OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שדה אליעזר

שְׂדֵה אֱלִיעֶזֶר הוא מושב בעמק החולה השייך למועצה אזורית מבואות החרמון.

שם היישוב הוא על שמו של אליעזר (רוברט) רוטשילד , נכדו של הברון רוטשילד, אביו של אלי רוטשילד, מי שהיה סגן הנשיא של חברת פיק"א, שרכשה את אדמות המקום. על הגבעות שממערב למושב שוכנים שני אתרים ארכאולוגיים מתקופת המשנה והתלמוד – חורבת קציון וחורבת מרות, וממזרח לו שוכן תל חצור המקראי.

== היסטוריה ==
היישוב הוקם בשנת 1952 על ידי תושבים מיסוד המעלה וקריית שמונה שאליהם הצטרפו עולים מעיראק, צ'כוסלובקיה, יוגוסלביה, פולין ורומניה. אוכלוסיית היישוב בעלת אורח חיים חילוני מובהק. 
המושב תוכנן ל-65 משפחות שלכל אחת הוקצו 34 דונם. בשדה אליעזר קיימת הרחבה של 40 יחידות.

בשנת 1960 נקלע המושב למשבר, בין השאר בשל מעילה של גזבר המושב, שנידון לשנה וחצי מאסר.

חלק מרכזי של סדרת הטלוויזיה "ג'וני ואבירי הגליל" צולם במושב.

ענפי התעסוקה המרכזיים במושב הם חקלאות ותיירות (צימרים).

בצמוד לגבולות היישוב שוכן שטח אש 100, המוכר כשטח 100, שטח האימונים בהכשרת לוחמי סיירת גולני (בעבר גם של יחידת אגוז).

==הר אליעזר==
ממערב למושב נמצא הר אליעזר, המתנשא לגובה של 360 מ', מדרום לפסגה נמצאת שלוחה בגובה 300 מ'.

ב-1984 המליצה הרשות לתכנון ופיתוח חקלאות במשרד החקלאות להקצות במקום שטח עבור הקמת חוות סוסים לגדעון רסקין, תושב ראש פינה ומגדל סוסים, כאשר לצד החוות יבנו מספר מבני מגורים לעובדי החווה. החווה נועדה לטיפוח זן הסוס הערבי. לרסקי סייעו חיים בר לב שהיה חובב רכיבה על סוסים ואברהם פילץ, יזם נדל"ן שהיה ידידו של בר לב ומימן את פיתוח המקום. לדברי אריה נחמקין שהיה שר החקלאות באמצע שנות ה-80, היזמים לפיתוח המקום בפועל היו קבלנים שהכירו את רסקי על רקע חיבתם לרכיבת סוסים, בסיוע פוליטי של חיים בר לב. התוכנית קיבלה תוקף ב-1987, והגדירה את השטח כשטח חקלאי מיוחד. היזם קיבל היתר בניה לבניית עשרה מבנים בשטח של 160 מ"ר לאחד. עוד במהלך תהליך האישור עלו חששות כי במקום יבנו בתי נופש, ולא חווה חקלאית לגידול סוסים.

בפועל נבנו במקום עשרה מבני מגורים מפוארים בשטח גדול יותר מתנאי ההיתר, ולצידם אורווה קטנה, בניגוד לתנאי ההיתר של המקום שהתייחסו למקום כחווה חקלאית שבו תתאפשר הקמת בתי מגורים בסגנון כפרי לעובדי החווה בלבד. דו"ח מבקר המדינה התייחס למקום והגדיר את המבנים ככאלו שנבנו בניגוד לחוק. דו"ח שחיבור איש מינהל מקרקעי ישראל התייחס למקום כאל ישוב בלתי-חוקי.

אריאל שרון שהיה שר התשתיות באמצע שנות ה-90 ובעל הכרות עם יזמי המקום, הוביל לפשרה עם המנהל לפיה תשונה מטרת המקום מחווה חקלאית לבתי מגורים, תמורת תשלום דמי חכירה למנהל. ההסכם נחתם ב-1999.

בעלי המבנים במקום במהלך השנים הם אנשי עסקים אמידים ובעלי תפקידים בכירים, כדוגמת אודי אנג'ל, אפרים יונה, עמי גניגר, גדעון יניב, עמר בר לב ומשה גלילי.

נכון ל-2021, למקום אין תוכנית מתאר מקומית המגדירה את המקום כשטח לבניין בתי מגורים, ואין תוכנית מתאר המגדירה את זכויות הבניה במקום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.mvhr.org.il/קליטה/ישובים-2/#eliezer שדה אליעזר], באתר המועצה האזורית מבואות החרמון
* [http://www.romgalil.org.il/cds/128/ שדה אליעזר], באתר הרשות לפיתוח הגליל

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1952
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים ע"ש בני משפחת רוטשילד
קטגוריה:עמק החולה: יישובים
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
פובוס (מיתולוגיה)

פובוס (ביוונית עתיקה: Φόβος) במיתולוגיה היוונית הוא אל הפחד והבעתה, בנם של ארס, אל המלחמה, ואפרודיטה, אלת האהבה. הוא ואחיו דימוס, אל הטרור והאימה, הם מלווים צמודים של אביהם בצאתו לקרב ולמלחמה, ותפקידם לזרוע אימה בלב האנשים. מקבילו הרומאי של פובוס מכונה טימור או טימורוס.

== פולחן ==
כוהניו של פובוס נהגו להקריב עבורו קורבנות אדם, ומרכז פולחנו היה בספרטה. במיתוס "שבעה נגד תבאי", שבעת הלוחמים שוחטים שור על מגן ארד ונשבעים בשמו של פובוס. קיקנוס, בנו הנוסף של ארס, הקים עבורו מקדש יווני.

== תיאורים ==
במיתוסים השונים, הרקולס ואגממנון נשאו מגנים עם פרצופו של פובוס. הסיודוס תיאר את פרצופו של פובוס במגן של הרקולס כ"דמות המביטה לאחור בעלת עיניים שזהרו באש. פיו היה מלא שיניים בשורה לבנה, מפחידה ומרתיעה". פובוס מתואר לעיתים כבעל ראש אריה או כאריה, כמו שכתב פאוסניאס.

== התייחסות היסטורית ==
לדברי פלוטרכוס, אלכסנדר הגדול הקריב קורבנות לפובוס בקרב גאוגמלה. הסופרת מרי רנו הציעה כחלק מאסטרטגיית לוחמה פסיכולוגית נגד דריווש השלישי.

== בתרבות ==
* המושג "פוביה", שמתאר מצב נפשי של פחד כרוני, גזור משמו של פובוס, או ליתר דיוק - מהמילה היוונית φόβος, שפירושה פחד.
* אסף הול, שגילה את שני ירחיו של כוכב הלכת מאדים (שבלועזית נקרא מרס, שמו של האל המקביל במיתולוגיה הרומית לארס), קרא לאחד מהם פובוס ולשני, הקטן יותר - דימוס.
* פובוס ואחיו מופיעים בסיפור קצר על ידי ריק ריירדן כאנטגוניסטים הראשיים.
* פובוס הוא דמות גיבור-על של חברת מארוול קומיקס, וכמו במיתולוגיה, הוא בנו של ארס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אימה
קטגוריה:אלים יווניים
פרדריק מיסטרל

פרדריק מיסטרל (בצרפתית: Frédéric Mistral; 8 בספטמבר 1830 – 25 במרץ 1914) היה סופר, מחזאי ומשורר צרפתי, זוכה פרס נובל לספרות (יחד עם חוזה אצ'גרי), ממחדשי הספרות הפרובנסאלית. מ-1854 עמד בראש תנועת הפליבריז' ששאפה להחיות את תרבות פרובאנס.

==קורות חייו==
מיסטרל סיים לימודי משפטים באקס-אן-פרובאנס, בירתה העתיקה של פרובאנס, אך מעולם לא עסק במקצוע, אלא הקדיש את עצמו לשירה. הוא ירש אחוזה מאביו ופרט לטיפול בה הקדיש את כל עיתותיו לשירה והיה למשורר החשוב ביותר של פרובאנס.

כתב יצירות רבות בשפה הפרובנסאלית, בהן הפואמה הכפרית "Mireio" (הקציר), שנכתבה לפי דגם של אובידיוס, ב-1859, שעובדה לאופרה, וכן קובצי שירה, מילון ותרגום ספר בראשית.

יצירתו, מיראייו, היא האפוס העממי של שפת פרובאנס ונמנית עם יצירות המופת של הספרות. שנתיים לאחר הופעתה קיבלה את פרס האקדמיה הצרפתית.
בשנת 1867 פרסם את הפואמה קאלנדאו.
בספרו, אי הזהב, פרסם אוסף של רומאנסים ושירים.
בספר נרטו, שפורסם בשנת 1884, הוא מספר בחרוזים אפיזודות מתקופת האפיפיורים ששכנו באביניון.
הטרגדיה המלכה יאגו, משנת 1890, מצטיינת ביופי שירי נדיר.
בין השנים 1879 - 1886 חיבר מילון ניופרובנסאלי בשני כרכים. על ההישג הזה זכה בפרס אינסטיטו דה פראנס.

מספר אוניברסיטאות גרמניות העניקו לו פרסי כבוד.

הוא היה אחד משבעת מייסדי האסכולה החדשה של שפת לאנג ד'אוק (אוקסיטנית, שפרובנסאלית היא אחד מניביה), שחתרה להשיב לתחיה את השפה, המנהגים והתלבושות הקדומים של האזור. מיסטרל היה מנהיג הקבוצה.

