OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רוברט קוצ'ריאן

רוברט סדראקי כּוצ'ריאן (בארמנית: Ռոբերտ Սեդրակի Քոչարյան; נולד: 31 באוגוסט 1954) הוא הנשיא השני של ארמניה המודרנית.

==ביוגרפיה==
קוצ'ריאן נולד בסטפנקרט, בירת נגורנו קרבאך, אז מחוז אוטונומי בתוך אזרבייג'ן.

בשנת 1971 התחיל לעבוד כפועל ייצור במפעל בעיר הולדתו. מ-1972 עד 1974 שירת בצבא הסובייטי. בשנת 1981 בהצטיינו, לימודים במכון הפוליטכני של ירוואן. בשנות ה-80 היה פעיל במפלגה הקומוניסטית וארגונים למען העברת השליטה על אזור נגורנו קרבאך לארמניה.

ב-1989 נבחר לראשונה לסובייט העליון של ארמניה. ב-1991 נבחר לפרלמנט הראשון של נגורנו קרבאך שהכריזה באופן חד-צדדי על עצמאות מאזרבייג'ן. ב-1992 מונה לראש ועדת ההגנה הממלכתית של נגורנו קרבאך. ב-1994 נבחר על ידי הפרלמנט לנשיא נגורנו קרבאך; נבחר מחדש לתפקיד בבחירות כלליות ב-1996 (בבחירות הורשו להשתתף כל תושבי נגורנו קרבאך, אך לא פליטים אזרים שנאלצו לעזוב את האזור).

ב-20 במרץ 1997 מונה לתפקיד ראש ממשלת ארמניה. ב-30 במרץ 1998 התמודד בבחירות כלליות על נשיאות ארמניה וניצח; יריבו העיקרי היה יושב ראש הפרלמנט הארמני קארן דמירצ'יאן.

ב-5 במרץ 2003 זכה שוב בבחירות לנשיאות ארמניה. כנשיא נפגש מספר פעמים עם נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב בניסיון להגיע להסדר שלום על עתיד נגורנו קרבאך על יסוד הכרה הדדית בתוצאות משאל-עם שייערך בקרב התושבים.

==חייו האישיים==
קוצ'ריאן נשוי לבלה, ולזוג שלושה ילדים. בנוסף לארמנית הוא דובר רוסית ואנגלית.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:נשיאי ארמניה
קטגוריה:פוליטיקאים ארמנים
קטגוריה:נגורנו קרבאך
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1954
ידידיה מאיר

שלמה ידידיה מאיר (נולד בכ"ו בסיוון תשל"ו, 24 ביוני 1976) הוא פובליציסט, סאטיריקן, שדרן רדיו ישראלי ובעל טור שבועי בעיתון "בשבע".

==ביוגרפיה==
ידידיה מאיר נולד בעיר העתיקה בירושלים לרב אליאב מאיר, בנו של אהרן מאיר, מנכ"ל בנק המזרחי, ולזיוה, בתם של הרב שלמה ויהודית קוק. אחיו הוא הזמר והמוזיקאי יצחק מאיר.

מאיר גדל במושב גמזו, שם שימש אביו כרב היישוב עד שנת תשע"ו. הוא למד במוסדות חינוך דתיים לאומיים וחרדיים, בישיבת שעלבים ולאחר מכן בישיבת מערבא, ישיבת תפארת צבי וישיבת חכמת שלמה.

עוד בהיותו בישיבה גילה משיכה לעולם התקשורת. הוא החל לערוך מוזיקה ברשת א' של קול ישראל. בהמשך כתב טורים בשבועונים החרדיים "משפחה" ו"בקהילה", בשם "ידידיה מאיר", כאשר היה מוכר בישיבה בשם שלמה מאיר.

בצה"ל שירת תחילה ברבנות הצבאית, ולאחר שנה וחצי התקבל ככתב בשבועון הצבאי "במחנה".

בשנת 2000, לאחר שהשתחרר מצה"ל, ייסד יחד עם חבריו יאיר חסדיאל וקובי אריאלי ניוזלטר סאטירי בשם "אפעס", שנשלח בדואר אלקטרוני לרשימה מצומצמת של אנשי תקשורת. עם הזמן נענה מאיר להצעתו של עורך "מוסף הארץ", רוגל אלפר, להפוך את "אפעס" למדור סאטירה שבועי במוסף. ב-2008 עבר המדור למוסף השבת של "ידיעות אחרונות".

מאיר היה שותף בהקמת "ערוץ התכלת" בטלוויזיה, ושימש יועץ לטלנובלה החרדית "החצר" בהפקת הערוץ. בשנת 2004, תקופת המכרז על ערוץ 2, הצטרף מאיר לזכיינית "טלעד" כיועץ לענייני מסורת ודת. כמו כן כתב טורי דעות באתר ynet.

בשנת 2003 נישא לכתבת חברת החדשות של ערוץ 2, העיתונאית סיון רהב (כיום סיון רהב-מאיר). השניים הוציאו יחד בשנת 2005 את הספר "ימים כתומים", הכולל ראיונות עם שמונה דמויות מקבוצות שונות בציונות הדתית, על תוכנית ההתנתקות והיום שאחריה.

ב-2009 הגיש תוכנית בערוץ 24 בשם "שורשים".

כיום מגיש מאיר תוכנית בוקר יומית בשם "התעוררות" בתחנת הרדיו החרדית "רדיו קול חי". את התוכנית משדר מאיר מאולפן ביתי. בימי שישי הוא מגיש עם אשתו סיון רהב-מאיר את התוכנית "סוף שבוע זוגי" בגלי צה"ל. הוא בעל טור שבועי בעיתון "בשבע", וכותב באתר ערוץ 7, משתתף כפנליסט בתוכנית "הפטריוטים" בעכשיו 14.

== חיים אישיים ==
מאיר נשוי לאשת התקשורת סיון רהב-מאיר ולהם חמישה ילדים ומתגורר בירושלים.

באוגוסט 2019 נסע עם משפחתו לניו יורק, לשליחות מטעם "המזרחי העולמי", באפריל 2020 חזר לישראל עם משפחתו עקב מגפת הקורונה.

==ספריו==
* ידידיה מאיר וסיון רהב-מאיר, ימים כתומים, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2006, .
*ידידיה מאיר וסיון רהב-מאיר, סולם יעקב: הרב יעקב אדלשטיין, ידיעות אחרונות, 2019

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* קובי מידן, [https://glz.co.il/גלצ/תוכניות/אנשים-בלילה/אנשים-בלילה-עם-ידידיה-מאיר "אנשים בלילה" עם ידידיה מאיר], אתר iCast 13 בדצמבר 2011
* 
* 
* [http://www.ch10.co.il/news/category/הנבחרת-שלנו/ידידיה-מאיר טורים של מאיר באתר "חרדים 10"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:משפחת קוק
קטגוריה:משפחת מנדלבוים
קטגוריה:משפחת כ"ץ-כהן
קטגוריה:סאטיריקנים ישראלים
קטגוריה:סגל בשבע
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל משפחה
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל רדיו קול חי
קטגוריה:חיילי הרבנות הצבאית
קטגוריה:סגל במחנה
קטגוריה:גמזו: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבות תיכוניות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל עכשיו 14
קטגוריה:בוגרי ישיבת מערבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
אסנת פז

אסנת פז (נולדה לפני 1950) היא זמרת ישראלית. שפעלה בעיקר בשנות ה-60. התפרסמה בשירים רוח עצוב, "שיר שלכת אדומה", תחת זיו כוכבי שמים, "בואי אמא", "כובע של קש", "בת הרב", "אורי" ואחרים.

== חייה ==
אסנת פז נולדה בקיבוץ שער העמקים למשפחה ממוצא יוגוסלבי. אביה, הלל לבני, היה צלם שתיעד את חיי הקיבוץ כבר משנות ה-30 של המאה ה-20. כבר בקיבוץ שרה כסולנית, וגם נשלחה ללימודי פיתוח קול. אחרי שעזבה את הקיבוץ והייתה כבר אמא לשניים, זכתה במקום הראשון בתחרות כישרונות ארצית, ומיד הוזמנה להקלטות בקול ישראל ולהופעות ברחבי הארץ.

ב-1964, הקליטה פז ב"הד ארצי" את תקליטה הראשון, שבו ביצעה שירים של המלחינים נחום היימן ויוסף הדר. ב-1965, הוציאה את אלבום הבכורה שלה.

בשנת 1968 הוציאה את אלבום שירי יצחק קצנלסון, משורר שנספה בשואה, עליו עבדה כשנתיים ימים. נשיא המדינה דאז, זלמן שזר, הזמין אותה לכבוד המפעל הזה אל בית הנשיא, ולאחר מכן הוזמנה להופעות באירופה ובארצות הברית. שיריה צעדו במצעדי הפזמונים. היא הוציאה גם מבחר שירי ילדים והשתתפה באוספים רבים, נסעה לארצות הברית ללמוד בבית הספר למשחק ולשירה של אוטה האגן, הופיעה ברחבי ארצות הברית וקנדה, בין היתר, בקרנגי הול ובמדיסון סקוור גארדן, אשר בניו יורק.

בשנת 1980 יצאה בתוכנית חדשה.

אוסף משיריה יצא על דיסק בחברת אן אם סי. כיום אסנת פז עוסקת בכתיבה, בציור ובכתיבת טקסטים לזמרים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* , 
* [https://www.kan.org.il/radio/player.aspx?ItemId=172056 ראיון של רון נשיאל עם אסנת פז], "מגזין שבת" רשת ב', 7 בנובמבר 2020, 21:22 דקות מתחילת התוכנית.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:משתתפות פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:שער העמקים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קולטינה

קולטינה (בפורטוגזית: Colatina) היא העיר הגדולה בדרום אספיריטו סאנטו, ברזיל.

