OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
תם אהרון

תם אהרון (נולד בי"ד בניסן ה'תש"ן, 9 באפריל 1990) הוא סטנדאפיסט, תסריטאי, סאטיריקן ומגיש טלוויזיה ישראלי.

== ביוגרפיה ==
החל להופיע בשנת 2013, בתחילה בערבי "במה פתוחה", ולאחר מכן כחלק מקבוצת "הערב סטנדאפ הזה".

בעקבות עיסוקו הרב בסאטירה פוליטית ועדתית, קיבל אהרון פינה בתוכנית האירוח "תוכנית קיציס", בה ניתח אירועים פוליטיים ואקטואליים מזווית עדתית. הפינה זכתה להצלחה ולביקורות חיוביות.

בנובמבר 2015 החל לכתוב טור במגזין "ליברל".

אהרון היה משתתף קבוע בתוכנית "גב האומה", החל מעונתה השלישית ועד סוף 2017.

כתב לתוכניות סאטירה שונות, כגון "תוכנית קיציס", "ארץ נהדרת", "גב האומה" ו"היהודים באים".

החל מ-2017 הנחה את "חיות במה יוצרות".

מינואר 2018 ועד דצמבר 2020, שידר תוכנית אישית ב"כאן 11" שנקראה "פעם בשבוע עם תם אהרון". חלק מהתכנית, המונולוג המרכזי בה, פורסם גם כהסכת בשם "תם אהרון - המונולוג המרכזי". התכנית שודרה במשך שלוש עונות.

מיוני 2021 ועד מאי 2023, הגיש בגלגלצ תוכנית שבועית באורך 3 שעות.

החל ממאי 2023 החל להגיש את תכנית הבוקר ברדיו 99 ביחד עם טל ברמן ואביה פרחי שעלתה לאחר סיום תכנית הבוקר של טל ואביעד. באותו חודש שודר בערוץ כאן 11 הספיישל הדוקו-קומי "נפיץ", אשר אותו כתב והגיש. הספיישל עוסק בהדרת נשים במרחב הציבורי.

באוקטובר 2023 החל להנחות את תוכנית האירוח הלילית "הלילה עם תם ויעל" לצד יעל פוליאקוב, ברשת 13.

אהרון מחליף מדי פעם את גיא זהר בהנחיית "מהצד השני עם גיא זהר".

בפברואר 2024 החל להשתתף בתוכנית הסטנדאפ והמערכונים "מועדון הסטנד-אפ" שמשודרת בכאן 11. 

===חיים אישיים===
נשוי לליאת תורג'מן ואב לשתי בנות.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.kan.org.il/Program/?catId=1206 פעם שבוע עם תם אהרון], כל הפרקים, כאן 11 באתר תאגיד השידור הישראלי
* [https://www.kan.org.il/program/?catid=1306 חיות במה יוצרות], כל הפרקים, כאן חינוכית באתר תאגיד השידור הישראלי
* [https://www.kan.org.il/podcast/program.aspx/?progId=2059 פודקאסט תם אהרון - המונולוג המרכזי], כל הפרקים, באתר תאגיד השידור הישראלי
* [http://theliberal.co.il/author/tom-aharon/ תם אהרון] באתר האינטרנט של ליברל
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://geekonomy.net/2017/05/23/geekonomy121/ תמונת מצב עם תם אהרון], בפודקאסט "גיקונומי", 23 במאי 2017
* רוני קובן, [https://www.youtube.com/watch?v=O6UOHyBtYAc פגישה עם תם אהרן], כאן_11 - תאגיד השידור הישראלי, 1 בינואר 2018
* 
* 
* [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=10917 פרק 6 | תם אהרון: " השמאל הישראלי מצפה שכולם יעבדו בשבילו כדי להחליף את השלטון ולהפיל את נתניהו"], בפודקאסט "מה קורה כאן" עם לי-אור אברבך, באתר תאגיד השידור הישראלי
* תומר קמרלינג, [https://mako.co.il/tvbee-tvbee-weekend/Article-a280064b3dac761006.htm?sCh=7d61bdd9ccbc4310&pId=1471243973&Partner=mw "אסור לך לשנוא את עצמך בשום שלב, גם אם ניסית ולא הצלחת"], באתר mako, 20 בדצמבר 2018
* [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=10051 תם אהרון בריאיון עם אסף ליברמן], בפודקאסט "1+1 אסף ליברמן מארח", באתר תאגיד השידור הישראלי
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
קטגוריה:קומיקאים יהודים ישראלים
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:אתאיסטים ישראלים
קטגוריה:מגישי פודקאסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון מור מטרו-ווסט רעננה
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הטלוויזיה
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
מדפורד (אורגון)

מדפורד (באנגלית: Medford) היא בירת מחוז ג'קסון במדינת אורגון בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות נחל בר קריק (Bear Creek) בדרום-מערב אורגון. בעיר מתגוררים 74,907 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 203,206 תושבים (נכון ל-2010).

==היסטוריה==
ב-1883 הגיעה לאזור קבוצה של מהנדסים וסוקרים במטרה לקבוע את המסלול של מסילת הרכבת העתידית בעמק רוג (Rogue Valley) שתקשר את צפון אורגון לגבול עם קליפורניה. תושבי העיירה ג'קסונוויל קיוו שהמסילה תעבור בעיירתם, אולם המהנדסים החליטו לבנות את המסילה מזרחה יותר, קרוב יותר לבר קריק. כמו כן הוחלט לבנות עיירה חדשה שתשמש כתחנה עבור המסילה. דייוויד לורינג, אחד המהנדסים, הציע לקרוא לה מדפורד, על שם עיר מולדתו מדפורד במסצ'וסטס. הבנייה החלה כעבור שנה ומדפורד נוסדה באופן רשמי על ידי אספת הנבחרים של אורגון ב-24 בפברואר 1885.

מדפורד קיבלה מעמד של עיר ב-1905. היא המשיכה לגדול וב-1927 היא הפכה לבירה של מחוז ג'קסון במקום ג'קסונוויל.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה רוג ואלי אינטרנשיונל-מדפורד, הנמצא במרחק של 6 קילומטרים צפונית למרכז העיר.

מדפורד נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 5, המקשר בין העיר סן דייגו במדינת קליפורניה ובין העיירה בליין במדינת וושינגטון.

==ערים תאומות==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אורגון: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1885
פאבו טלוולה

פאבו טלוולה (בפינית: Paavo Talvela; 19 בינואר 1897 – 30 בספטמבר 1973) היה גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
טולוולה נולד בוונטה שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד). כמו צעירים פינים רבים שרצו לשים קץ לשלטון הדיכוי הרוסי, הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם לצד גרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה, אז רכש ידע צבאי בסיסי. לאחר שפינלנד זכתה בעצמאות חזר אליה התגייס לתנועת "המשמרות הלבנים" ולקח חלק במלחמת האזרחים הפינית. הוא נודע כמפקד נועז, מעולה בהתקפה אך חסר משמעת מעט. הוא הרשים את מפקד הצבא הברון קארל גוסטף אמיל מנרהיים וב-1939 כבר היה קולונל.

===מלחמת העולם השנייה===

הוא השתתף במלחמת החורף, ובמהלכה זכו חייליו לפרסום כ-"כוח T". בקרב טולוואיירווי (שהיה למעשה הקרב הגדול הראשון במלחמה זו) ביחד עם אארו פאיארי השמיד טלוולה שתי דיוויזיות רוסיות מהארמייה השמינית. לאחר הקרב הועלה לדרגת גנרל-מיור.

שיטתו של טלוולה בקרבות זכתה לכינוי "מוטי". במסגרת שיטה זו היו הפינים מאתרים יחידות רוסיות שהתרחקו ואז נפטרים מהן בתנאים שלהם. מפקדים פינים נוספים עשו שימוש בטקטיקה זו ביניהם היילמאר סילאסוואו, ווולדמאר הגלונד. טלוולה המשיך להילחם באזור אגם לדוגה עד חתימת חוזה השלום ב-1940. לאחר מכן חזר לחיים אזרחיים ויצא למספר משלחות לגרמניה הנאצית בשם פינלנד.

עם התחלת מלחמת ההמשך חזר טלוולה לצבא, קודם לדרגת גנרל, והיה חוד החנית של הפלישה הפינית לשטחי רוסיה. הוא מוטט לחלוטין את הארמייה השביעית הרוסית וחזר לגבולות הפיניים שלפני מלחמת החורף. מכל המצביאים הפיניים במלחמה זו טלוולה הגיע למרחק הגדול מכולם, והקים ראש גשר על נהר הסוויר. אולם במאי 1942 הותקף ונאלץ לנטוש אותו. במהלך המלחמה זכה בצלב מנרהיים. בינואר נשלח טלוולה כדי לייצג את פינלנד במשא ומתן עם גרמניה. הוא נפגש עם אדולף היטלר ושוחח עמו בערך שעה, הוא עתיד להיפגש עם היטלר עוד פעמיים בחייו. אולם המשימה הדיפלומטית הוגיעה אותו ולבקשתו הוא הוחזר לחזית. בשנת 1944 כשהיחסים בין גרמניה לפינלנד הורעו, הציע ראש האס אס היינריך הימלר לטלוולה להיות ראש הסיעה הגרמנית בפינלנד, אולם טלוולה סרב.

