OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
101 כלבים וגנבים

101 כלבים וגנבים (באנגלית: 101 Dalmatians) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1996, בבימויו של סטפן הרק. הסרט מבוסס על הסרט המונפש "על כלבים וגנבים" משנת 1961, שהוא בתורו מתבסס על רומן משנת 1956 בשם "101 דלמטים" ("The Hundred and One Dalmatians"), מאת הסופרת האנגליה דודי סמית. בשנת 2000 יצא לסרט המשך, "102 כלבים וגנבים". בשנת 2021 יצא לאקרנים "קרואלה", סרט הלייב אקשן השלישי בזיכיון "כלבים וגנבים", המתמקד באירועים שקדמו לעלילה בסרט זה.

== תקציר העלילה ==
רוג'ר דירלי (ג'ף דניאלס) הוא מעצב משחקי וידאו שמנסה להצליח. הוא גר לבדו, רק עם כלבו פונגו, בלונדון. יום אחד בעת שרוג'ר נוסע בפארק על אופניו עם פונגו, פונגו מבחין בכלבה שמוצאת חן בעיניו, פרדי, ובבעליה, אישה נאה בשם אניטה. פונגו מושך את אופניו של רוג׳ר במהירות עד שזה מתרסק אל תוך האגם. פונגו המבוהל בורח מרוג׳ר והוא מתבלבל וחושב שפרדי היא הכלב שלו. אניטה נבהלת, חושבת שהוא גנב וחובטת בראשו עם תיק אשר בתוכו שלוש לבנים. לאחר מכן היא מבינה את הטעות ומתנצלת, הם צוחקים ומשוחחים ולבסוף נפרדים לשלום. פרדי הכלבה, אינה מעוניינת להיפרד מפונגו והיא גוררת את אניטה בריצה אל תוך האגם. רוג׳ר מציל את אניטה והם מתחברים, ולאחר שהם מבינים שהכלבים שלהם מאוהבים הם מחליטים להתחתן. הם מתחתנים, עוברים לגור יחדיו ולפונגו ופרדי נולדים 15 גורים מתוקים.

אשתו של רוג'ר, אניטה קמפבל-גרין (ג'ואלי ריצ'רדסון), היא מעצבת בגדים, שמתחילה לעצב בגדים בהשראת שני כלביה, הדלמטים. המנהלת שלה, קרואלה דה ויל (גלן קלוז), מתלהבת מעיצוביה אך רוצה ליצור אותם מפרוות כלבים דלמטיים אמיתית. היא מציעה לזוג כסף תמורת הגורים הרבים שנולדו לכלביהם, אך הזוג מסרב, והיא מחליטה לגנוב את הגורים. הזוג, זוג הכלבים וחיות אחרות, נלחמים בקרואלה כדי למצוא ולהחזיר את הגורים להוריהם, לפני שקרואלה תפגע בהם. לבסוף הם מצליחים וקרואלה נעצרת על ידי המשטרה, ונשלחת לכלא.

== צוות השחקנים ==
* גלן קלוז – קרואלה דה ויל, קרואלה היא היריבה המושבעת של הכלבים ושל רוג'ר ואניטה, בסרט זה היא פסיכופתית ואכזרית, האנטגוניסטית הראשית של הסרט.
* ג'ף דניאלס – רוג'ר דירלי
* ג'ואלי ריצ'רדסון – אניטה קמפבל-גריין דירלי
* ג'ואן פלורייט – נני
* יו לורי – ג'אספר
* מארק ויליאמס – הוראס
* ג'ון שרפנל – מר סקינר
* טים מקאינרני – אלונזו
סרט זה הוא בין סרטי הלייב אקשן הבודדים של חברת "וולט דיסני" שטרם דובב לעברית. עם זאת, הסרט הבא בסדרה, "102 כלבים וגנבים, זכה לדיבוב עברי.

== הכנסות וביקורות ==
הסרט זכה בעיקר לביקורות מעורבות. לפי האתר "Rotten Tomatoes", רק כ-40% ממבקרי הקולנוע בארצות הברית נתנו לסרט ציון. למרות זאת הסרט נחל הצלחה גדולה בקופות – הוא הכניס כ-136 מיליון דולר בארצות הברית וכ-184 מיליון דולר מחוץ לה. בנוסף, גלן קלוז הייתה מועמדת לפרסי גלובוס הזהב וסאטורן על תפקידה בסרט.

== המשך ==
הצלחת הסרט הובילה להפקת סדרת אנימציה בשם "101 דלמטים: הסדרה" ששודרה בין השנים 1998 עד 1999. בשנת 2000 שבה גלן קלוז לתפקיד קוראלה בסרט הלייב אקשן השני בזיכיון "כלבים וגנבים"- "102 כלבים וגנבים". בשנת 2021 יצא הסרט הלייב אקשן השלישי בזיכיון, "קרואלה", בכיכובה של אמה סטון שהתמקד בחיי קרואלה הצעירה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי רימייק של דיסני
קטגוריה:סרטים על כלבים
קטגוריה:101 דלמטים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1996
לוסיו גוטיירס

לוסיו גוטיירס (בספרדית: Lucio Edwin Gutiérrez Borbúa, נולד ב-23 במרץ 1957) שימש כנשיא אקוודור בין ה-15 בינואר 2003 ל-20 באפריל 2005.

ב-21 בינואר 2000 נטל גוטיירס חלק בהפיכה נגד שלטון הנשיא ג'מיל מאוואד שבסיומה ב-22 בינואר התמנה גוסטבו נובואה, סגנו של מאוואד, לנשיא במקומו.

גוטיירס רץ לבחירות ב-2002 תחת מפלגת ה-PSP וניצח וב-15 בינואר 2003 נתמנה לנשיא אקוודור. הוא שימש בתפקיד עד לאפריל 2005 אז התפטר לאחר תקופת נשיאות שנויה במחלוקת, ונמלט לברזיל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשיאי אקוודור
קטגוריה:פוליטיקאים אקוודורים
קטגוריה:ילידי 1957
מרוץ מדיסון

מרוץ מדיסון. בחלקה העליון של התמונה ניתן לראות החלפה בין הרוכבים בקבוצה
מרוץ מדיסון הוא מרוץ המיועד לאופני מסלול הנערך בוולודרום. שמו של המרוץ ניתן לו על שם המדיסון סקוור גארדן הראשון, אולם עם 10,000 מקומות ישיבה בניו יורק, שנחנך ב-1879.

==המרוץ==
המרוץ שונה ממרוצים אחרים בכך שמשתתפים בו זוגות (ולעיתים נדירות שלשות). בכל רגע נתון רק רוכב אופניים אחד מהצמד מתחרה, ואילו השני נח. החלפה בין הרוכב המתחרה והרוכב הנח נעשית לפי שיקול דעתם, וחייב להיות מגע ביניהם על מנת לבצע החלפה: משיכה, דחיפה או "לחיצת יד" מותרות. אפשר לראות במרוץ המדיסון גרסה מקוצרת של מרוצי ששה ימים. במרוצים אלו רוכב אחד היה מתחרה בעוד חברו היה יורד מן המסלול, אוכל ונח. כיום המרוץ נע בין 30 ל־90 דקות ושני הרוכבים נשארים על המסלול.

הקבוצה המנצחת היא הקבוצה המשלימה מספר גדול יותר של הקפות במשך הזמן הקבוע. במקרה של שוויון, הקבוצה עם מספר הנקודות הגדול יותר מנצחת. נקודות מושגות על ידי ניצחון בספרינטים (מיאוצים) הנערכים כל מספר קבוע של הקפות, לרוב 20: שלוש הקבוצות הראשונות מקבלות ניקוד.

במשחקים האולימפיים נהוג כי משתתפות 16 קבוצות, כל אחת מייצגת מדינה שונה, ואורך המרוץ הוא 50 קילומטרים. (200 הקפות).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.uci.ch/track/videos/track-cycling-what-the-madison-182198/ הסבר תמציתי על מרוץ המדיסון], באתר האיגוד הבינלאומי לאופניים 

קטגוריה:מרוצי אופניים
קטגוריה:ענפי ספורט
קטגוריה:ספורט אולימפי
ראש ממשלת אוזבקיסטן

ראש ממשלת אוזבקיסטן הוא התפקיד הפוליטי השני בחשיבותו באוזבקיסטן, לאחר תפקיד הנשיא. ראש הממשלה האוזבקי הוא יושב ראש מועצת השרים ומתמנה יחד עם הקבינט על ידי הנשיא בכפוף לאישור הפרלמנט.

==ראשי ממשלת אוזבקיסטן==

{| class="wikitable"
|-
! מספר
! דיוקן
! Name<br><small>(לידה–פטירה)</small>
! colspan=2|תקופת כהונה
! מפלגה
|-
! #
 אסלאם קרימוב<br><small>(1938–2016)</small>
| 1990
| ינואר 1992
| 
|-
! style="background:Green;"| 1
 עבדולחשים מוטאלוב<br><small>(1947–)</small>
| 8 בינואר 1992
| 21 בדצמבר 1995
| המפלגה הדמוקרטית העממית
|-
! style="background:Green;"| 2
| 100x100 פיקסלים
| אוטקיר סולטאנוב<br><small>(1939–2015)</small>
| 21 בדצמבר 1995
| 12 בדצמבר 2003
| המפלגה הדמוקרטית העממית
|-
! style="background:Blue;"| 3
 שבקט מירזייאיב<br><small>(1957–)</small>
| 12 בדצמבר 2003
| 14 בדצמבר 2016
| מפלגת התחייה הדמוקרטית הלאומית
|-
! style="background:#00008B;"| 4
|100x100 פיקסלים
| עבדוללה אוריפוב<br><small>(1961–)</small>
| 14 בדצמבר 2016
| מכהן
| המפלגה הליברל-דמוקרטית
|}

== ראו גם ==

* נשיא אוזבקיסטן

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20150715174023/https://www.gov.uz/en/pages/personal_structure הרכב ממשלת אוזבקיסטן] 

*
סיינס (סרט)

סיינס (באנגלית: Signs) הוא מותחן מדע בדיוני אמריקאי משנת 2002, בבימויו של מ. נייט שאמלאן, בכיכובם של מל גיבסון רורי קאלקין וחואקין פיניקס.

