OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שפמנונאים

[[שפמנון כחול]]
[[שפמנון הבוץ]]
[[קורידורס סטרביי.]]
שְּׂפַמְנוּנָאִים (שם מדעי: Siluriformes) הם סדרת דגים גדולה החיה במים מתוקים ברחבי העולם. מקור שמם הוא הזיפים, הקרויים בינים, שצומחים לרוב המינים מהפה ומשווים להם צורת שפם. ישנם סוגים מגוונים של שפמנונים משפמנון המקונג הענקי או דג הסילור האירופי ששוקל 200 ק"ג ועד לדג הקנדירו הטפיל וכמה מהמינים חסרי קשקשים או עור בכלל.

בישראל קיים מין אחד של שפמנון - שפמנון מצוי (Clarias gariepinus).

חלק ממיני השפמנונאים נפוצו בהשפעת האדם באזורים שמחוץ לאזור המחיה הטבעי שלהם והפכו למינים פולשים ומזיקים לסביבה הטבעית. לדוגמה, השפמנון הכחול שנפוץ באופן טבעי באוהיו, מיזורי, מיסיסיפי ואגן הריו גרנדה הובא בשנות ה-60 וה-70 של המאה העשרים למפרץ צ'ספיק ומאז הוא נפוץ שם ומזיק למערכת האקולוגית. השפמנון המהלך, שמקורו במזרח אסיה הפך למין פולש ומזיק בפלורידה ופרטים מהמין נמצאו גם במדינות אחרות בארצות הברית.

חלק ממיני השפמנונים הם דגים מסחריים וראויים למאכל, אך לפי חלק מפוסקי ההלכה אינם כשרים. הם גם מותאמים לאקווריומים במקרים רבים וחלקם תורמים לאקווריומים כמו דגי השרייניים והקוריסיים. משוער שבריחה או שחרור מאקווריומים הם אחד הגורמים לתפוצתם של מינים פולשים מסוימים, כגון ה-Pterygoplichthys multiradiatus שמקורו באמריקה הדרומית והפך לפולש בהוואי, פלורידה וטקסס.

המין שפמנון תניני ענק יכול להגיע למשקל של כ-90 ק"ג וקיימות טענות לא מבוססות ששפמנונים מסוג זה עשויים לטרוף בני אדם. השמועות נפוצו בעקבות מספר מקרים של העלמות בני אדם בנהר קורי בהודו ובנפאל, והן היו נושא בתוכנית הדוקומנטרית River Monsters. עם זאת, לא קיים אישוש מדעי לטענות.

השפמנונים משתמשים בזיפיהם כדי לחוש את הסביבה ולמצוא טרף. הם מזנקים לעבר טרפם ובולעים אותו ברגע ובהרבה מקרים הם מתקבצים יחד ב"סעודת זלילה". לעיתים הם נמצאים גם על היבשה במים רדודים.

לשמפנונאים חוש טעם מפותח במיוחד, וכזה שאינו מוגבל לאזור הפה בלבד. לשפמנון הערוצים הנפוץ בצפון אמריקה יש כ-680,000 בלוטות טעם המפוזרות על פני כל גופו (כולל הסנפירים) - פי 100 ממספר בלוטות הטעם בגוף האדם.<ref></ref> <ref></ref>

==משפחות השפמנונאים==
ישנם 36 משפחות בסדרה:
*Akysidae
*Amblycipitidae
*Amphiliidae
*אַרְיוּסִיִּים (Ariidae)
*אספרדיניים (Aspredinidae)
*Astroblepidae - בו סוג יחיד
*Auchenipteridae
*בגרידיים (Bagridae)
*קוריסיים (Callichthyidae)
*שפמנוני לווייתן (Cetopsidae)
*Chacidae - בו סוג יחיד
*שפמנוניים (Clariidae)
*Cranoglanididae - בו סוג יחיד
*Diplomystidae - בו סוג יחיד
*דורסיים (Doradidae)
*Erethistidae
*Heptapteridae
*Heteropneustidae
*Hypophthalmidae
*איכטלוריים (Ictaluridae)
*Lacantuniidae
*שרייניים (Loricariidae)
*שפמנוני חשמל (Malapteruridae)
*מוקוקיידים (Mochokidae)
*Nematogenyidae
*Olyridae
*שפמנוני כריש (Pangasiidae)
*Parakysidae
*פימלודיים (Pimelodidae)
*שפמיתיים (Plotosidae)
*Pseudopimelodidae
*Schilbeidae
*Scoloplacidae
*סילוריים (Siluridae)
*סיסוריים (Sisoridae)
*שפמנונים ערפדיים (Trichomycteridae)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1817
*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
למפיריים

דג המשוט הענק לאנשים שאוחזים בו]]
למפיריים (שם מדעי: Lampriformes) הם סדרת דגים מיוחדים החיים באוקיינוס הפתוח וחלקם גם בעומק הים (עומק ממוצע 100-1,000 מטר), והם בעלי סנפירים ארוכים ביותר.

== מאפיינים ==
סנפיריהם העליונים הם ארוכים ואדומים, כשחלקם מזכירים צורה של דג שמש ואחרים צורה מוארכת ולחלקם "סרט" ארוך מסנפירם העליון. הדג הארוך בסדרה הוא דג משוט ענק (Regalecus glesne) שאורך סנפיריו יכול להגיע לאורך של 17 מטר - הארוך ביותר מבין כל הדגים הגרמיים.

בני הסדרה חיים בכל האוקיינוסים, ניזונים בעיקר מפלנקטון ויצורים קטנים ויכולים לשרוד גם בטמפרטורות נמוכות יחסית. מצב שימור דגים אלו אינו ידוע.

==מיון הסדרה==
טקסונים ללא מקור:
***סוג Bathysoma - נכחד
***סוג Bajaichthys - נכחד
***סוג Nardovelifer - נכחד
***סוג Palaeocentrotus - נכחד
**משפחה Turkmenidae - נכחדה
**משפחה ירחוני משוטנים (Veliferidae) - בה 2 סוגים
**משפחה ירחוניים (Lampridae) - בה סוג יחיד עם 2 מינים
*תת-סדרה Taeniosomi:
**משפחה דגי צינורי עין (Stylephoridae) - בה מין יחיד דג צינורי עין (Stylephorus chordatus)
**משפחה דגי ציצה (Lophotidae) - בה 2 סוגים
**משפחה דגם מחודדי זנב (Radiicephalidae) - בה מין יחיד דג מחודד זנב (Radiicephalus elongatus)
**משפחה טְרָכִיפְּטֵרִיִּים (Trachipteridae) - בה 3 סוגים
**משפחה דגי משוט (Regalecidae) - בה 2 סוגים

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1909
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אדווין סטפן גודריץ'
בוגד (ספר)

בוגד הוא מותחן ריגול מאת יונתן דה שליט, שם העט של איש מערכת הביטחון הישראלית. הספר עוסק במרדף אחר סוכן כפול שהצליח להגיע לצמרת המדינית-ביטחונית במדינת ישראל. בטרם יצא לאור נדרש כתב היד לקבל אישור מוועדת השרים למתן היתר לפרסומים ומהצנזורה הצבאית. הספר הוא מותחן בדיוני המסתמך על אירועים דוגמת פרשת יהודה גיל. ועל אישים מעולם הביון דוגמת מרקוס וולף. כן שאב המחבר השראה מספריו של ג'ון לה קארה. בשנת 2018 יצא לאור תרגום הספר לאנגלית תחת השם Traitor.

==עלילת הספר==
בשנת 2013 ארכיבאית בגמלאות של השטאזי מתוודה בפני הכומר שלה בדרזדן כי השטאזי גייס והפעיל סוכן שהגיע לעמדה בכירה בממשלת ישראל. כינויו של המקור - קוברה. נשיא המדינה מטיל על אהרן לוין, ראש המוסד לשעבר, לגייס צוות ולאתר את ה"חפרפרת". לוין מרכיב צוות בראשות פקודו לשעבר, מיכאל תורג'מן, עורך דין בהווה וקצין איסוף במוסד בעברו. כן כולל הצוות את יערה, אמיר ואמנון אסלן, כולם לוחמי מוסד לשעבר, ואת עדי, קצינת מודיעין במוסד המצויה בחופשת לידה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20150706003102/http://www.keter-books.co.il/page_14902 דף הספר], באתר הוצאת כתר
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מותחנים בעברית
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:קהילת המודיעין הישראלית בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:ספרים ישראליים
אלפא (אתולוגיה)

[[היפופוטם זכר שליט שואג להזהיר את יריביו.]]
גורילה המערבית הזכרים הגדולים בעלי גב כסוף בולט ופרטים נחותים יותר מתנהגים בצורה כנועה לידם, למשל מסרקים את פרוותם.]]
זכר אלפא או זכר שליט הוא כינוי באתולוגיה המתייחס לפרט בעל המעמד הגבוה ביותר במבנה החברתי בקבוצה. יכונה לעיתים מנהיג הקבוצה.

בהתאם למין קבוצת בעלי החיים, האלפא יכול להיות זכר (שיקרא "זכר אלפא") או נקבה (שתקרא "נקבת אלפא"). ייתכן שבקבוצה אחת יהיו גם זכר אלפא וגם נקבת אלפא, שיכונו "זוג אלפא".

== היחס אל האלפא ==
הפרטים בקבוצה יראו לרוב סימני כבוד כלפי האלפא.
האלפא זוכה להעדפה בגישה לאוכל, בסיכויים להזדווגות ועוד.

