OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שי תמרי

שי תמרי (נולד בשנת 1942) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, ושימש כמפקד עוצבת עמוד האש, חטיבת עודד וחטיבה 500.

==קורות חיים==
תמרי נולד בעין חרוד לצבי ומרים, ולמד במקוה ישראל. בשנת 1959 התגייס לצה"ל במסגרת גרעין של הנח"ל, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח, שם עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. תמרי שימש כמפקד כיתה ויצא לקורס קציני חי"ר. לאחר קורס קצינים אותו סיים בהצטיינות, שירת במגוון תפקידי פיקוד בחטיבת הצנחנים, ובהם מפקד מחלקה ומפקד פלוגה. במלחמת ששת הימים שימש כקצין האג"ם של החטיבה. לאחר מכן פיקד על כוח הצנחנים ב"מבצע רוצץ". במלחמת ההתשה לחם כמפקד גדוד 890 של הצנחנים. בתפקידו הבא שימש כראש ענף תורת לחימה במפקדת הקחצ"ר.

במלחמת יום הכיפורים שימש כקצין אג"ם של פיקוד הדרום והיה ממתכנני מבצע אבירי לב. לאחר מכן שימש כמפקד חטיבת עודד והשתתף בלחימה כנגד המחבלים שביצעו את הפיגוע בנהריה. לאחר מכן פיקד על חטיבה 500 ושימש סגן רמ"ח מבצעים במטכ"ל. בתפקידו זה היה מעורב בתכנון מבצע אנטבה, ואף שהה בחפ"ק המטכ"לי האווירי שטס מעל לשדה התעופה באנטבה. בשנים 1980–1982 פיקד על עוצבת עמוד האש. תמרי השתחרר מצה"ל בדרגת תא"ל.

כיהן כמנכ"ל החברה לפיתוח קיסריה, יו"ר מקוה ישראל וחבר דירקטוריון התעשייה הצבאית.

לשי תמרי שני אחים אשר גם הם הגיעו לתפקידים בכירים בצה"ל: תת-אלוף דב תמרי והאלוף נחמיה תמרי, שנהרג בינואר 1994 בעת ששימש כמפקד פיקוד המרכז, בהתרסקות מסוק סייפן של חיל האוויר, סמוך למפקדת הפיקוד. בשנת 2011 נהרג בנו, רוכב אופניים בתאונת דרכים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hativa14.com/docs/a/tamari-agranat1_002.pdf עדות שי תמרי בוועדת אגרנט].
* [https://archive.kippur-center.org/agranat-commission-testimonies/ShayTamari-1975-383-74.pdf עדות אל"ם שי תמרי - קצין אג"מ פיקוד דרום, בפני אוספי החומר בוועדת אגרנט], באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבה 500
קטגוריה:מפקדי חטיבת עודד
קטגוריה:מפקדי עוצבת עמוד האש
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הצנחנים
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד הדרום
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:עין חרוד: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
משאלה

ממנהגי יום ההולדת: נשיפה על נרות העוגה תוך הבעת משאלה
פיה המציעה משאלות בסיפור "שבע המשאלות"]]
משאלה היא תקווה או רצון לדבר מה. לרוב התרחשות חיובית עבור האדם המבקש אותה. 

בסיפורת על פי רוב המשאלה היא אמצעי המניע את העלילה, אם לטובת או לרעת הדמויות.

==בתרבות==
בתרבויות מסוימות קיימים מנהגים בהם אנשים מעודדים לבקש משאלה, כגון במהלך מנהג כיבוי הנרות הדולקים על עוגת יום הולדת; כשרואים כוכב נופל בלילה; כשנופל ריס; ובזריקת מטבע לתוך באר או מזרקה. 

בתחילת שנה חדשה יש המכינים רשימת יעדים ומשאלות אותם הם מתכוונים להגשים במהלך השנה.

==בסיפורת ובאמנות==
משאלה בסיפורת היא בקשה המהווה את מרכז הסיפור. לרוב היא בבסיס מחזה מוסר בו הפרוטגוניסט נדרש לבחור בין הטוב לרע. לעיתים היא חלק קטן מהסיפור, אך לרוב משמשת כאמצעי המניע את העלילה.

במרבית הסיפורים העוסקים במשאלות, מי שמגשים אותם הם שדים, רוחות או בעלי חיים הניחנים בכוחות מיוחדים אך נאלצים להיות מוגבלים לאובייקטים שגרתיים (כגון השד במנורה של אלאדין). שחרור הישות מאפשר למשחרר להגשים משאלה.

סיפורי אלף לילה ולילה מבוססים על משאלות ובפרט סיפורו של אלאדין, בו הוא מוצא מנורת קסמים ומשפשף אותה כדי לנקותה, ולפתע יוצא מתוכה ג'יני, שד המגשים את משאלותיו בעזרת כוחות נסתרים והופך את אלאדין לאיש עשיר. הוא אף נישא לבת המלך, והשד מקים עבורם ארמון מפואר.

הדייג ודג הזהב היא אגדה של אלכסנדר פושקין המבוססת על האגדה "הדייג ואשתו" של האחים גרים, בה דג הזהב מבטיח הגשמת משאלות בתמורה לשחרורו. כל משאלה שהוגשמה הגבירה את חמדנות הגיבורים, עליה נענשו בסופו של דבר כשאיבדו את כל שהשיגו. 

ספקי משאלות אחרים יכולים להיות חפצים דוממים. דוגמה לכך היא כפת הקוף בסיפור של ו. ו. ג'ייקובס (W. W. Jacobs). הסיפור עוסק בכפת הקוף המשמשת כחפץ קסם המעניק שלוש משאלות, אשר פונות נגד מביען. אופן הגשמת המשאלות מציג את רעיון הגורל ככח עליון קבוע מראש ובלתי ניתן לשינוי. 

מספר המשאלות הניתנות בסיפורים משתנה. אלדין קיבל בסיפור מספר בלתי מוגבל של משאלות. אולם המספר הנפוץ ביותר הוא המספר הטיפולוגי 3, כדוגמת "שלוש המשאלות המגוחכות" של שארל פרו.

בסיפורים רבים המשאלה מוגשמת באופן מילולי מדי או באופן זדוני, שיוצר מצוקה בעבור מבקשה. לדוגמה, בקשה לעושר המוענקת על ידי ביטוח חיים של אדם אהוב היא הגשמה זדונית של המשאלה. דוגמאות להתייחסות מילולית מדי הן בקשה המנוסחת "הלוואי שהייתי עשיר" ומוגשמת כך שהאדם היה עשיר בתקופה מסוימת בעבר, אך כיום הוא כבר לא, או המשאלה "אני רוצה להיות עשיר" שמובילה לכך שהאדם יהיה עשיר בעתיד, אך לא בהכרח בהווה. אופן זדוני נוסף של הגשמה הוא הגשמת משאלה שהנמען לא ביקש, רק מכיוון שהשתמש בפועל "רוצה".

הגשמת משאלות מהווה גם נושא לרומנים כגון משאלה אחת ימינה ולסרטי קולנוע וטלוויזיה, כגון עץ המשאלות, 16 משאלות והמשאלה.

==ראו גם==
*בשם המשאלה
*משאלת לב

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Maria Tatar, The Annotated Brothers Grimm, W. W. Norton & company, London, New York, 2004 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רגשות
קטגוריה:סיפורת
מת'יו מוי

מת'יו ג'יימס מוי (באנגלית: Matthew James Moy ; נולד ב-3 בפברואר 1984) הוא שחקן קולנוע אמריקאי. מת'יו נולד בסן פרנסיסקו שבקליפורניה.

== קריירה ==
קריירת המשחק של מוי החלה בשנת 2008. הוא הופיע במספר סדרות, ביניהן: מחשבות פליליות, גוד לאק צ'ארלי, איך פגשתי את אמא ו"Zeke and Luther". בעונה התשיעית של סקראבס הוא גילם את דמותו של טרנג וב-iCarly הוא גילם את דמותו של שון. הוא עשה הופעות אורח בביג טיים ראש כבלוגר מפורסם בשם דייק ובמקום טוב באמצע כאחד ממשפחתו של האק. מוי גילם את עצמו בתוכנית המציאות "Cha$e".

בשנת 2011 החל מוי לשחק את האן לי, באחד מהתפקידים המרכזיים בקומדיית המצבים "מרוששות" של רשת CBS. על דמותו של האן לי נמתחה ביקורת מצד מבקרי טלוויזיה שהצביעו על תיאורו כ"זעיר, ילדותי, אדם תאב בצע עם דפוסי דיבור ילדותיים".

מוי גילם את דמותו של רון, החבר הכי טוב של גרובר, בסרט העצמאי "The Grover Complex".

בשנת 2011 שיחק בסרט "קשר לא מחייב" בדמותו של צ'אק, בחור שמצלם בטלפון הסלולרי שלו.

מוי דיבב את דמותו של "Firefly" במשחק הווידאו של ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ. כמו כן הוא דיבב בתפקידים קטנים במשחקי הווידאו "White Knight Chronicles" ו"Blur".

בשנת 2023 החל לשחק בעונה השנייה של הסיטקום "American Auto" ברשת NBC, בתפקיד של דייל.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
מנגל פאנדי

מנגל פאנדי (בהינדי: मंगल पांडे, בבנגלית: মঙ্গল পান্ডে, בקאנדה: ಮಂಗಲ್ ಪಾಂಡೆ; 19 ביולי 1827 - 8 באפריל 1857) היה חייל ברגימנט הילידים בנגל ה-34 בשירות חברת הודו המזרחית הבריטית.
== חייו ==
פאנדי מוכר בתור מי שהצית את המרד ההודי הגדול לאחר תקרית שבה ירה בקצין בריטי לעייני הרגימנט במגרש המסדרים, אירוע שהוביל למשפט ולבסוף לתלייתו ב-8 באפריל 1857. כתוצאה מאירוע ההתמרדות, פורק הרגימנט כעונש קולקטיבי על כך שהרגימנט נשאר ברובו שאנן לתקיפת הקצין, בנוסף, בשבועות הבאים במספר מוקדים בצפון הודו התעוררו מרידות כנגד הבריטים ובכך הוצת המרד ההודי הגדול. 

