OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פסיכדליה (תרבות)

[[אומנות פסיכדלית ממחישה חוויה פסיכדלית כפי שמתרחשת לאחר שימוש בנרקוטיקה פסיכדלית. אילוסטרציה מאת DALL-E]]
פסיכדליה (באנגלית: Psychedelia) מתייחסת לתת-התרבות הפסיכדלית של שנות ה-60 של המאה ה-20 ולחוויה הפסיכדלית. היא כוללת אמנות פסיכדלית, מוזיקה פסיכדלית וסגנון לבוש שהיה נפוץ באותה תקופה. היא נוצרה בעיקר על ידי אנשים שהשתמשו בסמים פסיכדליים דוגמת LSD, מסקלין ופסילוציבין וגם על ידי אנשים שלא השתמשו בסמים, אך היו חובבי תת-תרבות זו. אמנות ומוזיקה פסיכדלית בדרך כלל יוצרות מחדש, או משקפות את, החוויה של תודעה שונה (Altered state of consciousnessI). אמנות פסיכדלית משתמשת בוויזואליה סוריאליסטית מעוותת ביותר, בצבעים בהירים ובספקטרום מלא ובאנימציה (כולל קריקטורות) כדי לעורר, להעביר או לשפר את החוויה הפסיכדלית. מוזיקה פסיכדלית משתמשת בגיטרה חשמלית מעוותת, אלמנטים של מוזיקה הודית כמו סיטאר, טאבלה, אפקטים אלקטרוניים, אפקטים קוליים והדהוד, ואפקטי אולפן משוכללים, כמו השמעת הקלטות לאחור.

חוויה פסיכדלית מאופיינת בתפיסה בולטת של היבטים במוחו של אדם שלא נודעו לו קודם לכן, או בהתלהבות היצירתית של המוח המשוחרר מכבליו הרגילים לכאורה. מצבים פסיכדליים הם מערך של חוויות כולל שינויים בתפיסה כגון הזיות, סינסתזיה, שינויים במצבי מודעות או תודעה ממוקדת, שונות בדפוסי חשיבה, מצבי טראנס או היפנוטיים, מצבים מיסטיים ושינויי תודעה אחרים. תהליכים אלו יכולים להוביל אנשים מסוימים לחוות שינויים בפעולה הנפשית המגדירה את זהותם העצמית (בין אם בחדות רגעית או התפתחות כרונית) השונה מספיק ממצבם הרגיל הקודם, כך שזה יכול לעורר תחושות של הבנה חדשה שנוצרה כמו התגלות, הארה, בלבול, ופסיכוזה. אנשים המשתמשים בסמים פסיכדליים למטרות רוחניות או גילוי עצמי מכונים בדרך כלל פסיכונאוטים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תת-תרבות
איסיאגה סילה

איסיאגה סילה (בצרפתית: Issiaga Sylla; נולד ב-1 בינואר 1994 בקונאקרי שבגינאה) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת מונפלייה ובנבחרת גינאה.

== קריירת מועדונים ==
סילה החל את הקריירה המקצוענית שלו בהורויה מליגת העל הגינאית.

החל משנת 2012 משחק בטולוז הצרפתית, ממנה הושאל לגזלק אז'אקסיו וללאנס.

== קריירה בינלאומית ==
ב-6 בספטמבר 2011 ערך סילה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה, בהפסד 1–2 לנבחרת ונצואלה במשחק ידידות. ב-24 במרץ 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת גבון במשחק ידידות.

הוא נכלל בסגל נבחרת גינאה בטורניר גביע אפריקה לאומות 2021.

נכלל בסגל נבחרת גינאה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים גינאים
קטגוריה:מגני כדורגל גינאים
קטגוריה:כדורגלני טולוז
קטגוריה:כדורגלני גזלק אז'אקסיו
קטגוריה:כדורגלני לאנס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גינאה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2015
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2023
קטגוריה:גינאים שנולדו ב-1994
קטגוריה:כדורגלני מונפלייה
יוליאן קלצ'קו

יוליאן קלצ'קו (בפולנית: Julian Klaczko; ביידיש: יהודה קליאַטשקאָ, או קלאצקא; 11 בנובמבר 1825 – 26 בנובמבר 1906) היה משורר פולני. יהודי מומר.

==ביוגרפיה==
נולד בווילנה לטויבע לאה וצבי קלאצקא, משפחה יהודית וילנאית מחוגי המשכילים בעיר. אמו ניהלה בביתה סלון ספרותי שבו התכנסו גם סופרים, אנשי רוח ופוליטיקה, יהודים ופולנים.

לרגל בר המצוה שלו (תקצ"ט, 1838) הדפיס, כנראה בעזרת הוריו, שיר בשם 'מנחת תודה'. הוא המשיך לפרסם בעברית בשנים הבאות ושיריו וסיפוריו ראו אור ספרו 'דודאים' (ליפסיה 1842).

בהמשך יצא ללימודים אקדמיים באוניברסיטת קניגסברג ובאוניברסיטת היידלברג. בתקופת שהותו בגרמניה פרסם מאמרי דעה בעיתונות. עיקר פרסומו בא לו כאחת הדמויות הבולטות בתנועה הלאומית הפולנית, לאחר כישלון מרד פוזנן בשנת 1848 היגר לצרפת ובה שהה בעשרים השנים הבאות. בספרות העברית זכתה דמותו להשתקה והתעלמות בשל העובדה שהמיר את דתו בשלב כלשהו, כנראה בהיותו בפריז. בפריז חבר לחוג הפוליטי הליברלי-אריסטוקרטי של הגולים הפולניים שהתרכז סביב מלון למבר בהנהגת הנסיך אדם יז'י צ'ארטוריסקי. הוא שנא את רוסיה ופרוסיה בשל חלוקת פולין אך גילה יחס חיובי יותר כלפי האימפריה האוסטרו-הונגרית בשל מדיניותה הנוחה יותר כלפי הפולנים שבשטחה. הוא שימש במספר תפקידים במוסדות המזוהים עם האימפריה. בשל פעילותו המאומצת בעת מלחמת צרפת–פרוסיה למען מעורבות אוסטרו-הונגרית לטובת הצד הצרפתי, פעילות שלא הניבה פרי, כינה אותו ביסמרק "סוכן יהודי של צרפת", אף שכבר היה מומר.

בשנות ה-70 של המאה ה-19 התגורר מספר שנים באיטליה ואז שב לפולין. בסוף ימיו עסק בחקר הספרות והאמנות האיטלקית ולימד באוניברסיטת קרקוב.

קלצ'קו נפטר בקרקוב ונקבר בבית הקברות הכללי ראקוביצקי בעיר.

אחותו רחל הייתה נשואה (בשנית) לרב, רבה של ברסלאו, ר' גדליה טיקטין ולאחר פטירתה (בשנות ה-90 של המאה ה-19) הניחה קרן גדולה עבור עניי וילנה. בשעתו רווחה השמועה שמקור הכספים בקרן הוא מנדבה ששלח קלצ'קו למשפחתו.

==לקריאה נוספת==
* ש"ל ציטרון, מאחורי הפרגוד: מומרים, בוגדים, מתכחשים, ב, וילנה, 1925. פרק I: יוליאן קליאטשקא

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://www.gutenberg.org/author/Klaczko,+Julian יצירות של קלצ'קו], בפרויקט גוטנברג
* [https://en.wikisource.org/wiki/Catholic_Encyclopedia_(1913)/Julian_Klaczko הערך 'יוליאן קלאצ'קו'] ב, ניו יורק 1913, באתר ויקיטקסט 
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH002058107/NLI מנחת תודה], וילנה תקצ"ט - עותק דיגיטלי לעיון מקוון, באתר הספרייה הלאומית
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי ספרות
קטגוריה:חוקרי אמנות
קטגוריה:משוררים פולנים
קטגוריה:וילנה: אישים
קטגוריה:יהודים מומרים פולנים
קטגוריה:מתנצרים
קטגוריה:ילידי 1825
קטגוריה:נפטרים ב-1906
אולריק אנמה-אלה

אולריק בראד אנמה-אלה (בצרפתית: Ulrick Brad Eneme-Ella; נולד ב-22 במאי 2001) הוא כדורגלן גבונזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אנז'ה ובנבחרת גבון.

== קריירת מועדונים ==
אנמה-אלה, יליד סנס שבצרפת, גדל במחלקות הנוער של סנס ואוסר בצרפת, לפני שעבר לרד בול זלצבורג האוסטרית בשנת 2017. הוא הושאל למשך תקופה קצרה לליפרינג, ובשנת 2019 עבר לאמיין. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת המילואים של המועדון, וב-22 בספטמבר 2020 עבר למחלקת הנוער של ברייטון אנד הוב אלביון.

