OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רפאל פאסיו

רפאל פאסיו בשנת 1917
רפאל פאסיו (בפינית: Rafael Paasio; 6 ביוני 1903 - 17 במרץ 1980), ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פינלנד, היה ראש ממשלת פינלנד פעמיים, בשנים 1966-1968 ובין פברואר לספטמבר 1972.

== תולדות חייו ==
בגיל 17 היה פאסיו סדר דפוס והיה פועל דפוס עד 1938. במהלך מלחמת העולם השנייה היה ראש איגוד הפועלים הצעירים וערך את ביטאון המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.

משנת 1942 היה פוליטיקאי פעיל, תחילה בממשל המקומי בעיר טורקו ומ-1948 כחבר פרלמנט וכיהן כשר התחבורה ושר הרווחה בממשלתו של אורהו קקונן בראשית שנות החמישים. כיו"ר ועדת החוץ של הפרלמנט היה אחראי על רקימת קשרי החוץ של המדינה עם ברית המועצות, תוך יצירת מאזן של ידידות ושיתוף פעולה תוך שמירה על עצמאות מדינית. 

משנת 1963 כיהן כראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, במסגרתה נבחר לראש הממשלה ב-27 במאי 1966. ממשלתו הייתה ממשלת שמאל-מרכז רחבה שכללה מחד את מפלגת המרכז של קקונן ומאידך, לראשונה מאז 1948, את המפלגה הקומוניסטית. פאסיו נזכר כראש מפלגה שאיחד את מפלגתו וגיבש אותה וכמי שיצק, בממשלתו הראשונה, את היסודות למדינת הרווחה הפינית. במסגרת ממשלתו השנייה חתם על הסכם סחר חופשי ראשון בין מדינתו לבין השוק האירופי המשותף.

פאסיו ביקר בישראל ב-22 במאי 1967, בעיצומה של תקופת ההמתנה המתוחה שלפני מלחמת ששת הימים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.workmall.com/wfb2001/finland/finland_history_finland_in_the_era_of_consensus_1966_81.html Finland in the Era of Consensus, 1966-81]
* [http://www.eduskunta.fi/triphome/bin/hx5000.sh?{hnro}=911187&{kieli}=su&{haku}=kaikki דף באתר הפרלמנט הפיני]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ממשלת פינלנד
קטגוריה:שרי ממשלת פינלנד
קטגוריה:שרי תחבורה
קטגוריה:שרי רווחה

קטגוריה:ילידי 1903
קטגוריה:פינים שנפטרו ב-1980
פראן סונייר בלגר

פראן סונייר אי בלגר (בקטלאנית: Ferran Sunyer i Balaguer; 1912 - 27 בדצמבר 1967) היה מתמטיקאי קטלאני.
== חייו ==
בלגר נולד בפיגרס, ז'ירונה, קטלוניה עם שיתוק גופני מלא ונעזר בכל ימי חייו בכיסא גלגלים ובמטפלים צמודים. אביו של בלגר נפטר כשהיה בן שנתיים והוא חי עם אמו, אנג'לה שטיפלה בו בעזרת סבתו ודודניו שעברו להתגורר עימם. מאוחר יותר, המשפחה המורחבת עברה להתגורר בברצלונה.

בעצת רופאיו, הרחיקוהו מכל מקור לחצים נפשיים אפשרי ובעיקר מלימודים. בלגר היה נחוש ללמוד בעצמו והחל לגלות עניין באסטרונומיה ופיזיקה ובעיקר במתמטיקה.

בשנת 1938 שלח בלגר את מחקריו אל ז'אק אדמר באוניברסיטת סורבון שפרסם את מאמרו בComptes Rendus. בלגר התכתב תדירות עם מתמטיקאים צרפתים, בעיקר עם שולם מנדלברוט ותלמידיו כגון: ז'אן פייר כהנא, ואצלב שרפינסקי ועוד.

בשל נכותו, בלגר לא היה מסוגל לכתוב בעצמו והיה תלוי באמו עד למותה בשנת 1955, אז דודניו החליפו אותה במלאכת הכתיבה. משנת 1948 עד ל 1966 זכה בלגר בפרסים רבים למתמטיקה בספרד.

בלגר סיים את התואר בשני שלו בשנת 1960 וקיבל את הדוקטורט שלו על התזה "Sobre la distribución de los valores de una función representada por una serie de Dirichelt lagunar" (התפלגות הערכים של פונקציה המוצגת על ידי טור דיריכלה) בשנת 1962 באוניברסיטת ברצלונה.

בלגר הלך לעולמו בשנת 1967 בברצלונה.
== פרס בלגר ==
קרן בלגר הוקמה בשנת 1983 ביוזמתה של מריה דודניתו של בלגר לזכרו והיא מעניקה פרסים למחקרי בתחום המתמטיקה.
הקרן מנוהלת על ידי מועצה בראשות נשיא המכון למחקרים ועוד כמה חברים של האוניברסיטאות הקטלניות.

בשנת 1992, הוכרז על פרס בינלאומי בסך של 15,000 דולר. חתן הפרס הראשון, בשנת 1993 היה מתמטיקאי ישראלי, פרופ' אלכס לובוצקי שאף זכה בפרס בשנית בשנת 2002.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20110902172458/http://ffsb.iec.cat/EN/bio.htm קורות חייו של פראן סונייר בלגר באנגלית]
* [http://ffsb.espais.iec.cat/en/the-ferran-sunyer-i-balaguer-prize/ אתר הפרס]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מתמטיקאים ספרדים

קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1967
מברשת גילוח

מברשת גילוח ירוקה
יאיר שטרן אשר היותה רטובה הביא לתפיסתו של יאיר והירצחו. מוצגת במוזיאון הלח"י]]
הקצפת קצף גילוח באמצעות מברשת
מברשת גילוח היא מברשת המשמשת בגילוח. המברשת אנכית, ובקצה העליון סיבים המאפשרים הקצפה של קצף גילוח או סבון גילוח ומריחתו על חלק הגוף אותו מגלחים. ידית מברשת הגילוח עשויה לרוב פלסטיק או חרסינה ולעיתים מעוטרת או עשויה שנהב או מתכת (ואף מתכת יקרה כגון זהב). סיבי המברשת עשויים סיבים טבעיים או סיבים סינתטיים.

בצה"ל מכונה מברשת הגילוח "מגל"ר" – מברשת גילוח לניקוי רובים, בשל השימוש החריג שנעשה בה לניקוי נשקים אישיים מחול ומאבק בעת שמברשות גילוח היו נפוצות. כינוי זה נשאר נפוץ גם אחרי שצורת שימוש זו עברה מהעולם.

== היסטוריה==
ערכת גילוח הכוללת [[סכין גילוח ומברשת, ומעמד עבורם]]
מקורה של מברשת הגילוח המודרנית בצרפת, בשנות ה-50 של המאה ה-16. באותה עת ידית המברשת הייתה עשויה שנהב, זהב, כסף, שריון צב, בדולח או חרסינה. שערות המברשת היו עשויות פרוות גירית, ולכן נקראה המברשת בשם "גירית" (בצרפתית: blaireau) וגם כיום זה המונח למברשת גילוח. מברשות זולות יותר עשו שימוש בשיער חזיר בר. באותה עת אנשים לא גילחו עצמם, והמברשות היו חלק מכיליו של הגלב.

המצאת סכין הגילוח המודרנית הביאה לכך שאנשים רבים החלו להתגלח בעצמם ולא אצל איש מקצוע והביאו לייצור מברשות זולות העשויות בייצור תעשייתי (לרוב בעלי ידית פלסטיק וסיבי ניילון. המצאת קצף הגילוח הביאה להפחתת השימוש במברשת.

מברשות יוקרתיות משתמשות גם כיום בשיער גירית כאשר מברשת "גירית טהורה" מכילה שערות בטן גירית בלבד. מאחר שבמרבית מדינות אירופה ובארצות הברית הגירית היא חיה מוגנת, מרבית מברשות אלה מיוצרות בסין.

=== מברשות גילוח והקשר לגחלת עורית ===
במהלך מלחמת העולם הראשונה ובעשור שאחריה נצפתה עלייה במספר מקרי גחלת עורית, שלא פעם הסתיימו במוות, בארצות הברית ובבריטניה. תחילה שיערו שהסיבה לתחלואה נבעה משימוש שעשו מדינות המרכז בחיידקי Bacillus anthracis, מחוללי הגחלת, בתור נשק ביולוגי. בעקבות חקירה אפידמיולוגית רשמית שנפתחה נמצא כי מברשות הגילוח שימשו כאמצעי להפצת המחלה (Vehicle-borne transmission). העלייה בתחלואה בפרק הזמן המתואר נבעה משתי סיבות עיקריות:
# שימוש במסכות הגז – בעקבות הכנסת הנשק הכימי לשימוש מבצעי בחזית המערבית נוצר הכורח להתגלח בתדירות גבוהה הרבה יותר על מנת להבטיח רמת ההגנה מיטבית של מסכות הגז. דבר זה הגביר את הביקוש לייצור מברשות גילוח רבות.
# מקור חומר הגלם ועיקורו – בעקבות המלחמה נוצר מחסור רציני בפרוות גיריות – חומר הגלם ממנו נהגו להכין את המברשות. מחסור זה הוביל לשימוש בתחליפים, דוגמת שיער סוסים. נמצא כי בעלי חיים אוכלי-צמחים, דוגמת הסוסים, רגישים יותר לגחלת בהשוואה לבעלי חיים אוכלי-כל, דוגמת הגיריות. בנוסף לכך לפני המלחמה בוצע תהליך של עיקור, בצרפת ובגרמניה, לפרוות שיועדו להכנת המברשות טרם שליחתה ליצרן. במהלך מלחמת העולם הראשונה הופסק כמעט לחלוטין תהליך העיקור בשתי המדינות הללו, וחומר הגלם נשלח ישירות אל היצרן בארצות הברית ובבריטניה.
שכיחות מקרי גחלת עורית ירדה לקראת סוף שנות ה-20 של המאה ה-20, ככל הנראה בעקבות פעולות מנע כגון עיקור, או השמדת מברשות הגילוח וכן בעקבות המצאת קצף הגילוח אשר הביא להפחתת השימוש במברשות אלה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://shavingbrush.com/why-is-it-called-badger-hair.html ההיסטוריה של מברשת הגילוח]

==הערות שוליים==

קטגוריה:גילוח
קטגוריה:כלים ומכשירים (היגיינה)
קטגוריה:מרחץ
גילוח
שמעון בן חמו

בן חמו בינואר 2013
שמעון בן חמו (נולד ב-1961) כיהן משנת 2011 ועד ינואר 2017 כמנהלה הכללי של חברת "מקורות".

