יחסי איחוד האמירויות הערביות – קנדה

יחסי איחוד האמירויות הערביות–קנדה הם היחסים בין קנדה לאיחוד האמירויות הערביות.

== היסטוריה ==
היחסים הרשמיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1974, שלוש שנים לאחר עצמאות איחוד האמירויות הערביות מבריטניה.

== יחסים דיפלומטיים ==

בשל מערכת היחסים הלבבית בין שתי הממשלות, אזרחי קנדה והאמירויות אינם זקוקים לוויזה ונהנים מוויזה חופשית בין שתי המדינות.

== תחבורה ==
קיימות טיסות ישירות בין קנדה לאיחוד האמירויות הערביות על ידי אמירטס ואיתיחאד איירווייז עם 5 טיסות הפועלות מדי שבוע, ואייר קנדה המפעילה 3 טיסות מדי שבוע. חברת התעופה של אמירטס מפעילות 5 טיסות בין טורונטו לדובאי במטוסי איירבוס A380, אייר קנדה מפעילה 3 טיסות בין טורונטו לדובאי במטוסי בואינג 787 דרימליינר ואיתיחאד מפעילה 5 טיסות בין טורונטו לאבו דאבי במטוסי בואינג 777-300ER.<ref></ref>

=== סכסוך תעופה ===
סכסוך התעופה בין קנדה לאיחוד האמירויות הערביות היה סכסוך בין קנדה לאיחוד האמירויות הערביות על זכויות תעופה. המחלוקת נסבה על סירובה של קנדה לאפשר זכויות נחיתה נוספת לחברות אמירטס ו איתיחאד איירווייז. המחלוקת נפתרה ביולי 2018 לאחר שקנדה פתחה את המרחב האווירי שלה ל-5 טיסות בשבוע בין טורונטו ודובאי וטורונטו ואבו דאבי.

==== רקע ====
בשנת 1999 חתמו קנדה ואיחוד האמירויות הערביות על הסכם האוויר הראשון שלהם, לפיו מטוסי מטוס איחוד האמירויות הערביות יורשו לטוס לקנדה שש פעמים בשבוע. באוקטובר 2007 החלה אמירטס להציע שלוש טיסות בשבוע בין טורונטו לדובאי; זמן קצר לאחר מכן היא ביקשה כי קנדה תאפשר טיסות מוגברות למדינה כחלק מתוכנית הרחבה לשירות ביקוש מוגבר בין קנדה לאיחוד האמירויות, תוך ציון 27,000 הקנדים המתגוררים באיחוד האמירויות ויחסי סחר חשובים בין שתי המדינות, המסחר הגדול ביותר בקנדה. שותף במזרח התיכון.<ref></ref>

המשא ומתן בין שתי המדינות התרחש במשך מספר שנים, אך הביא להתקדמות מועטה. ביוני 2010 פג תוקף של הסכם הצבא הקנדי להשתמש בבסיס צבאי של איחוד האמירויות הערביות לשירות פעולותיו באפגניסטן. איחוד האמירויות אישרה את הארכת חוזה החכירה של הבסיס הצבאי לשלושה חודשים, אך שיחות נוספות נעצרו וההסכם לא חודש לאחר שפג שוב באוקטובר.<ref name="Gulfnews1"></ref><ref></ref>

בנובמבר 2010 דווח כי אף שאייר קנדה התנגדה לכל שירות מוגבר ליעדים בקנדה, קנדה הייתה מוכנה להציע יעדים נוספים בקלגרי ובוונקובר. איחוד האמירויות הערביות לא הסתפקו בלא פחות מיותר טיסות לטורונטו.<ref>[http://www.cbc.ca/politics/story/2010/11/08/canada-uae.html#ixzz14l7LFfMU U.A.E. wanted only Toronto air access: sources] CBC News, 8 November 2010.</ref> עוד דווח כי ההצעות של קנדה כללו קיצוץ בקיבולת במקום הגדלת יכולת, כלומר ההצעות לא היו בעלות ערך רב עבור איחוד האמירויות הערביות והמשא ומתן עם איחוד האמירויות נפגע בהתאם.<ref>Bruce Cheadle [https://www.theglobeandmail.com/news/politics/uae-envoy-explains-tit-for-tat-visa-demand/article1791860/ UAE envoy explains tit-for-tat visa demand] Canadian Press, 9 November 2010.</ref>

==== סגירת המרחב האווירי למטוס השרים הקנדים ====
ב-11 באוקטובר 2010 נאם שר ההגנה הלאומי של קנדה, פיטר מקיי, במסיבת עיתונאים בקנדהאר, אפגניסטן, בעת ביקורו אצל כוחות קנדיים וקבע כי המשא ומתן עם איחוד האמירויות להארכת חכירת הבסיס הקנדי נכשל וכי הכוחות הקנדיים יפנו את מחנה מיראז' בהתאם לרצונות איחוד האמירויות הערביות.<ref></ref> זה היווה בעיה פוטנציאלית לתחבורה לאפגניסטן וממנה.

שעות לאחר מכן מקאי, ראש מטה ההגנה, וולטר נטינצ'יק והשר לענייני ותיקים, ז'אן-פייר בלקבורן, היו על מטוס חזרה לקנדה שהיה אמור לנחות במחנה מיראז' כשנשללו ממנו זכויות נחיתה ונאלצו לשוב לאירופה. איחוד האמירויות בתגובה הגיבה לאירוע ואמרה כי ממשלת קנדה בראשות ראש הממשלה סטיבן הרפר (המפלגה השמרנית) מעוותת מידע על האירוע, וכי ממשלת הארפר נוקטת ב"טקטיקות פחד" כדי לשפוך אור שלילי על איחוד האמירויות בתקשורת הקנדית. ממשלת הארפר מצידה אמרה כי לא "תיסחט" על ידי איחוד האמירויות הערביות באמצעות בסיסה הצבאי כקלף מיקוח.<ref></ref>

==== השפעה אפשרית על הצעת מועצת הביטחון של האו"ם ====
על פי תאגיד השידור הקנדי, פקיד אלמוני של איחוד האמירויות הצהיר כי איחוד האמירויות תפעל נגד הצעתה של קנדה בבחירות למועצת הביטחון של האו"ם בשנת 2010, שקנדה לא הצליחה להשיג בה מושב, בגלל סכסוך התעופה.<ref></ref>

==== דרישות ויזה המוטלות על קנדים ====
בנובמבר 2010 הודיעה איחוד האמירויות כי הקנדים יידרשו להציג אשרות בכניסה לאיחוד האמירויות החל מ-2 בינואר 2011.<ref>[https://www.cbc.ca/news/politics/u-a-e-slaps-visas-on-canadians-1.886250 U.A.E. slaps visas on Canadians] CBC News, 8 November 2010.</ref>

קנדה ואיחוד האמירויות הערביות הסכימו לסיים את דרישות הוויזה עבור קנדים הנוסעים לאיחוד האמירויות, כאשר שר החוץ הקנדי ג'ון ביירד ועמיתו לאיחוד האמירויות שייח' עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן נפגשו ב-2 באפריל 2013, במהלך ביקורו של ביירד באיחוד האמירויות. הם הודיעו כי הם הסכימו להחזיר את הסכם הוויזה שהיה קיים לפני הסכסוך. הם אמרו ששתי המדינות מוכנות גם לחתום על הסכם לשיתוף פעולה גרעיני. הפרטים על שני ההסכמים פורסמו בחודש לאחר מכן.<ref></ref>

==== הבחירות הפדרליות בקנדה 2011 ====
ב-2 במאי 2011 נערכו בקנדה הבחירות הפדרליות ה-41 ושוב המפלגה השמרנית בראשות סטיבן הרפר זכתה ברוב המושבים בפרלמנט, למורת רוחם הרבה של איחוד האמירויות הערביות, שהחשיבו את הארפר כאחראי במידה רבה לצמצום היחסים הדו-צדדיים שלהן.<ref name="Canoe inc"></ref> חברות התעופה האמיריות הודיעו מאז כי ייקח זמן מה לפני שיערכו מחדש את העסקה עם הרשויות הקנדיות.<ref></ref>

==== פתרון הבעיה ====
ביוני 2018 נפגש סולטן אל מנסורי, שר הכלכלה של איחוד האמירויות, עם מארק גרנאו, שר התחבורה הקנדי, באוטווה כדי לדון בשיתוף פעולה בתחום התחבורה האווירית.<ref name="GN1"></ref> הפגישה התקיימה באותה תקופה שבה נראה כי היחסים בין המדינות השתפרו באופן דרסטי. ביולי 2018, הוויכוח שנמשך שנים נפתר כאשר אמירטס ואיתיחאד איירווייז הודיעו כי יגדילו את טיסותיהם לטורונטו 5 פעמים בשבוע לאחר חתימת הסכם עם הרשויות בקנדה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:1974 בפוליטיקה