OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אל-קודס (עיתון)

מטה העיתון בירושלים
אל-קודס (בערבית: القدس; תעתיק מדויק: אלקדס, ומילולית: ירושלים) הוא יומון פלסטיני ערבי, הנפוץ ביותר בשטחים, היוצא לאור בירושלים ונוסד בשנת 1967 כתוצאה ממיזוג של שני העיתונים הפלסטיניים "א-דיפאע" ו"אל-ג'יהאד". המייסד של עיתון "אל-ג'יהאד", מחמוד אבו זלף היה לבעלי העיתון הממוזג, וכן גם שימש כעורכו עד מותו בשנת 2005. כיום עורך אותו בנו, ואליד אבו זלף. העיתון יוצא בפורמט ברואדשיט ומופץ בכ-20,000 עותקים. בנוסף להפצה זו מפורסם העיתון באינטרנט בפורמט HTML ו-PDF. החל משנת 2008 מפרסם אתר האינטרנט של העיתון גם בפרסית. 

עד לשנת 1985 ביטא העיתון עמדות פרו-ירדניות, אז החל לתמוך בקו המדיני של אש"ף והפת"ח. העיתון היה נתון להשפעה ישירה של יאסר ערפאת שנהג להעביר מדי חודש תמיכה לעיתון של כ-55,000 דולר. אבו זלף עצמו שימש כיועץ תקשורת של ערפאת במהלך שנות ה-90. 

הפוליטיקאי הפלסטיני, זיאד אבו זיאד הוא בעל טור בעיתון.

העיתון מתפרסם בירושלים ומשום כך הוא חייב לקבל את אישור הצנזורה הצבאית בלשכת העיתונות הממשלתית של ישראל על בסיס יומי.

לפי סקר הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה נקרא העיתון על ידי 81.1% מן הקוראים מעל גיל 18, והוא הפופולרי שבעיתונים הפלסטיניים.

באוקטובר 2016, התראיין שר הביטחון אביגדור ליברמן לעיתון, ואמר כי הוא תומך בפתרון שתי המדינות וכי ישראל תהיה מוכנה להסיר את המצור מרצועת עזה ולפעול לשיקומה, בתנאי שחמאס יוותר על התוכנית הצבאית שלו.

באפריל 2023 החל העיתון לפרסם מהדורה בעברית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים== 

קטגוריה:תקשורת פלסטינית
קטגוריה:עיתונים בערבית
קטגוריה:ירושלים: תקשורת
ג'ואן הולנד

ג'ואן הולנד (באנגלית: Joan Holland; 1380 לערך - 12 באפריל 1434), המכונה גם ג'ואן דה הולנד (Joan de Holland) נשאה את התואר דוכסית יורק בשל נישואיה לאדמונד מלאנגלי, דוכס יורק.

==קורות חיים==
ג'ואן הייתה בתם של תומאס הולנד, רוזן קנט ושל אליס פיצאלן (Alice FitzAlan).

ג'ואן נישאה ארבע פעמים:
* ב-4 בנובמבר 1393 לערך, נישאה ג'ואן לבן דודה, אדמונד מלאנגלי, בנו של המלך אדוארד השלישי ושל פיליפה מהיינולט. בעקבות נישואים אלה זכתה ג'ואן לתואר "דוכסית יורק".
* לאחר מותו של לאנגלי, בשנת 1402, נישאה ג'ואן (קודם ל-9 באוגוסט 1404 לוויליאם דה וילוגבי (William de Willoughby) לורד דה ארסבי (Lord Willoughby de Eresby).
* לאחר מותו של וילוגבי, נישאה להנרי לה סקופ, ברון סקרופ ממאשם (בתאריך המאוחר ל-9 בספטמבר 1410).
* בתאריך הקודם ל-27 באפריל 1416 נישאה בפעם הרביעית להנרי ברומפלט, לורד ווסי.

בשנת 1399 הוענק לג'ואן התואר ליידי במסדר הבירית.

ג'ואן נפטרה ב-12 באפריל 1434.

==קישורים חיצוניים==
* [http://homepages.rootsweb.ancestry.com/~cousin/html/p430.htm קורות חיים באתר ancestry.com]
* [http://www.thepeerage.com/p10209.htm קורות חיים באתר thepeerage.com]

קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:דוכסיות יורק
קטגוריה:נשים אנגליות במאה ה-15
קטגוריה:ילידי 1380
קטגוריה:נפטרים ב-1434
ויטורינו אנטונש

ויטורינו גבריאל פאשקו אנטונש (פורטוגזית: Vitorino Gabriel Pacheco Antunes; נולד ב-1 באפריל 1987 בפרימונדה) הידוע כוויטורינו אנטונש, הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בקבוצת פאסוס די פריירה בעמדת המגן השמאלי.

== קריירה ==
אנטונש החל את הקריירה שלו בפרימונדה. במהלך הקריירה שלו קיבל הצעות ממספר קבוצות, וב-29 באוגוסט 2007 הושאל זמנית, עם אפשרות לקנייה, לקבוצת רומא, ונקנה על ידה לבסוף ב-2 באפריל 2008 עבור 1,200,000 אירו. בקיץ של אותה שנה הושאל לקבוצת לצ'ה שם בילה את עונת 2008/2009. בשנת 2010 הושאל ללייקסוס וב-2011 הושאל לליבורנו.

בינואר 2013 הושאל למאלגה כמחליפו של נאצ'ו מונראל שעזב לארסנל. ב-11 ביוני 2013 עזב את פאסוס די פריירה וחתם במלאגה ל-4 שנים.

ב-2 בפברואר 2015 חתם בדינמו קייב עבור דמי העברה על סך 6 מיליון אירו. ב-22 ביולי 2017 הושאל לחטאפה. ב-2 ביולי 2018 חתם באופן קבוע בחטאפה. ב-15 באוגוסט 2020 חזר לפורטוגל וחתם בספורטינג ליסבון לשנתיים.

לאנטונש 13 הופעות במדי נבחרת פורטוגל.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:מגני כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני ליישואש
קטגוריה:כדורגלני ליבורנו
קטגוריה:כדורגלני פאניוניוס
קטגוריה:כדורגלני פאסוס די פריירה
קטגוריה:כדורגלני מאלגה
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני חטאפה
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1987
ישראל יעקב פישר

הרב ישראל יעקב פישר (1925 – 27 בפברואר 2003) היה רב שכונת זיכרון משה בירושלים, וראב"ד העדה החרדית בשנים 1996–2003.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים לדבורה ואהרן פישר. סבו הרב שלמה פישר, היה רבה של אלבה יוליה. אביו היה מאנשי ה"פרושים" בירושלים. לאחר פטירת האב נפוצו שמועות שהוא ירה במנהיג ההמון הערבי שבא לפרוע ביהודים במאורעות תרפ"ט, אך יש המפקפקים בשמועות אלה. אביו היה בן למשפחה רבנית, הסב רבי שלמה פישר היה רב קהילת הסטטוס קוו אנטה של קרלסבורג ותלמידם של הכתב סופר ורבי יצחק דב במברגר. הסבתא שרה גיטל פישר הייתה נינתו של רבי צבי הירש הלר מגדולי רבני הונגריה.

אביו היה מקורב ליעקב ישראל דה-האן וקרא לבנו על שמו. בשנת ה'תש"ב, בהיותו כבן 17, נפטר אביו. בגידול בני המשפחה, סייע ידיד האב, הרב יחיאל מתתיהו דייוויס. ישראל יעקב נישא למלכה בת הרב ישראל אשר ולס, חתנו של הרב בן ציון ידלר. כאברך בישיבת עץ חיים, זכה בפרס משרד הדתות לבני ישיבות מצטיינים לשנת תשי"ג.

בשנת ה'תש"ך (1960 לערך) התמנה על ידי הרב פנחס אפשטיין לרב שכונת בתי הורודנא הקטנה מטעם העדה החרדית . בשנת ה'תשכ"ג (1963 לערך) לאחר פטירת הרב מרדכי יהודה ליב זק"ש, מינוהו אנשי הנטורי קרתא כרב שכונת זיכרון משה בירושלים, בניגוד לדעת המתפללים<ref></ref>, בתפקיד זה החזיק למשך כארבעים שנה, וכדיין בבד"צ העדה חרדית. בסוף ימיו נתמנה לראב"ד של הבד"צ. נחשב לאחד מחשובי הפוסקים בירושלים. פסיקותיו נאספו בתשעת כרכי שו"ת "אבן ישראל". מפסיקותיו הידועות: אישה בחודש התשיעי להריונה פטורה מלצום ביום הכיפורים והיתר לפתוח בשבת פקקים של בקבוקי פלסטיק וזכוכית.

הרב פישר נהג להמליץ לאנשים המצויים במצוקה להתפלל בכותל המערבי. ידועה הנחייתו להתפלל 40 יום ברציפות בכותל.

נפטר בכ"ה באדר א' ה'תשס"ג (27 בפברואר 2003) ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

==ספריו==
חיבר סדרת ספרים בשם אבן ישראל חלקם שו"ת וחלקם חידושים על הרמב"ם.

