OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
זבולון בריט

הרב זבולון ליב בריט (בכתיב יידי: באריט; נפטר ב' בסיוון ה'תרס"ג, 28 במאי 1903) היה רב ופובליציסט ליטאי, רבן של עיירות וערים ליטאיות רבות, האחרונה שבהן פלונגיאן.

==ביוגרפיה==
נולד לרב יום טוב ליפמן, על שמו הוא מכונה ברי"ט - בן רבי יום טוב, ולעיתים: ר' זבולון ליפמן. צאצאיו דבקו בשם ליפמן כשם משפחתם, בנו יצחק אייזיק מרדכי ליפמן, היה אביו של חוקר תולדות יהודי ליטא והעיר קובנה דוד מתתיהו ליפמן שנספה בשואה.

הרב בריט היה תלמידו של מהרי"ל דיסקין, נודע כבקי גדול בהלכה ובספרות חז"ל. לצד בקיאותו בתורה היה ידען גדול בהוויות העולם וניצל את ידיעותיו לפולמוסיו עם כותבים לא-דתיים בעיתונות היהודית. לפי סקירה שהתפרסמה לאחר פטירתו בירחון החרדי "הפלס" הוא פרסם גם מאמר אנטי-ציוני חריף בעילום שם מחשש שיבולע לו. גם הרב חיים ברודי מצטט אותו בחייו כאנטי-ציוני אולם חוגים דתיים ציוניים ראו בו חובב ציון בשל ידידותו עם הרב צבי הירש קלישר, ואברהם יעקב סלוצקי אף פרסם בשמו דברים בשבח בנין ארץ ישראל.

שימש כרב בעיירות וערים רבות, בהן: דרשונישוק, גודלבה (גודלעווע), פיליפובה (פיליפּאָווע) , וקראזש. בעשרים שנותיו האחרונות כיהן כרבה של פלונגיאן ובה נפטר ונקבר.

כתביו הרבים לא נדפסו, הוא מצוטט בספרי בני דורו כמו שו"ת מגן שאול לרב שאול קצנלנבוגן משילעל. מלבד מאמרי הפובליציסטיקה שפרסם בעיתונים כמו "המגיד" והירחון "הפלס", כתב הרב בריט גם בכתבי עת תורניים כמו "יגדיל תורה" האודסאי. חלק מחידושיו התורניים משוקעים בספרו של חתנו, הרב דב משה בן יחיאל מיכל נאמיאט שכיהן אף הוא כרבן של קרוז' ופלונגיאן.

==משפחתו==
* בתו מיכלה נישאה לרב נתנאל יוסף גרז, מתלמידי ישיבת סלובודקה וקלם. בנם היה הרב זבולון גרז אב"ד רחובות, שנולד שבועות ספורים לאחר פטירת סבו ונקרא על שמו.
* בת נוספת נישאה לרב דב משה נמיאט, רב באנטוורפן ובגייטסהד, ומחבר הספר "דברי משה." בתו רבקה נישאה לרב יעקב משה פלדמן, לוס אנג'לס, מחבר "משיבת נפש" על התורה תמימה ו"ארשת שפתינו." אחד מנכדיו הוא הרב דוד פנדל, ראש ישיבת שדרות, ונכד נוסף הוא הרב דניאל פלדמן, ר"ם בישיבה אוניברסיטה.
* נכדו, בן בנו יצחק-אייזיק מרדכי, הוא דוד מתתיהו ליפמן.

גיסו, בעל אחות אשתו, היה הרב שרגא פייבל פרנק מאלקסוט, תלמידו של רבי ישראל מסלנט. הגיס נפטר בגיל צעיר והרב בריט היה המוציא לפועל של צוואתו, בין היתר ביקש להשיא את כל בנותיו לתלמידי חכמים, הרב בריט דאג להשיאן למי שהיו לימים הרבנים: משה מרדכי אפשטיין, איסר זלמן מלצר, ברוך הורוביץ ושפטל קרמר.

==מקורות==
* מהנעשה והנשמע, הפלס, שנה ג', תרס"ג, עמ' 635
* נפתלי בן מנחם, ברי"ט-ליפמאן, זבולון ליב ב"ר יום טוב ליפמאן, בתוך: חכמי ליטא, ירושלים תשי"ט, עמ' 22
* בערל כהן, הרב הגאון ר' זבולון לייב ברי"ט ליפמאן, בתוך: יזכור־בוך סואוואלק, ניו יורק תשכ"א, עמ' 185.

==קישורים חיצוניים==
* .
;ממאמריו
* 
** 
* 

* (בקורת על ספרו של ישעיהו ברשדסקי)
** 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:פלונגיאן: רבנים
קטגוריה:אבות בתי דין
קבוצה אחת בטאלין

קבוצה אחת בטאלין הוא השם שניתן למשחק המתוכנן שבין אסטוניה לבין סקוטלנד. המשחק הסתיים כעבור שלוש שניות משריקת הפתיחה, לאחר שהנבחרת האסטונית לא התייצבה למשחק, כתוצאה ממחלוקת על שעת המשחק והשלכותיה. סקוטלנד הניחה כי תקבל ניצחון טכני, אך פיפ"א הקשתה על ההליכים ובסופו של דבר נקבע משחק חוזר במונקו שהסתיים בתיקו מאופס.

== רקע ==
במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 1998 שובצו אסטוניה וסקוטלנד בבית ד' עם ארבע נבחרות נוספות: אוסטריה, בלארוס, לטביה ושוודיה. אסטוניה פתחה את הקמפיין עם הפסד בתוצאה 1 - 0 לבלארוס בעוד שסקוטלנד סיימה בתיקו מאופס נגד אוסטריה. במחזור הבא ניצחו שתי הנבחרות, והן הגיעו למשחק ביניהן כאשר נקודה אחת הפרידה ביניהן.

== לפני המשחק ==
סקוטלנד התאמנה באצטדיון קדריורג בלילה שלפני המשחק עם התאורה הזמנית באצטדיון שהייתה לקויה. סקוטלנד מחתה על כך בפיפ"א. לאחר דיון בפיפ"א, הוקדם זמן המשחק מ-18:45 ל-13:00. התאחדות הכדורגל האסטונית לא הייתה מרוצה משעת המשחק שנקבעה, לאור החשש מאובדן הכנסות מזכויות שידור. מנהל צוות הטלוויזיה של אסטוניה אמר כי היה מוכן וערוך לשדר את המשחק אך התאחדות הכדורגל האסטונית סירבה לכך בתוקף.

== מהלך המשחק ==
לפני המשחק שרו האוהדים הסקוטים שיר שטבע את כינויו של המשחק, "קבוצה אחת בטאלין, רק קבוצה אחת". השופט היוגוסלבי מירוסלאב רודמן שרק את שריקת הפתיחה ולאחר נגיעה אחת בכדור שרק את שריקת הסיום. הסקוטים נטשו את המגרש והחלו בהכנות לנסיעה הביתה. האסטונים לעומת זאת הגיעו ערוכים למשחק בשעות אחר הצהריים המאוחרות אך הופתעו לגלות שהמגרש שומם וריק.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משחקי כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1998
קטגוריה:סקוטלנד: כדורגל
קטגוריה:אסטוניה: כדורגל
קטגוריה:טאלין: ספורט
רות ג'בט

רות ג'בט (באנגלית: Ruth Jebet; נולדה ב-17 בנובמבר 1996) היא אתלטית ממוצא קנייתי המתחרה עבור בחריין, האלופה האולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ושיאנית עולם בריצת 3000 מטר מכשולים.

==ביוגרפיה==
ג'בט, ילידת קניה, החלה להתחרות עבור בחריין בגיל 16. באפריל 2013 זכתה באליפות התיכונים בקניה בריצות ל-3,000 מטרים ו-5,000 מטרים. אליפות מדינות ערב באתלטיקה שהתקיימה בקטר הייתה אירוע הבכורה בו ייצגה את בחריין. היא סיימה במקום השני בריצת 3,000 מטרים מכשולים בזמן של 9:52.47 דקות, שיא בחרייני חדש. באליפות אסיה באתלטיקה, שהתקיימה ביולי אותה שנה, היא שיפרה את שיאה האישי וקבעה שיא אליפות חדש כשסיימה את הריצה בזמן של 9:40.84 דקות וזכתה במדליית הזהב.

ביולי 2014 זכתה באליפות העולם לנוער באתלטיקה שהתקיימה ביוג'ין, אורגון תוך שהיא קובעת שיא אישי חדש 9:20.55, שיא אסייתי חדש ורחוק רק 13 מאיות משיא האליפות.

באולימפיאדת ריו זכתה במדליית הזהב עם זמן של 8:59.75, הזמן השני בטיבו בכל הזמנים. ב-27 באוגוסט 2016 שברה את שיא העולם בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:52.78 דקות.

