OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טכנופיליה

בתמונה: שער הספר טכנופולין מאת [[ניל פוסטמן בתרגום לעברית.]]
טכנופיליה, מונח שטבע ניל פוסטמן, מתאר חברה ותרבות המתמסרות בהתלהבות נטולת ביקורת לטכנולוגיה.

"טכנופולין: כניעתה של התרבות לטכנולוגיה", הוא ספרו של ניל פוסטמן שנכתב בשנת 1992, (באנגלית Technopoly: The Surrender of Culture to Technology). הספר תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2003.

בטכנופיליה, הטכנולוגיה מגדירה מחדש את המוסדות החברתיים ואת מושגי היסוד של התרבות כמו: משפחה, עבודה, חינוך, דת, פוליטיקה, היסטוריה, שפה, אמנות, אמת, תבונה, פרטיות. הטכנופיליה כמערכת בקרה על הפצת המידע, משתיקה צורות מחשבה ודרכי חיים חלופיות שאינן מרובות טכנולוגיה.

הטכנופיל הוא הדרגה הבאה אחרי הטכנוקרט. הטכנוקרט הוא אדם בעל מיומנויות רבות שיש להן ביקוש בשוק. החברה בה חי הטכנוקרט היא הטכנוקרטיה. הטכנוקרטיה כחברה שאפה לפיתוחים טכנולוגיים וגילויים מדעיים רבים ככל שניתן והיא מזוהה עם התקופה של המהפכה התעשייתית ועד למחצית השנייה של המאה העשרים.

ניל פוסטמן כתב בעיקר על ארצות הברית אבל דבריו תקפים לגבי החברה המערבית ככלל. אנשים רבים היום הם טכנופולים הרואים בטכנולוגיה ובעיקר במחשבים ובאמצעי התקשורת החדשים את המניע העיקרי שלנו בהווה. הטכנופיליה, בלשונו של פוסטמן, היא היום מערכת הבקרה על הפצת המידע בחברתנו הפוסט מודרנית. פוסטמן מעלה את הצורך באימוץ גישה ביקורתית למה שקורה סביבנו בכלל וכלפי הטכנולוגיה בפרט. אנשים רבים בימינו מקבלים את הטכנולוגיה בזרועות פתוחות ללא ערעור מעוניינים לאמץ אותה ואת היתרונות שהיא מציעה בכלל ואת טכנולוגיית המידע בפרט, אותה טכנולוגיה שנראית כסיפור ההצלחה הגדול ביותר של החברה המערבית. לדוגמה, הסכסוך הישראלי-ערבי לא יפתר על ידי תוספת מידע. פוסטמן מבקר גם טכנולוגיות תקשורת קודמות כמו השפה, הכתב והדפוס.

הבחירה בטכנולוגיה היא בחירה בערכים שהטכנולוגיה מייצגת, ומכאן הוויכוח החריף בין קבוצות האינטרסים השונות התומכות כל אחת בטכנולוגיה אחרת. כל קבוצה מנסה להשליט את הטכנולוגיה שלה ולמנוע מהטכנולוגיות האחרות להתרחב. לעיתים הסיבות הן כלכליות, לעיתים הן לאומיות, ולעיתים הן מקריות לחלוטין. לדינמיקה זו של תחרות והתמקחות קורא יובל דרור הפוליטיקה של הטכנולוגיה.

== ראו גם ==
* דטרמיניזם טכנולוגי
* יבגני מורוזוב

==לקריאה נוספת==
* ניל פוסטמן, טכנופולין - כניעתה של התרבות לטכנולוגיה, תרגם מאנגלית אמיר צוקרמן, ספריית פועלים, 2003.
<div style="direction: ltr;">
* Neil Postman, Technopoly: The Surrender of Culture to Technology Hardcover: 222 pages Publisher: Knopf; 1ST edition, 1992 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20051028143846/http://www.neilpostman.org/ דף אינטרנט של ניל פוסטמן]

קטגוריה:חברה וטכנולוגיה: יחסי גומלין
קטגוריה:ניהול מידע
קטגוריה:מודרניזציה
מיכאל נודלמן

מיכאל נודלמן (30 ביוני 1938, תמוז תרצ"ח – 25 בדצמבר 2018, טבת תשע"ט) היה חבר הכנסת ופרופסור לכלכלה ולמתמטיקה.

==ביוגרפיה==
נודלמן נולד בקייב שבברית המועצות (כיום אוקראינה) בשנת 1938. סיים ב-1987 דוקטורט באוניברסיטה הפוליטכנית בלבוב.
עלה לישראל בשנת 1991.
נודלמן כיהן מ-1993 כחבר מועצת העיר קריית שמונה ויו"ר ועדת הכספים במועצה.

בשנת 1996 נבחר לכנסת ה-14 מטעם ישראל בעליה. הוא פרש, ביחד עם יורי שטרן, ושניהם הקימו את סיעת עלי"ה. מפלגה זו התמזגה לתוך ישראל ביתנו, והוא הוצב במקום השלישי ברשימתה ונבחר מטעמה לכנסת ה-15 שם שימש כיושב ראש הכנסת בפועל (מכיוון שהוא היה זקן חברי הכנסת בפועל שלא היו בממשלה). בבחירות לכנסת ה-16 הוצב במקום החמישי ברשימת האיחוד הלאומי, לה הייתה שותפה ישראל ביתנו, ונבחר מטעמה לכנסת. בכנסת ה-14 כיהן כיו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה, ובכנסת ה-16 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת.

במהלך הכנסת ה-16, נודלמן תמך בתוכנית ההתנתקות, ובעקבות כך הוא הוכרז כפורש מסיעתו שהתנגדה לתוכנית, ושימש כסיעת יחיד. לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה הכריז נודלמן על הצטרפותו למפלגת קדימה, ונאלץ להתפטר מהכנסת כדי שיוכל להתמודד בבחירות. הוא שובץ במקום ה-27 ברשימת קדימה, ונבחר מטעמה לכנסת ה-17.

בכנסת ה-17 כיהן כיושב ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות. עם סיום כהונתה של הכנסת ה-17, החליט שלא לשוב ולהתמודד ברשימת קדימה בבחירות לכנסת השמונה עשרה, אלא להקים מחדש את מפלגת עלי"ה שבראשה עמד, בשם "ישראל המתחדשת". בבחירות לכנסת ה-18. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.

במהלך כהונתו בכנסת יזם נודלמן, בין היתר, את החוקים הבאים:
* חוק לסילוק ולמיחזור צמיגים.
* תיקון לחוק הדגל והסמל, שבו עוגן "התקווה" כהמנון מדינת ישראל.
* חוק המגדיל את המענק הניתן לוותיקי מלחמת העולם השנייה שמוגדרים כנזקקים מ-15% מגובה השכר הממוצע במשק ל-25%.

== חיים אישיים ==
נודלמן היה נשוי ואב לשני ילדים. התגורר בקריית שמונה. נפטר ב-25 בדצמבר 2018.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם איחוד לאומי-ישראל ביתנו
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם האיחוד הלאומי
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ישראל ביתנו
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ישראל בעלייה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קדימה
קטגוריה:חברי מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:קריית שמונה: חברי הכנסת
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:יושבי ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות
קטגוריה:יושבי ראש ועדת המדע והטכנולוגיה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת החמש עשרה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השש עשרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
פייר דה רונסאר

פייר דה רונסאר
פייר דה רונסאר (בצרפתית: Pierre de Ronsard; 11 בספטמבר 1524 – 27 בדצמבר 1585) היה משורר צרפתי.

== קורות חייו ==
דה רונסאר נולד בכפר קוטור-סור-לואר, במחוז לואר-א-שר שבמרכז צרפת, לאב שהיה רב המלצרים של פרנסואה הראשון מלך צרפת. קיבל את חינוכו בבית, ואחר כך בקולז' דה נוואר בפריז. עלה לדרגת נער אציל בחצר המלכות. כאשר מדלין מולואה, בתו של המלך, נישאה לג'יימס החמישי מלך סקוטלנד (1 בינואר 1537), דה רונסאר הצעיר נסע בשירות המלך לבריטניה ונשאר שם שלוש שנים. אחרי שחזר שירת את בן המלך (אנרי השני מלך צרפת לעתיד). בתפקידו זה נשלח לפלנדריה ושוב לסקוטלנד. הוא חשב על קריירה צבאית, אך בגיל שש עשרה החל בהדרגה לאבד את כושר שמיעתו. פייר דה רונסאר החליט להקדיש את עצמו לספרות. הוא בחר בקולג' קוקרה בפריז, שמנהלו היה ז'אן דורה, פרופסור לשפה היוונית ולתרבות יוון העתיקה. ב-1547 פגש את המשורר ז'ואקן די בלה, ויחד הקימו את קבוצת שבעה המשוררים, ששמה לה למטרה לשחרר את הספרות הצרפתית מהשפעת ימי הביניים, ולחזור לכתוב בסגנון הספרות הקלאסית של יוון ושל רומא.

ב-1550 פרסם דה רונסאר את יצירותיו הראשונות (ארבעה קובצי שירה). ב-1552 יצאו לאור קובץ השירים החמישי ו-"אהבותיה של קסנדרה". ב-1555 פרסם "שירי תהילה" שהקדיש למרגרט מסבוי, וב-1556 הוציא לאור את "אהבות". מלך צרפת שארל התשיעי הפך למעריצו של דה רונסאר, ועודד אותו לכתוב את "פרנסיאדה" (שירת עלילה של תולדות צרפת). דה רונסאר ניסה זאת ללא הצלחה (1572) וחזר לכתוב שירי אהבה.

