OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מיכאל רבין (כנר)

מיכאל רבין (באנגלית: Michael Rabin; 2 במאי 1936 - 19 בינואר 1972) היה כנר יהודי-אמריקאי.

== חייו ==
רבין החל ללמוד נגינה בכינור בגיל שבע. אביו, ג'ורג', כנר בפילהרמונית של ניו יורק, עמד על כישרונו. גם אמו, ז'אן, הייתה פסנתרנית שהשתלמה בג'וליארד. לילד נקבע שיעור אצל יאשה חפץ ורב-האמן יעץ לו ללמוד אצל איוון גלאמיאן.

רבין היה לתלמידו של גלאמיאן בניו יורק, וכן למד בבית הספר למוזיקה מדאואומאונט ובבית הספר למוזיקה ג'וליארד. הוא החל להופיע עם תזמורות שונות בארצות הברית וב-29 בנובמבר 1951, בגיל חמש-עשרה, ניגן לראשונה בקרנגי הול את הקונצ'רטו ברה מז'ור של פגניני, עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח דימיטרי מיטרופולוס. הופעת הבכורה שלו בלונדון התקיימה ב-13 בדצמבר 1954, בנגינת הקונצ'רטו של צ'ייקובסקי ברה מז'ור ברויאל אלברט הול, עם תזמורת רשות השידור הבריטית.

מיכאל רבין הקליט קונצ'רטי של מנדלסון, גלאזונוב, פגניני (מס' 1 ברה מז'ור, שתי הקלטות), וייניאבסקי (מס' 1 בפה דיאז מינור, מס' 2 ברה מינור) וצ'ייקובסקי, כמו גם את הפנטזיה הסקוטית של ברוך ואת הסונאטות השלישית והרביעית לכינור סולו מאת אז'ן איזאיי וקטעים וירטואוזיים, בהם אלבום עם תזמורת הוליווד בואול.

רבין הרבה בסיורי קונצרטים וניגן בכל כרכי ארצות הברית, אירופה, דרום אמריקה ואוסטרליה. במהלך רסיטל בקרנגי הול איבד לרגע את שיווי משקלו וכשל קדימה, אות ראשון לפגיעה נוירולוגית, שהשפיעה באופן חמור על הקריירה שלו. הוא מת בגיל 35 מפגיעת ראש, שנגרמה בנפילה בדירתו בניו יורק.

רבין ניגן שנים רבות בכינור "קובליק" של גוארנרי דל ג'זו משנת 1735. רב-האמן בבניית כלי קשת, ג'וזפה גוארנרי, שבנה את הכינור הזה, נודע בשם דל ג'זו, משום שהתוויות ששם על כלי הנגינה שבנה נשאו את ראשי התיבות I.H.S. (In Hoc Signo) וצלב נוצרי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=ihzaYhGhJ2E&feature=related קטעי נגינה של מיכאל רבין ביוטיוב]
* 

קטגוריה:כנרים אמריקאים
קטגוריה:כנרים יהודים
קטגוריה:ילדי פלא במוזיקה קלאסית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
פיירו

ז'אן גספאר דבורו בתפקיד פיירו
דיוקן עצמי של האמנית [[זינאידה סרבריאקובה בדמות פיירו משנת 1911.]]
לוסינדה ופיירו בפסלי פורצלן של [[פרנץ אנטון בוסטלי במוזיאון הפורצלן במינכן]]

פְּיֶרוֹ (באיטלקית: Pierrot), ״הליצן העצוב״, הוא דמות גברית ארכיטיפית, אשר מקורותיה נטועים בעיקר בפנטומימה ובקומדיה דל'ארטה, ובהרכבים של שחקנים איטלקים שהופיעו ברחובות פריז בסוף המאה ה-17.

דמותו של פיירו היא של ליצן עצוב, פתטי ותמים, המשתוקק יותר מכל לאהבה של אהובתו קולומבינה, אולם היא בסופו של דבר שוברת את ליבו ועוזבת אותו למען ארלקינו.

פיירו הליצן מופיע ללא מסיכה כשפניו צבועות בלבן ועל לחיו דמעה. הוא לבוש בחולצה לבנה רפויה וכפתורים גדולים. ניתן גם לראותו לובש מעין כיפה שחורה, שנועדה בעיקר לאפיין את התמימות שבו.

דמויות בשם הזה מופיעים בתיאטרון הצרפתי כבר מהמאה ה-16 ומוצאם מה-פדרולינו של הקומדיה דל'ארטה. כבר אצל מולייר אפשר למצוא במחזהו "דון ז׳ואן" את דמות פיירו.

הגילום המיוחד של הפנטומימאי הצרפתי ז'אן-גספאר דבורו הפכו את הדמות למפורסמת בכל העולם. פיארו זה אינו רשע, אלא מעורר רחמים, ומתאים לתפקידי מאהבים. הוא תמים ומלנכולי, וכמובן אילם. 

היצירה המפורסמת ביותר שמנציחה גם את פיירו וגם את יוצרו, דבורו, היא הסרט "ילדי גן העדן" של מרסל קרנה משנת 1945.

בשנת 2008 הופיע פיירו על הבמה בישראל בהצגה "מנוחת הליצנים" בתיאטרון אל-מידאן.

==ראו גם==
* פאליאצ'י
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:ליצנים
קטגוריה:קומדיה דל'ארטה
קטגוריה:תיאטרון
לדינית

לאדינית (Ladin) היא שפה רומאנית המדוברת בצפון איטליה באזור הרי הדולומיטים (דרום טירול). שפה זו איננה ניב איטלקי, אלא שייכת לענף הרטו-רומאני של השפות הרומאניות, יחד עם השפות רומאנש המדוברת בשווייץ ופורלן המדוברת במחוז פריולי-ונציה ג'וליה שבצפון איטליה.

==הגיית השפה וכתיבתה==
{| class=wikitable style=text-align:center; style="float: right;"
|+פונמות בלדינית
|
! colspan=2 | סדקי
! colspan=2 | וילוני
! colspan=2 | חכי
! colspan=2 | מכתשי{{ש}}־חכי
! colspan=2 | בתר־{{ש}}מכתשי
! colspan=2 | מכתשי/שִנִּי
! colspan=2 | שפתי(־שִנִּי)
|-align=center
! אפי
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|ŋ||width="15px" style="border-right: 0;"|
| width="15px" style="border-left: 0;"|ɲ||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|n||width="15px" style="border-right: 0;"|
| width="15px" style="border-left: 0;"|m||width="15px" style="border-right: 0;"|
|-align=center
! סותם
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|g||width="15px" style="border-right: 0;"|k
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|d||width="15px" style="border-right: 0;"|t
| width="15px" style="border-left: 0;"|b||width="15px" style="border-right: 0;"|p
|-align=center
! מחוכך
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|ʥ||width="15px" style="border-right: 0;"|ʨ
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"| ||width="15px" style="border-right: 0;"|ʦ
| colspan=2 |
|-align=center
! חוכך
| width="15px" style="border-left: 0;"| ||width="15px" style="border-right: 0;"|h
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|ʒ||width="15px" style="border-right: 0;"|ʃ
| width="15px" style="border-left: 0;"|z||width="15px" style="border-right: 0;"|s
| width="15px" style="border-left: 0;"|v||width="15px" style="border-right: 0;"|f
|-align=center
! rowspan=2 | מקורב(צדי)
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|ɹ||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
|-align=center
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|l||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
|}
שפות איטליה - לדינית בבורדו למעלה מימין
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפות רטו-רומאניות
קטגוריה:איטליה: שפות
ורייזון תקשורת

חברת ורייזון תקשורת (באנגלית: .Verizon Communications Inc) היא חברת תקשורת אמריקאית רב-לאומית, המספקת שירותי תקשורת סלולרית, טלפוניה, מערכות מידע, ושירותי פס רחב ללקוחות בארצות הברית ובעולם.

מטה החברה ממוקם בבניין ורייזון אשר במנהטן, ניו יורק.

פעילות החברה מאורגנת בארבע חברות עסקיות:
# חברת תקשורת פנים המספקת שירותי טלפוניה מקומית, תעבורת קול, מרכזיות, גישה לרשתות, קווים פרטיים, טלפונים ציבוריים, שירותי רשתות דיגיטליות, שיחות בינלאומיות, פתרונות ואינטגרציית מערכות, גישת אינטרנט, ועוד - ב-28 מדינות בארצות הברית.
# חטיבת הסלולר (Verizon Wireless) מספקת שירותים סלולרים ארציים, מכשירי קצה, ושירותים נלווים ליותר מ-150 מיליון מנויים בארצות הברית.
# חטיבת שירותי המידע כוללת הוצאה לאור של ספר הטלפונים, ואתר האינטרנט "סופר פייג'ס", שירותי גישה לאינטרנט, וכן שירותי הקמת אתרים, ושירותי סחר אלקטרונים.
# החטיבה הבינלאומית מספקת מגוון שירותים סלולרים, וקווים במדינות אמריקה הצפונית והדרומית ואירופה.

לחברה גם שיתוף פעולה עם יאהו!, להשקת שירותי אינטרנט מהיר.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה בשנת 1983 בשם בל אטלנטיק (Bell Atlantic) כחלק מהליך הפיצול שכפתה ממשלת ארה״ב על מונופול הטלפוניה הארצי של תאגיד AT&T שנוסד במאה ה-19 בידי ממציא הטלפון אלכסנדר גרהם בל. לפני הפיכתה ל-Verizon, בל אטלנטיק התמזגה בשנת 1997 עם חברת NYNEX (שגם היא הייתה אחת החברות שפוצלו מ-AT&T באמצע שנות השמונים).

