OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יקב פלטר

יקב פלטר הוא יקב בוטיק ישראלי.

== היסטוריה ==
יקב פלטר נוסד בשנת 2002 על ידי טל פלטר שהשתלם באוסטרליה, אליו חבר אחיו ניר. הוא הוקם במושב צופית באזור המרכז, בשנת 2005 עבר לקיבוץ עין זיוון ברמת הגולן. בבציר 2002 שווקו 4,000 בקבוקים. הבציר של שנת 2009 הפיק כ-80,000 בקבוקים.

היקב מייצר שתי סדרות יינות: T-Selection ופלטר. מ-2008 נוספה סדרת הדגל "T".

בנוסף מיוצרים ביקב יינות כשרים תחת המותג "יקב מטר" (Matar Winery) ומשקאות חריפים תחת המותג "המזקקה" או "מזקקת פלטר" (Pelter Distillery).

מבקר היינות דניאל רוגוב דירג את יקב פלטר כיקב השמיני בטיבו בישראל (2011), שלמה פפירבלט דירג אותו במקום השני בישראל בקטגוריית יקבי בוטיק (2009).

בשנת 2017 פורסם כי יקב פלטר גדל משמעותית בשנים האחרונות, ומייצר יותר מ-100 אלף בקבוקים בשנה, וכי מוצריו השונים (יין, וויסקי, ג'ין, ערק, ברנדי, או דה וי, ורמוט) נמכרים במסעדות וברים ברחבי ישראל.

בחודש יוני 2024 פורסם שביקב מיוצרים בין 150 ל-250 אלף בקבוקים בשנה.

ב-16 ביולי 2024, פורסם שהכרמים של יקב פלטר עלו באש, בעקבות ירי של חזבאללה מלבנון.


{| align="right" style="text-align: center;"
| <gallery widths="180" heights="180" perrow="2">
קובץ:Matar Winery logo.png|סמליל "יקב מטר"Matar Winery
קובץ:Pelter Distillery logo.png|סמליל "מזקקת פלטר"Pelter Distillery
</gallery>
|}



== לקריאה נוספת ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

* 
* 
* אבי הלוי, [https://www.winesisrael.com/3015/מצעד-היינות-של-יקב-פלטר/ מצעד היינות של יקב פלטר], באתר WinesIsrael, 9 בפברואר 2013
* [http://www.shpondra.com/2012/09/pelter-winery/ יקב פלטר], באתר "שפונדרה", 8 בספטמבר 2012
* 
* [https://web.archive.org/web/20110520071429/http://israelwines.co.il/MiniDefault.aspx?mi=137 על היקב] באתר IsraelWines, אורכב בארכיון האינטרנט ב-20 במאי 2011
* אבי הלוי, [https://web.archive.org/web/20090917002632/http://gallery.preker.co.il/israelwines-old/יקב-פלטר-קפיצה-קטנה-לאוסטרליה-a-693.html יקב פלטר - קפיצה קטנה לאוסטרליה], באתר IsraelWines, אורכב בארכיון האינטרנט ב-17 בספטמבר 2009
* 
* 
* רענן רוגל ודני רובין, [https://web.archive.org/web/20160303181149/http://www.foodis.co.il/feature.asp?sec=9&featid=18221 יקב פלטר מעלה הילוך], באתר אכול ו-Chateau, 20 בינואר 2009

== הערות שוליים ==

פלטר
קטגוריה:יצרני ויסקי ישראלי
אלפרד אברהם

משרד אל-על בעיצוב אלפרד אברהם
בית עובד בן עמי בנתניה
אלפרד אברהם, (1900 – 21 בנובמבר 1958) היה אדריכל ומעצב גרמני-ישראלי, היה בין ראשוני מעצבי הפנים בארץ ישראל. אברהם היה אדריכל הפנים של בתי מגורים רבים וכן גם חנויות ובתי עסק. לפרויקטים שעיצב הוא תכנן גם עשרות פרטי ריהוט וגופי תאורה.

==ביוגרפיה==
אלפרד אברהם נולד בקאסל שבגרמניה בשנת 1900. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל עם אשתו גרטרוד ובנו רפאל. מיד עם עלייתו החל בעבודות עיצוב פנים. הוא הקים את משרדו בתל אביב, ברחוב שינקין 72. אברהם תכנן את עיצוב הפנים של בתי מגורים וחנויות והיה אחד מאנשי האדריכלות מודרנית שעיצבה את ארץ ישראל. לקוחותיו היו משפחות מהמעמד הגבוה של ארץ ישראל- חבס, פרומצ'נקו, ירושלמי, בן עמי.
במהלך השנים העסיק אברהם עובדים רבים שלימים התפתחו באופן עצמאי, בהם: האדריכלית הלנה רוט, שהייתה שותפתו העסקית והוזכרה לצדו בכלל פרסומי המשרד, האדריכל יחזקאל גולדברג-גד, בעלה של מעצבת הפנים דורה גד.
משנת 1954 פועל משרד האדריכלים ברח' השופטים 33 בתל אביב. בשנת 1957 השתלב בו בנו, רפי אברהם, בוגר הטכניון בחיפה. בשנת 1989 הצטרף למשרד נכדו, מיקי אברהם, גם הוא בוגר הטכניון.

אברהם נפטר ב-21 בנובמבר 1958 ונטמן בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

==פרויקטים נבחרים==
* מלון רמת אביב, תל אביב.
* ביתו של עובד בן עמי, נתניה. מקים העיר נתניה וראש העירייה הראשון.
* משרדי אל על, תל אביב.
* בית משפחת חבס, שדרות ח"ן 18, תל אביב.
* "לארו"- חנות לממכר קפה, תל אביב.

== קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:מעצבי פנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1958
רפאל קירכהיים

רפאל קִירְכְהַיים (בגרמנית: Raphael Kirchheim; 1804, פרנקפורט – 6 בספטמבר 1889, שם) היה חוקר יהדות יהודי גרמני. מוכר בין היתר בשל מחקריו וחיבוריו על השומרונים.

== ביוגרפיה ==

נולד בפרנקפורט בשנת 1804. שימש זמן מה שוחט בקהילה האורתודוקסית של הרב שמשון רפאל הירש בעיר פרנקפורט, שבה התגורר כל חייו; לאחר שאברהם גייגר היה לרב בפרנקפורט, הפך קירכהיים לרפורמי קיצוני, וכתוצאה מכך נאלץ להתפטר ממשרתו כשוחט, אך נכנס כשותף בפירמה בנקאית והצליח בעסקיו.

קירכהיים ההדיר כתבי יד עבריים, כמו פירוש לספר דברי הימים של אחד מתלמידי רבי סעדיה גאון. כמו כן הוא הוציא לאור מהדורה של "שבע מסכתות קטנות" מתוך התלמוד הירושלמי.

בנוסף, עסק רבות בשומרונים ובכתביהם, תרגם לעברית חלק מחיבוריהם, ואף חיבר ספר על אודותיהם בשם "כרמי שומרון".

הוא אף הוציא לאור מהדורה מחודשת לחיבור "שם הגדולים" לחיד"א בתוספת הערות וסקירת תולדות המחבר.

== מספריו ==
* רפאל קירכהיים, [http://books.google.co.il/books?id=LpZHAAAAYAAJ כרמי שומרון: פתיחה למסכת כותים, כוללת קורות ואמונות וספרי הכותים], הוצאת איזאק קויפמאן, פרנקפורט תרי"א 1851; (דפוס צילום: הוצאת קדם, ירושלים תש"ל [1969/70]). (116 עמודים) ([http://hebrewbooks.org/33632 גרסה מקוונת] באתר Hebrewbooks)

==== ספרים שההדיר ====
* שבע מסכתות קטנות ירושלמיות, (מכתב יד), הוצאת איזאק קויפמאן, פרנקפורט תשי"א 1851. (50 עמודים) ([http://hebrewbooks.org/35085 גרסה מקוונת] באתר Hebrewbooks)
* ספר הרקמה, חיבר בערבית: יונה מרון אבן גנאח, בתרגומו של יהודה אבן תיבון, (מכתב יד), פרנקפורט תרי"ו (1856). (דפוס צילום: ברוקלין, ניו יורק, אחים גאלדענבערג, תשס"ג). (289 עמודים)
* (יחד עם חיים פולק ואהרן פולד), שם הגדולים, (3 כרכים), ([http://books.google.co.il/books?id=B1AqAAAAYAAJ כרך א] בגוגל ספרים), קראטאשין, תר"ג 1843.
* פירוש על דברי הימים: מיוחס לאחד מתלמידי סעדיה הגאון (אולי ליראם המגדיאלי), (מכתב יד) פרנקפורט דמיין תרל"ד 1874; (דפוס צילום: ירושלים תשכ"ו). ([http://hebrewbooks.org/34544 גרסה מקוונת] באתר Hebrewbooks) (68 עמודים)
* קבוצת מאמרים בשפת עברית אשר נדפסו בכתבי עתים, והם מלאכת אברהם גייגער, ברלין 1877. (172 עמודים)

== לקריאה נוספת ==
* 
* בן-ציון דינור (עורך), [https://rosetta.nli.org.il/delivery/DeliveryManagerServlet?dps_pid=IE39539521 אגרות שי"ר: לרפאל קירכה"ם זכריה פראנקל ואחרים], יצאו לאור מכ"י של בית הספרים הלאומי בירושלים על ידי בן ציון דינבורג [=דינור]. ירושלים: דפוס הפועלים, תרפ"ז. (50 עמודים)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* איזידור סינגר, מקס שלסינגר, 
* 

קטגוריה:חוקרי יהדות
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:חכמת ישראל: אישים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:שומרונים
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1804
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1889
פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש

פרס איציק מַאנגֶר ליצירה ספרותית ביידיש (בכתיב יידי: איציק מאַנגער פּרײַז פֿאַר ליטעראַטור־שאַפֿונג אין ײִדיש) הוא פרס ספרותי ליוצרים ביידיש שנוסד ב-31 באוקטובר 1968, עוד בחייו של איציק מאנגר (חודשים ספורים לפני מותו), וחולק משנת 1969 ועד 1999.

