OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ארבעת הגיסים

שלושה מהגיסים עם בני משפחה וחברים, [[1930. מימין לשמאל: דוד רמז, עדה (שרתוק) גולומב (אחותו של משה שרת, אשת אליהו גולומב), דב הוז, דליה גולומב (בת אליהו), אליהו גולומב, גאולה שרתוק (אחותו של משה שרת), פניה שרתוק (אמו של משה שרת), משה שרת, יעקב שרת, חוה בורודובסקי (אחותו של דב הוז), אורה בורודובסקי (בת חוה), ריבה (מטפלת), בחזית: דקלה גולומב (בת אליהו), עדה בורודובסקי (בת חוה)]]
"בית הגיסים" שדרות רוטשילד 23 בתל אביב
קברי [[ראש ממשלת ישראל השני משה שרת, אשתו ציפורה, ואחותו עדה גולומב. שרת ציווה לקבור אותו בבית הקברות טרומפלדור, סמוך לאחיותיו וגיסיו דב הוז ואליהו גולומב, ולא בחלקת גדולי האומה בהר הרצל]]
ארבעת הגיסים או הגיסים היה כינוים של משה שרת, דב הוז, אליהו גולומב ושאול אביגור, מראשי ההגנה ומובילי כוח המגן העברי משנות העשרים ועד שנות הארבעים. ביישוב נפוצה האימרה שהיישוב הגיע להיכן שהגיע בזכות "הניסים והגיסים".

משה שרת, דב הוז ואליהו גולומב למדו יחדיו במחזור הראשון של הגימנסיה הרצליה בתל אביב, היו חבורה מלוכדת ופעילה בטיולים ובאימוני ספורט והגנה עצמית. הם היו מארגני השמירה העברית על העיר תל אביב ונודעו כ"נסיכי תל אביב". ערב מלחמת העולם הראשונה נסעו הוז וגולומב לעבוד בדגניה, ושרת נסע לטורקיה ללימודים. עם פרוץ המלחמה חבר הוז לשרת והשניים שירתו כקצינים בצבא האימפריה העות'מאנית. מלבד הקשר האידאולוגי והרעות שנוצרה במיזמים השונים שמרכזם כינון כושר עמידה עברי, נקשרו בקרבם גם קשרים משפחתיים ענפים. משה שרת הכיר את ציפורה, אחותו של שאול אביגור, ונשא אותה לאישה. דב הוז נשא לאישה את רבקה שרתוק, אחותו של משה שרת, ואליהו גולומב נשא לאישה את עדה שרתוק, אחותה הצעירה.

משפחת שרתוק התגוררה בשדרות רוטשילד 23 בתל אביב. הבית הוקם על ידי יעקב שרתוק (אביהם של משה שרת, יהודה, רבקה ועדה) ואחיו זאב שרתוק, והוא תוכנן על ידי האדריכל יוסף ברלין. במשך שנתיים התגוררו בבית רבקה ודב הוז, ולאחר מכן התגוררו בו עדה ואליהו גולומב. הבית נקרא "בית גולומב" או "בית הגיסים", ושימש כמטה "ההגנה" בו נערכו ישיבות הנהגת "ההגנה" בראשות "הגיסים" הוז, גולומב ואביגור, בהן התקבלו כמה מן ההחלטות החשובות ביותר בתקופות היישוב בנושאי התיישבות וביטחון בהן מבצע חומה ומגדל, מבצעי העפלה, הקמת הפלמ"ח ועוד. אגף אחורי תוכנן על ידי יוחנן רטנר, שהיה גם הוא מבכירי ההגנה. כיום שוכן בבית המשוקם מוזיאון ההגנה.

ב-29 בדצמבר 1940 נספו דב ורבקה הוז ובתם תרצה, צביה שרת (אשתו של המלחין יהודה שרת, אחיו של משה שרת), אורה בורודובסקי (אחייניתו של דב הוז) ויצחק בן-יעקב בתאונת דרכים ליד פרדסיה, עת חזרו מביקור אסירים בכלא עכו. חוה בורודובסקי, אחותו של דב הוז, הייתה הנוסעת היחידה ששרדה את התאונה.

שאול אביגור קבור בבית הקברות כנרת, ושלושת הגיסים האחרים קבורים בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.

==עץ המשפחה של הגיסים וקרוביהם==

==לקריאה נוספת==
* אהוביה מלכין, האקטיביסט, הוצאת עם עובד, 2007 (הביוגרפיה של אליהו גולומב)
* גרשון גרא, בית בתל אביב, סיפורה של משפחת הוז, ימי ראשית - 1905-1920. משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1987
* אריה בועז, עלום ונוכח בכל: סיפור חייו של שאול אביגור, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2002

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:משפחת שרתוק
אגודת הנוקדים

אגודת הנוקדים בישראל אגודה שיתופית חקלאית בע"מ, הידועה בשם המקוצר אגודת הנוקדים, היא אגודה שיתופית חקלאית המייצגת את מגדלי הכבשים בישראל.

בין מטרות האגודה, לפתח, לייעל ולשכלל את משק הכבשים בישראל לטובת העוסקים בענף והציבור
ולעודד צריכת מוצרי חלב כבשים ובשר כבש מתוצרת ישראל. 

האגודה עוסקת בקידום השיווק בארץ ובייצוא גבינות לחו"ל. היא עורכת כנסים ושותפה בעיצוב המדיניות של משרד החקלאות והגורמים החקלאיים הקשורים לענף הכבשים. כן מספקת האגודה חומר ומידע לציבור ולמשרדי הממשלה.

משרדי האגודה ממוקמים בקרית מטלון בפתח תקווה. האגודה קמה בשנת 1930 בשם "הנוקד", בין מייסדיה היה מתתיהו שלם שאף ערך את הספר "הרועה העברי" שיצא בהוצאת האגודה.
מנכ"ל האגודה בשנים 2009 עד 2014 היה איציק שניידר מבית אלעזרי, ולאחריו משמש כמנכ"ל מועצת החלב ויו"ר האגודה הוא יצחק גרהרד ממושב מרחביה.

<gallery>
PikiWiki Israel 13575 Animal Industries at Kibbutz Ramat Yohanan.jpg|מתתיהו שלם במרעה, רמת יוחנן
באי כנס הנוקדים הכינוס ה- טז בכפר ילדים 21 נוב 1944 - iהנוקדi btm10260.jpeg|כנס אגודת הנוקדים ב-1944 בכפר ילדים
</gallery>

קטגוריה:ארגונים חקלאיים בישראל
קורמורן גדול

קורמורן גדול (שם מדעי: Phalacrocorax carbo) הוא מין עוף ימי ממשפחת הקורמורניים.

הקורמורן נפוץ בעיקר בימי האוקיינוס האטלנטי, חופי אירופה המערבית, דרום וצפון אפריקה כולל איסלנד וגרינלנד. בתי הגידול המועדפים עליו הם: שפכי נהרות, אגמים וחופי ים.

==מאפיינים==
הקורמורן הגדול מקנן על צוקים או על גבי עצים. הוא עוף רחב שמשקלו נע בין 1.5-5.3 ק"ג. גודלו עד 70-102 ס"מ ומוטת כנפיו 121-160 ס"מ. הצוואר ארוך ועבה, המקור חזק ומעוקל כלפי מטה. צבע הבוגר בחורף שחור, בסיס המקור צהבהב. בעונת החיזור מופיעים צבעים לבנים בראש ובירך. לקורמורן הצעיר בטן לבנה. הקורמורן הגדול מתלהק ולעיתים נצפה בלהקות בנות אלפי פרטים.

כנפי הקורמורן קצרות יחסית וזנבו ארוך למדי. צווארו ארוך, גדול ומאונקל ויוצא ממנו שק קטן המשמש לאחסון הדגים. ברגליו יש קרום שחיה ובשל היותן קצרות ועבות, הן מקשות על הליכתו על היבשה ומכריחות אותו לזקוף את גופו.

הוא ניזון מדגים אותם הוא צד על ידי צלילה אל תוך המים. בצאתו מהמים הוא פורש את כנפיו כדי ליבשן בשמש.

הקורמורנים בחצי הכדור הצפוני נודדים.

בישראל הקורמורן הגדול הוא חורף מצוי. אלפי פריטים ממין זה נצפים בצפון הארץ ומרכזה. . ניתן למצוא אותם בחופי הכנרת, עמק בית שאן, עמק החולה, חוות חפציבה (של חברת החשמל בחדרה), נמל קיסריה, שפך נחל שורק ולגדות הירקון.

==גלריה==
<gallery>
Cormorant on Poole Quay (8433802660).jpg
Great Cormorants Nesting Feb09.jpg
Phalacrocorax carbo SH 0541.jpg
Phalacrorax carbo 6.JPG
Phalacrocorax carbo 1 2013.jpg
Phalacrocorax carbo MHNT.ZOO.2010.11.46.1.jpg |Museum specimen 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:קורמורניים
קטגוריה:ארץ ישראל: סולתאים
קטגוריה:האזור הארקטי: עופות
קטגוריה:גרינלנד: עופות
קטגוריה:בעלי חיים ימיים באירופה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
רכס הרי אולימפיק

רכס הרי האולימפיק (באנגלית: Olympic Mountains) הוא רכס הרים בחצי האי האולימפי במערב וושינגטון, בארצות הברית. הגבוה ביותר (2,427 מטר) הוא הר האולימפוס.

