OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מרדכי ניימן

רבי מרדכי ניימן
כנוס משפחת ניימן בשנת תרפ"ד בעקרון

מרדכי ניימן (או נימן, 20 באוגוסט 1834 - כ"ט חשון תרע"ז 29 בנובמבר 1916) מאנשי העלייה הראשונה, מחלוצי החקלאות בארץ ישראל וממקימי מזכרת בתיה.

==קורות חיים==
מרדכי ניימן נולד בט"ו באב תקצ"ד בטולצ'אה, רומניה. הוא התייתם מאמו בגיל צעיר מאוד, ומאביו כשהגיע לבר-מצווה. הוא למד ב"חדר" ומפי מלמדים יודעי תורה, ובעודנו עלם צעיר היה בקי בש"ס ופוסקים ובכל מכמני הספרות העתיקה. השכלתו זו תרמה לכמיהתו לארץ ישראל.

ביוזמת מרדכי ניימן וחבריו נוסד בגאלאץ ועד חובבי ציון.

בן חמישים ושתים שנה היה ניימן בבואו ארצה בא' בתמוז תרמ"ה, 14 ביוני 1885. נוסף לבני ביתו הביא עמו עוד קבוצת צעירים, ששיכנעם לעלות ארצה על-מנת ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל.

כשסיימו את לימודיהם במקוה ישראל נשלחו לשם השתלמות בבית ספר חקלאי גבוה באלג'יר. לאחר מכן 
קנה ניימן נחלה בעקרון (היא מזכרת בתיה) והתיישב בה. בעקבותיו הלכו עוד שש משפחות עולים מרומניה. בהמשך השתלם גם בתהליך גידול טוואי המשי, ענף שהתפתח בראש פינה ובראשון לציון.

בשם מושבתו השתתף מרדכי ניימן ביסוד "התאחדות המושבות" בשנת תר"ס. בשנת תרס"ג (1903) היה נציג מושבתו בכנסייה הארצישראלית בזכרון יעקב.

למרדכי ניימן היו שבעה בנים ושלוש בנות. בתו מינצה פוקס נישאה בשנת 1889 לאיש גדרה בנימין פוקס, חבר תנועת ביל"ו; נכדתו תמר פלר (1888–1937) נישאה למורה יצחק פלר. בתו רחל נישאה למורה והלשונאי יהודה גור, מחבר "מילון גור".
דוד ניימן נישא לברכה קוצ'רסקי והיה מהמייסדים של כפר אהרון, המושבה שהפכה לשכונה בדרום נס ציונה.

על שמו של ניימן נקרא רחוב במזכרת בתיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:מזכרת בתיה: אישים
קטגוריה:מייסדי מושבות בארץ ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי רומניה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1834
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1916
מד השראה

מד השראה אלקטרומכני למדידת צריכת חשמל ביתית
מד הַשְׁרָאה הוא מכשיר מדידה אלקטרוני-מכני למדידת השראות אלקטרומגנטית, שהיא המתח הנוצר במוליך כתוצאה מתנועתו בשדה מגנטי או משינוי השדה המגנטי המופעל עליו.

שימוש אופייני במד השראה הוא במגלה מתכות. זה בנוי מסליל מוליך בו זורם זרם (אלקטרומגנט). כאשר מגלה המתכות מועבר מעל פיסת מוליך, נגרם שינוי בשדה המגנטי שיוצר הסליל בשל ההשראה ממנו לאותה פיסה ומשתנה צריכת הזרם של מגלה המתכות, שינוי המפעיל זמזם שמתריע על גילוי המתכת. באופן דומה מד השראה משמש למדידת צריכת חשמל ביתית, באמצעות דיסקת מתכת המסתובבת בשל השראה אלקטרומגנטית הנוצרת עליה בעת שזרם זורם ברשת החשמל הביתית.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* McKenzie, R. C.; George, R. J.; Woods, S. A.; Cannon, M. E.; Bennett, D. L., Use of the Electromagnetic-Induction Meter (EM38) as a Tool in Managing Salinisation, Hydrogeology Journal, Volume 5, Issue 1, pp. 37-50 (1997). [http://www.springerlink.com/index/W744GG167W430H47.pdf בקובץ PDF]
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* G. L. CHEMELEC, [https://web.archive.org/web/20070410104755/http://www3.telus.net/chemelec/Projects/Metal/Metal.htm כיצד לבנות מד השראות שהוא למעשה מגלה מתכות]

קטגוריה:אלקטרומגנטיות
קטגוריה:מכשירי מדידה חשמליים
ולקחת לך אישה

"ולקחת לך אישה" הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויים של השחקנית רונית אלקבץ ואחיה שלומי אלקבץ, שיצא לאקרנים בשנת 2004.

הסרט, קופרודוקציה ישראלית-צרפתית, הוא סרט הביכורים של שניהם כבמאים, והוא מהווה מעין אוטוביוגרפיה משותפת. הוא הוקרן במדינות רבות, וזכה בהערכה עולמית רבה.

רונית אלקבץ הייתה מועמדת לפרס אופיר על משחקה בסרט.

בשנת 2008 יצא החלק השני בטרילוגיה שהתחיל "ולקחת לך אישה", סרטם המשותף השני של רונית ושלומי אלקבץ, "שבעה", ובשנת 2014 יצא החלק השלישי - "גט".

==עלילה==
עלילת הסרט מתרחשת בעיר חיפה של שנת 1979, ומגוללת את סיפורה של ויויאן, אישה הכלואה בנישואין חסרי אהבה, שנקרעת בין המחויבות שלה לתא המשפחתי ובין מאהב מהעבר שחוזר במפתיע. אירוע זה מצליח לערער את שיגרת חייהם האפורה של בני הבית, ולחשוף את האמת העגומה של חייהם.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
|- 
! שם השחקנ/ית
! שם הדמות
|-
| רונית אלקבץ || ויויאן
|-
| סימון אבקריין || אליהו
|-
| ז'ילבר מלכי || אלברט
|-
| סוליקה קדוש || ממה
|-
| דליה בגר || דונה
|-
| קובי רגב || אביתר
|}

==פרסים==
*פרס המבקרים ופרס הקהל - פסטיבל ונציה 2004
*פרס המבקרים - פסטיבל המבורג 2004
*פרס השחקנית הטובה ביותר - פסטיבל ירושלים 2004
*פרס השחקן הטוב ביותר - פסטיבל סלוניקי 2004
*פרס חבר השופטים - פסטיבל אנקרה 2004
*פרס המשחק הטוב ביותר (רונית אלקבץ, סימון אבקריין) - פסטיבל מונס בלגיה 2004
*פרס FIPRESCI (הפדרציה הבינלאומית למבקרי קולנוע) - פסטיבל סרטי הנשים הבינלאומי המטאטא המעופף 2005

==ראו גם==
* "שבעה" - החלק השני בטרילוגיה של רונית ושלומי אלקבץ
* "גט" - החלק השלישי בטרילוגיה של רונית ושלומי אלקבץ

==קישורים חיצוניים==

* [https://jfc.org.il/movie/37034-2/ הסרט המלא לצפייה בתשלום] ב[https://jfc.org.il/ אתר ארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים]
* [http://www.tam.co.il/18_3_2005/tarbut.htm כתבה בעיתון תל אביב]
* [http://www.transfax.co.il/?CategoryID=244 "ולקחת לך אישה"] באתר טרנספקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:חיפה בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2004
פלקישר באובכטר

אחד מגיליונותיו האחרונים של ה"פלקישר באובכטר"

ה"פֶלקישֶר בֶּאוֹבַּכטר" (בגרמנית: Völkischer Beobachter; משמעות השם: "הצופה העממי") היה ביטאונה של המפלגה הנאצית בגרמניה החל משנת 1920.

העיתון החל את דרכו כביטאון התנועה הפאן-גרמנית בשנת 1887 במינכן ונקרא Münchner Beobachter ("הצופה של מינכן").<br />
עד אוגוסט 1919, עת הוחלף שמו ל"פלקישר באובכטר", החליף הביטאון את בעליו מספר פעמים. בשנת 1920 רכשה התנועה הנאצית את הזכויות על השם וההפצה. המוציא-לאור הראשון של הביטאון היה נאצי אנטישמי בשם דיטריך אֶקָרט, שהשתתף מאוחר יותר בפוטש במרתף הבירה ב-1923. לאחר האירוע ובעקבות המשפטים שנערכו לראשי הקושרים הופסקה זמנית הוצאת העיתון עד פברואר 1925.
המוציא לאור והעורך הראשי משנת 1923, עקב מותו של אקרט, היה אלפרד רוזנברג, ממייסדי התנועה הנאצית ומנהיגה בפועל בתקופה שבה היה אדולף היטלר כלוא לאחר ניסיון הפוטש. עורך בכיר נוסף והמו"ל האחרון (בשנים 1945-1938) היה וילהלם וייס.

תפוצת הביטאון עלתה מ-8,000 גיליונות ב-1920 ל-25,000 בשנת 1923. מפברואר שנה זו החל להופיע בכל יום. החל משנת 1926 החל העיתון להדפיס גם תמונות בנוסף לטקסט. עד שנת 1927 הופיע רק בדרום גרמניה, החל משנה זו החל להופיע בכל רחבי גרמניה.
מאוחר יותר נוצרו 3 מהדורות אזוריות - לדרום גרמניה, לצפונה ולאוסטריה. ב-1933, לפני עלות הנאצים לשלטון, הגיעה התפוצה ל-120,000.
בשנת 1944 הגיע העיתון לשיא תפוצתו - כ-1.7 מיליון עותקים.
ה"פלקישר באובכטר" חדל להופיע בסוף אפריל 1945.