לאחר פטירתו יצאו מספר ספרים מתורתו:
*משנה ברורה עם פסקי אבן ישראל.
*הגדה של פסח "אבן ישראל" עם פסקיו וחידושיו.
*הליכות אבן ישראל על המועדים (שני כרכים).
* אבן ישראל - חידושי אגדה (מועדים, מהדורה ראשונה יצאה בחייו, מהדורה חדשה מתוקנת ירושלים תשס"ז). 
* דרשות אבן ישראל (דרשות שנמסרו בציבור והספדים, תשע"א).

==משפחתו==
אחיו:
*הרב אליעזר משה פישר - היה רבה של שכונת כנסת בירושלים
*הרב מאיר צבי פישר - היה מו"צ בשכונת הר נוף בירושלים
*הרב שלמה פישר - היה מראשי ישיבת איתרי
ילדיו:
*הרב אהרן, ממלא מקומו ברבנות זיכרון משה ומו"צ של העדה החרדית
*הרב יהודה, חבר בד"ץ העדה החרדית
*הרב משה, ראש ישיבה קטנה רמ"א
*חנה אשת הרב משה ברוורמן, ראש ישיבת מאה שערים, מדריך חתנים ומרצה ידוע.

==לקריאה נוספת==
*אהרן פישר, רועה ישראל, שני חלקים.
*רבותינו שבירושלים: עובדות תולדות והנהגות, הוצאת שלהבת, ירושלים ה'תשס"ג.

==קישורים חיצוניים==
* הרב יחיאל שטרנברג, [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=46421&st=&pgnum=358&hilite= פרקים מתולדות חייו של הראב"ד רבי ישראל יעקב פישר זצ"ל], מתוך ישורון כרך יג, עמ' שסג
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דייני העדה החרדית
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת ישראלים
קטגוריה:משפחת פישר
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:זיכרון משה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
פיליפה דה מוהון

פיליפה דה מוהון (באנגלית: Philippa de Mohun; 1376 לערך – 17 ביולי 1431) הייתה רעייתו של אדוארד מנוריץ', בשנת 1402 קיבל אדוארד את התואר "דוכס יורק" ובעקבותיו הפכה פיליפה ל"דוכסית יורק", תואר אותו נשאה עד נפילתו של בעלה בקרב אז'נקור בשנת 1415.

==קורות חיים==
תאריך הולדתה המדויק אינו ידוע, אולם היסטוריונים סבורים כי פיליפה נולדה לפני שנת 1376. פיליפה הייתה בתם של ג'ון דה מוהון, ברון מוהון, ושל ג'ואן בורג'רש.

פיליפה התאלמנה פעמיים קודם לנישואיה לאדוארד מנוריץ'. היא נישאה לוולטר פיצוולטר, ולאחר פטירתו (ב-26 בספטמבר 1386), נישאה לסר ג'ון גולאפרה (נפטר ב-18 בנובמבר 1396).

לפיליפה ולוולטר היה צאצא אחד - שנקרא אף הוא וולטר (נפטר בשנת 1432).

בשנת 1390 הוכרזה כליידי מלווה של מסדר הבירית וב-10 בדצמבר 1415 הוענק לפיליפה התואר "ליידי האי וייט" (Lady of the Isle of Wight).

פיליפה נפטרה ב-17 ביולי 1431 בטירת קאריסברוק שבאי וייט, ונקברה במנזר וסטמינסטר בלונדון שבאנגליה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:בית יורק
קטגוריה:דוכסיות יורק
קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:נשים אנגליות במאה ה-15
קטגוריה:נפטרים ב-1431
הייסנס (מוצרי תינוקות)

הייסנס בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת במוצרי בריאות לתינוקות. מוצר הדגל של החברה נקרא בייביסנס (Babysense) - מוניטור תנועה ונשימה המתריע בפני חשד לתסמונת מוות בעריסה.

החברה נוסדה בשנת 1991, וב-1992 פיתחה את הפטנט הראשון בעולם על מכשיר לזיהוי הפסקת נשימה אצל תינוקות. מכשירי החברה משווקים כיום ל-35 מדינות, ומותקנים במאות בתי חולים. החברה מייצרת גם אינטרקום לתינוקות (מכשיר המאפשר להורים לשמוע את הנעשה בחדר התינוק), סטריליזטורים לבקבוקי תינוקות, ומברשות לבקבוקים.

== בייביסנס ==
מכשיר הדגל של החברה הוא הבייביסנס. המכשיר הוא משטח המונח מתחת למזרן עליו ישן התינוק, בו מותקנים חיישנים הקולטים את התזוזות הנגרמות כתוצאה מפעולת הנשימה. במקרה בו המכשיר מפסיק לזהות תזוזות או שקצב הנשימה יורד מתחת לסף המותר, מופעלת אזעקה קולית. המכשיר מיועד לתינוקות עד גיל שנה.

==לקריאה נוספת==
* 

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.mako.co.il/ninemonth-dilemma/Article-ade9823c1a22331006.htm בייביסנס: כן או לא] באתר mako
* 

קטגוריה:ציוד רפואי
קטגוריה:ינקות
קטגוריה:יצרני מכשור רפואי ישראלים
קטגוריה:ישראל: המצאות
קטגוריה:ישראל: תעשייה
קטגוריה:מערכות בטיחות
קטגוריה:בטיחות ילדים
גבי לסט

גבריאל (גבי) לסט (נולד ב-9 בספטמבר 1946) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל.

==ביוגרפיה==
לסט, נולד בהיידלברג, גרמניה בן להורים ניצולי השואה. ב-1948 עלה עם משפחתו לישראל והתגורר ברמלה. התגייס לחטיבת הצנחנים בה שירת כלוחם וכקצין. לאחר מלחמת ששת הימים עבר לשרת במשמר הגבול.

במלחמת ההתשה נפצע כשחילץ את פקודיו בתקרית ירי של מחבלים בעמק בית שאן בספטמבר 1969 וזכה לעיטור המופת. ב-1970 סיים קורס מפקדי פלוגות.

הוא שימש מפקד מג"ב צפון, סגן מפקד משמר הגבול, וראש אגף מבצעים במטה הארצי. בשנים 1993–1997 שירת כמפקד מחוז תל אביב. לאחר מכן שימש סגן מפכ"ל המשטרה (תחת אסף חפץ).
===קריירה עסקית===
בשנת 1998 יצא לגמלאות ופנה למגזר העסקי, ומאותה שנה ועד 2001 היה מנכ"ל "איגוד חברות הביטוח בישראל". בשנת 1999 מונה כנציג ממשלת ישראל בדירקטוריון חברת "בזק" ושימש בתפקיד עד שנת 2003. בשנת 2001 הצטרף לקבוצת דלק כמנכ"ל הקבוצה. באותה שנה מונה ליו"ר "איגוד חברות הדלק". בספטמבר 2003 מונה לתפקיד יושב ראש הדירקטוריון של קבוצת דלק וחדל לכהן כמנכ"ל. לסט מונה באותה עת גם ליושב ראש "קרן דלק למדע, חינוך ותרבות", המנהלת את פעילות התרומה לחברה ולקהילה של הקבוצה.
 
בשנת 2010 רכש כ–5% ממניותיה של חברת ביטוח בולגרית שהוקמה באותה עת, על ידי מפקד בכיר לשעבר במשטרת בולגריה.

==חיים אישיים==
לסט נשוי ואב לשלושה. הוא בוגר תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהצטיינות במדעי החברה ובמתמטיקה מאוניברסיטת חיפה. במהלך שנות שירותו במשטרת ישראל, בוגר קורס A.M.P ליד בית ספר לעסקים באוניברסיטת הרווארד וקורס פיקוד ומטה,
חבר הנהלה בתיאטרון ע"ש אורנה פורת ויו"ר הוועד המנהל של תיאטרון יידישפיל. ויושב בחבר הנאמנים של המכללה האקדמית נתניה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי משטרת ישראל
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור המופת
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף שיטור וביטחון
קטגוריה:מפקדי מחוז תל אביב במשטרת ישראל
קטגוריה:שוטרי משמר הגבול
קטגוריה:סמפכ"לי משטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
אוסקר לבנט

אוסקר לבנט (באנגלית: Oscar Levant; 27 בדצמבר 1906 - 14 באוגוסט 1972) היה שחקן קולנוע, פסנתרן, מלחין וקומיקאי יהודי-אמריקאי. התפרסם במיוחד בהופעותיו בתוכניות רדיו וטלוויזיה הומוריסטיות.

==חייו==
נולד בפיטסבורג, פנסילבניה שבארצות הברית, להורים מהגרים יהודים-אורתודוקסים מרוסיה. ב-1922, לאחר מותו של אביו מקס, עבר עם אמו אנני לניו יורק. בניו יורק למד פסנתר אצל זיגמונט סטויובסקי וב-1924 הופיע באחד מן הסרטים המדברים הראשונים שהופקו בעיר, Ben Bernie and All the Lads עם שירים מאת אירווינג ברלין, אוסקר המרשטיין וחברו הטוב ג'ורג' גרשווין.

