OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יעקב מלכה

יעקב מלכה, 2010
יעקב מלכה (נולד בשנת 1941 בקזבלנקה, מרוקו). הוא צייר ישראלי. 

מלכה עלה לישראל בשנת 1956 במסגרת עליית הנוער. ציור ורישום הם תחומי עיסוק שליוו אותו מאז ילדותו. את השכלתו רכש בפריז באקול נסיונל סופרייר דה בוזאר, על ידי מלגה שקיבל מראש מחלקת עליית הנוער משה קול. בהמשך השתלם אצל מרסל ינקו ואביגדור סטימצקי. בשנת 1971 השתלם בטכניקות גרפיות בניו יורק. יצירותיו נמצאות באוספים שונים בישראל, ארצות הברית, אנגליה, צרפת וגרמניה.

לאחר תקופה של עבודה בגרפיקה חזר מלכה לצייר ולערוך תערוכות. עבודותיו החדשות משקפות שינוי בתפיסה ובהסתכלות על הסובב אותו בתחומים שונים. ביו שאר עבודותיו, אייר מלכה את ההגדה של פסח, עבודה שנדפסה במהדורות רבות.

==תערוכות==
{|
|- style="vertical-align: top;"
|
===תערוכות יחיד===
*1960 - מרכז תרבות עמים לנוער, ירושלים
*1962 - בית נגלר, קריית חיים
*1964 - מוזיאון "יד לבנים", פתח תקווה
*1966 - בית העם בבאר שבע
*1967 - בית העיתונאים, תל אביב
*1970 - בית האמנים בירושלים
*1971 - גלריית טרקלין לאמנות, חיפה
*1971 - בית אבא חושי, חיפה
*1972 - מכון הרצל, ניו יורק
*1972 - סאות' אורנג', ניו ג'רזי
*1976 - בית עלי, אפרידר, אשקלון
*1978 - בית האמנים בירושלים
*1980 - ארט אקספו 80, ניו יורק
*1981 - גלריה למל גרמניה, מינסטר אייפל
*1981 - גרפיקה 3, חיפה
*1981 - גלריית לירז, באר שבע
*1981 - גלריית "דיפלומט", ירושלים
*1981 - המוזיאון היהודי, קייפטאון, דרא"פ
*1983 - בית האמנים בירושלים
*1985 - בית האמנים בירושלים
*1987 - יד לבנים, ראשון לציון
|

===תערוכות קבוצתיות===
*1973 - תערוכה קבוצתית, ציריך
*1978 - תערוכה קבוצתית, הולנד
*1978 - גלריית קמפבל, לונדון
*1981 - סנטר רשי, פריס
*1981 - מוזיאון ישראל, ירושלים
*1981 - מרכז סיידי ברונפמן, מונטריאול
*1982 - מלון לוטיציה, פריס
*1982 - היכל העירייה – הרובע ה – 11, פריז
*1988 - אליאנס פרנסז
|}

==קישורים חיצוניים==
* [https://museum.imj.org.il/artcenter/newsite/he/?artist=%D7%9E%D7%9C%D7%9B%D7%94,%20%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91&list=%D7%9E דף האמן באתר מוזיאון ישראל]

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ציירים יהודים מרוקאים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:מאיירי הגדה של פסח
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
אלכסנדר בסטריקין

פרופסור אלכסנדר איוואנוביץ' בסטריקין (ברוסית: Алекса́ндр Ива́нович Бастры́кин; נולד ב-21 באוגוסט 1953 בפסקוב) הוא מדינאי ומשפטן רוסי, מספטמבר 2007 עד ספטמבר 2010 היה סגן ראשון לתובע הכללי הרוסי וראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי - זרוע החקירות העיקרית של ממשלת רוסיה, העוסקת בביעור השחיתות הציבורית. ב-4 באוקטובר 2010, מונה לממלא מקום יושב ראש ועדת החקירות של הפדרציה הרוסית והחל מה-21 בינואר 2011 מונה על פי צו נשיאותי רשמי לחוקר הראשי של רוסיה וליו"ר מטעם הנשיא של ועדת החקירות הרוסית.

==ביוגרפיה==
ב-1975 הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים, באוניברסיטה הממלכתית של לנינגרד, למד ביחד עם ולדימיר פוטין. עם סיום הלימודים עבר בארגוני ביטחון פנים עד לשנת 1979. בשנת 1977 החל לעבוד על הדוקטורת וסיים אותו בשנת 1980. בשנת 1980 ועד ל-1987 היה מרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת לנינגרד. הוא היה פעיל בארגוני הקומסומול בעיר במקביל לולנטינה מטוויינקו.

בשנים 1988–1996 היה מרצה במוסדות להשכלה גבוה שונות בעיר.

בשנת 1996 עבר לעבוד במסגרת משרד הפנים ומשרד המשפטים הרוסי בעיר סנקט פטרבורג.

ב-6 באוקטובר 2006 מונה לתפקיד סגן ראשון לתובע הכללי ומאז ה-7 בספטמבר 2007 הוא ראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי שהוקם באותו מועד. ב-4 באוקטובר 2010 מונה לעמוד בראש ועדת החקירות של רוסיה, יורשת ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי. באותו יום לעבודה בוועדה הועברו 18 אלף חוקרים ממשרד התובע הכללי ואיתם מעל 60 אלף תיקי חקירות.

ב-22 במאי 2009, אלכסנדר בסטריקין נאם בפני ראשי הממשל והפרלמנט, והפנה את תשומת לבם לכך, ששליש מהפשיעה הכללית במוסקבה מבוצעת בידי מהגרים בלתי חוקיים. לדבריו, שירות ההגירה הפדרלי לא מבצע היטב את תפקידו בשל רמת השחיתות הגבוהה הקיימת בארגון זה.

אלכסנדר בסטריקין עקב באופן אישי אחר התקדמות חקירת הרצח של רוסלן יאמדאייב.

==תוארי כבוד==
*יועץ ממלכתי למשפטים, דרגה 1 (החל מה-8 בדצמבר 2006)
*משפטן הכבוד של רוסיה (החל מה-11 בינואר 2007)
*דוקטור למדעי המשפט

==קישורים חיצוניים==

* [http://lenta.ru/lib/14181282/ אלכסנדר בסטריקין באתר לנטה-פדיה] 
* [https://web.archive.org/web/20081013215720/http://www.genproc.gov.ru/management/deputy/person-3/ בסטריקין באתר התובע הכללי הרוסי] 
* [http://www.abc.net.au/news/stories/2009/12/02/2759399.htm?section=world הבלש הבכיר של רוסיה נפצע בהתפוצצות רכבת] 

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1953
קארלספלאץ

שער קארלסטור
היכל הצדק (Justizpalast)
קארלספלאץ או שטאכוס (בגרמנית: Karlsplatz או Stachus) היא כיכר גדולה במרכז העיר מינכן, גרמניה. הכיכר נקראה רשמית קארלספלאץ בשנת 1797 על שם מושל בוואריה הלא פופולרי קארל תיאודור. תושבי מינכן לעיתים רחוקות משתמשים בשם הזה, וקוראים לכיכר שטקהוס על שם הפאב (Beim Stachus - "אצל שטקהוס"), ששכן במקום לפני שהתחילו העבודות להקמת כיכר. זה הוא המקום היחיד במינכן לו שני שמות רשמיים המשמשים במקביל.

הבניינים החשובים ביותר הממוקמים סביב הכיכר הם שער קרל (karlstor קארלסטור), שער כניסה לעיר גותי מ-1302 שהיה חלק מביצורי ימי הביניים שנהרסו והיכל הצדק (Justizpalast) שנבנה בסגנון הנאו-גותי. לפני שער קארלסטור ישנה מזרקה גדולה הפועלת בתקופת הקיץ. בחורף מותקנת במקום זירה להחלקה על הקרח. מתחת לכיכר ישנו מרכז קניות גדול וכן נמצאת במקום גם תחנת רכבות, הממוקמת מתחת לכיכר, לרכבת התחתית (U-Bahn) ולרכבת פרוורים (S-Bahn). קטע הרחוב בין קארלספלאץ למריאנפלאץ הקרוי בתחילתו נויהאוזר (Neuhauser) ובהמשכו קאופינגר (Kaufinger) הוא מדרחוב הומה שאורכו כ-1.2 ק"מ, בו נמצאות חנויות ומסעדות רבות וכן מבני ציבור.

== גלריה ==
<gallery>
File:Stachus-Brunnen (1).JPG|המזרקה בכיכר
File:Karlstor - Munich (1).JPG|שער קרל - צילום מהכיכר
File:Karlstor - Munich.JPG|שער קרל - צילום מרחוב נויהאוזר
File:The three musicians sculpture by Konrad Knoll in Munich.JPG|פסל שלושת המוזיקאים בשער קרל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.panorama-cities.net/munich/stachus.html מבט פנורמי על הכיכר]

קטגוריה:מינכן: כיכרות
הבכיינים

הבכיינים הוא מחזה של חנוך לוין.

