OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יאני לימטאיינן

יאני לימטאיינן (בפינית: Jani Liimatainen; נולד ב-9 בספטמבר 1980) מוכר גם כאלן אנדרסן (Allan Anderssén) הוא גיטריסט פיני שנודע בעיקר בזכות ביצועיו בלהקת הפאואר מטאל הפינית "סונטה ארקטיקה".

== ביוגרפיה ==
לימטאיינן נולד בעיר קמי שבפינלנד, ובגיל 15 הצטרף ללהקת סונטה ארקטיקה בתפקיד גיטריסט. לימטאיינן הוא אחד מהחברים המקוריים של הלהקה.

לימטאיינן למד את רוב הטכניקה שלו בעצמו, למרות שלקח מספר מועט של שיעורי גיטרה בילדותו. לסונטה ארקטיקה כתב והלחין רק שיר אחד בשם My Selene, שהופיע באלבומם הרביעי Reckoning Night.

לימטאיינן היה חבר גם בלהקת אלטאריה והקליט עמם ארבעה אלבומים, הוא עזב את הלהקה על מנת להתרכז בעבודתו עם סונטה ארקטיקה.

בשנת 2007 במאי נכנס יאני לכלא למשך חודש עד שהסכים לעשות את חובותיו האזרחיות צבאיות שחויב לעשות בפינלנד, בעקבות כך הסכים עם חברי הלהקה כי ייפרדו דרכיהם, ובמקומו נכנס אלייס וילג'נן. כיום יאני עובד על מספר פרויקטים אחרים כגון :Dream Asylum ו-Sydänpuu.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גיטריסטים פינים
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1980
מקדש השלום (רומא)

מקדש השלום (Templis Pacis) היה מקדש ברומא העתיקה.

המקדש נבנה במקום שבו עמדו תחילה הקוריה של רומולוס, אחר כך ביתו של מניוס, הבסיליקה פורטיה וביתו של יוליוס קיסר. אוגוסטוס קיסר הרס את בית קיסר ובנה במקום את סטיו ליוויה דרוסילה (על שם אשתו).

בניית המקדש החלה בזמן הקיסר קלאודיוס והסתיימה בזמנו של אספסיאנוס, לאחר שזה חזר מנצח מיהודה. במקדש שמר אספסיאנוס את כל הכלים ואת כל העיטורים אותם הביא במסע הניצחון שלו לאחר חורבן בית המקדש השני בירושלים. באותה עת היה מקדש השלום הגדול, המפואר והעשיר במקדשי רומא.

המקדש נהרס בשריפה בשנת 192. לאחר מכן הוא שוחזר על ידי ספטימיוס סוורוס בסביבות שנת 203. האולמות שופצו כעבור מאה שנה, ובכתובים מופיעה הערכתו של הקיסר קונסטנטיוס השני ליופיים, במהלך ביקורו ברומא בשנת 357. מקדש השלום נהרס סופית נפגע במהלך בזיזת רומא על ידי אלאריק הראשון בשנת 410, ולא שוחזר אי-פעם לאחר מכן. שרידים מועטים נותרו ממנו כיום.

==קישורים חיצוניים==

שלום
קצב רענון

קצב רענון או תדר ריענון הוא קצב הצגת ההפריימים במסך. טכנולוגיות התצוגה מתבססות על העובדה שרצף של תמונות סטטיות המוקרנות בזו אחר זו יוצרות אשליה של תנועה בעין האדם. תדר רענון גבוה גורם לתנועה יותר חלקה ולריצוד פחוּת, ואילו תדר רענון נמוך גורם למסך לרצד יותר ולהפריע יותר לעיניים. בחירה בהגדרה גבוהה מדי עבור הצג עשויה להפוך את התצוגה לבלתי ניתנת לשימוש ולגרום נזק לחומרה, ואילו בחירה נמוכה מדי תגרום לתנועה יותר מקוטעת על פני המסך.

קצב הרענון המקובל במסכי מחשב הוא 60 הרץ. קצב רענון גבוה יותר משמש בעיקר לצורך משחקי וידאו, היות שהוא מאפשר תנועה חלקה ותגובה מהירה יותר.

== מטרת הריענון במסכי CRT ==
מכיוון שהזרחן מאיר רק לזמן קצר, צריכים התותחים להפציץ כל הזמן את רשת הצל, כך שהרשת עלולה להתחמם ולהתעוות עקב כך, ולגרום לכתמי צבע על המסך. לכן, יש צורך לרענן את נקודות האור כל הזמן, כדי שלא ייעלמו. הקרן עוברת באופן סדרתי שורה אחר שורה משמאל לימין (אופקי) ומלמעלה למטה (אנכי), חוזרת לנקודת ההתחלה, וחוזר חלילה כך שנראה כאילו המסך מאיר כל הזמן. תדר הריענון קובע את מספר המחזורים של הקרן על פני כל המסך בשנייה.

במסכים מודרניים שאינם CRT, בעיית הריצוד אינה קיימת.

==ראו גם==
*CRT
*קצב רענון משתנה
*הרץ

קטגוריה:התקני פלט
שבתי לוי

שבתי לוי (10 באפריל 1876 - 1 בנובמבר 1956) היה ראש העיר היהודי הראשון של חיפה.

==ביוגרפיה==
שבתי לוי נולד באיסטנבול בטורקיה, למשפחה שמקורה במגורשי ספרד. משפטן במקצועו. עלה לארץ ישראל בשנת 1894. לימד טורקית בבית ספר פיק"א בפתח תקווה, וכן היה עוזר למזכיר ולגזבר בפקידות המקומית של הברון. נישא לרבקה בת דוד ישראלית, מבנות פתח תקווה. מ-1901 נמנה לוי עם סגל הפקידים של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד בזכרון יעקב והפך לאחד מרוכשי הקרקעות הבכירים בחברה. כאשר החברה העתיקה את משרדיה לחיפה בשנת 1905, עבר אף הוא לחיפה וניהל את מחלקת המשפטים והקרקעות של פיק"א ויק"א, במסגרת תפקידו זה היה האחראי על רכישת הקרקעות בצפון ארץ ישראל.

ב-1907 היה לוי מיוזמי ומקימי שכונת הרצליה בחיפה. ב-1908, סייע לפנחס כהן לייסד את בית הספר "אבטליה", בית הספר העברי הראשון בחיפה, (שממנו צמח ב-1913 בית הספר הריאלי). בשנת הלימודים הראשונה התקיימו הלימודים בדירתו של לוי.
בית העלמין היהודי חוף הכרמל]]

מונה כחבר מועצת העיר, יחד עם רפאל חכים, כאשר זו הוקמה על ידי השלטון הבריטי בשנת 1920 ובשנת 1924 נבחר יחד עם דוד הכהן ברשימה על-מפלגתית. היה מיוזמי המרכז המסחרי הראשון בחיפה שהוקם בעיר התחתית בשנות ה-20 של המאה ה-20. שימש כסגן ראש עיריית חיפה משנת 1934. בשנת 1940, כאשר נפטר ראש-העיר חסן שוכרי, מונה לראש עיריית חיפה והיה ראש העיר היהודי הראשון שלה.
בתחילת 1943 התכנסו חבריה הערבים של מועצת העיר ותבעו את הדחתו מראשות העירייה, בטענה כי תפיסת משרה כזו על ידי יהודי מהווה פגיעה בערביותן של חיפה ושל הארץ, אולם הממשלה לא נכנעה ללחצים הללו.
בימי מלחמת העצמאות ניסה להפעיל את השפעתו על ראשי הציבור הערבי בחיפה שלא לעזוב את העיר.

כיהן כראש העיר חיפה עד שנת 1951, בה הוחלף בתפקידו על ידי אבא חושי. כיהן כחבר במועצת העיר עד מותו ב-1956.

על שמו רחוב שבתאי לוי בחיפה, בו שוכן מוזיאון חיפה לאמנות ובית שבתי לוי.

היה חבר בלשכות שונות של מסדר הבונים החופשיים וכיהן כנשיא בלשכת "ראובן" מס' 1. בשנת 1953, עם ייסודה של הלשכה הגדולה למדינת ישראל, נבחר להיות נשיאה הראשון.

שבתי לוי נקבר בחלקת "גדולי העיר" בבית העלמין חוף הכרמל.

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="210px">
קובץ:Shabtai levy.jpeg|שבתי לוי מקבל אורחים בחגיגות יום העצמאות, 1950
קובץ:Shabtai Levy greets the cadets of the American training ship «Empire State». D374-071.jpg|שבתי לוי מברך את צוערי הספינה האמריקאית "אמפייר סטייט" בשם עיריית חיפה, יוני 1950
קובץ:Shabtaylevi22.jpg|שבתי לוי (מימין) וישראל רוקח, ראש העיר תל אביב, צופים בתחרות כדור מים בין חיפה ותל אביב, 1945
</gallery>

==לקריאה נוספת==
*שבתי לוי, "מזכרונותי", חיפה אוליפנט והחזון הציוני, הוצאת אוניברסיטת חיפה, בעריכת פרופ' יוסף נדבה, עמ' 78–174

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.haifa.muni.il/Cultures/he-IL/CultureAndEvents/History/toldot/mayor/Shabtai.htm שבתאי לוי], באתר עיריית חיפה.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:ישראלים ילידי טורקיה
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בישראל
קטגוריה:סגני ראש עיריית חיפה
קטגוריה:ראשי עיריית חיפה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1876
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1956
עלייה חדשה

"עלייה חדשה" הייתה מפלגה ליברלית בתקופת היישוב.