העיר ממוקמת 127 ק"מ צפונית לעיר הבירה ויטוריה ועל קו הרכבת מוויטוריה למינאס ז'ראיס. היא שוכנת על גדות נהר הדוס, שזרימת מימיו מגיעה עד ל-700 קוב לשנייה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070314053307/http://www.geocities.com/espiritosantoonline/colatina.html היסטוריה של קולטינה]
* 

קטגוריה:אספיריטו סאנטו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1921
שלם וצפה

שיטת "שלם וצפה" (באנגלית: Pay-per-view) היא שיטה לגביית תשלומים מצופי טלוויזיה על צפייה בתוכניות מסוימות. בשיטה זו הצופה יכול לרכוש את הזכות לצפות בתוכנית מסוימת. התוכנית משודרת באותו הזמן עבור כל הלקוחות שרכשו אותה, זאת בניגוד לשיטת ה-VOD, בה כל צופה יכול לבחור מתי יצפה בתוכניות אותן רכש. ברחבי העולם שיטת "שלם וצפה" נמצאת בשימוש למכירת שידור טלוויזיוני של סרטים, אירועי תרבות, בידור וספורט.

==התפתחות השיטה==

שיטת "שלם וצפה" החלה להתפתח בשנות השבעים בארצות הברית. השימוש העיקרי הראשון בשיטה זו היה מכירת שידורי משחקי הכדורסל של קבוצת ה-NBA פורטלנד טרייל בלייזרס, לאחר שזו זכתה באליפות שנה קודם לכן. השידורים הועברו לקהל הלקוחות דרך מספר ערוצים שיועדו למטרה זו ממש.

הצמיחה הגדולה החלה בשנת 1985, עת עלו בארצות הברית 3 ערוצי כבלים שהוקדשו לשידורי "שלם וצפה" בזה אחר זה. פריסתם הגדולה אפשרה לצופים רבים ברחבי ארצות הברית לרכוש תוכניות וסרטים ולצפות בהם.

השיטה המשיכה להתפתח בארצות הברית ולצבור תאוצה, תוך כדי שמספר גופי שידור וערוצי כבלים החלו להעתיק את המודל העסקי והשתמשו בו במדינותיהם. כיום השיטה נפוצה ברחבי העולם ודרכה נמכרים שידורים של מאות תוכניות, סרטים, אירועים והופעות. תחומים עיקריים אשר משתמשים בשיטה כיום הם אירועי ספורט ומופעי הבידור במסגרת חברות ההיאבקות המקצועית השונות.

=="שלם וצפה" בישראל==

השימוש בשיטת "שלם וצפה" בישראל החל בשנות ה-90, אז חלק מחברות הכבלים מכרו סרטים, בעיקר פורנוגרפים, תמורת תשלום. השימוש בשיטה התרחב כשהחלו חברות הכבלים בשידורים הדיגיטליים וכשהוקמה חברת שידורי הלוויין "יס". בתחילה הציעו החברות השונות סרטי קולנוע בתשלום, אך עם הזמן התרחבו והחלו לכלול גם שידורי ספורט, כמו שידורי ליגת העל בכדורגל וליגת הכדורגל האנגלית. לקראת מונדיאל 2006 הוכרז שרוב המשחקים ישודרו גם הם בשיטת "שלם וצפה". המחיר שנקבע תמורת המשחקים (ששווקו כחבילה אחת) על ידי בעלת זכויות השידור, חברת צ'רלטון, נחשב גבוה מדי ואף תואר כ"שערורייתי" והוביל לחרם צרכנים. לאחר מאבק ממושך שכלל התערבות שרים ופוליטיקאים ואף עתירות לבג"ץ (שנדחו) הורד המחיר.

קטגוריה:טלוויזיה: צפייה
קטגוריה:מודלים עסקיים
פרנץ קסאפר וולפגנג מוצרט

שני בניהם של [[וולפגנג אמדאוס מוצרט וקונסטנצה מוצרט: קרל תומאס (מימין) ופרנץ קסאפר וולפגנג מוצרט (משמאל) ציור של האנס האנסן, וינה, 1800]]

פרנץ קסאפר וולפגנג מוצרט (בגרמנית: Franz Xaver Wolfgang Mozart, או W.A Mozart Sohn - ו.א. פרנץ קסאפר וולפגנג מוצרט הבן; 26 ביולי 1791 - 29 ביולי 1844) היה מלחין ופסנתרן.

==מקור השם==
השמות פרנץ קסאפר הוענקו לו על שם תלמידו של מוצרט וידיד משפחתו פרנץ קסאפר זיסמאייר. השם וולפגנג הוענק לו כמחווה לאביו, אחד המלחינים הקלאסיים הגדולים ביותר של כל הזמנים.

==תולדות חייו==
פרנץ קסאפר נולד לוולפגנג אמדאוס וקונסטנצה מוצרט. הוא הצעיר מבין ששת ילדיהם והשני ששרד. נולד חמישה חודשים לפני פטירתו של אביו.

הוא למד מוזיקה אצל כמה מבין המעולים שבתחום: אנטוניו סליירי ויוהאן נפומוק הומל.

פרנץ קסאפר היה למוזיקאי מקצועי ונהנה מהצלחה מתונה כמורה וכמבצע. שלא כמו אביו, הוא היה צנוע ומכונס בתוך עצמו. הוא מיעט בערך כישרונו וחשש שיצירתו תושווה ליצירת אביו.

בשנות ה-20 של המאה ה-19, פרנץ קסאפר היה אחד מבין 50 המלחינים שכתבו וריאציות על נושא מאת אנטון דיאבלי. הוא התגורר מרבית חייו בלבוב, פולין. את שנותיו האחרונות חי בווינה, שם לימד, מ-1841, את הפסנתרן ארנסט פאוור. הוא מעולם לא התחתן ולא הוליד ילדים.

צל אביו השפיע גם לאחר מותו. הכתובת הבאה נחרטה על מצבתו:

<div style="text-align: center;">
"מי ייתן ושם אביו ייחרט על מצבתו, מאחר שההוקרה כלפיו הייתה תמצית חייו."
</div>

==יצירות==
* רביעיית פסנתר בסול מינור, אופוס 1
* סונטה לכינור ופסנתר בסי מז'ור, אופוס 7
* סונטה לפסנתר בסול מז'ור, אופוס 10
* קטעים לחליל ו-2 קרנות יער, אופוס 11 6
* קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 בדו מז'ור, אופוס 14
* סונטה לכינור ופסנתר בפה מז'ור, אופוס 15
* שישה פולונזים מלנכוליים לפסנתר, אופוס 17
* סונטה לצ'לו או כינור ופסנתר במי מז'ור, אופוס 19
* רביעיית פולונזים מלנכוליים לפסנתר, אופוס 22
* וריאציות על פי רומנסה של מהול, אופוס 23
* שני פולונזים לפסנתר, אופוס 24
* קונצ'רטו לפסנתר מס' 2 במי במול מז'ור, אופוס 25
* "יומו הראשון של אביב", קנטטה לסולו, מקהלה ותזמורת, אופוס 28
* סינפוניה
* רונדו במי מינור לחליל ופסנתר
* שירים בליווי פסנתר

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

פרנץ קסאפר וולפגנג
קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:משפחת מוצרט
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1791
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1844
אורניינבורג

אורניינבורג (בגרמנית: Oranienburg) היא עיר במדינת ברנדנבורג שבגרמניה, על גדת הנהר האוול (Havel), כ-35 ק"מ מצפון למרכז ברלין. העיר מונה כ-44 אלף תושבים, והיא מהווה מעין פרבר צפוני של העיר ברלין. באורניינבורג פעל מחנה הריכוז הראשון בגרמניה הנאצית - מחנה הריכוז אורניינבורג, ובהמשך הוקם בה מחנה הריכוז הידוע לשמצה זקסנהאוזן.

העיר נוסדה במאה ה-12 תחת השם בצוב (Bötzow), ונזכרת לראשונה בכתובים בשנת 1216. 

במרץ 1933, שבועות אחדים לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה, נפתח מחנה ריכוז מאולתר בעיר, לאחר שכוחות אס אה השתלטו על מפעל נטוש והשתמשו בו לכליאת מתנגדים פוליטיים. מחנה זה מילא תפקיד חשוב בתקופה הראשונה של התבססות המשטר הנאצי בברלין באמצעים של טרור, רדיפת האופוזיציה והעלמתה. מתנגדים פוליטיים שהצליחו להימלט מגרמניה לגלות הפיצו ידיעות על הזוועות המתחוללות במחנה אורניינבורג, ומכונת התעמולה הנאצית גויסה להזמתם. לאחר חיסולו המעשי של האס אה בליל הסכינים הארוכות עבר מחנה אורניינבורג לידי האס אס, שהחליט על סגירתו ב-13 ביולי 1934. כעבור שנתיים, ב-1936, הקים האס אס תחתיו מחנה חדש, מודרני, מתוכנן בקפידה, שמוקם ברובע זקסנהאוזן שבפאתי העיר ולא במרכזה, ונודע בשם מחנה ריכוז זקסנהאוזן (KZ Sachsenhausen). העיר אורניינבורג עצמה נודעה כ"עיר האס אס", בה התגוררו רבים מבכירי הארגון עם משפחותיהם, ובה מוקמו חלק ממתקניהם ומטותיהם, בצד מחנה זקסנהאוזן. 

באפריל 1945 נפלה אורניינבורג לידי הצבא האדום, עם התקרבותו לשערי ברלין. העיר נשארה באזור ההשפעה הסובייטי של מזרח גרמניה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ועל פני שנות המלחמה הקרה, על לנפילת חומת ברלין (1989) ואיחוד גרמניה (1990).

לפני מלחמת העולם השנייה הייתה באורניינבורג קהילה יהודית. בית הכנסת העירוני נהרס בהפצצה אמריקאית לקראת סוף המלחמה.

