OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Like an Animal

"Like an Animal" (בעברית: "כמו חיה") הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הרוק האיטלקית פיקד ג'קס. הוא יצא לאור באופן עצמאי ב-22 בפברואר 2023. ייצג את סן מרינו באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שב, לאחר שזכה ב-Una voce per San Marino.<ref name=":1"></ref><ref></ref>

== לפני האירוויזיון ==
Una voce per San Marino בהפקת RTV (SMRTV) היה הקדם הלאומי של סן מרינו לאירוויזיון 2023. ב-20 באוגוסט 2022 פתחה SMRTV את תקופת הגשת המועמדויות להשתתפות באירוע.<ref></ref> סמוך לסיומה חשפה רשות השידור כי כ-1,000 אמנים הגישו את מועמדותם.<ref></ref> כולם הוזמנו לאודישן פרטי בתיאטרון טיטאנו שבעיר סן מרינו. הם סוננו ל-70 משתתפים על ועדת שופטים מקצועית, ונקראו קבוצת ה"אמנים הזרים".<ref></ref> אליהם הצטרפו 32 אמנים ("אמנים מקומיים") שהוזמנו על ידי רשות השידור של סן מרינו להשתתף בתחרות. באמצעות ארבעה מקצים שונים וסבב גלגל הצלה נבחרו עשרים ושניים האמנים שישתתפו בגמר ה-Una voce per San Marino. שתי זמרות אזרחיות סן מרינו העפילו לגמר באופן אוטומטי.

כאמנים זרים הצטרכו פיקד ג'קס לעבור את שלבי האודישנים המקדימים של הקדם בטיטאנו.<ref name=":0"></ref> ב-20 בפברואר הוכרזו כחלק מ-104 המשתתפים המרכיבים את הקדם הלאומי. "Like an Animal" השתתף במקצה השלישי, שם שובץ להופעה האחרונה. הוא העפיל לשלב הגמר, ששודר ב-25 בפברואר. לאחר ספירת הקולות הוכרז השיר כזוכה במקום הראשון.<ref></ref>

== באירוויזיון ==
על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר<ref name="Rules"></ref>; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ליטא שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר השני, שיתקיים ב-11 במאי 2023.<ref></ref>

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. סן מרינו שובצה כמדיה ה-11, אחרי גאורגיה ולפני אוסטריה.<ref name="order"></ref> ב-11 במאי 2023 ביצעה הלהקה את "Like an Animal" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2023. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-13 במאי.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירי סן מרינו באירוויזיון
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2023
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על בעלי חיים
סבב טריטון

סבב טריטון (באנגלית: Triton Series; נקרא גם Triton Super High Roller Series) הוא סבב טורנירי פוקר. במסגרת הסבב מתקיימות מספר סדרות טורנירי פוקר במקומות שונים בעולם. הסבב מתרכז בטורנירים בעלי עלויות כניסה גבוהות, המתחילים ב-20,000 דולר, ובמסגרתו משוחקים טורנירי טקסס הולדם, Short Deck ואומהה הולדם, ועבור כל אחד מהם מתקיים אירוע מרכזי.

== היסטוריה ==
סבב טריטון הוקמה ב-2015 על ידי אנשי העסקים ושחקני הפוקר המלזים פול פואה וריצ'רד יונג. הטורניר הראשון כחלק מהסבב התקיים ב-2016 בפרניאקה בפיליפינים, והיה בעל עלות כניסה של 490 אלף דולר הונג קונגי, כ-62.5 אלף דולר, ובו זכה בנו של יונג, ואי קינג יונג.

ייחודו של הסבב הוא בעלויות הכניסה הגבוהות לטורנירים, הנעים בין 20,000 דולר ל-100,000 דולר, ולעיתים אף יותר. במהלך השנים סדרות הטורנירים התקיימו במונטנגרו, מקאו, קוריאה הדרומית, אנגליה, ספרד, צפון קפריסין ווייטנאם.

ב-2019 התקיים טורניר מיוחד לצדקה בלונדון, בעל עלות כניסה של כמיליון ליש"ט. מכל אחד מ-54 השחקנים שנרשמו נלקחו 50,000 ליש"ט, ובסך הכל נתרמו 2.7 מיליון ליש"ט

במהלך הטורנירים מתקיימים גם משחקי כסף מהגבוהים בעולם, עם סכומי כניסה של כמיליון דולר ובלינדים של אלפי דולרים.

=== גביע סבב טריטון ===
הזוכים בכל אחד מהטורנירים בסבב טריטון מקבלים בנוסף לפרס הכספי גביע המציין את זכייתם. החל מ-2019 הגביע מיוצר על ידי חברת EFX בצורת סמל הסבב, טרידנט המכוסה זהב. בנוסף, הזוכים מקבלים צמיד Shamballa ייחודי. הזוכים באירועים המרכזיים מקבלים גביע גדול יותר, ושעון מיוחד המייצג את הזכייה.

נכון ליוני 2024, ג'ייסון קון בעל מירב הזכיות, עם 10 גביעים. פיל אייבי, מיקיטה בדזיאקוסקי ודני טנג עם 5 גביעים, פדור הולץ, ואי קינג יונג ומייקל ווטסון עם 4 גביעים, ברין קני, ובסטר לים ומת'יאס איבינגר עם 3 גביעים, ומספר שחקנים עם 2 זכיות.

=== שחקן השנה ===
בכל שנה מוענק פרס השחקן של השנה (POY) לשחקן שצבר הכי הרבה נקודות במהלך הסבב, אשר נקבעים לפי כמות המשתתפים בטורניר, עלות הכניסה אליו, מיקום השחקן ופרמטרים נוספים. הזוכה בתואר שחקן השנה זוכה בפרס של 200 אלף דולר. לאחר פטירתו של איבן לאו ב-2022, אשר היה אחד מראשי הסבב, נקרא תואר שחקן השנה על שמו.

=== שידור ===
הטורנירים משודרים בערוצי היוטיוב וטוויץ' הרשמיים של הסבב. במהלך השידור מתחלפים השדרנים והפרשנים, ובראשם עלי נג'אד ורנדי לו, ואליהם מצטרפים לעיתים הנרי קילביין, ניק שולמן, בריאן ראסט, ויל ג'אפה וגריפין בנגר.

בנוסף, לסבב קיימת אפליקציה אשר מעדכנת על מצבם של השחקנים במהלך הטורניר, ואפשרות לצפייה בכל הידיים אשר שוחקו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://tritonpoker.plus אפליקציית סבב טריטון], לצפייה במידע מתעדכן על הטורנירים והשחקנים 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוקר
קטגוריה:תחרויות בין-לאומיות
קאראצ'ב

כנסייה בקארצ'ב
קאראצ'ב (ברוסית: Карачев) היא עיר במחוז בריאנסק ברוסיה. העיר שוכנת על גדות נהר סנז'ט , שהוא יובל של נהר דסנה , במרחק של כ-45 קילומטרים מזרחית לעיר בריאנסק, בירת המחוז. בעיר מתגוררים כ-17 אלף תושבים (נכון ל-2021).

==היסטוריה==
האזכור הראשון של העיר הוא משנת 1146, כשהאזור היה חלק מרוס של קייב. בהמשך היא הייתה חלק מנסיכות צ'רניהיב וב-1246 הפכה לבירתה של נסיכות קארצ'ב הקטנה, ששרדה עד המאה ה-14 ואז האזור עבר לשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא.

בהמשך העיר עברה לשליטת רוסיה הצארית. היא נפגעה מכוחות האיחוד הפולני-ליטאי במלחמת רוסיה–פולין (1605–1618), סבלה ממגפה באמצע המאה ה-17 ונבזזה בידי כוחות של חאנות קרים ב-1662. החלק מ-1778 היא הייתה חלק מפלך אוריול. לאחר עלייתה של ברית המועצות היא הפכה להיות חלק ממחוז אוריול.

ב-5 באוקטובר 1941, במהלך מבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה על ידי ארמיית הפאנצר השנייה של הוורמאכט של גרמניה הנאצית. היא שוחררה על ידי הצבא האדום באוגוסט 1943 ולאחר המלחמה עברה למחוז בריאנסק.

==גאוגרפיה==
העיר שוכנת על הרמה הרוסית המרכזית .

===אקלים===
העיר נמצאת באזור בו שורר אקלים יבשתי לח (Dfb בשיטת קפן).

==הקהילה היהודית==
ב-1897 נמנו בקאראצ'ב כ-300 יהודים, שהיו כשני אחוזים מכלל האוכלוסייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה היגרו למקום יהודים וב-1926 האוכלוסייה גדלה ל-522 תושבים. ערב מלחמת העולם השנייה המסר ירד ל-443.

עד תחילת הכיבוש הגרמני באוקטובר 1941 רוב היהודים נמלטו מזרחה או גויסו לצבא האדום, כך שנותרו בקאראצ'ב כ-100 יהודים. זמן קצר לאחר הכיבוש נעשה רישום של היהודים, הם אולצו לשאת סימנים מזהים וחלקם הוכרחו לבצע עבודות כפייה פיזיות קשות והם כונסו למחנה מגודר ששימש כמעין גטו. ב-12 בדצמבר הגטו חוסל וכל יושביו נרצחו.

