OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הג'וקר הוא פראי

הג'וקר הוא פראי הוא סרט דרמה שהופק באולפני סרטי פרמאונט בשנת 1957. את הסרט ביים צ'ארלס וידור והפיקו סמואל בריסקין וצ'ארלס וידור. הסרט מספר את סיפור של ג'ו לואיס (פרנק סינטרה), זמר וקומיקאי פופולרי משנות העשרים ועד תחילת שנות החמישים. הסרט מבוסס על ספרו של ארט כהן, "הג'וקר הוא פראי: סיפורו של ג'ו .אי. לואיס", שאותו קרא סינטרה וקנה את זכויות ההסרטה שלו. את הספר רצו להסריט גם אולפני MGM, והציעו לכהן 150,000 דולר, אך הוא דחה הצעה זאת.

==עלילה==
בשיקגו של סוף שנות העשרים, ג'ו לואיס (פרנק סינטרה) הוא זמר פופולרי שמושך קהל רב. לואיס מושך בנוסף את תשומת לבם של מספר מאפיונרים. אלו רוצים שהוא יעזוב את המועדון בו הוא מופיע, ויופיע אצלם. לואיס מסרב בנימוס, אך אל קפונה (אחד המאפיונרים), לא אוהב את סירובו, והמאפיונרים תוקפים אותו וחותכים את גרונו. מיתרי קולו נפגעים בצורה כל-כך קשה שהוא לא יכול לשיר יותר. לואיס שוקע בדיכאון ומפתח חוש הומור ציני. חברו, אוסטין מק (אדי אלברט), מציע שיתחיל לעבוד כקומיקאי. לואיס, שרואה שאין לו מה להפסיד, ובעידוד הבדרנית המפורסמת סופי טאקר (שמופיעה בתפקיד עצמה), נהיה קומיקאי והופך לכוכב.

לואיס מפתח מערכת יחסים עם נערת מקהלה בשם מרתה סטיוארט, ועם אשת החברה הגבוהה לטי פייג'. בסופו של דבר, מתחתן לואיס עם מרתה, אך לא מצליח לשכוח את לטי. המשולש הרומנטי בו הוא נמצא והלחץ של הצלחתו כבדרן גורמים לו להתמכר לאלכוהול. תוך זמן קצר הופך לואיס הופך לשתיין מריר שעומד לאבד את הקריירה המצליחה שלו. אשתו דורשת ממנו גירושין, ובסערת רוחות הוא מכה את חברו, אוסטין. הוא מבין שיש חיים מעבר לעבודתו כקומיקאי ומעבר לשתייה, מחליט להגמל ולמצוא הנאה בחיים שהוא יבנה לעצמו.

==שחקנים==
* פרנק סינטרה - ג'ו לואיס
* מיטצי גיינור - מרתה סטיוארט
* ג'ין קארין - לטי פייג'
* אדי אלברט - אוסטין מאק

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tcm.com/this-month/article/111452|0/The-Joker-is-Wild.html על הסרט], באתר TCM
* [http://www.variety.com/review/VE1117792181.html?categoryid=31&cs=1&p=0/ הג'וקר הוא פראי] ביקורת על הסרט במגזין וראייטי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטי 1957
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי פרנק סינטרה
דניאל חארקה

דניאל חארקה גונסאלס (בספרדית: Daniel Jarque González; 1 בינואר 1983 בברצלונה – 8 באוגוסט 2009) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת הבלם באספניול.

==ביוגרפיה==
חארקה גדל במחלקת הנוער של אספניול, ובהמשך שיחק באספניול ב', קבוצת המילואים של המועדון. במהלך עונת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, ורשם 15 הופעות במדיה בשתי עונות, כאשר במקביל שיחק גם בקבוצת המילואים.

בעונת הפך חארקה לשחקן קבוע בקבוצה הבוגרת של אספניול. ב-2006 הוא זכה עם הקבוצה בגביע המלך הספרדי, וב-2007 הוא העפיל עמה עד לגמר גביע אופ"א, שהסתיים בהפסד לסביליה בדו-קרב בעיטות עונשין. במהלך עונה זו הוא האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2009.

לפני עונת קיבל חארקה את סרט הקפטן של אספניול מידי ראול טאמודו הוותיק. פחות מחודש לאחר מכן, במהלך מחנה אימונים של הקבוצה בקוברצ'נו שבאיטליה, לקה חארקה בדום לב ונמצא מת בחדרו בבית המלון. חארקה היה בן 26 במותו.

ב-11 ביולי 2010 הבקיע אנדרס אינייסטה את שער הניצחון לזכות נבחרת ספרד בגמר מונדיאל 2010 מול נבחרת הולנד, וחגג אותו באמצעות הורדת חולצתו וחשיפת גופיה שעליה הכיתוב בספרדית "DANI JARQUE SIEMPRE CON NOSOTROS", שתרגומו לעברית הוא "דני חארקה תמיד איתנו".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:ברצלונה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1983
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2009
נורווק (קליפורניה)

נורווק (באנגלית: Norwalk) היא עיר במחוז לוס אנג'לס השוכנת מזרחית ללוס אנג'לס שבקליפורניה, ושייכת למטרופולין שלה. לפי מפקד התושבים בשנת 2000 חיו בה 103,298 תושבים. היישוב הוקם במאה ה-19 אך היא הוכרזה עיר רק בשנת 1957.

העיר מרוחקת כ-27 ק"מ מזרחית ממרכז העיר לוס אנג'לס.

העיר מונה אוכלוסייה גדולה של הולנדים והחל משנות ה-90 בעקבות ההגירה הגדולה ממקסיקו גם מקסיקנים. היא חלק מערי המעבר של לוס אנג'לס.

== היסטוריה ==
לאחר שהסתיימה מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, קליפורניה הייתה אזור מבוקש למגורים. בשנות ה-60 של המאה ה-19 נרכשו האדמות עליהן שוכנת העיר כיום. תוך זמן קצר החלה מכירה של שטחים למטרת בנייה. מספר משפחות קנו שטחים גדולים ובנו בהם חוות.
בשנת 1973 נבנתה מסילת רכבת שעברה בקרבת מקום ונבנתה תחנת רכבת קטנה. בשנת 1874 ניתנה לעיירה השם 'נורווק'. תחנת הרכבת הייתה הסיבה העיקרית לכך שבעשור האחרון של המאה ה-19 החלו להתיישב באזור עוד ועוד משפחות.

בשנת 1900 חיו בעיירה 50 משפחות. הרוב מתוכן עסקו בחקלאות או הפעילו מחלבות. עד היום ידועה העיר בזכות המחלבות המשובחות שלה.

נורווק הוכרזה רשמית כעיר בשנת 1957.

== גאוגרפיה ==
נורוולק שוכנת על שטח של 24.2 ק"מ רבועים, בגובה 92 מטרים מעל פני הים. נורווק היא עיר פרבר של לוס אנג'לס וחברה במועצת ערי המעבר של לוס אנג'לס.
גבולותיה הן: סטנה פה ספרינגס בצפון, דאווני בצפון-מערב, בלפלאוור בדרום-מערב, קריטוס וארטסיה בדרום, ולה מיראדה בדרום-מזרח.

== אקלים ==
נורווק, כמו כל אזור לוס אנג'לס ודרום קליפורניה ידועה בזכות אקלים ים תיכוני. החודש החם ביותר הוא אוגוסט. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה הייתה 43 מעלות צלזיוס והיא נמדדה בשנת 1961. החודש הקר ביותר הוא ינואר והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה הייתה -4 מעלות צלזיוס בשנת 1963.

== שכונות ==
ישנן 5 שכונות עיקריות בעיר:
* צפון מזרח
* סטדבייקר (מערב)
* כרמניטה (מזרח)
* סיביק סנטר (מרכז)
* וואן וויס (דרום)

== ערים תאומות ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20110503235108/http://www.ci.norwalk.ca.us/default.asp אתר עיריית נורווק]
* 

קטגוריה:מחוז לוס אנג'לס: ערים
קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1957
יער עננים

פארק הלאומי קינבאלו]]
תפוצת יערות העננים בעולם
יער עננים, הידוע גם כיער ערפל או יער מועב, הוא יער גשם טרופי או סובטרופי, השוכן בדרך כלל באזורים הרריים, והמתאפיין בלחות גבוהה ובעננות נמוכה המופיעה באופן תדיר, בדרך כלל בגובה צמרות העצים. ליערות העננים שמות מקומיים רבים, דוגמת הלאוריסילבה במדיירה או היונגאס בפרו. 

היקפם של יערות העננים קטן יחסית, בשל כך שרק ברצועה קטנה משני צדדיו של קו המשווה מתקיימים התנאים הטופוגרפיים, האקלימיים והסביבתיים להופעתם. העננות התדירה בגובה נמוך מפחיתה את אור השמש הישיר ביער, ועימה קטנה גם ההתאיידות. 

העצים ביערות אלה נמוכים יותר וצמרותיהם מפותחות מאלה של עצים דומים ביערות הסמוכים להם, והלחות מביאה לעושר באפיפיטים וסקולריים ולשפע של שרכים וטחבי עלים המכסים את הקרקע ואת הצמחים האחרים. האדמה ביער בוצית והיא עשירה בכבול ובהומוס. חלק ניכר מהמשקעים ביערות העננים מופיע בצורת טיפות ערפל שמתעבה על עלי העצים, ונוטפות אל האדמה. 