==ראו גם==
* צלנדורף (אורניינבורג)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ברנדנבורג: ערים
גרונוולד

תחנת הרכבת של גרונוולד]]
לוח באנדרטה ברציף 17. 21.01.1943, 1190 יהודים נשלחו ל[[אושוויץ]]
גרונוולד (בגרמנית: Grunewald) היא שכונה אמידה ברובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף, במערב ברלין. בשכונה יערות ואגמים רבים, הידוע בהם הוא יער גרונוולד.
== היסטוריה ==
בין דייריה המפורסמים של השכונה ולטר בנימין, אינגבורג בכמן, דיטריך בונהופר, אלזה לסקר-שילר (תקופה מסוימת), גרהרט האופטמן, מקס ריינהרט, מקס פלאנק וולטר רתנאו.

פרסומו העיקרי של המקום נובע מהיותו תחנתם האחרונה של רוב יהודי ברלין. מתחנת הרכבת גרונוולד הובלו 55,000 מיהודי ברלין (מתוך 75,000 יהודי העיר) אל מותם בזמן מלחמת העולם השנייה. בשנת 1941 נמסר ליהודי ברלין כי במסגרת מדיניות הממשלה, על פי חוק, הם מועברים למחנות עבודה במזרח. הם קיבלו כרטיס נסיעה ברכבת בכיוון אחד, ונצטוו להתייצב בתחנת הרכבת גרונוולד, ברלין, במועד שנקבע עבורם, מצוידים במזוודה אחת. הובהר כי מי שלא יציית להוראות העזיבה צפוי לעונש מוות. כאזרחים שומרי חוק צייתו רובם ככולם להוראות אלה, מבלי שיכלו לדעת כי רובם לא ישובו עוד.

בשנת 1998 הוקמה בתחנת הרכבת גרונוולד שבשכונה אנדרטה לזכרם, האנדרטה של רציף 17. האנדרטה מורכבת מלוחות פלדה המונחים על הרציף. על כל לוח חקוק תאריך, מספר היהודים שנשלחו מגרונוולד באותו משלוח והיעד.

== ראו גם ==
* היהודים בגרמניה הנאצית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שואת יהודי גרמניה
קטגוריה:ברלין: שכונות
קטגוריה:שרלוטנבורג-וילמרסדורף
יוסף אל-דרור

יוסף (ג'ו) אל-דרור (נולד ב-28 בנובמבר 1961) הוא מחזאי, תסריטאי, במאי, שחקן קולנוע ומתרגם ישראלי, הפעיל בעיקר בתיאטרון שוליים.

==ביוגרפיה==
למד בגימנסיה הרצליה בתל אביב, למד תיאטרון בסטודיו למשחק ניסן נתיב (1986). 

הוא נמנה עם כותבי תוכנית המערכונים הסאטירית "החמישייה הקאמרית" (תחת שם העט מקסים בן-זכאי) ודף הסאטירה "השער האחורי" במקומון "העיר". 

ב-1989 השתתף בסרטו של יוסי זומר, "רסיסים".

אל-דרור כתב את המחזות: "ירושלימה" (1993), "לופ" (1993, גם ביים), "המובן מאליו" (1996, גם ביים), שזכה לשבחי הביקורת והוצג בהצלחה, ו"שתי טיפות מים" (1998, גם ביים). עוסק גם בתרגום מחזות, ובין השאר תרגם את "מחכים לגודו" של סמואל בקט, תרגום שבגינו זכה בשנת 2002 בפרס עדה בן-נחום לתרגום מחזות. 

יחד עם הכוריאוגרפית נעה דר הוא יצר מופע תיאטרון-מחול בשם "מוזר", שהופעת הבכורה שלו נערכה בדצמבר 2000. ביים (עם סיון ארבל) וכתב את הסרט הקצר "גרגר על הריס", במסגרת פרויקט "סיפורים קצרים על אהבה".

הופיע כשחקן בשניים מסרטיו של ארי פולמן: "קלרה הקדושה" ו"מייד אין איזראל".

בשנת 2018 כתב וביים את סרט הקולנוע "בלי דם".

==מחזות==
* לופ. 
*המובן מאליו - מחזה פוסט-מודרני על כותב דיאלוגים, המנסה לשרוד את רוח הפרצים של התקופה ונלחם נגד התיאטרון, הטלוויזיה והממשל. הוא הוצג לראשונה בשנת 1996 בהאנגר 22 שבנמל תל אביב.
* שתי טיפות מים - בביצוע דב נבון ורמי הויברגר.

==מחזות בתרגומו ==
* מחכים לגודו, סמואל בקט. תיאטרון הבימה. במאי: אילן רונן. זוכה פרס עדה בן-נחום לתרגום מחזות לשנת 2002. 
* כולם היו בני, ארתור מילר. תיאטרון הקאמרי. במאי: משה נאור. 
* השחף, אנטון צ'כוב. תיאטרון הבימה. בימוי: רמי הויברגר.
* מונוגמיה, סטלה פילי. תיאטרון הבימה. בימוי: רמי הויברגר.
* אמבטיה, מיטה, פארק, ניל לביוט. תיאטרון הבימה. בימוי: רביד דברה.
* ארוחה עם אידיוט, פרנסיס ובר. תיאטרון הבימה. בימוי: משה קפטן.
* נודניק, פרנסיס ובר. תיאטרון הבימה. בימוי: משה נאור.
* רומנטיקה, דייוויד מאמט. תיאטרון הבימה. בימוי: מוני מושונוב.
* החייל האמיץ שוויק, ירוסלב האשק. תיאטרון הבימה בשיתוף תיאטרון חיפה. בימוי: משה נאור.
* גזע, דייוויד מאמט. תיאטרון חיפה. בימוי: משה נאור.
* משחקי נישואין, אדוארד אלבי. אנסמבל תיאטרון הרצליה. בימוי: גדליה בסר.
* סימפתיקו, סם שפארד. תיאטרון חיפה.
* מאכינל, סופי טרדוול. תיאטרון החאן. בימוי: סיני פתר.
* רילוקיישן. מייק ברטלט. תיאטרון זאפה. בימוי: מור פרנק. 
* חוף דייטונה, אוליבר קוטון. תיאטרון בית לסין. במאי: אלון אופיר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* נגה אלבלך, [https://web.archive.org/web/20140808035456/http://www.iton77.com/knaz340.html "המלה הריקה אצל יהושע קנז ויוסף אל דרור"], עיתון 77, גיליון ספטמבר-אוקטובר 2009.
* 
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=39TaMisqC7c מודי בר און מארח את יוסף אל דרור], מתוך הינשופים בערוץ ה-YouTube של ערוץ 8 
* 
* 

קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:החמישייה הקאמרית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה

קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
הגמל המעופף

הגמל המעופף (גמלא פרחא) הוא מושג המופיע במשנה ותלמוד, אשר שימש כמקור השראה, ואומץ כסמל בתרבות העברית המתחדשת בארץ ישראל החל משנות ה-30 של המאה ה-19.

ההקשר הקדום ביותר למושג הגמל המעופף הוא במשנה, במסכת שבועות (ג,ח) העוסקת בסוגי "שבועת שוא" בין הדוגמאות מובא, "אם לא ראיתי גמל שפורח באויר", חכמי המשנה מבינים שאין מציאות כזו, ומדובר בדברי הבאי וגוזמה, ולכן שבועה זו נחשבת שבועת שוא.

בתלמוד הבבלי, האמוראים שוקלים את האפשרות כמציאות ריאלית, התלמוד עוסק בשאלה האם עדים יכולים היו להימצא בבוקרו של יום בעיר סורא ובסיומו של אותו היום בעיר נהרדעא (המרחק בין הערים עומד על כמאה ק"מ). 
בתקופה בה נכתבו הדברים בין המאה ה-3 למאה ה-5, האפשרות היחידה כי אכן כך היה היא "ליחוש לגמלא פרחא" - משמעו: האם עלינו להבין שמא היה ברשותם "גמל מעופף" שריצתו כה מהירה שאיפשרה להם לגמוא מרחק זה ביום אחד?! .

כמו כן הביטוי חוזר במסכת יבמות דף קטז, עמוד א', הדן באפשרות שאדם עבר ביום אחד מסורא לנהרדעא.

מן הפרשנים השונים יש המבחינים בין 'גמלא פרחא', שהוא מציאות קיימת אך נדירה, של גמל מרוצים כה זריז אשר יש ביכולתו לגמוא מרחק רב בקצב מהיר וריצתו נראית כמעין רחיפה, לבין 'גמל פורח באוויר' שהוזכר בהקשר של שבועת שווא, שאיננו יכול להיות במציאות. 

ייתכן ומקור תלמודי זה שימש את האדריכל הישראלי אריה אלחנני ביצירת פסלו הנודע של הגמל המעופף בשנת 1932 שהפך לסמלו של יריד המזרח.

לימים הפך ביטוי זה לשמו של מועדון חובבי הדאייה בישראל שהוקם בשנת 1933 וכן לסמלה של טייסת 100, טייסת התובלה הראשונה בחיל האוויר הישראלי אשר הוקמה בשנת 1947.

