OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
משחק תפקידים טקטי

דוגמה לקרב במשחק תפקידים טקטי
דוגמה לאופן שבו במשחקי תפקידים טקטיים לעיתים רבות צריכים להזיז חיילים על פני מפה על מנת להביס אויבים או לכבוש שטחים
משחק תפקידים טקטיים (באנגלית: Tactical role-playing game<ref name=gspot_cw></ref><ref name=gspot_search></ref><ref name=gspot_search2></ref><ref name=ign_hs></ref>, או בקיצור TRPG), הוא תת-ז'אנר של ז'אנר משחק התפקידים הממוחשב. משחקי תפקידים טקטיים משלבים אלמנטים מז'אנר משחקי התפקידים ואלמנטים מז'אנר משחקי האסטרטגיה.

== משחקיות ==
במשחקי התפקידים הטקטיים השחקן שולט בדמות אחת או בקבוצת דמויות, ולכל אחת מהן יכולות, חוזקות וחולשות ייחודיות.

המשחקים סובבים בדרך כלל סביב קרבות מבוססי תורות בהם השחקנים חייבים למקם את הדמויות שלהם באופן אסטרטגי ולהשתמש ביכולות וטקטיקות שונות כדי להתגבר על אתגרים שונים. הקרבות מתרחשים לעיתים רבות על מפות מבוססות רשת. בניגוד למשחקי התפקידים המסורתיים, אשר מיועדים לשחקן יחיד, חלק גדול ממשחקי התפקידים הטקטיים כוללים את האפשרות של משחק מרובה משתתפים.

השחקן שולט בדרך כלל בקבוצה של דמויות, כאשר לכל אחת מהן יש יכולות, חוזקות וחולשות ייחודיות. ההתקדמות כרוכה לעיתים קרובות בשיפור המיומנויות של הדמויות, ובכך שמשיגים עבור הדמויות ציוד ופריטים שונים שיסייעו לשפר את היעילות שלהם בקרבות.

בניגוד למשחקי האסטרטגיה המסורתיים, במשחקי התפקידים הטקטיים מושם חזק רב יותר על עלילות מורכבות.

== משחקים בולטים בתת-הסוגה ==
{|
| valign = top |
;NES
* Fire Emblem 
* Fire Emblem Gaiden 

;SNES
* Fire Emblem: Mystery of the Emblem 
* Fire Emblem: Genealogy of the Holy War 
* Fire Emblem: Thracia 776 
* Front Mission 

;סגה מגה דרייב
* Shining Force 
* Shining Force II 
* Langrisser 
* Langrisser II 

;גיים בוי אדוונס
* Final Fantasy Tactics Advance 
* Fire Emblem: The Binding Blade 
* Fire Emblem: The Blazing Blade 
* Fire Emblem: The Sacred Stones 
* Tactics Ogre: The Knight of Lodis 
* Onimusha Tactics 
* Yu Yu Hakusho: Tournament Tactics 

| valign = top |

;פלייסטיישן
* Final Fantasy Tactics 
* Hoshigami 
* Front Mission 3 
* Vandal Hearts 
* Vandal Hearts II 
* Vanguard Bandits 

;סגה סאטורן
* Shining Force III 

;נינטנדו גיימקיוב
* Fire Emblem: Path of Radiance 

;פלייסטיישן 2
* Disgaea 
* Makai Kingdom 
* Phantom Brave 
* Suikoden Tactics 
* Eternal Poison 
* Stella Deus: The Gate of Eternity 

;פלייסטיישן 3
* Disgaea 3: Absence of Justice 
* Disgaea 4: A Promise Unforgotten 
* Valkyria Chronicles 

| valign = top |

;PSP
* Final Fantasy Tactics: The War of the Lions 

;נינטנדו DS
* Fire Emblem: Shadow Dragon 
* Disgaea DS 
* Final Fantasy Tactics A2: Grimoire of the Rift 
* Luminous Arc 2 
* Rondo of Swords 
* Devil Survivor 
* Pokémon Conquest 

;Wii
* Fire Emblem: Radiant Dawn 

;נינטנדו 3DS
* Fire Emblem: Awakening 
* Project X Zone 
* Stella Glow 
* Fire Emblem Fates 
* Project X Zone 2 

;נינטנדו סוויץ
* Mario + Rabbids Kingdom Battle 
* Fire Emblem: Three Houses 
* Triangle Strategy 
|}

== ראו גם ==
* ערכים על משחקי תפקידים טקטיים ממוחשבים
* משחק תפקידים ממוחשב

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:סוגות משחקי וידאו
עד כאן (סרט)

עד כאן (באנגלית" Enough) הוא מותחן אמריקאי משנת 2002 בבימויו של מייקל אפטד, עם ג'ניפר לופז ובילי קמפבל בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על אישה מוכה הבורחת עם בתה מפני בעלה האלים עד שהיא מחליטה להתעמת איתו פיזית.
==תקציר העלילה==
סלים (ג'ניפר לופז) וחברתה ג'יני (ג'ולייט לואיס) עובדות כמלצריות במסעדה בלוס אנג'לס. שם פוגשת סלים במיטש הילר (בילי קמפבל), גבר נאה ומבוסס. מתחיל רומן בניהם וכעבור זמן לא רב הם נישאים.

ג'ו רוכש בית נאה לבקשתה של סלים ונולדת להם בת בשם גרייסי (טסה אלן). הכל נראה מושלם אבל כעבור שש שנים מגלה סלים שמיטש בוגד בה. הוא לא מתכחש לכך ומודיע לה כי הוא המפרנס בבית הזה וכי כגבר מותר לו לנהל יחסים עם כמה נשים שהוא רוצה. סלים ההמומה מתווכחת אתו והוא מכה אותה. היא ממהרת לאביה החורג פיל (כריסטופר מלר) ובעצה עם ג'יני מתכננים את הבריחה שלה עם גרייסי. מיטש מפתיע אותה באמצע הבריחה ומאיים עליהם באקדח אבל לבסוף נותן לה לברוח ומזהיר שיימצא אותה.

סלים טסה עם גרייסי לסיאטל, לביתו של חברה הקודם ג'ו (דן פוטרמן). מיטש נעזר בידידו השוטר רובי (נואה ויילי) שמגלה היכן היא מסתתרת. הוא שולח את חבריו העבריינים המתחזים לאנשי FBI אך הם לא מוצאים את סלים. סלים מקבלת תמיכה מאביה הביולוגי יופיטר (פרד וורד) שהסכים לעזור לה, לתמוך בה כספית לאחר שמיטש חסם את חשבון הבנק שלה, ולמצוא לה מקום מסתור מבודד אבל גם שם מאתרים אותה מיטש ורובי והיא מצליחה להימלט מרובי לאחר מרדף מכוניות ארוך.

מיטש תובע משמורת על גרייסי וסלים עומדת לפני שימוע בבית משפט. כאשר עורך הדין אומר לה שהסיכוי שלה לקבל משמורת הוא נמוך ביותר וכי מיטש ירדוף אחריה כל הזמן, היא מחליטה להתעמת פיזית עם מיטש. היא שולחת את גרייסי עם ג'יני למקום מסתור ועוברת אימון בקרב מגע. בלילה היא מתגנבת לביתו של מיטש, מסתירה את כלי הנשק שלו וכאשר הוא מגיע היא מתעמתת אתו פיזית בקרב מגע קשה בו היא מצליחה לבסוף לדחוף אותו מהמרפסת אל מותו.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|ג'ניפר לופז
|סלים
|
|-
|בילי קמפבל
|מיטש הילר
|
|-
|ג'ולייט לואיס
|ג'יני
|
|-
|דן פוטרמן
|ג'ו
|
|-
|נואה ויילי
|רובי
|
|-
|פרד וורד
|יופיטר
|
|-
|טסה אלן
|גרייסי
|
|-
|כריסטופר מלר
|פיל
|
|-

|}

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/watch?v=0tahxDOAzT4 קדימון לעד כאן], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=MV0uL3mNXJ8 העימות הראשון בין סלים למיטש], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=2bWgmb4DgHY העימות האחרון בין סלים למיטש], באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:אלימות נגד נשים
יהונתן מן

יהונתן מן (נולד ב-26 ביוני 1949) הוא דוקטור לרפואת שיניים, פרופסור אמריטוס מן המניין בפקולטה לרפואת שיניים באוניברסיטה העברית בירושלים.

== ביוגרפיה ==
גדל בקריית משה בירושלים. אחיו ושתי אחיותיו רופאים, ואביו, פרופ' קלמן יעקב מן, היה אף הוא רופא, שניהל את הדסה עין כרם מ-1951 ואת הדסה הר הצופים מ-1967, עד לפרישתו בשנת 1981. 

שירת בצבא בצנחנים בגדוד 202, ולאחר סיום קורס מ"כים יצא לקורס קציני חי"ר. עם שחרורו ב-1970 החל ללמוד רפואת שיניים.