===אחריתו===
הוא מת בהלסינקי בשנת 1973. אשתו מתה בשנת 1989. בחייו הוא פרסם ספר בן שני כרכים בשם "Sotilaan elämä – muistelmat" ("חיים של חייל"), המבוסס על זכרונותיו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים פינים
קטגוריה:אנשי צבא פינים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל

קטגוריה:פינים שנולדו ב-1897
קטגוריה:פינים שנפטרו ב-1973
הפועל קריית אונו

הפועל קריית אונו היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר קריית אונו, המתמודדת בליגה ב'. בשיאה שיחקה הקבוצה בליגת המשנה במשך תשע עונות.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה בשנת 1952 בשם "הפועל כפר אונו". לאחר שנתיים הקבוצה עברה איחוד ונקראה "הפועל בני ברק/קריית אונו" עד לסיום עונת 1956/1957, כשהעפילה לראשונה לליגה ב'. בסיום עונת 1962/1963 העפילה לראשונה לליגה א' (הליגה השנייה), בה שיחקה תשע עונות רצופות וירדה לליגה ב'. בסיום עונת 1976/1977 העפילה בחזרה לליגה א' שהפכה כבר לליגה השלישית ושיחקה בה עד עונת 1997/1998. הקבוצה ירדה וחזרה לאחר עונה אחת.

בעונת 1990/1991 הגיעה הקבוצה עד למעמד חצי גמר גביע המדינה והפסידה 2–4 לקבוצת הפועל פתח תקווה. לזכות קריית אונו כבשו מיקי סנדרוב ואבי בן עזרא.

לאורך השנים התחרתה הקבוצה עם היריבה המקומית, בית"ר קריית אונו, עד שזו התפרקה בשנת 2004, ותקציב העירייה אשר היה מופנה אליה, מגיע מאז לקבוצת הפועל קריית אונו, שהפכה לקבוצה היחידה בעיר.

בשנת 2007 הוזכרה הקבוצה בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "מסודרים" כחלק מהעלילה. בסיום עונת 2014/2015 הייתה הקבוצה על סף עלייה לליגה א' כשהפסידה 0–2 למכבי יפו במשחקי המבחן.

מחלקת הנוער של המועדון הוקמה מחדש בשנת 1975, על ידי ישראל (ללה) שצ׳וצ׳ינסקי. ב-1976 הוקם במועדון בית הספר לכדורגל הראשון בישראל. ב-1989 הוביל המועדון, יחד עם ועדת הנוער בהתאחדות לכדורגל, באמצעות ישראל שצ׳וצ׳ינסקי (אז מנהל נבחרת הנוער) ואמנון רז (מאמן נבחרת הנערים), את שיטת המשחקים לרוחב המגרש לשנתונים הצעירים.

==שחקני עבר במועדון==
*ראו: רשימת כדורגלני הפועל קריית אונו
*עמרי אפק
*לירן שטראובר
*מנור חסן
*צדיק בינו
*ישראל פוגל
* אבי בקר
* עופר בקר
* יעקב כליפה
* יוסי גואטה

==מאמנים בעבר==
*אשר בלוט
*דרור קשטן
*יורם אורנשטיין
*ערן קוליק

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות
קריית אונו
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1952
קטגוריה:קריית אונו: ספורט
וולדמאר הגלונד

יוהאן וולדמאר הגלונד (Johan Woldemar Hägglund; 10 באוגוסט 1893 – 12 בפברואר 1963) היה גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
הגלונד נולד בויפורי שבדוכסות הגדולה של פינלנד (כיום ברוסיה). הוא למד הנדסה באוניברסיטת הלסינקי לטכנולוגיה. בשנת 1915 כמו צעירים פינים רבים שרצו לשחרר את ארצם מהכובש הרוסי השנוא, התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם לצד הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, אז רכש הכשרה צבאית בסיסית. ב-1917 לאחר שזכתה פינלנד בעצמאות חזר אליה הגלונד והצטרף לתנועת "המשמרות הלבנים". הוא לחם במלחמת האזרחים הפינית בהצטיינות. לאחר מכן המשיך לשרת בצבא וקיבל הכשרה נוספת בשוודיה. הוא נישא לאנה ליזה ונולדו לו שלושה ילדים, אחד מהם גוסטב הגלונד שימש כרמטכ"ל צבא פינלנד בין השנים 1994–2000.

===מלחמת העולם השנייה===

עד 1939 כבר מונה לגנרל, ועם תחילת מלחמת החורף מונה למפקד החזית מצפון לאגם לדוגה. לאחר מכן החליף את יוהוי הייסקינן בפיקוד על הקורפוס הרביעי. השיטה החביבה עליו בהתקפות הייתה שיטה שזכתה לכינוי "מוטי". במסגרת שיטה זו היו הפינים מאתרים יחידות רוסיות שהתרחקו ואז נפטרים מהן בתנאים שלהם. מפקדים פינים נוספים עשו שימוש בטקטיקה זו ביניהם היילמאר סילאסוואו, ופאבו טלוולה. לאחר סיום המלחמה המשיך לשרת בצבא ועזר בבנייתו מחדש. עם פרוץ מלחמת ההמשך קיבל את הפיקוד על הקורפוס השביעי. לאחר מכן השתתף בפלישה לשטחי ברית המועצות, במהלכה חיסל יחידות סובייטיות שנלכדו באזור אגם אונגה. לאחר מכן המשיך הגלונד לכיוון פטרוזבודסק, ולאחר עשרה ימי מצור כבש אותה.

===אחריתו===
לאחר המלחמה מונה לעמוד בראש ועדת חקירה אודות פשעי מלחמה שבוצעו במחנות ריכוז שהקימו הפינים בקרליה. הוא פרש משירות צבאי בשנת 1945, ומאז חי בהלסינקי מקצבה עד מותו בשנת 1963.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים פינים
קטגוריה:אנשי צבא פינים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:ילידי 1893

קטגוריה:נפטרים ב-1963
גוסטב הגלונד

יוהאן אדווין בירגר גוסטב הגלונד (שם מלא בפינית: Johan Edvin Birger Gustav Hägglund; נולד 6 בספטמבר 1938) הוא גנרל פיני. לשעבר רמטכ"ל צבא פינלנד בין השנים 1994–2001, ויושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי בין השנים 2001–2004.

==ביוגרפיה==
נולד בוויבורג בשנת 1938. כיום עיר זו שייכת לרוסיה, אולם באותה תקופה היא הייתה שייכת לפינלנד. אביו הוא הגנרל המפורסם וולדמאר הגלונד. הוא התחנך בבית ספר לקצינים, הצטרף לצבא פינלנד, ובשנת 1978 נשלח במסגרת כוח החירום השני של האו"ם לפקח על הפסקת השלום בין ישראל למצרים בתום מלחמת יום כיפור. כמו כן היה קצין ביוניפי"ל בדרום לבנון.

בשנת 1994 מונה לרמטכ"ל, והמשיך לכהן בתפקיד זה תחת הנשיאים מרטי אהטיסארי וטריה הלונן. תקופת פיקודו התאפיינה במודרניזציה כללית, הוא הפך את הצבא הפיני לצבא קטן ומקצועי, ייבא לפינלנד כלי נשק חדישים, וקיצר את תקופת שירות החובה לשישה חודשים (לפניו היא ארכה שמונה חודשים). הוא פרש מתפקידו ב-2001, ועד 2004 כיהן כיושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי.

הגלונד פרסם שלושה ספרים בנושא צבא וביטחון. הראשון עוסק בצבא פינלנד, ואילו השני עוסק במעמדה של אירופה בעולם. הספר השלישי, הנקרא "אוטופיה של שלום", עורר סערה משום שבו טען הגלונד כי היהודים מפותחים יותר מבחינה שכלית מהערבים. הגלונד טוען שהסיבה לכך היא החשיפה הרבה של היהודים, בפרט החרדים, לספרים וללימוד בילדותם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראש ההגנה (פינלנד)
קטגוריה:סופרים פינים
קטגוריה:גנרלים פינים
קטגוריה:פינים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:אנשי צבא בשירות האומות המאוחדות
קטגוריה:ילידי 1938
לואיס פרנקל

לואיס ג'יין פרנקל (באנגלית: Lois Jane Frankel; נולדה ב-17 במאי 1948) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית חברת המפלגה הדמוקרטית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-22 של מדינת פלורידה, מאז 2013. בשנים 2023-2017 ייצגה את מחוז הקונגרס ה-21, וקודם לכן את המחוז ה-22 אותו שבה לייצג בינואר 2023. טרם שירותה בקונגרס כיהנה כראש עיריית וסט פאלם ביץ'.

==קורות חיים==
פרנקל נולדה בלונג איילנד שבניו יורק. ב-1970 סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת בוסטון, בתקופת לימודיה היא הייתה פעילה פוליטית והשתתפה במחאה נגד מלחמת וייטנאם. ב-1973 סיימה תואר JD במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. בתום לימודיה עברה לוסט פאלם ביץ' שבפלורידה, היא עבדה כעוזרת בפרקליטות הציבורית ולאחר מכן הייתה שותפה במשרד עורכי דין. הייתה חברה בתנועות פמיניסטיות, ונטלה חלק במאבק למען זכויות אסירים וחולי איידס.