במאי 2015 הודיעה החברה על רכישת ספק שירותי האינטרנט AOL תמורת 4.4 מיליארד דולר.

ב-25 ביולי 2016 הודיעה ורייזון על רכישת עסקי האינטרנט של יאהו! תמורת 4.83 מיליארד דולר. מטרת הרכישה היא למזג את יאהו! עם AOL וליצור ארגון העוסק בשרותי תוכן ויכול להתמודד עם ענקי המדיה הדיגיטלית כמו גוגל ופייסבוק.

ב-1 באוגוסט 2016 הודיעה ורייזון על כוונתה לרכוש את Fleetmatics Group PLC מדבלין שבאירלנד תמורת 2.4 מיליארד דולר.

ב-13 ביוני 2017 הושלמה רכישת יאהו!. יאהו! נרכשה תמורת 4.48 מיליארד דולר, זאת לאחר הפחתה של כ-350 מיליון דולר בשל פרצות אבטחה חמורות שנתגלו בשרתי יאהו! בשנים 2013 ו-2014. פרצות אבטחה אלו גרמו לדליפת נתוניהם האישיים של למעלה ממיליארד משתמשים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:חברות אמריקאיות הנסחרות בנאסד"ק
קטגוריה:חברות תקשורת אמריקאיות
קטגוריה:חברות בשווי שוק מעל 200 מיליארד דולר
קטגוריה:חברות שהוקמו בשנות ה-1980
פלאנט 51

פלאנט 51 (באנגלית: Planet 51) הוא סרט אנימציה משנת 2009 בבימויו של חורחה בלאנקו (באנגלית Jorge blanco) ובכיכובם של דוויין ג'ונסון, ג'סיקה בייל, ג'סטין לונג, שון ויליאם סקוט, גארי אולדמן וג'ון קליז.

== תקציר העלילה ==
עלילת הסרט מתמקדת במשפחה של חייזרים אשר חייה בשלווה עד אשר פולש לכוכב שלהם תושב מכוכב אחר: האסטרונאוט האמריקאי קפטן צ'ארלס "צ'אק" בייקר (מדובב על ידי דוויין ג'ונסון). צ'אק סבור בתחילה כי הכוכב איננו מיושב. בהמשך הוא מגלה כי הכוכב מאוכלס בחייזרים קטנים וירוקים המפחדים ממנו ורואים בו פולש אימתני. צ'אק, אשר מתיידד עם משפחת החייזרים, מחפש דרך להימלט מכוחות הצבא של פלאנט 51 ולחזור לכדור הארץ.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הנפשה ספרדיים
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי חוצנים
קטגוריה:זוכי פרס גויה: הסרט המונפש הטוב
קטגוריה:סרטי קומדיה מדע בדיוני משנות ה-2000
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2009
מרים פריד

מרים פריד (נולדה ב-9 בספטמבר 1946) היא כנרת ישראלית בעלת שם עולמי.

==ביוגרפיה==

מרים פריד נולדה בסאטו מארה שברומניה, ובגיל שנתיים, עם קום מדינת ישראל, עלתה לארץ עם משפחתה והתיישבה בהרצליה. אביה, טיבור, היה מנהל חשבונות, ואמה, לילי, מורה לפסנתר. בגיל שמונה החלה ללמוד כינור אצל אליס פניבש-רוזנברג ואחר המשיכה את לימודיה בארצות הברית (עם מלגה מטעם מפעל המלגות ע"ש שרת של קרן התרבות אמריקה-ישראל) אצל איוון גלאמיאן בג'וליארד ואצל ג'וזף גינגולד באוניברסיטת אינדיאנה.

מרים פריד הופיעה עם תזמורות מן החשובות בעולם, בהן התזמורת הסימפונית של בוסטון, התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת קליבלנד, תזמורת פילדלפיה ותזמורת פיטסבורג בארצות הברית, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, סימפונט רעננה, התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הפילהרמונית המלכותית והתזמורת הסימפונית של וינה. כמו כן הופיעה בפסטיבלי מוזיקה וניגנה במרכזי מוזיקה חשובים באמריקה ובאירופה. מאז 1993 מנהלת מרים פריד את מרכז המוזיקה ברוויניה.

פריד מנגנת גם עם הרכבי מוזיקה קאמרית והיא חברה ברביעיית מנדלסון. בין השאר ניגנה עם אייזק שטרן, עם פנחס צוקרמן ועם בעלה, הכנר-ויולן פאול ביס.

== פרסים ואותות הוקרה ==
* מלגת קרן התרבות אמריקה ישראל
* 1968 - פרס ראשון בתחרות הבינלאומית על שם פגניני
* 1971 - פרס בתחרות הבינלאומית על שם המלכה אליזבת

== הקלטות ==
* סונאטות ופרטיטות לכינור סולו של באך (לירינקס)
* קונצ'רטו לכינור של סיבליוס, הפילהרמונית של הלסינקי בניצוח אוטו קאמו (פינלנדיה)
* קונצ'רטו לכינור של דונלד ארב (נכתב למענה), התזמורת הסימפונית של גרנד רפידס (קוס)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://necmusic.edu/faculty/miriam-fried ביוגרפיה] באתר הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד 
* [http://info.music.indiana.edu/news/page/normal/1922.html ביוגרפיה] באתר אוניברסיטת אינדיאנה 
* [http://www.mendelssohnquartet.com/miriam.htm ביוגרפיה] באתר Mendelssohn String Quartet 
* [http://www.opus3artists.com/artists/miriam-fried אופוס 3 ארטיסטס]
* 
* , 

קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:ילדי פלא ישראלים במוזיקה
קטגוריה:ילדי פלא במוזיקה קלאסית
קטגוריה:כנריות ישראליות
קטגוריה:זוכי תחרויות מוזיקה
קטגוריה:ישראלים זוכי פרסים בין-לאומיים
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים בין-לאומיים
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
אילריון ואסילצ'יקוב

אילריון ואסילצ'יקוב (ברוסית: Илларион Васильевич Васильчиков; 1776 - 5 במרץ 1847 סנקט פטרבורג) היה רוזן, נסיך, מדינאי רוסי, ראש ממשלת רוסיה בשנים 1838–1847.

== חייו ==
אילריון ואסילצ'יקוב קיבל השכלה ביתית ובשנת 1792 החל את השירות הצבאי. התקדם מהר בדרגות ובשנת 1803 היה מפקד גדוד פרשים. במהלך המלחמה עם נפולאון השתתף בקרבות בלימה. נפצע בקרב בורודינו. עבור השתתפותו בקרבות קיבל עיטור גאורגי מדרגה שלישית. למרות הפציעות המשיך בשרות הצבאי גם במערכה באירופה. בשנת 1817 קיבל פיקוד על אוגדה ובשנת 1823 קודם לדרגת אלוף בחיל הפרשים. בשנת 1831 הוענק לו תואר רוזן.

במהלך מרד הדקבריסטים היה ליד ניקולאי הראשון והמליץ על פעילות אקטיבית נגד המורדים. היה חבר בחבר השופטים לאחר דיכוי המרד.

בשנת 1828 היה ביחד עם קיסר ניקולאי בחזית המלחמה נגד הטורקים. השתתף בהתייעצויות בהקשר לפעילות התקפית של הצבא תוך מעבר דרך הרי בלקן.

בשנים 1831–1838 היה מפקד הכוחות בבירה ובסביבתה.

בנוסף לפעילות צבאית טיפל בענייני המדינה. בשנת 1821 התמנה לחבר במועצה מדינית. היה פעיל בוועדות המועצה. בשנת 1838 התמנה ליושב ראש המועצה ולראש הממשלה. בשנת 1839 הוענק לו תואר נסיך.

בהתאם לעדויות היה קרוב מאוד לקיסר ניקולאי הראשון. היה בין הבודדים שיכלו להיכנס לקיסר בכל עת. הקיסר העריך מאוד את פעילותו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hrono.info/biograf/bio_we/vasilchikov_iv.php קורות חיים] 

קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:ראשי ממשלת רוסיה
קטגוריה:אצולה רוסית
קטגוריה:גנרלים בצבא האימפריה הרוסית
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1776
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1847
איבתיסאם מחאמיד

איבתיסאם מחאמיד (בערבית: ابتسام محاميد; נולדה ב-1960) היא פעילת שלום ערבייה-ישראלית מפוריידיס, כלת פרס "Unsung Heroes" לשלום מאת הדלאי לאמה (2009). יושבת ראש עמותת "השלום מתחיל מבפנים".

==פעילה למען זכויות האישה==
בשנת 1998 התמודדה ברשימה עצמאית בבחירות לתפקיד ראש הכפר פוריידיס שליד זכרון יעקב, בו היא מתגוררת עם בעלה סובחי ושלושת ילדיהם. בפעילותה היא מתמקדת בנושא זכויות האישה. מחאמיד חברה בוועדה המייעצת של תנועה ש.י.ן (לשוויון ייצוג נשים) שהוקמה בשנת 1989 על ידי ד"ר אסתר הרצוג; לצדה פעילות נשים כגון יונת קלר, רע’דה מסאלחה, וד"ר רבקה נרדי. בנוסף הקימה ב-2002 על ידי ש.י.ן ועמותת "השלום מתחיל מבפנים", את "אנואר" - קבוצת מנהיגות של נשים יהודיות וערביות. הקבוצה מונה עשרות פעילות יהודיות וערביות הנפגשות במגמה לקדם נושאים חברתיים ופוליטיים, כגון אי צדק חברתי, שלום עם המדינות השכנות, זכויות האישה הערבייה, והבטחת איכות חיים הוגנת לכל קבוצות האוכלוסייה בישראל.

