OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קונסרבטוריון שטרן

קונסרבטוריון שטרן (בגרמנית: Stern'sches Konservatorium) היה בית ספר פרטי למוזיקה בברלין, שמנה הן בסגל המורים שלו והן בין בוגריו מוזיקאים רבים ידועי-שם. כיום בית הספר הוא חלק מן האוניברסיטה לאמנויות בברלין.

== היסטוריה ==
קונסרבטוריון שטרן נוסד במקורו בשנת 1850 כ"בית הספר הברלינאי למוזיקה", על ידי יוליוס שטרן, תיאודור קולאק ואדולף ברנהרד מרקס. קולאק פרש מן הקונסרבטוריון בשנת 1855 כדי להקים אקדמיה חדשה לפיסול ולאמנות תלת-ממדית. לאחר פרישתו של מרקס בשנת 1856, נשאר הקונסרבטוריון בבעלותה ובניהולה הבלעדיים של משפחת שטרן וקיבל את שמה. בשנת 1894 עבר המוסד לידי גוסטב הולנדר (דודו של מלחין הסרטים פרידריך הולנדר, שהעתיק אותו לאולם הקונצרטים של הפילהרמונית של ברלין ברחוב ברנבורגר ברובע קרויצברג בברלין.

במהלך ההאחדה ("Gleichschaltung"), בשנת 1936, שונה שוב שמה של אקדמיית שטרן ל"Konservatorium der Reichshauptstadt Berlin" בפיקוח המשטר הנאצי. יורשיו של גוסטב הולנדר סולקו מן המוסד, אבל למשך שנים אחדות התאפשר להם לנהל את "בית הספר היהודי הפרטי למוזיקה של הולנדר" עד לשילוחם למחנות ההשמדה בשנת 1941.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, שונה שוב שם בית הספר והוא נקרא "הקונסרבטוריון העירוני", ששכן במערב ברלין. ב-1966 התמזג הקונסרבטוריון יחד עם "בית הספר האקדמי הגבוה למוזיקה" תוך "בית הספר הממלכתי למוזיקה ואמנויות הבמה של ברלין", הנקרא מאז 2001 האוניברסיטה לאמנויות בברלין.

גוסטב הולנדר

== מנהלים ==
* ג'ני מאייר, 1883-1894
* גוסטב הולנדר, 1894-1915
* אלכסנדר פון פיליץ, 1915-1930
* פאול גרנר, 1930-1933
* זיגפריד אברהרדט, 1933-1935

===הקונסרבטוריון של בירת הרייך ברלין=== 
* ברונו קיטל, 1936-1945

===הקונסרבטוריון העירוני===
* היינץ טיסן, 1949-1946
* הנס יואכים מוזר, 1960-1950

==פרופסורים==
* הנס פון בילוב, 1864-1854
* פרדיננד לאוב, 1855-?
* רודולף ראדקה, 1871-1864
* פרדיננד קיל, 1878-1866
* אדוארד פרנק, 1887-1867
* ארנולד קרוג, 1877-1874
* פרידריך גרנסהיים, 1897-1890
* הנס פפיצנר,1907-1897
* גיאורג פון פטרסן 1906-1884 (?)
* מרטין קראוזה,1911-1896
* ארנסט ידיצקה, 1904-1897
* ארנסגט אדוארד טאוברט, 1906-1898
* לאו פורטנוף, 1915-1906
* אנגלברט הומפרדינק, 1920-1899
* ארנולד שנברג, 1903-1902 ו-1911
* ארתור וילנר, 1924-1904
* רודולף מריה ברייטהאופט, 1929-1919
* קונרד וולקי, 1940-1934, 1966-1962
* קונרד הנסן, 1960-1935
* דויד פרידמן, 1992 - 2012

== תלמידים ידועי-שם ==
* ברונו ולטר ? - 1884
* אדווין פישר, 1896
* צ'ארלס גריפס, 1903 - 1906
* אוטו קלמפרר, 1906
* מקס ניוולי, 1909 - 1911
* קלאודיו אראו, 1913 - 1918
* פרדריק לווה, 1914 - 1924
* מארק לברי, 1924 - 1926
* חיים אלכסנדר, 1936 -
* מנפרד בוקופצר, 1933 - ?
* זיגפריד אברהרט (כנר)
* מוריץ מושקובסקי

==קישורים חיצוניים==
* 

*
קטגוריה:גרמניה: בתי ספר למוזיקה
קטגוריה:ברלין: תרבות
תנועה קדמית, חצי-פתוחה, בלתי-מעוגלת

תנועה קדמית חצי-פתוחה בלתי-מעוגלת היא צליל תנועתי, המצוי בחלק מן השפות המדוברות. סמל ה-IPA לתנועה הוא אפסילון יוונית קטנה /ɛ/.

==ראו גם==

קטגוריה:פונטיקה
חואן קרלוס אונגאנייה

חואן קרלוס אונגאנייה (בספרדית: Juan Carlos Onganía; 17 במרץ 1914 – 8 ביוני 1995) היה איש צבא ארגנטינאי שכיהן כנשיא ארגנטינה מ-29 ביוני 1966 עד 8 ביוני 1970 בתקופת המשטר הצבאי במדינה.

אונגאנייה מונה לנשיא בשנת 1966, כדי שיוביל לבחירת משטר דמוקרטי. אולם ביוני 1970, לאחר שדחה הצעה של ראשי הצבא לחוקה דמוקרטית, הם דרשו ממנו להתפטר. בתחילה סירב להתפטר והתבצר עם אנשי המשמר הנשיאותי בארמון הנשיאות. אולם משהבין שאינו מצליח לגייס מספיק תמיכה, הודיע על התפטרותו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר פוליטיקאים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי ארגנטינה
קטגוריה:גנרלים ארגנטינאים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות לה צ'קריטה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-1995
מכתב השישה

[[גאורגה אפוסטול, יוזם המכתב]]
מכתב השישה היה מסמך שנכתב על ידי גאורגה אפוסטול, שבעבר היה ממנהיגיה של המפלגה הקומוניסטית של רומניה והמתחרה מול ניקולאה צ'אושסקו על ההנהגה לאחר מותו של גאורגה גאורגיו-דז'. אפוסטול החתים על המסמך עוד חמישה אישים בעלי עבר משמעותי בהנהגת המפלגה הקומוניסטית הרומנית. המסמך סיכם את טענותיהם של החתומים עליו כנגד מעשיה ומחדליה של ההנהגה ברשות צ'אושסקו.

פרט לאפוסטול חתמו על המסמך סילביו ברוקאן, אלכסנדרו ברלדאנו, קורנליו מנסקו, גריגורה רצ'אנו וקונסטנטין פרבולסקו. המסמך פורסם ביום 11 במרץ 1989 ברדיו אירופה החופשית וב-BBC. במכתב, בנוסף לפירוט טענות החותמים, נתבע הממשל הרומני להפסיק את תוכנית הארגון מחדש של הכפרים, להשיב את זכויות האזרח החוקתיות ולהפסיק את יצוא המזון. החותמים הביעו את חששם שפרסום המכתב עלול לגרור פגיעה בחירותם ואולי אפילו בחייהם.

יומיים לאחר פרסום המכתב התכנס ועד הפועל הפוליטי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית ודן באירוע. הוחלט להחמיר את האמצעים המקשים על אזרחי רומניה קשר עם אזרחי חוץ ולנדות את החותמים כבוגדים במולדת. החותמים נעצרו, נקבע להם מקום מגורים כפוי ועברו חודשים של חקירות, שמטרתן העיקרית הייתה להביאם לכך שיחזרו בם מטענותיהם. להשגת מטרה זו הובאו בכפייה קרובי משפחה שלהם, נשים, ילדים ועוד.

רדיפת חותמי מכתב המחאה הסתיימה עם המהפכה הרומנית. סילביו ברוקאן, שיצא לטלוויזיה וגינה את משטר צ'אושסקו, השתלב בהנהגה החדשה של רומניה.

קטגוריה:מחאה
קטגוריה:רומניה הקומוניסטית
דוד בן-שימול (משמר הגבול)

דוד בן-שימול (נולד ב-1954) הוא תת-ניצב בדימוס במשטרת ישראל, מפקד הימ"מ בשנים 1995–1999.

==ביוגרפיה==
בן-שימול נולד בשנת 1954 בקזבלנקה. בשנת 1962 עלה לישראל והתחנך בירושלים ובשדה בוקר. עם גיוסו לצה"ל בינואר 1973 שובץ בחיל השריון. בשריון שובץ בגדוד 77 ועבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. במלחמת יום הכיפורים לחם, תחת פיקודו של אביגדור קהלני, בקרב עמק הבכא. בשנת 1976 השתחרר מצה"ל ושנה לאחר מכן התגייס לימ"מ. לאחר שסיים את מסלול הלוחם ביחידה יצא לקורס קצינים, עם סיום הקורס שב בן-שימול לימ"מ כמפקד צוות, ובהמשך שימש כמפקד מחלקה וסגן מפקד היחידה. לאורך שירותו השתתף בפעולות המבצעיות המיוחדות. בין היתר השתתף במבצע לחילוץ בני הערובה באוטובוס האמהות ב-1988, בלכידת הרצל אביטן באותה שנה, במבצע לסיום ההתבצרות בביתו של הרב עוזי משולם והמעצר שלו ושל חסידיו בשנת 1994. במרץ 1995 מונה למפקד הימ"מ. ביוני אותה שנה פיקד על מבצע חיסולו של טאהר קפישה, שהיה מחבל בכיר בארגון החמאס בחברון. בספטמבר 1998 פיקד על פעולה דומה בחברון בה נהרגו }האחים עאדל ועימאד עוודאללה.

