OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ירחמיאל יהודה מאיר קאליש

רבי מאיר מאמשינוב (מימין) בביקורו בארץ ישראל בשנת תרצ"ג עם הרב [[נח גד וינטרוב|טקסט=]]
רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש (מְכוּנֶה רבי מאיר'ל; ט"ו באדר ב' תרס"ה, 1905 - כ"ז באייר תשל"ו, מאי 1976) היה האדמו"ר מאמשינוב בישראל.

==ביוגרפיה==
נולד בפשיסחה לרבי שמעון שלום ולפייגא ברכה בת רבי ישעיהו קאליש מפשיסחה. מיוחס לאדמור"י אמשינוב, רבי יצחק מוורקא, רבי יעקב שמשון משיפיטובקה, רבי פנחס מקוריץ, והיהודי הקדוש מפשיסחה.

נישא ליוטא טויבא בת דודו רבי חיים יעקב אריה מורגנשטרן מראדזימין.

בשנת תרצ"ג ביקר בארץ ישראל עם אביו רבי שמעון שלום קאליש ושהה בה כשנה.

בימי מלחמת העולם השנייה נמלט עם משפחתו לווילנה, שם שהה אביו רבי שמעון שלום, שנמלט לפניו. לאחר שנה המשיכה כל המשפחה וחצתה את רוסיה עד ליפן, משם המשיכו עוד לשאנגחאי שבסין, יחד עם קבוצות הפליטים שבמרכזם היו תלמידי ישיבות מיר וליובאוויטש. לקראת סוף 1946, לאחר שנכזבה תקוותם לקבל סרטיפיקטים לעליה לארץ ישראל, עקרו לארצות הברית. לאחר פטירת אביו בשנת תשי"ד הגיע עם אמו לארץ ישראל לקבור בה את אביו. בהתחלה התיישב בתל אביב, והקים את ישיבת "שם עולם" לזכרו של אביו בחולון. בדצמבר 1955 נסע לארצות הברית כדי להביא את משפחתו וכשחזר עבר לירושלים והתגורר בבית וגן, בה בנה את בית הקבע לישיבה.

כדרך חסידות אמשינוב, הוא נהג לאחר את תפילותיו וסדריו, ולעיתים סיים את השבת ביום ראשון. הוא לא היה משויך למפלגות פוליטיות ונודע באהבת ישראל הרבה שלו. הן אנשי פא"י (כדוד הלחמי וישראל אידלמן) והן אנשי פאג"י (כאליהו כי טוב) היו מקורבים אליו. הזמר שלמה קרליבך היה מקורב אליו, והוא ביקש לשנות את שם המושב מבוא מודיעים ל"מאור מודיעים" על שמו של רבי מאיר. השם לא שונה בעקבות התנגדות ועדת השמות הממשלתית. שני מבקרים ידועים נוספים שהיו מבאי בית מדרשו אף שלא נמנו על קהל חסידיו היו חיים סבתו ודב אינדיג. מפגשם של השניים עם האדמו"ר במוצאי יום כיפור תשל"ד רגע לפני יציאתם בעקבות גיוס המילואים הכללי בשל המלחמה אשר פרצה באותו היום, והברכה שקיבלו ממנו, הוא המוטיב המרכזי בספרו של סבתו תיאום כוונות.

נפטר ב-27 במאי 1976 ונקבר בהר המנוחות.

==צאצאיו==
בנו הרב מנחם צבי לא כיהן באדמו"רות, חיבר את הספר "צמח אמת" על הספר "אמת ואמונה" מזקנו הרבי מקוצק.

בתו חיה נחמה, נולדה בי' באב תרפ"ה באוטבוצק (נקראה "חיה" על שם זקנתה, אשת האדמו"ר הראשון מאמשינוב - רבי יעקב דוד, ו"נחמה" היות שנולדה במוצאי תשעה באב), נישאה בשנת תש"ז בשאנגחאי לרבי חיים מיליקובסקי, מתלמידי ישיבת מיר ששהו בשאנגחאי בתקופת מלחמת העולם השנייה, מי שעמד לימים בראשות ישיבת אמשינוב בירושלים. באותה שנה עקרה עם אביה לארצות הברית. בשנת תשט"ז עלתה עם משפחתה לישראל, שם קבעו את דירתם סמוך לבית הוריה. נפטרה בגיל 91 ביום ד' בכסלו תשע"ז ונקברה בהר המנוחות סמוך לקברי הוריה.

בנם רבי יעקב אריה מיליקובסקי הוכתר לאחר פטירת זקנו רבי מאיר'ל, לממשיכו בהנהגת הקהילה, לאחר מסע לחצים עליו מצד גדולי האדמורי"ם, ואט אט נכנס להנהגת העדה. בן נוסף הוא ר' משה מיליקובסקי מבית וגן מנהל מוסדות החצר והישיבה.

==לקריאה נוספת==
*יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות, בערכו.

==הערות שוליים==

ירחמיאל
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אדמו"רים
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:משפחת קאליש
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
Cray

.Cray Inc היא חברה אמריקאית המתמחה בייצור מחשבי על, הממוקמת בסיאטל, וושינגטון.
קודמתהּ היא .Cray Research, Inc (או CRI) נוסדה ב 1972 על ידי סימור קריי. קריי פיצל ממנה את חברת Cray Computer Corporation (או CCC) בשנת 1989, אשר פשטה רגל בשנת 1995. שנה לאחר מכן רכשה סיליקון גרפיקס את Cray Research. 
.Cray Inc נוצרה בשנת 2000 כאשר Tera Computer Company רכשה את Cray Research מ-SGI ואימצה את השם במהלך הרכישה.

לחברה כ-1,000 עובדים (סוף 2012).

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחשבי-על
קטגוריה:חברות אמריקאיות שנסחרו בנאסד"ק
קטגוריה:יצרני חומרה אמריקאים
Ello

לוגו הרשת החברתית Ello
Ello היא רשת חברתית מקוונת נטולת פרסומות שנוצרה על ידי פול בדניץ במרץ 2014.

באוקטובר החברה Ello עברה רה-ארגון והוגדרה כ "Benefit Corporation" (סוג ארגון הקיים בארצות הברית אשר נמדד לפי יעדי השפעה חיובית ולא על פי ביצועים כלכליים).

הרשת החברתית אספה משתמשים בקצב מהיר בשנתה הראשונה כאשר בתקופה מסוימת אתר ההרשמה קרס, עם מעל 50,000 משתמשים חדשים כל שעה. לאחר כחצי שנה כבר היו לרשת מעל 1,000,000 משתמשים.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רשתות חברתיות מקוונות
קטגוריה:אתרי אינטרנט אמריקאיים
נידא תוניס

נידָא תוניס (בערבית: حركة نداء تونس, בצרפתית: L'appel de la Tunisie, תרגום: "קריאה לתוניסיה") היא מפלגה פוליטית חילונית בתוניסיה, שנוסדה על ידי ראש הממשלה לשעבר אל-באג'י א-סבסי (Beji Caid el Sebsi) בבחירות שלאחר ההפיכה של 2011. המפלגה מגדירה את עצמה "מפלגה מודרניסטית".

בבחירות הכלליות בתוניסיה 2014 זכתה המפלגה ברוב קולות וקיבלה 85 מושבים מתוך 217 מושבים, יותר מושבים מאשר המפלגה המוסלמית הגדולה אֶנ-נַהְדָה (Ennahda).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תוניסיה: פוליטיקה
קטגוריה:מפלגות חילוניות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2012
יצחק קאליש (אמשינוב)

רבי יצחק קאליש (1920 - י"ט באייר תשנ"ג, 1993) היה האדמו"ר מאמשינוב בארצות הברית.

==ביוגרפיה==
נולד לרבי יוסף קאליש ולשרה בת רבי חיים אלעזר וקס. נישא לבתו של רבי יוסף לנדא משושלת סטריקוב. בזמן מלחמת העולם השנייה נמלט עם דודו רבי שמעון שלום לווילנה ומשם לשאנגחאי וארצות הברית. נישא בשנת תש"י לרחל לאה בת הרב דוב בעריש פרנקל, חסיד גור.

מיד לאחר נישואיו הקים את בית מדרשו בוויליאמסבורג בגיבויו המלא של הדוד רבי שמעון שלום שאף בא להשתתף בטיש יארצייט שערך בג' בשבט לכבוד אביו רבי יוסף, אחיו של הרש"ש.

בניסן תשכ"ד עבר לבורו פארק, בה ייסד את בית מדרשו. בשנים הבאות נפתח במקום כולל אברכים, בראשותו עמד הרב הערשל זשארקאווסקי.

נהג במסורת חסידות וורקא-אמשינוב, ונודע באהבת ישראל. העביר מסורות, מנהגים ודברי תורה מחסידות וורקא ואמשינוב. ביקר בבני ברק בשנת 1961 ושוב ב-1968.

ארונו הובא לקבורה בבית הקברות העתיק בטבריה.

בנו רבי יוסף הוכתר לממלא מקומו. חלק מהחסידים עלו לישראל ונקשרו לרבי יעקב אריה מיליקובסקי, האדמו"ר מאמשינוב בירושלים, אך הם ממשיכים להתאסף יחד עם בנו של רבי יוסף מארצות הברית, רבי מנחם קאליש, בחבורה בשם "זרע יצחק".

מדברי תורתו יצא לאור הספר "אמרי קודש", על ידי תלמידו הרב יוסף לנדא. נכדו הרב חיים מאיר ארנסטר הוציא מדברי תורתו וסיפוריו את הספרים "ימות עולם". רבים מתורותיו ומתולדות בית אמשינוב הודפסו בספר "שיח חסידים - ווארקי - אמשינאוו", יצא לאור על ידי איגוד "זרע יצחק".

