OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אותות יום ההולדת

אות יום הולדת הוא השם שניתן בחלק מממדינות חבר העמים הבריטי להענקת עיטורים ומדליות במהלך החגיגות הרשמיות של יום הולדתו של המונרך. את העיטורים והמדליות מעניק המלך הבריטי. העיטורים המלכותיים מתפרסמים בעיתונות.

== היסטוריה ==
האות הוענק מוענק מדי שנה ביום הולדתו של המונרך לפחות מאז 1860, בתקופת שלטונה של המלכה ויקטוריה.

בשנת 1876, לא ניתנו עיטורים ומדליות, מה שגרם ל"מידה רבה של אכזבה" במשרד ההגנה.

יום הולדתו של המלך אדוארד השביעי, יורש המלכה ויקטוריה (שלט בין השנים 1901–1910), חל ב-9 בנובמבר, ומאז 1908, יום ההולדת הרשמי של מלך בריטניה הועבר לשבת הראשונה, השנייה או השלישית ביוני, ואותות יום ההולדת מוענקים בהתאם בימים אלו.

אותות יום ההולדת לא הוענק במקרים שבהם הן חפפו עם עיטורי היובל ב-1887 וב-1897 ואותות ההכתרה בשנים 1911, 1937 ו-1953.

בשנת 2020, בשל מגפת הקורונה, הענקת העיטורים נדחתה לסתיו<ref></ref>.

== ראו גם==
* מסדר אוסטרליה
* יום הולדתו של המונרך

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.thegazette.co.uk/honours-lists רשימות הצטיינות] - רשימות וקישורים של אותות הצטיינות ליום הולדת כפי שפורסמו בעיתון לונדון גאזט (מאז 1940).
* [https://www.thegazette.co.uk/all-notices/content/100862 רשימות הצטיינות] - רשימות וקישורים של רשימות הצטיינות ליום הולדת כפי שפורסמו בעיתון "לונדון" (1885–1939).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המלוכה הבריטית
קטגוריה:ממלכות חבר העמים הבריטי
קטגוריה:אותות, עיטורים ומדליות
+'Justments

+'Justments הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר-יוצר האמריקאי ביל וית'רס. האלבום יצא לאור בשנת 1974 על ידי חברת התקליטים סאסקס רקורדס. האלבום מכיל בין השאר את הסינגל המצליח "The Same Love That Made Me Laugh" אשר הגיע למקומות גבוהים במצעדי מכירות שונים.

== תוכן ==
כל שירי האלבום נכתבו על ידי וית'רס, למעט גרסת כיסוי אחת לשיר "Can We Pretend" שכתבה דניס ניקולאס. שני שירים נוספים באלבום נכתבו בשיתוף עם הגיטריסט מלווין דאנלופ. כל השירים, מלבד גרסת הכיסוי, כתובים כדרכו של וית'רס מנקודת המבט של גבר שחור ממעמד הביניים האמריקאי של שנות השבעים המוקדמות, ובדומה לאלבומים קודמים גם אלבום זה עוסק בנושאי מין, עבודה, אהבה וזיכרונות מהילדות.

== מיקומי שיא ==

== דיסקוגרפיה ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי ביל וית'רס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
הר דאנג'י

הר דאנג'י (באנגלית: Mount Dungey) הוא הר בהרי טולה, בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.

ההר ממוקם 2 קילומטרים ממערב לפסגת פיתגורס.

גובהו של ההר 262 מטרים מעל פני הים; הר דאנג'י הוא ההר ה-5,493 בגובהו באנטארקטיקה.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי ההר ===

ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.

=== מקור השם ===

שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.

ההר נקרא על שמו של אף. ג'י. דאנג'י (F.G. Dungey), שהיה איש צוות באוניית המחקר "דיסקברי", אשר שימשה את משלחת המחקר הבריטית, האוסטרלית והניו זילנדית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1929–1931.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:4170 הר דאנג'י] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=1354 הר דאנג'י] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=3964&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR הר דאנג'י] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://www.mindat.org/feature-6632447.html הר דאנג'י] באתר mindat

== הערות שוליים ==

דאנג'י
דייצ'י סוזוקי

דייצ'י סוזוקי (ביפנית: 鈴木 大地; נולד ב-10 במרץ 1967) הוא שחיין עבר יפני. אלוף אולימפי (סיאול 1988) במשחה ל-100 מטר גב.

== ביוגרפיה ==
סוזוקי נולד וגדל בנרשינו, מחוז צ'יבה.

===1984===
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים סוזוקי במקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.30 שניות, במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר שהרביעייה פסלה בשלב הגמר, כשחיין ראשון הוא קבע שיא לאומי חדש של 57.70 שניות, בשלב המוקדמות הרביעייה קבעה שיא לאומי חדש של 3:50.14 דקות ובמקום 16 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.02 דקות.

===1986===
====אלוף אסיה====
במשחקי אסיה שנערכו בסיאול, קוריאה הדרומית בשנת 1986 זכה סוזוקי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא משחקים חדש של 57.39 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא משחקים חדש נוסף של 3:46.55 דקות.

===1987===
====אלוף האוניברסיאדה====
באוניברסיאדה שנערכה בזאגרב, קרואטיה באמצע יולי 1987 הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.57 שניות, לפני דייוויד ברקוף מארצות הברית (57.22 שניות) וג'יי מורטנסון מארצות הברית (57.44 שניות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.98 דקות, לפני זולטן בלייטי מהונגריה (2:03.95 דקות) ומייקל למברט ארצות הברית (2:04.14 דקות). מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:46.27 דקות, אחרי ארצות הברית (3:45.72 דקות) ולפני מערב גרמניה (3:48.73 דקות).
====סגן אלוף הפאן פסיפיק====
חודש לאחר מכן, באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בבריזביין, אוסטרליה באמצע אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.07 שניות, אחרי מארק טוקסברי מקנדה (55.89 שניות) ולפני פול קינגסמן מניו זילנד (57.55 שניות).

===1988===
====אלוף אולימפי====
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה סוזוקי במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אסיה חדש של 55.05 שניות, לפני שיאן העולם דייוויד ברקוף (55.18 שניות) ואיגור פוליאנסקי מברית המועצות (55.20 שניות). ברקוף קבע בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 54.51 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:44.36 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 55.87 שניות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:04.67 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצא השל 2:03.36 דקות.

===קריירה ציבורית===
בשנת 2015 כיהן כיושב ראש איגוד השחייה ביפן ובספטמבר אותה שנה החל לכהן בתפקיד ראש סוכנות הספורט הלאומי של יפן. הסוכנות החלה לעבוד באוקטובר אותה שנה כארגון מקביל למשרד הספורט היפני. תפקידה של הסוכנות המונה 121 אנשים לשפר את ההישגים של הספורטאים היפנים באולימפיאדת טוקיו (2020).

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר גב

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחייני גב
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:אלופים אולימפיים יפנים: שחייה
קטגוריה:אלופי האוניברסיאדה
קטגוריה:פוליטיקאים יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1967
הר דגרפלדט

הר דגרפלדט (באנגלית: Mount Degerfeldt) הוא הר בהרי טולה, בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.

ההר ממוקם 7 קילומטרים מדרום להר סטורר.

גובהו של ההר 238 מטרים מעל פני הים; הר דאנג'י הוא ההר ה-5,544 בגובהו באנטארקטיקה.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי ההר ===

ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.

=== מקור השם ===

שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.

ההר נקרא על שמו של קארל לארסן דגרפלדט (Carl Larsson Degerfeldt), שהיה איש צוות באוניית המחקר "דיסקברי", אשר שימשה את משלחת המחקר הבריטית, האוסטרלית והניו זילנדית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1929–1931.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:3673 הר דגרפלדט] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=1662 הר דגרפלדט] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=3478&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR הר דגרפלדט] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://www.mindat.org/feature-6631974.html הר דגרפלדט] באתר mindat

== הערות שוליים ==

דגרפלדט
Beautiful Mistakes

"Beautiful Mistakes" (בעברית: "טעויות יפות") הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הרוק האמריקנית מארון 5 בהשתתפות הראפרית האמריקאית מייגן די סטליון.<ref></ref> הוא יצא לאור ב-12 בפברואר 2021, בהוצאת חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, כסינגל השלישי מתוך האלבום, Jordi.<ref></ref>

== הוצאה וקידום ==
ב-22 בפברואר 2021, הכריזו מארון 5 על צאת הסינגל יחד עם מייגן די סטליון ברשתות החברתיות שלהם בו חשפו את עטיפת הסינגל ותאריך צאתו.<ref></ref><ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ הנלווה לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של מארון 5 ב-12 במרץ 2021.