==קישורים חיצוניים==
* .
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי הימ"מ
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:חיילי גדוד 77
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
תקיפת מפעל התחמושת "ירמוכ" בסודאן

תקיפת מפעל התחמושת "ירמוכ" בסודאן הייתה מתקפה אווירית שנערכה ב-23 באוקטובר 2012 בח'רטום בירת סודאן. התקיפה הייתה מכוונת נגד מפעל מקומי שיצר תחמושת עבור ארגון חמאס, ונהרגו בה שני בני אדם. בתקיפה הושמדו גם כ-40 מכולות שהיו במפעל, וייתכן שהן היו יעד התקיפה. מקורות סודאניים טענו לאחר התקיפה כי היא בוצעה על ידי ישראל.

==מהלך התקיפה==
ב-23 באוקטובר 2012 בשעה 21:00 (על פי השעון המקומי) אירע פיצוץ במפעל תחמושת הממוקם בדרום העיר ח'רטום, בירת סודאן. בעקבות הפיצוץ פרצה שרפה גדולה במפעל, ונספו בה שני עובדים במפעל. על פי מקור סודאני, הפיצוץ אירע לאחר שארבעה מטוסי קרב תקפו את המפעל בטילים מן האוויר. שר ההסברה של סודאן האשים מיד את ישראל בתקיפה. לדבריו, שרידי הטילים ששימשו לתקיפה נבדקו, ונמצא כי אלו טילים "שאף מדינה באזור לא מחזיקה מלבד ישראל". המטוסים שיבשו את קליטת מכשירי המכ"ם המוצבים באזור ובכך נמנעה חשיפתם.

בתקשורת פורסם כי מפעל הנשק הוקם בשנת 2008 על ידי איראן ובמימונה, ומטרתו לסייע לארגון חמאס במשלוחי טילים ונשק. מספר ימים לאחר הפיצוץ אף אמר שר איראני כי בתקיפה נפגעו אינטרסים של ארצו. על פי ההערכות, בתקיפה הושמד מצבור גדול של רקטות פג'ר 5 שהיו אמורות להגיע לידי חמאס והג'יהאד האסלאמי ברצועת עזה וייתכן שגם טילי קרקע-קרקע מדגם שיאהב 3 שנועדו להיות מוצבים בסודאן ולאיים על מדינת ישראל.

===תגובות===
סודאן הגיבה בחריפות והאשימה את ישראל בפגיעה בריבונותה: נשיא סודאן עומר אל-בשיר אמר כי הפעולה היא "תגובה היסטרית של ישראל לשינויים באזור". שר ההסברה של סודאן איים כי ארצו תגיב בהחלטיות מול מטרות ישראליות שמבחינתו הפכו ללגיטימיות, ושגריר סודאן באו"ם הגיש בקשה למועצת הביטחון של האו"ם לגנות את ישראל.

בישראל סירבו לאשר כי עמדו מאחורי הפעולה. ראש הממשלה בנימין נתניהו, שנשאל על כך ב-2012, השיב: "אין התייחסות". אולם ב-2022 ייחס בנימין נתניהו (כראש האופוזיציה), בספרו "ביבי", את התקיפה לישראל.

ארצות הברית הודיעה כי לא נטלה חלק בהתקפה ולא ידעה על כך מראש. עם זאת, מחשש לנקמה נסגרה השגרירות האמריקאית בח'רטום. מצרים גינתה את ישראל על הפעולה, ונשיא מצרים מוחמד מורסי כינה אותה "ברבריות ישראלית".

==ראו גם==
* התקיפה הישראלית בסודאן (2009)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:סכסוך איראן-ישראל: מבצעים ישראלים
קטגוריה:סודאן: היסטוריה
קטגוריה:יחסי ישראל–סודאן
קטגוריה:2012
יוליוס שטרן

יוליוס שטרן (בגרמנית: Julius Stern; 8 באוגוסט 1820 - 27 בפברואר 1883) היה מנצח יהודי-גרמני.

== חייו ==
===לימודים וראשית קריירה===
שטרן נולד ב-1820 בברסלאו שבפרוסיה (כיום ורוצלב בפולין). את ראשית השכלתו המוזיקלית קיבל אצל הכנר פטר ליסטנר וכבר בגיל תשע הופיע בקונצרטים. בשנת 1832 עבר עם הוריו לבירה ברלין, שם למד תחילה אצל מורים שונים ולבסוף אצל קרל פרידריך רונגנהאגן באקדמיה המלכותית לאמנויות. כמה חיבורים מוזיקליים שכתב בתקופת לימודיו באקדמיה הגיעו לידי המלך פרידריך וילהלם הרביעי וזה, כחובב אמנות נלהב, העניק לשטרן מלגה שאפשרה לו להמשיך בלימודיו. הוא נסע לדרזדן ללמוד שירה ומשם לפריז, שם התמנה למנצח על אגודת השירה הגרמנית (Deutscher Gesangverein). בשבתו בפריז ניצח בין השאר על המוזיקה של מנדלסון למחזה אנטיגונה של סופוקלס, הופעה שמנדלסון ציין במכתב מ-27 במאי 1844. מנדלסון המליץ גם על שיריו של שטרן.

===אגודת השירה בברלין===
לאחר שובו לברלין בשנת 1846 ייסד שטרן את אגודת שטרן לשירה, שעליה ניצח עד 1874. ביצוע הבכורה של האורטוריה "אליהו" מאת מנדלסון בשנת 1847 ביסס את מעמדו כאחד המנצחים המצליחים באירופה באותן שנים. בניצוחו התרחבה המקהלה והגדילה את רפרטואר ביצועיה, שכלל לא רק יצירות סטנדרטיות משל הנדל, באך והיידן אלא גם יצירות של מלחינים בני זמנו. בשנת 1872 חגגה אגודת השירה 25 שנים לייסודה. שנתיים לאחר זאת נאלץ שטרן לפרוש מניהולה מחמת בריאות לקויה. בין 1869 ל-1871 ניצח שטרן על התזמורת הפילהרמונית של ברלין וניהל את שתי העונות של "קונצרטי הרייכסהָאלֶּה" הפופולריים (1873-75), שם הייתה לו ההזדמנות להוציא לפועל את שאיפתו להציג לקהל המאזינים יצירות של מלחינים צעירים ומוכשרים.

===קונסרבטוריון שטרן===
בשנת 1850 הקים עם תיאודור קולאק ואדולף ברנהרדט מרקס את בית הספר הברלינאי למוזיקה. לאחר פרישתם של קולאק ומרקס נודע המוסד בשם קונסרבטוריון שטרן. שטרן המשיך לנהל את הקונסרבטוריון עד מותו ובניהולו נחל המוסד הצלחה רבה ונחשב לאחד המעולים ביותר באירופה.

בשנת 1849 קיבל שטרן את התואר "מנהל מוזיקלי מלכותי", ובשנת 1860 היה לפרופסור.

==יצירותיו==
שטרן כתב מספר רב של יצירות ווקאליות ועיבודים וכן אופרה בשם "איזמנה" ואי-אילו יצירות קאמריות שלא הגיעו לכלל ביצוע. תרגילי שירה שחיבר והוציא לאור זכו לתפוצה רחבה.

נפטר בברלין בשנת 1883, בן 62.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*Richard Stern, Erinnerungsblätter an Julius Stern, Berlin, 1886;
*Mendel, Musikalisches Konversations-Lexikon;
*Riemann, Musik-Lexikon;
*Meyers Konversations-Lexikon.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים יהודים גרמנים
קטגוריה:מנצחי מקהלות
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1820
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1883
נורנות

200px
הנורנות (בנורדית עתיקה: Norns) הן אלות או ענקיות במיתולוגיה הנורדית, אשר הכריעו גורלות של בני אדם ואלים.
המיתולוגיה מזכירה שלוש נורנות, אורד (Urðr), ורדנדי (Verðandi) וסקולד (Skuld), ניתן לתרגם את השמות בפשטות כ"זה אשר קרה", "זה אשר קורה" ו"זה אשר יקרה" בהתאמה. 

הנורנות ביקרו בחצרות המלוכה על מנת לתכנן את גורל נסיכים שנולדו כאשר הם קשורים לבאר הגורל, מקור הדעת הסודית הנובע מתחת לעץ העולם.

==לקריאה נוספת==
* רוי ויליס, המיתולוגיה של עמי העולם, הד ארצי הוצאה לאור, 1999.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מיתולוגיה נורדית
תומאס רייקר

לוטננט ויליאם תומאס "טום" רייקר (באנגלית: William Thomas "Tom" Riker) הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", בגילומו של השחקן האמריקאי ג'ונתן פרייקס. תומאס רייקר הוא "שכפול" של ויליאם רייקר, דמות קבועה בסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא, שגם אותה מגלם פרייקס, שנוצר כתוצאה מתאונת טרנספורטר כאשר רייקר שימש כקצין שני על סיפון ספינת חלל פוטיומקין (Potemkin). הכפיל בחר לאמץ לעצמו את השם הפרטי - "טום" או "תומאס" (אשר בשפה הארמית משמעותו "תאום") - על מנת להבדיל את עצמו מויליאם רייקר.