==שינויים בתפקיד האלפא==
תפקיד האלפא בקבוצה עשוי לעבור מפרט אחד לאחר. עקב הזדקנות, חולשה, פגיעה, שינויים סביבתיים, מאבקי כוחות, ושינויים חברתיים בקבוצה, יכול לקום פרט אחר בקבוצה (בדרך כלל צעיר יותר) שיאיים לתפוס את מעמדו של האלפא בדירוג החברתי בקבוצה. במקרה זה, יבחר האלפא בשתי אפשרויות: לברוח ולעזוב את הקבוצה (ובכך לאבד את מעמדו כאלפא) או להילחם בפרט המאיים על מקומו. אם יבחר להילחם, תהיה זו מלחמה שתסתיים בסילוק הפרט המאיים מהקבוצה ושמירת מעמדו של האלפא, או מותו של האלפא בידי אותו פרט.

==דוגמאות==
דוגמאות לבעלי חיים חברתיים העשויים להכיל פרטי אלפא:
*כלבים
*אריות
*כמה קופים כמו הבבון והלנגור וכמה קופי אדם דוגמת שימפנזה וגורילה
*סוסים
*זאבים.
==השלכות לשפה ולתרבות==
בתרבויות ובשפות מסוימות אלפא, ובעיקר "זכר אלפא", עשוי להיות כינוי לאדם אגרסיבי, דומיננטי, בעל מעמד חברתי גבוה. שימוש אפשרי בכינוי יכול להיעשות בעולם העסקים.
* בסדרה ״זאב צעיר״, ישנה התמקדות רבה במעמד האלפא על פני מעמדם של יתר הזאבים בלהקות.

== לקריאה נוספת ==
* Klaus Immelmann and Colin Beer. A Dictionary of Ethology, Harvard University Press, 1989. 
* Kate Ludeman and Eddie Erlandson. [https://books.google.com/books?id=SoI_BesSIZ4C Alpha male syndrome]. Harvard Business Press; 2006. .
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:התנהגות חברתית בבעלי חיים
רייק (סדרת טלוויזיה)

רייק (באנגלית: Rake) היא סדרת טלוויזיה דרמטית-קומית אוסטרלית בת חמש עונות של שמונה פרקים כל אחת, שעלתה לשידור לראשונה ב-2010 בערוץ הטלוויזיה ABC1. הסדרה, בכיכובו של ריצ'רד רוקסברג, מספרת על קליבר גרין, עורך דין מבריק מסידני בעל נטייה להרס עצמי, שידוע בכך שהוא לוקח על עצמו תיקים "אבודים" של לקוחות אשמים, שאף עורך דין לא מעוניין לייצגם. שם הסדרה באנגלית, Rake, פירושו "מתהולל רודף נשים".

בישראל שודרו ארבע עונות של הסדרה ביס, החל מ-2013. כל חמש העונות שודרו בשנת 2021 ברשת נטפליקס.

רשת פוקס הפיקה לסדרה גרסה אמריקאית בכיכובו של גרג קיניר, שעלתה לשידור ב-2014. בסדרה שונה שם הגיבור הראשי ל"קיגן דיין". הגרסה האמריקאית שודרה בישראל בשם "הפרקליט", כדי להבדילה מהגרסה האוסטרלית.

== דמויות ==
* קליבר גרין (ריצ'רד רוקסבורג) - גיבור הסדרה, עורך דין פלילי, מבריק אך בעל נטייה להרס עצמי. דמותו מבוססת באופן רופף על דמותו של צ'ארלס ווטרסטריט, עורך דין אוסטרלי ידוע.
* ברני מאהר (ראסל דיקסטרה) - חברו הטוב ביותר של קליבר, עורך דין בעצמו שמשתף פעולה עם קליבר פעמים רבות לאורך הסדרה.
* סקרלט "רד" אינגלס (דניאל קורמק) - אשתו של ברני, עורכת דין תובעת במקצועה.
* דייוויד פוטר (מאט דיי) - עורך דין לענייני מיסים, שמשמש כתובע במשפט שמתנהל נגד קליבר. קליבר נוהג לכנותו "הארי-סליחה-דייוויד" פוטר.
* מליסה "מיסי" פרטרידג (אדריאן פיקרינג) - סטודנטית למשפטים ולשעבר זונה שקליבר נהג להגיע אליה, והיא נקרעת בינו לבין דייוויד פוטר.
* ונדי גרין (קרוליין ברזייר) - גרושתו של קליבר, פסיכולוגית במקצועה.
* פיניגן "פאז" גרין (קיגן ג'וייס) - בנם של קליבר וונדי גרין.
* ניקול ורגס (קייט בוקס) - מזכירתו של קליבר המתאהבת בברני זמן קצר לפני נישואיה לאחר.

==עלילת הסדרה==
בכל פרק בארבע העונות הראשונות של הסדרה מטפל קליבר, בעזרתם של ברני וניקול, בסוגיה משפטית - בדרך כלל חילוץ ממעצר או ממאסר של מי שאשמתו ברורה ונראה כבלתי ניתן לחילוץ. דוגמה מהפרק הראשון בסדרה: כלכלן נודע הואשם ברצח, לאחר שהתברר שהוא קניבל שאכל אדם אחר. קליבר מוכיח שהאדם שנאכל התאבד מרצונו קודם שנאכל, ולכן בוטלה אשמת הרצח. בנוסף למרכיב זה, שבו כל פרק הוא עצמאי, בדרך כלל ללא קשר לפרקים קודמים, מוצגים לאורך הסדרה נושאים נוספים, שבהם יש התפתחות בעלילה:
* חיי ההוללות של קליבר, המתבטאים בחובות ההימורים שלו ובקשריו המזדמנים עם נשים.
* חיי האהבה המורכבים של יתר גיבורי הסדרה: ברני, סקרלט, דייוויד, מליסה, ונדי, פיניגן ועוד.
* הצגה סאטירית של הממשל האוסטרלי (שרים וחברי הפרלמנט).

בסוף העונה הרביעית קליבר מודח מלשכת עורכי הדין ונבחר לסנאט האוסטרלי. העונה החמישית שונה מקודמותיה, והיא בעיקר סאטירה על הממשל האוסטרלי, אך גם בה מוצגות משפחתו המורכבת של קליבר וההוללות שלו.

== סקירה כללית ==
{| class="wikitable"
|+
!עונה
!פרקים
!שידור פרק בכורה
!שידור פרק סיום
|-
!1
!8
|4 בנובמבר 2010
|23 בדצמבר 2010
|-
!2
!8
|6 בספטמבר 2012
|25 באוקטובר 2012
|-
!3
!8
|9 בפברואר 2014
|30 במרץ 2014
|-
!4
!8
|19 במאי 2016
|7 ביולי 2016
|-
!5
!8
|19 באוגוסט 2018
|7 באוקטובר 2018
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:דרמות קומיות
קטגוריה:סדרות דרמה אוסטרליות
קטגוריה:Audience: תוכניות וסדרות
הסנאט של אילינוי

חותם האספה הכללית של אילינוי
דיאגרמה של הסנאט
הסנאט של אילינוי (באנגלית: Illinois Senate) הוא הבית העליון של האספה הכללית של אילינוי (הבית התחתון הוא בית הנבחרים של אילינוי אשר מכיל 118 נבחרים) המורכב מ-59 סנאטורים, המייצגים מחוזות בחירה שנקבעים לפי אוכלוסייה, הנבחרים לכהונה בת 4 שנים. מחוזות הבחירה משתנים כמידי 10 שנים על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. על פי המפקד האחרון של שנת 2010, כל סנאטור מייצג אוכלוסייה מוערכת המונה כ-217,468 תושבים במדינת אילינוי. 

הגוף נוצר אחרי ניסוח חוקת המדינה בשנת 1818. 

הבחירות לסנאט המדינתי באילינוי נערכות מדי שנתיים, במקביל לבחירות לקונגרס של ארצות הברית וליתר בתי המחוקקים במדינות ארצות הברית. הסנאט ממוקם בקפיטול של אילינוי, השוכן בעיר הבירה ספרינגפילד.

תפקידי הסנאט הם להעביר הצעות חוק, לאשר את תקציב המדינה, לאשר מינויים של מחלקות המדינה והסוכנויות, וכן לפעול ביחס לשינוי החוקה הפדרלית ולהציע תיקונים חוקתיים עבור המדינה. יש לסנאט גם סמכות לעקוף וטו של המושל באמצעות ברוב של שני שלישים.

נכון לשנת 2015, המפלגה הדמוקרטית מחזיקה ברוב המושבים בסנאט. חבר בולט שכיהן בבית מחוקקים זה הוא נשיא ארצות הברית ברק אובמה.

==הרכב מפלגתי==
{| class="wikitable"
|- valign="bottom"
! colspan="2" | מפלגה !! מושבים
|-
| style="background-color: #000097;" | || המפלגה הדמוקרטית || style="text-align: center;" | 41
|-
| style="background-color: #DD0101;" | || המפלגה הרפובליקנית || style="text-align: center;" | 18
|-
! colspan="2" | מספר מושבים כולל !! 59
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://votesmart.org/officials/IL/L/#.VcqH8vmqpBc בית המחוקקים של אילינוי], באתר Project Vote Smart

סנאט
אילינוי
מבחן שלוש ה-D לאנטישמיות

מבחן שלוש ה-D לאנטישמיות הוא מבחן שנועד להבדיל בין ביקורת על מדינת ישראל לאנטישמיות. שלוש ה-D מייצגות: דה-לגיטימציה (Delegitimization), דמוניזציה (Demonization) ומוסר כפול (Double standards) כלפי מדינת ישראל, כשכל אחד מאלו מייצג, לפי גישת המבחן, אנטישמיות. 

ב-2004 הגה את המבחן שר ממשלת ישראל ואסיר ציון לשעבר בברית המועצות, נתן שרנסקי, ככלי רעיוני להגדרת גבולות הביקורת הלגיטימית כלפי מעשיה ומדיניותה של מדינת ישראל, לביקורת אנטישמית שאינה לגיטימית. שכן על פי שרנסקי, האנטישמיות החדשה (הכלל עולמית) בשונה מהקלאסית (הנוצרית) היא הרבה יותר קשה לחשיפה, ולכן מבחן "שלוש ה-D-ים לאנטישמיות" שימושי לזיהויה וחשיפתה. המבחן אומץ על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית.

