OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ולדימיר מקסימוב

ולדימיר ימליאנוביץ' מקסימוב (ברוסית: Влади́мир Емелья́нович Макси́мов; 27 בנובמבר 1930 – 26 במרץ 1995) היה משורר, מחזאי, עורך וסופר רוסי, יצירותיו תורגמו לעברית ולשפות נוספות.

== חייו ==
מקסימוב נולד במוסקבה בשם לב סמסונוב, אביו נכלא ב-1933 על ידי השלטונות הסובייטים בעוון פעילות נגד המשטר אשר בראשו עמד יוסיף סטלין (בין היתר נחשד האב בטרוצקיזם). ב-1940 שוחרר האב ונשלח כחייל סובייטי אל החזית,ונהרג במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא החל לנדוד בין בתי יתומים שונים, למרות שקיבל חינוך עממי פורמלי את רוב השכלתו רכש באופן לא פורמלי, הוא היה ילד רחוב ובמהרה הוסב שמו בתעודת הזהות לוולדימיר מקסימוב ושם זה הפך לשמו כאדם וסופר עד סוף ימיו.

מקסימוב הואשם בעבירה פלילית ולאחר שחרורו בשנת 1952 התמקם הסופר בקווקז בקובאן. בתקופה זו התוודע לראשונה לפקיד מקומי מטעם הקומסומול בשם מיכאיל גורבצ'וב. הוא החל לעסוק בכתיבה ספרותית, שיריו החלו להתפרסם בעיתונים קווקזים. 

בשנת 1956, בעקבות תקופת חרושצ'וב בברית המועצות, יצא לאור ספר שיריו הראשון שנקרא חובתו של דור. בשנת 1961 חזר מקסימוב להתגורר בעיר הולדתו מוסקבה, הוא התיידד עם הסופר קונסטנטין פאוסטובסקי, במסגרת כתב העת אוקטובר פרסם סיפורים קצרים ומחזות שזכו להצלחה, 

בשנת 1965 הומחז סיפורו של מקסימוב חיי אדם והועלה לפני קהל בתיאטרון פושקין במוסקבה. בתקופה זו היה מקסימוב חבר איגוד הסופרים של ברית המועצות, והיה מזוהה עם כתב העת הספרותי אוקטובר בו פורסמו כל יצירותיו, בין השנים 1967 ל 1968 היה מקסימוב עורך כתב העת. אך בשנת 1968 בעקבות הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה התפטר מקסימוב מכל תפקידיו בכתב העת.

הרומן הראשון שכתב ופרסם מקסימוב, שבעת ימי הבריאה הכיל ביקורת על המפלגה הקומוניסטית הסובייטית ורמזים שהביעו תמיכה בדת. לפיכך הוא לא יצא לאור בברית המועצות. בתחילה הוא יצא לאור במערב גרמניה בשפת המקור בה נכתב רוסית. הספר זכה להצלחה ואף תורגם לשפות נוספות וזכה להצלחה באירופה. הרומן השני של מקסימוב קאראנטין זכה להצלחה ותורגם לשפות רבות. בעקבות הרומנים שכתב סולק הסופר מאיגוד הסופרים הסובייטים, כל יצירותיו הוחרמו ונאסרו להפצה בברית המועצות, בנוסף אושפז הסופר בכפייה במוסדות פסיכיאטרים בברית המועצות, פעולות הענישה נעשו בהוראת נשיא ברית המועצות באותם ימים ליאוניד ברז'נייב. 

בשנת 1974 בעקבות לחץ בינלאומי הותר לסופר לצאת לפריז ואכן הוא יצא את ברית המועצות ולא שב אליה עד בוא עידן הפרסטרויקה. בתקופת שלטון מיכאיל גורבצ'וב אף הוחזרה לסופר אזרחותו הרוסית. בשנים שלפני הפרסטרויקה, עסק הסופר בפעילות אנטי סובייטית ואינטלקטואלית בעיר פריז, הוא היה העורך והרוח מאחורי המגזין בשפה הרוסית Kontinent

בשנת 1995 מת הסופר בפריז בעקבות מחלת הסרטן.

== ספריו שתורגמו לעברית ==
*קאראנטין, תרגם מרוסית: צבי ארד, הוצאת עם עובד, 1975
*פרידה משומקום, תרגם מרוסית: צבי ארד, הוצאת עם עובד, 1979

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.independent.co.uk/opinion/obituaryvladimir-maximov-1613089.html הספד על ולדימיר מקסימוב] 
* [http://www.am-oved.co.il/htmls/author.aspx?c0=12897&bsp=12266 על הסופר באתר עם עובד] 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:מחזאים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1930
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1995
פוני שטלנד

סוס פוני שטלנד
מרוץ סוסי פוני שטלנד לרוכבים צעירים בבריטניה
פוני שטלנד () הוא גזע של סוסי פוני אשר מקורו באיי שטלנד. גובהו של הפוני שטלנד נע בין 72 ס"מ, לגובה מקסימלי על פי תקני הגזע של 107 ס"מ בשיא הגב. לפוני שטלנד פרווה צפופה, רגליים קצרות והם נחשבים נבונים למדי. זהו גזע חזק מאוד של סוסי פוני, המשמש לרכיבה ולנשיאת משא.

==היסטוריה==
מקורו של גזע פוני השטלנד מאיי שטלנד, קבוצת איים בצפונה של סקוטלנד, צפונית מזרחית לאורקני, ו-280 ק"מ מאיי פארו.
סוסים בעלי ממדים קטנים הוחזקו באיים אלה מזה מאות וייתכן שאף אלפי שנים. תושבי האיים הרביעו את הסוסים המקומיים עם סוסי פוני שהובאו למקום על ידי מתיישבים נורווגים. תנאי המחיה הקשים באיי שטלנד, מקורות מזון מוגבלים ומזג אוויר קיצוני, הפכו גזע זה לעמיד במיוחד.

השימוש העיקרי בסוסי פוני שטלנד נועד לגרירת עגלות כבול ופחם ולצורכי משק אחרים, ואף לחריש בשדה. עם עליית הצורך בפחם, בתקופת המהפיכה התעשייתית במחצית המאה ה-19, אלפי סוסי פוני שטלנד הועברו לאי הבריטי לעבודה במכרות פחם, לצורך גרירת קרוניות פחם מתוך המכרות, לעיתים במהלך כל חייהם. מכרות פחם במזרח ארצות הברית ייבאו אף הם את הפוני שטלנד לצורכי עבודה ומכרה הפחם האחרון בארצות הברית, אשר בו נעשתה העבודה בעזרת סוסי פוני, נסגר בשנת 1971.

ספר הגזע של החברה הבריטית לפוני שטלנד נוסד בשנת 1890, כדי לשמור על טוהר גזע זה ולעודד הרבעת סוסים איכותיים. בשנת 1957 נוצרה תוכנית התומכת בשימוש בסוסי הרבעה איכותיים מאיי שטלנד לשיפור תכונות הגזע.

==שימושים==
סוסי פוני שטלנד משמשים לרכיבת ילדים וכבעלי חיים לתצוגות ראווה ולגרירת כרכרות. סוסי פוני שטלנד משמשים אף בתי ספר לרכיבה לצורך לימוד ילדים בלבד, כיוון שיש להם הגבלת משקל שאינה תואמת למשקלם של המבוגרים, כמו כן הם משמשים לרכיבת פנאי. בירידים ובקרנבלים ניתן לראות סוסי פוני שטלנד לשימוש תיירותי. פוני שטלנד נפוצים אף בפינות ליטוף בגני חיות ובפינות חי וכן משמשים לטיפול בבעלי חיים. בבריטניה מתקיימים אף מרוצי סוסי פוני שטלנד לרוכבים צעירים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.shetlandponystudbooksociety.co.uk/ The Shetland Pony Stud-Book Society] - החברה לספר הגזע של פוני שטלנד (סקוטלנד) 
* [http://www.shetlandponybreeders.com/ Pony Breeders of Shetland Association] - מגדלי פוני שטלנד (איי שטלנד) 
* [https://web.archive.org/web/20190724135009/http://www.shetlandponysociety.com/ Shetland Pony Society of North America] - החברה לפוני שטלנד בצפון אמריקה 
* [http://www.shetlandminiature.com/ The American Shetland Pony Club] - מועדון הפוני שטלנד האמריקאי 
* 

קטגוריה:גזעי סוסים
הציונות (כתב עת)

כריכת כרך ו' של "הציונות", [[1981]]
הציונות: מאסף לתולדות התנועה הציונית והיישוב היהודי בארץ-ישראל היה כתב עת בעברית שיצא בשנים 1970–2001 בהוצאת "המכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן" של הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב.

הגיליון הראשון יצא בשנת 1970 בעריכתו של פרופ' דניאל קארפי והוקדש לזכרה של גליה ירדני-אלמוג, חברת המכון.

כתב העת עסק בתולדות הציונות בהקשר הכולל של תולדות עם ישראל. על פי המוצהר בגיליונו הוא נועד להציג מיזמי מחקר בתחומים אלה:

הגיליונות נערכו בשלושה פרקים:
*מחקרים – מחקרי עובדי המכון וחוקרים אחרים בתחומים הרלוונטיים, כולל מסקנות.
*מקורות – תעודות ומסמכים שטרם יצאו לאור מארכיוני ישראל וממשלות שונות.
*סקירות ביבליוגרפיות – רשימות של כתבי אישים ודברי ביקורת על ספרים.