תומאס רייקר מופיע לראשונה בפרק "Second Chances" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", כאשר צוות האנטרפרייז-D מגיע לכוכב הלכת נרוולה 4 (Nervala IV), לזירת תאונת הטרנספורטר. הצוות מגלה כי בעוד ויליאם רייקר (אז לוטננט) שוגר בהצלחה אל סיפון ספינת חלל פוטיומקין והמשיך את חייו ואת הקריירה שלו, שכפול של רייקר לא היה מסוגל לחזור אל הספינה, ו-"התגשם מחדש" במאחז נטוש של צי הכוכבים שעל פני כוכב הלכת. תומאס מייחס במידה רבה את יכולתו להישאר שפוי בבידודו למחשבות שלו על התאחדות עם אהובתו זה מכבר דיאנה טרוי.

טום שירת על סיפון ספינת חלל גנדי (Gandhi), בטרם עזב את צי הכוכבים על מנת לסייע למאקי. בשלב מסוים הוא גילח את פיאותיו, והשאיר את זקנו בצורת זקן צרפתי בלבד. ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", בפרק "Defiant", הוא מוביל משימה של המאקי לגנוב את הדיפאיינט מתחנת החלל חלל עמוק 9. מפקד התחנה בנג'מין סיסקו עוזר לקרדאסים ללכוד את הספינה ואת צוותה, בתנאי שהדיפאיינט תוחזר לצי הכוכבים ושתומאס רייקר לא יוצא להורג.

==קישורים חיצוניים==
* [http://en.memory-alpha.org/wiki/Thomas_Riker Thomas Riker] באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים)

קטגוריה:מסע בין כוכבים: הדור הבא - דמויות
קטגוריה:מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 - דמויות
קטגוריה:מסע בין כוכבים - קציני צי הכוכבים
קטגוריה:מסע בין כוכבים - דמויות אנושיות
עפרה נחמד

עפרה נחמד (נולדה ב-8 בספטמבר 1950) היא אשת רדיו ישראלית. שימשה כתבת, עורכת ומגישה ב"קול ישראל".
עפרה נחמד, במרכז עם [[אפרים לפיד והזמרת שפרה פרץ, בהשקת ספרה "לאור פרשות השבוע" יולי 2014]]
==ביוגרפיה==
נולדה בירושלים וגדלה במושב בית זית שליד ירושלים. שרה במקהלת הנוער של "קול ישראל". עם סיום שנות חטיבת הביניים, עברה ללמוד בתיכון "הר הנגב", הסמוך לשדה בוקר, והיא בוגרת המחזור הראשון שלו. שירתה בגרעין הנח"ל "אל מול אדום" של בני המושבים, שהקימו את היאחזות הנח"ל ארגמן בבקעת הירדן. למדה לשון וספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים.

עד לאמצע שנת 2015, עבדה במשך כארבעה עשורים בקול ישראל. היא החלה את עבודתה שם בגיל 22 ולאחר סיום קורס כתבים, התקבלה, יחד עם כרמלה מנשה, לעבודה כעיתונאית. בהמשך, שימשה עורכת ומגישת יומנים ותוכניות ברשת ב'. הייתה שנים רבות כתבת הבריאות של רשת ב' ומאז תחילת שנות האלפיים, ערכה והגישה את התוכנית השבועית "לבריאות".

בשנותיה האחרונות ברשות השידור, הגישה את התוכנית "כל היום" ושילבה בה פינה על לקחים ולמידה לחיינו האישיים מפרשת השבוע. במקביל, במשך כשלוש שנים, ערכה והגישה, יחד עם סמדר טל, את התוכנית "במחשבה חיובית", על העצמה והתפתחות אישית. במוצאי שבת, בלילה שבין ה-31 ביולי ל-1 באוגוסט 2015, הגישה את מהדורת החדשות של חצות הלילה ואת סיכום אירועי סוף השבוע, שבא באופן קבוע לאחר מכן. בסופם, ציינה כי הייתה זו מהדורת החדשות האחרונה בהגשתה.

נשואה ואם לבן.

==ספרים שכתבה==
* שיר השירים שלי - געגועים, הוצאת כרמל, 2012 <small>(ספר שירה)</small>
* לאור פרשות השבוע שלי, הוצאת ספרי מקור, 2014 <small>(הגוּת)</small>
* לפעמים האור, הוצאת ספרי צמרת, 2021 <small>(שירה)</small>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://nillydagan.com/%D7%A1%D7%95%D7%A4-%D7%A9-%D7%A9%D7%99%D7%A8%D7%94-%D7%9E%D7%A1%D7%A4%D7%A8-33-20-6-2013/643-%D7%A2%D7%A4%D7%A8%D7%94-%D7%A0%D7%97%D7%9E%D7%93 עפרה נחמד באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית], באתר של נילי דגן

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:כתבי בריאות ישראלים
קטגוריה:בית זית: אישים
קטגוריה:בוגרות התיכון לחינוך סביבתי במדרשת שדה בוקר
קטגוריה:בוגרי התיכון לחינוך סביבתי במדרשת שדה בוקר
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
האפיפיורית יוהנה (סרט, 2009)

האפיפיורית יוהנה (באנגלית: Pope Joan) הוא סרט דרמה משנת 2009 של הבמאי סונקה וורטמן, אודות עלילות הדמות ההיסטורית שקיומה שנוי במחלוקת, האפיפיורית יוהנה.

הסרט מתבסס על ספרה של הסופרת דונה וולפולק קרוס, הרומן ההיסטורי "האפיפיורית יוהנה".

זהו עיבוד קולנועי שני לסיפור, אחרי הסרט "האפיפיורית יוהנה" משנת 1972.

==עלילת הסרט==
יוהנה שגדלה לאב שהיה כומר הכפר ולאם שהייתה בעברה עובדת אלילים, רכשה עם הזמן מאחיה הבכור את היכולות לקרוא ולכתוב, דבר שהיה נדיר לנשים בתקופת המאה ה-9. לאחר שאחיה נפטר ממחלה, הצטרפה לבית הספר עם אחיה השני שלא ממש אהב להתעסק בלימודי הדת של אותה תקופה. בבית הספר החדש שהיה מרוחק ממקום הולדתה התאכסנה יוהנה בטירתו של הלורד המקומי בשם גרולד, עם השנים התקרבו השניים במיוחד לאחר שמשפחתו של גרולד נהרגה על ידי הוויקינגים.

יוהנה שהתחפשה לאחיה השני לאחר שנהרג בפלישות הוויקינגים, עברה למנזר מרוחק אשר שם למדה רפואה מתקדמת אשר השלימה את הידע שקיבלה מאמה בזמן ילדותה. עם הזמן עזבה יוהנה את המנזר והמשיכה במסעה לעיר רומא, שם התפרסמה ביכולות הריפוי שרכשה, במיוחד לאחר שעזרה לרפא את האפיפיור סרגיוס השני. עם חלוף הזמן התחבבה יוהנה על האפיפיור שלא ידע את זהותה האמיתית כאשה, ולבסוף נתמנתה לעוזרת האישית של הכס הקדוש ולאחר מותו של האפיפיור נבחרה לכהן במקומות כאפיפיור יוהנס תוך שהיא מסתירה את זהותה כאשה.

סופה של כהונתה נבע מרומן עם הלורד גרולד שהפך ברבות השנים למפקד המשמר האישי של האפיפיור. לאחר שנכנסה להריון ממנו קיבלה יוהנה צירי לידה במהלך תהלוכה שערכה ברומא, שם החמיר מצבה הרפואי וגרם למותה.

==רשימת חלקית של צוות השחקנים==
* יוהנה ווקלק - בתפקיד האפיפיורית יוהנה.
* דייוויד ונהם - בתפקיד הלורד גרולד.
* ג'ון גודמן - בתפקיד האפיפיור סרגיוס השני.
* איאן גלן - בתפקיד אביה של יוהנה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מוסד האפיפיורות בטלוויזיה ובקולנוע
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטים היסטוריים
האנדרטה לזכר כ"ג יורדי הסירה (תל אביב)

האנדרטה לזכר כ"ג יורדי הסירה בתל אביב, נמצאת בגינה מטופחת בשיכון למד בין רחוב יהודה בורלא ודרך נמיר.

== מבנה ==
הכניסות לגינה הן מרחוב בורלא ומדרך נמיר. בפתח הכניסות שלטי ברזל עליהם כתוב: לזכר כ"ג יורדי הסירה, תש"א, 1941.

במרכז הגינה נמצא לוח שיש עליו מופיעים שמות כ"ג יורדי הסירה ומייג'ור אנטוני פאלמר שסופח אליהם מטעם השלטונות הבריטים. על הלוח חקוק:

האנדרטה היא מעשה ידיה של הפסלת נחמה אופק (1914-1996), ונחנכה בשנת 1991 על ידי ליידי פאלמר, אלמנתו של מייג'ור אנטוני פאלמר. קדטים של בית הספר לקציני ים עכו ליוו את הטקס. האנדרטה מתארת סירה נטרפת בין גלי הים כשחציה שקוע בים. בתוך הגלים נראים ראשים, ידיים, רגלים ונעליים של האנשים הטובעים.

