OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סזאר ורוזאלי

סזאר ורוזאלי (בצרפתית: César et Rosalie) הוא סרט רומנטי צרפתי משנת 1972 בבימויו של קלוד סוטה, עם איב מונטאן, רומי שניידר וסמי פריי בתפקידים הראשיים.

הסרט מתאר משולש אהבה בין שני גברים ואישה.

איב מונטאן זכה בפרס פרס דויד די דונטלו לשחקן הזר הטוב ביותר בשנת 1973

==תקציר העלילה==
רוזאלי (רומי שניידר) היא אם יחידנית לילדה קטנה, גרושה מאנטונין (אומברטו אורסיני). היא נמצאת ביחסים עם סזאר (איב מונטאן), אדם אמיד בעל עסק לגריטת גרוטאות מתכת.

רוזאלי ובתה מתגררות אצל אמה לוסי (אווה מריה מיינקה) שעומדת להתחתן בפעם השלישית. בחתונה פוגש סזאר את דויד (סמי פריי), צעיר ויפה ממנו, בעל סטודיו לציור עם מישל (ברנאר לה קוק). סזאר מגלה שדויד היה פעם המאהב של רוזאלי והוא מתחיל לחשוד.

רוזאלי נפגשת עם דויד בסטודיו וזה מעלה את חמתו של סזאר. הוא נפגש עם דויד ואומר לו שיניח לרוזאלי כי היא "בהריון".

רוזאלי כועסת עליו ורוצה לעזוב והוא נוקט כלפיה באלימות כולל שליפת סכין. היא בורחת עם בתה ודויד לעיר סט.

סזאר לא מוותר, הוא רוכש את בית נעוריה באי נוארמונטייה , מגיע לחוף הים בו נופשים רוזלי ובתה עם דויד, מתנצל על התנהגותו ומזמין את כולם לגור יחד בבית שרכש. הם סולחים לו ועוברים לגור ביחד. סזאר ודוד נעשים חברים טובים עד שדוד עוזב וסזאר שם לב שרוזאלי מדוכאת בשל זה. הוא מגיע לדויד ומתחנן שיחזור שוב ולאחר סירוב בתחילה הוא מסכים.

הכל שמחים ומרוצים עד שיום אחד עוזבת אותם רוזאלי עם בתה. העלילה בסוף מסופרת בקולו של מישל פיקולי - סזאר מוכר את העסק ודוד עוזב לארצות הברית ומצליח שם במכירת ציוריו.

בסוף הסרט הם נפגשים בבית של סזאר, סועדים ביחד ומחליפים חוויות. מונית נעצרת וממנה יוצאת רוזאלי והם מתבוננים בה בפליאה ובהתרגשות.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|איב מונטאן
|סזאר
|
|-
|רומי שניידר
|רוזאלי
|
|-
|סמי פריי
|דויד
|
|-
|אווה מריה מיינקה
|לוסי
|אמא של רוזאלי
|-
|ברנאר לה קוק
|מישל
|צייר
|-
|אומברטו אורסיני
|אנטונין
|הגרוש של רוזאלי
|}

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/watch?v=93Tnzv8ZwZY קדימון לסזאר ורוזאלי], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=SjceWfGkyF8 ריב אלים בין סזאר לרוזאלי], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=-bmBZ9k5vYo סצנת סיום הסרט], באתר יוטיוב
*
*
*

קטגוריה:סרטי 1972
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קוקוטה

קוקוטה (בספרדית: Cúcuta) היא בירת מחוז נורטה דה סנטנדר והשישית בגודלה בקולומביה, הממוקמת בסמוך לגבול עם ונצואלה. שטחה העירוני של קוקוטה הוא כ-64 קילומטרים רבועים,<ref></ref> ומתגוררים בה כ-777,106 תושבים.<ref></ref> במטרופולין של קוקוטה גרים למעלה ממיליון איש.<ref></ref>

העיר היא המוקד הפוליטי, הכלכלי, התעשייתי, האמנותי, התרבותי, הספורט והתיירותי של המחוז נורטה דה סנטנדר. בנוסף על כך, קוקוטה מהווה את העיר הקולומביאנית החשובה ביותר בגבול קולומביה-ונצואלה. כבירת מחוז נורטה דה סנטנדר, קוקוטה מאכלסת את הגופים הממשלתיים החשובים של המחוז.<ref></ref> קוקוטה מקושרת באמצעות כבישים לבוגוטה, בוקרמנגה, קרטחנה ולגבול עם ונצואלה.

אוניברסיטת הדגל העירונית היא אוניברסיטת פרנסיסקו דה פאולה סנטנדר, אחת האוניברסיטאות החשובות במזרח קולומביה.<ref></ref> אוניברסיטאות אחרות בעיר הן: אוניברסיטת פמפלונה, האוניברסיטה החופשית של קולומביה, אוניברסיטת סימון בוליבר, אוניברסיטת סנטנדר, אוניברסיטת סנט תומאס.

== היסטוריה ==
קוקוטה הייתה במקור יישוב פרה-קולומביאני. האירופאים הראשונים הגיעו לאזור במחצית הראשונה של המאה ה-16. בשנת 1549 הספרדים כבשו את אזור העיר. קוקוטה המודרנית נוסדה ב-17 ביוני 1733 על ידי חואנה ראנג'ל דה קואלר, תחת השם "סן חוסה דה גואסימלס".
קוקוטה. [[המאה ה-19]]

ב-1813 הגנרל סימון בוליבר לחם רבות באזור. בשנת 1821 הוא אף הושבע בעיר לתפקיד נשיא רפובליקת קולומביה הגדולה.

מסילת הרכבת של קוקוטה - [[1910]]
במאה ה-19, בנייתה של מסילת הברזל הובילה למהפכה תעשייתית בעיר. חברת הרכבות המקומית פשטה רגל ונסגרה ב-1960. קוקוטה נפגעה קשות ברעידת אדמה ב-18 במאי 1875.

== פוליטיקה וממשל ==
ראש העיר הנוכחי של קוקוטה הוא דונאמריס רמירז-פריז לובו, המכהן משנת 2011.<ref></ref>

ראש העיר נבחר לכהונה בת ארבע שנים. מועצת העיר מורכבת מ-19 נציגים הנבחרים בהצבעה כללית כל ארבע שנים.

== כלכלה ==
קוקוטה, [[2006]]
לאור מיקומה בסמוך לגבול, מושפעת כלכלת קוקוטה ומשפיעה על הסחר עם ונצואלה. הייצור המשמעותי בעיר כולל מוצרי חלב, מוצרי בנייה (במיוחד מלט), פחם, טקסטיל, נעליים ועור. הפסו הוא מטבע ההילך החוקי הרשמי והיחיד בעיר. בשל הקרבה לוונצואלה, חלק מהמפעלים בקוקוטה קיבלו בעבר את הבוליבר הוונצואלי.

== ערים תאומות ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוזות קולומביה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1733
מנאורה

מנאורה (בספרדית: Manaure) היא עיר הממוקמת במחוז לה גואחירה שבקולומביה. מנאורה נחשבת למרכז אזורי בזכות המלח הרב שבה. אוכלוסיית העיר הוערכה ב-2019 בכ-120 אלף תושבים.

== היסטוריה ==
ההתיישבות באזור מנוארה החלה בשנת 1723. בשנת 1824 החלה אסדרה ספרדית על ייצור המלח באזור. למרות זאת, הייצור המשמעותי החל רק בשנות ה-20 של המאה ה-20. עד 1948 ייצור המלח במנאורה כלל בין 20,000 ל-30,000 טון בשנה. בשנת 1970הייצור כבר גדל לכדי מיליון טון בשנה.<ref name="banrep.gov.co">[http://www.banrep.gov.co/documentos/publicaciones/pdf/salinas.pdf]<span> Bank of the Republic: ASPECTOS HISTORICOS Y SOCIOECONOMICOS DE LAS SALINAS DE MANAURE</span> by Maríía Aguilera Díaz (Riohacha, 14 de octubre de 2004)</ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קולומביה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1723
איבגה

איבגה (בספרדית: Ibagué) היא בירת מחוז טולימה שבקולומביה.<ref></ref> העיר ממוקמת במרכז המדינה, על רכס ההרים המרכזי של האנדים הקולומביאניים. זוהי העיר השביעית בגודלה בקולומביה, עם כ-529,635 תושבים (נכון ל-2018).
== גאוגרפיה ==
היא נוסדה ב-14 באוקטובר 1550 על ידי הקפטן הספרדי אנדרס לופז דה גלארזה. כבירת המחוז, באיבגה שוכנים בנייני הממשל המחוזיים. העיר נחשבת למרכז אזורי מבחינה פוליטית, כלכלית, מנהלית, עסקית, תרבותית ותיירותית.

כלכלת איבגו היא אחת הכלכלות העירוניות הגדולות ביותר במדינה ובולטת בצמיחתה בהשוואה לשאר היבשת.<ref></ref> כלכלת איבאגו מבוססת בעיקר על מגזרי התעשייה, התיירות והחקלאות. תעשיית הטקסטיל שלה היא השלישית בגודלה בקולומביה.<ref></ref><ref></ref> איבגו היא גם חלק מנוף תרבות הקפה בקולומביה.

העיר ידועה בשם "הבירה המוזיקלית של קולומביה ואמריקה", הודות לקונסרבטוריון של טולימה שנחשב לאחד מן היוקרתיים והחשובים במדינה.<ref></ref><ref></ref>

האוניברסיטה הגדולה והבולטת בעיר, אוניברסיטת טולימה נוסדה ב-1945. היא הועלתה למעמד של אוניברסיטה ממלכתית ב-1954.