== קריירה בינלאומית ==
אנמה-אלה שיחק בנבחרות הצעירות של צרפת. ב-16 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גבון, בהפסד 1–2 לנבחרת מצרים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

הוא נכלל בסגל נבחרת גבון לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2021.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים גבונזים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גבונזים
קטגוריה:כדורגלני ברייטון אנד הוב אלביון
קטגוריה:כדורגלני אנז'ה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גבון
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים באנגליה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-2001
קטגוריה:גבונזים שנולדו ב-2001
איל מקיאג'

איל מקיאג הוא מותג איפור אמריקאי אשר הוקם בניו יורק בשנת 1972 על ידי אילנה הרכבי. המותג החל לפעול בישראל בזיכיון בשנת 1996, על ידי חנוך רידר ואשתו, המאפרת גלית ורטהיים, בשותפות עם אופק קאירי ואשתו, הדוגמנית שלי גפני. החברה הפעילה בישראל רשת חנויות, מכללת איפור ואתר אינטרנט לשיווק ישיר, ובארצות הברית הפעילה רשת הפצה לחנויות. בשנת 2001 התפרקה השותפות, והזיכיון נותר בידי חברת איל מקיאג' בע"מ, שהוקמה ב-2001 והייתה בשליטת גלית ורטהיים וחנוך רידר. ב-2007 נבחרה הדוגמנית אסתי גינזבורג לפרזנטורית של המותג "איל מקיאג'". החברה נקלעה לקשיים כספיים שהובילו ב-2013 לפירוקה בצו בית המשפט, ולמכירת פעילות בהסדר נושים.

בשנת 2013 רכשו רו"ח אורן הולצמן ואחותו שירן הולצמן את המותג והפעילות בישראל, תמורת 12 מיליון ש"ח, וב-2015 רכש גם את המותג בארצות הברית. ב-2017 קרן אל קטרטון (L Catterton) - קרן ההשקעות של קבוצת לואי ויטון, השקיעה בחברה לפי שווי חברה של 100 מיליון דולר. עיקר פעילות החברה הופנתה לאתר מסחר אלקטרוני, שמרבית עובדיו בארצות הברית. תחילה נדרשו הלקוחות לענות על שאלון לשם התאמת האיפור, ובהמשך נעשתה ההתאמה על פי צילום פנים של הלקוח וניתוחו באמצעות תוכנה מתאימה. בישראל פועלות כ-40 חנויות ומכללה לאיפור. מטה החברה שוכן בניו יורק, ומרכז הפיתוח שוכן בישראל. ייצור מוצרי האיפור נעשה מחוץ לישראל. 

בינואר 2022 הודיעה חברת ODDITY, המחזיקה במותג, על מכירת 9% ממניותיה תמורת 130 מיליון דולר, כלומר לפי שווי חברה של 1.44 מיליארד דולר. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מותגי קוסמטיקה
תיאטרון המחול ההולנדי

תיאטרון המחול ההולנדי ב[[האג, תוכנן על ידי רם קולהאס]]
תיאטרון המחול ההולנדי (NDT) בהולנדית: Nederlands Dans Theater) היא להקת מחול מודרני. המטה הראשי של התיאטרון שוכן בתיאטרון המחול לוצנט בהאג. נוסף לתיאטרון המחול לוצנט, הלהקה מופיעה באולמות אחרים בהולנד, בהם הֶט מוזיק תיאטר באמסטרדם וסְטֵדְסְטְסחוֹבְבְּורְג בניימיכן.

== המייסדים ==
את תיאטרון המחול ההולנדי ייסדו בשנת 1959 בנימין הרקרבי, ארט פרסטכן וקרל בירנייה, יחד עם קבוצה של 18 חברים בבלט ההולנדי הלאומי (שניהלה סוניה גסקל). כוונתם הייתה להינתק מן הבלט הלאומי ההולנדי, שנקט בכיוון שמרני יותר. תיאטרון המחול התמקד ברעיונות חדשים ובכיוון של התנסות בחקר צורות וטכניקות ריקוד חדשות.
 
ב-1961 קיבל תיאטרון המחול ההולנדי תמיכה מעיריית האג ומן הממשלה. בשנות ה-60' כלל רפרטואר הלהקה מחול קלאסי בהשפעה בולטת ממחול אמריקאי מודרני. תיאטרון המחול זכה בהכרה ללא תקדים וקצר הצלחה בהדרכת אישים שונים, כמו הנס ון מאנן ויז'י קיליאן כמנהלים אמנותיים. בשנות ה-70' הראשונות לא הייתה מדיניות ברורה בשל חילוקי-דעות שונים בין חברי הוועד המנהל. מצב זה השתנה בשנת 1975, כשיז'י קיליאן נכנס לוועד המנהיג האמנותי.

מאז 1987 שוכן תיאטרון המחול ההולנדי בתיאטרון המחול לוצנט בהאג. 

בתקופת הנהלתו של קיליאן בבלט ההולנדי, נוצרה להקה שנייה של רקדנים צעירים, "תיאטרון המחול ההולנדי 2" (NDT II).

ב-1992 יזם קיליאן להקה קאמרית לרקדנים בני יותר מ-40, "תיאטרון המחול ההולנדי 3" (NDT III).
 
רבים מן הרקדנים המייסדים של תיאטרון המחול ההולנדי הטביעו את רישומם בבלט ובמחול ההולנדי:
* ז'ראר למאטר קיבל את תואר אביר מסדר אורנג'-נסאו מהמלכה ביאטריקס. הוא פרש ב-1982 אבל חזר לרקוד בלהקת NDT III עד 2006.
* קארל צ'ארני, מרטינט יאנמאט ומייבל אלטר היו למורי בלט נודעים בקונסרבטוריונים ואקדמיות למחול ברוטרדם ובאמסטרדם. 
* מרטינט יאנמאט הייתה מנהלת אמנותית של המחלקה למחול מודרני באקדמיה הלאומית לבלט באמסטרדם ומורה בלהקת המחול של מארי ראמבר.
* מייבל אלטר ייסדה את בית הספר לבלט הנושא את שמה ב-1970. בהמשך שיכן בית הספר את "קורסי הקיץ בהאג", בית ספר בינלאומי למחול עם מורים מתיאטרון המחול ההולנדי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תיאטראות
קטגוריה:הולנד: תרבות
סופי דה רקוף

סופי דה רקוף קרבונל (באנגלית: Sophie de Rakoff Carbonell; נולדה ביוני 1969) היא מעצבת תלבושות בריטית.

==ביוגרפיה==
דה רקוף נולדה בלונדון. בגיל 21 עברה לניו יורק, ועבדה ככתבת חיי לילה של המגזין פייפר וכסטייליסטית. בהמשך, עבדה ככתבת גם עבור המגזינים ווג, Dazed & Confused , וייב ו-Detour. בשנת 1994 עברה ללוס אנג'לס, בה עבדה מספר שנים ככתבת מגזין פייפר, ופרסמה בו שש כתבות שער וכן כסטייליסטית בקליפים.

את ההזדמנות הראשונה שלה לעבוד כמעצבת תלבושות היא קיבלה בסרט 'Saturn' בשנת 1999. הסרט אמנם מעולם לא יצא לאקרנים אך דה רקוף הבינה שזהו התחום בו היא רוצה לעסוק. בשנת 2001, עיצבה את התלבושות לסרט, שובר הקופות, לא רק בלונדינית. על עבודה זו הייתה מועמדת לפרס גילדת מעצבי התלבושות למצוינות בסרט עכשווי . הצבע הוורוד, אותו בחרה דה רקוף כ'חתימה' של הדמות הראשית אל וודס (ריס וית'רספון) הפך לאייקוני. לצורך איתור ה'חתימה' של אל וודס, דה רקוף וריס וית'רספון ביקרו באחוות נשים, והסכימו שהצבע הוורוד הוא המתאים ביותר לדמות. בשנת 2003, עיצבה דה רקוף את התלבושות לסרט ההמשך לא רק בלונדינית 2, והייתה מועמדת בפעם השנייה לפרס גילדת מעצבי התלבושות. במשך השנים, דה רקוף עיצבה תלבושות לסרטי הוליווד נוספים כמו הכל אודות בנג'מין , הנרקוד?, זוג משמיים , אין כמו אלבמה, לילות אל. איי , מת לחגוג , אקסית במצור, הגלישה הגדולה במאווריקס, דני קולינס , זאת מלחמה ופופסטאור . דה רקוף עבדה לצד שחקנים בולטים כגון דרו ברימור, אל פצ'ינו, ג'ניפר לופז, ריס וית'רספון, ריצ'רד גיר, קמרון דיאז, קווין קוסטנר וג'ניפר אניסטון.

