OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קנון גרופ

קנון גרופ (באנגלית: The Cannon Group Inc) היא חברה אמריקאית אשר הפיקה והפיצה סרטי קולנוע בין השנים 1967 עד 1993. 

הצלחת חברת קנון גרופ מיוחסת בעיקר למפיקים הישראלים מנחם גולן ויורם גלובוס אשר קנו את הבעלות על החברה בשנת 1979 לאחר קריירה משגשגת בתעשיית הקולנוע בישראל.
החברה בבעלותם של גלובוס וגולן הפיקה בין השנים 1979 עד 1989 בסך הכל 125 סרטי קולנוע והחזיקה רשתות בתי קולנוע ואולפנים מהגדולות בעולם.

== היסטוריה ==
חברת קנון גרופ החלה את דרכה ב-23 באוקטובר 1967. היא נוצרה על ידי דניס פרידלנד וכריס דיואי (שניהם היו בשנות העשרים המוקדמות שלהם באותה העת). עד 1970 השניים הפיקו סרטים (ביניהם הסרט "ג'ו" בו שיחק השחקן פיטר בויל) בקנה מידה גדול אף יותר מחברות ההפקה העיקריות באותה העת. הם הצליחו לעשות זאת על ידי כך שהם שמרו על כך שתקציביהם לא יעברו את ה-300,000 דולר לסרט או אף פחות במקרים מסוימים. אף על פי כן, בהמשך שנות השבעים החברה נקלעה לקשיים כלכליים לאחר סדרה של סרטים אשר לא הצליחו בקופות. בנוסף על כך שינויים בחוקי המיסים על הפקות של סרטי קולנוע הובילו לירידה חדה במניות החברה.
בשנת 1979 פרידלנד ודיואי נאלצו למכור את החברה לשני בני הדודים הישראליים מנחם גולן ויורם גלובוס תמורת סכום של 500,000 דולר. גולן וגלובוס התאימו את ההפקות של החברה לדרישות השוק בשנות השמונים לסרטי פעולה. תוך מספר שנים קנו לעצמם גולן וגלובוס מעמד של מפיקי על הוליוודיים, קנון גרופ נחשבה לאחת מחברות הפקת הסרטים הגדולות בעולם. גולן וגלובוס השתלטו דרך קנון גרופ על רשתות בתי קולנוע ואולפנים בעיקר בארה״ב ואירופה אשר ביססו את קנון גרופ כקונצרן תקשורת מהגדולים בעולם עד אמצע שנות ה-80.

בין הסרטים שהופקו על ידי החברה במהלך שנות השמונים היו: הנינג'ה (1981) משאלת מוות 2 (1982), מבצע בעורף האויב, השגריר (1984), ערפדי החלל (1985), מכרות המלך שלמה (1985), נינג'ה אמריקאי (1985), מחץ הדלתא (1986), קוברה (1986), סופרמן 4: השאיפה לשלום (1987) ולוחמי החופש (1988).
בין השאר הסרטים אותם הפיקה החברה הקפיצו את קריירות הקולנוע של צ'אק נוריס, צ'ארלס ברונסון, סילבסטר סטאלון וז'אן-קלוד ואן דאם. 
בשנת 1986 הגיעה חברת "קנון" לשיא כשהפיקה 43 סרטים בשנה זו בלבד. הסרט ההולנדי שהפיקה החברה "התנקשות" זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

בשנת 1987 הפיקה החברה את סרטו של גודאר, "המלך ליר", אחת מכמה הרפתקאות של סרטי "איכות" לצד סרטי המתח והפעולה הרבים.

גולן וגלובוס פרקו את החבילה ב-1989 לאחר שהחברה נקלעה לחובות ולחקירה מצד ה-SEC.

אחד הסרטים האחרונים אשר הופקו על ידי גולן וגלובוס היה סרטו הפוסט-אפוקליפטי של ז'אן-קלוד ואן דאם "מכונת תופת" (1989).

==מורשת==
ב-2014 יצאו שני סרטי תעודה על החברה, הסרט האמריקאי-אוסטרלי "בוגאלו חשמלי" , והסרט הישראלי "גו-גו בויז" בבימויה של הילה מדליה.

==מסרטי קנון גרופ==
בין הסרטים שהפיקה והפיצה חברת קנון גרופ:
* מעבר לשיא
* השגריר (1984)
* קוברה
* מחץ הדלתא
* לוחמי החופש
* מחץ הדלתא 2
* מבצע בעורף האויב
* מבצע בעורף האויב 2
* מבצע בעורף האויב 3
* ספורט הדמים
* מכונת תופת
* דואט לאחת (1986)
*שלגיה (1987)
* עיתונות שחורה (1987)
* הנזל וגרטל (1987)
* פגישה עם המוות (1988)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:חברות אמריקאיות להפקת סרטים
קטגוריה:גלובוס גרופ
חלון ראווה

חלון הראווה של חנות "[[סטימצקי" ברמת השרון מוקדש כולו לקידום מכירות של ספר יחיד]]
חלון הראווה של חנות הספרים "ליריק" ב[[רמת השרון, ובו מדגם מייצג מספרי החנות]]
חלון ראווה (גם: "ויטרינה") הוא חלון הממוקם בחזית חנות ופונה לעבר העוברים ושבים. הוא מציג מדגם מייצג של מוצרי החנות או מבחר של מוצרים אטרקטיביים במיוחד, ונועד לפתות לקוחות פוטנציאליים החולפים על פניו להיכנס לחנות, בעקבות הרושם הראשוני שיצר אצלם חלון הראווה על המוצרים שבחנות. משכך, חלון הראווה הוא כלי שיווקי חשוב.

בחנויות בגדים בדרך כלל מוצגות בחלון הראווה בובות תצוגה דמויות אדם, הלבושות בבגדים ובאביזרי הלבוש הנמכרים בחנות.

בנוסף נתלים שלטי ומדבקות מחירים, מבצעים וקידום מכירות על הזגוגית או על המוצרים עצמם.

החלטה שעל בעלי או מנהלי החנות לקבל היא אם לנצל את חלון הראווה להצגת מגוון רחב ממוצרי החנות, או לשם קידום מכירתו של מוצר יחיד. דוגמה להחלטה זו ניתן לראות בחנויות ספרים, שבהן יש המציגות מגוון ספרים בחלון הראווה, ויש המציגות ספר חדש יחיד, שלחנות יש עניין בקידומו.

לעיתים חלון הראווה אינו אלא חלון המאפשר לראות דרכו את החנות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=SRvtEikqR5U התגוננותנו הכלכלית - הִתחרות חלונות ראווה של תוצרת הארץ] (1939)

קטגוריה:מסחר
אמפיתיאטרון קסטרנסה

קירות האמפיתיאטרון מהווים חלק מ[[חומת אורליאנוס.]]
אמפיתיאטרון קסטרנסה (Amphitheatrum Castrense) הוא אמפיתיאטרון שנבנה ברומא העתיקה במאה השנייה. שרידי האמפיתיאטרון ממוקמים כיום בסמוך לבזיליקת סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה. ייחודו של מבנה אמפיתיאטרון זה - בשל העובדה שנבנה מלבנים ולא מאבנים חצובות.

שרידי התיאטרון שרדו בשל שילובם בתוך חומת אורליאנוס.

==היסטוריה==
אמפיתיאטרון זה היה שייך לחצר הקיסרי - ומכאן שמו "Castrense". על פי סגנון בנייתו, האמפיתיאטרון נבנה ככל הנראה בתקופת שלטונו של הקיסר טראיאנוס.
עם הקמת חומת אורליאנוס נעשה שימוש בקירות המבנה כחלק מהחומה - כאשר החומה קושרה על קיר המבנה ממזרח וממערב, והמבנה האליפטי, הפך למגדל שמירה בחומה. שערי המבנה נאטמו באבנים על מנת לבצרו.

איורים מהמאה ה-16 של המבנה מראים את קומתו השלישית, אולם זו נעלמה
מאוחר יותר, וכיום נותרו קירות מעטים מהקומה הראשונה והשנייה.

==תיאור המבנה==
האמפיתיאטרון היה בעל צורה אליפטי, אורכו 88.5 מטרים ורוחבו 78 מטרים. המבנה נבנה כולו מלבנים ומבטון מצופה לבנים. המבנה עוטר בתגליפי גבס וכותרות קורינתיות.

==קישורים חיצוניים==

*[http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Lazio/Roma/Rome/walls/Aurelian/Amphitheatrum_Castrense/home.html ההיסטוריה של האמפיתיאטרון]
* [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Lazio/Roma/Rome/_Texts/PLATOP*/Amphitheatrum_Castrense.html סמיואל בול פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד]

קטגוריה:רומא: מבנים בתקופת רומא העתיקה
קטגוריה:רומא: חומות
קסטרנסה
קי מטקומבה העליון

קי מטקומבה העליון (באנגלית: Upper Matecumbe Key) הוא אי מסוג קי, באיי הקיז העליונים, המהווה חלק משרשרת הפלורידה קיז שבמדינת פלורידה בארצות הברית.

דרך US1 (הכביש המהיר שמעל הים) חוצה את האי בין סמני מיל 79 ו-83.

האי נמצא דרומית מערבית לוינדלי קי וצפונית מזרחית לקי מטקומבה התחתון.

על האי ממוקמות חלק משכונות העיירה איילמורדה.

