OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רוברט ביטקר

רוברט ביטקר (1907–1977) היה נציב בית"ר בסין ומפקד האצ"ל בשנת 1937.

ביטקר נולד ברוסיה הקיסרית. בבגרותו שירת כקצין בצבא הלבן בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה שאחרי מהפכת אוקטובר. לאחר שנכנעו "הצבאות הלבנים" היגר אל שאנגחאי בסין. שם מילא תפקיד של מפקד גדוד בדרגת קולונל באזור השליטה הבריטי. כמו כן כיהן כנציב בית"ר בסין.

בשנת 1937 עלה לארץ ישראל. ביטקר לא ידע עברית, ולא הכיר את המציאות ביישוב היהודי. עם זאת ניסיונו הצבאי ודרגתו הגבוהה הביאו את זאב ז'בוטינסקי לאשר את בחירת מפקדת הארגון למנותו למפקד האצ"ל במפגש שנערך באלכסנדריה.

אולם כאשר נכנס לתפקידו "לא מצא מסילות אל לב פקודיו". במשך מספר חודשים פיקד על הארגון וארגן אותו מחדש לאחר "הפילוג הראשון". לאחר מכן הודח מתפקידו. הסיבה הישירה הייתה מעורבותו בגיוס כספים לארגון על ידי ניסיון כושל של שוד סניף בנק הפועלים בתל אביב ביום ה-12 בספטמבר 1937. המשתתפים בפעולה לא היו אנשי אצ"ל, וההסכם נעשה עימם ללא ידיעת מפקדת הארגון. כך לאחר השוד הכושל הועמד האצ"ל באור מביש. ביטקר נקרא לבירור בוורשה ואולץ להתפטר מתפקידו. תחתיו התמנה למפקד הארגון משה רוזנברג אשר כיהן לפני כן כ"ראש המפקדה" ומפקד מחוז תל אביב.

ביטקר עבר להתגורר בארצות הברית ובה נפטר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי האצ"ל
קטגוריה:נציבי בית"ר
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1907
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
וורלדווייד פלאזה 1

בניין וורלדווייד פלאזה 1 (באנגלית: One Worldwide Plaza), אשר נבנה בשנת 1989, הוא אחד מקבוצה של שלושה גורדי שחקים ברובע מנהטן של העיר ניו יורק בארצות הברית. המבנה הוא בניין משרדים, בעוד ששני המבנים הסמוכים לו הם מבני מגורים.

שלושת המבנים יחד תופסים בלוק המצוי בין השדרה השמינית, השדרה התשיעית, רחוב 49 ורחוב 50. המבנה בנוי על האתר ששימש בעבר את המדיסון סקוור גארדן השלישי שהיה בעיר ניו יורק.

המבנה תוכנן על ידי האדריכל דייוויד צ'יילדס ממשרד האדריכלים סקידמור, אווינגס ומריל (SOM), והקמת המבנים לוותה על ידי ה-BBC ו-PBS אשר הפיקו סדרה תיעודית על הקמת המבנה שנקראה "גורד שחקים: הקמת בניין" (Skyscraper: The Making of a Building) ואף הוציאו ספר על הקמת המבנה, שנכתב על ידי קארל סאבג (Karl Sabbagh)

המבנה הוא בן 49 קומות ויש בו 139,355 מ"ר של שטחי משרדים. בסיסו של הבניין בנוי גרניט ובטון שניצוק מראש. חזית המגדל בנוי לבנים, ובראש המבנה פרמידה מצופה נחושת המכונה "היהלום של דייוויד" ("David's Diamond") על שם האדריכל.

במרכז המבנים מצויה רחבה ציבורית פתוחה. רחבה זו נבנתה בתמורה להסכמת רשויות התכנון שלמבנה יתווסו מספר קומות מעבר למותר על פי תוכנית המתאר. במרכז הרחבה מזרקה שתוכננה על ידי סידני סיימון וקרויה "ארבע העונות". בכל אחת מקצוות המזרקה פסל של אישה המחזיקה כדור המייצג עונה מעונות השנה.

מתחת למבנה היו בעבר שישה בתי קולנוע. כיום בשטח זה ממוקמים חמישה תיאטראות.

==ראו גם==
*גורדי שחקים בניו יורק

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20110824095933/http://www.rtmi.net/1WP.html תמונות המבנה]
*[http://www.newworldstages.com/ אתר ניו וורלד סטיג'ס]

קטגוריה:מנהטן: מגדלי משרדים
קטגוריה:השדרה השמינית
חדר התה הרוסי

חדר התה הרוסי (באנגלית: The Russian Tea Room) היא מסעדה מפורסמת בעיר ניו יורק שבארצות הברית. המסעדה שוכנת ברחוב 57 מס' 150 מערב, בין מגדל קרנגי הול לבין מגדל מטרופוליטן .

המסעדה נפתחה בשנת 1926 על ידי חברי הבלט הרוסי הקיסרי שברחו מרוסיה בשל המהפכה הבולשביקית, והפכה עד מהרה מקום מפגש לגולים מרוסיה.

פנים מסעדת חדר התה הרוסי

בשנת 1955 נרכשה המסעדה על ידי סידני קיי (Sidney Kaye), וכאשר קיי נפטר בשנת 1967, המשיכה אלמנתו, פיית' סטיוארט גורדון (Faith Stewart-Gordon), לנהל את המסעדה. בשנת 1996 רכש ורנר לירוי את המסעדה תמורת 6.5 מיליון דולרים וסגר אותה לשיפוצים שעלו 36 מיליון דולרים. בשנת 2000 נפתחה המסעדה, אולם לא שבה לפופולריות בקרב החברה הגבוהה הניו יורקית שהייתה לה קודם לסגירתה. ב-28 ביולי 2002 נסגרה המסעדה בשל פשיטת רגל.

בנובמבר 2006 נפתחה המסעדה מחדש.

סצנות מסוימות מהסרטים מנהטן וטוטסי צולמו במסעדה.

==לקריאה נוספת==
* סטיוארט גורדון, פיית', The Russian Tea Room Cookbook, בהוצאת ריצ'רד מארק, ניו יורק, 1981, .
* סטיוארט גורדון, פיית', The Russian Tea Room: A Tasting, בהוצאת קלארקסון פוטר, 1993, ניו יורק, .
* סטיוארט גורדון, פיית', The Russian Tea Room: A Love Story, הוצאת סקריבנר, ניו יורק, 1999, .

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.judycollins.com/news/full_op_ed.html אתר המוקדש לחדר התה הרוסי]
* [http://www.ackthud.net/zrk/2002/RussianTeaRoom/index.htm מידע על חדר התה הרוסי]
* [http://www.exit109.com/~mstevens/rustearm.html תפריט חדר התה הרוסי]
* [http://www.nyc-architecture.com/MID/MID091.htm תמונות של חדר התה באתר New York Architecture Images]
* [http://www.nycfoto.com/showPage.php?albumID=328 תמונות של חדר התה הרוסי]
* [http://www.cityrealty.com/new_developments/news.cr?noteid=7541 תוכניות המבנה]

קטגוריה:ניו יורק: מסעדות
יאן מטייקו

יאן אלויזי מטייקו (בפולנית: Jan Alojzy Matejko; 24 ביוני 1838, קרקוב – 1 בנובמבר 1893) היה צייר פולני. נחשב מגדולי הציירים ההיסטוריים של פולין. עבודותיו כוללות בעיקר תמונות היסטוריות פטריוטיות.

== ביוגרפיה ==
מטייקו נולד בעיר החופשית קרקוב בפולין בשנת 1838 כבן התשיעי במשפחה בת 11 ילדים. אמו הלכה לעולמה כאשר היה בגיל צעיר, וכך הייתה לאחיו הבוגר פרנצ'ישק השפעה על גידולו. בשנת 1852, בדיוק כאשר מלאו לו 14 שנה, החל בלימודי האמנות באקדמיה לאמנויות היפות בקרקוב. בין מוריו היו, בין היתר, וויצ'ך קורנלי שטאטלר וולדיסלב לושצ'קביץ'. כבר באותן שנים סבל מטייקו מבעיות עיניים, אולם הדבר לא הפריע לו להתבלט כאחד התלמידים המוכשרים ביותר. לאחר שסיים את לימודיו בקרקוב בשנת 1858, הוא בילה שנתיים במינכן כתלמידו של הרמן אנשיץ (Hermann Anschütz). אחר כך, בשנים 1859–1860, שהה בווינה אצל כריסטיאן רובן . הוא חזר לקרקוב, ובשנת 1873 היה למנהל האקדמיה לאמנויות היפות בעיר הולדתו.

מטייקו נשא לאישה את תאודורה, ולזוג נולדו חמישה ילדים: באטה, הלנה, טדאוש, יז'י ורגינה, אשר נפטרה בהיותה תינוקת. דמות רעייתו של מטייקו מופיעה ברבות מתמונותיו, והיא אף שימשה עבורו כמודל לכמה מציוריו, למשל, תמונתה של המלכה בונה ספורצה. בתו, הלנה אונייז'יסקה, הייתה ציירת בזכות עצמה.

חלוקתה השלישית של פולין הטביעה את רישומה על מטייקו ועל ציוריו ההיסטוריים. בחלוקה זו איבדה פולין את מעמדה כמדינה. במאבק על פולין ועל ריבונותה נהרג אחד מאחיו.

לצד ציורי שמן גדולים צייר מטייקו גם אקוורלים. בין תמונותיו: קרב גרונוולד, סצינות רבות מחצר המלוכה הפולנית, וגלריה של ציורי מלכים פולנים. הוא ידוע גם בציורי דיוקן ליצן החצר סטאנצ'יק. שמו התפרסם הן בפולין והן בשאר העולם, והוא אף זכה בפרסים רבים (כמו בתערוכות בפריז). עם זאת, הוא השתדל להימנע מהופעות פומביות, שגרמו לו למתח רב.

