OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רב הונא בריה דרב איקא

רב הונא בריה דרב איקא היה אמורא בדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל ובבל.

רב הונא למד בצעירותו בארץ ישראל, אצל רבי אבהו, ונחשב לתלמיד מובהק שלו. כאשר הוא דן עם רב כהנא, גם הוא תלמידו של רבי אבהו בנוגע לפסק של רבי אבהו, העדיף רב ספרא חבירם את גרסתו של רב הונא, בנימוק שזו הגרסה המדויקת יותר, שכן רב הונא ידוע כאדם הלומד מפי רבו תורה בדיוק נמרץ, כמו רחבא דפומבדיתא שגם הוא נודע כדייקן ומקור נאמן לדברי רב יהודה רבו.

יחד עם חבריו רב כהנא ורב ספרא, הוא יצא מארץ ישראל לחוץ לארץ, שם הוא דן בהלכה יחד עם אביי, ועם רב פפא, שלעיתים גם התארח בביתו.

אחיו, רב אחא בריה דרב איקא, הוא אמורא ידוע, המוזכר בתלמוד עשרות פעמים, לרוב דן עם רב פפא. בנוסף, אמורא בשם רב הונא בר מנוח, היה מוסר משמועותיו לעיתים רבות ולעיתים נדירות בשם אחיו רב אידי בריה דרב איקא.

אח אחר הוא רב נחמן (או רב חיננא) בריה דרב איקא

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל
ניתוח סיכון-תועלת

ניתוח סיכון-תועלת הוא תהליך בו בוחנים סיכון צפוי אל מול התועלת הצפויה מלקיחת הסיכון לשם קבלת החלטה בתנאי אי וודאות. בניגוד לניתוח עלות-תועלת הנעשה כאשר ידועות העלויות והתועלות או אומדנים שלהן, פעמים רבות יש צורך בקבלת החלטות לגבי תהליכים אקראיים או בהינתן מידע סטטיסטי.

הסיכון מחושב כמכפלה של עלות צפויה בהסתברות להופעתה, והתועלת מוכפלת גם היא בהסתברות לקבלתה. הכדאיות מחושבת כהפרש בין התועלת לסיכון, ובמידה והיא חיובית נאמר שההחלטה כדאית. במקרה שקיים אוסף של עלויות ותועלות אפשריות, הכדאיות מחושבת כתוחלת של פונקציית משקל שמגדירה את מידת העלות והתועלת של כל מאורע כך שהיא חיובית עבור תועלת ושלילית עבור עלות. על פי הגדרה זו, הכדאיות שווה למידת התועלת הצפויה ממספר רב של מאורעות.

במרוצת השנים הלכה והתפתחה תורת ההחלטות בתחום של החלטות בתנאי אי ודאות, במיוחד ככלי ניתוח שכיח במודלים כלכליים, מכיוון שבמחקרים כלכליים נהוג להניח שהאדם הוא מקבל החלטות רציונלי ותנאי אי הוודאות מאפיינים תנאים של שווקים. במחקר רפואי, על החוקר להראות כי מידת התועלת מהמחקר גוברת על הסיכון שלו על מנת שהמחקר ייחשב אתי.

==ראו גם==
* תורת ההחלטות
* תורת הערך
* ההימור של פסקל

קטגוריה:קבלת החלטות
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד

חדר הבקרה של תחנת הכוח, 2008.
תחנת הכוח הגרעינית של לנינגרד
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד (ברוסית: Ленинградская АЭС ,ЛАЭС) היא תחנת כוח גרעינית במחוז לנינגרד, 35 ק"מ מערבית לסנקט פטרבורג, רוסיה, לחופי המפרץ הפיני, בעיר סוסנובי בּור. תחנת הכוח מורכבת מארבעה כורים גרעיניים שהראשון שבהם פועל החל מ-1974 והרביעי מ-1981.

מאז ה-1 באפריל 2000, התחנה נמצאת בבעלות התאגיד רוסאנרגו-אטום האחראי לתפעול תחנות הכוח הגרעיניות ברוסיה, התאגיד הוא חלק מחברת אטום-אנרגופרום שהיא חברת בת של רוסאטום, החברה הממלכתית לאנרגיה אטומית של רוסיה. כל אחד מארבעת הכורים, מגיע להספק של 1,000 מגה-וואט. ייצור האנרגיה השנתית של תחנת הכוח הוא כ-28 מיליארד קווט"ש (כמחצית מייצור החשמל בישראל). התחנה מספקת חשמל גם לפינלנד השכנה.

== תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד 2 ==
אתר הבנייה של [[תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2, אפריל 2010.]]

תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד 2 הוא תחנת כוח גרעינית רוסית הנמצאת כרגע בבנייה, כאשר עד כה הושלמה בנייתם של 2 כורים. ב-25 באוקטובר 2008 חברת אטום-אנרגופרויקט סנקט פטרבורג הודיעה כי בתחנת הכוח הגרעינית לנינגרד 2 תוחל בניית היחידה הראשונה; עלות הפרויקט מוערכת ב-70 מיליארד רובלים רוסיים. היתר הבנייה שוחרר ב-22 ביוני 2009 כשעל פי התכנון הבנייה של היחידה הראשונה הייתה אמורה להסתיים ב-2015 והשנייה ב-2017. לאור הביקוש הנמוך לחשמל הוחלט לדחות את סיום העבודות ל-2018 ו-2019 בהתאמה.

== מבנה התחנה ==
ארבעה כורים גרעיניים פועלים בתחנה:
* כור מס' 1 - נבנה בשנים 1970–1973, פועל מאז שנת 1974 (נסגר ב-2018)
* כור מס' 2 - נבנה בשנים 1970–1975, פועל מאז 1976 (נסגר ב-2020)
* כור מס' 3 - נבנה בשנים 1973–1979, פועל מאז 1980 (מתוכנן להיסגר ב-2025)
* כור מס' 4 - נבנה בשנים 1975–1981, פועל מאז 1981 (מתוכנן להיסגר ב-2025)

== תקריות ==
* 7 בינואר 1974 - פיצוץ בכור מס' 1 בשכבת הבטון של הכור, המגינה מפליטת חומרים רדיואקטיביים. התקרית לא הוחמרה ומומחים הצליחו להשתלט עליה.
* 6 בפברואר אותה שנה - פיצוץ בכור מס' 1 מביא למותם של שלושה מעובדי הכור.
* 30 בנובמבר 1975 - נפלטו חומרים רדיואקטיביים מסוכנים שהזכירו את מידת הסכנה האקולוגית בצ'רנוביל.
* 21 בינואר 1987 - הגדלת הספק הכור גורמת לפליטת צזיום-137 וחומרים רדיואקטיביים מחוץ למתחם הגרעיני.
* מרץ 1992 - פיצוץ בתעלת החימום של הכורים מגיעה עד לרמה 2 בשיעור רמת הקרינה הבינלאומית, שמשמעותה תקרית וחריגה קלה מעל התקן המותר.
* דצמבר 2005 - במתקן לעיבוד מתכות, סמוך לתחנת הכוח הגרעינית, אירע פיצוץ שגרם לסדרת שריפות. שלושה מעובדי הכור נשרפו, כששניים מהם סבלו מכוויות למעלה מ-90%.
* 27 באוגוסט 2009 - בכור מס' 3 נתגלה סדק מדאיג, אולם תודות למערכת בקרת הקרינה, ברדיוס של 30 ק"מ לא התגלתה קרינה חריגה, אולם עוררה את המדינות השכנות לסכנה האפשרית, בעת שהתקרית זכתה לסיקור בעיתונים סקנדינביים, הנהלת תחנת הכוח הגרעינית דחתה את הדיווחים בנושא.
== ראו גם ==
*תחנת הכוח הגרעינית קולה

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:רוסיה: תחנות כוח גרעיניות
קטגוריה:מחוז לנינגרד: מבנים
בראד דלסון

ברדפורד פיליפ "בראד" דלסון (באנגלית: Bradford Phillip "Brad" Delson), נולד ב-1 בדצמבר 1977, הוא מוזיקאי אמריקאי-יהודי, גיטריסט המנגן בלהקת לינקין פארק, איתה זכה ב-2 פרסי גראמי.

==ביוגרפיה ==
דלסון הוא בן להורים יהודים מקליפורניה. למד בצעירותו בתיכון העיר "אגורה" יחד עם חברו מילדות מייק שינודה. הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1995 וזמן מה לאחר מכן הקים יחד עם מייק ורוב בורדון את להקת Xero שהפכה מאוחר יותר את שמה ללינקין פארק.

עוד בשנת 1995 החל בראד ללמוד באוניברסיטת UCLA בלוס אנג'לס לימודי מנהל עסקים, ובתקופת לימודים זו הכיר את דייב פארל שהפך גם הוא לחבר בלהקת לינקין פארק. בראד סיים את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1999, והפך מעורב בהיבטים העסקיים של הלהקה כאשר יחד עם אביו הוא מנהל את מכירות המרצ'נדייז של הלהקה.

בשנת 2003 התחתן דלסון בחתונה יהודית עם אשתו כיום אליסה בורן, וביחד הם הביאו לעולם שלושה ילדים.