בשנים 1970–1976 למד לתואר DMD, ד"ר לרפואת שיניים, בפקולטה לרפואת שיניים של האוניברסיטה העברית. בשנת 1978 נסע לשנתיים לפילדלפיה, לאוניברסיטת פנסילבניה, שם סיים תואר MSc באפידמיולוגיה. בשנת 1980, עם חזרתו, קיבל תואר ברפואת שיניים ציבורית מהאוניברסיטה העברית והדסה.
בשנים 1986–1987 ו-1996–1997 שהה בארצות הברית לצורך השתלמות בגריאטריה דנטלית באוניברסיטת קולורדו.

ליהונתן מן הוענקה דרגת פרופסור חבר בשנת 1991, ופרופסור מן המניין בשנת 1996.

מן היה מנהל המחקר הרפואי במכבי-דנט בשנים 2024-2019; משמש יועץ אקדמי בקריה האקדמית אונו משנת 2023.

יהונתן מן מתגורר במבשרת ציון, נשוי לטובה ולהם ארבע בנות.

== תפקידים בפקולטה לרפואת שיניים ==
יהונתן מן שימש אחראי המחלקה לרפואת שיניים קהילתית בהדסה משנת 1988, ומנהל המחלקה בשנים 2016-1990.; היה מנהל המרפאות הראשון בפקולטה בין השנים 1996-1993; שימש דיקן הפקולטה בשנים 2005-1996. בשנים 1996–1999 היה יו"ר ועדת ההוראה; שימש חבר בוועדת הקידומים של הדסה והאוניברסיטה העברית בשנים 2010–2016.

== פעילות ציבורית ==
מן היה יו"ר הוועדה למעקב אחר הפלרת המים בישראל מטעם משרד הבריאות משנת 2006; יו"ר הוועדה לקביעת עתיד סניפי טיפת חלב בעיריית ירושלים ב-2005; ומנהל רפואי ביד שרה בשנים 2017–2019. שימש יו"ר הוועדה מטעם משרד הבריאות בנושא "בריאות הפה והשיניים - יעדים לשנת 2020". מכהן כחבר בחבר הנאמנים הבינלאומי של יד שרה.

== פרסומים ==
יהונתן מן פרסם 140 מאמרים בנושאים שונים בעיתונות הישראלית והבינלאומית, רבים מהם בנושא מניעה ראשונית, כוח אדם ברפואת שיניים ורפואת השיניים היישומית, ערך שלושה ספרים מקצועיים ברפואת השיניים וספר אחד אישי:
* "רפואת שיניים, תכנון. ניהול, שיווק, יישום", עורכים: ד"ר רפי פישר, פרופ' יהונתן מן, 1994, 207 עמודים. הוצאת אמיתי.
* "רפואת השיניים המערכתית", עורכים: פרופ' יהונתן מן, ד"ר רפי פישר, 2008, 304 עמודים. בהוצאת אופאל.
* "הצד העסקי של רפואת השיניים, מה עומד מאחורי המספרים?" עורכים: ד"ר סיגל מזור, ד"ר רפי פישר, פרופ' יהונתן מן, 2018, 268 עמודים. בהוצאת פרינטיב.
* "דברים מהלב 2007-1998", עורך: פרופ' יהונתן מן, 2009, 236 עמודים. הוצאת פרינטיב.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://scholar.google.com/citations?user=g50ywBIAAAAJ&hl=iw יהונתן מן בגוגל סקולר]
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאי שיניים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואת שיניים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
עונת 1992/1993 בגביע קוראץ'

עונת בגביע קוראץ הייתה המהדורה ה-22 של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 6 בספטמבר 1992 ל-18 במרץ 1993.

אולימפיה מילאנו ניצחה בגמר את וירטוס רומא, שתיהן מאיטליה, וזכתה בטורניר בפעם השנייה.

== סיבוב ראשון ==

== סיבוב שני ==

== סיבוב שלישי ==

== שלב הבתים ==
שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, והקבוצות בשני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לרבע הגמר.
{|
|
{| class="wikitable"
|+בית 1
!
!קבוצה
!נ'
!ה'
!ס"ז
!ס"ח
!הפ'
|- bgcolor="#afa"
|1
| פלקנסטרו קאנטו
|4
|2
|506
|462
| +44
|- bgcolor="#afa"
|2
| ק.ק. זאגרב
|3
|3
|473
|495
| -22
|-
|3
| פנרבחצ'ה
|3
|3
|446
|456
| -10
|-
|4
| ספירו שרלרואה
|2
|4
|467
|479
| -12
|}
|
{| class="wikitable"
|+בית 2
!
!קבוצה
!נ'
!ה'
!ס"ז
!ס"ח
!הפ'
|- bgcolor="#afa"
|1
| ברצלונה
|5
|1
|529
|462
| +67
|- bgcolor="#afa"
|2
| יובקזרטה באסקט
|3
|3
|519
|511
| +8
|-
|3
| היראקליס
|3
|3
|485
|527
| -42
|-
|4
| אוסטנדה
|1
|5
|470
|503
| -33
|}
|-
|
{| class="wikitable"
|+בית 3
!
!קבוצה
!נ'
!ה'
!ס"ז
!ס"ח
!הפ'
|- bgcolor="#afa"
|1
| וירטוס רומא
|4
|2
|475
|476
| -1
|- bgcolor="#afa"
|2
| פאניוניוס
|3
|3
|484
|442
| +42
|-
|3
| אולימפיק אנטיב
|3
|3
|526
|530
| -4
|-
|4
| טאו ויטוריה
|2
|4
|464
|501
| -37
|}
|
{| class="wikitable"
|+בית 4
!
!קבוצה
!נ'
!ה'
!ס"ז
!ס"ח
!הפ'
|- bgcolor="#afa"
|1
| אולימפיה מילאנו
|5
|1
|522
|464
| +58
|- bgcolor="#afa"
|2
| לאון
|3
|3
|494
|467
| +27
|-
|3
| פריסטרי אתונה
|2
|4
|464
|510
| -46
|-
|4
| גראבלין דנקירק
|2
|4
|461
|500
| -39
|}
|}

== רבע גמר ==

== חצי גמר ==

== גמר ==

{| class=wikitable style="text-align:center; margin:auto"
!גביע קוראץ' 1992/1993
|-
|אולימפיה מילאנוזכייה שנייה
|}

== ישראל בתחרות ==
מכבי ראשון לציון, הפועל ירושלים ומכבי חיפה, שסיימו במקום השני, החמישי והשביעי בהתאמה בעונת 1991/1992 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות.

מכבי ראשון לציון הוגרלה בסיבוב השני מול קופר וניצחה 189–142 (89–69 בקופר ו-100–73 בראשון לציון), אך בסיבוב השני הודחה על ידי פנרבחצ'ה לאחר שהפסידה 154–165 (76–86 באיסטנבול ו-78–79 בראשון לציון).

הפועל ירושלים הודחה בסיבוב השני על ידי טד קולז'לילר לאחר שהפסידה 157–182 (74–80 באנקרה ו-83–102 בירושלים).

מכבי חיפה הודחה בסיבוב השני על ידי גראבלין דנקירק לאחר שהפסידה 146–171 (86–90 בחיפה ו-60–81 בגראבלין).

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.fibaeurope.com/season_1993.compID_MsfTeemRHYovSUdkYV76x0.html תוצאות], באתר פיב"א אירופה
* [http://www.linguasport.com/baloncesto/internacional/clubes/c3/C3_93.htm תוצאות], באתר Linguasport

== ביאורים ==

קטגוריה:גביע קוראץ'
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1992
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1993
ורה אוג'ניה אנדרוס

ורה אוג'ניה אנדרוס, באנגלית: Vera Eugenia Andrus (1896–1979) הייתה אמנית ויוצרת הדפסים אמריקאית. <ref></ref>

== ביוגרפיה ==
ורה אנדרוס נולדה בפלימות', ויסקונסין. היא התחנכה באוניברסיטת מינסוטה, בית הספר לאמנות סנט פול, מכון מיניאפוליס לאמנות, וזכתה במלגה לליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק. היא למדה שם עם בורדמן רובינסון, ג'ורג' גרוז ויוג'ין פיטש. היא הפכה לחברה לכל החיים של אמנית אחרת ממינסוטה, וונדה גאג (1893–1946), שהליטוגרפיות שלה שיקפו לפעמים את אותם נושאים.

היא הדפיסה את הליטוגרפיות שלה במהדורות קטנות, לעיתים מ-20 עד 50 העתקים, מה שהפך אותן לקשות יותר לקניה ככל שעבר הזמן. היא אמנם הפיקה גם ציורים בצבעי מים, ציורי שמן ואיורי ספרים, אבל הליתוגרפיה הייתה עיקר אמנותה כל החיים. <ref></ref>
תחנת כוח על נהר ההדסון, הדפס אבן, 1933
"בפעם הראשונה שציירתי על אבן ליטוגרפיה," היא אמרה פעם, "הרגשתי כאילו מצאתי משהו שחיפשתי כל חיי." עד 1970 היא יצרה כ-76 ליטוגרפיות, כשהיא מסתמכת לאורך הקריירה שלה על כישרונותיהם של המדפיס ג'ורג' סי מילר ובנו בור.

מ-1931 עד 1957, היא הייתה חברת צוות במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, כשהיא נוסעת ממעבורת דובס בעמק נהר ההדסון, שם השתקע ענף בולט ועשיר של משפחת אנדרוס. בשנות ה-30 נסעה לחצי האי גאספ ולנובה סקוטיה שבקנדה, ובשנות ה-50 נסעה לצרפת. שני המסעות נתנו לה השראה לכמה מהתמונות המפורסמות שלה. באחרית חייה, היא הלכה לגור ולעבוד ברוקפורט, מסצ'וסטס, שם הייתה לה גלריה בה מכרה את עבודותיה, נפטרה שם בגיל 83.

היא הייתה חברה במספר רב של איגודי אמנות, כולל קבוצת האמנים האמריקאית, איגוד האמנות של רוקפורט ואיגוד האמנות של עמק ההדסון. בשנת 1950 היא נבחרה כעמית של החברה המלכותית לאמנות, לונדון.

היא זכתה במספר פרסים, ועבודתה נמצאת באוספים הקבועים של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ספריית הקונגרס, המוזיאון לאמנויות יפות, בוסטון, מוזיאון קריסטל ברידג'ס לאמנות אמריקאית ועוד רבים אחרים הרישומים שלנו מצביעים על כך שהיא הציגה בין היתר גם במוזיאון וויטני, מכון קרנגי, האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה ובמכון האמנות של שיקגו, והציגה תערוכת יחיד במכון סמיתסוניאן, אגודת רוקפורט לאמנות ובמקומות אחרים.

המסמכים שלה מוחזקים בארכיון לאמנות אמריקאית. <ref></ref>

היא מתה ברוקפורט, מסצ'וסטס ב-1979. <ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1979
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1979
ג'ו אנדו

ג'ו אנדו (באנגלית: Joe Andoe; נולד ב-1955) הוא אמן, צייר וסופר אמריקאי. יצירותיו הוצגו בתערוכות בינלאומיות וגם במוזיאונים רבים, כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון דנבר לאמנות, מכון דטרויט לאמנות, המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון ומוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית. <ref></ref>

=== ראשית חייו ===
אנדו נולד ב-5 בדצמבר 1955 בטולסה, אוקלהומה. <ref></ref> הוא כתב רבות על ילדותו, נעוריו ותחילת הקריירה שלו בספר הזיכרונות שלו, Jubilee City: A Moir at Full Speed .שיצא לאור ב-2007. <ref>Amazon.com (July 24, 2007). Jubilee City: A Memoir at Full Speed (P.S.)</ref>

אנדו אהב לצייר בילדותו, אבל הוא מעולם לא יצר יצירות אמנות עד שלמד בקולג'. אנדו הבין לראשונה שהציור יכול להיות הקריירה שלו כאשר נרשם לקולג' קהילתי ולמד עסקים חקלאיים. הוא לקח שיעור בחירה בתולדות האמנות כאשר למד על אמנים כמו רוברט סמיתסון ודניס אופנהיים. <ref></ref> עד מהרה החליף את התואר שלו ובסופו של דבר קיבל תואר שני באמנות מאוניברסיטת אוקלהומה ב-1981. <ref></ref>

=== קריירת אמנות ===
ציוריו תוארו כ"רזים" ובעלי ערך פיוטי",<ref name=":0"></ref> על ידי מבקרת האמנות דבורה סולומון, שכתבה ב-2019 שהתערוכות אחרונות שלו הציעו, "תזכורת לרוחב הישגיו שלו ולרלוונטיות המדהימה שלו אמנות הנוכחית. בתור התחלה, הוא היה מבשר חשוב של הריאליזם המבוסס על צילום שהפך לסגנון ברירת המחדל בקרב אמנים צעירים בהווה. יתר על כן, עבודתו יכולה להיקרא כסוג של ביקורת חברתית, עם השקפותיה על הידרדרות המעצמה האמריקאית.

הוא חלק מהדור שהתבגר לאחר הדומיננטיות של המינימליזם, שצייר צורות גאומטריות ומשטחים מלוטשים ודחק את המדיום של ציור שמן על בד. אנדו, באופן רשמי, הוא פוסט-מינימליסט שעבודתו יכולה לפעמים להידמות לזו של ציירי New Image (כגון סוזן רוטנברג ורוברט מוסקוביץ') שצמחו בשנות ה-70 והחזירו את הפיגורציה לציור."<ref name=":0" />

ה"ניו יורק טיימס" שיבח את "ההומור הרעיוני" של אנדו כפי שהוצג בעבודתו "Me Copying Cy Twombly copying Picasso", שהוצגה בתערוכה הקבוצתית "בעקבות פיקאסו" ב-2023, המכבדת את מורשתו של האמן. <ref></ref> מצדו, אנדו הצהיר, "מאז סוף שנות ה-70 דמיינתי את עצמי כצייר נוף, וצייר של הדברים שמסתובבים בנוף." <ref>Andoe, Joe (2007). Jubilee City: A Memoir at Full Speed (P.S.). New York: Harper Collins</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקלהומה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
שעועית אפויה

שעועית אפוייה או שעועית עם נקניקיות (ברומנית: Iahnia de fasole או Fasole cu cârnați) הוא מאכל רומני מסורתי וניתן למצוא אותו ברוב אזורי המדינה.

== מאפיינים ==
לרגל "היום הלאומי של רומניה" מוגש תבשיל השעועית הזה בקדירה במסיבות בערים שונות. הוא מוגש בדרך כלל עם צ'ולאן או נקניקיות וחמוצים. המילה "יאהניה" (Iahnie) מקורה בשפה הטורקית כ-drept yahni,<ref>Din limbă turcă - "yahni" Dicționarul explicativ al limbii române, ediția a II-a, Academia Română, Institutul de Lingvistică "Iorgu Iordan", Editura Univers Enciclopedic, 1998</ref> הוא ידוע גם בבולגריה בשם יאחניה.<ref>Din limba bulgară - "iahnija" Dicționarul explicativ al limbii române, ediția a II-a, Academia Română, Institutul de Lingvistică "Iorgu Iordan", Editura Univers Enciclopedic, 1998</ref> אין לבלבל בין תבשיל שעועית אפוייה לבין מחית שעועית (fasolea bătută).

== רכיבים ==
להכנת שעועית אפויה פשוטה ל-4 מנות דרוש: 500 גרם שעועית יבשה, 3 בצלים, 2 שיני שום (אופציונלי), ציר (מרק) עגבניות, שמן, 2-1 עלי דפנה, ירוקים (פטרוזיליה, טימין או אפילו שמיר או טרגון) מלח ופלפל שחור.<ref name="Marin">Sanda Marin: „Carte de bucate”, Editura Orizonturi, București 1995, p. 166</ref><ref name="Jurcovan">Silvia Jurcovan: „Carte de bucate”, Editura Humanitas, București 2012, p. 119 </ref>

== הכנה ==
2 סטייקים חזיר עם תפוחי אדמה אפויים ושעועית אפויה
משרים את השעועית לילה קודם, למחרת מרתיחים אותם ב-2–3 כוסות מים, מוסיפים 1/2 כפית סודה לשתייה. מטגנים בשמן את הבצל הקצוץ דק, מערבבים עם השעועית, מוסיפים את הציר ועלי הדפנה. נותנים לתבשיל לרתוח יחד, לקראת הסוף מוסיפים את המלח והדברים הירוקים (פטרוזיליה וכדומה). אסור לתת לתבשיל להיות סמיך יותר מדי. אפשר גם לעדן אותו עם תוספת שמנת.

== הגשה ==
הוא מוגש לרוב עם נקניקיות מטוגנות, קוסטיצה (צלעות) חזיר מעושנת או מוצרים מעושנים אחרים, רצוי עם חמוצים.<ref>Silvia Jurcovan: „Carte de bucate”, Editura Humanitas, București 2012, p. 137 </ref>

== לקריאה נוספת ==
* תבשיל תפוחי אדמה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.retete-gustoase.ro/retete-iahnie-de-fasole מתכונים שונים של שעועית]
* [https://web.archive.org/web/20110419185939/http://www.retete-mancare.ro/retete-culinare-Iahnie_de_fasole_(de_post)-e0.html מתכון נוסף לשעועית אפויה]
* [https://web.archive.org/web/20110929165642/http://gastronomie.ele.ro/Iahnie_de_fasole_cu_afumatura_--r1141.html שעועית אפויה - מתכונים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הרומני
פוטנציאל למידה

170x170 פיקסלים
פוטנציאל למידה הוא יכולת מולדת המאפשרת ללמוד באופן יעיל ולרכוש מיומנויות והתנהגויות חדשות. פוטנציאל הלמידה הוא מרכיב בסיסי בהתפתחות ובצמיחה האנושית ותלוי במגוון גורמים הכוללים גנטיקה, סביבה, חינוך ומוטיבציה.<ref></ref>

== הגורמים המשפיעים על פוטנציאל הלמידה ==
גנטיקה - תכונות מולדות היכולות להשפיע על יכולות הלימוד, ההתמקדות, הזיכרון והיצירתיות.

סביבה - תמיכה ולמידה מקדמים את פוטנציאל הלמידה ומאפשרים למידה משמעותית בבית הספר.

חינוך - איכות החינוך ומתן כלי למידה מותאמים לילד, מקדמים את פוטנציאל הלמידה ואת ההתפתחות האקדמית.

מוטיבציה - גורם מרכזי המשפיע על פוטנציאל הלמידה, המתבטא במוכנות להשקיע מאמץ ולהתמודד עם אתגרי למידה.<ref></ref>

== ההבדל בין למידה לפוטנציאל למידה ==
למידה היא תהליך של רכישת ידע או מיומנויות באמצעות לימוד, התנסות או הוראה.177x177 פיקסליםפוטנציאל הלמידה היא היכולת ללמידה וצמיחה עתידית, היכולת להתפתח, ללמוד ולרכוש מיומנויות עתידיות בהתחשב ביכולות הקוגניטיביות, במוטיבציה ובגורמים הסביבתיים.<ref></ref>

== קידום פוטנציאל למידה בגילאי 0-6 שנים ==
גילאי 0-6 שנים נחשבים לגילאים קריטיים בקידום פוטנציאל הלמידה. אלו שנים בהן הילדים קולטים מידע וחוויות המניחות את הבסיס ללמידה משמעותית וצמיחה עתידית.

סביבה עשירה בצעצועים, משחקים או ספרים מעודדת סקרנות ומקנה הרגלי משחק. משחקים וחומרים המערבים תחושות מגע שונות, כמו פלסטלינה, צבעים או בצק מעודדים יצירתיות. יצירת קשרים המבוססים על אמון ותקשורת בונה עם הסביבה יוצרת התקשרות בטוחה המשפרת את הרווחה הרגשית ובעקבותיה את פוטנציאל הלמידה.

פוטנציאל הלמידה קיים אצל כל ילד בכל מגוון הקהילות והתרבויות ובא לידי ביטוי כשהסביבה מאפשרת לו להתנסות במגוון שיטות למידה ובהקדשת זמן לפעילויות למידה המשפרות את השליטה בארבע מיומנויות היסוד, מיומנויות הלמידה בבית הספר והמיומנויות הנדרשות ללמידת קשת המקצועות והתחביבים - ספורט, אומנויות, מחשוב, בישול, תקשורת וכו'.<ref></ref>

== הקשר בין פוטנציאל למידה למוטיבציה ==
פוטנציאל למידה מתייחס ליכולתו של הפרט לרכוש ידע ומיומנויות חדשים, בעוד מוטיבציה מתייחסת לדחף ולנכונות לעסוק בפעילויות למידה.178x178 פיקסליםמוטיבציה היא הנטייה להשקיע זמן ומאמץ בכל תחום שהפרט בוחר (ספורט, אומנות, משחקי מחשב וכו').

המוטיבציה משפרת תהליכים קוגניטיביים כמו קשב, זיכרון ופתרון בעיות, החיוניות למימוש פוטנציאל הלמידה של האדם.

== השפעות פוטנציאל הלמידה על הגיל המבוגר ==
פוטנציאל הלמידה משפיע בכל גיל. לילדים שפיתחו יכולות למידה יעילות בגיל צעיר, יהיה קל יותר ללמוד למידה משמעותית ולהתמודד עם אתגרים מקצועיים בצורה יעילה יותר בחייהם הבוגרים.<ref name=":0"></ref>

למידה משמעותית היא תהליך אישי המתבסס על התנסויות שכליות, רגשיות, ערכיות, גופניות, ואחרות. זהו תהליך של הבניית ידע בו לומדים לשאול שאלות, לאתר מקורות מידע וליצור ידע חדש בעל משמעות ללומד, עם דגש על הבנת הקשר בין הלימוד לבין היעד הסופי של הלמידה. הלמידה המשמעותית שהפרט בוחר ללמוד, מתבססת על פוטנציאל הלמידה שנבנה בילדות והיא מאפשרת לקדם את הפוטנציאל האישי בכל תחום שנבחר על ידי הפרט.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:למידה
מנחם סירירו

הרב מנחם סירירו (ה'שפ"ח, 1628 - כ"ג באדר ב' ה'תס"א, 1701) היה פוסק הלכה, דיין וראש ישיבה ומנהיג הקהילה היהודית בפאס שבמרוקו במאה השבע עשרה.

==קורותיו==
נולד בפאס לאביו ר' דוד, דור רביעי לרבי שאול שמואל סירירו. נראה שלמד לפני דודו רבי עמנואל סירירו.<ref>ראו דברי רבי יעקב אבן צור ב'ברית אבות' דף נג עמוד א</ref>

סביב שנת תט"ו התמנה לסופר בית הדין בבית דינם של רבי סעדיה אבן דנאן, רבי עמנואל סירירו, ורבי יהודה (ב"ר יוסף) עוזיאל. סביב שנת תל"ז התמנה לדיין,<ref>ראו: תקנות חכמי פאס תקנה נ.</ref> וחתם על תקנות העיר. לאחר פטירת רבי יהודה עוזיאל בשנת תמ"ט, הוא וחבירו רבי וידאל הצרפתי היו דייני ומנהיגי העיר, וצירפו אליהם כדיין שלישי את רבי מימון אפלאלו.<ref>ראו: תקנות חכמי פאס תקנה נד ואילך.</ref> בהמשך הצטרף לבית הדין רבי יהודה בן עטר ורבי שמואל הצרפתי. בית הדין פעל לתקן תקנות ונשא ונתן בהלכה עם יתר חכמי מרוקו כדוגמת רבי יצחק דלויה רבה של מרקש,<ref name=":0">ראו: משפט וצדקה ביעקב חלק א סימן שלא.</ref> ורבי משה בן חמו רבה של צפרו.<ref name=":0" />

מבין תלמידיו בישיבה, נמנים רבי יהודה בן עטר ורבי יעקב אבן צור, ורבי שמואל אבן דנאן הרביעי.<ref>ראו השמים החדשים יורה דעה סימן ל.</ref>

העיד שבזמנו כבר לא הקפידו ליטול ידיים לדבר שטיבולו במשקה, וביאר שסמכו על הראשונים הסוברים שאין בזה חיוב בזמן הזה.<ref>ראו מן הגנזים חלק יב עמ' מ.</ref>

נפטר ונקבר בפאס, ותלמידו רבי יעקב אבן צור קונן עליו מספר קינות.<ref>ראו: עת לכל חפץ דף פט עמוד א.</ref>

==חיבוריו==
* דברי מנחם - חידושים על המקרא. חלקם נדפסו בסוף הספר 'חנוך לנער'.
* דרשות - שריד מחיבורו נדפס בסוף הספר 'חנוך לנער'.
*תשובות ופסקים - מפוזרים בספרי חכמי מרוקו, ובפרט בשו"ת משפט וצדקה ביעקב.
*הגהות על השולחן ערוך - חכמי מרוקו מצטטים את הגהותיו בספריהם. הגהותיו לאורח חיים נדפסו ב'מן הגנזים' חלק יב.

==לקריאה נוספת==
* ראו: הרב מרדכי עובדיה, 'מהר"ר מנחם סירירו, הגהות ונמוקים לשולחן ערוך אורח חיים', בתוך: מן הגנזים חלק יב עמ' כה-ל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פאס: רבנים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:ילידי 1628
קטגוריה:נפטרים ב-1701
גבול ירוק

הגבול הירוק בין [[גרמניה להולנד קרוב לווסנברג]]
גבול ירוק הוא קטע שהשמירה עליו חלשה ולעיתים סמלית, קטע של גבול לאומי. המונח נטבע עקב היותו של אזור הגבול הירוק מכוסה בצמחייה על פי רוב. גבולות ירוקים הם בדרך כלל יערות, סבך וכרי דשא, לרוב עם שטחים מגוונים, שאין תמריץ או סיבה פוליטית להציב בהם סימני גבול נראים לעין או מגבילי מעבר באופן רציני.

פעולת המעבר הבלתי חוקית בגבול הירוק קשורה לתופעת הברחת סחורות ואנשים בעלי אופי פלילי, אך לעיתים נובעת גם ממניעים פוליטיים. גבולות ירוקים נחצו על ידי פעילים פוליטיים הפועלים באופן בלתי חוקי במדינותיהם כדי ליצור קשר עם משתפי פעולה זרים, וכן על ידי מהגרים, מהגרי עבודה ומבקשי מקלט.

== גבול ירוק באזור שנגן ==
גבולות ירוקים קיימים בתוך האיחוד האירופי כגבולות המדינה הפנימיים של האיחוד האירופי, אותם חוצים תיירים מחוץ לאזור של מעברי הגבול לשעבר. לאחר כניסת הסכם שנגן לתוקף, חציית גבולות בין מדינות שבהן חל ההסכם מותרת בכל חלק של הגבול. סעיף 22 של קוד גבולות שנגן מזכיר זאת.<ref></ref> רק אנשים ללא אזרחות האיחוד האירופי שאין להם אשרת כניסה לכל השטח אינם נכללים בתקנה זו.

== הערות שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:גבולות
קטגוריה:מעברי גבול בין-לאומיים
אנתוני אנגארולה

אנתוני אנגארולה, באנגלית: Anthony Angarola (4 בפברואר 1893–15 באוגוסט 1929) היה צייר, ליתוגרף ומדריך אמנות אמריקאי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר לאמנות של שיקגו. מאחר שהיה מהגר איטלקי, עבודתו התמקדה באנשים שנאבקו להסתגל לתרבות זרה.<ref></ref>

=== יצירה ===
אנגרולה לימד כמדריך לאמנות בבית הספר לאמנות לייטון במילווקי ב-1921, בבית הספר לאמנות במיניאפוליס בין השנים 1922 ל-1925, בבית הספר לאמנות של שיקגו ב-1926 ובמכון האמנות של קנזס סיטי מ-1926. הוא זכה במלגת גוגנהיים ב-1928. <ref></ref> הוא גם השתתף בתערוכה הבינלאומית של קרנגי ב-1928.

=== חיים אישיים ===
אנגרולה הייתה נשוי למריה אמברוזיוס, <ref></ref> פסנתרנית. נולדו להם שני ילדים, ביניהם שחקן האופי ריצ'רד אנגרולה. יש לו שלושה נכדים: אונדין אנגרולה, שהיא תסריטאית שאפתנית, ריצ'רד אנגרולה, ואנתוני אנגרולה, ונכדה אחת אאורליה לנגפורד, שהיא זמרת-יוצרת.

אנגרולה מת בגיל 36 לאחר שנפצע בתאונת דרכים בצרפת. <ref>Crump, Robert (2009). Minnesota Prints and Printmakers, 1900-1945. Minnesota Historical Society. p. 55.</ref> הוא נתן השראה לאמנים רבים. שניים מתלמידיו הבולטים היו ויליאם ס. שוורץ ובל ברנסאנו. עבודתו נמצאת כעת באוסף הקבוע של מספר מוזיאונים כולל המכון לאמנות של שיקגו, מכון מיניאפוליס לאמנויות ומוזיאון דייוויס בוולסלי קולג' בבוסטון.

אנגרולה בלט גם כאחד האמנים האהובים על סופר האימה ה.פ. לאבקרפט. לאבקראפט התייחס ליצירותיו של אנגארולה בחלק מסיפוריו.<ref></ref>

"רק אמן אמיתי מזהה את האנטומיה האמיתית של דברים נוראים או הפיזיולוגיה של הפחד - הסוג המדויק של הקווים והפרופורציות שמתחברים לאינסטינקטים סמויים או לזיכרונות תורשתיים של פחד, ואת ניגודי הצבע ואפקטי התאורה המתאימים לעורר את התחושה הרדומה של מוזרות.... יש משהו שהאמנים האלה תופסים - מעבר לחיים - והם מסוגלים לגרום לנו לתפוס לשנייה תחושות אלה. לדורה היה את זה. לסיימה יש את זה. לאנגרולה משיקגו יש את זה."

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1929
One (שיר של מטאליקה)

"One" הוא שיר של להקת ההבי מטאל האמריקאית מטאליקה,<ref name="Prown226"></ref> שיצא כסינגל השלישי והאחרון מתוך אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, ...And Justice for All (1988). השיר, שנכתב על ידי חברי הלהקה ג'יימס הטפילד ולארס אולריך, מתאר חייל ממלחמת העולם הראשונה שנפצע קשה - ידיו, רגליו ולסתו עפו מהמקום כתוצאה מדריכה על מוקש. אותו איש התעוור ואינו מסוגל לדבר או לזוז - מתחנן לאלוהים שייקח את חייו. בקליפ, בניסיון לתקשר עם צוות בית החולים, הוא מטלטל במיטתו, מאיית את המילה "SOS" בקוד מורס. <ref></ref> הפקת השיר נעשתה על ידי הלהקה לצד פלמינג רסמוסן. השיר היה הראשון של הלהקה שהגיע למצעד בארצות הברית, והגיע למקום ה-35 במצעד הבילבורד הוט 100 . זה היה גם להיט מספר אחת בפינלנד.

הקליפ הרשמי לשיר הוצג בינואר 1989 ב־MTV . הקליפ צולם בשחור-לבן על ידי הבמאי מייקל סלומון, סיפור הסרטון כרוך בסצנות שנלקחו מהסרט האנטי-מלחמתי מ-1971 Johnny Got His Gun . בגלל שמטאליקה נאלצה לשלם דמי תמלוגים באופן שגרתי כדי להמשיך ולהציג את הקליפ. הלהקה לבסוף קנתה את הזכויות על הקליפ.

מטאליקה ביצעה את "One" בטקס פרסי הגראמי ה-31 ששודרה מלוס אנג'לס ב-1989. בשנה שלאחר מכן, השיר זכה בפרס גראמי לביצוע המטאל הטוב ביותר, הראשון אי פעם שזכה בקטגוריה זו.<ref name="Crouse2012"><cite class="citation book cs1" data-ve-ignore="true" id="CITEREFCrouse2012">Crouse, Richard (2012). </cite></ref> השיר הוא אחד מהלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה (ואף נחשב אחד מהשירים הגדולים ביותר של שנות ה-80 בעיני אנשים מסוימים) ונשאר מצרך בהופעות חיות מאז יציאת האלבום, והוא השיר המבוצע ביותר מהאלבום ...And Justice For All.

במרץ 2023, מגזין רולינג סטון דירג את "One" במקום ה-11 ברשימת "100 שירי ההבי מטאל הגדולים בכל הזמנים".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1988
קטגוריה:סינגלים מ-1989
קטגוריה:שירי מטאליקה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1980
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפינלנד
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אלקטרה רקורדס
Spacebring

Spacebring (בעבר הייתה ידועה בשם andcards <ref></ref> ) היא חברת סטארטאפ תוכנה עבור חללי עבודה משותפים וחללים משותפים שנוסדה בשנת 2017 בידי שני מייסדים יגאל דז׳ביאן ורוס קאהנס.<ref name=":0"></ref> <ref></ref> <ref></ref>
החברה זכתה בפרסים רבים בדרום קוריאה ( K-Startup Grand Challenge ), <ref></ref> פולין (פרס פולין), <ref></ref> וצ'ילה ( Start-Up Chile ). <ref></ref>

החברה הוקמה בפולין בשם andcards ופועלת בלמעלה מ-50 מדינות, בספטמבר 2019, Stripe שיתפה פעולה עם Spacebring כדי להשיק את השירות שלה בפולין. <ref></ref>

בתחילת 2024 החברה שינתה את שמה ל-Spacebring כחלק משינוי מיתוגי ותוכנית הרחבה.

== שירות התוכנה של Spacebring ==
Spacebring היא חברה המספקת תוכנה כשירות עבור חללי עבודה משותפים ומשרדים משותפים.

התוכנה של חברת Spacebring זמינה ב־iOS, אנדרואיד וכאפליקציית אינטרנט, מודל הפתרון שלה הוא תוכנה כשירות.

שירות התוכנה עבור חללי עבודה משותפים כולל ניהול מנויים, מערכת הזמנת חדרי ישיבות, מערכת הזמנת שולחן, ניהול לקוחות, הטבות, חנות, אירועים ושילובים מרובים להרחבת הפונקציונליות. <ref></ref>

מגזין Coworking Resources זיהה את Spacebring כאחת מתוכנות ניהול חללי העבודה המשותפים הטובות ביותר בשנת 2019 <ref></ref> והחברה זכתה בפרסים רבים על דירוגי סיפוק ממשתמשיה כאחת הטובות בתעשייה.

מייסדי החברה פעילים בקהילת בעלי החללים המשותפים ואף תמכו בהקמת עמותה לקהילה, לחברה משרדים גם ב- לביב, אוקראינה ותל אביב, ישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תוכנה פולניות
למפדה

הלמפדות (ביוונית עתיקה: Λαμπάδες, נושאות לפיד [למפדיון]) הן הנימפות של העולם התחתון במיתולוגיה היוונית.<ref name=":0"></ref> מוזכרות ב[https://www.theoi.com/Text/LyraGraeca1B.html שיר לירי שבור יווני], במטמורפוזות של אובידיוס ובסילבאי של סטאטיוס.

== במיתולוגיה ==
בנות לוויה של הקטה, אלת הכישוף והצמתים היוונית, הן היו מתנה מזאוס על נאמנותה של הקטה בטיטאנומכיה. הן נושאות לפידים ומלוות את הקטה במסעות הלילה והרדיפות שלה.<ref name=":0" /> כמה חשבונות מספרים כיצד לאור הלפידים של הלמפדות יש את הכוח להוביל אדם לטירוף. הן משמשות גם כשפחות לאלות העולם התחתון אחרות, כמו פרספונה ומלינואה . ערכו להן מסיבות שנחשבו מסתוריות, והן אהבו לעשות תעלולים לאנשים. חלקם אף אומרים שהן הובילו מטיילים אל מותם. אחרים אומרים שהן עזרו לאנשים.

השם הרומי של משפחת הלמפדות הוא ().<ref>אלכסנדר אדם (1814) . [https://books.google.co.il/books?id=8xNgAAAAcAAJ&pg=PA146&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false מילון קומנדיוזי של הלשון הלטינית]. אדינבורו. ע. 146. Avernales nymphae, נימפות התופת, אובידיוס. מטמורפוזות, 5.540</ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:נימפות
קטגוריה:אלות שאול
ויליאם סמואל שוורץ

ויליאם סמואל שוורץ (באנגלית: William Samuel Schwartz; 23 בפברואר 1896 - 10 בפברואר 1977) היה אמן יהודי - אמריקאי שחי ופעל בשיקגו.<ref>Chapman, Manuel. William S. Schwartz: A Study. Chicago: L.M. Stein, 1930.</ref>

== ביוגרפיה ==
אמריקאנה, ציור לעבודות הציבוריות, 1934
שוורץ נולד בסמורגון שבבלארוס למשפחה יהודית של סמואל שוורץ וטאובה רזניקוף. בגיל שלוש עשרה עבר לעיר הסמוכה וילנה כדי ללמוד בבית ספר לאמנות. ארבע שנים מאוחר יותר, הוא היגר לארצות הברית ולבסוף נרשם לבית הספר לאמנות של שיקגו. לאחר שסיים את לימודיו, הוא הפסיק את קריירת האמנות שלו כדי להתרכז בקריירה כזמר אופרה.

כאשר חזר שוורץ לצייר, הוא התמקד בעבודות בנושאי פנטזיה, סמליות והפשטות שנטו לבלבל את הצופים. הוא גם אתגר את הקהל השמרני עם ליטוגרפיות רבות של נשים עירומות. במהלך השפל הגדול, שוורץ הפך לאמן במשכורת של פרויקט האמנות הפדרלי. כשהוא עבד בשיקגו, וצייר יצירות אזוריות המציגות את החיים הכפריים והעיר הקטנה האמריקאית. רק בתחילת שנות ה-40 חזר שוורץ לצייר את הדימויים שבזכותם נודע. הוא הושפע מאוד מהסוריאליזם האירופי, שוורץ צייר צורות ביומורפיות מוזרות וסצנות אפוקליפטיות ברבות מיצירותיו.<ref>Dreishpoon, Douglas. The Paintings, Drawings, and Lithographs of William S. Schwartz (1896-1977). Exh. cat. New York: Hirschl and Adler Galleries, 1984.</ref>
מכרה, סקיצה לציור קיר, 1934
הוא הפך לדמות ידועה בשיקגו, בעיקר בזכות השפם הגדול והדמות האקסצנטרית שלו. הוא גם היה אחד מקבוצת אמנים בולטים בשיקגו - כולל איבן אולברייט, מלווין אולברייט ואהרון בוהרוד - שהסתובבו במסעדה ובגלריה של ריקרדו במהלך שנות ה-40 וה-50. בשנותיו האחרונות חזר שוורץ אך ורק לצייר רישומים; הציורים הללו נחשבים בין יצירותיו הטובות ביותר.<ref>Cornacchia, Alex. William S. Schwartz: Color and Coloratura. Chicago: Madron Press, 2020.</ref> שוורץ החל לסבול ממחלת אלצהיימר בסביבות 1970 ומת בשיקגו ב-10 בפברואר 1977.

למכון האמנות של שיקגו ולמוזיאון האמנות ג'וסלין באומהה יש כמה מיצירותיו של שוורץ באוספים הקבועים שלהם.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.askart.com/artist/William_Samuel_Schwartz/8495/William_Samuel_Schwartz.aspx ביוגרפיה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
פסולה בטוטה

פסולה בטוטה (ברומנית: Fasole bătută או frecată, făcăluita, sleita מילולית: מחית שעועית) היא מאכל אופייני ל העשוי ממחית של שעועית לבנה.<ref>Radu Anton Roman: „Bucate, vinuri și obiceiuri românești”, Editura Paideia, București 2001, p. 410, </ref> המחית מעורבבת בשמן, שום, מלח ופלפל שחור ומוגשת עם בצל מוקפץ או מטוגן (בשומן כלשהו אווז, חזיר)<ref>[https://dexonline.ro/definitie/pârgălit/952029 Dexonline RO]</ref> ומוגשת חם או קר. המתכון שונה בין האזורים.

== רכיבים ==

להכנת המאכל, יש צורך בשעועית לבנה מבושלת, שום או שום כתוש, שמן חמניות או שמן נייטרלי אחר, מלח, פלפל שחור, פפריקה מתוקה לבחירה ו/או חתיכת גזר מבושל, בתוספת בצל פרוס לטיגון.<ref name="Silvia Jurcovan">Silvia Jurcovan: Carte de bucate, Editura Humanitas, București 2012, p. 107, </ref><ref name="Sanda Marin">Sanda Marin: „Carte de bucate”, Editura Orizonturi, București 1995, p. 166, </ref>

== שיטת הכנה ==
שעועית מבושלת נמעכת במזלג או בממחה, או נטחנת, תוך הוספת שמן או מעט מנוזלי הבישול, בתוספת שום, מלח ופלפל (אפשר גם פפריקה). אם המעיכה מתבצעת בעבודת יד, מקובל להעביר את המחית במסננת דקה או במסננת תפוחי אדמה לקבלת עיסה חלקה ומשית ואם מכינים אותה בעזרת בלנדר מוסיפים שום, שמן, ומערבבים הכל היטב. מטגנים את הבצל הפרוס במחבת עם מעט מלח ומוסיפים אותו על השעועית.
גריל מעורב עם [[מיטיטיי ומחית שעועית]] 
המאכל מוגש חם או קר, כמתאבן עם בצל מטוגן וחמוצים, או כתוספת לגריל מעורב או נקניקיות מעושנות.

== גרסאות ==
למתכון זה ישנן גרסאות רבות, והנפוצות ביותר הן:
* לשעועית מוסיפים מעט ירוקים (פטרוזיליה, שמיר) מוסיפים גם גזר, לפעמים גם חתיכת סלרישבת ריחני, והכל מבושל יחד.<ref>[https://www.bucataras.ro/retete/fasole-facaluita-cu-morcovi-si-telina-31573.html Bucatăraș 1]</ref><ref>[https://www.bucataras.ro/retete/fasole-batuta-de-post-13617.html Bucatăraș 2]</ref>
* בטרנסילבניה מוסיפים לבצל פפריקה.<ref>[https://lecturisiarome.ro/2019/03/fasole-batuta-frecata-reteta-ardeleneasca/ Lecturi și arome]</ref>
* באזורי נסיכות מולדובה לשעבר מוסיפים לבצל מרק או מיץ עגבניות וגם קצת רסק עגבניות לשעועית.<ref>[https://www.realitatea.net/stiri/actual/reteta-moldoveneasca-de-fasole-batuta-care-este-secretul-pentru-o-mancare-delicioasa_5dcc9234406af85273d42687 Realitatea.net]</ref>

== ביבליוגרפיה ==
* אליזה הנסן: "Meine rumänischen Spezialitäten", Publisher Christians, המבורג 1973, עמ' 16, 
* Otilia Lorelei Drăgulescu: "Otilia kocht Rumänisch", Publishing House Books on Demand, Norderstedt 2009, עמ' 11, [https://books.google.de/books?id=TUNVgwrzjwkC&pg=PA11&dq=fasole+batuta&hl=de&sa=X&ved=2ahUKEwi384-DjrnuAhXrN-wKHbqrBzgQ6AEwAHoECAMQAg#v=onepage&q=fasole%20batuta&f=false]
* רומן ראדו אנטון: "מנות רומניות, יינות ומנהגים", הוצאת Paideia, בוקרשט 2001, 

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.youtube.com/watch?v=2U7ch62oyIk Fasole bătută, סרטון]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הרומני
קטגוריה:מאכלי קטניות
היי, זה שחר

היי, זה שחר הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר הישראלי שחר טבוך. האלבום יצא לאור ב-1 באפריל 2024, על ידי חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט<ref></ref>.

== רקע ==
לאורך 2022–2024 פרסם שחר סינגלים שנכללו באלבום. ב-1 באפריל הכריז שחר רשמית על שם האלבום, וכן על השקת מופע להשקת האלבום במועדון הגריי שבתל אביב-יפו<ref></ref>.

ב-27 במרץ 2024 פרסם שחר תמונה של שם האלבום והודיע על יציאתו ב-1 באפריל<ref></ref>.