בשנת 2002 נסגר כתב העת במתכונתו, ותחתיו החל לצאת לאור ישראל; עורכי "ישראל" הציגו אותו ככתב עת לחקר החברה הישראלית בפרט על היבטיה השונים, בתחומי הסוציולוגיה, ספרות, מגדר, אמנות, יחסי חוץ ועוד.

==קישורים חיצוניים==
*[https://humanities.tau.ac.il/zionism/zion-journal כתב העת "הציונות"], באתר המכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב: כתבי עת
קטגוריה:ישראל: כתבי עת להיסטוריה
קטגוריה:חקר הציונות
קטגוריה:חיבורים בתולדות עם ישראל
ישראל (כתב עת)

שער כתב העת, כרך 17, 2010. עליו מתנוססת היצירה: "הזקן מבין חלוצי [[בית אלפא" (ד"ר אליהו רפפורט), 1924, של הצייר לודוויג בלום]]
ישראל: כתב עת לחקר הציונות ומדינת ישראל - היסטוריה, תרבות, חברה הוא כתב עת מדעי בעברית. החל משנת 2002 בהוצאת "המכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן" בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. 

"ישראל" החל את דרכו לאחר שנסגר כתב העת הציונות. הוא יוצא לאור בדרך כלל פעמיים בשנה. עורכי "ישראל" הסבירו כי בכתב העת החדש תפיסת עולם חדשה ואינטרדיספלינרית לחברה הישראלית על היבטיה השונים, בתחומי הסוציולוגיה, ספרות, מגדר, אמנות, יחסי חוץ ועוד.
 
הגיליון הראשון שיצא באביב תשס"ב, 2002. בין עורכיו הקודמים נמנים שלום רצבי ומאיר חזן, נכון ל-2019 עורכת את כתב העת רונה יונה. 
 
בכריכה של כל חוברת מוצגת יצירת אמנות של אמן ישראלי.

==קישורים חיצוניים==
*[https://humanities.tau.ac.il/zionism/israel כתב העת "ישראל"], באתר המכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן

קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב: כתבי עת
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:ישראל: כתבי עת להיסטוריה
1813 במדע

==ארכאולוגיה==
* גילוי מקדשי אבו סימבל על ידי יוהאן לודוויג בורקהרדט.

==כימיה==
* פרסום ספר Traité des poisons של כימאי צרפתי מטיו אורפילה. הספר מהווה בסיס לטוקסיקולוגיה מודרנית.
* אדוארד צ'ארלס הווארד המציא שיטה חדשה לזיקוק סוכר בתת-לחץ במיכל סגור

==מתמטיקה==
* גילוי משוואת פואסון על ידי סימאון דני פואסון.

==סוציולוגיה==
* קלוד-אנרי דה סן-סימון פרסם את ספרו Physiologie sociale

== נולדו ==
* 19 בינואר – הנרי בסמר, ממציא בריטי שהניח את היסוד לתעשיית הפלדה עם תהליך בסמר. (נפטר ב-1898)
* 12 בפברואר – ג'יימס דווייט דיינה, גאולוג אמריקאי (נפטר ב-1895)
* 18 בפברואר – קרל וולטזין, כימאי גרמני, מיוזמי כנס קרלסרוה. (נפטר ב-1870)
* 19 במרץ – דייוויד ליווינגסטון, מגלה ארצות בריטי. (נפטר ב-1873)
* 12 ביולי – קלוד ברנר, פיזואולוג צרפתי (נפטר ב-1878)
* 19 בדצמבר – טומס אנדיו, כימיכאי אירי (נפטר ב-1885)

==נפטרו==
* 10 באפריל – ז'וזף לואי לגראנז', מתמטיקאי צרפתי. (נולד ב-1736)
* 27 באפריל – זבולון פיק, מגלה ארצות אמריקאי (נולד ב-1779)
* 10 במאי – זיהון קרל ויליאם איליגר, זואולוג גרמני (נולד ב-1775)
* 22 ביולי – ג'ורג' שאו, זואולוג ובוטנאי בריטי (נולד ב-1751)
* 23 באוגוסט – אלכסנדר וילסון, אורניתולוג אמריקאי (נולד ב-1766)

==קישורים חיצוניים==

.
אריה גילאי

אריה גילאי
אריה גילאי (16 ביוני 1938 - 9 במרץ 2013) היה נוירופיזיולוג קליני, חוקר ישראלי ומומחה לאבחון פגיעות ומחלות בשרירים ובעצבים. הקים וניהל את המכון לאבחון נוירולוגי במרכז הרפואי שערי צדק, ואת המחלקה לנוירופיזיולוגיה קלינית בבית החולים אלי"ן.

== ביוגרפיה ==
ד"ר גילאי היה דור חמישי לילידי ירושלים. בתחילת שנת 1956 התנדב לשרת בצנחנים והשתתף בצניחה במתלה במבצע קדש. בשנת 1962 השלים את לימודיו בלונדון אנגליה. את כל לימודיו האקדמיים סיים באוניברסיטה העברית בירושלים: ובהם לימודי תואר בוגר אוניברסיטה (B.Sc), תואר מוסמך אוניברסיטה (M.Sc) ותואר שלישי - דוקטורט (Ph.D) בביופיזיקה של תאי שריר. בשנים 1974 עד 1978 שימש עמית מחקר בביופיזיקה של תאי שריר באוניברסיטת פרדו באינדיאנה. והתמחה בנוירופיזיולוגיה קלינית במרכז הרפואי של אוניברסיטת "רש" בשיקגו ארצות הברית.

בין השנים 1988 – 1993 שימש כיו"ר האגודה הישראלית לנוירופיזיולוגיה קלינית. בשנת 1989 מונה כנשיא הכינוס הבינלאומי ה-9 לנוירופיזיולוגיה קלינית ובשנת 1993 מונה כנשיא החברה הבינלאומית לאלקטרומיוגרפיה (EMG) ממוחשבת. פרש לגמלאות והקים את "המרכז לאספנות" בירושלים. כתב, ערך ובנה אתרי אינטרנט רבים בנושאים מגוונים. 

אריה גילאי הלך לעולמו בכ"ח באדר תשע"ג. היה נשוי לרות גילאי ואב לשני ילדים.

== ממחקריו ==
גילאי נודע בעיקר בזכות עבודתו לברור התכונות הביופיזיקליות של ממברנות בתוך תאי שריר והבנת המנגנון המביא להתכווצות השריר. כמו כן נודעה עבודתו על שיכלול השיטה החשמלית לאבחון מוקדם של מחלות ניוון שרירים וניוון עצבים בילדים ובבני נוער. גילאי הוא חתן פרס לנדאו למחקר ופרסם עשרות מאמרי מחקר. גילאי זכה במענקים מקרנות מחקר על הישגיו המדעיים ובהם: מענק האגודה לניוון שרירים של אמריקה, קרן דיסאוטונומיה, ואגודת "לב" בשיקגו.

== מפרסומיו ==
רשימת חלק מהפרסומים המדעיים בתחום [http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed?term=gilai%2C%20a הביופיזיקה והנוירופיזיולוגיה].

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:ביופיזיקאים ישראלים
קטגוריה:פיזיולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
איחוי (מחשוב)

המחשה של קיטוע, ולאחר מכן איחוי החלקים המקוטעים.

איחוי (באנגלית: "Defragmentation" ; בתרגום חופשי לעברית: "דה-פרגמנטציה" או "הפחתת קיטוע"), בהקשר של תחזוקת מערכות קבצים, הוא תהליך שמפחית את כמות הקיטוע. הפחתת הקיטוע נגרמת כתוצאה מסידור פיזי של תוכן אמצעי האחסון, כך שיאחסן את קובצי המחשב במספר מינימלי של אזורים מופרדים. כמו כן, האיחוי מנסה ליצור אזורים רחבים יותר של מקום פנוי על ידי דחיסה על מנת לעכב את חזרת הקיטוע.

איחוי מועיל וקשור למבנה האלקטרומגנטי של הכוננים הקשיחים. תזוזת ראש הקריאה והכתיבה של הדיסק הקשיח באזורים שונים בדיסק איטית יותר כאשר הוא מנסה לגשת לקבצים מקוטעים, לעומת גישה לתוכן שאינו מקוטע ברצף, מבלי להזיז את הראש לחיפוש מקטעים אחרים.

== גורמים לפיצול הקבצים ==
הפיצול מתרחש כאשר מערכת הקבצים לא יכולה או אינה מכילה מספיק שטח רציף לאחסון קובץ מלא כיחידה, ובמקום זאת היא מכניסה חלקים ממנו לפערים בין קבצים קיימים (הקיימים בדרך כלל עקב קובץ מערכת שנמחק או בגלל מערכת הקבצים שהקצתה שטח עודף עבור הקובץ מלכתחילה). קבצים שנוספים לעיתים קרובות (לדוגמה - קובצי תיעוד), כמו גם הוספה תכופה ומחיקה של קבצים (לדוגמה - הודעות דוא"ל ומטמון דפדפן האינטרנט). מספר גדול יותר של קבצים עשוי לתרום להתהליך הפיצול ולגרום לביצועי הֶפסֵד. האיחוי מנסה להקל על בעיות אלה על ידי סידור מחדש של הקבצים על המדיה המאחסנת. 

