OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אל אטנאו גרנד ספלנדיד

חזית מבנה התיאטרון שבו ממוקמת החנות
אל אטנאו גרנד ספלנדיד () היא חנות ספרים מפורסמת בשכונת רקולטה בבואנוס איירס בירת ארגנטינה. החנות הוכתרה בידי הגארדיאן הבריטי ב-2008 כחנות הספרים השנייה ביופייה בעולם.

==סקירה כללית==
הבניין שבו ממוקמת חנות הספרים נבנה ותוכנן עבור תיאטרון בשם "גרנד ספלנדיד", שנפתח במאי 1919. המבנה מפואר וכיפתו מעוטרת מתוכה בציורי קיר. התיאטרון, שהכיל למעלה מ-1,000 מקומות ישיבה, העלה הופעות ומחזות של אמנים נחשבים. בשנות ה-20 המאוחרות הוא הוסב לשמש אולם קולנוע, וב-1929 הוקרן בו הסרט המדבר הראשון שהוקרן בארגנטינה.

בפברואר 2000 הוחכר הבניין לקבוצת אילסה, המחזיקה בכמה רשתות למכירת ספרים וכן בהוצאת הספרים "אל אטנאו". הבניין שופץ והוסב לחנות ספרים, מושבי הקולנוע הוסרו ובמקומם הותקנו מדפי ספרים. יתר התפאורה המצועצעת, גילופים ועיטורים, פרטים אדריכליים רבים, וילונות הארגמן ותאורת האולם וכן התקרה המעוטרת נשארו כדי לשמר את תחושת התיאטרון הגדול. החנות, על 2000 המטרים הרבועים שלה, הפכה לחנות הדגל של קבוצת אילסה, ולפי פרסומים של הקבוצה, נמכרו בה בשנת 2007 למעלה מ-700,000 ספרים. באותה שנה ביקרו בחנות, שהפכה לאטרקציה תיירותית, למעלה ממיליון בני אדם.

על במת התיאטרון, העטויה וילונות קטיפה כבדים, הוצבו שולחנות בית קפה העומד לשירות הלקוחות.

ה"גארדיאן" הבריטי הכתיר את החנות במקום השני ברשימת חנויות הספרים היפות בעולם לשנת 2008.

==גלריה==
<gallery mode=packed heights=150px>
קובץ:El Ateneo Bookstore.jpg|
קובץ:El Ateneo bookstore (5460005854).jpg|
קובץ:Ateneo Grand Splendid-interior 02-TM.jpg|
קובץ:El_Ateneo_Grand_Splendid_Bookshop,_Recoleta,_Buenos_Aires,_Argentina,_28th._Dec._2010_-_Flickr_-_PhillipC.jpg|
קובץ:Buenos Aires - Recoleta - El Ateneo ex Grand Splendid 1.JPG|
קובץ:Buenos Aires - Recoleta - El Ateneo ex Grand Splendid 2.JPG|
קובץ:El Ateneo bookstore (5459424377).jpg|
קובץ:El Ateneo bookstore (5459414085).jpg|
קובץ:El Ateneo bookstore (5459417727).jpg|
קובץ:El Ateneo bookstore (5459992642).jpg|

</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חנויות ספרים
קטגוריה:בואנוס איירס: מבנים
פול סינגר (איש עסקים)

פול סינגר (; נולד ב-22 באוגוסט 1944) הוא איש עסקים ומיליארדר יהודי-אמריקאי. מייסד קרן הגידור "אליוט מנג'מנט קורפוריישן" והבעלים שלה. מגדולי התורמים של המפלגה הרפובליקנית בארצות הברית.

==ביוגרפיה==
נולד למשפחה יהודית בניו יורק סיטי, בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת רוצ'סטר ותואר במשפטים מבית הספר למשפטים בהרווארד. לאחר שהשלים את לימודיו עבד במשרדי בנק ההשקעות Donaldson, Lufkin & Jenrette (DLJ) בוול סטריט.

ב-1977 הקים את קרן הגידור "אליוט מנג'מנט קורפוריישן" ומאז הוא עומד בראשה. הוא מתגורר בסנטרל פארק וסט במנהטן והונו מוערך ב-2 מיליארד דולרים. הוא מזוהה עם הימין והשמרנים בפוליטיקה האמריקנית ותומך גם בארגוני ימין בישראל. סינגר נחשב גם כתורם גדול לפעילות למען זכויות הקהילה הלהט"בית בארצות הברית, אליה נחשף בעקבות השתייכות בנו לקהילה.

בשנת 2012 הקים את הארגון [https://www.startupnationcentral.org/about-start-up-nation-central/ Startup Nation Central] שהוקם בעקבות הספר Startup Nation, והוא מוסד ללא כוונת רווח, שמטרתה לקדם את ה- Israeli innovation ecosystem.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת רוצ'סטר
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מיליארדרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
ג'ואן רובינסון

ג'ואן רובינסון (באנגלית: Joan Robinson; 31 באוקטובר 1903 - 5 באוגוסט 1983) הייתה כלכלנית בריטית פוסט-קיינסיאנית שהייתה ידועה בזכות עבודתה על כלכלה מוניטרית ועל תרומתה הרחבה לתאוריה הכלכלית. היא הייתה ביתו של הגנרל פרדריק ברטון מוריס (Sir Frederick Barton Maurice) ואשתו של הכלכלן אוסטין רובינסון (Austin Robinson).

בשנת 1956 פרסמה רובינסון את ספרה "הצטברות ההון" (The Accumulation of Capital) אשר הרחיב את התאוריה הקיינסיאנית לטווח הארוך. בשנת 1962 פרסמה רובניסון את הספר "מאמרים על צמיחה כלכלית" שעסק בצמיחה כלכלית ולאחר מכן פיתחה את תאוריית הצמיחה של קיימברידג' (Cambridge growth theory) יחד עם ניקולס קלדור. בשנת 1964 היא נבחרה כחברת חוץ לשם כבוד באקדמיה האמריקנית לאמנויות ולמדעים. בשנות ה-60 רובינסון הייתה אחת המשתתפות העיקריות במחלוקת קיימברידג' על ההון לצידו של פיירו סראפה.

לרובינסון ציטוט מפורסם לגבי הקפיטליזם: <blockquote><big>"ישנו דבר אחד גרוע מלהיות מנוצל על ידי הקפיטליזם, והוא לא להיות מנוצל על ידי הקפיטליזם."</big></blockquote>משמעות המשפט היא כפולה - ביקורת השיטה הקפיטליסטית, ובמקביל ראיית היתרון בעצם ההשתייכות לכלכלת השוק המודרנית. בהקשר אחר היא אמרה: ""אידאולוגיה היא כמו ריח גוף; אתה לא יכול להריח את של עצמך".

== ראו גם ==
* כלכלה פוסט-קיינסיאנית

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלניות בריטיות
קטגוריה:כלכלנים בריטים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1903
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1903
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1983
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1983
פאול זינגר (פוליטיקאי)

פאול זינגר (; 16 בינואר 1844 - 31 בינואר 1911) היה פוליטיקאי גרמני מרקסיסט מוביל, איש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה במחצית השנייה של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, ויושב ראש המפלגה המאוחדת במשותף עם אוגוסט בבל מ-1890 ועד מותו בשנת 1911.

==ביוגרפיה==
זינגר, נולד ולמד בברלין, ילד התשיעי של סוחר יהודי בשם יעקב זינגר (נפטר ב-21 בדצמבר 1848) וקרוליין לבית לוי (נפטרה ב-1867). עד 1869 עבד זינגר כפקיד בברלין. ובין השנים 1869–1887 היה שותף עם אחיו הנרי זינגר (1841–1920) בבעלות על פירמה משפחתית.

מבחינה פוליטית בא זינגר מן התנועה הדמוקרטית הבורגנית, הוא השתייך מאז 1862 למפלגת הקדמה הגרמנית, והיה תחת השפעת יוהאן יעקובי לדמוקרט רדיקלי. בשנת 1868 יצר לראשונה קשר עם אוגוסט בבל ווילהלם ליבקנכט. באותה שנה היה זינגר אחד ממייסדי ארגון העובדים הדמוקרטי וחבר באיגוד עובדי ברלין. ב-1878 הצליח אוטו פון ביסמרק להעביר ברייכסטאג שורת חוקים אנטי סוציאליסטים, שאסרו על פעולת המפלגה. מנהיגי המפלגה נאסרו או יצאו לגלות. עיתוני המפלגה נסגרו, ורבים מהפעילים נאסרו אף הם. זינגר היה בתקופה זו בין אלה ששמרו על קשר בין הנהגת המפלגה הסוציאליסטית בגרמניה לבין קרל מרקס ופרידריך אנגלס בלונדון. בשנת 1879 השתתף בייסוד עיתון התנועה הסוציאל-דמוקרטית, עיתון זה היה הבסיס להקמת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ה-SPD, כאשר ב-1890 עם עלייתו של וילהלם השני לשלטון והתפטרות ביסמרק, התאפשר חידוש פעולת המפלגה.