==עלילה==
המחזה עוסק בצוות בית חולים בכלכותה אשר מחליט לשעשע את שלושת החולים הגוססים השוכנים בו ולהציג בפניהם את הטרגדיה היוונית "ייסורי אגממנון ומותו" מאת אייסכילוס. הטרגדיה מתארת את חזרתו של אגממנון לאחר עשר שנים בהן שירת בחזית במלחמת טרויה יחד עם שבוית המלחמה שהפכה גם לאהובתו, קסנדרה בת מלך טרויה. קליטמנסטרה, אשתו של אגממנון זועמת על הנעשה ורוצחת את בעלה ומאהבתו. כך יוצר לוין הצגה בתוך הצגה במהלכה הגוססים צופים במתרחש על ה"במה", והקהל צופה הן במחזה והן בצופים הגוססים, ובכך מקשר בין גורלות הדמויות השונות, כפי שמבקר התיאטרון מיכאל הנדלזלץ מתאר זאת: 

יחד עם זאת, ההצגה הפנימית אינה מסתיימת ונקטעת בפתאומיות כאשר אחד הצופים הגוססים מת במיטתו ומוחלף בחולה אחר.

==ההקשר האוטוביוגרפי==
"הבכיינים" הוא המחזה האחרון שלוין ניסה לביים, בשנת 1999, בעודו מאושפז בבית חולים בשל מאבקו במחלת הסרטן. הוא לא הספיק לסיים את המלאכה ונפטר מהמחלה ב-8 באוגוסט 1999. בשל ההקשר האוטוביוגרפי המתבקש הכיל המחזה רובד נוסף של משמעות, כפי שהנדלזלץ ציין:

==הפקת 2000 - התיאטרון הקאמרי==

=== צוות ===
המחזה הועלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-21 באוקטובר 2000: 
* במאי: אילן רונן (לימים המנהל האמנותי של תיאטרון הבימה).
* דרמטורגיה: נורית יערי.
* שחקנים: דב נבון, גבי עמרני, מכרם ח'ורי - הגוססים, אשר צרפתי - אגממנון, מירב גרובר - קליטמנסטרה, סנדרה שונוולד - קסנדרה, יוסף כרמון - סניטר, שבתאי קונורטי - גוסס חדש-חדש, רוני אלפרין, סיימון קריכלי, רומן קריכלי, שי פיינברג, בועז רוזנברג - עוזרי סניטר.
* זמרות: אפרת אלעזר, קרן הדר, שירית לי-וייס, לימור עובד, ענת עיני, הגר ריש.
* תזמורת: גורי אגמון על סקסופון, יוסי בן נון על פסנתר, רוני הולן על תופים, אבנר יפעת על קונטרבס, ורד יעקב על חלילית, שוקי וולפוס על חצוצרה. 
* עיצוב תפאורה ותלבושות: רקפת לוי.
* מוזיקה: יוסי בן-נון.
* כוריאוגרפיה: דניאל אקילוב.
* תאורה: אבי יונה בואנו.

==לקריאה נוספת==
* חנוך לוין, "הבכיינים", בספרו החייל הרזה ואחרים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://archive.today/20130108054500/www.cameri.co.il/index.php?page_id=689 הבכיינים] - פרטים על הפקת המקור באתר תיאטרון הקאמרי
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות חנוך לוין
קטגוריה:מחזות משנות ה-1990
קטגוריה:יצירות משנת 1999
צ'ה דו-רי

צ'ה דו-רי (הנגול: 차두리; ) הוא כדורגלן עבר דרום קוריאני ששיחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סיאול, בנו של הכדורגלן צ'ה בום-קון.

== קריירה ==
צ'ה, יליד פרנקפורט, התחיל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצות ארמיניה בילפלד ואיינטרכט פרנקפורט, איתה ירד לליגת המשנה בעונתו הראשונה אך חזר עונה לאחר מכן. אמנם כרטיס השחקן היה שייך לבאייר לברקוזן. את עונת עשה במיינץ 05, אך לא הצליח למנוע מהקבוצה לרדת לליגה השנייה. את השנתיים הבאות עשה בטוס טובלנץ מהליגה השנייה בגרמניה. לאחר שנתיים עבר לפרייבורג. בקיץ 2010 עבר ביחד עם חברו לנבחרת קי סונג-יונג לסלטיק הסקוטית לאחר 8 שנים בגרמניה. בשנת 2012 חזר לגרמניה ושיחק בקבוצת פורטונה דיסלדורף. בשנת 2013 עבר לשחק בקבוצת סיאול.

ב-2001 נהייה צ'ה לשחקן בינלאומי. ב-20 באפריל 2002 כבש את שערו הראשון בנבחרת נגד . צ'ה שיחק במדי הנבחרת בשני מונדיאלים (2002 ו-2010), בגביע הזהב אחד (2002) ובגביע אסיה אחד (2004). פרש מהנבחרת לאחר גביע אסיה 2015 בה נבחרתו סיימה כסגנית.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים דרום קוריאנים
קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מגני כדורגל דרום קוריאנים
קטגוריה:פרנקפורט: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סלטיק
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני ארמיניה בילפלד
קטגוריה:כדורגלני מיינץ 05
קטגוריה:כדורגלני טוס קובלנץ
קטגוריה:כדורגלני פרייבורג
קטגוריה:כדורגלני פורטונה דיסלדורף
קטגוריה:כדורגלני סיאול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוריאה הדרומית
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2002
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2011
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2015
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1980
קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1980
תומאס רוזינגרייב

תומאס רוזינגרייב (באנגלית: Thomas Roseingrave, 1688 - 23 ביוני 1766) היה מוזיקאי ונגן עוגב אנגלי-אירי.

== חייו ==
=== המחצית הראשונה ===
רוזינגרייב נולד בווינצ'סטר, אך שנותיו הראשונות עברו עליו בדבלין, שם למד מוזיקה אצל אביו, דניאל רוזינגרייב. ב-1707 נכנס לטריניטי קולג' אך לא השלים את לימודי התואר. ב-1709 נשלח לאיטליה בתמיכתה הכספית של קתדרלת סנט פול כדי "לשפר את עצמו באמנות המוזיקה". בוונציה פגש את דומניקו סקרלטי והתרשם מאוד מנגינתו בצ'מבלו. הוא נסע בעקבותיו לנאפולי ולרומא ובהמשך חייו, הוציא לאור מהדורה של סונאטות מאת סקרלטי לצ'מבלו, שהביאה להתפתחות "פולחן סקרלטי" באנגליה.

רוזינגרייב הלחין יצירות אחדות באיטליה, בהן מזמור תפילה וקנטטה וכנראה חזר לאנגליה ב-1714. ב-1720 הפיק את האופרה של סקרלטי, Amor d'un'ombra e Gelosia d'un'aura, תחת השם "נרצ'יזו", בתיאטרון היימרקט, בתוספת שתי אריות ושני דואטים משלו. בשנת 1725 התמנה לנגן העוגב של כנסיית סנט ג'ורג' בכיכר הנובר. יצא לו שם של מאלתר מוכשר, בעיקר בפוגות. רוזינגרייב רחש כבוד רב למוזיקה של פלסטרינה והיה מיומן מאוד בכתיבה קונטרפונקטית. לדברי המוזיקולוג צ'ארלס ברני, הוא היה מסוגל לנגן את המוזיקה הקשה ביותר בקריאה ראשונה.

=== המחצית השנייה ===

בשנות ה-30' של המאה ה-18 הגיע רוזינגרייב לשיאו, בטכניקה ובמיומנות. ואולם, הקריירה המצליחה שלו באה אל קצה כשבקשתו לשאת לאישה גברת צעירה ששבתה את לבו נדחתה. אביה סירב להרשות לה להינשא למוזיקאי. לאכזבה הייתה השפעה פסיכולוגית על רוזינגרייב; דווח שהתנהגותו חרגה לעיתים מן הרציונלי, והוא הזניח את חובותיו. לבסוף פרש ממשרתו ויצא לדבלין. הוא מת ב-Dún Laoghaire בשנת 1766 ונקבר בחלקת משפחתו בחצר של קתדרלת סנט פטריק בדבלין.

== הערכה ==

יצירותיו הטובות ביותר של רוזינגרייב נכתבו לכלי מקלדת והשפעתם של מלחינים אירופאים עליהן קטנה במיוחד. יצירות הצ'מבלו שלו משקפות פה ושם את השפעת סקרלטי, אבל היצירות לעוגב קרובות יותר לסגנון האנגלי של פרסל ובלואו. לעיתים הן כרומטיות מאוד, משקפות את הגישה הדיסוננטית של המוזיקה האנגלית, כמו בפנטזיות לוויול של פרסל. מתגלה בהן אי-סימטריות של פיסוק וצורה, שממנה עולה האפשרות של ביצועים מאולתרים, שבהם התפרסם. עוד כתב יצירות סולו לחליל וקנטטות איטלקיות. בני תקופתו מתחו לא פעם ביקורת על "ההרמוניה האכזרית, כפוית הטובה 
והמודולציות האקסטרווגנטיות והמופקרות שלו". רוב המלחינים האנגלים במאה ה-18 אימצו להם את הסגנון האיטלקי בנוסח הנדל, ואוהבי המוזיקה האנגלים התרגלו לנינוחות ההרמונית והצורנית של סגנון הגאלאנט. סביר אפוא שהמוזיקה של רוזינגרייב נשמעה לרבים אינטלקטואלית ומיושנת מדי.

== מקור ==

פיטר הולמן: הערך "תומאס רוזינגרייב" מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחינים אנגלים
קטגוריה:נגני עוגב אנגלים
קטגוריה:ילידי 1688
קטגוריה:נפטרים ב-1766
אלטשולר

אַלטְשוּלֶר (Altschuler, Aletschueler) או אַלטְשוּל (Altschul) הוא שם משפחה אשכנזי, שמקורו ככל הנראה בפראג, והוא נגזר משמו של בית הכנסת הישן בפראג ("אלטשול" פירושו 'בית כנסת ישן').

קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים

ru:Альтшуллер#Альтшулер
כתבי הגר"ח

אחד מדפי הספר
כתבי הגר"ח הוא שמם הבלתי רשמי של חידושי תורה מאת רבי חיים סולובייצ'יק, אבי שיטת בריסק, שאינם כלולים בספרו חידושי רבנו חיים הלוי. שם כללי זה כולל כמה ספרים שיצאו לאורך השנים.

==חידושי הגר"ח (סטנסיל)==
ספר זה הוא הידוע והנפוץ יותר מבין הספרים שבכתבי הגר"ח. הספר כולל שיעורים שנאמרו על ידי רבי חיים ונדפסו אחרי מותו. חידושי התורה שבספר מצטיינים בקיצור ובחריפות. הכינוי "סטנסיל" נובע מכך שהם הודפסו במכונת שכפול (סטנסיל) ולא בדפוס כמקובל, כדי להבדילם מספר החידושים הרשמי של רבי חיים סולובייצ'יק, שאותו הגיה בקפדנות רבה, חידושי רבנו חיים הלוי, ומכונה "ספר".

רבי חיים היה כותב לעצמו את חידושי תורתו, וחלק קטן מהם הכין לדפוס, לאחר בירור והגהה נמרצים מצדו, ונדפסו שנים רבות לאחר פטירתו בספר חידושי רבנו חיים הלוי. את חידושיו האחרים לא הרשה להדפיס, והם עברו בירושה לבניו, כשהחלק הנכבד עבר לבנו רבי יצחק זאב סולובייצ'יק. גם הוא לא הרשה להדפיסם, כרצון אביו. מדי ליל שבת הוא היה מתיר לקבוצה נבחרת מתלמידיו לבוא לביתו ולעיין בכתבים. התלמידים היו רושמים את הדברים מיד לאחר השבת מתוך הזיכרון, כדי שלא לשכוח אותם.

עוד בחייו של רבי יצחק זאב סולובייצ'יק, ולמרות התנגדותו, הדפיסו תלמידים את החידושים, תחת השם "חידושי הגר"ח", ומכיוון שלא חפצו לעבור על רצון רבם, הדפיסו את הכתבים בצורה בלתי רשמית, במכונת שכפול (סטנסיל). כתבים אלו עברו מיד ליד, ונדפסו בעשרות אלפי עותקים. רבים מחבבים את הספר, אם כי נהוג להתייחס אליו בזהירות לעיתים, שכן מדובר בחידושים שלא הוגהו על ידי אומרם, ובישיבת בריסק אין לומדים כלל בספר.

בשנת תשס"ט (2009) נדפס הספר מחדש בדפוס רגיל (בהוצאת 'מישור'), כשבתוך הספר נלקטו כל חידושיו של רבי חיים מבריסק מהקבצים השונים ומפי השמועה. ספר זה נחשב לפחות מוסמך ממהדורתו הקודמת, עקב זאת שהוכנסו בו חידושים מפי השמועה, שמקורם אינו ידוע, ולעיתים נפל בהם בלבול בין חידושי ר' חיים לחידושי בנו ר' יצחק זאב.

==מגנזי הגר"ח==
בשנת תשמ"ט יצא לאור ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, ספר בשם "מגנזי הגר"ח". הספר כולל חידושים שהיו רשומים במחברתו של הרב ישראל סולובייצ'יק, אחיינו של רבי חיים מבריסק (בן אחיו רבי אברהם ברוך, שהיה בנו בכורו של רבי יוסף דוב סולובייצ'יק). רבי ישראל למד אצל דודו הגר"ח, וכתב משיעוריו. את מחברותיו העביר לרבי יחזקאל אברמסקי שדאג על העתקת המחברות.

מחברות אלו, כוללות חלק גדול מחידושיו של רבי חיים, שנדפסו בחידושי הגר"ח סטנסיל, בנוסח שונה, ולכן מחברי הספר חילקו את הספר לשני חלקים. החלק הראשון הוא החלק שמופיע כבר בחידושי הגר"ח סטנסיל, והחלק השני הוא חידושים שלא הודפסו בחידושי הגר"ח.

==שיעורי רבנו חיים הלוי==
בשנת ה'תשנ"ח יצא לאור על ידי הרב משה מיזלמן (ראש ישיבת תורת משה) והרב יצחק ליכטנשטיין, נכדיו של רבי משה סולובייצ'יק בן הגר"ח, ספר שיעורי רבנו חיים הלוי על מסכתות בבא קמא בבא מציעא ובבא בתרא. ספר זה מבוסס על כתב יד של רבי חיים, והוא שיעורים שרשם כשכיהן כר"מ בישיבת וולוז'ין בשנות תר"מ-תרמ"א.

==כתבי רבנו חיים הלוי==
בשנת ה'תשע"ח יצא לאור על ידי הרב יצחק אבא ליכטנשטיין, ספר כתבי רבנו חיים הלוי על ש"ס ורמב"ם, בהוצאת צוף. ספר זה מבוסס על רשומות בכתב יד שכתב רבי חיים בפנקסו.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:שיטת בריסק
קטגוריה:ספרי חידושים תורניים
ג'יי ג'יי קייל

ג'יי ג'יי קייל (באנגלית: JJ Cale; 5 בדצמבר 1938 באוקלהומה סיטי, אוקלהומה – 26 ביולי 2013) היה זמר-יוצר ומוזיקאי אמריקאי, זוכה פרס גראמי. קייל היה אחד הממציאים של צליל הטולסה, ז'אנר משוחרר שהתבסס על השפעות מבלוז, רוקבילי, קאנטרי וג'אז. סגנונו האישי של קייל מתואר לעיתים קרובות כרגוע.
שיריו זכו למספר רב של גרסאות כיסוי על ידי מוזיקאים אחרים: "After Midnight" ו"Cocaine" של אריק קלפטון, "Bringing It Back" של קנזס, "Call Me the Breeze" ו-"I Got the Same Old Blues" של לנרד סקינרד ו"Travelin' Light" של וויידספראד פאניק הן אחדות מגרסאות הכיסוי המוכרות לשיריו של קייל.

==ביוגרפיה==
ג'ון וולדון קייל נולד ב-5 בדצמבר 1938 באוקלהומה סיטי, אוקלהומה. מספר מקורות טוענים ששם לידתו היה "ז'אן-ז'אק קייל" אך מדובר בטעות. בעלים של מועדון בשדרות סאנסט בהוליווד שהעסיק את קייל באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 העלה את הכינוי "ג'יי ג'יי" כדי למנוע בלבול עם ג'ון קייל מהוולווט אנדרגראונד.

==הקריירה המוזיקלית==
סגנונו האישי של קייל מתואר לעיתים קרובות כרגוע, והוא מאופיין על ידי מקצבים מעורבים, שינויי אקורדים פשוטים, שירה מאופקת ומילים שנונות ועוקצניות. קייל משלב בנגינתו את סגנון הפריטה של טראוויס יחד עם סולויים חשמליים עדינים ומפותלים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:זמרים-יוצרים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי בלוז
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
קובץ שיעורים

שער החלק הראשון
שער החלק השני
קובץ שיעורים הוא ספר למדני בן שני כרכים הכולל בעיקר את שיעוריו של רבי אלחנן וסרמן, שנמסרו בישיבת אוהל תורה בברנוביץ'. הוא יצא לאור על ידי בנו של המחבר, הרב אלעזר שמחה וסרמן.

==חלק א' של הספר==

חלק זה כולל שיעורים על סדר התלמוד הבבלי, על המסכתות פסחים, ביצה, כתובות, קידושין בבא קמא ובבא בתרא. במהדורות החדשות לוקטו דבריו אף על מסכתות אחרות. הספר מחולק לסעיפים המסומנים באותיות, כשכל סעיף הוא קטע קצר ומתומצת מחידושיו של המחבר. בספר מובאים חידושים מתורתם של הראשונים, עם חקירות בשיטת בריסק המלבנות את הביאור המדויק בכוונתם. בין השאר מובאים בספר גם דברי רבותיו של המחבר, רבי חיים הלוי סולובייצ'יק ורבי שמעון יהודה שקופ.

בהקדמת הספר מובאת אמרתו של רבי חיים סולובייצ'יק שהרב וסרמן נהג לחזור עליה: לחדש חידושים זה לא בשבילנו, זה היה תפקידם של הראשונים. תפקידנו הוא להבין את מה שנכתב בלבד.

==חלק ב' של הספר וקונטרס דברי סופרים==
החלק השני של הספר כולל ביאורים והערות בעניינים שונים, מחולקים ל"סימנים", שלוקטו ממאמרים שהדפיס המחבר בכתבי עת תורניים. בנוסף נדפסו חילופי מכתבים שונים בין המחבר לגדולי תורה אחרים בזמנו.

=== קונטרס דברי סופרים ===
לאחר חלק המכתבים צורף לספר קונטרס "דברי סופרים", שיצא לאור לראשונה על ידי הרב אלחנן וסרמן כחיבור עצמאי. בקונטרס מברר המחבר את גדרן של המצוות דרבנן ומקור החיוב בהן, לפי שיטה ייחודית משלו. מהיסודות הידועים שבספר הוא היסוד כי המקור והחיוב לתקנות החכמים השונות, וכן החיוב על העם לשמוע בקולם, הוא מהסברה הפשוטה שכן הוא רצון ה', שכן המצוה "ועשית ככל אשר יורוך" אומרת רק כי יש להאמין ולשמוע בקול החכמים, אך לאחר שנכתבה מצווה זו, די בכך שעל פי סברת חכמים נדרשות תקנות אלו כדי להעמיד את חוקי התורה שאותם ציווה הבורא, כדי לשמוע בקולם, שהרי המחייב לשמוע בקול התורה גם הוא הסברא הפשוטה ש"כן הוא רצון הבורא", וכיום כאשר ידוע שגם דינים ותקנות אלו הם רצון הבורא כדי להעמיד את התורה והמצוות על תילן, המחייב בהם גם הוא כי כן הוא רצון הבורא, ועל כן גם על ילד, שלא הגיע לגיל מצוות, מוטל לשמוע לכל החכמים.