יאן מטייקו הלך לעולמו ב-1 בנובמבר 1893 בביתו שבקרקוב, ונטמן בבית הקברות "רקוביצקי". מיד לאחר מותו דאגה מועצת העיר להקים מוזיאון, ולשם כך נרכש מן המשפחה הבית ברחוב פלוריאנסקה 41. המוזיאון נפתח בשנת 1904. האקדמיה לאמנות בעיר הולדתו נושאת את שמו.

== השפעתו על ציירים אחרים ==
הצייר היהודי מאוריצי (משה) גוטליב למד אצל יאן מטייקו בקרקוב, אך סבל מאנטישמיות בקרב חבריו ללימודים, ועזב תוך שנה. לקראת סוף ימיו השפיע עליו מורו מטייקו לצייר שני ציורים שנושאם קאז'ימייז', מלך פולין במאה ה-14 – "המלך קאז'ימייז' נותן זכויות ליהודים" ו"המלך קאז'ימייז' ואהובתו אסתרק'ה", ובכך לתרום לקידום ההבנה בין יהודים לפולנים.

גם הצייר היהודי הנודע שמואל הירשנברג למד אצל מטייקו והושפע ממנו.

עם הציירים שהיו תלמידיו של מטייקו נמנים יאצק מלצ'בסקי, יוזף מהופר, וסטניסלב ויספיאנסקי.

==ציורים מפורסמים של מטייקו==
{|float=center|
|קרב גרונוולד
|מחווה פרוסית
|-
|אשרור חוקת 3 במאי
|תליית פעמון זיגמונט
|-
|רייטאן
|סטפן באטורי בפסקוב
|-
|איחוד לובלין
|ניקולאי קופרניקוס – שיחה עם אלוהים
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.pinakoteka.zascianek.pl/Matejko/Matejko_bio.htm ויטולד ראצ'ונס]: קיצור קורות חייו של מטייקו וגלריה של ציוריו 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:נפטרים ב-1893
אלברוס

מראה מההר לכיוון דרום
האֵלְבְּרוּס (ברוסית Эльбрус, באדיגית Ӏуащхьэмафэ, בבלקרית Минги тау, בגאורגית: იალბუზი) הוא הר בהרי הקווקז המערביים שברוסיה, ליד הגבול עם גאורגיה. האלברוס הוא הר געש שרדום מזה כ-2,000 שנים, והוא ההר הגבוה ביותר בחלק האירופאי של הרי הקווקז. הפסגה המערבית מתנשאת לגובה 5,642 מטר ונחשבת לפסגת ההר הגבוהה ביותר באירופה. הפסגה המזרחית מגיעה לגובה 5,621 מטר. ההר הוא מבין שבע הפסגות המהווה "תחנה" ב-מסע שבע הפסָגות.
==היסטוריה==
גובה ההר נמדד על ידי מדענים רוסים בשנת 1813. בשנת 1829 הגיעה המשלחת הראשונה לפסגת ההר המזרחית, כשבין חבריה היה הפיזיקאי היינריך לנץ. הראשונים לעלות אל הפסגה המערבית הייתה משלחת אנגלית, בשנת 1868.

בגובה של כ-4,000 מ' הוקם בית מלון "מקלט של אחד עשר".

==טיפוס על ההר==

האלברוס מהווה יעד מרכזי למטפסי הרים רבים. אזור ההר ובמיוחד עמק בקסן (Baksan) הוא אתר טיולים וסקי מהגדולים ברוסיה. קל יחסית להגיע לעמק ויש בו עשרות מסלולי טיולים. 

העובדה שניתן לעלות עם רכבל עד לגובה של 3,750 מטר, והצורך בידע טכני בסיסי כדי להעפיל לפסגתו, מגבירה את כוח משיכתו של ההר גם בקרב מטפסים לא מקצועיים. במהלך חודשי הקיץ ניסיונות הטיפוס לפסגה מגיעים גם לכ-100 בני אדם ביום. ניסיונות הטיפוס במהלך עונת החורף הם נדירים וקשים משמעותית בשל תנאי מזג האוויר הקיצוניים, ובדרך כלל מבוצעים על ידי מטפסים מקצועיים בלבד. ממוצע מקרי המוות על הר אלברוס עומד על 15-30 בני אדם בכל שנה, ורובם נגרמים בשל ״חוסר בניסיון, במקצועיות ובציוד הנדרש״ של מרבית המטפסים הפוקדים את ההר.

==קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20070927130653/http://www.doronerel.co.il/7psagot/psagot5.htm אלברוס] - באתר של דורון אראל
*[http://www.4x4.co.il/articles/article.aspx?pCat=WOLRDTRIPS&catID=290&articleId=6758 הטיפוס לאלברוס] - באתר השטח הישראלי
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שבע הפסגות
קטגוריה:רוסיה: הרים
קטגוריה:קווקז: הרים
קטגוריה:קברדינו-בלקריה
קטגוריה:הפסגות הגבוהות במדינתן
שוקה

עצמות שוק ימין, מבט קדמי. באדום ואפור - אזורי חיבור של רקמות רכות ([[שרירים, גידים, רצועות וכיוצא בזה).]]
השוקה (TA: Tibia), היא אחת מעצמות השוק. אחרי עצם הירך, זוהי העצם הארוכה ביותר בשלד האדם. היא ממוקמת בין עצם הירך לעצמות שורש הרגל, המפרק המקורב הוא הברך והמפרק המרוחק הוא הקרסול. צמודה אליה, דרך שני מפרקים (מפרקי השוקה והשוקית, העליון והתחתון) ודרך קרום בין גרמי, היא עצם השוקית.

== מבנה אנטומי ==
=== חלק עליון (מקורב) ===
חלקה העליון של העצם רחב ובעל מספר מבנים בולטים: שני עליים (עלי צידי ועלי תיכון) וגבששת השוקה (Tuberositas tibiae) בצד הקדמי, אזור האחיזה של רצועת הפיקה. בחלקם העליון של העליים משטחים מפרקיים גדולים, עליהם מונחים המניסקוסים.

בין העליים, הרכס או הבליטה הבין עליים (Eminentia intercondylaris), מלפניה ומאחוריה מתחברות הרצועות הצולבות של הברך והמניסקוסים.

בחלקו האחורי של העלי התיכון (Condylus medialis tibiae), חריץ רוחבי עמוק, מקום האחיזה של השריר החצי קרומי. העלי הצידי (Condylus lateralis tibiae) רחב יותר מהעלי התיכון, בחלקו התחתון-צידי פנים למפרק השוקה והשוקית העליון.

=== גוף העצם ===
לגוף העצם צורת מנסרה המותווית על ידי שלושה גבולות המחלקים את העצם לשלושה פנים.

הגבול או הרכס הקדמי (Margo anterior tibiae), הוא הבולט מהשלושה וניתן למששו בקלות בקדמת השוק. בחלקו העליון של הגבול התיכון (Margo medialis tibiae) נאחזת הרצועה העקיפה התיכונה של הברך ומתחת לה נאחז שריר בית הברך (Popliteus). בגבול הצידי או הרכס הבין-גרמי (Margo interosseus tibiae) נאחז הקרום הבין גרמי (Membrana interossea) שמחבר את השוקה לשוקית בכמעט כל אורך גופן.

רובו של הפן התיכון (Facies medialis tibiae) הוא תת-עורי, כלומר ניתן למישוש ישירות מתחת לעור. בחלקו העליון נאחזים גידי השרירים החצי-גידי, העדין והחייטים. לדרך בה נאחזים שלושת השרירים צורה המזכירה רגל אווז שנתנה לה את שמה - "רגל האווז" (בלטינית: pes anserinus). הפן הצידי (Facies lateralis tibiae) צר יותר מהפן התיכון. בחלקו העליון נאחז השריר השוקתי הקדמי ועל חלקו התחתון עוברים גידי השרירים הפושטים של כף הרגל ובהונותיה. לרוחב הפן האחורי (Facies posterior tibiae) עובר באלכסון קו הסוליה (Linea musculi solei; או כפי שכונה בעבר "קו בית הברך", popliteal line). מעל קו הסוליה נאחז שריר בית הברך ומתחתיו נאחזים שרירים שונים, כופפים של כף הרגל ובהונותיה.

=== חלק תחתון (מרוחק) ===
חלקה התחתון של העצם שב ומתרחב, אך פחות מחלקה העליון. החלק התיכון מציג בליטה מאורכת בשם הפטישון התיכון (mMalleolus medialis). חמישה פנים לחלק התחתון:

הפן התחתון, בעל צורה מרובעת, נושא את משקל הגוף ומופרק עם עצם הערקום (talus). על הפן האחורי והקדמי עוברים גידים מניעים של כף הרגל ובהונותיה, בפן האחורי חריצים מובחנים למעבר הגידים. בפן הצידי אזור מכוסה סחוס לחיבור הרצועי של השוקה והשוקית (מפרק השוקה והשוקית התחתון הוא חיבור רצועי, syndesmoses, ראו מפרקים פיברוטים). הפן התיכון מתמשך מטה לזיז בעל צורת פירמידה, הוא הפטישון התיכון. חלקו הפנימי של הפטישון מופרק עם עצם הערקום.

