OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רתמים

רְתָמִים (נקרא גם כפר רתמים) הוא יישוב קהילתי דתי הנמצא בשוליים המזרחיים של חולות חלוצה, כ-3 ק"מ מצפון-מערב לרביבים וכ-20 ק"מ מדרום-מערב לבאר שבע. מסוף המאה ה-20 נמצא בקרבתו היישוב ביר הדאג'. היישוב משתייך למועצה אזורית רמת הנגב והוא הצפוני ביותר מבין יישוביה.

== היסטוריה ==
בעבר היה קיים במקום קיבוץ, אשר השתייך לתנועה הקיבוצית. על הקמת היישוב הוחלט על ידי ועדת השרים להתיישבות באפריל 1978, ובעקבות זאת עלה גרעין מתיישבים שכלל עולים מאנגליה וישראלים בתחילת 1980 למחנה קרוואנים זמני ליד ביר עסלוג'. הקמת יישוב הקבע התעכבה עקב היעדר תקציב ולבסוף הקיבוץ עלה לקרקע בשנת 1983 על ידי גרעיני נח"ל מתנועת "הצופים", שתוגברו בגרעין של עולים מחו"ל. בשל קשיים חברתיים בגיבוש גרעין יציב ליישוב, התאחד הקיבוץ בשנת 1994 עם קיבוץ רביבים הסמוך. עם האיחוד, הוסבו חלק מהדירות לכפר הנופש "רותם במדבר", שנסגר בשנת 2000. בשנת 2002 הוקם ברתמים מרכז קליטה לעולים מאתיופיה שנסגר בסתיו 2009.

בשנת 2007 החל להתגבש גרעין דתי ליישוב המקום, שהתיישב באופן זמני בטללים. ב-16 באוגוסט 2009 אוכלס המקום מחדש והפך ליישוב קהילתי דתי ובו קרוב ל-150 משפחות (נכון לאביב 2024). היישוב מתוכנן לגדול עד לאוכלוסייה של כ-300 משפחות ולהוות יישוב מרכזי במועצה אזורית רמת נגב.

ענף החקלאות ברתמים כולל מטעי חוחובה, גפן היין, וארגן.

בבוקר ה-7.10.2023 עם פרוץ מתקפת הפתע על ישראל (2023) חלק מחברי היישוב סייעו להגנת יישובי העוטף (ביניהם אברומי דויטש שנפצע מירי במהלך ניסיון חילוץ של תושבי קיבוץ חולית), ואחרים חסמו את כביש 222 למזרח למניעת חדירת מחבלים לרמת הנגב. חברים נוספים טיפלו בפצועים אנשי כוחות הביטחון וניצולי מסיבת הנובה שהגיעו לצומת רתמים. בהמשך, במהלך מלחמת חרבות ברזל, כ-90 אחוז מהגברים בכפר רתמים שרתו במילואים, וכיתת כוננות שהוקמה במקום נותרה להגן על תושבי היישוב הנותרים.<ref>https://www.makorrishon.co.il/magazine/dyukan/753264/</ref>

בפברואר 2024 חדרו מספר פורצים מהפזורה הבדואית ליישוב, ונעצרו בידי כיתת הכוננות. חבר כיתת הכוננות ירה למוות באחד מהם, ג'ומעה אלדנפירי. היורה טען להגנה עצמית, אך גרסתו סתרה עדויות אחרות וממצאי חקירה.

== קישורים חיצוניים ==
*
*
* 
*[https://retamim.co.il אתר היישוב כולל פרטים על אפשרויות המגורים בו]
*[https://rng.org.il/כפר-רתמים/ רתמים], באתר מועצה אזורית רמת הנגב

==הערות שוליים==

קטגוריה:קיבוצים לשעבר
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
קטגוריה:יישובי תנועת אור
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מועצה אזורית רמת הנגב
קלחים

קְלָחִים הוא מושב מצפון לכביש נתיבות–צומת קמה, המשתייך לארגון יישובי האיחוד החקלאי. המושב נוסד ביום א' אלול תשי"ד, 30 באוגוסט 1954 במסגרת מושבי השבלים וכונה באופן זמני שובל 4. התושבים עוסקים בחקלאות ובעבודות חוץ. מקור שם המושב בעולם הצומח והחקלאות (קלחים הם גבעולי הצמחים).

המושב, כולל שטחיו החקלאיים, משתרע על 4,700 דונם ואוכלוסייתו כוללת 100 משפחות (76 בעלי נחלות ו־24 בעלי מגרשים). כמו כן קיימת הרחבה קהילתית של 50 מגרשים נוספים המשווקים כעת. אוכלוסיית המושב מגוונת וכחצי מהמשפחות הן משפחות חדשות שקנו מגרשים ונחלות, רובן על ידי בעלי מקצועות חופשיים.

במושב גני ילדים מגיל שלושה חודשים ועד גיל שש שנים, משפחתון פרטי, מגרש כדורסל, ספרייה, בית כנסת, מקווה, בית עם וגני שעשועים לגיל הרך. במושב פעילות ועדות קליטה, חינוך, תרבות ופני המושב.

==היסטוריה==
המושב הוקם והיה מוכן להתיישבות בתחילת 1954, אולם התנועה המיישבת, העובד הציוני, לא הצליחה לגייס מתיישבים והוא עמד ריק במשך מספר חודשים עד שהגיעו אליו באוגוסט 1954 עולים ממרוקו, מאיראן ומתוניסיה. בהמשך הובאו אליו עולים ממרוקו הישר מהאנייה.

בשנים הראשונות לקיומו היה המושב שדה מערכה על הזכות לחינוך דתי. בעיתונות הדתית נטען שלאחר שרוב ההורים ביקשו חינוך דתי, פעלו במוסדות לגרום להורים להתחרט. הורים שהסכימו לשלוח את ילדיהם לחינוך חילוני קיבלו הטבות שונות ואיומים הופנו כנגד הורים שבקשו חינוך דתי. בשנת 1958 לאחר מאבק מוצלח למען חינוך דתי, נשלחו הילדים שהיו מעוניינים בכך לבית ספר דתי בשרשרת. ההורים הפגינו מול משרד החינוך בדרישה לבית ספר דתי במושב עצמו.

בשנת 1971 נמנתה קלחים בין 17 מושבים שסווגו כחלשים, בין 70 מושבים בדרום.

== גלריית תמונות ==
<gallery>
תמונה:Klachim Remembrance Corner2.jpg|פינת זיכרון לחללי צה"ל
תמונה:Klachim synagoge.jpg|בית הכנסת
תמונה:Klachim street at the moshav.jpg|רחוב במושב
תמונה:Klachim kinder garden.jpg|גן ילדים
תמונה:Klachim Public building.jpg|מבנה ציבור
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.merchavim.org.il/קלחים/ קלחים], באתר מועצה אזורית מרחבים
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1954
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
קטגוריה:הנגב: יישובים
ישע

יֵשַׁע (נקרא בעבר "מבטחים ג") הוא מושב בדרום חבל אשכול המשתייך לתנועת המושבים. 

המושב הוקם בשנת 1957 על ידי קבוצת יהודים ממצרים שגורשו לישראל אחרי מבצע קדש. ברבות השנים, עזבו רובם את המושב ותושבים אחרים באו במקומם. השטחים החקלאיים של המושב הם בגודל של כ-2,000 דונם.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1957
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:חבל צוחר
מבטחים (מושב)

מִבְטַחִים הוא מושב בחבל אשכול, סמוך לרצועת עזה, המשתייך לתנועת המושבים. שטחו 4,000 דונם. מקור השם מבטחים הוא הפסוק "וְיָשַׁב עַמִּי בִּנְוֵה שָׁלוֹם וּבְמִשְׁכְּנוֹת מִבְטַחִים" (ישעיהו ל"ב, י"ח). המושב הוא ישוב מסורתי - חילוני, וקיימים בו גם בית כנסת ומקווה. עיקר העיסוק ביישוב הוא בחקלאות: גידול ירקות, פרחים ומשתלות. בין שאר מוקדי התעסוקה ביישוב בתי מסחר, בתי אריזה, ומסגריה.

בן-גוריון בהקמת הגדר של מבטחים, מרץ 1956

==היסטוריה==
היישוב מבטחים הוקם לראשונה ב-7 בפברואר 1947 כקיבוץ של העובד הציוני. ב-22 באפריל 1948 אירעה תקרית חמורה בין הצבא הבריטי ובין מגיני מבטחים. יחידה בריטית משוריינת שכללה מספר טנקים ונושאי ברן הגיעה לשערי הקיבוץ. הבריטים ביקשו להסגיר לידיהם מכונית משא שלטענתם הוחרמה מהערבים, ולהסגיר גם את נהג הקיבוץ לחקירה. כשנענו בשלילה החלו הטנקים להפגיז את בית הביטחון ואת עמדות הקיבוץ. שלושים פגזים נורו על הקיבוץ, שישה מהם פגעו בבית הביטחון והרגו את חבר הקיבוץ . לפנות ערב נסוגו הבריטים ממבטחים. עם תום מלחמת העצמאות החליטו חברי מבטחים לפנות את המקום ולחבור עם חברי קיבוץ ניצנים לייסד את קיבוץ ניצנים החדש.

המושב מבטחים הוקם מחדש ב-1950 על ידי עולים מכורדיסטן ליד היישוב הישן הנטוש, כשאת אבן הפינה הניחו ראש הממשלה דוד בן-גוריון ושר החוץ משה שרת. בשנת 1954 הגיעו למבטחים עולים חדשים ממרוקו ומכורדיסטן. היישוב היה בסיס קדמי לצה"ל במלחמת סיני, מגודר ומוקף בעמדות ירי ובתעלות קשר, וממנו יצאו כוחות חי"ר למבצע.