לאחר קונטרס "דברי סופרים" מופיעים שני חיבורים נוספים, שנערכו על ידי הרב שלמה פישר (תחת הכינוי "ישי"ש"):

* קובץ ביאורים: שיעורים על מסכתות גיטין, בבא קמא, מכות ובכורות, ועל ספר שב שמעתתא.
* קובץ שמועות: שיעורים על מסכתות בבא מציעא, שבועות וחולין. חיבור זה נערך מתוך מחברות תלמידיו הצעירים של הרב וסרמן שרשמו את שיעוריו, בניגוד לשאר חלקי ה"קובץ שיעורים" שהועתקו מכתבי יד של הרב אלחנן וסרמן עצמו, או ממאמרים שהדפיס בחייו.

==ספרים שנכתבו בעקבות הספר==
במהדורה הראשונה של ספרו של הרב שלמה פישר, "בית ישי", מופיע קונטרס "קובץ על יד" הכולל הערות על ספרי קובץ שיעורים.

כמו כן, הרב אברהם יעקב זילברשטיין (בנו של הרב יצחק) הוציא ספר בשם "אבני אש" על ספרי קובץ שיעורים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיטת בריסק
קטגוריה:ספרי חידושים תורניים
גרמניה (חברת תעופה)

איירבוס A319-100 של החברה]]
גרמניה (בגרמנית: Germania Fluggesellschaft mbH) הייתה חברת תעופה גרמנית שבסיסיה היו בברלין, המבורג, ברמן ודיסלדורף, והיא העניקה שירות טיסות לכ-140 יעדים באירופה, אפריקה, והמזרח התיכון. החברה הפעילה טיסות בשירות מלא כולל ארוחה ומזוודה.

נכון לקיץ 2014 העסיקה החברה כ-850 עובדים ואף הפעילה מרכז שירות גדול נמל התעופה שנפלד בברלין.

גרמניה איירליינס הייתה חברה פרטית ומהוותיקות בגרמניה, החברה נוסדה בשנת 1976 על ידי ד"ר היינריך בישקוף ונוהלה על ידי משפחתו. החברה כללה בתחילת דרכה צי של שלושה מטוסים מסוג: SE-210 Caravelle.

החברה הפעילה טיסות רבות מטעם סיטונאי תיירות מובילים. בנוסף, היא הציעה טיסות שכר אד-הוק, חכירת מטוסים "רטובה" (כולל צוותי האוויר), טיסות לאירועים ספציפיים, והסעות עובדים מטעם חברות אירופיות.

ב-4 בפברואר 2019 הודיעה החברה על פשיטת רגל וביטול לאלתר של כל הטיסות.

== פעילות החברה בישראל ==
גרמניה איירליינס החלה את פעילותה בשוק התעופה בישראל במרץ 2015 עם פתיחת קו תעופה מנמל התעופה בן-גוריון לעיר המבורג. בנובמבר 2015 פתחה החברה קו תעופה נוסף מנמל התעופה בן-גוריון לעיר דיסלדורף. באוקטובר 2017, החברה החלה להפעיל ארבע טיסות שבועיות לדיסלדורף ושתי טיסות שבועיות להמבורג, ומנובמבר 2017 היא הפעילה גם שתי טיסות שבועיות לנירנברג ושש טיסות שבועיות לנמל התעופה ברלין טגל.

==בסיסי החברה==
* גרמניה: ברלין טגל, ברלין שנפלד, ברמן, דרזדן, דיסלדורף, ארפורט, פרידריכסהאפן, המבורג, מינכן, מינסטר/אוסנבריק, נירנברג, רוסטוק
* קוסובו: פרישטינה

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה בעת פשיטת הרגל (פברואר 2019):

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background: #118A5B;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="2" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:210px;" | הערות
|- style="color:white;background: #118A5B;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|rowspan=2|איירבוס A319-100
|rowspan=2|19
|rowspan=2|—
|144
|144
|rowspan=2|
|-
|150
|150
|-
|איירבוס A320neo
|—
|25
|180
|180
|היו אמורים להתקבל משנת 2020
|-
|איירבוס A321-200
|6
|—
|215
|215
|
|-
|בואינג 737-700
|5
|—
|148
|148
|היו צפויים לצאת משירות בשנת 2020
|-
!סה"כ
!30
!25
!colspan=3|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה גרמניות שנסגרו
קטגוריה:חברות תעופה שנכנסו להליך פירוק
מייקל אארטס

מייקל אארטס (בהולנדית: Maikel Aerts; נולד ב-26 ביוני 1976) הוא כדורגלן עבר הולנדי.

==קריירה==
הקריירה המקצועית של אארטס החלה בשנת 1994 בהולנד, שם שיחק בשתי הליגות הבכירות במשך שש עשרה שנים. אארטס שיחק בדן בוש, בירשחוט, רוזנדל, פיינורד רוטרדם ובווילם II.
 
לקראת עונת 2010/11 עזב אארטס את הולנד וחתם על חוזה לשנתיים בהרטה ברלין מהבונדסליגה השנייה. אארטס החליף את שוער הקבוצה ירוסלב דרובני שעבר להמבורג עם ירידת הרטה ברלין לליגה השנייה.

אארטס הוא אחיינו של אמן הלחימה פטר אארטס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.zerozerofootball.com/player/maikel_aerts/current/profile/0/default/32954/?search=1&search_string=maikel+aerts&menu=esc דף השחקן של מייקל אארטס] (zerozerofootball.com)
* [http://bundesliga.de/de/liga2/index.php הבונדסליגה השנייה - גרמניה] (bundesliga.de)

קטגוריה:שוערי כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני דן בוס
קטגוריה:כדורגלני פיינורד
קטגוריה:כדורגלני וילם II
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:איינדהובן: כדורגלנים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1976
קונטקט אייר

קונטקט אייר (בגרמנית: Contact Air), הייתה חברת תעופה גרמנית, ובסיסה נמל התעופה הבינלאומי בשטוטגרט, חברה בלופטהנזה רגיונל, והיא הפעילה טיסות פנימיות בגרמניה וטיסות בינלאומית מקומיות.

== תולדות החברה ==
החברה נוסדה בשנת 1974 כחברת שכר, ב-1987 החלה להפעיל טיסות סדירות. בשנת 2004 החלה לפעול תחת המותג לופטהנזה רגיונל.

== צי המטוסים ==

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="1" style="border-collapse:collapse;text-align:center"
|+ (נכון למאי 2011)
|- style="background:#1a648c;"
! style="width:140px;" | <font style="color:white;">כלי טיס
! style="width:60px;" | <font style="color:white;">בצי
! style="width:60px;" | <font style="color:white;">בהזמנה
! style="width:60px;" | <font style="color:white;">נוסעים
! style="width:120px;" | <font style="color:white;">הערות
|-
| rowspan="2" |פוקר 100
|6
| rowspan="2" |–
| rowspan="2" |100
|בשירות לופטהנזה רגיונל
|-
|2
|בשירות סוויס
|-
|סה"כ
|8
|–
| colspan="2" class="unsortable" |
|}

== קישורים חיצוניים ==

*מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?cx=partner-pub-8297169501225184%3Aa05n2n-tzky&ie=ISO-8859-1&q=Contact+Air&sa=Submit&search_active=1&search=&sheadline=&search_field=datedesc&submit=&siteurl=www.airliners.net%2F קונטקט אייר] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה גרמניות שנסגרו
קטגוריה:קבוצת לופטהנזה
המכון למצב מוצק (הטכניון)

המכון למצב מוצק הוא יחידת מחקר בין תחומית בטכניון העוסקת במחקר מוצקים. במכון חברי סגל מהפקולטות לפיזיקה להנדסת חשמל, לכימיה ולהנדסת חומרים.

==פעילות המחקר במכון==
פעילות המחקר במכון נחלקת למחקרים שהם בסיסיים בעיקרם, למחקרי גישוש יישומיים ולמחקרים הסובבים סביב יישום חומרים מוליכים למחצה וייצור אבטיפוס של התקנים אלקטרוניים ואלקטרואופטיים. מעבדות השירות תומכות במחקר על ידי מתן שירותים לחוקרי הטכניון ולמשתמשי חוץ, תוך ניצול הציוד הייחודי הקיים במכון: מעבדת פני שטח, מעבדת השתלת יונים ומעבדת קרני רנטגן.