ב-1928 עבר להוליווד שם הלחין מוזיקה ללמעלה מ-20 סרטים. שירו הידוע ביותר הוא Blame It on My Youth. ב-1932 ביקש ללמוד הלחנה באופן רציני יותר והפך לתלמידו של ארנולד שנברג. ב-1939 נשא לאשה את ג'ון גייל (June Gale, שהייתה חברה בלהקת האחיות לבית גייל עם אחיותיה Joan ,Jane ו-Jean). הם היו נשואים 33 שנים, עד מותו והיו להם שלושה ילדים.

לבנט הפך מפורסם בשל מעני-הלשון השנונים שלו כשותף לתוכניות רדיו בשנות השלושים והארבעים בהם הגיש גם חידונים מוזיקליים, שבהם חשף רוחב ידיעות והשכלה רחבה.

בשנת 1945 השתתף בסרט "רפסודיה בכחול" המגולל את סיפור חייו של גרשווין בתפקיד עצמו, יחד עם אל ג'ולסון, ששיחק אף הוא את עצמו והיה שותף של לבנט באחת מתוכניות הרדיו שלו. לבנט שיחק בסרט נוסף שצירו המרכזי הוא המוזיקה של גרשווין "אמריקאי בפריז" מ-1951.ב-1945 הקליט כסולן בפסנתר יחד עם המנצח יוג'ין אורמנדי והתזמורת הסימפונית של פילדלפיה את היצירה "רפסודיה בכחול" עבור חברת Columbia Records, הקלטה שנבחרה ב-1990 להכלל בהיכל התהילה של פרס גראמי.

ב-1948 שיחק בסרט "רומן בלב ים" לצידה של דוריס דיי.

ב-1953 שיחק בסרט קרון הלהקה לצידו של פרד אסטר.

ב-1958 החל להגיש תוכנית ארוח בטלוויזיה בשם The Oscar Levant Show, בה שילב ראיונות משועשעים עם נגינה בפסנתר והסתבך לא אחת בפליטת פה. התוכנית שודרה עד 1960, עת הורדה מהשידור בעקבות הערה של לבנט לאחר התגיירותה של מרילין מונרו כדי להנשא לארתור מילר: "עתה, משמונרו כשרה, מילר יוכל לאכול אותה".

לבנט היה מכור לתרופות הרגעה ואושפז לא אחת בבית חולים פסיכיאטרי, הוא העיר בהתייחס לנגינתו המופלאה בפסנתר: "יש קו דק בין גאונות ושיגעון. אני מחקתי את הקו הזה."

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Sam Kashner and Nancy Schoenberger, A Talent For Genius: the Life and Times of Oscar Levant. Silman-James Press. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.webcitation.org/6GjFtqJqN?url=http://www.redhotjazz.com/berniephonofilm.html על הסרט Ben Bernie and All the Lads] 
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=b2N1iPkzCug&feature=related לבנט מנגן אטיוד של שופן]
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:פיטסבורג: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
יאיר יצחקי

יאיר יצחקי (נולד ב-1953) הוא ניצב בדימוס של משטרת ישראל.

== ביוגרפיה ==
יצחקי נולד ברמת גן וגדל בגבעתיים, בצה"ל שירת כקצין חימוש בגדוד שריון בחצי האי סיני (1971–1976). התגייס למשטרה ב-1976 ושירת במרחב דן. את קורס קציני המשטרה סיים בהצטיינות ושירת כמפקד יחידת סיור במרחב דן. בהמשך שירת כמפקד מחלקת סיור בתחנת הרצליה וב-1979 מונה למפקד תחנת הרצליה כשהוא בדרגת רב פקד בלבד. לאחר קורס פיקוד ומטה של המשטרה הוטל עליו ב-1983 להקים את תחנת שכונות במחוז תל אביב. ב-1985 עבר למטה הארצי לשמש כעוזר המפכ"ל. 

ב-1988 מונה למפקד מרחב דן וב-1990 קודם לדרגת תת-ניצב (אז הצעיר בתולדות המשטרה) ולמפקד בית הספר הארצי לשוטרים. ב-1993 קודם לדרגת ניצב ולמפקד אגף כח אדם של המשטרה ונשיא חברת קרנות השוטרים, ב-1996 התמנה למפקד מחוז דרום וב-1997 מונה למפקד מחוז ירושלים. בתפקידו זה הזהיר מפני עלייתו של אריאל שרון להר הבית בשנת 2000, במהומות שפרצו באזור, נפצע יצחקי בראשו מאבן ואיבד את ההכרה. ב-2001 סיים את שירותו ופנה למגזר העסקי.

=== לאחר תום שירותו במשטרה ===
יצחקי מונה בשנת 2001 ליו"ר חברת "פזגז" ולתפקידים שונים בחברת "סולל בונה", בהם מנכ"ל חברת הבת "מעוז" לייבוא עובדים זרים (2002–2003) וסמנכ"ל משאבי אנוש ומינהל של הקבוצה (2003–2005). לאחר מכן מונה לסמנכ"ל הבנק הבינלאומי וראש אגף משאבי אנוש של הבנק. בשנת 2008 הוא מכהן בבנק בתפקיד סמנכ"ל לענייני לוגיסטיקה, רכש, ביטחון, בינוי ונכסים.

== חיים אישיים ==
נשוי ואב לשלושה.

== השכלתו ==
יצחקי למד שנת משפטים וקרימינולוגיה באוניברסיטת תל אביב (1983) ולו תואר ראשון בקרימינולוגיה וסוציולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן (1984), ותואר שני במדעי המדינה וההיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה (1993).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הדרום במשטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף משאבי אנוש במשטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז ירושלים במשטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
אינפנטה איזבלה מקסטיליה

אינפנטה איזבלה מקסטיליה (בספרדית: Infanta Isabella de Castilla, ובאנגלית: Infanta Isabella of Castile; 1355 לערך - 23 בדצמבר 1392) הייתה בתם של פדרו, מלך קסטיליה ושל מריה דה פאדייה, ואחותה הצעירה של אינפנטה קונסטנסה מקסטיליה, דוכסית לנקסטר. בשל נישואיה לאדמונד מלאנגלי, דוכס יורק, נשאה איזבלה את התואר דוכסית יורק.

==קורות חיים==
איזבלה נולדה בשנת 1355 לערך. בשנת 1372, בין ה-1 במרץ וה-30 באפריל נישאה איזבלה לאדמונד מלאנגלי, דוכס יורק, בנו הרביעי של המלך אדוארד השלישי. החתונה נערכה בואלינגפורד שבאנגליה. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים:
* אדוארד מנוריץ', דוכס יורק (1373 - 25 באוקטובר 1415, נהרג בקרב אז'נקור);
* קונסטנס מיורק (1374 - 29 בנובמבר 1416), נישאה לתומסה לה דספנסר, ואמה של איזבל לה דספנסר, רוזנת ווסטר ווורוויק;
* ריצ'רד מקוניסבורג, רוזן קיימברידג' (1375 - 5 באוגוסט 1415).

בשנת 1378 הוענק לאיזבלה תואר ליידי של מסדר הבירית.

איזבלה נפטרה ב-23 בדצמבר 1392 ונקברה ב-14 בינואר 1393 בבית האחוזה המלכותי בקינגס לאנגלי בהרטפורדשייר שבאנגליה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית יורק
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:דוכסיות יורק
קטגוריה:ילידי 1355
קטגוריה:נפטרים ב-1392
לאנגלי (וירג'יניה)

לאנגלי (באנגלית: Langley) היא יישוב בלתי מוכרז בסמוך לעיירה מקלין, במחוז פיירפקס במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. העיירה היא פרוור של העיר וושינגטון די. סי. בירת ארצות הברית.

היישוב ידוע בשל היותו משכן מפקדת ה-CIA (ארגון הביון של ארצות הברית), ובשל כך מכונה לעיתים מפקדת ה-CIA בכינוי "לאנגלי".

בנוסף ביישוב ממוקמת הנהלת רשות הדרכים המהירות הפדרלית של ארצות הברית (Federal Highway Administration).

ביישוב ממוקמת החווה הקולוניאלית קלוד מור המנוהלת על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.

==אזכורים ספרותיים==
העיר היוותה בסיס לספרי מתח רבים הקשורים לביון בארצות הברית. כמו כן בעיר ממוקמת עלילת סדרת ההנפשה "אבא אמריקאי".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:וירג'יניה: יישובים
קטגוריה:CIA
אנטיוכוס מאשקלון

אנטיוכוס מאשקלון (ביוונית: Άντίοχος ὁ Ἀσκαλώνιος; 130–68 לפנה"ס) היה פילוסוף יווני.

==ביוגרפיה==
אנטיוכוס נולד באשקלון, שהייתה בתקופה זו עיר הלניסטית, והיה תלמידו של פילון מלאריסה מן האקדמיה האפלטונית באתונה. בשנת 88 לפנה"ס עזב את העיר ועקר לרומא יחד עם מורהו, עקב מלחמות מיתרידטס השישי, ושם היה מורה של קיקרו ושל לוקיוס ליקיניוס לוקולוס, שלחם נגד מיתרידטס. אנטיוכוס ניהל בתי ספר לפילוסופיה גם בסוריה ובאלכסנדריה. בשנת 84 לפנה"ס שב לאתונה כדי להמשיך את לימודי האקדמיה האפלטונית, שמבניה נהרסו בידי סולה בשנת 86 לפנה"ס, ולימד בגימנסיון תלמי שבעיר. משערים כי מת בסוריה.