;שימוש בסמל הגמל המעופף בעת החדשה:

* יריד המזרח – סמלו של היריד היה גמל מעופף.
* קלוב התעופה לישראל – שמו הראשון של מועדון חובבי הדאייה.
* הגמל המעופף (סרט) – סרט פנטזיה קומית של רמי נעמן העוסק בשחזור פסל הגמל המעופף של יריד המזרח.
* טייסת הנגב של "שירות האוויר".
* הגמל המעופף (טייסת) – טייסת תובלה בחיל האוויר הישראלי.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.daf-yomi.com/DYItemDetails.aspx?itemId=29014 אם לא ראיתי גמל שפורח באוויר – גמל], ד"ר משה רענן, באתר פורטל הדף היומי
== הערות שוליים ==

קטגוריה:מונחים תלמודיים
אסטרו אורביטר

האסטרו אורביטור ב[[דיסנילנד. בין השנים 1998 - 2005 הייתה ארץ המחר שבדיסנילנד צבועה בצבעי זהב וברונזה (הצבעים בהם צבוע האסטרו אורביטור כיום). בשנת 2005 נצבעה ארץ המחר בצבעי כחול ולבן שהיו הצבעים המאפיינים את ארץ המחר עד שנת 1998, למעט מתקן האסטרו אורביטור שנותר צבוע בצבעי הזהב - ברונזה.]]
האסטרו אורביטר ב[[ממלכת הקסם שבדיסניוורלד]]
אסטרו אורביטר (באנגלית: Astro Orbiter) או אסטרו אורביטור (באנגלית: Astro Orbitor) הוא מתקן המצוי בארץ המחר של פארקי השעשועים של חברת וולט דיסני. 
שם המתקן שונה מפארק לפארק, אולם המתקן דומה או זהה. בארץ המחר שבדיסנילנד נפתח החדש מבין המתקנים ב-22 במאי 1998 ונקרא "אסטרו אורביטור". בפארק השעשועים דיסנילד פריז שבאתר הנופש דיסנילנד פריז נקרא המתקן Orbitron, Machines Volantes, בממלכת הקסם שבדיסניוורלד נקרא המתקן "אסטרו אורביטר" ובדיסנילנד שבהונג קונג נקרא המתקן "אורביטרון" (Orbitron)

==מבנה==
המתקן בנוי ממבנה מרכזי שאליו מחוברות החלליות. בכל חללית ישנו מוט המאפשר לשלוט על הגובה.
במרכז המתקן ישנו מנוע שמסובב אותו, וכך בעת הסיבוב המתקן נראה כמו פסל קינטי ענק.

בדיסנילנד בקליפורניה וביורודיסני המבנה המרכזי הוא מערכת פלנטות ולוויינים מוזהבת. 
בממלכת הקסם ובדיסנילנד הונג קונג מערכת הכוכבים זהה אך צבעונית. בדיסנילנד טוקיו המנה המרכזי הוא דמוי טיל סאטורן 5 וצבוע בצבעי לבן, כחול וכסוף.

==היסטוריה==
המתקן הוא דור שלישי של מתקני טילים מסתובבים בארץ המחר. המתקן המקורי היה בגובה פני הקרקע. במקור נקרא המתקן אסטרו ג'טס ובהמשך שונה שמו לסילוני הטילים (רוקט ג'טס). בשנת 1966 הועבר המתקן למיקום גבוה יותר - בראש תחנת הפיפלמובר, והגיעו אליו באמצעות מעלית. גרסה זו נותרה בפעולה עד שנת 1997.

בעת שיפוץ ארץ המחר בשנת 1998 תוכננה הצבת המתקן במקום טיל הסאטורן V שעמד במרכז מתקן סילוני הטילים, אולם משקלו של מתקן האסטרו אורביטר היה גדול מכדי להציבו על בניין תחנת הפיפלמובר, ועל כן הוצב המתקן בכניסה לארץ המחר בגובה פני הקרקע.

מעולם לא ניתן הסבר מדוע המתקן נקרא בשם שונה בפארקים השונים.

==נתוני המתקן==

* פתיחה: 22 במאי 1998
* מתכנן: וולט דיסני אימג'ינירינג
* מספר הטילים: 12
* גובה טיל: 7.6 מטרים
* מרחק הטיל מהמגדל: 6.1 מטרים
* משך הנסיעה במתקן: 1:30 (11.5 סיבובים)
* סוג המתקן: טילים נעים נשלטים המסתובבים סביב מגדל מרכזי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:דיסנילנד
קטגוריה:דיסניוורלד
קטגוריה:דיסנילנד פריז
קטגוריה:דיסנילנד הונג קונג
אילו היו לך כנפיים

אילו היו לך כנפיים (באנגלית: If You Had Wings) היה מתקן שפעל בין ה-5 ביוני 1972 ועד ה-1 ביוני 1987 בארץ המחר של פארק השעשועים ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה. המתקן פעל בחסות חברת התעופה איסטרן. מתקן זה הביא את המבקרים בו לאתרי היעד של טיסות חברת איסטרן ובהם מקסיקו סיטי, ריו דה ז'ניירו, איי הבהאמס וניו אורלינס.

בתקופה בה מרבית המתקנים בפארק דרשו כרטיסים בתשלום מראש (התשלום היה לפי מספר הכרטיסים וסוגי הכרטיסים), היה מתקן זה בחינם לכל המבקרים.

המתקן היה מעין מתקן אפל המבוסס על שיטת אומנימובר והעביר את המבקרים דרך סדרת חדרים. תחילה חוו המבקרים מעין "המראה" על יד עליה מתונה כאשר על קירות החדר מוקנים ציפורים עפות (בעיקר שחפים) ומטוסים, ובהמשך עברו המבקרים דרך סדרת חדרים בהם הקרינו סצנות שונות של יעדי התיירות - סצנות בהם מראים דייגים, עושי כובעי קש, רקדני לימבו ולהקות מוזיקליות האופייניות לאתרי התיירות. המנגינה שהושמעה ברקע הייתה שיר הנושא בו שולבה סיסמת חברת התעופה: "אילו היו לך כנפים, יכולת לעשות דברים רבים, יכולת להרחיב את עולמך, אילו היו לך כנפים". המוזיקה נועדה (בלא הצלחה) להסתיר את קולות מקרני הסרטים ומקרני השקופיות.

האולם הפופולרי במתקן היה "אולם המהירות" - אולם אליפטי מוארך בו הוקרנו על הקירות (באמצעות מקרן 70 מ"מ) 360° של סרט המציג מבט סביב ממטוס ממריא, רכבת, אדם הגולש על מגלשי מים, רכיבה מהירה על אופנוע, נסיעה ברחפת, וחוזר חלילה. החדר המוארך יצר אשליה של נסיעה במהירות גבוהה, וזאת על אף שמהירות הנסיעה בפועל של המתקן הייתה איטית ביותר, דבר שאיפשר אשליה של זמן נסיעה ארוך מאוד במהירות גבוהה (אף שאיכות הסרטים נמוכה מהמתקנים הרגילים של דיסני המציגים סרטי 360°).

על אף שהמתקן פעל זמן רב, לא היה פופולרי ביותר, וסגירתו לא הביאה למחאה ציבורית. בשנת 1987 ביטלה איסטרן את חסותה, והמתקן נסגר ב-1 ביוני 1987. חברת וולט דיסני הסירה את כל האזכורים של חברת איסטרן שבמתקן ופתחה אותו מחדש בשם אילו יכולת לעוף ב-6 ביוני 1987. כחלק מהשיפוץ והסרת אזכורי איסטרן שונה שיר הנושא של המתקן, דבר שהוביל לירידה נוספת בפופולריות שלו, והוא נסגר סופית ב-4 בינואר 1989. 

בעקבות סגירה זו חברת התעופה דלתא הטילה חסותה על המתקן, ושמו שונה למעוף החלום של דלתא. במסגרת מתקן זה הוחלפו כל הסצנות והמסיקה במתקן. חסות זו הופסקה ביוני 1996, ובעקבות הסרת החסות חברת וולט דיסני הוציאה את כל אזכורי דלתא מהמתקן וקראה לו העלייה לאוויר של דיסני (Disney's Take Flight). מתקן זה נסגר בינואר 1998, והוחלף במתקן משגרי החלל של באז שנות אור.

פרודיה על מתקן זה הופיעה בפרק של הסדרה משפחת סימפסון שבו מבקרת המשפחה ב"מרכז אפקוט" ("EFCOT Center") - פרודיה על אפקוט, ונמכרת למשפחה "קולה בחסות חברת איסטרן".

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20081014123328/http://home.cfl.rr.com/omniluxe/iyhw-main.htm אתר מעריצים המוקדש למתקן] 

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:דיסניוורלד
פרננדל

פרננדל (משמאל)
פרננדל (בצרפתית: Fernandel) שם הבמה של פרנאן ז'וזף דזירה קונטנדן (Fernand Joseph Désiré Contandin; 8 במאי 1903 - 26 בפברואר 1971), שחקן קולנוע ותיאטרון צרפתי שזכה להצלחה רבה.

== קורות חייו ==
פרננדל נולד במרסיי, צרפת, להורים מעולם הבידור ששיחקו בוודווילים אופנתיים. כבר בגיל 12 הופיע לראשונה בתפקיד קטן בדרמה היסטורית. במלחמת העולם הראשונה, בשנת 1915, אביו גויס, לכן נאלץ לצאת לעבודה, כדי לפרנס את המשפחה, תחילה בבנק ולאחר מכן במפעל לייצור סבון ובו זמנית הופיע בכל הזדמנות על במות הקברטים והתיאטראות של מרסיי כשחקן וגם כזמר.

בשנת 1926 נשא לאשה את הנריאט מנסה (Henriette Manse), אחות חברו הצמוד, ז'אן מנסה (Jean Manse) ולזוג נולדו שלושה ילדים, ז'וסט, ז'אנין ופרנק. כבר בתקופת אירוסיו, נהגה חמותו לעתיד, בבואה לבקר את בתה, להגיד בראותה אותו: "Voilà le Fernand d'elle" - הנה הפרנאן שלה, אמירה שבחיבור שתי המילים האחרונות נשמע כ"הנה פרננדל" ומכך גזר את שם הבמה שלו, שליווה אותו עד סוף חייו. לאחר סיום השירות הצבאי, בשנת 1926, גילה אותו ז'אן פארו (Jean Faraud), המנהל הצרפתי של "סרטי פרמאונט", ששכר אותו להופעות בהפסקות של הסרטים. בשנת 1930 עבר לפריז שם זכה להופעתו הראשונה בסרטים, בסרט "הלבן והשחור" Le Blanc et le Noir בשנת 1931. בהזדמנות זו הכיר שני אנשים שהפכו לידידיו, סשה גיטרי וראימו. כבר באותה שנה הופיע בסרט של ז'אן רנואר וסרטים נוספים.