רוב ההרים נכללים בגבולות הפארק הלאומי אולימפיק. הרי האולימפיק מסודרים בצורת אשכול, פסגותיהם תלולות ומוקפות ביערות.
באזור ההרים יורדת כמות גדולה של משקעים ולכן יש מספר גדול של קרחונים המגיעים עד לגובה 1,500 מטר מעל גובה פני הים. על הרי האולימפיק יש כ-266 קרחונים והבולט ביותר נמצא על הר האולימפוס, ומכסה כ-10 קילומטרים רבועים.

==קישורים חיצוניים==

*
אולימפיק
אולימפיק
דגל נוויס

דגל נוויס הוא הדגל הרשמי של האי נוויס, חלק מסנט קיטס ונוויס באנטילים הקטנים שבקריביים.

הדגל משלב בתוכו את דגל סנט קיטס ונוויס המופיע בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל).

יתרת הדגל בעלת רקע צהוב (שדה זהב) המסמל את אור השמש. במרכז הדגל משולש ירוק שבמרכזו משולש לבן. בתחתית המשולש פס כחול. המשולש המייצג את צורתו החרוטית של הר הגעש פסגת נוויס במרכז האי.

הפס הכחול המסמל את הים הקריבי (במספר גרסאות של הדגל צבוע הפס בצבע שחור). צבעו הירוק של המשולש מסמל את היערות של גדות ההר, ואילו המשולש הלבן מסמל את השלג שבראש ההר, או את העננים המכסים את פסגתו.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סנט קיטס ונוויס: סמלים לאומיים
נוויס

נוויס
מעלה זרון

מעלה זרון סמוך למצד זוהר "הרומי"
מעלה זרון, המכונה בערבית נקב זוירה, הוא דרך עתיקה העולה משפכו של נחל זוהר ליד חופי ים המלח. זהו המעלה הטופוגרפי הנוח ביותר העולה מים המלח לרמת המדבר, מכיוון שמצוק ההעתקים שבולט לכל אורך ים המלח לא קיים בו. אורך המעלה כ-3.2 ק"מ ושיפועו מתון - כ-10%. 

במאה ה-19 עברו נוסעים אירופאים ואמריקאים במעלה. הגרמני אולריך יאספר זטצן טיפס לאורכו בשנים 1806-1807, כאשר הקיף את ים המלח. במפת "Modern Palestine" שפורסמה בשנת 1851 מופיע מעלה זרון כדרך מים המלח לחברון. הבריטי הנרי בייקר טריסטראם עלה במעלה זרון בתחילת ינואר 1864.

בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 סיירו במעלה אגודת המשוטטים הארץ ישראלית. דוד בנבנשתי ירד במעלה בשנת 1929 בדרכו לים המלח, ורשמיו פורסמו בעיתון "הארץ" תחת הכותרת "בנגב מדבריות יהודה". נתן שלם סייר במעלה וסבר שמדובר בדרך שעלתה מים המלח עד באר שבע.

המחקר הארכאולוגי של מעלה זרון החל רק בסוף שנות החמישים על ידי הארכאולוגים בנו רותנברג ויוחנן אהרוני. הם סקרו את המעלה וסברו שמדובר ב"דרך אדום" המקראית. המעלה משמש גם קטע סיום של שביל עתיק נוסף שירד מראש זוהר דרך נחל בוקק או נחל זוהר. בסוף שנות התשעים נסקר המעלה על ידי הארכאולוג יובל יקותיאלי. 

במעלה נמצאים ממזרח למערב שלושה מבנים עתיקים בולטים: מצד זוהר ה"ישראלי" שמתוארך לתקופה ההלניסטית, מצד זוהר "הרומי" שמתוארך לתקופה הצלבנית, ומצד ראש זוהר שמתוארך לתקופה הביזנטית. בנוסף נאספו במקום ממצאים מתקופות רבות (תקופת הברונזה הקדומה 2-3, הלניסטית, רומית, ביזנטית, איסלאמית, צלבנית, ממלוכית ועות'מאנית).

קטגוריה:דרכים בארץ ישראל
איילת השחר (אתר ארכאולוגי)

תוכנית הארמון האשורי
אַיֶּלֶת הַשַּׁחַר הוא אתר ארכאולוגי בקיבוץ איילת השחר. האתר מתוארך לתקופת שלטון אשור בארץ ישראל מהמאה ה-8 לפנה"ס. 

בשנת 1950, כאשר נבנה במרכז קיבוץ איילת השחר חדר אוכל חדש נתגלו בו עתיקות. במקום נערכה חפירה ארכאולוגית בידי הארכאולוגים פיליפ לנגסטף אורד גיא ומשה דותן מטעם מחלקת העתיקות. נתגלו יסודותיו של בניין גדול, בנוי לבני טיט. הבניין תוארך על ידי חופריו לתקופה הפרסית. בשנת 1975 הציע רוני רייך, על יסוד פרטי תוכנית הבניין ופרטי הבנייה המיוחדים שלו, כי אלה שרידיו של ארמון בסגנון אשורי משלהי המאה השמינית לפנה"ס. לפי הצעה זו, לאחר שנכבשה חצור הישראלית (ששרידיה מצויים בתל חצור שמדרום-מערב לקיבוץ) בידי תגלת פלאסר השלישי מלך אשור, בנה המושל האשורי שהוצב במקום במישור של התל (היום שטח קיבוץ איילת השחר). את מרכז שלטונו מחוץ לתל צר המידות, כיום לא נותר מן השרידים האלה דבר בשטח.

==הסיפור במקרא==
סיפור כיבוש תל חצור על ידי תגלת פלאסר מופיע במקרא בספר מלכים ב', טו, כט: בִּימֵי פֶּקַח מֶלֶךְ-יִשְׂרָאֵל, בָּא תִּגְלַת פִּלְאֶסֶר מֶלֶךְ אַשּׁוּר, וַיִּקַּח אֶת-עִיּוֹן וְאֶת-אָבֵל בֵּית-מַעֲכָה וְאֶת-יָנוֹחַ וְאֶת-קֶדֶשׁ וְאֶת-חָצוֹר וְאֶת-הַגִּלְעָד וְאֶת-הַגָּלִילָה, כֹּל אֶרֶץ נַפְתָּלִי; וַיַּגְלֵם, אַשּׁוּרָה.

==לקריאה נוספת==

*רוני רייך, "לשאלת מוצאם ותאריכם של הבניין באיילת השחר ובניין 3002 (שטח ב') בחצור, ארץ ישראל - ספר אמנון בן תור, כרך ל, הוצאת החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2011, עמ' 404-397 ([http://www.jstor.org/stable/23630990?origin=pubexport&seq=1#page_scan_tab_contents קישור למאמר ב-Jstor])
<div style="direction: ltr;">
*R. Reich, The Persian Building at Ayyelet ha-Shahar: The Assyrian Palace of Hazor? Israel Exploration Journal 25 (1975) pp. 233-237. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:אצבע הגליל: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:איילת השחר
פסגת נוויס

פסגת נוויס (באנגלית: Nevis Peak) היא הר געש חרוטי פעיל הממוקם במרכז האי נוויס ברפובליקת סנט קיטס ונוויס שבאנטילים הקטנים באיי הודו המערבית שבים הקריבי.

גובהו של ההר 985 מטרים, ולא ידוע מתי התפרץ לאחרונה, אולם ככל הנראה לא התפרץ ב-2,000 השנים האחרונות. בקרבת ההר מעיינות חמים המעידים על פעילות געשית נמוכה.

ההר ממוקם במרכז האי, ופעילותו הגעשית היא שיצרה את האי. מורדותיו הקרובות לפסגה תלולים ביותר, ולא ניתן לעבדם עיבוד חקלאי. בשל הקושי להגיע למורדות התלולים נשתמרו עליהם הצומח והחי המקוריים של האי (בעוד שעל מורדות ההר הנמוכים, נעקר הצומח הטבעי על מנת לפנות מקום לשדות קנה סוכר).

במורדות ההר הנמוכים היה יער גשם, ואילו חלקו העליון של ההר הוא יער עננים.

במרבית עונות השנה פסגת ההר מכוסה עננים, ולעיתים אף מושלגת.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סנט קיטס ונוויס: גאוגרפיה
קטגוריה:הקריביים: הרי געש
יורם בר

יורם בר (10 בינואר 1966 - 31 במרץ 1995) היה עיתונאי ומבקר מוזיקה במקומון הירושלמי כל העיר.

==ביוגרפיה==
יורם בר החל לכתוב ב"כל העיר" ב-1985 וכתיבתו התרכזה בביקורת מוזיקה בעיקר של רוק ופאנק (Punk). במסגרת זאת סיקר וקידם להקות ירושלמיות בנות העת כנושאי המגבעת (שהסולן שלה, אהד פישוף ביקר גם הוא מוזיקה באותו עיתון), 3-ח', "סרטן השד", "או-באן" (שסולניתה הייתה דנה ברגר) ו"היפוכונדריה" (איגי וקסמן). כמו כן סיקר לראשונה להקות בסגנון הגראנג' שלא היו ידועות אז כלל בארץ ולהקות ישראליות חדשות כמו "מודוס", "המימד הרביעי", "ארוזיה" (בהנהגת זמרת האופרה אפרת רותם) ועוד. כמבקר מוזיקה סיקר גם הופעות רוק במועדון פרגוד הירושלמי ובמועדונים הבולטים של תל אביב בשנות השמונים ותחילת שנות התשעים: הפינגווין, קולנוע דן, ליקוויד ורוקסן. בנוסף, כתב טורים אודות אנשיה המוזרים של העיר, כתיבה שהתאפיינה במבט הומניסטי וחומל וטורים שנכתבו מנקודת מבטה של כלבתו לירה.