== רשימת רצועות ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2024
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי Triangle
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
הדיוויזיה ה-98 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-98 (בגרמנית: ) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
דיוויזיית הרגלים ה-98 הוקמה ב-18 בספטמבר 1939 באזור האימונים הצבאיים של המחוז הצבאי ה-13 כחלק מגל הגיוס החמישי. הדיוויזיה צוידה בציוד צ'כי. צוות נוסף הגיע מהמחוז הצבאי החמישי ומקבוצת ארמיות דרום בפולין. הדיוויזיה הייתה אמורה להיות מוכנה לשירות בשטח עד 1 בנובמבר 1939. הפלוגות ה-13 של הגדודים היו פלוגות מרגמות כבדות. לאחר השלמת הגיבוש עברה הדיוויזיה לסאר-פפאלץ כדי לאבטח את הגבול המערבי של גרמניה. במסגרת המערכה על צרפת התקדמה הדיוויזיה מאזור שפייר במאי 1940 דרך סן קנטן, תעלת אואז-אן והאן עד למארן. הדיוויזיה חצתה את הנהר בלה פרטה, דרומית לג'וארה. במהלך החלק השני של המערכה המערבית, הדיוויזיה צעדה על פני הסן בפונטיין לה פורט, הלואר בסאלי והשר אל האינדר. לאחר המערכה המערבית הוצאה הדיוויזיה לחופשה מאוגוסט 1940 עד פברואר 1941. כאשר נקראה שוב ב-28 בפברואר 1941, אורגנו הפלוגות ה-13 של רגימנט הרגלים לפלוגות IG של דיוויזיית הרגלים ה-215. הדיוויזיה שימשה לאחר מכן ככוח כיבוש בצרפת והחל מ-22 ביוני השתתפה במערכה הרוסית, בתחילה כעתודת ה-OKH. מזמושץ' התקדמה הדיוויזיה דרך לוצק, ז'יטומיר, מאלין וקורוסטן לדנייפר, אותו חצתה בהורנוסטייפל. לאחר מכן לחמה מדרום-מערב לצ'רניהיב ופרצה את הקו לאורך נהר הדסנה. לאחר מכן התקדמה הדיוויזיה על פני האוגרה לעמדות המגן של מוסקבה ליד דצ'ינו. לאחר שפרצה את עמדת ההגנה ליד מאלוג'רוסלבץ, התקדמה הדיוויזיה על פני הפרוטבה עד לנארה, מדרום-מערב למוסקבה. כאן נעצרה על ידי מתקפת החורף הרוסית. מנובמבר עד דצמבר היו קרבות הגנה על נארה ובין הפרוטבה לשנייה וכן באזור מאלוג'ריסלבץ ומדין. מינואר עד אפריל 1942 לחמה הדיוויזיה בקרבות הגנה כבדים ליד ג'וכנוב ולאחר מכן בלוחמת תעלות בקשת אוגרה מצפון לג'וכנוב. מאוגוסט 1942 עד פברואר 1943 לחמה הדיוויזיה על הווריה בין טמקינו לגשטסק. במרץ 1943 עברה הדיוויזיה לקו ספאס-דמיאנסק-דורוגבוש. לאחר מכן הוצאה הדיוויזיה מהחזית ושימשה ללחימה בפרטיזנים ביער ממאייבקה בין בריאנסק לרוסלב מאפריל עד מאי 1943. ביוני עברה הדיוויזיה ברכבת לפאודוסיה שבחצי האי קרים ומכאן התקדמה לראש הגשר של קובאן. לאחר מכן נערכו קרבות הגנה יקרים ליד קרימסקאיה עד שראש הגשר של קובאן פונה לבסוף באוקטובר 1943. מנובמבר 1943 עד אפריל 1944 לחמה הדיוויזיה בקרבות הגנה כבדים בחצי האי קרץ'. מאפריל ואילך נסוגה הדיוויזיה לסבסטופול עד מאי 1944. הדיוויזיה הושמדה שם עד 10 במאי 1944.

הדיוויזיה אורגנה מחדש ב-5 ביוני 1944 ליד אגרם בקרואטיה משרידי דיוויזיית הרגלים ה-98 וממטה דיוויזיית הרגלים ה-387. ביולי 1944 עברה הדיוויזיה החדשה שהוקמה לאיטליה והשתלטה על הגנת החוף ליד רוונה. באוגוסט וספטמבר 1944 הדיוויזיה לחמה על רימיני. לאחר מכן היא נסוגה מהלחימה דרך האפנינים אל הסניו. מינואר עד אפריל הייתה מלחמת תעלות כבדה על הסניו ליד לוגו. באפריל נסוגה הדיוויזיה על פני הפו, איסטרנה, קורודה ובלונו למרגלות הרי האלפים, שם נכנעה באזור Pieve di Cadore בתום המלחמה.

== מפקדים ==
* אריך שרק (1 בספטמבר 1939 – 11 באפריל 1940)
* הרברט שטימל (11 באפריל 1940 – 10 ביוני 1940)
* אריך שרק, 10 ביוני 1940 – 31 בדצמבר 1941)
* מרטין גאריס (31 בדצמבר 1941 – 1 בפברואר 1944)
* אלפרד-הרמן ריינהרדט (1 בפברואר 1944 – 11 באפריל 1945)
* אוטו שיל (11 באפריל 1945 – 8 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/98ID.htm הדיוויזיה ה-98] באתר lexikon-der-wehrmacht 

98
חארשה

חארשה (בערבית: حرشة) הוא לחם סולת מטוגן במחבת ומקורה בהרי האטלס התיכון במרוקו.<ref name="paula"></ref><ref name="rezepte"></ref><ref name="footprint"></ref><ref name="mor"></ref> היא נאפית גם באלג'יריה.<ref name="res"></ref>

== הכנה ==
העוגות/לחמים עשויות מבצק של סולת, חמאה וחלב או מים, ומותפחים מעט באמצעות אבקת אפייה. הבצק עשוי להכיל גם מעט סוכר. הוא מעוצב לעיגולים ולאחר מכן מטגנים אותו על מחבת פסים חמה או שטוחה. השימוש בסולת נותן לחארשה מרקם פירורי הדומה ללחם תירס.<ref></ref> באזור ריף, מרוקו, נהוג להשתמש בחובצה או יוגורט, מדולל במים, במקום חובצה.<ref name="paula" /> ניתן להכין חארשה כלחמים קטנים, או גדולים, אפילו בגודל של צמיג משאית.<ref name="paula" />

== משרת תרבות ==
על החארשה נהוג למרוח דבש וחמאה, ולהגיש עם תה נענע במהלך ארוחת הבוקר או כנשנוש. זה גם אחד הלחמים שנצרכים במהלך הרמדאן.<ref name="lonely"></ref> אפשר להגישו גם ככריך, ממולא בגבינה או עם קונפי בשר. לבסוף, ניתן לפורר אותו ולהשתמש בו כמצע עדין לנזיד.<ref name="paula" />

== גרסאות ==
הטרמינולוגיה של הלחם עשויה להשתנות בין מרוקו לבין אלג'יריה. מומחה האגרונומיה מייק סיסונס<ref name="agro"></ref> למשל מזכיר את המונח "mbesses" כגרסה של חארשה.<ref name="Sissons"></ref> עם זאת, המונח mbesses עשוי להתייחס לעוגה מתוקה שנמצאת באלג'יריה, הנקראת גם חובז מבסס (Khobz Mbesses) שיש לה מרכיבים דומים אך לא זהים.<ref name="taste"></ref>

בסוף המאה ה-19, אופים אלג'יראיים יצרו סוג של לחם בשם אל חובז אל חארשה (El Khobz El Harcha), שנעשה על ידי פיזור סולת על הלחם לפני הכנסתו לתנור. זה שונה בבירור מחארשה ואין להתבלבל ביניהם. חארשה עשוי כולו מקמח סולת ומרכיבים נוספים כמו חלב.<ref name="archive"></ref>

בעורף הכפרי של אלג'יר, נהוג לקרוא לה הרחאיה, והמונח ראגדה<ref name="Annales" /> משמש גם הוא במקומות אחרים באלג'יריה.<ref name="Annales"></ref>

== לקריאה נוספת ==
* המטבח המרוקאי
* המטבח האלג'יראי
* רשימת פנקייקים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח המרוקאי
הדיוויזיה ה-211 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-211 (בגרמנית: 211. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, שפעלה בין 1939 ל-1944. בשנת 1944, היא נפרסה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211, שהייתה פעילה עד 1945.

== היסטוריה ==
=== הדיוויזיה ה-211 ===
דיוויזיית הרגלים ה-211 נפרסה כחלק מגל הגיוס השלישי ב-26 באוגוסט 1939 במחוז הצבאי השישי (מינסטר). היא הורכבה מרגימנט ארטילריה 211 וכן מרגימנטים הרגלים 306, 317 ו-365, שהוקמו באויסקירכן, קלן ובון בהתאמה. היא נפרסה בתחילה כחלק מהקורפוס השישי (אוטו-וילהלם פרסטר) תחת הארמייה החמישית (קורט ליבמן), שהייתה חלק מקבוצת ארמיות C (וילהלם ריטר פון לב).<ref name=":1" /> מפקד הדיוויזיה הראשון היה קורט רנר.<ref name=":0" />

רגימנט ארטילריה 211 הועבר לדיוויזיה ה-162 ב-1 בינואר 1940. רגימנט 306 הועבר לדיוויזיית הרגלים ה-557 ב-6 בפברואר 1940.<ref name=":1"></ref> הדיוויזיה שירתה בבריטאן בצרפת הכבושה בתפקיד כיבוש מ-1940 עד 1942.<ref name=":0" />

בינואר 1942 הועברה דיוויזיית הרגלים ה-211 לחזית המזרחית בתגובה למתקפת החורף הסובייטית של 1941/42.<ref name=":1" /> החל מפברואר 1942, על הדיוויזיה פיקד ריכרד מילר.<ref name=":0" />

בברית המועצות הוקצתה הדיוויזיה לתפקיד הגנתי בגזרת בריאנסק מפברואר 1942 עד יולי 1943.<ref name=":0" /> ב-8 במאי 1942, הוקם רגימנט ארטילריה חדש מכוחות דיוויזיית הרגלים ה-164. בסתיו 1943 אוחדו חלקים מדיוויזיית הרגלים ה-321 שפורקה לתוך דיוויזיית הרגלים ה-211.<ref name=":1" /> ב-16 ביולי 1943, מפקד האוגדה ריכרד מילר נהרג בפעולה בקרב קורסק ולאחר מכן הוחלף על ידי יוהאן-היינריך אקהרדט.<ref name=":0" /> הדיוויזיה השתתפה בקרב נבל בדצמבר 1943.<ref name=":0" />

הדיוויזיה הייתה מעורבת בפעולות הגנה נגד הכוחות הסובייטיים במהלך מתקפת הקיץ הסובייטית של 1944, מבצע בגרטיון. לאחר קרב הגנתי ברוז'אן נגד כוחות הצבא האדום ב-1944, הדיוויזיה הושמדה ברובה.

=== דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211 ===
הדיוויזיה הוקמה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211 ב-25 בנובמבר 1944. בדצמבר 1944 נפרסה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211. היא שירתה בהונגריה החל מינואר 1945, שם נכנעה לכוחות האמריקאים והסובייטיים ליד באדווייס במרץ 1945.<ref name=":1" /> חלקים מהדיוויזיה נפלו בשבי האמריקאי, השאר הפכו לשבויים של הסובייטים.<ref name=":0"></ref>

== מפקדים ==
* קורט רנר (1939 עד 1942)<ref name=":0" />
* ריכרד מילר (1942 עד 1943)<ref name=":0" />
* יוהאן-היינריך אקהארדט (1943 עד 1945)<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/211ID-R.htm הדיוויזיה ה-211] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Volksgrenadierdivisionen/211VGD.htm דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-211] באתר lexikon-der-wehrmacht 

== הערות שוליים ==

211
דיוויזיה 211
II Most Wanted

"II Most Wanted" (בעברית: "השתיים הכי מבוקשות") הוא שיר של הזמרות-יוצרות האמריקאיות ביונסה ומיילי סיירוס. השיר יצא לאור ב-26 באפריל 2024, על ידי חברות התקליטים פארקווד אנטרטיינמנט וקולומביה רקורדס כרצועה ה-16 מתוך אלבום האולפן השמיני של ביונסה, Cowboy Carter.

השיר נכתב בידי ביונסה וסיירוס יחד עם ראיין טדר ומייקל פולק, והפיקו אותו עם פולק, שון אוורט וג'ונתן ראדו.<ref></ref>

== רקע ==
ב-2008, ביונסה וסיירוס שיתפו פעולה יחד בביצוע שיר הצדקה "" במסגרת הפרויקט "Stand Up to Cancer".<ref></ref> ב-28 במרץ 2024, חשפה ביונסה את שם השיר ושיתוף הפעולה כחלק מאלבום האולפן שלה, Cowboy Carter.<ref></ref> למחרת, ביונסה שחררה את האלבום, והביעה סיירוס בטוויטר את הערצתה לביונסה.<ref name="rs"></ref>

== ביקורות ==
בריטני ספנוס מהמגזין רולינג סטון ציינה ש-"II Most Wanted" הוא השיתוף הפעולה הטוב ביותר מתוך האלבום, Cowboy Carter, ובנוסף ציינה כי זה שיא הקריירה של שתי הזמרות.<ref></ref>

קייל דניס מהמגזין בילבורד דירג את "II Most Wanted" בתור הרצועה השלישית הטובה ביותר באלבום.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2024
קטגוריה:שירי ביונסה
קטגוריה:שירי מיילי סיירוס
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:בלדות קאנטרי
קטגוריה:שירי זהב בקנדה
ריכרד מילר

ריכרד מילר (בגרמנית: Richard Müller; 4 בנובמבר 1891 – 16 ביולי 1943) היה היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

== ביוגרפיה ==
===קריירה מוקדמת===
מילר נולד ב-4 בנובמבר 1891 באמזלך, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1908 התגייס מילר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד ההנדסה ה-9, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות הוא קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף מילר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 ביוני 1933 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 במרץ 1936 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1 באוגוסט 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-20 בנובמבר אותה שנה מונה למפקד גדוד ההנדסה ה-62.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה מילר למפקד רגימנט ההנדסה ה-511, ופיקד עליו במהלך הקרבות השונים. ב-4 בפברואר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-211 בחזית המזרחית, וב-1 במרץ אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, וב-7 במרץ 1943 הוא קיבל על פעולותיו בקרבות את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. מילר נהרג ב-16 ביולי 1943 צפונית מזרחית לאוריול, במהלך קרב קורסק.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.oocities.org/~orion47/WEHRMACHT/HEER/Generalleutnant2/MUELLER_RICHARD.html ריכרד מילר] באתר oocities

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים בקרב קורסק
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1891
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1943
מוחמד רזא זאהדי

מוחמד רזא זאהדי (, 2 בנובמבר 1960<ref></ref> – 1 באפריל 2024), נודע גם בשם חסן מהדווי, היה איש צבא איראני ואחד ממפקדיו הבכירים של כוח קודס של משמרות המהפכה.<ref name=":1"></ref> בתפקידו האחרון כיהן כמפקד כוח קודס בסוריה ובלבנון והיה בקשר קבוע עם מזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה.<ref name=":0" /> נהרג באפריל 2024 בסיכול ממוקד במהלך מלחמת חרבות ברזל, בתקיפה על הקונסוליה האיראנית בדמשק.<ref name=":0" /><ref name=":1" /> בתגובה תקפה איראן את ישראל ב-13 באפריל בכטב"מים, בטילים בליסטיים ובטילי שיוט.

בתגובה תקפה ישראל ב-19 באפריל בסיס אווירי באספהאן שבאיראן.

== ביוגרפיה ==
מוחמד רזא זאהדי נולד באספהאן, המדינה האימפריאלית של איראן.

הוא התגלה כדמות משפיעה במשמרות המהפכה מאז מלחמת איראן–עיראק בשנות ה-80 של המאה ה-20. הוא נחשב לאישיות צבאית מנוסה, שירת בפיקודים שונים והראה מחויבות עמוקה לאידאולוגיה האיראנית. במהלך השנים, פיקד על חטיבת האימאם חוסיין ובהמשך על כוחות היבשה וחיל האוויר של משמרות המהפכה, כמו גם על אגף המבצעים של הארגון, כשהוא משפיע רבות על המבנה הצבאי והאסטרטגיה של איראן.

לאחר מלחמת לבנון השנייה מונה למפקד פיקוד סוריה ולבנון של כוח קודס, תפקיד שמילא במשך כעשור, לאורך מלחמת האזרחים הסורית עד שנת 2017. בשנים שלפני מותו בסיכול ממוקד שב לתפקיד, והיה המפקח הישיר מטעם טהראן על חזבאללה ועל הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, והאחראי על האספקה האיראנית לחזבאללה. בתוך כוח קודס היה שני רק למפקד העליון, אסמאעיל קאאני. זאהדי היה אחראי על כל הכוונת הטרור האיראנית בשטח ישראל מכל הזירות – לבנון, סוריה, עיראק, יהודה ושומרון ועזה. עיקר עיסוקו היה פעולות טרור בשטחי ישראל עצמה, בעוד מפקד כוח קודס אסמאעיל קאאני עוסק בטרור איראני בהסתכלות כלל-עולמית. לאחר חיסולו דווח כי היה חבר במועצת השורא של חזבאללה, החבר הלא־לבנוני היחיד בה.

== מותו ==

ב-1 באפריל 2024, ברקע מלחמת חרבות ברזל ותקיפת בסיס חיל הים באילת על ידי כלי טיס בלתי מאויש שחדר מעיראק כמה שעות קודם לכן, נהרג זאהדי בתקיפה אווירית על ידי שישה טילים ששוגרו ממטוסי F-35I אדיר שכוונו אל בניין נספח הקונסוליה הסמוך לשגרירות איראן בדמשק.<ref name=":2"></ref> היעד היה "פגישה סודית" של גורמי מודיעין איראניים בכירים מכוח קודס, לצד בכירים בג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. חמישה עד 13 בני אדם נהרגו בתקיפה האווירית, שגרמה להרס מסיבי לבניין הקונסוליה וכן לנזק למבנים סמוכים.

זאהדי הוא קצין משמרות המהפכה הבכיר ביותר שנהרג מאז חיסולו של קאסם סולימאני על ידי ארצות הברית בינואר 2020.

איראן וסוריה מיהרו להאשים את ישראל בחיסול. ישראל לא קיבלה אחריות על המבצע באופן רשמי, אך גורמים ישראליים אישרו ל"ניו יורק טיימס" כי התקיפה בוצעה בידי צה"ל.<ref name=":2" />

בתגובה לחיסולו הגיבו האיראניים בתקיפה אווירית נרחבת וחסרת תקדים משטח איראן נגד ישראל, תחת הכותרת "הבטחה אמיתית". התקיפה הייתה ראשונה מסוגה במסגרת הסכסוך המתמשך בין המדינות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי משמרות המהפכה האסלאמית
קטגוריה:אישים שנהרגו בתקיפות אוויריות ישראליות
קטגוריה:החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1960
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2024