OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
היינריך נויהאוס

היינריך נויהאוס (בגרמנית: Heinrich Gustavovich Neuhaus; ברוסית: Генрих Густавович Нейгауз; 12 באפריל 1888 – 10 באוקטובר 1964) היה פסנתרן ומורה רוסי-סובייטי ממוצא גרמני.

== ביוגרפיה ==
נויהאוס נולד בקירובוגרד (אז יליזבתגרד), באוקראינה להורים ממוצא גרמני. אף כי שני הוריו היו מורים לפסנתר הוא למד בעיקר בכוחות עצמו. ההשפעות העיקריות על התפתחותו האמנותית המוקדמת באו מדודנו קרול שימנובסקי ובייחוד מדודו פליקס בלומנפלד בביקוריו בבית אחיותיו. ב-1902 ניגן ברסיטל ביליזבתגרד עם הכנר מישה אלמן בן ה-11 ובשנת 1904 הופיע בקונצרטים בדורטמונד, בבון, בקלן ובברלין. בהמשך למד אצל ליאופולד גודובסקי בברלין ומשנת 1909 עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה בכיתות האמן שלו באקדמיה למוזיקה של וינה. ב-1914 התחיל ללמד בקירובוגרד ואחר בטביליסי ובקייב. בתקופה זו עצר את קריירת הקונצרטים שלו ושם דגש על פעילויות פדגוגיות. ב-1922 החל ללמד בקונסרבטוריון של מוסקבה, שאותו גם ניהל בין 1935 ל-1937. עם תלמידיו נמנו אמיל גיללס, ראדו לופו, סביאטוסלב ריכטר ויעקב זאק. בשנת 1956 זכה לתואר "אמן העם של ברית המועצות".

נויהאוס נודע במגנטיות הפואטית של נגינתו ובעידונו האמנותי. ספרו הפדגוגי, "אמנות הנגינה בפסנתר" (1958) נחשב לאחד המוסמכים ביותר והנפוצים ביותר בשימוש בנושא זה. 

בנו של נויהאוס הוא הפסנתרן והמורה סטניסלב נויהאוס. נינו של נויהאוס הוא הפסנתרן הישראלי עדי נויהאוס, יליד 1996.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.neuhaus.it/english אתר לזכרו]
* 
* 

קטגוריה:פסנתרנים רוסים
קטגוריה:פסנתרנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים מאוקראינה
קטגוריה:גרמנים מרוסיה
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:סגל הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:ילידי 1888
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1964
משה קאשטרו

ר' משה (בן צדיק) קאשטרו מחכמי ארץ ישראל וממנהיגי הקהילה היהודית בירושלים במחצית הראשונה של המאה ה-16.

==ביוגרפיה==
אביו אברהם קאשטרו היה ממונה על המטבעה במצרים, נמלט ב-1524 ממצרים בשל אי-הסכמתו לשתף פעולה בעת המרד של אחמד פאשא בסולטן סולימאן הראשון, ואחרי דיכוי המרד חזר לתפקידו ולמעמד בכיר של גובה מיסים מביירות ועד מצרים. עבר עם משפחתו לארץ ישראל והם התיישבו בירושלים. שם היה מעורב בפרויקטים של בנייה ויש הסוברים שבכללם גם מעורבות במפעל בניית חומות ירושלים.

בגניזה הקהירית נמצאה איגרת ששלח ר' משה לאחד מפרנסי קהילת מצרים, אברהם אבן שאנג'י לטובת גיוס כספים לקהילת ירושלים. באגרת זו הוא מציין שהחכם המקובל ר' אברהם בן אליעזר הלוי שימש לו כאב חורג בצעירותו. אברהם דוד משער שהוא גדל אצלו עוד לפני גירוש ספרד ושייתכן שאף הצטרף אל נדודיו במסעו לארץ ישראל.

בין רבותיו של ר' משה קאשטרו נמנו הרלב"ח, ר' דוד ן' שושן, ר' יעקב בירב, ורבי יצחק הכהן שולאל<ref></ref>. בוויכוח המפורסם בנושא חידוש הסמיכה בשנת רצ"ח, עמד לצידו של הרלב"ח אף על פי שגם ר' יעקב בירב היה מרבותיו המובהקים. בעניין זה קיימת איגרת שבה הוא נותן תשובה מפורטת של עמדתו ומחלוקתו על רבו הרב יעקב בירב, ואשר בעקבות כך ביקר אותו רבו בחריפות. בקונטרס הסמיכה שכתב הרלב"ח מופיעה התייחסות ארוכה בשמו ובשם הרב בירב לתשובתו זו. 

הרלב"ח מזכיר מעלותיו בכמה מקומות כגון: .

בזמנו התרחש חלק משמעותי מגלי עליות מגורשי ספרד ופורטוגל, דבר אשר השפיע על אופי היישוב היהודי בארץ ישראל. 

המשיך להנהיג את הקהילה היהודית בירושלים גם לאחר מות רבו וראש הקהל הרלב"ח.

בשנת 1546 פקדה את הארץ ובכלל זה את ירושלים רעידת אדמה חזקה שגרמה להרס רב. 

נפטר בירושלים בשנת ה'ש"ז (1547). בשנים שלאחר פטירתו התמעטה הקהילה היהודית בירושלים עד שהיו נצרכים לפנות בכל עניין אל מנהיגי הקהל בצפת.

מבניו מפורסם רבי יעקב קאשטרו, המכונה מהריק"ש, שהיה מרבניה הנודעים של יהדות מצרים ויש דעות שרבי יעקב היה אחיו של רבי משה. כמו כן היה לו בן נוסף בשם רפאל שנהרג בצעירותו בדרכו למצרים.

== ראו גם ==
* יהודים בירושלים במאה ה-15 וה-16

== לקריאה נוספת ==
* גיורא פוזיילוב, חכמיהן של ארבע ערי הקודש כרך ב - חכמי ירושלים, מינהל החינוך הדתי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* אברהם דוד, "[https://humanities.tau.ac.il/sites/humanities.tau.ac.il/files/media_server/Jewish%20History/Teuda/Teuda-%20Vol%207-%20English/Teuda-%20Vol%207-%2015-%20David.pdf עוד לתולדותיו של ר' משה קאשטרו – מחכמי ירושלים במאה הט"ז לאור מסמך מן הגניזה]", תעודה ז (תשנ"א), עמ' 347–351.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:יהודים שמוצאם ממגורשי ספרד
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-16
קטגוריה:נפטרים ב-1547
ח'יר א-דין

ח'יר א-דין פאשה, המכונה "ברברוסה" (בטורקית: Barbaros Hayrettin Paşa; 1478–1546), היה שודד ים, מדינאי ואדמירל עות'מאני בשירות הסולטאן סולימאן המפואר ואביו, הסולטאן סלים הראשון, שפעל בים התיכון, במחצית הראשונה של המאה ה-16, ויריבו הגדול של עמיתו הנוצרי הג'נובזי, אנדראה דוריה.

== שודד ים ==
ח'יר א-דין נולד או חיזיר ראיס באי לסבוס למשפחת פריבטירים, והיה הצעיר מבין חמשת בניו של יאקופ אגה ורדרלי, סיפאהי או יאניצ'ר ממוצא טורקי או אלבני שעבד בשירות הסולטאן מהמט השני. האב השתתף ב-1462 בכיבוש האי לסבוס (מיליטיני) וקיבל אדמות ביישוב בונובה באי. אמו הייתה יוונייה בשם קתריני, אלמנה של כומר יווני.
אחיו פעלו תחילה במערב הים התיכון, ובשנת 1515 השתלטו על אלג'יריה, משם יצאו לפשיטות על נמלי איטליה וספרד, שדדו אוניות ודאגו לשלם מס קבוע לסולטאן, שראה בהם בצדק את בני חסותו ועושי דברו.

ב-1516 עלה קרלוס הראשון, שהיה מאוחר יותר קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, על כס מלכות ספרד, והבין היטב כי לא יוכל לקטוף את פירות גילוי אמריקה לאורך זמן, אם לצי הטורקי תהיה דריסת רגל באוקיינוס האטלנטי. לכן מיקד את מאמציו בראשית שלטונו לשחרר את אלג'יריה מהכיבוש הטורקי. הניסיון הראשון נכשל, אולם בספטמבר 1517 הצליח קרל לכבוש את אלג'יריה והוציא להורג את כל בני המשפחה, פרט לח'יר א-דין, שהצליח לברוח. מאותו זמן כונה "ברברוסה" על ידי האירופים, מאחר שאחיו שנהרג נקרא "באבא אורוץ'", המצלצל דומה. ח'יר א-דין, שרצה לקבל את ההילה שנרכשה לשמו של אחיו, אף ניסה לחקות את דמותו של אחיו וצבע את זקנו באדום.

== השתלטות על הים התיכון ==
בשנות העשרים החל ח'יר א-דין לשדוד את נמלי ספרד ואיטליה. בתחילה התמקד בחופי הים התיכון, ושדד את נמלי קלבריה, טאראנטו ונמלים שונים בחופי ספרד. מאוחר יותר (1531), העז להיכנס לאוקיינוס האטלנטי ושדד בנמל קדיס את אוניות הקיסר קרל, שחזרו מאמריקה עמוסות זהב. שנה אחר כך חצה את מצר מסינה, השתלט על חלקים באיטליה ובסיציליה, והתעמת עם הצי הג'נובזי (1535).