בנוסף לעבודתה בתעשיית הסרטים של הוליווד, דה רקוף מעצבת תלבושות גם בתעשיית הטלוויזיה (למשל בסדרות ויניל ותוכנית הבוקר), בתעשיית המוזיקה וכן בתעשיית הפרסום (בין הפרסומות עליהן עבדה ניתן למנות את ESPN, דיאט קולה, ריבוק, ויזה, ג'יפ, קאדילק ושברולט קורבט). כמו כן, עיצבה את התלבושות עבור דמויות משחק המחשב Grand Theft Auto II. בשנת 2014, ניהלה את עיצוב התלבושות של פסטיבל הסרטים של לוס אנג'לס.

דה רקוף מתגוררת בלוס אנג'לס, היא נשואה לבמאי הקליפים, קווין בריי ולזוג יש בן. אחיה הוא הבמאי אלכס דה רקוף . בשנת 2018, השתתפה כאורחת בחתונת הנסיך הארי ומייגן מרקל.

==הכרה==
* בשנים 2001 ו-2003 הייתה מועמדת לפרס גילדת מעצבי התלבושות למצוינות בסרט עכשווי.
*בשנת 2005 זכתה בפרס 'נשות הוליווד' מטעם מגזין פרמייר .
*בשנת 2007, עיצובי התלבושות שלה נכללו בספרה של דבורה נודלמן לנדיס Dressed: A Century of Hollywood Costume Design.
*בשנת 2012, החליפה הוורודה שעיצבה לסרט 'לא רק בלונדינית' הוצגה במוזיאון ויקטוריה ואלברט בתערוכת 'התלבושות ההוליוודיות' לצד 130 תלבושות אייקוניות נוספות מהסרטים חלף עם הרוח, הקוסם מארץ עוץ, משפחת אדמס, סופרמן, אינדיאנה ג'ונס, שליחות קטלנית ועוד.
*בשנת 2018, התלבושות בקליפ Thank U, Next של הזמרת האמריקאית, אריאנה גרנדה עוצבו בהשראת תלבושות הסרט לא רק בלונדינית, אותן עיצבה דה רקוף.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעצבות אופנה בריטיות
קטגוריה:מעצבי תלבושות בריטים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1969
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1969
בל אייר (סדרת טלוויזיה)

בל אייר (באנגלית: Bel-Air) היא סדרת דרמה אמריקאית שנוצרה על ידי ויל סמית' ומורגן קופר. הסדרה היא אתחול מחודש שעבר דרמטיזציה עבור הסיטקום "הנסיך המדליק מבל אייר" המבוסס על סרט המעריצים הקצר של קופר באותו שם משנת 2019. 

הסדרה עלתה לשידור בשירות הזרמת המדיה "Peacock" ב-13 בפברואר 2022.

==רקע עלילתי==
הסדרה עוקבת אחר מסעו המסובך של ויל סמית' מרחובות מערב פילדלפיה אל אחוזותיה הסגורות של בל אייר.

==צוות השחקנים והדמויות==
* ג'בארי בנקס – ויל סמית
* אדריאן הולמס – פיליפ בנקס
* קסנדרה פרימן – ויויאן בנקס
* אולי שולוטן – קרלטון בנקס
* קוקו ג'ונס – הילרי בנקס
* אקירה אכבר – אשלי בנקס
* ג'ימי אקינגבולה – ג'פרי
* ג'ורדן ל. ג'ונס – ג'אז
* סימון ג'וי ג'ונס – ליסה

==הפקה==
===פיתוח===
ב-10 במרץ 2019, הועלה ליוטיוב קדימון לסרט המעריצים "בל אייר", אותו כתב וביים מורגן קופר. סרט מעריצים זה הציג את עלילות הסיטקום "הנסיך המדליק מבל אייר" באור דרמטי וריאליסטי יותר. השחקן ויל סמית', שכיכב בסיטקום המקורי כגרסה בדיונית של עצמו, התלהב מאוד מסרט המעריצים והביע את התעניינותו בהרחבת הקונספט לכדי סדרה עלילתית שלמה. ב-11 באוגוסט 2020, הפקת הסדרה הוכרזה רשמית לאחר שהייתה בתהליך פיתוח ראשוניים מעל יותר משנה. במקביל, נמסר כי על זכויות הפצת הסדרה מתנהל מכרז בין שירותי הזרמות המדיה נטפליקס, HBO Max ו-Peacock. ב-8 בספטמבר 2020, נמסר כי שירות "Peacock" זכתה במכרז והזמינה מהפקת הסדרה שתי עונות. עוד נמסר כי את הסדרה יפיקו סמית' וקופר, לצדם של טרנס קרטר, ג'יימס לאסיטר, מיגל מלנדז, מלקולם ספלמן, קווינסי ג'ונס, בני מדינה ואנדי וסוזן בורוביץ.
===ליהוק===
באוגוסט 2021, סמית' הפתיע את ג'בארי בנקס בהכרזה על ליהוקו לתפקיד הראשי. בספטמבר 2021, נמסר על ליהוקם של אדריאן הולמס, קסנדרה פרימן, אולי שולוטן, קוקו ג'ונס, אקירה אכבר, ג'ימי אקינגבולה, ג'ורדן ל. ג'ונס, וסימון ג'וי ג'ונס לצוות השחקנים הראשי.
===צילומים===
צילומי הסדרה התקיימו בלוס אנג'לס ובפילדלפיה. ב-7 בינואר 2022, דווח כי על אף שנמצאו על הסט חולים מאומתים לקורונה, צילומי הסדרה התקיימו כסדרם.

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable"
!פרס
!תאריך הטקס
!קטגוריה
!מועמד/ים
!תוצאה
!מקור
|-
!פרס NAACP Image
|16 במרץ 2024
|סדרת הדרמה הטובה ביותר
|בל אייר
|
|<ref name=":0"></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלוס אנג'לס
קטגוריה:Peacock: תוכן מקור
קטגוריה:יוניברסל טלוויזיה: סדרות טלוויזיה
מוחמד דראגר

מוחמד דראגר (בערבית: محمد دراغر; נולד ב-25 ביוני 1996) הוא כדורגלן תוניסאי המשחק בעמדת המגן בפ.צ. בזל.

==קריירת מועדונים==
דראגר, התחיל לשחק כדורגל במועדון כדורגל מקומי בעיר הולדתו פרייבורג ובגיל 13 הצטרף לקבוצת הילדים של הקבוצה הבכירה של העיר. ב-27 ביולי 2017 דראגר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד דומז'אלה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית.

בקיץ הושאל לשנתיים לפאדרבורן 07.

בספטמבר דראגר חתם באולימפיאקוס מליגת העל היוונית.

ב-31 באוגוסט 2021 חתם בנוטינגהאם פורסט מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.

ב-2 בפברואר 2022 דראגר הושאל ללוצרן עד לסיום העונה.

בקיץ חתם בפ.צ. בזל.

==קריירה בינלאומית==
דראגר נולד לאב ממוצא גרמני ולאם ממוצא תוניסאי ולכן היה זכאי לייצג את שני הלאומים. ב-20 בנובמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה במשחק ידידות נגד . ב-13 באוקטובר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד .

נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר מונדיאל 2022.

==תארים==
; אולימפיאקוס
*ליגת העל היוונית: 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים תוניסאים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:מגני כדורגל תוניסאים
קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל תוניסאים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני פרייבורג
קטגוריה:כדורגלני פאדרבורן 07
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני לוצרן
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. בזל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת תוניסיה
קטגוריה:גרמנים ממוצא תוניסאי
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:תוניסאים שנולדו ב-1996
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1996
סנטרום (אוסלו)

אזור הסנטרום (בנורווגית: Sentrum) הוא המרכז ההיסטורי של העיר אוסלו שבנורווגיה אשר ממוקם בחלק הדרום מזרחי של העיר לאורך האוסלו פיורד.

אזור זה מכיל אטרקציות בולטות רבות, מוסדות לאומיים בולטים שונים, מוזאונים ומגוון בתי מלון ומסעדות. זהו אחד מהאזורים העיקריים אותם פוקדים מרבית המבקרים בעיר.

הבניינים הגבוהים ביותר באוסלו ממוקמים באזור הסנטרום של אוסלו.

נכון לשנת 2020 הכיל אזור סנטרום 1,471 תושבים. אזור סנטרום משתרע על פני 1.8 קמ"ר.

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="250px">
קובץ:Akershus_festning_og_Pipervika_A-70091_Ua_0004_018.jpg|אזור הסנטרום (מופיע בעיקר בקדמת התצלום)
קובץ:IMG_0924_Karl_Johan.jpg|רחוב קארל יוהאן שעובר בסנטרום הוא הרחוב הראשי של העיר אשר מחבר בין הארמון המלכותי לתחנת הרכבת המרכזית
קובץ:Oslo_Opera_House_seen_from_Langkaia.JPG|בית האופרה של אוסלו
קובץ:Det_Kongelige_Slott_1.jpg|הארמון המלכותי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אוסלו
ספרד הירוקה

המיקום של החבל בספרד
ספרד הירוקה (בספרדית: España Verde) הוא חבל הארץ הצפוני של ספרד אשר עובר צפונית להרים הקנטבריים והרי הבסקים, לאורך מפרץ ביסקאיה.

עונת הקיץ באזור זה הרבה יותר קרירה מיתר האזורים בספרד, וגם גשומה הרבה יותר. כמות המשקעים השנתית של האזור היא בסביבות 1,200 מ"מ באזור החוף והיא מגיעה עד 1,600 מ"מ באזורים ההרריים. האזור חווה בממוצע בין 150 עד 200 ימי גשם בשנה.

==גלריית תמונות==
<gallery>
Turieno.jpg|פיקוס דה אירופה
Gaztelugatxe Connected.jpg|החוף הבאסקי
PlayaDeBallota.jpg|חוף אסטוריאס
Somiedo.jpg|סומיידו, אסטוריאס
Playa de Berria.JPG|חוף בריה, קנטבריה
San Sebastian from Igeldo.jpg|סן סבסטיאן, גיפוסקואה
La Cueta (4690364731).jpg|לה קואטה, באביה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ספרד: גאוגרפיה
אוכף ויטושה

אוכף ויטושה (באנגלית: Vitosha Saddle; בבולגרית: Витошка седловина) הוא אוכף צר מכוסה קרח המשתרע בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח בין פסגת גרייט נידל לפסגת ויהרן, ברכס לבסקי של הרי טנגרה, במזרח האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה .

גובהו של האוכף 1050 מטרים מעל פני הים.

האוכף מפריד בין קרחון הורון שמצפון לו לקרחון מגורה שמדרום לו.

האוכף נמצא 950 מטרים צפונית-מזרחית לפסגת גרייט נידל;

1.49 קילומטרים דרומית-מזרחית לפסגת טוטוקאן;

790 מטרים דרומית-מערבית לפסגת ויהרן;

ו-3.45 קילומטרים צפונית- צפון-מערבית לנקודת מקין.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

הפסגה נקראת על שם הר ויטושה שבבולגריה.

== לקריאה נוספת ==


* [http://apcbg.org/gazet-bg.pdf הגאזט האנטארקטי הבולגרי] 

ויטושה
ויטושה
ויטושה
ביקסק

ביקסק (בהונגרית: Bükkszék) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.

כמו יישובים רבים באירופה גם בביקסק מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 915 תושבים ובשנת 2023 רק 653 תושבים.

האזור מיושב מסביבות המאה ה-13, והוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1275.

== יהודי ביקסק ==
בשנת 1880 חיו בביקסק 19 יהודים מתוך 661 תושבי הכפר ובשנת 1910 חיו רק חמישה יהודים בכפר. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה. בכפר יש שאריות של בית קברות יהודי ובו מצבה אחת.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
ביקסנטארז'בט

ביקסנטארז'בט (בהונגרית: Bükkszenterzsébet) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.

כמו יישובים רבים באירופה גם בביקסנטארז'בט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,307 תושבים ובשנת 2023 רק 959 תושבים.

האזור מיושב מסביבות המאה ה-13 בתקופת אנדראש השני, מלך הונגריה, והוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1244.

== יהודי ביקסנטארז'בט ==
יהודים חיו בביקסנטארז'בט במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|17
|838
|-
|1910
|14
|
|-
|1920
|20
|
|-
|1930
|14
|
|-
|1941
|8
|1,547
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
ארדקוושד

ארדקוושד (בהונגרית: Erdőkövesd) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.

כמו יישובים רבים באירופה גם בארדקוושד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 735 תושבים ובשנת 2023 רק 641 תושבים.

האזור מיושב מסביבות המאה ה-13, והוא מוזכר לראשונה בכתבים משנת 1248.

== יהודי ארדקוושד ==
יהודים חיו בארדקוושד במאה ה-18 ובמאה ה-19 החל משנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לקהילת יהודי פטרוואשארה. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|4
|
|-
|1880
|8
|724
|-
|1910
|9
|
|-
|1920
|13
|
|-
|1930
|11
|
|-
|1941
|11
|1,078
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
זיג זאואר P365

זיג זאואר P365 הוא אקדח חצי-אוטומטי עם מסגרת פולימרית מתוצרת זיג זאואר המיועד לנשיאה יומיומית. קוטר האקדח 9 מ"מ. משקלו כ-500 גרם, אורכו 147 מ"מ, ועוביו 26 מ"מ, דבר המאפשר הסלקה עמוקה ונוחות נשיאה. האקדח מגיע עם שתי מחסניות של 10 כדורים, וקיימות מחסניות מקוריות המאריכות ל-12,15,17 כדורים. האקדח מגיע עם כוונות טריטיום המיועדות לירי בלילה. ב-2018 וגם ב-2019 האקדח היה הנמכר ביותר בארצות הברית. זמין במספר רב של מטווחים וחנויות בישראל.<ref></ref>

יחודו של האקדח הוא במחסנית המיוחדת שלו שמאפשרת לו לשאת 10 כדורים, כמו גלוק 26, בעוד מבחינת הממדים החיצוניים שלו הוא יותר קטן מן הגלוק 43, שנושא 3 או 4 כדורים פחות.

בשל הפופולריות הרבה של האקדח, בשנים שלאחר הוצאתו חברות רבות יצאו עם דגמים חדשים בעלי מאפיינים דומים: springfield helcat, smith shield plus, taurus gx4, ועוד.

לאקדח קיימות מספר גרסאות בהן: P365XL הגדול במעט הן באורך הקנה והן באורך הידית וכמות הכדורים, וגרסת -P365X שלו הכנה להתקנת כוונת השלכה, בנוסף האקדח בגרסת ה P365X מגיע עם מחסנית של 12 כדורים ובהתאם ידית האחיזה ארוכה במעט מגרסת הבסיס ודומה לידית האקדח בגרסת P365XL, מנגד אורך הקנה בגרסת ה P365X דומה ל P365 ובכך מהווה מעין הכלאה בין P365 ל P365XL . 
בחודש אוגוסט 2022 הושק P365 XMACRO אשר מגיע עם קיבולת של 17 כדור, כוונות לילה ומפצה סטייה מובנה. האקדח דומה בגודלו לגלוק 43X.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אקדחים
P365
רומנסרו צועני

"רומנסרו צועני" הוא ספר שירים מאת הסופר הספרדי פדריקו גרסיה לורקה, המאגד שירים שנכתבו בין השנים 1924–1927.<ref name=":0"></ref> הספר פורסם לראשונה בשנת 1928, נעשה פופולרי מיד עם צאתו לאור והביא לגרסיה לורקה תהילה ברחבי ספרד והעולם ההיספני.<ref></ref>

== תוכן השירים ==
הספר, הנחשב ספר השירה הידוע ביותר של גרסיה לורקה, מכיל שמונה עשר שירים המהווים חיקוי מסוגנן מאוד של הבלדות והשירים הצוענים והאנדלוסיים שהושרו בזמנו ברחבי הכפר הספרדי. השירים עוסקים בעם הצועני ובתרבותו, ועולים בהם נושאים כמו אלימות, משיכה מינית ויחס האנשים אליה, מקום המוות בחיים, הלילה, השמים והירח. בנוסף, עולה מהם יחסה של החברה האנדלוסית אל הצוענים.<ref></ref>

גרסיה לורקה עצמו תיאר את היצירה כ"פיסת מזבח מגולפת" של אנדלוסיה, שבה "צוענים, סוסים, מלאכים, כוכבי לכת, הרוחות היהודיות והרומיות שלה, נהרות, פשעים, המגע היומיומי של המבריח והתו השמימי של הילדים העירומים של קורדובה. ספר שכמעט ולא מבטא את אנדלוסיה הנראית לעין, אלא שבה רועדת אנדלוסיה הנסתרת".