== דרכים לאיחוי כונן ==
כדי לאחות דיסק, דרושה תוכנת איחוי היכולה להעביר קבצים בתוך שטח פנוי זמין בלבד. זוהי פעולה אינטנסיבית מאוד ולא ניתן לבצעה על מערכת עם מעט או ללא שטח פנוי. במהלך איחוי, ביצועי המערכת יהיו איטיים, ועדיף להשאיר את המחשב ללא פעולות נוספות במהלך התהליך, כך שהמאחה לא יתבלבל משינויים בלתי צפויים במערכת הקבצים. האיחוי אינו משנה את המיקום הלוגי של הקבצים (המוגדרים כמיקומם בתוך מבנה הספריות).

מלבד איחוי קובצי התוכנית, כלי האיחוי יכול גם להקטין את הזמן שנדרש כדי לטעון תוכניות ולפתוח קבצים. לדוגמה, מאחה Windows 9x כלל את Intel Launch Launch Accelerator אשר ביצע אופטימיזציה של תוכניות בדיסק על ידי הצבת קובצי התוכנית המאוחדים והתלות שלהם זה לצד זה, בסדר שבו התוכנית טוענת אותם, כדי לטעון תוכניות אלה מהר יותר.

במסלולים החיצוניים של הדיסק הקשיח קיימת יכולת העברת נתונים גבוהה יותר מאשר את במסלולים הפנימיים. הצבת הקבצים המוגשים לעיתים קרובות על המסלולים החיצוניים מגדילה את הביצועים. איחוי של צד שלישי, כגון MyDefrag, יעביר קבצים נגישים לעיתים קרובות אל המסלולים החיצוניים.

שיפורים בכוננים קשיחים מודרניים כגון זיכרון מטמון RAM, מהירות סיבוב מהירה יותר, סוגי בקר (SCSI / ATA TCQ או SATA NCQ), וצפיפות נתונים גדולה יותר מפחיתים את ההשפעה השלילית של פיצול על ביצועי המערכת במידה מסוימת. עם זאת, המערכות המודרניות מרוויחות מאוד מכמויות הדיסק הענקיות הקיימות כיום, מאחר שחלק קטן ממספר הדיסקים המלאים מלא, פחות או יותר, ובדיסק קשיח בעל קיבולת גבוהה, אותה מחיצה תופסת טווח קטן יותר של צילינדרים, וכתוצאה מכך הוא יכול לעבוד מהר יותר. עם זאת, זמן הגישה הממוצע לעולם אינו יכול להיות נמוך ממחצית סיבוב המגשים, וסיבוב המגש (הנמדד בסל"ד) הוא המאפיין המהיר של HDDs שחווה את הצמיחה האיטית ביותר במשך עשרות שנים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מערכות קבצים
de:Fragmentierung (Dateisystem)#Defragmentierung in Betriebssystemen
יוקאן

יוקאן (ביפנית: 羊羹) הוא קינוח יפני פופולרי מסוג מקפא המיוצר ממחית שעועית, אגר (כחומר מסמיך) וסוכר (להמתקה). הוא עשוי ממחית שעועית אדומה, סוכר ואגר-אגר. הג'לי נוצר בבלוקים מלבניים ארוכים ומוגש פרוס לחתיכות קטנות יותר. שני הזנים העיקריים כוללים נרני יוקן, הזן המוצק יותר, ומיזו יוקן, גרסת קיץ קלה יותר ומוגשת בדרך כלל צוננת. <ref></ref>

היוקאן מיוצר בבלוקים ונחתך לחתיכות לפני האכילה. בדרך כלל מיוצר ממחית של שעועית אדומה, אך ניתן להכינו גם ממחית של שעועית מצויה או אזוקי. כאשר משתמשים בשעועית מצויה ניתן להוסיף אבקת תה ירוק (מאצ'ה) המעניקה טעם וצבע ייחודיים. לעיתים מוסיפים ליוקאן חתיכות ערמונים, אפרסמון, פולי אזוקי מסוכרים, תאנים או בטטה, ולעיתים משתמשים בממתיק חלופי כמו דבש.

==ראו גם==
* ג'לי

==הערות שוליים==

קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:ממתקים
קטגוריה:המטבח היפני
בלנה שחורה

בָּלֵנָה שְׁחורָה או אובלנה צפון-אטלנטית (שם מדעי: Eubalaena glacialis) הוא לווייתן מזיפות, אחד מארבעה מינים במשפחת הבלניים. מאחר שנותרו רק כ-400 פרטים בני מינו, הוא עומד בפני סכנת הכחדה.

== מבנה ==
אורכה של האובלנה הצפון-אטלנטית נע בין 13 ל-16 מטרים, ומשקלה - כ-100 טונות. על-פי רוב הנקבות גדולות מהזכרים. כיתר הבלניים, אין לה סנפיר גב. צבעה שחור אחיד, למעט צלקות ופרזיטים לבנים כדוגמת "כיני לווייתן" (סרטנים טפילים זעירים ממשפחת ה-Cyamidea). שכבת השומן העבה במיוחד אחראית לכ-40 אחוז ממשקל הגוף; מאחר שצפיפות השומן קטנה יחסית, הלווייתן צף אחרי מותו, בשונה מרוב מיני הלווייתנאים.

כיתר לווייתני המזיפות, לאובלנה הצפון-אטלנטית שני פתחי נשימה. פתחים אלו רחוקים זה מזה באופן יחסי, מה שמשווה לסילון הננשף צורה של V. פיהם מעוקם באופן מובחן, וזאת כדי לאפשר את קיומן של מזיפות ארוכות במיוחד.

== תפוצה ==
בעבר חיו האובלנות הצפוניות בכל חצי הכדור הצפוני. כיום, הן מצויות בעיקר בצפון האוקיינוס האטלנטי ובצפון האוקיינוס השקט. בתחילת החורף הן נעות מהאזורים הסמוכים לקוטב לקווי רוחב נמוכים יותר, ושם הן שוהות בסמיכות יחסית ליבשה.

האוכלוסיות החיות באוקיינוס השקט והאטלנטי נפרדות זו מזו, והן מובחנות גנטית. האובלנות הצפון-אטלנטית חיות בין קווי הרוחב 30 ו-75 צפון. הן משביעות את תאבונן סמוך למפרץ מיין, ובחורף הן ממליטות את גוריהן סמוך לג'ורג'יה ופלורידה.

== התנהגות וטורפים ==
כיתר הבלניים, שחייתה של האובלנה הצפון-אטלנטית איטית מאוד: בין 3 ל-8 קילומטרים בשעה. היא ניזונה בעיקר משטרגליים ומחסרי חוליות קטנים אחרים כגון קריל, זחלי זיפרגליים וחלזונות ים. היא עושה זאת על ידי שחייה בפה פתוח דרך ריכוזי טרף בסמוך או מתחת לפני המים.

על-פי רוב לא ניתן למצוא את האובלנות בקבוצות גדולות. לעיתים קרובות ינועו בגפן או בזוגות, ולעיתים רחוקות יותר - בקבוצות של עד 12 פרטים. הרכב הקבוצות משתנה: לעיתים יהיו אלה אם והגור שלה, לעיתים כולם זכרים, ולעיתים קבוצה מעורבת. הקבוצות הגדולות לרוב מפוזרות במרחב, ומשתמשות בקולות מיוחדים על-מנת לתקשר.

תקופת ההזדווגות - בין החודשים דצמבר ומרץ, בדיוק בתקופה בה מרבית הגורים נולדים. זאת, לאחר תקופה קצרה של נגיעות הדדיות בין הזוויגים וגלגולים במים. נראה כי מרבית הבלניים הם פוליגמיים, ואינם יוצרים קשר קבוע עם בת זוג. עד כה לא נצפתה אלימות או הפגנת כוח כלשהי בין זכרים מתחרים. הנקבה ממליטה גור אחד מדי שלוש עד ארבע שנים. הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 5 עד 10 שנים.

תוחלת חייה של האובלנה הצפון-אטלנטית אינה ידועה לאשורה, פרט לתצפיות ספורדיות. עם זאת, תוחלת חייו של הבלנה הגרינלנדית המקורב אליה עשוי להגיע ליותר מ-200 שנה, ולכן ייתכן כי לאובלנה תוחלת חיים דומה. הטורפים היחידים של האובלנה הם האדם, שבעבר צד אותה בהמונים, הקטלן וכרישים גדולים, וגם זאת - רק כאשר האובלנות עדיין קטנות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1776
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוטו פרידריך מולר
צפון-אטלנטית
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס הארקטי
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס האטלנטי
טוביה ושבע בנותיו

תמונה מן הסט. ניסים לאון, ציון חן, מייקל הרטמן, שמעון ארמה, טובה דרורי ויהודית סולה 
טוביה ושבע בנותיו הוא סרט ישראלי משנת 1968 בבימויו של מנחם גולן. הסרט הוא עיבוד לספרו המפורסם של שלום עליכם "טביה החולב", שזכה למספר עיבודים נוספים, ובהם הסרט האמריקני המצליח "כנר על הגג" בכיכובו של השחקן הישראלי חיים טופול.

הסרט הופק על ידי מנחם גולן וארתור בראונר. אורכו 119 דקות ושפתו היא עברית. הוא זכה להצלחה קופתית גדולה ומכר 615,700 כרטיסים בבתי-הקולנוע בישראל. "טוביה ושבע בנותיו" היה אמור להתחרות בפסטיבל הקולנוע בקאן, אך הפסטיבל בוטל בעקבות אירועי מאי 1968.