פאנדי נחשב בהודו ללוחם החופש הראשון ולעיתים נקרא גם "שאהיד" על פעולותיו ומשום שנתלה בידי הבריטים. למרות זאת, ישנו חוסר בהירות לגבי מניעיו לביצוע התקיפה וככל הנראה היה נתון בהשפעת סמים כלשהם, זאת מעדויות בריטיות על אירועי אותו היום.

==מורשת==
* על סיפורו של פאנדי וסיפור תחילתו של המרד ההודי נעשו מספר סרטים ביניהם; ההתעוררות (The Rising; 2005), המרד הרוטי (The Roti Rebellion; 2005) ו-שיניים לבנות (White Teeth; 2000).
* ב-5 באוקטובר 1984 הוציאה הממשלה ההודית בול לזכרו.
* בשפה האנגלית שמו של פאנדי נקשר מאז המרד עם בוגדנות, לכן המילה פאנדי (Pandy) משמשת מילה נרדפת לבוגד (Traitor).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.indianfreedomfighters.in/mangal-pandey.htm עמוד על פאנדי באתר לוחמי החופש ההודים] .
* [http://www.columbia.edu/cu/cujsas/Volume%20I/Richard%20Forster%20-%20Mangal%20Pandey.pdf מאמר על מקומו של פאנדי בתנועת העצמאות ההודית] .
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:המרד ההודי הגדול: אישים
קטגוריה:אנשי צבא בריטים
קטגוריה:ילידי 1827
קטגוריה:נפטרים ב-1857
יהודה בויאר

הרב יהודה בויאר (מכונה ר' יוּדְל או ר' יִידְל; נולד בשנת תרצ"ד, 1934) הוא פוסק ומחבר ספרי הלכה, מתלמידי החזון איש. ממורי ההוראה של חוג חזון איש.

==קורותיו==
נולד בתל אביב, בנו של אברהם בויאר. למד בישיבת היישוב החדש ובישיבת פוניבז'. התקרב לחזון איש ונעשה תלמידו. החזון איש הציע אותו כשידוך לבת אחיו של מקורבו הרב משה חיים אקון, ואף השתתף באירוסיו. לאחר נישואיו למד בחברותא שנים רבות עם הרב גדליה נדל. 

חיבר ספרי הלכה, בהם קיצור הלכות נדה וקיצור הלכות תרומות ומעשרות, קיצור הלכות שביעית וקיצור הלכות חלה. (על פי המסורת בחוג חזון איש הרב יהודה בויאר כתב רק את "מקורי הדינים" שבסוף הספר, ואת כל הספר וההלכות למעשה כתב רבו הרב חיים גריינימן) ספריו תורגמו למספר שפות ובהן ספרדית. ספריו מבוססים על פסיקת החזון איש, ובנידונים שאינם ברורים בשיטת רבו הוא מסתמך בדרך כלל על פרשנותו של הרב חיים גריינימן, שהרב בויאר משתייך לחוגו.

הרב בויאר מתגורר בשיכון חזון איש בבני ברק. מוסר שיעורים בישיבת בית שמעיה בבני ברק. שיעוריו יוצאים לאור על ידי תלמידיו.

אחיו הוא הרב ירחמיאל בויאר, ראש עיריית בני ברק לשעבר, אח נוסף הוא הרב נחום בויאר, ממקימי קהילת "אביר יעקב" בת"א.
בנו הרב משה בויאר הוא ראש כולל בהיכל התלמוד בתל אביב ומחבר ספרי "ביאורי עניינים", אף הוא בקהילת הרב גריינמן. חתנו הוא הרב חיים קליין, מראשי ישיבת קריית מלאכי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=51988&st=&pgnum=16&hilite= ריאיון עם הרב בויאר] בירחון הכרם של ישיבת בית שמעיה
* 
* 

קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:תלמידי החזון איש
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:רבנים ליטאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
ג'יימס טיבריוס קירק

ג'יימס טיבריוס קירק (באנגלית: James Tiberius Kirk) הוא דמות בדיונית המגולמת על ידי השחקנים ויליאם שאטנר במסע בין כוכבים: הסדרה המקורית וסרטי מסע בין כוכבים, כריס פיין שגילם את הדמות בסרט הקולנוע "סטארטרק" ושני המשכיו ופול וסלי שעתיד לגלם את הדמות בעונתה השנייה של הסדרה "מסע בין כוכבים: עולמות חדשים ומשונים". קירק שימש כקפטן השלישי של ספינת החלל "USS Enterprise NCC-1701".

הדמות זכתה לשבחים על הפגנת תכונת המנהיגות שבה, אך ספגה ביקורת בגין יחסה כלפי נשים.

==תיאור הדמות==
ג'יימס טיבריוס (או: ג'יימס ט או ג'ים) קירק נולד ב-22 במרץ 2233 (תאריך כוכבי 1277.1) ביישוב ריברסייד שבאיווה. הוא גודל שם על ידי הוריו – וינונה וג'ורג' קירק.

בגיל 13 התגוררה משפחת קירק ב"טארסוס IV" במהלך משבר התבואה הגדול שהוביל את המושל קודוס להחליט על חיסול של מחצית מתושבי ההתיישבות. בטבח נרצחו 4,000 בני אדם, ביניהם כמה מבני משפחתו של קירק. קירק היה אחד מתשעת העדים היחידים לטבח.

קירק החל את הקריירה שלו באקדמיה של צי הכוכבים בתור צוער בשנת 2250. בהמשך אותה השנה קירק סיים בהצטיינות ובדרגת קצין את ההכשרה באקדמיה של צי הכוכבים. בשנת 2251 קירק נשלח להשתלמות בספינת החלל "USS Republic, NCC-1371". לאחר מכן, הוא הועלה לדרגת סגן משנה, חזר לאקדמיה ומונה כמדריך. בשנת 2254 הוא הועלה לדרגת סגן ושירת בהמשך במשך שלוש שנים על סיפונה של ספינת החלל "USS Farragut, NCC-1647". בעת שירותו על ספינת חלל זו, שרד פיגוע התאבדות שבו נהרגו רוב אנשי הצוות של הספינה. לאחר תשע שנות שירות למופת, הוא הועלה לדרגת סרן בשנת 2263.

בשנת 2263 קיבל על עצמו את הפיקוד על ה-"USS Enterprise NCC-1701", לאחר שפייק עבר לפקד על אקדמיית צי הכוכבים, ובכך הפך לקפטן הצעיר ביותר בתולדות צי הכוכבים. קירק פיקד על האנטרפרייז במהלך השליחות ההיסטורית של ספינת החלל בשנים 2264–2269.

בשנת 2269 קירק הועלה לדרגת אדמירל ולתפקיד כראש המבצעים של צי הכוכבים.

בשנת 2293 קירק נעלם כאשר האנטרפריז נפגעה על ידי הנקסוס. עם זאת, הוא למעשה היה עדיין בחיים ביקום מקביל, שכן הוא חולץ על ידי קפטן ז'אן לוק פיקארד.

בשנת 2371 קירק הקריב עצמו במהלך קרב מול ד"ר סוראן במערכת "Veridian III" כדי למנוע מסוראן להוציא לפועל את מזימותיו. קירק נקבר על ידי קפטן ז'אן לוק פיקארד בכדור הארץ.

== חיים אישיים ומשפחתו ==
קירק היה אב לילד בשם דייוויד מנישואיו לקרול מרקוס. דייוויד נרצח על ידי קלינגונים בשנת 2285.

תצלום של שלט המוצב בכניסה ליישוב ריברסייד שבאיווה, המציין "מקום לידתו העתידי של קפטן ג'יימס ט. קירק. 22 במרץ 2228."

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית - דמויות
קטגוריה:מסע בין כוכבים - ציר זמן קלווין - דמויות
קטגוריה:מסע בין כוכבים - קציני צי הכוכבים
קטגוריה:מסע בין כוכבים - דמויות אנושיות
קטגוריה:מפקדי ספינת החלל אנטרפרייז

de:Figuren im Star-Trek-Universum#Captain James Tiberius Kirk
אוצר התורה

אוצר התורה היא רשת חינוך יהודי שנוסדה בשנת 1945 בירושלים, במטרה לחנך ילדים יוצאי קהילות ספרדיות. הרשת הקימה 29 בתי ספר בשטח המנדט הבריטי, ובהמשך העבירה את פעילותה למדינות מוסלמיות במזרח התיכון ובצפון אפריקה. הרשת הוקמה על ידי שלושה אישים בני הקהילה הסורית-חלבית בארץ ישראל ובתפוצות: יצחק שלום מארצות הברית, יוסף שמאע מירושלים ועזרא טובל מארגנטינה.

בין היתר הפעילה הרשת 40 בתי ספר באיראן עם כ-8,000 תלמידים, שני בתי ספר בסוריה הפעילים עד היום, ובית ספר בלוב שפעל לתקופה קצרה. במרוקו חינכה הרשת בין השנים 1947–1962 כ-10 אחוז מכלל הילדים היהודים בגיל החינוך. בעידוד מייסדי הרשת במרוקו -הרב אברהם קלמנוביץ נשיא ישיבת מיר בניו יורק והרב רפאל עבו, הועברו אלפי תלמידים מצטיינים מבתי הספר במרוקו לישיבות ליטאיות באירופה ובארצות הברית, במטרה לשקם את עולם הישיבות שנחרב בשואה, על אף שכתוצאה מכך אולי נמנע פיתוחו של החינוך הדתי במרוקו. כיום רשומים במוסדות הרשת במרוקו כ-500 תלמידים.

