עשרה בטבת

ציור מ[[המאה ה-14, המתאר את הרעב הנוראי בימי המצור:
]]
עשרה בטבת הוא יום תענית קבוע בתאריך י' בטבת, אחד מארבע תעניות קבועות מדי שנה לזכר חורבן בית המקדש. ביום זה, בשנת 588 לפני הספירה, הטיל נבוכדנצר מלך בבל מצור על ירושלים. המצור הסתיים כעבור שנה ושישה חודשים, בט' בתמוז (או בי"ז בתמוז), כאשר נפרצו חומות ירושלים. תקופת המצור מתוארת במקורות כזמן של סבל אכזרי וחסר תקדים עבור החברה היהודית. מספר שבועות לאחר פריצת החומות וסיום המצור, בט' באב, נחרב בית המקדש הראשון, תמה ממלכת יהודה והחלה גלות בבל.

מאז שנת תש"ט (1949), בעקבות החלטת הרבנות הראשית לישראל, י' בטבת הוא גם יום הקדיש הכללי לזכרם של חללי השואה שיום פטירתם לא נודע.

== המצור על ירושלים==

=== הטלת המצור ===

על פי המסופר בתנ"ך, בספר מלכים ובספר ירמיהו, המצור על ירושלים הֵחֵל בעשרה בטבת, בשנה התשיעית של מלכות צדקיהו. על פי הכרונולוגיה המקובלת, היה זה בשנת 588 לפנה"ס. על פי הכרונולוגיה המסורתית, היה זה בחודש ינואר, 424 לפנה"ס, שנת ג'של"ז. בתנ"ך האירוע מתואר כמתרחש "בחודש העשירי בעשור לחודש" מכיוון שבימי המקרא מנו את חודשי השנה החל מחודש ניסן, כך שטבת היה החודש העשירי.

בספר יחזקאל מסופר שבאותו יום חווה הנביא יחזקאל התגלות נבואית שבה אלוהים סיפר לו על שהתרחש בירושלים. יחזקאל צווה לסמן את התאריך של עשרה בטבת ולמסור לעם משל שבו ירושלים, הקרויה במשל "עיר הדמים", היא סיר ואנשיה הם נתחי בשר. הנבואה מובאת להלן בקיצור:

על פי המסופר בספר ירמיהו, המצור נמשך כשנה וחצי, עד להבקעת החומה שהקיפה את העיר בתאריך ט' בתמוז, אחת עשרה שנה למלכות צדקיהו (586 לפנה"ס). כעבור חודש בדיוק, בט' באב, החריבו הבבלים את בית המקדש שבירושלים.

=== צום העשירי ===
בעקבות חורבן בית המקדש נקבעו ארבעה צומות, שעליהם מסופר בספר זכריה: 

"צום הרביעי" הוא צום בחודש תמוז לציון היום שבו נכבשה העיר, "צום החמישי" הוא צום בחודש אב לציון היום שבו נחרב בית המקדש, ו"צום השביעי" הוא צום גדליה בחודש תשרי לציון היום שבו אבדה גם שארית הפליטה לאחר החורבן. לגבי "צום העשירי" נאמרו בתוספתא שתי פרשנויות שונות: לדעת רבי עקיבא הכוונה לעשרה בטבת שבו החל המצור; לדעת רבי שמעון צום העשירי מוזכר אחרון בפסוק מכיוון שהכוונה לציון מאורע מאוחר יותר, שאותו הוא מזהה עם אירוע המוזכר בספר יחזקאל, בו כתוב כי בתאריך ה' בטבת הגיעה בשורת החורבן ליחזקאל בבבל:

==יום הקדיש הכללי==
הרב [[אברהם בכר, רב הקהילה הבולגרית ביפו מדליק נר לזכר הנספים בשואה, בין 1952 ו-1954]]
בי"ב בכסלו תש"ט (14 בדצמבר 1948) החליטה הרבנות הראשית לישראל שמעתה ואילך יום עשרה בטבת בכל שנה יהיה גם "יום הקדיש הכללי". יום זה נועד לאפשר לקרובי הנספים בשואה שיום פטירתם לא נודע לנהוג במנהגי יום היארצייט של הנפטרים: להדליק נרות נשמה, לומר קדיש וללמוד משניות לעילוי נשמות הנספים. על פי תקנת הרבנות הראשית, אומרים בבתי הכנסת את תפילת אל מלא רחמים לזכר חללי השואה, לאחר קריאת התורה שבתפילת שחרית. בנוסף לכך, קבעו שכל יתום מאב או מאם יאמר ביום זה קדיש יתום לזכר הנספים בשואה שלא נשאר שריד ממשפחתם, ולכן אין מי שיאמר אחריהם קדיש.<ref></ref>