בשנת 1884 נבחר זינגר לראשונה כחבר מועצת העיר ברלין ובאותה שנה נבחר כחבר הרייכסטאג, תפקיד בו החזיק עד יום מותו.

מ-1890 ועד מותו בשנת 1911 עמד בראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה במשותף עם אוגוסט בבל. כדמות השלישית בחשיבותה במפלגה אחרי ליבקנכט ובבל, היה זינגר כיהודי דמות חשובה במאבק נגד האנטישמיות בגרמניה.

קברו של זינגר באתר ההנצחה של גדולי הסוציאליסטים ב[[בית הקברות המרכזי פרידריכספלדה]]
זינגר נפטר בברלין ב-31 בינואר 1911. בהלווייתו שנערכה ב-5 בפברואר השתתפו מיליון בני אדם, במפגן אבל שכמותו לא ראתה ברלין מעולם. הוא נקבר בבית הקברות המרכזי פרידריכספלדה, את קברו עיצב הארכיטקט הנודע לודוויג הופמן ונקבעה בו מדליה מיוחדת מעשה ידי קוסטנטין סטארק .

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פרידריכספלדה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1844
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1911
יוהאן פון צווהל

יוהאן "הנס" פון צווהל (בגרמנית: Johann "Hans" von Zwehl; 27 ביולי 1851 – 28 במאי 1926), היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פון צווהל נולד ב-27 ביולי 1851, באוסטרודה על ההארץ שהשתייכה לממלכת הנובר. ב-1870 התגייס לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-14 (פומרניה ה-3 - הגראף שוורין), ולחם בשורותיו במלחמת פרוסיה צרפת. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1900 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-73 (הנובר - גנרלפלדמרשל אלברכט, נסיך פרוסיה). בשנת 1902 הועלה פון צווהל לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד החטיבה ה-30. בשנת 1906 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-13. בשנת 1909 הועבר פון צווהל לעתודת המילואים של צבא האימפריה הגרמנית.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון צווהל למפקד קורפוס המילואים ה-7 שהיה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, והשתתף לאחר מכן במצור על מובז'. פון צווהל לחם עם הקורפוס בקרבות השונים, ובשנת 1916 השתתף עמו בקרב ורדן. ב-17 בדצמבר 1916 מונה פון צווהל למושל הצבאי של אנטוורפן, תפקיד אותו מילא עד סוף המלחמה, וב-25 בנובמבר 1918 פרש פון צווהל לביתו.

פון צווהל נפטר בברלין ב-28 במאי 1926 והוא בן 75 שנים.

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1851
קטגוריה:נפטרים ב-1926
מרכז ספורט המים דאודורו

שמאל
מרכז ספורט המים דאודורו הוא שמה של בריכת שחייה אולימפית שהוקמה במתחם דאודורו מיליטרי קלאב (מועדון הספורט הצבאי דאודורו) בשכונת דאודורו שבעיר ריו דה ז'ניירו לצד מתקני ספורט נוספים לאימונים ותחרויות בשכונת דאודורו בעיר ומשמש כבריכת שחייה ציבורית מקומית. הבריכה נבנתה ב-2007 לקראת המשחקים הפאן-אמריקאיים שאירחה ריו דה ז'ניירו ב-2007. במשחקים אירחה הבריכה את תחרות השחייה ל-200 מטרים בסגנון חופשי במסגרת תחרות הקרב חמש מודרני של אותם משחקים ולצורך כך הוקם בה יציע קטן לכמה מאות צופים שפורק לאחר הטורניר. הבריכה אינה מקורה.

במסגרת אירוח אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) עברה הבריכה שיפוץ ניכר שכלל בין השאר החלפת כל אריחי החיפוי שבתוכה ושיפוץ המלתחות וכמו כן הוקם בה יציע זמני ל-2000 צופים. במסגרת האולימפיאדה תארח שוב הבריכה את תחרות השחייה במסגרת הקרב חמש של האולימפיאדה בעוד שאר התחרויות יתקיימו במתקנים הסמוכים לה כחלק מהפארק לקרב חמש. ארנה דאודורו שהוקמה בקרבתה תארח את תחרויות הסיף של הקרב חמש ואצטדיון דאודורו יארח את שאר התחרויות של הקרב חמש. המרחק בין שלושת המתקנים הוא כ-300 מטרים בלבד. לאחר המשחקים תשוב הבריכה לשמש כבריכת שחייה ציבורית.

המתקן האולימפי הסמוך ביותר לבריכה הוא מרכז ההוקי האולימפי ומעברה השני מצוי בקרבת מקום ההיפודרום האולימפי. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
חלוצי רוצ'דייל

קואופרטיב "אגודת חלוצי רוצ'דייל הישרים" (באנגלית: Rochdale Society of Equitable Pioneers) שהוקם בשנת 1844 ברוצ'דייל (Rochdale) שביורקשייר, אנגליה, נחשב לאבי התנועה הקואופרטיבית. על אף שלהקמתו קדמו קואופרטיבים אחרים, קואופרטיב רוצ'דייל היווה את הבסיס להקמת התנועה הקואופרטיבית המודרנית, ו"עשרת עקרונות רוצ'דייל" נחשבים למשפיעים עליה עד היום.

== התפתחות ==
הקואופרטיב הוקם ב-1844, בהובלת פועלים, חסידי רעיונותיו של רוברט אואן. בעת הקמתו מנה הקואופרטיב 28 חברים. בתחילה מכר הקואופרטיב מוצרי מזון בסיסיים בלבד, והופעל בהתנדבות על ידי חבריו. בהמשך הצטרפו חברים נוספים לקואופרטיב, והוקמה מאפיה בבעלותו שסיפקה לחם לחברים. ב-1950 הוקמה טחנת קמח של הקואופרטיב, שהיוותה את התפתחותו לתחום התעשייה. ב-1960 הוקמה מטוויה. עם השנים מספר החברים גדל ובנוסף על החנות המקורית הוקמו חנויות נוספות וכן מחלקה סיטונאית אשר סיפקה את הסחורה לחנויות הקואופרטיב השונות.

בהמשך הקים הקואופרטיב לחבריו קופות גמל, קרן ביטוח, בתי ספר, קרן מלגות לילדי חברים ועוד שירותים נוספים לחבריו.

== עקרונות רוצ'דייל ==
# הצטרפות חופשית לאגודה
# מבנה דמוקרטי – לכל אחד קול אחד
# החזרת הרווח לחברי האגודה בהתאם למכסת הקניות
# ריבית מוגבלת על ההון המושקע
# נייטרליות פוליטית ודתית
# מכירה במזומן (לא באשראי\בהקפה)
# פיתוח החינוך בעזרת ניכוי מסוים מהרווח נטו
# מכירה במחירי השוק (הפרשות לקרן שמורה)
# דמי מניה נמוכים (אפשרות לקניה בתשלומים)
# סחורה נקייה ומשקל נכון.

==השפעה==
הניסיון הקואופרטיבי ברוצ'דייל מוזכר בספרו של בנימין זאב הרצל אלטנוילנד כאחד ממקורות ההשראה למערכת הקואופרטיבית של 'החברה החדשה' היהודית בארץ ישראל, ובאופן ספציפי להתיישבות הכפרית בה המכונה 'כפר חדש'.

==ראו גם==
* קומונת רלהיין
* אלטנוילנד

== קישורים חיצוניים ==

אביגיל ישעיהו-פז, [https://web.archive.org/web/20180121071545/http://cooperazia.org.il/%D7%A4%D7%99%D7%A1%D7%AA-%D7%94%D7%A1%D7%98%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%94/ הקואופרציה בעולם: רקע היסטורי ועקרונות רוצ'דייל] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קואופרטיבים
האצטדיון האייקוני לוסייל

האצטדיון האייקוני לוסייל (בערבית: ملعب لوسيل الدولي; תעתיק מדויק: מלעבּ לוסיל אלדולי; תעתיק חופשי: מלעבּ לוסייל א-דַּוּלי) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר לוסייל שבקטר, ואירח את גמר מונדיאל 2022. האצטדיון תוכנן על ידי משרד האדריכלים של האדריכל הבריטי נורמן פוסטר.