בר התגייס לגרעין נח"ל וכמה חודשים אחרי הטירונות חלה לראשונה בסרטן ושוחרר. הוא החלים והחל לכתוב ב"כל העיר". ב-1994, לאחר עשר שנות יצירה, חזרה המחלה בשנית והוא נפטר בגיל 29.

בשנת 2009 העלתה אמו את כתבותיו לאתר אינטרנט.

יואב קוטנר כתב עליו:

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rockbar.co.il/home.rock/index אתר rockbar כל כתבות ביקורת המוזיקה של יורם בר וריכוז הכתבות אודותיו] 
* 
* [https://www.facebook.com/Rockbar-159804670721908/ Rockbar] באתר Facebook

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מבקרי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
משחק דינמי

בתורת המשחקים, משחק דינמי, או משחק סדרתי, הוא משחק בו שחקן אחד בוחר את פעולתו לפני ששאר השחקנים בוחרים את שלהם. השחקנים מקבלים החלטות (או בוחרים אסטרטגיה) כתוצאה מסדר מסוים מוגדר מראש, ולפחות כמה מהשחקנים יכולים לצפות במהלכיהם של השחקנים הקודמים להם במשחק.
השחקנים האחרים חייבים שתהיה ברשותם אינפורמציה מסוימת על החלטת השחקן הראשון, אחרת סדר התורות לא ישפיע מבחינה אסטרטגית על מהלכי השחקנים.
במשחקים דינמיים בדרך כלל משתמשים בהצגה בצורה רחבה, היות שהצגה זו מדמה בצורה מפורשת את המהלכים העוקבים במשחק.
משחקים קומבינטוריים הם בדרך כלל משחקים דינמיים.
את המשחקים הדינמיים פותרים בדרך כלל בעזרת אינדוקציה הפוכה.
== אסטרטגיה במשחק דינמי ==
אסטרטגיה של שחקן במשחק דינמי או משחק בצורה רחבה היא תוכנית פעולה מלאה. תוכנית הפעולה מגדירה מה עושה השחקן בכל קודקוד שבו הוא עשוי להיקרא לשחק. כל מערך האסטרטגיות של השחקנים מגדיר מסלול של השתלשלות המשחק מהשורש ואילך האסטרטגיה של השחקן הפותח את המשחק מגדירה בפרט כיצד פעל אותו שחקן בשורש העץ פעולתו שם מגדירה ענף היוצא מהשורש ומוביל לקודקוד אחר. האסטרטגיה של השחקן המשחק בקודקוד האחר מגדירה את פעולתן שם פעולה זו מגדירה ענף היוצא מאותו קודקוד ומוביל לקודקוד נוסף וכך הלאה.

== מושגי פתרון למשחק הדינמי ==
* שיווי משקל נאש
* שיווי משקל מתואם מושג אחר, "שיווי משקל מתואם", הוצע חתן פרס נובל בכלכלה לשנת 2005 ישראל אומן. בדומה לשיווי משקל נש, שיווי משקל מתואם הוא מצב שבו שום משתתף אינו יכול לשפר את מצבו בשינוי חד צדדי של פעולתו בלבד. אולם להבדיל משיווי משקל נש, כאן מניחים כי לפני שהמשתתפים מחליטים על פעולותיהם הם נחשפים למידע מסוים. מידע זה יכול להיות משותף לכולם ("מידע פומבי"), שונה ממשתתף למשתתף ("מידע פרטי") או שילוב שלהם. נוסף על כך, מידע זה אינו משפיע ישירות על תוצאות המשחק - ובכל זאת הוא עשוי להיות מובא בחשבון ולהשפיע על החלטות המשתתפים.
== הערות שוליים ==
# תורת המחירים : המונופול - יחידה 10, תחרות אסטרטגית בין מעטים - יחיה 11. ניצן, ש דילנברג ש, ב עמוד 134. 
# חפץ, א, 2008, חשיבה אסטרטגית : תורת המשחקים ושימושה בכלכלה ובניהול, עמוד 16, האוניברסיטה הפתוחה.
# הרט, ס, תשס"ח, 2007, תורת המשחקים: מדע טהור שימושי, הרצאות החברים החדשים.
{| class="wikitable"
! נושאים בתורת המשחקים
|-
| הגדרות|| משחק בצורה תכסיסית, משחק בצורה רחבה, משחק שיתופי, קבוצת מידע, עדיפות
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| עקרונות ש"מ || שיווי משקל נאש, שיווי משקל תת-משחקי משוכלל, שיווי משקל מתואם, אסטרטגיה יציבה אבולוציונית, סיכון שולט, יעילות פארטו
|-
| אסטרטגיות || אסטרטגיות דומיננטיות, אסטרטגיה טהורה, אסטרטגיה מעורבת, אינדוקציה הפוכה
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| מחלקות משחקים || משחק סימטרי, משחק דינמי, משחק חוזר (משחק T שלבי / משחק אינסופי), דיבור זול, משחק סכום אפס, משחק סטוכסטי, משחק גלובלי
|-
| משחקים || דילמת האסיר, דילמת המטייל, צ'יקן, מכירה פומבית של דולר, מלחמת המינים, משחק האולטימטום, אבן נייר ומספריים, מודל קורנו, משחק מיקוח, 
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| טענות || עץ מינימקס, שיווי משקל נאש, משפט ארו
|-
| ראו גם || הטרגדיה של נחלת הכלל, תורת המשחקים
|}

קטגוריה:תורת המשחקים
סודאן במשחקים האולימפיים

סודאן משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת רומא (1960). היא נעדרה מאולימפיאדת טוקיו (1964) ולאחר מכן החרימה פעמיים את המשחקים: ב-1976 השתתפה בחרם האפריקאי על אולימפיאדת מונטריאול בעקבות סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות מהמשחקים את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק מול נבחרת דרום אפריקה בעת משטר האפרטהייד שהיה נהוג בה, וב-1980 הצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאז 1984 השתתפה סודאן בכל המשחקים. היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

בראשית דרכה של סודאן במשחקים לא הגיעו הספורטאים הסודאנים להישגים גבוהים. ההישג המשמעותי הראשון היה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), כשהאתלט אחמד מוסא ג'ודה סיים במקום העשירי בריצת 10000 מטר. באולימפיאדת אתונה (2004) העפילו שני אתלטים סודאנים לשלבי הגמר: ימילה אלדמה, ספורטאית קובנית שקיבלה אזרחות סודאנית לפני המשחקים, סיימה במקום החמישי בקפיצה משולשת, ואילו איסמעיל אחמד איסמעיל סיים במקום השמיני בריצת 800 מטר. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שיפר איסמעיל את הישגו וזכה במדליית כסף, המדליה האולימפית הראשונה (והיחידה עד כה) בה זכה ספורטאי סודאני. באולימפיאדת לונדון (2012) לא הצליח איסמעיל להעפיל לשלב הגמר, אך אבובאקר קאקי עשה זאת, וסיים במקום השביעי.

==מדליות ==

===לפי אולימפיאדה===
באולימפיאדות הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! אולימפיאדה
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אולימפיאדת רומא (1960) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת טוקיו (1964) || colspan="4" |לא השתתפה
|-
|align=right| אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת מינכן (1972) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת מונטריאול (1976) || rowspan="2" colspan="4" |לא השתתפה
|-
|align=right| אולימפיאדת מוסקבה (1980)
|-
|align=right| אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת סיאול (1988) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת ברצלונה (1992) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת אטלנטה (1996) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת אתונה (2004) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) || 0 || 1 || 0 || 1
|-
|align=right| אולימפיאדת לונדון (2012) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת טוקיו (2020) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
! סך הכל || 0 || 1 || 0 || 1
|}

===לפי ענף===
בענפי הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! ענף
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אתלטיקה || 0 || 1 || 0 || 1
|-
! סך הכל || 0 || 1 || 0 || 1
|}

==ראו גם==
* סודאן במשחקים הפאראלימפיים
* סודאן במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סודאן: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
COSMO-SkyMed

סמליל המערכת
COSMO-SkyMed (ראשי תיבות של COnstellation of small Satellites for the Mediterranean basin Observation ) היא מערכת של לווייני תצפית איטלקיים, המופעלת על ידי סוכנות החלל האיטלקית וממומנת על ידי משרד ההגנה האיטלקי ומשרד המחקר והפיתוח של איטליה. המערכת כוללת לוויינים המשתמשים במכ"ם מפתח סינתטי, לשם יצירת דימות של אזורים בעלי עניין על פני כדור הארץ. המערכת משמשת לצרכים ביטחוניים ואזרחיים גם יחד.

== המקטע החללי ==
מערכת COSMO-SkyMed עושה שימוש בארבעה לווייני מכ"ם מִפְתָּח סינתטי מפיתוח איטלקי, המופעלים בתיאום. ללוויינים מסלול קוטבי מתואם שמש (SSO) בעל נטייה של 90 מעלות לקו המשווה. גובה השיוט של הלוויינים מעל כדור הארץ הוא 619 ק"מ.