==מושגים עיקריים==
===Delegitimization (דה-לגיטימציה) ===
דה-לגיטימציה הוא מונח המתייחס להכחשה ושלילה של זכותו של העם היהודי להגדרה עצמית. לדוגמה, טיעונים בדבר כך שמדינת ישראל גזענית מעצם קיומה נחשבים לאנטישמיים, שכן טענה זו מפלה את היהודים על ידי שלילת זכותם הבסיסית להגדרה עצמית, כפי שנקבע על ידי החוק הבינלאומי. מאחר שכל סוג אפליה נגד קבוצה אתנית, דתית, גזעית או לאומית נחשבים לסוג של גזענות, דה-לגיטימציה לזכותו של העם היהודי להגדרה עצמית היינו כגזענות נגד יהודים, ומכאן אנטישמיות.

=== Demonization (דמוניזציה) ===
היהודים עומדים מאחורי ה[[שטן המבקש לשלוט בעולם בעזרת הכסף, וזאת דרך הנאציזם, ישראל וארצות הברית.]]
דמוניזציה הוא מונח המתייחס לתיאור קבוצה מסוימת כרעה, מפלצתית, לא-אנושית או שטנית. לדוגמה, תיאור היהודים כפוגעים באנושות ואחראים לכל הרע שבעולם, בנוסף לקטרוג היהודים כזוממים ומכוונים לשליטה יהודית עולמית תוך שליטה בתקשורת, הכלכלה, הממשלה או מוסדות אחרים של החברה. סטראוטיפים הבאים לידי ביטוי בדיבור, כתיבה, צורות חזותיות ופעולות. אם הביקורת כלפי ישראל משתמשת במטפורות, דימויים או רטוריקה המרמזת על כך שהישראלים או היהודים רעים, זוהי הקרנה של רטוריקת עלילות הדם האנטישמיות.

=== Double standards (מוסר כפול) ===
מוסר כפול הוא מונח המתייחס להפעלת מערכת עקרונות שונה, לקבוצות שונות הנמצאות במצבים דומים. לדוגמה, אם בנושאים מסוימים אדם בוחר לבקר אך ורק את ישראל תוך התעלמות ממצבים דומים במדינות אחרות, הוא מבצע מדיניות של מוסר כפול נגד ישראל.

תומאס פרידמן טוען כי תנועות כמו ה-BDS, הקוראות לחרם על ישראל, הן תנועות הנוקטות מוסר כפול, שכן הן מתעלמות מהמצב במדינות כמו סוריה, ערב הסעודית ואיראן ובכך הן מגלות צביעות. כתוצאה מכך הוא טוען שפעולתן נופלת תחת ההגדרה לאנטישמיות, מכיוון שאילו היו מונעות רק מדאגה למצב זכויות האדם, הן היו פועלות גם כנגד מדינות נוספות.

== מחלוקת בנושא Double standards ==
מספר פוליטיקאים ישראלים, בהם יוג'ין קונטורוביץ' ואלן בייקר, שהיה שגריר ישראל בקנדה, טענו שסימון מוצרים מההתנחלויות במסגרת הסכם התאגדות האיחוד האירופי–ישראל מהווה "סטנדרט כפול", משום שלא מוטלות מגבלות דומות על מוצרים מסהרה המערבית, הנמצאת בשליטת מרוקו, או מהרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין. שגריר האיחוד האירופי לארס פאבורג-אנדרסן דחה טענה זו. לדבריו, הכיבוש הישראלי בגדה המערבית הוא "מצב שונה לחלוטין" בהשוואה לכיבוש הטורקי של קפריסין או שליטת מרוקו בסהרה המערבית. לדבריו, "ההקבלה היחידה שדומה היא סכסוך נגורנו קרבאך", ושם אכן מסמן האיחוד האירופי מוצרים מהאזורים הנמצאים תחת כיבוש ארמניה.

==ראו גם==
*האנטישמיות החדשה
*אנטי ציונות

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטישמיות
קטגוריה:התנגדות לציונות
מחתרת קלפר

מחתרת קלפר (באנגלית: The Culper Ring) הייתה מחתרת ריגול, שאורגנה על ידי המייג'ור האמריקאי בנג'מין טלמדג' על פי הוראותיו של ג'ורג' וושינגטון בקיץ 1778 בתקופת הכיבוש הבריטי בניו יורק, בעיצומה של מלחמת העצמאות של ארצות הברית.

השם קלפר ("Culper") הוצע על ידי וושינגטון, שאימץ את השם משם מחוז קלפר במדינת וירג'יניה. שניים מחבריה העיקריים של המחתרת היו אברהם וודהול ורוברט טאונסנד, שהשתמשו בכינויים סמואל קלפר האב וסמואל קלפר הבן, בהתאמה, כזהויות בדויות שלהם. מנהיג המחתרת, בנג'מין טלמדג', אוזכר על ידי חברי המחתרת כ"ג'ון בולטון".

משימתה העיקרית של המחתרת הייתה להעביר מסרים לגנרל וושינגטון על פעילויות הצבא הבריטי בעיר ניו יורק, ולספק מידע על הבסיסים הבריטיים. חברי המחתרת פעלו לרוב באזור ניו יורק ולונג איילנד וריגלו גם בקונטיקט. המחתרת החלה לפעול בחשאי החל מאוקטובר 1778 עד לנסיגת הצבא הבריטי מניו יורק בשנת 1783, אך שיא פריחתה היה בשנים 1778–1781.

המחתרת סיפקה מידע רב ערך לגנרל וושינגטון על תוכניות הבריטים להוציא לפועל מתקפת פתע על בני הברית החדשים שלו, הכוחות הצרפתיים שתחת פיקודו של הרוזן דה רושאמבו באזור ניופורט שברוד איילנד וחשפה תוכניות רבות של הבריטים כנגד הכוחות האמריקאים.

==ראו גם==
*המרגלים של וושינגטון
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלחמת העצמאות של ארצות הברית
קטגוריה:מחתרות
קטגוריה:ניו יורק: היסטוריה
פטיש יושב ראש

פטיש יו"ר מעץ
פטיש יו"ר או פטיש שופטים (באנגלית: Gavel) הוא פטיש טקסי קטן שבדרך כלל עשוי מעץ, ונועד להטחה על משטח קשיח לרוב עשוי מעץ, על מנת ליצור רעש. נהוג להשתמש בפטיש יו"ר בבתי משפט ובמכירות פומביות על מנת לשמור על הסדר ולמשוך את הקשב של הקהל.

==היסטוריה==

על פי המסורת, השתמש סגן נשיא ארצות הברית ג'ון אדמס בפטיש יו"ר על מנת לקרוא לסדר את הפגישה הראשונה של הסנאט האמריקאי בניו יורק בשנת 1789. 

בשנת 1954, הפטיש המסורתי של הסנאט האמריקאי, אשר היה עשוי שנהב ועוצב בצורת שעון חול, נשבר בעת דיון בהובלת ריצ'רד ניקסון, סגן נשיא ארצות הברית באותו זמן. ב-17 בנובמבר 1954 קיבל הסנאט האמריקאי פטיש יו"ר חלופי וזהה למקור במתנה מסגן נשיא הודו, סרוופלי רדהקרישנן.

ב-1717 החלו הבונים החופשיים להשתמש בפטיש יו"ר בישיבותיהם. 

בכנסת מקבל יושב ראש הכנסת פטיש יו"ר בעת מינויו.

פטיש היו"ר מזוהה מאוד עם שופטים ובתי משפט, אך הוא משמש בבתי משפט רק במספר מדינות, ביניהן ארצות הברית ורוסיה. בישראל, צרפת והממלכה המאוחדת לא נהוג להשתמש בו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

יו"ר
מעכה בת אבישלום

מַעֲכָה בַּת־אֲבִישָׁלוֹם היא אשת מלך יהודה. היא מזוהה עם תמר – בתו היחידה של אבשלום.

==חייה==
בספר מלכים א' ובדברי הימים ב' ישנם אזכורים שונים בקשר למעכה בת אבישלום. מצד אחד, במלכים א נכתב שמעכה הייתה אמו של אביה (אֲבִיָּם):

אולם, בהמשך הפרק נראה שמעכה לא הייתה אלא אמו של אסא:
 

מצד שני, בדברי הימים ב נראה שמעכה הייתה אם אביה:

ומצד שלישי, בדברי הימים נראה שמיכיהו בת אוריאל מן גבעה הייתה אם אביה:

ישנן שתי שיטות להסברת פסוקים אלה: שיטה אחת אומרת שמעכה היא אשת אביה (ואם אסא) והשיטה האחרת אומרת שמעכה היא אשת רחבעם (ואם אביה).

===שיטת הסוברים שמעכה בת אבישלום היא אשת אביה===
בשיטה הראשונה אוחזים הפירוש המיוחס לרש"י, רבי אברהם בן הרמב"ם, מהרש"א והחיד"א. לפי שיטה זו, אשת רחבעם היא מיכיהו בת אוריאל ואשת אביה היא מעכה בת אבישלום. הסיבה שבחלק מהמקומות מוזכר ששם אשת רחבעם הוא מיכיהו בת אוריאל, היא שמיכיהו נקראה מעכה על שם כלתה, אשת אביה שהייתה "אשת חיל גברתנית".