מטרות הפרס היו:
* להדגיש את מקומה ערכה וזכויותיה של היצירה ביידיש לתרבות עם ישראל.
* לעודד את היוצרים בשפה זאת ולעניין את הציבור בספרות יידיש.
* להביע הוקרה ליוצר איציק מאנגר, מגדולי משוררי היידיש, שבשנותיו האחרונות חי בארץ.

הפרס ניתן כמעט מדי שנה עד 1999 ביום השנה לפטירתו של מאנגר. בתחילה נקבע שבכל שנה יקבלו את הפרס שני יוצרים: אחד החי בארץ ואחד בחוץ לארץ, אך לאחר זמן קצר התחילו לתת לשלושה, ארבעה ואף חמישה יוצרים בשנה. בהמשך הרחיבו את הקריטריונים, וגם יוצרים שאינם סופרים זכו בפרס, כמו הזמרות נחמה ליפשיץ וחוה אלברשטיין, השחקנים יוסף בולוף ופסח בורשטיין וחוקרים כמו אברהם נוברשטרן, דב סדן וההיסטוריון רפאל מאהלר.

מאז שניתן לראשונה ועד היום, נחשב הפרס לחשוב ביותר בעולם ליוצרים העוסקים ביידיש במגוון תחומים.

==זוכי הפרס==

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* (דעה; עם ההחלטה על ייסוד פרס מאנגר)
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ספרות יידיש
איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש
קטגוריה:איציק מאנגר
COCOMO

COCOMO (Constructive Cost Model) הוא מודל אלגוריתמי, שפותח על ידי מהנדס התוכנה בארי בם, על מנת להעריך את המאמץ הנדרש לפיתוח מוצר תוכנה. המודל משתמש בנוסחת נסיגה פשוטה, עם פרמטרים שנגזרו ממידע על פרויקטים בעבר וממאפייני פרויקטים עכשוויים.

== COCOMO 81 ==
COCOMO פורסם לראשונה בשנת 1981 בספרו של בארי בם "Software Engineering Economics", כמודל להערכת המאמץ, העלות ולוח הזמנים עבור פרויקטי תוכנה. הוא התבסס על מחקר של 63 פרויקטים שנערכו בחברת TRW בה שימש בארי בם כמנהל חקר תוכנה וטכנולוגיה. המחקר בחן פרויקטים המשתרעים מ-2,000 עד 100,000 שורות קוד, ושפות תכנות המשתרעות מאסמבלי עד PL/1. פרויקטים אלו התבססו על מודל מפל המים אשר היה נפוץ בתהליכי פיתוח תוכנה ב-1981.

== COCOMO II ==

בשנת 1997 פותח COCOMO II, והוא פורסם בשנת 2000 בספר "Software Cost Estimation With COCOMO II". COCOMO II הוא היורש של COCOMO 81 והוא מותאם יותר להערכת פרויקטים מודרניים. הוא מספק יותר תמיכה עבור תהליכי פיתוח תוכנה מודרניים, והוא בעל בסיס מידע מעודכן של פרויקטים.

הצורך במודל חדש עלה כאשר טכנולוגיית פיתוח התוכנה עברה ממחשב מרכזי ועיבוד באצווה במהלך הלילה לפיתוח במחשב אישי, שימוש מחדש בקוד והשימוש ברכיבי תוכנות מדף.

הנוסחה הבסיסית של COCOMO II:

::::Effort (person/month) = (2.94Xa) X KSLOC^br
* KSLOC = כמות שורות הקוד הנדרשת באלפים (תלוי בשפת התכנות).
* Effort Factor = a - גורם התאמת המאמץ (לפי סוג הפרויקט).
* Scaling Factor = b - גורם סדר גודל.

נוסחאות מורכבות יותר יכולות להתחשב במידע רחב יותר, כמו: יכולות המתכנת, ניסיון בפלטפורמה, ניסיון בכלים, מורכבות המוצר, לכידות הצוות, גמישות תכנותית ופרמטרים רבים נוספים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20160303190256/http://www.ayalshi.com/cocomo.aspx COCOMO II בעברית]
* [https://web.archive.org/web/20171211201210/http://sunset.usc.edu/csse/research/COCOMOII/cocomo_main.html אתר COCOMO II]
*[http://www.edtechnology.in/cocomo/ COCOMO Calculator]
* [http://softwarecost.org/tools/COCOMO/ מחשבון COCOMO II]
* [https://web.archive.org/web/20110304001907/http://sunset.usc.edu/research/COCOMOII/cocomo81_pgm/cocomo81.html מחשבון COCOMO 81]

קטגוריה:כלי תכנות
מפרט תיכון תוכנה

בהנדסת תוכנה, מפרט תיכון תוכנה (Software Design Specification, SDS) הוא מסמך המגדיר מוצר תוכנה שיענה על דרישות. ה-SDS נכתב שלישי, לאחר תוכנית פיתוח תוכנה שנכתבת ראשונה ומפרט דרישות תוכנה שנכתב שני.

ההחלטות המתקבלות במסמך נסמכות על הדרישות וכן על ההבנה של האפשרויות הטכנולוגיות והרכיבים הזמינים.
 
תפקיד ה-SDS הוא לארגן תרשימים של ארכיטקטורת המערכת. העבודה על התרשימים השונים עוזרת לתכנן את הרכיבים השונים במערכת, ואת הממשקים והקשרים ביניהם.
ברגע שגרסה ראשונית של המסמך מוכנה ניתן כבר לעבור למימוש ולבדיקות.

== תוכן המסמך ==
# הקדמה
#* ארגון המסמך - התוכן העיקרי של מסמך זה.
#* מטרות המסמך - תיאור המטרות העיקריות של המסמך (בסדר יורד), למשל הכנה למימוש, בדיקת נכונות, בדיקתיות, יעילות וכו'.
# תרשים פריסה (ארכיטקטורת הפצה) - Deployment Diagrams
#* תרשימי UML המתארים את הרכיבים הפיזיים (כגון jar, exe, dll) שמתוכננים למוצר ואת הממשקים ביניהם.
# תרשימי מחלקה (מבנה סטטי) - Class Diagrams
#* תרשימי UML המתארים את המחלקות העיקריות במוצר והקשרים ביניהן.
# תרשימי רצף (התנהגותי) - Sequence Diagrams
#* תרשימי UML המציגים את האינטראקציה בין חלקים שונים של המערכת תוך כדי ביצוע פונקציונליות מסוימת.
# שמירת נתונים - Persistence
#* תיאור כיצד נשמרים נתונים של המערכת, אלו קבצים ייווצרו ומה יהיה המבנה שלהם.
# טבלת עקיבות לדרישות
#* עבור כל תרשים ששורטט יש לפרט על אילו דרישות ממפרט זה הוא עונה. יש להראות שכל הדרישות מכוסות על ידי התיכון.
# תוכנית בדיקות ותיעוד
#* תוכנית בדיקות - אלו מאפיינים של המערכת מתוכננים להיבדק, כיצד תעשינה בדיקות אלו. תיאור בדיקות יחידה, בדיקות אינטגרציה ובדיקות שמישות (Usability).
#* תוכנית תיעוד - התיעוד המתוכנן להימסר עם המערכת. למשל, מדריך משתמש, הוראות התקנה, תפריטי עזרה וכדומה.

== ראו גם ==
* הנדסת תוכנה
* מפרט דרישות תוכנה

== קישורים חיצוניים ==
* Deployment Diagram, באתר Wikipedia באנגלית
* Class Diagram, באתר Wikipedia באנגלית
* Sequence Diagram, באתר Wikipedia באנגלית

קטגוריה:הנדסת תוכנה
אלגברה דיפרנציאלית

במתמטיקה, חוג דיפרנציאלי, שדה דיפרנציאלי ואלגברה דיפרנציאלית הם חוגים, שדות ואלגבראות המצוידים בגזירה, שהיא פעולה אונארית שהיא ליניארית ומקיימת את כלל לייבניץ. דוגמה טבעית לשדה דיפרנציאלי הוא שדה הפונקציות הרציונליות <math>\,\mathbb{C}(t)</math> במשתנה אחד מעל <math>\,\mathbb{C}</math>, כאשר הגזירה היא פעולת הנגזרת ביחס למשתנה t.

==חוגים דיפרנציאלים==

חוג דיפרנציאלי הוא חוג R ביחד עם העתקה <math>\,d:R\to R</math> המכונה "גזירה", המקיימת:
* ליניאריות: לכל <math>\,x,y \in R</math> מתקיים <math>\,d(x+y)=d(x)+d(y)</math>.
* כלל לייבניץ: לכל <math>\,x,y \in R</math> מתקיים <math>\,d(x\cdot y) = x\cdot d(y) + d(x) \cdot y</math>

ייתכן כי החוג R אינו קומוטטיבי ולכן ייתכן כי הביטוי המוכר לכלל לייבניץ d(xy) = xdy + ydx הוא שגוי מעל חוג דיפרנציאלי כללי.

