OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הווידאו של בני

הווידאו של בֶני (במקור: Benny's Video) הוא סרט הקולנוע השני של הבמאי האוסטרי מיכאל הנקה. הסרט, שיצא בשנת 1992, עוסק בדיון על ניכור חברתי בחברה המודרנית, השפעתה השלילית של התקשורת ובמיוחד הטלוויזיה על תפיסת המציאות של האדם, ויחסי הגומלין ביניהם. זהו חלקה השני של טרילוגיה קולנועית העוסקת בנושאים אלה ודומים, שכוללת גם את הסרטים "היבשת השביעית" ו"71 פרגמנטים מכרונולוגיה מקרית".

==תוכן הסרט==
בני הוא נער שחדרו עמוס בציוד וידאו, הכולל בין השאר מצלמה דו-כיוונית שמסוגלת לצלם הן את הרחוב שבחוץ והן את פנים החדר. הסרט סובב סביב רצח שמבצע בני בחדרו בנערה בלתי מוכרת, שאותה הזמין לביתו במהלך ביקורו בספריית וידאו. הרצח מתבצע בעקבות החלפת העלבות סתמית בין בני והנערה, בעזרתו של אקדח הימום (המשמש להימום בעלי חיים לפני שחיטתם) אותו לקח בני ללא רשות מחוותם של הוריו, גאורג ואנה. המצלמה של בני הייתה מכוונת אל פנים החדר בזמן הרצח. לאחר הרצח, בני חוזר לשגרה היומיומית שלו, ובשלב מסוים מקרין כבדרך אגב את סרטון הווידאו בו תועד הרצח בפני הוריו. בסרטון מעשה הרצח עצמו מתנהל מחוץ למסך, ורק השתתקות צרחותיה של הנערה מעידה על מותה.

ההורים, שחוששים לעתידו של בני וכן מהאשמות שיופנו כלפיהם, מחליטים לחתוך את גופת הנערה לפיסות קטנות מספיק על מנת להעלימן דרך צינור ניקוז. בני ואמו יוצאים לנופש במצרים בעוד שהאב נשאר באוסטריה לשם ביצוע המשימה. במהלך הנופש בני מצלם וידאו עבור אביו בו הוא מספר לו, ספק בציניות, על חוויותיו במצרים. לאחר חזרתם של בני ואמו מהנופש, בני מקרין בפני שוטרים את שיחתם של הוריו בה הם תכננו את דרך ההיפטרות מן הגופה, אותה צילם בעצמו, ובכך מפליל את הוריו. גם בסרטון הווידאו הזה, ההורים עצמם מוסתרים מאחורי דלת מוגפת כמעט לחלוטין, ורק קולותיהם נשמעים.

הסרט כולל מוטיב חוזר של מסך טלוויזיה שעליו מוקרן סרטון כלשהו, המופנה ישירות אל צופי הסרט, כך שחלק מהסצנות בסרט מתנהלות למעשה על גבי "מסך בתוך מסך".

==נושאי הסרט==
נושא מרכזי בסרט הוא הסכנה הגדולה הנעוצה, לתחושתו של הנקה, בהשפעתה של הטלוויזיה על תפיסת המציאות של האדם המודרני. לטענתו של הנקה, האדם אינו תופס את המציאות כפי שהיא אלא רק נגזרת של המציאות, שהיא דרך הייצוג של המציאות בטלוויזיה.
סרט נוסף של הנקה שמתמקד בנושא זה ואף מרחיב את הטיפול בו הוא "משחקי שעשוע" משנת 1997.

לדעת מבקרי קולנוע רבים, סצנת הרצח היא סצנת המפתח בסרט: הצופה בסרט מצפה למפגש מיני בין בני והנערה, אך בני מעדיף להרוג את הנערה ולשוב אל חדרו העמוס במכשירי וידאו, שהשליטה שלו עליהם היא מוחלטת; זהו אחד מהסמלים שבסרט לניכור ולחוסר היכולת של בני אדם להיחשף אחד לשני.

באתר "Senses of Cinema" נרמז כי הסרט הוא פרודיה על "סרטי התבגרות" (באנגלית: "coming-of-age films", סרטים שעוסקים בתהליך ההתבגרות).

==פרסים ומועמדויות==
*פסטיבל וינה 1992 - פרס "Vienna Film Award" (זכייה)
*פרסי האקדמיה האירופאית 1993 - פרס פיפרסקי (זכייה), הסרט האירופאי הטוב ביותר (מועמדות)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1992
קטגוריה:סרטי אימה מ-1992
קטגוריה:סרטי מיכאל הנקה
קטגוריה:סרטי אימה אוסטריים
קטגוריה:סרטי אימה שווייצריים
אדנה (נפה)

נפת אדנה (בטורקית: Adana ili) היא נפה בדרום-מרכז אנטוליה במחוז הים התיכון. זוהי הנפה השישית בגודלה בטורקיה עם כ-2 ורבע מיליון תושבים (2020), אשר 78% מתוכם מרוכזים במטרופוליס סביב בירת הנפה, אדנה. יחד עם מרסין, אוסמניה והאטיי, אדנה היא חלק מצ'וקורובה, הן כלכלית והן גאוגרפית.

== גאוגרפיה ==
שטחה של הנפה הוא 14,030 קמ"ר, והיא מחולקת ל-15 מחוזות. דרום הנפה הוא מישורי ואילו הצפון הררי. נפת אדנה גובלת במרסין ממערב, בהאטיי בדרום מזרח, באוסמנייה במזרח, בקרמאנמרש בצפון מזרח, בקייסרי בצפון, בנידה בצפון מערב ובים התיכון מדרום.

== אוכלוסייה ==
אוכלוסיית נפת אדנה מונה 2,258,718 איש (2020). 87% מהתושבים בנפה גרים באזורים אורבניים, ובכך זוהי אחת מהנפות האורבניות ביותר בטורקיה. אחוז גידול האוכלוסין הוא 1.78%, הגבוה מהממוצע במדינה. רוב תושבי הנפה חיים ב-5 מחוזות היוצרים את מטרופוליס אדנה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אדנה (נפה)
מישל פרי

מישל פרי (באנגלית: Michelle Perry ; נולדה ב-1 במאי 1979) היא אתלטית אמריקאית. היא אלופת העולם פעמיים ברציפות בריצת 100 מטר משוכות (הלסינקי 2005, ואוסקה 2007).

== ביוגרפיה ==
פרי נולדה בגרנדה הילס, לוס אנג'לס שבקליפורניה.

באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה פרי בקרב שבע במקום 14 בתוצאה של 6.124 נקודות.

===אלופת עולם===
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה פרי במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.66 שניות, לפני דלורין אניס-לונדון מג'מייקה (12.76 שניות) ובריג'יט פוסטר-הילטון אף היא מג'מייקה (12.76 שניות).

באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 הגנה פרי על תוארה לאחר שזכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.46 שניות, לפני פרדיטה פליסיאן מקנדה (12.49 שניות) ואניס-לונדון (12.50 שניות).

בשל היותה אלופת העולם היוצאת קיבלה פרי כרטיס חופשי לאליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009. אל התחרות היא הגיעה בכושר מאוד לא טוב וסיימה רק במקום 34 בתוצאה חלשה עבורה של 13.68 שניות.

== שיאיה האישיים ==
אצטדיון פתוח
*ריצת 100 מטר: 11.34 שניות (2007)
*ריצת 100 מטר משוכות: 12.43 שניות (2006)
*ריצת 200 מטר: 22.91 שניות (2004)
*ריצת 800 מטר: 2:12.81 דקות (2004)
*ריצת 400 מטר משוכות: 56.23 שניות (2001)
*קפיצה לגובה: 1.70 מטר (2004)
*קפיצה לרוחק: 6.14 מטר (2001)
*הדיפת כדור ברזל: 12.07 מטר (2003)
*הטלת כידון: 40.73 מטר (2004)
*קרב שבע: 6126 נקודות (2004)
אולם סגור
*ריצת 60 מטר משוכות: 7.86 שניות (2006)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:רצות משוכות אמריקאיות
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטיות אולימפיות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1979
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
האס

האס הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית. פירוש המילה "Haas" בגרמנית היא "ארנב", או בהשאלה, אדם זריז.
בהקשר יהודי-אשכנזי סביר להניח שזוהי נגזרת של השם העברי "יחזקאל".

==ראו גם==
* הס

==הערות שוליים==

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה שמבוססים על השם יחזקאל
חזית סטלינגרד

מדליון לציון הלחימה בסטלינגראד
חזית סטלינגרד הייתה קבוצת ארמיות סובייטית, שהוקמה על ידי הפיקוד העליון הסובייטי כדי להגן על דרכי הגישה לעיר סטלינגרד במהלך מלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי במהלך המערכה על סטלינגרד. 