== תוכן וסגנון ==
כשופרה של המפלגה הנאצית שימש העיתון מלכתחילה לפרסום אירועים, הפגנות ומדיניות. מאוחר יותר שימש כאחד מכלי התעמולה החשובים להפצת האידאולוגיה הנאצית. סגנון הכתיבה היה ברור ופשוט ובעל אופי רשמי, כאשר קהל היעד היה עממי בעיקר.
העיתון השתלח בחריפות בדמוקרטיה בכלל וברפובליקת ויימאר בעיקר ונקט בטון אנטישמי קיצוני (נגד "היהדות העולמית") יותר מכל עיתון אחר.

ב-6 ביוני 1940 פורסם בעיתון ריאיון עם הנס פרנק, מושל פולין הכבושה (הגנרלגוברנמן), שבו נדון דבר הוצאתם להורג של שבעה סטודנטים צ'כים. דבריו של המושל משקפים את הלך הרוחות של התנועה הנאצית, כמו גם של ביטאונה:

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.dhm.de/lemo/html/weimar/innenpolitik/beobachter/ פרטים על העיתון], באתר המוזיאון להיסטוריה גרמנית, בגרמנית
* 

קטגוריה:עיתונים נאצים
קטגוריה:גרמניה: עיתונים
קטגוריה:עיתונים בגרמנית
וליקי פרסלב

הכניסה לפרסלב

הביזנטים תוקפים את פרסלב
וליקי פְּרֶסְלַב (בבולגרית: Велики Преслав, "פרסלב הגדולה"; עד 1993 – פרסלב) היא עיר במחוז שׁוּמֶן שבבולגריה, אשר במהלך המאה ה-10 הייתה אחת מהערים החשובות ביותר בדרום אירופה. בין השנים 893 ל-972 הייתה פרסלב עיר הבירה השנייה של האימפריה הבולגרית הראשונה. פרסלב העתיקה היא שמורה ארכאולוגית לאומית הנמצאת ליד העיר המודרנית וליקי פרסלב.

== השנים הראשונות של העיר ==
מעט מאוד ידוע על ההיסטוריה של העיר פרסלב לפני המאה ה-9. שם המקום מצביע בבירור על המוצא הסלאבי של מקימיו אך נראה שעיקר פיתוח העיר, לפני הפיכה לבירה, נעשה על ידי תושביה הבולגרים במהלך המאה ה-9. בסוף המאה ה-9 נבחרה פרסלב להיות בירת ממלכת בולגריה, בעקבות מרידה שמרכזה היה בעיר הבירה הקודמת שפרצה לאחר שהנצרות האורתודוקסית התקבלה כדת המדינה. אצילי עיר הבירה הישנה, פליסקה, והחאן ולדימיר, היו פוליתאיסטים והתנגדו לקבלת הנצרות. ב-892 הם מרדו ללא הצלחה בצאר הבולגרי. כתוצאה מהמרד הצאר הנוצרי החדש, סימאון הראשון, העביר את עיר הבירה לפרסלב. בפרסלב נתקבלה הנצרות בקלות יחסית לעומת פליסקה הפוליתאיסטית וב-864 לאחר הנצרות הבולגרים, נבנו בה מספר כנסיות.

לאחר ההכרזה על פרסלב כעיר בירה, היא התפתחה במהירות והפכה למרכז פוליטי, ספרותי, אמנותי ותרבותי בבולגריה. הצאר סימאון הראשון בנה ופיתח את הבירה במשך 28 שנים והיא הגיעה לשיא התפתחותה בזמנו של הצאר פטר הראשון.

== דעיכה ==
ב-969 סוויאטוסלב, נסיך קייב, צר וכבש את פרסלב, וב-972 היא נכבשה והועלתה באש על ידי הקיסר הביזנטי יוחנן הראשון צימיסקס. הכובשים בזזו את אוצרות פרסלב, סמלי שלטון הצאר הבולגרי והספרים שבספריית הצאר סימאון הראשון. למרות ההרס הגדול, תושבי העיר הצליחו לשקם אותה, אבל קרנה של פרסלב ירד והיא איבדה את תפקידה בתור המרכז הכלכלי והפוליטי של בולגריה.

== הבראת פרסלב ==
בשנותיה הראשונות של האימפריה הבולגרית השנייה התאוששה פרסלב מחורבנה כאשר פטר הרביעי, קיסר בולגריה מלך בעיר. במאה ה-13 המונגולים כבשו את העיר פעמיים והחריבו אותה. פליטי פרסלב הקימו יישוב חדש, שנקרא אף הוא "פרסלב" ומוקם בסמיכות לעיר העתיקה. כיום, שוכנת במקום העיר "וליקי פרסלב", שבה מתגוררים 9,237 תושבים (נכון לשנת 2010).

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.museum-preslav.com אתר השמורה וליקי פרסלב]
* 

קטגוריה:האימפריה הבולגרית הראשונה
קטגוריה:ערי מחוז שומן
כלל לייבניץ לנגזרת מכפלה

כלל לייבניץ (מכונה גם כלל המכפלה) הוא כלל העוסק בגזירת מכפלות של פונקציות הנקרא על שמו של גוטפריד וילהלם לייבניץ.

הכלל המקורי עוסק בנגזרת ראשונה של מכפלת פונקציות:
<math>(f\cdot g)'=f'g+fg' </math> לכל שתי פונקציות <math>f,g</math>, או בסימוני לייבניץ:
:<math>\frac{d(uv)}{dx}=\frac{du}{dx}v+u\frac{dv}{dx}</math> 
מכלל לייבניץ הבסיסי אפשר לפתח את נוסחת האינטגרציה בחלקים:
:<math>\int uv'\,dx=uv-\int u'v\,dx</math>

==הוכחה==
ניתן להוכיח את כלל לייבניץ ישירות על ידי חישוב הנגזרת: 
:<math>\begin{align}(f\cdot g)'(x)&=\lim_{h\to0}\frac{f(x+h)g(x+h)-f(x)g(x)}{h}\\&=\lim_{h\to0}\frac{g(x+h)\bigl[f(x+h)-f(x)\bigr]+f(x)\bigl[g(x+h)-g(x)\bigr]}{h}\\&=\lim_{h\to0}\frac{f(x+h)-f(x)}{h}\cdot\lim_{h\to0}g(x+h)+\lim_{h\to0}f(x)\cdot\lim_{h\to0}\frac{g(x+h)-g(x)}{h}\\&=f'\!(x)g(x)+f(x)g'\!(x)\end{align}</math>

לפונקציות חיוביות, ניתן להוכיח את הכלל על ידי שימוש בכלל השרשרת ובתכונות של הלוגריתם הטבעי:
לכל שתי פונקציות חיוביות <math>f,g</math> מתקיים <math>\ln(f\cdot g)=\ln(f)+\ln(g)</math>.
אם נגזור את שני האגפים ונשתמש בכלל השרשרת נקבל:
:<math>\frac{(f\cdot g)'}{fg}=\frac{f'}{f}+\frac{g'}{g}</math>

==הכללות==
===גזירה חוזרת===
לייבניץ הכליל את הנוסחה לנגזרת ה-<math>n</math>-ית:
:<math>(f\cdot g)^{(n)}=\sum_{k\,=\,0}^n\binom{n}{k}f^{(k)}g^{(n-k)}</math> 
כאשר <math>\binom{n}{k}</math> הוא המקדם הבינומי. הביטוי דומה מאוד ל:
:<math>(a+b)^n=\sum_{k\,=\,0}^n\binom{n}{k}a^kb^{n-k}</math>
הדמיון אינו מקרי, כי את שתי הנוסחאות מוכיחים בצורה זהה באמצעות אינדוקציה, ושתיהן נשענות על אותו רעיון קומבינטורי.

===מכפלה של כמה פונקציות===
ניתן להשתמש בכלל כדי לגזור מכפלה של כמה פונקציות. לדוגמה:
:<math>(uvw)'=u'vw+uv'w+uvw'</math>
:<math>(uvwz)'=u'vwz+uv'wz+uvw'z+uvwz'</math>
באופן כללי, אם הפונקציה היא <math>f(x)=\prod_{i\,=\,1}^nf_i(x)</math> הנגזרת היא:
:<math>f'=\sum_{i\,=\,1}^nf_i'\prod_{k\,=\,1\atop k\,\ne\,i}^nf_k</math>
אם אף אחת מהפונקציות לא שווה ל-<math>0</math>, אפשר לכתוב זאת גם כך:
:<math>\frac{(f_1\cdots f_n)'}{f_1\cdots f_n}=\frac{f_1'}{f_1}+\cdots+\frac{f_n'}{f_n}</math>

==ראו גם==
*נגזרת
*אינטגרציה בחלקים

==קישורים חיצוניים==

*
*

לייבניץ
לירה איטלקית

שטר של 2,000 לירות איטלקיות ועליו דיוקן של [[גוליילמו מרקוני]]
לירה איטלקית או לירטה (באיטלקית: Lira) הייתה המטבע ששימש כהילך חוקי באיטליה בין השנים 1861 ועד 2002, עת החליף אותו האירו. גם בתקופת נפוליאון הייתה הלירה בשימוש בממלכת איטליה, בין השנים 1807 ל-1814. הלירה האיטלקית הייתה מחולקת ל-100 צ'נטזימי (Centesimi ברבים או Centesimo ביחיד), שפירושו באיטלקית "מאית". בעשורים האחרונים למחזור של הלירה האיטלקית, לא היה שימוש בחלק זה של המטבע, מאחר שערכה של הלירה היה נמוך מאוד. לשם השוואה, ב-1999 נקבע שער החליפין של האירו על 1936.27 לירות איטלקיות לאירו אחד.

מקור השם לירה, בדומה ללירה שטרלינג ולשקל, הוא במידת משקל (ליברה. בלטינית: Libra).