==ביוגרפיה==
את שירותו בצה"ל עשה בחטיבת גולני, שם סיים מסלול בסיירת גולני ופיקד על פלוגה בגדוד 12. בשירות המילואים מילא בן חמו תפקיד של סמח"ט בחטיבת חברון.

במהלך הקריירה הציבורית שלו ועד שנת 2000 שימש כנציג רשות החברות בדירקטוריונים של חברות ממשלתיות ביטחוניות ושל חברת החשמל. במסגרת זו, עסק בטיפול בכל הליכי ההפרטה ובשינויים המבניים הנדרשים, עריכת הפיקוח הפיננסי והמינהלי על החברות וטיפול בכל הנושאים הקשורים למערכת יחסי העבודה בחברות. במסגרת עבודתו טיפל במכירת מניות הבנקים שבבעלות המדינה.

בין השנים 2000–2007 כיהן כסגן-מנהל רשות החברות הממשלתיות וכן ביצע תפקיד של ניהול "היחידה למונופולים ולשינויים מבניים". במסגרת תפקיד זה ניהל את רשות החברות הממשלתיות האחראית על כ-100 חברות ממשלתיות, חלקן נמנות עם החברות הגדולות במשק כגון: התעשייה האווירית, חברת החשמל, רפא"ל, מקורות, התעשייה הצבאית, רכבת ישראל, ועוד, והיה אחראי לכל פעילות ההפרטה של החברות הממשלתיות, שינויים מבניים במשק, ניהול החברות בהיבטים השונים של המדינה כבעלים.

בשנים 2008–2011 שימש בן חמו כמנהל פעילות חברת "אפריקה ישראל" בדרום-מזרח אירופה (במדינות בולגריה, רומניה וסרביה). בשנת 2009 זכתה חברת "אפי אירופה –בולגריה" בתואר "משקיע השנה" בבולגריה בתחום הנדל"ן ובשנת 2008 זכתה במקום השני בתואר זה.

בשנת 2011 מונה למנכ"ל מקורות, את תפקידו סיים ב-31 בינואר 2017

בעל תואר שני בכלכלה ובמנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1990 סיים את התואר הראשון באוניברסיטה העברית וב-1995 את התואר השני בהתמחות במימון ובמאקרו כלכלה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* תשתיות - פורטל תשתיות סביבה ואנרגיה, [https://www.youtube.com/watch?v=NZIenphl-e0 ריאיון עם שמעון בן חמו], יו טיוב, 20 בנובמבר 2011
* 
* 

קטגוריה:מנכ"לי מקורות
קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
סבון גילוח

סבון גילוח מודרני – הנמכר בשפופרת פלסטית.
פרסומת לסבון גילוח, 1851
סבון גילוח הוא סבון קשה אשר מוקצף לקצף גילוח באמצעות מברשת גילוח ומים. קצף זה משמש לריכוך השיער במטרה לגלחו בקלות באמצעות סכין הגילוח וכך למנוע כאב בעת גילוח ולהקטין את סיכויי הפציעה מסכין הגילוח.

בסבון גילוח נעשה שימוש עד היום.

==היסטוריה==
על פי עדויות ארכאולוגיות, השימוש הראשון בסבון למטרת גילוח נעשה בשומר באלף השלישי לפנה"ס, כאשר עץ בסיסי שולב עם שומן בעלי חיים במטרה להקל על הגילוח.

השימוש בסבון גילוח מודרני החל באמצע המאה ה-19. פטנט לכלי להקצפת סבון הגילוח נרשם בארצות הברית בשנת 1867.

סבון גילוח נמכר כשצורתו עגולה – על מנת לאפשר את כתישתו והקצפתו בכלי להקצפה. במהלך המאה ה-19 נמכרו הסבונים לצד כלי הקצפה העשויים עץ או חרסינה.

בשנות ה-40 של המאה ה-20 החלה מכירת סבון גילוח רך בשפופרת.

==ייצור==
סבון הגילוח מיוצר בדומה לסבון רחצה. הסבון מכיל חומר סיבוני כגון סודה קאוסטית (נתרן הידרוקסידי) או אשלגן הידרוקסידי וחומצת שומן (לעיתים נעשה שימוש בשמן קוקוס, שמן דקלים או שמן זית).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גילוח
שלמה כהן (סופר)

סלומון כהן או שלמה כהן (בגרמנית: Salomon Kohn; תקפ"ה, 1825 – תרס"ד, 1904) היה סופר יהודי-אוסטרי - צ'כי אורתודוקסי בשפה הגרמנית, שפעל בבוהמיה, והיה חבר ועד הקהילה היהודית בפראג.

==ביוגרפיה==

סלומון (שלמה) כהן נולד ב-1825 גבן לסוחר יהודי בפראג.
בשנים 1844–1846 למד באוניברסיטת פראג. הוא נהיה לשותף בעסק אביו והחל מ-1863 בעלים יחד לעסק.
החל משנת 1873 הקדיש עצמו כולו לפעילות הספרותית.
באותה תקופה הושפעה הקהילה היהודית מרוחות ההשכלה. רבים מבני הנוער נטשו את אורחות הדת, ואף התבוללו. כהן החל לכתוב ספרים בעלי מסרים דתיים, במטרה להעניק לבני הנוער ספרות אלטרנטיבית, ובכך להשפיע עליהם להישאר בדרך אבותיהם. ראשי הקהילה האורתודוקסית תמכו בפועלו, ואחד מגבירי העיר אף תמך בו כלכלית על מנת שיוכל לכתוב בשלווה.

סיפורו הראשון "הקדיש לפני כל נדרי" התפרסם בשנת תר"ז.

את ספריו כתב בשפה הגרמנית, הנפוצה בקרב הסביבה. סיפוריו הופיעו בעיתון "דער איזראעליט" של הרב מאיר להמן. חלק מסיפוריו היו סיפורים היסטוריים, או סיפורי עלילה המבוססים עליהם.

ספריו תורגמו לעברית, ופורסמו בירושלים בעיתון "החבצלת". בשנות ה-80 של המאה ה-20 יצאו ספריו בעריכה מחודשת על ידי הוצאת נצח.

סגנון סיפוריו, דומה לסגנונו של הרב מאיר להמן. הסיפורים בדרך כלל מתארים את היהודים האורתודוקסיים כמדוכאים כתוצאה מגזירות ורדיפות, אך נאמנים לשלטון, חדורים באמונה בצדקת דרכם ובאמונה בגאולה ובמשיח. סיפוריו בדרך כלל מסתיימים בסוף טוב, כשהיהודים או גיבור הסיפור מצליחים במשימתם, ובדרך כלל כתוצאה מכך נגרם קידוש השם.

==רשימת סיפוריו==
*גבריאל - פורסם בעילום שם בקובץ "סיפורים" (פראג 1852)
*הקדיש לפני כל נדרי
*אל תתיאש מן הרחמים
*צדיק מצרה נחלץ
*ההלוואה
*נס מן השמים
*אסיר המלך
*מיאוש לנחמה (סיפור היסטורי)
*מאויב לאוהב
*סוף הכבוד לבוא
*מיגון לאושר
*רווח והצלה (סיפור היסטורי)
*הגיבורים
*חסד רוזנים
*מיאוש לנחמה (סיפור היסטורי)
*על יד עצי הערבות (סיפור היסטורי)
*חלום המלך (סיפור היסטורי)
*ניצחון האמת ר’ דוד מאשפיירא (סיפור היסטורי)
*אחרית טובה
*ראי של התקופה (Ein Spiegel der Gegenwart) (1875 ינה)
*Die silberne Hochzeit (חתונת הכסף) (1882, לייפציג)
*הפודה ומציל וסיפורים אחרים (Der Lebensretter und andere Erzählungen) (1893, ברלין)

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.worldcat.org/identities/lccn-n88-232212 שלמה כהן] באתר WorldCat Identities
* 
* כהן, שלמה, The New International Encyclopædia, בויקיטקסט 
* 
* 

קטגוריה:סופרים יהודים אוסטרים
קטגוריה:סופרים יהודים גרמנים
קטגוריה:סופרים אוסטרים
קטגוריה:סופרים חרדים
קטגוריה:סופרים יהודים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1825
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1904
קצף גילוח

גילוח בעזרת קצף גילוח
הקצפת קצף גילוח באמצעות [[מברשת גילוח]]
קצף גילוח הוא תכשיר המסייע לגילוח, בעיקר של שיער פנים באמצעות סכין גילוח. מטרת קצף הגילוח היא ריכוך השיער ובכך הוא מונע כאבים ופציעות מסכין הגילוח בעת הגילוח.