כל ארבעת הלוויינים שוגרו על משגר דלתא 2 מבסיס חיל האוויר ונדנברג, קליפורניה
* COSMO-SkyMed 1 שוגר ב-8 ביוני 2007,
* COSMO-SkyMed-2 שוגר ב-9 בדצמבר 2007
* COSMO-SkyMed-3 שוגר ב-25 באוקטובר 2008
* COSMO-SkyMed-4 שוגר ב-6 בנובמבר 2010

== המקטע הקרקעי ==
מערכת COSMO-SkyMed מופעלת על ידי מספר מרכזי שליטה ובקרה, כמפורט:
* מרכז הבקרה הראשי - באיטליה;
* תחנות מעקב אחרי הלוויינים - בארגנטינה ובשוודיה;
* תחנות קרקע למשתמשי המערכת: שתי תחנות - האחת אזרחית והשנייה צבאית - באיטליה, וכן תחנת קרקע ליישומים צבאיים בצרפת (החל מסוף 2010 יתמכו לווייני הפליאדות של צרפת ביישומים הביטחוניים של איטליה וישולבו בתחנות הקרקע של קוסמו סקיימד).

== ראו גם ==
* SAR-Lupe
* טקסאר
* פליאדות (לוויינים)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.e-geos.it/cosmo-skymed.html COSMO-SkyMed] באתר e-geos, המפעילה ומשווקת את תוצרי המערכת

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוויינים אירופאיים
קיי.טי. טאנסטול

קיי.טי. טאנסטול
קייט ויקטוריה טאנסטול (באנגלית: Kate Victoria Tunstall, ידועה בשם הבמה KT Tunstall, נולדה ב-23 ביוני 1975) היא זמרת סקוטית, זוכת פרס המוזיקה הבריטית כזמרת השנה לשנת 2006 ומועמדת לפרס גראמי.

== קריירה ==
בשנת 2004 יצא לחנויות אלבומה הראשון: "Eye to the Telescope", שאופיין כאלבום המשלב פולק ופופ. לאחר הופעה בטלוויזיה הבריטית עם השיר "Black Horse and Cherry Tree" זכתה להכרת הקהל. האלבום, שזכה תחילה להיענות בינונית בלבד, יצא פעם נוספת לחנויות וזכה להצלחה מסחרית רבה.

הצלחתה של טאנסטול בארצות הברית הגיעה כאשר השיר "Black Horse and Cherry Tree" זכה לביצוע בתוכנית "אמריקן איידול". ב-2006 יצא אלבומה השני, "KT Tunstall's Acoustic Extravaganza", תחילה לרכישה באופן בלעדי דרך אתר האינטרנט הרשמי שלה, ומאוחר יותר באמצעות חנויות התקליטים. ב-2007 יצא אלבומה השלישי, "Drastic Fantastic", שזכה אף הוא להצלחה מסחרית.

מספר סדרות טלוויזיה בארצות הברית כדוגמת "בטי המכוערת" ו"וויל וגרייס" עשו שימוש בקטעים מלהיטיה של טאנסטול. השיר "Suddenly I See" שימש כפתיחה לסרטו של דייוויד פרנקל "השטן לובשת פראדה".

טאנסטול הופיעה לא אחת עם ההרכב הבריטי "אוי ואבוי", המשלב מוזיקה יהודית עם מוזיקה אלקטרונית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוזיקאים סקוטים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:גיטריסטיות בריטיות
קטגוריה:פסנתרניות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1975
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1975
אסף אמדורסקי (אלבום, 1996)

אסף אמדורסקי או "אסף אמדורסקי (השני)" הוא אלבום הסולו השני של המוזיקאי הישראלי אסף אמדורסקי, אשר יצא בשנת 1996.

==רקע==
האלבום מכיל 7 שירים בלבד, ומורכב מבלדות רוק אלקטרוני ארוכות, כשאורכו הממוצע של כל שיר כ־6 דקות. זאת בניגוד לאלבום הבכורה של אמדורסקי, שכלל שירים קצרים וקיצביים יותר. את האלבום הקליט במהלך החודשים אוקטובר ונובמבר 1995 באולפנים במגרשי התערוכה, "ליד גלידה מונטנה" ובאולפני טריטון. אמדורסקי כתב את כל המילים והלחנים ובעיבודים השתתפו גם שאר הנגנים שהשתתפו בהקלטות: יובל אורי, משה קופ, כרמל ליפשיץ ורונן בן חורין.

בשנת 2009, ולאחר מספר שנים שלא היה זמין בחנויות, יצא האלבום, יחד עם אלבום הבכורה, במהדורה מיוחדת עם שני שירי בונוס: "חרש, ביבבה" בהופעה חיה, ו"הוא האמין לה" בגרסה חלופית.

במסגרת שיתוף פעולה בין אמדורסקי ל־MTV ישראל, תורגם השיר "הוא האמין לה" לצרפתית ויצא בפברואר 2010.

האלבום קיבל ביקורות טובות. ידיעות אחרונות דירג את האלבום במקום ה־27 במצעד "100 האלבומים הישראליים של כל הזמנים". הלהיט הבולט מהאלבום הוא שיר הפתיחה "השמיים הכחולים".

==רשימת השירים==

מהדורת 2009
# "חרש, ביבבה (בהופעה)" - 3:53
# "הוא האמין לה (גרסה חלופית)" - 8:22

==משתתפים==
* אסף אמדורסקי - עיבודים, גיטרות, פסנתר בשירים "אל תדאגי", "שיעברו הימים" ו"אל תצטערי"
* יובל אורי - עיבודים, בס, כלי הקשה בשיר "אל תצטערי", כלי מיתר בשיר "הוא האמין לה"
* משה קופ - עיבודים, תופים ומצילות, שירה ב"אל תצטערי"
* כרמל ליפשיץ - עיבודים, פנדר רודס, אקורדיון, פסנתר בשירים "השמיים הכחולים", "מעיין" ו"הוא האמין לה"
* רונן בר-חורין - עיבודים, סינטיסייזר ודגימות, שירה ב"אל תצטערי"
* ליליאן שוץ - הפקה וניהול אומנותי
* חיים שמש - מפיק מטעם הד ארצי
*קובי כהן - צילום עטיפה
*פיצי כהן - עיצוב עטיפה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 1996
קטגוריה:אלבומי אסף אמדורסקי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
סטיבן ריאה

סטיבן ריאה (באנגלית: Stephen Rea; נולד ב-31 באוקטובר 1946) הוא שחקן קולנוע צפון אירי, מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1992 על משחקו בסרט "משחק הדמעות".

== ביוגרפיה ==
ריאה נולד בבלפסט בתור גרהאם ריאה, אחד מארבעה ילדים לאב נהג אוטובוס מהמעמד הבינוני, ריאה למד ב"תיכון בלפסט" ולאחר מכן באוניברסיטת המלכה בבלפסט.

ריאה גילה לראשונה את יכולת המשחק בתיאטרון אבי שבדבלין והופיע לצידם של שחקנים איריים מהשורה הראשונה. לאחר קריירת משחק מקומית בקולנוע האירי והבריטי שבשיאם הופיע בפנטזיית האימה "חבורת זאבים", הופיע ריאה בשנת 1992 בדרמה הבריטית מועמדת 6 פרסי אוסקר "משחק הדמעות". בסרט גילם ריאה את דמותו הראשית של פרגוס לוחם במחתרת האירית לצידה של ג'וד האכזרית (מירנדה ריצ'רדסון) בת זוגו. על תפקידו בסרט היה ריאה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ומועמד לפרס באפט"א. בכך הפך ריאה לשחקן הצפון אירי השני בהיסטוריה שהיה מועמד לפרס האוסקר אחרי קנת בראנה.

בשנת 1996 שיחק בסרט הטלוויזיה של ה־HBO "פשעי המדינה", ריאה שיחק בדרמה הביוגרפית "מייקל קולינס" בה גילם את נד ברודי, בלש מצליח בשירות הצבא האירי הרפובליקני.
ב-1999 שיחק ריאה בדרמה "סוף הרומן", בסרט גילם ריאה את הנרי מיילס, פקיד אפרורי בשירות הציבורי בתחילת מלחמת העולם השנייה, שאשתו שרה הצעירה והמושכת (ג'וליאן מור) פוגשת בעת קבלת פנים בביתם את מוריס (רייף פיינס), מידידיו של הנרי ומתאהבת בו.

ב-2006 השתתף ריאה במותחן הבדיוני "ונדטה" ושיחק את המפקח אריק פינץ, המתחקה אחר פעולותיו של V (הוגו וויבינג), לוחם אלמוני עטוי במסיכה פועל נגד הממשלה ונרדף על ידיה בקנאות. בשנת 2007 שיחק לצד הילרי סוונק בסרט האימה "עשר המכות" בבימויו של סטיבן הופקינס. 

