לעלות מעל מפלס מסוים. כל עלייה בגובה מי השיפוליים תגרום לספינה לשקוע עמוק יותר בתוך המים, דבר שעלול להביא לטביעתה. מפלס גבוה של מי שיפוליים בספינה, מעיד בדרך כלל על תקלה במשאבת השיפוליים, ומחייב פעולה מיידית להורדת מפלס המים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חלקי כלי שיט
ru:Трюм
קובט מערב

קובט-מערב הוא מחוז ברפובליקה של קונגו, במערב המדינה. גובל במחוזות קובט וסאנגה ובמדינת גבון. בירת המחוז היא הכפר אוואו.

קובט מערב היה מקורן של כמה מהתפרצויותיו של נגיף האבולה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הרפובליקה של קונגו: מחוזות
קבוצת הפלטינה

קבוצת הפלטינה או משפחת הפלטינה היא קבוצה שמכילה שש מתכות בעלות תכונות פיזיקליות וכימיות דומות. המתכות הן רותניום, רודיום, פלדיום, אוסמיום, אירידיום ופלטינה. כה רב הוא הדמיון ביניהן, עד כי לרוב הן נמצאות בטבע בשכנות זו לזו. דמיון זה נובע מכך, שמתכות מעבר אלו צמודות אחת לשנייה בטבלה המחזורית ויוצרות צורת מלבן.
==היסטוריה==
סגסוגות פלטינה טבעיות היו ידועות לאדם כבר מלפני מאות שנים. האזכור האירופאי הראשון לפלטינה היה בכתביו של הומניסט איטלקי ב-1557 כשכתב על מתכת מסתורית שנמצאה במכרות במרכז אמריקה.

הספרדים כינו את המתכת "פלטינה" או "כסף קטן" כשהם נתקלו בה לראשונה בקולומביה. הספרדים התייחסו אל פלטינה בתור זיהום בכסף שהם כרו.

==שימושים==

שש המתכות הללו מתפקדות כזרזים של תגובות כימיות, בעלות עמידות יוצאת דופן לתגובות כימיות רבות ומתאימות לתכשיטים. כמו כן, יש להן מערך אלקטרונים יציב במיוחד. תכונות אלו מנוצלות על ידי התעשייה.

התעשייה הכימית משתמשת בפלטינה או סגסוגות פלטינה ורודיום בזירוז תהליכים כימיים כמו חימצון חלקי של אמוניה תוך יצירת חנקן חמצני שהוא חומר גלם לדשנים, חומרי נפץ וחומצה חנקתית.

למתכות מקבוצת הפלטינה שימוש נרחב בסינתזות בכימיה אורגנית.

בבתי זיקוק, פלטינה היא זרז שימושי בטיהור נפט גולמי ותהליכים נוספים בייצור אוקטן, בנזין ותרכובות ארומטיות לתעשייה הפטרוכימית.

מאז 1979, יצרני מכוניות משתמשים במתכות מקבוצת הפלטינה בתור משטחים מחמצנים בממיר קטליטי, שגורמים לפחמן חד-חמצני (CO) להגיב עם חמצן וליצור פחמן דו-חמצני (CO<sub>2</sub>) ובכך להפחית את הנזק הסביבתי.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מתכות מעבר
*
מי מלך

ממוזער
מי מלך (מלטינית: Aqua regia) הם תערובת של חומצה חנקתית וחומצת מימן כלורי ביחס 3:1 (שלוש מולקולות של חומצת מימן כלורי על כל מולקולת חומצה חנקתית אחת HNO<sub>3</sub>+3HCl). 

צבע התערובת צהבהב, והיא מסוגלת לשתך חומרים רבים. מי מלך נמנים עם קבוצה מצומצמת של חומרים המסוגלים להמס זהב ופלטינה. השם "מי מלך" בא מהמתכות האציליות שביניהן זהב, טנטלום ופלטינה. למי מלך תפקיד בחריטה במספר תהליכים אנליטיים.

מי מלך הם חומר בלתי יציב בטמפרטורת החדר – הגזים כלור וניטרוסיל כלוריד (NOCl) מתנדפים מן התמיסה במהירות, והיא מאבדת את תכונותיה השימושיות, ולכן יש לערבב את החומצות זמן קצר לפני השימוש.

==היסטוריה==



==פעולה כימית==

מי מלך יכולים להמס זהב מכיוון שהם מכילים גם חומצה חנקתית וגם חומצת מימן כלורי, כשלכל אחת מחומצות אלה תפקיד שונה בתהליך. חומצה חנקתית היא חומר מחמצן חזק שיכול להמס זהב ליצירת יוני זהב (Au<sup>3+</sup>), אך שיווי המשקל בתגובה מושג לאחר המסת כמות אפסית של זהב. חומצת מימן כלורי מספקת יוני כלור שמגיבים עם הזהב ויוצרים חומצה כלורואאורית (Chloroauric Acid) בתגובה הבאה:
<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">

Au + 3NO<sub>3</sub><sup>-</sup> + 6H<sup>+</sup> → Au<sup>3+</sup> + 3NO<sub>2</sub> + 3H<sub>2</sub>O

Au<sup>3+</sup> + 4Cl<sup>-</sup> + H<sup>+</sup> → HAuCl<sub>4</sub>

</div>

כתוצאה מכך מסולקים יוני הזהב מהתמיסה והחומצה החנקתית יכולה להמיס זהב נוסף.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חומצות
המנון צ'כיה

ההמנון הלאומי של צ'כיה הוא "היכן ביתי?" (בצ'כית: Kde domov můj). משמש כהמנון צ'כיה מאז פיצול צ'כוסלובקיה בשנת 1993.

==מילות ההמנון==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! צ'כית
|-
|<poem>היכן ביתי, היכן ביתי?
מים מבעבעים על פני האחו,
עצי אורן מרשרשים על גבי צוקים,
הגינה מרהיבה עם פריחת האביב,
גן עדן עלי האדמות.
וזוהי הארץ היפהפייה הזו,
אדמת צ'כיה היא ביתי,
אדמת צ'כיה היא ביתי.

היכן ביתי, היכן ביתי?
אם פגשת באדמה שמימית 
נשמות עדינות בגופות מלאי חיים,
בעלי ראש צלול, חסונים ומצליחים,
ובעלי כוח המתסכל כל התנגדות,
זהו הגזע המהולל של הצ'כים,
בקרב צ'כים הוא ביתי,
בקרב צ'כים, ביתי.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Kde domov můj, kde domov můj?
Voda hučí po lučinách,
bory šumí po skalinách,
v sadě skví se jara květ,
zemský ráj to na pohled,
A to je ta krásná země,
země česká, domov můj,
země česká, domov můj.

Kde domov můj kde domov můj?
V kraji znáš-li bohumilém
duše útlé v těle čilém
mysl jasnou vznik a zdar
a tu sílu vzdoru zmar
to je Čechů slavné plémě
mezi Čechy domov můj
mezi Čechy domov můj!</poem>
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

צ'כיה
קטגוריה:צ'כיה: סמלים לאומיים
הרא קרישנה

המנטרה הַרֵא קְרִישְנַה ב[[דוונאגרי]]
המנטרה הַרֵא קְרִישְנַה, המכונה גם מַהָא-מנטרה (המנטרה הגדולה), היא תפילה מדיטטיבית בת שש-עשרה מילים המורכבת משמותיו של אלוהים בסנסקריט. מנטרה זו הופיעה לראשונה בקַלִי-סַנְטַרַנַה אוּפַּנִישַד. היא הפכה לנגישה לציבור הרחב החל מן המאה ה-16 בעקבות תנועת הבְּהַקְטִי של שְרִי צַ'יְטַנְיַה מַהָאפְּרַבְּהוּ (1534-1486), הגָאוּדִיַה וָאִישְנַוִיזם.

על פי התאולוגיה הגאודיה ואישנוית, התודעה המקורית ומטרת החיים היא אהבת האל קרישנה. משנות ה-60 ואילך מנטרה זו הפכה למפורסמת במערב בזכותו של א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה והתנועה הבינלאומית למען תודעת קרישנה (הידועה גם כ"תנועת הרא קרישנה").