== תרגום לעברית ==
כ-60 שנים לאחר שתורגם לראשונה, בשנת 1958, "רומנסרו צועני" לעברית על ידי רפאל אליעז, ראה אור תרגום חדש של רמי סערי בשנת 2019.<ref name=":0" /> תרגומו ליצירה מופיע בספר "רומנסרו צועני" אשר כולל שתי יצירות מפרי עטו של לוֹרְקָה: "רומנסרו צועני" (1924-1927) ו"אודות" (1924-1929) הספר כולל מבוא והערות מאת רמי סערי ויצא לאור בהוצאת כרמל.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* רומנסרו צועני / אודות (תרגם מספרדית והוסיף מבוא והערות: רמי סערי), הוצאת כרמל 2019.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.haaretz.co.il/literature/poetry/.premium-1.6152347 מת מאהבה, שיר מאת פדריקו גרסיה לורקה], תרגם מספרדית רמי סערי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרות ספרדית
קטגוריה:ספרי 1928
קטגוריה:ספרי שירה
קטגוריה:100 הספרים של המאה של לה מונד
עמרי קרן

עמרי קרן (נולד ב־12 באפריל 1999) הוא מוזיקאי, זמר ויוצר ישראלי.

== קריירה מוזיקלית ==
הוריו של עמרי קרן הם השחקן דרור קרן, ומאיה חנוך, בתו של שלום חנוך<ref name=":0"></ref>. עמרי החל לנגן בגיטרה כשהיה בן שבע. בגיל 10 הופיע מול אלפי אנשים לצד סבו - שלום חנוך - שהציג אותו לקהל במילים: "זה עמרי קרן והוא הנכד שלי!"<ref></ref><ref></ref>.

קרן למד במגמת הג'אז בבית הספר התיכון תלמה ילין, ועזב את בית הספר בגיל 16<ref name=":0" />.

בשנת 2012 החל לנגן בלהקת Bonjour Machines עם חבריו, בין היתר עיליי אשדות.

החל משנת 2014 החל קרן לנגן בסגנון ג'אז, וב 2016 קיבל מלגה מלאה לתוכנית הקיץ בשם "5 weeks" של מכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. החל משנת 2018 ניגן סולו, ובמסגרת הרכבים שונים, במועדוני סצנת מוזיקת אינדי בתל אביב, בין השאר עם להקת "ביטניק" ועם המוזיקאים תומר ישעיהו ויוגב גלוסמן<ref></ref>.

בשנת 2020, בעקבות שינוי במפת ההופעות ובעולם התרבות בארץ בהמשך למגפת הקורונה, החל להופיע גם עם אביו דרור קרן במופעים המיועדים לכל המשפחה ומשודרים בדיגיטל ולא מול קהל חי. בשנת 2021 ראה אור סינגל הבכורה ושיר הנושא של האלבום "Love in Mind". השיר זכה לשבחים ממבקרי מוזיקה, ועם שחרורו נכנס לרשימות ההשמעה בתחנות הרדיו הגדולות בישראל: גלגלצ, כאן 88, כאן גימל ועוד<ref></ref>.

== אלבום בכורה ==
אלבום הבכורה של עמרי קרן, "Love in mind", ראה אור ב-16 בינואר 2022. הופעת ההשקה של האלבום הייתה בחודש פברואר 2022, במועדון הבארבי בתל אביב. לפני צאת האלבום פורסמו שלושה סינגלים מתוכו: Love in mind, Going to ו-Forever one, שזכו לשבחים ממבקרי מוזיקה שכתבו, בין היתר, ש"המוזיקה נשמעת לחלוטין מהסבנטיז, כאילו כמו מתוך סשנים של קרוסבי, סטילס, נאש ויאנג". את כל השירים באלבום קרן כתב, הלחין וגם מנגן על כל הכלים.

== חיים אישיים ==
קרן נולד וגדל באור יהודה. אימו היא מאיה חנוך, ואביו הוא דרור קרן. סבו הוא שלום חנוך.<ref></ref> מתגורר בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:זמרים-יוצרים יהודים
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:זמרי רוק ישראלים
קטגוריה:משפחת מר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1999
אהמט צ'אליק

אהמט יילמאז צ'אליק (בטורקית: Ahmet Yılmaz Çalık; 26 בפברואר 1994 – 11 בינואר 2022) היה כדורגלן טורקי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצות גנצ'לרבירלי, גלאטסראיי וקוניאספור ובנבחרת טורקיה.

== קריירת מועדונים ==
=== גנצ'לרבירלי ===
צ'אליק גדל במחלקת הנוער של גנצ'לרבירלי. בסך הכל שיחק בקבוצה הראשונה של המועדון במשך ארבע עונות וחצי, בהן ערך 109 הופעות בליגת העל הטורקית והבקיע ארבעה שערים.

=== גלאטסראיי ===
ב-13 בינואר 2017 חתם צ'אליק בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית. ב-14 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את וסלי סניידר בניצחון 1-0 על קוניאספור במסגרת המחזור ה-17 בליגה לעונת . ב-1 במאי הבקיע את שערו היחיד בליגת העל הטורקית במדי גלאטסראיי, בניצחון 5-0 על בורסאספור במסגרת המחזור ה-29. בסך הכל שיחק צ'אליק במועדון במשך שלוש עונות וחצי, בהן ערך 36 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.

=== קוניאספור ===
ב-4 באוקטובר 2020 חתם בקוניאספור מליגת העל הטורקית. ב-17 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד מלאטיספור במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת . ב-2 במאי 2021 הבקיע את שערו היחיד במועדון, בניצחון 5-1 על פתיח קארגומרוק במסגרת המחזור ה-39 באותה העונה. כבר בעונתו הראשונה במועדון הפך צ'אליק לשחקן מפתח במועדון, וערך 29 הופעות ליגה.

בעונת , עד למותו, ערך צ'אליק 18 הופעות ליגה, כולן בהרכב הפותח. ב-9 בינואר 2022, יומיים בלבד לפני מותו, ערך את הופעתו האחרונה, בהפסד 1-0 לסיוואספור במסגרת המחזור ה-20 בליגה.

== קריירה בינלאומית ==
צ'אליק שיחק בנבחרות הצעירות של טורקיה.

ב-17 בנובמבר 2015 ערך צ'אליק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת טורקיה במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר יורו 2016, אך לא זכה לדקות משחק. ב-27 במרץ 2017, בהופעתו השמינית והאחרונה בנבחרת, הבקיע צ'אליק את שערו היחיד בנבחרת, בניצחון 3-1 על נבחרת מולדובה במשחק ידידות.

== מותו ==
ב-11 בינואר 2022 נהרג צ'אליק בתאונת דרכים באנקרה שבטורקיה, בגיל 27.

== תארים ==
;גלאטסראיי
* אליפות טורקיה (2): 2017/2018, 2018/2019
* הגביע הטורקי (1): 2018/2019
* הסופר קאפ הטורקי (1): 2019/2020

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים טורקים
קטגוריה:בלמי כדורגל טורקים
קטגוריה:אנקרה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גנצ'לרבירלי
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני קוניאספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת טורקיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1994
קטגוריה:טורקים שנפטרו ב-2022
Cuppa Coffee Studios

Cuppa Coffee Studios (בתעתיק לעברית: קופה קופי סטודיוס) היא חברה קנדית המתמחה בסרטי הנפשה. היא יוצרת סרטי הנפשה לרבות אנימציית סטופ-מושן לערוצי טלוויזיה שונים וזכתה במספר פרסים עבור עבודתה.

החברה הוקמה בסוף שנת 1992 בשם Cuppa Coffee Animation על ידי אדם שאהין וברוס אלקוק. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הם יצרו סדרה "Crashbox" עבור HBO.

בשנים 1999–2005 החברה יצרה סדרה Little People בשיתוף פעולה עם "פישר פרייס". בשנים 2006–2007 היא עבדה על סדרה "Celebrity Deathmatch". בשנת 2007 החברה הפיקה את הסדרה "ריק וסטיב". באותה שנה הופקה סדרה "ברונו" בארצות הברית עבור ערוץ Noggin ובישראל בערוץ בייבי (בקריונו של אלכס אנסקי).

במהלך המאה ה-21 החברה המשיכה להתפתח והוציאה מספר סדרות הנפשה. בשנת 2018 נפתחה חברת בת בניו יורק שמפיקה סרטים בשיטת לייב אקשן.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אולפני הנפשה
קטגוריה:חברות קנדיות
אלכס דורון

אלכס דורון (12 בפברואר 1942 – 13 בדצמבר 2022) היה עיתונאי ישראלי, מתרגם וסופר, ששימש עורך בעיתון "מעריב".

==ביוגרפיה==
אלכס דורון (במקור, דבוסקין) נולד וגדל בתל אביב. אביו עמנואל דבוסקין עבד בסוכנות היהודית ובש.ב (שירות הביטחון) ואמו, צביה, הייתה צלמת, שתיעדה כמה מהאירועים החשובים בהיסטוריה של תל אביב והתנדבה בארגון אימהות עובדות.

דורון למד בבית החינוך לילדי עובדים בתל אביב ואחר כך, בתיכון עירוני א'. בצעירותו שיחק כדורסל במכבי דרום תל אביב אך פרש ממשחק עם גיוסו לצה"ל.