ב-2018 דיווחה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית על איתור אריתרופויאטין (EPO) בבדיקות שנערכו לג'בט, והפנייתה להעמדה לדין משמעתי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתלטיות קנייתיות
קטגוריה:אתלטיות בחרייניות
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:שיאניות עולם באתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם קנייתים: אתלטיקה
קטגוריה:ילידות 1996
קטגוריה:אלופות אולימפיות מקניה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 3000 מטר מכשולים
רודולף פון פרומל

גנרל חיל הפרשים רוּדוֹלְף רִיטֶר פוֹן פרוֹמֶל (; 17 במאי 1857 – 12 ביולי 1921) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
פרומל נולד ב-17 במאי 1857 בעיר אאוגסבורג, שהשתייכה אז לממלכת בוואריה. פרומל היה בנו של מנהל בית חרושת. בשנת 1875 התגייס לצבא הבווארי, וסופח לרגימנט האולאנים ה-2 ("המלך"). בשנת 1876 הועלה לדרגת לויטננט, ובשנת 1881 הועבר לרגימנט הרוכבים הכבד ה-2 ("הארכידוכס פרנץ פרדיננד מאוסטריה-אסטה"), ובין 1887–1890 למד במכללה הצבאית. בשנת 1896 הועלה לדרגת ריטמייסטר (מקביל לסרן), ובשנת 1890 הוענק לו צלב האבירים של ההצטיינות של הכתר של בוואריה. זמן קצר לאחר מכן קודם לדרגת אוברסט, וב-25 בפברואר 1905 מונה למפקד רגימנט הרוכבים הכבד ה-1 (הנסיך קרל פון באיירן"), וב-18 באפריל 1906 קודם לדרגת גנרל לוטננט ומונה למפקד בריגדת הפרשים ה-1. החל ממרץ 1910 כיהן כמפקח הכללי של הפרשים בצבא הבווארי, והוא החזיק בתפקיד עד מרץ 1913.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 מונה פרומל למפקד קורפוס הפרשים ה-3, שהיה חלק מהארמייה השישית של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. הוא פיקד על הקורפוס שלו במהלך המערכה על הגבולות. חודש לאחר המלחמה, הועבר הקורפוס שלו לחזית המזרחית, ונכלל במסגרת הארמייה התשיעית שזה עתה הוקמה בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן. במסגרת הארמייה התשיעית, השתתף פרומל בקרב על הוויסלה ובקרב לודז'. ב-23 ביוני 1916 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. בנובמבר של אותה שנה, הפך הקורפוס שלו להיות הקורפוס ה-57. לאחר חוזה ברסט-ליטובסק בשנת 1918, הקורפוס שתחת פיקודו נפרס ככוח כיבוש בשטח גדול ברוסיה. ב-6 באפריל של אותה שנה, הוחר הקורפוס שלו לחזית המערבית, אולם בגלל דלקת ריאות הוא אושפז בבית חולים, וכשהשתחרר כבר פורק הקורפוס שלו. ב-15 ביולי של אותה שנה עוטר בצלב הנשר האדום עם חרבות.

===אחריתו===
פרומל לא קיבל כוח חדש לפקד עליו עד סוף המלחמה, ולאחריה פרש מהצבא. הוא מת ב-12 ביולי 1921 ברהונצל והוא בן 64.

בינואר 1895 הוא נישא לפאני שטיינל, היא מתה בשנת 1897 והוא נישא בפברואר 1898 לאליזבת פון קראפט, ממנה היו לו שני בנים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://prussianmachine.com/aka/frommel.htm רודולף פון פרומל] 
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/frommel.html רודולף פון פרומל] 

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1921
ורוניק דה קייזר

ורוניק דה קייזר (Véronique Marie Alice Henriette De Keyser; נולדה ב-23 במרץ 1945) היא פוליטיקאית בלגית, הייתה חברת הפרלמנט האירופי מטעם המפלגת הסוציאליסטית כחלק ממפלגת הסוציאליסטים הארופאים בין השנים 2001–2014. דה קייזר היא פסיכולוגית בהכשרתה ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת לייז'.

==ביוגרפיה==
=== קרירה מדעית ===
דה קייזר נולדה בבריסל. היא למדה פסיכולוגיה באוניברסיטה החופשית של בריסל וקבלה מהאוניברסיטה תואר דוקטורט. דה קייזר שימשה כמרצה בפקולטה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת לייז'. מ-1990 עד 1994 הייתה נשיאת ארגון הפסיכולוגיה הבלגי. דה קייזר. מחקריה עסקו בעולם העבודה המשתנה. היא שימשה נשיאת האגודה הצרפתית לארגונומיה, נשיאת החברה הבלגית לפסיכולוגיה עד 1996 וב-1997 התמנתה לנשיאת "האיגוד האירופאי לפסיכולוגיה ארגונית" וכיהנה בתפקיד עד 2003. היא זכתה במספר פרסים על פעילותה המדעית ובניהם פרס על שם מריה סיבילה מריאן ופרס נאט"ו למצוינות מדעית.

דה קייזר היא מומחית בתחום טעות אנוש באווירונאוטיקה והרדמה. לנושאי המחקר שלה הייתה השפעה על תפקידיה הפוליטיים ופעילותה לחקיקה בתחום הבריאות התעסוקתית.

=== קרירה פוליטית ===
ב-2001 החלה לשמש חברה בפרלמנט האירופאי כחברה במפלגת הסוציאליסטים האירופאים. דה קייזר חברה בוועדה לענייני חוץ ומלאת מקום בוועדה לאיכות הסביבה. היא התבטאה נגד המעורבות האמריקנית בעיראק, והביעה את מחויבותה למזרח התיכון, זכויות האדם וזכויות הנשים. ב-2006 עמדה בראש המשלחת משקיפים מטעם הפרלמנט האירופאי לבחירות לרשות הפלסטינית. היא יצאה בראש משלחת דומה גם לדרום סודאן בשנת 2010. בשנת 2014, החליטה מפלגת הסוציאליסטים לא לאפשר לדה קייזר להתמודד לעוד קדנציה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאיות בלגיות
קטגוריה:פסיכולוגים בלגים
קטגוריה:חברי הפרלמנט האירופי מטעם בלגיה
קטגוריה:פסיכולוגיות
קטגוריה:פסיכולוגים
קטגוריה:בלגיות שנולדו ב-1945
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1945
הפניה רפואית

ברפואה, הפניה רפואית היא טופס המפנה מטופל לקבלת טיפול רפואי. 

הפניה ניתנת למטופל על ידי רופא, בדרך כלל רופא המשפחה שלו, המפנה לבדיקה של רופא מומחה, או על ידי מגיש עזרה ראשונה, המפנה לחדר מיון. בהפניה ניתן מידע בסיסי על המטופל, ותיאור של הבעיה שגרמה להפניה. ישנם טיפולים ובדיקות שעל מנת לקבלם נדרשת הפניה מרופא, דוגמת בדיקת מעבדה (אלקטרוקרדיוגרם) וביקור אצל רופא יועץ. 

בישראל נדרשת תמיד הפניה עבור לביקור אצל מרבית סוגי הרופאים בתחום של רפואה יועצת (לרופאים כגון אורתופד ורופא עור לא נדרשת הפניה). הגעה לחדר מיון עם הפניה פטורה מתשלום, ואילו הגעה לחדר מיון ללא הפניה פטורה מתשלום בעיקר כאשר הוחלט על אשפוז הפונה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסמכים רפואיים
ברווז כותנה

ברווז כותנה (שם מדעי: Nettapus) הוא סוג של ברווז מתת-משפחת ברווזים מצויים, החיים באגמים ונהרות טרופיים בעולם הישן.
== מאפיינים ==
אלו הברווזים הקטנים ביותר, כשהקטן מכולם הוא ברווז כותנה גמדי שאורכו 26 ס"מ ומשקלו 160 גרם בלבד.

הברווזים אוכלים בדומה לשאר הברווזים המצויים על פני המים. הם מלקטים זרעים, צמחי מים וחרקים קטנים. הם קטנים ופגיעים מאוד ולכן מסתתרים בין צמחי מים גדולים כמו נימפיאות. לעיתים הם נצפים יחד עם ברווזים מסוגים אחרים כמו ברווזים שורקים.

==מינים==
*ברווז גמדי אפריקני (Nettapus auritus)
*ברווז כותנה גמדי (Nettapus coromandelianus)
*ברווז גמדי ירוק (Nettapus pulchellus)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1836
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון פרידריך פון ברנדט
קטגוריה:ברווזים מצויים
גאוגרפיה של קטר

קטר ממוקמת בחצי האי ערב אשר בדרום מערב אסיה, קטר גובלת במפרץ הפרסי, בערב הסעודית ובקרוב תסתיים בנייתו של גשר הצפוי לעבור בין קטר לבחריין ויהווה חיבור יבשתי ביניהן.

== כללי ==
הטופוגרפיה של קטר, ניתן לראות את גובהו של האזור בהתאם למעגלו.
* שטח כללי - 11,586 קילומטרים מרובעים.
* אדמה - 11,586 קילומטרים מרובעים
* שטחי מים - זניחים.

=== רמות קיצוניות ===
* נקודת שפל - 0 מטרים (המפרץ הפרסי)
* נקודת שיא - 103 מטרים (קוריאן אבו אל באול)

== גבולות ==
* כללי - 628 קילומטרים.
* עם ערב הסעודית - 65 קילומטרים.
*קו החוף - 563 קילומטרים.
*טריטוריית הים - 12 מיילים ימיים

== אוצרות טבע ==
אוצרות הטבע בקטר כוללים, מתכות, שמנים, ובעיקר נפט וגז טבעי.