==מבנה דקדוקי==
המנטרה מורכבת משמות סנסקריטיים ביחסת הפנייה: הַרֵא, קְרִישְנַה ורָאמַה. מבחינה ספרותית, זהו בית שיר במשקל הוֵדי אַנוּשְטוּבּ, בו ארבעה פסוקים המכילים שמונה הברות כל אחד:

הַרֵא קְרִישְנַה הַרֵא קְרִישְנַה קְרִישְנַה קְרִישְנַה הַרֵא הַרֵא / <br>הַרֵא רָאמַה הַרֵא רָאמַה רָאמַה רָאמַה הַרֵא הַרֵא //

את המילה הַרֵא ניתן לפרש כיחסת הפנייה של 'הַרִי' אחד השמות של האל וִישְנוּ, במשמעות של: "זה שמסלק את האשליה". ניתן גם לפרש את הַרֵא כיחסת הפנייה של הַרָא, שם של רָאדְהָא, אהובתו הנצחית של קְרִישְנַה או השַקְטִי שלו. על פי בְּהַקְתִיוֵדָאנְתַה סְוָאמִי פְּרַבְּהוּפָּאדַה, המילה הַרֵא מתייחסת לאנרגיית האהבה של אלוהים, ואילו קְרִישְנַה ורָאמַה לאלוהים עצמו במשמעות של "שובה לב כל", "ומקור כל העונג". השם רָאמַה יכול להתייחס לרָאמַצַ'נְדְרַה (התגלות של וִישְנוּ), או לקרישנה כרָאדְהָא-רַמַנַה, אהובה של רָאדְהָא. בהמנון וִישְנוּ-סַהַסְרַה-נָאמַה, אותו דיבר בְּהִישְמַה בשבחו של קְרִישְנַה לאחר מלחמת קוּרוּקְשֵתְרַה, קְרִישְנַה אף הוא נקרא רָאמַה. רָאמַה יכול להתייחס גם לבלראמה, אחיו של קְרִישְנַה וההתרחבות הראשונה שלו.

==מדיטציה==

המדיטציה על המנטרה היא תפילה לאלוהים בה חוזרים על שמותיו בשירה ציבורית (קִירְתַנַה), בשינון אישי (גַ'פַּה), או בלב. א.צ'. בְּהַקְתִיוֵדָאנְתַה סְוָאמִי פְּרַבְּהוּפָּאדַה מתאר את תהליך זימרת המנטרה כך:

==רקע היסטורי== 

המנטרה מופיעה לראשונה בקַלִי-סַנְטַרַנַּה אוּפַּנִישַד, אוּפַּנִישַד וַיְשְנַוִי המקורב לקרישנה יַג'וּר-וֵדַה. באוּפַּנִישַד זה מורה בְּרַהְמָא לנָארַדַה:

 

נָארַדַה מבקש לדעת את שמו של נָארָאיַנַּה, ובְּרַהְמָא משיב:

מקובלת יותר הגרסה של הקַלִי-סַנְטַרַנַּה אוּפַּנִישַד בה מופיעה המנטרה עם הַרֵא רָאמַה לפני הַרֵא קְרִישְנַה, ולא עם הַרֵא קְרִישְנַה לפני הַרֵא רָאמַה (כפי שמצוטט למעלה). האמונה הנפוצה היא שהמנטרה אפקטיבית בשתי הגרסאות. 

המנטרה הפכה לפופולרית בתחילת המאה ה-16 לספירה על ידי שְרִי צַ'יְטַנְיַה מַהָאפְּרַבְּהוּ, אשר חלק את תמצית הידע הוֵדי העתיק עם הקהל הרחב במסעותיו ברחבי הודו.

ב-1965, בהוראת מורו הרוחני, שרילה בהקטיסידדהאנטה סרסוטי טאקורה, א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה, מורה רוחני במסורת הגַאוּדִיַה וַאיְשְנַוִיזם, הפליג מהודו לאמריקה על סף גיל 70 כדי לחלוק את משנתו הרוחנית של צַ'יְַטַנְיַה עם המערב. למרות גילו המתקדם, בשתים-עשרה השנים שלאחר מכן הוא הקיף את כדור-הארץ 14 פעמים בסיורי הרצאות אשר נשאו אותו לשש יבשות. הוא הקים והדריך מעבר למאה מרכזים בינלאומיים, והפך את 'הַרֵא קְרִישְנַה' לביטוי ידוע בחלקים נרחבים של העולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:תפילה
התרבות המושאבית

התרבות המוּשָאבִּית (גם מֻשַאבִּית) היא תרבות ארכאולוגית של ציידים־לקטים בחצי האי סיני, בנגב ובדרום ירדן. התרבות שייכת לשלב האמצעי של התקופה האפיפלאוליתית ומתוארכת לכ-17,500 עד 15,000 שנים לפני זמננו, בת זמנה של התרבות הכבארית הגאומטרית של האזור הים-תיכוני של הלבנט. התרבות מוגדרת לפי כלי הצור המסותתים האופייניים לה, מיקרוליתים קמורים שהוכנו בטכניקת הנקר המיקרוליתי (Microburin Technique).
 
התרבות קרויה אחר ואדי מושאבי בצפון חצי האי סיני. 
 
במחקר קיימת סברה כי בני התרבות המושאבית נדדו ממצרים, כפי הנראה מדלתת הנילוס, לסיני. המושאבים הגיעו לסיני בעת של נוחות אקלימית שהתאפיינה בריבוי משקעים והתחממות מתונה. נינוחות זאת הובילה, אולי, לריבוי אוכלוסייה. בהגיעם לסיני ולנגב, פגשו בני התרבות המושאבית בכבארים הגאומטריים. נמצאו דוגמאות אחדות לאתרים מושאביים שנבנו על גבי אתרים כבאריים ולהפך. 

בתרבות המושאבית קשורות מספר סברות. אחת מהן, סברה אשר טוענת כי הם למעשה פיתוח של התרבות הניצנית האזורית, מטילה ספק ברקע הצפון אפריקני. סברות אחרות קושרות אותם לצמיחת התרבות הרמונית ודרכה התרבות הנאטופית, יושבי-הקבע הראשונים בלבנט. 

==לקריאה נוספת==
* ישראל אפעל, היסטוריה של ארץ ישראל – התקופה הקדומה, 54, "התקופה האפי־פלאוליתית", הוצאת יד יצחק בן צבי וכתר, 1982, ירושלים.
* האנציקלופדיה העברית, כרך ו' – ארץ ישראל, 397–398, "פרהיסטוריה: התקופה האפיפלאוליתית", הוצאת ספרית הפועלים, 1992.
* אנה בלפר-כהן, תולדות האדם הקדמון, 111–112, "התרבות הנאטופית", האוניברסיטה המשודרת - משרד הביטחון, 1992 (תשנ"ג), תל אביב. 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

מושאבית
קטגוריה:התקופה האפיפלאוליתית
יכיני

יָכִינִי הוא מושב עובדים בצפון הנגב ליד העיר שדרות השייך למועצה אזורית שער הנגב. התנועה המיישבת שלו היא תנועת המושבים. אוכלוסייתו מסורתית בחלקה אך אין הוא מוגדר כמושב דתי. המושב נמצא בגובה מאה ועשרים מטר מעל פני הים וכחמישה קילומטרים מצפון לעיר נתיבות. ביישוב כ-700 תושבים. במושב קיימים 78 משקים - בתי אב, לצד מרביתם מתגורר דור ההמשך אשר בנה ביתו.

==שם המושב==
היישוב יושב בשטח נחלת שבט שמעון על פי התנ"ך. שמו ניתן על שם יכין בנו של שמעון: .

==היסטוריה==
המושב הוקם ב-25 ביולי 1950, בשם הזמני "מוחרכה ב'", בגלל קרבתו לכפר הערבי אל-מוחרקה, שתושביו גורשו במהלך מלחמת העצמאות. ביום העלייה למקום הובאו אליו 174 עולים מפרס וכורדיסטן ששהו במחנה העולים בפרדס חנה. עם הגעתם למקום התברר שלא היו מספיק אוהלים עבורם ואף לא מים ואוכל. רק לאחר מספר ימים קיבלו העולים לחם ואוכל והמקום חובר לרשת המים.

עקב הקשיים הרבים עזבו חלק מהתושבים את היישוב. המושב סבל מסכסוכים פנימיים קשים, ועקב כך החליטה הסוכנות היהודית לפרק את המושב ביוני 1952.

בשנת 1952 יושבו במקום עולים מתימן שעלו ארצה במבצע מרבד הקסמים והתאכסנו עד אז במעברות עין שמר וצמח. בינואר 1952 היו במושב 100 משפחות מעולי תימן – מלוא הקיבולת המתוכננת של המושב.

בנובמבר 1953 נותק המושב בגלל גשמים והוצנחה לו אספקה מהאוויר.

בנובמבר 2006 נחנך ביישוב כפר סטודנטים של תלמידים ממכללת ספיר. המושב סובל, ביחד עם שאר יישובי הנגב המערבי, ממתקפות של רקטות קסאם.

=== הטבח ביכיני ===

בהתקפת הפתע על ישראל בתחילת מלחמת חרבות ברזל, מחבלי חמאס חדרו גם למושב ורצחו 7 בני אדם.

==חינוך==
ילדי מושב יכיני לומדים במספר בתי ספר אזוריים בחלוקה לדתיים וחילוניים. מרבית הילדים לומדים בבית הספר היסודי אלונים שער הנגב ובבית החינוך המשותף שער הנגב, הילדים הדתיים לומדים במ.א שדות נגב. בשנות ה־60–90 פעלה ביישוב תנועת בני המושבים, ומשנת 2013 פועלת בו תנועת בני עקיבא.