בשנת 1536 נחל ח'יר א-דין מפלה באלג'יר, כאשר הקיסר קרל וצי הליגה הקדושה, שכלל את ספרד, גרמניה, ונציה, ג'נובה, מסדר אבירי מלטה ונאפולי, בפיקוד האדמירל אנדריאה דוריה, השתלט על אלג'יר וגירש אותו משם. אך הלה מצא מקלט בתוניס. כעבור שנתיים (1538) נערך קרב גדול - קרב פרווזה (Prevesa, ביוון), שבו מחץ ח'יר א-דין את צי הליגה. הליגה עשתה מאמץ נוסף לנחות בתוניס ב-1541, אך תנאי מזג אוויר קשים שמו לאל את המסע. כישלון זה גרם להשתלטותו של ח'יר א-דין על הים התיכון באופן מלא עד להתאוששות הליגה, אחרי מותו, ב-1546, ובאופן סופי אחרי קרב לפנטו, ב-1571.

== לקריאה נוספת ==
*רוג'ר קראולי, אימפריות הים: הקרב הסופי על השליטה בים התיכון 1521–1580, מאנגלית: חגי אברבוך. תל אביב: אופוס, 2012. (לפי מפתח עמ' 380).
<div style="direction: ltr;">
*A. Galotta, "Khair al-Din Pasha", EI2 (Encyclopaedia of Islam 2nd edition), Vol. 4 pp 1155-1158
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: היסטוריה
קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
קטגוריה:אדמירלים טורקים
קטגוריה:שודדי ים ברברים
קטגוריה:טורקים ממוצא יווני
קטגוריה:ילידי 1478
קטגוריה:נפטרים ב-1546
Songs of Leonard Cohen

Songs of Leonard Cohen (בעברית: "שירים של לאונרד כהן") הוא אלבום הבכורה של המשורר הקנדי לאונרד כהן מ-1967. לפני הכניסה לעולם המוזיקה, הוציא כהן שישה ספרים שזכו לשבחי הביקורות.

ניתן להגדיר את סגנון האלבום כפולק. כהן אמר בריאיון שהיה לו ויכוח עם המפיק ג'ון סיימון על השיר "סוזאן" מפני שסיימון רצה להכניס לשיר נגינת פסנתר ותופים, ו"לא רציתי תופים באף שיר שלי".

בחלק מהשירים כהן מלווה בכלי מיתר, הלהקה "קליידוסקופ" וקולות רקע של הזמרת ננסי פרידי.

רוברט אלטמן השתמש בשלושה משירי האלבום, "The Stranger Song", "Winter Lady" ו-"Sisters of Mercy" לפסקול הסרט שביים, "הקלפן והיצאנית" (McCabe & Mrs. Miller).

== רשימת השירים ==
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://leonardcohenfiles.com/album1.html מילות שירי האלבום ודגימות מהם]

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1967
קטגוריה:אלבומי לאונרד כהן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
תחריט

מלנכוליה" (1514) תחריט מאת אלברכט דירר.]]
תחריט הוא טכניקה של דפוס שקע. בשפות זרות, כדוגמת האנגלית, משמש המונח "תחריט" (Engraving) גם לתיאור עיטורים החרוטים על גבי עצמים וחומרים שונים, בדומה לתבליט שטוח.

==ההיסטוריה של התחריט==
במשך אלפי שנים שימש התחריט כשיטה לעיטור חפצי־נוי, כגון תכשיטים וחפצי מתכת אחרים. הניסיון של צורפים וחרשי מתכת בעיצוב אמנותי הוביל אמנים לפיתוח טכניקות חריתה מדויקות יותר. השימוש בתחריט על לוחות נחושת החל בגרמניה ובאיטליה במחצית המאה ה-15. למעשה, לרבים מאמני התחריט המוקדמים היה ניסיון בצורפות. תקופת השיא של התחריט הייתה בין השנים 1470 ל-1530, שבהן פעלו אמנים כגון אלברכט דירר, לוקס ואן ליידן (Lucas van Leiden) ואחרים. 

לאחר תקופה זו החלה טכניקת התצריב לדחוק את מקומו של התחריט, בעיקר בשל העובדה כי לימוד טכניקה זו הוא פשוט יותר. אמנים רבים, כדוגמת רמברנדט, שילבו ביצירותיהם את שתי הטכניקות.

==טכניקת יצירת תחריט מודפס==
התחריט נוצר על ידי חריתה של דימוי על גבי לוח הדפסה. לוח ההדפסה המסורתי עשוי בדרך כלל מנחושת. החריתה נעשית בעזרת מכשיר חד הנקרא חֶרֶט (), שבעזרתו חורצים את לוח ההדפסה. בתהליך ההדפסה נמרח צבע מיוחד על לוח ההדפסה. בתהליך של ניקוי מוסר הצבע כך שנשאר רק הצבע שבין החריצים. בעזרת מכבש דפוס מצמידים נייר אל לוח ההדפסה, כך שהצבע שבתוך חריצי הלוח מועבר אל גיליון הנייר. 

ישנם כמה סוגים שונים של חרטים המשמשים ליצירת הדימוי המודפס. ישנם חרטים שחודם הוא בעל זווית נטוייה (angle tint tool). חרטים אלו יוצרים קו מעוקל מעט, אך בעל חדות. חרטים אחרים, המכונים "פלורנטינים" (Florentine), הם בעלי חוד ישר ומחורץ היכול לייצר מספר קווים בחריצה אחת. כלי זה משמש למילוי אזורים גדולים. 

למרות אופיו הקווי והשטוח של הדימוי המופק בתהליך ההדפסה, ניתן להגיע לגוונים שונים של הצבע המודפס. דבר זה נעשה על ידי גילופו של לוח ההדפסה בגבהים שונים. שקע עמוק משמעו יותר צבע, כלומר הדפסה כהה יותר, ואילו שקע רדוד יותר יוצר גוון בהיר יותר. נפח נהוג ליצור על ידי שימוש ברשתות של קווים שתי וערב, המאפשרות להגיע לרמות כהות שונות.

חרטים מודרניים עובדים על עץ, שאינו מצריך שימוש בכימיקלים, במיוחד עצי פרי רכים כגון זית. לשם כך יש מגוון של כלים שיוצרים חיתוכים שונים ומאפשרים את כל גוני האפור בין הלבן לשחור.

==ראו גם==
*חיתוך עץ
*פיתוח עץ
*סגרפיטו

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דפוס
קטגוריה:טכניקות הדפס
קטגוריה:טכניקות גרפיות
קטגוריה:עיבוד מתכת
יודה ליון פאלאש

יוּדָה לִיון פָּאלָאש (בהולנדית: Juda Lion Palache) (26 באוקטובר 1886 - 18 באוקטובר 1944) היה פרופסור לשפות שמיות באוניברסיטת אמסטרדם ומראשי הקהילה הפורטוגזית היהודית בעיר זו.

== ראשית דרכו ==
פאלאש נולד באמסטרדם בשנת 1886. אביו היה הרב הראשי של הקהילה הפורטוגזית. משפחתו התיישבה בהולנד בתחילת המאה ה-17, כאשר אבי המשפחה, ר' שמואל פאלאג'י, נשלח לייצג את מלך מרוקו בהולנד בשנת 1609.

לאחר שסיים את לימודיו בסמינר הקהילה הפורטוגזית, עבר ללמוד בלשנות שמית באוניברסיטאות אמסטרדם וליידן. בשנת 1920 סיים את לימודי הדוקטורט בליידן.

בשנת 1911 החל לעבוד כמורה בבית ספר, ראשית כמורה לעברית ולאחר מכן כמורה לשפות קלאסיות בתיכון העירוני בהאג.

== מרצה וחוקר ==
באוקטובר 1924 התקבל למשרת מרצה לשפות שמיות באוניברסיטת אמסטרדם, והיה היהודי הראשון שהחזיק במשרה זו. מינויו נעשה חרף התנגדות ציבורית מסוימת, שכן כמרצה לעברית נדרש להעביר גם הרצאות בחוג לתאולוגיה, ממעוזי הנצרות ההולנדית. אולם מומחיותו ואישיותו הפכו אותו עד מהרה לבן בית בחוג.

פאלאש היה חוקר בעל תחומי עניין מגוונים. עיקר מרצו הוקדש לעברית המקראית, לערבית ולארמית. הוא היה בין הראשונים שעסק בחקר הסמנטיקה של הלשון המקראית, וספרו "הערות סמנטיות על אוצר המילים של הלשון העברית" (נתפרסם לאחר מותו) נחשב כספר יסוד בתחום זה.

כמו כן חיבר שתי מונוגרפיות על הספרות היהודית בתקופת חז"ל: "מבוא לתלמוד" ו"הספרות היהודית מלאחר התלמוד ועד ימינו". בנוסף כתב מאמרים שנתפרסמו בכתבי עת מדעיים, וקובצו לאחר מותו לספר בשם "סיני ופארן", שיצא לאור ביוזמת מוקירי זכרו.

== פעילותו הציבורית ==
פאלאש היה פעיל בחיי הקהילה היהודית בכלל והקהילה הפורטוגזית בפרט. הוא עמד בראש האגודה ההולנדית למדעי היהדות, ושימש כפרנס בקהילה הפורטוגזית. הוא היה אנטי ציוני מובהק, והמשיך להחזיק בדעותיו אלו גם לאחר שסייר בארץ ישראל בשנת 1935.

== מלחמת העולם השנייה ==
עם כיבוש הולנד על ידי הגרמנים בשנת 1940 אולץ להתפטר בשל יהדותו. הוא הצטרף ל"יודסה ראט פור אמסטרדם" (de Joodse Raad foor Amsterdam - "הוועד היהודי") הידוע לשמצה, שמונה על ידי הגרמנים לטפל בענייני היהודים ולרכזם לקראת שילוחם מזרחה. חברותו ב"יודסה ראט" לא עמדה לו כאשר בתחילת שנת 1944 גורש יחד עם אשתו וילדיו לגטו טרזיינשטט. באוקטובר אותה שנה הועלה על טרנספורט מטרזיינשטט לאושוויץ, ומשם לא חזר.