==קירוב לבבות==
מחאמיד פעילה גם בעמותת "מורשת אברהם אבינו", הפועלת בשיתוף עם נוצרים, מוסלמים ויהודים. היא מנחה דיונים מסוג "מעגלי הקשבה" בין יהודים לערבים. כפעילת שלום ושוויון לנשים, היא חברת הוועד המנהל של "פרלמנט נשים".

==פרס הדלאי לאמה לשלום==
ב-25 באפריל 2009 קיבלה את פרס הדלאי לאמה לשלום. מאז היא מרואיינת בערוצי תקשורת שונים ברחבי העולם, ופעילה בפעילויות שלום מגוונות ביותר, בעולם. בנוסף רואיינה לספר "שישים שנה שישים קולות", הכולל ראיונות עם נשים יהודיות וערביות, ולתערוכה "עטויות" של הצלם מיכה שמחון.

איבתיסאם מחאמיד עם לורי ו[[רוברט וקסלר]]

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130926205140/http://www.w-p.co.il/article_page.asp?id=499&scid=110 איבתיסאם מחאמיד, חברת הוועד המנהל של "פרלמנט נשים" זכתה בפרס חברתי מהדלאי למה], באתר פרלמנט נשים
* [https://web.archive.org/web/20131013091939/http://gfn.co.il/index.php?option=com_content&view=article&id=1114 קול אחר], ריאיון עם מחאמיד באתר המקומון "גפן", 8 בינואר 2009
* 
איבתיסאם

קטגוריה:פעילות פוליטיות ישראליות
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:פוריידיס: אישים
קלף אספנות

קלף אספנות משנת 1922 ועליו דמותה של שחקנית הקולנוע [[אניטה סטיוארט]]
קלף אספנות הוא קלף קטן, העשוי בדרך כלל מנייר עבה או קרטון חלק, ועליו מודפסת דמות של אדם מסוים, תמונת מקום, או חפץ (דמיוני או אמיתי) ותאור קצר של התמונה לצד מידע נוסף. קיים מגוון גדול של קלפי אספנות, באופי הגרפי של התמונה, תוכן הקלף ונושאו, ואף החומר ממנו הוא עשוי.

הנושא העיקרי של קלפי אספנות הוא ספורט, וקלפי אספנות ועליהם תמונות שחקני בייסבול ידועים במיוחד. קיימים אף קלפי אספנות בנושאים אחרים, בהם: דמויות מצוירות, דמויות קומיקס, סדרות טלוויזיה, או שחקני קולנוע.

בדומה לקלפי משחק, אף קלפי אספנות משמשים לעיתים למשחקים שונים. 

==קישורים חיצוניים==

* 

*
בארוק פופ

בארוק פופ או בארוק רוק הוא סגנון מוזיקלי שהתפתח בשנות ה-60. בסגנון זה נעשה שימוש באלמנטים של מוזיקה קלאסית במוזיקת רוק ובמוזיקת פופ.

ההבדל העיקרי בין בארוק פופ לרוק מתקדם, סגנון מוזיקלי המשלב מוזיקת רוק ומוזיקה קלאסית, הוא שבבארוק פופ בדרך כלל מבנה השירים פשוט בדומה לשירי פופ סטנדרטיים, בעוד שברוק המתקדם השירים ארוכים יחסית ובעלי מבנה מורכב.

הסגנון הגיע לשיא בסוף שנות ב-60 עם אלבומיהם של הביטלס והביץ' בויז.

עם עליית הפאנק רוק והמוזיקה האלקטרונית ירדה הפופולריות של הסגנון, אולם חזרה בשנות ה-90 עם להקות כמו R.E.M ו Mercury Rev.

אמני פופ מודרניים המשלבים בשיריהם עיבודים תזמורתיים בדרך כלל מתויגים גם כאינדי.

== אמני בארוק פופ משנות ה-60 ==
* הביטלס
* ביץ' בויז
* הזומביס
* המודי בלוז
* לאב
* ניק דרייק

== אמני בארוק פופ אחרים ==
* רופוס ויינרייט
* The Divine Comedy
* אנתוני הגרטי
* יונסי
* Fleet Foxes
* ומפייר ויקנד
* פיונה אפל

קטגוריה:רוק אלטרנטיבי
ניקולאי נובוסילצב

ניקולאי נובוסילצב, (ברוסית: Николай Николаевич Новосильцев; 1761 – 20 באפריל 1838 סנקט פטרבורג) היה רוזן מדינאי רוסי, ראש הממשלה בשנים 1834–1838. 

ניקולאי נובוסילצב התחנך בביתו של רוזן סטרוגנוב בהיותו בן אחותו מחוץ לנישואים. בשנת 1783 קיבל דרגת קצין זוטר. בשנת 1786 החל לשרת במשרד החוץ. השתתף בדיכוי מרד בפולין בשנת 1794. בשנת 1796 עזב את השרות ועבר להתגורר בלונדון.

עוד בשנת 1790 התקרב לאלכסנדר הראשון. עם עליית אלכסנדר לשלטון חזר לרוסיה והיה בין יועציו הקרובים. בשנת 1806 התקבל כחבר באקדמיה הרוסית למדעים ובהמשך נבחר להיות הנשיא שלה.

בשנת 1804 התמנה לסגן שר המשפטים. בתקופת 1809–1812 התגורר בווינה וביצע מספר שליחויות דיפלומטיות. עם פלישת נפולאון לרוסיה חזר לחצר הקיסר.

בשנים 1813–1815 היה סגן נשיא של המועצה השלטת בפולין. בשנת 1821 התמנה ליועץ של קונסטנטין פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה שהיה נציג הקיסר בפולין. תוך הפעלת לחץ בשנת 1824 הדיח את אדם ייז'י צ'ארטוריסקי מתפקידיו באוניברסיטת וילנה ופיטר ממנה מספר פרופסורים פולנים כולל יוזף גולוחובסקי.

בשנת 1820 סיים את עבודתו על הכנת חוקה לאימפריה הרוסית. הצעת החוקה כללה הקמת פרלמנט בעל שני בתים, הגבלת שליטת הקיסר במדינה, עצמאות המערכת המשפטית, שוויון כל אזרחי המדינה מפני המערכת המשפטית וכו'. הצעה זו לא התקבלה על ידי הקיסר.

בשנת 1834 התמנה לראש הממשלה.

נפטר בסנקט פטרבורג בשנת 1838 והוטמן במנזר אלכסנדר נבסקי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hrono.info/biograf/bio_n/novosilcev.html קורות חיים] 
* 

קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:ראשי ממשלת רוסיה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:רוזנים רוסיים
קטגוריה:ילידי 1761
קטגוריה:נפטרים ב-1838
שמואל שמלקה הורוביץ

רבי שמואל שְׁמֶלְקֶה הלוי הורוויץ מניקלשבורג (ה'תפ"ו, 1726 - א' באייר ה'תקל"ח, אפריל 1778) היה אדמו"ר בדור השלישי לחסידות ורבה הראשי של מוראביה.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת תפ"ו (1726) בצ'ורטקוב שבגליציה, כבנם בכורם של מלכה ורבי צבי הירש הורוויץ רב העיר בנם של לאה ור' מאיר מטיקטין המכונה המהר"ם טיקטין.
בהשפעת רבי אברהם הכהן מקליסק, שהיה בעצמו בתחילה תלמיד הגר"א והפך לאחד מגדולי תלמידיו ומפיצי תורתו של המגיד ממז'יריץ, גדול תלמידי הבעש"ט, התקרבו ר' שמואל ואחיו ר' פנחס לחסידות, והפכו גם הם לתלמידי המגיד. בהשפעתו התקרבו לחסידות גם תלמידיו: המגיד מקוז'ניץ, רבי לוי יצחק מברדיטשוב, רבי משה לייב מסאסוב, רבי מנחם מנדל מרימנוב ורבי יעקב יצחק מלובלין. עמד בקשרים גם עם רבי משולם זושא מאניפולי, אחיו של רבי אלימלך מליז'נסק.

בשנת תקי"ד 1754, כיהן כרב בעיר ריטשוואל ובה הקים ישיבה. מקרב תלמידיו קמו מגדולי וראשי החסידות בהם רבי ישראל מקוז'ניץ, רבי לוי יצחק מברדיטשוב ורבי יעקב יצחק מלובלין ("החוזה מלובלין").

בשנת תקכ"ג 1763 בערך, התקבל לאב"ד בעיר שינובה, ולשם העתיק גם את ישיבתו, באותה תקופה למד אצלו החוזה מלובלין.

בשנת תקל"ג עבר לכהן כרב העיר ניקלשבורג שבמחוז מוראביה. גם לשם העתיק את ישיבתו, בה למדו רבי משה לייב מסאסוב, רבי מנחם מנדל מרימנוב, רבי יצחק אייזיק מקאליב ורבי מרדכי בנעט (אשר כיהן אחר כך כרבה של העיר). בתקופת כהונתו כרב העיר ניקלשבורג היו מאבקים בינו לבין חלק מהקהילה היהודית בעיר שנבעו מהתנגדותם לחסידות. מסופר כי נצרכו לתיווכו של רבי אלימלך מליז'נסק, על מנת לפתור את המחלוקת ולמתן את הטפתו של הרב הורוויץ לתורת הבעש"ט. הנהגתו האישית הייתה בקדושה וטהרה עליונה ובפרישות קיצונית. צדיקים הפליגו בשבחו והיו שהעידו שבכוחו להחיות מתים.

נפטר בא' אייר תקל"ח (1778) ונקבר בניקלשבורג.

== משפחתו ==
ר' שמעלקא היה נשוי לשיינדל בונה בת ר' יהושע הלוי (מנהיג ופרנס ק"ק רישא), בן מרדכי הלוי (מטיסמניץ), בן משה הלוי אב"ד טורבין, בן שמואל הלוי אב"ד פודהייץ, נכד ר' שכנא אב"ד וינה, נכד ר' שכנא אב"ד לובלין חותן הרמ"א
* בנם רבי צבי יהושע הורוויץ (יהושעל'ה חריף), אב"ד טרייביטש, חתנו של דודו הרב פנחס הורוויץ.
* בתם טויבא, אשת רבי יעקב הורוויץ, אב"ד קאטלבורג הסמוכה לפרשבורג
* בנם יעקב הורוויץ, שעבר להונגריה.

== ספריו ==
* דברי שמואל על התורה.
* אמרי שמואל.
* נזיר השם על שולחן ערוך אבן העזר.
* שמן הטוב - תולדותיו.

==לקריאה נוספת==
* יצחק אלפסי, מדור לדור, כרך א, עמ' 143.
* אברהם חיים בונם מיכלסון, שמן הטוב, גדליה נגאל מהדיר, ירושלים תשנ"ט, עמ' 9 - 16.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:תלמידי המגיד ממזריטש
קטגוריה:ניקלשבורג: רבנים
קטגוריה:אבות בתי דין
שמואל שמלקה הורוביץ
קטגוריה:ילידי 1726
קטגוריה:נפטרים ב-1778
הנסיגה הגדולה

הנסיגה הגדולה היא כינוי לנסיגת הצבא הרוסי מגליציה ופולין במהלך מלחמת העולם הראשונה, בין 13 ביולי ל-19 בספטמבר 1915.

==רקע==
בתקופה זו היה כוחן הצבאי של מעצמות המרכז גדול משמעותית מזה של רוסיה ושותפותיה להסכמה. הכוח הגרמני והאוסטרו-הונגרי בחזית המזרחית מנה 13 ארמיות, אשר עמדו מול 9 ארמיות רוסיות בלבד, מה שאיפשר לגנרלים הגרמניים להמשיך בפעילות התקפית יזומה. הפיקוד הצבאי הרוסי הגיע למסקנה כי נסיגה אשר תאפשר את בניית הכוח הצבאי הדרוש, לרבות הצטיידות בחימוש וכלי נשק, עדיפה על המשך ההתנגשות מול הגרמנים, העדיפים בכוח אדם ובציוד, ואשר עלולה לעלות בשחיקה מסוכנת של הכוח הקיים.

==המתקפה הגרמנית==
בסיומה של מתקפת גורליצה-טרנוב בראשית יוני 1915 חצו הכוחות הגרמניים את נהר סאן שבדרום-מזרח פולין והשתלטו על העיר פשמישל. ב-22 ביוני נסוגו הכוחות הרוסיים מהעיר לבוב בירת גליציה, וכבר למחרת חצה הכוח הגרמני, אשר המשיך בהתקדמות מזרחה, את נהר הדניסטר. בימים הבאים עוד ניסו הרוסים לבצע מספר התקפות נגד, ואילצו את הגרמנים לעצור את התקדמותם המהירה מזרחה. 

ב-13 ביולי פתחו מעצמות המרכז בהתקפה כוללת לכל רוחב החזית המזרחית. הכוח העדיף הכריע את החלק הדרומי של קו החזית, והכוחות הרוסיים פתחו בנסיגה לכיוון צפון עד לקו איוונגורוד-לובלין-חלם. שתי ארמיות גרמניות פתחו במקביל במתקפה של קו ההגנה הרוסי מכיוּון צפון, ותנועת המלקחיים איימה לכתר את כלל הכוח הרוסי שהתקבץ במרכז החזית.
 
בתוך כשבוע הושלם כיבושו של כמעט כל שטחה של פולין, וב-22 ביולי חצו כוחות גרמניים את נהר הוויסלה ובכך בודדו וכיתרו את ורשה עד לכיבושה ב-4 באוגוסט. כוח גרמני של שלוש ארמיות המשיך בתנועה בכיוון דרום מפרוסיה וגרם גם להתמוטטות קו ההגנה הרוסי בחזית המרכזית, עד להתייצבותו על קו הגבול של פרוסיה המזרחית כפי שהיה עם תחילת המלחמה. ב-25 באוגוסט נכבשה ברסט-ליטובסק וב-19 בספטמבר הושלם כיבוש וילנה.

בשלב זה נעצרה ההתקדמות הגרמנית וקו החזית המזרחית התייצב מן הים הבלטי בצפון ועד גבול רומניה בדרום.

==הערכת המהלך==
מבחינה אסטרטגית ניתן לראות בנסיגה הרוסית הצלחה. קווי החזית התקצרו בכ-700 ק"מ, וקרבו את הכוחות הרוסיים אל מקורות האספקה והחימוש שלהם בעומק המדינה. לעומת זאת הגרמנים התרחקו משמעותית ממקורות האספקה שלהם. יתרה מכך, בשלב זה לא נותרו לכוחות הגרמניים יעדי התקדמות ותקיפה טובים וזמינים, כאשר הכוח הרוסי מתאושש ובונה עצמו מחדש.

יחד עם זאת, הרוסים נאלצו להתמודד עם ההשלכות השליליות של הנסיגה הגדולה. אובדן השטחים הטיל עומס כלכלי מכיוון שמקורות יצור ואספקה של תוצרת תעשייתית וחקלאית ננטשו. נוסף לכך נאלצו להתמודד עם זרם של כ-1.5 מיליון פליטים שברחו מזרחה מפחד הכוח הגרמני והעדיפו על פניו את היציבות שהעניק השלטון האוטוקרטי הרוסי. השלטון הרוסי אשר חש בפיחות שחל במעמדו של הצבא השתמש בתעמולה פטריוטית שהזכירה לחיוב את הנסיגות בתקופת כיבושי נפוליאון.

==ראו גם==
* מתקפת המתים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קרבות החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: 1915
עמוד אלכסנדר

עמוד אלכסנדר במרכז [[כיכר הארמון, מול ארמון החורף]]
עמוד אלכסנדר (רוסית: Александровская колонна) הוא מונומנט הנמצא במרכז כיכר הארמון בסנקט פטרבורג. עמוד הזיכרון נבנה לזכר הניצחון הרוסי על נפוליאון בונפרטה בשנת 1812, והוצב במקום בשנת 1834.

הרעיון להקמת המונומנט במרכז הכיכר שייך לאדריכל הכיכר, קארלו רוסי. התכנון בתחילה היה להציב במרכז פסל נוסף של פיוטר הגדול, אך האדריכל התנגד לרעיון זה. כתוצאה מכך נפתח מכרז להקמת המונומנט המרכזי בכיכר. הקיסר ניקולאי הראשון החליט שעמוד הזיכרון יוקדש לאחיו, אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. הפרויקט הועבר לאדריכל הצרפתי אוגוסט דה מונפרן , ובנייתו החלה בשנת 1830. זהו המונומנט הגבוה מסוגו בעולם: גובהן 47.45 מ'. בראש העמוד הוצב פסל של מלאך האוחז צלב, פרי עבודתו של הפַּסָּל הרוסי בוריס אורלובסקי . פני המלאך דומים לפניו של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה.

==מאפייני הפסל==
פסל המלאך בראש העמוד
* גובה כולל - 47.5 מ'
* גובה העמוד (ללא בסיס וללא פסל המלאך) - 25.6 מ'
* גובה הבסיס - 2.9 מ'
* גובה המלאך - 4.3 מ'
* גובה הצלב - 6.4 מ'
* כותר העמוד - 3.5 מ'
* שטח הבסיס - 6.3 * 6.3 מ'
* גודל התחריטים על הבסיס - 5.3* 3.1 מ'
* שטח הגדר - 16.5 * 16.5 מ'
* משקל העמוד - כ-600 טון
* משקל הפסל מעל העמוד - 37 טון

העמוד נבנה מגרניט אדום שנחצב מפינלנד והובא לסנקט פטרבורג בשנת 1832 דרך הים, באונייה שתוכננה לכך במיוחד. עמוד האבן, שמשקלו כ-600 טון, הועמד במקום תוך שעתיים בלבד. העמדתו של המונומנט כה מוצלחת, עד שלא היה צורך בחיבור מיוחד לבסיס ובאמצעי חיזוק, והעמוד יציב בזכות משקלו העצמי.

הכתובת לכבוד אלכסנדר הראשון על בסיס המונומנט
על בסיס העמוד ישנם תבליטים מן ההיסטוריה הרוסית. הם כוללים דיוקנות של אלכסנדר נבסקי, ירמק, אולג ואלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. הבסיס מעוטר גם בדמויות אלגוריות של ניצחון ותהילה, הכוללים תאריכים של הקרבות החשובים. בפאת הבסיס הפונה לארמון החורף מופיע זוג נשים מכונפות הנושאות לוח עם הכיתוב "לאלכסנדר הראשון מרוסיה בתודה" (Александру Первому благодарная Россия). תבליטים אלגוריים נוספים מציגים את נהרות הויסלה והניימן, אותם חצה הצבא הרוסי בדרך לפריז. סביב העמוד נבנתה גדר דקורטיבית מארד, בגובה מטר וחצי. הגדר מעוטרת ב-136 נשרים ו-12 תותחים צרפתיים. בפינת הגדר נבנה ביתן לשומר.

הפתיחה הרשמית של הפסל נערכה ב-11 בספטמבר 1834 בנוכחות הקיסר, משפחתו, הנציגות הדיפלומטית ויחידות צבאיות. לאחר פתיחת הפסל נערך מצעד צבאי בו השתתפו כ-100 אלף חיילים.

בתקופת קיומו בוצעו בעמוד חמש עבודות שיקום. בתקופה הסובייטית הגדר פורקה ונבנתה מחדש לקראת שנת 2004. באותה שנה הסתיימו עבודות משמעותיות לשיקום הפסל.

הפסל מהווה אחד מסמלי העיר. בהתאם למסורת העירונית, נוהגים זוגות בעת חתונתם להקיף את העמוד, כאשר החתן נושא את הכלה על ידיו. על פי המסורת, מספר הילדים שיוולדו לזוג יהיה במספר ההקפות סביב העמוד.

==ראו גם==
*ללנינגרד, העיר הגיבורה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אנדרטאות
קטגוריה:מלחמת רוסיה–צרפת (1812) בתרבות
קטגוריה:עמודי הנצחה
ריצ'רד ביינהאם

ריצ'רד ביינאהם (באנגלית: Richard Baneham, נולד ב-1974, בדבלין, אירלנד) הוא במאי אנימציה ואנימטור אירי. זוכה פרס אוסקר.

==ביוגרפיה==
ביינהאם החל את דרכו כאנימטור בתחילת שנות ה-90, לאחר שסיים את לימודיו ב-Ballyfermot Art College.

באותן השנים העתיק את מגוריו מדבלין ללוס אנג'לס שבארצות הברית, וקיבל תפקידים בסרטים מצוירים אשר הופקו בידי חברות בסדר גודל של: Walt Disney ו-Warner Bros.

בתחילת שנות האלפיים לקח חלק כאנימטור מוביל בסרטים - שר הטבעות: שני הצריחים ושר הטבעות: שיבת המלך, בהם היה אחראי ליצירת דמויות מרכזיות כדוגמתו של גולום.

בשנת 2006, פנה אליו הבמאי ג'יימס קמרון והציע לו לקחת חלק בסרט אווטאר.

ביינהאם פיקד על מערך בימוי האנימציה, נושא עליו נשען מרבית הסרט. הצלחתו, יחד עם צוות עובדים רחב, זיכתה אותו בשלל פרסים נכבדים, כבר באמצע שנות ה-30 לחייו.

במולדתו כינו אותו 'האירי המעוטר יותר מקולין פארל' בשל הפרסים הרבים בהם זכה.

==חלק מצומצם מסרטיו==
* כלבים נגד חתולים
* ענק הברזל (אנימטור ראשי)
* סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים (אנימטור ראשי)
* שר הטבעות: שני הצריחים (אנימטור ראשי)
* שר הטבעות: שיבת המלך (אנימטור ראשי)
* אווטאר (במאי אנימציה)

==פרסים==
* (VES (2003 ,2010
* פרס באפט"א (2010)
* פרס אוסקר (2010)

==קישורים חיצוניים==

* [http://breaking.tcm.ie/entertainment/animator-describes-surreal-oscar-success-449173.html כתבה נרחבת על ריצ'רד ביינאהם ושותפיו לסרט אוואטר, לאחר הזכייה באוסקר. ] , באתר breakingNEWS

קטגוריה:אנימטורים
קטגוריה:אירים
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1974
ענבל גדול-פרחים

עִנְבָּל גָדוֹל-פְּרָחִים (שם מדעי: Platycodon grandiflorus), (נקרא גם: ענבל, פרח הבלון) הוא צמח עשבוני רב-שנתי ממשפחת הפעמוניתיים, ולו שימושים אחדים עבור האדם, במיוחד כצמח נוי משום יופי פרחיו. זהו המין היחיד בסוגו, ותחום תפוצתו הטבעי הוא במזרח אסיה.

==תיאור==
זהו צמח בעל שורש מעובה, ולו גבעולים זקופים נושאי פריחה באורך 70-50 ס"מ. העלים מעוגלים או דמויי איזמל, גודלם סנטימטרים אחדים, ושפתם משוננת. העלים מסודרים בצורה נגדית או מסורגת על הגבעול.

הפרח גדול, אורכו כ-6 ס"מ, הכותרת רחבה ודמוית פעמון. צבע הכותרת כחול, תכלת, ולעיתים רחוקות לבן. טרם פתיחת הפרח, הניצן נפוח וקישוטי מאוד. חודשי הפריחה משתנים בהתאם לתנאים שבהם הצמח גדל, ובישראל חלה הפריחה בתחילת הקיץ ובתחילת הסתיו. בעונת החורף נמצא הצמח בתרדמה.

כאמור, מוצא המין הוא מאזור מזרח אסיה- דרום סיביר, צפון-מערב סין, קוריאה ויפן. בית-גידולו הטבעי הוא אחו יבש, ומקומות סלעיים בקרחות-יער.

==שימושים עבור האדם==
שימושו העיקרי של הצמח הוא למטרות נוי, ולשם כך הוא הובא לארצות רבות בתבל. מעבר לכך, לצמח תפקיד ברפואה הסינית המסורתית, והוא משמש כנוגד דלקות, וכן נחשב כמקל במקרה של שיעול ושפעת. בקוריאה, השורש המעובה של הצמח מוגש כירק טרי בסלט או בנפרד כמנה מסורתית.

בישראל הצמח מגודל, לרוב, כעונתי-קיצי, וזאת משום שלצמח קשה לשרוד את החורף. הוא זקוק להצללה חלקית ולהשקיה בינונית. היקף השימוש בו הוא לא גדול.

==מקורות==

* קטלוג צמחים – משתלת מלצר, כפר ידידיה, 2007.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.yagurgan.co.il/htmls/product.aspx?c0=14451&bsp=13352 ענבל גדול-פרחים], באתר 'משתלת יגור' 
* [http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=120&taxon_id=200022990 ענבל גדול-פרחים], באתר 'צמחי התועלת של רוסיה' 
* [http://www.ehow.com/video_4950001_grow-balloon-flower-platycodon-grandiflorum.html סרטון וידאו: איך לגדל ענבל גדול-פרחים?] 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1830
קטגוריה:פעמוניתיים
קטגוריה:צמחי נוי
קטגוריה:קוריאה
קטגוריה:רפואה סינית
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:צמחים יחידים בסוגם
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אלפונס פיראמי דה קנדול
ברג

ברג (Berg) הוא שם משפחה שמקורו ביידיש אירופית וגרמנית ומשמעותו הר או מן ההר או איש בעל נכסים יפים.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה יהודיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
1842 במוזיקה

== אופרה ==
*ג'וזפה ורדי - נבוקו.

== מוזיקה קלאסית ==
*פליקס מנדלסון - הסימפוניה השלישית ("הסקוטית")
*פרדריק שופן - פולונז אופוס 53. ("גבורה"), בלדה מס. 4

== נולדו ==
* 13 במאי – ארתור סאליבן, מלחין אנגלי. 
* 12 במאי – ז'יל מאסנה, מלחין צרפתי.
* 4 בפברואר – אריגו בויטו, ליבריתן ומלחין איטלקי.
* 18 באוקטובר – אנטוניו פאסקולי, אבובן ומלחין איטלקי.

== נפטרו ==
* 6 במרץ – קונסטנצה מוצרט, אשתו של המלחין וולפגנג אמדאוס מוצרט.
* 15 במרץ – לואיג'י כרוביני, מלחין איטלקי-צרפתי.

==קישורים חיצוניים==
ארבעה בעקבות החג

ארבעה בעקבות החג היא סדרת טלוויזיה ישראלית בת 8 פרקים ששודרה בשנים 2000–2001 בערוץ הילדים, ושמשודרת בשידורים חוזרים בזמן חגי ישראל.

התוכנית מספרת על ארבעה ילדים שמוצאים משחק ישן שסבם שיחק בילדותו. לפני כל חג ניתן לשחק במשחק, ובעזרתו למנוע את עצירת הזמן. לכל חג הוקדש פרק בסדרה.

==תקציר העלילה==
ארבעה נכדים מגלים משחק שסבם שיחק כשהיה צעיר, בעליית גג ביתו. במשחק ניתן לשחק ביום הקודם לכל חג, ותוצאתו תקבע את עתיד החג: אם החבורה מנצחת במשחק, הזמן ממשיך כרגיל והחג נכנס, ואם לא - הזמן עוצר והחג לא נכנס. בכל חג, על אחד מהילדים ללכת לטייל ברחבי הארץ, במקומות הקשורים לחג, ולאסוף שלושה חלקים (המרכיבים מעין כוכב דמוי מגן דוד תלת-ממדי) לפני שהזמן בשעון החול שנמצא בעליית הגג אוזל. בסוף המשחק, כשלילד כל שלושת החלקים, עליו לענות על שאלה הקשורה לחג. שאר הילדים שלא יצאו למסע נשארים בעליית הגג וצופים בילד שיצא דרך מסך הנמצא כחלק מהמשחק. הם יכולים לייעץ לו במהלך המשחק, אבל בשאלה הסופית אסור להם. בכל מקום בארץ שבו יש חלק על הילד למצוא את החלק ולאגור מידע לקראת השאלה. בעבר הוריהם של הילדים גם שיחקו במשחק, הפסידו והזמן עצר, ולכן הם לא מרשים לילדים לשחק במשחק. לעומתם, סבם מרשה להם לשחק במשחק ומחפה עליהם כשהוריהם חושדים.

== דמויות ==
* אור (רוני נדלר)
* גיל (גורי סקר)
* בן (אדם הירש)
* שיר (יובל פגי (פרקים 1–3), כליל חורש פרחי דקל (פרקים 4–8))
* סבא אלי (יוסי גרבר)
* טלי (אירית סוקי) – אמם של אור וגיל, הבת של סבא אלי ואחותו של אורי. שיחקה במשחק שהייתה בגילם של הילדים, ובגלל שהיא ידעה על קיומו היא אסרה עליהם. בפרק של פסח היא גלתה לילדים שישנו מצב של עזרה במשחק, שבו המשחק עצמו יכול לתת רמז לחידה אם כותבים על הלוח את המילה "עזרה".
* חגי (מיכה סלקטר) – אביהם של אור וגיל.
* אורי (גיא לואל) – אביהם של בן ושיר, הבן של סבא אלי ואחיה של טלי.
* יעל (יולי הרגיל-שדה) – אימם של בן ושיר.

=== אורחים===
* סבתא בתיה (רבקה גור) – אמו של אלי והסבתא של ההורים של הילדים. הופיעה בפרק על יום העצמאות, כאשר הילדים נסעו אחורה בזמן לימים הקודמים לקום המדינה.
* אבי (ישי קרני אקהאוז) – הופיע בפרק על חנוכה ומנהיג ארגון שנקרא "אנטיוכוס בוא יבוא". תכנן לגנוב את שעון החול כדי שיוכל בעזרתו לנסוע אחורה בזמן ולמנוע את ניצחון המכבים על היוונים.
* עודד מנשה (עצמו) – הופיע בפרק על פורים בחלום של גיל בתור מנחה, שהמשחק עצמו נוהל כשעשועון.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
ערפילית הטריפיד

ערפילית הטריפיד (באנגלית: Trifid Nebula - "ערפילית בת שלושה חלקים", נקראת גם Messier 20 ,M20 או NGC 6514) היא אזור H II בקבוצת הכוכבים קשת, המכיל צביר פתוח שיוצרים יחד ערפילית פליטה וערפילית החזרה וכן ערפילית בליעה המחלקת את ערפילית הפליטה לשלושה חלקים. הערפילית והצביר נמצאים במרחק של כ-5,200 שנות אור והצביר מכיל עשרות כוכבים שנוצרו מהגז של הערפילית ועשרות "עוברי כוכבים" בתהליך יצירה.

==היסטוריה==
הערפילית והצביר זוהו לראשונה ב-5 ביוני 1764 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שתיאר אותה כצביר של כוכבים בעלי דרגת בהירות נראית 8-9 המוקפים בערפילית. ויליאם הרשל ציין בשנת 1784 3 ערפיליות נפרדות בצורת משולש ובמרכזן כוכב כפול. שנה לאחר מכן הוא ציין ערפילית נוספת המקיפה את הכוכב הכפול. ג'ון הרשל איחד את הערפיליות בחזרה ונתן לערפילית את שמה.

בשנת 2005 התגלו בצילומים של טלסקופ החלל שפיצר שנעשו בתחום התת-אדום כ-150 כוכבים בתהליכי היווצרות שונים, שאינם ניתנים לצפייה באור נראה.

==תצפית==
הכוכב הבהיר HD 196692 שבמרכז הערפילית ניתן לצפייה באמצעות משקפת. בטלסקופ חובבים ניתן להבחין בכוכבי הצביר ובערפילית המקיפה אותם. הערפילית נמצאת כשתי מעלות מצפון-צפון-מערב לערפילית הלגונה וכמעלה מדרום-מערב לצביר הפתוח M21.

== מאפיינים ==
ערפילית הטריפיד בצילום של [[טלסקופ החלל האבל]]
ערפילית הטריפיד היא אזור H II המורכב מענני גז (בעיקר מימן) שבתוכם נוצרים כוכבים חדשים. במרכז הערפילית נמצאת מערכת מרובת כוכבים HD 196692, שמורכבת מלפחות 7 כוכבים צעירים וחמים. הבהיר שבהם הוא מדרגת בהירות 7.6 וסיווגו הספקטרלי הוא O5-6 ושאר הכוכבים הם מדרגות בהירות 8.5-14.0. כוכבים אלו ושאר כוכבי הצביר פולטים קרינה על-סגולה חזקה המייננת את אטומי הגז שבערפילית וגורמת להם לזהור באור נראה (אדמדם). ענני הגז הרחוקים יותר, לא עוברים יינון אלא מפזרים ומחזירים את האור ויוצרים ערפילית החזרה כחלחלה המקיפה את ערפילית הפליטה. אזורים צפופים יחסית של גז ואבק בולעים את הקרינה הנראית ויוצרים ערפילית בליעה בצורה של פסים כהים על פני ערפילית הפליטה, המחלקים אותה לשלושה חלקים. 

במרכזה של הערפילית לא נוצרים יותר כוכבים חדשים, שכן לחץ הקרינה של כוכבי הצביר מפזר את הגז ומונע את קריסתו. כוכבים חדשים נוצרים באזורים הפחות חמים ובעיקר באזורים החשוכים יחסית של הערפילית. "עוברי הכוכבים" פולטים קרינה בתחום התת-אדום וזוהו לפחות 30 עוברי כוכבים וכ-120 כוכבים צעירים מאוד שעדיין לא ניתן לראותם באור נראה.

הערפילית נמצאת במרחק של כ-5,200 שנות אור ממערכת השמש, וקוטרה הוא כ-42 שנות אור, כך שגודלה הזוויתי הוא כ-28 דקות קשת, בדומה לקוטרו של הירח במילואו.
==בתרבות==
המראה המרהיב של ערפילית הטריפיד בצבעים המתקבלים בצילום בחשיפה ארוכה, הביא לשימוש בה בעטיפת האלבום Islands של קינג קרימזון והאלבום Numbers של קט סטיבנס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://messier.seds.org/m/m020.html ערפילית הטריפיד] באתר SEDS.
* 
* 

קטגוריה:ערפיליות פליטה
קטגוריה:צבירים פתוחים
קטגוריה:עצמי מסיה
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קשת
קטגוריה:ערפיליות החזרה
קטגוריה:ערפיליות בליעה
טיטוס פומפוניוס באסוס

טיטוס פומפוניוס באסוס (בלטינית: T. Pomponius Bassus) היה איש צבא רומאי ומשנת 90 עד 93 לספירה שימש כנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. בשנת 94 לספירה נתמנה לקונסול.

==תולדות חייו==

טיטוס פומפוניוס באסוס היה האיש הראשון מהמשפחה שלו שנכנס לסנאט. בשנת 80 היה הלאגט של המושל (פרו-קונסול) של אסיה, מרקוס אולפיוס טראיאנוס, אביו של הקיסר לעתיד טראיאנוס. כלאגט של הפרו-קונסול של פרובינקיית אסיה, באסוס היה ככל הנראה ממעמד הפריאטורים. עברו 10 שנים בין קבלת מעמד פרייטור ועד להגיעו פרובינקיית יהודה. למרות שלא ידוע אילו תפקידים הוא עבר, הוא היה חייב לפחות לפקד על לגיון או למשול בפרובינקיה פרייטורית.

משנת 90 עד 93 לספירה שימש כנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. לאחר שירותו בפרובינקית יהודה, בשנת 94 לספירה נתמנה לתפקיד של קונסול ביחד עם לוקיוס סיליוס דקינוס מ-1 בספטמבר 94 עד לסוף דצמבר 94. לרוב בזמן הקונסולט, הקונסולים שירתו ברומא עצמה לכל התקופה, אולם באסוס הוצב כמושל של גלטיה-קפדוקיה במרכז אנטוליה לפני אוקטובר 94, כנראה בגלל מות המושל לוקיוס אנטיסיטוס רוסיקוס. באסוס נשאר בפרובינקיה אחרי המוות של דומיטיאנוס בספטמבר 96, ואף אחרי מותו של נרווה בסוף ינואר 98, רק בשנת 100 תחת טראיאנוס הוא חזר לרומא. השירות הארוך בקפדוקיה (6 שנים, בעוד ששירות נורמלי אורך בין שנתיים לשלוש שנים), מצוי כנראה בהסבר פוליטי. מיד לאחר חזרתו לרומא, טראיאנוס מינה את באסוס כאחראי על אספקת התבואה לרומא, תפקיד חשוב בשלטון האימפרילי הרומאי. באסוס פרש מחיים פוליטיים בשנת 104 לספירה. אין מידע על שארית חייו.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* W. Eck, H.M. Cotton, B. Isaac, A Newly Discovered Governor of Judaea in a Military Diploma from 90 CE, In: Israel Museum Studies in Archeology 2, 2003, pp. 17–31. 
* R. K. Sherk, [http://books.google.co.il/books?id=nRKDGwn_CRkC&lpg=PP1&pg=PA1014#v=onepage&q&f=false Roman Galatia: the governors from 25 BC to AD 114], ANRW II.7.2, (1980), pp. 1014–1016
</div>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
סקסטוס וטולנוס קריאליס

סקסטוס וטולנוס קריאליס (בלטינית: Sextus Vettulenus Cerialis) היה איש צבא רומאי ומשנת 70 עד 71 לספירה שימש כנציב יהודה ומפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. בשנת 72 או 73 לספירה מונה לקונסול.

==תולדות חייו==
סקסטוס וטולנוס קריאליס הוא הנציב הראשון ביהודה לאחר חורבן בית שני. הוא נולד ברייטיה, ומילא תפקידים של קווסטור ופרייטור, לפני שמונה למפקד הלגיון החמישי מקדוניקה. הוא היה מפקד הלגיון החמישי מקדוניקה לאורך כל המרד הגדול. הוא השתתף במצור על יודפת, ובזמן המצור נשלח לדכא והכניע את מרידת השומרונים, וכבש את אזור חברון. כמו כן שימש מפקד של כוח משימה מיוחד שנועד לכבוש את המקדש, אך הוא נכשל. הוא היה בין המשתתפים במועצת המלחמה אותה כינס טיטוס לצורך הכרעה בגורל בית המקדש. מתיאורי יוסף בן מתתיהו עולה כי קריאליס היה מפקד הלגיון החמישי מקדוניקה משנת 67 ועד לסיום המרד. בתקופה זו הוא צבר ניסיון צבאי רב והכיר היטב את התנאים השוררים ביהודה, אספסינוס וטיטוס רחשו לו אמון ובידיו הופקד הביצוע של פעולות צבאיות עצמאיות. הניסיון הצבאי הרב שרכש קריאליס בדיכוי המרד והכרותו עם יהודה ותושביה הכשירו אותו לתפקידו כנציב. הוא התחיל את שירותו כנציב בנובמבר שנת 70, לאחר שהחליף את מרקוס אולפיוס טראיאנוס, מפקד הלגיון העשירי פרטנסיס. על פעולותיו כנציב אין כל ידיעות, אף נציבותו מוזכרת על ידי יוספוס כדרך אגב. על אף ניסיונו הצבאי העשיר אין כל עדות לפעילות צבאית של הצבא הרומאי בתקופתו. ונראה כי הוא הקדיש את מירב מאמציו להבטחת השקט בפרובינקיה. הוא משל עד שנת 71, אז החליף אותו סקסטוס לוסיוס באסוס. בשנת 72 או 73 לספירה נתמנה לתפקיד של קונסול ממשיך. לאחר הקונסולט הוא מונה לתפקיד נציב בפרובינקית מואסיה, שבה שירת בין השנים 73-78. לאחר מכם מונה לפרו-קונסול של פרובינקיית אפריקה.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* E. Dabrowa, [http://books.google.co.il/books?id=yH4MQy0wrbcC&lpg=PP1&pg=PA27#v=onepage&q&f=false Sextus Vettulenus Cerialis], in: Legio X Fretensis. A Prosopographical Study of its Officers (I-III c. A.D.), Stuttgart, 1993, pp. 27–28
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:המרד הגדול
עקרבון נגבי

עַקרַבּוֹן נגבי (שם מדעי: Orthochirus scrobiculosus negbensis) הוא תת-מין של עקרבון מדברי והוא מהקטנים בעקרבי ארץ ישראל. תת-מין זה הוגדר לראשונה על ידי אהרן שולוב ופנחס אמתי ב-1960, והוא הנציג היחיד בארץ ישראל של המין עקרבון מדברי (Orthochirus scrobiculosus). תפוצתו של העקרבון הנגבי היא מיריחו דרומה דרך בקעת ים המלח והערבה, במדבר יהודה, בנגב, בסיני ועד צפון אפריקה. בישראל עובר ככל הנראה גבול תפוצתו הצפוני.

== מאפיינים ==
אורך הבוגר מגיע עד 35 מ"מ, צבע הגוף אפור - שחור. רוחב בסיסה של האצבע הנחה (Tarsus) קטן ממחצית אורכה. זהו המין היחיד בישראל שבמנוחה זנבו פרוש לאורך ציר הגוף ואינו מעוקל. הזנב עבה ביחס לגוף. על הפרקים הרביעי והחמישי של הזנב שקעים קטנים רדודים שמקנים לו מראה מבריק. שלפוחית הארס קטנה ובמנוחה היא חבויה בשקע שבפרק הזנב החמישי. צבעם של זוג המסרקיות (Petcen), אצבעות-הצבתות ומשנה-פיסות הרגליים, צהוב בהיר. לזכרים עד 22 עלעלים בכל מסרקית, ולנקבות עד 18.

תחת אבנים קטנות ובינוניות, ניתן למצוא כמה פרטים יושבים זה לצד זה (כנראה שבמין זה בניגוד לעקרבים אחרים אין קניבליזם). הוא אינו מרבה לצאת מתחת לאבנים, ניזון מפרוקי-רגליים קטנים. ההשרצה מתרחשת ביולי-ספטמבר, עם 8-4 ולדות בצבע לבנבן עד סגול בהיר.

הארס חזק אך כמותו קטנה. עקיצתו מכאיבה מאוד אך אינה מסוכנת לאדם בוגר בריא. ארסו של העקרבון המדברי מכיל OSK1, מעכב של החלבון KCNA3.

אנשים שנעקצו מתארים כאב צורב ופועם. לאחר מספר שעות הכאב חולף בהדרגה, אם כי תיתכן תחושת עקצוץ שתישאר במשך מספר ימים.

==לקריאה נוספת==
*פנחס אמתי, מדריך החרקים בישראל ופרוקי רגליים אחרים. הוצאת כתר י"ם, הדפסה אחת עשרה, 2002. ע"מ-238.
*פנחס אמתי ודני סימון, החי מתחת לאבן- עולם קטן ואפלולי שגגו אבן וגבולו אור, הוצאת עם עובד ת"א, הדפסה שנייה, 1988. ע"מ-42.
*פנחס אמתי, זהירות, עקרבים!, הוצאת מודן ת"א, 1996. עמ' 94-95.
*אהרן שולוב ופנחס אמתי, מגדיר לעקרבי ישראל, פורסם בטבע וארץ, גיליון ב'-5, פברואר 1960.

==הערות שוליים==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פנחס אמתי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1960
קטגוריה:עקצניים
קטגוריה:ארץ ישראל: עקרבאים
קטגוריה:צפון אפריקה: פרוקי-רגליים
כיכר הארמון

כיכר הארמון
כיכר הארמון (ברוסית: Дворцовая площадь) היא הכיכר הראשית של סנקט פטרבורג. שטח הכיכר הוא כ-50 דונם.

== היסטוריה ==
הכיכר קיבלה את שמה בשנת 1766 מארמון החורף שהחזית הדרומית שלו יוצאת לכיכר. בשנים 1918–1944 שמה של הכיכר היה "כיכר אוריצקי" לזכר מהפכן סובייטי מויסיי אוריצקי שנרצח בקרבתה.

עד לשנות ה-60 של המאה ה-18 שטח הכיכר היה מנוצל לאחסנה של חומרי בניין לבניית ארמון החורף, הצגות ציבוריות במהלך החגים ותרגילים צבאיים. תכנון מתחם הכיכר בוצע על ידי קארלו רוסי בשנים 1819–1829. באותן השנים נבנה בניין המטה הכללי שסוגר את הכיכר מדרום. בשנים 1837–1843 בצד המזרחי נבנה בניין מטה אוגדת הגווארדיה הרוסית. בשנת 1834 במרכז הכיכר הוצב עמוד אלכסנדר.

במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 הכיכר הייתה מקום של מצעדים צבאיים של צבא האימפריה הרוסית. ב-9 בינואר 1905 על הכיכר התרחשו האירועים המרכזיים של יום ראשון העקוב מדם .

בתקופה הסובייטים הכיכר הייתה מקום להפגנות וצעדות במהלך החגים.

החל משנות ה-90 של המאה ה-20 הכיכר היא מקום להופעות של זמרים ידועים ביניהם מדונה, אלטון ג'ון, פול מקרטני. נוסף לכך, משמשת הכיכר לעריכת מצעד יום הניצחון, אחת לשנה, ב-9 במאי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://virtour.ru/allpano.php?id=163&gallery=4 המראה הפנורמי של הכיכר]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סנקט פטרבורג: כיכרות
קטגוריה:מבנים שתכנן קארלו רוסי
חטיפת אומרו דיקו

פרשת חטיפתו של אומרו דיקו הייתה ניסיון כושל לחטוף את השר הניגרי אומרו דיקו (Umaru Dikko) בלונדון ב-1984, במטרה להביאו לניגריה בדואר דיפלומטי. בפרשה היו מעורבים שלושה ישראלים, שנשכרו על ידי שירותי הביון של ניגריה.

== רקע ==
אומרו דיקו היה שר התחבורה הניגרי בממשלתו של גיסו, שהו שאגארי. עם ההפיכה בניגריה ב-1983 בראשותו של הגנרל מוחמדו בוהרי, נמלט דיקו לגלות בלונדון, שם הפך למבקר קולני של השלטון החדש. שלטונות ניגריה, שטענו כי דיקו היה מעורב במעשי שחיתות, החליטו להחזירו לניגריה בכוח, ושכרו לשם כך את שירותיהם של שלושה ישראלים.

== החטיפה ==
קודם לחטיפה הגיע ללונדון מטוס בואינג 707 של ניגריה איירוייז כשהוא ריק מנוסעים, במטרה לשנע דואר דיפלומטי לניגריה.

ב-4 ביולי 1984, במהלך טיול רגלי, נחטף דיקו לתוך רכב מסחרי, נהוג על ידי ניגרי ושמו מוחמד יוסופו. מלבדו נכחו בחטיפה שלושה ישראלים: אלכס ברק, שארגן את החטיפה, ד"ר אריה שפירא, רופא הצוות, ופליקס אביטל, לשעבר אבוטבול (אביו של אסי אבוטבול). החוטפים התנפלו על דיקו, סיממו אותו והכניסוהו לארגז שהיה מיועד למשלוח בדואר הדיפלומטי.

מזכירתו האנגלייה של דיקו מיהרה לדווח לסקוטלנד יארד, שפתח בחקירה. לפקידים שבדקו את המשלוח לא הוצגו המסמכים הרלוונטיים לדואר דיפלומטי, הארגז נפתח ודיקו נמצא בו כפות ומסומם, עם אמצעים להבטחת המשך נשימתו. הוא הועבר לבית חולים ונמצא בריא. המטוס הניגרי קורקע עד לגמר החקירה. בתגובה הורו שלטונות התעופה הניגריים למטוס של חברת התעופה הבריטית בריטיש קלדוניאן לחזור על עקבותיו לאחר שכבר המריא משדה התעופה של לאגוס. המטוס שוחרר רק לאחר שחרור המטוס הניגרי.

== סוף דבר ==
שלושת הישראלים הועמדו לדין. ברק נידון ל-14 שנות מאסר ושני האחרים לעשר שנים. שלושתם ריצו מספר שנים מעונשם, ואז שוחררו וגורשו לישראל. פליקס אבוטבול, שישב בכלא הבריטי עד לשחרורו ב-1993, נרצח בשנת 2002 על רקע פלילי. אלכס ברק נפל קורבן להתנקשות, שבה נפצע קשה. דיקו חי בגלות עוד כעשר שנים, וב-1995 חזר לניגריה וייסד מפלגה חדשה.

הפרשה גרמה למשבר חמור ביחסי בריטניה-ניגריה. בריטניה אף הודיעה על גירושם מבריטניה של שני בכירים ניגריים. ישראל הכחישה כל קשר לפרשה, למרות ניסיונות מצד אמצעי תקשורת בריטיים לייחס את החטיפה ל"מוסד".

==ראו גם==
* פרשת האיש במזוודה

==קישורים חיצוניים==
* [http://hansard.millbanksystems.com/commons/1984/jul/06/mr-umaru-dikko-abduction Mr. Umaru Dikko - Abduction] - דיון בפרשה בבית הנבחרים הבריטי
* Max Siollun, [http://www.nigeriansinamerica.com/articles/2369/1/The-Mossad-Affair-The-Kidnap-Of-Umaru-Dikko-2/Page1.html The Mossad Affair: The Kidnap Of Umaru Dikko], Nigerians In America, 20 בינואר 2008

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניגריה: היסטוריה
קטגוריה:ניגריה: פוליטיקה
דיקו, אומרו
קטגוריה:1984 בפוליטיקה
קטגוריה:1984 בממלכה המאוחדת
קריית וולפסון

קריית וולפסון היא שכונה של מגדלי מגורים וקוטג'ים מדורגים בירושלים, בשולי השכונות שערי חסד ורחביה. השכונה קרויה על שם איש העסקים והנדבן היהודי-בריטי יצחק וולפסון, שנמנה עם יזמיה. בתי השכונה משקיפים על עמק המצלבה, גן סאקר וגבעת רם. היא מוכרת כשכונת יוקרה לאוכלוסייה אמידה, ורבים מתושביה עולים מארצות הרווחה.
==היסטוריה==
הפבל "לב פועם" של האמן יעקב אגם ברחבת מרכז שלום מאיר בקריית וולפסון
באמצע שנת 1962 תוכנן להקים בשטח הקריה בניינים בני 6–8 קומות. בסוף 1962 נמכר השטח של שכונת וולפסון, בן 31.5 דונם, במכרז.

המגדלים הוקמו בשנות ה-70 של המאה ה-20 על ידי חברת וולפסון קלור מאיר בע"מ (שהקימה גם את מגדל שלום בתל אביב). בראש המיזם עמדו האחים מרדכי ומשה מאיר, שזכו לעידוד של מרדכי איש שלום, יושב ראש חבר המנהלים של בנק ירושלים, על קרקע שרכשו תמורת 1.2 מיליון דולר מהכנסייה היוונית-האורתודוקסית ומינהל מקרקעי ישראל.

התכנון הראשוני של המגדלים נעשה על ידי האדריכל איי אם פיי, שהציע שלושה מגדלים בני 29 קומות כל אחד. הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה אישרה את התוכנית, אולם ערעור לוועדה המחוזית התקבל ואושרו מגדלים בני 16 קומות בלבד, ופיי פרש מהובלת המיזם. גם מגדלים בגובה זה היוו הישג מבחינת היזמים, משום שבנייה לגובה לא הייתה קיימת בירושלים של אותה עת. "נראה שכמו בתל אביב שימש התכנון של אדריכל עולמי זרז ותנא מסייע להשגת מטרות תכנון שהעין הציבורית מתקשה לקלוט", כתב על כך שי מאיר, בנו של מרדכי מאיר.

את פיי החליף האדריכל יצחק פרלשטיין, שתכנן שכונה בת חמישה מגדלי מגורים בני 16 קומות כל אחד, שלמרגלותיהם כמה עשרות דירות מדורגות (התואמות את המבנה הטופוגרפי של האזור) ומרכז מסחרי. התוכנית אושרה במהלך שנת 1970 למרות טענות שתסתיר את השמש לתושבי שערי חסד, והוצגה לציבור במסיבת עיתונאים באוגוסט 1970. בשנת 1972, העלה קצין הכנסת את החשש שמהמגדלים ניתן יהיה לצלוף על הכנסת, אולם היה זה מאוחר מדי מכדי לבטל את התוכנית. בפברואר 1973 התכנסה ישיבה של נשיאות הכנסת עם שר הפנים, שר המשטרה ושר המשפטים בה עלתה ההצעה לרכוש את הקומות העליונות של המגדלים כדי שלא יוכלו לשמש לצליפה על הכנסת.

לאחר הקמתם של שני המגדלים הראשונים קמה מחאה ציבורית. ראש העירייה החדש, טדי קולק, ביקש להכין תוכנית חלופית לשלושת המגדלים שטרם נבנו, אך היזם מרדכי מאיר לא נענה להצעה זו. בשכונה נבנו כ-400 דירות ומרכז מסחרי בשטח 10,000 מ"ר.

במהלך השנים כתבו בעיתונות נגד המגדלים. אהרן מגד קרא להם "גידול סרטני", ה"מטיל את צל הבטון הכבד שלו על כל הנוף המזרחי של ירושלים, על שכונותיה העתיקות ועל עברה ועל יופיה". אריק בנדר מנה את המגדלים בין "המחדלים שפערו פצעים עמוקים בנוף העיר".

ברחבה בין המגדלים מוצב פסלו של האמן יעקב אגם "לב פועם ו18 מגיני דוד" (1986) העשוי מפלדת אל-חלד <ref>[https://museum.imj.org.il/artcenter/includes/itemH.asp?id=480347 הפסל לב פועם], באתר מרכז מידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים]</ref> ובקצה השכונה בככר ריבלין ניצבים הפסלים "עצים כחולים" של האמן מנשה קדישמן (1975).

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: שכונות
קטגוריה:ירושלים: גורדי שחקים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יצחק פרלשטיין
קטגוריה:הנצחת משפחת וולפסון
אפקט פול פרנקל

אפקט פול פרנקל (באנגלית: Poole–Frenkel effect) הוא תופעה בפיזיקה של מצב מוצק, המאפשרת לחומר מבודד חשמלית להוליך חשמל. האפקט נקרא על שם יעקב פרנקל, אשר פרסם מאמר בנושא בשנת 1938, וכן על שם הוראס יואיט פול. האפקט ידוע גם כ"פליטת פול פרנקל".

אלקטרונים יכולים לנוע באיטיות דרך מבודד בדרך הבאה: האלקטרונים בדרך כלל לכודים במצב עצמי (כלומר, לכודים באטום מסוים ואינם חופשיים לנוע בגביש). לעיתים, שטפים מקריים של חום נותנים לאלקטרון מספיק אנרגיה לצאת מהמצב העצמי, ולהשתחרר לפס ההולכה. שם הוא חופשי לנוע לאורך הגביש, לזמן מאוד קצר, לפני שישקע פעם נוספת לתוך מצב עצמי אחר (באטום אחר). אפקט פול פרנקל מתאר איך בשדה חשמלי חזק, האלקטרון אינו צריך אנרגיית חום רבה על מנת להגיע לפס ההולכה, משום שהוא מקבל חלק מהאנרגיה מהשדה החשמלי.

כשמשקללים את התדירות שבה אלקטרונים מעוררים לפס ההולכה, ואת התנועה שלהם שם, הביטוי הכמותי לאפקט פול פרנקל הוא:

:<math>J \propto E \exp \left ( \frac{-q \left ( \phi_B-\sqrt{qE/\pi \epsilon} \ \right ) }{k_BT} \right ) </math>

כאשר

:<math>\ J</math> הוא שטף זרם
:<math>\ E</math> הוא השדה החשמלי המושרה
:<math>\ q</math> הוא מטען האלקטרון
:<math>\ \phi_B</math> הוא מחסום המתח (כאשר השדה החשמלי המושרה אפסי) אשר אלקטרון חייב לעבור על מנת לנוע מאטום אחד למשנהו בתוך הגביש.
:<math>\ \epsilon</math> הוא המקדם הדיאלקטרי הדינמי
:<math>\ k_B</math> הוא קבוע בולצמן
:T היא הטמפרטורה

קטגוריה:מכניקת הקוונטים