דורון שימש כתב נוער ב"מעריב לנוער". בשנת 1962 הצטרף לעיתון "מעריב", שהיה אז הנפוץ בישראל. הוא מילא שורה של תפקידי כתיבה ועריכה שונים בעיתון. בין השאר, היה כתב ועורך באגף החדשות, כתב חינוך, תחבורה, תיירות ובריאות. מילא שורה של תפקידי כתיבה ועריכה במדור הספורט של העיתון, בין השאר, ייסד וערך את המוסף השבועי "שבועספורט" בעיתון.

שימש שליח "מעריב" לשלוש אולימפיאדות (מונטריאול 1976, לוס-אנג'לס 1984, סיאול 1988), במשחקי עמי אסיה (1970, בנגקוק), אליפויות אירופה בכדורסל לנבחרות (פראג 1981; קאן 1983, נאנט 1983) ובשני גמרים גביע אירופה לאלופות (יורוליג).

בין השנים 1989 ל־2006 הקים וערך את מדור המדע ב"מעריב". בה בעת היה פעיל אגודת העיתונאים ושימש בתפקידים שונים בה, בין השאר במסגרת בית הדין לאתיקה של האגודה.

לאחר פרישתו מ"מעריב" בשנת 2006 שימש כתב ועורך באתר האינטרנט "דוקטורס אונלי", המיועד לרופאים.

דורון למד לתואר במשפטים באוניברסיטת תל אביב, אך לא סיים את לימודיו. בהמשך למד "ניהול מנגנון ומשאבי אנוש" בשלוחת לימודי החוץ של הטכניון בתל אביב.

היה נשוי לשולמית דורון והתגורר בהרצליה. היה אב לשתי בנות ובן, הסופר והיזם אמיר דורון.

==ספריו==
===כתיבה===
* "גדולי הספורט בעולם" (הוצאת שלגי רמדור, שנת הוצאה 1978)
* "גדולי הספורט בישראל" (עם משה לרר, הוצאת שלגי-רמדור, שנת הוצאה 1979)
* פרק/ערך הספורט (היסטוריה, הענפים המרכזיים, חוקי משחק) במסגרת כרכי "אנציקלופדית עולם חדש" (הוצאת מעריב)
* השתתפות בכתיבת פרקי הספר "ספורט ישראל" (עורך: נחמיה בן אברהם)
* השתתפות בכתיבת ערכים בכרכי סדרת "צה"ל בחילו" (הוצאת מעריב)

===תרגום===
* תרגם חמישה כרכים שנתיים עוקבים (מ-1980) של "ספר השיאים של גינס" (הוצאת כרטא)
* רב המכר "הספר המסוכן לבנים" (מאת האל איגולדן וקון איגולדן; הוצאת גלורי)
* "דבר המומחים – התחזיות שלא בדיוק התגשמו" (מאת כריסטופר סרף, ויקטור נבסקי; מבוא למהדורה בעברית – ד"ר יוסי ורדי; הוצאת גלורי)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://doctorsonly.co.il דוקטורס אונלי]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:בוגרי בית החינוך ע"ש א"ד גורדון
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
דמיטרי סוטניקוב

דמיטרי סרגייביץ' סוטניקב (ברוסית: Дмитрий Сергеевич Сотников; נולד ב-29 במאי 1985) הוא נהג מרוצי ראלי רייד רוסי. נודע במיוחד בשל השתתפותו בקטגוריית המשאיות במרוץ ראלי דקר, בו ניצח פעמיים רצופות (2021, 2022). ניצח 3 פעמים את ראלי דרך המשי.

==קריירת מרוצים==
סוטניקוב ערך את הופעת הבכורה בראלי דקאר בשנת 2014 אותו סיים עם ניצחון בסטייג' אחד ומקום הרביעי בדירוג הכולל. בשנת 2017 סיים את המרוץ במקום השני אחרי חברו לקבוצת קאמאז מאסטר, אדוארד ניקולייב. שנתיים לאחר מכן חזרו השניים על ההישג. בשנת 2021, שהתקיים בערב הסעודית, ניצח חמישה סטייג'ים וניצח את המרוץ. שנה לאחר מכן ניצח שוב.

מלבד ראלי דקר השתתף סוטניקוב במספר מרוצים ואף השיג שלושה ניצחונות בראלי דרך המשי ב-2013, 2017, 2021.

==תוצאות מרוצים==
===ראלי דקר===
{| class="wikitable"
|-
!שנה
!קטגוריה
!יצרן
!מיקום
!ניצחונות בסטייג'ים
|-
!2014
|rowspan="9"|משאיות
|rowspan="9"| קאמאז
|align="center" style="background:#DFFFDF;"|4
|align="center"|1
|-
!2015
|align="center" style="background:#DFFFDF;"|5
|align="center"|0
|-
!2016
|align="center" style="background:#EFCFFF;"|16
|align="center"|0
|-
!2017
|align="center" style="background:#DFDFDF;"|2
|align="center"|1
|-
!2018
|align="center" style="background:#DFFFDF;"|10
|align="center"|1
|-
!2019
|align="center" style="background:#DFDFDF;"|2
|align="center"|1
|-
!2020
|align="center" style="background:#DFFFDF;"|4
|align="center"|1
|-
!2021
|align="center" style="background:#FFFFBF;"|1
|align="center"|5
|-
!2022
|align="center" style="background:#FFFFBF;"|1
|align="center"|5
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.dakar.com/en/competitor/500 דמיטרי סוטניקוב - פרופיל], באתר ראלי דקר

==הערות שוליים==

קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ רוסים
קטגוריה:מנצחי ראלי דקר
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1985
Vauxhall and I

Vauxhall and I הוא אלבום הסולו הרביעי של המוזיקאי הבריטי מוריסי. האלבום יצא ב-14 במרץ 1994 על ידי הלייבל פרלופון בבריטניה ועל ידי הלייבלים סייר רקורדס/Reprise בארצות הברית.

==רקע==
ווקסהול הוא אזור בלונדון שידוע בשל הגיי ברים הנמצאים בו. כמו כן, קיימת גם חברה בריטית לייצור כלי רכב בעלת אותו שם. 

השיר "Spring Heeled Jim" מכיל קטעי דיאלוג מתוך הסרט הדוקומנטרי "We Are the Lambeth Boys" משנת 1959, העוקב אחר חייהם של חברי מועדון נוער בדרום לונדון. המשפט "Don't leave us in the dark" בשיר "Billy Budd" הוא סמפול מתוך סרטו משנת 1948 של דייוויד לין "אוליבר טוויסט". השיר עצמו נושא את אותו שם כמו הנובלה של הרמן מלוויל.

==הוצאה==
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "The More You Ignore Me, the Closer I Get", יצא ב-28 בפברואר 1994 והגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי, למקום ה-46 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי ולמקום הראשון במצעד הרוק המודרני האמריקאי. זהו הסינגל היחיד של מוריסי או של הסמית'ס שהצליח להיכנס ל-100 הגדולים במצעד האמריקאי המרכזי. זהו גם הסינגל היחיד של מוריסי שהצליח להיכנס ל-10 הגדולים במצעד הבריטי במהלך שנות ה-90. 

האלבום עצמו יצא ב-14 במרץ 1994 על ידי הלייבל פרלופון בבריטניה ועל ידי סייר רקורדס/Reprise בארצות הברית. כמו בשלושת אלבומי הסולו הקודמים, גם בזה מוריסי עצמו מופיע על עטיפת האלבום. מוריסי שר וכתב את המילים לכל שירי האלבום, כשאת הלחנים כתבו אלן וייט (6 שירים) ובוז בורר (5 שירים). האלבום זכה להצלחה בבריטניה ובארצות הברית. בבריטניה הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים ולמעמד של אלבום זהב על מכירת כ-100,000 עותקים. בארצות הברית הגיע למקום ה-18 במצעד האלבומים.

בבריטניה יצאו מהאלבום בהמשך גם הסינגלים "Hold On to Your Friends" (מאי 1994) ו-"Now My Heart Is Full" (אוגוסט 1994), שלא זכו להצלחה מסחרית.

==ביקורות==
האלבום זכה לרוב לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. המגזין Q העניק לאלבום ציון מקסימלי של חמישה כוכבים, ובחר באלבום כאחד מעשרת האלבומים הטובים ביותר של שנת 1994. בפברואר 2006 אותו מגזין מיקם את האלבום במקום ה-89 ברשימת 100 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים שלו. באתר AllMusic העניקו לאלבום ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה וכתבו עליו: "אלבום מרשים שמכיל כמה מהשירים הטובים ביותר של מוריסי מאז ימי הסמית'ס". מגזין המוזיקה האמריקאי בלנדר העניק לאלבום ציון מקסימלי של חמישה כוכבים. המגזין רולינג סטון העניק לאלבום ציון של ארבעה מתוך חמישה כוכבים.

