OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ענן משפך

ענן משפך לפני התפתחותו לטורנדו
תהליך היווצרות של טורנדו מענן משפך

ענן משפך הוא ענן דמוי משפך המאופיין בעמודת רוח סיבובית הנובעת מבסיסו, אך אינה נוגעת בקרקע (בדרך כלל מענן קומולונימבוס, בעיקר תא-על או קומולוס מגדלי). ענן משפך הוא מעין שלב בתהליך ההיווצרות של סופת הטורנדו אשר נעצר באמצע. כלומר, נוצרת רוח סיבובית, אולם, היא איננה מספיק עוצמתית כדי להתעבות ולהתרחב כדי שתוכל להגיע אל פני הקרקע. לעיתים, סופת טורנדו הרסנית עשויה להיראות כמו ענן משפך. תופעה זו מתרחשת כאשר האוויר הקרוב לקרקע יבש, ולכן חלקו התחתון של הטורנדו אינו מתאפיין בהתעבות נראית לעין. 
כשענן משפך נוגע בקרקע הוא משנה פניו לטורנדו. למעשה, רוב סופות הטורנדו מתחילות כענני משפך, עם זאת רוב ענני המשפך לא באים במגע עם הקרקע, אחרת תכיפות סופות הטורנדו בעולם הייתה גבוהה הרבה יותר.

==ענני משפך קרי ליבה==
ענן משפך קר ליבה כמזדנב לענן קומולוס, צפון טקסס 
ענני משפך קרֵי ליבה (או מרכז) הם לרוב קצרי חיים וכן חלשים יותר מענני משפך רגילים. לרוב, אינם באים במגע עם הקרקע, אך כאשר הם כן נוגעים בה, עשוי להיווצר טורנדו חלש עוצמה או נד מים. בניגוד לתופעות אחרות דומות, אשר מלוות בסופות ברקים ורעמים, ענני משפך אלה נוצרים פעמים רבות בשמיים מעוננים למחצה כחלק מחזית קרה, כאשר האטמוספירה אינה יציבה. כדי שתופעה זו תתרחש וייווצר ענן משפך, הוא צריך "להיאחז" בענן קומולוס שאינו מוריד משקעים.

השילוב בין אוויר קר יותר בטרופוספירה הנמוכה יחד עם אוויר הזורם בכיוונים שונים בטרופוספירה הבינונית גורם לרוטציה בציר מאוזן שכאשר מוטה אנכית על ידי תנאים אטמוספיריים נוצר ענן משפך.

==ראו גם==
* טורנדו
* נד מים

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*Cooley J. R., and M. E. Soderberg, 1973: Cold air funnel clouds. NOAA Tech. Memo. NWS CR-52, Scientific Services Division, NWS Central Region, Kansas City, MO, 29 pp.
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
משפך
פרץ רוח

נזק שעשה פרץ רוח לעצים
פרץ רוח הוא כינוי לרוחות עזות הנושבות מתחת לענן קומולונימבוס מפותח מאוד. פרץ הרוח נוצר בעקבות זרמים של אוויר היורדים אל הקרקע מהענן. קוטר התופעה עשוי להגיע אף לכמה מאות מטרים או לקילומטרים בודדים, זאת בהתאם לגודל הענן. מהירות הרוח יכולה להגיע ליותר מ-120 קמ"ש.

כאשר אזור התרחשות התופעה הוא עד 4 קילומטרים התופעה מכונת "מיקרוברסט" וכאשר אזור התרחשות התופעה גדול מ-4 ק"מ היא מכונה "מקרוברסט".

==היווצרות==
כאשר האוויר שמתחת לענן קומולונימבוס לח מאוד, האטמוספירה לא יציבה. כשיורדים ממטרים חזקים במיוחד, משקל טיפות המים מעצים את זרם האוויר היורד בענן. אירועי "מיקרוברסט לח" נפוצים בין חזיתות קרות. המיקרוברסט הוא זרם אוויר יורד שגורם לשינוי פתאומי במהירות הרוח וכיוונה, ולכן טייסים חייבים להימנע מכניסה למיקרוברסט כדי למנוע התרסקות.

פרץ יבש מתרחש כשמתחת לקומולונימבוס יש שכבות אוויר יבשות. משקעים היורדים מהענן מתאדים במהירות רבה (וירגה). זו גורמת להתקררות האוויר מתחת לענן. האוויר הקר והכבד נוסג במהירות כלפי מטה וכך נוצרת רוח אנכית. תופעות "מיקרוברסט יבש" נפוצות בסיום אירועי שרב והיא עשויה להביא לירידה משמעותית בטמפרטורה באופן זמני. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוחות
זוגדידי

זוּגדידי (בגאורגית: ზუგდიდი) היא בירתה ההיסטורית של סמגרלו, המחוז ההיסטורי שבמערב גאורגיה. כאשר היא ממוקמת בצפון-מערב סמגרלו. היא מהווה מרכז מנהלתי של נפת זוגדידי, ובירת מחוז סמגרלו וסוואנתי עילית. זוגדידי שוכנת על גדת נהר צ'חוֹאוּשי (ჩხოუში) במרחק 110 ק"מ מהים השחור. היא הוכרזה לעיר בשנת 1918, ואוכלוסייתה מונה 42,998 איש.

בעיר עוברת מסילת ברזל, ודרכים חשובות במדינה (זוגדידי-מסטיה, שבנפת מסטיה). בזוגדידי ישנם מפעלים חשובים, ביניהם מפעל לתה. בשנת 2005 הוקם בזוגדידי בית חולים מודרני לחולי לב. כמו כן יש בעיר יש בית ספר גבוה צרפתי-גאורגי. ליד זוגדידי, לפני הכניסה לסכר אנגורי, שעל נהר האנגורי, מפעל ההידרו-אלקטרי הגדול ביותר בקווקז.

== היסטוריה ==

שמה של זוגדידי מורכב מ-2: זורג-דידי (דידי פירושו גדול). לראשונה נזכרת בכתובים בתחילת המאה ה-17, כמרכז הפוליטי, האדמיניסטרטיבי והתרבותי של נסיכות אודישי או נסיכות מגרליה. ושימשה ככזו עד ל-1803. נסיכי דדיאני בנו במחצית השנייה של המאה ה-19 ארמון. בשנים 1855–1857 הייתה תחת שליטת האימפריה העות'מאנית, ולאחר מכן תחת שליטת האימפריה הרוסית. שהיה בבעלותו של צ'ארלס לואיס נפולאון מוראט, נכדה של אחותו של נפולאון, שנשא לאישה, בשנת 1868, את ביתו של אחד משליטי מגרליה האחרונים, סלומה דדיאני. הארמון נשרף בשנת 1894 ושוחזר בשנת 2000. ארמון דדיאני הפך למוזאון היסטורי בשנת 1921. וכולל בין מוצגיו את מסכת המוות של נפולאון, תמונה של הקיסר הצרפתי, על חימושו, סמלי האצולה שלו, רהיטיו וספריו.

== יהודי זוגדידי ==

בהסכמת הנציג הסובייטי לענייני דתות בנו יהודי העיר בית כנסת, שהחל לפעול בשנות ה-40. לנוכח פעולה זו של סולק הנציג הסובייטי לענייני דתות מתפקידו.

== ערים תאומות ==
* 

== מפורסמים שנולדו בעיר ==
* נונה גפרינדשווילי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* דיווחים על נפילת פגזים בזוגדידי - [https://web.archive.org/web/20080813095551/http://afp.google.com/article/ALeqM5jTVY8uXsO6FvQrWoZaBwQUStyq9Q גאורגים מדווחים על התקפות מבעיתות], 10.8.2008, AFP, 
* [http://www.civil.ge/eng/article.php?id=19024&search=Zugdidi זוגדידי שבקו החזית האבחזית פונתה], 10.8.2008, "Civil Georgia", 
* [http://www.topix.net/ge/zugdidi חדשות מקומיות של זוגדידי], באנגלית
* [http://amik78.tripod.com/DadianiMuseum/dadiani.html נפולאון במוזאון דדיאני בזוגדידי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאורגיה: ערים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:סמגרלו
A Space In Time

A Space In Time הוא אלבומה השביעי של להקת הבלוז רוק, Ten Years After.
האלבום יצא לאור באוקטובר 1971 והיה שונה מקודמיו בכך שסגנונו נטה יותר לפופ מאשר לרוק ולבלוז ששלטו באלבומיה הקודמים של הלהקה.
המשפט האחרון בשיר Over The Hill הוא "I Think I Will Leave The Blues Over The Hill" ומכאן אפשר להבין שהלהקה רוצה לשנות את הכיוון המוזיקלי שלה.
למרות זאת, הוא נחשב בעיני רבים לאלבום הטוב ביותר של הלהקה.

האלבום כלל את השיר המצליח ביותר של הלהקה I'd Love To Change The World, השיר נחשב לאחד משירי הרוק הטובים ביותר בעיקר בגלל סולו הגיטרה שלקראת סופו.

עטיפת האלבום עוצבה על ידי אד קריף, את העטיפה האחורית צילם גיטריסט הלהקה אלווין לי.