לאחר המלחמה נוצרה קהילה חדשה בקאראצ'ב וב-2003 היו בה כ-70 יהודים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://ru.wikisource.org/wiki/ЭСБЕ/Карачев קאראצ'ב] במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון 
* [https://rujen.ru/index.php/КАРАЧЕВ קאראצ'ב], באתר האנציקלופדיה ליהדות רוסיה 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז בריאנסק: ערים
Johnny, Johnny Come Home

"Johnny, Johnny Come Home" (בתרגום חופשי מאנגלית: ג'וני, ג'וני חזור הביתה) הוא שיר של הצמד הנורווגי "אוולאנש" . השיר יצא לאור ב־1989 כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של הצמד, "Avalanche", והפך ללהיט המזוהה ביותר עם הצמד.

השיר פורסם פעמיים: לראשונה בסוף 1988 עם עטיפה אדומה, ובמרץ 1989 ברמיקס חדש ובעטיפה כחולה.

== הצלחה ==
במולדתו של הצמד, נורווגיה, השיר הגיע למקום השלישי, ובסך הכל שהה 11 שבועות ב־10 הגדולים. בישראל השיר הוצג למצעד רשת ג' ב־9 ביולי 1989, ובשבוע שלאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במצעד במקום התשיעי. ב־6 באוגוסט הגיע למקום הראשון. בסך הכל שהה השיר לפחות תשעה שבועות במצעד השבועי. במצעד השנתי של התחנה הוא דורג במקום השמיני. בצרפת ערך השיר את הופעת הבכורה במצעד ב־1 באפריל 1989 במקום ה־43. בשבוע השישי שלו הוא נכנס לעשרת הגדולים במצעד. הוא הגיע למקום הראשון בשבוע ה־10 ונשאר בו במשך שמונה שבועות רצופים, עד שהודח ממנו לטובת השיר "למבדה" של להקת "קאומה". מאז צנח הדירוג שלו במצעד. בסך הכל שהה השיר 17 שבועות ב־10 הגדולים ו־26 שבועות ב־50 הגדולים. הסינגל פורסם גם בגרמניה, אך לא הצליח ולא דורג במצעד. במצעד אירופה הוט 100 ערך השיר את הופעת הבכורה שלו ב־28 באפריל 1989 במקום ה־98 והגיע למקום השני בשבוע ה־15 שלו במצעד. בסך הכל שהה השיר 23 שבועות במצעד, שמונה מתוכם ב־10 הגדולים.

== רשימת השמעה ==
=== סינגל 7 אינץ' (אירופה) ===
# "Johnny, Johnny Come Home" – 4:14
# "Johnny, Johnny Come Home" (מיקס דאנס) – 4:03

=== סינגל תקליטור (גרמניה) ===
# "Johnny, Johnny Come Home" – 8:38
# "Johnny, Johnny Come Home" (גרסת סינגל) – 4:14
# "Johnny, Johnny Come Home" (מיקס דאנס) – 4:03

=== סינגל מקסי 12 אינץ' (גרמניה) ===
# "Johnny, Johnny Come Home" – 8:38
# "Johnny, Johnny Come Home" (דאב, גרסה כלית) – 3:35
# "Johnny, Johnny Come Home" (מיקס דאנס) – 4:03

=== סינגל מקסי 12 אינץ' – מיקס חדש מקיץ 1989 (צרפת) ===
# "Johnny, Johnny Come Home" (גרסת די ג'יי מיוחדת) – 9:20
# "Johnny, Johnny Come Home" (עריכת רדיו מיוחדת) – 4:14
# "Return of Johnny" (גרסה כלית) – 4:04

== קרדיטים הפקה ==
* עיבוד מוזיקלי – Kjetil Rosnes
* תכנות וטכנאות קול – Joey Wild
* מיקס – Frankie Rynke
* הפקה – Vinton Hoover
* עיצוב עטיפה – F.Gaillard

== מיקומי שיא ==
=== מצעדים שבועיים ===

=== מצעדי סוף שנה ===

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!הסמכה
!יחידות מאושרות / מכירות
|-
| צרפת (SNEP)
| זהב
| 400,000*
|-
| colspan="3"|^אומדן היחידות המופצות מבוסס על הסמכת הסינגל בלבד*אומדן המכירות מבוסס על הסמכת הסינגל בלבד
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1989
קטגוריה:סינגלים מ-1989
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
ולדמר האו

ולדמר האו (ברוסית: Владимир Гау; 1816–1895 ) היה צייר דיוקנאות גרמני בלטי שעבד בסגנון בידרמאייר.<ref>Hellmuth Weiss (1969), "Hau, Woldemar", Neue Deutsche Biographie (in German), vol. 8, Berlin: Duncker & Humblot, pp. 68–68</ref>

== חיים ועבודה ==
הוא היה בנו של הצייר יוהנס האו, שהיגר מצפון גרמניה ב-1795, והוא גדל בקהילה הגרמנית של טאלין. אחיו למחצה היה הצייר אדוארד האו. בנוסף לאביו, הוא למד אצל צייר החצר לשעבר קארל פון קוגלגן.

בגיל שש עשרה הוצעה לו הזדמנות לצייר את הדוכסיות הגדולות וקיבל מכתב המלצה לאלכסנדר סאוורוויד, פרופסור באקדמיה הקיסרית לאמנויות. מ-1833 עד 1835 הוא היה "תלמיד אורח" באקדמיה. הוא עבד כצייר עצמאי במשך שלוש שנים, ולאחר מכן טייל ברחבי איטליה וגרמניה במשך שנתיים. בשובו, הוא זכה בתואר צייר חצר, בילה את שלושת העשורים הבאים בציור משפחת המלוכה ומקורביה. הוא מונה לחבר באקדמיה ב-1849.

בין יצירותיו המפורסמות ביותר ניתן למנות את דיוקנאותיו של הצאר ניקולאי הראשון והצארית אלכסנדרה פיודורובנה. בסופו של דבר הוא צייר את כל בני משפחת המלוכה וכן דמויות מוכרות רבות בחברה הגרמנית הרוסית והבלטית, כמו פרדיננד יוהאן וידמן ונטליה פושקינה.<ref>Eesti elulood. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000, , S. 82 </ref> הוא גם הפיק 200 דיוקנאות מיניאטוריים של ותיקי גדוד איזמאילובסקי.

הוא מת ב-23 במרץ 1895 בסנט פטרבורג.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
 File:Yuliya Samoylova by Hau.jpg
File:P.P.Pahlen.jpg
File:Maria Nikolaevna with her children by Hau.jpg
File:Filaret (Drozdov) by Gau.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1816
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1895
פייטרו פיטיפלדי

פייטרו פיטיפלדי דה קרוז (בפורטוגזית: Pietro Fittipaldi da Cruz, נולד ב-6 בפברואר 1995) הוא נהג מרוצים ברזילאי-אמריקאי המשמש כנהג מחליף וכנהג מבחן בקבוצת הפורמולה 1 האס החל מעונת 2019. השתתף בשני מרוצים בעונת 2020, בהם לא זכה בנקודות. במקביל, מתחרה פיטיפלדי בסדרת המרוצים "European Le Mans Series" .

==קריירת מרוצים==
פיטיפלדי הוא נכדו של אמרסון פיטיפלדי,<ref></ref> פעמיים אלוף הפורמולה 1, ואחיו של נהג המרוצים אנזו פיטיפלדי.

בשנת 2011 החל את הקריירה שלו, כנהג במרוצי נאסקאר. בשנים שלאחר מכן התחרה בפורמולה 4, בפורמולה רנו,<ref></ref><ref></ref> בפורמולה 3 אירופה, בפורמולה V8 3.5, באינדיקאר<ref></ref> ובדויטשה טורנוואגן מאסטרס.

במאי 2018 שבר את שני רגליו כשהתרסק במרוץ 6 השעות של ספא, במסגרת אליפות העולם במרוצי סיבולת.<ref></ref><ref></ref>

===פורמולה 1===
באוקטובר 2014 זומן לאקדמיית פרארי לנהגים.<ref></ref> ב-27 בנובמבר 2018 נהג לראשונה במכונית פורמולה 1, כאשר בחן עבור קבוצת האס את מכוניתה במסלול יאס מרינה.<ref></ref> לקראת עונת 2019 הוכרז כי הוא יהיה נהג המבחן והנהג המחליף של הקבוצה.<ref></ref><ref></ref> פיטיפלדי שמר על תפקידים אלו גם בעונות 2020, 2021,<ref></ref><ref></ref> 2022<ref></ref><ref></ref><ref></ref> ו-2023.<ref></ref><ref></ref>

בעונת 2020, לאחר פציעתו של רומן גרוז'אן,<ref></ref> נהג פיטיפלדי כמחליפו בגרנד פרי סאח'יר ובגרנד פרי אבו דאבי, בהם סיים במקום האחרון מבין הנהגים שסיימו את המרוץ (17<ref></ref> ו-19<ref></ref> בהתאמה).