==כלכלת היישוב==
עד לשנות השבעים עסקו מרבית תושבי המושב בענפי החקלאות, ובמיוחד בגידול סלק סוכר. עקב המשבר בענף החקלאות חלק מתושבי המושב מצאו את פרנסתם מחוצה לו. כיום יש במושב חקלאים העוסקים בגידול ירקות, רימונים אורגניים וברפתות חלב. המושב נמצא באזור עדיפות לאומית א'.

==גלריית תמונות==
<gallery mode="nolines" widths="220">
קובץ:Yachini Basketball Field.JPG|מגרש כדורסל
קובץ:Yachini Biet Hakashish.JPG|בית הקשיש
קובץ:Yachini Conference Hall.JPG|בית העם
קובץ:Yachini Cowshed.JPG|משק רפת חלב
קובץ:Yachini Entrance.JPG|שלט הכניסה למושב
קובץ:Yachini Kindergarten.JPG|גן ילדים ממוגן
קובץ:Yachini Kupat Cholim.JPG|קופת חולים
קובץ:Yachini Street.JPG|רחוב במושב
קובץ:Yachini Students Farm.JPG|כפר הסטודנטים ביכיני - מגורים לסטודנטים תמורת שירות לקהילה
קובץ:יכיני.jpg|בית כנסת
קובץ:Yachini Water Tower.JPG|מגדל המים
קובץ:יכיני03.jpg|רחובו הראשי של המושב, 2006
קובץ:יכיני1.jpg|יחידות מגורים טיפוסיים לשנות ה-50 וה-60 במושב יכיני, 2006
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060829170315/http://www.sng.org.il/meida/yeshuvim/iahini.htm מושב יכיני] באתר המועצה האזורית שער הנגב
* 
* 
* אילת הָלל כהן-אורגד, [http://www.zionistarchives.org.il/events/South/Pages/Yachini.aspx מושב יכיני בשנות החמישים], באתר הארכיון הציוני, 21 בפברואר 2024
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:עוטף עזה
*
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
ט' באב

על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בט' אב היא לרוב פרשת ואתחנן. אבל אם בר המצווה חל בשנה בה פסח, וממילא תשעה באב, הוא בשבת (שנים מקביעויות בשז, גכז, הכז), אז פרשת בר המצווה היא פרשת דברים.

== חגים ומועדים ==

תמונת משפחות יהודים ב[[כותל המערבי בשנת 1880, כנראה בתשעה באב, שיצר האמן הצרפתי אלכסנדר בידה]]
* תענית תשעה באב

== אירועים היסטוריים ==
* – חטא המרגלים במדבר
* – חורבן בית המקדש הראשון
* – חורבן בית המקדש השני
* הקמתה של איליה קפיטולינה במקומה של ירושלים (לפי המסורת היהודית)
* – חורבן ביתר וסיום מרד בר כוכבא
* ה'ן' – אדוארד הראשון, מלך אנגליה, מורה על גירוש כלל היהודים מאנגליה
* ה'רנ"ב – על פי המסורת, ביום זה הסתיים גירוש ספרד
* ה'תרפ"ט – פתיחת שרשרת עימותים שהובילה לפרוץ מאורעות תרפ"ט
* ה'תשס"ה – היום בו הייתה אמורה להתחיל תוכנית ההתנתקות מגוש קטיף. בפועל, ההתנתקות החלה בי' באב, על פי בקשת הרבנות הראשית לישראל.

== נולדו ==
* ה'נ' – רבי יהודה בן הרא"ש, בנו וממלא מקומו של הרא"ש, מחבר שו"ת זכרון יהודה ופוסק הלכה. (נפטר בי"ז בתמוז ה'ק"ט)
* ה'שפ"ו – שבתי צבי, יהודי יליד איזמיר, שנחשב לאחד ממשיחי השקר (נפטר ב-ה'תל"ז)
* ה'תרמ"ד – רבי יעקב אריה טברסקי, האדמו"ר מטריסק לונדון (נפטר ב-ה'תש"ם)
* ה'תר"ע – נתן אלתרמן, משורר, מחזאי וכתב (נפטר ב-ה'תש"ל)
* ה'תרפ"ח – נתיבה בן-יהודה, סופרת, אשת רדיו ומילונאית (נפטרה ב-ה'תשע"א).
* ה'תרצ"ב – פיטר אייזנמן, אדריכל אמריקאי
* ה'תשנ"ג – עומר אצילי, כדורגלן ישראלי

== נפטרו ==
* ה'תקע"ה – רבי יעקב יצחק הורוביץ, "החוזה מלובלין" (נולד ב-ה'תק"ה)
* ה'תשמ"א – רבי יצחק נסים, הראשון לציון והרב הראשי הספרדי (נולד ב-ה'תרנ"ו)
* ה'תשס"ח – חיים בנאי, שחקן, שדר רדיו, בדרן ומספר ישראלי (נולד ב-ה'תרצ"ז)
* ה'תשפ"ג – דוד לייטנר (דוגו), ניצול השואה (נולד ב־1930)
----
* ח' באב – י' באב
* אב

==הערות שוליים==
כ09
י09
גבים

גֵּבִים הוא קיבוץ במערב הנגב הצפוני, השוכן כחצי קילומטר מדרום לעיר שדרות וקילומטר ממזרח לצומת שער הנגב, בתחום המועצה האזורית שער הנגב.

קיבוץ גבים הוקם בי"ב אלול תש"ז, 28 באוגוסט 1947, שלושה חודשים לפני החלטת האו"ם ב-29 בנובמבר 1947. מקימי הקיבוץ, היו יוצאי פלמ"ח מתנועת הנוער העובד שעברו הכשרה בקבוצת גבע וגרעין של בוגרי מוסד אהבה בכפר ביאליק מתנועת גורדוניה פליטי אירופה שעבר את הכשרתו החקלאית בקבוצת השרון שברמת דוד. לקיבוץ נוספו גרעינים רבים אחרים כגון מגשימים ולפיד. במרוצת השנים, נוספו אל הקיבוץ יוצאי גרעינים רבים אחרים יוצאי נח"ל ובוגרי עליית הנוער. בשנות החמישים עבר הקיבוץ משבר חברתי אשר גרם לרבים מהחברים לעזוב. הקיבוץ קרוי על שם גבי המים בנחלי הנגב שבהם נקווים מי הגשמים. שמו המקורי היה שדה עקיבא, על שמו של האגרונום עקיבא אטינגר.
הקיבוץ מונה כיום למעלה מ-500 תושבים, ואוכלוסייתו חילונית. פועלים בו מגוון שירותים לרווחת הקהילה, כמו מרפאה ושרותי רפואה, חשמליה, חצרניה, מרכולית וחדר אוכל הפעיל מדי יום. חדר האוכל מספק שירותי הסעדה למכללת ספיר הסמוכה. בשטח הקיבוץ הוקם בית חינוך שער הנגב שבו לומדים תלמידים משאר יישובי המועצה האזורית שער הנגב וכן תלמידים משדרות, מנתיבות ומן המועצות האזוריות שדות נגב, לכיש, חוף אשקלון ובני שמעון.

בקיבוץ פועל מפעל פולג תעשיות פלסטיק מקבוצת "פוליפילם" הגרמנית. הקיבוץ שותף בבעלות על חברת א.ב מתכננים, אחת מחברות התכנון הגדולות בישראל.

קיבוץ גבים נמצא כ-100 מטר מעל פני הים.

באירועי מתקפת הפתע של חמאס על ישראל בבוקר שבת 7 באוקטובר 2023, לחמו חברי כיתת הכוננות של הקיבוץ בפיקודו של רבש"ץ היישוב זיו אביב במחבלים שביקשו להיכנס לקיבוץ ולבצע בו טבח. במהלך הלחימה נפצע הרבש"ץ קשה והלוחמים הצליחו להדוף את מחבלי החמאס שלא נכנסו לקיבוץ. לאחר מכן התפנתה קהילת גבים לקיבוץ מזרע. במרץ 2024 חזרו תושבי הקיבוץ לבתיהם.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Gevim1.jpg|ליד מפעל הפלסטיק פולג
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20130109013718/http://www.sng.org.il/meida/yeshuvim/gevim.htm גבים], באתר מועצה אזורית שער הנגב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1947
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מקבלי נס הקוממיות
*
קטגוריה:יישובים בדרום ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
דורות

חדר האוכל בקיבוץ דורות, 30 באוקטובר 1943]]
ילדי דורות ליד משוריין מסוג "פרפר". הילדים פונו מקיבוצם במשוריינים אלה לפני ההתקפה המצרית הצפויה במהלך מלחמת העצמאות ב-[[1948]]
דּוֹרוֹת הוא קיבוץ במערב הנגב הצפוני, ליד העיר שדרות, בתחומי המועצה האזורית שער הנגב, לצד כביש 334 היוצא משדרות לכיוון בית קמה. דורות הוא הקיבוץ הראשון בנגב בהיווסדו בשנת 1941.