עמו באושוויץ נספו גם אשתו ושניים מתוך שלושת ילדיו. בנו הצעיר, לאו פאלאש, שרד את השואה. בניגוד לאביו הפך לציוני חם, והיה פעיל רוב חייו בסניף ההולנדי של קרן היסוד. הוא הקים לזכר אביו מכון למחקר הלשון העברית באוניברסיטת אמסטרדם - "מכון יהודה פאלאש" (Juda Palache Instituut).

== לקריאה נוספת ==
הערך מבוסס על ההקדמות לשני ספריו, שיצאו לאחר מותו:
<div style="direction: ltr;">
* J. L. Palache, Sinai en Paran, Opera minora van wijlen dr. J. L Palache, Met een voorwoord van dr. Max Reisel, Leiden 1959
* J. L. Palache, Semantic notes on the Hebrew lexicon, Translated from the Dutch original and edited by R. J. Zwi Werblowsky, Leiden 1959.
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנשי חינוך יהודים הולנדים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אמסטרדם
קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים הולנדים
קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:יהודים בשואה: הולנד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1886
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1944
מגדל שוקי הון

מגדל שוקי הון הוא בית השקעות ישראלי שנמצא בבעלות חברת מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים.

==היסטוריה==
בית ההשקעות נוסד בשנת 1965 על ידי אברהם אירני בשם "החברה המרכזית לניירות ערך בע"מ". החברה המרכזית הייתה מהחברות הראשונות בישראל שאפשרו למשקיעים קטנים, עצמאיים וחוץ ממסדיים להשקיע בבורסה, ומהראשונות שנתנה אשראי ללקוחות שרצו לפעול באמצעותה. בהמשך הצטרפה חברת קרדן לגרעין השליטה בבית ההשקעות ושמו שונה ל"קרדן שוקי הון". בשנת 2001 רכשה "מגדל" את בית ההשקעות מחברת קרדן ושינתה את שמו ל"מגדל שוקי הון".

בשנת 2003 רכשה חברת "מגדל שוקי הון" את חברת "עלומים", שנוהלה על ידי שמיל קורצמן משנת 1997. כיום מכהן קורצמן כמנכ"ל מגדל ניהול תיקי השקעות. בשנת 2005 מכרה "מגדל" 50% מאחזקותיה ב"מגדל שוקי הון" לבית ההשקעות, שהיה בזמנו החמישי בגודלו בארצות הברית, בר סטרנס. בשנת 2008 מגדל רכשה בחזרה את חלקה במגדל שוקי הון וכיום היא מחזיקה בכ-100% ממניות בית ההשקעות.

===התרחבות לאחר רפורמת בכר===
בעקבות יישום מסקנות ועדת בכר, שקבעה כי על הבנקים בישראל להיפרד מקופות הגמל וקרנות הנאמנות ולמכור אותן לגופים פרטיים, ביצעה מגדל שוקי הון מספר רכישות מידי בנקים וגופים פרטיים: בשנת 2006 רכשה את קרנות הנאמנות של "אפיקים", המתמחות בשוק הסולידי, צעד חשוב בהתפתחות החברה, שהביא אליה את מנהל חברת אפיקים (ובעליה) יעקב ויינשטיין, שמשמש כיום כמנהל ההשקעות הראשי של מגדל שוקי הון ומתווה את מדיניות ההשקעות בחברה. עוד באותה שנה רכשה מגדל שוקי הון את קרנות הנאמנות של "דיקלה" המתמחות בהשקעות בשוק המנייתי בחו"ל. רכישת דיקלה הביאה עימה למגדל שוקי הון מנהלי השקעות המתמחים בהשקעות במניות בישראל ומחוצה לה. בשנת 2007 רכשה מגדל שוקי הון את חברת קרנות ההשתלמות הגדולה בישראל - "קהל", במסגרתה נוהלו בסוף שנת 2009 כ-8.2 מיליארד שקל. 

בעקבות הרכישות הפכה החברה מבית השקעות המנהל כ-1.5 מיליארד שקל לגוף המנהל בקרנות נאמנות, קופות גמל, קרנות השתלמות וניהול תיקים, כ-27 מיליארד שקל (עדכני לשנת 2015) - היקף נכסים שישי בגודלו מבין גופי ההשקעות בישראל. בין חברות הבת של מגדל שוקי הון נמנות: מגדל קרנות נאמנות, מגדל ניהול תיקי השקעות (חבר הבורסה), מגדל חיתום וקידום עסקים ומגדל עשיית שוק.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בתי השקעות ישראלים
קטגוריה:מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1965
PCLinuxOS

הפצת PCLinuxOS נוצרה בתור הפצה חיה על בסיס הפצת מנדריבה על ידי ביל ריינולד במטרה לפשט את שימושיות לינוקס.

== התחלה ==
ביל ריינולד (המכונה "טקסטר") התחיל לפרסם במאגרי תוכנה RPM להפצת מנדרייק וקרא להם 'TEX'. התוכנות לרוב היו קנייניות לדוגמה תוכנת DivX ללינוקס או תוכנות שהוסיפו מקודדים קנייניים, אפשרות לנגן סרט DVD או השמעת מוזיקה בפורמט קנייני MP3, מאחר שהוא קיבל הרבה פניות ממשתמשים, הוא החליט להוציא הפצה פשוטה שיהיה אפשר להתקין בה בקלות גם תוכנות קנייניות.

ההפצה הראשונה של טקסטר PCLinuxOS Pre4 הייתה מושג חדש בעולם הלינוקס. ההפצה היא הפצת Live CD (הסקריפט Live CD מבוסס על קנופיקס) מבוססת מנדרייק 9.2, וההפצה מכילה מאגר עשיר של תוכנות שימושיות וטובות. במערכת שולבה תמיכה ודרייברים בכרטיסי מסך NVIDIA, ATI. וכללה תוכנות כמו פלאש, ג'אווה, Gaim, ועוד מגוון רחב של אפליקציות שימושיות. כמובן שהיו פרויקטים רבים שהוציאו הפצות Live CD, אך PCLinuxOS הייתה הראשונה להביא את כל התוכנות השימושיות מותקנות מראש ומוכנות לשימוש.

הגרסה הבאה PCLinuxOS Pre5 הייתה ציון דרך רציני למשתמש דובר העברית מאחר שנוספה לה חבילת גופני "קולמוס". המערכת שודרגה לתוכנות יותר מעודכנות, נוספה לה מערכת Samba לצפייה וקינפוג רשת ביתית באופן פשוט, ותוכנת עדכון המערכת הוחלפה ל-apt-get עם תוכנת Synaptic, שיפור ניכר יחסית לתוכנת השדרוג של מנדרייק. אולי התוספת החשובה ביותר הייתה האפשרות להתקין את ההפצה ישירות לכונן הקשיח במחשב. הפצה זו כבר התקדמה הרבה מעבר למקור (מנדרייק), והפכה להפצת הלינוקס הנוחה והפשוטה ביותר להתקנה ולשימוש שהייתה אז בשוק.

עם הוצאת PCLinuxOS Pre7 ההפצה נכנסה לעידן חדש. קרנל (ליבה) 2.6 הוכנסה במערכת וההפצה כבר התחילה להיות עצמאית ולעמוד בזכות עצמה. במערכת הזאת שולבו דרייברים מעודכנים יותר לכרטיסי NVIDIA והרבה אפשרויות חדשות שמנצלות את הקרנל החדש. כמו כן נוספו הרבה תוכנות חדשות כמו, קאזה (נוטלה), תוכנת Gramps (תוכנת חיפוש קרובים) ושופץ המאסטר קונטרול (לוח הבקרה במנדרייק).

בגרסה Pre94 הרבה קוד שוכתב וההתקנה של המערכת חייבה התקנה מחדש, אך מההתקנה הזו קיבלו המשתמשים עדכונים שוטפים ללא צורך בהתקנה מחודשת למערכת. הגרסה החדשה הגיעה עם אפקטים תלת־ממדיים שמושגים באמצעות תוכנות בריל וקומפיז שמגיעות מותקנות במערכת, ומראה חדש למסך ההתחברות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.pclinuxos.com/ אתר הבית של הפצת PClinuxOS]
* [http://distrowatch.com/table.php?distribution=pclinuxos ההפצה בDistroWatch ]
* [https://web.archive.org/web/20070927160807/http://www.tworld.org/item/9/ PCLinuxOS ההפצה האולטימטיבית? ]

קטגוריה:הפצות של GNU/לינוקס
פיטר האוסון

פיטר האוסון (באנגלית: Peter Howson; נולד ב-27 במרץ 1958) הוא צייר אנגלי.

== ביוגרפיה ==
האוסון נולד בלונדון ועבר עם משפחתו לפרסטוויק, דרום איירשייר, כשהיה בן ארבע. הוא שירת זמן קצר בצבא הבריטי, אבל עזב ב- 1979, כדי ללמוד בבית הספר לאמנות של גלאזגו. לצד אמנים נוספים בני זמנו, כגון אדריאן וישנייבסקי, סטיבן קמפבל וקן קרי, שעסק גם באמנות צורנית, הם נודעו כ- "נערי גלאזגו החדשים".

עבודותיו כללו מספר נושאים. עבודותיו המוקדמות מאופיינות בגברים מאוד שריריים, והמפורסמת בהן היא "הנווד הגיבור" (1987). מאוחר יותר, הוא היה אמן המלחמה הרשמי של מלחמת האזרחים בבוסניה ב- 1993. הוא יצר בה את כמה מעבודותיו המזעזעות ומעוררות המחלוקת, המפרטות את הזוועות שהתרחשו באותה התקופה. במיוחד ציור אחד "קרואטית ומוסלמי", שתיעד מעשה אונס, עורר מחלוקת, בחלקו בגלל תוכנו אבל גם משום שהאוסון צייר אותו לפי עדות הקרבן, מבלי שנכח באירוע. הרבה מעבודותיו מציירות את המעמדות הנמוכים באופנים סטראוטיפיים. הוא צייר מריבות בין שיכורים בעלי גופים מעוותים, המעבירים מסרים שליליים, כנראה בגלל ניסיונו שלו.