==היסטוריה==
מפלגת "עלייה חדשה" נוסדה באמצע שנת 1942 כגלגול למפלגה פוליטית של "התאחדות עולי גרמניה ועולי אוסטריה" (העגוע"א) הא-פוליטית. בראש המפלגה עמד פנחס רוזן שגם היה יו"ר "התאחדות עולי גרמניה ועולי אוסטריה". התארגנות ראשונה של המפלגה הייתה בחיפה, לקראת הבחירות לוועד הקהילה ביוני 1942. המפלגה זכתה בקרוב לרבע הקולות בחיפה ובעקבות ההצלחה התמודדה רשימה של המפלגה בנתניה. לקראת סוף שנת 1942 קיימה המפלגה ועידה ארצית בכפר שמריהו. באוקטובר 1943 התקיים כינוס ארצי שני של המפלגה, הפעם בחיפה. חלק מהישיבות של הכינוס היה בעברית וחלק בגרמנית. באותה עת היו למפלגה כ-10,000 חברים וכ-50 סניפים.

המפלגה זכתה ב-18 נציגים מתוך 171 נציגים בבחירות שנערכו לאספת הנבחרים הרביעית שנערכו בשנת 1944. נציגה, גאורג לנדואר, הצטרף להנהלת הוועד הלאומי, אך פרש ממנה לאור חוסר המעש של ההנהלה.

עם החלטת החלוקה ב-29 בנובמבר 1947 התעורר מחלוקת במפלגה בשאלת קבלת התוכנית. הרוב במפלגה, בראשות פנחס רוזן תמך בעמדת הנהגת היישוב שקיבלה את תוכנית החלוקה, ורוזן היה חבר מטעם המפלגה במינהלת העם ועם הכרזת העצמאות הפך להיות שר המשפטים בממשלה הזמנית. המיעוט, בהנהגת גאורג לנדואר ראתה בתוכנית החלוקה, תוכנית שאינה בת קיימא. המיעוט גם דרש שהמפלגה תזדהה בצורה ברורה עם המערב והתנגד להקמת המפלגה הפרוגרסיבית.

באוקטובר 1948 התאחדה המפלגה עם תנועת העובדים הליברלית העובד הציוני ועם סיעה א' של הציונים הכלליים ליצירת המפלגה הפרוגרסיבית.

==אופי המפלגה==
המפלגה נסמכה על עולים מגרמניה ומאוסטריה שהגיעו לארץ ישראל בימי העלייה החמישית. כן שיתפה פעולה עם עולי צ'כוסלובקיה והונגריה. חלק מתעמולתה נגעה לשמירה על כבודם וזכויותיהם של עולי העלייה החמישית ובמיוחד על תרבותם בה הם היו גאים.

המפלגה הייתה בעלת אופי מדיני מתון. היא תמכה בשיתוף פעולה עם שלטונות המנדט הבריטי בתוכניות בהתאם לספר הלבן כרע הכרחי, דבר שהוצג על ידי יריביה כשמאלנות ואף אנטי-ציונות. המפלגה לא הביעה עמדה לגבי תוכנית בילטמור, דבר שפורש על ידי מתנגדיה כתמיכה בהמשך החיים היהודיים בארץ ישראל תחת חסות המנדט הבריטי. דוברי המפלגה טענו שהם אינם מתנגדים לעצמאות, אך שוללים את קשירת גורלה של הציונות בתוכנית אחת.

המפלגה הייתה ציונית, ליברלית ומתונה. כן הייתה המפלגה חילונית, כרובם של עולי מרכז אירופה.

==ביטאון==
המפלגה הוציאה לאור בעברית את ביטאונה "עמודים" החל מאמצע 1944 ובגרמנית את ביטאונה מיטיילונגסבלט.

==בחירות בהן השתתפה==
* מועצה מקומית רעננה, מרץ 1944 - מנדט אחד מתוך 12
*ועד בנימינה, ינואר 1945 - מנדט 1 מתוך 9
*מועצת רחובות, פברואר 1945 - לא זכתה בייצוג. הסכם עודפים עם הפרוגרסיבים העניק להם מנדט במועצה.
*מועצה מקומית נהריה, דצמבר 1945 - 4 מנדטים מתוך 11
*בבחירות לקונגרס הציוני העולמי הכ"ב באוקטובר 1946 קיבלה המפלגה 5 צירים, עם כ-6.5% מהקולות.

==ראו גם==
* העלייה מגרמניה

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפלגות ביישוב
קטגוריה:ציונות כללית
קטגוריה:מפלגות עולים
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1942
מוחמד עבד אל-והאב

מוחמד עבד אל-והאב (בערבית: محمد عبد الوهاب; 1902 בערך – 4 במאי 1991) היה זמר ומלחין מצרי, מחדש המוזיקה הערבית. יצירותיו מושפעות ממוזיקה מערבית קלאסית, במיוחד מבטהובן. אחד הזמרים המפורסמים ביותר של הזמר הערבי.

==ביוגרפיה== 
מוחמד עבד אל-והאב נולד בשנת 1898 למוחמד אבו עיסא ולפאטמה חג'אזי בשכונת באב אלשעריה בקהיר, מצרים. כבר מגיל צעיר הוא ניחן בכישרון יוצא דופן ובגיל שלוש עשרה הוציא תקליט ראשון. הוא אף החל להופיע בפני קהלים רבים.

עבד אל-והאב החל בהקלטות שיריו בשנות העשרים של המאה העשרים. עד שנות הארבעים הוא ניחן בקול מצוין עם יכולת תמרון מרשימה. עם התבגרותו, איבד באופן ניכר מיכולתו לשיר בטונים גבוהים, והתרכז יותר בהלחנה. הוא הלחין שירים גם עבור הזמרת אום כולתום, בין השאר את השיר "אינתה עומרי" (אתה חיי), אחד השירים הידועים ביותר בזמר הערבי. הוא כתב מספר שירים עבור פאיזה אחמד.

בשנת 1933 השתתף עבד אל-והאב בסרטו הראשון "הוורד הלבן". במהלך חייו השתתף בשישה סרטים, בהם היה הגיבור והזמר. כל השירים מתוך סרטיו הם פופולריים מאוד בקרב אוהבי הזמרה הערבית. הוא מאן להשתתף בסרטים נוספים בטענה כי הוא מיצה את עצמו, ולכן עבר לעסוק בהלחנה ובזמרה. הוא הפתיע את מעריציו כאשר בגיל 90, בשנת 1988, הקליט תקליט חדש שהצליח ונמכר למעלה משני מיליון עותקים. עבד אל-והאב הלך לעולמו ב-4 במאי 1991 כשהוא בן 93..

עבד אל-והאב השאיר אחריו מורשת רחבת היקף בזמר הערבי וכונה "מוזיקאי הדורות". בכל בתי הספר למוזיקה ערבית בעולם לומדים את כישוריו ומנתחים את יצירותיו.
שיריו נחשבים פופולרים גם בקרב הציבור היהודי, בעיקר בחזנות הירושלמית-ספרדית, ואף משמשים להלחנת קטעי תפילה, ומבוצעים על-ידי חזנים שונים, בהם בולט משה חבושה.

אוסף של 158 משירי עבד אל-והאב תורגמו לעברית על ידי לטיף ברטוב.

==קישורים חיצוניים==

* , 13 במרץ 2012
* 
* 

== ביאורים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים מצרים
קטגוריה:מלחינים מצרים
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:ילידי 1898
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-1991
מוזיאון קווינס

ביתן העיר ניו יורק בשנת [[1964. ביתן המשמש כיום את המוזיאון.]]
מוזיאון קווינס (באנגלית: Queens Museum) הוא מוזיאון אמנות השוכן ברובע קווינס בעיר ניו יורק שבארצות הברית.

==היסטוריה==
המוזיאון נמצא כיום בביתן העיר ניו יורק שנבנה עבור התערוכה העולמית של ניו יורק (1939) בפארק פלאשינג מדוז. הפארק והמבנה תוכננו עבור היריד על ידי רוברט מוזס. אותו מבנה שימש מאוחר יותר כמשכנו הראשון של ארגון האומות המאוחדות וכן שימש את תערוכת העיר ניו יורק בתערוכה העולמית של ניו יורק (1964).
המוזיאון ידוע בדגם הגדול של העיר ניו יורק המצוי בו.

בתולדות מדינת ישראל ייזכר הבניין בתור המקום בו נערכה בכ"ט בנובמבר 1947 ההצבעה ההיסטורית של עצרת האו"ם בדבר תוכנית החלוקה, בה הוחלט ברוב קולות של 33 מדינות נגד 13 מדינות ובהימנעות 10 מדינות על חלוקת ארץ ישראל המנדטורית למדינה יהודית ולמדינה ערבית, החלטה שהניחה את היסוד להקמתה של מדינת ישראל.

חלק מהדגם הענק של העיר ניו יורק - מבט על רובע מנהטן
המוזיאון פתח מחדש את דלתותיו בנובמבר 2013, כאשר גודלו הוכפל ל-105,000 רגל מרובע כדי להכיל גלריות חדשות וחללי הופעות ואירועים. במקום בו ניצבה פעם משטח החלקה על הקרח, שולטת כעת גלריה ענקית באוויר הפתוח מתחת לאטריום בגובה 48 מטר, שצובע את האזור באור טבעי. סדרת גלריות מקיפה את אזור החלקה על הקרח הישן, מלא ביצירות של אמנים בינלאומיים ומקומיים כאחד.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קווינס
מזוט

נושאת המטוסים הרוסית אדמירל קוזנצוב מונעת במזוט וכתוצאה מכך פולטת עשן שחור הנראה למרחק.]]
מזוט הוא דלק נוזלי ותוצר של זיקוק נפט.

מזוט הוא כל דלק נוזלי המשמש לבעירה בתנור, כבשן וכדומה לשם הפקת חום או המשמש במנוע להפקת חשמל. 