מרבית קצף הגילוח נמכר במיכלי אוויר דחוס (אירוסולים), או מוקצף מג'ל גילוח. בעבר, בטרם נעשה שימוש באירוסולים, הוקצף קצף הגילוח מסבון גילוח באמצעות מברשת גילוח.

==היסטוריה==
על פי עדויות ארכאולוגיות, השימוש הראשון בסבון למטרת גילוח נעשה בשומר באלף השלישי לפנה"ס, כאשר עץ בסיסי שולב עם שומן בעלי חיים במטרה להקל על הגילוח.

עד ראשית המאה ה-20 קצף הגילוח נוצר באמצעות הקצפת סבון גילוח בעזרת מברשת גילוח שהייתה עשויה לרוב משערות גירית. בשנות ה-40 של המאה ה-20 החלה מכירת סבון גילוח רך בשפופרות.

השימוש הראשון במיכל אוויר דחוס לצורך יצירת קצף גילוח נעשה בשנת 1949 במוצר של חבר קארטר וולס (Carter-Wallace)
מיכלי הגז הראשונים עשו שימוש בגז CFC (הלואלקאן) אולם בשל הנזק שגרם גז זה לשכבת האוזון בשנות ה-70 של המאה ה-20 הגבילה הסוכנות הגנת הסביבה של ארצות הברית את שימוש בגז זה והחל שימוש בגזים אחרים כגון פנטאן, פרופאן, בוטאן ואיזובוטאן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גילוח
אוסמאן המדי ביי

230px
אוסמאן המדי בשנת 1883 בעת חפירותיו ב[[הר נמרוט]]
אוסמאן המדי ביי (בטורקית: Osman Hamdi Bey; 30 בדצמבר 1842 – 24 בפברואר 1910) היה מדינאי, ארכאולוג, צייר ואינטלקטואל עות'מאני. הוא נחשב כחלוץ אוצרי המוזיאונים בטורקיה. ייסד את קומפלקס המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול והיה האוצר הראשון שלו. כמו כן, הקים את האקדמיה לאמנויות היפות באיסטנבול, כיום אוניברסיטת מימאר סינאן לאמנויות היפות 

אוסמאן המדי היה בנו של המדינאי העות'מאני ממוצא יווני איברהים אדהם פאשה , שכיהן בתפקיד וזיר גדול. בצעירותו למד משפטים תחילה באיסטנבול ובהמשך בפריז. בד בבד עסק בציור ובשבתו בצרפת השתלם אצל הציירים גוסטב בולאנז'ה וז'אן-לאון ז'רום. וציורים מעשה ידיו אף הוצגו ב-1867 בתערוכה העולמית של פריז. בשובו לארצו ב-1867 מונה לשורת תפקידים במינהל האימפריאלי. בין היתר אצר ב-1873 את הביתן העות'מאני בתערוכה העולמית של וינה. תקופה מסוימת הוצב בבגדאד ושם התחזקה נטייתו לחקר עתיקות.

==עבודתו כארכאולוג==
אוסמאן המדי ניהל את החפירות הארכאולוגיות המדעיות הראשונות שנערכו בידי צוות טורקי. עם חפירותיו נמנים האנדרטות של ממלכת קומגנה ההלניסטית במרומי הר נמרוט והאתר המקודש של האלה היוונית הֵקָטֶה בלגינה שבדרום-מערב אנטוליה. ב-1887–1888 ניהל אוסמאן המדי חפירות בנקרופוליס שליד צידון בלבנון. בין ממצאיו החשובים באתר זה היו סרקופג אלכסנדר והסרקופג של תבנת.

בשנת 1881 נקרא אוסמאן המדי להקים את המוזיאון הארכאולוגי האימפריאלי באיסטנבול. המוזיאון נפתח בשנת 1891 ונוהל על ידו במשך 29 השנים הבאות.

אוסמאן המדי ביי היה בין היוזמים של תקנת העתיקות (Asar-ı Atîka Nizamnamesi) מ-1884. התקנה הטילה איסור על הברחת חפצים בעלי ערך היסטורי מהאימפריה העות'מאנית, שבגבולותיה נכללו בין היתר מרחבי הציוויליזציות של יוון העתיקה ושל מסופוטמיה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* רוני אגסי, "[https://www.haaretz.co.il/blogs/neilbar/BLOG-1.6407041 הצייר העות'מאני שלא הכרתם]", הארץ, 21 באוגוסט 2018
[[פרוטומה של אוסמאן המדי ביי באולם הכניסה הראשי של המוזיאון הארכאולוגי באיסטנבול]]
מוזיאון פֶּרָה באיסטנבול]]

קטגוריה:ארכאולוגים טורקים
קטגוריה:ציירים טורקים
קטגוריה:טורקים ממוצא יווני
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: אישים
קטגוריה:ילידי 1842
קטגוריה:נפטרים ב-1910
טוסה האן

אנשי טוסה החובשים כובעי "שאגומי" בקרב אואנו ב[[מלחמת בושין (1867-1868), בציור משנת 1878]]
טוסה האן (נחלת טוסה, בקאנג'י: 土佐藩) הייתה נחלה פאודלית באזור טוסה ביפן, המחוז הנוכחי קוצ'י, בימי תקופת אדו. שמה הרשמי הוא "קוצ'י האן" (高知藩).
ביפן היו קיימות אז כ-300 נחלות מסוג זה. כמה מבני המקום הטביעו חותמם בהיסטוריה של יפן בשלהי תקופת השוגונות טוקוגאווה, למשל: ריומה סקמוטו, מיצואה יוי, שוז'יו גוטו, טאיסוקה איטאגאקי, שומין נאקאה.

בימי תקופת סנגוקו בשנת 1575 הצליח הדאימיו שוסוקאבה מוטושיקה להשתלט על כל המחוז קוצ'י ובהמשך לכבוש את כל האי שיקוקו. אולם בשנת 1585 האשיבה, הקרוי מאוחר יותר "טויוטומי" הידיושי פלש לאי, הכניע את שוסוקאבה. אזור טוסה הוענק ליאמאושי קאזוטויו. צאצאיו של יאמאושי נותרו שליטים בטוסה עד שנת 1869. 

בשנת 1868 בימי שינויי השלטון ביפן יאמאושי טויושיגה נמנה עם תומכיו הראשיים של הממשלה הקולגיאלית של הדאימיו בראשות השוגון האחרון, טוקוגאווה יושינובו. אך לא הצליח למנוע את היגררות האזור טוסה למלחמה נגד השוגון מיוזמת קצינים ממורמרים שעשו ברית עם השליטים באזורי סצומה וצ'ושו.
אחרי החזרה של המונרכיה בימי מייג'י בני נחלת טוסה מילאו תפקידים חשובים בחברה היפנית.
עוד לפני מועד ה"רסטורציה" בלטה דמותו של סאקאמוטו ריומה שהקים את חברת הצי הסוחר ממנה התפתחה חברת ההובלה הימית של איוואסאקי יאטארו, שהפכה מאוחר יותר את שמה למיצובישי.

איטאגאקי טאיסוקה, גם הוא שותף בזמנו במאבק נגד השוגון האחרון, הקים בשנות ה-1870 את התנועה הראשונה לדמוקרטיה פרלמנטרית ומאוחר יותר ייסד את המפלגה הליברלית ביפן.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.universalis.fr/encyclopedie/tosa/ הערך "Tosa" מאת Paul Akamatsu ב-2012 Encyclopedia Universalis]

קטגוריה:יפן: היסטוריה
מאורת הנחש

מאורת הנחש (באנגלית: The Viper's Nest) הוא הספר השביעי בסדרת 39 רמזים. כותב הספר הוא פיטר לרנג'יס, שכתב גם את הספר השלישי (גנב החרבות) וחלק מהספר האחרון בסדרה הווספרים באים. כריכת הספר היא חומה, ועליה יש נחש מלווה במשב רוח, ששתי חניתות מתחתיו בצורת X. 
== עלילה ==
דן ואיימי קהיל הם שני אחים המחפשים את 39 הרמזים, בעוד אנשים נוספים ממשפחתם מחפשים אותם גם הם.

לאחר התפרצות הר הגעש קרקטאו, איימי ודן קהיל וכן אליסטר הו, שורדים את ההתפרצות, כשנלי שטה אל האי בסירת מרוץ, כשהמשטרה בעקבותיה. המשטרה עוצרת אל אליסטר (כשאיימי ודן בטוחים שאיזבל קברה הפלילה אותו), בעוד איימי ודן מוצאים את התיק של אירינה, שהצילה אותם אך קיפחה את חייה, בהריסות. בתוך התיק הם מוצאים את הרעל של אירינה, החטיף שלה ומחברת. במחברת כתובות הערות ברוסית, כשהמילה "39" מופיעה ביניהן. הם מפענחים את הפירוש של המילים, שמתגלות כשיר. הם מזמינים כרטיסים לפרטוריה שבדרום אפריקה, וקונים כרטיסי הטעיה לפאוריה. בנביעה דן בודק עם יש פארידה אדומה לצלאח א-דין בדרום אפריקה. באותו זמן, מתגלה שבאה הו, דודו של אליסטר, הוא זה שהפליל אותו. באה ואליסטר מתעמתים, כשאליסטר מעמיד פני מת. השוטרים בטוחים שאליסטר מת, לכן הם מורידים מעליו את האזיקים. אליסטר מספיק להתחזות, מנצח את השוטרים ואוזק את באה הו כשהוא שר לעצמו.

כשאיאן, נטלי ואיזבל קברה נוסעים לפאוריה עקב ההטעיה של איימי ודן, נטלי מוצאת באינטרנט את ההודעה של דן על הפארידה האדומה, והם מתחקים אחר האות של ההודעה. בשדה התעופה של דרום אפריקה, נהג מונית מוסר לדן גלויה כתובה בכתב יד, שבצד אחד שלה יש טקסט על שאקה זולו ותמונה שלו, כשהסמל של בית תומאס מוטבע על המגן שלו. בצד השני כתוב הדבר הבא:

הם נוסעים לפרטוריה, כשבאמצע הדרך הם מגלים שההולטים בעקבותם. דן משכנע קבוצת כדורגל לעקוב אחריהם, בעוד הם נוסעים.
המילטון מוסר לדן קוד מורס, שמשמעותו הוא: תברחו תזהרו. בדיוק אז מגיע אליסטר, שננטש על ידם, ולאחר כך ההולטים לוכדים אותו. דן ואיימי מגיעים ברגע האחרון וחוזים במלכודת של ההולטים: עם הם יזיזו חוט שמחובר לכובע של אליסטר, יהיה פיצוץ. בעזרת מהירות גדולה דן מצליח להציל את אליסטר ולגרום לפיצוץ בו זמנית. הם פותרים את החידה שעל הגלויה ומגיעים לגבעת הכנסייה, שם נמצאת מפקדה תומסית. הם מתחזים לרייגן ולהמילטון הולט בעזרת הכרטיסים בתיק של אירינה, שם הם חוזים במפקדה. הם חופרים את קברו של שאקה ומגלים שם יהלום, ובטוחים שזה הרמז. הם בורחים מהתומסים והמארב שלהם, וזוכים לפגוש בקבראים. הם זורקים חלק מהרעל הלוקיאנוסי על דן. הם עולים מהר על המטוס הפרטי של גרייס, הלמור המעופף, ומגיעים לביתה שבמדגסקר. הם מגלים שאלוורה, התרופה שבזכותה דן ניצל, היא הרמז האמיתית ולא היהלום. אחר כך הם מגלים שהם מדריגלים, קבוצת אנשים מסתורית ביותר, כשהם צופים בתמונה של הוריהם מחבקים את האיש בשחור המדריגלי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://39clues.wikia.com/wiki/The_Viper%27s_Nest מאורת הנחש, באתר The 39 Clues Wiki] 
*
* 

קטגוריה:39 רמזים - הסדרה המקורית
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי פיטר לרנג'יס בסדרת 39 רמזים
סטיבן קאלפ

סטיבן בראדפורד קאלפ (באנגלית: Steven Bradford Culp; נולד ב-3 בדצמבר 1955) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

==חייו האישיים==
קאלפ נולד בסן דייגו, קליפורניה לאב קצין בחיל הים ולאם ילידת אוהיו, הוא ממוצא הולנדי וגרמני ובגיל צעיר הוריו התגרשו ואמו נישאה בשנית ונולדה לו אחות למחצה.

הוא גמר את לימודיו התיכוניים בבית ספר פרטי בווירג'יניה, ב-1978 סיים תואר בספרות אנגלית בקולג' ויליאם ומרי והתגורר תקופה קצרה באנגליה על מנת ללמוד באוניברסיטת אקסטר וב-1981 הוא קיבל תואר שני מטעם אוניברסיטת ברנדייס.

בינואר 2006 נרצחה אחותו של קאלפ, קתרין הרווי, ביחד עם בעלה, הזמר והגיטריסט בראיין הרווי ושתי בנותיה סטלה ורובי (גילאי 9 ו-4 בהתאמה) הקטנות במהלך רצח אכזרי שכלל שיסוף גרונם של המשפחה והצתה של ביתם במחוז ריצ'מונד. חודש לאחר מכן הורשעו שני גברים ברצח המשפחה ובעוד מספר מקרי רצח, בעיקר של משפחות שלמות נוספות באזור ריצ'מונד . אחד הגברים האלה, ריקי ג'בון גריי, הוצא להורג במתקן כליאה בווירג'יניה בינואר 2017 בזריקה קטלנית. אחיינו של ריקי, ריי ג'וזף דנדרידג' הודה בלפחות שלושה מקרי רצח בתמורה לקבלת שלושה מאסרי עולם ללא אפשרות שחרור. 

קאלפ נשוי לברברה איירס, מעצבת תלבושות במקצועה וב-1996 נולדו להם זוג תאומים בן ובת.

==קריירה==
קאלפ החל להופיע בסרטים וסדרות בתחילת שנות השמונים. הוא גילם את אביו של ג'יימס בעיבוד הקולנועי לספר "ג'יימס והאפרסק הענק". פרסומו המשמעותי בא מתפקידו כסוכן CIA בסדרה "ג'אג" וכקפטן הייס ב"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז". 

הוא גילם פעמיים את דמותו של רוברט קנדי: במותחן הפוליטי "13 ימים" לצד קווין קוסטנר ובסרט הביוגרפי אודות חייה של מרילין מונרו "נורמה ג'יין ומרלין". ב-1995 החל לככב באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח". הוא שיחק ב"מסע בין כוכבים: נמסיס", אך כל הופעותיו נחתכו בעריכת הסרט וקטעיו מופיעים רק בגרסת ה-DVD, בשנים 2003–2005 כיכב בסדרה "הבית הלבן" בתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית. קאלפ הופיע בסרטון וידאו ללימוד השפה אנגלית שהופץ במדינות זרות. 

ב-2004 הוא לוהק לסדרת הדרמה הפופולרית "עקרות בית נואשות" בה הוא גילם את רקס ואן דה קמפ, בעלה של ברי ואן דה קאמפ (מרשה קרוס), שהיא אחת מהדמויות הראשיות בסדרה. ואן דה קמפ הוא רופא המיואש מאשתו ומחייו. דמותו בסדרה מתה מהתקף לב בסוף העונה הראשונה, אך הוא המשיך להופיע בסדרה במהלך פלשבקים לאחור המתרחשים בעלילה, והוא אף הופיע כמספר הסדרה באחד הפרקים.

קאלפ שיחק בדרמה "24" בתפקיד סוכן חשאי ובתפקיד אורח בסדרות: "ER", "חוק וסדר", "בוורלי הילס 90210", "מרפי בראון", "סטארגייט אטלנטיס", "אלי מקביל", "מדיום", "הלוחשת לרוחות", "בוסטון ליגל" ו"המנטליסט". בנוסף, הוא זכה במקום הראשון בעונה השביעית של "Celebrity Poker Showdown", תוכנית ריאליטי בה ידוענים שונים מתחרים במשחק פוקר.

ב-2007 שיחק בסרט האימה "From Within".

בשנת 2012 החל להופיע בעונה התשיעית של הדרמה הרפואית המצליחה "האנטומיה של גריי" כד"ר פארקר, רופא מנתח בכיר בבית החולים ב"סיאטל גרייס".

בשנת 2017 שיחק בסרט הקומי "המילה האחרונה", לצדן של שירלי מקליין ואמנדה סייפריד. בשנת 2018 שיחק במיני-סדרה "וייקו" בתפקיד הסוכן המיוחד ג'ף גאמאר. בשנת 2019 החל לשחק בסדרה "אימה אמריקאית: 1984", המהווה העונה התשיעית בסדרת "אימה אמריקאית".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - שחקנים
קטגוריה:קליפורניה: שחקנים
קטגוריה:וירג'יניה: אישים
קטגוריה:בוגרי מכללת ויליאם ומרי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
גביע העולם למועדונים 2011

גביע העולם למועדונים 2011 נערך בשנת 2011 ביפן מה-8 בדצמבר עד ה-18 בדצמבר, והוא היה גביע העולם למועדוני כדורגל השמיני במספר. בטורניר זכתה הקבוצה הספרדית ברצלונה, נציגת איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאיות אופ"א. הייתה זו הזכייה השנייה של מועדון ספרדי ושל ברצלונה בטורניר זה לאחר זכייתה של ברצלונה בטורניר 2009.

במשחק הגמר השתתפו קבוצות ברצלונה מספרד וסנטוס מברזיל.

== הטורניר ==
בטורניר השתתפו 7 האלופות משנת 2011 של התחרויות האזוריות מטעם הקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א, וקבוצה נוספת מיפן.

התחרות התקיימה בשיטת הנוק אאוט. מנצחת שלב הפלייאוף בין המארחת לאלופת אוקיאניה הצטרפה לאלופות מצפון אמריקה, אסיה ואפריקה בשלב רבע הגמר. המנצחות ברבע הגמר הצטרפו לאלופות אירופה ודרום אמריקה, שזוכות בכרטיס אוטומטי לשלב חצי הגמר. המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו על המקום השלישי והמנצחות עלו לגמר שבו נקבעה האלופה. כמו כן התקיים המשחק על המקום החמישי בין הקבוצות המפסידות ברבעי הגמר.

== קבוצות משתתפות ==
הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן:
{| class="wikitable"
|-
|שם הקבוצה
|מדינה
|קונפדרציה
|תואר
|-
| סנטוס
|ברזיל
|CONMEBOL
|מחזיקת גביע ליברטדורס 2011
|-
| ברצלונה
|ספרד
|אופ"א
|אלופת אירופה 2010/11
|-
| אל-סאד
|קטר
|AFC
|אלופת אסיה 2011
|-
| אספרנס
|תוניסיה
|CAF
|אלופת אפריקה 2011
|-
| מונטריי
|מקסיקו
|CONCACAF
|אלופת צפון ומרכז אמריקה 2010/11
|-
| אוקלנד סיטי
|ניו זילנד
|OFC
|אלופת אוקיאניה 2010/11
|-
| קאשיווה רייסול
|יפן
|AFC
|אלופת יפן 2011
|-
|}

== המשחקים ==
===שלב הפלייאוף===

===שלב רבע הגמר===

===שלב חצי הגמר===

===משחק על המקום החמישי===

===משחק על המקום השלישי===

===משחק הגמר===

{| class="wikitable" style="text-align: center; margin: 0 auto;"
|-
!אלופת העולם בכדורגללשנת 2011
|-
<br />ברצלונה<br/>זכייה שנייה
|}

== פרסים ==
{| class="wikitable"
|-
!style="background:gold"|כדור הזהב
!style="background:silver"|כדור הכסף 
!style="background:#cc9966"|כדור הארד
|-
| ליונל מסי<br>(ברצלונה)
| צ'אבי<br>(ברצלונה)
| ניימאר <br>(סנטוס)
|}

{| class="wikitable"
|-
!style="background:#00FF00"|משחק הוגן
| ברצלונה
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.fifa.com/clubworldcup האתר הרשמי של אליפות העולם לקבוצות]

קטגוריה:גביע העולם בכדורגל לקבוצות
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2011
קטגוריה:תחרויות כדורגל ביפן
קטגוריה:2011 ביפן
Congo

Congo (קונגו) היה הסינגל הראשון מהאלבום Calling All Stations של להקת ג'נסיס, אשר יצא בספטמבר 1997. הסינגל סימן את תחילתו של הזמר ריי וילסון כסולן החדש של ג'נסיס. הסינגל היה להיט בכל אירופה.

עם יציאתו נכנס למקום החמישי בהונגריה.

==מידע==
השיר, למרות שמו ולמרות פתיחתו, סיפור השיר לא מספר בכלל על סיפור על אפריקה או דבר אחר הקשור לנושא. נושא השיר הוא על שני אנשים אשר שונאים אחד את השני ומתרחקים ככל שאפשר אחד מהשני. מבחינה מוזיקלית, השיר נפתח במוזיקת תוף קריבי ומוזיקה בהשפעה אפריקנית. בזמן המוזיקה נשמע קולו של שבט אשר שר "Congo the Congo", לפני שהשיר הופך לאפל יותר עם מלודית גיטרה. גרסת האלבום כוללת בסוף השיר, מנגינת סינתיסייזר שנחלשת וכך השיר מסתיים. לעומת זאת, גרסת הסינגל נחלשת לפני הסוף המקורי.

==וידאו מוזיקלי==
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי הווארד גרינהול, הסרטון כולל דימויים, עם הלהקה שנגנה במספנה שמורה היטב מאוישת עם עבודת פרך. תותחי מים ענקיים המשמשים לבקרת התקוממויות, והלהקה הוספגה במים לעיתים קרובות למדי בכל הסרטון.

==בי-סייד==
ה"בי סייד" של הסינגל יצא לאור כשני שירים והם "Papa He Said" ו-"Banjo Man" ."Banjo Man" כמעט עמד להיכנס ל-Calling All Stations אך זה נדחה והשיר הוצא מרשימת השירים ברגע האחרון. גרסת ה-CD המשופר כלל בבי-סייד את הגרסה הערוכה לקטע "Second Home by the Sea".

==רשימת שירים==

גרסת CD משופר

==הוצאה לאור/הופעות==
Congo היה הסינגל הראשון מהאלבום Calling All Stations, ונוגן בהופעות לקידום האלבום, בדרך כלל באמצע הסט. גרסת הסינגל הופיעה באלבום האוסף של הלהקה, Turn It On Again: The Hits. ריי וילסון ביצע את השיר בהופעה בסולו לכבוד ה-Genesis Klassik tour אשר היה סיבוב הופעות כמחווה לג'נסיס.

==מצעדים==
השיר לא דורג במצעד הבילבורד בארצות הברית. בארצות הברית, הסינגל דורג במקום ה-#25 באוגוסט, 1997 במצעד בשם Mainstream Rock הסינגל נוגן ברדיו האמריקאי בשבוע ל-15 בספטמבר 1997 (שנת ההוצאה של הסינגל).

==ביצוע==
*ריי וילסון - שירה
*טוני בנקס - קלידים, שירה מלווה
*מייק ראת'רפורד - גיטרת בס, גיטרה, שירה מלווה
*ניר צדקיהו - תופים, כלי הקשה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1997
קטגוריה:שירי ג'נסיס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי הווארד גרינהול
קטגוריה:בלדות משנות ה-1990
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
ז'אן ז'יונו

ז'אן ז'יונו (בצרפתית: Jean Giono; 30 במרץ 1895 - 8 באוקטובר 1970) היה סופר צרפתי.

ספריו המרבים לתאר את הסביבה הכפרית של אזור פרובאנס שבצרפת, עוסקים במצבו של האדם בעולם ובשאלות מוסריות ומטאפיזיות.
ז'יונו הואשם בכך שתמך במשטר וישי ולא התנגד לגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. מגניו טוענים שז'ינו נמנע מכל התנגדות מזוינת בשל ערכיו הפציפיסטיים, ערכים אותם אימץ אחרי שובו ממלחמת העולם הראשונה.

בהיותו חייל בחיל הרגלים במלחמת העולם הראשונה, הוא היה אחד מ-11 הניצולים של היחידה שלו בוורדן. בהמשך תיאר את זוועות המלחמה בלהקת לה גרנד (1931; לבית המטבחיים).

הפופולריות שלו גדלה בסוף שנות העשרים עם סדרה של רומנים אנטי-אינטלקטואליים אזוריים על אצילותם של אנשים פשוטים. סדרה זו הגיעה לשיאה ביצירות כמו הטרילוגיה Le Chant du monde (1934; שיר העולם), שכמו רוב יצירותיו הייתה מחאתו של אדם רגיש כנגד התרבות המודרנית. בשנת 1939 ישב גיונו חודשיים בכלא בפעילות פציפיסטית. בשנת 1945 הוא הוחזק בשבי על ידי יחידה קומוניסטית של לוחמי ההתנגדות, שראו את הפציפיזם כשיתוף פעולה עם הנאצים. סופרי השחרור הצרפתים רשמו אותו ברשימה השחורה, אך הגנה נמרצת של הסופר אנדרה ז'יד סייעה לו, ובשנת 1954 נבחר ג'יונו לאקדמי גונקור.

==כתביו בעברית==
* גבעה (Colline, 1929), תרגם אביטל ענבר, רעננה: אבן חושן, 2010 .
* מישהו מבומון (Un de Baumugnes, 1929), תרגמה אביבה ברק, ירושלים: שוקן, 1989.
*ספיח (Regain, 1930), תרגם יצחק שנהר, ת"א: שטיבל, 1935.
*שירת העולם (Le Chant du monde, 1934), תרגם י. ל. ברוך, ת"א: מסדה, 1944.
* האיש ששתל עצים (L’Homme qui plantait des arbres, 1953), תרגמה אביבה ברק, רמת השרון: אסיה, 2010.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.alalettre.com/giono-bio.php הביוגרפיה של ז'יונו] 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:כותבי מכתבים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1895
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1970
גביע העולם למועדונים 2012

גביע העולם למועדונים 2012 נערך בשנת 2012 ביפן מה-6 בדצמבר עד ה-16 בדצמבר, והוא היה גביע העולם למועדוני כדורגל התשיעי במספר. בטורניר זכתה הקבוצה הברזילאית קורינתיאנס, נציגת איגוד התאחדויות הכדורגל הדרום אמריקאיות CONMEBOL. הייתה זו הזכייה הרביעית של מועדון ברזילאי בטורניר זה ושנייה של קורינתיאנס לאחר זכייתה בטורניר של שנת 2000.

במשחק הגמר השתתפו קבוצות צ'לסי מאנגליה וקורינתיאנס מברזיל.

== הטורניר ==
בטורניר השתתפו 7 האלופות משנת 2012 של התחרויות האזוריות מטעם הקונפדרציות היבשתיות של פיפ"א, וקבוצה נוספת מיפן.

התחרות התקיימה בשיטת הנוק אאוט. מנצחת שלב הפלייאוף בין המארחת לאלופת אוקיאניה הצטרפה לאלופות מצפון אמריקה, אסיה ואפריקה בשלב רבע הגמר. המנצחות ברבע הגמר הצטרפו לאלופות אירופה ודרום אמריקה, שזוכות בכרטיס אוטומטי לשלב חצי הגמר. המפסידות בשלב חצי הגמר התמודדו על המקום השלישי והמנצחות עלו לגמר שבו נקבעה האלופה. כמו כן התקיים המשחק על המקום החמישי בין הקבוצות המפסידות ברבעי הגמר.

== קבוצות משתתפות ==
הקבוצות שהשתתפו בטורניר הן:
{| class="wikitable"
|-
|שם הקבוצה
|מדינה
|קונפדרציה
|תואר
|-
| קורינתיאנס
|ברזיל
|CONMEBOL
|מחזיקת גביע ליברטדורס 2012
|-
| צ'לסי
|אנגליה
|אופ"א
|אלופת אירופה 2011/12
|-
| אולסן יונדאי
|קוריאה הדרומית
|AFC
|אלופת אסיה 2012
|-
| אל-אהלי
|מצרים
|CAF
|אלופת אפריקה 2012
|-
| מונטריי
|מקסיקו
|CONCACAF
|אלופת צפון ומרכז אמריקה 2011/12
|-
| אוקלנד סיטי
|ניו זילנד
|OFC
|אלופת אוקיאניה 2011/12
|-
| סאנפרצ'ה הירושימה
|יפן
|AFC
|אלופת יפן 2012
|-
|}

== המשחקים ==
===שלב הפלייאוף===

===שלב רבע הגמר===

===שלב חצי הגמר===

===משחק על המקום החמישי===

===משחק על המקום השלישי===

===משחק הגמר===

{| class="wikitable" style="text-align: center; margin: 0 auto;"
|-
!אלופת העולם בכדורגללשנת 2012
|-
<br />קורינתיאנס<br/>זכייה שנייה
|}

== פרסים ==
{| class="wikitable"
|-
!style="background:gold"|כדור הזהב
!style="background:silver"|כדור הכסף 
!style="background:#cc9966"|כדור הארד
|-
| קאסיו<br>(קורינתיאנס)
| דוד לואיז<br>(צ'לסי)
| גררו <br>(קורינתיאנס)
|}

{| class="wikitable"
|-
!style="background:#00FF00"|משחק הוגן
| מונטריי
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.fifa.com/clubworldcup האתר הרשמי של אליפות העולם לקבוצות]

קטגוריה:גביע העולם בכדורגל לקבוצות
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2012
קטגוריה:תחרויות כדורגל ביפן
גימיק

בתחום השיווק, גימיק ובעברית שיווקון (באנגלית: Gimmick) הוא תכונה מיוחדת ושונה שמבליטה תכונה מסוימת של מוצר או שירות על פני המתחרים שלהם, אך בדרך כלל איננה רלוונטית במיוחד למוצר, והשינוי נעשה על מנת לעורר בהם בולטות בקרב הצרכנים. גימיקים של מוצרים נחשבים לחידושים לא שימושיים, שאינם קשורים למטרה של המוצר. מסיבה זו גימיק נחשב למילה שלילית לפעמים, אך בעבר רעיונות שהחלו כגימיקים התפתחו לחידושים קבועים ושימושיים.

== היסטוריה ==
על פי מילון אוקספורד, המילה, שהגיעה מן השפה האנגלית, החלה כמונח סלנג, המתאר נוכל או קוסם, שגורם לדברים להיראות שונה ממה שהם באמת. כמו כן, נטען באותה המהדורה של המילון כי ייתכן שהמילה במקור הייתה אנגרמה (היפוך אותיות) של המילה Magic, "קסם".

מציאת גימיק מוצלח ומבדל היא בדרך כלל חלק חשוב בתהליך השיווק של מוצר יום-יומי או משעמם. לדוגמה מברשות שיניים, להם ניתנים גימיקים כמו צבעים בולטים, או משתנים, כדי שייראו אטרקטיביים יותר ללקוחות. גימיקים פונים בעיקר לילדים אך לפעמים גם למבוגרים שמתלהבים בקלות, וקונים את המוצר בשביל הגימיק ולא בשל השימושיות שלו.

תוכניות טלוויזיה מוסיפות גם הם גימיקים לשעשועונים שלהם, לדוגמה נפילות מרהיבות של מתמודד שנפסל.

== בעברית ==
הגימיק במשמעות זו עלה לישראל בשנות השישים של המאה ה־20: בעיתונות התקופה המונח הלועזי בא לרוב בין מירכאות ("גימיק") ולצידו לעיתים בא הסבר בעברית – פעלול, תעלול, רעיון, התחכמות, בדיחה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיווק
ישראל שוכמן

ישראל שוּכמן (שוּחָמי) (דצמבר 1899, הרובישוב, פלך לובלין, פולין הרוסית – 2 באפריל 1972, ירושלים) היה עיתונאי ואיש ציבור ירושלמי, איש העלייה השלישית, פעיל אחדות העבודה וההסתדרות הכללית, ממניחי היסוד של עיתון "דבר", חבר אספת הנבחרים השנייה.

==קורות חיים==
ישראל שוכמן נולד בחודש דצמבר 1899 בעיירה הרובישוב שבפלך לובלין של האימפריה הרוסית (פולין), בנו של צבי שוכמן, סוחר, ממשפחת האדמו"ר רבי אהרן מקרלין. התחנך בחדר מתוקן. נתפס לציונות, בשנים 1919–1920 היה חבר מרכז צעירי ציון והחלוץ בפולין.

בשנת 1920 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. ב-1921 היה מזכיר הסתדרות פועלי הרכבת בארץ ישראל וערך את ביטאונה "הקטר". הוא היה ממייסדי מועצת פועלי ירושלים הראשונה ומזכירהּ. משנת 1923 ועד 1933 היה חבר ועד "קהילת ירושלים" (הוועד שייצג בתקופת המנדט את יהודי העיר בפני השלטון הבריטי) מטעם הסתדרות העובדים הכללית ואחדות העבודה. כמו כן היה חבר בוועידות ההסתדרות ופעיל במוסדותיה. בבחירות שנערכו לאספת הנבחרים השנייה בכסלו תרפ"ו דצמבר 1925 נבחר כציר מטעם אחדות העבודה.

ב-1925 היה מזכיר ועידת היסוד של עיתון "דבר", ומאותה שנה היה מנהל סניפו (העורך האחראי) של העיתון בירושלים במשך עשרות שנים. הוא היה סופרו הראשון של "דבר" בירושלים, ופרסם מאמרים רבים ב"קונטרס" וב"דבר", רובם בענייני ירושלים. שוכמן התגורר בשכונת רחביה, והיה חבר ועד השכונה. בימי המצור על ירושלים במלחמת העצמאות הוציא את העיתון העברי היחיד בעיר – "דבר ירושלים".

ישראל שוכמן מת באפריל 1972 בירושלים, בגיל 72, ונקבר בהר המנוחות. הניח את אשתו, בתו וחתנו ונכדיו.
===משפחתו===
בראשית שנת 1926 נישא לפנינה לרנר, מראשוני הרוקחים בירושלים. ביולי 1927 נולדה בתם היחידה, ורדה, לימים מורה ומחנכת בבית הספר ארלוזורוב בירושלים ומורה במכללת דוד ילין בירושלים. ב-1951 נישאה לעו"ד רפאל שמיר (מצאצאי ברוך מזרחי), והייתה אם לשלושה: רון, דפנה וגדית. נכדו רון שמיר הוא פרופסור לביואינפורמטיקה בבית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב.

==כתביו==
* בעירית ירושלים, תל אביב: דבר ('חוברות דבר', א), תרפ"ט.
* ירושלים מאשימה!, תל אביב: הוצאת ירושלים, תש"ט. (ספרון)
* נטורי קרתא: השיבנו לעבדאללה ונשובה, ירושלים: הוצאת ירושלים, תשי"א 1950. (ספרון)

לאחר מותו:
* רשימת מאמרים שפורסמו בעיקר בדבר בשנים 1925–1955; מסודרות בסדר כרונולוגי על ידי רפאל שמיר, 2 כרכים, ירושלים: [חמו"ל], 1990. (כרך א: פרסומים מ-1925 עד 1937; כרך ב: פרסומים מ-1938 עד 1955)

==לקריאה נוספת==
* 'שוחמי (שוכמן), ישראל', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 2028.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

מפרי עטו:
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ציונים סוציאליסטים
קטגוריה:חברי אחדות העבודה
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:רחביה: אישים
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים השנייה
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית ביישוב
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
תיק רחצה

תיק רחצה
תיק רחצה הוא תיק קטן, לרוב עשוי פלסטיק המשמש לאחסון כלים ותכשירים המיועדים לרחצה עבור נוסע. מטרת התיק להכיל את הכילים והתכשירים הנדרשים כאשר אדם אינו נמצא בביתו ואינו יכול להגיע לתכשירים המצויים בחדר הרחצה שלו. לרוב תיק הרחצה לא יכיל תכשירים המצויים במלון או באכסניה בו מתכוון הנוסע לשהות. 

תיק הרחצה הוא חלק מכבודת הנוסע, מאוחסן במזוודה או בתיק היד שלו. בחלק משדות התעופה נאסר לשאת בכבודת היד המועלית אל המטוס נוזלים, ג'ל וקרמים בנפח שמעל 100 מיליליטר, ומכיוון שתכולת תיק הרחצה מכילה לעיתים מכלים בעלי תכולה כזו, רבים אורזים מלכתחילה את תיק הרחצה בכבודה הנשלחת לבטן המטוס, כדי להימנע מעיכוב בעת הבידוק הביטחוני.

התיק יכלול מוצרי היגיינה ורחצה כגון:
* מברשת שיניים
* משחת שיניים
* חוט דנטלי
* מי פה
* סכין גילוח
* קצף גילוח
* מסרק או מברשת
* קרם הגנה מפני שמש
* אפטרשייב
* מוצרי קוסמטיקה כגון קרם לחות, קרם גוף, קרם ידיים

ולעיתים:

* קוצץ ציפורניים
* טמפונים או תחבושות היגייניות
* קונדומים 

לרוב תיק הרחצה של נוסע השוהה במלון או אכסניה לא יכלול סבון ושמפו משאלה מסופקים על ידי מקום הלינה.

יש והתיק כולל מוצרי איפור, אולם לעיתים הם מאוכסנים בנפרד, בתיק איפור. 

תיק רחצה עשוי להכיל גם תרופות (כדורים, סירופים, משאפים) ואמצעי עזרה ראשונה (כגון תחבושת, פלסטרים וחומרי חיטוי כגון פולידין).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלים ומכשירים (היגיינה)
רחצה
מאיה בלזיצמן

בלזיצמן יחד עם הרכב "זו המנגינה שלנו" של [[אהוד בנאי ב-2013]]
מאיה בלזיצמן (נולדה ב-26 במאי 1986) היא צ'לנית, זמרת ומוזיקאית ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה וגדלה בתל אביב. בגיל 7 החלה לנגן בצ'לו בקונסרבטוריון למוזיקה בתל אביב. למדה בבית הספר לאמנויות תל אביב ולאחר מכן בתיכון תלמה ילין לאמנויות. זכתה במלגות מוזיקה מ"קרן אמריקה ישראל" בשנים 2001–2005. בשנת 2004 התגייסה לצה"ל ושירתה כחלק מרביעיית מיתרים צבאית ביחידת "מוזיקאים מצטיינים".

לאחר סיום שירותה הצבאי, החלה לעבוד בתעשיית המוזיקה הישראלית. עבדה וניגנה עבור אמנים כגון נינט טייב, דני סנדרסון, דויד ברוזה, נורית גלרון, מירי מסיקה, יוני בלוך, יזהר אשדות, אפרת גוש וריטה.

בלזיצמן מופיעה בישראל ומחוצה לה עם זמרים ישראלים וכותבי שירים, ולוקחת חלק פעיל בתהליך היצירה שלהם. מופיעה גם במסגרת הרכבים מוזיקליים המלווים הפקות של תיאטרון "הקאמרי" בתל אביב.

באוקטובר 2010 התקיים המופע הראשון שלה כסולנית, בשירה ובצ'לו. חברי הלהקה שלה היו מתן אפרת בתופים ואיתמר גרוס בקלידים. במופע בוצעו גרסאות כיסוי למוזיקת רוק ישראלית משנות ה-90 כמחווה למועדון הרוקסן. בעקבות המופע, הוציאה בלזיצמן מיני-אלבום ובו 8 גרסאות כיסוי שבוצעו במופע.

בשנת 2012 החלו בלזיצמן ואפרת, שהפך לבן זוגה, להופיע יחד במופע המשלב צ'לו ותופים. בו מבוצעות גרסאות כיסוי לשירים באנגלית ובעברית, כמו גם קטעים אינסטרומנטליים מקוריים.

בשנת 2014 יצאה בלזיצמן במופע משותף עם הזמרת נינט טייב. המופע, שנקרא "צוללות", הוא מופע אקוסטי בו שרות השתיים משיריה של טייב וכן גרסאות כיסוי המזוהות עימה, כאשר הן מלוות עצמן בצ'לו (בלזיצמן) ובגיטרה אקוסטית (טייב) בלבד.

באפריל 2018, בלזיצמן, בהזמנת היוצרת והכוריאוגרפית ענבל פינטו, ערכה, בחרה ובנוסף גם יצרה מוזיקה מקורית למופע המחול "פוגה", של להקת המחול בניהול פינטו ואבשלום פולק. באותה שנה יצאה אלבום של "אלף. דלת" בו היא מנגנת צ'לו.

בשנת 2020 השתתפה בפרויקט צו השעה וביצעה יחד עם אביב גדג' גרסת כיסוי לשיר שדות שבעמק שנכתב בידי לוי בן-אמתי<ref></ref>.

בליזצמן מרצה בבית הספר למוסיקה ע"ש ג'ונתן ווהל ב. 

משנת 2023 היא המנהלת המוזיקלית של סדרות המוזיקה במוזיאון תל אביב לאמנות, לצידו של אסף מעוז.

== קישורים חיצוניים ==

*

* אסף נבו, [https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/Article.asp?GroupID=1912&itemID=89767&ArtistID=27307 מנגנת מבין הרגליים], ראיון באתר Mooma, 14 בפברואר 2008
* 
* 
* עמוס אורן, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=3&Area=1&ArticleId=13902 מאיה בלזיצמן - מופע חובה: הסינגולדה של הצ'לו], 4 בינואר 2011, באתר "הבמה"
* יובל אראל, "[https://yuvalerel.wordpress.com/2015/01/30/תוך-כדי-תנועה/ תוך כדי תנועה]", 30 בינואר 2015, ב[https://yuvalerel.wordpress.com/ בלוג של יובל אראל]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאיות ישראליות
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:צ'לניות ישראליות
קטגוריה:בוגרות בית הספר לאמנויות תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות תל אביב
קטגוריה:סגל הקריה האקדמית אונו: בית ספר למוסיקה
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרות הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1986
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
הייתי הילד הכי קטן בכיתה

"הייתי הילד הכי קטן בכיתה" הוא שיר ילדים מאת יהונתן גפן.

השיר נכלל בספר השירים "הכוכבים הם הילדים של הירח", בהוצאת דביר, 1974 ואחר כך בספר הכבש השישה עשר.

השיר הוא מהמפורסמים של גפן וזכה למספר ביצועים, המוכרים ביותר הם של עוזי חיטמן (ובלחנו), ושל ציפי שביט. השיר בוצע גם על ידי נירה רבינוביץ' בלחן מאת מישה בלכרוביץ'.

השיר מורכב משורות קצרות בחריזה מסורגת. השיר מתאר את תחושותיו של ילד נמוך, שמוסתר על ידי הילדים הגבוהים. הוא מתפלל להיות גבוה, תפילה שנענית בסוף השיר.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שירי 1974
קטגוריה:סינגלים מ-1974
קטגוריה:שירי עוזי חיטמן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יהונתן גפן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עוזי חיטמן
קטגוריה:שירי ילדים
קטגוריה:שירים על בית ספר
Three (אלבום של שוגאבייבז)

Three הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הבנות הבריטית שוגאבייבז. האלבום יצא לאור ב-27 באוקטובר 2003 על ידי חברת התקליטים איילנד רקורדס.

== סינגלים ==
הסינגל הראשון, "Hole in the Head", יצא ב-13 באוקטובר 2003, הסינגל זכה להצלחה והגיע למצעדים רבים ברחבי העולם, ולמקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ובמצעד הסינגלים הדני. סינגל זה היה הסינגל הראשון של הלהקה שנכנס למצעד הבילבורד הוט 100.

הסינגל השני, "Too Lost in You", יצא ב-15 בדצמבר 2003. גם סינגל זה נכנס למצעדים ברחבי העולם, אך הפעם מיקומי השיא שלו במצעדים היו נמוכים יותר, כאשר המיקום הגבוה ביותר היה 7.

"In the Middle", יצא בתור הסינגל השלישי מתוך האלבום ב-22 במרץ 2004. הסינגל הרביעי, "Caught in a Moment", יצא ב-23 באוגוסט 2004.

== רשימת רצועות==

== מיקומי שיא ==
הלהקה מופיעה במאי 2005

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי לינדה פרי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קסנומניה
חדר רחצה

חדר רחצה ממוצע בדירת מגורים ב[[ארצות הברית. החדר מכיל מקלחת גדולה ואסלה.]]
חדר אמבטיה ב[[מוזיאון בימיש בסמוך לדורהאם שבבריטניה.]]
חדר אמבטיה ב[[הונג קונג החוסך במקום על ידי שילוב חדר שירותים, כיור, ומקלחת בחדר אחד קטן - ולמעשה האסלה והכיור נמצאים בתוך תא המקלחת.]]
חדר רחצה או חדר אמבטיה הוא חדר במבנה המשמש לרחצה. החדר כולל לרוב כיור ואמבטיה או מקלחת כתלות בגודל החדר, ולפעמים גם אסלה (אף שלרוב האסלה נמצאת בחדר שירותים - חדר נפרד סמוך). במערב אירופה חדר הרחצה כולל לעיתים בידה. 

==היסטוריה==
חדר האמבטיה הגדול ב[[מואנג'ודארו.]]
חדרי האמבטיה הראשונים נבנו כבר באלף השלישי לפנה"ס. באותה עת מטרת חדרי האמבטיה היה בעיקר טהרה דתית ולא סיבות היגיינה. 
במואנג'ודארו נבנו בשנת 2,800 לפנה"ס לערך חדרי אמבטיה אשר כללו חדרי שירותים, וכן חדרי רחצה.

במצרים העתיקה לא היו נפוצים חדרי הרחצה.

האמבטיה הקדומה ביותר שהתגלתה מקורה משנת 1,700 לפנה"ס והיא נמצאה בארמון קנוסוס בכרתים. צורתה של האמבטיה זהה לצורת האמבטיה המודרנית. ביוון העתיקה עשו שימוש באמבטיות עשויות בהט, ובאקרוטירי שבסנטוריני התגלו מערכות אינסטלציה לניקוז מי אמבטיה מתקופה זו, וכן מערכות להבאת מים חמים וקרים ממעיינות באי.

הן תרבות יוון העתיקה והן תרבות האימפריה הרומית הכירו בהנאה שברחצה במים חמים, ואף האמינו כי רחצה זו מחזקת את גוף האדם. ברחבי האימפריה הרומית נבנו בתי מרחץ ציבוריים, ובארמונות המלכים והאצילים נבנו חדרי אמבטיה פרטיים.

חדרי אמבטיה כגון אלה התגלו בארמונות החשמונאים ביריחו וכן בארמונות הורדוס במצדה, הרודיון ויריחו.

לאחר נפילת האימפריה הרומית פחת השימוש במרחצאות ציבוריים, ואף בתקופת הרנסאנס לא נהגו אנשים להתרחץ מחשש שהרחצה מביאה מחלות. השימוש בבתי מרחץ ציבוריים פחת ופחת עם השנים. החל מראשית המאה ה-20 החל הנוהג לבנות חדרי אמבטיה בדירות מגורים (אף שבבתי אצילים ועשירים היו חדרי אמבטיה גם קודם לתקופה זו).

==חדרי רחצה בעולם==
===בישראל===
בבתי המגורים שנבנו בישראל החל משנות ה-80 מקובל שחדר האמבטיה כולל אסלה, אולם בסמוך לו חדר שירותים נפרד המשמש את האורחים.