ריאה היה נשוי לחברת המחתרת האירית דולורס פרייס משנת 1983 עד 2003, לזוג נולדו שני ילדים.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* זעקת הרוח (1970)
* המקצוענים (1948)
* חבורת הזאבים (1984)
* מותק של חיים (1991)
* משחק הדמעות (1992)
* הנסיכה קראבו (1952)
* אנג'י (1994)
* ראיון עם הערפד (1994)
* משהו ללבוש (1994)
* אזרח איקס (1995)
* מייקל קולינס (1996)
* פשעי המדינה (1996)
* בגרות על תנאי (1996)
* אהבה על הדשא (1997)
* שוליית הקצב (1997)
* התפתלה העלילה (1997)
*פריצות (1997)
* עדיין משוגע (1998)
* זה אבא שלי (1998)
* אהבה מצילום ראשון (1999)
* סוף הרומן (1999)
* בחלומות (1999)
* המוסקיטר (2001)
* On the Edge (2001)
* שלג באוגוסט (2001)
* פחד נקודה. קום (2002)
* אוולין (2002)
* שתי דקות (2003)
* בלום (2003)
* קונטרול (2004)
* ארוחת בוקר על פלוטו (2005)
* דלתות נפתחות (2005)
* River Queen (2005)
* ונדטה (2006)
* שישים ושש (2006)
* Sisters (2006)
* משחק המוות (2007)
* עשר המכות (2007)
* תקוע (2007)
* רחמי השטן (2008)
* אונדין (2009)
*הכובד (2010)
*מתוך האפלה (2014)
* האלמנה (2018)
* 47 שחור <small>(אנ')</small> (2018)
* נשים ונפלאות (2023)

=== טלוויזיה ===

* אחיות (2006)
*עלילות דיקנס (2015)
* מלחמה ושלום (2016)
* מקביל (2017–2018)
*אדם זר (2020)
* בשר ודם (2020)
*האנגלייה <small>(אנ')</small> (2022) 
*Prime Target(TBA)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צפון אירים
קטגוריה:שגרירים של רצון טוב - יוניסף
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המלכה בבלפסט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1946
אנילין

אנילין (Aniline) הנקרא גם פנילאמין או אמינו-בנזן הוא תרכובת שנוסחתה C<sub>6</sub>H<sub>7</sub>N.
זהו האמין הארומטי הפשוט והחשוב ביותר המשמש כחומר מוצא לתרכובות מורכבות יותר. השימוש העיקרי לחומר הוא בייצור פוליאוריתן. כאמינים נדיפים אחרים גם לאנילין ריח אופייני המזכיר דגים סרוחים וטעם צורב. החומר רעיל ודליק, בבעירה מעלה עשן רב. האנילין משמש כממס בתעשיות כימיות רבות וכחומר מוצא בסינתזות אורגניות.

==מבנה וסינתיזה==
אנילין מורכב מטבעת בנזן אליה קשורה קבוצת אמין. החומר מיוצר בשני שלבים:
#הכנת בתגובה של בנזן עם חומצה חנקתית וחומצה גופרתית
#חיזור הניטרו-בנזן לאנילין באמצעות מימן בקטליזה של ניקל
סכמת הסינתזה של אנילין מבנזן: תגובה עם חומצה חנקתית וחומצה גפרתית מרוכזות ב50°-60° לקבלת ניטרובנזן ואחר כך חיזור ב-600°
לחלופין, ניתן להכין אנילין מתגובת אמוניה ופנול.
אנילין הופך בתהליך חימצון ל (azobenzene), חומר שיש בו קשר כפול בין שני אטומי חנקן שנקרא . צבעי אזו הם צבעים בהם קיימת קבוצת אזו. אזו-בנזן (Azobenzene), תוצר תהליך חימצון של אנילין

==שימושים==
אנילין הוא חומר מוצא לצבעים רבים וזה היה השימוש הראשון בחומר מאז הופק מהצבען הצמחי אינדיגו ב-1826, ובאופן בלתי תלוי מ, בשנת 1834.<ref></ref> השם אנילין מקורו בצמח ממנו הופק האינדיגו Indigofera anil (אחד המינים מהסוג ניל).
צבעי אנילין (מכונים גם צבעי זפת פחם) משמשים כחומרי צביעה: (mauveine) (fuchsine) ו (safranine). צבעי האזו משמשים כיום כחומרי צביעה וכצבעי מאכל. בין צבעי המאכל ניתן למצוא את אלה המצוינים על ידי הקודים E102, E104, E107, E110, E122, E123, E124, E127, E129, ועוד.
Mauveine, צבע סגול שהיה הצבען הסינתטי הראשון שהופק מאנילין בשנת 1856
כיום, עיקר השימוש באנילין הוא כחומר מוצא ל המשמש להכנת פוליאוריתן.
methylene diphenyl diisocyanate 

==בטיחות ורעילות==
אנילין רעיל בשאיפת אדים, ספיחה דרך העור ובליעה. חשיפה לאנילין גורמת לכאבי ראש, סחרחורת, כיחלון (הכחלה של העור והריריות עקב הצטברות המוגלובין לא מחומצן), בלבול ובמקרים חמורים: עוויתות.<ref></ref> חשיפה ממושכת לאדים או מגע עור בחומר פוגעת במערכת העצבים והדם וגורמת עייפות כרונית, אובדן תיאבון, כאבי ראש וסחרחורות.<ref></ref> 
אנילין לא הוכח כמסרטן אך צבעי אנילין הם גורם סיכון לסרטן שלפוחית השתן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:תרכובות אורגנו-חנקתיות
קטגוריה:תרכובות ארומטיות
קטגוריה:ממסים פרוטיים
רם כספי

רם כספי (נולד ב-16 באוגוסט 1939) הוא עורך דין ישראלי.

==ביוגרפיה==
כספי נולד בשנת 1939 בירושלים למיכאל כספי, שייסד את משרד כספי ושות' בשנת 1932, היה חבר מפא"י ויועצו המשפטי של דוד בן-גוריון.

בגיל 16 נשלח לאנגליה, ללמוד בפנימייה היוקרתית לילדים יהודים "כרמל קולג'", ושם השלים את לימודי התיכון. חזר לישראל והתגייס לחיל המודיעין. בשנת השירות השלישית שלו החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, וסיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1962. את בחינות הלשכה השלים בשנת 1964, והתחיל להתמחות במשרד של אביו.
הוא ייצג את דוד בן-גוריון בשנת 1969 במשפט בעקבות איגרת דה גול. בתחילת שנות ה-80 ייצג את אלפרד אקירוב בהתפתחות עסקיו.

בשנות ה-80 שימש כיועץ משפטי (בפועל) לראש הממשלה, ובאותה תקופה הגה את חנינת אנשי השב"כ בפרשת קו 300, וטיפל בפרשת פולארד. בתחילת שנות ה-90, בעקבות תחקיר של עיתונאי "ידיעות אחרונות" מוטי גילת, הורשע כספי על ידי בית משפט בהטרדת עד בנסיבות מחמירות, ונגזרו עליו שמונה חודשי מאסר על תנאי, בפרשת הפגישה הלילית.

כספי טבע את המונח שיטת השקשוקה, ששימש ככותרת לסרטו של מיקי רוזנטל, בעת שהסביר כיצד התנהל המשא ומתן לקראת העסקה בה רכשה החברה לישראל בבעלות האחים יולי וסמי עופר את צים מהמדינה.

בספטמבר 2019 הצטרף כספי כיועץ לצוות ההגנה המייצג את בנימין נתניהו לקראת הליכי השימוע אשר החלו ב-2 באוקטובר.

==חיים אישיים==
כספי מתגורר בתל אביב. הוא נשוי לאתי, אב לשלושה בנים. 

לכספי ולאחיו אסף, חווה חקלאית אורגנית במזרח רחובות.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://caspilaw.com/attorneys/ram-caspi/ ביוגרפיה באתר הפירמה], כספי ושות'
*[http://www.news1.co.il/Archive/008-D-123-00.html?tag=22-41-38 ביוגרפיה], באתר חדשות מחלקה ראשונה
* מאמרי 
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:מורשעים בדין בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
תרמוסטט

תרמוסטט אלקטרוני מסחרי
תֶרְמוֹסְטָט (מיוונית: תרמוס: חם; סטטוס: יציב) או וַסַת חום הוא מכשיר לבקרת הטמפרטורה של מערכת. מטרת התרמוסטט לגרום למערכת להימצא בתחום רצוי של טמפרטורה.

מעגל הבקרה מורכב ממדידת הטמפרטורה ושינוי שלה אם נדרש. שינוי הטמפרטורה מתבצע על ידי הפסקת פעולת החימום או הקירור של המכשיר, או שינוי קצב זרימת החום.

מגוון הסוגים והשימושים של תרמוסטטים רחב מאוד. בין השימושים הבולטים: בקרה של מערכות מיזוג אוויר, מקררים, חימום מים וקיטור, מנועים ועוד.

== היסטוריה ==
ככל הנראה הדוגמאות המתועדות הקדומות ביותר של בקרה תרמוסטטית נבנו על ידי חדשן הולנדי, קורנליס דרבל (1572–1633), בערך ב-1620 באנגליה. הוא המציא תרמוסטט כספית כדי לווסת את הטמפרטורה של חממת עוף. זהו אחד המכשירים הרשומים הראשונים שנשלטי משוב.

בקרה תרמוסטטית מודרנית פותחה בשנות ה-30 של המאה ה-19 על ידי אנדרו אור (1778–1857), כימאי סקוטי. מפעלי הטקסטיל של אותה תקופה היו זקוקים לטמפרטורה קבועה ויציבה כדי לפעול בצורה מיטבית, ולכן תכנן אור את התרמוסטט הדו-מתכתי, שיתכופף כאשר אחת המתכות התרחב בתגובה לטמפרטורה המוגברת ונתק את אספקת האנרגיה.

וורן ס. ג'ונסון (1847–1911), מוויסקונסין, רשם פטנט על תרמוסטט חדר דו-מתכתי ב-1883, ושנתיים לאחר מכן חיפש פטנט על מערכת הבקרה התרמוסטטית הרב-אזורית הראשונה.

 אלברט בוץ (1849–1905) המציא את התרמוסטט החשמלי ורשם עליו פטנט ב-1886.

אחד השימושים התעשייתיים הראשונים של התרמוסטט היה בוויסות הטמפרטורה באינקובטורים של עופות. צ'ארלס הרסון, מהנדס בריטי, עיצב את החממה המודרנית הראשונה לביצים, שנלקחה לשימוש בחוות עופות ב-1879.

== טכנולוגיות ==
טכנולוגיות לחיישני הטמפרטורה כוללות:
* פס דו-מתכת חשמלי או מכני
* גופי שעווה מתרחבים 
* תרמיסטורים אלקטרוניים והתקני מוליכים למחצה
* צמד תרמי
* שסתום רדיאטור תרמוסטטי (TRV)

טכנולוגיות מוקדמות יותר כללו מדי-חום מכספית לתוכו הוחדרו אלקטרודות, כך שמעגל חשמלי נסגר בטמפרטורה מסוימת.

אמצעים לשינוי הטמפרטורה יכולים להיות מכניים, חשמליים או פנאומטיים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מערכות בקרה
קטגוריה:תרמודינמיקה
איולי

רוטב איולי ביתי
אַיוֹלִי (בצרפתית Aïoli; באוקסיטנית פרובנסלית: Alhòli) הוא רוטב המורכב משיני שום ושמן זית. יש הנוהגים להוסיף לרוטב גם חלמון ביצה. כמו כן עשוי הרוטב להכיל גם מחית חרדל, פלפל לבן ומיץ לימון.

מקור הרוטב הוא בחבל הארץ פרובאנס, והשם "איולי" מורכב מהמילים "שום" ו"שמן" בשפת המקום. לרוטב מספר וריאציות, בהן רוטב האליולי.

קיים דמיון בין גרסות מסוימות של האיולי למיונז. איולי עשוי משום ושמן זית שלעיתים מוסיפים לו חלמון, שמשמש כחומר מתחלב (מקשר בין השום לשמן) כדי ליצור אמולסיה אחידה. כמו כן, רוטב איולי עשוי להכיל גם חרדל ומיץ לימון או חומץ - מרכיבים זהים לאלו של מיונז.

==קישורים חיצוניים==

* [https://160cal.com/%D7%90%D7%99%D7%95%D7%9C%D7%99-%D7%9E%D7%99%D7%95%D7%A0%D7%96-%D7%91%D7%99%D7%AA%D7%99-%D7%9C%D7%9C%D7%90-%D7%91%D7%99%D7%A6%D7%99%D7%9D-%D7%A9%D7%9C%D7%90-%D7%9E%D7%AA%D7%A7%D7%9C%D7%A7%D7%9C/ מתכון לרוטב איולי/מיונז ללא ביצים שעשוי מאגוזי קשיו]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:המטבח הצרפתי: רטבים
סיון (עיר)

סיון (בצרפתית: Sion, בגרמנית: Sitten – זיטן, באיטלקית: Seduno) היא עיר הבירה של קנטון ואלה, השוכנת בחלקו דובר הצרפתית, בעמק נהר הרון שבדרום-מערב שווייץ. בעיר נמצא פרלמנט הקנטון, בית המשפט וכל משרדי האדמיניסטרציה שלו. סיון היא אחת הערים העתיקות ביותר בשווייץ. בעיר מתגוררים 28,871 תושבים (2007), ויש בה שדה תעופה ותחנת רכבת, על ציר מרכזי של קווי הרכבת השווייצרית.

מעל בתי העיר בולטות לעין שתי מצודות עתיקות. מצודת טורביון (Tourbillon), שנבנתה במאה ה-14, ומצודת ואלר (Valere) בה נמצאת כנסיית גבירתנו של ואלר (Notre Dame de Valere). סיון שמשה כעיר מרכזית במרד תושבי ואלה שכונה פרשת רארון, במאה ה-15. העיר מוקפת כרמים והאזור כולו נחשב לשלישי בייצור היין בשווייץ, בזכות האקלים הנוח של עמק הרון. סיון זוכה לאקלים נוח יחסית בזכות רכס האלפים הברניים, החוסם את רוחות הצפון הקרות, ורכס האלפים הפניניים, היוצר צל גשם ומיעוט משקעים יחסי.

דרומה מסיון נמצא עמק ואל ד'ארן (Val d’Hérens), ממנו מתפצל עמק נוסף בשם ואל ד'ארמאנס (Val d’Hérémence), שבקצהו סכר גראן דיקסנס (Grande Dixence). הסכר בן ה-15 מיליון טון, שנבנה בשנת 1961, הוא הסכר הגבוה מסוגו (Gravity dam) בעולם – 285 מטר.

== גלריה ==
<gallery widths="180px" heights="130px" perrow="4">
Sion Valere Castle 20070730.jpg|מצודות ואלר
Bisse de Clavau-2.jpg|הכרמים מעל סיון
Sion, hôtel de ville - ch.jpg|בית העירייה
Lever Lune Sion.JPG|מצודות העיר עם רדת ערב
Sion Valere Castle 20070730.jpg|מצודות ואלר
Bisse de Clavau-2.jpg|הכרמים מעל סיון
Sion, hôtel de ville - ch.jpg|בית העירייה
Lever Lune Sion.JPG|מצודות העיר עם רדת ערב
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.siontourism.ch אתר התיירות של סיון]
* 
* 

קטגוריה:עמק הרון: ערים
קטגוריה:ואלה: ערים
קטגוריה:הקנטונים של שווייץ: ערי בירה
קטגוריה:ערים זוכות פרס ואקר
אינגליש אלקטריק לייטנינג

אינגליש אלקטריק לייטנינג
אינגליש אלקטריק לייטנינג הוא מטוס קרב על-קולי בן הדור השני מתוצרת בריטניה שנוצר בעידן המלחמה הקרה.
זהו מטוס הקרב היחיד שמהירותו עולה על 2 מאך ויוצר כולו בבריטניה.
המטוס היה ידוע בשל יכולות היירוט הטובות שלו, וזכור לרבים בשל מהירותו הרבה ומראהו המתכתי.
שימש בשירות חיל האוויר המלכותי הבריטי וכן בחיל האוויר המלכותי הסעודי.

המטוס הוצג רבות במפגנים אוויריים והיה אחד המטוסים העל-קוליים הבודדים בעלי יכולות גבוהות בתצוגות אווירובטיקה.

רוב המטוסים מסוגו קורקעו זה מכבר ומוצגים במוזיאונים, אם כי שלושה מתוכם עדיין טסים במסגרת אזרחית בקייפטאון, דרום אפריקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת בריטניה
קטגוריה:מטוסי קרב סילוניים
15 הדקות של אסף אמדורסקי

15 הדקות של אסף אמדורסקי הוא אלבום אוסף כפול של הזמר והמפיק אסף אמדורסקי.

האלבום יצא בשנת 2003, והוא מאגד שירים משלושת אלבומי הסולו הראשונים של אמדורסקי, בנוסף לשירים כשהיה שותף בלהקת תערובת אסקוט, וחומרים שלא פורסמו עד אותה עת: השיר "אהבה חדשה" בגרסה חדשה בהופעה והשיר "עכשיו אני בא" שהוקלט לאלבום מנועים שקטים אך לבסוף לא נכלל באלבום והופיע באלבומה של שרון רוטר הנושא את שמה. בנוסף, האוסף כולל את השיר "זה מכבר" (מילים לאה גולדברג, לחן מתי כספי) שבוצע על ידי אמדורסקי לפרויקט עבודה עברית.

שם האלבום מתייחס לשיר "15 דקות" מתוך האלבום מנועים שקטים, וגם לביטוי "15 דקות של תהילה".

== רשימת השירים ==
=== דיסק 1 ===
# "החדר האינטימי שלי" <small>(מתוך תערובת אסקוט)</small>
# "ואולי תבוא איזו נחמה" <small>(מתוך תערובת אסקוט)</small>
# "ראיתם ת'ילדה שלי" <small>(מתוך תערובת אסקוט)</small>
# "העיר הגדולה" <small>(מתוך אסף אמדורסקי הראשון)</small>
# "יקירתי" <small>(מתוך אסף אמדורסקי הראשון)</small>
# "ליד עצמך" <small>(מתוך אסף אמדורסקי הראשון)</small>
# "משהו שאני לא יכול" <small>(מתוך אסף אמדורסקי הראשון)</small>
# "העיר לאט" <small>(מתוך אסף אמדורסקי הראשון)</small>
# "אהבה חדשה" <small>(מתוך אסף אמדורסקי הראשון)</small>
# "רבים הימים" <small>(מתוך אסף אמדורסקי הראשון)</small>
# "חרש, ביבבה" <small>(מתוך אסף אמדורסקי הראשון)</small>
# "זה מכבר" <small>(מתוך עבודה עברית)</small>

=== דיסק 2 ===
# "השמיים הכחולים" <small>(מתוך אסף אמדורסקי השני)</small>
# "הוא האמין לה" <small>(מתוך אסף אמדורסקי השני)</small>
# "שיעברו הימים" <small>(מתוך אסף אמדורסקי השני)</small>
# "אל תדאגי" <small>(מתוך אסף אמדורסקי השני)</small>
# "15 דקות" <small>(מתוך מנועים שקטים)</small>
# "כוכב" <small>(מתוך מנועים שקטים)</small>
# "חלום כהה" <small>(מתוך מנועים שקטים)</small>
# "רוך וקושי" <small>(מתוך מנועים שקטים)</small>
# "במערבולת" <small>(מתוך מנועים שקטים)</small>
# "התקפת לב" <small>(מתוך מנועים שקטים)</small>
# "שיטפון נקי" <small>(מתוך מנועים שקטים)</small>
# "מעיין live" <small>(מתוך Live)</small>
# "עכשיו אני בא"
# "אהבה חדשה (גרסה חדשה)"

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי אוסף מ-2003
קטגוריה:אלבומי אסף אמדורסקי
קטגוריה:אלבומי אוסף בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
דפו (רכבת)

דפו שער מזרח של [[הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים]]
מוסך קרונות בדפו בירושלים
בניית [[דפו קריית אריה. עבור הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב.]]
קרונועים חשמליים של סימנס מסוג Desiro HC במוסך באשקלון
מפת מתחם תחזוקה קישון (סדנאות אפרים).
דפו (Depot), קַרְפִּיף<ref></ref> או מתחם תחזוקה הוא אתר לאחסנה, לטיפול, לתחזוקה ולתפעול בציוד נייד מסילתי - רכבות, רכבות קלות וקרוניות - ולעיתים הוא מתייחס גם למקום דומה המשמש טרוליבוסים. הדפו נדרש בראש ובראשונה כדי להעניק מענה לדיור הציוד הנייד בפרק הזמן בו אינו נמצא בשימוש, בעיקר מסוף יום העבודה ועד תחילת היום הבא, כך שלא יפריע לתנועה לאורך המסילות. משיקולי נוחות מתבצעים בדפו גם עבודות האחזקה השוטפות של הציוד הנייד, ולעיתים ממוקמים באתר גם משרדי התפעול ומתקני הבקרה המשמשים את החברה המפעילה. מקורו של הביטוי במילה הלטינית "deponere" שמשמעותה "להניח" או "להותיר בצד".

בעבר מתקני דיפו כללו מגדל פחם.
==בישראל==

=== מתחמים קיימים או בבנייה ===
* רכבת קלה:
** הדפו של הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים סמוך למחלף שער מזרח בדרום-מזרחה של שכונת שועפאט.
** הדפו של הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים בצמוד לקריית הממשלה ומחלף קריית משה (דפו 25) - בבניה
** הדפו של הקו האדום של הרכבת הקלה בירושלים בשכונת נווה יעקב בקצהו הצפוני של הקו. - בבניה
** דפו קריית אריה של הקו האדום של הרכבת הקלה במטרופולין תל אביב בקריית אריה בפתח תקווה מחובר במעבר תת-קרקעי לתחנת הרכבת קריית אריה.
** הדפו הדרומי של הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים והקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים בצמוד לשכונת מלחה ואצטדיון טדי. - בבניה
* רכבת כבדה:
** מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לתחנת הרכבת אשקלון
** מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לתחנת הרכבת חיפה מזרח.
** "סדנאות הקישון" (או "סדנאות אפרים") מתחם תחזוקה של רכבת ישראל במפרץ חיפה, מצפון לתחנת חוצות המפרץ.
** מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לכפר ויתקין.
** מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לתחנת הרכבת לוד.
** מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לתחנת הרכבת דימונה.
** מתחם תחזוקה של רכבת ישראל בסמוך לתחנת הרכבת באר שבע צפון.
*פוניקולור:
**הדפו של הכרמלית בחיפה נמצא בתחנת כיכר פריז.
*רכבל:
**הדפו של הרכבלית בתחנת טכניון עליון (תחנה E).

===מתחמים עתידיים===
* רכבת קלה
** הדפו של הקו הירוק של הרכבת הקלה בתל אביב בסמוך למחלף חולון מזרח.
** הדפו של הקו הירוק של הרכבת הקלה בתל אביב בהרצליה, מדרום לאזור התעסוקה של הרצליה פיתוח.
** הדפו של הקו החום של הרכבת הקלה בתל אביב בסמוך למתחם ה1000 ומחלף משה דיין וככל הנראה יחובר לתחנת רכבת משה דיין.
** הדפו של הקו הסגול של הרכבת הקלה בתל אביב בסמוך לצומת הטייסים ויהווה חלק ממתחם הטייסים.
** הדפו של הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים בצמוד לשכונת גילה.
* רכבת כבדה:
** מתחם תחזוקה של רכבת ישראל באזור רג"מ.
**

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="150px">
תמונה:Ashkelon DDEMU depot 2.jpg|המוסך המטפל בקרונועים חשמליים של סימנס מסוג Desiro HC
תמונה:Ashkelon DDEMU depot 7.jpg|המוסך המטפל בקרונועים חשמליים של סימנס מסוג Desiro HC
תמונה:PikiWiki Israel 41561 Transport in Israel .JPG|מתחם תחזוקה קישון (סדנאות אפרים).
תמונה:PikiWiki Israel 41559 Transport in Israel .JPG|מתחם תחזוקה קישון (סדנאות אפרים).
</gallery>

==ראו גם==
*דיור רכבות
*תחנת רכבת תפעולית
*תפעול רכבות ברכבת ישראל

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציוד רכבות
קטגוריה:תפעול רכבות
קולרגול

קולרגול (בצרפתית: Colargol) הוא דמות בדיונית של דובון צעצוע, שכיכבה בסדרת טלוויזיה לילדים באנימציית סטופ מושן בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20.

==היסטוריה==
דמותו של קולרגול נוצרה על ידי הסופרת אולגה פושין (Olga Pouchin) בסוף שנות ה-50. הדמות התפרסמה לראשונה בתחילת שנות ה-60 באמצעות סדרת תקליטים לילדים שהופצה על ידי חברת פיליפס, בה סופר על הדוב הקטן קולרגול אשר מעוניין כל העת לשיר ולטייל בעולם.

בעקבות הצלחת תקליטי הילדים, החלה חברת הפקות האנימציה הצרפתית "פרוסידיס", בראשותו של אלבר בארייה, להפיק את סדרת הטלוויזיה "הרפתקאותיו של קולרגול" (Les Aventures de Colargol), בטכנולוגיית סטופ-מושן. לצורת הפקת הסדרה, גייס בארייה את האנימטור הפולני טדאוש וילקוש (Tadeusz Wilkosz) ואת אולפן האנימציה הפולני "Se-ma-for" בלודז'. הסדרה הופקה בשנים 1967-1974, במהלכן הופקו 53 פרקים בני 13 דקות. פרקי הסדרה שודרו במדינות רבות באירופה, ביניהן צרפת, פולין, הולנד, גרמניה, נורווגיה, פינלנד, שווייץ, איטליה, הונגריה, אלבניה ואנגליה. הסדרה שודרה גם בקנדה, ביפן ובישראל. בדיבוב הסדרה לאנגלית לטובת שידורה באנגליה במסגרת שידורי ה-BBC, שונה שמו של הדובון ל-"Barnaby" (על שם בנו של המדבב הראשי). בדיבוב שבוצע מאוחר יותר, לטובת שידור הסדרה בקנדה, שונה שמו של הדובון שוב, והוא זכה לשם "Jeremy".

בסוף שנות ה-70 עובדה הסדרה לשלושה סרטי קולנוע בפולין: "קולרגול במערב הפרוע" (Colargol na Dzikim Zachodzie, 1976), "קולרגול כובש החלל" (Colargol zdobywcą kosmosu, 1978) ו"קולרגול ומזוודת הקסמים" (Colargol i cudowna walizka, 1979).

חברת "פרוסידיס" הייתה בעלת הזכויות על הפצת הסדרה, אך לקראת סוף שנות ה-80 התגלעו חילוקי דעות בין "פרוסידיס" לבין ויקטור ויליאן (Victor Villien), בעל הזכויות על התקליטים המקוריים, שהמוזיקה מתוכם שימשה את "פרוסידיס" כמוזיקת ליווי לסדרת הטלוויזיה. חילוקי הדעות הובילו את הצדדים לבית המשפט, אשר פסק לזכותו של ויליאן ושלל מ"פרוסידיס" את זכויות ההפצה. כיוון שרשתות טלוויזיה רבות שידרו את הסדרה תחת רישיון שניתן להם מחברת "פרוסידיס", בעקבות תוצאת המשפט הן איבדו את הרישיון לשידור הסדרה ושידורה הופסק במדינות רבות. זכויות השידור בפולין נשמרו, כיוון שאולפני ההפקה Se-ma-for שמרו לעצמם את זכויות השידור, ולא היו זקוקים לרישיון מחברת "פרוסידיס". עם זאת, בעקבות נפילת הגוש המזרחי נסגרו האולפנים, שהיו בבעלות המדינה, וזכויות השידור של הסדרה קולרגול עברו לידי ספריית הסרטים הלאומית של פולין. לאור זאת, מספר פרקים של הסדרה קולרגול עדיין זמינים לקנייה בפולין, בפורמט VHS או DVD. 

בכתוביות הפתיחה של סדרת האנימציה "היה היה - האדם", גם היא מבית היוצר של "פרוסידיס", מופיעה דמותו המצוירת של קולרגול כחלק מהסמל של חברת "פרוסידיס".

==בישראל==
בישראל שודרה הסדרה באוקטובר 1977 במסגרת שידורי הטלוויזיה הלימודית. מדבבי הסדרה לעברית היו ישראל גוריון, אלי גורנשטיין, נירה רבינוביץ' וציפי שביט בתפקיד קולרגול, שגם שרה את נעימת הפתיחה (). על הנוסח העברי היה אחראי אהוד מנור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.mybearfriend.net/main_en.html אתר נוסטלגי אודות קולרגול] 

קטגוריה:סדרות הנפשה בסטופ-מושן
קטגוריה:סדרות טלוויזיה לילדים
קטגוריה:דמויות אנימציה
קטגוריה:דובים בדיוניים
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
המנון בלארוס

אנו, בלארוסים (בלארוסית Мы, беларусы) הוא ההמנון הלאומי של בלארוס. את המילים להמנון כתב מיחאס קלימקוביץ' ואת המוזיקה הלחין נסטור סקאלובסקי (Niescier Sakałoŭski) ב-1944. 