===שיטת הסוברים שמעכה בת אבישלום היא אשת רחבעם===
בשיטה זו אוחזים התרגום לדברי הימים, רד"ק, רלב"ג, אברבנאל, המצודות, מור וקציעה, הפלאה, רש"ש, מלבי"ם ושמואל ייבין. לפי שיטה זו, מעכה בת אבישלום היא אשת רחבעם, והשם מיכיהו נוסף לה לאחר שנעשתה גבירה (שם עם סיומת יהו הוא שם מכובד לנשים בתקופת המקרא). שם אביה אבשלום הוסב ל"אוריאל מן הגבעה" כדי לא להזכיר את שם אבשלום. מעכה נקראה אם אסא כי היא גידלה אותו.

==מפלצת לאשרה==
בתנ"ך מסופר כי מעכה עשתה "מפלצת" לאשרה, ובנה (או נכדה) אסא הסיר את מעכה מכבודה וכרת את מפלצתה. השורש פ-ל-צ משמש במקרא לשון יראה ורעדה, ולפי זה מסבירים רבי יונה אבן ג'נאח והרד"ק כי השם נגזר מהיראה שחשו עובדי האשרה מפניה. לעומת זאת, הרלב"ג מסביר באופן הפוך: עבודה זרה מביאה את עובדיה לידי פחד ואימה.

לפי רב יוסף בתלמוד, "המפלצת" היא "כמין זכרות" שעשתה מעכה לפסל האשרה, שבעזרתו הייתה נבעלת לו מדי יום. בתרגום השבעים תורגמה המפלצת כמקום לפולחן סתרים שעשתה מעכה לאשרה. היירונימוס תרגם, בדומה לתלמוד, כי המפלצת היא פסל של האל פריאפוס בעל איבר מין זכרי גדול, שהציבה מעכה ליד האשרה. הרלב"ג מסביר שזהו בניין לכבוד האשרה.

חוקרים מודרניים סבורים שהיה זה גזע אילן או עמוד עץ ששימש בפולחן האשרה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות מלכי יהודה
קטגוריה:בית דוד
אמנות סינית

האמנות הסינית היא אחת ממורשות האמנות העשירות ביותר בהיסטוריה העולמית וכוללת תחומים רבים כמו: מטבעות, ארכיטקטורה, ציור בצבעי מים, מניפות, אריגה, קדרות, קליגרפיה. קיימת גם סצנה תוססת של אמנות סינית מודרנית ועכשווית הכוללת גרפיטי וסרטים קולנועיים.

==אמנות מסורתית==
===קליגרפיה===
הקליגרפיה הסינית נחשבת לצורת האמנות הנשגבת ביותר בסין. נושאי הקליגרפיות הם כתבים קלאסיים ודתיים (קונפוציאניים, דאויסטיים או בודהיסטים) כמו גם שירה ופתגמים. במהלך ההיסטוריה נכתבו סימני הכתב הסיניים במגוון סגנונות וגרסאות, ואלה מתועדים בעשרות אלפי מסמכים היסטוריים, מעצמות ניחוש עתיקות ועד לצווים קיסריים של שושלת צ'ינג. 
אמן והמדינאי הסיני סו-שה]]
כמו כן, לסין היסטוריה עשירה של כתיבה ספרות קאנונית. העתיק שבהם הוא ספר התמורות. ספרים קלאסיים רבים נכתבו בתקופת המדינות הלוחמות, שהידועים שבהם הם ספר המאמרות לקונפוציוס והדאו דה ג'ינג של לאו דזה. בסין הקיסרית הייתה גם מסורת עתיקה של כתיבת דברי ימי השושלות, מסורת שהחלה בסְה-מָה צְ'יאן, היסטוריון החצר של שושלת האן שבספרו רשומות ההיסטוריון (史記), העלה על הכתב את דברי ימי סין המסורתית מתחילתה ועד למאה הראשונה לפנה"ס. תקופת שושלת טאנג ידעה פריחה של שירה סינית, והמפורסמים שבמשורריה הם דו פו ולי באי. השיא של כתיבת הפרוזה הוא בתקופת שושלות מינג וצ'ינג, אז נכתבו ארבעת הרומנים הקלאסיים הסיניים.

פרט לאלה לסין תרבות מסורתית עשירה ומגוונת בתחומי אמנות שונים. חפצי האמנות הקדומים ביותר שנמצאו בסין הם כלי-חרס מהתקופה הנאוליתית שנחשפו בצפון סין. הכלים מעוטרים בעיקר בדוגמאות גאומטריות וצורות חלזוניות. בנוסף, נמצאו בסין כלי הברונזה המיוחסים לתקופת שושלת שאנג (1600-1046 לפנה"ס), כלים אלו שימשו בטקסים שונים והיו מעוטרים בדרקונים, מסכות, צורות גאומטריות ועוד. לקדרות החרסינה היסטוריה של למעלה מאלף שנה וידועה בכל העולם בטיבה ובתחכומה. האופרה הסינית היא צורת אמנות בימתית בת למעלה מאלף שנה, המתאפיינת בתלבושות ססגוניות, בשימוש בכלי נגינה מסורתיים. קיימות מאות צורות לאופרה, ולכל צורה הכללים הבימתיים המייחדים אותה. בסין מגוון של כלי נגינה מסורתיים הכוללים מגוון של כלי מיתר, כלי קשת, כלי נשיפה, גונגים, מצילות, ותופים. הציור קיים בסין למעלה מאלפיים שנה והוא דומה בתפישתו ובטכניקות המשמשות אותו לקליגרפיה הסינית. צורות אמנות מסורתיות נוספות שניתן למנות הן ההדפסים, הריקוד והמחול, ואמנות עממית כגון מגזרת נייר.

==ציור סיני==
<gallery>
קובץ:Ci-Byshi_cikada.jpg|ציור של צ'י באי-שה
קובץ:Mi_Fei_001.jpg|ציור של מי פו
קובץ:Two_horsemen_in_a_wintry_landscape,_by_Liang_Kai.jpg|ציור של ליאנג קאי
</gallery>

==ראו גם==
* הכתב הסיני
* אמנות אסיה

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Clunas, Craig, Art in China (Oxford History of Art), Oxford University Press, 2st Edition, 2009. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://zhongwen.com אתר מקיף על האותיות והתרבות הסינית 中文.com]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סין: תרבות
סינית
יודאופולוניה

יודאופולוניה היא תאוריית קשר אנטישמית הטוענת לתוכנית יהודית עתידית לשליטה יהודית על פולין.

שורשי הרעיון נעוצים בספרו של יוליאן אורסין ניימצ'ביץ משנת 1858, שלא זכה לעלות בשיח האנטישמי עד תחילת המאה ה-20. טאודור יסקה-חוינסקי ציין בספרו משנת 1912 כי היהודים מבקשים: "אם לא תניחו לנו להקים "מדינה יהודית-פולנית" ואומה של "אנשים יהודים-פולנים", נחנוק אתכם."

המיתוס הוחיה מדי פעם לפעם בהקשר לתוכנית בודנהיימר (הליגה של מזרח אירופה הברית ).

==ראו גם==
*תוכנית אנדיניה - תאוריה דומה הנוגעת לארגנטינה
*יודאו-קומוניזם
*תאוריית הקשר על הבונים החופשיים והיהודים

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאוריות אנטישמיות
קטגוריה:תאוריות קשר
פולין
שיהוי (משפט)

היעדר שיהוי במשפט הוא תנאי סף להגשת תביעה משפטית, הקובע שבית המשפט לא ידון בתביעה שהוגשה באיחור רב. עם זאת, במשפט האזרחי, ככלל, כל אימת שתביעה הוגשת בתוך תקופת ההתיישנות - זכות הגישה לערכאות אינה ניגפת מפני טענת שיהוי, ומוטל על הטוען לשיהוי נטל כבד להראות כי זה עולה כדי חוסר תום לב שהביא לשינוי מצבו לרעה של הנתבע. עיקר התחולה של השיהוי הוא במשפט ציבורי בו לזמן העובר מאז החלטה מנהלית יש השלכות רחבות ועל כן נדרש המבקש לפנות לבית המשפט ללא שיהוי. חרף הדמיון של השיהוי עם ההתיישנות מפני שבשניהם מתקיימת מניעות משפטית בחלוף זמן, מדובר בדוקטרינות משפטיות שונות. ניתן לדמות את היחס שבין התיישנות לשיהוי, כיחס שבין כלל לסטנדרט. בעוד ההתיישנות מציעה מועד קשיח ממנו והלאה היא מופעלת, השיהוי מציע מבחנים להבניית שיקול דעתו של בית המשפט.

==במשפט ציבורי בישראל==
בישראל נדרש מהעותר לבג"ץ או לבית משפט מנהלי לעשות זאת מיד לאחר שהעניין הופך אקטואלי (אך לאחר שביצע פנייה מוקדמת לרשות ולא קיבל מענה מספק). עיכוב בלתי מוצדק בפנייה לבג"ץ, בפרט כאשר הרשות או אחרים כבר הסתמכו על ההחלטה כנגדה מבוקש הסעד, יביא לדחיית העתירה. במיוחד, "כשמדובר בקיומן של בחירות, חייבים מועדי הפעולה או התגובה להיות קצרים ביותר, שאם לא כן תלקה הפנייה בשיהוי". כך למשל, כאשר תשובת המדינה לפניית העותרים נתקבלה שבוע לפני הבחירות לרב העיר אשדוד והעתירה עצמה הוגשה ביום הבחירות, סירבה השופטת אסתר חיות להוציא צו ביניים נגד קיום הבחירות, כאשר אחת מנימוקיה הוא שיהוי. עם זאת, גם כאשר החוק קובע מסגרת זמנים מוגדרת להגשת עתירה, לא בהכרח תדחה עתירה בגלל אי עמידה בזמנים, אלא ייבחן השיהוי על פי מרכיביו.