לקראת עונת 2022 היה מועמד להחליף את ניקיטה מזפין, ששוחרר מהאס עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה, אך לבסוף קווין מגנוסן הועדף על פניו.

==סטטיסטיקה==
===פורמולה 1===
{| class="wikitable" style="font-size: 90%; text-align: center"
|-
!שנה
!קבוצה
!1
!2
!3
!4
!5
!6
!7
!8
!9
!10
!11
!12
!13
!14
!15
!16
!17
!מיקום
!נקודות
|-
!2020
!האס
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|style="background-color:#CFCFFF"|<br /><small>17</small>
|style="background-color:#CFCFFF"|<br /><small>19</small>
! 22
! 0
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ אמריקאים
קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ ברזילאים
קטגוריה:נהגי קבוצת האס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1996
אדוארד האו

אדוארד האו (ברוסית: Эдуард Гау; 28 ביולי 1807- 3 בינואר 1888) היה צייר וגרפיקה גרמני בלטי.<ref></ref>

== חיים ועבודה ==
הוא היה בנו של הצייר יוהנס האו, שהיגר מצפון גרמניה ב-1795, והוא גדל בקהילה הגרמנית של טאלין. אחיו למחצה היה הצייר ולדמר האו. מ-1830 עד 1832 למד באקדמיה לאמנויות יפות של דרזדן.

בשנים 1836 עד 1839 התגורר בטארטו' שם בילה גם את שנות חייו האחרונות. הוא כנראה התגורר גם בסנט פטרסבורג, שם הפיק עיצובי פנים של חדרים בארמון החורף, ארמון פטרהוף ובתי מגורים מלכותיים אחרים. הוא היה ברשימת החברים באקדמיה האימפריאלית לאמנויות ב-1854, וככל הנראה נשאר ברוסיה עד 1880 בערך.

ארמון גאצ'ינה נשרף על ידי חיילים גרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה. כאשר נבנה מחדש, שוחזר פנים הארמון תוך שימוש בעזרת ציוריו של האו.

מחוץ לרוסיה, הוא ידוע בעיקר בזכות דיוקנאותיו של הפרופסורים באוניברסיטת דורפט. הם הופיעו מ-1837 עד 1839 והופצו בסדרה של ליטוגרפיות, בשישה גליונות, על ידי משרדו של גיאורג פרידריך שלטר. נושאי הדיוקנאות כללו את פרידריך קרל הרמן קרוזה, ניקולאי פירוגוב ופרידריך פון שטרובה.<ref>Eesti elulood. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000, </ref> הוא גם הפיק דיוקנאות ידועים של פרידריך רוברט פאהלמן (1837) ושל יוהאן קרל סיימון מורגנשטרן (1838).

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
 File:Wilhelm Struve. 1837.jpg
File:Friedrich Kruse.jpg
File:Гау.Малиновый кабинет Марии Александровны.jpg
File:Гау.Будуар Марии Александровны..jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1807
קטגוריה:נפטרים ב-1888
לוק בלאק

לוקה איבנוביץ (בסרבית: Лука Ивановић; נולד ב-18 במאי 1992), הידוע יותר בשם לוק בלאק, הוא זמר ויוצר סרבי.

הוא ייצג את סרביה באירוויזיון 2023 בליברפול שבממלכה המאוחדת עם השיר "Samo mi se spava".

== ביוגרפיה ==
בלאק נולד בשם לוקה איבנוביץ' ב-18 במאי 1992 בצ'אצ'אק, סרביה ומונטנגרו. הוא החל להתעניין במוזיקה בגיל 12 כשהחל לכתוב שירים, וכעבור כמה שנים גם החל ליצור ולהפיק מוזיקה. איבנוביץ' עבר לבלגרד על מנת ללמוד שפה וספרות אנגלית, בנוסף, הוא סיים גם תואר שני בהפקה מוזיקלית.<ref></ref>

== קריירה ==
ההופעה הפומבית הראשונה שלו הייתה במאי 2014 בפסטיבל Gruvlend כאשר הציג לראשונה את הסינגל שלו "D-Generation". אז הבחינו בו נציגי יוניברסל מיוזיק גרופ שקראו לו למשרדם בבלגרד. הוא הופיע ללא הדגמות. במקום זאת שר את אשר על ליבו ללא הכנה מוקדמת, והפך לאמן הפופ הראשון בסרביה שהוחתם בלייבל גדול בינלאומי.

מלבד יצירות המוזיקה שלו, הוא גם מפיק ומביים בעצמו את המוזיקה שלו. הוא מחפש את הביטוי האמנותי שלו, ומתנסה ומנסה צורות וסגנונות חדשים ובלתי צפויים. לפני שחתם ביוניברסל מיוזיק גרופ, הוא הוציא לאור בנובמבר 2014 את הסינגל "Nebula Lullaby", באופן עצמאי באמצעות שירות הפצת המוזיקה הדיגיטלית המקוונת Spinnup. בלאק כתב את השיר יחד עם קריסטיאן מג'יץ', והשיר הוקלט בשירות ה-VoIP הפופולרי סקייפ. בסוף 2014, רדיו B92 כלל את "D-Generation" כמועמד פוטנציאלי לסינגל השנה שלהם. לדבריו, השיר מייצג את דור ה-D, חברה בתוך חברה שלא מתאימה לשום מצב רוח.

ב-18 בדצמבר 2016 הוציא לאור את הסינגל הכפול שלו "Jingle Bell Rock / Nebula Lullaby".<ref></ref>

בפברואר 2016, על פי עיתון Blic, רדיו וטלוויזיה של סרביה קבעו ארבעה אמנים לייצג את המדינה בתחרות אירוויזיון 2016 וביניהם היה לוק בלאק. לוק בלאק לא השתתף בסופו של דבר בקדם של 2016, אבל העיתונות הסרבית חשפה שהסינגל הקרוב שלו "Demons" היה אמור להיות השיר שלו לתחרות האירוויזיון.<ref></ref> ב-20 במאי, ביום יציאת הסינגל החדש שלו "Demons", לוק בלאק אישר עבור פורטל מקוון סרבי Tračara שהוא אכן נקרא על ידי הרדיו וטלוויזיה של סרביה לייצג את סרביה באירוויזיון 2016 עם הסינגל שיצא זה עתה. מיד עם יציאת הסינגל החדש, יצא בלאק לסיבוב ההופעות הראשון שלו בסין בו הופיע בבייג'ינג, שאנגחאי וגואנגג'ואו.

באפריל 2021, הוציא לאור באופן עצמאי את "A House On The Hill".<ref></ref>

בינואר 2023 הוכרז בלאק כאחד המתמודדים בתחרות הבחירה הלאומית של סרביה לאירוויזיון 2023 עם השיר "Samo mi se spava". ב-1 במרץ הופיע בלאק במהלך חצי הגמר הראשון, שם הגיע למקום השישי ובכך העפיל לגמר. בגמר, ב-4 במרץ, "Samo mi se spava" קיבל את מירב הנקודות מתוך שישה עשר פיינליסטים מה שהפך את לוק בלאק למנצח בתחרות ולנציג סרביה לתחרות האירוויזיון 2023 שהתקיימה במאי 2023 בליברפול שבממלכה המאוחדת.<ref></ref> ב-11 במאי 2023 ביצע בלאק את "Samo mi se spava" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. סרביה הופיעה חמישית, לפני צרפת ואחרי פולין. בגמר האירוויזיון בלאק הגיע למקום ה-24 עם 30 נקודות.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים סרבים
קטגוריה:אמנים להט"בים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2023
קטגוריה:נציגי סרביה באירוויזיון
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1992
עמאן רוטנה

עמאן רוטנה (בערבית: روتانا عمان) הוא בית מלון בעמאן, בירת ירדן. זהו המגדל הגבוה בעיר ובמדינה; גובהו 188 מטרים והוא בעל 50 קומות.<ref></ref><ref></ref> הוא מכיל 412 חדרים.

המלון ניצב על גבעה באזור עבדלי (العبدلي). עלות הקמתו של המלון עמדה על כ-35 מיליון אירו.<ref></ref>
== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עמאן: מבנים
קטגוריה:מלונות גורדי שחקים
קטגוריה:ירדן: תיירות
ויקטור הרטמן (צייר)

ויקטור הרטמן (ברוסית: Ви́ктор Га́ртман; 5 במאי 1834 – 4 באוגוסט 1873) היה אדריכל וצייר רוסי. הוא היה קשור ל, מצפון למוסקבה, שנרכשה ונשמרה החל ב-1870 על ידי התעשיין והפילנתרופ סאווה מאמונטוב, והתחייה הרוסית.<ref>Literatur von und über Wiktor Alexandrowitsch Hartmann im Katalog der Deutschen Nationalbibliothek</ref>

== ביוגרפיה ==
ויקטור הרטמן נולד בסנט פטרבורג למשפחה ממוצא גרמני. הוא התייתם בגיל צעיר וגדל בביתם של אחותה של אמו ובעלה אלכסנדר המיליאן, שהיה אדריכל ידוע. הוא למד ב ובהתחלה התחיל לעבוד ב.

הוא גם עבד כאדריכל ושרטט, בין השאר, עבד על האנדרטה למלאת אלף שנה לרוסיה בנובגורוד, שנחנכה בשנת 1862. את רוב ציורי המים ורישומי העיפרון עשה במסעות מחוץ לרוסיה בשנים 1864 עד 1868, יחד עם איוואן רופט. הרטמן היה מהאמנים הראשונים שכלל מוטיבים רוסיים מסורתיים ביצירתו.

מאז שולדימיר סטאסוב הכיר אותו לחוג של מילי באלקירב ב-1870, הוא היה חבר קרוב של המלחין מודסט מוסורגסקי. לאחר מותו המוקדם של הרטמן ממפרצת בגיל 39 בלבד, הוצגה תערוכה של למעלה מ-400 מציוריו באקדמיה לאמנויות יפות בסנט פטרסבורג, בפברואר ומרץ 1874. התערוכה נתנה השראה למוסורגסקי להלחין את הסוויטה שלו "תמונות בתערוכה". רוב היצירות שהוצגו בתערוכה של 1874 אבדו.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
File:Hartmann -- Plan for a City Gate.jpg
File:The Poor Jew.jpg
File:Hartmann Paris Catacombs.jpg
 File:Viktor Hartmann - The castle at Chermomor.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1834
קטגוריה:נפטרים ב-1873
אן ספילברג

אן ספילברג (באנגלית: Anne Spielberg נולדה ב-25 בדצמבר 1949) היא תסריטאית ומפיקה יהודיה-אמריקאית. היא אחותו הצעירה של במאי הקולנוע סטיבן שפילברג.<ref></ref>

== קריירה ==
לאחר שעבדה בחברת ההפקות של אחיה, אמבלין אנטרטיינמנט, ספילברג ושכנה גארי רוס כתבו יחד את התסריט לסרט "ביג" שיצא ב-1988, עליו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. היא גם הייתה מפיקה שותפה בסרט, יחד עם מפיק הטלוויזיה והקולנוע הנודע ג'יימס ל. ברוקס. ספילברג הייתה שותפה לכתיבה ללא קרדיט של הסרט "חיילים קטנים" משנת 1998.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תסריטאיות אמריקאיות
קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1949
הסכם אי-תוקפנות ליטאי–סובייטי

הסכם אי-תוקפנות בין רפובליקת ליטא לברית המועצות נחתם ב-28 בספטמבר 1926. ההסכם אישר את כל ההסכמות מ-1920. ברית המועצות המשיכה להכיר בזיקה של וילנה וסביבתה לליטא, על אף שהייתה תחת ריבונות פולין, וכן המשיכה להכיר בתביעות ליטא באזור קלייפדה. בתמורה, התחייבה ליטא לא להצטרף לבריתות שכוונו נגד ברית המועצות, מה שגזר עליה בידוד דיפלומטי, שכן ברית המועצות לא הייתה חברה בחבר הלאומים. המדינות אשררו ביניהן את ההסכם ב-9 בנובמבר 1926 בקובנה, וההסכם נכנס לתוקף באותו יום. הוא נרשם בחבר הלאומים ב-4 במרץ 1927.

הליטאים הם שיזמו את ההסכם, בגבשם אסטרטגיה דיפלומטית חדשה בשנים שאחרי מלחמת העולם הראשונה ואחרי הסכמי לוקרנו. המגעים החלו ב-25 בדצמבר 1925, כששר החוץ הסובייטי גאורגי צ'יצ'רין עצר בקובנה בדרכו חזרה למוסקבה. השיחות נתקלו במספר התנגדויות, הן מצד אסטוניה ולטביה, שכן ההסכם פגע ברצון להקים את "ההסכמה הבלטית" בין שלושת המדינות; פולין טענה שמדובר בהפרה של הסכם ריגה, ואילו גרמניה הביעה דאגה מההתמיכה הסובייטית בדרישת ליטא לשליטה בקלייפדה.

חיילי הצבא האדום נכנסים לליטא בעת כיבושה, 1940
ההסכם היה שנוי במחלוקת בקרב הליטאים עצמם, ולאחר אשרורו התפתחו במדינה מחאות סטודנטים נגד מה שראו כ"בולשביזציה" של ליטא. דיכוי אחת ההפגנות בכוח היווה אחת מהסיבות להפיכה הצבאית בליטא בדצמבר 1926. עם זאת, הייתה הסכמה בקרב הסגל הדיפלומטי בליטא שהשמירה על רלוונטיות הוויכוח על וילנה בשיח האירופי שווה את המחיר שנדרש מליטא, וההסכם נשמר. תוקפו של ההסכם היה אמור לפוג כעבור 5 שנים, אולם ב-6 במאי 1931 הוארך ב-5 שנים נוספות, וב-4 באפריל 1934 הוארך עד 31 בדצמבר 1944. ב-5 ביולי 1933 נחתם בנפרד הסכם נוסף להגדרת "תוקפנות". ההסכם הופר על ידי ברית המועצות ב-15 ביוני 1940 כשכבשה את ליטא בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברית המועצות: אמנות והסכמים
קטגוריה:1926 בברית המועצות
קטגוריה:הסכמי אי-תוקפנות
קטגוריה:ליטא: יחסי חוץ
קטגוריה:הסכמים בין-לאומיים שהופרו
רוברט שוורצמן

רוברט מיכאלוביץ' שוורצמן (ברוסית: Ро́берт Миха́йлович Шва́рцман, נולד ב-16 בספטמבר 1999) הוא נהג מרוצים רוסי-ישראלי,<ref></ref>. הוא סגן אלוף פורמולה 2 בעונת 2021, ואלוף פורמולה 3 בעונת 2019.

==קריירת מרוצים==
שוורצמן נולד בישראל,<ref></ref> אך גדל ברוסיה ובאיטליה.<ref></ref> בילדותו הוא החל להתחרות בקארטינג, ובשנים 2014 ו-2015 התחרה בפורמולה 4 איטליה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> בשנים 2016<ref></ref> ו-2017<ref></ref> התחרה בפורמולה רנו 2.0. ב-2017 הצטרף לאקדמיית פרארי לנהגים,<ref></ref><ref></ref> והתחרה עבורה באליפות אירופה של פורמולה 3 בעונת 2018, וזכה באליפות רוקי העונה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> באותה שנה התחרה גם במרוצי טויוטה .<ref></ref> בעונת 2019 התחרה באליפות פורמולה 3, וסיים במקום הראשון.<ref></ref><ref></ref> בשנה שלאחר מכן התחיל להתחרות בפורמולה 2, לצידו של מיק שומאכר.<ref></ref> בעונת 2020 סיים במקום הרביעי,<ref></ref> ובעונת 2021 סיים במקום השני, אחרי האלוף אוסקר פיאסטרי.<ref></ref>

===פורמולה 1===
ב-2020 דווח כי שוורצמן יהיה נהג המבחן של האס במרוץ סוף עונת 2020,<ref></ref> אך לבסוף מיק שומאכר עשה זאת במקומו. לקראת עונת 2021 שימש כ"נהג מבחן צעיר" עבור האס<ref></ref> ופרארי.<ref></ref> בעונת 2022 החל לשמש כנהג מבחן עבור פרארי,<ref></ref> והתחרה תחת דגל ישראל, מאחר שהפלישה הרוסית לאוקראינה הביאה לכך שספורטאים לא יוכלו להתחרות תחת דגל רוסיה, שתחתיו נהג שוורצמן להתחרות.<ref></ref> שוורצמן שימש כנהג מבחן גם במבחני סוף העונה,<ref></ref> ולקראת עונת 2023 שוחרר מאקדמיית פרארי ושודרג לעמדת הנהג הרביעי של הקבוצה, לאחר הנהגים הפותחים שארל לקלר וקרלוס סאינס והנהג המחליף הבכיר אנטוניו ג'יובינאצי.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ ישראלים
קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ רוסים
קטגוריה:נהגי קבוצת פרארי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1999
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1999
ג'ון קספר

ג'ון קספר (באנגלית: John Howard Casper; נולד ב-9 ביולי 1943, גרינוויל) היה טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

==קורות חיים==
ג'ון קספר נולד בעיר גרינוויל שבמדינת ג'ורג'יה. הוא היה פעיל בתנועת הצופים בה הוענקה לו דרגה הגבוהה ביותר - Life Scout. בשנת 1966 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. בשנת 1967 הוא קיבל תואר שני באסטרונאוטיקה באוניברסיטת פרדו.

לאחר סיום הלימודים קספר סיים קורס טיס. הוא ביצע 229 טיסות מבצעיות במלחמת וייטנאם על מטוס מדגם "F-100 סופר סייבר". בהמשך הוא עבר הסבה ל"מקדונל דאגלס F-4 פנטום" ושירת בבריטניה. כאשר קספר חזר לארצות הברית הוא נשלח לקורס טייסי ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס. הוא היה טייס ניסוי במספר פרויקטים. אחרי זה קספר שירת במטה חיל האוויר בפנטגון.