==תורתו==
מטרתו העיקרית של אנטיוכוס מאשקלון הייתה לבחון את הידע שלנו ואת יכולתנו להגיע אל חקר האמת. הוא רצה להחיות מחדש את תורת האקדמיה הישנה מייסודו של אפלטון. בניגוד לפילוסופים שנמנו על זרם הספקנות, הוא גרס כי יש בכוחה של הנפש האנושית להבחין בין כזב לבין אמת, או בשפת הפילוסופים, בין עצמים הנתפסים באמצעות החושים לבין מושגים מופשטים שאינם תלויים בעולם החושים. הוא חשב כי המוח האנושי מכיל קנה מידה שלפיו ניתן להבחין בין הנכון לבין השגוי.

הוא ראה את עצמו כפילוסוף שאינו נמנה עם זרם פילוסופי כלשהו, וניסה לגשר בין תורת האסכולה הסטואית לבין תורת האידאות של אפלטון. הוא טען כי האידאות אינן טרנסצנדנטיות אלא שוכנות באדם עצמו שתבונתו היא חלק של התבונה האלוהית.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:פילוסופים יוונים
קטגוריה:בוגרי אתונה בעידן הרומאי
קטגוריה:אשקלון: אישים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
פילון מלאריסה

פילון מלאריסה (יוונית: Φίλων; 159 לפנה"ס - 84 לפנה"ס לערך) היה פילוסוף יווני.

== חייו ==
פילון נולד בעיר לאריסה (כיום במחוז תסליה ביוון). אחרי שלמד בעיר מולדתו, עקר לאתונה ושם היה תלמידו של קליטומאכוס שעמד בראש האקדמיה האפלטונית. ב-110, אחרי מות קליטומאכוס, ירש פילון מלאריסה את מקומו כראש האקדמיה. ב-88 בתחילת מלחמות מיתרידטס, עזב פילון את אתונה יחד עם תלמידו אנטיוכוס מאשקלון וקבע את מושבו ברומא, שם לימד רטוריקה ופילוסופיה. הוא קיבץ סביבו תלמידים רבים שהמפורסם שבהם היה קיקרו. פילון מלאריסה מת ברומא, ואחרי מותו תלמידו אנטיוכוס מאשקלון, שבינתיים פתח בית ספר לפילוסופיה באלכסנדריה, שב לאתונה כדי לחדש את הלימודים באקדמיה שמבניה נהרסו עד היסוד בידי לוקיוס קורנליוס סולה ב-86.

מכל כתביו של פילון מלאריסה לא שרד דבר. אנו יודעים על אודותיהם באמצעות נומניוס מאפאמיאה, סקסטוס אמפיריקוס וקיקרו. הוא נמנה עם זרם הספקנות באקדמיה האפלטונית שהחל עם ארקסילאוס באקדמיה התיכונה ונמשך עם קרנאדס וקליטומאכוס באקדמיה השלישית (או החדשה). הוא הכיר בכך כי החושים מטעים אותנו, אך סבר כי יש בכוחנו להבין את טבעם של כל הדברים באמצעות תבונתנו. לא ברור אם התכוון בכך לתורת האידאות של אפלטון.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פילוסופים יוונים
קטגוריה:אתונה הרומית
אלכסנדרוס ציוליס

אלכסנדרוס ציוליס (ביוונית: Αλέξανδρος Τζιόλης; נולד ב-13 בפברואר 1985 בקטריני שביוון) הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אל פייחה ובנבחרת יוון.

==קריירת מועדונים==
ציוליס החל את הקריירה שלו בנוער של קבוצת אפולון ליטוקורו, שם שיחק עד 2002. פאניוניוס שלחה סקאוט לעקוב אחר ציוליס ולאחר שהרשים, עבר לקבוצה. בפאניוניוס שיחק 3 עונות, הופיע 61 פעמים והבקיע שלושה שערים. ב-2005 רכשה פנאתינאיקוס את ציוליס עבור 650,000 €.

בפנאתינייקוס שיחק כבלם לצידו של לוקאס וינטרה. בינואר 2009 הושאל לורדר ברמן.

ציוליס הושאל לברמן תמורת 1.6 מיליון יורו והוא השתכר 300,000 יורו לחודש למשך חצי שנה. הוא שיחק עם הקבוצה בעונת 2008/2009 בגביע אופ"א, וב-20 במאי 2009 שותף במהלך משחק הגמר מול שחטאר דונצק כשעלה כמחליף בדקה ה-103, לאחר ששחטאר הבקיעה את השער השני. בסיום המשחק הפסידה ברמן 2-1. ציוליס שותף גם בניצחון ורדר ברמן 0-1 מול באייר לברקוזן בגמר הגביע הגרמני וזה התואר הראשון בו זכה. בשנת 2010 עבר לקבוצת סיינה והושאל לקבוצת ראסינג סנטנדר.

בשנת 2012 חתם בקבוצת מונקו והושאל לקבוצת אפואל ניקוסיה, בה שיחק ברוב משחקי הליגה וזכה עמה באליפות.

בשנת 2013 עבר לקבוצת פאוק סלוניקי והושאל לקבוצת קייסריספור מטורקיה.

ב-30 בינואר 2017 חתם בהארט אוף מידלות'יאן הסקוטית.

ב-4 באוגוסט 2017 חתם באל פאייחה מליגת העל הסעודית.

==קריירה בינלאומית==
אחרי שרשם 12 הופעות בנבחרת הצעירה עלה לנבחרת הבוגרת ואת הופעתו הראשונה ביצע ב-21 בינואר 2006.
ביורו 2008 שיחק משחק אחד בו הפסידה יוון 2-1 מול ולא עלתה משלב הבתים. במונדיאל 2010 פתח בכל משחקי הנבחרת ששוב לא עלתה משלב הבתים. לאחר מכן החליט מאמן הנבחרת, פרננדו סנטוש להדיח אותו והוא לא נכלל בסגל למשחקי יורו 2012. בעקבות הופעותיו הטובות במשחקי פאוק סלוניקי וקייסריספור, הוא הוחזר לסגל הנבחרת שהגיעה לשלב שמינית הגמר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים יוונים
קטגוריה:קשרי כדורגל יוונים
קטגוריה:כדורגלני פאניוניוס
קטגוריה:כדורגלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני סיינה
קטגוריה:כדורגלני ראסינג סנטנדר
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני פאוק סלוניקי
קטגוריה:כדורגלני קייסריספור
קטגוריה:כדורגלני הארטס
קטגוריה:כדורגלני אל-פייחה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת יוון
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:ספורטאים יוונים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים יוונים בספרד
קטגוריה:ספורטאים יוונים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסקוטלנד
קטגוריה:ספורטאים זרים בערב הסעודית
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1985
סוניק הקיפוד (סדרת טלוויזיה)

סוניק הקיפוד (באנגלית: Adventures of Sonic the Hedgehog; באופן מילולי: "הרפתקאותיו של סוניק הקיפוד") היא סדרת הנפשה בת 65 פרקים, המבוססת במקור על סדרת משחקי הווידאו בעלת אותו השם. הסדרה הופקה בשיתוף פעולה אמריקאי-צרפתי ושודרה במקור בארצות הברית בסינדיקציה בין השנים 1993 ו-1996.

בישראל שודרה הסדרה לראשונה ב-1995 בדיבוב לעברית בערוץ הילדים.

== תקציר העלילה ==
עלילת הסדרה מתרחשת בכוכב לכת בדיוני בשם מוביוס, ומתמקדת בהרפתקאותיהם של סוניק הקיפוד ושל חברו הטוב מיילס "טיילס" פראוור, היוצאים להגן על מוביוס מפני ד"ר רובוטניק המרושע המנסה להשתלט על הכוכב יחד עם חבורת הרובוטים שלו.

הסדרה מציגה את "סוניק" באופן הומוריסטי ומכילה בעיקר הומור סלפסטיק. כמו כן, הסדרה נועדה לקהל צעיר והכילה בכל פרק מוסר השכל, לאחר שהדמויות התמודדו עם בעיות שונות.

== דמויות ==
* סוניק הקיפוד (אנגלית: ג'ליל וייט, עברית: דן קיזלר) - קיפוד כחול דמוי אדם המסוגל לנוע במהירות על-קולית. סוניק מתגורר בכוכב מוביוס. חובב מושבע של נקניקיות עם רוטב צ'ילי.
* מיילס "טיילס" פראוור (בדיבוב: זנבות) (אנגלית: כריסטופר סטיבן ולץ', עברית: אסתי ברעד פורים) - שועל צעיר דמוי אדם בעל שני זנבות. מיילס משמש לאורך הסדרה כעוזר וכמכונאי האישי של סוניק. מסוגל לעוף במשך זמן מוגבל באמצעות שני זנבותיו בהם הוא משתמש כמדחף. מיילס ננטש על ידי הוריו בילדותו ולימים אומץ על ידי סוניק. מיילס נאיבי למדי מחמת גילו הצעיר.
* ד"ר אייבו רובוטניק (אנגלית: לונג ג'ון בולדרי, עברית: יורם יוספסברג) - מדען מטורף וערמומי המשמש כנבל העיקרי בסדרה ומנסה להשתלט על כוכב מוביוס. ד"ר רובוטניק מתמחה במיוחד בתחום הרובוטיקה כאשר לאורך הסדרה הוא יוצר מערך מרשים למדי של רובוטים ומכונות העומדים לרשותו.
* סקראץ (בדיבוב: כרבולת) (אנגלית: פיל הייס, עברית: גיורא קנת) וגראונדר (בדיבוב: כדורת) (אנגלית: גרי צ'וק, עברית: אלון נוימן) - צמד רובוטים מגושמים שנוצרו על ידי רובוטניק במטרה ללכוד את סוניק.
* קוקונאטס (אנגלית: איאן ג'יימס קורלט, עברית: אבי חדש) - קוף רובוטי קטן המשמש כעובד הניקיון של רובוטניק. מנסה בעקביות ללכוד את סוניק על מנת לזכות בהערכתו של רובוטניק.