בערך ממזרח לעיר שוכן נמל התעופה פראלס המפעיל מספר טיסות ביום לבוגוטה ולמדיין.

== ערים תאומות ==
לאיבגה שתי ערים תאומות:<ref></ref>
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוזות קולומביה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
שמפו לתינוקות

שמפו לתינוקות של החברות Cetaphil ו-Aveeno
בקבוק ריק של שמפו לתינוקות
פרסומת היסטורית לשמפו לתינוקות
שמפו לתינוקות הוא מוצר טיפוח לשיער, המשמש להסרת שמנים, לכלוך, חלקיקי עור, קשקשים, מזהמים סביבתיים וחלקיקים מזהמים אחרים המצטברים בהדרגה בשיער, בנוסחה מיוחדת לשימוש על תינוקות וילדים צעירים באמצעות שימוש בכימיקלים שלכאורה פחות מגרים את העיניים מאלה שנמצאים בדרך כלל בשמפו רגיל.

== מטרה ==
עור הקרקפת של תינוקות מאופיין בייצור מאופק של בלוטות החלב, עקב רמות הורמונליות. בלוטת החלב מפרישה חלב, אסטר שעווה, השומר על סבום החומצה של הקרקפת ומספק ציפוי השומר על עור גמיש ולח. החלב מיוצר בלי קשר לצורך בו, בין כל 2–3 ימים למבוגר ממוצע. אצל בעלי עור עדין כמו ילדים הטווח ארוך יותר. המעטפת גם מעניקה ציפוי מגן לקווצות שיער. עבור תינוקות, ייצור בלוטות החלב אינו בשיאו, ולכן בדרך כלל אין צורך בשטיפה יומית.

== מרכיבים נפוצים ==
רוב התכשירים מכילים sodium trideceth sulfate,<ref></ref> שהומצא כדי לפעול כחומר ניקוי בעל גירוי נמוך.<ref></ref>

=== טענות פונקציונליות ===
שמפו לתינוקות וילדים צעירים מפותח כך שהוא פחות מגרה ובדרך כלל פחות נוטה לייצר תחושת צריבה אם הוא נכנס לעיניים. לדוגמה, ג'ונסון אנד ג'ונסון מפרסמים את השמפו לתינוק שלהם תחת ההבטחה של "אין עוד דמעות". זה מושג על ידי אחת או יותר מהפעולות הבאות:
* דילול, במקרה שהמוצר נוזל מהחלק העליון של הראש נוסף בא במגע עם העיניים עם דילול מינימלי.
* התאמת ה-pH לבערך 7, שעשוי להיות pH גבוה יותר מזה של תכשירים המותאמים לנזקי העור או השיער, ונמוך מזה של שמפו העשוי מסבון.
* שימוש בחומרים פעילי שטח אשר לבד או בשילוב, מגרים פחות מאלה המשמשים בתכשירים אחרים.
* שימוש בחומרי שטח לא-יוניים בצורת גליקוליפידים סינתטיים פוליאתוקסילטים ו/או מונוגליצרידים סינתטיים פוליאתוקסילטים, המונעים את גירוי העין שנגרמים מחומרים פעילי שטח אחרים מבלי לייצר את האפקט המרדים של אלקיל פוליאתוקסילטים או אלקילפנול פוליאתוקסילטים.

== ראו גם ==
* שמפו
* שיער
* חפיפת שיער
* ג'ונסון אנד ג'ונסון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קוסמטיקה
קטגוריה:היגיינה
קטגוריה:מוצרי טיפוח שיער
קטגוריה:מוצרי תינוקות
פגיעת הטילים בפולין (2022)

בניין עולה בלהבות בעקבות ירי לאוקראינה, 15 בנובמבר 2022
המתקפה על קייב שקדמה למתקפה על פולין
פגיעת הטילים בפולין הייתה נפילה של שני טילי שיוט סמוך לעיירה שבפרובינציית לובלין שבפולין, קילומטרים בודדים מגבול אוקראינה–פולין (כ-100 קילומטרים צפונית ללבוב), ב-15 בנובמבר 2022. באותו יום, בוצעה מתקפת טילים רוסית על ערי אוקראינה, בהן נהרגו מספר אזרחים בקייב ונותקה הספקת החשמל לחלק משמעותי מהמדינה. הטלוויזיה הפולנית דיווחה על פיצוץ בעקבות נפילת הטילים, ממנו נהרגו שני אזרחים פולנים, וכן נפגעו משאית וטרקטור באזור חקלאי על יד העיירה. האירוע הזה היווה את הפגיעה הראשונה באזרחי ברית מדינות נאט"ו במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, לאחר שמולדובה (שאינה חברה בנאט"ו) נפגעה בפגיעה דומה, ללא נפגעים, מספר ימים קודם לכן.

== תגובות בעולם ==
בעקבות פגיעת הטילים בפולין,כינס ראש ממשלת פולין מטאוש מורבייצקי כינוס חירום של ראשי מערכת הביטחון במדינה. בסיום הכינוס הודיעו הרשויות בפולין בהצהרה קצרה כי הם הורו "להעלות את הכוננות של כל כוחות הצבא הפולני". זמן קצר לאחר המתקפה, הודיעה אסטוניה שהיא מוכנה להגן על "כל סנטימטר אדמה של נאט"ו", אמירה ידועה של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן בימיה הראשונים של המתקפה הרוסית על אוקראינה בראשית 2022. בעקבות התקרית וקרבתו לצינור הנפט דרוז'בה הודיע ראש ממשלת הונגריה ויקטור אורבן על כינוס ישיבת חירום של ראשי מערכת הביטחון במדינתו. באותו הלילה, שר ההגנה ההונגרי קרישטוף סלאי-בוברובניצקי קיים שיחת טלפון עם המזכיר הכללי של נאט"ו ינס סטולטנברג. סטולטנברג הודיע בשעות הלילה כי הוא שוחח עם נשיא פולין אנדז'יי דודה, וכי נאט"ו עוקבת מקרוב אחר כל ההתפתחויות. בהמשך הלילה התקיימה שיחת חירום בין נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן לנשיא פולין, ובהמשך הגדיר ביידן את המצב כ"מצב רציני ומסוכן". וסגן ראש ממשלת לטביה אמר כי "המשטר הפושע הרוסי ירה טילים שלא רק כוונו לעבר אוכלוסייה אזרחית אלא נפלו בשטח נאט"ו בפולין".

בבוקר שלאחר הפגיעה נערך תדרוך עיתונאים על ידי מזכ"ל נאט"ו, בו נאמר כי "אין ודאות לגבי הגורם שירה את הטילים, או לגבי זהות המטרה המקורית שלהם". כמו כן, הוא הסביר ש"קיימת סבירות ששני הפולנים נהרגו מנפל של מערך ההגנה האווירי האוקראיני". ראש ממשלת הולנד מארק רוטה כתב לאחר פגישת ראשי מדינות נאט"ו ש"דבר אחד חשוב להבהיר: אירוע פגיעת הטילים בפולין לא היה מתרחש אלמלא התרחשה מתקפת הטילים הנוראית הרוסית נגד אוקראינה. אנחנו נמשיך לתמוך באוקראינה נגד התוקפנות הרוסית".

בנוסף, דובר ממשלת פולין הודיע כי היא שוקלת להפעיל את סעיף 4 של האמנה האטלנטית, האומר כי כל חברה בארגון נאט"ו יכולה לכנס את ראשי כל מדינות הארגון לדיונים ביטחוניים.

מנגד, העורכת הראשית של העיתון הרוסי Russia Today השייך למדינה והמקורבת לנשיא פוטין, , כתבה בטוויטר כי "פולין קיבלה היום את בלגורוד שלה. איך אתם רוצים את זה?" בתגובה למות שני האזרחים הפולנים.

== ראו גם ==
* הפלישה הרוסית לאוקראינה
* יחסי פולין–רוסיה
* נאט"ו
* מתקפות הטילים הרוסיות באוקראינה (אוקטובר-נובמבר 2022)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:2022 בפולין
קטגוריה:הפלישה הרוסית לאוקראינה
קטגוריה:יחסי פולין–רוסיה
Nobody Does It Better

"Nobody Does It Better" (בעברית: "אף אחד לא עושה את זה טוב יותר") הוא סינגל מאת הזמרת האמריקאית קארלי סימון, אשר שוחרר ביולי 1977. השיר שימש כשיר הנושא של הסרט "המרגלת שאהבה אותי", העשירי בסדרת סרטי ג'יימס בונד. השיר זכה להצלחה רבה, הגיע למקומות גבוהים במצעדי הפזמונים ברחבי העולם, והיה מועמד לפרסים רבים. השיר נחשב עד היום לאחד משיריה הידועים ביותר של סימון, ולאחד משירי הבונד הטובים ביותר בכל הזמנים.

==כתיבה==
השיר נכתב בידי היוצרת קרול באייר סאגר, והולחן בידי מרווין האמליש (שהחליף את המלחין המיתולוגי של הסדרה ג'ון בארי). סאגר לא חיבבה את השיר וטענה שמילותיו "ריקות להפליא". האמליש וסאגר החליטו להעניק את השיר לקארלי סימון, שהסכימה לבצע אותו אף על פי שבדרך כלל כתבה את רוב שיריה בעצמה.

זהו שיר הבונד השני בתולדות הסדרה, שאינו נקרא באותו שם כמו הסרט (אחרי We Have All the Time in the World, שיר הנושא של הסרט בשירות הוד מלכותה). עם זאתף מילות השיר כן כוללות את המילים "המרגל שאהב אותי".