==שירות בתחום החלל==
בשנת 1984 קספר נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1990 הוא השתתף במשימת STS-36 כטייס של מעבורת החלל אטלנטיס (ג'ון קרייטון היה מפקד צוות). המשימה פעלה לפי תוכנית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. במשימת STS-54 בשנת 1993 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל אנדוור. צוות שחרר למסלול לוויין תקשורת TDRS-F. בשנת 1994 הוא היה מפקד משימה STS-62 על סיפון מעבורת החלל קולומביה. בשנת 1999 הוא היה מפקד משימה STS-77 על סיפון מעבורת החלל אנדוור.

לאחר טיסה זו קספר עבר לתפקידים ניהוליים בנאס"א. לאחר אסון קולומביה הוא היה אחראי על יישום המלצות לשיפור המעבורות.

==לאחר פרישה מנאס"א==
בשנת 2022 קספר פרסם ספר אוטוביוגרפיה The Sky Above An Astronaut’s Memoir of Adventure, Persistence, and Faith

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.spacefacts.de/bios/astronauts/english/casper_john.htm קורות חיים]

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרדו
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם
קטגוריה:עובדי נאס"א
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי מדליית האוויר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
פליפה דרוגוביץ'

פליפה דרוגוביץ' רונקאטו (בפורטוגזית: Felipe Drugovich Roncato; נולד ב-23 במאי 2000) הוא נהג מרוצים ברזילאי, המשמש כנהג מחליף וכנהג מבחן בקבוצות הפורמולה 1 אסטון מרטין ומקלארן החל מעונת 2023. הוא אלוף פורמולה 2 בעונת 2022.

==קריירת מרוצים==
דרוגוביץ' נולד בברזיל, והתחרה בילדותו בתחרויות קארטינג בברזיל ובאירופה. ב-2016 התחרה לראשונה באופן מקצועי,<ref></ref> כשהשתתף במרוץ פורמולה 4,<ref></ref> ולאחר מכן התחרה באליפות פורמולה 4 האיטלקית,<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> אליפות יורופורמולה הפתוחה (בה זכה בעונת 2018), אליפות אירופה בפורמולה 3,<ref></ref> MRF Challenge (בו זכה בעונת 2017/2018<ref></ref>) ואליפות פרו מאזדה.

בפברואר 2019 התחיל להתחרות באליפות פורמולה 3 מטעם קבוצת קרלין באז רייסינג, לצד הנהגים לוגאן סרג'נט וטפיי נטורי. דרוגוביץ' סיים את העונה עם יותר נקודות משני חבריו לקבוצה ביחד. לקראת עונת 2020 הצטרף לקבוצת המרוצים MP Motorsport מפורמולה 2, וסיים את העונה במקום התשיעי, עם 121 נקודות. לקראת עונת 2021 עבר לקבוצת Virtuosi Racing, התחרה לצידו של גואניו ז'ו וסיים במקום השמיני, עם 105 נקודות. בעונת 2022 שב להתחרות עבור MP Motorsport, ובתום העונה זכה באליפות לאחר שצבר 265 נקודות, 101 נקודות מעל סגנו, תיאו פורשייר.

===פורמולה 1===
יומיים לאחר שזכה באליפות הפורמולה 2, הכריזה קבוצת אסטון מרטין כי דרוגוביץ' יהיה החבר הראשון באקדמיה החדשה לפיתוח נהגים שהיא מקימה, ואף הכריזה כי דרוגוביץ' יהיה נהג המבחן שלה בפורמולה 1.<ref></ref><ref></ref> עקב עסקה בין אסטון מרטין לקבוצת מקלארן, נקבע כי דרוגוביץ' וסטופל ונדורן ישמשו כנהגי מבחן גם עבור מקלארן.<ref></ref> דרוגוביץ' היה אמור להתחרות במרוץ פתיחת עונת 2023, עקב פציעתו של לאנס סטרול בתאונת אופניים,<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> אך לבסוף סטרול היה כשיר והתחרה במרוץ.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ ברזילאים
קטגוריה:נהגי קבוצת אסטון מרטין
קטגוריה:נהגי קבוצת מקלארן
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-2000
סויוז TM-16

סויוז TM-16 (ברוסית: Союз TM-16) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-24 בינואר 1993 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.

==צוות==
* גנאדי מנאקוב - מפקד
* אלכסנדר פולישצ'וק - מהנדס טיסה
* ז'אן פייר אניירה - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד)

===צוות גיבוי===
* וסילי ציבלייב - מפקד
* יורי אוסצ'וב - מהנדס טיסה
==תיאור המשימה==
"סויוז TM-16" שוגרה ב-24 בינואר 1993 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U. 

עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-26 בינואר ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא עגינה במודול "קריסטל" של תחנת החלל. חללית "סויוז TM-16" הייתה מצוידת בהתקן עגינה מיוחד שתוכנן עבור מעבורת החלל בוראן. מכיוון שבהמשך תוכנית זו בוטלה, חלליות רוסיות לא צוידו יותר בהתקן עגינה זה. 

בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 12 בפיקוד אנטולי סולוביוב. החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 12.

ב-1 בפברואר חללית סויוז TM-15 עם חברי משלחת מס' 12 עזבו את תחנת החלל.

משלחת מס' 13 החלה את הפעילות הסדירה. חללית "סויוז TM-16" שימש חללית חירום.

ב-3 ביולי 1993 לתחנת החלל התחברה חללית סויוז TM-17. ב-22 ביולי חללית "סויוז TM-16" התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה גנאדי מנאקוב, אלכסנדר פולישצ'וק וז'אן פייר אניירה מצרפת שהגיע לחלל בחללית "סויוז TM-17". הם נחתו באותו יום בצפון קזחסטן.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-tm16.htm נתוני המשימה]
* [http://www.astronautix.com/s/soyuztm-16.html נתונים מאנציקלופדיית החלל]
* [https://www.gctc.ru/print.php?id=6092 תיאור הטיסה] 

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1993 ברוסיה
סלטו (איטליה)

סלטו הייתה עד 2018 קומונה בפדובה במחוז ונטו האיטלקי, הממוקמת כ־70 קילומטרים דרומית־מערבית לוונציה וכ־35 קילומטרים מדרום־מערב לפדובה. נכון ל־31 בדצמבר 2004, מנתה אוכלוסייתה 2,659 איש ושטחה היה 10.8 קילמוטרים רבועים.<ref name="istat">All demographics and other statistics: Italian statistical institute Istat.</ref>

מאז ה־17 בפברואר 2018 סלטו היא חלק מעיריית בורגו ונטו אז התמזגה יחד עם מגליאדינו, סן פידנציו, וסנטה מרגריטה ד'אדיג'ה.<ref></ref>

== אבולוציה דמוגרפית ==
<timeline>
Colors=
 id:lightgrey value:gray(0.9)
 id:darkgrey value:gray(0.8)
 id:sfondo value:rgb(1,1,1)
 id:barra value:rgb(0.6,0.7,0.8)

ImageSize = width:455 height:303
PlotArea = left:50 bottom:50 top:30 right:30
DateFormat = x.y
Period = from:0 till:5000
TimeAxis = orientation:vertical
AlignBars = justify
ScaleMajor = gridcolor:darkgrey increment:1000 start:0
ScaleMinor = gridcolor:lightgrey increment:200 start:0
BackgroundColors = canvas:sfondo

BarData=
 bar:1861 text:1861
 bar:1871 text:1871
 bar:1881 text:1881
 bar:1901 text:1901
 bar:1911 text:1911
 bar:1921 text:1921
 bar:1931 text:1931
 bar:1936 text:1936
 bar:1951 text:1951
 bar:1961 text:1961
 bar:1971 text:1971
 bar:1981 text:1981
 bar:1991 text:1991
 bar:2001 text:2001

PlotData=
 color:barra width:20 align:left

 bar:1861 from: 0 till:0
 bar:1871 from: 0 till:2888
 bar:1881 from: 0 till:3217
 bar:1901 from: 0 till:3279
 bar:1911 from: 0 till:3864
 bar:1921 from: 0 till:4232
 bar:1931 from: 0 till:4034
 bar:1936 from: 0 till:3880
 bar:1951 from: 0 till:3813
 bar:1961 from: 0 till:2869
 bar:1971 from: 0 till:2505
 bar:1981 from: 0 till:2466
 bar:1991 from: 0 till:2422
 bar:2001 from: 0 till:2577

PlotData=

 bar:1861 at:0 fontsize:XS text: ? shift:(-8,5)
 bar:1871 at:2888 fontsize:XS text: 2888 shift:(-8,5)
 bar:1881 at:3217 fontsize:XS text: 3217 shift:(-8,5)
 bar:1901 at:3279 fontsize:XS text: 3279 shift:(-8,5)
 bar:1911 at:3864 fontsize:XS text: 3864 shift:(-8,5)
 bar:1921 at:4232 fontsize:XS text: 4232 shift:(-8,5)
 bar:1931 at:4034 fontsize:XS text: 4034 shift:(-8,5)
 bar:1936 at:3880 fontsize:XS text: 3880 shift:(-8,5)
 bar:1951 at:3813 fontsize:XS text: 3813 shift:(-8,5)
 bar:1961 at:2869 fontsize:XS text: 2869 shift:(-8,5)
 bar:1971 at:2505 fontsize:XS text: 2505 shift:(-8,5)
 bar:1981 at:2466 fontsize:XS text: 2466 shift:(-8,5)
 bar:1991 at:2422 fontsize:XS text: 2422 shift:(-8,5)
 bar:2001 at:2577 fontsize:XS text: 2577 shift:(-8,5)

TextData=
 fontsize:S pos:(20,20)
 text:Data from ISTAT

</timeline>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ונטו: ערים
קטגוריה:איטליה: ערים
גוליילמו ויקאריו

גוליילמו ויקאריו (באיטלקית: Guglielmo Vicario; נולד ב-7 באוקטובר 1996 באודינה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת השוער בקבוצת טוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג. 

== קריירת מועדונים ==
ויקאריו גדל במחלקת הנוער של אודינזה. בעונת הושאל לפונטנפרדה מהסרייה ד', במדיה ערך 30 הופעות ליגה. ב-5 ביולי 2016 חתם ויקאריו בוונציה מהסרייה ד'. הוא ערך 77 הופעות ליגה במדי המועדון, במסגרת סרייה ד', סרייה ג' וסרייה ב'.

ב-17 ביולי 2019 חתם ויקאריו על חוזה לחמש שנים בקליארי מהסרייה א'. ב-25 ביולי הושאל למשך עונה אחת לפרוג'ה מהסרייה ב'. הוא ערך 37 הופעות ליגה במדי המועדון.

בעונת 2020/2021 שימש ויקאריו כשוער שני בקליארי. ב-28 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על קרמונזה במסגרת קופה איטליה. ב-14 באפריל 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 0–1 לאינטר מילאנו במסגרת המחזור ה-30. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-9 ביולי 2021 הושאל ויקאריו למשך עונה אחת לאמפולי מהסרייה א'. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–4 על ויצ'נצזה במסגרת קופה איטליה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בהפסד 1–3 ללאציו במסגרת המחזור הראשון בליגה. הוא ערך 38 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה. ב-18 ביוני 2022 חתם על חוזה קבוע במועדון.

ב-27 ביוני 2023 חתם לחמש שנים בטוטנהאם הוטספר. ב-13 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 2-2 נגד ברנטפורד.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:שוערי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני אודינזה
קטגוריה:כדורגלני ונציה
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני פרוג'ה
קטגוריה:כדורגלני אמפולי
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1996
רובין לה נורמן

רובין לה נורמן (בצרפתית: Robin Le Normand; נולד ב-11 בנובמבר 1996 בפאבו שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אתלטיקו מדריד מלה ליגה ובנבחרת ספרד.

זכה עם נבחרת ספרד ביורו 2024, תוך שפתח בכמעט כל המשחקים והציג יכולת מעולה.

== קריירת מועדונים ==
לה נורמן גדל במחלקת הנוער של ברסט, ובשנת 2013 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-15 באפריל 2016 ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 1–2 לסושו במסגרת המחזור ה-34 בליגת המשנה הצרפתית לעונת .

ב-5 ביולי 2016 חתם לה נורמן בריאל סוסיאדד מלה ליגה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 בדצמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 0–1 לריאל בטיס במסגרת המחזור ה-14 בליגה לעונת 2018/2019.

ב27 ביולי 2024 חתם לה נורמן באתלטיקו מדריד הספרדית ב30 מיליון יורו.

== קריירה בינלאומית ==
בדצמבר 2020, לה נורמן ששיחק בספרד מאז 2016, הכריז שהוא חולם "לשחק יום אחד עבור נבחרת צרפת". לה נורמן, שנולד בצרפת, השיג אזרחות ספרדית ב-24 במאי 2023, לאחר שהתחיל את תהליך קבלת האזרחות בתחילת אותה שנה.

לה נורמן נקרא לראשונה לסגל הנבחרת הספרדית ב-2 ביוני 2023 למשחקי ליגת האומות. הוא שיחק את משחקו הראשון ב-15 ביוני 2023 במשחק בו גברו הספרדים 1–2 על נבחרת איטליה.

במאי 2024, נכלל לה נורמן בסגל נבחרת ספרד ליורו 2024. לה נורמן שותף בכל משחקי ספרד בשלב הבתים. בשלב שמינית הגמר, לה נורמן פתח בהרכב של נבחרת ספרד במשחק נגד הנבחרת הגיאורגית בו גם כבש שער עצמי, מה שלא הפריע לנבחרת הספרדית לנצח 4-1 במשחק. גם בשלב רבע הגמר פתח לה נורמן בהרכב במשחק שבו ניצחה ספרד 2-1 את גרמניה, לה נורמן ספג במחצית הראשונה של המשחק כרטיס צהוב שזיכה אותו בהרחקה משלב חצי הגמר, בו שיחקה ספרד נגד צרפת. לה נורמן פתח במשחק הגמר בו ניצחה ספרד 1–2 את נבחרת אנגליה והוחלף בדקה ה-83 של המשחק על ידי נאצ'ו פרננדס.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני ברסט
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1996
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1996
התפתלות

התפתלות (באנגלית: Spiral) הוא מותחן פסיכולוגי אמריקאי משנת 2007. בסרט מככבים ג'ואל מור, אמבר טמבלין, זאקרי לוי וטרישה הלפר. את הסרט ביימו מור ואדם גרין. התסריט המקורי של הסרט נכתב על ידי מור וג'רמי בורינג.

הסרט היה בחירה רשמית וזכה בפרס "Gold Vision" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סנטה ברברה בשנת 2007. הפרס מוענק עבור "הסרט החדשני והייחודי ביותר עם חזון מעורר השראה ופורץ דרך".

== עלילה ==
הסיפור עוקב אחר מייסון המופנם והבודד אשר עובד בשירות לקוחות בחברת ביטוח ביום וצייר מוכשר, כמו גם חובב ג'אז קלאסי, בלילה. חברו היחיד הוא הבוס שלו, ברקלי, שמשגיח עליו בקפדנות וצוחק על התנהגותו המוזרה. חייו של מייסון משתנים כאשר הוא פוגש בעובדת הצעירה החדשה שמגיעה לעבוד בחברה, אמבר. כאשר היא מגלה כי תחביבו הוא ציור דיוקנים, היא מציעה לו שיצייר גם אותה, אך אז הוא מתחיל לשמוע בראשו קולות מן העבר אשר גורמים לו לבצע מעשים המובילים אותו להרס עצמי.

== שחקנים ==
* ג'ואל מור – מייסון
* אמבר טמבלין – אמבר
* זאקרי לוי – ברקלי
* טרישה הלפר – סאשה
* דייוויד מולר – ויל
* אנני ניל – דיאנה

== הפקה ==
הסרט צולם בפורטלנד, אורגון.

== פסקול ==
מכיוון שג'אז הוא חלק כל כך חשוב בעלילה, ג'ואל מור רצה להשתמש במוזיקה מקורית לחלוטין.<ref name="spiralscore"></ref> היא הולחנה על ידי טוד קולדוול ומייקל הרינג וכוללת את בראד ליאלי בסקסופון אלט, ג'ון דייברסה בחצוצרה, רויס צ'יימברס מנגן בסקסופון טנור וסופרן, דון קולדוול, אביו של טוד, גם ניגן על סקסון טנור וטד גרינברג על תופים.<ref name="spiralscore2"></ref>

== קבלה ==
=== הכנסות ===
הסרט הכניס 3,072 דולר בארצות הברית.<ref name="boxofficemojo.com" />

=== ביקורת ===
הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים. נכון ל-5 במרץ 2023, אתר הביקורות Rotten Tomatoes דיווח כי 50% מהמבקרים נתנו לסרט ביקורות חיוביות, על סמך 10 ביקורות.<ref></ref> האתר Metacritic דיווח שלסרט היה ציון ממוצע של 40 מתוך 100, בהתבסס על 4 ביקורות.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2007
לורן המרסלי

לורן המרסלי (באנגלית: Lauren Hammersley, נולדה ב-8 בינואר 1971)<ref></ref> היא שחקנית קנדית הידועה כליסה מייסון, בסדרת הסיטקום הקנדית Mr. D. של רשת CBC וכשרמיין בסדרה של נטפליקס וירג'ין ריבר.

== ביוגרפיה ==
נולדה בקמפבל ריבר, קולומביה הבריטית, קנדה, וגדלה בסארי, קולומביה הבריטית. כיום היא מתגוררת בטורונטו.

המרסלי החלה לשחק בגיל 12 בפרסומות. בנוסף למשחק, היא עבדה כצלמת עד שעברה ב-2012 למשחק במשרה מלאה כשחקנית בסדרה הקנדית Mr. D. בסדרה היא משחקת את ליסה מייסון - מורה ומנהלת לשעבר הידועה בסגנון ההוראה המסורתי שלה. בעונה השביעית היא הופכת ליועצת בית הספר. הסדרה ירדה אחרי 8 עונות.

ב-2016 היא גילמה עורכת דין אלכוהוליסטית אך מתפקדת בסדרה אורפן בלאק.<ref></ref>

החל מ־2019 היא מככבת בתור שרמיין, בת זוגו ההריונית של ג'ק שרידן (מרטין הנדרסון) בסדרה המאד מצליחה של נטפליקס וירג'ין ריבר בכיכובה של אלכסנדרה ברקנרידג', המבוססת על סדרת הספרים של רובין קאר. ברשתות החברתיות היא ציינה כי היא הדמות עם ההריון הכי ארוך אי פעם בטלוויזיה. 

בשנת 2023 החלה לשחק במיני-סדרה "הלב של סאליבן" לצד השחקנים מורגן קוהאן, צ'אד מייקל מאריי וסקוט פטרסון.<ref></ref> 

== פילמוגרפיה ==
=== בקולנוע ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
! סרט
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2006
| בלאדי מרי
| מרי
|
|-
| 2009
| Child Wild
| כרמלה אפולס
| וִידֵאוֹ
|-
| 2013
| Stag
| שרה
|
|}

=== בטלוויזיה ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
! תוכנית
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2002
| פלוני אלמוני
| השוטרת פיצמוריס
| פרק: "איידהו"
|-
| 2011
| Single White Spenny
| ברוק
| פרק: "קשר פתוח"
|-
| 2012–2018
| Mr. D
| ליסה מייסון
| תפקיד ראשי
|-
| 2013
| נס רפואי
| אריאל
| פרק: "הגנה"
|-
| 2016–2017
| אורפן בלאק
| אדל
| תפקיד חוזר (עונות 4–5)
|-
| 2019–הווה
| וירג'ין ריבר
| שרמיין רוברטס
| תפקיד ראשי
|-
|2023–הווה 
|הלב של סאליבן
|קוני בויל 
|תפקיד משנה 
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קומיקאיות קנדיות
קטגוריה:קומיקאים קנדים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1971
בניין אוויאנקה

בניין אוויאנקה (בספרדית: Avianca Building) הוא מגדל משרדים בגובה 161 מטרים ובעל 40 קומות. הוא נמצא בבוגוטה, בירת קולומביה.

== היסטוריה ==
תכנון המבנה הסתיים בשנת 1963. 3 שנים לאחר מכן החלה בנייתו, והיא הסתיימה בשנת 1969. הוא נבנה עבור חברת התעופה אוויאנקה, ונקרא על שמה.

בבוקר 23 ביולי 1973 פרצה בקומה ה־14 של הבניין שרפה. באותה קומה אוחסנו פרטים דליקים כמו שטיחים ומוצרי בנזין.<ref></ref> הזרנוקים של הכבאים, שהגיעו כרבע שעה מפריצת השרפה, הגיעו רק עד לקומה ה־12. הלהבות המשיכו לעלות והגיעו עד לקומה ה־37 של הבניין. אנשים רבים שהיו בבניין באותה עת עלו לגג במדרגות וחולצו משם על ידי מסוקים ששיגרו לעבר השרפה סילוני מים. מספר אנשים לקו בתבהלה (פאניקה), קפצו מהבניין ונהרגו. האירוע הוביל בסך הכול ל־4 הרוגים ול־63 פצועים; למבנה לא נגרם נזק רציני.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגוטה: מבנים
קטגוריה:קולומביה: תעופה
ורוניקה אייכמן

ורוניקה (ורה) אייכמן (בצ'כית: Veronika Eichmann ; 3 באפריל 1909 מלאדה - 21 בנובמבר 1997 בערך) הייתה אשתו של פושע המלחמה הנאצי אדולף אייכמן.

== ביוגרפיה ==
ורוניקה נולדה למתיאש ומריה ליבל במלאדה, הסמוכה לצ'סקה בודייוביצה (כיום היא חלק מהעיר). בני הזוג ליבל היו מהמשפחות העשירות במלאדה, והייתה בבעלותם חווה גדולה במקום. כל משפחת ליבל הייתה חברה במפלגה הנאצית. האח הבכור פרנץ היה מפקד הגסטפו בהראדץ קראלובה. אח נוסף היה אריזטור ועסק בהחרמת רכוש יהודי.

ורוניקה נישאה לאדולף אייכמן בברלין ב-1935. היא גרה איתו במספר מקומות. תחילה בגרמניה ואחר כך בפראג. בתום המלחמה, היא ובניה (קלאוס - ברלין 1936, הורסט - וינה 1940, דיטר - פראג 1942) נסעו למקום מבטחים, תחילה לאלטאוסזה ולאחר מכן לאוסזה . היא גרה שם עד אביב 1951. בזמן מגוריה שם היא טענה שבעלה מת.

ב-1947 הגישה בקשה לבית המשפט לאשר את מותו של בעלה על סמך עדותו של אדם בשם קארל לוקאש. לאחר שהשופט גילה שלוקאש הוא גיסה, הוא דחה את הבקשה. ב-1951 הגיע לידה מכתב בו כתוב שהדוד של ילדיה חי בארגנטינה. ב-15 באוגוסט באותה שנה היא הגיעה לטוקומאן שבארגנטינה. בהמשך עברו הזוג וילדיהם לבואנוס איירס.

לאחר ארבע שנים (1955) נולד לזוג בן רביעי והוא נקרא ריקרדו פרנסיסקו - על שמו של הנזיר הפרנציסקני שעזר לאייכמן להימלט מאיטליה לאמריקה. אייכמן סיפר לבניו שהוא דודם, אך הודה על האמת לאחר ויכוח עם בנו הורסט. ב-11 במאי 1960 נלכד אייכמן בבואנוס איירס. לאחר 12 ימים הובא לישראל, והחל משפט אייכמן. ב-15 בדצמבר 1961 נמצא אייכמן אשם, ונידון למוות.

ורוניקה יחד עם מספר אנשי רוח ישראלים שלחו בקשות חנינה לנשיא המדינה, יצחק בן-צבי, שפרטיהן פורסמו בשנת 2016. בין הדברים כתבה: "לאחר דחיית הערעור נתון גורלו של בעלי בידיך. כרעיה ואם לארבעה ילדים מבקשת אני מכבודו על חיי בעלי". הנשיא דחה את הבקשה, וכתב בכתב ידו על גבי מסמך הבקשה את דברי הנביא שמואל לאגג: "" ().

חודשיים לפני תליית אייכמן ביקשה ורוניקה משר המשפטים דב יוסף לסדר לה פגישה עם בעלה. הממשלה דנה בבקשתה ב-18 במרץ 1962. דב יוסף אמר בדיון כי: "ראש הממשלה חושב שיהיה לישראל קשה לעמוד בביקורת בינלאומית אם לא תאפשר את הביקור". הממשלה אישרה את הביקור, ושרת החוץ גולדה מאיר הביאה את הדברים לפני ועדת חוץ וביטחון, שאישרה את הביקור.

ב-30 באפריל 1962 ביקרה ורוניקה את בעלה ושוחחה עמו מספר דקות. בסיקור העיתונאי נכתב כי "לעומת האשה הנרגשת לא הראה איכמן כל סימני התרגשות".

לאחר המשפט, ורוניקה חזרה לגרמניה יחד עם בנם הצעיר ריקרדו שהיה בן 5. ריקרדו, ארכאולוג שמתמחה במזרח התיכון, הוא היחיד שהתנער מאביו. בראיון בשנות ה-90 אמר שלאביו הגיע למות בשל מעשיו. הוא גינה אותו בגלוי: "הוצאתו להורג הייתה מוצדקת, הוא רק דמות היסטורית עבורי". בנה הורסט קרא לבתו על שמה.

תאריך מותה לא ברור, וניתנו מספר תאריכים: סתיו 1977, 1993, ו-21 בנובמבר 1997.

== בתרבות ==
* בסרט התיעודי על הלכידה, "מבצע פינאלה", מגלמת גרטה סקאקי את ורוניקה אייכמן.

== ראו גם ==
* מגדה גבלס
* אמי גרינג
* מרגרטה הימלר

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדולף אייכמן
קטגוריה:בני זוג של פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:נאציות
קטגוריה:ילידות 1909
קטגוריה:נפטרות ב-1997
מקש Home

מקשי ה-Home ו-End נמצאים בסמיכות זה לזה עקב תפקודיהם ההפוכים
במקלדת מחשב, מקש Home() הוא מקש המשמש למטרה ההפוכה ממקש End, ומוביל לראש דף אינטרנט או עמוד במחשב באופן כללי. בתוכנות מסוימות, דוגמת מעבדי תמלילים, המקש משגר את סמן הטקסט לראש השורה בה הוא נמצא. עקב פעולותיהם ההפוכות, שני המקשים ו- נמצאים לרוב בסמיכות זה לזה. 

במקלדות קטנות (בעיקר במקלדות תוצרת אפל) החסרות את מקש , ניתן ללחוץ על שילוב המקשים +.

== תפקוד ב-Microsoft Windows ובלינוקס ==
במרבית עורכי הטקסט ומעבדי התמלילים הפועלים בסביבת Microsoft Windows, ובאופן דומה גם בלינוקס, משמש המקש בעיקר לחזרה לראש השורה בה נמצא סמן הטקסט.

בדפדפני אינטרנט ותוכנות שונות המציגות טקסט לקריאה בלבד, לחיצה על המקש משמשת לחזרה לראש המסמך. הפעולה אפשרית גם בזמן עריכת טקסט; על מנת לחזור לראש המסמך בשעת עריכת טקסט יש להשתמש בקיצור המקשים +.

כמו כן, ניתן להשתמש במקש לצורך סימון כל הטקסט שנמצא מראש השורה ועד המיקום בו הסמן נמצא. לצורך כך יש להשתמש בקיצור המקשים +. כאשר מעוניינים לסמן טקסט שנמצא במסמך לקריאה בלבד, יש ללחוץ עם העכבר על המיקום ממנו רוצים לסמן, ואז להשתמש בקיצור.

== במקינטוש ==
התנהגותו של מקש Home במקינטוש דומה להתנהגותו בסביבת חלונות אך ורק כאשר המשתמש נמצא בתוך פקד טקסט בעל שורה אחת. בתוכנות ויישומים בהם יש פקד טקסט מרובה שורות (כגון עורך טקסט או מעבד תמלילים), לחיצה על מקש Home תחזיר את המשתמש לראש המסמך, כיוון שמערכת ההפעלה מקשרת את הלחיצה על המקש לחלון הפעיל, ולא לטקסט הנקרא/נערך בתוך תיבת הטקסט. על מנת לגרום למקש להתנהג באותה צורה בה הוא מתנהג בחלונות (החזרת הסמן לראשית השורה) יש להשתמש בצירוף המקשים +.

מקש Home אינו בכל המקלדות של חברת אפל; במקרה שהמקש חסר, ניתן להשתמש בקיצור המקשים +.

==סימול גרפי==
הסמל התקני עבור מקש ה-Home הוא ⇱ (וביוניקוד: U+21F1). הסמל נקבע לפי התקן הבינלאומי ISO/IEC 9995-7 . הסמל אינו נפוץ, ובמקלדות בהן הוא מצוי הוא מחליף את הטקסט על גבי המקש.

קטגוריה:מקשים
איוואן רופט

איוואן רופט באנגלית Ivan Ropet 1845-1908 היה אדריכל שנחשב כמי שחולל את התחייה הרוסית בארכיטקטורה, הנקראת לפעמים סגנון החבלים על שמו. עבודתו הוכתרה על ידי ולדימיר סטאסוב כ"עתיד האדריכלות שלנו".<ref>Directory of the Imperial Academy of Arts 1915, p. 381.</ref><ref>С. Н. Кондаков (1915). Юбилейный справочник Императорской Академии художеств. 1764-1914 (in Russian). Vol. 2. p. 38</ref>

== ביוגרפיה ==
גדל במשפחת דודו, רופט למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות אצל אלכסיי גורנוסטאייב, חלוץ התחייה הרוסית ואמן בעיצוב גגות אוהלים. יחד עם ויקטור הרטמן, שאף רופט להחיות סגנון אדריכלות לאומי, המבוסס בעיקר על בקתות עץ מקושטות של רוסיה הכפרית.

ביסודו של דבר, המעגל החברתי של רופט הפיץ את אותן תיאוריות של הלאומיות הרומנטית כפי שהפיצו "החמישה" ביחס למוזיקה הרוסית. בין 1874 ל-1880, הם הוציאו סדרה של אלבומים של מוטיבים של אדריכלות רוסית שגרמו ליצירתם להיות ידועה ברחבי רוסיה. רוב יצירותיו היו בעץ. אחת היצירות הבודדות שעדיין קיימות היא האמבטיה באברמצבו.

רופט השתמש באופנה הוויקטוריאנית לירידים בעולם כדי להפיץ את רעיונותיו באירופה. הוא עיצב את הביתנים הרוסיים ביריד העולמי בפריז (1878) ובשיקגו (1893). ברוסיה, הוא היה אחראי על ביתן בתערוכה הפוליטכנית של 1872 במוסקבה וביריד ניז'ני נובגורוד של 1896.

בין העבודות הקבועות יותר המיוחסות לרופט ניתן למנות את בית הדירות באסין בסנט פטרסבורג ואת שגרירות רוסיה בטוקיו.
== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="250">
 File:Ropet.jpg|הביתן ביריד העולמי בפריז 1878
File:Barnaul Polzunova35 012 9293.jpg|בית העירייה בברנאול
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:אדריכלים
קטגוריה:ילידי 1845
קטגוריה:נפטרים ב-1908
תומאס לי

תומאס הסקל לי (באנגלית: Thomas Haskell Lee; 27 במרץ 1944 – 23 בפברואר 2023) היה איש עסקים ומשקיע אמריקאי. נחשב לאחד מחלוצי תחום קרנות ההשקעות הפרטיות, בדגש על רכישות ממונפות.

החברה שהקים ב-1974 תומאס ה. לי פרטנרס (Thomas H. Lee Partners (THL)), היא בין חברות ההשקעות הפרטיות (Private Equity, ובקיצור PE) הוותיקות והגדולות בעולם. ב-2006 עזב את החברה שהקים ויסד את חברת ההשקעות הפרטיות Lee Equity Partners, שבה כיהן כשותף מנהל. עם מותו, בפברואר 2023, נאמד שוויו הנקי לפי פורבס, ב-2 מיליארד דולר.

==ביוגרפיה==
נולד ב-1944 בברוקלין, ניו יורק סיטי למשפחה יהודית. אביו, הרברט סי לי (בשמו המקורי: ליבוביץ) ומילדרד "מיקי" שיף לי. סבו היה רוברט שיף, מייסד ובעלי "תאגיד הנעליים של אמריקה" (Shoe Corporation of America, אין לבלבל עם "") ואביו עבד בתחילת דרכו בחברה. בהמשך התקדם אביו והיה ליו"ר "Shoe Corporation of Canada" ו-"Clark International Corp".

הוא למד בבית הספר בלמונט היל בבוסטון וסיים את לימודיו בהרווארד קולג' ב-1965, כשבמקביל עבד זמן מה כאנליטיקאי במחלקת המחקר של בנק ההשקעות ל. פ. רוטשילד בניו יורק.

ב-1966 החל לעבוד בבנק הלאומי הראשון של בוסטון , וכעבור שמונה שנים, ב-1973 הגיע לדרגת סגן נשיא הבנק. לפי דיווחי משפחתו, שנמסרו אחרי פטירתו, החל לי להשקיע עם כספי ירושה בסך 150,000$ בלבד.

את חברת ההשקעות הראשונה שלו, "תומאס ה. לי פרטנרס" הקים לי ב-1974 ובאמצעותה החל לרכוש חברות בעסקאות רכש ממונפות. חלק מהחברות ששיקם הונפקו על ידו לציבור ונמכרו בתשואות נאות, וחלקן גם קרס במהירות לאחר מכן תחת הניהול החדש שהפגין ביצועים גרועים. לפי אתר חברת THL, מאז הקמתה ועד 2006 (מועד פרישתו של לי) גייסה החברה יותר מ-22 מיליארד דולר בשש קרנות פרייבט אקוויטי. החברה עמדה במרץ 2006 ערב סיום גיוס הכספים עבור הקרן השישית שלה, כאשר החליט לי להתפטר ממנה בצורה ידידותית ולהקים חברה חדשה "Lee Equity Partners" שהתמקדה בקרנות צמיחה (Growth capital), אפיק השקעות שבדרך כלל אינו ממונף ומאפשר למשקיע לחלוק עם חברה מבוססת יחסית, חלק מתשואות הצמיחה שלה, מעמדת מיעוט של מחזיקי המניות, שאינה מערערת את מבנה השליטה בחברה הוותיקה.

שינוי זה איפשר ללי לצמצם משמעותית את מעורבותו היומיומית במסחר והוא עבר להתגורר בניו יורק.

לי היה פילנתרופ רב פעלים, ותרם סכומים גדולים למוסדות אקדמיה, אמנות ורפואה נודעים בעיקר בארצות הברית.

הוא היה נשוי פעמיים ולו חמישה ילדים. לי היה אספן אמנות נלהב וחבר קרוב של בני הזוג ביל והילרי קלינטון, שלפי הדיווחים בילו בביתו כמה ימים בתקופה שלאחר הפסדה של הילרי בבחירות 2008 לנשיאות ארצות הברית.

ב-23 בפברואר דווח כי לי שם קץ לחייו במשרדו במנהטן בגיל 78.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.thl.com/ האתר הרשמי של THL]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023