== שימוש אדמה ==
* אדמה ראויה לעיבוד: 1%
* אדמה בעלת יבול תמידי: 0%
* שדה מרעה תמידי: 5%
* יערות: 0%
* שטחים אחרים: 95%

== חלוקה גאוגרפית ==
שמאל
חלקיה הגאוגרפיים של קטר הם מעגלים, מהחוץ לפנים מכיוון שקטר היא חצי אי.
# המעגל החיצוני - רצועת חוף שאורכה 563 קילומטרים, רוב אוכלוסיית קטר מתגוררת במעגל החיצוני והערים הגדולות של קטר נמצאות בו: דוחה, אל-ח'ור, א-דעאין, לוסייל ואום סלאל מוחמד.
# המעגל האמצעי - אזור מדברי נמוך, קצת יותר חם מרצועת החוף, העיר הגדולה היחידה באזור זה היא א-ריאן.
# המעגל הפנימי - אזור מדברי בגובה של מאה מטרים, באזור זה קיימים רק כפרים קטנים ולא ידועים של כ-1,000 איש בכל אחד מהם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטר
קטגוריה:קטר
גוסטב פון הולן

גנרל חיל הפרשים גוסטב קרל אמיל ביאטוס פרייהר פון הולן (; 22 בדצמבר 1851 – 7 בנובמבר 1917) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
פון הולן נולד ב-22 בדצמבר 1851 בעיר שנוויידה שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה (כיום גרבין , שלזוויג-הולשטיין, גרמניה). במאי 1873 התגייס לצבא הפרוסי, וסופח לרגימנט האולאנים ה-15. באוגוסט 1883 קודם לדרגת לויטננט, ובספטמבר 1888 הועלה לדרגת האופטמן. החל מפברואר 1889, מילא תפקידי מטה במשרד המלחמה הפרוסי. בפברואר 1892 מונה למפקד פלוגה ברגימנט האולאנים ה-16, ובנובמבר 1898 הפך להיות קצין מטה ברגימנט הרגלים ה-6. בספטמבר 1898 הועלה לדרגת מיור.

בספטמבר 1901 מונה למפקד רגימנט היגרים ה-1 בפוזנן, ובאפריל 1905 הועבר לפקד על רגימנט היגרים המלכותי. בפברואר 1906 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובמרץ 1908 מונה למפקד בריגדת הפרשים ה-4 בברומברג. במרץ 1910 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 באוקטובר 1912 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט מונה למפקד הדיוויזיה ה-21 בפרנקפורט.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה הולן למפקד קורפוס הפרשים ה-4, אשר היה חלק מהארמייה החמישית תחת פיקודו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. הולן פיקד על הקורפוס שלו במהלך הקרב על הארדנים, אולם לאחריו התברר שהפרשים אינם יעילים בתנאים של מלחמת חפירות, וקורפוס הפרשים ה-4 פורק. בדצמבר של אותה שנה הולאן קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-3, אשר הועברה לחזית המזרחית. הוא פיקד על הדיוויזיה עד יוני 1915, עת מונה למפקד הדיוויזיה ה-37, ופיקד עליה במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב.

במהלך שנת 1916 הוא חלה באופן אנוש, וביולי של אותה שנה נאלץ לצאת לחופשה. בינואר 1917 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. הוא לא התאושש מהמחלה, ומת בקניגסברג ב-7 בנובמבר 1917 בגיל 65.

==קישורים חיצוניים==
* [http://prussianmachine.com/aka/hollen.htm גוסטב פון הולן] 
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/hollen.html גוסטב פון הולן] 

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1851
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1917
מגדל הנביאים

מגדל הנביאים הוא פרויקט מסחר ומשרדים השוכן בקצה הצפוני של רחוב הנביאים, על גבול הדר הכרמל וואדי ניסנאס שבחיפה.

המבנה כולל 5 מפלסים מסחריים מעל 2 קומות חניון ומעליו 9 קומות המיועדות למשרדים.
מגדל הנביאים, מבט מרחוב חורי כלפי מזרח.

== היסטוריה ==
המגדל תוכנן בסוף שנות ה-70 על מגרש של שבעה דונם בו שכן בעבר בית משפחת ח'ורי ששיכן את משרדי הרכבת המנדטורית. יזם המגדל היה זכריה דרוקר והבנייה החלה בסוף שנת 1981. המתכנן היה האדריכל משה צור שביקש לשוות מראה של צמיחה מתוך העיר. בתי הקולנוע בבניין נפתחו באוגוסט 1985. המגדל נחנך רשמית בשנת 1986 ונחשב למרכז הקניות, הבידור והמשרדים הגדול בחיפה.

המגדל מתנשא לגובה של 58 מטרים ובן 16 קומות, ומקיף שטח כולל של כ-34,000 מ"ר. צורתו מורכבת ממספר גושים מלבניים והוא מחופה בזכוכית רפלקטיבית. כתובת המגדל היא רחוב ח'ורי 2.

בקומה הראשונה במגדל שוכן תיאטרון אל-מידאן, תיאטרון ערבי שהוקם בשנת 1994 על בסיס בתי קולנוע שנסגרו. שאר הקומות מאכלסות שימושי משרדים, מרפאות ומסחר. בעבר שכנו במגדל משרדי ממשלה, ביניהם משרדי מחוז חיפה של משרד החינוך, משרדי רישום מקרקעין (טאבו) ולשכת הפרסום הממשלתית, אך לאחר בניית מגדל המפרש בקריית הממשלה עברו המשרדים לבניין החדש.

אף על פי שהמגדל אינו גבוה ביחס למגדלים אחרים בחיפה, מיקומו מביא לכך שהוא בולט בנוף העיר ונראה היטב מהעיר התחתית וממגדל המפרש.
כיום הקניון שבכניסה למגדל נחשב למוזנח ופועלות בו חנויות בודדות בלבד.

==גלריית תמונות==
<gallery>
migdalhaneviim01.JPG|מראה כללי של המגדל מכיוון הרחוב
Migdal haneviim.jpg|מעבר פנימי בקומה מסחרית
migdalhanviim02.JPG|חלקו העליון של הבניין
</gallery>

==ראו גם==
* מגדל ארמון

==קישורים חיצוניים==

*
*מיכאל יעקובסון, [https://michaelarch.wordpress.com/2017/01/21/סיבוב-במגדל-הנביאים/ סיבוב במגדל הנביאים], באתר 'חלון אחורי', 21 בינואר 2017

==הערות שוליים==

נביאים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן משה צור
נחש פרעה (כימיה)

הדגמת תגובת נחש פרעה
נחש פרעה או נחש שחור ענק הן שתי תגובות בעירה כימיות דומות עם תוצרים ויזואליים.

לאחר ההצתה, הבעירה מתחילה לעשן ולפלוט בתגובה תופחת אפר דמוי נחש. היא נשארת על הקרקע ואינה פולטת ניצוצות, זיקוקים או כל צורה של רסיסים או כל צליל, אך יכולה לפלוט עשן.

הכימיקלים הנפוצים להדגמת הנחש השחור הענק הם סודיום ביקרבונט שמייצר פחמן דו-חמצני וסוכר היוצר פחמן שמכיל אפר. לפי מקורות אחרים להדגמתו משמשים "תערובת של שמן פשתן ונפטלנים שעברו העשרה בניטרציה".

"נחש פרעה" המסורתי מייצר נחש מרשים יותר, אך הפעלתו תלויה בתיוציונט של כספית בערכיות שתיים, שלא נפוץ בשימוש בשל רעילותו.

הסוכר והסודה מתפרקים ונוצרת כמות גדולה של גז CO2 שנלכד בתוך שיירי החומרים. מתקבלת צורה של נחש . גודל ה"נחש" מהווה מדד לנפח הגז שהתקבל. נוכל להגדיל את הנחש אם נגדיל את כמויות החומרים הבוערים - כך יתקבל יותר פחמן דו-חמצני שילכד.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
<div class="reflist" style="list-style-type: decimal;">
</div>

קטגוריה:כימיה
קטגוריה:כימיה: ניסויים
קטגוריה:תגובות כימיות
אוטו פרוינדליך

Komposition, ספטמבר 1938.
מוזיאון לאמנות מודרנית של פריז שבפאלה דה טוקיו.]]
אנדרטה לזכרו ב[[זנקט ונדל.]]
אוטו פרוינדליך (בגרמנית: Otto Freundlich; 10 ביולי 1878 – 9 במרץ 1943) היה צייר ופסל גרמני ממוצא יהודי, מאמני הדור הראשון של האמנות המופשטת.

==קורות חיים==

נולד בשטולפ (Stolp) בפומרניה שבפרוסיה (כיום סלופסק, Słupsk, שבפרובינציית פומרניה הפולנית). למד רפואת שיניים לפני שבחר להפוך אמן. עבר לפריז ב-1908, והתגורר בקומונה במונמארטר, שנקראה לה באטו-לאוואר - "סירת המכבסה" (Le Bateau-Lavoir), שבה גרו גם פבלו פיקאסו, אמדאו מודיליאני וז'ורז' בראק. ב-1914 חזר לגרמניה. אחרי מלחמת העולם הראשונה הפך פעיל פוליטית, כחבר קבוצת נובמבר. ב-1919 ארגן את תערוכת הדאדא הראשונה בקלן, יחד עם מקס ארנסט ויוהאנס תיאודור בארגלד .