===מחקר בסיסי===
* חקירת רקומבינציה של אקסיטונים ופלאסמת אלקטרונים-חורים במוליכים למחצה מסוג III-V ו-II-VI
* חקר תכונות של נקודות קוונטיות, בורות קוונטיים וסריגים הבנויים משכבות עוקבות של GaAs/AlGaAs/InGaAs ומערכות המבוססות על מצעים של InP ושכבות של InAlAs, InAs או InGaAsP בשיטות של ספקטרוסקופיה אופטית, פוטומוליכות ומדידות תובלה חשמלית; הספקטרוסופיה האופטית כוללת את תחומי הפיקו והפמטושנייה, חקר הדינמיקה של נושאי מטען מעוררים ואקסיטונים, ספקטרוסקופיה בתחום התת-אדום הבינוני של מעברים בין פסים ובין תת-פסים, פיזור ראמאן, ספקטרוסקופיית ODMR וספקטרוסקופיה בשדה מגנטי.
* בעיות של סוליטונים בחומרים רפרקטוריים
* תובלה ורקומבינציה במוליכים למחצה אמורפיים
* פיזור ראמאן רזונטיבי בפולימרים מוליכים, במוליכים למחצה ומבנים קוונטיים ממוליכים למחצה
* חקר מצבים מעוררים אופטית וחקר התקנים אופטו-אלקטרוניים בפולימרים מוליכים
* מחקר תכונות שריג של מוליכים יוניים וגבישים מעורבים וחקירת מעבר סדר אי-סדר במוליכים למחצה בעזרת פיזור ראמאן
* חקירת פגמים בגבישים בעקבות השתלת יונים והרפייתם
* חקירת תכונות חשמליות ואופטיות של פולימרים מוליכים
* שימוש בספקטרומטרית מסה של יונים משניים (SIMS), ספקטרוסקופיית אלקטרוני אוז'ה ו-XPS לחקר כימוסורפצייה וקטליזה הטרוגנית
* יצירה, בדיקה ומחקר של שכבות יהלום דקות

===מחקר יישומי===
* שימוש בהשתלת יונים והרפיית נזקי הקרינה ליצירת מבנים חדשים מוליכים למחצה
* השתלת יונים ביהלומים וחקירת השינויים בתכונותיהם האופטיות והחשמליות
* הכנת שכבות דקות דמויות יהלום על ידי שיקוע פחמן מאלומות יונים; הכנת שכבות יהלום על ידי פירוק מולקולות הידרוקרבונריות על ידי פילמנט חם לצורכי ציפוי
* הכנת שכבות דקות של מוליכים למחצה בשיטות גידול אפיטקסיאלי מהפאזה הגזית, אפיון תכונותיהם, בניית לייזרים והתקנים אופטו אלקטרוניים אחרים המתבססים עליהם
* פיתוח ובניית אבטיפוסים של התקנים אלקטרואופטיים המתבססים על Si ובעיקר על גבישים מרוכבים מהקבוצות III-V ו-II-VI. חקר גלאים לתת-אדום המבוססים על מעברים בין תת-פסים בבורות ונקודות קוונטיות במוליכים למחצה וכאלה המבוססים על HgCdTe.

==קישורים חיצוניים==
 בארכיון האינטרנט

קטגוריה:הטכניון: יחידות אקדמיות
קטגוריה:מכוני מחקר בישראל
שער הניצחון בברצלונה

שער הניצחון (בקטלאנית: Arc de Triomf) הוא שער ניצחון בברצלונה, ספרד. המבנה נבנה לכבוד התערוכה העולמית של ברצלונה (1888), כשער כניסה המרכזי אליה על ידי האדריכל ג'וזף וילסקה אי קאסנובס (Josep Vilaseca i Casanovas). 

השער נבנה מלבנים אדמדמות בסגנון בנייה מורי. האפריז הקדמי מכיל פסל מאבן עם האמרה "Barcelona rep les nacions", שמשמעותה בקטלאנית: ברצלונה מברכת את האומות. האפריז האחורי מכיל כיתוב באבן בשם "Recompense". 

השער ממוקם בין פסץ' דה לואיס קומפאניס (Passeig de Lluís Companys) ופסץ' דה סנט חואן (Passeig de Sant Joan), בקצה טיילת רחבה המובילה אל פארק המצודה (Park of the Ciutadella).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ברצלונה: מבנים
קטגוריה:שערי ניצחון
קטגוריה:ספרד: אנדרטאות
שמואל יצחק שור

הרב שמואל יצחק שור (תקצ"ט; 1839 – ד' באדר ב' תרס"ב; 1902) היה רבה של מונסטריץ שבגליציה, בעל ספר שו"ת "מנחת שי".

==תולדות חייו==
נולד בעיר מונסטריץ', לרב משה חיים שור שהיה רבה של העיר. מיוחס לרבי יוסף בכור שור מבעלי התוספות. מקטנותו גילה שמואל יצחק שור סימני גאונות, ובהיותו בן 11 חיבר חיבור על מסכת נזיר. 

נישא לגיטל, בתו של הרב שמשון (שמאי) מרגליות מזלוזיץ, שהיה בן אחיו ותלמידו של הרב אפרים זלמן מרגליות בעל ה"בית אפרים". לאחר חתונתו עבר להתגורר ליד חמיו בזלוזיץ. לאחר מכן החל לכהן ברבנות, תחילה בטלומץ' ואחר כך בקניהניץ'. 

בשנת תרנ"א (1891), עם פטירת אביו, נבחר למלא את מקומו כרבה של מונסטריץ', וכיהן בתפקידו עד מותו בשנת תרס"ב (1902). בתקופת רבנותו במונסטריץ' התפרסם ברחבי גליציה ופולין ונמנה עם חשובי הרבנים בדורו.

היה חסידו של האדמו"ר רבי דוד משה פרידמן מצ'ורטקוב.

==משפחתו==
הרב שמואל יצחק שור היה נשוי לרבנית גיטל שור. לאחר פטירתו נישאה לרב שלום מרדכי הכהן שבדרון מברז'אן, בעל שו"ת מהרש"ם. על מצבתה נכתב: "אשת שני המאורות הגדולים". 

ילדיו של רבי שמואל יצחק שור היו: 

* בנו הרב אברהם צבי שור, שעלה לארץ ישראל וכיהן כראב"ד בבד"צ חסידים בירושלים. נישא לבת שבע, בתו של רבי פנחס ברנדווין מברז'אן (שושלת סטרטין). רבקה, בתו של הרב אברהם צבי שור נישאה לרב מרדכי הכהן. 
* בתו שנישאה לזלמן לייב גרפונקל.
* בתו לאה הינדא, נישאה לרב צבי יהודה לאו מלבוב, אביו של הרב משה חיים לאו. 
* בתו מרגלא, נישאה לרב יעקב שמשון שפירא, בנם הוא הרב מאיר שפירא מלובלין.
* בתו שרה עטיל, אשת אריה בקנרוט מסכודניצה (מבני משפחתו: אברהם יוסף שפירא).

==ספרו==
* מנחת שי ארבעה חלקים על ארבעת חלקי השולחן ערוך.

קטגוריה:רבנים גליציאנים
אברהם צבי
קטגוריה:חסידי צ'ורטקוב
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
חסם סינגלטון

בתורת הקודים, חסם סינגלטון הוא חסם בסיסי המתאר עבור קוד תיקון שגיאות <math>\ C</math> את הקשר בין מרחק הקוד (מרחק המינג בין שתי המילים הקרובות ביותר) ובין אורך מילות הקוד ומספרן. החסם קרוי על שם ריצ'רד סינגלטון שפרסם אותו ואת מושג הקודים מופרדים מקסימלית ב-1964.
==הגדרת החסם והוכחתו==
לכל קוד לתיקון שגיאות <math>\ C</math> המכיל <math>\ M</math> מילות קוד שונות באורך <math>\ n</math> מעל אלפבית <math>\mathbb F</math> בגודל <math>\ q</math>, ובעל מרחק קוד <math>\ d</math> מתקיים:
<center><math>d \le n - \lceil \log_q M \rceil +1</math>.</center>

עבור קוד ליניארי, <math>k= \lceil \log_q M\rceil</math> ולכן לכל קוד ליניארי <math>\ C=[n,k]</math> מתקיים:
<center><math>d\le n-k+1</math>.</center>

===הוכחת החסם===
החסם נובע מכך שכדי לקודד <math>\ M</math> מילים שונות באורך <math>\ n'</math> מעל אלפבית <math>\mathbb F</math> נדרש כי <math>\ q^{n'} \geq M </math>. אם מביטים על אוסף כלל המילים בקוד <math>\ C</math> כאשר מכל מילה מתעלמים מ-<math>\ d-1</math> האותיות הראשונות (כלומר, הסיפא של המילה באורך <math>\ n'=n-(d-1)</math> אותיות), עדיין יהיו כל <math>\ M</math> הסיפאות שונות זו מזו, כיוון שמרחק הקוד <math>\ C</math> הוא לפחות <math>\ d</math>. מתקבל כי <math>\ q^{n - d +1} \geq M </math>.

==קודי MDS==
קוד בו מתקיים השוויון בחסם סינגלטון נקרא קוד מופרד מקסימלית (MDS - Maximum Distance Separable). דוגמאות לקודים מסוג זה:
* הקוד המלא (כלל המרחב <math>\mathbb F^n</math>) <math>[n,n,1]</math>
* קוד החזרות <math>[n,1,n]</math>
* קוד ריד-סולומון <math>[n,k,n-k+1]</math>

==ראו גם==
* חסם פלוטקין
* חסם האמינג

==הערות שוליים==

קטגוריה:תורת הקודים
נגושור

נגושור היה מלך מיתולוגי של שומר. לפי רשימת המלכים השומרית היה מייסד של השושלת הראשונה של כיש, לפי הרשימה שלט במשך 1,200 שנים והיה מלך ראשון אחרי המבול.

עד היום לא נמצאו הוכחות לקיומו.

