מסעוד רפאל אלפסי

הרב מסעוד (רפאל)<ref>ע"פ חתימתו המקורית, וכן על פי המכתבים ששלחו אליו חכמי דורו, נזכר בשם 'מסעוד' בלבד. </ref> אלפאסי (סביב ה'ת"ם, 1680 - א' טבת ה'תקל"ה, 1774) היה דרשן, פוסק הלכה ומקובל. אב בית הדין ורבה של תוניס במאה השמונה עשרה. ממחברי הספר משח"א דרבותא<nowiki/>'.

== קורותיו ==
נולד בפאס שבמרוקו סביב שנת ה'ת"ם (1680)<ref>אין לאחר את לידתו יותר מדאי, מכיוון שרבי יהודה עייאש מכנהו 'מורי', ובוודאי שרבי מסעוד היה גדול ממנו. ורבי יהודה עייאש נולד בשנת ת"ס (1688). וכן היה חבירו של רבי רפאל ידידיה שלמה צרור, שנולד בשנת ה'תמ"א. מנגד אין להקדים את לידתו יותר מדאי, היות שנפטר בשנת תקל"ה (1774). </ref> לאביו הרב רפאל. למד אצל חכמי עירו, ונחשב לאחד מחכמי העיר.<ref>ראו משחא דרבותא סימן קמב סעיף ד.</ref> נשא את מרים לבית משפחת עשור, ונולדו להם שני בנים ושתי בנות. נראה שלמד תקופת מה בישיבה באלג'יר בה למד גם רבי רפאל ידידיה שלמה צרור.<ref>שו"ת פרי צדיק סימן יז.</ref> בשנת ה'תפ"ג (1723) החליט לעלות לארץ ישראל. בדרכו לארץ עבר בעיר תוניס, והחליט להתיישב בה. הקים בה בית כנסת ותלמוד תורה 'צלאת אלפאסי'. בתוניס כיהן כדיין. בשנת תקל"ג (1773), לאחר פטירת הרב דוד נג'אר נתמנה לאב בית הדין, וראש רבני תוניס.<ref>תולדות חכמי תוניס עמ' ריא. [מערכת היוד, ערך רבי יצחק הכהן].</ref> חבריו לבית הדין היו הרבנים שמריה קאטאריוס, יוסף זרקא, אברהם כטורזה, יוסף הכהן, מרדכי אלחייאך, יעקב חג'אג', שמואל צוויד ודניאל למברוזו.<ref>ראו משח"א דרבותא אה"ע סימן קעח.</ref>

רבי מסעוד התפרסם בתשובותיו בהלכה, ונשא ונתן גם עם חכמי אלג'יר, כדוגמת הרב ידידיה רפאל שלמה צרור<ref>ראו למשל שו"ת פרי צדיק סימנים ו-ז, יז, כא.</ref> והרב יהודה עייאש שכינהו בתואר 'מורי'.<ref name=":1">משח"א דרבותא סימן קנח ס"ג.</ref> וכן נשאל בהלכה מליוורנו,<ref>משח"א דרבותא יו"ד רכח, כח.</ref> צפת,<ref>משח"א דרבותא חושן משפט סט, סה.</ref> רבי אהרן פרץ מג'רבא,<ref>משח"א דרבותא חושן משפט סימן קמט שאלה ב.</ref> ורבי יצחק לומברוזו<ref>משח"א דרבותא או"ח תפט, ג.</ref> ורבי אברהם אבן מוסא<ref>משח"א דרבותא יו"ד סימן ה.</ref> מתוניס.

נפטר בליל מוצאי שבת אחר חצות,<ref>תולדות חכמי תונס עמ' שט.</ref> בתאריך א' טבת ה'תקל"ה (1774) בתוניס ונקבר בה. בנו רבי שלמה כתב קינה על פטירת אביו.<ref>תולדות חכמי תוניס עמ' רלח.</ref> בטקס ההשכבה הנערך בקהילות תוניס בליל יום כיפור מזכירים את נשמתו ואת נשמות בניו.<ref>ראו תולדות חכמי תונס עמ' שעג.</ref>

=== משפחתו ===
לרבי מסעוד שני בנים: הרב שלמה - כיהן אחריו כאב"ד תוניס, והרב חיים - רב בתוניס. ממשפחתו ידועים הרב רפאל ראובן רחמים קורקוס, ורבי חיים עשור, אך לא ברור אם היו חתניו או נכדיו.<ref>יש שכתבו שהיו נכדיו ויש שכתבו שהיו חתניו. ראו משחא דרבותא על התורה עמ' 24.</ref>