ב-1986 זכתה לראשונה בבחירות לבית הנבחרים של פלורידה, ב-1992 התמודדה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית אך לא נבחרה. שנתיים מאוחר יותר זכתה שוב בבחירות לבית הנבחרים של פלורידה וכיהנה עד 2002. במהלך כהונתה הייתה לאישה הראשונה שנבחרה למנהיגת סיעת המיעוט בבית הנבחרים. ב-2003 נבחרה לראשות עיריית וסט פאלם ביץ' וכיהנה תפקיד עד 2011. במהלך כהונתה פעלה להרחיב את התעשייה הימית בעיר ולהתחדשות מרכז העסקים.

ב-2012 נבחרה לנציגת מחוז 22 של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית ברוב של 54.6%. ב-2014 זכתה בבחירות לכהונה נוספת ברוב של 58%, ב-2016 ברוב של כ-63% וב-2018 נבחרה לתקופת כהונה רביעית מטעם מחוז ה-21. היא חברה בוועדת החוץ של בית הנבחרים וכן בוועדת התחבורה והתשתיות.

פרנקל גרושה, אם לבן ששירת כקצין מארינס במלחמת אפגניסטן. היא יהודיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20150905185530/http://frankel.house.gov/about/full-biography לואיס פרנקל], באתר בית הנבחרים
* [https://www.facebook.com/RepLoisFrankel הדף של לואיס פרנקל] בפייסבוק
* [http://www.bu.edu/today/2015/rep-lois-frankel-from-majoring-in-protest-to-the-us-house/ Rep. Lois Frankel: From “Majoring in Protest” to the US House], מגזין אוניברסיטת בוסטון, 4 ביוני 2015
* [http://www.loisfrankelforcongress.com/meet-lois-frankel/ אתר הבחירות של לואיס פרנקל]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מפלורידה
קטגוריה:ראשי עיריות בפלורידה
קטגוריה:יהודים ראשי עיריות בארצות הברית
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:יהודיות חברות בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:יהודים חברי בתי המחוקקים של מדינות ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:פוליטיקאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:בוגרות בית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
מייק דאנקן

מייק דאנקן (באנגלית: Mike Duncan) (נולד ב-14 בפברואר 1980) הוא פודקאסטר אמריקאי.

==ביוגרפיה==
נולד ברדמונד שבמדינת וושינגטון בארצות הברית. למד מדעי המדינה באוניברסיטת מערב וושינגטון. נשוי לברנדי ולהם שני ילדים. הוא מתגורר במדיסון, ויסקונסין.

בשנת 2021 הוא פרסם ספר "Hero of Two Worlds: The Marquis de Lafayette in the Age of Revolution".

==סדרות הפודקאסט==
מייק יצר שתי סדרות פודקאסט:
;ההיסטוריה של רומא (the history of rome)
פודקאסט המכסה את ההיסטוריה של רומא מהיווסדה ועד לנפילת האימפריה הרומית המערבית ואורכו כמעט 200 פרקים. הפקתו ארכה חמש שנים והסתיימה בשנת 2012. במקביל ליצירת הפודקאסט, הנחה דאנקן סיורים שעסקו בהיסטוריה של רומא.

;מהפכות (revolutions)
פודקאסט העוסק במהפכות שונות על פני ההיסטוריה והגלובוס. שידורו החל ב-2013, ועד כה נסקרו בו: המהפכה האמריקאית; המהפכה האנגלית; ובשנת 2015, המהפכה הצרפתית. נכון ל-27 ביולי 2015 הופקו בסדרה זו 75 פרקים. לפי התכנון, תעסוק הסדרה בהמשך בסיקור המהפכה בהאיטי .

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.revolutionspodcast.com/ פודקאסט מהפכות]

קטגוריה:היסטוריונים אמריקאים
קטגוריה:מגישי פודקאסטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מערב וושינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
מגדלי הבירה

מגדלי הבירה הם זוג בניינים רבי קומות ברחוב ירמיהו 39 בירושלים (מאחורי התחנה המרכזית של ירושלים), בגובה 14 ו-16 קומות ובשטח בנוי כולל של 34,000 מ"ר, המושכרים למשרדי הממשלה של ממשלת ישראל. במגדלים, שאוכלסו החל מ-2013, רוכזו יחידות רבות של משרדי הממשלה שהיו פזורות לפני כן ברחבי ירושלים. בכלל זה מטה משרד הבריאות, לשכת שר הבריאות ורוב יחידות המשרד, מטה משרד הרווחה והשירותים החברתיים, לשכת הקשר נתיב, יחידות-סמך של משרד המשפטים (רשות התאגידים, רשות האכיפה והגבייה, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות) ועוד. הבניינים ממוקמים בכניסה לעיר הבירה, באחת הנקודות הגבוהות בה ובסמוך למוקד תחבורה ראשי הכולל את התחנה המרכזית, תחנת הרכבת הקלה ותחנת הרכבת ירושלים יצחק נבון של רכבת ישראל.

הפרויקט הוקם על ידי קבוצת עופר וקרסו נדל"ן בתכנון משרד האדריכלים קולקר קולקר אפשטיין והושכר לממשלה לתקופה של 25 שנים. הבניינים כוללים גם חניון תת-קרקעי בשטח של כ-30,000 מ"ר ושטחי מסחר והסעדה בשטח 1,400 מ"ר.

לפני בניית המגדלים שימשה הקרקע את "א.ת.י (אחים תופיק ירושלים) חברה לרכב", סוכני צ'מפיון מוטורס בירושלים, שהפעילו במקום סוכנות מכירות ומוסך לרכבי פולקסווגן ואאודי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.kke.co.il/siteFiles/13/2/5057.asp על הפרויקט באתר משרד האדריכלים קולקר-קולקר-אפשטיין]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ממשלת ישראל
קטגוריה:ירושלים: מגדלי משרדים
הנוקם (ספר)

הנוקם (באנגלית: Avenger) הוא ספר מתח מאת פרדריק פורסיית'. את הספר הקדיש המחבר, לאנשי יחידת "עכברושי מנהרות" במלחמת וייטנאם. בשנת 2006 עובד הספר לסרט קולנוע בבימויו של רוברט מרקוויץ ובכיכובם של סם אליוט, טימותי האטון וג'יימס קרומוול.	
==עלילה==
במהלך מלחמת בוסניה נרצח ריקי קולנסו, מתנדב אמריקני בידי אנשי המיליציה הסרבית של גוראן זיליץ'. סבו, המיליארדר הקנדי סטיבן אדמונדס, טייס קרב בחיל האוויר אשר לחם במלחמת העולם השנייה, שואף נקם. אדמונדס מפעיל את כל קשריו על מנת להביא לדין את רוצחו, אולם מגלה כי פושע המלחמה הסרבי נחשב ל"נכס מוגן" בידי ה-CIA.

בייאושו פונה אדמונדס לקלווין "קאל" דקסטר, אשר שירת בצבא ארצות הברית שירת בצבא ארצות הברית באוגדת חיל הרגלים הראשונה. הוא שירת כלוחם ביחידה מובחרת של "עכברושי מנהרות" ולחם במלחמת וייטנאם. שם התמחה בפריצה לבונקרים התת-קרקעיים של הווייטקונג, בלחימה מטווחים קרובים ובלוחמה זעירה. לאחר שחרורו מן הצבא למד דקסטר משפטים והיה לעורך דין. כאשר נרצחה בתו בידי כנופיית סוחרי סמים הפך לנוקם והפנה את הכישורים שרכש בצבא לתחום זה. דקסטר המתמחה בחדירה למקומות מבוצרים, באיתור רוצחים נמלטים אשר החוק אינו יכול להגיע עדיהם ובהבאתם לדין.

מנגד, ה-CIA מגן על פושע המלחמה הסרבי משום שהלה הוא חלק מהותי ממבצע עוקץ מורכב ללכידת מנהיג ארגון טרור הפועל מאפגניסטן, ואחראי למתקפת הטרור על שגרירויות ארצות הברית בשנת 1998. שם האיש אוסאמה בן לאדן.

==קישורים חיצוניים==
* 
* הסרט .
==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:פרדריק פורסיית'
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי הוצאת שלגי
לוריסיים

איור של פנים של כמה ממיני המשפחה
לּוֹרִיסִיִּים (שם מדעי: Lorisidae) היא משפחת פרימטים ננסיים החיים ברחבי יערות הודו ודרום-מזרח אסיה ואפריקה הטרופיים. הם מחולקים לשתי תת-משפחות: הלוריסים, בעלי העיניים הגדולות והגוף האיטי והם חיים בדרום-מזרח אסיה, והפוטויים בעלי הפרווה הכתומה והאף הארוך והם חיים באפריקה.

הם יצורים צמריים, בעלי עיניים גדולות המותאמות לחיים בחשיכה הלילית, אצבעות חזקות וטפרים המתאימים לסירוק פרווה. הם חסרי זנב כמעט לגמרי והם הרבה פחות ניידים מרוב הפרימטים. למעשה הם הפרימיטיביים ביותר מכל הפרימטים למעט הגלגויים. בנוסף יש להם חוש ריח חד, הנעדר משאר הפרימטים וגם שמיעה חדה ואוזניים גדולות. 