החלטה זו של הרבנות הראשית באה בעקבות התנגדותם הנחרצת של הרבנים החרדיים המרכזיים לקבוע יום תענית נפרד לזכר השואה. גם החלטת הפשרה הזו לציין את זכר השואה במסגרת התענית הקיימת בעשרה בטבת, לא התמסדה באופן משמעותי בציבור החרדי. שנתיים לאחר החלטה זו, כשקבעה הכנסת תאריך ליום הזיכרון לשואה ולגבורה, פעלו נציגי הציונות הדתית למען בחירת התאריך של עשרה בטבת. גם לאחר שעמדתם לא התקבלה, לא הסכימה הרבנות הראשית לבטל את ציון יום עשרה בטבת כיום הקדיש הכללי, והממסד הדתי המשיך לפעול למען חיזוק יום הזיכרון בעשרה בטבת. עם השנים הפך יום הקדיש הכללי ליום שמצוין בעיקר על ידי הציונות הדתית.

==הלכות הצום==
כמו שבעה עשר בתמוז וצום גדליה, שני ימי צום נוספים לזכר החורבן, גם בתענית עשרה בטבת אסורים רק אכילה ושתייה, בניגוד לתשעה באב ויום הכיפורים, שבהם קיימים איסורים נוספים. צום עשרה בטבת נמשך מעלות השחר ועד הערב, אך מכיוון שהוא חל בחורף בחצי הצפוני של כדור הארץ, הוא קצר יחסית.

על פי הלוח העברי הנוהג כיום, עשרה בטבת הוא היחיד מבין התעניות שיכול לחול ביום שישי, והדבר קורה בכ-20.1% מהשנים (בשנים מסוג השא, השג, זחא, זחג). כאשר התענית חלה ביום שישי, יש דעות בתנאים ובראשונים שהתענית מסתיימת מעט לפני כניסת השבת, מספיק זמן לאכילה ושתייה בנחת, כדי "שלא יכנס לשבת כשהוא מעונה". בפועל מקובל לנהוג כדעות החולקות ואוסרות לסיים את התענית לפני צאת הכוכבים.

על פי הלוח העברי הנוהג כיום, התאריך י' בטבת לא יכול לחול ביום שבת עצמו. עם זאת, האבודרהם כתב שבניגוד לכל שאר הצומות שחיובם מדרבנן, אילו עשרה בטבת היה חל בשבת, התענית הייתה דוחה את השבת ולא נדחית ליום אחר. טעמו של האבודרהם הוא פסוק ביחזקאל בו נאמר לגבי עשרה בטבת הביטוי "עצם היום הזה", כפי שנאמר בתורה לגבי יום הכיפורים שדוחה שבת. לעומת זאת, הרמב"ם ורש"י כתבו שהתענית נדחית כשאר התעניות. רבי יוסף קארו כתב בבית יוסף על דברי האבודרהם האלו: "לא ידעתי מניין לו זה".

==סדר התפילות==
בדומה לשאר התעניות הקלות, סדר התפילה כולל את תפילת עננו המתווספת בתפילת שמונה עשרה וקטעי סליחות המתאימים לעשרה בטבת. על פי מנהג אשכנז אומרים בסליחות בין היתר את הפיוט "אבותי כי בטחו" המתאר את אירועי היום:

מפת המצור משנת [[1732, אוירה בידי הנזיר הצרפתי אוגוסטין אנטואן קלמה. מתוך אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית]]

רוב יהודי תימן מדלגים על הסליחות בתעניות הקלות, מדוחק הזמן. ברוב קהילות האשכנזים הנהיגו בתקופה מאוחרת להוסיף גם את תחינות אבינו מלכנו. לאחר הסליחות קוראים בתורה "ויחל משה" (), בה מסופר על י"ג מידות הרחמים.

בתפילת מנחה קוראים בתורה שוב את קריאת "ויחל משה" וי"ג מידות. לאחר קריאת התורה במנחה, נהגו בני אשכנז לקרוא את הפטרת "דרשו ה' בהמצאו" () העוסקת בקריאת ה' אל העם לחזור אליו, "בהיותו קרוב". ברוב הקהילות של עדות המזרח לא נהגו להפטיר, אך בחלק מקהילות צפון אפריקה נהגו להפטיר את הפטרת "שובה ישראל" ().