==שדות דיפרנציאלים==

באופן דומה, אם F הוא שדה וd היא גזירה, מכנים את הזוג <math>\,(F,d)</math> - שדה דיפרנציאלי. ניתן להוכיח בעזרת כלל לייבניץ כי הזהות המוכרת <math>\,d\left(\frac{x}{y}\right) = \frac{d(x)y-xd(y)}{y^2}</math> מתקיימת בכל שדה דיפרנציאלי.

אוסף האיברים בF שנגזרתם היא אפס: <math>\,\{x \in F: d(x) = 0\}</math> הוא שדה המכונה שדה הקבועים של F.

==ראו גם==
* תורת גלואה הדיפרנציאלית
* אלגברה דיפרנציאלית מדורגת
* הרחבת פיקאר-וזו

==לקריאה נוספת==

<div style="direction: ltr;">
* Buium, Differential Algebra and Diophantine Geometry, Hermann (1994).
* I. Kaplansky, Differential Algebra, Hermann (1957).
* E. Kolchin, Differential Algebra and Algebraic Groups, 1973
* D. Marker, Model theory of differential fields, Model theory of fields, Lecture notes in Logic 5, D. Marker, M. Messmer and A. Pillay, Springer Verlag (1996).
* A. Magid, Lectures on Differential Galois Theory, American Math. Soc., 1994</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אלגברה
קטגוריה:אלגברה דיפרנציאלית
פוקושימה (מחוז)

מחוז פוקושימה (ביפנית: 福島市; תעתיק לטיני: Fukushima-ken) הוא מחוז ביפן הנמצא באי הונשו שבחבל טוהוקו. עיר הבירה של מחוז פוקושימה היא פוקושימה. אוכלוסייתו של המחוז כשני מיליון בני אדם.

== גאוגרפיה ==
מחוז פוקושימה הוא הדרומי ביותר בחבל טוהוקו והקרוב ביותר לטוקיו. הוא מחולק לשלושה אזורים על ידי רכסי הרים (ממערב למזרח): איזו, נאקאדורי והאמאדורי.

האמאדורי, השוכן לחוף האוקיינוס השקט הוא האזור השטוח והממוזג שבהם. נאקאדורי, הוא האזור החקלאי שבין השלושה ובו שוכנת הבירה פוקושימה. איזו, שהוא האזור הגדול ביותר, הוא הררי ויש בו אגמים, יערות שופעים ובחורף מכוסה בשלג.

===13 הערים הגדולות במחוז הן (מספר תושבים)===
*איזווקאמאצו (127,759)
*דטה (67,129)
*פוקושימה (289,483 - עיר הבירה)
*איוואקי (344,570 - עיר חוף, נוחה בזכות האזור הממוזג)
*קיטאקאטה (54,684)
*קוריאמה (339,000 - העיר השנייה בגודלה בחבל טוהוקו)
*מינאמיסומה (71,296)
*מוטמיאה (31,711)
*ניהונמאצו (61,137)
*שיראקאוואה (48,297)
*סומה (38,302)
*סוקאגאוואה (80,518)
*טאמורה (41,809)

===13 הנפות הן===
נפת אדצ'י, נפת דטה, נפת פוטבה (תחנות הכוח הגרעיניות, דאיצ'י (1) ודיי ני (2) נמצאות בנפה זו. תחנה מספר 1 נמצאת בעיירה אוקומה ותחנה מס' 2 נמצאת בעיירות נאראהה וטומיוקה), נפת היגאשישיראקאוואה, נפת אישיקאוואה, נפת איוואסה, נפת קאוואנומה, נפת מינאמייזו, נפת נישישיראקאווה, נפת אונומה, נפת סומה, נפת טמורה ונפת יאמה.

==כלכלה ==
התושבים במחוז פוקושימה עוסקים בענפי הדיג ופירות ים. כמו כן, במחוז קיימות מספר תחנות כוח גרעיניות המספקות פרנסה רבה. בפנים המחוז התושבים מתפרנסים מחקלאות.

סביב הבירה פוקושימה יש תעשייה חזקה של תוכנה ואלקטרוניקה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

*
קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:טוהוקו: מחוזות
בלינדה קרלייל

בלינדה קרלייל (באנגלית: Belinda Carlisle; נולדה ב-17 באוגוסט 1958) היא זמרת אמריקאית. קרלייל התפרסמה כסולנית להקת הרוק הנשית "הגו-גו'ס" , שהייתה להקת הרוק הנשית הראשונה ששיריה נכתבו על ידי חברות הלהקה והגיעו לראש טבלת ה-Billboard. לאחר מכן החלה קרלייל בקריירת סולו מצליחה.

==ביוגרפיה==
===שנים מוקדמות===
קרלייל נולדה ברובע הוליווד שבלוס אנג'לס, הבת הבכורה מתוך שבעת ילדיה של ג'ואן תומפסון. יש לה שלושה אחים ושלוש אחיות. אביה הרולד עזב את הבית כשהייתה בת חמש, ואמה נישאה בשנית לדיוק קורצ'סקי. קרלייל גדלה בעיירה ת'אוזנד אוקס שבקליפורניה. בבית הספר הייתה בנבחרת המעודדות. בגיל 19 עזבה את הבית. למשך תקופה קצרה שימשה קרלייל כמתופפת בלהקה "הג'רמס" תחת שם הבמה דוטי דיינג'ר.

===הגו-גו'ס===

זמן קצר לאחר שעזבה את הג'רמס ייסדה קרלייל את להקת ה"גו-גו'ס" עם חברותיה מארגוט אולאווריה, אליסה בלו וג'יין וידלין. אולאווריה ובלו עזבו את הלהקה ובמקומן הצטרפו הגיטריסטית שארלוט קאפי הבאסיסטית קאת'י ואלנטיין, והמתופפת ג'ינה שוק. להקת הגו-גו'ס הייתה אחת הלהקות האמריקאיות המצליחות ביותר בשנות השמונים. הייתה זו להקת הנשים הראשונה שחברותיה כתבו את השירים שביצעו והגיעה לראש המצעדים. אלבומן הראשון היה המצליח ביותר, וזכה למעמד של מולטי-פלטינה. אף על פי שגם האלבומים הבאים רשמו הישגים נאים הלהקה לא הצליחה לשחזר את הצלחת האלבום הראשון. הלהקה התפרקה בשנת 1985 ואז פנתה קרלייל לקריירת סולו, תוך שהיא ממשיכה לשתף פעולה עם שארלוט קאפי.

===קריירת סולו===

בשנת 2009 התמודדה בעונה השמינית של תוכנית המציאות האמריקאית, "רוקדים עם כוכבים", והייתה למודחת הראשונה.=

==חיים אישיים==
קרלייל היא צמחונית ותומכת בזכויות בעלי חיים, ואף הצטלמה לכרזת מחאה נגד תעשיית הפרווה של ארגון זכויות בעלי החיים PETA, יחד עם שאר חברות להקתה.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 1986: Belinda
* 1987: Heaven on Earth
* 1989: Runaway Horses
* 1991: Live Your Life Be Free
* 1993: Real
* 1996: A Woman and a Man
* 2007: Voila
* 2017: Wilder Shores

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:זמרות-יוצרות אמריקאיות
קטגוריה:מתופפות אמריקאיות
קטגוריה:צמחוניות אמריקאיות
קטגוריה:צמחונים אמריקאים
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
תיאטרון פסיק

תיאטרון פסיק הוא תיאטרון ירושלמי שנוסד בשנת 1997 על ידי אסי שמעוני, שמואל הדג'ס ועוזי ביטון.

== להקת השחקנים ==

להקת השחקנים הופיעה בין השאר בפסטיבל ישראל, פסטיבל אנדריאה באיטליה, פסטיבל לצ'ה באיטליה, פסטיבל Belya Vezha בבלארוס, בהודו, פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, פסטיבל חיפה להצגות ילדים, פסטיבל בת ים לתיאטרון רחוב ועוד.

== פעילות בקהילה == 
מעבר לתרומת התיאטרון בעצם יצירותיו, תיאטרון פסיק פועל רבות במישור החברתי. התיאטרון מפעיל בית ספר לתיאטרון בקהילה, פרויקטים חברתיים ופסטיבלים. בבית ספר פסיק קיימות כעשר קבוצות תיאטרון לקהלים שונים.

== התפתחות התיאטרון ==
בשנותיה הראשונות עסקה הקבוצה בחקר מעשי של אומנות הקומדיה דל ארטה. במסגרת זו יצרה הקבוצה שיתופי פעולה עם מאסטרים ברחבי העולם, כגון פייר טוביאנה ודוסיו בלוג'י (תיאטרון השמש צרפת) ואדריאנו יוריסביץ' מנהל בית הספר לקומדיה דל ארטה בוונציה.
במשך שנים, הקבוצה ניהלה חיי להקה שיתופיים, כדוגמת להקות הקומדיה העתיקות והופיעה רבות ברחובות ובשווקים בפני קהלים מזדמנים, תוך בחינה מחודשת של הקשר בין שחקן וקהל . בתקופה זו קיים התיאטרון עבודות רבות הפורצות את יחס הקהל והבמה וכן יצירות תלויות זמן ומקום.