== רשימת שירים ==
כל השירים באלבום נכתבו על ידי אלווין לי למעט "Uncle Jam", שנכתב בשיתוף פעולה של כל חברי הלהקה, אפשר להבחין בהבדל של הקטע משאר הקטעים, הוא אינו מכיל ליריקה והוא אינסטרומנטלי, כשבשאר הקטעים אלווין לי הוא כותב המילים; באותו השיר גם גיטרה הוא לא כלי הנגינה הדומיננטי אלא שווה לשאר.
הסינגל היחיד שמכיל שירים מהאלבום הוא Id Love To Change The World, צד ב' של התקליט הכיל את השיר Let The Sky Fall שגם הוא יצא לאור באלבום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1971
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אולימפיק
כוכית

כוכית (שם מדעי: Riparia) סוג של עוף ממשפחת הסנוניתיים שתפוצתו בתחומי העולם הישן - אירופה, אסיה ואפריקה.

בסוג זה ארבעה מינים:
* כוכית אתיופית (Riparia cincta)
* כוכית קונגו (Riparia congica)
* כוכית כהת גרון (Riparia paludicola)
* כוכית גדות (Riparia riparia), תת-מינים:
** כוכית גדות חיוורת (R. r. diluta), לעיתים מסווג כמין נפרד Riparia diluta.
** כוכית גדות מצויה (R. r. riparia), תת-המין הנפוץ ביותר בישראל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סנוניתיים
טסית

טסית (שם מדעי: Delichon), היא סוג עוף במשפחת הסנוניתיים הקרובה לסוג סנונית. הטסית היא ציפור מהירה המעופפת אחרי חרקים מהירים כמו זבובים בעזרת כנפיה הרחבות.

מיני הטסית מקימים קנים מבוץ בצמוד לתקרות ולקירות.

==מינים==
בסוג שלושה מינים:
* טסית אסייתית (Delichon dasypus), נצפתה בישראל פעם יחידה..
* טסית נפאלית (Delichon nipalensis).
* סנונית הערים (Delichon urbica) – נפוצה בישראל.
==הטסית ביהדות==
רבי יונה אבן ג'נאח ורב האיי גאון זיהו את הטסית עם ה"שממית" הנזכרת במקרא ().

רב סעדיה גאון זיהה את התחמס הנזכר ברשימת העופות הטמאים עם הטסית.

חלק מהחוקרים זיהו את ה"עגור" המזוכר בפסוק "וְתֹר וְסִיס וְעָגוּר שָׁמְרוּ אֶת עֵת בֹּאָנָה" עם הטסית.

== גלריה ==
<gallery>
WRM Swallow - Schwalbe.jpg|טסית מתכוננת לשתייה מבריכה
Mehlschwalbe im Flug.jpg
Городская ласточка Delichon urbica.JPG
Delichon dasypus -Hokkaido -Japan -collecting nest material-8a.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1854
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תומאס הורספילד
קטגוריה:סנוניתיים
לדיסלאב סלובאק

לדיסלאב סלובאק (סלובקית: Ladislav Slovák; 10 בספטמבר 1909 – 22 ביולי 1999, ברטיסלאבה) היה אחד המנצחים הידועים של סלובקיה.

סלובאק עמד במשך שנים רבות בראש התזמורת הפילהרמונית הסלובקית, מחליפו בתפקיד של מורו ומדריכו, ואצלב טאליך. בין החשובות שבהקלטותיו הקובץ השלם של חמש-עשרה הסימפוניות של שוסטקוביץ', שיצא בחברת נאקסוס. סלובאק פגש את שוסטקוביץ' פנים אל פנים במהלך ביקור לימודי בסנקט פטרבורג, שם למד אצל המנצח הרוסי הנודע יבגני מראווינסקי.

בתו, קאמילה מאגאלובה היא אחת משחקניות התיאטרון המפורסמות ביותר בסלובקיה וחברה בתיאטרון הלאומי הסלובקי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים
קטגוריה:סלובקים
קטגוריה:ילידי 1919
קטגוריה:נפטרים ב-1999
יבגני מראווינסקי

יבגני מראווינסקי (ברוסית: Евгений Александрович Мравинский; 4 ביוני 1903 - 19 בינואר 1988) היה מנצח רוסי.

==חיים וקריירה==
מראווינסקי נולד בסנקט פטרבורג. לאחר מות אביו בשנת 1918 החל לעבוד מאחורי הקלעים של תיאטרון מארינסקי. תחילה למד ביולוגיה באוניברסיטה בלנינגרד, אך עבר ללימודי מוזיקה בקונסרבטוריון של לנינגרד. משנת 1923 עד 1931 עבד כעוזר מנצח לבלט. הופעתו הפומבית הראשונה כמנצח הייתה ב-1929. בשנות השלושים ניצח על בלט קירוב והבולשוי אופרה. בספטמבר 1938 זכה בתחרות של איגוד המנצחים הארצי במוסקבה.

באוקטובר 1938 התמנה מראווינסקי למשרה, שבה יחזיק עד 1988: מנצח ראשי של הפילהרמונית של לנינגרד, שעמה הופיע לראשונה כמנצח ב-1931. בהנהגת מראווינסקי עלתה קרנה של הפילהרמונית של לנינגרד, בייחוד במוזיקה רוסית, של צ'ייקובסקי ושוסטקוביץ', למשל. בשנות מלחמת העולם השנייה פונתה התזמורת עם מנצחה לסיביר.
 
מראווינסקי ניצח בביצועי בכורה עולמיים על שש מן הסימפוניות של שוסטקוביץ: 5, 6, 8 (עם הקדשת המלחין למנצח), 9, 10 ו-12. כן ניצח על ביצוע הבכורה לסימפוניה השישית של סרגיי פרוקופייב בלנינגרד בשנת
חיבורה (1947).

מראווינסקי הקליט הקלטות אולפן מסחריות משנת 1938 עד 1961. הקלטותיו שיצאו לאור משנת 1961 ואילך נעשו בקונצרטים חיים. הקלטתו האחרונה הייתה מהופעה חיה באפריל 1984, לסימפוניה ה-12 של שוסטקוביץ'.

מראווינסקי לקח את התזמורת לסיור ראשון לפסטיבל האביב בפראג. ביוני 1956 יצאה התזמורת לגרמניה המערבית והמזרחית, לאוסטריה ולשווייץ. הסיור היחיד של התזמורת בבריטניה חל בספטמבר 1960, לפסטיבל אדינבורו ולרויאל פסטיבל הול. הסיור הראשון ביפן היה במאי 1973. לסיור האחרון שלה עם מראווינסקי מחוץ לגבולות רוסיה יצאה התזמורת בשנת 1984, אל גרמניה המערבית.

הקונצרט האחרון של מראווינסקי היה ב-6 במרץ 1987 (השמינית של שוברט והרביעית של ברהמס. יבגני מראווינסקי מת בלנינגרד בשנת 1988.

==סגנון ניצוח==
מן ההקלטות אפשר להסיק, כי למראווינסקי הייתה שליטה טכנית יוצאת מן הכלל בתזמורת, בייחוד בכל הנוגע לדינמיקה. כמו כן, היה מנצח מלהיב מאוד, שהרבה בשינויי קצב כדי להעצים את הרושם המוזיקלי ששאף להשיג. בהקלטות וידאו שעודן זמינות נראה מראווינסקי מפוכח וכבד-ראש על הדוכן, מנצח בתנועות פשוטות אך ברורות מאוד, ללא שרביט.

המבקר דייוויד פאנינג תיאר, במילים הנחרטות בזיכרון, את ביצועי צ'ייקובסקי של מראווינסקי:

הפילהרמונית של לנינגרד מנגנת כסוס פראי, שרק כוח הרצון של רוכבו מצליח בקושי לרסן אותו. בכל תנועה קלה שבקלות עצורה יוהרה עזה; בכל רגע היא עלולה לפרוץ בדהרת טירוף כזאת, שאינך יודע מה להרגיש - התעלות או אימה.

==הערות==
קשר כזה, הנמשך חמישים שנה בין מנצח לתזמורת גדולה, איננו דבר שכיח. כמוהו, או קרובים אליו, היו רק רוברט קאיאנוס עם הפילהרמונית של הלסינקי, וילם מנגלברג עם תזמורת הקונצרטחבאו, ארנסט אנסרמה עם תזמורת שווייץ המערבית ויוג'ין אורמנדי עם תזמורת פילדלפיה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Tassie, Gregor, "A Truly Noble Conductor". Gramophone (US Edition), May 2002, pp. 36-37
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מנצחים רוסים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1903
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1988
קבריולה

[[יגואר XK120]]
[[מרצדס-בנץ C-קלאס קבריולה]]

קַבּרִיוֹלֶה (מצרפתית: Cabriolet) היא מכונית שאין לה גג קבוע, אלא גג נפתח (מבד, מברזנט או מחומר קשיח). 
מקור השם הוא מכרכרת קבריולה שקיבלה את הכינוי על שם עז קופצנית (קפריולה באיטלקית) כי הכרכרה הייתה מקפצת ולא נוחה.

ישנן מכוניות שאין להן גג כלל, כמו למבורגיני אוונטאדור J.
מכוניות מסוג זה פגיעות יותר במצב של התהפכות, וקיימת סכנה ליציבות המבנית של הרכב במקרה של תאונה, היות שאין קורות תומכות העוברות בגג, ויש צורך בחיזוק הקורות האחרות בשלדת הרכב.