בנוסף לחינוך דתי וכללי, קיבלו תלמידי הרשת בחלק מהמדינות ארוחות חינם וטיפול רפואי. בעקבות הסדר שהושג עם רשת כל ישראל חברים ("אליאנס") החילונית, סיפקה אוצר התורה כ-10 שעות שבועיות של חינוך יהודי בבתי הספר של אליאנס באיראן. בנוסף, ביזמתו של שאול רייכמן, שחי באותה תקופה בטנג'יר לפני שהיגר לקנדה, הוקם בטנג'יר בית ספר להכשרת מורות. בין השנים 1959-1955 כיהן כמנכ"ל הרשת הרב זאב וולטנר מאנגליה.

במהלך שנות ה-50 הצטמצם משמעותית מספר התלמידים הנרשמים לרשת, בעקבות גלי ההגירה של יהודים ממדינות מוסלמיות לישראל ולצרפת. בעקבות זאת הוקמו בתי ספר בצרפת; בשנת 1961 נפתח בית הספר הראשון בליון, שהפך בהמשך לעצמאי, ובשנת 1971 הוקמו בתי ספר בשני פרברי פריז, קרטיי וסרסל. בהמשך נפתחו בתי ספר גם בטולוז, במרסיי ובאנטוני.

נכון לשנת 2005, לומדים ב-15 מוסדות הרשת בצרפת כ-4,000 ילדים בני 5–17, מתוך סך כולל של כ-30 אלף ילדים שלומדים בבתי ספר יהודיים-צרפתיים. בתי הספר מקיימים הפרדה בין בנים לבנות ומשלבים לימודים תורניים וגישה אורתודוקסית, לצד פתיחות מסוימת ולימודים כלליים מתקדמים. ממשלת צרפת מממנת את המשכורות למורים המלמדים את מקצועות החול, בתמורה לפיקוח הדוק על תוכנית הלימודים הממלכתית. בנוסף נתמך הארגון מאז היווסדו על ידי הג'וינט, קהילות מקומיות ואנשים פרטיים.

בשנת 2012, במהלך פיגועי הירי שאירעו בדרום צרפת בידי צעיר מוסלמי, נרצחו מורה בבית הספר של הרשת בטולוז, הרב יונתן סנדלר, שני בניו ותלמידה נוספת. הרוצח הצהיר כי המניע למעשה הוא נקמת מות ילדים פלסטינים. בעקבות הפיגוע שונה שם בית הספר ל"אור התורה",
לפי אמונה במסורת היהודית על סגולה שיש בשינוי שמו של אדם כדי לשנות את גורלו.

==לקריאה נוספת==
*אנציקלופדיה יודאיקה, 12, עמ' 1537

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.shemayisrael.com/orgs/ozar/story_frame.htm אתר "אוצר התורה"]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רשתות בתי ספר
קטגוריה:יהדות צרפת
קטגוריה:חינוך יהודי
Ubuntu One

הלוגו של Ubuntu One
Ubuntu One היה שירות מחשוב ענן אישי, שסופק על ידי חברת קנוניקל.

השירות איפשר למשתמשים לאחסן קבצים ברשת ולסנכרן אותם עם המחשב האישי, או התקנים ניידים, שבהם אף קיימת אפשרות להזרמת מוזיקה.

באפריל 2014 הודיעה קנוניקל על סגירתו של השירות עד ליולי 2014.

==תכונות==
Ubuntu One הוא יישום לקוח, הרץ על מערכות ההפעלה אובונטו, מגרסה 9.04 ואילך, בחלונות, מגרסת-XP והלאה ובמק OSX מגרסת 10.6 ומעלה.
בנוסף קיימת אפליקציית מוזיקה, להתקנים בעלי מערכת ההפעלה iOS של אפל או אנדרואיד של גוגל .

Ubuntu One דומה במהותו לשירותי הרשת ,Dropbox ,Box.net ,Amazon Cloud Player, ו- Google Music. קוד תוכנת הלקוח שלו נכתב בשפת פייתון, והוא משתמש בתוכנה Twisted לפעילות וטיפול בפרוטוקולים שבשימושו. המידע מסונכרן על ידי פרוטוקול ייחודי הנקרא "u1storage" ומשתמש בשירות האחסון הרשתי של Amazon S3.

השירות החינמי של Ubuntu One, מציע לאחסן עד 5 ג'יגה בייט של מידע. נפח אחסון גדול יותר, עולה 2.99$ ל-20 ג'יגה בייט לחודש, או 29.99$ לשנה. שימוש אפליקצית המוזיקה של Ubuntu One עולה 3.99$ לחודש, או 39.99$ לשנה.

בנוסף ישנה אפשרות, בדומה ל- Dropbox להזמין חברים שאינם רשומים לשירות, כל חבר מקבל 500 מגה בייט נוספים לאחסון והמזמין גם הוא מקבל 500 מגה בייט נוספים, אך יש מגבלת אחסון של 20 ג'יגה למשתמש בחינם (כלומר, לא תקבל יותר מקום אחסון ברגע שהגעת ל-20 ג'יגה, אלא אם תשלם).

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אובונטו לינוקס
קטגוריה:שירות אחסון קבצים בענן
קטגוריה:תוכנות הכתובות בפייתון
ניוון אדיפוסוגאניטאלי

ניוון אדיפוסוגאניטאלי (באנגלית Adiposogenital dystrophy), ידועה גם בשם תסמונת פרוליך היא מחלה נדירה הנגרמת בעקיפין על ידי תת-פעילות של בלוטות המין עקב רמות נמוכות של GnRH.

רמות נמוכות של GnRH נקשרו למומים של מרכז התזונה בהיפותלמוס המובילים לצריכה מוגברת של מזון ולאגירה מוגברת של קלוריות.

==מאפיינים==

* השמנת יתר חולנית הגורמת מראה נשי
* עיכוב בהתפתחות ועיכוב בהתפתחות המינית, ניוון או התפתחות חלקית של בלוטות ומאפיינים מיניים משניים
* כאבי ראש
* בעיות של תפיסה ויזואלית
* צמא וייצור שתן מוגבר

בדרך כלל מחלה זו מקושרת עם גידולים בהיפותולומוס הגורמים לתיאבון מוגבר ולדיכוי של ייצור הגונדוטרופין. נראה כי מחלה זו מופיעה בעיקר אצל זכרים.

==ראו גם==
*תסמונת פראדר וילי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תסמונות
קטגוריה:מטבוליזם
קטגוריה:מחלות נדירות
החץ הירוק: אשפת חיצים

החץ הירוק: אשפת חיצים (באנגלית: Green Arrow: Quiver) היא קשת סיפור בקומיקס של כותרי החץ הירוק שפורסמה למשך עשר חוברות בפברואר–נובמבר 2001 על ידי חברת DC קומיקס. את קשת הסיפור כתב קווין סמית' ואייר פיל הסטר.

המיני סדרה מציגה את חזרתו לחיים של אוליבר קווין, ובה מופיעות מספר דמויות בתפקיד אורח, כדוגמת באטמן, אקווהמן, קונור הוק, הקנרית השחורה, דדמן וליגת הצדק. כמו כן, דמותה של מיה דירדן מוצגת לראשונה. הסיפור קיבל ביקורות חיוביות. קן טאקר מאנטרטיינמנט ויקלי אמר, כי "הגיליון הראשון מצמיד אותך לקיר עם האמנות האלגנטית של הסטר, בעוד קווין סמית' מצליח להבעיר את המיתוס של החץ הירוק". זאת ועוד, "אשפת חיצים" ו"דרדוויל: שד שומר" עזרו לבסס את סמית' בתור הכותב הפופולרי ביותר בתעשיית הקומיקס. 
 
==רקע==
שני מאורעות חשובים קדמו לתחייתו המחודשת של אוליבר קווין. הראשון היה בסיפורים "המלכודת" ו"משיכת חץ" שפורסמו בספטמבר-אוקטובר 1995, לפיהם החץ הירוק הסתנן לתוך מטוס תובלה הנושא נשק ביולוגי, שאותו מתכוון ארגון טרור אקולוגי לשחרר מעל העיר מטרופוליס. הוא נורה, וניסיונו למנוע מפצצה להתפוצץ נכשל. היחיד שהיה עד למותו היה סופרמן. קונור הוק, בנו של אוליבר קווין, נטל את זהותו. השני היה בחוברת השלישית של "הלילה האחרון" משנת 1996, שבה הגרין לנטרן לשעבר האל ג'ורדן הקריב את חייו כדי להצית את אור השמש ובכך לכפר על פשעיו הרבים אשר ביצע (כפי שהוסבר באירועי "גרין לנטרן: דמדומי הברקת"). מעט לפני הקרבתו האצילית, ג'ורדן השתמש בכוחו הקוסמי כדי להחזיר לחיים את גופת חברו משכבר ימים אוליבר קווין.

==עלילה==
האל ג'ורדן - כעת גלגולו הנוכחי של הספקטר - מחזיר לחיים את אוליבר קווין, אך זה האחרון אינו זוכר את הקורות אותו מאז סיפור "ציידי הקשת הארוכה" של שנת 1987. כאשר אוליבר מנסה למצוא את מקומו בעולם שאינו מוכר לו, הוא נעזר במספר דמויות מעברו, ביניהן הקנרית השחורה, ליגת הצדק, באטמן ושותפו רוי הרפר, וכן בעוזר מסתורי ונדיב בשם סטנלי דובר. בנוסף, הוא לוקח תחת חסותו נערה צעירה בשם מיה דירדן, שהופכת לספידי החדשה.