המונח מזוט אינו כולל שמנים שנקודת הבזק שלהם היא 40°C, או שמנים המשמשים לפתיליה. המזוט יכול להיות תוצר של נפט גולמי, משקע של פעולות זיקוק, או תערובת שלהם. לכן סולר הוא סוג של מזוט.

נוהגים לחלק את המזוט לשישה סוגים, לפי טמפרטורת הרתיחה, הרכב וייעוד. מזוט מספר 1 ומס' 2 מיוחסים כמזוט מזוקק, ואילו מזוט מס' 4, מס' 5, מס' 6 מיוחסים כמזוט משקע. מזוט מספר 1 הוא קרוסין. מזוט מספר 2 הוא סולר. לעיתים מכונה "בונקר C" מזוט מס' 6. 

מזוט במשמעותו המקובלת הוא הדלק המסחרי הכבד ביותר שניתן להפיק מנפט גולמי והוא כבד יותר מבנזין ומקרוסין. טמפרטורת הרתיחה של מזוט נעה בין 370 ל-600°C. המזוט מורכב משרשראות פחמימנים ארוכות (של בין 20 ל-70 אטומי פחמן). מזוט זה משמש להנעת ספינות ולהפקת חשמל.

המזוט נחשב לדלק מזהם ביותר. בהשוואה לסולר, ייצור חשמל ממזוט מוביל לפליטה תחמוצות גופרית בשיעור של פי 6 מסולר, ותחמוצות חנקן בשיעור של פי 2.

מסיבות היסטוריות של עידוד התעשייה, הבלו על המזוט נמוך במיוחד, ומגיע לשיעור של 1.4 אג' לליטר (להשוואה, הבלו על הסולר הוא 2.71 שקלים לליטר).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nature.nps.gov/hazardssafety/toxic/fueloil.pdf מסמך מפורט על מזוט] של רשות הפארקים האמריקאית.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דלק
קטגוריה:מוצרי נפט
פובליוס קלאודיוס פולכר

פובליוס קלאודיוס פולכּר (לטינית: Publius Claudius Pulcher) היה מצביא רומאי ובן למשפחת הקלאודיים. הוא היה בנו של המדינאי הרומאי המפורסם אפיוס קלאודיוס קאודקס, והראשון לבית האב של הקלאודיים שקיבל את הכינוי (cognomen) פולכר שפירושו 'נאה'.

שימש כאיידיל קורולי ב-253 לפנה"ס, ובשנת 249 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפונית הראשונה, נבחר לקונסול יחד עם לוקיוס יוניוס פולוס (Lucius Iunius Pullus). אותה שעה היו הצבא והרומי עסוקים בהטלת מצור על ליליבאיום, עיר הנמל החשובה ביותר של הקרתגים במערב סיציליה. בעקבות כישלון קודמיו לפרוץ את חומות העיר, החליט פולכר להפסיק את פעולות המצור ולכבוש את דרפאנה, אחרון הבסיסים הימיים הקרתגיים באי. בקרב הימי שהתחולל סמוך לעיר הוכה הצי הרומי בפיקודו על ידי אדרבעל ואוניות הקרתגים.

קיקרו כותב, כי התבוסה בקרב נגרמה בגלל הזלזול באותות המבשרים (auspicia). לפני היציאה היה נהוג להשתמש במנחשים, כדי לשאול בעצתם של האלים כיצד יעלה הקרב. פולכר, לדבריו, "לעג לאלים בדרך הלצה, וכאשר האפרוחים אשר שוחררו מן הכלוב לא אכלו את מזונם, ציווה להטביעם במים, באומרו שישתו אם אינם רוצים לאכול."

סווטוניוס מוסיף על כך ומספר, כי גם אחותו של פובליוס "הועמדה למשפט בפני העם - דבר שלא אירע עוד לאישה - בעוון שפגעה בכבודו; כי בשעה שמרכבתה התקדמה ונסעה אך בקושי בתוך ההמון הצפוף, קראה בקול קבל-עם ואמרה: 'הלוואי ואחי פולכר היה קם מקברו, מפסיד מחדש את הצי ומפחית על ידי כך מן ההמון הרומאי!' ".

כשנתבקש על ידי הסנאט למנות דיקטטור לצורך ניהול הבחירות לקונסולים חדשים, מאחר שהוא ועמיתו נמצאו בסיקיליה ולא יכלו לשוב לרומא כדי לנהל את הבחירות בעצמם, מינה את מרקוס קלאודיוס גליקיה (Marcus Claudius Glicia), עבד משוחרר ששירת אותו כפקיד ושליח; המינוי נפסל לאלתר, ובמקומו מונה אולוס אטיליוס קלטינוס. פולכר עמד למשפט העם בשל כישלונו הצבאי ובשל חילול הקודש וקנס כבד הושת עליו. עניין זה אינו מופיע אצל פוליביוס, אלא רק אצל סופרים מאוחרים לו, וכפי הנראה הוא המצאה מאוחרת שבאה לתרץ את הכישלון הרומי.

==לקריאה נוספת==
* מרקוס טוליוס קיקרו. על טבע האלים. תרגמה מרומית והוסיפה הערות ומפתח אביבה קציר. רמת-גן, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1992.
* סויטוניוס. שנים-עשר הקיסרים. תרגם מרומית ד"ר אלכסנדר שור. תל אביב, הוצאת מסדה, 1959.
* פוליביוס, היסטוריות
* דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה
* ליוויוס, תולדות רומא (מאז יסוד העיר)
<div class="mw-content-ltr">
* Walbank, F.W., A Historical Commentary on Polybius. Oxford, Oxford University Press, 1957. 
</div>

== קישורים חיצוניים ==
<div style="direction: ltr;">
* s.v. "Claudius" (13) in: Smith, W. (editor), Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867. Digitized copy in: [http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.04.0104%3Aentry%3Dclaudius-bio-14 Perseus]. 
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:קלאודיים
קטגוריה:המלחמה הפונית הראשונה
דגש חזק

דגש חזק, המכונה גם "מִכְפָּל" או "כַּפְלָן", הוא סימן ניקוד בעברית, המורה להכפיל את האות שבה הוא נמצא. דגש חזק יכול לבוא ברוב האותיות, למעט האותיות א, ה, ח, ע, ר.

== סימון הדגש החזק ==
צורתו הגרפית של הדגש החזק היא נקודה בתוך האות והוא זהה לסימונו של הדגש הקל. 

בתעתיק פונטי יש שתי דרכים לסמן מכפל – באמצעות כתיבת העיצור פעמיים, או באמצעות נקודתיים הנכתבות אחרי העיצור הכפול. שתי השיטות משמשות גם לציון תנועה ארוכה. לדוגמה: כָּרַתִּי /kårátti/ או: /kårát:i/. התעתיק המובא כאן אינו משקף את ההגייה המקובלת היום בעברית ישראלית, אלא את זו המתבטאת בניקוד הטברני שפותח בטבריה במאה ה-8 לספירה.

== הגייה ==
המימוש הפונטי של הדגש החזק, מתבטא בהגיית העיצור למשך זמן ארוך מהרגיל, ובאותיות בג"ד כפ"ת גם גורם לביטוין בצורת הדגש הקל, ומבוטא כעיצור סותם. כיוון שמטרתו של הדגש החזק היא להכפיל את ההיגוי ולמושכו להברה שאחריו, דגש הבא בסוף מילה באות שוואית, אף שאיננו אחרי שווא, יהיה דגש חזק; למשל הדגש החזק המכפיל במילה הערבית dubb, לא קיים בעברית בה אין ההכפלה בסוף מילה. בעקבות כך רפה העיצור ב ונוצרה המילה דֹּב (על קיום ההכפלה המקורית מעידה צורת הרבים דֻּבִּים = dubbim).

== הגורמים להופעת דגש חזק ==
=== באמצע מילה ===

בניין התפעל.]]
*דגש תבניתי הוא דגש חזק שמקורו בדגש מקורי המופיע בצורת הבניין של הפועל או במשקל. במערכת הפועל מצוי הדגש התבניתי ב-ע' הפועל (האות האמצעית של השורש) של הבניינים הכבדים פיעל, פועל והתפעל. במערכת השם הוא מצוי באות השורש האמצעית של כמה משקלים, הידועים שבהם הם- קִטּוּל (חִבּוּר), קַטֶּלֶת (דַלֶּקֶת), קִטָּלוֹן (צִמָּאוֹן), קַטָּל (צַיָּד) ועוד.
*דגש משלים הוא דגש חזק שמקורו בהבלעת אות מסוימת כתוצאה מתופעות לשוניות שונות. יכול להופיע בכל אחת מאותיות המילה. הדגש המשלים יכול להיווצר כתוצאה מהידמות מלאה או כאשר תצורת המילה גורמת לרצף של שני עיצורים זהים, שאיננו נובע מהכפלה תבניתית. לקבוצה זו שייך גם הדגש של השורשים הכפולים - דגש שמופיע במילים הבנויות משורשים שבהם העיצור השני והשלישי זהים. למשל: דַּלֹּתִי (שורש דלל), סִבָּה (שורש סבב).
*הכפלה תניינית (משנית - סקונדרית) - דגש חזק המופיע בהטיה של מילה ותפקידו כנראה לשמור על התנועה שלפניו כדי שלא תתקצר. למשל הריבוי של גָמָל הוא גְמַלִּים ולא גְמָלִים, כנראה כדי שבהטיה תישאר תנועת a אחרי העיצור מ: גְמַלֵּיהֶם ולא גַמְלֵיהֶם.
* לתפארת הקריאה - דגש נדיר שמטרתו להטעים את מבטא המילים בהן הוא מופיע. למשל המילה: "אָנָּא".
דגש חזק קיים גם בערבית, ושם הוא מסומן בסימן הנקרא "שַּדָּה" (شدّة "חיזוק"). כיום נראה הסימן כעין w קטנה מעל האות, והוא נגזר מצורת האות הערבית ش שהיא האות הראשונה במילה "שַדה". התופעה של הכפלת עיצור קיימת בשפות רבות נוספות. ברוב שיטות הכתב היא מסומנת באמצעות הכפלה של האות המסמנת את העיצור המוכפל, למשל, במילה האיטלקית benedetto הכפלת האות t מסמנת שיש לקרוא את העיצור באופן מודגש וממושך יותר.