כ"ג יורדי הסירה הונצחו במקומות נוספים בישראל ובראשם בהר הרצל בירושלים. עמוד זיכרון מוצב גם על גדות הירקון בתל אביב, במקום שבו התאמנה הקבוצה לפני יציאתה לפעולה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.artispo.com/showartist.aspx?artistcode=5389&name=אופק%20נחמה-Ofek%20Nechama-- נחמה אופק] באתר "אמנים"

כ"ג יורדי הסירה
כ"ג יורדי הסירה
כ"ג יורדי הסירה
קטגוריה:דרך נמיר
OVirt

OVirt ו- [[libvirt.]]
oVirt היא תוכנה חופשית לניהול וירטואליציה בקוד פתוח אשר מפותחת בעיקרה על ידי חברת רד האט. המערכת מתבססת על libvirt אשר מאפשר לעבוד עם מרבית ה-Hypervisor-ים, אך מתמקדת כיום בעיקר ב־KVM.

oVirt הוא הבסיס של התוכנה הקניינית Red Hat Enterprise Virtualization.

oVirt יודע לנהל מספר שרתים במקביל, ועושה שימוש בפרוטוקול HTTPS באמצעות XML-RPC, דרך agent בשם Virtual Desktops and Servers Manager daemon, או בקצרה VDSMd, אשר כתוב בפייתון ורץ על השרת.
VDSM מנהל באמצעות libvirt את המכונות הווירטואליות.

oVirt תומך בפתרונות אחסון מקומיים ופתרונות אחסון על גבי הרשת כגון NFS, ו-iSCSI. החל מגרסה 3.1 המערכת תומכת ב-GlusterFS. המערכת איננה תומכת ב-AoE.

המערכת מגדירה הן את תצורת הרשת של השרתים והן את תצורת הרשת של המכונות הווירטואליות הרצות עליהם: הגדרת VLAN-ים, כתובות IP ו-MAC.

למערכת שלושה ממשקי משתמש מבוססי דפדפן - עבור אדמיניסטרטורים, משתמשי-על ומשתמשים רגילים. בנוסף, המערכת חושפת ממשק SDK הכתוב בפייתון, ממשק REST, וממשק שורת פקודה.

מערכת הניהול כתובה בשפת ג'אווה מעל שרת היישומים JBoss ומתבססת על GWT עבור הממשקים מבוססי הדפדפן.

==היסטוריה==
בשנת 2008 רכשה רד האט את חברת קומראנט הישראלית. חברת קומראנט פיתחה סביבה להרצה יעילה של שולחנות עבודה במכונות וירטואליות. לשם כך היא פיתחה את המכונה הווירטואלית KVM, את פרוטוקול התקשורת SPICE לתקשורת איתה ואת תוכנת הניהול הקניינית שלה. תוכנת הניהול הקיניינית הפכה למוצר בשם Red Hat Enterprise Virtualization Manager. במקביל החלה עבודה על שכתוב התוכנה הקניינית (שהייתה כתובה בשפת C#{{D}}) לתוכנה חופשית שכתובה בשפת ג'אווה. התוכנה החופשית החדשה נקראה oVirt ועליה התבססו הגרסאות החדשות (החל מ־3.0) של RHEV.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:וירטואליזציה
קטגוריה:תוכנה חופשית
אריק ג'ואזל

אריק ג'ואזל (בצרפתית: Éric Joisel; 15 בנובמבר 1956 – 10 באוקטובר 2010) היה פסל ואמן צרפתי. התמחה בדמויות ריאליסטיות מאוריגמי.
הקוסם גנדלף מספרי טולקין
שלושת המלכים מטרילוגיית [[שר הטבעות]]
הגמד הראשון של ג'ואזל

== קורות חייו ==
ג'ואזל נולד ב-15 בנובמבר 1956, במונמורנסי, עמק האואז, קומונה בפרברים הצפוניים של פריז. הוא למד היסטוריה ומשפט לפני שפנה לאמנות. בתחילת דרכו בעולם האמנות פיסל בחימר ואבן.

== אוריגמי ==
בגיל 27 ג'ואזל נמשך לעולם האוריגמי בעקבות הדגמים של האומן אקירה יושיזאווה.

== לקריאה נוספת ==
* Eric Joisel, ERIC JOISEL　-The Magician of Origami-, Origamihouse, 2010

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20101022002334/http://ericjoisel.com/ אתה הבית של ג'ואזל]
* [http://origamiusa.org/memoriam_eric_joisel עמוד לזכר ג'ואזל באתר OrigamiUSA]
* [http://graphics8.nytimes.com/packages/pdf/arts/JoiselRat.pdf הוראות קיפול העכברוש של ג'ואזל]
* 

העכברוש של ג׳ואזל

קטגוריה:אוריגמי
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-21
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1956
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2010
יוהנה ווקלק

יוהנה ווֹקלק (בגרמנית: Johanna Wokalek; נולדה ב-3 במרץ 1975) היא שחקנית קולנוע ותיאטרון גרמניה.

כתלמידה למשחק של קלאוס מריה ברנדאואר, קיבלה ווקלק ביקורות חיוביות על משחקה בהצגה "רוז ברנד", ובנוסף ידועה היא ממשחקה בסרטים הגרמניים "באדר מיינהוף קומפלקס", "Hierankl", "Barfuss" ובתפקיד ראשי בסרט "האפיפיורית יוהנה" משנת 2009.

==ביוגרפיה==
===ראשית חייה===
ווקלק נולדה בעיר פרייבורג שבגרמניה לאב פרופסור לדרמתולוגיה, ולאחר שהתקבלה לגמנסיית פרדריק שבפרייבורג החלה בתיאטרון חובבים בשנת 1991.

עם תום לימודיה בשנת 1994, הגישה ווקלק שלוש בקשות לבתי ספר למשחק, ולבסוף התקבלה ל"מקס ריינהרדט סמינר" שבווינה, ומשנת 1995 החלה את לימודיה כתלמידתו של קלאוס מריה ברנדאואר.

===קריירת המשחק===
את הופעתה הראשונה עשתה ווקלק בשנת 1996 בפסטיבל וינה, עת ששיחקה במחזה "עלמה" של המחזאי הישראלי יהושע סובול, שבויים על ידי הבמאי פאולוס מנקרס. זמן מה לאחר מכן שיחקה במחזה המוזיקלי אופרה בגרוש, אשר הוצג ב"בורגתיאטר", התיאטרון הלאומי האוסטרי שבווינה.

בשנת 1997 השתתפה ווקלק בסרטה הראשון "אמייה אונד ג'אגואר", סרטו של מקס פרברבוק.

עם הזמן קיבלה ווקלק תפקידים שונים בסרטים גרמניים כגון "באדר-מיינהוף קומפלקס", "Hierankl", "Barfuss" ואת התפקיד ראשי בסרט "האפיפיורית יוהנה" משנת 2009.

בשנת 2010 שיחקה בתפקיד של ססיליה קופר בסרט הדרמה הגרמני "The Coming Days" לצד דניאל בריהל.

בשנת 2012 שיחקה את התפקיד הראשי של טיפאני בסרט הדרמה-קומי "Anleitung zum Unglücklichsein".

בשנת 2019 שיחקה לצד לואי הופמן בסרט "השיעור בגרמנית" המבוסס על הרומן באותו השם מאת זיגפריד לנץ. באותה השנה השתתפה בדרמת המסתורין הדנית "Selvmordsturisten" לצד השחקן ניקולאי קוסטר-ולדאו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1975
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1975
יוסף חיים שרים

הרב יוסף חיים שרים
הרב יוסף חיים שרים (ה'תרי"א, 1851 - ו' בטבת ה'תש"ט, 7 בינואר 1949) היה שד"ר ושליח ארץ ישראל בגולה מטעם העדה הספרדית.

== ביוגרפיה ==
נולד בחלב שבסוריה בשנת 1851 לנעמה ולשלום שרים, ובגיל שנתיים עלו עמו הוריו ומשפחתו לארץ ישראל, והשתכנו בירושלים. בילדותו למד בבית הספר דורש ציון, ובשנת ה'תרל"ד (1874) נישא לשמחה (אלגרה).

בשנת ה'תרמ"ב (1882), בהיותו בן 31 יצא כשליח ארץ ישראל לארצות הגולה, מטעם העדה הספרדית בארץ ישראל, והיה שליח הראשונים לציון, החל מהרב יעקב שאול אלישר וכלה ברב בן ציון מאיר חי עוזיאל וכן הביא את הכספים לרב מני לבניית בית החולים עץ החיים בחברון ובנוסף הביא תרומות להקמתו של בית החולים משגב לדך וכן גם עבור בית הכנסת האיסטנבולי בנחלת שבעה לבקשתו של הרב קמחי ובנוסף הביא את התורמת ואת הגבאי להקמת ישיבת פורת יוסף. במהלך מסעותיו למד שמונה שפות והגיע אף לסינגפור. בנו הבכור, שלום, נולד בשנת 1878 ונפטר מספר שנים אחר כך. בשנת 1900 הוא ביקר במומביי ובכלכותה והתקבל בכבוד רב. לכבוד ביקורו, חברי הקהילה היהודית בכלכותה תרמו כספים לעיר חברון.

בשנת 1900, פרסם הרב יוסף חיים שרים בעיתון "מגיד מישרים" הודעה בערבית. בהודעה פנה לקהילות היהודיות בערים; סינגפור הונג קונג ושאנגחאי שיתרמו כספים עבור היישוב היהודי בחברון. בשנת 1918, כאשר התפטר החכם הבאשי של קהילת יהודי בגדאד, הוצע לו התפקיד, אך סירב.

הלך לעולמו בשנת ה'תש"ט (1949), בהיותו כבן 98, והשאיר אחריו ארבעה ילדים (חנה, יהודה, יעל ויום-טוב). בשנת 1977 ערכה עיריית ירושלים טקס פתיחה לרחוב על שמו, בנוכחות משפחתו. רחוב זה קיים כיום בשכונת רמת שרת. על שמו הוקם בית כנסת "עוד יוסף חי" ברחוב שד"ל בשכונת מחנה יהודה בירושלים.

== ספריו==
*"דבר יוסף" - לקט דרשות שנשא ברחבי העולם, ונמצאו על ידי נכדו, 34 שנה לאחר פטירתו.
*"רחשי לב" - אוטוביוגרפיה על חייו ודרשות נוספות שנשא ברחבי העולם

== לקריאה נוספת ==
* השליח הנודד - על שליח ארץ-ישראל, אברהם בן יעקב, הוצאת נכדו נוריאל שרים (1998)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1851

קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1949
אלכסנדרה מריה לרה

אלכסנדרה מריה לרה (בגרמנית: Alexandra Maria Lara; נולדה ב-12 בנובמבר 1978) היא שחקנית קולנוע גרמנייה ילידת-רומניה.

==ביוגרפיה==
נולדה בשם אלכסנדרה מריה פלטריאנו (ברומנית: Alexandra Maria Plătăreanu) בבוקרשט שברפובליקה הסוציאליסטית רומניה (כיום ברומניה), למשפחה נוצרית. הוריה הם ולנטין פלטריאנו, במאי ושחקן רומני, ודוינה.

בשנת 1983 בהיותה בגיל 4 היגרה משפחתה לגרמניה המערבית (כיום חלק מגרמניה), תוך שהם נמלטים משלטונו הנוקשה של הרודן ניקולאה צ'אושסקו ששלט ברומניה הקומוניסטית של אותה תקופה. על אף שמשפחתה התכוונה בתחילה להגר לקנדה, התיישבו למשך זמן מה בעיר פרייבורג לפני שעברו לברלין באופן קבוע.

בשנת 1997 לאחר שסיימה את לימודיה בגימנסיה הצרפתית שבברלין, עברה לרה ללימודי משחק עד שנת 2000 אצל אביה, שהיה מייסד ה"תאטרוורקשטט שרלוטנבורג".

==קריירה==
כבר בגיל 16 שיחקה לרה בכמה תפקידים בסדרות טלוויזיה שונות, ומאז פרחה קריירת המשחק שלה והיא נעשתה שחקנית קולנוע מוערכת.
תפקידה הידוע ביותר היה בסרט "הנפילה" משנת 2004, בו שיחקה את טראודל יונגה, שהייתה מזכירתו האישית של מנהיג גרמניה הנאצית אדולף היטלר.
לאחר משחקה המשכנע ב"הנפילה", קיבלה לרה מכתב מהבמאי פרנסיס פורד קופולה, שהעניק לה בשנת 2007 תפקיד ראשי בסרטו "נעורים ללא נעורים".
בשנת 2007 שיחקה לרה בתפקיד עיתונאית בסרט "שליטה", אודות קורות חייו של איאן קרטיס, סולן להקת ג'וי דיוויז'ן, ובסרט הקומדיה הבריטי "אני באמת שונאת את העבודה שלי" בבימויו של אוליבר פארקר. 

בשנת 2008 שימשה לרה כחלק מחבר המושבעים בפסטיבל הקולנוע בקאן.
תפקיד מוביל נוסף קיבלה בשנת 2008 בסרט "אבק הזמן" של הבמאי היווני תיאו אנגלופולוס, בכיכובם של השחקנית אירנה ז'אקוב והשחקן ברונו גנץ.
עוד בשנת 2008 שיחקה לרה בסרט "נער קריאה".

ב-2013 שיחקה בסרט "Rush" בתפקיד אשתו של נהג המרוצים ניקי לאודה (השחקן דניאל בריהל). ב-2015 שיחקה בסרט "סוויטה צרפתית".
ב-2017 השתתפה בסרט האסונות האמריקאי "הסערה" בכיכובו של ג'רארד באטלר, והחלה לשחק בסדרת הדרמה הגרמנית של רשת פריים וידאו "אתה מבוקש" בתפקיד של האנה פרנקי, אשתו של לוקאס, מנהל מלון. ב-2018 שבה לגלם את דמות זו גם בעונה השנייה.

בשנת 2019 שיחקה בסרט הדרמה הגרמני "תיק קוליני" בדמותה של יוהנה מאייר.

בשנת 2020 שיחקה בסרט הפעולה הנורווגי "חורכים את המסלול 3" אשר עלילתו מתרחשת בגרמניה.

בשנת 2021 שיחקה בסרט הפעולה הבריטי-אמריקאי "קינגס מן: ההתחלה", מהווה פריקוול והפרק השלישי בסדרת סרטי "קינגסמן".

בשנת 2022 שיחקה בסרט המותחן הצרפתי "מטרה קלה" <small>(אנ')</small> של הבמאי ז'אן פול סלומה <small>(אנ').</small>

==חיים אישיים==
בשנת 2007 עת שיחקה בסרט "שליטה", הכירה את בעלה לעתיד, השחקן והזמר האנגלי סם ריילי, ולאחר כשנתיים נישאו ב-2009. לזוג יש בן שנולד בינואר 2014.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה רומניות
קטגוריה:מהגרים מרומניה לגרמניה
קטגוריה:גרמנים ממוצא רומני
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1978
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1978
ויליאם הווארד ראסל

"הכתב הצבאי שלנו" [[קריקטורה של ראסל ב"פאנץ'", 1881]]

ויליאם הווארד ראסל (באנגלית: William Howard Russell; 28 במרץ 1820 - 11 בפברואר 1907) היה כתב צבאי של הטיימס במלחמת קרים במשך 22 חודשים. מאבות הדיווח הצבאי ואבי סוגת "הדיווח המעורב", שלא רק דיווח על הקרבות אלא הביא באופן חי את תחושותיו של החייל הפשוט בקרב ובכוננות. דיווחיו, שהועברו חלקית באמצעות הטלגרף, ישירות למערכת העיתון, קירבו את שדה הקרב אל הקוראים. כך, למשל, דיווחיו על ההפקרות בשדה הרפואה הצבאית הניעו את פלורנס נייטינגייל להגיע לשדה הקרב ולפתח שם שירות אחיות מקצועי. דיווחיו על כישלון הסתערות הבריגדה הקלה, תרמה לדיון ציבורי בנושא בבריטניה.

== תולדות חייו ==
נולד בעיירה טאלה (Tallaght) מדרום לדבלין, אירלנד למשפחה שמוצאה מלימריק, אביו היה פרוטסטנטי ואמו קתולית. בילדותו עבר עם משפחתו לליברפול. ב-1838 החל ללמוד בטריניטי קולג', ב-1842 החל ללמוד בקיימברידג' אולם שנה מאוחר יותר נשלח על ידי הטיימס לסקר את פגישותיו של דניאל או'קונל באירלנד ונשאר שם לעבוד ככתב הטיימס באירלנד. ב-1849 סיקר סכסוך גבול בין דנמרק לפרוסיה.

ב-1854 נשלח למלטה לשם סיקור ההערכות הבריטית ומיד עם התלקחות המלחמה בקרים ביוני עבר לחזית שם. ראסל האירי, בעל ההליכות הפשוטות, התערב בקלות בין החיילים, שתה ועישן עמם וכך שאב ידיעות ואווירה אותנטית. חלק מן הקצינים סירבו לתת לו לעבוד עם חייליהם. למעט חודש דצמבר 1854, בו בילה בקונסטנטינופול בחופשה, לא עזב ראסל את קרים עד סוף 1855. הוא דיווח בפירוט על הזוועות שראה, כולל טיפול בפצועים, כריתות גפים ומגפות מלריה וכולרה מהם נפגעו הכוחות ולא חסך ביקורת משלטונות הצבא והכוח הרפואי והסיעודי הדל בשטח. דיווחיו הניעו פעולה בבריטניה להתגייסות כוחות רפואה וסיעוד לטובת החיילים בחזית ולהסדרת הטיפול הרפואי.

ב-1856 סיקר את הכתרת הצאר אלכסנדר השני ולאחר מכן יצא להודו, לסיקור דיכוי מרד לאקנאו. ב-1861 יצא לוושינגטון די. סי. וכתב יומן בו תיאר את מלחמת האזרחים האמריקנית. ב-1865 תיעד את הנחת הכבל התת-ימי הטרנס-אטלנטי וכתב על כך את הספר "The Atlantic Telegraph". ב-1870 היה עד למלחמת צרפת–פרוסיה, גם עליה כתב יומן.

ב-1895 קיבל אות מפקד במסדר הוויקטוריאני המלכותי מאת אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.gutenberg.org/browse/authors/r#a25635 ספריו], פרויקט גוטנברג
* [http://archive.org/search.php?query=mediatype%3A(texts)%20-contributor%3Agutenberg%20AND%20(subject%3A%22Russell%2C%20William%20Howard%2C%20Sir%2C%201820-1907%22%20OR%20creator%3A%22Russell%2C%20William%20Howard%2C%20Sir%2C%201820-1907%22%20OR%20creator%3A%22William%20Howard%20Russell%22%20OR%20title%3A%22William%20Howard%20Russell%22%20OR%20description%3A%22William%20Howard%20Russell%22) כתביו], ארכיון האינטרנט
* [http://www.countryjoe.com/nightingale/warcorr.htm ביוגרפיה]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתבים צבאיים בריטים
קטגוריה:מלחמת קרים: אישים
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: מפקדים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1820
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1907
לאלה אנדרסן

לָאלֶה אַנדרסן (בגרמנית: Lale Andersen; 23 במרץ 1905 – 29 באוגוסט 1972) הייתה זמרת שאנסונים גרמנייה, הידועה בעיקר מביצוע השיר "לילי מרלן", אשר היה להיט בזמן מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
אנדרסן נולדה ב-1905 בלהה (כיום חלק מבּרֶמֶרהָבֶן) שבצפון-מערב גרמניה. בשנת 1922 נישאה לפאול ארנסט וילקֶה (1894–1971), צייר מקומי. לאחר שנולדו להם שלושה ילדים נפרדו הזוג והתגרשו, תוך כדי שהם משאירים את ילדיהם לטיפולם של אחיה ואחותה.