===קריירה מוזיקלית===

בראד דלסון, שייסד את להקת לינקין פארק יחד עם מייק שינודה, שותף ביצירת כל אלבומיה ושיריה של הלהקה והטביע את חותמו כגיטריסט המוביל שלה. יחד עם הלהקה, בראד זכה ב-2 פרסי גראמי - ב־2003 השיר "Crawling" זכה בפרס עבור ביצוע הרוק הכבד הטוב ביותר וב-2006 השיר "Numb/Encore" זכה בפרס עבור שיתוף הפעולה הטוב ביותר בין ראפ לשירה, יחד עם הראפר הנודע Jay-Z.

מעבר להיותו הגיטריסט של לינקין פארק, בראד היה זה שהחתים את הולי ברוק (הידועה היום בשם הבמה סקיילר גריי) בלייבל "Machine Shop Recordings" שתחת האחים וורנר. הוא גם הפיק רמיקס לשיר "Where'd You Go" של מייק שינודה בפרויקט "Fort Minor" והשתתף בהפקת השיר "We Made It" של באסטה ריימס ולינקין פארק.

דלסון מחזיק במגוון גיטרות משלל המותגים המובילים בעולם, כמו גיבסון, פנדר, איבנז ועוד. הוא גם מנגן על גיטרות בס, קלידים, סקסופון, תופים ומשתתף בשירים כזמר רקע.

בשיר "Until It Breaks" (מתוך אלבומם החמישי של לינקין פארק - "Living Things") דלסון, לראשונה, שר לבד בית שלם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1977
משרד החינוך של רוסיה

משרד החינוך של רוסיה (ברוסית: Министерство просвещения Российской Федерации) הוא המשרד הממשלתי הפדרלי ברוסיה האחראי לעידוד ופיתוח מערכת החינוך ותמיכה במוסדות חינוך והשכלה.

== היסטוריה ==
=== המשרד לחינוך העם של האימפריה הרוסית ===
בניין המשרד לחינוך העם של האימפריה הרוסית, בכיכר לומונוסוב 1 ב[[סנקט פטרבורג.]] 
שער ביטאון המשרד לחינוך העם מינואר [[1848.]] 
גוף ממשלתי מרכזי ראשון לניהול תחום ההשכלה והחינוך ברוסיה החל לפעול לראשונה בשנת 1782 בשם הוועד להקמת מכוני לימוד עממים (ברוסית: Комиссия об учреждении народных училищ), אך ייעודה העיקרי היה סיוע להקמת מכוני חינוך ולא פיקוח והנהלה שלהם. לאחר הרפורמה הממשלתית של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה בשנת 1802 הוחלט על הקמת משרד ממשלתי לענייני חינוך והמשרד לחינוך העם (ברוסית: Министерство народного просвещения Российской империи) נוצר לראשונה ב-8 בספטמבר 1802.

ב-1817 המשרד הפך למשרד לעניינים רוחניים והשכלת העם (ברוסית: Министерство духовных дел и народного просвещения Российской империи), בראשו עמד הנסיך אלכסנדר ניקולאייביץ' גוליצין (שקודם לכן עמד בראש הסינוד הקדוש שניהל את ענייני הדת באימפריה). אך ב-1824 הושב שמו המקורי של המשרד והמשיך לפעול כמשרד ממשלתי לענייני השכלה וחינוך עד לפרוץ מהפכת אוקטובר בשנת 1917.

=== קומיסריון החינוך העממי ===
ב-1917 המשרד פורק והפך לקומיסריון העממי לענייני חינוך. ב-1946 נקרא משרד החינוך של ברית המועצות.

=== משרד ההשכלה של הפדרציה הרוסית ===
ב-1990 אורגן מחדש ונקרא בשם משרד ההשכלה. בשנת 2004 בוצע רה-ארגון והרחבת המשרד תוך שילוב בו מחלקות שהיו שייכות למשרדים אחרים. במאי 2008 נקרא בשם משרד ההשכלה והמדעים והיה אחראי גם על פיתוח המדע.

=== משרד החינוך של הפדרציה הרוסית ===
במאי 2018 המשרד פוצל למשרד החינוך ולמשרד המדע וההשכלה הגבוהה.

==ראו גם==
*השירות הפדרלי לפיקוח על חינוך ומדע

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://government.ru/department/390/events פרופיל המשרד] באתר ממשלת רוסיה 
* [https://www.youtube.com/user/minobrnauki ערוץ יוטיוב]

חינוך
קטגוריה:משרדי חינוך
טייסת 125

מטס של ארבעה מסוקי [[אלואט II של טייסת 125 מעל ירושלים, 1969]]
טייסת 125, המכונה גם טייסת "המסוקים הקלים", הייתה טייסת מסוקי תובלה בחיל האוויר הישראלי. טרם סגירתה, הפעילה הטייסת מסוקים מסוג בל-206 ("סייפן") וְ- בל-206L ("סייפנית"), והייתה מוצבת בבסיס שדה דוב.

== היסטוריה ==
הטייסת הוקמה בשנת 1967 כטייסת מסוקים. עם הקמתה שירתו בטייסת מסוקי אלואט II. בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 רכש חיל האוויר מסוקי בל 206 שקיבלו את השם "סייפן". מסוקים אלו נרכשו מחברת אוגוסטה האיטלקית שקיבלה את הידע מחברת בל, יצרנית המסוק. דגם זה הוא דגם אזרחי. בחיל האוויר כונה המסוק סייפן א'.
בהמשך שנות ה-70, רכש חיל האוויר את סייפן ב' שהוא למעשה מסוק צבאי מדגם בל OH-58 קיואה. לאחר מכן נרכשו מסוקים מדגם ג'ט ריינג'ר ששירתו בחצרים, בבית הספר לטיסה. מסוקים אלו כונו "סייפן ג'" ובעת חירום סופחו לטייסת 125, לצורך הגדלת סד"כ המסוקים של הטייסת.

עם רכישת מסוק האנפה (גרסה אזרחית של ה-UH-1) של חברת בל, נפתח גף אנפה בטייסת, שהיה מיועד למשימות תובלת אח"מים.

בשנת 1984 רכש חיל האוויר את ה"סייפנית" שהיא אותו המסוק, אבל בגרסת דגם ארוך יותר מדגם BELL-206L.

לאורך שנות פעילותה לקחה הטייסת חלק במלחמת יום כיפור, במלחמת שלום הגליל ובמשימות הביטחון השוטף. בין משימותיה היו תובלת מפקדים, תצפית ואיסוף מודיעין, הנחתת כוחות קלים ומשימות תספוק.

הטייסת נסגרה בשנת 2003.

== מפקדי הטייסת ==
* סא"ל יצחק שגב 1967-1969
* סא"ל אמנון אורון 1969-1970
* סא"ל ראובן לוי 1970-1971
* סא"ל דני ברוס 1971-1972
* סא"ל יוני גיל (ממלא מקום) 1972
* סא"ל עפר בן פרץ 1972-1974
* סא"ל יוסף בראל 1974-1975
* סא"ל מנחם ארד 1976-1978
* סא"ל דני אפרתי 1978-1979
* סא"ל שלמה שמיר 1979-1981
* סא"ל יוחנן אור 1981-1982
* סא"ל ישראל גת 1982-1984
* סא"ל [https://www.izkor.gov.il/חגי%20קושט/en_7fbf915d97d49a5615eafa815d0d996f חגי קושט] 1984-1986
* סא"ל איתן ניר 1986-1988
* סא"ל עופר זיו 1988-1990
* סא"ל שלמה משיח 1990-1992
* סא"ל עירא לאור 1992-1994
* סא"ל עמרי תמיר 1994-1996
* סא"ל איתי רייס 1996-1998
* סא"ל יוני מן 1998-2000
* סא"ל הדר פורמן 2000-2002
* סא"ל ערן פנקס 2003

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.iaf.org.il/1136-20178-he/IAF.aspx "לא קלה דרכנו"] - כתבה על טייסת 125 באתר חיל האוויר.

125
פרקי רבי יוסי

פרקי רבי יוסי הוא ספר שיוחס לתנא רבי יוסי בן חלפתא, ומכיל דברי אגדה משמו של רבי יוסי, שהובאו במסכת שבת
הספר ידוע לנו מכתביהם של רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא בספרו "יחוסי תנאים ואמוראים" ותלמידו רבי אלעזר מגרמייזא בספרו "הרוקח" אך אינו בידינו כיום.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי מדרשים
קטגוריה:ספרי מדרשים ארץ-ישראליים
קטגוריה:ספרים אבודים
מאיאק

מפת האזור
מאיאק (ברוסית: Маяк; תרגום - מגדלור) הוא אחד ממתקני הגרעין הגדולים ביותר ברוסיה. שוכן בעיר אוזיורסק, במחוז צ'ליאבינסק. מאיאק הוא מפעל הפלוטוניום העיקרי ברוסיה והספק העיקרי של חומר זה לתעשייה הצבאית והאזרחית במדינה. מאיאק הוא בעצם מכון למחזור חומרים גרעיניים מכלי נשק גרעיניים מיושנים, שאינם עוד בשימוש. המפעל מעסיק כ-15,000 איש ומתפרס על פני שטח של 90 קילומטרים רבועים. האתר נמצא 150 ק"מ דרום מזרח ליקטרינבורג בין העיירה קסלי 72 ק"מ צפון מערב לצ'ליאבינסק. מאיאק נודעה בעבר כצ'ליאבינסק-40 וצ'ליאבינסק-65.

המפעל קולט פסולת גרעינית ממפעלי גרעין אחרים ומצוללות גרעיניות שהתיישנו. בעקבות תאונה חמורה שאירעה ב-1957 הקרקע והנהר הסמוך זוהמו קשות. כאשר הערכות מדברות על כחצי מיליון איש שנחשפו לקרינה באזור הרי אורל.