הלוריסיים מותאמים לחיי עצים ויורדים מעט מאוד לקרקע. מזונם העיקרי הוא חרקים שונים אך הם יאכלו גם בעלי חוליות קטנים, ביצים ופירות.

במשפחה זו 5 סוגים: 

*תת-משפחה פוטויים (Perodicticinae)
** פוטו זהוב (Arctocebus) - בו 2 מינים
** סוג ומין יחיד פוטו מצוי (Perodicticus potto)
** סוג ומין יחיד פוטו חקיין (Pseudopotto martini)
* תת-משפחה לוריסים (Lorinae)
** לוריס קטן (Loris) - בו 2 מינים
** לוריס איטי (Nycticebus) - בו 8 מינים

==קישורים חיצוניים==

* [http://animaldiversity.org/accounts/Lorisidae/ לוריסיים באתר ADW]
* [http://www.suggestkeyword.com/TG9yaXNpZGFl/ גלריות של לוריסיים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
גלגויים

גלגויים (שם מדעי: Galagidae) הם משפחת טרום קופים קטנים החיים רק באפריקה שמדרום לסהרה באזורי שיחים ויערות טרופיים. הם בין הקטנים שבפרימטים וגם בין הפרימיטיבים ביניהם יחד עם הלוריסיים והם שונים מאוד מקרוביהם הקופים - עיניהם הגדולות מותאמות לראיית לילה ואוזניהם גדולות בהרבה יחסית לפרימטים.

הגלגויים מסוגלים לקפוץ באופן מרשים תוך כדי שיטוטיהם בין העצים או השיחים בחשכת הלילה באמצעות שרירי רגליהם העצומים והעצמות הארוכות ובאמצעות כפותיהם המרופדות התופסות ויכולים להגיע בקפיצה אחת למרחק 2.25 מטרים. הם רודפים בלילה אחרי חרקים שונים ויכולים לתפוס אותם גם במעופם. ביום הם מקננים בחבורות בחורים בין העצים ומשמיעים קולות גבוהים שמזכירים תינוקות, מה שנתן להם את שמם האנגלי "בושבייבי" (תינוקות הסבך).

==סוגים==
* גלגו ענק (Otolemur) - בו שלושה מינים
* גלגו מחטני (Euoticus) - בו שני מינים
* גלגו (Galago) - בו ארבעה מינים
* גלגו הסנאי (Sciurocheirus) - בו ארבעה מינים
* גלגו ננסי מערבי (Galagoides) - בו שלושה מינים
* גלגו ננסי מזרחי (Paragalago) - בו שבעה מינים

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://animaldiversity.org/accounts/Galagidae/ גלגויים], באתר ADW

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
*
אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 - 2015

אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 לשנת 2015, נערכה בישראל בתאריכים 15–27 ביולי 2015. זוהי האליפות ה-14 של המפעל מאז יישום הפורמט הנוכחי וה-18 מאז ייסוד הטורניר. ישראל נבחרה על ידי אופ"א לאירוח התחרות במרץ 2012, ובעקבות כך העפילה הנבחרת הישראלית בפעם הראשונה בתולדותיה לטורניר הגמר. השופטת הישראלית לילך אסולין, נבחרה לשמש כאחת משתי השופטות הרביעיות של הטורניר.

האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם עד גיל 20 שייערך ב-2016 בפפואה גינאה החדשה. נבחרת ישראל הפסידה בכל שלושת משחקיה, אך במשחק השלישי הצליחה לכבוש שער היסטורי וראשון לישראל באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19. את השער כבשה עדן אביטל מבישול של מריאן עוואד. הנבחרת שזכתה בטורניר היא שוודיה שבמשחק הגמר גברה 3 - 1 על נבחרתה של ספרד.

== אצטדיונים ==
לפי הצעת ההתאחדות לכדורגל, המשחקים נערכו בארבעה אצטדיונים בארבע ערים שונות. שלבי חצי הגמר נערכו באצטדיונים בנתניה ובלוד וגמר הטורניר נערך באצטדיון נתניה.

<center>
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|-
! נתניה
! ראשון לציון
! לוד
! רמלה
|-
| אצטדיון נתניה
| אצטדיון הברפלד
| האצטדיון העירוני לוד
| האצטדיון העירוני רמלה
|-
| מספר מושבים: 13,610
| מספר מושבים: 6,000
| מספר מושבים: 3,000
| מספר מושבים: 2,000
|-
 150px
|
|
|-
|}</center>

== שלב הבתים ==
הגרלת המשחקים לטורניר התקיימה ב-20 במאי 2015 במחצית גמר גביע המדינה. 8 הנבחרות חולקו ל-2 בתים נפרדים. הנבחרות המדורגות במקומות 1–2 בכל בית, בסיום סיבוב משחקים אחד (3 מחזורים), העפילו לחצי הגמר.

=== בית א' ===

=== בית ב' ===

== שלב הנוקאאוט ==

=== חצי גמר ===

----

=== גמר ===

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20180808180807/http://wu19israel.co.il/ האתר הרשמי של הטורניר בעברית]
* [http://www.uefa.com/womensunder19/season=2015/finals/index.html הדף הרשמי של הטורניר באתר אופ"א]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19
קטגוריה:ישראל: תחרויות ספורט לנוער וצעירים
קטגוריה:2015 בישראל: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2015
קטגוריה:ישראל: תחרויות כדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות ספורט בין-לאומיות בישראל
קטגוריה:נתניה: תחרויות ספורט
קטגוריה:ראשון לציון: ספורט
קטגוריה:לוד: ספורט
קטגוריה:רמלה: ספורט
גרגוילאוזאורוס

שלד של גרגוילאוזאורוס
גרגוילאוזאורוס (שם מדעי: Gargoyleosaurus) הוא סוג של דינוזאור במשפחת נודוזאוריים - הדינוזאורים המשוריינים. הוא חי באמריקה הצפונית בשלהי תור היורה, כ-154-150 מיליון שנה לפני זמננו ונחשב לאחד האנקילוזאורים הקדומים יותר. הוא נתגלה בחלק של תצורת מוריסון שבוויומינג ב-1998 ותואר וסווג על ידי הפלאונטולוג קנת' קרפנטר. פירוש שמו הוא "לטאת גרגויל" על שם מפלצות המרזב שעיטרו מבנים גותיים.

== מאפיינים ==
הגרגוילאוזאורוס היה מכוסה במעטפת שריון עצם וקשקשים גרמים בתוספת דוקרנים קרניים שהגנו על גבו. למרות מעטה השריון המרשים הזה, לגרגוילאוזאורוס היו גם נקודות תורפה. בטנו, לדוגמה, חסרה מעטה שריון ומשום כך נותרה חשופה לחלוטין. רגליו היו קצרות למדי וכל מבנה הגוף השטוח שלו נועד בשביל להגן על בטנו החשופה ולאפשר לו להיצמד אל הקרקע, כאשר רק גבו המשוריין וזנבו הקטלני בולטים. למרות מראהו המאיים הוא היה צמחוני ואכל צמחייה נמוכה.

גרגוילאוזאורוס היה בינוני בגודלו: הוא שקל טון, לערך, ואורכו נע בין 3 ל-4 מטרים. הגולגולת שלו - שאורכה 29 ס"מ - הייתה קטנה ועבה, ומוחו היה קטן יחסית.

יש מחלוקת האם הוא היה שייך למשפחת הנודוזאוריים או למשפחת האנקילוזאוריים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נודוזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו ביורה עליון באמריקה הצפונית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1998
האראלד אקוויסט

האראלד אקוויסט (בשוודית: Harald Öhquist; 1 במרץ 1891 – 10 בפברואר 1971) היה לוטננט גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
נולד בהלסינקי שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד). הוא השלים תואר במשפטים באוניברסיטת הלסינקי, אולם בחר כמו צעירים פינים רבים שרצו לשחרר את ארצם מהכובש הרוסי השנוא, להצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית. הוא לחם לצד הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה במהלכה רכש ניסיון קרבי בסיסי. לאחר המלחמה כשארצו זכתה בעצמאות חזר לפינלנד והצטרף לקבוצת "המשמרות הלבנים". הוא לחם בהצטיינות במלחמת האזרחים הפינית, ולאחריה המשיך לשרת בצבא פינלנד הטרי. עם פתיחת "מלחמת החורף" פיקד אקוויסט על הקורפוס השני של צבא פינלנד שהוצב מול הארמייה השביעית הרוסית. לא רחוק ממנו הוצב הקורפוס השלישי תחת פיקודו של הגנרל אריק היינריקס. יחסיו עם מפקד הצבא קארל גוסטף אמיל מנרהיים היו קרירים, ומנרהיים לא בטח בו ולא הפקיד בידיו אחריות. אולם בהדרגה החלו הרוסים לרכז את מאמציהם בזירה שתחת פיקודם של אקוויסט והיינריקס. בהמשך עלה היינריקס בדרגה ופאבו טלוולה הובא לחזית. אולם הלחץ הרוסי היה גדול מדי, ובלית ברירה נכנעה פינלנד ב-1940. במהלך "מלחמת ההמשך" הוא היה אחראי על הקשר עם החיילים הגרמנים שחנו בשטחה של פינלנד.