==מבנה==
מבנה האצטדיון תוכנן להיות עגול כמעט לגמרי, והוא מחולק לשתי טבעות מושבים, בתכולה כוללת של 86,250 מושבים. האצטדיון מוקף מבחוץ בבריכת השתקפות, שמעליה שישה גשרים. את התעלה והאצטדיון מקיפים מגרשי חנייה ורחבה להולכי רגל שמובילה למערך בניינים המשמשים את האצטדיון, שכולל בתוכו בית מלון ואת משרדי האצטדיון. גג האצטדיון הוא בעל צורת אוכף, ובעל יכולת לפתיחה וסגירה מלאה בהתאם לתנאי האקלים. העבודות להקמת האצטדיון החלו באפריל 2017. התכנית של עיצוב האצטדיון פורסמה בדצמבר 2018. האצטדיון נפתח בנובמבר 2021.

לאחר גביע העולם מספר מקומות הישיבה באצטדיון יוקטן לכ-20,000 מושבים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://www.stadiumguide.com/lusail-stadium/ lusail stadium], באתר stadiumguide 

לוסייל
לוסייל
אצטדיון
מכון בנין שלם

מכון בנין שלם הוא מכון העוסק בנושאי זוגיות, בניין המשפחה, ייעוץ, הדרכת כלות, הורות וחינוך ילדים.

==היסטוריה ותחומי פעילות==
המכון נוסד בשנת תשנ"ח על ידי הרב אוהד תירוש ואשתו הרבנית דנה תירוש, שעומדים בראשו.
מקיים במהלך השנה אירועים וימי עיון וכן כנסי קיץ. רבני המכון מחתנים זוגות. בנוסף מקיים המכון פעילויות פרטניות כגון הדרכת כלות וייעוץ זוגי. בשנת תשע"ו החל המכון להעביר ימי עיון למורים בחמ"ד.
משרדי המכון נמצאים בשכונת קריית משה ופעילותו מפוזרת בכל הארץ ובפרט במדרשת הרובע.

== כנס קיץ "בנין שלם" ==
המכון מקיים כנס קיץ לנשים המתקיים מדי שנה במשך שלושה ימים בבנייני האומה בנושאי זוגיות, בניין המשפחה, ייעוץ, הדרכת כלות, הורות וחינוך ילדים.
בכנס משתתפות בכל שנה כ-6000 נשים. מרצים בו רבנים, רבניות, אנשי ציבור ואנשי חינוך. הכנס מתקיים החל משנת תשנ"ח (1998), וממשיך להתקיים מדי קיץ מאז ועד היום (נכון ל-2023). במקביל נערך כנס לגברים בו משתתפים כמה מאות גברים.
בכנס משתתפות נשים דתיות, מסורתיות וחילוניות.

== מסלולי לימוד במכון ==
* הדרכת כלות - הכנה הלכתית, רעיונית ומעשית לקראת החתונה וחיי הנישואין, עם מדריכת כלות.
* ייעוץ - מוקד טלפוני של ייעוץ, זוגי ומשפחתי.
* מרקם - עריכת חופות לזוגות מהמגזר החילוני.
* בוקר לימוד לנשים נשואות - העשרה זוגית, חינוך ילדים ומתבגרים, העצמה נשית.
* קורסי ערב בנושא חינוך ילדים.
* תוכנית דו שנתית לנשות מקצוע בתחום הנפש ולסטודנטיות במקצועות טיפוליים.

==מרצים==
* ד"ר מיכאל אבולעפיה
* הרב אוהד תירוש
* הרבנית עידית איצקוביץ
* הרבנית דנה תירוש, ראש מכון בנין שלם.
* הרבנית דנה סליי, ראש מדרשת הרובע
* הרבנית אסתר לבנון - אשת הרב אליקים לבנון
* הרבנית קתי מנדלביץ - אשת הרב יוסף מנדלביץ, מרצה ומדריכת כלות במכון פוע"ה
* הרבנית אסתי ארנד

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.meirtv.co.il/site/archive_new.asp?cat_id=3836 שיעורי כנס בניין שלם בשנת תשס"ה], באתר ערוץ מאיר
* [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/326490 המשפחה היהודית היא לבנת היסוד של העם], כתבה על הכנס, באתר ערוץ 7
* [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/279563 כנס בניין שלם – "אנרגיות לכל השנה"] כתבה על הכנס, באתר ערוץ 7
* [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/279569 "נשים מגיעות לכאן לעבוד"] ריאיון עם הרב אוהד תירוש על הכנס, באתר ערוץ 7
* [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/302372 "היום יש קושי גדול למצוא זיווג"], ריאיון עם הרב אוהד תירוש על זוגיות בכנס "בנין שלם", באתר ערוץ 7
* [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/206592 "כנס בנין שלם, הצלחה חסרת תקדים"], ריאיון עם הרב אוהד תירוש על כנס "בנין שלם", באתר ערוץ 7.

קטגוריה:מדרשות לנשים
חנות הספרים האחרונה

The Last Bookstore
חנות הספרים האחרונה (באנגלית: The Last Bookstore) היא חנות ספרים עצמאית מהגדולות בעולם ולפי פרסומי בעליה, הגדולה ביותר בקליפורניה. היא ממוקמת ברחוב ספרינג 453 בדאון טאון של לוס אנג'לס.

==היסטוריה==
החנות הוקמה על ידי ג'וש ספנסר ב-2005, כחנות שמכרה ספרים משומשים, תקליטי ויניל ופריטים נוספים ברשת האינטרנט בלבד. בהמשך התמקד העסק בספרים ותקליטים פיזיים, שם החנות רומז למחאה על חדירת המדיה הווירטואלית ודחיקת רגלי המדיה הישנה, ספרים ותקליטים.

משכנה הנוכחי של החנות הוא במגדל ספרינג לאמנויות, בדאון טאון לוס אנג'לס. היא מכילה 22,000 מטרים רבועים של תצוגת ספרים באולם ענק ובו עמודים הנמתחים לגובה 25 מטרים, בהם מוצגים 250,000 ספרים חדשים ומשומשים, מדור ספרים נדירים, עשרות אלפי רומנים גרפיים ועשרות אלפי תקליטי ויניל.

התצוגה שימשה תפאורה לצילומי אופנה של המגזין "אסקווייר".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* בן הוף, [http://untappedcities.com/2013/12/02/inside-the-last-bookstore-in-downtown-los-angeles/ Inside “The Last Bookstore” in Downtown Los Angeles], 2 בדצמבר 2013, באתר "Untapped Cities" 
* קרולין קלוג, [http://www.latimes.com/books/la-et-last-bookstore-20110615-story.html Downtown L.A.'s the Last Bookstore defies trends], 15 ביוני 2011, באתר ה"לוס אנג'לס טיימס"

קטגוריה:לוס אנג'לס: מבנים
קטגוריה:לוס אנג'לס: תרבות
קטגוריה:חנויות ספרים
אצטדיון עיר החינוך

אצטדיון עיר החינוך (בערבית: ملعب مدينة التعليم; תעתיק מדויק: מלעבּ מדינת אלתעלים; תעתיק חופשי: מלעבּ מדינת א-תעלים) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר החינוך שבא-ריאן, קטר. האצטדיון שימש למשחקים שהתקיימו במסגרת מונדיאל 2022.

מבנה האצטדיון תוכנן בצורה של יהלום משונן, נוצץ ביום וזוהר בלילה. האצטדיון, עם 45,350 מקומות ישיבה, הוקם על יד הקמפוסים והאוניברסיטאות בעיר החינוך. לאחר סיום המונדיאל, כ-20,000 מושבים מהאצטדיון יפורקו, ויישארו בו 25,000 מקומות; הוא ימשיך לשמש לתחרויות ספורט של האוניברסיטאות והקמפוסים השונים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20140714174425/http://www.dohastadiumplusqatar.com/construction-education-city-stadium-start-year/ בנייתו של אצטדיון עיר החינוך]
* [http://infowat.com/ אצטדיון עיר החינוך], באתר Infowat

עיר החינוך
עיר החינוך
קטגוריה:דוחה: ספורט
דיוויזיית הפאנצר ה-18 (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-18 הייתה דיוויזיה משוריינת של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית בקרבות רבים ביניהם: מבצע ברברוסה, הקרב על מוסקבה, וקרב קורסק.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוקטובר 1940 על בסיס יחידות מהדיוויזיה ה-4 ומהדיוויזיה ה-14, והועמדה תחת פיקוד ולטר נהרינג. במהלך מבצע ברברוסה והקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. ב-26 בינואר 1942 מונה קרל פון טינגן למפקד הדיוויזיה, וביולי 1942 החליפו אלברט פראון. הדיוויזיה הייתה אמורה להשתתף במבצע מקרה כחול, אולם לבסוף הושארה בגזרה המרכזית לצורך לחימה כנגד הפרטיזנים. ב-24 באוגוסט 1942 חזר פון טינגן לפקד על הדיוויזיה, וב-15 בספטמבר 1942 החליפו ארווין מני. בפברואר 1943 חזר פון טינגן לפקד על הדיוויזיה, וב-1 באפריל 1943 החליפו קרל-וילהלם פון שליבן. הדיוויזיה לחמה בקרב קורסק כחלק מקורפוס הפאנצר ה-41, ועקב האבדות הקשות שספגה, הוחלט ב-1 בדצמבר 1943 על פירוק הדיוויזיה, והפיכתה לדיוויזיית הארטילריה ה-18.