==רשימת השירים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי מוריסי
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
לורנצו שימיץ'

לורנצו שימיץ (בקרואטית: Lorenco Šimić; נולד ב-15 ביולי 1996 בספליט שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם במכבי חיפה מליגת העל.

== קריירת מועדונים ==
שימיץ' גדל בהיידוק ספליט, ממנה הושאל להוברלה אוז'הורוד מליגת העל האוקראינית בינואר 2015. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל האוקראינית ב-4 במאי 2015, במשחק מול דינמו קייב, משחק בו הובסה קבוצתו 0-6. הוא ערך שתי הופעות נוספות במדי הקבוצה, לפני שחזר לקרואטיה לספליט. הוא עלה לקבוצה הבוגרת בינואר 2016, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-1 במרץ, בתיקו 2-2 נגד אוסייק. ב-10 באפריל כבש שער בכורה בקריירה בנציחון 0–3 על איסטרה פולה.

ב-31 בינואר 2017 חתם שימיץ' בסמפדוריה מהסרייה א', אך לא שיחק בה כלל, בטרם הושאל לאמפולי, לספאל, לרייקה ולדוניאסקה סטרדה מליגת העל הסלובקית.

ב-14 באוגוסט 2020 חתם במועדון הפולני זגלבי לובין. הוא ערך הופעת בכורה בקבוצה ב-21 באוגוסט בניצחון 1-2 על לך פוזנן. ב-20 בספטמבר 2020 כבש שער בכורה בתיקו 1-1 עם קרקוביה קרקוב. הוא עזב את המועדון בהסכמה הדדית ב-13 בינואר 2022, לאחר שערך 24 הופעות והוסיף חמישה שערים.

ב-16 בינואר 2022 חתם על חוזה לשתי עונות וחצי בלצ'ה מהסרייה ב'. הוא ערך הופעת בכורה ב-5 בפברואר בתיקו 1-1 עם קומו.

ב-21 ביולי 2022 חתם לשנתיים באסקולי, בה ערך הופעת בכורה ב-28 באוגוסט, בניצחון 2–3 על פלרמו. הוא כבש שער בכורה ב-15 באוקטובר בניצחון 0–2 על בארי.

ב-21 באוגוסט 2023 חתם במכבי חיפה מליגת העל.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:בלמי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני היידוק ספליט
קטגוריה:כדורגלני הוברלה אוז'הורוד
קטגוריה:כדורגלני סמפדוריה
קטגוריה:כדורגלני אמפולי
קטגוריה:כדורגלני ספאל
קטגוריה:כדורגלני רייקה
קטגוריה:כדורגלני זגלבי לובין
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני אסקולי
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1996
גנון אדום אוזניים

גנון אדום אוזניים (שם מדעי: Cercopithecus erythrotis) הוא מין של פרימט מהסוג גנון החי באפריקה המערבית בניגריה, קמרון והאי ביוקו שבגינאה המשוונית.

== מאפיינים ==
אורך הגוף והראש של הזכר עד 42 סנטימטרים בתוספת זנב שאורכו עד 60 סנטימטרים ואילו הנקבה קטנה יותר ואורך הגוף והראש שלה עד 38 סנטימטרים בתוספת הזנב שאורכו עד 55 סנטימטרים. הגנון בעל פרווה בצבע כחול, לחיים בצבע צהוב ואוזניים בצבע אדום וזה מקור שמו של הגנון. הגנון אדום האוזניים חי ביערות הגשם של אפריקה המערבית וניזון בעיקר מפירות, עלים, זרעים, שורשים וחסרי חוליות קטנים כמו חרקים ותולעים. הגנון אדום האוזניים חי בקבוצות הכוללות זכר אחד, עד 10 נקבות והצאצאים שלהן. לא ידוע על הרבייה של הגנון אדום האוזניים אך תקופת ההיריון היא עד חצי שנה ובסיומה הנקבה ממליטה צאצא אחד בלבד. הטורפים של הגנון אדום האוזניים הם שימפנזות, נמרים, עיט כתר, חתול זהוב אפריקני ופיתון סלעים אפריקני. הגנון אדום האוזניים נמצא על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע עקב בירוא יערות וציד.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1838
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' רוברט וטרהאוס
קטגוריה:גנונים
קטגוריה:גינאה המשוונית: יונקים
אילן שדה

אילן שדה (נולד בשנת 1944) הוא ראש מועצה אזורית מנשה משנת 1992. מתוקף תפקידו כראש המועצה, שדה מכהן גם כיושב ראש החברה הכלכלית של המועצה.

שדה נשוי ואב ל-3, ומתגורר בקיבוץ מענית. בעל תואר ראשון בכלכלה וניהול ממרכז האקדמי רופין. בעבר כיהן שדה כגזבר קיבוצו ומספר שנים כסגן ראש המועצה האזורית ללא שכר עד שנבחר לעמוד בראשות המועצה. בנוסף על כך כיהן שדה כיושב ראש משותף של ראשי פורום הרשויות בוואדי עארה, ויושב ראש איגוד ערים לשמירת איכות הסביבה שרון כרמל.

== ראשות המועצה ==
בדצמבר 2007 שדה ניצח ברוב דחוק ונבחר לכהונה רביעית. שדה הוביל בקיבוצים ובמושבים, אך קיבל קולות מועטים במגזר הערבי במועצה. לאחר הבחירות שקד שכר את ייעוציה של חברה חיצונית על מנת להוביל רפורמות בניהול המועצה.

בשנת 2012 התמודד שדה מול סגניתו מיכל שקד ודב אביטל. במהלך הבחירות אביטל פרש והצהיר על תמיכה בשקד. בסופו של דבר, שדה ניצח גם בבחירות אלו. בשנים אלו שדה היה ממתנגדי ההעברה של שדה התעופה הרצליה לשטח המועצה.

בבחירות 2018 שדה נבחר באופן אוטומטי לכהונה שישית לאחר שאף אחד לא התמודד מולו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מועצה אזורית מנשה
קטגוריה:ראשי מועצות אזוריות בישראל
קטגוריה:מענית: אישים
קטגוריה:בוגרי המרכז האקדמי רופין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
אנדריי קוסטין

אנדריי לאונידוביץ' קוסטין (ברוסית: Андрей Леонидович Костин; נולד ב-21 בספטמבר 1956) הוא בנקאי וכלכלן רוסי, אישיות ציבורית ופוליטית, נשיא ויו"ר ההנהלה של VTB מאז 10 ביוני 2002. בעל כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת.

לפי קומרסאנט, קוסטין היה אחד מעשרת אנשי העסקים והמנהלים המובילים ברוסיה במונחים של אזכור בתקשורת זרה בסוף 2020.

בשנת 1996, השתתף קוסטין לראשונה בפורום הכלכלי העולמי בדאבוס, באותה תקופה הפלטפורמה העיקרית לתקשורת בין יזמות רוסית לעמיתים זרים. מאז הוא חבר קבוע בפורום דאבוס.

בשנת 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה וקשריו עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, הטילה עליו בריטניה סנקציות הכוללות הקפאת נכסים ואיסור נסיעה<ref></ref>

==גלריה==
<gallery mode=packed heights="160px">
קובץ:Vladimir Putin at APEC Summit in Australia 7-9 September 2007-7.jpg|בפורום APEC עם פוטין וראש ממשלת סינגפור לי שיינלונג, 2007 
קובץ:6 people Russia Calling Forum 20141002.jpeg|בפורום בינלאומי עם פוטין במוסקבה, 2014 
קובץ:Ilham Aliyev met with President and Chairman of VTB Bank Management Board.jpg|בפגישה עם נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב, 2019
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בנקאים רוסים
קטגוריה:כלכלנים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1956
אלטרץ

אלטרץ הוא שם משפחה יהודי-ספרדי. נושאי שם זה התגוררו במדינות הבלקן: בולגריה, מקדוניה, בוסניה ואחרות.

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות ספרד ופורטוגל
אדואר לואי

אדואר לואי (בצרפתית: Édouard Louis; נולד ב-30 באוקטובר 1992 בשם אדי בְּלִגֵּל, Eddy Bellegueule) הוא סופר צרפתי.