===בתחילת מילה===

על פי רוב, בתחילת מילה יבוא דגש קל ובאותיות בג"ד כפ"ת בלבד. אולם קיימים מקרים מסוימים שיבוא דגש חזק בתחילת מילה (בכל האותיות הסובלות אותו). המאפיין המובהק של מקרים אלו הוא שסמוכה לה מילה המסתיימת בהברה פתוחה, (לרוב פתח, סגול או קמץ). למקרים אלו יש כללים מיוחדים, ושמם הכולל הוא דחיק.

==ראו גם==
* דגש קל
* דחיק

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניקוד עברי
תריסרון

{| class="wikitable" style="margin-bottom: 10px;" width="320" align="left"
|+תריסרונים נפוצים
! colspan="4" |I<sub>h</sub>, order 120
|- style="text-align:center; vertical-align:bottom;"
|משוכלל
|Small stellated-
|Great-
|Great stellated-
|- style="text-align:center; vertical-align:bottom;"
|80x80 פיקסלים
|84x84 פיקסלים
|85x85 פיקסלים
|80x80 פיקסלים
|-
!T<sub>h</sub>, order 24
!T, order 12
!O<sub>h</sub>, order 48
!Johnson (J<sub>84</sub>)
|- style="text-align:center; vertical-align:bottom;"
|Pyritohedron
|Tetartoid
|Rhombic-
|Triangular-
|- style="text-align:center; vertical-align:bottom;"
|80x80 פיקסלים
|80x80 פיקסלים
|80x80 פיקסלים
|80x80 פיקסלים
|- align="center"
! colspan="2" |D<sub>4h</sub>, order 16
! colspan="2" |D<sub>3h</sub>, order 12
|- align="center"
|Rhombo-hexagonal-
|Rhombo-square-
|Trapezo-rhombic-
|Rhombo-triangular-
|- align="center"
|97x97 פיקסלים
|99x99 פיקסלים
|82x82 פיקסלים
|91x91 פיקסלים
|}

בגאומטריה, תְּרֵיסָרוֹן (דּוֹדֵקָהֶדְרוֹן dōdeka "שנים עשר" + hédra "בסיס" או "פאה") הוא כל פאון עם שתים עשרה פאות שטוחות. התריסרון המוכר ביותר הוא תריסרון משוכלל, שהוא פאון משוכלל. ישנם גם שלושה כוכבי תריסרון משוכלל, אשר בנוים כמו כוכב (stellations) של צורה קמורה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פאונים
קטגוריה:12 (מספר)
מד גשם

מד גשם שהוצב בעת מחקר של האוניברסיטה העברית במישור ים המלח, שמורת מצוק ההעתקים
מד גשם סטנדרטי
מדי גשם ב[[תל אביב, שנות העשרים של המאה ה-20. ברקע הצילום: סוכה מטאורולוגית מאווררת מדגם סטיבנסון]]
מד גשם הוא מכשיר מדידה שבאמצעותו מודדים את כמות המשקעים שיורדים במקום מסוים ובזמן מסוים. המכשיר יכול להיות אוטומטי או ידני, כלומר שאדם יצטרך לבוא ולבדוק את גובה המים במד הגשם. מד הגשם הוא כלי פשוט, המודד במילימטרים את כמות המשקעים ומאפשר מדידה אחידה. 

מדידת כמות המשקעים חיונית לצרכים שונים, החל בחקלאות וכלה באגירת מים במאגרים שונים.
מידע על כמות המשקעים הממוצעת באזור מסוים יכולה גם ללמד אודות המצב בו נמצאת מערכת אקולוגית באותו מקום, ומהווה גורם חשוב במחקר.

היות שהשונות המרחבית בתפרושת הגשמים גדולה, בגלל מבנה העננים והתפתחותם, מדידה של כמות משקעים אינה מבוססת על מד גשם יחיד וישנה עדיפות למדוד את הגשם באמצעות רשת מדי גשם, המוצבים במקומות שונים, מבחינת תנאי האזור: כדוגמת עוצמת רוחות וטמפרטורה, וכן גובה הקרקע.

בגלל השונות הזמנית הגבוהה, נהוג לפרסם גם מדידות שעתיות וגם מדידות יומיות ושנתיות.

==ראו גם==
* מטאורולוגיה
* מד רוח
* ברומטר
* מד לחות

==לקריאה נוספת==
* ד"ר אליהו בלנק, ארץ-ישראל-ספר גאוגרפי, ספריה תמצית מספר 4, תש"א, עמוד 34–36

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכשירי מדידה במטאורולוגיה
קטגוריה:גשם
משה ליטבקוב

משה לִיטְבָקוֹב (מוישה ליטוואַקוב; ברוסית: Моисей Ильич Литваков; 1879, צ'רקסי – 1939, מינסק) היה סופר יידיש, מבקר, עורך ופובליציסט. האידאולוג הראשי של היידישיזם הסובייטי.

== קורות חיים ==
ליטבקוב נולד בתחום המושב היהודי, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה). בצעירותו למד בפריז, והושפע מתורתו של אחד-העם, אך עם התפתחות התנועה הציונית הזדהה עם גישתו של תיאודור הרצל. כמו רבים בני דורו ותקופתו, גם ליטבקוב פסח על שתי הסעיפים - הרעיון הציוני והמהפכה הרוסית. בשנת 1903 שוב עשה דרכו מרוסיה לצרפת במטרה לשוב וללמוד בסורבון, כשהפעם הוא מתעכב כמה ימים בעיר צ'נסטוחובה, כאורחו של יוסף קרוק, מנהיג 'הגימנאזיסטים' במקום.<ref name=":0"></ref> באחת משיחותיהם הרבות ב-1903 הסכימו ליטבקוב וקרוק שמהפיכה רוסית היא הכרחית, אך שבמקביל חייב לבוא שינוי במצבו של העם היהודי. על פי עדותו של קרוק, אמר לו ליטבקוב את הדברים הבאים: <blockquote>"החיים היהודיים אסור להם להישאר – ולא יישארו! – כמות שהם עתה. גם החיים שלנו טעונים שינוי ראדיקאלי ומהפכני, מבחינה סוציאלית, פוליטית ולאומית... הגלות, הפזורה, היא מארה ולרוב היא הופכת את חיינו לקאריקאטורה ואינה נותנת לנו להתפתח באורח חופשי. כאן לא נהיה אלא תוספת זולה לחיים הרוסיים... רק ארץ חדשה ומדינת יהודים חופשית – על כך עלינו להילחם. זהו תנאי קודם להתפתחותנו התקינה. חייבים אנו לחנך את הפועלים היהודים ולחלץ את האינטליגנציה מצפורני ההתבוללות".<ref></ref> </blockquote>אחרי המהפכה של שנת 1917 השתלב ליטבקוב במִמסד התרבותי-יהודי של הקומוניסטים. פרסם מאמרים רבים בזכות המהפכה ואף היה במשך שנים רבות עורך העיתון היומי האנטי-ציוני החריף "דער עמעס" ("האמת"; תרגום של השם "פראבדה" הרוסי). ה"עמעס" ניהל תעמולה אנטי ציונית מלאת שנאה וארס במשך שנים רבות. והיה המרכז התרבותי של תרבות היידיש בחסות המשטר הסובייטי.

היה ממייסדי ה"יבסקציה" – "ייבראיסקה סקציה", המחלקה היהודית – ששירתה את המשטר הסטליניסטי במסירות ואכפה בנוקשות אידאולוגיה של יצירת לאום יהודי-סובייטי דובר יידיש, תוך רדיפת המסורת הדתית ומי שדגלו בשפה העברית.

ליטבקוב כתב רבות גם על נושאים תרבותיים, וליווה במאמריו את חיי התרבות היידישאים של יהדות ברית המועצות, כל זמן שהדבר ניתן. כך למשל הוציא ספר לתולדות התיאטרון הממלכתי היידישאי הסובייטי, במלאת לו חמש שנים. וכן היה במשך כמה שנים יושב ראש אגודת הסופרים היהודיים בברית המועצות. במשך השנים ניסו סופרים אחרים להשתחרר מעולו, אך ללא הצלחה רבה.

ביוני 1930 מונה חבר עורכים לצידו בכתב העת עמעס, במה שפורש כהדחה של ליטבקוב. ביולי 1931, בעקבות מאמר בפראבדה שגינה את העיתונות היהודית על התנגדותה להכנסת יהודים לקולחוזים עם גויים, הודה ליטבקוב ששגה וגינה את דבריו הקודמים. בסוף 1933 גונה ליטבקוב על תמיכתו בבונד, שמו הוסר מהעיתון מציון העורך האחראי והוא לא הורשה להרצות באספה של סופרים יהודיים.

באוקטובר 1937, כשהמשטר הסטליניסטי החל במסע הטיהור כנגד יוצרי היידיש, נעצר משה ליטבקוב. הוא נפטר בבית סוהר סובייטי לאחר שנה של חקירות ועינויים קשים.

משה ליטבקוב פרסם יותר מחמישה כרכים של ביקורת ופובליציסטיקה ביידיש. אף אחד מהם לא תורגם לעברית.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים רוסים
קטגוריה:מבקרי ספרות יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים
קטגוריה:פובליציסטים רוסים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים סובייטים
קטגוריה:ילידי 1875

קטגוריה:נפטרים ב-1938
משפחת ואך

משפחת ואך היא להקה המורכבת כולה מבני משפחה אחת. המשפחה מרובת הילדים, התגוררה בעבר בקריית ארבע וכיום מתגוררת בְעֵלי. המילים לשירי הלהקה שאובות מן התנ"ך, התפילה וממשוררים עבריים כמו אורי צבי גרינברג, רחל המשוררת, נתן אלתרמן ולאה גולדברג. בנוסף, נוכחים ביצירתם גם שירים מקוריים שכתבו בני המשפחה.

== היסטוריה ==
אלבומה הראשון, ביכורים, הכיל רק שירים מקוריים של המשפחה, ובאלבום השני, בין הזמנים, שולבו לחנים לקטעים מן התנ"ך, התפילה ומשוררים עבריים. המשפחה מקיימת הופעות בהן משולבים קטעי דיבור עם שירה.

לקראת סוף שנת 2005 יצא לאור האלבום השלישי של משפחת ואך, פיסת חיים, וגם בו משולבים לחנים ומילים מקוריים.
לאחר כשנתיים הוציאה המשפחה דיסק נוסף ושמו שבת ובו מגוון שירי שבת בביצוע המשפחה, אך הפעם בשירת גברים בלבד. 
בשנת 2009 יצא דיסק בשם "חופת עננים" שמכיל שירי חתונה. 
ב-2014 יצא הדיסק השישי ליל אברהם.

חלק מהשירים קובצו בדיסק עלי אור שנשלח לתורמי מוסדות "בני דוד" בעלי.

בשנת 2019 שחררו סינגל חדש בשם "[https://youtu.be/jMLUUiuxnd0 כולו שבת]".

בשנת 2020 במהלך משבר הקורונה הוציאו חידוש ל"[https://youtu.be/FBDQDQDPyso אבינו מלכנו]" מהאלבום "בין הזמנים" ביחד עם אלנתן שלום.

בשנת 2023 הוציאו סינגל חדש נוסף בשם "[https://youtu.be/0tU57mCmFyQ אתה הראת]".

אבי המשפחה שלום, כיהן כראש המועצה המקומית קריית ארבע. שני אחים מההרכב הם גולן ויהודה.

==רשימת אלבומים==
* ביכורים, 2005
* בין הזמנים, 2005
* פיסת חיים, 2005
* שבת, 2007
* חופת עננים, 2009
* ליל אברהם, 2014

== קישורים חיצוניים ==
* שירים מלאים, מתוך אתר היישוב היהודי בחברון: [http://www.hebron.co.il/songs/frame14.html בחום הלב חברון], [http://www.hebron.co.il/songs/frame19.html דרך בית לחם], [http://www.hebron.co.il/songs/frame13.html אהבה בחברון], [http://www.hebron.co.il/songs/frame15.html בין תמוז לאב]

=== לחנים וביצועים באתר הפיוט והתפילה ===
* [http://web.nli.org.il/sites/nlis/he/Song/Pages/song.aspx?songid=471#133,60,1393,489 "טל תן לרצות"]
* [http://web.nli.org.il/sites/nlis/he/Song/Pages/song.aspx?songid=403#133,60,2957,489 "היום הרת עולם"]
* [http://web.nli.org.il/sites/nlis/he/Song/Pages/song.aspx?songid=971#133,60,3597,489 "שמו מפארים"]
* [http://web.nli.org.il/sites/nlis/he/Song/Pages/song.aspx?songid=42#133,60,3085,489 "בר יוחאי"]
* [http://web.nli.org.il/sites/nlis/he/Song/Pages/song.aspx?songid=948#133,60,3433,489 "התנערי (לכה דודי)"]
* [http://web.nli.org.il/sites/nlis/he/Song/Pages/song.aspx?songid=981#133,60,3670,489 "יחד באורך"]

=== כתבות ===
* קובי סלע, [https://www.inn.co.il/news/559570 הקול נשאר במשפחה], בשבע, כ"ח בכסלו תשס"ו
* 
* עדי (דוד) אהרן, [http://www.breslev.co.il/articles/%D7%90%D7%9C%D7%91%D7%95%D7%9D_%D7%9E%D7%A9%D7%A4%D7%97%D7%AA%D7%99__%D7%A8%D7%90%D7%99%D7%95%D7%9F_%D7%A2%D7%9D_%D7%9E%D7%A9%D7%A4%D7%97%D7%AA_%D7%95%D7%90%D7%9A/%D7%AA%D7%A8%D7%91%D7%95%D7%AA_%D7%99%D7%94%D7%95%D7%93%D7%99%D7%AA/%D7%99%D7%94%D7%93%D7%95%D7%AA.aspx?id=12666&language=hebrew אלבום משפחתי, ריאיון עם משפחת ואך] אתר ברסלב
* 
* 

==הערות שוליים==

ואך
קטגוריה:עלי: אישים
קטגוריה:קריית ארבע: אישים
גפ"ת

א}} העמוד הראשון בש"ס הבבלי): באמצע הטקסט של הגמרא מימין פירוש רש"י משמאל תוספות
גפ"ת (ראשי תיבות: גמרא, פירוש רש"י, תוספות) היא צורת הדף היסודית של התלמוד המודפס, הבנויה מטקסט התלמוד במרכז ופירושי רש"י ותוספות משני צדדיו. צורה זו נקבעה בדפוס של משפחת שונצינו בשנת רמ"ד (1484) וכמעט כל הדפוסים שאחריו שמרו על מסגרת זו, כשהם מוסיפים פירושים וביאורים בשולי הדפים ובסוף כל מסכת. בעקבות הדפוסים התעצבה צורת הגפ"ת כצורת לימוד בסיסית ונפוצה של התלמוד הבבלי.

==לימוד הגפ"ת==
===גמרא===
השלב הראשוני בלימוד גפ"ת הוא לימוד טקסט הגמרא עצמו. זהו הלימוד הבסיסי ביותר המהווה את השלד לכל הדיון הפרשני וההלכתי שבא אחריו.
===פירוש רש"י===
אף שניתן להבין גמרא לאחר שלומדים את המונחים ויודעים את השפה הארמית, חסרה בלימוד הגמרא הרחבה על פי מושגים שאינם קיימים בדף אלא ממקורות אחרים. הרחבה זו מתאפשרת בין היתר על ידי לימוד פירוש רש"י, המשלב ביאור מונחים, ביאור מהלכי הגמרא ופתרון קשיים נוספים העומדים בפני הלומדים.

===תוספות===
לימוד התוספות, (וליתר דיוק החלקים מספרות בעלי התוספות המופיעים על גבי המבנה המסורתי של דף הגמרא) מהווה נדבך נוסף בלימוד הבסיסי וכולל העמקה בבירור השיטות ההלכתיות השונות, יישוב קשיים המתעוררים כתוצאה מהשוואה בין סוגיות שונות בש"ס וכן הלאה.

==גפ"ת במסגרות הלימוד==
לצד לימוד של גמרא ורש"י בלבד מצד אחד, ולימוד מקיף של מפרשים נוספים מצד שני, מהווה לימוד גפ"ת מודל ביניים ובהרבה מהישיבות קיים לימוד מסודר של גפ"ת ככזה. בהרבה מהישיבות מתקיים סדר בקיאות בו לומדים דפי גפ"ת כאשר הדגש הוא על היקף והתקדמות מהירה וסדרי עיון שבו משמש הגפ"ת כבסיס ללימוד בעיון או בפלפול עם לימוד של עוד ראשונים.

קיימות מסגרות מבחנים על דפי גפ"ת, כך לדוגמה במוסדות צאנז מפעל הש"ס ומבחני ושננתם. לימוד גפ"ת באופן מלא (ולא רק גמרא ורש"י) הוא מסגרת הכרחית לפי מייסד מפעל הש"ס, הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם.
==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:דרכי לימוד התלמוד
קים (רומן)

"קים" (באנגלית: Kim; יצא לאור בשנת 1901) הוא רומן שנכתב על ידי רודיארד קיפלינג המתאר את קורותיו של נער אירי יתום על רקע "המשחק הגדול" - פעילות החתול ועכבר של רוסיה ואנגליה בהודו ואפגניסטן במאה ה-19.

== עלילה ==
קים (קימבל אוהרה) הוא בנו היתום של חייל בריטי בדימוס ואומנת בריטית החי ברחובות לאהור עד שהוא נקשר במקרה ללאמה טיבטי הנמצא בחיפוש אחרי הארה. קים מתלווה ללמה כחניך צ'לה (תפקיד). במהלך הסיפור נוצר קשר בין קים לשירות הביון הבריטי וקים תורם את חלקו במשחק הגדול להעברת הודעות ולריגול עבור שירותי הביון של ארצו. מסעו של קים עם הלאמה הוא ההרפתקה הגדולה הראשונה בספר.

קים מזוהה על ידי הכומר של הגדוד של אביו ונשלח לבית ספר אנגלי, אבל נשאר בקשר עם הלאמה והשרות החשאי הבריטי, ואף מאומן בריגול על ידי הבריטים.

לאחר לימודיו חוזר קים אל הלאמה ויחדיו הם נודדים בהרי ההימלאיה, הפעם קים גונב ניירות ממרגלים רוסים תוך כדי שהלאמה ממשיך בחיפוש אחרי ההארה. בסוף הספר קים מתלבט בין החיים הרוחניים של הלאמה לבין חיי הריגול בהם הוא מצטיין.

== תרגום לעברית ==
גרסה עברית מלאה של הספר, כולל הערות רבות המעניקות לספר עומק, יצאה לאור ב-2014 בהוצאת אריה ניר, תרגום והערות: שמואל (מולי) ורד, עריכה: רחל הלוי, עריכה מדעית: בעז זקס.

==עיבודים==
בשנת 1950 יצא סרט קולנוע בכיכובו של ארול פלין.