השלב הבא היה חיפוש בימתי ומחזאי אחר שפת תיאטרון קומדיה דל ארטה ישראלית. העבודה כללה חקר המסכות, עיצוב דמויות מסכה ישראליות, חקר המבנים של הסנריו של הקומדיה דל ארטה וחציית הגבולות של המבנים הללו אל מסגרת מחזאות חדשה.
פירותיה של עבודה זו הן היצירות הקבוצתיות –"פרויקט מסכות ישראלי", "התאומות" ו"הקומדיה הירושלמית". בשלוש ההצגות הללו ביסס תיאטרון פסיק ז'אנר חדש וייחודי - קומדיה דל ארטה ישראלית.

כהמשך ישיר לעבודה בקומדיה, העלה התיאטרון מספר יצירות המבוססות על מחזאות ישראלית צעירה ונסיונית, תוך שימוש בטקסטים האישיים להעמקת השפה הפיזית, לרבדים פנימיים עמוקים וחתירה ליצירת רגע אמיתי על הבמה.
המחזות "הימים של עאדל", "ליצני החצר" ו"מוטנטים" הם מחזות טראגיים העוסקים בשאלות זהות קיומיות בחברה הישראלית. בעבודות אלו התאפיינה כל הצגה בתהליך עבודה עמוק וארוך תוך מחויבות ליצירת אווירה ועולם דמויים השונים לחלוטין בכל יצירה ויצירה.

==מופעים==
* רופא בעל כורחו (2016)
* מאחורי הגדר
*אדיפוס המלך
* מחכים לגודו
* הימים של עאדל
* ליצני החצר
* נסיך הצללים (2017).

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* צבי גורן, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=1&Area=1&ArticleId=13914 "צמר - הפתעה נעימה"], הבמה

==הערות שוליים==

פסיק
הסוג הרביעי

הסוג הרביעי (באנגלית: The Fourth Kind) הוא סרט קולנוע ומותחן אמריקאי משנת 2009, בכיכובה של השחקנית מילה יובוביץ', העוסק בחטיפת בני אדם על ידי רוחות/שדים וחוצנים. כמו כן הסרט מתיימר להיות מבוסס על אירועים אמיתיים אשר התרחשו בשנת 2000, בעיר נום באלסקה, ארצות הברית. הסרט זכה להצלחה מסחרית, בגורפו הכנסות של כ-47.5 מיליון דולר, לעומת תקציב מוערך של כ-10 מיליון דולר.

== עלילה ==
הפסיכולוגית ד"ר אביגיל "אבי" טיילר הופכת לאלמנה, בעקבות רצח בעלה בידי אלמוני לאחר שהחל את מחקרו אודות היעלמויות שונות בעיר נום אשר באלסקה, ארצות הברית. ד"ר אביגיל ממשיכה את מחקרו של בעלה, אך נחשפת לשורה של תופעות משונות אשר גורמות לה להאמין כי גורם חוצני נותן את השפעתו על העיר נום. במהלכה של העלילה עוברת ד"ר אביגיל חוויות אישיות הגורמות לפגיעות פיזיות ונפשיות לה ולשאר בני משפחתה, דבר המעלה את חשדם של אנשי החוק בדבר כל הקורה עם ד"ר אביגיל.

== אמיתות הסרט ==
בכל הנוגע לאמיתות "הסוג הרביעי", שמועה שהסתובבה בעיקר ברשת גרסה כי יוצרי הסרט טוענים כי העלילה מקבילה לסיפורים אמיתיים אשר אירעו בעבר בעיר נום, למרות הסרטונים המאולתרים כאמיתיים והדמויות השונות המגולמות על ידי שחקנים עומדת הסברה לטשטוש הזהויות האמיתיות, וכי יש לגיטימציה לעידודה של תאוריית קשר נוספת כנגד ממשל ארצות הברית המסתיר את האירועים האמיתיים. במציאות, יוצרי הסרט מעולם לא טענו לאמיתות כלשהי של הדברים ואף הצהירו מפורשות כי מדובר בעלילה בדיונית לחלוטין.

== צוות השחקנים ==
* מילה יובוביץ' - בתפקיד ד"ר אביגיל "אבי" טיילר
* אליאס קוטיז - בתפקיד ד"ר אבל קמפוס
* ויל פאטון - בתפקיד שריף אוגוסט
* קורי ג'ונסון - בתפקיד טומי פישר
* האקים קאה קאזים - בתפקיד אווולוואה אודוסאמי
* אנזו סילנטי - בתפקיד סקוט סטראזינסקי
* אריק לורן - בתפקיד סגן השריף ראיין
* רפאל קולמן - בתפקיד רוני טיילר
* שארלוט מילשארד - בתפקיד ד"ר אביגיל האמיתית
* מיה מקקנה ברוס - בתפקיד אשלי טיילר

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:לוס אנג'לס בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-2009
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פלישות חוצנים
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים בריטיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2009
מוזיאון דגון

מוזיאון דגון היה מוזיאון שהוקדש לתולדות הדגן ומוצריו. המוזיאון שכן במבנה המשרדים בכיכר פלומר, בכניסה המזרחית אל ממגורות דגון בחיפה. עיקר אוסף המוזיאון הוקדש לממצאים ארכאולוגים מארץ ישראל ושכנותיה. במוזיאון אגף המוקדש לתהליך העבודה של הממגורות באמצעות דגמים של מנופים ומכשירים.

תחילתו של המוזיאון באוספו של ראובן הכט. במשך השנים נוספו אליו מוצגים שהושאלו מרשות העתיקות. המוזיאון נפתח בשנת 1955 וקיבל בשנת 1966 מעמד רשמי מטעם המועצה הבינלאומית למוזיאונים.

המוזיאון ניסגר ומוצגיו הועברו למוזיאון הכט באוניברסיטת חיפה.

==אוסף המוזיאון==
המוצגים הארכאולוגים עוסקים בתולדות גידול החיטה והשעורה ובהתפתחות הכלים והמתקנים החקלאיים החל בתקופה הנאוליתית. האוסף כולל גם מגלי פולחן מברונזה שמקורם במקדשים מתחילת האלף השני לפנה"ס, כלי כתישה שונים שבו כתשו את הגרגרים לגריסים, כלי רחיים ששימשו לטחינה, כלים מתקופות שונות לאפיית לחם, כולל חותמות לחם מתקופות שונות, מתקני איסום שונים, בהם כלי אגירה שונים, קנקני אגירה, בור אגירה מערד, קנקנים כנעניים, קנקני אגירה גדולים שנמצאו בתל חצור. גלוסקמאות ששימשו לקבורה בצורת סילו מהתקופה הכלקוליתית, לוחות של כתב יתדות המתארות מסחר תמורת דגנים מאור בשומר.

במוזיאון אוסף גדול של צלמיות שהם ביטוי לפריון ביניהן צלמיות עמוד שהיו נפוצות ביהודה במאה ה-8 לפנה"ס, צלמיות נקב ועוד. ציורי קיר ממצרים העתיקה. אוסף בולי דואר ומטבעות הכוללים ציורי ועיטור דגנים, אוסף מנורות שמן המעוטרות בשיבולי שעורה וממצאים נוספים.

אגף נפרד מוקדש לדגמים אלקטרו מכניים של המתקנים והפורקים המשמשים את ממגורות דגון. הדגמים מדגימים את אופן הפעולה של הפורקים השונים, שבעזרתם מוציאים את הדגנים מבטן האניה. במקום מוקרנים סרטים המספרים על ההיסטוריה של הממגורות והמוזיאון ומדגימים את אופן הפעולה של המתקנים.

==גלריית תמונות==
<gallery widths="180" heights="180" perrow="4">
קובץ:Dagon Museum, Models of the cranes and equipment (2).JPG|דגם אלקטרו מכני מונע של מדלה מבטן הספינה. פועל בשאיבה
קובץ:Dagon Museum outside (2).JPG|תבליט ממתכת בחזית המוזיאון
קובץ:Dagon Museum, Storage Jars, Iron Age.JPG|קנקן אגירה עם פכית דלייה
קובץ:Dagon Museum, ossuary in shape of silo, Chalcolithic Period (2).JPG|גלוסקמה דמוית סילו מהתקופה הכלקוליתית מבן שמן
קובץ:Grain Storage Jars from Cyprus, Iron Age - Dagon Museum (1).JPG|קנקנים לאגירת תבואה מקפריסין מתקופת הברזל
קובץ:Dagon Museum - Basalt Grain mills from Northern Israel (2).JPG|אבני רחיים מבזלת מצפון ארץ ישראל מהתקופה הרומית - ברקע חלון ויטראז' בעיצוב גבעולי דגן
קובץ:מקלעת שיבולים במוזיאון דגון בחיפה.jpg|מקלעת שיבולים עם השתקפות של קיר הוויטראז' של נעמי הנריק
</gallery>

==לקריאה נוספת==
*רבקה גונן, מוזיאון דגון חיפה, הוצאת שקמונה, 1979
*חיפה ואתריה, ירושלים: הוצאת אריאל, 1985, עמ' 177–1787

==קישורים חיצוניים==

*[http://museums.gov.il/he/museums/pages/dagon.aspx/ מוזיאון דגון באתר "מוזיאונים בישראל"] 
*

קטגוריה:חיפה: מוזיאונים
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים לארכאולוגיה
קטגוריה:נמל חיפה
פרך

פֶּרֶךְ היה יישוב יהודי מתקופת המשנה שהתקיים בשומרון.