==עלילה==
משפחת הס גרה בפנסילבניה. גרהאם (מל גיבסון), אב המשפחה, הוא כומר לשעבר שעזב את הדת עקב מותה של אשתו, קולין. ביחד עם אחיו מריל (חואקין פיניקס), שחקן בייסבול לשעבר, הוא מגדל את שני ילדיו, מורגן (רורי קאלקין) ובו (אביגייל ברסלין).

יום אחד מופיע מעגל תבואה בשדה התירס של משפחת הס. חברי המשפחה נחלקים באשר לשאלה איך נוצרו המעגלים. באותו לילה, כאשר גרהאם משכיב את בו לישון, הוא מגלה שיש מישהו מחוץ לביתו. ביחד עם מריל הם מתכננים לתופסו, אך לא מוצאים את הפולש. בלילה אחר, כאשר גרהאם הולך להאכיל את כלבתו, הוא מבחין בדמות המסתובבת בשדה. כשהוא שוב לא מוצא אותה, הוא חוזר מבולבל הביתה. בבית שאר בני המשפחה צופים בחדשות בטלוויזיה, לפיהן נצפו אורות לא מזוהים מעל מקסיקו סיטי.

למחרת צופה מריל בקטע וידאו שהוקלט על ידי בחור ברזילאי, שמתעד חייזר. לאחר מכן, המשפחה מחליטה להישאר בבית ולאוטמו מפני החייזרים. זרם החשמל בבית מפסיק לפעול, והם יורדים למרתף; אז הם מגלים שחייזר נכנס לביתם. מאוחר יותר, כשנודע להם באמצעות ידיעה חדשותית ברדיו על כך שקבוצת החייזרים הפולשת נסוגה, הם עולים חזרה לבית. אך אז החייזר חוטף את מורגן. לבסוף מריל מצליח לשחררו והם מגלים שהחייזרים רגישים למים וכך הורגים את החייזר. גרהאם חוזר לכנסייה.

==צוות השחקנים הראשי==
* מל גיבסון - גרהאם הס
* חואקין פיניקס - מריל הס
* רורי קאלקין - מורגן הס
* אביגייל ברסלין - בו הס
* שרי ג'ונס - קרוליין פאסקי
* פאטריסיה קלמבר - קולין הס
* טד סאטון - קנינגהם
* מייקל שוולטר - ליונל פריצ'רד
* מ. נייט שאמלאן - ריי ראדי
* מריט ובר - טרייסי

==הכנסות וביקורות==
הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות. לפי האתר "Rotten Tomatoes", כ-74% ממבקרי הקולנוע בארצות הברית נתנו לסרט ציון חיובי. הסרט נחל הצלחה רבה בקופות: הוא הכניס כ-227,966,634 מיליון דולר בארצות הברית וכ-180,281,283 מיליון דולר בחוץ לארץ; סך הכנסותיו של הסרט בכ-408,247,917 מיליון דולר. הסרט הוא השני במידת הצלחתו מבין סרטיו של הבמאי מ. נייט שאמלאן, אחרי "החוש השישי".

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי אימה מ-2002
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מ. נייט שאמלאן
קטגוריה:סרטי פלישות חוצנים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2002
פירקוי בן באבוי

פירקוי בן באבוי (סוף המאה ה-8 — תחילת המאה ה-9) היה חכם בבלי בתקופת הגאונים, ידוע בשל האיגרת הפולמוסית שחיבר נגד מנהגי ארץ ישראל של תקופתו, וכלפי תורתם של בני ארץ ישראל בכלל. על חכם זה נודע לראשונה משרידי האיגרת שנתגלו בגניזה הקהירית.

פירקוי היה תלמידו של מר רבא שהיה תלמידו של רב יהודאי גאון (ראש ישיבת סורא בשנת 760), מראשוני הגאונים שפעלם ידוע לנו, ואחד מן המוערכים שבהם. 

על פי עדותו של פירקוי באיגרתו, כבר רב יהודאי גאון ניסה לתקוף את מנהג ארץ ישראל, על ידי שליחת איגרות לארץ ישראל גופה. נראה שניסיון זה לא צלח, ובדורו של פירקוי המאבק כבר אינו מופנה כלפי ארץ ישראל ישירות, אלא לקהילה מחוצה לה, המתלבטת בין שני מרכזי התורה המתחרים, שאליה נשלחה איגרתו של פירקוי - ככל הנראה קירואן שבצפון אפריקה.

באיגרתו מאריך פירקוי בשבח התורה שבעל פה ומדגיש שתורה זו מצריכה רציפות של לימוד התורה, שהייתה לדבריו רק בבבל, עוד מימי גלות יהויכין ואילך. לפי פירקוי, מכיוון שבארץ ישראל היה "שמד" וגזרות נגד היהודים, רצף לימוד התורה שבעל פה נפסק, ומנהגי ארץ ישראל הם "מנהגי שמד", דהיינו מנהגים שהונהגו בלחץ המאורעות, ואסור לנהוג בהם לאחר שחלפו הגזרות.

איגרת זו פתחה בפני החוקרים פתח ייחודי לפולמוס הסוער שהיה במאה ה-8 ובמאה ה-9 בין המרכז התורני שבבבל לבין זה שבארץ ישראל, פולמוס שנמשך גם בתקופה מאוחרת יותר, כגון במחלוקת על קידוש החודש בין הגאון הבבלי רב סעדיה גאון לבין גאון ארץ ישראל אהרן בן מאיר.

==קישורים חיצוניים==
* אנציקלופדיה יודאיקה, [http://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/judaica/ejud_0002_0016_0_15821.html Pirkoi ben Baboi] באתר Jewish Virtual Library
* הרב מאיר אליהו ליכטנשטיין, [https://otniel.org/lesson/%D7%A8%D7%A6%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%AA-%D7%9E%D7%A1%D7%99%D7%A8%D7%AA-%D7%AA%D7%95%D7%A9%D7%91%D7%A2%D7%A4-%D7%91%D7%94%D7%92%D7%95%D7%AA-%D7%92%D7%90%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%9D-%D7%95%D7%A8%D7%9E%D7%91/ רציפות מסירת תושבע"פ בהגות גאונים ורמב"ם], באתר ישיבת עתניאל
* לוי גינצבורג, [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=21019&st=&pgnum=521 פירקוי בן באבוי תלמידיה דראבא], גנזי שכטר עמ' 504 ואילך (הקישור אינו פעיל) 
* משה וייס, [http://books.google.com/books?id=eA3rzfjec0wC&pg=PA180&lpg=PA180&dq=%D7%A4%D7%99%D7%A8%D7%A7%D7%95%D7%99&source=bl&ots=8x-duh47X-&sig=CRsF6ChVem-YCfaMbnsZCrAIRh4&hl=en&ei=LyLpTMiANo71sgaGkKCQCQ&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=10&ved=0CGIQ6AEwCQ#v=onepage&q=%D7%A4%D7%99%D7%A8%D7%A7%D7%95%D7%99&f=false מבוא לתורה שבעל פה], עמ' 180, האוניברסיטה הפתוחה
* נחמן דנציג, "בין ארץ ישראל לבבל: דפים חדשים מחיבור "פירקוי בן באבוי'", בתוך [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=92646952 שלם: מחקרים בתולדות ארץ - ישראל ויישובה היהודי - ספר שמיני], יוסף הקר (עורך), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשס"ט - 2008, עמ' 1–32
* 
* [https://maagarim.hebrew-academy.org.il/Pages/PMain.aspx?mishibbur=860000&page=1 תשובות פרקוי בן באבוי], באתר המילון ההיסטורי ללשון העברית
* 

קטגוריה:תקופת הגאונים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-9
הנרגנים

הנרגנים היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בת 8 פרקים ששודרה בערוץ yes דוקו, המבוססת על הסדרה הבריטית המצליחה "Grumpy Old Men" , מבית ה BBC, ששודרה אף היא ב yes דוקו. ב-2009 שודרה הגרסה הנשית של הסדרה "הנרגנות". 

כך מתוארת הסדרה על ידי יוצריה:

==הפרקים==

פרק ראשון - מהר יותר.

פרק שני - גברים חדשים, נשים ישנות.

פרק שלישי - אבאל'ה.

פרק רביעי - מהון להון.

פרק חמישי - פולחנים.

פרק שישי - יומן הפקיד.

פרק שביעי - יום יום חג.

פרק שמיני - טרנטה, אבל אחריך.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20120722090503/http://yes.walla.co.il/?w=2%2F7813 הנרגנים] באתר וואלה
ביקורות
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
הנרגנות

הנרגנות היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בת 8 פרקים ששודרה בערוץ yes דוקו, המבוססת על הסדרה הבריטית המצליחה, Grumpy Old Women, מבית ה BBC, ששודרה אף היא ב-yes דוקו, ומהווה את סדרת ההמשך לסדרה הנרגנים.