== תמונות נוספות ==
<gallery>
תמונה:Gray259 he.png|עצמות שוק ימין במבט אחורי
תמונה:Gray257.png|המשטח העליון של השוקה
תמונה:Gray260.png|אזורי התגרמות בשוקה
</gallery>

== ראו גם ==
* אנטומיה - מונחים

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.bartleby.com/107/pages/page256.html השוקה] ב"האנטומיה של גריי"
* 

קטגוריה:עצמות הגפיים התחתונות
תוכנית בנו ארבל

תוכנית בנו ארבל (לשעבר התוכנית לגילוי וקידום תלמידי בית ספר מצטיינים במתמטיקה) היא תוכנית באוניברסיטת תל אביב בהנהלת פרופ' יהודה שלום, המאפשרת לתלמידי בית ספר יסודי (נדיר מאוד), חטיבת הביניים והתיכון לשלב במהלך לימודיהם קורסים אקדמיים לתואר ראשון בבית הספר למדעי המתמטיקה באוניברסיטה. התוכנית הוקמה בשנות ה-80 של המאה ה-20, ונוהלה במשך כעשרים וחמש שנה על ידי פרופ' בנו ארבל, עד לפטירתו בחודש אפריל 2013. בפברואר 2020 בתוכנית למדו כ-110 תלמידים. 

==תנאי קבלה==
התוכנית פתוחה לבני כל הגילאים. על מנת להתקבל לתוכנית, נדרש לעמוד בהצלחה במבחן קבלה (מבחן C). הידע הנדרש כדי לעמוד במבחן הקבלה כולל הבנה מעמיקה של חומר לימוד החופף ברובו לבגרות במתמטיקה ברמה של 5 יחידות. לחלופין יכולים להתקבל תלמידים שסיימו בהצלחה שני קורסים אקדמיים במתמטיקה (לרוב של האוניברסיטה הפתוחה) בממוצע של 85 וציון מינימלי של 75 בכל קורס. עבור תלמידים מצטיינים במתמטיקה שעדיין אין להם ידע מתאים כדי לעמוד במבחן הקבלה, פותחת התוכנית קורסי הכנה, המלמדים במהלך שני סמסטרים את הידע הדרוש על מנת להתחיל לימודי תואר ראשון במתמטיקה. על מנת להתקבל לקורס ההכנה הראשון על התלמיד לעבור מבחן מיון (מבחן A), הדורש יכולת חשיבה מתמטית מעמיקה וידע מתמטי ברמת בית-ספר יסודי וחטיבת הביניים.

==לימודים באוניברסיטה==
אחרי הקבלה לתוכנית האקדמית, התלמידים לומדים כסטודנטים במעמד מיוחד. על מנת לעבור למעמד של סטודנט מן המניין ולהיות זכאי לתואר בסיום הלימודים יש להציג תנאי סף הנדרשים מכל סטודנט מן המניין: זכאות לתעודת בגרות ופטור מחובת לימודי אנגלית (באמצעות קבלת ציון מתאים בתחום האנגלית בבחינה הפסיכומטרית או בבחינת אמי"ר, או סיום בהצלחה של קורס מתאים באנגלית באוניברסיטה). התלמידים בתוכנית יכולים לשלב בלימודיהם קורסים במגוון תחומים, כמו מדעי המחשב, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, כלכלה ופילוסופיה. תלמידים שמסיימים לפחות מחצית התואר עד סיום כיתה י"ב רשאים להגיש בקשה לצה"ל לדחות את גיוסם בשנה במסגרת תוכנית האקדמיזציה (ייתכנו גם חריגים שסיימו פחות מחצי מהתואר), ובמהלך שנה זו לסיים את לימודי התואר הראשון במתמטיקה.

==ראו גם== 
* המרכז הישראלי לקידום מדעי המתמטיקה
* קשר חם

==קישורים חיצוניים==
* [https://exact-sciences.tau.ac.il/math/about-beno-arbel אתר התוכנית]

קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:הוראת המתמטיקה בישראל
קטגוריה:תוכניות מצטיינים אוניברסיטאיות
שלאמק שוסטר

תמונתו של שלאמק שוסטר
שלמה (שלאמק) שוסטר (1943-1926) היה חבר בתנועת "דרור" (פרייהייט), ומגיבורי מרד גטו ורשה הצעירים ביותר.

== קורות חייו ==
שלאמק שוסטר נולד בשנת 1926 בעיר פְּרוּשְׁקוֹב שליד ורשה למשה ובילה שוסטר.

בגטו ורשה חבר לארגון היהודי הלוחם (אי"ל) ועבר את ההכשרה בחוות צ'רניאקוב. בימי מרד אפריל נלחם בפלוגתו של הניך גוטמן בשטח המברשתנים ואחר כך בגטו המרכזי. בבוקר 10 במאי 1943, בהיותם בתעלות הביוב שברחוב פרוסטה, נשלח על ידי צביה לובטקין לחפש ולרכז את הלוחמים שהמתינו בתעלות הצדדיות. כשסיים את משימתו התברר שהכח נאלץ להתפנות מתעלת הביוב אל משאית שחיכתה סמוך לפתח התעלה. שלאמק שוסטר וחבריו ניסו להבקיע דרך מתעלות הביוב לצד הארי, שם נהרג עם כל יתר חבריו בקרב פנים אל פנים עם הגרמנים. חברו הטוב שמחה רותם ומפקדת הכח צביה לובטקין מתארים אירוע זה בספריהם.

בזמן המרד היה שלאמק שוסטר כבן 16 שנים בלבד. חרף זאת לחם בתעוזה ובנחישות כנגד הגרמנים, ושימש מופת לרבים.

צביה לובטקין מעידה עליו כך:

== לקריאה נוספת ==
* שמחה רותם (ראטהייזר), ובתוכי העבר, הוצאת לוחמי הגטאות והקיבוץ המאוחד, 1985.
* צביה לובטקין, בימי כליון ומרד, הוצאת בית לוחמי הגיטאות והוצאת הקיבוץ המאוחד, 1979.
* יצחק צוקרמן ומשה בסוק, ספר מלחמת הגיטאות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1956, עמ' 168-166, 170, 200, 203, 206, 208, 209, 756.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* שרה נשמית, [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=318 המרד בגטו ורשה: מרד ה 19 באפריל – מהלך הקרבות וחורבן הגטו] באתר מט"ח
* שרה נשמית, [https://web.archive.org/web/20071021194809/http://www.korczak-school.org.il/library/item.asp?cat=0.137.142&item_id=700 מאבקו של הגטו]

קטגוריה:ילדים בשואה: פולין
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:לוחמי מרד גטו ורשה
קטגוריה:נספים בגטו ורשה
קטגוריה:לוחמי הארגון היהודי הלוחם
קטגוריה:אנשי מחתרת שנספו בשואה
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1943
סאטיאגרהא

סאטיאגרהא (בסנסקריט: सत्याग्रह, תרגום: "כוח האמת" או "לדבוק באמת") הוא עיקרון פילוסופי ופרקטיקה של התנגדות לא אלימה, שפותחה על ידי מוהנדס קרמצ'נד גנדי בהשפעת כתביו של לב טולסטוי ובבסיסה התנגדות לרוע ולדיכוי על ידי התנגדות בלתי אלימה המבוססת על האהימסה. גנדי פיתח את הסאטיאגרהא במהלך מאבקיו המוקדמים באימפריה הבריטית בדרום אפריקה ולאחר מכן גם במאבק על עצמאותה של הודו.

מהטמה גנדי מוביל את [[צעדת המלח, 1930. דוגמה לשימוש בסאטיאגרהא במאבק בלתי אלים]]

מאחורי גישה זו טמונים שני רעיונות:
# התנגדות אלימה היא כניעה לרוע. אלימות, גם אם היא כלי במאבק צודק, הופכת אותו למאבק שאינו מוצדק מוסרית.
# לצד השני במאבק יש ערכים מוסריים תואמים, התנהגות מוסרית תשפיע על הצד השני והוא יכיר בנכונות המאבק.
:כך, לדוגמה, אם אדם כמו גנדי פותח בשביתת רעב - זהו איום שהוא ירעיב עצמו למוות, אלא אם יתמלאו תנאים מסוימים. כדי שהשביתה תהיה אפקטיבית, הצד השני צריך להיות מאוים מוסרית על ידי מעשה זה.

==פירוש המונח==
"סאטיא" היא מילה בסנסקריט שפירושה "אמת"; השורש "גרהא" פירושו "להחזיק" או "לאחוז". צירוף שתי המילים יכול להיות מובן כ"היאחזות או דבקות באמת". המונח הפך פופולרי בזמן פעילותה של התנועה לעצמאות הודו, והיא נמצאת בשימוש בשפות הודיות רבות, כולל בהינדי.

גנדי תיאר את המונח בדרך הבאה:

==כללים לקמפיינים של סאטיאגרהא==
גנדי הציע סדרה של כללים ליישום כדי להשתמש בסאטיאגרהא במסע התנגדות לא אלים. קיימות גרסאות מעט שונות לכללים אלה 
* ללא כעס.
* לסבול את הכעס של היריב.
* לעולם אל תגיב על תקיפות או עונשים, אך אל תיכנע, מחשש מעונש או תקיפה, לפקודה שניתנה בכעס.
* היכנע מרצון למעצר או החרמה של רכושך.
* אם אתה נאמן על רכוש, הגן על רכוש זה (ללא אלימות) מפני החרמה בחייך.
* אין לקלל או להשתמש במילים מגנות.
* אל תעליב את היריב.
* לא להצדיע ולא להעליב את סמל או דגל היריב שלך או מנהיגי היריב שלך.
* אם מישהו מנסה להעליב או לתקוף את היריב שלך, הגן על היריב שלך (ללא אלימות) בחייך.
* כאסיר, התנהג באדיבות וציית לתקנות הכלא (למעט כל מה שמנוגד לכבוד עצמי).
* כאסיר, אל תבקש יחס מועדף מיוחד.
* כאסיר, אל תצום בניסיון להשיג נוחות, אם קיפוחה לא כרוך בפגיעה כלשהי בכבודכם העצמי.
* צייתו בשמחה להוראות של מנהיגי פעולת אי-ציות האזרחי.