בשנים האחרונות כוללות עבודותיו נושאים דתיים; בשנות ה-2000 המיר את דתו לנצרות, לאחר תהליך גמילה מאלכוהול ומסמים, בשנת 2000. האוסון הוא גם איש תסמונת אספרגר, אחת מתסמונות הקשת האוטיסטית.

עבודותיו הופיעו במדיות שונות, כולל בבול בריטי שעיצב ב-1998, החוגג את ההישגים ההנדסיים של תום האלף, שכנראה הרגיז את המלכה, מכיוון שהוא מציג את ראשה מבצבץ מתוך ארובה. בנוסף, עבודותיו הופיעו על עטיפות אלבומים של לייב, הביוטיפול סאות', וג'קי לבן.

עבודותיו מוצגות בהרבה אוספים חשובים והוא חביב במיוחד על דייוויד בואי, סילבסטר סטאלון ומדונה, שהיוותה השראה לכמה מציוריו בשנת 2002.

==קישורים חיצוניים== 

* 
* [http://www.dailyrecord.co.uk/news/scottish-news/2008/07/15/exclusive-artist-peter-howson-donates-john-lennon-portrait-to-autism-appeal-86908-20643882/ האמן פיטר האוסון תורם דיוקן של ג'ון לנון], באתר הדיילי רקורד.
* [http://news.scotsman.com/health/Glasgow-artist-Peter-Howson-talks.4332683.jp האמן הסקוטי פיטר האוסון מדבר על אלוהים, אלכוהוליזם ותסמונת אספרגר], באתר הסקוטסמן.
* [http://www.timesonline.co.uk/tol/news/uk/scotland/article4407301.ece פיטר האוסון: הזעם הרצחני שלי], באתר הטיימס. 
* [http://www.heraldscotland.com/howson-admits-i-have-it-in-me-to-kill-1.885463 האוסון מודה: אני מסוגל להרוג]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוטיסטים בריטים
קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:אמני מלחמה בריטים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1958
ארומנים

הדגל הארומני
תפוצת הרומנים. הארומנים באדום
ארומנים (נקראים גם: מקדו-רומנים וכן צִינְצָרִים; הארומנים קוראים לעצמם Armãnji, Rrãmãnji) הם קבוצה אתנית הנפוצה בדרום הבלקן, בעיקר באזור צפון יוון, אלבניה, מקדוניה הצפונית ובולגריה. קיימת גם קהילה גדולה של ארומנים בחבל דוברוג'ה שברומניה וחלק מן הרומנים מחשיבים את הארומנים כתת-קבוצה של העם הרומני. הארומנים הם הקבוצה השנייה בגודלה של ולאכים, אחרי הרומנים. 

הארומנים מדברים ארומנית, שפה רומאנית קרובה לרומנית, ונחשבת לעיתים לניב שלה. לפני מלחמת העולם השנייה הקימה רומניה בבלקן רשת בתי ספר רומנים בשביל הארומנים. הארומנים שלמדו בבתי הספר האלה משוכנעים שהם רומנים, שאר הארומנים בבלקן לעיתים קרובות לא יודעים לענות על השאלה אם הם רומנים או לא. דובר רומנית ששומע את שפת הארומנים בדרום אלבניה לא מבין אותם או מבין רק מעט מאוד. 

בגלל שורשי השפה הדומים, שמקורם בתקופות שבהן היה שימוש בשפה הלטינית, מעריכים היסטוריונים כי החיבור עם השפה הרומנית נקטע בין המאות ה-7 וה-9, אחרי שכבר עוצבו מאפייני השפות הבלקנו-רומאניות.

דתם היא נצרות-אורתודוקסית-מזרחית.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:רומנים
קטגוריה:בלקן
קטגוריה:רומניה: קבוצות אתניות
קטגוריה:יוון: קבוצות אתניות
קאשל מור

קאשל מור (באירית: Caiseal Mór; ) היה מוזיקאי וסופר פנטזיה אוסטרלי ממוצא אירי.

==ביוגרפיה==
כילד אובחן מור כאוטיסט, והוא מספר על כך בהרחבה בספרו האוטוביוגרפי "ברכה וקללה: האוטיזם ואני" (2007). גדל בקווינסלנד, אוסטרליה. בגיל עשרים הצטרף לקרקס, ולאחר כשנה עבר להתגורר עם שותפים בצפון לונדון, שם נתקל לראשונה באורח החיים האקסצנטרי. לאחר מכן חזר לאוסטרליה והשלים תואר ראשון בתיאטרון.

השם "קאשל" הוא המונח הגאלי למצודת אבן מעגלית. הפולקלור האירי מהווה השראה לספריו. ספרו הראשון "המעגל והאבן", היה לרב מכר כשיצא לאור ב-1994. נושאים המופיעים בספריו של מור כוללים דת, תאולוגיה, אלים, ממלכות, אימפריות וזמנים עתיקים. סיפוריו מתרחשים באירלנד, סקוטלנד ובפירוש אישי של העולם האחר הקלטי, שלו הוא קורא "הארץ הרחוקה".

במקביל הקליט מור שישה אלבומי מוזיקה. הוא ידוע בעטיפות המורכבות של ספריו ואלבומיו, אותן הוא מעצב בעצמו.

קאשל התגורר עם בת זוגו, האמנית הלן וולס, שעיצבה את עטיפת ספרו "ברכה וקללה: האוטיזם ואני".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אוטיסטים
קטגוריה:סופרי פנטזיה אוסטרלים
קטגוריה:סופרים אוסטרלים
קטגוריה:נכים אוסטרלים
קטגוריה:מוזיקאים אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1961
ניקי הופקינס

ניקולס כריסטיאן "ניקי" הופקינס (אנגלית: Nicholas Christian "Nicky" Hopkins ; 24 בפברואר 1944, לונדון - 6 בספטמבר 1994, טנסי) היה מוזיקאי בריטי, שנודע בעיקר בזכות תרומתו בנגינת קלידים בסוף שנות ה-60 ובראשית שנות ה-70. בין השאר הקליט עם להקת הביטלס וכן עם חבריה לאחר פירוקה של הלהקה, הרולינג סטונז, המי, ג'ף בק, הקינקס, ג'פרסון איירפליין (עימם גם הופיע בפסטיבל וודסטוק ההיסטורי), סטיב מילר בנד ועוד.

==שנות השיא==
הופקינס החל את דרכו כנגן ליווי בלונדון בראשית שנות ה-60 ובמהרה הפך לאחד מנגני הקלידים המבוקשים ביותר. בעקבות זאת, השתתף בנגינה בכמה מהלהיטים החשובים באותה העת.

ההקלטות המוקדמות והידועות בהן השתתף היו יחד עם להקת המי באלבומה הראשון פורץ הדרך "הדור שלי", עם להקת הקינקס, עם ג'ימי פייג' וג'ון בונהם, ג'ו קוקר, דונובן ובמיוחד עם להקת הרולינג סטונז עימם פעל במשך קרוב לעשור הן בהקלטת אלבומיהם והן במהלך מסעות ההופעות שלהם. הקשר האמיץ בין הופקינס לבין חברי להקת "הרולינג סטונז" בא לידי ביטוי בין השאר בהקלטת האלבום "Jamming With Edward" בו נטל תפקיד מרכזי ואף צייר את עטיפת האלבום.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1994
ויליאם מרדית'

ויליאם מרדית, (באנגלית: William Meredith, 9 בינואר 1919 - 30 במאי 2007) היה משורר אמריקאי.

ויליאם מרדית' נולד וגדל בעיר ניו יורק. בשנת 1940 סיים בהצטיינות את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון, שבניו ג'רזי. בעת מלחמת העולם השנייה התנדב לחיל האוויר האמריקאי, ושירת כטייס קרבי בצי האמריקאי בחזית האוקיינוס השקט, במלחמה נגד היפנים. ספר שיריו הראשון יצא לאור בשנת 1944, והוא זכה להקדמה מאת המשורר האמריקאי הידוע ארצ'יבלד מקליש.

בשנת 1950, עם פרוץ מלחמת קוריאה, התגייס שוב לשירות כטייס קרבי בצי, השתתף בפעולות רבות ואף זכה באותות הצטיינות. לאחר המלחמה שב ויליאם מרדית' אל האקדמיה, והיה במשך עשרות שנים מורה ומרצה לספרות ולכתיבה יוצרת באוניברסיטה של קולג' קונטיקט.

ויליאם מרדית' איבד את קולו לאחר התקף קשה של שבץ, אך זכה שוב ביכולת לדבר, אם כי בצורה מאוד מוגבלת, לאחר שעבר טיפולים רבים. מרדית' זכה בכמה פרסים על שירתו, פרס פוליצר ופרס הספר הלאומי האמריקאי. שירתו התפרסמה ברבים והוא אף זכה בתואר "יועץ ספריית הקונגרס לשירה", תואר שהיום הוא נקרא "שר השירה של ארצות הברית".

באחרית ימיו התעניין מאוד בספרות בולגריה, ישב שם תקופות ארוכות ותרגם וערך משירת בולגריה לאנגלית. על פעלו לקידום הספרות הבולגרית זכה באזרחות כבוד בולגרית שהוענקה לו בידי נשיא בולגריה.

לעברית לא תורגם אף ספר מספרי שירתו, אך שירים בודדים משלו תורגמו ונדפסו בכתבי עת ספרותיים בישראל.