על מרכיבי השיהוי כתבה נשיאת בית המשפט, מרים נאור:

השופט עוזי פוגלמן כתב על הליך בחינת השיהוי:

השופטת דורית ביניש הבחינה בין שיהוי של הפרט ובין שיהוי של הרשות:

==לקריאה נוספת==
* אליעד שרגא ורועי שחר, המשפט המינהלי כרך ב – עילות הסף (הוצאת בורסי, 2008), פרק תשיעי: שיהוי, עמ' 191–220.
* יצחק זמיר, הסמכות המינהלית, כרך ג – הביקורת השיפוטית: כללי הסף (נבו הוצאה לאור, 2014), פרק 53: עתירה מאוחרת, עמ' 1917–1972.
* אבישי אדד שימוש לרעה בהליכי משפט: הגנה דיונית מפני ניצול לרעה של זכות הגישה לערכאות 131-109(2013).
* דפנה ברק-ארז, משפט מינהלי: משפט מינהלי דיוני (ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין, 2017), פרק 36: מבחני הסף בהליך של ביקורת שיפוטית, תת־פרק ו': שיהוי, עמ' 355–372.
* ישראל גלעד התיישנות בדין האזרחי 489-481 (2022).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט מנהלי
IMEI

מזהה בינלאומי של מכשיר נייד או מספר IMEI (באנגלית: International Mobile Station Equipment Identity) הוא מספר, בדרך כלל ייחודי, אשר המשמש לזיהוי של מכשירים מסוג 3GPP (GSM, UMTS, LTE) ומכשירי טלפון ניידים מסוג iDEN ומכשירים נוספים לתקשורת סלולרית גם כן. ברוב מכשירי הטלפון הניידים ניתן להציג את מספר ה-IMEI באמצעות הזנת הקוד #06#* מהחייגן (חיוג). ניתן למצוא את מספר ה-IMEI מודפס על מדבקה בגב המכשיר הסלולרי (אשר נגישה לאחר הסרת הסוללה) וגם, במכשירי סמארטפון מסוימים ניתן להציג את המספר ממסך ההגדרות של המכשיר.

מספר IMEI של מכשיר NOKIA 6030
מספר ה-IMEI נפוץ בקרב מכשירים סלולריים מסוג GSM בעיקר לזיהוי ומניעה של גנבות באמצעות חסימה מרשתות סלולריות. רשת ה-GSM מנהלת מאגר שמשמש כמסד נתונים עבור חברות סלולר בשוק הבינלאומי לצורך של זיהוי המכשיר וחברות סלולר אשר מקבלות דיווח על מכשיר גנוב יכולות לצרף בקשה להוספת מספר ה-IMEI לרשימה השחורה במסד הנתונים של ה-GSM.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תקשורת סלולרית
מכסחי השדים: החיים שאחרי

מכסחי השדים: החיים שאחרי (באנגלית: Ghostbusters: Afterlife) הוא הסרט הרביעי בזיכיון "מכסחי השדים". הוא יצא לאקרנים ב-11 בנובמבר 2021. הסרט הוכרז רשמית לראשונה בינואר 2019 ובוים על ידי ג'ייסון רייטמן, בנו של איוון רייטמן, הבמאי של שני סרטי הזיכיון הראשונים. בניגוד ל"מכסחות השדים" שהיה הסרט השלישי בזיכיון אך היה אתחול, "מכסחי השדים: החיים שאחרי" הוא המשך ישיר לשני הסרטים המקוריים.

ב-16 בינואר שוחרר ברשת האינטרנט טיזר רשמי ראשון, ובו צוין קיץ 2020 כתאריך השחרור של הסרט. בטיזר מופיעה מכוניתם האיקונית של מכסחי השדים, ה"אקטו-1".

ב-30 במרץ, נחשף כי בעקבות התפרצות נגיף קורונה-ווהאן הפצת הסרט נדחתה תחילה ל-5 במרץ 2021<ref name="2021Date"></ref> ואז ל־11 בנובמבר 2021 ולבסוף ל-19 בנובמבר 2021 בארצות הברית.

==תקציר העלילה==
לאחר שגורשו מביתיהם, קלי (קארי קון), ושני ילדיה, טרבור (פין וולפהארד) ופיבי (מקנה גרייס), נאלצו לעבור לבית כפר בסאמרוויל, אוקלהומה שהוריש להם סבם המנוח של הילדים, בעיירה ישנם רעידות אדמה ודברים מוזרים אשר נגרמים ממכרה ישן שהיה שייך פעם לאיבו שנדור (ג'יי קיי סימונס). הילדים מגלים על ההיסטוריה של סבם, ד"ר אגון ספינגלר (הארולד ראמיס), עם מכסחי השדים המקוריים, אשר נשכחו מהעולם. כאשר מקרים מוזרים מתרחשים, הילדים, יחד עם משפחתם וחבריהם, מוכרחים לפתור את התעלומה הגדולה שסבם השאיר ומשתמשים בחפצים המקוריים של מכסחי השדים, ונהיים היורשים שלהם כדי להציל את העולם.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית !! שם הדמות || אודות הדמות || הערות
|-
| קארי קון || קלי || אם חד הורית ובתו של ד"ר אגון ספנגלר המנוח. ||<ref name="Marc"/><ref name="ign characters"></ref>
|-
| פין וולפהארד || טרבור || בנה של קלי, אחיה של פיבי ונכדו של אגון. ||<ref name="Marc"></ref><ref name="ign characters"/>
|-
| מקנה גרייס || פיבי || בתה של קלי, אחותו של טרבור ונכדתו של אגון. ||
|-
| פול ראד || גארי גרוברסון || מורה בבית-הספר של פיבי. ||<ref name="ign characters"/>
|-
| לוגאן קים || פודקאסט || חבר טוב של פיבי לכיתה. ||<ref name="ign characters"/>
|-
| סלסט או'קונור || לאקי דומינגו || חברה טובה של טרבור לעבודה. ||<ref name="ign characters"/>
|-
|בילי בריק
|זק
|
|
|-
| ביל מארי || ד"ר פיטר ונקמן || || הופעת אורח מיוחדת.
|-
| דן אקרויד || ד"ר ריימונד "ריי" סטנץ || || הופעת אורח מיוחדת.
|-
| ארני הדסון || וינסטון זדמור || || הופעת אורח מיוחדת.
|-
| אנני פוטס || ג'נין מלניץ || || הופעת אורח מיוחדת.
|-
| סיגורני ויבר || דיינה בארט || || הופעת אורח מיוחדת.
|-
| הארולד ראמיס || ד"ר אגון ספנגלר || || ראמיס, שהלך לעולמו ב-24 בפברואר 2014, מופיע בסרט באמצעות קטעי ארכיון ותמונות משני הסרטים הקודמים. 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* , הערוץ הרשמי של מכסחי שדים

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2021
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
3
קטגוריה:סרטי רוחות רפאים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים שיציאתם נדחתה בעקבות מגפת הקורונה
שונית מינה

שונית מינה (באנגלית: Minna Bluff) הוא כף טרשי בקצה המזרחי של חצי אי געשי באנטארקטיקה, הנשלח הרחק אל תוך מדף הקרח רוס ב- . השונית יוצרת זרוע ארוכה וצרה, המסתיימת בתוואי נוף דמוי קרס (קרס מינה) הפונה דרומה, והיא נושא למחקר בתולדות הקריוספירה האנטארקטית, במימון קרן המדע הלאומית, המשרד לתוכניות הקוטב.
== גאוגרפיה ==
השונית נזכרת שוב ושוב בהיסטוריה של חקר אנטארקטיקה. היא נצפתה לראשונה ביוני 1902, במהלך משלחת דיסקברי של קפטן סקוט, 1904-1901. מאז ואילך הוכרה השונית כתוואי נוף בולט וכאתר למצבורי אספקה חיוניים למסעות דרומה אל הקוטב הדרומי. במקור נקראה פשוט "השונית", אך בהמשך קרא לה קפטן סקוט על שם אשתו של נשיאה הקודם של החברה הגאוגרפית המלכותית, סר קלמנטס מרקהם.

כל משלחת שיצאה בעקבות סקוט בנתיב זה, לאחר מסע החלוץ שלו (ובכלל זה ארנסט שקלטון ב-1908, סקוט עצמו ב-1911 וקבוצת ים רוס של שקלטון בשנים 1916-1914) השתמשו בשונית מינה למיקום מצבורים וכציון דרך חיוני להנחיית מסעות בדרכם חזרה. עקב מצב הקרח בקרבת השונית, הותווה הנתיב אל הקוטב כ-32 ק"מ מזרחה לה, והמצבורים הונחו על נתיב זה בטווח ראייה אל השונית.

מחקריו של ג'ורג' סימפסון, המטאורולוג במשלחת טרה נובה של סקוט, קבעו, כי לשונית מינה יש השפעה על מזג האוויר הקוטבי. מסת הסלע של השונית מסיטה מזרחה את הרוחות הדרומית, השוטפות לאורך הקצה המזרחי של מדף הקרח רוס, והסטה זו מתפלגת בהמשך כשהרוחות מגיעות אל האי רוס כ-80 ק"מ צפונה משם. זרם אחד שוטף אך תוך מצר מקמרדו, השני פונה מזרחה אל כף קרוזייה. התפלגות זו של כיוון הרוח, היא, בין שאר תוצאותיה, הגורם לאזור "העיקול נטול הרוח" על חופו הדרומי של האי רוס, אזור המתאפיין בקרה יוצאת דופן, ערפילים ורוחות קלות, שחוקרי אנטארקטיקה הגיעו אליו בכמה מסעות לגילוי ארצות בין מצר מקמרדו לכף קרוזייה בשתי המשלחות של סקוט.

מקובל לראות בשונית את הנקודה הדרומית ביותר של ארץ ויקטוריה, המפרידה בין חוף סקוט מצפון לחוף הילרי של שטח חסות רוס מדרום.