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מדינה
!תואר
!עותקים
|-
!אוסטרליה (ARIA)
|זהב
|35,000
|-
!קנדה (Music Canada)
|פלטינה
|80,000
|-
!איטליה (FIMI)
|זהב
|35,000
|-
!ניו זילנד (RMNZ)
|זהב
|15,000
|-
!שווייץ (IFPI Switzerland)
|זהב
|10,000
|-
!ארצות הברית (RIAA)
|זהב
|500,000
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!כלל העולם
|3 במרץ 2021
|הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה
|RCA
|style="text-align:center;"|
|-
!אוסטרליה
|5 במרץ 2021
|רדיו להיטים עכשוויים
|יוניברסל מיוזיק אוסטרליה
|style="text-align:center;"|
|-
!rowspan="2" |ארצות הברית
|8 במרץ 2021
|מוזיקה עכשווית למבוגרים
|rowspan="2" |אינטרסקופ רקורדס • 222 רקורדס
|style="text-align:center;"|
|-
|9 במרץ 2021
|רדיו להיטים עכשוויים
|style="text-align:center;"|
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:סינגלים מ-2021
קטגוריה:שירי מארון 5
קטגוריה:שירי מייגן די סטליון
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יעקב כשר
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מייגן די סטליון
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:שירי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:שירי זהב בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת 222 רקורדס
דני גרופר

דני גרופר (נולד ב-16 במרץ 1999) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית ובנבחרת ישראל.

==קריירת מועדונים==
גרופר נולד בחיפה. הוא החל את הקריירה שלו במחלקות הנוער הבכירות של חיפה, עיר הולדתו, מכבי והפועל. בגיל 18, גרופר הצטרף למחלקת הנוער של עירוני נשר וכעבור שנה חתם בהפועל עפולה.

ב-17 בספטמבר 2018, גרופר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד הפועל מרמורק במסגרת הליגה הלאומית, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. גרופר רשם 35 הופעות במדי עפולה וכבש 5 שערים בעונה זו בכל המסגרות.

ב-26 במאי 2019, גרופר חתם בהפועל תל אביב מליגת העל. ב-27 ביולי 2019, גרופר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 להפועל רעננה במסגרת גביע הטוטו. ב-23 ביוני 2020, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–3 למכבי חיפה.

גרופר העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה 2021, בו פתח בהרכב בהפסד הפועל 1–2 למכבי תל אביב לאחר הארכה.

ב-28 בפברואר 2022 חתם בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית.

== נבחרות ישראל ==
לזכותו 8 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21, עמה שיחק בשנים 2019–2020.

ב-15 בספטמבר 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, על-ידי המאמן הלאומי אלון חזן. ב-24 בספטמבר 2022 ערך הופעת בכורה בנבחרת הבוגרת במשחקה האחרון בליגת האומות 2022/2023, כשנכנס כמחליף בניצחון הביתי 2–1 על אלבניה.

== חיים אישיים ==
אביו הוא כדורגלן העבר אורי גרופר ודודו הוא כדורגלן העבר ושחקן נבחרת ישראל, רוני רוזנטל. הוא בעל דרכון רומני.

== תארים ==

; לודוגורץ ראזגרד

* אליפות בולגריה: 2021/2022, 2022/2023
* הסופר קאפ הבולגרי: 2022, 2023

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:חיפה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני לודוגורץ ראזגרד
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בבולגריה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1999
מיסטר לוקא ודוקטור טל

מיסטר לוקא ודוקטור טל הוא אלבום אולפן משותף של לוקץ' וטל טירנגל. האלבום יצא לאור ב-13 באוקטובר 2020, על ידי חברת התקליטים BMusic.

האלבום כולל 11 רצועות שהופקו על ידי אורי שוחט וצוקוש.

באלבום מתארחים מיכאל סוויסה, אורי שוחט, הילה חלואני ושקל.

האלבום מתאפיין בשירים המשלבים סאטירה והומור.

== רשימת רצועות ==

== קישורים חיצוניים ==
* [https://open.spotify.com/album/6Naj1PY2yXdyIh39u5nLpG?si=635QmKxSSyyJuNmqU8cnUg מיסטר לוקא ודוקטור טל], באתר ספוטיפיי
* [https://music.apple.com/il/album/מיסטר-לוקא-ודוקטור-טל/1532036754?l=iw מיסטר לוקא ודוקטור טל], באתר אפל מיוזיק
* [https://lukach.bandcamp.com/album/--6 מיסטר לוקא ודוקטור טל], באתר בנדקמפ

קטגוריה:אלבומי 2020
קטגוריה:אלבומי היפ הופ ישראליים
קטגוריה:אלבומים משותפים
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אורי שוחט
אדריאנה סלוואטיירה

אדריאנה סלוואטיירה אריאס (בספרדית: Adriana Salvatierra Arriaza; נולדה ב-3 ביוני 1989)<ref>[https://web.senado.gob.bo/senadoras-es/adriana-salvatierra-arriaza Adriana Salvatierra Arriaza]</ref> היא פוליטיקאית בוליביאנית. במשך מספר שעות ב-10 בנובמבר 2019 היא שימשה דה יורה כנשיאת בוליביה, מבלי שנכנסה לתפקיד רשמית. עם זאת, עד מהרה התפטרה. לפני כן היא הייתה נשיאת הסנאט הבוליביאני מאז ינואר 2019.<ref>[https://data.ipu.org/content/bolivia-plurinational-state?chamber_id=13344 Bolivia (Plurinational State of) — Chamber of Deputies]</ref>

== ביוגרפיה ==
=== פעילות פוליטית ===
סלוואטיירה נכנסה לפוליטיקה בשנת 2005, כשהייתה בת 16 בלבד. היא הצטרפה לשורות התנועה לסוציאליזם. בשנת 2014, ארגון הנוער של המפלגה בחר בה כמועמדת לסנאט על מקצועיותה ועבודתה מול ארגונים ציבוריים ואזרחיים. היא נבחרה לסנאט בגיל 26 בשנת 2015 מטעם סנטה קרוז ובגיל 29 הייתה סלוואטיירה לנשיאה הצעירה ביותר של הסנאט בתולדות בוליביה.<ref>[https://lac.unwomen.org/en/noticias-y-eventos/articulos/2019/3/take-five-adriana-salvatierra Take Five: «I truly believe it takes a revolutionary process to achieve equality»]</ref>

=== התפטרות ===
ב-10 בנובמבר 2019 הודיעה נשיא בוליביה אבו מוראלס על התפטרותו בעקבות מחאות ואולטימטום מהצבא. בעקבותיו עזב סגן נשיא המדינה, אלווארו גרסיה לינרה, את תפקידו. הבא בתור לכהן כנשיא היה יו"ר לשכת בית הנבחרים ויקטור בורדה, אשר, עם זאת, התפטר לפני הנשיא מוראלס. על פי החוקה, במקרה זה, נשיאת הסנאט, אדריאנה סלוואטיירה, הייתה צריכה לשמש כנשיאה.<ref>[https://russian.rt.com/world/news/685938-spiker-senat-boliviya-otstavka Получившая президентскую власть спикер сената Боливии ушла в отставку]</ref> ברם, סלוואטיירה הודיעה על התפטרותו באותו יום והגישה בקשה למקלט בשגרירות מקסיקו בלה פאס, זמן קצר לאחר שמוראלס עשה זאת על רקע המשבר הפוליטי במדינה.<ref>[https://www.reuters.com/article/us-bolivia-election-salvatierra/bolivian-senate-president-salvatierra-announces-resignation-idUSKBN1XK0NU Bolivian Senate President Salvatierra announces resignation]</ref> סגנית הנשיא השנייה של הסנאט, ג'נין אנייס, מכוח סירובו של סגן הנשיא הראשון, החליפה אותה בתפקיד. עם זאת, סלוואטיירה טענה מאוחר יותר כי אף על פי שהתפטרה, הסנאט עדיין לא קיבל רשמית את התפטרותה עד אז ולכן היא נותרה נשיאת הסנאט.<ref>[https://www.telesurtv.net/news/bolivia-presidenta-senado-denuncia-presion-dirigentes-20191113-0021.html Presidenta de Senado boliviano denuncia presión a dirigentes]</ref> הסנאט קיבל לבסוף את התפטרותה ב-14 בנובמבר 2019 ובחר את מוניקה אווה קופה לנשיאת הסנאט החדשה.<ref>[https://www.eldeber.com.bo/156686_el-gobierno-y-el-mas-abren-espacios-de-negociacion-en-vias-de-la-pacificacion El Gobierno y el MAS abren espacios de negociación en vías de la pacificación]</ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשיאות
קטגוריה:סוציאליסטיות
קטגוריה:סוציאליסטים
קטגוריה:פוליטיקאים בוליביאנים
קטגוריה:נשיאי בוליביה
קטגוריה:ילידות 1989
לואיס ארסה

טקס ההשבעה לנשיאות של ארסה, 8 בנובמבר 2020.
לואיס אלברטו ארסה קטאקורה (בספרדית: Luis Alberto Arce Catacora; נולד ב-28 בספטמבר 1963), הידוע גם בשם לוצ'ו ארס, הוא פוליטיקאי בוליביאני המכהן כנשיא בוליביה מאז שנת 2020.<ref name="lostiempos.com"></ref> הוא כיהן כשר הכלכלה והאוצר הציבורי בשנים 2006–2017 ובשנת 2019 בממשלו של אבו מוראלס.<ref></ref> הוא חבר בתנועה לסוציאליזם (MAS-IPSP).