המונח "לירטה", שהיה שגור בשפה העברית ככינוי ללירה האיטלקית, מעולם לא היה בשימוש נרחב באיטליה עצמה ומקורו בסיומת הקטנה של שם המטבע ככינוי חיבה. גם בטורקית נהג השימוש במונח "Liret", להבדיל מ-"Lira" טורקית או אחרת.

בשנותיה של איטליה כרפובליקה (מ-1946 ועד החלת האירו כהילך חוקי במדינה) ניתן היה למצוא מטבעות בערכים של 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500 ו-1,000 לירות, ושטרות בערכים של 1000, 2000, 5000, 10,000, 50,000, 100,000 ואף חצי מיליון לירות. מוקדם יותר, כאשר ערכה של הלירה היה גבוה יחסית, הופיעו שטרות בערכים נמוכים יותר ומטבעות קטנים של 1, 2, 5, 10, ו-50 צ'נטזימי.

הלירה האיטלקית הייתה הילך חוקי גם בקריית הוותיקן וגם בסן מרינו. לכל אחת משתי המדינות הייתה מערכת מוניטרית משלה, אולם השימוש ב"לירה ותיקנית" וב"לירה סן - מרינזית" בוותיקן ובסן מרינו, בהתאמה, היה שקול לחלוטין לשימוש בלירה האיטלקית. ערכם של המטבעות הללו היה שווה בדיוק לערכה של הלירה האיטלקית, וניתן היה להשתמש בלירה איטלקית לצד המטבעות המקומיים, ולהפך.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070515000441/http://www.ultimalira.it/inglese/storia_lira_compl.html הלירה האיטלקית - 3000 שנה של היסטוריה]
* [http://news.bbc.co.uk/hi/english/static/in_depth/business/2001/euro_cash/spent_currencies/lira.stm הלירה האיטלקית באתר ה-BBC]

קטגוריה:איטליה: כלכלה
קטגוריה:מטבעות שהוחלפו באירו
קורטו מלטזה

240px
קורטו מלטזה (באנגלית: Corto Maltese) הוא דמות בדיונית, מלח-הרפתקן, פרי עטו של סופר הקומיקס האיטלקי הוגו פראט. סדרות קורטו מלטזה תורגמו לשפות רבות. הספרים לא תורגמו לעברית.

קורטו מלטזה (קורטו ממלטה) הוא קפטן לקוני, שהרפתקאותיו מתרחשות בתחילת המאה ה-20 (עד שנות ה-20 שלה). מתואר כ"קשוח אך בעל לב זהב", אוהד ומגן החלשים. 

הוא נולד בוולטה בירת מלטה ב-10 ביולי 1887, בנו של מלח בריטי מקורנוול ושל מכשפה צועניה מגיברלטר. כנער, חרט את קו החיים שלו על אגרופו, כקביעה כי גורלו בידיו. למרות שהוא מציג עמדה נייטרלית, הוא מצדד אינסטינקטיבית בחלכאים ובמדוכאים. 

הדמות הוצגה לראשונה בסדרה "Una Ballata del Mare Salato" - "בלדת הים המלוח" שיצאה לאור ב-1967 ועסקה במבריחים ושודדי ים באיי האוקיינוס השקט בתקופת מלחמת העולם הראשונה. ב-1970 פראט החל סדרת סיפורי קורטו מלטזה קצרים למגזין קומיקס צרפתי, "Pif gadget". ב-1974 הוא חזר לסיפורים באורך מלא, ושלח את קורטו לסיביר של 1918 בספר "Corte sconta detta arcana" - "קורטו מלטזה בסיביר".

ההרפתקה הראשונה כרונולוגית של קורטו, "La giovinezza" - "השנים המוקדמות", מתרחשת בזמן מלחמת רוסיה–יפן. בכמה סיפורים קצרים (שכונסו בספרים "Les Éthiopiques" - "האתיופיים", "Les Celtiques" - "הקלטיים" ) את מלחמת העולם הראשונה הוא חווה במספר אתרים, משתתף במלחמת האזרחים ברוסיה לאחר מהפכת אוקטובר וצץ בשלבים המוקדמים של איטליה הפשיסטית. בסדרה אחרת, "Gli Scorpioni del Deserto" - "עקרבי המדבר" הוא מתואר כנעדר במהלך מלחמת האזרחים בספרד.

דמותו של קורטו מגלמת את הספקנות של פראט באשר לאמיתות לאומיות, אידאולוגיות ודתיות. קורטו מתיידד עם אנשים מכל קצווי הקשת, כולל רספוטין, דמות של רוסי רצחני (שאינו זהה לרספוטין ההיסטורי, מלבד כמה קווי דמיון פיזי ומספר תכונות אופייניות), היורש הבריטי טריסטן בנטם, כוהנת הוודו "פה זהב", והאקדמאי הצ'כי ג'רמיה סטיינר. הוא פוגש ומכיר גם מספר דמויות היסטוריות כמו ג'ק לונדון, ארנסט המינגוויי, הרמן הסה, בוץ' קסידי, הגנרל הרוסי רומן אונגרן פון סטרנברג ואנוור פאשה הטורקי. מכריו מתייחסים אליו בכבוד רב, כך למשל שיחת טלפון מסטלין משחררת אותו ממאסר ואיום בהוצאה להורג בגבול טורקיה וארמניה.

הספר האהוב על קורטו הוא "אוטופיה" של תומאס מור, אך הוא מעולם לא סיים לקרוא אותו. הוא קורא גם ספרים של ג'ק לונדון, הרמן מלוויל, ג'וזף קונרד, רוברט לואיס סטיבנסון, לאופולדו לוגונס. 

סיפורי קורטו מלטזה נעים בין הרפתקאות המבוססות היסטורית לבין רצפי חלום אוקולטיים. הוא נוכח בירי בברון האדום, עוזר לאינדיאנים בני "חיברו" בדרום אמריקה ובורח מהפשיסטים בוונציה, אך גם עוזר למרלין ולאוברון להגן על בריטניה ומבקר ביבשת האבודה "מו".

ב-1976 הספר "בלדת הים המלוח" זכה בפרס ל"ספר הקומיקס הריאליסטי הזר הטוב ביותר" בפסטיבל הקומיקס הבינלאומי ב-Angoulême (צרפת).

ב-2002 יצא לאקרנים סרט אנימציה דובר צרפתית המבוסס על הספר "קורטו מלטזה בסיביר".

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס
קטגוריה:קומיקס
שמתי ברז למורה

שמתי ברז למורה (באנגלית: Ferris Bueller's Day Off - "היום החופשי של פריס ביולר") הוא סרט קולנוע שביים ג'ון יוז ב-1986. עלילת הסרט עוקבת אחרי עלילותיו של תלמיד בית הספר התיכון פריס ביולר (מתיו ברודריק), אשר מחליט באחד מהימים להבריז מבית הספר.

== עלילה ==
הסרט עוקב אחר עלילותיו של פריס ביולר (ברודריק), תלמיד בית הספר תיכון משיקגו, אשר מחליט באחד מהימים להבריז מבית הספר. את יום זה, מעביר ביולר במרכז העיר עם ידידו הטוב קאמרון פריי (ראק) וחברתו סלואן פיטרסון (שרה), תוך כדי שהוא מצליח באופן יצירתי להערים על מנהל בית הספר שלו (ג'ונס), אחותו הצעירה ג'ייני (גריי), והוריו. הסרט מתאפיין בשבירת הקיר הרביעי, ביולר פונה לעיתים קרובות ישירות לקהל ומסביר את הטכניקות שלו ואת מחשבותיו.

במהלך הסרט מבקרים הגיבורים במונומנטים מפורסמים של שיקגו בהם משחק בייסבול בריגלי פילד, מגדל סירס, מכון האמנות של שיקגו, בורסת הסחורות של שיקגו, וכן במצעד יום פון שטיובן.

== השראה לתוכניות טלוויזיה ומחוות ==
* בעקבות הצלחת הסרט, הופק ב-1990 סיטקום של NBC בשם "פריס ביולר" המבוסס על הסרט בכיכובם של צ'ארלי שלאטר וג'ניפר אניסטון בתפקיד פריס וג'ייני. הסדרה נמשכה במשך עונה אחת בלבד ובוטלה לפני סיום העונה.
* "פרקר לואיס", הייתה קומדיית מצבים טלוויזיונית אשר הושפעה רבות מעלילת הסרט, בה הדמות הראשית הייתה באופן דומה נער מתבגר, מרדן ובעל קסם אישי. הסדרה אשר הופקה במקור בשביל רשת FOX האמריקנית נפרסה על פני שלוש עונות, בין השנים 1990 עד 1993.
* סצנת הסיום של סרט הקולנוע דדפול היא מחווה לסצנת הסיום של הסרט.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.idiotsavant.com/bueller/ אתר עם תכנים רבים על הסרט] 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטי ג'ון יוז
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:שיקגו: תרבות
הבר בפולי ברז'ר

הבר בפולי ברז'ר (Un bar aux Folies Bergère) הוא ציור של הצייר הצרפתי הנודע אדואר מאנה, משנת 1882. זהו ציור שמן על בד בגודל 97X130 ס"מ.

פולי ברז'ר הוא שמו של מועדון פריזאי שטיפח את מופעי ה"וראייטי", ולעיתים קרובות השתתפו פרוצות בנשפים שנערכו בו.

כשמבקר האומנות הצרפתי פול אלקסיס כתב על יצירתו הגדולה האחרונה של מאנה, "הבר בפולי ברז'ר", הוא תיאר את המוזגת כ"עומדת מאחורי הבר, נערה יפהפייה, חיה באמת, מודרנית באמת". מאנה, שהיה איש הכרך המובהק עד סוף חייו, יצר מחדש את העולם האופנתי שהכיר ואהב עם כל זוהרו ועל כל חסרונותיו.