==שיר לדוגמה של ויליאם מרדית'==

*אמפדוקלס - פילוסוף יווני מהמאה החמישית לפנה'ס. על פי האגדה התאבד בקפיצה אל לוע הר הגעש אטנה.
*המלט - גיבורו של שייקספיר מתלבט אם להתאבד בדקירת פגיון - במונולוג המפורסם "להיות או לא להיות".

תרגם לעברית משה דור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: שירה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
טרטרזין

טרטרזין (Tartrazine) הוא צבע מאכל סינתטי בגוון צהוב לימון השייך למשפחת צבעי האזו (Azo dyes). החומר מסיס במים ושיא הבליעה (בתמיסה מיימית) באורך גל של 427nm. כתוסף מזון הוא מסומן כמספר E: E-102.

משקה אינקה קולה המכיל טרטרזין]]מוסף בדרך כלל במאפים, מרקים, אטריות, ממתקים ומשקאות קלים.

==השפעות==
טרטרזין מעורר תגובות אלרגיות יותר מכל צבע אזו אחר ובפרט אצל חולי אסתמה ואנשים הרגישים לאספירין. כ-0.12% מהאוכלוסייה אלרגיים לחומר. מחקרים מצאו קשר אפשרי בין צריכת טרטזין להפרעות קשב, ריכוז והיפראקטיביות וכן לסרטן המעי הגס.

==רגולציה==
בשנת 2007 פורסם דו"ח של סוכנות המזון הבריטית בו נראה כי שילוב של כמה צבעי אזו ובהם טרטרזין עם סודיום בנזואט קשור להיפראקטיביות אצל ילדים, אך מחקרים רבים אחרים לא מצאו קשר זה. בעקבות הדו"ח הללו נאסר על הוספת הצבע למזון בנורווגיה בשנת 2008, אך לאחר מכן בוטל האיסור. בבריטניה הומלץ באותה השנה שתאגידים יחדלו באופן וולונטרי והדרגתי מהשימוש בחומר, ובארצות הברית נבחנת האפשרות של הוצאת החומר מכלל שימוש.

בישראל יש חובה לציין את דבר הימצאותו של התוסף במזון ובמשקה ובמוצרי קוסמטיקה.

==חלופות==
חלופות טבעיות לטרטרזין כוללות את החומרים בטא-קרוטן ואנאטו (E-160b).
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוספי מזון
קטגוריה:צבעי מאכל
הלמה של גאוס (פולינומים)

הלמה של גאוס היא שמן המשותף של כמה טענות קשורות שהוכיח קרל פרידריך גאוס בתחום הפולינומים, שהעיקריות בהן: 

# המכפלה של שני פולינומים פרימיטיביים (כלומר, פולינומים שלמקדמים שלהם אין גורם משותף) מעל השלמים היא גם פרימיטיבית.
# פולינום אי פריק מעל השלמים הוא אי פריק גם מעל הרציונליים.
# חוג הפולינומים במקדמים שלמים <math>\ Z[x]</math> הוא תחום פריקות יחידה.

הלמות האלה נותרות נכונות אם מחליפים את חוג המספרים השלמים <math>\Z</math> בתחום פריקות יחידה <math>D</math> כלשהו (ואת שדה המספרים הרציונליים בשדה המנות של <math>D</math>).
באופן כללי יותר בלמות 1 ו- 2 אפשר להחליף את <math>\Z</math> בתחום gcd כלשהו. גם את למה 3 אפשר להכליל לתחום gcd באופן הבא:
* אם <math>D</math> הוא תחום gcd אז חוג הפולינומים מעל <math>D[x]</math> מעל <math>D</math> הוא תחום פריקות יחידה.

מטענה זאת נובע באינדוקציה שחוג הפולינומים במספר משתנים מעל תחום פריקות יחידה הוא תחום פריקות יחידה, ובפרט חוג הפולינומים מעל שדה במספר משתנים וחוג הפולינומים מעל <math>\Z</math> במספר משתנים הם תחומי פריקות יחידה.

מסקנה מיידית מלמה 2 היא הטענה הידועה כבר מימי קדם, הקובעת כי שורש ריבועי של כל מספר טבעי <math>n</math> שאינו מספר ריבועי הוא מספר אי רציונלי; אם הפולינום <math>x^2 - n</math> אינו מתפרק לגורמים ליניאריים מעל חוג השלמים, אז הוא גם לא מתפרק לגורמים ליניאריים מעל שדה השברים שלו, קרי שדה הרציונליים.

== הוכחה ==
קל למדי להסיק את הלמה השלישית מהשניה ואת השנייה מהראשונה.
===הוכחה ללמה הראשונה===
====הוכחה מעל חוג השלמים====
יהיו <math>\ f(x),g(x)\in \Z[t]</math> פולינומים פרימיטייביים. אם יש למקדמי המכפלה גורם משותף שאינו הפיך, אז יש להם גורם משותף ראשוני, p. נקבל שבחוג הפולינומים מעליו <math>\ (\Z/p\Z)[x]</math> מתקיים השוויון fg=0. אולם זהו חוג פולינומים מעל שדה, ולכן הוא תחום שלמות, ומכאן ש <math>f=0</math> או <math>g=0</math>. לכן לפחות אחד הפולינומים אינו פרימיטיבי.

====המקרה הכללי====
ההוכחה עבור הוא תחום פריקות יחידה כללי (או באופן כללי יותר עבור תחום gcd) דומה מאוד רק שבסוף צריך להשתמש בטענה הבאה:
* חוג הפולינומים מעל תחום שלמות הוא תחום שלמות.

==קישורים חיצוניים==
* 

גאוס

קטגוריה:פולינומים
קטגוריה:הוכחות
קטגוריה:קרל פרידריך גאוס
הנעלם

הנעלם (אנגלית: The Invisible) הוא סרט מתח על-טבעי אמריקאי משנת 2007 בבימויו של דייוויד ס. גוייר ובכיכובם של ג'סטין צ'טווין, מרגריטה לבייבה ומרסיה גיי הארדן. הסרט יצא בישראל ב-23 באוגוסט 2007 והוא חידוש של סרט שוודי בשם Den Osynlige אשר מבוסס על רומן בעל אותו השם שנכתב על ידי מאטס ואהל. הסרט צולם ברובו בוונקובר, קנדה.

==עלילה==
ניק פאוול (צ'טווין) הוא תלמיד תיכון, אשר מותקף בליל נסיעתו ללונדון ומושאר ביער למות אחרי שמאשימים אותו לשווא על הסגרת פושעת. ניק מתקשה "לעבור לצד השני" ונשאר תקוע בין החיים למוות, בלי שאף אחד יוכל לראות או לשמוע אותו. כבלתי נראה, ניק צופה מהצד בעוד אמו והמשטרה מחפשים אחר גופתו ותוקפיו, וחייב למצוא את אנני (לבייבה), נערה מרדנית ששבורה ממות אימה ובורחת מהמשטרה, אשר תקפה אותו, לפני שימות מפצעיו ויעלם מבלי שאף אחד יידע איפה הוא. אחרי מאמצים רבים מצד ניק, הוא מצליח לגרום לאנני לשמוע אותו ולעזור לו.

== צוות שחקנים ==
*ג'סטין צ'טווין - ניק פאוול
*מרגריטה לבייבה - אנני ניוטון
*מרסיה גיי הארדן - דיאנה פואל
*כריס מרקיוט - פיט איגן

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://movies.walla.co.il/?w=/3349/@movies הנעלם בוואלה!]

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח על-טבעיים אמריקאיים
פרויקט שמיכת הזיכרון

וושינגטון הבירה]]

"פרויקט שמיכת הזיכרון לנפטרים ממחלת האיידס" (באנגלית: AIDS Memorial Quilt) הוא מיזם אמריקאי במסגרתו נתפרת שמיכת טלאים המציינת את חייהם של אנשים אשר נפטרו ממחלת האיידס. מיזם הנצחה זה שימש מודל לפרויקטים דומים במדינות שונות בעולם.

השמיכה מורכבת ממלבני בד ברוחב של כ-76 ס"מ ובאורך של כ-150 ס"מ. כל מלבן בד מציין את חייו של אדם אחר. מלבני הבד נתפרים על ידי קרוביו של האדם והוא נתרם לקרן "פרויקט השמות" (The NAMES Project Foundation), אשר מצרפת את הבדים לכדי יריעות ריבועיות בגודל של כ-3 מטר, המכילות בדים של שמונה אנשים.

העבודה על השמיכה החלה בשנת 1987 בעיר סן פרנסיסקו בידי קליב ג'ונס (Cleve Jones) וקבוצת מתנדבים. באותה תקופה, מרבית האנשים שנפטרו מן המחלה ומן המחלות הקשורות בה לא זכו לטקסי קבורה בשל סרובם של בתי לוויות ובתי עלמין לטפל בגופם מפחד נגיף האיידס. השמיכה שימשה לעיתים כהזדמנות היחידה של קרובים ובני משפחה להנציח את יקיריהם. כל שמיכה עשויה בטכניקה ובסגנון שונה מעט, בהתאם ליוצריו ולחייו של האדם אותה היא מנציחה. בדרך כלל השמיכה מכילה כתובות המציינות את שמו של הנפטר וכן פריטים אישיים שונים כגון בגדים, בובות של חיות, תכשיטים שהיו שייכים לנפטר וכן עיטורים העשויים חרוזים או ריקמה.