ממבטחים הישנה נותר רק בית הביטחון, שהוכרז ב-1982 כאתר לאומי. הבית נמצא במצב גרוע בין חממות החקלאים כשהוא מחורר מהפגזות ומט ליפול.

==לקריאה נוספת==
* אברהם אדן: עד דגל הדיו; הוצאת מערכות, עמ' 133–140, 1984
* דן גזית, ״כוחות עלומים הכו שורשים בחוף מבטחים״, "ככה זה" גיליון 91, 6 ביולי 2011, עמ' 28

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:עוטף עזה
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מקבלי נס הקוממיות
קטגוריה:חבל צוחר
יד יערי

יד יערי - המרכז לתיעוד וחקר של השומר הצעיר הוא הארכיון המרכזי של תנועת "השומר הצעיר", על אגפיה, הקיבוץ הארצי, מפ"ם, וגופים נלווים אחרים. הארכיון הוקם בגבעת חביבה, המרכז התנועתי של "השומר הצעיר", ונקרא על שמו של מאיר יערי, מי שהיה מהמנהיגים המוכרים של התנועה, בארץ ובגולה, חבר הכנסת וממנהיגי מפ"ם.

== תולדותיו ==
ראשיתו של ארכיון יד יערי היא ביוזמתו של שלמה רכב בשנת 1937 לאסוף את החומר הארכיוני של תנועת השומר הצעיר ובהחלטה של התנועה להקים ארכיון. בתחילת 1938 נחנך בית התנועה בקיבוץ מרחביה, בתוכו הוקצו חדרים עבור הארכיון. בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה פעלו בארכיון לאסוף חומר ארכיוני על התנועה מהציבור וכשעלה חשש לפלישה גרמנית לארץ ישראל הוטמן החומר הארכיוני במחבוא. ב-24 במאי 1964, במלאת שנה לפטירתו של שלמה רכב, נקרא הארכיון במרחביה על שמו של שלמה רכב. מספטמבר 1964 נסגר הארכיון למשך כ-3 שנים.

באוקטובר 1982 עבר הארכיון ממרחביה למשכן מרכז תיעוד וחקר בגבעת חביבה. המרכז נחנך ב-4 בספטמבר 1983 ואיחד את ארכיון השומר הצעיר וארכיון מורשת על השואה. לאחר פטירתו של מאיר יערי נקרא המרכז על שמו "יד יערי".

==פעילות==
קיר אמנות שיצר [[משה סעידי בדופן האודיטוריום]]
מנהל יד יערי הוא ד"ר עומר עינב. היועץ המדעי הוא פרופסור אלי צור.

במסגרת הארכיון נערכים מחקרים היסטוריים בתחומי חקר השואה, היהדות ותנועת העבודה, וכן מפעלים חינוכיים שונים, הכוללים הדרכת נוער וצעירים בתחומי המידע האצורים בארכיון. הארכיון מחולק לשני אגפים עיקריים: ארכיון "השומר הצעיר" ומה שמסביבו, ואגף המחקר, שבמסגרתו רואים אור פרסומי מחקר ויוצאים לפועל פעולות חינוכיות שונות. הארכיון משתמש באמצעי שימור אלקטרוניים, מפעיל מערכות מידע מקוונות והוא כולל גם אוספי אמנות ואוספים חזותיים ומגוונים. הקטלוג המקוון של הארכיון זמין ברשת, כולל תמונות רבות ומסמכים סרוקים (ראו קישור למטה).

==קישורים חיצוניים==

*[https://yad-yaari.org.il אתר יד יערי]
*[https://www.infocenters.co.il/yadyaari/search.asp?lang=HEB&dlang=HEB&module=search&page=criteria&rsvr=1@13&param=%3Cuppernav%3Esimple%3C/%3E&param2=&site=yadyaari קטלוג יד יערי ברשת]
* [https://www.nli.org.il/he/archives/NNL_ARCHIVE_AL997010044085905171/NLI ארכיון יד יערי] באתר הספרייה הלאומית
*מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2018/07/04/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%99%D7%93-%D7%99%D7%A2%D7%A8%D7%99-%D7%A9%D7%91%D7%92%D7%91%D7%A2%D7%AA-%D7%97%D7%91%D7%99%D7%91%D7%94-%D7%91%D7%AA%D7%9B%D7%A0%D7%95%D7%9F-%D7%97%D7%99%D7%9C/ סיבוב ביד יערי שבגבעת חביבה בתכנון חיליק ערד], באתר 'חלון אחורי', 4 ביולי 2018

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: ארכיונים
קטגוריה:השומר הצעיר
קטגוריה:מפ"ם
קטגוריה:מכוני מחקר בישראל
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יחיאל ערד
נגן MP3

[[אייפוד נאנו – נגן MP3 פופולרי מבית אפל]]
שימוש בנגן MP3

נגן MP3 הוא מכשיר אלקטרוני המשמש לשמיעת מוזיקה המאוחסנת בפורמט דיגיטלי, בדרך כלל דחוס. השם השתרש עקב הפופולריות הרבה של פורמט הדחיסה Mpeg Layer 3 לקובצי שמע, שסיומתו MP3.

מקובל לחלק את המכשירים לשלוש קטגוריות, על בסיס האמצעי בו משתמשים לאחסון הנתונים הדיגיטליים:
* נגן תקליטורים (CD) – מכשירים אלה דומים חיצונית לנגני תקליטורים. הואיל ותקליטור רגיל מסוגל לאחסן 600–800 מגהבייט בלבד, וגודלם הפיזי גדול יחסית, נגנים אלה מאבדים עם הזמן מהפופולריות שלהם. יתרונם בכך שניתן להחליף תקליטורים שמחירם זול מאוד, וכך ליצור אוסף גדול של מוזיקה. כמו כן, התקליטור הוא מדיה נפוצה וזמינה.
* נגן מבוסס דיסק קשיח – נגנים אלו מאפשרים נפח אחסון גדול יחסית, ומחירם זול יחסית לנפח האחסון שהם מציעים. מאידך, הם בדרך כלל כבדים ורגישים יותר מהנגנים המבוססים על שבבי זיכרון. דוגמה לנגן כזה היא האייפוד קלאסיק של חברת אפל.
* נגן מבוסס זיכרון הבזק – נגנים אלו משתמשים בשבבי זיכרון, משולבים במכשיר או על גבי כרטיס שליף. נגנים אלו הפכו נפוצים בזכות גודלם ומשקלם הנמוך, אולם נפח הזיכרון שהם מציעים קטן בדרך כלל משמעותית מנגנים מבוססי דיסק קשיח. דוגמה לנגן כזה היא ה-iPod nano של חברת אפל.

קיימים מכשירים המסוגלים להציג גם סרטי וידאו, על גבי צג חיצוני דרך חיבור המיועד לכך או על גבי צג המשולב בהם. נגנים כאלה מכונים לעיתים "נגני MP4", על שם תקן דחיסת הווידאו Mpeg Layer 4, אולם שם זה אינו נפוץ מאוד. מכשירים שמסוגלים להקליט וידאו דרך חיבור למקור חיצוני נקראים (PVR (Personal Video
Recorder.

== ראו גם ==
* ווקמן

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נגני שמע דיגיטליים
אוגוסטן דה בארואל

האב אגוסטין בארואל (בצרפתית: Augustin de Barruél;
1741, פריז - 1820), איש כנסייה והוגה דעות צרפתי.

בארואל היה עורכו של כתב העת הכנסייתי במהלך התקופה שקדמה למהפכה צרפתית. באוגוסט 1792 נמלט מצרפת בשל אימת שלטון הטרור המהפכני. הוא התיישב באנגליה ושם פרסם חיבור אנטי מהפכני גדול שאחד מחלקיו המפורסמים הוא החיבור "זיכרונות להבהרת ההיסטוריה של היעקוביניזם", שיצא לאור בשנת 1797. בחיבור זה הוא מאשים אגודת סתרים בניסיון לקשור קשר להפלת הממסד הנוצרי. חיבור זה נחשב לאחד מאבות האנטישמיות המודרנית.

לאחר עלייתו של נפוליאון לשלטון ניסה לחזור לצרפת- מולדתו, בשל כך הוא כתב חיבור חנופתי במיוחד שקרא לעם הצרפתי לשמור אמונים לשליט החדש. לבסוף הושב בארואל לצרפת ומונה על ידי נפוליאון לחבר בחבר הכמרים של הקתדרלה של פריז.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנשי דת צרפתים
קטגוריה:ישועים
קטגוריה:ילידי 1741
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1820
זיגבורג

זיגבורג (גרמנית: Siegburg) היא עיר במדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. בשנת 2005 חיו בה כ-40,000 תושבים.

== גאוגרפיה ==
זיגבורג, עיר המחוז של מחוז ריין-זיג (Rhein-Sieg), שוכנת על גדות נהר הזיג, אשר נשפך אל הריין כ-10 ק"מ מערבית לעיר. זיגבורג מרוחקת כ-10 ק"מ מבון וכ-25 ק"מ מקלן.

זיגבורג היא מרכז תיירותי משני באזור חבל הריין. במרכז העיר עשרות בניינים נאים מסוף המאה ה-19 ומתחילת המאה ה-20 אשר השתמרו בצורה טובה. עם זאת, סימן ההיכר של העיר הוא מנזר מיכאלסברג (Abtei Michaelsberg) הצבוע צהוב והשוכן על גבעה נישאה במרכז העיר. מהמנזר, הפתוח למבקרים ללא תשלום בכל שעות היממה, נשקף נוף נרחב של חבל הריין.

בית הכנסת והקהילה היהודית במקום נחרבו בשואה.

העיר הפכה ב-1969 לעיר מחוז.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932)

אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) היא האולימפיאדה העשירית בעת החדשה. היא נמשכה 15 ימים מ-30 ביולי עד 14 באוגוסט 1932. בתחרויות השתתפו 1,332 ספורטאים מ-37 מדינות. והפך אותה לאולימפיאדה הרביעית בקוטנה בכמות המשתתפים (לאחר שלושת המשחקים הראשונים). שילוב של השפל הגדול, עם המרחק הגדול של לוס אנג'לס מאירופה הביאה לכך שכל המשלחות האירופאיות הביאו משלחות קטנות משמעותית מהכמויות שהיו באמסטרדם. ומספר המדינות קטן מ-46 ל-37. בייחוד לאור קושי של משלחות קטנות בעיקר ממזרח אירופה והמזרח התיכון לממן את הנסיעה הארוכה לחוף המערבי של ארצות הברית. 

==מדליות==
המדינות שגרפו את מירב המדליות:

{| border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|- bgcolor="#efefef"
! מקום
| מדינה
| bgcolor="gold" |זהב
| bgcolor="silver" |כסף
| bgcolor="CC9966" |ארד
| סה"כ
|-style="background:#ccccff"
||1|| ארצות הברית <small>(מארחת)</small> || 41||32||30||103
|-
||2|| ממלכת איטליה || 12||12||12||36
|-
||3|| צרפת ||10||5||4||19
|-
||4|| שוודיה ||9||5||9||23
|-
||5|| האימפריה היפנית ||7||7||4||18
|-
||6|| הונגריה ||6||4||5||15
|-
||7|| פינלנד || 5||8||12||25
|-
||8|| בריטניה ||4||7||5||16
|-
||9|| גרמניה
||3||12||5||20
|-
||10|| אוסטרליה ||3||1||1||5
|}

== אירועים בולטים ==
*נבנה הכפר האולימפי הראשון, בולדווין הילס ושוכנו בו הספורטאים הגברים.
*לראשונה השתמשו בדוכן מנצחים.

מראה כללי של האצטדיון האולימפי בלוס אנג'לס ביום הפתיחה של המשחקים האולימפיים, על המגרש כל המשלחות בטקס השבעת הספורטאים. 30 ביולי 1932

===אתלטיקה===

====אתלטיות====
*בייב דידריקסון () זכתה ב-3 מדליות מהן 2 זהב, בהטלת כידון וריצת 80 מטר משוכות.
*סטניסלווה וואלסייביץ' () זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר, לאחר מותה הטרגי בשנת 1980 התברר שהיא אינטרסקס.
*ליליאן קופלנד () יהודיה אמריקאית זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס.

====אתלטים====
*אדי טולן () זכה בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר.

===התעמלות===
*רומאו נרי () זכה ב-3 מדליות זהב, כולל בתחרות הקרב רב.
*אישטוון פלה () זכה ב-4 מדליות מהן 2 זהב ו-2 כסף.

===כדורמים===

===רכיבה על סוסים===
*טקאיצ'י נישי () זכה במדליית זהב בתחרות הקפיצות, מדליית הזהב היחידה עד כה ליפן בתחרות זו. הוא נהרג כקצין בקרב איוו ג'ימה.

===שחייה===

====שחייניות====
*הלן מדיסון () זכתה ב-3 מדליות זהב, כולל במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי.

====שחיינים====
*נבחרת הגברים של בשחייה זכתה בכל מדליות הזהב פרט לאחת וב-11 מדליות מתוך 16. היא כללה את האלופים האולימפיים יאסוג'י מיאזאקי, קוסו קיטאמורה האלוף האולימפי הצעיר ביותר אי פעם, יושיוקי צורוטה שהגן על תוארו ומאסג'י קיוקאווה.

==ראו גם==
*יהודים באולימפיאדת לוס אנג'לס

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
1932
קטגוריה:1932 בספורט
קטגוריה:לוס אנג'לס: היסטוריה
לוס אנג'לס
טירוזין

טירוזין (Tyrosine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע.

מקור השם טירוזין ביוונית: טירוס פירושו "גבינה", וממנה אכן בודדה חומצת האמינו לראשונה.

==חשיבות==
הטירוזין חיונית לתהליכים שונים בגוף. ממנה מיוצר הפיגמנט מלאנין. היא ידועה כבסיס להורמון תירוקסין המופרש מבלוטת התריס ואחראי על חילוף החומרים בגוף.
כמו כן, היא משמשת כמולקולת הקדם ממנה מסונתזים המוליכים העצבים המונואמינים מסוג קטכולאמין, דופמין ונוראדרנלין.
למרות חשיבותה, אין זו חומצה חיונית לאדם, משום שגוף האדם מסוגל לייצרה מחומצת אמינו פנילאלנין בעזרת האנזים פנילאלנין הידרוקסילאז.

==מאפיינים==
השייר של טירוזין מורכב מקבוצת מתילן (CH<sub>2</sub>) וקבוצת פנול (המורכבת מטבעת בנזן אליה קשורה קבוצת הידרוקסיל: C<sub>6</sub>H<sub>5</sub>OH) הנמצאת בקצה. קבוצת ההידרוקסיל היא חומצית ומסוגלת ליצור קשרי מימן עם מולקולות מים. לעומת זאת, טבעת הבנזן הידרופובית ונוטה לדחות מולקולות מים; לפיכך להידרופוביות ולכושר המסיסות במים של טירוזין, יש ערכים אמצעיים בהשוואה לשאר חומצות האמינו.

==מקורות תזונתיים==
ניתן לצרוך טירוזין מהמזון.
מקורות תזונתיים שמכילים טירוזין הם המזונות עתירי החלבונים: מוצרי סויה, עוף ותרנגול הודו, דגים, בוטנים, שקדים, אבוקדו, בננות, חלב ומוצריו (בעיקר גבינה צהובה, יוגורט וגבינת קוטג'), שעועית, פול, גרעיני דלעת, גרגירי שומשום וכן תוספי תזונה שונים.

==היבטים רפואיים==
טירוזינמיה היא מחלה תורשתית בה הגוף לא מסוגל לייצר כמה אנזימים המשתתפים בפירוק טירוזין. חומצת האמינו מצטברת וגורמת לתופעות חמורות רבות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חומצות אמינו
קטגוריה:קטכולאמינים
פנולים

שתי דרכים להצגת המבנה הכימי של פנול

פנולים (Phenols) הוא שמה של קבוצת תרכובות אורגניות המבוססות על פנול (תרכובת אורגנית ארומטית).

כל הפנולים מכילים טבעת בנזן ארומטית שאליה קשורה קבוצת הידרוקסיל (OH). נוסחתו של פנול, החומר הבסיסי, היא C<sub>6</sub>H<sub>5</sub>OH; לשאר הפנולים מבנה זהה, כשלטבעת הבנזן קשורים קבוצות פונקציונליות ואטומים שונים.

פיזור האלקטרונים של מולקולת פנול

לפנולים כמה תכונות דומות לאלו של הכהלים, המכילים אף הם קבוצת הידרוקסיל. פנולים חומציים יותר מכוהלים, שכן אטום המימן בפנולים קשור בצורה חלשה יותר לאטום החמצן מאשר בכוהלים (כך שהוא נוטה להשתחרר מהתרכובת; חומר המשחרר יוני מימן מוגדר כחומצה). טבעת הבנזן הסמוכה גורמת להחלשת הקשר.

תרכובות רבות, חלקן טבעיות וחלקן מלאכותיות, הן פנולים: חומצה סליצילית (הורמון צמחי חשוב), התרופות אספירין ופרצטמול (אספירין - חומצה אצטיל סליצילית - היא נגזרת מלאכותית של החומצה הסליצילית הטבעית), חומצת האמינו טירוזין, THC - החומר הפעיל בצמח הקנאביס, המוליכים העצביים דופאמין, סרוטונין, אדרנלין ונוראדרנלין, האינדיקטור פנולפתלאין ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
סטיבן מלוויל

גנרל סטיבן אלכסנדר מלוויל (אנגלית: Stephen Alexander Melville; 1904–1977), מפקד הצבא הדרום אפריקני בסוף שנות החמישים ובראשית שנות השישים של המאה ה-20.

הצטרף לחיל האוויר הדרום אפריקני בשנת 1924, ובמהלך מלחמת העולם השנייה פיקד על גיחות חיל האוויר במזרח אפריקה, צפון אפריקה, מדגסקר ואיטליה.

הוא שירת כראש מטה חיל האוויר הדרום אפריקני בין השנים 1954–1956, כמשנה לגנרל בין 1956 - 1958, וכרמטכ"ל הצבא בין 1958 - 1960.

קטגוריה:גנרלים דרום אפריקאים
קטגוריה:אנשי צבא דרום אפריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד: אישים
קטגוריה:ילידי 1904
קטגוריה:נפטרים ב-1977
חדר 101

"חדר 101" (באנגלית: Room 101) מופיע בספרו של ג'ורג' אורוול, "1984", כחדר עינויים שבו חושפים את האסיר לסיוט הגרוע ביותר שלו. בעקבות זאת, מספר חדר זה מופיע בהקשרים תרבותיים נוספים כבעל משמעות מפחידה.

==חדר 101 בספר "1984"==

"חדר 101" הוא חדר עינויים במיניסטריון האהבה, שבו חושפים את האסיר לסיוט האיום ביותר שלו. הדבר אפשרי משום שבעולם הטוטליטרי של הספר "1984", השלטון יודע הכול על כל חבר מפלגה. פחדו הגדול של וינסטון סמית' (גיבור הספר), עכברושים, מביא לכך שהוא יעונה בחדר זה בעזרת עכברושים. מכניסים אותו לחדר 101, ומציגים בפניו כלוב מוארך בעל ידית, המחולק לשני מדורים שבהם משתוללים המוני עכברושים. אל חזית הכלוב מחוברת מסכה שצידה הקעור מופנה כלפי חוץ, אליה מקרבים את פניו של סמית'. כדי להתחמק, מתחנן סמית' שיענישו בעונש זה את אהובתו, ג'וליה, במקומו. העינויים ומה שווינסטון עשה כדי לחמוק מהם מרסקים את רגשותיו לג'וליה, את האידאולוגיה בה דבקו ואת חלומותיהם לעתיד. לשלטון לא הייתה כוונה לענות את סמית' לשם עינוי גרידא, אלא לגרום לו לבגוד באדם היחיד אותו אהב, וכך לשבור את רוחו.

השם "חדר 101" נובע כנראה ממספרו של חדר הישיבות של ה-BBC שבו ישב אורוול בפגישות משעממות ומעיקות.

==חדר 101 בתרבות==
* "חדר 101", כמו "קומה 13", משמש בתרבות הפופולרית כדי לתת משמעות מפחידה למשהו שאחרת יכול היה להיות דבר רגיל לגמרי. כך, לדוגמה, בסרט "מטריקס" משנת 1999 גר ניאו, גיבור הסרט, בחדר 101.

* בסדרת הטלוויזיה "חדר 101" משליך המרואיין האורח לחדר 101 את הדברים שהוא מאס בהם ורוצה שיעלמו מהעולם.

==ראו גם==
* האח הגדול
*1984 (ספר, מונחים)

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקומות בדיוניים
קטגוריה:1984 (ספר)
וסקה

וֶסְקָה (בספרדית: Huesca, ; באראגונית: Uesca; בקטלאנית: Osca) היא עיר בצפון ספרד, בעמק האברו, לא הרחק מהרי הפירנאים. היא הבירה של מחוז באותו שם בקהילה האוטונומית אראגון. אוכלוסיית העיר מונה כ-53,305 נפשות, נכון ל-2022.

בשל מיקומה האסטרטגי של העיר התחוללו בה קרבות רבים לאורך ההיסטוריה והיא עברה פעמים רבות משליט אחד למשנהו.

בווסקה יש קתדרלה שבנה במאה ה-13 חיימה הראשון על חורבות מסגד מוסלמי.

==היסטוריה==
בעיר היה יישוב רומאי בשם "Osca". לאחר התמוטטותה של האימפריה הרומית המערבית עברה העיר ידיים רבות, עד שנפלה לידיהם של המוסלמים במהלך המאה ה-8 לספירה. בימי הביניים הייתה וסקה עיר ספר בין הממלכות המוסלמיות לממלכות הנוצריות בחצי האי האיברי. המוסלמים ששלטו בה ביצרוה היטב ורק ב-1096 היא נכבשה מחדש מידי המוסלמים על ידי פדרו הראשון מלך אראגון.

תחת השלטון הנוצרי הפכה העיר למקום מושבם של מלכי אראגון. מאוחר יותר העיר שקעה. 

בעת החדשה העיר היוותה את אחת מהחזיתות הסוערות של מלחמת האזרחים הספרדית.

== בני עיר מפורסמים==
* לורנטיוס הקדוש - קדוש נוצרי שלפי המסורת הקתולית נולד בווסקה. בעיר יש חגיגות לכבודו בשבוע של חגו (10 באוגוסט).

* קרלוס סאורה - במאי קולנוע
*אסטבן נווארו 

== קישורים חיצוניים ==
 
* 
* 

קטגוריה:אראגון: ערים
אנספלדן

אנספלדן (בגרמנית: Ansfelden) היא עיירה במדינת אוסטריה עילית שבאוסטריה, במחוז לינץ. ומתגוררים בה 15,300 תושבים. הנהרות טראון וקרמס עוברים בעיר. העיירה ידועה בעיקר בשל היותה מקום הולדתו של המלחין והאורגניסט אנטון ברוקנר.

באנספלדן נמצאים שני מוזיאונים, מוזיאון אנטון ברוקנר והמוזיאון לכלים מוזיקליים.

העיר קיבלה שלט אצולה ב-28 באוקטובר 1985. שלט האצולה הוא בצורת מגן, וחוצה אותו באלכסון קו גלי המסמל את שני הנהרות שעוברים בעיר, ומעליו משטח ירוק ובו אורגן, המסמל את אנטון ברוכקנר, ומתחתיו גלגל שיניים המסמל את התעשייה בעיר.

==גאוגרפיה==
אנספלדן ממוקמת בגובה של 289 מטר מעל פני הים בצפון מזרח אוסטריה עילית. העיירה ממוקמת מצפון לבירת אוסטריה עילית לינץ ולעיר טראון, ממזרח לסנקט פלוריאן מדרום לסנקט מאריין, מדרום מערב לנויהופן אן דר קרמס וממערב לפוקינג.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אוסטריה עילית: ערים
גשפר דה למוש

חופיו של [[פרננדו די נורוניה, שנתגלו על ידי דה-למוש]]
גשפר דְה למוש (Gaspar de Lemos), חוקר ומגלה ארצות פורטוגזי בן המאה ה־15.
פיקד על אחת האוניות בצי של פדרו קברל, שגילה את ברזיל ב-22 באפריל 1500. באופן ישיר, ידוע לנו מעט מאוד על מוצאו. יכול להיות שהוא נצר למשפחה ששורשיה, מהמלך ליאאו שבא לפורטוגל בימי אפונסו הרביעי, מלך פורטוגל. 

הוא היה מפקדו של המסע הנוסף לאזור ברזיל. המשלחת הפליגה מליסבון ב-10 במאי 1501 וחזרה ב- 7 בספטמבר 1502. רשימת הישגיו של המסע:
* גילויו של הארכיפלג פרננדו די נורוניה.
* ב-1 בנובמבר 1501 - גילויו של המפרץ שהוא קרא לו "באהיה דה טודוס אוס סנטוס" (מפרץ של כל הקדושים; בו גובלת היום העיר סלבדור שבבאהיה).
* ב-1 בינואר 1502 - גילויו של מפרץ גואנברה, שהוא התבלבל וחשב כי זה נהר ולכן קרא לו ריו דה ז'ניירו (הנהר של ינואר). 
* ב-6 בינואר 1502 - גילויו של מפרץ "אנגרה דוס רייס" (מפרצון המלכים).
* ב- 22 בינואר 1502 - גילויו של האי סאו ויסנטה, בו שוכנת היום העיר סאו ויסנטה. 

כמה סופרים פורטוגלים משייכים לגונסלו קואליו, את הנסיעה הזו של 1501 –1502 שלמעשה הוא יצאה מליסבון רק ב-1503, בליווי של אמריגו וספוצ'י. מקורות אחרים מבלבלים בינו לבין גספר דה גמה, הנוצרי החדש שהגיע מהודו עם וסקו דה גמה.

קטגוריה:מגלי ארצות פורטוגזים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-15
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-16
איתמר הכהן

חסידים ב"קבר איתמר"
אִיתָמָר היה בנו הרביעי והאחרון של אהרן הכהן. לאחר מותם של אחיו נדב ואביהוא, שירת ככהן יחד עם אחיו אלעזר, והיה האחראי על עבודתם של הלוויים.

במהלך מסעם של בני ישראל במדבר, הוא עמד בראש בני גרשון ומררי, נושאי אוהל המועד.

משפחת עלי הכהן היא מצאצאיו. 

==קבר איתמר הכהן==

על פי מסורת יהודית, נקבר איתמר ליד גבעת פינחס, דרומית לשכם. סמוך לגבעה נוסד היישוב איתמר המנציח את שמו. 

בשנים האחרונות נבנה על-גבי ציון הקבר מסגד המשמש את תושבי עוורתא. רבים פוקדים את הקבר ביום ההילולה של אביו אהרן שחל בא' באב, תחת אבטחת כוחות צבא.

העדות הראשונה על מיקום הקבר נמסרה על ידי רבי יעקב השליח שביקר בארץ בסביבות שנת 1235 לספירת הנוצרים (למעלה מ-2,500 שנה אחרי זמן מותו המשוער של איתמר):

אשתורי הפרחי כתב בספרו כפתור ופרח בראשית המאה ה-14 כי הגיע לעוורתא, אשר שם קבורים אלעזר ואיתמר ופינחס ושבעים הזקנים.

==משרתו==
בתחילת פרשת פקודי מציינת התורה שאיתמר היה אחראי על חלק מעבודת הלוים במשכן, ולאחר מכן בבית המקדש.

באחריותו הייתה משפחת גרשון מבני לוי, שתפקידה היה לשאת חלק מכלי המשכן במסעות בני ישראל במדבר:.

==ראו גם==

* עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה

==לקריאה נוספת==
* הרב ישראל דנדרוביץ, בני אהרן הנותרים, בתוך: קובץ פעמי יעקב, גיליון סה-סו, כסלו תשס"ח, עמודים: קה - קי.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.itim.org.il/?names=%D7%90%D7%99%D7%AA%D7%9E%D7%A8-2 על השם איתמר] באתר עמותת עתים

==הערות שוליים==

קטגוריה:כהנים בתנ"ך
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קולאז'

קולאז' של תמונות ומאמרי מגזין
קולאז'
קולאז (גם קוֹלָז; מצרפתית: coller – "להדביק"; על פי האקדמיה ללשון העברית: הֶדְבֵּק) הוא מדיה אמנותית שבה נעשה שימוש בפיסות עיתון, נייר, אריג, או אלמנטים אחרים ליצירת תמונה דו-ממדית. בדומה לציור, המבע האמנותי מבוטא באמצעות צבע, צורה, קומפוזיציה וכדומה, אך בנוסף לכך קיימים בקולאז' רבדים נוספים של הבעה הנגזרים מתכנים קיימים על גבי פיסות הנייר (כמו תמונות או טקסט), אופן קריעתם או גזירתם ושימוש בחומרים לא שגרתיים. טכניקת הקולאז' דומה לטכניקה אחרת - אסמבלאז', שבה מצורפים אובייקטים לכדי יצירה תלת-ממדית.

בעבודות מאוחרות של הצייר אנרי מאטיס, לדוגמה, מחליפה טכניקת הקולאז' את מלאכת הציור. בעבודות דוגמת "השבלול" (1952) עיצב מאטיס את היצירה מגזרי נייר אותם צבע. למרות שם היצירה, המנחה את הצופה לראייה מימטית, מתקיים ביצירה גם יחס בין הניירות הגזורים לבין רקעה של העבודה, והאמן מייחס לשניהם חשיבות דומה.

פרשנות אמנותית מודרניסטית מעניקה למדיום זה אופי ביקורתי כלפי המציאות, כיוון שהוא מאלץ את הצופה להתמודד עם חלקים שהם אשלייתיים ומציאותיים בו-זמנית. כך, לדוגמה, בקולאז'ים של האמן פבלו פיקאסו ניתן למצוא תיאור של טבע דומם עם עיתון, כאשר חלק מן העבודה עשוי בטכניקה של רישום וחלקה הוא פיסות עיתון מודבקות.

בעבודותיו של הצייר הגרמני קורט שוויטרס, חבר תנועת הדאדא, לדוגמה, מאפשר השימוש בקולאז' ליצור תמונה המבטאת חוסר היררכיה כיוון שהיא מורכבת מפיסות שונות ממקורות שונים - פרסומות, עיתונים, מגזינים ועוד.

הקולאז' הומצא על ידי הצייר והאומן פאבלו פיקאסו, כחלק מן עבודת הקוביזם.

הצייר יצר שברי אומנות כדי שיוכל לפרק ולשלב אותם ביצירותיו השונות.

==בישראל==
בין האמנים הישראלים שיצרו קולאז'ים יצוינו מרסל ינקו, מיכל נאמן, רפי לביא, פמלה לוי, נעמי שלו, זהבה אדלסבורג, עדי שגיא וטל דותן. אצל רובם הייתה יצירת הקולאז'ים רק חלק מעבודתם האמנותית, ורק בודדים, כגון נעמי שלו, יצרו אך ורק קולאז'ים.

==ראו גם==
* אסמבלאז'
* רדי מייד
* פוטומונטז'
* קוביזם

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אמנות חזותית
קטגוריה:ציור
קטגוריה:טכניקות אמנותיות
קטגוריה:טכניקות ציור
טריטיום

מיקום איזוטופ הטריטיום הלא יציב מתוך רשימת האיזוטופים של מימן
טְרִיטְיוּם הוא איזוטופ של מימן שגרעינו מכיל פרוטון ושני נייטרונים, כלומר יש לו מסה אטומית של 3. סמלו הכימי של הטריטיום הוא <sup>3</sup>H או T.

הטריטיום הוא איזוטופ רדיואקטיבי הפולט קרינת בטא נמוכת אנרגיה עד מקסימום אנרגיה של 18 קילו-אלקטרונוולט ובעל זמן מחצית חיים בן 12.2 שנים.
תהליך התפרקות הטריטיום נתון ע"י:
<math>_{1}^{3}T\to _{2}^{3}He+e^{-}+\bar{\nu }_{e}</math>

את הטריטיום גילו הפיזיקאים פול הרטק (Paul Harteck), מ.ל. אוליפנט (M.L. Oliphant) וארנסט רתרפורד ב-1934, כאשר הם הפציצו דאוטריום, בגרעיני דאוטריום בעלי אנרגיה גבוהה.

טריטיום נוצר באופן טבעי בשכבות הגבוהות של האטמוספירה כתוצאה מתגובה בין הקרינה הקוסמית ואוויר. כמו כן טריטיום נוצר כתוצאה מתגובות גרעיניות בכורים לייצור חשמל וכן מפיצוץ פצצות גרעין. ניתן ליצור טריטיום גם מפירוק <sup>6</sup>Li בכורים גרעיניים המיועדים לכך. בברית המועצות כורים לייצור טריטיום נבנו בהובלת פיוטר ספיבק. בארצות הברית ייצורו בוצע באתר Savannah River Site ובהמשך עבר לאתרים אחרים. היקף הייצור בארצות הברית ירד בהדרגה לרמה של 16 ק"ג בשנת 2023.

השימוש העיקרי בטריטיום הוא בפצצות גרעיניות, בהן הוא משמש כ'נפץ' לתגובה התרמו-גרעינית. כמו כן, הוא משמש במדעי החיים כסמן גרעיני למחקר ביוכימי. התמרת המימן שבתרכובת מסוימת, המהווה חומר מוצא לתגובה הביוכימית הנחקרת, בטריטיום, תאפשר לנטר את הצטברות החומר ברקמות, בתאים, ובאברונים מסוימים, באמצעות מדידת עוצמת קרינת הבטא הנפלטת מהם בפרקי זמן קצובים.

שימוש נוסף בטריטיום הוא כמקור אנרגיה להתקנים פולטי אור במקומות בהם לא ניתן לשלב סוללות או מקור חשמל אחר. הקרינה המתפרקת בדעיכת הטריטיום נבלעת בחומרים פלואורסצנטיים ומעוררת אותם לרמות אנרגיה גבוהות. פליטת הקרינה מחומר פלואורסצנטי נעשית בתחום האור הנראה וכך ניתן לייצר שלטים זוהרים מסוגים שונים (וסתים, מכשירי מדידה שונים כגון מדי לחץ, שעוני יד, שלטי סימון, וכן כוונות לילה לרובים) ללא מקור חשמל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איזוטופים של מימן
קטגוריה:יסודות רדיואקטיביים
תראונין

תראונין (Threonine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע. מבוגרים זקוקים לכעשרים מ"ג תראונין ביום לכל ק"ג ממשקל גופם, אולם תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז תראונין ולכן היא מהווה חומצת אמינו חיונית, אותה יש לקבל דרך המזון.

==כימיה==
השייר של תראונין מורכב מאטום פחמן הקשור לאטום מימן, לקבוצת מתיל (CH<sub>3</sub>) ולקבוצת הידרוקסיל (OH). שייר זה זהה כמעט לשייר של חומצת אמינו אחרת: ולין, כשהשניים נבדלים זה מזה בכך שקבוצת ההידרוקסיל מוחלפת בוולין בקבוצת מתיל נוספת. קבוצת ההידרוקסיל היא קוטבית ומסוגלת ליצור קשרי מימן עם מולקולות מים. תראונין היא לפיכך הידרופילית, זאת לעומת ולין ההידרופובית.

==מקורות תזונה==
תראונין, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.

==ביולוגיה==

פגמים במנגנונים לעיבוד תראונין קושרו למחלות עצבים כמחלת האלצהיימרופרקינסון.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חומצות אמינו
קטגוריה:חומצות אמינו חיוניות
רוביקון

הרוּבִּיקוֹן (בלטינית rubico, באיטלקית רוּבּיקוֹנֶה, Rubicone) הוא נהר קטן בצפונה של איטליה. אורכו כ-29 ק"מ והוא נשפך לים באזור העיירה בלאריה.

== האימפריה הרומית ==
פסל ארד בדמותו של יוליוס קיסר על גדות נהר רוביקון
נתיבו של נהר הרוביקון צוין בחוק הרומאי כקו המפריד בין איטליה לבין הפרובינקיה גאליה קיסאלפינה.

ב-10 בינואר בשנת 49 לפנה"ס יוליוס קיסר חצה את נהר הרוביקון עם צבאו בדרכו לעיר רומא. חציית הרוביקון הייתה הצהרה על כוונתו שלא לכבד את החלטת הסנאט שהדיחה אותו מתפקידיו, ומהלך הפתיחה של מלחמת אזרחים שבה ניצח את המצביא הרומי פומפיוס והשתלט על רומא. בזכות כך נטבע הביטוי "לחצות את הרוביקון", שפירושו לעשות מעשה שאין ממנו חזרה. ביטוי נוסף שנחקק מאותו אירוע הוא אמירתו של קיסר: "הפור נפל".

== איתור הנהר ==
במשך תקופה ארוכה לא היה ידוע מיקומו המדויק של הנהר. בתקופת הרנסאנס היה ויכוח בין החוקרים על זהות הנהר. במהלך השנים היו מספר תאוריות באשר לזיהוי הנהר. הוא זוהה בשנת 1933 ובשנת 1991 תיאוריה זו קיבלה הוכחה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומא העתיקה
קטגוריה:איטליה: נהרות
קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:יוליוס קיסר
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים האדריאטי
קטגוריה:אמיליה-רומאניה: גאוגרפיה
אסכולת האג

[[אנטון מאופה, רכיבת בוקר בחוף הים, 1876]]
[[יאקוב מאריס, כפר ליד שידאם, לפני 1899]]
[[הנדריק ג'והנס וייסזנברוך, תעלת מים ברייזוויק, 1868]]
אסכולת האג (בהולנדית: Haager Schule) הייתה אסכולת ציור הולנדית, שפעלה בערך בין השנים 1860 ל-1900 בהאג שבהולנד. האסכולה קיבלה את השראתה מאסכולת ברביזון, שפעלה מתחילת המאה התשע עשרה בצרפת.

עבודותיהם של ציירי האסכולה התאפיינו בעיסוק במוטיבים מחיי היומיום, עם שימוש בצבעים כהים וקודרים יחסית בהשוואה לציור האימפרסיוניסטי שהתפתח החל משנות החמישים של המאה ה־19 בצרפת. לכן נקראה לעיתים האסכולה האפורה.

ציורי האסכולה היו פופולריים מאוד בארצות-הברית, ששימשה יעד לחלק ניכר מהציורים, דבר שתרם ככל הנראה לעיסוק בנופים שלווים, לסצינות ביתיות סנטימנטליות, ולעבודת מכחול מרוככת.

הציירים הבולטים באסכולה היו:
*הנדריק וילם מסדח
*וילם מאריס
*יוזף ישראלס
*אנטון מאופה (Anton Mauve)
*יאקוב מאריס (Jacob Maris)
*וילם רולופס (Willem Roelofs)
*חירט בילדרס (Gerard Bilders)
*פאול גבריאל (Paul Gabriël)
*וילם דה זווארט (Willem de Zwart)
*הנדריק ג'והנס וייסזנברוך (Hendrik Johannes Weissenbruch)

==קישורים חיצוניים==

*נעמי סמואל, [http://segulamag.com/articles/צייר-יהודי-בכפר-הדייגים/ צייר יהודי בכפר הדייגים], מגזין להיסטוריה סגולה
*[https://web.archive.org/web/20070510002139/http://mushecht.haifa.ac.il/hecht/art/PArtJewish.aspx מוזיאון הכט]
* 

קטגוריה:אסכולות באמנות
קטגוריה:ציירים הולנדים
קטגוריה:הולנד: תרבות
שבר הפין

שבר הפין הוא פציעה הכוללת קרע ברקמת הפין הספוגית אצל הזכר האנושי. הפציעה, שאיננה שכיחה, נגרמת בדרך כלל כתוצאה מפגיעת טראומה כוחנית בפין זקוף. צליל ביקוע וכאב חד מלווים את רגע הפציעה. שבר הפין נחשב למצב חירום רפואי, המחייב לרוב התערבות כירורגית מיידית כאמצעי טיפול. עיכוב במתן הטיפול מעלה את הסבירות לסיבוכים ולפגיעה בלתי הפיכה בתפקוד המיני בעתיד. שיעור הסיבוכים כתוצאה מאמצעי טיפול שאינם כירורגיים עומד על 10%–50. הסיבוכים כוללים קרע תמידי ברקמת הפין, נזק לשופכה, כאב ובעיות בעת מתן שתן וקיום יחסי מין. 

ככלל, פציעה מסוג זה נדירה. הגורם הנפוץ ביותר - כ-30% מהמקרים - לשבר הפין הוא קיום יחסי מין. על פי מחקר שנערך ב-2014, התנוחות בעלות הסיכון הרב ביותר הן כאלה בהן האישה נמצאת למעלה, לעומת זאת, התנוחה המסיונרית היא הבטוחה ביותר. המחקר משער כי בתנוחות בהם האישה למעלה היא נמצאת בשליטה ומשקל גופה על הגבר. לעומת זאת, בתנוחות שהגבר נמצא בשליטה יש לו את היכולת לעצור במידה והוא חש אי נוחות, וכך להפחית את הסיכוי לפגוע בעצמו. 

גורמים אחרים עשויים להיות כיפוף יתר של הפין בשעת אוננות, תאונות עבודה, פצעי ירי ושאר טראומות מכניות כולל התהפכות במיטה, מכות ישירות וסגירה מהירה של פרטי לבוש על פין זקוף.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.emedicine.com/med/topic3415.htm אבחון וטיפול חירום (באנגלית)] 
* 
 

קטגוריה:פציעות בטן, גב תחתון ואגן
קטגוריה:בריאות מינית
קטגוריה:הפרעות בפין
בית דין

בית דין הוא מוסד המוסמך לפסוק בסכסוכים, לרוב בתחום מסוים ומוגדר, ובאופן כללי כגוף המכריע בנושאים משפטיים. בית המשפט הוא המערכת הכללית של המדינה הדנה בסכסוכים. לצידה פועלת מערכת של בתי דין המוקצים לתחומים מסוימים, ודנים בסמכות מקבילה לבית המשפט או בסמכות ייחודית בתחום בו הם פועלים.

בנוסף לבתי הדין הפועלים במדינות השונות, ישנם בתי דין בינלאומיים, העוסקים לרוב בהפרות של המשפט הבינלאומי הנוגעות לפשעי מלחמה.

בתי הדין מאופיינים בכך שלעיתים המותב היושב בהם כולל, לצד משפטנים, או אף במקומם, נציגים בעלי ידע והבנה ייחודית בנושא בו דן בית הדין, אך הדיוטות בנושאים משפטיים. כך, למשל, הרכבו של בית הדין לעבודה כולל נציגי ציבור (נציג העובדים ונציג המעסיקים) שלרוב אינם משפטנים, והרכבו של בית דין צבאי כולל גם קצינים שאינם משפטנים. כן דן בית הדין לרוב על פי סדרי דין ייחודיים לו, ולעיתים על פי מערכת דינים מהותית מיוחדת, כבמקרה של בית דין דתי, הדן על פי הדין הדתי (לדוגמה השריעה במקרה של בית הדין המוסלמי).

==בישראל==
במשפט בישראל, מקובל להבדיל בין בית משפט ובין בית דין, במאפיינים של "מי", "מה", ו"איך". מי קובע את פסק הדין: בבית משפט רק שופטים קובעים את פסק הדין, ואילו בבית דין גם חסרי השכלה משפטית עשויים להיות קובעי פסק הדין (רבנים, נציגי ציבור, קצינים ועוד). על פי מה ניתן פסק הדין: בבית משפט פסק הדין ניתן רק על פי החוק הישראלי, ואילו בבית דין מתחשבים במערכת משפט נוספת (ההלכה, תקנות צבאיות ועוד). איך מתנהל סדר הדין: בבית משפט יש מערכת פרוצדורלית קבועה לפיה מתנהל סדר הדין, לעומת זאת לכל בית דין יש מערכת פרוצדורלית עצמאית.

עם זאת, במדינת ישראל הטשטש מעט הגבול בין בית הדין ובית המשפט, עם הקמתם של בית המשפט לענייני משפחה ובית המשפט לעניינים מנהליים, שעל אף שיש בהם מקצת ממאפייני בית הדין, הם נחשבים לחלק ממערכת בתי המשפט הכלליים.

==ראו גם==
* בתי דין דתיים בישראל
**בית דין רבני
**בית הדין הרבני הגדול
**בית דין שרעי
**בית דין כנסייתי
**בית דין דתי דרוזי
* בתי דין ביהדות
**בית דין (הלכה)
**סנהדרין
**בית דין של כהנים
**בית דין של מעלה
*בית הדין לעבודה
* בית דין צבאי
* בית דין לביקורת משמורת של שוהים שלא כדין
* בית דין לחוזים אחידים
* בית הדין למשמעת של עובדי המדינה
* בית הדין המשמעתי לשופטים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חוק ומשפט
קטגוריה:מוסדות משפטיים
קטגוריה:בתי משפט לפי סוג
קטגוריה:שפיטה
קטגוריה:משפט עברי
אלפס

אלפס
אִלְפָּס הוא כלי בישול המיועד לאידוי, כמו מחבת עמוקה בעלת מכסה. זהו כלי רחב ונמוך, להכנת תבשילים מאודים, להרתחה ולבישול ירקות, בשר ודגים.

הבישול באלפס, היה כשלב שני לאחר שלב ראשון של בישול בקדרה<ref></ref>, עניים היו מסתפקים רק בבישול בקדרה<ref>מדרש תנחומא (ורשא) פרשת אחרי מות, יא "אם יהיה לאדם מישראל עשרה לטרין כסף יהא אוכל ירק בקדרה ואם יהיה לו עשרים יהא אוכל באלפס". </ref>.

בימי קדם יוצר האלפס מחרס, ולו מכסה תואם ומהודק. בארץ ישראל נודעו כפר שיחין וכפר חנניה הקדום כמקומות ייצורם של כלי חרס, בהם אלפסים, באיכות גבוהה. האלפסים היו מעוצבים כך שניתן היה להשתמש בהם גם כשהיו האחד מעל השני. את מכסה האלפס, שיש לו ידית ונקב, ניצלו גם לסינון ירקות בתוך אידויים.

רבי שמעון בר יוחאי ממשיל את בריאת העולם ליצירת האלפס: "תמיה אני כיצד נחלקו אבות העולם על בריאת העולם, שאני אומר: שמיים וארץ לא נבראו אלא כאלפס הזה וככיסוי" (הסבר: כמו שהאלפס והכיסוי שלו הם שני דברים שמייצרים ביחד כך גם השמיים והארץ נבראו יחד ואין מקום למחלוקות בנוגע למה נברא קודם<ref>עץ יוסף, בראשית רבה, א, טו.</ref>).

כיום השם "אלפס" מצוי בשימוש נדיר בלבד, ובדרך כלל אין מבחינים בינו לבין שאר סירים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלי בישול
אבו קרינאת

אַבּוּ קְרֶינַאת (בערבית: أبو قرينات), נכתב גם אַבּוּ קֻרֶינַאת, הוא יישוב בדואי בנגב, כ־4 ק"מ מצפון־מערב לדימונה, לצד כביש 25. היישוב נמצא בתחומי מועצה אזורית נווה מדבר, עד נובמבר 2012 היה היישוב בתחומי מועצה אזורית אבו בסמה שפורקה לשתי מועצות אזוריות. תחילתו של היישוב ככפר בלתי מוכר בפזורה הבדואית של אנשי השבט הבדואי אבו קרינאת שהיישוב קרוי על שמם. לאחר שנים במעמד כפר בלתי מוכר, מדינת ישראל הכירה בהתיישבותו והוא קיבל תשתיות ושירותים.

אבו קרינאת יושב על שטח תב"ע 7,320 דונם. על פי טבלאות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לסוף חודש נובמבר 2023, אומדן האוכלוסייה בשטח היישוב המוכר הוא 2,354 אנשים. בנוסף מופיע בטבלאות יישוב חסר מעמד מוניציפלי, שאומדן אוכלוסייתו לא מפורט. באתר מועצה אזורית נווה מדבר מופיע אומדן של 5,000–7,200 איש.

בראש ועד היישוב עומד מוחמד אבו קרינאת.

שמו הקודם של היישוב היה "בית פלט".

==חינוך==
באבו קרינאת פועלים גנים, בתי ספר יסודיים ותיכון. כמו כן, נבנה מבנה רב תכליתי-המכיל ספרייה, מועדון אופניים ופעילות תרבותית המשמשת את אוכלוסיית המקום.

==ארכאולוגיה==
בשנת 2016 התקיימה באתר חפירת בדיקה לפני עבודות פיתוח בשכונת אל ע'נאמי. בחפירה נמצאו עדויות לפעילות חקלאית אינטנסיבית באזור בעיקר בתקופות ההביזנטית, ממלוכית והעות'מאנית. באתר נמצאו שרידים דלים של מבנים (אחד מהם מוצע כמסגד פתוח), מתקנים, מערות מגורים, קברים, סכרים ומדרגות חקלאיות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
אבטין

אִבְּטִין (בערבית: إبطن) הוא יישוב בדואי בעמק זבולון, השוכן בין רכסים לבית העלמין תל רגב, כארבעה קילומטרים מדרום לקריית אתא. היישוב שייך למועצה אזורית זבולון והוא היישוב הגדול ביותר בה עם כ-2,900 תושבים (נכון לשנת 2022).

בכפר יש בי"ס יסודי וקריית חינוך תיכונית. 

מן המשפחות הבולטות שמתגוררות בכפר:
עמרייה, זבידאת, ח'אלדי, אבו קמיר, אבו ג'בל, תורכמאן, שקור, בושקאר, נעראני, אלפקיר, הנדאוי, תפאל.

==היסטוריה==

ראשיתה של אבטין בחווה חקלאית שהוקמה על ידי חאג' טאהר קרמאן בשיתוף פעולה עם גורמים יהודיים. בין החווה לבין כפר חסידים התעוררו סכסוכי שכנים על קרקעות. במלחמת העצמאות התרכזו בני משפחת קרמאן בחווה באבטין ובעצת דוד הכהן לא ברחו מארץ ישראל. לאחר מכן מנע דוד בן-גוריון, על פי בקשת דוד הכהן את גירושם. בראשית ימי המדינה נודע הכפר כאחוזת קרמאן או אחוזת אבטין.

בשנות ה-60 היה המקום לכפר בדווי. בשנת 1975 הורחב המקום במסגרת התוכנית ליישוב בדואים במקומות קבועים. תושביו הם בני השבטים עמריה וערב אל ח'ואלד וערב אלזובידאת וערב אלחילף וערב אלתורכמאן וכן משפחות בודדות משבטים אחרים.

על פי החוקרים מקור השם איבטין בשם העיר בֶטֶן המופיעה בספר יהושע כעיר השוכנת על גבול נחלת שבט אשר. בטן מזוהה עם האתר הארכאולוגי תל פר השוכן מצפון מערב ליישוב.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

איבטין
ח'רבת אִבטוּן - בצפון הכפר, ובה שרידים מהתקופה הרומית\ביזנטית

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:מועצה אזורית זבולון
אבטין (בטן)
אביבים

אֲבִיבִים (בתעתיק לטיני: Avivim) הוא מושב ישראלי של תנועת המושבים בגליל העליון, הממוקם סמוך לגבול ישראל–לבנון, על יד קיבוץ יראון. המושב הוא היישוב הצפוני ביותר מבין יישובי מועצה אזורית מרום הגליל.
== היסטוריה ==
המושב הוקם בשנת 1958, ובשנת 1960 הוא יושב מחדש בידי עולים חדשים. המושב ננטש על ידי תושביו ובשנת 1962 תואר כ"בתים לבנים ריקים המחכים לאנשים שיאותו לבוא ולגור בהם". הוא יושב מחדש בשנת 1963 על ידי תנועת המושבים, שיישבה במקום עולים מצפון אפריקה.

ב-22 במאי 1970 ירו מחבלים שלוש רקטות בזוקה אל אוטובוס שהסיע את ילדי המושב לבית הספר האזורי. 12 מהנוסעים, בהם 9 ילדים, נהרגו, ואחרים נפצעו. ילדי אביבים שנהרגו נקברו בחלקה מיוחדת בבית העלמין של צפת. ליד המושב, וגם בתוכו הוקמה אנדרטה לזכרם.

במהלך מלחמת לבנון השנייה התרחשו סמוך ליישוב קרבות קשים בין צה"ל וחזבאללה באזור מארון א-ראס ובינת ג'בייל. במהלך המלחמה נורו עשרות טילים לעבר היישוב והיישוב היה במתכונת חירום. הצבא השתמש ביישוב בתור "בסיס צבאי" ופינו את כל התושבים לבית מלון בדימונה.

ב-1 בספטמבר 2019, לראשונה מאז מלחמת לבנון השנייה, נורו לעבר היישוב 4 טילי נ"ט של חזבאללה אשר פגעו במוצב צבאי בכניסה ליישוב ובאמבולנס סמוך לגבול, נשמעו פיצוצים עזים ותושבי המקום הונחו לפתוח מקלטים. כעבור כמה שעות של לחימה הונחו התושבים לחזור לשגרה מלאה.

לטובת תושבי המושב והסביבה יש ספרייה, צרכנייה, קופת חולים, ובית כנסת.
אלוף פיקוד צפון [[מוטה גור מבקר בבית ספר במושב אביבים חמישה ימים לאחר פעולת הטרור על אוטובוס של ילדי המושב, שבה נרצחו תשעה ילדים ושלושה מבוגרים, 27 במאי 1970]]
תושבי המושב מתפרנסים מחקלאות, בעיקר מענף הלול ומגידול מטעים וכרמים. כמו כן, במושב ישנם צימרים וחדרי אירוח.

היישוב פונה מתושביו זמנית בעקבות מלחמת חרבות ברזל, במהלך המלחמה חזבאללה ירי עשרות רקטות וטילי נ"ט לעבר היישוב שספג פגיעות ישירות והרס רב.

==לקריאה נוספת==
* אורי נדב וד"ר חיותה דויטש, אתמול פער את לועו - סיפורים של אנשי אביבים. הוצאה פרטית, 2020.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.romgalil.org.il/cds/302/ אביבים] באתר הרשות לפיתוח הגליל

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

מושב אביבים, מבט מדרום. ברקע ניתן לראות את הרכס הלבנוני שבמרכזו נמצאת העיירה [[עיטרון (לא נראית בתמונה)]]

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1958
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:הרי נפתלי
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
אביעזר זיגמונד גסטטנר

אביעזר זיגמונד גסטטנר (13 באוגוסט 1898, לונדון אנגליה – 16 באפריל 1956, ניס צרפת), בנו של ממציא מכונת השכפול הראשונה, פעיל ציוני ואיש עסקים בריטי, ששימש כנשיא הקק"ל באנגליה.

== קורות חייו ==
גסטטנר נולד בלונדון ב-1898 לדוד גסטטנר וסופי (לבית לזרוס). בנוסף נולדו לזוג 6 בנות. אביעזר נקרא על שם סבו. אביו המציא את מכונת השכפול עליה רשם ב-1879 פטנט ועל בסיס פטנט זה הקים את חברת גסטטנר למכונות שכפול.

התגייס לצבא הבריטי ונלחם בשורותיו במהלך במלחמת העולם הראשונה. השתתף בקרבות בחזית אירופה שם נפגעו ריאותיו מגז כימי. לאחר שהשתחרר מהצבא השתלב בחברת הציוד המשרדי "גסטטנר" שיסד אביו ומשנות ה-30 ניהל אותה עד יום מותו.

לאחר מלחמת העולם השנייה שימשה החווה של משפחתו בסאסקס כקיבוץ לאימון מתיישבים לעתיד.

נישא להני (Henny) לבית לנג (Lang) ולזוג נולדו 2 בנים (דוד ויונתן) ובת (סופי). נפטר ב-1956 לאחר שחלה בסרטן ריאות ונקבר בניס שבצרפת. אשתו (ילידת 1907) נפטרה ב-2005. בניו המשיכו את העסק המשפחתי.

== הנצחתו ==
לאחר מותו, תרמה אשתו הני להקמת המושב אביעזר שנקרא על שמו.

פעולות הנצחה נוספות:
* תרומת אשתו להקמת גן ציבורי לזכרו ברחובות (בכניסה למכון ויצמן).
* תרומת אשתו להקמת קרן סיוע לחיילים ועולים חדשים.
* שיקום החאן הטורקי בירושלים ב-1967.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים בצבא הבריטי במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19
קטגוריה:פעילים ציונים בבריטניה
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1898
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1956
אביגדור

אֲבִיגְדוֹר הוא מושב ישראלי במועצה האזורית באר טוביה המשתייך לתנועת המושבים, וממוקם כ-2 ק"מ מדרום לקריית מלאכי ו-11 ק"מ מצפון לקריית גת. שטח המושב הוא כ-3,750 דונם.
אביגדור הוקם בשנת 1950 על חלק מאדמות הכפר הערבי הנטוש קסטינה, על ידי חיילים משוחררים מחיל התובלה של הצבא הבריטי, ובתחילה נקרא "כפר יעל", ראשי תיבות של יחידות עבריות לתובלה, היחידה אליה השתייכו גרעין מקימי המושב.

ב-6 במאי 1951 שונה שם המושב, והוא נקרא על שם הפעיל הציוני סר אוסמונד דה-אביגדור גולדסמית (אנגלי, נשיא יק"א בין השנים 1934–1939) אשר תרם למושב את בית העם, ואשר בנו הנרי היה מפקד היחידה. פרנסת המושב על משקים חקלאיים (רפת, לולי הודים ותרנגולות וכן גידולי שדה ומכוורות דבורים) וכן מקצועות חופשיים מכל קצוות הקשת התעסוקתית.

בשנים האחרונות הוקמה הרחבה קהילתית במושב, מרבית תושביה הם בני המושב שבחרו להישאר בו ולגדל שם את משפחתם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://beer-tuvia.org.il/אביגדור/ אביגדור], באתר מועצה אזורית באר טוביה
* [http://www.youtube.com/watch?v=UNq7bSS4Ovw חגיגות 60 שנה למושב אביגדור], באתר יוטיוב, 13 ביוני 2010
* [http://www.youtube.com/watch?v=ZXq-DZxOy0s בחירות לכנסת במושב אביגדור] (2013)
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
ארתור מנחם הנטקה

ארתור (מנחם) הַנְטְקֶה (בגרמנית: Arthur Hantke; 5 במרץ 1874 – 9 באוקטובר 1955, כ"ג בתשרי תשט"ז, ירושלים) היה משפטן, עורך דין וכלכלן, מראשי הציונות בגרמניה, מראשי "קרן היסוד".

== קורות חייו ==
ארתור מנחם הנטקה נולד בברלין בשם ארתור הנטקה, וקיבל חינוך מסורתי. הוא למד באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת פרייבורג, והוסמך כדוקטור למשפטים. עם תום לימודיו התמחה בעריכת דין, ובשנת 1900 פתח משרד לעריכת דין משלו.

כסטודנט התקרב לרעיון הציוני, ובשנת 1893 היה בין מייסדי "החברה היהודית ההומאניטרית", ארגון יהודי לאומי בברלין. בהמשך הצטרף להסתדרות הציונית, והחל משנת 1901 היה ציר לכל הקונגרסים הציוניים. בשנת 1903 נבחר לחבר הדירקטוריון של הקרן הקיימת, תפקיד בו נשא עד שנת 1928. בשנת 1910 התמנה ליושב ראש ההסתדרות הציונית בגרמניה, תפקיד אותו מילא עד 1920. בשנת 1911 נבחר לחבר ההנהלה הציונית בברלין. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה העביר יחד עם אוטו ורבורג את ההנהלה הציונית לקופנהגן, שהייתה נייטרלית, ובמקביל לעבודתו הציונית עסק בעזרה ליהודי מזרח אירופה שהיו תחת כיבוש גרמני, ובהשתדלות אצל הגרמנים להשפיע על הטורקים שלא להחריב את היישוב היהודי בארץ ישראל. הוא התנגד להקמת הגדוד העברי בגלל פגיעתה בנייטרליות. הוא קיבל בשמחה את הצהרת בלפור ופעל לקבלת הצהרות מקבילות מידי מעצמות המרכז.

בשנת 1919 יזם את הקמת הארכיון הציוני המרכזי. עם הקמת קרן היסוד התמנה לראש מחלקת הקרן במרכז אירופה. בשנת 1926 התמנה לדירקטור בקרן היסוד ועלה לארץ ישראל בה התמקמה הלשכה המרכזית של הקרן. בשנת 1933 נתמנה לעמוד בראש קרן היסוד. במסגרת תפקידו זה נדרש להתמודד עם סוגיית העלאת יהודי גרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון.

הנטקה נפטר בשנת 1955 בירושלים ונקבר בבית הקברות סנהדריה בעיר.<ref></ref>

על שמו קרוי המושב אבן מנחם, וכן רחובות בערים תל אביב, ירושלים וחיפה.

משנת 1909 היה נשוי ליהודית (אדית) לבית היימן, כימאית שלמדה באוניברסיטה בברלין (נולדה בברלין ב 16 בספטמבר 1886 נפטרה בירושלים ב-1949 וקבורה בית העלמין גבעת רם), והיה אב לבן, וסב לנכדה.

==לקריאה נוספת==
* 'הנטקה, ארטור', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 181. 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* , 
* , 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלנים יהודים גרמנים
קטגוריה:משפטנים יהודים גרמנים
קטגוריה:עורכי דין יהודים גרמנים
קטגוריה:פעילים ציונים בגרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ראשי ההסתדרות הציונית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:יושבי ראש קרן היסוד
קטגוריה:ציונים ילידי המאה ה-19: אנשי היישוב
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרייבורג
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1874
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1955
אביטל

אֲבִיטַל הוא מושב ישראלי בעמק יזרעאל, הממוקם בקרבת הר הגלבוע, במרחק של כ-10 ק"מ מדרום לעפולה.

השם אביטל הוא בעקבות קינת דוד על מות שאול ויהונתן במלחמה בגלבוע. דוד קילל בקינתו את הרי הגלבוע שלא ירדו בהם עוד טל ומטר: "הרי בגלבע אל-טל ואל-מטר עליכם ושדי תרומות כי שם נגעל מגן גבורים מגן שאול בלי משיח בשמן" (), ושם היישוב מבקש להביע את ברכת הטל המקווה, כהיפוך קללתו של דוד. ייתכן שמקור השם הוא בשמה של אביטל אשת דוד המלך. המושב נקרא בעבר "תענך א'".

המושב הוקם בשנת 1953, כחלק מתנועת המושבים, על ידי עולים מפרס ומטורקיה, אליהם הצטרפו עולים מכורדיסטן ששהו במעברת זרעין. המתיישבים לא היו מנוסים בחקלאות ונזקקו להדרכה רבה עד שלמדו לגדל ירקות וגידולי תעשייה. אביטל היה היישוב הראשון שהוקם בחבל תענך.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.romgalil.org.il/cds/493/ אביטל] באתר הרשות לפיתוח הגליל

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:חבל התענך
תענכים

חבל תַּעְנַךְ הוא גוש התיישבות בדרום עמק יזרעאל, בין עפולה בצפון לפאתי ג'נין בדרום, המונה כ-6,100 תושבים. החבל נקרא על שם העיר המקראית תַּעְנַךְ, המזוהה בתל תענכּ הסמוך מדרום־מערב, וכל יישוביו שייכים למועצה אזורית הגלבוע. בשנות ה-50, כתוצאה מהעלייה ההמונית לישראל, יושב החבל על ידי עולים מהתפוצות: מרוקו, תוניסיה, כורדיסטן, איראן, טורקיה ופולין. בדומה לחבל לכיש, תוכנן חבל תענך להיות חבל התיישבותי שלם. היישובים בחבל תענך הוקמו כך שלכל שלושה יישובים צמודים ישנו מרכז אזורי משותף המספק את צורכי שלושת היישובים.

בתחילה, כל יישוביו היו מקבלים את השם תענך בתוספת אות, עד לקבלת השם החדש (תענך א' – אביטל; תענך ב' – פרזון; תענך ג' – מיטב וכו'). כתוצאה מכך החבל נקרא לפעמים בשיבוש לשון "תענכים", היות שבשלבים הראשונים של הקמת היישובים לא היו שמות ליישובים והיו שהתייחסות אליהם בהכללה כ"תענכים". חלק משמות היישובים והמרכזים הם בהשראת דבורה הנביאה ושירת דבורה: "בספל אדירים הקריבה חמאה", "יעל אשת חבר הקיני", "חדלו פרזון בישראל", "דבורה וברק בן אבינועם".

==יישובי חבל תענך==
=== יישובים ===
* אביטל
* אדירים
* ברק
* גדיש
* דבורה
* מיטב
* מלאה
* ניר יפה
* פרזון
* רם-און

==== מרכזים אזוריים ====
* מרכז יעל – משרת את אביטל, מיטב ופרזון.
* מרכז חבר – משרת את ברק, דבורה ואדירים.
* מרכז אומן – משרת את ניר יפה, מלאה וגדיש.

==ראו גם==
* כביש 675

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:מועצה אזורית הגלבוע
קטגוריה:גושי התיישבות
קטגוריה:ההתיישבות היהודית בארץ ישראל