==קבלה==
השיר שהה שלושה שבועות במקום השני בבילבורד הוט 100, ולא הצליח לעקוף את You Light Up My Life של דבי בון. הסינגל מכר למעלה ממיליון עותקים בארצות הברית, ולפיכך זכה למעמד של תקליט זהב מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר, אולם הפסיד את שתיהן ל-You Light Up My Life. השיר הגיע למקום ה-67 ברשימת מאה שנים... מאה שירים אשר ריכזה את 100 השירים הגדולים ביותר בתולדות הקולנוע.

אין חולק על כך שהשיר הוא אחד משירי הבונד הטובים ביותר, אולם ישנה מחלוקת באשר למיקומו המדויק ביחס לשאר שירי הבונד. הרולינג סטון הכתיר אותו כשיר השלישי הטוב ביותר, הבילבורד כשני הטוב ביותר, וה-USA Today הכתיר אותו כטוב ביותר.

השיר הפך לאחד השירים הידועים ביותר של סימון, שאף קראה לאלבום האוסף שלה משנת 1999 בשם The Very Best of Carly Simon: Nobody Does It Better. לשיר בוצעו קאברים בהופעה חיה בידי סלין דיון ולהקת רדיוהד.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1977
קטגוריה:סינגלים מ-1977
קטגוריה:שירי קרלי סיימון
קטגוריה:שירים מסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ריצ'רד פרי
קטגוריה:שירי נושא: אהבה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1970
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אלקטרה רקורדס
טל רוכמן

טל רוכמן (נולד ב-28 בנובמבר 1999), הידוע בשם הבמה "Whales" (לשעבר: "Sex Whales"), הוא מפיק דאבסטפ ותקליטן ישראלי.

נכון לספטמבר 2023, רוכמן ממוקם במקום ה-8 ברשימת האמנים הישראלים המושמעים ביותר בספוטיפיי עם כ-1.4 מיליון מאזינים חודשיים, ומאות מיליוני השמעות.

==ביוגרפיה==
בגיל צעיר, אובחן רוכמן בתסמונת טורט, אשר הציבה בפניו מגבלות שונות בחייו.

=== קריירה ===
ב-2008 רוכמן התחיל את הקריירה המוזיקלית שלו בביתו באשדוד, לאחר שלמד בעצמו הפקה מוזיקלית.

ב-2013 הוציא את רצועות הדאבסטפ הראשונות שלו תחת שם הבמה "Sex Whales", שיריו הראשונים צברו תאוצה רבה בקרב קהל הדאבסטפ העולמי.

ב-2016, שיריו "We Are" ו-"Dead To Me" שוחררו בערוצי היוטיוב NCS ו-Trap Nation. נכון לנובמבר 2022, השירים זכו ל-160 מיליון צפיות באתר.<ref></ref>

ב-2018, שינה רוכמן את שם הבמה ל-"Whales", ופיתח את הקריירה לממדים בינלאומיים, הכוללים שיתופי פעולה עם מגוון מוזיקאים וזמרים ברחבי העולם, והרחיב את הופעותיו לארצות הברית, סין, מקסיקו ורחבי אירופה.<ref></ref><ref></ref>

ב-2021 הוציא יחד עם הראפר הישראלי דודו פארוק את השיר "לא רוצה כלום המשוגעת".

באוגוסט 2022 רוכמן חתם בסוכנות הבין לאומית United Talent Agency (המייצגת בין היתר את אנג'לינה ג'ולי, ג'וני דפ ומרשמלו).<ref></ref>

באוגוסט 2022 הכריז הידוען שאקיל אוניל על שיתוף פעולה בין השתיים בדף האינסטגרם שלו.<ref></ref>

===חיים אישיים===
נוהג לתעד את חייו ברשתות חברתיות ומתפעל מספר חשבונות המונים יחד כ-250 אלף עוקבים.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===
*2021 – Pelagois
*2023 - Two Worlds Apart

===אלבומי קומפילציה===
*2019 – Music I Never Had The Chance To Release

===מיני אלבומים (EP)===
*2020 – From the Depths EP
*2020 – Destroyer EP
*2019 – The Actual End of Dubstep
*2019 – Sex EP

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://www.instagram.com/whalesfm/?theme=dark Whales], ברשת החברתית אינסטגרם
* [https://twitter.com/whalesfm Whales], ברשת החברתית טוויטר
* [https://www.facebook.com/whalesfm Whales], ברשת החברתית פייסבוק
* [https://open.spotify.com/artist/5zId1SmYy46E9v2KQsSTFR?si=PLmtMH74SSCTWjURppCiBg Whales], באתר ספוטיפיי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בשם במה
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:תקליטנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1999
שלושה בחורים בשם מייק

שלושה בחורים בשם מייק (באנגלית: Three Guys Named Mike) הוא סרט אמריקאי משנת 1951.

==עלילה==
מרסי לואיס היא בחורה צעירה מאינדיאנה עם אמביציות להיות דיילת ולראות את העולם, היא לוקחת קורס בחברת התעופה אמריקן איירליינס ועוברת אותו, הטיסה הראשונה שלה היא ככל הנראה הטיסה האחרונה שלה, וזאת לאחר ששכחה את האוכל של הנוסעים, אך בזכות הטייס מייק ג'יימיסון היא זוכה להזדמנות שנייה.

היא עוברת לגור בלוס אנג'לס ביחד עם חברה שהכירה אותה בקורס דיילים, באחת הטיסות היא מכירה את מייק לורנס, סטודנט לתואר שני לביולוגיה, ובאותה טיסה היא כמעט ומאבדת פעם נוספת את עבודתה מכיוון שהיא מאפשרת לנוסעת לעלות לטיסה עם הכלב שלה, עקב כך היא מרותקת לשבוע.

היא פוגשת אדם בשם מייק טרייסי שעוזר לה להפעיל את סוללת המכונית שלה. טרייסי עובד במשרד פרסום בשיקגו, שלושת הבחורים שהכירה מופיעים כדי לעזור לה לעבור לבית המגורים החדש שלה כל אחד מקנא לגביה והם מתחרים על תשומת לבה, כשהיא עומדת לעלות על המטוס לעבודתה כל אחד מהמייקים בא ומציע לה נישואין, היא בוחרת לענות בחיוב למייק לורנס והשניים האחרים מודים שהוא הבחור בשבילה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על דיילי אוויר
קטגוריה:סרטי 1951
רועי גבאי

רועי גבאי (נולד ב-23 באוגוסט 1985) הוא ראש עיריית יבנה החל מנובמבר 2022.<ref></ref><ref></ref>

== ביוגרפיה ==
רועי גבאי נולד וגדל ביבנה, בן למיכאל ואושרה גבאי.

את שירותו הצבאי עשה ביחידה מובחרת ושימש מפקד וקצין בסיירת צנחנים וביחידת דובדבן. גבאי מפקד פלוגה ביחידת מילואים מיוחדת בדרגת רב-סרן.

גבאי הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה ומדעי המדינה באוניברסיטה העברית ותואר שני בהצטיינות יתרה במדיניות ציבורית במרכז הבינתחומי הרצליה (אוניברסיטת רייכמן) לרבות סמסטר קיץ באוניברסיטת טקסס.

שימש שנתיים כיועץ פרלמנטרי בכנסת. לאחר מכן עבד כיזם במספר חברות הזנק, וכן שימש כיועץ לראש מטה הדיור הלאומי במשרד האוצר. במקביל, גבאי היה מרצה לשלטון מקומי ויזמות בממשל במרכז הבינתחומי הרצליה.

לאחר מכן, במסגרת ההתמודדות עם נגיף קורונה, שירת במילואים במפקדת "אלון" כקצין נתונים של מערך החקירות האפידימיולוגיות, ולאחר מכן עבר למשל"ט הקורונה של משרד הבריאות, שם הוביל את תחום הבדיקות המהירות. בהמשך, כיהן כראש מטה המנכ"ל במשרד ירושלים ומורשת.

גבאי נבחר לראשונה למועצת העיר יבנה בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013, כחלק מסיעת "יבנה שלנו", וכיהן כחבר מועצה בקואליציה במשך 5 שנים. באוקטובר 2018 נבחר מטעם סיעת "יבנה במרכז" בראשותו, וכיהן 4 שנים נוספות כחבר מועצה, הפעם באופוזיציה.

לאחר פטירתו של ראש העיר צבי גוב-ארי והחלטת משרד הפנים על קיומן של בחירות מיוחדות לראשות העיר יבנה, הודיע גבאי על התמודדותו לתפקיד. בבחירות המיוחדות שנערכו, גבר גבאי על יריביו חיים מסינג ושמעון עשור ונבחר לראש העירייה. 

בשנת 2022 נבחר גבאי להיות חלק מנבחרת הצעירים המבטיחים עד גיל 40 של שותפויות אדמונד דה רוטשילד ואתר ICE<ref></ref>.

גבאי נבחר בשנית לראשות עיריית יבנה בבחירות שהתקיימו בפברואר 2024.

== חיים אישיים ==
גבאי נשוי לטל והם הורים לשלושה. מתגורר בשכונה הירוקה ביבנה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי תיכון גינסבורג (יבנה)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:ראשי עיריית יבנה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
חטיבת תכנון ומנהל כח האדם

חטיבת תכנון ומנהל כח האדם (בראשי תיבות: חתומכ"א)<ref></ref> היא חטיבה באגף כוח האדם של צבא ההגנה לישראל. החטיבה אמונה על תכנון, ניהול ופיתוח משאבי האנוש בכלל מצבי הסטטוס השונים של החייל, משלב המלש"ב עד השחרור. ראש החטיבה הוא קצין בדרגת תת-אלוף ונקרא ראש חטיבת התכנון ומנהל כוח האדם (רח"ט תומכ"א<ref>בעבר נקרא גם - רח"ט תכנון כ"א ורח"ט כ"א.</ref>). ראש החטיבה המכהן הוא תא"ל שי טייב.