==ביוגרפיה==
ארסה נולד בלה פאס למשפחה ממעמד הביניים. הוא סיים השכלה כרואה חשבון במכון להשכלה בנקאית בלה פאס בשנת 1984 לפני שקיבל תארים בכלכלה מהאוניברסיטה הגבוהה בסן אנדרס ומאוניברסיטת ווריק באנגליה. הוא בילה את מרבית שנות ה-90 כפקיד ציבורי במספר תפקידים, וגם לימד כלכלה באוניברסיטאות שונות. בשנת 2006 הוא מונה לשר האוצר על ידי הנשיא החדש, אבו מוראלס. ארסה פיקח על הצמיחה הכלכלית בבוליביה, וכחבר תנועת MAS צבר מוניטין כטכנוקרט. בעת כהונתו במשרדי האוצר והכלכלה פעל לקידום מדיניות סוציאליסטית עקבית - שכללה, בין השאר, הלאמה של תעשיות הנפט והאנרגיה, כריית הפחם, המלט, התקשורת ותשתיות התחבורה; הגדלת שכר המינימום בכמעט 400%; הגדלת אחזקות המדינה במשק מ-17% לכמעט 40% והגדלת הוצאות המדינה על תשתיות ורווחה בעשרות אחוזים. תחתיו, בוליביה חוותה צמיחה כלכלית עצומה.

לאחר הבחירות הכלליות השנויות במחלוקת בשנת 2019 והתסיסה שבעקבותיה, מוראלס הסכים לקריאות להתפטרותו וז'אנין אנייס הפכה לנשיאה זמנית. אנייס פיקחה על הבחירות הכלליות בשנת 2020, בהן ניצח ארסה ברוב קולות. האתגר הראשון לשלטונו היה ההתמודדות עם מגפת הקורונה בבוליביה.

ב-1 בפברואר 2021 ארסה ביטל צו מתקופת ממשלת ז'אנין אנייס המאפשר כניסה לבולביה ללא ויזה לאזרחים אמריקאים וישראלים המבקשים להיכנס למדינה. בטענה שמטרת הצו כשלה בעקרון ההדדיות על ידי "הטבה חד-צדדית לאזרחים ישראלים וארצות הברית, מבלי שמדינותיהם יעניקו הטבה דומה".<ref></ref> 

ביוני 2024, כוחות צבא בבוליביה השתלטו על הכיכר המרכזית בבירה לה פז ופרצו לארמון הנשיאות, בסיוע כלי רכב משוריינים שתועדו באזור, במה שנראה כניסיון הפיכה - שלא צלח. הכוחות נסוגו ומפקד הצבא, שהוביל את ההפיכה, הוחלף ונעצר.<ref></ref> הגנרל טען כי הנשיא ביקש ממנו לביים את ההפיכה בניסיון להגביר את הפופולריות שלו. ארסה הכחיש בתוקף.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [https://www.cidob.org/biografias_lideres_politicos/america_del_sur/bolivia/luis_arce_catacora ביוגרפיה], באתר CIDOB 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשיאי בוליביה
קטגוריה:פוליטיקאים בוליביאנים
קטגוריה:שרי אוצר
קטגוריה:ילידי 1963
ג'ק סקאליה

ג'ק סקאליה (באנגלית: Jack Scalia; נולד ב-10 בנובמבר 1950 בשם ג'אקומו טומאסו טדסקו) הוא שחקן אמריקאי.

==ביוגרפיה==
סקאליה נולד בברוקלין, לאחר גירושי הוריו הוא קיבל את שם המשפחה של בעלה השני של אמו, סקאליה. היא שיחק בייסבול אך לאחר פציעה עזב את התחום. הוא החל בקריירת דוגמנות והופיע בפרסומות לג'ינס והלבשה תחתונה. ב-1982 הופיע בסדרת הטלוויזיה "The Devlin Connection" ועל מנת לקדם את הסדרה הופיעה בלי חולצה בכרזות.

הוא היה בעל תפקיד קבוע באופרת הסבון "דאלאס" בתפקיד מושא אהבתה של סו אלן יואינג, אחרי כן בין 1989–1990 שיחק בתפקיד הראשי בסדרת המשטרה "Wolf". 

ב-1990 שיחק בתפקיד הראשי במיני-סדרה "Lady Boss" המבוססת על רומן מאת ג'קי קולינס.

ב-1998 גילם איש עסקים מיליונר בסרט הטלוויזיה הבריטי "The Last Leprechaun".

בין 2001–2003 שיחק באופרת הסבון "כל ילדיי". ב-2005 שיחק במותחן "טיסת לילה".

אשתו הראשונה הייתה הדוגמנית ג'ואן רנקין, ב-1987 נישא בשנית למיס תבל קארן בולדווין ונולדו להם שתי בנות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
אברהם שטרנבוך

הרב אברהם שטרנבוך (י"ח בתשרי ה'תר"צ, 22 באוקטובר 1929 – כ"ד באדר ה'תשפ"א, 7 במרץ 2021) היה ראש ישיבת באבוב בלונדון במשך כחמישים שנה.

==ביוגרפיה==
נולד בשווייץ ליצחק ורעכא שטרנבוך. בילדותו למד תורה אצל מלמד פרטי שנשכר לכך במיוחד מארץ ישראל. לאחר מכן נשלח ללמוד בישיבת עץ חיים במונטרה, אצל דודו הרב ירחמיאל אליהו בוצ'קו. לאחר השואה למד בישיבת פוניבז', אצל הרב יוסף שלמה כהנמן והרב שמואל רוזובסקי ואף נהג ללמוד עם ה"חזון איש". נישא לבתו של הרב רפאל פלדמן אב בית דין שפסטבוש, אנגליה. לאחר נישואיו התגורר תקופה קצרה באנגליה, לאחר מכן עלה לירושלים.

בשנת תשכ"ז התבקש על ידי רבי שלמה הלברשטאם האדמו"ר מבאבוב לעבור ללונדון לכהן כראש ישיבת באבוב.
בשנת תשע"ב לקה באירוע מוחי ועבר להתגורר לצד בתו בירושלים. בכ"ד באדר ה'תשפ"א נפטר בבית החולים הדסה, ונקבר בהר הזיתים.

==צאצאיו==
בניו:
* הרב אליהו חיים שטרנבוך, מו"צ קהילת באבוב 45 בירושלים.
* הרב רפאל שלמה שטרנבוך ראש ישיבת באבוב – חכמת שלמה לצעירים בבני ברק.
* הרב יצחק מאיר שטרנבוך, ראש כולל בבית המדרש קולשיץ בבני ברק.
חתניו:
* האדמו"ר מנובומינסק.
* יצחק הלברשטאם.
* הרב ישראל ברזובסקי בן האדמו"ר מסלונים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.bhol.co.il/news/1193833 אבל: ראש ישיבת באבוב בלונדון הלך לעולמו]

אברהם
קטגוריה:חסידי באבוב
קטגוריה:ראשי ישיבה בריטים
קטגוריה:לונדון: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת גליציה
קטגוריה:משפחת בוצ'קו
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים
קטגוריה:ישראלים ילידי שווייץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2021
אמיר בל

אמיר בל (באנגלית: Amir Bell; נולד ב-21 במאי 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז והקלע בברוזה במברג.

==קריירת תיכונים ומכללות==
בל למד ושיחק כדורסל בבית הספר התיכון איסט ברונסוויק, שם דורג בשלושה כוכבים על יכולתו על פי ESPN ועל פי Yahoo!. הוא נבחר לאחד השחקנים הטובים במחוז בשנים 2013–2014.