לאחר 1925 עבד בעיקר בצרפת. בגרמניה, עבודתו הוקעה על ידי הממשל הנאצי כמנוונת, והוסרה מתערוכות. כמה מעבודותיו המוחרמות הוצגו בשנת 1937 בתערוכת האמנות "אמנות מנוונת", שהציגה את מה שהיה בעיני הנאצים מושחת, מנוון וסוטה באמנות המודרנית. פסלו המונומנטלי "Der Neue Mensch" ("האדם החדש") הוצג בתערוכה, וצילום לא-מחמיא שלו הוצג כאיור העטיפה של קטלוג התערוכה. הפסל לא התקבל מעולם בחזרה, וההנחה היא שהוא נהרס. אחד מפסליו האחרים שהוחרם, מ-1925, נמצא בחפירות לתוואי רכבת תחתית בברלין, ומוצג כיום במוזיאון החדש בברלין.

בצרפת הצטרף ל"איחוד האמנים הגרמנים החופשים" (Union des Artistes Allemands Libres), אגודת אמנים גרמנים שחיו בפריז לאחר עליית הנאצים לשלטון, לצד מקס ארנסט, הנס הארטונג וגרט וולהיים.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נעצר פרוינדליך על ידי השלטונות הצרפתיים, אך שוחרר לאחר זמן קצר, בעקבות לחצים שהפעיל פבלו פיקאסו. ב-1943 נעצר ונשלח למיידנק, ונרצח ביום הגיעו לשם.

בשנת תשל"ח 1978, במלאת מאה שנה להולדתו, הוצגה במוזיאון ישראל תערוכה לזכרו, שאצר יונה פישר. גם ב-2017 הציג מוזיאון ישראל תערוכה עם יצירותיו. 

למרות שמאז החרמתו על ידי הנאצים התעלם עולם האמנות מפרוינדליך, סרט תיעודי בשם "Das Geht Nur Langsam" ("זה הולך רק לאט", דָאס גֵט נוּר לַאנְגְזָם) יצא ב-2012. הסרט עוקב אחר חזונו לפסלים נעים ברחובות אירופה, המסמלים רעיונות אוטופיים שלו על העולם והחברה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.kettererkunst.com/bio/OttoFreundlich-1878-1943.php ביוגרפיה] באתר Ketterer Kunst
* [http://www.junkerhaus-simonskall.de/17.0.html ביוגרפיה] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים יהודים גרמנים
קטגוריה:אמנים יהודים גרמנים
קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה מיידנק
קטגוריה:ציירים שנספו בשואה
קטגוריה:ציירים מודרניים
קטגוריה:פסלים יהודים גרמנים
קטגוריה:פסלים שנספו בשואה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1878
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1943
ידיד כזב

בבלשנות, ידידי כזב הם זוג מילים בשפות שונות, אשר נהגות או נכתבות באופן זהה בשתי השפות, אך בעלות משמעויות שונות, כמו המילים "מי" בעברית ו-"me" באנגלית, או "היא" בעברית ו-"he" באנגלית, שהמשמעויות שלהן שונות, אבל הן נשמעות אותו הדבר, או באופן דומה.

את המונח טבעו מקסים קסלר (Maxime Kœssler) וז'ול דרוקיני (Jules Derocquigny) בשנת 1928 בספר שכתבו, ושמו Les Faux Amis ou les trahisons du vocabulaire Anglais ("ידידי כזב, או מעשי הבגידה של אוצר המילים האנגלי"), אשר תיאר את ידידי הכזב הקיימים בין צרפתית ואנגלית.

ייתכן כי זוג מילים שהן ידידות כזב מהוות קוגנטים אשר התפתחו מאותה מילה מקורית, אך בעקבות שינויים תרבותיים, משמעויות המילים השתנו. כך לדוגמה משמעות המילים 手紙 הן נייר טואלט בסינית, אך ביפנית משמעותן מסר רשום. באופן דומה, המילה магазин ברוסית נהגית magazine ומשמעה "חנות", ולא "מגזין", כמו באנגלית. לפעמים, בעקבות שאילת מילים משפות שונות, המשמעות משתנה ונוצרים ידידי כזב. למשל המילה Angst בגרמנית משמעה "פחד", אך האנגלית שאלה אותה כמושג בפסיכולוגיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:מילים
קטגוריה:מורפולוגיה (בלשנות)
ברווז פינץ'

ברווז פינץ' (שם מדעי: Chenonetta finschi) הוא מין נכחד של ברווז יבשתי גדול שהיה אנדמי לאיי ניו זילנד והוכחד מן העולם. על בסיס המאובנים שהתגלו באיים עולה שבעבר הוא היה אחד העופות הנפוצים ביותר. מעמדו המדעי של מין זה נקבע סופית רק בשנת 1930 על ידי האורניתולוג האוסטרלי וולטר אוליבר (Walter Reginald Brook Oliver; 1957–1883), ובשל תאריך הכחדתו המוקדם למדי מעולם לא נצפה פרט חי ממין זה על ידי האירופאים. בדומה לברווזים רבים, ישנה מחלוקת האם מין זה משויך לתת-משפחת ברווזים מצויים או לברווזי צדפות. בעוד שבעבר הוא נחשב כסוג ומין יחיד תחת השם המדעי Euryanas finschi, כיום מוסכם שהוא משויך לסוג צ'נונטה (Chenonetta), בשל הקשר ההדוק שלו למין ברווז עצים אוסטרלי (או ברווז הרעמה). מקור שמו של ברווז זה הוא על שם הצפר וחוקר הטבע הגרמני הקולוניאלי - פרידריק הרמן אוטו פינץ' (Friedrich Hermann Otto Finsch; 1917–1839).

==אנטומיה ואקולוגיה==
[[ברווז עצים אוסטרלי - קרובו של ברווז פינץ'.]]
ברווז פינץ' היה גדול יותר מאשר ברווז הרעמה, וככל הנראה משקלו היה כפליים ממנו (בסביבות 1–2 קילו) וגם היו לו רגליים גדולות יותר. בממדי גופו הוא היה דומה כנראה לברווז שחור פסיפי ובמקצת לאווזים. כנפיו לעומת זאת היו קטנות בהרבה ולא מפותחות, ומשערים כי יכולת התעופה שלו אבדה במהירות יחסית לאחר שהוא הגיע לניו זילנד (בדומה לעופות רבים כמו הקאקאפו המואה והקיווי). 

מעט מאוד ידוע על הביולוגיה של המינים, אולם מכיוון ששרידיו נמצאו באופן נרחב בניו זילנד, נראה שבניגוד לברווזים אחרים הוא לא היה קשור כל כך למקורות מים. בשל כך, הוא גם היה אוכל עשב וצמחייה קרקעית אחרת לצד פירות ומספר חסרי חוליות שהשתרבבו למזונו. הוא אכלס כרי דשא, שיחים או יערות דלילים שכללו לעיתים גם ביצות ואגמים. ככל הנראה אזורי הרבייה והקינון המועדפים עליו אזורים חלולים כדוגמת גזעי עצים שנפלו בדומה לברווז הרעמה וכן שקעים באדמה ובכניסה למערות.

==הכחדה==
ברווז פינץ' נכחד ככל הנראה כתוצאה מציד על ידי המאורים שהגיעו לאיים כחלק מההתיישבות הפולינזית, אם כי יש הסוברים שההכחדה הושלמה דווקא על ידי האירופאים. חוקרים מסוימים מעריכים שכבר מ-750 לספירה החלה ירידה הדרגתית באוכלוסיית הברווז וב-1350 מצבו היה על סף הכחדה; עובדה זאת נתמכת בכך שהברווז מעולם לא תואר בחיים על ידי האירופאים. בין הגורמים העיקריים להכחדה ניתן למנות את אכילת ביצי ואפרוחי הברווז על ידי בעלי חיים שהובאו לאיים כדוגמת חולדה פולינזית, בעוד שחלקו של שינוי האקלים בהכחדה בשל הצטמצמות בית הגידול אינו ברור. בדומה לציפורי ניו זילנד גדולות אחרות, רבים משרידיו נמצאו בערימות פסולת של המאורים. 

תיארוך רדיואקטיבי של העצמות מראה שהברווז היה עדיין קיים עד המאה ה-15 או המאה ה-17. תיאור של ציד "אווז גאלאפגוס" גדול באי הצפוני של ניו זילנד מרמז שהמין אולי שרד עד 1870. מכיוון שחלפו מאות שנים ללא צפייה בפרט חי המין מסווג על ידי IUCN כמין נכחד (EX).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/details/62239833/0 ברווז פינץ' באתר הרשימה האדומה של IUCN]
* [http://www.teara.govt.nz/en/artwork/14609/finschs-duck article on Finsch's Duck]
* [http://www.kersti.de/O000527.HTM (Finschs Ente (Chenonetta finschi]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1875
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר-ז'וזף ואן בנדן
קטגוריה:ברווזים מצויים
קטגוריה:עופות שהוכחדו בידי האדם
קטגוריה:עופות שנכחדו בהולוקן
קטגוריה:בעלי חיים נכחדים מניו זילנד
קטגוריה:אווזאים נכחדים
אלי ביר

אלי ביר (13 בספטמבר 1973) הוא מייסד "איחוד הצלה" ונשיא הארגון.

