OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בנימין שחור

בנימין נטע שחור (28 במאי 1916 - 26 בנובמבר 1979), היה איש ציבור ישראלי ממייסדי תנועת בני עקיבא ומראשי הפועל המזרחי, כיהן כחבר הכנסת וכסגן שר הדתות מטעם מפד"ל.

==ביוגרפיה==
שחור נולד בירושלים בשנת 1916 לרב משה לייב שחור ולשרה, בתו של דב ימיני ממייסדי פתח תקווה. בצעירותו למד בישיבת עץ חיים, ואחר כך היה פעיל בייסוד תנועת בני עקיבא, ובשנת תרצ"ה התמנה לחבר ההנהלה הארצית של התנועה, בה פעל בתפקיד מרכזי במשך כעשר שנים. בשנת 1939 היה בין מייסדי ישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה יחד עם הרב משה צבי נריה.

שנים רבות ניהל את עיתון "הצופה", מייסודה של תנועת המזרחי, ארגן את המיזוג בין "המזרחי" ל"הפועל המזרחי" ל"חזית דתית לאומית מאוחדת" שהפכה בהמשך למפד"ל, ולאחר מכן מונה למזכ"ל המפד"ל וכונה "האיש החזק" במפד"ל וב"סיעה המרכזית" שבה (סיעתו של השר משה חיים שפירא). היה יושב ראש מטה הבחירות של המפד"ל מהבחירות לכנסת ה3 ועד הבחירות לכנסת ה6, במשך תקופה זו זכתה המפלגה ב11–12 מנדטים.

בשנים 1959–1974 כיהן כחבר הכנסת מטעם מפד"ל והיה חבר בוועדת הכלכלה, ועדת הפנים, ועדת הכנסת וועדת החינוך והתרבות. כיהן כסגנו של שר הדתות הרב זרח ורהפטיג בממשלה ה-13 וה-14 (1966–1969).

היה מעורב בחיזוק שירותי הדת והרבנות המקומית בארץ ובפרט ברבנות הראשית לישראל. ב-1960 לאחר פטירתו של הרב הרצוג נאבק בניסיונות מפא"י ובן-גוריון לבטל את מעמדה הרשמי של הרבנות הראשית, מאוחר יותר היה בין הדוחפים להתמנותו של הרב שלמה גורן לרב ראשי. ובין האחראים על שיקום המקומות הקדושים בירושלים, יהודה ושומרון אחרי מלחמת ששת הימים.

== חיים אישיים ==
בנו הבכור היה הרב אפרים יונה שחור שהיה מראשוני הר"מים בישיבת הר עציון שימש כראש ישיבה בישיבת ההסדר קריית שמונה, והיה ר"מ במכון מאיר.

בנו השני היה ד"ר דב שחור. בנו של דב, אורי, נרצח על ידי מחבלים בשנת 1995 בעת טיול בוואדי קלט. בנו השלישי הוא הרב זאב שחור, ששימש במשך עשרות שנים ר"מ בישיבת ירושלים לצעירים.

== הנצחה ==
בית הכנסת הראשון שהוקם לאחר האכלוס ביישוב העירוני אפרת שבגוש עציון נקרא "נטע בנימין" על שמו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==


קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפד"ל
קטגוריה:סגל הצופה
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:משפחת שחור
קטגוריה:סגני שרי הדתות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
באב חוטה

באב חוטה (בערבית: باب حطة) היא שכונה ברובע המוסלמי, באזור הצפון־מזרחי של העיר העתיקה בירושלים, הגובלת במתחם הר הבית במזרח ובשער הפרחים במערב.
השכונה קרויה על שם אחד מהשערים הצפוניים של הר הבית, בעל שם זהה.

השכונה נחשבת לאחד האזורים העניים ביותר של ירושלים. בשכונה גרים בעיקר צוענים, בראשות המוח'תאר עבד-אלחכים מוחמד דיב סלים.
==התיישבות יהודית במאה ה-19==
באזור זה היו שני ניסיונות התיישבות של יהודים במהלך המאה ה-19. בראשית המאה, עם חידושה של העדה האשכנזית בירושלים, התגוררו רוב האשכנזים ברובע זה ואף רכשו בו בתים וחצרות. למרות זאת, הם לא הצליחו להתבסס במקום ובמשך הזמן עברו רובם לאזור הרובע היהודי בו שכנה העדה הספרדית הוותיקה.

במחצית השנייה של המאה ה-19, בעקבות הגידול באוכלוסייה היהודית ומצוקת הדיור ברובע היהודי, החל תהליך היציאה מהחומות וחיפוש אזורי מגורים חדשים בתוך חומות העיר העתיקה. ניסיון ההתרחבות הראשון בתוך החומות נעשה בשנת 1886 באזור באב אל חוטה על ידי ראשי הכוללים. לשם כך נרכש מגרש רחב ומספר חצרות עתיקות במטרה להרוס את המבנים העתיקים ולבנות במקומם שכונה חדשה, אולם בשל הפרעות שונות גם ניסיון זה נכשל. ב-1891 דיווח אברהם לונץ: "ברובע העיר הזה הכולל כל גבעת בצעיתא הישנה, יושבים מושלמנים מדלת העם במספר מעט, ורובו מלא חורבות ומקומות פנויים, מאחינו יושבים בו אך כעשרים משפחה, מרביתם בחצר אחוזת כולל ורשה".

עקב תנאי המחיה הקשיים ומצבם הירוד של הבתים עזבו היהודים את השכונה. רק רחל גרין, נשארה במקום כדי לשמור על ההתיישבות היהודית במקום. חוקרי ירושלים פנחס גרייבסקי ושבתי זכריה תיעדו אותה בכתביהם:

.

לאחר פטירתה של רחל גרין ב־1934, פסקה ההתיישבות היהודית במקום.

==התיישבות הצוענים במאה ה-20==
בשנת 1920 החלו בני קהילת הצוענים בירושלים להתיישב בבתי השכונה הרעועים, רובם גרו עד אז באוהלים ליד אזור שער מנדלבאום, סמוך לשכונת מאה שערים, זאת באישור שלטונות המנדט הבריטי. על פי עדותו של המוח'תאר עבד-אלחכים מוחמד דיב סלים, אביו שהיה ממנהיגי העדה בירושלים, הצליח להפסיק קטטה שפרצה בין יהודים וערבים, לאחר חתונה צוענית במאהל שמשכה צופים סקרנים רבים. המושל הצבאי הבריטי רונלד סטורס ביקש שיבוא למשרדו למחרת, שיבח אותו על מעשיו, הכיר רשמית בעדה ונתן לו את התואר מוח'תאר.

לאחר מלחמת ששת הימים ואיחוד ירושלים, כמו כל תושבי מזרח ירושלים, הם קיבלו מעמד תושבות, אך לא אזרחות ישראלית.

במשך מאות שנים שמרו בני הקהילה על זהותם הייחודית, לא נישאו לבני זוג שאינם מבני עדתם ושימרו את שפתם הייחודית. אך במחצית השנייה של המאה ה-20 החלו לנסות להתערות בחברה הפלסטינית, ויתרו על לבושם המסורתי ועל בידול הקהילה. למרות מאציהם הקהילה נשארה ברובה בתחתית הסולם החברתי, והסוציו־אקונומי. נכון לתחילת המאה ה-21, הם עדיין סובלים מדעות קדומות ומשנאת זרים מצד סביבתם.

בשנת 1999 הוקמה עמותת "דומארי" לקידום הצוענים בירושלים, על ידי אמון סלים, פעילה ויוזמת מקרב הקהילה בירושלים. אמון, השלימה לימודים גבוהים במכללה בהר הזיתים, והחליטה לפעול לשינוי מצבם של בני עדתה. העצותה יזמה, בסיוע סניף ירושלים של המרכז לטיפוח יזמות עסקית, קרוסים מקצועיים לבני העדה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרובע המוסלמי
קטגוריה:העיר העתיקה: שכונות
קטגוריה:ירושלים: שכונות
אברהם כץ

אברהם כץ (7 בדצמבר 1931 – 13 באוגוסט 1986) היה איש ציבור ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם גח"ל והליכוד בין השנים 1969–1981; חבר הנהלת הסוכנות היהודית ויו"ר ארגון המורים העל-יסודיים.

== חייו ==
כץ נולד בשנת 1931 בנס ציונה. בסיום לימודיו בגימנסיה העברית הרצליה, הצטרף לשורות הפלמ"ח ולחם במסגרת חטיבת הראל במלחמת העצמאות.

למד באוניברסיטה העברית לתארים ראשון ושני בספרות, כלכלה וגאוגרפיה. בשנים 1950–1955 היה חבר ועד הסטודנטים של האוניברסיטה. בתקופה זו הוסמך להוראה בבתי ספר תיכוניים.

פעילותו הציבורית החלה בשנת 1955 כפעיל במפלגת הציונים הכלליים ושולבה עם פעילותו המקצועית, בהיותו דובר וחבר ההנהלה של ארגון המורים התיכוניים. בשנים 1962–1969 כיהן כיו"ר ארגון המורים העל-יסודיים. במקביל לכך מונה לשורת תפקידים אקדמיים וממלכתיים: חבר מליאת רשות השידור (1964–1970), חבר נשיאות ועדת התיאום של ארגונים אקדמאים (1965) ומנהל בית הספר של משרד החינוך להשתלמות עובדי הוראה בכירים (1968–1969).