את "הבר בפולי ברז'ר" צייר מאנה שנה לפני מותו, כשכבר היה חולה אנוש וידע שימיו האחרונים מתקרבים. אפשר לחוש בעצבות אחרית הימים המסתתרת תחת הבעתה המשועממת של המוזגת, סוּזון שמה. אף כי היא מוקפת באור החשמל העליז (סממן חדש ומודרני), היא מרוחקת ודעתה מוסחת. באורח אופייני ליצירות של מאנה, העליצות של חיי הלילה הסואנים של פריז מאוזנת בתחושת ניכור פרטית.
יש הקושרים את צנצנת הפרחים על הבר למצבו הבריאותי של מאנה והוא מייצג את סוף חייו מפני שהוא לא מבהיק ויש בו הרבה פחות ירידה לפרטים.

מאנה "הואשם" בסטייה מחוקי הפרספקטיבה של האקדמיה, היות שניתן לראות את השתקפותו של הלקוח המשוחח עם המוזגת אבל לא את גופו, כפי שהיה צפוי לראות בהתחשב במקומו בהשתקפות. מי שמגנה את מאנה בשל כך אינו מבין את כוונתו האמיתית: אנחנו, הצופים, מצוירים בעמדתו של הלקוח ולכן אנחנו תופסים את מקומו ובכך לוקחים חלק מסוים ביצירה.

כל הציור, פרט לדמות המוצקה של סוזון, המוזגת, ומהבר עמוס המשקאות, הוא השתקפויות בלבד. מריחות של צבע כחול-אפור מונוכרומטי כמעט, שהונחו על משטח הבד, מעוררות את תחושת האווירה רוויית העשן ומתארות את פני המראה השטוחים. בתוך מהומת הקהל הצפוף ניתן לגלות דיוקן זעיר ומדליוני של ידידיו של מאנה (מרי לורן וז'ין דמארסי).

מפתיע לגלות כי בפינה העליונה, מעל זוהרן הלבן של נורות החשמל, חבויה נוכחותן המוזרה במעט של זוג רגליים במגפיים ירוקים וקטנים. למעשה זוהי השתקפות של לוליינית הטרפז, שמציגה את סגנון החיים של הבר "פולי ברז'ר".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אימפרסיוניזם
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:אדואר מאנה
קטגוריה:לונדון: יצירות אמנות
יום חול

ביהדות, יוֹם חוֹל הוא יום שאינו שבת, חג, או חול המועד.
הכינוי חול נגזר מהמילה "חולין" והמשמעות היא שהוא בעל חשיבות פחותה מימים אחרים הפזורים על פני לוח השנה.

ביום חול מותרות בעשייה כל המלאכות האסורות בשבת, ולכן ששת ימי החול של כל שבוע קרויים גם "ששת ימי המעשה".

בימי חול ישנן שלוש תפילות - ערבית, שחרית ומנחה (למעט ראש חודש, בו יש גם תפילת מוסף).

הבדל נוסף בין יום חול לשבת, חג וחול המועד הוא שבסתם יום חול אומרים תחנון בתפילות שחרית ומנחה, בניגוד לשבת, חג או חול המועד שלא אומרים. ישנם ימי חול שגם בהם לא אומרים תחנון. 

==ראו גם==
* חג
* שבת
* שיר של יום חולין

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שבת
קטגוריה:חגי ישראל ומועדיו
קטגוריה:זמן
סוכנות החלל הנורווגית

סוכנות החלל הנורווגית (בנורווגית: Norsk Romsenter, בראשי תיבות: NRS, מילולית: מרכז החלל הנורווגי; באנגלית: The Norwegian Space Agency, בראשי תיבות: NOSA) היא סוכנות ממשלתית נורווגית הפועלת תחת אחריותו של משרד המסחר, התעשייה והדיג הנורווגי. היא הוקמה בשנת 1987 בשם: "מרכז החלל הנורווגי" בשילוב החלטתה של נורווגיה להצטרף לסוכנות החלל האירופית (ESA). בשנת 2019, הארגון שינה את שמו באנגלית לשם הנוכחי. המשרד אחראי על פיקוח ותיאום פעילויות החלל של נורווגיה, וכן פועל מול מוסדות סוכנות החלל האירופית, שנורווגיה חברה בה. אחד היעדים של המשרד הוא הגדלת הצמיחה במגזר החלל הנורווגי ב־10% מדי שנה. מטרות סוכנות החלל הנורווגית: 

* לקדם את הפיתוח והתיאום של פעילויות החלל הנורווגיות, ואת האינטרסים והצרכים הממשלתיים בפעילות החלל
* להכין הצעות לתוכניות משולבות לטווח הארוך לפעילויות בחלל ולהגיש אותן למשרד המסחר, התעשייה והדיג
* לנהל את המשאבים ואת המימון של סוכנות החלל הנורווגית מממשלת נורווגיה ומקורות אחרים
* לדאוג לאינטרסים הנורווגיים בקשר עם ארגוני מגזר החלל במדינות אחרות כמו גם ארגונים בינלאומיים

== פעילות הסוכנות ==

===מדעי החלל===
נורווגיה פעילה בתחום חקר השמש, האינטראקציה בינה לבין כדור הארץ. נורווגיה היא מהמדינות המובילות בחקר האורורה באמצעות רקטות מחקר, טלסקופים ולוויינים.

===לוויינים===
נכון לשנת 2021, לנורווגיה יש חמישה לוויינים שתפקידם לנטר את התנועה הימית הנורדית, והם: AISSat-1, AISSat-2, NorSat-1, NorSat-2 ו־NorSat-3.

===משגרים ורקטות מחקר===
נורווגיה מקיימת פעילות רציפה של שיגור רקטות מחקר אל שולי החלל, ללימוד האטמוספירה והאורורה.

===תחנות מעקב אחר לוויינים===
מיקומה של נורווגיה מאפשר לה לעקוב באופן מיטבי אחר לוויינים המקיפים את כדור הארץ במסלול קוטבי. שירותי מעקב לווייניים נמכרים למדינות אחדות ומהווים מוקד הכנסה חשוב לסוכנות החלל הנורווגית. 

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20080916180433/http://www.spacecentre.no/English/ אתר האינטרנט הרשמי] של מרכז החלל הנורווגי בארכיון האינטרנט Wayback Machine 

==הערות שוליים==

נורווגיה
שלמה זלוטניק

רחוב על שם שלמה זלוטניק ב[[פתח תקווה.]]
שלמה זלוטניק (15 באוקטובר 1914 – 11 בספטמבר 2001) היה נוטר, לוחם ההגנה מחנך ואיש ציבור.

==ביוגרפיה==
שלמה זלוטניק נולד באורלה שבפולין לשרה ובערל זלוטניק. הוא התחנך באווירה ציונית מסורתית ולאחר שסיים בי"ס טכני בביאליסטוק, החל לגלות עניין רב בעשייה למען הזולת. בגיל 18 מונה למזכיר הקהילה בעיר מגוריו וייסד בה חברה של לינת צדק, שתפקידה היה לספק לינת לילה למשפחות החולים. בחברה היו 300 חברים והיא הגישה בנוסף עזרה לנזקקים לתרופות ובפנייה לרופא. זלוטניק שימש כיו"ר החברה עד לעלייתו לארץ ישראל.

בשנת 1938 העפיל לארץ ישראל במסגרת עליית אף על פי. הוא השתקע בפתח תקווה, ונשא לאישה את רחל לבית שקלובסקי. בשנת 1941 הצטרף לארגון "ההגנה" בו שירת כנוטר ושוטר במשטרה המיוחדת באזור הצפון. השתתף במלחמת העצמאות, במלחמת סיני ובמלחמת ששת הימים ולאחר-מכן המתנדב במשמר אזרחי. שנים רבות היה פעיל כחבר ועד ארגון ותיקי ההגנה בפתח תקווה. במשך 25 שנים הורה בבית ספר "עמל" בפתח תקווה. כמתנדב הוא תרם מזמנו ומכספו לגופים ואנשים נזקקים לחיילי צה"ל, לתלמידים ולעולים.

היה אח (חבר) בלשכת חבצלת השרון של ארגון בני ברית. כיהן כסגנו של נשיא הלשכה, פנחס רשיש, ונשיא בעצמו במשך חמש שנים. במסגרת זאת פעל לחלוקת מלגות לתלמידי בתי הספר התיכוניים הנזקקים לעזרה, בהם לעולים חדשים, אימץ נכים, חולים ונזקקים ופעל למען חלוקת שי לנצרכים. בנוסף, התנדב זלוטניק בין היתר באגודות "הוועד למען החייל", "העמותה למען הקשיש", "י.ע.ל", "ניצן-למען העיוור" ו"האגודה למלחמה בסרטן".

לשלמה שלשה ילדים.

== הנצחה והוקרה ==
בשנת 1993 העניקה לו עיריית פתח תקווה את תואר "יקיר העיר פתח תקווה" ולאחר מותו הנציחה את זכרו ברחוב הנקרא על שמו.

בנוסף, ארגון ותיקי ההגנה העניק לו את התואר "יקיר ההגנה".

==קישורים חיצוניים==
* תמונתו ואילן משפחתו של באתר MyHeritage.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:יקירי פתח תקווה
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:נוטרים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
עבדאללה ברגותי

עבדאללה ברגותי (בערבית: عبدالله البرغوثي, בתעתיק מדויק: עבדאללה אלברע'ות'י; נולד ב-1972) הוא טרוריסט פלסטיני, ממפקדי הזרוע הצבאית של החמאס ביו"ש. כיום הוא מרצה 67 מאסרי עולם בישראל.

==ביוגרפיה==
חלק מהספרים שכתב ברגותי בזמן שישב בבית הסוהר
ברגותי הגיע ליהודה ושומרון מכווית בשנת 1999, וניצל את השכלתו כמהנדס על מנת לייצר עשרות קילוגרמים של חומרי נפץ ומטעני חבלה עבור גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס.

ברגותי אחראי לביצוען של עשרות התקפות טרור ופיגועים כנגד ישראלים, ובהן הפיגוע במסעדת סבארו בירושלים באוגוסט 2001; פיגוע ההתאבדות הכפול במדרחוב בן יהודה בדצמבר 2001; הפיגוע בקפה מומנט במרץ 2002; הפיגוע במועדון השפילד קלאב בראשון לציון במאי 2002; הפיגוע באוניברסיטה העברית בהר-הצופים ביוני 2002; הפיגוע ברחוב אלנבי בתל אביב בספטמבר 2002; הפיגוע בחוות הדלק והגז פי גלילות; הנחת מטענים על פסי הרכבת ברמלה ובלוד. בפיגועים אלו נרצחו 66 בני אדם ונפצעו כ-500.

ברגותי נעצר במרץ 2003, ובגין חלקו בפיגועים דלעיל נידון בנובמבר 2004 ל-67 מאסרי עולם – עונש זה הוא העונש הארוך ביותר שאושר רשמית שניתן אי פעם מחוץ לארצות הברית.

ברגותי לא הביע כל חרטה במשפטו, האשים את ישראל והביע צער שלא ניתנה לו ההזדמנות להרוג יהודים נוספים. בגזר דינו כתבו השופטים: "מבול הטרור הרצחני שהנאשם פתח בו היה אחד מהחמורים ביותר בהיסטוריה רוויית הדמים בתולדות המדינה". בעת הקראת גזר הדין נתקף ברגותי זעם, איים להרוג את השופטים וללמד כל אסיר חמאס איך להכין פצצות. כתוצאה מכך ריצה את תקופת מאסרו בבידוד.

בשנת 2009, כחלק מהמגעים לשחרורו של החייל החטוף גלעד שליט, עלה שמו של עבדאללה ברגותי כאחד מהמועמדים לשחרור בעסקת השבויים, אך עקב התנגדות ישראל לא נכלל בעסקה שנחתמה באוקטובר 2011. באוקטובר 2015 פורסם שבזמן מאסרו הוא ממשיך לקבל משכורת מהרשות הפלסטינית וכי עד 2015 קיבל יותר מרבע מיליון שקלים.

במהלך גיבוש העסקה לשחרור חטופים בחודש יוני 2024, עלה שוב שמו של ברגותי כמועמד לשחרור. לפי גורם ביטחון בכיר משירות הביטחון הכללי, הוא עלול להיות סנוואר הבא.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילי חמאס
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:מורשעים ברצח בישראל
עבדאללה
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1979
מסור

מסור נפוץ
מסור עם שתי ידיות, אחת בכל צד של הלהב.
מסוֹר (גם משׂוֹר) הוא כלי עבודה ידני אשר באמצעותו חותכים עץ וחומרים אחרים. החיתוך נעשה על ידי הצבת השיניים על החומר והעברתן קדימה ואחורה שוב ושוב במהירות.

== היסטוריה ==
המסורים הראשונים נבנו מחומרים משוננים כגון צור, אובסידיאן, קונכיות של צדפות ושיני כרישים.

== מבנה המסור ==
המסור בנוי מלהב משונן וידית אשר לרוב עשויה מעץ או פלסטיק. בנוסף, קיימים סוגים שונים של מסורים, כגון מסורים עם שתי ידיות, אחת בכל צד של הלהב ו הפועלים על חשמל, קיטור, לחץ מים ומקורות כוח אחרים.

ישנם מסורים המיועדים לחיתוך מתכות, להבם של אלה יהיה עשוי לרוב מחוט תיל משונן או מרצועת מתכת דקה וחזקה.

בימינו, שיני המסור המודרני בנויות ומסודרות לפי החומר אותו המסור מיועד לחתוך.

== ראו גם ==
* טביתא באביט
* מסור מוזיקלי
*גרזן

== קישורים חיצוניים ==

* [http://toolemera.com/bkpdf/Story%20of%20the%20Saw(2).pdf Story of the Saw] 
* 

*
קטגוריה:כלי חיתוך
קטגוריה:נגרות: כלי עבודה
אלי גלפרין

אלי גלפרין (נולד ב-10 בפברואר 1974) הוא שחקן תיאטרון וקומיקאי ישראלי.

== ביוגרפיה ==
אלי גלפרין נולד ב-1974 בפתח תקווה. הוא בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב במחזור של 1997.

גלפרין השתתף בעונה השנייה של "האלופה" בתפקיד גולדה, בסדרה "מתי נתנשק?" בערוץ 10, בסדרה "קוויקי" בביפ, בקומדיה "האמא של הרווקה" וב"גור ואוח" – בערוץ ג'טיקס.

בתיאטרון צוותא שיחק במופע הבידור "פותחים פה לשפן" (ביחד עם מיכל לוי ואיילת רובינסון), ובתיאטרון תמונע, בהצגה "רביזור". יחד עם השחקנית מיכל רובין, גלפרין כתב וביים את הצגת הילדים "לא רוצה לקום" בהפקת "התיאטרון שלנו".

הוא היה חבר קבוע בתוכנית ההומור והסאטירה "יתוש בראש", בגלי צה"ל ובטלוויזיה החינוכית.

גלפרין השתתף בסרטו של מנשה נוי "פתיחה 1812", בסדרות הטלוויזיה "בסימן ונוס", "תחת שמי ורונה", בסרט "אחים" ובמספר פרסומות.

בשנת 2009 שיחקה בסדרה "קוויקי" אשר שודרה בערוץ 2 קשת שיחק בתפקיד ליצן רפואי. 

בשנים 2012–2013 השתתף גלפרין בעונות הראשונה והשנייה של סדרת הילדים "מר עגבנייה", בתור קריין החדשות.

בשנת 2012 שיחק בסדרה "זנזורי" בתפקיד גרטנר.

באותה שנה שיחק בסדרה דירה עם כניסה בחצר בתפקיד דוור.

בשנת 2013 שיחק בסדרת הילדים "קופיקו" בתפקיד מתורגמן למר הירושי משגרירות יפן.

בשנת 2014 שיחק בסרט "שושנה חלוץ מרכזי" בתפקיד הרב קמינר מורה בישיבה.

בשנים 2015–2016 השתתף גלפרין בעונה השלישית של הסדרה "החממה", בתור דוקטור אייזנברג.

בשנת 2015 שיחק בסדרת הטלוויזיה "ג'ינג'י" בערוץ ג'וניור לצופי yes, בתפקיד רופא שיניים.

בשנת 2016 שיחק בסדרה הרוסים שיחק בתפקיד צ'יקו.

בעבר היה גלפרין שחקן "הבימה" והשתתף בהצגות "קבוצת הצעירים" בניהולו האומנותי של אילן רונן.

גלפרין מגלם את דמותו של "שטוזי תפוזי" בהצגה "מחסן השטוזים של דתיה" בהפקת תיאטרון אורנה פורת מאז 2009 ועד היום.

בטלוויזיה כתב והגיש את פינת הסטנדאפ בתוכניתה של מיכל זוארץ "שישי עם מיכל" ובזמן מלחמת לבנון השנייה, הגיש פינת סטנדאפ וסאטירה בתוכנית "חשיפה לצפון" בערוץ הראשון. מאז אפריל 2013, הגיש בתוכנית הבוקר של אורלי וגיא בערוץ 10 פינת הומור וסאטירה יומית בשם "החיים, הפקקים ומה שביניהם", בה שולבו דיווחי תנועה. לצד הדיווח על עומסים בכבישים, הוא הגיש קטעי סטנדאפ קצר בענייני היום. את הפינה כתבו אלי גלפרין וחיים אלמקיס. בהמשך, החל גלפרין לערוך גם חידונים יומיים קצרים במסגרת התוכנית. עם מעברם של אורלי וילנאי וגיא מרוז לתוכנית בשעות הערב, המשיך גלפרין את פינתו במסגרת התוכנית "בוקר אור", עד סיום שידורה של התוכנית בינואר 2019. בסך הכל, ערך גלפרין כאלפיים חידונים במסגרת זו של תוכנית הבוקר.

ב-2019 שיחק בתפקיד קטן בעונתה השלישית של "צומת מילר".

ב-2021 שיחק בסדרת הילדים "אבא מטפלת" בתפקיד בני בוננזה בעל מפעל לציפיות שנפגש עם ליאור.

ב-2022 שיחק בסדרה הקומית "שנות ה-90" בתפקיד שמואל מנהל המלון בו עובדים שלום ובקי המתקמצן על הוצאות המלון. מסביר לאנשים דברים בעזרת דפדפת שכותב בה שירטוטים.

גלפרין נשוי ואב לארבעה. מתגורר ברמת גן.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.youtube.com/eligalperin אלי גלפרין], ביוטיוב
* [http://www.habama.co.il/Pages/Event.aspx?Subj=7&Area=1&EventId=26027 אלי גלפרין], באתר "הבמה"
* [http://www.parshan.co.il/index2.php?id=8255&lang=HEB ביקורת על המופע של אלי גלפרין]

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:קומיקאים יהודים ישראלים
קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
התנגשות אלסטית

התנגשות אלסטית (או התנגשות אלסטית לחלוטין) היא התנגשות בה סך כל האנרגיה הקינטית של הגופים המתנגשים לאחר ההתנגשות שווה לסך כל האנרגיה הקינטית שלהם לפני ההתנגשות. מכאן שהתנגשויות אלסטיות יכולות לקרות רק אם אין המרת אנרגיה קינטית לסוגי אנרגיה אחרים (בניגוד להתנגשות פלסטית). 
בהתנגשות אלסטית מקדם התקומה שווה לאחת.

התנגשויות של אטומים הן התנגשויות אלסטיות. התנגשות של גופים מאקרוסקופים איננה התנגשות אלסטית משום שתמיד תהיה המרה של חלק מן האנרגיה הקינטית לחום. התנגשויות של מולקולות שאינן חד-אטומיות הן אלסטיות בתנאי שאין המרת אנרגיה קינטית לרוטציות, או ויברציות של המולקולות.

==התנגשות אלסטית של שני גופים במימד אחד==
האנרגיה הקינטית של שני הגופים נשמרת, לפי הגדרה:

<math>\frac{1}{2}m_{1}v_{1}^2+\frac{1}{2}m_{2}v_{2}^2=\frac{1}{2}m_{1}u_{1}^2+\frac{1}{2}m_{2}u_{2}^2</math>

חשוב לשים לב כי התנע איננו בהכרח נשמר. שימור אנרגיה איננו גורר שימור תנע.

במקרים שבהם גם מתקיים שימור תנע: עבור כל שני גופים בעלי מסה נתונה, אם מהירותם לפני ההתנגשות נתונה גם היא נוכל לחשב את מהירותם לאחר ההתנגשות האלסטית.

קיימת גם נוסחה הנגזרת מהנוסחה לשימור אנרגיה קינטית ושימור תנע כאשר ההתנגשות היא חד־ממדית:

<math>\vec v_{1}-\vec v_{2}=-(\vec u_{1}-\vec u_{2})</math>

==דוגמה - התנגשות גופים שווי מסה בממד אחד ובשני ממדים==
ניתן להשתמש בשתי המשוואות הללו גם עבור שני גופים שווי מסה המתנגשים במישור, על ידי פירוק וקטור התנע לרכיביו. נתבונן במערכת המנוחה של אחד הגופים לפני ההתנגשות, במערכת זו לפני ההתנגשות הגוף האחד עומד והשני נע לעברו. כיווני התנע של הגופים לאחר ההתנגשות יהיו ניצבים זה לזה, מכיוון שעל פי חוק שימור האנרגיה המהירות בריבוע של הראשון לפני ההתנגשות שווה לסכום הריבועים של המהירויות אחרי ההתנגשות, כמו במשולש ישר-זווית. זאת במקרה שבו הגופים באותה מערכת אינם נעים בקו ישר. אם לעומת זאת התנועה היא בקו ישר אחד, הגוף השני לאחר ההתנגשות ייעצר והראשון יקבל את מהירותו - כפי שממחישה עריסתו של ניוטון.
המחשת התנגשות בשני ממדים
[[עריסתו של ניוטון, המחשת התנגשות בממד אחד]]

==ראו גם==
* התנגשות פלסטית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכניקה
קטגוריה:אנרגיה

ru:Удар#Абсолютно упругий удар
קרפצ'יו

קרפצ'יו
קרפצ'יוֹ (נהגה קרפצ'וֹ; באיטלקית: Carpaccio) הוא מאכל מבשר בקר, עגל או דג לא מבושל שנחתך לפרוסות דקיקות, המוגש לרוב כמתאבן. שם המאכל נגזר משמו של הצייר ויטורה קרפצ'ו שנהג להשתמש בגוון אדום המזכיר את צבעו של בשר בקר נא.

בדרך כלל הפרוסות הדקיקות מוגשות ברוטב של שמן זית ומיץ לימון או חומץ בלסמי, לרוב עם עלים ירוקים כגון רוקט (ארוגולה) ופרוסות דקיקות של גבינת פרמזן.

קרפצ'יו בקר נעשה בדרך כלל מחלקי פילה או סינטה. כיוון שבשר בקר לא מבושל קשה מאוד לחיתוך לפרוסות דקיקות ישנם שפים ובשלנים ביתיים המכניסים את נתח הבשר למקפיא לזמן מה, כדי להקל על פריסתו.

המונח קרפצ'יו הושאל למגוון מאכלים המוגשים כפרוסות דקיקות, כולל תפוחים, עגבניות, לובסטר, טונה, טרוטה ורבים נוספים. השף הישראלי אייל שני משתמש במונח זה למשל לקרפצ'יו סלק והשף עזרא קדם – לקרפצ'ו חציל. רמת הבישול במאכלים אלו נעה בין ללא בישול, צריבה, בישול קצר ובישול מלא.

את המנה יצר ב-1950 ג'וזפה צ'יפריאני, הבעלים של הרי'ס בר בוונציה, בעבור ידידה שנאסר עליה מסיבות רפואיות לאכול בשר מבושל. גרסה אחרת טוענת שהמאכל הומצא רק בשנת 1963, בשנה שבה התקיימה תערוכת רטרוספקטיבה לצייר קרפצ'ו בוונציה<ref name=":0" />.

==ראו גם==
* סטייק טרטר
* סביצ'ה

==קישורים חיצוניים==

* מירי חנוך ואייל שני, [https://web.archive.org/web/20110928234933/http://food.walla.co.il/?w=%2F900%2F624963 על הסכין], פורסם בהארץ, באתר וואלה
* 
* [https://web.archive.org/web/20080621062046/http://www.cipriani.com/cipriani/Consigli/carpaccioe.htm מתכון קרפצ'יו מ"הארי'ס בר", בו הומצא] 
* [http://www.cooks.org.il/בשר/article-1384.html מתכון לקרפצ'יו בקר], באתר Cooks

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:בשר נא
קטגוריה:מאכלי דגים
קטגוריה:המטבח האיטלקי
קטגוריה:מאכלים הקרויים על שם אישים
טמפרטורת קירי

נקודת קירי (T<sub>c</sub>), או טמפרטורת קירי היא מונח בפיזיקה, הקרוי על שם פייר קירי (1859–1906), ומתייחס לתכונות של חומרים פרומגנטיים ושל חומרים פיאזואלקטריים.

בחומרים פרומגנטיים, נקודת קירי היא הטמפרטורה שמעליה מאבד החומר את תכונותיו הפרומגנטיות, כמו למשל מגנטיות.
{| border="1" cellspacing="0" class="wikitable"
|+ |נקודת קירי במספר חומרים פרומגנטיים
|-
! חומר
! T<sub>c</sub> בקלווין
! T<sub>c</sub> בצלזיוס
|- 
| קובלט (Co)
| 1388°K
| 1115°C
|- 
| ברזל (Fe)
| 1043°K
| 770°C
|- 
| ניקל (Ni)
| 627°K
| 354°C
|- 
| כרום-אוקסיד (CrO<sub>2</sub>)
| 386°K
| 113°C
|}

קירוב טוב לטמפרטורת קירי של חומרים פרומגנטיים הוא ρ/m(μ<sub>0</sub>μ<sup>2</sup>)/k ≈ T<sub>c</sub>
כאשר μ המומנט המגנטי של אטום בודד, ρ צפיפות החומר, m מסת אטום בודד,μ<sub>0</sub> פרמאביליות הריק ו-k קבוע בולצמן. בחומרים פיאזואלקטריים, נקודת קירי היא הטמפרטורה שמעליה מאבד החומר את תכונותיו ליצור מתח חשמלי בתגובה ללחץ מכני.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:פיזיקה של חומר מעובה
קטגוריה:מגנטיות
קטגוריה:טמפרטורה
חלון סודי

חלון סודי (באנגלית: Secret Window) הוא סרט מתח/אימה משנת 2004, אשר בוים ונכתב על ידי דייוויד קפ. הסרט מבוסס על ספרו של סטיבן קינג.

==עלילה==
מורטון 'מורט' רייני, הוא סופר מצליח, שחייו נקטעים משלוותם, כאשר הוא תופס את אשתו איימי עם גבר אחר בשם טד מילנר. כתוצאה מכך, הוא תובע מאשתו גירושים, אך אלו נעשים מכוערים וקשים. הוא אינו מצליח להתמודד עם העוול שנוצר ונכנס לדיכאון עמוק. בעקבות זאת, הוא עובר להתגורר בבקתת נופש מבודדת, על שפת אגם פסטורלי, בתקווה ששם יצליח לכתוב מחדש. בכל זמן שהותו בבקתה, הוא אינו מצליח לשוב ולכתוב יותר משורה אחת, ודיכאונותיו רק מחמירים. יום אחד מגיע לביתו במפתיע איש בשם ג'ון שוטר, בחור דרומי מסתורי בעל כובע שחור, המאשים את מורט בגנבת אחד מסיפוריו - "חלון סודי". כשזה דורש פיצוי ממורט, מורט מזלזל בו, ומסלק אותו מביתו. לאחר מעשה זה, מתחיל שוטר לחסל זה אחר זה את כל האנשים הקרובים למורט.

בסוף הסרט, מתגלה כי לאורך כל הסרט מורט סבל מפיצול אישיות בעקבות בגידת אשתו בו, ושוטר הייתה הדרך שלו להביע את הרצון שלו לרצוח אותה. לבסוף מורט מזמין את אשתו הביתה ומשתנה לשוטר שרוצח אותה ואת הגבר איתו בגדה.

== צוות שחקנים ==
*ג'וני דפ - מורטון 'מורט' רייני
*ג'ון טורטורו - ג'ון שוטר
*מריה בלו - איימי רייני
*טימותי האטון - טד מילנר

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי אימה מ-2004
קטגוריה:סרטים לפי ספרי סטיבן קינג
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על סופרים
אורנה כץ

אורנה כץ (נולדה ב-15 במאי 1965) היא שחקנית, מתרגמת, במאית דיבוב ומדבבת ישראלית.

==ביוגרפיה==
אורנה כץ היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב.

שיחקה בתיאטראות רבים, בהם - תיאטרון החאן, תיאטרון בית ליסין, תיאטרון הקאמרי, תיאטרון חיפה ותיאטרון אנסמבל הרצליה. בהם שיחקה בהצגות "וויצק", "המלט", "לס מואה ט'מה", "ארוחה עם חברים", "ריגוש", "רומיאו ויוליה", "מפלצת מקסימה שלי", "פרפר ברשת", "רצח", "מבזק חדשות", "אהובתי הנשואה", "האישה שבישלה את בעלה", "קומדיה של טעויות", "ירמה", "איש ואישה אחת" ועוד. כמו כן, כץ מדבבת בסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה רבים, ביניהם "המלך בבר", "ספיידרוומן", "מדלן", "מדגסקר", "נסיך מצרים", "האגדה של קורה", "מעמקים","דיגימון", "תשאלו את ויקטור", "יש לנחש עם חן", "פלונטר עד עצם היום הזה", "מישמיש העכביש", "מדלן היפה", "אי המטמון", "סברינה: חברות לנצח", "זורו המדהים", "דרגון בול", "אמדאוס", "ארנבונים אמיצים", "קוסמים ליום אחד: הפרח המכושף" ו"נאדי הבלש בארץ הצעצועים".

במהלך עבודתה בדיבוב פגשה את אלי לולאי וכתוצאה מזה החלה לשתף איתו פעולה ביצירת אלבום הסולו שלו "סובב", בו היא כתבה או השתתפה בכתיבת מילות כל השירים ותרגמה לעברית סדרת קומיקס. בנוסף, השתתפה בסרט "הגרעין הקשה" של ענר פרמינגר וגילמה את סמדר בטלנובלה "האלופה" בערוץ הוט 3. ב-2023 ייצא הסרט המוזיקלי "המנצחים" בוא היא משחק בתפקיד מרכזי.

פעמיים זכתה בפרס השחקנית המצטיינת בפסטיבל עכו - בשנים 1989 ו-1996. לפני כן, זכתה בתואר "תגלית השנה" בעיר הנוער בתל אביב ב-1986. 

בנותיה הן עלמא והללי היבש, אף הן מדבבות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:במאי דיבוב
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:במאיות דיבוב
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
בית הכנסת באוסטיה

תבליט המנורה מבית הכנסת באוסטיה
עמוד עם תבליט המנורה מבית הכנסת באוסטיה
באוסטיה העתיקה לחוף ימה של רומא נמצאו שרידי עתיקות של בית כנסת. 
בית הכנסת אינו פונה לירושלים ונראה שהוא נבנה לפני חורבן בית המקדש. בית הכנסת הזה הוא העתיק ביותר באיטליה (שני לו בקדמותו הוא בית הכנסת בבובה מרינה שראשיתו במאה ה-4).
המבנה שוחזר לרמתו מהמאה ה-4, והוא כלול במסלול הביקורים בעיר העתיקה של אוסטיה. 

==אוסטיה (עיר)==
העיר העתיקה שכנה בשפך נהר הטיבר, בו נסעו ספינות עד העיר רומא. היישוב באוסטיה הוקם בתחילה לצורכי הגנה ובמשך הזמן הפך להיות נמל חשוב - נמלה של בירת האימפריה הרומית. קלאודיוס קיסר הרחיב את נמלה לפי תוכניות שהכין יוליוס קיסר וקבע שמחיר הפריקה של החיטה לאוכלוסיית העיר, אשר הובא ממצרים יהיה תחת בקורת הממשל. גם שאר צרכיה של המטרופולין הגדולה בעולם עברו דרך נמלה של אוסטיה. מניחים כי אוכלוסיית העיר הגיעה ל-60,000 תושבים. במאה ה-3 ירדה מגדולתה ובמאה ה-9 ננטשה. במקום נערכו חפירות ארכאולוגיה והיום המקום פתוח לציבור הרחב.

==בית הכנסת==

שרידי בית הכנסת התגלו בשנת 1961 בקצה העיר ליד רצועת החוף. בית הכנסת היה בנוי בחלק מבודד של העיר, בסופו של הרחוב הראשי של העיר בעידן העתיק, ה"דקומאנוס" (Decumanus). שרידי בית הכנסת התגלו בעת סלילת הכביש לנמל התעופה של רומא, פיומיצ'ינו (Fiumicino). לא הייתה הפתעה רבה במציאת שרידיו, שכן היה סביר למדי כי בעיר הנמל הרומאית, אליה הגיע המסחר מהמזרח התיכון, יהיו סוחרים יהודיים, בייחוד מעיר הנמל המצרית אלכסנדריה, בה הייתה קהילה יהודית גדולה. 

בית הכנסת נחפר ושוחזר. המבנה זוהה כבית כנסת לאור גילוי תבליט מנורה החצוב בקורת הגג, עששיות לשמן עם מוטיב זהה (המצויות במוזיאון המקומי), ורישום שנמצא, המעיד על יוצר ארון הקודש. בית הכנסת במצבו הנוכחי הוא שיחזור דמותו במאה ה-4. 
אולם המבנה הוקם במאה ה-1. התיארוך התבסס על קיר באתר, ובו לבנים מעוצבות בצורת מעוין מטוף הממלאות את הקיר, הנראה כמ "רשת דיג" (opus reticulatum). שיטת בנייה שהייתה נהוגה בימי קלאודיוס קיסר (41–54). כיוון בית הכנסת אינו לירושלים ולכן ההשערה היא שהוא נבנה לפני חורבן הבית. ליד מבנה בית הכנסת נמצא אולם ששימש ללימודים וכן מטבח. בכניסה נמצא באר מים.

מול הכניסה נראים עמודים קטנים וגמלון קטן מעליהם (aedicula) ששימש לארון הקודש. כתובת שנמצאה מספרת כי המבנה החליף מבנה מעץ שנתרם במאה ה-2 ומאז הוחלף פעם נוספת במאה ה-3. על ידי מינדוס פאוסטוס (Mindus Faustus).

התבליט של המנורה, כולל משני צידי בסיס המנורה תבליטי: לולב, אתרוג ושופר. מיקומו של התבליט הוא חריג: הוא נמצא בצד התחתון של משקוף אחד העמודים של "האדיקולה". אולי מכאן ניתן להסיק כי זהו שימוש משני של המשקוף וקורת המשקוף או הגג היא מתקופה קדומה יותר.

<gallery>
תמונה:Ostia_Antica_Synagogue_162.jpg|בית הכנסת
תמונה:Ostia_Antica_Synagogue_173.jpg|בית הכנסת
תמונה:Ostia_Antica_Synagogue_floor_174.jpg|רצפת בית הכנסת; פסיפס בדגם קשר שלמה
תמונה:Ostia_Antica_Synagogue_floor_178.jpg|רצפת בית הכנסת
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Harry J. Leon, The Jews of Ancient Rome ,Philadelphia, 1960
*B. Migliau and M. Procaccia, Lazio Jewish Itineraries , Marsilio Regione Lazio, 2001.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.pohick.org/sts/ostia.html על החפירות בבית הכנסת]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איטליה: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:רומא: מבנים בתקופת רומא העתיקה
סטנדרד אנד פורס

סטנדרד אנד פורס (Standard & Poor's ובקיצור S&P) היא חטיבה של S&P Global המפרסמת ניתוחים ומחקרים כלכליים על מניות ואיגרות חוב, כשאחד מתחומי הפעילות העיקריים שלה הוא דירוג אג"ח. החטיבה היא אחת משלוש החברות המובילות בתחום, ביחד עם מודי'ס ופיץ'.

החטיבה ידועה בזכות מדד ה-S&P 500 האמריקאי, מדד ה-S&P/ASX 200 האוסטרלי ומדד ה-S&P/TSX הקנדי.

==תיאור עסקי==
סטנדרד אנד פורס פועלת כחברת שירותים כלכליים. מוצריה ושירותיה כוללים דירוג אשראי, הערכת אמינות, מדדי S&P, קרנות, פתרונות ניהול סיכונים, שירותי ממשל, הערכות ושירותי מידע. חטיבת החברה קפיטל IQ, מספקת מידע ופתרונות למוסדות כלכליים, חברות ייעוץ ותאגידים.

החברה נוסדה ב-1860 ומשרדי ההנהלה שלה נמצאים בגורד השחקים ברחוב ווטר מס' 55, מנהטן, ניו יורק.

==דירוג אשראי==
כסוכנות דירוג אשראי, סטנדרד אנד פורס מדרגת תרומה אשראי לחברות. החברה מפרסמת דירוג אשראי קצר טווח וארוך טווח.

===דירוג אשראי ארוך טווח===
S&P מדרגת חברות בסקלה של AAA ל-D. דירוג ביניים מוצע בכל רמה בין AA ו-B (לדוגמה BBB+, BBB ו-BBB-). עבור מספר חברות, S&P יכולה גם לספק הכוונה באשר לאפשרות העלאה בדירוג (חיובי) או הורדה בדירוג (שלילי) או חוסר ודאות (נטרלי).

דירוג השקעה
*AAA: החברות בעלות האיכות הגבוהה ביותר, מהימנות ויציבות 
*AA: חברות איכותיות, בעלות רמת סיכון גבוהה יותר מ-AAA
*A: מצב כלכלי יכול להשפיע על המימון
*BBB: חברות ברמה בינונית, משביעות רצון כרגע

דירוג לא-השקעה (ידועות גם כמניות "זבל")
*BB: יותר נוטות להשתנות עם הכלכלה
*B: מצב מימוני משתנה בצורה ניכרת
*CCC: פגיע נוכחית ותלוי במצבים כלכליים חיוביים כדי לעמוד בהתחייבויות
*CI: מעבר לעניין
*R: תחת פיקוח ממשלתי עקב מצב כלכלי
*SD: משתמט באופן סלקטיבי מהתחייבויות
*D: משתמט מהתחייבויות ו-S&P מאמינה כי תשתמט מרוב או מכל ההתחייבויות
*NR: לא מדורג

==מדדי שוקי המניות==
חברת סטנדרד אנד פורס מפרסמת מספר גדול של מדדי שוק המניות, המכסים כל אזור בעולם, רמת היוון שוק וכל סוג השקעת קרנות ריט (קרנות להשקעות בנדל"ן) או מניות בכורה.

==פרסומים==
סטנדרד אנד פורס מפרסמת עלון ניתוח שוק מניות שבועי בשם "The Outlook", אשר מופץ במדיה או באופן מקוון לנמענים רשומים.

==מעלות==
בישראל פועלת S&P באמצעות חברת-הבת מעלות (Standard & Poor's Maalot), אשר בבעלותה המלאה. חברת מעלות הוקמה בשנת 1991, כאשר בתחילתה עסקה בעיקר בדירוג אג"ח קונצרניות, ובהמשך הרחיבה את פעילותה גם לדירוג מכשירים פיננסיים נוספים והערכת סיכוני אשראי של חברות ופרויקטים. במשך שנים נהנתה מעלות מבלעדיות בשוק דירוג האשראי, עד לכניסתה של חברת מידרוג (בבעלות המתחרה העיקרית של S&P, מודי'ס) בשנת 2003. הקשר העסקי שבין מעלות ו-S&P העולמית לא החל מיד עם הקמתה של מעלות: בשנת 1998 החל שיתוף פעולה אסטרטגי ביניהן, בעיקר בנושא המתודולגיה בדירוגים השונים, ורק בשנת 2007 רכשה S&P את מעלות, בעסקה שהוערכה ב-10 מיליון דולר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.maalot.co.il אתר הבית של מעלות Standard & Poor's]
* [http://www2.standardandpoors.com/portal/site/sp/en/us/page.topic/aboutsp_ch/4,2,2,0,0,0,0,0,0,0,0,0,0,0,0,0.html ההיסטוריה של סטנדרד אנד פורס]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברות פיננסיות
קטגוריה:דירוג אשראי
The Dutchess

The Dutchess (בעברית: הדוכסית) הוא אלבום הבכורה של הזמרת פרגי. האלבום יצא לאור ב-19 בספטמבר 2006. את האלבום הפיק חברה ללהקת הבלאק אייד פיז, וויל. אי .אם, בחברת התקליטים הפרטית שלו. וויל, ושאר חברי להקת הבלאק אייד פיז, מופיעים במספר שירים מהאלבום, וגם בקליפ לשיר "London Bridge", שהגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי תוך 3 שבועות. השיר גם הצליח להגיע לרשימת 5 הגדולים באמריקה ובמצעד בבריטניה. האלבום מכר מעל 6.5 מיליון עותקים ברחבי העולם, מחציתם בארצות הברית. האלבום הביא עמו שלושה להיטים אשר כבשו את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100, והזמרת הפכה לבין הזמרים היחידים בהיסטוריה שעשו זאת, כאשר השירים שהגיעו לפסגת המצעד הם: "London Bridge", ו-"Glamorous", ו-"Big Girls Don't Cry".

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! ארגנטינה (CAPIF)
| זהב
| 20,000
|-
! אוסטרליה (ARIA)
| פלטינה ×4
| 280,000
|-
! ברזיל (Pro-Música Brasil)
| פלטינה
| 60,000
|-
! קנדה (Music Canada)
| פלטינה ×3
| 300,000
|-
! דנמרק (IFPI Danmark)
| פלטינה
| 20,000
|-
! גרמניה (BVMI)
| זהב
| 100,000
|-
! יפן (RIAJ)
| פלטינה
| 250,000
|-
! ניו זילנד (RMNZ)
| פלטינה
| 15,000
|-
! פולין (ZPAV)
| פלטינה
| 20,000
|-
! רוסיה (NFPF)
| פלטינה ×3
| 60,000
|-
! סינגפור (RIAS)
| זהב
| 5,000
|-
! שווייץ (IFPI Switzerland)
| זהב
| 15,000
|-
! הממלכה המאוחדת (BPI)
| פלטינה
| 300,000
|-
! ארצות הברית (RIAA)
| פלטינה ×5
| 5,000,000
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2006
קטגוריה:אלבומי פרגי
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומי פלטינה בברזיל
מלטזים

המלטים או מלטזים (במלטית: Maltin) הם העם היושב באי מלטה. בני העם המלטי הם צאצאים של העמים ששלטו באי: היוונים, הפיניקים והערבים. גם השפה המלטית היא שילוב של השפות השמיות הפיניקית והערבית והייתה נתונה להשפעה מצד האיטלקית הסיציליאנית.

כמעט כל המלטים הם נוצרים קתולים.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:עמים
קטגוריה:עמים שמיים
מדידת מהירות

מדידת מהירות היא שיטה בה ניתן למדוד את מהירותו של גוף או גל כלשהו. המכשיר באמצעותו נמדדת המהירות נקרא מד-מהירות, או בלועזית ספידומטר.

המהירות הנמדדת מבוטאת לרוב ביחידות של מרחק לזמן כקילומטר לשעה (קמ"ש) או ככפולות של מהירות ידועה מסוימת כמהירות הקול (מספר מאך) או מהירות האור בריק.

ישנן מספר שיטות למדוד את מהירותם של גופים וגלים. השיטה הטריוויאלית היא למדוד את הזמן שנדרש לגוף לעבור מרחק ידוע מראש (למשל קילומטר אחד) באמצעות שעון עצר, ולחלק את המרחק בזמן (לדוגמה, שעתיים) וכך לקבל את המהירות, שבדוגמה זו היא חצי קילומטר לשעה.

לרוב אין ברשות המודד יחידת מרחק ידועה מראש למדוד לפיה, ולכן יש צורך במדידת המהירות באופן עקיף באחת מהדרכים להלן :

==מדידת מהירות במכוניות==
[[שוטר מודד את מהירות כלי הרכב החולפים בכביש, כדי לאתר את הנוהגים במהירות מופרזת]]
מד המהירות של המכונית משתמש בכבל מתכת, אשר בצידו האחד גלגל שיניים המחובר לגל ההינע הסופי בתיבת ההילוכים או ישירות לגלגל. בצידו השני מגנט קטן אשר מסתובב עקב התנועה המועברת אליו דרך הכבל מגלגל השיניים. מגנט זה בסיבובו יוצר זרם בסליל הנתון סביבו, וניתן למדוד זרם זה ולכייל מחוג שיורה את מהירות הרכב לזרם נמדד נתון. בכלי רכב חדישים אין כלל כבל ועל גל ההינע יש מגנט זעיר החולף בכל סיבוב מול גלאי רגיש, כך נספרים סיבובי גל ההינע ומחושבת מהירות הרכב.

מד מהירות הותקן לראשונה בשנת 1901 במכוניות מדגם "Oldsmobile".

מד הקילומטרים (קילומטרז') המותקן בכלי רכב, מסתמך על נתוני מד המהירות. בשיטת המדידה המיושנת, סיבוב הגלגלים אחורה הקטין את הקילומטרז' המופיע בלוח השעונים. פרצה שאפשרה רמאויות בתחום מכירת הרכב. 

שינוי קוטר צמיגי המכונית גורם לנתון מהירות וקילומטרז' שגויים, שכן, המערכת מכוילת למידת צמיגים מסוימת.

==מדידת מהירות במטוסים==
במטוסים מבדילים בין המהירות הקרקעית (ביחס לקרקע) ובין המהירות האווירית (ביחס לאוויר). אלו עשויות להיות שונות למדי שכן האוויר בו טס המטוס נע גם הוא, בין אם בכיוון הטיסה או לא. על מנת למדוד את המהירות האווירית נעשה שימוש בהתקן הקרוי צינור פיטו שהוא למעשה מד לחץ רגיש הנתון בצינור, שמוצמד לחרטום המטוס או למקום אחר בגוף המטוס ללא מערבולות אוויר. מדידת הלחץ מתורגמת לערך של מהירות לפי מפתח חישוב ידוע מראש.

==מדידת מהירות באמצעות אפקט דופלר==
על מנת למדוד מהירות חיצונית של גוף נע נשתמש במכשיר המסוגל לשלוח גלים אלקטרומגנטים
ולקלוטם חזרה.
אפקט דופלר עובד על העיקרון של הישנות התדר החוזר כתלות במהירות היחסית בין שני עצמים.
המכונית נוסעת במהירות מסוימת, כך נוצרת המהירות היחסית בין המשדר למכונית.
הגלאי מחשב את הישנות התדר שחזר אליו וכך יודע מה מהירות המכונית.
שיטה זו משמש גם לווייני (cospas sarsat) מצוקה למציאת כלי שיט בים.

== ראו גם ==
* קשר - על מדידת המהירות בכלי שיט.
* טכומטר
* מכמונת מהירות - מכשיר לאכיפה של מהירות נסיעה.

== קישורים חיצוניים ==

* בלדד השוחי, [https://web.archive.org/web/20160303182911/http://news.nana.co.il/Article/?ArticleID=157635&sid=126 כיצד מדדו את מהירות האור?], נענע
* [https://web.archive.org/web/20120418005132/http://www.speedtraps.co.il/php/traps/general.php?groupi=traps&id=27 מכשירי מדידת מהירות רכב בשירות משטרת ישראל]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מכניקה
קטגוריה:מהירות