הסדרה נותנת פורקן לתסכולים שהצטברו אצל נשים בשנות ה-40 וה-50 לחייהן, נשים מנוסות, שעברו מספיק בחיים בשביל שיהיה להן על מה להתנרגן: משפחה, קריירה, המצב הכלכלי, מצב הצלוליטיס, גברים, ילדים ומשפחה. נשים עם תובנות שיודעות להסתכל על החיים ועל עצמן במבט ביקורתי, משועשע ומבלי לעשות הנחות לאף אחד, גם לא לעצמן. הנשים, נרגנות ישראליות, כולן בעלות כושר התבטאות יוצא דופן, דעות נחרצות על כל נושא בעולם, חוש הומור מפותח, וחוסר מודעות למושג "תקינות פוליטית".

==קישורים חיצוניים==
* 
* - ביקורת 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט בריטי
חברה לטיסות שכר

מטוס [[בואינג 787 של ת'ומסון איירווייז, חברת הצ'ארטר הגדולה בעולם.]]
חברת שֶׂכֶר (נקראת גם צַ'רְטֶר, מאנגלית: Charter airline) היא חברת תעופה המפעילה טיסות מסחריות שאינן סדירות. מחיר כרטיס לטיסות אלה יהיה בדרך כלל זול יותר ממחיר כרטיס לאותו היעד בטיסה של חברה סדירה. לעיתים חברות השכר מפעילות טיסות ליעדים לפי הזמנה של קבוצת לקוחות.
==הגדרה==
"טיסת שכר" היא טיסה בה מעל לשנים-עשר נוסעים (טיסה בה מספר הנוסעים נמוך יותר זוכה לכינוי "מונית אוויר"). חברות תעופה רבות המפעילות טיסות סדירות, מפעילות בנוסף גם טיסות שכר.

טיסות שכר רבות נמכרות במסגרת חבילת נופש שבה המחיר ששולם כולל טיסות, בית מלון ושירותים אחרים. לעיתים מטוס נשכר על ידי קבוצה אחת גדולה כמו ועדי עובדים, קבוצות ספורט וחיילים. 

חברות השכר כפופות לאמנת ורשה אולם אחריותם כלפי הצרכנים מוגבלת יותר מחברה סדירה. חלה אחריות על החברה במקרים בהם לא הוכח כי ננקטו כל האמצעים הדרושים למניעת הנזק לנוסעים. הנטל להוכיח העדר רשלנות הוא על החברה.
==היסטוריה==
כאשר הוקם ארגון חברות התעופה הבינלאומי - יאט"א ב-1945, הסדירו ביניהם חברות התעופה הסדירות (או "לאומיות"), את הכללים שלפיהם יתנהל הטיס המסחרי הבינלאומי. באמצעות רגולציה הובטח אז שהשליטה בקווי הטיסות תישאר בידי חברות התעופה הסדירות. הם קבעו כללים לפתיחת קווי תעופה, לתיאום מחירים והיצע. לרוב חברות תעופה אלו היו בבעלות ממשלתית ברוב העולם, כך שהממשלות בעולם שיתפו פעולה עם הסדרים אלו. בשנות ה-60 החלו חברות חדשות, שלא היו חברות ביאט"א, לעקוף הסדרים אלה באמצעות ביצוע טיסות שכר. בארצות הברית רשות התעופה הפדרלית התירה לטיסות שכר לפעול ללא הגבלה, קמו עשרות חברות תעופה חדשות, שטסו במחירים נמוכים. בהמשך גם באירופה החלו לפעול טיסות שכר שהיו חלק מחבילות נופש, וב-1992 עם הקמת "השוק האירופי האחיד" הוסרו כל ההגבלות על הפעלת טיסות פנים אירופיות.

==טיסות שכר בישראל==
טיסות שכר לישראל החלו לפעול בשנות ה-60 של המאה ה-20, לראשונה בשנת 1963 הותר לחברת איסתא (איגוד סטודנטים לתיור אקדמי) לארגן מספר טיסות שכר לסטודנטים. אך לכל טיסה בנפרד נדרש אישור גם בישראל וגם בארץ היעד. הטיסות של איסתא פעלו בשני הכיוונים, יציאה מאורגנת של סטודנטים מישראל לחו"ל וכניסה של סטודנטים זרים לביקור בישראל. גם מספר טיסות שכר לקבוצות מאורגנות של תיירים וצליינים אושרו באותה עת. אך בשנים 1965 ו-1966 לא אושרו טיסות שכר, בגלל לחץ של חברות התעופה הסדירות. 

ב-1967, ועדה בראשות מנכ"ל משרד המשפטים יוסף קוקיה, המליצה לאשר שוב טיסות שכר באופן קבוע והן החלו לפעול בסוף אותה שנה. עם זאת, התנגדה חברת אל על לקיום הטיסות ופעלה נגד אישורן, אך באוקטובר 1977 הוקמה חברת בת של אל על בשם "אל על שירותי שכר בע"מ" ("סאן דור"), כחברה ישראלית לטיסות שכר. בין השנים 1981 ל-1984 פעלה חברת מעוף נתיבי אוויר כחברה ישראלית לטיסות שכר.

ארקיע וישראייר מפעילות גם הן טיסות שכר בעונת התיירות. גם מחו"ל מגיעות לישראל טיסות שכר רבות ומספר הטיסות הרב ביותר מגיע מיוון, איטליה, הולנד, טורקיה, ספרד ובריטניה.

==ראו גם ==
* חברה לטיסות חסך

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעופה אזרחית
צ'רטר

צ'רטר הוא מסמך המעניק סמכות או זכויות. מקור המונח יווני - χάρτης (כָארְטִיס, שכבת פפירוס), מהיוונית עבר ללטינית ודרכה לשפות אחרות. כיום הוא משמש הן במשמעות המקורית של כתב זכויות והן במשמעות הרחבה של הרשאה כלשהי.

==הערות שוליים==
קלונימוס הזקן

קָלוֹנִימוּס בן יצחק הזקן היה רב ומקובל, מגדולי חכמי יהדות אשכנז בסוף המאה ה-11, בן למשפחת קלונימוס.

היה בן לאחת המשפחות המיוחסות באשכנז, מצאצאי רבי אבון הגדול. אביו רבי יצחק היה בנו של רבי אליעזר הגדול בן יצחק בן יהושע בן רבי אבון הגדול. סבו, רבי אליעזר הגדול, התייתם בצעירותו וגדל בבית קרובו, רבי שמעון ממגנצא, נכדו של רבי אבון, מגדולי פייטני אשכנז.
 
רבי קלונימוס למד אצל אביו רבי יצחק, שהעביר לו מסורות ומנהגים שקיבל רב מפי רב. רוב חייו ישב במגנצא עד לגזירות תתנ"ו (1096), אז עבר לשפיירא, מקום מגורי בנו רבי יהודה, ושם נפטר בשנת ד'תתפ"ו (1126). רבי אלעזר מגרמייזא (בעל הרוקח) מתאר את הצלתו מגזירות תתנ"ו: על פטירתו מסופר שהייתה העיר במצור ולא יכלו לקוברו, ועל כן הניחהו בארון ושמו אותו במקוה שבעיר, וכשהוסר המצור לקחו את ארונו לקברות אבותיו במגנצא.

פסקיו ומנהגיו של רבי קלונימוס הובאו הובאו בפירושו של רש״י ב"ספר הפרדס" ובספרים נוספים מבית מדרשו של רש"י, וכן הוא מוזכר בתוספות וספרי פוסקים אחרים. תשובה אחת ממנו נדפסה בין תשובות המהר"ם מרוטנבורג. 

מלבד גדולתו בתורה היה בקי בתורת הנסתר, והרבה מתורת הקבלה של חכמי אשכנז נמסר בשמו. בנו היה רבי שמואל החסיד, אביו של רבי יהודה החסיד, מייסדי חסידות אשכנז. רבי אלעזר מגרמיזא, תלמידו של רבי יהודה החסיד וקרוב משפחתו, מתאר את השתלשלות "סוד תקון התפילה". על פי תיאורו רבנו קלונימוס לימד את סודות התפילה לרבי אלעזר החזן משפירא, כיון שבנו, רבי שמואל, היה עדיין צעיר בשעת פטירתו. לאחר שבגר רבי שמואל העביר לו רבי אלעזר החזן את מה שקיבל מרבי קלונימוס והוא העביר אותם לבנו רבי יהודה החסיד שמסר אותם לרבי אליעזר מגרמייזא.

==לקריאה נוספת==
* 
*יהודה אהרן הורוויץ, ושמו רבי קלונימוס, מכון מורשת אשכנז, בני ברק 2014 (באנגלית)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:משפחת קלונימוס
קטגוריה:משפחת אבון הגדול
קטגוריה:מגנצא: רבנים
קטגוריה:שפיירא: רבנים

en:Kalonymos family#Kalonymus ben Isaac the Elder
אוגוסט פושון

אוגוסט פליקס פושון (בצרפתית: Auguste Félix Fauchon; ) היה שף, אופה-פטיסייה ואיש עסקים צרפתי ידוע בתחום המזון.

==ביוגרפיה==
אוגוסט פליקס פושון נולד באלון (Ellon), קלבדוס, הגיע לפריז ב-1885; החל את הקריירה שלו כשהסתובב בשווקים והציע פירות וירקות מביתו בנורמנדי ארבע עונות בשנה. בשנה שאחרי-כן הוא פתח בכיכר המדלן מעדנייה שהציעה מוצרי מזון בעלי איכות גבוהה (מכולת, עופות, בשר, גבינות, עוגות וממתקים, יינות ואלכוהול), כולם מצרפת בלבד; את הלקוחות שהתעניינו ברכישת מוצרים אקזוטיים הוא הפנה לחברו הדיאר (Hediard).