ב-1904 זכה בפרס נובל לספרות. 
בנימוקי מתן פרס נובל נאמר שהוא ניתן: "לאור הספונטניות הרעננה, חרוזיו המזהירים והאמנותיים המשקפים בנאמנות כה רבה את הנוף ואת חיי הכפר במולדתו וגם בשל פעילותו החשובה כחוקר השפה הפרובנסאלית".

נכשל בשאיפתו להשריש שפה פרובנסאלית חיה בדרום צרפת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

פסלו של מיסטרל ב[[ארל]]

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל צרפתים
קטגוריה:אוקסיטנים
קטגוריה:ספרות אוקסיטנית
קטגוריה:ילידי 1830
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1914
רמות נפתלי

רָמוֹת נַפְתָּלִי הוא מושב באזור הצפון ליד הגבול בין ישראל ללבנון, השייך למועצה אזורית מבואות החרמון. היישוב נקרא כך משום שהוא ממוקם בהרי נפתלי, בתחום נחלת שבט נפתלי.

==היסטוריה==
היישוב הוקם בשנת 1945 על ידי פלוגת פועלים חקלאיים, יוצאי פלוגה ד' של הפלמ"ח, בוגרי מקוה ישראל, שנקראו "בני פלד". אלה נשלחו על ידי המוסדות הלאומיים לשם שמירה על הקרקע והכשרתה לעיבוד חקלאי. עם תום מלחמת העולם השנייה עלתה למקום זה קבוצה ראשונה של חיילים משוחררים משני ארגונים, "וינגייט" ו"המתנדב", שהתארגנו להתיישבות עוד לפני שהתגייסו לשורות הצבא הבריטי. קבוצה זו הייתה איחוד של שתי הקבוצות המקוריות, שהידלדלו. 

היישוב קם סביב מצודת רמות נפתלי, שהוקמה יחד עם מצודות ביריה וחוקוק, כחלק ממערך ההגנה של הבריטים בצפון, ובתיאום עם הסוכנות היהודית. המצודות נבנו על ידי חברת סולל בונה ותוכננו על ידי האדריכל יעקב מטריקין, אז ראש המחלקה הטכנית של הסוכנות היהודית. המצודה כיום היא חלק מבסיס צבאי סמוך והיא מבנה המיועד לשימור.

===במלחמת העצמאות===

במהלך מלחמת העצמאות היה היישוב תחת אש למשך זמן רב, סבל אבדות, והוא וסביבתו הקרובה שימשו מוקד לקרבות חשובים. הקרב הקשה ביותר היה התקפת צבא ההצלה על המקום בתחילת מאי 1948. התקפה זו נהדפה בעמל רב. מצבו הקשה של היישוב, כיישוב חזית נמשך עד לסוף אוקטובר, עת ערך צה"ל את מבצע חירם, וכבש את כל שטח הגליל.

===מאז מלחמת העצמאות===
באוגוסט 1963 עלה לקדש נפתלי גרעין מייסדים חדש, שהפך את הקיבוץ למושב. לאחר שהתפזרו רוב חברי המושב מהגרעין המייסד. ביישוב נותרו שלוש משפחות מהגרעין הראשון. הגרעין החדש היה מורכב ברובו מזוגות צעירים בני מושבים, יוצאי מרוקו ותוניסיה. היוזמה זכתה להצלחה ורבים הצטרפו לגרעין ההקמה.

המתיישבים התגוררו תחילה בבתים הנטושים של הגרעין הראשון שבראש ההר, ואולם בתוך שלוש שנים נבנו למרגלות ההר בתים חדשים שזכו עם הזמן להרחבה ביוזמת החברים.

המושב נודע בגידולי תפוחים, אגסים וענבים. ענבי רמות נפתלי נחשבים על ידי מומחים למשובחים והם נמכרים מראש למיטב היקבים בארץ. במושב ארבעה יקבי בוטיק. חלק מבני היישוב מתפרנסים מתיירות צימרים ומגידול עופות.

במושב הוקם "מצפה איתן" לזכרו של בן המושב, , מפקד סיירת צנחנים שנפל בקרב בלבנון. המצפה משקיף לעבר עמק החולה והגולן ונמצא בסמוך לבית הוריו.

המושב נמצא סמוך למצודת כ"ח – מצודת טאגרט שעל כיבושה במלחמת העצמאות נפלו עשרים ושמונה לוחמים.

בשנת 2003 במושב הוקם יקב 3 גפנים.

==לקריאה נוספת==
ורדה שולמן, רמות נפתלי במערכה, תל אביב : הקיבוץ המאוחד, 1984.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* יום שדה [http://meyda.education.gov.il/files/noar/ramot.pdf "בעקבות לוחמים"], מנהל חברה ונוער, אגף של"ח וידיעת הארץ.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1945
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:הרי נפתלי
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
*
קטגוריה:מקבלי נס הקוממיות
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
מכורה

מְכוֹרָה היא התנחלות ומושב שיתופי בבקעת הירדן העליונה השייכת לארגון יישובי האיחוד החקלאי ולמועצה אזורית בקעת הירדן.

== היסטוריה ==
באמצע שנת 1972 הוחלט על מיקום היאחזות נח"ל באזור כרירה, לה ניתן השם כור. אלף דונם מאדמות הכפר הפלסטיני עקרבה, הוגדרו כאדמות נפקדים והוכשרו על ידי קק"ל. באמצע נובמבר החלה פריצת דרך אל הנקודה מחמרה, וב-28 בדצמבר 1972 ניתן אישור סופי לעלות לנקודה.

העלייה על הקרקע התקיימה ב-3 בינואר 1973 בלילה, על ידי גרעין של צעירי אגודת ישראל שכלל גברים בלבד. היה זה היישוב היהודי העשירי בבקעת הירדן. רחבעם זאבי החליט לתת למקום את השם נח"ל מכורה. בשנים 1973–1975 נפרץ הקטע בכביש אלון המחבר את מכורה לגיתית. באוקטובר 1974 התקיים טקס העברת ההיאחזות למבני קבע.

מכורה אוזרחה ביולי 1976 על ידי גרעין משפחות של האיחוד החקלאי. התושבים יועדו להתפרנס מגידולי שדה, ומענפי רפת ולול. בשנים הראשונות גידלו בעיקר פרחים. כן היה במושב מפעל לתיקון מנעולים. בדצמבר 1979 התמוטט גשר אבן מעל נחל תרצה והכביש בין מכורה לחמרה היה מנותק למשך חודש עד שצה"ל הניח במקום גשר ביילי.

היישוב משקיף אל עבר בקעת נחל תרצה שמצפונו, ונגיש מחלקו הצפוני של כביש אלון (כביש 508).

רוב התושבים עוסקים בחקלאות וביוזמות עסקיות.

==אתרים בקרבת היישוב==
* אלכסנדריון (סרטבה) - הר דמוי חרוט המתנשא מעל עמק הירדן התחתון, כ-8 ק"מ מדרום-מזרח ליישוב. בראש ההר ממוקם מבצר האלכסנדריון שנבנה בשנת 90 לפנה"ס בידי אלכסנדר ינאי.
* ח'רבת טאנא א-תחתא - אתר ארכאולוגי כ-2.5 ק"מ ממערב למושב, המזוהה עם היישוב המקראי תאנת שילה.

==קישורים חיצוניים==

*[https://jordan-valley.co.il/settlements/מכורה/ מכורה], באתר המועצה האזורית בקעת הירדן

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1973
קטגוריה:מדבר שומרון
בקעות

בְּקָעוֹת הוא התנחלות ומושב עובדים, במזרח השומרון בתחום מועצה אזורית בקעת הירדן. המושב נמצא על כביש אלון הצפוני (כביש 578), מצפון לנחל תרצה. היישוב משתייך לתנועת האיחוד החקלאי.

==שם היישוב==
בתחילת דרכו נקרא בשם בוקע. שם זה מציין את המבנה הטופוגרפי של האזור, הבקעה המשתרעת בין הר טמון מדרום-מערב והר כביר מצפון-מזרח, הנקראת הבוקיעה הצפוני. מכיוון שהשטח בבקעה התחתונה מארגמן וצפונה, הוא סלעי ואינו מתאים להתיישבות חקלאית, הוחלט על הקמת היישוב באזור הבוקיעה, כדי להמשיך ולקיים את הרצף התיישבותי שיחצוץ בין היישוב הערבי שממערב ובין קו המים ונהר הירדן.

==היסטוריה==
היישוב בקעות, עלה ביום ט"ז תמוז תשל"ב, 28 ביוני 1972 כיישוב אזרחי המשתייך לתנועת האיחוד החקלאי. הקרקע ליישוב הופקעה מפלסטינים תושבי טובאס, כחלק מתפיסת הביטחון של מדינת ישראל אשר ראתה בהקמת יישובים יהודיים מענה לצורך ביטחוני, במקרה זה מניעת חדירת מחבלים לשטחי ישראל.<ref></ref> משרד השיכון הקים ישירות בתי קבע. טקס העלייה על הקרקע התקיים בתחילת יולי 1972. כבר ביולי 1972 אוישו כל מבני הקבע ביישוב ומשרד השיכון החל בבניית שלב נוסף.