מתברר כי החץ הירוק חזר בגופו אך לא בנשמתו, וזאת משום שקווין בחר להשאיר את נשמתו בגן עדן. זיכרונותיו נעצרו משום שהוא הרגיש כי דרכו השתבשה מאז נטל חיים. אטריגן השד התקיף את ישותו חסרת הנשמה כדי להשיג כניסה לעולם החיים, וג'ורדן מעביר את קווין לגן עדן כדי שיתעמת מול נשמתו התועה. אולם, קווין נשלח חזרה לכדור הארץ ונלכד בידי דובר. דובר מתברר כמתלמד אומנויות הכישוף אשר מבקש להעביר את נשמתו לתוך גופו של קווין, ולהשתמש במגדל השמירה של ליגת הצדק כדי לאתר שד שאותו זימן ושיעניק לו אלמותיות.

כשקונור הוק נלחם כדי להציל את אביו, קווין יוצר קשר עם נשמתו במהלך הריטואל של דובר ומשכנע אותה לעזוב את גן עדן ולהצטרף אליו מחדש כדי להציל את בנו. בסופו של דבר, השד טורף את דובר ומגלה לקונור ולאביו כי דובר השאיר את כל רכושו לקווין (משום שהתכוון להפוך אליו). לפיכך, קונור ואביו משתמשים ברכושו ומשתקעים בביתו כדי להילחם בפשע.

==קישורים חיצוניים==
* [http://dc.wikia.com/wiki/Quiver החץ הירוק: אשפת חיצים] בפרויקט ויקיה של DC קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:החץ הירוק: סיפורים
מבחן חוץ

מבחני חוץ הם מבחנים הנערכים ברוב סמינרי בית יעקב כתחליף לבחינות הבגרות של משרד החינוך הישראלי. מדי שנה נבחנות בבחינות אלה כ-4,500 בנות מכיתות י"א וי"ב, והציון משפיע על אפשרות הקבלה למסלולי כיתות י"ג-י"ד בסמינרים החרדים. 

במשך שנים רבות לא הוכרו המבחנים כתחליף לבחינות הבגרות, ועל כן היו ציוניהם חסרי משמעות עבור מוסדות אקדמיים, אך ב־2012 החליט משרד החינוך להכיר במבחנים אלו כתחליף לבחינות בגרות ברמת 3 יחידות לימוד במספר מקצועות. עם זאת, עדיין נדרשת השלמה על מנת לעמוד בזכאות לתעודת בגרות.

==רקע==
רשת "בית יעקב" מתנהלת בישראל בחסות החינוך העצמאי, ומקבלת אוטונומיה באשר לתכנים הנלמדים במסגרתה. במהלך שנות ה-60 התקבלה החלטה על ידי ראשי הרשת (בהמלצת רבנים בציבור החרדי) כי התלמידות לא ייבחנו בבחינות הבגרות, בין השאר על מנת למנוע מהתלמידות להמשיך את לימודיהן במוסדות אקדמיים, וכן על מנת להפחית חשש להתערבות חיצונית בתכנים הנלמדים. למרות המדיניות העקרונית, במקצת תיכוני בית יעקב (כמו בחיפה ונתניה, למשל) ניגשו התלמידות לבחינות הבגרות באופן מלא, ובחלקם ניגשות התלמידות למבחני הבגרות באופן חלקי. 

עם תחילת העשור השני של המאה ה-21, מתרחבת המגמה של שילוב מבחני הבגרות בסמינרי בית יעקב, לצד מבחני חוץ במקצועות אחרים.

בסמינרים רבים נערך מבחן בגרות בודד על יחידת חומר אחת כדי לחסום את האפשרות של התלמידות לפתוח תיק בגרויות אקסטרני.

==המבחן==
מבחני החוץ נערכים על ידי מכון הנרייטה סאלד בפיקוח משרד החינוך ובליווי נציג מהנהלת מוסדות בית יעקב במקצועות: היסטוריה כללית, היסטוריה יהודית (לפעמים נקראת תו"י - תולדות ישראל), מתמטיקה, אנגלית, דקדוק תחביר והבעה (כתיבת מאמרים והבנת הנקרא). בנוסף, רוב המוסדות מבצעים מבחן חוץ פנימי בפיוט, שאינו קשור למכון סאלד. אחוזי המעבר של הבחינות עומדים על כ־90%.

בעוד רמת הקושי של המבחנים במקצועות האנגלית והמתמטיקה נמוכה מבחינות הבגרות המקבילות, בשאר המקצועות הרמה משתווה ואף עולה עליהן.
 		 	
רמת מבחני החוץ אינה מותאמת לרמת הלימוד בחלק המוסדות, שמלמדים את חומר הבחינה (בעיקר באנגלית ובמתמטיקה) ברמה גבוהה יותר מדרישות הבחינה

ציון עובר במבחנים הוא 56, וציון זה הוא גם סף הקבלה למסלולי י"ג י"ד שמקנים תעודת הוראה, תעודת מה"ט או תעודות ממשרד התעשייה המסחר והתעסוקה.

==ההכרה במבחנים כשווי ערך לבגרות==
בפברואר 2011 הועלתה על ידי אורי וייס הצעה בעיתון "הארץ" המבקשת להכיר בתעודת הבגרות של בוגרות בית יעקב. באוגוסט 2011 הוגשה הצעת חוק בידי ח״כ ניסים זאב להכיר בה. במרץ 2012 הודיע שר החינוך גדעון סער כי מבחני החוץ יוכרו כ-11 יחידות בגרות (מתוך 21 יחידות הנדרשות עבור תעודת בגרות), על פי החלוקה הבאה: ממוצע ציוני המקצועות של היסטוריה כללית ותולדות ישראל יוכרו כבגרות בהיסטוריה כללית ברמת 2 יחידות, מבחן האנגלית יוכר כבגרות ברמת 3 יחידות, ציוני העברית יוכרו כ-2 נקודות בעברית. המבחן במתמטיקה יוכר רק כשני שאלוני בסיס (בשל היקף החומר נלמד, שהוא מועט מדי במבחן זה) ותידרש בחינת השלמה מרמת 2 יחידות ל-3 יחידות. החלטה זו חלה רטרואקטיבית על כל מי שנבחן במבחנים אלו החל מ-2002 (תשס"ב). 

הכרה זו מקלה במידה רבה על השלמת תעודת הבגרות לבוגרות "בית יעקב", מה שמקל על פתיחת אופקי תעסוקה חדשים בפניהן, אך מאידך מטריד גורמים חרדיים שונים, זאת משום שלימודים אקדמיים עדיין מתקבלים בזרם המרכזי של הציבור החרדי בחשש.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: חינוך
חוץ
קטגוריה:בית יעקב
ההיעלמות (סרט)

ההיעלמות (באנגלית: The Vanishing) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מותחן משנת 1993, בכיכובם של ג'ף ברידג'ס, קיפר סאת'רלנד וננסי טרוויס. הסרט בוים על ידי ג'ורג סלויזר, והוא מבוסס על סרט צרפתי-הולנדי משנת 1988, שבוים אף הוא על ידו.

== עלילה ==
ג'ף הרימן (קיפר סאת'רלנד) נוסע לחופשה עם חברתו דיאן שייבר (סנדרה בולוק) אשר נעלמת ללא עקבות בתחנת דלק.
שלוש שנים מאוחר יותר, ברני קסינס (ג'ף ברידג'ס) מגיע לביתו של ג'ף ומודה שהוא האחראי להיעלמותה. קסינס מבטיח להראות לג'ף מה קרה לדיאן, אך רק אם ג'ף יסכים ללכת בדיוק באותו המסלול שהיא הלכה בו. ג'ף, שעדיין אובססיבי לגבי במקרה, מסכים.

בסדרה קצרה של פלאשבקים, סצנת הרצח מוצגת.
ג'ף נלקח לתחנת הדלק, היכן שאהובתו נעלמה, ונאמר לו שאם הוא ישתה כוס קפה עם סם מרדים הוא יחשוף את גורלה על ידי התנסות עצמית. הוא לוגם מהקפה ומתעורר כדי לגלות שהיא נקברה בעודה בחיים.

החברה החדשה של ג'ף, ריטה (ננסי טרוויס), מאתרת אותו ואת החוטף ומגלה את מה שקרה. היא מדברת עם קסינס ומציעה לו כוס קפה (עם הסם המרדים). ריטה הולכת לחפש את ג'ף אך היא אינה יודעת שלוקח זמן עד להשפעת הסם וקסינס מסכל את משימתה.

למרבה המזל, ג'ף קם לתחייה. הוא מצליח לצאת מהקבר ולהרוג את קסינס עם את חפירה, איתו הוא קבר את ג'ף ודיאן.

ג'ף וריטה חוזרים ביחד ומוכרים את הסיפור כרומן לחברת הוצאה לאור.

== שחקנים ==
* ג'ף ברידג'ס - ברני קסינס
* קיפר סאת'רלנד - ג'ף הרימן
* ננסי טרוויס - ריטה בייקר
* סנדרה בולוק - דיאן שייבר
* פארק אוברל - לין
* מגי לינדרמן - דניס קסינס
* ליסה אייקהורן - הלן קסינס

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
הזמריה

הזִּמְרִיָּה היא מפגש מקהלות בינלאומי המתקיים בישראל אחת לשלוש שנים מאז 1952, עת נוסדה על ידי אהרן צבי פְּרוֹפֶּס.

הזמריה מאורגנת על ידי "עמותת הזמיר והנבל מייסודו של א. צ. פרופס". העמותה אחראית על הזמריה ועל תחרות הנבל הבינלאומית. חברת הכנסת לשעבר קולט אביטל היא כיום יושבת ראש העמותה. היא החליפה את אסתר הרליץ שמונתה כנשיאת כבוד של העמותה. מנכ"ל העמותה הוא יוסי פרוסט.