===בארצות הברית===
בארצות הברית נהוג לחלק חדרי רחצה לפי קטגוריות:
* חדר הרחצה הראשי (full bathroom) - כולל אמבטיה, מקלחת, שירותים ולרוב שני כיורים - לגבר ולאישה.
* 3/4 bath - הכולל מקלחת, שירותים וכיור.
* חצי חדר רחצה ("half (1/2) bath" (או "חדר איפור" - "powder room") ) - הכולל לרוב שירותים וכיור בלבד.

==תיאור חדר הרחצה==
מאחר שבחדר הרחצה נעשה שימוש במים לרחצה, ומים מותזים על קירות החדר, לרוב קירות חדר הרחצה מכוסים אריחים (שיש, קרמיקה, אבן או חרסינה), בדגמים שונים או צבעים שונים בהתאם לאופנה הנפוצה), וזאת על מנת למנוע הצטברות רטיבות ונזקי לחות לקירות המכוסים סיד או צבע.

בנוסף, בשל הרטיבות בחדר נהוג להתקין בחדר הרחצה חלון אוורור או מתקן אוורור.

מתקני החימום בחדר מותקנים הרחק מהברזים, וזאת על מנת למנוע התחשמלות.

== ראו גם ==

* שירותים ציבוריים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
רחצה
קטגוריה:מרחץ
אברהם ביבג'ו

רבי אברהם ביבאגו (נפטר לפני 1489; נכתב גם ביבגו וביבג'ו וביבאג וביבאש וביבץ) היה מחכמי ספרד בדור הגירוש, רב ופילוסוף יהודי בקטלוניה במאה ה-15.

==ביוגרפיה==
נולד לרבי שם-טוב בספרד. תחילה התגורר בעיר אושקה, ושם חיבר בצעירותו בשנת ר"ו 1446 פירוש על ספרו של אריסטו "האנליטיקה שבדיעבד"; בספרו הזה מופיע התייחסות לאשתו ולילדיו. ובשנת רכ"ה 1465 השתתף בגיור והברית מילה של אנוס שחזר ליהדות בפומבי לפני חכמי המקום באושקה, ובראשם היה ביבאגו ואחיו הרופא.

ביבאגו עמד בראש ישיבה בסרגוסה שבאראגון ב-1471.

היה מבאי בית המלך חואן השני במלכות אראגון, והשתתף שם בוויכוחים עם נציגי הכנסייה הקתולית לפני המלך, וכה מספר:

ספריו העיקרים הם פירוש לפירוש של אבן רושד למטפיזיקה של אריסטו וספרו הפילוסופי המרכזי, "דרך אמונה". ביבאגו גם כתב את הספרים "עץ חיים" ו"זה ינחמנו".

בספר "דרך אמונה" רבי אברהם ביבאגו מציג גישה פילוסופית מתונה שמאמצת מושגי יסוד אריסטוטליים ומבססת בעזרתם תפיסה שמרנית ליהדות. דוגמה בולטת לכך היא תפיסתו לאמונה שעל שמה נקרא הספר "דרך אמונה" - הוא מאמץ מאריסטו את התפיסה שהשלמות השכלית מביאה את האדם לעולם הבא והיא פסגת ההישגים האנושיים, אך בניגוד לאריסטו הוא רואה באמונה בתורת ישראל את השלמות העליונה של השכל ולא במחקר עיוני-ביקורתי.

== השפעתו ==
ספר דרך אמונה (הנקרא גם דרך אמונה הגדול) זכה לפרסום רב מיד עם צאתו לאור, והוא מצוטט על ידי דרשני התקופה פעמים רבות, פעמים רבות שלא בשמו. בין המצטטים אותו רבי יצחק עראמה, רבי יצחק אברבנאל, רבי יעקב בן חביב, רבי מאיר אבן גבאי, רבי יוסף איש רוסהיים, רבי שלמה אלקבץ, רבי יצחק אדרבי, רבי ישראל קוריאל, רבי יהודה מוסקאטו, רבי משה מאט, רבי ישעיה הלוי הורוביץ, רבי יוסף שלמה דלמדיגו, רבי יאיר חיים בכרך ועוד.

רבי שמואל יפה אשכנזי מעתיק יותר ממאה פעמים מספרו "דרך אמונה" בספריו, בהם "יפה תואר" על מדרש רבה, ודן בדבריו. רבי יצחק עראמה לא הזכיר בפירוש את "דרך אמונה" באף אחד מספריו, אבל העתיק פעמים רבות קטעים מהספר, ובאחד המקומות כתב על הרב ביבאגו: . גם אברבנאל שאב הרבה מספרו, אולם לא הזכיר אותו בפירוש.

רבי יעקב בן חביב כתב עליו: . היש"ר מקנדיא כותב: .

דבריו של ביבאגו בזכות שילובה של חכמת התורה עם חכמת השכל ומורשתה של הפילוסופיה, עמדו כעבור דור אחד במרכז מתקפתו האנטי-פילוסופית של ספר 'עבודת הקודש' (חלק ג, טז ואילך) של הרב מאיר אבן גבאי, אחד מספרי המבוא החשובים והמשפיעים לתורת הקבלה.

== משפחתו ==
אחיו הרופא, יצחק, הוצא להורג באינקוויזיציה באושקה, בשנת רמ"ט, 1489.

==לקריאה נוספת==
* חיים מיכל, אור החיים, פרנקפורט תרנ"א, פריט 255, עמ' 122–124. (על ספריו)
* אברהם נוריאל, משנתו הפילוסופית של ר׳ אברהם בן שם טוב ביבגו, 1975
* אברהם נוריאל, גלוי וסמוי בפילוסופיה היהודית בימי הביניים, הוצאת מאגנס, 2000, עמודים 312-181.
* יצחק בער, תולדות היהודים בספרד הנוצרית, תל אביב: עם עובד, תשי"ט, 1959 עמ' 392-391.
* קלמן שולמן, תולדות חכמי ישראל, וילנה: דפוס האלמנה והאחים ראם, תרל"ב-1872, עמ' 91.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=11694&pgnum=1 "דרך אמונה"], באתר היברובוקס
* .
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופים יהודים ספרדים
קטגוריה:פילוסופים של ימי הביניים
קטגוריה:פילוסופים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:הוגים אריסטוטלים
קטגוריה:נפטרים ב-1489
קטגוריה:מחברי ספרי אמונות ודעות
קטגוריה:סרגוסה: אישים
פרנצ'סקו גוארדי

פרנצ'סקו גוארדי (באיטלקית: Francesco Lazzaro Guardi; 5 באוקטובר 1712 – 1 בינואר 1793) היה צייר ונציאני בסגנון הודוטה, אשר השתייך לאסכולת הציור הוונציאני.

== ביוגרפיה ==
נולד בוונציה למשפחה מהאצולה הנמוכה אשר מקורה בטרנטו. אביו, דומניקו, וכן שני אחיו ניקולו ו היו שניהם גם ציירים. בשנת 1719 אחותו, מאריה, נישאה לצייר המפורסם ג'ובאני בטיסטה טייפולו.

בשנת 1735 גוארדי החל לצייר בבית המלאכה של הצייר , שם נשאר עד שנת 1743. משנת 1738 הכין מספר יצירות בעבור העיירה בטרנטו.

בשנת 1757 נישא למאריה, ביתו של הצייר מטאו פאגאני (Matteo Pagani).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ציירים ונציאנים
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1712
קטגוריה:נפטרים ב-1793
ויסקי אה גוגו

ויסקי אה גו גו (אנגלית: Whisky a Go Go) הוא מועדון לילה בשדרות סאנסט, שבמערב הוליווד, לוס אנג'לס. 

== היסטוריה==
המועדון הוקם בשנת 1958, תחילה בעיר אילינוי שבשיקגו. שמו ניתן לו כאזכור למועדון "Le Whisky à Go-Go", אשר נוסד בפריז בשנת 1947, ושימש מקום מפגש פופולרי לחיילים אמריקאים (à gogo בצרפתית משמעותו 'בשפע'). בשנת 1966 נפתח סניף נוסף של המועדון בוושינגטון די.סי. המועדון זכה לכינוי "הדיסקוטק האמריקאי האמיתי הראשון".
"
הסניף בשדרות סאנסט נפתח ב-16 בינואר 1964. למרות שהמועדון הוכרז כדיסקוטק, במקום נערכו מאז הקמתו הופעות חיות. בין השאר ההופעות הראשונות של להקת "הדלתות", שהייתה להקת הבית לזמן מה, וההופעות של אוטיס רדינג שהוקלטו ויצאו לאור אחר כך באלבום. למועדון היה תפקיד חשוב בקריירות מוזיקליות רבות, במיוחד עבור להקות שבסיסן בדרום קליפורניה, בהם הבירדס, באפלו ספרינגפילד ולאב. להקתו של פרנק זאפה "אימהות ההמצאה" זכו לחוזה הקלטות על סמך הופעה במועדון.

באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, המועדון אירח מופעי קברט, כולל המופע הוותיק The Cycle Sluts. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 המוקדמות, המועדון אירח מספר מוזיקאים מסיאטל שיהיו חלק מתנועת הגראנג', כולל להקת סאונדגארדן.

ב-12 בספטמבר 2016 השיק המועדון ערוץ טלוויזיה רשמי בפלטפורמת Roku Connected TV. ערוץ Whisky a Go Go משדר ווידאו קליפים, קונצרטים ותוכן קשור שהוקלטו על פני 52 שנות ההיסטוריה שלו.

==בישראל==
בישראל פעלו שני המועדונים בשם "ויסקי אה גוגו", הראשון בשנים 1965–1967, והיה בבעלות רפי שאולי ושותפים נוספים.

השני פעל בנמל תל אביב ב. 
== קישורים חיצוניים ==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מועדוני לילה
קטגוריה:לוס אנג'לס