כתובת קווינטוס מרקיוס התלת-לשונית

כתובת קווינטוס מרקיוס היא כתובת תלת־לשונית לטינית־יוונית־פונית על חפץ אבן שנמצא בסוף המאה ה־19 בקרבת (מדרום־מערב לקרתגו), ומתאורך לאמצע המאה ה־1 לפנה"ס.<ref name=":0">ברגר וקניאט, עמ' 48–49, 52</ref><ref name=":1"></ref>

הכתובת נכתבה על משקוף אבן, או בסבירות גבוהה יותר מזבח אבן, המעוטר בבליטות בחלקו העליון והתחתון.<ref name=":0">ברגר וקניאט, עמ' 48–49, 52</ref> הכתובת פורסמה .<ref></ref> הכתובת נמצאת כעת בלובר.<ref></ref>

== הכתובת ==
תוכן הכתובת הוא:<ref name=":2">ברגר וקניאט, עמ' 49–53</ref><ref name=":1"></ref>

משמעות הכתובת לפי שורות היא:<ref name=":2">ברגר וקניאט, עמ' 49–53</ref><ref name=":1"></ref>
:{| cellpadding="2"
|התוכן בשפת המקור
|תרגות לעברית
|-
|
|ק(ווינטוס) מרקי[וס...]
|-
|
|פרוטומקוס [הרופא...]
|-
|
|עשה ... [...]
|-
|
|קווינטוס מרקיו[ס פרוטו־]
|-
|
|־מכוס הרקלייד[ס הרופא...]
|-
|<div class="mw-content-rtl"></div>
|[את המזבח? ה]זה נתן קווינטוס מרקיוס פרוטו־
|-
|<div class="mw-content-rtl"></div>
|[־מקוס ה]רופא (ב)שנת השופטים עבדמלקרת ואדונבעל.
|}
אורך הפער בשורה הראשונה בלטינית מרמז שבחלק שלא שרד נכתב שם האב.<ref name=":3">ברגר וקניאט, עמ' 51</ref> השורה השלישית מעלה קשיים: הקיצורים המופיעים בה ("") עשויים לציין תאריך, אך לא יכולים להתפרש כשמות השופטים עבדמלקרת ואדונבעל (ששנת כהונתם היא תאריך הכתובת, בחלק הפוני; ייתכן שהם היו ביישוב שכן).<ref name=":3">ברגר וקניאט, עמ' 51</ref>

הכתובת היוונית מציינת את שם המקדיש, אחריו שם נוסף – הרקליידס, ובחלק שלא שרד משוחזרת המלה ἰατρός, "רופא".<ref name=":3">ברגר וקניאט, עמ' 51</ref> אולם, השם הרקליידס מקביל לשם הפיניקי עבדמלקרת; עובדה זאת הופכת שחזור כגון "ἄρχοντος" – שיקיים הקבלה בין החלק היווני לחלק הפוני – אפשרית, אף שהדבר לא מסביר את הופעת שמו של שופט אחד בלבד והיעדרו של השני (אדונבעל), ולכן סביר יותר שהרקליידס היה אבי מציב הכתובת (והדבר תואם את מבנה הכתובות היווניות המסורתי).<ref>ברגר וקניאט, עמ' 51–52</ref>

תחילת השורה הפונית הראשונה איננה משוחזרת בוודאות; זין ותו בגרסה זאת של הכתב הפוני/נאו־פוני דומות ביותר, דבר המאפשר לשחזר "[המזבח ז]ת" (המזבח הזאת, בנקבה) או "[המזבח א]ז" (המזבח הזה, בזכר).<ref>ברגר וקניאט, עמ' 49</ref> שתי האותיות האחרונות של השם "אדנבעל" ככל הנראה חסרות.<ref>ברגר וקניאט, עמ' 50</ref>

היעדר האות H בתעתוק הלטיני לשם פרוטומקכוס/פרוטומקוס מסייע לתארך את הכתובת: נישופיות עיצורים החלה להיות מובחנת בלטינית בערך בימי יוליוס קיסר וקיקרו, ולכן, הגם שהמעבר מחוסר הבחנה להבחנה היה הדרגתי, סביר לתארך את הכתובת לאמצע המאה ה־1 לפנה"ס.<ref name=":4">ברגר וקניאט, עמ' 52</ref> הכתב הפיניקי בכתובת הוא בתווך בין השלב הפוני לשלב הנאו־פוני, בין חורבן קרתחדשת לתחילת התקופה הנוצרית.<ref name=":5">ברגר וקניאט, עמ' 53</ref> התעתיק הפיניקי של השמות הזרים ללא סיומת (קווינטוס כ"קֻיְנְטֶא" ומרקיוס כ"מַרְקִי"); ה־K הלטינית וה־Κ היוונית מתועתקות בקוף פונית, וה־T הלטינית וה־Τ היוונית מתועתקות בטית פונית.<ref name=":5">ברגר וקניאט, עמ' 53</ref>

כתובות דו־לשוניות ואף תלת־לשוניות של רופאים אינן נדירות באפריקה ובאזורים אחרים העולם העתיק.<ref name=":4">ברגר וקניאט, עמ' 52</ref><ref>ראו למשל </ref>

== ראו גם ==

* כתובת אשמן מארח התלת־לשונית
* רשימת כתובות כנעניות וארמיות

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Attilio Masstino, Raimondo Zucca, [https://www.academia.edu/31270347/A_Mastino_R_Zucca_La_naissance_de_la_culture_%C3%A9pigraphique_latine_en_Africa "La naissance de la culture épigraphique latine en Africa"], in: Fantar, M. H. (ed.), Débuts de l'écriture au Maghreb, Casablanca, 2004, pp. 201–202
* 
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתובות תלת-לשוניות
קטגוריה:כתובות בלטינית
קטגוריה:כתובות ביוונית
קטגוריה:כתובות בפיניקית
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים מאבן
קטגוריה:אוספי מוזיאון הלובר
קטגוריה:תוניסיה: היסטוריה