לאחר כשנה הצטרפו למושב שבע משפחות נוספות, ובעקבות זאת עזבו חלק מהתושבים המקוריים. 
תחילה התנהל היישוב כמושב שיתופי ורק בתחילת 1975 הפך למושב עובדים. בשנת 1990 שוב השתנה המושב והוחלט לתת עצמאות כלכלית לחברים ולנהל משקים באופן עצמאי.

ב-2014 מתגוררות ביישוב 78 משפחות, רובם חברי האגודה החקלאית וחלקם תושבים המתגוררים במקום, בהם גם בנים ממשיכים למשפחות היישוב שהחליטו להקים את ביתם בבקעות.

==תעסוקה==
כמחצית מתושבי בקעות עוסקים בחקלאות, בעיקר גידול ענבי מאכל בשטחים פתוחים ובחיפוי. יתר התושבים עובדים כעצמאים או כשכירים במועצה האזורית ובבתי הספר האזורים והן מחוץ לבקעה, בהייטק ובמשרות שונות.

האגודה לקחה על עצמה את ניהול שטחי הגידול המשותפים ובהם: 300 דונם כרם; שמונה מאות דונם תמרים; וכן שותפות עם מושב ארגמן של 300 דונם כרמים וכ-500 דונם תמרים באזור ביצת ארגמן; כמו כן שותפות של 160 דונם פלפל עם מושב רועי; התרחבות זו חייבה את המושב להקים בית אריזה גדול ומהמתקדמים באזור, הממיין ליישוב את כל התוצרת החקלאית וכן מעניק שירותי מיון ואריזה לחקלאים וליישובים נוספים.

==תרבות וקהילה==
ביישוב פועלים מעון יום, פעלטון, מועדון חברים שבו מציינים את חגי ישראל, מועדון נוער, תנועת הנוער התנועה החדשה, בריכת שחייה, צרכנייה, בית כנסת, מרפאה אזורית וכן מוסך פרטי.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.jordanvalley.org.il/page_49204 בקעות] – באתר המועצה האזורית בקעת הירדן
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1972
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:מדבר שומרון
גיתית

גיתית כפי שנראה מ[[ציר אלון]]
גיתית (גִּתִּית) היא התנחלות ומושב בגבול בקעת הירדן והשומרון, משתייך לארגון משקי חרות בית"ר ולמועצה אזורית בקעת הירדן. שטח היישוב כ-1,500 דונם ומתגוררות בו כ-120 משפחות. היישוב קרוב למעלה אפרים ולמבצר הקדום סרטבה.

==הקמת היישוב==
===היאחזות נח"ל===
היישוב היה אמור לקום בקיץ 1972 על אדמות של הכפר עקרבה. כדי לפנות את השטח להקמת ההתנחלות נתפס השטח בטענה שהוא נחוץ לאימונים, בשלב הבא חיבלו חיילים בכלים חקלאיים של הפלחים, דרסו את השדות ולבסוף רוסס השטח מהאוויר בחומר רעיל, קוטל צמחים.עקב ביקורת ציבורית על ההרעלה הושעתה הקמת ההתנחלות. ב-24 באוגוסט 1972, לאחר שנתקבל אישור להקים את ההתנחלות, מיהר אלוף הפיקוד רחבעם זאבי להעלות את היאחזות נח"ל גיתית באישון לילה על הקרקע. בעת תכנון היישוב הוא נקרא תל טל על שם הר טוויל הסמוך, אולם רחבעם זאבי העדיף את השם גיתית על שמו של כלי נגינה עתיק הנושא את אותו השם, אשר צורתו מזכירה את צורת הבקעה עליה משקיף היישוב<ref></ref>.

במשך מספר חודשים התגוררו חיילי הנח"ל בנקודה זמנית באוהלים, ובדצמבר 1972 החלה בנייה של מבנים טרומיים בנקודת הקבע. בינואר 1973 עברה ההיאחזות לנקודת הקבע שלה. לגיתית נמסרו 2,800 דונם של אדמות נפקדים מהכפר עקרבה. 

בנובמבר 1972 הוחל בפריצת הכביש שמחבר את גיתית למכורה וחמרה. באמצע פברואר 1973 פרסם הניו יורק טיימס את דבר סלילת הכביש תוך טענה שהכביש מיועד לממש את תוכנית אלון ושדבר סלילת הכביש נשמר בסוד. ערב יום הזיכרון תשל"ד (אפריל 1974) נהרגו חמישה מחיילי ההיאחזות בעלות רכבם על מוקש. כיום יש אנדרטה בכניסה ליישוב ובה חרותים על אבן שמות חמשת החיילים שנהרגו. במהלך יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל הטקס מתחיל משם.

===חירות בית"ר=== 
ההיאחזות אוזרחה בדצמבר 1975 בידי משקי חירות בית"ר. היישוב קם כמושב שיתופי, צורת התיישבות שהשתנתה למושב "רגיל" מאוחר יותר. המושב סבל בראשיתו מקשיים כלכליים ובאוגוסט 1979 הודיע ארגון הקניות שלו שהוא מפסיק לספק לו אשראי בגלל חובות. בעקבות זאת קיבל המושב סיוע מהחטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית, תוך שהחטיבה מפעילה הדרכה וביקורת משקית אולם החובות של המושב המשיכו לגדול.

==היישוב במאה ה-21==
עד 2003 אכלס היישוב משפחות חילוניות בלבד. עקב היענות נמוכה של מצטרפים חדשים ליישוב, חברי היישוב החליטו לפתוח את שעריו גם למשפחות דתיות. ב-2002 הוקמה בגיתית ישיבה גבוהה, וסביבה התפתח גרעין של 7 משפחות דתיות-לאומיות שרובן אינן חקלאיות. בסוף שנת הלימודים תשס"ו התפרקה הישיבה.

המתיישבים הדתיים נשארו במקום, ובנו בו בתי קבע. נכון לשנת 2018 המושב הוא בעל אוכלוסייה מעורבת של חילוניים ודתיים, כ-120 משפחות (נכון למאי 2024).

החקלאים במושב מגדלים תאנים, ענבים וכ-200 דונם תמרים במטע שיתופי ו-400 דונם בבעלות פרטית של מספר חברים. כמו כן קיימים בו לולים לגידול פטמים. 
ביישוב פועל סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.

הזמר אריאל זילבר מתגורר ביישוב.

במרץ 2023 הוקמה ליד המושב חווה חקלאית המגדלת בקר לבשר.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.jordanvalley.org.il/page_49206 גיתית], באתר המועצה אזורית בקעת הירדן
*[http://www.gittit.co.il אתר עצמאי של תושב המקום]
*; 
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:משקי חרות בית"ר
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1972
קטגוריה:מדבר שומרון
נאט אדרלי

נאט אדרלי (באנגלית: Nat Adderley; 25 בנובמבר 1931 - 2 בינואר 2000) היה נגן ג'אז אמריקאי.

==ביוגרפיה==
נאט היה אחיו של נגן הג'אז ג'וליאן "קנונבול" אדרלי שניגן בסקסופון אלט. נאט, צעיר מג'וליאן בכ־3 שנים, ניגן בקורנית ובפלוגלהורן. בגיל 15 החל ללמוד נגינה בחצוצרה, וכעבור 4 שנים עבר לנגן בקורנית. בין השנים 1951–1953 ניגן בתזמורת צבאית במסגרת שירותו בצבא ארצות הברית. למשך כשנה, בין 1954 ל-1955 ניגן אדרלי הצעיר בתזמורתו של ליונל המפטון, אז גם הקליט את הקלטותיו הראשונות כסולן.

בשנים 1956–1957 עבר יחד עם אחיו "קנונבול" אדרלי את חוויית הכישלון של החמישייה הראשונה של אדרלי. דרכיהם נפרדו, "קנונבול" נענה להזמנה לנגן עם מיילס דייוויס, בעוד שנאט נדד בין כמה הרכבים, בהם להקותיהם של ג'יי ג'יי ג'ונסון ווודי הרמן. ב־1959 הקימו האחים חמישייה חדשה שהתקיימה עד מותו של "קנונבול" בשנת 1975.

במקביל, היה נאט אדרלי פעיל גם בעצמו, בעיקר במחצית הראשונה של שנות ה־60, היה לו הרכב משלו, והוא הקליט והופיע בנפרד מאחיו ברפרטואר שונה. הרכביו היו בית אימון למוזיקאים רבים, שנודעו אחר כך בזכות עצמם, כמו נגני סקסופון האלט סוני פורצ'ן ווינסנט הרינג. קטעים מוזיקליים מקוריים שלו הוקלטו על ידי אמני ג'אז רבים, בהם נגן כלי ההקשה ריי בארטו, קאונט בייסי ומונטי אלכסנדר.

נאט אדרלי המשיך להקליט ולהופיע אחרי מות אחיו, אך ניכר היה ששיאו כבר מאחוריו.