==היסטוריה==
הזמריה הוקמה ביוזמתו של פרופס, איש מחלקת התיירות, אשר הכיר אירועים מקהלתיים מסוג זה בריגה. ב-1935 ייסד פרופס שתי אגודות בשם "זמיר" בוורשה ובתל אביב תחת רעיון של קיום מפגשי מקהלות יהודיות מרחבי העולם. מספר שנים לאחר מכן הציע פרופס לראש הממשלה דוד בן-גוריון לקיים כנס מקהלות יהודיות בישראל. רעיון זה יצא אל הפועל באוגוסט 1952 כאשר ייסד פרופס את "הזמריה". טקס הפתיחה התקיים בהר הרצל בט"ו באב ולאחר מכן התקיימו חגיגות במקומות שונים ובהם קונצרט שנערך באצטדיון רמת גן. בסך הכל השתתפו בזמריה הראשונה למעלה מ-40 אלף איש מאז מתקיימת הזמריה מדי שלוש שנים. לאחר מותו של פרופס החליטה ממשלת ישראל לקרוא לזמריה על שמו. בשל התמעטות המקהלות היהודיות בעולם, הפכה הזמריה פתוחה לכל מקהלה.

בשנת 1958 נערכה הזמריה במסגרת חגיגות העשור למדינת ישראל, והוזמנו לראשונה מקהלות מרחבי העולם שאינן רק קהילות יהודיות.

בזמריות הראשונות הופיעו המקהלות ברחבי הארץ והתקבצו למפגשים באירועי הפתיחה והסיום בתל אביב ובירושלים. כך לדוגמה ב-1961 הזמריה ה־4 נפתחה בהיכל התרבות בתל אביב, ב-1970 הזמריה ה־7 נפתחה בבנייני האומה בירושלים, בנוכחות יושב ראש הכנסת וראש עיריית ירושלים טדי קולק, וב-1989 זמריה ה־15 נפתחה בתיאטרון ירושלים.

בשנות ה-90 של המאה ה-20 שונה אופייה של הזמריה והיא עברה להיות אירוע שעיקרו סדנאות שירה.

בין האנשים שניהלו את הזמריה על פני השנים, נמנה גם המנצח מיכאל שני.

בשנת 2020, בשל המגבלות שהוטלו על מופעי תרבות בעקבות התפשטות מחלת נגיף קורונה 2019, התקיימה "זמריה ברשת" במשך 3 ימים באופן מקוון, בהנחיית נועם גיל-אור, וכללה ראיונות שהוקלטו מראש בעכו וקליפי וידאו של עשרות הרכבים ישראליים. כל אירועי הזמרייה הועברו בשידור ביוטיוב<ref></ref> וכן בכל ערוצי התקשורת האירופיים ע”י Interkultur גרמניה, הגוף הבינלאומי הגדול ביותר לתחרויות ופסטיבלי מקהלות בינלאומיים באירופה.

ביוני 2023 במסגרת "זמריית קודש וחול" ציינה הזמריה 70 שנה להיווסדה וחגגה 75 שנה למדינת ישראל בעכו בסדנאות, בכיתות אומן, בקונצרטים ובמופעים בהשתתפות מנצחים מובילים ומאות זמרי מקהלות מהארץ ומחו"ל<ref></ref>.

ביולי 2024 תתקיים "זמרית צירופים" במרכז המוזיקה תל אביב יפו.

==לקריאה נוספת==
* אסתר הרליץ, הזמריה: יובל לזמריה, 1952–2002, תל אביב: אגודת הזמיר, תשס"ב 2002. (חוברת)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=4B2KkdIRSnk&feature=em-uploademail הזמריה הראשונה], יומני כרמל 1952 (התחלה 1:10)

==הערות שוליים==

קטגוריה:אירועי זמר בישראל
קטגוריה:ישראל: פסטיבלי מוזיקה קלאסית
אדנירם

אֲדֹרָם או אֲדֹנִירָם בֶּן עַבְדָּא. היה שר בממלכת ישראל המאוחדת, בתקופת דוד, שלמה ותחילת תקופת רחבעם. אדנירם היה אחראי על המס בממלכה, כלומר גבית המיסים למלך או על עבודות שונות של העם למלך.

בזמן הפילוג בין ממלכת ישראל וממלכת יהודה, שלח רחבעם את אדנירם לגבות מס, כנראה על מנת להביע בכך את שלטונו על ישראל. אולם העם רגם את אדנירם באבנים והוא מת. בכך בעצם פרץ המרד, והתפלגה הממלכה.

==שמו ומוצאו==
בתנ"ך אין שום התייחסות למוצאו של אדנירם, ועל כן כנראה שהיה ישראלי. 
אולם חלק מהחוקרים סוברים שהוא היה כנעני, מכיוון שבעמי כנען גביית מיסים הייתה מקובלת, בעוד בתורת ישראל אין אזכור למס, ולכן הגיוני שדוד לקח כנעני כדי שיארגן לו את המס. כחיזוק לדבריהם הם גם מציינים את הדמיון בין השם אדרם לשם האל הכנעני הדד.
פירוש נוסף לשמו מסביר ש'אדני' או 'אד' הכוונה ל'אב' ומכאן ששמו מקביל לשמו של אבי האומה הישראלית אברהם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:שרי דוד ושלמה
קטגוריה:קורבנות רצח בתנ"ך
קטגוריה:הרוגי התנקשויות
מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה

מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה הוא מרכז תרבות בתחום המוזיקה הכולל את הספרייה למוזיקה של תל אביב. המרכז נקרא על שם פליציה בלומנטל. המרכז תוכנן על ידי האדריכלית נילי פורטוגלי.

==הספרייה למוזיקה==

הספרייה נוסדה בשנת 1951 בבית שנקר על ידי משרד החינוך והתרבות ועיריית תל אביב-יפו כספרייה למוזיקה של תל אביב. אוספיה של הספרייה כוללים את הארכיונים של פליציה בלומנטל, אורי טפליץ, ברוניסלב הוברמן, יהויכין סטוצ'בסקי, מנשה רבינא, יצחק אדל, ורדינה שלונסקי ואחרים.

עם מותה של פליציה בלומנטל בשנת 1991 נקרא המרכז על שמה. ב-1994 נהרס הבניין הישן, ובמקומו הוקם הבניין הנוכחי. הבניין החדש תוכנן על ידי האדריכלית נילי פורטוגלי.

הספרייה נסגרה לשיפוץ ב-1 בספטמבר 2021.

==המרכז למוזיקה==
המרכז למוזיקה ע"ש פליציה בלומנטל נפתח בשנת 1997 כפרויקט של קרן תל אביב יפו לפיתוח. בשנת 1998 הוקמה עמותה לצידו "על מנת ליזום, לארגן, לנהל ולהפיק אירועי תרבות בתחום המוזיקה, לקיים פעילות חינוכית במטרה להכשיר את דור המוזיקאים הבא, לשתף אמנים וגופים אמנותיים מישראל ואורחים מחו"ל ובעיקר להביא את אהבת המוזיקה אל קהל רחב".

אולם הקונצרטים מכיל כ-115 מקומות ישיבה ופעילות מוזיקלית שוטפת נערכת בו. האירועים מופעלים על ידי העמותה ע"ש פ. בלומנטל.

בשנת 1999 יסדה העמותה את פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה במוזיאון תל אביב לאמנות. הפסטיבל מתקיים מאז מדי שנה.

ב-2016 נפסקו ההופעות באולם הקונצרטים כיוון שהבניין נוהל ללא רישיון עסק ורישיון מכבי אש. 

בשנת 2021 עברה עמותת פליציה בלומנטל למשכנה החדש ב"סטודיו אנט" בקריית המלאכה. במקום סטודיו לקונצרטים ומופעים היכול להכיל עד 90 אנשים, חדרי חזרות ומשרדי העמותה.. 

עיריית תל אביב הכריזה כי מרכז המוזיקה ברחוב ביאליק ייפתח מחדש לקהל בספטמבר 2023 כ"בית לקהילה יוצרת עבור קהילת המוזיקאים של העיר, עם אולם קונצרטים מקצועי, חדר נגינה אישי עם אפשרות הקלטה, גלריה למוזיקאים ואמני סאונד, הרצאות, הסכתים וכיתות אמן". 

==לקריאה נוספת==
* נילי פורטוגלי, תפיסה הוליסטית באדריכלות - "מרכז למוזיקה וספריה ע"ש פליציה בלומנטל", כיכר ביאליק, תל אביב, הוצאת עם עובד, תל אביב 2011
<div class="mw-content-ltr">
*Nili Portugali, A Holistic Approach to Architecture - "The Felicja Blumenthal Music Center and Library", AM OVED Publishers Ltd, Tel-Aviv, 2011
</div>

==קישורים חיצוניים==

*
* [http://ariela2.tau.ac.il/F/K5CVUIEK8RG2G2333RBXSYH1CNLSC8125FRX2XPIY98HCBK919-59560?func=find-b-0&local_base=SZD01 קטלוג הספרייה למוזיקה ע"ש פליציה בלומנטל]
* [http://www.blumentalfestival.com/ אתר פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה]

== הערות שוליים== 

קטגוריה:ישראל: אולמות קונצרטים
קטגוריה:מוסדות מוזיקליים בישראל
קטגוריה:רחוב ביאליק (תל אביב)
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיקה
חיים אריה ארלנגר

הרב חיים אריה ארלנגר (נכתב: ערלאנגער ;כ"א בניסן תרפ"ד, 1924 – ט"ו בכסלו תשמ"ח, 1988) היה מקובל חרדי שווייצרי.