ב-1949 הוציא בפינית ספר בשם "Talvisota minun näkökulmastani" ("מלחמת החורף מנקודת מבט שלי"). הוא עזב את הצבא שנתיים לאחר מכן, ונפטר בהלסינקי בשנת 1971.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הלסינקי
קטגוריה:גנרלים פינים
קטגוריה:אנשי צבא פינים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הלסינקי: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:ילידי 1891
קטגוריה:פינים שנפטרו ב-1971
ג'מס (בירה)

בקבוקי בירה ג'מס
ג'מס היא מבשלת בוטיק הנמצאת ברמת סיב, אחד מאזורי התעשייה של פתח תקווה. המבשלה הוקמה בשנת 2009 על ידי דניאל אלון וג'רמי וולפלד, שעלו לארץ מארצות הברית במטרה להקים מבשלת בירה. המבשלה היא מבשלת הבוטיק בראשונה בישראל שייצרה בירה עם כשרות. הבירות המיוצרות נמכרות בפאב הצמוד למבשלה ובסניפים הנוספים הנמצאים בכפר סבא, ברעננה, במתחם שוק צפון ברמת החייל בתל אביב, במודיעין, בקיסריה, בפרדס חנה, ברחובות, בבני דרור, בבאר שבע ובנתניה. לצד הבירה, מוגשות בפאבים נקניקיות המיוצרות במקום.

== סוגי הבירות ==
פאב ג'מס בפתח תקווה
*ג'מס פילס - 5%. בירת לאגר בסגנון פילזנר צ'כי.
*ג'מס וויט - 5%. בירת חיטה בסגנון באוורי במרקם סמיך ובעל משקעים.
*ג'מס אמבר אייל - 5.3%. בירת אייל אנגלי. צבע נחושת, בעלת טעמי פירות ומתיקות קלה.
*ג'מס 8.8 - 8.8%. בירת אייל בלגי מחוזקת. צבע נחושת, טעם פירות עשיר, מרירות נמוכה.
*ג'מס דארק לאגר - 5%. בירת לאגר כהה בסגנון גרמני, עם טעמי קרמל קלים.
*ג'מס סטאוט - 5%. בירה בסגנון אייל אירי. צבע כהה, טעמים של קפה ושוקולד.
*ג'מס-IPA 6%. בירת אייל ישראלית. צבע זהוב ארומטית, רמת מרירות בינונית.
*ג'מס סאמר אייל - 5%. בירת אייל ישראלית. בירה קלילה, ארומטית, רמת מרירות נמוכה.
*ג'מס ברי אייל 7.5%. אייל פירות יער בעלת טעמי פטל ודובדבן.

===בירות במהדורה מיוחדת===
*ג'מס בלייזר - 6%. בירת אייל חום (Brown Ale). מהדורה מיוחדת בשיתוף המגזין בלייזר.
*ג'מס פילס MTA - מהדורה מיוחדת של ג'מס פילס בשיתוף עם קבוצת הכדורגל של מכבי תל אביב .

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יצרני בירה ישראלים
קטגוריה:ישראל: מותגי בירה
קטגוריה:רמת סיב: חברות
אריק היינריקס

אקסל אריק היינריקס (בפינית: Axel Erik Heinrichs; 21 ביולי 1890 – 16 בנובמבר 1965) היה גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה ושימש גם כרמטכ"ל לזמן קצר.

==ביוגרפיה==
היינריקס נולד בהלסינקי שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד), למשפחה ממוצא שוודי. הוא למד פילוסופיה באוניברסיטת הלסינקי, ועבד זמן מה כעיתונאי. אולם כמו צעירים פיניים רבים התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם לצד הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. זאת בתקווה לשחרר את ארצו מהכובש הרוסי השנוא. לאחר שארצו זכתה בעצמאות חזר אליה והצטרף אל תנועת "המשמרות הלבנים", הוא לחם בהצטיינות במלחמת האזרחים הפינית, ולאחריה המשיך לשרת בצבא פינלנד הטרי. בתחילת "מלחמת החורף" קיבל את הפיקוד על הקורפוס השלישי, וחנה לצד האראלד אקוויסט (שפיקד על הקורפוס השני) מול הארמייה השביעית הרוסית. בתחילה הקורפוסים שלהם לא פעלו באופן משמעותי, אולם בהדרגה תגברו הרוסים את האזור והיינריקס ואוקיסט לא יכלו לעמוד בלחץ. המפקד העליון של החזית הוגו אוסטרמן ביקש משר ההגנה קארל גוסטף אמיל מנרהיים אישור לסגת, אולם מנרהיים סרב. הוא סילק מהפיקוד באזור את אוסטרמן, ומינה את היינריקס במקומו. במרץ 1940 נכנעה פינלנד.

לאחר המלחמה מונה היינריקס לרמטכ"ל, אולם שנה לאחר מכן עזב את התפקיד. לאחר המלחמה טען הגנרל פרידריך פאולוס, שבאחת מפגישותיו עמו גילה לו בסוד על תוכנית גרמניה לתקוף את ברית המועצות (מבצע ברברוסה). הטענה היא ככל הנראה שקרית, והפינים יודעו על המבצע רק באזור סוף מאי 1941. הוא לקח חלק פעיל במלחמת ההמשך, כאשר פיקד על כל חזית מפרץ קרליה ולדוגה-קרליה. ב-1942 מונה שוב לרמטכ"ל, הוא ערך מספר נסיעות לגרמניה הנאצית כדי לתאם פעולות עמה, באחת מהפעמים אף נפגש עם אדולף היטלר. בסוף ינואר 1944 עשה היינריקס ניסיון להגיע להסכם שלום עם ברית המועצות, ושגרירים פינים ביקרו במוסקבה, אולם המשא ומתן התפוצץ והיינריקס נאלץ לבצע נסיעה נוספת לגרמניה כדי להסביר את המצב הלא נעים. בסופו של דבר נחתם אותה שנה הסכם שלום עם רוסיה. היינריקס התפטר, וזכה בצלב מנרהיים. הוא נפטר בהלסינקי בשנת 1965.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.generals.dk/general/Heinrichs/Axel_Erik/Finland.html אקסל ארק היינריקס] באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הלסינקי
קטגוריה:ראש ההגנה (פינלנד)
קטגוריה:גנרלים פינים
קטגוריה:אנשי צבא פינים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הלסינקי: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:ילידי 1890
קטגוריה:נפטרים ב-1965
קופיס (חרב)

לוחם יווני (מוגן במגן) מניף קופיס מעל לוחם פרסי, יצירה מהמאה ה-5 לפנה"ס
קופיס (ביוונית: κοπίς) היא חרב קצרה מפלדה שהייתה נפוצה ביוון העתיקה. אורכה הממוצע היה כ-65 ס"מ. החרב הייתה מעוקלת מעט ומרכז המסה שלה הוסט לעבר הקצה ליצירת "בטן" קטנה. צורה זו הגדילה בצורה משמעותית את יכולת השיסוף של החרב. חרב זו אומצה באמצע המאה ה-6 לפנה"ס.

החרב הייתה בשימוש נפוץ בעיקר בקרב הפרשים שנהנו מיתרון גובה על פני לוחם רגלי ויכלו לנצל בדרך זו את היתרונות שהעניק הלהב המעוקל. הרגלים העדיפו בדרך כלל חרב ישרה שנקראת קסיפוס.

==אטימולוגיה==
מקור השם "קופיס" (מילולית: כלי לקיצוץ) לא ידוע בוודאות. ייתכן שמקורה בחרב המצרית ח'ופש או מהמילה "κόπτω" (קופטו - לחתוך). מהיוונית התגלגלה המילה לעברית לתיאור סכין גדולה עם להב כבד לחיתוך בשר - קוֹפִיץ.

==ראו גם==
*קסיפוס

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חרבות
קסיסטון

שחזור חלקי של [[פסיפס אלכסנדר המציג את אלכסנדר הגדול אוחז בקסיסטון]]
קסיסטון (ביוונית: ξυστόν) הוא רומח שלפי הערכות מודרניות היה באורך ממוצע של 3.5 - 4.25 מטר והיה בשימוש של חיל פרשים המוקדוני. המוקדונים חימשו שני סוגי יחידות בנשק זה: ההטיירוי, שתיפקדו כפרשים כבדים והפרודומוי, ששימשו כפרשים קלים.

הרומח צויד בדרך כלל בשני חודים, עיקרי ומשני. השימוש בשני חודים נדרש משתי סיבות: החוד המשני שימש לאיזון הנשק ושימש את הלוחם אם הרומח נשבר בקרב.

קטגוריה:נשקי מוט
אינדריים

אינדריים (שם מדעי: Indriidae) הם משפחה של למורים גדולים החיים באי מדגסקר שליד חופי יבשת אפריקה והם הלמורים הגדולים ביותר.