בשנת 1984 הופק סרט טלוויזיה על-פי הספר, בו גילם פיטר או'טול את הלאמה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://onlinebooks.library.upenn.edu/webbin/gutbook/lookup?num=2226 הטקסט המלא], בפרויקט גוטנברג.
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרי הומור וקומדיה
קטגוריה:ספרי רודיארד קיפלינג
קטגוריה:ספרי 1901
קטגוריה:ספרי הוצאת מסדה
קטגוריה:ספרי אריה ניר הוצאה לאור
קטגוריה:האימפריה הבריטית בתרבות
חוק קואס

חוק קואס הוא משפט בכלכלה העוסק בהיבט הכלכלי של קביעת זכויות קניין בחוק. בניסוחו הפשוט, החוק קובע כי כאשר בעלי זכות הקניין חופשיים לסחור בה ובהיעדר עלות עסקה, כל דרך שבה יבחר המחוקק או הממשלה לחלק את זכויות הקניין יעילה באותה מידה. במילים אחרות: קביעה משפטית של זכויות קניין משפיעה על האופן שבו מחולקת הרווחה בין הפרטים אך לא על סך הרווחה.

החוק הוצע על ידי רונלד קואס ב-1960 וזיכהו בפרס נובל לכלכלה ב-1991. ג'ורג' שטיגלר, זוכה אחר בפרס, היה הראשון שהתייחס לעבודתו של קואס במונחי החוק המובאים לעיל, ב-1966.

==דוגמה==
נניח שבתא רכבת נוסעים שנים: ראובן, שאוהב לעשן מקטרת ושמעון הסולד מריח הטבק. עבור ראובן התועלת בעישון היא 20 שקלים ועבור שמעון הנזק שבעשן הוא 10 שקלים. אם יקבע החוק ברכבת כי העישון אסור, יהיה כדאי לראובן לשלם לשמעון 10 שקלים (או סכום אחר בין 10 ל-20) תמורת אישור לעשן. לעומת זאת, אם על פי החוק מותר לעשן, לא יוכל שמעון לפתות את ראובן שלא לעשן, משום שלא כדאי לו להציע עבור הוויתור יותר מ-10 שקלים. התוצאה היעילה מבחינה כלכלית, היא שראובן מעשן וסך הרווחה בקרון היא 10. החוק משנה רק את אופן החלוקה של הרווחה: 20 לראובן ו- (10-) לשמעון אם החוק מתיר עישון, או 10 לראובן ו-0 לשמעון אם לאו.

==השפעה חיצונית==

הרקע לעבודתו של קואס היה המחקר הכלכלי המקובל בתחום של השפעות חיצוניות, דהיינו התועלת או הנזק הכלכלי שנגרם כתוצאה מפעילותם של פרט או חברה לאחרים. מקובל היה לחשוב שהממשלה צריכה תמיד להתערב, למשל כאשר מפעל מזהם את הסביבה, ולהטיל על המפעל מס כדי לגרום לו להפנים את ההשפעות החיצוניות שלו כעלות נוספת ולהתאים את הכמות המיוצרת כלפי מטה.

לפי קואס המס הזה מיותר והבעיה יכולה להיפתר בין המפעל המזהם לאלו שחיים סביבו וניזוקים ממנו.

==חוק קואס בעולם האמיתי==

החשיבות של חוק קואס אינה בנכונותו התאורטית כפי שהוא מנוסח לעיל, משום שבעולם האמיתי קיימות מגבלות המונעות מהעסקאות שקואס חוזה מלהתקיים. הפרטים הניזוקים מזיהום, למשל, מתקשים במקרים רבים להתאגד כדי לפעול כגוף אחד כנגד המפעל המזהם.

למרות זאת עבודתו של קואס אינה תאורטית גרידא. חשיבותה היא בכך שהיא מסיטה את הדיון מההשפעות החיצוניות לעלויות העסקה. כאשר בית משפט בא לקבוע למי שייכות זכויות הקניין הוא צריך לקחת בחשבון כמה אפשרית ומעשית תהיה עסקה בין הצדדים במקרה שההקצאה שקבועה בחוק אינה יעילה. לפי קואס, המחוקק צריך לקבוע את זכויות הקניין כך שעלויות העסקה תהיינה מינימליות.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.daviddfriedman.com/Academic/Coase_World.html העולם על פי קואס] מאת דייוויד פרידמן.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיקרו-כלכלה
זכוכית מגדלת

זכוכית מגדלת

זכוכית מגדלת היא עדשה קמורה יחידה המשמשת לקבלת דמות מוגדלת של עצם. משתמשים בזכוכית המגדלת כדי לראות בפירוט עצמים קטנים, או כיתוב זעיר.

במוצרי תוכנה ובאתרי אינטרנט רבים משמש סמל של זכוכית מגדלת לסימון הפעולה "חיפוש".

==היסטוריה==
מיקוד אור שמש דרך זכוכית מגדלת
שענים והיהלומנים מכיל עדשות רבות ואין לו ידית אחיזה. אולם הוא עדיין מכונה "זכוכית מגדלת".]]
זכוכית מגדלת היא אחד ממוצרי האופטיקה המצויים בשימוש הציבור הרחב מזה מאות שנים. היא מוזכרת רבות בספרות בלשית מן המאות הקודמות, כגון סיפורי שרלוק הולמס. אם כי כיום בלשים, מדענים, שענים, אנשים עם לקות ראייה ואנשים אחרים הזקוקים להגדלת הנראה, משתמשים במכשירים משוכללים יותר. דוגמאות למכשירים כאלה הן המיקרוסקופ האופטי, הטלסקופ והטלוויזיה במעגל סגור. רבים מן המכשירים האלה מכילים עדשות שדומות לזכוכית המגדלת.

ניתן להשתמש בזכוכית מגדלת גם להדלקת אש, באמצעות מיקוד קרני השמש. שימוש כזה בעדשות תועד לראשונה על ידי ארכימדס ביוון העתיקה. שימוש זה כיום הוא בגדר קוריוז בלבד. 

==מבנה ואופן הפעולה==
דמותו של גוף הנמצא במרחק קטן ממרחק המוקד של עדשה מרכזת תהיה מוגדלת

זכוכית מגדלת היא מכשיר פשוט המורכב מעדשה אחת, מסגרת וידית אחיזה. העדשה עשויה מזכוכית או מפלסטיק, ובדרך כלל מוקפת במסגרת ומחוברת לידית אחיזה קצרה. דגם אחר של זכוכית מגדלת מכיל רגלית להצבה על שולחן העבודה, במקום ידית אחיזה.

זכוכית מגדלת מתבססת על התופעה שבה דמותו של גוף הנמצא בין עדשה מרכזת למוקד שלה (u<f), היא גדולה יותר מהגוף, רחוקה יותר מהעדשה לעומת הגוף וישרה יחסית לגוף. דמות זו היא דמות מדומה משום שהיא אינה נוצרת בעקבות מפגש של קרני אור ממשיות, אלא בעקבות מפגש המשכיהן.

ההגדלה של זכוכית מגדלת תלויה ברדיוס הקימור שלה ובחומר שממנו היא עשויה (היא מבוטאת בנוסחת לוטשי העדשות). כדי לקבל דמות מוגדלת מקסימלית, על המרחק שבין העצם לעדשה להיות קטן ממרחק המוקד. במעבדות נהוג לשבץ את הזכוכית המגדלת במתקן נייח וקבוע, במרחק מתאים מהשולחן משיקול של נוחות.

==ראו גם==
* מונוקל
* משקפיים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עדשות
קטגוריה:עזרי ראייה
קטגוריה:זכוכית
אנדוציטוזה

אנדוציטוזה או בליעה תאית (endo=בתוך, cytos=תא) היא קליטת חומר אל תוך התא על ידי כליאתו בהתקפלות של קרום התא כלפי פנים, וסגירת ההתקפלות כשלפוחית. האנדוציטוזה נחלקת לבליעת חלקיקים המכונה בולענות (פגוציטוזה) ולגמיעת נוזלים המכונה גמענות (פינוציטוזה). התהליך ההפוך נקרא פליטה תאית או אקסוציטוזה.
אנדוציטוזה בתאים איקריוטיים. בכחול: [[גרעין התא, בירוק: חלבון G המשתתף בתהליך, באדום: סוכר שהוכנס לתא בתהליך האנדוציטוזה.]]
תופעות ביולוגיות רבות מתרחשות הודות לאנדוציטוזה, ובעיקר: מעבר של חומרים דרך ממברנת התא. מעבר זה של חומרים אחראי לקיומו של תהליך הנשימה התאית, להעברת אותות עצביים בנוירונים, להפרשה של פסולת מהתאים ולקליטת חומרים חיוניים מהסביבה, כגון גלוקוז, חומצות אמינו, ליפידים ובמקרה הצורך - תרופות. אחת מהדרכים לחדירה של וירוסים לתא היא באמצעות אנדוציטוזה. כמו כן, אף הועלתה, על ידי לין מרגוליס התאוריה המוכרת כתאוריה האנדוסימביוטית, לפיה המיטוכונדריה היא חיידק שחדר באנדוציטוזה לתוך תא והפך בו לסמביונט.

בבלענות (פגוציטוזה) נבלעים לרוב חלקיקים גדולים כמו חלבונים ועמילן (אצל תאים המשתמשים בהם למטרת מזון כמו אמבה או סנדלית). התאים בגוף האדם משתמשים בפגוציטוזה על מנת לנטרל וירוסים וחיידקים המצויים בקרבת התא, או כל גוף זר, למעשה.

התא שולח זרועות לכיוון הגוף הזר עד שנוצרת מעין בועית העוטפת אותו. התא שולח אל תוך הבועית אברונים מעכלים (ליזוזומים).