בל למד באוניברסיטת פרינסטון, ובמקביל להשתתפותו בנבחרת המכללה, הוא גם עשה תואר בפוליטיקה. בעונתו הראשונה במכללה, היה בל השחקן היחיד במכללתו שפתח בכל 30 המשחקים. היחס של בל בין אסיסט לאיבוד היה 1.6 שהיה שביעי בכל ליגת הקיסוס. בל העמיד ממוצעים של 8.8 נקודות, 2.6 אסיסטים ו-3.0 ריבאונדים כשקלע ב-49.4 אחוזים מהשדה. בעונתו השנייה הוא פתח בכל 29 המשחקים בהם שותף ועזר לקבוצתו לרשום מאזן 7–22, כשרשם ממוצעים של 9.1 נקודות ו-2.5 ריבאונדים למשחק. בעונתו השלישית פתח בל בכל 30 המשחקים, והעמיד ממוצעים של 6.6 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק. בעונתו האחרונה הוא פתח בכל 29 המשחקים ונבחר לשחקן ההגנה של העונה, כשהוא מסיים במקום השני בליגה ביחס בין בין אסיסט לאיבוד עם 1.5, שלישי בחטיפות למשחק עם 1.4, ורביעי באסיסטים עם 3.7. בנוסף העמיד בל ממוצע של 10.9 נקודות ו-5.4 ריבאונדים.

==קריירה מקצועית==
ב-2018, חתם בל בפורטיטודו אגריג'נטו האיטלקית מהליגה האיטלקית השנייה. ב-29 משחקים בקבוצה, העמיד בל ממוצעים של 10.4 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק.

ב-2019, חתם בל בקואלה לומפור דרקונים המלזית מליגת ה-ASEAN. ב-17 משחקים בקבוצה, העמיד בל ממוצעים של 15.8 נקודות, 7.2 אסיסטים ו-7.0 ריבאונדים למשחק.

ב-16 במאי 2020, חתם בל בהפועל באר שבע מהליגה הישראלית עד תום העונה עם אופציה לעונה נוספת. ב-7 משחקים בקבוצה העמיד בל ממוצעים של 11.7 נקודות, 4.1 אסיסטים ו-3.7 ריבאונדים ב-30.7 דקות למשחק. בעקבות יכולתו הטובה הוחלט להאריך את חוזהו לעונה נוספת.

ב-22 ביוני 2022 חתם בברוזה במברג הגרמנית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:כדורסלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורסלני ברוזה במברג
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
סוזן פרנסיה

ז'וז'נה "סוזן" פרנסיה (בהונגרית: Francia Zsuzsanna; נולדה ב-8 בנובמבר 1982) היא חותרת אמריקאית, היא פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008 ולונדון 2012) וארבע פעמים אלופת עולם (2006, 2007, 2009 ו-2011) בשמיניה ואלופת עולם (2009) בזוגית משוט ללא הגאי.

== ביוגרפיה ==
פרנסיה נולדה בסגד, הונגריה. בתם של בלה פרנסיה וקטלין קריקו, ביוכימאית שזכתה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על מחקריה פורצי הדרך שאיפשרו שימוש ב-mRNA עבור תרופות וחיסונים. היא עברה עם משפחתה לארצות הברית בשל עבודת הפוסט דוקטורט של אמא שלה. היא גדלה באבינגטון, פנסילבניה. היא בוגרת תואר ראשון ושני בקרימינולוגיה וסוציולוגיה מאוניברסיטת פנסילבניה. היא החלה לעסוק בחתירה ב-2001 בשנה השנייה ללימודים באוניברסיטה. לאחר שסיימה את לימודיה בשנת 2004 היא ניכללה בנבחרת ארצות הברית בחתירה במשך כ-11 שנים.

===אלופת עולם===
באליפות העולם שנערכה באגם דורני, בריטניה בשנת 2006 היא זכתה במדליית זהב בחתירה עם שמיניה (5:55.50 דקות), לפני גרמניה (5:57.29 דקות) ואוסטרליה (6:00.29 דקות).

באליפות העולם שנערכה במינכן, גרמניה ב-2007 היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בחתירה עם שמינייה (6:17.20 דקות) לפני רומניה (6:18.33 דקות) ובריטניה (6:19.66 דקות).

===אלופה אולימפית===
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה במדליית זהב בחתירה עם שמיניה (6:05.34 דקות) לפני הולנד (6:07.22 דקות) ורומניה (6:07.25 דקות).

באליפות העולם שנערכה בפוזנן, פולין בשנת 2009 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בפעם השלישית ברציפות בחתירה עם שמיניה (6:05.34 דקות) לפני רומניה (6:06.94 דקות) והולנד (6:07.43 דקות) ובחתירה זוגית משוט ללא הגאי ביחד עם ארין קפרו (7:06.28 דקות) לפני זוג מרומניה (7:06.64 דקות) וזוג מניו זילנד (7:06.94 דקות) ובכך היו לאמריקאיות היחידות שזכו בתואר עולמי בזוגית משוט ללא הגאי.

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה בפעם השנייה במדליית זהב בחתירה עם שמיניה (6:10.59 דקות) לפני קנדה (6:12.06 דקות) והולנד (6:13.12 דקות).

== חיים אישיים ==
פרנסיה התגוררה בפרינסטון, ניו ג'רזי ליד המרכז לאימונים בחתירה של ארצות הברית. בשנים 2018 ו-2019 היא אימנה חתירה בסן דייגו.

היא נשואה לריאן אמוס, ארכיטקט ולזוג נולד בן, אלכסנדר בר אמוס, בפברואר 2021.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: חתירה
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: חתירה
קטגוריה:משתתפות אמריקאיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
גשר ג'יורג'ן - ואדו אויי

גשר ג'ורג'ן - ואדו אויי (ברומנית Podul Giurgeni–Vadu Oii) הוא גשר מיועד לתנועת כלי רכב מעל נהר דנובה, ברומניה, בין היישובים ג'יורג'ן וואדו אויי. הגשר באורך 1,456 מטרים וברוחב 17 מטרים. המפתח המרבי בין עמודי התומך הוא בן 160 מטרים.

העבודות על הקמת הגשר התחילו באוגוסט 1966 וחנוכתו נערכה ב-22 בדצמבר 1970.

ביום 23 בדצמבר, בכל שנה, כלי הרכב, שמובילים עד 9 אנשים, פטורים מתשלום אגרת המעבר, כי יום זה מוכרז ל"יום הגשר".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://biblioteca.regielive.ro/referate/constructii/40-de-ani-de-la-inaugurarea-podului-peste-dunare-la-giurgeni-248059.html 40 DE ANI DE LA INAUGURAREA PODULUI PESTE DUNARE LA GIURGENI] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גשרי הדנובה
קטגוריה:רומניה: גשרים
ג'ורג' ויליאם ג'וי

ג'ורג' ויליאם ג'וי (באנגלית: George William Joy; 7 ביולי 1844 – 28 באוקטובר 1925) היה צייר אירי בלונדון.<ref></ref>

== ביוגרפיה וקריירה ==
ג'וי היה בנו של ויליאם ברוס ג'וי, רופא ואחיו של הפסל אלברט ברוס-ג'וי, צאצאי משפחת הוגנוטים ותיקה שהתיישבה באנטרים בשנת 1612.<ref>Snoddy, Theo. Dictionary of Irish Artists: 20th Century, 2nd Edition. Merlin Publishing, Dublin, Ireland, 2002, pages 290–292.</ref>

בתחילה הוא נועד לשרת בצבא והיה גם נגן כינור מוכשר. לאחר פציעה בכף הרגל בגיל צעיר, אביו אמר שהוא אינו כשיר לשירות צבאי. ג'וי הלך להתחנך בבית הספר הארו ובסופו של דבר המשיך בקריירה כאמן. הוא למד בבית הספר לאמנות בדרום קנזינגטון בלונדון ואחר כך באקדמיה המלכותית בהנהלת ג'ון אוורט מיילי, פרדריק לייטון וג'ורג 'פרדריק ווטס. בין חבריו לתלמידים היה הוברט פון הרקומר.

בשנת 1868 ג'וי נסע לפריז, שם היה במשך שנתיים תלמידם של צ'ארלס-פרנסואה ג'ילברט ולאון בונה. שם פגש ציירים כמו ז'ול ברטן, ז'ול לפבר ופיליפ רוסו.

כשחזר ללונדון, ג'וי ביסס את עצמו כצייר היסטוריה וז'אנר, והפך למציג קבוע באקדמיה המלכותית, בסלון לציור בצרפת, ובאקדמיה המלכותית של היברניאן באירלנד. הוא הפך לחבר במכון המלכותי לציירי שמן בשנת 1895.

הוא בילה חורפים רבים ב Swanage משנת 1896 ולבסוף פרש לפרוברוק. שני בניו נהרגו בשנת 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה.

== יצירה ==
רדיפתו אחר הצורה הנשית המושלמת בציורי עירום כמו לאודמיה (1878; מוזיאון העיר פורטסמות'), הדנאידים (1887) והאמת (1892-93) נועזים בצורה יוצאת דופן עבור אנגליה ומתייחסים למסורת הקלאסית הצרפתית.<ref></ref>

בהתנגדותו לשלטון עצמאי באירלנד, הוא דגל באחדות האיים הבריטים, ג'וי צייר כמה תמונות פטריוטיות עם אלגוריות כמו - "היוניון-ג'ק הראשון" 1892 וכן דוגמאות היסטוריות למרידות כמו "הפרידה של פלורה מקדונלד מהנסיך צ'ארלי" ו"תופי המלך לעולם לא יריעו למורדים", 1798 (1891; בורנמות', גלריית האמנות ומוזיאון ראסל-קוטס).

הוא היה ידוע בעיקר בזכות תיאור הגבורה שלו בציור שכותרתו "מותו של הגנרל גורדון, בחרטום", 26 בינואר 1885 (1893; מוזיאון העיר לידס). בציור של רגע אחרון בהיסטוריה הבריטית המאוחרת במצור על חרטום. גורדון מתואר כניצב באומץ מול גורלו, עומד מול חסידי צבא המהדי הפולש רגע לפני שהוכה על ידי חנית.

יצירה ידועה נוספת, אך שונה בתכלית של ג'וי, היא הסצנה "אומניבוס בייסווטר" (1895; מוזיאון לונדון).

אחד מציוריו המעוררים ביותר הוא "ז'אן דארק, הנשמרת בשנתה על ידי מלאך" (1895; רואן, מוזיאון הבוז לאמנויות).

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:Flora MacDonalds Farewell to Bonnie Prince Charlie.jpg|פלורה נפרדת מהנסיך צ'ארלי

File:General Gordon's Last Stand.jpg|גנרל גורדון בחרטום

File:George William Joy - The Bayswater Omnibus.jpg|אומניבוס בביסווטר

File:George William Joy Joan of Arc.jpg|ז'אן דארק ישנה
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:לונדון: אישים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1844
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1925
קריסטינה דנקו

קריסטינה דנקו (בפולנית: Krystyna Dańko; 9 ביולי 1917 – 6 באוגוסט 2019) הייתה יתומה פולנית, שזכתה בתואר חסידת אומות עולם ביד ושם בשנת 1998, על הצלת חייהם של יהודים בפולין בתקופת השואה תוך סיכון חייה בזמן כיבוש גרמניה הנאצית בפולין.

== קורות חיים ופעילות בתקופת השואה ==
קריסטינה דנקו, בתו של קרול קלונד-פקיד בכיר בעירייה, חיה בעיירה אוֹטְבוֹצְק (בפולנית: Otwock).

בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה, קריסטינה קשרה קשרי ידידות קרובים עם בת כתתה בבית הספר התיכון הלנה, שכונתה לוסיה, בתם הבכורה של בני הזוג היהודיים יוגניה וד"ר מיכאל קוקושקו (בפולנית Kokoszko). כתוצאה מהקשר בין שתי הנערות, שהתה קריסטינה היתומה שעות רבות בבית משפחת קוקושקו, שם מצאה חום ותמיכה רגשית ובו הכירה את אחותה של לוסיה, מרינה- מריה<ref name="ReferenceA">תיק קריסטינה דנקו, הוועדה לחסידי אומות העולם, יד ושם M.31.2/8287</ref> .

לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית ועם התגברות רדיפת היהודים במדינה, קריסטינה נחלצה לעזור לחברתה הקרובה ולבני משפחת תוך סיכון חייה. בני המשפחה, שנכלאו עם יתר היהודים בגטו בעיר ב־1940, הצליחו לברוח ממנו וקריסטינה מצאה עבור לוסיה והוריה מקום מסתור בכפר סמוך ודאגה לכל מחסורם – מזון, ביגוד וכסף. את הבת הצעירה מריה בת האחת עשרה, קריסטינה לקחה ברכבת לעיר הבירה וורשה ומצאה עבורה מקום בבית יתומים פולני שם נקלטה בזהות שאולה של ילדה ארית-נוצרייה<ref>[https://www.yadvashem.org/righteous/stories/danko.html דף חסיד אומות העולם קריסטינה דנקו], באתר יד ושם.</ref>. קריסטינה סייעה לשמור על קשר הדוק בין המשפחה שבכפר לבין מריה, כשהיא מעבירה מסרים והודעות בין ורשה לאוטבוצק. קריסטינה הצנועה, לא בקשה כל תמורה על מאמציה יוצאי הדופן וטענה כי זו חובה מוסרית אנושית. בני משפחת קוקושקו ניצלו מגורל יושבי העיר היהודיים שנספו ברובם לאחר חיסול גטו אוטבצק ב־19 באוגוסט 1942.

== לאחר המלחמה ==
בשנת 1951, קריסטינה נישאה עם מייצ'יסלב דנקו, פעיל חברתי מאוטבוצק, שנרדף על ידי המשטר הסטליניסטי. הוא נפטר בשנת 1982. זמן קצר לפני פטירתה בשנת 2019 בגיל 102, פורסמה על קריסטינה כתבה בעיתון הג'רוזלם פוסט שכותרתה "חסידת אומות העולם המבוגרת ביותר"<ref>[https://www.jpost.com/Diaspora/Oldest-living-Righteous-Among-the-Nations-turns-102-595363 כתבה על קריסטינה דנקו בת ה-102 בג'רוזלם פוסט]</ref>.

== הכרה והנצחה ==
קריסטינה הוכרה כחסידת אומות עולם ב־13.12.1998 וזכתה לקבל את התעודה והמדליה בירושלים ב־27.1.1999, על שסייעה בהצלת חייהם של יוגניה, הלנה, מריה וד"ר מיכאל קוקושקו שהתיישבו בוורשה לאחר המלחמה. העדות נמסרה על ידי מריה קוקושקו-ברטון<ref name="ReferenceA"/>.

שני בני משפחה נוספים של קריסטינה, ידוויגה דנקו לבית וויצ'צ'ובסקה, (1904–1968) ובעלה מיצ'יסלב דנקו (1905–1982) שהצילו בנפרד את משפחת וצר באוטבוצק, זכו גם הם לאחר מותם בתואר חסידי אומות עולם ב־16 בדצמבר 2008.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:פולניות שנולדו ב-1917
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1917
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:נפטרות ב-2019
ורצאטי

ורצאטי (ביוונית: Βραχάτι) היא עיירת חוף ברשות המוניצפלית ווחה שבקורינתיה בפלופונסוס שביוון.<ref></ref>

ב-2011 מנתה אוכלוסיית העיירה 3,338 אנשים.<ref name="census11"></ref>

ורצאטי ממוקמת על חוף מפרץ קורינתוס, 12 קילומטר ממערב לקורינתוס, העיירה היא יעד פופולרי לטיולים מאתונה. חוף העיירה עוטר בדגל הכחול מה-FEE .

הכלכלה של העיירה מבוססת בעיקר על תיירות וגידול הדרים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יוון: גאוגרפיה
קטגוריה:חופים בעלי דגל כחול
חיים מאיר הגר (שיכון ויז'ניץ)

הרב חיים מאיר הגר (נולד בכ"א בטבת ה'תשל"ג, 26 בדצמבר 1972) הוא רב קריית ויז'ניץ בבני ברק, המבוגר בין בניו של האדמו"ר מויז'ניץ הרב ישראל הגר והמיועד לרשת את מקומו.

==ביוגרפיה==
ממוזער
נולד בבני ברק, לרבי ישראל הגר רב קריית ויז'ניץ, ולשרה חנה חיה בת האדמו"ר מטשערנאביל. למד במוסדות החסידות. למד אצל רבי יוחנן סופר, בישיבת ערלוי. כאביו היה קשור לדודו-זקנו רבי מרדכי הגר מויז'ניץ מונסי.

בשנת תשנ"א נישא לרייצא הענדל בת הרב אהרן טייטלבוים, אב"ד ניר-באטור.

==בהנהגת הקהילה==
בשנת תש"ע בחיי סבו האדמו"ר בעל הישועות משה, הוכתר על ידי אביו לכהן כרבם של חסידי ויז'ניץ בבורו פארק.

בכ' באדר תשפ"א, במעמד אלפי חסידים, הכתירו אביו לרב קריית ויז'ניץ בבני ברק ולאב בית הדין של החסידות. תקופה קצרה קודם לכן מינה אביו את שני אחיו של הרב חיים מאיר לרבני קהילות ויז'ניץ באשדוד ובאלעד.

במסגרת תפקידו הוא מתקן תקנות בענייני הקריה והקהילה, וכן מנהל את הדיונים בבית הדין.

==משפחתו==
לרב הגר תשעה ילדים:

===בניו===
* הרב חנניה יום טוב ליפא, נישא לעטל, בת רבי אברהם שמעון גרינפלד רב קהילת סמיהאלי בני ברק.
* הרב נחום אפרים, נישא לחיה, בת רבי שניאור זלמן דנציגר האדמו"ר מאלכסנדר בקליבלנד, אוהיו.
* הרב מנחם מנדל, נישא לרחל בריינדל, בת הרב אליהו בצלאל פרידמן.

===בנותיו===
* רעכיל דבורה, נישאה לנפתלי יחזקאל, בן רבי ישכר דוב טויב, בן רבי משה טויב מקאלוב, וחתן רבי יוסף פנט מדעעש.
* פיגא, נישאה לישראל אברהם טייטלבוים, בן הרב יואל טייטלבוים, נין רבי משה טויב מקאלוב ורבי שמואל יעקב קאהן מתולדות אברהם יצחק.

==לקריאה נוספת==
*יצחק פלדמן, "ממלא מקומו", עיתון בקהילה מס' 1202, פסח תשפ"א, עמ' 74–80

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני ברק: רבני שכונות
קטגוריה:משפחת טברסקי
קטגוריה:חסידי ויז'ניץ
קטגוריה:משפחת פנט
קטגוריה:משפחת טייטלבוים
קטגוריה:בוגרי ישיבת ערלוי
קטגוריה:משפחת הגר
קטגוריה:בני אדמו"רים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
אולגה אנישנקו

אולגה אנישנקו (באנגלית: Olga Anischenko; 1 בינואר 1892 – לא ידוע) הייתה מורה לשפה הרוסית מבלארוס, חסידת אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה יהודיה ממוות בידי הנאצים.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים<ref></ref> ==
אולגה אנישנקו התגוררה ברצ'יצה, מחוז משנה של מחוז הומל, בבלארוס, עם בעלה ובנה, אולג ז'לזינסקי. בשנת 1933 נשלח בעלה לגולאג הסובייטי, שם נספה.

באוקטובר 1941, כמה חודשים לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות, דפקה על דלת ביתה של אולגה, תלמידתה לשעבר מריה רייכלינה, שהייתה יתומה יהודיה בת 19. אולגה הזמינה את מריה לשהות בביתה, ובמשך שבעת החודשים שלאחר מכן טיפלה בה והעניקה לה מחסה.

בעקבות מצבה הכלכלי הקשה של אולגה, היא נאלצה למכור את כל רכושה. על המצב הכלכלי הקשה התווסף הפחד מהלשנה של אחד משכניה, שחשד כי היא מחביאה מישהו בביתה. סיבות אלו הובילו להחלטתה של מריה רייכלינה לעזוב ולהצטרף לקבוצת פרטיזנים סובייטים, שהייתה קרויה על שמו של מיכאיל פרונזה והייתה חלק מיחידת פרטיזנים גדולה בשם חטיבת וורושילוב.

== לאחר המלחמה ==
עם סיום המלחמה, מריה רייכלינה חזרה אל רצ'יצה על מנת להביע את תודתה לאולגה, שהייתה עבורה כאמא שנייה. כעבור זמן עברה מריה לגור במוסקבה, אך שמרה על קשר מכתבים עם מצילתה במשך שנים רבות.

== הכרה והנצחה ==
ב-8 בספטמבר 1997, הוכרה אולגה אנישנקו כחסידת אומות עולם על ידי יד ושם. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.<ref>תיק חסידי אומות עולם, מספר M.31.2/7719, ארכיון יד ושם</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלארוסיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:ילידות 1892
אדית האוור פריצ'מות'

אדית האוור פריצ'מות (בגרמנית: Edith Hauer-Frischmuth; 17 בדצמבר 1913 – 29 ביוני 2004) הייתה חסידת אומות עולם אוסטרית, שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה<ref></ref>.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
אדית פריצ'מות', ילידת וינה, הצטרפה לאחר האנשלוס, למחתרת אוסטרית שפעלה לספק ליהודים מסמכים מזויפים שיאפשרו להם להימלט משטח הרייך הנאצי למדינות אחרות. אף על פי שסיוע מכל סוג שהוא ליהודים, נאסר והעוברים על האיסור צפויים לענישה כבדה ואף גזר דין מוות, אדית סייעה ליהודים בדרכים רבות.

אדית סייעה ליהודים בהשגת מוצרי מזון והחביאה יהודים נרדפים לתקופות קצרות. היא השיגה חותמות רשמיות של הגסטפו, ששימשו לזיוף מסמכים. באחד מביקוריה במטה הגסטפו היא הצליחה לגנוב תיקים של יהודים, שהיו מיועדים למעצר באותו היום, ויחד עם המחתרת האנטי - נאצית הזהירה יהודים לפני מעצרם, כדי שיספיקו לברוח. בנוסף לפעילויות הכלליות הללו, אדית תרמה להצלת חברתה מוניקה טיילור<ref name=":0"></ref>.

במהלך פעילותה במחתרת, הכירה אידית את מוניקה, בת לאם נוצרייה ולאב יהודי, שהוגדרה על פי חוקי נירנברג כיהודיה. במהלך ביקור של אדית בביתה של מוניקה, הגיעו חיילי אס.אס. לעצור את מוניקה. אדית עיכבה אותם בזמן שמוניקה חיפשה מקום מסתור, ושכנעה את החיילים שאין יהודים בבית. בעקבות האירוע, אדית דאגה למצוא למוניקה מקום מסתור בביתו של חבר משותף, וסיפקה לה את כל צרכיה.

פעילותה של אדית במחתרת נודעה לשלטונות והיא הפכה מבוקשת. ב־1944 המצב נהיה מסוכן עד כדי כך שאידית נאלצה לעזוב את ווינה. היא עברה להתגורר בבית משפחת בעלה באלטאוסזה שבצפון אוסטריה, וגם שם הצטרפה למחתרת המקומית, שנתמכה על ידי בריטניה . גם במסגרת זו אדית הצליחה להשיג עותקים של כל החתימות של הגסטפו בערים לינץ ואלטאוסזה ובנוסף, השתתפה בחטיפת המושל הנאצי (גאולייטר) האזורי ושלושה סוכני גסטפו שסיפקו למחתרת מידע מסווג. אדית העבירה את מוניקה חברתה להתגורר עמה באלטוסי, שמרה עליה וטיפלה בה עד סוף המלחמה<ref>מתוך תיק מספר 8042, "אדית האוור פריצ'מות", ארכיון יד ושם</ref>.

== לאחר המלחמה ==
אדית נישאה לאחר המלחמה והמשיכה להתגורר בווינה.<ref name=":0" />

== הכרה והנצחה ==
אדית הוכרה כחסידת אומות עולם ב־14 ביוני 1998. שמה חקוק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות עולם ביד ושם בירושלים.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידות 1913
קטגוריה:נפטרות ב-2004
משפחת בראדלו

בני הזוג סזפן וקלרה בראדלו , בניהם אנתוני, יוג'יניוס ותדאוס, ובתם פראנצ'יסק (בפולנית: Bradlo Szczepan, Klara, Antoni, Eugeniusz,Tedeus &Franciszka), הוכרו כחסידי אומות העולם, לאחר שהצילו יהודים בתקופת השואה.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
סזפן בראדלו היה חוואי פולני עני, שהתגורר עם אשתו קלרה, שלושת בניהם - אנתוני, יוג'יניוס ותדאוס והבת פרנצ'סקה, בעיר טרנוב. בני המשפחה היו קתולים אדוקים ופעלו ממניעים דתיים הומניטריים.<ref name=":0">תיק חסידי אומות עולם מס' 3351, ארכיון יד ושם.</ref>משפחת בראדלו הצילה 13 יהודים, שהסתתרו אצלם במשך 26 חודשים ו-10 ימים, מדצמבר 1942 עד 17 בינואר 1945.

בדצמבר 1942 פנו אל בראדלו שני יהודים מסלוטוואה בשם אברהם איינזפרוך ובנימין דרזביץ' וביקשו שיסתיר אותם ואת בני משפחותיהם מפני הגירוש הצפוי לגטו טרנוב. המשפחה המורחבת כללה 13 יהודים, 6 בני משפחת בוכנר, 3 בני משפחת רייך, וכן את ישראל חמל, אברהם אינספרוצ',ואת בני הזוג בוכנה ובנימין דרסזוויקס. סזפן, בסיוע היהודים, חפרו בונקר מסתור מתחת לערימת שחת שם הסתתרו וישנו על מיטות קומתיים שבנו מקרשים. על מנת לספק למשפחת בראדלו ולמשפחות היהודים שהסתירו די מזון מבלי להיתפס, המשפחה נהגה לרכוש דגני חיטה וילדיהם סייעו בטחינתם לקמח.<ref name=":0" /><ref name=":1"></ref><ref></ref>

במשך כל התקופה דאגה משפחת בראדלו לכל מחסורם וצרכיהם של היהודים שהסתתרו בביתם, כולל כביסה ומזון מבושל. לעיתים בלילות הצליחו היהודים להשיג בעצמם קצת מזון נוסף, כשיצאו מהבונקר ויצרו קשר עם חקלאי מהסביבה. על פי עדותה של בת משפחת בראדלו, פראנצ'יסקה, התקשורת בין בני המשפחה לבונקר המחבוא הייתה באמצעות תעלה, שדרכה הועבר מזון לבונקר והוצאה פסולת. במהלך התקופה לקתה אם המשפחה קלרה בבעיות נפשיות כתוצאה מהלחץ, שנגרם עקב הסתרת היהודים ובסופו של דבר נפטרה. לאחר מותה הופקד הטיפול במשק הבית בידי הבת פראנצ'יסקה. כחצי שנה לפני שחרור האזור על ידי הצבא האדום, נאלצו בני משפחת בראדלו לארח בביתם גם ארבעה אנשים זרים שנעקרו מבתיהם. הדבר הגביר את הסיכון להלשנה אולם המשפחה לא נרתעה מלהמשיך ולעזור.<ref name=":0" /><ref name=":1" />

== לאחר המלחמה ==
לאחר פרסום מעשה ההצלה של המשפחה ברבים, כנופיית לאומנים פולנים האשימה את המשפחה בבגידה. הם שדדו את המשפחה ודרשו כופר. רוב היהודים שניצלו בזכות המשפחה שמרו על קשר עם ילדיהם של סזפן וקלרה גם אחרי המלחמה.<ref name=":0" />

== הכרה והנצחה ==
כל בני משפחת בראדלו זכו לקבל את תואר חסידי אומות העולם ב־6 בפברואר 1986. שמותיהם נחקקו בקיר הזיכרון בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
בראדלו
קטגוריה:נפטרים ב-1960
אתא קנדו

אתא קנדו (במקור אתלקה גרג-Görög Etelka, בהונגרית: Kandó Ata 17 בספטמבר 1913 – 14 בספטמבר 2017) הייתה אמנית אשר יחד עם בעלה הוכרו כחסידי אומות עולם על הצלת יהודים בהונגריה בתקופת השואה.<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref>

== קורות חיים ==
אתא קנדו (שם נעוריה Etelka Görög) נולדה בבודפשט, בירת הונגריה. אמה, בקה מרגיט [G. Beke Margit] הייתה סופרת ומתרגמת. אביה אימרה ג'ורג' [Imre Görög] היה מורה בתיכון, שנשבה בידי הרוסים במהלך מלחמת העולם הראשונה וגורש לסיביר ביוני 1915.

בילדותה המוקדמת של אטלקה, היא לא הצליחה להגות את שמה ואמרה אתא [Ata] במקום אטלקה [Etelka]. וכינוי זה הפך לשמה במשך כל ימי חייה.<ref name=":0" />

גיולה קנדו נולד בסבונה, איטליה. הוריו גיולה וג'יזלה ג'מבור, היו אמנים. האב היה צייר והאם צלמת.<ref name=":1" />

גיולה ואתא גדלו, הכירו והפכו לאמנים גם הם - אתא הייתה צלמת וגיולה צייר.<ref name=":0" /><ref name=":1" /> הזוג נישא ב-1931, ועבר לגור בפריז. ב-1935, לאחר כמה שנים של חיי דוחק, חזרו לבודפשט. ב-1938 חזרו לפריז, עד שגורשו חזרה לבודפשט על ידי הנאצים ב-1940.<ref name=":2"></ref> ב-1941 נולד לאתא וגיולה בנם הראשון, תמאס [Tamás] ושנתיים לאחר מכן נולדו להם בנותיהם התאומות, ג'וליה ומגדלנה [Júlia & Magdolna].<ref name=":2" />

היא התחתנה עם גיולה קנדו (בהונגרית: Egerfarmosi Kandó Gyula 17 בינואר 1908 - 17 באוגוסט 1968).

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
הוריה ואחיותיה של אתא נאלצו להתחבא בתקופת השואה בשל שורשיהם היהודים, בעוד שאתא עצמה הייתה מוגנת בשל נישואיה לגיולה.<ref name=":4"></ref>

אתא וגיולה נחלצו לעזרתה של גאבור בירו [Gábor Bíró].<ref name=":3">ארכיון יד ושם, מספר תיק "3253"</ref> גאבור, חברה יהודיה קרובה של בני הזוג, הייתה בשלבים מתקדמים של ההריון בתחילת המלחמה, והייתה לבדה משום שבעלה נשלח למחנה עבודה. על מנת לאפשר לגאבור ללדת בבטחה בבית החולים, אתא העניקה לה תעודות הזהות שלה וגאבור שהתה בבית החולים במשך 5 שבועות - שבועיים לפני הלידה ושלושה שבועות לאחר הלידה, תחת זהותה השאולה של אתא. פרט לרופא הראשי, איש בבית החולים לא ידע שגאבור היא יהודיה.<ref name=":3" />

לאחר לידת בתה, גאבור נסעה יחד עם משפחת קנדו ברחבי המדינה על מנת לברוח מהנאצים, כשברשות גאבור מסמכים מזויפים. הם העמידו פנים שהתינוקת היא בתם הרביעית של בני הזוג קנדו ושגאבור היא האומנת.<ref name=":3" /> הם עברו בין שבעה מקומות שונים, הצליחו לחמוק מן הרשויות וגאבור ותינוקה שרדו את המלחמה בשלום.<ref name=":3" />

אתא וגיולה סייעו בזיוף מסמכים עבור יהודים נוספים ואיפשרו ליהודים להשתמש בדירתם בבודפשט כמקום מסתור.<ref name=":2" /><ref></ref>

== לאחר המלחמה ==
גיולה ואתא נפרדו בשנת 1949. גיולה חזר לבודפשט ועסק באומנות עד מותו ב-1968. אתא נדדה בין כמה מדינות באירופה. היא נישאה בשנית לצלם צעיר בשם אד ואן דר אלסקן [Ed van der Elsken] ועברה להתגורר בהולנד. לאחר כמה שנים התגרשה ממנו, אך נשארה לגור בהולנד עם שלושת ילדיה והמשיכה לעסוק בצילום עד מותה ב-2017.<ref name=":2" /><ref name=":4" />

== הכרה והנצחה ==
ב-1 בנובמבר 1998 הוכרו אתא וגיולה כחסידי אומות העולם. הטקס התקיים בלונדון ושמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.<ref name=":3" />

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צלמים הולנדים
קטגוריה:הונגרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:הונגריות שנולדו ב-1913
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1913
קטגוריה:נפטרות ב-2017
צעצועי האן

צעצועי האן הייתה חנות צעצועים ירושלמית ולאחר מכן רשת צעצועים מהגדולות ומהמובילות בישראל עד לקריסתה בתחילת שנות ה-2000.

== סקירה כללית ==
בשנת 1950 פתחו יהודה ורחל (אגי) האן עסק למכירה סיטונאית ברחוב שמאי בירושלים. יהודה או בשמו הגרמני המקורי לוטהר, שעלה לארץ מגרמניה הנאצית בשנת 1933, עבד בין השאר אצל סיטונאי צעצועים גדול בשם קלרמן, שעם הזמן העניק לו את סוכנות ההפצה של מוצריו. העסק היה מאוד מוכר בירושלים.

בשנת 1986 פתח בנו של יהודה, שמעון האן מחסן למכירה סיטונאית, והגיע למחזור מכירות של 2.5 מיליון שקל. על גב הצלחה זו החלו להיפתח חנויות נוספות. תחילה נפתחה חנות ברחוב יד חרוצים בשכונת תלפיות בירושלים, וכאשר נפתח שנה לאחר מכן הקניון הראשון בירושלים, קניון האחים ישראל בשכונת תלפיות, הוא פתח את החנות הקניונית הראשונה בשנת 1990. אחר כך נפתחו חנויות בקניון הזהב בראשון-לציון, בקניון מלחה, קניון הנגב, קניון עזריאלי וקניון רמת אביב. לעסק היו 100 עובדים, והוא ייבא בו זמנית 10% מהצעצועים בישראל. המותג פימו היה ביבוא בלעדי שלו.

לאור משבר כלכלי שנבע מהאינתיפאדה השנייה, העסק לא עמד בהוצאות והחל לצבור חובות רבים, ובשנת 2002 הגיע האן להסדר עם הנושים וסגר את העסק המשפחתי.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רשתות שיווק בישראל
יקטרינה קורולקובה

יקטרינה אנטונובנה קורולקובה (באנגלית: Yekaterina Antonovna Korolkova; אוגוסט 1900–1950) הייתה אחות בבית חולים פסיכיאטרי, חסידת אומות העולם, שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה.<ref name=":1" />

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
יקטרינה עבדה כאחות סניטרית בבית החולים הפסיכיאטרי שבשכונת קולמובו שבעיר נובגורוד. היו לה שני ילדים - בת בשם יקטרינה ווסיליבנה, ילידת 1922 ובן בשם וסילי וסיליביץ', יליד 1926. אחת מחברותיה לעבודה, מיליה רייזיק, שהייתה יהודייה סייעת לרופא שיניים, גרה בסמוך למתחם בית החולים יחד עם בתה פרידה רבינוביץ' וסבתה של פרידה. אביה של פרידה שעבד כרופא פסיכיאטרי, הוצא להורג ב-1938 . הנאצים הוציאו את החולים מן העיר והשמידו אותם ובאופן זה פינו את מבני בית החולים על מנת שהסגל הקיים יטפל בשבויי מלחמה ובפצועים נאצים.

כשהסגל עבד בבית החולים, ילדי האחיות והרופאים שהו במתחם. בחורף 1941 כשירד השלג הראשון, הילדים יצאו לשחק בשלג ובמקום התפוצץ פגז. לילד אחד נערף ראשו, ילדים רבים נפצעו ובהם פרידה בת ה-8, שספגה רסיסים בשתי רגליה. באותו חורף, הנאצים ירו למוות בווסילי, בנה של יקטרינה, שכן חשדו שהוא פרטיזן.

בשל חששה של מיליה מגורלה ומגורל סבתה של פרידה והחשש שיעצרו על ידי השלטון הנאצי, בקשה מחברתה יקטרינה לטפל בבתה אם ייתפסו. מיליה והסבתא שולחו על ידי הנאצים ויקטרינה אימצה את פרידה וטיפלה בה עם שחרורה מבית החולים, כאילו הייתה הבת שלה. יקטרינה הטבילה את פרידה לנצרות, דאגה לה למסמכי לידה חדשים וכן לשינוי שמה לליובה קורולקובה בסיועו של כומר.

לכל אורך תקופת השלטון הנאצי בעיר, ורה ניקולאיבנה, אחייניתה של יקטרינה, שעבדה במטבח אצל הגרמנים, הביאה להן אוכל, שהיה חיוני להשרדותן.

בסוף שנת 1943, פרידה, יקטרינה ואמה של יקטרינה, נטליה מטבייבנה, הופנו יחד עם הצוות הרפואי למחנה ריכוז בשיאולאי שבליטא. שם שיכנו אותן במגורי החיילים והן שהו שם למשך כשלושה חודשים. לאחר מכן, יחד עם הצוות הרפואי במקום, הן הועברו לכפר יוניטקי במרחק 17 ק"מ משיאולאי בו שכן בית חולים רוסי לנכים ושם שהו עד להגעת הצבא הסובייטי.

ב-1944, לאחר שחרור ליטא בידי הצבא הסובייטי, השלוש חזרו לקולמובו.<ref name=":0">עדויות ומסמכים בתיק מס' 8710 מארכיון יד ושם.</ref>

== לאחר המלחמה ==
אחרי השחרור פרידה נשארה לגור עם אמה ואחותה של יקטרינה, נטליה מטבייבנה ואולגה אנטונובנה. יקטרינה נסעה לגרמניה והצליחה להשיב את בתה שנשלחה לעבודות כפייה בגרמניה. ב-1945 הגיע לביתה של יקטרינה דוד של פרידה. הוא ביקש לקחת עימו את פרידה ללנינגרד, אולם פרידה סירבה להיפרד ממשפחתה החדשה שטיפלה בה לאחר מות אמה. עם זאת, כאשר הדוד פריד הגיע בשנית, יקטרינה שכנעה את פרידה להצטרף אליו שכן היא שוכנעה שפריד יוכל לספק לה חיים וחינוך טובים יותר. פרידה שמרה על קשר עם יקטרינה עד שזו מתה ממחלת הסרטן. יקטרינה נקברה בנובגורוד בבית הקברות פיטרוב.<ref name=":0" />

בשנות ה-90 עלתה פרידה לישראל.<ref name=":1"></ref>

== הכרה והנצחה ==
ב-15 בנובמבר 1999, יד ושם הכיר ביקטרינה קורולקובה כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים במוסקבה, בירת רוסיה. שמה של קורולקובה מונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.<ref name=":1" />

==קישורים חיצוניים==
*
== הערות שוליים ==

קטגוריה:רוסים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: רוסיה
קטגוריה:אחיות
קטגוריה:ילידות 1900
קטגוריה:נפטרות ב-1950
וונדה פיליפוביץ' קרהלסקה

וונדה פיליפוביץ' קרהלסקה (בפולנית: Wanda Filipowicz-Krahelska; 15 בדצמבר 1886 – 1968) הייתה ממקימות ארגון ז'גוטה ופעילה חברתית, הוכרה כחסידת אומות העולם על הצלת יהודים בפולין במלחמת העולם השנייה.

== קורות חיים ==
וונדה נולדה בעיירה באזור בלארוס. אביה היה שותף במרד ינואר ב-1863. עם סיום לימודיה, יחד עם אחת מאחיותיה, וונדה פתחה בית ספר יסודי לילדים בביתן.

בגיל 20, לאחר התאבדותו של בעלה שהיה פעיל ב, וונדה הצטרפה לארגון זה. במסגרת פעילותה בו, היא הפיצה עלוני מידע והעבירה כלי נשק בין אנשיו. וונדה השתתפה בתכנון ובביצוע שני ניסיונות התנקשות במושל הכללי של ורשה. התוכניות נכשלו, אך וונדה הצליחה לברוח.

לאחר ניסיונות ההתנקשות, וונדה עברה לגליציה, ובהמשך לקרקוב, עד שלבסוף היא נתפסה על ידי השלטונות הפולנים. היא נישאה בנישואים פיקטיביים על מנת לזכות בהגנה פוליטית אולם הועמדה לדין ונענשה בגין ניסיונות ההתנקשות בהם הייתה מעורבת. בעקבות חוויה זאת, וונדה החליטה להתרחק מהחיים הפוליטיים. היא התחילה ללמוד בבית ספר לאומנויות בקרקוב, אבל חזרה לחיים הפוליטיים זמן קצר אחרי זה, ביחד עם בעלה החדש. כמו בעלה הקודם, גם הוא היה חבר בארגון הפולני-סוציאליסטי הלוחם. השניים ייצגו את הארגון באיטליה עד לשנת 1915, אז חזרו לקרקוב. וונדה המשיכה לשרת בארגון. ב־1935, היא התחילה לפרסם את המגזין "Arkady", מגזין אומנויות נחשב.<ref name=":0"></ref>

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
במלחמת העולם השנייה, וונדה הצטרפה למחתרת הפולנית. רוב פעילותה הייתה קשורה לעזרה ליהודים. עוד לפני פרוץ המלחמה, ב-1938, היא סייעה לפליטים יהודים מגרמניה, אשר גורשו על ידי המשטר הנאצי. יחד עם זופיה קוסאק-שצ'וצקה, היא פעלה להקמת ארגון ז'גוטה (Żegota) אשר פעל להצלת יהודים רבים, בעיקרם ילדים; הארגון יזם משימות הצלה רבות בגטו ורשה, ארגן מקומות מסתור ליהודים שנמלטו מהגטו, וסיפק מסמכים מזויפים עבור יהודים במסתור. בספטמבר, אחרי האקציה הגדולה בגטו ורשה, וונדה ואישה בשם יוזפה קורנצקה, עזרו למצוא את מקומות המסתור בהם הסתתרה סופיה דורוטה בוגוצקה<ref name=":1"></ref>. היא עזרה ליהודים נוספים כמו לבני משפחת רוזנברג, לרופאה שנמלטה מכיכר השילוחים - האומשלגפלץ, ולאלמנתו של .

== אחרי המלחמה ==
לאחר המלחמה, וונדה חזרה לעבודתה כעיתונאית. היא התחילה לפרסם עיתון חודשי בשם "Skarpa Warszawska" (בתרגום חופשי, המנהרה שמתחת לגדר של ורשה), ששינה את שמו ל"". ב־1965 היא פרשה לפנסיה. היא נפטרה ב־1968.<ref name=":1" />

== הנצחה והכרה ==
וונדה הוכרה כחסידת אומות העולם ב-23 במאי 1967, בעקבות מכתב שנשלח על ידי עו"ד דורוטה בוגוצקה, ניצולת שואה שוונדה עזרה להסתיר בזמן המלחמה. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות עולם ביד ושם בירושלים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלארוסיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:ילידות 1886
קטגוריה:נפטרות ב-1968