==מכוניות מפורסמות במבנה זה==
* פורשה 918 ספיידר
* מרצדס SLK
* למבורגיני מורצ'יילאגו LP640
* פרארי קליפורניה
* פורשה בוקסטר
* ב.מ.וו Z4
* מאזדה MX-5 מיאטה
* הונדה S2000

==ראו גם==
* סיווג מכוניות

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכוניות לפי צורה
יין אורז

יין אורז הוא קטגוריה רחבה של משקאות אלכוהולים המיוצרים מאורז ונצרכים באופן מסורתי במזרח אסיה, דרום מזרח אסיה ודרום אסיה. בדומה למשקאות אלכוהוליים לא מזוקקים אחרים, יין אורז מיוצר על ידי התססה באמצעות שמרים של עמילן האורז שהומר לסוכרים. שמרים מהווים מקור לאנזימים ההופכים את העמילנים לסוכר.<ref>Huang, H. T. "Science and civilization in China. Volume 6. Biology and biological technology. Part V: fermentations and food science." (2000).</ref>

נפח האלכוהול ביין אורז נע על פי רוב בטווחים של 18-25%. יינות אורז מקובלים במטבחים במזרח אסיה, דרום מזרח אסיה ודרום אסיה כמשקה האלכוהולי המרכזי ומשמשים לשתייה יום יומים בבישול ובאירועים מרכזיים.

== ראו גם ==
* סאקה- יין אורז יפני
* חואנגג'יו – משפחה של יינות אורז סיניים המשמשים לשתייה ולבישול, ומותססים מדגנים שונים ביניהם אורז.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:מאכלי שמרים
שושלת שוורץ

שושלת שוורץ הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של שמואל הספרי, שיצא לאקרנים בשנת 2005.

==עלילה==
אנה, עולה חדשה מרוסיה, מגיעה לישראל במטרה לקבור את אביה. את אפרו הביאה בכד מזהב, לפי בקשתו להיקבר בארץ הקודש. היא מתגוררת עם אחיו של אביה ואשתו הצברית שלא מעוניינת בנוכחותה, ונפגשת עם מרים שוורץ שרוצה לקבל את חלקת הקבר ליד בעלה המנוח שהתאבד אחרי שערורייה כספית בה הוא הואשם בלקיחת שוחד. 

מרים שוורץ עוזרת לאנה במאבקה להביא את אביה לקבר ישראל, וזאת לאחר שלא ניתן בבירור להוכיח את יהדותו של האב. בביתה של מרים אנה פוגשת באבישי, הנכד של מרים, צעיר שמתפרנס מחזנות ושירה בישראל ובחו"ל, ובין השניים מתפתח קשר רומנטי.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| אניה בוקשטיין || אנה
|-
| טל פרידמן || אברהם
|-
| מרים זוהר || מרים
|- 
| יהודה לוי || אבישי
|-
| ולדימיר פרידמן || אלכס
|- 
| דב נבון || פנחס
|-
| עמוס לביא || אליהו
|- 
| שרון אלימלך || ציונה
|-
| חנה אזולאי-הספרי || רונית
|-
| ישראל קטורזה || דיין רבני
|-
| אסף אשתר || דיין רבני
|-
| אלברט אילוז || נחמיאס
|-
| אבי ביטר || שרעבי
|}

==קישורים חיצוניים==

* "[https://web.archive.org/web/20070311014044/http://www.filmfund.org.il/page.aspx?section=625&mode=movie&itemid=1763 שושלת שוורץ]" באתר קרן הקולנוע הישראלי

קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
מועאוויה (כפר)

מועאוויה (בערבית: معاوية) הוא כפר ערבי השוכן ברמות מנשה, כשישה קילומטרים מזרחית לנחל עירון. הכפר ממוקם בגובה 225 מטר מעל לפני הים והוא שייך החל משנת 1996 למועצה המקומית בסמ"ה, הכוללת את היישובים ברטעה, עין א-סהלה ומועאוויה. מספר תושבי הכפר מוערך בכ-3,000.

==מקור השם==
הכפר נקרא על שם השיח' מועאויה שהשתייך לזרם הסופיות ופעל באזור מנשה. בדומה לתפיסות ערביות סביב דמויות קדושות שרווחו ביישובים ערבים אחרים, נחשב השיח' מועאויה לרוח קדושה שיכולה להשפיע על חיי התושבים הן לטובה והן לרעה גם אם לא נראתה על ידי בני האדם. התושבים המקומיים ראו בשיח' מועאויה כמתווך בינם ובין האל, ובמיוחד מכיוון שנתפס כדמות על טבעית שיכולה לממש את הרצונות החברתיים והדתיים של התושבים. לשם כך נבנה מעל קברו מקאם, מבנה דתי המשמש לעריכת טקסי פולחן שונים. טקסי הפולחן נגעו לחיים היומיומיים של התושבים מעריכת טקסי לידה ועד לעריכת טקסי אֵבֶל כחלק מטקסי הזיארה.

בעקבות חדירת רעיונות התנועה האיסלאמית לכפר מועאויה, חדלו התושבים לקיים את הטקסים הפולחניים שנראו כפולחנים אסורים מבחינה דתית. עם זאת נשאר מקאם א-שיח' מועאויה כסמל עיקרי של הכפר.

==היסטוריה של הכפר==
בתי המגורים נבנו סמוך לנחל ברקן, המשמש מקור עיקרי לאספקת מים הן לתושבים והן לאדמות החקלאיות. את הכפר בנו משפחות עשירות מאום אל-פחם כחווה חקלאית בסוף המאה ה-19. לפיכך נועד הכפר בעיקרו למגורי האיכרים אשר עיבדו את האדמות החקלאיות ליד נחל ברקאן. בעקבות מלחמת העצמאות, בחרו פליטים רבים מאזור רמות מנשה להתיישב בכפר.

בשל קרבתו של הכפר לשטחי אימונים של צה"ל, שררה מתיחות רבה בין כוחות הצבא בין התושבים. מתיחות זאת הורגשה בשנת 1998, על רקע הוראת הרמטכ"ל, אמנון ליפקין-שחק, להפוך את מרבית אדמות הכפר לשטח צבאי סגור. חל איסור על התושבים להיכנס לאדמותיהם. כמו כן הוצאו צווי הריסה נגד בתים שנבנו סמוך לשטח הצבאי. דבר שהתפרש על ידי התושבים כניסיון מצד המדינה להפקיע את אדמות הכפר ולהגביל את התפתחות הכפר. התנועה האיסלאמית ארגנה הפגנות באזור רמות מנשה כמחאה נגד מדיניות הממשלה וגייסה תושבים מהאזור. באירועי אוקטובר 2000 לקחו תושבים מהכפר חלק פעיל בהפגנות, ואחד התושבים נהרג במהלכן. במרכז הכפר הוקמה אנדרטה לציון האירוע, ותהלוכות מחאה מטעם התנועה האיסלאמית מתקיימות בו. בשנת 2004 אישר משרד הפנים להחזיר את האדמות שנועדו לצורכי צבא לתושבים.

==המבנה החברתי==
בתי המגורים מחולקים לשתי שכונות לפי קבוצות משפחה. השכונה המזרחית נועדה למשפחת אע'באריה ואילו השכונה המערבית נועדה למשפחת מחאמיד. מקור החלוקה הוא מאום אל-פחם, עיר המוצא של התושבים. החלוקה נועדה כדי לשמור על מעמד המשפחות כמשפחות שולטות בניהול ענייני הכפר ולמנוע ממשפחות אחרות לערער על מעמדן החברתי של שתי המשפחות. לפיכך, משפחות שעברו להתגורר בכפר בעקבות מלחמת העצמאות, אולצו להשתייך לאחת משתי המשפחות. כמו כן, המשפחה החדשה שקיבלה על עצמה שם משפחה, הייתה חייבת להתגורר באותה שכונה שנועדה למשפחה אשר העדיפה להשתייך אליה. בכך מתחייבת המשפחה המאמצת לספק את ההגנה ואת הביטחון למשפחות החדשות ככל שהן מתגוררות באותה שכונה וככל שהמשפחות החדשות מקבלות על עצמן את מרותן של המשפחות הוותיקות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070927040441/http://www.travel4arab.com/vb/showthread.php?s=&threadid=57222 אזור מועאויה מנקודת מבט פוליטית וגאוגרפית] - עם תמונות נוף 

קטגוריה:בסמ"ה
קטגוריה:יישובים ישראליים לשעבר
קטגוריה:המשולש
קטגוריה:רמות מנשה: יישובים
פלאי החיים (אפקוט)

לוגו ביתן פלאי החיים
הכניסה למתקן
ביתן פלאי החיים (באנגלית: The Wonders of Life Pavilion) הוא ביתן המצוי בפארק השעשועים אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה. המתקן נפתח לציבור ב-19 באוקטובר 1989. תמת המתקן היא גוף האדם ומלחמתו בחידקים ובוירוסים התוקפים אותו. המתקן ממוקם בין ביתן המשימה: חלל לבין עולם האנרגיה.

==היסטוריה==
הרעיון להקמת ביתן המוקדש לבריאות האדם ולגופו מקורו בסקיצות הראשונות להקמת פארק אפקוט אולם הרעיון לא בא לידי ביטוי במסגרת הביתנים הראשונים שנבנו, מאחר שלא נמצא מממן שהסכים לשאת בעלויות הקמת המבנה. רק לאחר קבלת החסות של חברת מטלייף הוקם הביתן.
ב-4 בינואר 2004 הוחלט בחברת וולט דיסני כי הביתן יפעל רק בעונות השיא (עונות החגים בארצות הברית ועונת האביב והקיץ).

