OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ספינונה איטלקי

ספינונה איטלקי (איטלקית: Spinone Italiano) הוא גזע של כלב ממוצא איטלקי שמשמש לרוב ככלב ציד. הוא קרוב לגזע פוינטר גרמני קצר שיער.

== רקע ==
קיימות עדויות על קיומו מאז 1600–1700 באותה תקופה היה נקרא גריפוני, כשם שנהגו לקרוא לכל כלבי הציד באותה תקופה באיטליה.
נחשב ככלב אינטליגנטי וחזק. הכלב בעל התנהגות נוחה, דבר שתורם להיותו הן בשימוש סיעודי הן סתם ככלב משפחתי.

== הופעה ומבנה כללי ==
כלב בעל מבנה גוף ושרירים חזק ויציב, המאפשרים לו גם להיות מהכלבים בעלי יכולת השחייה היותר משובחת. עקב צבעיו, שילוב של חום על גוונו ולבן, מוחלף לעיתים עם ה-ווירהרד פוינטר גרמני (German Wirehaired Pointer) על ידי אנשים שאינם מומחים. הראש המוארך ועצם העורף המובלטת הם מאפייניו הייחודיים. בעל מבט שרבים אומרים כי הוא אנושי ונבון. בעל זנב קצוץ (140-200 מ"מ מבסיס הזנב).

גובה:
*זכר: 60-70 ס"מ
*נקבה: 59-65 ס"מ

משקלו פרופורציונלי לצורה ולמבנה:
*זכר: 34-39 ק"ג
*נקבה: 29-34 ק"ג

== מזג ==
הספינונה הוא כלב חם וידידותי הן לאנשים והן לכלבים אחרים. אופיו הסבלני במיוחד הופך אותו לאחד מגזעי הכלבים שעליהם נאמר "לכל המשפחה" ו"לכל משפחה". נחשב לכלב נאמן במיוחד לאלו שהוא מכיר וחברי לאלו שהוא מכיר פחות. הספינונה איננו כלב תוקפני ואגרסיבי ואינו מתאים לשמש ככלב שמירה. הספינונה נחשב לכלב סקרן, קל לאימון ורגיש מאוד, ולכן מתאים לעבוד עם ילדים ועם אנשים סעודיים. הכלב דינמי ואקטיבי אך אינו נוטש את בעליו בזמן הריצה ונעלם במרדפי שווא.

הכלב נוטה להזיל כמויות גדולות של ריר.

== בריאות ואורך חיים ==
כמו כל הכלבים הגזעיים גם הספינונה נוטה לסבול מבעיות רפואיות, אך בעזרת טיפול מסור ובעיקר הרבעה והכלאה מבוקרת ניתן לשמור על בריאותו.

ב-2004 הקנל קלב באנגליה לאחר מחקר מעמיק העריך את אורך חייו של הספינונה ב-8.7 שנים.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20060506181028/http://www.enci.it/en/breeds/description.php?id=165 Italian Griffon] breed description at the Italian federation (ENCI).
*[http://www.akc.org/breeds/spinone_italiano/index.cfm The American Kennel Club official site]
*[http://www.italianspinone.co.uk/ The Italian Spinone Club of Great Britain]
*[http://www.spinone.com/ The Spinone Club of America]
*[https://web.archive.org/web/20080206023237/http://spinoneitalianos.com/ Unofficial Fan Club of Spinone Italiano]
*[https://web.archive.org/web/20101226013712/http://www.enci.it/razze/ Descrizione razza dal sito dell'ENCI]
*[http://www.spinone-italiano.com/ Sito ufficiale del C.I.S.P.]
*https://web.archive.org/web/20090110192221/http://www.thekennelclub.org.uk/item/101
*http://www.thekennelclub.org.uk/item/549
==הערות שוליים==

קטגוריה:הקבוצה השביעית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השלישית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה הראשונה של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
רוברט לוקאס

רוברט אמרסון לוקאס הבן (בשם מלא באנגלית: .Robert Emerson "Bob" Lucas, Jr; 15 בספטמבר 1937 – 15 במאי 2023) היה כלכלן אמריקאי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 1995.

לוקאס הוא בוגר לימודי היסטוריה, ואת הדוקטורט בכלכלה קיבל באוניברסיטת שיקגו ב-1964. עד 1975 לימד בבית הספר לעסקים שבאוניברסיטת קרנגי מלון, ואז חזר לשיקגו והתמנה לחבר סגל האוניברסיטה.
נחשב לאחד הכלכלנים המשפיעים ביותר משנות השבעים של המאה ה-20, בפרט בתאוריה מקרו כלכלית שנשלטה עד אז על ידי חסידי האסכולה הקיינסיאנית.

ידוע בתחום מחקריו בתחום הציפיות הרציונליות, תחום מרכזי בניתוח תהליכים אינפלציוניים. על מחקריו בתחום זה זכה בפרס נובל. בנוסף לכך לצד פול רומר הוא נחשב כאבי התאוריה הכללית החדשה בהקשר לצמיחה כלכלית.

לוקאס התגרש ב-1988 וגרושתו, ריטה לוקאס, דאגה להכניס להסכם הגירושין סעיף מיוחד, ובו נקבע כי אם בעלה לשעבר יזכה בפרס נובל במהלך שבע השנים הבאות, סכום הפרס יחולק בין שניהם. לוקאס אכן זכה בפרס ב-1995 ואשתו לשעבר קיבלה מחצית מהסכום.

==קישורים חיצוניים==

* [http://minneapolisfed.org/research/QR/QR2321.pdf חתן פרס נובל רוברט א. לוקאס הבן, אדריכל המקרו-כלכלה המודרנית] - מאמר באנגלית המסכם את מחקרו של לוקאס שקדם לזכיותו בפרס נובל.
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאי האגודה האקונומטרית
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לכלכלה
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
קובלנה פלילית

קובלנה פלילית (או קובלנה פרטית) היא אישום פלילי, שבו המאשים הוא אדם פרטי, בניגוד לאישום פלילי רגיל, שבו המאשימה היא המדינה. מטרת הקובלנה היא להעמיד את הנאשם לדין, ולהביא להענשתו על פי הדין הפלילי, וזאת בשונה מתביעה אזרחית שמטרתה להעניק סעד אזרחי (פיצויים) לתובע.

על פי , בעבירות פליליות המדינה היא המאשימה, שכן עבירה פלילית היא עבירה הנעברת כנגד החברה, וייצוגה של האחרונה מסור בידי המדינה. בנוסף, המדינה נחשבת לגוף חסר פניות וחסר שאיפות נקם, ויש לה יכולת ואמצעים לערוך חקירה ולנהל את ההליך הפלילי.

אף על פי כן, מאפשר לכל אדם להגיש קובלנה פלילית בגין רשימה סגורה של עבירות המפורטת . העבירות שעליהן ניתן להגיש קובלנה פלילית הן עבירות שבהן עניין הציבור קטן יחסית בעוד שיש להן עניין רב יותר ליחיד. דוגמאות לעבירות המאפשרות הגשת קובלנה פלילית הן עבירות על חוק איסור לשון הרע, פגיעה בצנעת הפרט או גרימת מטרדים כגון רעש.

עם הגשת קובלנה פלילית לבית המשפט, ניתנת לתביעה הכללית ארכה בת 15 יום להודיע אם היא מעוניינת להחליף את הקובל ולנהל את ההליך המשפטי במקומו. אם ביקשה התביעה לתפוס את מקומו של הקובל, תוחלף הקובלנה בכתב אישום. אם לא הודיעה התביעה על רצונה כאמור, הקובל יתפקד בכל עניין בדומה לתובע מטעם המדינה: 

כמו כן, כבאישום פלילי רגיל, ליועץ המשפטי לממשלה יש סמכות לעכב הליך פלילי שמקורו בקובלנה פלילית, אך ככלל הוא ימנע מלעשות זאת משום שהדבר פוגע בכוונת המחוקק בהתירו קובלנות פרטיות. במקרים מיוחדים, על בסיס שיקולים של טובת הציבור, יכול היועץ המשפטי לממשלה לעשות זאת; לדוגמה, כשהקובל עושה לכאורה שימוש לרעה בהליכי הקובלנה הפלילית, כגון הטרדת הנאשם בקובלנות רבות המסתמכות על אותו בסיס עובדתי. במקרה של כוונת עיכוב כזו, יפנה היועץ המשפטי לממשלה לקובל, וייתן לו הזדמנות לטעון את טענותיו לפני קבלת החלטה על העיכוב.

קובלנה פלילית מוגשת לבית משפט השלום, וההליך מנוהל על ידי הקובל או על ידי בא כוחו. בית משפט יכול לכפות על הקובל למנות לעצמו עורך דין שייצג אותו בשני מקרים: (1) אם התרשם שהקובל אינו מסוגל לנהל את הדיון בעצמו, (2) או שהקובל מנהל את הדיון באופן טורדני. במקרים אלו, אי מינוי עורך דין תוך זמן קצוב, מאפשר לבית המשפט לראות בתובע כתובע שלא התייצב. אף על פי כן, רשאי בית המשפט להרשיע את הנאשם במקרים מסוימים. אדם אשר הועמד לדין בעקבות קובלנה פלילית, וזוכה, שמורה לו הזכות לתבוע פיצוי מהתובע.

על פי הוראות , אין להגיש קובלנה פלילית כנגד קטין "בשל עבירה שבשעת ביצועה לא מלאו לו ארבע-עשרה שנה".

==לקריאה נוספת==
* גבריאל הלוי "התביעה הפרטית בהליך הפלילי" קריית המשפט ט 375 (2011)

==קישורים חיצוניים==

* , מתוך ויקיטקסט

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדר דין פלילי
קטגוריה:ישראל: משפט פלילי
חוג בזו

בתורת החוגים, חוג בזו הוא חוג קומוטטיבי <math>R</math> המקיים את "תכונת בזו": כל אידיאל נוצר סופית הוא אידיאל ראשי. למעשה די להניח את התכונה עבור שני איברים (המקרה הסופי הכללי נובע באינדוקציה): לכל שני איברים <math>a,b</math> בחוג, קיים איבר <math>d</math> כך ש- <math>Ra + Rb = Rd</math>. 

כל חוג רגולרי קומוטטיבי הוא חוג בזו (יתרה מזו: בכל חוג רגולרי, כל אידיאל שמאלי נוצר סופית הוא ראשי). בחוג בזו נותרי, כל אידיאל נוצר על ידי איבר אחד. המחלקה החשובה ביותר של חוגי בזו מורכבת מתחומי בזו - תחומי שלמות שכל אידיאל נוצר סופית שלהם הוא ראשי.

== תכונות קרובות ==

פולינום מעל חוג קומוטטיבי <math>R</math>, שהוא מחלק אפס בחוג הפולינומים, הוא בעל תכולה מאפסת אם אפשר לפרק אותו כמכפלה <math>cf</math> כאשר <math>c</math> סקלר שהוא מחלק אפס, ו-<math>f</math> רגולרי. חוג קומוטטיבי מקיים את תכונת EM אם לכל פולינום מחלק אפס מעליו יש תכולה מאפסת. לחוג יש תכונת Armendariz אם מהשוויון <math>fg=0</math>, כאשר <math>f,g</math> פולינומים מעל החוג, נובע שכל מכפלות המקדמים הן אפס. כל חוג בזו הוא בעל תכונת EM, וכל חוג בעל תכונת EM הוא Armendariz.

== חוגים לא קומוטטיביים ==

תכונת בזו ניתנת להכללה לחוגים לא קומוטטיביים. ההכללה המיידית היא לחוגים שבהם כל אידיאל שמאלי (או ימני) נוצר סופית הוא ראשי. חוג הרמיט ימני הוא חוג שמעליו כל מטריצה <math>1 \times 2</math> דומה למטריצה מהצורה <math>(d\ 0)</math> (כלומר, יש מטריצה הפיכה <math>2 \times 2</math> המעבירה את הווקטור הנתון לצורה זו). בדומה אפשר להגדיר חוג הרמיט שמאלי. חוג הרמיט ימני ושמאלי נקרא חוג הרמיט. מעל חוג הרמיט שמאלי, כל מטריצה דומה למטריצה משולשית. הרמיטיות ימנית עוברת לחוגי מטריצות. תחום (חוג ללא מחלקי אפס) הוא חוג הרמיט אם ורק אם כל אידיאל שמאלי או ימני נוצר סופית הוא ראשי, וגם כל חיתוך של אידיאלים ראשיים (ימניים או שמאליים) הוא ראשי. חוג קומוטטיבי הוא הרמיט אם ורק אם הוא חוג בזו.

== מקורות ==
* Irving Kaplansky, Elementary Divisors and Modules, Proc. AMS, 1949.

==קישורים חיצוניים==
* 

בזו
נפתלי פדר

נפתלי פדר (4 בינואר 1920 - 11 בנובמבר 2009) היה פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפ"ם.

==ביוגרפיה==

פדר נולד בשנת 1920 באולקוש שבפולין. עלה ארצה בשנת 1949, לאחר ששירת בצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה, לחם ונפצע בקייב ופעל כחבר ההנהגה הראשית של תנועת השומר הצעיר (1946 - 1949). בהנהגת התנועה שימש בלודז' עורך ביטאונה "גשרים" ו לאחר המלחמה עמד בראש מחנה אונר"א של ילדים פליטים. משנת 1947 שימש כעורך העיתון "אויף דער וואק" במחנות העקורים בגרמניה.

עם עלייתו לישראל שירת בצה"ל ולחם בקרב תל מוטילה, ולאחר מכן היה נהג משאית בחיפה. מיד עם הגיעו לארץ החל בפעילות ציבורית, נבחר למזכיר מועצת תנועות הנוער . בשנת 1957 מונה לגזבר עיריית באר שבע ובין השנים 1965-1963 היה שליח הסוכנות היהודית בברזיל.

בשנים 1976-1968 כיהן כמזכיר המדיני של מפ"ם. בשנת 1977 נבחר מטעמה, במסגרת המערך, לכנסת. פדר כיהן בכנסות התשיעית והעשירית. היה חבר ועדת הכספים ובכנסת העשירית סגן יושב ראש הכנסת.

בתום כהונתו בכנסת המשיך בפעילות ציבורית, שימש חבר מועצת "יד ושם" ועמד בראש הוצאת הספרים ביידיש "ישראל בוך". בבחירות לכנסת ה-16 הוצב במקום ה-70 ברשימת מרצ לכנסת. בשנת 2000 הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.

נפטר ב-11 בנובמבר 2009, בן 89 במותו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.jwmww2.org/soldier.aspx?id=9949 נפתלי פדר באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה]
* 

קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2000
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת העשירית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
מפלגת העצמאות הפוארטוריקנית

מפלגת העצמאות הפוארטוריקנית (בספרדית: Partido Independentista Puertorriqueño, PIP) היא מפלגה הפועלת למען עצמאותה של פוארטו ריקו מארצות הברית והקמתה של מדינה ריבונית פוארטוריקנית. המפלגה נוסדה ב-20 באוקטובר 1946 על ידי חילברטו קונספסיון דה גרסיה (1909-1968), והיא אחת משלוש המפלגות העיקריות בפוארטו ריקו (יחד עם המפלגה הפופולר-דמוקרטית והמפלגה הפרוגרסיבית החדשה). המפלגה דוגלת במאבק אלקטורלי ואזרחי (כולל אי ציות אזרחי) להשגת העצמאות מארצות הברית וכן בכלכלה סוציאל-דמוקרטית.

המפלגה זוכה לתמיכה רחבה של אישים מוכרים ברמה בינלאומית, פוליטיקאים ואמנים שונים, ביניהם - מרטין טוריחוס, גבריאל גארסיה מארקס, מריו בנדטי, ארנסטו סאבטו ואחרים, וכן לתמיכה של ארגונים בינלאומיים שונים כגון האינטרנציונל הסוציאליסטי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוארטו ריקו: מפלגות
קטגוריה:תנועות בדלניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1946
ברנהרד הורביץ

ברנרד הורביץ (בגרמנית: Bernhard Horwitz; 10 במאי 1807 – 29 באוגוסט 1885) היה אמן שחמט יהודי-גרמני וכתב ספרים בנושאי שחמט. נולד בגרמניה ולמד בברלין אמנות. משנת 1837 עד 1843 היה חבר בקבוצת שחקני שחמט שנודעה בשם "הפליאדות של ברלין". לשיא יכולתו הגיע בשנת 1846 כאשר היה ממוקם שלישי בעולם. לאחר מכן החל לרדת באיטיות בדירוג העולמי אך בשנת 1861 היה עדיין מדורג במקום ה-45.

הורביץ עבר לאנגליה בשנת 1845 וגר בלונדון. בשנת 1846 הוא הפסיד בדו-קרב מול האמן ליונל קיזריצקי
ודו-קרב נוסף אותו הפסיד להווארד סטאונטון בתוצאה 15.5-8.5.

דו קרבות הווארד סטאונטון-הורביץ

התוצאה הטובה ביותר שלו היא ניצחון בדו-קרב מול הנרי בירד בשנת 1851. הוא שיחק בתחרות הבינלאומית הראשונה שהתקיימה בלונדון בנצחו בסיבוב הראשון את הנרי בירד אך הפסיד בסיבוב השני להווארד סטאונטון ובסיבוב השלישי ליוז'ף סן.

ספרו של הורביץ "Chess Studies" משנת 1851 אותו כתב יחד עם יוסף קלינג נחשב לספר חשוב על אטיודים בסיום ועל סיומי משחק באופן כללי.

== דוגמה לשח כפול ==

משחק בין ג'ון ויליאם שולטן-ברנרד הורביץ, שהתקיים בלונדון, בשנת 1846.

1. ה4 ה5 2. רג4 פו6 3. פג3 ב5 4. ר:ב5 רג5 5. ד3 ג6 6. רג4 מהב6 7. מהה2 ד5 8. ה:ד5 0-0 (בעמדה זו ללבן יתרון משמעותי. עליו לפתח את כליו ולהכין הצרחה. למשל 9. פו3, המסע פה4 שומט את היתרון ומנוגד לעקרון כי אין להזיז אותו כלי פעמיים בפתיחת המשחק) 9. פה4 פ:ה4 10. ד:ה4 ר:ו2+ 11. מה:ו2 מהב4+ 12. רד2 מה:ג4 13. מהו3 (עדיף 13. מהה2) ו5 14. ה:ו5 (זו כבר שגיאה, עדיף 14. ב3 או מהה2) ר:ו5 15. מהז3 (זו השגיאה שמאפשרת את הסיום המרשים של המשחק, יש לשחק ב3) מהו1+ 16. מ:ו1 רד3+ 17. מה1 צו1 מט.

{| class="toccolours" style="float: CENTER;margin-right: 0"
|

|}

== סיום ==
ברנרד הורביץ, 1851

לבן מתחיל וזוכה.

רגלים כפולים הם לעיתים קרובות יתרון בשלב סיום ולו רק לאור העובדה שהאחד מהם יוכל להקריב את עצמו לטובת רעהו!

1. ז7 מח7 כעת נדרש הלבן לזהירות. אם 2. מו7 הוא יאפשר תיקו על ידי פט, בשעה ש-2. ז6+ מז8 גם מוביל לתיקו.

2. ז8=מה+! מ:ז8 3. מז6 כדי לתפוס את הנגדה. 3...מח8 (או 3...מו8 4. מח7 וזוכה) 4. מו7 מח7 5. ז6+ מח8 6. ז7+ וזוכה.

אטיוד משנת 1851, הלבן נוסע וזוכה.

==התמודדויות==
{| class="wikitable sortable"
! שנה !! מיקום !! המתמודד השני !! class="unsortable" colspan="2" | תוצאה
|-
|1846 || || פייר סט. אמאנד || 1 מ-2 || תיקו
|-
|1846 || לונדון || הווארד סטאונטון || 8.5 מ-24 || הפסד
|-
|1846 ||לונדון || ליונל קיזריצקי || 4.5 מ-12 || הפסד
|-
|1846 ||לונדון || דניאל הארוויץ || 5.5 מ-12 || הפסד
|-
|1849 ||ברייטון || דניאל הארוויץ || 9 מ-14 || ניצחון
|-
|1851 || לונדון || הנרי בירד || 6 מ-9 || ניצחון
|-
|1852 || לונדון || יוהאן לבנטל || 1 מ-5 || הפסד
|-
|1852 ||לונדון|| אלייז'ה ויליאמס || 7.5 מ-17 || הפסד
|-
|1860 || מנצ'סטר || איגנץ קוליש || 1 מ-4 || הפסד
|-
|1861 || || אדוארד פינדר || 0.5 מ-4 || הפסד
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S055778000000111000000000012210100 מידע כללי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט יהודים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בריטים
קטגוריה:פרובלמאים גרמנים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט אנגלים
קטגוריה:פרובלמאים יהודים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1807
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1807
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1885
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1885
קפה דה לה רז'אנס

קפה דה לה רז'אנס (צרפתית: Café de la Régence) בפריז היה מרכז אירופאי חשוב של משחק השחמט במאות ה-18 וה-19. כל אמני השחמט המובילים של אותן שנים שיחקו שם. אחד מבתי הקפה הראשונים בפריז, נוסד בשנת 1681 בשם קפה של כיכר הארמון המלכותי ובשנת 1715 שינה את שמו לקפה דה לה רז'אנס. במהלך השיפוצים של הארמון בשנת 1852 עבר לשכון באופן זמני במלון דודון, ברחוב רישליה. החל משנת 1854 הקפה עבר לרחוב סנט הונורה 161, שם הוא קיים עד היום (אם כי בשם אחר).

החל משנת 1740 הקפה הפך למקום מפגש לשחקני השחמט של פריז שלפני כן נהגו להיפגש בקפה פרוקופ. בין המשתתפים הקבועים היו דני דידרו, ז'אן-ז'אק רוסו, נפוליאון בונפרטה, בנג'מין פרנקלין וכן אמני שחמט כגון לגל דה קרמר מורהו של פילידור, פרנסואה אנדרה פילידור, אדולף אנדרסן, ליונל קיזריצקי, פול מורפי ואפילו "הטורקי".

דידרו נתן תיאור של בית הקפה בספרו Le Neveu de Rameau (אחיינו של ראמו). במשך שנים רבות הקפה התגאה בשולחן שחמט עשוי שיש עליו נפוליאון שיחק בשנת 1798. בנוסף לשחמט שיחקו בקפה גם דמקה וביליארד.

בשנת 1843 התקיים בקפה דו-קרב הווארד סטאונטון מול פייר סט. אמאנד בין התאריכים 14 בנובמבר ל-20 בדצמבר 1843. סטאונטון ניצח בתוצאה 8–13. בשנת 1858 שיחק פול מורפי בקפה וניצח בקלות את דניאל הארוויץ.

זו הייתה שירת הברבור של בית הקפה מבחינה שחמטאית, והחלה שקיעה הדרגתית במעמדו. למרות זאת התקיימו בהמשך אירועי שחמט נוספים בקפה כמו תחרות שחמט בהתכתבות שהתקיימה בשנת 1894 מול מועדון השחמט של סנקט פטרבורג. לאחר החלפת בעלות הפך הקפה למסעדה בשנת 1910 ובשנת 1916 שחקני השחמט עברו לקפה אוניברס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחמט
קטגוריה:פריז: מסעדות
קטגוריה:צרפת: שחמט
קטגוריה:הרובע הראשון של פריז
נעם סלונים

נעם סלונים (נולד ב-8 באוגוסט 1968 בירושלים) הוא מדען ישראלי המתמחה בבינה מלאכותית ואשר עסק גם בכתיבת תסריטים לטלוויזיה.

==קריירה אקדמית==
בשנת 2002 סיים סלונים דוקטורט בהצטיינות יתרה במרכז לחקר המוח באוניברסיטה העברית תחת הנחייתו של פרופסור נפתלי תשבי. עבודת הדוקטורט שלו התמקדה בתאוריה וישומים של שיטת צוואר הבקבוק של האינפורמציה . בשנים 2003–2007 התמחה בלימודי פוסט-דוקטורט במכון לחקר הגנום<ref></ref> באוניברסיטת פרינסטון בהנחיית פרופסור ביל ביאליק ופרופסור סעיד טבזואי<ref></ref>. בשנת 2007 הצטרף למעבדת המחקר של IBM בישראל שם הוא עובד כחוקר בכיר, נכון לשנת 2023.

בשנת 2011 סלונים יזם את פרויקט הדיבייטר , במטרה לפתח מערכת בינה מלאכותית ראשונה מסוגה המסוגלת להתמודד מול יריב אנושי בדיבייט פומבי. סלונים הוביל את פיתוח המערכת יחד עם דוקטור דני גוטפרוינד, ולאחר מכן יחד עם דוקטור רנית אהרונוב, בראש צוות חוקרים נרחב ב-IBM<ref></ref>. המערכת הוצגה לראשונה בשנת 2018 באירוע מצומצם בפני עיתונאים ולאחר מכן בשנת 2019 בדיבייט פומבי בסן פרנסיסקו. סרט תיעודי המתאר את פיתוח המערכת, "הדיבייטר", נכלל בבחירה הרשמית של הפסטיבל הבינלאומי בקופנהגן לסרטים תיעודיים בשנת 2020. המערכת עצמה תוארה באופן מלא במאמר שפורסם בכתב העת Nature בשנת 2021. סלונים הוא מחבר-שותף של יותר מ-25 פטנטים ויותר מ-100 מאמרים אקדמיים.

==קריירה ככותב==
ב-1996 שימש סלונים ככותב מערכונים לעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "החמישייה הקאמרית". בשנים 1995–1996 כתב טור שבועי בעיתון הארץ בנושא מדעי המוח. בשנים 1999–2000 יצר את סדרת הטלוויזיה "פאזל", יחד עם אמיר כשר. בשנים 2008–2009 שימש עורך ותסריטאי ראשי של העונה השנייה והשלישית של סדרת הטלוויזיה "המובילים".

==משפחה==
נשוי ואב לשלושה. נולד לאליהו וניצה סלונים, אחיו הוא ברק סלונים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עובדי יבמ ישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:משפחת סלונים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
שעורת התבור

שעורת התבור (שם מדעי: Hordeum spontaneum) היא מין בסוג שעורה.

== תיאור הצמח ==
שעורת התבור היא צמח דגני חד-שנתי, שגובהו עד 100 ס"מ. שיבוליו גדולות, דו-טוריות, המתבלטות במלענים ארוכים בעלי זיזים. השיבולת בנויה משלישיות של שיבוליות, היושבות לסירוגין על ציר השיבולת. בכל שיבולית יש פרח יחיד, ובבסיסה שתי גלומות צרות, דמויות זיפים. רק השיבולית האמצעית בכל שלישייה פורייה, והיא מצוידת במלען ארוך מאוד, בעל זיפים קצרים הפונים כלפי מטה. הפרי הוא גרגר גדול יחסית (8 מ"מ ויותר), המעורה במוצי הפרח. 

עם ההבשלה, ציר השיבולת מתפרק ליחידות תפוצה דמויות חץ. כל יחידה מורכבת משלישיית שיבוליות (רק האמצעית פורייה), הנופלת לקרקע וחודרת לאדמה. זיזי המלען מכוונים כלפי מעלה וכך נשמר כיוון התנועה כלפי מטה. הפריחה בסוף חודש מרץ ותחילת אפריל, וההבשלה בחודשים אפריל–מאי. במשך הקיץ הזרעים טמונים באדמה, שם הם שמורים משריפות ומבעלי-חיים.

== בית גידול ==
תפוצתו של המין היא באגן המזרחי של הים התיכון ובדרום-מערב אסיה. בישראל הוא נפוץ בחבל הים-תיכוני (למעט חולות ומלחות) מרום של 400 מטר בים המלח עד לרום 1,400 מטר במדרונות החרמון. בחבל זה הוא מגיע לעיתים קרובות (במיוחד כשנמנעת רעיית יתר) לתפוצה רצופה ולבניין אוכלוסיות צפופות ועשירות. הוא בולט כצמח חלוץ של בתי גידול משניים כגון חלקות בור, צידי דרכים, שדות נטושים ושולי שדות, ולעיתים אף פולש לשדות מעובדים.
הצמח חודר גם לצפון הנגב ולמרכזו ולמדבר יהודה, אך שם התפוצה מקוטעת מאוד ומוגבלת לוואדיות ולבתי גידול הנהנים מתוספת מי נגר ושטופים יחסית ממליחות.

== שונות מורפולוגית-גאוגרפית ==
מין זה מראה בארץ שונות מורפולוגית וגנטית גדולה. באדמות הבזלת והטרה רוסה בגליל ובמורדות הגולן הפונים לכנרת, גדלים טיפוסים גדולים במיוחד, ששיבוליהם מגיעות לאורך של 35 ס"מ ויותר. טיפוס קטן, ששיבוליו הן כמחצית מאורך זה, מצוי בדרום עמק בית שאן. במדבר יהודה ובנגב שכיחים טיפוסים בעלי מלענים קצרים. ביהודה, בשומרון ובגליל המזרחי ישנם טיפוסי 'ביניים'.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1848
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קרל היינריך קוך
קטגוריה:דגניים
סוללה (הנדסה אזרחית)

צד הסוללה המשופע לגדת נהר ב[[סקרמנטו, קליפורניה]]
סוללה היא ערימה מלאכותית של עפר, אדמה או מצע. 

==שימושים==
סוללה יכולה לשמש כביסוס לדרך, כאמצעי להסדרת ניקוז, לבידוד אקוסטי מפני רעש, כאמצעי להגנה מפני ירי, כאלמנט לפיתוח נופ<nowiki/>י ועוד.

בהנדסה הצבאית יש שימוש רב לסוללות כאמצעי מיגון, כמו מגנן או חומת מפגע. היא יכולה לשמש גם כמחסום נגד רכב קרבי משוריין.

בישראל נעשה שימוש בעבר בסוללות עפר כתחליף לגשרי כביש בנקודות חצייה של נחלים עמוקים, כדוגמת כביש 85 (מעבר נחל עמוד ונחל עכברה. הסוללות הוסרו במסגרת עבודות שדרוג הכביש ב־2013), ודרך פרויד בחיפה (מעבר נחל אחוזה). בעוד שמילוי נחל בסוללת עפר מאפשר את חצייתו ללא צורך בגשר בעל ניצבים גבוהים שלבנייתו נדרשים מאמצים הנדסיים גדולים, תהליך זה פוגע בנחל עקב חסימתו למעבר של בעלי חיים ומטיילים.

==תהליך בנייה==
ברוב המקרים אורכה של הסוללה גדול משמעותית מגובהה ורוחבה ואילו החתך של הסוללה טרפזי. בניית הסוללה דורשת עבודות עפר שנעשות על ידי ציוד מכני הנדסי, לרוב מסוג דחפור, מחפר או יעה אופני. דחפורים יכולים לשמש להקמת סוללות עפר ביעילות, על ידי גריפה ודחיפה של עפר, כמו גם פיזורו בשיפוע.

הגורם המרכזי בתכנון ובביצוע הסוללה הוא זווית החיכוך הפנימית של החומר ממנו בנויה הסוללה, זו הזווית שקובעת את השיפוע הנדרש כדי שהסוללה תישאר יציבה ולא תתמוטט. לכל סוג קרקע או מצע זווית חיכוך פנימית האופיינית לו.

== ראו גם ==
* עבודות עפר

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הנדסה אזרחית
אוהד לויטה

אוהד לויטה (נולד ב-17 בפברואר 1986) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער בהפועל חדרה.

==קריירה==
לויטה גדל במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך כאשר היה בן 17. משחקו הראשון בליגת העל התקיים מול מ.ס. אשדוד. בעונת 2006/2007 קיבל באופן קבוע את חולצת ההרכב הראשון של הקבוצה, במקום אושרי לוי שהושעה מהקבוצה בעקבות חשד להימורים והטיית משחקים.

לויטה היה שחקן נבחרת ישראל הצעירה, ושימש כקפטן הנבחרת. בשנת 2007 נכלל בסגל הנבחרת במסגרת אליפות אירופה לנבחרות צעירות, אך לא שיחק בפועל. בסך הכל צבר 17 הופעות במדי הנבחרת הצעירה<ref></ref>.

באוגוסט 2009 חתם בקבוצת וואלבייק מליגת העל ההולנדית. לאחר עונה במועדון קיבל לויטה את סרט הקפטן, אך בסוף העונה ירדה הקבוצה לליגה השנייה. בעקבות יכולתו בהולנד, זומן בתום העונה לראשונה לסגל נבחרת ישראל על ידי המאמן הצרפתי, לואיס פרננדס, אך לא שיחק במדי הנבחרת. כעבור עונה שבה ואלבייק לליגה הראשונה, כאשר סיימה במקום הראשון בליגה השנייה. בסוף עונת הוא שוחרר מוואלבייק בעקבות חילוקי דעות על המשך החוזה עמו, דבר שגרם לו גם לאבד את המקום בהרכב במחזורי הסיום.

באוקטובר 2011 חתם בהפועל באר שבע, ולאחר עונה אחת במועדון חתם ביוני 2012 בקבוצת אומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. הוא פתח את עונת כשוער הראשון, אך לאחר מכן ירד לספסל.

ב-28 ביוני 2013 חתם במכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה הלאומית, ובתום עונת 2013/2014 עלה עמה בחזרה לליגת העל והעפיל עמה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה בהארכה 1-0 לעירוני קריית שמונה.

ב-3 בספטמבר 2014 הושאל למכבי חיפה עד תום העונה, לאחר שמכבי נתניה החתימה את אריאל הרוש ומעמדו בקבוצה התערער. הוא שותף במשחק ליגה אחד במדי מכבי חיפה בעונת 2014/2015, בנוסף לשישה משחקים בגביע הטוטו, ובסופה חתם על חוזה קבוע לשנתיים במדי הקבוצה. בעונת 2015/2016 שותף בחמישה משחקי ליגה ובשני משחקי גביע וזכה עם חיפה בגביע המדינה. בעונת 2016/2017, בעקבות עזיבות של השוער ולדימיר סטויקוביץ', החל לשמש כשוער הראשון של הקבוצה, אך כבר בתחילת העונה נפצע בכף רגלו ואיבד את מקומו בהרכב לעומרי גלזר. באמצע עונת 2017/2018 חזר להרכב על חשבונו של גלזר.

ב-11 בספטמבר 2018 חזר לקדנציה שנייה בהפועל באר שבע, כאשר חתם בשורות הקבוצה לעונה אחת. הוא החל את העונה כשוער שני, אך בפברואר 2019 תפס את מקומו של אריאל הרוש בהרכב, ועד תום העונה ערך 16 הופעות בליגת העל וחתם לשנתיים נוספות במועדון.

ביוני 2021 חתם לשנתיים בהפועל חיפה.

ביוני 2023 חתם בהפועל חדרה.

== תארים ==
; מכבי חיפה
* גביע המדינה: 2015/2016

; הפועל באר שבע
* גביע המדינה: 2019/2020

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני ואלבייק
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורגלני אומוניה ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בהולנד
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בקפריסין
קטגוריה:בוגרי תיכון כצנלסון
קטגוריה:כפר סבא: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
האופרה הגדולה של פלורידה

האופרה [[כרמן מוצגת על ידי הלהקה]]
האופרה הגדולה של פלורידה (באנגלית: Florida Grand Opera; בראשי תיבות: FGO) היא להקת האופרה השביעית בדרגת הוותק בארצות הברית, המקיימת בשנת 2023 את העונה ה-82 שלה. את הלהקה ייסד ד"ר ארטורו די פיליפי כ"גילדת האופרה של מיאמי רבתי" בשנת 1941 ובהמשך ניהלו אותה בזה אחר זה המנהלים הכלליים רוברט הרמן ורוברט מ. הויר.

האופרה הגדולה של פלורידה נוצרה בשנת 1994 באמצעות מיזוג בין האופרה של מיאמי רבתי לגילדת האופרה המאוחדת של פורט לודרדייל, שאיחד שתי קהילות חשובות בדרום פלורידה לתמיכה באחד ממוסדות התרבות החשובים ביותר במחוז. ההנהלה ומרכז התפעול של האופרה שוכנים במיאמי, במרכז החינוכי על שם ארטורו די פיליפי ואילו פעילות האופרה עצמה מתקיימת במרכז האופרה על שם ג'וזפין ס. לייזר בפורט לודרדייל.

המנהלת הכללית הנוכחית של הלהקה היא סוזן טי. דניס והיא האשה הראשונה בתפקיד. היא החליפה את המנהל הכללי הקודם, רוברט הויר (1985–2012); המנהל האמנותי והמנצח הראשי הוא רמון תבר שהחליף את המנהל הקודם, סטיוארט רוברטסון (1997–2010). תבר גם הפך למנצח הספרדי הראשון שהוביל גם להקת אופרה אמריקאית וגם סימפוניה אמריקאית. בשנת 2014 לקח תבר את התואר מנצח ראשי. האופרה הגדולה של פלורידה אינה מעסיקה כיום מנצח ראשי, אלא מסתמכת על סדרה של מנצחים אורחים כולל גרגורי בוכאלטר, ג'רי לין ג'ונסון, מייקל צ'ינג, אנתוני בארז ומרלן אורביי. בשנת 2022, מרלון דניאל הצטרף לצוות המוזיקה כמנצח משנה. מנצח המקהלה היה, עד אוגוסט 2007, דאגלס קיני-פרוסט. מחליפו לא נקבע עדיין.

להקת האופרה הגדולה של פלורידה מזמינה ומארחת זמרים, מעצבי תפאורה, במאים ומנצחים בעלי שם בינלאומי. הרפרטואר הנרחב שלה מקיף 400 שנות אופרה וכולל יצירות סטנדרטיות, יצירות מוכרות פחות, יצירות מודרניות ויצירות של מלחינים בני ימינו.

בעבר אירחה הלהקה רבים מזמרי האופרה הראשונים במעלה בעולם, כמו לוצ'אנו פבארוטי, שהופעתו הראשונה בארצות הברית, בפברואר 1965, הייתה במה שנקרא אז האופרה של מיאמי רבתי, ב"לוצ'יה די למרמור" של גאטנו דוניצטי, לצד דיים ג'ואן סאת'רלנד. בין השאר הופיעו שם גם פלאסידו דומינגו, בירגיט נילסון, שריל מילנס וג'יימס מוריס.

עונת 2006–2007 חנכה את בית זיו לבלט ואופרה החדש בהפקות של "אאידה" מאת ורדי, עם הסופרן הנודעת אנג'לה בראון, יחד עם מקהלת האופרה הגדולה ביותר שניצבה אי פעם על בימה; החטיפה מן ההרמון של מוצרט; "מאנון לסקו" של פוצ'יני עם הסופרן הצרפתייה סילבי ואלייר; "לה סונאמבולה" של בליני; "שמשון ודלילה" של סן-סנס בכיכובם של דניס גרייבס ויון וילארס; והצגת הבכורה העולמית של "אנה קרנינה" מאת דייוויד קרלסון.

עונת 2007–2008 נפתחה בסדרת הצגות עטורת שבחים של כך עושות כולן מאת מוצרט, עם המצו-סופרן רינת שחם, החוזרת כדורבלה, והמשיכה ב"דולי הפנינים" של ביזה, טוסקה, עם הסופרן אנג'לה בראון השבה בתפקיד הראשי, ו"לה בוהם" של פוצ'יני ו"יוליוס קיסר" של הנדל.

עונת 2010–2011 נפתחה בטורנדוט מאת פוצ'יני, ואחריה בסיפורי הופמן מאת ז'אק אופנבך. היא תמשיך בדון ג'ובאני מאת מוצרט וב"סירנו" מאת דוד דיקיארה על פי הליברטו הצרפתי מאת ברנאר אוזן.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.pulseculture.com/ Pulse Culture]
* [https://web.archive.org/web/20080705115943/http://carnivalcenter.org/ Carnival Center for the Performing Arts]
</div>

פלורידה
תרבות
איחוד מכסים

איחוד מכסים הוא הסכם סחר בין מדינות השואפות להסיר את חסמי המסחר שביניהן. ההסכם יכול להיחתם בין שתי מדינות או יותר.

המדינות החתומות על הסכם איחוד מכסים, מאפשרות מסחר חופשי ביניהן ובנוסף, מסכמות ביניהן על גובהו של מכס חיצוני משותף. מכס חיצוני משותף משמעותו הסכמה לגבי אופן מדיניות הסחר של המדינות החברות בהסכם, כלפי המדינות שאינן חברות בו. המדינות מגדירות מנגנון בלתי תלוי שיקבע את אופן מדיניות הסחר החיצונית המשותפת להן.

איחוד מכסים מאפשר בדרך כלל להגדיל את היעילות הכלכלית ויוצר קשרים פוליטיים, עסקיים ותרבותיים חזקים יותר בין המדינות החברות בהסכם. איחוד המכסים הוא אחד השלבים ביצירת אינטגרציה כלכלית בין מדינות, והוא השלב הראשון בפגיעה בריבונות מדינה. הדוגמה ההיסטורית הראשונה של איחוד מכסים בין מדינות עצמאיות הוא איחוד המכס של מדינות גרמניה 1834-1919.

כיום נחשב איחוד מכסים לנדיר יותר בתחום של היחסים הבינלאומיים, וזאת לעומת אזורי סחר חופשי שהם מקובלים יותר.

המדינות החברות באיחוד האירופי מקיימות ביניהן הסכמי איחוד מכסים, כמו גם עם מדינות צד שלישי. בין ישראל לאירופה מתקיים הסכם שכזה, המעוגן בהסכם האסוציאציות עליו חתמו הצדדים בשנת 2000.

פרוטוקול פריז מגדיר איחוד מכסים בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית, ובפועל משלב את כלכלת ישראל עם כלכלת הרשות הפלסטינית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:סחר בין-לאומי
קטגוריה:מכס
ויקטור ברלדיאנו

ויקטור ברלדיאנו (רומנית: Victor\Vigder Bârlădeanu; 18 בדצמבר 1928 - 5 בינואר 2007) היה סופר, מחזאי ועיתונאי יהודי רומני.

== קורות חיים ==
ויקטור/ויגדר ברלידיאנו נולד בבוקרשט, רומניה, במשפחה יהודית, כבנם של אברהם (Avram) ושרה (Sura) ברלדיאנו, סוחרים זעירים. הוא למד בבית ספר תיכון יהודי למסחר על שם מקס עזריאל והמשיך ללימודים באוניברסיטת בוקרשט, שם למד היסטוריה ושפות סלאביות.

לאחר תקופה קצרה בשורות השומר הצעיר, ברומניה, עבר לאיחוד הנוער הקומוניסטי ובאוטוביוגרפיה, שכתב עבור השלטונות הקומוניסטים, הכה על חטא היותו ציוני לזמן קצר. הוא המשיך אל שורות המפלגה הקומוניסטית, שהפכה בינתיים למפלגה היחידה ושלטת במדינה, והאוטוביוגרפיה שלו שופעת הערצה לקומוניזם ולסובייטים, כמקובל באותם הזמנים. הוא טען שאין לו קרובי משפחה מחוץ לרומניה ושניתק יחסיו עם בני משפחתו, פרט להוריו, אולם כעבור כמה שנים הוכנס שמו לרשימה שחורה של השלטונות, משום שבתו, האדריכלית אירינה ברלדיאנו (Irina Bârlădeanu), התחתנה עם מהנדס הבניין ניידמן סילביאן (Neidmann Silvian) ושניהם עלו לישראל.

מפברואר 1947 צורף למערכת העיתון "השיח החדש" (Graiul Nou), ביטאון של פיקוד הצבא האדום ברומניה, עד סגירת העיתון באפריל 1948. כעבור עשרה ימים צורף למערכת "הניצוץ" (Scânteia). מטעם העיתון נשלח לקוריאה הצפונית ומאוחר יותר למוסקבה. קיבל את מדליית העבודה.

אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי היה ברלדיאנו מזכיר האגודה לידידות רומניה-ישראל.

== יצירתו ==
ברלדיאנו חיבר מספר ספרי כתבות, כמו:
* 1964 Panoramic trotuşan א
* 1972 Chipuri şi măşti "קלסתרונים ומסכות".
* 1973 Responsabilitate şi destin "אחריות וגורל".
* 1975 Martor în timp "עד התקופה".

סיפורי מדע בדיוני, כדוגמת:
* 1961 Operaţia Psycho "מבצע פסיכו".
* 1972 Exilatul din Planetopoles "הגולה מפלאנטופולס".

מחזות תיאטרון, כמו:
* 1958 Dansatoarea, gangsterul şi necunoscutul "הרקדנית, הגנגסטר והאלמוני".
* 1962 Drum bun, scumpul meu astronaut "דרך צלחה, אסטרונאוט יקר שלי".

רומנים כדוגמת:
* 1976 Cei ce caută, cei ce găsesc "אלה שמחפשים, אלה שמוציאים".
* 1977 Piaţa de joc "זירת המשחק".
* 1989 Peisaj cu mori de vânt "נוף עם טחנות רוח".

מופעי בידור קלים, כמו:
* 1967 Nu aduce ziua ce aduce noaptea "היום אינו מביא את שמביא הליל".
* 1977 Cosmodromul veseliei "קוסמודרום השמחה".
* 1980 Cine-a născocit iubirea "מי המציא את האהבה".

וגם לברית לאופרה בשם "תחקור עם שחר" ולאופרה של שרבן ניקיפור בעקבות אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר.

כמו כן כתב ספרי שירה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://acum.tv/articol/5814/ Victor Barladeanu (1928 – 2007)] 
* 

קטגוריה:מחזאים רומנים
קטגוריה:מחזאים יהודים
קטגוריה:עיתונאים רומנים
קטגוריה:קומוניסטים רומנים
קטגוריה:סופרים יהודים רומנים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני יהודים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1928
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2007
כיכר מלורי

250px
250px
250px
כיכר מלורי (באנגלית: Mallory Square) היא כיכר הממוקמת בעיר קי וסט במדינת פלורידה שבארצות הברית. הכיכר ממוקמת במפגש הרחובות בקצה הצפוני של הרחובות וייטהד ודובל, לחוף מפרץ מקסיקו, בשטח העיר ההיסטורית של קי וסט.
בכיכר ממוקמים המוזיאון ההיסטורי של הספינות הטרופות של קי וסט והמוזיאון לאמנות והיסטוריה של קי וסט הממוקם בבית המכס הישן.

בשנת 1984 הוקם בסמוך לכיכר רציף לאוניות נוסעים, על מנת לאפשר לאוניות המבקרות באי לעגון בסמוך לכיכר, ולהקל על התיירים להגיע אל פסטיבל השקיעה. בניית הרציף עוררה ביקורת ציבורית בשל חסימת הנוף והחשש שהרציף יפגע באווירת הפסטיבל.
==חגיגת השקיעה==
הכיכר היא אתר תיירות פופולרי. מידי ערב נערך בכיכר "חגיגת השקיעה" ("Sunset Celebration") - אחת האטרקציות התיירותיות העיקריות של קי וסט, אם לא האטרקציה הידועה ביותר באי. מידי ערב, כשעתיים לפני שקיעת השמש מתכנסים בכיכר התיירים הרבים המגיעים אל האי על מנת לצפות בשקיעה. במסגרת חגיגת השקיעה נערך בכיכר מדי יום יריד אוכל, ונערכים מופעים של אמנים מקומיים ואמני רחוב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20090401123758/http://www.oirf.org/museums/mallory.htm אתר מוזיאון הכיכר וקרן השימור של קי וסט]
* [http://www.keywesttravelguide.com/mallory-square.html תיאור הכיכר]
* [http://historictours.com/brochures/keywest_mallsq.pdf מפה של הכיכר]
* [https://web.archive.org/web/20071012022531/http://webcam.keywest.com/msindex.htm מצלמת רשת]
* [http://www.fla-keys.com/webcams/mallory_cam.htm מצלמת רשת]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קי וסט
נאשי

ממוזער
מדגלי "נאשי"
פגישת [[ולדימיר פוטין עם חברי התנועה, בזאווידובו, מחוז מוסקבה.]]
נאשי - תנועת הנוער האנטי-פאשיסטית (רוסית: Наши - Молодежное демократическое антифашистское движение) הייתה אחת מתנועות הנוער הגדולות ביותר ברוסיה, המונה מעל 100,000 חברים. ועידת הייסוד של התנועה נערכה ב-15 באפריל 2005. על פי מייסד התנועה, וסילי יקמנקו (העומד גם בראש הסוכנות הפדרלית לענייני נוער של רוסיה), היא הוקמה כתגובה למה שהוא רואה כהתגברות הנאציזם ברוסיה. התנועה זכתה לכותרות בעולם במהלך המצור שהטילה על שגרירות אסטוניה ברוסיה כתגובה להעברת פסל ברונזה של חייל סובייטי מכיכר בבירת אסטוניה לבית קברות צבאי בעיר.

התנועה הוקמה ביוזמה ותוך תמיכה של פקידות הנשיא. היא נתמכת על ידי ולדימיר פוטין והוא נפגש עם מנהיגיה באופן קבוע. מנהיגי התנועה מכריזים על התמיכה של התנועה במשטר. התנועה הוקמה על בסיס תנועת "ההולכים ביחד" (Идущие вместе) שהייתה תנועת נוער ברוסיה שנוסדה על ידי ואסילי יקמנקו במאי 2000. לתנועה הייתה אוריינטציה לתמיכת הממשלה הרוסית וממשלו של ולדימיר פוטין היה תומך בתנועה. התנועה גדלה במהירות והיו לה עשרות אלפי חברים. חלק מדרישות התנועה כלפי חבריה כללו בין היתר כי מפקדים חייבים לקרוא 6 קלאסיקות רוסיות ולבקר אתר קרב אחד שבו רוסיה ניצחה. חברי התנועה חולקו לקבוצות בנות 5 חברים המכונים "כוכבים אדומים". עם הקמת נאשי על ידי ואסילי יקמנקו בשנת 2006 פעילות התנועה הופסקה.

הקמת מספר תנועות נוער בשנים 2005-2006 הייתה למעשה תגובת המשטר לאירועים באוקראינה ותפקיד הנוער באירועים. בהמשך, רמת הפעילות של התנועות שהוקמו ירדה באופן ניכר. מתנגדי התנועה קוראים לפעיליה "נאשיסטי" בדומה למילה הרוסית "פשיסטי" (פאשיסטים) ואת התנועה עצמה "פוטיניוגנד" בדומה ל"היטלריוגנד". 

בין הפרויקטים של התנועה היה "סטופחם".

במאי 2012 מייסד התנועה וסילי יקמנקו הכריז על פירוקה וב-2019 פורק הארגון סופית. 
==פורום סליגר==
[[דמיטרי מדבדב בפגישה עם משתתפי פורום סליגר, בארוויחה, מחוז מוסקבה, 4 ביולי 2009.]]
פורום סֵליגֶר (Селигер) בסמוך לאגם סליגר במחוז טבר, סמוך לכפר אוסטאשקוב, הוא פורום חינוכי לנוער המאורגן על ידי תנועת נאשי מאז 2005. מאז 2009 הפורום מאורגן בשיתוף פעולה עם הסוכנות הפדרלית לענייני נוער של רוסיה. עד 2008 נמנע מפעילי נאשי להשתתף בפורום, אך מאז 2009 הותר לכל תנועות הנוער ברוסיה להשתתף בפורום והוא מאורגן מדי שנה בקיץ.

עם הקמת התנועה הופסקה תמיכה ממסדית בתנועת הולכים ביחד, פעילותה למעשה הופסקה ורוב חבריה נקלטו בתנועת נאשי. 

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.forumseliger.ru/ פורום סליגר]

קטגוריה:רוסיה: פוליטיקה
קטגוריה:תנועות נוער
טרויוקי אוקאזקי

טֶרוּיוּקִי אוֹקָאזַקִי (ביפנית: 岡崎 照幸; 22 ביוני 1931 – 21 באפריל 2020) היה מאמן קראטה יפני בשיטת שוטוקאן בעל דרגה דאן 10, מייסד, יושב ראש ומאמן ראשי בפדרציית שוטוקאן קראטה הבינלאומית (ISKF).

== ביוגרפיה ==
אוקאזקי נולד באזור פוקואוקה שביפן. כאיש צעיר התאמן בג'ודו, קנדו ואייקידו. בגיל 16, בשנת 1948, נרשם לאוניברסיטת טאקושוקו ושם החל באימוני הקראטה שלו. אוקאזקי התאמן בעיקר תחת ג'יצין פונאקושי (מייסד השוטוקאן) כמו גם תחת מאסאטוקי נקאיאמה. הוא סיים את לימודיו בשנת 1953 והתמנה מיד למאמן נבחרת האוניברסיטה. ב-1955 מונה למנהל תוכנית האימונים למאמנים. בין הראשונים לסיים את הקורס ניתן למנות את טקיוקי מיקמי, הירוקזו קנאזאווה ואיג'י טאקורה. ב-1961 נסע לארצות הברית כדי להפיץ את אמנות השוטוקאן בעולם. בתחילה התכוון להישאר שם כחצי שנה, אך מאחר שפתח דוג'ו בפילדלפיה שבפנסילבניה, החליט להישאר שם לצמיתות. אוקאזקי ייסד את ה-ISKF בשנת 1977.

יחד עם גיצ'ין פונאקושי ומאסאטוקי נקאיאמה ייסד אוקאזקי את תוכנית האימונים למאמנים של JKA. כמו כן פרסם ספר בשם "שלמות האופי" על חוויותיו.

נפטר ב-21 באפריל 2020 כתוצאה מסיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.doshinmartialarts.com/okazaki.html ריאיון עם אוקאזקי]
* [https://web.archive.org/web/20070522123042/http://iskf.com/instructors/okazaki.htm הפרופיל של אוקאזקי] באתר הרשמי של ISKF
* [https://web.archive.org/web/20070504160850/http://www.nijukun.com/biography.html ביוגרפיה]
* [http://iskf.com/ אתר ה-ISKF]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאמני קראטה יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1931
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:יפנים שנפטרו במגפת הקורונה
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו במגפת הקורונה
זיגים

מפה היסטורית, המתארת את שטח האימפריה הביזנטית, מציינת את מקום מושבם של הזיגים בחוף הצפון מזרחי של הים השחור
הזיגים (ביוונית: Ζυγοί; ברוסית: Зихи) היו עם צ'רקסי עתיק אשר התגורר בעת העתיקה לאורך חופו הצפון-מזרחי של הים השחור. ארצם של הזיגים נקראה זיקס והשתרעה במורדות הצפוניים של הקווקז, מזרחית להר אלברוס. סטראבון תיארם בחיבורו גאוגרפיקה, כשבטים אשר חיו מצפון לקולכיס: 

ויליאם סמית (William Smith) בן המאה ה-19 ציין כי הזיגים היו בחלקם רועים נוודים ובחלקם פורעי חוק ושודדי ים, ואלה האחרונים שטו בספינות אשר התאימו למטרה זו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הים השחור
קטגוריה:עמים קדומים
קטגוריה:סוצ'י
קטגוריה:צ'רקסים
קטגוריה:אבחזיה
קטגוריה:עמים קווקזיים
ד'ש'

==אירועים==
* רב רבאי מרוב מתמנה לראש ישיבת פומבדיתא

==נולדו==

==נפטרו==
* רב סימונא, ראש ישיבת פומבדיתא שבבבל, מראשי הדור השני של הסבוראים
* רב עינא, ראש ישיבת סורא, מראשי הדור השני של הסבוראים ובן זוגו של רב סימונא
==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
יוהאן פרידריך בטגר

יוהאן פרידריך בטגר (בגרמנית: Johann Friedrich Böttger; 4 בפברואר 1682 - 13 במרץ 1719) היה אלכימאי גרמני. יחד עם אהרנפריד ואלטר פון צ'ירנהואס היה ממציא עיבוד הפורצלן באירופה.

==ביוגרפיה==
בטגר נולד בכפר קטן בתורינגיה, ובקטנותו התחיל להתעניין בכימיה. בגיל 18 כבר התפרסם שמו, ונטען כי גילה את "אבן החכמים" וכי ביכולתו להפוך עופרת או מתכות אחרות, לזהב. היו אף כמה שטענו שראו זאת. מלך פולין, אוגוסט השני, שהיה גם נסיך בוחר של סקסוניה, היה תדיר במצוקה כספית, ומאחר שבטגר שהה באותו הזמן בדרזדן, הכריח אותו אוגוסט לייצר זהב עבור ממלכתו. ב-1704 נערך הניסוי הראשון, ולאחר שנכשל, נכלא בטגר במבצר קניגשטיין למשך שלוש שנים. בזמן זה ניסו כמה מלומדים לשכנעו להירתם לפרויקטים אחרים. בשנת 1702 שוכנע על ידי המדען והמתמטיקאי אהרנפריד ולטר פון צ'ירנהאוס שמונה על ידי המלך לפקח על ניסויו, ושהתעמק מזה כשש שנים בתהליכי עיבוד החרסינה, להצטרף למחקריו בתחום זה. בדרך זו בטגר הפך לחלוץ עיבוד הפורצלן באירופה (במזרח הרחוק החלו בעיבוד הפורצלן במאה השנייה לספירה), במיוחד אחרי שצ'ירנהאוס נפטר ממחלה בשנת 1708.

בטגר מת ב-1719 בגיל צעיר, בדרזדן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלכימאים
קטגוריה:מדענים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1682
קטגוריה:נפטרים ב-1719
קריות (יהודה)

מראה כללי של בקעת קריות
קְרִיּוֹת היא יישוב מקראי הנזכר בספר יהושע כמשתייך לנחלת שבט יהודה:

על פי אחת הסברות, קריות שביהודה היא עירו של יהודה איש קריות, השליח שבגד בישו על פי הברית החדשה. בברית החדשה, הכתובה במקורה ביוונית, מכונה יהודה Ισκάριωθ (אִיסְקַרְיוֹת) או Ισκαριώτης (אִיסְקַרְיוֹטֵס). השם תורגם לעברית כאיש-קריות.

עם זאת, יש חוקרים המטילים ספק בזיהוי "קריות" בשמו של יהודה השליח כשם של מקום ספציפי, ורואים בו מונח גאוגרפי בעל משמעות כללית ("כפרים"). דבר זה, וכן העובדה שקיימים מקומות נוספים ששמם "קריות", מקשים על ההנחה שמוצאו של יהודה איש קריות הוא מהיישוב קריות שביהודה. גם העובדה שישו וכל יתר תלמידיו הגיעו מן הגליל אינה מקלה על תאוריה זו.

תל קריות, או בשמו הערבי ח'ירבת אל-קרייתין, הנמצא ליד הר עמשא, על גבול מדבר יהודה, מזוהה עם היישוב קריות. חורבת קריות נחפרה בשנים 1991–1992 על ידי יהודה גוברין, ונחשפו בה שרידי כנסייה ביזנטית. על פי הארכאולוגים שחפרו באתר, התקיים בו יישוב בתקופת בית שני.

יישוב בשם קריות שכן גם במואב (ירמיהו מ"ח, כ"ד). 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט יהודה
ד'שצ"ב

==אירועים==
* אבו בכר מתמנה בעקבות מות מוחמד למנהיג המוסלמים, ויוצא למסעות כיבוש ראשונים של האסלאם נגד השבטים הערביים.

==נולדו==

==נפטרו==

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ג'קו אייזנברג (אלבום)

"ג'קו אייזנברג" הוא אלבום הבכורה של הזמר והיוצר הישראלי ג'קו אייזנברג, אשר יצא ב-1 בינואר 2008, בהפקתו של לואי להב. האלבום כולל 12 שירים, אותם כתב והלחין אייזנברג במשך העשור שקדם לצאתו, טרם השתתפותו בתוכנית "כוכב נולד 4", כשעל העיבוד אחראים אייזנברג, לואי להב, הגיטריסט גיא אליהו, חברו לצמד "ג'אמוס", והגיטריסט און דבי. 

האלבום כולל, בין היתר, גרסאות אולפן חדשות לשירים "נרדם על החולות" ו"נשארתי נורמלי", אותם ביצע אייזנברג במסגרת התוכנית "כוכב נולד", וכן גרסה חדשה לשיר "לא משנה דבר", אשר הופיע במקור באלבום "שים ת'ראש בצד" של "ג'אמוס". טרם צאתו, שוחררו לתחנות הרדיו הסינגלים "שר שר" ו"גרמת לי ללכת".

את האלבום הקדיש אייזנברג לאביו, שנפטר כשהיה בן 10. השיר "מי מתמודד" עוסק בהתמודדות עם מותו.

עם צאת האלבום, החל אייזנברג במסע הופעות ברחבי הארץ, כשהוא מלווה בהרכב הכולל את גיא אליהו ואון דבי (גיטרות), רוני הוד (תופים), שלומי מאיה (קלידים) ואבשה בוקשפן (בס).

נכון לספטמבר 2012, האלבום מכר כ6 אלף עותקים.

==רשימת השירים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=100|שיר
!width=70|אורך
!width=70|מילים
!width=70|לחן
!width=70|עיבוד
|-
! נשארתי נורמלי 
| 03:42
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| עמוס בן דוד
|- 
! צורח
| 03:19
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| לואי להב, ג'קו אייזנברג, גיא אליהו ואון דבי
|- 
! שיגידו לי אחרת
| 04:09
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| לואי להב, ג'קו אייזנברג, גיא אליהו ואון דבי
|- 
! נרדם על החולות
| 03:30
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| עמוס בן דוד
|- 
! גרמת לי ללכת
| 03:44
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| לואי להב, ג'קו אייזנברג, גיא אליהו ואון דבי
|- 
! אושר
| 03:24
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| לואי להב, ג'קו אייזנברג, גיא אליהו ואון דבי
|- 
! לא משנה דבר
| 04:58
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| לואי להב, ג'קו אייזנברג, גיא אליהו ואון דבי
|- 
! תזרוק את הכל
| 04:36
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| לואי להב, ג'קו אייזנברג, גיא אליהו ואון דבי
|- 
! מי מתמודד
| 03:37
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| לואי להב, ג'קו אייזנברג, גיא אליהו ואון דבי
|- 
! שר שר
| 04:09
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| לואי להב, ג'קו אייזנברג, גיא אליהו ואון דבי
|- 
! יום אחד
| 04:57
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| לואי להב, ג'קו אייזנברג, גיא אליהו ואון דבי
|- 
! קסם
| 05:01
| ג'קו אייזנברג
| ג'קו אייזנברג
| לואי להב, ג'קו אייזנברג, גיא אליהו ואון דבי
 |}

==אמנים משתתפים==
*ג'קו אייזנברג - גיטרות אקוסטיות, כותב מילים, מלחין, מעבד
*און דבי - גיטרות חשמליות, מעבד
*גיא אליהו - גיטרות חשמליות, מעבד
*מיכאל פרוסט - בס
*רוני הוד - תופים
*אלון מוטקין - קלידים

==סינגלים==

==קליפים==
*גרמת לי ללכת (בימוי: יואב ודורון פז) - מקום ראשון ברשימת המבוקשים של ערוץ 24.

==קישורים חיצוניים==

* 
* טל פרי, [https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/Article.asp?GroupID=1912&ItemID=88353&ArtistID=27681 "בואו נדבר שנה מעכשיו"], באתר Mooma, 8 בינואר 2008

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2008
קטגוריה:אלבומים בעברית
פיליפ סטמה

180px
פיליפ סטמה (בצרפתית: Philipp Stamma) (c.1755 – c.1715) יליד חאלב שבסוריה, ולאחר מכן תושב אנגליה וצרפת, היה אמן שחמט ואחד מחלוצי השחמט המודרני. סטמה היה מבקר קבוע בבית הקפה סלוטרס בלונדון, מרכז שחמטאי המאה ה-18 ונחשב לאחד מהשחקנים החזקים באנגליה.

המוניטין שלו נשען בעיקר אל ספרו "שחמט - המשחק האצילי" שפורסם בשנת 1737 בצרפת ותורגם בשנת 1745 לאנגלית. ספר זה הציג את הגישה המזרח-תיכונית לסיומי משחק לאירופאים וסייע להחייאת העניין האירופאי בחקר תורת הסיומים.

בשנת 1747 הובס סטמה על ידי פרנסואה אנדרה פילידור בתוצאה +8 =1 -1 בדו-קרב מפורסם שציין את עלייתו של פילידור לגדולה. העובדה שפילידור שיחק בכלים השחורים בכל המשחקים רק מעצימה את תבוסתו של סטמה.

על שמו קרוי מט סטמה, המציג אפשרות למט כפוי בעזרת מלך ורץ מול מלך ורגלי או מלך ופרש מול מלך ורגלי.

{| class="toccolours" style="float: center;margin-right: 0"
|

|}

בעמדה זו זוכה הלבן בין אם תורו ובין אם תור השחור.

אם הלבן מתחיל: 1. פב4+ מא1 2. מג1 א2 3. פג2 מט

אם השחור מתחיל : 1...מא1 2. פג1 א2 3. פב3 מט

הנה דוגמה להתרחשות מט כזה במשחק בין נוגוריס- גונגורה באליפות קובה לשחמט, משנת 2001:

{| class="toccolours" style="float: center;margin-right: 0"
|

|}

81. מג2 מא1 82. פג5 מא2 (אם 82...א2 83. פב3 מט) 83. פד3 (והגענו לעמדת הדיאגרמה הראשונה) מא1 84. פג1 א2 85. פב3 מט.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
Gaige, Jeremy (1987), Chess Personalia, A Biobibliography, McFarland & Company, pp. 403, 
John Roycroft: Philip Stamma, in: British Chess Magazine, 124 (2004), pp. 544-549, 603-608
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://books.google.it/books/pdf/Theoretisch_praktischer_Unterricht_im_Sc.pdf?id=dssCAAAAYAAJ&output=pdf&sig=QsIvPOMkav-rWU-MrLsaGBckc2Q ספרו של סטמה], worldchesslinks.net

קטגוריה:שחמטאים בריטים
קטגוריה:ילידי 1705
קטגוריה:נפטרים ב-1755
יקבי ברקן

יקבי ברקן הוא היקב השני בגודלו בישראל. ראשיתו ביקב פרידמן שהוקם ב-1889.

== תולדות היקב ==
[[סמליל קודם של החברה]]
בשלהי שנת 1889, הקים שמעון פרידמן, ממייסדי היישוב היהודי בחיפה, את יקב פרידמן בחיפה. לאחר מכן עבר היקב לפתח תקווה מול גן המייסדים. בשנת 1964 נרכש היקב על ידי חברת תנובה.

בשנת 1971 הגיעו בהנהלת החברה למסקנה שעסקי היין לא מתאימים לתחום המזון ומכרו את היקב לחברת המשקאות החריפים "סטוק", שיוצגה על ידי חברת "ו.ו.ס.ט". מנתניה. "סטוק 84", וודקה קגלביץ' ויין "מונפורט" היו המותגים המובילים של "יקבי סטוק", שכללו בעיקר כהלים (ברנדי, וודקה, ליקרים, ורמוט ועוד). שם היקב שוב שונה ל'המרתף' ויינני היקב החלו לייצר יינות מזני הקברנה סוביניון, סוביניון בלאן ועוד.

בשנת 1988 החלה החברה בבניית יקב חדש באזור התעשייה ברקן, במקום מתקני המפעל הישנים בפתח תקווה ובנתניה.

בשנת 1990 הבעלות על היקב הועברה לידיהם של שני בעלי כרמים – שמואל בוקסר ויאיר לרנר. תשע שנים מאוחר יותר, התברר שהיקב בברקן אינו מסוגל לייצר את כמויות היין שאמורות להתקבל מהכרמים החדשים שהחלו להניב בבציר 2000. בוקסר ולרנר החלו לבנות יקב חדש בקיבוץ חולדה, שנחנך בשנת 2003.

בשנת 1994 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב וכ-24% ממניותיה נמכרו לציבור.
בשנת 2005 נכנסה חברת המשקאות "טמפו" כשותפה ביקבי ברקן. ב-2008 השלימה "טמפו" את הרכישה. הזרמת ההון שנעשתה על ידי תאגיד המשקאות הגדול אפשרה ליקב להשלים את תוכניות הבינוי והפיתוח שלו. ב-2013 ביצעה טמפו הצעת רכש מלאה כשרכשה 15.8% ממניות החברה הנמצאות בידי הציבור, ומחקה את יקבי ברקן מהבורסה.

בשנת 2001 רכשה החברה את יקבי סגל.

במתחם של יקבי ברקן בחולדה, הוקם ב-2012 מרכז מבקרים, המאפשר לצפות בכרמים ולעקוב אחר תהליכי הייצור של יינות היקב.

יקבי ברקן חולשים על כ-10,000 דונם כרמים בכל אזורי הגידול בארץ. הכרמים פזורים ממצפה רמון, עד הגליל העליון ורמת הגולן.

עידו לוינסון הוא היינן של יקב ברקן. הישראלי השני הנושא בתואר דרגת מאסטר ביין משנת 2020.

== לקריאה נוספת ==
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* חיליק גורפינקל, [http://www.nrg.co.il/online/55/ART1/969/498.html קרב איגרוף: מאחורי יקבי ברקן], nrg, 22 בנובמבר 2011
* מיכאל בן-יוסף, [http://www.cigarmag.co.il/article.php?actions=show&id=102&i=2 יקבי 'ברקן' המתחדשים], מגזין "סיגר"

== הערות שוליים ==

ברקן
קטגוריה:טמפו תעשיות בירה
קטגוריה:מועצה אזורית גזר
קטגוריה:חולדה (קיבוץ)
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:ברקן (יישוב)
דומניקו לורנצו פונציאני

דומניקו לורנצו פונציאני (באיטלקית: Domenico Lorenzo Ponziani,
9 בנובמבר 1719 – 15 ביולי 1796), פרופסור למשפט איטלקי, כומר, שחמטאי, מלחין. היום הוא זכור בעיקר בשל כתיבתו השחמטאית.

== ביוגרפיה ==
פונציאני נולד במודנה בשנת 1719. בשנת 1742 הוא סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת סן קרלו והתקבל לכמורה בקולג' לעורכי דין. כפרופסור הוא לימד במשך 30 שנים עד לפרישתו בשנת 1772. בשנת 1764 הפך לכומר ובשנת 1766 נהיה לקָנוֹן בקתדרלה של מודנה. בשנת 1784 נהיה לכומר הראשי וקיבל תואר של מזכיר בית המשפט האפוסטולי. פונציאני מת בשנת 1796 ונקבר בקתדרלה של מודנה.

פונציאני היה מיודד עם שחקני שחמט אחרים במודנה כמו ארקול דל ריו וגיאמבטיסטה לולי ושלושתם נודעו כאמנים ממודנה. בשנת 1769 פונציאני פרסם את המהדורה הראשונה של ספרו "המשחק הבלתי ניתן להשוואה של השחמט" "Il giuoco incomparabile degli scacchi". משום שפונציאני לא כלל את שמו ביצירה אלא כתב "המחבר ממודנה" המחבר זוהה כאלמוני. המהדורה השנייה משנת 1782 שופרה רבות והניחה את היסודות לגישה האיטלקית לשחמט כפי שהודגמה על ידי אמנים איטלקיים מהמאה ה-17 כגון ג'ואקינו גרקו. הגם שבמהדורה השנייה פונציאני זיהה את עצמו כמחבר, התרגום משנת 1820 של הקצין הימי האנגלי סמית בשם העט בניגהם ייחס את היצירה לדל ריו.

עבודתו של פונציאני היא המדריך המעשי הטוב ביותר שנוצר על ידי האמנים ממודנה. כמו הכתבים של דל ריו ולולי, פונציאני עוסק רק בשלבי הפתיחה והסיום, ללא כל דיון במציעה. בפתיחה, המטרה העיקרית היא להשיג את מקסימום הניידות לכלים, תוך כוונון לנקודות החולשה כמו ערוגות ו2 או ו7. לא יוחסה חשיבות למבנה הרגלים או תמיכה ברגלים מרכזיים - השימוש ברגלים היה כדי להבריח את כלי היריב אחורה.

בפתיחה ידוע פונציאני במיוחד בשל פתיחת פונציאני (1. ה4 ה5 2. ג3) למרות שהוא לא יצר אותה במקור והיא אף פורסמה על ידי לואיס רמירה דה לוצנה בסביבות 1497. שמו מוזכר כדין לגמביט הנגדי (1. ה4 ה5 2. ג3 ו5) הקרוי על שמו משום שהוא פרסם את הניתוח הראשון בשנת 1782.

== ניתוח סיומים ==
סיום של פונציאני משנת 1769 - לבן מתחיל וזוכה

זו נראית כזכייה קלה, משום שהרגלים המחוברים אינם בסכנה. אם הרגלי ב-ז6 יוכה הרגלי השני יכתיר. קיימת עם זאת סכנה של פט. הלבן פותר את הבעיה בכך שלצורך זכייה די והותר ברגלי אחד.

1. מו4 מז7 2. מו5 מח8 3. מז5 (או מה6 או מה5 אך לא מו6?? פט) 3...מז7 4. ח8=מה+! מ:ח8 5. מו6 מז8 6. ז7 מח7 7. מו7 וזוכה.

סיום של פונציאני משנת 1782 - שחור מצליח לשמור על תיקו בזכות המבנה של הכלים הקלים החוסמים את תנועת המלך.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחמטאים איטלקים
קטגוריה:ילידי 1719
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1796