== ביוגרפיה ==
נולד בשכונת בית וגן בירושלים לחיה וגבריאל ביר, חרדים ממוצא אמריקאי. למד בתלמוד תורה הכרם בעיר.

בהיותו כבן 5 נחשף לפיגוע הטרור באוטובוס בקו 12 בו נרצחו שישה בני אדם. לדבריו, האירוע הקשה גיבש את רצונו להיות רופא ולהציל חיי אדם. בהיותו בחור ישיבה בן 15 החל להתנדב במד"א ונחשף למספר מקרי מוות אשר קרו בשל עיכוב הגעתם של כוחות ההצלה. לדבריו, המקרה הקשה ביותר שחווה, אשר היה "הקש ששבר את גב הגמל", היה ילד כבן 7 שנחנק מאכילת נקניק ונפטר לפני שהאמבולנס הגיע.

ביר החליט לפעול לצמצום משך הגעת הצוות הרפואי ולאפשר סיוע רפואי מיידי בתוך שכונתו. לאחר שבמד"א דחו את יוזמתו, ביר אסף מספר אנשי רפואה, מתנדבים, חרדים ורכש מכשירי קשר אשר באפשרותם להאזין לקריאות מד"א. בהמשך חבר ביר להצלה ישראל. בשנת 2006, לאחר מלחמת לבנון השנייה, בעקבות סכסוכים פנימיים ב"הצלה ישראל" פרש ביר יחד עם קבוצת מתנדבים והקימו יחד את "איחוד הצלה". משך תקופות מסוימות פעל הארגון בשיתוף עם מד"א. הארגון פועל לאור רבנים ומונה כ-6.500 מתנדבים. בתוך הארגון פועל אף אגף מיוחד המיועד לנשים ומנוהל על ידי אשתו. משפחתו של ביר נוטלת חלק נרחב בפעילות איחוד הצלה. 

באפריל 2013 נאם בוועידת TED MED וסיפר על פעילות איחוד הצלה בישראל. ביר פעל להקמת ארגוני הצלה במדינות שונות ביניהן: ארצות הברית, פנמה, ברזיל, הודו, בנגלדש, אוקראינה ועוד.

ב-18 במרץ 2020, במהלך שהותו בארצות הברית, נדבק ביר בקורונה. לאחר מספר ימים התדרדר מצבו והוא הורדם והונשם. מצבו השתפר וב-20 באפריל הוא הבריא ושוחרר.

ביוני 2021 במסגרת תביעת מגן דוד אדום נגד איחוד הצלה פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב כי איחוד הצלה והעומדים בראש העמותה, ניהלו קמפיין סדור ומתוכנן שמטרתו העלאת מודעות הציבור לשימוש בשירותיה של איחוד הצלה, במסגרתו הכפישו תוך פרסומים כוזבים המבזים את שמו הטוב של מגן דוד אדום, עמותת איחוד הצלה חויבה לשלם למד"א פיצויים בסך 250 אלף ש"ח ואלי ביר חויב בתשלום פיצוי מכיסו הפרטי בנפרד מהעמותה, בית המשפט קבע כי ביר פרסם דברים שקריים ומכפישים שלא בתום לב.

== הכרה ופרסים אישיים ==
בעקבות הקמת ארגון איחוד הצלה, זכה ביר בפרסים רבים ובהכרה בין לאומית. בשנת 2010, קיבל את פרס The Social Entrepreneurs of the year 2010 של "גלובס" וקרן "שוואב" של הפורום הכלכלי העולמי, שהוענק לו בוועידת ישראל לעסקים. הפרס, מוענק ליזמים חברתיים במגוון תחומים, בהם חינוך, בריאות, סביבה ועוד.

בשנת 2012 הוענק לביר אות "מנהיגים גלובליים צעירים" על ידי הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס, שווייץ.

בשנת 2013 קיבל ביר את פרס 'ויקטור גולדברג לשלום במזרח התיכון', על ידי השגרירות האמריקאית והמכון לחינוך בין לאומי (IIE). את הפרס קיבל יחד עם עליאן מוראד, ראש סניף מזרח ירושלים באיחוד הצלה, על פעילותם להצלת חיים ושבירת מחסומי השנאה בצל הסכסוך הישראלי-פלסטיני.

== ראו גם ==
* איחוד הצלה

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Nachman Seltzer, 90 Seconds: The Epic Story of Eli Beer and United Hatzalah, Mesorah Publications, 2023.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.ted.com/talks/eli_beer_the_fastest_ambulance_a_motorcycle?language=he האמבולנס המהיר ביותר? אופנוע (מתוך הרצאה בוועידת TED)]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

2016 08
קטגוריה:פעילי ציבור חרדים ישראלים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:נווה יעקב: אישים
קטגוריה:איחוד הצלה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
יצהר (חברה)

יצהר הייתה חברה לייצור שמן וסבון שהפעילה בית חרושת בנחלת יצחק ולאחר מכן באשדוד.
==היסטוריה==
בית החרושת יצהר בנחלת יצחק<ref></ref> נפתח בשנת 1934 על ידי משה סלצבובסקי, האחים לויטין, מאיר ברגר והאחים טורבוביץ. הציוד הובא מצ'כוסלובקיה. בתחילת דרכו ייצר המפעל שמן בטנים תחת המותג "לשד". בשנת 1935 העסיק כ-70 עובדים. באותה עת שלטה בשוק השמנים בישראל חברת "שמן" אשר הסכימה למכור את תוצרתה רק לחנויות שפעלו איתה באופן בלעדי, דבר שהקשה על חדירת יצהר לענף. בשנת 1937, בעקבות הקשיים הכלכליים, הוכנס ישראל ליכטנשטיין כשותף במפעל. לאחר מספר שנים פרשו המייסדים וליכטנשטיין ושמעון סגינדר רכשו את חלקם במפעל. חלק מהמייסדים הקימו בשנת 1947 את מפעל טית בית בפתח תקווה. באותה תקופה, היו יצהר ושמן תעשיות שני היצרנים הגדולים של שמן בארץ ישראל.

בשנת 1952 כללו מוצרי החברה:
* שמנים נוזליים: שמן בוטנים, שמן זית, שמן חמניות, שמן כותנה, שמן סויה, שמן קוקוס - תחת שם המותג "קוקוסול" ושמן שומשמין
* שמנים מוקשים
* סבונים: סבון כביסה "בית" וסבון מטבח
* אבקת כביסה "גל"
* טיפות נס לניקוי
* משחת שיניים יצהר ומי פה "אורול"

בשנת 1960 הוקמה חברת קרן לשיווק משותף של התוצרת של "טית בית", "יצהר", ו"עץ הזית" ובהמשך צורפה גם "אוליבקס" וחברות אלו הקימו יחד עם "שמן" קרטל, בחסות הממשלה, לחלוקת השוק בין היצרנים.

בתחילת שנות ה-70 תמכה החברה בקבוצת כדורגל הנשים מיל"ן ששינתה את שמה ל"מיל"ן יצהר". במסגרת החוזה תמכה החברה בפעילות הקבוצה ואף סייעה בהעסקת השחקניות.

בעקבות שרפה במפעל בנחלת יצחק, בשנת 1977, הוקם מתקן זיקוק חדש באזור התעשייה עד הלום באשדוד ומפעל חדש בבאר טוביה. 

בדו"ח מבקר המדינה משנת 1986 נקבע שהיעילות של מפעל יצהר הייתה נמוכה ב-46% מזו של טית בית, המפעל היעיל ביותר בענף ייצור השמן בישראל. 

במהלך השנים נרכש מפעל יצהר באשדוד מכונס נכסים, על ידי הבעלים של טית בית והחברות אוחדו. בשנת 2012 הגיעה חברת טית בית (יצהר) לכינוס נכסים ונמכרה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://jfc.org.il/news_journal/27426-2/93492-2/ הנציב העליון ווקופ מבקר בבית חרושת יצהר, 1937], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות קוסמטיקה ישראליות
קטגוריה:תעשיית מזון בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1934
קונרד פון גוסלר

קונרד ארנסט פון גוסלר (; 28 בדצמבר 1848 – 7 בפברואר 1933) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
גוסלר נולד ב-28 בדצמבר 1848 בעיר פוטסדאם, שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. משפחתו הייתה משפחת אצולה עתיקה. אביו היה הפוליטיקאי הפרוסי קרל גוסטב פון גוסלר, אמו סופיה פון מילר הייתה בתו של המדינאי וערך הדין היינריך גוטלוב פון מילר. אחיו היה גוסטב פון גוסלר, לימים שר התרבות של פרוסיה. שני אחים נוספים היינריך ווילהלם שרתו גם כן בצבא והגיעו לדרגות גנרלים.

בשנת 1868 התגייס גוסלר לצבא הפרוסי, וסופח לרגימנט הגרנדירים ה-2 של המשמר. בשנת 1870 הועלה לדרגת לוטננט שני. בהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, הוא השתתף במצור על שטרסבורג, ועל גבורתו בקרב עוטר בצלב הברזל. מאוחר יותר השתתף במצור על פריז. לאחר המלחמה שרת ביחידות שונות, ומילא תפקידי פיקוד ומטה. בפברואר 1897 קיבל פיקוד על רגימנט המשמר ה-4 בקובלנץ, ובמרץ של אותה שנה הועלה לדרגת אוברסט. באפריל 1900 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובמאי 1903 מונה למפקד הדיוויזיה ה-11. בספטמבר 1907 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בשנת 1908 מונה למושל הצבאי של מיינץ, והחזיק בתפקיד עד שנת 1910 עת פרש מהצבא.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, חזר גוסלר לשירות פעיל, ומונה למפקד קורפוס המילואים ה-6, שהיה חלק מהארמייה החמישית בפיקודו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. הוא פיקד על הקורפוס שלו במהלך קרב הארדנים. החל מפברואר 1916 השתתף הקורפוס שלו בקרב ורדן, ולאחר מכן הועבר תחת פיקוד הארמייה השנייה תחת פיקוד פריץ פון בלו. על תפקודו בקרבות אלו, הוענק לו ב-10 באוגוסט 1916 עיטור הפור לה מריט. הוא פרש מהצבא סופית בפברואר 1917.

===אחריתו===
פון גוסלר מת ב-7 בפברואר 1933 בעיר אייזנך, זמן קצר לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון, והוא בן 84. ב-7 באוגוסט 1878 הוא נישא לקלרה קלטש, אשר ילדה לו ארבע בנות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/gossler.html קונרד פון גוסלר] 

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1848
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1933
יובל סיני

יובל סיני (נולד ב-1971) הוא משפטן ישראלי, ראש רשות המחקר ופרופסור מן המניין למשפטים במכללה האקדמית נתניה, מלמד דיון אזרחי בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב ולשעבר נשיא מכללת אורות ישראל. עמית בכיר בפורום קהלת.

==ביוגרפיה==
יובל סיני נולד ב-1971. בשנים 1982–1988 למד בישיבה התיכונית "יבנה" בחיפה, במגמה הריאלית. עם סיום לימודיו, בשנת 1989, החל ללמוד בישיבת ההסדר "ברכת משה" במעלה אדומים. שירת בצה"ל בחיל השריון. סיים את לימודיו בישיבה ב-1995.

בשנת 1995 החל ללמוד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 1999 קיבל תואר ראשון. במקביל למד לימודים תורניים במסגרת המכון הגבוה לתורה של האוניברסיטה. בשנים 1999–2003 למד את חושן משפט ואבן העזר במסגרת התוכנית לדוקטורנטים מצטיינים של המכון הגבוה לתורה.
בשנת 2003 קיבל תואר שלישי בפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן, במסלול דוקטורט ישיר.

== עבודה מדעית ==
עבודתו המדעית היא רב-תחומית, בהיותה משלבת דיסציפלינות של משפט השוואתי, לצד משפט אזרחי ישראלי ואנגלו-אמריקאי בתחומי משפט שונים: סדר דין אזרחי וראיות, יישוב סכסוכים בדרכים אלטרנטיביות, דיני נזיקין ודיני משפחה. וכן במתודות שונות: משפט השוואתי (בדגש על משפט עברי), משפט דוקטרינרי-פוזיטיבי, ניתוח כלכלי של המשפט ותורת המשפט.

בשנים האחרונות הממד הרב-תחומי הועמק מאוד, והוא מתבטא בכך שכתב מחקרים עם מחברים משותפים שהם מומחים בתחומי משפט אחרים, כגון פרופ' בני שמואלי ופרופ' גווידו קלברזי (מומחים בדיני נזיקין ובניתוח כלכלי של המשפט), פרופ' מרתין גולדינג (מומחה לתורת המשפט) ופרופ' מיכל אלברשטיין (מומחית ליישוב סכסוכים בדרכים אלטרנטיביות).

== מינויים במוסדות אקדמיים ==

מרצה מן החוץ לדיון אזרחי בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. שימש מרצה מן החוץ במשפט עברי בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים וכן, מרצה מן החוץ בסדר דין אזרחי ובמשפט עברי בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן.

בשנים 2004–2007 היה מרצה מן המניין בבית הספר למשפטים, המכללה האקדמית נתניה, ולאחר מכן, עד שנת 2016, פרופ' חבר וראש המרכז ליישומי משפט עברי בבית הספר למשפטים במכללה האקדמית נתניה.

בשנים 2021-2016 כיהן כנשיא מכללת אורות ישראל.

כיהן כפרופ' אורח באוניברסיטאות אחדות, בהן אוניברסיטת ייל בארצות הברית (2015-2013) ואוניברסיטת מקגיל בקנדה (2008).

משנת 2021 משמש פרופ' מן המניין בבית הספר למשפטים, המכללה האקדמיה נתניה, ובשנת 2023 מונה לראש הרשות למחקר במכללה.

==ספריו==
* השופט וההליך השיפוטי במשפט העברי, מפרסומי מכון ע"ש הרי סאקר, הפקולטה למשפטים האוניברסיטה העברית, ירושלים 2010.
* יישום המשפט העברי בבתי המשפט בישראל, ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין, תל אביב 2009.
* Maimonides and Contemporary Tort Theory - Law, Religion, Economics, and Morality, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2019 (עם בני שמואלי).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.netanya.ac.il/Lecturers/Pages/YuvalSi.aspx יובל סיני], באתר המכללה האקדמית נתניה

* [https://orot.ac.il/דבר-נשיא-המכללה דבר נשיא מכללת אורות ישראל]
* 
* 

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית נתניה: משפטים
קטגוריה:נשיאי מכללות בישראל
קטגוריה:בוגרי תיכון יבנה (חיפה)
קטגוריה:בוגרי ישיבת ברכת משה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:חברי פורום קהלת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
אהבה עיוורת (תוכנית טלוויזיה)

אהבה עיוורת היא תוכנית מציאות ישראלית העוסקת בשידוכים והיכרויות בהנחיית סיוון קליין. התוכנית שודרה החל מ-7 באוגוסט עד ה-28 באוגוסט 2016 בערוץ 10.

לאחר שידור הפרק הראשון, הוחלט שהתוכנית לא תמשיך לעונה שנייה והיא הסתיימה לאחר עונה אחת בלבד.

== פורמט ==
רווקה צופה יום שלם בחיים של גברים שנבחרו במיוחד לה, מבלי שהיא רואה אותם, על ידי מצלמת וידאו המחוברת לגופם. היא מנהלת עם כל אחד מהם מספר דייטים קצרים לסירוגין, דרך המסך. בסוף היום היא צריכה להחליט מי הגבר שכבש את לבה. את ההחלטה היא צריכה להודיע בסוף היום מול שלושת הגברים בלי שהיא יודעת מי הגבר שבחרה ואיך הוא נראה. לאחר הבחירה, היא תמשיך איתו לארוחת ערב רומנטית אם היא מרוצה מהמראה שלו.
== סקירת הסדרה ==

=== פרקים ===
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
! scope="col" style="background:#FBEC5D; color:#000;" |מס'פרק
! scope="col" style="background:#FBEC5D; color:#000;" |מקורי 
! scope="col" style="background:#FBEC5D; color:#000;" |מדרוג
! scope="col" style="background:#FBEC5D; color:#000;" |מקור
|-
|1
|7 באוגוסט 2016
|7.7%
|
|-
|2
|14 באוגוסט 2016
|7.3%
|
|-
|3
|21 באוגוסט 2016
|7.2%
|
|-
|4
|28 באוגוסט 2016
|7.7%
|
|}

== משתתפים ==
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
!מס'פרק
!הרווקה
! colspan="3" |הרווקים
!יצאולדייט
|-
!1
|
|
| style="background:lightgreen" ;" |יובל
|כוכב
-
!2
|
| style="background:lightgreen" ;" |
|
|
-
!3
|
|
| style="background:lightgreen" ;" |
|
-
!4
|
|
|שמעון
| style="background:lightgreen" ;" |
}

== ביקורת ==
סמדר שילוני מאתר "ynet" ביקרה את פורמט התוכנית: .

אביעד קדרון מאתר "וואלה!" נתן לתוכנית ביקורת צוננת: .

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות: שידוכים והיכרויות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סיון קליין
משתנה BY בדרקון

כוכב משתנה מטיפוס BY בדרקון (או בקיצור, משתנה BY בדרקון, באנגלית: BY Draconis variable) הוא כוכב משתנה שמנגנון השינוי שלו נובע מבהירות לא אחידה של פני הכוכב שגורמת לכך שהבהירות הנראית משתנה עם סיבוב הכוכב על צירו. כוכבים אלה הם כוכבי הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי M ו-K (כלומר ננסים אדומים וכתומים) שמסתובבים במהירות על צירם וכתוצאה מכך נוצרים בהם שדות מגנטיים חזקים שגורמים לפעילות מגנטית בכרומוספירה שלהם. כתוצאה מכך נוצרים בכרומוספירה כתמי שמש מרובים על חלקים גדולים מפני הכוכב ומכיוון שכתמים אלה בהירים פחות מפני הכוכב שבהם אין כתמים, בהירות הכוכב אינה אחידה ומשתנה בין מספר מאיות של דרגת בהירות לחצי דרגת בהירות בהתאם לכמות הכתמים. השינוי הוא מחזורי על פי זמן הסיבוב של הכוכב על צירו ומכיוון שמדובר בכוכבים המסתובבים במהירות, זמן המחזור האופייני הוא של מספר ימים עד חודש. עם זאת, לאורך הזמן הכתמים נעלמים ומופיעים כתמים חדשים במקומות אחרים ולכן השינוי בבהירות משתנה מעט מסיבוב לסיבוב ועל פני פרקי זמן ארוכים המחזוריות למעשה נעלמת.

כוכבים משתנים אלה נקראים על שם הכוכב BY בדרקון שהוא למעשה מערכת בת שלושה כוכבים ששניים מהם, כוכבי הסדרה הראשית מסוג K הם בעלי כתמים מרובים ועקב כך בהירותם הכוללת משתנה במחזוריות של 3.8 ימים בין 0.2 ל-0.4 דרגות בהירות בהתאם לכמות כתמי השמש, שבעצמה משתנה במחזוריות של כ-14 שנים. כוכבים משתנים נוספים מסוג זה הם 61 בברבור, כוכב קפטיין ו-UV בלווייתן. חלק ממשתני BY בדרקון הם גם כוכבי הבזק שבהם ההשתנות היא גדולה בהרבה וללא סדירות כתוצאה מהתפרצויות שמש שנגרמות גם כן כתוצאה של פעילות מגנטית חזקה בשכבות החיצוניות של הכוכב. דוגמה לכוכב כזה הוא UV בלווייתן. חלק ניכר ממשתני BY בדרקון הם כוכבים זוגיים שהמרחק ביניהם קטן וזמן ההקפה קצר. ככל הנראה ההשפעה ההדדית של השדות המגנטיים שלהם מגבירה את הפעילות בכרומוספירה ומגדילה את כמות כתמי השמש על פניהם. עם זאת קיימים גם משתני BY בדרקון שאינם כפולים.

==ראו גם==
* משתנה אלפא2 בכלבי ציד

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
BY בדרקון
אוליבקס

אוליבקס הייתה חברה ישראלית שעסקה שנים רבות בייצור שמן. 

החברה נוסדה על ידי חברי קואפרטיב דרום יהודה, בשם אוליבקס בית-חרושת לשמנים בע"מ. לאחר שנה, בעקבות קשיים כלכליים, נרכש המפעל על ידי האחים צגלה. 

במאי 1960 אירעה דליקה במפעל בפתח תקווה בה נספו חמישה פועלים.

בשנת 1962 הוקמה חברת קרן לשיווק משותף של התוצרת של "טית בית", "יצהר", "עץ הזית" ו"אוליבקס" וחברות אלו הקימו יחד עם "שמן" קרטל, בחסות הממשלה, לחלוקת השוק בין היצרנים. הקרטל המשיך לפעול אל תוך שנות ה-70, גם לאחר פרישת טית בית. בשנת 1968 הייתה אוליבקס, מהמפעלים היעילים יותר בתחום ייצור השמן, 29% פחות יעילה מטית בית המפעל היעיל ביותר בתחום. 

בשנת 2002 החזיקה החברה בכ-15% משוק השמן למאכל בישראל.

בנובמבר 2003 נסגר המפעל וכל עובדיו פוטרו. שטח המפעל נרכש על ידי רסקו שיזמה יחד עם עיריית פתח תקווה הקמת שכונה בת מאות יחידות דיור במקום. אולם התוכנית נדחתה על ידי הוועדה המחוזית שטענה שהמקום נמצא בתוך אזור תעשייה ולא מתאים למגורים. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות מזון ישראליות
חורבת אדמות

חורבת אדמות (במקור: ח'רבת אִדמה) הוא אתר ארכאולוגי במזרח הגליל התחתון, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד.

החורבה שוכנת על מדרונותיה המזרחיים של רמת סירין, כשניים וחצי קילומטרים ממערב לנהר הירדן, וכקילומטר וחצי מצפון מערב לקיבוץ גשר. בסמוך לחורבה שופע המעיין "עין אדמה".

עיקר השרידים בחורבה הם מהתקופה הרומית המאוחרת והביזנטית, וכן נתגלו בה חרסים מהתקופה הישראלית, והיו לפיכך שהציעו לזהות בה את העיר המקראית אֲדָמָה הנזכרת בספר יהושע (יט, לו) כאחת מערי דרום נחלת שבט נפתלי.

באתר נתגלו שרידיהם של מספר מבני ציבור גדולים, ובהם אבני גזית רבות. כמו כן, נמצאה בחורבה אבן משקוף מבזלת המעוטרת בתחריט של עוף דורס, המזכירה אבני משקוף נוספות שנתגלו בבתי כנסת קדומים באזור הגליל התחתון והגולן.

יש הסבורים כי שמה המקורי של החורבה שימר את שמה של העיירה התלמודית אידמה, ממנה הגיע רבי קירוס דאידמה הנזכר בתלמוד הירושלמי.

==לקריאה נוספת==
א' שילר, אריאל - כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי כנסת בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 66-65.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הגליל התחתון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:עמק הירדן
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
חורבת אדמות (אידמה)
חורבת אבצם

חורבת אבצם (ח'רבת בצום במקור) הוא אתר ארכאולוגי בבקעת יבנאל שבמזרח הגליל התחתון, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד. החוקר חיים בן דוד הציע לזהות באתר זה את "בצעננים" המוזכרת בספר שופטים פרק ה'.

החורבה שוכנת בשיפוליה המערביים של בקעת יבנאל, למרגלות המושב שרונה, כקילומטר מצפון לחורבת עטוש וכשני קילומטרים מדרום מזרח לתל אדמי.

במרכז החורבה מבנה גדול המיוחס לשיח' בצום, וסביבו פזורות אבני פסיפס קדומות. כ-15 מטרים מעל למבנה הקבר ישנה מערכת של מחילות מסתור החצובות בצלע ההר, המזכירה מערכות מסתור דומות שנתגלו בהר ברניקי ובחורבת רומה.

בחורבה עצמה נתגלו אבני גזית מבזלת וכן מספר משקופים מעוטרים, כותרות ומזוזות האופייניים לבתי כנסת מתקופת התלמוד בגליל ובגולן. 

==לקריאה נוספת==
* אלי שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי כנסת קדומים בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 58-57.

קטגוריה:הגליל התחתון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
חרבת אבצם (בצעננים)
חורבת גבול

חורבת גבול (ח'רבת ג'בול במקור) הוא אתר ארכאולוגי בדרום־מזרח הגליל התחתון, כשלושה קילומטרים מדרום לכוכב הירדן, ומעל נחל גבול וגדתו הצפונית של נחל יששכר.

היישוב הקדום "גבול" נזכר עוד בראשית המאה ה-14 בידי החוקר אשתורי הפרחי, בתיאור הדרך מבית שאן לטבריה, ולפי הסברה כאן היה מקום מוצאו של האמורא יעקב גבולאי הנזכר בתלמוד הירושלמי (חלה, נט, ע"א).

בחורבה נתגלו שרידים מהתקופה הביזנטית, וכן שני לוחות אבן עם חריטה מעוצבת של מנורת שבעת הקנים לצד מחתה, שופר וארבעת המינים.

כמו כן, נתגלו בחורבה שרידי מבנה ציבורי גדול, ובו אבני גזית, לוח שיש, אבן מזוזה ואבני פסיפס, אשר אופייניים לבתי כנסת קדומים באזור.

==לקריאה נוספת==
א' שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 52 - בתי כנסת קדומים בגליל ובגולן, תשמ"ז-1987, 75-73.

קטגוריה:הגליל התחתון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קראיניקובו

קראיניקובו (באוקראינית: Крайниково; בהונגרית: Mihálka, מיהאלקה; ביידיש: קרייניקוב או קרייניקוף) הוא כפר במחוז זקרפטיה באוקראינה. הכפר שוכן מדרום-מזרח לעיר חוסט.

==היסטוריה==
האזכור הראשון לכפר הוא במסמך הונגרי משנת 1391, שם הוא מוזכר בשם "קראינוקפלואה" (Karaynokfalua). במסמכים מאוחרים יותר הוא מוזכר גם כ"מיהאלפלואה" (Myhalfalua), "קראיניקפלבה" (Krajnikfalva) ו"מיהאלקפלבה" (Mihalkafalva).

כמו יתר חבל זקרפטיה, הכפר היה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית עד לחתימת חוזה טריאנון לאחר מלחמת העולם הראשונה, אשר במסגרתו החבל הועבר לצ'כוסלובקיה. במלחמת העולם השנייה השתלטה הונגריה על החבל, ולקראת סוף המלחמה הוא נכבש על ידי ברית המועצות. 

החבל היה תחת השלטון הסובייטי עד שב-1991 אוקראינה קיבלה את עצמאותה.