השמיכה הוצגה במלואה בפעם האחרונה בשנת 1996, אז נפרשה לאורכה של המול, השדרה המרכזית של העיר וושינגטון הבירה. הצגה נוספת של 1000 ריבועי בד נוספים, של אנשים שנפטרו מאז התצוגה בשנת 1996, התקיימה בשנת 2004 בוושינגטון.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.aidsquilt.org/ האתר הרשמי של פרויקט השמות], כולל גלריית תמונות.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנות טקסטיל
קטגוריה:איידס
קטגוריה:ארצות הברית: תרבות הנצחה
תרגום שאילה

בבלשנות, תרגום שאילה (באנגלית: Loan translation), הידוע גם במונח הצרפתי קַאלק (Calque), הוא מעבר של מילה או צרוף מילים משפה אחת לשפה אחרת, אבל לא בדרך של שאילה ישירה, אלא בתרגום המונח לשפת היעד. לעיתים, המילה מתורגמת במטרה ליצור מונח שחסר בשפה (או, לעיתים רחוקות, מקביל למונח קיים) תוך שמירה על אופייה. התופעה קיימת בשפות רבות.

לדוגמה, המילה "עיתון" בעברית היא תרגום שאילה של המילה Zeitung בגרמנית. הרכיב Zeit (שפירושו "זמן") תורגם לעברית במילה "עת" והסיומת ung- תורגמה לסיומת העברית -ון.

==הגדרה==
בשונה מתשמו"ץ (ראשי תיבות של תרגום שומר משמעות וצליל), בתרגום שאילה נשמר רק המרכיב הסמנטית (המשמעות) ואילו הצליל אובד.

בדומה לשפות אחרות, בתרגום שאילה נכנסו לעברית, החל מהעברית המקראית ועד לעברית הישראלית, הרבה מילים, צירופי לשון, וניבים מכמה שפות, בהן בפרט ארמית, יידיש, ערבית, אנגלית, גרמנית וצרפתית.

==דוגמאות==
* הצירוף "גן ילדים" הוא תרגום שאילה של הצירוף Kindergarten בגרמנית (Kinder=ילדים, Garten=גן).
* המילה "איכות" היא תרגום שאילה של המילה הערבית كيفية ("כַיְפִיָּה", كيف "כַיְף"=איך), שהיא בתורה תרגום שאילה של המילה היוונית: ποιότης (המילה ποῖος פירושה: איזה, איך).
* המילה "כדורגל" מקבילה לצירוף Foot+Ball באנגלית ובגרמנית.
* הביטוי "ירח דבש" הוא תרגום Honeymoon מאנגלית.
* "שבוֹר רגל" הוא תרגום שאילה מאנגלית Break a leg.
מאות צירופים נכנסו לעברית באמצעות תרגום שאילה מיידיש (חלקם הפסיקו להיות בשימוש). כמה דוגמאות:
"דבר אל הקיר" (רעד צו דער וואנט); "הנקודה היהודית" (דאס פינטעלע ייד); "הדג מסריח מהראש" (דער פיש שטינקט פון קאפ); "מה נשמע?" (וואס הערט זיך); "איך לפעמים" (ווי א מאל).

==ראו גם==
* שאילת מילים
*אינגלוז
* ליטון של עברית 

==לקריאה נוספת==
* [http://www.news1.co.il/Archive/003-D-37749-00.html עמוס גורן, מתקפת התוכים הירוקים, מראה גיליון 321]
* רפאל ניר, דרכי היצירה המילונית בעברית בת־זמננו פרק 6 תרגומי שאילה, האוניברסיטה הפתוחה, 1993.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:תרגום
בית קחברידזה

{| border=1 align=left cellpadding=4 cellspacing=0 style="margin: 0.5em 1em 1em 1em; background: #f9f9f9; border: 2px #aaaaaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 95%;" width=15%
|- style="background: #ccccff;"
!דוכסי רצ'ה
!שנות שלטון
|-
| ראטי
| תחילת המאה ה-11
|-
| קחבר הראשון
| נפטר ב-1088
|-
| ניאניה
| 1088-1120
|-
| לא ידוע
| 1120-1175
|-
| קחבר השני
| 1175-1210
|-
| לא ידוע
| 1210-1245
|-
| קחבר השלישי
| 1245-1278
|}
בית קַחַבֶּרידזֶה (בגאורגית: კახაბერისძე) היו משפחת אצולה גאורגית בימי הביניים ששלטו על המחוזות ההיסטוריים רצ'ה ולצ'חומי (תאקוורי) מתחילת המאה האחת עשרה ועד לסוף המאה השלוש עשרה. 

מקור שם השושלת מגיע מהמילה קַחַבֶּר, בנו של ראטי מבית בר'וואשי, שושלת דוכסים שביססה את עצמה ברצ'ה, בשנות התשעים של המאה העשירית. בסביבות שנת 1184, כאשר תמר מלכת גאורגיה עלתה לכס המלכות, קחבר השני החזיק בתאקוורי (לצ'חומי) והחזיק בתואר הדוכס הגדול (אריסתוות-אריסתווי) של רצ'ה וטקווארי. קחבר, יחד עם הארכיבישוף אנטון מכותאיסי, הניחו את הכתר לראשה של תמר בטקס שהתקיים במנזר גלאתי. מאוחר יותר היווה קחבר אופוזיציה מתונה לכתר הגאורגי. 

צאצאו של קחבר הראשון, כנראה נכדו, קחבר השלישי קחברידזה, עזר לדוד השישי נארין, מלך גאורגי אנטי-מונגולי, בשנת 1259, לבסס את עצמו כמלך עצמאי בפועל במערב גאורגיה. מאוחר יותר הוא מבצע מרידת נפל כנגד המלך הגאורגי ומצדד במונגולים. הוא נאלץ, מאוחר יותר, למצוא מקלט בחצרו של אבאקה חאן (1265-1281). בשנות השבעים של המאה השלוש עשרה הוא קיבל חנינה מדוד אבל קשר נגדו שוב, נכלא ועוור. בניו גורשו לקונסטנטינופול, ובשנת 1278 לערך, בוטלה הדוכסות שלו. לאחר מכן נעלמת המשפחה מההיסטוריה של גאורגיה. 

== מקורות == 
* האנציקלופדיה הסובייטית גאורגית (1980), כרך 5 עמ' 448

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי אצולה גאורגיים
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
רכבל מאצ'קה-טשקישלה

תרשים של רשת התחבורה באיסטנבול בעתיד. הרכבל בשחור בסמוך לבוספורוס
רכבל מאצ'קה-טשקישלה (טורקית Maçka-Taşkışla Teleferiği) הוא רכבל הפועל מאז 1993 בחלקה האירופי של איסטנבול בטורקיה. הרכבל חוצה את הגיא שבפארק הדמוקרטיה (Demokrasi Parkı) בגובה מקסימלי של 26 מטר, מאזור טקסים אל שכונת מצ'קה ברובע בייאואולו (Beyoğlu). בקו שתי תחנות במרחק של 333 מטר זו מזו, ובהפרש גבהים של 90 ס"מ בלבד. ברכבל ארבע קרוניות הערוכות בשני זוגות, ובכל קרונית שישה מקומות ישיבה. הרכבל מוביל כ-1,000 נוסעים ביום. משך הנסיעה הוא 6 דקות והרכבל יוצא אחת לכ-10 דקות. הרכבל מופעל על ידי חברת "תחבורת איסטנבול בע"מ" (İstanbul ulaşım a.ş.).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איסטנבול: תחבורה
מאצ'קה-טשקישלה
מפלגת הדרך הנכונה

מפלגת הדרך הנכונה (טורקית Doğru Yol Partisi, DYP) היא מפלגה ימנית-שמרנית וחילונית בטורקיה אשר קמה ב-1983 ושלטה במדינה במהלך שנות התשעים. המפלגה נחשבת לממשיכת דרכן של המפלגה הדמוקרטית ו"מפלגת הצדק", וב-27 במאי 2007 שבה ושינתה את שמה ל"מפלגה הדמוקרטית".

מפלגת הצדק בראשות סוליימאן דמירל שלטה בטורקיה עד ההפיכה הצבאית השלישית במדינה ב-1980. מיד לאחר ההפיכה נאסר קיומן של כל המפלגות בטורקיה, ועם ביטול האיסור הקים דמירל את "מפלגת הדרך הנכונה" שהייתה מפלגת המשך ל"מפלגת הצדק" ואף אימצה את לוגו הסוס של האחרונה. עם זאת המפלגה נותרה באופוזיציה עד 20 בנובמבר 1991, עת ניצחה בבחירות ודמירל הקים את הממשלה הראשונה בראשות המפלגה (לו עצמו הייתה זו הכהונה השביעית במספר). עם מותו הפתאומי של טורגוט אזאל, נשיא טורקיה השמיני ב-1993, מונה דמירל בידי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה לנשיא התשיעי, ואת מקומו בראשות המפלגה ובראשות הממשלה תפסה טנסו צ'ילר שהייתה לאישה הראשונה בתולדות המדינה שכיהנה כראש ממשלה. צ'ילר עמדה בראשן של שלוש ממשלות, עד שהמפלגה הפסידה בבחירות שנערכו בסוף 1995, וב-6 במרץ 1996 מסרה צ'ילר את השלטון לידי מסוט ילמז מ"מפלגת המולדת". המפלגה לקחה חלק בשתי ממשלות קואליציה עד שנת 1997 ומאז לא שבה לקחת חלק בשלטון במדינה. צ'ילר עצמה פרשה מהנהגת המפלגה ב-2002. 

לקראת הבחירות שנערכו בטורקיה ב-2007 הוכרז כי המפלגה תתאחד עם "מפלגת המולדת" ויחד יקראו "המפלגה הדמוקרטית", אולם האיחוד לא יצא אל הפועל, וב-27 במאי 2007 שינתה רק "מפלגת הדרך הנכונה" את שמה למפלגה הדמוקרטית. בבחירות שנערכו ב-22 ביולי 2007 לא עברה המפלגה את אחוז החסימה ונותרה ללא ייצוג כמפלגה באספה הלאומית. 

==ראו גם==
* המפלגה הדמוקרטית (טורקיה, 1946)
* מפלגת הצדק
* שערוריית סוסורלוק

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טורקיה: מפלגות
קטגוריה:טורקיה: מפלגות שמרניות
קטגוריה:מפלגות חילוניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1983
Reset

במחשב ובמערכת משובצת מחשב, פעולת ריסט (באנגלית: reset) היא קיצור למילה ריסטרט ( באנגלית restart) המשמשת לחילוצו של המחשב ממצב תקלה (באג) שנקלע אליו, באמצעות אתחולו, כך שהוא חוזר למצבו ההתחלתי. פעולת ריסט גורמת להפסקת פעולתן של כל התוכניות הפועלות באותה עת, ולטעינתה מחדש של מערכת ההפעלה. הפעולה נעשית בדרך כלל במענה לתקלה המשבשת את פעולת מערכת ההפעלה, באופן שהיא אינה מתפקדת כראוי. מצבי תקלה קלים יותר, שאינם פוגעים במערכת ההפעלה, מאפשרים הפעלה מחדש של התוכנית הפגומה לבדה, בלי לפגוע בתפקוד הכולל של המחשב.

לעיתים, אף שפעולת מערכת ההפעלה משובשת ומצריכה ריסט, עדיין ניתן לתת למערכת ההפעלה הוראה לבצע את פעולת הריסט ("ריסט רך" - ריסט בתוכנה). במצבים קשים יותר, פעולת הריסט נעשית באמצעות לחיצה על כפתור מתאים במארז המחשב ("ריסט קשה" - ריסט בחומרה). 

תדירות ביצוע פעולת ריסט מהווה מדד לחוסנה של מערכת המחשב, ובפרט לחוסנה של מערכת ההפעלה. אתגר מובהק של מפתחי מערכת הפעלה הוא להביא את מספר פעולות הריסט בה למינימום. במערכת הפעלה נתונה, אתגר דומה של מתקיניה ומתפעליה הוא ליצור קונפיגורציה שבה מספר פעולות הריסט יהיה מזערי. במבחני קבלה הנערכים לתוכנה חדשה, כחלק מתהליכי הבטחת האיכות שלה, מצבים שבהם היא גורמת לצורך בריסט מהווים כישלון במבחן. 

ביצוע ריסט גורם לאתחול המחשב ללא שמירה של הנתונים המשמשים את התוכניות הפעילות, ובכך גורם לאובדן מידע שטרם נשמר. בעת ביצוע ריסט במחשב אישי, הנפגע מכך הוא המשתמש במחשב זה. בעת ביצוע ריסט בשרת, נפגעים מכך כל המנסים להשתמש בשירותי השרת באותה עת. לחיצה על כפתור הריסט במחשב אישי היא עניין פשוט, שהרי המשתמש נמצא בסמוך למחשבו. לחיצת ריסט בשרת אינה כה פשוטה, משום שלעיתים השרת נמצא בחוות שרתים מרוחקת - בקומה אחרת או בעיר אחרת. להתמודדות עם בעיה זו ניתן לצייד חוות שרתים באמצעים לביצוע ריסט מרחוק, בתקשורת.

גרסאותיה הראשונות של מערכת ההפעלה "חלונות" נודעו במסך "המוות הכחול" שהוצג בהן לעיתים קרובות, ופירושו היה שיש לבצע ריסט.

== ראו גם ==
* אתחול

קטגוריה:מחשבים
קטגוריה:באגים
שערוריית סוסורלוק

שערוריית סוסורלוק (טורקית Susurluk Skandalı) הייתה פרשה שזיעזעה את טורקיה בשנים 1996 ו-1997, והצביעה על קשר בין רשויות השלטון, כוחות הביטחון והפשע המאורגן במדינה.

תחילתה של הפרשה בתאונת דרכים מקרית שארעה ב-3 בנובמבר 1996 בשעה 19:25 ליד סוסורלוק בנפת בלקסר במערב טורקיה, בין רכב מסוג מרצדס לבין משאית. בתאונה נהרגו שלושה מנוסעי המרצדס:
* היסיין קוג'אדא (Hüseyin Kocadağ) - בכיר לשעבר במשטרת איסטנבול; 
* אבדולה צ'טלה (Abdullah Çatlı) - מנהיג ארגון הזאבים האפורים, תנועת הנוער של מפלגת התנועה הלאומית וארגון טרור ימני, לאומי וקיצוני. בנוסף היה צ'טלה עבריין במנוסה ומבוקש בגין עבירות רצח וסחר בסמים, והתאונה חשפה את העובדה ששימש כמשתף פעולה עם המשטרה הטורקית.
* גונג'ה אוס (Gonca Us), חברתו של צ'טלה ומלכת יופי לשעבר שנחשבה כאשת הפשע המאורגן בטורקיה. 
* הנוסע הרביעי ברכב שרק נפצע היה סדט בוג'ק (Sedat Bucak), חבר האספה הלאומית הגדולה של טורקיה מטעם מפלגת הדרך הנכונה.

אם לא היה די בצירוף המטריד של נוסעי הרכב - חבר פרלמנט, שוטר בכיר לשעבר, אשת ארגון פשע ומנהיג ארגון טרור - על גופו של צ'טלי נמצאו בין היתר 2,900 דולר, 44.5 מיליון לירות טורקיות ישנות, רישיון נהיגה על שם אחד מהמט אזבאי ואישור חתום בידי מהמט איאר (Mehmet Ağar), שר המשפטים עד מרץ 1996 ולאחר מכן שר הפנים, על שם אותו מהמט אזבאי. במכונית עצמה נמצאו 7 אקדחים, 10 מחסניות, כ-300 כדורי אקדח ושתי לוחיות זיהוי לרכב הרשום באיסטנבול.

הפרשה התפתחה עד מהרה לשערורייה הגדולה ביותר בהיסטוריה של טורקיה, וגל של מחאה ציבורית שטף את המדינה. ב-8 בנובמבר 1996 הודיע שר הפנים איאר על התפטרותו מהממשלה, ומספר בכירים במשטרה, כולל מפקד משטרת איסטנבול, הושעו מתפקידם. הפרשה איימה גם על משרתם של מספר אנשי ציבור ופקידים בכירים נוספים. אחד מצעדי המחאה המתוקשרים ביותר לאחר המקרה, כונה "דקת חשיכה למען אור תמיד" (Sürekli Aydınlık İçin Bir Dakika Karanlık), ובמסגרתו כובו האורות ברחבי המדינה בכל ערב בשעה 21:00 למשך דקה, החל ב-1 בפברואר 1997 ועד ה-28 בפברואר 1997. ביום זה התחוללה בטורקיה המהפכה הצבאית הרביעית שזכתה לשם ה"מהפכה הפוסט-מודרנית" (Postmodern darbe), וראש המטות המשולבים של טורקיה אילץ את ראש הממשלה נג'מטין ארבקן, מנהיג מפלגת הרווחה המסורתית-מוסלמית, להתפטר. התפטרותו של ארבקן נבעה לכאורה מכך שהמדיניות שנקטה ממשלתו לא עלתה בקנה אחד עם עקרונות המדינה החילונית, אולם ברי ששערוריית סוסורלוק וגלי המחאה וחוסר הפופולריות של הממשלה ניצבו ברקע להתרחשות.

הפרשה הובילה להכנת מספר דוחות חקירה בענינה. הדוח הראשון היה של ארגון הביון הלאומי של טורקיה (Millî İstihbarat Teşkilatı או MİT), אך זה נחשד כדוח מניפולטיבי ו"מטעם" אשר נועד לטייח את הפרשה, והוא רק העצים את גלי ההתנגדות והמחאה. דוח חקירה נוסף הוכן על ידי פקידים במשרד ראש הממשלה, ולבסוף נערך בחודש אפריל 1997 דוח של ועדת חקירה פרלמנטרית מטעם האספה הלאומית הגדולה של טורקיה. 
הדוח קבע כי גופים רשמיים של המדינה פעלו בשיתוף פעולה עם ארגון הזאבים האפורים וגרמו למסכת המאבקים והטרור בין הימין והשמאל, אשר שטפו את המדינה בשנות ה-70. 

==ראו גם==
* היסטוריה של הרפובליקה הטורקית
* הזאבים האפורים

==קישורים חיצוניים==
* דוח ועדת החקירה הפרלמנטרית בעניין שערוריית סוסורלוק מ-Vikikaynak (טורקית)

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:טורקיה: פוליטיקה
קטגוריה:פרשיות ריגול
קטגוריה:שערוריות פוליטיות
גאיוס טרנטיוס וארו

גאיוס טרנטיוס וארו (לטינית: Gaius Terentius Varro) היה פוליטיקאי רומאי בתקופת הרפובליקה התיכונה.

== תולדות חייו ==
טיטוס ליוויוס מתאר את וארו כבן של קצב, אחד מהמקצועות שנחשבו בזויים ברומא. למרות שברור שהוא לא היה חלק מאצולת הנוביליטאס, יש המפקפקים בדברי ליוויוס ורואים בהם עדות למסורת היסטוריוגרפית עוינת.

לאחר שוארו ירש מאביו סכום כסף נכבד הוא החליט להיכנס לחיים הפוליטיים והחל לעלות במעלה מסלול המשרות תוך שהוא נוקט מדיניות פופוליסטית ומשתדל למצוא את תמיכתו יותר בקרב המוני העם מאשר בקרב האצולה הסנאטורית. תחילה נבחר כקוואיסטור, אחר כך כאיידיל פלבאי וקורולי.

וארו נבחר כפראיטור בשנת 218 לפנה"ס, בשנה שלאחר מכן הוא הציע באספת הפלבס להשוות את סמכותו של המגיסטר אקוויטום מרקוס מינוקיוס רופוס לזו של הדיקטטור פאביוס מאקסימוס, ההצעה בא בעקבות הביקורת הקשה שהושמע כנגד האסטרטגיה הפביאנית שנקט בה מאקסימוס במלחמתו כנגד חניבעל, הצעתו התקבלה וסמכויותיהם הושוו. ליוויוס מייחס חלק ממניעיו של וארו לצבור פופולריות כדי להיבחר לקונסולאט על גלי התמיכה של מתנגדיו של מקסימיוס.

וארו התמודד למשרת הקונסול של שנת 216 לפנה"ס ונבחר בזכות תמיכתם של המוני העם ולמרות ההתנגדותם העיקשת של הנוביליטאס והסנאט. פיקד על הצבא הרומי בתבוסתו הגדולה בקרב קאנאי בשנת 216 לפנה"ס בעת המלחמה הפונית השנייה נגד קרתגו, המסורת ההיסטוריוגרפית מאשימה את וארו בכך שבחר לצאת לקרב בתנאים לא נוחים לצבא הרומי אולם יש חוקרים שסבורים שיציאה לקרב הייתה החלטה של הסנאט ולא הייתה תלויה בדעתם של הקונסולים.

וארו הצליח להימלט משדה הקרב והגיע עם שרידי צבאו שמנו עשרת אלף אנשים לקאנוסיום שם התבצר מאחורי חומות העיר. הקונסול השני, לוקיוס אמיליוס פאולוס, נהרג בקרב.

לאחר התבוסה בקרב קאנאי קיבל את אזור פיקנום בין 215 - 213 לפנה"ס במסגרת הפרוקונסולט. אחר כך החזיק באטרוריה בתפקיד פרופראיטור ונלחם נגד עזרובעל ברקה, אחיו של חניבעל באזור זה. בשנת 200 לפנה"ס שירת כלגאטוס באפריקה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:נובוס הומו
אחד ושלושה כיסאות

"אחד ושלושה כיסאות" (באנגלית: One and Three Chairs) הוא שמו של מיצב משנת 1965 מאת האמן האמריקאי ג'וזף קוסות (Joseph Kosuth). היצירה מורכבת מכיסא, תצלום של הכיסא וכתובת מוגדלת ובה הגדרה מילונית של המילה "כיסא". היצירה נחשבת לאחת מן הדוגמאות הידועות של האמנות המושגית. 

העבודה היא מיצב המשתנה בכל מקום תצוגה. על פי ההוראות שחיבר קוסות למייצב ניתן לשחזר אותו בכל פעם עם כיסא אחר המלווה בתצלום שלו. האלמנטים הקבועים במיצב הם ההגדרה המילונית וכן הסידור של האלמנטים, אשר נעשה לפי תרשים מפורט.

העבודה של קוסות מעמתת בין ייצוגים סמיוטים שונים, של מה שנדמה כאובייקט אחד - כיסא. בהצמדתם זה בסמוך לזה מתעוררת שאלה אסתטית לגבי ה"מקור" של הכיסא. על פי האסכולה ה"אפלטונית" הכיסא ה"ממשי" מהווה תחליף וייצוג של האידאה של הכיסא, אולם, גישות פוסט-מודרניות יראו בכל אחד מן הייצוגים של הכיסא כתחליף.

==ראו גם==
* בגידת הדימויים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיצבים
קטגוריה:פסלי כיסאות
קטגוריה:יצירות משנת 1965
קטגוריה:פילוסופיה באמנות
הצבא הרומי בתקופת הקיסרות המוקדמת

פסלון של פרש רומי מהמאה ה-1 לספירה; נמצא על קברו של קצין פרשים רומי במאה ה-19
הצבא הרומי בתקופת הקיסרות היווה את בסיס כוחם הפוליטי של קיסרי רומא. מקורו בארגון מחדש של הצבא הרומי שנעשה לאחר ניצחונו של אוגוסטוס בקרב אקטיום. בניגוד לצבא הרומי בתקופת הרפובליקה הצבא בתקופת הקיסרות היה צבא מקצועי שישב דרך קבע בפרובינקיות.

עם תום מלחמת האזרחים וניצחונו של אוגוסטוס על מרקוס אנטוניוס, אוגוסטוס פנה לארגון מחדש של הצבא. מתוך 60 הלגיונות ששירתו, רק 28 נשארו לשרת כצבא הסדיר, בעוד שהשאר שוחררו. הצבא נשבע שבועת אמונים לפרינקפס, ושדרות הפיקוד הופקדו תמיד בידי בני משפחתו של אוגוסטוס. בכך הפך אוגוסטוס את הצבא לאלמנט שמרני התומך במשטר, ומנע אפשרות שמצביאים פופולריים ינצלו את כוחם הצבאי, לשם ניסיון הפיכה כנגד השלטון, כפי שקרה מספר פעמים בימי הרפובליקה.

מלבד העובדה שהצבא היה כפוף למרות הקיסר, ושהחיילים בדרגות הזוטרות היו מתנדבים שראו בשירותם קריירה, הצבא הרומי בקיסרות היה ממשיכו של הצבא הרפובליקני, בתקופה שאחרי הרפורמות של גאיוס מריוס. אולם ההבדל הגדול הוא שעידן הכיבושים של שטחים חדשים הסתיים במידה רבה, בשלהי תקופת שלטונו של אוגוסטוס. לאחר מותו כמעט שלא נכבשו פרובינקיות חדשות. הצבא החל להתרכז בעיקר בשמירה על הקיים, בין אם בדיכוי מרידות של העמים הכבושים, ובין אם בקיום מסעות עונשין, כנגד הברברים שהעזו לחדור לשטחה של האימפריה.

לעובדה שהצבא בפרובינקיות הוצב ליד ערים, הייתה השפעה חשובה על תהליך הרומניזציה של האוכלוסייה המקומית. רבים מהלגיונרים בחרו להישאר בפרובינקיה עם שחרורם, ולהתחתן עם בנות המקום, ורבים מן המקומיים הועסקו בחיילות העזר ובכך ספגו את תרבותה של רומא. אולם לא תמיד הדבר היה כך, ויש מקומות שמחנות הלגיונות עוררו התמרמרות בקרב האוכלוסייה המקומית, והביאה אותה למרוד כנגד כוחה של רומא.

ההיסטוריון דיו קסיוס מצטט נאום של הקיסר מרקוס אורליוס בפני חייליו בשנת 175, בו הוא מתייחס לחייליו של המורד אבידיוס קסיוס - "קיליקיים, סורים, יהודים ומצרים". ייתכן ואזכור זה מלמד על כך שבתקופה זו יהודים עדיין שרתו לעיתים בצבאות הרומיים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://romanrecruit.weebly.com/ אתר המוקדש לחיי הלגיונר בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס] 
* פרופ' ישראל שצמן, 

==הערות שוליים==

*

it:Esercito romano (evoluzione strutturale)
הארט קריין

הרולד הארט קריין (אנגלית: Harold Hart Crane; 21 ביולי 1899 - 27 באפריל 1932) היה משורר אמריקאי.

==ביוגרפיה==
הארט קריין נולד בעיירה גארטסויל, אוהיו למשפחה הרוסה. הוא גדל והתחנך אצל סביו מצד אביו. בשנת 1916 יצא עם אמו לאיים הקריביים, להכיר את משפחתה. מסע זה השפיע עמוקות על עולמו הרוחני ועל כתיבתו, ויחד עם התגלות נטייתו ההומוסקסואליות, הפך להיות חוויה מכוננת בחייו.

הארט קריין לא השתלב בעסקי המשפחה, והפך למשורר נווד, שנע ונד בין ניו יורק, אירופה והאיים הקריביים. הוא התפרנס בקשיים רבים ובה בעת הפך לאלכוהוליסט. הוא קשר קשרים ספרותיים ואישיים עם משוררים הומוסקסואלים ידועים אחרים, כגון פדריקו גארסיה לורקה, ואחרים. על מותו נכתבו הררי טקסטים, וביניהם גם זה: "הארט קריין, מחבר האפוס "הגשר", קפץ מסיפון אונייה לים מול חופי פלורידה, בדרכו חזרה ממקסיקו לארצות הברית, ב-26 באפריל 1932, והוא בשנתו השלושים ושלוש. קריין, שיש התולים את התאבדותו בנסיבות קיומו כ"הומוסקסואל בחברה הומופובית", היה אלכוהוליסט שבריאותו הידרדרה בערוב חייו וקפצה עליו הזדקנות מהירה, ומצבו החומרי היה נואש, בייחוד לנוכח המשבר הכלכלי הנורא שפקד את ארצו."

בשנת 1932 יצא קריין למסע למקסיקו, כדי לכתוב שירה על אחרוני האצטקים ומלכם האחרון מונטזומה. בדרכו מנמל וראקרוס לארצות הברית, התאבד בקפיצה מהאניה אל הים. קריין זכה לפרסם בחייו רק שני ספרי שירה. "הגשר", שיצא לאור בשנת 1930, ו"בנינים לבנים", שיצא לאור בשנת 1926.

שיריו המקובצים נדפסו שוב באנגלית, ב"אסופת השירים של הארט קריין", שיצא לאור בשנת 1933, ושוב בשנת 1946. ו"המכתבים של הארט קריין", שיצא לאור בשנת 1952.

הארט קריין נשאר כסמל של משורר סובל וכשרוני, ודמותו נזכרת בשירתם של אחדים מטובי המשוררים האמריקאים, כגון רוברט פינסקי ואחרים. לעברית לא תורגמו ספריו, אך שירים בודדים שלו תורגמו ונדפסו בכתבי עת ספרותיים בארץ.

==שיר לדוגמה של הארט קריין==

תרגם מאנגלית עודד פלד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:מתאבדים: משוררים
קטגוריה:כותבי מכתבים 
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:משוררים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1899
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1932