בשנים 1969–1981 כיהן כץ כחבר הכנסת מטעם גח"ל והליכוד בשלוש כנסות רצופות. בכנסת השמינית כיהן כיו"ר ועדת החינוך והתרבות. כמו כן היה חבר במהלך שנות כהונתו בוועדת החוץ והביטחון וועדת הכנסת.

בתקופת כהונתו בכנסת נבחר חבר כנסת נוסף (מהמערך) בשם אברהם כץ, וכדי להבדיל בין השניים הוסיף חבר הכנסת החדש לשם משפחתו את המילה 'עוז' (אברהם כ"ץ-עוז). 

במקביל לכהונתו בכנסת שימש בשנים 1970–1977 כמרצה לגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן מונה, בשנים 1978–1986, לחבר הנהלת הסוכנות היהודית, ממלא מקום יו"ר ההנהלה וראש מחלקת הנוער והחלוץ בהסתדרות הציונית.

אברהם כץ התחתן עם הדסה ציפורה רייכמן להם נולדו שלושה ילדים, חמוטל, יהודה(כצלה) ושחר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם גח"ל
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:חברי הציונים הכלליים
קטגוריה:פעילי המפלגה הליברלית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: גאוגרפיה וסביבת האדם
קטגוריה:חברי הנהלת הסוכנות היהודית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:חברי מליאת רשות השידור
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:פעילי ארגון המורים
קטגוריה:יושבי ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
גדר ההפרדה של סאוטה

גדר ההפרדה של סאוטה (בספרדית: Valla de Ceuta) היא מחסום הפרדה בין מרוקו לבין סאוטה, עיר ספרדית השוכנת לחופה של צפון אפריקה. הגדר נבנתה על ידי ספרד במטרה לעצור הגירה בלתי חוקית והברחות. עלות ההקמה של גדר ההפרדה הייתה 30 מיליון אירו והיא מומנה על ידי האיחוד האירופי. הגדר היא הראשונה מבין שתי גדרות שנבנו בין המובלעות הספרדיות בצפון אפריקה לבין מרוקו.

מחסום ההפרדה מורכב משתי גדרות תיל מקבילות שגובהן 6 מטרים, מצופות תלתלית. בין הגדרות עובר כביש מערכת המשמש לפטרולים משטרתיים ולגישה של רכבי הצלה במקרה הצורך. לאורך הגדרות מפוזרות נקודות תצפית קבועות. כבלים תת-קרקעיים מחברים זרקורים, חיישני תנועה וקול ומצלמות וידאו לחדר פיקוד מרכזי.

מרוקו התנגדה לבניית הגדר שכן היא איננה מכירה בריבונות הספרדית בסאוטה.

== ראו גם ==
* גדר ההפרדה של מלייה

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070819023458/http://www.qub.ac.uk/cibr/Images/Photos/Ceutaborderfence2Orig.jpg תמונת גדר ההפרדה, מתוך אתר Queen's University, Belfast, CIBR]
* [https://web.archive.org/web/20080829101520/http://www.etgar.info/he/article__112/גם_אירופה_בונה_חומת_הפרדה גם אירופה בונה גדר הפרדה, מאת צ'ב מ. קמרר, באתר "אתגר"]

סאוטה
קטגוריה:הגירה בלתי חוקית
קטגוריה:סאוטה
פנחס שינמן

פנחס שינמן (1 ביולי 1912 - 10 באוקטובר 1999) היה איש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם המפד"ל וכראש חבר המועצות הדתיות בישראל.

== ביוגרפיה ==
שינמן נולד בקרקוב שבפולין. בצעירותו היה פעיל בתנועת צעירי מזרחי ומאוחר יותר שימש מזכירה הכללי של תנועת המזרחי וצעירי מזרחי במערב גליציה ובשלזיה. מתוקף תפקיד זה היה חבר בהנהלה הארצית של תורה ועבודה בפולין. היה חבר ועד הקהילות וורשה ושימש ציר בקונגרסים הציוניים. בשנת 1948 עלה לארץ ישראל.

פעילותו התנועתית של שינמן נמשכה בארץ כמזכיר הכללי של הפועל המזרחי, לימים מפד"ל, במחוז תל אביב ויו"ר התנועה בתל אביב. מטעם המפד"ל מונה לראש המועצה הדתית בתל אביב-יפו ונבחר לראש חבר המועצות הדתיות בארץ.

בשנים 1974–1981 כיהן שינמן כחבר הכנסת מטעם המפד"ל, לאורך הכנסת השמינית והתשיעית. בשתי כהונותיו שימש סגן יושב ראש הכנסת. משנת 1952 שיינמן השתייך לסיעה בראשות יצחק רפאל

עמד בראש בית הכנסת המרכזי בת"א בשדרות  סמטס, מקום שבו התגורר, והיה בין יוזמיו ומקימיו והרוח החיה שבו. שימש ראש הגבאים ובעל קורא בתורה במשך למעלה מ-50 שנה ומסר שיעורים רבים במשנה, בגמרא ובענייני דיומא, והכול בהתנדבות מלאה. היה יקיר העיר ת"א בשנת  1989 תשמ"ט.

== חיים אישיים ==
רעייתו שושנה (ראצה) שינמן (לבית פרנקל) אף היא הייתה ילידת קרקוב שבפולין, עברה עמו את מאורעות השואה, אף היא הייתה פעילה שלא על מנת לקבל פרס, הייתה חברת הנהלת תנועת הנשים "אמונה" שנקראה אז, ארגון הפועלות של הפועל המזרחי ויקירת התנועה. ייסדה והקימה את בית הספר הדתי "מירון" בצפון ת"א. קדם לכך גן דתי שהקימה בשכונת מגוריהם. שושנה שינמן שימשה בבית הספר כיו"ר ועד ההורים. 

כמו כן, ארגנה מתן שיעורי תורה לנשים בבית הכנסת המרכזי ברחוב סמאטס, שבעלה היה ממייסדיו. 

דאגה לגייס את הנדבן צ'ארלס קלור מאנגליה לסייע בבניית בית הכנסת סמאטס ותרם לבניית בית לתנועת הנוער בני עקיבא, סניף צפון, על שפת הירקון בת"א. שני מקומות אלו, קיימים ופעילים עד היום-בהחלט בזכותם.

בתו צביה נישאה לרב יוסף אפרתי. בת נוספת שלו היא המחנכת והעיתונאית אסתר וסרלאוף. בת נוספת היא לאה אטינגר הנשואה לאברהם, מורה ברעננה.

== הנצחה ==
שמו מונצח ברחוב של מתחם המגורים היוקרתי "אביב בגימל" בשכונת רמת אביב ג' .

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפד"ל
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:ראשי מועצות דתיות בישראל
קטגוריה:זוכי פרס הרב אונטרמן
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1989
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השמינית
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת התשיעית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999
סידריט

סידריט מהרי הסודטים מפולין
סידריט הוא מינרל קרבונטי הבנוי מברזל (Fe) ופחמה (קרבונט CO<sub>3</sub>). שמו של המינרל נקבע בשנת 1845 ומקורו מיוונית σίδηρος ("סִידְרוֹס" – ברזל), בהתייחס להרכבו הכימי. הסידריט הוא מקור חשוב להפקת ברזל, מכיוון שהוא מכיל 48% ברזל והוא אינו מכיל גופרית או זרחן. הן מגנזיום והן מנגן מחליפים את הברזל לעיתים קרובות. לכן הסידריט יוצר שורה איזומורפית עם רודוכרוזיט (MnCO<sub>3</sub> - פחמת המנגן) וגם עם מגנזיט (MgCO<sub>3</sub> - פחמת המגנזיום). הכלל הוא שאם מעל ל-50% מיוני המתכת במינרל הם ברזל, המינרל יקרא סידריט. יש הנוהגים לקרוא גם לסוגי הביניים בשמות, אם כי חלוקה זו איננה מקובלת על כולם:
*אוליגוניט (Oligonite) - סידריט עשיר במנגן.
*מנגנסידריט (Mangansiderite) - רודוכרוזיט עשיר בברזל.
*מגניוסידריט (Magniosiderite) או סידרופלסיט (Sideroplesite) - סידריט עשיר במגנזיום.
*ברונריט (Breunnerite) – מגנזיט עשיר בברזל.
סוגים נוספים של יסודות היכולים להחליף את הברזל כוללים סידן, אבץ וקובלט.

צורת הגבישים של הסידריט היא מעוינון שפאותיו הן בדרך כלל קמורות ומקווקוות, ובמקרים נדירים מאוד - סקלנוהדרון. ניתן למצוא את המינרל גם בגושים. צבע המינרל משתנה מצהוב לחום כהה או שחור. הגוון האחרון מקורו בנוכחות של מנגן. סוג של סידריט בצורת כדוריות קטנות קרוי ספרוסידריט (sphaerosiderite).