==היסטוריה==
היישוב הוקם בחנוכה, שנת ה'תש"ב (1941) על קרקעות שנרכשו מתושבי הכפר הסמוך הוג' על ידי עולים מגרמניה שהצטרפו אליהם גרעינים מהארץ, מלטביה ומצ'כיה. שמו הוא ראשי תבות של שלושת שמות בני משפחת הוז (דו<small>ב</small>, ר<small>בקה</small> ות<small>רצה הוז</small>) שנספו, בסוף 1940, בתאונת דרכים בכביש תל אביב חיפה הישן ליד היישוב נורדיה שבשרון. דב הוז היה מהמנהיגים הבולטים של תנועת העבודה וכן פעל רבות בהגנה ובהסתדרות. גרעין הקיבוץ נקרא "הבונה" וישב בחדרה במשך שש שנים. במהלך 1942 נקדחה באר המים, הילדים הגיעו מחדרה, הובא עדר צאן והנגרייה הועברה מחדרה לקיבוץ.

בסקר הכפרים משנת 1945 נאמדה אוכלוסיית דורות ב-230 תושבים. שטחי הקיבוץ השתרעו על פני 4,236 דונמים. באותה שנה תרמה "הדסה" האמריקנית 1250 לא"י להקמת מרפאה משותפת עם הכפר השכן הוג'. ב-1946 פתח קואופרטיב "דרום יהודה" קו אוטובוסים מתל אביב לקיבוץ ולקיבוצים השכנים ניר עם ורוחמה. באותה שנה נחנכה בריכת השחיה בקיבוץ – הראשונה בנגב. חברי הקיבוץ השתתפו בסוף 1946 בעלייה לקרקע של 11 הנקודות. עם פרוץ מלחמת העצמאות התמקמה בסמוך לקיבוץ טייסת הנגב והקיבוץ סבל מהפצצות יומיות של חיל האוויר המצרי. תחילה פונו ילדי קיבוץ בארות יצחק לדורות, ובליל 23 במאי פונו ילדי דורות וילדי היישובים האחרים צפונה לגבעת עלייה שביפו.

היישוב השתייך בהקמתו לקיבוץ המאוחד ואחר כך לאיחוד הקיבוצים, לאיחוד הקבוצות והקיבוצים, לתק"מ ולתנועה הקיבוצית. בשנת 1956 חובר היישוב לרשת החשמל הארצית.

==אוכלוסייה ותעסוקה==
אוכלוסיית הקיבוץ מורכבת, פרט לחברי הקיבוץ, גם מכ-80 ילדים בני משק, מכ-60 סטודנטים ומתושבים נוספים המתגוררים בשכירות בקיבוץ.

בקיבוץ שוכן שלוחת דורות של מכינת מיתרים לכיש.

הקיבוץ מתקיים מתעשייה, מחקלאות ומתיירות. בין הגידולים החקלאיים ניתן למצוא גזר, שום, תפוחי אדמה, חיטה, מטעי פקאן, הדרים ורפת. בקיבוץ שני מפעלים: מפעל מגופים לתעשייה וחקלאות, ומפעל למוצרי שום.

==דורות בספרות==
ספר הילדים "נא לא לדרוך על הדשא" (1969) של הסופר עודד בצר, שהיה אחד מראשוני המתיישבים בקיבוץ דורות, הוא סיפור אוטוביוגרפי במהותו מהווי ימיו הראשונים של הקיבוץ בנגב, כסיפורו של חלוץ צעיר המספר בגוף ראשון על התנחלות אנשי קיבוץ "תל אחווה" (שם בדוי לקיבוץ דורות) בשנת 1942 בגבעה מדברית. הספר מתאר אירועים שונים בחיי הקיבוץ: את העלייה על הקרקע, החריש הראשון, חפירת הבאר, ראשית בניית הבתים, היחסים עם השכנים והפיכת הקיבוץ למשק פורח.

גם בספרו הראשון של בצר "ביבר הארגמן" (1956), קובץ סיפורי ילדים, ישנם סיפורים שונים מחיי קיבוץ דורות. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20070808035220/http://www.sng.org.il/meida/yeshuvim/dorot.htm קיבוץ דורות באתר המועצה האזורית שער הנגב]
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2016/02/27/סיבוב-בחדר-האוכל-בקיבוץ-דורות/ סקירה אדריכלית מצולמת על חדר האוכל ובית התרבות בקיבוץ דורות], באתר 'חלון אחורי', 27 בפברואר 2016
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:הנצחת דב הוז
קטגוריה:קיבוצים במחוז הדרום
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1941
קטגוריה:מועצה אזורית שער הנגב
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מקבלי נס הקוממיות
שמעה

שִׁמְעָה היא התנחלות בעלת אופי חילוני במתכונת של יישוב קהילתי בדרום הר חברון. היישוב שייך למועצה אזורית הר חברון. היישוב הוקם בסיוע החטיבה להתיישבות ותנועת אמנה.

מערבית ובצמידות לשמעה נמצאת ההתנחלות מצפה אשתמוע - התיישבות של יהודים דתיים, המוגדרת באופן רשמי כשכונה של שמעה, אך למעשה מתפקדת באופן עצמאי.

== מיקום ==
היישוב ממוקם כ-30 ק"מ צפונית מזרחית לעיר באר שבע, וכ-20 ק"מ דרומית לעיר חברון. שמעה שוכנת על כביש 60, המכונה דרך האבות, במרחק של 9 ק"מ ממעבר מיתר (מעבר יבשתי אזרחי בין מדינת ישראל לבין הרשות הפלסטינית)<ref></ref>.

== גאוגרפיה ==
שמעה שוכנת בדרום הר חברון בגובה 612 מטרים מעל פני הים. דרום הר חברון הוא החלק הדרומי ביותר מרכס הרי יהודה. הרי יהודה הוא האזור ההררי המשתרע מהר בעל חצור בצפון ועד לבקעת באר שבע בדרום, בין השפלה ממערב ומדבר יהודה במזרח. הרי יהודה מהווים חלק משדרת ההרים המערבית של ארץ ישראל והיוו את לב ממלכת יהודה. ההרים בנויים בעיקר מסלעי גיר ודולומיט. וחלק גדול מהם הוא מדבר - מדבר יהודה. נהוג לחלק את הרי יהודה לשלושה חלקים: בצפון - הרי בית אל ששיאם, הר בעל חצור, מתנשא לגובה 1,016 מטר מעל פני הים; במרכז - הרי ירושלים, האזור הנמוך בהרי יהודה שגובהו כ-918 מטרים בשיאו; ובדרום - הר חברון, ששיאו מגיע לגובה 1,026 מטרים מעל פני הים.

== מקור השם ==
היישוב נקרא על שמו של אחיו של דוד המלך, שמעה. כמו כן:
* סמוכים לשמעה הכפרים סמוע, אס-סמייה וסימיא המרמזים בשמם על מיקום היישוב המקראי אשתמוע. שמעה משמרת את שמו של היישוב היהודי הקדום.
*עברות מערבית של שמות הכפרים הסמוכים למקום: סמוע, אס-סמייה וסימיא.
*המילה 'שמעה' מוזכרת מס' פעמים בספר תהילים, בהקשר דומה, בפנייה אל האל שישמע את מצוקת המתפלל: "שמעה תפילתי ה' ושוועתי האזינה, אל דמעתי אל תחרש כי גר אנכי עמך תושב ככל אבותי" (פרק ל"ט, פסוק יג'); "ה' שמעה תפילתי ושוועתי אליך תבוא" (פרק ק"ב, פסוק ב'); "ה' שמעה בקולי תהיינה אוזניך קשובות לקול תחנוני" (פרק ק"ל, פסוק ב').

==היסטוריה==
בשנת 1985, בסמיכות לאשתמוע המקראית, נוסד היישוב כהיאחזות נח"ל בשם 'נטע' שאוזרחה בשם 'שמעה' בשנת 1988.