==קורות חייו==
נולד בשווייץ, בן שמשון רפאל ארלנגר. סבו אברהם ארלנגר היה מראשי היהדות האורתודוקסית בשווייץ. בצעירותו למד בישיבת לוצרן והיה תלמידו של הרב שטיינמן. כבר בתקופת לימודיו בישיבה נהג בהנהגות של קדושה ופרישות. במשך תקופה נהג לצום במשך כל ימות השבוע. כמו כן, גזר על עצמו תענית דיבור למשך מספר חודשים. בשנות מלחמת העולם השנייה נמנע מלקרוא את עיתוני החדשות כביטוי של שליטה עצמית. 

בשנת תש"ה שיגר "קוויטל" לאדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר, והאדמו"ר התפעל מתוכנו ושמר את ה"קוויטל" למשמרת. בקוויטל כתב בין היתר משאלתו להיות "מרכבה לשכינה". בנו, האדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר, שאביו סיפר לו בהתפעלות על ה"קוויטל", שמר את הקוויטל לאחר פטירת אביו, ונהג לקום לכבודו של הרב ארלנגר. 

בשנת תש"ז נישא ליהודית רתק, בת הרב אברהם יהושע רתק מהונגריה. לאחר נישואיהם השתקעו בלוגאנו. לפרנסתו פתח חנות לממכר בדים, אך את עיקר זמנו הקדיש לתפילות וללימוד תורה, כשחלק נכבד מלימודו מוקדש לתורת הנסתר. כמו כן, מסר שיעורים בתלמוד ובהלכה בפני יהודי העיר. ייחד חדר מיוחד בביתו לכבוד שבת, שהיה סגור במשך ימות השבוע. 

הוציא לאור ספרי קבלה קדמונים מאת גדולי המקובלים והוסיף להם את פירושיו. לאחר מותו הוציאו בניו את איגרת הרמב"ן עם פירושו "איגרת פתוחה". 

זכה לקרבה מיוחדת מהאדמו"ר מסאטמר רבי יואל טייטלבוים, שאף מסר לו במתנה את מעילו העליון. כונה על ידי ה"סטייפלר" "הבעל-מקובל". האדמו"ר רבי חיים מאיר הגר מויז'ניץ התבטא: "אני חסיד גדול שלו".

במוצאי שבת ט"ו בכסלו תשמ"ח כששב מבית הכנסת לביתו נדרס למוות על ידי מכונית חולפת. הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים. 

בנו הוא הדרשן והמקובל הרב סנדר ארלנגר (נפטר י"ח בשבט התש"ף).

אחיו הוא הרב אברהם ארלנגר.

דודו הוא רופא העיניים הד"ר משה יהושע ארלנגר, שהיה רופא העיניים היהודי הראשון בארץ ישראל.

==מצוואתו==

==מצבתו==

==חיבוריו==
* [http://www.hebrewbooks.org/20635 פתח עיניים ויפה עיניים – פירושים על הספר מאירת עיניים] מאת רבנו יצחק דמן עכו
* חיים למצאיהם – פירוש על הספר שער הרזים מאת רבי טודרוס בן יוסף אבולעפיה.
* איגרת פתוחה – פירוש לאיגרת הרמב"ן

==לקריאה נוספת==
* בצרור החיים – דברי זיכרון והספד על הרב חיים אריה ארלנגר (2 כרכים)

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:רבנים שווייצרים
קטגוריה:חרדים שווייצרים
קטגוריה:מחברי ספרי קבלה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
חיים אריה ארלינגר
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
קטגוריה:בוגרי ישיבת לוצרן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
תומר אבירם

תומר אבירם (נולד ב-19 במאי 1977) הוא במאי, ותסריטאי ישראלי. בוגר המחלקה לקולנוע מכללת בית ברל, המדרשה לאמנות.

==יצירה טלוויזיונית==
בשנת 2001 כתב וביים סרט קצר בשם "ההולך על חבל דק", על פי סיפורו מאת חנוך לוין. הסרט היה מועמד לפרס וולג'ין בתחרות הסרט הקצר והשתתף ב-12 פסטיבלים בינלאומיים בהם זכה בפרס התסריט הטוב בפסטיבל הקולנוע בפאריס, ופרס הבמאי המבטיח בפסטיבל הסרטים בליסבון. 

בין השנים 2003–2005 כתב וביים מערכונים עבור תוכנית הטלוויזיה "אחורי החדשות" עם יאיר ניצני בערוץ 10, ובשנים 2006–2007 ביים וכתב בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת".

ב-2008 ביים עבור YES את העונה השנייה של סדרת הדרמה "לא הבטחתי לך" בכיכובם של אלי פיניש, גורי אלפי ועלמה זק, ובהמשך אותה שנה שימש כבמאי עריכות של הדרמה היומית "חשופים" בחברת הכבלים הוט. 

ב-2009 כתב עם אחיו, ארז אבירם, עבור קשת פיילוט לסדרה הקומית "עצור, משטרה" אותו ביים, וב-2010 עבד כבמאי בתוכנית "האח הגדול".

ב-2014 שב לישראל לאחר 3 שנים בלוס אנג'לס כדי לכתוב ובהמשך לביים (יחד עם איתן צור) את העונה הראשונה של הסדרה הקומית ״השוטר הטוב״, אותה יצר בשיתוף עם אחיו, ארז.

ב-2015 כתב עבור תיאטרון חיפה את המחזה ״שלא תתעורר הילדה״ (יחד עם שי שבתאי), קומדית פשע משפחתית בכיכובם של משה איבגי, אלמה דישי, שלומי קוריאט, אלברט אילוז, יוסוף אבו ורדה, ויוגב יפת. את ההצגה ביים רוני ניניו.

ב-2017 ביים והיה שותף לכתיבת "השוטר הטוב" עונה 2. 

ב-2019 ביים והיה שותף לכתיבת "השוטר הטוב" עונה 3.

== השוטר הטוב ==
הסדרה מגוללת את סיפורו של שוטר מורעל ואלים בשם דני קונפינו (יובל סמו) שחוזר לגור עם הוריו המזדקנים (משה איבגי ולאורה ריבלין) לאחר שנבגד על ידי בת-זוגו. 

את חבריו של סמו לתחנה מגלמים גיא לואל, יגאל עדיקא, אורטל בן שושן ולואי נופי. 

העונה הראשונה של "השוטר הטוב" עלתה לאוויר בחברת הלווין YES ב-15 באוגוסט 2015 וזכתה להצלחה גדולה. כשנה וחצי לאחר מכן, ב-4 באפריל 2017, עלתה לשידור עונתה השנייה ובמהלכה פרסמה YES כי אושרו צילומי עונה שלישית. במהלך אותה שנה נמכרו זכויות הסדרה לשידור על ידי ענקית המדיה האמריקאית נטפליקס, כמו גם זכויות העיבוד לגרסה דוברת אנגלית.

ב-21 בספטמבר 2018 עלתה The Good Cop האמריקאית לשידור. בסדרה כיכבו טוני דנזה (במקור תפקידו של משה איבגי) והזמר-שחקן ג'וש גרובן בתפקידו המקורי שגילם סמו. הסדרה צולמה בניו יורק וכללה 10 פרקים באורך חמישים דקות. 

ב-2019 העלתה נטפליקס את "השוטר הטוב" הישראלית עם דיבוב לשלל שפות וכיום היא זמינה ב-190 מדינות ברחבי העולם. 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.kotler.co.il/p118-tomer.html תומר אבירם], באתר קוטלר ייצוג אמנים
*
*
*
*
*
*
*

קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
האיחוד הדמוקרטי והסוציאליסטי של הרזיסטאנס

האיחוד הדמוקרטי והסוציאליסטי של הרזיסטאנס (בצרפתית - "Union démocratique et socialiste de la Résistance" ובראשי תיבות - UDSR) הייתה מפלגת מרכז-שמאל צרפתית שפעלה בתקופת הרפובליקה הצרפתית הרביעית בין 1947 ל-1958 והייתה מבין מייסדות האינטרנציונל הליברלי בשנת 1947.

המפלגה נוסדה ב-1945 בידי אנשי הרזיסטאנס הלא קומוניסטים, ששאפו לאחד את כל חברי הרזיסטאנס שאינם קומוניסטים למסגרת אחת. יזמה זו כשלה שכן עלייתם וארגונם מחדש של גופים מפלגתיים אחרים, המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית והמפלגות הגוליסטיות, משכו חברים רבים ברזיסטאנס. המפלגה התגבשה לבסוף כמפלגת מרכז-שמאל קטנה בעלת נטיות ליברליות, בהנהגת איש צרפת החופשית, רנה פלוון.

בתחילת ימי הרפובליקה הרביעית שלטה ברפובליקה ברית בין הסוציאליסטים, הקומוניסטים, והמפלגה הרפובליקנית הפופולרית בעלת הנטיות הקתוליות (MRP). ה-UDSR הייתה באופוזיציה למפלגות אלו, ורק לאחר שברית זו נשברה, עם עזיבת הקומוניסטים את ממשלתו של פול רמדיה נטלה המפלגה חלק בברית המפלגות שכונתה "הכוח השלישי" והתיימרה לייצג את הכוח ברפובליקה הרביעית שאינו קומוניסט או אינו גוליסט. במשטר הרעוע של הרפובליקה השלישית, ובהינתן ההרכב הקואליציוני בשנות החמישים הראשונות ניתן כוח רב למפלגות מרכז קטנות מסוג זה, ואכן, רנה פלוון זכה בתפקיד ראש ממשלת צרפת פעמיים בשנים 1950–1951. מנהיגותו של פלוון החזיקה מעמד עד 1953 ואז החליף אותו פרנסואה מיטראן בראשות המפלגה, והוביל קו שמאלי יותר מפלוון שנחשב לשמרן.

ב-1956 השתתפה המפלגה בקואליציה הרחבה "החזית הרפובליקנית" שהקים פייר מנדס פראנס, שזכתה בבחירות. שנתיים לאחר מכן התפלגה המפלגה, כאשר מיטראן התנגד לשובו של דה גול לעמדת השלטון במהלך משבר מאי 1958, ופלוון והשמרנים תמכו בדה גול.

המפלגה שרדה עד שנת 1964 ואז התאחדה עם המפלגה החדשה שהקים מיטראן "ועד המוסדות הרפובליקנים" (CIR) שבסופו של דבר התאחדה עם המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הרפובליקה הצרפתית הרביעית
קטגוריה:צרפת: מפלגות היסטוריות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1945
התנועה הרפובליקנית העממית

התנועה הרפובליקאית העממית (בצרפתית: Mouvement Républicain Populaire; בראשי תיבות: MRP) הייתה מפלגה נוצרית דמוקרטית בצרפת, שעיקר פעילותה בימי הרפובליקה הצרפתית הרביעית. התנועה הייתה אחד הכוחות החזקים ב"ברית שלוש המפלגות" שייסדה את הרפובליקה, לצד המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית והמפלגה הקומוניסטית של צרפת. לאחר פרישת הקומוניסטים מהממשלה, ב-1947 התגבשו מסביב לתנועה מפלגות "הכוח השלישי" שייצגו את כל מי שאינו גוליסט ואינו קומוניסט. התנועה הייתה מפלגה מרכזית בקואליציה ברוב תקופת הרפובליקה הרביעית, ובמסגרתה פעלו אישים מרכזיים כז'ורז' בידו, רובר שומאן ופייר פלימלן. בתקופת הרפובליקה הצרפתית החמישית, תחת שלטון דה גול, נסוגה הפופולריות של המפלגה, והיא התפרקה ב-1967.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת: מפלגות היסטוריות
קטגוריה:הרפובליקה הצרפתית הרביעית
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1944
המפלגה הרדיקלית (צרפת)

המפלגה הרדיקלית (בצרפתית - Parti radical) היא מפלגת מרכז ליברלית בצרפת. 

המפלגה, שנוסדה ב-1901 הייתה מפלגת השלטון במהלך חלק ניכר מתקופת הרפובליקה הצרפתית השלישית, והיא כיום המפלגה הפוליטית הוותיקה ביותר בצרפת.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20110222021435/http://www.partiradical.net/ אתר המפלגה]
* 

רדיקלית
קטגוריה:1901 בצרפת
אלי יופה

אלי יופה (9 ביוני 1934 – 2010) היה פרופסור להיסטוריה של הצבא הסיני באוניברסיטה העברית בירושלים. ממייסדי תחום לימודי מזרח אסיה בישראל וחבר החוג ללימודי מזרח אסיה באוניברסיטה העברית מיום הקמתו.

==ביוגרפיה==
יופה נולד בשאנגחאי למשפחה יהודית וחי בה עד עלייתו לישראל בסוף שנות ה-40, כשהיה בן 15. למד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. את לימודיו לתואר השני סיים באוניברסיטת הונג קונג, שם שהה בסוף שנות ה-50, ואת הדוקטורט השלים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, בהנחייתו של ההיסטוריון והסינולוג ג'ון ק. פיירבנק .

יופה היה נשוי למיכל, ואב לשתי בנות. הוא התגורר בשכונת קריית שמואל בירושלים.

נפטר בשנת 2010, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ חורשים.

==מחקריו==
מחקריו של יופה התמקדו בצבא סין. את ראשית צעדיו בתחום עשה בעבודת דוקטורט פורצת דרך אשר התמקדה ביחסי צבא-מפלגה בסין. העבודה, שהתפרסמה כספר "Party and army: professionalism and political control in the Chinese officer corps, 1949–1964", הפכה לקלאסיקה בכל הקשור להתפתחות צבא סין וקשריו עם הדרג הפוליטי. מאז כתב יופה מאמרים רבים על הקשר בין הצבא והמפלגה הקומוניסטית.

== ספריו ==
* אלי יופה, הצבא הסיני ממאו ועד ימינו, מוסד ביאליק, ירושלים, 2011
<div class="mw-content-ltr">
* Ellis Joffe, Party and Army: Professionalism and Political Control in the Chinese Officer Corps, 1949–1964, Cambridge: East Asian Research Center, Harvard University, 1965
* Ellis Joffe, The Chinese Army After Mao, London: Weidenfeld and Nicolson, 1987
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://asia.haifa.ac.il/pdf/joffe.pdf דף לזכרו] באתר אוניברסיטת חיפה
* אייל בירנברג וחגי גלבוע, [http://www.iaf.org.il/583-19551-he/IAF.aspx פרופ' אלי יופה, מומחה לצבא סין מהאוניברסיטה העברית: "הסינים מתכוננים לעימות עם ארצות הברית, כנראה בעשור הבא"], בטאון חיל האוויר 138, 2001
* [https://www.cambridge.org/core/services/aop-cambridge-core/content/view/S0305741010000573 In Memoriam, Ellis Joffe], מאת הרלן ג'נקס (באנגלית), התפרסם בכתב העת "The China Quarterly", גיליון 202, יוני 2010

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: לימודי אסיה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:חוקרי סין
קטגוריה:היסטוריונים צבאיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי סין
קטגוריה:שאנגחאי: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:קריית שמואל (ירושלים): אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בחורשים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
Internet Broadway Database

Internet Broadway Database (ידוע גם בראשי התיבות IBDB; בתרגום חופשי לעברית: מאגר המידע האינטרנטי של ברודוויי) הוא אתר אינטרנט המכיל בסיס נתונים מקוון של ההפקות של תיאטראות ברודוויי והשחקנים שבו. הוא מופעל על ידי מחלקת המחקר של "ליגת ברודוויי", איגוד הסחר של קהילת התיאטרון המסחרי בצפון אמריקה.

האתר מספק תיעוד של הפקות מראשית התיאטרון בניו יורק במאה ה-18 ועד היום. התיעוד הוא על אנשים רלוונטיים שקשורים לנושא, כמו גם עובדות מעניינות וסטטיסטיקות של הפקות.

בסיס הנתונים הראשוני נהגה בשנת 1995 על ידי קרן האוזר, ראש מחלקת המחקר של הליגה לתיאטרון והפקה אמריקאית (שנקראת כיום "ליגת ברודוויי").

== ראו גם ==
* Internet Movie Database - IMDb

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.broadwayleague.com/ האתר של "ליגת ברודוויי"]

קטגוריה:אתרי אינטרנט
קטגוריה:מאגרי מידע
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2000
הידקי יוקאווה

הידקי יוקאווה (ביפנית: 湯川 秀樹; 23 בינואר 1907 – 8 בספטמבר 1981) היה פיזיקאי יפני חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1949 על ניבוי קיום מזונים, והראשון ממדינה זו שזכה בפרס נובל.

==ביוגרפיה==
יוקאווה נולד בטוקיו וגדל בקיוטו. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת קיוטו ב-1929, נשאר יוקאווה בפקולטה ושימש מרצה למשך ארבע שנים. באוניברסיטה החל לפתח עניין בפיזיקה תאורטית, ובעיקר בנושא חלקיקי יסוד. הוא נשא לאישה את סומי ב-1932, ונולדו להם שני ילדים, הרומי וטאקאַָקי. הוא התמנה לעוזר פרופסור באוניברסיטת אוסקה ב-1933, בגיל 26.

ב-1935 פרסם יוקאווה את התאוריה שלו לגבי המזון, שהסבירה את היחס בין פרוטונים לנייטרונים, ובכך הייתה לו השפעה רבה על הרחבת המחקר בנושא חלקיקים יסודיים. הוא הפך לפרופסור באוניברסיטת קיוטו ב-1940, וב-1943 קיבל את עיטור מסדר התרבות מטעם ממשלת יפן. ב-1949 התמנה יוקאווה לפרופסור באוניברסיטת קולומביה, ובאותה שנה קיבל את פרס נובל לפיזיקה, לאחר שב-1947 התגלו בניסוי שערך ססיל פאוול פאיונים שאת קיומם צפה יוקאווה ב-1935. יוקאווה אף חקר את תאוריית לכידת אלקטרונים.

יוקאווה התמנה ליושב ראש מכון יוקאווה לפיזיקה תאורטית ב-1953, קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהסורבון, חברות לשם כבוד בחברה המלכותית של אדינבורו ובאקדמיה ההודית למדעים.

ב-1955 הוא הצטרף לעשרה מדענים אחרים וחתם על מניפסט ראסל-איינשטיין, שקרא לפירוק נשק גרעיני.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.archive.org/details/gov.archives.arc.53506 YUKAWA STORY] 
* 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יפנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים יפנים
קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר התרבות
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1907
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1981
ג'ון פוליטו

ג'ון פוליטו (באנגלית: Jon Polito; 29 בדצמבר 1950 - 1 בספטמבר 2016) היה שחקן קולנוע אמריקאי.
התפרסם בסרטים של האחים כהן: "צומת מילר" "ברטון פינק" ו"האיש שלא היה שם".

==ביוגרפיה==
פוליטו נולד וגר בפילדלפיה.
החל את דרכו כשחקן טלוויזיה בסדרות הפשע "הכרוניקה של הגנגסטר" התפקיד בוס הפשע טומי לוצ'יס, "אוהרה", שם שיחק לצד כוכב הקולנוע היפני פט מוריטה ו-"סיפור פשע" בתפקיד בוס הפשע של שיקגו פיל ברטולי.
התפרסם בקולנוע בשנת 1986 בה השתתף בפנטזיה "איש הנצח".