==מפקדים==
* ולטר נהרינג (26 באוקטובר 1940 - 26 בינואר 1942)
* קרל פון טינגן (26 בינואר 1942 - יולי 1942)
* אלברט פראון (יולי 1942 - 24 באוגוסט 1942)
* קרל פון טינגן (24 באוגוסט 1942 - 15 בספטמבר 1942)
* ארווין מני (15 בספטמבר 1942 - פברואר 1943)
* קרל פון טינגן (פברואר 1943 - 1 באפריל 1943)
* קרל-וילהלם פון שליבן (1 באפריל 1943 - 1 בדצמבר 1943)

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972.
</div>
==קישורים חיצוניים==

* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Panzerdivisionen/18PD-R.htm אודות הדיוויזיה] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/150-germany-heer/heer-divisionen/3929-18-panzer-division אודות הדיוויזיה] באתר Axis History.
* [http://www.feldgrau.com/heer18p.html אודות הדיוויזיה] באתר Feldgrau.

18
דיוויזיה 18
מבצר נח'ל (עומאן)

מבצר נח'ל (בערבית: قلعة نخل, בתעתיק מדויק: קלעת נח'ל) הוא מבצר גדול בחבל אלבאטנה שבעומאן הנקרא על שם וילאייט נח'ל בה הוא שוכן. כיום המבצר משמש כמוזיאון המנוהל על ידי משרד התיירות של עומאן ומציג בין היתר תערוכות של רובים היסטוריים.

המבצר הוקם עוד בתקופה הטרום-אסלאמית כדי להגן על נווה מדבר הנמצא באזור ועל נתיבי סחר שעברו שם. במשך מאות השנים מהקמתו עבר שיפוצים ושינויים רבים. השער והמגדלים כפי שהם היום נבנו בשנת 1834 והמבצר כולו עבר שיפוץ מקיף לאחרונה בשנת 1990.

==קישורים חיצוניים==

נח'ל (עומאן)
קטגוריה:עומאן: מוזיאונים
יום טוב ידיד הלוי (השני)

הרב יום טוב ידיד הלוי (ה'תרפ"ו, 1926 - כ"ב בתמוז ה'תשע"ו, 28 ביולי 2016) היה רבה האחרון של העיר חלב בסוריה. מחבר סדרת ספרי פרשנות הפשט למקרא מאיר טוב.

==ביוגרפיה==
נולד ב-1926 בחלב שבסוריה, בן למשפחת הרבנים הלויים ידיד. בגיל צעיר נכנס לשערי בית המדרש "בית נשיא" בראשות המרא דאתרא, הרב משה טוויל הכהן אשר היה לרבו המובהק. בסוף שנות ה-50 עלה הרב טוויל לישראל והרב ידיד מונה תחתיו כרב העיר וראש בית מדרש "בית נשיא". הרב ידיד ליווה את הקהילה בימיה האחרונים ובמסגרת תפקידו כראש בית המדרש "בית נשיא" העמיד תלמידים רבים שהיוו הדור האחרון של תלמידי חכמים שצמחו בחלב, תלמידי חכמים אלו שימשו את הקהילה בחלב עד יומה האחרון וכיום מכהנים בקהילות החלביות בנכר. בשנות ה-80 עזב הרב ידיד את סוריה והיגר לניו יורק שבה התרכזה קהילה גדולה של יוצאי העיר חלב.

הוא נודע בהתמדתו בתורה, סירב לקבל על עצמו משרות תורניות חדשות והסתגר בבית המדרש "אחיעזר" בניו יורק שבו למד במשך 30 שנים.

הרב ידיד השאיר כתבים רבים בכל חדרי התורה: הלכה, פרשנות מקרא, משנה, תלמוד וזוהר. בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 יזם בנו, הרב מאיר ידיד הלוי, רבה של קהילת שערי ציון בניו יורק, את הדפסת סדרת ספרי הפרשנות שלו למקרא "מאיר טוב" במסגרת חברת אהבת שלום.

== משפחתו ==
* בנו הרב מאיר ידיד רב קהילת שערי ציון.
* חתנו הרב לאון גינדי מרבני הקהילה הסורית בברוקלין נוי יורק.

==ספריו==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:פרשני מקרא בעת החדשה
קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:רבנים אמריקאים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:ילידי 1926
קטגוריה:נפטרים ב-2016
ויקטור דורבאל

גנרל של דיוויזיה ויקטור לואיס לוסיאן דורבאל (בצרפתית: Victor Louis Lucien d'Urbal; 15 בנובמבר 1858 – 29 בינואר 1943) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
דורבאל נולד ב-15 בנובמבר 1858 בעיר סארגמין שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. הוא למד באקדמיה הצבאית סן-סיר בשנת 1878, ובשנת 1879 התגייס לצבא צרפת. בשנת 1882 הועלה לדרגת לוטננט, בשנת 1887 הועלה לדרגת קפטן, ובין 1889-1890 שרת באלג'יריה. בשנת 1908 הועלה לדרגת לוטננט-קולונל, בשנת 1906 הועלה לדרגת קולונל וקיבל פיקוד על רגימנט הפרשים ה-12. בשנת 1911 הא הועלה לדרגת גנרל של בריגדה.

===מלחמת העולם הראשונה===

ב-24 ביוני 1911 הוא קיבל פיקוד על בריגדת הדרגונים ה-4, ופיקד עליה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914. ב-25 באוגוסט הועבר לפקד על דיוויזיית הפרשים ה-7, ב-30 באוגוסט הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה, וב-20 בספטמבר הועבר לפקד על הקורפוס ה-33. ב-20 באוקטובר קיבל את הפיקוד על פלגת הארמייה בלגיה שכללה את כל הכוחות הצרפתיים בבלגיה, שהיו מעורבים באותה עת בקרב איפר הראשון. ב-16 בנובמבר 1914 שונה שמה של פלגת הארמייה לארמייה השמינית. הארמייה המשיכה להחזיק את הקו בבלגיה אף לאחר סיום הקרב. ב-2 באפריל 1915 הועבר לפקד על הארמייה העשירית.

בין ה-9 במאי ל-18 ביוני 1915 השתתפה הארמייה שבפיקודו בקרב ארטואה השני. בין ה-25 בספטמבר ל-13 באוקטובר 1915 השתתפה הארמייה בקרב ארטואה השלישי. ב-4 באפריל 1916 פוטר דורבאל מהפיקוד על הארמייה, וב-8 באפריל מונה למפקח הכללי של חיל הפרשים הצרפתי, עד שפוטר שוב בשנת 1919, והועבר לכוחות העתודה. הוא פרש מהצבא בשנת 1920.

===אחריתו===
לאחר המלחמה חי דורבאל בפריז עד מותו ב-29 בינואר 1943, בצרפת שתחת שלטון גרמניה הנאצית, והוא בן 84.

==קישורים חיצוניים==

* [http://gw.geneanet.org/pierfit?p=victor+louis+lucien&n=d+urbal ויקטור דורבאל] 

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:ילידי 1858
קטגוריה:נפטרים ב-1943
אוסקר פון קסילנדר

אוסקר פון קסילנדר (; 16 בינואר 1856 – 22 במאי 1940), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון קסילנדר נולד ב-16 בינואר 1856 לאביו אוטו ריטר אונד אדלר פון קסילנדר ולאשתו רוזליה, במיינץ שהשתייכה לדוכסות הגדולה של הסן. ב-1874 התגייס פון קסילנדר לצבא הבווארי והצטרף לרגימנט המשמר הבווארי ה-1. בהמשך מילא פון קסילנדר תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1903 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט המשמר הבווארי ה-1. בשנת 1906 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1907 מונה למפקד החטיבה הבווארית ה-9. בשנת 1910 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-6. בשנת 1913 הועלה פון קסילנדר לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס הבווארי ה-1.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון קסילנדר מפקד הקורפוס הבווארי ה-1 שהיה חלק מהארמייה השישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב לורן. לאחר מכן לחם פון קסילנדר עם הקורפוס שבפיקודו בקרבות השונים, ועוטר בעיטורי צלב האבירים של המסדר הצבאי של מקס יוזף, הפור לה מריט, והצלב הגדול של עיטור ההצטיינות הצבאית הבווארי עם כתר וחרבות, וב-23 ביוני 1918 פרש לביתו.