נוכח הצלחת העסק שלו, הוא פתח מאפייה ב-1895 ושלוש שנים אחר-כך פתח את "חדר התה הגדול" בכיכר המדלן 24. ב-1900 השיק את המרתפים הגדולים של יינות-האיכות של חנויות פושון ברחוב רי דה לה קומט, ליד האינווליד. בין שתי מלחמות העולם פתח שירות קייטרינג. בזמן זה, פושון, גם נתן את שמו למיני קפה, שוקולדים, תה, וריבות; הללו נבחרו היטב ושוגרו ללקוחות בצרפת ומחוצה לה, בכך היה המותג הראשון של מזון יוקרה. לאחר מותו של מייסדה, החלה חנות פושון לרכוש מוצרי מזון יוקרתיים מארבעה קצוות תבל.

פושון הלך לעולמו בפריז.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Larouse Gastronomique, Clarkson Potter, New York, 2001, page 473.
</div>
* ישראל אהרוני, במטבח הצרפתי, הוצאת מודן, תל אביב, 1995, עמ' 18–21.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.fauchon.com/ האתר של פושון]
* [http://www.haaretz.co.il/world/CM.world_place,1173,263,402,.aspx על פושון], בעכבר עולם
* רענן רוגל, [https://web.archive.org/web/20160303222236/http://www.foodis.co.il/feature.asp?sec=13&featid=5771 מעדניית פושון בפריז חוגגת 120 שנות טעמים], "אכול ושאטו", 9.1.2006
* ערן אלדר, [http://www.megalim.co.il/inner.asp?category_code=3&object_id=516 הכי טעים באירופה: המעדניות של], "מגלים", 31/08/2003
* [http://www.tripi.co.il/Show.action?item=4957068 על פושון], "טריפי"
* שאול מידן, [http://www.globusman.co.il/view_tip.php?id=2660 מעדנייה מהאגדות בפריז], "גלובוסמן"
* 

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1856
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1945
אליעזר הגדול בן יצחק

רבי אליעזר הגדול בן יצחק (בערך 990 - 1060) היה מגדולי חכמי אשכנז בתחילת המאה ה-11.

== ביוגרפיה ==
היה בן למשפחת רבנים מיוחסת. אבי סבו היה רבי אבון הגדול ממגנצא, ואחיו של סבו היה רבי שמעון ממגנצא. התייתם בצעירותו וגדל בבית קרובו, רבי שמעון ממגנצא, מגדולי החכמים בדורו. כן למד אצל רבנו גרשום מאור הגולה, וראה בו כנראה את רבו המובהק. מקובל כי היה תלמידו של רבינו יהודה בן מאיר הכהן, אך לדעת אברהם גרוסמן סביר יותר שהיה חברו או תלמיד חבר שלו.

עמד בראש הישיבה במגנצא יחד עם חברו רבי יעקב בן יקר, רבו של רש"י. על תלמידיו נמנו רבי יצחק בן יהודה ורבי יצחק הלוי, גם הם רבותיו של רש"י. רש"י עצמו מביא מדבריו בפירושו למקרא ולתלמוד,, אך נראה שלא למד אצלו. תלמידים אחרים שלו הם כנראה ר' יצחק בן מנחם (אחיו של ר' אליהו הזקן ומגדולי חכמי צרפת בסוף המאה ה-11), ואפשר שגם ר' משולם בן משה ממגנצא למד אצלו.

בדור של תלמידי תלמידיו ניתנו לו התארים "הגדול" ו"הגאון".

רבי מנחם די לונזאנו ייחס לו את החיבור "ארחות חיים", הנקרא גם "צוואת ר' אליעזר הגדול", ועמו הסכימו כמה מראשוני חכמת ישראל. יש שייחסו ספר זה לתנא ר' אליעזר הגדול, אך לדעת גרשם שלום וישעיהו תשבי לספר זה יש זיקה גדולה לספר הזוהר, ומכאן שייחוסו לר' אליעזר הגדול הוא מוטעה.

שמחה אסף פרסם קטעים מפירושו למסכת חולין.

נכדו הוא רבי קלונימוס בן יצחק הזקן, מחכמי אשכנז בסוף המאה ה-11, אביו של רבי שמואל החסיד, אביהם של רבי אברהם ראש ישיבת שפייר ורבי יהודה החסיד.

== לקריאה נוספת ==
* אברהם גרוסמן, חכמי אשכנז הראשונים, ירושלים תשס"א<small>3</small>, עמ' 211 - 233.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [https://www.jstor.org/stable/23585538?seq=1#metadata_info_tab_contents קטעים מפירושו למסכת חולין], תרביץ יט, תש"ח.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משפחת קלונימוס
קטגוריה:תלמידי רבנו גרשום מאור הגולה
קטגוריה:משפחת אבון הגדול
קטגוריה:מגנצא: רבנים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-11
מיכאל קון

מיכאל קון (1913–1990) היה אדריכל ישראלי.

==קורות חיים==
קון נולד בעיר רוסטוב שברוסיה. בשנת 1919, בהיותו בן חמש, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. אביו היה מהנדס אזרחי ובעקבות עבודותיו של האב נדדה המשפחה לחיפה ולאחר מכן לירושלים שם השלים את לימודי התיכון בגימנסיה רחביה.

את הכשרתו כאדריכל ומתכנן ערים קיבל בבריסל שבבלגיה שם הושפע רבות מהאדריכל ההולנדי חריט ריטפלד. בשנת 1936 סיים את לימודיו ושב לארץ ישראל אך בשל המיתון הקשה בו הייתה נתונה הארץ באותה העת לא הצליח למצוא עבודה. בעקבות זאת נסע לפריז למשך שנה. בשנת 1939 שב לארץ ישראל והצטרף לאביו, נחמיה קון, שעבד באותה העת כמהנדס ראשי של חברת האשלג הארץ-ישראלית. קון שימש כאדריכל החברה ותכנן את מחנה סדום ובכלל זה את בתי המגורים שתוכננו בהתאם לתנאי האקלים הקשים במקום.

עם קום מדינת ישראל הצטרף לאגף התכנון במשרד ראש הממשלה, שם עסק בתכנון יישובים, ובכלל זה ערי הפיתוח לאכלוס רבבות העולים ומימוש מדיניות פיזור האוכלוסייה. באמצע שנות החמישים פרש מתכנון ממשלתי ופתח משרד תכנון פרטי בו עבד עד למותו בשנת 1990.

קון היה פעיל מרכזי באגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל, מרצה בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון וכן פרסם מאמרים רבים. בסוף ימיו פרסם את ספרו היחיד "אדם בונה ביתו – חופש או כפיה בשיכון" (הוצאת הקיבוץ המאוחד) בו הושפע מתפיסותיו של האדריכל ג'ון טרנר. החל משנות השבעים הירבה קון להרצות בחו"ל ובעיקר בארצות הברית.

==פרויקטים נבחרים==
*מבנים במחנה העובדים בסדום.
*תכנון יישובים ושכונות מגורים, במסגרת אגף התכנון במשרד ראש הממשלה.
*תוכנית מתאר ראשונה לאופקים.
*מרכז עירוני בקריית גת, תחילת שנות ה-60 (נהרס בחלקו).
*בית הספר החקלאי כנות (זכייה מקום ראשון בתחרות תכנון).
*אולם ספורט ואירועים, קיבוץ מסילות, 1981.
*שכונת מגורים, אשדוד.
*מועדון צוותא, תל אביב.
*מרכז השיקום, מרכז רפואי תל השומר.
*מרכז מרפאות מחוזי של קופת חולים כללית, ראשון לציון, שנות ה-80.

==פרסומים==
*אדם בונה ביתו - חופש או כפיה בשיכון, סדרת קו אדום, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989.
*[https://michaelarch.wordpress.com/2019/04/06/%D7%9E%D7%A0%D7%97%D7%94-%D7%9C%D7%93%D7%91-%D7%9B%D7%A8%D7%9E%D7%99/ מנחה לדב כרמי], פורסם על פי כתב יד באתר 'חלון אחורי', 6 באפריל 2019

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
ניקולס ספארקס

ניקולס צ'ארלס ספארקס (באנגלית: Nicholas Sparks; נולד ב-31 בדצמבר 1965) הוא סופר רומנים רבי מכר, תסריטאי ומפיק קולנוע אמריקאי. כתב 18 רומנים ידועים. בספריו הוא עוסק בנושאים כגון אמונה נוצרית, אהבה, טרגדיה וגורל. 11 מהם עובדו לסרטים: מכתב בבקבוק, סיפור אהבה בלתי נשכח, היומן, לילות ברודנטה, ג'ון היקר, השיר האחרון, בר מזל, מקום מבטחים, הטוב שבי, אהבה למרחקים ארוכים ו"הבחירה".

== ביוגרפיה ==
ניקולס ספארקס נולד באומהה-נברסקה.

הוא השני מבין שלושת ילדיהם של פרופסור פטריק מייקל ספארקס וג'יל אמה מרי (לבית Thoene) ספארקס. שורשי משפחתו מגיעים ממוצא גרמני, צ'כי, אנגלי ואירי.

אחיו הבכור הוא מייקל ארל "מיקה" (1964). אחותו הצעירה דניאל "דנה" ספארקס (1966–2000) נפטרה בגיל 33, ספארקס אמר שהיא ההשראה לדמות הראשית ברומן שלו "סיפור אהבה בלתי נשכח".

הוריו חינכו אותו כנוצרי קתולי אמונה בה הוא מחזיק עד היום ועל פיה מחנך את ילדיו. במהלך ילדותו, נדדה משפחתו באזורים שונים של ארצות הברית; מינסוטה, לוס אנג'לס, גרנד איילנד-נברסקה ולבסוף, בהיותו בן שמונה, השתקעה המשפחה בפייר אוקס שבקליפורניה, בה הוא סיים את לימודיו התיכוניים. מ-1984 למד באוניברסיטת נוטרדאם, תחת מלגת הצטיינות באתלטיקה, וב-1988 סיים תואר במנהל עסקים.