בתגובה של המערכת החיסונית הנרכשת, כאשר נשארים חלקיקים קטנים דיים, התא "שותל" בממברנה שלו את סימני הזיהוי של הגוף הזר, תוך כדי שחרור הורמונים שמתחילים שרשרת של תהליכים בתא עצמו ובתאים מסביב, ובסופו התא מפורק על ידי הגוף יחד עם הגורם הזר שבתוכו.

בגמענות (פינוציטוזה) נגמע נוזל חוץ תאי (הנוזל המצוי בין כל תא ותא), בדרך כלל כאשר התא מצוי בעקה עקב מחסור בנוזלים.

==ראו גם==
* אקסוציטוזה
* פגוציט
* אימונוטוקסין
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תא

de:Membrantransport#Endozytose
ינדז'יי מורצ'בסקי

ינדז'יי מורצ'בסקי (בפולנית: Jędrzej Moraczewski; 1870–1944) היה פוליטיקאי פולני ואחד מבכירי המפלגה הסוציאליסטית הפולנית.

==ראש ממשלת פולין==
לאחר כניעתה של גרמניה, בתום מלחמת העולם הראשונה, בחודש נובמבר 1918, נשלטו חלקים שונים מפולין בידי גורמים מקומיים שונים. ב־6 בנובמבר 1918 הכריזו הקומוניסטים בלובלין שבפולין על הקמת רפובליקה, ובאותו יום הכריזו סוציאליסטים בראשות איגנצי דשינסקי על הקמתה של רפובליקה נוספת. ב-11 בנובמבר הצליח יוזף פילסודסקי לאחד את כל הפלגים, ולהתמנות למפקד עליון על הצבא הפולני. ב-14 בנובמבר פיזרה מועצת העוצרים את עצמה, והעבירה את סמכויותיה לפילסודסקי שהוכרז כ"ראש המדינה". פילסודסקי מינה לתפקיד ראש הממשלה את מורצ'בסקי שהיה אחד מחבריו בתקופת חברותו במפלגה הסוציאליסטית הפולנית. בכך קמה הרפובליקה הפולנית השנייה.

ממשלתו של מורצ'בסקי הייתה ממשלת מעבר, שלא האריכה ימים, וחשיבותה הייתה בכך שסימנה את תחילת שלטונו המעורער, המלווה בחילופי שלטון תכופים, של פילסודסקי. מורצ'בסקי עצמו כיהן בתפקיד ראש הממשלה במשך זמן קצר, הופל על ידי רומן דמובסקי, ובמקומו מונה לתפקיד הפסנתרן בעל השם הבינלאומי איגנצי ין פדרבסקי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ראשי ממשלת פולין
קטגוריה:חברי הסיים הפולני
קטגוריה:הרפובליקה הפולנית השנייה: פוליטיקאים
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מעוטרי צלב הגבורה
קטגוריה:ילידי 1870
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1944
משחק מוחות

משחק מוחות (באנגלית: Mind Game) הוא סרט אנימציה אשר בוים על ידי מסאקי יואסה, הופק על ידי סטודיו 4 המעלות (Studio 4 °C) וזכה בפרס אופוגי.

==עלילת הסרט==
עלילת הסרט עוקבת אחר נישי, אמן יפני לא מוצלח שחי בעיר אוסקה שביפן.
נישי מאוהב במאיון, נערה צעירה אשר אביה מסתבך עם המאפיה. עלילת הסרט מתחילה כשנישי נמצא במסעדה של אביה של מאיון, ובאותה העת, אנשי המאפיה באים לאיים על אביה של מאיון. 
 
הסרט נחשב למהפכני בתחומו, כאשר הבמאי של הסרט לא חושש להציג את הדברים בצורה הבוטה ביותר. עם זאת, הסרט מעביר מסר חזק מאוד של אופטימיות, ואף משחק בין תאוריות פילוסופיות אלו ואחרות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטים יפניים
קטגוריה:סרטים מצוירים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי אנימה
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי אנימה מ-2004
צבתנאים

צַבְתָנָאִים (שם מדעי: Dermaptera) היא סדרה של חרקים. מאפיין בולט של הסדרה הם גנובתנים דמויי צבת ועל שום כך נקראים צבתנאים. הכנפיים קרומיות גדולות ומקופלות מתחת לכנפיים הראשיות.

עם כ-1,800 מינים מתועדים ב-10 משפחות, הסדרה נחשבת לקטנה יחסית בקרב החרקים, אם כי הצבתנאים עצמם מוכרים ופזורים בכל רחבי העולם, ומינים מסוימים חודרים גם לבתים כמו הצבתן נקוד בישראל.

לסדרה זו כמה תת-מחלקות עיקריות:
*תת-סדרה Archidermaptera
**הפריטים נכחדו.
*תת-סדרה Forficulina
**Pygidicranidae
**Diplatyidae
**Anisolabididae
**Labiduridae
**Apachyidae
**Spongiphoridae
**Chelisochidae
**Forficulidae (צבתניים)
*תת-סדרה Hemimerina
**Hemimeridae
*תת-סדרה Arixenina
*Arixeniidae

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140726121245/http://insects.net46.net/gallery/main.php/Dermaptera/ אלבום צבתנאים מישראל] באתר החרקים של ישראל.

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי צ'ארלס דה-גיר
קטגוריה:חרקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1773
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בטריאס עליון
צמר סלעים

הידרופוני]]
צמר סלעים הוא כינוי לסיבים מינרליים מלאכותיים (בדומה לפיברגלס), העשוי מבזלת ומסלעים אחרים, שמטרתו לבודד מחום ומרעש. החומר מיוצר על ידי הזרמת אוויר על פני סלע מותך, או סיבוב הסלע המותך במהירות גבוהה, בדומה לייצור צמר-גפן מתוק. 

צמר מינרלי הומצא לראשונה בשנת 1840, בוויילס, על ידי אדוארד פָּארי. הוא הוכנס לייצור מסחרי בשנת 1871, בגרמניה.

צמר סלעים הוא חומר פריך, הנוטה להתפורר ולגרום לגירויים בעור, בדרכי הנשימה ובעיניים, וסוגים מסוימים שלו הוכחו כמסרטנים. עם זאת, הסוג הנפוץ, המשמש לבידוד ביתי אינו נמצא ברשימה זו.

==צורות==
*לוחות משמשים לבידוד תרמי ואקוסטי, כחוסמי אש או כמבודדי קול. שמים אותם בקירות גבס לפי התקן למטרות אקוסטיות ולגגות כדי למנוע איבוד או חדירה של חום, כמו כן באולפני הקלטות משתמשים בהן למטרות אקוסטיות.
*מזרנים משמשים לכיסוי צינורות חמים עד כ-750 מעלות צלזיוס, ולבידוד אקוסטי של גנרטורים וכדומה.
*תרמילים משמשים כשרוולי בידוד לצינורות בחום גבוה מ-250 מעלות.
בנוסף לשימושו כחומר בניה, משמש צמר הסלעים כמדיום לגידול צמחים בהידרופוניקה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חומרי בניין
קטגוריה:אקוסטיקה
דוקטור לשם כבוד

תעודת דוקטור לשם כבוד שהעניקה [[האוניברסיטה העברית בירושלים לחיים ויצמן (שהיה דוקטור לכימיה)]]
נשיא המדינה ראובן ריבלין מקבל תואר ד"ר לשם כבוד מאוניברסיטת פיראוס , ינואר 2018 וכן ביוני 2021]]
טקס הענקת תואר דוקטור לשם כבוד לסר [[מרטין גילברט על ידי אוניברסיטת בן-גוריון]]
דוקטור לשם כבוד (בלטינית: .Dr. h. c) הוא תואר כבוד שמעניק מוסד אקדמי, לרוב אוניברסיטה, כדי לכבד אישים שהוא חפץ ביקרם. התואר מוענק לאות הוקרה על הישגים בתחום המדע, על תרומה מיוחדת לחברה או על תרומה כספית נכבדה לאוניברסיטה.

השם העברי לתואר הוא תרגום honoris causa מלטינית. אישים שזכו לכמה תוארי דוקטור לשם כבוד נושאים בתואר .Dr. h. c. mult.

לראשונה הוענק תואר לשם כבוד בשנת 1478 (או 1479) בידי אוניברסיטת אוקספורד לליונל וודוויל , גיסו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. בשלהי המאה ה-16 הענקת תואר לשם כבוד הפכה למקובלת באנגליה. אוניברסיטת הרווארד העניקה לראשונה תואר כבוד בשנת 1692, ומאז ועד 2019 העניקה תוארי כבוד ליותר מ-2,300 אנשים.

קיימת גם ביקורת כלפי הנוהג של מתן תואר דוקטור לשם כבוד<ref></ref>.

==בישראל==
אחד האירועים הזכורים בישראל בו הוענק תואר דוקטור לשם כבוד היה הענקת התואר לרמטכ"ל יצחק רבין מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, עם תום מלחמת ששת הימים. בטקס זה נשא רבין את נאום הר הצופים.

אוניברסיטת בר-אילן מעניקה תואר דוקטור לשם כבוד גם לארגונים. בארגונים הזוכים: מגן דוד אדום ותנועת הנוער בני עקיבא.
<gallery widths="200px" heights="200px">
Reuven Rivlin receives an honorary degree from Ariel University, June 2021 (GPODBG 3399).jpg|נשיא המדינה ראובן ריבלין, מקבל תואר ד"ר לשם כבוד מטעם אוניברסיטת אריאל. י"ב בתמוז תשפ"א, 22 ביוני 2021
Ganz+gaon.jpg|יהורם גאון ובני גנץ בעת קבלת דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת בר אילן
</gallery>

== אישים בולטים ==
* נלסון מנדלה - זכה ב-50 תוארי דוקטור לשם כבוד
* באקמינסטר פולר - אדריכל, ממציא, פילוסוף ואיש רוח אמריקאי. זכה ב-47 תוארי דוקטור לשם כבוד
* טנזין גיאטסו (הדלאי לאמה) - זכה ב-43 תוארי דוקטור לשם כבוד

==לקריאה נוספת==
* תמר אלמוג ועוז אלמוג, כל שקרי האקדמיה, ידיעות ספרים, 2020, עמ' 38–40.