כאשר עשרה בטבת חל ביום שישי, ערב שבת, נדרשים שינויים בתפילת מנחה. המנהג המקובל הוא שקוראים בתורה בפרשת "ויחל" כמו בתענית רגילה, אבל לא אומרים תחנון. מכיוון שכך, גם לא אומרים בתפילת מנחה את תחינות אבינו מלכנו שנלוות בהרבה קהילות אל התחנון בימי צום.

==אירועים נוספים המוזכרים בעשרה בטבת==
בדברי חז"ל במגילת תענית מוזכרות תעניות נוספות על אירועים שהתרחשו בסמוך לעשרה בטבת. עקב סמיכות האירועים זה לזה, הוחלט שלא להתענות בכל שלושת הימים ולכלול את ציון כל המאורעות בתענית עשרה בטבת. מאורעות אלה נזכרים גם בחלק מהסליחות שנכתבו לעשרה בטבת.

* ח' בטבת, תרגום התורה ליוונית:
:, וגם: . אף על פי שתרגום התורה לשפה מרכזית באותה עת יכול היה לעזור בהפצתה ושימורה, התרגום נתפס כפעולה העלולה לשנות את משמעות התורה, להפוך אותה לחכמה כלל אנושית ובכך לפגוע בקדושתה האלוהית שהיא החכמה והלשון המיוחדת רק לישראל.
* ט' בטבת, צום תשעה בטבת:
:. נאמרו השערות שונות בדבר, ואחת הנפוצות שבהן היא מותו של עזרא הסופר. עזרא היה הדמות המרכזית בשיבת ציון ובשיקום התורה והרוח בתקופת בניין בית המקדש השני.

== ראו גם ==
* שבעה עשר בתמוז
* יום הזיכרון לשואה ולגבורה

==קישורים חיצוניים==

*מתיה קם, [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=5806&kwd=1428 עשרה בטבת], באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
*[http://www.kipa.co.il/holidays/Tenth_of_Tevet/ עשרה בטבת] באתר כיפה
*
*[https://web.archive.org/web/20060113045917/http://www.yeshiva.org.il/collection/tevet.aspx עשרה בטבת], באתר ישיבה
*הרב אליעזר מלמד, [http://ph.yhb.org.il/05-06-02/ הלכות עשרה בטבת] באתר פניני הלכה
* [https://www.hidabroot.org/עשרה-בטבת עשרה בטבת], באתר הידברות
*[http://www.yeshiva.org.il/midrash/Hmidrash.aspx?cat=325 מאמרים בנושא יום הקדיש הכללי], באתר ישיבה
* 
*
*[https://web.archive.org/web/20110831183147/http://www.yba.org.il/more.asp?cat=1809&big_cat=1430 מאמרים על עשרה בטבת ויום הקדיש הכללי] באתר מרכז ישיבות בני עקיבא
*
*
*[http://www.meirtv.co.il/site/archive_new.asp?cat_id=3753 שיעורים על עשרה בטבת] באתר מכון מאיר
*[https://www.yadvashem.org/he/education/educational-materials/ceremonies.html חומרים חינוכיים לעשרה בטבת], באתר יד ושם
* [https://www.yadvashem.org/he/articles/general/temple-destruction.html הקשר בין חורבן המקדש ליום הקדיש הכללי] באתר יד ושם
*[http://www.929.org.il/page/476 יחזקאל כ"ד] במיזם 929 - תנ"ך ביחד
* [https://jfc.org.il/news_journal/27629-2/91818-2/ יום הקדיש הכללי בהר ציון, 1952], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* 
* 
* נטעאל בנדל, [https://www.kipa.co.il/יהדות/פסק-הלכה-בשל-הכחשת-השואה-גם-הדור-השליש/ פסק הלכה: בשל הכחשת השואה - גם הדור השלישי יאמר קדיש], אתר כיפה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תעניות
קטגוריה:ישראל: מועדים לאומיים
קטגוריה:ימי זיכרון
קטגוריה:ימי זיכרון לשואה
קטגוריה:אירועים בחודש טבת
קטגוריה:ישראל: ימי זיכרון
קטגוריה:מלחמת בבל–יהודה
קטגוריה:דברי קבלה