את הסידריט מוצאים:
*כמינרל טפל עיקרי בעורקים הידרותרמיים יחד עם בריט, פלואוריט, גלנה ומינרלים אחרים.
*בשכבות של סלעי משקע. הסידריט נוצר בשלב הדיאגנזה (כלל התהליכים הכימיים המתרחשים אחרי ההשקעה, לפני ההתקשות, במהלכה ואחריה) בצפחות ובאבני חול. בסלעי משקע נוצר הסידריט בדרך כלל בעומק רדוד והרכבו הכימי קשור לעיתים קרובות לסביבת ההשקעה של המשקעים שמסביבו שהיא ענייה בחמצן ובעלת pH נמוך.
*כמסה של גבישים בסלעים מותמרים של סלעי משקע.
*בפגמטיטים, למשל פגמטיטים של סיאניט נפליני.

סידריט עובר התמרה בקלות לתחמוצות ברזל. גתיט, סוג מינרל חום, מחליף לעיתים קרובת את הסידריט. המינרל לימוניט מחליף את הסידריט תוך שמירה על צורת הגבישים המעוינת, תופעה המכונה פסאודומורפיזם. במכרות הפחם הפתוחים של מזרח אילינוי ומערב אינדיאנה נתגלו נודולות (גופים סלעיים הנתון בתוך סלע שהרכבו אחר) של סידריט העשירות במאובנים של פלורה ופאונה.

את הסידריט מוצאים בהרי הרץ בגרמניה, בשטיריה שבאוסטריה, בקורנוול שבאנגליה (בעיקר בדבון ובטוויסטוק), בפורטוגל, בבוליביה, במדינת מינאס ז'ראיס בברזיל, לורן בצרפת, בוהמיה בצ'כיה, בניו סאות' ויילס באוסטרליה במדינות ניו ג'רזי, קליפורניה, ויסקונסין וקונטיקט בארצות הברית, ובקנדה, בטריטוריה של יוקון ובהר סנט-אילר (Mont Saint-Hilaire) שבקוויבק שם התגלו דגימות יפות במיוחד.

סידריט הוא גם מונח מיושן למטאוריט המורכב בעיקר מברזל וניקל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mindat.org/min-3647.html אתר Mindat]
* [http://webmineral.com/data/Siderite.shtml אתר Webmineral]
* [https://web.archive.org/web/20071125115304/http://mineral.galleries.com/minerals/carbonat/siderite/siderite.htm אתר Mineral galleries]
* [http://www.minerals.net/mineral/carbonat/siderite/siderite.htm אתר minerals.net]
* 

קטגוריה:מינרלי ברזל
קטגוריה:מינרלים קרבונטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים
לרנד הנד

לרנד הנד, 1924
בילינגס לרנד הנד (באנגלית: Billings Learned Hand;
27 בינואר 1872 – 18 באוגוסט 1961) היה שופט אמריקני. הוא נודע בשל גישתו הליברלית לחופש הביטוי ובשל השימוש שלו בכלכלה כדי לבחון שאלות משפטיות, בייחוד בתחום דיני הנזיקין. הנד כיהן בבית המשפט הפדרלי השני לערעורים. הוא נחשב למשפטן האמריקני הדגול ביותר שמעולם לא ישב בבית המשפט העליון.

==שנותיו הראשונות==
לרנד הנד נולד ב-27 בינואר 1872 באולבני שבמדינת ניו יורק.

==השכלה==

==בבית המשפט המחוזי==
הנד מונה לבית המשפט המחוזי של ארצות הברית עבור המחוז הדרומי של ניו יורק, בשנת 1909, על ידי הנשיא ויליאם טאפט.

==בבית המשפט לערעורים==
בשנת 1924 מונה הנד לבית המשפט לערעורים על ידי נשיא ארצות הברית קלווין קולידג'.

הנד היה מהראשונים אשר ביטאו קביעה משפטית על ידי נוסחה מתמטית: בפסק דין United States v. Carroll Towing Co., 59 F.2d 169, הוא פיתח את נוסחת הנד, על פיה נתבע יחשב רשלן כאשר עלות אמצעי הזהירות שניתן היה לנקוט לשם מניעת הנזק (B) נמוכה מעלות הנזק (L), בהתחשב בהסתברות התרחשותו (P). כלומר, אם B קטן מ-L כפול P, הנתבע יחשב רשלן שכן יכול היה למנוע את הנזק במחיר נמוך יותר מאשר הירידה ברווחה המצרפית הכוללת.

בן דודו אוגוסטוס הנד היה גם הוא שופט ידוע, ושירת לצד לרנד הנד בבית המשפט השני לערעורים. פרופסור רונלד דבורקין שימש כמתמחה של הנד.

==נאום "רוח החירות"==
הנד לא היה מוכר בציבוריות האמריקאית, אבל נאום קצר שנשא בשנת 1944, נחקק עמוק בתודעת הציבור האמריקאי. ביום החוקה האמריקאית שבאותם ימים כונה "יום אני אמריקאי", 21 במאי 1944, הוא נשא נאום לכמעט מיליון וחצי אנשים בסנטרל פארק, בניו יורק. הוא פתח בכך שכל האמריקאים הם צאצאי מהגרים שהגיעו לארצות הברית של אמריקה בחיפוש אחר חירות. הוא המשיך לקטע שצוטט מאז פעמים רבות, ואף צוטט על ידי חבר בית הנבחרים ג'ון פ' קנדי שמאוחר יותר נבחר לנשיא ארה"ב.<ref></ref><blockquote>"החירות שוכנת בלבבות גברים ונשים, כשהיא מתה שם - אף חוקה, אף חוק ואף בית משפט לא יוכלו להציל אותה. אולם כאשר היא שוכנת בלבבותיהם היא לא זקוקה לאף חוקה, חוק או בית משפט שיגן עליה".<ref></ref></blockquote>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שופטי בית המשפט הפדרלי השני לערעורים של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1872
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1961
חנא חדד

חנא חדד (בערבית: حنا حداد; 19 באפריל 1919 – 5 באוקטובר 2020) היה איש ציבור ערבי-ישראלי. שירת במשטרת ישראל והגיע לדרגת סגן ניצב. כיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה בכנסת ה-13 והיה סגן יושב ראש הכנסת, ועוזר שר המשטרה.

==ביוגרפיה==
===במשטרת ישראל===
חדד עמד בראש הצח"מ (צוות חקירה מיוחד) הראשון שחקר את הרצחה של רחל הלר. חקר את יורם ביכונסקי כחשוד ברצח.

פרשת רצח ידועה נוספת שחדד פענח הייתה רצח חיים אפרג'ן בתחילת שנות השבעים. אפרג'ן היה סרסור ודמות בולטת בעולם התחתון של חיפה. הוא נקלע לסכסוך עם עבריין אחר, ראובן וגנר, בעניין העסקתה של פרוצה. לאחר שווגנר ניצל היעדרות של אפרג'ן על מנת לתפוס בעלות על היצאנית, תבע אפרג'ן ממנו פיצויים בסכום 20,000 ל"י. וגנר שכר את שירותיהם של אבוטבול, מזרחי ועבאס על מנת להיפטר מאפרג'ן. אלה העלו בתואנה תמימה את אפרג'ן למכוניתם, שם הכו אותו עד מוות. את גופתו השליכו במחצבה נטושה בכרמל ושרפו אותה על מנת להקשות על זיהויה. גופה מפוחמת זו הייתה נקודת המוצא היחידה של חדד, שנתמנה לחקור בפרשה. אחרי שהתגבר על בעיית הזיהוי בתוך מספר ימים, נוכח חדד כי הוא ניצב בפני חומה אטומה של שתיקה. אנשי העולם התחתון סירבו לשתף פעולה עם המשטרה, והחקירה נכנסה למבוא סתום. חדד הקים צוות של 11 חוקרים, אשר פשטו על מקומות הבילוי והעסקים של העולם התחתון החיפאי בניסיון לדובב את חבריו, אולם ללא הועיל. חדד הפנה את מאמצי הצוות לכיוונן של היצאניות החיפאיות, ואלו החלו לחקור אותן בזו אחר זו. לאחר חודש של פעילות מאומצת, הצליח חדד למצוא את קצה החוט הראשון, ולאחריו הגיע עד מהרה למוציאים להורג של אפרג'ן. הוא עצר את הרוצחים ואת שולחם ועימת אותם זה כנגד זה. בשכנועיו של חדד ניאות אחד הרוצחים לשמש עד מדינה, והפליל את כל חבריו. בית המשפט גזר על כל הנאשמים מאסר עולם.

אחיינו של חדד הוא החוקר הפרטי סגן-ניצב בדימוס סוהיל חדאד. בנו הוא סגן-ניצב בדימוס זאהי חדאד, ואחיינו עורך הדין יוסף חדאד.