קרס מינה (Minna Hook) () הוא תוואי נוף געשי מאסיבי, דמוי קרס, 17 ק"מ אורכו ו-1,115 מ' גובהו, המהווה את הקצה הדרום-מזרחי של חצי האי הנקרא "שונית מינה" בקצה הדרומי של חוף סקוט. השם לקוח מזה של שונית מינה והופיע לראשונה במפת תרשים גאולוגית ובדו"ח של אן רייט גראסהאם בשנת 1987.

אוכף מינה (Minna Saddle) () הוא אוכף שלג רחב-ידיים, כמה קילומטרים לאורך ולרוחב, במקום המפגש בין שונית מינה למורדות המזרחיים של הר דיסקברי. את שמו נתנה לו בשנת 1958 הקבוצה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, 1958-1956, משום הקשר שלו עם שונית מינה.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*
*
*
*
*
*
</div>

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* [https://web.archive.org/web/20090109125430/http://www.albion.edu/geology/twilch/Minna.htm Collaborative Research: Late Cenozoic Volcanism and Glaciation at Minna Bluff, Antarctica: Implications for Antarctic Cryosphere History]
</div>

מינה
אטלנטיקה (להקה)

אטלנטיקה היא להקת רוק ישראלית.

==אודות הלהקה==
הלהקה הוקמה בשנת 2006 על ידי רמי דוידוף, ושאבה את מקורותיה ממוזיקת הרוק של שנות ה-70 לצד מוזיקה קלאסית.

הלהקה פתחה ב-2006 את פסטיבל הקולנוע בבריכת הסולטן שבירושלים עם הסינגל "בן המלך" מתוך האלבום הראשון (שנבחר לשיר נושא בסרט מישהו לרוץ איתו).

ב-2014 כתב רמי דוידוף סדרת דרמה קומית, בהפקת Hot 3, הנקראת אטלנטיקה, המגוללת את סיפורה של הלהקה בדרכה להוצאת האלבום הראשון. בסדרה השתתפו: אלון חמאווי, טל פרידמן, שלומי קוריאט, שי אביבי, יורם טולדנו ועוד. כמו כן, חברי להקת Deep Purple איאן גילן ורוג'ר גלובר, שהשתתפו בה בתפקיד עצמם. הסדרה זכתה להצלחה ובפסקול שולבו שירי הלהקה מהאלבומים הראשון והשני.

במאי 2016 עם סיום מסע ההופעות לרגל השקת האלבום השני, חיממה אטלנטיקה את להקת Deep Purple בלייב פארק ראשון לציון מול כ-15,000 צופים.

נכון לשנת 2019 מופיעה הלהקה ברחבי הארץ במסגרת סיבוב הופעות לרגל אלבומה השלישי In Jerusalem (אין ג'רוזלם).

== אלבומים ==
<br />
{| class="wikitable"
|+
!
!שנת הוצאה
!שם האלבום
!הפקה
|-
|1
|2009
|שוב בבוקר
|התו השמיני
|-
|2
|2015
|אין לי מה
|רן שם טוב
|-
|3
|צפוי לצאת ב-2019
|In Jerusalem
|לינקטון
|}
<br />

== חברי הלהקה ==
* רמי דוידוף - שירה, גיטרה, מילים ולחן
* הרצל חוג'ה - גיטרה מובילה, קולות
* ינקי בכר - גיטרה מלווה, קולות
* רומן אלקין - תופים
* בן ארגמן - גיטרה בס
* אורלי אסיה - יח"צ וניהול הלהקה

חברים לשעבר:
* ראול כהן - גיטרה חשמלית
* משה שי - תופים ושירה
* אייל פישר - גיטרה בס
* תום קמינסקי - גיטרה חשמלית
* ליאם בכר - תופים

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://www.youtube.com/channel/UCHV1MXPWthdnEzoZ0d8d8Bg ערוץ היוטיוב של להקת אטלנטיקה]
* 
* [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/47/ART1/919/044.html nrg - אבודים באטלנטיקה: יום יום שיר עם רמי דוידוף]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות רוק ישראליות
הישות הציונית

הישות הציונית (בערבית: الكيان الصهيوني, בתעתיק מדויק: אלכיאן אלצהיוני, הגייה מקורבת: אל-כיאן א-סהיוני), המשטר הציוני (בפרסית: رژیم صهیونیستی, רז'ים-י סהיוניסתי), או בקיצור הציונים, הוא כינוי גנאי אנטי-ציוני שניתן על ידי חלק מהערבים והמוסלמים למדינת ישראל, בין היתר על מנת לעשות לה דה לגיטימציה.

==משמעות וכוונה==
הכינוי מתואר כאמצעי לביטוי עוינות כלפי ישראל תוך התעלמות מקיומה ודרך לביטוי דה-לגיטימציה ולשלילת זכותה להתקיים.

מתאו גרי טוען כי פעמים רבות פועלת התקשורת במדינות המוסלמיות להציג את הציונות כחלק ממזימה יהודית עולמית להשתלטות על העולם כולו, תוך שילוב תכנים התומכים ברעיון הפרוטוקולים של זקני ציון. כך שהמנהיגים משתמשים במונח ציונות "ככלי פוליטי" על מנת להציג את ישראל כ"מדינה לא-לגיטימית", דבר המחזק את האנטי-ישראליות ואת תפיסת ישראל כאיום אפל. 

לפי אריק סאנדקוויסט מתאר הכינוי את "המבט הערבי, שחוזר בדוקטרינת הליבה של אש"ף: שישראל הציונית אינה מדינה כלל, אלא סרח קולוניאליסטי עודף ובלתי חוקי". אדוארד סעיד טוען בספרו "After the Last Sky: Palestinian Lives" כי אחד מהגורמים המבדילים בין הערבים הישראלים לפלסטינים הוא שהערבים הישראלים מתייחסים לישראל כ"מדינה ישראלית, במקום 'כישות הציונית'". לפיה גישה זו אינו נאבק ה"פת"ח נגד היהודים כקהילה אתנית ודתית, אלא נאבק נגד ישראל כביטוי קולוניאלי המבוסס על מערכת תיאוקרטית, גזענית", השואפת להתפשט כ"'ציונות עולמית' וקולוניאליסטית." וירג'יניה ק. טילי טוענת כי המונח שולל את המדינה היהודית, אך לא את הנוכחות היהודית.

==שימוש==
===במדיה===
לפני 1967 היה "הישות הציונית" המונח הסטנדרטי בהתייחס לישראל על ידי הערבים והתקשורת הערבית, והיה פופולרי במיוחד בשידורים הרשמיים של מצרים, סוריה, וירדן בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. השימוש במונח זה נמשך מאז בעיתונים המצריים, העיתונות שבשליטת המדינה בסוריה, "אל-מנאר" בלבנון, ובתקשורת הירדנית. באיראן נעשה שימוש בלעדי במונח "המשטר הציוני" (رژیم صهیونیستی "רז'ים-י סהיוניסטי") לתיאור ישראל לאחר 1979.

===פוליטי===
הביטוי "הישות הציונית" נמצא בשימוש חלק ממדינות ערב ופוליטיקאים ואינטלקטואלים בעולם הערבי, כמו במסמכים רשמיים בינלאומיים והפך ל"מונח הפוליטי הערבי המסורתי לישראל". באו"ם נעשה שימוש קבוע במונח, בין השאר על ידי מדינות כמו לוב, סוריה, עיראק, תימן והארגון לשיתוף פעולה אסלאמי. כמו כן הוא משמש את איראן וקבוצות כגון חזבאללה, גדודי אל-קודס, חמאס, הרשות הפלסטינית, והארגון לשחרור פלסטין. באחרון הפך השימוש במונח ל"פחות בולט" לקראת סוף שנת 1980, לאחר הסכמי קמפ דייוויד והכרת אש"ף בישראל, אך מאז הפך לנפוץ שוב.

==ראו גם==
* אנטי ציונות
* האנטישמיות החדשה
* תאוריות הקשר על הכוזרים והיהודים

==הערות שוליים==

קטגוריה:התנגדות לציונות
קטגוריה:אנטישמיות
קטגוריה:כינויי גנאי
קטגוריה:מונחים ומושגים בסכסוך הישראלי-ערבי
קטגוריה:כינויים למדינת ישראל
החוף של רינת

החוף של רינת היא סדרת טלוויזיה מוזיקלית לילדים בכיכובה של רינת גבאי, התוכנית הופקה בשנים 2013–2014 לשתי עונות ב-HOT VOD YOUNG.

==עלילה==
התוכנית מתרחשת בחוף הים שקיבלה קלרה (חנה לסלאו) מהדוד שלה פומרנץ. אל החוף מגיעים גם רינת, גיא, ושלכת (ניקי גולדשטיין), ושם הם פוגשים בשמשון (אביעד בנטוב) המציל והדג שלו תורג'מן. בהמשך מצטרפת כוכי (טלי אורן, קיצור של "כוכב-ים") במקום קלרה. בסוף כל פרק ישנו שיר מפורסם בביצוע הדמויות.