החל משנת 1994, במסגרת הסכמי אוסלו בין מדינת ישראל לבין הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף), שמעה נמצאת בשטח C, ואילו הכפרים הסמוכים סמוע, אס-סמייה וסימיא נמצאים בשליטת הרשות הפלסטינית. נכון לשנת 2007, סמוע מונה כ־20,000 תושבים. נכון לשנת 2020, שמעה מונה כ־800 תושבים<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.shima.co.il/objDoc.asp?PID=538600&OID=848280 שמעה], אתר היישוב
* 
* [https://www.hrhevron.co.il/שמעה/ שמעה] באתר המועצה האזורית הר-חברון
* [http://www.myesha.org.il/?CategoryID=175&ArticleID=181 שמעה] באתר יש"ע
* [https://www.homee.co.il/%D7%A9%D7%9E%D7%A2%D7%94/ שמעה] באתר "אתר הבית" (homee)

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:התנחלויות חילוניות ביהודה ושומרון
קטגוריה:יישובים עבריים המשמרים שם ערבי
תלם

תֶּלֶם היא התנחלות ויישוב קהילתי בהר חברון מערבית לחברון השייך למועצה אזורית הר חברון. 
היישוב שוכן מצפון לכביש חוצה יהודה, התנחלות אדורה שוכנת בסמוך.
ההתנחלות הוקמה בשנת 1982, כהיאחזות נח"ל ואוזרחה בשנת 1983 כמושב שיתופי. כיום מתגוררות בתלם כ-90 משפחות: 20 חילוניות ו- 70 דתיות, מתוך מטרה ליצירת חיים שיתופיים. בעקבות הצטרפותו של הגרעין הדתי הוקמה במקום ישיבה גבוהה - "נתיבות דרור" על שמו של מח"ט חברון דרור וינברג, במקום לומדים כ-50 תלמידים.

בשנת 2024 הוקם סמוך ליישוב מעיין בשם מעין שיר<ref></ref> על שם סגן שיר חג'אג' הי"ד שנרצחה בפיגוע בירושלים<ref></ref>.

==תלה==
ההיסטוריון אוסביוס מקיסריה, בן המאה ה-4, מציין יישוב בשם "תלה" ומתאר אותו בספר השמות כך: "כפר גדול מאוד של יהודים כט"ז מילים מבית גוברין בדרומא". משערים כי מיקומו של זה היה בקרבת היישוב תלם.
אחרים טוענים שהיישוב המדובר שכן מצפון מזרח ל"תל חוילפה" - היום קיבוץ להב - 29 ק"מ צפונית מבאר שבע. באתר נחשפו קברים וגלוסקמאות - ארונות קבורה קטנים מאבן. אחד העיטורים שנמצאו היה רוזטה. צבי אילן מצטט חוקרים הסבורים כי הקברים שייכים ל"תלה", המוזכרת על ידי נאוסביוס מקיסריה.

הארכאולוג רם גופנא סבור כי משמעות השם הארמי "תלה" הוא "התל" - השם שניתן למקום אחרי שפסק היישוב בתל עצמו. השם "רימון" התלמודית נדד ל"חרבת רמליה" - היום דרומית לקיבוץ להב. וכשקם יישוב נוסף בתקופת התלמוד - נקרא תלה, התל.

==ראו גם==
*נחל תלם

==לקריאה נוספת==
* צבי אילן, 78 טיולים ברחבי ישראל - עם עובד-תרבות וחינוך - 1977

==קישורים חיצוניים==

*
*[http://www.myesha.org.il/?CategoryID=175&ArticleID=241 תלם באתר מועצת יש"ע]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:משקי חרות בית"ר
חוקי טאונסנד

חוקי טאונסנד (Townshend Acts), הם סדרה של מכסים שהוטלו על התושבים של שלוש עשרה המושבות הבריטיות באמריקה על ידי הפרלמנט הבריטי בהובלת שר האוצר הבריטי צ'ארלס טאונסנד ב-1766.

==הרקע להטלת המס== 

טאונסנד פיתח מדיניות כלכלית בהקשר למיסוי על שלוש עשרה המושבות באמריקה. בהתאם למשנתו, יש להטיל על המושבות מיסים רבים ולהוריד את הנטל מכתפי תושבי האי הבריטי. גישה זו נבעה מהעובדה שתושבי המושבות באמריקה שילמו בממוצע רק כשישית מהמיסים ששילם אזרח מקביל באיים הבריטיים עצמם. כשהתחלפו הממשלות ב-1766 מונה טאונסנד לתפקיד שר האוצר ובהמשך חלש גם על תחום המושבות. בתפקידו זה יזם טאונסנד מהלך כלכלי חשוב – הוא הפחית את המיסים שהוטלו על האצולה הכפרית (מעמד ה-gentry) על ידי הוזלת מס הקרקעות ויזם את מערכת של מיסים שכונתה חוקי טאונסנד.

==המכסים== 
טאונסנד יזם מכס חדש על הזכוכית, העופרת, הצבעים, הנייר והתה שיובאו לאמריקה. במילים אחרות הוא ייקר את הסחורות עבור הצרכן האמריקני. כמו כן יזם טאונסנד הקמה של מערכת משופרת שתאכוף את החוקים הללו. כוונתו של טאונסנד הייתה לחפות על הוזלת מיסי הקרקע שיזם קודם לכן ולכסות בעזרת המכסים את הוצאות ההגנה על המושבות, כמו גם את משכורותיהם של הפקידים המלכותיים שהוצבו בהם ועד אותה תקופה קיבלו משכורת מידי המתיישבים עצמם. עד כה, תשלום משכורתם של הפקידים בידי המתיישבים כאשר למעשה הם אלו שצריכים לפקח עליהם העלה חשש סביר לניגוד עניינים. הטלת המיסים לוותה בהקמת מנגנון אכיפה יעיל יותר שפגע בסחר הבלתי חוקי של בני המושבות עם האיים השכנים.

==התגובה האמריקנית==
האמריקנים זעמו על הטלת המיסים ותגובתם לא איחרה לבוא –בית המחוקקים של מסצ'וסטס פרסם מסמך בניסוחו של סמואל אדמס שקבע שרק לאסיפות הנבחרים האמריקניות יש זכות להטיל מיסים על תושבי המושבות. פרסום המסמך פתח תקופה של התפרעויות אלימות ברחבי המושבות האמריקניות כלפי פקידי המכס וגובי המיסים. במהלך הזמן התפתחו המהומות והפכו לאלימות יותר ויותר – בינואר 1770 הביא החוק לראשונה לשפיכות דמים ב"קרב הגבעה המוזהבת" בניו יורק. ב-3 במרץ בהמשך אותה שנה נורו ונהרגו חמישה אמריקנים מאש בריטית שנורתה עליהם בעת הפגנה, באירועים שנודעו לאחר מכן כ"טבח בוסטון". בדומה למהומות שהיו לאחר חקיקת חוק הבולים ב-1765 גם עתה הטילו המתיישבים האמריקניים חרם כלכלי. הצלחתו של החרם הייתה מינורית יחסית לחרמים קודמים, הן בשל היענות חלקית של הסוחרים האמריקנים והן בשל העובדה שבריטניה מצאה שווקים חדשים למוצריה.

==ביטול המכסים==
עד מרץ 1770 כבר בוטלו כל המיסים פרט למס על התה, חוק התה לא בוטל כדי להוות סוג של חוק הצהרתי שנועד לקבע ולהזכיר לאמריקנים את הזכות הבריטי להטיל עליהם מיסים כראות עיניהם. הקו שהנחה את המחוקק במקרה זה, הוא קו דומה למהלך שהביא לחקיקת החוק ההצהרתי מעט קודם לכן.

במבט לאחר, המכסים של טאונסנד נחשבים לטעות היסטורית פאטאלית שכן הם השיגו תשואה עלובה והגבירו את האיבה של מתיישבים כנגד בריטניה – למעשה נטען, כי כתוצאה ממכסיו של טאונסנד נהרגו האנשים הראשונים במלחמת העצמאות האמריקנית.

==לקריאה נוספת==
ברברה טוכמן, מצעד האיוולת, ספריית מעריב, 1986, עמ' 139–243.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20070927003005/http://www.founding.com/library/lbody.cfm?id=90 הטקסט המלא של החוק] 
* 
קטגוריה:היסטוריה קולוניאלית של ארצות הברית
טאונסנד
קטגוריה:מכס
טנא עומרים

טנא עומרים (טֶנֶא עֳמָרִים) היא התנחלות ויישוב קהילתי בדרום-מערב הר חברון, מעט צפונית ממיתר, השייך למועצה אזורית הר חברון. אוכלוסיית היישוב כוללת חילונים ודתיים, ומונה כ-230 משפחות. כיום טנא עומרים הוא היישוב הגדול ביותר במועצה האזורית הר חברון במספר בתי האב שבו.

==היסטוריה==
היישוב הוקם בשנת 1983 כהיאחזות נח"ל בשם "נח"ל עומרים". החלטת הממשלה על הקמת היאחזות, באה לאחר פיגוע בדאהרייה בו נרצחה תושבת בית שאן, אסתר אוחנה. באפריל 1984 אישרה ועדת ההתיישבות של הממשלה והסוכנות היהודית את הקמת היישוב. היישוב אוזרח במאי 1984 והוצבו בו 8 קרוואנים. בשנת 1986 החלה בניית בתי הקבע. עד שנת 2005 התגוררו ביישוב למעלה ממאה משפחות, רובן חילוניות ומיעוטן דתיות.

בשנת 1999 הוקמה בסמוך ליישוב "חוות מור" או חוות "הר המור" על ידי שלמה מור. החווה כיום מאוכלסת על ידי משפחה אחת וכמה עובדים, ועיסוקה העיקרי הוא גידול צאן וסוסים.

בשנת 2005, בעקבות תוכנית ההתנתקות, נקלטו ביישוב למעלה מ-20 משפחות מהיישוב מורג שבגוש קטיף ומיישובים נוספים.

התושבים המתגוררים ביישוב מכנים אותו "עומרים" אך רושמים את שמו של היישוב במסמכים רשמיים בתור "טנא עומרים". ברישומי המדינה הוא קרוי "טנא", על שמו של מנכ"ל משרד השיכון, דוד טנה.

== חינוך וקהילה ==
ביישוב בריכת שחייה הפתוחה בקיץ, ומועדון בו מתקיימים חוגים. במקום סניף של תנועת הנוער קדמה וכן סניף של בני עקיבא. ביישוב תינוקייה ופעוטון, וגנים לדתיים ולחילונים בנפרד.

== ארכאולוגיה ==
במחצבת היישוב נתגלו בחפירת הצלה שרידים מימי בית ראשון (תקופת הברזל ב' ו-ג') וכן מהתקופה ההלניסטית והתקופה הביזנטית. בתקופת הברזל ב' הייתה במקום יחידה חקלאית, וזו ננטשה בתקופת הברזל ג', כנראה בעקבות מסע סנחריב, ובשטחה נבנו רוגמי קבורה. מערת מגורים שהייתה בשימוש בתקופת בית ראשון במקום שומשה מחדש בתקופה ההלניסטית, ונוספו בה רצפות מגורים. בהמשך, בתקופה הביזנטית נעשה שימוש מחודש במערה, ונחצבו במקום גם שתי גתות.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.teneomarim.com אתר היישוב טנא עומרים]
*[https://www.hrhevron.co.il/2144/ טנא עומרים באתר המועצה]
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
טנא

ילדה עם טנא בידיה בחג השבועות
טֶנֶא הוא סל עשוי מענפים המשמש לנשיאת תבואה. המונח ידוע בעיקר מאזכורו במקרא במצוות הבאת ביכורים לבית המקדש. למשל, בספר דברים:
.

במדינת ישראל התחדש המנהג לשאת טנא מלא בפירות שנשתבחה בהן הארץ לכבוד חג השבועות, שפותח את עונת הבאת הביכורים.

==ראו גם==
* סלינו על כתפינו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שבועות
קטגוריה:תיקים
מצפה אשתמוע

ממוזער
בתים במצפה אשתמוע
מִצְפֶּה אֶשְׁתְּמוֹעַ הוא התנחלות המוגדרת כשכונה צפונית של ההתנחלות שמעה בהר חברון, ממערב לכפר הערבי א-סמוע. בשנת 2002 הוקם היישוב כמאחז, ובינואר 2013 אושר כשכונה של שמעה על ידי ועדת המשנה להתיישבות במועצת התכנון העליונה. למעשה המקום מתנהל כיישוב קהילתי דתי עצמאי השייך למועצה אזורית הר חברון.

==היסטוריה==
מצפה אשתמוע הוקם כמאחז בשנת 2002 על ידי קבוצת בחורי ישיבה מהיישוב עתניאל, ושמו ניתן לו כיוון שהוא צופה אל המקום בו התקיימה עיר הלווים אשתמוע (כיום הכפר א-סמוע). בתחילה הוקם המאחז באמצע הדרך בין היישוב עתניאל ליישוב שמעה, כדי ליצור רצף התיישבות יהודית מכיוון דרום לעתניאל. בעקבות הסדר עם משרד הביטחון, פונה המאחז בהסכמה במרחשוון תשס"ג בתמורה להכרה חוקית בנקודה הנעזבת, והוקם זמנית בנקודה הנוכחית בשטחו של היישוב שמעה.

היעוד הראשוני של הקבוצה היה הקמת ישוב מעורב לדתיים וחילוניים ברוח הרב קוק. בשיאו מנה הגרעין כ-10 משפחות, אך בעקבות ההתנגדות הפוליטית והקשיים של תקופת ההתנתקות, נגנז רעיון היישוב והגרעין התפרק. בתמוז תשס"ו עברה ליישוב ישיבת הר שלום ומילאה את מקום הגרעין.

ב-2011 הושחתו 45 עצי זית פלסטיניים סמוך לאשתמוע בפעולת תג מחיר.

ב-2013 הוחלף ראש הישיבה ובמקביל הפכה הישיבה לישיבת הסדר. באותה תקופה החלו להגיע משפחות נוספות ליישוב ונקבע צביונו כיישוב דתי סביב פעילות הישיבה.

ב-2020 התחוללה שריפה באזור שבמהלכה פונו התושבים, ושגרמה נזק לתשתיות היישוב. ב-2021 נעקרו עצי זית של פלסטינים בסמוך למאחז.

נכון ל-2022 יש ביישוב כחמש עשרה משפחות. היישוב בקליטת עליה.

==ישיבת הר שלום==

הישיבה נקראת על שם שלום (שולי) הר מלך, שנרצח על ידי מחבלים והיה בין מקימי הישיבה. הישיבה נוסדה ביישוב חומש באלול התשס"ב, כשלוחה של הישיבה הגבוהה באלון מורה. המניע להקמת הישיבה בחומש היה חיזוק היישוב אחרי גל הטרור שפקד אותו.

אחרי הפינוי מחומש בעקבות תוכנית ההתנתקות עברה הישיבה למצפה אשתמוע. שר הביטחון אהוד ברק אישר ביולי 2008 את מעמדה בתור ישיבת הסדר. האישור מקנה לישיבה החדשה מעמד עצמאי ואפשרות לגיוס תלמידים ל"מסלול ההסדר". הבקשה נבדקה על ידי ועדת רבנים של איגוד ישיבות ההסדר, הישיבה עמדה בקריטריונים התורניים והמנהליים המנחים את ישיבות ההסדר ואושרה על ידי שר הביטחון.

בתמוז תשס"ח חנכה הישיבה את מבנה הקבע הראשון במקומה החדש.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150402163417/http://www.myesha.org.il/?CategoryID=175&ArticleID=5598 "מצפה אשתמוע" באתר מועצת יש"ע]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מועצה אזורית הר חברון
קטגוריה:יישובים דתיים ביהודה ושומרון
קטגוריה:יהודה ושומרון: שכונות
קטגוריה:מאחזים שהוסדרו
קטגוריה:שמעה (יישוב)
שני (יישוב)

שָׁנִי (לִבְנָה) הוא יישוב קהילתי שרובו התנחלות<ref></ref> בחבל יתיר שבדרום הר חברון. היישוב הוא בעל אופי חילוני.

== שם היישוב ==
שמו הזמני של היישוב נגזר מפסוק בספר יהושע המתייחס לעיר מקלט שניתנה ללויים:

.

עם זאת, לפי הסברה המקובלת כיום, ולאור יתר אזכוריה של לבנה המקראית בתנ"ך, עיר זו שכנה בשפלת יהודה ולא בהר חברון.

חברי הגרעין ביקשו את השם שָנִי על שם שני שחם,<ref> באתר יזכור</ref> בנם של חברי הגרעין שנהרג במהלך שירותו הצבאי. ועדת השמות, שעל פי עקרונותיה לא קוראת יישובים לזכר נופלים, קיבלה רק את הסיבה הנוספת שהגישו חברי היישוב - שם סמלי, הקשור לחוט השני שקשרה המיילדת על ידו של זרח בן יהודה ותמר: .

== היסטוריה ==
בית הכנסת העתיק בחורבת ענים הסמוכה ליישוב]]
גרעין ליבנה עלה בשנת 1982, בניגוד לדעת תנועת אמנה, למחנה יתיר, שבו ישב אז גרעין בית יתיר. שני הגרעינים חיו ביישוב ביחד, עד שגרעין בית יתיר עבר ליישוב הקבע שלו. במשך השנים שלאחר מכן, המתינו חברי ליבנה לאישור לעלות ליישוב הקבע שלהם, על גבעה במערב יער יתיר. עד שנת 1989 בנו בנקודת הקבע את הבתים הראשונים, ואז נאלצו תושבי ליבנה, כ-30 משפחות אז, לעלות ליישוב לפני סיום בניית התשתית, בגלל פלסטינים שהחלו לחרוש ולזרוע בשדות הסמוכים ליישוב. דיונים משפטיים בקשר לאדמות היישוב הביאו לפסק דין שקבע שחלקן אינן אדמות מדינה, אך היישוב שייך לאדמות המדינה, ולכן נבנה היישוב בשונה מתוכניתו המקורית.