===בכנסת===
לאחר צאתו לגמלאות, החל להיות פעיל בפוליטיקה. לקראת הבחירות לכנסת העשירית התמודד בראשות רשימה עצמאית שנקראה "רשימת האחווה הערבית", שקיבלה כ-8,000 קולות, שהם 0.4 מהקולות (אחוז החסימה עמד אז על 1%), והרשימה כשלה לעבור את אחוז החסימה. היה חבר משלחת ישראל באו"ם בשנת 1988 והיה עוזרו של שר המשטרה. כיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-13 מטעם מפלגת העבודה, החל מ-5 ביולי 1995, והיה חבר בועדת חינוך ותרבות ובוועדת הפנים והגנת הסביבה בנוסף כיהן כסגן יושב ראש הכנסת.

חדד נפטר בטורעאן ב-5 באוקטובר 2020. הוא השני מבין חברי הכנסת לדורותיהם שהאריך ימים מעבר לגיל 100 (הראשון היה יושב ראש הכנסת לשעבר יצחק ברמן).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:עובדי המשרד לביטחון הפנים
קטגוריה:שוטרים ישראלים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:טורעאן: חברי הכנסת
מנגרובים

עצי מנגרובים ב[[פוארטו ריקו.]]
[[נופה עולמית של צמחית המנגרובים]]
[[קוף חוטמני על מנגרוב .Sonneratia sp, בורנאו]]
מין Avicennia germinans במים רדודים באזור Islamorada, Florida]]שרך מנגרוב ממין Acrostichum aureum מאזור Rio Suarez
מבנה של שורשים בצמחיית מנגרובים, בנגלאלדש
מנגרובים הוא שמה של קבוצה פרפילטית הכוללת מספר מיני צמחים ממספר משפחות שונות שהמשותף להם הוא היותם עצים, שיחים, ושרכים כגון האקרוסטיכום הזהוב הגדלים במי-ים או במים מליחים לאורך חופים. המנגרובים גדלים באקלים טרופי או סובטרופי, בין קווי הרוחב 30° צפון ו-30° דרום.

יערות המנגרובים הם מערכת אקולוגית ייחודית, היושבת על התפר שבין הים והיבשה. המנגרובים יוצרים חורשות צפופות של שורשים וענפים, וסביבתם מהווה בית גידול למינים רבים של בעלי חיים, כגון תנין הים וסרטנים. הם גדלים בדרך כלל בחופים רדודים, בביצות מלחה או בשפכי נהרות.

המנגרובים נמנים עם מספר משפחות צמחים שהבולטת בהם היא משפחת הריזופוריים (מסדרת המלפיגאים). קיימים כ-110 מינים, מתוכם רק 54 הם מנגרובים אמיתיים החיים רק בחורשות מנגרובים. מכלל השטח המיוער על פני כדור הארץ, רק 0.39% מיוער על ידי צמחיית מנגרוב.<ref></ref>

בישראל לא קיימת צמחיית מנגרובים, אך בראס מוחמד שבחצי האי סיני, ובמיוחד בנבק שמצפון לשארם א-שייח', קיימות חורשות של המין אביסניה ימית .

ניתן לראות במנגרובים דוגמה לאבולוציה מתכנסת,<ref></ref> שכן מינים שונים ממשפחות שונות אימצו טקטיקות הישרדות דומות באקלים דומה.

בחופי פנמה נמצא שמנגרובים יחד עם שוניות של אלמוגים משמשים כבתי גידול לאוכלוסיות של דגים.<ref></ref> 

== פיזיולוגיה של הצמח ==
המנגרובים הם צמחים בעלי תכונות ייחודיות, המאפשרות גדילה בסביבתם הטבעית, המסוגלים להתקיים בסביבה מלוחה, דלת חמצן ושרויה בקרינת שמש חזקה במרבית ימות השנה.

המנגרובים פיתחו מספר פתרונות להתמודדות עם הסביבה העוינת:
*סביבת מים מלוחים: יכולתם לשרוד במי-ים מלוחים נובעת ממנגנונים תוך-תאיים המאפשרים סילוק המלח. בשורשיהם קיימות ממברנות מיוחדות המסננות את מי-המלח. בסוגים שונים של מנגרובים אפורים כגון Avicennia marina קיימות בעלים בלוטות המפרישות מלח. מינים אחרים אוגרים את עודפי המלח בעלים ומשירים אותם בבוא העת. צמחי המנגרוב בעלי יכולת לנהל את משק המים שלהם בסביבה מלוחה באמצעות מספר מנגנונים.<ref></ref>
*סביבה דלת חמצן: חלק מהשורשים הם שורשי אוויר, הנחשפים במהלך שפל ומספקים חמצן. שורשים אלה נראים כמו קשיות, המזדקרות לגובה של בין 30 סנטימטרים ל-3 מטרים. לפיכך המנגרובים משגשגים באזורים שבהם הגאות והשפל משמעותיים. שורשים אחרים משמשים להזנה.
* מחסור במים מתוקים: היעדר נגישות למים פיתח במנגרובים מנגנונים לחיסכון במים. פתיחת הפיוניות בעלים מצומצמת למינימום, והעלים אינם פונים לכיוון השמש למזעור ההתאיידות. נראה שגם הגשמים התכופים באזורים הטרופיים מסייעים לשמירה על משק המים של הצמח.

== אקולוגיה ==

=== הגנה בעת צונאמי ===

<gallery>
קובץ:Avicennia germinans-salt excretion.jpg|גבישי מלח המופרש מעלה ירוק של צמח ה-Avicennia marina
קובץ:Mangroves.jpg|יער המנגרובים מעל ומתחת למפלס מי-הים
קובץ:Ras Mohammed Mangrovie.JPG|מנגרובים באזור ראס מוחמד בדרום סיני
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:צמחי מים מליחים
קטגוריה:צורות חיים של צמחים
אמא, לא הרגתי את הבת שלך

אמא, לא הרגתי את הבת שלך הוא סרט תיעודי של אורנה בן דור, המביא את סיפורם של ליאור ויובל, שני טרנסג'נדרים מנקבה לזכר (F2M). הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הקולנוע ירושלים ב-2007, והשתתף בתחרות וולג'ין.

זהו אחד הסרטים הישראלים הראשונים העוסקים בסיפורם של טרנסג'נדרים FTM (female to male). ליאור, שנמצא בתחילת התהליך, מתמודד עם השינויים הפיזיים והיציאה מהארון בפני אמו ובני משפחתו. הוא מתחיל בטיפול הורמונלי ובשלב מאוחר יותר אף עובר ניתוח ליצירת חזה גברי. בן זוגו, יובל, מנהל במקביל מאבק משפטי ודורש ממשרד הפנים להכיר בזהותו המגדרית ולרשום "זכר" תחת סעיף המין בתעודת הזהות שלו. את יובל ייצג עורך הדין אביגדור פלדמן.
לצידם מלווה אותם אמו של ליאור, הנדרשת למצוא את הכוחות לחבק את בנה החדש.

הסרט זכה לשבחים רבים, בעיתונות הכתובה והמשודרת. הוא הופק במקור להקרנה בערוץ 10, אולם שידורו נדחה במספר חודשים בעקבות הצלחתו הרבה בהקרנות בסינמטקים ברחבי הארץ. בין היתר, הוקרן הסרט בפסטיבל ראש פינה, בסינמטק תל אביב, חיפה, ירושלים ושדרות. לבסוף הוקרן הסרט בערוץ 10 באמצע חודש אפריל 2008.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* [http://www.parshan.co.il/index2.php?id=1333&lang=HEB ביקורת על השידור בערוץ 10] - אתר "פרשן"

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:טרנסג'נדר בקולנוע
קטגוריה:סרטי להט"ב תיעודיים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2007
מונרו (קרוליינה הצפונית)

מונרו (באנגלית: Monroe) היא עיר במחוז יוניון, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית. אוכלוסייתה מונה 26,228 איש לפי מפקד אוכלוסין 2000. מונרו ממוקמת בלב מחוז יוניון. נמל התעופה האזורי של מונרו ממוקם כ-5 ק"מ צפונית-מערבית למונרו.

==גאוגרפיה==
לפי משרד מפקד האוכלוסין של ארצות הברית שטחה הכולל של העיר הוא 64.4 קמ"ר, שמתוכה כ-63.6 קמ"ר זה שטח יבשתי וכ-0.7 קמ"ר (שזה 1.13% משטח העיר) שטח ימי.

==דמוגרפיה==
לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000 מספר האנשים שבעיר הוא 26,228, ישנם 9,029 משקי בית ו-6,392 משפחות הגרות בעיר. צפיפות האוכלוסין בעיר היא 412.2 לכל קמ"ר. במפקד היו 9,621 יחידות של בתים בממוצע צפיפות של 151.2 יחידות לכל קמ"ר. הגזעים בעיר בזמן המפקד חולקו כך 60.12% לבנים, 27.78% אפרו אמריקאים, 0.65% אסייתים, 0.44% אינדיאנים, 0.03% מהאיים מהאוקיינוס השקט, 9.37% מסוגים אחרים ו-1.60% מעוד 2 אחרים. היספנים ולטינים היוו כ-21.39% מהאוכלוסייה.

אוכלוסיית העיר הייתה בנויה מ-26.9% של אנשים מתחת לגיל 18, 11.6% היו בני 18 עד 24, 32.6% היו בני 25 עד 44, 18.0% היו בני 45 עד 64 ו-10.8% בני 65 ומעלה. הגיל הממוצע היה 31 שנים. על כל 100 נשים היו 102.5 גברים ועל כל 100 נשים מעל לגיל 18 היו 101.1 גברים מתחת לגיל 18.