== עלילה ==

טוביה הוא יהודי עני וקשה-יום, החי בכפר סמוך לעיירה אנטבקה – עיירה יהודית טיפוסית בתחום המושב של האימפריה הרוסית בשלהי המאה ה-19. טוביה עוסק בחליבה ובמכירת חלב, חמאה וגבינה לתושבי העיירה. הוא מפרנס בדוחק את אשתו גולדה (בטי סגל) ואת שבע בנותיו. טוביה מתקשה להתמודד עם פער הדורות ועם שאיפותיהן של בנותיו. הבנות הבוגרות מעמידות אותו בפני התלבטות קשה: האם להשיא אותן באמצעות שידוך לגברים מבוססים ולתלמידי חכמים, או להתיר להן להינשא לאהובי לבן. את סיפוריו מתבל טוביה בפסוקים מן התורה, התלמוד, המשנה, המדרש והאגדה תוך עיוות משמעות הפסוקים והתאמתם למסר אותו הוא רוצה להביע. חרף כל הצרות הפוקדות אותו – כלכליות, משפחתיות וקיומיות – טוביה מלא הומור ואופטימיות בזכות אמונתו באלוהים.

== צוות שחקנים ==
{| class="wikitable" border="1"
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|שחקן
|דמות
|-
|שמואל רודנסקי
|טוביה
|-
|בטי סגל
|גולדה
|-
|נינט דינר
|צייטל
|-
|אביטל פז
|הודל
|-
|יהודית סולה
|שפרינצע
|-
|תקוה מור
|חוה
|-
|מירה גן מור
|ביילקע
|-
|פטר ואן אייק
|כומר נוצרי
|-
|אילי גורליצקי
|מנחם מנדל
|-
|רפי נתן
|פרצ'יק
|-
|יעקב בודו
|דוור
|}

== ראו גם ==
* טביה החולב
* כנר על הגג

== קישורים חיצוניים ==

* [https://youtu.be/uVM85yCG9VY?list=TL-0UgnEd4B20xMjAyMjAxNg&t=307 תיעוד צילומי הסרט 'טוביה ושבע בנותיו'], יומני כרמל, דצמבר 1967 <small>(התחלה 5:07)</small>

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי 1968
קטגוריה:סרטי מנחם גולן
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1968
ישי אדר

ישי אדר (נולד ב-17 ביולי 1970, בירושלים) הוא מלחין פסקולים לקולנוע, מעצב סאונד לממשקים ולעבודות וידאו, מוזיקאי עצמאי, שותף בהרכב "בני המה" וממקימי "נושאי המגבעת". הוא היה מבקר מוזיקה בעיתונים "כל העיר", "במחנה", "העיר" ו"תל אביב".
מרצה לפסקול בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. כיום הוא מרצה וראש המסלול למוזיקה וסאונד לקולנוע בבית הספר לאומנויות הקול והמסך במכללת ספיר וגם מרצה לפסקול בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. <sup>[1]</sup>

== ביוגרפיה ==
אדר התחנך בבית ספר יסודי "כרמלי" בירושלים ובתיכון לאומנויות, שם הכיר את חבריו ללהקת נושאי המגבעת – אלון כהן, תמיר אלברט ואהד פישוף. הלהקה פעלה בין השנים 1986 ל-1992, ואדר פרש ממנה בסוף 1988, עם גיוסו לצה"ל. בשנת 1988 הוציאה הלהקה את "הקסטה הראשונה", שכללה את השירים "האלוהים שלי עייף", "לייב אין בית שמש", "המוהלת", "נושאי המגבעת" (המוכר יותר כ"האדמה מקולקלת") ו"קול של אלוהים אחר". אדר חזר לסיבוב הופעות האשכבה של הלהקה "הבא בתור הוא כלום", שנערך בשנת 1991 עם רם אוריון ואהד פישוף.

בתחילת שנות ה-90 פנה לדרך עצמאית, והיה מחלוצי היוצרים האלקטרוניים בארץ ואוטוריטה בתחום. הוא קבע את מושבו במצפה רמון, והתפרנס מכתיבת ביקורת מוזיקה וניהול מוזיקלי של תחנת "רדיו דרום". עסק ביצירה אלקטרונית עצמאית ובשיתופי פעולה שונים, בין השאר עם חברו ללהקת "נושאי המגבעת", אהד פישוף.
ב 1996 עזב את מצפה רמון ועבר לגור בתל אביב, שם התחיל לעבוד על אלבום הבכורה שלו HER שיצא בשנת 1999 תחת הלייבל פאקט. היום קשה להשיג עותק מודפס של האלבום והוא נחשב בקרב מביני דבר לאלבום קאלט ופורץ דרך.

במקביל ליצירה העצמאית, החל לעסוק בהלחנת פסקולים לקולנוע ולטלוויזיה. בין עבודותיו הבולטות: שנת אפס (2004, בימוי: יוסף פיצ'חדה), בופור (2007, בימוי: יוסף סידר) ושתיקת הארכיון (2010, בימוי: יעל חרסונסקי). הפסקול של בופור יצא גם כדיסק תחת הלייבל אק-דאק.

בשנת 2008 חזרו אדר ואהד פישוף לשתף פעולה, במסגרת ההרכב "בני המה". ההופעה הראשונה של ההרכב הייתה במסגרת האירוע "איש בלי חולצה", בניהולו האומנותי של גיא בכר. אדר ופישוף עבדו על אלבום הבכורה "בני המה" כשלוש שנים, והוא יצא בדצמבר 2011 תחת הלייבל "אנובה". האלבום נמכר בחנויות כדיסק וכן כעותק דיגיטלי. בהופעות מבצעים השניים מספר שירים של "נושאי המגבעת" בעיבודים חדשים: "האלוהים שלי עייף", "לייב אין בית שמש" ו"נושאי המגבעת".
בשנת 2012 יצא הקטע "קאמפאי" ב-The tapper, דיסק האוסף המצורף למגזין היוקרתי The wire.

בשנת 2018, הוציא את האלבום "12" בלייבל Confused Machines.

== מעבודותיו ==
* פסקול הסרט שתיקת הארכיון.
* פסקול הסרט בופור. הפסקול יצא גם כדיסק נפרד.
* עיצוב ממשק סאונד לטלפון החכם the first else.
* פסקול הסרט שנת אפס.
* 
* פסקול הסרט "מיסטר גאגא"
* פסקול הסרט "ירח בבית 12".
* פסקול הסרט בית לחם

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
מכּתביו:
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת נושאי המגבעת
קטגוריה:מלחיני פסקולים ישראלים
קטגוריה:מבקרי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:בוגרי התיכון לאמנויות ע"ש צ'ארלס א' סמית'
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
נערה עובדת

נערה עובדת (במקור: Working Girl) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1988, אשר נכתב על ידי קווין וייד בבימויו של מייק ניקולס ובכיכובם של מלאני גריפית', האריסון פורד, סיגורני ויבר, אלק בולדווין וג'ואן קיוזאק.

הסרט כולל סיקוונס פתיחה זכור, ובו מעבורת סטטן איילנד נכנסת אל מנהטן, בליווי שירה של קארלי סימון "Let the River Run", עליו זכתה בפרס אוסקר עבור שיר הנושא הטוב ביותר.

==תקציר העלילה==
עלילת הסרט מתארת את סיפורה של טס מק'גיל (מלאני גריפית'), נערה מסטטן איילנד המועסקת כמזכירה במחלקת מיזוגים ורכישות של בנק השקעות בוול סטריט. טס שאפתנית ומכירה בערך עצמה. לאחר שעברה ממנהל למנהל, הגיעה לבסוף לעבוד תחת קתרין פרקר (סיגורני ויבר), שעושה עליה רושם טוב.

כאשר קתרין, שוברת את רגלה בתאונת סקי, טס מגלה כי קתרין עמדה לנצל רעיון מקורי של טס ולהעמיד פנים כאילו הוא רעיון שלה. טס מנצלת את היעדרותה של קתרין ואת קשריה, לרבות ג'ק טריינר (האריסון פורד) שהיה בן זוגה של קתרין, על מנת לקדם את הרעיון המקורי שלה לעסקת מיזוג גדולה.

במהלך העבודה הרבה עם ג'ק הוא וטס מתאהבים, והיא מגלה כי עמד לעזוב את קתרין לפני ששברה את רגלה. במקביל, טס נפרדת מבן זוגה מיק (אלק בולדווין) לאחר שבגד בה, ונעזרת בחברתה הטובה סינתיה (ג'ואן קיוזאק) על מנת להעמיד פנים כי איננה מזכירה.

כאשר קתרין חוזרת, היא מגלה כי טס פעלה מאחורי גבה. בישיבת המיזוג היא פורצת לחדר, ומאשימה את טס בגנבת הרעיון. טס מנסה להסביר שזה היה הרעיון המקורי שלה, אך איש לא מאמין לה. היא בורחת משם בבושת פנים, ונאלצת לעזוב את משרתה בחברה. כאשר טס באה לקחת את חפציה משולחנה, ג'ק משתכנע כי הרעיון המקורי היה של טס, והוא משכנע גם את אורן טראסק (פיליפ בוסקו), מנהל החברה שעוברת את המיזוג. טס מסבירה לו כיצד חשבה על הרעיון, בעוד שקתרין לא מצליחה למצוא הסבר משכנע לרעיון. אורן מציע לטס לעבוד אצלו, ולאחר בלבול קצר מסתבר שהיא קיבלה אצלו משרה ניהולית, כפי שתמיד רצתה.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
|-
|מלאני גריפית'
|טס מק'גיל
|-
|האריסון פורד
|ג'ק טריינר
|-
|סיגורני ויבר
|קתרין פרקר
|-
|אלק בולדווין
|מיק דוגאן
|-
|ג'ואן קיוזאק
|סינתיה
|-
|אוליבר פלאט
|
|-
|קווין ספייסי
|
|-
|אולימפיה דוקאקיס
|
|-
|דייוויד דוכובני
|
|-
|ריקי לייק
|
|-
|זאק גרנייה
|ג'ים
|}

==ביקורות ותגובות==
הסרט היה להיט בקופות, והרוויח ברחבי העולם סך של 103 מיליון דולר.

הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 84% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 37 ביקורות.

==מועמדויות וזכיות בפרסים==

על הופעתה בסרט, גריפית' הייתה מועמדת לפרס אוסקר עבור השחקנית הטובה ביותר, בעוד ויבר וקיוזאק היו מועמדות לפרס אוסקר עבור שחקנית המשנה הטובה ביותר. גריפית' הפסידה את הפרס לג'ודי פוסטר (על הופעתה ב"הנאשמים"), ואילו ויבר וקיוזאק הפסידו את הפרס שלהן לג'ינה דייוויס (על הופעתה ב"תייר מזדמן"). יחד עם זאת, ויבר וגריפית' זכו בפרס גלובוס הזהב באותה השנה, על עבודתן בסרט זה. הסרט עצמו היה מועמד גם לפרס אוסקר עבור הסרט הטוב ביותר, בטקס פרסי האקדמיה ה-61.

{|class="wikitable"
|-
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!תוצאה
|-
| rowspan="6"|1989
| rowspan="6"|פרס אוסקר
|המוזיקה הטובה ביותר
| 
|-
|מלאני גריפית' - השחקנית הראשית הטובה ביותר
| 
|-
|ג'ואן קיוזאק - שחקנית המשנה הטובה ביותר
| 
|-
|סיגורני ויבר - שחקנית המשנה הטובה ביותר
| 
|-
|מייק ניקולס - הבמאי הטוב ביותר
| 
|-
|הסרט הטוב ביותר
| 
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:סרטי האריסון פורד
הנוער הדרוזי

תנועת הנוער הדרוזי היא תנועת נוער שנוסדה בשנת 2001 ומוכרת על ידי משרד החינוך החל משנת 2005. לתנועה פעילות בכל היישובים הדרוזים בישראל.

מרכז התנועה ממוקם בשפרעם. מייסדה ויושב ראש התנועה הוא חבר הכנסת חמד עמאר.

מטרות התנועה הן לטפח ולשמר את התרבות והמורשת הדרוזית, תוך טיפוח תודעה ישראלית וחינוך לדמוקרטיה ולדו-קיום.

התנועה הקימה מרכזי הכשרה ומועדונים לילדים ובני נוער מכיתות ד' - יב', בכל הכפרים הדרוזים. פועלת לקליטת נוער מעוט יכולת ותומכת בנערים יתומי צה"ל וכאלה שעזבו את בתי הספר, כמו גם משלבת ילדים בעלי מוגבלויות שונות בפעילותה.

סמלה של התנועה מורכב מסמל כוכב הצבעים הדרוזי וממגן דוד המייצג את השילוב בין החוויה הדרוזית לישראלית.

התנועה מתמקדת בחשיבות השירות בצה"ל, תוך טיפוח הזהות הדרוזית. מעודדת את חניכיה לפעילות התנדבותית ולחינוך לסובלנות ולפלורליזם חברתי.

==גלריה==
<gallery widths="170px" heights="170px" perrow="5">
קובץ:2016 WLM - OVEDC - PEKIIN - ELEF MILIM 79.jpg|סמל התנועה
קובץ:Druze youth movement.jpg|סניף התנועה בעין אל אסד
קובץ:2016 WLM - OVEDC - PEKIIN - ELEF MILIM 75.jpg|סניף התנועה בפקיעין
קובץ:2016 WLM - OVEDC - PEKIIN - ELEF MILIM 80.jpg|סניף התנועה בפקיעין
קובץ:2016 WLM - OVEDC - PEKIIN - ELEF MILIM 77.jpg|סניף התנועה בפקיעין

</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.tni.org.il/page.asp?id=7397 תנועת הנוער הדרוזי] , באתר מועצת תנועות הנוער בישראל

קטגוריה:תנועות נוער
קטגוריה:העדה הדרוזית בישראל
קטגוריה:שפרעם
קטגוריה:תנועות נוער מאושרות
This Love (שיר של מארון 5)

This Love (בעברית: האהבה הזאת) הוא סינגל של להקת הרוק האמריקאית מארון 5 שיצא מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, Songs About Jane. השיר יצא לאור כסינגל ב-27 בינואר 2004.

השיר נכתב על ידי סולן הלהקה, אדם לוין, יום אחרי שהחברה שלו, ג'יין, עזבה אותו. מילות השיר מבוססות על הפרידה. קליפ השיר בוים על ידי סופי מולר.

השיר זכה לביקורות חיוביות ומוקם במקומות גבוהים במצעדים רבים, בהם בילבורד הוט 100 במקום ה-5.

== רשימות כל הזמנים ==
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="margin-left: auto; margin-right: auto; border: none;"
!ארגון
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
|בילבורד
|500 שירי הפופ של כל הזמנים
|437
|<ref></ref>
|}

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מדינה
!תואר
!מכירות
|-
! אוסטרליה (ARIA)
| זהב
| 35,000
|-
! קנדה (Music Canada)
| פלטינה
| 80,000
|-
! גרמניה (BVMI)
| זהב
| 150,000
|-
! איטליה (FIMI)
| זהב
| 25,000
|-
! יפן (RIAJ)
| זהב
| 100,000
|-
! הממלכה המאוחדת (BPI)
| פלטינה
| 608,000
|-
! ארצות הברית (RIAA)
| פלטינה ×2
| 2,120,000
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי מארון 5
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:שירי פופ רוק אמריקאיים
קטגוריה:וידאו קליפים מעוררי מחלוקות
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי סופי מולר
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בהונגריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון ביוון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בצ'כיה
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער: שירים
מעדר

עידור האדמה באמצעות מעדר
חקלאית בזמביה עובדת עם מעדר
מעדר הוא כלי חקלאי עתיק המשמש לעידור, חפירה ותיחוח האדמה בחקלאות וגננות. תכליתו להזיז כמויות קטנות של אדמה.

חלק ממטרותיו הוא עקירת עשבים שוטים על ידי ניקוי השטח סביב צמחים וערימת האדמה סביב בסיסם. בעזרתו ניתן גם ליצור תעלות ותלמים רדודים לנטיעת זרעים ופקעות, ולחפור באדמה ולהזיזה במהלך איסוף היבול בירקות שורשיים כמו תפוחי האדמה.

==היסטוריה==
מעדרים הם טכנולוגיה עתיקה, והם מקדימים כרונולוגית את המחרשה. הם תוארו באמנות כבר בתקופה השושלתית הקדומה במצרים העתיקה, והם מוזכרים גם במסמכים עתיקים כמו חוקי חמורבי (בערך במאה ה-18 לפנה"ס) וספר ישעיהו (המאה ה-8 לפני הספירה).

המעדרים הפכו בעשרות השנים האחרונות לכלי פופולרי עבור ארכאולוגים, כיוון שעל אף שהם פחות מדויקים מכף, הם אידיאליים לניקוי שטחים פתוחים גדולים יחסית.

==סוגי מעדרים==
נשים המשתמשות במעדרים שנועדו לשימוש חקלאי
מעדר עשוי מטבלת מתכת מחודדת בצורות שונות, אליה מחברים קַת העשויה מעץ או פלסטיק. קיימים סוגים רבים של מעדרים השונים מבחינת מראה הלהב שלהם ומטרתם, חלקם יכולים לבצע פעולות רבות, בעוד שאחרים מיועדים לשימוש מסוים. בחקלאות וגינון נהוג לעדור עם להב כבד, בצורת דלתא רחבה בעלת קצה שטוח.

המעדר ההולנדי מעוצב במיוחד כדי להדחף אל האדמה ולחתוך עשבים מתחת לפני השטח. ראשו הוא להב ממתכת שטוחה, אולם הוא לא יעיל כמו החיתוך של הטורייה למשיכה ודחיפת אדמה.

<gallery>
קובץ:Weeder.jpg|מעדר הולנדי
קובץ:RomanHoeBlade.jpg|מעדר רומאי בן 2000 שנה
קובץ:1257 - Keramikos Museum, Athens - Iron tool - Photo by Giovanni Dall'Orto, Nov 12 2009.jpg|מעדר מתקופת יוון העתיקה
קובץ:Sachos e picarañas.jpg|סוגים שונים של להבי חיתוך למעדרם
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כלים חקלאיים
קטגוריה:גינון: כלים ואביזרים
יידישה רונדשאו

שער ה"יידישה רונדשאו" משנת 1927 ובו מאמר לציון פטירתו של אחד העם]]
מכירת "יידישה רונדשאו" בברלין (1934)
יידישֶה רוּנְדְשַאוּ (בגרמנית: Jüdische Rundschau) היה עיתון יהודי בשפה הגרמנית שהופיע בין 1902 עד סגירתו ב-1938 בברלין, והיה השבועון היהודי-גרמני בעל התפוצה הרחבה ביותר. הוא היה ביטאונה של התאחדות ציוני גרמניה.

העיתון התפתח מכתבי העת Berliner Vereinsbote ("ברלינר פראיינסבוטה", 1895–1901) ו-Israelitische Rundschau (איזראליטישֶה רונדשאו", 1901–1902).

המוציא לאור היה היינריך לֶוֶוה. העורכים הראשיים היו, במהלך השנים, יוליוס בֶּקֶר, פליקס אברהמס, הוגו הרמן, לאו הרמן, פריץ לוונשטיין (Löwenstein), האנס קלֶצֶל (Klötzel), רוברט וֶלְטְש והאנס בלוך.