==ביוגרפיה==
לואי נולד בשם אדי בלגל בעיירה במחוז פיקרדי שבצפון צרפת, ובה גדל והתחנך. שנות ילדותו ונעוריו בעיירה יהיו הבסיס לספרו הראשון, רומן אוטוביוגרפי בשם "הסוף של אדי". לואי נולד למשפחה אשר סבלה מעוני וממחסור, לואי מעיד כי הוריו נאלצו להתבסס על סיוע רשויות הרווחה בצרפת על מנת לקיים את המשפחה. אביו עבד כפועל במפעל יצור סמוך לעיירה, עד שנאלץ להפסיק עם עבודתו עקב תאונת עבודה. אימו עבדה לסירוגין כמטפלת לגיל השלישי. סביבה זו, על העוני, האלכוהליזם, ההומופוביה והגזענות שבה תהיה עיקר עיסוקו בהמשך כסופר.

לואי היה הראשון ממשפחתו שעזב את העיירה לטובת לימודים אקדמאים. הוא בוגר האוניברסיטאות אקול נורמל סופרייר ובבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז, שתיהן מן הנחשבות בצרפת. בשנת 2013 שינה באופן רשמי את שם משפחתו מבלגל ללואי.
באותה שנה פורסמה האנטולוגיה Pierre Bourdieu" L'insoumission en héritage" אותה ערך לואי, שעסקה בהגותו של הסוציולוג הצרפתי פייר בורדייה.

בשנת 2014 פרסם את ספרו הראשון רומן אוטוביוגרפי בשם "הסוף של אדי". הספר זכה לתשומת לב תקשורתית רבה. לואי זכה לתשבחות רבות הן על כתיבתו הספרותית והן על סיפורו האישי. הספר עורר שיח על היחס למעמד הפועלים בצרפת. הספר היה לרב מכר ותורגם ל20 שפות שונות. לואי זכה בפרס פייר גואנין למאבק בלהטבפוביה ולמען שיוון זכויות על ספרו זה.

בשנת 2014 פרסם מכתב פתוח בעיתון הצרפתי לה מונד, יחד עם הפילוסוף והסוציולוג הצרפתי השמאלי ג'פרוי דה לגסנרי . בו קראו לבחינה מחדש את היחס והלגיטימציה לאידאולוגיות ימניות קצוניות בשיח הפוליטי בצרפת וכמו כן קראו לאינטלקטואלים לגלות מוערבות בשיח הציבורי.

בשנת 2016 פרסם את סיפרו השני "היסטוריה של אלימות", הספר מספר על אונס וניסיון רצח אותו חווה לואי בערב חג המולד בשנת 2012. הספר עוסק במעגל האלימות המתמשך בחברה האנושית. עליו היה מועמד לואי ברשימה הקצרה בפרס דבלין הבינלאומי לספרות .
בשנת 2017 פורסם בעמוד השער של העיתון ניו יורק טיימס מאמר מאת לואי תחת השם "מדוע אבי מצביע למארין לה פן". המאמר פורסם ערב הבחירות לנשיאות צרפת 2017. עיקר טענתו של לואי במאמר הייתה כי העלייה בשיעור התמיכה במפלגות הלאומניות בקרב השכבות המוחלשות כדוגמת ההאיחוד הלאומי (צרפת) של מרין לה פן היא תוצאה של שינוי סדריי העדיפויות בשמאל הצרפתי.

בשנת 2018 פרסם את ספרו השלישי "מי הרג את אבי" בו מגולל לואי, בהשראת סיפור חיו של אביו, את חיהם של הפועלים בעיירות הפריפריה בצרפת, תוך הבאת סיפורו של אביו אשר נאלץ לשוב לעבודתו, על אף תאונת עבודה קשה שלא אפשרה לו לעשות כך, וזה כתוצאה מקיצוץ הסיוע והתמיכה של מערכת הרווחה בצרפת.

==יצירתו==
כתיבתו של לואי מאופיינת בעיסוק נרחב בנושאים חברתיים. הוא כותב על עוני, הדרה ואפליה, מרבה לעסוק בהומופוביה ושנאת זרים. כתיבתו משלבת משלב לשוני גבוה לצד שפת יומיום במשלב הנפוץ בקרב השכבות המוחלשות. לואי מעיד על כתיבתו כי אלימות היא המרחב הספרותי העיקרי בו הוא פועל, כמו סופרים לפניו שהעמידו את השגעון או המלחמה בלב כתיבתם.

בכתיבתו ניכרת השפעתם של סימון דה בובואר, ג'יימס בולדווין, ויליאם פוקנר ופייר בורדיה.

==ספריו שראו אור בעברית==
•	הסוף של אדי, תרגמה: רמה איילון, עם עובד, 2018.

•	היסטוריה של אלימות, תרגמה: רמה איילון, עם עובד, 2020.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:סופרים להט"בים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1992
הילי לואיס

הילי לואיס (נולדה ב-11 ביוני 1981) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה, קולנוע ישראלית ואושיית רשת.

==ביוגרפיה==
לואיס נולדה בעכו לאילן ואתי לואיס. במסגרת לימודיה במגמת ספרות ותיאטרון בתיכון אורט דרסקי בעיר, השתתפה ביצירת קומדיה המבוססת על קומדיה דל'ארטה בשם "קומדיה דה לה דיאבולו", וזו הוצגה בפסטיבל עכו. בצבא שירתה בחיל השלישות בתפקיד מש"קית נפגעים. אחרי הצבא למדה בבית הספר לתיאטרון "Cours Florent" בפריז. לאחר שחזרה לארץ השתתפה בסדנאות רבות למשחק, בהן הסדנא למשחק מול מצלמה של רות דייכס ושל ליאת ביין וסדנת משחק בתיאטרון בהנחיית ציפי פינס ואיה קפלן.

==קריירה==
===טלוויזיה===
בתחילת דרכה הופיעה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בהן, סרוגים, נויורק והצרות שלי עם נשים.
בשנת 2014–2015 שיחקה בתפקיד משני - מרכזי בשתי עונותיה של סדרת הטלוויזיה זגורי אימפריה, בתפקיד "ויקי", חברתה של אבישג (חן אמסלם) ובת זוגו של אביתר (ישראל אטיאס). לואיס התראיינה לערוץ החדשות I24NEWS בשפה הצרפתית. בראיון סיפרה לואיס על פרויקט שח"ם – ארגון השחקנים והשחקניות בישראל בשיתוף עם משרד התרבות, שבמסגרתו נשלחו שחקנים ושחקניות הסדרה כדי לעודד את תושבי הדרום בזמן מבצע צוק איתן.<ref></ref>

בשנת 2018 הופיעה בתפקיד אורח בסדרה מלכות.

לואיס השתתפה בפרסומות רבות בהן לחברות הוט, סובארו, תנובה, גוד נייט סנטר ולקמפיין ירושלים.

===קולנוע===
בשנת 2016 השתתפה בתפקידי אורח בסרטים סנאפשוט, שביים דורון ערן ובסרט להציל את נטע שביים ניר ברגמן. בשנת 2019 השתתפה בתפקיד משני בסרט תמרות עשן, שביימה דינה פרלשטיין.

בדצמבר 2022 יצא הסרט ולנטינוס, שביימה בילי בן-משה. בסרט משחקת לואיס בתפקיד ראשי, לצד אסתי זקהיים, אוהד שחר, וניר לוי.

===תיאטרון===
לואיס שיחקה בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער בשנים 2016–2018. היא שיחקה בתפקיד ראשי בהצגה מרותקים בהפקת התיאטרון שביים יקיר פורטל. ההצגה המתארת חיי תלמידה ישראלית ותלמיד ערבי (אמיר שורוש) המרותקים לבית הספר ומגלים כי עליהם לתקשר האחד עם השנייה ולגשר על פערים, שונות וגזענות.

===סדרות רשת===
בשנים 2017–2018 הופיעה לצד גיא בלילה, תסריטאי ובמאי סדרת הטלוויזיה בני אור. סדרת הרשת המצליחה "הזוג הזה", בה הופיעו בלילה ולואיס בתפקידים הראשיים ואותה יצרו יחד, זכתה למאות אלפי צפיות וזכתה להתייחסויות רבות במדור "יחסים" של אתר ynet.

לואיס משחקת משנת 2018 בתפקיד ראשי בסדרת המתיחות המצליחה ברשת "לירון והילי". הסדרה הוקרנה גם ב- HOT V.O.D. הסדרה זכתה במיליוני צפיות.

בשנת 2021 השתתפה לואיס בקליפ "שמעי אישה", שכתבה וביימה המשוררת שני ארנהיים ושנועד להעלות את המודעות לאלימות כלפי נשים. הקליפ, שבו השתתפו בין היתר השחקניות אסתי זקהיים ויוליה פלוטקין, דובר עשר שפות שונות ובהן עברית, צרפתית, יפנית ושפת הסימנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://youtu.be/7BiF6i_mpLQ ראיון עם הילי לואיס], חדשות הבידור של חברת הוט
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרי תיכון ע"ש דרסקי (עכו)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1981
קטגוריה:שחקניות קולנוע חרדי