== אלבומיו ==
זוהי רק רשימה חלקית של הקלטותיו, בעיקר הקלטותיו העצמאיות (ולא במסגרת החמישייה של אחיו קנונבול אדרלי)
*1955, That`s Nat Adderley, הוצאת Savoy
*1955, Introducing Nat Adderley, הוצאת EmArcy
*1960, Work Song, הוצאת Riverside/OJC
*1960, That`s Right, הוצאת Riverside/OJC
*1964, Autobiography, הוצאת Atlantic
*1968, You Baby, הוצאת A&M
*1968, Calling Out Loud, A&M
*1990, Autumn Leaves, הוצאת Evidence

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:נגני ג'אז: חצוצרנים
קטגוריה:חצוצרנים אמריקאים
קטגוריה:נגני בי בופ
קטגוריה:אמני A&M רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
גלגל (קיבוץ)

גִּלְגָּל הוא התנחלות וקיבוץ בבקעת הירדן, כ-16 ק"מ צפונית ליריחו. שייך לתנועה הקיבוצית ולמועצה אזורית ערבות הירדן. שמו של היישוב ניתן לו על שם האתר המקראי גלגל, המקום הראשון בו חנו בני ישראל בכניסתם לארץ ישראל (יהושע ד',י"ט) שמקומו מזוהה בתל ג'לג'ול הממוקם כ-2 ק"מ מדרום מזרח ליריחו.

== היסטוריה ==
שלט הכוונה בקיבוץ גלגל
הקיבוץ הוקם בט"ז בכסלו ה'תש"ל (26 בנובמבר 1969) כהיאחזות נח"ל גלגל ואוזרח בט"ו באייר ה'תשל"ג (17 במאי 1973) בידי תנועת הקיבוץ המאוחד.

שטחו של הקיבוץ הוא כ-1,400 דונם. רוב התושבים עוסקים בענפי החקלאות השונים כגון: מטעים, רפת ולול, אם כי ישנם גם העובדים בתעשיית דשא מוכן ("ספידשא") ובשירותי הסעדה לקבוצות.

ב-1995 ערכה פרופ' עמיה ליבליך מחקר על הקיבוץ וחבריו, שלאחריו פרסמה את מחקרה בספר "גלגולו של מקום".

ב-2011 מנה הקיבוץ 46 משפחות.

==אתרים בקרבת היישוב==
* שמורת מלֵחה - מלחה מוקפת צמחי מלחה ותחנת מעבר לעופות נודדים בעונת החורף. ממוקמת כ-3 ק"מ ממזרח ליישוב.
* בקרבת היישוב נחפר בסוף שנות השבעים אתר פרה-היסטורי שהיה אחד הכפרים הקדומים בעולם, על ידי צוות בראשות תמר נוי ממוזיאון ישראל.

==לקריאה נוספת==
[http://gilisoffer.com/WP/?p=11 לאן נעלם האתר הפרהיסטורי גלגל?]

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jordanvalley.org.il/page_49297 גלגל], באתר המועצה האזורית בקעת הירדן.
* מנחם תלמי, [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?parm=W8f1VbCHvN1uSmXtkCP8KBkT9l4g%2FHihf5P9PDy1MLlFq4K1CXapRGSx%2BTPHhzR6Yw%3D%3D&mode=image&href=MAR%2F1970%2F01%2F23&page=51&rtl=true בחזרה לגילגל], [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?parm=W8f1VbCHvN1uSmXtkCP8KBkT9l4g%2FHihf5P9PDy1MLlVf1zhnA1UdoZxVlws%2FWyyYw%3D%3D&mode=image&href=MAR%2F1970%2F01%2F23&page=50&rtl=true המשך], "מעריב", מוסף "ימים ולילות", 23 בינואר 1970, עמ' 2–3.
*מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2016/06/01/סיבוב-בחדר-אוכל-בקיבוץ-גלגל-בעין-סוכות/ סקירה על חדר האוכל וסביבת הקיבוץ], באתר 'חלון אחורי', 1 ביוני 2016.
*.
*.

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1969
חמדת (יישוב)

מבט מן האוויר. (ויקיאוויר)
חֶמְדָּת היא התנחלות ויישוב קהילתי דתי בצפון בקעת הירדן, על ציר אלון, השייך למועצה אזורית בקעת הירדן. היישוב נקרא על שם חמדת, אחד מגיבורי סיפוריו של ש"י עגנון.

==גאוגרפיה==
חמדת ממוקמת בחלקו הצפוני העליון של רכס כפיפת שכבות הקירטון שבשיפוליו המזרחיים של רכס הרי השומרון. מול חמדת, בעבר הירדן המזרחי נשפך נחל יבוק אל הירדן, דבר אשר העניק לה את שמה הראשון "יבוק". מחמדת מזרחה יוצאים שני נחלים: תלכיד ופיראן.

== היסטוריה ==
היישוב הוקם לראשונה בשנת 1979 כהיאחזות נח"ל בשם "יבוק", על פי החלטת ועדת השרים להתיישבות מיוני 1979. לאחר כשנה הוסב שם המקום ל"חמדת".

המקום הוחזק במשך מספר שנים על ידי גרעינים של המחנות העולים, השומר הצעיר ותנועת הצופים, אך שררו בו תנאים קשים ובמשך מספר שנים התגוררו החיילים באוהלים, מפני שהסוכנות לא האמינה שניתן לאזרח את המקום והממשלה נתנה באותה עת עדיפות להתנחלויות בגב ההר. לאחר 4 שנים, בשנת 1983, הובאו להיאחזות קרוואנים חדשים.

בספטמבר 1987 אוזרח המקום כטרום קיבוץ של התק"ם, אך בעקבות הקשיים, עזבו המתיישבים את היישוב תוך זמן קצר, והוא שב להיות היאחזות נח"ל ביולי 1989. במשך שנים שימש המקום כבסיס היאחזות לגרעיני נח"ל.

בשנת 1997, בעזרת ארגון אמנה, הוקמה במקום מכינה קדם צבאית בשם "חמדת יהודה". תחילה הצטרפה ליישוב משפחה אחת בלבד, אולם אט-אט הצטרפו משפחות נוספות.

היישוב חמדת ממוקם קרוב למחנה פלס, בו עוברים חיילי חטיבת כפיר את הטירונות.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.jordanvalley.org.il/page_49299 פרטים], באתר המועצה האזורית בקעת הירדן
* [http://www.chemdat.org.il מכינה קדם צבאית חמדת יהודה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים ביהודה ושומרון
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:יישובים בישראל ששמם הוחלף
קטגוריה:בקעת הירדן
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1979
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
*
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם ספרים
חמרה (מושב)

חַמְרָה היא התנחלות ומושב השייך לארגון מושבי האיחוד החקלאי ולמועצה אזורית בקעת הירדן. היישוב ממוקם במורדות השומרון, בערוץ נחל תרצה, בחלקה הצפוני של בקעת הירדן. היישוב נקרא "חמרה" בגלל תל חמרה הסמוך או בגלל גידול גפנים ליין (חמרא בארמית). בראשיתו כונה גם "עטרות" ו"עטרה".

שטח היישוב כ-3,500 דונם. רוב התושבים עוסקים בגידול פרחים, כרם, פרדס ולול תרנגולי הודו.

==הקמה==
היישוב הוקם בשנת 1971 כמושב שיתופי במסגרת נסיונותיו של אורי גלעד להקים יישוב על פי עקרונות התיישבות רב תכליתית. גרעין המתיישבים, שהיה מבוסס על זוגות צעירים ישראלים, עבר הכשרה בטרם עלה למקום. בשלושת החודשים הראשונים התגוררו המתיישבים במקלטים ולאחר מכן עברו למבנים טרומיים עד להשלמת מבני הקבע שהקמתם התעכבה. בתחילה קבלו המתיישבים מים מבאר קטנה, ובהמשך חוברו לקידוח גדול של מים מנחל פרעה. בשנת 1975 עיבד המושב 2,000 דונם וייצא אבטיחים. בשנים הראשונות חובר המושב לשירות טלפון באופן אלחוטי.

בשנת 1977 הוסב המושב למושב רגיל וחדל להיות שיתופי. באותה שנה גם הוקם בית ספר במושב, בו למדו קרוב ל-90 ילדים מיישובי בקעת הירדן. בהמשך, עבר בית הספר האזורי לקרבת משואה ומבנה בית הספר שימש מוסדות שונים. בשנת 2015 הוקמה במתחם אולפנה לבנות.

בשנת 1986 עברו תושבי חמרה הליך של כינוס נכסים בגלל חובות של המושב.

== פיגועי טרור במושב ==

ב-6 בפברואר 2002 חדר למושב מחבל פלסטיני מהכפר הסמוך טמון, כשהוא מחופש לחייל צה"ל. המחבל חדר מאזור החממות, נתקל בסייר הביטחון של היישוב ובחייל צה"ל. מן המארב הוא ירה למוות בחייל המילואים משה מגוס מקונן אשר הוקפץ למקום. לאחר מכן התבצר המחבל בבית משפחת אוחנה. הוא ירה באם מירי, שנפצעה קשה, ובבת יעל, ילדה עם מוגבלות, אשר מתה במקום. למקום הוקפץ כוח מגדוד ההכשרה של חטיבת גולני וכוח מפלס"ר 500. קצין צה"ל מחטיבת גולני זיהה את המחבל בתוך הבית וחיסל את המחבל בשעה שהוא הציץ מהחלון כדי ליידות רימון אל עבר כוחות צה"ל. מאוחר יותר מתה מפצעיה מירי אוחנה. בעקבות הפיגוע הודחו מתפקידם מפקד גדוד הנח"ל החרדי וסגן המ"פ.