בשנותיו האחרונות התערער מצב בריאותו ודה רונסאר החליט לנטוש את חיי חצר המלכות. הוא פרש לביתו בעיר ונדום שבמחוז ילדותו ואחר כך למנזר בעיר טור, שם נפטר ונקבר ב-1585.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1524
קטגוריה:נפטרים ב-1585
היינריך וילהלם אולברס

מונומנט היינריך וילהלם אולברס מאת [[קרל יוהאן שטיינהאוזר בברמן]]
היינריך וילהלם מתאוס אולברס (בגרמנית: Heinrich Wilhelm Matthias Olbers; 11 באוקטובר 1758 - 2 במרץ 1840) היה אסטרונום, פיזיקאי ורופא גרמני.

== חייו ==
נולד בארברגן, גרמניה, ולמד רפואה בגטינגן. בסיום לימודיו ב-1780, החל לעסוק ברפואה בברמן, ואת לילותיו הקדיש לתצפיות אסטרונומיות. ב-1802 גילה אולברס את האסטרואיד פאלאס (ונתן לו את שמו), וב-1807 גילה את האסטרואיד וסטה, שאת הזכות לתת לו שם העניק לקרל פרידריך גאוס.
ב-6 במרץ 1815 גילה אולברס שביט מחזורי, אשר נקרא על שמו (רשמית נקרא 13P/Olbers). 

תרומתו הנודעת ביותר למדע היא הפרדוקס אשר קרוי על שמו (הפרדוקס של אולברס), אשר בו תהה מדוע שמי הלילה שחורים, בהנחה שמספר הכוכבים הוא אינסופי, כמו גם גילו של היקום.

זוכה פרס לאלנד בשנת 1803 ו-1807.

אולברס מת בברמן, גרמניה, בגיל 81.

על שם אולברס נקראו, מלבד השביט שאותו גילה, גם אסטרואיד אולברסיה וכן מכתש אולברס על הירח.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסטרונומים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:אסטרונומים גרמנים
קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:רופאים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס לאלנד
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1758
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1840
מיכאל גורלובסקי

מיכאל גורלובסקי (נולד ב-24 בינואר 1963) הוא איש ציבור ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם הליכוד בכנסת ה-16 .

== ביוגרפיה ==
גורלובסקי נולד בעיר דזיארז'ינסק, בברית המועצות, שם למד הנדסת מכונות. הוא עלה לישראל בשנת 1988, והשתקע עם משפחתו בבאר שבע. הוא עבד מספר שנים כעצמאי עד שהצטרף לפעילות פוליטית כעוזרו ונהגו של אביגדור ליברמן, אשר שימש בזמנו כיד ימינו של בנימין נתניהו. גורלובסקי עמד בראש מטה העולים של הליכוד בין השנים 1993–1996.

לאחר ניצחון נתניהו ב, ומינוי ליברמן למנכ"ל משרד ראש הממשלה, מונה גורלובסקי לעוזר בכיר של ליברמן. כשפרש ליברמן מהליכוד והקים את ישראל ביתנו ב-1999, גורלובסקי נשאר בליכוד וב-2003, ארבע שנים לאחר מכן, בבחירות לכנסת ה-16, הוא נבחר מטעם הליכוד, לכנסת. כיהן כחבר ועדות הכספים, הפנים והכנסת.

במאי 2003, כשלושה חודשים אחרי בחירתו לכנסת היה מעורב בפרשת ההצבעות הכפולות, יחד עם חבר הכנסת יחיאל חזן. עם חשיפת הפרשה הודה שהצביע פעמיים בשתי הצבעות שונות. בעקבות ההודאה, ועדת האתיקה של הכנסת החליטה להטיל עליו עונש הרחקה של ארבעה חודשים מפעילות בכנסת. גם בחקירת המשטרה, ביולי 2003, הודה שהצביע פעמיים. בספטמבר 2003 היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין החליט להגיש כתב אישום נגדו על זיוף בכוונה לקבל דבר בנסיבות מחמירות, מרמה והפרת אמונים, אך ועדת הכנסת החליטה בדצמבר 2003 שלא להסיר את חסינותו, כך שהוא לא הועמד לדין.

בעקבות ההחלטה לא להסיר את חסינותו עתרה התנועה למען איכות השלטון בישראל לבג"ץ. באוקטובר 2004 החליט נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, להעביר את הדיון בעתירה להסיר את חסינותו של גורלובסקי להרכב של 7 שופטים. בפברואר 2005 ביטל בג"ץ את החלטת ועדת הכנסת לא להסיר חסינות של גורלובסקי והחזיר את הדיון לוועדה. אך ביוני 2005 ועדת הכנסת הצביעה בשנית נגד הסרת חסינות גורלובסקי, בניגוד להנחיית בג"ץ. שוב הוגשו עתירות לבג"ץ נגד ההחלטה, והרכב של 7 שופטי בג"ץ פסק פה אחד שניתן להחיל על המקרה חוק חדש המסיר את החסינות אוטומטית. מיד אחר כך הודיע היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, כי בכוונתו להגיש כתב אישום כנגד גורלובסקי בפרשת ההצבעות הכפולות.

במסגרת עסקת טיעון, הוא הודה אז בעבירה של הפרת אמונים, ופברואר 2007 נידון לחודשיים עבודות שירות וחודשיים מאסר על תנאי.

בבחירות לכנסת ה-17 התמודד גורלובסקי ברשימת הליכוד לכנסת אך לא נבחר לאחר שמוקם במקום ה-54 הלא ריאלי ברשימה.

ב-2 בנובמבר 2015 נעצר גורלובסקי בחשד לסחיטה באיומים ושוחד, במסגרת חקירת "פרשה 618" - פרשת שחיתות בחברת נתיבי ישראל. ב-8 בנובמבר 2015, מעצרו הוארך בשבוע. המשטרה חשדה כי אלכס ויז'ניצר, שהיה יו"ר חברת "נתיבי ישראל", ובכירים נוספים בחברה יצרו מנגנון שחיתות שיטתי, שנוהל על-ידם, שבמסגרתו חברו לספקים חיצוניים, בהם גורלובסקי, וקידמו את העסקתם בפרויקטים של החברה. זאת, בתמורה לשוחד וטובות הנאה שונות בהיקף של עשרות מיליוני שקלים. כמו-כן נחשף כי גורלובסקי קיבל לא פחות מ-33 מיליון שקל בעבור שירותי ייעוץ לנתיבי ישראל במשך שש שנים. באוקטובר 2017 הודיעה המשטרה כי גורלובסקי יועמד לדין בכפוף לשימוע, הוא הודיע בתגובה כי הוא "לא
מסכים עם החשדות ושומר על זכות השתיקה". בפברואר 2021 הוגש כתב אישום נגד גורלובסקי על מתן שוחד והלבנת הון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:פוליטיקאים ישראלים שהורשעו בדין
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:גוש עציון: חברי הכנסת
קטגוריה:מועצה אזורית גוש עציון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
נץ

נץ (שם מדעי: Accipiter) הוא סוג של עוף דורס ממשפחת הנציים.

== מאפיינים ==
הנץ חי לרוב ביערות, וגופו מותאם לחיים בין עצים צפופים: כנפיו קצרות; זנבו ארוך, ובכך מאפשר לו לתמרן בין העצים. רגליו ארוכות, מקורו קצר, כפוף וחד. מינים מהסוג נץ הם מהציפורים המהירות ביותר. הנקבות גדולות מהזכרים (בדרך כלל).

טרפו העיקרי של הנץ הוא עופות ויונקים קטנים.
Accipiter striatus
הנץ ידוע בראייתו המצוינת, הטובה יותר פי שמונה מראייתו של האדם - הנץ יכול לראות ממרחק 80 מטרים חפץ בגודל של סנטימטר אחד בלבד.

===מינים===
הסוג מונה מעל 50 מינים, מתוכם חמישה נצפו בארץ ישראל:

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1760
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מטוראן ז'אק בריסון
קטגוריה:עופות טמאים
הגרפוטק הישראלי

הגרפוטק הישראלי הייתה עמותה ציבורית שניהלה ספריית השאלה של הדפסים של אמנים ישראלים.

==היסטוריה==
עמותת ההגרפוטק הישראלי נוסדה ב-31 במרץ 1986 והייתה ממוקמת בספריית "שער ציון" בבית אריאלה<ref></ref>. מטרות העמותה היו עידוד הציור והפיסול בישראל, הפקות יצירות גרפיקה, קיום ערבים אמנותיים ביישובי הארץ ופיתוח האמנות הפלסטית, סיוע לאמנים בישראל וקיום תערוכות. פעילותו המרכזית של העמותה הייתה בקיום ספריית השאלה להדפסים. לשם כך הופעלו שלושה סניפים (בספריית בית אריאלה בתל אביב, ב"מרכז אמנות עיריית ירושלים" בירושלים ובספריית פבזנר בחיפה). בשנת 2005 נכללו באוסף העמותה כ־2,000 הדפסים אמנותיים פרי עבודתם של 145 אמנים ישראליים. ב-2015 התפרקה העמותה מרצון.

==קישורים חיצוניים==
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ירושלים: ספריות
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:חיפה: ספריות
קטגוריה:ספריות שאינן פעילות עוד
קטגוריה:הדפס ישראלי
קטגוריה:ספריית בית אריאלה
בושמילס

בושמילס (באנגלית: Bushmills) הוא מותג בלנדד ויסקי אירי המיוצר מאז שנת 1608 לפי אותן שיטות ומתכונים באופן רציף, למעט הפוגה בת שנתיים לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. המזקקה והמותג נקראים כך על שם העיירה בה נמצאת המזקקה. בשנת 1891 החלה מזקקת בושמילס לשווק גם ויסקי סינגל מאלט. המזקקה ממוקמת בכפר הנושא את אותו השם במחוז אנטרים שבצפון אירלנד. מאז 2005 בעלת המזקקה היא חברת דיאג'יו (Diageo).

במקום יש מרכז מבקרים בו נחשפים המבקרים לתהליך ייצור הוויסקי ואף טועמים את המשקה.[https://www.bushmills.eu/distillery/]

==סוגים==
* בושמילס - מגיע בבקבוק עם תווית לבנה (יש שמכנים אותו וייט-בוש) הוא ויסקי בלנדד שמכיל 30 אחוז מאלט ו-70 אחוז גריין, מכיל 40 אחוז אלכוהול ומיושן בערך ארבע שנים.
* בלאק בוש - מגיע בבקבוק עם תווית שחורה. ויסקי בלנדד המכיל 75 אחוז מאלט ו-25 אחוז גריין, 40 אחוז אלכוהול ומיושן כשמונה שנים.
* בושמילס 1608 - ויסקי בלנדד, מכיל 90 אחוז מאלט ו-10 אחוז גריין, 43 אחוז אלכוהול ומיושן כ-12 שנה.
* בושמילס מאלט 10 - ויסקי מאלט שמיושן לפחות 10 שנים, מכיל 40 אחוז אלכוהול.
* בושמילס מאלט 12 - ויסקי מאלט המיושן לפחות 12 שנים, מכיל 40 אחוז אלכוהול.
* בושמילס מאלט 16 - ויסקי מאלט המיושן לפחות 16 שנים, מכיל 40 אחוז אלכוהול.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://food.walla.co.il/?w=//732338/ גיא גיסר מוואלה! על ויסקי בושמילס]
* [https://web.archive.org/web/20070928120633/http://www.bakbuk.co.il/htmlpage/internal.asp?cat=1&nam=365&tat=25 מידע שלם על הוויסקי - באתר "בקבוק"]

קטגוריה:ויסקי אירי
קטגוריה:המטבח האירי
האסכולה האלאטית

האסכולה האלאטית היא אסכולה בפילוסופיה הקדם-סוקרטית התופסת את המציאות כמהות אחת, קבועה, בלתי מונעת ובלתי משתנה. היא טוענת שמה שנתפס בעינינו כשינוי, אינו אלא אשליה. בפועל, המציאות קבועה ובלתי משתנה.

פרמנידס וזנון נמנים על אסכולה זו. הם נולדו ופעלו בעיר אליאה שמצויה בדרום איטליה ועל שמה הם קרויים. גם מליסוס איש סאמוס היה ממפתחי הפילוסופיה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:פילוסופיה יוונית
קטגוריה:פילוסופים קדם-סוקרטים
אווירון זעיר ממדים

מיקרו לייט מדגם Cosmik EV-97 Eurostar
אווירון זעיר משקל (בראשי תיבות: אז"מ) הוא כלי טיס קל מאוד, המשמש בעיקר לצורכי תחביב.
יש המנצלים את מהירותו הנמוכה והגובה הנמוך שמותר לאז"מ לטוס בו לצורכי צילום אוויר.

==שימושי האז"ם ושונותו ביחס לכלי טיס אחרים==
בשונה ממטוסים, האז"מ אינו מיועד לשימושים מסחריים. גודלו, משקלו וטווח הטיסה שלו קטנים משל המטוסים בקטגוריית התעופה קלה. האז"מ מכיל בדרך כלל 2 מקומות ישיבה. בשונה ממטוסים, לרבים מהאז"מים, תא טייס פתוח או פתוח למחצה, ולעיתים אפילו ללא חופה כלל, במתכונת של גלשן ממונע או טרקטורון מעופף. רישוי האז"ם ועלות רישיון הטייס זולים בדרך כלל ביחס למטוסים קלים.

==תאונות והחוק בנושאי האז"ם==
בעבר אירעו בישראל מספר תאונות לאז"מים. חלקן נגרם בשל אי ציות לחוקי התעבורה האוויריים, כגון אי הקפדה על גובה ביטחון או ביצוע תמרונים מסוכנים בסביבת אזורי מגורים.

==שימוש גורמי טרור באז"מ==
בעבר נעשו מספר ניסיונות לבצע פעולות טרור באמצעות אז"מ. ארגון חזבאללה ניסה לבדוק שיטות לביצוע פיגועים באמצעות אז"מ. צה"ל מודע לתופעה ומתדרך את חייליו בנושא, ואף המציא קוד דיווח מיוחד בנושא. בשנת 2005 ניסה ארגון חזבאללה לשגר לגבול הצפון מחבל באמצעות אז"ם, ללא הצלחה.

==סוגי אז"מ==
{| align="center"
|- style="vertical-align: top;"
|
{| class="wikitable" style="margin: 0;"
! שם כלי הטיס
! תמונה
|-
| טרקטורון מעופף<br />(באקאי)
-
| אולטרלייט
-
| גלשן ממונע(טרייק)
-
| דאון ממונע
}
| style="width: 30px;" |
|
{| class="wikitable" style="margin: 0;"
! שם כלי הטיס
! תמונה
|-
| מצנח רחיפה ממונע
-
| אז"מ אוטוג'יירו
-
| אז"מ מיקרולייט
-
| אז"מ מנועי
}
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lsa.org.il/ אתר האגודה הישראלית לתעופה זעירה]
* [http://www.tapuz.co.il/tapuzforum/main/forumpage.asp?id=663 פורום מצנחים וגלשנים ממונעים בתפוז אנשים]
* 

קטגוריה:כלי טיס
קטגוריה:תחביבים
סטיב מקווין

סטיב מקווין (באנגלית: Steve McQueen; 24 במרץ 1930 - 7 בנובמבר 1980) היה שחקן קולנוע אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
מקווין נולד בשם טרינס סטיבן מקווין באינדיאנה. אביו היה טייס פעלולים בקרקס אווירי, ונטש את סטיב ואת אמו זמן קצר לאחר שנולד. גם אמו של סטיב נטשה אותו בגיל צעיר, ונתנה אותו לאחיה קלאוד שיגדלו. בגיל 12 פגש סטיב את אמו בחוסר שמחה, והכיר את אביו החורג אשר היה מעליבו, ועבר לגור עמם בלוס אנג'לס, קליפורניה.

בגיל 14 הסתובב מקווין עם כנופיות רחוב, ואמו החליטה לשלוח אותו לבית ספר רפובליקני לבנים בקליפורניה. ב-1947 הוא הצטרף לחיל הנחתים האמריקני ושירת שם עד 1950.

בשנת 1952 הוא החל ללמוד משחק ונבחן ללימודים ב"אולפן השחקנים" של לי סטרסברג בניו יורק. מתוך 2,000 המתמודדים שנבחנו, רק מקווין ומרטין לנדאו התקבלו.

בתחילת דרכו שיחק מקווין בתיאטרון ובטלוויזיה. בין הופעותיו הבולטות הראשונות היו ההצגה בברודוויי "A Hatful of Rain" ב-1955 ובסדרת הטלוויזיה "Wanted: Dead or Alive".

הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה בסרט "אלימות בשכונות העוני" שיצא ב-1956, והתפקיד הראשי הראשון שלו היה בסרט האימים דל התקציב מ-1958 "הבועה", שזכה להצלחה מפתיעה והפך לסרט פולחן. ההצלחה ההוליוודית הראשונה שלו הגיעה עם "שבעת המופלאים", החידוש ההוליוודי של ג'ון סטרג'ס לקלאסיקה של אקירה קורוסאווה, "שבעת הסמוראים".

מעמדו הלך והתחזק כשקיבל את אחד התפקידים הבולטים בסרט אחר של סטרג'ס, "הבריחה הגדולה" שגם הוא זכה להצלחה גדולה, עד שב-1966 הוא כיכב בסרטו של רוברט וייז היאנגצה הגועש שהביא לו מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (רבים גם טוענים שזהו תפקידו הטוב ביותר לאורך הקריירה שלו). באותה שנה שיחק גם במערבון "נבדה סמית'.
ב- 1965 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "הנער מסינסינטי" לצידה של טיוזדיי ולד.
בסוף שנות ה-60 היה מובטח מקומו בהוליווד ככוכב סרטים מרכזיים, לרוב סרטי פעולה ומתח מוערכים כדוגמת: "בוליט" ו"פרשת תומאס קראון" שזכו להצלחה גדולה בעיקר בזכותו של מקווין. בכל אותם סרטים בלטה אהבתו לסיכונים ובמיוחד למרדפי מכוניות, ולמרות שרצה להשתתף בעצמו גם בסצנות המסוכנות, מפיקי הסרטים לא אישרו זאת מטעמי ביטוח. עם זאת, חלק ניכר מצילומי הפעולה המוטוריים בסרטיו התבססו על נהיגה ורכיבת אופנועים שלו, תוך ניצול ניסיונו במרוצי אופנועים ומכוניות שבהם השתתף במקביל לקריירת המשחק.

מקווין בלט גם בסרטים בז'אנרים אחרים, כמו למשל בסרטו של מרק ריידל "הפרחחים". ב-1972 הוא כיכב בסרטו של סם פקינפה, "הבריחה", שהיה ללהיט גדול. בסרט זה הוא פגש את אשתו השנייה, השחקנית אלי מק'גרו, שכיכבה לצדו. מקווין זכה להצלחה גם ב-1973 בסרט "הפרפר" לצד דסטין הופמן.

מקווין נפטר בגיל 50 במקסיקו, מהתקף לב שנגרם בעקבות ניתוח להסרת גרורה בריאה.

==נישואיו==
מקווין היה נשוי שלוש פעמים. ב-2 בנובמבר 1956, נישא מקווין לשחקנית נייל אדמס. לזוג שני ילדים: טרי (שנולדה ב-1959 ונפטרה ב-1998 ממחלת המוכרומטוזיס) וצ'אד (שנולד ב-1960). הם התגרשו ב-1972.

ב-31 באוגוסט 1973, נישא מקווין לשחקנית אלי מק'גרו שכיכבה לצדו בסרט "הבריחה". במהלך הצילומים התאהבו השניים, ומקווין עזב למענה את אשתו ובנו (מק'גרו התגרשה מהמפיק רוברט אוונס). השניים התגרשו ב-1978, והייתה להם מערכת יחסים מתוקשרת וסוערת מאוד.

ב-16 בינואר 1980, נישא מקווין לדוגמנית ברברה מינטי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בחיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980
עודד בר אור

עודד בר-אור (28 באוגוסט 1937 – 9 בדצמבר 2005/ ח' בכסלו תשס"ו) היה פיזיולוג ישראלי, ממציא "בוחן בר-אור" למדידת כושר גופני.

== חייו ==
בר אור נולד וגדל בירושלים. כשהיה ילד חלה בשיתוק ילדים אך הצליח להתגבר על מגבלותיו בעזרת התעמלות מיוחדת. הוא למד רפואה באוניברסיטה העברית. בשנת 1966 יצא להשתלמות באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה אצל פרופ' אלסוורת באסקירק. שם החל לעסוק בתחום שבו התמחה בסופו של דבר: הפיזיולוגיה של המאמץ, ובמיוחד זו של הילד והמתבגר.

בשנת 1970 חזר לישראל והקים את מרכז המחקר במכון וינגייט. הפרויקט הראשון שבוצע במרכז היה פיתוח מבחן פשוט ואמין למדידת כושרם הגופני של חיילי צה"ל, שנקרא על שמו "בוחן בר-אור". המבחן כלל בין השאר ריצת 2000 מטר, כפיפות בטן, שכיבת סמיכה ותרגילים נוספים. עם השנים השתנה המבחן והוא כולל רק את שלושת המקצועות לעיל. במהלך השנים המבחן, שתוכנן עבור חיילים צעירים בשירות סדיר, משמש גם לבדוק את כושרם של אנשי קבע מבוגרים יותר ואף שוטרים.

לאחר מכן הוביל בר-אור את פיתוחו של "המבחן האנארובי של וינגייט", שהפך לתקן מקובל ברחבי העולם להערכת היכולת האנאירובית של האדם. בר-אור נתקל בקשיים תקציבים בפיתוח תחום הפיזיולוגיה של המאמץ בישראל ובשנת 1982 נסע לאוניברסיטת מקמאסטר בהמילטון שבקנדה. שם, ובבית החולים צ'דוקי הסמוך, הקים בר-אור מרכז מתקדם לפעילות גופנית ולתזונה של ילדים.

שישה עשר חודשים לפני מותו אובחן אצלו סרטן הלבלב ומומחה קצב לו שלושה חודשי חיים לכל היותר. אולם בר-אור נכנס לטיפול חדשני ניסיוני ובמקביל פיתח לעצמו תוכנית אימון גופני שהאריכה מעט את חייו. בסופו של דבר נפטר בדצמבר 2005.

==פרסים והוקרה==
הוא קיבל דוקטור לשם כבוד ממספר אוניברסטאות, ביניהם: מ-, מאוניברסיטת ברוק, ומ. כמו כן, קיבל פרסים אקדמיים נוספים וחברות באגודות מדעיות.

לאחר פטירתו מספר פרסים ומלגות נוצרו על-שמו, שמנציחים את זכרו, ומעודדים פעילות נגד מגפת השמנות. ביניהם:
* "פרס עודד בר-אור לחקר השמנת יתר בקרב ילדים", שמעניק מאז 2007;
* מלגת לימודים לחילופי סטודנטים ע"ש עודד בר-אור, שמעניק .

==קישורים חיצוניים==
* 
* .
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:פיזיולוגים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
קייסהונד

קייסהונד הוא גזע של כלב המשתייך למשפחה כלבי שפיץ. בעבר היה כלב עבודה, אך כיום משמש בעיקר כחיית מחמד פופולרית.

== היסטוריה של הגזע ==

גזע הקֵיסהונד הוא גזע עתיק, אך רק בתקופת המהפכה הצרפתית החל לצבור פופולריות. במאה ה-18 הוא נבחר לסמל את מפלגת הפטריוטים שנתמכה על ידי פשוטי העם ההולנדים. שמו הנוכחי של הגזע נגזר משמו הפרטי של מנהיג אותה מפלגה - קורנליס (קייס) דה חייזלאר שהיה ידוע בכינויו "קייס" ("הונד" בהולנדית פירושו כלב). כאשר הוצא דה חייזלאר להורג, ופוזרה המפלגה, הגזע, שהיה כל כך מזוהה עם אותה מפלגה, הוצא מחוץ לחוק, ואנשים שבכל זאת גידלו אותו הסתכנו בהוצאה להורג. הגזע איבד את פופולריותו וניצב בפני הכחדה, אך פשוטי העם ההולנדים המשיכו לגדלו והוא שרד. במשך הזמן, החלו לשמש כלבים אלה לשמירה על דוברות נהר, ולליווי אנשי הדוברות ובני משפחותיהם (בהולנד הוא מכונה גם "כלב דוברות"). הגזע הוכר באופן רשמי רק במאה ה-20 .נערה אנגליה בשם גיינדלין המילטון שהגיעה לחופשה בהולנד בשנת 1905 התאהבה בכלבים האלה והביאה איתה שני גורים לאנגליה. במשך הזמן ייבאה כלבים נוספים לארצה, ותודות למאמציה, הגזע הוכר ונרשם בשנת 1925 על ידי התאחדות הכלבים האנגלית כ"כלב דוברות" ויותר מאוחר כ"קייסהונד".

== מבנה כללי ==

גובה - הגובה נע בין 45–50 ס"מ אך התקן מאפשר סטיה של 5 ס"מ לכל כיוון.

משקל - 17-25 ק"ג (צריך שהמשקל יהיה ביחס לגודל הכלב).

צבעים - גוני אפור-כסף עם קצוות שחורים.

תוחלת חיים - 13-15 שנים.

== מאפיינים עיקריים ==

מצח - רחב וקצר.

עיניים - קטנות, לרוב כהות.

אוזניים - קטנות, זקופות ומשולשות.

זנב - פרוותי, מסתלסל אל מעל הגב.

רגליים - קצרות, כפות הרגליים קטנות.

פרווה - סמיכה, ארוכה, רכה וחלקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הקבוצה החמישית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השביעית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה השישית של מועדון הכלבים הקנדי
קטגוריה:גזעי כלבים
סייסמוגרף

מכשיר הסייסמוגרף של ויצ'רט מ-[[1914]]
סייסמוגרף (ביוונית: σεισμός (סייסמוס) - רעידה; γράφω (גרפיה) - כתיבה) הוא מכשיר למדידת עוצמת ומיקום המוקד של רעידות אדמה.

==היסטוריה==
מכשיר שהצביע על התרחשות רעידות אדמה הומצא כבר בשנת 132 לספירה בסין. הסייסמוגרף שוכלל לצורתו המוכרת כיום על ידי המדען הגרמני ארנסט פון רובר פשוויץ . סייסמומטר שבנה בפוטסדאם לשם בדיקת גרביטציה, קלט ב-17 אפריל 1889, לראשונה בהיסטוריה, רעידת אדמה רחוקה (ביפן)<ref>Rebeur-Paschwitz, 1989. Earthquake on April 17, 1889 in Japan. Nature, July, 25th, pp. 294-295. In: Schweitzer, J. German National, Report. Part A. [https://dgg-online.de/WordPress_01/wp-content/uploads/2015/06/Ch79-24CDpartA.pdf Early German Contributions to Modern Seismology], pp. 35-36</ref>. קדם לו באופן מסוים המדען האירי רוברט מאלט, שבשנת 1849 בנה דגם ראשוני של סייסמוגרף, וניסה לקלוט באמצעותו גלים סייסמיים שיוצרו מפיצוץ מבוקר שביצע<ref></ref>.

== אופן פעולה ==
הסייסמוגרף מודד ורושם, בנוסף לעוצמת הרעש, גם את סוגי הגלים השונים המשתחררים בעת רעידת אדמה. את עוצמת התנודות מודדים בעזרת סולם ריכטר, המתבסס על גובה התנודות הנמדדות. הסייסמוגרף מדפיס תרשים המתאר את תנודות האדמה, הנקרא סייסמוגרמה.

מכשיר הסייסמוגרף בנוי ממסגרת מתכת, מגליל נייר המחובר אליה, ממשקולת הנעה באוויר ומעיפרון המחובר אל המשקולת כדי לרשום את התנודות. בזמן רעידת אדמה או תנודות אחרות, המסגרת זזה בעוד המשקולת נשארת במקומה, והעיפרון רושם את התזוזות על הנייר<ref>Bruce A. Bolt, 1988. Earthquakes - a Primer. W.H. Freeman & Company, New York, p. 95</ref>.

הסייסמוגרף מצייר גלים שונים שנחלקים לשתי קבוצות עיקריות: גלי P או Primary waves הם הגלים הראשונים שמגיעים ממוקד הרעידה. מהמוקד הגלים מתפשטים בצורה סימטרית כאשר הגלים החזקים ביותר ימדדו בדיוק מעל המוקד באזור שנקרא "מרכז הרעש" ("אפיסנטר" - epicenter). בשל עוצמתם הרבה מסוגלים גלים אלו לעבור דרך כל חומר בכל מצב צבירה ולכן מתפשטים בתוך כדור הארץ דרך המאגמה ודרך גלעין כדור הארץ; 
גלי S או Secondary waves הם הגלים המשניים שנוצרים בעקבות הרעידה. גלים אלו חלשים בהרבה ומסוגלים לנוע רק דרך חומר מוצק, ולכן עוברים רק דרך קרום כדור הארץ. בשיטת הטריאנגולציה ניתן לחשב בדיוק היכן נמצא מוקד הרעש. כיום מערכות מדידה סייסמיות ממוחשבות ברחבי העולם מספקות מיקום מדויק של מוקד הרעש בתוך שניות מקרות האירוע<ref>Bruce A. Bolt, 1988. Earthquakes - a Primer. W.H. Freeman & Company, New York, pp. 100-105</ref>.

==ראו גם==
* מטוטלת

==קישורים חיצוניים==

* [https://seismo.berkeley.edu/blog/2010/04/17/today-in-earthquake-history-japan-potsdam-1889.html היום בו החלה הסייסמולוגיה המודרנית]
* [https://jfc.org.il/news_journal/27139-2/92573-2/ סיסמוגרף חדש מותקן בירושלים, ספטמבר 1955], יומני כרמל, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סייסמולוגיה
קטגוריה:סין: המצאות
סובייקטיביות

סוּבְּיֶיקְטִיבִיוּת היא התבוננות מזווית ראייה מסוימת, אישית, שאינה מתבססת רק על העובדות אלא על מחשבות, רגשות ותחושות הקשורות לסובייקט, לפרט. את הסובייקטיביות נהוג להנגיד לאובייקטיביות.

הסובייקטיביים טוענים כי לא ניתן להתעלם מעולמו הפנימי של הסובייקט, וכי גם לרגשותיו ולהסתכלותו הייחודית האישית יש חשיבות מכרעת בהסתכלות על העולם. סובייקטיביות קיצונית עשויה לטעון כי אין דבר כזה "עובדות" שנכונות באופן בלתי תלוי, אלא הכול תלוי בצורת הראייה של המתבונן.

המושג סובייקטיבי לקוח מתחום האפיסטמולוגיה, כקשור בתפישה האנושית, ועל כן הוא תמיד לא מוחלט, וערכו תלוי בעיני המתבונן, בסיטואציה, במקום, בזמן ובכל משתנה אפשרי אחר. לדוגמה, דבר הנחשב רב ערך בעיני אדם אחד, עשוי להיחשב חסר ערך בעיני אדם אחר, או אפילו בעיני אותו אדם, עם השתנות המצב. למשל, גבר מסוים עשוי להיחשב יפה או מושך בעיני נשים רבות, אך פחות גברים יחושו הערכה דומה לאותו גבר עצמו.

אחד מסוגי הסובייקטיביזם, הוא סובייקטיביזם מוסרי – השקפה לפיה המשפטים המוסריים מבטאים את עמדתו של כל אדם בנפרד. לא ניתן להוכיח טענות מוסריות, ערכים אינם משקפים מציאות כלשהי, ערכים אינם עובדות ואי אפשר להבחין בין אמת לשקר במוסר. דייוויד יום, שמייצג השקפה זו, טוען שהרגש המוסרי הוא שקובע את השבח או הגנאי של הפעולה. לדבריו, הערכים אינם קיימים במציאות ואינם מייצגים עובדות, הרגש הוא שמצוי ביסוד השיפוטים המוסריים של האדם ומהווה את המניע לפעולה המוסרית. תפקיד השכל במוסר הוא להתאים את האמצעים הטובים ביותר למען השגת המטרה שנקבעה על ידי הרגש, ולקיים מערכת הכרעות כאשר מדובר בשאלות של צדק.

בעיות של סובייקטיביות בשאלה איך אנו תופסים את העולם נידונות בין השאר בתחום הפילוסופי תורת ההכרה.

הדגשה של הפן הסובייקטיבי קשורה לרוב לקבלה והכלה של האחר (פלורליזם) וכן לזרם הפוסט מודרני.

==ראו גם==
* אובייקטיביות
* אינטרסובייקטיביות
* אינדיבידואליזם
* פוסט מודרניזם

קטגוריה:תורת ההכרה
קטגוריה:אתיקה
קטגוריה:עצמי
ואיאקו

ואיאקו הוא כפר הממוקם בסמוך לחופו הדרומי של האי פונגפל (Fongafale) במדינת טובאלו. כל מוסדות ורשויות המדינה, הכוללים את הבנק הלאומי של טובאלו והמלון היחיד בוואיאקו - מלון "ואיאקו לאנגי", ממוקמים בוואיאקו. על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2002 בכפר חיים 516 תושבים מתוך 4,492 תושבים באטול פונאפוטי כולו.

פעמים רבות נאמר כי ואיאקו היא בירת טובאלו אך באופן רשמי כל האטול פונאפוטי משמש כבירה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טובאלו: יישובים
קטגוריה:אוקיאניה: ערי בירה
קטגוריה:ערי בירה דה פקטו
הנס יוטנר

הנס יוטנר (בגרמנית: Hans Jüttner; 2 במרץ 1894 – 24 במאי 1965) היה גנרל באס אס ופושע מלחמה נאצי. שירת כראש המשרד הראשי להנהגת האס אס וכגנרל בוואפן אס אס.

== ביוגרפיה ==

יוטנר נולד בעיר שמיגל (אז בפרוסיה, כיום בפולין). עם סיום לימודיו בגימנסיה התנדב לשירות צבאי והשתתף במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 קודם לדרגת סגן משנה, ובשנת 1920 שוחרר מהצבא בדרגת סגן. לאחר השחרור עבד כסוכן מכירות, ומשנת 1928 עבד כסוכן מכירות עצמאי. 

בשנת 1933 החל לעבוד כמורה לספורט באוניברסיטת ורוצלב. באותה שנה הצטרף לאס אה, ובשנת 1934 מונה לראש יחידת האימון של הארגון במינכן. במאי 1935 עבר לשרת ביחידה הקרבית של האס אס (SS-VT), שהתפתחה בהמשך לוואפן אס אס. ב-1 בספטמבר 1936 קודם לדרגת שטורמבאנפיהרר (רב-סרן) והוצב במחלקת הביקורת של היחידה בברלין. בשנת 1939 מונה למבקר כוחות המילואים של היחידה, ובתחילת 1940 מונה לראש משרד הפיקוד של היחידה.

===במלחמת העולם השנייה=== 

בקיץ 1940 מונה לראש המטה של המשרד הראשי להנהגת האס אס, שהיה אחראי על הוואפן אס אס. בתפקיד זה הצליח להעביר את השליטה ביחידות הצבאיות של יחידות גולגולת המת מפיקוד מחנות הריכוז לוואפן אס אס. ביוני 1942 קודם לדרגת אובר-גרופנפיהרר (גנרל) באס אס וגנרל בוואפן אס אס. ב-30 בינואר 1943 מונה בידי מפקד האס אס היינריך הימלר לראש המשרד הראשי להנהגת האס אס, מפקד כוחות המילואים של הארגון ואחראי על החימוש. למעשה שימש סגנו של הימלר בנושאים אלה. בין השאר, היה אחראי לבניית מחנות שבויים ומחנות ריכוז.

=== לאחר מלחמת העולם השנייה ===

ב-17 במאי 1945 נשבה בידי כוח בריטי, ובשנת 1948 נשפט בנירנברג. ב-30 באפריל 1948 העיד לטובתו ישראל קסטנר, לאחר שהגיע מיוזמתו עם קורט בכר (היה ראש המחלקה הכלכלית של האס אס בהונגריה) למטרה זו. קסטנר העיד כי יוטנר ששהה בבודפשט התנגד בתקיפות לצעדת המוות שנכפתה על יהודי הונגריה בסתיו 1944, והביא להפסקתה. עדות זו סייעה להקלה בגזר דינו של יוטנר, והוא נידון לעשר שנות מאסר בלבד (במשפט קסטנר הוכח כי הצעדה הופסקה מסיבה אחרת - הכבישים עליהם צעדו המגורשים נחסמו בידי הכוחות הגרמנים הנסוגים). בהליכי ערעור בשנת 1949 קוצר עונש המאסר לארבע שנים. 

לאחר השחרור גר בבאד טולץ שבבוואריה, שם היה בבעלותו בית הבראה. בשנת 1961 כתב תצהיר בנוגע לצעדת המוות במסגרת משפט אייכמן, לבקשתו של אב בית הדין משה לנדוי.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.webcitation.org/65FOQUALw?url=http://www.nizkor.org/hweb/people/e/eichmann-adolf/transcripts/Testimony-Abroad/Hans_Juettner-01.html עדותו של יוטנר], שניתנה במסגרת משפט אייכמן, 1961.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:גנרלים באס אס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ורוצלב
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בכסף
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1894
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1965
יעקב אדרי

יעקב אדרי (נולד ב-25 בנובמבר 1950) הוא ראש עיריית אור עקיבא לשעבר, והיה חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל.

==ביוגרפיה==
אדרי נולד במרוקו ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1959 בגיל תשע. בצה"ל שירת בחיל הים. לאדרי תואר ראשון במדע המדינה ותואר שני במינהל ציבורי - שניהם מאוניברסיטת חיפה.

שימש כראש עיריית אור עקיבא בשנים 1989–2003.

ב-2003 נבחר לכנסת ה-16 מטעם הליכוד, ועקב כך התפטר מתפקידו כראש עירייה. לאחר הרכבת הממשלה, ב-10 במרץ 2003 מונה לסגן השר לביטחון הפנים. בנובמבר 2005 נמנה עם פורשי הליכוד שהקימו את סיעת "קדימה". ב-18 בינואר 2006 מונה לשר הבריאות והשר לפיתוח הנגב והגליל. ב-4 במאי 2006, עם הקמת הממשלה ה-31, מונה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת. ב-27 ביולי 2006, מונה לשר לענייני ירושלים, בנוסף לתפקידו כשר המקשר בין הממשלה לכנסת. ב-25 בפברואר 2007 החליטה הממשלה שהוא ירכז את חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל. ב-4 ביולי 2007 מונה לשר לקליטת עלייה וכן השר לפיתוח הנגב והגליל, והעביר את סמכויות ריכוז חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל לשרה רוחמה אברהם. בתקופת הפריימריז של מפלגתו תמך במפתיע במאיר שטרית, שהגיע למקום האחרון.

בכנסת ה-18 כיהן כחבר בוועדת הכספים ובוועדת הפנים והגנת הסביבה. במהלך כהונתו יזם, יחד עם משה גפני וציון פיניאן, תיקון לחוק לעידוד השקעות הון שנותן הקלות במס בבניינים חדשים להשכרה, וכן יזם, יחד עם ציון פיניאן, את חקיקת החוק להרחבת הייצוג של בני העדה האתיופית בשירות הציבורי. בנוסף, היה בין יוזמי הצעת חוק הדיור המוגן, ששולבה בהצעת חוק ממשלתית בנושא.

באוקטובר 2013 זכה אדרי בבחירות המקומיות לראשות עיריית אור עקיבא, ממנה פרש כעשור לפני כן.

באפריל 2014 התפקד אדרי לליכוד, כ-8 שנים לאחר שעזב את המפלגה.

באוקטובר 2018 נבחר לכהונה נוספת בראשות העיר, כמתמודד מטעם הליכוד.

===פלילים===
ב-10 בנובמבר 2020 נעצר אדרי יחד עם שלושה בני אדם נוספים, בחשד לשורת עבירות על טוהר המידות ובהן שוחד, מרמה והפרת אמונים, בקידום מכרזי עירייה. במהלך חקירתו וימי מעצרו התקבלה תלונה במשטרה על אונס שביצע לכאורה באישה שעמה היה בקשר במשך שנים, לפני 17 שנה, ועלה החשד כי לפני שבע שנים ביצע עבירות אלימות. ביוני 2021 הודיעה המשטרה כי נמצאה תשתית ראייתית להעמדתו לדין בעבירות שוחד, מרמה והפרת אמונים, גניבה בידי עובד ציבור, אלימות ועבירות מס. כתב אישום נגד אדרי הוגש ב-20 במרץ 2023, ועקב כך התפטר מתפקיד ראש עיריית אור עקיבא.

==חיים אישיים==
אדרי הוא תושב אור עקיבא, נשוי לנינה, מחנכת ומנהלת בית ספר בדימוס ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160303195056/http://actv.haifa.ac.il/programs/Item.aspx?it=922 יעקב אדרי, חלק א] חלקה הראשון של שיחה עם יעקב אדרי בערוץ האקדמי מיסודה של אוניברסיטת חיפה
* [https://web.archive.org/web/20160303192445/http://actv.haifa.ac.il/programs/Item.aspx?it=923 יעקב אדרי, חלק ב] חלקה השני של שיחה עם יעקב אדרי בערוץ האקדמי מיסודה של אוניברסיטת חיפה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית אור עקיבא
קטגוריה:שרי העלייה והקליטה בממשלות ישראל
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קדימה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השלושים
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השלושים ואחת
קטגוריה:סגני שרים בממשלת ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:השרים המקשרים בין הממשלה לכנסת
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:השרים לענייני ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
אנטננריבו

אנטננריבו (במלגשית: Tananarive; "עיר האלף", בעבר נקראה טננריב) היא בירת מדגסקר, והעיר הגדולה ביותר במדינה. מתגוררים בה כ-2.6 מיליון תושבים (נכון ל-2015) והיא מהווה מרכז מנהלי, תקשורתי וכלכלי.

== גאוגרפיה ==
העיר ממוקמת במרכז המדינה במחוז בעל שם זהה, כ-150 קילומטר מהחוף המזרחי, על מדרונו של רכס שבשיא גובהו מגיע לכ-1,400 מטר. המרחק בין אנטננריבו לטמטבה (Tamatave), הנמל הראשי של מדגסקר, הוא כ-220 קילומטר והן מקושרות בעזרת מסילת רכבת. תחומי הייצור העיקריים של אנטננריבו הם מוצרי מזון, סיגריות וטקסטיל.

אנטננריבו נוסדה בסביבות 1625. תחילה שימשה כישוב המרכזי של ראשי שבט מקומי ובשלב מאוחר יותר, עם השתלטות השבט על חלקים נרחבים יותר של מדגסקר, חשיבותה ומספר תושביה גדלו. בשנת 1797 היא הוכרזה כעיר הבירה של מלכי מרינה (Merina, הקבוצה האתנית הגדולה ביותר במדגסקר). כיבושיו של המלך רדמה הראשון (Radama) הפכו את אנטננריבו לבירתה של המדינה הגדולה ביותר במדגסקר. עד 1869 כל הבתים בעיר היו עשויים עץ או אגמון (צמח בעל גבעול ארוך), אך אפילו בתקופה זו כבר היו בעיר מספר טירות (העשויות מעץ), הגדולה שביניהן התנשאה לגובה של 30 מטר. טירות אלו הוקמו לאורך קודקודו של הרכס. את הטירה הגדולה ביותר ניתן לראות מכל מקום בעיר. מאז ההתוודעות לאבן וללבנה העיר עברה שיפוץ מקיף ומאז המאה ה-20 ניתן למצוא בה בתי אבן רבים: טירות המלוכה, בתי ראש הממשלה והאצילים (לשעבר), הקתדרלות הקתוליות, מספר כנסיות, מכללות, בתי-ספר, בתי-חולים, בתי-משפט ומאות בתים ובניינים פרטיים.

אנטננריבו נכבשה בידי צרפת ב-1895 וצורפה לפרוטקטורט של מדגסקר. ב-1897 עם הקצת קולוניית מדגסקר היא הפכה לבירת הקולוניה. בזמן הכיבוש הצרפתי נבנו כבישים חדישים לאורך העיר וגרמי מדרגות נבנו באזורים תלולים בהם לא ניתן לבנות כביש. מרכז העיר פותח ועוצב ונבנו בו שבילי הליכה ובתים חדישים ונשתלו פרחים ועצים. בסמוך למרכז, נבנה פארק קטן והצמחייה שטופחה באזור העניקה לו מראה מושך ואטרקטיבי. אספקת המים לעיר מגיעה מן המעיינות שבתחתית הרכס אך ישנה תוכנית לשימוש במי נהר איקופה (Ikopa) הסובב את העיר. העיר נשמרת בידי שתי מצודות הממוקמות על גבעות. אחת ממוקמת ממזרח לעיר והשנייה מדרום-מערב. מלבד שתי הקתדרלות הקתוליות שבעיר ישנן עוד כ-50 כנסיות בעיר ובפרבריה ומנזר אחד. אנטננריבו היא ביתה של אוניברסיטת מדגסקר.

== ערים תאומות ==
לאנטננריבו ארבע ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים == 

* 
* 

ה"זומה" (שוק יום שישי) במרכז אנטננריבו

קטגוריה:מדגסקר: ערים
קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1625
חנה ליבנה

חנה ליבנה (נולדה ב-1950) היא סופרת ישראלית.

==ביוגרפיה==
ליבנה נולדה ביבנאל. בוגרת תואר ראשון בספרות עברית וייעוץ חינוכי מאוניברסיטת תל אביב. כתבה תשעה עשר ספרים לילדים ומבוגרים.

ליבנה כותבת שירים וספורים קצרים שהתפרסמו בעיתונים וכתבי עת, היא כתבה גם מספר מחזות. המחזה "ארגון הלא מקובלים" הועלה בתיאטרון הקלאסי, המחזה "תכתבי בגוף זכר" הועלה בפסטיבל אישה בחולון. המופע "עמודו" הועלה בגלריית המדרשה לאומנות, במוזיאון תל אביב, בחנויות הספרים "האחים גרין" ו"הנסיך הקטן" ובספרייה העברית בברלין. המופע ״ערומה ברחובות״ בעקבות הנובלה ״עמודו״ בשתוף עם האומנית לילך ליבנה הועלה בפסטיבל א-ז׳אנר בפסטיבל ״החצר האחורית״ בתיאטרון תמונע באפריל 2018. באותה שנה הועלה ספרה ״ציפור המזל שלי״ כמופע בפסטיבל רותיקה בפולין.

ליבנה מנחה סדנאות כתיבה יוצרת לילדים ומבוגרים בשירה ובספורת ונפגשת עם ילדים בבתי ספר וספריות, במסגרת סל תרבות וסופר אורח מטעם משרד החינוך. ליבנה מלמדת גם במרכז יום העשרה למחוננים ומצטיינים.

ליבנה נשואה ואם לשלושה ילדים, מתגוררת כיום בהרצליה.

==ספרייה (רשימה חלקית)==
*הבול הוצאת מסדה זוכה פרס ״זאב״
*ילד אמיתי ספרית פועלים (2000)
*החברה שלי אלין הוצאת כתר (2005)
*הסודות של אבא הוצאת כתר (2007)
* ארגון הלא מקובלים, הוצאת כתר, ספר ילדים
* החוש השישי של אגם, הוצאת "ספרית הפועלים" (2011)
* מתחת שמיים זרועי כוכבים, הוצאת גוונים (2013)
* עמודו, פרוזה למבוגרים, הוצאת מרום (2016)
* ציפור המזל שלי, הוצאת דני ספרים, ספר נער ומבוגרים (2019)

==פרסים==
* פרס זאב לספרות ילדים, על ספרה "הבול"
* פרס פניה ברגשטיין על ספרה, "המגפיים הורודים"
* פרס הכתיבה בתחום הציונות, על ספרה "מתחת שמיים זרועי כוכבים"

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* [http://www.saltarbut.co.il/literature/116-חנה-ליבנה.html חנה ליבנה לילדים ונער, דרך משרד החינוך ו"סל תרבות שטראוס"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:הרצליה: אישים
קטגוריה:זוכות פרס זאב
קטגוריה:זוכי פרס היצירה בתחום הציונות
קטגוריה:זוכי פרס זאב
קטגוריה:יבנאל: אישים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1950
טסטר

טסטר
טסטר הוא מברג שבו קבוע התקן לבדיקת קיום מתח חשמלי בין מוליך לבין הארקה. באנגלית, וגם בגרמנית, Tester הוא "בוחן". למרות זאת בשתי השפות יש לכלי שמות אחרים.

ידית הטסטר שקופה ועשויה מחומר מבודד. החלק המתכתי של המברג, אשר ברובו עטוף בחומר מבודד, מחובר בתוך הידית לנורת ניאון. בצידה השני הנורה מחוברת לרכיב אלקטרוני בעל התנגדות של עשרות מגה אוהם. הנגד מחובר בצידו השני אל חלק מתכתי הקבוע בבסיס הטסטר. נגיעה של קצה הטסטר בנקודה הנבדקת, כאשר האדם הבודק נוגע בבסיסו, תאפשר לזרם חשמלי לזרום דרך הנורית אל גוף האדם וממנו אל האדמה. די בזרם חלש ביותר כדי לגרום לנורית להאיר ולהעיד בכך על קיום מתח חשמלי.ישנם טסטרים המכילים סוללות על מנת לבדוק סגירת מעגל חשמלי (שאינו טעון במטען חשמלי), או לגילוי קרינה אלקטרומגנטית חלשה שאינה ניתנת לגילוי בטסטר רגיל (כגון לבדוק האם יש מתח בכבל חשמלי מבלי לפרק את המפסק)

אם האדם שבודק קיום מתח חשמלי נועל נעליים בעלות סוליית גומי או חומר מבודד אחר, או שהוא עומד על משטח מבודד - ייתכן שהנורה לא תאיר גם כאשר המוליך הנבדק נושא מתח חשמלי. במקרה כזה, מגע יד בקיר או בחומר בעל מוליכות טובה יותר, שמחובר אל האדמה או הארקה, יגרום לנורה להאיר.
1. גוף המברג 2. נורית הביקורת 3. נגד 4. תפס לחולצה 5. סגר 

חשוב להדגיש שמה שנרשם עד כה מתייחס בעיקר לבדיקה של חשמל ביתי מחברת החשמל. יתרה מכך. במרבית השקעים 3, ולעיתים רק 2, הדקים. הטסטר אמור להאיר רק בהדק הימני, בפאזה, בקו המופע. אם זה לא כך, אז משהו אינו תקין.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מברגים
קטגוריה:מכשירי מדידה חשמליים
קטגוריה:בטיחות חשמל
קטגוריה:ציוד בטיחות
ג'יימס סט. ג'יימס

ג'יימס סיינט ג'יימס (באנגלית: James St. James; נולד כג'יימס קלארק, ב-1 באוגוסט 1966) הוא מקדם מסיבות ודמות מרכזית בסצנת המועדונים של ניו יורק, ומחבר הספר "Disco Bloodbath" (או בשמו העדכני: Party Monster). הוא התפרסם בשל אורח חייו, אשר כלל נטילת סמים, מסיבות ותלבושות משונות.

==עלילה==
ספרו של סיינט ג'יימס, שכותרת המשנה שלו היא "סיפור מופלא אך אמיתי על רצח בארץ המועדונים", עוסק באווירת "חבורת הקלאברים", צעירים אשר היו מעורבים בסצנת המסיבות, ובראשם סיינט ג'יימס וחברו הטוב מייקל אייליג. אייליג רצח את סוחר הסמים שלו, והודה בכך - בהשפעת הסמים - בתוכנית אירוח בטלוויזיה. הספר עובד לסרט תיעודי (1998) ולסרט עלילתי (2003), עם מקולי קאלקין בתפקיד אייליג וסת' גרין בתפקיד סיינט ג'יימס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אנשי בוהמה אמריקאים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
לימבורגית

לימבורגית (Limburgs) היא שפה גרמאנית המורכבת מקבוצה של ניבים פרנקוניים המדוברת באזור לימבורג בקרבת הגבול המשולש בלגיה, הולנד וגרמניה (פרובינציית לימבורג ההולנדית, פרובינציית לימבורג הבלגית ומחוז לימבורג-ויילבורג הגרמני) ומכאן שמה. היא מוכרת כשפה אזורית (בהולנדית: Streektaal) בהולנד והיא מוגנת לפי חוק האיחוד האירופי. 

בגרמניה לימבורגית מוכרת כניב פרנקוני. בהולנד ובבלגיה, לעומת זאת, לימבורגית מוכרת כלא יותר מניב גרמני. השינוי הזה בין ההכרה של שפה זו נובע מההגדרה השונה של בלשנים בארצות השפלה ובגרמניה של מהו ניב לגרמנית ומהו ניב של שפה הקרובה לה.

לימבורגית מדוברת בפי כ-1,600,000 בארצות השפלה ועוד מאות אלפים בגרמניה, בהתאם לסיווג. דוברי הלימבורגית החיים בבלגיה מושפעים יותר מצרפתית לעומת דוברי הלימבורגית החיים בגרמניה או הולנד, אשר שפתם גרמאנית כמעט לחלוטין.

לימבורגית מראה סימנים להשפעה קלטית אשר מצוינת על ידי מספר מילים ממקור קלטי, אשר שונות ממילים בעלות אותן משמעות בניבים מערב-גרמניים. האזור בעבר יושב בידי קלטים.

==ניבים==

* לימבורגית הולנדית צפונית (Noordnederlimburgs) היא ניב המדובר באזור פֶנְלוֹ שבהולנד.
* לימבורגית מרכזית (Centraalimburgs) היא ניב המדובר באזור מאסטריכט שבהולנד.
* לימבורגית מזרחית (Oostlimburgs) היא ניב המדובר בדרום לימבורג שבהולנד.
* לימבורגית מערבית (Westlimburgs) היא ניב המדובר באזור האסלט שבבלגיה.
* לימבורגית עילית (Opperlimburgs) היא ניב המדובר באזור אאכן שבגרמניה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.limburgsedialecten.nl/kaart.html מפה של ניבים לימבורגיים בהולנד]

קטגוריה:שפות פרנקוניות תחתיות
חוק שימור החומר

חוק שימור החומר (מכונה גם חוק שימור המסה) הוא חוק שימור מקורב, הקובע כי מסה במערכת חומרים אינה יכולה להופיע או להיעלם, אלא רק לשנות צורה.

החוק נוסח לראשונה על ידי לבואזיה בן המאה ה-18, אם כי מדענים אחרים (כדוגמת לומונוסוב) הביעו אף הם רעיונות דומים מספר עשורים לפניו.

על פי חוק שימור החומר, חומר אינו יכול להיהרס או להיווצר. את החוק אפשר לנסח באופן סטויכיומטרי, כאמירה שמספר האטומים של כל יסוד במגיבים יהיה תמיד זהה למספר האטומים של אותו היסוד בתוצריו רק בתגובות כימיות, שבהן אין התפרקות גרעינית של אטומים. תהליכים גרעיניים, בהם פליטה או בליעה של אנרגיה מאפשרת להתמיר גרעיני אטום מיסוד אחד ליסוד אחר, מתוארים בחוק שימור האנרגיה. מכיוון שאנרגיה שקולה למסה (לפי E=mc²), חוק שימור החומר הוא מקרה פרטי של חוק שימור האנרגיה, התקף בכל המקרים בהם מסה איננה הופכת לאנרגיה או להפך. חוק שימור החומר אינו מדויק לחלוטין, מכיוון שאינו מתייחס לאנרגיה הנפלטת או הנבלעת במסגרת התגובה הכימית. יחד עם זאת, השינוי במסה שיוצר השינוי באנרגיה זניח מאוד, ועל כן ניתן להתעלם ממנו ברוב היישומים של כימיה מעשית.

מקרה נוסף שבו החוק אינו תקף הוא בתהליכים יחסותיים; כאשר עצמים נעים במהירויות המתקרבות למהירות האור, משתנה המסה שלהם בהשוואה למסת המנוחה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

שימור החומר
אורתוטיקה

חלקי עזרים רפואיים שונים מתחום האורטותיקה
אורתוטיקה הוא תחום פארא-רפואי העוסק בהתאמת עזרים חיצוניים אורתופדיים לחלקי הגוף השונים, התומכים או מתקנים אותם. באורתוטיקה נדרש ידע מתחומי הנדסת חומרים, אנטומיה ופסיכולוגיה.

באורתוטיקה מטופלים בעיקר אנשים שעברו שבץ, פגיעה בחוט השדרה, או סובלים משיתוק מוחין.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טכנולוגיה רפואית

es:Ortopedia
ע'ויר אבו שושה

ע'ויר אבו שושה (בערבית: غوير ابو شوشة) היה כפר ערבי, אשר שכן בקרבת קיבוץ גינוסר, כ-8 ק"מ צפונית לטבריה.
==שם ומיקום==
הכפר נקרא על שמו של קדוש מוסלמי (אבו שושה, פירושו בעל הבלורית הפרועה) והוא שכן בחלקו התחתון של נחל צלמון, בראש גבעה קטנה שהשקיפה לעבר הכנרת, שני ק"מ ממערב לאגם ושמונה ק"מ מצפון לטבריה. מי מעיינות הנחל, בעיקר מעין עין רביד, (עין א-רובדייה בערבית) שימשו גם להפעלת טחנות קמח שעמדו בכפר.
==היסטוריה==
השרידים הארכאולוגים במקום מותארכים לתקופה הצלבנית ול. הכפר היה שלוחה של היישוב הפורח בבקעת גינוסר (העיר מגדלא וסביבתה), שהיה מרכז משגשג של תעשיית הסוכר בתקופות הצלבנית והממלוכית, הודות לשפע המים והתנאים האקלימיים שהתאימו לגידול קנה הסוכר.

עם זאת אחר כך ניטש היישוב. בשנת 1838 מצא אדוארד רובינסון במקום שרידי בתי מגורים, הבנויים מאבנים וולקניות מחוספסות, שחלקן עדיין שימשו כמחסנים על ידי תושבי בקעת גינוסר. הוא גם דיווח כי במקום מבנה מקאם עם כיפה לבנה. בשנת 1851 לערך תיאר פליסיאן דה סוסי את הכפר כהרוס. בשנת 1875 ביקר ויקטור גרן בכפר וציין את המקאם לאבו שושה.

בשנת 1881, בסקר הקרן לחקר ארץ ישראל דווח כי הכפר מיושב על ידי 20 מוסלמים, בו בתי מגורים בנויים מבזלת, הממוקמים סביב טחנת קמח.

הכפר מוזכר בספרו של חובב ציון שמעון ברמן "מסעות שמעון" משנות ה-70 של המאה ה-19, לאחר שביקר במקום וביקש לרכוש אדמה להקמת מושבה יהודית. תושבי הכפר היו אריסים שעיבדו את קרקעות בקעת גינוסר עבור בעלי הקרקע, חלקם היו בדואים. חלק מהאדמות נמכרו לחברה להתיישבות יהודית פיק"א שמסרה את האדמות ב-1937 להקמת קיבוץ גינוסר. ב-24 באוקטובר 1939, עקב סגסוך על מי המעיינות באזור תקפו קבוצה של עשרה מאנשי גינוסר את הכפר אבו שושה, בה נפגעו שני תושבים. הבריטים פתחו בחקירה, חברי הקבוצה הועמדו למשפט ונדונו לתקופת מאסר שבין 3 ל-7 שנים.

בזמן המרד הערבי הגדול, בספטמבר 1938, ערך הצבא הבריטי פשיטה על הכפר ועצרו 92 תושבים.

על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל מספר התושבים המשוער היה 1,240 תושבים, יחד עם שער כפרי בקעת גינוסר שאדמותים השתרעו על 12,098 דונם.

במלחמת העצמאות, בינואר 1948 ערכה "ההגנה" פעולת תגמול בכפר ופוצצו מספר בתים. בעקבות נפילת טבריה באפריל 1948 שעוררה בהלה בקרב תושבי הכפרים באזור הכנרת, נמלטו גם תושבי הכפר קבוצת פליטים מן הכפר נמלטה בסוף אפריל לכפר ראמה.

מהכפר נותר מבנה מקאם ("קבר ש'ייח") ושרידי טחנות קמח.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים על חופי הכנרת
קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
פיקוח ילודה

פיקוח ילודה הוא פעילות למניעה של ילודה, כלומר צמצום מספר הלידות במשפחה או באוכלוסייה. פיקוח ילודה נעשה בדרכים רבות, אותן ניתן לחלק לפעולות שנעשות על ידי הפרט מרצונו, ופעולות שמתומרצות או נכפות ממסדית.

==מניעת ילודה על ידי הפרט==
מניעת ילודה כוללת מגוון שיטות ואמצעים למניעת היריון ולהפסקת היריון. שיטות למניעת היריון הן הימנעות מקיום יחסי מין, שימוש באמצעי מניעה, עיקור וסירוס. ביצוע הפלה מלאכותית מיועד להפסקת היריון.

==פיקוח ילודה ממוסד==

בתרבויות שונות ובתקופות היסטוריות שונות פיקוח הילודה ממוסד או מתומרץ על ידי חוקים, אידאולוגיות ודתות. פיקוח ילודה כזה יכול להתבצע בדרכים רבות וברמות שונות של התערבות בחיי הפרט. למשל: 
* הסברה בחסות ממוסדת
* מתן תמריצים כספיים למשפחות אשר ממעטות בהבאת ילדים לעולם
* החלת קנסות על משפחות שהביאו מספר ילדים מעל למכסה המותרת (כדוגמת סין)
* הקניית ערכים תרבותיים או דתיים
* עיקור כפוי. עיקור כפוי בוצע למשל בארצות הברית ובשוודיה בתחילת המאה ה-20 בעקבות תפיסות אאוגניות וכן על ידי הנאצים.

==ראו גם==
* הגבלת ילודה בסין
* מרגרט סנגר - אמריקנית שפעלה לפיתוח אמצעי מניעה ולהפצתם
* אנטי-נטליזם - עמדה פילוסופית המייחסת להולדה ערך שלילי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:רבייה
קטגוריה:טכנולוגיה רפואית
קטגוריה:אתיקה רפואית
*
קטגוריה:חינוך מיני
קטגוריה:מדיניות ציבורית
אלביט (מינרל)

אַלְבִּיט (מלטינית: אלבוס - לבן) הוא מינרל סיליקטי. 

האלביט הוא סוג של פְּלַגְיוֹקְלז (מיוונית: "שבירה נטויה", סוג של פצלת השדה). הפלגיוקלז הוא שורת מינרלים מקבוצת הפלדספטים (פצלות השדה) המתחילה באלביט ומסתיימת באנורתיט. בשורת בואן האלביט הוא המינרל האחרון מבין סדרת המינרלים של הפלגיוקלז המתגבש מתוך מגמה מתקררת, ולכן הוא נפוץ בסלעים המתגבשים בתחום הביניים, כלומר סלעים בינוניים כדוגמת הסיאניט, או בסלעים המתגבשים אחרונים, כלומר סלעים חומציים כדוגמת הגרניט.

האלביט שייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי. כלומר, הוא בנוי מרשת תלת־ממדית של ארבעה טטרהדרונים בדומה לקוורץ, אלא שבאחד מהטטרהדרונים מוחלף הצורן הארבע־ערכי באלומיניום שהוא תלת־ערכי ולכן נוסף לסריג פיצוי חשמלי בדמות קטיון נתרן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://webmineral.com/data/Albite.shtml אלביט באתר webmineral]
* 

קטגוריה:פצלות השדה
קטגוריה:טקטוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים
פליקיר

פָּלִיקִיר, ידועה גם כסוקהס (באנגלית: Palikir, Sokehs) היא בירת מיקרונזיה בה מתגוררים 6,647 תושבים. פליקיר ממוקמת באי פונפיי ומשמשת כבירת מיקרונזיה.

== היסטוריה ==
העיר הייתה מיושבת עוד מימי קדם. העיר הייתה כפר קטן כאשר התגלתה על ידי פורטוגל וספרד במהלך המאה ה-15. הקולוניאליזם הספרדי עצמו הגיע לעיר רק בשנת 1886. העיר וסביבתה נרכשו על ידי הקיסרות הגרמנית בשנת 1898, לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד. במהלך מלחמת העולם הראשונה העיר עברה לשליטת יפן. במהלך מלחמת העולם השנייה, השלטון היפני הקים בעיר שדה תעופה. לאחר המלחמה, העיר עברה לשליטת ארצות הברית, עד עצמאות מיקרונזיה בשנת 1979. העיר הוכרזה כבירת המדינה בשנת 1989, וממשל ארצות הברית תמך כספית בפיתוח העיר. 

== דמוגרפיה ==
96% מהאוכלוסייה היא נוצרית, ולמעלה מ-50% מהאוכלוסייה משתייכת לכנסייה הקתולית. 

== כלכלה ==
כלכלת העיר מבוססת בעיקר על חקלאות ודייג. 

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיקרונזיה: ערים
קטגוריה:אוקיאניה: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1886