== מפסיקותיו ==
* כשהתלמוד סותר את דברי הזוהר, הולכים אחר דברי התלמוד.<ref>משח"א דרבותא או"ח קפ, ב.</ref>
*כשהרא"ש סותר את דבריו בין מה שכתב בשו"ת לבין מה שכתב בפסקים, הולכים אחר הפסקים, שהם נכתבו באחרונה.<ref>משח"א דרבותא אה"ע לד, א.</ref>
*באלג'יר באותה העת נהגו שברוב התפילות לא אמרו חזרת הש"ץ, על פי תקנת הרמב"ם.<ref>ראו שו"ת הרמב"ם, מכון ירושלים סימנים סג-סו.</ref> באותה תקופה, כמה מחכמי אלג'יר רצו לשנות את המנהג לומר חזרת הש"ץ. הם פנו לרבי מסעוד, ורבי מסעוד הסכים לדבריהם.<ref>ראו משחא דרבותא סימן קיב.</ref> אולם בפועל ברוב בתי הכנסת עדיין המשיכו שלא לומר חזרת הש"ץ.<ref>ראו 'זה השלחן' סימן סט.</ref>
*לא צריך ליטול ידיים אם אוכלים לחם בפחות משיעור כביצה,<ref name=":1" /> בניגוד לדעת השולחן ערוך שמשמע מדבריו שכבר משיעור כזית, צריך ליטול ידיים (בלי ברכה).<ref>ראו: וסעיף ג'.</ref>
*בדבר שטיבולו במשקה, החמיר להצריך נטילה גם במשקה מבושל.<ref>משח"א דרבותא או"ח קנח, ד.</ref>
*בתפילות הימים הנוראים, מנהג ספרד הקדמון לומר פיוטים (קרוב"ץ) באמצע התפילה. הרב מסעוד סבר שיש לדחות את אמירתם לאחר תפילת העמידה.<ref>תולדות חכמי תוניס עמוד סא.</ref>
*בהלכות נידה, פסק שמשך הפסק טהרה הוא ארבעה ימים ולא יותר.<ref>משח"א דרבותא יו"ד קצו.</ref>
*בברכת הבשמים בברית מילה, הכריע שהחזן יברך ויפטור את השומעים, בניגוד למנהג הקדמון שכל אחד בירך לעצמו.<ref>משח"א דרבותא יו"ד רסה, א.</ref>
*אין לחשוש כלל לקידושין שנעשו בפני עד אחד, אפילו כשהאיש והאשה מודים שהיה קידושין.<ref>ראו משח"א דרבותא חלק ב אה"ע מב, ב, שכך העיד בנו הרב שלמה שכן פסק אביו.</ref>
*לדעת רבי מסעוד, פוסק שנמנע מלטפל בגורלה של אשה עגונה, הוא חוטא.<ref>ראו משח"א דרבותא אה"ע סימן יז.</ref>

== מעשי ניסים ==
הסיפור המפורסם אודותיו, הוא שבדרכו לעיר תוניס נאלץ לעשות את השבת בדרך, והשיירה בה הגיעה המשיכה בדרכה, מפחד אריות המדבר. הרב מסעוד ניצל מידי האריות, ולא זו אף זו, שנכנס רכוב על אריה לעיר תוניס. לכבוד המאורע, חיבר הרב משה בונאן את הפיוט 'מלזומת רבי מסעוד אלפאסי'.<ref>ראו בהקדמה לספר 'משח"א דרבותא' מהד' תשנ"ב, מאת הרב נעים גבאי.</ref> סיפורי ניסים נוספים מצויים בקרב עדת תוניס ונדפסו בכמה ספרים.<ref>ראו ספר ממלכת כהנים עמ' פז; תולדות חכמי תוניס עמ' קעט-קפ.</ref>

== חיבוריו ==
*שאלות ותשובות וחידושי הלכה - נדפסו בספר 'משח"א דרבותא'.
*דרושים על התורה - חלקם נדפסו בספר 'משח"א דרבותא' (ה'תשע"ו) וחלקם אבדו.<ref name=":0" />
*מירא דכיא - דרשות וחידושי המקראות, ירושלים תשע"ד.
*פירושים לזוהר, על האידרא רבא והאידרא זוטא וחידושים על כתבי האר"י.<ref name=":0">ע"פ הקדמת נכדיו לספר 'משח"א דרבותא'.</ref> מהם נדפסו על חומש בראשית בשם כתם אופיר<nowiki/>', קונטרס קטן השתמר בכתב יד.<ref>בית המדרש הארצי לרבנים - האוניברסיטה ללימודי יהדות, בודפשט, הונגריה Ms. M 137. ראו בעמ' 2.</ref> אך הרוב אבדו.<ref>תולדות חכמי תוניס עמ' קטז.</ref>
*חידושים על התלמוד והרמב"ם - נשרפו בפרעות ערביי תוניס.<ref name=":0" />

הספר 'משח"א דרבותא' חיברוהו הרב רפאל מסעוד ושני בניו הרב שלמה והרב חיים. הספר נדפס לראשונה בליווורנו בשנת תקס"ה (1805) בידי נכדיו. בשם הספר רמוז שמו של המחבר ושל בניו בראשי תיבות:: מסעוד, שלמה, חיים אלפאסי.

חיבר גם ספר על 'חכמת הקבלה', וספר 'כללי התלמוד', אך לא ידוע מה עלה בגורל ספרים אלו.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוניס: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
קטגוריה:יהודים הקבורים בתוניסיה
קטגוריה:רבנים ראשיים לתוניסיה
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1774