== תיירות ==
* בסמוך ליישוב נמצאת חורבת ענים התחתונה וחורבת ענים העליונה - שרידי עיירה יהודית ועיירה נוצרית מימי המשנה והתלמוד, אשר שימרו את שם העיר המקראית "ענים" הנזכרת בספר יהושע באזור זה.
* בהתאם לעונה מתקיימים ביישוב אירועי קטיף ברוקולי ופטל.

== ראו גם==
* חורבת ענים התחתונה
* חורבת ענים העליונה
* יער יתיר

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.hrhevron.co.il/28 שני ליבנה], באתר מועצה אזורית הר חברון
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:התנחלויות ביהודה ושומרון
קטגוריה:התנחלויות חילוניות ביהודה ושומרון
קטגוריה:יישובים הקרויים על שם חללי מערכות ישראל
סנסנה

סַנְסַנָּה היא התנחלות דתית במתכונת של יישוב קהילתי בגבול צפון הנגב והר חברון, הממוקם ברובו ממזרח לקו הירוק, אך ממערב לגדר ההפרדה, ומשתייך למועצה אזורית הר חברון ולתנועת אמנה.

==מיקום==
מצפון, מעברה השני של גדר ההפרדה מצויים הכפר רמאדין וההתנחלות אשכולות. קיבוץ כרמים והיישובים מיתר וכרמית מצויים דרומית־מזרחית לסנסנה. מדרום-מערב לסנסנה מצוי היישוב לקייה ומצפון-מערב נמצא קיבוץ להב.

==הסבר שם==
סַנְסַנָּה המקראית, כ-2 ק"מ מדרום להתנחלות]]
היישוב נקרא על שמה של עיר מקראית בשם סנסנה, המוזכרת בפסוק: כחלק מנחלת שבט יהודה, ושרידיה נמצאים כ-2 ק"מ מהיישוב. על פי ההשערות, נקראת העיר הקדומה על שם כיפת עץ התמר כפי שנכתב במגילת שיר השירים: .

==היסטוריה==
בשנת 1997 הוקמה במקום היאחזות נח"ל בהתאם להחלטה 2049 של הממשלה ה-27 מ-23 במאי 1997. לאחר כשנה החליטה הממשלה על הקמת יישוב הקבע בתחום מועצה אזורית בני שמעון, אך בפועל היישוב הוקם מעבר לקו הירוק. ביום העצמאות ה'תשנ"ט, 21 באפריל 1999 הגיעה קבוצת הקבע הראשונה, ובפברואר 2000 אוזרח המקום. 

בשנת 2001 נסלל כביש הגישה ליישוב, בשנת 2005 התחילה בניית הקבע בשנת 2007 הוקמה "טיילת האחים".

בשנת 2007 דנה הוועדה המחוזית של מחוז דרום בתוכנית מתאר של היישוב, אולם החליטה שלא ניתן לאשרה מכיוון שהיישוב לא נמצא בתחום אחריותה והעביר את הטיפול למועצת התכנון העליונה במנהל האזרחי. בתחילת 2012 החליטה המועצה לדחות את התוכנית מכיוון שהוגשה כהרחבה של אשכולות, אשר היו לה, לדעתה, די והותר עתודות תכנוניות. בעקבות זאת, ב-23 באפריל 2012 החליט צוות שרים בראשותו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לפעול להסדרת המעמד של סנסנה כיישוב עצמאי. ביולי 2014 אושרה תוכנית מתאר ליישוב ועתירה לבג"ץ נגד האישור נדחתה.
==מוסדות==
ביישוב פועל בית ספר יסודי בגישת חינוך אנטרופוסופית, וסניף של תנועת הנוער בני עקיבא.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.hrhevron.co.il/?CategoryID=174 סנסנה] באתר המועצה האזורית הר חברון

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1997
קטגוריה:מועצה אזורית הר חברון
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים ביהודה ושומרון
קטגוריה:שביל ישראל
מעלה חבר

מַעֲלֵה חֶבֶר (שמו הרשמי: פְּנֵי חֶבֶר) הוא התנחלות ויישוב קהילתי דתי לאומי בהר חברון, השייך למועצה אזורית הר חברון.

היישוב נקרא על שם נחל חבר שראשיתו בסמוך ליישוב.<ref></ref> הוא הוקם בשנת 1982 כהיאחזות נח"ל ואוזרח בשנת 1983. כעבור שנים ספורות המקום ננטש כמעט לגמרי.
ישיבת שבי חברון בראשות הרב משה בלייכר שלחה אברכים נשואים ורווקים להשתקע במקום ואלה קלטו משפחות נוספות. בין האברכים שהתגוררו ביישוב היה גם הרב מנחם פרל, שכיהן כרב היישוב. בשנת 2012 אוכלס שלב ד' בידי זוגות צעירים. בשנת 2017 נבנתה שכונה חדשה בשם "מצפה הנחל", שלב א' אוכלס. ביישוב מספר מוסדות חינוך: ישיבה קטנה, ישיבה תיכונית, כולל ללימודי רבנות, שני גני ילדים, צהרון ומעון יום של משרד הכלכלה והתעשייה. קיים בו סניף נפרד של תנועת הנוער בני עקיבא. כיום מכהן הרב חיים קליין כרב היישוב.

אוכלוסיית היישוב משתייכת לזרם הדתי לאומי.

==תיירות==
* בסמוך ליישוב כמה אתרים ארכאולוגיים, ובהם תל זיף, חורבת אריסטובוליה וחורבת יקים.<ref></ref> מהיישוב נשקפים נופי מדבר יהודה וים המלח.
* מדרשת מעלה חבר הפועלת ביישוב מפעילה סדנאות, הרצאות ואירוח ביישוב. חדרי האירוח צופים למדבר יהודה.
*מרכז המבקרים של מפעל הבוטיק הולי קקאו המייצר שוקולד נמצא באזור התעשייה בכניסה ליישוב
*הכביש המוביל ליישוב עובר דרך מצפה שלושת המלאכים המוכר גם כהקין או נבי יקין. 500 מטר משם נמצא עין זיו המתאים לרחצה.
*בסמיכות ליישוב ממוקם מצפה זי"ו, אנדרטה לזכרם של יואב דורון ויהודה בן יוסף שנהרגו במקום.

<gallery>
קובץ:בתים.JPG|בתי מעלה חבר
קובץ:Yeshiva ma'ale hever.jpg|ישיבת מעלה חבר
קובץ:זיפים.JPG|תל זיף הסמוך ליישוב ממערב
קובץ:נוף_2.JPG|הנוף הנשקף מהיישוב מזרחה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.hrhevron.co.il/מעלה-חבר-פני-חבר/ מעלה חבר], באתר מועצה אזורית הר חברון
* [https://or1.org.il/settlments/פני-חבר/ מעלה חבר], במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים ביהודה ושומרון
קטגוריה:מדבר יהודה
קטגוריה:הר חברון
כרמל (מושב)

כַּרְמֶל היא התנחלות ומושב בדרום-מזרח הר חברון. היישוב שייך למועצה אזורית הר חברון ואידאולוגית, לתנועת אמנה.

==היסטוריה==
היישוב הוקם בי"ז בשבט ה'תשמ"א (22 בינואר 1981) כהיאחזות נח"ל ואוזרח כמושב שיתופי בי"א באלול אותה שנה (10 בספטמבר 1981).

השם כרמל נבחר בשל הקרבה לעיר המקראית כרמל, שבכפר הפלסטיני אל-כרמל, דרומית לעיירה הפלסטינית יטא. כרמל המקראית הייתה מקום מושבם של נבל הכרמלי ואביגיל אשתו.
לפי ההערכה השתרע היישוב הקדום על שטח נרחב אשר במרכזו גיא ובו נביעות זעירות - עיון אל-כרמיל - ובריכת אגירה גדולה לאיסוף מי גשמים. הבריכה קיימת עד היום.

בסוכות תשס"ח הוקם ביישוב "מצפור כנרת" ע"ש כנרת מנדל, הבת הראשונה שנולדה ביישוב ונרצחה שנתיים קודם לכן יחד עם בת דודתה, מתת רוזנפלד-אדלר, תושבת היישוב גם היא בפיגוע בצומת גוש עציון. באדר תשס"ח (פברואר 2008) אוכלסה ביישוב שכונה חדשה. בניסן התשע"ד (אפריל 2014) אוכלסה ביישוב שכונה חדשה נוספת.

ביישוב מתגוררות נכון ל-2022 כ-120 משפחות.

רב היישוב הוא הרב יעקב אוהב ציון. בעבר כיהן כרב היישוב הרב יהודה הלוי עמיחי, ראש מכון התורה והארץ.

ב-15 בספטמבר 2022 נפצע בינוני מירי של מחבל מחוץ ליישוב אל עבר ישיבת רעותא תלמיד הישיבה כבן 18.