== היסטוריה ==
מאיאק נבנה בשנים 1945–1948, בחיפזון רב ותחת חשאיות מוחלטת, לצורך קידום תוכנית הגרעין הסובייטית. מטרתו העיקרית של המתקן הייתה הפקת פלוטוניום עבור הנשק הגרעיני הסובייטי. לצורך זה נבנו 5 כורים גרעיניים. איסאק קיקואין היה בין מפתחי הטכנולוגיה שנוצלה במפעל.

לאורך השנים דווח על זיהום קשה של הנחלים הסמוכים הנשפכים לנהר אוב והאגמים, שזוהמו במים שזרמו מהמתקן. המתקן נמצא תחת ביקורת כבדה בשל הנזק הסביבתי שהוא גורם. ידוע שכל עובדי הכור בשנות ה-50 וה-60 סבלו מהשפעות הקרינה הרדיואקטיבית.

האתר היה יעדו של טייס ה-CIA פרנסיס גארי פאוורס בעת טיסתו מעל המתקן במאי 1960. המטוס הופל והטייס נשבה על ידי הסובייטים במשבר מטוס הריגול U-2.

כיום המתקן מפיק טריטיום ורדיונוקליד וחדל מהפקת פלוטוניום.

==תאונות ותקריות==
=== אסון קישטים ===

ב-27 בספטמבר 1957, תקלה במערכת הקירור של הכור הביאה לפיצוץ לא גרעיני במתחם הגרעיני, בעוצמה של 75 טון טנ"ט (310 ג'ולים) שגרמה לפליטה אדירה של חומרים רדיואקטיביים. כ-200 מתו כתוצאה מחולי שנגרם בשל הקרינה, 10,000 איש פונו מבתיהם ו-470,000 איש נחשפו לקרינה. בסולם הבינלאומי לאירוע אטומי ורדיולוגי האסון דורג בדרגה 6, שמשמעותו תאונה חמורה. היה זה האסון הגרעיני הראשון שסבלה ממנו ברית המועצות והגדול ביותר בעולם, עד אסון צ'רנוביל. במשך 40 שנה דבר התקרית לא נחשף והסובייטים לא דיווחו אודותיו לעולם, כאשר כל שמועה בנושא נדחתה על ידם על הסף. ב-1992, הפדרציה הרוסית הודתה רשמית בדבר התקרית וכי היא אכן קרתה.

=== תקריות אחרות ===
* ב-10 בדצמבר 1968, תקלה במערכות התפעול המתקן בעת הרצת הפלוטוניום גרמו לפליטת חומרים רדיואקטיביים באזור ורמת קרינה מעט גבוהה מן המותר בתקן.
* 400,000 איש נחשפו לקרינה ב-1967 בעת פליטת חומרים מסוכנים מן הכור הלא בטיחותי.
* ב-1994, שרפה שפרצה במתקן גורמת לכך שנפלטים 4% של חומרים רדיואקטיביים לאוויר מדי שנה.
* 2003 - תקלה בכור הביאה לזיהום קל של אגמי הסביבה
* ביוני 2007, תקרית במשאבה הרדיואקטיבית של הכור נמשכה יומיים
* באוקטובר אותה שנה, בעקבות תקלה בהעברת הנוזל הרדיואקטיבי, שוב נפלטו חומרים מזהמים לאוויר
* ב-2008, עובד הכור נפצע קשה בתאונה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תוכנית הגרעין הרוסית
קטגוריה:ברית המועצות: תאונות גרעיניות
הוגו בניוף

הוגו בניוף (באנגלית: Victor Hugo Benioff; 14 בספטמבר 1899 - 29 בפברואר 1968) היה סייסמולוג ופרופסור במכון הטכנולוגי של קליפורניה. הוא זכור בעיקר בשל מחקריו על מיפוי רעידות אדמה בעומק האוקיינוס השקט.

==סייסמולוגיה==
לאחר שסיים את לימודיו במכללת פומונה (Pomona College) שאף בניוף בתחילה להיות אסטרונום, וב-1921 הוא החל לעבוד במצפה הכוכבים של הר וילסון. כשהבין שתחום זה מחייב עבודה בלילה ושינה ביום, הוא עבר במהירות לסייסמולוגיה. הוא הצטרף למעבדה הסייסמולוגית ב-1924 וקיבל את הדוקטורט שלו מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה ב-1935.

בניוף נחשב גאון בתכנון של מכשירים למדידת רעידות אדמה. אחד המכשירים הראשונים שלו, שנוצר ב-1932, היה הסייסמוגרף של בניוף, החש בתנודות של כדור הארץ. מפורסם לא פחות הוא מכשיר המתח של בניוף הרושם את התמתחות פני כדור הארץ. אחד ההישגים האחרונים שלו היה שיפור בסייסמוגרף שלו שאפשר לסייסמולוגים לקבל מידע על הגורמים לרעידות אדמה בעומק רב.

בניוף הבחין שהמקור לרעידות אדמה מצוי באזור הפחתה עמוק מתחת ללוח הטקטוני כשהוא מתרחק משקעים אוקייניים. הוא הבין מתוך מיקומם של מקורות רעידות האדמה כי הם מציינים את המיקום של חלק הלוח הטקטוני שכבר עבר הפחתה. משום כך מכונה תחום מוקדן של רעידות אדמה באזור הפחתה אזור בניוף על שמו.

==מוזיקה==
מתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 עבד בניוף על יצירת כלי נגינה אלקטרוניים, בייחוד פסנתר, כינור וצ'לו. הוא עסק בפיתוח כלי נגינה אלו כל חייו, מתוכם כ-20 שנים יחד עם הפסנתרנית רוזלין טורק וכמו כן, לקראת ערוב ימיו עם חברת הפסנתרים של בלדווין.

==קישורים חיצוניים==

* [http://h-net.msu.edu/cgi-bin/logbrowse.pl?trx=vx&list=h-us1918-45&month=0210&week=a&msg=FeuUKR9Cybait90079gDXw&user=&pw= ביוגרפיה של בניוף] 

קטגוריה:מדענים אמריקאים
קטגוריה:סייסמולוגים
קטגוריה:בוגרי מכללת פומונה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1899
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1968
ארלנגן

אֶרְלָנְגֶן () היא עיר בבוואריה, גרמניה הממוקמת על מפגש הנהר רגניץ ויובלו הגדול, ה"אונטרה שוובאך", כ-20 קילומטרים מצפון לעיר נירנברג. לארלנגן יותר מ-100,000 תושבים. מוסדות בולטים בעיר הם אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג ומשרדי שלוחות של חברת סימנס. אירוע שעדיין משפיע על העיר הוא התיישבות ההוגנוטים לאחר ביטול האדיקט של נאנט בשנת 1685.

==היסטוריה==
האזכור הרשמי הראשון לארלנגן היה בשם "וילה ארלנגון" ("Villa Erlangon") בשנת 1002. ב-1361 הכפר נמכר לקרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. שלוש שנים לאחר מכן, נבנתה עיר לצד הכפר, וזו קיבלה מטבעה משלה ב-1374. ב-1398 הוכרו זכויותיה המוניציפליות. ב-1402 העיר ניתנה לבית הוהנצולרן כחלק מנסיכות ברנדנבורג-קולמבאך (מ-1603 - ברנדנבורג-ביירוית, ונותרה תחת שלטון זה עד 1806. במהלך הכיבוש הנפוליאוני בן ארבע השנים, ארלנגן הייתה לבירת "המחוז התחתון" ("unterland") של הנסיכות, שכלל שטח בין נוישטאט אן דר אייש, והופרד מ"המחוז העליון" ("oberland") על ידי מסדרון יבשה. ב-1810 הייתה לחלק מממלכת בוואריה, יחד עם שאר ברנדנבורג-ביירוית לשעבר.

בעת שהייתה העיר חלק מברנדנבורג-ביירוית הגיעו אליה הפליטים ההוגנוטים הצרפתים הראשונים, בשנת 1686, וכריסטיאן ארנסט, דוכס ברנדנבורג-ביירוית, בנה "עיר חדשה" (neustadt) עבורם. ב-1706 שרפה כילתה כמעט לגמרי את העיר הישנה, אך זו נבנתה מחדש במהרה. ב-1812 העיר הישנה והחדשה אוחדו לאחת.

בשנת 1742 ייסד פרידיך, דוכס ברנדנבורג-ביירוית, אוניברסיטה בעיר ביירוית, אך עקב מרדנות הסטודנטים המקומיים, היא הועתקה לארלנגן. רק מאוחר יותר קיבלה את השם "אוניברסיטת פרידריך-אלכסנדר" והייתה לאוניברסיטת מדינת בוואריה. בין הסטודנטים הידועים באותם זמנים נמנו לודוויג טיק, ווילהלם היינריך ווקנרודר (Wilhelm Heinrich Wackenroder).

ברפורמה המוניציפלית של בוואריה בשנת 1818 זכתה העיר לניהול עצמאי. ב-1862 יוסד קנטון הניהול ארלנגן, וממנו צמח המחוז הניהולי של ארלנגן. ב-1972 מחוז זה אוחד עם המחוז הניהולי של הוכשטאט (Höchstadt), וארלנגן הייתה לבירת המחוז החדש, ארלנגן-הוכשטאט. במהלך רפורמה זו ארלנגן הוגדלה משמעותית, וב-1974 כבר התגוררו בה למעלה מ-100,000 תושבים.