ב-7 באפריל 2023, ט"ז בניסן ה'תשפ"ג, בוצע פיגוע ירי נוסף על ידי מחבל פלסטיני בצומת חמרה שליד המושב, שבו נרצחו אם ושתי בנותיה מהישוב אפרת. <ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.jordanvalley.org.il/page_49301 חמרה], באתר מועצה אזורית בקעת הירדן
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:יישובים בישראל ששמם הוחלף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1971
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:מדבר שומרון
ייט"ב

יִיטַ"ב היא התנחלות ומושב שיתופי בעל מאפיינים קיבוציים בבקעת הירדן, בתחום מועצה אזורית בקעת הירדן. המושב נקרא על שמו של יצחק טבנקין (<big>י</big>ד <big>י</big>צחק <big>טב</big>נקין), שהיה מנהיג מפלגת אחדות העבודה בשנות ה-40 של המאה ה-20.

==היסטוריה==
המושב הוקם בתחילה כהיאחזות נח"ל נערן בדצמבר 1970, על ידי גרעיני "מי טל", "גשר" ו"בית הערבה" של הקיבוץ המאוחד. הוא אוזרח ב-16 בנובמבר 1976 על ידי גרעין של הצופים מאזור גדרות, יחד עם אנשי הקיבוץ המאוחד מגבעת חיים שהגיעו לתחזק את הקיבוץ עד התבססותו. ביניהם היו בלה ויואל קציר, זוג מבוגר מגבעת חיים, שקיבל על התגייסותו את פרס הרצל. הגרעין המקורי של נח"ל נערן ייסד את הקיבוץ נערן הנמצא צפון-מזרחית לייט"ב. עם הקמתו היה מבוסס היישוב על חקלאות ונגריה שהייתה שלוחה של הנגרייה בגבעת ברנר. הנגרייה נחנכה רשמית ב-1979. ביולי 1978 הוחלט במשרד השיכון על התחלת בניית מבני קבע ביישוב. בשנותיו הראשונות הקפיד הקיבוץ על עבודה עברית.

הקיבוץ המאוחד פעל לגייס מצטרפים לקיבוץ דרך מודעות בעיתונים ואלו גובשו בחבורות שעברו הכשרה בגבעת חיים לפני הגיעם לייטב. הקיבוץ נמצא בסמיכות לשטחי אש של צה"ל ובשנת 1979 חבריו בקשו לעבור לאזור אחר, בגלל הרעש מאימוני צה"ל בשטחי האש. עד סוף 1982 מאמצי הגיוס לא צלחו ולא נוצר במקום גרעין שיראה במקום את עתידו. בימי האינתיפאדה הראשונה הקיבוץ התפרק ומהבתים נבזזו חלונות ודלתות על ידי ערביי האזור. המקום הוצע לקבוצה של עולים מברית המועצות שחלקם סובוטניקים, שהסכימו לעלות ליישב את המקום בשנת 1993 לאחר שיצחק רבין כתב להם שבקעת הירדן היא גבול הביטחון של מדינת ישראל ושאף אחד לא מתכוון לוותר על בקעת הירדן". הם הקימו במקום מושב שיתופי. 

הועברו בשנת 2004 כ-5,000 דונם לידי חוות עינות קדם הנמצא בסמיכות למושב. החווה מחזיקה דיר כבשים ומגדלת חלקות של זיתים, מנגו וחרובים. בעינות קדם משפחה המחזיקה את המקום יחד עם בני נוער ומתנדבים.

==המושב כיום==
התושבים עוסקים במגוון עיסוקים באזור ובחקלאות: ישנם מטעי תמרים, גידולי שדה כגון פלפלים ועוד. חלק מן התושבים עובדים ביישובי הסביבה ובירושלים.

ביישוב מוסדות המספקים שירותים כגון: צרכנייה, מרפאה, בית כנסת, מקווה, ברכת שחייה, מוסך, מספרה, סטודיו לעיצוב גרפי, קליניקה לנטורופתיה וייעוץ לאורח חיים בריא.

==אתרים בקרבת היישוב==
* אנדרטת הנ"ד - הממוקמת כקילומטר מדרום ליישוב היא אנדרטה בדמות אותיות "נד" לזכרם של 44 חיילי גדוד 890 "אפעה" של הצנחנים ו-10 אנשי צוות אוויר שנהרגו כאן באסון הנ"ד - התרסקות מסוק במהלך תרגיל עוצבתי משולב בשנת 1977.
* שמורת ייט"ב - המקיפה את הקטע הקניוני של נחל ייט"ב (ואדי אל-עוג'א), הכוללת בתחומה מערות, מצוקים, שרידי אמות מים ומעיין גדול (עין אל-עוג'א). ממוקמת כ-4 ק"מ ממערב ליישוב.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.jordanvalley.org.il/page_49303 ייט"ב], באתר המועצה האזורית בקעת הירדן

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1970
קבוצה חסומה

תת-קבוצה של מרחב מטרי היא קבוצה חסומה אם היא מוכלת בכדור. כלומר, כל הנקודות שלה נמצאות במרחק קטן מקבוע ממשי מנקודה קבועה. תנאי שקול לזה - הקבוצה חסומה אם המרחק בין כל שתי נקודות שלה אינו עולה על קבוע מסוים. מרחב מטרי חסום נקרא מרחב חסום.

אפשר לחשוב על קבוצה חסומה כקבוצה 'קטנה'. מדדים עדינים יותר לגודל הם קומפקטיות והדרישה שקבוצה תהיה חסומה כליל. כל קבוצה קומפקטית היא חסומה כליל, וכל קבוצה חסומה כליל היא חסומה.

למשל בישר הממשי קבוצה חסומה היא קבוצה המוכלת בקטע סופי. במילים אחרות, זו קבוצה שיש מספר שגדול מכל איבריה ומספר שקטן מכל איבריה.

== הגדרה מתמטית ==
בהינתן מרחב מטרי <math>S</math> עם מטריקה <math>d</math> וקבוצה <math>B\subseteq S</math>, הקבוצה <math>B</math> תקרא קבוצה חסומה אם היא מקיימת את אחד התנאים השקולים הבאים:<ref></ref><ref></ref>

* קיים <math>0<R<\infty</math> כך שלכל <math>a,b\in B</math> מתקיים ש-<math>d(a,b)<R</math>. כלומר, הקוטר של <math>B</math> הוא סופי.
* קיים <math>c\in B</math> ו-<math>0<R<\infty</math> כך שלכל <math>a\in B</math> מתקיים ש-<math>d(a,c)<R</math>. כלומר, הקבוצה <math>B</math> מוכלת בכדור שמרכזו בנקודה כלשהי של <math>B</math>
* לכל <math>c\in B</math> קיים <math>0<R<\infty</math> כך שלכל <math>a\in B</math> מתקיים ש-<math>d(a,c)<R</math>. כלומר, מכל נקודה ב-<math>B</math> ניתן לבנות כדור שמכיל את כל <math>B</math>.
* קיים <math>c\in S</math> ו-<math>0<R<\infty</math> כך שלכל <math>a\in B</math> מתקיים ש-<math>d(a,c)<R</math>. כלומר, הקבוצה <math>B</math> מוכלת בכדור שמרכזו בנקודה כלשהי של <math>S</math> (לאו דווקא מ-<math>B</math>)
* לכל <math>c\in S</math> קיים <math>0<R<\infty</math> כך שלכל <math>a\in B</math> מתקיים ש-<math>d(a,c)<R</math>. כלומר, מכל נקודה ב-<math>S</math> (לאו דווקא מ-<math>B</math>) ניתן לבנות כדור שמכיל את כל <math>B</math>.

== תכונות ==

* הקבוצה הריקה <math>\emptyset</math> היא קבוצה חסומה באופן ריק.
* לכל <math>a\in S</math>, היחידון <math>\{s\}</math> הוא קבוצה חסומה.
* כל קבוצה המוכלת בקבוצה חסומה, היא קבוצה חסומה.
* כל איחוד סופי של קבוצות חסומות, הוא קבוצה חסומה.
* כל קבוצה סופית היא חסומה.
* משפט היינה-בורל: במרחב אוקלידי <math>\ \mathbb{R}^n</math>, כל קבוצה סגורה וחסומה היא קומפקטית.
* משפט בולצאנו-ויירשטראס: במרחב מטרי שלם, לכל קבוצה חסומה ואינסופית יש נקודת הצטברות.

== הכללה למרחבים וקטורים טופולוגיים ==
ניתן להכליל את ההגדרה של קבוצה חסומה לכל מרחב וקטורי טופולוגי:<ref></ref>

בהינתן מרחב וקטורי טופולוגי <math>V </math> מעל השדה <math>\mathbb{K}</math> (כאשר <math>\mathbb{K}</math> הוא שדה הממשיים או שדה המרוכבים) עם הטופולוגיה <math>\mathcal{T}</math>, קבוצה <math>B\subseteq V</math> תקרא קבוצה חסומה אם לכל סביבה פתוחה של הראשית <math>U\in \mathcal{T}</math> קיים <math>r\in \mathbb{K}</math> כך ש-<math>B\subseteq rU</math>.

אם המרחב <math>V </math> מטריזבלי, כלומר ניתן לבנות את הטופולוגיה שלו באמצעות כדורים פתוחים על-פי מטריקה כלשהי, אז הגדרה זו מתלכדת עם הגדרת הקבוצה החסומה במרחב המטרי.

== ראו גם ==

* חסם
* פונקציה חסומה
* משפט היינה-בורל
* משפט בולצאנו-ויירשטראס

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מרחבים מטריים
רותם (יישוב)

רֹתֶם (רותם יח"ד) הוא התנחלות ויישוב קהילתי אקולוגי בבקעת הירדן השייך למועצה אזורית בקעת הירדן.

היישוב נקרא רותם על שם שיחי הרותם הנפוץ בסביבה, יח"ד - יישוב חילוני דתי.