==דמויות==
צעירים
*רינת (רינת גבאי): ילדה עליזה ושובבה, ידידה טובה של גיא, קלרה, כוכי ושלכת. מאוהבת בסתר בגיא ולא יודעת איך להגיד לו. 
*גיא (גיא פרידמן): ילד עליז ושובב. ידיד של רינת, מאוהב ברינת ולא יודע איך להגיד לה. 
*שלכת (ניקי גולדשטיין): ילדה השואפת להיות כוכבת, אוהבת בעיקר לרקוד ולשיר. חברתם הטובה של רינת וגיא. אחייניתה של קלרה (לפי הסדרה "מלכת קסמים")
בוגרים
*שמשון (אביעד בנטוב): המציל של החוף. אוהב בעיקר להתפלסף ולדבר עם דג הזהב שלו תורג'י. בפרק הראשון של הסדרה ניסה לקחת את החוף מרינת גיא ושלכת על פי בקשתה של קלרה אך לא הצליח. אוהב את השקשוקה של קלרה. 
*קלרה (חנה לסלאו) (עונה 1): בעלת החוף. יש לה דוכן שקשוקה ופנקייקס, אישה שאוהבת לצחוק ולבשל ולשיר, חברתם הטובה ביותר של גיא ורינת, דודתה של שלכת. דמותה של קלרה מלווה עם חנה לסלאו מזה שנים.
*כוכב "כוכי" ים (טלי אורן) (עונה 2): בחורה צעקנית ומחוספסת. פותחת מסעדה בסגנון ספרדי.
דמיות משניות נוספות 
* תורג'מן: דג הזהב של שמשון. מכונה בשם תורג'י. 
*אריק ארטיק (גיא עקיבא) (אורח בעונה 2): מוכר ארטיקים בחוף. אוהב את הים וממציא חרוזים.
*דוד פומרנץ (מוזכר בעונה 1): דודה של קלרה. היה האחראי על החוף והוריש אותו לקלרה. בפרק ה-2 של העונה הראשונה, מוזכר כשרינת, גיא ושלכת מוצאים בקבוק עם מרכיב סודי בים לפנקייק המפורסם שלו.
* דוד אריה (מוזכר בעונה 1): דוד של שלכת. צלם מקצועי, שבא לצלם את רינת גיא ושלכת על החוף.
*בת הים (אילנית גרשון) (אורחת בעונה 1): בת ים שנמצאה על החוף. אשר התחברה לרינת, גיא ושלכת.

== פרקים ==

=== עונה 1 ===
{| class="wikitable"
|+
!מספר הפרק (בסדרה)
!מספר הפרק (בעונה)
!שם הפרק
|-
|1
|1
|חוף במתנה
|-
|2
|2
| לעולם בעקבות הפנקייק
|-
|3
|3
| טוב שבאת
|-
|4
|4
| הפיראט
|-
|5
|5
| הגלשן
|-
|6
|6
| שמש אדומה
|-
|7
|7
| הכריש
|-
|8
|8
| שימו שמן
|-
|9
|9
| שובי לים
|-
|10
|10
| אולי עוד קיץ
|}

=== עונה 2 ===
{| class="wikitable"
|+
!מספר הפרק (בסדרה)
!מספר הפרק (בעונה)
!שם הפרק
|-
|11
|1
|חוזרים לחוף
|-
|12
|2
|המזרן של שלכת
|-
|13
|3
|מנגו, בננה ומלון
|-
|14
|4
|כוכב ים
|-
|15
|5
|מציל נולד
|-
|16
|6
|יום האהבה
|-
|17
|7
|דג המשאלות
|-
|18
|8
|אי הפיות
|-
|19
|9
|מכונת הארטיקים
|-
|20
|10
|מסיבת ריקודים
|}

== מוזיקה ==
בין השירים שבוצעו בתוכנית "לעולם בעקבות השמש" של שרי, "מכת שמש" של יגאל בשן, "הגלשן שלי" של דני סנדרסון, "יום סבבה" של להקת אטרף, "שובי לים" של אילנה אביטל, "דרך ארוכה" של גלי עטרי, "טוב שבאת" של גידי גוב ואחרים.

שיר הנושא נקרא "החוף של רינת" והוא מבוצע על ידי רינת גבאי. שתי העונות יצאו על גבי מארזי DVD.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
ריודקיט

ריודקיט - סלע געשי (סלע פרץ, סלע אקסטרוסיבי) בהרכב ביניים בין ריוליט לדקיט (ומכאן שמו). זהו סלע הפרץ המקביל לסלע הפלוטוני גרנודיוריט. פנוקריסטים של פלגיוקלז עשיר בסידן, סנידין, קוורץ וביוטיט או הורנבלנדה משובצים במסת אם במרקם אפינטי עד זגוגיתי בגוונים בהירים עד בינוניים.

רדיודקיט הוא סלע עשיר בסיליקה, כשהוא מוגדר בדיאגרמת QAPF כמכיל בין 20% עד 60% קוורץ (Q/(Q+A+P)) ששאר המרכיבים הם בעיקר פצלת השדה. פצלת השדה הוא תערובת של פצלת שדה אלקלית ופלגיוקלז, כשפלגיוקלז מהווה בין 35% עד 65% מהתערובת של פצלת השדה (P/(P+A)). ריודקיט נמצא לעיתים קרובות במרבצים פירוקלסטים ממוצא געשי מתפוצץ.

שם נוסף לסוג סלע זה הוא טוסקניט שניתן לסלע בהרכב ריודקיטי מטוסקנה על ידי ה.ס. וושינגטון ב-1897.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סלעים
קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:סלעים געשיים
רקוויאם (סן-סנס)

הרקוויאם של סן-סנס, אופ' 54 הוא יצירה פרי עטו של המלחין הצרפתי קאמי סן-סנס לטקסט הרקוויאם הקתולי. היצירה הולחנה בשנת 1878 ולא נחשבת לאחת מהיצירות החשובות של סן-סנס. 

==חיבור היצירה==
קאמי סן-סנס לא היה אדם דתי, אולם בשל בעיות כלכליות הוא עבד כנגן עוגב בכנסיית מדלן בפריז, בסוף שנות השבעים של המאה ה-19. בשנת 1877 נפטר אלברט ליבון, שהיה מעריץ של סן-סנס, ובעזבונו הוריש למלחין 100,000 פרנק בתנאי שיכתוב רקוויאם לזכרו. סן-סנס קיבל את ההצעה בשמחה, שכן הכסף שחרר אותו מתלות בכנסיית מדלן. הוא כתב את היצירה בברן, שם שהה במשך שמונה שבועות באותה השנה, והיא בוצעה לראשונה ב-22 במאי 1878, יום השנה לפטירתו של ליבון, בכנסיית סן-סולפיס בפריז. ביצוע הבכורה של הרקוויאם לא הכה הדים ולא דווח בעיתונות.

הרקוויאם מתקשר גם לטרגדיה האישית של סן-סנס. שישה ימים לפני ביצוע הבכורה של הרקוויאם נהרג אנדרו, בנו הבכור של סן-סנס בן השנתיים וחצי לאחר שנפל מחלון, ושבועות ספורים לאחר מכן נפטר בנו השני, שהיה בן חצי שנה, ממחלה. 

==היצירה==
הרקוויאם לא נחשב לאחת היצירות המפורסמות של סן-סנס והוא לא מבוצע תכופות, עם זאת הרקוויאם זכה לכמה הקלטות וביצועים. הרקוויאם של סן-סנס, בניגוד לרקוויאמים אחרים בני התקופה כמו הרקוויאמים של ברליוז, ורדי ודבוז'אק, כתוב לתזמורת קטנה ובניגוד לרקוויאם של פורה כולל את כל מזמורי הרקוויאם. דבר זה הופך את הרקוויאם לאחד הרקוויאמים היחידים מן התקופה הרומנטית שנועד ללוויות של ממש בכנסיות, ולא לאולמות הקונצרטים. 

זמן ביצוע ממוצע של היצירה הוא כ-35 דקות. 

===הרכב===
היצירה הולחנה למקהלה מעורבת בת ארבע קולות, לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס) ולתזמורת הכוללת: 4 חלילים, 2 אבובים, 2 קרנות אנגליות, 4 בסונים, 4 קרנות יער, 4 נבלים, טימפני, עוגב וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון וכינור שני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים).

==סדר הפרקים==
* Kyrie
* Dies Irae
* Rex Tremendae
* Oro Supplex
* (Hostias (Offertoire
* Sanctus
* Benedictus
* Agnus Dei

==לקריאה נוספת==
* עדה ברודסקי (עורכת), ספר הליטורגיקה, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 212-217.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cpdl.org/wiki/images/3/37/Ssreq1.pdf הפרטיטורה של היצירה בגרסה לפסנתר וקולות].

סן-סנס
צביקה דן

צביקה דן (נולד ב-1968) הוא קצין מילואים בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, ששימש כראש מחלקת הבטיחות ובקרת איכות (מבק"א).

==שירותו הצבאי==
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1986 שובץ בחטיבת גבעתי. בגבעתי עבר צביקה מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה בגדוד שקד. בשנת 1991 מונה למפקד פלוגת מסלול ולאחר מכן למפקד פלוגת החוד בגדוד. בשנת 1993 מונה למפקד פלוגת העורב החטיבתית, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר השתלמות בפו"ם ולימודים אקדמיים מונה לסגן מפקד גדוד שקד. בשנת 1998 קודם לדרגת סא"ל ושימש כראש ענף נ"ט במרכז הלאומי לאימונים ביבשה. 

בשנת 1999 שימש כסגן מפקד חטיבת בנימין, בין היתר עם פרוץ האינתיפאדה השנייה. בשנת 2000 מונה למפקד גדוד נחשון, והוביל את הגדוד במבצע חומת מגן. בתום תפקידו שימש כמפקד בא"ח "אדם" ובשנת 2005 מונה לסמח"ט ביסלמ"ח. במסגרת תפקידו לחם דן במלחמת לבנון השנייה. בשנת 2007 מונה למ"מ רמ"ח תורת חי"ר וצנחנים (תחצ"ן) והיה אחראי על תהליך הפקת הלקחים בחיל הרגלים לאחר המלחמה. בשנת 2011 הועלה לדרגת אל"ם ושימש כראש מחלקת הבטיחות ובקרת איכות (מבק"א). במסגרת תפקידו לקח חלק במבצע עמוד ענן ובמבצע צוק איתן. בשנת 2015 פרש לגמלאות.

לדן תואר ראשון במדע המדינה ולימודי מזרח תיכון מטעם האוניברסיטה העברית ותואר שני במינהל עסקים מטעם אוניברסיטת בן-גוריון.

==קישורים חיצוניים== 
* .
* .
* .