==פעילות כלכלית==
* מפעל עשבי קדם לשימושים כלכליים של צמחים לקוסמטיקה ולמרפא.
* "המו"פ" (מחקר ופיתוח), מרכז למחקר ופיתוח החקלאות בכל גב ההר ואזור יהודה.
* מחוץ למושב נמצאת רפת מעון כרמל, רפת גדולה השייכת במשותף לשני המושבים. ברפת כ-500 פרות המייצרות כ-6 מיליון ליטר חלב בשנה. כמו כן בוצע ברפת פתרון ייחודי למחזור פסולת, המייצר קומפוסט אורגני לדישון חקלאי. התהליך מתבצע במערכת סגורה הכוללת את כל תוצרי הלוואי של הרפת.
* חלק מתושבי המקום מאורגנים בתור מושב שיתופי. בבעלות ה"שיתוף" ענף "גידולי שדה" בבקעת ערד ובאזור אופקים, ועיקרו בגידול גפנים, שקדים, חיטה, מטעי אפרסקים ונקטרינות וכן יקב המייצר את יינות יתיר (יקב יתיר).

== פעילות חינוכית==
רעותא (הישיבה הגבוהה)]]
* ישיבה גבוהה "רעותא". הישיבה הוקמה בשנת תש"ס על ידי הרב נתן אופנר, וכיום לומדים בה כ-45 תלמידים משיעור א' עד ו'.
* במושב פועל סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.hrhevron.co.il/?CategoryID=169 כרמל באתר המועצה]
* 
* [http://forum.kan-naim.co.il/viewtopic.php?f=9&t=1641 מאמר על רפת מעון כרמל].

==הערות שוליים==

קטגוריה:כרמל (מושב)
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1981
דישון (מושב)

דִּישׁוֹן הוא מושב בגליל העליון בין הערים קריית שמונה וצפת וליד הגבול בין ישראל ללבנון והשייך למועצה אזורית מבואות החרמון.

==היסטוריה==
היישוב הוקם בשנת 1953 על ידי יהודים ממרוקו וקבוצת רווקים שעלו ממזרח אירופה. מייסדיו תרמו רבות לעיבוי אחיזתה של המדינה הצעירה בגבולותיה בתקופה שהתאפיינה בחדירת מסתננים מלבנון. שמו כשם נחל דישון הזורם מדרום ליישוב, וכן כשמו של הר דישון הנמצא ממערב ליישוב, ובקרבה לשם הכפר דישום, שננטש בעקבות מלחמת העצמאות ושחורבותיו סמוכות ליישוב. פרנסת התושבים התבססה על מטעי פירות נשירים שעובדו במשותף.

במהלך מלחמת חרבות ברזל פונה היישוב.

==מוסדות היישוב==
במושב יקב, השכרת טרקטורונים, צימרים ועוד. שירותים קהילתיים: בית כנסת, מקווה, מרפאה, מכולת, מועדון ילדים ונוער, מתקני ספורט וחדר כושר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.mvhr.org.il/קליטה/ישובים-2/#dishon דישון], באתר המועצה האזורית מבואות החרמון
* [http://www.romgalil.org.il/cds/119/ דישון], באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הרי נפתלי
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
אמנון (מושב)

אַמְנוּן הוא מושב עובדים ברמת כורזים, מצפון לכפר נחום ולימת הכנרת, בתחום המועצה האזורית מבואות החרמון. הוא משתייך ליישובי העובד הציוני. 

המושב הוקם בשנת 1983 עבור מפוני סיני, ובני המושבים הסמוכים על ידי הסוכנות היהודית. כיום גרים במושב כ-350 איש ב-75 בתי אב. 

מקור שם היישוב הוא בדג האמנון, שנפוץ בכנרת הסמוכה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

הועלה על ידי נאור [https://www.galyam-studio.co.il/ גל ים]
מראה ביישוב

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:רמת כורזים
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
כורזים (יישוב)

כורזים הוא יישוב קהילתי ברמת כורזים, מצפון לכנרת, בתחום המועצה האזורית מבואות החרמון. 

היישוב נקרא על שם היישוב הקדום מתקופת המשנה והתלמוד, כורזים ששרידיו ממוקמים כקילומטר מזרחה. בעת תכנונו, בשנת 1980, כונה היישוב "ורד הגליל" כשמה של חוות ורד הגליל הסמוכה.

== היסטוריה ==
כורזים נוסד בשנת 1980 כמושבה ביוזמה פרטית שזכתה רק לסיוע מועט של המוסדות המיישבים. בתחילה בקשו המייסדים להקים יישוב של 12–15 משפחות שלכל אחת נחלה של 12 דונם, אולם המדינה דרשה שכל מתיישב יקבל שישה דונם בלבד ושהיישוב יכלול 60 משפחות. עבודות הכשרת השטח הסתיימו בתחילת 1980. החל מאמצע 1980 זכו המתיישבים לחסות התאחדות האיכרים. 

בשנת 1989 התאחד היישוב עם היישוב השכן "מעוף" והפך ליישוב קהילתי. היישוב מעוף, שכונה באופן זמני - ארש"ח (ר"ת של "ארגז שחור", שיבוש של העולים החדשים ל"קופסה שחורה"), נוסד במטרה להתבסס על תעשייה עתירת ידע ומכאן שמו.

ביישוב מספר צימרים ומתחמי אירוח. בתחומי היישוב בסיס מתנדבים של משמר הגבול.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
קטגוריה:רמת כורזים
מרגליות

מַרְגָּלִיּוֹת הוא מושב בישראל הסמוך לגבול בין ישראל ללבנון, 1.5 ק"מ מערבית לקריית שמונה. המושב נמצא ברכס רמים שבהרי נפתלי וממוקם סמוך להר שנאן, פסגת הרכס.

המושב שייך למועצה אזורית מבואות החרמון, וקרוי על שמו של חיים מרגליות קלווריסקי שניהל את יק"א באזור הגליל בתחילת המאה ה-20, ועזר בהקמת מספר יישובים באזור. אחד מתושביו המפורסמים של המושב היה חבר הכנסת יוסי שריד, שעבר להתגורר ביישוב בשנת 2000, לאות הזדהות עם תושביו.

ביישוב נמצאת טיילת על שם יוני נתניהו, המשקיפה על הנוף באזור וכן מצפור. במרחק קצר ממנו ניצבת מצודת הונין, המכונה גם "מבצר מרגליות". באזור המושב נמצאת שמורת מרגליות.

כלכלת היישוב מתבססת על ענפי חקלאות שונים ובראשם ענף הביצים. ביוני 2018 זכו ארבעה לולים מהמושב, בבעלות שני אחים, במכרז לאספקת 144,000 ביצים ביום לצה"ל.

== היסטוריה ==
המושב הוקם בשנת 1951 על ידי עולים מכורדיסטן העיראקית, על אדמות הכפר הערבי הונין שנחרב במהלך מלחמת העצמאות.

היישוב פונה מתושביו בעקבות מלחמת חרבות ברזל וירי מסיבי של טילים נגד טנקים ורקטות של חזבאללה לעבר היישוב. שבועיים לאחר פרוץ המלחמה חדר למושב מחבל מלבנון ופצע חייל מילואים ששמר על המושב. במרץ 2024 נפגעו שמונה פועלים זרים מירי טיל נ"ט, אחד מהם נהרג.
==לקריאה נוספת==
* מדריך הגליל- מאת זאב וילנאי, הוצאת אריאל, 1954, עמוד 367
==קישורים חיצוניים==

*[http://www.romgalil.org.il/cds/124 מרגליות] - אתר ההתיישבות בגליל
*[http://www.homee.co.il/מרגליות/ מרגליות] - אתר ההתיישבות הכפרית
*
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:גבול ישראל–לבנון
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:הרי נפתלי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
סטייסי דרגילה

סטייסי דרגילה (באנגלית: Stacy Dragila; נולדה ב-25 במרץ 1971) היא אתלטית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית (סידני 2000), פעמיים ברציפות אלופת עולם (סביליה 1999 ואדמונטון 2001) ושיאנית עולם בקפיצה במוט.

== ביוגרפיה ==
דרגילה נולדה באובורן שבקליפורניה. למדה באוניברסיטת המדינה של איידהו והייתה חברה בנבחרת הנשים באתלטיקה של האוניברסיטה. דרגילה זכתה במדליית זהב באולימפיאדת סידני (2000) ובכך הפכה לאלופה האולימפית הראשונה בקפיצה במוט.

דרגילה זכתה בשתי אליפויות עולם: בסביליה-1999 ובאדמונטון 2001, באליפות העולם באולמות בפריז-1997, בתשע אליפויות ארצות הברית ובשמונה אליפויות ארצות הברית באולמות.

בשנת 2001 דרגילה זכתה בתואר אתלטית השנה בעולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קצרמר אתלטיקה
קטגוריה:קופצים במוט אמריקאים
קטגוריה:אתלטית השנה בעולם
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קפיצה במוט
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: אתלטיקה
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: אתלטיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של איידהו
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971