==השפעות מחוץ להודו==
התאוריה של הסאטיאגרהא השפיעה על מרטין לותר קינג במהלך המאבקים שלו במסגרת התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית. הדלאי לאמה טנזין גיאטסו אימץ פילוסופיה זו במאבקו נגד השלטון הסיני בטיבט.

==ראו גם==
* מחאה בלתי אלימה
* אי-אלימות
* אמפתיה
* תקשורת לא-אלימה
* סטיב ביקו
* סולידריות (תנועה)
* התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית
* גיוס קולות עמוק - שימוש בשיחות עומק אמפתיות כדרך להביא לשינוי פוליטי להרחקות מדפוסי מחשבה של פחד או שנאה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אי-אלימות
קטגוריה:הודו: תרבות
קטגוריה:מוהנדס קרמצ'נד גנדי
קטגוריה:תנועת העצמאות ההודית
בדרי מאיסורדזה

בדרי מאיסורדזה (בגאורגית: ბადრი მაისურაძე) הוא זמר טנור גאורגי, שמופיע בסקנדינביה (דנמרק, פינלנד, איסלנד, נורווגיה, שוודיה).

== ביוגרפיה ויצירה ==
מאיסורדזה נולד בגאורגיה, סיים את חוק לימודיו בקונסרבטוריון של טביליסי. הוא היה תלמידו של ג. בזואשווילי. לאחר מכן למד במוסקבה ובמילאנו. הופעתו האופראית הראשונה הייתה בטביליסי בשנת 1980 בתפקיד ראשי באופרה מינדיה של טקטקישווילי. הוא זכה בתחרות וינס שבספרד ובתחרות בג'וירלינג שבשוודיה. הקריירה הבינלאומית החלה בשנת 1993 כדימיטרי באופרה בוריס גודונוב. לאחר מכן שר במספר רב של מדינות, כולל מקומות כמו: ניו זילנד, אוסטרליה, קנדה, סינגפור וכמובן במדינות אירופאיות שונות. הוא למד משחק, כשחקן דרמטי, והופיע בתפקידים דרמטיים ב"תיאטרון השחקן הקולנוע" בטביליסי תחת הדרכתו של מ.י. טומנישווילי. והופיע גם בכמה סרטים.

בשנת 1999 הוא ערך את הופעתו הראשונה בלה סקאלה, מילאנו, בקונצרט של צ'ייקובסקי, מזפה, בניצוחו של מ. רוסטרופוביץ'. בשנת 2000 ערך את הופעתו הראשונה באופרה של וינה, כקאווארדוסי בטוסקה בניצוחו של א. גואדאניו. 

מאיסורדזה הופיע בניצוחם של מסטיסלב רוסטרופוביץ', ואלרי גרגייב, סייג'י אוזאווה, ולדימיר פדוסייב, דניאל אורן, מאוריציו ארנה, אנטוניו גואדאניו, מרצ'לו ויוטי, מאוריציו ברבצ'יני, ריצ'רד ברדשאו, סטפן סולטץ', פטר פרנס, גארסיה נאבארו, קרלו ריצי, רוברטו טולומלי, אלכסנדר ודרניקוב, מנפרד הונק, ארוו וולמר, גינטרס רינקביציוס. 

משנת 1994, הוא סולן בתיאטרון בולשוי, שבמוסקבה, שם שר בתפקידים שונים. ביניהם: רדמס באאידה, אדגרדו בלוצ'יה די למרמור, אלפרדו בלה טראוויאטה, פוליונה בנורמה, קאווארדוסי בטוסקה

בשנת 2016 חזר לתיאטרון הבלט והאופרה של טביליסי.

== בתי אופרה ==

בדרי מאיסורדזה הופיע בכל בתי האופרה העיקריים באירופה: 

* דויטשה אופר ברלין, בגרמניה (הטרובדור, אאידה, נבוקו)
* האופרה של וינה באוסטריה (טוסקה)
* תיאטרון קומונלה, פירנצה (מאדאם באטרפליי)
* תיאטרון ריאל, מדריד (אאידה, ארנאני, ליידי מקבת' ממחוז מצנסק)
* תיאטרון סן קרלו, נאפולי (ליידי מקבת' ממחוז מצסנק) 
* ליסאו, ברצלונה (נשף מסכות) 
* סמפרר, דרזדן (נשף מסכות) 
* מריינסקי, סנקט פטרבורג (אאידה) 
* האופרה המלכותית השוודית, סטוקהולם, (אותלו) 
* טיבולי, קופנהגן (אותלו) 
* האופרה של קנדה, טורונטו
* האופרה של אוסטרליה במלבורן (אאידה, שמשון ודלילה) 
* האופרה של קווינסלנד בבריסביין שבקווינסלנד (ליצנים)
* האופרה של ניו זילנד באוקלנד שבניו זילנד (הטרובדור)

== רפרטואר ==

תפקידיו האופראים העיקריים:

* ורדי - אלווארו בכוחו של גורל
::- ראדאמס באאידה
::- ריקארדו בנשף מסכות
::- מנריקו בהטרובדור
::- ארנאני בארנאני
::- אסמאיל בנאבוקו
::- אלפרדו בלה טראוויאטה
::- קרלו בג'ובאנה ד'ארקו 
* פוצ'יני - קאווארדוסי בטוסקה
::- דה גרייה במאנון לסקו
::- פינקרטון במאדאם באטרפליי
* פרנצ'סקו צ'ילאה - מאוריציו באדריאנה לקוברר
* לנקוואלו - קאניו בליצנים
* גאטנו דוניצטי - אדגרדו בלוצ'יה די למרמור
* בליני - פוליונה בנורמה 
* קאמי סן-סנס - שמשון בשמשון ודלילה

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.operabase.com/artists/badri-maisuradze-1880/de בדרי מאיסורדזה], באתר operabase

קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרים גאורגים
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1966
יהושע סופר

יהושע סופר מעטוף דוח (נולד ב-1958, מכונה גם, אלוף אבי"ר או נייג'ל האדמו"ר) הוא אמן לחימה, מוזיקאי, צייר ותסריטאי ישראלי, מחלוצי זמרי ההיפ-הופ בישראל.

== קורות חייו ==
=== ראשית דרכו ואמנויות הלחימה ===
יהושע סופר נולד בג'מייקה למשפחה יהודית, לדבריו בעלת שורשים תימנים. בגיל שלוש החל ללמוד אמנויות לחימה מידי סבו. בהיותו רך בשנים עברה כל משפחתו לארצות הברית. בגיל 5 החל סופר להתאמן במועדונו של צ'אק נוריס בלוס אנג'לס באמנות הלחימה הקוריאנית קוק סול וון . סופר למד גם אצל משפחת סאו (מייסדי הקוק סול וון) ומאסטר מונג סאנג באנג.

לטענתו, הוא נושא בתואר דאן 6 בקוק סול וון , דאן 3 בטאקוונדו ודאן 7 בהפקידו. את תעודת ההוראה הרשמית לאמנויות לחימה מטעם מדינת ישראל עשה בעת שהיה בדרגת חגורה חומה בטאקוונדו.

=== העלייה ארצה והקריירה המוזיקלית ===
לאחר שנולדה לו בת ב-1988 התאלמן סופר מאשתו ומקץ שנה עלה לישראל, בה פתח בקריירה מוזיקלית קצרה. ב-1993, תחת השם נייג'ל האדמו"ר, הקליט סופר את אלבום הראגמאפין וההיפ הופ, חומוס מטמטם, בהוצאת בן מוש בהפקתו של יאיר ניצני והפקתו המוזיקלית של יוסי פיין. האלבום, אשר הכיל תכנים משעשעים רבים, היה קליל באופיו והושמע רבות ברדיו, אולם לא זכה להצלחה כלכלית רבה. הוא נמכר ב-500 עותקים בלבד וסופר קטע את הקריירה המוזיקלית שלו באיבה. למרות זאת, נחשב סופר כחלוץ ההיפ הופ הישראלי והיווה מקור השראה לרבים שבאו בעקבותיו, ביניהם שב"ק ס, פישי הגדול ורביד פלוטניק. ב-2003, במלאת עשור ליציאתו של האלבום, ארגנו שב"ק ס מופע איחוד גדול בהשתתפות אמני ההיפ הופ המובילים בישראל, בשם "כל הקופה 2003", לשם הזמינו את נייג'ל להופיע לראשונה מזה עשור ומאז פריחת סצנת ההיפ הופ הישראלי.

ב-2012 הופיע במסגרת פסטיבל הרגאיי בירושלים.

=== אבי"ר ===

לאחר סיומה של הקריירה המוזיקלית שלו, החל סופר ללמד את אמנות הלחימה העברית "אבי"ר". לטענתו, אבי"ר היא אמנות לחימה יהודית אשר פותחה על ידי צאצאי יעקב, שימשה את שומריו של דוד המלך והועברה מדור לדור בסתר בתוך משפחתו של סופר. לטענתו, סבו איחד את המסורות הקרביות שקיבל מהענף המשפחתי שהיה חי בתימן באזורי חבאן ונג'רן, ענף אחר של המשפחה נשאר כמאה דורות בארץ ישראל, והענף הנוסף היה חי בכורדיסטן ובאוקראינה. סופר גם טוען שהוא אינו מייסד השיטה אלא רק מחדשה בעידן המודרני. השיטה, אשר מראה דמיון רב לאמנויות הלחימה הקוריאניות בהם סופר התאמן, עושה שימוש רב בסמלים ואותיות מתורת הקבלה להצגת כל תנועה בגוף.