השחקן הקומי, בעל החיוך הסוסי, פרץ לתודעת הקהל בתפקיד "דון קאמילו" בסדרת הסרטים "דון קאמילו ופפונה" שם גילם את "דון קאמילו", כומר קתולי, לצדו של ג'ינו סרבי (Gino Cervi), שגילם את "פפינו", ראש עירייה קומוניסטי, על פי סיפוריו של הסופר ג'ובאנינו גוארסקי.

במהלך חייו זכה פרננדל למספר פרסים ועיטורים:
* 1949 "פרס הצחוק העולמי הגדול".
* 1953 "אביר לגיון הכבוד"
* 1960 "אביר האומנויות והאותיות"
* 1964 "פרס Georges Courteline להומור"
* 1970 "הפרס הגדול של הקולנוע הצרפתי"

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אמנים צרפתים הידועים בשם במה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1903
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1971
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של פאסי
סמל טריסטן דה קונה

סמל טריסטן דה קונה הוענק לאיים בשנת 2002. קודם לכן, בהיות האיים שטח חסות של סנט הלנה השתמשו האיים בסמל סנט הלנה.

הסמל הוא שלט אצולה שעליו ארבעה אלבטרוסים כחולים ולבנים (בחלקו העליון של הסמל - אלבטרוסים כחולים על רקע לבן, ובחלקו התחתון צבעים הפוכים). תומכי המגן הם שני סרטנים האופייניים לאיים. בראש המגן כתר ימי המסמל את בית המלוכה הבריטי וסירה ארוכה האופיינית לאיים.

מתחת לסמל מופיע מוטו האיים - "באמנותנו כוחנו" (Our faith is our strength).

הסמל מופיע על גבי דגל טריסטן דה קונה שהוא יוניון ג'ק שעליו הסמל, וכן בדגל מושל האיים.

==ראו גם==
* גלריית סמלי הממלכה המאוחדת

==קישורים חיצוניים==

טריסטן דה קונה

קטגוריה:טריסטן דה קונה
טריסטן דה קונה
סמל איי טרקס וקייקוס

סמל איי טרקס וקייקוס הוענק לאיים בשנת 1965.

הסמל הוא מגן צהוב המוטען בקונכייה, סרטן וקקטוס. 
הסמל מופיע על דגל איי טרקס וקייקוס (שהוא נס כחול שעליו הסמל) ועל סמל מושל האיים.

==ראו גם==
* דגל איי טרקס וקייקוס
* גלריית סמלי הממלכה המאוחדת

==קישורים חיצוניים==

טרקס וקייקוס

קטגוריה:איי טרקס וקייקוס
טרקס וקייקוס
ארז פריש

ארז פריש, עיתונאי וכתב חדשות ישראלי.

ארז פריש נולד בישראל והתחנך בבריטניה. בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני בעיתונאות. פריש עבד ברשת "סקאיי" הבריטית, ולאחר-מכן במחלקת "SHOWBIZ" באותה הרשת. בהמשך עבד עבור רשתות זרות - ABC האמריקנית, TF1 הצרפתית, ומקומיות בבריטניה. הוא התמקצע בתחום חדשות החוץ והפקת כתבות במזרח התיכון ובאירופה. 

בשנת 2002 החל לעבוד ברשת ה-BBC, ובמקביל החל לעבוד לראשונה בתקשורת הישראלית - ככתב ביומן חדשות החוץ של קול ישראל. לאחר מכן מונה לכתב חדשות ערוץ 10. כיום הוא מתפקד כעיתונאי מקומי בלונדון ובמקביל משדר וכותב עבור התקשורת הישראלית (גל"צ, רייטינג).

קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
סרטבישיים

סרטבישיים (שם מדעי: Thomisidae), משפחת עכבישים המזכירים בצורתם סרטנים: שני זוגות הרגליים הקדמיות ארוכות מן היתר ומזכירות את צבתות הסרטן; הגוף קצר, וההליכה מתבצעת גם לצדדים ולאחור כמו הסרטן. אין להם קשר ביולוגי לסרטנים.

מרבית הסרטבישים אינם אורגים רשת. הם מסתווים בצורה אופיינית למין ואורבים לטרפם על צמחים, פרחים, גזעי עצים או על הקרקע.

==סוגים (רשימה חלקית)==
*יפרוחית (סרטביש הפרחים), סוג הסרטביש הנפוץ בישראל
*ארזית (Synaema)
*קסיס
*סתורי

==מקורות==
* עזריה אלון (עורך), אנציקלופדיית "החי והצומח של ארץ ישראל", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983; כרך 2 - חסרי חוליות יבשתיים; עמ' 56–58

==גלריה==
עכביש ממשפחת הסרטבישיים משתק זבוב, שתפס כטרף, על גבי פרח שעליו ארב לו. הזבוב מלא אבקנים כתוצאה מהמאבק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* עמיר וינשטיין, [http://www.insectour.com/Web/?PageType=0&ItemID=283420 חלון פתוח לעכבישים - סרטבישיים].

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1833
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קרל יקוב סונדול
סמל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה

סמל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה הוענק לטריטוריה בשנת 1952 עת הייתה שטח חסות של איי פוקלנד (יחד עם איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים).

הסמל הוא שלט אצולה שבמרכזו לפיד בוער על רקע גלים המייצגים את הים. התומכים הם אריה מוזהב המסמל את הממלכה המאוחדת ופינגווין קיסרי המייצג את בעלי החיים של הטריטוריה. האריה עומד על קרקע עשב, והפינגווין על מדף קרח.

על הכתר מופיעה "דיסקברי" – אוניית המחקר של רוברט פלקון סקוט וארנסט שקלטון במסעם הראשון לאנטארקטיקה.

מתחת למגן האבירים מופיע המוטו של המשלחת הבריטית האנטארקטית "מחקר וגילויים" (Research and Discovery).

המוטו מופיע על דגל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה.

==ראו גם==
* גלריית סמלי הממלכה המאוחדת

==קישורים חיצוניים==

סמל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה

קטגוריה:אנטארקטיקה: דגלים וסמלים
יפרוחית

יפרוחית, או סרטביש הפרחים (שם מדעי: Thomisus onustus), היא עכביש ממשפחת ה"סרטבישיים" או "העכבישים הסרטניים".

היפרוחית אינה אורגת רשת קורים לציד. היא מסוגלת לשנות לאט את צבעה בין הגוונים צהוב, לבן וורוד, בהתאימה את הצבע לצבע הפרח עליו היא אורבת לטרפה. חרקים נוחתים על הפרח בלי להבחין בה, והיא תופסת אותם ברגליה הקדמיות ומיד מתחילה להיזון מהם.

==גלריה==
<gallery widths="160px">
Thomisus onustus - D8-03-6663.JPG|סרטביש מחזיק דבורה בעודו תלוי מקור
Thomisus onustus - D8-03-6661.JPG|סרטביש צד דבורה על צמח הפרזיה
Thomisus onustus - D8-03-6647.JPG|סרטביש צד דבורה - מבט צד
Thomisus onustus - D7-07-0436.JPG|סרטביש צד זבוב על מרווה משולשת
Thomisus onustus - D8-09-0651Crop.jpg|סרטביש זכר רוכב על נקבה
סרטביש.jpg|סרטביש
</gallery>

==מקורות==
* עזריה אלון (עורך), אנציקלופדיית "החי והצומח של ארץ ישראל", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983; כרך 2 - חסרי חוליות יבשתיים; עמ' 56-58
*[http://www.snunit.k12.il/heb_journals/galileo/009041.html פנחס אמיתי, "דבר אלי בצבעים" באתר "סנונית"] מתוך גליליאו 8, ינואר/פברואר 1995.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטבישיים
קטגוריה:ארץ ישראל: עכבישאים
קטגוריה:אירופה: עכבישים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1805
פל-בל

פריטי [[אר דקו מקטלוג פל-בל, שיוצרו בין 1939-1950]]
[[חנוכייה שתכנן אשקלון, סביבות 1948]]
פל-בל היא חברה ישראלית לייצור פריטי מתכת שימושיים ואמנותיים שנוסדה על ידי מוריס אשקלון וגיסו, אברהם קום ב־1939. החברה יצרה מאות פריטים שונים מנחושת ומפליז - קו אחד של מוצרי נוי (אמנות עיצובית) והקו העיקרי של מוצרי יודאיקה, כאשר רוב המוצרים נועדו לייצוא ולמכירה לתיירים יהודיים בישראל.
עיצוב המוצרים הושפע מסגנונות שונים שרווחו באותה תקופה באירופה, ביניהם האר דקו ותעשיית הברונזה הווינאית ששגשגה באותה תקופה.
עיצוביו המוכרים של אשקלון, הציגו את השימוש הכימי המכוון בהשריה בפטינה לעבודות ישראליות בברזל. במהלך מלחמת העצמאות ייצר אשקלון תחמושת עבור צה"ל, ולבקשת הממשלה הסבה פל-בל את מפעלה לייצור תחמושת במסגרת המאמץ המלחמתי. 

כל המוצרים שיוצרו על ידי פל-בל נחשבים כישראליאנה ומבוקשים כפרטי אספנות.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:תעשיית מתכת בישראל
קטגוריה:עיצוב תעשייתי
מי שברך

מי שברך ליולדת (למעלה). מי שברך לחולה (למטה)
מִי שֶׁבֵּרַךְ הוא כינוי לקטע קצר של תפילה יהודית, הנאמרת בדרך כלל במהלך קריאת התורה, או לאחריה. מהות התפילה היא ברכה לזולת. קיימות תפילות מי שברך שונות המותאמות לזמנים ואירועים שונים.

== בקריאת התורה ==
תפילת המי שברך הידועה יותר היא זאת הנאמרת בעת הקריאה בתורה, ובה מברכים את מי שנקרא לעלייה לתורה:

בבתי כנסת רבים נהוג לשלב בעת ה"עליה לתורה" התרמה של העולה בתרומה המיועדת לפעולות בית הכנסת, ותפילת "מי שברך" היא חלק מהברכה המגיעה לו בזכות תרומתו. 

יש הרבה שינויי נוסח קלים בין קהלות שונות.

בקהלות אשכנז המערבי, מקפידים לומר מי שברך לכל עולה לתורה, אפילו בימות החול; הפעם היחידה שאין מברכים את העולים בברכה זו היא בתשעה באב בשחרית, ובדרך כלל נוהגים לקרוא לאותם העולים במנחה כדי שיוכלו לברכם בברכה זו.

== אירועים שונים ==
תפילות "מי שברך" אחרות, נהוג לערוך לחולה ובעבור התקווה להחלמתו, וכן בבר-מצווה ובברית מילה, בעבור חיילי צה"ל, ובנסיבות שנקבעות מפעם לפעם.

ביהדות איטליה נכתבה ברכת "מי שברך" מיוחדת לנשים אשר תרמו לבית הכנסת מטפחת או כיסוי לספר התורה מעשה ידן.

נוסח נוסף נתקן על ידי הרב יום-טוב ליפמן הלר, בעקבות גזירות ת"ח ת"ט בהם נרצחו יהודים רבים:

עוד נוסח:

האגדה מספרת כי נוסח זה נתקן לאחר שנתגלה לו מהשמים כי גזירות אלו באו עקב זלזול בבתי מדרשות ובבתי הכנסיות, על ידי דיבורים בטלים.

מהות התפילה היא ברכה למי ששומר פיו ולשונו ואינו מדבר בשעת התפילה וקריאת התורה, בקצת מקומות נהוגים לאומרו לאחר קריאת התורה:

בשבת שלפני תענית בה"ב נהוג שהחזן מכריז בתפילה על התעניות על ידי ברכה של אלו שיתענו. במנהג אשכנז המזרחי, נוהגים לומר מי שברך מיוחד לפני החזרת ספר התורה לארון הקודש, ואילו במנהג אשכנז המערבי, נוהגים להוסיף את הברכה לנוסח המי שבירך שאחר יקום פורקן. האחרונים כתבו שמי שעונה אמן אחרי ברכה זו, אינו צריך לקבל על עצמו את התענית בתפילת המנחה ביום שלפני התענית כדין תענית יחיד, אך הדגישו שאין עניית אמן על ברכה זו מחייבת את העונה להתענות אם לא התכוון לכך.

== ריבוי נוסחים ==
מאחר שמדובר בתפילה פשוטה שאין בה הזכרת "שם ומלכות" - מתחברים נוסחים רבים בלי שניתן יהיה להתחקות אחר מחברם, ולפי הערכות שונות קיימים למעלה מ-80 סוגי "מי שברך" שונים – מברכת העלייה לתורה וברכות לחתן ועד לברכה למי שהגיע לגיל מופלג או למי שעומד להתגייס לצבא.

==ראו גם==
* יקום פורקן
* תפילה לשלום חיילי צה"ל
* תפילה לשלום המדינה
* עלייה לתורה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.nli.org.il/sites/nlis/he/song/Pages/refua_inde.aspx "מי שברך" ותפילות נוספות לרפואה] ב[https://web.nli.org.il/sites/nlis/he/song/pages/default.aspx אתר הפיוט והתפילה] של הספרייה הלאומית
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קריאת התורה
קטגוריה:ברכות
פטרופוליס

פטרופוליס (בפורטוגזית: Petrópolis), הידועה גם כ"עיר הקיסרית" של ברזיל, היא עיר במדינת ריו דה ז'ניירו הנמצאת כ-60 ק"מ צפונית לעיר ריו דה ז'ניירו. אוכלוסיית העיר כ-300,000 תושבים, ושטח המחוז לו היא משמשת כבירה 811 קמ"ר. גובה העיר 810 מטר מעל פני הים.

העיר נמצאת בין גבעות מיוערות המכונות סרה דוס אורגאוס, בעמק הנהרות קיטנדיניה ופיאבניה, והיא מקום נופש פופולרי בימי הקיץ. מלבד האקלים הנוח, והסביבה הציורית, מוקד המשיכה המרכזי בעיר הוא ארמון הקיץ של מלכי ברזיל, אשר משמש כיום כמוזיאון, המתמחה בהיסטוריה וממורביליה של האימפריה הברזילאית.

==היסטוריה==

שמה של העיר ניתן לה על שמו של הקיסר פדרו הראשון, שליטה הקיסרי הראשון של ברזיל העצמאית. העיר הייתה מקום הנופש של המשפחה הקיסרית לימי הקיץ במהלך המאה ה-19, ובירתה הרשמית של מדינת ריו דה ז'ניירו בין 1894 ל-1902.

מקורותיה של העיר הם בפעולתו של ברנרדו סוארז דה פרואנסה, שבשנת 1720 פתח מסלול אלטרנטיבי בין ריו דה ז'אנירו ומדינת מינאס ז'ראיס, לאורך הסרה דל אסטרלה. כאשר נסע הקיסר פדרו הראשון בנתיב זה מצא כי האקלים באזור פטרופוליס הוא לרוחו, וכך רכש חווה חקלאית שנמצאה במקום, והחל בונה את ארמונו שם. בשנת 1830 הושלמה בניית הארמון, ואריסטוקרטים ברזילאים אחרים החלו עד מהרה לבנות אף הם מעונות קיץ בסמוך למעון המלכותי.

יורשו של פדרו הראשון, הקיסר פדרו השני, הביא למקום חוואים גרמנים, שאת הגירתם עודד, והפך את האזור השומם לעיר. היישוב פטרופוליס נוסד ב-16 במרץ 1843, ובשנת 1857 הוכרז כעיר. המחוז נוסד ב-1844. הדרך בין העיר פטרופוליס לריו דה ז'ניירו נפתחה רשמית ב-1910 ונסללה ב-1928.

בביקור בתערוכה שערכה ארצות הברית בפילדלפיה ב-1876 במלאת מאה שנה לעצמאות ארצות הברית, התרשם פדרו השני מן הטלפון והתקין בארמונו את הטלפון הראשון בברזיל, שחיבר בין ארמונו ובין משרדו.

אחרי ייסוד הרפובליקה והגליית המשפחה הקיסרית, בשנת 1889, ארמון הקיץ המשיך לשחק תפקיד חשוב בהיסטוריה הברזילאית. בשנת 1903 נחתם בארמון הסכם השלום עם בוליביה שהעניק לברזיל את השטח שעליו הוקמה מדינת אקרי. ב-15 באוגוסט 1947 נפתחה בארמון הוועידה הראשונה של ארגון מדינות אמריקה שנועדה לשמור על השלום והביטחון ביבשת, והביאה לעולם את האמנה הבין אמריקנית לעזרה הדדית.

העיר ידועה אף בכך שהסופר היהודי האוסטרי הגולה, שטפן צווייג, ואשתו, שכנו בה בשנותיהם האחרונות בטרם התאבדו בשנת 1942.

בעיר הוקמה בשנת 1966 הישיבה הראשונה על אדמת ברזיל. הישיבה - "מחנה ישראל" חב"ד - בראשותו של הרב חיים בנימיני ובניהולו של בנו הרב אברהם דוד בנימיני. בישיבה זו התחנכו רבים מרבני ברזיל מכל החוגים הדתיים וחרדים, והיא היוותה תשתית למוסדות היהדות הפועלים היום בברזיל.

בשנת 2022 התרחש באזור שיטפון שגרם ל-171 קורבנות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.shturem.net/index.php?section=news&id=39877 הספר "ישיבה של מעלה": סיפורה של ישיבת "מחנה ישראל" בפטרופוליס]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינת ריו דה ז'ניירו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1843
סליפר

סליפר (באנגלית: Sleeper) היא להקת בריטפופ שפעלה בשנות התשעים וזכתה להצלחה מסוימת בבריטניה.

== הקמה ==
הלהקה קמה בשנת 1993 בלונדון, בריטניה, והונהגה על ידי הסולנית לואיז וונר. יחד עם הלהקה אלסטיקה שבראשה עמדה הסולנית ג'סטין פרישמן, סליפר הייתה אחת מלהקות הבריטפופ הבודדות שהונהגו על ידי נשים.

סליפר הייתה להקת בריטפופ במלוא מובן המילה. שירי הלהקה, שנכתבו על ידי לואיז וונר, תיארו את חייהם של צעירים בריטים בשנות התשעים, ועשו זאת תוך שימוש באייקונים ובמושגים בריטים. הלהקה הוציאה מספר אלבומים וסינגלים שזכו לאהדת הביקורות ולהצלחה בקרב קהל שוחרי המוזיקה, ואף הצליחו להגיע למקומות גבוהים במצעד המכירות הבריטי. בין שיריה המפורסמים והמצליחים ניתן למנות את הסינגל Inbetweener, שבוידאו קליפ שלו הופיע שדרן הטלוויזיה הבריטי דייל וינטון, וכן את גרסת הכיסוי לשיר Atomic של הלהקה האמריקאית בלונדי. שיר זה היה לחלק מהפסקול של הסרט המצליח "טריינספוטינג".

אולם, כשאר להקות הבריטפופ, סליפר לא זכתה להצלחה ניכרת מחוץ לגבולות בריטניה, ובסופו של דבר התפרקה בסוף שנות ה-90, עם שוך ההתלהבות הכללית מזרם הבריטפופ. וונר פנתה לקריירה כסופרת והוציאה עד כה (נכון ל-2006) שלושה ספרים.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי סטודיו===
* 1995 - Smart
* 1996 - The It Girl
* 1997 - Pleased To Meet You

===סינגלים===
* ינואר 1994 - Swallow
* מאי 1994 - Delicious
* ינואר 1995 - Inbetweener
* אפריל 1995 - Vegas
* אוקטובר 1995 - What Do I Do Now
* מאי 1996 - Sale Of The Century
* יולי 1996 - Nice Guy Eddie
* אוקטובר 1996 - Statuesque
* אוקטובר 1997 - She's A Good Girl
* דצמבר 1997 - Romeo Me

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:להקות אינדי בריטיות
קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:להקות בריטפופ
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1993
דאון היל

רוכב בסגנון דאון היל
דאון היל הוא שמו של סגנון רכיבה על אופניים. בסגנון זה מתחרים ברכיבת שטח במורד תלול. סגנון זה מתאפיין בקפיצות מרובות ובאתגרים טכניים וגופניים לרוכבים. הסגנון הזה, ביחד עם סגנון הפרי רייד, משתייכים לקטגוריית האקסטרים בספורט רכיבת האופנים.

לָרוב המִתלים של אופניים אלו ארוכי מהלך והשלדה כבדה וחזקה עם מקום לצמיגי שטח רחבים. משקל האופניים יכול להגיע ל-22 ק"ג, ולכן אופניים אלו אינם מתאימים לרכיבת שבילים.

אביזרי המגן בהם משתמשים רוכבי דאון היל מבוססים על אלו המיועדים לאופנועים, כולל קסדה מלאה לָפנים, חליפת מגן לגוף ומגיני רגליים. עקב המהירויות הגבוהות בצורת רכיבה זו והקושי הטכני של המסלול, תאונות הן תופעה שכיחה.

דאון היל הוא גם תת-ענף בתחום הסקייטבורד, בעזרת סקייטבורד מיוחד המתאפיין בקרש עבה ורחב יותר, גלגלים וצירים גדולים וגריפ מיוחד שמודבק על הקרש ומונע החלקה במהירויות גבוהות יכולים הרוכבים לרדת במדרונות וכבישים במהירויות גבוהות (50–70 קמ"ש בממוצע), דאון היל בסקייטבורד נחשב לספורט אתגרי ומסוכן ויש לבצע זאת עם מיגון מותאם כולל קסדה מיוחדת (דומה לקסדת אופנוע).

==לקריאה נוספת==
*אופני הרים
*פרי רייד
*כתבות ומדריכים בנושא דאון היל באתר [http://www.sk8r.co.il/category/%D7%9C%D7%95%D7%A0%D7%92%D7%91%D7%95%D7%A8%D7%93/%D7%93%D7%90%D7%95%D7%9F-%D7%94%D7%99%D7%9C/ www.sk8r.co.il] פורטל הסקייטבורד הישראלי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אופניים
גלריית סמלי הממלכה המאוחדת

סמלי הממלכה המאוחדת לרבות חלקי הממלכה, מושבות הכתר וטריטוריות אחרות של הממלכה:

==הממלכה המאוחדת==
<gallery>
תמונה:Royal Coat of Arms of the United Kingdom.svg|סמל הממלכה המאוחדת
תמונה:Royal Coat of Arms of the United Kingdom (Scotland).svg|סמל הממלכה המאוחדת עבור סקוטלנד
תמונה:Royal Coat of Arms of the United Kingdom (HM Government).svg|סמל ממשלת הוד מלכותה
תמונה:Royal Coat of Arms of the United Kingdom (Government in Scotland).svg|סמל המשרד הסקוטי
תמונה:Royal Arms of England (1198-1340).svg|סמל אנגליה
תמונה:Northern Ireland coat of arms.png| סמל ממשלת צפון אירלנד (כיום אינו בתוקף)
תמונה:Royal Arms of the Kingdom of Scotland.svg| סמל סקוטלנד
תמונה:Royal Badge of Wales (2008).svg|סמל ויילס
</gallery>

==מושבות כתר==
<gallery>
תמונה:Coat_of_arms_of_Guernsey.svg|סמל גרנזי
תמונה:Jersey coa.svg|סמל ג'רזי
תמונה:Coat of arms of the Isle of Man.svg|סמל האי מאן
</gallery>

==טריטוריות אחרות ("טריטוריות מעבר לים")==
<gallery>
תמונה:Coat of arms of South Georgia and the South Sandwich Islands.svg|סמל איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים
תמונה:Coat of arms of the British Virgin Islands.svg|סמל איי הבתולה הבריטיים
תמונה:Coat_of_arms_of_the_Falkland_Islands.svg|סמל איי פוקלנד
תמונה:Coat_of_arms_of_the_Cayman_Islands.svg| סמל איי קיימן
תמונה:Coat_of_arms_of_Anguilla.svg|סמל אנגווילה
תמונה:Coat_of_arms_of_Bermuda.svg|סמל ברמודה
|סמל גיברלטר
תמונה:Coat_of_arms_of_the_British_Antarctic_Territory.svg|סמל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה
תמונה:Coat_of_arms_of_the_British_Indian_Ocean_Territory.svg|סמל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי
תמונה:Coat of arms of Tristan da Cunha.svg|סמל טריסטן דה קונה
תמונה:Coat_of_arms_of_Montserrat.svg|סמל מונטסראט
תמונה:Coat_of_arms_of_Saint_Helena.svg|סמל סנט הלנה 
תמונה:Coat_of_arms_of_the_Pitcairn_Islands.svg|סמל פיטקרן
|סמל איי טורקס וקאיקוס
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*
הממלכה המאוחדת
דמיטרי בוגרוב

דמיטרי בוגרוב, תמונה משנת 1910
דמיטרי גריגורייביץ' בוגרוב (רוסית: Дмитрий Григорьевич Богров; 1887–1911), מתנקש בראש הממשלה הרוסי פיוטר סטוליפין.

נולד למשפחה יהודית אמידה בעיר קייב שבאוקראינה (אז בתחומי האימפריה הרוסית). אביו היה סוחר נדל"ן. בשנת 1905 החל בלימודי משפטים באוניברסיטת מינכן. כעבור שנה עבר ללמוד באוניברסיטת קייב, שם התקרב לחוגי האנרכיסטים. באותה שנה גויס (ביוזמתו) כסוכן למשטרה החשאית הרוסית - האוכרנקה ונהג להודיע לממשל על פעולות של סוציאל-דמוקרטים ואנרכיסטים. בשנת 1910, לאחר סיום הלימודים, החל בוגרוב לעבוד בבית משפט השלום בקייב.

ב-14 בספטמבר 1911 ירה בוגרוב בראש הממשלה הרוסי פיוטר סטוליפין בבית האופרה של קייב ופצע אותו אנושות (סטוליפין נפטר מפצעיו כעבור 4 ימים). הפעולה פגעה ברפורמות שהנהיג סטוליפין ברוסיה, אשר בלמו את התפתחות התנועה המהפכנית הסוציאליסטית. חלק מההיסטוריונים טוענים למעורבותה של המשטרה החשאית הרוסית ברצח.

בוגרוב הובא מיד לבית משפט צבאי. למרות הפצרותיה של אלמנתו של סטוליפין, שלא להוציא להורג את בוגרוב (בטענה שפעולה זו לא תחזיר את בעלה לחיים), הוא נתלה ב-24 בספטמבר 1911 ( לפי הלוח הגרגוריאני, 11 בספטמבר לפי הלוח היוליאני).

חקירה רציחתו של סטוליפין נפסקה מאוחר יותר בהוראה ישירה של הצאר.

על פי שמועה שנפוצה ברוסיה, שמו האמיתי היה מורדכו (או מרדכי), אך זהו מידע שגוי שמקורו כנראה בתעמולה של האוכרנה. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתנקשים פוליטיים רוסים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:ילידי 1887

קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1911
דגל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה

דגל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה הוענק לטריטוריה בשנת 1963 עם הקמתה. קודם להקמתה, הייתה הטריטוריה חלק מאיי פוקלנד והשתמשה בדגל האיים.

הדגל הוא נס לבן שברבעו העליון הקרוב לניצב הדגל מצוי היוניון ג'ק, ובמרכז חציו הרחוק מהניצב מצוי סמל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה. 

הדגל מונף מעל כל תחנות המחקר הבריטיות בטריטוריה, וכן בהנהלת משלחת הסקר הבריטית האנטארקטית ובבנייני משרדיה.

כלי שיט של משלחת הסקר הבריטית האנטארקטית מניפים נס כחול שעליו סמל הטריטוריה.

נציב הטריטוריה הבריטית האנטארקטית משתמש בדגל המורכב מהיוניון ג'ק שבמרכזו סמל הטריטוריה.

==ראו גם==

* גלריית דגלי הממלכה המאוחדת

==קישורים חיצוניים==

* 

הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה
הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה
מגדל באייוק II

מגדל באייוק II (בתאית: อาคารใบหยก 2) הוא גורד שחקים השוכן בבנגקוק, השני בגובהו בעיר לאחר King Power MahaNakhon. הבניין מכיל 84 קומות וגובהו עד הגג עומד על 304 מטרים. גובהו עד האנטנה הוא 328 מטרים.

קומות 22 עד 74 מכילות את מלון "באייוק סקיי" ובו 673 חדרים, נכון לשנת 2019 זהו המלון השביעי בגובהו בעולם.

בקומה ה-84 ישנה תצפית ממנה ניתן לראות את כל העיר מזווית של 360 מעלות, הרצפה מסתובבת לאט מאוד וסיבוב אחד סביב המגדל ייקח כ-5 דקות. בקומות 18, 76 ו-78 קיימות מסעדות. בקומה 83 קיים בר. בקומה ה-77 קיים מצפה כוכבים. בקומה ה-22 קיים חדר כושר.

בנייתו של הבניין החלה בשנת 1990 והושלמה בשנת 1997, ושנתיים לאחר מכן הותקנה בו האנטנה.

== גלריה ==
<gallery>
Bangkok Baiyoke Tower.jpg#מגדל באייוק II
Baiyoke01.JPG#קומת התצפית במגדל באייוק II
View north from the Baiyoke Tower II.JPG|הנוף הנשקף מהמגדל לכיוון צפון
File-View eastfrom the Baiyoke Tower II.JPG|הנוף הנשקף מהמגדל לכיוון מזרח
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

באייוק II
באייוק II
ג'נרל אטומיקס

ג'נרל אטומיקס (באנגלית: General Atomics) היא חברה אמריקאית המתמחה בפיזיקה גרעינית ובייצור מערכות ביטחוניות. בין מוצריה הידועים של החברה ניתן למנות את כלי הטיס הבלתי מאוישים GNAT-750, MQ-1C גריי איגל, RQ-1 פרדטור ו-MQ-9 ריפר. מתקניה העיקריים שוכנים בסן דייגו, קליפורניה והיא מעסיקה נכון ל-2022 מעל ל-15,000 עובדים.

ג'נרל אטומיק הוקמה ב-18 ביולי 1955 בסן דייגו, קליפורניה, כחטיבה של ג'נרל דיינמיקס. היא נמכרה ב-1967 לגולף אוייל ואז שונה שמה ל"גולף ג'נרל אטומיק". ב-1973 שונה שמה ל-"General Atomic Co" כאשר חברת "של" הייתה שותפה בחברה. "של" יצאה מהשותפות ב-1982 וגולף שינתה את שמה ל-"GA Technologies Inc". חברת "שברון" רכשה את גולף ב-1984.

ב-1986 היא נמכרה לחברה בשליטת ניל בלו ולינדן בלו, אז קיבלה את שמה הנוכחי.

המיזמים הראשונים שלה היו כורים גרעיניים מסוג TRIGA ומיזם אוריון.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:יצרני מטוסים אמריקאיים
קטגוריה:תעשיית נשק בארצות הברית
קטגוריה:חברות אמריקאיות
ז'ורז' ברנאנוס

ז'ורז' ברנאנוס (בצרפתית: Georges Bernanos; 20 בפברואר 1888 - 5 ביולי 1948), סופר צרפתי.

ברנאנוס נולד בפריז לאב שהיה דקורטור ולאם שהייתה קתולית אדוקה, וקיבל את חינוכו ברוח הקתוליות והמונרכיזם. בילה את ילדותו ונעוריו בכפר פרסאן (כיום במחוז פה- דה קאלה שבצפון צרפת) שבו הייתה לאביו נחלה משפחתית. במלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הצרפתי ונפצע בקרב מספר פעמים. ב-1917 נשא לאישה את ז'אן טאלברט ד'ארק (שהייתה קרובה רחוקה של ז'אן ד'ארק) שילדה לו שלושה בנים ושלוש בנות. עבד בחברת ביטוח על מנת לפרנס את משפחתו הגדולה, אך ב-1924 עקר לנחלת אביו בכפר פרסאן ושם החל לכתוב את הרומנים שלו.

ב-1926, בעקבות פרסום ספרו הראשון "תחת שמש השטן" שזכה להצלחה, החליט לפנות לקריירה ספרותית. ב-1936 פרסם את "יומנו של כומר כפרי" שזכה ב. ב-1938, בהשפעת מלחמת האזרחים בספרד, פרסם את "בתי העלמין הגדולים תחת הירח". מפני עברו האנטי דמוקרטי ונטייתו לתנועת הפעולה הצרפתית (שהייתה מלוכנית מעיקרה), שמהם השתחרר ב- 1932, הוא ראה את הסכנה הנשקפת לעולם מן הפאשיזם והנאציזם וכינה אותם: "מפלצתיות מתועבת". הוא התאכזב מן הגישה הפייסנית של אנגליה ושל צרפת כלפי היטלר, שבאה על ביטויה בהסכמי מינכן. ב-1938 עקר לדרום אמריקה, חי בעיקר בברזיל וניסה להקים שם משק חקלאי, אך ללא הצלחה.

הוא לא יכול היה לשרת בצבא משום שהיה נכה מלחמת העולם הראשונה, אך שלושת בניו חזרו לצרפת והתגיסו לצבא הצרפתי. הוא פרסם מאמרים שבהם תקף את ממשלת וישי ותמך בצרפת החופשית בהנהגתו של שארל דה גול. אחרי המלחמה דה גול קרא לו לחזור לצרפת ולשמש כחבר ממשלתו. הוא חזר אך התרחק מן הפוליטיקה.

ז'ורז' ברנאנוס נפטר בפרבר של פריז ניי-סיר-סן ב-1948.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:זוכי פרס פמינה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1888
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1948
בורג' אל-ערב

בורג' אל-ערב (בערבית: برج العرب, תעתיק: בֻרְג' אלעַרַב, פירוש: "מגדל הערבים") הוא מלון פאר בדובאי, איחוד האמירויות הערביות. הוא בין בתי המלון הגבוהים בעולם ומתנשא לגובה של 321 מטרים. הוא ניצב על אי מלאכותי בים במרחק של 280 מטר מהחוף במפרץ הפרסי, מחובר ליבשה רק דרך גשר מעבר פרטי. כשנחנך ב-1999 הוא היה המלון הגבוה בעולם עד 2009.

עבודות בניית הבניין החלו בשנת 1994, ודלתות המלון נפתחו לאורחים ב-1 בדצמבר 1999. עלות הבנייה של המלון הייתה כמיליארד דולר. הוא נבנה בצורת מפרש של דאו, מין כלי שיט ערבי. קרוב לקצה הבניין ישנו מנחת מסוקים ובצדו השני של הבניין, ממש מעל הים, ישנה מסעדה שנקראת "אל-מונתהא" (בערבית: "הגבוה ביותר", "המרבי"), הנתמכת על ידי קורה.

==אדריכלות==

המבנה האדריכלי בבורג' אל-ערב כולל גם את חלל האטריום הגבוה בעולם (180 מטר), שהוא לבדו יכול להכיל בקרבו את מרכז הסחר העולמי של דובאי, שהיה הבניין הגבוה בדובאי משנות ה-70 של המאה ה-20 המאוחרות ועד שנות ה-80 המאוחרות. הקיר החיצוני של האטריום צופה לים, ועשוי כולו אריג של טפלון ופיברגלס.

עיצוב הפנים עוצב על ידי המעצבת קאון-צ'ו. המלון עוצב בסגנון ערבי מלכותי הכולל קשתות, וילונות כבדים, זהב ונברשות קריסטל.

בניית הבניין הונצחה על ידי סרט של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.

==חדרים==
במלון אין חדרים רגילים כלל; תחת זאת הוא מחולק ל-202 יחידות דו-מפלסיות. היחידה הקטנה ביותר שניתן לשכור במלון מכסה שטח של 169 מטר רבוע, והגדולה ביותר מכסה שטח של 780 מטר רבוע. זהו אחד מהמלונות היקרים ביותר בעולם. עלות השהייה בו מתחילה בכ-1,000 דולר ללילה ומגיעה עד יותר מ-15,000 דולר ללילה; הסוויטה המלכותית היא היקרה ביותר, כ-28,000 דולר ללילה.

==טריוויה==
* לפי אתר האינטרנט של המלון, הבורג' אל-ערב הוא "מלון 5 כוכבים דה-לוקס".
* מסעדת "אל-מונתהא" ממוקמת 200 מטרים מעל המפרץ הפרסי ומציעה תצפית על דובאי. מגיעים אליה דרך מעלית פנורמית.
* אל מסעדה אחרת במלון, "אל-מחארה" ("הצדפה" בערבית), מגיעים דרך סימולציה של צוללת שעוברת דרך אקווריום שממולא בכ-35,000 מטר מעוקב של מי ים. עוביו של המיכל, העשוי מפלקסיגלס כדי לחקות את אפקט ההגדלה, כ-18 סנטימטרים. המסעדה דורגה גם בין 10 הטובות בעולם על ידי מגזין ה-Conde Nast Traveler.
* התאורה החיצונית של הבניין משתנה מלבן ועד לרבגוני כל שלושים שניות. מדי פעם יש מופע אורות, שבו הצבעים מתחלפים במהירות גבוהה. במהלך עונת האבל על השיח' מוחמד בן ראשד אאל מכתום, האורות וקישוטי המים מכובים.
* ארכיטקטורת והנדסת הבניין מתבססים על שיטה רב-תחומית בריטית. המלון נבנה על ידי חברת בנייה דרום-אפריקאית. בניית האי המלאכותי נמשכה שלוש שנים, וקצת פחות משלוש שנים נדרשו עבור הקמת הבניין עצמו.
* הוא המבנה הגבוה ביותר בעולם עם חזית מעוגלת.
* במרץ 2004, זכה המלון לפרסום רב כאשר שחקן הגולף המקצועי טייגר וודס חבט בכמה כדורים ממנחת המסוקים של המלון אל המפרץ הפרסי.
* בפברואר 2005, שחקני הטניס המקצועיים רוג'ר פדרר ואנדרה אגאסי שיחקו משחק ידידות על מנחת המסוקים של המלון, שכוסה באופן חד-פעמי בדשא למשחקי טניס, בגובה של 211 מטר. למנחת המסוקים לא היו גבולות או גדרות בקצוות.

==ראו גם==

* בורג' דובאי

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דובאי: גורדי שחקים
קטגוריה:דובאי: איים מלאכותיים
קטגוריה:מלונות גורדי שחקים