היישוב הוקם כהיאחזות נח"ל בשנת 1984 בידי גרעינים מהתנועה הקיבוצית ואוזרח בשנת 2001 על ידי מספר רווקים ומשפחות חילוניים ודתיים. מתגוררות בו כ-35 משפחות וכן רווקים.

תושבי היישוב הם בעלי אידאולוגיה אקולוגית ומתנסים במחזור בנייה אלטרנטיבית.

התושבים החיים במקום מתפרנסים בחלקם ממקצועות חופשיים באזור או במרכז. במקום ישנן מספר קליניקות לטיפולים אלטרנטיביים ברפואה סינית, נטורופתיה וכדומה. היישוב שותף במטע תמרים.

היישוב יושב מעל נחל מלחה שבצפון בקעת הירדן, על גבעה ששמה בערבית "ראוס אל ג'בסין" - אשר משמעותו קשורה בשכבות משקעי הגבס אשר מצויות בגבעות האזור.

ביישוב מספר רחובות כאשר רק אחד מתוכם סלול מכיוון שהיישוב אקולוגי.

ביציאה הדרומית מהיישוב נמצאת החווה "כפר טהירו". ב-22 בנובמבר 2020 נחנך ליד היישוב "מצפה עמיתים" לזכרו של הלוחם שנפל בפעילות מבצעית בכפר יעבד ב-12 במאי 2020.

ללא

==קישורים חיצוניים==

* 
* עדי מלט, [https://web.archive.org/web/20170924182657/http://myesha.org.il/?CategoryID=379&ArticleID=7684 שירה עמוסי - רותם], באתר יש"ע שלנו, 18 בספטמבר 2017
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:התנחלויות ביהודה ושומרון
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:יישובים אקולוגיים בישראל
קטגוריה:בקעת הירדן
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1984
פטריארך

פטריארך (מיוונית, פטרארכון: πατήρ, אב; ἄρχων, מנהיג; בעברית: אב) הוא תואר הניתן לאבי משפחה מורחבת. בנצרות, בכנסייה היוונית-אורתודוקסית, הכנסייה האוריינטלית, הכנסייה הקתולית, הכנסייה הארמנית והכנסייה האשורית המזרחית, משמעות המונח היא הבישוף הבכיר ביותר.

הפטריארך שולט בשטח הנקרא פטריארכיה. היסטורית, פטריארכים היו לעיתים קרובות גם אתנרכונים – אנשי הדת הבכירים ביותר במדינה או ארץ מסוימת, אך אין הדבר כך בכל זרמי הנצרות. בכנסיות האוריינטליות הפטריארך הוא עצמו האפיפיור; בכנסייה המורמונית פטריארך הוא המקביל לכומר.

==בישראל==
בישראל מכהנים שלושה פטריארכים. היררכיית הכבוד שלהם נובעת מהוותק ההיסטורי הרציף בארץ ישראל של הקהילה אותה הם מייצגים. לפיכך סדר החשיבות הוא: הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית, הפטריארכיה הארמנית-אורתודוקסית והפטריארכיה הלטינית.

==ראו גם==
* פטריארך קונסטנטינופול
* פטריארך אנטיוכיה
* הפטריארכיה הלטינית
* משפחה פטריארכלית
* הפטריארכיה הארמנית
* הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:תארים ותפקידים דתיים
קטגוריה:אנשי דת נוצרים
קטגוריה:גבר
משואה (מושב)

מַשּׂוּאָה היא התנחלות ומושב שיתופי השייך לארגון יישובי העובד הציוני ונמצא בתחום מועצה אזורית בקעת הירדן.
היישוב נמצא בבקעת נחל תרצה סמוך למפגשו עם בקעת הירדן.

==היסטוריה==
המושב עלה לקרקע ב-1 בינואר 1970 כהיאחזות נח"ל שאויש בידי גרעין דתי. בקיץ 1971 הושלם קידוח מים עבור ההיאחזות.

המקום אוזרח במאי 1974 בידי גרעין של העובד הציוני והפך למושב. לקראת האזרוח הכשירה הקרן הקיימת את הקרקע ומשרד השיכון הקים 33 יחידות דיור. שטח המושב היה כ-4000 דונם ויועד בעיקר לגידול ירקות, מטעים וגידול תרנגולי הודו. בשנת 1979 צבר המושב חובות כבדים. התושבים התלוננו שהאדמות שהוקצו להם באיכות גרועה וכי אספקת המים והחשמל אינה יציבה. מצב זה נמשך לאורך שנות ה-80. לאורך השנים המושב ניסה לגייס מתיישבים נוספים. בשנת 1980 הוסב אתר ההיאחזות לבית הספר האזורי.

בשנות ה-90, במסגרת הסדר חובות המושבים ובעקבות "חוק גל" נמחקו רוב חובות המושב. 

בשנת 1999 בנתה חברת מקורות מאגר מים למושב. 

כיום (2015) מתגוררות במושב כ-65 משפחות.

באביב 2019 שוב החל המושב לסבול ממשבר חמור, בעקבות מחסור במים, עקב שילוב של תשתיות מים וחשמל ירודות שגורמות להפסקות חשמל ולתקלות שאיבה, ובנוסף צמצום של מכסות המים.

ב-2021 פורסם שהיישוב הוא היישוב הישראלי שצמח בקצב השני הכי מהיר ביהודה ושומרון לאחר מבואות יריחו עם למעלה מ-46% אחוזי גידול אוכלוסייה.
==מקור שם הישוב==
שמו של המושב ניתן לו על-שם המשואות שהיו מדליקים בימי בית שני לציון ראש חודש ומועדים על פסגת קרן סרטבה הסמוכה.

==אתרים בקרבת היישוב==
* אלכסנדריון (סרטבה) - הר דמוי חרוט המתנשא מעל עמק הירדן התחתון, כ-3 דרומית ליישוב. בראש ההר ממוקם מבצר האלכסנדריון שנבנה בשנת 90 לפנה"ס בידי אלכסנדר ינאי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.jordanvalley.org.il/page_49313 משואה], באתר המועצה האזורית בקעת הירדן

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:מושבי העובד הציוני
קטגוריה:בקעת תרצה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1970
קטגוריה:בקעת הירדן
יפית

250px
יָפִית היא התנחלות ומושב שיתופי בבקעת הירדן, למרגלות הסרטבה. היישוב, השייך לתנועת המושבים הוא חלק ממועצה אזורית בקעת הירדן. שמו ניתן לו על שמו של סא"ל יוסי יפה<ref></ref> – מפקד גדוד בחטיבת הצנחנים, מכובשי העיר העתיקה בירושלים במלחמת ששת הימים, שנהרג בעלות רכבו על מוקש באזור ניצנה שבנגב.

== היסטוריה ==
היישוב הוקם בספטמבר 1979 על ידי עולים מליון שבצרפת, ובסוף 1980 היו במושב שלוש עשרה משפחות, כולם עולים מצרפת. לכל משפחה היה כרם של חמישה דונם ו-20 דונם של גן ירק. בשנת 1983 עלה מספר המשפחות ל-19. בשנת 1984 שקע המושב לחובות כבדים. ב-1992 הצטרפו למושב עולים מרוסיה. בשנת 2001, בעקבות האינתיפאדה השנייה, עזבו חלק מהתושבים את היישוב.

יפית הוקמה כיישוב חקלאי, אך הניסיון לפתח אותה לא צלח, מאחר שהמייסדים עלו לישראל ללא כל רקע באגרונומיה. כיום רוב התושבים עובדים מחוץ ליישוב, למעט מספר מצומצם של תושבים המחזיקים מטע תמרים סמוך, בית אריזה לפרחים ומעט משק חי. בין תושבי היישוב יש חילונים וגם דתיים.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.jordanvalley.org.il/page_49305 יפית], באתר המועצה האזורית בקעת הירדן

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים הקרויים על שם חללי מערכות ישראל
נעמה (מושב)

נַעֲמָ"ה (שם קודם: נעמי) היא התנחלות ומושב חקלאי שיתופי צפונית ליריחו. הוא היישוב הדרומי ביותר במועצה אזורית ערבות הירדן, כשני קילומטרים מצפון ליריחו. הוא שייך לתנועת המושבים. זהו היישוב היחיד הנמצא ממזרח לכביש 90 באזור הבקעה.

==הקמת היישוב==
המושב הוקם ב-1982 בערבת-יריחו, כ-3 ק"מ צפונית לח'רבת אל-מפג'ר. היישוב נקרא בראשיתו "נעמה", אך שמו הוחלף על ידי ועדת השמות ל"נעמי" בטענה ששם עברה נעמי בדרכה עם רות המואביה חזרה לבית לחם שביהודה. לאחר מלחמת לבנון השנייה הובילה אחת מתושבות היישוב, שבנה, נפל במלחמה, מאבק לשינוי השם באופן רשמי לנעמ"ה - נוער עברי מיישב הבקעה.

המושב הגיע בראשית שנות ה-90 לגודל של 45 משפחות. בשנת 2013 היו כל 45 הבתים במושב מאוכלסים והוחל בהכנת מגרשים ל-21 בתים בהרחבה קהילתית עבור בני היישוב, ובהמשך הוכשרו שטחים נוספים לקליטת תושבים חדשים שאינם בנים חוזרים.