חזית סטלינגרד הוקמה בהוראת הסטאבקה ב-12 ביולי 1942. מפקדה הראשון היה מרשל סמיון טימושנקו. טימושנקו פיקד קודם לכן על החזית הדרום-מערבית, והכוחות שבפיקודו ספגו אבדות כבדות כל כך עד שהפיקוד הסובייטי נאלץ לפרק את החזית. חזית סטלינגרד כללה במקור 3 ארמיות, שהועברו עליה מעתודת הסטאבקה (הארמיות ה-62, ה-63, וה-64), שתי ארמיות טנקים שנמצאו בתהליך הקמה (ה-1 וה-4), ושרידים של 4 ארמיות שהשתייכו במקור לחזית הדרום-מערבית (הארמיות ה-21, ה-28, ה-51 וה-57). בין יחידות החזית התפרסמה במיוחד הארמייה ה-62 בפיקודו של וסילי צ'ויקוב שהגנה על העיר סטלינגרד במהלך המתקפה הגרמנית על העיר (ספטמבר-נובמבר 1942).

בעת הקמת חזית סטלינגרד, היא נדרשה להגן על חזית ברוחב 520 ק"מ ממערב לעיקול נהר הדון. כתוצאה מהאבדות הכבדות שספג הצבא האדום במהלך קרב חרקוב השני, ובשלב הראשון של מתקפת הקיץ הגרמנית בדרום רוסיה, נהנו הכוחות הגרמניים שתקפו את החזית מעדיפות גדולה בכוח אדם ובציוד. כוחות החזית לא הצליחו לעצור את התקדמות הארמייה השישית הגרמנית ונאלצו לסגת אל הגדה המזרחית של הדון לאחר שספגו אבדות כבדות. ב-21 ביולי הוחלף טימושנקו על ידי גנרל וסילי גורדוב, שמונה למפקד החזית החדש, אך השינויים בפיקוד לא שיפרו את מצבה של החזית. 

בגלל הנסיגה ושינויים בפריסת הכוחות גדל רוחב החזית שנדרשה לתפוס חזית סטלינגרד לכדי 800 ק"מ בקירוב, ולכן החליט הפיקוד הסובייטי בראשית אוגוסט לפצל אותה לשניים. הארמיות שהחזיקו בשטח מדרום לנהר דונסקאיה צאריצה הועמדו תחת פיקוד החזית הדרום-מזרחית במטרה לעצור את התקדמות ארמיית הפאנצר הרביעית לסטלינגרד מכיוון דרום. חזית סטלינגרד נדרשה לעצור את התקדמות הארמייה ה-6 לסטלינגרד מכיוון צפון ומערב. לאחר פריצת הארמייה ה-6 אל נהר הוולגה מצפון לסטלינגרד בסוף אוגוסט 1942, קיבלה חזית סטלינגרד את האחריות על קו החזית מצפון לעיר, וניהלה שורת התקפות נגד כושלות כנגד האגף השמאלי של אגד הכוחות הגרמני שתקף את סטלינגרד. ב-30 בספטמבר 1942 שונה שמה של החזית ל"חזית הדון" ואילו החזית הדרום-מזרחית, שכללה את הארמייה ה-62, קיבלה את השם "חזית סטלינגרד". מפקד החזית היה קולונל גנרל אנדריי יריומנקו, וסגנו לעניינים פוליטיים היה ניקיטה חרושצ'וב. החזית הייתה אחראית על הזרמת אספקה ותגבורות לארמייה ה-62 בסטלינגרד, וכוחות האוויר והארטילריה שהופעלו על ידי מפקדת החזית סייעו לארמייה לבלום את המתקפה הגרמנית בתוך העיר.

במהלך מתקפת הנגד באזור סטלינגרד בנובמבר 1942 (מבצע אורנוס) שימשה החזית כזרוע הדרומית של תנועת המלקחיים הסובייטית, שכיתרה את הכוחות הגרמניים באזור סטלינגרד, והביסה את הארמייה הרומנית הרביעית שעמדה מולה. ערב מתקפת הנגד כללה החזית 5 ארמיות (הארמיות ה-62, ה-64, ה-57, ה-51 וה-28), 2 קורפוסים ממוכנים וקורפוס פרשים. במחצית השנייה של דצמבר 1942 השתתפו כוחות החזית בהדיפת מתקפה גרמנית גדולה מדרום לסטלינגרד ("מתקפת מאנשטיין"), שנועדה לחלץ את הארמייה השישית מטבעת הכיתור הסובייטית, ולאחר מכן ניהלה מתקפת נגד מוצלחת כנגד כוחות הציר שפעלו בגזרה זו. ב-1 בינואר 1943 שונה שוב שמה של החזית לחזית הדרומית. חלק מהארמיות שהשתייכו במקור לחזית השתתפו במבצע לחיסול הכוחות הגרמניים בכיס סטלינגרד, לאחר שהועברו לשליטת חזית הדון בפיקוד קונסטנטין רוקוסובסקי, לצורך המבצע.

סטלינגרד
סטלינגרד
סטלינגרד
קטגוריה:יחידות סובייטיות בקרב סטלינגרד
גיל ג'יבלי

גיל ג'יבלי (נולד ב-ז' בכסלו ה'תשי"ז, 30 בנובמבר 1957) הוא מאייר, קריקטוריסט וצייר קלסתרונים ישראלי. משמש כמאייר הראשי של העיתון "גלובס"; כמו כן הוא משמש כמבקר ג'אז.

== קורות חייו ==
גיל ג'יבלי נולד ליצחק ג'יבלי, מלוחמי יחידה 101, ולעמליה, מוזיקאית וכוריאוגרפית. את שמו נתן לו אביו על שם פעולות גיל (ראשי תיבות: גיבלי יצחק לחופש), כינוי לפעולות צבאיות שביצעו חבריו של יצחק ג'יבלי לשחרורו, לאחר שנפל בשבי הירדני במבצע ברוך 1. הוריו של גיל ג'יבלי התגרשו כשהיה בן ארבע, והוא עבר לגור אצל סבו וסבתו בקיבוץ גבעת חיים איחוד. בגיל שמונה עבר לגור עם אמו בבאר שבע, וכעבור ארבע שנים עבר להתגורר בקיבוץ מזרע, שם אומץ על ידי שניים מבני הקיבוץ שהיו יוצאי יחידה 101.

לאחר שירותו הצבאי החל בלימודי ציור בבית הספר לציור קלישר בתל אביב. בשנת 1982 נסע לניו יורק, שם למד ציור במשך מספר שנים בקולג' "אמפייר סטייט". בעת שהותו בניו יורק עבד כעוזר לקריקטוריסט רענן לוריא. בשנת 1983 חזר בתשובה.

בשנת 1989 הוחלט בעיתון הכלכלי "גלובס" לנקוט בקו המקובל בעיתונים כלכליים בעולם שבהם מחליפים איורי הדיוקנים את הצילומים. ג'יבלי נבחר כמאייר הבית של העיתון, ומאז הפכו איוריו לאחד מסמליו של "גלובס". כמו כן, פרסם במשך מספר שנים טור שבועי בנושא מוזיקת ג'אז הקרובה ללבו.

ג'יבלי מתמחה בציורי קלסתרונים, והוא פועל בשרות משטרת ישראל. לזכותו נזקפים מספר מקרים של לכידת עבריינים שזוהו לפי הקלסתרון שצייר, בהם תפיסת הרוצח של שרה סמוכי בשנת 2000 בעיר אשדוד, שנרצחה בדוכן מפעל הפיס ביריה אחת. הקלסתרון שאייר, לפי תיאור של עובדת בחנות סמוכה לדוכן הפיס, יחד עם שחזור הרצח, שודר בתוכנית הטלוויזיה "בשידור חוקר". שוטר שזהה את הקלסתרון כדומה לאדם שנעצר בשוד בנק בעבר הוביל לתפיסתו של הרוצח. ג'יבלי שימש ציר מרכזי בסרט התעודי ההרוג ה-17, לפי עדות נהג האוטובוס ושני נוסעים, צייר שני קלסתרונים כדי לזהות את ההרוג האלמוני מהפיגוע בצומת מגידו בשנת 2002. כמו כן צייר לפי עדויות ניצולים את קלסתרונו של פאוול פרנקל, מפקד אצ"י (הארגון הצבאי היהודי) בגטו ורשה.

עד היום צייר ג'יבלי למעלה מעשרת אלפים דיוקנים. בשנת 2000 הציג מעבודותיו בתערוכה בגבעתיים, ובשנת 2008 השתתף עם קבוצת ציירים בתערוכת דיוקנאות שנערכה בבית ציוני אמריקה בתל אביב. ג'יבלי גם אייר מספר ספרים, ובהם הספר "בונים פה נמל: מכתבים מסבא נודניק" (הוצאת תמוז, 2004), ספר לילדים שיצא זמן קצר אחרי מות רפאל איתן ובו מכתבים שכתב לנכדיו על עבודתו בנמל אשדוד.

=== חייו הפרטיים ===
ג'יבלי נשוי לאסתר הלברטל ואב לחמישה. מתגורר בקריית הרצוג.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.globes.co.il/news/gibli/ אתרו של גיל ג'יבלי] בעיתון גלובס
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:ציירים ומאיירים חרדים ישראלים
קטגוריה:קריקטוריסטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
וראקרוס

וראקרוס (בספרדית: Veracruz) היא עיר נמל והעיר הגדולה ביותר במדינת וראקרוס במקסיקו. העיר שוכנת במפרץ מקסיקו במרכז המדינה ומשמשת כנמל המסחרי הגדול והראשי שלה. בשנת 2010 גרו בעיר 552,156 אנשים, ושטחה המוניציפלי היה 241 קמ"ר.

==היסטוריה==
הספרדים הגיעו לראשונה לאזור ב-1518, וגילו שהילידים המקומיים מעבדים זהב. עקב כך נשלחה כעבור שנה משלחת נוספת בהנהגת הרנאן קורטס. במהלך המשלחת קורטס ואנשיו הקימו באזור התיישבות בשם "וייה ריקה דה לה ורה קרוס" (בספרדית: Villa Rica de la Vera Cruz), שמשמעו "הכפר העשיר של הצלב האמיתי". השם מתייחס לזהב שנמצא באזור ולעובדה שהמשלחת של קורטס נחתה באזור ביום שישי הטוב. זו הייתה למעשה ההתיישבות האירופאית הראשונה ביבשת אמריקה (לא כולל האיים הקרובים לה).

העיר שימשה כנמל חשוב וכבסיס לסחר עבדים, כשאלו הגיעו אליה והועברו לשאר חלקי מקסיקו. מכיוון שייצוא זהב וכסף היה הענף המרכזי של העיר, שודדי ים רבים נמשכו אליה. עקב כך הוקם מבצר באי סן חואן דה אולואה הקרוב לעיר באמצע המאה ה-16. ב-1618 פרצה שרפה בקרבת העיר שהפכה חלק גדול ממנה לאפר. ב-1640 הוצב בעיר צי של כ-50 ספינות כהגנה נוספת מפני שודדי הים. למרות ההגנות העיר הותקפה על ידי שודדי ים ב-1683. במהלך יתרת התקופה הקולוניאלית הייתה העיר הנמל החשוב ביותר במלכות המשנה של ספרד החדשה.

מ-1810, במהלך מלחמת העצמאות של מקסיקו, הציבה ספרד כוחות בעיר כדי לשמור על נתיב חופשי בין ספרד לבירת מקסיקו מקסיקו סיטי. ב-1820 הצליחו המורדים בשלטון הספרדי להשתלט על העיר. כוחות מחיל המצב הספרדי שנותר במבצר סן חואן דה אולואה תקפו את העיר ב-1823, ועל עמידתה של העיר מפניהם היא קיבלה את התואר "עיר הרואית". העיר קיבלה תואר זה בפעם השנייה כשהצליחה לעמוד בפני התקפה של צרפת ב-1837, ובפעם השלישית לאחר שארצות הברית פלשה אליה במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו ב-1847.

ב-1857 פרצה מלחמת אזרחים במקסיקו בין השמרנים לליברלים וממשלו של הנשיא הליברלי בניטו חוארס ברח ממקסיקו סיטי ועבר לווראקרוס. ב-1861 שלחה ספרד כוחות לכיבוש הנמל, כדי להבטיח את תשלום החובות של מקסיקו לספרד שחוארס השעה. ב-1864 כבשו כוחות צרפתים את העיר כחלק מהמלחמה הפרנקו-מקסיקנית, בה ניסו להעביר את מקסיקו לשליטתו של מקסימיליאן הראשון.

ההתקפות האירופאיות הרבות על הנמל דרדרו את מצבו, ובתחילת המאה ה-20 הוא נחשב לאחד הנמלים המסוכנים בחוף של יבשת אמריקה. נשיא מקסיקו באותה עת, פורפיריו דיאס, יצר קשר עם חברות זרות במטרה שישפרו את תשתיות הנמל ויהפכו אותו למודרני.

ב-1914, במהלך המהפכה המקסיקנית, תקפה ארצות הברית וכבשה את העיר במטרה לשמר את המסחר האמריקני במקסיקו. על כך קיבלה וראקרוס בפעם הרביעית את התואר "עיר הרואית". במהלך המאה ה-20 התאגדו פועלי הנמל של וראקרוס ובמאבקם מול הממשל ירד הנמל מגדולתו.

==כלכלה==
הכלכלה של העיר מסתמכת בעיקר על הנמל, שהוא הגדול, הוותיק והחשוב ביותר במקסיקו. בנוסף הכלכלה המקומית מסתמכת על תיירות, תעשייה הכוללת ייצור כלי רכב ופלדה, ודיג.

==חינוך==
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת וראקרוס שהוקמה ב-1944 ושלומדים בה כ-70,000 סטודנטים.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל אריברטו חרה, המציע טיסות לערים מרכזיות במקסיקו ולעיר יוסטון בארצות הברית.

העיר מקושרת בכביש אגרה בעל ארבעה נתיבים למקסיקו סיטי, ובכבישי אגרה אחרים לערים כמו חלפה, בירת מדינת וראקרוס.

== ערים תאומות ==

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מקסיקו: ערים
קטגוריה:מקסיקו: ערי חוף
קטגוריה:מקסיקו: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
קורטדו

קפה קורטדו (מספרדית: Cortado) הוא מנת אספרסו, חלב חם ומעט קצף. מוגש באופן מסורתי בכוס של 150 - 200 מ"ל.
משקה זה פופולרי מאוד בספרד, פורטוגל ואמריקה הלטינית. נהוג לשתות משקה זה בשעות אחה"צ.
בקובה מוכר משקה זה בשם "קורטדיטו" (Cortadito) והוא מוגש בכוס מיוחדת שלה יש בסיס מתכתי וידית מחוט מתכת.

== משקאות דומים ==
הקורטדו דומה מאוד באופיו למשקאות רבים אחרים:
קפוצ'ינו האיטלקי - לו אמנם יש יותר קצף; הגרסה האמריקנית לקפה או-לה, שאינו מבוסס על אספרסו; קפה פיקולו האוסטרלי הנמזג לכוס של 90 מ"ל; המשקה הפורטוגזי גאלאו, בו כמות האספרסו קטנה במיוחד, והקלאיינה בראונר (בראונר קטן) האוסטרי.

== קישורים חיצוניים ==

*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קפה
קטגוריה:המטבח הארגנטינאי
גברים אמיתיים

גברים אמיתיים היא סדרת טלוויזיה ישראלית דוקומנטרית בת עונה אחת, המנסה למפות את השינויים שחלו בגבר הישראלי בשנים האחרונות. הסדרה כוללת שישה פרקים, במהלכם היוצר רשף לוי בודק מיהו הגבר הישראלי מניח הנחות לגבי השינויים שעבר ומציג השערות לגבי עומק השינוי והאם השינוי שחל בגברים הישראלים אמיתי. הסדרה עלתה בשנת 2006, בערוץ yes דוקו.

==הפרקים==
* פרק 1 - יאללה מכות – על הקשיחות הגברית.
* פרק 2 - עד שהמוות יפריד בינינו – על תפקיד הגבר בזוגיות המודרנית.
* פרק 3 - אני וגופי – גבר הוא קודם כל הגוף שלו. על משמעות הגוף הגברי. 
* פרק 4 - מגש הכסף – על התפקיד המסורתי של הגבר - להביא את הלחם הביתה, ועל תפקיד הכסף בחייהם של הגברים.
* פרק 5 - ראש בין הרגלים – סקס, החלק החשוב בגבריות המודרנית. 
* פרק 6 - בדיקת אבהות – על אבהות כהגשמת הגבריות.

==קישורים חיצוניים==

ביקורות
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
דון הרפר

דון הרפר-נלסון (באנגלית: Dawn Harper-Nelson; נולדה ב-13 במאי 1984) היא אתלטית אמריקאית. היא אלופה אולימפית (בייג'ינג 2008) בריצת 100 מטר משוכות.

== ביוגרפיה ==
הרפר נולדה באיסט סנט לואיס, אילינוי. היא מתאמנת בהדרכתו של בוב קרסי בעלה של ג'קי ג'וינר קרסי אלופה אולימפית. למדה פסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).

===2003===
בשנת 2003 זכתה הרפר במדליית זהב הן באליפות ארצות הברית באתלטיקה לנוער בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.28 שניות והן במשחקים הפאן אמריקאים לנוער בתוצאה של 13.42 שניות.

===2005===
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 2005 סיימה הרפר במקום שמיני בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.23 שניות. באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) שנערכה אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצה זו בתוצאה של 12.91 שניות.

===2006===
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 2006 סיימה הרפר במקום שביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.02 שניות. באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) שנערכה אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בריצה זו בתוצאה של 12.92 שניות. היא קבעה שיא אישי בריצה זו בתוצאה של 12.80 שניות.

===2007===
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 2007 סיימה הרפר במקום שמיני בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.07 שניות. באותה שנה היא קבעה שיא אישי בריצה זו בתוצאה של 12.67 שניות.

===2008===
====אלופה אולימפית====
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה הרפר במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי של 12.54 שניות, לפני סאלי פירסון מאוסטרליה (12.64 שניות) ופריסילה לופז-שלייפ מקנדה (12.64 שניות).

===2009===
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 סיימה הרפר במקום שביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.81 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה את שיאה האישי ואת התוצאה המהירה בתחרות כולה, 12.48 שניות, תוצאה שהייתה מאפשרת לה לזכות במדליית זהב.

===2011===
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכתה הרפר במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות, בשיא אישי חדש של 12.47 שניות, אחרי פירסון שקבעה שיא תחרות חדש ואת התוצאה הרביעית בטיבה בהיסטוריה של ריצה זו, 12.28 שניות ובת ארצה דניאל קרותרס (12.47 שניות).

===2012===
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה הרפר במדליית כסף ולא הצליחה להגן על תוארה, בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 12.37 שניות, אחרי סאלי פירסון שקבעה שיא אולימפי חדש של 12.35 שניות, ולפני בת ארצה קלי וולס (12.48 שניות).

== שיאיה האישיים ==
אצטדיון פתוח
*ריצת 100 מטר: 11.90 שניות (2005)
*ריצת 100 מטר משוכות: 12.37 שניות (2012)
אולם סגור
*ריצת 60 מטר משוכות: 7.98 שניות (2006)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אצניות אמריקאיות
קטגוריה:אתלטיות אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:אתלטים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:רצי משוכות אמריקאים
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית אמריקאיות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 100 מטרים משוכות
קטגוריה:אתלטיות אמריקאיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1984
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
דמה אנדויה

דמה אנדויה (Dame N'Doye; נולד ב-21 בפברואר 1985 בצ'ס) הוא כדורגלן סנגלי המשחק כחלוץ בפ.צ. קופנהגן. דמה הוא אחיו הצעיר של הכדורגלן אוסמן אנדויה.

==קריירה==
אנדויה החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הסנגלי ז'אן ד'ארק בשנת 2003, ושיחק בו 3 עונות. בשנת 2006, הוא עבר למועדון הכדורגל הקטרי אל-סד תמורת 500,000 אירו. אחרי עונה אחת בלבד בקטר במהלכה זכה בדאבל הקטרי, אנדויה החליט שברצונו לעבור לשחק באירופה וכך חתם בקבוצה הפורטוגלית אקדמיקה דה קוימברה. בעונתו הראשונה בפורטוגל, כבש 9 שערים ב-24 משחקים. לאחר עונת הבכורה המוצלחת שלו באירופה, הוא עבר למועדון הצמרת היווני פנאתינאיקוס תמורת 800,000 אירו. בפנאתינייקוס שיחק אנדויה עונה אחת ולאחר שמאמנו האנק טן קאטה לא הכלילו בתוכניות הקבוצה לעונה הבאה, חתם באוגוסט 2008, במועדון היווני הצנוע יותר OFI כריתים. בכרתים, אנדויה שיחק ב-15 משחקי ליגה בהם כבש 7 שערים. ב-12 בינואר 2009, הוא חתם בקבוצת פ.צ. קופנהגן, על חוזה לארבע וחצי שנים, תמורת סכום המוערך בכ-2 מיליון אירו. במהלך שתי עונותיו הראשונות בדנמרק, אנדויה היה לחלק מהותי בחוד הקבוצה, לה סייע לכבוש כמות נכבדת של שערים חשובים בדרך לזכייה בשני תוארי אליפות ליגת העל הדנית רצופים ובגביע הדני. לאחר שבעונת 2010–2011, כבש שער אשר הבטיח את ניצחונה של קופנהגן על רובין קאזאן הרוסית במסגרת ליגת האלופות, ועוד שער נגד מועדונו היווני לשעבר פנאתינייקוס, גם כן בליגת האלופות, שמו של אנדויה נקשר עם מספר מועדונים בכירים באירופה כמו א.ז. אלקמאר, סמפדוריה וברמינגהאם סיטי. באוגוסט 2012 עבר ללוקומוטיב מוסקבה תמורת 5.5 מיליון יורו.

==תארים==
* ליגת העל הקטרית: 2005/2006
* גביע הנסיך הקטרי: 2005/2006
* ליגת העל הדנית: 2008/2009, 2009/2010
* הגביע הדני: 2008/2009

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים סנגלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סנגלים
קטגוריה:כדורגלני א-סד
קטגוריה:כדורגלני אקדמיקה דה קוימברה
קטגוריה:כדורגלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורגלני OFI כרתים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קופנהגן
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני טרבזונספור
קטגוריה:כדורגלני סנדרלנד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סנגל
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2012
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2015
קטגוריה:כדורגלני האל סיטי
קטגוריה:סנגלים שנולדו ב-1985
בריג'יט פוסטר-הילטון

בריג'יט אן פוסטר-הילטון (באנגלית: Brigitte Ann Foster-Hylton; נולדה ב-17 בנובמבר 1974) היא אתלטית ג'מייקנית. אלופת העולם (ברלין 2009) בריצת 100 מטר משוכות.

== ביוגרפיה ==
פוסטר-הילטון נולדה בסנט אליזבת. 

באולימפיאדת סידני (2000) סיימה פוסטר-הילטון במקום שמיני בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.49 שניות.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 זכתה פוסטר-הילטון במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.57 שניות, אחרי המנצחת פרדיטה פליסיאן מקנדה (12.53 שניות) ולפני מיישה מקלוי מארצות הברית (12.67 שניות).

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית אותה שנה זכתה פוסטר-הילטון במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.67 שניות, לפני פליסיאן (12.70 שניות) ולסנה גולדינג-קלראק בת ארצה (12.79 שניות).

באולימפיאדת אתונה (2004) קבעה פוסטר-הילטון בריצת 100 מטר משוכות תוצאה של 12.83 שניות וניצחה את המקצה המוקדם (התוצאה השמינית בטיבה בשלב המוקדמות), אך היא לא התייצבה לשלב חצי הגמר.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה פוסטר-הילטון במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.76 שניות, אחרי מישל פרי מארצות הברית (12.66 שניות) ודלורין אניס-לונדון בת ארצה (12.76 שניות).

במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן, אוסטרליה בשנת 2006 זכתה פוסטר-הילטון במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.75 שניות, לפני אנג'לה ווייט מקנדה (12.94 שניות) ואניס-לונדון (13.00 שניות).

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה פוסטר-הילטון במקום שישי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.66 שניות, שתי מאיות השנייה איטי ממדליית כסף וארד. המנצחת הייתה דון הרפר מארצות הברית (12.54 שניות).

===אלופת העולם===
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכתה פוסטר-הילטון במדליית זהב בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.51 שניות, לפני פריסילה לופז-שלייפ מקנדה (12.54 שניות) ואניס-לונדון (12.55 שניות).

== שיאיה האישיים ==
אצטדיון פתוח
*ריצת 100 מטר: 11.17 שניות (2003)
*ריצת 200 מטר: 23.57 שניות (2009)
*ריצת 100 מטר משוכות: 12.45 שניות (2003)
אולם סגור
*ריצת 60 מטר: 7.32 שניות (2004)
*ריצת 60 מטר משוכות: 7.96 שניות (2003)

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1974
קטגוריה:אתלטיות ג'מייקניות
קטגוריה:רצות משוכות
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת סידני (2000)
תחרות הערים

תחרות הערים היא תחרות מתמטית בינלאומית לתלמידי תיכון, שנוסדה ב-1980, ונערכת במקביל ביותר ממאה ערים בעולם, בכעשרים וחמש מדינות, פעמיים בשנה. התחרות הראשונה התקיימה במוסקבה, קייב וריגה.

בדומה לתחרויות מתמטיות אחרות בעולם, פתרון השאלות בתחרות דורש תובנה מקורית ומבריקה, ורק מעט ידע מוקדם. בשונה מתחרויות אחרות, לתחרות שתי גרסאות: גרסת תרגול וגרסה תחרותית. הגרסה התחרותית קשה יותר, אך השאלות בה שוות יותר ניקוד. לצורך דירוג הזוכים מקובל לסכם את הנקודות בשלוש השאלות הטובות ביותר שפתר כל מתחרה, מתוך 7-5 השאלות שבתחרות.

==ראו גם==
* אולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://taharut.org/ אתר התחרות בעברית], בעריכת לב רדזיווילובסקי

קטגוריה:מפעלים לקידום המתמטיקה
קטגוריה:תחרויות מדע וידע
קטגוריה:תחרויות בישראל
ז'ואאו האבלנז'

ז'אן-מארי פאוסטין גודפרויד דה האבלנז (בפורטוגזית: Jean-Marie Faustin Goedefroid de Havelange; 8 במאי 1916 – 16 באוגוסט 2016), שהיה ידוע בשם ז'ואאו האבלנז (João Havelange), היה עסקן ספורט ברזילאי, נשיאה השביעי של פיפ"א ונשיא התאחדות הכדורגל הברזילאית.

== קריירה ==
נולד בריו דה ז'ניירו. בצעירותו שיחק האבלנז' בהצטיינות במספר ענפי ספורט, ובהם כדורמים ושחייה. הוא השתתף בנבחרת השחייה של ברזיל באולימפיאדת ברלין ב-1936, ובנבחרת הכדורמים של המדינה באולימפיאדת הלסינקי ב-1952. בנוסף, הוא היה שותף לזכיית נבחרת ברזיל בכדורמים במדליית הארד במשחקים הפאן-אמריקאיים ב-1951. מגיל 24 החזיק האבלנז' בתואר במשפטים, ולאורך השנים הוא עבד כעורך דין של מספר חברות.

לאחר פרישתו ממשחק, שימש האבלנז' כחבר בוועד האולימפי של ברזיל בין השנים 1955 ו-1963, ומאז שעזב את הוועד שימש כחבר בוועד האולימפי הבינלאומי עד שנת 2011. ב-1958 הוא נבחר לנשיא התאחדות הכדורגל הברזילאית, ועם כניסתו לתפקיד ביצע שינויים נרחבים ומהפכניים בצוות המקצועי של הנבחרת הלאומית, להם היה חלק גדול בזכייתה של הנבחרת במונדיאל באותה שנה. האבלנז' כיהן כנשיא ההתאחדות עד 1975, ובין היתר הקים את הטאסה ברזיל, טורניר רוברטו גומס פדרוזה ואת ליגת העל הברזילאית המודרנית. בתקופת כהונתו הוכתרה ברזיל פעמיים נוספות כאלופת העולם, ב-1962 וב-1970. יחד עם זאת, האבלנז' עורר מחלוקת בתקופתו בתפקיד: יש הטוענים שסכסוך משפטי שלו עם פלה הוביל לפרישת השחקן ממדי הנבחרת.

ב-1974 החליף האבלנז' את סר סטנלי רוס בתפקיד נשיא פיפ"א. הוא כיהן בתפקיד במשך 24 שנים, מה שהופך אותו לנשיא בעל תקופת הכהונה השנייה באורכה בתולדות הארגון. במסגרת תפקידו יצר מספר שינויים במבנה המשחקים של גביע העולם בכדורגל, עד לפורמט הנוכחי שכולל 32 נבחרות וארבעה שלבי נוק-אאוט, ובמשך כהונתו התפתחו חוקי המשחק בהיבטים שונים. לאחר שעזב את התפקיד ב-1998, והוחלף על ידי ספ בלאטר, קיבל האבלנז' את תואר נשיא הכבוד של פיפ"א. טורניר העבר סופרקופה סודאמריקנה של CONMEBOL, שהתקיים בין 1988 ו-1997, נשא את שמו. בהמשך קיבל דרגות במסדרי כבוד של מספר מדינות. עונת 2000 של הליגה הברזילאית נקראה על שמו של האבלנז' לאות כבוד, כמו גם אצטדיון שנבנה לקראת המשחקים הפאן-אמריקאיים ב-2007.

נפטר בריו דה ז'ניירו בגיל 100.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fifa.com/classicfootball/history/fifa/pastpresidents.html נשיאי פיפ"א] באתר הרשמי
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הוועד האולימפי הבין-לאומי
קטגוריה:עסקני ספורט
קטגוריה:אולימפיאדה
קטגוריה:שחיינים ברזילאים
קטגוריה:שחקני כדורמים
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים
קטגוריה:נשיאי פיפ"א
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:ברזיל: אישים בספורט
קטגוריה:ילידי 1916
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2016
המהפכה המיותרת

המהפכה המיותרת היא להקה ישראלית שהחלה את דרכה בשנת 1991 כלהקת פאנק אוונגארד והמשיכה את דרכה משם לכיוונים שונים. במהלך פעילותה הספיקה הלהקה להופיע מאות פעמים, לרוב ברחוב, ולהוציא שני אלבומים ושלושה מיני אלבומים.

האלבום "המהפכה המיותרת" הוקלט בשנת 1995 ויצא שנתיים אחר כך בהוצאת קדמא. באותה עת חברי הלהקה היו ז'ק דוייב, אורן זהבי, אמיר פאשה, מיריים רות'ניק, הרווה דלה זוונה וניר מטרסו. כמו כן השתתפו באלבום אמיר קרטס (סאונדמן), ברי סחרוף (ייעוץ אמנותי) ודן תורן (הפקה).

ההופעות הראשונות של הלהקה היו תזזיתיות ומלאות השתטויות, כיאה לפאנקיסטים. השיר המוכר ביותר של הלהקה הוא "חלליות".

הקריירה של הלהקה היא כושלת אך מלאה תקריות אבסורדיות והזויות. הראשונה התרחשה כאשר ניר מטרסו עזב את הלהקה אחרי ההופעה הראשונה שלה אך חזר משעמום. השנייה היא שהם התחילו מספר רב של הופעות קטנות ברחובות, באתרי תיירות וכו' משום שהרביצו למספר בעלי מועדונים שאצלם הופיעו. השלישית היא שלעומת ההופעות הקטנות האלה, בהן צברו קהל קטן, להופעה במועדון ידוע יחסית, מועדון הפרגוד בירושלים, הגיע רק בנאדם אחד. בהופעה שהתקיימה במהלך 2001 לא הגיע אפילו אדם אחד. למופע ההשקה של אלבום הבכורה שלהם שהתקיים ב-1997 והוקלט ב-1995 בעזרתו של דן תורן הם לא הגיעו והוא בוטל משום חוסר תיאום שבו כל חבר בלהקה הגיע לנקודה אחרת בשדרות רוטשילד, שבהן הייתה ההופעה אמורה להתקיים. תקרית אחרונה הייתה כשחבר הלהקה, הסקסופוניסט דניאל דוידוביץ', שבר את מרפקיו בתאונת אופניים מה שמנע ממנו לנגן על סקסופון ולכן עבר לנגן על מחשב.

האלבום "אסטרומנטאלי" הוקלט ויצא בשנת 1998 בהוצאת אירסיי (האוזן השלישית). חברי הלהקה באותה עת היו ז'אק דוייב, הרווה דלה זוונה, בועז רימר, אלינור קנטור וניר מטרסו. באלבום זה השתתפו אמיר קרטס (הפקה), נמרוד רימון (חצוצרה), ברי סחרוף (סמפלרים) וניסים מסיקה (ג'אמביי). השיר "חוק בריאות" שהופיע באלבום נפסל לשידור בשידורי הכבלים של "תבל" בגלל מילותיו, ששמו ללעג מחד גיסא את תוכנית הרדיו של שוש עטרי וטוני פיין "חדש חדיש ומחודש" ומאידך גיסא את תחום הכלכלה בישראל.

שלושת המיני אלבומים שהוציאה הלהקה הוקלטו בשנת 2002 כשעבודת המיקסים נמשכה עד שנת 2006. שני המיני אלבומים הראשונים יצאו בלייבל המקוון בירדסונג. חברי ההרכב הנותרים היו ז'אק דוייב, הרווה דלה זוונה וניר מטרסו.

החל משנת 2007 החלו שניים מחברי הלהקה, אמיר פאשה ומרים רות'ניק, להופיע עם חומרים חדשים בשם LDM.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://birdsong.co.il/ בירדסונג] - אתר הלייבל בו ניתן להאזין ולהוריד את שלושת המיני אלבומים

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות פאנק (Punk) ישראליות
אבראלדו

אבראלדו מרקס דה סילבה (בפורטוגזית: Everaldo Marques da Silva; 11 בספטמבר 1944, פורטו אלגרה – 28 באוקטובר 1974, קשואיירה דו סול שבריו גראנדה דו סול) היה כדורגלן ברזילאי ששיחק בעמדת המגן. 

אבראלדו החל את הקריירה שלו ב-1964, בקבוצת ז'ובנטודה. ב-1966 עבר לקבוצת גרמיו, בה שיחק במשך מרבית הקריירה שלו. הוא זכה עם הקבוצה ארבע פעמים באליפות ריו גראנדה דו סול (קמפאונטו גאושו). לאות הוקרה על תרומתו לקבוצה נוסף כוכב מוזהב על חולצתה של גרמיו. במדי נבחרת ברזיל שיחק אבראלדו 26 משחקים, והיה שותף לזכייתה במונדיאל 1970 כאשר פתח בהרכב בעמדת המגן השמאלי.

אבראלדו נהרג בגיל 30 בתאונת דרכים בקשואיירה דו סול.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20061113050406/http://www.gremio.net/page/view.aspx?i=everaldo&language=0 ביוגרפיה של אבראלדו] באתר גרמיו

קטגוריה:מגני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני גרמיו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בברזיל
קטגוריה:פורטו אלגרה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1970
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-1974
שקעה חמה

השיר תפילה, המוכר יותר במילותיו הראשונות, שקעה חמה, חובר על ידי הרב אברהם אליהו קפלן (1889–1924) בשנת 1907 (תרס"ז). השיר מבטא את חיבוטי הנפש של עלם צעיר הנמצא בתחילת דרכו, המגשש באפלה ומבקש למצוא מזור לנפשו המיוסרת. שיר זה הוא אחד משירי ישיבות ליטא הבולטים, ונחשב לאחד מערכי התרבות והמוסר הבולטים של הישיבות.

==רקע==
הרב אברהם אליהו קפלן היה מנגן בכינור ומלחין שירים ופזמונים. שיר זה הוא אחד הנפוצים והבולטים שבשיריו. את השיר כתב המחבר בהיותו תלמיד בישיבת סלבודקה, והוא כבן שבע עשרה. השיר מושר כמנגינת השיר "אני מאמין" שנכתב בידי המשורר שאול טשרניחובסקי בשנת 1894. רווחת הדעה כי מקור הלחן הוא בשיר רוסי עממי, הנקרא "על נהר דון" (על פי חוקר הזמר העברי אליהו הכהן).

==השיר וגרסאותיו==
לשיר מספר נוסחאות, ובולטים בו הבדלי הגרסאות שבין הבית הראשון והאחרון של הפזמון. ייתכן שבמרוצת השנים שינה המחבר עצמו חלק ממילות השיר אותו כתב בצעירותו. גרסאות השיר והבדלי הנוסח שבהם מוצגים להלן:

{| class="wikitable"
! הנוסח המקורי !! נוסח 2 !! נוסח 3
|- 
| || || 
|- 
| || || 
|- 
| || || 
|- 
| || || 
|- 
|}

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* אביש בראדט, [https://www.youtube.com/watch?v=YO7neIPLg-s ביצוע לשיר משנת 2013], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=RJqEQSpzblk 'זרחה חמה'], שיר-נגד שחיבר הפילנתרופ והמוזיקאי שלמה יהודה רכניץ, באתר יוטיוב ([http://www.zemirotdatabase.org/view_song.php?id=559#rec מילים לשיר 'זרחה חמה'], באתר "אוצר זמירות")

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:מוזיקה יהודית
קטגוריה:שירי 1907
קטגוריה:ישיבות בתרבות ובאמנות
Mind the gap

קריאת האזהרה בתחנת רכבת תחתית בלונדון
כיתוב ב[[תחנת הרכבת נהריה בעברית ובאנגלית, המתריע על הסכנה שבעמידה על שפת הרציף]]
Mind the gap (בתרגום חופשי: שימו לב למרווח) היא קריאת אזהרה לנוסעי רכבת שנועדה להזהירם מפני הפער שבין רציף התחנה לדלתות הרכבת. המונח מזוהה בעיקר עם הרכבת התחתית של לונדון, בה הוא נקבע, בשנת 1968 בתחנת הרכבת התחתית בנק שעל קו הסנטרל.

גם בתחנות של רכבת ישראל נכתבת אזהרה זו בקצה הרציף, לטובת הנוסעים דוברי האנגלית. את האזהרה בעברית, יחד עם שאר ההודעות, מקריינת השחקנית גיליה שטרן.

== היסטוריה ==
הביטוי נטבע במהלך שנת 1968 עבור הודעה אוטומטית מתוכננת לאחר שאזהרת הנוסעים על ידי נהגי הרכבת הפכה ללא מעשית בעקבות העומס התחבורתי ההולך וגובר. מערכת הרכבת התחתית בחרה בהקלטה דיגיטלית. מאחר שקיבולת האחסון בזיכרון הממוחשב הייתה יקרה באותה תקופה, הם היו חייבים לבחור ביטוי קצר, שיכתב גם על רציף התחנה. הציוד סופק בידי חברה גרמנית ותיקה המתמחה בכך, AEG טלפונקן. לפי העיתון האנגלי "Independent on Sunday", מהנדס הסאונד פיטר לודג' עבד עם מהנדס סקוטי מטעם טלפונקן, שעבדו יחדיו עם שחקן שנשכר להקלטת הביטויים "Mind the gap" ו-"Stand clear of the doors please" (נא לשמור מרחק מהדלתות). לבסוף כדי להימנע מתשלום תמלוגים לשחקן, הוקלט לודג' עצמו.

בזמן שהקלטתו של לודג' עדיין בשימוש, קווי רכבת אחדים משתמשים בהקלטות אחרות. אחת מהן הוקלטה בידי אמנית הקול אמה קלארק. הקלטות אחרות, על קו הפיקדילי, משתמשות בקולו של שחקן ששמו טים בנטינק.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.variety.com/review/VE1117932635.html?categoryid=31&cs=1 סרט על "Mind the gap"]
* 

קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
קטגוריה:לונדון: הרכבת התחתית
קטגוריה:בטיחות בתחבורה
יצחק בן אבא מרי

שער ספרו [[העיטור, ויניציאה שס"ח, 1608]]
רבי יצחק בן אבא מרי (ד'תתפ"ב 1122 - ד'תתקנ"ג 1193) היה רב ממרסילייא שבחבל פרובאנס שבצרפת. ידוע בעיקר על שם ספרו העיטור, ובכינוי "בעל העיטור", ויש גם המכנים אותו "בעל הדברות", על שם חיבורו "עשרת הדברות" הנספח לספר העיטור.

==ביוגרפיה==
רבי יצחק נולד למשפחה מיוחסת מחכמי פרובאנס. אביו היה גדול בתורה, וכמה מפסקיו ופירושיו כלולים בספר העיטור. כפי הנראה ייצג האב את יהודי עירו בפני השלטונות. רבי בנימין מטודילה כתב על העיר של-גיל הסמוכה ללוניל שמצא בה (בשנת 1160 בערך) "קהל יהודים כמו מאה חכמים... ושם הנשיא רבי אבא מארי בר רבי יצחק, והוא פקיד השלטון", ולדעת גרץ זהו אבי בעל העיטור. אולם יש משערים ששם אביו של רבי יצחק כלל לא היה "אבא מארי", אלא זהו כינוי של בן לאביו ("אבא מארי" = אבי מורי). גם קרובים אחרים של בעל העיטור מצוטטים בספרו: כמה פעמים הזכיר את "חביבי" (דודי, בלשון התלמוד), וכן את "הרב החסיד קרובנו", ולא התברר מי הם.

מגיל צעיר מאוד נחשב רבי יצחק לגדול בתורה. בהקדמתו לספר ציין שאת הלכות שחיטה וטרפות כתב לבקשת אביו בהיותו בן שבע עשרה בלבד. לאחר מכן הוסיף לכתוב את ספרו במשך עשרות שנים: במהלך הספר פזורים תאריכים שונים (ד'תתקל"ט, ד'תתקמ"ט), בהקדמתו ציין שהוא "במעלה השישית", כלומר, בעשור השישי לחייו, ובמקום אחר ציין שסוגיה מסוימת נתבררה לו ארבעים שנה קודם לכן.

רבי יצחק קיים קשרים עם חכמי דורו. הוא התכתב עם רבינו תם, ועם "חכם דורנו" רבי אברהם בן רבי יצחק, בעל "ספר האשכול", המכונה "ראב"י אב"ד". את הלכות ציצית כתב רבי יצחק על פי בקשה מיוחדת של "הנשיא רב ששת", הידוע ממקורות אחרים כרופא מנכבדי ברצלונה.

זיקתו לתורת הנסתר משתקפת מההקדמה לספרו, ששלובה בציטוטים מספר יצירה. עם זאת, המשא ומתן ופסקי ההלכה בספר יונקים מסוגיות התלמוד בלבד.

המחבר התמחה בצעירותו גם בכתיבת פיוטים. בסוף הדיון בנושא מודעא צירף שיר שקול המתמצת את הסוגיה, וציין שחיבר אותו ארבעים שנה קודם לכן.

חיבור נוסף של בעל העיטור הוא מאה שערים - מאה הערות (ממוספרות באותיות) על ספר ההלכות של הרי"ף בסדר נשים ובסדר נזיקין. ההערות הודפסו בש"ס וילנא בסוף כל כרך בסדרים אלו, אחרי ספר ההלכות והמרדכי.

בנו של רבי יצחק, רבי אברהם, מוזכר בספר "המנהיג". ידוע גם על אחיינו, רבי משה בן רבי שמואל, שחיבר את הספר "מנהג מרשלייאה", המסכם את מנהגי התפילה במרסיי.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חכמי פרובנס
קטגוריה:ילידי 1122
קטגוריה:נפטרים ב-1193
נמל התעופה הבין-לאומי סימון בוליבר

נמל התעופה הבין-לאומי סימון בוליבר (בספרדית: Aeropuerto Internacional Simón Bolívar) הוא נמל התעופה הראשי והגדול ביותר של ונצואלה. הוא ממוקם בעיר מָאִיקֵטִיאַה (Maiquetía), כ-50 דקות ממרכז עיר הבירה קראקס. כמו כן הוא משמש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה הלאומית של ונצואלה, קונביאסה ושל רוב חברות התעופה מוונצואלה.

נמל התעופה קרוי על שם "אבי האומה" של ונצואלה, סימון בוליבר, שנולד בקראקס. בשנת 2009 עברו בנמל התעופה 8,675,409 נוסעים, מהם 4,787,637 בטיסות פנים ו-3,887,772 בטיסות בינלאומיות.

== היסטוריה ==
ב-22 באוגוסט 1942 אישרה ממשלת ונצואלה לחברת התעופה האמריקאית פאן אם את בניית נמל התעופה יחד עם עוד שני נמלי תעופה, של מרקאיבו ושל מטורין. ממשלת ארצות הברית סיבסדה את הבנייה כחלק מפרויקט ADP (באנגלית: Airport Development Program), שמטרתו הייתה ליצור בסיסים בים הקריבי בזמן מלחמת העולם השנייה וגם לסיים את התחרות האירופאית במסחר האווירי של אמריקה הלטינית. החברה המפעילה נקראה "פאן אמריקן איירפורטס" (Pan American Airports Corporation), שהפעילה גם מספר נמלי תעופה בברזיל, קולומביה, קובה, האיטי, פנמה והרפובליקה הדומיניקנית. החברה הפעילה את נמל התעופה עד 1 באוגוסט 1946, אז הועבר לידי ממשלת ונצואלה.

נמל התעופה נפתח ב-1 בינואר 1945 תחת השם "נמל התעופה של מאיקטיאה" על ידי נשיא ונצואלה איסאיאס מדינה.

בשנת 1978 התרחשה בנמל התרסקות מטוס ה-LAV HS 748 בוונצואלה.

הנמל הוא אחד מנמלי התעופה היחידים בעולם שקיבל את המטוס העל קולי קונקורד עד אמצע שנות ה-90 בטיסות סדירות על ידי שתי חברות התעופה שהמטוס היה בבעלותן, אייר פראנס ובריטיש איירווייז.

בשנות האלפיים הורחב נמל התעופה בצורה משמעותית.

== חברות תעופה ויעדים ==
בנמל התעופה פועלות 10 חברות תעופה מוונצואלה, המגיעות לכל נמלי התעופה במדינה, ו-24 חברות תעופה זרות, המכסות 32 יעדים בינלאומיים, ובכך מחברות את קראקס אל רוב הערים המרכזיות במרכז ודרום אמריקה; וכן לארצות הברית, קנדה, ספרד, צרפת, פורטוגל, איטליה, גרמניה ודמשק שבסוריה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.aeropuerto-maiquetia.com.ve אתר נמל התעופה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סימון בוליבר
בוליבר
קטגוריה:ונצואלה: תעופה
קטגוריה:קראקס
קטגוריה:ונצואלה: מבנים
כפר יסיף (יישוב עתיק)

דלת מערת קבורה יהודית מתקופת המשנה שנמצאה בכפר
כפר יסיף היה יישוב יהודי בתקופת המשנה ותקופת התלמוד שהתקיים במקום בו נמצאת היום כפר יאסיף. יש עדויות כי קהילה יהודית ישבה בכפר גם בימי הביניים ובתקופה העות'מאנית בארץ ישראל, המאות ה-17 עד ה-19 כולל בית קברות יהודי בו נקברו מיהודי המקום והסביבה.

==מקור השם ואזכורו==
קיימות מספר פרשנויות למקור השם כפר יסיף:
* בתרגום השבעים משלהי המאה ה-2 לפנה"ס תורגם שם היישוב חֹסָה המופיע בפסוק המתייחס לנחלת שבט אשר (יהושע, יט, כט) ל- "יסף" (Ιασιφ). מכאן הסיקו שכפר יסיף נמצא במקום שבו נמצאת חוסה המקראית.
* על שמו של יוסף בן מתתיהו, שעמד בראש מרד היהודים נגד רומא, במאה הראשונה, בגליל.השם יסיף הוא גרסה בערבית לשם יוסף.

=== שמות נוספים ===

* היישוב נקרא בספרות הרבנית גם: יאסיב, יסוף, ישיב, יציב.<ref name=":0"></ref>
* היישוב מזוהה עם "כפרסין" שהוזכרה בתעודה צלבנית מהמאה ה-13.<ref name=":0" />

==היסטוריה==
שרידי בית הקברות היהודי העתיק ב[[כפר יסיף]]
במקומו של כפר יסיף ישנם שרידים רבים המעידים על קיומו של יישוב עתיק יומין שראשיתו בימי הפיניקים<ref></ref> והכנענים ועל שגשוגו כישוב השוכן על דרך המלך המובילה ללבנון ולסוריה. במקום מצויים גם שרידים מימי הרומאים, הביזנטים והצלבנים, אשר נהרסו ברובם או נטמנו.<ref></ref>

בתעודה עות'מאנית משנת 1573 מסופר על תושבי הכפר שהיו מרדנים ומחבלים.<ref name=":0" />

במאה ה-16 מוזכר הכפר בתעודה עות'מאנית המציין שבכפר היו 86 בעלי משפחות ו-16 רווקים נוצרים ומוסלמים ו-29 בעלי משפחות יהודים. הכפר מוזכר גם בספרות רבנית מאותה תקופה. אזכור הכפר מופיע גם בכתביהם של רבי יום-טוב צהלון ורבי חיים אבן עטר.

==ארכאולוגיה==
בשנת 1902 נחשפה בכפר מערת קברים יהודית מימי המשנה והתלמוד. על דלת המערה המתוארכת למאות השנייה והשלישית נמצאו עיטורים שונים ובהם מנורת שבעת הקנים ופתח ארון קודש. גובה הדלת 78 ס"מ ורוחבה 62 ס"מ. הדלת נמצאת במוזיאון הלובר.

ממצא נוסף שנמצא בכפר הייתה כתובת ביוונית .<ref name=":0" />

ליד הכפר נמצאו באר עתיקה ורצפת פסיפס עם כתובת יוונית מן המאה ה-5.

== ראו גם ==
* כפר יאסיף

==לקריאה נוספת==
* אורי כהנא, הישוב היהודי ובית הקברות היהודי בכפר יסיף, בהוצאת החוג האזורי לידיעת הארץ - מטה אשר, 1986.
** [http://www.files.org.il/BRPortalStorage/a/2/04/29/88-Z9DHVDZHIq.pdf סריקה של הספר]

==קישורים חיצוניים==
* רבקה שפק ליסק, [http://www.e-mago.co.il/Editor/history-3180.htm כפר יאסיף היה בעבר ישוב יהודי], באתר אימגו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:קהילות ויישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופה הממלוכית
קטגוריה:קהילות ויישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופה הצלבנית
קטגוריה:קהילות ויישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית
קטגוריה:קהילות ויישובים יהודיים בארץ ישראל שנחרבו בתקופה העות'מאנית
הופ דאנס

רקדנית הופ דאנס
ההופ דאנס (באנגלית: Hoop dance או Hooping) הוא ריקוד בסגנון חופשי המשלב תנועות טכניות וחישוק הולה הופ. מטרת הריקוד להוות אימון לכל הגוף. הריקוד התפתח במועדונים בלוס אנג'לס בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, ומשם התפשט לשאר חלקי ארצות הברית.

קהילות ריקוד הופ דאנס נפגשות ברחבי העולם בפארקים ופסטיבלים, שם הן עוסקות בריקוד. בישראל המפגשים מתרחשים ברחבי הארץ. בפארקים, פסטיבלים ונקודות מפגש ספונטיות.

==לקריאה נוספת==
* Hooping A Revolutionary Fitness Program by Christabel Zamor with Ariane Conrad Workman Publishing New York 2009

קטגוריה:מחול
ירון שלו

ירון שלו (נולד ב-1982) הוא שף ישראלי.

==ביוגרפיה==
ירון שלו גדל בשם ירון זיגלווקס בירושלים. הוריו התגרשו כשהיה ילד. מגיל צעיר אהב לבשל ולקרוא ספרי בישול. בגיל 12 עזב את הלימודים ועבד כעוזר לשף שלום קדוש במסעדת "פרה על הגג" בירושלים. בגיל 13 התחיל לעבוד ב"ארקדיה" של עזרא קדם ותמר בליי, שם עבד ארבע שנים. בזמנו הפנוי נהג לנסוע עם סבתו נעמי לסעוד בטובות שבמסעדות צרפת, איטליה ולטובות שבמסעדות תל אביב כמו ’מול ים’, ’קרן’ ו’רושפלד’. בהיותו בן 17 עבד חצי שנה בשתי מסעדות בנות שני כוכבים במדריך מישלן האדום: "מישל רוסטאן" ו"אפיסיוס" של השף ז'אן פייר ויגאטיו. אחר כך שב לתל אביב ועבד במסעדת 'יונתן רושפלד'.

בשלב הבא עבד ארבע וחצי שנים כסגן-שף במסעדת "רפאל" של רפי כהן. חצי שנה אחרי שעזב את מסעדת "רפאל" נכנס למסעדת "טוטו", שנפתחה על ידי השף מנה שטרום, שפתח את המסעדה ב-2006.

בשנת 2007 נבחר ירון שלו על ידי 200 מומחי קולינאריה כשף המבטיח של השנה במשאל שערך המגזין "גורמה".

המגזין "דרך האוכל" בחר בירון שלו לשף השביעי בטיבו בישראל לשנת 2008.

אתר מפה בחר במסעדת "טוטו" למסעדה השלישית בטיבה בישראל לשנת 2010.

תכנן להקים מלון בוטיק ומסעדה ברחוב אחד העם בתל אביב ביחד עם האחים עירית ועדי שטראוס והשף יונתן רושפלד, שלו היה אמור לכהן כשף המסעדה. העסקה בוטלה ורושפלד בלבד יהיה שף המלון המסעדה היחיד.

ביוני 2014 עזב את מסעדת "טוטו", אך כבר באוגוסט של אותה השנה הודיע על שובו למסעדה.

ביולי 2022 השתתף בתוכנית "שף מתחלף" שמשודרת ברשת 13, והחליף מסעדה עם השף משה שגב.

==לקריאה נוספת==
* "טוטו", בתוך: חיליק גורפינקל, מסע קולינרי: מדריך מפה לטיולי אוכל, תל אביב, 2009, עמ' 132.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.toto-rest.co.il/ אתר מסעדת טוטו]
* מירה איתן, [http://www.winet.co.il/he-IL/117/775/ הילד כבר גדול], "יין, גורמה & אלכוהול" 128
* [https://web.archive.org/web/20061005112355/http://chefs.co.il/Index.asp?ArticleID=433&CategoryID=223 פס חם: הילד מגיע לטוטו], "שפים", 19 בספטמבר 2006
* [http://food.walla.co.il/?w=/905/980748 הילד מגיע ל'טוטו'], "על השולחן", 25 בספטמבר 2006
* 
* 
* 
* 
* 
* שרון בן-דוד, [http://atmag.co.il/בישול-וקולינריה/במטבח-עם-ירון-שלו במטבח עם ירון שלו], מגזין את, 6 באוקטובר 2008
* שרון בן-דוד, [http://atmag.co.il/בישול-וקולינריה/במטבח-עם-ירון-שלו-חלק-ב במטבח עם ירון שלו - חלק ב'], מגזין את, 6 באוקטובר 2008
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

ביקורות
* כנרת רוזנבלום, [https://web.archive.org/web/20120621163611/http://parisait.com/2010/12/22/toto-happy-birthday-mister-m/ בשביל להגדיל את סיכויי הזכייה, מומלץ למלא טופס # טוטו], 22 בדצמבר 2010
* 
* 
* 
* 
* רמי גל, [http://www.haaretz.co.il/articles_item.aspx?BoneId=386&NsId=209&ObjId=15892 מנת דגל סופנית], עכבר העיר, 7 באוקטובר 2007
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
קטגוריה:משתתפי שף מתחלף
רבי חלקיה

רבי חלקיה היה אמורא ארץ ישראלי בדור הרביעי. 