בשנת 1929 עברה אנדרסן להתגורר בברלין, שם למדה משחק ב"תיאטרון הגרמני". משנת 1931 החלה אנדרסן להופיע על במות הקברט בברלין, עם הזמן הכירה את המלחין השווייצרי רולף ליברמן (Rolf Liebermann), אשר עמו שמרה על קשרי ידידות קרובים עד סוף ימיה.

בזמן הופעותיה פגשה אנדרסן את המלחין הגרמני נורברט שולצה, אשר הלחין את המוזיקה לשיר לילי מרלן, ובשנת 1939 הקליטה את השיר שנהפך ללהיט במספר ארצות ותורגם למספר שפות. השיר "לילי מרלן" זה נאסר על ידי שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס, בטענה כי הוא משדר עצב ולא שמחה בקרב החיילים. עם הזמן נאסר על אנדרסן לשיר בציבור בגלל קשריה עם ליברמן ושאר האומנים היהודים שפגשה בציריך. לאחר זמן מה הותר לה לשיר מול קהל עם האיסור שלא לשיר את לילי מרלן בכלל, כמו כן הופיעה אנדרסן בתפקיד מזערי בסרט תעמולה נאצי שם נתבקשה לשיר כמה שירים באנגלית. ב-1941 ביצעה גם שיר שגורלו שפר עליו יותר מ"לילי", Es geht alles vorüber או "הכל עובר". הוא זכה להצלחה עצומה ונעשה מזוהה כאחד מלהיטיה הגדולים של המלחמה. 

בשנת 1949 נישאה אנדרסן למלחין השווייצרי ארתור בויל (Beul). לאחר כמה שנות הפסקה חזרה להופיע בשנת 1952 עם השיר "Die blaue Nacht am Hafen", שאותו כתבה בעצמה. בשנת 1959 יצאה אנדרסן עם השיר "Ein Schiff wird kommen...", שהיה הגרסה הגרמנית לשיר "Never on Sunday" של המלחין היווני מאנוס חג'ידאקיס. בשנת 1961 השתתפה אנדרסן בתחרות האירוויזיון כנציגת גרמניה, עם השיר "Einmal sehen wir uns wieder", שהגיע למקום השלושה עשר. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיעה אנדרסן באירופה, ארצות הברית וקנדה. 

אנדרסן נפטרה מהתקף לב בגיל 67 בווינה בירת אוסטריה, ונקברה בבית הקברות שבאי לנגאוג שבפריזיה המזרחית.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות גרמניות
קטגוריה:נציגי גרמניה באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1961
קטגוריה:זמרות-יוצרות גרמניות
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1972
פרשת ח'אלד מוחמד סעיד

ח'אלד מוחמד סעיד (בערבית: خالد محمد سعيد; 27 בינואר 1982 – 6 ביוני 2010) הוא צעיר מצרי שמת אחרי שנעצר באזור סידי ג'אבר שבאלכסנדריה על ידי משטרת מצרים. נסיבות מותו שנויות במחלוקת, אך הדעה הציבורית הייתה כי הוא הוכה ונהרג על ידי כוחות הביטחון המצריים. תמונות של גופתו המרוטשת הופצו ברחבי הרשת, בין היתר בקבוצת פייסבוק בולטת אשר נקראה "כולנו ח'אלד סעיד". כמו כן הובלטה הידיעה על מותו בעידודו של ואאיל רונים, מנהל גוגל במצרים . פרסומים אלו חוללו זעם רב ותרמו לאי שביעות הרצון של אזרחי מצרים בשבועות שקדמו להפיכה במצרים.

באוקטובר 2011 הואשמו שני שוטרים מצריים בהכאתו ובהריגתו, ונגזרו עליהם שבע שנות מאסר.

==נסיבות מותו==
על פי העדויות המקובלות, ב-6 ביוני 2010 ישב סעיד בקומה השנייה של חנות אינטרנט קפה בסידי ג'אבר שבאלכסנדריה, עת שני בלשים נכנסו לחנות ועצרו אותו.
עדי ראייה רבים העידו כי סעיד הוכה למוות על ידי המשטרה, ולפי דיווחים אף הטיחו בו חפצים כשהובל אל מכונית המשטרה. בעל בית הקפה העיד כי סעיד הוכה למוות בפתח הבניין שממול בית הקפה חנותו, לאחר שהבלשים לקחו אותו אל מחוץ לבית הקפה לאחר בקשת הבעלים בכך. בראיון לעיתון מפלגת מפלגת האופוזיציה אל ע'ד, תיאר בעל בית הקפה את האירוע כך: "הם גררו אותו לבניין הסמוך וחבטו את ראשו בדלת ברזל, במדרגות והקירות של הבניין ... שני רופאים שהיו שם ניסו לשווא להחיותו, אבל המשטרה המשיכה להכותו ... הם המשיכו להכות אותו גם כשכבר מת". תיאור זה אושר על ידי הארגון המצרי לזכויות אדם.

המשטרה מצידה טענה כי סעיד נחנק בניסיון לבלוע מנת חשיש, טענה הנתמכת על ידי שני דו"חות נתיחה שנעשו על ידי רשויות משפטיות. המשטרה ציינה עוד כי סעיד החזיק נשק שאינו חוקי וכי הוא התנגד למעצר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:האביב הערבי: אישים
קטגוריה:מצרים: אישים
קטגוריה:מצרים: פוליטיקה
קטגוריה:נולדים על פי ויקינתונים
קטגוריה:נפטרים על פי ויקינתונים
קטגוריה:המהפכה במצרים (2011)
קטגוריה:2010 במצרים
קטגוריה:ילידי 1982
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2010
דגל פרובינציית בואנוס איירס

דגל הפרובינציה בואנוס איירס הוא דגלה של הפרובינציה הארגנטינית בואנוס איירס. עיצובו הוא ביקולור אופקי בצבעי כחול וירוק המופרד בקו אדום דק. במרכז הדגל מופיעים אלמנטים של שמש מאי, גלגל שיניים, פרח החמניה ועלי דפנה. הדגל אומץ לאחר שעוצב בידי סטודנט וזכה בתחרות עיצוב פרובינציונלית.

הצבע הירוק מסמל את השדות הירוקים של הפרובינציה; הצבע הכחול מיוחס לנחליה, לים, לחופים ולשמיים הכחולים; הצבע האדום מייצג את הפדרליזם; הצבע הצהוב מיוחס לתפוקה ולפוריות; עלי הדפנה מייצגים את התפארת של הפרובינציה; גלגל השיניים מייצג את כושר היצור והחמניה מייצגת את החקלאות.

== קישורים חיצוניים ==

בואנוס איירס, פרובינציה
קטגוריה:פרובינציית בואנוס איירס
קטגוריה:ביקולור
המעגל השחור

המעגל השחור (באנגלית: The Black Circle) הוא ספר מאת פטריק קרמן, החמישי בסדרת 39 רמזים. הספר יצא בעברית בשנת 2011, לאחר שתורגם על ידי רוני בק. 

==עלילה==
בספר זה, שני האחים היתומים דן בן ה-11 ואיימי בת ה-14, ממשיכים במסעם ברחבי תבל בעקבות 39 רמזים.

בראשית הספר הם מגלים קצה חוט מסתורי שאומר להם לטוס לרוסיה. הם מחליטים לעשות את זה מכיוון שבין שאר הדברים
שהם מקבלים יש תמונה של הוריהם המנוחים. מתחת לתמונה היה כתוב - "השעון מתקתק מצאו אותי בתוך 36 שעות בדלת המובילה לחדר הנסגר לעד. בואו לבד, כמו הוריכם, או אל תבואו כלל. אל תבטחו באף אחד. נר"ר"

לאחר הטיסה לרוסיה, השניים נפגשים בהולטים, המנסים גם הם למצוא את הרמזים. הם מחליטים לכרות ברית. לאחר מכן הם מחלקים את המקומות בהם הם צריכים לבקר, בעזרת אנגרמות שמצאו, ומעבירים מידע מאחד לשני. איימי ודן הולכים למוסקבה ולסנט פטרסבורג בעוד ההולטים הולכים לערים באזור סיביר. לבסוף, לאחר מרדפים ממושכים אחר הרמז, ואחר ניסיונות לגלות את זהותו של נר"ר, איימי ודן מגיעים לארמון הקונגרסים של הקרמלין, שם, לאחר כמה מעברים סודיים, הם מגיעים לנר"ר ומגלים שהיא הבת של הנסיכה אנסטסיה רומנוב - שהייתה אמורה להירצח עם שאר משפחתה אך הצליחה לברוח. 

מתברר להם ששמה של נר"ר הוא נטליה רוסלנובה ראדוב. מתברר להם שהקבראים, המשתתפים גם הם במירוץ אחר הרמזים, החליטו על מקום הרמז ("הכנסייה שעל הדם" ביקטרינבורג) הוטל "מעגל שחור" - אזור סגור לכל מי שאינו לוקיאנוסי בעל אישור גבוה. נטליה מצליחה להבריח אותם לשם ב"כריש" - מסוק מהיר ביותר. הם מצליחים להיכנס לכנסייה, שנמצאת על המקום בו נרצחו וקבורים בני משפחת רומנוב ומגיעים לחדר הענבר המקורי שהוחזר מהנאצים על ידי הלוקיאנוסים. בעזרת הוראותיה של נטליה הם מוצאים בשעון ענבר את הרמז - גרם של ענבר. לאחר מכן הם חוזרים למוסקבה ומודיעים להולטים על הרמז. אייזנהאואר, האב במשפחת ההולטים, מפרק את הברית.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.scholastic.com/kids/39clues/read/index.asp אתר חברת ההוצאה לאור Scholastic, שהוציאה את הספר לאור באנגלית]
*[http://39clues.wikia.com/wiki/The_Black_Circle מתוך The 39 Clues Wiki]
* 

קטגוריה:39 רמזים - הסדרה המקורית
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
האפיפיורית יוהנה (סרט, 1972)

האפיפיורית יוהנה (באנגלית: Pope Joan) הוא סרט משנת 1972 שגיבורתו היא האפיפיורית יוהנה, דמות שקיומה ההיסטורי שנוי במחלוקת אך מוצגת בסרט כאמיתית. זוהי הפקה בריטית בכיכובה של השחקנית ליב אולמן בתפקיד האפיפיורית יוהנה.

הסרט יצא על גבי DVD בשנת 2003 בשם "The Devil's Imposter", בגרסה מקוצרת.

עלילת הסרט מתארת את יוהנה אשר הצליחה לרכוש השכלה בתקופת ימי הביניים בניגוד למקובל באותה תקופה, ולאחר שהתחזתה לאחיה שנהרג במתקפת ויקינגים היא עושה את דרכה לרומא, שם היא מצליחה לטפס בסולם המעמדות עד כדי בחירתה לאפיפיור.

עיבוד קולנועי נוסף לסרט יצא לאור בשנת 2009. עיבוד זה מבוסס על הרומן ההיסטורי "האפיפיורית יוהנה" מאת דונה וולפולק קרוס.

==רשימת שחקנים חלקית==
* ליב אולמן
* אוליביה דה הבילנד
* לזלי אן דאון
* טרוור האוורד
* פרנקו נרו
* מקסימיליאן של
* ג'ון שרפנל

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מוסד האפיפיורות בטלוויזיה ובקולנוע
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי 1972
קטגוריה:סרטי נצרות
תאודורוס השני (אפיפיור קופטי)

תוואדרוס השני
תוואדרוס השני (בערבית: تَوَاضُرُوس ٱلثَّانِي – תואצ'רוס אלת'אני, בקופטית: Ⲡⲁⲡⲁ Ⲁⲃⲃⲁ Ⲑⲉⲟ́ⲇⲱⲣⲟⲥ ⲡⲓⲙⲁϩ ⲃ̅ – פאפא אבא תיאודורוס פימאה 2; נולד ב־4 בנובמבר 1952 בשם وجيه صبحي باقي سليمان וגיה צובחי באקי סולימאן) הוא האפיפיור ה־118 של הכנסייה הקופטית.

למד רוקחות באוניברסיטת אלכסנדריה. ב־23 בדצמבר 1989 נעשה לכומר. ב־15 ביוני 1997 הוקדש לבישוף על ידי האפיפיור שנודה השלישי.

ב־4 בנובמבר 2012, כשבעה חודשים לאחר מותו של האפיפיור שנודה השלישי, נבחר תאודורוס השני לאפיפיור. הוא הוכתר כאפיפיור בטקס שנערך ב־18 בנובמבר 2012.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כמרים מצרים
קטגוריה:נוצרים קופטים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1952
סילה

קומנדר סילה (באנגלית: Sela) היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", בתם של טאשה יאר מציר-זמן חלופי ושל קצין רומולאני. את התפקיד מגלמת השחקנית האמריקאית דניס קרוסבי, שאף גילמה את דמותה של טאשה יאר.

==ביוגרפיה של הדמות==
תקופות חייה ומותה של [[טאשה יאר על פני צירי-זמן שונים, ומסבירים את אופן הבאתה לעולם של סילה.]]
אימה של סילה, טאשה יאר, נולדה בשנת 2337 על כוכב הלכת טורקנה 4 (Turkana IV) בציר-הזמן ה"נורמלי", ונהרגה על ידי חייזר בשם "ארמוס" בוגרה 2 (Vagra II). אבל בציר-זמן חלופי, הנראה בפרק "Yesterday's Enterprise" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", יאר שרדה או נמנעה מעימות עם ארגוס, והמשיכה לשרת על ספינת החלל Enterprise-D עד לשנת 2366, כאשר ה-Enterprise-C הגיעה דרך אנומליה במרחב החלל והזמן. מתברר כי נקודת הזמן בה ה-Enterprise-C ביצעה מסע בזמן שינתה באופן דרסטי את המשך ציר הזמן שלאחר היעלמותה מן העבר, וכי יש לשחזר את ציר הזמן המקורי על ידי שליחת הספינה בחזרה, דרך האנומליה בה הגיעה. לאחר שגאינן מודיעה ליאר כי היא מתה בטרם עת בציר הזמן הרגיל שהם מקווים לשחזר, היא מתנדבת לשרת על ה-Enterprise-C, אשר חוזרת בזמן אל שנת 2344 שבציר הזמן ה"נורמלי", להשלים משימה בה מעורבים הקלינגונים.
מספר מאנשי הצוות של ה-Enterprise-C נתפסים ונשבים על ידי הרומולאנים; על מנת להציל את חייהם של השבויים האחרים, יאר הופכת לבת-זוגו של איש-ציבור רומולאני (ככל הנראה, המפקד על מתקן הכליאה). האיחוד ביניהם הוביל ללידתה של סילה, ככל הנראה בשנת 2345, בזמן שבו, במקום אחר בגלקסיה, טאשה יאר של ציר הזמן ה"נורמלי" הייתה בקושי בת שמונה.

לדברי סילה, יאר ניסה להימלט עימה בשנת 2349, אבל סילה הצעירה לא רצתה ללכת ויאר התגלתה והוצאה להורג. סילה גדלה להיות קצינה רומולאנית. הופעתה הראשונה של סילה הייתה מכוסית בצללים, בפרק "The Mind's Eye", שבו היא פיקחה על שטיפת המוח של ג'ורדי לה פורג', אשר נתפס לאחרונה על ידי הרומולאנים. בפרק הכפול "Redemption", סילה חושפת את עצמה לראשונה בפני צוות ה-Enterprise-D, כחלק ממעורבותה במלחמת האזרחים של הקלינגונים בכך שהרומולאנים מספקים נשק לבית של דוראס. בפרק הכפול "Unification", היא מתאמת מזימה רומולאנית לפלוש לכוכב הבית של הוולקנים, באמצעות זיוף הולוגרפי של השגריר ספוק, המתאר את שיירת הספינות הרומולאניות כמי שנשלחו לשליחות שלום. ספוק האמיתי, ביחד עם ז'אן-לוק פיקארד ודאטה, מצליחים לסכל את המזימה. על אף שהיא לא מתה, סילה לא נראתה שוב לאחר פרק זה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://en.memory-alpha.org/wiki/Sela Sela] באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים)

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסע בין כוכבים: הדור הבא - דמויות
קטגוריה:מסע בין כוכבים - דמויות רומולאניות
קטגוריה:מסע בין כוכבים - דמויות אנושיות
קטגוריה:מסע בין כוכבים - דמויות היברידיות
צלילה עמוקה

צלילה עמוקה, מאת הסופרת ג'וד ווטסון, הוא הספר השישי בסדרת 39 רמזים. 

==עלילה==
איימי ודן, ביחד עם האומנת שלהם נלי גומז והחתול שלהם צלאח א-דין, נוחתים בסידני, אוסטרליה. במוזיאון איימי פוגשת לראשונה את איזבל קברה - אמם של איאן ונטלי, שהצטרפה לעזור בחיפוש אחר הרמזים. הם נוסעים למסע בעקבות בוב טרופו, שעל פי הסיפור תקף את מארק טוויין, ולאחר מכן ברח מן הכלא, בעזרת בן הדוד של אביהם המתגורר באוסטרליה, שפ טרנט. במהלך הסיפור, יחד עם שפ, הם פוגשים גם את ההולטים, איתם כרתו ברית בספר הקודם בסדרה, המעגל השחור. אייזנהאואר, האבא במשפחת הולט, מאיים להטביע בים את דן ואיימי אם לא יגידו לו איזה קצה חוט לרמז הם מצאו באוסטרליה, אך בעזרת שפ וחבריו הגולשים הם מצליחים לברוח מהם. לאחר מכן איאן קובע עם איימי פגישה בטענה שהוא יודע דבר על מות הוריה. כבדרך למקום הפגישה איימי רואה את אירינה ספסקי, סוכנת קג"ב לשעבר שבמהלך הסדרה נתקפת בייסורי מצפון קשים. אירינה מגיעה אליה ולוקחת אותה למקום צדדי ואומרת לה להיזהר מאיזבל ולא להאמין לדבריה לגבי השריפה. כדי שתבטח בה נותנת לה רמז - רוזמרין. 