==נקודות עניין==
* אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג (בשמה המלא Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg, FAU) כוללת 11 מחלקות, ושתיים מהן (כלכלה וחינוך) ממוקמות בנירנברג. בשנת הלימודים 2016 למדו בה קרוב ל-40,000 סטודנטים. מקומה בדירוג שאנגחאי לשנת 2016 היה 151 מתוך 200.
* הגן הבוטני ארלנגן נמצא מצפון לטירת ארלנגן ומתוחזק בידי האוניברסיטה.

==ערים תאומות==
ארלנגן היא תאומה של הערים:

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

* [http://www.erlangen.de אתר עיריית ארלנגן]
* [http://www.uni-erlangen.org אתר אוניברסיטת פרידריך-אלכסנדר בארלנגן]

קטגוריה:בוואריה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11
1908 ברוסיה

1908 ברוסיה הייתה שנה ה-295 מתחילת שליטת שושלת רומנוב במדינה.

== הנהגה ==
* הצאר: ניקולאי השני 
* ראש הממשלה פיוטר סטוליפין

== אירועים בולטים ==
* 16 בינואר – הקמת המועדון האווירי הקיסרי, מהגלגולים הראשונים של חיל האוויר הרוסי הקיסרי.
* 20 בינואר – לאחר שנתיים ברוסיה, ולדימיר לנין חזר לשווייץ תוך אכזבה קשה.
* 14 בפברואר – רוסיה ובריטניה מאיימות במשלוח צבא למקדוניה במידה ופעילויות צבאיות לא יסתיימו.
* 21 בפברואר – הדומה מגנה את פעולות הטרור.
* 14 במרץ – שר הפנים הודיע שבתי הכלא לא יכולים לקלוט עצורים נוספים.
* 16 במאי – תוכניות להנהגת חינוך חובה לא מאושרות.
* מאי - פיצול בנציגות הבולשביקים בדומה.
* 8 ביוני – ביקור של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת ברוסיה
* 9 ביוני – פוליטיקאים קוראים לנסיכים הגדולים לצמצם מעורבותם בצבא. הצאר התנגד לכך, אך הדבר בוצע בהדרגה ואיפשר לבצע רפורמות בצבא.
* 30 ביוני – אירוע טונגוסקה: פיצוץ רב עוצמה מתרחש ליד נהר טונגוסקה, בלב יער הטונדרה בסיביר בסביבות השעה 7:14 בבוקר (זמן מקומי). הפיצוץ אשר גרם להרס סביבתי עצום נגרם ככל הנראה כתוצאה מפגיעת מטאוריט.
* אוגוסט - יונה אזף מראשי הטרוריסטים של המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית מואשם בכך שלמעשה הוא סוכן השלטונות.
* 28 באוגוסט – טיסה של ספינת אוויר ראשונה מתוצרת רוסיה.
* 16 בספטמבר – סיכום בין שרי החוץ של האימפריה האוסטרו-הונגרית ושר החוץ הרוסי שתמורת הסכמה של רוסיה לסיפוח בוסניה, רוסיה תקבל מעבר חופשי מים השחור לים התיכון
* 5 באוקטובר – תחילת משבר בוסניה
* 26 באוקטובר – מחזור ראשון של טייסי קרב סיים את הלימודים בבית הספר לטיסה קרבית. 
* 15 באוקטובר – תחילת הקרנות של סרט ראשון מתוצרת רוסיה.
* 29 באוקטובר – ספורטאי רוסי זוכה לראשונה בתואר אלוף אולימפי באולימפיאדת לונדון (1908)
* 23 בדצמבר – פיזור בכוח של וועידת הנשים בסנקט פטרבורג.

=== ללא מועד ===
* מעצרים המוניים של איכרים באזור הבלטי מצליחים לסיים טרור באזור.
* לאחר תקופת האטה החל פיתוח מואץ של התעשייה
* פעיל הימין ולדימיר פורישקביץ' יוצא מברית העם הרוסי ומקים ארגון חדש - "איגוד של ארכאנגל מיכאיל"
* שיא בהגירה לסיביר. במהלך השנה כ-759 אלף אזרחים עברו להתגורר בסיביר.
* האצת מדיניות רוסיפיקציה בבסרביה
* מגפת הכולרה התפשטה מאזור הוולגה לחופי הים הבלטי, הים השחור וסיביר אך הסתיימה במהלך השנה.
* הוקמו שדות תעופה ראשונים במוסקבה ובסנקט פטרבורג.

== נולדו ==
* 13 בינואר – רוסטיסלב פליאט, שחקן קולנוע סובייטי (נפטר ב-1989)
* 22 בינואר – לב לנדאו, פיזיקאי סובייטי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1968)
* 14 בפברואר – פיוטר שלסט, מדינאי סובייטי ממוצא אוקראיני (נפטר ב-1996)
* 18 בפברואר – אלכסנדר זרחי, במאי ומחזאי סובייטי (נפטר ב-1997)
* 22 באפריל – איוואן יפרמוב, סופר ופלאונטולוג סובייטי (נפטר ב-1972)
* 21 באוגוסט – ולנטין גלושקו, מתכנן טילים סובייטי (נפטר ב-1989)
* 18 בספטמבר – ויקטור אמברצומיאן, פיזיקאי סובייטי ממוצא ארמני (נפטר ב-1996)
* 30 בספטמבר – דוד אויסטרך, כנר סובייטי-יהודי (נפטר ב-1974)
* 23 באוקטובר – איליה פרנק, פיזיקאי סובייטי (נפטר ב-1990)
* 30 באוקטובר – דמיטרי אוסטינוב, שר הביטחון הסובייטי (נפטר ב-1984)
* 28 בדצמבר – יבגני ווצ'טיץ', פסל סובייטי (נפטר ב-1974)

== נפטרו ==
* 25 בינואר – מיכאיל צ'יגורין שחמטאי רוסי (נולד ב-1850)
* 21 ביוני – ניקולאי רימסקי-קורסקוב מלחין רוסי (נולד ב-1844)

== קישורים חיצוניים ==

*
קטגוריה:שנות ה-1900 ברוסיה
קטגוריה:שנים באימפריה הרוסית
ניקסוויזנה

ניקסוויזנה (פולנית: Niksowizna), הוא כפר גמינה קולנו, במחוז קולנו, בפרובינציה פודלסיה שבצפון-מזרח פולין, המרוחק כ-90 קילומטר מהבירה ביאליסטוק.
	
בשנים שלפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגוררו בכפר גם יהודים. עם פרוץ הקרבות בחזית מזרח פרוסיה המרוחקת כ-12 ק"מ בלבד מצפון לכפר, ברחו רוב תושביו. היהודים שביניהם השתלבו בעיקר בקהילות הגדולות של הערים לומז'ה וביאליסטוק.

נכון ל-2008 מונה הכפר אוכלוסייה של 97 נפש בלבד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פודלסיה: יישובים
מוסא כוסא

מוסא מוחמד כוסא (בערבית: موسى محمد كوسا; נולד ב-23 במרץ 1949) הוא פוליטיקאי ומדינאי שכיהן כשר החוץ של לוב תחת הנהגתו של מועמר קדאפי. נחשב לאחד האנשים המשפיעים והקרובים ביותר לקדאפי. עם גבור המאבק בשלטונו של קדאפי ברח מארצו. נוסף להיותו שר החוץ, כיהן כראש המודיעין הלובי מ-1994 ועד 2009.

כוסא הגיע ממשפחה ידועה במעמד הביניים בטריפולי. הוא בעל תואר שני בסוציולוגיה מטעם אוניברסיטת מישיגן בארצות הברית, תואר שקיבל ב-1978. את הקריירה שלו החל בקהילת המודיעין הלובית כמנהל הביטחון של שגרירויות לוב בצפון אירופה.

תפנית חשובה בקריירה שלו אירעה כאשר מונה ב-1980 כשגריר ארצו בלונדון, אך הוא לא נשאר זמן רב בתפקיד. הבריטים שילחו אותו חזרה באותה שנה עקב ידיעות כי הוא פועל נגד לובים ממוצא אנגלי על אדמת אירופה. לאחר מכן מונה לסגן שר החוץ, תפקיד בו כיהן בין השנים 1992–1994. בהמשך מונה לראש המודיעין הלובי, הידוע גם בשם "ביטחון החוץ", משרה שכיהן בה כ-15 שנה (1994–2009), עד אשר מונה לשר החוץ הלובי ב-2009, כשהוא מחליף בתפקיד את עבד א-רחמאן שלקאן, בעת סבב חילופי תפקידים בממשלת לוב.

ב-30 במרץ 2011 עזב כוסא את לוב וביקש מקלט מדיני בבריטניה על רקע אירועי ההתקוממות במדינה, ואף הצהיר כי הוא "מתנגד להרג אזרחים". כוסא נחשב האיש ששכנע את קדאפי ב-2003 להסכים להתפרק מהנשק הבלתי קונבנציונלי ולהתקרב למערב, וכן כמשתייך לאחד השבטים בעלי העוצמה בלוב

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרי החוץ של לוב
קטגוריה:פוליטיקאים לובים
קטגוריה:מלחמת האזרחים הראשונה בלוב: אישים
קטגוריה:ילידי 1949
של אסקילדסן

של אסקילדסן (בנורווגית: Kjell Askildsen; 30 בספטמבר 1929 – 23 בספטמבר 2021) היה סופר ומתרגם נורווגי שנודע בכתיבתו המינימליסטית. נחשב לאחד הסופרים הנורווגים החשובים ביותר.

==ביוגרפיה==
אסקילדסן נולד וגדל במאנדאל אשר בדרום נורווגיה להורים לותרנים וגדל באזור דתי אדוק. בשנת 1953 פרסם את ספרו הראשון, קובץ סיפורים קצרים בשם "Heretter følger jeg deg helt hjem" (מעתה אלווה אותך כל הדרך הביתה) עורר סערה בשל הביטויים המיניים שהופיעו בו. לאחר מכן המשיך אסקילדסן בכתיבת נובלות, אך משנת 1982 התרכז בכתיבת סיפורים קצרים.

בשנת 1987 פרסם את קובץ הסיפורים "En plutselig frigjørende tanke" (מחשבה פתאומית משחררת) שהביא להכרה עולמית בכישרונו. בשנת 1983 פרסם את ספרו "רשימותיו האחרונות של תומאס פ' למען הכלל", שזכה בפרס המבקרים הנורווגי לספרות. בשנת 2006 בחר צוות מבקרי ספרות של העיתון הנפוץ דגבלאדט בקובץ סיפורים זה כספר הפרוזה הטוב ביותר שנכתב בנורווגיה ב-25 השנים האחרונות.

כתביו תורגמו לשפות רבות. "רשימותיו האחרונות של תומאס פ' למען הכלל" תורגם לעברית על ידי דנה כספי, בעריכת ינון קחטן, ויצא לאור בהוצאת "סמטאות" בשנת 2011. תרגומה של כספי זכה בפרס שרת התרבות לספרות בשנה זו. במרץ 2014 יצא לאור בעברית אוסף סיפורים קצרים של אסקילדסן - "נוף גדול שומם" - אשר תורגם לעברית על ידי שירה חפר, ויצא בהוצאת זיקית.

אסקילדסן מת ב-23 בספטמבר 2021, שבוע לפני יום הולדתו ה-92.

==סגנון==
אסקילדסן התנגד להגדרת סגנונו הספרותי כמינימליסטי והעדיף את ההגדרה הדוק. לטענתו, אין להעתיק את ההגדרה "מינימליסטי" מאמנויות אחרות אל הספרות. לטענתו, יצירתו הספרותית דלה בתיאורים כדי לאפשר לקורא ליצור בדמיונו את הדמויות, את הסיטואציות ואת הנוף וכי ההגדרה "מינימליסטי" מעליבה מבחינתו: "זאת בדיוק המטרה שלי בספרות שלי. שיהיה כתוב מה שצריך, לא יותר ולא פחות.".

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.text.org.il/index.php?book=11020110 רשימותיו האחרונות של תומאס פ' למען הכלל] פרק ראשון באתר TEXT, כולל הקדמה ביוגרפית על חיי הסופר
* [https://web.archive.org/web/20110317081635/http://simtaot.com/dir/writers/ של אסקילדסן] באתר הוצאת "סמטאות"
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים נורווגים
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1929
קטגוריה:נורווגים שנפטרו ב-2021
רומן גירשמן

צוות ארכאולוגים שחפרו בטפה סיאלק ב-1934, יושבים מימין לשמאל: רומן גירשמן, טניה גירשמן, ז'ורז' קונטנו.
רומן גירשמן (ברוסית: Роман Михайлович Гиршман, בצרפתית: Roman Ghirshman;
3 באוקטובר 1895, חרקוב - 5 בספטמבר 1979, בודפשט) היה ארכאולוג צרפתי ממוצא יהודי. שהה 30 שנים באיראן, שם עסק בחפירות ובמחקר ארכאולוגי. פרסם כ-20 ספרים ולמעלה מ-300 מאמרים. אחד מהישגיו החשובים הוא שחזור ההיסטוריה של העיר שושן מראשיתה ועד תקופת הברונזה הקדומה (המאה ה-13 לפנה"ס).

היה ממשפחה יהודית עמידה מחרקוב. בגיל 22 עבר לפריז, שם למד ארכאולוגיה ושפות זרות. הוא התעניין בחורבות העתיקות של טפה גיאן (Teppe Gian), טפה סיאלק (Tepe Sialk), בישאפור (Bishapur), שושן שבאיראן, ובגראם שבאפגניסטן. בשנות ה-30 הוא ניהל את המשלחת הארכאולוגית בטפה סיאלק מטעם מוזיאון הלובר.

==חלק מפרסומיו==
<div style="direction: ltr;">
* 1938: Fouilles de Sialk, près de Kashan, Librairie Orientaliste Paul Geuthner, Paris (2 Bd.)
* 1954: Iran, from the earliest times to the Islamic conquest, Penguin books
* 1970: Le Pazuzu et les fibules du Luristan, Impr. Catholique, Beyrouth
* 1971: Persia, the immortal kingdom (gemeinsam mit V.F. Minorsky und R. Sanghvi)
* 1976: L’Iran des origines à l’islam, nouvelle édition révisée et mise à jour, Paris
* 1977: L’Iran et la migration des Indo-Aryens et des Iraniens, Leiden
* 1979: La Tombe princière de Ziwiye et le début de l’art animalier scythe, Société iranienne pour la Conservation du Patrimoine, Paris
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ארכאולוגים צרפתים
קטגוריה:ארכאולוגים יהודים
קטגוריה:מהגרים מאוקראינה לצרפת
קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1895
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1979
יקב טפרברג

יקב טפרברג או טפרברג 1870 הוא יקב ישראלי.

== היסטוריה ==
היקב הוקם בידי משפחת טפרברג ברובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים בשנת 1870. ב-1925 יצא היקב מן החומות ועבר לעיר החדשה. ב-1964 עבר היקב לשטח חוות שמואל ברוזה במוצא וקיבל את השם יקבי אפרת. עד לשנות התשעים הפיק היקב יינות קידוש ומאז שנות התשעים החל לייצר יינות שולחניים. ב-2002 שונה שם היקב ל"יקב טפרברג 1870" והחל לייצר יינות איכות. היינן הראשי של יקב טפרברג הוא שיקי ראוכברגר. היקב שוכן כיום בקיבוץ צרעה ליד בית שמש.

בשנת 2020 הפיק היקב כ-8 מיליון בקבוקים בשנה.
שמות סדרות היין הן: לגסי, אסנס, אינספייר, אימפרשן, ויז'ן, מוסקטו ויינות אפרת.

== גלריה ==
<gallery widths="200" heights="200" perrow="3">
קובץ:Teperberg 1919.jpg|פרסומת של היקב, עיתון דואר היוםשנת 1919
קובץ:TzoraTeperbergFeb282022.jpg|קיבוץ צרעה ויקב טפרברג
קובץ:Teperberg Winery logo till 2015.png|סמליל היקב עד שנת 2015
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==
* 
** [https://web.archive.org/web/20171030003158/http://teperbergwinery.co.il/הסיפור-שלנו/ ארכיון מסמכים היסטוריים באתר היקב]
* [https://alhayain.com/?p=3051 "יקב טפרברג 1870 משיק קמפיין פרסומי חדש לקראת חג הפסח..."], באתר "על היין", 11 במרץ 2013
* 
* 
* אנשיל פפר, [https://web.archive.org/web/20071024011328/http://www.bakbuk.co.il/htmlpage/internal.asp?cat=4&nam=1801&tat=19&nama=192 יין לשבת: טפרברג 1870], באתר בקבוק
* מני פאר, [http://www.winet.co.il/he-IL/115/3235/ אומרים שהיה כאן שמח לפני שנולדנו], יין, גורמה ואלכוהול

טפרברג 1870
קטגוריה:הרובע היהודי
קטגוריה:צרעה (קיבוץ)
קיואו ודאצ'י

קִיוֹאוֹ וַדָאצִ'י (ביפנית: 和達 清夫, 8 בספטמבר 1902 – 5 בינואר 1995) היה פרופסור לסייסמולוגיה בסוכנות המטאורולוגית של יפן. מחקריו על רעידות אדמה עמוקות קשרו את שמו באזור ודאטי-בניוף – תחום של מוקד רעידות האדמה המצוי באזורי הפחתה.

==מחקרי רעידות אדמה==
במחקריו על רעידות אדמה ביפן גילה ודאצ'י כי ככל שרעידות האדמה התקרבו לשוליים המזרחיים של אסיה, כך גדל עומקן. בשנת 1928 פרסם את הראשון מבין דוחות תצפיותיו, והמשיך לפרסמם עד שנת 1936. עבודתו סיפקה עדויות משכנעות לקיומן של רעידות אדמה עמוקות, והובילה לבנייתם של מודלים שעסקו במבנה התנועה במעטפת כדור הארץ.

==השפעת מחקריו==
בראיון משנת 1980 סיפר צ'ארלס ריכטר כי מצא מאמר של ודאצ'י בו נערכה השוואה בין רעידות אדמה רדודות לעמוקות, המראה הקבלה בין תזוזת הקרקע המקסימלית לבין המרחק ממוקדי רעידות האדמה. מאמר זה סייע לריכטר בפיתוח הסולם הסייסמי הקרוי על שמו: סולם ריכטר.

מחקריו של ודאצ'י – ששימשו תמיכה יסודית לתאוריית טקטוניקת הלוחות – היו הסיבה העיקרית להחלטת עורכי המגזין "Journal Of Geophysical Research" להקדיש לו חלק נרחב בגיליון שיצא ב-10 בדצמבר 1987.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדענים יפנים
קטגוריה:סייסמולוגים

קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1995
אלמדודלר

ממוזער
אלמדודלר (בגרמנית: Almdudler) הוא משקה מוגז מאוסטריה, שם הוא נחשב ל"משקה הלאומי" ושני בפופולריות שלו במדינה רק לקוקה-קולה.

האלמדודלר פותח בשנת 1957 על ידי ארווין קליין.<ref></ref> מקור השם מהביטוי הנפוץ auf der Alm dudeln, שפירושו "לשיר בשדות האלפים".

המשקה נפוץ גם בצ'כיה, שווייץ, גרמניה, הונגריה, בלגיה, הולנד, אוסטרליה ובארצות הברית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:המטבח האוסטרי
קטגוריה:משקאות מוגזים
ג'ים ברידג'ר

ג'יימס "ג'ים" ברידג'ר (באנגלית: James "Jim" Bridger; 17 במרץ 1804, ריצ'מונד, וירג'יניה - 17 ביולי 1881, קנזס סיטי, מיזורי), הוא ככל הנראה המפורסם והגדול שבין אנשי ההרים, מגלי הארצות, הסיירים, ומורי הדרך במערב ארצות הברית בתקופה שבין 1820 ל-1850, שהיא גם התקופה בה פרח רעיון "הייעוד הגלוי".

ברידג'ר ניחן בכושר גופני גבוה, אשר סייע לו בהתמודדות עם שינוי תנאים סביבתיים קיצוניים בעת מסעותיו. הוא היה בעל שליטה טובה בשפות צרפתית, ספרדית, ואף במספר שפות של שבטים ילידים אשר סייעה לו ביצירת תקשורת חיובית ושיתוף פעולה עם תושבים מקומיים ברחבי היבשת.

בין פעולותיו המפורסמות היו חקר הפארק הלאומי ילוסטון, גילוי ימת המלח הגדולה, ומסע מדרום הרי הרוקי במה שעתיד להיות החלק הדרומי של קולורדו ועד צפונם במה שעתיד להיות הגבול הקנדי.

==חייו==
ברידג'ר היה ממוצא אנגלי, אך בעל שורשים באמריקה עוד מתחילת התקופה הקולוניאלית.
הוא החל את הקריירה שלו כסייר וחוקר בשנת 1822 כשהוא בן 18 בלבד, כחלק ממשלחת מחקר לצפון מיזורי. כשנתיים לאחר מכן, בחורף שבין שנת 1824 ל-1825, ניהל לבדו מסע מחקר, וגילה את ימת המלח הגדולה. בתחילה חשב שהימה מקושרת לאוקיינוס השקט בשל כמות המלחים העצומה בה. במהלך מסע שערך בשנת 1856 באזור שעתיד להיות הפארק הלאומי ילוסטון, ברידג'ר תיאר את שראה כמעיינות חמים, מים שבוקעים מן הקרקע, בהר זכוכית ובסלע זהב. על אף שסיפוריו היו נכונים, רבים לא האמינו לו.

בשנת 1830 פתח ברידג'ר בקריירה עסקית כעובד של חברת סחר בבדים ועורות. בהמשך, בשנת 1843, הקים יחד עם חבר נקודת מסחר שעתידה להיקרא פורט ברידג'ר על שמו, הממוקמת בדרום מערב מדינת ויומינג, על גדת "הנהר הירוק" שזורם אל יוטה, וזאת במטרה לשרת חלוצים שהיגרו דרך שביל אורגון.

בשנת 1835 התחתן עם אישה משבט ילידים מקומי ממנה נולדו לו 3 ילדים. לאחר מותה ב-1846, התחתן עם בתו של צ'יף אחד השבטים, שנפטרה בלידת בנה. בשנת 1850, התחתן שוב עם בתו של צ'יף משבט אחר, ממנה נולדו לו שני ילדים. חלק מהילדים נשלחו אל חופה המזרחי של ארצות הברית על-מנת לזכות בחינוך טוב.

בשנת 1850, מצא ברידג'ר מעבר חילופי ל"מעבר הדרומי" (מעבר בדרום הרי הרוקי שהיווה חלק משביל אורגון) ובכך הצליח לקצר את שביל אורגון בכ-90 קילומטרים. המעבר החדש היה בעל חשיבות מפתח בהגירה מערבה, וכאות הוקרה לפועלו נקרא "מעבר ברידג'ר". מעבר זה עתיד לשמש את הרכבת המהירה של ארצות הברית שחוצה אותה לרוחבה. ב-1864 מצא ברידג'ר נתיב מוויומינג לשדות הזהב במונטנה, נתיב שהחליף את "שביל בוזמן" שנחשב למסוכן בשל הימצאות שבטים ילידים תוקפניים בסביבתו, וגם הנתיב החדש נקרא על שמו.

בשנים שלאחר מכן, שימש ברידג'ר כמדריך של הצבא האמריקני במלחמתו נגד השבטים הילידים שחסמו את שביל בוזמן. לאחר שחרורו מהצבא בשנת 1868, עבר ברידג'ר לקנזס סיטי. כשהוא סובל ממחלות שונות דוגמת דלקת מפרקים וזפקת. הוא ניסה ללא הצלחה להתפרנס מהשכרת פורט ברידג'ר לממשלה. ב-17 ביולי 1881 נפטר ג'ים ברידג'ר בחוותו שבקנזס סיטי. במשך כ-23 שנים היה ברידג'ר קבור בבית קברות במרחק של כמה מאות מטרים מחוותו, עד שהוחלט להעביר את קברו אל אינדפנדנס שבמיזורי. בקרבת קברו, שני בתי ספר קרויים על שמו.

==הנצחה==
*פורט ברידג'ר
*ברידג'ר, מונטנה
*הרי ברידג'ר (ויומינג)
*הרי ברידג'ר (מונטנה)
*שממת ברידג'ר בוויומינג
*היער הלאומי ברידג'ר-טטון, ויומינג
*מעבר ברידג'ר
*מוסדות חינוך

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מגלי ארצות אמריקאים
קטגוריה:אנשי הרים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1804
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1881
איתמר גרבוז

הרב איתמר גרבוז (נולד בשנת ה'תשכ"ב, 1962) הוא ראש ישיבת ארחות תורה בבני ברק וראש רשת כוללים ללימוד סדר טהרות.

==קורות חייו==
נולד בירושלים לרב אברהם נח גרבוז, ראש כולל בית יוסף-נובהרדוק בירושלים. אמו שרה היא בתו של הרב בן ציון ברוק, ראש ישיבת בית יוסף-נובהרדוק שבירושלים.

למד בישיבת קמניץ בירושלים ובישיבת פוניבז', שם למד אצל הרב אלעזר מנחם מן שך. לאחר שש שנות לימוד שם נישא לשושנה, בתו של ראש הישיבה הרב גרשון אדלשטיין, והחל ללמוד בכולל של הישיבה. בגיל 28 החל למסור שיעורים בכולל. בשנת ה'תשנ"ח, כשיזם הרב אהרן לייב שטיינמן את הקמת ישיבת ארחות תורה, מינה את הרב גרבוז לעמוד בראשה, לצד הרב ברוך דב דיסקין (בן דודה של אשתו). בהמשך מונו לראשי ישיבה נוספים גם גיסו הרב צבי יהודה אדלשטיין (בן הרב גרשון) והרב יחיאל קלרמן. הוא מוסר שיעור יומי, וכנהוג בישיבה בכל שנה הוא מפסיק במשך 3 חודשים למסור שיעור יומי. בתקופה זו הוא מוסר את ה"שיעור הכללי".

בשנת ה'תשנ"ח יזם הרב מיכל יהודה ליפקוביץ הקמת כולל לשעות הערב ללימוד סדר טהרות, ובראשו העמיד את הרב גרבוז. המוסד הפך לרשת של 15 כוללים. הרב גרבוז מוסר מדי שבוע שיעור בסדר טהרות במודיעין עילית בהשתתפות מאות אברכים. הוא מוסר שיעורים בטהרות גם בישיבתו. מדי יום הוא מוסר שיעור בכולל פוניבז' על המסכת שנלמדה בזמן הקודם, וכן שיעור באחד מהכוללים שעל ידי ישיבת ארחות תורה שבראשותו.

==מחיבוריו==
* סדרת משנת השבת על מסכת שבת (יחד עם הרב אלעזר דוד אפשטיין)
* משנת כתובות על מסכת כתובות
* שיעורים במסכת על סדר נשים ונזיקין
* שחיטת חולין על מסכת חולין (יחד עם הרב אלעזר דוד אפשטיין מראשי ישיבת תורה בתפארתה)
* הערות וביאורים על מסכת נידה
* שיעורים במסכת בבא קמא
* קובץ אגרא דשמעתתא על הספר שב שמעתתא
* סדרת משנת טהרות על סדר טהרות
* סדרת "משנת המועדים", על מועדי ישראל

חלק משיעורי אביו על סדר קדשים, שנדפסו בספר "מנחת אברהם", נכתבו על ידו משיעורים שנמסרו בכולל פוניבז'.