ההכנסה הממוצעת של משקי הבית הייתה $40,457 וההכנסה הממוצעת למשפחה הייתה $44,953. ההכנסה הממוצעת של הגברים הייתה $30,265 ולעומת זאת ההכנסה הממוצעת של הנשים הייתה $22,889. ההכנסה הממוצעת לבן אדם כולל ילדים הייתה $17,970. 11.7% מהמשפחות ו-17.2% מהאוכלוסייה בעיר היו מתחת לקו העוני, כולל 28.7% מתחת לגיל 18 ו-12.8% מעל גיל 65.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: ערים
קטגוריה:ג'יימס מונרו
קטגוריה:יישובים, מחוזות ומדינות הנקראים על שם נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1843
אלגיה

אֵלֶגְיָה (מיוונית: ἐλεγεία) הוא מונח שבמקורו ציון משקל שירי מסוים, ובהמשך קיבל שתי הוראות נוספות. ההוראה הראשונה הוא מעין פואמה, לרוב פואמת אבל, שבה מחשבות נוגות על אדם שמת או על עצב בכלל, או על עניין מוזר או מסתורי למחבר. ההוראה האחרת של המונח אלגיה היא יצירה מוזיקלית בעלת מקצב עצוב או רציני.

דוגמה ליצירה אֵלֵגִית היא מגילת איכה, המקוננת על חורבן ירושלים.

==ראו גם==
*קינה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סוגות שיריות
קטגוריה:מוזיקה קלאסית
קטגוריה:הספד
ויילון

ויילון (בפולנית: Wieluń) היא עיר השוכנת בדרום פולין, 100 קילומטר דרומית ללודז'. בעיר מתגוררים 21,624 תושבים (נכון לשנת 2021).

==היסטוריה==
ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה ישבו בוויילון כ-4,200 יהודים. ב-1 בספטמבר 1939 הופצצה העיר על ידי מטוסים גרמניים. הייתה זו אחת הפעולות הראשונות שהתרחשו במלחמת העולם השנייה. בעקבות ההפצצות נהרס רוב מרכז העיר, כולל בית החולים וקתדרלה גותית היסטורית, וכ-1,200 תושבים נהרגו. בסך הכול נחרבו במלחמה 75% מהמבנים בוויילון.

ב-1940 רוכזו מרביתם של כ-4,000 יהודי העיר בגטו, בו בוצעו מעת לעת הוצאות פומביות להורג. גירוש יהודי ויילון החל באפריל 1942, עם העברתם של כ-2,000 מתושבי הגטו ליעד לא ידוע. אקציית החיסול נעשתה באוגוסט 1942. לאחר שכלאו את יהודי העיר בכנסייה מקומית משך ארבעה ימים, אנשי מנהל גטו לודז' בפיקודו של הנס ביבוב (Hans Biebow) ערכו ביהודי העיר סלקציה, ובחרו מהם עובדים לעבודות כפייה. באותו מהלך נרצחו גם יהודי אוסיאקוב שהובאו לעיר. שאר תושבי הגטו נרצחו בחלמנו.

אנדרטה לזכר יהודי ויילון והסביבה ב[[בית העלמין קריית שאול בתל אביב]]

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/638 ויילון] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שהונצחו בבית העלמין קריית שאול
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
גרלד

האי גרלד (רוסית Геральд; מאנגלית Herald) הוא אי קטן בים צ'וקצ'י, כ-60 ק"מ מזרחית לאי וראנגל. שטחו של האי הוא 11.3 קמ"ר, והוא חלק מהמחוז האוטונומי צ'וקוטקה שבצפון-מזרח רוסיה. האי אינו מיושב ומאז שנת 2004 הוא מוכרז כאתר מורשת עולמית כחלק מההכרזה על האי וראנגל. 

האי עשוי מגרניט וצוקיו מתרוממים בתלילות ממימי הים, דבר המקשה על הגישה אליו. רק בפינתו הצפון-מערבית של גרלד משתרעת רצועת חוף קצרה שנוצרה לאחר שהצוקים במקום התבלו. גובהו המקסימלי של האי הוא 372 מטר ואין בו קרחונים. 

האקלים באי קיצוני וקר. הוא נתון לרוחות עזות העשויות להגיע בחורף למהירות של 40 מטר/שנייה. הלחות הממוצעת השנתית גבוהה ומגיעה ל-88% בממוצע, דבר הגורם לערפל השורר באי לעיתים תכופות. כמות המשקעים נמוכה ומגיעה לכ-120 מ"מ בשנה. 

האי התגלה בשנת 1849 כאשר הבריטי הנרי קלט נחת בחופיו והעניק לו את שמה של ספינתו ("HMS Herald"). 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רוסיה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:איים באוקיינוס הקרח הצפוני
קטגוריה:רוסיה: איים לא מיושבים
קטגוריה:צ'וקוטקה: גאוגרפיה
מאיר דה-שליט

מאיר דה שליט (9 בדצמבר 1921 – 4 בפברואר 2007) היה איש קהילת המודיעין הישראלית, דיפלומט, ואיש ציבור.

==ביוגרפיה==
מאיר (ממי) דה שליט נולד בקובנא שבליטא, בן בכור לעדה ומשה דה שליט. בהיותו בן 3 עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בירושלים. כנער נשלח ללמוד בתיכון החקלאי בפרדס חנה ולאחר מכן התגייס לשורות ההגנה, שם מילא תפקידים של מדריך ושומר.

ב-1941 התגייס לצבא הבריטי ובמלחמת העולם השנייה נלחם כקצין בבריגדה היהודית, ופעל לחילוץ אסירי מחנות ההשמדה והעלאתם ארצה.

במלחמת העצמאות התגייס לצה"ל. עם סיומה, הקים דה שליט את יחידת הקישור לאו"ם, לקראת שיחות רודוס שנוהלו לקביעת הסכמי הפסקת אש בין ישראל לערבים, והיה קצין הקישור הראשון של ישראל לאו"ם. במחלקת המודיעין הקים את ש"מ 9, יחידת הקישור לנספחים צבאיים.

ב-1949 הצטרף למחלקה המדינית של משרד החוץ, שהייתה הבסיס למוסד, ושימש כנציג ישראל בארצות הברית עד 1954. בתקופה זו הוטל עליו ליצור את הקשר הממוסד הראשון שנרקם בין קהילת המודיעין הישראלית לבין ה-CIA האמריקאי.

ב-1954 התמנה לסמנכ"ל משרד ראש הממשלה, תפקיד אותו מילא במשך 10 שנים.

ב-1964 הוקם משרד התיירות ודה שליט נקרא לשמש כמנכ"ל הראשון של המשרד. פעילותו הניחה את היסודות לפעילות המשרד, ושימשה תשתית להתפתחות התיירות כגורם מרכזי בכלכלה הישראלית.

דה שליט עסק בהתנדבות בארגונים ועמותות רבים. בין היתר היה חבר בוועד הפועל של מכון ויצמן למדע, הנהלת עמותת עלם, בהנהלת מכון וולקני, בבית התפוצות ועוד.

אחיו היה הפרופסור עמוס דה-שליט ואחותו אדריכלית הפנים והמעצבת תמר דה-שליט גולדרייך.

נקבר בעין כרמל. הותיר אחריו רעיה ושני ילדים.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:מנכ"לי משרד התיירות
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי המוסד
קטגוריה:משפחת דה-שליט
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:בוגרי בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה
קטגוריה:אישים הקבורים בעין כרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
הרי הזהב של אלטאי

הרי הזהב של אלטאי הוא השם הקיבוצי שניתן לשלושה אזורים ברפובליקה של אלטאי בדרום סיביר ברוסיה, עת הוכרזו בשנת 1998 כאתר מורשת עולמית. שלושת האזורים הם:
* רמת אוקוק (Укок) בשטח של 2,529.04 קמ"ר;
* אלטייסקי זפובדניק, כולל אגם טלצקוייה (Озеро Телецкое; אלטאי Алтын Кöл - ימת הזהב) - 9,657.53 קמ"ר;
* קנטונסקי זפובדניק כולל הר בלוחה (Белуха; אלטאי Muztau - מוזטאו) - 3,928 קמ"ר.
ההכרזה מקיפה שטח כולל של 16,114.57 קמ"ר בהרי אלטאי. 

מקורם של ההרים בפלאוזואיקון המאוחר, כאשר היבשות הקדומות לאוראסיה וגונדוונה נפגשו זו עם זו ויצרו את פנגיאה. עם זאת בהרים סלעים מוקדמים יותר מהפרקמבריון ומאוחרים יותר מהמזוזואיקון ומהקנוזואיקון. הגורם שהשפיע יותר מכל על נופם של ההרים הוא תהליכי היווצרותם ונסיגתם של קרחונים, ומבין כ-1,500 קרחונים בכל רחבי שרשרת ההרים, שוכנים רבים בשטח ההכרזה. באזור מצויים גם אגמים רבים שהידוע שבהם הוא אגם טלצקוייה. האקלים בהרים יבשתי קיצוני עם משרע טמפרטורות משמעותי בין עונת הקיץ הגשומה והחמימה לבין החורף המתאפיין במזג אוויר בהיר וקר. 