== מבנה חתומכ"א ==
* יחידת מיטב<ref></ref><ref></ref> – מופקדת על ביצוע הליכי המיון והשיבוץ של כלל המיועדים לשירות ביטחון (מלש"בים) והחיילים בצה"ל.
* מנהלת החרדים הצבאית (מח"ץ)<ref></ref><ref></ref> – מופקדת על שירות החרדים בצה"ל, כסמכות מקצועית בתחום הליך גיוס החרדים לצה"ל, הכתבת מדיניות והכשרות מקצועיות המיועדות לחיילים החרדים.
* מנהלת שער לעתיד<ref></ref> – מופקדת על תמיכה, ליווי ורווחת החיילים אשר נמצאים לקראת שחרור, מעניקה מגוון כלים לקראת השתלבותם בחברה כאזרחים במדינת ישראל.
* מנהל לכ"א טכנולוגי אקדמי (מנט"א)<ref></ref> – המופקדת על סיוע ולווי לחיילים אשר התמיינו והשתבצו למערך העתודה האקדמית של צה"ל, מהווה כתובת ומוקד מידע לעתודאים משלב האיתור כמועמדים לשירות, בשלבי הקבלה והלימודים, ועד לשלב החזרה לשירות בתקופות החובה והקבע. יעודה להוביל את פיתוח כ"א הטכנולוגי אקדמי בצה"ל ובמערכת הביטחון.
* ענף תכנון כוח אדם סדיר (עתכ"ס)<ref></ref> – אחראית על תכנון ומנהל כוחות האדם הסדירים בצה"ל. הענף עוסק בתכנון אסטרטגי של הקצאות כוח אדם סדיר ליחידות צה"ל שונות.
* ענף תכנון כוח אדם מילואים (עתכ"ם)<ref></ref> – אחראית על תכנון ומנהל כוחות האדם במיל' בצה"ל. הענף עוסק בתכנון אסטרטגי של הקצאות כוח אדם במיל' ליחידות צה"ל שונות.
* ענף תכנון ומחקר כוח אדם (עתו"ם)<ref></ref> – מופקדת על מחקר וחיזוי מגמות אמפיריות בצה"ל ובחברה הישראלית תוך גיבוש אסטרטגיה בתחומים עליהם חתומכ"א אמונה, מתן ידע מחקרי-אקדמי ומערכות מידע מתקדמות לטיוב העבודה החתומכ"אית במקביל לביצוע אינטגרציה פנים-חטיבתית ומימושה הלכה למעשה בת"ע.
* מנהל אוכלוסיות<ref></ref> – מופקדת על סיוע וליווי חיילים המשתייכים לאוכלוסיות מיוחדות במדינת ישראל.

== ראשי החטיבה ==
{| class="wikitable"
|-
! שם
! תקופת כהונה
|-
|אלוף משה נתיב
|אפריל 1971 - אוגוסט 1973
|-
|אל"ם ברוך בהט
|אוגוסט 1973 - אוקטובר 1975
|-
|אל"ם משה בן-נר
|אוקטובר 1975 - אוגוסט 1977
|-
|תא"ל חנוך מילוא
|אוגוסט 1977 – יוני 1982
|-
|תא"ל זאב קורן
|יוני 1982– מאי 1985
|-
|תא"ל דוידי נחמיה
|מאי 1985 – ספטמבר 1988
|-
|תא"ל יהושע זכאי
|ספטמבר 1988 – אוגוסט 1991
|-
|תא"ל ישראל אינהורן
|אוגוסט 1991 – דצמבר 1994
|-
|תא"ל יהודה שגב
|דצמבר 1994 – פברואר 1998
|-
|תא"ל יצחק אברבנאל<ref></ref>
|פברואר 1998 – ספטמבר 1998
|-
|תא"ל אבינועם לאופר
|נובמבר 1998 – אוקטובר 2001
|-
|תא"ל אבי זמיר<ref></ref>
|אוקטובר 2001 – פברואר 2005
|-
|תא"ל ניסים ברדה
|ינואר 2005 – מאי 2007
|-
|אל"ם ציקי סלע
|מרץ 2007 – אוגוסט 2008
|-
|תא"ל אמיר רוגובסקי<ref></ref>
|ינואר 2009 – ינואר 2012
|-
|תא"ל גדי אגמון
|פברואר 2012 – יולי 2014<ref></ref>
|-
|תא"ל מירב קירשנר
|יולי 2014 – אוגוסט 2016<ref></ref>
|-
|תא"ל ערן שני
|אוגוסט 2016 – יולי 2019<ref></ref>
|-
|תא"ל אמיר ודמני
|יולי 2019 – יוני 2023<ref></ref>
|-
|תא"ל שי טייב
|יוני 2023 – כיום
|}

== הערות שוליים ==

תכנון ומנהל כח האדם
קטגוריה:אגף כוח אדם
קטגוריה:משאבי אנוש
קרחון באומן

קרחון באומן (באנגלית: Bowman Glacier) הוא קרחון החודר עמוק אל הקרקע שתחתיו. הקרחון ממוקם ברכס קווארלז, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.

אורכו של הקרחון 70 קילומטרים.

מוצא הקרחון ברכס קווארלז ובמישור רוסון, שבהרי המלכה מוד, הקרחון זורם ונשפך אל מדף הקרח רוס, בסמוך ממערב לקרחון אמונדסן.

== היסטוריה ==
=== גילוי הקרחון ===

הקרחון התגלה בדצמבר 1929 על ידי קבוצת המחקר הגאולוגית, בפיקודו של לורנס גולד שהייתה חלק ממשלחת ריצ'רד בירד לחקר אנטארקטיקה.

=== מקור השם ===

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי ריצ 'רד בירד.

הקרחון נקרא על שם ישעיהו באומן, גאוגרף נודע, שהיה הנשיא של אוניברסיטת ג' ונס הופקינס, הממוקמת בעיר בולטימור שבמדינת מרילנד, שבארצות הברית. בין השנים 1935–1949, והיה המנהל של החברה הגיאוגרפית האמריקאית, בין השנים 1915 – 1935.

באומן
תמלילן (מוזיקאי)

תמלילן הוא כותב שירים שכותב את מילות השיר (המילים המושרות), בניגוד למלחין, שכותב את המוזיקה של השיר שעשויה לכלול אך לא רק את המנגינה, ההרמוניה, העיבוד והליווי.

== תמלוגים ==
הכנסתו של כותב מילים נובעת מתמלוגים שקיבל משירים מקוריים. תמלוגים עשויים לנוע בין 50 אחוז מהכנסות השיר אם הוא נכתב בעיקר עם המלחין, או פחות אם הם כתבו את השיר בשיתוף פעולה. שירים מוגנים באופן אוטומטי בזכויות יוצרים ברגע שהם נמצאים בצורות מוחשיות, כגון הקלטה והשמעה של קול או תווים. בארצות הברית, לפני ששיר מתפרסם או הופך לציבור, מחברו או המוציא לאור שלו צריכים לרשום אותו במשרד זכויות היוצרים בספריית הקונגרס כדי להגן טוב יותר מפני הפרת זכויות יוצרים.

== שיתופי פעולה ==
שיתוף פעולה לובש צורות שונות. חלק מהמלחינים והמילים עובדים בשיתוף פעולה הדוק על שיר, כאשר לכל אחד מהם יש קלט למילים וללחן. בדרך כלל כותב מילים ממלא את המילים ללחן שכבר נכתב במלואו. דורותי פילדס עבדה בצורה זו.<ref>Portman, Jamie (April 5, 1974). [https://www.newspapers.com/image/?clipping_id=76848886 "A great song-writer passes from the scene"]. The Calgary Herald. p.&nbsp;81. Retrieved May 1, 2021.</ref> כותבי מילים הוסיפו לעיתים קרובות מילים ללחן קיים, כפי שעשה ג'וני בורק עם סטנדרט הג'אז של ארול גארנר, "מיסטי".<ref></ref> שותפויות מסוימות עובדות באופן עצמאי כמעט לחלוטין, למשל, ברני טופין כותב מילים ומעביר אותן לאלטון ג'ון, שלאחר מכן הלחין אותן במוזיקה, עם מינימום אינטראקציה בין שני היוצרים.

שיתוף הפעולה של לנון-מקרטני הוא אחד המצליחים בתולדות הפופ וכולל שירים כמו Yesterday ו-A Hard Day's Night.<ref name="billboard"></ref>

שיתופי פעולה מפורסמים נוספים כוללים את לייבר וסטולר, סולן הרולינג סטונז מיק ג'אגר עם קית' ריצ'רדס.

== כתיבת שירים דתית ==
במסורת השירה הנוצרית, לרבים מהיצירות הפופולריות יש מילים שנכתבו כדי להתאים למנגינות קיימות. למזמור חג המולד "איזה ילד זה?" מילותיו נקבעו ללחן עממי אנגלי ישן שהיה קינתו של מאהב, "Greensleeves". המלחין האנגלי רייף וון ויליאמס הציב לחנים עממיים קיימים לשירים ומזמורים, מאת משוררים כמו וויליאם קאופר וצ'ארלס ווסלי, שרבים מהם פרסם ב- "The English Hymnal". דרך אחרת שזה קרה הייתה "נישואין" של מילים ומנגינה לא קשורות, דוגמה ידועה היא "המנון ארצות הברית", ההמנון הלאומי של ארצות הברית, עם מילים שכתב פרנסיס סקוט קי ללחן שהוצמד לו מאוחר יותר של זמר שיכורים ישן.

== מוזיקה קלאסית ==
באופרה, הכותב הליבריטי אחראי על כל הטקסט, בין אם מדובר או מושר ברצ'יטטיב או באריה.

== ראו גם ==
* זמר-יוצר
* מלחין
* מילות שירים

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקצועות מוזיקליים
קטגוריה:מקצועות המדיה
אדריכלות מונומנטלית

אדריכלות מונומנטלית או מונומנטליזם (באנגלית: Monumentalism) הוא סגנון אדריכלי שעלה במחצית הראשונה של המאה ה-20 בהשראה וחיבור לקלאסיציזם ולניאו-קלאסיציזם. החוקרים מחלקים את הסגנון הזה לשני זרמים: נאו-בארוק ונאו-קלאסיקה מפושטת. אין לבלבל אדריכלות מונומנטלית עם הביטוי "בנייה מונומנטלית" שמשמעתו באופן כללי בנייה של מבנה גדול ממדים ביחס לסביבתו.

== נאו-בארוק ==
ארנלדו דל'אירה}}
הנאו-בארוק (תחיית הבארוק) סגנון שביקש לחזור למאה ה-18 עם מבנים בעלי ענקית, מועטרים באפריזים נאים לאורך חלקם העליון של הקירות החיצוניים. האדריכלות הציבורית של ברית המועצות עם הבניינים השונים של ועדי המפלגה המרכזיים, כמו בלנינגרד ובקייב, היא דוגמה בולטת ליישום סגנון זה. שהחזון הסצנוגרפי של החלל האדריכלי, אמור לחגוג את המשטר, ומשתלט על ההרכב הפלנימטרי של המבנים.

== נאו-קלאסיציזם מפושט ==
נאו-קלאסיציזם מפושט (הנקרא גם סגנון Novecento Italiano) מקושר לתרבות האדריכלית הקלאסית, אך מבהיר את האלמנטים והפרטים האדריכליים שלה, מסיר או מפשט את העיטור. זוהי הארכיטקטורה המועדפת על ידי משטרים טוטליטריים בשל יעילותה החגיגית בסביבה הבנויה, עם הדגשת העידן הרומאי במקרה האיטלקי. התאורטיקן העיקרי שלה היה האדריכל האיטלקי מרצ'לו פיאצ'נטיני שפעל בתקופת איטליה הפשיסטית, פיתח את הקאנונים של הסגנון, ודחה את הרציונליסטים, שניסו ליישב את תפיסת התנועה המודרנית עם ובתוך משטר אוטוריטרי. סגנון זה השפיע גם על פרויקטים של פיתוח אורבני (עיר האוניברסיטה רומא, ) ועל הריסה ושיקום של מרכזים היסטוריים ( Via della Conciliazione, המרכזים ההיסטוריים של ברשיה וליבורנו). פיאצ'נטיני גם תכנן את בניין ג'נרלי בירושלים.

פיאצ'נטיני פיתח את שני הקאנונים החיוניים של הסגנון: המודרניזציה החיצונית של הסגנון והמבנה הקלאסי של העיצוב האדריכלי, עם:
* האלמנטריזציה של הפרטים האדריכליים; קירות חלקים, מרפסות מלאות, מסגרות פחוסות, כותרות מוארות, קשתות יסודיות, עמודים משופעים, שחייבים להזכיר את הים התיכון והעבר של "התקופה הרומית", תוך אימוץ חומרים ספציפיים כמו שיש;
* חלל אדריכלי נאו-קלאסי ריק עם תוכניות סימטריות וחסומות, כרכים סגורים, פרופורציות ענקיות, התרוממות רוח של החזון הסצנוגרפי הכולל.

== קישורים עם התנועה המודרנית ==
בניין אדוסקונטאטאלו}} ב[[הלסינקי (1927–1931)]]
כמה חוקרים מזהים תכונות של הנאו-קלאסיציזם המפושט אצל אדריכלים של המאה ה-19 והתנועה המודרנית, כמו ביצירותיו האחרונות של , שבהן המאפיינים הרבה יותר מפוכחים ומתייחסים איכשהו למסורת הצרפתית הקלאסית, כמו במוזיאון לעבודות ציבוריות שנבנה עבור התערוכה העולמית של פריז (1937). דוגמאות אחרות נמצאות במה שנקרא קלאסיקיזם סקנדינבי ועם כמה מבנים מאת האדריכל השוודי , אשר עבור חלקם (דוגמת סקוגשירקוגורדן - הקרמטוריום של סטוקהולם - 1940) הוא משיג איזון בין צורות מודרניות ומונומנטליזם בשילוב עם מסורת קלאסית.

כמה מבקרים הולכים אף רחוק יותר, וכוללים במונומנטליזם חלק מהביטויים האדריכליים של התנועה המודרנית, כאשר הם עוסקים בחיפוש אחר סימטריה, קצב מושלם, חזרה וקצב מונומנטלי, כמו ביצירותיו של לודוויג מיס ון דר רוהה, בשבניין סיגראם הוא הביטוי השלם ביותר שלה.

== ראו גם==
* אדריכלות נאו-קלאסית
* אדריכלות מודרנית
* אדריכלות פשיסטית

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגנונות באדריכלות
אוסקר גליק

אוסקר גליק (בגרמנית: Oscar Glik; נולד ב-1901 בווינה, אוסטריה - נרצח ב-1942 בווילנה) היה יהודי אוסטרי שבתקופת השואה התחזה לגרמני נוצרי ובזהותו הבדויה כך הצליח להעניק חסות לכאלף יהודים שחלקם שרדו בשואה בזכותו.

==בתחילת התקופה הנאצית==
עם סיפוח אוסטריה לגרמניה במרס 1938 ברח אוסקר גליק מאוסטריה והגיע לווילנה, אז בתחומי פולין. 

==ההתחזות וההצלה==
עם כיבוש וילנה בידי הצבא הגרמני ביוני 1941 נרצחו עשרות אלפי יהודים בבורות הירי בפונאר. יהודים בעלי תעודות עבודה נותרו בחיים בתקופה זו עם בני משפחותיהם. גליק פגש חבר אוסטרי בין חיילי הוורמכט בווילנה. החבר הצליח לארגן לו מסמכי זהות בדויה של פולקסדויטשה, גרמני אתני. תחת חסות הזהות הבדויה, הציע גליק לגרמנים להפעיל בית חרושת לעורות בשם "קייליס", שנסגר לאחר שעובדיו היהודיים נרצחו בפונאר. בהסכמת הגרמנים הצליח גליק להוציא מגטו וילנה כאלף יהודים - עובדים ובני משפחותיהם - ולהעבירם לקייליס, בתחומי וילנה העיר, מחוץ לגטו. המפעל הפך ל"מחנה העבודה קייליס" ועובדיו ודייריו, בני משפחותיהם של העובדים, היו מוגנים מפני אקציות.

בינואר 1942 פרצה במפעל "קייליס" שרפה. בעקבות השריפה החלה חקירה במפעל, ויהדותו של גליק נחשפה. גליק נרצח אך בית החרושת המשיך לפעול. בית החרושת פעל גם לאחר חיסול הגטו בספטמבר 1943. המפעל עצמו חוסל לפני שחרור וילנה ביולי 1944. בודדים בלבד מעובדיו ובני משפחותיהם שרדו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/ready2print/pdf/rescue-by-jews.pdf אוסקר גליק] בחוברת הנצחה של יד ושם: יהודים מצילים יהודים. (ע' 7)

קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:יהודים שפעלו להצלה בתקופת השואה
קטגוריה:גטו וילנה
קטגוריה:מצילים בשואה: ליטא
קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1901
קטגוריה:נפטרים ב-1942
יחסי כורדיסטן הסורית–כורדיסטן העיראקית

יחסי כורדיסטן הסורית–כורדיסטן העיראקית הם היחסים הדו-צדדיים בין כורדיסטן הסורית (נקראת גם רוז'אבה) לבין כורדיסטן העיראקית. למרות שבין שתי האומות ישנן קשרים תרבותיים, הפוליטיקה בהן שונה. בעוד שהייתה שיתוף פעולה צבאי בין ארצות הברית לבין כורדיסטן העיראקית כנגד המדינה האסלאמית, אף אחת מהצדדים העבירה תמיכה לרוז'אבה או ליחידות להגנת העם. כורדיסטן העיראקית החלה הסגר כנגד כורדיסטן הסורית, מה שגרם לפגיעה בכלכלתה.

במהלך הקרב על כובאני, מספר רחב של אתנים כורדים שגרו בטורקיה עברו את הגבול לרוז'אבה והגנו על העיר. בעוד חזרתם לטורקיה, חלקם הביאו איתם נשקים ולחמו במערכה הכורדית-טורקית, והשתמשו במיומנויות חדשות שלמדו בקרב בכובאני.

== הערות שוליים ==
סלומון שווייגר

ירושלים, פורסמה ב-1608]]
שווייגר; [[כנסיית הקבר בירושלים]]
שווייגר; שער ספר מסעותיו

סלומון שווייגר (בגרמנית: Salomon Schweigger; 30 בינואר 1551 – 21 ביוני 1622) היה איש כנסייה ותאולוג לותרני גרמני ששהה שנים אחדות בקונסטנטינופול וביקר בארץ ישראל. פרסם ספר על מסעותיו באימפריה העות'מאנית – בחבלי הבלקן, בקונסטנטינופול ובמזרח התיכון, וכמו כן פרסם תרגום ראשון של הקוראן לגרמנית.

==קורות חייו ופועלו==
נולד בנסיכות הוהנצולרן-הייגרלוך. אביו, היינריך שווייגר (1526–1579), היה נוטריון ציבורי שכיהן כמפקח על בתי יתומים ונודע כקרטוגרף. סלומון שווייגר למד בבתי חינוך כנסייתים לותרנים בדוכסות וירטמברג, ומ-1572 למד תאולוגיה ופילולוגיה של השפות הקלאסיות באוניברסיטת טיבינגן.

ב-1576, אחרי שהוסמך לכמורה בגראץ, צורף למשלחת דיפלומטית ששיגר הקיסר ההבסבורגי רודולף השני לסולטאן העות'מאני מוראט השלישי. המשלחת נועדה בין היתר לקיים הידברות עם ראשי הכנסיות הנוצריות המזרחיות.
ב-1578 החליף שווייגר את התאולוג סטפן גרלאך בתפקיד כומר השגרירות ההבסבורגית בקונסטנטינופול, ומילא תפקיד זה עד 1581. אחד הנושאים שהעסיקו אותו היה הטיפול בנוצרים שנשבו לעבדות באימפריה העות'מאנית.

ב-1581 עזב את קונסטנטינופול וערך מסע במצרים, בארץ ישראל ובסוריה. הוא שהה מעט בירושלים ובדמשק וחזר לארצו בהפלגה דרך כרתים ובדרך היבשה מוונציה.

אחרי שובו שירת ככומר בקהילות אחדות בגרמניה, ומ-1605 ועד מותו ב-1622 פעל בנירנברג.

==כתביו==
במהלך שהותו במזרח ניהל סלומון שווייגר יומן מפורט שבו תיאר את מסעותיו ואת חוויותיו ומתוכו יצר את ספרו רב התפוצה – "תיאור מסעות חדש מגרמניה לקונסטנטינופול ולירושלים" (Ein Newe Reyßbeschreibung auß Teutschland nach Constantinopel und Jerusalem). הספר ראה אור לראשונה ב-1608 וחזר ונדפס פעמים אחדות במרוצת המאה ה-17. הספר גדוש איורים, רובם ככולם הדפסי עץ, שנוצרו לשם עיטור וללא קשר ישיר ואמין לדמויות ולמראות המוצגים בהם. טיטוס טובלר מציין בביבליוגרפיה של הספרות הגאוגרפית על ארץ ישראל ש"[האיורים בספרו של שווייגר] אינם ראויים במיוחד לשבח". הספר לא תורגם לשפות אחרות.
פרקי מסעו של שווייגר במצרים, ארץ ישראל, ערב וסוריה נערכו בידי ההיסטוריון והפילולוג מרטין קרוסיוס (1526–1607). פרקים אלה, שנכתבו בלטינית וביוונית, ראו אור עוד ב-1682, כשנה אחרי שובו של שווייגר מהמזרח. שווייגר הזכיר בהם את היהודים בערים רמלה, שכם, ירושלים וצפת.

סלומון שווייגר נודע כמי שחיבר את התרגום הראשון של הקוראן לגרמנית והוציאו לאור ב-1616 תחת הכותרת "הקוראן הטורקי: דת ואמונות טפלות". התרגום, שעליו טרח עוד בשבתו במזרח, לא נעשה ישירות משפת המקור, אלא התבסס על גרסת תרגום לאיטלקית משנת 1547. התרגום של שווייגר נדפס במהדורות נוספות במהלך המאה ה-17.

==קישורים חיצוניים==

* [http://eng.travelogues.gr/collection.php?view=165 איורים מתוך ספר מסעותיו]
* מיכאל איש-שלום, " שווייגר", בתוך: מסעי נוצרים לארץ ישראל, עם עובד ודביר, 1995, עמ' 26, 304
* יהושע בן-אריה ונעמי אלחסיד, "מספר הערות למפות ירושלים", בתוך: אמנון כהן (עורך): פרקים בתולדות ירושלים בראשית התקופה העות'מאנית, יד בן-צבי, תשל"ט; על מפת ירושלים בספרו של סלומון שווייגר בעמ' 138–141
* נתן שור, ספר העלייה לרגל לארץ ישראל, ירושלים, הוצאת אריאל, 1994, עמ' 83–84

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים נוצרים
קטגוריה:מזרחנים גרמנים
קטגוריה:אנתרופולוגים גרמנים
קטגוריה:מתרגמי הקוראן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טיבינגן
קטגוריה:אנשי דת גרמנים לותרנים
קטגוריה:ילידי 1551
קטגוריה:נפטרים ב-1622
בית הנבחרים של ארקנסו

בית הנבחרים של ארקנסו (באנגלית: Arkansas House of Representatives) הוא הבית התחתון של בית המחוקקים במדינת ארקנסו. בבית הנבחרים חברים 100 נציגים, המייצגים כל אחד מחוז בחירה שונה ובו כ-29,159 איש, לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מ-2010. בית הנבחרים המדינתי מתכנס בקפיטול מדינת ארקנסו השוכן בבירת המדינה, ליטל רוק.

בתקופת השיקום שלאחר מלחמת האזרחים האמריקנית, הממשלה הפדרלית של ארצות הברית העבירה את חוקי השיקום ותושבי ארקנסו האפרו-אמריקאים קיבלו זכות הצבעה. אפרו-אמריקאים נבחרו ושירתו בבית הנבחרים של ארקנסו אף על פי שהכמויות שלהם ירדו בסופו של דבר כשהדמוקרטים השתלטו מחדש על הרשות המחוקקת בארקנסו והצליחו להחזיר את העליונות הלבנה לפוליטיקה המדינתית. בראשית המאה העשרים נאסר במידה רבה על אפרו-אמריקאים לשרת בבית הנבחרים המדינתי, כמו גם במדינות אחרות בדרום ארצות הברית.

יושב ראש בית הנבחרים עומד בראשו, ונבחר על ידי חברי בית הנבחרים אחת לשנתיים. תפקידיו כוללים פיקוח וניהול סדר היום השגרתי, מתן רשות דיבור לנואמים, שמירת הסדר והכללים, אישור כל הצעות החוק שהתקבלו, מינוי חברים לתפקידי הנהגה סיעתיים ומינויים לוועדות הקבועות של בית הנבחרים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

ארקנסו
בית הנבחרים של אריזונה

בית הנבחרים של אריזונה (באנגלית: Arizona House of Representatives) הוא הבית התחתון של בית המחוקקים במדינת אריזונה. בית הנבחרים מתכנס ב"מליאת החקיקה" בקפיטול מדינת אריזונה שבעיר הבירה פיניקס. חבריו נבחרים לתקופת כהונה בת שנתיים, עם הגבלת כהונה לארבע קדנציות רצופות (שמונה שנים סך הכל). כל אחד מ-30 מחוזות הבחירה של המדינה בוחר שני נציגים לבית הנבחרים ונציג אחד לסנאט, כאשר בכל מחוז אוכלוסייה בת לפחות 203 אלף איש.

יושב ראש בית הנבחרים של אריזונה נבחר על ידי חברי סיעת הרוב לצד מנהיג הסיעה, עוזר מנהיג הרוב והמצליף הראשי. בית הנבחרים מתכנס לאחר מכן בכללותו ומעביר החלטה המאשרת את יושב הראש הנבחר ואת מזכיר בית הנבחרים. בנוסף להיותו המנהל היומיומי של בית הנבחרים, יושב הראש הוא גם בעל תפקיד ההנהגה הבכיר, ושולט על החקיקה ותפקידי הוועדות. מחוץ לסמכותו בחוק, ניתנת ליושב ראש הסמכות להעסיק, לסיים ולשנות את התגמול של כל האזרחים העובדים בבית הנבחרים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

אריזונה
בית הכנסת היהודי הישן בטורטוסה

בית הכנסת היהודי הישן בטורטוסה הוא מבנה מן המאה ה-14 ברובע היהודי החדש (Call nou) בעיירה טורטוסה.<ref></ref> אין תיעוד בכתב או שריד ארכאולוגי שיהיה בהם להעיד שמבנה זה אכן שימש כבית כנסת. המבנה נמצא ברשימת אתרי המורשת האדריכלית של קטלוניה.<ref></ref>

== תיאור ==
המבנה המכונה "בית הכנסת היהודי הישן" נמצא בפינת הרחובות קארר מאז'ור דה רמולינס (Carrer Major de Remolins) וטרבסיה דל מוּר (Travessia del Mur). בחזית נשמרה קשת בצורת חצי עיגול הנשענת על משקופי אבן ומימינה חלון קטן. חלונות נפתחים לחזית בשתי הקומות העליונות. הגג היה מעוטר בקצהו בשינות מסוגננות. קירות המבנה החיצוניים טויחו וסוידו, ורק בפינתו חשופים נדבכי אבנים מסותתות. לבניין שני פתחים, שאחד מהם חסום.

המבנה נמצא סמוך לחומה שנבנתה במאה ה-14 להגנה על העיר ולשער וימפסול (Vimpeçol) שהיה אחד מהכניסות הראשיות לטורטוסה. ייתכן שפתח הכניסה המקומר של בית הכנסת עוצב בדומה לזה של שער הכניסה לעיר. השער נהרס במאה ה-19 יחד עם קטעים מהחומה כדי לאפשר בנייה חדשה.

== היסטוריה ==
קיימות עדויות לנוכחות יהודית בטורטוסה כבר במאה ה-7. בין האישים המפורסמים שהתגוררו בטורטוסה נמנו מנחם בן סרוק (920–970), יליד טורטוסה, בלשן ופילולוג, איברהים איבן יעקוב דה טורטוסה, בן תקופתו של מנחם בן סרוק, חובב מדעי הטבע ורפואה שנודע בזכות גאוגרפים ערבים שציטטו את עבודותיו, אבן מר שאול, יצחק בר לוי, יליד קורדובה, שהתיישב בטורטוסה בשנת 1013 והיה אחד ממניחי היסוד של האסכולה הפייטנית הספרדית, וכן הרופא הפרובאנסלי שם טוב בן יצחק מטורטוסה (אנ') (1196–1264) שנודע בתרגומיו לחיבורים בפילוסופיה וברפואה מערבית לעברית.<ref></ref>

הרובע היהודי הראשון בטורטוסה הוקם לאחר כיבוש העיר מידי המורים בידי רמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה בשנת 1148, כאשר הרוזן תרם לקהילה היהודית את אזור מספנות לצורך בניית 60 בתים.<ref></ref> הרובע היהודי החדש הוקם במאה ה-13 על אדמות שהוענקו לראשי משפחה יהודים על ידי האבירים הטמפלרים לצורך בניית 25 בתים. בין שני הרבעים הפריד הרחוב קארר מאז'ור דה רמולינס.
ה-13 וה-14 בה מסומן מקום הרובע היהודי הישן והרובע היהודי החדש ושער וימפסול|400 פיקסלים|מרכז|ממוזער]]

בין המאות ה-12 וה-15 הקהילה היהודית בטורטוסה הייתה אחת הקהילות החשובות ביותר בקטלוניה.

שני הרבעים היהודיים נשמרו כמעט ללא שינוי. הנוכחות היהודית מונצחת בשמות רחובות הרובע, כדוגמת כיכר מנחם בן סרוק ורחוב ירושלים (Carrer de Jerusalem).
שלט על בית ברחוב ירושלים המציין את מיקומו של בית הכנסת

בניגוד לדעה הרווחת, יש הסוברים שבית הכנסת של הרובע היהודי היה ממוקם ברחוב ירושלים. סברה זאת מסתמכת על מסמך משנת 1493 (שנה לאחר גירוש יהודי ספרד) בו צוין שהעירייה רוצה למכור בית כנסת הנמצא בבניין הפונה לרחוב Carrer del Pla d'en Pol (שמו הקודם של רחוב ירושלים) כדי לשלם חובות. כמו כן קיים מסמך משנת 1635 המכיל את רשימת הנכסים שחילק בית המלוכה בעיר טורטוסה, ובו מוזכר "בית הכנסת של היהודים" (ברובע היהודים, Judería) הנמצא באותו מקום.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרד: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:יהדות ספרד
קטגוריה:קטלוניה: מבנים
פינוי חבל ימית

פעילי תנועת [[גוש אמונים בעת ניסיון לבלום את הפינוי על גג אחד הבתים בעיר ימית]]
פינוי חבל ימית בוצע על ידי ישראל באפריל 1982 במסגרת שינוי הגבול של מדינת ישראל ומסירת השליטה של החבל כולו למצרים, כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים, שנחתם שלוש שנים קודם לכן ב-26 במרץ 1979.

== ההחלטה על הפינוי ==

בהסכם השלום בין ישראל למצרים הסכימה מדינת ישראל להחזיר את השליטה בחצי האי סיני לידי מצרים. כחלק מההסכם, החליטה הממשלה לפנות מבתיהם את כל תושבי חבל ימית, ולהרוס את כל המבנים הקיימים באזור, ובמקביל, לשלם פיצויים לתושבים.

לקראת החתימה על ההסכם ב-1978 החלו נציגי התושבים לקרוא לכנסת שלא לוותר על ימית כחלק מההסכמים. מנגד קמו קולות שטענו שלמרות המחיר האישי היקר, הם לא יהוו מכשול בדרך לשלום.

== ביצוע הפינוי ==
עוד משנת 1981, טרם התחלת הפינוי, עזבו רוב מתיישבי החבל את יישובם מרצונם, ומרבית יישובי חבל ימית נהרסו ופונו. באפריל 1982 החל פינוי שאר חבל ימית ובעיקר פינוי העיר ימית: ב-5 באפריל 1982 סוכם שמתנגדי הפינוי יפונו לאחר חג הפסח.<ref></ref> ב-20 באפריל הפינוי נדחה עקב יום הזיכרון לשואה ולגבורה.<ref></ref> באותו יום אמר דובר משרד הביטחון כי צה"ל יאפשר לעיתונאים ישראלים ומחוץ לישראל להגיע לחבל ימית ולסקר משם את הפינוי.<ref></ref> ב-21 באפריל פורסם בעיתון דבר כי ראש ממשלת ישראל מנחם בגין ימליץ על הפינוי, בישיבת הממשלה שהתקיימה יום קודם לכן סוכם שהפינוי יחל ביום ראשון, 25 באפריל 1982.<ref></ref> אולם הפינוי החל ב-22 באפריל.<ref></ref> עיקר הפינוי היה בעיר ימית.

מקובל לראות את 23 באפריל 1982 כנקודת שיא בעימות על הפינוי, כאשר אנשי תנועת גוש אמונים התבצרו על גג אחד הבתים בעיר. חיילים שניסו להגיע לגג באמצעות סולם, נתקלו באלימות מצד אנשי התנועה, שכללה בין היתר השלכת חול ומכות. כאשר החיילים הגיעו למסקנה שצריך לפעול ביתר כוח, הם הפעילו סילון של קצף על המתבצרים. בשלב מסוים האחראי על הפינוי, אלוף חיים ארז, ירה צרור יריות באוויר על מנת להרתיע את המפונים ולאפשר למפנים להגיע לגג המבנה.<ref>רון בן ישי, (הפינוי האלים מתחיל בדקה 18:04)</ref>

== לאחר הפינוי ==
לאחר פינוי חבל ימית נהרסו כמעט כל היישובים שקמו בחצי האי סיני, יישובים מעטים דוגמת אופירה, יושבו על ידי המצרים.

הריסות העיר נותרו באזור שעליו עמדה פעם העיר. ההגעה לאזור הריסות ימית מלווה בקשיים רבים שמערימים השלטונות במצרים. למרות זאת, בשנת 2005 ביקר באזור ההריסות חבר הכנסת, צחי הנגבי. בתקופת הפינוי התבצר הנגבי, שהיה אז סטודנט ואחד ממובילי המאבק בנסיגה מסיני, באנדרטת ימית עם מתבצרים נוספים לאחר הפינוי נחתכו קירות ורצפות הבתים בשלמותם והועברו למושב דקל, שבו הם נמצאים עד היום.

ישיבת ההסדר ימית שפונתה מהעיר הוקמה מחדש ביישוב נווה דקלים בגוש קטיף תחת שם חדש: ישיבת ההסדר נווה דקלים. עם ביצוע תוכנית ההתנתקות בשנת 2005 פונתה הישיבה בפעם השנייה והוקמה מחדש בעיר אשדוד. במבנה הישיבה החדש שנבנה ב-2018 הוקמו אנדרטאות לציון הישיבות בחבל ימית וגוש קטיף.

במושב דקל שבנגב המערבי, שבו התיישבו רבים מתושבי העיר, הוקם מוזיאון לעיר וליישובי חבל ימית.<ref></ref>

מרבית מפוני חבל ימית והימין הישראלי טוענים עד היום כי הפינוי לא היה מוצדק והוא כלל לא תרם למדינת ישראל, אלא בעיקר הזיק.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:1982 בישראל
קטגוריה:סיני: היסטוריה
קטגוריה:הסכם השלום בין ישראל למצרים
קטגוריה:מנחם בגין
קטגוריה:גוש אמונים
קטגוריה:ימית
קטגוריה:חבל ימית
קטגוריה:פינוי אוכלוסייה
פרס קריגר-נלסון

פרס קריגר-נלסון (באנגלית: Krieger–Nelson Prize) מוענק על ידי כהוקרה לאישה מצטיינת במתמטיקה. הוא הוענק לראשונה בשנת 1995. הפרס נקרא על שם ססיליה קריגר ו, שתיהן ידועות בתרומתן למתמטיקה בקנדה.<ref name="cmsAward">[http://www.cms.math.ca/Prizes/info/kn.html Krieger–Nelson Prize], Canadian Mathematical Society.
</ref> <ref></ref>

בעוד שהפרס הוענק ברובו למתמטיקאיות העובדות באוניברסיטה קנדית, הוא הוענק גם לנשים ילידות קנדה, או משכילות שעובדות מחוץ למדינה. לדוגמה, קתלין מוראווץ, לשעבר נשיאת האגודה האמריקאית למתמטיקה, וחברת סגל ב (בית ספר ומרכז מחקר באוניברסיטת ניו יורק) זכתה בפרס קריגר-נלסון ב-1997 (מוראווץ למדה באוניברסיטת טורונטו, קנדה). על פי הקריטריונים להגשת מועמדות, הזוכה בפרס צריכה להיות "חבר בקהילה המתמטית הקנדית".<ref name="cmsCall">[http://www.math.ca/Prizes/kn-nom.html Call for Applications Krieger–Nelson Prize Lectureship], Canadian Mathematical Society.</ref>

מקבלות פרס קריגר-נלסון מעבירות הרצאה בפני האגודה הקנדית למתמטיקה, בדרך כלל במהלך מפגש הקיץ של הארגון.
 

פרס קריגר-נלסון הוא פסל אינואיטי מסטיאטיט. כל פסל שונה, מה שמעניק למקבל הפרס, יצירת אמנות קנדית ייחודית.

== רשימת הזוכות ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קריגר-נלסון
קריגר-נלסון
קהמבה

דמויות שעווה בדיורמה של אנשי קהמבה במוזיאון ג'ווהרלאל נהרו, [[איטנגאר.]]
קְהַמְבָּה (גם קהמפה) הם בני קבוצה אתנית המאכלסת את עמק יאנג-סאנג-צ'ו בחלק המערבי ביותר של ארונאצ'ל פרדש, ליד הגבולות עם טיבט ובהוטן. בתוך העמק, הם גרים בכפרים יורטון, לנגו, טאשיגונג, ניוקונג ומנגקוטה.

חיטה ותירס הם גידולים עיקריים המעובדים על ידי הקהמבה. הבתים שלהם, העשויים מאבן ועץ, מבוססים על מבנה שדומה מאוד למבנים של הקבוצה האתנית של ה.

הקהמבה הם חסידי הבודהיזם הטיבטי ומשתמשים בהינגנה, כתב משלהם, המבוסס על הכתב הטיבטי. עם זאת, בשל הבידוד היחסי מטיבט ומגעים מזדמנים עם הקבוצה האתנית של ה, הם גם מושפעים באמונותיהם במידה מסוימת מאמונת ה. בכל כפר יהיה לאמה בודהיסטי. הפסטיבלים שנחגגים מקבילים לאלו של הקבוצה האתנית של ה, הכוללת את , ראש השנה הטיבטי.

במקור הם ישבו ב (כיום נציבות עירונית במזרח המחוז האוטונומי הטיבטי בשליטת רפובליקה העממית של סין) והיו פעילים בלוחמת הגרילה כנגד הכיבוש הסיני בשנת 1950, ובייחוד בשנים 1959–1965.

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.ethnologue.com/show_language.asp?code=kbg Ethnologue profie]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארונאצ'ל פרדש
יחסי טורקיה – כורדיסטן הסורית

יחסי טורקיה–כורדיסטן הסורית הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים בין הרפובליקה הטורקית לכורדיסטן הסורית (נודעת גם כרוז'אבה). היחסים בין שתי האומות היו תמיד מתוחים, בעיקר בשל הסכסוך הכורדי-טורקי. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים ביניהן התקיימו ביולי 2013, כאשר איש מטעם ממשלת כורדיסטן הסורית ביקר בטורקיה<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref>.

באופן כללי, טורקיה עוינת כלפי רוז'אבה, בעיקר בשל חשש מצד ממשלת טורקיה שכינון יחסים עם כורדיסטן הסורית, יוכל לגרום להפגנות מצד הכורדים שגרים בטורקיה עבור אוטונומיה, או עצמאות מלאה מטורקיה עצמה.

== היסטוריה ==
הפגישה הראשונה המתועדת בין ממשלת טורקיה לממשלת רוז'אבה נערכה בשנים 2013<ref name=":0" /> ו-2014<ref></ref>, כאשר המפלגה הדמוקרטית המאוחדת בסוריה, סאליח מוסלים, ביקר בטורקיה. בעת ביקוריו, עלה רעיון להקמת משרד כורדי-סורי באנקרה, בתנאי ש"יתאים למדיניות של אנקרה"<ref></ref>.

מספר פעמים נגרמו התנגשויות צבאיות בין צבא טורקיה לבין היחידות להגנת העם, אשר גרמו לעימותים<ref></ref>. כך קרה בשנת 2015, כאשר בזמן המערכה על כובאני, מתנדבים כורדים-טורקים הגנו על העיר מהפלישה האסלאמית. לאחר הניצחון במערכה, חלק רחב מן המיליציות שלחמו בכובאני, לקחו איתם נשקים חזרה הביתה. בעת הגיעם לטורקיה, השתתפו בסכסוך הכורדי-טורקי<ref></ref><ref name=":2"></ref>.

ב-2016, פלשה טורקיה לכורדיסטן הסורית, מה שיקרא כמבצע מגן הפרת<ref></ref>. המטרה המרכזית של המבצע הייתה לפגוע בכורדים<ref></ref>, כדי שלא יצליחו לבסס את שלטונם בצפון-מזרח סוריה<ref></ref>. בפועל, צבא טורקיה הצליח לכבוש כ-2000 ק"מ של שטח מידי הכורדים, כולל העיר ג'ראבלס מידי המדינה האסלאמית. הכוחות הסוריים הדמוקרטיים והיחידות להגנת העם נאלצו לעבור מזרחה מנהר הפרת<ref></ref>, למרות שטורקיה דוחה טענה זו.
אילוסטרציה של התקיפה הטורקית (בירוק) לפי ימים
בינואר 2018, טורקיה החלה פלישה נוספת לכורדיסטן הסורית, אשר נקראה מבצע ענף זית<ref></ref>. התקיפה נערכה בעיקר סביב שטח הנפות אפרין ועזאז. לאחר סוף המתקפה, טורקיה, בתמיכת הצבא הסורי החופשי, כבשה את נפת אפרין, ואת העיר עצמה. Human Rights Watch האשימו את שני הצדדים בהפרת זכויות האדם במהלך הלחימה, על כך שהתקיפו אזרחים וילדים חפים מפשע<ref></ref>. ההערכה היא כי לפחות 1,600 אנשים מתו, מתוכם כ-300 אזרחים, וכ-150,000 איש נעקרו או הועברו מבתיהם כתוצאה מהפלישה<ref name=":1" />.

ב-2019, מבצע מעיין השלום החל, כאשר צבא טורקיה והאופוזיציה הסורית, תקפו את רוז'אבה<ref></ref><ref></ref>. לאחר 4 ימים, ב-13 באוקטובר, סוריה התנדבה להצטרף לטובת כורדיסטן הסורית<ref></ref>. בהסכם שנחתם בין הסורים לכורדים, הכוחות הסורים יוכלו להיכנס לערים כובאני ומנביג' במטרה למנוע את כיבושן בידי טורקיה<ref></ref>. המבצע הסתיים ב-1,000 הרוגים בסך הכול, וכ-130,000 פליטים כורדים<ref></ref>.

=== כיום ===
מאז מאי 2022, רג'פ טאיפ ארדואן, נשיא טורקיה, מאיים לפלוש לכורדיסטן הסורית, למרות שבפועל עוד לא קרו עימותים גדולים בגבול הטורקי-כורדי מאז<ref name=":1" />. טורקיה אינה מכירה בכורדיסטן הסורית ויחסי שתי האומות עוינים אחת כלפי השנייה.

ארצות הברית, בעלת ברית של טורקיה, תומכת בכורדים כנגד המדינה האסלאמית, ודואגת לספק לה ציוד, מה שגרם למשברים דיפלומטיים עם טורקיה<ref name=":2" />.

== הערות שוליים ==
יעל קרשון

יעל קרשון (נולדה ב-1964) היא מתמטיקאית ישראלית-קנדית שתוארה כ"אחד המומחים המובילים בקנדה בגאומטריה סימפלקטית" . משמשת כפרופסור באוניברסיטת טורונטו מיסיסאוגה ובאוניברסיטת תל אביב.

== ביוגרפיה ==
קרשון היא בתו של הפיזיקאי פרופ' אורי קרשון ממכון ויצמן למדע, ואחיה יזהר קרשון הוא נגן צ'מבלו. היא ייצגה את ישראל באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית בשנת 1982. בשנת 1985 קיבלה תואר ראשון במתמטיקה ובשנת 1989 קיבלה תואר שני במתמטיקה, שניהם מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 1993 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד, בהנחייתו של שלמה שטרנברג.

לאחר שעבדה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, בשנת 1995 עברה לאוניברסיטה העברית בירושלים, שבה הייתה מרצה בכירה בשנים 1997–2001 במלגת אלון, ובשנת 2002 מונתה לפרופסור חבר. בשנת 2002 עברה לאוניברסיטת טורונטו מיסיסאוגה, ובשנת 2006 מונתה שם לפרופסור מן המניין. החל משנת 2021 היא גם פרופסור באוניברסיטת תל אביב.

קרשון עוסקת במחקרה בפעולות המילטוניות של חבורות לי. מגרעין המחקר הזה היא עוסקת בתחומי מחקר נוספים.

בשנת 2002 יצא לאור, בהוצאת האגודה האמריקאית למתמטיקה, הספר Moment Maps, Cobordisms, and Hamiltonian Group Actions, שמחבריו הם ויקטור גילמין , ויקטור גינזבורג ויעל קרשון.

== פרסים והצטיינות ==
* מלגת יגאל אלון, 2001-1997
* Ernst D. Bergmann Memorial Award, 1997
* McLean Award, אוניברסיטת טורונטו, 2005
* קרשון זכתה בפרס קריגר-נלסון מטעם האגודה המתמטית הקנדית בשנת 2009

== חיים אישיים ==
קרשון נולדה בישראל, התגוררה בארצות הברית במשך עשר שנים. היא קיבלה אזרחות קנדית בשנת 2011. מנישואיה למתמטיקאי דרור בר-נתן, יש לה שני בנים. כיום בזוגיות עם הכימאי התאורטי פרופ' רועי בר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://exact-sciences.tau.ac.il/profile/yaelkarshon_52 פרופ' יעל קרשון], באתר של אוניברסיטת תל אביב

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:מתמטיקאים קנדים
קטגוריה:מתמטיקאיות ישראליות
קטגוריה:מתמטיקאיות קנדיות
קטגוריה:זוכי מלגת אלון
קטגוריה:זוכות פרס קריגר-נלסון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964