בין תלמידיו: הרב מרדכי מנשה זילבר, האדמו"ר מתולדות יהודה−סטוטשין, הרב שרגא פייבוש הגר, האדמו"ר מקוסוב, הרב יקותיאל זוסיא השיל, האדמו"ר מקופיטשניץ, הרב דוד דוב (בעריש) מייזליש, רב קהילת סאטמר בבורו פארק, ועוד.

==משפחתו==
אשתו הראשונה ובתו נרצחו בשואה. מנישואין שניים אחר השואה נולדו בן ובת; רבי יוסף, ממלא מקומו באדמו"רות (נפטר בי"א בניסן ה'תש"פ). היה נשוי לבת הרב אליהו שטרנבוך. בניו הם רבי מנחם, חתן רבי נתן דוד רוזנבוים, האדמו"ר מזוטשקא; ורבי אשר חיים, חתן רבי אהרן מנדלסון בנו של גאב"ד קוממיות.

בתו נישאה לרב ישראל ארנסטר, בנו של הרב משה ארנסטר, ונכדו של רבי חיים מאיר הגר מוויז'ניץ.

==קישורים חיצוניים==
* [https://forum.otzar.org/viewtopic.php?f=19&t=39145 אדמו"ר רבי יצחק מאמשינאוו (ארצות הברית) - תמונות], אשכול בפורום אוצר החכמה
* 

==הערות שוליים==

יצחק
קטגוריה:אדמו"רים אמריקאים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בטבריה
קטגוריה:משפחת קאליש
קטגוריה:נפטרים ב-1993
קטגוריה:משפחת טרונק
משפט ההיטל המרכזי

במתמטיקה, משפט ההיטל המרכזי (באנגלית המשפט נקרא לפעמים Fourier slice theorem) אומר ששני התהליכים הבאים, עבור פונקציה <math>f:\mathbb{R}^2 \rightarrow \mathbb{R} </math> וישר <math>a</math> דרך הראשית, נותנים את אותה התוצאה:
* לקחת את התמרת פורייה הדו-ממדית של <math>f</math> ולקחת את הערכים שלה על הישר <math>a</math> .
* להטיל את <math>f</math> על הישר <math>a</math> ולהפעיל על ההיטל התמרת פוריה.

למשפט שימושים רבים בטומוגרפיה ובשיפור תמונות שמתקבלות במיקרוסקופ אלקטרונים חודר.

== ניסוח פורמלי של המשפט ==
נסמן ב <math>P_m</math> את אופרטור ההיטל על תת מרחב ליניארי ממימד <math>m</math> (היטל במובן של אינטגרל על המשלים האורטוגונלי בכל נקודה)

נסמן ב <math>S_m</math> את אופרטור החיתוך עם אותו התת-מרחב שעובר דרך הראשית,

ונסמן ב<math>F_N, F_m </math> את התמרת פורייה ב <math>N, m </math> ממדים בהתאמה.

אז לכל פונקציה <math>f:R^N \rightarrow R </math> מתקיים:

<math>F_m P_m = S_m F_n</math>

== הוכחה למקרה הדו־ממדי ==
בגלל שסיבוב של פונקציה סביב הראשית זו פעולה שמתחלפת עם התמרת פוריה, ניתן להניח, בלי הגבלת הכלליות, שההיטל והחיתוך מתבצעים על ציר <math> x</math>.

נסמן את <math>f(x,y):R^2 \rightarrow R</math>, ונסמן את ההיטל שלה על ציר <math> x</math> להיות :

<math>p(x)=\int_{-\infty}^\infty f(x,y)\,dy.</math>

והתמרת פורייה שלה להיות:

<math>
F(k_x,k_y)=\int_{-\infty}^\infty \int_{-\infty}^\infty
f(x,y)\,e^{-2\pi i(xk_x+yk_y)}\,dxdy.
</math>

אז החיתוך של התמרת הפורייה עם ציר ה<math> x</math> הוא:

<math>
s(k_x)=F(k_x,0)=\int_{-\infty}^\infty \int_{-\infty}^\infty f(x,y)\,e^{-2\pi ixk_x}\,dxdy = \int_{-\infty}^\infty \left[\int_{-\infty}^\infty f(x,y)\,dy\right]\,e^{-2\pi ixk_x} dx =\int_{-\infty}^\infty p(x)\,e^{-2\pi ixk_x} dx
</math>

שזה בדיוק התמרת פורייה של <math>p(x)</math>.

קטגוריה:אנליזה הרמונית
היטל המרכזי
יוסי פינטו

יוסי פינטו (נולד ב-12 באפריל 1975) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים, המשמש מפקד יחידת החילוץ וההצלה הארצית. קודם לכן שימש כנספח צבאי ביוון, מפקד חטיבת החילוץ, קצין אג"ם של פיקוד העורף, מפקד המרכז לאימונים באש במל"י ומפקד חטיבת בנימין.

== ביוגרפיה ==
פינטו נולד במצפה רמון להוריו שהיו בשירות קבע בבסיס רמון. התגייס לצה"ל באוגוסט 1993, ושובץ בגדוד דוכיפת. שירת כלוחם בגדוד. לאחר קורס קציני חי"ר שב לגדוד דוכיפת, ומונה למפקד מחלקת מסלול. במהלך התפקיד נפצע במהומות מנהרת הכותל. בהמשך שימש כמפקד מחלקה בגדוד. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד דוכיפת. בשנת 2000 מונה לסגן מפקד גדוד דוכיפת. בשנת 2004 מונה לקצין אג"ם של חטיבת בנימין.

באוגוסט 2007 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד דוכיפת, בכך היה למפקד הגדוד הראשון בחטיבת כפיר שצמח לאורך כל שירותו בגדודי החטיבה. באפריל 2008, הגדוד בפיקודו קיבל את פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות. את תפקידו סיים במאי 2009. בהמשך מונה לסגן מפקד חטיבת כפיר בין השנים 2009–2010. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של עוצבת האש בין השנים 2010–2012.

ב-10 ביולי 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת בנימין, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מבצע שובו אחים. את תפקידו סיים בספטמבר 2014. בשנת 2014 מונה למפקד המרכז לאימונים באש במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 2015. בהמשך מונה לקצין אג"ם של פיקוד העורף בין השנים 2015–2017. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ה (2018-2017). ב-25 ביולי 2018 מונה למפקד חטיבת החילוץ, הוא שימש בתפקיד עד 9 ביוני 2020. באוגוסט 2020 מונה לנספח צה"ל ביוון ושימש בתפקיד עד לשחרורו בשנת 2023.

ב-11 בינואר 2024 מונה למפקד יחידת החילוץ וההצלה הארצית.

== חיים אישיים ==
פינטו נשוי ואב לשניים. בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.

== גלריה ==
;אל"ם יוסי פינטו בסיום תפקידו כקצין האג"ם של פיקוד העורף, אוגוסט 2017
<gallery mode="packed" heights="200px">
קובץ:Yossi Pinto. I.jpg
קובץ:Yossi Pinto. II.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת כפיר
קטגוריה:מפקדי חטיבת בנימין
קטגוריה:מפקדי המרכז לאימונים באש
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד העורף
קטגוריה:מפקדי חטיבת החילוץ וההצלה
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים ביוון
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
ציון ספיר

ציון ספיר (נולד ב-9 בספטמבר 1956) הוא יושב ראש דירקטוריון קבוצת אירודרום, קודם לכן כיהן כמנכ"ל חברת RFE מקבוצת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות וכמנכ"ל האגודה למען החייל. שירת כקצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, פיקד על חטיבת מנשה ועל עוצבת בני חיל והיה מפקדה הראשון של יחידת דוכיפת.

==ביוגרפיה==
ספיר גדל ולמד בהוד השרון. בצה"ל שירת בגדוד 195 בחטיבה 401 בשנת 75 כטען קשר בפלוגה ל'. שירת כלוחם וכקצין בחיל השריון. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין אג"ם בחטיבה משוריינת, ב-1983 מונה למפקד גדוד 46 בחטיבה 401 וב-1984 מונה למפקדה הראשון של יחידת דוכיפת, שהוקמה כיחידה המתמחה בלוחמה נגד טנקים. ב-1986 מונה למפקדו של מתקן האימונים החד-יומי של חיל השריון, ובהמשך שימש בתפקיד סגן מפקד חטיבה 401.

כאלוף-משנה פיקד על חטיבת שריון במילואים ועל בית הספר לשריון (עוצבת בני חיל). פיקד על המרכז לאימון מפקדות בבאלי"ש ועל חטיבת מנשה. קודם לדרגת תת-אלוף וכיהן כראש חטיבת ניהול והדרכה במפקדת חילות השדה. ב-1999 מונה לנציג צה"ל בסינגפור. בתפקידו האחרון בשירות הקבע פיקד על קורס מפקדי גדודים. בשירות המילואים שירת במטה פיקוד הדרום.

לאחר שחרורו ב-2004, עסק בייעוץ לתעשיות ביטחוניות בפעילות בסינגפור. ב-2006 מונה ליו"ר מרחב תיכון וחבר הוועד המנהל של האגודה למען החייל, באוקטובר 2007 מונה למנכ"ל הארגון, תפקיד בו כיהן עד דצמבר 2009. ב-2010 מונה למנכ"ל חברת RFE (Rafael Far East), חברת בת של רפאל - מערכות לחימה מתקדמות בסינגפור, וכיהן בתפקיד עד 2018. ביוני 2020 מונה ליו"ר דירקטוריון קבוצת אירודרום, המעניקה שירותי תפעול והדרכה לכלי טיס בלתי מאוישים.

ספיר בעל תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת בר-אילן.
==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי חטיבת מנשה
קטגוריה:מפקדי עוצבת בני חיל
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:סגל רפאל
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון הראשונה
פוטפרינט סנטר

פוטפרינט סנטר (באנגלית: Footprint Center; לשעבר אמריקה וסט ארנה, פיניקס סאנס ארנה, US איירווייז סנטר ו-טוקינג סטיק ריזורט ארנה) הוא אולם כדורסל מקורה המארח את קבוצת הכדורסל מה-NBA פיניקס סאנס, קבוצת ה-WNBA פיניקס מרקורי וקבוצת הפוטבול אולמות אריזונה ראטלרס מה-AFL.

האולם נפתח ב-6 ביוני 1992, ועלות הקמתו מוערכת ב-89 מיליון דולר. מאז שהוקם ועד 2002 נקרא אמריקה וסט ארנה (America West Arena); מ-2002 ועד שנת 2015 נקרא האולם יו. אס איירווייז סנטר (US Airways Center). מ-2015 ועד נובמבר 2020 האולם נקרא טוקינג סטיק ריזורט ארנה (Talking Stick Resort Arena) בעקבות קניית הזכויות לשם על ידי בית המלון טוקינג סטיק ריזורט אשר נמצא בקרבת מקום, עד ששונה לשמו הנוכחי עקב פקיעת הזכויות לשם.

בעבר אירח האולם את פיניקס קויוטיס מה-NHL ואת טורנירי אליפות המכללות בכדורסל מקצועי בשנים 1999, 2002, 2008 ו-2012.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ארצות הברית: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אולמות כדורסל בארצות הברית
קטגוריה:פיניקס: ספורט
קטגוריה:פיניקס סאנס
ניסן יתיר

ניסן יתיר (קוליה כגן) (12 בפברואר 1904 - 10 בפברואר 1982) היה שחקן תיאטרון ישראלי. נודע בקולו המחוספס ובהתמחותו בגילום דמויות של אנשים קטנים ותפקידי משנה קצרים אך מלאי-הבעה ועומק שהקנו לו את הכינוי "מלך התפקידים הקטנים". את רוב הקריירה שלו עשה בתיאטרון הקאמרי, בו כיהן גם כחבר מועצת השחקנים של התיאטרון.

== תולדות חייו ==
יתיר נולד בריגה, לטביה, וכבר מגיל 10 היה רקדן. בין היתר רקד באופרה של ריגה, שיחק ורקד בתאטרוני לנינגרד ובלהקות נודדות ברחבי אירופה ולמד משחק בבית הספר לדרמה בלנינגרד. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והקים עם נתן כוגן ומרק לברי את תיאטרון "רמפ"א" (ראשי תיבות של ריקוד, מוזיקה, פנטומימה, אופרטה). "רמפ"א" הציגו בכל רחבי ארץ-ישראל, בין השאר העלו את "החטיפה מן ההרמון" של מוצרט ובין הרקדניות הייתה גם חנה מרון, שהייתה אז ילדה. כן היה יתיר חלק מסגל תיאטרון המטאטא (1938). 

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף למתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה שיחק בתיאטרון "גחלילית" (1946). משנת 1948 ובמשך 20 שנה היה חלק מסגל שחקני הקאמרי, במסגרת זו שיחק בהצגות השגעון הגדול, הוא הלך בשדות, משרתם של שני אדונים, ז'אן ד'ארק, האדרת, אנריקו, הערב אימפרוביזציה, הדרקון, גן הדובדבנים, רומיאו ויוליה, מריוס, כובע הקש האיטלקי, קזבלן, הצל, אגדות לוד, נערת הפקר, מהומה רבה על לא דבר, גנרל קישוט, כזאת הייתה אמא, נאסר א-דין, רוזנים ואביונים, אהבתה של יובל אור, מסיבת יום הולדת, שלמה המלך ושלמי הסנדלר, אסתר המלכה, מרי סטיוארט, פילומנה, ביקור הגברת הזקנה ועוד. 

לאחר מכן שיחק בתיאטרון העממי של אברהם דשא ובתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. 

בקולנוע השתתף בסרטים - "אלדורדו" (1963), "סאלח שבתי" (1964), "שלושה ימים וילד" (1967), "ארבינקא" (1967), "איריס" (1968) ו"אבות ובנים" (1972) ששודר בערוץ הראשון.
ניסן יתיר נפטר ערירי בגיל 78. נטמן בבית העלמין הדרום.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www2.tau.ac.il/theatre/view_pritim.asp?id=1145 ניסן יתיר], במערכת החיפוש אנשי במה

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקנים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:שחקני תיאטרון המטאטא
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:ריגה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
מגע של מלאכים

מגע של מלאכים היא סדרת דרמה אמריקאית ששודרה במשך תשע עונות בין 1994–2003. הסדרה עוקבת אחרי מלאכים שנשלחים לעזור לבני אדם בעיתות משבר. הסדרה נוצרה על ידי ג'ון מאסוס והופקה על ידי מרתה ווילאמס. הסדרה שודרה בסי בי אס, ולאחר מכן עברה סינדיקציה לרשתות נוספות.

בישראל שודרה הסדרה בערוץ 2 במשך מספר עונות.

==עלילה==
הסדרה עוקבת אחרי מוניקה, מלאכית שנשלחת על ידי אלוהים לעולם בני האדם כדי לעזור להם. מוניקה מוגדרת כעובדת שטח (case worker). היא נשלחת לאדם שזקוק לה, משתלבת בחייו בצורה כל שהיא, ולומדת להכיר אותו. במהלך כל פרק הקשיים צפים, ואז ברגעי השבירה מוניקה מתגלה כמלאך ומספרת לאדם שאלוהים אוהב אותו. למוניקה יש מפקחת, טס, שעוזרת לה במשימותיה, ומלמדת אותה כיצד לעזור לאנשים. במהלך העונה שנייה מצטרף לצוות אנדרו שהוא מלאך מוות. הוא מופיע לרוב ברגעים בהם האדם עומד למות ומנחם אותו. שלושתם ביחד עוזרים לאנשים לעבור משברים שונים. לפעמים מצטרפים אליהם מלאכים אחרים כדי לעזור, לפעמים יש גם הופעות של השטן, או של שליחים שלו. בפרקים אלה נוצרת תחרות, בין השטן לבין מוניקה וחבריה. במהלך תשע העונות הסדרה נגעה בהמון נושאים כמו מוות, מחלה, בעיות במשפחה. חלק מהפרקים עוסקים בנושאים שנויים במחלקות כגון הפלות, או מחקר בתאי גזע. בעונות שמינית ותשיעית מצטרפת לקבוצה גלוריה, שהיא מלאכית חדשה, שאלוהים יצר. הסדרה מסתיימת עם קידומה של מוניקה לתפקיד מפקחת, והפרידה של הצוות אחד מהשני. הדגש בסדרה הוא על שתי אמיתות, החשיבות של האמת, ואהבתו האין סופית של האל. אלו הבשורות שמוניקה מעניקה לאנשים שהיא עוזרת להם. בשורות אלה מנחמות אותם.

== דמויות ==
* רומה דאוני- מוניקה
* דלה ריס- טס
* ג'ון דאי- אנדרו (עונה שנייה והלאה)
* ואלרי ברטינלי- גלוריה (עונות שמינית ותשיעית)
* אלכסיס קרוז- רפאל
* פול וינפילד- סם (הארכימלאך)
* צ'ראלס רוקט- אדם (מלאך המוות בעונה ראשונה)
* רנדי טראוויס- ווין
* יסמין גאי- קתלין

בסדרה הופיעו מספר שחקנים אורחים מוכרים, כגון מנדי פטינקין, דייוויד אוגדן סטיירס וג'ון שניידר שהופיעו בתפקיד השטן, סינתיה ניקסון, מריון רוס, מאיה אנג'לו, קירק דאגלס, מליסה ג'ואן הארט, ביל קוסבי רוברט ריצ'רד, פייפר לורי וזאכרי קווינטו כל אחד הופיע בפרק כמשימה של מוניקה. סלין דיון, ומוחמד עלי גילמו את עצמם, אן סינק הופיעו כנגני רחוב, ובפרק מיוחד נגד גזענות, הופיעה כעצמה רוזה פארקס.

== הצלחה מסחרית ==
הסדרה זכתה להצלחה מסחרית. היא נחשבה לסדרה על הרייטינג הגבוה ביותר של רשת CBS. הסדרה והשחקניות בה היו מועמדות 11 פעמדים לפרס אמי לסדרת דרמה. למרות מועמדויות רבות הסדרה מעולם לא זכתה. הביקורות של הסדרה היו ברובם חיוביות.

==ראו גם==
* הדרך לגן העדן

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות פנטזיה אמריקאיות
ג'ירף מערב אפריקני

ג'ירף מערב אפריקני או ג'ירף ניגרי (שם מדעי: Giraffa camelopardalis peralta) הוא תת-מין של המין ג'ירף מנומר השייך לסוג ג'ירף. הג'ירף המערב אפריקני מאופיין בכתמיו הקטנים וצבעו הבהיר. במאה ה-19 תפוצתו השתרעה מסנגל ועד אגם צ'אד, אך כיום הוא נמצא רק באזורים מבודדים, והמספר הכולל של הפרטים מונה כ-310 ג'ירפים סך הכל. העדר האחרון שמסוגל להתקיים באופן עצמאי נמצא בדרום ניגריה. אין פרטים מתת-מין זה בשבי. כל הפרטים החיים בשבי, הידועים כיום, שייכים לתת המין ג'ירף קורדופן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.bbc.com/news/world-africa-46442570 Saving the world's last West African giraffes in Niger] - מאתר ה-BBC

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:ג'ירפיים
קטגוריה:ניגריה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1898
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
קליינס שרקהורן

קליינס שרקהורן (Kleines Schreckhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,494 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.

==גאוגרפיה==
ההר שוכן מדרום לעיירה גרינדלוולד בין העמקים של קרחון גרינדלוולד התחתון וקרחון גרינדלוולד העליון ברכס החוצה את הרכס המרכזי לרוחבו המתחיל בהר מטנברג וממשיך בהרים קליינס שרקהורן, שרקהורן, לאוטרארהורן, קליין לאוטרארהורן והוגיהורן ועד להר הלאוטראר רוטהורנר, שם מסתיים הרכס בקרחון פינסטראר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hikr.org/dir/Kleines_Schreckhorn_4751/ קליין שרקהורן באתר Hikr]

קטגוריה:האלפים הברניים
קטגוריה:ברן (קנטון): הרים
קטגוריה:הרמה הברנית: הרים
שמואל ברנבוים

קברו של הרב ברנבוים בירושלים
הרב רפאל שמואל ברנבוים (אדר תר"פ, 1920 - כ"ח בטבת תשס"ח, 6 בינואר 2008) היה ראש ישיבת מיר בארצות הברית, וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית.

==תולדותיו==
נולד בקנישין שבפולין לגיטל ולרב אריה לייב ברנבוים שנספו בשואה יחד עם שני בניהם וארבע בנותיהם. 

בצעירותו למד בישיבת אהל תורה בברנוביץ' שהייתה בראשות הרב אלחנן וסרמן, ואחר כך בישיבת מיר בעיר מיר עמה נדד בשנות מלחמת העולם השנייה לעיר וילנה שם המתינו לקבלת ויזות לקוראסאו שהייתה מדינת חסות הולנדית באיים הקריביים ולאחר קבלת הויזות קיבלו ויזת מעבר ביפן מהשגריר היפני בקובנה צ'יאונה סוגיהארה ואז יצאו למסע שארך חודשיים ברכבת הטרנס-סיבירית עד לוולדיווסטוק ומשם לעיר קובה שביפן שם התעכבו 7 חדשים נוספים עד שיושבו בהוראת הממשלה היפנית בעיר שאנגחאי שבסין.

לאחר המלחמה המשיך הרב ברנבוים יחד עם חלק מישיבת מיר לארצות הברית שם נשא לאשה את בתו של ראש הישיבה הרב אברהם קלמנוביץ והשתקע בברוקלין ניו יורק.

בשנת 1964 לאחר פטירת חמיו מונה יחד עם גיסו הרב שרגא משה קלמנוביץ לכהן כראש ישיבת מיר.

==פטירתו==
הרב ברנבוים נפטר בכ"ח בטבת ה'תשס"ח בביתו בברוקלין, ניו יורק. הלווייתו יצאה למחרת היום מישיבת מיר והשתתפו בה עשרות אלפים, לאחר מכן הוטס ארונו לארץ ישראל שם יצא מסע הלווייה מישיבת מיר בירושלים ונטמן בבית הקברות סנהדריה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.shtaygen.co.il/?CategoryID=893&ArticleID=3060 תורה בוערת בשנחאי] - כתבתו של שלמה קוק באתר שטייגען.
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ראשי ישיבת מיר
קטגוריה:בוגרי ישיבת מיר (בלארוס)
קטגוריה:בוגרי ישיבת אוהל תורה-ברנוביץ'
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה בארצות הברית
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בארצות הברית
קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:מהגרים מפולין לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2008
קטגוריה:יהודים שהוצלו בשואה על ידי חסידי אומות עולם
פולונקה

פולונקה (בבלארוסית: Палонка; בפולנית: Połonka <small>(נהגה: פּוֹוֹנקה)</small>) הוא כפר במחוז-משנה ברנוביץ' במחוז ברסט, בלארוס; 22 קילומטרים סמוך לברנוביץ'.

==היסטוריה==
הכפר פולונקה ידוע גם בקרבתו לקרב קאלץ, בו המלך אלכסנדר הראשון הביס בקרב את הפלישה הטטרית בשנת 1506. במהלך מלחמת רוסיה-פולין, התרחש ב-28 ביוני 1660 בסמוך לכפר, קרב פולונקה .

קיימת סברה, לפיה נגזר שם המשפחה המזרח-אירופי משם הכפר.

פולונקה מצוינת לראשונה ב-1623 בספר המיסים של ליטא, ונראה כי יהודים החלו לגור שם לאחר הזמנת נסיכות רדזיוויל ליהודים להתיישב בשטחה. לאחר פרעות מרד חמלניצקי התושבים קיבלו הקלה במיסים לאור הפיחות במספר התושבים. ב-1673 מתועד כי החלו בבניית בית כנסת בכפר. לקראת סוף המאה ה-18 במהלך חלוקת פולין השנייה האזור בו שכן הכפר סופח לאימפריה הרוסית, כחלק ממחוז מינסק. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא נחשב חלק מהרפובליקה הפולנית השנייה. 

בסוף המאה ה-19 מתועד כי האוכלוסייה היהודית בעיר מנתה 550 איש, והיוותה כ-85% מכלל האוכלוסייה. רוב התושבים היהודים היו אנשי מסחר, ובעיקר נגרים ובוני ארונות. לקהילה היהודית היה בית ספר עברי, בית קברות וספרייה ומספר ארגוני חסד כמו "לינת צדק" ו"קופת גמ"ח".

===בתקופת השואה===
בספטמבר 1939, עם תחילת מלחמת העולם השנייה הכפר סופח לברית המועצות, ושכנו בו כ-200 יהודים, אשר היוו מחצית מכלל האוכלוסייה. זרם הפליטים היהודים מהאזור הביא את מספר התושבים היהודים לכ-300.
ב-26 ביוני 1941 בו נכבשה על ידי המשטר הנאצי. הנאצים בזזו את הבתים, התעללו ביהודים ואסרו עליהם לערוך מסחר עם האוכלוסייה באזור. בספטמבר 1941, היהודים נאלצו להקים יודנראט אשר נדרש לגייס יהודים לעבודות כפייה באזור ולספק דמי כופר. יהודי פולונקה נדרשו ללבוש טלאי צהוב, והוטלו מספר מגבלות על תנועתם. חלק מיהודי הכפר, כולל משפחות שלמות, נרצחו במהלך החודשים הראשונים.

לאחר הקמת הגטו, הורעו תנאי היהודים בפולונקה. בשבת, 18 באפריל 1942, ריכזו הגרמנים כ-300 איש, ובינם החזן, השוחט ואשתו של הרב. ביוני 1942, ריכזו את האיכרים מסביב לחפירת בור גדול. חלק מצעירים ניסו לשכנע את התושבים לברוח, אולם הם חששו מתגובת הנאצים על כלל האוכלוסייה. ב-12 באוגוסט 1942, אנשי ה-SS והמשטרה הבלארוסית הקיפו את הכפר, ריכזו את שוכני הגטו והרגו את כולם בבור ענק, כולל 7 ילדים יהודים שהוחבאו במנזרים סמוכים. כ-10 אנשים הצליחו לברוח ליערות ולהצטרף לפרטיזנים. לפי דו"ח של מפקד המשטרה במיר, מתאריך 26 באוגוסט 1942, העיירות מיר ופולונקה "נקיות" מיהודים, ונורו 719 איש.

בקיץ 1944 הצבא הסובייטי שחרר את האזור. ידוע רק על 4 ניצולים מתוך הכפר.

==לקריאה נוספת==
* [http://www.jewishgen.org/yizkor/Pinkas_poland/pol8_00520.html פנקס הקהילות בפולין], כרך 8, עמוד 520, הוצאת יד ושם 2005. מתורגם לאנגלית באתר JewishGen.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז ברסט: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:בורות ירי בשואה
זוהר סלע

זוהר סלע (נולד ב-25 במאי 1960) הוא עורך קולנוע וטלוויזיה ישראלי. זוכה פרס אופיר 2007 על עריכת הסרט "בופור".

==ביוגרפיה==
זוהר סלע הוא המייסד של אולפן הקולנוע להפקת סרטים "עין השופט הפקות". בשנת 1984 ערך את הסרט "לחץ". באותה שנה ערך את סרט הטלוויזיה "אריות בירושלים" ששודר בערוץ הראשון. בשנת 1985 ערך את הסרט "קוקו בן 19", בבימויו של דני ורטה. בשנת 1986 ערך את הסרט "אוונטי פופולו", בכיכובם של סלים דאו וסוהיל חדאד. 

בשנת 1989 ערך את הסרט "המיועד", בו כיכבו שולי רנד ורונית אלקבץ, ובשנת 1990 ערך את הסרט "הלם קרב". ב-1992 ערך את סרטו של אסי דיין "החיים על פי אגפא", בו כיכבו גילה אלמגור, שולי רנד, שרון אלכסנדר ועוד. בשנת 1994 ערך את הסרט "שירת הסירנה". בשנת 1995 ערך את הסרט "שמיכה חשמלית ושמה משה", קומדיה שחורה ואקזיסטנציאליסטית. בשנת 1996 ערך את הסרט "זיכרון דברים", המבוסס על ספרו של יעקב שבתאי. באותה שנה ערך את הסרטים "מרקו פולו: הפרק האחרון", סוף המשחק" ו"לילה לבן".

בשנת 1997 ערך סרט נוסף בבימויו של אסי דיין, "מר באום". באותה שנה ערך את הסרט "מינוטאור", בו כיכבו דן תורג'מן ומילי אביטל. ב-1998 ערך את הסרט "חתולות הרעם". בשנת 1999 ערך את הסרט "חובו של אהרון כהן". בשנת 2000 ערך את הסרט אודות המוניטין לבמאי והמפיק יורם כסלו. בשנת 2004 ערך את הסרט "הבשורה על פי אלוהים". בשנת 2007 זכה בפרס אופיר על עריכת הסרט "בופור". בשנת 2010 ערך את "כבוד", וכן את הסרט הדוקומנטרי שהוצג בקולנוע "ארץ בראשית" ואת סרט הקולנוע "אנדנטה". בשנת 2011 עורך את הסרט "וביום השלישי", וכן ערך את הסדרה "הכבוד של מרציאנו" בערוץ 10. בשנת 2012 ערך את הסרט "ד"ר פומרנץ" סרטו האחרון של אסי דיין. באותה שנה ערך גם את הסרט "שרקייה". בשנת 2013 עורך את הסרט "לוויה בצהריים", המבוסס על הספר "לוויה בצהריים" שכתב ישעיהו קורן בשנת 1974.

בשנת 2014 ערך את הסרט "זינוק בעלייה", בבימויו של אורן שטרן ובכיכובם של שלמה בראבא, איתי טיראן, עידית טפרסון ועוד, וכן ערך את הסדרה "בתולות".

==פילמוגרפיה==

==פרסים==
* פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר לשנת 2007 על עריכת הסרט "בופור".
* פרס חג'ג' לעריכה ב לשנת 2012 על עריכת הסרט שרקייה.

==קישורים חיצוניים==

* אתר הבית של [https://www.ehpro.co.il/ עין השופט הפקות]

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס אופיר: עורכים
קטגוריה:עורכי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
שמעון סיאני

שמעון סיאני, שחקן, צייר ומעצב תפאורות בישראל
שמעון סיאני (נולד ב-1939 הוא שחקן תיאטרון, צייר ומעצב תפאורה ישראלי.

== תולדות חייו ==
שמעון סיאני נולד בצנעא שבתימן, ובשנת 1949 עלה לארץ עם אימו ושלושת אחיו (בהם הצייר איתמר סיאני). הוא החל ללמוד בכפר הנוער מאיר שפיה, שם גם שיחק במסגרת חוג התיאטרון. שירת בלהקת פיקוד הצפון ולאחר מכן השתלם במשחק בסדנאות של פיטר פריי, היי קיילוס ונולה צ'לטון במועדון התיאטרון בחיפה.

בשנת 1961 הצטרף ללהקת פיטר פריי והופיע בהצגה "על עכברים ואנשים" מאת ג'ון סטינבק ובבימויו של פריי. עמו השתתפו שי דנון, מיכאל כפיר, איצקו רחמימוב, יוסף באשי, חנה רוט, דודיק סמדר, יצחק בן נסים ופרץ הלוי.

במשך 12 שנה היה חבר סגל התיאטרון הקאמרי. במסגרת זו הופיע בהצגות האדרת, הדרקון, אסתר המלכה, הקמצן, מעשה בחייל, שלמה המלך ושלמי הסנדלר, ליזיסטראטה, כתר בראש, הסוחר מוונציה ועוד. כן שיחק בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער ובתיאטרון באר שבע, שם הופיע בהצגה "יש לי כנרת" אודות תימני כנרת.

=== קולנוע וטלוויזיה ===
בשנת 1972 שיחק בדרמה הטלוויזיונית "מי ורדים מפורט סעיד" לצד שושנה רביד ויוסי גרבר, בבימויו של רם לוי ועל פי תסריט של גדעון תלפז. 

בשנת 1993 שיחק בסרטו של ערן ריקליס "זהר" אשר מבוסס על חייו של זוהר ארגוב, על פי תסריט של אמיר בן-דוד ומשה זונדר. בסרט גילם את דמותו של עובדיה עורקבי, אביו של זוהר ארגוב. 

בשנת 1997 שיחק בסרטם של ימין מסיקה וירמי קדושי "כרם התקווה", סרט אשר מבוסס על פרשת ילדי תימן החטופים.

בשנת 1999 שיחק בסרט "פרא" בבינויו של יורם גל.

בשנת 2002 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הפשע של רשף לוי ושי כנות "תיק סגור" ששודר בערוץ 10, ובוים על ידי כנות ונתי אדלר. 

בשנת 2003 שיחק בסרט "תיאום כוונות" שבוים על ידי איל חלפון ואייל שיראי ומבוסס על ספרו של חיים סבתו, ובסרט גילם את אביו של יגאל (דן שפירא). 

בשנת 2009 שיחק לצד אבי פניני בסרט הקצר "יום השנה" שכתב וביים גילי דנון, ובאים בהשראת חייו של דנון. בשנת 2014 גילם שכן בסדרה הקומית של אדיר מילר "רמזור" ששודרה במסגרת שידורי קשת בערוץ 2.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני התיאטרון הקאמרי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער מאיר שפיה
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הצפון
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
אמנון מסקין

אמנון מֶסקין (5 באוקטובר 1934 – 22 במרץ 2015) היה שחקן, במאי תיאטרון, מורה למשחק ומדבב ישראלי. מנהלו האמנותי של תיאטרון חיפה בשנים 1977–1981.

== תולדות חייו ==
נולד בתל אביב, לסימה ולשחקן "הבימה" זוכה פרס ישראל אהרן מסקין ואחיו של איש קול ישראל יובל מסקין. את לימודי הדרמה שלו החל במסגרת הסטודיו הדרמטי של "הבימה" בהדרכתו של צבי פרידלנד. מאז 1955 עבד בתיאטרון כעוזר במאי ושחקן. בשנת 1957 יצא לניו יורק ללימודים אצל לי סטרסברג והיה חבר "אולפן השחקנים" (Actors Studio) בשנים 1957–1962. בשנים אלה שיחק על במות ברודוויי ובאוף ברודוויי. מסקין שב לישראל וגילם את קולו של המחשב "פיתגורס" בהצגה "משפט פיתגורס" ב"הבימה", לצד אביו שגילם את ממציאו של המחשב.

בשנת 1964, סמוך לשובו מלימודיו בחו"ל, נמנה מסקין, לצד הלל נאמן ומיכאל כפיר, עם מייסדי "במת השחקנים" של התיאטרון הקאמרי שבה נכללו גם לאורה ריבלין, גדליה בסר ואילן תורן. בשנות ה-70 הביא מנהל תיאטרון חיפה עודד קוטלר את הקבוצה לחיפה. לאחר עזיבתו של קוטלר את התפקיד נבחר מסקין לכהן כמנהל האמנותי של תיאטרון חיפה. בשנת 1981 התפטר מהתפקיד ונסע שנית לארצות הברית, שם שהה בין השנים 1981–1985. משחזר הצטרף שוב לתיאטרון העירוני חיפה.

בנוסף למשחק ובימוי השתתף מסקין גם בתסכיתי רדיו רבים ובדיבוב. משנת 2011 נמנה עם סגל ההוראה של האקדמיה לאמנויות המופע בתל אביב כמורה בכיר למשחק עד יום מותו.

== הצגות בהשתתפותו ==
מסקין השתתף במספר רב של הצגות כשחקן, בהן "המלך ליר", "מדאה", "מראה מעל הגשר", "אנה כריסטי", "בעור שינינו", "המרד על הקיין", "ילדי הצל", "מלקולם הקטן", "סיפור אוריה", "גן הדובדבנים", "חפץ", "אנשים קשים", "הדה גאבלר", "הימים הבאים", "הקייטנים", "מחול המוות", "שידוכים", "יהודי בחצר הדוכס", "ילד טוב אמריקה", "תפילה", "חיי נישואים", "משפט הקופים", "אדי קינג", "וינה על הים", "פלטונוב", "מעגל הגיר הקווקזי", "הדוד מקייפטאון" ו"גטו".

== הצגות בבימויו ==
"קוורטט", "טלמכוס קליי", "מי יציל את הפלח?", "שירת הברבור" (בהצגה זו ביים את אביו, אהרן מסקין), "סרג'נט מסגרייב", "הקוף", "הכבשה", "חשמלית ושמה תשוקה", "המשפט" ועוד.

== סרטים ==
מסקין השתתף כשחקן בסרטים "תעלת בלאומילך" (1969), "לאן נעלם דניאל וקס?" (1972), "סיפור יעקב ויוסף"- סרט תנ"כי (1974), "טרנזיט" (1980), "תל אביב לוס אנג'לס" (1988), "כפפות" (1986), "סיפורי תל אביב" (1992) ו"קופסה שחורה" (1993). בנוסף דיבב מסקין את מופאסה בסרט "מלך האריות" (1994).

== קישורים חיצוניים ==

* 
** 
** דפנה לוי, [https://anchor.fm/daphna-lewy/episodes/27-e1git4a/a-a7mabmk ראיון עם יובל מסקין על אחיו השחקן אמנון מסקין, אביו השחקן אהרון מסקין וזיכרונות ילדותו,] בפודקאסט ״על החיים ועל המוות״, אפריל 2022
בעקבות מותו:
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
אמנון
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית קברות אלטרנטיבי בגבעת ברנר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
כריות

לוגו כריות
כריות הן מותג של דגנים פריכים ממולאים בקרם, אחד המוצרים בקטגוריית דגני הבוקר של תלמה, מותג שהוקם על ידי חברת יוניליוור ישראל בשנת 1994. המוצר הוא פרי פיתוח ישראלי. 

קיימים מגוון מוצרים שונים של כריות, אשר נבדלים זה מזה במילוי: נוגט, וניל, שוקולד, מוקה ועוד. כמו כן, מיוצרת גרסת כריות ללא גלוטן, גרסת כריות מופחתת סוכר וכן גרסת "מיני" שהושקה בשנת 2013 (ומאז כבר הופסק שיווקה).

ביוני 2013 החל מסע פרסום שנוי במחלוקת למוצר "מיני-כריות" בו הוצג תינוק כאובייקט מיני בדומה ליו הפנר. הפרסום עורר מחאה ציבורית נרחבת, והוא הופסק באותו היום בהוראת הרשות השנייה.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דגני בוקר
קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:מותגי יוניליוור
ארתור יוניצה

ארתור יוניצה (מולדובנית: Artur Ioniță; ) הוא כדורגלן מולדובני המשחק בלצ'ו ובנבחרת מולדובה.

==קריירת מועדונים==
יוניצה התחיל את הקריירה שלו בזימברו קישינב ולאחר 10 שנים בנוער עלה לקבוצה הבוגרת. בשנת עבר לאיסקרה-סטאל ריבניצה.

בקיץ חתם באראו ששיחקה אז בליגה השנייה בשווייץ ועזר לה לעלות לליגה הראשונה.

ביולי חתם בהלאס ורונה, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד אטאלנטה. יוניצה הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0:1 נגד טורינו, והפך לכדורגלן המולדובי הראשון שמבקיע בסרייה א'.

ביולי חתם בקליארי.

ב-31 בינואר 2023 הושאל למודנה.

==קריירה בינלאומית==
בצעירותו יוניצה שיחק בנבחרת הצעירה של מולדובה. בשנת ערך את הבכורה שלו בנבחרת מולדובה בהפסד 2:0 נגד . ב-15 באוקטובר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2:5 נגד .

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים מולדובנים
קטגוריה:קשרי כדורגל מולדובנים
קטגוריה:קישינב: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני זימברו קישינב
קטגוריה:כדורגלני אראו
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני בנוונטו
קטגוריה:כדורגלני פיזה
קטגוריה:כדורגלני מודנה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מולדובה
קטגוריה:ספורטאים זרים בשווייץ
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:ילידי 1990
דוד ביכמן

דוד ביכמן
דוד ביכמן הוא צייר ומאייר חרדי ישראלי.

ביכמן מתגורר בבני ברק, והוא מהמאיירים הראשונים בציבור החרדי. את סדרת הקומיקס התורני של יפה נוף יצר ביחד עם הסופר מרדכי חלמיש, הסדרה משלבת סיפורי תנ"ך ומדרשי חז"ל, וזכתה להצלחה רבה במגזר החרדי. בציורי הקומיקס מקפידים היוצרים לשלב מושגים תורניים והלכתיים הקשורים לציור, ובכך להפוך את הקומיקס ללימודי יותר. ספרי הקומיקס שהוציאו אף זכו להסכמות רבנים - תופעה נדירה בענף הקומיקס במגזר החרדי.

איוריו של ביכמן, מעטרים ספרים של סופרים חרדים רבים נוספים, כמו כל סדרת ספריו של "רבי מנדל", וחלק מספרי הילדים של חיים ולדר. מדי שבוע מופיע איור הומוריסטי שלו בעלון השבת "נר לשולחן שבת", וכן איור בעלון השבת "למעינו מים" בעריכת הסופר מרדכי חלמיש.

==ספרים==
*אלישמע ואפרים יוצאים ממצרים - סיפור יציאת מצרים משולב בהגדה של פסח
*אלישמע ואפרים במדבר סיני - סיפור מסע בני ישראל במדבר
*אלישמע ואפרים במעמד הר סיני - סיפור מעמד קבלת התורה
*מיכה והורקנוס נלחמים באנטיוכוס - סיפור ניסי חנוכה
*ילדי שושן מנצחים את המן - סיפור הניסים הנסתרים שבמגילת אסתר
*אלחנן וחיים עולים לירושלים - סיפור הבאת ביכורים לבית המקדש
*אלחנן וחיים שמחים בירושלים - סיפור שמחת חג הסוכות בבית המקדש
*דוד בן ישי - סיפור חייו של דוד המלך בצעירותו
*דוד מלך ישראל - סיפור חייו של דוד המלך
*ליקוטי עצות המצויר - עצותיו של רבי נחמן מברסלב, בשילוב איורים אמנותיים
*התפילה כקרבן

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.actualic.co.il/שבוע-הספר-החרדי-או-שבוע-הקומיקס/ שבוע הספר (החרדי) או שבוע הקומיקס? הסופר מ. חלמיש והצייר ד. ביכמן בראיון בלעדי]
* 

קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:ציירים ומאיירים חרדים ישראלים
Stack Overflow

לוגו האתר StackOverflow
Stack Overflow הוא אתר אינטרנט פרטי פופולרי שנוצר ב-2008, העוסק בתחום שאלות ותשובות בתחומי המחשוב ופיתוח תוכנה וחומרה. הוא אתר הדגל של רשת Stack Exchange והוא אחד האתרים הפופולריים בעולם. מייסדי האתר הם יואל ספולסקי וג'ף אטווד. ג'ף אטווד ציין חולשות של אתר Experts Exchange כמניע ליצירת Stack Overflow.<ref></ref><ref></ref>

שמו של האתר נבחר בבחירות חופשיות על ידי קוראי בלוג המפתחים "Coding Horror" של אטווד, ומשמעותו היא גלישת מחסנית.

האתר מוביל בעולם בתחום השאלות ותשובות ונחשב בעל רמה גבוהה ביותר של תשובות עקב מנגנוני סינון נרחבים וקריטריונים מחמירים לרמת שאלות כמו גם תשובות. כל שאלה מחולקת לקטגוריה, למשל שפת התכנות שבה השאלה עוסקת דוגמת סי שארפ, ג'אווה, PHP והנושא הכללי אליה השאלה משתייכת, למשל אלגוריתמי חיפוש, תכנות דינמי או טיפול בשגיאות שאינן נפוצות.

כל גולש יכול להירשם לאתר ולשאול שאלות או לתת תשובות. תשובות נכונות ומועילות מספקות מוניטין למשתמש, וכן שאילת שאלות מוצלחות שהגולשים מצביעים עבורן ומגלים בהן עניין. נתינת תשובות שגויות או מטעות וכן שאילת שאלות מיותרות או חסרות היגיון יובילו לחסימת חשבון המשתמש. המוניטין מספק למשתמש צבירת ניקוד ובנוסף עיטורים שונים כגון תשובה מפורטת, שאלה שנצפתה על ידי יותר מאלף מגולשי האתר, מתן תשובה מהירה לשאלה ועוד. כדי למשוך גולשים נוספים להתעניין בשאלה ולהשיב לה מהר יותר, המשתמש יכול לבצע מכרז על חשבון ניקוד המוניטין שלו ומשתמש שעונה לשאלתו נכונה זוכה בניקוד. משתמש בעל מוניטין של פחות מ-125 נקודות לא יכול להצביע מטה (לתת דירוג שלילי) בעד תשובה או שאלה של משתמש אחר.

כל משתמש רשאי להחליט איזה מידע יופיע בכרטיס האישי שלו. ישנם משתמשים שמוסיפים את תמונתם האישית, מספרים על ניסיונם התעסוקתי בעולם התוכנה ואף מציינם את ארץ המקור שלהם. מנגד יש משתמשים שנשארים אנונימיים לחלוטין, ועבורם האתר מספק צורה סימטרית ייחודית בתור התמונה האישית. באתר פעילים מתכנתים מנוסים, סטודנטים בעולם התוכנה ומדעי המחשב וכן חובבי תכנות וקוד מרחבי העולם.

בינואר 2015 הודיעה החברה כי גייסה כ-40 מיליון דולר.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.shavua.net/323 ראיון בעברית עם יואל ספולסקי מייסד האתר], בפודקאסט "השבוע"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2008
קטגוריה:אתרי טכנולוגיה
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:קהילות מפתחי תוכנה
יצחק אברכהן

יצחק (איציק) אַבֶּרכֹּהֵן (נולד ב-6 בפברואר 1955) הוא מנהל ישראלי. כיהן כיו"ר חברת שופרסל וקודם לכן כמנכ"ל החברה. אברכהן שירת בצה"ל כקצין בדרגת אלוף-משנה עד לשחרורו בשנת 2000. במהלך שירותו פיקד על החטיבה הדרומית ברצועת עזה, חטיבת יהודה, ובהמשך שימש סגן מפקד עוצבת הגליל ונספח צבאי בשווייץ.

==ביוגרפיה==
אברכהן נולד וגדל במגדל העמק. הוריו ניצולי השואה עלו מרומניה. אביו עבד כנהג משאית ולאחר מכן ניהל את מחלקת הקירור בפרי העמק, אמו הייתה גננת ופעילה בהסתדרות העובדים.

אברכהן סיפר שהחוויה שעיצבה את אישיותו והדחף שלו להצליח היא פשיטת רגל שחוו הוריו שהיה בן 12.

באוגוסט 1973 התגייס לחטיבת הצנחנים ולאחר קורס קציני חי"ר עבר לשרת בחטיבת גולני. שימש מפקד מחלקה, מפקד פלוגה, מד"ר וסמג"ד בבסיס האימונים החטיבתי "בזק" וסגן מפקד גדוד 12. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל פיקד על גדוד 950 בנח"ל (לימים גדוד 50 בנח"ל), בהמשך חזר לחטיבת גולני ושימש מפקד בסיס הטירונים החטיבתי, לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת גולני. ב-1988 מונה למפקד הראשון של החטיבה הדרומית ברצועת עזה ושימש בתפקידו עד שנת 1989, לאחר מכן יצא ללימודים במכללה לפיקוד למטה של צבא ארצות הברית בפורט לוונוורת' שבקנזס. בשובו מונה ב-1990 למפקד חטיבת יהודה עד שנת 1991. לאחר מכן שירת כסגן מפקד עוצבת הגליל ומח"ט חטיבה מרחבית 228 בצמח. ב-1993 מונה למפקד מחוז כנרת בפיקוד העורף. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש במשך שלוש שנים כנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון בשווייץ עם אחריות גם לאוסטריה, סלובקיה וסלובניה.

לאחר שחרורו בשנת 2000 החל לעבוד בחברת שופרסל, בה שימש מנהל אזור חיפה וב-2003 מונה למנהל רשתות עירוניות. ב-2004 מונה לסמנכ"ל תפעול וכעבור כארבע שנים התמנה גם לאחראי על ניהול שרשרת האספקה. ב-1 בינואר 2012 מונה למנכ"ל החברה. כמנכ"ל החברה החל בתהליך של תוכנית התייעלות, שכללה סגירת סניפים וצמצום שטחם של סניפים קיימים, צמצום בכוח האדם, צמצום במגוון המוצרים בסניפי הדיסקאונט, ביטול הנחות למועדוני לקוחות וחיזוק שירות המכירות און-ליין של הרשת ("שופרסל אונליין") תוך הגדלת היקף מכירותיו. במהלך תקופת כהונתו מניית החברה עלתה ביותר מ-100%<ref></ref> וב-2019 הגיעו מכירות החברה ל-13.36 מיליארד ש"ח<ref></ref>.

בינואר 2022 הודיע על התפטרותו מתפקיד מנכ"ל שופרסל, שנכנסה לתוקף במרץ אותה שנה. ביוני 2022 מונה ליו"ר שופרסל. ב-2024, לאחר רכישת השליטה בקבוצת שופרסל בידי שלומי ויוסי אמיר, סיים את תפקידו בחברה.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
אברכהן נשוי למיכל ואב לשלוש בנות, ומתגורר בתל אביב. הוא בעל תואר ראשון ושני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* [http://www.tzevet.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/a-ruah_tzevet_108_internet.pdf יצחק אברכהן, מנכ"ל שופרסל: לא קל להתפס כאחד האחראים ליוקר המחיה בישראל], ביטאון רוח צוות, גיליון מס' 108, מרץ 2014
* 
* 
* 
* 
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי חטיבת יהודה
קטגוריה:מפקדי החטיבה הדרומית באוגדת עזה
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לי שופרסל
קטגוריה:מפקדי מחוזות בפיקוד העורף
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בשווייץ
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:מגדל העמק: אישים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
שבועת אמונים

שבועת אמונים היא הצהרה טקסית של נאמנות. ההצהרה ניתנת בווריאציות אחדות:
* כהצהרה הדדית בין שני אנשים. בהצהרה זו תיתכן זהות בין הצהרות שני הצדדים, למשל בשבועת אמונים בין שני בני זוג, וייתכנו שתי הצהרות שונות, למשל שבועת אמונים בין וסאל לאדונו הפיאודלי. דוגמה לשבועת אמונים הדדית בין בני זוג מופיע בנובלה של ש"י עגנון, "שבועת אמונים":
::
* כהצהרה חד-צדדית של אדם לאדם אחר, למשל שבועת אמונים של אזרח לשליט. באסלאם השבועה לח'ליף נקראת ביעה (بيعة).
* כהצהרה חד-צדדית של אדם לארגון, למשל טקס השבעה צבאי או הצהרת נאמנות של מתאזרח למדינתו החדשה.

==שבועות אמונים בישראל==
תפקידים אחדים בישראל מחייבים את נושאיהם להישבע אמונים או להצהיר אמונים עם כניסתם לתפקיד:
* הנוסח של שבועת אמונים בצה"ל הוא:
:
* קובע שנשיא המדינה הנבחר יצהיר ויחתום בפני הכנסת הצהרת אמונים זו: 
* קובע שראש הממשלה יצהיר אמונים בנוסח הבא: ושר יצהיר אמונים בנוסח הבא: .
* קובע שחבר הכנסת יצהיר אמונים בנוסח הבא: .
* מי שנתמנה לשופט מצהיר הצהרת אמונים לפני נשיא המדינה בנוסח: .
* קובע שמבקר המדינה הנבחר יצהיר ויחתום לפני הכנסת הצהרת אמונים זו: 

==לקריאה נוספת==
* מרדכי נדב, "למשמעותה של שבועת אמונים של יהודים לקוזאקים בגזירת ת"ח בנמירוב", ציון, כרך מז, חוברת א, תשמ"ב. 
* חיים תדמור, "ברית ושבועת אמונים במזרח הקדום: גישתו של היסטוריון", שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום, כרך ה/ו, תשמ"א-תשמ"ב. 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסים
Moto X (דור שני)

מוטו X (באנגלית: Moto X) הוא טלפון חכם שפותח על ידי חברת מוטורולה אשר מריץ את מערכת ההפעלה Android. המכשיר הוכרז ב-5 בספטמבר 2014, קודמו בסדרה הוא מכשיר ה- Moto X (דור ראשון) שהוכרז ב-2013.
הדור השני ניתן לעיצוב באיכות גבוהה ובו אפשרות להוסיף מעטפת עור או עץ, יחד עם מפרט משופר יותר מהדגם הקודם של מעבד מרובע ליבות ותצוגת 1080p.

==מפרט==
===חומרה===
הדור השני של מוטו X בעל מעבד מרובע ליבות קוואלקום סנאפדרגון 801 במהירות שעון של 2.5GHz וזיכרון RAM בנפח של 2 ג'יגה בייט. בעל סוללה בקיבולת של 2300mAh ליתיום-יון, מסך מגע 1080p Super AMOLED בגודל 5.2" ברזולוציית QHD 1920x1080 px (423 ppi), מצלמה אחורית 13 מגה פיקסל עם תמיכה של רזולוציית 4K וידאו עם 2 לדים, בעל זיכרון פנימי של 16/32 ג'יגה בייט. המצלמה האחורית מוקפת טבעת אשר יוצרת שבירת אור שנועדה לשפר את ביצועי ההבזק.

=== תוכנה ===
הדור השני של מוטו X מגיע עם מערכת ההפעלה Android KitKat 4.4.4. מוטורולה התחייבה לעדכן את למערכת ההפעלה אנדרואיד 5.0 "Lollipop" לאחר שתוכרז.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מכשירי אנדרואיד
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2014
נילי פלר

נילי פלר היא עורכת ישראלית. זוכת שני פרסי אופיר לעריכה הטובה ביותר - לשנת 2008 על עריכת הסרט "ואלס עם באשיר" ולשנת 2022 על עריכת הסרט "סבוי".

==ביוגרפיה==
במהלך השנים ערכה פלר מספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בשנת 2004 ערכה את הסדרה הדוקומנטרית "החומר שממנו עשויה האהבה" בערוץ 8. בין השנים 2006-2009 שימשה כעורכת הסדרה "פרשת השבוע". בשנת 2008 שימשה כעורכת הסרט "ואלס עם באשיר", על עריכת הסרט היא זכתה בפרס אופיר בקטגוריית "העריכה הטובה ביותר".

בין השנים 2009-2010 שימשה כעורכת הסדרה "תיבת נח" בערוץ 2. בשנת 2010 ערכה את סרטו העלילתי הראשון של אבישי סיון, "המשוטט", אשר השתתף בפסטיבל קאן במסגרת "שבועיים של במאים". עוד באותה שנה ערכה את הסדרה "חיים אחרים", בכיכובו של עוז זהבי.

בשנת 2012 ערכה את הסדרה "יחפים", ששודרה בהוט 3. באותה שנה ערכה את סרט התעודה "גן עדן". בשנת 2013 שימשה כעורכת הסדרה הדוקומנטרית "משפחות", הסדרה תיעדה 5 משפחת ישראליות, ושודרה בערוץ 8. באותה שנה ערכה את סרט התעודה "לפני המהפכה", וכן ערכה את סרטו של ארי פולמן "כנס העתידנים". בשנת 2014 ערכה את סרט התעודה "כמעט חברות" ואת סרט הקולנוע "בורג".

בשנת 2015 ערכה את הסרט "תיקון" של אבישי סיון.

בשנת 2016 שימשה כעורכת הסרטים "לא פה, לא שם" ו-״הפורצת״. בשנת 2018 ערכה את סרטה של מיכל אביעד "אישה עובדת".

בשנת 2020 ערכה את הסרט ״מותו של הקולנוע ושל אבא שלי גם״ של דני רוזנברג ובשנת 2021 ערכה את הסרט ״הברך״ של נדב לפיד, שני הסרטים היו בתחרות הרשמית של פסטיבל קאן. בשנה זו ערכה גם את הסדרה ״עלומים״ ואת הסרט ״אגדת חורבן״ ששודרו בכאן 11.

בשנת 2022 ערכה את הסרט "סבוי" עליו זכתה בפרס אופיר (עם שאולי מלמד).

בשנת 2023 ערכה את הסרטים הדוקומנטריים ״1341 פריימים מהמצלמה של מיכה בר-עם ו״ענבל פרלמוטר - אם זה נגמר״ שזכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפרסי האופיר.

בשנה זו ערכה את סרטו השני של דני רוזנברג, ״החייל הנעלם״ עליו גם הייתה מועמדת לפרס ״העריכה הטובה ביותר״ בפרסי האופיר. בשנה שלאחר מכן שוב הייתה מועמדת לפרס אופיר לעריכה הטובה ביותר, יחד עם רונית פורת, עבור הסרט כביש הסרגל.<ref></ref>

==פרסים==
* פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר 2008
* פרס אופיר לעריכה הטובה ביותר 2022

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכות פרס אופיר: עורכות
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: עורכים
קטגוריה:עורכות קולנוע ישראליות
קטגוריה:עורכי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
מוט סלפי

משפחה מצטלמת בעזרת מוט סלפי ארוך
מוט סלפי (לעיתים נקרא גם "מַקֵּלפי") הוא מוט האוחז בטלפון סלולרי או במצלמה אחרת ומאפשר לצלם האוחז בו ליצור תמונת סלפי.

==היסטוריה==
שלט במוזיאון האוסר על שימוש במקל סלפי
עם הפצת הטלפונים החכמים, הציבור מרבה לצלם את עצמו והופך מודע יותר לעזרי צילום. עד תחילת העשור הראשון של המאה ה-21, אדם שלא הכיר עזרי צילום, נאלץ לצלם את עצמו בעזרת בקשה מאדם נוסף, בעזרת מראה או בהחזקת המצלמה בקצה יד מתוחה - דבר לא נוח במיוחד, כשמדובר במצלמה כבדה. אנשים פשוטים לא היו מודעים לשני עזרים ותיקים לצילום עצמי - מנגנון השהייה ללחצן המצלמה ומוט סלפי.

שימוש במצלמה כבדה עם מוט סלפי, דרש גם חצובה למצלמה. דבר זה ניתן לראות בסרט "חור בלבנה", שבו אחת הדמויות מצולמת, כאשר היא מצלמת את עצמה, במצלמת קולנוע. בהמשך, התפתחה הטכנולוגיה והומצאו מצלמות דיגיטליות וטלפונים חכמים אשר איפשרו צילום עצמי עם מצלמה קדמית. דבר זה תפס תאוצה ורבים כיום מצטלמים כך, תופעה שנקראת סלפי.

בין שנת 2010 לשנת 2014, הומצא מוט סלפי לטלפון חכם אשר מאפשר לצלם תמונת סלפי ממרחק רב יותר מאשר אורך היד ללא עזרה מאדם אחר. הממציא הוא לינוס טורבאלדס, שאחראי גם על עדכון, שיפוץ והפצת ליבת המערכת בקוד פתוח, לינוקס. החל בפעילותו כבר ב-1991.

==סוגים==
קיימים שלושה סוגי מוטות סלפי:
# באמצעות הבלוטות' - מדליקים בסמארטפון את כפתור Bluetooth, מחברים את המכשיר לקליפס של המוט. על מנת לצלם יש ללחוץ על הכפתור (הנמצא על המוט).
# בדומה לסוג הראשון, אך במקום כפתור הנמצא על המוט ישנו שלט שבעזרתו אפשר לצלם. היתרון במוט זה הוא שליטה על הצילום מרחוק.
# מוט המאפשר שליטה אבסולוטית על כל הגדרות המצלמה (בתקריבים).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.dailymail.co.uk/sciencetech/article-2582770/The-rise-SELFIE-STICK-Amateur-photographers-taking-photos-using-arm-extenders.html The rise of the SELFIE STICK: Amateur photographers are taking photos of themselves using 'arm extenders'], באתר דיילי מייל, 17 במרץ 2014 
* 
* 

קטגוריה:ציוד צילום
קטגוריה:טלפונים סלולריים
סלפי
מדינות ברית המועצות לשעבר

המדינות העצמאיות שנוצרו בעקבות התפרקות [[ברית המועצות:1. 2. 3. 4. 5. 6. 7. 8. 9. 10. 11. 12. 13. 14. 15. ]]

מדינות ברית המועצות לשעבר (ברוסית: Постсоветское пространство) הן המדינות העצמאיות שנוצרו עם התפרקות ברית המועצות. הגדולה והחזקה במדינות אלה היא רוסיה, ויחד עמה נכללות בקטגוריה בסך הכל 15 מדינות דוברות-רוסית. 9 ממדינות אלה, ובראשן רוסיה, מרכיבות גם את ארגון "חבר המדינות", שהמדינות החברות בו משתפות פעולה בנושאי סחר, ביטחון, לחימה בפשיעה, מדיניות חוץ ורישוי קניין רוחני. לעומת זאת מדינות הבלטיות (אסטוניה, לטביה וליטא) מתרחקות מארגונים מזוהים עם רוסיה והם חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו. אוקראינה ומולדובה שואפות להצטרף לארגונים אלו, במיוחד על רקע פלישת רוסיה לאוקראינה.

בנוסף למדינות החברות בארגון "חבר המדינות" - טורקמניסטן היא "חברה נלווית" משנת 2005, ואוקראינה היא "חברה בפועל". גאורגיה הייתה חברה ב"חבר המדינות", אך פרשה פורמלית ב-17 באוגוסט 2009. עוד נמנות עם מדינות ברית המועצות לשעבר המדינות הבלטיות - ליטא, לטביה, ואסטוניה), שהעדיפו להיות חברות באיחוד האירופי ולא רצו כל קשר עם רוסיה.

מפעל משותף לכל מדינות ברית המועצות לשעבר היה גביע חבר המדינות בכדורגל.

ברוסיה נשמעים קולות הקוראים ומגדירים את מדינות ברית המועצות לשעבר כמדינות "קרובות לרוסיה", וכ"אזורי הגמוניה רוסית" שרוסיה "רואה בהם עניין רב". לאחר נפילת ברית המועצות, ניסתה רוסיה במאמצים רבים לשמר ולו מעט מההשפעה שלה בשטחי הברית לשעבר. בשל כך, ב-8 בדצמבר 1991 היא הקימה את חבר המדינות, בניסיון להכפיף את מרותה על מדינות אלו. בשנים הבאות חתמה רוסיה הסכמים רבים עם מדינות ברית המועצות לשעבר, על מנת להגביר את תלותן בה. עם זאת, רוב ההסכמים לא מולאו, ורוב מדינות הקווקז ואירופה המזרחית החלו להתקרב למערב. אך בשונה ממדינות הקווקז ואירופה המזרחית, מדינות אסיה התיכונה נשארו ברובן תחת הגמוניה רוסית. גורם מרכזי שהשפיע על מדיניות החוץ הרוסית באשר לשכנותיה הוא העובדה שמיעוטים רוסיים נכבדים חיו במדינות אלו טרם נפילת ברית המועצות, ונשארו שם לאחר מכן. בעיה זו מחריפה כאשר ישנם מיעוטים רוסיים רבים סמוך לגבול הרוסי, כגון באוקראינה ובקזחסטן, אשר רוצים להסתפח לרוסיה.

רוסיה שומרת על בסיסיה הצבאיים בארמניה, בבלארוס, בקירגיזסטן, במולדובה, באוקראינה ובטג'יקיסטן.

כיום, ברוב מדינות ברית המועצות לשעבר, השפה הרוסית היא שפה רשמית נוספת או לינגואה פרנקה.

== ראו גם ==

* התפרקות ברית המועצות

== קישורים חיצוניים ==

* 

==ביאורים==

קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה
גאי סקוט

ד"ר גאי לינדזי סקוט (באנגלית: Guy Lindsay Scott; נולד ב-1 ביוני 1944) הוא פוליטיקאי זמבי שכיהן כנשיא זמביה בפועל מאוקטובר 2014 עד ינואר 2015. 

== ביוגרפיה ==
סקוט נולד ב-1944 בעיר ליווינגסטון בדרום זמביה, אז מושבה בריטית בשם רודזיה הצפונית. אביו, מהגר מסקוטלנד, היה מתומכי התנועה לעצמאות זמביה. את לימודיו האקדמיים עשה בבריטניה, ולאחר שובו למולדתו השתלב בפוליטיקה הזמבית. ב-1990 היה בין הפעילים בתנועה למען דמוקרטיה רב-מפלגתית (MMD). בשנים 1991–1996 כיהן כשר החקלאות.

סקוט שימש כסגנו של הנשיא, מייקל סאטה משנת 2011 ועד מותו של סאטה ב-28 באוקטובר 2014. לאחר מותו של סאטה כיהן סקוט כנשיא בפועל במשך כשלושה חודשים, עד לכניסתו לתפקיד של הנשיא הנבחר הבא, אדגר לונגו.

הוא היה הנשיא הלבן הראשון בזמביה והראשון באפריקה מאז נשיא דרום אפריקה פרדריק וילם דה קלרק שסיים את תפקידו ב-1994.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20141208205408/http://www.pf.org.zm/index.php/leadership/dr-guy-scott-vice-president גאי סקוט] באתר מפלגת החזית הפטריוטית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי זמביה
קטגוריה:רודזיה הצפונית: אישים
קטגוריה:ילידי 1944