רבי חלקיה היה מבעלי האגדה, ובה עוסקים רוב מאמריו. מוזכר עשרות פעמים בתלמוד הירושלמי ובמדרשי האגדה, ופעם אחת בתלמוד הבבלי.

היה תלמידו של רבי סימון וחברו של רבי פנחס.

במדרש הוזכר חכם בשם רבי יצחק חלקיה, וייתכן שזהו בנו. 

מאמרו כנגד הנוצרים: 
.
==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי ארץ ישראל
רב הונא בר חייא

רב הונא בר חייא היה אמורא בבלי בן הדור השלישי.

רוב מאמריו בתלמוד הם בשם רבותיו, והוא מוזכר גם בתלמוד ירושלמי אשתו הייתה בתו של רב ירמיה בר אבא, וממנה נולד בנו לוי. מסר כמה הלכות שקיבל מחותנו.

לאחר פטירת רב יהודה, לא הסכים רבה לקבל את המינוי לראשות ישיבת פומבדיתא, ובשנים אלו שימש רב הונא בר חייא כראש הישיבה. רק לאחר פטירתו של רב הונא בר חייא, קיבל רבה את ראשות הישיבה, כדי למנוע ביטול תורה.

בתקופה מסוימת, שימש רב הונא כמוכס וגובה המס מאת המלך, תפקיד שנחשב כמגונה בעיני החכמים, מסיבות שונות. דעתו של רב הונא הייתה שונה, והוא קיבל על עצמו את התפקיד. באותה תקופה, רצו החכמים לשאול שאלה קשה במיוחד את רב הונא, וארבע מאות מהחכמים בראשות רבה ורב יוסף התכוננו לבוא לביתו, כשהוא מצידו מכין ארבע מאות כיסאות יקרות עשויות משן. בדרך שמעו החכמים, על תפקידו החדש, והם הקפידו מאוד על הדבר, ומשכך, החליטו שלא לבוא לביתו יותר. כאשר שמע רב הונא מכך, הוא אמר מיד: אם כך, אני חוזר בי, ואני מתפטר מתפקידי. בשלב זה, התפצלו החכמים ביניהם. רב יוסף טען שאדם שנעשה למוכס נחשב לפסול ולא נאמן גם אם חזר בו, ורבה פסק שבמקרה כזה ניתן לסמוך עליו כבתחילה, ולכן הוא בא אליו עם תלמידיו, ללא רב יוסף.

רב הונא היה מצעירי תלמידיו של שמואל, למד אצל רב כהנא ואצל רב נחמן, והיה מצעירי תלמידיו של רב יהודה.

בכמה מקומות מובא כי מסר בשם שמואל שהלכה כתנא חנניה בנושאים שונים לחלוטין.

בנו לוי מוזכר בתלמוד כחבר או כתלמיד חבר של רבה בר בר הונא.

==מאמרותיו==
רב הונא פסק, כי כיבוד אב הוא מממונו של האב, ואין על הבן חיוב להוציא מכספו הפרטי לשם ההוצאות הנלוות לכך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי בבל
קטגוריה:משפחת רב ירמיה בר אבא
קטגוריה:תלמידי שמואל
קטגוריה:תלמידי רב נחמן
ברכת משנה הבריות

[[גמדות, לקות בגדילת השלד.]]
ברכת מְשַנֶּה הַבְּרִיּוֹת היא אחת מברכות הראיה שקבעו חז"ל בראיית יצורים חריגים המעוררים תשומת לב או רתיעה, ולאו דווקא הנאה אסתטית. הברכה נתקנה על בני אדם חריגים בצבע עורם ובתבנית גופם, כמו כן גם על בעלי חיים משונים במראיהם כמו פיל וקוף. 

הברכה מביעה את ההכרה שהעולם כולו על כל גווניו הוא יציר כפיו של הקדוש ברוך הוא, והוא שעשה את בני האדם ושאר היצורים שונים זה מזה.

== מקור ==
ברכה זו מוזכרת בתוספתא ובתלמוד בברייתא המפרטת סוגי בני אדם הסובלים ממראה חיצוני משונה.

וכך נאמר בתלמוד: 

בתלמוד מובא שברכה זו נתקנה רק על מום מולד, אולם אם שמומים אלו נוצרו במהלך השנים כתוצאה ממחלה, אין לברך ברכה זו אלא ברכת דיין האמת.

=== הלבנת פנים ===
אין לברך ברכה זו כאשר יש חשש לפגיעה בזולת<ref>[https://ph.yhb.org.il/10-15-14/ יד – משנה הבריות], ברכות באתר פניני הלכה</ref>. הרב שלום מרדכי שבדרון הביא מעשה ששמע מפי עד ראייה ומגנה אותו.

== בעלי חיים ==
הרב מנחם המאירי כתב שדווקא על חיות אלו נתקנה הברכה ולא על חיות מוזרות אחרות הסיבה לכך, משום ששני יצורים אלו דומים לאדם בכמה דברים. אולם הרב שלמה עדני כתב בשם מקובל אחד שמברכים על חיות אלו על סמך מדרש שאת דור הפלגה הפך ה' לקופים ולפילים ולכן מברכים דווקא על בריות אלו.

== ברכה על בריות נאות ==

כאשר הראייה גורמת הנאה אסתטית, קבעו חז"ל ברכה אחרת: "ברוך... שככה לו בעולמו".

==הערות שוליים==

משנה הבריות
עותר ציבורי

עותר ציבורי הוא אדם או גוף הפונה לבית המשפט למען מטרה ציבורית כללית. בפני העותר הציבורי עומדת במערכות משפט רבות המגבלה של היעדר זכות עמידה המגבילה את היכולת של העותר הציבורי להעלות נושאים בפני בית המשפט. מצד שני, במערכות משפט מסוימות, כמו בישראל, זוכה העותר הציבורי לעיתים בהתחשבות, למשל בהשתת הוצאות משפט נמוכות. 

==בישראל==
עתירות של עותרים ציבוריים הוגשו בישראל עוד משנות ה-50 של המאה ה-20. החל מאמצע שנות ה-80 היה גידול ניכר בפניות של עותרים ציבוריים לבית המשפט, לאחר שבג"ץ הרחיב מאוד את זכות העמידה. עם זאת, נקבע באופן כללי שבית המשפט לא ייענה לעתירה של עותר ציבורי כאשר קיים נפגע פרטני הנמנע מפנייה לבית המשפט. אולם היו מקרים בהם בג"ץ נתן זכות עמידה לעותר ציבורי גם במקרים מעין אלו. המגמה בישראל בשנים האחרונות היא להרחיב את זכות העמידה של העותר הציבורי. מגמה זאת מופיעה גם בבית הדין הארצי לעבודה, ובעקבות זאת ניתן להסתדרות החדשה להצטרף להליך משפטי פרטי של עובד, כאשר העניין הנדון הוא בעל השלכה ציבורית. 

על הבעיות הנלווית למתן זכות עמידה לעותר הציבורי נכתב בפסק הדין בג"ץ 2148/94:
:"עם זאת, הניסיון מלמד כי דרך השער של העתירה הציבורית נחפזים להיכנס אל בית המשפט, מפעם לפעם, גם עותרים שאינם ראויים: עותרים שאינם מתמצאים די הצורך בנושא העתירה, ולפיכך אינם מסוגלים או אינם טורחים להכין תשתית עובדתית לעתירה ... עותרים המחפשים בעיקר את אור הזרקורים הנלווה לא פעם לעתירות ציבוריות הנשמעות בבית משפט זה."

באופן כללי צריך גם עותר ציבורי לשלם הוצאות משפט לצד שכנגד וכשהדבר נדרש עליו להפקיד ערבון להבטחת התשלום. עם זאת, נקבע שיש למנוע תוצאה לפיה "עותר ציבורי", הפועל בשם אינטרס הציבורי, יורתע הרתעת יתר מנקיטת הליך בשל חובת הפקדת עירבון והחשש מפסיקת הוצאות לחובתו. במקרים רבים שיעור ההוצאות המושת על עותר ציבורי נמוך מן המקובל בשים לב למעמדו, לחשיבות האינטרס הציבורי שבשמו יזם את ההליך ולהיעדר עניין אישי בהליך.

==לקריאה נוספת==
* יצחק זמיר, בית המשפט העליון, הוצאת שוקן, 2022, הפרק "עתירה ציבורית", עמ' 110–115.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מונחים משפטיים