בבעלותו של סופר שני מרכזים המלמדים אבי"ר, בירושלים ובתל אביב. בין חניכיו נמנים לא מעט מאמני ההיפ הופ בישראל, ביניהם פישי הגדול וחלוצי החלל. 

בעונה התשיעית של ארץ נהדרת, מוצג מערכון בביצוע אלי פיניש, המציג בצורה סאטירית את שיטת האבי"ר ויהושע סופר.

==ראו גם==
* חומוס מטמטם

== קישורים חיצוניים ==

* 
=== מוזיקה ===
* [https://web.archive.org/web/20071116134145/http://player.walla.co.il/?w=%2F%2F664106%2Fwalla%2F%40video הקליפ "עסק שחור"]
=== אמנויות לחימה ===
* [https://www.abir.org.il/ אתר הבית] של שיטת אבי"ר
* 
* 
* [http://www.tapuz.co.il/tapuzforum/main/Viewmsg.asp?forum=148&msgid=44397072 אבי"ר - קיים או לא קיים במקורות?], דיון בפורום אמנויות הלחימה של תפוז.

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:אמני לחימה ישראלים
קטגוריה:ראפרים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ראפרים יהודים
קטגוריה:זמרי רגאיי ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
פרוואטי

פרוואטי, המאה ה-11 – אמנות הודית, המוזיאון האסייתי לאמנות בסן פרנסיסקו

פרוואטי (Parvati) היא דמות מהמיתולוגיה ההינדואית.

היא נוצרה כגלגול מחדש של האלה סאטי . פרוואטי מתוארת כיפה ועדינה ובמסורות אחרות מזוהה עם דורגה וקאלי, ונקראת גם אוּמה ואפרנה.

פרוואטי היא אשתו של שיווה ואמם של גנש וסקאנדה. גנש נוצר מפרוואטי בלבד כאשר התחככה בחומר לא מוכר ועיצבה את גנש בצלם אנוש שיארח לה לחברה בהיעדרו של שיווה. כשחזר שיווה וניסה לעבור את גנש, ששמר על הדלת במצוותה של אמו, לא הצליח ועל כן ערף את ראשו של גנש. פרוואטי דרשה ממנו להחזירו לחיים, וכראש חלופי ניתן לו ראש של פיל.

על שמה של פרוואטי קרוי אזור עמק פרוואטי שבהימאצ'ל פרדש, בצפון הודו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלים הינדואים
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:אלות פריון
כיכר הלחם

"כיכר הלחם" הוא הכינוי למאהל המחאה שהוקם ב"כיכר המדינה" בתל אביב בין השנים 2002–2003, ובקריית הממשלה בירושלים בשנת 2004. 

המאהל הוקם על ידי הפעיל החברתי ישראל טוויטו, יחד עם עשרות מחוסרי דיור. הוא בא למחות נגד הקיצוצים בתקציבי הרווחה שהנהיגה הממשלה. המאהל הוקם בכוונה תחילה בין החנויות היקרות ביותר בישראל, כדי להמחיש את גודל הפערים החברתיים בישראל. אנשי כיכר הלחם זכו לסיוע לוגיסטי מ"האגף למשימות לאומיות" של התנועה הקיבוצית בראשות יואל מרשק, שסיפק לאנשי המאהל משרדים, גנרטור להפעלת המקום, הדרכה ארגונית וליווי צמוד.

המאבק גרר זעם רב הן מבעלי הקרקע והן מעיריית תל אביב-יפו. בעלי הקרקע בכיכר ניהלו נגדו מאבק משפטי במטרה לפנות את המאהל מהשטח אליו פלש. בחסות צו מטעם העירייה, פונו דיירי הכיכר בכוח באוקטובר 2003. לאחר פינויים מכיכר המדינה בתל אביב, הועתק המאהל אל מול קריית הממשלה בירושלים. בדצמבר 2004 פונו גם משם. עתירה כנגד הפינוי נדחתה על ידי בית המשפט המחוזי ואושרה פה אחד בבית המשפט העליון. 

בפסד הדין התייחסה השופטת אילה פרוקצ'יה לגבולות זכות המחאה: 

שנה לאחר מכן, הקים טוויטו יחד עם ויקי קנפו (שפרשה מאוחר יותר) את מפלגת המחאה "לוחמי חברה מאוחדים - לח"ם". המפלגה התמודדה בבחירות לכנסת ה-17 וה-18, אך לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה. 

==ראו גם==
*פלישה (מקרקעין)

== לקריאה נוספת ==
* אתי אברמוב, [http://www.tam.co.il/4_10_2002/magazin1.htm האחראים לרעב שלנו ישלמו, וישלמו ביוקר], על מאהל המחאה "כיכר הלחם"

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחאות דיור בישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: כלכלה
קטגוריה:תל אביב: היסטוריה
קטגוריה:הצפון החדש
קטגוריה:הפגנות בירושלים
קטגוריה:שנות ה-2000 בישראל
דיקטטורה של הפרולטריון

דיקטטורה של הפרולטריון הוא מושג שטבעו קרל מרקס ופרידריך אנגלס בספרם המניפסט הקומוניסטי<ref></ref>.

משמעות המושג, שמופיע במחשבה המרקסיסטית והקומוניסטית, הוא שליטה בלעדית של מעמד הפועלים על השלטון ועל אמצעי הייצור. 

את המונח יש להבין על רקע תפיסתם של מרקס ואנגלס את ההיסטוריה האנושית. הם כותבים: כל המעמדות הקודמים שכבשו את השלטון ניסו להבטיח את מעמדם החברתי, בכפותם על החברה כולה את תנאיי ניכוסם... כל התנועות עד כה היו תנועת של מיעוטים למען מיעוטים. התנועה הפרולטרית היא תנועתו העצמאית של הרוב המכריע ולמען הרוב המכריע. 

ובמקום אחר במניפסט: "כשיתבטלו ההבדלים המעמדיים במהלך ההתפתחות, וכל הייצור ירוכז בידי העובדים המאוגדים, יאבד השלטון הציבורי את האופי המדיני שלו. השלטון המדיני הוא... שלטונו המאורגן של מעמד מסויים לדיכוי מעמד אחר. כאשר הפרולטריון מתאחד למעמד תוך מאבקו בבורגנות, כאשר הוא קונה לעצמו על-ידי מהפכה עמדה של מעמד שליט ומבטל בכוח בתוקף היותו מעמד שליט, את יחסי-הייצור הישנים - הרי בזה האופן הוא מבטל את תנאיי הקיום של הניגוד המעמדי, מבטל את המעמדות בכלל, ובכך - את שלטונו-הוא בתור מעמד." ולכן לקראת סוף המניפסט הם כותבים: "הקומוניסטים פועלים בכל מקום למען קשרים והבנה בין המפלגות הדמוקרטיות של כל הארצות".

מרקס טען שבמדינות הבורגניות ישנה "דיקטטורה של הבורגנות": גם אם יש בהן דמוקרטיה היא משרתת רק את בעלי-ההון, מכיוון שכל המערכת הפוליטית דואגת לחיזוק העשירים: למשל, בשל חוקי הבחירות ועלויות הפרסום חסרי אמצעים לא יכולים להתמודד שווה בשווה מול בעלי ההון, ובשל חוקי הקניין הליברליים, לא ניתן לשנות את מבנה הבעלות על אמצעי הייצור. בניגוד לדיקטטורה של הבורגנות, הדיקטטורה של הפרולטריון, שאמורה, לפי מרקס, לקום אחרי מהפכה סוציאליסטית, תהיה דמוקרטיה פועלית. לדוגמה, עובדי מפעל ייבחרו את מנהליו. כמו כן, בדיקטטורה של הפרולטריון העובדים ייקבעו את מוסדות השלטון. על פי מרקס, הדיקטטורה של הפרולטריון היא השלב האחרון בדרך לקומוניזם, שהוא "הדמוקרטיה של הפרולטריון", בו כבר אין שלטון מרכזי.

==קישורים חיצוניים==
* המניפסט הקומוניסטי https://www.marxists.org/hebrew/Cm/CM.htm
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מרקסיזם
קטגוריה:סוציאליזם
קטגוריה:קומוניזם: מונחים ומושגים
דון ריווי

דונלד ג'ורג' ריווי (10 ביולי 1927 – 26 במאי 1989) היה כדורגלן ומאמן כדורגל אנגלי.

==ביוגרפיה==
ריווי נולד במידלסברו, אנגליה ב-10 ביולי 1927. בגיל 17 הוחתם במועדון הכדורגל לסטר סיטי, ולאחר חמש שנים, ב-1949, חתם בהאל סיטי ולאחר שנתיים עבר לשחק במנצ'סטר סיטי. ב-1956 עבר לשחק בשורות סנדרלנד. ב-1955 זכה בתואר "כדורגלן השנה של העיתונאים", וב-1956 זכה עם מנצ'סטר סיטי בגביע ה-FA. ב-1958 הוחתם בלידס יונייטד כשחקן-מאמן, עד לפרישתו ב-1962 והפיכתו למנג'ר במשרה מלאה.

הוא העלה את לידס לפרמייר ליג תוך 3 שנים מיום כניסתו לתפקיד. בשנה הראשונה שלהם בליגה הבכירה באנגליה, ריווי העלה אותם לגמר גביע ה-FA וסיים איתם במקום השני בליגה. הוא יצר את אחת הקבוצות החזקות באנגליה בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70. ב-1969, 1970 ו-1972 הוא זכה בתאר "מאמן השנה באנגליה". בשנים אלה זכה עם לידס בתארים רבים.

ב-1974 הוצע לריווי תפקיד מאמן הנבחרת הלאומית של אנגליה, אולם ריווי לא הצליח לשחזר משהו מההצלחה שלו כמאמן לידס. ב-1977 התפטר מהנבחרת האנגלית ועבר לאמן את איחוד האמירויות הערביות. בעוון זה ריווי הואשם על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית בהוצאת שם רע לכדורגל האנגלי, אך זוכה בבית המשפט. מ-1980 עד 1984 אימן תחילה את הקבוצה א-נסר מדובאי ולאחר מכן את הקבוצה המצרית אל-אהלי, עד שפרש לסקוטלנד, ומת באדינבורו ב-1989 ממחלת ניוון שרירים.

ב-2004 הוכנס ריווי להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.

==תארים כמאמן==
בכל התארים ריווי זכה כשאימן את לידס יונייטד

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני סנדרלנד
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני נבחרת אנגליה בכדורגל
קטגוריה:מאמני נבחרת איחוד האמירויות הערביות בכדורגל
קטגוריה:מאמני לידס יונייטד
קטגוריה:מאמני אל-אהלי (קהיר)
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בריטים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות עיתונאי הכדורגל)
קטגוריה:כדורגלני האל סיטי
קטגוריה:מאמני א-נסר (דובאי)
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1989
מלבורן (פלורידה)

מלבורן (באנגלית: Melbourne) היא עיר במזרח מדינת פלורידה השוכנת על יד החוף המזרחי, דרומית מזרחית לאורלנדו. נכון לשנת 2012 אוכלוסיית העיר מונה כ-77,101 תושבים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פלורידה: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1867
PURPLE

חלק ממכונת Purple אמיתית שהייתה בשגרירות יפן בברלין. המכונה הושגה על ידי ארצות הברית בסוף מלחמת העולם השנייה.
PURPLE היה שם קוד שניתן על ידי ארצות הברית למכונת הצפנה שהייתה בשימוש משרד החוץ היפני ממש לפני שהחלה מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. המכונה הייתה התקן מתג פסיעה אלקטרומכני. שמות המכונה הנוספים היו אנגוקי בי גאטא (暗号機B型) וכן 97-שיקי אובון אינג'י-קי (九七式欧文印字機).

המידע שהושג מפענוחי הודעות שהוצפנו באמצעות המכונה כונה "MAGIC".
שם הקוד "PURPLE" התייחס לאוגדנים שהיו בשימוש מפענחי הצופן האמריקאים למטרת אגירת החומר שהופק. מאחר שליפנים הייתה מכונת הצפנה, בשימוש משרד החוץ היפני, שנקראה "RED" (אדום בתרגום מאנגלית) סגול היה הצבע הפנוי הבא. היפנים עשו שימוש גם בשתי מערכות מתג פסיעה בשם CORAL וג'ייד. מכונת ה-PURPLE הייתה שיפור הן של מכונת ה-RED והן של מכונה בשם "M machine" (שהייתה בשימוש בחלק מהשגרירויות והקונסוליות). המכונות PURPLE ו-RED תוכננו על ידי מפקד בצי היפני בשם ריסאבור איטו
.
המתכנן הראשי של ה PURPLE היה קאזו טאנאבה.

== חולשות ==
בעת פעולתה, קיבלה מכונת הקידוד קלט (אותיות לטיניות) ויצרה טקסט מוצפן כפלט. המכונה פעלה בצורה הפוכה כאשר התעורר הצורך לפענח הודעות. התוצאה הייתה מערכת הצפנה בעלת פוטנציאל רב. למעשה, טעויות בתפעול, לרוב בבחירת המפתח, הפכו את המערכת לפחות בטוחה משהייתה יכולה להיות. הצפנת המערכת נפרצה על ידי צוות מיחידת מודיעין האותות של צבא ארצות הברית. הצוות הובל על ידי פרנק רוולט.

== היבטים נוספים ==

במהלך מלחמת העולם השנייה, השגריר היפני בברלין, שהיה גם איש צבא, עקב בעיון אחר ההתפתחויות הצבאיות והפרישה של הצבא הנאצי והעביר בנושא דיווחים מקיפים לטוקיו באמצעות הודעות מקודדות PURPLE. הדיווחים נשלחו באמצעות רדיו. דוגמה מעניינת לכך הייתה דיווחיו אודות ביצורי החומה האטלנטית שהגרמנים בנו לאורך חופי צרפת ובלגיה. כך, מבלי שידע, העביר השגריר לבעלות הברית חומר יקר מפז אודות הכנות גרמניות לקראת הפלישה לנורמנדי. לאורך כל התקופה הזו, האמריקאים והבריטים קראו כל דיווח שהשגריר שלח ב PURPLE לטוקיו.

התעבורה המפוענחת של PURPLE, והודעות יפניות אחרות, היו נושא לשימועים בקונגרס לאחר מלחמת העולם השנייה, במסגרת ניסיון למצוא אשמים במחדל ההתקפה על פרל הארבור. במהלך השימועים נודע ליפנים לראשונה כי מכונת ה PURPLE נפרצה.

== מקורות ==
<div style="direction: ltr;">
* Freeman, Wes., Geoff Sullivan, and Frode Weierud, "PURPLE Revealed: Simulation and Computer-Aided Cryptanalysis of Angooki Taipu B", Cryptologia 27(1), January 2003. pp 1–43.
* Ronald W. Clark, "The Man Who Broke Purple: the Life of Colonel William F. Friedman, Who Deciphered the Japanese Code in World War II", September 1977, Little Brown & Co, .
* Frank Rowlett, "The Story of Magic, Memoirs of an American Cryptologic Pioneer", 1998, Aegean Park Press, . First-hand account of the breaking of Purple.
</div>

== ראו גם ==
* מודיעין מג'יק
* אניגמה

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20060822125047/http://frode.home.cern.ch/frode/crypto/simula/purple/index.html מכונת PURPLE] מידע וסימולציה לחלונות
* [https://web.archive.org/web/20071212002244/http://www.hypermaths.org/quadibloc/crypto/ro020304.htm PURPLE, CORAL וג'ייד]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הצפנה
קטגוריה:ביון במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – יפן
ג'ייד

מכונת ג'ייד שנלקחה שלל בתצוגה ב[[מוזיאון ההצפנה הלאומי.]]

בהיסטוריה של ההצפנה, ג'ייד (JADE) הייתה שם קוד שניתן על ידי מפענחי צופן אמריקאים למכונת הצפנה יפנית. הצי הקיסרי היפני השתמש במכונה לתקשורת בין השנים 1942 ל־1944. ג'ייד הייתה דומה למכונת הצפנה אחרת בשם CORAL, אולם ג'ייד קידדה הודעות במערכת הברות הקרויה קאטאקאנה ועשתה שימוש באלפבית של 50 סמלים.

==ראו גם==
* PURPLE
* RED

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.codesandciphers.org.uk/documents/eusage/usage11.htm רשימה של מכונות הצפנה שהיו בשימוש ב־30 במרץ 1945]

קטגוריה:הצפנה
קטגוריה:ביון במלחמת העולם השנייה
בית הכנסת הנאולוגי בקלוז'

בית הכנסת הנאולוגי של [[קלוז'-נאפוקה]]
בית הכנסת הנאולוגי של קלוז'-נפוקה
בית הכנסת הנאולוגי בקלוז, המכונה גם "היכל הזיכרון של המוגלים" (הכוונה היא ליהודים שהוגלו ונספו בשואת יהודי צפון טרנסילבניה) (ברומנית Templul Memorial al Deportaţilor), שוכן ברחוב חוראה מס' 21.

בית הכנסת נבנה על ידי האדריכל איזידור הגנר ונחנך ב-4 בספטמבר 1887. הוא שימש את הקהילה הנאולוגית בעיר. ב-13 בספטמבר 1927 נגרמו לו נזקים כבדים מידיהם של פורעים לגיונרים. הנזקים שופצו בעזרת סיוע ממשלתי רומני. בתקופת מלחמת העולם השנייה, כאשר המקום היה בשליטת הונגריה והיהודים נשלחו למחנות, ניזוק בית הכנסת מהפצצות שפגעו באזור. 

בית הכנסת נקרא תחילה 'בית הכנסת החדש', אך לאחר מלחמת העולם השנייה קיבל את הכינוי "היכל הזיכרון של המוגלים", על שם היהודים שנלקחו למחנות ההשמדה בתקופת שלטון הונגריה בצפון טרנסילבניה, שלטון שהיה שותף בשואת יהודי צפון טרנסילבניה. בית הכנסת שופץ פעם נוספת בשנת 1951.

בין השנים 1891 - 1931 שירת בבית כנסת זה הרב הראשי הנאולוגי של העיר קלוז', ד"ר מתיאש אייסלר, שהיה ידוע גם כמומחה בשפות השמיות והיסטוריון של יהדות טרנסילבניה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.welcometoromania.ro/Cluj/Cluj_Sinagoga_neoloaga_m.htm בית הכנסת הנאולוגי] 

קטגוריה:רומניה: בתי כנסת נאולוגיים
מסיב וינסון

מסיב וינסון (באנגלית: Vinson Massif) הוא מסיב ברכס סנטינל שבאנטארקטיקה. הר וינסון, ההר הגבוה ביותר ביבשת, מצוי בתחומו, ומתנשא לגובה 4,892 מטר. הוא ממוקם כ-1,200 קילומטר מהקוטב הדרומי. בסיסו הוא גוש סלע גדול באורך כ-21 ק"מ ורוחב 13 ק"מ. הוא מתנשא מעל מדף הקרח רון-פילכנר סמוך לבסיסו של חצי האי האנטארקטי. בקצהו הדרומי של המסיב מתנשאת פסגה גבוהה נוספת, הר קראדרוק (4,650 מטר).