פון קסילנדר נפטר במינכן ב-22 במאי 1940 והוא בן 84 שנים.

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

* [http://home.att.net/~ordersandmedals/MMJO/Oskar_Xylander.htm אוסקר פון קסילנדר]

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1856
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1940
גבריאל פוץ

גנרל של קורפוס גבריאל אנרי פוץ (; 26 בינואר 1859, מץ, הקיסרות הצרפתית השנייה – 22 בפברואר 1925, מץ, הרפובליקה הצרפתית השלישית) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
פוץ נולד ב-26 בינואר 1859 בעיר מץ שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה, למשפחה בעלת עבר צבאי. לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה, הפכה מץ לחלק מהקיסרות הגרמנית, ומשפחתו של פוץ, שבחרה לשמור על אזרחותה הצרפתית, גורשה משם. פוץ למד באקול פוליטקניק, התגייס לצבא צרפת בשנת 1879, ושרת בחיל הארטילריה. בין השנים 1881–1882 הוא לחם נגד מורדים בתוניסיה, בין 1885–1887 הוא לחם במלחמת סין–צרפת, בין 1896–1899 הוא השתתף במשלחת השנייה למדגסקר, ובין 1900–1901 הוא שרת בסין כחלק מהכוח הצרפתי שהשתתף בדיכוי מרד הבוקסרים. בשנת 1909 הועלה לדרגת קולונל, בשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, וב-1913 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-28. ב-1 ביולי 1914 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה פוץ מפקד הדיוויזיה ה-28. הדיוויזיה שלו לחמה בקרב מילוז. ב-5 בספטמבר של אותה שנה הוא מונה כמפקד קבוצת הווז', ב-2 באוקטובר שונה שמה לקורפוס ה-34, וב-8 בדצמבר היא הפכה להיות פלגת הארמייה ווז'. ב-2 באפריל 1915 הוא עבר לפקד על הארמייה השמינית, וב-4 באפריל 1915 שונה שמה של הארמייה לפלגת הארמייה בלגיה. הוא פיקד עליה עד 22 במאי של אותה שנה, והשתתף בקרב איפר השני.

ב-17 ביוני 1915 הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-4, ופיקד עליו במהלך הקרב על הסום והקרב השני על האן. הוא פיקד על הקורפוס עד 19 בדצמבר 1917, ולאחר מכן מילא תפקידי פיקוד ומטה בצבא עד סוף המלחמה. הוא פרש מהצבא בשנת 1919.

===אחריתו===
לאחר פרישתו, חי פוץ בעיר הולדתו מץ, שחזרה לשליטת צרפת. הוא מת ב-22 בפברואר 1925 והוא בן 66. גופתו הועברה אל האינווליד בפריז.

==ראו גם==
* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1859
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1925
יום טוב ידיד הלוי

הרב יום טוב ידיד הלוי (ה'תרט"ז, 1856 - ל' בסיוון ה'תרפ"ג, 14 ביוני 1923) היה מקובל מגדולי רבני ארם צובא. כתביו נדפסו בספר "שמחת יום טוב".

==ביוגרפיה==
נולד בחלב שבסוריה לקמר ולרב יצחק ידיד הלוי. למד במוסדות הקהילה היהודית המקומית ובגיל 18 נישא לרחל לבטון שסבה היה ראש בית הדין בחלב. 

בשנת ה'תר"ן, 1890, עלה לארץ ישראל והתקבל כחבר בישיבת המקובלים בית אל. הוא היה שכנו וידידו של ר' מוטל'ה טברסקי שעלה ארצה כמה שנים אחריו.

בימי מלחמת העולם הראשונה שרר רעב כבד בארץ ישראל, אשתו רחל ובנו שהתגורר אז בפורט סעיד נפטרו. בשל הרעב חזר רבי יום טוב לסוריה במטרה לגייס כספים עבור ישיבת בית אל. עם שובו לחלב נישא בשנית לנזהה בת מנחם גינדי. בני הקהילה שכנעו אותו להישאר בעיר והוא גר בה עד פטירתו, שבע שנים מאוחר יותר, בל' בסיוון ה'תרפ"ג. רבים מחכמי ומקובלי ארם צובא היו מתלמידיו.

היה נינו של הרב אליהו שמאע הלוי

==הנצחתו==
על שמו נקראו הישיבות "אור יום טוב" בירושלים. ו"קדושת יום טוב" ו"שמחת יום טוב" בתל אביב.

==משפחתו==
חלק מבניו נפטרו בילדותם וחלקם בצעירותם בגיל מאוחר יותר. בנו הבכור, הרב יצחק, שימש שוחט ובודק בקהילת פורט סעיד במצרים וחיבר ספר על הלכות שחיטה, הוא נפטר בחיי אביו ב-1916. בנו הרב אליעזר ידיד הלוי האריך ימים והדפיס את כתבי אביו בספר "שמחת יום טוב". בתו שרה נישאה לרב אהרן אבוטבול, הוא נפטר בצעירותו בשנת ה'תרפ"ח.

בנו מנישואיו השניים לנזהה גינדי היה חבר הכנסת מנחם ידיד.

==לקריאה נוספת==
* דוד ציון לניאדו, לקדושים אשר באר"ץ: לתולדות חכמי ורבני אר"ץ (חלב), מהדורה שנייה, ירושלים, תש"ם, פריט ק"פ
* ספר הזיכרון כבוד יום טוב : לזכר הגאון הצדיק המקובל האלקי רבי יום טוב ידיד הלוי, במלאת 80 שנה לפטירתו : תרפ"ג-תשס"ג : כולל תולדותיו, הנהגותיו ומתורתו, דרושים, הספדים ועוד. תל אביב : הוצאת ישיבת שמחת יום טוב, תשס"ג. .

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

* ספרו 

קטגוריה:מקובלים ארץ-ישראלים
קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:רבנים ספרדיים ארץ-ישראלים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1856
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1929
הרמן בריית

גנרל הרמן בריית (; 7 במאי 1892 – 3 בספטמבר 1964) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
בריית נולד ב-7 במאי 1892 בפירמאזנס, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס בריית לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-60 (ברנדנבורג ה-7 - מארקגראף קרל), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר בריית ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1924 הועלה בריית לדרגת האופטמן, וב-1 בדצמבר 1933 הועלה לדרגת מיור. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הפאנצר ה-5, ובשנת 1936 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-10 בנובמבר 1938 מונה בריית למפקד רגימנט הפאנצר ה-36, וב-1 בינואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה בריית מפקד רגימנט הפאנצר ה-36, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16, ולחם עמו במהלך הפלישה לפולין. ב-15 בפברואר 1940 מונה בריית למפקד חטיבת הפאנצר ה-5, ולחם עימה במהלך המערכה על צרפת, כחלק מחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-4 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16, ועל פעולותיו בקרבות הוענק לו ב-3 ביוני 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוגוסט 1941 הועלה בריית לדרגת גנרל מיור, וב-2 באוקטובר 1941 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3. בריית לחם עם הדיוויזיה במהלך הקרב על מוסקבה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ועל פעולותיו בקרבות הוענק לו ב-31 בינואר 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1942 הועלה בריית לדרגת גנרל לוטננט, וב-2 בינואר 1943 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-3. ב-1 במרץ 1943 הועלה לדרגת בריית גנרל חיל השריון, ובקיץ 1943 לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרב קורסק כחלק מפלגת הארמייה קמפף. בחורף 1944 לחם בריית עם הקורפוס שבפיקודו בקרב קורסון-צ'רקאסי, ועל כך קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. באוקטובר 1944 פיקד בריית על הקורפוס במהלך קרב דברצן, ובינואר 1945 לחם עמו במהלך המצור על בודפשט. בריית המשיך לפקד על הקורפוס עד סוף המלחמה, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.