קיימים גם יערות גשם ממוזגים שלהם מאפיינים דומים לאלה של יערות העננים הטרופיים והסובטרופיים.

==קישורים חיצוניים==

* 

עננים
אנדראה גריטי

הקבר שלו בוונציה 
אנדראה גריטי (באיטלקית: Andrea Gritti; ) היה הדוכס ה-77 של ונציה. גריטי כיהן כדוג'ה מאז מינויו בשנת 1523 ועד פטירתו.
== חייו ==
גריטי נולד בבארדולינו הסמוכה לוורונה. בצעירותו שהה זמן רב בקונסטנטינופוליס בה פעל לפיתוח הסחר של לה סרניסימה. בשנת 1499 נכלא גריטי בקונסטנטינופוליס על ידי השלטונות באשמת ריגול ונידון להוצאה להורג. בזכות חברותו עם אישים בכירים בממשל העות'מאני הומתק דינו, והוא שוחרר מכלאו כעבור מספר שנים.

בשנת 1509, לאחר ההפסד הוונציאני בקרב אנדאלו, בעקבותיו איבדה ונציה שטחים רבים בצפון איטליה, התמנה גריטי לתפקיד פרובדיטור - האחראי מטעם הרפובליקה על מפקדי הצבא השכירים, ובהוראת מועצת העשרה עמד בראש כוחות מקומיים אשר הביאו לבסוף לשחרורה של פדובה, החזרתה לשליטה וונציאנית, והגנתה מפני כוחותיו של מקסימיליאן הראשון קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1510, בעקבות מותו של ניקולו די פיטיליאנו, מונה גריטי למפקד הצבא הוונציאני. גריטי הגן על ונציה מפני הצבא הצרפתי ופיקד על הצבא הוונציאני במהלך מלחמת ליגת קמבריי. בשנת 1512 עמד בראש המשא ומתן עם פרנסואה הראשון, מלך צרפת, שהביאה לכך שוונציה עזבה את הליגה הקתולית ועברה לצידה של צרפת.

בשנת 1523 נבחר גריטי לדוג'ה. לאחר בחירתו חתם גריטי על הסכם עם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובעקבותיו עזבה ונציה את המלחמות האיטלקיות. גריטי ניסה לשמור על הנייטרליות של ונציה, וקרא לקרל ולפרנסואה להפסיק את הלוחמה ביניהם ולהתגונן יחדיו מפני האימפריה העות'מאנית אשר כבשה באותה עת חלקים מהונגריה. בשנת 1537, בעקבות התקפת הסולטאן סולימאן הראשון על קורפו, פרצה מלחמה בין ונציה לבין האימפריה העות'מאנית.

גריטי הלך לעולמו בשנת 1538.

==קישורים חיצוניים==

גריטי, אנדראה
קטגוריה:ילידי 1455
קטגוריה:נפטרים ב-1538
Ancient Rites

Ancient Rites (באנגלית: פולחנים עתיקים, מבוטא: איינשנט רייטס) היא להקה בלגית, שניגנה בתחילת דרכה בלאק מטאל, אך יותר מאוחר התחילה לנגן גם ויקינג מטאל.

== היסטוריה ==
הלהקה הוקמה בשנת 1988 על ידי הסולן והבסיסט גונתר תייס, שאליו הצטרפו הגיטריסטים פיליף ג'והן והמתופף סטפן. ב-1990 הקליטה הלהקה את הדמו Dark Ritual. זמן קצר לאחר מכן נהרג פיליף בתאונת דרכים, וסטפן התאבד. חרף זאת המשיכה הלהקה לתפקד בעזרתם של הגיטריסט בארט וונדרייק, והמתופף ולטר ואן קורטנברג, שתפסו את מקומם של סטפן ופיליף. בהרכב זה הוציאה הלהקה ב-1994 את אלבומה הראשון של, The Diabolic Senerades.

ב-1996 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, Blasfemia Eternal, וקבעה סיבוב הופעות לקידום האלבום החדש, אך 10 ימים לפני תחילתו עזב וונדרייק את הלהקה. מוזיקאים בלגים ולא בלגים התנדבו לעזור ללהקה, שעד שלב זה הייתה מורכבת אך ורק מפלמים, לקיים את מסעה ההופעות. בסופו של דבר תפס את מקומו של וונדרייק אריק ספרוטן ההולנדי.

במהלך מסע הופעות ב-2003 לקידום ה-DVD, And The Hordes Stood As One, שב וונדרייק ללהקה.

מאז הקמתה השתנה הסגנון המוזיקלי של הלהקה מבלאק מטאל לוויקינג מטאל, ובאלבומה האחרון, Rubicon, אף הופיעו אלמנטים מסגנון האוריינטל מטאל.

במהלך השנים הופיעה הלהקה עם לא מעט להקות אחרות, בהן מטאליקה, דייסייד, סלייר, מנאוור, מוטורהד, מורביד אנג'ל, ספולטורה, קריידל אוף פילת', להקת הדת' מטאל הישראלית סיילם ועוד.

== דיסקוגרפיה ==
===אלבומי אולפן===
* 1990 - Dark Ritual (דמו)
* 1992 - Promo 1992 (דמו)
* Evil Prevails (EP) - 1992
* The Diabolic Serenades - 1994
* Blasfemia Eternal - 1996
* Fatherland - 1998
* The First Decade 1999-1989 - 1999 (אוסף)
* Dim Carcosa - 2001
* Rubicon - 2006

===אלבומי הופעה===
* Scenes of Splendour (VHS) - 2001
* And The Hordes Stood As One (DVD) - 2003
* And The Hordes Stood As One (CD) - 2003

== חברי ההרכב ==
* Erik Sprooten (אריק ספרוטן) - גיטרה
* Domingo Smets (דומינגו סמראט) - בס/שירת רקע
* Walter Van Cortenberg (וולטר וואן קורטנברג) - תופים
* Davy Wouters (דיווי וואטרס) - קלידים
* Gunther Theys (גונתר ת'ייס) - סולן

===חברים לשעבר===
* Jan "Örkki" Yrlund (ג'אן "אורקי" יירלונד)
* Stefan (סטפן)
* Philip (פיליף)
* Johan (ג'והן)
* Pascal (פסקל)
* Raf Jansen (ראף ג'אנסן)
* Bart Vandereycken (בארט וונדרייק)

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות בלאק מטאל
קטגוריה:להקות פולק מטאל
קטגוריה:להקות בלגיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1988
פייטרו לאנדו

דיוקנו של פייטרו לאנדו מעשה ידי דומניקו טינטורטו.]]
פייטרו לאנדו (באיטלקית: Pietro Lando; 1462 - 9 בנובמבר 1545) היה הדוכס ה-78 של ונציה. לאנדו כיהן כדוג'ה מאז מינויו בשנת 1538 ועד פטירתו.

בשנת 1471 נישא לאנדו לביאנקה קורנארו, אחותה הצעירה של קתרינה קורנארו, מלכת קפריסין. זמן קצר לאחר מכן הזמין לאנדו את הקמת קא' לאנדו-קורנארו (כיום קא' קורנארו-ספינאלי על גדת התעלה הגדולה).

פייטרו לאנדו זכה לפופולריות בעומדו בראש הצי הימי של לה סרניסימה.

בשנת 1537, בתקופת כהונתו של קודמו של לאנדו - אנדראה גריטי, בעקבות התקפת הסולטאן סולימאן הראשון על קורפו, פרצה מלחמה בין ונציה לבין האימפריה העות'מאנית.

לאנדו נבחר לתפקיד הדוג'ה בשנת 1538, באמצע הלוחמה, ובעקבות התבוסות של הצי הוונציאני נאלץ, בשנת 1540 לחתום על הסכם שלום משפיל עם הסולטאן סולימאן הראשון, לפיו ויתרה ונציה על אחיזתה בפלופונסוס.

לאנדו נפטר בשנת 1545.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.boglewood.com/cornaro/xspinelli.html ההיסטוריה של קא' קורנארו]

לאנדו, פייטרו
לאנדו
קטגוריה:ילידי 1462
קטגוריה:נפטרים ב-1545
ניקולאס ריירה

ניקולאס ריירה (בספרדית: Nicolas Riera; נולד ב-29 במאי 1985) הוא שחקן וזמר ארגנטינאי. הוא ידוע בעיקר בשל תפקידו בטלנובלה "כמעט מלאכים" בתור טצ'ו / חואן מורלס.
היה חבר בלהקת "טין אנג'לס" יחד עם מריאנה אספוסיטו, חואן פדרו לנסאני, גסטון דלמאו ואאוחניה סוארס שהוחלפה מאוחר יותר ברוסיו איגרסבל.

== ביוגרפיה ==
החל את דרכו אצל כריס מורנה כששיחק תפקידים אורחים בסדרות "אלמה פיראטה" ו"קטנטנות".

הוא שיחק בסדרה "כמעט מלאכים" כאחד מהשחקנים הראשיים יחד עם חבריו לסדרה חואן פדרו לנסאני, מריאנה אספוסיטו, גאסטון דלמהאו, ואאוחניה סוארס. איתם גם הקים את להקת "טין אנג'לס" (Teen Angels). ה"טין אנג'לס" הופיעו בישראל 3 פעמים: באוקטובר 2009, במרץ 2010 ובפורים 2011. ב-2012 הודיעו חברה הלהקה שהם מתפרקים ועושים סיבוב הופעות פרידה אחרון.