== הערות שוליים ==

 
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון השנייה
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת כפיר
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
שמר (דמות מקראית)

שֶׁמֶר היה אדוני הר שומרון. הוא מכר את ההר לעמרי, מלך ממלכת ישראל, במחיר שתי כיכרות כסף (מספר שמות עולה כי סכום זה שווה לכ-66 ק"ג של כסף). עמרי כונן במקום את עיר בירתו, שומרון, שנותרה כבירת ממלכת ישראל במשך יותר ממאה וחמישים שנה, עד לחורבן הממלכה; יישוב במקום התקיים עד לימי הורדוס.

== פרשנויות ==
עורכי פירוש "דעת מקרא" משערים כי שמר היה ממשפחת השמרוני שבשבט יששכר. 

בתרגום יונתן לספר מלכים נאמר כי עיר או מקום יישוב כבר שכן בהר קודם לקניית ההר בידי עמרי, והמשפט מתייחס לחיזוק וביצור של ההר שנעשה בידי עמרי, שהפך את המקום לעיר חזקה וקראה בשם "שומרון" על שם בעליה המקוריים (או שהכוונה היא שהותיר את שמה, "שומרון", שהיה לה כבר לפני כן), אולם אין הכוונה שעמרי בנאה מן היסוד. בדרכים אלו פירשו גם רד"ק ורלב"ג בפירושיהם לספר מלכים. 

יש המוסיפים ומבארים כי שמר התנה עם עמרי שבתמורה להוזלת מחיר העיר יקרא את שם העיר על שמו. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
רקוויאם (דיריפלה)

הרקוויאם של דיריפלה, אופ' 9, הוא יצירה פרי עטו של המלחין הצרפתי מוריס דיריפלה לטקסט הרקוויאם הקתולי, בהשמטת מזמור הדיאס אירה. היצירה נכתבה בשלושה תזמורים שונים: לעוגב וקולות, לעוגב תזמורת קאמרית וקולות ולעוגב, תזמורת מלאה וקולות. הרקוויאם יצא בשנת 1947 בהוצאה של אוגוסט דוראן, והוא נחשב ליצירתו הידועה ביותר של דיריפלה.

==הלחנה וביצוע==
הרקוויאם הוזמן מדיריפלה על ידי ממשלת צרפת של וישי בשנת 1941, אולם כתיבתו התארכה, ובשנת 1944 כשנפלה צרפת של וישי היצירה לא הושלמה עדיין. דיריפלה סיים לכתוב את הרקוויאם בסופו של דבר בשנת 1947 והוציא את תוויו לאור בהוצאת אוגוסט דוראן. היצירה הוקדשה לזכר אביו של דיריפלה. ביצוע הבכורה של הגרסה התזמורתית הגדולה התרחש ב-2 בנובמבר 1947 בפריז, על ידי התזמורת הלאומית של צרפת, בניצוחו של רוז'ה דזורמיה.

==היצירה==
בעת שהוזמנה ממנו היצירה, עבד דיריפלה על סוויטה המורכבת ממוטיבים הלקוחים ממזמורים גרגוריאנים. דיריפלה שילב את הרעיונות מסוויטה זו ברקוויאם. הרקוויאם מתבסס על הלחנים הגרגוריאנים של המזמורים הכלולים בו ומפתח אותם, כמעט כל התמות ברקוויאם לקוחים מהמזמורים הגרגוריאנים. דבר זה יוצר לרקוויאם אופי מיוחד. 

בהשראת הרקוויאם של פורה, השמיט דיריפלה מן הרקוויאם שלו את מזמור הדיאס אירה העוסק ביום הדין, ומהווה באופן מסורתי חלק מרכזי ברקוויאם. דיריפלה אמר שהשמטה זו נועדה ליצור אופי הרהורי ונוגה יותר לרקוויאם. דיריפלה צירף לרקוויאם מזמורים שאינם חלק הכרחי מן המיסה: הליברה מה והאין פארדיסיום, שני קטעים אלו גם נחשבים לקטעים נוגים ומהורהרים ולא "מפחידים" כמו הדיאס אירה. 

ביצוע ממוצע של היצירה אורך כ-40 דקות. 

===הרכבים===
היצירה הולחנה על ידי המלחין עצמו בשלושה תזמורים שונים, בכולם יש עוגב, מקהלה מעורבת של ארבע קולות ושני סולנים: מצו סופרן ובריטון. בגרסה הראשונה ההרכב כולל תזמורת מלאה, עוגב וקולות אנושיים, בגרסה השנייה התזמורת מוקטנת ובגרסה השלישית יש רק קולות אנושיים ועוגב. הגרסה הראשונה היא זו שהתפרסמה בשנת 1947 שתי הגרסאות האחרות פורסמו על ידי המחבר בשנת 1961. בגרסה לתזמורת סימפונית מלאה תפקיד העוגב מצומצם למדי; בגרסה עם תזמורת מוקטנת תפקיד העוגב משמעותי יותר, ובגרסה לעוגב ומקהלה ללא תזמורת תפקיד העוגב הוא הגדול ביותר, ונחשב קשה ווירטואוזי. 

ההרכב של הגרסה הקטנה כולל (בנוסף לעוגב ולקולות): 3 חצוצרות, נבל, טימפני וסקציית כלי קשת (כינור ראשון ושני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים). 

ההרכב של הגרסה הגדולה כולל (בנוסף לעוגב ולקולות): 3 חלילים (שניים מהם מוכפלים על ידי פיקולו), 2 אבובים (אחד מהם מוכפל על ידי קרן אנגלית), קרן אנגלית, 2 קלרינטים, קלרינט בס, 2 בסונים, 4 קרנות, 3 חצוצרות, 3 טרומבונים, טובה, טימפני, מצילתיים, תוף בס, גונג, צ'לסטה, נבל וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון ושני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים).

==סדר הפרקים==
* (Introit (Requiem Aeternam
* Kyrie eleison
* (Offertory (Domine Jesu Christe
* Sanctus
* Pie Jesu
* Agnus Dei
* (Communion (Lux aeterna
* Libera me
* In Paradisum

==לקריאה נוספת==
* עדה ברודסקי (עורכת), ספר הליטורגיקה, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 224-229.

דיריפלה
גיל קיזלר

גיל קיזלר (נולד ב-10 במרץ 1996) הוא שחיין ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בעבר במשחה ל-800 מטר חופשי. בעל 3 מדליות מהמכביה העשרים (2017).

קיזלר היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה 800 מטר חופשי מתחת ל-8 דקות.

== ביוגרפיה ==
קיזלר שחיין מכבי חיפה ומתאמן בווינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן.

===2014===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף יולי 2014 זכה קיזלר במדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:18.39 דקות, אחרי עידו הבר ממכבי קריית ביאליק שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 8:10.71 דקות ומרק חינאווי (8:13.89 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.97 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:00.56 דקות.

===2015===
====השחיין המצטיין באליפות ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה קיזלר ב-4 מדליות אישיות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד, קבע שיא ישראלי חדש ונבחר לשחיין המצטיין של האליפות. מדליות זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 8:03.98 דקות, לפני גיא מוסקוביץ', ממכבי קריית ביאליק (8:13.86 דקות) ודניס לוקטב ממכבי אשדוד (8:17.57 דקות). הוא שיפר את שיאו בן ה-11 שנים של שילו איילון (8:06.88 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:40.57 דקות, לפני גיא מוסקוביץ' (15:44.95 דקות) ויובל ספרא מהפועל עמק יזרעאל (15:48.01 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:53.55 דקות, אחרי עידו הבר שקבע שיא ישראלי חדש של 3:51.54 דקות ולפני איתי גורביץ' מהפועל ירושלים (3:55.28 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש נוסף של 4:28.62 דקות, אחרי גל נבו מהפועל ירושלים (4:18.16 דקות) ואיתי גורביץ' (4:21.87 דקות).

===2017===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 2017 זכה קיזלר במדליית זהב במשחה ל-800 מטר בשיא ישראלי חדש של 7:59.70 דקות, שיפור לשיא בן השנה של מארק חינאווי (8:01.70 דקות) ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון ששחה משחה זה מתחת ל-8 דקות.

===2018===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 2018 זכה קיזלר במדליית זהב במשחה ל-800 מטר בתוצאה של 8:07.86 דקות, לפני מארק חינאווי (8:11.86 דקות) ויונתן רוסין מהפועל עמק יזרעאל (8:12.08 דקות).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.swimrankings.net/index.php?page=athleteDetail&athleteId=4719812 גיל קיזלר], באתר swimrankings 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:שחייני מעורב אישי ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:שיאני ישראל בשחייה
קטגוריה:בוגרי בית החינוך המשותף חוף השרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
ספרות סינית

לסין היסטוריה עשירה של כתיבה ספרות קאנונית. העתיק שבהם הוא ספר התמורות. ספרים קלאסיים רבים נכתבו בתקופת המדינות הלוחמות, שהידועים שבהם הם ספר המאמרות לקונפוציוס והדאו דה ג'ינג של לאו דזה. בסין הקיסרית הייתה גם מסורת עתיקה של כתיבת דברי ימי השושלות, מסורת שהחלה בסה-מה צ'יאן, היסטוריון החצר של שושלת האן שבספרו רשומות ההיסטוריון (史記), העלה על הכתב את דברי ימי סין המסורתית מתחילתה ועד למאה הראשונה לפנה"ס. תקופת שושלת טאנג ידעה פריחה של שירה סינית, והמפורסמים שבמשורריה הם דו פו ולי באי. השיא של כתיבת הפרוזה הוא בתקופת שושלות מינג וצ'ינג, אז נכתבו ארבעת הרומנים הקלאסיים הסיניים.

==ראו גם==
*אמנות סינית
*:קטגוריה: ספרות סינית

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

*
קטגוריה:קצרמר סין