בעשורים הראשונים של המאה ה-21 נהנה המושב מקליטת תושבים משגשגת ובעקבות כך גם מתפתחת אוכלוסייה צעירה, ממשיכיהם של חלוצי המושב. תושביו עוסקים בעיקר בתחום החקלאות, בגידול תמרים, תבלינים ירוקים, מטעים, וירקות.

==תרבות וקהילה==
בנעמה ישנם אחראי תרבות והווי חברתי, שמתפקידם לדאוג לצורכי הקהילה בפן חברתי, הכולל פעילויות מגוונות. קיימת פעילות תרבותית לחברי המושב, הכוללת ציון משותף של מועדי וחגי ישראל, טיולים מאורגנים ברחבי הארץ ובילוי משותף במועדון החברים.

לרווחת התושבים פועלים במקום: מעון יום, גני משחקים, ג'ימבורי, בריכה שחייה, חדר כושר, מועדון חברים ומועדון נוער.
מבט פנורמי על היישוב

==קישורים חיצוניים==

* [https://jordan-valley.co.il/settlements/נעמה/ נעמה], באתר המועצה האזורית בקעת הירדן
* [http://www.bikathayarden.co.il/index/נעמה היישוב באתר תיירות בקעת הירדן]
* [http://www.inature.info/wiki/אתרי_מרכז_בקעת_הירדן מסלול טיולים - תיאור הסביבה הטבעית של המושב]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:יישובים בישראל ששמם הוחלף
קטגוריה:יישובים באזור ים המלח
קטגוריה:בקעת הירדן
רועי (מושב)

רוֹעִי הוא התנחלות ומושב עובדים בבקעת הירדן, בקצה המזרחי של בקעת טמון. המושב משתייך לתנועה מישבת האיחוד החקלאי ונמצא בתחומי מועצה אזורית בקעת הירדן. המושב נמצא במרחק 26 ק"מ מדרום לבית שאן.

==שם היישוב==
המקום נקרא רעי, ראשי תיבות (רמת עוזי יאירי), לזכר עוזי יאירי, מפקד חטיבת הצנחנים, שנהרג בשנת 1975 במהלך מבצע לחילוץ בני הערובה במלון סבוי. עם זאת, על פי פרסום של ועדת השמות הממשלתית, השם הוא סמלי, ונלקח מהפסוק "דּוֹרִי נִסַּע וְנִגְלָה מִנִּי כְּאֹהֶל רֹעִי", גרסה נוספת ויותר מקובלת מקור השם הן מילות הפתיחה של מזמור כ"ג בספר תהלים.

==הקמת היישוב==
החלטה על הקמת היאחזות נח"ל במקום נתקבלה בממשלה בדצמבר 1975, תחת השם הזמני בקעות ב'. על פי התוכנית העלייה לקרקע הייתה אמורה להיות ב-6 בינואר 1976, כאשר בשלב ראשון יתגוררו חיילי ההיאחזות באוהלים. אולם העלייה על הקרקע נדחתה בגלל העדר גרעין נח"ל זמין ותשתיות לא מוכנות. בתחילת מרץ 1976 עלה למקום גרעין אקליפטוס של הנח"ל שהועבר למקום ממאחז מסורה בפתחת רפיח וב-11 במרץ 1976 התקיים טקס העלייה על הקרקע. בשלב ראשון אוישה ההיאחזות כמפקדת בט"ש של הנח"ל משום שהעדר תשתיות לא אפשר התנהלות רגילה של היאחזות. כן הוקמו 30 דונם של גן ירק בו טיפלו בנות הגרעין. בתאריך 20 באפריל 1976 ביקר בהיאחזות נח"ל רועי ראש הממשלה מר יצחק רבין ושוחח עם חיילי הנח"ל. ביולי 1976 החליפו חיילי הנח"ל מגרעין "שובה לעלומים" את גרעין אקליפטוס והמשיכו בתפקידי בט"ש בלבד כאשר כל ערב הם יורדים לסיורים בבקעת הירדן. בינואר 1977 עברה ההיאחזות לתפקד כהיאחזות רגילה. בגלל העדר תעסוקה מספקת במקום שובצו 15 מבנות הגרעין לעבודה התנדבותית בבית שאן. ביולי 1977 החלה הסוכנות בהקמת אשקוביות עבור חיילי הנח"ל במקום והאזרחים שיאיישו אותו בעתיד. ב-4 ביולי 1978 אוזרח המקום.

הקרקע ליישוב הופקעה מפלסטינים נפקדים תושבי טובאס, יחד עם קרקעות שהופקעו לצורך הקמת בקעות. בעקבות עתירה לבג"ץ כנגד ההפקעה, מסר האלוף אברהם אורלי תצהיר לגבי החשיבות הביטחונית של המושב:

בהמשך התצהיר, ציין האלוף אורלי את הקמת היישוב כחלק מהאמצעים למניעת חדירות ופיגועים, "בהתאם לתפיסה המקובלת על הממשלה לפיה מהווים היישובים מרכיב במדיניות הביטחון."

==רועי כיום==
250px|
ברועי מתגוררות כ-47 משפחות שמורכבות מגרעין מייסד חברי אגודה חקלאים לצד תושבים קהילתיים, וכיום המושב מפתח כ-14 מגרשים לבנייה.
כמחצית מהתושבים עוסקים בחקלאות מגידולים שונים כגון פרחי קטיף ודגי נוי טרופיים, כרמי ענבי מאכל, פרדס לימונים וכבשים לבשר. תושבים שאינם חקלאים עוסקים במקצועות חופשיים אחרים באזור.

במקום פועל גן ילדים אזורי. ילדים בוגרים יותר לומדים בבית הספר היסודי "גפנים" שליד משואה, ובבית הספר "ירדן" (חטיבת ביניים ותיכון) בארגמן. מדריך נוער ורכז נוער מלווה את הילדים בשעות אחר הצהריים בפעילויות שונות.
כמו כן, המושב מתחזק פעלטון (ג'ימבורי), שני מועדוני נוער, מועדון מבוגרים, ובריכה הפעילה בחודשי הקיץ.

בשנת 2013 הוקם בית כנסת במבנה הקבע ובסיוע עמותת איילת השחר רוהט. לבית הכנסת הוענק השם "שבת אחים" לעילוי נשמת גיל-עד מיכאל שער, יעקב נפתלי פרנקל ואייל יפרח אשר נחטפו ונרצחו בידי מחבלים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://jordan-valley.co.il/settlements/%d7%a8%d7%95%d7%a2%d7%99/ רועי], באתר המועצה האזורית בקעת הירדן
* [http://www.myesha.org.il/?CategoryID=175&ArticleID=199 רועי], באתר מועצת יש"ע

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:מועצה אזורית ערבות הירדן
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1976
קטגוריה:יישובים הקרויים על שם חללי מערכות ישראל
אביגיל (יישוב)

אביגיל היא התנחלות בתחום מועצה אזורית הר חברון, שהוקמה בשנת 2001 כמאחז, ובספטמבר 2023 הוסדר כיישוב. היישוב שוכן על גבעה בין סוסיא למעון.

==היסטוריה==
אביגיל הוקמה בערב יום הכיפורים תשס"ב (2001) כאשר אלישע מדן, בנו של הרב יעקב מדן, עבר להתגורר במקום לאחר שהציב במקום אוטובוס. אחר כך הצטרפו אליו פעילים נוספים, שהחלו בהכשרת השטח והקמת מבנים.

מיד לאחר הקמת המאחז הוצאו צווי הפסקת עבודה למקום על ידי המנהל האזרחי, מאחר שהבנייה נעשתה בלא תוכנית מתאר ואישורים. צווי הפסקת העבודה לא מומשו.

במפת הדרכים מ-2003, הייתה התחייבות של ראש הממשלה אריאל שרון לפנות 26 מאחזים, בהם אביגיל. ההתחייבות לא מומשה.

בדצמבר 2013 ביקר במאחז שר הביטחון משה יעלון, והכריז שעבודת המטה להכשרת המאחז נמצאת בעיצומה. המהלך להכשרת המאחז נתקל בקשיים משפטיים, מאחר ששבעה בתים במאחז נמצאים בשטח אש 918, שב-1999 פונה מיושביו.

בפברואר 2023 החליט הקבינט המדיני ביטחוני להכשיר את היישוב, ובכך ישונה מעמדו ממאחז להתנחלות. כחלק מתהליך ההכשרה פרסם המינהל האזרחי את מפות ההתנחלות המתוכננת, ולפיהן שטחה יהיה 201 דונם, לעומת שטח המאחז שהוא 75 דונם.

ב-6 בספטמבר 2023 חתם אלוף פיקוד מרכז יהודה פוקס על צו הקובע את אביגיל כיישוב במועצה אזורית הר חברון.

היישוב נקרא על שמה של אביגיל, אשת נבל הכרמלי שעל פי המקרא התגוררה במעון המקראית שמזוהה באתר סמוך.

באביגיל מתגוררות, נכון לשנת 2021, כ-50 משפחות. במקום קיימים כמה מבני קבע, בית כנסת, מקווה, גן ילדים, פעוטון וכן פועלים בו מספר עסקים עצמאיים. עד שנת 2008 פעל ביישוב דיר עזים שסיפק חלב למחלבה בסוסיא.

כחלק מהסכסוך הישראלי פלסטיני, בין תושבי אביגיל לבין שכניהם הפלסטינים אירעו תקריות אלימות הדדיות לאורך השנים<ref></ref>.