===לאחר המלחמה===
בריית שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר בריית בואכטברג, עד למותו ב-3 בספטמבר 1964.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/B/BreithH.htm הרמן בריית] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים בקרב קורסק
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1964
לואי דה מודהוי

גנרל של דיוויזיה לואי ארנסט דה מודהוי (; 17 בפברואר 1857 – 16 ביולי 1921) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה ונשיא תנועת הצופים הראשון של צרפת<ref></ref>.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
דה מודהוי נולד ב-17 בפברואר 1857, בעיר מץ שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. החלטתו להתגייס לצבא צרפת בשנת 1878, הונעה, כמו רבים מבני דורו, מתוצאותיה של מלחמת צרפת–פרוסיה. הוא למד באקדמיה הצבאית סן-סיר, בשנת 1907 קיבל פיקוד על רגימנט החי"ר ה-35 בבלפור. ב-10 ביולי 1913 הוא כבר החזיק בדרגת גנרל של בריגדה, וקיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-80. ב-4 ביולי 1914 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-19, והוא פיקד עליה עד 24 ביולי.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה דה מודהוי מפקד הדיוויזיה ה-16. ב-4 בספטמבר הוא קיבל פיקוד על הקורפוס ה-18, ובקרב הראשון על המארן פיקד על הקורפוס כחלק מהאגף השמאלי של הארמייה החמישית. הוא פיקד על הקורפוס עד 30 בספטמבר, וב-1 באוקטובר במהלך המירוץ אל הים, הוקמה הארמייה העשירית ומודהוי מונה כמפקד שלה. הארמייה שלו השתתפה בקרב אראס והצליחו למנוע מהגרמנים לכבוש את העיר. ב-2 באפריל 1915 הוא מונה למפקד הארמייה השביעית, ופיקד עליה עד 3 בנובמבר.

ב-2 באפריל 1916 קיבל פיקוד על הקורפוס ה-15 ופיקד עליו עד 25 בינואר 1917, עת קיבל פיקוד על הקורפוס ה-11. הוא פיקד עליו עד 3 ביוני 1918. לקראת סוף המלחמה הוא מונה למושל הצבאי של עיר הולדתו מץ, שנכבשה מחדש מידי הקיסרות הגרמנית.

===אחריתו===
לאחר המלחמה פרש מודהוי מהצבא. הייתה לו קריירה פוליטית קצרה כנציג של מחוז מוזל. ביולי 1920 הוא נבחר כנשיא של תנועת הצופים בצרפת. הוא מת בפריז ב-16 ביולי 1921 והוא בן 64.

==קישורים חיצוניים==

* [http://fr.scoutwiki.org/Louis_Ernest_de_Maud%27huy לואי דה מודהוי] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:תנועת הצופים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1857
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1921
מרינה דה גלוריה

מרינה דה גלוריה (בפורטוגזית: Marina da Glória) היא מרינה בשולי פארק פלמנגו בגדה המערבית של מפרץ גואנברה, בו נמצא גם הנמל של העיר ריו דה ז'ניירו בברזיל. המרינה גובלת גם בשטחו של שדה התעופה המקומי סנטוס-דומונט.

המרינה קרויה על שם השכונה גלוריה (שפירושה "תהילה"), אחת השכונות הוותיקות של ריו בדרום מזרח העיר, והיא נחנכה ב-1979. לאחר השיפוץ המקיף האחרון שעברה ב-2016, קיימים במרינה מתקנים לאחסון של עד 240 סירות במתקנים "יבש" (מחוץ למים) לצד מקום לעגינת כ-400 יאכטות וסירות גדולות יותר במעגן הימי שלה.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שאירחה ריו דה ז'ניירו ב-2007, אירחה המרינה את תחרויות השיט.

לקראת מונדיאל 2014 נערכה במרינה ב-30 ביולי 2011 ההגרלה של מוקדמות המונדיאל שחילקה את בתי המוקדמות.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) תארח המרינה את תחרויות השיט בשיט מפרשיות וגלשני רוח. לקראת התחרויות נבנה במרינה מבנה קבע חדש בתצורת ביתן המוקף סככות שבזמן המשחקים יכיל יציע של 10,000 צופים הצופה למרינה. בתחרויות השיט במשחקים הפאראלימפיים יוקטן היציע ל-5,000 צופים. מלבד המשחקים המבנה מיועד לשימושים נוספים של המרינה והוא כולל גם שורת חנויות ומסעדות וחלל ענק לפעילויות בידור וספורט לצד שטחים לאחסון ציוד וכדומה. כמו כן חודשו במרינה הרציף והמזחים הצפים ונוסף חניון חדש ל-470 רכבים למבקרים בה ולראשונה גם רוב שטחי החוף סביב המרינה שהיו מגודרים, נפתחו לציבור והיא חוברה לטיילת של פארק פלמנגו הסמוך בשבילי אופניים והולכי רגל וכן שופרה הגישה ממנה לקווי התחבורה היוצאים משדה התעופה הסמוך לרחבי העיר. סמוך למרינה ניצבת האנדרטה לחללי מלחמת העולם השנייה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: תחבורה
קטגוריה:מרינות
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: גאוגרפיה
איינר יאן אוס

איינר יאן אוס (בנורווגית: Einar Jan Aas, נולד ב-12 באוקטובר 1955 במוס שבנורווגיה) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת הבלם במוס, באיירן מינכן ונוטינגהאם פורסט. לאוס 35 הופעות במדי נבחרת נורווגיה, בהן הבקיע שלושה שערים.

==קריירת מועדונים==
אוס גדל בנוער של הקבוצה הנורווגית מוס, ובשנת 1973 החל לשחק בקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגת המשנה הנורווגית. בשנת 1976 העפיל אוס עם מוס לליגת העל הנורווגית, והוכתר על ידי המגזין הנורווגי וורדנס גאנג פעמיים כבלם השנה בנורווגיה, בשנים 1977 ו-1979. הצטיינותו של אוס במדי מוס, הביאה להתעניינות מקבוצות גדולות, ובקיץ 1979 חתם אוס בבאיירן מינכן. אוס לא הצליח להשתלב היטב בחוליית הגנה שכללה את קלאוס אאוגנטאלר, אודו הורסמן, הנס ויינר, וולפגנג דרמלר וקורט נידרמאייר, וערך רק שש הופעות בעונתו הראשונה בקבוצה, ושבע הופעות בעונתו השנייה. עם זאת, בשתי העונות זכה אוס באליפויות עם באיירן מינכן. בקיץ 1981 חתם אוס בנוטינגהאם פורסט, שם החל את עונת 1981/82 היטב, אך שבר את רגלו והקריירה שלו בנוטינגהאם פורסט נקטעה אחרי 21 הופעות ליגה. בשנת 1983 חזר אוס למועדון נעוריו מוס, שם שיחק ארבע עונות נוספות, עד לפרישתו בתום עונת 1987, בה היה שותף לאליפות הליגה הנורווגית היחידה בתולדותיה של מוס.

==קריירה בינלאומית==
בשנת 1977 ערך אוס את הופעת הבכורה במדי נבחרת נורווגיה, והיה שחקן הרכב בנבחרת במשך כעשור, בו ערך 35 הופעות במדים הלאומיים והבקיע שלושה שערים. אוס לא הצליח להעפיל עם נורווגיה לטורניר גדול.

==תארים==
עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה (2): 1979/80, 1980/81

עם מוס:
* אליפות ליגת העל הנורווגית: 1987

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים נורווגים
קטגוריה:בלמי כדורגל נורווגים
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת נורווגיה
קטגוריה:ילידי 1955
כלתו של צ'אקי

כלתו של צ'אקי (הידוע גם כמשחק ילדים 4; באנגלית: Bride of Chucky) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1998. הסרט הוא המשך ישיר של סדרת הסרטים "משחק ילדים", שבהם דמותו של צ'אקי, הבובה, נשלטת על ידי נשמת רוצח סדרתי.
== עלילה ==
העלילה מתרחשת כמה חודשים לאחר עלילת הסרט השלישי. טיפאני וולנטיין , אישה שהכירה אישית את צ'ארלס לי ריי, ואף הייתה איתו במערכת יחסים טרם הוא נפצע והעביר את נשמתו אל בובה- מוצאת בתחנת משטרה את השרידים של צ'אקי, רוצחת את השוטר שהיה בסביבה, וגונבת את גופתו המרוטשת של צ'אקי (כהמשך לסוף הסרט השלישי כאשר צ'אקי נהרג בעקבות נפילה אל מערכת אוורור גדולה- ונקרע לגזרים). בהמשך היא מחזירה אותו לחיים בעקבות אמירת מילות כשפים מ-ספר כישוף שהיה אצלה. לאחר שהיא שומעת ממנו שהוא אינו מתכוון להציע לה להתחתן, היא נועלת אותו בקופסה ומשפילה אותו. ביום למחרת, צ'אקי מצליח לצאת מהקופסה ורוצח את טיפאני בכך שהוא מחשמל אותה באמבטיה ומעביר את נשמתה לבובת כלה שקנתה עבורו. כעת היא חוברת אליו, לאחר שצ'אקי מספר לה שכדי לחזור לגופם המקורי, הם צריכים למצוא את הקמע "הלב של דמבלה" שהיה על צווארו של צ'ארלס לי ריי וכעת קבור איתו בבית הקברות. הם מתחילים במסע רציחות מחודש בדרכם אל הקמע.

הסרט יצא לאקרנים ב-1998 בבימויו של רוני יו ומככבים בו ג'ניפר טילי כטיפאני, קתרין הייגל כג'ייד, ניק סטאביל כג'סי, ג'ון ריטר כקינקייד, אלקסיס ארקט כדמיאן, גורדון מייקל וולבט כדייוויד ובראד דוריף כקולו של צ'אקי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי סלאשר אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים משנת 1998
רוני הלסטרום

רוני קרל הלסטרום (בשוודית: Ronnie Carl Hellström; 21 בפברואר 1949 – 6 בפברואר 2022) היה כדורגלן שוודי ששיחק בעמדת השוער בעיקר בהמארבי ובקייזרסלאוטרן. להלסטרום היו 77 הופעות במדי נבחרת שוודיה, עמה השתתף במונדיאל 1970, מונדיאל 1974 ומונדיאל 1978. הלסטרום נבחר בשנים 1971 ו-1978 ככדורגלן השנה בשוודיה.

==קריירת מועדונים==
הלסטרום נולד במאלמו שבשוודיה. הוא החל את קריירת הבוגרים בהאמרבי השוודית בשנת 1966. הלסטרום שיחק בהאמרבי שמונה עונות, בהן צבר 169 הופעות ליגה. האמרבי הייתה באותו זמן קבוצת צמרת-אמצע טבלה בשוודיה, והלסטרום היה השחקן הבולט של הקבוצה, ובשנת 1971 נבחר ככדורגלן השנה בשוודיה בפעם הראשונה בקריירה. בשנת 1974, לאחר מונדיאל 1974, חתם הלסטרום בקייזרסלאוטרן מהבונדסליגה. הלסטרום שיחק בקייזרסלאוטרן במשך עשר עונות רצופות, כאשר בשנים הראשונות שלו בקבוצה, קייזרסלאוטרן הייתה קבוצת מרכז טבלה, ולקראת שנות ה-80 הפכה לקבוצת צמרת, שסיימה מספר פעמים במקומות השלישי והרביעי. בעונת 1975/76 הגיעו הלסטרום וקייזרסלאוטרן לגמר הגביע הגרמני, שם הפסידו 0–2 להמבורג. בשנת 1978 נבחר הלסטרום בפעם השנייה בקריירה ככדורגלן השנה בגרמניה, לאחר שהציג יכולת טובה במדי קייזרסלאוטרן ובמדי נבחרת שוודיה במונדיאל 1978. בעונת 1980/81 שוב הפסידו הלסטרום וקייזרסלאוטרן בגמר הגביע הגרמני, הפעם בתוצאה 1–3 לאיינטרכט פרנקפורט. החל מעונת 1981/82 וגם בעונת 1982/83, ירד מעמדו של הלסטרום בקייזרסלאוטרן, כאשר הפך לשוער המחליף של ארמין רייכל. בעונת 1983/84 חזר הלסטרום להיות השוער הראשון של קייזרסלאוטרן. זו הייתה עונתו האחרונה בקבוצה, ובסיומה פרש ממשחק פעיל, לאחר שערך 266 הופעות ליגה במדי קייזרסלאוטרן. בשנת 1988, כאשר היה בן 39, חזר הלסטרום להופעה אחת בלבד בשערה של סונדסוואל מליגת העל השוודית. לאחר פרישתו מונה הלסטרום כמאמן השוערים של מאלמו.

==קריירה בינלאומית==
הלסטרום ערך את הבכורה במדי נבחרת שוודיה בשנת 1968. הלסטרום השתתף עם הנבחרת השוודית במונדיאל 1970, בו פתח בהפסד 0–1 לנבחרת איטליה, אך איבד את מקומו בהרכב לסוון-גונאר לארסון בשני המשחקים הנותרים בשלב הבתים, בהם שוודיה נפרדה בתיקו 1-1 מנבחרת ישראל וניצחה 0–1 את נבחרת אורוגוואי. שוודיה והלסטרום הודחו מהמונדיאל כבר בשלב הבתים. בשנת 1974 השתתף הלסטרום עם נבחרת שוודיה במונדיאל 1974, ופתח בכל ששת משחקיה של שוודיה, שצלחה את שלב הבתים הראשון והודחה בתום שלב הבתים השני. הוא הצטיין בשלב הבתים הראשון כשלא ספג שער בשלושת משחקי נבחרתו, אולם בשלושת משחקי השלב השני ספג שישה שערים.

הטורניר האחרון בו השתתף הלסטרום היה מונדיאל 1978, שנערך בארגנטינה. בטורניר זה שוודיה השיגה נקודה אחת בלבד בשלב הבתים והודחה, אך הלסטרום שיחק היטב בשער ונבחר ככדורגלן השנה בשוודיה לשנת 1978. באותו מונדיאל, לקח הלסטרום חלק בהפגנות של האמהות של כיכר מאי נגד שלטון החונטה הצבאית הארגנטינאי, ביחד עם חבריו לנבחרת, רוי אנדרסון ורולאנד אנדרסון. בשנת 1980 ערך הלסטרום את הופעתו ה-77 והאחרונה במדים הלאומיים.

נפטר ב-6 בפברואר 2022.

==תארים==
* כדורגלן השנה בשוודיה (2): 1971, 1978

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים שוודים
קטגוריה:שוערי כדורגל שוודים
קטגוריה:מאלמה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני המארבי
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:כדורגלני סונדסוואל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שוודיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1970
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1974
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1978
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1949
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-2022
מבצר ניזווא

מבצר ניזווא (בערבית: قلعة نزوى, בתעתיק מדויק: קלעת נזוא) הוא מבצר גדול בעיר ניזווא שבעומאן. המבצר נבנה בשנת 1650 בקירוב על ידי האימאם סלטאן בן סיף אליערבי על יסודות של מבצר קדום יותר מהמאה ה-12. בעבר היה המבצר מרכז שלטוני חשוב ונקודת הגנה מרכזית על אזור ניזווא, כיום הוא האתר הלאומי המתוייר ביותר בעומאן.

==המבנה==
המבצר בנוי בצורה המעידה על התקדמות גדולה בהקמת ביצורים, בעיקר מבחינת ההתחשבות באיום התותחים. למצודה יסודות חזקים שבחלקם בנויים בעומק של 30 מטר בקרקע. הקירות והדלתות בנויים בצורה יציבה וחזקה מאוד שמאפשרת להם להתמודד עם מטחי ירי מתותחים. החלק המרכזי של המבצר הוא מגדל גדול בגובה של 30 מטר ובקוטר של 36 מטר, בראשו יש 24 פתחים עבור ירי מתותחים.

==קישורים חיצוניים==

ניזווא
קטגוריה:עומאן: מבנים
וייס (סרט)

וייס (אנגלית: Vice) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2015. הסרט מבוים על ידי בריאן א. מילר. ומככבים בו ברוס ויליס, תומאס ג'יין, בריאן גרינברג, ואמביר צ'ילדרס לצד אנסמבל שחקנים. הסרט יצא לאקרנים לראשונה ב-16 באפריל 2014 ברוסיה. הסרט מגלם בפני הצופה את ההשלכות ההרסניות שנגרמות כתוצאה מהתחדשות הטכנולוגיה של המאה ה-21 ובפרט בתחום האנטומיה וההנדסה גנטית.

== עלילות הסרט ==

הסרט מגלה עולם חדש ששם הכל מותר והלקוחות יכולים לממש את הפנטזיות הפרועות ביותר שלהם ללא שרשויות החוק יאכפו את חוקם, ובכך מתואר כיצד "חברת וייס" מציגה אנשים אשר במהותם הם רובוטים לכל דבר חרף זה שמחשבותיהם, הלך רוחם וסגנונם הם כמו בני האדם ובכך קיים קושי להבחין במהותם. החלק הרובוטי שבהם מתבטא בכך שלמפעיל הרובוט שליטה מוחלטת על פעולותיו, ובפרט בהעלאת זכרונות וסצנות שונות באמצעות לחיצה על כפתורים בתוכנות שונות שפותחו על ידם, ובכך לגרום לרובוט להימשך למקומות שונים או לחזור על פעולותיו בדיוק מוחלט.

העלילה מתארת את גיבורת הסרט בחורה בשם קיל שמתפקידה היא ברמנית בפאב, ובה היא נפגשת לראשונה בגבר (בריאן גרינברג) שלבסוף מתברר לה שבעקבות מות אשתו מסרטן הוא מזמין אצל "חברת וייס" מודל מדויק של אשתו המנוחה הכולל מראה חיצוני תואם, אופי, מנטליות וסגנון שתואמים במדויק לה, ובעקבות כך נוצרים בין אותו הגבר לקיל מעין חברות מסוימת המושתתת על הזדהותה של קיל עם אשתו המנוחה מהדמיון המוחלט לה. בהמשך מתואר רגע יציאתה מהבר שבה היא וחברתה קאת' נורים על ידי גבר ונהרגים, וכתגובה לכך נלקחים גופותיהם לחברת וייס ובה מטפלים בהם מהנדסי החברה אשר מחזירים אותם לחיים, אך מנסים להורגם לאורך הסרט מחשש לפגיעה תדמיתית. עבור לכך שבלש פרטי בשם גריי שנשכר לשירותיה האישיים של החברה ומגלה את הפשעים שמחוללים עובדי החברה לאנושות, ובכך מנסה לנטרל את מחשבי החברה ולחשוף לרשויות את עוצמת הפשעים שמחוללים החברה, דבר שעולה בידו וחושף את קהילת הרובוטים שיצרה החברה, ובנוסף מחסל את מנכ"ל החברה ג'וליאן מייקלס (ברוס ויליס).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:שיבוט בקולנוע
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2015
קורפוס הפאנצר ה-58 (ורמאכט)

קורפוס הפאנצר ה-58 (בגרמנית: LVIII. Panzerkorps) היה קורפוס שריון של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם בצרפת ב-28 ביולי 1943 בשם "קורפוס המילואים ה-58", והועמד תחת פיקוד לאו גייר פון שוופנבורג, שהוחלף ב-1 בדצמבר 1943 על ידי הנס-קרל פון אזבק.

ב-10 בפברואר 1944 מונה ולטר קריגר למפקד הקורפוס, וב-6 ביולי 1944 הוסב הקורפוס לקורפוס פאנצר. באוגוסט נשלח הקורפוס לנורמנדי כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובאוקטובר הועמד תחת פיקוד הארמייה הראשונה. בדצמבר לחם הקורפוס במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15. ב-27 במרץ 1945 מונה ולטר בוטש לפקד על הקורפוס, שהעבר שוב תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ופיקד עליו עד לכניעת כל כוחות קבוצת ארמיות B בכיס הרוהר, ב-18 באפריל 1945.

==מפקדים==
* לאו גייר פון שוופנבורג (28 ביולי 1943 - 1 בדצמבר 1943)
* הנס-קרל פון אזבק (1 בדצמבר 1943 - 10 בפברואר 1944)
* ולטר קריגר (10 בפברואר 1944 - 25 במרץ 1945)
* ולטר בוטש (25 במרץ 1945 - 18 באפריל 1945)

==סדר הכוחות==
===הקרב על הבליטה===
בקרב על הבליטה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* דיוויזיית הפאנצר ה-116
* דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-560

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/KorpsPz/LVIIIPzKorps-R.htm קורפוס הפאנצר ה-58] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה 
58
58
ג'וסי ביסט

ג'ולין כריסטין הויטמייקר (באנגלית: Jolyn Christine Heutmaker), הידועה בשם הבמה ג'וסי ביסט (באנגלית: Josie Bissett; נולדה ב-5 באוקטובר 1970) היא שחקנית אמריקאית.

==ביוגרפיה==
ביסט נולדה בסיאטל. היא התחילה את הקריירה שלה בגיל שתים עשרה כשדיגמנה לפוסטרים ולפרסומות לטלוויזיה. כשהייתה בת 16 נסעה ליפן כדי לקדם את הקריירה ולאחר שנה עברה להוליווד שבקליפורניה. בשנות התשעים היא נודעה בכך ששיחקה את אחד התפקידים הראשיים בסדרה מלרוז פלייס, היא שיחקה בפרקים של הסדרות דוגי האוזר, פרקר לואיס וזינוק לאתמול, ב-1990 הצטרפה לעונה החמישית של הסיטקום "משפחת הוגאן" , ברשת CBS. ב-1991 שיחקה בסרטו של הבמאי אוליבר סטון העוסק בלהקת הדלתות, ב-2003 התארחה בפרק של הסדרה חוק וסדר: מדור מיוחד, ב-2008 החלה לשחק בדרמת הנעורים סודות ההתבגרות ובאותה שנה הופיעה בסרט "האישה האחרת" שבוים על ידי ג'ייסון פריסטלי.

בשנת 2015 שיחקה בסרט הטלוויזיה "אינסטינקט של אמא" לצדם של שרה גריי וריצ'רד הרמון. בין השנים 2019-2016 שיחקה בסדרת הסרטים של הולמרק "The Wedding March", בתפקיד הראשי של אוליביה פיליפס פרשינג, בכל חמשת סרטי הסדרה.

=== חיים אישיים ===
היא הייתה פנים של קמפיין לטיפוח העור של חברת ניוטרוג'ינה. ביסט הייתה נשואה לשחקן רוב אסטס ולהם שני ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
ריצ'י פורט

ריצ'רד ג'וליאן "ריצ'י" פורט (באנגלית: Richie Porte; נולד ב-30 בינואר 1985 בלונסטון, טסמניה) הוא רוכב אופני כביש אוסטרלי לשעבר. פורט זכה בחולצת הרוכב הצעיר המצטיין בג'ירו דאיטליה 2010. ובמספר קטעים בוואלטה ובמרוץ פריז-ניס. זכה באליפות אוסטרליה באופניים במרוץ נגד השעון. ב-2012 הצטרף לקבוצת סקיי הבריטית ובלט כפועל בניצחונותיו של כריסטופר פרום בטור דה פראנס 2013 ו-2015.

ב-2016 צירפה אותו קבוצת BMC השווייצרית, במטרה שיהיה הרוכב המוביל של הקבוצה במרוצי קטעים ובמיוחד בגרנד טורס. בטור דה פראנס 2016 סבל מחוסר מזל שביום הראשון לתחרות סבל מתקלה טכנית, עם זאת היה צמוד לרוכבי הדרוג הכללי לכל אורך המרוץ, וסיים במקום החמישי.

לטור דה פראנס 2017, הגיע פורט בכושר מצוין כמוביל קבוצת BMC וסומן כאחד המועמדים המובילים, אך חוסר המזל המשיך לפקוד אותו בטור דה פראנס והוא היה מעורב בנפילה קשה במורד (בירידה מקול דו שאט ) בקטע התשיעי במרוץ, וסבל משברים באגן הירכיים ועצם הבריח ונאלץ לפרוש בכך באה גם לסיומה עונת 2017 עבור פורט.

עונת 2018 נפתחה גם היא בסימן חיובי מבחינת פורט. הוא סיים במקום השני בטור דאון אנדר לאחר שגם ניצח בקטע במרוץ, הוא סיים שלישי בטור דה רומאנדי, ניצח בטור דה סוויס והגיע לטור דה פראנס כאחד המועמדים המובילים לניצחון. בקטע התשיעי בטור דה פראנס היה מעורב בנפילה, שבר את עצם הבריח ופרש מהמרוץ. עם התפרקותה של קבוצתו, BMC, בסוף עונת 2018, עבר פורט לקבוצת טרק-סגפרדו שם רכב עד 2020. בשנים 2021-2022 רכב בקבוצת אינאוס גרנדיירס.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוכבי אופניים אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1985
קטגוריה:רוכבי אופניים אוסטרלים באולימפיאדת טוקיו (2020)
אצטדיון אל-בית

אצטדיון אל-בית (בערבית: استاد البيت; תעתיק מדויק: אסתאד אלבית), הידוע גם כ"אצטדיון אל-ח'ור", הוא אצטדיון כדורגל שנבנה בקטר לכבוד משחקי גביע העולם בכדורגל 2022. בניית האצטדיון החלה ב-2015 והסתיימה בסוף שנת 2019. האצטדיון נחנך בפברואר 2020.

== מבנה האצטדיון ==
אצטדיון אל-ח'ור תוכנן על ידי שארמיין ואלדי, בצורת אוהל בדואי מסורתי, כדי שהגג יעמוד בדיוק מעל הכיסאות. האצטדיון יחובר עם כמה מערכות תחבורה. החניון באצטדיון יוכל לאפשר חנייה לכ-7,000 מכוניות, בחניון יהיו כ-1,000 חניות שמורות למוניות, 350 לאוטובוסים ו-150 למיניבוסים. כמו כן, האצטדיון מתוכנן לאכלס כ-46,000–45,000 אנשים ביציעי האוהדים ו-1,000 עיתונאים ביציע העיתונות.

בסופו של דבר נזנחו התוכניות הראשוניות והאצטדיון הוגדל ב-15,000 מקומות, הוא מכיל 60,000 מושבים.

בזמן גביע העולם האצטדיון אמור להכיל בתוכו מלון סוויטות עם מרפסות המשקיפות אל הדשא.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

אל-ח'ור
אל-ח'ור