היישוב פרך נודע בזכות אגוזיו המפורסמים, המוזכרים במשנה ובתלמוד כדוגמה ל[http://www.yeshiva.org.il/wiki/index.php?title=%D7%93%D7%91%D7%A8_%D7%A9%D7%91%D7%9E%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%9F דבר שבמניין], כלומר דברים שמפני חשיבותן נמכרים במספר ולא במשקל או במידה. אגוזי-פרך אלו נודעו בפריכותם עד אשר הפכו כינוי לאנשים נוחים וקלים, והוזכרו במדרש כדוגמה לדבר יקר המציאות שכמעט בלתי ניתן להשגה.

חוקרים מזהים את מיקומו של היישוב פרך עם הכפר הפלסטיני בית פוריכ שבנפת שכם, כשלושה קילומטרים צפונית ליישוב איתמר ושני קילומטרים מזרחית לעיר שכם, בקירוב. חיזוק להשערה זו עולה מן הקרבה הפיזית למקום מוצאם של בני הזוג של אגוזי הפרך - "רימוני בדן", המזוהה עם החורבה ואתר המעיינות עין באד'אן, צפונית מזרחית לשכם. כמו כן, בכפר תועד גידול אגוזים מסוג משובח עוד בשלהי המאה ה-19. 

הסיבה לאיכותם של האגוזים היא כי קור גורם להשבחת האגוזים, יחד עם אדמת סחף עמוקה. האזור מצוי בבקעת בית דגן, שהיא עמק גבוה וקריר, עם אדמת סחף עמוקה. מכיוון שההרים מסביב לעמק גבוהים יותר, אוויר קר גולש מההר לתחתית העמק והטמפרטורות בו בלילה נמוכות מההרים שסביבה. 

שם היישוב מוזכר בזמירת שבת האשכנזית<ref>מזמירות שבת ליום</ref> "שבת היום לה', מאוד צהלו ברינוני", בה הוא מוזכר במשפט "אגוזי פרך ורימונים". 
==לקריאה נוספת==
*ז' וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, תל אביב, 1980, כרך א', 799.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:השומרון
ישראל זופניק

ישראל זופניק (או זשופניק; ה'תרס"ה 1905 - כ"ו בחשוון ה'תשמ"ד נובמבר 1983 ניו יורק) היה תורם בולט של מוסדות העדה החרדית בישראל והקהילות החרדיות בישראל ובארצות הברית, ושמו מונצח בבנייני מוסדות שונים.

==פעילותו של ר' ישראל זופניק==
זופניק נולד בקאשוי שבצ'כוסלובקיה למשפחת חסידי סטרופקוב.

מגיל צעיר עבד כאיש עסקים. בפרוץ מלחמת העולם השנייה שהה לרגל עסקיו בארצות הברית. מאמציו להוציא מאירופה את אשתו וששת ילדיו עלו בתוהו, והם נספו בשואה. לאחר השואה נישא בשנית, והתקרב לאדמו"ר מסאטמר שקבע שם את משכנו.

זופניק הקים מפעלים בניו יורק ובהם מפעל גדול לייצור שמן כשר. הוא נודע כתורם חשוב למוסדות חסידות סאטמר בניו יורק, ולמוסדות העדה החרדית בישראל.

שלושה בניינים מרכזיים בירושלים נתרמו על ידו וקרויים על שמו:
# בניין זופניק - מרכזה של העדה החרדית - ובו מוסדות הנהלת העדה, בית הדין שלה, תלמוד תורה ומקווה הנקרא על שמו "מקוה ישראל".
# אחד מבנייני ישיבת יוסף צבי - שנוסדה על ידי הרב יוסף צבי דושינסקי, ברחוב שמואל הנביא.
# בית הכנסת נר ישראל - זופניק בשכונת גבעת שאול, שבו כמה חדרי תפילה (שטיבלך) ומקווה. על לוח בהיכל המרכזי בבניין מונצחים אשתו הראשונה וששת ילדיו שנספו בשואה.

בית המדרש ע"ש זופניק בגבעת שאול]]
במלאת לו שבעים שנה, בשנת תשל"ה, יצא לכבודו הספר "ישראל עושה חיל - ספר יובל מוקדש לפעולותיו בתורה וחסד ולטהרת ישראל של הרב... ישראל זופניק", בעריכת מנחם מנדל גרליץ.

זופניק נפטר בארצות הברית ונקבר בבית הקברות היהודי בברוקלין, ניו יורק.

כך תוארה הלווייתו ב"דבר ההתאחדות" של תלמידי ישיבת יוסף צבי:

==הערות שוליים==

קטגוריה:העדה החרדית
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:חסידי סאטמר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1983
גביע אפריקה לאומות 2004

גביע אפריקה לאומות 2004 היה הטורניר ה-24 של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך בתוניסיה, בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר זכתה נבחרת תוניסיה כאשר ניצחה את נבחרת מרוקו בגמר, 2–1. הייתה זו זכייתה הראשונה של תוניסיה בגביע.

==הנבחרות המשתתפות==
200px
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
!נבחרת
!סיבת העפלה
!מספר הופעות בטורניר
!הופעה אחרונה בטורניר
!הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
| align="right" |
|מארחת הטורניר
|10
|2002
|מקום שני (1965, 1996)
|-
| align="right" |
|מנצחת גביע אפריקה לאומות 2002
|12
|2002
|אלופת אפריקה (1984, 1988, 2000, 2002)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 1 במוקדמות
|12
|2002
|אלופת אפריקה (1980, 1994)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 2 במוקדמות
|6
|1998
|מקום שני (1976)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 3 במוקדמות
|0
|
|
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 4 במוקדמות
|5
|2002
|מקום רביעי (1998)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 5 במוקדמות
|4
|1992
|שלב הבתים (1972, 1988, 1990, 1992)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 6 במוקדמות
|3
|2002
|מקום שני (1972)
|-
| align="right" |
|סגנית בית 6 במוקדמות
|0
|
|
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 7 במוקדמות
|10
|2002
|אלופת אפריקה (1976)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 8 במוקדמות
|8
|2002
|מקום שני (2002)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 9 במוקדמות
|13
|2002
|אלופת אפריקה (1968, 1974)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 10 במוקדמות
|18
|2002
|אלופת אפריקה (1957, 1959, 1986, 1998)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 11 במוקדמות
|4
|2002
|אלופת אפריקה (1996)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 12 במוקדמות
|12
|2002
|אלופת אפריקה (1990)
|-
| align="right" |
|מנצחת בית 13 במוקדמות
|0
|
|
|}

==אצטדיונים==

{| class="wikitable"
! עיר !! אצטדיון !! מקומות ישיבה
|-
| ראדס|| אצטדיון השביעי בנובמבר || 65,000
|-
| תוניס|| אצטדיון אל מנזה || 45,000
|-
| סוסה|| האצטדיון האולימפי של סוסה || 30,000
|-
| ספקס|| אצטדיון טייב אל מהרי || 30,000
|-
| מונסתיר|| אצטדיון מוסטפא בן ג'נט || 20,000
|-
| ביזרטה|| אצטדיון ה-15 באוקטובר || 20,000
|}

==שלב הבתים==
===בית א'===

===בית ב'===

===בית ג'===

===בית ד'===

==שלב הנוק אאוט==

==מלכי השערים==
;חמישה שערים 
* פטריק מבומה
* פרדי קאנוטה
* ג'יי ג'יי אוקוצ'ה
* פרנסילדו סנטוס
* יוסף מוכתרי

==קישורים חיצוניים==

2004
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2004
קטגוריה:תוניסיה: כדורגל
קטגוריה:תחרויות ספורט בתוניסיה
בחיפוש אחר נשיקת חצות

בחיפוש אחר נשיקת חצות (במקור: In Search of a Midnight Kiss) הוא סרט עצמאי אמריקאי משנת 2008, בבימויו של אלכס הולדרידג'. הסרט, שהוגדר כקומדיה רומנטית נחשב אחד הסרטים העצמאיים הבולטים ב-2008. הוא הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-2007 וזכה בפרס אינדפנדנט ספיריט על שם ג'ון קאסווטס ב-2009. הסרט הוצג בפסטיבלי סרטים נוספים סביב לעולם ובחלקם קיבל פרסים. הוא הוצג בצורה מסחרית באנגליה, ארצות הברית, ספרד, פולין, יוון ואוסטרליה.

==תקציר העלילה==
וילסון הוא רווק בן 29 שעבר לאחרונה מטקסס ללוס אנג'לס. הוא מסכם את השנה הגרועה בחייו; הוא בודד, חסר פרוטה וללא כיוון ממשי בחייו. הוא מתכנן לבלות את ערב השנה החדשה במיטתו, אלא שאז חברו ושותפו לדירה משכנעו לפרסם מודעת היכרות באתר האינטרנט קרייגסליסט. הוא מיד מקבל פניות ונפגש עם אחת מהן, ויויאן, צעירה בוטה הנחושה לברור את הגבר ה"נכון" איתו תבלה בליל השנה החדשה. השניים נפגשים ולאורך הסרט, על רקע רחובותיה של לוס אנג'לס, הם מפתחים קשר רגשי העובר עליות ומורדות במשך הלילה.

==שחקנים ראשיים==
* סקוט מק'ניירי - וילסון
* שרה סימונדס - ויויאן
* בריאן מקגווייר – ג'ייקוב (חברו של וילסון ושותפו לדירה)
* קתלין לונג - מין (חברתו של ג'ייקוב)

==הפקה==
הסרט הופק על ידי קבוצת חברים שכללה את במאי הסרט, השחקנים הראשיים שבו, העורכים, הצלם ואף מבצעי השירים שבסרט. חבורה זו עבדה ביחד במשך כ-10 שנים עוד לפני הפקת הסרט. חלק נכבד מהצלחת הסרט נזקף לצילום רחובות ובנייני דאונטאון לוס אנג'לס בשחור לבן המקנים לסרט אווירה מיוחדת המשמשת כרקע לעלילה. עבודת הצילום של רוברט מרפי הייתה עבודת הבכורה שלו כצלם קולנוע.

==ביקורת==
רוב הביקורות נטו לאהוד את הסרט. רוג'ר איברט מציין במיוחד את הצילום ואת משחקם הכנה של שני השחקנים הראשיים. הוא אף מתייחס לכך שהמפיקה, אן ווקר-מקביי, הייתה גם המפיקה של הסרט לפני הזריחה בכיכובם של אית'ן הוק וז'ולי דלפי, שיצא למסכים ב-1995 ותיאר צעיר וצעירה המתוודעים זה לזה בלילה אחד אותו הם עוברים ברחובותיה של וינה. איברט טוען כי למרות שהרעיון דומה ולמרות שניתן קרדיט בכתוביות הסרט להשפעת הסרט מ-1995, שני הסרטים שונים בכך שגיבורי "לפני הזריחה" הם גיבורים מושלמים בעוד שגיבורי סרט זה מציגים דמויות בעלות חולשות שלצופה קל להזדהות איתן.

מרק קרמוד, מבקר הקולנוע של האובזרבר, מציין כמו רבים אחרים את הדמיון לסרטו של וודי אלן "מנהטן" שמשתמש בצילום שחור-לבן ובתפאורה של מנהטן כחלק בלתי נפרד מהסרט. אולם, הוא משבח את יוצרי הסרט על כך שבחרו כתפאורה דווקא באזור הישן והמוזנח של מרכז לוס אנג'לס היוצר הקבלה בין שקיעתם של התיאטראות ובתי הקולנוע ברובע ובין מות האהבה הרומנטית בימינו. הוא אף משבח את הבמאי על האקט האחרון בסרט שמאזן את תחושות חרדת הנטישה והחשש מאלימות המלוות את הצופה במשך הסרט.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטי ערב השנה החדשה
בית הכנסת ברמניקו סראט

בית הכנסת ברמניקו סראט (ברומנית: Sinagoga din Râmnicu Sărat, בעבר נקרא לפעמים גם ה"טמפל" היהודי ברמניקו סראט - Templul israelit din Râmnicu Sărat או "בית הכנסת הגדול") הוא בית כנסת לא פעיל בימינו השוכן בפינת הרחובות ז'יאילור מס. 1/ גאורגיצה לופסקו מס. 3 בעיר רמניקו סראט במחוז בוזאו ברומניה.
בעבר היו קיימים ביישוב שלושה בתי כנסת ובתי תפילה יהודים.
בית כנסת זה נבנה בשנת 1855.

הבניין, צנוע בממדיו ופשוט למדי בסגנונו, נמצא בתוך חצר. גגו עשוי מפח עם ארבעה מדרונים חלקים.
יש לו שורת חלונות בעלי מבנה קשתי מחודד עם מוטיבים של מגיני דוד. אפסיס חצי-מעגלי בקיר המזרחי מסמן את מיקומו של ארון הקודש.

באולם אין עמודים, כשהקומה העליונה מורכבת מגלריות של עזרת נשים, תלויות במוטות סולידיים. הבימה נמצאת על פלטפורמה מיד ממול הארון. פנים הבניין, שנשמר היטב, מקושט בקישוטים עשירים יחסית. הקירות והתקרה מכוסים ציורים. צבעי התקרה נותנים רושם של שמים עם כוכבים.
הריהוט עשוי מעץ מסיבי.

==קישורים חיצוניים==
<div style="direction: ltr;">* Arh.Aristide Streja, Arh.Lucian Schwarz Sinagoga in România, Editura Hasefer, Bucureşti, 2009 (אדריכל ארסטידה סטרז'ה, אדריכל לוצ'יאן שוורץ - בית הכנסת ברומניה הוצאת הספר, בוקרשט, 2009) (ברומנית) 
* nagogue in danger - Ramnicu Sarat, Romania site bet-tfila/info - 2/05
</div>
*[https://web.archive.org/web/20070510111600/http://www.bet-tfila.org/data/info-w3-0205.pdf בית כנסת בסכנה - רמניקו סראט, רומניה - באתר בית תפילה פברואר 2005, גישה ב 28 בפברואר 2011]

קטגוריה:רומניה: בתי כנסת
מיאגי (מחוז)

מחוז מיאגי
מחוז מיאגי (ביפנית: 福島市; תעתיק לטיני: Miyagi-ken) הוא מחוז ביפן הנמצא באי הונשו שבחבל טוהוקו. עיר הבירה של מחוז מיאגי היא סנדאי. אוכלוסייתו של המחוז מעל ל-2 מיליון ורבע בני אדם.

==היסטוריה==

=== רעידת האדמה (2011) ===

ב-11 במרץ 2011 התרחשה רעידת אדמה בסנדאי בשעה 14:46 (שעון יפן) מול חופי צפון-מזרח האי הונשו. רעידת האדמה הכתה בעוצמה 9.0 בסולם ריכטר, ונחשבת לרעידה החזקה ביותר שפקדה את יפן ב-140 השנים האחרונות והשביעית בעוצמתה בעולם מאז החלו המדידות.

== גאוגרפיה ==
מחוז מיאגי נמצא במרכז חבל טוהוקו לחוף האוקיינוס השקט. הרים גבוהים נישאים במערב המחוז ובחוף הצפון-מזרחי. אולם המישור המרכזי סביב סנדאי, העיר הגדולה בחבל, הוא נרחב.

מצושימה ידוע כאחד משלושת אתרי הנוף היפים ביותר ביפן. הוא מפרץ עם 260 איים קטנים, מכוסים בעצי אורן. 

חצי האי אושיקה נמצא בחוף הצפוני של המחוז.

===13 הערים הגדולות במחוז הן (מספר תושבים)===
*היגשימאצושימה (42,762 - נפגעה ברעידת האדמה)
*אישינומאקי (164,294 -העיר שנפגעה הכי קשה ברעידת האדמה)
*איוואנומה (44,379)
*קאקודה (31,905)
*קסנומה (31,905 - נהרסה ברעידת האדמה)
*קוריהארה (77,012)
*נאטורי (72,757 - שדה התעופה סנדאי)
*אוסאקי (135,129)
*סנדאי (1,031,704 - בירת מחוז מיאגי)
*שיאוגאמה (59,429)
*שירואישי (37,432)
*טאגאג'ו (63,256)
*טומה (84,070)

===10 הנפות הן===
נפת איגו, נפת קאמי, נפת קטה, נפת קורוקאוואה, נפת מיאגי, נפת מוטויושי, נפת אושיקה, נפת שיבטה, נפת טודה ונפת ווטארי.

== כלכלה ==
דייג וחקלאות הם מקורות פרנסה חזקים במחוז מיאגי, בין השאר גידול אורז וגידול בעלי חיים בכמות גדולה. בנוסף, סביב סנדאי מתקיימת תעשייה, במיוחד של מוצרי אלקטרוניקה, מכשירי חשמל, ועיבוד מזון.

== גלריה ==
<gallery>
תמונה:Matsushima otakamori08Dec07.jpg|מצושימה במחוז מיאגי
תמונה:Matsushima miyagi z.JPG|מצושימה במחוז מיאגי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:יפן: מחוזות
קטגוריה:טוהוקו: מחוזות
מלחמת לוב–מצרים

מלחמת לוב–מצרים הוא כינויה של תקרית גבול שאירעה בין לוב למצרים בין ה-20 ל-24 ביולי 1977. עקב התקרבותה של מצרים בראשות אנואר סאדאת למערב ועקב שמועות על הסכם שלום קרב בין מצרים לישראל, החלו אלפי אזרחים ואנשי מיליציה עממית לובים לצעוד אל גבול מצרים. התנועה גובתה בירי ארטילרי ותנועת מטוסי קרב מעל שטח מצרים. צבא מצרים הגיב בתקיפות ובעוצמה, הפציץ בסיסי חיל אוויר לובים ונכנס בכוח של שלוש דיוויזיות לתוך שטח לוב, תוך איום כיבוש ערים בשטחה. מעשי האיבה הסתיימו ב-24 ביולי תוך הסכם להסגת הכוחות המצריים אל שטחם.

==רקע==
לאחר עלייתו של אנואר סאדאת לשלטון במצרים ובמיוחד לאחר מלחמת יום כיפור, חל שינוי במדיניות המצרית שכלל התקרבות אל ארצות הברית ואל המערב. זאת בניגוד ללוב, שהמשיכה לדבוק בתמיכה בברית המועצות. שמועות על תחילת מגעים בין מצרים לישראל לקראת הסכם שלום אפשרי עוררו את זעמו של השליט הלובי, מועמר קדאפי, שראה בכך הפרה מצרית של הצהרת ועידת חרטום ("שלושת הלאווים": לא לשלום עם ישראל, לא להכרה בישראל, לא לעריכת משא ומתן עם ישראל).

בתגובה לקרע בין המדינות עלה המתח ביחסים. שגרירויות המדינות הותקפו על ידי מפגינים וב-1 ביוני הורה קדאפי ל-225,000 העובדים המצרים בלוב לשוב לביתם. התסיסה האזרחית לובתה על ידי ממשלת לוב, עד ההצהרה על קיום "צעדה ספונטנית" לקהיר ששיאה היה בגבול מצרים ב-20 ביולי.

לפי דיווח משנת 1978 עולה כי המוסד הישראלי הזהיר ערב המאורעות את ממשלת מצרים מפני כוונות עוינות של לוב וניסיונות של קדאפי לחמם את הגזרה בתקווה למעשי איבה שיגלשו למצרים גופה ויאיימו על יציבות השלטון המצרי.

==השתלשלות המאורעות==
ב-20 ביולי הגיעו אלפי צועדים, אזרחים ואנשי מיליציה אל גבול מצרים מול העיר המצרית סאלום. במקביל לעצירתם בגבול החל צבא לוב בירי ארטילרי ומטוסי מיראז' 5 לובים הוזנקו וטסו בשמי מצרים.

ב-21 ביולי נמשכה המתקפה על סאלום, כאשר גדוד הטנקים ה-9 של צבא לוב חצה את הגבול והתקדם תחת המטרייה האווירית וסיוע ארטילרי.

ב-22 ביולי החלה מתקפת הנגד החריפה. 3 דיוויזיות (אוגדות) של צבא מצרים הדפו את ההתקפה ושעטו אל תוך השטח הלובי. במקביל הפציץ חיל האוויר המצרי יישובים ובסיסי חיל אוויר לובים. ערי הגבול של לוב הושמו תחת מצור מצרי. 

ב-24 ביולי נחתם הסכם הפסקת אש בתיווך נציגי הליגה הערבית, נשיא אלג'יריה הווארי בומדיין ויו"ר אש"ף, יאסר ערפאת. הכוח המצרי נסוג מן השטח הלובי, אך נוצר רושם הרתעתי מצרי.

למצרים נרשמו כ-100 נפגעים (פצועים והרוגים), כמו כן הופלו 6 מטוסים מצריים. ללובים נרשמו כ-400 נפגעים וכן אובדן ציוד רב שכלל 60 טנקים, 40 נגמ"שים, 40 מטוסי מיראז' 5 ומטוס מיג-23 שהושמדו על הקרקע.
באוגוסט נחתם הסכם חילופי שבויים בין המדינות, אירוע שסיים את מצב הלוחמה סופית.

במאמר מערכת של הניו יורק טיימס סוכמה עילת המלחמה בין לוב למצרים: אם אין לערבים את ישראל להילחם בה, הם נלחמים זה בזה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Kenneth M. Pollack, Arabs at War: Military Effectiveness 1948–91, University of Nebraska Press, Lincoln and London, 2002, 
* Simons, Geoff (2004). Libya and the West: From Independence to Lockerbie, I.B. Tauris. 
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.onwar.com/aced/nation/lay/libya/flibyaegypt1977.htm מלחמת לוב-מצרים באתר מלחמות העולם] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמות מצרים
קטגוריה:מלחמות לוב
קטגוריה:1977
קטגוריה:סכסוכי גבול
קטגוריה:מלחמות ומבצעים במזרח התיכון בעת החדשה
Justin.tv

Justin.tv היה אתר אינטרנט לשידור וצפייה בתכני וידאו המופקים על ידי משתמשים באתר. כמו יוטיוב, גם Justin.tv מכנה את דפי המשתמשים "ערוצים", והזרמת וידאו בזמן אמת נקרא "ברודקאסט" (שידור).

חברת הסטארט-אפ שהפעילה את האתר שכנה בסן פרנסיסקו, קליפורניה, והיא הוקמה על ידי ג'סטין קאן שנהג לשדר ללא הפסקה<ref></ref>. השפה המרכזית של האתר היא אנגלית, אך האתר היה זמין ב-14 שפות נוספות, ברמות שונות. בפברואר 2014 דורג האתר במקום 2,210 בדירוג האתרים העולמי של חברת אלקסה.

ב-5 באוגוסט 2014 נסגר האתר רשמית והודעה על סגירתו הופיעה בדף הראשי שלו<ref></ref>. חברת Twitch שרכשה את Justin.tv, עשתה צעד זה מתוך מטרה להתמקד באתר המרכזי שלה, הנושא את שמה.

==קישורים חיצוניים==

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:וידאו באינטרנט
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2007
קטגוריה:אתרי אינטרנט שנסגרו
קאראנגטאנג

הר קאראנגטאנג (באינדונזית: Gunung Karangetang) המכונה גם אפי סיאאו (Api Siau) הוא הר געש הממוקם בחלקו הצפוני של האי סיאאו (השוכן כ-130 ק"מ מצפון לסולאווסי) באינדונזיה.

הר הגעש פעיל, והתפרץ 41 פעמים מאז שנת 1675. התפרצות ההר בשנת 1997 הביאה למותם של שלושה מתושבי האי.
ההר התפרץ לאחרונה ב-11 במרץ 2011, זמן קצר לאחר רעידת האדמה בסנדאי שביפן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.volcano.si.edu/world/volcano.cfm?vnum=0607-02= פרטי ההר]
* [http://www.stuff.co.nz/world/asia/4760575/Indonesian-volcano-erupts כתבה על התפרצות ההר במרץ 2011]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אינדונזיה: הרי געש
קטגוריה:אינדונזיה: גאולוגיה
מארק איצ'יסון יאנג

סר מארק איצ'יסון יאנג בחגיגות [[אחד במאי, 1946]]
סר מארק איצ'יסון יאנג (באנגלית: Sir Mark Aitchison Young; 30 ביוני 1886 – 12 במאי 1974) היה פקיד קולוניאלי בריטי, שכיהן כמושל הונג קונג בעת כניעת הונג-קונג ליפנים, ושהה תקופה ארוכה בשבי היפני. כמו כן, שימש יאנג במשרת המזכיר הראשי של ממשלת המנדט, המשרה השנייה בחשיבותה בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי.

==קורות חיים==
יאנג התחנך במכללת איטון ובמכללת קינגס שבאוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1909 הצטרף לשירות הקולוניאלי הבריטי ושירת בציילון. במהלך מלחמת העולם הראשונה, החל משנת 1915, שירת בצבא הבריטי. בין השנים 1923–1928 שירת כעוזרו של מזכיר מושבת ציילון, ובין 1928–1930 שירת כמזכיר מושבת סיירה לאון. בין השנים 1930–1933 כיהן כמזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל, ומתוקף תפקידו כיהן בפועל כנציב העליון בין כהונתם של ג'ון צ'נסלור וארתור ווקופ.

בשנת 1931 התקבל כחבר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. בשנת 1934 קיבל תואר אביר במסדר זה, וב-1946 קיבל תואר אביר גדול במסדר. בין ה-5 באוגוסט 1933 ועד מרץ 1938 כיהן כמושל ברבדוס, והחל מנובמבר 1937 ועד פברואר 1938 כיהן גם כמושל טרינידד וטובגו. בין 1938 ועד 1941 כיהן כמושל טנגניקה.

ב-10 בספטמבר 1941 החל לכהן כמושל הונג קונג. זמן קצר לאחר מכן, ב-8 בדצמבר 1941 תקף חיל האוויר היפני את פרל הארבור ואת הונג קונג. הקרב על הונג קונג נמשך 18 ימים, ולבסוף, לאחר כיבוש מאגרי המים של האי הונג קונג נאלץ יאנג להודיע על כניעת המושבה ב-25 בדצמבר, והחל הכיבוש היפני של הונג קונג במלחמת העולם השנייה. מפקד הצבא שהגן על המושבה, הגנרל מאלטבי, הציע ליאנג להודיע על כניעה מספר ימים קודם לכן, אולם בשל הוראה מפורשת של ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל להילחם על כל פיסת אדמה באי, סירב יאנג להצעה.

יאנג נכלא על ידי הצבא היפני. בתחילת הכיבוש היפני הוחזק במלון פנינסולה, וזמן קצר לאחר מכן הועבר למחנה שבויי מלחמה בסטנלי שבדרום האי הונג קונג. משם הועבר יאנג למחנה שבויים בשאנגחאי ומשם דרך טאיוואן ליפן. לקראת שלהי מלחמת העולם השנייה, הועבר למחנה שבויי מלחמה במנצ'וריה, ובו נותר עד כניעת יפן בסוף המלחמה.

בספטמבר 1945 שוחררה המושבה מידי הכוחות היפניים ושבה לשליטה בריטית. יאנג חזר לכהן כמושל המושבה ב-1 במאי 1946 (לאחר תקופת התאוששות באנגליה שנמשכה כשנה). לאחר שובו לכהונתו הציע יאנג רפורמה בחוקת המושבה, במסגרתה תיבחר המועצה המחוקקת של הונג קונג בבחירות ישירות, וכן הציע כי גוף מחוקק זה ינהל בפועל את המושבה (כשלמושל עצמו אין זכות וטו על החלטות הגוף המחוקק). יאנג פרש מתפקידו ב-25 ביולי 1947, ותוכניותיו לרפורמה חוקתית נזנחו על ידי המושל הבא אלכסנדר גרנתהאם.

יאנג נפטר ב-12 במאי 1974. יאנג הוא אחד משלושת המושלים שלא נקראו על שמם אתרים בהונג קונג (לצד ויליאם רובינסון וכריס פאטן).

==משפחתו==
יאנג נשא לאישה את ג'וזפין מרי, ונולדו להם שני בנים ושני בנות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://id.lib.harvard.edu/via/olvwork464946/catalog תמונות של יאנג בעת כהונתו כמזכיר הראשי של ממשלת המנדט]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מזכירים ראשיים של ממשלת המנדט
קטגוריה:אנשי שלטון בריטים בתקופת המנדט
קטגוריה:מושלי הונג קונג
קטגוריה:מושלי ברבדוס
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
קטגוריה:מושלי טנגנייקה
קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:אנשי צבא בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1886
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1974
ג'רולד קסל

ג'רולד (יורם) קסל (Jerrold Kessel; 3 במרץ 1944 - 24 בפברואר 2011) היה עיתונאי ישראלי ממוצא דרום אפריקאי, אשר סיקר במשך שנים את ישראל בעבור העיתונות דוברת האנגלית, בין השאר כשליח רשת CNN, במשך 13 שנים, בין השנים 1990 ל-2003.

==ביוגרפיה==
קסל עלה לישראל מיוהנסבורג כשהיה בן 17. למד ספרות אנגלית וספרנות באוניברסיטה העברית. בשנות השישים החל את הקריירה בעיתונות. הוא עבד בגופי תקשורת רבים בהם הוול סטריט ג'ורנל, האקונומיסט, הגרדיאן, הלונדון ג'ואיש כרוניקל והבי-בי-סי. בשנת 1981 מונה לעורך הספורט בג'רוזלם פוסט ואחר כך קודם לתפקיד עורך חדשות בעיתון. תפקידו המוכר ביותר לציבור היה בין השנים 1990 ל-2003, כאשר שימש שליח רשת CNN לישראל. במהלכו דיווח על מלחמת המפרץ, סיקר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני ואת הסכמי השלום וכן את רצח ראש הממשלה יצחק רבין.

לאחר שעזב את משרתו ב-CNN המשיך לעבוד בעיתונות. הוא כתב טור בשם The Sakhnin Diaries, אשר עובד מאוחר יותר לסרט דוקומנטרי וטור ספורט - On the Couch - במהדורה האנגלית של עיתון הארץ. נפטר בשנת 2011 כשהוא בן 66, ממחלת הסרטן והותיר אחריו אישה ובן, עמם התגורר בישראל ונקבר בבית הקברות גבעת השלושה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.jpost.com/JewishWorld/JewishNews/Article.aspx?id=209791 Jerrold Kessel, journalist, author, filmmaker, dies at 65], Leslie Susser, The Jerusalem Post
</div>

קטגוריה:ישראלים ילידי דרום אפריקה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סגל CNN
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת השלושה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
פיקדון קצר מועד

פיקָדון קְצר מועד (בראשי תיבות הכתיב התקני הוא פָּקָ"ם) הוא פיקדון המבטיח תשואה ואת קרן ההשקעה בערכה הנקוב. הפיקדון נקרא "קצר מועד" מכיוון שתקופת ההפקדה בפיקדון מסוג זה אינה עולה על שנה אחת.

פק"מ הוא מכשיר השקעה המוצע על ידי בנקים לתקופה מוגדרת מראש, בריבית קבועה או משתנה. כמו כל הפיקדונות הבנקאיים, פיקדון קצר מועד אינו נסחר בבורסה ולכן מתאים במיוחד למשקיעים סולידיים. היות שהוא קצר, קיימת לרוב התפשרות על התשואה שבריבית, בתמורה לנזילות.

==ראו גם==
* פיקדון ריבית יומי

קטגוריה:בנקאות
בלי בושה (סדרה ישראלית)

בלי בושה היא סדרה דוקו-דרמה בת 20 פרקים העוקבת אחר חיי שישה צעירים בני 17 ומשפחותיהם.

==תקציר העלילה==
דרך נקודת מבטה של לני, מספרת מסתורית בת 17, שמנהלת את חייה בעולם וירטואלי, אנו מקבלים הצצה נדירה לחייהם של שישה בני 17 מנסים לחפש את זהותם בתקופה הכי מרגשת בחיים. התמונה שמתגלה היא מורכבת, פרובוקטיבית, משעשעת ומפתיעה. גיבורי הסדרה אכן חיים בעולם מהיר שטחי וריקני אבל מתחת לפני השטח ההתמודדויות שלהם מחייבות אותם לבגרות ומחייבות את הוריהם להתמודד עם עולמם הפרוע והמהיר של ילדיהם.

==הדמויות==
* מעיין – תלמידה מצטיינת ויפה המתאהבת במוזיקאי מבוגר, בן 41
* קטיה ומיכאל – אחים, בני 18 ו-17 בהתאמה. נולדו לחיי בורגנות ועושר. אביהם נמצא אשם בהונאת פונזי ונשפט ל-8 שנות מאסר.
* קורלי – בת להורים מהגרי עבודה מגאנה ומאוריציוס. נולדה בארץ וזכתה לאזרחות ישראלית, אך אביה גורש לפני 17 שנים. גרה באזור התחנה המרכזית של תל אביב, ומדריכה בשבט הצופים בשכונה, שבט ילדי עובדים זרים. 
* סשה – נכנסה להריון לא מתוכנן בגיל 17.
* גיא – בן למשפחה בורגנית ירושלמית, שיצא מהארון בגיל 16. בעוד שהוריו קיבלו את נטייתו המינית, קשה להם להשלים עם משיכתו לעולם הדראג קווינז.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20141028124035/http://yes.walla.co.il/?w=1%2F10065 בלי בושה], באתר yes וואלה!
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:סדרות דרמה ישראליות
קטגוריה:סדרות נעורים ישראליות
לסלי וליאנט

לסלי וליאנט (אנגלית: Leslie Valiant; נולד ב-28 במרץ 1949) הוא מדען מחשבים בריטי, זוכה פרס טיורינג לשנת 2010. פרופסור באוניברסיטת הרווארד ומחלוצי המחקר בלמידה ממוחשבת.

== חייו ==
את לימודיו עשה באימפריאל קולג', בקינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג' ובאוניברסיטת ווארויק (Warwick), שם השלים דוקטורט, בשנת 1974. וליאנט הוא חלוץ בתחום הבינה המלאכותית ועסק רבות בפיתוח התשתית התאורטית ללמידה ממוחשבת. וליאנט הביא לפריצות דרך גם בתאוריות על מורכבות חישובית וגם בחישוב מבוזר ומקבילי.

אחד מהישגיו העיקריים הוא מאמרו משנת 1984, "תאוריה של הניתן ללמידה" (A Theory of the Learnable), העוסק בלמידה ממוחשבת באמצעות חישובים מקורבים והסתברותיים ובו הציג את הרעיון של למידת PAC.

בשנת 1986 זכה בפרס נבנלינה, בשנת 1997 בפרס קנות', בשנת 2008 הוענקה לו מדליית EATCS מטעם האיגוד האירופי למדעי המחשב התאורטיים. בשנת 2010 זכה בפרס טיורינג. ועדת הפרס ציינה בנימוקיה כי "ב-30 השנים האחרונות תרם לסלי וליאנט תרומות בסיסיות להיבטים רבים במדע המחשב התאורטי. עבודתו פתחה חזיתות חדשות, תרמה מושגים מבריקים חדשים והציגה תוצאות שופעות מקוריות, עומק ויופי. עבודתו של וליאנט פשוטו כמשמעו הגדירה ושינתה את נוף המחקר במדעי המחשב".

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [http://people.seas.harvard.edu/~valiant/ דף אישי] באתר אוניברסיטת הרווארד
* 
* 

קטגוריה:מדעני מחשב בריטים
קטגוריה:מתמטיקאים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס קנות'
קטגוריה:זוכי מדליית EATCS
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג
קטגוריה:זוכי מדליית אבקוס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1949
עמוס פיאט

עמוס פיאט (נולד ב-1 בדצמבר 1956 בחיפה) הוא מדען מחשב ישראלי ופרופסור באוניברסיטת תל אביב.

בין השנים 1976 ל-1982 שירת בצה"ל. בשנת 1987 סיים דוקטורט במכון ויצמן בהנחיית עדי שמיר. בשנים 87–89 היה בפוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי אצל מנואל בלום וריצ'רד קארפ ובשנת 1989 הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב.

יחד עם עדי שמיר ואוריאל פייגה פיתח את פרוטוקול פייגה-פיאט-שמיר.

ב-1987 ייסדו פיאט ויוסי טולפן את חברת אבטחת המידע "מחקר אלגוריתמים". ב-1997 נמכרה החברה לסיילינק האמריקנית תמורת כ-83 מיליון דולר במזומן ובמניות.

זכה בשנת 2016 בפרס פריס קנלאקיס של ה-ACM.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cs.tau.ac.il/~fiat אתר אישי] באוניברסיטת תל אביב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:קריפטוגרפים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון דה שליט
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956