==קישורים חיצוניים==

* [https://openscholar.huji.ac.il/sites/default/files/acs/files/degree_of_doctor_philosophiae_honoris_causa.pdf תקנון דוקטור לשם כבוד], באתר האוניברסיטה העברית בירושלים
* בן-גוריון [https://youtu.be/PzMstEVDUQA?t=136 מקבל תואר דוקטור לשם כבוד] באוניברסיטה העברית, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1958 <small><small>(התחילה 2:16)</small></small>
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:פרסים
אברהם שוער

אברהם שׁוֹעֵר (באנגלית: סוֹיֶר, Abraham Soyer; ח' בחשוון תרכ"ט, 24 באוקטובר 1868, לוצין, לטביה, האימפריה הרוסית – ג' בשבט ת"ש, 13 בינואר 1940, ניו יורק) היה סופר יידיש ועברית, מורה, מרצה וסופר ילדים.

== קורות חייו ==
שוער הוא נכדו של הרב נפתלי ציוני, רב העיר לוצין. למד בחינוך יהודי מסורתי ובישיבה. בילדותו למד בחברותא עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק.

לאחר שהשלים בחינות בגרות חיצוניות התפרנס מהוראה בכמה ערים בלטביה ובפולין. בשנת 1912 היגר עם כל משפחתו לאמריקה והשתקע בניו יורק, שם לימד במוסדות שונים ובעיקר בבית המדרש למורים שליד ישיבת רבי יצחק אלחנן.

עם הגיעו לאמריקה הרבה לפרסם ספרות לילדים בשתי הלשונות, עברית ויידיש, שאת ראשיתה עשה עוד באירופה. כן פרסם מאמרים ומסות בענייני חינוך וספרות ילדים. סיפוריו מלאים בדמיון ועשירים בעלילות וסגנונו היה תמציתי ומגובש. הוא התמחה בכתיבת דיאלוגים שנונים וחריפים בין דמויותיו. כתיבתו הייתה אופטימית, תמימה ועם זאת חכמה.

ספרו "מאורעות ימימה" תורגם לאנגלית (The Adventures of Yemima) והיה לרב-מכר שנמכר עד היום. בנו, רפאל סויר (Raphael Soyer; 1899–1987), תרגם את ספרו ואייר אותו. גם שני בניו האחרים, משה (Moses Soyer) ויצחק סויר (Isaac Soyer) היו ציירים ידועים ומורים לאמנות.

==מספרי אברהם שוער (סויר) בעברית==
*בעולם הפלאות, מעולם האגדה, מצוירים בידי נחום גוטמן, יבנה, 1939
*בעלי פרנסות, סיפור, הוצאת פ' גינזבורג, 1927
*דור הולך, סיפורים, דביר, 1929
*מאורעות ימימה החכמה, אגדה, ירושלים, 1934 – הספר היה להיט בתרגומו האנגלי ובציוריו של בנו, רפאל סויר; באנגלית נקרא "הרפתקאותיה של ימימה"<ref></ref>
*שועל רמועל - סיפור אגדה, ציורים : נחום גוטמן, הוצאת יבנה, 1942.
*הבנים הטובים, הוצאת יבנה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* שושנה רייך, [http://www.beit-harav.org.il/images/my/my124.pdf הסופר אברהם שוער], "מגד ירחים" (עלון חודשי להנחלת משנת הראי"ה ומורשתו בהוצאת בית הרב), גיליון 124, שבט תש"ע, עמ' 4 והמשך בעמ' 2
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ילידי 1868

קטגוריה:נפטרים ב-1940
אנדריאס סטאיקוס

אנדריאס סטאיקוס (יוונית: Ανδρέας Στάϊκος; נולד ב-1944) הוא מחזאי וסופר יווני, יליד אתונה, שהרבה לתרגם ליוונית מיצירותיהם של סופרים צרפתים בני המאה השמונה עשרה. ספר הביכורים שלו, "אריאטה הגועלית", שחמישה מרישומיו של הצייר יאניס צרוכיס נלווים אליו, לא עורר שום הדים. 

ספרו "בישולים מסוכנים", שיצא לאור ביוונית בשנת 1997, תורגם לארבע-עשרה שפות. התרגום העברי, מאת אמיר צוקרמן, ראה אור בהוצאת כתר בשנת 2003.

בשנת 1999 הוא פרסם מחזה על חייו של קונסטנטינוס כריסטומנוס.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.greek-theatre.gr/public/en/greekplay/index/view/41 קורות חיים]
* 

קטגוריה:סופרים יוונים
קטגוריה:תסריטאים
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1944
צבים רכים

[[צב רך מצוי בישראל.]]
[[צב רך הודי קטן-ראש.]]

צבים רכים (שם מדעי: Trionychidae) היא משפחה של צבים החיים במים מתוקים עד מים מליחים לאורך אפריקה, אסיה וצפון אמריקה כשבעבר התגלו גם באירופה ואוסטרליה. צבים אלה בעלי מבנה 

מינים אלה איטיים ביבשה אך מהירי תנועה במים והם מאופיינים בעיקר בשריון הנמוך שלהם, כשהלוחיות שלהם מתחלפות בחוליות ארוכות מכוסות בעור עבה לאורך הצוואר והגפיים, מה שמאפשר לצבים לנוע במהירות במים. אלו אוכלי כל המחפשים טרף של חרקי מים, רכיכות, דגים ודו-חיים שהם חוטפים בלסתותיהם וכן הם מגוונים בצמחייה או בנבלות.

צבים אלה יכולים להגיע לגודל מרשים, כשהגדול מביניהם הוא צב רך ענק יאנגצי מנהר היאנגצה שמגיע לאורך 1.8 מטר ולמשקל 240 ק"ג. לרוב הם גם בעלי דו-צורתיות זוויגית לטובת הנקבות.

בישראל מצוי מין אחד מהמשפחה - צב רך מצוי.

==מיון==
*תת-משפחה Cyclanorbinae
**סוג Cyclanorbis
**סוג Cycloderma
**סוג Lissemys
**סוג Nemegtemys - נכחד
*תת-משפחה Trionychinae
**סוג ומין יחיד צב רך אסייתי (Amyda cartilaginea)
**סוג צב רך אמריקני (Apalone)
**סוג אקססטמיס (Axestemys) - נכחד
**סוג צב רך קטן-ראש (Chitra)
**סוג ומין יחיד צב רך מלאי (Dogania subplana)
**סוג דרזינדרטס (Drazinderetes) - נכחד
**סוג Gobiapalone - נכחד
**סוג Khunnuchelys - נכחד
**סוג Murgonemys - נכחד
**סוג Nilssonia - בו צב רך הגנגס
**סוג Oliveremys - נכחד
**סוג ומין יחיד Palea steindachneri
**סוג Palaeoamyda - נכחד
**סוג צב רך כהה ענק (Pelochelys)
**סוג Pelodiscus - בו צב רך סיני
**סוג Rafetoides - נכחד
**סוג צב רך ענק (Rafetus)
**סוג ומין יחיד צב רך מצוי (Trionyx triunguis)
**תת-משפחה Plastomeninae - נכחדה
**סוג Aspideretoides
**סוג Atoposemys
**סוג Gilmoremys
**סוג Hutchemys
**סוג Helopanoplia
**סוג Plastomenus

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
אאוז'ניו דה אנדרדה

אֵאוּזֶ'נְיוֹ דֶה אַנְדְרָדֶה (פורטוגזית: Eugénio de Andrade; 19 בינואר 1923 - 13 ביוני 2005) הוא שם העט של ז'וֹזֶה פוֹנְטִינְיָשׁ (José Fontinhas), משורר פורטוגזי. דה אנדרדה הוא זוכה פרס קמואש לשנת 2001.

דה אנדרדה חיבר למעלה מעשרים ספרי שירה, אשר רבים מהם תורגמו לשפות זרות. שירתו התאפיינה באופן מובהק כשירה לירית, אשר נקודת המוצא שלה היא רומנטיזם אתי בעל מאפיינים פגניים. היא נסובה סביב תחומי עניין מוגדרים היטב, בהם חשיבות הלשון והיצירה הספרותית, משמעות יחסי הקִרבה בחיי הפרט ומשקל ערכי המוסר בעולם המשתנה תדיר. בנוסף הוא נחשב גם לאחד מגדולי המתרגמים של פדריקו גארסיה לורקה לפורטוגזית.

== ביוגרפיה ==
נולד בפובואה דה אטליה, במערב פורטוגל. לאחר הגירושים של הוריו, עבר לליסבון. בגיל 13 החל לכתוב. בשנת 1939 פורסם ספרו הראשון תחת שמו האמיתי. בשנת 1944, אחרי שרותו הצבאי, עבד כמפקח אדמיניסטרטיבי במשרד הבריאות. בשנת 1950 עבר לפורטו, שם גר למעלה מארבעה עשורים.

נפטר בשנת 2005, לאחר מחלה נירולוגית ממושכת.

==מספריו==
*"הידיים והפירות" (1948)
*"האוהבים בלי פרוטה" (1950)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* 

משיריו בתרגום רמי סערי: 
* "[https://www.ramisaari.com/eda-oh/ אומנות השירה]"
* 

קטגוריה:משוררים פורטוגזים
קטגוריה:סופרים פורטוגזים הידועים בשם עט
קטגוריה:זוכי פרס קמואש
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1923
קטגוריה:פורטוגזים שנפטרו ב-2005