==ראו גם==
*רשימת המלכים השומרית

{| class="standard" cellpadding="5" cellspacing="0" align="center" style="border: black solid 1px"
|-
| colspan=3 align="center" style="background:Lavender;"|מלכי שומר
|-
| align="center" width="30%"|<small>הקודם:</small><br />אובר-תותו
| align="center" style="background: Gold;" width="40%"|שושלת ראשונה של קיש<br />המאה 26 לפנה"ס
| align="center" width="30%"|<small>הבא:</small><br />קולסינה-בל
|-
|}

קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
יוחנן ברויאר

יוחנן בְּרוֹיֶאר (נולד ב-19 באוגוסט 1954) הוא בלשן ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג ללשון עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. עוסק בחקר הלשון העברית והלשונות השמיות הקרובות אליה. עיקר מחקרו מוקדש לחקר לשון חז"ל.

==קורות חיים==
יוחנן ברויאר נולד ברחובות לרב מרדכי ברויאר, בתקופה ששימש כמורה בישיבת הדרום ברחובות. הוא למד בישיבת הר עציון, ולאחר מכן בישיבת נצח ישראל בירושלים אצל הרב ישראל זאב גוסטמן. את השכלתו האקדמית רכש בחוגים לתלמוד וללשון העברית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנות ה־80 של המאה ה־20 הורה במכינה לתלמוד של החוג לתלמוד באוניברסיטה העברית. הצטרף לחוג ללשון עברית ושימש בין היתר כראש החוג. שימש גם ראש היחידה להוראת עברית בבית הספר לתלמידי חוץ לארץ. כמו כן היה חוקר אורח באוניברסיטת קולומביה ומרצה אורח בישיבה יוניברסיטי שבניו־יורק ובאוניברסיטת ייל שבניו־הייבן.

פרופ' ברויאר נבחר לחבר יועץ של האקדמיה ללשון העברית בשנת 2000 ובשנת 2009 נבחר לחבר האקדמיה. שימש יושב־ראש הוועדה למילים בשימוש כללי, ועדת הפרסומים וועדת הדקדוק.

ברויאר מתגורר בירושלים. נשוי לשירה ברויאר, לשעבר מנהלת התיכון לבנות פלך בירושלים, ואב לארבע בנות.

==תחום התמחות ומתודולוגיה==
מחקריו של פרופ' ברויאר עוסקים בלשון ספרות חז"ל, לשון התנאים ולשון האמוראים, בעברית של התלמוד הבבלי ובארמית הבבלית. כותב ומלמד גם על לשונו של עגנון. עבודת הדוקטורט שלו נכתבה בנושא "העברית בתלמוד הבבלי לפי כתבי היד של מסכת פסחים".

==פרסים==
*פרס קוטשר (1980)
*פרס גולדה מאיר (1986)
*פרס ורבורג (1990)
*פרס רוזנטל (1992)

==ספריו==
*העברית בתלמוד הבבלי: לפי כתבי היד של מסכת פסחים, ירושלים תשס"ב
*מארמית לעברית: שיטת התרגום בהלכות ראו, ירושלים תש"ף
*ספר הלכות ראו: והוא תרגום עברי קדום לספר הלכות פסוקות, ירושלים תשפ"א

==ממאמריו==
*פעל ובינוני בתיאורי טקס במשנה, תרביץ נו (תשמ"ז), עמ' 299–326.
*על גלגולי לשון חז"ל בתלמוד הבבלי, מחקרי תלמוד, ב, קובץ מחקרים בתלמוד ובתחומים גובלים, ירושלים תשנ"ג, עמ' 91–126.
*גדול מרב רבי, גדול מרבי רבן, גדול מרבן שמו, תרביץ סו (תשנ"ז), עמ' 41–59.
*תפקיד המילית "קא" בארמית הבבלית, לשוננו ס (תשנ"ז), עמ' 73–94.
*הרכיב העברי בארמית של התלמוד הבבלי, לשוננו סב (תשנ"ט), עמ' 23–80.
*מוצאו והוראתו של הביטוי ממלא מקום, לשוננו סה (תשס"ג), עמ' 249–260.
*מחלוקת ניקוד וטעמים בחלוקת פסוקים, ספר היובל לרב מרדכי ברויאר, ירושלים תשנ"ב, עמ' 191–242.
*[https://www.academia.edu/42970096/The_Hidden_Biblical_Component_in_the_Language_of_S_Y_Agnon_היסוד_המקראי_הסמוי_בלשונו_של_עגנון היסוד המקראי הסמוי בלשונו של עגנון], מחקרי ירושלים בספרות עברית כג (תש"ע), עמ' 215–254.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
** [https://web.archive.org/web/20131014142234/http://hebrew-academy.huji.ac.il/al_haakademya/Documents/חברי%20האקדמיה%20-%20קורות%20חיים/פרופ'%20יוחנן%20ברויאר.pdf פרופ' יוחנן ברויאר – קורות חיים]
* 
* 
* [https://shamash.academia.edu/YBreuer קישורים למאמרים של יוחנן ברויאר ב-academia]
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: לשון עברית ולשונות היהודים
יוחנן ברויאר
קטגוריה:משפחת צבי בנימין אוירבך
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:חברי האקדמיה ללשון העברית
קטגוריה:בוגרי ישיבת הר עציון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
מלאכת שוחט

שחיטת חיה
צייד וה"שלל" המת
איור של ציד [[תאו]]

מְלֶאכֶת הַשּׁוֹחֵט היא אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת. מלאכה זו נוגעת בכל מקרה של הרג בעל חיים לשם שימוש בו. איסור מלאכת שוחט הוא משום נטילת נשמה של הבעל חי.

==טעם האיסור==

=== נטילת נשמה ===
איסור מלאכת שוחט הוא משום 'נטילת נשמה'. מלאכה זו נעשתה במשכן בהריגתם של החלזון, האילים המאדמים והתחש, ששימשו לצביעת בדים.

=== צובע ===
לדעת רב, מלבד איסור נטילת נשמה, מתחייב גם משום צובע, שכן על ידי השחיטה נצבע מקום השחיטה בצבע אדום, ומכיוון שצביעת בית השחיטה בדם השחיטה היא דבר שיש בו תועלת, שכן הדבר מזרז את הקונים ומוכיח כי מדובר בבהמה טרייה שנשחטה היום, נחשבת מלאכה זו "מלאכה הצריכה לגופה", אך לדעת שמואל החיוב הוא רק משום נטילת נשמה.

=== גדר המלאכה ===
נחלקו הראשונים בגדר המלאכה של נטילת נשמה, שעשויה גם בכל נטילת דם מבעל חיים. 

התוספות פוסלים את האפשרות שהמלאכה היא מחמת שהחליש את כוחו, מכיוון שלפי הגמרא מי שמל תינוק בשבת שלא בזמנו, חייב משום שוחט, ומכיוון שאין שום מטרה להחליש את התינוק בשעת המילה, לו הייתה מלאכת נטילת נשמה החלשת התינוק, הייתה זו מלאכה שאינה צריכה לגופה והיה פטור. אשר על כן מציע תוספות, כי חיוב השוחט הוא משום שנוטל את מקצת נפשו של האדם השרויה בדמו, וכאמור בספר בראשית 

==תולדות==

=== חנק ===
חניקת בעל חיים, היא תולדה של שוחט, לכן אם העלה דג מספל של מים והניחו עד שמת חייב משום חונק. חז"ל שיערו, שכאשר כיון שיבש בו כסלע בין סנפיריו חייב מי שהעלהו, שאז אינו יכול לחיות עוד.

=== חובל ===
החובל בשבת ומוציא דם מבעל חיים - לפי רש"י בשם הלוי"ה, תוספות, ורוב הראשונים - זהו תולדה של שוחט. לפי רש"י בהוצאת דם יש גם מלאכת צובע<ref></ref> ולפי הרמב"ם במלאכת חובל יש איסור מפרק שהיא תולדה של דש<ref></ref>

==ראו גם==
* מלאכת צד

==קישורים חיצוניים==
* אסופת מאמרים בנושא [http://asif.co.il/?page_id=22798 מלאכת שוחט], באתר ספריית אסיף

==הערות שוליים==

שוחט
אריך שמידט

אריך שמידט (באנגלית: Erich Schmidt; 13 בספטמבר 1897 - 3 באוקטובר 1964) היה ארכאולוג אמריקאי ממוצא גרמני. הוא נולד בעיר באדן-באדן בגרמניה. התמחה בארכאולוגיה של המזרח התיכון והיה לימים פרופסור במכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו

שמידט לחם במלחמת העולם הראשונה. החל את לימודיו באוניברסיטת הומבולט בברלין, ובשנת 1923 היגר לארצות הברית ולמד אנתרופולוגיה באוניברסיטת קולומביה. שימש כסגן מנהל המשלחת לחקר החתים של המכון האוריינטלי. שמידט חפר באיראן באתר טפה היסר בחיפוש אחרי העיר הקדומה הקטומפילוס וכן ניהל חפירה בריי. 

בשנת 1932 חפר בעיראק באתר העיר שורופק במשך 6 שבועות בצוות משותף של בית הספר האמריקאי לחקר המזרח ואוניברסיטת פנסילבניה. שמידט ניהל את החפירה, ושמואל נח קרמר שימש אפיגרף. החפירה המפורסמת ביותר שלו הייתה בפרספוליס בין השנים 1934–1939. 

שמידט היה מהחלוצים בשימוש בצילום אוויר באתרים ארכאולוגיים. ב-1935 השיג את אישורו של שליט איראן רזא שאה פהלווי לבצע טיסות צילום לצורכי מחקר ומיפוי. 