לאחר סיום לימודיו ניסה ספארקס להתקבל לבית ספר למשפטים ובמקביל חיפש עבודה בתחום הפרסום, אך ללא הצלחה. ובמשך תקופה ארוכה עסק בעבודות מזדמנות, בהן שמאות מקרקעין, מלצרות וטלמרקטינג. 

בתקופה זו הכיר את קאתי קוט, והם נישאו ב-1989. בשנת 1993 עבר הזוג להתגורר בגרינוויל שבדרום קרוליינה. והחל משנת 1997 עברו לניו-ברן בצפון קרוליינה, ולהם שלושה בנים ותאומות.

ספארקס ואשתו קאתי נפרדו ב-2015, נשארו בקשרי ידידות.

==קריירת כתיבה==
את ספר הביכורים שלו: "The Passing", שמעולם לא פורסם, כתב ספארקס ב-1985, במהלך חופשת מחלה ארוכה, אותה בילה בקיץ של שנת לימודיו הראשונה באוניברסיטה, כתוצאה מפציעת ספורט.

ב-1989, כתב רומן נוסף שלא פורסם, "The Royal Murders".

ב-1990 כתב בשיתוף עם אצן העבר וזוכה מדליית הזהב האולימפית בילי מילס, את הספר "Wokini: A Lakota Journey to Happiness and Self-Understanding". הספר נמכר בכ-50 אלף עותקים בשנה הראשונה לצאתו לאור.

לאחר שעבר להתגורר עם משפחתו בגרינוויל, כתב את ספרו הבא, "היומן" (The Notebook). שנתיים לאחר מכן הוא התגלה על ידי סוכנת הספרות תרזה פארק, שקראה את הספר והוא מצא חן בעיניה. היא השיגה לו מקדמה של מיליון דולר עבור פרסומו בהוצאת הספרים של טיים וורנר; הספר פורסם ב-1996 והפך לרב-מכר כבר בשבוע הראשון לצאתו.

לאחר הצלחת ספרו, עבר ספארקס להתגורר בניו-ברן , שם כתב מספר רבי מכר נוספים.

רבים מספריו תורגמו לעברית, בהם "היומן", "עיקול בדרך", "מכתב בבקבוק", "סיפור אהבה בלתי נשכח", "החתונה", "שומר הראש", "מאמין אמיתי", "ג'ון היקר", "לילות ברודנטה", "הבחירה", "להתחיל מחדש", "הטוב שבי", "בר מזל", "שניים שניים" ו"אהבה למרחקים ארוכים".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
אהבת חינם

"ואם נחרבנו ונחרב העולם עמנו על ידי [[שנאת חינם, נשוב להיבנות והעולם עמנו יבנה על ידי אהבת חינם" - הרב קוקחורבן בית המקדש השני; (צייר: דייוויד רוברטס, שמן על בד, 1850)]]
אהבת חינם הוא מושג שהופיע לראשונה בספרות הרבנית במאה ה-20 כהופכי למושג שנאת חינם, המוזכר בתלמוד כסיבה לחורבן בית שני.

== מקור ==
המושג נמצא לראשונה בדברי תורתו של רבי יחזקאל מקוזמיר, שאמר: "כמו שחורבן בית המקדש היה על ידי שנאת חינם, כן לתקן זה צריך אהבת חינם, שכל אחד מישראל יאהב את חבירו בחינם".

המושג התפרסם בעקבות השימוש שעשה בו הרב קוק בספרו אורות הקודש: "ואם נחרבנו ונחרב העולם עמנו על ידי שנאת חינם, נשוב להיבנות והעולם עמנו יבנה על ידי אהבת חינם...". לרב קוק גם מיוחס המשפט "מוטב שאכשל באהבת חינם מאשר בשנאת חינם". משפט דומה, "מוטב שאכשל מאה פעמים באהבת ישראל חינם מאשר פעם אחת בשנאת ישראל חינם", יוחס לאחר שנים לאדמו"ר מויזניץ, הרב ישראל הגר (אהבת ישראל).

באותה התקופה השתמש במושג גם הרב חנוך צבי הכהן לוין, בספרו 'יכהן פאר' בדרוש לשבת הגדול: "וצריכים לראות באלו הימים לעבוד לבא לכח אהבה, תמורת שנאת חינם אהבת חינם, אפילו ממי שאין לו שום טובה לאהוב אותו כנפשו ולבא לכח אהבה ואחדות, ועל ידי זה נזכה לגאולה".

המושג התפשט בציבור, ובהשראתו נוסחו סיסמאות הדוגלות בריבוי אהבה.

המושג מופיע גם בכתבי הרב מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד הקורא להרבות באהבת חינם.

הרב אליהו בקשי דורון כתב שמשמעות של "חינם" במושג "אהבת חינם" שונה ממשמעותו במושג "שנאת חינם". בעוד באחרון המשמעות היא בלא סיבה, בראשון הכוונה היא ללא תמורה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://ph.yhb.org.il/08-01-02/ הרב אליעזר מלמד, פניני הלכה, הלכות בין אדם לחברו]
* הרב שלמה אבינר, [http://www.katif.net/art.php?table=jew1&id=305 אהבת חינם], באתר קטיף.נט 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אהבה
קטגוריה:מושגים ביהדות
ועדת ששינסקי (מס הכנסה)

ועדת המומחים לרפורמה במס הכנסה ליחידים, שנודעה בשם ועדת ששינסקי, על שם העומד בראשה, פרופ' איתן ששינסקי, היא ועדה ציבורית שמונתה על ידי שר האוצר, משה נסים, ונתבקשה להגיש המלצות לרפורמה מקיפה במס הכנסה בישראל.

הוועדה מונתה ב-18 ביוני 1987, והגישה המלצותיה בחודש פברואר 1988. בנוסף לפרופ' ששינסקי היו חברים בוועדה פרופ' דן גלאי, רו"ח דב ספיר, פרופ' אפרים צדקה וד"ר אמנון רפאל.

בכתב המינוי הנחה שר האוצר את הוועדה להבטיח את המטרות הבאות:
# חלוקה צודקת של ההכנסה והגברת המוטיבציה לעבודה, להגדלת הפריון וההשקעות.
# הרחבת בסיס המס תוך בחינת מרכיבי ההכנסות למיניהם והפניית המקורות שייווצרו למען הגדלת ההכנסה הפנויה לבעלי מדרגת מס של 45% ומטה.
# צמצום עיוותים ואפליות כדי לעודד את חידוש הצמיחה הכלכלית.
# פישוט שיטת המס.

בדין וחשבון שהגישה מנתה הוועדה את העקרונות הכלליים שלאורם גיבשה את המלצותיה:
# הרחבת בסיס ההכנסה והקטנת שיעורי המס.
# פרוגרסיביות: אחוז המס מן ההכנסה יעלה עם עליית ההכנסה.
# בסיס הכנסות ריאלי, תוך התמודדות עם העיוותים שיוצרת האינפלציה.
# שוויון בין נישומים שווים – ביטול אפליה לפי ענף כלכלי ולפי אופן יצירת ההכנסה (שכירים לעומת עצמאים).
# השגת יעדים באמצעות תקציב המדינה.
# המשפחה בתור יחידת מיסוי, תוך התחשבות בהוצאות על ילדים.
# הטלת חובת דיווח כללית.
# אי החלה רטרואקטיבית – המלצות הוועדה יחולו על הכנסות שיצטברו לאחר החלת הרפורמה.
# שמירה על יחס נאות בין המס המוטל על יחידים ובין המס המוטל על חברות.
# שמירה על האיזון התקציבי.

עיקר המלצות הוועדה:
* ריווח מדרגות המס כך שיוקטן גובה המס המחושב לפיהן.
* תוספת נקודת זיכוי, צעד שפירושו הקטנת נטל המס והעלאת סף המס.
* תשלום קצבת ילדים על בסיס אוניברסלי (כלומר ביטול המס שהוטל עליהן).
* הטלת מס על רווח הון ריאלי בשוק ההון.
* הטלת מס על הפרשת המעסיק לקרן השתלמות.
* ביטול אחדות מהטבות המס, כגון פטור ממס למתנות ולארוחות.

משמעותו של שינוי מסוג זה, הנעשה מבלי לשנות את סך כל המס שנגבה, היא שינוי בחלוקת נטל המס: הגדלת נטל המס על חלק מהאוכלוסייה והקלתו על חלק אחר. בנסיבות אלה נוצרה התנגדות לשינוי מצדה של האוכלוסייה הנפגעת, ולכן נדחה יישום ההמלצות. בשנת 1990 נתקבל תיקון 83 לפקודה ובו יושמו אחדות מהמלצות הוועדה. ההמלצה להטלת מס על רווח הון ריאלי בשוק ההון מומשה לאחר יותר מעשר שנים, לאחר שעוד שתי ועדות לרפורמה במס המליצו עליה. ההמלצה להטלת מס על הפרשת המעסיק לקרן השתלמות לא מומשה עד היום (אף שגם עליה המליצה ועדה נוספת, ועדת בן בסט), אך נקבעה תקרה להפרשה הפטורה.

==ראו גם==
* נטל המס בישראל

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.finance.gov.il/hachnasot/docs/shashinski_report.pdf דו"ח ועדת המומחים לרפורמה במס הכנסה ליחידים], פברואר 1988, באתר משרד האוצר

==הערות שוליים==

קטגוריה:פקודת מס הכנסה
ששינסקי (מס הכנסה)
ששינסקי, ועדת
קטגוריה:ישראל: היסטוריה כלכלית
הכנסת ספר תורה

הכנסת ספר תורה ב[[פתח תקווה אחר מלחמת העולם השנייה]]
הכנסת ספר תורה ב[[פאפה בשנת תרצ"ד (1934).]]
ה[[רמטכ"ל גבי אשכנזי כותב אותיות אחרונות בספר תורה, 2010]]
הרב [[יצחק לוי, 2006–תשס"ו, בהכנסת ספר תורה לבית-כנסת חדש לזכר בתו איילת השחר לוי]]
הזמנה לחגיגה לרגל הכנסת ספר תורה
הכנסת ספר תורה היא טקס שבו מכניסים לבית כנסת ספר תורה חדש שהסתיימה כתיבתו או ספר שהגיע מבית כנסת אחר. טקס ההכנסה חגיגי, ובמקרה של ספר חדש תחילתו בכתיבה חגיגית של האותיות האחרונות בביתו של תורם הספר, והמשכו בתהלוכה מלווה בשירה ובריקודים מביתו של התורם אל בית הכנסת.

בכתיבת האותיות האחרונות מתכבדים חשובי הקהל ונכבדיו, כל אחד מהם כותב אות אחת. בקהילות מסוימות מקפידים על טהרה מיוחדת הנדרשת לכותבי האותיות, והכתיבה מותרת רק למי שטבל במקווה טהרה באותו יום.

==ריקודים==
ספר התורה מעוטר בזמן התהלוכה בכתר תורה, ומעליו מחזיקים החוגגים חופה עם ארבעה מוטות. נהוג לכבד אנשים חשובים מתוך הקהל – וכמובן את תורם הספר – בהחזקת ספר התורה ובריקוד עמו.

נהוג שהילדים מחזיקים לפידים בוערים בידיהם כשהם מתהלכים לפני ספר התורה. מנהג זה מקורו במעמד קבלת התורה בהר סיני, המתואר בפסוק שהיה מלווה בברקי אש: ; גם את הכנסת ספר התורה לבית הכנסת נהוג לעשות בלפידי אש. בחלק מהקהילות נוהגים ללבוש בגדי שבת לכבוד שמחת הכנסת ספר התורה.

פעמים שהתהלוכה מלווה בתזמורת המוצבת על מכונית מיוחדת המעוטרת בכתרי תורה, ולרוב מוקדשת במיוחד לפאר מעמדי הכנסת ספר תורה. התזמורת או מערכת ההגברה המוצבת על המכונית משמיעה שירים יהודיים אותנטיים עממיים המספרים על חשיבות התורה.

==הכנסת ספר התורה לבית הכנסת==
לאחר התהלוכה, ובהתקרב ספר התורה לבית הכנסת, יוצאים מספר חוגגים מבית הכנסת ורוקדים עם ספרי תורה הישנים שבבית הכנסת מול הספר תורה החדש המוכנס לבית הכנסת, בשירת . בהיכנס ספר התורה אל בית הכנסת, רוקדים עמו עוד שעה ארוכה בבית הכנסת עצמו, ולאחר מכן מכניסים אותו לארון הקודש. בבתי כנסת ספרדים נהוג שהנשים זורקות סוכריות על ספר התורה.

לאחר הכנסת הספר לארון הקודש, יש הנוהגים להוציאו תוך אמירת פסוקי (כמו בשמחת תורה) ולקרוא בו בלא ברכה בפרשת וזאת הברכה מ"מעונה אלהי קדם" עד סוף הפרשה, ולאחר מכן מכניסים אותו חזרה לארון הקודש. תורם ספר התורה מברך ברכת "שהחיינו" בפעם הראשונה שהוא קורא בו.

==חוזה השאלה של ספר תורה==
על מנת לקיים את מצוות כתיבת ספר תורה בהידור, עדיף מבחינה הלכתית להשאיל את ספר התורה לבית הכנסת, ובכך נשאר הספר משפטית ברשות בעליו, ולא לתת במתנה לבית הכנסת. נהוג לערוך חוזה השאלה בין תורם ספר התורה לבין בית הכנסת.

==סעודת המצווה==
לאחר גמר הכנסת ספר התורה, נערכת סעודת שמחה לרגל הכנסת ספר התורה להיכל. סעודה זו נחשבת כסעודת מצווה. לעיתים משלבים את הסעודה יחד עם מעמד חנוכת הבית לבית הכנסת, או יחד עם סעודת הילולא לזכרו של נפטר, שלזכרו מוכנס ספר התורה לבית הכנסת.

בסעודת המצווה מקובל שרב בית הכנסת או תלמיד חכם אחר דורש לכבוד התורה.

==לקריאה נוספת==
* גבריאל ציננער, נטעי גבריאל הנהגות וסדר הכנסת ספר תורה, תשנ"ח

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100820062316/http://www.ott.co.il/new_torah_1.html סדר הכנסת ספר תורה] באתר של מכון אות
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסים
קטגוריה:ספר תורה
דיזנהאוז

דיזנהאוז – בי.טי.סי. המוכרת בשם המקוצר "דיזנהאוז" היא חברת תיירות ישראלית שהוקמה בשנת 1926 כחברת נסיעות משפחתית על ידי שלמה דיזנהויז.

==היסטוריה==
בשנת 1986 נרכשה החברה על ידי כלל תיירות מקבוצת כלל.
בשנת 2005 התמזגה החברה עם "יוניתורס".
בחודש יולי 2015, מוזגה הפעילות של החברה עם חברת בי.טי.סי – מרכז נסיעות עסקי. החברה החדשה נרשמה תחת המותג המוביל "דיזנהאוז" וחיזקה את מעמדה כחברת התיירות המובילה והגדולה ביותר במתן שירותי נסיעות ללקוחות עסקיים.

לדיזנהאוז כ-40 סניפים בפריסה ארצית בישראל והיא מעסיקה כ-450 עובדים. 15 מהסניפים נמצאים בתוך חברות עסקיות שונות.

ההחברה משמשת כנציגה הישראלית של תאגיד התיירות הגלובאלי , הפועל ב-100 מדינות ברחבי העולם.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תיירות ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1926
זרעי חמניות

זרעי חמניות (באנגלית: Sunflower Seeds) היא יצירה פיסולית מעשה ידי הפסל הסיני איי וייוויי המוצגת באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כחלק מ"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור.

==תיאור היצירה==
היצירה הוקמה באולם הטורבינה של המוזיאון, והיא ה-11 מבין היצירות שהוצגו באולם במסגרת סדרת יוניליבר.

רצפת אולם הטורבינה רחב הידיים כוסתה ב-100,000,000 פסלים של זרעי חמניות, בעלי משקל כולל של 150 טון. כל זרע וזרע הוא פסל ייחודי ריאליסטי העשוי חרסינה. אף שהזרעים נראים דומים, הזרעים, שנוצרו בעבודת יד בגודל טבעי, שונים זה מזה. כל אחד מהזרעים פוסל בנפרד על ידי 1,600 פסלים בסדנאות פיסול קטנות בעיר ג'ינגדז'ן. 

החרסינה הוא מוצר המסמל את סין הן בעיני עצמה והן בתרבות המערב, ונחשב עד לאמצע המאה ה-20 כאחד ממוצרי היצוא העיקריים שלה. היקף היצירה מסמל את התפשטות יצוא מוצרי הצריכה השונים מסין למערב, ומעמדה של סין כייצואנית לעולם המערבי.

האמן התכוון כי המבקרים ידרכו על הזרעים ויוכלו לשחק בהם בידיהם, אולם החל מה-16 באוקטובר 2010 נאסר על המבקרים לדרוך על היצירה, והם מורשים לצפות בה מהגשר החוצה את אולם הטורבינה בלבד, וזאת מאחר שהדריכה על הזרעים שחררה אבק, ומנהלי המוזיאון חששו מנזקים בריאותיים למבקרים שאבק זה יכול לגרום.
תצלום תקריב של פסלי החמניות

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:סדרת יוניליבר
לנטאו

האי לנטאו (באנגלית: Lantau Island, בסינית: 大嶼山 מ-"爛頭" - "הפסגה המשוננת") הוא הגדול באיי הונג קונג, והשישי בגודלו מבין איי סין.

האי ממוקם בשפך נהר הפנינים, ומהווה חלק ממחוז האיים החיצוניים של הונג קונג.

שטחו של האי 147.16 קמ"ר.

באי ממוקם שדה התעופה הבינלאומי הונג קונג וכן אתר נגונג פינג 360 ואתר הנופש דיסנילנד הונג קונג.

==היסטוריה==
חפירות ארכאולוגיות באי גילו כי האי היה מיושב החל מהתקופה הנאוליטית. תושבי האי התפרנסו בעיקר מדייג. וכן עד המאה ה-19 האי שימש בסיס לשוד ימי ולהברחות. בשנת 1817 נבנה באי מבצר טאי צ'ונג במטרה לעצור את השוד הימי באזור.

מתיישבים אירופאים פורטוגזים התיישבו באי בראשית המאה ה-16 אולם נטשו את ההתיישבות לאחר שנים ספורות, בשנת 1517, בעקבות מתקפה סינית. במהלך המאה ה-17 הפך האי לעמדת מסחר בריטית, קודם להקמת המושבה בהונג קונג. במקביל נבנו באי שתי מצודות: מצודת פאן לאו ומצודת טונג צ'ונג על ידי הממשל הסיני במטרה להגביר את שליטת באזור.

בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש האי ההררי אתר מסתור לפרטיזנים שלחמו ביפנים אשר כבשו את הונג קונג.