==היסטוריה==
השם "מטקומבה" מקורו בכינוי שניתן על ידי הספרדים לכל איי הקיז. שם זה מופיע על מפות ספרדיות ובתיאורים ספרדיים של הנצלת הספינות אטוצ'ה ומרגריטה שטבעו בשנת 1622.
הממפה הספרדי דון חואן מאלודונלדו מציין בכתביו (משנת 1595) כי קי מטקומבה נמצא בין קי לאגו וקי בהאיה הונדה - ומציין ששם טבעה האטוצ'ה. ככל הנראה כוונתו לאי אחר והשם מתייחס לקבוצת האיים ולא לקי מטקומבה העליון או התחתון. כתבים אלו הטעו מחפשי אוצרות רבים אשר חיפשו את האטוצ'ה (זו התגלתה לבסוף על ידי מל פישר, ושרידה מוצגים במוזיאון מל פישר בקי וסט).

קי מטקומבה התחתון הופיע במפות הספרדיות בשם "מטקומבה וייחו" (Matecumbe Viejo - בספרדית: "מטקומבה הישן") בעוד שקי מטקומבה העליון נקרא במפות הספרדיות "מטקומבה נואבו" (Matecumbe Nuevo - מטקומבה החדש).
במפות שונות מופיע השם בצורות כתיבה שונות: Matacombe, Matacumbe, Mateconbe, Mattecumbe, ו- Maticombe, ומדובר באחד השמות הראשונים שניתנו על ידי מגלים אירופאים לאיים, ככל הנראה על שם האינדיאנים האלימים שחיו בהם. צורת הכתיב "Matacombe" מקורה בתיאור מתקפה של אינדיאנים בה נהרגו תשעה חיילים ספרדיים בשנת 1571. ככל הנראה מקור השם בביטוי "להרוג אנשים" - "matar hombre" בספרדית, ומדובר בתיאור המקרה, אולם ישנם מלומדים הסברים שמדובר בעיוות של שם אינדיאני "גורגונבה". מלומדים אחרים סבורים שהשם האינדיאני הוא למעשה עיוות של השם הספרדי.

המתיישבים הראשונים באי היו בני משפחת פארקר, שהתיישב באי בעשור האחרון של המאה ה-19, וכן בני המשפחות ראסי ופינדר. בשל משפחתו הגדולה של פארקר (היו לו 12 ילדים שהתגוררו עם משפחותיהם באי) נודע האי בשם "פארקרוויל" (Parkerville).

הקמת הרכבת מעל הים ביוזמת הנרי פלאלגר שינתה את אופיו של האי, ובתים רבים נבנו בו בין השנים 1905 ו-1935.

מהנדס הרכבות ויליאם ק. קרום מיפה את האי בין השנים 1902- 1904 ובשנת 1907 רכש את האדמה וחלק אותה לחלקות עליהן נבנו הבתים הראשונים שלימים יהפכו חלק מהעיירה איילמורדה.

בשנת 1908, עם הגידול באוכלוסייה, נפתח באי סניף הדואר הראשון, וכן נבנתה באי תחנת רכבת ותחנת טלגרף. עיקר כלכלת האי התבססה על התיירות. באי פעלו מספר מועדונים, בהם מועדון דיג ומועדון שכונה "המושבה הקריבית" (Caribbee Colony) שנבנה על ידי ג'ורג' מריק. מועדנים אלה כללו מסעדות וחדרי אירוח, והמושבה הקריבית כללה גם אולם ריקודים עבור התיירים.
במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 1928 התגוררו באי 180 תושבים.

הוריקן יום העבודה בשנת 1935 והוריקן דונה בשנת 1960 גרמו נזק רב לבתי האי.

עם בניית הכביש המהיר מעל הים, וחיבור האי לפלורידה בשנת 1928 החלה תנופה בתיירות האי ונבנו אתרי נופש ומלונות נוספים באי.

באי ממוקמת אנדרטה לחללי מלחמת העולם הראשונה ואנדרטה נוספת לאזרחים שנהרגו בהוריקן של שנת 1935.

==קישורים חיצוניים==
* [http://keyshistory.org/uppermatkey.html ההיסטוריה של קי מטקומבה העליון]

מטקומבה העליון
אינדיאן קי

אינדיאן קי (באנגלית: Indian Key; "הקי האינדיאני") הוא אי בשרשרת איי הפלורידה קיז במדינת פלורידה שבארצות הברית. האי מהווה פארק היסטורי מדינתי, והוא ממוקם בסמוך לדרך US1 ("הכביש המהיר שמעל הים"). כיום האי אינו מיושב.

==היסטוריה==
מחקרים ארכאולוגים שנערכו באי גילו כי האי היה מיושב על ידי אינדיאנים אלפי שנים קודם לגלוי האיים על ידי הספרדים, במאה ה-16.

בשנת 1733 נחתו בחופי האי ניצולי הספינות הטרופות של צי האוצר הספרדי שנטרף בסופת הוריקן עזה. הניצולים היו המתיישבים האירופאים הראשונים שהגיע אל האי.

בראשית המאה ה-18 שימש האי כבסיס לדיגים מקובה ואיי הבהאמס. צוותי הדייגים התגוררו באי מספר חודשים בצריפים מדי שנה ושנה אולם לא הוקם יישוב קבע באי. בשנת 1824, כשנתיים לאחר שהשליטה בפלורידה בכלל ובאיים בפרט הועברה מספרד לארצות הברית, התיישבו באי שני גברים מקי וסט (ג'שואה אפלבי, ועובדו, אדם בשם סניידר) שהקימו באי חנות עבור תושבי איי הקיז העליונים. ההתיישבות גדלה, ובשנת 1829 מנתה כעשרים מתיישבים, בהם 12 נשים. מרבית תושבי האי התפרנסו מהנצלת סחורות של ספינות שטבעו בסערות הרבות.

בשנת 1830 הגיע אל האי ג'ייקוס האוסמן, שהתפרנס מהנצלת סחורות מספינות שניטרפו. האוסמן רכש את מרבית שטח האי והחל לבנות במקום מבנים עבור מתיישבים. עם גידולו של היישוב באי, הוקם באי בשנת 1832 בית מכס ובשנת 1840 סניף דואר. גידולו המהיר של היישוב, והסכסוכים עם תושבי קי וסט (אשר התפרנסו אף הם מהנצלת סחורות ונפגעו מהתחרות), הביאו את האוסמן, בשנת 1836 לשכנע את בית המחוקקים של טריטוריית פלורידה להפריד את איי הקיז העליונים ממחוז מיאמי-דייד ולהפוך אותם למחוז נפרד (מחוז דייד) שבירתו ממוקמת על האי.

בשל מלחמת הסמינולים השנייה בשנת 1835 ובשל טבח ניו ריוור בשנת 1836 נמלטו תושבי הקיז הלבנים מכל האיים למעט מקי וסט ואינדיאן קי. תושבי האי החזיקו על האי שישה תותחים וכלי נשק רבים, ולכן החליטו להישאר ולהתגונן.

ב-7 באוגוסט 1840 תקפו כ-100 לוחמים אינדיאנים במפתיע את האי. מרבית התושבים הצליחו להימלט ברגע האחרון, למעט 13 ממגיני האי שנהרגו, ובהם ד"ר הנרי פריין שכיהן כקונסול ארצות הברית במקסיקו. חיילי צי ארצות הברית ניסו לתקוף את האינדיאנים שעל האי מבסיס הצי הסמוך בטי טייבל קי, אולם האינדיאנים התגוננו באמצעות תותחי המתיישבים שעל האי, והמלחים נאלצו לסגת.
האינדיאנים בזזו את מבני המתיישבים, ושרפו אותם, ולאחר מכן עזבו את האי.

עם תום המלחמה שבו מספר מתיישבים אל האי (כפי שניתן ללמוד ממפקד האוכלוסין משנת 1850) ובמהלך מלחמת הסמינולים השלישית הוצבו חיילי הצי להגן על שתי המשפחות שנותרו בו. האי ננטש בשנית במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, אולם יושב בתום המלחמה. תושבי האי התפרנסו בעיקר מגידול פירות טרופיים ובננות, ובאי הוקם מגדלור.

בראשית המאה ה-20 ננטש האי והוריקן יום העבודה של שנת 1935 הרס את שרידי המבנים שעליו.

בשנת 1971 נרכש האי על ידי מדינת פלורידה שהפכה אותו לפארק היסטורי מדינתי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://keyshistory.org/IK-homepage1.html ההיסטוריה של אינדיאן קי]
* [http://www.abfla.com/parks/IndianKey/indiankey.html תיאור הקי] 
* [http://areas.wildernet.com/pages/area.cfm?areaID=FLSPIK&CU_ID=1 תיאור ההיסטוריה של הקי]

קטגוריה:פלורידה קיז
קטגוריה:פארקים מדינתיים בארצות הברית
קטגוריה:איים לא מיושבים
קסטרה פרטוריה

קַסְטְרָה פְּרֶטוֹריָה או קסטרה פְּרָאיטוֹרְיָה (בלטינית: Castra Praetoria) היה מחנה המגורים של המשמר הפרטוריאני ברומא העתיקה בתקופת האימפריה.

לדברי ההיסטוריון סווטוניוס, המבנים הוקמו בין השנים 21–23 על ידי לוקיוס איליוס סיאנוס, בתקופת שלטונו של הקיסר טיבריוס. המתחם נועד לרכז במקום אחד כמה יחידות משמר.

מחנה המגורים נבנה מחוץ לעיר רומא, בקצה הצפון מזרחי של העיר. הוא הוקם באחד האתרים הגבוהים ביותר בעיר רומא, בגובה 50–60 מטרים מעל פני הים, והוקף בחומות אבן. אורכו של המחנה היה 440 מטר ורוחבו 380 מטר. המחנה המרובע חולק לארבע על ידי רחוב ראשי (הקארדו מקסימוס, cardo Maximus) שחצה אותו מדרום לצפון, ורחוב שחצה אותו ממזרח למערב. הקארדו קישר בין שני שערים, הפורטה פרטוריה והפורטה דוקומנה (לא ברור איזה שער היה בצפון, ואיזה בדרום), והרחוב המזרחי-מערבי קישר בין הפורטה פרינקיפליס דקסטרה (ממזרח) והפורטה פרינקיפליס סיניסטרה (ממערב).

חומות המתחם נבנו מבטון ומלבנים והתנשאו לגובה 4.73 מטר. שלוש מתוך ארבע החומות שהקיפו את המחנה שולבו בחומת אורליאנוס בעת הקמתה, והוגבהו ב-2.5–3 מטר. מצידה החיצוני של החומה נחפר חפיר בעומק של כ-2.3 מטר.

במחנה התגלה מזבח לאלה פורטונה ששימש את החיילים המוצבים בו.

המחנה נהרס על ידי הקיסר קונסטנטינוס הראשון אחרי שפיזר את המשמר הפרטוריאני בשנת 312 בעקבות ניצחונו של קונסטנטינוס בקרב גשר מילוויוס.

האזור הסמוך למחנה נקרא עד היום על שמו – "קסטרו פרטוריו".

== קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומא: מבנים בתקופת רומא העתיקה
קטגוריה:רומא: חומות
מבטשה

מבטשה או מהדק רבד היא ציוד מסילה נייד המיועד לטיפול ברבד עליו מונחת מסילת רכבת. הרבד הוא מצע החצץ שעליו מונחת המסילה ושמכסה את האדנים שלה, והוא תומך ומייצב אותה. לשם כך על הרבד להיות דחוס ומהודק כך שהמסילה תהיה יציבה ולא תזוז או תשקע בזמן שרכבת עוברת עליה. בעבר בוצע הידוק הרבד באופן ידני, אך כיום המסילות והאדנים כבדים בהרבה ולא ניתן לבצע זאת ללא מיכון.

המבטשות הראשונות הרימו את המסילה והידקו את הרבד מתחתיה, כיום העבודה מתבצעת בלי להזיז את המסילה כאשר חלק מהמבטשות המודרניות גם מיישרות את המסילה תוך כדי עבודה ומתקנות סטיות שנוצרו במרחק שבין הפסים, כך שהנסיעה ברכבת נעשית חלקה ונוחה יותר.

==אופן העבודה==
חברת בן ארי (בעבר של רכבת ישראל) מתוצרת Plasser & Theurer דגם Unimat 08-275 בעבודות על הקו החדש ירושלים תל אביב.]]
מבטשה מס' 801 של חברת 'בן ארי' (בעבר של רכבת ישראל) מתוצרת Plasser & Theurer דגם Unimat 08-275. מנגנון ההידוק רבד
מכונת הידוק (מבטשה) מספר 804, תוצרת חברת Plasser & Theurer, דגם 08-275 UNIMAT 3S, במתחם הצמ"ה בתחנת חיפה מזרח
המבטשה מונעת עצמאית (בדרך כלל על ידי מנוע דיזל) ויכולה לנוע על המסילה אל המקום בו יש צורך להדק את הרבד. במרכז המבטשה נמצאת יחידת ההידוק הכוללת 16 זרועות הידוק ומנועים הידראולים המשמשים להנעת הזרועות ולהפעלת רטט. העבודה מתבצעת במחזור בן שלושה שלבים:
* החדרת זרועות אל הרבד מסביב לאדן של המסילה
* דחיסת הרבד והידוקו באמצעות רטט
* הוצאת הזרועות ומעבר אל האדן הבא

במבטשות הכוללות יחידת ישור מסילה יש חוגונים מיוחדים המודדים את המרחק בין הפסים ואת הפרש הגבהים ביניהם ומתקנים אותו אם יש בכך צורך.

הידוק הרבד מתבצע לאחר הנחת מסילה חדשה ופיזור הרבד מסביבה וכאשר יש צורך בתחזוקה של הרבד עקב שחיקה לאחר תקופה של שימוש במסילה.

==ראו גם==
* מווסת רבד

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080108123205/http://showroom.creative.co.at/en/l_basics/stopftechnik.htm הסבר באנגלית על פעולת ההידוק] - אתר Plasser & Theurer.
* 
קטגוריה:ציוד רכבות נייד
מווסת רבד

מווסתי רבד ב[[תחנת הרכבת חיפה מזרח: מס' 809 מתוצרת חברת Kershaw ומס' 813 מתוצרת חברת Geismar]]
מווסת רבד של [[חברת בן ארי (בעבר של רכבת ישראל) מס' 807 בעבודות חישמול מסילה תל אביב - ירושלים ליד שעלבים, מתוצרת חברת Kershaw]]
מווסת רבד ב[[תחנת הרכבת ראש העין דרום: מס' 816 דגם USP 2005 מתוצרת חברת Plasser & Theurer]]
מווסת רבד הוא ציוד מסילה נייד המיועד ליישור הרבד עליו מונחת מסילת רכבת ולקביעת גובהו ופיזורו מסביב למסילה. הרבד הוא מצע החצץ עליו מונחת המסילה והוא מכסה את האדנים ונמצא מסביבם על מנת לתת להם תמיכה ולמנוע מהם תזוזה אופקית בזמן שרכבת עוברת על המסילה. בעת הנחת מסילה חדשה מפוזר עליה רבד ועל מנת ליצור כיסוי אחיד בגובה ובעובי המתאימים משתמשים במווסת רבד.

==אופן העבודה==
מווסת רבד מצויד בזרועות הידראוליות מלפניו ומצדדיו הניתנות להרמה והורדה. על הזרועות מורכבות כנפי פלדה המיישרות את הרבד לגובה אחיד מסביב למסילה ולאדנים. בצידו האחורי מורכב מטאטא מסתובב המנקה את פסי המסילה מרבד שהועף עליהם. ניתן לשלוט על ההגבהה של הזרועות ועל מרחקן של זרועות הצד מן המסילה ובכך לקבוע את גובה שכבת הרבד ואת עוביה מסביב לאדנים. הרבד צריך לכסות את האדנים, אך לא את הפסים, ולהגיע ולהמשיך אל מעבר לאדנים למרחק של 150–450 מ"מ.

ויסות הרבד מתבצע לאחר הנחת מסילה חדשה ופיזור הרבד מסביבה וכאשר יש צורך בתוספת של רבד עקב שחיקה לאחר תקופה של שימוש במסילה.

==ראו גם==
* מבטשה

==קישורים חיצוניים==

[https://web.archive.org/web/20080516051713/http://knoxkershaw.com/kbr850.htm מווסתי רבד] - אתר חברת Kershaw.

קטגוריה:ציוד רכבות נייד
חיוויאי

חִוְיַאי (שם מדעי: Circaetus) הוא סוג של דורס יום ממשפחת הנציים המתמחים באכילת נחשים.

== מאפיינים ==
אורך גופו של החיוויאי נע בין 62 ל-70 ס"מ, מוטת כנפיו כ-190 ס"מ ומשקלו 1.1 עד 1.6 ק"ג. ראשו גדול ורחב ועיניו קבועות בחזית הפרצוף, כך שמראהו מזכיר דורס לילה. כנפיו הארוכות והרחבות משמשות אותו לדאייה על זרמי אוויר חמים. בזמן הדאייה סורק החיוויאי את נחלתו בחיפוש אחר טרף. ביכולתו לרפרף זמן ארוך באותו מקום אם יש לו צורך בכך.

מקור שמו של החיוויאי הוא במילה הארמית "חיויא", שמשמעותה נחש, שכן זהו טרפו העיקרי: בעונה אחת יכול חיוויאי לטרוף מאות נחשים. החיוויאי נוחת על הנחש בשתי רגליו, קוטל אותו במכת מקור ומתחיל לבלעו מהראש. ידועים מקרים שבהם הנחש המתגונן נשך בחוזקה חיוויאי או נכרך על צווארו וחנק אותו למוות. נחשים גדולים במיוחד נוהג החיוויאי לשמוט מגובה רב ולאכלם רק אחרי מותם. בנוסף לנחשים אוכל החיוויאי זוחלים אחרים.

החיוויאי בונה את קנו במקומות שיש מהם תצפית נרחבת. הזכר נושא את חומרי הקינון והנקבה בונה מהם את הקן. חלקו החיצוני של הקן בנוי מחומרים גסים כמו ענפים וזרדים, חלקו הפנימי מרופד בעלים. בתטולה ביצה אחת, עליה דוגרת בעיקר הנקבה. שני ההורים דואגים למזון הגוזל.

החיוואי מצוי בדרום אירופה, צפון אפריקה ואסיה. הוא נודד מעל ישראל בסתיו ובאביב ומקנן בה בקיץ.

בגולן נמצא משקוף אבן מתקופת התלמוד, המעוטר בעופות דורסים, קרוב לוודאי חיוויאים, האוחזים בנחש. על המשקוף חרותה הכתובת "זה בית מדרשו שהלרבי [= של רבי] אליעזר הקפר".
[[חיוויאי חום]]

== מינים ==
* חיוויאי הנחשים (Circaetus gallicus)
* חיוויאי שחור־חזה (Circaetus pectoralis)
* חיוויאי ביאונדיון (Circaetus beaudouini)
* חיוויאי חום (Circaetus cinereus)
* חיוויאי מפוספס דרומי (Circaetus fasciolatus)
* חיוויאי מפוספס מערבי (Circaetus cinerascens)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.pbase.com/arnon_g/birds050923 תמונות של חיוויאים]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1816
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואי-פייר וייו
קטגוריה:חיוויאי
חולצת הקשת בענן

חולצת הקשת בענן
[[פביאן קנצ'לרה, אלוף העולם ברכיבה נגד השעון ב-2006, ב-2007, ב-2009 וב-2010, לבוש בחולצת הקשת בענן]]
חולצת הקשת בענן היא חולצת רכיבה המוענקת למנצח באליפות העולם בענפים השונים של רכיבת אופניים תחרותית. החולצה נלבשת על ידי האלוף בתחרויות השנה שעברה ומבדילה אותו משאר הרוכבים בתחרויות השונות.

החולצה מוענקת למנצח ולמנצחת באליפות העולם במרוצי כביש, במרוצי כביש נגד השעון, באופני הרים, באופני מסלול, באופני סייקלו-קרוס ובאופני BMX.

החולצה לבנה ועליה חמישה פסים רוחביים בצבעי איגוד האופניים הבינלאומי שהם גם צבעי הדגל האולימפי.

הרוכב שלו הוענקה החולצה חייב ללבוש את החולצה בשנה שאחרי האליפות, עד האליפות הבאה, אך ורק בסוג המרוץ שבו הוא אלוף העולם: לדוגמה, אלוף העולם במרוצי כביש אינו רשאי ללבוש את החולצה במרוץ נגד השעון. 

אם אלוף העולם מוביל גם במרוץ קטעים (דוגמת החולצה הצהובה במרוץ הטור דה פראנס), עליו ללבוש את חולצת מוביל המרוץ. אותו חוק חל גם לגבי המוביל במפעל הפרו-טור השנתי הלובש חולצה לבנה. עם זאת, ב-2006, בעת שטום בונן היה אלוף העולם והוביל בסדרת הפרו-טור, הגיעו מארגני המרוצים לפשרה עם איגוד האופניים הבינלאומי ובונן לבש חולצה בעיצוב חדש שכללה אלמנטים משתי החולצות.

בהמשך הקריירה שלהם, לאחר שכבר אינם אלופי עולם מכהנים, רשאים הרוכבים שזכו בחולצת הקשת בענן לרכוב במדי קבוצותיהם הרגילות כשעל צווארונם ושרווליהם מסומנים פסי חמשת "צבעי הקשת" (למשל לאנס ארמסטרונג). כמו בשנת הכהונה כאלוף, החולצות המעוטרות בפסי הצוואר והשרוול נלבשות רק בעת שאלופי העולם לשעבר משתתפים במרוץ מאותו סוג בו זכו בתואר.

==הקללה==
בין אוהדי הספורט קיימת אמונה עממית המכונה "קללת חולצת הקשת בענן". על פי אמונה זו נדון לובש החולצה לחוסר מזל בשנה בה הוא לובש אותה. במקרים רבים מצליחים אלופי העולם בסוגים השונים של רכיבת האופניים גם בשנה בה הם מחזיקים בתואר ובחולצה, אך כאשר רוכב המחזיק בחולצה נפצע, נתפס בשימוש בחומרים אסורים או אינו משיג הישגים ספורטיביים כפי המצופה ממנו, מיד נשלפת על ידי אוהדי הספורט טענת "קללת חולצת הקשת בענן".
בראיון שנערך עם טום בונן, בעת שהיה אלוף העולם, הוא התייחס ל"קללת הקשת בענן" ואמר: "קללת חולצת הקשת בענן היא דבר שאיננו קיים. אם אתה מסוגל לזכות באליפות העולם, אתה יכול לנצח גם במרוצים אחרים. מה שמתלווה לחולצה הוא לחץ, ואם אתה מתמודד היטב עם לחץ, אתה יכול להתמודד עם חולצת הקשת בענן".

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אופניים
קשת בענן
ייאסו השלישי, קיסר אתיופיה

ייאסו השלישי (עברית: יהושע השלישי) היה קיסר אתיופיה מ-16 בפברואר 1784 - 24 באפריל 1788 הוא היה בנו של אבאטו אזאקו ונכדו של ייאסו השני.

ייאסו הומלך לקיסר על ידי אביו הראס אבאטו אזאקו. תקופת מלכותו נמשכה כארבע שנים ואופיינה במאבק בין המצביאים, בהם: וולדה סלאסי, הראס היילה יוסדיק. המצביאים הדיחו את ייאסו, שבסופו של דבר מת מאבעבועות שחורות

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:אתיופיה: תקופת השופטים
קטגוריה:השושלת הגונדרית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:נפטרים ב-1810
מגלשה

מגלשה ב[[יפן עשוית מתכת]]
מגלשה בו[[ולנסיה שבספרד עשויה פלסטיק]]
מגלשה מעוקלת במבנה של [[צינור]]
מַגְלֵשָׁה היא מתקן משחקים הנפוץ בגני משחקים בכל רחבי העולם, וכן במגרשי גני ילדים ובתי ספר.

המגלשות עשויות ממגוון חומרים, בעיקר חומרים פלסטיים אך גם מעץ, מתכת או פיברגלאס. משטח המגלשה חלק כדי לאפשר החלקה. צורתן כצורת מסילה מוארכת המונחת על גבי משטח מוגבה וממנו יורדת המסילה למשטח נמוך יותר, דבר המאפשר גלישה בישיבה או בשכיבה במורד המסילה. סולם, מדרגות או חבל טיפוס מאפשרים גישה למשטח העליון של המגלשה.

מגלשות יכולות להיות מעוקלות ובעלות צורות שונות. מגלשות בטיחותיות יותר בנויות כצינור סגור או סגור למחצה כדי למנוע סכנת נפילה מגובה.

==ראו גם==
* מגלשת מים
* מישור משופע

==קישורים חיצוניים==

פסל [[המפלצת בירושלים, עם שלוש מגלשות (לשונות). פיסלה: ניקי דה סן פאל]]

קטגוריה:מתקני שעשועים
מגלשת מים

מגלשת מים בעלת [[תמה של מקדש מאיה. הגולש אינו נוחת בבריכה שלפני המקדש, אלא ממשיך לגלוש בצינור העובר מתחת למים]]
מגלשת מים היא מתקן שעשועים הדומה בצורתו למגלשה. מגלשת מים היא צינור סגור או פתוח בחלקו העליון, עשוי לרוב חומר פלסטי או מתכת, המונח בהטיה ממשטח גובה למשטח נמוך. זרם מים הזורם בו מאפשר גלישה במורד הצינור, לרוב לתוך בריכה או למשטח האטה. הגולש מחליק בישיבה או בשכיבה על זרם המים, או ביושבו על רפסודה או אבוב

מתקן זה מצוי לרוב בפארקי מים אך גם בבריכות שחייה וכחלק ממתקני שעשועים בחוף ים. הצינורות יכולים להיות ישרים או מעוקלים. מגלשות תלולות יכולות ליצור אפקט של נפילה חופשית, וכן יכולות לכלול פעלולים נוספים כגון הוספת ערפל במנהרת הגלישה, תאורה מיוחדת, או אורות לייזר.

סדרה של מגלשות צמודות מאפשרת לגולשים להתחרות זה בזה.

שימוש ברצועת הנעה יכול לאפשר לגולשים לנוע במעלה המגלשה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פארקי מים
קטגוריה:מתקני שעשועים
מייקי ויי

270x270px
מייקל ג'יימס ואיי לי (אנגלית: Michael James Way Lee; נולד ב-10 בספטמבר 1980) הוא נגן בס אמריקאי. הוא מנגן בלהקת הרוק האמריקנית מיי כמיקל רומנס, והוא אחיו הצעיר של סולן הלהקה ג'רארד ויי.

== ביוגרפיה ==
ויי נולד וגדל בניוארק שבניו ג'רזי. אביו ממוצא סקוטי ואמו ממוצא איטלקי. מייקי הוא אחיו של ג'רארד ויי, סולן הלהקה, והוא זה שהציע את שם הלהקה מתוך הספר "Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance", שנכתב בידי ארוין וולש.

מייקי עבד בחברת "Eyeball", חברת התקליטים של הדיסק הראשון של הלהקה "I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love".
בחודשים הראשונים כשהלהקה החלה להופיע נהג ויי להשתכר לפני כל הופעה "כדי לטשטש את פחד הבמה". 

ויי התחתן עם אליסיה סימונס ב-7 במרץ 2007. סימונס היא מורה לגיטרה, ניגנה ב-2005 תקופה קצרה בלהקת From First to Last. הזוג התגרש ב-2013 . ב-2014 התחיל לצאת עם חברתו הנוכחית קריסטין קולבי.

בשנת 2015 הוא שיתף פעולה עם Waterparks באלבום החדש של הלהקה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:בסיסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
ייאסו הרביעי, קיסר אתיופיה

ייאסו הרביעי (עברית: יהושע הרביעי) היה קיסר אתיופיה מ-18 ביוני 1830 - 18 במרץ 1832 בנו של הקיסר סלומון.

קיסר זה היה בעיקר בובה שהומלכה על ידי סגן הקיסר ומושל באגמדיר ראס דורי אשר הפיל את הקיסר הקודם ג'יגר. לאחר שהומלך על ידי דורי, ייאסו ארגן מרד כנגדו בתקיפות של אזורי המחיה של היג'ו אורומו, יורשו של דורי עלי השני שנכח באירועים דיווח זאת לדודו דורי והוא הדיח את ייאסו.
על פי החוקר סמואל גובאט ייאסו נפל בפח של הקיסר הקודם ג'יגר שהעליל עליו שהוא קרא ליריבו של דורי ראס פריס להדיח את דורי בתור סגן הקיסר.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתיופיה: תקופת השופטים
קטגוריה:השושלת הגונדרית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:אתיופים שנפטרו ב-1832
דב ביגון

הרב דֹב הכהן ביגון (בייגין; נולד ב-1940) הוא ראש ישיבת מכון מאיר ומדרשת מכון אורה.

==ביוגרפיה==
נולד בחולון בשנת ת"ש (1940) להורים חילונים שעלו לישראל לפני השואה. סבו מצד אמו, דב בער סופר, שימש כסופר סת"ם והיה חברותא של הרבי מאוסטרובצא. הרב ביגון נוהג לספר שעלייתה של אמו לארץ התאפשרה בזכות בנו וממלא מקומו של הרבי מאוסטרובצא. בשנת 1954 עבר כילד חוץ לקיבוץ משמר השרון. היה פעיל בתנועה המאוחדת.

שרת בצה"ל כקצין בנח"ל וכקצין בבה"ד 1. נלחם במלחמת ששת הימים כסגן מפקד פלוגה בחטיבת ירושלים בקרב על שחרור ירושלים.

כחובב טבע ואוהב ארץ ישראל היה מראשוני המדריכים בחברה להגנת הטבע.

בגיל 23 החליט להעמיק את ידיעותיו בתורה וביהדות. בהשפעת הרב אהרן קלר, רבה של נהריה, החל ללמוד בישיבת כפר חסידים ומאוחר יותר בישיבת מרכז הרב בירושלים, שם למד למעלה מעשר שנים אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק וקיבל סמיכה לרבנות.

לאחר מלחמת יום הכיפורים, הקים את "מכון מאיר" על שם שנפל בקרב על תעלת סואץ חודשים ספורים קודם לכן.

משמש כראש ישיבת מכון-מאיר ומדרשת מכון אורה, העוסקים בחינוך, לימוד תורה והפצת יהדות ברוחו של הרב קוק. הוא כותב מאמרים בנושאים מגוונים, ובפרט כותב את המאמר הראשי בעלון פרשת השבוע "באהבה ובאמונה", שמוציא מכון מאיר.

בסיון ה'תשפ"ב העמיד הרב ביגון את הרב מאיר טויבר במקומו בראש המחלקה לדוברי עברית וכראש בית המדרש, וביקש שלאחר פטירתו יבחרו את ראש המכון תחתיו הרבנים: חיים דרוקמן, שלמה אבינר, צבי טאו ויעקב אריאל<ref></ref>.

בשנת ה'תשע"ד (2014) זכה באות יקיר ירושלים.

=== חיים אישיים ===
הרב ביגון היה נשוי לנאוה עד לפטירתה בשנת תשפ"ב (2022). אב לתריסר. בנו אריאל נפטר ממחלה בשנת תשס"ד (2004).<ref></ref> מתגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.machonmeir.org.il/hebrew/main.asp?rabbi=1 שיעורי הרב דב ביגון] באתר מכון מאיר
*[https://web.archive.org/web/20131006185818/http://myim.co.il/main.php?mod=newsOpen&articleID=843 "אוהב את הבריות"], הרב ביגון באתר מעייני הישועה
* [http://roshyehudi.org/clone/roshy.org/articles/show.asp?id=445 סיפורו של הרב דב ביגון] באתר ראש יהודי
*[https://drive.google.com/file/d/1kfCzZejWFyPXUUYJiEMbZXJsiJDQTrxO/view?usp=sharing "בעימות עם עצמי"], ראיון עם דב ביגון, בתוך "בנתיבות שבים - אל המקורות", בני ברק ה'תשל"ט
* [http://www.icast.co.il/default.aspx?p=Podcast&id=470537&cid=471710 "שעה של אנשים" שעה אישית עם הרב דב ביגון]. מגישים: אסף פאסי ואבי קראוס. רדיו גלי ישראל. 10 באפריל 2014
* 
* 
* 
* 
* [https://www.inn.co.il/tags/%D7%94%D7%A8%D7%91_%D7%93%D7%91_%D7%91%D7%99%D7%92%D7%95%D7%9F כל הכתבות על הרב דב ביגון], באתר ערוץ 7

=== וידאו ===
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבות ציוניות
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:תלמידי הרצי"ה קוק
קטגוריה:סגל מכון מאיר
קטגוריה:ראשי ישיבות לחוזרים בתשובה
קטגוריה:בוגרי התנועה המאוחדת
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:משמר השרון: אישים
קטגוריה:קריית משה: רבנים
קטגוריה:רבנים שקראו לסרב לפקודת פינוי שטחים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
אורניום-תוריום

אורניום-תוריום (מכונה גם "תוריום-230") היא שיטת תיארוך רדיומטרי, המשמשת למציאת גילם של חומרים מבוססי סידן פחמתי (כגון: אלמוגים, ומשקעי מערות כנטיפים וזקיפים). השיטה יכולה לשמש לתיארוך סלעים עתיקים בהרבה מסלעים אותם מתארכים בשיטת פחמן-14, כיוון שזמן מחצית החיים של האיזוטופ תוריום 230 נמשך כ-75,000 שנים, בעוד שזמן מחצית החיים של האיזוטופ פחמן 14 נמשך כ-5700 שנים "בלבד".
השיטה מבוססת על מדידת התפרקויות האיזוטופ תוריום 230 הנוצר מהתפרקות אורניום 234. המסיסות של תוריום במים אפסית ולעומתו אורניום מסיס במידת מה כך שחומר שמקורו בשיקוע יונים מומסים במי ים מכיל כמות מסוימת (כמה חלקים למיליארד עד כמה חלקים למיליון) של אורניום אך אינו מכיל תוריום. התוריום אותו מוצאים באבן גיר או באלמוג הוא, לכן, תוצר התפרקות של האורניום שהושקע עם היווצרות המוצק וכך יכול לשמש לתיארוך זמן ההיווצרות.

== ראו גם ==
*מערת אבשלום
*מערת אל קסטיו

== קישורים חיצוניים ==
*[https://web.archive.org/web/20100720193733/http://wis-wander.weizmann.ac.il/site/he/weizman.asp?pi=439&doc_id=2198&interID=1026&sq=1026 מאמר באתר מכון ויצמן על שימוש בשיטת אורניום-תוריום במערת שורק ("מערת הנטיפים").]
*[http://old.parks.org.il/BuildaGate5/general2/data_card.php?ItemID=321753519&SiteName=parks&NewNameMade=183&ValuePage=&BuyerID=2814232&Clubtmp1= מאמר באתר רשות הטבע והגנים על פעילות חוקרים מהמכון הגאולוגי בנושאים הקשורים למערת שורק.]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאוכרונולוגיה
קטגוריה:שיטות תיארוך
קטגוריה:אורניום
קטגוריה:תוריום
קרדינל צפוני

קרדינל צפוני (שם מדעי: Cardinalis cardinalis) הוא ציפור שיר צפון-אמריקאית בינונית בת למשפחת הפרושיים ולסוג קרדינל. קולו ערב מאוד לאוזן. תזונתו של הקרדינל מורכבת בעיקר מזרעונים, גלעיני פירות וזבובים.

== מאפיינים ==
הקרדינל חי ברחבי אמריקה הצפונית, ובעיקר בארצות הברית, אך גם בקנדה ומקסיקו בגינות, אדמות עם שיחים וביצות. הוא חי ביערות ובסבכי שיחים. בניגוד לאחיו, הקרדינל הוא עוף יציב ואיננו נודד.

אורך הקרדינל כ-20 ס"מ. מקורו קצר, חזק וחד. לקרדינל יש דו-צורתיות זוויגית בולטת. הזכר הבוגר הוא בצבע אדום ארגמן מבריק עם מסכת פנים שחורה על העיניים, הנמשכת עד לחזה העליון. הצבע הופך עמום וכהה יותר בגב ובכנפיים. הנקבה בצבע חום, עם גוני חום-אפרפר בעיקר וגוון אדמדם קל בכנפיים, בציצה ובנוצות הזנב. מסכת הפנים של הנקבה היא אפורה עד שחורה והיא פחות מוגדרת מזו של הזכר. לשני המינים יש פסים מוגבהים בולטים ומקורים בצבע אלמוגים עזים וכן ציצית. ציפורים צעירות, הן זכרים והן נקבות, מציגות צבע דומה לנקבה הבוגרת עד הסתיו, אז הן משירות את הנוצות הללו ומצמיחות נוצות בוגרות. הצעירים הם חומים מלמעלה ואדום-חום למטה, עם ציצית, מצח, כנפיים וזנב בצבע לבנים. הרגליים והרגליים בצבע ורוד-חום כהה. קשתית העין חומה.

הקרדינל מקנן על עצים נמוכים. קן הקרדינל בנוי מעלים יבשים, זרדים, ובתוכו ריפוד שעשוי מעשב. זוג הקרדינלים מרחיב את המשפחה פעם בחצי שנה, בין 3–5 ביצים בכל תטולה. מהביצים בוקעים גוזלים קטנים.

ציפור זו היא הציפור הלאומית של 7 ממדינות ארצות הברית: אילינוי, אינדיאנה, קנטקי, קרוליינה הצפונית, אוהיו, וירג'יניה ווירג'יניה המערבית, כך שהיא הציפור הלאומית של המספר הגדול ביותר של מדינות (במקום השני סטורנלה נגלקטה עם שש מדינות). היא הייתה מועמדת להיות גם הציפור הלאומית של דלאוור, אבל הפסידה לתרנגול מהגזע "Delaware Blue Hen"	.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:קרדינליים
קטגוריה:בעלי חיים ביערות ממוזגים באמריקה הצפונית
קטגוריה:קנדה: עופות
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
תאונה בערבה

תאונה בערבה הוא סרט דוקומנטרי בבימוי של מיקי בהגן שהופק בשנת 1996. 

בסרט מתוארת חבורה של ארבעה צעירים שבדרכם חזרה מחופשה באילת סטתה מכוניתם והתנגשה חזיתית במשאית, עקב נהיגה במהירות מופרזת, והם נהרגו במקום.

==רקע ועלילה==

הסרט מספר על חבורה של ארבעה חברים טובים בשם-דניאל מרכוס, עירן פרחי, אבי לוי ומשה ("מוש") מילר. הסרט כולל שיחות עם קרובי משפחה של החברים, אימו של דניאל-לינדה מרכוס, אימו של אבי-הניה לוי וחברתו-תמי גולן. 

ב-3 בנובמבר 1993 ירדו ארבעת החברים לחופשה נוספת באילת, וב-5 בנובמבר הצטרפו אליהם שני חבריהם-אייל דיין ודני שקד.

ב-6 בנובמבר התעוררו הארבעה לקראת השעה 11 בבוקר ובערך ב-11:45 הם סיימו את חופשתם, את סקאיה הורידו בבית מלון. לאחר מכן המשיכו בדרכם ובדרך ליד קיבוץ יטבתה הם נצפו על ידי ניידת משטרה כשנסעו על מהירות של 115 קמ"ש אך הניידת לא עצרה אותם. ליד מושב עין יהב איבד משה מילר שנהג ברכב את השליטה בו לאחר שנהג במהירות של 120 קמ"ש והתנגש חזיתית במשאית שנסעה בנתיב הנגדי, המשאית מחצה את הרכב בחלקו הקדמי והאחורי והארבעה נהרגו במקום כתוצאה מכך.

שניים מארבעת החברים היו חיילים והם-עירן ודניאל.

הסרט מסתיים בקטע וידאו שצולם על ידי אישה שמתגוררת בעין יהב ובו נראית משאית צבאית שלוקחת את הגופות של ארבעת החברים לאחר התאונה.

אודות התאונה הופק גם סרט עלילתי בשם "צעירים לנצח".

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.wix.com/latenightstories/michael-behagen-official/ מיקי בהגן-האתר הרשמי (אנגלית)]

קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1996
חבלבליים

[[חבלבל עדין ביער אשתאול]]
חבלבלן המשוכות ב[[שמורת גמלא]]
[[לפופית כפנית, צמח נוי שהפך למין פולש.]]
[[לפופית החוף]]
חֲבַלְבַּלִּים (שם מדעי: Convolvulacea) הם משפחת צמחים הנמנית עם סדרת הסולנאים. המשפחה כוללת 60 סוגים וכ-1,961 מינים ו-112 תת-מינים<ref></ref> שרובם גדלים באזורים טרופיים וסוב-טרופיים ומיעוטם באזורים הממוזגים.

הפרחים נכונים (סימטריים) ודו-מיניים בצורת משפך. הם בעלי כותרת בת 5 אונות, גביע בן 5 עלים ו-5 אבקנים הקבועים בצינור הכותרת. שחלת הפרח היא עילית, בת שתי מגורות שבכל אחת מהן ביצית אחת או שתיים.

בדרך כלל השיפה המובילה מוצרי הטמעה היא חיצונית לעצה בגבעול. למיני חֲבַלְבַּל מצוי גם שיפה נוספת פנימית לעצה כלפי מרכז הגבעול המכונה שיפה פנימית (intraxylary phloem). כמו כן מובילי מוהל חלבי הם פרוקים פשוטים ולא מסועפים שעשויים שורות תאים מוארכים<ref></ref>.

פרי החבלבלים בא לרוב בצורת הלקט. המשפחה נקראת על שם הסוג חבלבל והתפתחה לפני 68 מיליון שנה בתקופת הקרטיקון עליון.

== מיון המשפחה ==
לצמח כ-60 סוגים וכ-1,961 מינים. חלק מהמינים משמשים לנוי ולצרכים רפואיים (מיני החבלבליים המקסיקניים מייצרים שרף המשמש כחומר משלשל ואפילו כתוספת ליין-השרף הגרמני).
מין אחד משמש למאכל בהיקף נרחב - לפופית נאכלת (בטטה). במשפחה נכללים הסוגים הבאים:
*Aniseia
*Argyreia
*Astripomoea
*Blinkworthia
*Bonamia
*Breweria
*Calycobolus
*חבלבלן (Calystegia) - סוג זה מיוצג בצמחיית ארץ ישראל על ידי שני מינים: חבלבלן עגול-עלים וחבלבלן המשוכות.
*Cardiochlamys
*Cladistigma
*חבלבל (Convolvulus) סוג זה מיוצג בצמחיית ארץ ישראל בכ-21 מינים, ביניהם חבלבל השדה וחבלבל השיח. מינים בסוג זה משמשים כצמחי נוי.
*Cordisepalum
*ערר (Cressa) סוג זה מיוצג בצמחיית ארץ ישראל במין ערר כרתי.
*כשות (Cuscuta) סוג של צמחים טפילים, מיוצג בצמחיית הבר של ארץ ישראל בכ-12 מינים.
*Decalobanthus
*Dichondra
*Dicranostyles
*Dinetus
*Dipteropeltis
*Ericybe
*Evolvulus - מינים מסוג זה משמשים כצמחי נוי.
*Falckia
*Hewittia
*Hildebrandtia
*Hyalocystis
*לפופית (Ipomoea) סוג זה מיוצג בצמחיית ארץ ישראל בשישה מינים. פקעת הבטטה היא למעשה הפקעת של מין לפופית. כמו כן מינים מסוג זה משמשים כצמחי נוי.
*Iseia
*Itzaea
*Jacquemontia
*Lepistemon
*Lepistemonopsis
*Lysiostyles
*Maripa
*Merremia
*Metaporana
*Nephrophyllum
*Neuropeltis
*Neuropeltopsis
*Odonellia
*Operculina
*Paralepistemon
*Pentacrostigma
*Polymeria
*Porana
*Poranopsis
*Rapona
*Rivea
*Sabaudiella
*Seddera
*Stictocardia
*Stylisma
*Tetralocularia
*Tridynamia
*Turbina
*Wilsonia
*Xenostegia

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

*

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה
קטגוריה:משפחות צמחים
קראגנדי

קראגנדי (; ברוסית: Караганда) היא עיר במרכז קזחסטן ובירת המחוז הקרוי על שמה שהוא המחוז הגדול ביותר בשטחו במדינה. העיר שוכנת כ-190 ק"מ דרום-מזרחית לבירה אסטנה. על פי אומדן רשמי מ-1 בינואר 2023, אוכלוסיית העיר מונה 515,835 בני אדם, וזוהי העיר החמישית בגודלה בקזחסטן (אחרי אלמטי, אסטנה, שימקנט ואקטובה).

בשנות ה-40 מעל ל-70% מאוכלוסיית העיר היו גרמנים אתנים. רובם היו צאצאיהם של גרמני הוולגה, שהוגלו לסיביר או לקזחסטן בפקודתו של סטלין לאחר הפלישה הגרמנית לפולין. עד לשנות ה-50 רבים מהם נכלאו במחנות עבודה. אוכלוסיית העיר צנחה ב-14% בין השנים 1989 ו-1999. 100,000 מתושבי העיר היגרו מאז לגרמניה.

==גלריית תמונות==
<gallery>
AbdirovStatue.jpg|פסלו של בעיר
Универсам Юбилейный.JPG|סופרמרקט "יובילייני"
ОбластнойТеатр Караганда.JPG|תיאטרון הדרמה המחוזי בעיר
Кинотеатр Ленина.JPG|בית הקולנוע לנין בעיר
Қарағанды вокзалы.jpg|תחנת הרכבת בעיר
Улица Ленина Караганда.JPG|רחוב לנין בעיר
1000 мелочей.JPG|שדרת נורקן אבדירוב בעיר
Караганда проспект.JPG|שדרת בוכר ז'יראו בעיר
</gallery>

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קזחסטן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1931
חוסה צ'אמוט

חוסה אנטוניו צ'אמוט (בספרדית: José Antonio Chamot; נולד ב-17 במאי 1969 בעיר קונספסיון דל אורוגוואי שבפרובינציית אנטרה ריוס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי בעל קריירה עשירה באירופה ובנבחרת ארגנטינה. בדרך כלל שיחק בתפקיד המגן השמאלי. כיום שאמוט הוא מאמן קבוצת ליברטד מפרגוואי.

== קריירה ==
צ'אמוט החל את הקריירה בקבוצת רוסאריו סנטרל, אחת משתי הקבוצות הבכירות של העיר רוסריו. הוא ערך את הבכורה במדי הקבוצה ב-29 בינואר 1989 במשחק ההפסד של קבוצתו לארחנטינוס ג'וניורס. צ'אמוט הופיע במדי הקבוצה 48 פעמים בשלוש עונותיו בקבוצה בטרם עבר לאירופה.

ב-1991 נרכש כרטיסו של צ'אמוט על ידי קבוצת פיזה מהסרייה א' האיטלקית. בקבוצה שיחק באותם ימים גם בן ארצו דייגו סימאונה. לאחר שתי עונות בקבוצה עבר צ'אמוט לפוג'יה ושיחק בה עונה אחת בסיומה עבר יחד עם מאמן הקבוצה, הצ'כי זדנק זמאן ללאציו.

צ'אמוט כבר קנה לעצמו שם של מגן קשוח והשתלב בהרכבה של לאציו. הוא שיחק בקבוצה במשך 4 עונות וזכה איתה בגביע האיטלקי בעונת 1997/98. בסך הכל הופיע צ'אמוט 100 פעמים במדי לאציו. אחרי 7 עונות באיטליה עבר צ'אמוט לספרד והצטרף לאתלטיקו מדריד בה שיחק שתי עונות.

ב-2000 עבר לשחק במילאן, בשורותיה שיחק כבלם וכן כמגן. הוא זכה עם הקבוצה בגביע האיטלקי בעונת 2002/03. בסיום העונה, עבר ללגנס מהליגה השנייה בספרד אך שיחק בה רק פעם אחת. הוא חזר לארגנטינה ב-2004 לקבוצת האם שלו רוסאריו סנטרל בה פרש ממשחק.

=== במדי הנבחרת ===
צ'אמוט היה משחקניה החשובים של ארגנטינה בשנות ה-90 והשתתף בשלושה מונדיאלים (מונדיאל 1994, מונדיאל 1998 ומונדיאל 2002). בנוסף, זכה צ'אמוט במדליית הכסף באולימפיאדת אטלנטה (1996).

== תארים ==
*נבחרת ארגנטינה - מדליית כסף באולימפיאדת אטלנטה
*לאציו - הגביע האיטלקי - 1997/98
*מילאן - הגביע האיטלקי - 2002/03

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בלמי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:כדורגלני רוסאריו סנטראל
קטגוריה:כדורגלני פיזה
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני פוג'ה
קטגוריה:כדורגלני לגנס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני גביע פהד 1995
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1995
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:מאמני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:מאמני ליברטד
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית מארגנטינה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1969
קרלוס רואה

קרלוס אנחל רואה (בספרדית: Carlos Ángel Roa; נולד ב-15 באוגוסט 1969 בסנטה פה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי. רואה כונה Lechuga (חסה בספרדית) בפי חבריו בשל היותו צמחוני.

==קריירה==
רואה הצטרף בנעוריו למחלקת הנוער של ראסינג קלוב. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-6 בנובמבר 1988 בניצחון קבוצתו על ריבר פלייט. במהלך מסע משחקים של קבוצתו באפריקה חלה רואה במחלת המלריה. ב-1994 עבר רואה ללנוס ושיחק בשורותיה עד שנת 1997. במדי לנוס זכה רואה בגביע קונמבול ב-1996.

===מיורקה===
ב-1997 הוחתם רואה על ידי מיורקה מהליגה הספרדית. באותן שנים נודעה הקבוצה כקבוצה קטנה, ומאמנה היה הקטור קופר. למרות זאת, הצליחה להגיע להשגים נאים. בעונת 1997/98 הגיעה מיורקה לגמר גביע המלך הספרדי בו הפסידה לברצלונה. חצי שנה מאוחר יותר ניצחה את ברצלונה, במסגרת הסופר קאפ הספרדי. זה היה התואר הראשון בתולדותיה. מיורקה הגיעה לגמר גביע המחזיקות בעונת 1998/99 אך הפסידה ללאציו. באותה עונה זכה רואה בפרס ריקרדו זאמורה המוענק לשוער המצטיין בליגה הספרדית.

רואה נחשב אז לאחד השוערים הטובים בעולם. בזכות יכולותיו הביעה מנצ'סטר יונייטד עניין בו, אך השחקן דחה את ההצעה למרות המשכורת הגבוהה שהובטחה לו. הנימוק לדחייה היה בשל חברותו של רואה בכנסיית 7 הימים האדוונטיזית שהאמינה שסוף העולם קרב ויתרחש בשנת 2000. רואה פרש מכדורגל והלך להתבודד בהרים.

לאחר שנה, חזר רואה לשחק במיורקה, אולם רצף פציעות חמורות פגעו בחזרתו. הוא נשאר בקבוצה עד 2002, אז עבר לאלבסטה. במהלך תקופתו באלבסטה, חלה רואה בסרטן האשכים ונזקק לניתוח ולטיפולי כימותרפיה שהשביתו אותו ממשחק למשך שנה.

ב-2005 חזר לארגנטינה והצטרף לאולימפו בה שיחק עונה אחת בטרם פרש ממשחק.

===במדי הנבחרת===
רואה שימש כשוערה של ארגנטינה במונדיאל 1998. בשלב הבתים לא ספג שער בודד. בשמינית הגמר היה גורם מכריע בניצחון הנבחרת על נבחרת אנגליה לאחר שהדף בעיטת עונשין מכריעה בדו-קרב הפנדלים בין הנבחרות.

==תארים==
*לנוס - גביע קונמבול - 1 1996
*מיורקה - הסופר קאפ הספרדי - 1 (1998)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:שוערי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:סנטה פה (ארגנטינה): כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ראסינג קלוב
קטגוריה:כדורגלני לנוס
קטגוריה:כדורגלני מיורקה
קטגוריה:כדורגלני אלבסטה
קטגוריה:כדורגלני אולימפו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1997
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1969
טיטוס אניוס מילו

טיטוס אניוס מילו פפיאנוס (בלטינית: Titus Annius Milo Papianus; ? - 48 לפנה"ס), פוליטיקאי רומאי שפעל בשלהי תקופת הרפובליקה.

== תולדות חייו ==
מילו נולד בלנוויאום (כיום לנוויאו שבאיטליה), אביו היה גאיוס פפיוס קלסוס, הוא אומץ על ידי סבו מצד אמו טיטוס אניוס לוסקוס עבר לעיר רומא ושם התחיל את הקריירה הפוליטית שלו. מילו שירת כקוואיסטור וכטריבון הפלבס בשנת 57 לפנה"ס.

במהלך כהונתו הפך מילו ליריבו המושבע של עמיתו פובליוס קלודיוס פולכר שהיה בן חסותו של מרקוס ליקיניוס קראסוס. קראסוס היה יחד עם פומפיוס ויוליוס קיסר חלק מהטריומווירט הראשון, ברית ששלטה בפוליטיקה הרומאית, אולם בזמן הזה היו ראשיה מסוכסכים בינם לבין עצמם ובאופן טבעי הפך מילו לבן בריתו של פומפיוס.

מילו התגלה כטריבון פעלתן ואימץ את שיטות הבריונות של פולכר, כמוהו, הקים לעצמו כנופיית רחוב שעסקה בקטטות עם יריביו הפוליטיים ובראשם פולכר והשתמש באנשיו כדי להגן על פומפיוס ומרקוס טוליוס קיקרו (שחזר בינתיים מגלותו) מפני התקפותיו של פולכר.

מילו היה מועמד לקונסולאט בשנת 53 לפנה"ס, דבר זה היה לצנינים בעיני יריבו משכבר הימים פולכר שהיה מועמד לפראיטוריה באותה שנה. לבסוף פולכר נהרג במהלך קטטה עם כנופייתו של מילו ב-20 בינואר 52 לפנה"ס. מילו הועמד למשפט בעוון רצח, קיקרו ומרקוס יוניוס ברוטוס שימשו כסנגוריו, למרות כל זאת מילו שהבין שסיכויו לזיכוי קלושים בחר לצאת לגלות במסליה (כיום מרסיי שבצרפת).

מילו נשאר בגלות בגאליה עד שנת 48 לפנה"ס, בשנה זאת הפראיטור מרקוס קליאוס הזמין אותו לחזור לאיטליה, הוא נקט בצעד זה מכיוון שהפך למתנגד של יוליוס קיסר בעת שהודח באותה שנה ממשרתו מכיוון שהציע חוק לשמיטת חובות. מילו חזר לאיטליה, תוך שהוא מגייס כנופיה חדשה של בריונים ופורעי, הוא הגיע לקמפניה שם הכריז על נאמנותו לבניו של פומפיוס גנאיוס וסקסטוס ומינה את עצמו ללגאטוס שלהם. מילו נכשל בגיוס אהדת העם ונאלץ לסגת ללוקניה, שם הוא נהרג בקרב כנגד הפראיטור קווינטוס פדיאוס.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.ancientlibrary.com/smith-bio/2193.html ויליאם סמית, מילון לביוגרפיה ומיתולוגיה יוונית ורומאית, 1849, כרך 2 עמ' 1085]
* [http://www.perseus.tufts.edu/cgi-bin/ptext?doc=Perseus%3Atext%3A1999.02.0011;query=chapter%3D%232;layout=;loc=Mil.%201 בעד מילו], כתב ההגנה של קיקרו על מילו
* 

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:חללי קרבות
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
אליוט מינור

אליוט מינור (אנגלית: Elliot Minor) (קודם לכן "The Academy") היא להקה מיורק, אנגליה. המוזיקה שלהם משלבת רוק קלאסי ביחד עם רוק עכשווי. הלהקה פעילה משנת 2005.

==ההיסטוריה ==
חברי הלהקה, אלכס דייוויס ואד מינטון, הכירו כשלמדו בבית הספר ביחד בשנת 2000. שניהם המשיכו את לימודיהם בבתי ספר אחרים ולמדו מוזיקה. באוקטובר 2005, החליטו השניים להקים להקה. הם צירפו אליהם את דן היטרטון וכך יצרו את הלהקה "The Academy". בהופעות, גילו השלושה כי הם נזקקים לנגן גיטרה בס ולנגן קלידים על הבמה, ולכן צירפו את אלי פאול וטדי היטרטון (אחיו של דן). אחרי מספר חודשים, הלהקה חתמה בחברת התקליטים Repossession Records.

חברי הלהקה מנגנים על כלים שונים כגון כינור, פסנתר, קלרינט, צ'לו, קונטרבס וסקסופון.
.

==הוצאות ראשוניות==
הסינגל הראשון של הלהקה, "Parallel Worlds" הופץ באפריל 2007. זהו שיר רוק אנרגטי, שאת רובו מובילה גיטרה ומשתלבים בו כינור ופסנתר. השיר מדבר על בית הספר של אלכס ואד, שלדעתם היה רדוף על ידי רוחות. בוידאו קליפ של השיר, הבנים שרים את השיר בחדר סגור, ישן ומפחיד, וככל שהם מנגנים את המוזיקה חזק יותר, החפצים בחדר זזים. הסינגל נכנס למקום ה-31 במצעד הסינגלים הבריטי והצליח בערוצי מוזיקה בריטיים (כגון MTV2, Kerrang! TV וכו') ואף נכנס לפלייליסט שלהם.

הסינגל השני שלהם, "Jessica" הופץ בתחילת אוגוסט 2007. גם הוא הצליח להיכנס לפלייליסטים של ערוצי המוזיקה השונים בבריטניה והגיע לפלייליסט של ערוץ MTV אירופה. השיר נכנס למקום ה-19 במצעד הסינגלים הבריטי. חברי הלהקה סיפרו כי השיר מספר על ג'סיקה אלבה, וכי הוא מספר את סיפור הקריירה שלה (עטיפת הסינגל עוצבה על פי הסרט עיר החטאים בו השתתפה אלבה).

הסינגל השלישי של אליוט מינור, נקרא "The White One Is Evil" הופץ באוקטובר 2007, והגיע למקום ה-27 במצעד הסינגלים הבריטי. גם הוא נחל הצלחה בערוצי המוזיקה.

ב-נובמבר 2007, הופץ הסינגל הרביעי, "Still Figuring Out". השיר הגיע למקום ה-17 במצעד הסינגלים הבריטי, והצליח להגיע למקום הראשון במצעד הרוק של ערוץ Kerrang! TV.

הסינגל החמישי, שייצא שבוע לפני צאת אלבום הבכורה של הלהקה, הוא הוצאה מחודשת של "Parallel Worlds".

ב-14 באפריל 2008 הוציאה לאור הלהקה את אלבום הבכורה שלה שנקרא "Elliot Minor".

==הופעות==
אליוט מינור הופיעו מאז הקמתם ברחבי האיים הבריטיים. הלהקה חיממה להקות אחרות כמו פול אאוט בוי, מקפליי וסימפל פלאן (אליוט מינור מושפעים על ידי שתי הלהקות האחרונות). בהופעות של הלהקה, הלהקה מקפידה לשמור על איזון בין רמת הסאונד בהופעות לרמת הסאונד בסטודיו.

==דיסקוגרפיה==
;אלבומי אולפן
* 2008 - Elliot Minor
* 2009 - Solaris

;מיני אלבומים
* 2008 - iTunes Live: London Festival '08: Elliot Minor

;הוצאות נוספות
* 2010 - Solaris Acoustic

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות פופ פאנק
רובר גיסקאר

רובר גיסקאר דה אוטוויל (בצרפתית: Robert Guiscard; 1015 בקירוב – 17 ביולי 1085) היה מייסד ממלכת הנורמנים בדרום איטליה ובסיציליה.

==ביוגרפיה==
הוא היה בנו של טנקרד דה אוטוויל ושל אשתו השנייה פרסנדה. לפי ההיסטוריונית הביזנטית אנה קומננה, הוא עזב את נורמנדי בחברת חמישה פרשים ושלושים מלווים בלבד. ב-1047, כשהגיע לדרום איטליה, הפך לראשה של חבורת שודדים, אך עם נישואיו לאוברה דה בורגון שינה את אורח חייו והפך ליד ימינו של אחיו .

הוא השתתף בקרב סיביטאטה (18 ביוני 1053) שבו נפל האפיפיור לאו התשיעי בשבי הנורמנים. ב-1054 כבש את קלבריה ואת בנוונטו (מחוזות בדרום איטליה של ימינו) וב-1057, עם מות אחיו אונפרואה, הפך למנהיג הנורמנים ושם לעצמו כמטרה לכבוש את כל דרום איטליה. ב-1058 שלח את אחיו הצעיר רוז'ה לכבוש את האי סיציליה, וב-1059 כרת ברית עם האפיפיור ניקולאוס השני, נשבע לו אמונים כוואסל וקיבל ממנו בתמורה את פוליה (מחוז בדרום איטליה) ואת סיציליה.

ב-1068 הטיל מצור על עיר הנמל בארי, שהייתה בירת האימפריה הביזנטית בדרום איטליה, כבש את העיר (16 באפריל 1071) וסילק את הביזנטים מפוליה. ב-1072 כבש את פלרמו והפך לשליט סיציליה. מכאן ואילך חלם על כיבוש האימפריה הביזנטית ובירתה קונסטנטינופול ושאף להיות שליטה העליון של אירופה.

במאי 1081 כבש יחד עם בנו בוהמון (מאוחר יותר בוהמון הראשון, נסיך אנטיוכיה) את האי קורפו וצרו על עיר הנמל הביזנטית דורס (באלבניה של ימינו). הביזנטים קראו לעזרתם את ונציה, שהצי שלה נחל ניצחון על זה של גיסקאר (יולי 1081), אך הוא הוביל את צבאו שוב לדורס ונחל שם ניצחון על צבאו של אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (18 באוקטובר של אותה שנה). ב-21 בפברואר 1082 כבש את דורס ומשם המשיך לאפירוס ולתסליה (כיום מחוזות ביוון) והגיע כמעט עד סלוניקי.

ב-1083 קיבל קריאה מן האפיפיור גרגוריוס השביעי, שנאלץ להימלט מרומא, לבוא לעזרתו נגד היינריך הרביעי מלך גרמניה (מאוחר יותר קיסר האימפריה הרומית הקדושה) שכרת ברית עם הביזנטים ועלה על העיר. רובר גיסקאר השאיר את צבאו בתסליה תחת פיקודו של בנו בוהמון, שב לאיטליה והקים שם צבא שהורכב מנורמנים, איטלקים ומוסלמים.

ב-21 במרץ 1084 נכנס היינריך הרביעי לרומא וכעבור עשרה ימים הוכתר לקיסר האימפריה הרומית הקדושה על ידי האנטי-אפיפיור קלמנס השלישי. ב-24 במאי של אותה שנה עלה רובר גיסקאר על רומא בראש צבא של 36,000 איש, וכעבור שלושה ימים שחרר את האפיפיור שהיה נצור במבצר סן אנג'לו וכבש את העיר מידי הגרמנים. הוא דיכא את מרידת תושבי רומא נגד הנורמנים, והניח לחייליו לשרוף ולבזוז את העיר.

בינתיים שב בנו בוהמון לאיטליה והודיע לו כי צבאו בתסליה הושמד בידי צבאו של אלכסיוס הראשון. הוא הקים את הצי מחדש והביס את הצי של ונציה לחופי האי קורפו. אך תוכניותיו הגדולות לכיבוש האימפריה הביזנטית עלו בתוהו כאשר נפטר שם כתוצאה מהידבקות במחלת המלריה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלכים נורמנים
קטגוריה:ילידי 1016
קטגוריה:נפטרים ב-1085
אקווה קלאודיה

שרידי אקווה קלאודיה
אקווה קלאודיה (בלטינית: Aqua Claudia) היא אמת מים שפעלה ברומא בעת העתיקה. עבודות הקמת האמה החלו על ידי הקיסר קליגולה בשנת 38. האמה הושלמה בתקופת שלטונו של הקיסר קלאודיוס, בשנת 52 או, לפי סברה אחרת, בשנת 47, נחנכה ב-1 באוגוסט באותה שנה, ונקראת על שמו.

מקורותיה של אמת המים היו במעיינות קארולאוס וקורטיוס, בקרבת אבן המיל ה-38 של ויה סובלאקנסיס .

האמה פעלה במשך 10 שנים, ולאחר מכן נסתמה. בשנת 71 שוקמה האמה על ידי הקיסר אספסיאנוס, ובשנת 81 שופצה על ידי הקיסר טיטוס. הקיסר נירון האריך את האמה עד גבעת קאיליוס, והקיסר דומיטיאנוס האריך אותה עד לגבעת הפלטין, כך שמימיה הזינו את כל הרבעים של רומא בתקופתם.
 
עם בניית חומת אורליאנוס שולבה האמה בחומה.

אורכה של האמה היה 69 ק"מ (מרביתם מתחת לפני הקרקע), והספקהּ היה 191,190 מ"ק מים מִדי יממה.

==קישורים חיצוניים== 

* [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Lazio/Roma/Rome/_Texts/PLATOP*/Aqua_Claudia.html סמיואל בול פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1929] 
* [http://www.roman-empire.net/maps/rome/aqua-claudia.html מפה של רומא, אקווה קלאודיה מסומנת באדום]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומא: מבנים בתקופת רומא העתיקה
קלאודיה
קטגוריה:רומא: חומות
דוריף

דוריף (בצרפתית: Durif) הוא זן ענבים אדומים המשמש לייצור יין, ומכונה גם פטיט סירה (Petite Sirah או Petite Syrah). מגודל בעיקר בארצות הברית, באוסטרליה, בצרפת ובישראל. הזן הוא הכלאה בין הזנים שיראז ופלורסין. 

יינות המיוצרים מענבי דוריף ניכרים בטעם חריף ושזיפי, ולעיתים קשה להבדיל ביניהם ובין יינות שיראז או פלורסין, במיוחד כשמדובר ביינות ישנים. הם מצטיינים בעפיצות ניכרת ובטאנין חזק, ולפיכך מתיישנים היטב, גם בביקבוק המתמשך יותר מעשרים שנים. על פי רוב מדובר ביין כהה מאוד (כהה יותר מאשר שיראז ובעל גוונים סגולים יותר), חומצי במקצת, ובעל גוף חזק ומודגש. בניחוחו ניכרים תווים של עשבי תיבול ופלפל שחור. 

בישראל גודל הדוריף בעיקר כזן לתמהיל, שהוסף ליינות נחותים יותר כדי להוסיף להם גוף. בשנות התשעים החל היינן יאיר מרגלית (מיקב מרגלית), שלמד בקליפורניה, לשלבם ביינות קברנה סוביניון. במהרה השיקו יקבים נוספים, כמו רקנאטי, יינות ממסכים ("יינות בלנד") שכללו גם דוריף. יקבים אחרים, כמו כרמל, סוסון ים וויתקין, הפיקו, לצד יינות מעורבים, גם יינות זניים על טהרת הפטיט סירה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:זני ענבים