== היסטוריה ==
התגלה לראשונה על ידי מטוס של הצי האמריקאי ב-1958. ב-1961 קיבל מסיב וינסון את שמו מן הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN), על שם קרל וינסון, חבר בקונגרס האמריקאי ממדינת ג'ורג'יה, כאות הוקרה על תמיכתו בחקר אנטארקטיקה. ב-1 בנובמבר 2006, קבעה הוועדה שהר וינסון ומסיב וינסון הם ישויות נפרדות.

ב-1963 התחילו שתי קבוצות ממועדון הטיפוס האלפיני האמריקאי להפעיל לחץ על המועצה הלאומית למדע לממן משלחת טיפוס על ההר. הר וינסון היא הפסגה הגבוהה ביותר באנטארקטיקה, 4,892 מ' גובהה. היא נמצאת בחלקה הצפוני של הרמה שבשיאו של מסיב וינסון, בחלקו הדרומי של קו הגובה העיקרי של רכס סנטינל, כ-2 ק"מ צפונית לפסגת הוליסטר. ב-1966 אוחדו שתי המשלחות ובראש המשלחת המאוחדת עמד ניקולאס קלינץ'. בדצמבר של אותה שנה, העביר חיל הים את המשלחת מהעיר קרייסטצ'רץ' בניו זילנד לבסיס צבאי אמריקאי באנטארקטיקה. משם עברו במטוס סקי (הרקולס C-130) אל רכס הרי הסנטינל. כל חברי המשלחת הצליחו להגיע לפסגה. הקבוצה הראשונה, שמנתה ארבעה מטפסים, עמדה על ראש ההר ב-18 בדצמבר 1966. עוד 4 הגיעו ב-19 ושלושת האחרונים ב-20 לחודש. משלחת מ-2001 הייתה הראשונה לטפס בנתיב המזרחי, וגם ערכה מדידות GPS של גובה הפסגה. נכון ל-2010, ניסו 1,400 מטפסי הרים להגיע אל פסגת הר וינסון.

הטיפוס על הר וינסון אינו קשה במיוחד מבחינה טכנית, מעבר לסכנות הרגילות של מסע רגלי באנטארקטיקה.

ההר זכה לתשומת לב ציבורית הודות להיותו חלק מאתגר הטיפוס: שבע הפסגות, אל הפסגה הגבוהה בכל יבשת. בין השנים 1985–2000 הדריכה חברת Adventure Network International, שהיא היחידה הרשאית להעלות מטפסים באופן פרטי, יותר מ-450 לקוחות אל הפסגה.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.doronerel.co.il/7psagot/psagot6.htm וינסון מסיב] באתר של דורון אראל
* [https://www.livescience.com/41122-mount-vinson-antarcticas- אתר לייב סיינס, מאונט וינסון אנטארקטיקה]
* 

קטגוריה:שבע הפסגות
וינסון מסיב
מסיב

אנדים הפטגוניים בצ'ילה.]]
מסיב (בצרפתית: massif) בגאולוגיה הוא שילד צעיר – ליבת יבשת שאינה פרקמברית, כלומר שזמן יצירתה קטן מ-542 מיליון שנה. המסיב הוא קטע מהקרום היבשתי שנוצר בתהליך אורוגנזה ומתנהג כיחידה קשיחה ללא עיוות פנימי. המסיב מהווה את תשתית היבשת, ונוטה להישאר שלם בעת תזוזה של לוחות טקטוניים.

מקור המילה מסיב הוא בצרפתית והיא משמשת לתיאור ריכוז של כמה הרים, היוצרים חלק עצמאי גדול בתוך רכס הרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקטוניקה
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
שוקית

עצמות שוק ימין, מבט קדמי. באדום\אפור - אזורי חיבור של רקמות רכות ([[שרירים, גידים, רצועות וכיוצא בזה).]]
החלק התחתון של שוקית ימין, מבט תיכון.
שוקית (TA: Fibula) היא העצם הצמודה לחלקה הצידי של השוקה דרך שני מפרקים בחלקה העליון והתחתון. השוקית קטנה מהשוקה ובהשוואה לעצמות ארוכות אחרות בשלד האדם, היא הצרה ביותר יחסית לאורכה. הקצה העליון שלה ממוקם מעט למטה ממפרק הברך, כך שהיא איננה מהווה חלק מהמפרק. הקצה התחתון שלה מתמשך מעבר לשוקה ומתעבה קלות ליצירת הפטישון הצידי של הקרסול.

== מבנה אנטומי ==

=== חלק עליון (מקורב) ===
חלקה העליון של השוקית הוא ראש השוקית (Caput fibulae). עבה יותר מהגוף ומופרק בחלקו התיכון עם נישה מתאימה בתחתית העלי הצידי של השוקה, ליצירת מפרק השוקה והשוקית העליון. בחלקו העליון של הראש, בליטה גרמית בשם זיז החרט או חוד הראשיש של השוקית (Apex capitis fibulae). בחוד נאחזים שריר הירך הדו ראשי והרצועה העקיפה הצידית של הברך.

=== גוף העצם ===
לגוף העצם ארבעה גבולות המחלקים אותו לארבעה פנים:

הגבולות מכונים לפי מיקומם היחסי: הקדמי-צידי, הקדמי-תיכון, האחורי-צידי והאחורי-תיכון. הגבול הקדמי-תיכון הוא הרכס הבין גרמי (Margo interosseus fibulae) אליו מחובר הקרום הבין גרמי (Membrana interossea) - רקמה חזקה המחברת בין השוקית לשוקה. הגבול האחורי-תיכון, מכונה גם הקו המלוכסן.

לאורך פני העצם השונים, נאחזים שרירים רבים המניעים את כף הרגל ובהונותיה. בין היתר, נאחזים שם ריכוז של שרירים המניעים את הבוהן הגדולה וריכוז של שרירים האחראים לתנועת איברציה (סיבוב כף הרגל לאורך צירה האורכי, כאשר הבוהן הגדולה יורדת והבוהן הקטנה עולה).

=== חלק תחתון (מרוחק) ===
חלקה התחתון של השוקית מתעבה למבנה דמוי פירמידה, מעט משוטח מצד לצד. זהו הפטישון הצידי (Malleolus lateralis), הנמוך יותר מהפטישון התיכון של השוקה. אפשר למשש את הפטישון הצידי ואת המשטח שמעליו מכיוון שהם תת-עוריים. בחלקו התיכון של הפטישון, משטח מפרקי המתאים לחיבור עם עצם הערקום (talus). מעל למשטח המפרקי, אזור החיבור של הרצועה הבין גרמית של מפרק השוקה והשוקית התחתון.

== ראו גם ==
*אנטומיה - מונחים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:עצמות הגפיים התחתונות
קווה-קווה

קווה-קווה מעוטר
קווה-קווה (אנגלית: Cootie Catcher) היא יצירת אוריגמי אשר משמשת כמשחק ילדים בעל גרסאות שונות. בישראל בגרסה נפוצה של המשחק, המחזיק בקווה-קווה פותח את הקווה-קווה מספר פעמים לפי בחירת השחקן השני פותח את הקיפול וקורא את התשובה שתחת הסימון שבחר עמיתו למשחק. התשובה אשר רשומה בפנים יכולה להיות כל דבר, לרוב היא "תחזית עתידות", משימה כלשהי או תואר (כגון יפה, מכוער, חכם, טיפש וכדומה) המיוחסים לשחקן השני.

==קישורים חיצוניים==

שיא העולם בקווה קווה הוא ישראלי https://www.migdalor-news.co.il/27937-2/

קטגוריה:שעשועי ילדים
קטגוריה:אוריגמי
קטגוריה:משחקי ילדים
שלישיית פרוזאק

שלישיית פרוזאק היה הרכב קומי ישראלי שהוקם בשנת 2000, לקח פסק זמן בשנת 2007 והתפרק תוך כדי בשנה זו לאחר שחברי ההרכב יובל סמו, אופיר לובל ושלומי קוריאט, לא המשיכו עם ההופעות. חברי ההרכב הם יוצאי תוכנית הטלוויזיה "דומינו".

== היסטוריה ==
הופעתם הראשונה בטלוויזיה הייתה מופע סטנד-אפ במסגרת "יום טוב" הראשון בשנת 2000. בשנת 2003 זכתה השלישייה בתואר "אנשי השנה בבידור" שהעניק ערוץ 2.

שלישיית פרוזאק הופיעה בתוכניתו של אדיר מילר, בתוכנית המופע המרכזי וכן בפסטיגל 2004 בו ביצעה את השיר "שלושת האבירים".

השלישייה הופיעה בכ-800 הופעות בכל רחבי ישראל, בארצות הברית, ובפני חיילים בבסיסי צה"ל השונים.

בשנת 2007 לקחו חברי השלישייה פסק זמן מרצף ההופעות, ופנו לדרכים מקצועיות שונות.

לאחר ההפסקה שלקחו מ"פרוזאק", מצאו לעצמם חברי ההרכב דרך מקצועית חדשה – אופיר לובל הפך לבמאי, יובל סמו השתתף ב"רצועה", בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת", בסרט "בקרוב יקרה לך משהו טוב" ובסדרות הקומיות "החברים של נאור" ו"אלישע", ושלומי קוריאט שיחק בתפקיד "אבי (הטחול) אסולין" בסדרת הדרמה "הבורר", בטלנובלה "בובות" לצד גל גדות, שיחק לצד יובל סמו ב"החברים של נאור", ניצח בתוכנית הטלוויזיה המציאותית "רוקדים עם כוכבים" ולאחר מכן שיחק גם בסדרה "שנות השמונים" ו"שנות התשעים".

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
פרוזאק
פרוזאק
אל באנו

אל באנו
אלבאנו (אל באנו) קריזי (באיטלקית: Albano Carrisi; נולד ב-20 במאי 1943) הוא זמר איטלקי.

==ביוגרפיה==
אלבאנו נולד בעיירה צ'לינו סאן מרקו (Cellino San Marco) שבדרום איטליה, שם הוא עדיין גר.

אמו קראה לו "אלבנו" מכיוון שכאשר נולד, אביו נלחם בשורות הצבא האיטלקי באלבניה, במלחמת העולם השנייה.

ב-1966 התפרסם כזמר בפסטיבל "דה-לה רוזה", ובטלוויזיה. ב-1968 זכה בתחרות הזמר "Disco per l'Estate" (תקליט לקיץ) עם השיר "Pensando a te" (חושב עלייך) והקליט כמה שירים כגון: "La siepe" (הגדר) ו-"Nel sole" (בשמש).

ב-26 ביולי 1970 נשא אלבנו לאישה את רומינה פאוור (Romina Power). רומינה ואלבנו החלו בקריירה משותפת, שנמשכה כמעט 30 שנה. הם היו פופולריים במיוחד באיטליה ובגרמניה. ב-1976 השתתפו בתחרות האירוויזיון עם השיר "We'll Live It All Again". ב-1982 זכה השיר "Felicità" ("אושר") במקום השני בפסטיבל סאן רמו. ב-1984 זכה שירם "Ci sarà" ("יהיה") במקום הראשון בפסטיבל סאן רמו. ב-1985 ייצגו שנית את איטליה בתחרות האירוויזיון עם השיר "Magic Oh Magic".

אלבנו חזר לקריירה כסולן ב-1996 עם השיר "È la mia vita" (אלה חיי).

אף על פי שאלבנו התגרש מרומינה ב-1999, יש להם בן, יארי, ושלוש בנות, ילנייה (Ylenia), שנעלמה בניו אורלינס בשנת 1994, קריסטל ורומינה (ג'וניור).

בפברואר 2007, כחלק ממסע ההופעות העולמי שערך קאריזי, הופיע הזמר בפני אולם מלא בהיכל התרבות בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://members.aon.at/angela79at/index.html Al Bano & Romina Power fansite]
* [https://web.archive.org/web/20200123100646/https://www.virgilio.it/ Filmography and photo gallery]
* 

קטגוריה:זמרים איטלקים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1976
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1985
קטגוריה:נציגי איטליה באירוויזיון
קטגוריה:זוכי פסטיבל סן רמו
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1943
רוב הול

רוב הול (באנגלית: Rob Hall; 14 בינואר 1961 - 11 במאי 1996) היה מטפס הרים ניו זילנדי. נודע בעיקר בתור ראש הקבוצה שנהרג יחד עם מדריך נוסף ושני לקוחות שלו ועוד ארבעה מטפסים מקבוצה מקבילה, באירועי אסון האוורסט של 1996. ספר שהפך לרב מכר נכתב על האירועים על ידי ג'ון קרקאור שהיה לקוח בקבוצתו של הול. בשעת מותו, הול היה למטפס שהגיע לפסגת האוורסט יותר פעמים מכל אדם אחר שאינו שרפה.

הול פגש את אשתו לעתיד, ג'אן ארנולד, בעת ניסיון טיפוס על האוורסט ב-1990. הוא הזמין אותה לטפס על הר מקינלי מה שהוביל לנישואיהם. אילולא הייתה בהריון, ארנולד הייתה מלווה את הול גם בעונת הטיפוס הקטלנית של 1996. בספר Into Thin Air ובסרט בעל שם דומה, מתוארת הסצנה הדרמטית בה הול הגוסס על פסגת האוורסט מקושר דרך טלפון לוויני אל אשתו ההרה ומקיים איתה את שיחתם האחרונה. חודשיים לאחר מותו, ארנולד ילדה את בתם המשותפת, שרה.

== היסטורית טיפוס ==
* 1990 - מסע שבע הפסגות
* 1992 - K2 (הציל את שותפו גארי בול)
* 1992 - אוורסט
* 1993 - דהאולגירי (לא ברור אם הגיע לפסגה, שותפו לטיפוס גארי בול נהרג שם)
* 1993 - אוורסט
* 1994 - אוורסט
* 1994 - להוטסה
* 1994 - צ'ו אויו
* 1995 - מאקאלו
* 1996 - אוורסט (נהרג בירידה)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.adventure.co.nz Adventure Consultants] - החברה שהקים רוב הול
* [http://outside.away.com/outside/destinations/199609/199609_into_thin_air_1.html הכתבה המקורית על אסון האוורסט של 1996], מאת גון קראקור שהיה שם, מגזין OUTSIDE
* 
* 

קטגוריה:מטפסי הרים
קטגוריה:ניו זילנדים
קטגוריה:מטפסי שבע הפסגות

קטגוריה:ניו זילנדים שנולדו ב-1961
קטגוריה:נפטרים ב-1996
אצטדיון שכונת התקווה

אצטדיון שכונת התקווה הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בשכונת התקווה שבתל אביב. האצטדיון היה במשך שנים מגרשה הביתי של קבוצת בני יהודה תל אביב ובתקופות מסוימות שימש האצטדיון גם כמגרשן הביתי של בית"ר תל אביב, מכבי יפו והפועל כפר שלם. כיום האצטדיון משמש קבוצות כדורגל בליגות נמוכות מתל אביב.

== היסטוריה ==
המגרש הוקם בשנת 1945, כ-10 שנים לאחר הקמת קבוצת בני יהודה תל אביב ב-1935, ומאז עבר שיפוצים רבים. ב-1951 החלה הקבוצה להשתמש בו רשמית לאחר הכשרתו על ידי מתנדבים תושבי השכונה.

עד שנת 1966 האצטדיון הכיל 4,000 מקומות עמידה. לקראת עונת 1966/1967 נבנו בצדו הדרומי 2,000 מקומות ישיבה. בקיץ שלפני עונת 1990/1991 נבנה היציע המערבי, המכיל 1,680 מקומות. באצטדיון 5 יציעים מרכזיים. עד שנות ה-90 המאוחרות היו היציעים נטולי מושבים אך לפני תחילת שנות האלפיים הותקנו באצטדיון מושבי פלסטיק שהכילו 6,500 מקומות ישיבה.

בשנת 2004 עברה קבוצת בני יהודה לאצטדיון בלומפילד. הדבר גרם לכעס רב בקרב אוהדי המועדון שזיהו את האצטדיון בשכונת התקווה כאחד מסמלי קבוצתם. המעבר עורר מחאה כבדה של אוהדים, כולל החרמה של משחקים, אולם עד כה, טרם חזרה הקבוצה לאצטדיון.

מאז מעברה של הקבוצה לבלומפילד בעונת 2004/05, משמש האצטדיון, בנוסף למשרדו הראשי של המועדון, גם כמגרש האימונים של קבוצת הבוגרים וכמגרשן הביתי של קבוצות מחלקת הנוער.
כמו כן, משמש כאצטדיון הביתי של קבוצות מליגות נמוכות מתל אביב.

ב-8 ביולי 2020 הרסה עיריית תל אביב-יפו את היציע הצפוני באצטדיון.

ב-13 ביולי 2021 אישרה עיריית תל אביב-יפו שיפוץ בעלות של 7.5 מיליון ש"ח לאצטדיון שכונת התקווה. בהמשך הכשרת האצטדיון ללאומית התייקרה לכ-25 מיליון שקלים ואפילו משוערת כבר בכ-30 מיליון. שלב א' שעלה כ-8 מיליון כלל שיקום הגדרות סביב המגרש, שיפוץ הטריבונה הדרומית כולל שיקום הבטון, החלפת 2,000 המושבים, שיפוץ מתחמי הקהל ומגדל השידור. שלב ב' כולל הרחבת משטח הדשא והחלפתו, החלפת הזרקורים לתאורת לד, בניית מלתחות הלבשה וחדרי שופטים וספח חדשים, שיפוץ הטריבונה המערבית (שלא יבוצע בשלב הראשון) ועבודות שיקום נוספות. האצטדיון מיועד לארח משחקים בלאומית רק מאוקטובר 2024.

==יציעים==
באצטדיון שני יציעים (הדרומי והמערבי) ו-7 שערים, בעבר היו ארבעה יציעים שהקיפו אותו מ-3 צדדים, למעט מצד מזרח:
{| class="wikitable"
|+
!יציע
!שער
!מקומות ישיבה
!הערות
|-
| rowspan="5" |דרומי
|1
| rowspan="5" |2,000
|
|-
|2
|
|-
|3
|שער VIP
|-
|4
|
|-
|5
|
|-
| rowspan="2" |מערבי
|7
| rowspan="2" |1,680
| rowspan="2" |לא מאושר לישיבה
|-
|8
|-
|צפוני
|
|2,000
|נהרס בשנת 2020
|}
*

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:Hatikva Neighborhood Stadium 2 (5).jpg|מראה היציע הצפוני (נהרס ביולי 2020)
קובץ:Hatikva Neighborhood Stadium 2 (1).jpg|מבט מכיוון היציע הדרומי
קובץ:Hatikva Neighborhood Stadium (9).jpg|מראה היציע המערבי
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.fc-bnei-yehuda.co.il/cgi-bin/SheepWool/sheepwool.pl?איצטדיון_שכונת_התקווה אצטדיון שכונת התקווה] באתר בני יהודה
* [http://www.bnei-yehuda.com/?page_id=136 תמונות ומידע נוסף על אצטדיון שכונת התקווה באתר האוהדים של בני יהודה]
== הערות שוליים ==

שכונת התקווה
קטגוריה:תל אביב-יפו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:שכונת התקווה
קטגוריה:בני יהודה תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגל