OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מאיר מיכל רבינוביץ

הרב מאיר מיכל רבינוביץ (מכונה גם רבי מאיר מיכל שָאטער; ה'תקע"ט, 1819, קיידאן, ליטא - חורף ה'תרס"א, 1901, וילנה), היה רב ליטאי, רבה של שאט, ומורה ההוראה הראשי של וילנה. התפרסם על שם ספרו "המאיר לעולם".

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת תקע"ט בקיידאן הסמוכה לקובנה, לרב שלום בנו של רבי שמואל רבה של שאט (המכונה "רבי שמואל הקטן"), בנו של רבי אברהם אחי הגר"א. בילדותו לא אובחנו כשרונותיו והוא נשלח להיות סופר סת"ם. לאחר תקופה של הפצרות מצדו, נשלח ללמוד בקובנה בבית המדרש "נבייזר" אצל רבי ישראל ליפקין מסלנט.

בהיותו כבן 30, התמנה כרבה של שאט, עיירה במחוז קיידאן בפלך קובנה, וכיהן במשרה זו עשרים שנה. על שם עיירתו זו, כונה: רבי מאיר מיכל שָאטער. במהלך הזמן קיבל הצעות רבנות מערים חשובות כמו וילקומיר ודווינסק, אך הוא אהב את השקט שהקנתה לו העיירה השכוחה ודחה את ההצעות. למרות ההערצה הגדולה אליו שמשתקפת מכתביהם של רבנים אחרים כמו האדר"ת, למעשה שמו לא היה מוכר בתקופה זו כי אם לרבנים ספורים.

זמן מועט לאחר שעבר את שנתו ה-50, פרצה שרפה גדולה בשאט והעיירה נזקקה לשיקום. הוא ניצל את תקופת המעבר, כדי להתפטר מרבנותו, ועבר לגור בווילנה. חברו מקובנה, רבי אליהו אליעזר גרודזינסקי (חותנו של רבי חיים עוזר גרודזינסקי, וחתנו של רבי ישראל סלנטר), פרסם את שמו בין רבני וילנה, והוא מונה כמורה הוראה ראשי, משרה שסיפקה לו דמי מחיה בסיסיים. הוא התגורר בדירה צפופה בעליית גג, באחת משכונות העוני בעיר. בשנותיו בווילנה, העביר שיעורים תורניים בישיבת רמיילס, ורבים השתתפו בהם.

בעת פולמוס המוסר היה בין רבני ליטא החתומים על מכתב התמיכה בתנועת המוסר.

נפטר בסוף חורף תרס"א (1901), בווילנה.

==משפחתו==
בנו רבי שמואל רבינוביץ, התמנה לימים כרב בפורט אמבוי, בארצות הברית. מלבדו היה לו בן נוסף שאף הוא שימש כרב, ושתי בנות הנשואות לרבנים. חתן אחד היה הרב זלמן פינחס הכהן קפלן מגלבן, בנו אפרים קפלן, היה רופא ועיתונאי במארגען זשורנאל הניו-יורקי. בן נוסף, הרב דוד קפלן, ההדיר את ספרי סבו, "המאיר לעולם", והוציאם לאור מחדש (ירושלים תרצ"א). החתן השני היה הרב אליהו פנחס מריינא, שהיה שנים רבות ר"מ בישיבת זובחי צדק בווילנה, ובסוף ימיו עלה ארצה ולימד בישיבת מאה שערים (ספריו הם "אלף המגן", "המלמד" ו"חסד לאלפים").

== ספרו ==
לאחר פטירתו הדפיס בנו, רבי שמואל רבינוביץ, חלק מחידושי תורתו לצד דברי אגדה, בספר "המאיר לעולם".

לאחר שיצא לאור ספרו זה, הוכר שמו בכל רחבי ליטא, ונעשה ללחם חוקם של תלמידי הישיבות בה. בשל ספרו זה, דבק בו הכינוי "דער צוויטער שאגת אריה" (השאגת אריה השני).

== לקריאה נוספת ==
* הרב דב כץ, תנועת המוסר, כרך ב, תל אביב תש"י, עמ' 421–424
*יעקב מרק, רבי מאיר מיכל רבינוביץ (תק"ץ-תרס"ב), בתוך: במחיצתם של גדולי הדור, הוצ' 'גויל', ירושלים תשי"ח, עמ' 134–138
* תולדות רבינו המאיר לעולם, בתוך: המאיר לעולם - חלק שלישי, ירושלים, תשנ"ב. עמ' ה-יד.

== קישורים חיצוניים==
* 'רבינוביץ, ר' מאיר־מיכל ב"ר שלום', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 90–91 (, תמונה 1288–1289).
;ספריו
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:וילנה: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:רבני ישיבת רמיילס
קטגוריה:ילידי 1819

קטגוריה:נפטרים ב-1901
אבי נוימן

אבי (אברהם) נוימן (נולד ב-16 בינואר 1961) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב המכהן כראש הרשות להגנה על עדים.

==ביוגרפיה==
נוימן גדל בעיר בת ים.

הוא שירת במגוון תפקידי שטח וחקירות במשטרת ישראל, בהם ראש מחלקת פשעים במרחב ירקון, ראש מפלג תשאול בימ"ר תל אביב, קצין החקירות של מרחב ירקון ומפקד היחידה המרכזית של מחוז המרכז. בתקופת כהונתו כמפקד ימ"ר מחוז המרכז, פענחה היחידה את רצח ששת בני משפחת אושרנקו, את רצח הילדה רוז פיזם וחשפה את "פרשת כוכב הצפון" (הברחת כ-100 קילוגרם של קוקאין לישראל מפנמה).

ב-2010 מונה לראש היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית, הוא עמד בראש צוות החקירה של שופט בית המשפט העליון יורם דנציגר. ב-2012 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי וב-2014 מונה לראש חטיבת ההדרכה במטה הארצי. ב-2017 פרש מהשירות במשטרה.

ב-2018 מונה לראש הרשות להגנה על עדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ראשי היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
ג'ון דרמאני מהאמה

ג'ון דרמאני מהאמה, נשיא גאנה
ג'ון דרמאני מהאמה (John Dramani Mahama; נולד ב-29 בנובמבר 1958) הוא פוליטיקאי גאנאי, שכיהן כנשיא גאנה מיולי 2012 עד ינואר 2017.

מהאמה הוא בעל השכלה אקדמית בתקשורת ובהיסטוריה, ופרסם מאמרים בעיתונות.

כיהן כחבר הפרלמנט בגאנה מ-1997 עד 2009. בשנים 1998-2001 כיהן כשר התקשורת. ב-2009 התמנה לסגן נשיא גאנה, ולאחר מות הנשיא ג'ון אטא מילס ביולי 2012, הושבע כנשיא במקומו, בהתאם לחוקת גאנה. בבחירות שנערכו בדצמבר 2012 ניצח את ננה אקופו-אדו בפער של כ-3%. מהאמה התמודד בפעם נוספת על התפקיד בדצמבר 2016, שוב מול אקופו-אדו, אך הפעם הפסיד, בפער של כ-10%.

מהאמה כתב מספר מאמרים בעיתונים אפריקאים ובינלאומיים. ב-2012, מספר שבועות לפני מינויו כנשיא, פורסם ספר זכרונותיו של מהאמה, "My First Coup d'État and Other True Stories From the Lost Decades of Africa", "ההפיכה הראשונה שלי ועוד סיפורים אמיתיים מהעשורים האבודים של אפריקה".

== חיים אישיים ==
נשוי ללורדינה, ולהם שבעה ילדים. מהאמה הוא נוצרי ודובר שש שפות.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [https://web.archive.org/web/20140827141942/http://www.presidency.gov.gh/president ג'ון דרמאני מהאמה], באתר נשיאות גאנה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים גנאים
קטגוריה:נשיאים
קטגוריה:ילידי 1958
אלון לבבי

אלון לבבי (נולד ב-22 בנובמבר 1966) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב. שימש כסגן המפקח הכללי של משטרת ישראל, ראש אגף המבצעים וראש אגף שיטור, אבטחה וקהילה.

==ביוגרפיה==
לבבי התגייס לצה"ל ב-1985 והתנדב לקורס טיס אותו סיים ב-1987. הוא שירת כטייס מסוקי קרב, קצין מבצעים בטייסת בה שירת ומפקד קורס אימון מבצעי. ב-1991 קיבל "רישום לזכות" ממפקד חיל האוויר על נחיתת אונס מוצלחת במסוק להטוט (דיפנדר).

בנובמבר 1992 גויס למשטרת ישראל ונמנה עם מקימי היחידה האווירית. בשנת 2000 מונה לצוות הקמה ולראש מדור מבצעים במטה היחידות המיוחדות של המשטרה. בשנת 2002 מונה לסגן מפקד יחידת המשא ומתן המשטרתית. ב-2005 מונה למפקד תחנת רחובות, ב-2007 לקצין אגף המבצעים של מחוז מרכז וביולי 2009 למפקד מרחב לכיש. ביולי 2011 מונה לראש מינהל הטכנולוגיות של המשטרה אך לאחר חודש בלבד, לבקשת המפכ"ל, סיים את תפקידו ומונה לדובר המשטרה בעקבות התפטרות קודמו בתפקיד. ב-2013 מונה לסגן מפקד מחוז הדרום. ב-2014 מונה לסגן מפקד מחוז מרכז. ביוני 2016 מונה לראש אגף המבצעים (כיום אגף שיטור, אבטחה וקהילה) בדרגת ניצב. כיהן בתפקיד עד פברואר 2019 אז מונה לסגן המפקח הכללי (סמפכ"ל). 
מאז שנת 2021 משמש ראש ההתמחות לחוסן לאומי וארגוני בקריה האקדמית אונו וכן כחוקר במכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS). בשנת 2021 הקים את חברת Next-Now לייעוץ ויזמות והוא משמש כמנהלה. בשנת 2022 - ביחד עם 5 ניצבי משטרה (בדימוס) נוספים - הקים את חברת "ניצבים בחזית" העוסקת בפיתוח טכנולוגיות ובייעוץ בתחומי הביטחון האישי והחוסן הקהילתי. קבוצת ניצבים בחזית הקימה בשנת 2022 את [https://wgalil.ac.il/research/research_centers/safety_center/ המכון לחקר הביטחון האישי והחוסן] הקהילתי [https://wgalil.ac.il/ במיכללה האקדמית גליל מערבי בעכו]. 

== השכלה וחיים אישיים ==
לבבי בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ובעל תואר שני במינהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל. בוגר תוכנית הבכירים במגזר הציבורי של קרן וקסנר בשיתוף בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הארוורד. בוגר קורס משא ומתן במצבי משבר של ה FBI. נשוי ללילך שכיהנה כחברת מועצה בגדרה במשך 10 שנים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:דוברי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף שיטור וביטחון
קטגוריה:בוגרי אורט טכניקום
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:קציני משטרת ישראל בוגרי תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
היחידה האווירית של משטרת ישראל

תת-ניצב עמל צמרמן, מפקד היחידה
היחידה האווירית של משטרת ישראל (יחידה 55) היא יחידה באגף המבצעים של משטרת ישראל. היחידה מפעילה כלי טיס לביצוע 

משימות מבצעיות.

==תפקידי היחידה==
*סיוע בגיבוש תמונת מצב בפעילות משטרתית בזמן אמת, בנושאי תנועה, הפגנות, הימלטות, שרפות ועוד.
*חיפוש ואיתור מהאוויר נעדרים ואמצעים
*עיקוב אחר התנהגות חריגה ופיקוח על דמויות חשודות או מתקנים
*סיוע בשמירת מגע עם יעדים נייחים וניידים
*ביצוע איסוף מודיעין ייחודי
*הפגנת נוכחות משטרתית
*תיעוד אירועים וזירות מהאוויר
*הטסת אנשים וציוד מיוחד
*כיבוי אש

==היסטוריה==
יעקב בירן (ביקו),{{ש}}מקים היחידה ומפקדה הראשון.
חברי המשלחת הישראלית ב[[מקדוניה, טייסי יחידת הכיבוי האווירי והיחידה האווירית של משטרת ישראל. אוגוסט 2017.]]
שימוש בכלי טיס לפעולות שיטור החל במשטרת ישראל בשנות ה-50. ב-1992 הוקמה היחידה האווירית והוזמנו שלושה מסוקי שיטור מדגם בל 206. ליחידה החדשה גויסו טייסי מסוקים מחיל האוויר הישראלי. עם מקימי היחידה האווירית נמנה ניצב (בדימוס) אלון לבבי.

בשנות האלפיים, היחידה הפעילה ארבעה מסוקי 206B ג'ט רנג'ר ושני מסוקי בל–206L, המסוקים צוידו באמצעים לראיית לילה ובזרקורים. בנוסף הפעילה היחידה מטוס ססנה 206H סטשיונאייר, ובלוני תצפית. כמו כן מפעילה היחידה רחפנים. כלי הטיס של היחידה ממוקמים בבסיסי חיל האוויר חצור ורמת דוד ובבסיס המשטרה במשמר אילון. כל מסוק מאויש באנשי צוות אוויר הכוללים את הטייס וסייר אוויר.

במהלך 2016 ו-2017 קיבלה היחידה ארבעה מסוקים חד מנועים מדגם איירבוס H125 . מסוקים אלו, הנקראים במשטרה "כחל", החליפו את המסוקים הקיימים של היחידה. באוגוסט 2018 קלטה היחידה מסוק דו מנועי ראשון, מתוך שניים שהוזמנו, מדגם איירבוס H145 שיקרא במשטרה בשם דוכיפת. הרכש והתחזוקה השוטפת של המסוקים מבוצעים על ידי חברת אלביט מערכות, ומשטרת ישראל רוכשת שעות טיסה מאלביט.

במהלך 2016 קלטה היחידה את טייסת הכיבוי מחיל האוויר הישראלי.

== כלי טיס של היחידה ==
<gallery widths="200" heights="200" perrow="4" "="">
קובץ:4X-BMN Micha Sender.jpg|מסוק מדגם Airbus Helicopters H125 (formerly Eurocopter AS350 Écureuil) (כחל)
קובץ:4X-BMP Micha a.jpg|מסוק מדגם Airbus Helicopters H145 (formerly Eurocopter EC145) (דוכיפת)
קובץ:4X-BMF Noam Menashe.jpg|מסוק מדגם בל 206 שהיה בעבר בשירות משטרת ישראל
קובץ:Israel Police Cessna02 1965-02-01.jpgמטוס צסנה 180 של יחידה האווירית של המשטרה בשנות השישים.
</gallery>

==מפקדי היחידה==
{|border=1 cellspacing=0
|- bgcolor="#006699"
!שם||תקופת כהונה||הערות
|-
| יעקב בירן || ||
|-
| שמואל פורת || ||
|-
| עודד שמלא || ||
|-
| נועם אדר || ||
|-
| ניר רוזנטל || אוגוסט 2016 - יוני 2021 ||
|-
| עמל צמרמן || מיוני 2021 ||
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.police.gov.il/contentPage.aspx?pid=416&mid=10 היחידה האווירית], אתר משטרת ישראל
*
*
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות משטרת ישראל
קטגוריה:ישראל: תעופה
דורון ידיד

דורון ידיד (נולד ב-11 בנובמבר 1962) הוא קצין בדימוס במשטרת ישראל בדרגת ניצב. כיהן כמפקד מחוז ירושלים.

==ביוגרפיה==
ידיד גדל בשכונת מקור ברוך בירושלים. אביו דוד היה קצין משטרה שסיים את שירותו בדרגת תת-ניצב. באוגוסט 1984 התגייס למשטרת ישראל כבלש במחוז ירושלים ולאחר מכן שירת כרכז מודיעין. ב-1991 סיים קורס קציני משטרה, שימש קצין יחידת סיור, סגן מפקד ראש מחלק סמים בימ"ר ירושלים. ב-1999 מונה למפקד יס"מ של מחוז ירושלים ובמרץ 2002 נטל חלק בפעילות השתלטות על מחבל מתאבד בכניסה לעיר ועוטר על כך בעיטור המופת של המשטרה. בהמשך שירת כקצין אג"ם מרחב ציון במחוז ירושלים וקצין אגף תנועה במחוז. ב-2007 מונה למפקד מרחב דוד וב-2009 למפקד מרחב מוריה. ב-2011 מונה לראש מחלקת ההדרכה ולקצין חינוך ראשי של המשטרה. ב-2013 מונה לסגן מפקד מחוז הצפון.

בספטמבר 2016 הועלה לדרגת ניצב וב-3 בנובמבר 2016 מונה לראש אגף התנועה.

בפברואר 2019 מונה למפקד מחוז ירושלים. פיקד על כוחות המשטרה בירושלים במהלך ההפגנות נגד הממשלה והפגנות המחאה נגד בנימין נתניהו שנערכו בסמוך למעון ראש הממשלה ברחוב בלפור.

ביוני 2019 החליט להציב נוכחות משטרתית פעילה בכל הפגנה בשכונת מאה שערים, בניגוד למדיניות שהייתה נהוגה במשך שנים. עד אז המשטרה נהגה לחסום את כביש הגישה למיקום ההפגנה, ולפתוח אותו לאחר מכן.

בדצמבר 2020 היה ידיד אחד המועמדים הסופיים לתפקיד מפכ"ל המשטרה. לאחר שנבחר ניצב קובי שבתאי לתפקיד, הודיע בינואר 2021, על פרישתו מהמשטרה.

== חיים אישיים ==
ידיד גרוש ואב לשלושה. הוא בעל תואר ראשון במדעי החברה ותואר שני במנהל עסקים.

==קישורים חיצוניים==

* שחר שחר, [http://www.israelbar.org.il/magazine/OrechHadin40/32/ "אגף התנועה במשטרת ישראל ביצע למעלה מאלף בדיקות בתקופה האחרונה שהוכיחו מעל לכל ספק כי המערכת אמינה ומדויקת"], באתר לשכת עורכי הדין בישראל, יולי 2018
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי מחוז ירושלים במשטרת ישראל
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף התנועה
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור המופת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
קרוזיירו דו סול

קרוזיירו דו סול (בפורטוגזית: Cruzeiro do Sul) היא עיר במערב מדינת אקרי שבברזיל. מצפון גובלת קרוזיירו דו סול במדינת אמזונאס ומדרום היא גובלת בפרו. 

הפעילות הכלכלית העיקרית בעיר היא ייצור גומי וענפי הכלכלה הנוספים הם גידול קסאווה, קפה ואורז. את העיר משרת נמל תעופה שהוא המערבי ביותר בברזיל שפועלות בו טיסות בלוח זמנים סדיר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ברזיל: ערים
קטגוריה:אקרי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1904
אבשלום פלד

אבשלום (אבשי) פלד (נולד ב-1961) הוא קצין במשטרת ישראל בדרגת ניצב המכהן בתפקיד סגן המפקח הכללי של משטרת ישראל. כיהן כממלא מקום המפקח הכללי של משטרת ישראל לפני מינויו של דניאל לוי לתפקיד המפכ"ל.

==ביוגרפיה==
פלד נולד ב-1961. שירת כקצין בחיל השריון והיה מפקד פלוגה. לאחר שחרורו מצה"ל שימש מאבטח בשב"כ. ב-1985 התגייס למשמר הגבול ושירת כלוחם וכמפקד מחלקה בימ"מ. ב-7 במרץ 1988 השתתף כמפקד כוח בימ"מ במבצע לחילוץ בני ערובה בפיגוע אוטובוס האימהות. בשנת 1988 הושאל לשב"כ ושימש במשך 5 שנים כקב"ט בנציגויות הישראליות באיסטנבול ובפריז. בשנת 1994 חזר למשטרת ישראל ומונה למפקד יחידת הגדעונים (יחידה 33). ב-1998 מונה למפקד תחנת בית שמש וב-2002 מונה לראש מחלקת מבצעים במשמר הגבול. בדצמבר 2004 מונה למפקד מג"ב רמון.

במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות פיקד על חטיבת אביב שעסקה בפינוי התנחלויות וטיפול בהפרות סדר במעגל הראשון. ב-2007 מונה למפקד מרחב חברון וביולי 2009 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב נגב.

ב-2011 מונה לסגן מפקד משמר הגבול, ב-2012 מונה לסגן מפקד מחוז ירושלים ושימש במשך מספר חודשים ממלא מקום מפקד המחוז. ב-2016 מונה לסגן ראש המנהלת לשיפור שירותי המשטרה בחברה הערבית ועסק בבנייה וארגון של המנהלת.

ב-2015 שוחח עם ראש מועצה אזורית מטה יהודה, משה דדון על הלבנת עבירות בנייה של פלד, ועל בקשה של דדון לשיבוץ קרוב משפחתו לתפקיד במשטרה. חוקרי משטרה האזינו בסתר לקו של דדון, במסגרת חקירת פרשת שחיתות ומין שבסופה הורשע בקבלת שוחד, והעבירו את תוכן השיחה למח"ש. פלד נחקר תחת אזהרה, בחשד להפרת אמונים ושימוש לרעה בכח המשרה, חקירה שלאחריה ראשי מח"ש סגרו את התיק הפלילי נגדו, והמליצו להעמידו לדין משמעתי ולעצור את קידומו לדרגת ניצב. המפכ"ל רוני אלשיך דחה את ההמלצה, הסתפק בהערה פיקודית וקידם את פלד. מאותה תקופה עדיין פתוח נגד פלד תיק חקירה בוועדה המקומית של מטה יהודה בנוגע לחריגה מהיתר השימוש בשטח ציבורי פתוח הצמוד לביתו ובנוגע לחריגות בניה בביתו.

ביוני 2017 הועלה לדרגת ניצב והוחלט שיקים את אגף ההדרכה ויעמוד בראשו. בתפקידו כראש אגף ההדרכה הוביל את התוכנית "מהפכת הלמידה".

במרץ 2023 מונה לסגן המפכ"ל על ידי השר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר. באפריל 2024 החליט השר בן גביר למנותו למפכ"ל משטרת ישראל. המשטרה והשר לביטחון לאומי איתמר בן גביר הציגו את פלד כבוגר לימודי קרימינולוגיה באוניברסיטת וירג'יניה שבארצות הברית. פלד סירב להגיב לשאלות בקשר ללימודים אלה, לאחר פנייה של עמותת הצלחה - לקידום חברה הוגנת מסרה המשטרה שפלד השתתף בקורס של ה-FBI שבמסגרתו היו 15 שעות אקדמיות של אוניברסיטת וירג'יניה.<ref name=":0"></ref> ביולי 2024, טרם אושר מינויו על ידי הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה, נכנס פלד לתפקיד ממלא מקום המפכ"ל עם סיום כהונתו של קובי שבתאי. ב-29 ביולי 2024 הסיר פלד את מועמדותו לתפקיד המפכ"ל הקבוע, לאחר שהתעוררו קשיים במינויו.

== חיים אישיים ==
פלד נשוי ואב לשלושה, מתגורר במושב זכריה.

הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ובלימודי האסלאם מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במדעי היהדות מהקריה האקדמית אונו.<ref name=":0" />

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שוטרי משמר הגבול
קטגוריה:לוחמי הימ"מ
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:זכריה: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:סמפכ"לי משטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
דוד ביתן

מימין לשמאל: [[רוני אלשייך, דוד ביתן, גלעד ארדן.]]
דוד ביתן (נולד ב-1959) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, כיהן כסגן המפקח הכללי של משטרת ישראל.

==ביוגרפיה==
ביתן נולד בקריית שמונה, בנם של פורטונה ועמרם ביתן שהיה מנהל במגן דוד אדום. בילדותו עבר עם משפחתו לאופקים ובתיכון למד בישיבת בני עקיבא אהל שלמה בבאר שבע. שירת בצה"ל בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים, יצא לקורס קצינים והדריך בבה"ד 1. בשירות המילואים פיקד על פלוגת חי"ר.

התגייס למשטרת ישראל ב-1986 ושירת כמפקד המשמר האזרחי באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובעומר. בהמשך שירת כסגן מפקד תחנת באר שבע וב-1992 מונה למפקדה הראשון של תחנת נתיבות. בתפקידיו הבאים פיקד על תחנת אופקים, על תחנת ארז ועל תחנת אשקלון. שירת כקצין אגף התנועה במחוז הדרום וקצין אגף קהילה ומשטרה במחוז. במהלך יישום תוכנית ההתנתקות שימש ראש מערך ההידברות עם הקהילה ותושבי גוש קטיף. לאחר מכן מונה לעוזרו של המפכ"ל משה קראדי וב-2007 מונה למפקד מרחב לכיש, תפקיד אותו מילא במהלך מבצע עופרת יצוקה. ביולי 2009 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד המכללה לקצינים בכירים. ב-2011 מונה לסגן מפקד מחוז הדרום.

בנובמבר 2013 קודם לדרגת ניצב ומונה לתפקיד ראש האגף לתמיכה לוגיסטית של משטרת ישראל. בפברואר 2016 נכנס לתפקידו כמפקד מחוז דרום ושירת בתפקיד עד ינואר 2018. בפברואר 2018 מונה למפקד מחוז תל אביב.

ביתן היה אחד מבין שלושת המועמדים בדרגת ניצב, לצד יורם הלוי ומשה אדרי, שהתמודדו על משרת מפכ"ל המשטרה לאחר תום כהונת רוני אלשיך, אך לא נבחר.

בינואר 2021 מונה לסמפכ"ל המשטרה.

ב-19 בדצמבר 2022 הודיע ביתן על פרישתו מהמשטרה תוך חודשים אחדים.

==חיים אישיים==
ביתן נשוי לחן, אב לשישה וסב לנכדים. בעל תואר ראשון במדע המדינה ובמשפטים ותואר שני בחינוך.

אחיו הוא השופט אליהו ביתן, אשר מונה בנובמבר 2007 לכהונת שופט בית המשפט המחוזי בבאר שבע.

==קישורים חיצוניים==

* תמי מאור, [https://web.archive.org/web/20150104201616/http://www.local.co.il/beer-sheva/105724/article.htm תנ"צ דוד ביתן יועלה לדרגת ניצב], אתר local, 20 במאי 2013

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף תמיכה לוגיסטית
קטגוריה:מפקדי מחוז הדרום במשטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת אהל שלמה
קטגוריה:מפקדי מחוז תל אביב במשטרת ישראל
קטגוריה:סמפכ"לי משטרת ישראל
קטגוריה:תוכנית ההתנתקות: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
אוטו פאול הרמן דילס

אוטו פאול הרמן דילס (בגרמנית: Otto Paul Hermann Diels; 23 בינואר 1876 – 7 במרץ 1954) היה כימאי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1950 במשותף עם קורט אלדר, על עבודתם לפיתוח תגובת דילס-אלדר, שיטה לסינתזת מולקולות טבעתיות בעזרת מולקולות בעלות שני קשרים כפולים (דיאן).

==חייו==
דילס נולד בהמבורג שבגרמניה, ועבר עם משפחתו לברלין כשהיה בן שנתיים. הוא החל את לימודיו באוניברסיטת ברלין ב-1895, שם למד כימיה אצל הרמן אמיל פישר, וסיים את לימודיו ב-1899. דילס נישא לפאולה גייר ב-1909, ולזוג נולדו שלושה בנים ושתי בנות. שניים מבניו נהרגו במלחמת העולם השנייה. בין תחביביו של דילס נמנו קריאה, מוזיקה וטיול, ובצעירותו עסק בטיפוס הרים.

==עבודתו==
עם סיום לימודיו קיבל משרה במכון לכימיה באוניברסיטה, ושם התקדם לדרגת מנהל המחלקה ב-1913. הוא המשיך באוניברסיטת ברלין עד לשנת 1915, אז עבר לאוניברסיטת קיל לתפקיד ראש המכון לכימיה, ושם פעל עד פרישתו בשנת 1945. מחקריו המוקדמים היו בתחום הכימיה האי-אורגנית, כאשר גילה תחמוצת של פחמן בשם פחמן סב-אוקסיד (C2O3), ולה מספר תכונות מעניינות. בהמשך עסק בכימיה אורגנית, והציג לראשונה את השימוש בסלניום כמגיב ספציפי בתגובת הדהידרוגנציה של תרכובות ארומטיות (1927).

תרומתו המפורסמת ביותר הייתה עם עמיתו קורט אלדר, לפיתוח שיטה לסינתזה של מולקולות טבעתיות תוך שימוש במולקולה בעלת שני קשרים כפולים (דיאן) ומולקולה נוספת. תגובה זו מייצרת תרכובת טבעתית (בעלת טבעת אחת או יותר) בלתי רוויה, כלומר בעלת לפחות קשר כפול אחד. שיטה זו נקראת תגובת דילס-אלדר על שם מפתחיה, והיא מרכזית בעולם הכימיה האורגנית, ובמיוחד בקרב תגובות היוצרות קשרי פחמן-פחמן.

תגובת דילס-אלדר, אותה גילו השניים ב-1928

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nndb.com/people/441/000100141/ פרטים אודותיו] באתר NNDB
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:כימאים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:כימאים אורגניים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1876
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1954
סנה מדוריירה

סנה מדוריירה (בפורטוגזית: Sena Madureira) היא מועצה אזורית () במרכז מדינת אקרי שבברזיל. זוהי העיר הגדולה ביותר בשטחה במדינה. האקלים בעיר חם ולח מאוד לאורך כל השנה.

סנה מדוריירה הוקמה ב-1904 והייתה מרכז לתעשיית הגומי. כיום הכלכלה של העיר מבוססת יותר על חקלאות, על תעשיית העץ, על שירותים ממשלתיים ותעשייה זעירה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ברזיל: ערים
קטגוריה:אקרי
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1904
ג'מאל חכרוש

ג'מאל חכרוש (במרכז) עם [[זהר דביר]]
ג'מאל חכרוש (בערבית: جمال حكروش; נולד ב-1957) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל שעמד בראש אגף סיף לסיכול פשיעה בחברה הערבית בישראל. חכרוש הוא הניצב הערבי-ישראלי המוסלמי הראשון במשטרת ישראל.

==ביוגרפיה==
חכרוש התגייס למשטרה ב-1978 ושירת כסייר בתחנת חדרה. לאחר קורס קציני משטרה שירת כקצין סיור בתחנת חדרה, ושירת בתפקידי פיקוד בתחנות זבולון וחיפה. שימש מפקד משטרת ההגירה באזור חיפה, ב-2004 מונה למפקד תחנת עפולה, לאחר מכן כיהן כמפקד תחנת נהריה כולל במהלך מלחמת לבנון השנייה. ב-2007 מונה למפקד תחנת זבולון והיה הערבי-מוסלמי הראשון בדרגת ניצב משנה במשטרה. ב-2010 מונה לסגן מפקד מרחב החוף וכיהן בתפקיד במהלך השרפה בכרמל. ב-2011 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לסגן ראש אגף התנועה. ב-2013 מונה לסגן מפקד מחוז חוף.

ב-2015 מונה לממלא מקום ממ"ז חוף, ואף פיקד במהלך "צוק איתן" על טיפול המשטרה במהומות בוואדי עארה.

באפריל 2016 מונה לראש המנהלת לשיפור שירותי המשטרה בחברה הערבית בדרגת ניצב.

במסגרת כהונתו כראש המנהלת נבנו 12 תחנות משטרה ביישובים ערביים, התגייסו כ-300 שוטרים מהמגזר הערבי, מהם 32 נשים ב-2021 הוקם במשטרה אגף סי"ף כאגף ארצי לסיכול הפשיעה בחברה הערבית ובראשותו ניצב חכרוש.

בינואר 2022, פורסם סרטון מספטמבר 2020 בו הוא נראה עוזב זירת רצח מבלי לסייע לנדקר או להזעיק עזרה. בעקבות פרסום הסרטון יצא חכרוש לחופשה, ולאחר כשבוע הודיע על פרישתו מהמשטרה.<ref></ref> ולמנהל אגף סיף מונה נתן בוזנה.

בדצמבר 2022 פורסם שהשתתף באירוע לאומני בגליל לזכר ערבים שנהרגו בזמן מלחמת העצמאות בקרבות מול צה"ל, בהם רבים מהמשתתפים לבשו דגלי אש"ף, ואחד הנואמים היה ראאד סלאח, מראשי הפלג הצפוני של התנועה האיסלמית.<ref></ref> ההשתתפות עוררה ביקורת רבה וקריאות רבות לממשלת ישראל לשקול מחדש את שאלת שילובם של ערבים ישראלים במשטרת ישראל.<ref></ref>

חכרוש נשוי ואב לארבעה. מתגורר בכפר כנא.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.panet.co.il/article/420089 ترقية الضابط جمال حكروش من كفركنا لرتبة ‘بريغادير ‘], אתר פאנט, 17 ביוני 2011
* [http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=1184455 המחאה והבעיות הכספיות שעומדות בפני הניצב המוסלמי הראשון] באתר nana10
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:כפר כנא: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
שנה אפלטונית

שנה אפלטונית או השנה הגדולה היא מחזור בו נקיפת ציר כדור הארץ משלימה הקפה אחת. תקופת הזמן החולפת במחזור כזה היא 25,800 שנה בקירוב. קצב הנקיפה כיום הוא בשיעור של כ-0.01396 מעלות בשנה או לחלופין, כמעלה אחת כל 71.5 שנה בקירוב. בעקבות נקיפת ציר כדור הארץ, במהלך השנה האפלטונית משתנה מיקום הכוכבים בשמיים כפי שהם נצפים מכדור הארץ ובתום מחזור אחד של נקיפה חוזרים הכוכבים למיקומם בשמיים כפי שהיו בתחילתו. מסיבה זו פולאריס, הידוע יותר בכינויו "כוכב הצפון", מורה על צפון כדור הארץ רק בחלק מן השנה הגדולה בעוד שבשאר השנה, יהיו אלו כוכבים אחרים שיצביעו לכוון הצפון. האסטרונום הראשון שהתייחס לתופעה ותיעד אותה היה היווני היפרכוס מנייסיה בשנת 130 לפנה"ס. אולם את שמה קיבלה מעבודתו של אפלטון שכינה אותה "השנה המושלמת" או "השלמה" משום שסבר שהשלמתה מעידה על חזרה של גרמי השמיים לעמדתם המקורית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות זמן
קטגוריה:מידות אסטרונומיות
לולה שנצר

לוֹלָה שַנצֶר (Lola Schanzer; יוני 1903 – 31 בינואר 1998) הייתה מורה לפיתוח קול ישראלית, שביססה שיטת לימוד מיוחדת והעמידה דורות רבים של זמרים ושחקנים ידועי שם.

==ביוגרפיה==
לולה שנצר נולדה ביוני 1903 בסופיה שבבולגריה, במשפחה וינאית עשירה ושוחרת מוזיקה. בגיל 8 החלה ללמוד נגינה על פסנתר, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, המשיכה את לימודיה באקדמיה למוזיקה של וינה. במשך שנתיים למדה פסיכיאטריה בבית החולים האוניברסיטאי בסופיה, והשתלמה בזמרה, במחול ובפונטיקה בברלין.

בגיל צעיר נישאה למרצה לאמנות ופילוסופיה ועברה להתגורר עמו בבלגרד. כשהייתה בת 27 נפטר בעלה מסרטן, היא נישאה שוב לצייר יוגוסלבי, אך התגרשה ממנו לאחר שנתיים וחצי. נסעה ללמוד קלינאות תקשורת ופיתוח קול בלונדון ובקופנהגן. כשהחלה מלחמת העולם השנייה ברחה מבלגרד ושבה לסופיה, שם העבירה את כל שנות המלחמה. לאחר סיומה שבה לבלגרד ושמשה כפרופסור כבוד באקדמיה למוזיקה.

ב-1951 עלתה שנצר לישראל, התיישבה בתל אביב והחלה ללמד פיתוח קול. היכרות עם משה פלדנקרייז, הביאה לשיתוף פעולה הדוק ביניהם, ולביסוס שיטתה המיוחדת לשיפור ולפיתוח הביקורת העצמית והגופנית, ולהגדלת יכולתם הקולית והאמנותית של תלמידיה. שמה של לולה שנצר התפרסם בתעשיית הבידור הישראלית של שנות ה-60 וה-70, ואמנים בתחילת דרכם נהרו לביתה, בו ניהלה סטודיו לפיתוח קול. רבים מהם המשיכו לפקוד את ביתה ולעבוד יחד עימה במשך שנים ארוכות תוך כדי עבודתם והופעותיהם.
עם האמנים המפורסמים שלמדו אצלה נמנים אורי זוהר, חוה אלברשטיין, אורה זיטנר, רבקה רז, חיים טופול, נורית גלרון, שלמה וישינסקי, דורית ראובני, נירה גל, נתנאלה, נחמה הנדל ועפרה חזה.

שנצר לימדה בבית צבי ובסמינר הקיבוצים.

בשנות חייה האחרונות עברה לולה שנצר להתגורר בבית אבות בתל אביב, שם נפטרה ב-1998, בגיל 94, כשהיא ערירית וללא קרובי משפחה בארץ.

ב-2003 יצא לאור הספר "קולי זה אני", מדריך לפיתוח קול ודיבור המבוסס על שיטתה של שנצר, שנערך על ידי תלמידתה נירה גל. הספר נלמד עד היום במוסדות לימוד אקדמיים.

==ספרה (לאחר מותה)==
* לולה שנצר, קולי זה אני: המדריך השלם לפיתוח קול ולדיבור; הרחיבה, השלימה וערכה: נירה גל, תל אביב: יוזמות הייליגר, תשס"ג 2003.

==מקורות==
* 'כולם היו בניה', מאת עדית נעמן, ידיעות אחרונות, מוסף "זמנים מודרניים", 23 ביוני 1993.

==לקריאה נוספת==
* אריאלה שפירא, 'לולה שנצר: קולי זה אני, ואני זה גופי', מוזיקה מגזין על צלילים ואנשים, 14 (1988), 12–16.

==קישורים חיצוניים==
* (על משנתה של לולה שנצר)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:ישראליות ילידות בולגריה
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1998
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
ססיל מירס

ססיל מירס
ססיל הנרי מֵירס (באנגלית: Cecil Henry Meares; 1877-1937) היה המטפל הראשי בכלבי המזחלות ומתורגמן לרוסית במשלחת טרה נובה, המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה בין השנים 1913-1910. מירס נולד במחוז קילקני באירלנד, בן לקצין צבא, והיה הרפתקן ובלשן, איש פעולה ושעשועים, תכונות שהקשו עליו לעיתים לציית לפקודותיו של מפקד המשלחת, רוברט פלקון סקוט. לפני שהצטרף למשלחת, היה מירס קצין בצבא הבריטי, סוחר פרוות בקמצ'טקה ובאוחוצק שבסיביר, לוחם במלחמת רוסיה–יפן ובמלחמת הבורים ונוסע למקומות שונים, בהם טיבט.

==משלחת טרה נובה==
תפקידו של מירס כלל בחירה ורכישה של 34 כלבים ו-20 פונים למשלחת והעברתם מסיביר דרך יפן לניו זילנד, שם יצטרפו למשלחת. מירס לא היה בקי בסוסי פוני, אך בהתאם להוראותיו של סקוט, נסע לניקולאייבסק שבסיביר לבחור את הכלבים. בניקולאייבסק פגש מירס את דימיטרי גרוב, נוהג כלבים מנוסה, שעזר לו לבחור את הכלבים המתאימים לגרירת מזחלות בתנאים הקשים של אנטארקטיקה, ובהמשך גויס גם הוא כנוהג כלבים למשלחת. מירס גייס גם פרש מרוצים רוסי בשם אנטון אומלצ'נקו כסייס במשלחת. אז נסעו לולדיווסטוק, שם נקנו סוסי הפוני. סקוט עמד על כך שהפונים יהיו לבנים, משום שבמהלך משלחת נמרוד מ-1907, ציין ארנסט שקלטון, שפונים הלבנים האריכו ימים יותר מן הפונים הכהים. לורנס אוטס, קצין הצבא הבריטי במשלחת, שתפקידו היה לטפל בפונים, התאכזב מנבחריו של מירס, שסבלו מחסרונות שונים כגון חזה צר, ברכיים לא יציבות וגיל מתקדם. והיו "האוסף הגדול ביותר של בהמות בלות שראיתי מעודי". לאחר יציאת המשלחת לדרך, טיפלו מירס וגרוב בכלבים. אחרי שיצאו כחלק מצוות הסיוע במסע אל הקוטב הדרומי בראשית נובמבר 1911, פנו מירס והבולגרי גרוב ב-14 בדצמבר, למרגלות קרחון בירדמור, לחזור צפונה עם כלבי המזחלת. מירס פרש מן המשלחת מסיבות בלתי ברורות וחזר לבריטניה ב"טרה נובה" במרץ 1912.

חילוקי דעות מסוימים עוסקים ב"אי-זמינותו" של מירס להמשך העבודה על מדף הקרח רוס במשך החודשיים שקדמו לעלייתו על ה"טרה נובה" לחזור הביתה, כאשר המשלחת הייתה תחת פיקודו בפועל של אדוארד אטקינסון. שיבתו לציוויליזציה לפני החורף האנטארקטי של שנת 1912 לא הייתה בלתי-צפויה (בהוראות שהשאיר למפקד טרה נובה, שנכתבו לפני היציאה לקוטב, קבע סקוט שמירס רשאי לחזור באונייה, בהתאם למכתבים מן הבית), אך אין זה ברור מדוע לא היה זמין לעסוק בעבודה עם כלבי המזחלות בעונת הסתיו, וגם לא ברור מדוע לא אילץ אותו אטקינסון למלא את חובתו (המשלחת התנהלה על פי פקודות צי מחמירות, ואטקינסון היה הקצין הבכיר במקום).

==המשך חייו==
בתקופת מלחמת העולם הראשונה התגייס מירס לחיל האוויר המלכותי והגיע לדרגת סגן-אלוף. בהמשך התגורר בוויקטוריה, קנדה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1877
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1937
ויטוריה דה קונקיסטה

ויטוריה דה קונקיסטה (בפורטוגזית: Vitória da Conquista) היא עיר במדינת באהיה שבברזיל. העיר, המשמשת כמרכז אזורי לערים קטנות יותר השוכנות בסמוך לה, נמצאת על רמה בגובה של כ-1000 מטרים מעל פני הים ויחד איתן היא מהווה אזור לגידול הקפה וכן מתפתחת כמרכז עסקים מודרני.

ויטוריה דה קונקיסטה, הקרויה בקיצור בפי המקומיים, קונקיסטה, כדי להבדיל אותה עם העיר ויטוריה, בירת מדינת אספיריטו סאנטו, היא העיר השלישית בגודלה במדינת באהיה, לאחר בירת המדינה סלבדור ולאחר העיר פירה דה סנטנה.

==היסטוריה==
ויטוריה דה קונקיסטה הוקמה ב-1783 על ידי ז'ואאו גונוסלבס דה קוסטה שנשלח על ידי ז'וזה השני, מלך פורטוגל כדי לכבוש את אדמותיהם של הילידים ולהמיר את דתם לנצרות. הוא הקים את "אראיל דה קונקיסטה" (Arraial da Conquista, "עיר הכיבוש") במקום בו התנהל הקרב האחרון שלו ושם הוא בנה כנסייה לכבוד ניצחונו.

באותה תקופה הורה דה קוסטה על סלילתם של שתי דרכים ראשיות במדינת באהיה, אחת מויטורה דה קונקיסטה אל העיר אילאוס (Ilhéus) אשר על חוף הים והשנייה אל עבר נהר ז'קוויטינונה שבמדינת מינאס ז'ראיס. כיום, הדרך השנייה היא חלק מהכביש המהיר בין סלבדור לבין ריו דה ז'ניירו.

==כלכלה==
הענפים הכלכליים הראשיים של העיר הם מסחר, שירותים רפואיים וגידול קפה. בעיר שוכן הקמפוס הראשי של אוניברסיטת דרום-מערב באהיה. כלכלת העיר פורחת והיא מושכת אליה חברות גדולות בענפי תעשייה שונים. העיר משמשת כמרכז העסקים של דרום-מערב מדינת באהיה ושל חלקה הצפוני של מדינת מינאס ז'ראיס.

==אקלים==
ויטורה דה קונקיסטה שוכנת מבחינה אקלימית באזור סוואנה. האקלים בה מתאפיין ביובש ובטמפרטורות מתונות באופן יחסי הודות לגובה בו היא שוכנת. גובה פני הקרקע בעיר נע בין 857 ל-950 מטרים מעל פני הים. המשקעים בין החודשים אפריל לאוגוסט מתאפיינים בגשם ובערפל בעוד שהעונה הגשומה היא בין החודשים אוקטובר למרץ. עונת החורף היא בחודשים יולי עד אוקטובר והיא מאפיינת בכמות קטנה של משקעים ובאוויר קר ולח. האוויר הקר המגיע לרמה מהאוקיינוס גורם להיווצרותו של ערפל.

הטמפרטורה הממוצעת נעה בין 17.8 מעלות צלזיוס ביולי ל-21.8 מעלות צלזיוס במרץ. כמות המשקעים הממוצעת נעה בין 17.9 מ"מ ביולי ל-127.8 מ"מ בדצמבר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:באהיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1840
מסע של מאה צעדים (2014)

מסע של מאה צעדים (באנגלית: The Hundred-Foot Journey) הוא סרט דרמה קומית בבימוי של לאסה הלסטרם, ובכיכובם של הלן מירן, אום פורי, מאניש דאיאל ושרלוט לה-בון. זהו סרטו השני של הלסטרם בו העלילה נסובה סביב אוכל, לאחר סרטו "שוקולד" משנת 2000. הסרט יצא לאקרנים ב-8 באוגוסט 2014. 

== עלילה ==
משפחת קאדאם היא בעלת מסעדה במומבי במשך שנים. הבן השני, חסן (מאניש דאיאל), גדל להיות המחליף של אימו (ג'והי צ'אולה) בתור השף של המסעדה. המסעדה נהרסת במהלך התפרעויות, אב המשפחה (אום פורי) ושאר בני המשפחה מצליחים לברוח, חוץ מהאם שנהרגת בשרפה. המשפחה נוסעת ללונדון, ולאחר מכן לאירופה.
לאחר חציית הגבול משווייץ לצרפת הברקסים של הרכב נהרסים, בקרבת הכפר סנט-אנטונין-נובל-וואל. מרגרט (שרלוט לה-בון), סו-שף במסעדה צרפתית בשם "Le Saule Pleureur" (מילולית:הערבה הבוכייה) עוברת על יד המכונית ומציעה להם עזרה. אב המשפחה נדהם מאיכות האוכל בעיירה והוא מחליט להשתקע בעיירה.
==הפקה==
צילומי הסרט החלו ב-23 בספטמבר 2013, בדרום צרפת, בסנט אנטונין-נובל-ואל, נמשכו תשעה שבועות, כולל בבהולנד ובאולפן Cité du Cinéma. מתחם, הממוקם בסן-דניס, מצפון לפריז. לפני שהחלו הצילומים בפועל, השחקנים מאניש דייאל ושרלוט לה בון בילו זמן לא מבוטל במסעדות תוך התבוננות ולמידה במטבחים. כדי לחזק את האמינות של האוכל המוצג בסרט, המפיקה ג'ולייט בלייק התייעצה עם השף יליד הודו פלויד קארדוז. השחקנית ההודית ג'והי צ'אולה מגלמת בסרט את אשתו של דמותו של אום פורי. המפיקים חשו צורך שהיא תיראה מבוגרת ב-15 שנים מגילה האמיתי, ולכן היא התבגרה "דיגיטלית" בעזרת טכניקות פוסט-פרודקשן.
==צוות השחקנים==

{| class="wikitable"
|-
! תפקיד !! שחקן
|-
| מאדאם מאלורי || הלן מירן
|-
| פאפא || אום פורי
|-
| חסן|| מאניש דאיאל
|-
| מרגרט|| שרלוט לה בון
|-
| מנסור|| אמית שאה
|-
| מהירה|| פרזנה דוה אלהה
|-
| מוקתר|| דילון מיתרה
|-
| ראש העיר || מיכאל בלנק
|-
|ז'אן פייר
|קלמנט סיבוני
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:דרימוורקס: סרטים
קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אוכל
אלסיו צ'רצ'י

אלסיו צ'רצ'י (באיטלקית: Alessio Cerci; נולד ב-23 ביולי 1987) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סלרניטנה. ייצג את נבחרת איטליה במונדיאל 2014.

==קריירה==
צ'רצ'י גדל במחלקת הנוער של רומא, בשל סגנון המשחק שלו אנשים מצאו דמיון בינו לבין תיירי הנרי. ב-16 במאי 2014 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצת הבוגרת של רומא בגיל 16 כאשר נכנס מחליף בדקה ה-76 נגד סמפדוריה בתיקו 0-0. בעונה שלאחר מכן היה שחקן מפתח בקבוצת הנוער של רומא, כאשר בסיומה זכה איתה באליפות איטליה לנוער.

ב-21 במרץ 2005 חתם חוזה מקצועי ברומא לשלוש שנים, עם זאת הוא המשיך לשחק בעיקר בקבוצת הנוער.

ב-18 באוגוסט 2006 הושאל לקבוצת ברשה מהסרייה ב'. הוא ערך את הופעתו הבכורה ב-15 בספטמבר נגד בארי בתיקו 1-1. בסוף עונת צ'רצ'י חזר לרומא והושאל לפיזה. ב-9 בספטמבר 2007 הבקיע את שערו הראשון במסגרת קבוצה בוגרת נגד צ'זנה בניצחון 1–2.

צ'רצ'י היה מוכן להמשיך לשחק ברומא ובבסרייה א', אך הושאל שוב ב-25 ביולי 2008 לאטאלנטה. עם זאת בעקבות מספר רב של פציעות לאורך הדרך לאורך העונה שיחק ב-13 משחקים ולא הבקיע שערים.

בעונת חזר לשחק ברומא, והבקיע את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת נגד מ.פ.ק. קושיצה הסלובקית, במסגרת הליגה האירופית בניצחון 0–4. ב-16 בדצמבר באותה עוה הבקיע צמד בניצחון 0–3 נגד צסק"א מוסקבה. הוא סיים את העונה עם 19 הופעתו ו-3 שערים בסך הכל בליגה האיטלקית ואירופה.

ב-26 באוגוסט 2010 צ'רצ'י חתם בפיורנטינה עבור דמי העברה של 4 מיליון יורו. ערך את הופעתו הבכורה נגד נאפולי בתיקו 1-1, והבקיע את שערו הראשון ב-7 בנובמבר 2010 נגד קייבו ורונה. הוא סיים את עונת עם 26 הופעתו ו-7 שערים בסך הכל.

ב-23 באוגוסט 2012 חתם בטורינו. הוא ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה ב-1 בספטמבר 2012 נגד פסקארה, והבקיע את שערו הראשון בקבוצה נגד האקסית פיורנטינה בתיקו 2-2. הוא סיים את עונתו הראשונה בטורינו עם 8 שערים ו-8 בישולים.

את עונת פתח כאשר הבקיע שער במשחק הפתיחה נגד ססואולו בניצחון 0–2. הוא סיים את העונה עם 13 שערים וכמלך הבישולים של הליגה עם עשרה בישולים.

ב-1 בספטמבר 2014 חתם בקבוצה הספרדית אתלטיקו מדריד לשלוש שנים. ב-5 בינואר 2015 לאחר שלא קיבל הזדמנויות רבות במדריד, הושאל לשנה וחצי במילאן. ב-22 בינואר 2016 הושאל לגנואה עד לסוף העונה.

ב-10 ביולי 2017 חתם צ'רצ'י בקייבו ורונה.

===נבחרת איטליה===
צ'רצ'י שיחק בכל נבחרות הנוער של איטליה. לאחר שהחל לשחק בפיזה זומן לנבחרת הצעירה של איטליה, יחד איתה השתתף באליפות אירופה לנוער 2009, והגיע עם נבחרתו עד לחצי גמר.

ב-17 במרץ 2013 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת על ידי המאמן צ'זרה פראנדלי, למשחק ידידות נגד ומשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 נגד . במאי 2013 השתתף בגביע הקונפדרציות 2013 בברזיל, יחד עם נבחרתו הגיע למקום השלישי. נכלל בסגל למונדיאל 2014.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.torinofc.it/prima-squadra/2013-2014/Centrocampisti/cerci-alessio פרופיל וסטטיסטיקות השחקן] באתר טורינו

קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני ברשה
קטגוריה:כדורגלני פיזה
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני טורינו
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני קייבו ורונה
קטגוריה:כדורגלני אנקרגוג'ו
קטגוריה:כדורגלני סלרניטנה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1987
ז'ואזיירו

ז'ואזיירו (בפורטוגזית: Juazeiro) היא עיר בצפון מדינת באהיה שבברזיל. יחד עם העיר פטרולינה שבמדינת פרנמבוקו, השוכנת בסמיכות מעבר לנהר הסאו פרנסיסקו, היא יוצרת מטרופולין שאוכלוסייתו מונה כ-500,000 תושבים. העיר הוקמה בשנת 1833 וזכתה למעמד של עיר ב-1878. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על גידול פירות בהשקיה והתוצרת החקלאית שלה מיוצאת בעיקר לארצות הברית ולאירופה. ז'ואזיירו היא עיר הולדתו של אחד מיוצרי סגנון הבוסה נובה, ז'ואאו ז'ילברטו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:באהיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1833
מנטובה (נפה)

נפת מנטובה (באיטלקית: Provincia di Mantova ) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 
2,341.44 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 415,147 נפש. בירתה של הנפה בעיר מנטובה.

===גאוגרפיה===
נפת מנטובה גובלת בנפת ורונה בצפון-מזרח. במזרח היא גובלת בנפת רוביגו. בדרום היא גובלת בנפת פרארה ובנפת מודנה ובנפת רג'ו אמיליה ובנפת פארמה. במערב היא גובלת בנפת קרמונה. בצפון-מערב היא גובלת בנפת ברשה.

===נהרות===
הנהרות העיקריים שזורמים בה הם פו (Po), אוליו (Oglio), קייזה (Chiese), מינצ'ו (Mincio), סקיה (Secchia).

==ראו גם==
* סביונטה
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">

Sabbioneta Synagoge.JPG|בית הכנסת סביונטה - היום מוזיאון ליהדות
Synagoge Sabbioneta.JPG|בית הכנסת סביונטה - היום מוזיאון ליהדות
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
קטגוריה:לומברדיה: נפות
ז'קייה

ז'קייה (בפורטוגזית: Jequié או Jiquié) היא עיר במדינת באהיה שבברזיל. בשל הטמפרטורות הגבוהות השוררות בה היא מכונה "עיר השמש" (A cidade do sol). העיר שוכנת על נהר הקונטס (Contas).

ז'קייה נוסדה בשנת 1897 וזכתה למעמד של עיר ב-1910. העיר מהווה מרכז כלכלי חשוב של האזור, בעיקר לשיווק התוצרת החקלאית ושל משק החי. העיר היא מקום מושבה של דיוקסיה קתולית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:באהיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1897
אורנה עוזיאל

אורנה עוזיאל (נולדה ב-1960) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל בקפיצה לרוחק. שיאה האישי (6.13 מטר), היה באותה העת התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית אחרי השיא הישראלי של אסתר רוט-שחמורוב (6.14 מטר).

== ביוגרפיה ==
עוזיאל התאמנה בקבוצת הפועל רמת גן.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1977 זכתה עוזיאל במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.78 מטר, לפני מיה קלה בנצור (5.68 מטר) וסיגל קשת מאס"א תל אביב שקבעה שיא ישראלי חדש לנערות גילאי 14 של 5.66 מטר. 

במסגרת תחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-11 שנערכו ברמת גן במאי 1979 זכתה עוזיאל במדליית כסף בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 6.13 מטר. היא ניתרה למרחק זה פעמיים והייתה קרובה לשיא הישראלי בן ה-8 שנים של אסתר רוט-שחמורוב בס"מ אחד (6.14 מטר), במדליית זהב זכתה אלופת הבלקן דואינה אנטון מרומניה (6.41 מטר) ובמדליית ארד זכתה איירן שולרוף (מלק) מישראל שקבעה שיא אישי חדש של 5.89 מטר. הייתה זו התוצאה החמישית בטיבה באותה שנה באסיה.

== שיאים אישיים ==
* קפיצה לרוחק: 6.13 מטר (1979)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופות ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לרוחק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
פאביה (נפה)

נפת פאביה (באיטלקית: Provincia di Pavia ) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 1,772 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 362,141 נפש. בירתה של הנפה בעיר פאביה.

==גאוגרפיה==
נפת פאביה גובלת בנפת מילאנו בצפון. במזרח היא גובלת בנפת לודי ובסן קולומבנו אל למברו ובנפת פיאצ'נצה . בדרום-מערב ובמערב ובצפון-מערב נפת פאביה גובלת במחוז פיימונטה ( נפת אלסנדריה ובנפת וורצ'לי ובנפת נוברה)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
קטגוריה:לומברדיה: נפות
תחנת הכוח באטרסי

תחנת הכוח באטרסי במהלך השיפוץ (2018)
בנייני "הפרח" שהקים [[פרנק גרי במתחם תחנת הכוח (2020)]]
תחנת הכוח באטרסי הייתה תחנת כוח פחמית הממוקמת על הגדה הדרומית של נהר התמזה בתחומי שכונת באטרסי שברובע וונדסוורת' בלונדון.

== פעילות כתחנת כוח ==
מבנה התחנה מורכב משתי תחנות כוח עצמאיות שנבנו בשני שלבים תחת קורת גג אחת. תחנת הכוח באטרסי A נבנתה בשנות השלושים של המאה העשרים בעוד תחנת הכוח באטרסי B נבנתה ממזרח לה כעשרים שנים מאוחר יותר. שתי התחנות תוכננו ועוצבו באופן זהה וסימטרי המקנה להן את המראה בעל ארבע הארובות המפורסם. התחנה הפסיקה לייצר חשמל עבור העיר בשנת 1983, אך היוותה בשישים השנים האחרונות את אחד מסמלי העיר הידועים ביותר והיא בניין רשום בעל חשיבות ארכיטקטונית בדרגה II*.

== אייקון תרבותי ==
התחנה התפרסמה בזכות הופעתה באירועים תרבותיים כדוגמת הסרט Help! משנת 1965 של להקת הביטלס, הקליפ לשיר 'You've Got Another Thing Comin משנת 1982 של להקת ג'ודס פריסט ותמונתה המתנוססת על עטיפת אלבום Animals משנת 1977 של להקת פינק פלויד.

== מעבר למרכז מגורים ומסחר ==
באוקטובר 2022 נחנכה התחנה כמרכז קניות, בילוי, עסקים ומגורים, לאחר שעברה שיפוץ ושימור בעלות של כ-9 מיליארד פאונד. המתחם המחודש כולל מרכז קניות ובו מעל 100 חנויות, שש קומות משרדים ושתי קומות מגורים שבהן 254 דירות. בנוסף לשיחזור מבנה התחנה עצמו, מוקמת סביבו שכונת מגורים שחלקה תוכנן על ידי האדריכלים פרנק גרי ונורמן פוסטר. 4 ארובות המבנה שומרו, כשאחת משרתת תחנת כוח ירוקה והשנייה משמשת כעמדת תצפית. במסגרת הפרויקט נבנתה במקום תחנת רכבת תחתית חדשה וכן הוארכה טיילת התמזה שמאפשרת כעת מעבר של הולכי רגל בחזיתה של התחנה.

== ראו גם ==
* פארק באטרסי

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Povey, Glenn (2007), [http://books.google.co.il/books?id=qnnl3FnO-B4C&redir_esc=y Echoes], Mind Head Publishing, 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080808135340/http://www.batterseapowerstation.org.uk/ Battersea Power Station Community Group]
* [https://web.archive.org/web/20140517005748/http://batterseapowerstation.com/ Battersea Power Station Company Ltd]
* [https://web.archive.org/web/20110726181931/http://www.inspiringcities.org/index.php?id=388&page_type=Article&id_article=19254 Battersea Power Station and Bankside (Tate Modern) compared]
* [https://web.archive.org/web/20130922085445/http://www.e-architect.co.uk/london/battersea_power_station.htm Battersea Power Station Redevelopment Images]
* [https://web.archive.org/web/20080609191417/http://www.silentuk.com/writeupabove/battersea.html תחנת הכוח באטרסי]
* [http://news.bbc.co.uk/1/shared/spl/hi/picture_gallery/05/uk_battersea_power_station/html/1.stm BBC picture gallery]
* [http://bps.fika.org/ Fan's website]
* [http://www.itnsource.com/shotlist//ITN/1964/04/21/FS210464001/?s=battersea+power+station+fire&st=0&pn=1 Footage of Battersea Power Station Fire in 1964]
* 
* 

==הערות שוליים==

באטרסי
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אנרגיה
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה II*
קטגוריה:מבנים שתכנן נורמן פוסטר
קטגוריה:פרנק גרי
אוהב אותך, ניו יורק

אוהב אותך, ניו יורק (באנגלית: New York, I Love You) הוא סרט דרמה קומית רומנטית משנת 2008 המורכב מ-11 סרטים קצרים, כל אחד מהם מבוים על ידי במאי אחר. כל 11 הסיפורים קשורים בדרך כלשהי לנושא האהבה, ומתרחשים בחמשת רובעי העיר ניו יורק.

הסרט מהווה חלק מסדרת סרטי ערים של אהבה והוא סוג של המשך לסרט הצרפתי Paris, je t'aime משנת 2006. בשונה מהסרט הצרפתי, בסרט זה יש לכל הסיפורים חוט מאחד, צלמת חובבנית המצלמת מהצד את 11 הסיפורים.

בסרט מככבים אנסמבל שחקנים, וביניהם בראדלי קופר, שיה לה-באף, נטלי פורטמן, אנטון ילצ'ין, היידן כריסטנסן, אורלנדו בלום, אירפאן קאן, רייצ'ל בילסון, כריס קופר, אנדי גרסיה, כריסטינה ריצ'י, ג'ון הרט, קלוריס ליצ'מן, רובין רייט, ג'ולי כריסטי, מגי קיו, אית'ן הוק, ג'יימס קאן, שו קי ואלי וולך.

בספטמבר 2008 נערכה הקרנת הבכורה של הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, הסרט שוחרר לאקרנים ברחבי ארצות הברית ב-16 באוקטובר 2009.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! חלק !! במאי !! תסריטאי !! שחקנים
|-
| 1 || ג'יאנג וון || הו הונג ומנג יאו עיבוד: ישראל הורוביץ || היידן כריסטנסן (בן) אנדי גרסיה (גארי) רייצ'ל בילסון (מולי)
|-
| 2 || מירה נאיר || סוקטו מת'ה || נטלי פורטמן (רבקה מלון) אירפאן קאן (מנסוקבאי)
|-
| 3 || שונג'י איוואי || עיבוד: ישראל הורוביץ || אורלנדו בלום (דייוויד קולר) כריסטינה ריצ'י (קמיל)
|-
| 4 || איוואן אטאל || אוליבייר לקוט || מגי קיו (ג'ניס טיילור) אית'ן הוק (רייטר) כריס קופר (אלכס) רובין רייט (אנה)
|-
| 5 || ברט ראטנר || ג'ף נת'נסון || אנטון ילצ'ין (נער) ג'יימס קאן (מר. ריקולי) אוליביה ת'ירבלי (נערה שלומדת משחק) בלייק לייבלי (גבריאל דימרקו)
|-
| 6 || אלן יוז || זאן קסאווטס וסטפן ווינטר || בראדלי קופר (גאס) דראה דה-מתאו (לידיה)
|-
| 7 || שקאר קאפור || אנתוני מינגלה || ג'ולי כריסטי (איזבל) ג'ון הרט (בלהופ) שיה לה-באף (ג'ייקוב)
|-
| 8 || נטלי פורטמן || נטלי פורטמן || טיילור גיר (טיה) קרלוס אקוסטה (דנטה) ג'סינדה בארט (מגי)
|-
| 9 || פאטי אקין || פאטי אקין || אור יוצ'ל (צייר) שו קי (רופאה סינית) ברט יאנג (בעל הבית)
|-
| 10 || ג'ושוע מארסטון || ג'ושוע מארסטון || אלי וולך (אייב) קלוריס ליצ'מן (מיטזי)
|-
| מעברים || רנדי בלסמייר || הול פוואל, ישראל הורוביץ וג'יימס סטראוס || אמילי אוחנה (זואי, צלמת) אווה אמורי (שרה) ג'סטין ברת'ה (ג'סטין)
|}

==הכנסה וביקורות==
הסרט גרף 1,588,015 דולר בארצות הברית והגיע להכנסות כלליות של 8,049,666 דולר ברחבי העולם.

הסרט התקבל בביקורות מעורבות ממבקרי סרטים וקיבל ציון של 49/100 ("ביקורות מעורבות או ממוצעות") באתר Metacritic, בהתבססות על 26 ביקורות. באתר Rotten Tomatoes, דווח ש-39% מהביקורות נתנו לסרט ביקורת חיובית בהתבססות על 50 ביקורות עם ציון ממוצע של 6/10.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי דרמה קומית
קטגוריה:סרטי אנתולוגיה
קטגוריה:סרטים ביידיש
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
ניו יורק
ז'קובינה

ז'קובינה (בפורטוגזית: Jacobina) היא עיר במרכזה של מדינת באהיה שבברזיל. העיר הוקמה בשנת 1880. היא מוקפת בהרים, גבעות, נהרות, מעיינות ומפלי מים, ולפיכך מפורסמת כיעד מועדף לתיירות אקולוגית. ז'קובינה שוכנת במרחק של 330 ק"מ מצפון-מערב לבירת המדינה סלבדור והיא ידועה בכינוי "עיר הזהב", זכר למכרות הזהב שמשכו את החלוצים שהגיעו לאזור מסאו פאולו בראשית המאה ה-17.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:באהיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1880
שדה התעופה ביר תמדה

שדה התעופה ביר תמדה או בח"א 7 (בערבית: مطار بير تمادا; תעתיק מדויק: מטאר ביר תמאדא) היה בסיס של חיל האוויר הישראלי בביר תמדה שבחצי האי סיני. הבסיס הופעל לאחר כיבוש סיני בידי צה"ל במלחמת ששת הימים.

הבסיס הוקם על ידי מצרים אחרי נסיגת ישראל מסיני בעקבות מבצע קדש, כבסיס חיל האוויר המצרי בביר תמדה.

צפונית מערבית לצומת ביר תמדה, באמצע שנות ה-60, הוּקם על ידי המצרים שדה התעופה ביר תמדה ובאזור היו פרוסים בסיסי שריון מצריים.

לאחר שנכבש שדה התעופה על ידי ישראל, ניתן לו השם "בסיס חיל האוויר 7" (בח"א 7) והוא שימש בעיקר את טייסות התובלה והמסוקים של חיל האוויר. השדה גם שימש לטייסות קרב כשדה אימוני פריסה או לקראת מבצעים מיוחדים בשטח מצרים.

מפקד בח"א 7 במהלך מלחמת יום הכיפורים היה סא"ל חיים בן ישראל.

כתוצאה מהסכם השלום בין ישראל למצרים משנת 1979, נסוגה ישראל מסיני במספר שלבים והבסיס חזר לריבונות מצרית בשלב השני. אולם לנוכח סעיף ג' ב"פרוטוקול בדבר נסיגה ישראלית וסידורי ביטחון" שבהסכם השלום, האוסר על הקמת בבסיסי אוויר צבאיים או שימוש בהם בשטח B, בו נמצא ביר תמדה, הבסיס נשאר נטוש.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סיני
ביר תמדה
ביר תמדה
ביר תמדה
דוד ביטון

דוד ביטון הוא קצין בדימוס במשטרת ישראל בדרגת תת ניצב. בתפקידו האחרון כיהן כסגן מפקד מחוז ש"י. קודם לכן עמד בראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה. 

==ביוגרפיה==
ביטון התגייס לשורות משטרת ישראל ב-1980, שירת כבלש וחוקר בצח"מ מרחב יפו. בהמשך שירותו מילא שורה של תפקידי פיקוד במערכי המודיעין והחקירות במרחב ירקון דן ואיילון הבכירים בהם כראש מחלק פשעים וראש אגף חקירות מרחבי, בהמשך כיהן כמפקד תחנת גלילות, שימש מדריך ראשי במכללה לקצינים בכירים בדרגת ניצב משנה. בשנים 2007 עד אוגוסט 2010 פיקד על מרחב דן של מחוז תל אביב. בשנת 2010 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי וסיים בהצטיינות, בתום הלימודים מונה ב-2011 לסגן ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה) וב-2012 מונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה (יאחב"ל) שעיקר עיסוקה הטיפול בארגוני הפשיעה והחיסולים במאבקים בין ארגוני הפשיעה ,בדרגת תת-ניצב. ב-2013 קודם לתפקיד סגן מפקד מחוז יהודה ושומרון (מחוז ש"י) ושימש בתפקיד עד 2016.

צבר ניסיון עשיר בניהול יחידות חקירה וניהול חקירות מורכבות ומסובכות, לזכותו נזקפו עשרות פענוחים של מקרי רצח, התמחה בתורת השיטור הקהילתי ובגישת ה "צדק מאחה" במשפט הפלילי היה חבר צוות במשרד המשפטים שבחן את יישומה של הגישה בהליך הפלילי בישראל.

ביטון בעל תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במדע המדינה, הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי (מב"ל) בהצטיינות.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.police.gov.il/articlePage.aspx?aid=525 אושרו מינויי מפקדים חדשים ליאל"כ וליאחב"ל], אתר משטרת ישראל, 27 באוגוסט 2012	

קטגוריה:ראשי היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20