==קישורים חיצוניים==
===== מספריו =====
* [http://www.hebrewbooks.org/51023 משנת טהרות - על מסכת זבים ומסכתות טבול יום ועוקצין], באתר היברו בוקס
* [http://www.hebrewbooks.org/51574 משנת טהרות - על מסכת כלים חלק א], באתר היברו בוקס
* [http://www.hebrewbooks.org/51022 משנת טהרות - על מסכת כלים חלק ב], באתר היברו בוקס
* 

===== שיעורים =====
* [http://www.beinenu.com/faceted_search/results/איתמר_גרבוז שיעורים של הרב גרבוז], לצפייה באתר בינינו
* 

קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:משפחת אדלשטיין
איתמר גרבוז
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
קטגוריה:רבני ישיבת ארחות תורה
דב וייס

הרב דב (בערל) וייס (נולד בשנת ה'תשי"א, 1951) הוא ראש ישיבת תורת חיים ורב שכונת קריית צאנז בירושלים (מכונה גאב"ד קריית צאנז).

==ביוגרפיה==
הרב דב וייס

נולד בארצות הברית למשה וייס, סוחר נדל"ן ונצר למשפחת רבנים, שניצל מן השואה. למד במוסדות צאנז בארצות הברית. בשנת תשכ"ו עלה אביו עם משפחתו לישראל והתגוררו בקריית צאנז בנתניה. בשנת תשכ"ט נשא לאישה את חיה מינדל, בת רבו יקותיאל יהודה הלברשטאם האדמו"ר מצאנז קלויזנבורג.

רבו הדגיש שלקחו לחתן בזכות מעלותיו האישיות על אף שאינו בעל ייחוס. לאחר נישואיו התגורר בקריית צאנז בנתניה ושימש ר"מ בישיבת צאנז. אשתו ניהלה מוסד ליתומים בקריית צאנז.

בשנת תשל"ב (1972) עבר חמיו האדמו"ר לארצות הברית והתגורר בעיר יוניון סיטי, ניו ג'רזי, ופתח שם ישיבה ומוסדות. בסוף שנת תשל"ג היגר הרב וייס בעקבות חמיו ליוניון סיטי וכיהן בתפקידים שונים בישיבה ולאחר מכן כראש כולל של חסידי צאנז. חמיו העריכו והיה מבקש ממנו חוות דעת על פסיקותיו ושאלותיו לגדולי הדור.

כעבור מספר שנים עבר להתגורר בירושלים ועמד בראשות כולל בקריית צאנז. בד בבד עם תפקידו כראש כולל, שימש כמורה הוראה ובאופן לא רשמי נחשב כרב השכונה, לצדו של הרב שלום אייזנברגר. באלול תש"מ מינהו חמיו האדמו"ר לרבה של קריית צאנז בירושלים על דעת כלל התושבים שחתמו על כתב מינוי. הרב וייס פתח כולל אברכים בשכונה ומספר שנים עמד בראשותו.

לאחר פטירת חמיו הרבי מצאנז קלויזנבורג בט' בתמוז ה'תשנ"ד (יוני 1994) התקבל בקרב תושבי השכונה כממלא מקומו כפי שציווה בצוואתו, אולם הייתה קיימת מתיחות בינו לבין חסידות צאנז.<ref></ref> בחודש אדר תשפ"ב נערך פיוס פומבי בין הצדדים כשהוזמן לסידור קידושין בחופת נכדו של האדמו"ר מצאנז.<ref></ref>

בשנת תשס"ו ייסד ישיבה כלל חסידית בשם "תורת חיים" בשכונת רוממה הסמוכה, בה לומדים מעל 100 בחורים. הישיבה מתנהלת בדרכו של חמיו הרבי מקלויזנבורג.
הרב וייס עומד בראשות המרכז התורני "מוסדות באר מים חיים" בשכונת קריית צאנז המהווה מרכז רוחני לכל תושבי השכונה והאזור.

חידושי תורתו הודפסו בקובצי "הבאר" היוצאים על ידי קהילתו, בגליונות 'שפע קודש' שי"ל על ידי ישיבתו, וכן בסדרת הספרים 'דובר ישרים', עד כה יצא לאור עי חברי המכון ספרים על ירח האיתנים ועל מסכת פסחים. באדר תשפב יצא הספר על מסכת בבא קמא. חברי המכון עובדים על הוצאה לאור של שאר הספרים על מסכתות השס.

===משפחתו===
חלק מבני משפחתו הם רבנים:
* אחיו הרב אשר וייס, רב בשכונת רמות ג' בירושלים וגאב"ד דרכי תורה
* אחיו הרב יהונתן בנימין וייס, רב ואב בית דין במונטריאול קנדה
* אחיו הרב חיים וייס רבה של ביתר עילית ור"מ בישיבת תורת חיים ובישיבת ויז'ניץ ברכפלד
* אחיו הרב אברהם יצחק וייס (חתן רבי בן-ציון רבינוביץ מביאלא) ראש כולל ביאלה בירושלים.
* חתנו הרב טוביה ליברמן רב וראש כולל בחסידות מכנובקא בעלז
* חתנו הרב ישעיה שוורץ רב שכונה בביתר עילית ומחבר ספרים
* חתנו הרב יהודה דייטש ר"מ בירושלים.
* בנו הרב יוסף וייס חתן הרב מנחם מנדל פוקס.
* בנו הרב דוד וייס מיסד ומנהל המוסדות.
* בנו הרב צבי וייס חתן האדמו"ר מקרעטשניף קריית גת.
* בנו הרב מאיר וייס.
* בנו הבחור ברוך וייס.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://www.jdn.co.il/gallery/716015/ שמחת השבע ברכות בחצרות קלויזנבורג – נדבורנה ביתר]
*https://www.jdn.co.il/gallery/716015/ 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חסידי צאנז-קלויזנבורג
קטגוריה:ראשי ישיבה ישראלים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
הדר מרקס

הדר מרקס (נולדה ב-13 ביוני 1985) היא שדרנית רדיו וקריינית פרסומות ישראלית, המשדרת בתחנת הרדיו גלגלצ. בעבר שידרה ברדיו תל אביב.

== ביוגרפיה ==
מרקס נולדה וגדלה במושב פארן שבערבה. עברה ליישוב הקהילתי להבים, כדי ללמוד במגמת התקשורת בכפר הנוער "אשל הנשיא" שבנגב. מרקס עברה קורס קריינות והוכשרה להנחות תוכנית צעירים ברדיו אשל הנשיא.

בשירותה הצבאי התקבלה לגלי צה"ל, ושירתה כקריינית. הנחתה את הגרסה המלאה של "אחד אחד", מצעד הפזמונים השבועי של גלגלצ, וכן תוכנית משלה בשם "סינגלס", במשך 4 שנים. לאחר פרישתו של עמרי רונן מגלגלצ עברה מרקס לשדר את תוכנית "הבחירות", המשודרת בשעות הצהריים ואת המצעד "אחד אחד".

בשנת 2008 זכתה מרקס בפרס "תגלית לדור הבא" של הרדיו הישראלי.

במאי 2011 פורסם כי מרקס תעזוב את גלי צה"ל לאחר שמונה שנים, ותעבור לרדיו תל אביב שם תגיש תוכנית מוזיקה ובידור יומית ותקבל תפקידים נוספים בתחומי הניו מדיה, התוכן והמוזיקה.
ב-19 במאי הגישה את תוכניתה האחרונה בגלגלצ עד שובה לתחנה בשנת 2016.

בינואר 2016 שבה מרקס לגלגלצ לתוכנית "מדינה בדרך", המשודרת כל בוקר בשעות 07:00–10:00. מרקס משדרת את התוכנית בימים א'–ד', ורואי שריקי משדר אותה ביום ה'. בשנים האחרונות צורף להגשה בני כבודי כמגיש נוסף. כבודי הוא עורך התנועה הראשי של גלגלצ המשלב בתוכנית את עדכון מצב התנועה בכבישים בשעות הבוקר. לפני מרקס ושריקי הגיש את התכנית ערן אליקים.

== חיים אישיים ==
מרקס גרושה ואם לשלושה ילדים. מתגוררים במושב גבעת שפירא.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://tarika.co.il/הדר-מרקס/ הדר מרקס], באתר תאריקה זוהר

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל רדיו תל אביב
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:נשות המושב
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:בוגרות תיכון אזורי אשל הנשיא
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי אשל הנשיא
קטגוריה:שדרניות גלגלצ
קטגוריה:שדרני גלגלצ
קטגוריה:להבים: אישים
קטגוריה:משתתפי מחוברים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
קטגוריה:הנגב: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית הערבה התיכונה: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר: אישים
בית הקברות וסט פוינט

250px
בית הקברות וסט פוינט (באנגלית: West Point cemetery) הוא בית קברות צבאי היסטורי, הנמצא בתחומי הקמפוס של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית במדינת ניו יורק. נקברו בו בוגרים של האקדמיה ואנשי סגל שלה, מהם שנהרגו בקרב מראשית המאה ה-19 ועד היום.

==אתר בית הקברות==
אתר בית הקברות, המשקיף על נהר ההדסון, הוכרז כבית הקברות של האקדמיה ב-1817, אך כבר קודם לכן שימש כאתר קבורה לתושבי אזור וסט פוינט ולנופלים במלחמת העצמאות של ארצות הברית.

שטח בית הקברות הורחב מספר פעמים מאז הקמתו, והוא משתרע כעת על פני כ-50 דונם. הזכאים לקבורה בו הם בוגרי האקדמיה ואנשי הסגל שלה שנהרגו בקרב או נפטרו, מי שמתו בעת הצבתם באקדמיה ובני משפחותיהם של כל אלו. בסך הכל נטמנו בו למעלה מ-8,000 איש וביניהם 24 חיילים שעוטרו במדליית הכבוד של הקונגרס ו-25 ממפקדי האקדמיה. בשנים האחרונות נקברו בו בוגרים של האקדמיה שנהרגו בקרבות במלחמות בעיראק ובאפגניסטן.

בתחומי בית הקברות ניצבים מספר מבנים ואנדרטאות:
*ליד הכניסה לבית הקברות ניצב בית התפילה הישן של הצוערים (Old Cadet Chapel), שהקמתו הושלמה ב-1837. מצויים בו לוחות זיכרון לגנרלים של הצבא הקונטיננטלי במלחמת העצמאות האמריקנית ולבוגרי האקדמיה שנהרגו במלחמת ארצות הברית–מקסיקו.
* בשטח בית הקברות ניצבות מספר אנדרטאות לזכר אנשי האקדמיה, שנהרגו בקרבות בתחומי ארצות הברית במחצית הראשונה של המאה ה-19.
*בית המשגיח של בית הקברות הוקם ב-1872. כיום הוא משמש כבניין המטה של המפקח הכללי של האקדמיה (שהוא המבקר ונציב הקבילות שלה).

==אישים ידועים שנקברו בבית הקברות==
* וינפילד סקוט – הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית (1841 - 1861) ומפקד הכוחות האמריקניים במלחמת ארצות הברית–מקסיקו;
* רוברט אנדרסון – מפקד בסיס פורט סאמטר, שהופגז בקרב הראשון של מלחמת האזרחים האמריקנית;
* ג'ורג' ארמסטרונג קסטר - מפקד בחיל הפרשים במלחמת האזרחים האמריקנית ובמלחמות האינדיאנים. הוא נהרג בקרב ליטל ביגהורן ב-1876;
* אלכסנדר פאץ' – מפקד הארמייה השביעית באירופה במלחמת העולם השנייה;
* ג'יימס גאווין – מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82 במלחמת העולם השנייה (1944-45);
* נורמן קוטה – מגיבורי הנחיתה בחוף אומהה בפלישה לצרפת, שם שירת כסגן מפקד הדיוויזיה ה-29;
* דוד מרכוס – האלוף הראשון של צה"ל, שנהרג במלחמת העצמאות;
* ויליאם וסטמורלנד – מפקד כוחות ארצות הברית במלחמת וייטנאם (1964-68) וראש מטה צבא ארצות הברית;
* אדוארד היגינס וייט – מראשוני האסטרונאוטים בתוכנית אפולו. הוא נספה בתאונת אימונים במרכז החלל קנדי.

<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="3">
תמונה:Old West Point Cadet Chapel .JPG|בית התפילה הישן של הצוערים
תמונה:West Point Cemetery Caretaker's Cottage.JPG|בית המשגיח
תמונה:Cadet Memorial, West Point Cemetery, NY.jpg|אנדרטת הצוערים
</gallery>

==מקורות==
*[https://web.archive.org/web/20110915140211/http://www.westpoint.edu/Cemetery/cemetery_brochure.pdf עלון על בית הקברות] באתר westpoint.edu. תאריך כניסה: 18 במרץ 2011.
*[http://www.usma.edu/cemetery/descriptions.htm עמוד מידע על בית הקברות (1)] באתר usma.edu. תאריך כניסה: 18 במרץ 2011.
*[http://www.usma.edu/cemetery/ עמוד מידע על בית הקברות (2)] באתר usma.edu. תאריך כניסה: 18 במרץ 2011.

==ראו גם==
*בית הקברות הלאומי ארלינגטון

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
וסט פוינט
קטגוריה:האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
טירן פולק

טירן פולק (נולד ב-30 במאי 1967) הוא פעיל ימין קיצוני ישראלי, ובעבר אחד מראשי כך.

== חייו ==
טירן ישראל פולק נולד בירושלים, וגדל בשכונת קריית היובל. מוצא משפחתו הוא מסוריה; אביו העניק לו את השם "טירן" על שם מיצרי טירן משום שנולד ימים ספורים לפני פרוץ מלחמת ששת הימים.

בגיל 16 איבד את שתי אחיותיו, נורית ואסתר, בפיגוע בקו 18 ב-6 בדצמבר 1983. בעקבות הפיגוע הצטרף לתנועת כך שאותה הנהיג הרב מאיר כהנא. פולק, שחזר בתשובה בגיל צעיר, לא שירת בצה"ל. פולק הפך למנכ"ל התנועה ולאחר הירצחו של הרב כהנא הפך לאחד משלושת מנהיגיה, יחד עם ברוך מרזל ונועם פדרמן. כמו כן, הוא שידר בתחנת רדיו פיראטית בירושלים בשם "קול הרמה".

ב-23 במרץ 2000 נעצר, יחד עם ברוך מרזל, נועם פדרמן, יהודה עציון וברוך בן יוסף, כאשר ביקשו למחות על פגישת האפיפיור עם הרבנים הראשיים לישראל בהיכל שלמה. הם הועמדו לדין ונמצאו זכאים, ואף נפסקו להם פיצויים על הפגיעה בחירותם.

=== מעורבות בטרור ===
פולק היה אחד ממנהיגי ארגון הטרור היהודי "הוועד לביטחון בכבישים", המסונף לתנועת כך<ref name=":0"></ref>. לדבריו של פולק, בשנים 1993-1992 היה הארגון מעורב ביותר מ-500 "תקריות אלימות" עם ערבים<ref name=":0" />. ביולי 1992, הוגש נגד פולק כתב אישום על הסגת גבול, התקהלות אסורה, איומים ואי-נשיאת רישיון נשק<ref name=":1"></ref><ref name=":3"></ref>. פולק נכנס לחצר תיאטרון "אל-חכוואתי" במזרח ירושלים, בשעה שהתקיים בו כינוס, ואיים על הנוכחים כשהוא נושא תת מקלע "עוזי" טעון<ref name=":1" /><ref name=":3" />.

ב-2017, בעצרת לזכרו של הרב כהנא, אמר פולק "הלוואי שהיינו ארגון טרור, הלוואי שהיינו פוגעים בכל פעם שנפגע יהודי".

== חיים אישיים ==
פולק התחתן עם ענת שוחט. שוחט הוצגה כמי שהייתה אימו המאמצת של בנה, גלעד שדה. בסרטון גיוס כספים לכך שצולם בעת ששדה היה בן שלוש, נטען שאביו היה פלסטיני ושאילולא היה נלקח עם אמו היה עלול ”לזרוק אבנים כעת על יהודים”. ברבות השנים סיפר שדה שאמו הסבירה שהייתה למעשה אם חד־הורית, שאביו לא היה פלסטיני, ושמעולם לא ניצלה משום כפר – אלא שודלה, ובמילותיו של שדה נוצלה עימו, להשתתף בסרטון. טירן אימץ וגידל את גלעד כבנו.

כיום פולק נשוי בשנית ומתגורר מאז 2003 בבית שמש.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילי ימין רדיקלי ישראלים
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:בית שמש: אישים
קטגוריה:פעילי כך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
קטגוריה:טרוריסטים יהודים
קטגוריה:טרוריסטים ישראלים
שלומי בוצ'צ'ו

שלומי בוצ'צ'ו (נולד ב-30 באוגוסט 1966) הוא עיתונאי רכילות וצלם עיתונות ופפראצי ישראלי.

==ביוגרפיה==
בוצ'צ'ו עובד כצלם מקצועי מאז נעוריו והוא מחלוצי מקצוע הפפראצי בישראל. בשנים 1991–1987 כתב וערך את מדור הרכילות של השבועון "להיטון". לאחר מכן עבר לשמש ככתב הרכילות של העיתון "מעריב".

בשנת 2005 הגיש בוצ'צ'ו תביעה בגין הפרת זכויות יוצרים נגד ישעיהו רוטר, הבעלים של אתר האינטרנט הפופולרי רוטר.נט, לאחר שהאתר פרסם בחמש הזדמנויות שונות תמונות שצילם בוצ'צ'ו, וזאת ללא רשותו וללא תשלום. בית המשפט קיבל את התביעה ופסק לטובתו פיצויים בסך 50,000 ש"ח. ערעור שהגיש רוטר על פסק הדין נדחה . בשנת 2007 הוגשה נגדו תביעה על ידי גיל ריבה בגין פרסום לשון הרע ופגיעה בפרטיות, לאחר שריבה ובנו הקטין צולמו על ידי בוצ'צ'ו בשני מקרים שונים. ריבה תבע פיצויים בסך 250,000 ש"ח, אך תביעתו נדחתה, ובית המשפט קבע שהצילומים לא פגעו בפרטיותם של ריבה ובנו. פסק הדין נחשב לתקדימי לגבי פעילותם של צלמי פפראצי בישראל. 

בשנים האחרונות עובד בוצ'צ'ו כצלם באתר וואלה!, ובמקביל הוא משמש כיושב ראש איגוד צלמי החברה (הפפראצי) בישראל. במסגרת תפקידו זה היה בין יוזמי המהלך להחרמת בר רפאלי בשנת 2007, על שלא נעתרה לצלמים שרצו לצלמה בעת ביקורה בישראל.

נכון ל-2010, בוצ'צ'ו מתגורר עם אשתו חגית ברמת אביב בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==
* 
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:כתבי רכילות ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966