==רמת אוקוק==
מראה ברמת אוקוק
רמת אוקוק ממוקמת בדרומה של הרפובליקה של אלטאי וגובלת במונגוליה מדרום-מזרח, בסין בדרום ובקזחסטן בדרום-מערבה. האזור מתאפיין בגבעות ובערבה שבה ביצות, נהרות ואגמים. החי ברמת אוקוק כולל מספר מינים בסיכון וביניהם נמר השלג המצוי, הכבש הארגאלי, עיט הערבות והחסידה השחורה.

==קנטונסקי זפובדניק ==
חלק זה של ההכרזה ממוקם בדרום-מערבה של הרפובליקה, לאורך הגבול עם קזחסטן. באזור ערבות, אחו אלפיני, טייגה וטונדרה בהרים שמעליו וקרחונים נרחבים. פריט הנוף הידוע ביותר באזור הוא הר בלוחה. להר שתי פסגות והמזרחית שבהן הנישאת לגובה של 4,506 מטר, היא הפסגה הגבוהה ביותר בהרי אלטאי בתחומי רוסיה. הפסגה המערבית מגיעה לגובה של 4,440 מטר. 

==אלטייסקי זפובדניק==
אזור זה שוכן במזרחה של הרפובליקה והוא תופס את רובו של השטח המוכרז. באזור משתרעים קרחונים, שטחי טייגה, טונדרה ואחו הרריים וכן ערבות. למעלה מ-1,400 צמחים וסקולאריים נסקרו באזור וכמעט שישית מהם אנדמיים למקום. הפאונה כוללת 72 מיני יונקים ו-310 מיני עופות. 

ימת טלצקוייה
אגם טלסקוייה בצפונו של השטח המוכרז הוא האגם הגדול בהרי אלטאי ואגם המים המתוקים השני בגודלו בסיביר, לאחר ימת באיקל. שטחו של האגם הוא 233 קמ"ר, הוא שוכן בגובה של 434 מטר ועומקו המרבי הוא 325 מטר. האגם ארוך וצר וצורתו כשל האות העברית "ר". אורכו מגיע ל-78 ק"מ ורוחבו אינו עולה על 5 ק"מ לכל היותר. האגם מוקף בהרים הנישאים עד לגובה של 2,400 מטר. מוצאו היחיד של האגם הוא בקצהו הצפון-מערבי, ומימיו זורמים בסופו של דבר אל נהר אוב. 

==נוכחות אנושית==
נוכחות אנושית הופיעה באזור לפני כמיליון שנים, ועל כך מעידים ממצאים מיישובים שהוקמו במקום בתקופת האבן הקדומה. הפזיריק, עם קדום שהתגורר ברמת אוקוק בתקופת הברונזה, הותיר אחריו ממצאים רבים בדמות מומיות שהשתמרו באדמה הקפואה, וכן קברים ותילים הנושאים דמיון רב לממצאים דומים שהותירו אחריהם הסקיתים. החל באמצע המאה ה-18 היה האזור לחלק מהאימפריה הרוסית. כיום מיושבים אזורי ההכרזה בדלילות על ידי רוסים ואלטאים, והאחרונים עוסקים בצייד, מרעה ובחקלאות בהיקף מצומצם. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רוסיה: הרים
קטגוריה:רוסיה: אתרי מורשת עולמית
סוקור

סוקור היא רמה בהרי מנדארה בצפונה של מדינת אדמאווה בצפון-מזרח ניגריה, סמוך לגבולה עם קמרון. בשנת 1999 הוכרז שטח הרמה בגודל של 764.4 הקטאר כאתר מורשת עולמית בשל הנוף התרבותי הייחודי שלו. ההכרזה כוללת את ארמון ההידי (ראש השבט) הניצב על גבעה החולשת על הכפרים שלרגליה, שדות בנויים על טרסות במעלה הגבעות בסביבה ואת שרידיה של תעשיית הברזל המקומית המפותחת שגוועה במהלך המאה ה-20.

==היסטוריה==
קיימות עדויות קלושות להתיישבות בסוקור בתקופת האבן החדשה, אך במקום נמצאו ממצאים של תרבות מתקופת הברזל שעשתה שימוש בתנורים להתכת המתכות ובאבני ריחיים.

שושלת ראשי השבטים השולטת במקום בהווה, קמה במאה ה-17, ובתקופתה הייתה רמת סוקור לאזור ייצור חשוב של ברזל שסיפק את צרכיה של צפון-מזרח ניגריה. ייצור הברזל ברמה נמשך עד לעשור הראשון של המאה ה-20, ובין 1912 ל-1922 היה המקום ליעד לפלישות מצד שבטים שכנים יריבים. ייצור הברזל במקום המשיך ושקע בתקופת השלטון הבריטי ולאחר עצמאותה של ניגריה, ונפסק לחלוטין לאחר שנת 1960. כתוצאה מכך היגרו רבים מתושבי רמת סוקור אל המישורים הסמוכים מצפון ומדרום לה.

==האתר==
לארמונו של ההידי הכולל את ההרמון החרב כעת, נודעת חשיבות פוליטית ודתית עמוקה לבני הסוקור. שטחו של הארמון הוא פחות מהקטאר בודד והוא שוכן מעל לכפרים בהם מתגוררים פשוטי העם. הארמון בנוי בצורת מתחם עגול ובו בתים פשוטים עשויים מאבני גרניט מקומית. חלק מהאבנים גדולות במיוחד והובאו לאתר ממרחק רב. אל הארמון מובילות דרכים מרוצפות ממזרח ומצפון ורוחבן עומד על 5 עד 7 מטר. הן עשויות מגושי גרניט זהה לאלה ממנה ניבנו בתי הארמון. סביב הארמון ובתוכו ישנן דרכים מרוצפות נוספות, אך אלה עשויות מגושי גרניט גדולים יותר.

את הרמה ואת מורדותיה מכסים שדות הערוכים בטרסות, ולאלה נודעה משמעות דתית עמוקה מעבר לשימוש החקלאי שלהן. ברחבי הטרסות שוכנים עצים קדושים ומקומות פולחן רבים. כפריהם של בני הסוקור שוכנים מתחת לארמונו של ההידי והם מוקפים בקירות אבן אשר שימשו להגנה וכקירות חיץ בעלי משמעות חברתית. גם בתי הכפריים ואסמיהם ניבנו מאבני גרניט, והם עגולים, מכוסים בגגות סכך ועל רצפותיהם מחצלות ארוגות.

על הגבעות שוכנים בתי קברות שבהם קברים מאבן פשוטה. לכל משפחה או שבט היה את בית הקברות שלה, ובו נקברו כל בניה. יוצאים מן הכלל היו ילדים אשר נקברו בסמוך לכפרים וההידי אשר נקבר בארמונו. גם לבארות נודעה חשיבות חברתית וכלכלית. מעליהן נבנה מבנה בצורת חרוט והן הוקפו בגדר. במתחמי הבארות נהגו התושבים לפטם את חיות הבית כמו בקר וכבשים, בין אם לשם אכילתם על ידי בני המשפחה, או כדי להעניקם כמתנות וכמוהר או כסמל למעמד חברתי ולעושר.

שרידיהם של תנורים להתכת מתכות פזורים בשטחה של הרמה, ואלה הוקמו על פי רוב בסמוך לבתי בעליהם. ברי כי תהליכי ייצור המתכת היו קשורים בטקסים שנלוו אליהם והוכתבו מקשרים חברתיים וכלכליים.

עוד מצויים בשטח מקדשים ומזבחים שרבים מהם עשויים מקרמיקה וקיים ריכוז גדול של מבנים כאלה בסמוך לארמון ההידי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sukur.info/ אודות סוקור]

<gallery widths="200px" heights="200px">
תמונה:Sukur7.jpg|בתי הכפר
תמונה:Sukur2.jpg|הנוף מרמת סוקור
תמונה:Sukur5.jpg|דרך מרוצפת
</gallery>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניגריה: אתרי מורשת עולמית
חסוס דה טוורנגה

250px
הריסות המסיון הישועי חֵסוּס דֶה טַוַורַנְגֶה (בספרדית: Jesús de Tavarangué, "ישו מטוורנגה") שוכנות עשרה ק"מ צפונית-מערבית למיסיון הישועי לה סנטיסימה טרינידאד דה פרנה וכ-30 ק"מ צפונית לעיר אנקרנסיון (Encarnación) בדרום-מזרח פרגוואי. 
== היסטוריה ==
נוכחות הישועים החלה בפרגוואי בהיתר של המלך פליפה השני, מלך ספרד ב-1588, ומטרותיהם היו להגן על אוכלוסיית האינדיאנים המקומית מפני הניצול האירופי שדירדר אותם לסף עבדות, ובה בעת לנצר אותם ולהעניק להם חינוך. בשנת 1609 הוענק אזור הספר של ריו דה לה פלטה למיסיון הישועי אשר הקים בו יישובים שכונו "רדוקסיונס" (Reducciones), ולכל אחד מהם היה מיסיון משלו. סך הכל הוקמו במהלך המאה ה-17 והמאה ה-18 30 יישובים ישועיים, 8 מהם בשטחה של פרגוואי, 7 בברזיל ו-15 הנותרים בארגנטינה. 