אריך שמידט מת בשנת 1964 בסנטה ברברה, בקליפורניה.

== עבודותיו ==
<div style="direction: ltr;">
*Time-Relations of Prehistoric Pottery Types in Southern Arizona, Anthropological Papers of the American Museum of Natural History 30, no. 5 (1928)
*Anatolia Through the Ages: Discoveries at the Alishar Mound, 1927-1929 (Chicago, IL: University of Chicago Press, 1931).
*Excavations at Tepe Hissar, Damghan (Philadelphia, PA: University of Pennsylvania Press, 1937).
*Flights Over Ancient Cities of Iran (Chicago, IL: University of Chicago Press, 1940).
*Persepolis I: Structures, Reliefs, Inscriptions (Chicago: University of Chicago Press,1953). 
*Persepolis II: Contents of the Treasury and Other Discoveries (Chicago: University of Chicago Press, 1957).
*Persepolis III: The Royal Tombs and Other Monuments (Chicago: University of Chicago Press, 1970).
*The Treasury of Persepolis and Other Discoveries in the Homeland of the Achaemenians, OIC 21 (Chicago: University of Chicago Press, 1939); 
</div>

== קישורים חיצוניים ==
<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20060202011932/http://oi.uchicago.edu/OI/PROJ/PER/Persian_Ex.html The Persian Expedition 1930-1939], and [catalog of expedition photographs], at the [http://oi.uchicago.edu Oriental Institute website],
* [https://oi.uchicago.edu/sites/oi.uchicago.edu/files/uploads/shared/docs/erich_f_schmidt_bio.pdf Erich F. Schmidt Biography Oriental Institute Museum Archivist]

קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:ארכאולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1964
וילארד ואן דייק

וילארד ואן דייק (באנגלית: Willard Van Dyke; 5 בדצמבר 1906 – 23 בינואר 1986) היה צלם ויוצר סרטים אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
ואן דייק גדל בחווה בדנוור, ועבר לקליפורניה כשהיה בן 28, שם למד צילום, תחילה מאביו, ומאוחר יותר נהיה שוליה של אדוארד וסטון. 

בשנת 1928 היה שותף להקמת "קבוצת F/64" ביחד עם אנסל אדמס, אדוארד וסטון ואימוג'ן קנינגהם. 

בשנת 1935 עזב את הקבוצה ועבר לניו יורק, שם עסק בקולנוע, והתמקד במצב החברתי. שמו נקשר במהירות אל תיעוד חברתי בארצות הברית. צילומיו, המתעדים קטיף שדות כותנה, מפעלי פלדה, ערים תעשייתיות וכן דיוקנאות של עובדי מפעל מובטלים ובני משפחותיהם סיפקו תיעוד של אותה תקופה, והיוו דוגמה לנצחיות של הקולנוע. 

במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הפיק סרטי תעמולה עבור הממשלה האמריקאית. בשנת 1948 הפיק סרט תיעודי על חייו של מורו והצלם אדוארד וסטון. 

ואן דייק היה מנהל מחלקת הקולנוע של ה-MOMA מהשנים 1965 עד 1974. 

בשנת 1967 היה חבר בצוות השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-7.

==ראו גם==
* קבוצת F/64

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צלמים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפרצ'ס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1986
מלאכת קורע

הקורע. לדעת ה[[רמב"ם גם קריעה שאינה על מנת לתפור, אסורה בשבת כשהיא נעשית לשם השגת תועלת כלשהי]]
מְלֶאכֶת הַקּוֹרֵעַ היא אחת מהל"ט אבות מלאכה האסורות בשבת. ככל מלאכות שבת, מקור איסור מלאכה זו הוא העבודות שנעשו להקמת המשכן, כאשר הייתה נוצר קרע באחד מהאריגים ששימשו ליריעות המשכן, היו קורעים את מקום החור, על מנת לתפור אותו מחדש.

==הגדרת המלאכה==
במשנה מוגדרת המלאכה האסורה מהתורה כ, אך מן הרמב"ם עולה שקריעה אינה בהכרח "על מנת לתפור", אלא כל קריעה שמטרתה לתקן דבר, אסורה מהתורה. לשיטתו, התנאי "על מנת לתפור" נכלל בהגדרת המלאכה כדי להוציאה מהכלל ש"מקלקל". כך גם פסק רבי ישראל מאיר הכהן בביאור הלכה. לשיטה זו הובאה ראיה חזקה מן הברייתא המובאת בתלמוד הבבלי, המחייבת את "הקורע בחמתו ועל מתו" אם קורע לצורך תיקון, על אף שאינו קורע על מנת לתפור. אמנם, רבי עקיבא איגר הוכיח מדברי התוספות שקורע חייב דווקא כשמטרתו היא לתפור, ואם אין מטרתו לתפור – אינו חייב על אף שאינו מוגדר כמקלקל. ב"ביאור הלכה" הוסברו דברי התוספות באופן שונה.

הגמרא מביאה מקרה בו מותר לקרוע ובפוסקים דנו את סיבת ההיתר. המקרה הוא בסל שעשוי מענפי דקל לאחסון תמרים שלא הבשילו לגמרי, שמותר לקרוע את הסל בשביל להוציא את התמרים. בכל-בו כתב שזה נחשב כמו שבירת אגוז לאכול את תוכו שמותרת. החזון איש הסביר את הסברא, כשאדם עוסק בחילוץ חפץ מתוך עטיפה אין קריעת העטיפה נחשבת קריעה, ורק כשאדם עוסק בקריעה לשם קריעה נחשבת המלאכה כמלאכת קורע. יש שהסבירו את הכוונה שהעטיפה טפֵלה לתכולה ולכן אין עיסוק בה נחשב כמלאכה. רבי שניאור זלמן מלאדי הסביר דין זה שקריעה היא רק קריעת שני גופים דבוקים ולא גוף אחד (ראו לקמן). דין דומה מובא בתוספתא שמותר לקרוע עור שמכסה חבית אם כי יש המפרשים את הדין באופנים אחרים.

==יישומים==
מי שקורע נייר לקרעים כדי לקנח משהו, חייב משום קורע, אם כי נחלקו הפוסקים אם הנייר נחשב לגוף אחד או לשני גופים (שהרי הוא מורכב מכמה גופים), ולכן ייתכן שאיסור זה תלוי במחלוקת האם קריעה של גוף אחד לשנים נחשבת לקריעה. יש שהתירו במקום הדחק לקרוע כלאחר יד זאת מלבד איסור מחתך. כך גם, מי שקורע מעטפה גם הוא עובר משום קורע. לדוגמה, ישנם הקורעים את הנייר לפני כניסת השבת כדי שיוכלו להשתמש בו בשבת מבלי לעבור על איסור עשיית המלאכה.

קריעת עטיפה או מכסה כגון עטיפת במבה או כיסוי של גביע לבן, מתירים רוב הפוסקים על פי הדין של סל של תמרים שעטיפת חפץ מותרת בקריעה, ויש מיעוט האוסרים אך מסיבות שונות. אם כי כאשר פותחים דבר שבפתיחתו הוא נהיה כלי, עוברים על איסור אחר שהוא מלאכת מכה בפטיש או מלאכת בונה אם הקריעה לא הייתה דרך קלקול, וכן לפעמים יש גם איסור של מלאכת מחתך וכן מלאכת מוחק כשיש על העטיפה אותיות או ציורים.

אדם הקורע מחמת כעסו, לא עובר על האיסור, .

==שיטת שולחן ערוך הרב==
רבי שניאור זלמן מלאדי מחדש שמלאכת קורע כוללת רק הפרדת שני גופים דבוקים בלא מחשבת קלקול, שכן מלאכה זו היא בניגוד למלאכת תופר שבה מחברים שני גופים לגוף אחד. רבי ישראל מאיר מראדין חולק וטוען שגם קריעת גוף אחד לשנים, כמו נייר, נחשבת לקריעה ומוכיח כדבריו מהתלמוד ירושלמי. עם זאת ברמב"ם ובשולחן ערוך מובא איסור קריעת נייר בנימוק "אין קורעין הנייר, מפני שהוא כמתקן כלי", ומכאן ראיה לכאורה, כדברי רבי שניאור זלמן מלאדי.

==קישורים חיצוניים==
* (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם)
* אסופת מאמרים בנושא [http://asif.co.il/?page_id=22800 קורע ותופר], באתר ספריית אסיף

==הערות שוליים==

קורע
יורי צ'ייקה

יורי יאקובלביץ' צ'ייקה (ברוסית: Юрий Яковлевич Чайка; נולד ב-21 במאי 1951) הוא מדינאי ומשפטן רוסי. כיהן בתפקיד התובע הכללי של רוסיה (בשנים 2006–2020) וכשר המשפטים הרוסי (בשנים 1999–2006).

בינואר 2020 מונה לנציג הנשיאותי במחוז הפדרלי של צפון קווקז.

==ביוגרפיה==
יורי צ'ייקה נולד במחוז חברובסק, בעיר ניקולאייבסק על אמור.

ב-1976 סיים את לימודיו במכון המשפטים של סברדלובסק שב-1992 הפך לאקדמיה הממלכתית למשפטים של אוראל.

מ-1976 צ'ייקה עבד באזור אוּסט-אוּדין, במחוז אירקוטסק במשרד התובע הכללי האזורי וכיהן גם כסגן התובע הכללי של אזור טולון במחוז אירקוטסק.