בשנת 2011 השתתף ריירה בעונה השביעית של הגרסה הארגנטינאית לתוכנית "רוקדים עם כוכבים" והייה למודח העשירי.

בשנת 2012 שיחק בטלנובלה "אהבה מתוקה" לצד רוסיו איגרסבל.

בשנת 2013 שיחק בטלנובלה "taxxi", שם שיחק את בנה של רוסיו איגרסבל.

בשנת 2016 שיחק בטלנובלה "עשירים לא מבקשים רשות" בתפקיד חואן דומינגז חוארז.

בשנים 2018–2021 כיכב ריירה בשלוש עונות של הטלנובלה Millennials" שמדברת על שישה חבר'ה צעירים בני דור המילניום ועל חייהם, האהבות שלהם, האינטרסים שלהם והקונפליקטים שלהם. 

בשנת 2022 שיחק בתפקיד משני בטלנובלה "הראשון מבינינו" לצדם של מרסדס פונס, בנחמין ויקוניה ולוסיאנו קסטרו. 

==פילמוגרפיה==
{| class="wikitable"
! rowspan="2" |שנה
! colspan="2" |שם
! rowspan="2" |דמות
|-
!עברית
!ספרדית
|-
! colspan="4" |סדרות
|-
|2002
|קאצ'ורה
|Kachorra
|
|-
| rowspan="3" |2006
|אלמה פיראטה
|Alma Pirata
|גבריאל
|-
|קטנטנות
|Chiquititas Sin Fin
|דוגמן
|-
|נשוי עם ילדים
|Casados con Hijos
|שליח
|-
|2007-2010
|כמעט מלאכים
|Casi Ángeles
|חואן "טצ'ו" מוראלס
|-
|2012-2013
|אהבה מתוקה
|Dulce Amor
|לוקאס פדרוסו גונזלס
|-
|2013-2014
|טקסי
|Taxxi, amores cruzados
|דייגו מונטנה
|-
|2016
|עשירים לא מבקשים רשות
|Los ricos no piden permiso
|חואן דומינגו חוארס
|-
|2017
|הקרטונרים
|Cartoneros
|אל דאנדי
|-
|2017-2018
|5 כוכבים
|Las Estrellas
|לאונרדו לומה
|-
|2021-2018
|
|Millennials
|בנחמין קספדס
|-
|2022
|הראשון מבינינו
|El primero de nosotros
|כריסטיאן גרסייה
|-
! colspan="4" |סרטים
|-
|2013
|טין אנג'לס: הפרידה
|Teen Angels: el Adios 3D
|
|-
|2015
|האתגר
|El desafío
|חואן
|-
|2019
|הסדר
|La Grieta
|נצ'ו
|-
|2019
|אני מבקש ממך מונית
|Te pido un taxi
|רודריגו מוניוז
|}

== חיים אישיים ==
בשנת 2008 החל לצאת עם אאוחניה סוארס אשר הכיר על הסט של ״כמעט מלאכים״ השניים נפרדו ב-2010.

בשנים 2011-2012 ניהל מערכת יחסים עם הרקדנית והשחקנית סילבינה אסקודרו. 

בשנת 2012 החל לצאת עם רוסיו איגרסבל, עמה שיחק ב״כמעט מלאכים״,ובשנת 2014 נפרדו.

בשנים 2018 -2020 היה בזוגיות עם השחקנית ג'וליה גבטה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ארגנטינאים
קטגוריה:זמרים ארגנטינאים
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1985
חיים בוכבינדר

חיים בוכבינדר (נולד ב-11 באוקטובר 1943) המכונה "איקסי", הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקלע וקומתו 192 ס"מ. בוכבינדר שיחק לאורך כל הקריירה שלו במכבי חיפה והיה השחקן המוביל שלה בשנות ה-60 ותחילת שנות ה-70.

== קריירה ==
בוכבינדר החל לשחק במכבי חיפה בעונת 1961/62, בגיל 18. כבר בעונתו הראשונה במדי הקבוצה בליגת העל הישראלית הוא סיים במקום השביעי בדירוג הקולעים של הליגה עם 356 נקודות בסך הכול, ובעונה שלאחר מכן סיים במקום השלישי בדירוג הקולעים עם 435 נקודות. הוא המשיך להצטיין גם בעונות הבאות, אך לא הצליח להגיע להישגיים קבוצתיים ולא זכה מעולם באליפות.

בעונת 1967/68 זכה בוכבינדר לראשונה בתואר מלך הסלים של ליגת העל, לאחר שקלע 792 נקודות בממוצע גבוה של 30.4 למשחק. הוא שב וזכה בתואר גם בעונת 1968/69. ב-1971 הוא הגיע עם מכבי חיפה להישג הגדול ביותר שלו, כשהוביל אותה להעפלה הראשונה בתולדותיה לגמר גביע המדינה בכדורסל, שם היא הפסידה למכבי תל אביב שהייתה הקבוצה הבכירה בכדורסל הישראלי. בשנת 1972 עזב בוכבינדר את מכבי חיפה ופרש ממשחק כדורסל פעיל.

בוכבינדר הוא מלך הסלים של מכבי חיפה בכל הזמנים, ואף מדורג במקום השביעי בדירוג הקולעים של ליגת העל בכל הזמנים, עם 6,044 נקודות בסך הכול ב-11 עונות בהן שיחק. הוא מחזיק בשיא ממוצע הנקודות לשחקן ישראלי בקריירה, עם 23.5 בממוצע. במדי נבחרת ישראל בכדורסל שיחק בוכבינדר 46 פעמים והשתתף באליפות אירופה בכדורסל 1969, אך לא היה משחקניה המובילים.

לאחר פרישתו הפך בוכבינדר למאמן. הוא החל לאמן בשנת 1981 את הפועל חיפה וב-1983 את נבחרת הקדטים של ישראל, ולא הצליח להצעיד אותה להשתתפות באליפות אירופה. בעונת 1984/85 הוא אימן את הפועל גליל עליון. באמצע עונת 1987/88 הוא מונה במקומו של יוסי הררי למאמנה של קבוצתו לשעבר מכבי חיפה, אך עזב בסיום העונה שבה היא סיימה במקום השביעי. ב-1990 אימן את מכבי קריית מוצקין. בוכבינדר גם שימש לאחר פרישתו כפרשן בתוכנית "צעד וחצי" בגלי צה"ל. היה מורה להתעמלות בבית ספר תיכון עירוני ה' בחיפה ואימן קבוצת כדורסל נכים בבית הלוחם חיפה.

שני ילדיו של בוכבינדר, ניצן ואלון, גם הם כדורסלנים המשחקים בליגות הכדורסל בישראל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.basket.co.il/StatsPage_PlayersPoints.asp?PlayerId=10012 סטטיסטיקות קריירה] באתר מנהלת ליגת העל

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:מלך הסלים של ליגת העל בכדורסל
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני הפועל חיפה בכדורסל
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה בכדורסל
קטגוריה:מאמני הפועל עפולה בכדורסל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
מנהלת ליגת העל בכדורסל

מִנְהֶלֶת ליגת העל בכדורסל הוא ארגון ספורט המרכז את פעילותה של ליגת העל בכדורסל, גביע ווינר, משחק האולסטאר וליגת הקיץ.

==אודות המנהלה==
המִנְהָלָה היא מלכ"ר שנוסד בשנת 2002 ביוזמת קבוצות ליגת העל בכדורסל אשר בחרו להקים ארגון עצמאי משלהם כדי שיפקח ויסדיר את הארגון, הפיתוח והניהול של הליגה, במקום איגוד הכדורסל בישראל. מנהלת הליגה מורכבת מ-13 חברי דירקטוריון ובראשם עומד שמואל פרנקל. 10 מחברי הדירקטוריון הם יושבי הראש והבעלים של קבוצות ליגת העל בכדורסל, בנוסף ל-3 חברי הדירקטוריון שחברים גם באיגוד הכדורסל.

מנהלת הליגה חברה בארגון היול"ב משנת 2005, ולוקחת חלק פעיל בכל פעילויותיו של היול"ב. מנהלת הליגה עוזרת בתיאום וארגון משחקי הקבוצות הישראליות במפעלים האירופיים – היורוליג והיורוקאפ.

ב-28 בדצמבר 2015 הודיע יו"ר מכבי תל אביב שמעון מזרחי על פרישתו מדירקטוריון מנהלת ליגת העל בכדורסל ועל פרישתה של מכבי תל אביב מהמנהלה. הסיבות שהובילו למהלך הן שורת החלטות לא ספורטיביות שנעשו כדי לפגוע במכבי תל אביב והשתלטותן של כמה קבוצות על הצבעות הדירקטוריון והטייתן לרעת הקבוצות הבכירות, כך לטענת מכבי תל אביב, כל זאת על רקע העברת חוק המתאזרחים אשר מונע מקבוצה להחזיק בסגל השחקנים שלה יותר ממתאזרח אחד.

במאי 2018 השבית ארגון שחקני הכדורסל את משחקי המחזור בליגת העל במחאה על רצונה של מנהלת הליגה לבטל את החוק הרוסי, המחייב מספר שחקנים ישראלים מינימלי בחמישייה המשחקת. לאחר שהמגעים בין ארגון השחקנים למנהלת הליגה לא הבשילו לכלל הסכם, הודיעה המנהלה כי הליגה הסתיימה לפני מועד סיומה הרשמי, ללא הכרזה על אלופה, בסופו של דבר נחתם הסכם בין הארגון השחקנים למנהלת והליגה חזרה.

==חברי הדירקטוריון==
נכון לינואר 2023<ref></ref>
* ארי שטינברג – יו"ר המנהלת
* רענן כץ – נשיא כבוד, ונותן חסות לליגה, חברת RK
* טל פנחס – הפועל אילת
* כפיר ארזי – הפועל באר שבע דימונה
* איתן לנציאנו – הפועל חולון
* אלון קרמר – הפועל ירושלים
* יניב מזרחי – עירוני נס ציונה
* עדלי מרכוס – מכבי תל אביב
* רמי כהן – הפועל תל אביב
* אלדד אקוניס – בני הרצליה
* טמיר אברהמס – הפועל גליל עליון
* נפתלי בנטוב – עירוני קריית אתא
* ירון אוחיון – הפועל גלבוע גליל
* ראובן אלקס – הפועל חיפה
* נאור גלילי ועודד נחמן – נציגי איגוד הכדורסל
* אסי ברטפלד, דני בירן ויואב הורוביץ – נציגי הציבור

== יו"ר המנהלת ==
* אבנר קופל (2002–2012)
* שמואל פרנקל (2012–2023)
* ארי שטיינברג (2023–היום)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כדורסל
כדורסל, מנהלה
מנחם מיכאלי

מנחם מיכאלי (מירזה כוזר)
מנחם מיכאלי (באזרית: Mirzə Xəzər – מירזה כוזר, 29 בנובמבר 1947 - 31 בינואר 2020) היה איש תקשורת ומתרגם ישראלי.

==ביוגרפיה==
מיכאלי שהיה מוכר גם בשם מירזה מיכאלי, והיה יהודי במוצאו, נולד באזרבייג'ן, אז חלק מברית המועצות. הוא היה נכדו של הרב ג'אומשואד מיקאילוו מההתנחלות היהודית של מאוג'יהאפטאראן במחוז יסמאיילי באזרבייג'ן. 

מיכאלי השלים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטה הממלכתית של אזרבייג'ן בשנת 1973. הוא עבד כעורך דין בין השנים 1973 ותחילת 1974. 

ביוני 1974 עלה לישראל, והשתתף בקורסים למשפטים באוניברסיטת תל אביב. הוא שירת בצה"ל בין יוני 1975 וינואר 1976.

מיכאלי תרגם את התנ"ך (הברית הישנה) והברית החדשה לאזרית לבקשת המכון לתרגום תנ"ך בסטוקהולם. מיכאלי החל את עבודת תרגום הברית החדשה לאזרית בשנת 1975 והשלים אותו בשנת 1984. בשנים האחרונות הודפס התרגום חמש פעמים. ב-1984 סיים גם את תרגום התנ"ך, אולם תרגום זה טרם ראה אור (נכון לשנת 2009). 

מיכאלי עבד כסגן העורך הראשי של השירות האזרי ברדיו אירופה החופשית במינכן בין השנים 1976 ו-1985. ב-1985 עבר לוושינגטון, ושימש שם עורך ראשי של השירות האזרי ברדיו קול אמריקה. בשנת 1987 הוא חזר לרדיו "אירופה החופשית" בגרמניה ושם עבד עד 2003. בתחילת 2004 הקים עיתון "קולו של מירזה חאזר" בבאקו, בירת אזרבייג'ן. במהלך שנת 2005 הנחה תוכנית טלוויזיה עצמאית, הראשונה ששודרה באזרבייג'ן ממדינה זרה. בדצמבר 2005 השיק תחנת רדיו באינטרנט. קולו ושמו של חאזר היו מוכרים לרוב האזרים בתוך ומחוץ לאזרבייג'ן.

מאמרים של חאזר שעסקו במצבה הפוליטי והכלכלי של אזרבייג'ן ומדינות ברית המועצות לשעבר התפרסמו בטורקיה, בצ'כיה ובמדינות נוספות.

במהלך ינואר השחור (20 בינואר 1990) הצליחו מיכאלי וצוותו לשדר דיווחים יומיים מבאקו והיו למקור החדשות היחיד לאזרים בתוך ומחוץ למדינה.

שמו של חאזר נכלל בספר "מאה אזרבייג'נים גדולים" שחובר על ידי החוקרת האזרית עליזה ניג'ט ויצא לאור בבאקו בשנת 1999. שמו הופיע ב"אנציקלופדיה של יהודי ההרים". הספר הודפס בחיפה ב-2006.

מאוגוסט 2009 ועד למותו, ניהל חאזר את העיתון באינטרנט בשלוש שפות: אזרית, אנגלית ורוסית.
חאזר התגורר במינכן.

==לקריאה נוספת==
*[https://web.archive.org/web/20080522124524/http://en.mirzexezerinsesi.net/articles/2006/09/23/mirza-khazar-there-was-no-anti-semitism-in-azerbaijan הקונגרס הראשון של יהודי ההרים: מה מאפיין את יהודי הקווקז], באתר החדשות של מיכאלי
*[https://web.archive.org/web/20110723211602/http://en.mirzexezerinsesi.net/articles/2006/09/24/iranian-azerbaijani-tensions-persist-2001 היחסים בין אירן ואזרבייג'ן]
*[https://web.archive.org/web/20080828191857/http://en.mirzexezerinsesi.net/articles/2006/09/21/mirza-khazar-the-fight-for-azerbaijan-or-illusions-again המצב הפוליטי באזרבייג'ן, 2001]

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודי ההרים
קטגוריה:ישראלים ילידי אזרבייג'ן
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים יהודים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמי התנ"ך
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
פסטיבל נביעות 1978

פסטיבל נביעות 1978 היה פסטיבל פופ ורוק שהתקיים בנואיבה (נביעות) שבסיני וכונה "וודסטוק הישראלי". יוזם ומפיק הפסטיבל היה איתן גפני. במופע נכחו, לפי דברי גרי אקשטיין בריאיון, 10,000 איש, כמות קהל גדולה ביותר לאותם ימים. זו הייתה הפעם הראשונה שערכו בישראל מופע מוזיקה גדול מחוץ לאולם.

הפסטיבל התקיים באוגוסט 1978 בשבוע האחרון של החופש הגדול, לאחר חתימת הסכמי קמפ דייוויד, שעה שהיה ברור שחצי האי סיני לא יישאר בידי ישראל לאורך זמן. קדם לו פסטיבל קטן יותר באוקטובר 1977 (הנחה אותו אורי זהר, שחזר בתשובה זמן קצר לאחר מכן), אך תחושת הפרידה מסיני משכה קהל רב יותר ואומנים רבים יותר באותה שנה.

בפסטיבל הופיעו אומני הרוק הגדולים ביותר בישראל של התקופה, באווירה חופשית ומשוחררת של "סקס, סמים ורוקנרול". בין האומנים הופיעו צביקה פיק, חנן יובל, גרי אקשטיין, שלום חנוך ("סוף עונת התפוזים", "לא יודע איך לומר לך"), דויד ברוזה ("שיר אהבה בדואי", "יהיה טוב"), מתי כספי, קורין אלאל ומיקי גבריאלוב, יהודית רביץ, דני ליטני, יגאל בשן, דפנה ארמוני, אריאל זילבר ("פעם הייתי ילד קטן", "אגדה יפנית"), להקת גן עדן ודורי בן זאב, שגם הנחה.

==האלבום "פסטיבל פופ נואיבה 78"==

זמן קצר לאחר הפסטיבל יצא בהוצאת CBS אלבום כפול משיריו. את שיר הנושא "חגיגה בנואיבה" שרו מתי כספי (שגם הלחין) ויהודית רביץ, למילים של דורי בן זאב. האלבום יצא מחדש על תקליטור בשנת 1993.

==קישורים חיצוניים==
* 
* בועז כהן, [http://boazcohen.wordpress.com/2011/08/31/%D7%99%D7%A9-%D7%A9%D7%9D-%D7%A1%D7%9E%D7%99%D7%9D-%D7%99%D7%A9-%D7%A9%D7%9D-%D7%A4%D7%95%D7%A9%D7%98%D7%A7%D7%99%D7%9D-%D7%99%D7%A9-%D7%A9%D7%9D-%D7%91%D7%97%D7%95%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%A2%D7%A8/ יש שם סמים! יש שם פושטקים! יש שם בחורות ערומות!]
* , בערוץ ה-YouTube הרשמי של תאגיד השידור הישראלי
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:אירועי זמר בישראל
נביעות 1978
קטגוריה:1978 בישראל
קטגוריה:סיני: היסטוריה
קטגוריה:נביעות
מחלף ניצני עוז

מחלף ניצני עוז הוא מחלף המחבר בין כביש 6 לכביש 57. 

המחלף נפתח לתנועה עם פתיחתו המלאה של הקטע המרכזי בכביש 6, בשנת 2004. הוא נקרא על שם מושב ניצני עוז הנמצא מערבית למחלף. המחלף צמוד לגדר ההפרדה וטולכרם הנמצאת ממזרח. הכביש היוצא מן המחלף לכיוון מזרח מקשר לאזור תעשייה ניצני שלום המאכלס מפעלים בהם עובדים ישראלים ופלסטינים. 

לצורך בניית המחלף חברת כביש חוצה ישראל הפקיעה 250 דונם מאדמות מושב ניצני עוז. 

לצורך בניית המחלף נעשה שימוש באפר פחם המיוצר בתחנת הכוח אורות רבין של חברת החשמל.

המחלף נפתח לתנועה לכיוון דרום באוגוסט 2003.

== מבנה המחלף==
מבנה המחלף הוא מסוג מחלף יהלום משולב בעלה תלתן. הלולאה ממוקמת בכיוון הנסיעה מדרום למערב. גשר המחלף חולף על כביש 6 בתוואי כביש 57. בשני צידי הגשר ממוקמים צמתים, אך עקב נפח התנועה הקטן יחסית הם אינם מרומזרים.

בבמחלף עוברת המסילה המזרחית החדשה.

== ראו גם ==
* כבישי ישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:כביש 6: מחלפים
נחל חזורי

נחל חזורי - נחל קצר בשיפולי החרמון היורד בתלילות רבה מנבי חזורי אל נחל גובתה. הנחל חותר ומפלס דרכו בסלע גירי רך המאפיין את רכס החרמון.

בנחל צומחת צמחייה ים תיכונית אופיינית כגון: אלון מצוי, אלה ארצישראלית, ער אציל (המוכר מתבלין עלי הדפנה), אדר סורי, כליל החורש עם פריחה ורודה-סגולה בחודשי האביב, הרדוף הנחלים, דולב מזרחי, קיסוסית קוצנית, ארנין ההרים ועוד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יובלי הירדן
קטגוריה:מקורות הירדן
קטגוריה:רמת הגולן: נחלים
קטגוריה:החרמון
עוזר ורשבסקי

עוזר ורשבסקי (לעיתים וורשאבסקי; בכתיב יידי: וואַרשאַווסקי; 15 באפריל 1898, סוכטשוב – 10 באוקטובר 1944, אושוויץ) היה סופר יידי חשוב, אם כי לא מוכר לקהל הרחב.

==ביוגרפיה==
בספרו הראשון, "שמוגלאַרס" (יידיש: "המבריחים"), משנת 1922, מתוארת חבורת יהודים שמבריחים סחורה בפולין בזמן מלחמת העולם הראשונה. האנשים וגם המצבים אותם הוא מתאר הם ברוטאליים.

כמשכילים רבים בזמנו הוא עזב את העיירה, חי קצת בוורשה ובברלין, ואחר כך התיישב בפריז. בשנות ה-20 השתתף בפרסומים חלוציים כמו "כאליאסטרע" ו"אלבאטרוס", וסגנון כתיבתו היה מודרני ואף מעט אקספרסיוניסטי. 

בשנות ה-30 היה דמות מוכרת ברובע מונפרנאס שבפריז, ועסק יותר בציור מאשר בכתיבה. כשהחלה מלחמת העולם השנייה ברח עם אשתו, וכתב את הרומן האחרון שלו "רעזידענצן", על יהודי שמנסה להציל את עצמו. ורשבסקי נעצר באיטליה ונשלח לאושוויץ, שם נרצח ב-1944. בן 46 היה במותו.

ספריו תורגמו גם לצרפתית.

==ספריו==
*מבריחים: רומן (תרגום: ה' ייבין), תל אביב: מצפה, תר"ץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* לאה קניג, [http://www.jewishgen.org/yizkor/Sochaczew/so248.html עוזר ורשבסקי], תרגום לאנגלית: ג'רולד לנדאו, בספר הזיכרון לקהילת סוכטשוב 
* [http://www.rachelnet.net/media/medem/tamtam/tamtam17.pdf גיליון דצמבר 1998 של "דער יידישער טעם טעם" שהוקדש לזכרו], ספריית "מעדעם"
* 

קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:יהודים בשואה: צרפת
קטגוריה:סופרים ומשוררים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:ילידי 1898

קטגוריה:נפטרים ב-1944
ג'ירולמו פריולי

ג'ירולמו פריולי (באיטלקית: Girolamo Priuli; 1486 – 4 בנובמבר 1567) היה הדוכס ה-83 של ונציה. פריולי כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-1 בספטמבר 1559 ועד פטירתו משבץ.

פריולי היה אחיו הבכור של קודמו, הדוג'ה לורנצו פריולי, ובנם של אלויזה פריולי ורעייתו כיאה ליאון.

קודם לבחירתו עשה פריולי הון רב כסוחר (אף שלא נחשב לסוחר מוצלח במיוחד). במהלך שירותו הפוליטי עבור לה סרניסימה כיהן כפרוקוראטור (המנהלן האחראי) של מבני השלטון בכיכר סן מרקו.

כהונתו של פריולי, שהיה איש ספר מחד, אולם לא היה נואם מוצלח ולכן לא היה פופולרי בקרב תושבי העיר, מאופיינת כתקופת שלום. פריולי שמר על יחסים טובים עם האימפריה העות'מאנית והאימפריה הרומית הקדושה, דבר שאפשר לו לפתח את הסחר, וליפות את העיר בעבודות ציבוריות שונות.

פריולי נשא לאישה את אלנה דיידו, ונולד להם בן אחד.

== גלריה ==
<gallery>
Monumente ai dogi Lorenzo e Gerolamo Priuli (Venezia).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

פריולי, ג'ירולמו
קטגוריה:ילידי 1486
קטגוריה:נפטרים ב-1567
אלוויזה מוצ'ניגו הראשון

דיוקנו של אלוויזה מוצ'ניגו הראשון, מעשה ידי דומניקו טינטורטו. הדיוקן מתאר את אלוויזה ומשפחתו לפני מרים, אם ישו.]]
אלוויזה מוצ'ניגו הראשון (באיטלקית: Alvise I Mocenigo; 1507–1577) היה הדוכס ה-85 של ונציה. מוצ'ינגו כיהן כדוג'ה מאז מינויו בשנת 1570 ועד פטירתו.

בתקופת כהונתו נמשכו פעולות האיבה בין לה סרניסימה לבין האימפריה העות'מאנית, והצי העות'מאני כבש את המצודות בניקוסיה ובפמגוסטה שבקפריסין. מתקפת הנגד, והניצחון הנוצרי הגדול בקרב לפאנטו לא הצליח להשיב את השליטה הוונציאנית בקפריסין, ועל מנת לסיים את המלחמה מוצ'ניגו נאלץ לחתום על הסכם שלום בשנת 1573 במסגרתו ויתרה ונציה על קפריסין לטובת העות'מאנים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מוצ'ניגו, אלוויזה הראשון
קטגוריה:ילידי 1507
קטגוריה:נפטרים ב-1577
צבי מגנצא

הרב צבי מגנצא (באנגלית: Zvi Magence; 14 ביולי 1914, כ' בתמוז ה'תרע"ד - 9 במרץ 1989, ב' באדר ב' ה'תשמ"ט) היה רב קהילת "בית המדרש הגדול" בסנט לואיס, מיזורי שבארצות הברית, שנחשב לבית הכנסת הראשון ממערב למיסיסיפי. הוא כתב את הספר "מגן צבי - ספר קדושת הארץ" העוסק בעניינים הקשורים בארץ ישראל על פי ההלכה.

==ביוגרפיה==
למד אצל הרב אלחנן וסרמן בברנוביץ', בגרודנה אצל הרב שמעון שקופ (אותו החשיב כרבו המובהק) ובישיבת מרכז הרב בירושלים בראשות הרב יעקב משה חרל"פ.

בשנת 1935 נשלח לישיבת מרכז הרב בירושלים, בראשות הרב אברהם יצחק הכהן קוק, כנראה על מנת להינצל מן הגיוס לצבא. לפני מלחמת העולם השנייה, בשנת התרצ"ט, יצא ללמוד בשיקגו כדי לקבל תואר בהנדסה אלקטרונית ונשאר שם כיוון שלא יכל לחזור, מפני המלחמה. כמה חודשים אחרי המלחמה התחתן, ובשנת התש"ו התמנה כר"מ בישיבת "רבינו זכריה יוסף" בסנט לואיס, ועבר לגור בעיר. בשנת ה'תשי"ט התחיל לשמש כרב קהילת "בית המדרש הגדול", וברבנות זו החזיק עד סוף ימיו. פרסם מאמרים בקובץ אור המזרח של תנועת המזרחי בארצות הברית. 

ספרו "מגן צבי - ספר קדושת הארץ", שיצא בירושלים בשנת תשל"ט, הוא אוסף מאמרים תורניים בעניינים הקשורים בארץ ישראל, קדושת ארץ ישראל, הלכות מדינה, מלכות ישראל וכריתת ברית עם הגויים בארץ. בשנת התשע"ה שני בניו, מרדכי ודוד הוציאו לאור (באנגלית) את כתביו על חמישה חומשי תורה.

הרב מגנצא שאף לעלות לארץ ישראל אך בפועל חי את רוב חייו בארצות הברית, שם נפטר בגיל 75 בעקבות מחלה. הותיר אחריו שני בנים.

== לקריאה נוספת ==

* 'קונטרס לזכרו של הרב צבי מגנצא', אור המזרח [לח, ג-ד], ניסן-תמוז תש"ן, עמ' 250-284 (חמישה מאמרים פרי עטו)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת שער התורה-גרודנה
קטגוריה:בוגרי ישיבת אוהל תורה-ברנוביץ'
קטגוריה:תלמידי רבי שמעון שקופ
סבסטיאנו ונייר

מנצחי קרב לפאנטו (משמאל): [[דון חואן מאוסטריה, מרקאנטוני קולונה וסבאסטיאנו ונייר.]]
סבסטיאנו ונייר או סבסטיאנו וניירו (באיטלקית: Sebastiano Venier או Veniero; 1496 לערך - 3 במרץ 1578) היה הדוכס ה-86 של ונציה. ונייר כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-11 ביוני 1577 ועד פטירתו.

==קורות חיים==
ונייר נולד בוונציה בשנת 1496 למויזה ונייר ורעייתו אלנה דונה, והיה אחיינו של צואן פרנצ'סקו פנייר, שליט קוריגו. 

בצעירותו עבד ונייר כעורך דין. לימים, למנהלן הכללי של ממשלת לה סרניסימה, ובשנת 1570 מונה לתפקיד פרוקוראטור ובדצמבר באותה שנה מונה לתפקיד מפקד הצי (capitano generale da mar) ועמד בראש הצי במהלך המלחמה בין ונציה לבין האימפריה העות'מאנית בין השנים 1570–1573. ונייר היה אחד ממפקדי הצי הנוצרי בקרב לפאנטו, ב-7 באוקטובר 1571. לאחר שהושג הסכם השלום שב ונייר לוונציה, בה זכה לפופולריות רבה בשל ניצחונו, ובשנת 1577, בהיותו בן 81, נבחר ונייר לתפקיד הדוג'ה. בבחירות שנערכו, בשל פופולריותו, זכה ונייר בכל קולות הוועדה הבוחרת.

ונייר נשא לאישה את צ'צ'יליה קונטאריני, ונולדה להם בת אחת - אלנה ונייר, ושני בנים.

סבסטיאנו ונייר נפטר בשנת 1578. על פי המסורת הוונציאנית, ונייר נפטר משברון לב לאחר שראה את נזקי השריפה שפרצה בארמון הדוג'ה בשנת 1578.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דוכסי ונציה
קטגוריה:פרוקורטורים של סן מרקו
קטגוריה:ילידי 1496
קטגוריה:נפטרים ב-1578
דגל קנטבריה

דגל קנטבריה הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית קנטבריה. עיצובו הוא שני פסים אופקיים בצבעי לבן ואדום והוא מוטען בסמל קנטבריה במרכזו.

הדגל אומץ באופן חוקי ב-22 בדצמבר 1984 מתוקף חוק של האספה הלאומית של קנטבריה והוא מתבסס על דגל הרישום הימי של סנטנדר, בירת הקהילה, בתוספת סמל הקהילה - המגן המוכתר אשר מכיל את סמליה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קנטבריה

קטגוריה:קנטבריה
קנטבריה
דגל האיים הקנריים

דגל האיים הקנריים (בספרדית: Bandera de Canarias) הוא טריקולור צהוב, כחול ולבן המשמש כדגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית האיים הקנריים. הדגל אומץ באופן חוקי ב-16 באוגוסט 1982 לאחר קבלתו של החוק הקהילתי העוסק בדגל הקהילה. לדגל שתי גרסאות לשימוש אזרחי ומדיני כאשר הגרסה המדינית מוטענת בסמל האיים הקנריים.

מקורותיו של הטריקולור הקנרי נעוצים בדגלה של תנועת השחרור של האיים אשר פעלה בשנות השישים של המאה העשרים, אשר עוצב בידי קרמן סרמינטו ובניה ארתורו וחסוס, והוצג לראשונה ב-8 בספטמבר 1961.

צבעי הדגל מסמלים את צבעי הכחול-לבן של מחוז סנטה קרוס דה טנריפה וצבעי הצהוב-כחול של מחוז לאס פאלמס.

== קישורים חיצוניים ==

* 

האיים הקנריים
האיים הקנריים
קטגוריה:האיים הקנריים
האיים הקנריים
האיים הקנריים
דגל אסטוריאס

דגל אסטוריאס (בספרדית: Bandera de Asturias) הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית אסטוריאס. הדגל מעוצב כדגל כחול המוטען בצלב הניצחון.

צלב הניצחון המופיע בדגל הוא צלבו של פלגיוס אשר נישא על ידו בקרב קובאדונגה בשנת 722 כנגד המורים. הקרב, אשר נערך בהרים האסוטוריים, נחשב כתחילתו של תהליך הרקונקיסטה - כיבושה מחדש של ספרד מידי המוסלמים.

סמל אלפא ואומגה תלוי מן הזרוע האופקית מציין את פסוק א', 11 מתוך חזון יוחנן: 

הדגל אומץ כדגלה הרשמי של הקהילה עם קבלתו של חוק הדגל של אסטוריאס ב-19 בדצמבר 1990.

==ראו גם==
* סמל אסטוריאס

==קישורים חיצוניים==

* 

אסטוריאס

קטגוריה:אסטוריאס
B&H

עובדי החנות עוזרים ללקוחות
B&H תמונות ווידאו (באנגלית: B&H Photo Video) היא החברה הגדולה ביותר בארצות הברית לצילום ולמדיה שאינה רשת. החברה נוסדה ב-1973 בניו יורק, בידי הבעלים צבי הירש (הרמן) שרייבר, חסיד סאטמר.

== סקירה כללית ==
חנות הבית של החברה נפתחה בתחילה בלואר איסט סייד בניו יורק. בתחילת דרכה הייתה זו חנות צילום קטנה, ושמה נבע מראשי התיבות של מנהל החנות, הירש, ואשתו בלומה.

חנות הבית של החברה ממוקמת כיום בשדרה 34 במנהטן ומשרתת בין 11 ל-12 אלף לקוחות ביום. סכום ניכר של הכנסות החברה מגיע גם מאתר האינטרנט של החברה. בחנות שתי קומות ובהם מספר רב של מוצרי מדיה, כגון: מצלמות, מחשבים, מצלמות וידאו, מיקרופונים, טלפונים סלולריים, אורגנים חשמליים, טאבלטים, ועוד. העובדים בחנות הם צלמים וצלמי וידאו מקצועיים.

שרייבר עצמו ורוב עובדי החנות הם יהודים שומרי מצוות, ולכן החנות ואתר האינטרנט סגורים בשבת ובחגי ישראל.

עקב מגוון הרב של התיירים הפוקדים את החנות, רבים מעובדי החנות נותנים שירות בשפות אנגלית, ספרדית, צרפתית ואף עברית ויידיש.

בשנת 2007 הוסיפה גוגל את החנות המקוונת של B&H ל-Google Pay, שירות מקוון של גוגל לרכישות ברשת.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.kikar.co.il/242983.html ענקית הצילום B&H תפצה היספאנים במיליונים], באתר כיכר השבת, כ"ז באב ה'תשע"ז
* 

קטגוריה:צילום בארצות הברית
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:ארצות הברית: חברות שהוקמו ב-1973
פאסקואלה צ'יקוניה

דיוקנו של פסקואלה צ'יקוניה, מעשה ידי פאלמה ג'וואנה. הדיוקן מתאר את פסקואלה צ'יקוניה כשהוא נוכח במיסה.]]
פסקואלה צ'יקוניה (באיטלקית: Pasquale Cicogna; נפטר בשנת 1595) היה הדוכס ה-88 של ונציה. כיהן כדוג'ה מאז מינויו בשנת 1585 ועד פטירתו.
== ביוגרפיה ==
בעת כהונתו כדוג'ה, תמך צ'יקוניה בטענתו של אנרי מנווארה לכס צרפת, ושכנע את האפיפיור סיקסטוס החמישי לתמוך אף הוא באנרי, בתמורה לשכנועו של אנרי להמיר את דתו מהוגנוטיות לקתוליות.

צ'יקוניה שינה את המנהג הוונציאני לפיו הדוג'ה מפזר דוקטים מזהב על הקהל במהלך תהלוכת ההכתרה שלו, וזרק לקהל דוקטים עשויים כסף. מאז כונו דוקטים אלה בשם "צ'יקוניני", על שמו.

צ'יקוניה היה דוג'ה פופולרי בשל הצלחותיו בתחום הדיפלומטיה, השלום והשפע הכלכלי ששררו בלה סרניסימה בתקופת כהונתו.

בתקופתו נבנה מחדש גשר ריאלטו מעל התעלה הגדולה. גשר זה, שהיה עשוי עץ, נבנה מחדש מאבן בין השנים 1588–1591. אמנים רבים הציעו תוכניות עבור הגשר, ובהם אף מיכלאנג'לו, אולם צ'יקוניה בחר בתוכניתו של האדריכל אנטוניו דה פונטה לתכנון הגשר.

צ'יקוניה נפטר בשנת 1595. לאחר מותו הוצבה על דופן הגשר מצבה לזכרו.

==קישורים חיצוניים==

צ'יקוניה, פסקואלה
קטגוריה:ילידי 1509
קטגוריה:נפטרים ב-1595
מארינו גרימאני

דיוקנו של מארינו גרימאני, מעשה ידי גבריאלה קאליארי.]]
מארינו גרימאני (באיטלקית: Marino Grimani; 1 ביולי 1532 - 25 בדצמבר 1605) היה הדוכס ה-89 של ונציה. גרימאני כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-26 באפריל 1595 ועד פטירתו.

כהונתו של גרימאני ידועה הן בשל חגיגות ההכתרה המפוארות שערך לאשתו, מורוסינה מורוסיני, והן בשל המחלוקת עם האפיפיור פאולוס החמישי אשר החלה בתקופתו והביאה לנידוי העיר ונציה כולה על ידי האפיפיור בתקופת כהונת יורשו של גרימאני, הדוג'ה לאונרדו דונאטו.

==קורות חיים==
מארינו גרימאני נולד בשנת 1532 בוונציה לדונאטה פיזאני ולג'ירולאמו גרימאני. אביו של מארינו היה סוחר עשיר ופוליטיקאי ואציל ונציאני. בשל ייחוסו ומעמדו התמנה מארינו גרימאני לתפקיד פודסטה בגיל צעיר יחסית, ולאחר מכן מונה לתפקיד שגריר לה סרניסימה במדינת האפיפיור. עם שובו לוונציה התמנה לתפקיד קווליירה והחל לפעול בפוליטיקה המקומית תוך שהוא משתמש בעושרו ובמעמדו לרכוש לעצמו תמיכה.

לאחר מותו של פאסקואלה צ'יקוניה היה גרימאני מועמד לתפקיד הדוג'ה. בבחירות שנערכו שוב ושוב, שבעים פעמים, לא קיבל אף אחד מהמועמדים די קולות על מנת להיבחר. גרימאני ניצל את עושרו והעניק מתנות לבעלי זכויות ההצבעה על מנת להבטיח את בחירתו ב-26 באפריל 1595.

בשל הפופולריות הרבה שלו, חגגה ונציה את בחירתו במספר רב של פסטיבלים, אירועים ומסיבות. כאשר הגיעו אלה לסיומם, נשא מארינו לאישה את מורוסינה מורוסיני, נישואין אשר החלו סבב חדש של מסיבות ופסטיבלים אשר נמשכו זמן רב.

בין השנים 1601–1604 התקבלו בוונציה, תחת הנהגתו של גרימאני, מספר רב של חוקים המגבילים את סמכויות הכמורה והאפיפיור ברפובליקה. המשבר בין ונציה לאפיפיור הגיע לשיא חדש בשנת 1605 עת נשפטו שני כמרים בגין פשעים שבוצעו - ובכך בוטל למעשה החיסיון שהיה לכמורה מפני בתי המשפט החילוניים. ב-10 בדצמבר 1605 שלח האפיפיור פאולוס החמישי מחאה רשמית לוונציה.

גרימאני נפטר ב-25 בדצמבר 1605, בשיאו של המשבר עם האפיפיור.

==קישורים חיצוניים==

גרימאני, מארינו
קטגוריה:ילידי 1532
קטגוריה:נפטרים ב-1605
לאונרדו דונאטו

לאונרדו דונאטו או לאונרדו דונא (באיטלקית: Leonardo Donà או Donato; 12 בפברואר 1536 - 16 ביולי 1612) היה הדוכס ה-90 של ונציה. דונאטו כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-10 בינואר 1606 ועד פטירתו.

בתקופת כהונתו כדוג'ה הגיעו לשיאו הסכסוך של לה סרניסימה עם מדינת האפיפיור על סמכותם של בתי המשפט החילוניים של ונציה לשפוט את הכמורה שבעיר. בשיאו של הסכסוך נידה האפיפיור פאולוס החמישי את העיר - נידוי שנמשך בין השנים 1606–1607.

==קורות חיים==
לאונרדו דונאטו היה בנם של ג'ובאני בטיסטה דונאטו וג'ובאנה קורנר. משפחת דונאטו הייתה משפחת סוחרים אמידה, לאונרדו המשיך בעסקי המשפחה והצליח להפוך את המשפחה לאחת המשפחות העשירות בוונציה. לאחר שצלח במסחר, פנה לאונרדו לפוליטיקה. תחילה כיהן כשגריר לה סרניסימה בקונסטנטינופוליס, ולאחר מכן כפודסטה, כמושל ולבסוף כפרוקוראטור (המנהלן הראשי) של מבני השלטון בכיכר סן מרקו. לאחר תפקיד זה כיהן דונאטו כשגריר במדינת האפיפיור והתגורר ברומא שנים רבות. התנגדותו ליוזמות המדיניות של האפיפיור הביאה אותו לעימות עם הקרדינל בורגזה, לימים האפיפיור פאולוס החמישי. 

לאחר מותו של מרינו גרימאני היה דונאטו אחד המועמדים לתפקיד הדוג'ה. בבחירות שנערכו ב-25 בדצמבר 1605 התמודד דונאטו מול שני מועמדים ובהם מארקאנטוניו ממו (אשר לימים נבחר לדוג'ה). לבסוף ויתרו שני המועמדים לדונאטו, והוא נבחר לדוג'ה ב-10 בינואר 1606.

עם עלייתו לשלטון נאלץ דונאטו להתמודד עם המחלוקת עם האפיפיור שהוריש לו קודמו - גרימאני חוקק מספר חוקים אשר הגבילו את סמכויות הכמורה בעיר והכפיפו את הכמרים לבתי המשפט החילוניים של ונציה. בשלהי 1605 הועמדו שני כמרים למשפט, ובעקבות זאת, ב-10 בדצמבר 1605, שבועיים לפני מותו של גרימאני, שלח האפיפיור פאולוס החמישי מחאה רשמית לוונציה.

דונאטו דחה את מחאת האפיפיור, ובתגובה, באפריל 1606 נידה האפיפיור את העיר ונציה. דונאטו, ביוזמת פאולו סארפי, הורה לכל הכמרים בעיר להתעלם מהצו ולהמשיך לקיים את טקסי המיסה, באיום גירושם מהעיר ונציה אם יסרבו. הכמרים צייתו להוראת דונאטו, למעט הכמרים הישועים, אשר גורשו מהעיר. המסדר הישועי לא שב אל העיר עד שנת 1655.
ציור מ[[המאה ה-19 המתאר את גלילאו גלילי מציג את הטלסקופ שלו ללאונרדו דונאטו בשנת 1609.]]
ממלכת צרפת ניסתה לתווך בין ונציה לבין מדינת האפיפיור וב-21 באפריל 1607 הוסגה הסכמה לפיה הכמרים שנשפטו יועברו לחזקת צרפת, ובתמורה האפיפיור יסיר את הנידוי.

דונאטו לא היה דוג'ה פופולרי, ולכן נמנע מלהשתתף בעצרות ציבוריות ובאירועים ציבוריים. דונאטו נפטר ב-16 ביולי 1612.

==קישורים חיצוניים==

דונאטו, לאונרדו
דונאטו
קטגוריה:ילידי 1536
קטגוריה:נפטרים ב-1612
כריסטיאן רושפור

כריסטיאן רושפור (צרפתית: Christiane Rochefort; ) הייתה סופרת צרפתייה פמיניסטית.
היא פרסמה 5 ספרים תחת הפסבדונים Dominique Féjos, בטרם החלה את הקריירה הספרותית שלה עם פרסומו של הספר "מנוחת הלוחם" והיא בת 41.

== ביוגרפיה ==
רושפור נולדה למשפחה ממעמד הפועלים בפריז. אביה הצטרף אל הבריגדות הבינלאומיות במהלך מלחמת האזרחים בספרד, ונהרג שם. רושפור עבדה כעיתונאית וכנספחת העיתונות של פסטיבל קאן עד שפוטרה ב-1968 בגלל דעותיה הביקורתיות ואחר כך עבדה לצדו של אנרי לנגלואה בסינמטק של פריז. 

ב-1958 פרסמה את ספרה הראשון בשמה מקורי "מנוחת הלוחם" (Le Repos du guerrier). הדמות הראשית בספר מבוססת על דמותו של עמוס קינן. הספר היה לרב מכר, ובשנת 1962 עיבד אותו הבמאי רוז'ה ואדים לסרט בהשתתפות בריז'יט בארדו. פרסמה 13 ספרים נוספים ובשנת 1988 זכתה בפרס מדיסיס על הרומן "La porte du fond" ("הדלת הפנימית"). הרומנים שלה מחולקים בין סאטירות ריאליסטיות חברתיות המתרחשות בצרפת של ימינו לבין פנטזיות אוטופיות או דיסטופיות. ברומנים של רושפור יש גם אלמנטים מיניים חזקים. 

שניים מספריה תורגמו לעברית "מנוחת הלוחם", תורגם לראשונה ב-1962 על ידי זאב זמיר ושוב ב-1985 על ידי אביטל ענבר. "שיר לסופי" תורגם על ידי אביטל ענבר ב-1984. סרטו של הבמאי משה מזרחי "חרוזים לסופי (Les Stances à Sophie) מ-1971 מבוסס על ספר זה.

במהלך שנות ה-50 קיימה רושפור מערכת יחסים זוגית עם הסופר הישראלי עמוס קינן. רושפור תרגמה לצרפתית שלושה מספריו של קינן.

==ספריה==
===בצרפתית===
<div class="mw-content-ltr">
*1953: Le Démon des pinceaux (nouvelle) in Les Œuvres libres, Fayard
*1955: Le Fauve et le Rouge-gorge (nouvelle) in Les Œuvres libres, Fayard
*1956: Cendres et Or, Éditions de Paris
*1957: Une fille mal élevée, Éditions de Paris sous le pseudonyme de Dominique Féjos
*1958: Tes mains, Éditions de Paris sous le pseudonyme de Dominique Féjos
*1958: Le Repos du guerrier, Grasset (Prix de la Nouvelle Vague)
*1961: Les Petits Enfants du siècle, Grasset
*1963: Les Stances à Sophie, Grasset
*1966: Une rose pour Morrisson, Grasset
*1969: Printemps au parking, Grasset
*1972: Archaos ou le Jardin étincelant, Grasset
*1975: Encore heureux qu'on va vers l'été, Grasset
*1978: Pardonnez-nous vos enfances (nouvelles) avec Denis Guiot, Denoël
*1982: Quand tu vas chez les femmes, Grasset
*1984: Le monde est comme deux chevaux, Grasset
*1988: La Porte du fond, Grasset (Prix Médicis)
*1997: Conversations sans paroles, Grasset
*2004: Oeuvre romanesque, Préface et Chrono-biographie Martine Sagaert, Grasset, 

</div>
===בעברית===
* שיר לסופי, תרגום: אבילט ענבר, הוצאת מעריב, 1984
* מנוחת הלוחם, תרגום: אבילט ענבר, הוצאת מעריב, 1985

===מספרי קינן שרושפור תרגמה===
*הדרך לעין חרוד, רומאן, הוצאת אלבין מישל, 1984.
*שואה 2, הוצאת פלאמאריון, 1976.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:פמיניסטיות צרפתיות
קטגוריה:זוכי פרס מדיסיס
קטגוריה:סופרות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1917 
קטגוריה:נפטרות ב-1998
מחלף באקה-ג'ת

מחלף באקה-ג'ת הוא מחלף המחבר בין כביש 6 לכביש 9 לכביש 61. מדרום למחלף עובר נחל חדרה.
==היסטוריה==
המחלף נפתח לתנועה באפון חלקי, עם פתיחתו המלאה של הקטע המרכזי בכביש 6, בשנת 2004. הוא נקרא על היישוב באקה-ג'ת הנמצא מזרחית למחלף, אך עם פתיחתו לא היה קישור באופן ישיר ממנו ליישוב. בשנת 2005 החלה סלילתו של כביש 61, כביש קצר המחבר בין באקה-ג'ת למחלף. חיבור זה נפתח לתנועה בשנת 2010 וב-2014 הושלמה סלילתו של כביש 9 המוביל למחלף ממערב. 

== מבנה המחלף==
מבנה המחלף הוא מסוג מחלף יהלום משולב בעלה תלתן כשהלולאות משמשות את היציאות מכביש 6. גשר המחלף חולף על כביש 6 בתוואי כביש 9. בשני צידי הגשר ממוקמים צמתים, אך עקב נפח התנועה הקטן יחסית הם אינם מרומזרים. 

כביש 9 אליו מחבר המחלף הוא כביש קצר יחסית המוביל לכביש מקומי. כתוצאה מכך, נפח התנועה במחלף קטן יחסית, אך עם זאת, הוא נבנה תוך שימוש בשתי לולאות המאפשרות נפח תנועה גדול יותר בהשוואה למחלף יהלום רגיל. סיבה אפשרית לתכנון זה נעוצה בכך שכביש 9 נהפך לכביש מהיר, כביש רוחב מרכזי המוביל מכביש 2 באזור חדרה למחלף באקה-ג'ת.

== ראו גם ==
* כבישי ישראל

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כביש 6: מחלפים
קטגוריה:מחלפי יהלום
קטגוריה:מחלפי עלה תלתן
ארז קוחנסקי

ארז קוחנסקי (נולד ב-3 ביולי 1984 בתל אביב), הוא כדורסלן עבר ישראלי, שיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. גובהו 1.96 מטר.
== קריירה ==
קוחנסקי גדל בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. מגיל 16 היה קפטן קבוצת הנוער של המועדון והיה שותף לזכייתה באליפות ובגביע בעונות 2000-2001 ו- 2001-2002. בסוף עונת 2001-2002 החל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת.

בעונת 2002-2003 שיחק קוחנסקי בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, והיה שותף לזכייתה באליפות ליגת העל הישראלית ובגביע המדינה בכדורסל, ובהגעתה לגמר הליגה האדריאטית.

לאחר שלא קיבל הזדמנות אמיתית בקבוצת האם, עבר קוחנסקי בעונת 2003-2004 לקבוצת מכבי ראשון לציון. בסיום אותה העונה השתתף קוחנסקי באליפות אירופה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל וזכה איתה במקום השני.

גם בעונת 2004-2005 שיחק קוחנסקי בראשון לציון, והיה שותף לעליית הקבוצה לפלייאוף של ליגת העל ולחצי גמר גביע המדינה בכדורסל. כמו כן, שיחק ארז בסיום אותה עונה עם נבחרת העתודה באליפות העולם עד גיל 21, בה הגיעה הנבחרת למקום ה-10.

בעונת 2005-2006 שיחק ארז בקבוצת בני השרון.

בעונת 2006-2007 עבר קוחנסקי לקבוצת עירוני רמת גן, איתה הגיע לחצי גמר גביע המדינה בכדורסל. בסיום אותה עונה שיחק ארז במסגרת האוניברסיאדה עם הנבחרת האולימפית בכדורסל.

את עונת 2007-2008 פתח קוחנסקי בעירוני רמת גן, אך באמצע העונה עבר למכבי אשדוד מהליגה הלאומית עקב מיעוט הדקות שלהן זכה ברמת גן.

בעונת 2008-2009 שב קוחנסקי לליגת העל במדי העולה החדשה אליצור קריית אתא, שבה שימש כקפטן והיה שותף לירידת הקבוצה לליגה הלאומית.

בעונת 2009-2010 חזר קוחנסקי לקדנציה שנייה במדי מכבי אשדוד מהליגה הלאומית ומונה להיות הקפטן.

בעונת 2010-2011 חזר קוחנסקי עירוני רמת גן שירדה לליגה הלאומית.

בעונת 2011-2012 ירד קוחנסקי לליגה הארצית והצטרף לקבוצת מכבי עירוני רעננה, שהתפצלה מקבוצת בני השרון וזאת לאחר שכבר שיחק בעבר בקבוצה המאוחדת של בני השרון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי ראשון לציון
קטגוריה:כדורסלני בני השרון
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלני עירוני קריית אתא
קטגוריה:כדורסלני מכבי רעננה
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית תל אביב-יפו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
STS-35

STS-35 הייתה המשימה העשירית של מעבורת החלל קולומביה וה-38 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, ששוגרה ב-2 בדצמבר 1990, ונמשכה קרוב לתשעה ימים. המטרה העיקרית של המשימה הייתה בניצול מכשירים של ספייסלאב.

== הצוות ==
* מפקד:ואנס בראנד
* טייס: גאי גרדנר
* מומחה משימה: ג'פרי הופמן
* מומחה משימה: ג'ון לאונג'
* מומחה משימה: רוברט פארקר
* מומחה מטען: סמואל דורנס
* מומחה מטען: רונלד פאריזי

==תיאור המשימה==
במקור המשימה הייתה מתוכנת לשנת 1986 אך הוחלט לדחות אותה בעקבות אסון צ'לנג'ר. מעבורת החלל קולומביה הגיע לכן שיגור בסוף אפריל 1990 במטרה לבצע שיגור ב-16 במאי. במהלך הכנות התברר שקיימת דליפה במערכת קירור. התיקון דרש חזרת המעבורת לאגף הטכני. היא חזרה לכן שיגור ב-9 באוגוסט. במהלך הכנות התגלו בעיות טכניות והיה צורך בתיקונים נוספים. בסופו של דבר יעד לשיגור היה 30 בנובמבר. הוא נדחה למספר ימים כדי לאפשר תצפיות טובות יותר במהלך הטיסה. השיגור בוצע ללא בעיות ב-2 בדצמבר.

הצוות החל בביצוע תצפיות על גרמי השמיים בעזרת מכשירים שהותקנו בספייסלאב. צוות התחלק ש-2 משמרות. תצפיות בוצעו בעל-סגול וקרני רנטגן תוך שימוש ב-4 טלסקופים שהיו ברשות הצוות. במהלך הטיסה בוצעו תצפיות על 130 גרמי שמיים.

צוות ביצע מספר ניסויים מדעים נוספים והעביר שיעורים לבית ספר מהחלל. 

לאור צפי למזג אוויר קשה באזור הנחיתה, משימה קוצרה ביום ונחיתה בוצע ב-10 בדצמבר בבסיס חיל האוויר אדוארדס.

== ראו גם ==
* משימות מעבורות החלל

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.nasa.gov/mission/sts-35/ דף המשימה באתר נאס"א]
* [http://spacefacts.de/mission/english/sts-35.htm תיאור המשימה]
* [https://historycollection.jsc.nasa.gov/JSCHistoryPortal/history/shuttle_pk/pk/Flight_038_STS-035_Press_Kit.pdf דיווח לעיתונות]
* [https://www.youtube.com/watch?v=ZxfIQZ7uYeM סרטון על המשימה

STS-035
קטגוריה:1990 בארצות הברית