יישוב בשם חסוס דה טוורנגה הוקם בשנת 1685 במקום אחר, והועבר למיקומו הנוכחי מספר שנים לאחר מכן כאשר הוקם מיסיון בשם זה. המיסיון פעל עד שנת 1767, אך הכפר חסוס שהוקם בצמוד ממזרח לו עדיין מאוכלס. מתחם המיסיון אינו גדול והוא בנוי בצורת מלבן באורך של 450 מטר וברוחב של 360 מטר. השריד החשוב ביותר שנשמר במקום הוא הקומה הראשונה של מבנה הכנסייה, ובו שתי שורות עם שבעה עמודים בכל אחת. בניית הכנסייה החלה בשנות החמישים של המאה ה-18 אך לא הסתיימה כאשר המיסיון חדל מלפעול. לצידה השתמרו שרידים של הכיכר המרכזית, הקלויסטר, בתי מגורים ובתי קברות. 

בשנת 1993 הוכרז אתר המיסיון כאתר מורשת עולמית יחד עם אתר המיסיון הישועי לה סנטיסימה טרינידאד דה פרנה. שני מיסיונים אלה הצטרפו למיסיונים הישועיים של הגוארני בארגנטינה ובברזיל שהוכרזו כאתרי מורשת עולמית בשנת 1983, ובשנת 2000 צורפה לרשימה גם חוות הישועים בקורדובה בארגנטינה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.h-net.org/~latam/powerpoints/JesusdeTavarangue.pdf מצגת תמונות מקיפה של המיסיון]
* [http://www.uninet.com.py/paraguay/testimonios.html אודות המיסיון בפרגוואי (ספרדית)]

קטגוריה:פרגוואי: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מיסיון
קטגוריה:פרגוואי: היסטוריה
קטגוריה:פרגוואי: מבנים
Warchest

Warchest הוא אלבום אוסף של הלהקה מגאדת' שיצא לשוק ב-9 באוקטובר 2007.

==רשימת השמעה==
השירים המודגשים הם שירים שיצאו בפעם הראשונה במארז זה.

===דיסק ראשון===

#"Killing Is My Business... And Business Is Good!"
#"The Skull Beneath the Skin"
#"Peace Sells"
#"Wake Up Dead"
#"Devils Island"
#"Set the World Afire"
#"Into the Lungs of Hell"
#""(Anarchy"/"Problems" (session take
#"Hook in Mouth"
#"Liar"
#"In My Darkest Hour"
#"No More Mr. Nice Guy"
#"dark themes..."
#"(Holy Wars... The Punishment Due" (Casey McMackin demo
#"Tornado of Souls" (demo)
#"Five Magics" (demo)
#"Hangar 18"

===דיסק שני===
#"keeping score ..."
#"Symphony of Destruction"
#"Go to Hell"
#"Foreclosure of a Dream"
#"(Architecture of Aggression" (demo
#"Skin o' My Teeth" (בהופעה, שנת 92)
#"High Speed Dirt" (בהופעה, שנת 92)
#"Ashes in Your Mouth" (בהופעה, שנת 92)
#"Sweating Bullets" (בהופעה, שנת 92)
#"Breakpoint" (session take)
#"Angry Again"
#"Train of Consequences"
#"Reckoning Day"
#"New World Order"
#"The Killing Road"
#"Strange Ways"
#"Paranoid"
#"Diadems"
#"A Tout le Monde"

===דיסק שלישי===
#"Trust"
#"Almost Honest"
#"Use the Man"
#"She-Wolf"
#"A Secret Place" (בהופעה, שנת 99)
#"One Thing"
#"Duke Nukem"
#"Insomnia"
#"Crush 'em"
#"Kill the King"
#"Dread and the Fugitive Mind"
#"Never Say Die"
#"Moto Psycho"
#"1000 Times Goodbye"
#"Coming Home"
#"Kick the Chair"
#"Of Mice and Men"

===דיסק רביעי===
כל השירים הוקלטו בהופעה חיה באצטדיון ומבלי בלונדון, אנגליה בתאריך 16/10/90.
כחלק מסיבוב ההופעות "Clash Of The Titans Tour" (ביחד עם להקות כמו סוויסיידל טנדנסיס, טסטמנט וסלייר)

#Intro/"Rattlehead"
#"Wake Up Dead"
#"Hangar 18"
#"Hook in Mouth"
#"The Skull Beneath the Skin"
#"The Conjuring"
#"In My Darkest Hour"
#"Lucretia"
#"Devils Island"
#"Take No Prisoners"
#"Peace Sells"
#"Black Friday"
#"It's Electric"
#"Anarchy in the U.K"
#"Holy Wars... The Punishment Due"

===דיסק חמישי (DVD)===
כל השירים הוקלטו בהופעה חיה בהאמרסמית' אודיאון (כיום - האמרסמית' אפולו) בלונדון, אנגליה בתאריך 30/9/92

#Intro/"Holy Wars... The Punishment Due"
#"Wake Up Dead"
#"Hangar 18"
#"Lucretia
#"Sweating Bullets"
#"In My Darkest Hour"
#"Tornado of Souls"
#"Ashes in Your Mouth"
#"Peace Sells"
#"Anarchy in the U.K."

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי מגאדת'
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
קתדרלת סופיה הקדושה

מגדל הפעמונים והקתדרלה בקצה הרחבה שממזרח להם
הקתדרלה על בול אוקראיני
קתדרלת סופיה (באוקראינית: Собор Святої Софії או Софійський собор; ברוסית: Собор Святой Софии או Софийский собор) בקייב, בירת אוקראינה, היא קתדרלה המהווה דוגמה יוצאת דופן לאדריכלות מתקופת רוס של קייב. המבנה שוכן במרכזה של קייב, כחצי קילומטר צפונית-מערבית למאידאן נזאלז'נוסטי. בתוך הקתדרלה פרסקאות ופסיפסים רבים, והיא מהווה נקודת ציון חשובה בנוף העירוני. בשנת 1990 הכריז ארגון אונסק"ו על הקתדרלה כאתר מורשת עולמית, ובשנת 2023 הכריז עליה אתר מורשת עולמית בסיכון בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה.

==היסטוריה==
הקתדרלה נבנתה במאה ה-11 בפקודת הנסיך ירוסלב הנבון ושמה ניתן לה בהשפעתה של איה סופיה, הקתדרלה של קונסטנטינופול. הכוונה הייתה להחליף את הכנסייה הראשונה של קייב שאת שרידיה ניתן לראות כעת במוזיאון ההיסטורי של העיר. ככל הנראה החלה בניית הקתדרלה בשנת 1037, והיא נבנתה מעץ על ידי בנאים מקונסטנטינופול בהשתתפותם של אמנים מקומיים. 

בשנת 1240, במהלך כיבוש קייב על ידי המונגולים, נבזזה הקתדרלה ולא שוקמה משך כ-400 שנים, למרות שהמשיכה ותיפקדה ככנסייה. בשנת 1596 הועברה הקתדרלה לרשות הכנסייה האוקראינית האוניאטית, אך באמצע המאה ה-17 היא הושבה לכנסייה האורתודוקסית. הקתדרלה נבנתה שוב ב-1633 אך נשרפה ב-1697. עבודות השיקום החלו בשנת 1699 ונמשכו עד לשנת 1740, ובמהלכן נבנה המבנה מאבן ומראהו החיצוני הותאם לסגנון הבארוק אוקראיני. 

במהלך המאה ה-18 נבנו לצידה של הקתדרלה מגדל פעמונים (1699-1706), בניין המיטרופוליט, חדר-אוכל (1722-1730), השער המערבי, המגדל בכניסה הדרומית ובניין המכללה. כל המתחם הוקף בחומת אבן טיפוסית לסגנון הבארוק האוקראיני. החל ב-1882 המשיכו עבודות הבנייה באתר שכללו תוספת בצידו המערבי של הנארתקס וחידוש ציורי הקיר והפסיפסים. 

בשנת 1934 הוכרז מכלול המבנים הכולל את הקתדרלה כשמורה האדריכלית-ההיסטורית "מוזיאון סופיה", וניצל מההרס הרב שפקד את העיר במלחמת העולם השנייה, בין סוף 1941 לסוף 1943. עם פירוק ברית המועצות ב-1991 הוסכם כי ראוי להשיב את הקתדרלה לרשותה של הכנסייה, אך הדבר טרם יצא לפועל בשל אי-הסכמה בין הכנסייה האורתודוקסית הרוסית לבין הכנסייה האוקראינית האוטוקופלית, שביקשה להתנתק ממוסקבה, על השליטה במתחם. עם איחודה של הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית ב-2018 וניתוקה ממוסקבה, הפכה הקתדרלה לאחד משני מושבי הפטריארך של קייב ואוקראינה, לצד קתדרלת ולדימיר הקדוש.

==תיאור המבנה==
המבנה מחולק לחמש ספינות המסתיימות בחמישה אפסיסים בצידן המזרחי. בין הספינות מבדילים 12 עמודים. מעליו 13 כיפות המייצגות את ישו ואת 12 השליחים. משלושת צדדיו הוא מוקף בגלריות כפולות ובקצה הדרום-מערבי והצפון-מערבי ניצבים שני מגדלים לא סימטריים. אורך הקתדרלה ללא הגלריות הוא 29.5 מטר ורוחבה 29.3 מטר. עם הגלריות מגיע אורך המבנה ל-54.6 מטר ו-41.7 מטר. גובה הקתדרלה עומד על 28.6 מטר. בפנים הקתדרלה פרסקות ומוזאיקות בשטח של 3,000 מ"ר ו-260 מ"ר מהתאמה. חלק מהפסיפסים לא נשמרו וצוירו מחדש במאה ה-19 על ידי הצייר ולרי וורובל. מבין הפרסקות של תלמידי ישו שרדו רק אלה של פאולוס הקדוש ומרקוס המבשר. בקתדרלה ובקרבתה נטמנו כמאה איש, ובהם הנסיך ירוסלב הנבון שנטמן בסרקופג עשוי שיש, וכן ולדימיר מונומך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080611092633/http://www.sophia.org.ua/ האתר הרשמי של המוזיאון]
* [http://www.icon-art.info/location.php?lng=en&loc_id=148 פסיפסים ופרסקות במקום] 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סופיה הקדושה
קטגוריה:קייב: מבני דת
קטגוריה:אוקראינה: כנסיות
Happiness Is a Warm Gun

Happiness Is a Warm Gun (אושר הוא רובה חם) הוא שיר של הביטלס שהופיע באלבום The Beatles (הידוע גם כאלבום הלבן). בעיקרו השיר הוא יצירה של ג'ון לנון אך בקרדיט נכתב כרגיל "לנון-מקרטני". השם המקורי של השיר, Happiness Is a Warm Gun in Your Hand, ניתן בהשראת כותרת של מגזין נשק. היו שטענו ששם השיר רומז להזרקת הרואין אך לנון הכחיש זאת.

למרות קוצרו של השיר הוא מחולק ל-5 חלקים בעלי סגנון שונה. בהזדמנות אחת לנון אף טען כי חמשת חלקי השיר מהווים תמצות של ההיסטוריה של הרוק. שילוב זה שימש השראה ללהקת רדיוהד בשירם Paranoid Android. המילים בשיר "I need a fix cause I'm going down" מהוות הבסיס לטענה כי השיר עוסק בהתמכרות להרואין (ואכן ישנן טענות כי לנון עצמו היה מכור להרואין בתקופה זו כמו שנרמז בשירו Cold Turkey).

אחד המאפיינים המוזיקליים יוצאי הדופן בשיר הוא התדירות בה המשקל מתחלף בו. השיר מתחיל במשקל 4/4, עובר ל-3/4 בסולו גיטרה, אחר כך גולש ל-6/8, 3/4 ושוב 4/4 בחלקים הבאים. בחלק הקצר בו לנון מדבר השיר אף מתחלף למשקל 6/4.

השיר בוצע על ידי אמנים נוספים רבים, ביניהם טורי איימוס, פיש, U2 והברידרז.

== מצעדים ==
{| class="wikitable"
|+מצעדי כל הזמנים
!ארגון
!שם
!מיקום
|-
|כאן 88
|מצעד שירי הביטלס של כאן 88
|29
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על אושר
קטגוריה:שירים על יוקו אונו
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה
קטגוריה:שירים שצונזרו על ידי ה-BBC
עוזי דן

עוזי דן (נולד ב-28 באוקטובר 1964) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש כעורך וכראש דסק העולם במדור הספורט של עיתון "הארץ". עבד גם בעיתון "חדשות".

==ביוגרפיה==
דן נולד וגדל בתל אביב, בוגר הגימנסיה העברית הרצליה. את שירותו הצבאי עשה בתותחנים בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. למד מתמטיקה, סטטיסטיקה ולימודים כלליים באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1989 הצטרף למדור הספורט של העיתון "חדשות" כעורך וכראש דסק העולם. הוא מילא מגוון תפקידי עריכה במדור הספורט בעיתון ובמחוצה לו, והיה סגן עורך מדור הספורט של העיתון עד סגירתו ב-1993.

לאחר סגירת "חדשות" הצטרף לעיתון "הארץ", שם שימש כראש דסק בעריכה וראש דסק העולם. הוא בעל טור אישי במוסף העיתון, ובעל המדור "שווה בדיקה" העונה לשאלות קוראים בענייני ספורט. דן סיקר כמה מתחרויות גביע העולם בכדורגל, אליפויות אירופה בכדורגל, את ליגת האלופות ואליפויות אפריקה וכן את המשחקים האולימפיים.

בדצמבר 2007, זכה, יחד עם אברהם טבק מ"מעריב", בפרס משה לרר לעיתונאי הספורט המצטיין, פרס שחולק לראשונה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:פרשני כדורגל ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
סקוטיש טרייר

סקוטיש טֵרִיֵּר (מאנגלית: טרייר סקוטי) הוא גזע כלבים מקבוצת הטריירים. הוא אחד מחמשת גזעי הכלבים שמקורם בסקוטלנד. ארבעת הנוספים הם קאירן טרייר, וסט היילנד וייט טרייר, דנדי דינמונט טרייר וסקיי טרייר.

הסקוטיש טרייר נפוץ בתרבות הפופולרית. הנשיא ה-32 של ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט נהג לתור בעולם עם כלבו הסקוטי פאלא, אשר דמותו אף הונצחה יחד עם פסלו של הנשיא בוושינגטון. גם הנשיא ה-43 של ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש, היה בעליהם של שני כלבי סקוטיש טרייר בשם בארני ומיס ביזלי. וולט דיסני הנציח את דמותו הג'נטלמנית של הגזע הזה בסרטו "היפהפייה והיחפן". אף על פי שהגזע פותח על מנת לחדור למעברים תת-קרקעיים במרדף אחר יונקים קטנים, הסקוטיש טרייר הוא בראש ובראשונה בן לוויה נאמן, ויכול להוות כלב שמירה מצוין.

== היסטוריה ==
הסקוטיש טרייר של ימינו הוא ככל הנראה צאצא של כלבים שחיו באיים המערבים של סקוטלנד והושבחו באברדין (מכאן בא שמו השני של הסקוטיש טרייר 'אברדין טרייר') שבסקוטלנד באמצע המאה ה-19.

==מאפיינים==
===מראה חיצוני===
הסקוטיש טרייר הוא כלב קטן בעל גוף וצוואר שריריים (היקף צוואר טיפוסי: 35 ס"מ) וחזה גדול. הוא בעל רגליים קצרות, גוף מוצק, וראש ארוך יחסית לגופו. כפות רגליו הגדולות מתאימות לחפירה. האוזניים והזנב הזקוף הם ממאפייניו הבולטים של הגזע. עיניו של הסקוטיש טרייר קטנות ובדרך כלל בצבע חום-שחור. גובה השכמות אמור להיות 25 ס"מ בקירוב, ואורך הגב, מהשכמות עד לזנב 28 ס"מ. משקל תקין לסקוטיש טרייר נע בין 8.5–10 ק"ג לזכרים, 8–9.5 ק"ג לנקבות. גובהו של הטרייר נע בין 25–28 ס"מ.

לסקוטיש טרייר פרווה חיצונית ארוכה, דקה וקשה המגנה עליו ממזג האוויר, ופרווה פנימית רכה. בתספורת האופיינית לגזע נוהגים להשאיר יותר פרווה באזור הזקן, הגבות, הרגליים, והאזור התחתון של הגוף, ולעומת זאת בראש, האוזניים, הזנב והגב לגזור ולהשאיר פרווה קצרה. צבע הפרווה נע בין אפור כהה לשחור, או חום כהה. לעיתים ניתן לראות גם סקוטיש טרייר בצבע צהוב, אך אין לבלבל אלו עם סופט קואטיד וויטן טרייר או וסט היילנד וייט טרייר.

===אופי===
הסקוטיש טריירים הם כלבים טריטוריאליים, עירניים וזריזים. הגזע ידוע כעצמאי ובעל ביטחון, חכם, ונחוש. הסקוטיש טריירים מתוארים כאוהבים, אך גם עקשניים. הם נוטים להיות מרוחקים וסגורים אך נאמנים מאוד למשפחה ונקשרים, בדרך כלל לאדם אחד או שתיים.
סקוטיש טרייר יכול להוות כלב שמירה טוב, בזכות הנטייה שלו לנבוח רק כאשר יש צורך, ואיפוקו עם זרים, למרות שזהו לא תמיד המקרה. סקוטיש טרייר נוצרו במקור לתקוף ולצוד גיריות, ועל כן הם נוטים לחפור ולרדוף אחר בעלי חיים קטנים, כמו סנאים עכברים וחולדות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הקבוצה השלישית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השנייה של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה הרביעית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים