פאניקה מוסרית

פאניקה מוסרית היא תופעה סוציולוגית שבה עסק החוקר הבריטי סטנלי כהן, ואותה תיאר לראשונה בספרו Folk Devils and Moral Panics <ref></ref>.

על פי כהן, מדובר בפאניקה רחבת היקף אשר מתפשטת בחברה, ולפיה קיימת בעיה מוסרית אשר עלולה לאיים על המוסר הקולקטיבי. הבעיה מוצגת, לעיתים תוך שימוש בדמגוגיה או דמוניזציה, על ידי אמצעי תקשורת מסורתיים או אחרים, כמו גם לעיתים על ידי בעלי אינטרס שונים (אותם מכנה כהן "יזמים מוסריים") והטיפול בה מועלה על ידם לראש סדר העדיפויות. הפאניקה יכולה להתרחש הן עקב תופעה חדשה, או תופעה קיימת אשר אירוע מסוים שקשור בה הצית את אמצעי התקשורת, לדוגמה הטפה נגד אלכוהוליזם בעקבות תאונת דרכים קטלנית שבה היו מעורבים נהגים שיכורים.

כהן טוען כי לעיתים ניתן להבחין בגורמים אשר יוזמים תופעה זו כדי לצבור רווח אישי כלשהו בעקבות הפאניקה. מנגד, לעיתים ה"יזמים מוסריים" מאמינים באופן שלם ולא ציני בהצדקה המוסרית לפאניקה.

התאוריה מסבירה כי לא אחת, הבעיה המוסרית מדווחת בצורה שאינה פרופורציונלית לממדיה המציאותיים של הבעיה, ולעיתים אף מוצגים נתונים מוגזמים כדי להגדיל את הפאניקה המוסרית שמתפשטת בחברה.

==מאפייני הפאניקה המוסרית==

* דאגה רחבת היקף בקרב כלל שכבות האוכלוסייה.

* תחושת עוינות כלפי קבוצות נון-קונפורמיסטיות.

* תפיסה מוגזמת של ממדי האיום.
* מעורבות של שומרי הסף המוסריים (עורכי עיתון, אנשי דת, פוליטיקאים) וסימונם של התופעה כ"איום על החברה"<ref></ref>. 

* תופעה בלתי יציבה שאינה ניתנת לחיזוי - הפאניקה יכולה להוביל לקמפיינים חברתיים או מהלכים חקיקתיים נרחבים, או להיעלם כלעומת שבאה.

כאמור, כהן טוען כי את הפאניקה יוצרים יזמים מוסריים. הוא ממיין אותם לשלושה סוגים - ה"המון" (האזרחים הפשוטים), ה"אליטה" (בעלי הממון והשררה) וקבוצות אינטרס. בנוסף מחלק כהן את היזמים המוסריים לקבוצות מוגדרות נוספות: יזמים מוסריים פוליטיים, יזמים מוסריים מוסדיים, יזמים מוסריים עסקיים ועוד. כל אלו יכולים להיות בעלי אינטרס משל עצמם - היזמים המוסריים הפוליטיים רוצים לשכנע את הציבור כי יש צורך להגדיל את כוחם הפוליטי כדי לפתור בעיה המוסרית; היזמים המוסריים המוסדיים יכולים ליצור את הפאניקה כדי לדרוש הגדלה של התקציבים (לדוגמה: יצירת פאניקה מוסרית בנושא שימוש בסמים בקרב בני נוער, כדי להגדיל את התקציבים לגופי האכיפה המטפלים בבני נוער שמשתמשים בסמים) ואו להתיר להם מעשים כלשהם בנושא; היזמים המוסריים העסקיים יכולים להשתמש בפאניקה כדי לקדם את עסקיהם ולהעלות את מכירותיהם.

==רדיפות==
כתוצאה מהפאניקה המוסרית לא אחת מוצאים עצמם אישים או קבוצות, לרוב מיעוט, נרדפים על ידי הממסד או ההמון. כדוגמה לכך מביאים סוציולוגים כמו סטנלי כהן ונחמן בן-יהודה את התופעה של ציד מכשפות<ref></ref>, שבעקבותיה הוצאו להורג אישים אשר נחשדו בכפירה או במעשי כישוף.

ציד המכשפות בסאלם, מסצ'וסטס, ארצות-הברית. סוציולוגים וקרימינולוגים רואים בציד המכשפות מקרה מובהק של פאניקה מוסרית.

גם מדענים אשר יצאו כנגד הסבריה של הכנסייה הקתולית לתופעות פיזיקליות, כגון גלילאו גליליי, אשר תמך בתאוריית המודל ההליוצנטרי לפיו כוכבי הלכת סובבים את השמש, ונדרש על ידי הכנסייה לחזור בו מדבריו, בהם ראו ככפירה.

לפי תאוריה זו, ניתן לראות גם את האנטישמיות לאורך ההיסטוריה, כפאניקה מוסרית (מצד הלא-יהודים) אשר התעוררה לא אחת כאשר נדרש שעיר לעזאזל או בעקבות פיתוחן של תורות גזעניות. מקרים מודרניים יותר כוללים את המקארתיזם, ויש הרואים גם בטענת המצאות נשק להשמדה המונית בעיראק, אשר הובילה למלחמת עיראק והתבררה כלא נכונה, בניסיון מצד מנהיגי ארצות הברית ליצור פאניקה מוסרית.

==טיעונים נגד התאוריה==

קיימים מגוון טיעונים נגד חלקים בתיאוריה<ref></ref> <ref></ref>: 

* הקהל - בתיאוריה הקהל סביל וסופג את הערכים המועברים אליו בלי חשיבה. הביקורת תוקפת את מבנה הקהל ואת צורת המדידה של השפעת המסר עליו. 
* המסר - אמצעי התקשורת מגוונים באופנים בהם מסרים מועברים. הביקורת נוגעת בפרקטיקות עיתונאיות ובאופני היצירה שלהם במדיה חדשים<ref></ref>.
* ההגדרה המוסרית - השימוש במילה "מוסרי" בשם התיאוריה מרמז כי לפעולה יש גוון אתי החושף את הציבור לרגישות מטעמים פוליטיים. הביקורת טוענת כי החלוקה של האירועים למוסריים היא פן בבנייה נרטיבית של סיפורים ולא בהכרח נוגעת למוסר חברתי או קולקטיבי<ref></ref><ref></ref>.

==ראו גם==
* הבהלה השטניסטית

==קישורים חיצוניים==

* 
* יעקב הכט, [https://web.archive.org/web/20101217071608/http://isoc.org.il/magazine/fr_magazine7_4.html סיכון ופאניקה ערכית ברשת], באתר איגוד האינטרנט הישראלי

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאוריות סוציולוגיות
קטגוריה:היסטריה