==גאוגרפיה ואוכלוסין==
האי הררי ברובו, ומרבית שטחיו הן שמורות טבע בלתי מיושבות. הנקודה הגבוהה באי היא פסגת לנטאו, שגובהה 934 מטרים מעל פני הים (הפסגה השנייה בגובהה בהונג קונג, לאחר טאי מו שאן).

באי מתגוררים 45,000 תושבים (לעומת 1.4 מיליון תושבים באי הונג קונג הסמוך), מרביתם באזור טונג צ'אנג שהתפתח מאז הקמת שדה התעופה הבינלאומי. באזור זה גורדי שחקים שגובהם מגיע ל־50 קומות, ובו מתגוררים כ־25,000 תושבים. הבנייה הצפופה והרבה באזור זה צפויה להגדיל את אוכלוסיית האי ל־200,000 תושבים בתוך שנים ספורות.

באזור מפרץ התגליות בדרום־מזרח האי מתגוררים כ־14,300 תושבים.

==תיירות==
באי שלושה אתרי תיירות עיקריים -
# אזור נגונג פינג בו ממוקם בודהה טיאן טאן - פסל בודהה עשוי ברונזה שנחשב לפסל הבודהה היושב הגדול ביותר בעולם, מנזר פו לין וכן כפר השעשועים נגונג פינג. לאתר זה מגיעים באמצעות רכבל נגונג פינג 360.
# אתר הנופש דיסנילנד הונג קונג ממוקם בצפון מזרח האי, כשני קילומטרים ממפרץ התגליות.
# הכפר טאי או המציג את אורח החיים המסורתי באי.

יותר ממחצית שטחו של האי הוא שמורת טבע, ובה מסלולי טיול מסודרים. הידוע שבהם הוא שביל לנטאו שאורכו 70 ק"מ.

==תחבורה==
קווי [[הרכבת התחתית של הונג קונג, באי לנטאו]]
הקמת שדה התעופה הבינלאומי באי לנטאו הביא לקישורו של האי למערכת התחבורה של הונג קונג. שדה התעופה מקושר באמצעות גשר קאפ שוי מון, אמת מא וון וגשר צינג מא.

רכבת מהירה מקשרת את שדה התעופה עם אזור סנטרל.

קו טונג צ'אנג של הרכבת התחתית מגיע אל טונג צ'אנג (נקודת המוצא של רכבל נגונג פינג). קו אתר הנופש דיסנילנד מתפצל מקו זה בסאני ביי.

קו מעבורות מקשר את האי לסנטרל ולמוי וו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.greenlantau.com/ התנועה לשימור הטבע בלנטאו]
* [http://www.np360.com.hk/ נגונג פינג 360]
* 

*
קטגוריה:הונג קונג
קטגוריה:איים בים סין הדרומי
אריה סיון (אדריכל)

אריה סיון (1940 – 2010) היה אדריכל ומורה לאדריכלות בכיר בישראל.

==ביוגרפיה==

אריה סיון נולד כליאון (אריה) טינטשטיין. הוא קיבל בשנת 1965 תואר מוסמך לארכיטקטורה ובינוי ערים מהטכניון. משנת 1969 פתח משרד עצמאי ומשנת 1981 ועד לפטירתו בשנת 2010, עבד בשותפות עם האדריכל הורציו שוורץ.

כאדריכל השתתף בפרויקטים רבים והתבלט במיוחד בתחום השימור. סיון התפרסם הודות להתמדתו כמורה לאדריכלות תחילה בבצלאל ולאחר מכן בחוג לעיצוב פנים במכללה למינהל - חוג אותו הקים לאחר פרישתו מבצלאל בשנת 2004 בדרגת פרופסור חבר. בין השנים 1980–1981 שימש בתפקיד ראש המחלקה בפועל במחלקה לעיצוב סביבתי ותעשייתי (לימים המחלקה לאדריכלות) בבצלאל, ושוב בשנת 1983.

אריה סיון הוא אביהם של קרין סיון ושל במאי הקולנוע אייל סיון.

==פרויקטים נבחרים==
*שיקום ופיתוח בניין בצלאל ההיסטורי בלב העיר ירושלים (כיום בניין הכיתות, הספרייה והמינהלה של המחלקה לאדריכלות).
*מבנה כיתות עבודה (סטודיו), המחלקה לאדריכלות, בצלאל.
*בית כנסת, אפרת.
*בית כנסת, מחנה צבאי גבעון.
*המתחם האתיופי, הכנסייה האתיופית בישראל.
*מרכז מסחרי, צופים.
*בית ספר יסודי "דרכי אבות", נתניה.
*בית ספר יסודי "בית חנה", נתניה.
*גן ילדים "קריית צאנז", נתניה.
*ספרייה, ימין אורד.
*ספרייה מרכזית ואודיטוריום, מדרשת רופין.
*תוכנית אב ליישוב צופים.
*תוכנית אב לאזור תעשייה גפן.
*פארק ליניארי, ראש העין.
*מתנ"ס, גבעת זאב.
*גן הזיכרון ע"ש כץ, אפרת.
*קלאב הוטל, נתניה.
*תוכנית אסטרטגית להתחדשות עירונית בשכונות וותיקות בדימונה.
*תוכנית שלד לרובע התמרים, אילת.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20160303194434/http://www.isra-arch.org.il/hebrew/Article.aspx?Item=963 על תערוכתו בבית עמותת האדריכלים]
* 

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
בודהה טיאן טאן

בודהה טיאן טאן
פסלי נותני המנחה המקיפים את בודהה טיאן טאן
מבט על הפסל ממרפסת התצפית המקיפה אותו
גרם המדרגות העולה לעבר הפסל
בודהה טיאן טאן (באנגלית: Tian Tan Buddha; בסינית: 天壇大佛, פין-יין: Tiāntán Dàfó) הוא פסל בודהה עשוי ברונזה הממוקם בנגונג פינג, באי לנטאו שבהונג קונג. הקמת הפסל הושלמה בשנת 1993. הפסל הוצב בסמוך למנזר פו לין, והוא מהווה אתר תיירות. מהקמתו ועד שנת 2007 נחשב הפסל לפסל הבודהה היושב הגדול בעולם העשוי מברונזה. גובהו 34 מ' ומשקלו 250 טון.

==תיאור הפסל==
הפסל נקרא בשם "טיאן טאן" בשל דמיון הגבעה עליה הוא ניצב ל"טיאן טאן" - מקדש השמיים שבבייג'ינג. הפסל ניצב במרכז כס בצורת פרח לוטוס - פרח מקודש בבודהיזם, בראש מבנה בן שלושה מפלסים. סביב הפסל שישה פסלים קטנים יותר, עשויים אף הם ברונזה, המכונים "שש נושאות המנחה". הדמויות המפוסלות מגישות לפסל הבודהה מנחה של פרחים, קטורת, מנורה, שמן, פירות ומוזיקה - המסמלים צדקה, מוסר, סובלנות, אמונה דתית, מדיטציה וחוכמה.

גובה פסל הבודהה 34 מטרים, ומשקלו 250 טונות.

268 מדרגות מובילות את המבקרים אל מרפסת התצפית שלרגלי הפסל.

הפסל יושב בתנוחת לוטוס, שידו הימנית מורמת וידו השמאלית מונחת בחיקו. הפסל יוצא דופן בכך שפניו מופנות צפונה ולא דרומה. על חזהו של הפסל סווסטיקה.

במבנה המוזאון בבסיס הפסל מוצג שריד המשויך לגאוטמה בודהה.

==היסטוריה==
עבודות בניית הפסל החלו בשנת 1990 והסתיימו ב-29 בדצמבר 1993. הפסל בנוי מ-202 חלקי ברונזה. שלד פלדה תומך בפסל ועליו מורכבים חלקי הברונזה.

ב-18 באוקטובר 1999 הנפיקה רשות הדואר של הונג קונג בול המתאר את הפסל.

==תחבורה==
אל הפסל ניתן להגיע באמצעות קו אוטובוסים או באמצעות רכבל נגונג פינג 360 המקשר את הכפר נגונג פינג עם טונג צ'ונג.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.igougo.com/story-s1210174-Lantau_Island-Tian_Tan_Buddha.html תיאור בודהה טיאן טאן]

טיאן טאן
קטגוריה:לנטאו
הת'ר לוקליר

הת'ר דין לוקליר (באנגלית: Heather Deen Locklear; נולדה ב-25 בספטמבר 1961) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידיה בסדרות הטלוויזיה "שושלת" בתור סמי ג'ו, "מלרוז פלייס" בתור אמנדה וודוורד, ו"ספין סיטי" בתור מור קייטלין.

==ביוגרפיה ==
לוקליר נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, בתם של ויליאם רוברט ודיאן לוקליר. היא הצעירה מבין ארבעה אחים.

בעת לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, לוקליר עבדה כדוגמנית והשתתפה בפרסומות.

== קריירה ==
ההופעה הראשונה שלה על המסך הייתה בראשית 1980 עם תפקידים קטנים בסדרות "צ'יפס" ו"רוברט 240". ב-1981, הבמאי אהרון ספלינג ליהק אותה לסדרה "שושלת", בה הופיעה לוקליר עד ירידתה מהמסכים ב-1989. בשנת 1993 היא השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "מלרוז פלייס", ועם הזמן נהייתה שחקנית קבועה בסדרה עד לביטולה ב-1999. לאורך הקריירה שלה היא השתתפה במספר הפקות טלוויזיה של אהרון ספלינג החל מ"שושלת" ו"מלרוז פלייס" ועד ל"טי. ג'יי הוקר", "ספינת האהבה" ו"המלון".

לאחר ביטול "מלרוז פלייס" היא השתתפה בקומדיית המצבים "ספין סיטי" עד לסיומה בשנת 2002, והייתה מועמדת על תפקידה בסדרה פעמיים לפרס גלובוס הזהב בקטגוריה "השחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה בטלוויזיה". בשנת 2002 היא השתתפה בתפקיד אורח מספר פעמים בסדרה "סקראבס". בשנת 2004 היא ביצעה תפקיד אורח בסיטקום "שני גברים וחצי", וכיכבה בסדרת הדרמה "לקס" ב־NBC. בשנת 2005 היא הופיעה בסרט הקומדיה "הגבר המושלם", ובאותה שנה היא שיחקה בסדרה "בוסטון ליגל". בשנת 2007 שיחקה בסרט הדרמה "משחק החיים" לצד טום סייזמור. בנובמבר 2009 לוקליר הצטרפה לקאסט של סדרת הספין אוף של "מלרוז פלייס" בעלת אותו השם. היא הופיעה כמעט בכל פרק בסדרה בתפקיד הידוע שלה בתור אמנדה וודוורד. למרות הופעתה של לוקליר יחד עם שחקנים שונים מהסדרה המקורית, הסדרה לא זכתה להצלחה ובוטלה לאחר עונה אחת בלבד.

==חיים אישיים==
לוקליר הייתה נשואה למתופף טומי לי מלהקת מוטלי קרו, שנישא מאוחר יותר לפמלה אנדרסון, ממאי 1986 עד אוגוסט 1993. שנה לאחר גירושיהם, היא נישאה לריצ'י סמבורה, גיטריסט להקת הרוק בון ג'ובי. בשנת 1997 נולדה בתם היחידה. בפברואר 2006 לוקליר הגישה בקשת גירושים מסמבורה והשניים התגרשו באופן סופי ב-2007. באותה שנה היא החלה מערכת יחסים עם השחקן ג'ק וגנר ששיחק לצדה ב"מלרוז פלייס".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: שחקנים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
נגונג פינג

נגונג פינג (באנגלית: Ngong Ping; בסינית: 昂坪) היא רמה בחלקו המערבי של האי ההררי לנטאו שבהונג קונג.
== גאוגרפיה ==
ברמה מספר אתרים בעלי חשיבות ובהם מנזר פו לין, כפר השעשועים נגונג פינג ובודהה טיאן טאן אליהם ניתן להגיע באמצעות רכבל נגונג פינג 360 המקשר את הרמה עם טונג צ'ונג.

מרבית שטח הרמה הוא שמורת טבע מיוערת ובה שבילי הליכה מוסדרים, העיקרי שבהם הוא שביל לנטאו.

כפר השעשועים נגונג פינג אשר הוקם בראשית המאה ה-21 הוא אתר שעשועים המבוסס על חייו של הבודהה והכולל מספר אטרקציות המציגות את חייו של בודהה, אכסניית נוער, חנויות ומסעדות.

בדרום מזרח הרמה נמצאת פסגת לנטאו - הפסגה הגבוהה ביותר באי לנטאו, והשנייה בגובהה בהונג קונג.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לנטאו
קטגוריה:הונג קונג: גאוגרפיה
מנזר פו לין

חזית מבנה המקדש המרכזי של המנזר
שער הכניסה למנזר
פנים המקדש המרכזי של המנזר
מנזר פו לין (באנגלית: Po Lin Monastery; בסינית: 寶蓮禪寺 - מילולית "מקדש לוטוס הזן היקר") הוא מנזר בודהיסטי הממוקם ברמת נגונג פינג, באי לנטאו שבהונג קונג.

המנזר נוסד בשנת 1906, וקיבל את שמו הנוכחי בשנת 1924. במרכז המנזר מקדש המכיל שלושה פסלי ברונזה המייצגים את בודהה בעבר, בהווה ובעתיד.

בשנת 1993 הושלמה הקמה פסל בודהה טיאן טאן בסמוך למנזר, באמצעות כספים שנאספו על ידי הנזירים. כמו כן הוקם בסמוך כפר השעשועים נגונג פינג המציג את חייו של בודהה, ונבנה רכבל נגונג פינג 360 המקשר את הכפר עם טונג צ'ונג.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לנטאו
קטגוריה:הונג קונג: מקדשים
קטגוריה:הונג קונג: תרבות
קטגוריה:מנזרים בודהיסטיים
קטגוריה:מקדשים בודהיסטיים
פו לין
פסגת לנטאו

פסגת לנטאו (באנגלית: Lantau Peak) או פונג וונג שאן (בסינית: 鳳凰山 - מילולית: הר עוף החול), היא הפסגה הגבוהה ביותר באי לנטאו, והפסגה השנייה בגובהה בהונג קונג.

הפסגה ממוקמת בלב רמת נגונג פינג שבאי לנטאו, וגובהה 934 מטרים מעל פני הים.

הר זה מורכב למעשה משתי פסגות – האחת נקראת "פונג שאן" (עוף החול הזכר) והשנייה, הנמוכה יותר נקראת "וונג שאן" (עוף החול הנקבי). ביחד נקראות הפסגות "פונג וונג שאן".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לנטאו
קטגוריה:הונג קונג: גאוגרפיה
ג'ייסון מילר

ג'ון אנטוני מילר (באנגלית: John Anthony Miller; 22 באפריל 1939 - 13 במאי 2001) היה שחקן קולנוע ומחזאי אמריקאי, זוכה פרס פוליצר על עבודתו במחזה "שנת האליפות ההיא". היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1973 על תפקידו בתור האב קאראס בסרט "מגרש השדים".

==ביוגרפיה==
מילר נולד בשם ג'ון אנטוני מילר בשכונת לונג איילנד סיטי שברובע קווינס, ניו יורק. אמו מרי קלייר קולינס הייתה מורה ואביו ג'ון א. מילר עבד לפרנסתו בתור חשמלאי. בילדותו עבר להתגורר בעיר סקרנטון שבצפון פנסילבניה ולמד באוניברסיטה המקומית. לאחר מכן למד באוניברסיטה הקתולית שבוושינגטון, שם למד דרמה וספרות אנגלית.

מילר התפרסם בשנת 1973 כשזכה בפרס פוליצר על המחזה אותו ביים "שנת האליפות ההיא".
לזכייה זו נוספה הופעת בכורה בסרט האימה "מגרש השדים" בתור האב דמיאן קאראס, פסיכיאטר המנסה ביחד עם האב מרין לגרש את השד מגופה של הנערה רייגן (לינדה בלייר). על התפקיד הועמד מילר לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. מילר הופיע בסרט השלישי בסדרה ב-1990 לצידם.

מילר שילב בין הופעה על בימות התיאטרון והפקת הצגות ובין סטי הצילומים שם הופיע בין היתר בקומדיה הסוריאליסטית "התצורה התשיעית" בתור לוטננט פרנקי רנו, יוצא מלחמת וייטנאם המאושפז עקב מצבו הנפשי המעורער במוסד לפגועי נפש.

בשנת 1980 הופיע בסרט הטלוויזיה "המפלצת של הנדרסון" לצד כריסטין לאטי. 

את המחזה "שנת האליפות ההיא" שהקנה לו את פרס פוליצר תרגם מילר לגרסה קולנועית בבימויו בשנת 1982, סרטו הראשון והיחיד כבמאי היה מועמד לפרס דב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בסרט האקשן "חיילי צעצוע", ובדרמת הספורט "רודי" שבה גילם את שחקן ומאמן הפוטבול ארה פרסג'יאן.

מילר הוא אביהם של שחקני הקולנוע ג'ייסון פטריק (מאשתו הראשונה השחקנית ג'קי גלייסון) ושל ג'ושוע ג'ון מילר (מאשתו השנייה השחקנית סוזן בראנד).

מילר נפטר בשנת 2001 מהתקף לב בגיל 62 בביתו שבסקרנטון פנסילבניה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הקתולית של אמריקה
קטגוריה:סקרנטון: אישים
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: דרמה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
שביל לנטאו

250px
שביל לנטאו (באנגלית: Lantau Trail; בסינית: 鳳凰徑) הוא שביל הליכה שאורכו 70 ק"מ הממוקם באי לנטאו שבהונג קונג. סימון השביל והסדרתו הושלמו ב-4 בדצמבר 1984. השביל מעגלי, והוא מחולק ל-12 מקטעים. השביל מתחיל ומסתיים במוי וו שבאי.

השביל משולט מדי 500 מטרים, וכיווני ההליכה והמרחקים מסומנים בו.

==חלקי השביל==
השביל מחולק ל-12 מקטעים:

{| class="wikitable" border="1" style="text-align:right;font-size:90%;"
|-
! מקטע
! מהלך השביל
! מרחק (ק"מ)
! זמן הליכה 
|-
| 1
| מוי וו -> נאם שאן
| 2.5
| 0.75
|-
| 2
| נאם שאן -> פאק קונג או
| 6.5
| 2.75
|-
| 3
| פאק קונג או -> נגונג פינג
| 4.5
| 2.25
|-
| 4
| נגונג פינג -> דרך שאם ואט
| 4.0
| 1.25
|-
| 5
| דרך שאם וואט -> מאן צ'ונג פו
| 7.5
| 2.75
|-
| 6
| מאן צקונג פו -> טאי או
| 2.5
| 1.0
|-
| 7
| טאי או -> קאו לינג צ'ונג
| 10.5
| 3.0
|-
| 8
| קאו לינג צ'ונג -> שק פיק
| 5.5
| 1.5
|-
| 9
| שק פיק -> שוי האו
| 6.5
| 2.0
|-
| 10
| שוי האו -> דרך טונג צ'ונג
| 6.5
| 2.0
|-
| 11
| דרך טונג צ'ונג -> פוי או
| 4.5
| 1.25
|-
| 12
| פוי או -> מוי וו
| 9.0
| 3.0
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:לנטאו