היידישה רונדשאו החל לצאת ב-1902, בתחילה כשבועון ומ-1919 פעמיים בשבוע. מדי פעם הופיעו גם הוצאות מיוחדות, במיוחד אחרי 1925. משנת 1936 חזר העיתון למתכונת שבועית. אחרי ליל הבדולח בסוף שנת 1938 נאלץ העיתון להפסיק לצאת. ממשיכו היה "יידישה וֶלְטְרונדשאו" (Jüdische Weltrundschau).
קהל היעד של העיתון היה הנוער היהודי, ומטרתו הייתה להביא לידיעתו את המצע הפוליטי הציוני כפי שבוטא בתוכנית בזל (1897). העיתון דיווח לקוראיו על כל החדשות מהעולם היהודי בגרמניה ומחוצה לה. בשל מלחמתו באנטישמיות עלתה תפוצתו לקראת סוף רפובליקת ויימאר עד קרוב ל-40,000 עותקים.

== תפוצת העיתון ==
* 1926: 10,000
* 1931: 15,000
* 1934: 37,000
* 1935: 37,000
* 1937: 37,000
* 1938: 25,300

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20070928061725/http://www.compactmemory.de/index_p.aspx?ID_0=30 גיליונות העיתון Jüdische Rundschau] באתר Compact Memory
* 

קטגוריה:שבועונים
קטגוריה:גרמניה: עיתונים
קטגוריה:עיתונות יהודית
קטגוריה:עיתונים וכתבי עת ציונים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות
קטגוריה:עיתונים בגרמנית
קטגוריה:ציונות בגרמניה
שכר צבאי בארצות הברית במלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה שולם לחיילי וקציני הצבא והצי האמריקניים שכר על פי מאפיינים אישיים שונים, ובראשם הדרגה והוותק.

לדוגמה, בחודש יוני 1942 שולם לבעלי הדרגות הבאות שכר חודשי בסיסי כדלקמן (בסוגריים - השכר במחירי 2011):

*לחוגרים וקצינים בעלי ותק של חמש שנות שירות:
**טוראי – 53 דולר (731)
**רב-טוראי – 69 דולר (782)
**סמל – 82 דולר (929)
**רב-נגד (Master Sergeant) - 145 דולר (1,640)
**סגן-משנה – 158 דולר (1,790)
**סרן – 210 דולר (2,380).

*לקצינים בעלי עשר שנות ותק ויותר:
**רב-סרן – 288 דולר (3,260)
**אלוף-משנה – 383 דולר (4,340)
**תת-אלוף – 500 דולר (5,660)
**אלוף ומעלה – 667 דולר (7,560).

תוספות חודשיות שולמו על השכר הבסיסי בגין מקצוע צבאי, הצבה ועיטורים:
*לאנשי צוות אוויר ולאנשי צוותי צוללות שולמה תוספת של 50% על השכר הבסיסי, ולאנשי יחידות צנחנים – 50 דולר (566) לחוגרים ו-100 דולר (1,132) לקצינים.
*הצבה מחוץ לגבולות ארצות הברית זיכתה את החוגרים בתוספת של 20 אחוז ואת הקצינים – בתוספת של 10 אחוז.
*בעלי עיטור השירות המצוין קיבלו תוספת של 2 דולר (כ-23), בעלי תג חיל רגלים קרבי – 5 דולר (כ-57), ובעלי תג רפואי קרבי – 10 דולר (113).

בנוסף לכך שולמו לקצינים תוספות קיום חודשיות: לקצין ללא תלויים שולמו 21 דולר (238) לחודש, לבעל שני תלויים – 42 דולר (476), ולבעל שלושה תלויים – 63 דולר (714).

השכר הצבאי בארצות הברית היה פטור במשך כל שנות המלחמה מניכוי מס הכנסה.

==מקורות==
<div class="mw-content-ltr">
*Norman Polmar, Thomas B. Allen, World War II: the Encyclopedia of the war years, 1941-1945, New York: Random House, 1996.
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:תגמול עובדים
קטגוריה:חיי צבא
קטגוריה:ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הכוחות המזוינים של ארצות הברית
הנרדף

הנרדף (באנגלית: The Running Man) הוא סרט פעולה ומדע בדיוני אמריקאי משנת 1987, המבוסס באופן רופף על רומן של ריצ'רד בקמן (שם העט של סטיבן קינג) משנת 1982 באותו השם. את הסרט ביים פול מייקל גלייזר ומככבים בו ארנולד שוורצנגר, מריה קונצ'יטה אלונזו, ריצ'רד דוסון, ג'סי ונטורה, יפת קוטו וג'ים בראון.

עלילת הסרט מתרחשת באמריקה הדיסטופית של שנת 2017 העתידנית, והיא עוסקת בתוכנית טלוויזיה בשם "הנרדף", בה המתמודדים הם כביכול עבריינים שהורשעו בפלילים, וכעת חייבים לברוח מהמוות בידי רוצחים מקצועיים לעיני המצלמות.

==תקציר העלילה==
עלילת הסרט מתרחשת בעתיד הלא רחוק במהלך שנת 2017 בארצות הברית, בעתיד דיסטופי שלאחר קריסת הכלכלה העולמית, בעקבות מחסור במזון ומחסור בנפט. עקב כך חלקים מסוימים בארצות הברית נשלטים כעת על ידי כנופיות ובחלקים אחרים התפתחה חברה טוטליטרית.

בן ריצ'רדס (ארנולד שוורצנגר) הוא שוטר אשר הופלל בטבח אזרחים אותו סירב לבצע, ובוצע בפועל על ידי השוטרים שהיו עמו. ריצ'רדס נשלח לכלא, אך מצליח לברוח ממנו בפעולה מתוכננת יחד עם אסירים נוספים. ריצ'רדס, עתה אסיר נמלט, מעורר את התעניינותו של דיימון קיליאן, מנחה התוכנית "הנרדף", בה ניתנת לעבריינים מורשעים ההזדמנות לברוח אל החופש, אך הם צריכים לחמוק מה"ציידים" - מחסלים מאומנים וחסרי רחמים שרודפים אחריהם בשידור חי ומנסים לחסל אותם להנאת הצופים צמאי הדם. דוסון מחליט להפוך את ריצ'רדס למשתתף בתוכנית, ולשם כך מפעיל את קשריו עם רשויות המדינה, דואג ללכידת ריצ'רדס ולהבאתו אליו, וגורם לו להסכים להשתתף בתוכנית על ידי הבטחה כוזבת לחסוך את ההשתתפות מחבריו של ריצ'רדס.

ריצ'רדס "מסכים" (למעשה, מאולץ להסכים) והופך למשתתף בתוכנית יחד עם חבריו, והללו נלחמים על חייהם נגד ה"ציידים" מטעם התוכנית. אמבר מנדז, זמרת שריצ'רדס מתפרץ לביתה בעת היותו אסיר נמלט ומסייעת ללכידתו, חושדת שריצ'רדס הופלל בעקבות תיאור פיקטיבי של תפיסתו בחדשות. כשהיא מנסה להשיג הוכחות להפללתו היא נתפסת, והופכת גם היא ל"נרדפת". הצלחתם להישאר בחיים ולהרוג את הציידים, מאפשרת להם לסייע למחתרת המנסה להפיל את השלטון.

==צוות השחקנים==
*ארנולד שוורצנגר – בן ריצ'רדס
*ריצ'רד דוסון – דיימון קיליאן, מנחה "הנרדף"
*מריה קונצ'יטה אלונזו – אמבר מנדז
*יפת קוטו – ויליאם לופלין, לוחם מחתרת המסייע לריצ'רדס
*ג'סי ונטורה – "קפטן פרידום", לשעבר צייד ב"הנרדף"
*ג'ים בראון – "פיירבול", צייד ב"הנרדף"

===הופעות מיוחדות===
את דמותו של דיימון קיליאן, מנחה "הנרדף" המהווה את האנטגוניסט הראשי של הסרט, משחק ריצ'רד דוסון - בעצמו מנחה ותיק של שעשועונים, שתפקידו מהווה פרודיה על עצמו.

את תפקיד מיק, מנהיג המחתרת, משחק בהופעת אורח המוזיקאי מיק פליטווד (ממייסדי להקת "פליטווד מק").

==ביקורות ותגובות==
הסרט זכה לביקורות מעורבות. אתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes העניק לו ציון של 63% על סמך 32 מבקרים, עם ציון ממוצע של 5.5 מתוך 10.

בסוף השבוע הראשון לצאתו לאקרנים, הסרט הוקרן ב-1,692 בתי קולנוע שונים והכניס $8,117,465. בסך הכול הסרט נחשב להצלחה מסחרית בקופות, עם סך הכנסות בארצות הברית של $38,122,105.

==מועמדויות וזכיות בפרסים==
{|class="wikitable"
|-
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!תוצאה
|-
| rowspan="3"|1988
| rowspan="3"|פרס סאטורן
|ריצ'רד דוסון - שחקן המשנה הטוב ביותר
| 
|-
|רוברט בלאקמן - עיצוב תלבושות הטוב ביותר
| 
|-
|סרט המדע הבדיוני הטוב ביותר
| 
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטים דיסטופיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1987
שאובינה

שַאוּבִּיהנֶה אַם לֶהמינר פּלַאץ (בגרמנית: Schaubühne am Lehniner Platz) הוא תיאטרון ידוע בשכונת וילמרסדורף בברלין, השוכן כמעט במרכזה של שדרת קורפירסטנדאם.