ב-1955 הוא אומץ לראשונה כהמנון הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, שהייתה לפני 1991 חלק מברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות המוזיקה נשמרה, אולם המילים נכתבו מחדש על ידי ולדימיר קריזני. מ-1991 ועד 2002 לא אומצו מילים אלה באופן רשמי, ולכן בתקופה זו הושר ההמנון עם המנגינה בלבד וללא מילים. מצב זה השתנה ב-2002 כאשר אלכסנדר לוקשנקו, נשיא בלארוס, נתן הוראה רשמית הקוראת לאמץ את המילים של קריזני וקלימקוביץ'.

==מילות השיר==
{| cellpadding="5" align="center"
|-
! עברית !! בלארוסית
|-
| <poem>אנו, בלארוסים, אנשים שוחרי שלום,
בלב שלם אנו מסורים לארץ מולדתנו,
אנו חברים נאמנים, מחשלים את כוחנו
וחיים במשפחה חרוצה ועצמאית

פזמון:
הללו את השם המבורך של אדמתנו
הללו את ברית האחווה בין העמים
תחיי ותשגשגי,
מולדתנו האהובה - בלארוס

יחד עם אחינו, במשך מאות שנים 
הגנו בעוז נפש על מפתן ביתנו
זכינו בדגלי הניצחון שלנו
בקרבות למען החירות ולמען גורלנו

(פזמון)

אחוות העמים היא כוח העמים
וזו הדרך המוארת והמקודשת שלנו
התרומם בגאווה אל שמים בהירים
דגל הניצחון, דגל הצהלה

(פזמון)
</poem>

| dir="ltr" | <poem>Мы, беларусы – мірныя людзі,
Сэрцам адданыя роднай зямлі,
Шчыра сябруем, сілы гартуем
Мы ў працавітай, вольнай сям'і.

Прыпеў:
Слаўся, зямлі нашай светлае імя,
Слаўся, народаў братэрскі саюз!
Наша любімая маці-Радзіма,
Вечна жыві і квітней, Беларусь!

Разам з братамі мужна вякамі
Мы баранілі родны парог,
У бітвах за волю, бітвах за долю
Свой здабывалі сцяг перамог!

(Прыпеў)

Дружба народаў – сіла народаў —
Наш запаветны, сонечны шлях.
Горда ж узвіся ў ясныя высі,
Сцяг пераможны – радасці сцяг!

(Прыпеў)
</poem>
|}

==מדיה==

==ראו גם==
*דגל בלארוס
*סמל בלארוס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בלארוס: סמלים לאומיים
בלארוס
ישיבת דרך חכמה

ישיבת דרך חכמה הייתה ישיבה גדולה חרדית-ליטאית בירושלים. הישיבה הוקמה ב-2002 על ידי הרב אליעזר סילבר והרב יונתן וילנסקי. בשיאה מנתה 300 תלמידים. בשנותיה האחרונות התקשתה ברישום התלמידים ונסגרה ב-2023 כאשר תלמידי הישיבה המעטים שנותרו פוזרו בישיבות אחרות. 

אחד מראשי הישיבה, הרב יהונתן וילנסקי, פתח באפריל 2023 ישיבה לבחורים מבוגרים (ישיבת קיבוץ) בשם 'קניין חכמה' ביחד עם הרב שמואל ניימן במבנה הישיבה בשכונת הר נוף בירושלים. לאחר כחודשיים התפלגה הישיבה על רקע חילוקי דעות בין הרבנים על צורת החינוך בישיבה. הרב ניימן פתח ישיבה בקריית יערים והרב וילנסקי המשיך את ישיבת ישיבת הקיבוץ בהר נוף.

במאי 2024 הכריז הרב וילנסקי על הקמת ישיבה גדולה חדשה בסגנון מחודש, יחד עם הרב משולם ברנדוין, ראש ישיבת חדוות התורה, שתשלב בחורים צעירים מישיבות תיכוניות ובחורים מבוגרים מישיבות רגילות שיקדמו אותם.לבסוף בעקבות חילוקי דעות עם הרב משולם ברנדוין הקמת הישיבה לא יצאה לפועל. ונשארת במתכונת ישיבת קיבוץ.

== היסטוריה ==
הישיבה הוקמה בשנת תשס"ב (2002) על ידי הרב אליעזר צבי סילבר, מחבר הספר דרך אליעזר ותלמידו של הרב נחום פרצוביץ, שכיהן עד אז כר"מ בישיבת עטרת ישראל, והרב יהונתן וילנסקי, שכיהן כר"מ בישיבת אור ישראל בפתח תקווה.

הישיבה שכנה בתחילה במבנה ארעי בשכונת סנהדריה בירושלים. לאחר שלושה חודשים עברה הישיבה למבנה בשכונת הר נוף בירושלים, השייך לעיריית ירושלים.

בשנותיה הראשונות הוציאה הישיבה כרך בשם "בדרכי החכמה" ובו חידושים של בחורי הישיבה על המסכת הנלמדת.

בעקבות מחלוקות משפטיות אודות הקצאת הבניין בירושלים עברה הישיבה באלול תשע"א למבנה של מדרשית נעם בפרדס חנה. בתחילת תשע"ב שבה לירושלים למבנה שבו שכנה ישיבת נר ישראל של חסידות גור, בסמיכות לרחוב בר-אילן בירושלים, ובשנת תשע"ד שבה לשכונת הר נוף לאחר שהוקצה לה שטח בשכונה.

ב-2018 גילתה הנהלת הישיבה כי בחורים שלומדים בישיבה השתתפו כניצבים בסדרה "שבאבניקים", והם סולקו מהישיבה.

ב-2021 החליטה הנהלת הישיבה לחלק את הישיבה לשתי מחלקות, מחלקה אחת של בחורים שמרנים ומחלקה שנייה של בחורים חרדים מודרניים. החלוקה נועדה לשמור על בחורים בני משפחות חרדיות שמרניות מהשפעות המודרניים. על פי תוכנית החלוקה לכל מחלקה יוקצה בית מדרש נפרד ואגפים נפרדים בפנימייה. בני הישיבה מכנים את תוכנית החלוקה בשם: 'הרעים והטובים'.
בהמשך השנה קבוצת הבחורים ’הרעים’ פתחה ישיבה משלה בשם שערי דעת בראשות הרב חננאל גרינוולד ושוכנת ביישוב בית מאיר. 

בשנת 2022 הודיעו ראשי הישיבה כי הם אינם מקבלים תלמידים לשנה הבאה והישיבה תעבור למתכונת של ”קיבוץ”.

בחורף ה'תשפ"ג הודיעה הנהלת הישיבה לאחרוני התלמידים כי הישיבה סוגרת את שעריה, ומבנה הישיבה הושכר למוסדות שונים. במכתב ששלח ראש הישיבה הרב יונתן וילנסקי לבוגרי הישיבה הוא הודיע על הקמתה של ישיבה חדשה בשם "קניין חכמה", כשעמיתו הרב אליעזר סילבר יעמוד בראשות כולל אברכים בשכונת רמת שלמה בעיר<ref></ref>.

הגורם לסגירת הישיבה מצוי במחלוקת, יש שתולים זאת בחלוקה לרעים והטובים שיצרה לישיבה שם גנאי, כשאחרים מכחישים זאת<ref></ref>.

==צוות הישיבה==
הר"מים שכיהנו בישיבה הם הרב יעקב שמואלביץ מראשי ישיבת מיר, הרב יוסף דוד רובינשטיין ראש ישיבת נתיבות התורה בבית שמש, הרב מרדכי יהודה לייב זק"ש, הרב אברהם פרלמן, הרב נתן קפלן, הרב יוסף גולדשטיין והרב בנימין גרילק. המשגיחים בישיבה היו הרב אהרן וילנר (לימים אחד ממשגיחי ישיבת אור אלחנן), והרב דורון דוד גולד.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

דרך חכמה
דרך חכמה
דרך חכמה
הסכם מדריד (1670)

הסכם מדריד (באנגלית: Treaty of Madrid; בספרדית: Tratado de Madrid) המכונה גם הסכם גודולפין (Godolphin Treaty) היה הסכם שלום שנחתם במדריד בין ממלכת אנגליה וספרד בשנת 1670. במסגרת הסכם זה הסכימו אנגליה וספרד על חלוקת תחומי ההשפעה שלהם בים הקריבי. על פי ההסכם הכירה ספרד בשליטת אנגליה באיי הודו המערבית, ובעקבותיו קיבלה אנגליה רשמית את השליטה בג'מייקה ובאיי קיימן.

ההסכם קבע כי כל מדינה תוכל להפליג בתחומי ההשפעה של המדינה השנייה בים הקריבי, וכן כי כל מדינה לא תסחר בשטחי ומושבות המדינה השנייה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20060427100313/http://www.cayman.gov.ky/servlet/page?_pageid=560&_dad=portal30&_schema=PORTAL30&_mode=3 תיאור ההסכם, באתר ממשלת איי קיימן]

מדריד (1670)
מדריד (1670)
קטגוריה:מדריד: היסטוריה
מדריד (1670)