איימי מנסה להתחמק מאיזבל ואיאן, כדברי אירינה, אך הם סוגרים עליה ומכניסים אותה לשיט. בשיט איזבל אומרת לה שאירינה היא זו שהציתה את השריפה שהרגה את הוריה, והיא מציעה לה שיתוף פעולה במרדף אחר הרמזים. לאחר שאיימי מסרבת, איזבל מתחילה לזרוק לים חלקי דגים שיקרבו כרישים ומאיימת לזרוק אותה עליהם. בעיתוי מושלם בא המילטון הולט להציל אותה. 

לאחר שיחה קצרה עם שפ, הם מעריכים שעליהם לנסוע לקובר פידי - עיר ייחודית באוסטרליה שבנויה ברובה מתחת לאדמה ומעריכים שלשם הלך בוב טרופו, לאחר שברח מהכלא. הם מוצאים שם את ביתו, ובו הם מגלים רמז מהוריהם שאומר שיש רמז, שלא אחד מן ה-39, במכרה. 

במכרה איזבל קברה באה ומפילה עליהם מהפיר למעלה המוני עכבישים, חלקם ארסיים, וכן נחש טאיפן פנים-יבשתי ארסי. הם מצליחים לברוח דרך קיר ויוצאים מכלל סכנה. הם מגלים כמו אירינה, איזבל וילדיה ששמו האמיתי של בוב טרופו הוא רוברט קהיל הנדרסון, שהיה מדען שחיפש גם הוא את 39 הרמזים, והייתה לו מעבדה ליד הר הגעש קראקאטאו.

איימי ודן טסים לקראקרטאו שבג'קרטה שבאי ג'אווה, אינדונזיה. שם איימי ודן מוצאים את אליסטר הו, דודם, שמציע להם בתמורה למידע שהם למדו על רוברט קהיל הנדרסון את המידע שהוא למד עליו, הם מסכימים, אליסטר מראה להם פתק שכתב הנדרסון - שיר מוזר המצביע לכאורה על הרמז. הם מצליחים לגלות את הרמז, מים. באותה עת, איזבל קברה מבעירה את הבית שבהם שהו. אירינה באה למקום במטרה להציל את חיי דן, איימי ואליסטר, אך היא מקפחת את חייה, בעוד השלושה ניצלים.

==קישורים חיצוניים==
*[http://39clues.wikia.com/wiki/In_Too_Deep צלילה עמוקה] באתר [http://39clues.wikia.com The 39 Clues Wiki] .
* 

קטגוריה:39 רמזים - הסדרה המקורית
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי ג'וד ווטסון בסדרת 39 רמזים
ז'אן גרנדוויל

ציור מתוך "Un Autre Monde"
ז'אן גרנדוויל (בצרפתית: Jean Ignace Isidore Gérard Grandville; 13 בספטמבר 1803 – 17 במרץ 1847), היה צייר וקריקטוריסט צרפתי.

== ביוגרפיה ==
נולד למשפחת אמנים ובדרנים בנאנסי, בשם ז'אן איגנאס איזידור ז'רארד. הכינוי "גרנדוויל" אותו אימץ בבגרותו, היה שם הבמה המקצועי של משפחתו. אביו לימד אותו ציור ובגיל 21 עבר לפריז ופרסם שם לראשונה את יצירותיו. הוא זכה להצלחה והחל לצייר בעבור שבועונים שונים בפריז. בנוסף הוא החל לצייר קריקטורות פוליטיות וסאטיריות, אשר זכו לפופולריות.

בשנת 1835 החלו הרשויות בצרפת להפעיל צנזורה נגד קריקטורות וגרנדוויל פנה לאיור של ספרים, בהם שיריו של פייר-ז'אן דה ברנז'ה, משלי לה פונטיין, דון קישוט, מסעות גוליבר ורובינזון קרוזו.

בשנת 1829 פרסם ספר המכיל יצירות המתארות דמויות בעלות גוף אדם עם ראשי חיות וחרקים, בשם "les métamorphoses du jour". בשנת 1844 פרסם את הספר "עולם אחר" (Un autre monde), בו יצירות דומות של אנשים המשולבים בחיות, חרקים, מכונות, ושאר דימויים פנטסטיים. יצירות אלה ודומות פרי מכחולו, מקושרות לפעמים אל תנועות מאוחרות יותר באמנות האירופאית כמו סימבוליזם וסוריאליזם.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.artnet.com/artists/jean+ignace+%28isidore+g%C3%A9rard%29-grandville/past-auction-results מיצירותיו]
* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:קריקטוריסטים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1803
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1847
Pig Latin

פיג לטין (מאנגלית: Pig Latin, "לטינית חזירית") היא שפת סתרים באנגלית, בדומה לשפת הבי"ת בעברית. כדי ליצור מילה, הדובר מעביר את העיצור הראשון לסוף המילה, ומצמיד אחריו את ההברה "אִי" (ay).

==מקורות ושימוש==
מקור השפה לא ידוע. השפה הוזכרה במגזין של פוטמן במאי 1869, אף על פי שהשפה שעליה דיבר לא הייתה בדיוק פיג לטין, ובינואר 1895, בכתב העת האמריקאי The Atlantic המשחק הוזכר בציטוט, בו נאמר שילדים קטנים משחקים במשחק זה.

כיום המשחק משוחק על ידי אנשים לשעשוע או כדי להסוות מסר מסוים מאחרים ולהתכתב בפרטיות. מילים בודדות במשחק פיג לטין הפכו להיות חלק מסלנג האנגלית האמריקנית.

==כללים==
כאמור, זהו הכלל הבסיסי:

העיצור הראשון או האות הראשונה במילה עוברים לסופה, וההברה ay מתווספת אחריו.

לדוגמה, המילה: pig תהפוך ל-igpay, המילה computer תהפוך ל-omputercay, והמילה truancy תהפוך ל-uancytray.

עבור מילים שלא מתחילות בעיצור, נהוגים כמה כללים שונים:
* הוספת "וואיי" (way) בסוף המילה: למשל another יכול להפוך ל-another-way
* הוספת "איי" בסוף המילה: another יהפוך ל-another-ay
* העברת התנועה לסוף המילה, והוספת "היי" (hay) אחריה: another הופך כך ל- nother-ahay

==ראו גם==
* שפת הבי"ת

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.wordplays.com/pig-latin תרגומון] English<->Pig Latin
* [http://www.dictionary.com/e/pig-latin/ What exactly is Pig Latin, is it a language? And how is it a mystery?] - מידע אודות פיג לטין באתר Dictionary

קטגוריה:משחקי מיומנות דיבור
ג'ובאני בטיסטה טייפולו

ג'ובאני בטיסטה טייפולו (נודע גם בשם "ג'אנבטיסטה טייפולו"; באיטלקית: Giovanni Battista Tiepolo או Giambattista Tiepolo; 5 במרץ 1696 – 27 במרץ 1770) היה צייר, אמן הדפסים ופרסקו מהרפובליקה של ונציה, אשר פעל גם באיטליה, בספרד ובגרמניה. נחשב לאחד האמנים המייצגים של סגנון הרוקוקו.

== ביוגרפיה ==
נולד בוונציה, והיה הבן הצעיר מבין שישה אחים. אביו, דומניקו, היה קפטן של ספינה ונפטר כשנה לאחר הולדת בנו, וכך השאיר את אמו, אורסטה, ואת שאר המשפחה, במצב כלכלי קשה.

ג'ובאני למד תחילה תחת גרגוריו לאצאריני (Gregorio Lazzarini), והושפע מיצירותיהם של בני תקופתו, ג'ובאני פיאצטה (Giovanni Piazzetta) וסבסטיאנו ריצ'י (Sebastiano Ricci). כשהיה בן 19 סיים את יצירתו המשמעותית הראשונה, "עקדת יצחק" (אשר מוצגת כיום בגלריית האקדמיה). בשנת 1717 סיים את לימודיו והתקבל לגילדת הציירים בוונציה.

בשנת 1719 נישא למאריה צ'צ'יליה גוארדי, אשר הייתה אחותם של שני ציירים ונציאנים מפורסמים, פרנצ'סקו גוארדי וג'ובאני אנטוניו גוארדי. לזוג היו כתשעה ילדים, מתוכם ארבע בנות ושלושה בנים שרדו את תקופת הילדות.

דיוניסו דולפין (Dolfin), בין למשפחה פטריקית עשירה, היה בין הראשונים אשר הזמינו ממנו עבודות. ג'ובאני נשכר כדי לעטר את הכנסייה בעיר אודינה, שם שימש דיוניסו כארכיבישוף.

בשנת 1750 כבר היה לאחד האמנים הידועים והמוערכים באירופה. באותה שנה הוזמן על ידי הנסיך-בישוף קארל פיליפ פון גריפנקלאו לעבוד בארמון רזידנץ בווירצבורג שבגרמניה של ימינו. הוא נשאר בווירצבורג שלוש שנים, ובשנת 1753 חזר לוונציה. הוא נבחר לשמש כנשיא האקדמיה של פדובה. בשנת 1761 הוזמן על ידי המלך קרלוס השלישי לצייר פרסקו תקרה בארמון המלוכה במדריד.

ג'ובאני טייפולו נפטר במדריד בשנת 1770.

== גלריה ==
<gallery widths="250" heights="150">
Giovanni Battista Tiepolo - The Sacrifice of Isaac - WGA22246.jpg|פרסקו עקידת יצחק באודינה
The Finding of Moses by Giovanni Battista Tiepolo at Scottish National Gallery.jpg|מציאת משה בגלריה הלאומית של סקוטלנד
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.metmuseum.org/toah/hd/tiep/hd_tiep.htm מיצירותיו] באתר מוזיאון המטרופוליטן
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ציירים ונציאנים
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1696
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1770