== מאפיינים ==
הם מגוונים ובעלי פרווה ארוכה ובעלי הבדלי גדלים מהלמורים הצמריים שאורכם 30 ס"מ ועוד זנב ועד לאינדרי הגדול ביותר ויש לו זנב קטן ביותר. ראשיהם שחורים וקירחים וידיהם גדולות. הסיפאקות הם המרשימות בקבוצה והן קולניות מאוד, אך חלקם נמצא בסכנת הכחדה חמורה, עקב כריתת היערות בהם הם חיים.

האינדריים הם צמחונים ואוכלים בעיקר עלים על העצים אבל לעיתים גם יורדים לקרקע והם מסוגלים לקפץ קפיצות גדולות הן בין העצים והן על הקרקע.

== סוגים ==
* אינדרי (Indri indri) - סוג ומין יחיד
* למור צמרי (Avahi) - תשעה מינים
* סיפאקה (Propithecus) - תשעה מינים

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1828
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גילברט תומאס בורנט
גארת' אניס

גארת' אניס (באנגלית: Garth Ennis; נולד ב-16 בינואר 1970) הוא כותב קומיקס אמריקאי יליד צפון אירלנד. זוכה פרס אייזנר בקטגוריית "הכותב הטוב ביותר" לשנת 1998. מוכר בזכות יצירותיו עבור חברות ורטיגו ומארוול קומיקס.

==ביוגרפיה==
אניס החל את קריירת כתיבת הקומיקס שלו בהרצת הסדרה Troubles Souls, ומאוחר יותר כתב את הקומיקס Crisis עבור פליטווי הוצאה לאור. הוא החל לכתוב את כותר AD 2000 ומשם את כותר הסולו של הדמות הראשית בכותר הקודם השופט דרד, ובשנת 1991 כתב עבור DC קומיקס את כותר הלבלייזר ושם נפגש עם המאייר סטיב דילון. אניס כתב את הרצת פריצ'ר באיורו של דילון, אשר זכתה להצלחה רבה וביקורות חיוביות ואף זכתה בפרס אייזנר ובפרס איגל הבריטי לסדרת קומיקס בשנת 1999.

לאחר שכתב עבור DC ו-ורטיגו קומיקס כמה וכמה כותרים (ביניהם היטמן שגיליון 34 שלו זכה ב-1999 בפרס אייזנר לגיליון הבודד הטוב ביותר), נפגש אניס עם העורך הראשי דאז של חברת מארוול קומיקס ג'ו קסאדה שהציע לו לכתוב עבור מארוול את כותרי המעניש. הוא הסכים וכתב באיורו של דילון את הכרך הרביעי בסדרה, אשר נכתב ואויר בהומור, עד ששניהם שינו כיוון והשיקו מחדש את הסדרה בגוון יותר אלים, ריאליסטי ואפל תחת חותם מקס. בשהותו במארוול, אניס כתב עבורם עלילות עבור ספיידרמן, הענק הירוק, תור וגוסט ריידר. הוא כתב בשנת 2001 המשכון קצר לשופט דרד, וכתב עבור חברת ויילדסטורם קומיקס את קשת-הסיפור הראשונה בהרצת מידנייטר. 

לאחר כ-6 שנים, אניס סיים לכתוב את כותרי המעניש וכתב את מיני-סדרה על הטייס פנטום איגל באיורו של הווארד צ'ייקין. הוא עבד עבור דינמיט קומיקס ואימג' קומיקס, חזר למארוול בקצרה לכתיבת מיני-סדרת מקס על ניק פיורי, והחל לפרסם קומיקסים עצמאיים. בשנת 2015, הוא חזר למארוול לכתיבת מיני-סדרה נוספת על פנטום איגל כחלק מאירועי "מלחמות סודיות".

== קישורים חיצוניים ==

* [http://comicbookdb.com/creator.php?ID=128 גארת' אניס] במסד הנתונים comicbookDB

קטגוריה:קומיקסאים אמריקאים
קטגוריה:קומיקסאים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1970
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
תוכנית איקרוס

תוכנית איקרוס (באנגלית: The Icarus Agenda) הוא ספר שיצא לאור בשנת 1988, מאת סופר המתח האמריקאי רוברט לדלום. הספר מהווה במידת מה המשך לספרו של לדלום משנת 1977 "מסמכי צ'נסלור", בכך שברקע העלילה פועלת אגודת סתרים בעלת נוכחות יהודית מובהקת בשם "אינוור בראס".

הספר יצא לאור בעברית באותה שנה, בהוצאת שלגי, בתרגומו של אליעזר כרמי.

==עלילת הספר==
איבן קנדריק הוא חבר קונגרס אמריקאי מאזור הבחירה התשיעי של מחוז קולורדו. כקבלן בניין לשעבר במזרח התיכון, הוא מנהל יחסים קרובים עם סולטן עומאן. הוא חוזר לעומאן תחת מסווה כאשר שגרירות ארצות הברית במאסקט בירת עומאן נופלת קרבן לפיגוע מיקוח של מחבלים פלסטינים.

קנדריק שניהל בעבר תאגיד בנייה גדול באזור, שנהרג ב"תאונה" שבה נהרגו כל חברי התאגיד עם נשותיהם וילדיהם, רק קנדריק וחברו עמנואל "מני" ויינגראס, אדריכל בעל שם עולמי, ואישיות אקסצנטרית שנרמז כי היה פעיל או בעל קשרים במוסד הישראלי, שרדו את הפיצוץ. ויינגראס העלה השערה לפיה אדם שכינה את עצמו "המהדי" עמד מאחורי האירוע כחלק ממאבק שליטה רחב שלו במזרח התיכון, במסגרתו ניצל קבוצות טרור מונעות אידיאלים מוסלמיים או רגשות קיפוח, כדי לסלק את בעלי העניין המערביים מהמרחב, ולשלוט בעצמו על כלכלות וממשלות במזרח התיכון.

בעקבות אירועי ההשתלטות על שגרירות ארצות הברית במאסקט, נזכר קנדריק בתאוריה זו, ומנצל את ההזדמנות לחבור לאנשי הטרור בזהות בדויה, כדי להגיע לאותו "מהדי" ולחסלו. במהלך הפעולה מלווה אותו בלי-ידיעתו סוכנת חשאית מצרית המזדהה בשם ח'אלילה, העובדת בשירות משרד החוץ האמריקאי, היא מצילה את חייו במהלך האירועים, אך לבסוף הוא נלכד בידי המהדי. פרשיית מאסקט מסתיימת בהשתלטות קבוצת לוחמי יחידת מצדה בליווי מני ויינגראס על משרדי התשלובת של המהדי, ששחררו את קנדריק והרגו את המהדי.

בעקבות אירועי עומאן, הוא מסומן כמועמד עתידי לנשיאות ארצות הברית בידי אגודת סתרים בשם "אינוור בראס", קבוצת בעלי השפעה בוושינגטון ששמה לה למטרה להשפיע על איוש המשרות הבכירות בממשל ארצות הברית, כדי להבטיח את קיומה הליברלי; קבוצה זו התפרקה בעבר בעקבות פרשיית הספר "מסמכי צ'נסלור" אז כמעט חשף עיתונאי את מעורבותה של האגודה בחיסולו של אדגר הובר. (אגודת הסתרים אינוור באס מוזכרת גם במותחן "קרן בנקרופט" (2006) שכתב לדלום ויצא לאור לאחר מותו).

איש הצללים של האגודה יוזם סדרת מהלכים להבאת קנדריק לאור הזרקורים ולהיכרות רחבה של הציבור האמריקאי. במסגרת מהלכים אלו, דורך קנדריק על עצביה החשופים של אגודת סתרים אחרת, המונעת בידי תעשיית הנשק וסוחרי נשק המוכרים נשק אמריקאי לקבוצות טרור וארגונים פרה-מיליטריים ברחבי העולם השלישי ובמזרח התיכון.

הספר מסתיים בהדחת סגן נשיא ארצות הברית שאנשי לשכתו היו מעורבים בהתארגנות סוחרי הנשק, ומינויו של קנדריק לשמש בתפקיד זה.

==בתרבות==
בסרט "כשהארי פגש את סאלי...", קורא הארי ברנס בספר זה בסצנה שבה סאלי מספרת לו בטלפון שהחבר-לשעבר שלה מתחתן.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי 1988
קטגוריה:רוברט לדלום
קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרי הוצאת שלגי
MOP

מפציץ מסוג [[B-52 מטיל פצצת MOP במהלך ניסוי במטווח הטילים וייט סנדס, 2009.]]
MOP (ראשי תיבות של: Massive Ordnance Penetrator), או בתיוג המקצועי GBU-57A/B, היא פצצת פיצוח בונקרים חכמה, עצומת ממדים, המיוצרת על ידי בואינג עבור חיל האוויר האמריקאי. משקלה מעל 13.5 טון ואורכה 6.2 מטרים וקוטרה 80 סנטימטרים. ייעודה העיקרי הוא חדירת ביצורים כבדים. היא מסוגלת לחדור לבונקרים תת-קרקעיים לעומק של עד 60 מטרים. משקל הפצצות הקודמות מסדרה זו GBU-28 ו-GBU-37 הוא כ-2.27 טון.

== מפרט טכני ==
* אורך - 6.2 מטרים
* קוטר - 0.8 מטר
* משקל - 13,608 קילוגרם
* ראש נפץ - 2,404 קילוגרם
* עומק חדירה - 61 מטרים

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1001048232 "אם כל הפצצות" שמחכה לאיראן אם תפתח נשק גרעיני], גלובס, יוני 2015
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=6ZsftEfi_Fs מפציץ B-2 מטיל שתי פצצות MOP], יוטיוב

== הערות שוליים ==
 
קטגוריה:פצצות מונחות של ארצות הברית
קטגוריה:חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:פצצות מונחות
GendBuntu

GendBuntu היא גרסה של הפצת הלינוקס אובונטו המשמשת את הז'נדרמריה הצרפתית. הז'נדרמריה חלוצה בשימוש בתוכנות קוד פתוח על שרתים ומחשבים אישיים החל משנת 2001, כשהחלה להשתמש בחבילת היישומים המשרדיים של OpenOffice.org, והפכה את פורמט הקובץ odf של OpenDocument לתקן הנפוץ אצלה.

== המיזם ==
מיזם GendBuntu החל כאשר מיקרוסופט הפסיקה לשווק את חלונות XP, והמעבר לחלונות ויסטה או גרסה מאוחרת יותר של חלונות, היה בלתי נמנע במשרדים ממשלתיים. הדבר היה עלול להוביל להוצאות משמעותיות לז'נדרמריה, ובעקבות כך הוחלט על המיזם. אחד מהמטרות המרכזיות של GendBuntu היו להפוך את הז'נדרמריה לעצמאית מתוכנה שאינה חופשית ובכך לחסוך בעלויות.

בסביבות 90 אחוזים מ-10,000 המחשבים שרוכשת מדי שנה הז'נדרמריה, נקנים ללא מערכת הפעלה מותקנת, והמחלקה הטכנית של הז'נדרמריה מתקינה עליהם את GendBuntu. יעד מרכזי היה להתקין ב-75,000 מחשבים קיימים את GendBuntu עד סוף שנת 2014, מועד בו הסתיימה התמיכה עבור חלונות XP . על 35,000 מחשבים שולחניים וניידים הותקנה GendBuntu, החל מנובמבר 2011.

== ראו גם ==
* Kylin - מערכת דומה של צבא סין

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://arstechnica.com/information-technology/2009/03/french-police-saves-millions-of-euros-by-adopting-ubuntu/ French police: we saved millions of euros by adopting Ubuntu] באתר Ars Technica, 12 במרץ 2009

קטגוריה:הפצות של GNU/לינוקס
קטגוריה:מערכות הפעלה
קטגוריה:תוכנה חופשית
OnePlus Two

OnePlus Two הוא טלפון חכם המיוצר ומשווק על ידי חברת OnePlus. המכשיר הוכרז ב-28 ביולי 2015. 

זהו מכשיר הדגל לשנת 2016 ומכשיר הדגל השני של החברה.

==חומרה, תוכנה ועיצוב==

המכשיר מגיע בשתי גרסאות עיקריות: גרסת ה-16GB עם 3GB זיכרון RAM, וגרסת ה-64GB עם 4GB RAM. גודל מסך המכשיר הוא 5.5 אינץ' ברזולוציית 1920X1080 (רזולוציית HD מלאה), בצפיפות פיקסלים של 401 ppi.

המכשיר כולל את ערכת השבבים סנאפדרגון 810 בגרסה 2.1, שלפי החברה מונעת את בעיית ההתחממות הקיימת בשבב הסנאפדרגון 810 הרגיל, הכוללת מעבד מתומן ליבות במהירות 1.8 ג'יגה הרץ. המכשיר כולל מצלמה אחורית ברזולוציית 13 מגה פיקסל, הכוללת פלאש LED כפול ומיקוד לייזר, היכולה לצלם ברזולציית 4K. המצלמה הקדמית היא ברזולוציית 5 מגה פיקסל.

המכשיר כולל גרסה מותאמת אישית של רום ה-OxygenOS, הכולל את מערכת ההפעלה אנדרואיד בגרסת 5.1.1 (Lollipop). למכשיר יש קורא טביעות אצבע, שלפי טענת החברה מהיר אף יותר מזה שבמכשירי האייפון. המכשיר הוא אחד המכשירים הראשונים בעולם עם מחבר USB Type-C (אם כי ללא תמיכה בתקן 3.1 שהוכרז יחד עם המחבר החדש), שעיקרו אפשרות הכנסת כבל הטעינה משני הצדדים.

המכשיר מגיע בצבע שחור וניתן להחליף את כיסוי הגב באחד העיצובים: קוולר (Kevlar), במבוק, גוון עץ (Rosewood) ועץ כהה (Black Apricot).

סוללת המכשיר היא בנפח 3300 מיליאמפר.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכשירי אנדרואיד
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2015
בולאוואיו

בולאוואיו (באנגלית: Bulawayo) היא עיר במעמד של מחוז בדרום-מערב בזימבבואה. העיר שוכנת בחבל מטבללנד במרחק של 366 קילומטרים דרום-מערבית לבירה הארארה, בגובה 1,358 מטרים מעל פני הים. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022 התגוררו בעיר 665,952 תושבים והיא העיר השנייה בגודלה בזימבבואה.

==היסטוריה==
בסביבות שנות ה-40 של המאה ה-19 בני הנדבלה (Ndebele) היגרו מאזור דרום אפריקה של היום לאזור מטבללנד. כשהם הגיעו לשם מלכם מזיליקזי (Mzilikazi), או בנו לובנגולה (Lobengula), הקימו את העיר בשם קובלואוואיו (KoBulawayo) כבירתם החדשה.

ב-1893 החלה מלחמת מטבלה הראשונה, במהלכה כוחות חברת דרום אפריקה הבריטית שמרכזה היה בדרום אפריקה כבשו את קובולאוואיו, הבריחו את הנדבלה צפונה והחריבו את העיר. לאחר המלחמה ססיל רודס, ממנהיגי החברה, הורה להקים את ההתיישבות מחדש תחת השם בולאוואיו. ההתפתחות התעכבה בעקבות מצור שהטילו עליה הנדבלה במלחמת מטבלה השנייה ב-1896. בסופו של דבר הבריטים הצליחו לשחרר את בולאוואיו כעבור מספר חודשים ובהמשך הביסו את הנדבלה סופית.

בולאוואיו חזרה להתפתח כהתיישבות קולוניאלית וב-1897 היא קיבלה מעמד של עיירה. ב-1943 היא קיבלה מעמד של עיר.

==כלכלה==
בולאוואיו הייתה המרכז התעשייתי של זימבבואה עד שבעשורים האחרונים של המאה ה-20 המחסור בתשתיות ראויות בעיר גרם למעבר של מפעלים רבים להארארה. למרות זאת התעשייה עדיין מהווה חלק חשוב בכלכלה המקומית. ענפים אחרים בכלכלה המקומית כוללים חקלאות וכרייה.

==חינוך==
בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת המדע והטכנולוגיה של זימבבואה ואוניברסיטת סולוסי.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי ג'ושוע מקבוקו נקומו, הקרוי על שם המדינאי הזימבבואי ג'ושוע נקומו.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זימבבואה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1840
קלצק

קלצק (בבלארוסית וברוסית: Клецк, בפולנית: Kleck) היא עיר במחוז מינסק בבלארוס על נהר הלאן .

==היסטוריה==
העיר נוסדה במאה ה-11 על ידי שבט סלאבי קדום. בני שבט זה הקימו מצודה גדולה ומרכז שבטי במקום. במאה ה-14 העיר צורפה לדוכסות הגדולה של ליטא ולאחר מכן צורפה לאיחוד הפולני-ליטאי. בשנת 1506 התחולל באזור קרב קלצק , בו ניצחו כוחות ליטאיים ופולניים את צבאות הטטרים והצילו את העיר מכיבוש. זמן קצר לאחר מכן הפכה העיר לרכושה של משפחת האצולה רדזיוויל ובני משפחה זו החלו לפעול לשם התיישבות יהודית בעיר ובאזור. תיעוד מאת המלך זיגמונט הראשון מציין נוכחותה של קהילה יהודית בעיר משנת 1522. בתיעוד זה מופיע אישור שנתן המלך ליצחק יוספוביץ, יהודי מברסט, להחכיר פונדקים בקלצק, וזאת בתמורה לתשלום. במסמך מאותו העשור מוזכר חיובם של יהודי הקהילה לשרת שירות צבאי. יהודים מוזכרים גם במסמכים משפטיים מהתקופה. ממפקד אוכלוסין שבוצע בשנות החמישים של המאה ה-16 עולה שבקלצק ישבו יהודים בעיקר ברחובות וילנה וסלובודה וכן היו בעליהם של גני ירק בפרברי העיר.

בשנת 1586 הפכה העיר למרכז עירוני של השטחים שבבעלות משפחת רדזיוויל, וכך הואצה התפתחותה הכלכלית של העיר. בסוף המאה ה-17 גדל באופן משמעותי מספר היהודים בעיר, ובמקביל הייתה העיר מרכז קלווינסטי, זרם בו תמכו בני משפחת רדזיוויל.

הרב הראשון בקלצק היה רבי יהודה בן לב ואחריו כיהנו מיכאל בן מאיר אייזנשטט ובנו משה אייזנשטט (נ. 25 באוקטובר 1795). 

לאחר חלוקת פולין סופח השטח בו ישבה קלצק לאימפריה הרוסית. במהלך המאה ה-19 נשרפה העיר שוב ושוב בשרפות גדולות, בשנים 1817, 1845, 1865 ו-1886.

===במאה ה-20===

בשנת 1903 חיו בעיר כ-8,000 תושבים, כ-75% מהם יהודים. 

בשנת 1921 עברה ישיבת סלוצק לעיר, ושכנה בה עד 1940. עמדו בראשה, רבי אהרן קוטלר, הרב שך, והמשגיח רבי יחזקאל לוינשטיין. 

לאחר המלחמה הפולנית-סובייטית נכללה העיר בשטח פולין. בשנת 1939 סופחה קלצק לברית המועצות. בשנת 1941 כבשה גרמניה הנאצית את קלצק. באוקטובר 1941 נטבחו רוב יהודי העיר על ידי הגרמנים. יתר היהודים, כ-2,000 במספר, רוכזו בגטו ובקיץ 1942 נשלחו למחנות ריכוז גרמניים. התקוממות צעירים יהודים בעיר דוכאה על ידי הגרמנים. 

הקהילה היהודית בעיר חרבה ובעיר נותרו ממנה בית קברות, בית כנסת גדול שנוסד על ידי הנסיך רדזיוויל בשנת 1796, בית מדרש מתחילת המאה ה-18 ומספר בתי תפילה קטנים יותר. 

לאחר מלחמת העולם השנייה השתייכה העיר לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. מ-1991 קלצק היא חלק מבלארוס.

==אדריכלות==
לפני מלחמת העולם השנייה היה הבניין הישן ביותר בעיר, מבנה כנסייתי שנוסד במאה ה-16 - כנסיית השילוש. המבנה ניזוק קשה במלחמת העולם השנייה, ופוצץ על ידי הסובייטים בשנות ה-50. חורבותיו של המבנה עדיין עומדות בקלצק. המבנה האדריכלי המרכזי בעיר כיום הוא כנסיית התחיה שנבנה בסגנון בארוק בשנת 1683.
דומיניקנית שנוסדה בסוף המאה ה-17 בקלצק]]
[[אנדרטה לזכר יהודי קלצק שנספו בשואה, בבית העלמין הדרום]]

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז מינסק: עיירות יהודיות
בלארוס
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:אתרי מרידות יהודים בשואה
קטגוריה:מחוז מינסק: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
בנק אלרן

בנק אֶלֶרן (Ellern) היה בנק מסחרי ישראלי שנוסד בשנת 1934 על ידי משפחת בנקאים מעולי גרמניה, ופעל עד שנת 1967, אז השתלט בנק ישראל על עסקיו כתוצאה מעסקת מכירה כושלת שלו.

==היסטוריה==
בנק אלרן נוסד בשנת 1934 בארץ ישראל המנדטורית על ידי בני משפחת אלרן, שאביהם איגנץ אלרן (Ignaz Ellern) ייסד בנק בקרלסרוהה שבגרמניה ב-1881 ואמם קלרה הייתה ממשפחת הבנקאים פוֹיכְטְוַונגֶר. הבנק נוסד בימי העלייה החמישית, במקביל להקמתם של בנקים נוספים בידי עולי מרכז אירופה. לבנק נפתחו סניפים בתל אביב<ref></ref> ובחיפה ובהמשך נפתח סניף בירושלים בבניין ג'נרלי. בשנת 1945 נפתח סניף של הבנק בנתניה ובשנת 1951 נפתח סניף ברמת גן. בשנת 1961 היו לבנק 16 סניפים. הבנק היה שותף לבניית בית מעריב בו שוכנה הנהלת הבנק. בשנת 1965 נפתח סניף של הבנק בכפר המכביה.

מנכ"ל הבנק היה הרמן אלרן ומנהלו היה דוד זיגפריד ברין. לקוחות הבנק היו בתחילה בעיקר עולים מגרמניה בני המעמד הבינוני. חתנו של הרמן אלרן, עורך הדין ברוך גרוס, תיאר את אופי הבנק: "בנק אלרן היה בנק מסחרי לפי מיטב המסורת של Merchant Banker. הוא לא שאף לקבל חשבונות עממיים אלא עסקיו היו מופנים לתעשיה, להשקעות ולמסחר ואלה שעסקו בכך היו לקוחותיו. הייתה לבנק מומחיות מיוחדת בניירות ערך ישראלים וזרים."

ביוני 1966 נחתם הסכם על מכירת הבנק לבעלים של בנק פוֹיכְטְוַונגֶר. המטרה המוצהרת הייתה למזג את הבנקים ולהיות לבנק הרביעי בגודלו בישראל, אולם באותה תקופה היה בנק פויכטוונגר על סף פשיטת רגל והמטרה הייתה, על פי ההערכות, לנסות לייצב את הבנק בעזרת מימון מבנק אלרן. ביצוע העסקה נתקל בקשיים על רקע חילוקי דעות לגבי תהליך העברת הבעלות, ולאחר מספר חודשים ודיונים בבית המשפט הושגו הסכמות סופיות על ההעברה. לאחר מספר חודשים, בינואר 1967, כאשר התבררו ממדי החובות של בנק פויכטוונגר ובנק ישראל לקח על עצמו את ניהול הבנק, הוזהר הציבור גם לגבי היציבות של בנק אלרן, אף שהבנק היה יציב והבעלים משכו ממנו רק מיליון לירות. הפרסום הביא לבריחה של לקוחות ופגיעה קשה בבנק. 

בנק אלרן הוצע למכירה במכרז. תחילה היה נראה ששני המועמדים העיקריים לרכישת הבנק הם בנק התעשייה ובנק הפועלים, לאחר מכן עלה שמו של בן דונקלמן כמי שעומד לרכוש את הבנק, אך לבסוף רוב סניפי הבנק נמכרו לבנק לאומי, שלושה סניפים נרכשו בידי הבנק לחרושת ולמסחר וכן נמכר סניף אחד או יותר לבנק ברקליס. הבנק עצמו הועבר לפירוק שנמשך עד תחילת שנות ה-80.

במשפט של מנהלי בנק פויכטוונגר קבע בית המשפט המחוזי שעצם רכישת בנק אלרן לא הייתה עבירה, אולם קביעה זאת נהפכה על ידי בית המשפט העליון, שקבע עם זאת שהמוכרים של בנק אלרן לא היו מודעים למצב של בנק פויכטוונגר ולא עברו כל עבירה.
==בית בנק אלרן==
בינואר 1935 רכש בנק אלרן את בית שמואל טאג'יר בשדרות רוטשילד 3, שהיה המבנה הראשון בן שתי קומות שהוקם באחוזת בית, והפך אותו למטה הבנק. ב-21 מאי 1935 התקיים טקס חנוכת בית בנק אלרן. בשנות ה-90 של המאה ה-20 נהרס המבנה ושטחו נכלל כיום ברחבה הגדולה בחזית מגדל פסגות. הרחבה והחניון הציבורי הוקמו על ידי חברת אפריקה ישראל כמטלה ציבורית בתמורה לזכויות בנייה נוספות.

==הערות שוליים==

אלרן
אלרן
קטגוריה:המנדט הבריטי: כלכלה
קטגוריה:משפחת פויכטוונגר: בנקים
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:תל אביב-יפו: בנקים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1934
אארו פאיארי

אארו פאיארי (בפינית: Aaro Pajari; 17 ביולי 1897 - 14 באוקטובר 1949) היה איש צבא פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
פאיארי נולד באסיקאלה שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד). הוא הצטרף לתנועת "המשמרות הלבנים" ולחם בהצטיינות רבה במלחמת האזרחים הפינית. הוא התפרסם בשל אומץ ליבו, וכישרונו להחדיר מוטיבציה בחייליו. הוא הצטרף לצבא פינלנד עם הקמתו. בתחילת "מלחמת החורף" הוא היה כבר לוטננט קולונל, הוא התפרסם כאשר בתחילת המלחמה סבל מהתקף לב אולם חזר לקרב מיד כשהתאושש. הוא קנה פרסום נוסף במהלך קרב טולוואיירווי (שהיה למעשה הקרב הגדול הראשון במלחמה זו), אז השמידו הוא ופאבו טלוולה שתי דיוויזיות רוסיות מהארמייה השמינית. במלחמת ההמשך הוא פיקד על התקפה גדולה באזור קרליה, הדיוויזיה שלו נשלחה אל נהר הוויאוקסי במטרה לאיים על העיר ויפורי, שנכנעה לאחר זמן מה. לאחר מכן הוא זכה בצלב מנרהיים. הוא לחם בהצטיינות גם במלחמת לפלנד וזכה בצלב מנרהיים פעם שנייה.

אחר המלחמה נעצר פאיארי בחשד לביצוע פשעי מלחמה, אולם שוחרר מחוסר ראיות. הוא מת מהתקף לב בקוקולה בשנת 1949.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:גנרלים פינים
קטגוריה:אנשי צבא פינים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1897
קטגוריה:נפטרים ב-1949