==אטרקציות==
* מלחמות הגוף סימולטור תנועה המדמה מסע במערכת הדם של האדם. המתקן כולל 4 סימולטרים השוקלים 26 טונות (כל אחד), ומסוגלים להכיל 45 מבקרים. הסרט המוצג בסימולטור בוים על ידי לנרד נימוי ושיחקו בו טים מתסון, אליזבת שו ודייקין מתיוס.
*מפקדת הגולגולת - מופע תיאטרלי באמצעות סרט קולנוע ובובות אודיו אנימטרוניקה המסביר את תפקודו ותפקידו של המוח האנושי.
*היווצרותי - סרט על התעברות ולידה בכיכובו של מרטין שורט.
*גופי על הבריאות - מקבץ סרטי הנפשה בכיכובו של גופי בהם מדובר על אכילת אוכל בריא.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
דייגו ריבאס דה קוניה

דייגו ריבאס דה קוניה (בפורטוגזית: Diego Ribas da Cunha; נולד ב-28 בפברואר 1985) הידוע בשם דייגו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.

דייגו נולד בסאו פאולו. בגיל 12 חתם עבור הקבוצה המקומית סנטוס. דייגו התפתח במחלקת הנוער של הקבוצה, עד שבגיל 16 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת בטורניר ריו-סאו פאולו בשנת 2002. באותה שנה היה שותף לזכייה באליפות ברזיל.
דייגו זומן לסגל נבחרת ברזיל לטורניר הקופה אמריקה 2004 ושיחק תפקיד חשוב בזכייה בגביע, כאשר לא נכשל בדו-קרב הפנדלים מול ארגנטינה בגמר.

הוא עבר למועדון הפורטוגזי פורטו ביולי 2004. דייגו לא הצליח לשמור על מקום קבוע בהרכב וכתוצאה מכך לא נכלל בסגל ברזיל למונדיאל 2006.

במאי 2006 חתם עבור הקבוצה הגרמנית ורדר ברמן. הוא זכה איתה בגביע הליגה הגרמנית בעונת . בקיץ 2007 זכה דייגו עם ברזיל בטורניר הקופה אמריקה השני שלו לאחר ניצחון 0-3 על ארגנטינה בגמר. בקיץ שלאחריו זומן דייגו לסגל הנבחרת האולימפית שהשתתפה באולימפיאדת בייג'ינג.

ב-26 במאי 2009 חתם דייגו במועדון הכדורגל האיטלקי, יובנטוס, ל-4 שנים תמורת 25 מיליון אירו, בהם ירוויח בממוצע כ-4 מיליון אירו לעונה.ב-27 באוגוסט 2010 עבר דייגו מיובנטוס אל המועדון הגרמני וולפסבורג בעבור 15.5 מיליון אירו. דייגו ערך את הופעת הבכורה בהפסד 4-3 למיינץ, בו כבש גם את שערו הראשון בקבוצתו החדשה.

בספטמבר 2011 עבר בהשאלה לאתלטיקו מדריד איתה זכה בתואר הליגה האירופית ואף כבש את השער האחרון במשחק הגמר, שנגמר בתוצאה 3-0 מול אתלטיק בילבאו.

ביום האחרון של חלון העברות החורף של שנת 2014, עבר דייגו בשנית לאתלטיקו מדריד. לאחר חצי עונה מוצלחת בקבוצה חתם ב-7 ביוני 2014 בפנרבחצ'ה.

ב-19 ביולי 2016 חזר לברזיל וחתם לשלוש שנים בפלמנגו.

==תארים==
;סנטוס
* אליפות ברזיל: 2002, 2004 
;פורטו
* הסופר קאפ הפורטוגלי: 2004 
* הגביע הביניבשתי: 2004
* אליפות פורטוגל: 2006
;ורדר ברמן 
* גביע הליגה הגרמנית: 2006
* הגביע הגרמני: 2009
;אתלטיקו מדריד
* הליגה האירופית: 
* אליפות ספרד: 
;פנרבחצ'ה
* הסופר קאפ הטורקי: 2014
;פלמנגו 
*אליפות ריו דה ז'ניירו: 2017, 2019, 2020
*אליפות ברזיל: 2019, 2020
*גביע ליברטדורס: 2019
*הסופר קאפ הברזילאי: 2020 
*גביע רקופה סודאמריקנה: 2020

;בינלאומיים
* אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 17 עם ברזיל (2001)
* קופה אמריקה עם ברזיל (2004, 2007)
* מדליית ארד אולימפית: 2008

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.fcporto.pt/English/players.asp?lg=eng&idEpoca=340&idCompeticao=34&idJogador=26540 FC Porto profile] מידע על דייגו מהאתר של פורטו

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:סאו פאולו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סנטוס
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני וולפסבורג
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2003
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2004
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים ברזילאים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1985
יהודה בן-מאיר

יהודה יעקב בן-מאיר (רוזנברג) (נולד ב-27 ביולי 1939) הוא פסיכולוג, עורך דין, פעיל ציבור ישראלי וחבר הכנסת מהכנסת השביעית עד הכנסת העשירית. כיום מכהן כעמית מחקר במכון למחקרי ביטחון לאומי.

==ביוגרפיה==
נולד ב-1939 בניו יורק ועלה בצעירותו עם משפחתו לישראל. אביו היה ד"ר ישראל שלמה בן-מאיר, שהיה מראשי המפד"ל. למד בישיבת היישוב החדש ובישיבה יוניברסיטי.

בעל תואר דוקטור בפסיכולוגיה. החל מ-1961 מרצה באוניברסיטת בר-אילן. ב-1962 הצטרף למפד"ל ומאז כיהן בשורת תפקידים בהנהלת המפלגה ומוסדותיה. בין התפקידים בהם כיהן:
* יו"ר לשכת הצעירים המפלגתית
* חבר הוועד הפועל של המפלגה
* חבר הנהלת המפד"ל
* יו"ר הנהלת המפד"ל

בן מאיר נכנס לכנסת השביעית אחרי פטירת אביו ב-1971. כיהן כחבר בוועדות הכנסת השונות, וכיהן כנציג המפד"ל בכנסת מאז ועד 1984. ב-11 באוגוסט 1981 מונה לסגן שר החוץ תחת יצחק שמיר בממשלת ישראל התשע עשרה. הוא המשיך בתפקידו זה גם בממשלת ישראל העשרים. בשלהי הכנסת העשירית פרש יחד עם זבולון המר מהמפד"ל והקים עמו סיעה בשם גשר - מרכז ציוני דתי, אך לאחר זמן קצר חזרו השניים למפד"ל.

בתחילת דרכו הפוליטית התבלט בן מאיר בדעותיו הניציות והזדהה עם דרכו של גוש אמונים. בשנות השבעים שימשה סיעת הצעירים במפד"ל, בראשות זבולון המר ויהודה בן מאיר, נציגתם הבלתי רשמית של המתנחלים בתוך המפד"ל. השניים הביעו הזדהות עם פעילותם ההתיישבותית של המתנחלים ואף השתתפו בכמה אירועים בשטח. אולם בשנות השמונים חלו תמורות בעמדותיו הפוליטיות, והן נעשו בעלות גוון 'יוני' מובהק. ב-1988 הקים יחד עם נוספים את מפלגת מימד ה'יונית', כמשקל נגד למפד"ל ה'ניצית', אך הוא עצמו לא שב לפוליטיקה.

לאחר שעזב את הכנסת ב-1984, פנה ללמוד משפטים והפך לעורך דין.

משמש כעמית מחקר וראש פרויקט דעת קהל וביטחון לאומי במכון למחקרי ביטחון לאומי באוניברסיטת תל אביב.

===חיים אישיים===
בן מאיר הוא בנו של חבר הכנסת ישראל בן מאיר ואחיו של הרב יהושע בן מאיר מייסד וראש ישיבת שבות ישראל באפרת.

==ספריו==
* "קבלת החלטות בסוגיות ביטחון לאומי" (1987)
<div style="direction: ltr;">
* "Civil-Military Relations in Israel" (1995)
* "Israeli Public Opinion" (1995)
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

;מכתביו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://www.inss.org.il/he/publication/israeli-society-challenges-to-societal-resilience/ החברה הישראלית: שיתוק פוליטי, הקצנה בשיח ואתגור החוסן החברתי], [https://www.inss.org.il/he/person/ben-meiryehuda/ יהודה בן מאיר], מבט על, 6 בינואר 2020,המכון למחקרי ביטחון לאומי - [https://www.inss.org.il/he/ INSS]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפד"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: פסיכולוגיה
קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:משפחת רוזנברג-בן מאיר
קטגוריה:סגל המכון למחקרי ביטחון לאומי
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:ראשי מפלגת מימד
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:בוגרי ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
גשר - מרכז ציוני דתי

גשר - מרכז ציוני דתי, היא סיעה שהתקיימה בשלהי כהונתה של הכנסת העשירית. חברי הסיעה היו זבולון המר ויהודה בן-מאיר, שפרשו מסיעת המפד"ל. 

הסיעה התקיימה במשך שבועיים, בסופם חזרה לסיעת המפד"ל.

== היסטוריה ==
המפלגה הוקמה ב-29 במאי 1984, במהלך הבחירות לכנסת העשירית, כש-2 חברי הכנסת יהודה בן-מאיר וזבולון המר פרשו מהמפד"ל. שניהם היו בעלי חשיבות במפלגתם, עם המר כשר החינוך והתרבות ובן מאיר היה סגן שר החוץ. הם קראו לעצמם "גשר" משמה של סיעת הנוער מתוך המפד"ל.