== הפקה ==
הסדרה הופקה על ידי חברת DIC Entertainment, שהפיקה בסך הכל 65 פרקים. עלילת הסדרה עקבה באופן רופף אחרי עלילת סדרת המשחקים. עם זאת, כשהסדרה עלתה לשידור, סדרת משחקי "סוניק" עדיין הייתה חדשה יחסית והעלילה והדמויות במשחקים באותה העת לא היו מפותחות עדיין - אי לכך נאלצו יוצרי סדרת הטלוויזיה במקרים רבים לפתח בעצמם את התוכן מבלי להסתמך על המקור.

בהמשך חדלה חברת DIC Entertainment מלהפיק פרקים חדשים של הסדרה, ובמקום זאת יצרה סדרת הנפשה נוספת ואפלה יותר לזיכיון בשם "סוניק".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות טלוויזיה שמבוססות על משחקי וידאו
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות אנימציה בכיכובו של סוניק הקיפוד
סנטינל 5

סנטינל 5 (Sentinel 5) הוא מטע"ד לחישה מרחוק של כדור הארץ, המפותח כחלק ממיזם GMES האירופי. המטעד יחובר ללוויין למחקר מטאורולוגי המטעד יחובר ללוויין מסדרה מטאוסאט של ארגון EUMETSAT. הוא יוצב בחלל במסלול גיאוסטציונרי, בשונה מלווייני סנטינל 1, 2 ו-3, המתוכננים לפעול בגובה נמוך מעל כדור הארץ. יעודו העיקרי של הלוויין - מעקב אחר אטמוספירת כדור הארץ, באמצעות חיישן מולטי ספקטראלי. נכון לספטמבר 2009, תצורת המטע"ד טרם הוגדרה סופית.

==ראו גם==
*סנטינל 1
*סנטינל 2
*סנטינל 3
*סנטינל 4

==קישורים חיצוניים==

*[http://esamultimedia.esa.int/docs/S5-Data_Sheet.pdf מידע טכני על המטע"ד]

קטגוריה:GMES
קטגוריה:תוכנית החלל האירופית
קטגוריה:לוויינים אירופאיים
קלאווה

מקלות קלאווה
האזנה לקצב במקלות קלאווה
קלאווה (Claves, "מקלות קובניים") הוא כלי הקשה נפוץ במוזיקה קובנית ובמוזיקה של פוארטו ריקו. הכלי הוא כלי הקשה אידיופוני פשוט המורכב משני מקלות באורך של 20 - 30 סנטימטר עשויים עץ קשה חלק או מחורץ. הנגן מקיש במקלות זה בזה ומשמיע קולות נקישה קצובים. השימוש בכלי נפוץ במקצבי הסון, הרומבה והסלסה. הנגן מחזיק מקל אחד באופן אופקי ומקיש עליו עם המקל השני אותו הוא אוחז בידו השנייה.

המלחין סטיב רייך כתב יצירה לכלי ( Music for Pieces of Wood ) והוא מופיע גם ב"פתיחה קובנית" מאת ג'ורג' גרשווין.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:מוזיקה לטינו-אמריקאית
חישול

חתך של מוט מחושל.
חישול הוא פעולת עיצוב מתכת על ידי לחיצה או כבישה. תכונת החשילות נקבעת בהתאם לאפשרות ללחוץ את החומר מבלי שיסדק. תהליך החישול הוא תהליך עיבוד שבו מעצבים את צורת חומר הגלם באמצעות כוחות לחיצה או מכות לזרימה בכיוונים רצויים.

תהליך החישול נעשה בדרך כלל בחום, אך מתבצע גם בקור (טמפרטורת החדר) כאשר קיימת פלסטיות טובה של המתכת. חימום החומר מוריד את גבול הכניעה של המתכת, מה שמאפשר את עיצובו על ידי הפעלת כוחות לחיצה קטנים.

החישול הוא אחד מתהליכי עיבוד המתכת העתיקים ביותר.

== סוגי חישולים ==
נהוג להגדיר שני סוגי חישולים:
* חישול חופשי, שבו החומר זורם באופן חופשי.
* חישול בְּטבע, שבו החומר זורם בתוך טבע (תבנית) פתוח או סגור.

=== חישול חופשי ===
בחישול חופשי החומר זורם באופן חופשי ויכול להתפשט לכל כיוון. בדרך כלל החומר זורם בניצב לכוח הלחיצה. בחישול חופשי אין שליטה למעשה על כיווני הזרימה וכאשר רוצים לשלוט עליהם יש להשתמש בטבע כלשהו.

=== חישול בטבע ===
בחישול בטבע זרימת החומר מוגבלת. עיצוב הצורה נעשה בתוך חלל של כלי בעל צורה מוגדרת הנקרא טבע.
חישול בטבע מתחלק ל-2 סוגים שונים:
* חישול בטבע פתוח - נעשה בטבע שבו חלל צורתי המתאים לגאומטרית החלק. בעת סגירת חלקי הטבע זורמים עודפי החומר לתוך תעלות מיוחדות. התפוקה בתהליך זה גדולה בהרבה מהתפוקה בחישול חופשי ומובטח בה קבלת צורה ודיוק מידות המוצר. עם זאת, מחיר הטבע גבוה משום שהוא עשוי מפלדת כלים איכותית ועיבודו יקר ומסובך.
* חישול בטבע סגור - נעשה בטבע ללא תעלות לקליטת עודף חומר. בתהליך זה מתמלא הטבע באופן מושלם יותר. בתהליך זה מיוצרים מטבעות.

==ראו גם==
* יציקה
* ריתוך
* נפח
* לחצנות מתכת
* חיסום

==לקריאה נוספת==
* יצחק פלוריה, חומרים, תכונותיהם ושימושיהם - שלב א, מאה - משרד העבודה והרווחה, 1985.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הנדסת חומרים
קטגוריה:מטלורגיה
יציקה

יציקת ברזל בתבנית חול
יציקה היא תהליך ייצור שבו מוזגים חומר גלם מותך, כגון מתכת או פלסטיק, לתוך תבנית בעלת צורה רצויה, שבה הוא מתמצק ומקבל את צורת חלל התבנית. כשהחומר מתמצק מוציאים אותו על ידי הסרת התבנית או שבירתה. חומרי היציקה הם בדרך כלל מתכות, זכוכית, או חומרים שמתקשים כתוצאה מערבוב של שני רכיבים או יותר יחד כדוגמת סוגי פלסטיק, בטון וטיח. תהליך היציקה משמש לרוב ליצירת צורות מורכבות שקשה לייצר אותן בשיטות אחרות כגון עיבוד שבבי או פיסול.

תהליך היציקה הוא תהליך קדום שקיים מעל ל-6,000 שנים. היציקה הידועה העתיקה ביותר ששרדה היא צפרדע מנחושת אשר נוצרה בשנת 3200 לפנה"ס.

== סוגי יציקה ==
=== מתכות ===
יציקת מתכת היא אחת מתהליכי היציקה הנפוצים ביותר. כשמדובר בכמויות גדולות שיטה זו היא הזולה ביותר.

=== טיח, בטון ופולימרים ===
טיח וחומרים כימיים אחרים כגון בטון ופולימרים אפשר ליצוק בכמה סוגי תבניות כגון תבניות חד פעמיות לייצור חלקים ספציפיים (תבניות אלו יכולות להיות עשויות מחומרים רכים כגון גומי שנתמך על ידי תבנית קשיחה חיצונית) ובנוסף אפשר ליצוק לתוך תבניות רב-פעמיות לייצור המוני כמצוין לעיל. כאשר יוצקים טיח או בטון אפשר ליצור צורות שונות על התבנית עצמה ואף צבעים ומרקמים ייחודיים. דוגמאות לשימושים אלו אפשר לראות בטיח אשר המראה החיצוני שלו הוא כשל אבן טבעית, ותחריטים מסוימים על קירות בניינים. כאשר יוצקים בטון אפשר אפילו ליצור פסלים, מזרקות, ספסלים לשימוש חיצוני וכו'.

== סימולציה של תהליך יציקה ==
לפני ביצוע היציקה עושים סימולציה של התוצאה שבה מחשבים את איכות התוצר, החוזק שלו ותכונות מכניות נוספות. הסימולציה יכולה לתת תמונה מדויקת של תכונות התוצר וע"כ אפשר לתכנן מראש תכנות ספציפיות של הרכיב ע"פ השימוש הצפוי בו. היתרון המובהק של הסימולציה הוא בחיסכון בחומר, אנרגיה ושימוש מיותר במכונות הייצור.

שימוש בתהליך הסימולציה התחיל בתחילת שנות השבעים באוניברסיטאות באירופה ובארצות הברית. במהלך חמישים השנים האחרונות התהליך התקדם מאוד הודות לשימוש בתוכנות מחשב מיוחדות כגון מגמה ("MAGMA") ואוטוקאסט ("AutoCAST") הנותנות זווית ראייה חדשה למהנדסים לתהליך הפנימי בתוך התבניות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טכניקות פיסוליות
קטגוריה:בנייה
לודוויקו מאנין

דיוקנו של לודוויקו מאנין]]
וילה מאנין, בה נחתם [[הסכם קמפופורמיו]]
לודוויקו מאנין (באיטלקית: Ludovico Manin; 14 במאי 1725 - 24 באוקטובר 1802) היה הדוכס ה-120 של ונציה, ואחרון דוכסי לה סרניסימה. מאנין כיהן כדוג'ה מאז בחירתו ב-9 במרץ 1789 ועד כיבוש העיר על ידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1797.

==קורות חיים==
מאנין נולד ב-14 במאי 1725, בעיר ונציה, והיה הבכור מבין חמשת ילדיהם של לודוויקו אלוויזה ומריה באסאדונה.

מאנין למד באוניברסיטת בולוניה ולאחר תום לימודיו נשא לאישה את אליזבטה גרימאני, בת למשפחת אצולה עשירה, וקיבל נדוניה של 45,000 דוקטים.

מאנין נבחר לדוג'ה ב-9 במרץ 1789, כחודש לפני המהפכה הצרפתית. לאחר בחירתו נערך הפסטיבל המסורתי, בו, כנהוג, זרק כ-458,000 מטבעות לתושבי העיר (רבע מהם שולמו מקופת הרפובליקה, והיתרה מכיסו).

מאנין הזניח את צי הסוחר הוונציאני, ובשנת 1792 נותרו בוונציה 302 ספינות סוחר בלבד.

כאשר נפוליאון בונפרטה פלש לאיטליה, ונציה וג'נובה לא הצטרפו לברית הערים האיטלקיות שהתנגדה לנפוליאון בשנת 1795, ושתי הערים נותרו נייטרליות. ב-15 באפריל 1797 נתן ז'אן-אנדוך ג'ונו אולטימטום לעיר להיכנע לנפוליאון. העיר ונציה סירבה מבלי לדעת שקיים נספח סודי להסכם לובן בו הבטיח נפוליאון שוונציה, דלמטיה ואיסטריה יועברו לשליטת בית הבסבורג.

ב-25 באפריל 1797 נחת הצי הצרפתי בחופי הלידו. הוונציאנים תקפו בתותחיהם את הצי, ואף הטביעו את אחת הספינות, אולם הצי הוונציאני אשר כלל באותה עת 4 ספינות מלחמה ו-7 ספינות משמר לא יכול היה לעמוד בפני הצי הצרפתי. הדוכס נכנע ב-12 במאי 1797, ועזב את ארמון הדוג'ה יומיים לאחר מכן.

ב-16 במאי 1797 נכנסו החיילים הצרפתיים לכיכר סן מרקו, והסכם הכניעה נחתם, במסגרתו הסכימה ונציה לשלטון צרפת, וזו מיד העבירה אותה לאוסטרים כפי שהוסכם.

מאנין שב להתגורר בפאלאצו פזארו עד פטירתו ב-24 באוקטובר 1802. מאנין נקבר בכנסיית סנטה מריה די נצרת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דוכסי ונציה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1725
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1802
רוי פטריסיו

פסל של פטריסיו שהוצב עיר הולדתו, [[לייריה, להנצחת העצירה שלו במשחק הגמר ביורו 2016]]

רוי פדרו דוס סנטוס פטריסיו (בפורטוגזית: Rui Pedro dos Santos Patrício; נולד ב-15 בפברואר 1988) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק באטאלנטה ובנבחרת פורטוגל בעמדת השוער.

==קריירת מועדונים==
נולד בפרגזיה מאראזס שבעיר לייריה בפורטוגל.

בצעירותו שיחק פטריסיו בעמדת החלוץ. בגיל 14 סקאוט ששלחה ספורטינג ליסבון התרשם ממנו כשוער ופטריסיו עבר לקבוצת הנוער של ספורטינג. את הופעת הבכורה שלו בליגה הפורטוגזית הוא ערך במחזור ה-10 במשחק מול מאריטימו כאשר עלה כמחליף במקום השוער הראשון ריקרדו 15 דקות לסיום. קבוצתו ניצחה במשחק בתוצאה 0–1.

בשנת 2007 עזב ריקרדו, השוער הראשון, את ספורטינג לבטיס, וספורטינג החתימה את השוער הסרבי ולדימיר סטויקוביץ' ופטריסיו הפל לשוער השני. ב-27 בנובמבר 2007 ביצע את הופעת הבכורה שלו באירופה בהפסד 1–2 למנצ'סטר יונייטד בליגת האלופות.

בקיץ 2008 קיבל הצעה מקבוצת מילאן האיטלקית, אך סירב.

במוקדמות ליגת האלופות לעונת 10–2009 במשחק מול טוונטה אנסחדה שנערך בפורטוגל, בדקה ה-94 במצב של 0–1 לטוונטה, קיבלה ספורטינג כדור קרן, פטריסיו הצטרף להתקפה וכבש.

ב-12 בדצמבר 2012 זכה בפעם השנייה ברציפות בפרס כדורגלן השנה של ספורטינג.

ב-18 ביוני 2018 הצטרף למועדון וולברהמפטון וונדררס מליגת הפרמייר ליג וחתם על חוזה ל-4 שנים.

ב-13 ביולי 2021, פטריסיו חתם ברומא מהסרייה א'. משחק הבכורה שלו במדי הזאבים התקיים ב-19 באוגוסט תחת המאמן ז'וזה מוריניו, שהסתיים בניצחון חוץ 1–2 על טרבזונספור במסגרת המשחק הראשון בשלב הפלייאוף של הקונפרנס ליג. הופעת הבכורה שלו בסרייה א' הגיעה שלושה ימים לאחר מכן במסגרת הניצחון הביתי 1–3 על פיורנטינה.

ב-27 באוגוסט 2024 חתם פטריסיו באטאלנטה.<ref></ref>

==נבחרת פורטוגל==
ב- זומן לראשונה לסגל הנבחרת הצעירה של פורטוגל.

ב-29 בינואר 2008 קיבל זימון ראשון לסגל הנבחרת הבוגרת למשחק מול בציריך, אך לא שותף במשחק. גם במשחקי יורו 2008 נשאר על הספסל בכל המשחקים. את משחק הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ערך במשחק ידידות מול ספרד ב-17 בנובמבר 2010. ביורו 2012 היה השוער הראשון והגיע עם הנבחרת לחצי הגמר. במונדיאל 2014 פתח בהרכב במשחק הראשון, אך נפצע ולא שותף במשחקים הבאים. הנבחרת לא העפילה משלב הבתים.

ביורו 2016 שיחק בכל משחקי הנבחרת והיה שותף לזכייתה בטורניר, לראשונה בתולדותיה.

נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022.

נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר יורו 2024.

==תארים==
===קבוצתיים===
;רומא
* הקונפרנס ליג (1): 2021/22

===אישיים===
* נבחרת העונה של הקונפרנס ליג (1): 2021/22

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:שוערי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני וולברהמפטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2017
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1988
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים באיטליה
סטבאן יובטיץ'

סטבאן יובטיץ (בסרבית: Stevan Jovetić; נולד ב-2 בנובמבר 1989 בטיטוגרד) הוא כדורגלן מונטנגרי, המשחק בעמדות החלוץ והקיצוני באולימפיאקוס ובנבחרת מונטנגרו.

==קריירה==
יובטיץ' החל לשחק כדורגל כשהיה בן 11 במועדון המונטנגרי מלדוסט פודגוריצה, וב-2003 עבר למחלקת הנוער של המועדון הסרבי פרטיזן בלגרד. באפריל 2006, בגיל 16 בלבד, ערך יובטיץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פרטיזן, במשחק מול FK ווז'דובאק.

בעונת עשה יובטיץ' את התקדמותו הגדולה. בפתיחת העונה הוא כבש שלושער במשחק מוקדמות גביע אופ"א, ובמהלכה כבש 12 שערי ליגה שסייעו לקבוצתו לזכות באליפות סרביה. בינואר 2008 הוא החל לכהן כקפטן של פרטיזן בלגרד במקומו של אנטוניו רוקאבינה שעזב, על אף שהיה בן 18 בלבד. בעקבות יכולתו הטובה, התעניינו בשרותיו מספר קבוצות בכירות ברחבי אירופה.

במאי 2008 חתם יובטיץ' בקבוצת פיורנטינה מהסרייה א'. בעונתו הראשונה בפיורנטינה הוא שיחק ב-29 משחקים, רובם כמחליף, וכבש שני שערים. בעונת החל יובטיץ' להפוך לשחקן הרכב קבוע בפיורנטינה, ובפתיחת העונה כבש שער מול ספורטינג ליסבון שסייע לקבוצתו להעפיל לליגת האלופות. בשלב הבתים של המפעל הוא המשיך את הצטיינותו, עם צמד שערים בניצחון 0–2 על ליברפול האנגלית.

ב-19 ביולי נמכר יובטיץ' למנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג תמורת 30 מיליון ליש"ט. בעונה הראשונה שלו בסיטי הוא הרבה להיפצע ושיחק רק 11 משחקים בפרמייר ליג וכבש 3 שערים, אך היה חלק מעונת האליפות של הסיטי שזכתה גם בגביע הליגה.

ב-31 ביולי 2015 הושאל לאינטר מילאנו האיטלקית לעונה וחצי, עסקה שהפכה לרכישה בהמשך.

ב-28 באוגוסט 2017 חתם יובטיץ' במונקו.

ב-10 בינואר 2017 הושאל לסביליה הספרדית עד לסוף העונה. ב-29 באוגוסט 2017 חתם יובטיץ' לארבע שנים במונקו.

ב-27 ביולי 2021 חתם יובטיץ' בהרטה ברלין בחוזה לשנתיים.

ב-4 בספטמבר 2023 חתם יובטיץ’ באולימפיאקוס

=== נבחרת לאומית ===
יובטיץ' משחק בנבחרת מונטנגרו מאז שנת 2007, עת ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת הונגריה במרץ אותה שנה, הוא מדורג במקום הראשון בדירוג מלכי השערים של הנבחרת, במקביל, הוא מכהן כקפטן נבחרת מונטנגרו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://it.violachannel.tv/dettaglio-players/items/Stevan-Jovetic.html דף השחקן] באתר פיורנטינה
* [http://soccernet.espn.go.com/players/stats?id=119612 פרופיל וסטטיסטיקות] באתר Soccernet

קטגוריה:כדורגלנים מונטנגרים
קטגוריה:קשרי כדורגל מונטנגרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מונטנגרים
קטגוריה:פודגוריצה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מונטנגרו
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בגרמניה
קטגוריה:ילידי 1989
ענח'

ענח' על מצבתו של [[פלינדרס פיטרי בהר ציון ירושלים]]
ענח' כחלק מסמל [[האגודה התאוסופית - עיטור דלת בבודפשט]]
הענח (מפתח החיים, או מפתח הנילוס) היה הירוגליף מצרי דמוי צלב שפירושו "חיי נצח". ההירוגליף מבוטא באותיות עי"ן נו"ן וחי"ת. אלילי מצרים מתוארים לרוב כשהם אוחזים בענח' בלולאתו, או אוחזים ענח' אחד בכל יד כשידיהם שלובות על חזם.

==מקורות==

מקורות הסמל לוטים בערפל, ואין תאוריה אחת המקובלת על הכל. תאוריות שונות מסבירות כי המדובר בסמלים של זכר ושל נקבה שאוחדו יחד, באבזם החגורה של איזיס או ברצועת הסנדל הכרוכה סביב הנעל, בחולייה מעמוד השדרה של פר, כסמל לשליטה, או כמטהו של האל סת המסמל את ראשו וזנבו. אחרים, במיוחד חוקרים מצריים, סבורים כי הסמל מסמל את הנילוס, כאשר הצורה האליפטית בראש הסמל מסמלת את הדלתא של הנילוס, המטה את הנהר עצמו, והזרועות הפונות ימינה ושמאלה את מצרים המאוחדת מסביבו.

==היסטוריה==

הענח' מופיע בציורים בקברים מצריים ובאמנות מצרית אחרת, לרוב בידיהם של אלים ואלות המייצגים את החיים שלאחר המוות, ומעניקים את מתנת החיים למומיה של האדם שמת. הענח' נלבש לעיתים כקמע, אם לבדו, או עם שני סימנים אחרים המסמנים כוח ובריאות. מראות ממתכת מלוטשת נוצרו לעיתים בצורת ענח', אם מסיבות מעשיות או כדי לסמל את המבט אל העולם שמעבר. הענח' נוצר לרוב מזהב, ייתכן שבשל זיהויו עם השמש.

לפי דעת חוקרים רבים, השם "צפנת פענח", שנתן פרעה ליוסף, מכיל את היסוד ענח'.

== שימוש מודרני ==
סמל הענח' נפוץ גם כתכשיט בתת-תרבות הגותית, מאחר שזו מרבה להתעסק במשמעות של חיים, מוות ואלמוות.

בקומיקס "סאנדמן" מאת ניל גיימן מוות מתואר כנערה גותית עם סמל ענח' כסוף ענוד לצווארה.

בסדרת הספרים "משפחת קיין והאלים המצריים" מאת ריק ריירדן, מסופר על בית החיים בשם "פר ענח'".

בסדרת הטלוויזיה הישראלית "גאליס", בעונה החמישית, ישנו שימוש במפתח כדי להגיע אל מעיין הנשמות.

בסדרת הנוער הקנדית "נביא החושך", סמל הענח' מופיע על חוברות הקומיקס ומשמש גם כסמל הכת הסודית הקשורה במעבר בין יקומים מקבילים בה חברים דויל, אומן וורן.

סמל הענח' היה בשימוש גם על ידי הגיטריסט ויני וינסט מלהקת "קיס", אשר נהג להופיע תוך שהוא מאופר באיפור לבן ועליו סמל הענח'.

==ביוניקוד וברשימת הסימנים של גרדינר==

בתקן יוניקוד מושג סמל הענח' () באמצעות הקלדת U+2625 או U+132F9. ברשימת הסימנים של גרדינר מספרו S34. 

==ראו גם==
* תות ענח' אמון
* אלגיז - סמל חיים רוני היסטורי בתרבות הגרמנית
* סמלה של ונוס - סמל הדומה לענח'

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צלבים
קטגוריה:מצרים העתיקה
קטגוריה:מיתולוגיה מצרית
קטגוריה:סמלים מיתולוגיים
שלום מנצורה

שלום (סאלם מלכם) מנצורה (1916 – 9 בנובמבר 2007) היה איש ציבור ישראלי, יו"ר התאחדות התימנים בישראל ומועמדה לכנסת, וראש מועצת ראש העין.

== ביוגרפיה ==
מנצורה נולד בצנעא שבתימן ומנעוריו היה מעורה בפעילות ציבורית בקהילה היהודית ומקורב למשפחת האימאם. בשנת 1949 קיבל לידיו היתרי עלייה ליהדות תימן ועסק בעידוד עלייה למדינת ישראל. במחנה העולים בראש העין פעל להקמת מבני קבע ולהשארתם להתגורר במקום, על פני פיזורם במעברות בדרום הארץ. בשנת 1963 נבחר ליו"ר התאחדות התימנים בישראל. 

מנצורה כיהן כראש מועצת ראש העין, מטעם אגודת ישראל החל משנת 1960. כהונתו הסתיימה בערך בשנת 1972 (יש גרסאות שונות במקורות שונים), ובאמצע הכהונה הוא הוחלף בידי ממלא מקום למספר שנים, שבהן הוא טס לשליחות. ייתכן שהחלפתו בתפקיד ראש המועצה, בידי יוסף מלמד, הייתה תהליך שנמשך משנת 1972 עד 1974. ב-1972, מלמד נבחר לראש סניף אגודת ישראל במועצה וייתכן שלקח לו שנתיים לתפוס את כל סמכויותיו של מנצורה במועצה.

בתקופתו נסללה מערכת הכבישים המקומית, הותקנה מערכת ביוב והוקמו מבני ציבור ותשתיות לתעשייה. בהיותו אדם דתי פעל רבות להקמת בתי כנסת ומקוואות ביישוב, רכש את שטח בית העלמין מכספו והשתדל במשרדי הממשלה לקבלת אישור לעריכת קבורה בלילות. שימש גם כיושב ראש המועצה הדתית בראש העין.

בפעילותו בהתאחדות התימנים התמודד ברשימות ההתאחדות לכנסת. בשנת 1959 מוקם במקום השני ברשימת "סיעת התימנים" ובשנת 1988 התמודד בראשות רשימת "התאחדות התימנים בישראל". רשימות אלו לא עברו את אחוז החסימה.

נפטר בכ"ח בחשוון ה'תשס"ח והלווייתו נערכה בראש העין.

רחוב על שמו קיים בראש העין, ליד שוק ראש העין.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.israelalbum.org.il/%D7%99%D7%99%D7%A9%D7%95%D7%91%D7%99%D7%9D/%D7%A8%D7%90%D7%A9-%D7%94%D7%A2%D7%99%D7%9F/%D7%A9%D7%9C%D7%95%D7%9D%20%D7%9E%D7%A0%D7%A6%D7%95%D7%A8%D7%94 שלום מנצורה באתר "ישראל נגלת"] 
* [http://www.israelalbum.org.il/%D7%99%D7%99%D7%A9%D7%95%D7%91%D7%99%D7%9D/%D7%A8%D7%90%D7%A9-%D7%94%D7%A2%D7%99%D7%9F/%D7%A8%D7%95%D7%99%D7%98%D7%9C%20%D7%95%D7%90%D7%91%D7%99%D7%A0%D7%95%D7%A2%D7%9D%20%D7%90%D7%A9%D7%95%D7%90%D7%9C/P47856?sr=true תעודה חתומה בידי מנצורה כראש מועצה]

קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם אגודת ישראל
קטגוריה:ראשי מועצת ראש העין
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
ענק צהוב

ענקים צהובים נמצאים במרכז ענפי הענקים II ו-III מעל הסדרה הראשית
ענק צהוב הוא כוכב גדול-ממדים מסוג ספקטרלי F או G ושצבעו צהוב או צהבהב. שינויים בפעילות הגרעינית בליבת כוכבי הסדרה הראשית שמסתם גדולה פי כמה משל השמש גורמים להתנפחותם ולהתקררותם כך שצבעם הופך מלבן לצהוב ועוצמת הארתם עולה עד פי עשרות או מאות מונים משל השמש. 

==התפתחות==

כאשר מסתיים שלב היתוך המימן שבליבת כוכבי הסדרה הראשית, מתכווצת הליבה ומתחממת בעוד השכבות החיצוניות מתפשטות ומתקררות. תהליך זה הופך אותם בסופו של דבר לענקים אדומים שרדיוסם ועוצמת הארתם גדולים פי מאות מונים משל השמש. בכוכבים שמסתם 2-10 מסות שמש (כוכבי הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי A ו-F), כאשר תהליך זה של התפשטות והתקררות מעביר אותם דרך הסוגים הספקטרלים F ו-G, עוצמת ההארה שלהם כבר גדולה מספיק על מנת שיחשבו כענקים.

שלב התפתחות זה הוא קצר למדי במחזור חייו של כוכב ונמשך בין מאות אלפי שנים בכוכבים המסיביים יותר ובין מיליוני שנים בכוכבים הקטנים יותר. מסיבה זו ענקים צהובים הם נדירים יחסית, אך בשל עוצמת ההארה הגבוהה שלהם, ניתן להבחין בהם ממרחק גדול בהשוואה לכוכבי הסדרה הראשית כך שניתן לצפות בלא מעט מהם בשמי הלילה. 

הבהירים והקרובים למערכת השמש מבין הענקים הצהובים הם זוג הענקים קאפלה A ו-B שנמצאים במרחק של 42 שנות אור ונראים לעין ככוכב השישי בבהירותו בשמי הלילה.

==ראו גם==
* דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל
* על-ענק צהוב

צהוב
קטגוריה:שלבים במחזור החיים של כוכבים
אמריקאי בפריז (סרט)

אמריקאי בפריז (An American in Paris) הוא סרט קולנוע הנקרא על שם יצירתו המפורסמת של ג'ורג' גרשווין אמריקאי בפריז. הסרט הופק בשנת 1951 על ידי אולפני מטרו גולדווין מאייר בבימויו של וינסנט מינלי ובכיכובם של ג'ין קלי, לסלי קארון, אוסקר לבנט ונינה פוש. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב. כל המוזיקה בסרט היא של גרשווין ושיאו הוא בלט בן כ-18 דקות לפי צלילי היצירה "אמריקאי בפריז" לכוריאוגרפיה של ג'ין קלי.

==עלילה והפקה==
עלילת הסרט עוקבת אחר צעיר אמריקאי, חייל משוחרר ממלחמת העולם השנייה בשם ג'רי מאליגן בגילומו של קלי, המנסה לפתח קריירה כצייר בפריז בסיועה של נדבנית אמריקאית עשירה בשם מיילו. ידידו הטוב הוא הפסנתרן, אדם, בגילומו של לבנט. במהלך שהותו של מאליגן בעיר הוא מתאהב בליזה בובייה (לסלי קארון), העומדת להנשא לאחר, שהוא במקרה גם חברו של אדם ידידו, כוכב עבר במחזות וודוויל. לקראת סיום הסרט קלי חולם על בילוי בפריז עם אהובתו המוצג בסצנת הבלט הארוכה לצלילי היצירה "אמריקאי בפריז", שלבסוף מחליטה לא להתחתן ולשוב לזרועותיו. סצנת הסיום היא "17 דקות של ריקוד קולנועי שמשלב בין צבעים, תנועה, מוזיקה וזמרה באופן שספק אם נוצר כמוהו".

הסרט צולם כולו באולפנים בהוליווד, תוך הקמת סט שמזכיר מקומות בפריז. כל הניצבים ושחקני המשנה ה"צרפתים" בסרט מגולמים על ידי אמריקאים.

==הפסקול==
אחד האלמנטים החשובים בסרט הוא הפסקול שכל כולו גרשווין ומכיל את הקטעים:
* Our Love Is Here to Stay
* By Strauss
* (Tra-la-la (This Time It's Really Love
* I Got Rhythm - שבו קלי מלמד את ילדי הרחוב אנגלית באמצעות מילות השיר
* I'll Build a Stairway to Paradise
* S Wonderful - ריקוד של ג'ין קלי
* Nice Work If You Can Get It
* Embraceable You - ריקוד של לזלי קרון
* An American in Paris - בלט של קלי וקרון עם להקה
* Strike Up the Band
* אלגרו מתוך הקונצ'רטו בפה לפסנתר ולתזמורת עם אוסקר לבנט כסולן והתזמורת הסימפונית של MGM - במסגרת הזיה של לבנט

==פרסים==
בנוסף לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר הוא זכה גם לפרסי אוסקר על עיצוב, צילום, עיצוב תלבושות, מוזיקה ותסריט לסרט בצבע. כן היה מועמד לפרסי הבימוי והעריכה. בטקס האוסקר באותה שנה, 1952, זכה קלי בפרס מיוחד של האקדמיה על הישגיו יוצאי הדופן בשילוב משחק, שירה, ריקוד, בימוי ובפרט על הישגיו בתחום הכוריאוגרפיה בסרטים. זה היה פרס האוסקר היחיד שלו.

הסרט זכה גם בפרס גלובוס הזהב לסרט הקומי/מוזיקלי הטוב ביותר. מינלי היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לבימוי וג'ין קלי היה מועמד לפרס השחקן בסרט קומי או מוזיקלי.

בשנת 1993 נבחר הסרט להכלל בארכיון הלאומי לסרטים של ספריית הקונגרס תוך הכרה בערכו האמנותי, התרבותי, ההיסטורי והאסתטי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.third-ear.com/p_prod.aspx?id=23166 כרטיס סרט באתר] האוזן השלישית 
* [http://www.filmsite.org/amer.html באתר "הסרטים הטובים ביותר"] 
* [http://www.combustiblecelluloid.com/amerparis.shtml ביקורת מאת Jeffrey M. Anderson] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט קומדיה או מוזיקלי הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי 1951
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:גרשווין
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:זוכי אוסקר: התלבושות הטובות
קטגוריה:זוכי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב
קטגוריה:סרטי ג'ין קלי
טירת אבונדייל

מראה הטירה מכביש A71.
טירת אבונדייל או טירת סטרטהייבן (באנגלית: Avondale Castle או Strathaven Castle) היא טירה הממוקמת בסמוך לעיירה סטרטהייבן בדרום לנרקשייר שבסקוטלנד. 

==היסטוריה==
הטירה הוקמה ככל הנראה בשנת 1350 לערך על ידי משפחה מקומית בשם ביירד. לימים הועברה הטירה לידי משפחת סינקלייר ולאחר מכן לרוזני דאגלס. לאחר שג'יימס השני, מלך סקוטלנד הביס את רוזני דאגלס בשנת 1455, הוא בזז את הטירה והרס חלקים נרחבים ממנה.

בשנת 1457 הוענקו שרידי הטירה לסר אנדרו סטיוארט, נכדו של מרדוך סטיוארט, דוכס אולבני. סטיוארט, לימים לורד אבונדייל, בנה את הטירה מחדש. בשנת 1534 הועברה הטירה לידי סר ג'יימס המילטון מפינארט אשר הרחיב את הטירה, ובשנת 1611 נמכרה הטירה לג'יימס המילטון, מרקיז המילטון. 

הטירה ננטשה בשנת 1717, ובהיעדר תחזוקה נהרסה בשל פגעי מזג האוויר.

שרידי הטירה מהווים אתר לאומי היסטורי בסקוטלנד.

==תיאור המבנה==
הטירה ניצבת בראש תל מלאכותי בחלקו. מבנה התל מעניק לטירה הגנה ממזרח, דרום וממערב. 

מבנה הטירה היה מבנה מלבני, בן שלוש קומות, שמידותיו 11.2 מטרים על 21.2 מטרים. בפינה הצפון מזרחית של המבנה נבנה מגדל מעגלי, ומגדל נוסף הבולט מהמבנה מצוי בפינה הדרום מזרחית של המבנה. עמדות התותחים שבמגדל העגול נוספו, ככל הנראה במאה ה-16.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://hsewsf.sedsh.gov.uk/hslive/portal.hsstart?P_HBNUM=1333 תיאור המגדל]

אבונדייל
קטגוריה:סקוטלנד: מבנים רשומים דרגה B
קטגוריה:מונומנטים רשומים
קטגוריה:שבט דאגלס