===עתירות לבג"ץ===
פלסטינים מהאזור עתרו לבג"ץ בבקשה להוצאת צו לפינוי המאחז, בטענה לזכויות בקרקע מכוח עיבוד רב שנים. בג"ץ הוציא צו ביניים שהקפיא את עבודות הפיתוח עד לבירור מעמד הקרקע. הדיונים נמשכו כשנתיים וחצי, בסופם נמחקה העתירה לאחר שנקבע שהמאחז שוכן על קרקע שהוכרזה כאדמות מדינה.

בשנת 2013 הוגשה עתירה נוספת לבג"ץ בטענה שבאזור הוקמו חמישה מבנים על קרקע פרטית, כי כביש הגישה למאחז עובר על קרקע פרטית וכי המנהל האזרחי מונע או אינו דואג לגישה חופשית של בעלי קרקע באזור לאדמותיהם. המדינה השיבה כי כביש הגישה בתהליכי הסדרה, ניתנת לבעלי קרקע גישה נאותה ופונו המבנים נשואי העתירה, והעתירה נדחתה.

==מעיינות==
סמוך לאביגיל מצויים שני מעיינות מים:
* "עין אל ביד'א" (בערבית: "המעיין הלבן") נמצא כק"מ מצפון למאחז. לפי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, מימי המעיין שימשו בעבר את הפלסטינים תושבי האזור להשקיה ולצאן, וכיום תושבי אביגיל עושים בהם שימוש.
* המעיין הנסתר מעין ובריכת מים קטנה החבויה בתוך מערה במעלה כביש הגישה ליישוב.

==גלריה ==
<gallery>
Avigail4.jpg|שלט הכוונה ליישוב
Avigail6.jpg|תמונה מכביש הגישה ליישוב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.hrhevron.co.il/אביגיל/ הדף של היישוב אביגיל] באתר האינטרנט של מועצה אזורית הר חברון
* 
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מועצה אזורית הר חברון
קטגוריה:התנחלויות ביהודה ושומרון
קטגוריה:מאחזים שהוסדרו
קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2001
אליאב

אֱלִיאָב (נקרא בעבר "חָרוּב" וגם "כֶּרֶם עַמִּי") הוא יישוב קהילתי מעורב דתי-חילוני המצוי במזרח חבל לכיש ושייך למועצה אזורית לכיש.

== היסטוריה ==
הגרעין המייסד של היישוב, כ-13 משפחות, הוקם בשנת 2003 על ידי תנועת אור בשם "גרעין חרוב", ובשנת 2004 עלה הגרעין לקרקע באתר קרוואנים זמני בתוך שטחו של המושב שקף.

שמו הראשון של היישוב, "חרוב", ניתן לו בגלל עצי החרוב הגדלים באזור. כעבור מספר שנים, עקב הדמיון לשמו של היישוב כפר חרוב, בדרומה של רמת הגולן, החליטה ועדת השמות הממשלתית לשנות את שמו ל"כֶּרֶם עַמִּי". ב-22 ביוני 2011 נעתרה ועדת השמות הממשלתית לבקשתם של תושבי המקום, ושמו של היישוב הוסב לשם "אליאב", לזכרו של לובה אליאב, אשר עסק רבות בפיתוח ההתיישבות בחבל לכיש. אליאב הלך לעולמו ביום בו הונחה אבן הפינה ליישוב.

לאחר תקופה בת כ-9 שנים במהלכן התגוררו בני הגרעין המייסד באתר זמני, החלה במרץ 2013 העלייה לקרקע ליישוב הקבע על גבעת "אליאב", הממוקמת בסמיכות למושבים אמציה ושקף וליישובים כרמי קטיף ובני דקלים.

== היישוב כיום ==
ביישוב מתגוררות משפחות חילוניות, מסורתיות ודתיות המנהלות חיים קהילתיים משותפים בתחומי החינוך, היהדות והתרבות. כחלק מהיותו יישוב מעורב, הוא חבר במיזם מרק"ם המאגד יחדיו את כלל הקהילות המעורבות בישראל.

היישוב מנוהל כאגודה שיתופית ומוגדר כיישוב תומך סביבה והוא חלק מהמרחב הביוספרי בשפלת יהודה. התכנון והבניה ביישוב מבוססים על עקרונות שימור הסביבה.

נכון למאי 2016 חברות באגודה השיתופית אליאב כ-120 משפחות, מתוכן כ-70 כבר מתגוררות ביישוב הקבע ועוד כ-10 בתים נמצאים בתהליך בנייה. במהלך שנת 2016 שווקו כ-90 מגרשים נוספים במסגרת שלב ב' של פיתוח היישוב.

== מסגרות חינוך בלתי פורמלי ==
ארגון הנוער צמרת פעל ביישוב עד לשנת 2019 וקיים פעילויות משותפות לילדי היישוב - דתיים וחילונים. החל משנת 2020 פועל ביישוב שבט "חרוב" של הצופים, במתכונת פעולות לאוכלוסייה משולבת לדתיים וחילונים (תחת "עדת הצופים"). השבט באליאב שייך להנהגת יהודה (ולא להנהגת דרום) נוכח קיומם של שבטים משלבי דתיים-חילונים נוספים בהנהגה זו (בנס-הרים ובכפר-אדומים).

בשטח אשר שימש את גרעין היישוב במושב שקף פועלת כיום שלוחת אליאב של המכינה קדם-צבאית מיתרים לכיש. המכינה טרם עברה למבני הקבע שלה באליאב.

==קישורים חיצוניים==

*[http://lachish.org.il/ישובי-המועצה/אליאב/ אליאב], באתר המועצה האזורית לכיש
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובי חבל לכיש
קטגוריה:יישובים במחוז הדרום
קטגוריה:יישובי תנועת אור
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:הנצחת אריה אליאב
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2004
שדה משה

שְׂדֵה מֹשֶׁה הוא מושב בחבל לכיש ליד העיר קריית גת השייך למועצה אזורית לכיש. הוקם ב-1956 בסיועה של יק"א, במסגרת התנועה מן העיר אל הכפר, על אדמות הכפר הערבי הנטוש עיראק אל-מנשייה. הוא נקרא על שמו של מוריס הירש (הברון הירש) שהיה ממייסדי יק"א, ונקרא תחילה "שדה ישעיהו" על שם ישעיהו פרס.

המושב בעל צביון חילוני אבל מתגוררים בו גם תושבים שומרי מסורת.

<gallery mode="packed-overlay">
קובץ:Shavuot celebrations at Moshav Sde Moshe.jpg|חגיגת הבאת הביכורים במושב שדה משה, 1964
קובץ:Sde Moshe ap 004.JPG|בית העם בשדה משה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130926143042/http://www.sde-moshe.com/ אתר המושב]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:יישובי חבל לכיש
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
נהורה

נְהוֹרָה הוא יישוב קהילתי כפרי במישור החוף הדרומי ליד העיר קריית גת השייך למועצה אזורית לכיש.

== היסטוריה ==
נהורה הוקמה בשנת 1955 כחלק מהקמת מועצה אזורית לכיש ונועדה להיות מרכז שירותים ליישובים מסביב, על כן הוקמו בה מרכז מסחרי, בית ספר אזורי, בית תרבות ומוקמו בה משרדי המועצה האזורית.
היישוב הוקם על פי תוכנית מהפכנית וראשונה בהקמת מרכז כפרי שישרת את המושבים שבקרבתו.

בנהורה בניין המועצה האזורית ומוסדות ציבור, בית ספר יסודי ממלכתי, אולם תרבות ומופעים, מגרש טניס, מגרש כדורגל אזורי, מגרש כדורסל, מעון יום, ספריה אזורית, בריכה אזורית, מרכז יום לישיש, מרפאה אזורית.

ביישוב מתגוררים מעל ל-1,500 תושבים והוא היישוב הגדול ביותר במועצה האזורית לכיש.

שמו של היישוב נגזר מהמילה "נהרה" שפירושה אור גדול.

בחודש מאי 2024 אושרה (להפקדה) תוכנית המגדילה את היישוב ל 500 יח"ד <ref></ref>.
<gallery>
File:נהורה-ביתכנסת.jpg|בית הכנסת המרכזי ביישוב
File:Lakhish Regional Council Building in Nehora.png||מבנה המועצה האזורית ביישוב
File:Nehora (997009326547005171.jpg|ילדים בנהורה, 1959
File:Nehora (997009326507505171.jpg|בית הספר היסודי בנהורה, 1959
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

*
* [https://lachish.org.il/ישובי-המועצה/נהורה/ נהורה], באתר מועצה אזורית לכיש
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובי חבל לכיש
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
קטגוריה:מרכזים אזוריים
שדה דוד

שְׂדֵה דָּוִד הוא מושב חקלאי במישור החוף הדרומי בין הערים קריית גת ושדרות. המושב נמצא בתחומי המועצה אזורית לכיש ומשתייך לתנועת העובד הציוני. הוא נקרא על שם זלמן דוד לבונטין.

המושב הוקם בשנת 1955 כחלק מיישוב חבל לכיש על ידי עולים ממרוקו.

בשנת 2016 הוקמה בו שכונת הרחבה חדשה, עם אוכלוסייה צעירה ומגוונת יותר.

ענפי המשק העיקריים שלו הם גידולי ירקות, פלחה וחממות לפרחים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://lachish.org.il/ישובי-המועצה/שדה-דוד/ שדה דוד], באתר מועצה אזורית לכיש
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי חבל לכיש
קטגוריה:מושבי העובד הציוני