המפלגה לא החזיקה מעמד זמן רב, שכן השניים חזרו למפד"ל ב-12 ביוני.

מאוחר יותר עזב בן מאיר שוב את המפד"ל כדי להיות אחד מחברי המייסדים של מפלגת השמאל הדתית מימד, בעוד המר המשיך להיות מנהיג המפד"ל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סיעות בכנסת
קטגוריה:מפלגות יהודיות דתיות בישראל
קטגוריה:ציונות דתית: תנועות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1984
התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג

[[ולדימיר פוטין, ז'אק שיראק ויורי טמירקאנוב בתזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג]]
התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג (לשעבר הפילהרמונית של לנינגרד; ברוסית: Заслуженный коллектив России Академический симфонический оркестр Санкт-Петербургской филармонии) הוקמה בשנת 1882 והיא התזמורת הסימפונית הוותיקה ביותר ברוסיה.

==היסטוריה==
בראשיתה נודעה התזמורת בשם "מקהלת המוזיקה הקיסרית" והופיעה באופן פרטי בחצרו של הצאר אלכסנדר השני. בראשית המאה ה-20 החלה להופיע בקונצרטים פומביים. המנהל האמנותי הראשון שלה היה הרמן פליגֶה. פליגה הניח יסודות מצוינים ותוך זמן קצר מגיעים לסנקט פטרבורג מוזיקאי צמרת ממדינות המערב, לרבות ריכרד שטראוס, שניצח על התזמורת בשנת 1912. 

אחרי המהפכה הרוסית עברה התזמורת לידי נגניה, ששינו את שמה ל"התזמורת הפילהרמונית הממלכתית של פטרוגרד". בשנות ה-20 החלה התזמורת ליהנות מתמיכת המדינה ולעשות לה שם בינלאומי כתזמורת מעולה. מנצחים אורחים ידועי שם ניצחו עליה בשנים אלה, ביניהם ברונו ולטר, ארנסט אנסרמה והנס קנאפרטסבוש. בתקופה זו גם החלה להיקרא "התזמורת הפילהרמונית של לנינגרד".

את עיקר פרסומה רכשה התזמורת בהנהגתו ארוכת השנים של מנהלה המוזיקלי ומנצחה הראשי, יבגני מראווינסקי. לייחודה היו אחראים, מעל לכל, האינטנסיביות והדיוק של חטיבת הכינורות, אם כי האיכות פחתה אחרי שהותרה הגירת נגנים יהודים למערב. התזמורת לא הרבתה במסעות קונצרטים למערב. התוצאות שהשיג מראווינסקי השתמרו במספר רב של הקלטות אולפן והקלטות חיות. בניצוחו של מראווינסקי ניגנה התזמורת שמונה מן הסימפוניות של שוסטקוביץ' בביצועי בכורה.

בשנת 1991 קיבלה התזמורת את שמה הנוכחי: התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, אחרי שעיר מושבה חזרה לשמה המקורי, סנקט פטרבורג. כיום היא תזמורת סימפונית בעלת שם בינלאומי. אחד ממנצחיה הבולטים היה יורי טמירקאנוב, שניצח עליה משנת 1988 עד 2022.

==מנצחים ראשיים==
* ניקולאי אלכסייב (2022– )
* יורי טמירקאנוב (1988–2022)
* יבגני מראווינסקי (1938–1988)
* פריץ שטידרי (1934–1937)
* אלכסנדר גאוק (1930–1934)
* ניקולאי מאלקו (1926–1930)
* ואלרי ברדאייב (1924 -1926)
* אמיל קופר (1920–1923)
* סרגיי קוסביצקי (1917–1920)
* הוגו פארליך (1907–1917)
* הרמן פליגה (1882–1907)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

 

סנקט פטרבורג
קטגוריה:תזמורות רוסיות
פילהרמונית
קטגוריה:מוסדות מוזיקה ברוסיה
סמל תאילנד

סמל תאילנד הוא סמלה הלאומי של ממלכת תאילנד מאז אימוצו הרשמי כסמל המדינה בשנת 1911. בסמל מופיע גארודה, יצור מיתולוגי המסמל את הבודהיזם ואת ההינדואיזם וששימש כסמל מלכותי במדינה במשך מאות שנים. החוק התאילנדי מעגן את מעמדו של הסמל, קובע הוראות לגבי השימוש בו ומאפשר להשית עונש של עד שנת מאסר וקנס של 6,000 באט על מי שיורשע בביזויו. למרות זאת, לא קיים בחוק התאילנדי תיאור מפורט של הסמל, ולפיכך קיימות מספר גרסאות שונות שלו המשמשות בהקשרים שונים: 
{|
!width=25% !width=25% !width=25% !width=25% -
|<center>מופיע בעיתון המתעד של תאילנד
ועל גבי הדרכון התאילנדי.</center>
|<center>העיצוב הנפוץ ביותר,מופיע בשטרות קניין ובמכתבים.
</center>
|<center>מופיע בצווים משפטיים.</center>
|<center>מופיע בשטרות כסף.</center>
|}
==ראו גם==
*סמל אינדונזיה - שגם בו מופיע גארודה 
*אולן בטור, בירת מונגוליה, שסמלה כולל אף הוא גארודה.

==קישורים חיצוניים==

תאילנד

קטגוריה:תאילנד: סמלים לאומיים
תאילנד
קטגוריה:בעלי כנף בתרבות
סמל סיישל

סמל סיישל שייך למדינת סיישל. בסמל רואים צב יבשה ענק עומד על אדמה ירוקה ועל האדמה צומח עץ, יש שמים כחולים ורואים אי ירוק וסירה שטה במים. בשמים יש פתון לבן-זנב ולידה שני דגי חרב כחולים. בתחתית הסמל מופיע הכיתוב "Finis Coronat Opus" (הסוף מכתיר את היצירה), שהוא המוטו הלאומי של סיישל.

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סיישל: סמלים לאומיים
סיישל

סיישל
קטגוריה:צבים בתרבות
קטגוריה:דגים בתרבות
קטגוריה:בעלי כנף בתרבות
פריץ שטידרי

פריץ שטידרי (בגרמנית: Fritz Stiedry; 11 באוקטובר 1883, וינה - 8 באוגוסט 1968, ציריך) היה מנצח אוסטרי.

== חייו ==
שטידרי היה סטודנט למשפטים באוניברסיטת וינה כאשר גוסטב מאהלר נתן דעתו על כשרונותיו המוזיקליים ומינה אותו לעוזרו באופרת החצר של וינה ב-1907. בהמשך למשרה זו באו משרות עוזר נוספות, שהובילו לכהונות ניצוח בבתי האופרה של קאסל ושל ברלין.

בשנת 1933 עזב שטידרי את גרמניה בתגובה לעליית היטלר לשלטון. משנת 1934 עד 1937 היה שטידרי מנצח ראשי בפילהרמונית של לנינגרד. שטידרי היה מעורב בחזרות לקראת ביצוע הבכורה של הסימפוניה הרביעית מאת שוסטקוביץ', אך הבכורה נדחתה מסיבות, השנויות עדיין במחלוקת. יש הטוענים, ששוסטקוביץ סבר, כי שטידרי איננו כשיר להתמודד עם מורכבויות הסימפוניה; לעומתם טוענים אחרים, כי בכירים במפלגה הקומוניסטית הפעילו על המלחין לחץ לבטל את ביצוע יצירתו.

בשנת 1937 עזב שטידרי את לנינגרד והיגר לארצות הברית. הוא עבד עם "תזמורת ידידי המוזיקה החדשים" בניו יורק, שם ניצח על יצירות נשכחות של באך, היידן ומוצרט והעלה בביצוע בכורה את הסימפוניה הקאמרית השנייה של שנברג. משנת 1945 ואילך חזר שטידרי לאופרה וניצח על האופרה הלירית של שיקגו ועל המטרופוליטן אופרה בניו יורק.

== לקריאה נוספת ==

<div style="direction: ltr;">
* Holmes, John L. Conductors on record, Victor Gollancz, 1982.
* Handbuch österreichischer Autorinnen und Autoren jüdischer Herkunft 18. bis 20. Jahrhundert. Vol. 3, S-Z. Ed. Austrian National Library|Österreichische Nationalbibliothek Wien. K. G. Saur, 2002, , p. 1328. 
* Sadie, Stanley. The new Grove dictionary of music and musicians, Macmillan, 1980.
* Lyman, Darryl. Great Jews in Music, J. D. Publishers, 1986. 
* Sadie, Stanley; Hitchcock, H. Wiley (Ed.). The New Grove Dictionary of American Music. Grove's Dictionaries of Music, 1986.
* Myers, Kurtz. Index to record reviews 1984–1987, G.K. Hall, 1989. 
* Pâris, Alain. Dictionnaire des interpretes et de l'interpretation musicale au XX siecle, Robert Laffont, 1989.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.answers.com/topic/fritz-stiedry ביוגרפיה], באתר Answers.com

קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:מנצחים אוסטרים

קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1883
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1968
אלכסנדר גאוק

אלכסנדר גאוק (באנגלית: Алекса́ндр Васи́льевич Га́ук; 15 באוגוסט 1893 - 30 במרץ 1963) היה מנצח ומלחין רוסי-סובייטי' ממוצא גרמני. משנת 1930 עד 1934 שימש גאוק כמנצח הראשי של הפילהרמונית של לנינגרד. ב-6 בנובמבר 1931 ניצח על תזמורת זו ועל מקהלת הקאפלה של האקדמיה בביצוע הבכורה העולמי של הסימפוניה השלישית במי במול מז'ור, אופוס 20, "האחד במאי", מאת שוסטקוביץ'.

גאוק שיחזר את הסימפוניה הראשונה של רחמנינוב, שנזנחה ללא שימוש, מתפקידי התזמורת שמצא בארכיב הקונסרבטוריון של מוסקבה לאחר מות המלחין בשנת 1943.

עם תלמידיו נמנו המנצחים יבגני מראווינסקי, קונסטנטין סימונוב, יבגני סבטלנוב, ניקולאי רבינוביץ', אדואר גריקורוב, אלכסנדר מליק-פאשאייב.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:מנצחים רוסים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה 
קטגוריה:גרמנים מרוסיה
קטגוריה:ילידי 1893

קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1963
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1963
פינבול

מכונת פינבול (פליפר)
פינבול (באנגלית: Pinball) המכונה גם פליפר (Flipper) על שם המנופים החשמליים המותקנים בו, הוא משחק שולחני אלקטרוני-מכני שבו משתתף שחקן אחד בלבד, ומטרתו צבירת נקודות מקסימלית על ידי פגיעה במגוון מטרות עם כדור ברזל.

המשחק בנוי מלוח עץ צבוע שאליו מחוברים אביזרי משחק שביניהם נע הכדור. לוח העץ משופע בשיעור של 6.5 מעלות בדרך כלל ובחלקו התחתון מנופים חשמליים שתפקידם הרחקת הכדור מהקצה התחתון של הלוח.
המשחק מתחיל בהטלת הכדור במעלה הלוח באמצעות מוט המונף על ידי קפיץ מחזיר. בכל נגיעה של הכדור באביזרי המשחק מוקנות לשחקן נקודות. סיומו של המשחק מתרחש כאשר הכדור נופל לתחתית הלוח.
על אף שמשתתף במשחק שחקן יחיד הוא נחשב למשחק חברתי המצוי באזורי בילוי והשימוש בו נעשה בתשלום על ידי הכנסת מטבע. יכולים לשחק בו מספר שחקנים המתחרים ביניהם על צבירת הנקודות.

==היסטוריה==
משחק הפינבול מבוסס על משחק מזל חברתי ישן שהיה נפוץ באירופה (כנראה מהמאה ה-18 או ה-19) שבו כדור ברזל הופל במורד לוח שעליו מסמרים רבים ותחתיתו תאים שאליהם נפל הכדור. ליד כל תא היה רשום מספר שהוא הניקוד שאותו מקבל השחקן שהטיל את הכדור.

המשחק הובא לארצות הברית על ידי המהגרים מאירופה. בראשית שנות ה-40 של המאה ה-20 במסגרת המלחמה במאפיה בהימורים ובפשיעה בניו יורק הוצא המשחק (שנחשב למשחק מזל) מחוץ לחוק. בתקופה זו פשטה משטרת ניו יורק על מועדוני הבילוי והשמידה אותו. בשנת 1947 במטרה להתגבר על החוק האוסר את השימוש במשחק, הותקנו בתוך לוח המשחק מנופים (פליפרים) אשר מאפשרים שליטה מסוימת בתנועת הכדור ובכך הוציאו אותו מקטגוריית משחקי המזל והפכו אותו למשחק בקטגוריית המיומנות. המשחק החדש הפך נפוץ מאוד בתצורתו החדשה והשתכלל. בשנות ה-70 היה המשחק לנפוץ מאוד בארצות הברית והפך לסמל תרבות אמריקאי אשר ייצג את תרבות הפנאי האמריקאית. בשנות השמונים פחתה מאוד הפופולריות של המשחק כאשר נפוצו משחקי וידאו המודרניים.

למשך תקופה קצרה בתחילת שנות התשעים, הפופולריות של המשחק חזרה, אך דעכה בסוף שנות התשעים.

בשנות ה־2000 נותרה חברה אחת בלבד שייצרה מכונות פינבול בעולם: Stern Pinball. בעשור השני של המאה ה־21 יצאה המכונה הראשונה עם מסך LCD בצבע מלא במקום תצוגת ה-DMD הכתומה עליהן הושתתו רוב המכונות משנות ה־90 עד לשנת 2012. ובנוסף, נוספו עוד חידושים טכנולוגיים ששכללו את המשחק. כיום פינבול חוזר להיות פופולרי בעולם, אמנם בקנה מידה קטן יותר מפעם, ומתקיימות למשחק תחרויות וטורנירים ברחבי העולם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.popularmechanics.com/technology/gadgets/toys/4328211-new?nav=RSS20&src=syn&dom=yah_buzz&mag=pop ההיסטוריה של הפינבול בארצות-הברית - 11 Things You Didn't Know About Pinball History] באתר פופולר מכניקס
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקים לשחקן יחיד
קטגוריה:משחקי ארקייד
משפט חיזור

משפט התחלה (באנגלית: פּיק-אפ ליין) הוא משפט המשמש לפנייה ראשונה לשם חיזור, למטרות רומנטיות או מיניות. לרוב משתמשים במשפט זה כדי ליזום שיחה. משפט זה קצר בדרך כלל, ואמור להעיד על משיכה כלפי האדם שאליו הוא מיועד. לעיתים משתדל אומר המשפט להפגין שנינות באמצעותו.

ישנן אסטרטגיות רבות אבל המשותף לכולן היא המטרה - לשבור את מחסום הזרות בין שני אנשים שעל פי רוב אינם מכירים זה את זה, ואחד מהם לפחות מעוניין ליצור קשר עם האחר.

לרוב האקט הראשוני של כניסה למרחב הפרטי של אדם אחר שאינו מוכר ליוזם מלווה במבוכה והרגשת חוסר שייכות וניכור. תחושות אלו מודגמות פעמים רבות בסצנות אופייניות בסרטים רומנטיים. שלב הביישנות שלפני אמירת משפט ההתחלה מלווה לעיתים בקשר טרום-מילולי בין הצדדים, המתבטא במבטים, חיוכים והתנהגות המיועדת ליצירת רושם ראשוני.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ynet.co.il/home/0,7340,L-3019,00.html אוסף משפטי התחלה], באתר ynet
* [http://www.beok.co.il/Category/Article/11781/צעד+ראשון+איזה+משפט+פתיחה+לומר+לגבר צעד ראשון: איזה משפט פתיחה לומר לגבר?], באתר BeOK

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:היכרויות

ru:Пикап (соблазнение)
מנוואטו-ונגנאוי

מנוואטו-ונגנאוי (באנגלית: Manawatu-Wanganui) הוא חבל בחלקו הדרומי של האי הצפוני של ניו זילנד המשתרע על שטח של 22,206 ק"מ רבוע ומתגוררים בו 226,100 תושבים. החבל נקרא על שם שני הנהרות הגדולים הזורמים לאורכו - מנוואטו בדרום החבל, וונגנאוי, הנהר הארוך ביותר בניו זילנד שניתן לשוט לכל אורכו, בצפון החבל. בחלקו המזרחי של החבל מצויים הרי הגעש רופאהו, רנגיטיקי וונאגנואי.

כשביעית משטחו של החבל שייך לפארקים לאומיים או לשמורות טבע, ביניהם הפארק הלאומי טונגרירו שהוא הגדול ביותר בחבל מנוואטו-ונגנאוי והפארק הלאומי הראשון שהוכרז בניו זילנד. בעבר היה רוב שטחו של החבל מכוסה ביערות אך עם התרחבות ההתיישבות הארופאית באזור, במהלך המאה ה-19, נכרתו שטחי יער נרחבים לטובת תעשיית העץ ובשטחים הפתוחים נעשה שימוש כשטחי מרעה לכבשים. כיום נעשה מאמץ לשקם שטחי יער בחלקים שונים של החבל, בעיקר בתחומי שמורות הטבע והפארקים הלאומיים.

==חלוקה מנהלית==
מבחינה מנהלית החבל מחולק לשבע רשויות אזוריות: שישה מחוזות ועיר אחת. את המחוזות רנגיטיקי, רואפהו וטררואה מנוואטו-ונגנאוי חלוקת עם כמה מהחבלים השכנים שלה. בנוסף, כ-30% ממחוז סטרטפורד שבחבל טראנאקי מצויים גם הם בתחומי החבל.

{| class="wikitable sortable"
|-
! colspan="7" | רשויות אזוריות במנוואטו-ונגנאוי
|-
! 
! שם
! בירה
! שטח<small>(קמ"ר)</small>
! אוכלוסייה<small>(2018)</small>
! צפיפות<small>(בנפש לקמ"ר)</small>
! סוג
|-
! 1
! פלמרסטון נורת'Palmerston North
| -
| 395
| 88,700
| 224.56
| עיר
|-
! 2
! והנגנאויWhanganui
| והנגנאוי
| 2,373
| 45,200
| 19.05
| מחוז
|-
! 3
! הורווהנואהHorowhenua 
| לוין
| 1,064
| 33,000
| 31.02
| מחוז
|-
! 4
! מנוואטוManawatu
| פילדינג
| 2,657
| 30,800
| 11.59
| מחוז
|-
! 5
! טררואהTararua 
| דנבירק
| 4,364
| 17,900
| 4.10
| מחוז
|-
! 6
! רנגיטיקיRangitikei
| מרטון
| 4,484
| 15,150
| 3.38
| מחוז
|-
! 7
! רואפהוRuapehu
| טאומארוני
| 6,734
| 12,750
| 1.89
| מחוז
|}

== דמוגרפיה ==

{| class="wikitable"
|-
! colspan="4" | פריסת אוכלוסיית מנוואטו-ונגנאוי
|-
| 
}

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניו זילנד: חבלים
קטגוריה:האי הצפוני
עושים זיכרונות

ביתן ה[[דמיון! בו הוצג הסרטון.]]
עושים זיכרונות (באנגלית: Makin' Memories) הוא שמו של סרטון קצר המהווה למעשה סרטון של תמונות (מספר התמונות בסרט פחות מ-24 תמונות לשנייה כמקובל בסרטים ולכן אין מדובר בסרט רציף) וכן שמו של שיר הנושא של סרטון זה. הסרט הוצג באולם הכניסה לאולם הקולנוע התלת־ממדי של ביתן הדמיון! בפארק השעשועים אפקוט שבדיסניוורלד בראשית שנות ה-80, החל מפתיחת המתקן. הביתן הופעל בתמיכת חברת קודאק, ועל כן שיר הנושא כלל תרמיזים רבים למוצרי החברה.

השיר נכתב על ידי האחים שרמן ואורכו 9 דקות - כאורך הסרט. תמונות הסרטון הוקרנו בסנכרון עם מילות השיר. הסרטון מציג את ההיסטוריה של הצילום מבחינה טכנית ואמנותית.

בגרסתם המקורית מילות השיר הסתיימו במילים: - "והזיכרונות לא ידהו..." ואולם בשל חשש של עורכי הדין של חברת קודאק מתובענה ייצוגית כנגד החברה על כך שהשיר מהווה למעשה הבטחה שהתמונות של חברת קודאק לא ידהו (בעוד שבפועל יש דהייה), שונו מילות השיר ל- - "ימים טובים יופיעו שוב..."

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20040422042454/http://www.intercot.com/edc/Imagination/mj.html מילות השיר המלווה את הסרטון]

קטגוריה:שירי דיסני
קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:דיסני: סרטים
גבר מת מהלך

גבר מת מהלך (באנגלית: Dead Man Walking) הוא סרט משנת 1995, בבימויו של טים רובינס, ובכיכובם של סוזן סרנדון ושון פן. הסרט, המבוסס על ספר בעל שם זהה, מגולל את סיפורה של הנזירה הלן פרג'ין (בגילומה של סוזן סרנדון), המפתחת קשר ייחודי עם מת'יו פונסלט, אסיר הנידון למוות (בגילומו של שון פן).

== ליהוק ופרסים ==
סוזן סרנדון זכתה בפרס האוסקר בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר" על תפקידה בסרט.
שון פן היה מועמד לפרס בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר", טים רובינס מועמד בקטגוריית "הבמאי הטוב ביותר" ושיר הנושא, "גבר מת מהלך", מאת ברוס ספרינגסטין, מועמד בקטגוריית המוזיקה.
בסרט משחקים גם רוברט פרוסקי, ריימונד ג'. בארי ור.לי ארמי.
רובינס עיבד בעצמו את הסרט מתוך כתביה האוטוביוגרפיים של הנזירה פרג'ין.

== עיבוד ==
הסרט מציג את העובדות בצורה שונה מזו המתוארת בספר - לדוגמה, מאוחדות בו שתי דמויות להן ייעצה הנזירה פרג'ין בעודם נידונים למוות לכדי דמות אחת, בנוסף מאוחדים פשעיהם ומשפחות קורבנותיהם לכדי אירוע בודד. בנוסף, פרטים משניים הושמטו מן הסרט, כדי לקצר את אורכו.

במציאות, הלמו פטריק סונייר (פונסלט בסרט), הוצא להורג באמצעות כסא חשמלי.
מראיון שנערך עם פרג'ין, עולה כי, רובינס, הבמאי, העדיף לתאר בסרט הוצאה להורג באמצעות זריקה כדי שלא יהיו מי שיאמרו "בסדר, בעבר השתמשנו בכיסא חשמלי, אבל זה ברברי, אז עברנו למתן זריקות".
במדינת לואיזיאנה, בה מתרחש הסרט, אכן נעשה שימוש בזריקה כהוצאה להורג, אולם זו מבוצעת ידנית ולא אוטומטית כמתואר בסרט.

== גרסאות נוספות ==
בשנת 2002, טים רובינס, שעיבד את הספר לכדי סרט, כתב גם גרסה בימתית ל"גבר מת מהלך".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ניקולאי מאלקו

ניקולאי אנדרייביץ' מאלקו (באנגלית: Никола́й Андре́евич Малько; 4 במאי 1883, סמאקי, אוקראינה – 23 ביוני 1961, סידני, אוסטרליה) היה מנצח רוסי.

מאלקו ניצח על הבכורות של הסימפוניה הראשונה והשנייה של שוסטקוביץ' ושל החמישית של ניקולאי מיאסקובסקי. בשנת 1951 ניצח על ביצוע הבכורה של הסימפוניה השביעית של ואגן הולמבו עם תזמורת הרדיו הדני. בשלהי חייו התמנה למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של סידני, לאחר שהופיע (והקליט) לעיתים קרובות בבריטניה.<ref></ref><ref></ref>

== ביוגרפיה ==
מאלקו למד בפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג ואחר כך בקונסרבטוריון סנקט פטרבורג בשיעורי הלחנה אצל ניקולאי רימסקי-קורסקוב, אנטולי ליאדוב, אלכסנדר גלאזונוב, ניצוח עם ניקולאי צ'רפנין, ומאוחר יותר שיפר את יכולותיו במינכן עם פליקס מוטל. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-1909 כעוזר מנצח הבלט בתיאטרון מריאינסקי. זמן קצר לפני המהפכה קיבל את תפקיד המנצח הראשי.

בתחילת העידן הסובייטי הפך מאלקו, שהיה בעל גישה חיובית לממשלה החדשה, לאחת הדמויות המובילות בחברה המוזיקלית. בשנים 1918–1921 עמד מאלקו בראש הקונסרבטוריון העממי של ויטבסק ובראש התזמורת הסימפונית. בשנים 1922–1924, היה פרופסור בקונסרבטוריונים של מוסקבה, חרקוב וקייב והוביל שיעור במכון למוזיקה ודרמה בקייב על שם מיקולה ליסנקו, אז המנצח הראשי של הפילהרמונית ופרופסור של הקונסרבטוריון בלנינגרד (1925–1928). הוא הוביל תזמורות שונות (כולל הפילהרמונית של לנינגרד), ביצע מספר בכורות, ביניהן הסימפוניה החמישית של מיאסקובסקי (1920) והראשונה של שוסטקוביץ' (1925).

בשנת 1929 עזב את ברית המועצות ועבד כמנצח אורח בווינה, פראג, קופנהגן, לונדון וערים אחרות. בשנת 1940 הוא התיישב בשיקגו, שם הוביל קבוצות שונות ולימד במילס קולג' בקליפורניה. משנת 1957 הוביל את התזמורת הסימפונית של סידני והופיע עמה בברית המועצות ב-1959.

ביצוע התזמורת בניצוחו של מאלקו התאפיין בחיות ובדיוק טכני ללא דופי. הוא ערך מספר הקלטות עם התזמורות הפילהרמוניות המלכותיות של קופנהגן ולונדון וכתב ספר על אמנות הניצוח, "המנצח והשרביט שלו" (Дирижёр и его палочка), שיצא לאור בקופנהגן.

== מורשת ==
מאז 1963 נערכת התחרות הבינלאומית של מנצחים על שם מאלקו בבירת דנמרק, קופנהגן, אחת לארבע שנים.

=== תלמידים ===
תלמידיו הם ליאו גינזבורג, אלכסנדר מליק-פאשאייב, אבגני מיכלדזה, יבגני מראווינסקי, איליה מוסין, ניקולאי רבינוביץ', גלב טרנוב, בוריס חייקין, איסאי שרמן ומארק שניידרמן.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנצחים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1883
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1961
אורי בנימין

אורי בנימין (נולד ב-11 במרץ 1954) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת המגן הימני בהפועל באר שבע.

==ביוגרפיה==
בנימין נולד ב-1954 בבאר שבע לבן והילדה בנימין, שעלו מהודו ב-1950. בנימין פרץ לתודעת הציבור כשהחל לשחק בהפועל באר שבע בשנת 1974, בעודו בן 20. בנימין קיבל הזדמנות פז ממאמן הקבוצה באותה העת, אמציה לבקוביץ', אשר החליט להשתמש בטקטיקה חדשה עבור הכדורגל הישראלי בה המגנים מתפקדים גם כשחקנים התקפיים לכל דבר. כך בנימין הפך לגיבור הקהל כאשר הוביל, יחד עם מקבילו באגף השמאלי, יעקב כהן, את הקבוצה לשתי אליפויות ברצף.

בעונת 1974/1975 זכה בנימין בתואר כדורגלן העונה בישראל. בשנת 1980 פרש ממשחק פעיל בגיל 26 עקב פציעה.

ב-7 בינואר 2010 בנימין הוכנס על ידי הנהלת הפועל באר שבע להיכל התהילה של המועדון, ובכך נחשב לאחד מעשרים השחקנים הטובים בתולדות המועדון.

==חיים אישיים==
בנימין נשוי ואב ל-5 ילדים.

==תארים==
;הפועל באר שבע
* אליפות: (2): 1974/1975, 1975/1976
* אלוף האלופים (1): 1974/1975

;תארים אישיים
*כדורגלן העונה בישראל: 1974/1975

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:באר שבע: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
דין דיקסון

דין דיקסון (אנגלית: Dean Dixon; 10 בינואר 1915 – 3 בנובמבר 1976, ציריך) היה מנצח אמריקאי. דיקסון מוכר כאפרו-אמריקאי הראשון, שניצח על תזמורות סימפוניות חשובות באמריקה, ואחד האמריקאים הראשונים שכיהנו במשרה מובילה בתזמורות אירופאיות.

== קורות חייו ==
דיקסון, יליד ניו יורק, למד ניצוח אצל אלברט שטסל בבית הספר למוזיקה ג'וליארד ובאוניברסיטת קולומביה. כשנסיונותיו הראשונים להשיג עבודת ניצוח הושמו לאל בגלל גזענות, הקים לו תזמורת ומקהלה משלו בשנת 1931. בשנת 1941 הופיע כמנצח אורח עם התזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית ועם הפילהרמונית של ניו יורק בעונת הקיץ שלה. בהמשך ניצח כאורח על תזמורת פילדלפיה ועל התזמורת הסימפונית של בוסטון. בשנת 1949 עזב את ארצות הברית ובא לנצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית בעונות 1950 ו-1951 שלה. הוא כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של גטבורג בשוודיה משנת 1953 עד 1960, על התזמורת הסימפונית של סידני, אוסטרליה מ-1964 עד 1967 ועל תזמורת רדיו הסה מ-1960 עד 1974.

דין דיקסון ניצח על רוב התזמורות החשובות באפריקה, ישראל ודרום אמריקה. הוא הביא את יצירותיהם של מלחינים אמריקאים רבים, כגון ויליאם גרנט סטיל, לקהל המאזינים באירופה. האגודה האמריקאית של מלחינים, סופרים ומוציאים לאור אמריקאים העניקה לו אות כבוד על עידוד בני נוער אמריקאים לקחת חלק פעיל במוזיקה.

דיקסון מת מהתקף לב בצוג בשנת 1976, בגיל 61.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1976
יואל ברי"ל

מנדלסון ובביאור ברי"ל, ברלין תקנ"א]]
יואל ברי"ל (ראשי תיבות: בן ר' יהודה ליב; בגרמנית: Joel Löwe, לֶוֶוה; 27 בפברואר 1762 - 11 בפברואר 1802), היה מפעילי תנועת ההשכלה בברלין, פרשן מקרא, בלשן ואיש חינוך, מעורכי "המאסף".

== חייו ==
ברי"ל התחנך בביתו של אחד מעשירי ברלין, אהרון יורש, חתנו של פייטל היינה אפרים. אחר כך עבד כמורה פרטי בביתו של דוד פרידלנדר. היה ידיד נעורים של יצחק אייכל, ושניהם היו מצעירי תלמידיו של משה מנדלסון. כשהקים אייכל ב-1782 את "חברת דורשי לשון עבר" בקניגסברג, היה ברי"ל נציגו בברלין, והם המשיכו לעמוד בקשר מכתבים והקדישו זה לזה את ספריהם.

ברי"ל עסק בפרשנות המקרא ובדקדוק עברי. מ-1785 עד 1790 פרסם בכמה חלקים את התרגום של מנדלסון לספר תהלים עם ביאור עברי משלו. ב-1788 הוציא לאור תרגום גרמני באותיות עבריות וביאור עברי לספר יונה, וב-1789 הוציא ביחד עם אהרן האלה-וולפסון תרגום לחמש מגילות. וולפסון וברי"ל גם עמדו בראש מפעל תרגום ההפטרות לגרמנית שנועד להמשיך את מפעל הביאור של מנדלסון למקרא אחרי פטירתו של מנדלסון. כמו כן תרגם ברי"ל לגרמנית את ההגדה של פסח. ב-1794 הוציא לאור את "עמודי הלשון", ספר לימוד לדקדוק עברי.

ברי"ל היה מן הפעילים ביותר בפרסומים של אנשי תנועת ההשכלה בברלין. הוא כתב מאמרים ושירים ב"המאסף", כתב העת של המשכילים, ומראשית שנות התשעים היה גם עורך כתב העת ביחד עם וולפסון. במאמריו כתב בעד הרציונליזם וההשכלה וביקר את ההנהגה הרבנית. בעריכת השניים הפך "המאסף" לקיצוני יותר ויותר בעמדותיו בעד ההשכלה הרדיקלית ונגד המסורת וההשכלה המתונה, ובמקביל הלכה והתמעטה תפוצתו עד שפסק להופיע ב-1797. ב-1794 חיבר ברי"ל חוברת בעניין פולמוס הלנת המת ובה תקף את הרבנים ואנשי ה"חברה קדישא" על התנגדותם לדחיית הקבורה. ב-1795 עבר ברי"ל (ואיתו הוצאת "המאסף") לברסלאו, ושימש כמורה ראשי בבית הספר המשכילי שנפתח שם בתמיכת השלטונות הפרוסיים.

== מכתביו ==
* שרייבן אן דיא ווירדיגען מיטגלידר זעמטליכר: חברות גמילות חסדים, ברלין: דפוס חברת חנוך נערים, תקנ"ד.
* לוחות בניני הפועלים: עם משקלי השמות (פאללשטענדיגע פאראדיגמן דער עברישן צייט אונד נענווערטר צום געברויך פיר שולן אונד הויזלעהרר), פראג: [חמו"ל], תקס"ג.
* עמודי הלשון: המיוסדים על אדני ההגיון, לתועלת התלמידים החפצים ללמוד שפת עבר (דיא עלעמענטע דער עברישן שפראכע נאך לאגישן פרינציפיען ענטוויקקלט, איין האנדבוך פיר להערער), פראג: דפוס האחים STIASNY, תקס"ג.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://www.hebrewbooks.org/23700 ספר יונה עם תרגום אשכנזי ובאור], ברלין ה'תקמ"ח (1788), באתר HebrewBooks.org
* 

קטגוריה:משכילי ברלין
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים גרמנים
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים
קטגוריה:ילידי 1762
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1802
קטגוריה:דור המאספים
דיאזפין

המבנה הכימי של 1,2 דיאזפין. [[מספר CAS 12688-68-5]]
דיאזפין הוא תרכובת הטרוציקלית בעלת שבעה איברים ושני אטומי חנקן (לדוגמה במקומות ה-1 וה-4 בטבעת), ובה שלושה קשרים כפולים.

בשילוב עם טבעת בנזן חסרה (קבוצת פניל), דיאזפין מהווה את הבסיס למשפחת התרכובות בנזודיאזפינים.
בתרכובות אלה החנקנים לרוב נמצאים במיקומים ה-1 וה-4 (בבנזודיאזפינים טיפוסיים),ובמיקומים ה-1 וה-5 (תרכובות אלה נקראות 1,5-בנזודיאזפינים כגון קלובאזאם - Clobazam).

== ראו גם ==
* בנזן

== קישורים חיצוניים ==

* [http://pubchem.ncbi.nlm.nih.gov/summary/summary.cgi?cid=166734 התרכובת באינדקס PubChem]

קטגוריה:תרכובות אורגנו-חנקתיות
פניל

המבנה הכימי של קבוצת הפניל
בכימיה, קבוצת פניל, או טבעת פניל (מקוצר לעיתים ל־Ph) היא קבוצה פונקציונלית עם הנוסחה C<sub>6</sub>H<sub>5</sub>, כשששת אטומי הפחמן מסודרים בצורה טבעתית. זהו פחמימן ארומטי הנמצא בתרכובות אורגניות רבות. ניתן לומר שקבוצת הפניל נגזרת מבנזן C<sub>6</sub>H<sub>6</sub>, למעשה בספרות הכימית מתייחסים פעמים רבות לבנזן כ־Ph. לקבוצות הפניל חשיבות רבה בתעשייה הכימית. כך למשל, הפולימר פוליסטירן (פלסטיק) מכיל יחידות חוזרניות רבות של קבוצת הפניל. בתהליכים כימיים רבים ובכימיה תרופתית משמשות נגזרות של קבוצות פניל, כגון פנולים ופוליפנולים, כנוגדי חמצון רבי עצמה.

קבוצת הפניל נבדלת מקבוצת הבנזיל בכך שבבנזיל קיימת קבוצה מתילנית (CH<sub>2</sub>) נוספת הקשורה לפניל. אם כי לעיתים קרובות מכלילים את הקבוצה המתילנית הנוספת בשלד המולקולה הראשית ומכנים קבוצות בנזיליות כקבוצות פניליות (לדוגמה בחומצת האמינו פנילאלנין).

לקבוצת הפניל בליעה בספקטרוסקופיית תהודה מגנטית גרעינית של גרעיני מימן (<sup>1</sup>H-NMR), בשדה נמוך של 7.7ppm.

== ראו גם ==
* בנזן
* בנזיל

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קבוצות פונקציונליות