==הקהילה היהודית==
הקהילה היהודית בכפר התקיימה לפחות משנת 1880, אז ישבו בו 22 יהודים. כעבור 30 שנה, ב-1910 האוכלוסייה היהודית גדלה ל-41. בעקבות גודלה הקטן הקהילה לא הייתה יכולה לספק שירותי דת לעצמה והסתמכה על אלו של הכפר סוקירניציה הסמוך.

ב-1941 נמנו בכפר 86 יהודים ב-17 משפחות, כ-8% מכלל האוכלוסייה. ערב השואה מרבית היהודים עסקו בחקלאות ובמרעה, במיוחד של ביזונים.

ב-1944 החל ריכוז היהודים באזור לגטאות ויהודי קראיניקובו נשלחו ביחד עם יהודי כפרים נוספים לגטו שהוקם בסוקירניציה. כעבור מספר חודשים נשלחו כל יושבי הגטו לאושוויץ ורובם הגדול של יושביו נספו.

==לקריאה נוספת==
* אברהם פוקס, חוסט ובנותיה: לתולדות עיר ואם בישראל וקהילותיה הכפריות, ירושלים, תשס"ח 2007, עמ' 46–49

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז זקרפטיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:אוקראינה: כפרים
תפילת נבונאיד

תפילת נבונאיד היא תפילה שנמצאה בחפירות הארכאולוגיות שנעשו בשנת 1956 בקומראן. במערה מס' 4 קטע מגילה בארמית, המכיל תפילה של המלך נבני מבבל המזוהה על ידי החוקרים כנבונאיד. נבונאיד היה מלך בבל, משנת 556 לפנה"ס ועד שנת 539 לפנה"ס. על פי התפילה היה נבונאיד נגוע בשחין ולכן גלה לתימן. הוא פגש שם יהודי מבני גלות יהודה שהציע לו התפלל לאלוהים, ולהכיר אך ורק בו כאל עליון יחיד. בעקבות כך אלוהים כיפר לו והוא נרפא. השערת החוקרים היא שאותו איש יהודי הוא דניאל.

התפילה מחזקת את הידוע לנו ממקורות אחרים על אודות נבונאיד מלכה האחרון של בבל. מן המקורות ההיסטוריים, ידוע שנבונאיד גלה מבבל אל חצי האי ערב עקב מחלת השחין הקשה שבה היה נגוע. 

==נוסח התפילה==

תרגום:

דברי תפילה אשר התפלל נבני מלך א[רץ בבל] המלך [הגדול כאשר נוגע]

בשחין רע בדבר האל העליון בתימן [...בשחין רע]

מנוגע הייתי שבע שנים ול[אנשים] לא דומה הייתי [והתפללתי לאל עליון]

וחטאי נשא לו. והיה [איש] יהודי מ[בני הגלות ואמר לי]

הגד וכתוב לעשות כבוד [וגדולת הד]ר לשם א[ל עליון וכן כתבתי]

הייתי מנוגע בשחין [רע] בתימן [ולאנשים לא דומה הייתי]

שבע שנים מתפלל היי[תי לכל] אלוהי כסף וזהב [נחושת וברזל]

עץ אבן וחרס משום ש[הייתי חושב] שאלוהים המה
==לקריאה נוספת==
* חיים משה יצחק גבריהו, תפילת נבואיד ממגילות מדבר יהודה, בתוך: עיונים במגילות מדבר יהודה, ירושלים : הוצאת החברה לחקר המקרא בישראל, על ידי הוצאת קרית ספר, תשי"ז/1957.

==קישורים חיצוניים==

http://www.deadseascrolls.org.il/explore-the-archive/image/B-280336

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי בבל
קטגוריה:מגילות מדבר יהודה
קטגוריה:ספר דניאל
ארנסט פון הוינינגן

ארנסט פון הוינינגן (; 23 בספטמבר 1849 – 11 במרץ 1924), גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון הוינינגן נולד ב-23 בספטמבר 1849, באונקל שהשתייכה לממלכת פרוסיה. בשנת 1868 התגייס פון הוינינגן לצבא הפרוסי, והצטרף לגדוד ההנדסה ה-8 (הרייני ה-1), ולחם בשורותיו במלחמת צרפת–פרוסיה. בהמשך מילא פון הוינינגן תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1893 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-132 (אלזס ה-1), ובשנת 1894 מונה לראש מטה הקורפוס ה-16. בשנת 1897 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-115 (הדוכסות הגדולה של הסן ה-1), ובשנת 1900 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד החטיבה ה-59. בשנת 1903 הועלה לדרגת גנרל לוטננט ומונה למפקד הדיוויזיה ה-30, ובשנת 1907 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הקורפוס ה-14.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון הויניגן מפקד הקורפוס ה-14 שהיה חלק מהארמייה השביעית ולחם בחזית המערבית. הקורפוס בפיקודו נטל חלק בקרב מילוז ולאחר מכן בקרב לורן. ב-31 באוגוסט 1914 מונה פון הוינינגן לתפקיד בקורפוס המילואים ה-3, שכבש את העיר אנטוורפן, ולאחר מכן מונה לנספח צבאי בבלגיה עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה פרש פון הוינינגן לביתו, וב-11 במרץ 1924 מת בביתו שבדרמשטאדט.

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==
* [http://home.comcast.net/~jcviser/aka/hoiningen.htm ארנסט פון הוינינגן]

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1849
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1924
מלחמת שלזוויג הראשונה

מלחמת שלזוויג הראשונה (בגרמנית: Schleswig-Holsteinischer Krieg, בדנית: Treårskrigen) הייתה מלחמה שהתנהלה בשנים 1848–1852 בין ממלכת דנמרק לבין הקונפדרציה הגרמנית. המלחמה פרצה עקב דרישת דוכסויות שלזוויג-הולשטיין להשתחרר מתלותם בממלכת דנמרק, והסתיימה בניצחון דני, שהשאיר את הדוכסויות תחת שלטון דני, עד לאחר מלחמת שלזוויג השנייה בשנת 1864.

==רקע היסטורי==
דוכסויות שלזוויג-הולשטיין היו מאוחדות תחת הכתר הדני, אולם, רק הולשטיין שהייתה גרמנית לחלוטין השתייכה לקונפדרציה הגרמנית, ללא שלזוויג שהייתה דנית בחלקה. בשנת 1848 עלה פרדריק השביעי, מלך דנמרק על כס המלוכה הדני, ומכיוון שלא היו לו ילדים, נוצרה תסבוכת רצינית. בדנמרק היה אמור לעלות אחריו על כס המלוכה כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג שהיה הקרוב ביותר מהצד הנקבי, ואילו דוכסויות שלזוויג הולשטיין שלט בהם החוק הסאלי, ולפיכך לא הסכימו לשלטונו של כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. בעקבות המהפכה בצרפת פרצו מהומות אף בגרמניה, וב-24 במרץ 1848 הכריזו הדוכסויות על ניתוק קשריהם עם דנמרק ופנו בקריאת עזרה אל הקונפדרציה הגרמנית.

==מהלך המלחמה==
===פרוץ הקרבות===
ב-10 באפריל 1848 חצו כוחות פרוסיים את גבול הדוכסויות, ועד סוף אפריל סילקו את הכוחות הדניים מהדוכסויות. ב-2 במאי חצו הכוחות הפרוסיים ליוטלנד, אולם בעקבות מחאות מעצמות אירופה עצרו הפרוסים, וביולי חתמו על שביתת נשק עם דנמרק. אולם המפקד הפרוסי בדוכסויות ביטל את שביתת הנשק, ורק לאחר הוראה מפורשת מפרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה, נחתמה שוב שביתת נשק במאלמו ב-26 באוגוסט. בעקבות שביתת הנשק נסוגו הן הכוחות הפרוסיים והן הכוחות הדניים מהדוכסויות, והם נמסרו לוועדה פרוסית-דנית משותפת.

===חידוש הלחימה===
במרץ 1849 חידשו הדנים את הלחימה, ולאחר כמה ניצחונות נחתם ב-10 ביולי 1849 שוב הסכם שביתת נשק, בתנאים יותר נוחים עבור הדנים. ב-2 ביולי 1850 חתמה פרוסיה הסכם שלום עם דנמרק, ובו הסתלקה מתביעותיה לדוכסויות. לאחר מכן כבשו הדנים במהירות את שלזוויג, והכניעה את הולשטיין עם עזרה מהקונפדרציה הגרמנית.

===ועידת לונדון===
ב-8 במאי 1852 נחתם חוזה לונדון, שעל פיו נבחר כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג להיות היורש בכוח לכתר לאחר פרדריק השביעי, מלך דנמרק, ובנוסף נקבע פיצוי כספי לכריסטיאן אוגוסט השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג בתמורה לויתור על תביעותיו לשליטה בדוכסויות.

==לקריאה נוספת==
* א.י.פ. טיילור, המאבק על השלטון באירופה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1975, פרק ראשון - "הדיפלומאטיה של המהפכה" ופרק שני - "הדיפלומאטיה של הריאקציה", עמ' 17–51

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.globalsecurity.org/military/world/war/schleswig-holstein-war-first.htm אתר המוקדש למלחמה]
* [http://omniatlas.com/maps/europe/18480826/ מפת אירופה בתקופת המלחמה]

==הערות שוליים==

פרוסיה
דנמרק