שאובינה הוא גלגולו של מה שהיה "קולנוע אוניברסום" (Kino Universum), שאותו עיצב אריך מנדלסון בשנת 1926; היה זה ככל הנראה בית הקולנוע המודרני הראשון שנבנה בעולם, בניגוד לסגנונות המורי, המצרי ובארוק שמשלו בכיפה. מנדלסון כתב טקסט קצר על הקולנוע שלו, והכריז: "לא צריך ארמונות בארוק בשביל באסטר קיטון". הקולנוע השפיע מאוד על סגנון העיצוב סטרים ליין של בתי הקולנוע בשנות השלושים. היה זה מרכזו של תכנון נרחב יותר שמנדלסון עשה עבור קומפלקס המבנים WOGA.

הבניין החל לשמש כתיאטרון החל משלהי שנות השבעים, ועבר שיפוץ פנימי יסודי. מאז 2005, תומאס אוסטרמייר (Ostermeier) ויֶנס הילייה (Jens Hillje) תכננו אותו בסגנון מודרני למדי - במקום שהמסורת עדיין שלטה - בתיאטרונו לשעבר של פיטר שטיין.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תיאטרון גרמני
קטגוריה:שרלוטנבורג-וילמרסדורף: מבנים
קטגוריה:אדריכלות מודרנית
הוי, ארצי! מולדתי!

הוֹי, אַרְצִי! מוֹלַדְתִּי! הוא שיר עברי מאת המשורר שאול טשרניחובסקי אשר נכתב בתל אביב ב-23 בנובמבר 1933 ופורסם לראשונה ב"ספר השנה של ארץ ישראל" לשנת תרצ"ד. הוא מצוטט רבות ביצירה העברית לסוגותיה.

==תוכן השיר==
השיר מתאר נוף ארצישראלי אופייני מכמה רבדים של תקופות היסטוריות: "גל" אבנים ו"תל", הרומזים או מעידים על הימצאו יישוב קדום, "מצבה" מילה נרדפת ל"גל אבנים", "חָרְבָּה נֶחְרֶשֶׁת" שהקימו מי מכובשי הארץ והשולטים בה, ולעומת זאת, "מנזרים" ("ארמונות", בעברית של ימי הביניים), והמושבה העברית משנות העלייה הראשונה; גם הצומח והחי המתוארים בשיר רבגוניים מאוד: פרדסים בחלק הסובטרופי, זיתים בהרים, ודקלים בעמקים וגם בחלק המדברי, וכן צבר (צמח שיובא לארץ במאה ה-16), גפן ושקמה, בקר וגמלים. תמונת הנוף המעורבת, הצופנת מנעד חוויות ותחושות, שחלקן נעימות וחלקן אינן נוחות, לבני האדם החיים בו, מבטאת את חוויית החיים רבת הפנים, בארץ ישראל של המשורר, ושל החברה היישובית בכללה בתקופתו. מלבד תמונת הנופים הצבעונית שמצייר השיר, ואזכור האור, שבו " טוֹבֵעַ כֹּל", מזכיר המשורר פעמיים את הצבע הכחול: "תְּכוֹל לֵילוֹת" ו"הַתְּכֵלֶת" של השמיים הפרושה מעל, אולם התחושה הכללית היא של "הר טרשים קירח", כלומר של ארץ שוממה, חרבה וקשה. ה"צבר" בשיר זה הוא "רשע", והנחל "כמה מים", כלומר נחל אכזב; הבור הסוד הוא "יתום", כלומר נטוש.
משאבה נוקשת- הפרדסים אז לא היו מחוברים למערכת המים, ולכן בכל פרדס הייתה משאבה ששאבה מים מהבאר לבריכת השקיה או למגדל מים, שמהם הישקו את הפרדס. קול הנקישות הקצובות של המשאבות היו אופייניות אז לפרדסים.

==לחנים==
"הוי ארצי מולדתי" זכה למספר לחנים; של מחט עדרי, יואל ולבה, דוד זהבי, נעמי שמר ומיקי גבריאלוב, ולביצועים רבים, בהם של הגבעטרון, הגשש החיוור, שוקולד מנטה מסטיק ומיקי גבריאלוב. הלחן המפורסם ביותר הוא זה שכתבה נעמי שמר ב 1977, עבור תוכנית 'דו רה מי' שהוקדשה לשירי טשרניחובסקי. הראשונות לבצע את השיר בלחן של שמר היו חברות להקת 'שוקולד מנטה מסטיק', ובאותה שנה ביצעה אותו גם מקהלת הגבעטרון. הלחן, וכן העיבוד של גיל אלדמע והביצועים, נותנים לשיר פרשנות רכה וניחוחה יחסית. 

==טיוטות==
טיוטות השיר בכתב ידו של טשרניחובסקי

==השיר כפי שהתפרסם לראשונה==
{|
| valign="top" style = "width:18em;" valign="top" }

==לקריאה נוספת==
* יצחק צדקה, 'שאול טשרניחובסקי – "הוי, ארצי! מולדתי!": השיר ומשמעותו מנקודת-ראות תחבירית', בלשנות עברית 28–30 (תש"ן), עמ' 157–164.

==קישורים חיצוניים==

* [http://benyehuda.org/tchernichowsky/hoy_artsi_moladeti.html הוֹי, אַרְצִי! מוֹלַדְתִּי!], בפרויקט בן-יהודה
* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/collections/PersonalWebs/Tchernichovsky/poems/Pages/Hoy-Artzy.aspx הוֹי, אַרְצִי! מוֹלַדְתִּי!] באתר הספרייה הלאומית
* [https://hebrew-academy.org.il/2021/04/12/הוי-ארצי-מולדתי-ביאורים-למילות-שירו-ש/ הוי, ארצי! מולדתי! ביאורים למילות שירו של שאול טשרניחובסקי], באתר האקדמיה ללשון העברית

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי שאול טשרניחובסקי
קטגוריה:שירי 1933
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נעמי שמר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דוד זהבי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מיקי גבריאלוב
קטגוריה:שירים על ארץ ישראל
אלישע בנאי וארבעים השודדים (אלבום)

אלישע בנאי וארבעים השודדים הוא אלבום הסטודיו הראשון של להקת הרוק הישראלית אלישע בנאי וארבעים השודדים. האלבום יצא בפברואר 2012.
 
מהאלבום יצאו ארבעה סינגלים: "ברצלונה" (אפריל 2010), "כמו כולם" (אוגוסט 2011), "חבר חדש" (נובמבר 2011) ו"סן דייגו" (ינואר 2012). האחרון זכה להשמעות מרובות בתחנות הרדיו בישראל.
את האלבום הפיק מוזיקלית אייל אבן צור, ובהקלטת האלבום השתתפו סולן וגיטריסט הלהקה אלישע בנאי, מתי גלעד על הבס, עומר ג'ו נווה על הגיטרות ועמרי גונדור על התופים. 

==שירי האלבום==
# כמו כולם
# הכלב השחור
# חבר חדש
# רוק בתל אביב
# סן דייגו
# SURF
# ברצלונה
# עוד בחורה
# המתנקש ממרקש
# הכל נשרף
# שפם

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2012
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
שיר החלוצים

"שיר החלוצים" הוא שיר שעיבד לעברית יוסף הפטמן עד שנת 1919. ככל הנראה, הפרסום הרשמי הראשון של השיר היה בעיתון "הפועל הצעיר" ב-24 בדצמבר 1920, בעת שכבר הושר בפי החלוצים. את השיר הקדיש שם הפטמן "לחברַי בכבישים". השיר נקרא "שיר החלוצים", אך נודע גם בשם "אנו נהיה הראשונים", על פי פתיחתו ("'אנו נהיה הראשונים', כה אמרנו אח אל אח").

==תכנים והתקבלות==
השיר היה אהוד ביותר, מעין המנון, ובעיקר נפוץ במחנות חלוצים וחלוצות בתקופת העלייה השלישית. להרגשתם של רבים, הוא ביטא את החוויה החלוצית, שרעיונה העיקרי היה להקים חברה יהודית חדשה בארץ ישראל, בעבודת כפיים, בעמל וביזע.
בשיר תיאור מפרט של עבודת החלוצים שכללה: חציבת אבנים והובלתם, סלילת כבישים, בנין בתים ונטיעת יערות של הקק"ל, ואת אורח חייהם: קימה השכם בבוקר לעבודתם, כאשר "שַׁחַר מַלְבִּין עַל הֶהָרִים" ומגוריהם באוהלים, ומאזכר את געגועיהם אל משפחותיהם, שאותם מייצגים הדימויים המילוליים: "יָד אֲהוּבָה, בִּרְכַּת-אֵם", שנשארה בגולה.

לשיר חוברו מספר לחנים עממיים רוסיים והוא משתייך למבחר השירים שנהוג לשיר ולנגן (את נעימתם) בטקסים ממלכתיים וצבאיים בישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי שנות ה-1910
קטגוריה:ציונות בתרבות
קטגוריה:שירי ההתיישבות העובדת
Harder to Breathe

Harder To Breathe (בעברית: קשה יותר לנשום) הוא הסינגל הראשון של להקת הפופ רוק האמריקנית מארון 5.

השיר נכתב על ידי סולן הלהקה, אדם לוין. בראיון הודה לוין כי השיר מתאר את התסכול של הלהקה עם חברת התקליטים שלהם. חברי הלהקה חשבו שיש להם מספיק חומר לאלבום, אך כאשר חברת התקליטים לחצה עליהם להמשיך לכתוב חומר, כתב לוין את השיר הזה כתוצאה מהלחץ, ועל כן שמו "Harder To Breathe".

