סראטוב

הגשר של סראטוב על הוולגה
סָרָאטוֹב (ברוסית: Саратов, במקור: סרה-טאו, תרגום משפות טורקיות: ההר הצהוב) היא עיר ברוסיה על גדת נהר הוולגה ובירת מחוז סראטוב. העיר נמצאת בעמק בין שלושת ההרים סוקולובסקיה, ליסיה ואובק ומשתרעת על חופו של הוולגה לאורך 34 ק"מ. העיר משמשת כמרכז תחבורתי ומסחרי חשוב, כאשר דרכה עוברים כבישים לכל הערים הסמוכות, מסילת ברזל ובסביבתה גם נמל תעופה. אוכלוסייתה מנתה 843,000 תושבים נכון ל-2016 ובמגמת ירידה מ-909,000 תושבים ב-1992.

==היסטוריה==
לפי השערות, במקום בו מצויה סראטוב המודרנית שכנה בעת העתיקה העיר הסקיתית גלונוס, שהייתה לה גם השפעה יוונית. עיר זו מוזכרת בספר מס' 6 של הרודוטוס. בימי הביניים שכנה ליד סראטוב העיר אוקק, שנהרסה על ידי טמרלן ב-1395. בתקופת הצאר פיודור הראשון נבנו לאורך הוולגה מספר מבצרים כדי להגן על גבולות רוסיה הצארית.

במאה ה-16 התפתחה רוסיה בקצב מסחרר מזרחה. ב-1586 נבנה מבצר סמרה, ב-1589 צאריצין, היא וולגוגרד המודרנית, וב-1590 סראטוב, המצויה ביניהם. המבצר נבנה מעץ במקום שנמצא גבוה יותר בזרימת הוולגה. באביב שלאחר ייסוד העיר פורקו כל המבנים, קרשים מוספרו והושטו בצורת רפסודות במורד הנהר, ומהר מאוד הוקמה העיר מחדש. ב-1613 התרחשה בעיר שרפה, שלאחריה שוב הועתקה העיר למקום חדש, בגדתו השמאלית של הוולגה, ליד שפך הנהר סראטובקה אליו. ב-1674 הועתקה העיר בפעם הרביעית, למיקומה הנוכחי.

ב-1763, לאחר הכרזת יקטרינה השנייה על נתינת קרקעות לגרמנים שיסכימו להגר לרוסיה, הגיעו כ-30,000 מהם לאזור סראטוב והקימו מעל ל-100 כפרים חקלאים והם נודעו כגרמנים של הוולגה. ב-1774, במסגרת מרד הקוזקים של אורל נגד יקטרינה השנייה, נכבשה העיר בידי ימליאן פוגצ'וב. במרוצת הזמן עברו חלק מהמתיישבים הגרמנים לעיר סראטוב עצמה. ב-1780 נהפכה למרכז מינהלתי של נמסטניצ'סטבו, של סראטוב ואחר כך של מחוז סראטוב. ב-1870 נבנתה מסילת ברזל למוסקבה, והחלה תנופת פיתוח חדשה.

לאחר הקמת ברית המועצות, עם ייסוד תעשיות צבאיות בין השאר גם בסראטוב, נסגרה העיר בפני אזרחים זרים. מעמד העיר הסגורה הוסר רק ב-1992. ב-1924 הוקמה הרפובליקה האוטונומית של הגרמנים לגדות הוולגה ליד סראטוב. ב-1942, תקופת מלחמת העולם השנייה, גורשה האוכלוסייה הגרמנית של העיר לקזחסטן, האוטונומיה בוטלה ושטחיה סופחו למחוז סראטוב. לאחר מות סטלין שבו חלק מהגרמנים לסראטוב. לאחר פירוק ברית המועצות וחקיקת חוק השבות הגרמני היגרו רבים לגרמניה, אף על פי שקשרם עם התרבות הגרמנית היה רופף ורובם לא היו בקיאים כלל בשפה הגרמנית.

בשנת 2013 הוכתרה העיר כאחת מעשרת הערים הטובות ביותר ברוסיה לעסקים.
600px

==חלוקה מינהלית==
6. רובע לנין}}

העיר סראטוב מחולקת לשישה רבעים שונים:
# רובע המפעל
# רובע אוקטובר
# רובע פרונזה
# רובע קירוב
# רובע הוולגה
# רובע לנין

==פוליטיקה וממשל==
ככר סטוליפין. משמאל — עיריית סראטוב, במרכז — פסל סטוליפין, מימין — משכן הדומה המחוזית של סראטוב
מבנה גופי הרשות המבצעת של העיר סראטוב, האחראים לניהולה ולאחזקת משאבי העיר, כולל את:
* הדומה העירונית של סראטוב — הגוף המייצג;
* עיריית סראטוב — הגוף המנהל ומנוהלת על ידי ראש העיר;
* לשכת החשבון העירונית — גוף הבקרה

ראש עיריית סראטוב נבחר בהצבעת חברי הדומה העירונית. מאז ה-10 בנובמבר 2017 את התפקיד ממלא מיכאיל איסאייב.

==תחבורה==
<center><gallery perrow="2" widths="200" heights="200">
קובץ:Транзитные магистрали Саратова.svg|מסלולי המעבר, בסראטוב
|מפת תחבורת העיר
</gallery></center>
נמל התעופה הבינלאומי סראטוב-מרכז משרת את העיר וסביבותיה ובנמל התעופה גם שוכנת חברת התעופה המקומית סראטוב איירליינס. בשנת 2017 החלה בניית נמל תעופה חדש,
צפונית לעיר, שמיועד להחליף את "סראטוב-מרכז" ונחנך באוגוסט 2019.
טרוליבוס ברחוב מוסקבה בעיר
אוטובוסים מדגם Mercedes-Benz O405 — שמשרתים את העיר סראטוב
בעיר מספר סוגי תחבורה ציבורית, לרבות מערכות טרוליבוס, רכבת קלה, קווי אוטובוס ומוניות וישנן תוכניות למיזוג מערכות התחבורה העירוניות עם אלה של מחוז סראטוב.

החשמלית של סראטוב נחנכה בשנת 1908. משנת 1952 פועלת מערכת הטרוליבוסים, ששניהם מופעלים על ידי חברת "סראטוב גוראלקטרוטרנס" (Саратовгорэлектротранс ברוסית, או Saratov Gorelectrotrans). בעיר ישנן מספר תחנות רכבת וישנן תוכניות לפיתוח רכבת תחתית, אך טרם יושמה.

==ספורט==
היכל יובילייני, מרץ 2014
בעיר פועלים מועדוני ספורט שונים בענפים שונים.
; מועדונים
* מועדון הכדורסל "אבטודור"
* מועדון ההוקי "קריסטל"
* מועדון הכדורגל "סוקול"
* מועדון הכדורעף "פרוטון"
* מועדוני הרוגבי "יאסטרבי" ו"דינמו-רוס"
* מועדון הכדוריד "SGAU-סראטוב"
* מועדון הבנדי "אוניברסל"
* מועדון הכדורעף "אנרגטיק"
* מועדון כדורגל אולמות "וולגה"
* מועדון הקטרגל "זניט סראטוב"
* מועדון כדורסל נשים "ויקטוריה סראטוב"
* מועדון כדורגל נשים "וולז'נקה"

==דת==
===יהדות סראטוב===
סראטוב הייתה מחוץ לתחום המושב המותר לישיבת יהודים, ורק בוגרי הצבא - הקנטוניסטים הורשו לגור בה. על אף היותה ישוב יהודי קטן, הסעירה את רוסיה כולה בין השנים 1853–1860 עלילת דם שהחלה בעיר. בשנת 1912, עם ביטול גזירת תחום מושב החלו יהודים רבים להתיישב בעיר ובפרבריה, ובשנת 1920 מנתה סראטוב קרוב ל-4,000 יהודים. במשך שנים רבות כיהן כרב העיר הרב יעקב משה ספיר. בתקופת מלחמת רוסיה–יפן פעל הרב ספיר לספק מזון כשר לחיילים היהודים ששירתו בצבא הרוסי באזור סאראטוב. בעקבות זאת התבטא עליו מחותנו "החפץ-חיים" רבי ישראל מאיר הכהן: "מחלקך יהא חלקי". באמצע שנות ה-20 עלה הרב ספיר לארץ ישראל התיישב בפתח תקווה וכיהן כחבר הרבנות הראשית לפתח תקווה והמחוז עד לפטירתו בשנת תרצ"ד.

בעיר נפתחו שני בתי כנסת, מקווה טהרה ו'חדר' לילדים. חיי הקהילה נוהלו על ידי מספר רבנים. גם בזמן השלטון הסובייטי המשיכו חיי הקהילה היהודית להתקיים בסתר על ידי הרב רפאל ברוק, חסיד חב"ד. לאחר נפילת מסך הברזל עזבו מרבית היהודים את העיר. על פי נתוני משרד הקליטה, בין השנים 1997 ל-2007 עלו לישראל קרוב ל-3,000 איש במסגרת הסוכנות היהודית. יהודים רבים אחרים היגרו מסראטוב לגרמניה ולארצות הברית. בתחילת המאה ה-21 מוערך מספר היהודים בעיר בין 2,000 ל-4,000 נפש.
חנוכייה במרכז העיר סרטוב, חנוכה תש"פ
בית הכנסת המשוחזר בסרטוב
בשנת 1998 הגיע לסראטוב הרב יעקב מאיר קוביטשעק, לשמש כשליח חב"ד. בעיר פועלים שני בתי כנסת, בית הספר "אור אבנר", גן ילדים, מקווה טהרה, כולל ערב על ידי רשת כולל תורה, ומגוון פעילויות לכל הגילאים. בית הכנסת העתיק בסרטוב שוחזר ומשמש כבית חב"ד החל מערב ראש השנה תשפ"ב.

בסראטוב נולדו רחל המשוררת, וכן רומן אברמוביץ'. ב-2022 הוצב בעיר פסל לכבוד רחל, אך הוא הוסר כעבור כחצי שנה.<ref></ref>
גם לאה גולדברג שהתה בעיר בילדותה, עת הוריה נמלטו אליה במלחמת העולם הראשונה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מחוז סראטוב: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16