בשנת 1990 התפרסם בזכות הופעתיו בסרט הפשע המוערך של האחים כהן" "צומת מילר" בתפקיד המאפיונר האיטלקי ג'וני קספר ולצידו של מרלון ברנדו בקומדיית הפשע "צעדי הראשונים במאפיה".
ב-1991 שיחק בהופעתו השנייה עבור האחים כהן בתפקיד לו בריז יד ימינו של מנכ"ל חברת ההפקות ג'ק ליפניק (מייקל לרנר) במותחן הקומי "ברטון פינק". בנוסף שיחק בסרט גיבורי העל התקופתי "הרפתקאות רוקטיר"

בשנים 1993-1994 שיחק בשתי העונות הראשון של הסדרה רצח מאדום לשחור בתפקיד הבלש האיטלקי-אמריקאי סטיב קרוסטי, ובסרט הטלוויזיה ששודר לאחר ירידת הסדרה.

בשנת 1994 שיחק בסרט גיבורי העל הקומי "בלנק מן- גיבור בתחתונים" בתפקיד המאפיונר מייקל מינלי.
ובסרט הפעולה "העורב".
ב-1995 הופיע בקומדיה "יושבים במארב".

בשנת 1998 השתתף בקומדיית הקאלט של האחים כהן "ביג לבובסקי" בתפקיד החוקר הפרטי דה פינו הנשכר על ידי הורייה של באני ליבובסקי (טארה ריד).
ב-1999 השתתף בקומדיה המשפחתית המצליחה "סטיוארט ליטל" בתור הבלש שרמן.
בשנת 2001 שיחק בדרמה "האיש שלא היה שם" בתפקיד קרייטון טוליבר, לקוח של הספר אד קריין (בילי בוב תורנטון).
ב-2006 שיחק בקומדיית הפשע "שום כלום" בתפקיד הסוכן היימס.
ב-2011 דיבב בעיבוד האנימציה לקומיקס "באטמן: שנה ראשונה" את מפכ"ל המשטרה גיליאן לואב.

פוליטו נפטר ב-1 בספטמבר 2016 כתוצאה ממחלת הסרטן.

== פילמוגרפיה ==

=== טלוויזיה ===
* רצח מאדום לשחור (1993-1994)
* הרואה ואינו נראה (2000)
* הכרוניקה (2002-2001)
* Push, Nevada (2002)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וילאנובה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
ספר תורה שנפל

תפלה לסליחה על הפלת ספר תורה, המאה הי"ט
דין ספר תורה שנפל הוא מכלול ההלכות וההנהגות, הנוגעות ליחיד או לציבור, שהפילו, או שהיו נוכחים, בעת שספר תורה נפל ארצה, וכולל תענית, מתן צדקה ולימוד תורה.

== רקע ==
ספרי תורה, על פי המבנה שלהם, הם צרים וגבוהים. ספרי התורה האשכנזיים, נתונים בתוך מעיל, ומושענים על הדופן האחורית של ארון הקודש, לעיתים קשורים בשרשרת ולעיתים לא. ספרי התורה הספרדים נתונים בתוך תיבה, ולפיכך יציבים יותר בהיכל, אך מצד שני הם כבדים יותר. בגלל המבנה המיוחד שלהם, יש וספרי תורה נופלים בעת הגבהתם, בעת הוצאתם מארון הקודש לשם קריאה בהם או לצורך אחר, או בעת ריקוד עם ספר התורה כגון בשמחת תורה או בהכנסת ספר תורה.

נפילת ספר תורה, על פי תיאורים של הנוכחים באירוע שכזה, יוצרת בקהל תדהמה, ומכה אותו בהלם, וההנחיות שניתנות על ידי הרב (רב בית הכנסת, רב העיר) באות כדי להביע את הצער והכאב על בזיונו של ספר התורה, וכן כסעד רוחני לזעזוע שאחז בציבור.

הפוסקים נהגו לתלות את נפילת ספר התורה, בחיסרון כל שהוא באנשי אותו מקום, או בית כנסת. לומדים זאת מדברי התלמוד: ועל כך אומר בעל הדברי חיים מייסדה של חסידות צאנז, שמדברי רבי יהושע משתמע, שעוונות גורמים לבזיון התורה, ואם נפל ספר התורה והתבזה דווקא בבית כנסת זה, סימן הוא שעוונותיהם של אנשי המקום גרמו לכך. יש הלומדים זאת מדברי התלמוד: .

== החייבים בתענית ==
מנהגים רבים, ופסקי הלכה שונים קיימים בנושא תענית על ספר תורה שנפל. לדעת המהרי"ש נתנזון - אם ספר תורה נופל על הקרקע יש להתענות ארבעים יום. הטעם לכך הוא שבעת שעלה משה רבנו להר סיני לקבל את התורה, הוא שהה שם ארבעים יום. המהרש"ק כותב שאם נפל ספר תורה, ומדגיש שנפילה היא דווקא לקרקע, על כל הקהל לצום במשך יום אחד. 

החיד"א סבור שרק מי שהפיל את הספר חייב להתענות, אבל הרואים את נפילת הספר, אינם חייבים להתענות. עם זאת, כותב החיד"א, ראוי שכל מי שראה את נפילת הספר יצום גם הוא, ומסכם את דבריו, כי נכון שכל רב בעירו יגזור ויתקן לפי מקומו שעתו.

הרב קוק סיפר באחת מאגרותיו שבעקבות מקרה של נפילת ספר תורה בבית הכנסת בז'יימליס בגלל ארון קודש קטן מדי, הוא הורה לבני הקהילה לבנות ארון חדש וגדול, "שזאת תהיה עיקר התשובה, להסיר הסיבה הגורמת למכשול", ובהמשך הוסיף: "ודבר זה היה אצלי יותר עיקרי מהתענית".

== ספרי קודש המודפסים שנפלו ==

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:ספר תורה
מספר הרטוגס

במתמטיקה, ובפרט, בתורת הקבוצות האקסיומטית, מספר הרטוגס הוא סוג מסוים של מספר מונה (קרדינלי). פרידריך הרטוגס הוכיח ב-1915 שניתן, באמצעות אקסיומות צרמלו-פרנקל בלבד (כלומר, ללא אקסיומת הבחירה) להראות כי לכל <math>X</math> קיים מונה סדור היטב שאינו קטן יותר מעוצמה של <math>X</math>.

אין זה הכרחי שקבוצה מסוימת תהיה סדורה היטב על מנת להגדיר את מספר הרטוגס שלה: אם <math>X</math> קבוצה כלשהי, אזי מספר הרטוגס של <math>X</math> היא הסודר המינימלי <math>\alpha</math> כך שאין העתקה חד חד ערכית מ-α ל-<math>X</math>. גם אם לא ניתן להגדיר על <math>X</math> סדר טוב, <math>\alpha</math> הוא המונה הסדור היטב הקטן ביותר שעוצמתו גדולה או שווה לשל <math>X</math>. ההעתקה המעבירה את <math>X</math> ל-<math>\alpha</math> נקראת לעיתים פונקציית הרטוגס.

כאשר <math>X</math> ניתנת לסידור היטב, מספר הרטוגס שלה יהיה <math>|X|^{+}</math> - המונה הראשון הגדול מעוצמת <math>X</math>.

==הוכחה==
בהינתן מספר משפטים בסיסיים של תורת הקבוצות, ההוכחה פשוטה. יהי <math>\alpha = \{\beta \in \textrm{Ord}| \exists i: \beta \hookrightarrow X\}</math>.
תחילה, נראה כי <math>\alpha</math> היא קבוצה.
#<math>X\times X</math> היא קבוצה, בהסתמך על אקסיומת קבוצת החזקה ואקסיומת ההפרדה.
# קבוצת החזקה של <math>X\times X</math> היא קבוצה, בהסתמך על אקסיומת קבוצת החזקה.
# המחלקה <math>W</math> המכילה את כל הסידורים הטובים הרפלקסיביים של תתי קבוצות של <math>X</math> היא תת-מחלקה מוגדרת של הקבוצה הנ"ל, על סמך אקסיומת ההפרדה.
# המחלקה של כל טיפוסי הסדר של סידורים טובים של <math>W</math> היא קבוצה לפי אקסיומת ההחלפה, היות שניתן להגדירה באמצעות נוסחה פשוטה.

אבל, הקבוצה האחרונה היא בדיוק <math>\alpha</math>.

כעת, היות שקבוצה טרנזיטיבית של סודרים היא סודר אף היא, <math>\alpha</math> היא סודר. בנוסף, אם ישנו שיכון מ-α לתוך <math>X</math>, אזי נקבל את הסתירה <math>\alpha</math> שייך ל-<math>\alpha</math>. נטען ש-<math>\alpha</math> הוא הסודר הקטן ביותר כך שאין שיכון ממנו אל <math>X</math>. 
אם <math>\beta < \alpha</math>, אזי <math>\beta</math> שייך ל-<math>\alpha</math> ולכן קיים שיכון של <math>\beta</math> ב-<math>X</math>.

== שימושים ==
קיום מספר הרטוגס מוכיח כי המחלקה של מספרי האלף (המונים הסדורים היטב) לא חסומה על ידי שום עוצמה (כלומר אין קבוצה <math>X</math> כך שכל סודר משוכן בתוכה בצורה חד חד ערכית). 

בנוסף, מספרי הרטוגס (או וריאציות עליהם) נמצאים בבסיס ההוכחות שהשערת הרצף המוכללת גוררת את אקסיומת הבחירה כמו גם גרירות נוספות הקשורות לאקסיומת הבחירה.
==לקריאה נוספת==

קטגוריה:מונים