השיר זכה לביקורות חיוביות.<ref></ref><ref></ref><ref name="lobo"> </ref>

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2002
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2002
קטגוריה:שירי מארון 5
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי לפידים
בית העירייה החדש של הנובר

בית העירייה החדש של הנובר
מראה לילי
הלובי של בית העירייה החדש של הנובר
בית העירייה החדש של הנובר (בגרמנית: Neues Rathaus) הוא בית העירייה של העיר הנובר שבמדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה. הבניין נבנה במשך 12 שנים בתקופתו של וילהלם השני, ונפתח לציבור ב-20 ביולי 1913. זהו בניין מפואר דמוי טירה הבנוי בסגנון אקלקטי. הוא שוכן בקצה הדרומי של העיר הפנימית, מחוץ למרכז ההיסטורי של העיר.

==היסטוריה==
עלות בניית הבניין הייתה 10 מיליון מרק. האדריכלים של הבניין, הרמן אגרט וגוסטב הלמהובר, הקימו אותו מ-6,026 אריחי אשור. הרחבה שלפני הבניין נקראת כיכר טראם כהוקרה לזכרו של מנכ"ל העיר באותה תקופה, היינריך טראם. מעת פתיחתו החליף הבניין את בניין העירייה הישן, ארמון ונגנהיים (Wangenheimpalais).

בתקופת מלחמת העולם השנייה, ניזוק הבניין קשות מהפצצות בעלות הברית. לאחר המלחמה, בשנת 1946, הוכרזה הקמתה המחודשת של מדינת סקסוניה התחתונה בבניין. 
גובה כיפתו של הבניין, עם מרפסת התצפית שבה מתנשאים לגובה של כמעט 100 מטרים. המעלית בבניין היא ייחודית ואין דומה לה באירופה, ייחודה נובע מכך שמסלולה הוא מקושת, כלומר פרבולי. המעלית מתוארת לעיתים קרובות, באופן שגוי, כמעלית משופעת, ומרבים להשוותה למעליות במגדל אייפל, שלמעשה נוסעות באלכסון, ללא שינוי בנטייתן במהלך הנסיעה. המעלית מטפסת בפיר המעלית בזווית של 17°, עד לחלקה העליון של הכיפה. ביום בהיר ניתן לראות מנקודה זו את הרי הארץ.

המעלית הוקמה בשנת 1913. עקב מזג האוויר, המעלית המקורית יצאה מכלל שימוש במהלך החצי הקר של השנה. בבניין קיים גרם מדרגות ספירלי, שמוביל מהיציאה מהמעלית אל קומת התצפית. מעל 90,000 איש ביקרו במגדל בשנת 2005. מעלית חדשה, במקום המקורית הותקנה בחורף שנת 2007/8. בקומת הכניסה ישנם ארבעה מודלים של העיר, המיטיבים לתאר את התפתחות העיר לאורך השנים.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Wolfgang Steinweg: Das Rathaus in Hannover. Von der Kaiserzeit bis in die Gegenwart. Schlüter, Hanover 1988, 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hannover.de/de/tourismus/sehenswuerdigkeiten/highlights_region/stadthan/neurathaus/index.html מידע באתר העירייה אודות הבניין] 

קטגוריה:הנובר
הנובר
רוס 154

רוס 154 (ידוע גם בשמות גליזה 729, LHS 3414 או V1216 בקשת), הוא ננס אדום וכוכב משתנה מתפרץ מסוג כוכב הבזק שנמצא במרחק של 9.7 שנות אור מהשמש בחלק המזרחי של קבוצת הכוכבים קבוצת הכוכבים קשת. הוא הכוכב האחד עשר במרחקו מהשמש, והמערכת השביעית במרחקה מהשמש.

רדיוסו של רוס 154 הוא 0.24 רדיוס שמש, מסתו 0.17 מסות שמש והמתכתיות שלו היא מחצית מזו של השמש. טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-3,340 מעלות קלווין, סיווגו הספקטרלי הוא M3.5, עוצמת ההארה שלו היא 0.004 מעוצמת ההארה של השמש, בהירותו הנראית היא מדרגה 10.44 ובהירותו המוחלטת מדרגה 13.07. מכיוון שהוא כוכב הבזק, הרי שדרגת בהירותו הנראית יכולה להגיע ל-6-7. הזמן בין התפרצויות גדולות הוא שני ימי ארץ. רוס 154 נחשב לכוכב צעיר וגילו מוערך בפחות ממיליארד שנים.

הכוכב קוטלג לראשונה בשנת 1925 על ידי פרנק אלמו רוס.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ננסים אדומים
קטגוריה:כוכבי הבזק
קטגוריה:כוכבים קרובים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קשת
קטגוריה:קטלוג גליזה
קטגוריה:קטלוג לויטן
ג'בל ליבני

ג'בל ליבּני (בערבית: جبل لبني) הוא הר בצפון סיני שגובהו 463 מטר מעל פני הים. בשם ההר מכונה גם צומת כבישים הנמצא מדרום מערב להר וגם אזור הצומת בו שכנו בעבר מחנות צבא מצריים ושדה התעופה ג'בל ליבּני, המצוי כ-14 קילומטר צפונית לצומת. לא ידוע מקור שמו של ההר ויש המזהים במקום את "לבנה", תחנה במסעי בני ישראל בסיני ביציאת מצרים.

== מלחמת השחרור ==
על פי ספרו של ירוחם כהן ' באור היום ובמחשך ',יחידות צה"ל במבצע חורב עברו את ג'בל ליבני והגיעו עד לביר חמה ולביר חסנה "..כח הפשיטה יכול היה להמשיך בדרכו ולהגיע לתעלת סואץ ללא כל הפרעה מצד הצבא המצרי ".(ע' 238 )

== מלחמת סיני ==
במלחמת סיני, נחשב האזור לנקודת מפתח. חטיבה 7 הישראלית, בפיקוד אורי בן ארי, עקפה את מתחמי אום כתף ואבו עגילה מדרום והמשיכה מערבה אל ג'בל ליבני ב-31 באוקטובר 1956. הפיקוד הישראלי ציפה להיתקל במקום בחטיבה 1 המשוריינת של הצבא המצרי שנעה מזרחה מול הכוח הישראלי, אך הכוח המצרי החל בנסיגה עוד לפני כן ולא נוצר מגע אש.

== מלחמת ששת הימים ==
במלחמת ששת הימים היה בג'בל ליבני שדה תעופה קדמי משני של חיל האוויר המצרי, ששימש לפריסה בחרום והיו מצויים בו מטוסים מיושנים יחסית. בגל התקיפה הראשון של חיל האוויר הישראלי במבצע מוקד ביצע זוג מטוסי מיראז' 3 של טייסת 117 יעפי צליפה בלבד במטוסים ומתקנים. בגל התקיפה השני השדה היה ספק מושמד ולכן הוחלט בחיל האוויר הישראלי להפציצו במבנה אחד נוסף בלבד; מבנה של שלושה מטוסי אוראגן מטייסת 107. לאחר תקיפה זו נחשב שדה זה למושבת. לאחר כיבוש השדה נמצאו בו אלפי רקטות שהתאימו למטוסי חיל האוויר הישראלי ושימשו אותו לתקיפת שדות תעופה בירדן וסוריה.

בזירה הקרקעית נחשב אזור ג'בל ליבני כאזור מפתח שבו עשוי להתפתח קרב שריון בשריון בהיקף נרחב. הכוחות המצריים שנפרשו באזור זה השתייכו לדיוויזיה המצרית השלישית (חי"ר), שנפרשה בקו השני המצרי מג'בל לבני בצפון ועד ביר חסנה בדרום, ולדיוויזיה המצרית הרביעית (שריון).

צה"ל תקף את המערך המצרי על פי תוכנית "נחשונים" של פיקוד הדרום. לאחר הבקעת מערך הקו הראשון המצרי באזור רפיח - אל עריש על ידי אוגדה 84 (בפיקוד ישראל טל) ובאזור אום כתף - אבו עגילה על ידי אוגדה 38 (בפיקוד אריאל שרון), נתקף אזור ג'בל לבני על ידי שלושה כוחות ישראלים: חטיבה 7 מאוגדה 84 שנעה מאל עריש דרומה, ושתי החטיבות של אוגדה 31 (בפיקוד אברהם יפה): חטיבה 200 שחדרה את המערך המצרי דרך ואדי חרידין והדפה התקפת נגד מצרית בביר לחפן שמצפון לג'בל ליבני וחטיבה 520 שנעה דרך אבו עגילה מיד לאחר כיבושה.

בצהרי 6 ביוני 1967, לאחר שנהדפה התקפת הנגד המצרית בביר לחפן, החלה נסיגת כוחות מצריים ממרחב ג'בל ליבני, נסיגה שהואצה בשעות אחר הצהריים לאחר פקודת נסיגה כללית שהוציא שר ההגנה המצרי עאמר. באותו יום נכבשו המחנות שבאזור ג'בל ליבני על ידי כוחות צה"ל לאחר שיחידות מאוגדה 31 ניהלו במקום קרב שריון בשריון מול יחידות מצריות.

==קישורים חיצוניים==
* אל"ם (מיל') בני מיכלסון, [https://yadlashiryon.com/armor_wars/armed-forces-on-the-six-days-war/ השריון במלחמת ששת הימים], באתר "יד לשריון"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סיני: הרים
קטגוריה:מצרים: שדות תעופה