בשנים 1979–1984 היה פרקליט לענייני תנועה והיה ראש מחלקת החקירות של הפרקליטות לענייני תחבורה במזרח סיביר. לאחר מכך הוא מונה לתפקידים שונים במערכת המשפטית במחוז.

עם נפילת ברית המועצות מונה ב-1992 לתפקיד התובע הכללי המחוזי באירקוטסק עד 1995.

בשנת 1995 הועבר למוסקבה ומונה לסגן התובע הכללי של הפדרציה הרוסית. הוא מונה לתפקיד זה על ידי יורי סקורטוב שלמד איתו במכון המשפטים ושהיה התובע הכללי. לאחר פיטוריו של סקורטוב, מאפריל עד אוגוסט 1999 היה ממלא מקום התובע הכללי הרוסי.

מאוגוסט 1999 עד יוני 2006 היה שר המשפטים הרוסי, בממשלת פוטין הראשונה ובתקופת כהונתו כנשיא.

מאז יוני 2006 הוא מכהן בתפקיד התובע הכללי של רוסיה, ומתוקף תפקידו זה הוא חבר במועצת הביטחון של רוסיה. ב-22 ביוני 2011 הוא מונה לכהונה שנייה של 5 שנים וב-15 ביוני 2016 מונה לכהונה שלישית נוספת.

בינואר 2020 מונה על ידי נשיא רוסיה ולדימיר פוטין לנציג הנשיאותי במחוז הפדרלי של צפון קווקז.

==חייו האישיים==
יורי צ'ייקה נשוי ואב לשניים.

הוענקו לו עיטורי ההצטיינות למען המולדת מדרגה השלישית והרביעית בשנת 2006 ובשנת 2011 בהתאמה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://lenta.ru/lib/14159398/ קורות חיים] 

קטגוריה:שרי המשפטים של רוסיה
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1951
תומאס שפקוט

תומאס ויליאם שפקוט (באנגלית: Thomas William Shapcott; נולד ב-21 במרץ 1935 איפסוויץ') הוא משורר, סופר, מחזאי, מוציא לאור ופדגוג אוסטרלי.

==שנות ילדותו וצעירותו==
תומאס ויליאם שפסקוט נולד באיפסוויץ' במדינת קווינסלנד באוסטרליה. אחיו התאום נולד זמן קצר לפניו ביום הקודם.
שפקוט למד יחד עם אחיו בבית הספר ביישוב ובגיל 15 הפסיק אותם על מנת שיעבוד בעסק הנהלת חשבונות של אביו. בגיל 26, בשנת 1961 הוסמך כמנהל חשבונות. בהמשך למד אמנויות באוניברסיטת קווינסלנד וסיים עם תואר בשנת 1967
בנעוריו נמשך לתחום המוזיקה - בעיקר להלחנה. הלחין כמה יצירות עד שגילה, לפי עדותו, כי מבלי משים עשה פלגיאט לפי יצירה קאמרית של ארנסט בלוך. אז החליט לעזוב את העיסוק הזה והתמחה בתחום ייעוץ המס שבו עבד כ-27 שנה.

==פעילותו הספרותית== 
תומאס שפקרופט הצטיין בסופו של דבר כמשורר וכסופר.
כתב כ15 קובצי שירים וששה רומנים. בזכות כתיבתו נבחר למלא תפקידים בכירים בצמרת חיי התרבות בארצו. במשך כ7 שנים כיהן כמנהל הנהלת המועצה האוסטרלית לספרות ובין השנים 1992–1997 היה מנהל מועצת הספר הלאומית של אוסטרליה. כמו כן לימד כפרופסור לכתיבה יצירתית באוניברסיטת אדלייד.

==פרסים ואותות כבוד==
*1961 פרס גרייס לוון לשירה, בשביל הקובץ "זמן על אש"
*1967 פרס מייר לשירה אוסטרלית - בשביל "טעם של מי מלח" 
*1976 זכייה בתחרות לשירה "ממוריאל סי. ג'יי. דניס", המסגרת הפתוחה, עם "חמשת החושים" 
*1978 הפרס אוסטרליה-קנדה לספרות
*1989 עיטור מסדר אוסטרליה עם דרגת קצין AO
*1989 "זר הזהב" של "ערבי השירה" בסטרוגה, מקדוניה.
*1996 פרס ווזלי מישל רייט לשירה 
*1996 פרס מיוחד לספרות של ראש ממשלת מדינת ניו סאות' ויילס 
*2000 פרס פטריק וייט לספרות 
*2005 מלגת הרולד ווייט 
*דוקטור לספרות לשם כבוד של אוניברסיטת מקוארי Macquarie

==יצירות==
*קובצי שירים:
**Time on Fire (זמן על אש)
**The Mankind Thing
**Shabbytown 
**Calendar (לוח שנה)
**In the Beginning (בראשית)
**Chekhov's Mongoose
**Spirit Wrestlers (מתאבקי הרוח)

*רומנים
**White Stag of Exile (סוס לבן של הגלות) - על חיי קארוי פולסקי
**Mona's Gift (המתנה של מונה)

==קישורים חיצוניים==

* W. Wilde - Australian Poets and their Works,, Oxford University Press, 1996
:(ו. ויילד - משוררים אוסטרלים ויצירותיהם, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1996
* 3Jason Steger, Best wishes from Patrick White: $20,000 prize for a man of letters, Sydney Morning Herald, 11 November 2000, p.5
:(ג'ייסון סטגר - מיטב הברכות מפטריק וייט: 20,000 דולר לאיש ספרות, בעיתון "סידני מורנינג הראלד", 11 בנובמבר 2000 ע'5) 
* The Age, Easter Edition 25–26 March 2005, Review, p. 16
:(רווייו ב"ד'י אייג'", מהדורת פסחא, 25 - 26 במרץ 2005, ע'16)

קטגוריה:משוררים אוסטרלים
קטגוריה:סופרים אוסטרלים
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: מפקדים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1935
מלאכת מעבד

צחצוח נעלי עור נחשב כמלאכת מעבד]]
מְלֶאכֶת הַמְּעַבֵּד היא אחת מהל"ט מלאכות, שנעשו במשכן לצורך הכנת כיסויי עורות האילים המאודמים ועורות התחשים, ומוזכרת במשנה במסכת שבת .

==הגדרת המלאכה==
מלאכה זו, היא ביצוע כל הפעולות הקשורות בעור לשם הכשרתו לשימוש האדם, כגון מליחת העור, דריסת העור ברגלים עד שיתקשה, או ריכוך העור ביד ומשיכתו ויישורו כדרך הרצענין,, מכיוון שכל אלו הם פעולות של עיבוד העור.

מסיבה זו, אסור למשוח נעל בשמן, אם השמן משפר את טיב עור הנעל, וכל שכן אם כוונתו במשיחת השמן שיהיה שחור חכמים גזרו גם שאסור לצחצח את הנעלים על ידי שמן גם אם אין בו משום עיבוד. עוד הוסיפו חכמים ואמרו, שאם כוונתו היא לצחצח את העור, אסור לבצע פעולה זו בכל כלי שהוא גם בלא שמן, ולמשל בבגד או במברשת והגאון רבי אברהם ישעיה קרליץ בעל החזון איש, היה אוסר לבצע פעולות צחצוח בנעל, גם ביד, אבל להסיר את האבק בנחת מותר.

==עיבוד מדרבנן==
מהתורה אין עיבוד באוכלין אך חכמים גזרו, שכל דבר שהמלח מועיל לו לשנות טבעו, לרככו, להקשותו, או להפיג את מרירותו, כגון צנון בצל ושום וכיוצא בהם, דברים חריפים שכשהם שוהים במלח הם מזיעים ויוצאת מרירותם, וכן פולין ועדשים שנתבשלו בקליפתם שהמלח מרכך את קושי שבהם מצד קליפתן, וכן מלפפונים חיים שהמלח מועיל, וכן כל דבר שרגילים לכבוש אסור למלוח. הראשונים נחלקו באיסור זה, לפי רש"י גזירה זו היא אכן משום שפעולות אלו דומות לעיבוד, אבל לפי שיטת רמב"ם הסיבה היא מכיוון שכבישת ירקות היא פעולה הדומה לבישול.

ההיתר היחיד לאכול צנון במלח, הוא אם טובל כל חתיכה במלח ואוכל תיכף. וכן אם שופך לפני או לאחר מליחתן שמן או חומץ, שמבטל את כוח המלח מותר. אפילו דברים שאין המלח מועיל להם לשנות טבעם, כגון ביצים ובשר מבושל מותר למלוח רק סמוך לסעודה לאותה סעודה, אבל לסעודה אחרת אסור, ובעת הדוחק יש להקל לסעודה אחרת, כשחושש שיסריחו.

==הערות שוליים==

מעבד
אוויטרנס

אוויטרנס (Avitrans) הייתה חברת תעופה שוודית שבסיסה בסטוקהולם. החברה נוסדה בשנת 2004 והפעילה טיסות סדירות, מטען ועסקים. החברה העסיקה כ-100 עובדים. החברה נסגרה בשנת 2010 לאחר שבעליה מצא כי תפעולה היה יקר מדי.

== צי החברה ==
{| class="wikitable"
|-
! דגם!! מספרם בצי!! תכולת מושבים !! הערות
|-
| סאאב 340 || 12 || 33 || 
|-
| סאאב 2000 || 4 || 50 || שכורים מ-Golden Air
|-
| ATR 72|| 2 || 72 || שכורים מ-Golden Air
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברות תעופה שוודיות
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו