OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Say Say Say

Say Say Say הוא סינגל שבוצע על ידי פול מקרטני ומייקל ג'קסון. הוא נכלל באלבום האולפן החמישי של מקרטני, Pipes of Peace.
לאחר הפצת השיר כסינגל באוקטובר 1983, הוא הגיע למקום הראשון במצעדים רבים ברחבי העולם והפך לסינגל השביעי של ג'קסון שמגיע לעשרת הגדולים במצעד הבילבורד, בשנה אחת.

== רקע ==
מקרטני כבר שיתף פעולה עם ג'קסון בשיר "The Girl Is Mine", מהאלבום Thriller, שיצא מוקדם יותר ובתמורה ג'קסון הסכים להשתתף ב-"Say Say Say" שיכלל באלבומו של מקרטני, Pipes of Peace.
על פי הביוגרף של מקרטני, רוב המילים של השיר נכתבו על ידי ג'קסון.

השיר הוקלט באולפני אבי רוד בין מאי לספטמבר 1981. מקרטני ניגן על מספר כלים בשיר: תופים, סינתיסייזר, גיטרה וגיטרה בס.

ג'קסון דיבר על החוויה באוטוביוגרפיה שלו, Moonwalk. הזמר הצעיר גילה כי שיתוף הפעולה עם מקרטני שיפר את הביטחון העצמי שלו, והוסיף כי הוא עבד עם מקרטני בצורה שווה.

== מצעדים ודירוגים ==
"Say Say Say" הופץ לאחר שהאלבום של ג'קסון, Thriller ורוב הסינגלים שלו, יצאו לאור. הוא הופץ ב-3 באוקטובר 1983 על ידי חברות התקליטים פרלופון, בבריטניה וקולומביה רקורדס, בארצות הברית.

הסינגל שהה בראש מצעד הבילבורד הוט 100 למשך שישה שבועות והפך לסינגל השביעי של ג'קסון שמגיע לעשרת הגדולים במצעד הבילבורד, בשנת 1983 ובכך שבר את השיא שעד אז היה שמור לביטלס ולאלביס פרסלי.
"Say Say Say" גם הגיע למקום השני בבילבורד ריתם אנד בלוז ולמקום השלישי בבילבורד הוט Adult Contemporary.

== משתתפים ==

* פול מקרטני - שירה
* מייקל ג'קסון - שירה
* כריס האמר סמית' - מפוחית פה
* דייוויד ויליאמס - גיטרת קצב
* ניית'ן ווטס - גיטרה בס
* ביל וולפר - קלידים
* לינדה מקרטני, אריק סטיוארט - קולות רקע
* ריקי לוסון - תופים
* ג'רי היי, ארני ווטס, גארי אי גרנט, גארי הרביג - קרן

== וידאו קליפ ==
"Say Say Say" בוים על ידי בוב גירלדי, שביים בעבר את "Beat It" של ג'קסון. שיתוף הפעולה מקרטני-ג'קסון כלל את השתתפותה של לינדה, אשתו המנוחה של מקרטני ואחותו הגדולה של ג'קסון, לה טויה.

כדי להתאים את לוח הזמנים העמוס של ג'קסון הווידאו צולם בלוס אלמוס ליד סנטה ברברה, קליפורניה. מקרטני טס במיוחד לארצות הברית לצורך הצילומים.

הסרט הקצר מציג זוג נוכלים בשם מק' וג'ק, המגולמים על ידי מקרטני וג'קסון. הזוג מוכר "שיקוי פלא", מבצע הונאה ואז תורם את כל הכסף שהרוויח מהתרמית לבית יתומים.

== גרסאות כיסוי ==
ההרכב ההולנדי, Hi Tack, הוציא רמיקס לשיר בשם , בשנת 2006. הרמיקס הגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי ולמקום ה-18 בבילבורד שירי דאנס בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1983
קטגוריה:שירי מייקל ג'קסון
קטגוריה:שירי פול מקרטני
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פוסט-דיסקו
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
קטגוריה:שירי קייגו
אמוז-בוש

ההשפעה היפנית על המנה: [[בזיליקום, ביצי דגים ואמברג'ק יפני.]]
אמוּז-בּוּש (מצרפתית: amuse-bouche, מילולית: משעשע חך; או אמוז-גֶל, amuse-gueule) הוא מתאבן קטן בגודל נגיסה. אמוז-בוש שונה ממתאבן בכך שהוא אינו מוזמן כמתאבן מתוך תפריט אלא נבחר על פי בחירת השף בלבד. לעיתים קרובות הוא מלווה יחד עם יין משלים, ומוגש כטעימה וכהצצה ראשונה של בלוטות הטעם אל גישתו של השף לבישול.

==שימושים במסעדות==
אמוז-בוש הוא תוצר של הנובל קוויזין, גישת בישול שדגלה במנות קטנות עם טעמים וריחות מרוכזים. יש להבחין בין סוגים אחרים של מתאבנים על ידי שלושה מאפיינים: הגודל הקטן של האמוז-בוש - בדרך כלל בגודל של נגיסה אחת או שתיים, אותו אמוז-בוש מוגש לכל יושבי השולחן, ולבסוף - הוא אינו מגיע בהזמנה אלא מוצע ללא תשלום.

מטרתו של האמוז-בוש יכולה להיעשות גם על ידי מנה פשוטה כמו צלחת זיתים או ממרח זיתים. אך לעיתים קרובות הוא הופך למופע ראווה של כישורי האומנות של השף כמו גם תחרות בין המסעדות. ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן, אחד מהשפים המפורסמים בעולם אמר כי, "האמוז-בוש היא הדרך הטובה ביותר עבור שף גדול לבטא את הרעיונות הגדולים שלו בדברים קטנים".

בשלב מסוים הפך האמוז-בוש מבונוס לא צפוי למנה רשמית במסעדות בעלות כוכבי מישלן. (עד 1999 נהג הניו יורק טיימס לספק הסבר בסוגריים על המנה הזו) זה, בתורו, הפך לאתגר עבור המסעדות. האמוז-בוש דורש לא רק דמיון והשראה כי אם גם חייב להיות מוכן בכמויות מספיקות לכל האורחים, בדרך כלל מיד לאחר שהוזמנה המנה, מה שדורש עמדת בישול המוקדשת לייצור מהיר של המנה. זה דורש גם מבחר גדול של כלי חרסינה בהם מוגש האמוז-בוש. צלחות מעניינות, כוסות קפה וגם כפות מרק אסייתיות גדולות שהן בחירה פופולרית למדי. המטבח מוכרח להיות מסוגל להיות ערוך גם לסועדים שיש להם אלרגיות למרכיבים שונים של האמוז-בוש.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מתאבנים
קטגוריה:המטבח הצרפתי
כותב בקשות

כותב בקשות בעברית ובערבית בפתח בית משפט השלום בעכו, 1962
כותב בקשות הוא אדם שיודע קרוא וכתוב ועוסק לפרנסתו בכתיבת בקשות, מכתבים רשמיים והצהרות עבור לקוחות חסרי ידע בקריאה וכתיבה, או כאלה שרמת הכתיבה שלהם ירודה ולא מאפשרת להם להתנסח כראוי.

==תיאור העיסוק==
דוכנים של כותבי הבקשות נפרשו במקומות מרכזיים ולצד משרדי ממשלה, ממשל מקומי ובתי משפט. הפונים לשירותי כותב הבקשות נעזרו לרוב ביכולת הניסוח שלו וביכולתו לכתוב את הדרוש במכונת כתיבה. בעוד שבדרך כלל עסק כותב הבקשות בכתיבה רשמית, בפניות למוסדות, בהצהרות ובעתירות, היו מקרים בהם עסק בכתיבת מכתבי אהבה ובייעוץ כללי, מתוקף היותו משכיל זמין בסביבה נבערת.

דרישה לכותבי בקשות נוצרת גם כאשר חלק גדול מהאוכלוסייה אינו שולט בשפתה הרשמית של המדינה. כך למשל במדינת ישראל בשנותיה הראשונות, נדרשו כותבי בקשות כיוון שחלק ניכר מאזרחי המדינה (עולים חדשים וערבים) לא שלטו בעברית. בשנות ה-70, עם הגידול בשיעור השולטים בעברית, והמעבר ההדרגתי לטיפול בכתיבת פניות רשמיות לעורכי דין, נעלמו כותבי הבקשות מהנוף בישראל. 

בנוסף לכותבי בקשות שעל כך הייתה פרנסתם, עסקו במלאכה זו אנשים משכילים, כגון מורה או רב, לאו דווקא לשם פרנסה.

==בתרבות==
הסיפור הקצר של שלום עליכם, "הרומן הראשון שלי", שנכתב בשנת 1903, עוסק בנישואים בין בני זוג שהתכתבו ביניהם באמצעות מוריהם שכתבו למענם. 

בתוכנית ד' (1966) של הגשש החיוור נכלל מערכון מאת שייקה אופיר בשם "כותב הבקשות", ובו אב שבתו ברחה מהבית לאחר שהכה אותה פונה לכותב בקשות על מנת שיכתוב לה מכתב ובו בקשה שתחזור הביתה.

<gallery>
קובץ:Constantinople(1878)-public typist.png|כותב בקשות בקונסטנטינופול, 1878
קובץ:Allers-NapoliScrivano.jpg|"כותב הבקשות מנאפולי", 1893
קובץ:Tamil typists in puducherry.jpg|כותבי בקשות טמילים בהודו, 2004
</gallery>

==ראו גם==
* לבלר

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nostal.co.il/Site.asp?table=Terms&option=single&serial=356&subject=%EE%F7%F6%E5%F2%E5%FA%20%F9%E4%E9%E5 כותב בקשות] באתר נוסטלגיה ישראלית
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקצועות עבר
קטגוריה:כתיבה
לבלר

לבלר כותב [[קודקס בחצר שליט, ימי הביניים]]
[[פסל הלבלר היושב, מצרים העתיקה]]
לַבְלָר היה איש מקצוע שידע קרוא וכתוב ועסק לפרנסתו בכתיבת מכתבים רשמיים, כרוניקות, טקסטים ארוכים, כמו גם מסמכים משפטיים כגון חוזים, צוואות וחוקים. לבלרים הועסקו בתפקידי כתיבה בחצרות מלכים ואצילים, אצל בעלי מקצועות חופשיים, בבתי משפט ובכל מוסד שנזקק לרישום כמות גדולה של טקסט או מכתבים רשמיים. כמו כן הועסקו לבלרים על ידי סופרים ומחזאים, שהכתיבו להם את עבודותיהם.

לבלרים ידועים עוד מן העת העתיקה. במצרים העתיקה, למשל, היה תפקידו של הלבלר תפקיד רם דרג בהיררכיה המדינית ובחצר הפרעה. המשרה הייתה שמורה לאישים ממשפחת המלך והעוסק בה נגע בניהול הממלכה, תיעוד אירועים, כתיבת מכתבים, יצירת קשרים מדיניים, קשרי מסחר חוץ ופנים, וטיפול בענייני דת בקברים ובמקדשים. ידועה אף באמנות מצרים העתיקה סוגה של פסלי לבלרים ובהם פסל הלבלר היושב (2620–2500 לפנה"ס, נמצא במוזיאון הלובר).

במילה "לבלר" נעשה שימוש לראשונה בעברית במשנה לפי הלטינית: librarius, סופר, מעתיק (מן המילה הלטינית liber, "ספר"). בלשון המקרא נקרא האדם הכותב "סופר".

הניסיון בכתיבת מסמכים משפטיים הקנה ללבלרים אפשרות לנסח בעצמם חוזים ולשמש כעורכי דין בלתי-מוסמכים עבור פשוטי העם שידם אינה משגת.

בספרות המודרנית מופיע הלבלר כדמות של צעיר דלפון הנאלץ להעתיק מכתבים רשמיים משמימים במשרד עורכי דין למחייתו בסיפור הקצר "בארטלבי" של הרמן מלוויל.

==ראו גם==
* כותב בקשות
* אוריינות

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקצועות עבר
קטגוריה:כתיבה
וודאפון

וודאפון (באנגלית: Vodafone Group Plc) היא חברת תקשורת בינלאומית, המבוססת בלונדון, אנגליה. וודאפון היא ספקית התקשורת הסלולרית הגדולה בעולם לפי רווחים, והספקית השנייה בגודלה בעולם לפי מספר מנויים (אחרי צ'יינה מובייל), עם כ- 341 מיליון מנויים (מבלי להתחשב בשליטה בחברות אחרות), נכון לנובמבר 2010. החברה מפעילה רשתות סלולריות במעל ל-30 מדינות ומשתפת פעולה עם רשתות הפועלות במעל ל-40 מדינות נוספות. החברה שולטת ב-45% מווריזון ויירלס, ספקית התקשורת הסלולרית הגדולה ביותר בארצות הברית לפי מספר מנויים.

השם וודאפון (Vodafone) מקורו בשילוב המילים באנגלית: voice data fone (קול מידע טלפון), שם שנבחר על ידי החברה "כדי לשקף את הספקת שירותי המידע והקול בתקשורת הסלולרית".

וודאפון רשומה למסחר בבורסה לניירות ערך בלונדון, והיא מנויה בחברות המרכיבות את מדד FTSE 100. לחברה שווי שוק המוערך ב-35 מיליארד ליש"ט נכון ל-9 במרץ 2011, מה שמציב אותה כחברה הגדולה ביותר הנסחרת בבורסה לניירות ערך בלונדון. כמו כן, לחברה רישום מסדר שני בבורסת הנאסד"ק.

==ביקורת==
בספטמבר 2010 חשף השבועון הבריטי Private Eye פרטים על פעילות העלמות מס מצד וודאפון. השבועון דיווח כי וודאפון ביצעה את רכישת חטיבת התקשורת של הקונצרן הגרמני מאנסמן באמצעות חברת-בת מלוקסמבורג, וזאת במטרה להימנע מתשלומי מס על העסקה. כמו כן, דווח כי החברה המשיכה להעביר את רווחיה ללוקסמבורג גם לאחר השלמת העסקה. לאחר מאבק ממושך עם רשות המיסים של הוד מלכותה (HMRC), הוחלט לבסוף כי וודאפון תשלם קנס בסך 1.25 מיליארד ליש"ט. לעומת זאת, על סמך בחינת חשבונותיה של וודאפון, מומחים העריכו כי תשלום המס ממנו התחמקה החברה עמד על כ- 6 מיליארד ליש"ט. החדשות על פרשיית העלמות המס עוררו הפגנות זועמות, החל מאוקטובר 2010, מחוץ לחנויות וודאפון בבריטניה, תחת השם 'UK Uncut'. ההפגנות הראשונות הביאו לסגירתם הסימולטנית של מעל ל-12 סניפים, לרבות סניף הדגל ברחוב אוקספורד.

וודאפון הייתה מעורבת בדיכוי האלים של ההפגנות הפרו-דמוקרטיות במסגרת ההפיכה במצרים. ב-27 בינואר, וודאפון, האחראית על מרבית תשתית הטלקומוניקציה של מצרים, הפסיקה את כל שירותי הקול והמידע לאזרחים ועסקים במצרים, בהתאם להוראות שקיבלה מצד ממשלת חוסני מובארכ. הדיילי טלגרף הבריטי דיווח כי "לפעולתה של הממשלה המצרית אין תקדים בהיסטוריה של האינטרנט". מנכ"ל קבוצת וודאפון, ויטוריו קולאו, הסביר כי החברה הייתה מחויבת לפי חוק להיענות להוראות הממשלה המצרית.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:חברות תקשורת אירופאיות
קטגוריה:חברות בריטיות
קטגוריה:חברות בשווי שוק מעל 100 מיליארד דולר
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בלונדון
ערוץ האוכל

סמליל הערוץ הראשון, מ-2007 עד ל-2009
סמליל הערוץ השני, מ-2009 עד ל-2019
סמליל הערוץ השלישי, מ-2019 עד ל-2021
ערוץ האוכל הוא ערוץ ישראלי בבעלות ענני תקשורת העוסק באוכל ותזונה ומשדר קורסים וסדנאות בישול. הוא משודר באפיק 73 ב-yes הטלוויזיה בלוויין 
ובערוץ 38 ב-HOT.
==היסטוריה==
הקמת הערוץ החלה בסוף 2005, והוא עלה לשידור ביוני 2007 בהשקעה של כ-1.5 מיליון דולר. בין התכנים המשודרים בערוץ משולבים תכנים ממטבחים שונים: אסייתי, ישראלי, ביתי, גורמה, מהיר, בריא. באפייה, אירוח, ומשקאות, והם כוללים תוכניות מקור ישראליות ותוכניות רכש מהעולם. הערוץ עלה בתשלום חודשי של 10 שקלים לחודש, וגייס 25 אלף מנויים תוך 10 ימים.

בשנת 2010, בעקבות הצלחת תוכנית המציאות "מאסטר שף, הערוץ זכה לגידול במספר המנויים.

בספטמבר 2021 עלה אתר חדש לערוץ האוכל הנקרא "החיים הטובים - ערוץ האוכל". האתר מכיל מתכונים של השפים הגדולים בישראל, תוכניות מערוץ האוכל, טיפים לבישול ועוד.

== שידורי הערוץ ==
=== תוכניות מקור ישראליות ===
* קרן אגם אופה מהבית - קרן אגם
* אצל ג'קי - ג'קי אזולאי
* פשוט ג'קי - ג'קי אזולאי
* מיני שף - אביב משה
* ארוחת שבת - קובי אריאלי
* הכי טרי שיש - עומר מילר ומיכל אנסקי
*מיקי שמו אופה מהלב
*אוכל של בית - פותנה ג'אבר
*מאפים ומתוקים - מיקי שמו
*בית ספר לאפיה - אורן בקר
*פותחים שולחן עם פותנה
*אופים עם ברטלה - גלית והנס ברטלה
*בית ספר לבישול אסייתי - הילה אלפרט
* רות סירקיס מבשלת מהספרים
*ממזרח למערב - הילה אלפרט
*סופר שף - אבי ביטון
*המדריך לאפייה - קרין גורן
* בישול ביתי עכשווי - איילת לטוביץ'
* מטבח עולמי - אבי ביטון, שאול בן-אדרת
* מטבח ביתי - פסקל פרץ-רובין
* מיקי שמו עושה בית ספר 

=== תוכניות רכש מהעולם===
*הסעודות של הסטון - הסטון בלומנטל
*מסביב לעולם עם מייקל סמית
*אדם אוכל את אמריקה - אדם ריצ'מן
*מאסטר שף (בגרסה הבריטית המקורית)
*סופי דאהל מבשלת
*בואו לאכול איתי
*מטבחי הגיהנום

== ספר ==
*במטבח עם ערוץ האוכל עורך: משה סגל (מנהל ערוץ האוכל), 2008 בהוצאת ערוץ האוכל.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.xnet.co.il/vod/home/0,14716,L-3646,00.html תוכניות ערוץ האוכל], באתר Xnet
* 
== הערות שוליים ==

אוכל
חרישה

החריש העמוק הראשון באדמות [[בית חנן 1929]]
חרישה בעזרת סוסים מבויתים, 2004
חרישה בטרקטור
ציור מ[[מצרים העתיקה של חריש מקברו של Sennedjem בדיר אל-מדינה]]
שעת חריש, דף לוח חודש [[אוקטובר מאת "אמן הצללים" בלוח השנה שבספר השעות "השעות העשירות מאוד של דוכס ברי"]]
חרישה היא פעולה חקלאית שנעשית בעזרת מחרשה ומשמשת כשלב הראשון בעיבודי היסוד במטרה להגיע בסוף התהליך למצע זריעה. החרישה משפיעה על תכולת הקרקע, ועל הימצאותם של בעלי חיים, צמחים ואבנים. לפני המהפכה התעשייתית בוצע חריש על ידי שימוש בבהמות עבודה כמו: חמור, סוס ושור. החרישה היא פעולה קשה, ובחקלאות המודרנית נדרשים טרקטורים חזקים לשם ביצועה.

נִיר הוא כינוי לשדה שנחרש, לעיתים מדובר על התלם הנחרש.
==חרישה בהיסטוריה==
במהלך ההיסטוריה האנושית חלה ההתקדמות הטכנולוגית בעבודת אדמה זו. בתקופות קדומות חרשו בכוח בני אדם, ובהמות, שהיו גוררות את כלי החרישה, ועם התפתחות הטכנולוגיה השתמשו בכוח המנוע, כגון בטרקטור.

==ראו גם==
* לא תחרוש בשור ובחמור יחדו
* מלאכת חורש

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעולות חקלאיות
אלון הוכדורף

אלון הוכדורף (נולד ברומא איטליה ב-15 בדצמבר 1961) איש עסקים ישראלי בתחום הפרסום. כמו כן, היה ספורטאי וראש ההתאחדות לכדורמים בישראל.

== ביוגרפיה ==
אלון הוכדורף, נולד ברומא, איטליה. בשנת 1972 עלה לישראל, ושנה לאחר מכן הצטרף כשחיין לאגודת ברית מכבים עתיד. בשנת 1975 החל ללמוד בתיכון אהל שם רמת גן, ונבחר לשמש כיושב ראש מועצת התלמידים. בשנת 1977 זומן לנבחרת הנוער של ישראל בכדורמים, בנוסף שיחק בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. בסיום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת כמפקד ספינה בחיל הים. ב-1983 כשחקן מכבי תל אביב, זומן להצטרף לסגל הבוגרים של נבחרת ישראל בכדורמים ובמסגרת זאת השתתף בטורנירים בינלאומיים.

בשנת 1983 החל את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת סן-חוזה סטייט שבקליפורניה, עם התמחות בפרסום ומלגה במשרד הפרסום הבינלאומי "מקאן אריקסון". את לימודי התואר הראשון סיים בהצטיינות יתרה בשנת 1986. ב 1987–1988 גר הוכדורף בסידני אוסטרליה, שם גם סיים את לימודי התואר השני במנהל עסקים, עם דגש על שיווק באוניברסיטת סידני שבאוסטרליה.

===קריירה בענף הפרסום===
בשנים 1989–1990 עבד הוכדורף כתקציבאי בחברת הפרסום "Ogilvy & Mather" בסידני, אוסטרליה, עבור החברות פרוקטר אנד גמבל וקוואנטס. בשנת 1991 עבר ללונדון שם עבד כתקציבאי בחברת הפרסום Saatchi & Saatchi כשנה. אחר כך חזר לישראל ועבד במשרד הפרסום "טמיר כהן" שהיה בניהול דודו. בסוף שנת 1993 חזר ללונדון לעבוד ב"Saatchi & Saatchi". בשנת 1996 קודם למנהל מחלקת התקציבים.

בשנת 2000 הצטרף כסמנכ"ל בכיר וכיו"ר חברת "מקאן היי-טק", חברת בת של "מקאן-אריקסון ישראל", מקבוצת "מקאן אריקסון העולמית". בשנים 2001–2012 אלון כיהן כמנכ"ל "זניט אופטי מדיה ישראל" וכיו"ר של Saatchi Interactive.

בשנת 2006 מניות בפורטל הספורט "ONE".

בשנת 2015 נכנס כשותף בסניף שפתחה חברת "M&C Saatchi" בישראל. ביוני 2020 עברו עובדי Saatchi & Saatchi לשבת במשרדי חברת הפרסום יהושע TBWA.

===פעילות ציבורית===
בשנת 2013 הוזמן להצטרף כחבר מן המניין במליאת הוועד האולימפי הישראלי (Israeli Olympic Committee) ביוני 2013 נבחר לכהן כ-יו"ר איגוד הכדורמים בישראל, מכון וינגייט תפקיד ממנו פרש בתחילת 2015. משנת 2012 מגיש את פינת השיווק בתוכנית הטלוויזיה ״ספורט ביזנס״ בערוץ ONE 50. ב-2013 הצטרף לצוות הכתבים של מגזין סיגאר.

שימש מרצה אורח בתחום הפרסום והמדיה - באוניברסיטאות שונות, לרבות אוניברסיטת קיימברידג', האוניברסיטה העברית בירושלים, המרכז הבינתחומי, ועוד.

זכה 3 פעמים במדליית AME שמוענקת במסגרת הניו-יורק פסטיבל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* - ריאיון

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי איטליה
קטגוריה:בוגרי בית הספר אהל שם
קטגוריה:שחקני כדורמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
מד קידמה אמין

מד קידמה אמין (מק"א) (באנגלית Genuine Progress Indicator או GPI) הוא מדד חליפי לצמיחה כלכלית הנועד לשמש כאלטרנטיבה לשימוש בתוצר מקומי גולמי (תמ"ג). 

מד הקידמה האמין נועד למדוד באופן כולל יותר את האיתנות הכלכלית של אומה על ידי כך שהוא משקלל את ההיבטים הסביבתיים והחברתיים שאינם באים לידי ביטוי בתמ"ג. לדוגמה, רמת המק"א הנמדדת עלולה לרדת כתוצאה מעלייה בשיעור העוני. מק"א מקדם את השאיפה להפחתת זיהום הסביבה על ידי כך שהוא מתחשב ברמות הזיהום, קיימות וההשפעות ארוכות הטווח של נזקים סביבתיים. לדוגמה, בעוד שיצירת זיהום עקב ייצור מגדילה את התמ"ג ואחר כך הפעילות לניקוי הזיהום מגדילה שוב את התמ"ג, המק"א יתחשב מראש בעלות ניקיון הזיהום ויפחית אותה מראש מהעלייה הצפויה בתוצר.

==קישורים חיצוניים==
* [http://ecowiki.org.il/wiki/%D7%9E%D7%93_%D7%A7%D7%99%D7%93%D7%9E%D7%94_%D7%90%D7%9E%D7%99%D7%9F מד קידמה אמין] באתר אקו-ויקי
* [https://web.archive.org/web/20121002073815/http://www.green-israel.media-sb.co.il/%D7%9E%D7%93%D7%93-%D7%A7%D7%99%D7%93%D7%9E%D7%94-%D7%90%D7%9E%D7%99%D7%9F.htm מד קידמה אמין], באתר כלכלת המחר

קידמה
ג'יימס מדיו

ג'יימס מדיו (אנגלית: James Madio; נולד ב-22 בנובמבר 1975) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. התפרסם בזכות תפקידו סרט "יומן נעורים" ובסדרה "אחים לנשק".

==ביוגרפיה== 
מדיו נולד ברובע הברונקס שבניו יורק.

ב-1992 הופיע בתפקיד קטן בדרמה הקומית "גיבור" וב-1995 התפרסם לצידם של לאונרדו די קפריו ומארק וולברג בדרמת הנעורים "יומן נעורים", בתור פדרו חברם הקטין הסוחר בסמים.

ב-2001 השתתף בסדרת המלחמה המופתית של סטיבן ספילברג וטום הנקס "אחים לנשק", בסדרה שיחק בתפקיד החייל פרנק פרקונטה מפלוגה ה', רגימנט 506, הדיוויזיה המוטסת ה-101. על מנת להיכנס לדמות, נפגש מדיו עם פרקונטה וקיבל ממנו עצות ופרטים אישיים. ב-2003 שיחק בסדרת הדרמה המשפטית "עליונות בקווינס", בתפקיד מייק פאוול, עוזר משפטי.

בשנת 2023 לוהק לדמות לא ידועה למיני-סדרה "הפינגווין" אשר תשודר במהלך 2024 ברשת HBO Max. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=4Zq2WMxOhz0 ראיון עם מדיו], יוטיוב, 7.2.2023.

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
יצחק מאיר השיל (קופיטשניץ)

רבי יצחק מאיר העשיל (כ"א בכסלו תרכ"ב,24 בנובמבר 1861 - א' בתשרי תרצ"ו, 28 בספטמבר 1935) היה אבי חסידות קופיטשניץ.

==תולדותיו==

נולד בזינקוב לרבי אברהם יהושע העשל ממז'יבוז', דור רביעי ל"אוהב ישראל" מאפטא, וללאה רחל בת רבי שלום יוסף פרידמן מסדיגורה. נישא לגיטל בתו של רבי מרדכי שרגא פרידמן מהוסיאטין. התגורר בהוסיאטין ליד חמיו. בשנת תרמ"א, מעט לאחר נישואיו, נפטר אביו והחסידים רצו למנותו לרבי, אך הוא סירב והמשיך לגור בחצרו של חמיו.

בשנת תרנ"ד, לאחר פטירתו של חמיו פנו אליו מעיירות שונות לשמש כרבם, והוא שאל את דודו - רבו רבי דוד משה פרידמן מצ'ורטקוב מאיזה עיירה לקבל את המינוי, הרבי הטיל גורל, וכשיצא הפתק "קופיטשניץ" אמר הרבי "מזל טוב קופיטשניצער רבי". 

במלחמת העולם הראשונה, נמלט עם משפחתו לווינה כרוב אדמו"רי רוז'ין, עקב פחדם מהשלטון הרוסי, ונשאר בה עד לפטירתו ביום ראשון של ראש השנה תרצ"ו. נקבר בווינה.

==משפחתו==
ילדיו:
* הרב אברהם יהושע ממלא מקומו באדמו"רות
* הרב משה. נרצח בשואה במחנה בוכנוולד. (י' חשוון הת"ש)

* הרב שלום יוסף (ה' בחשוון תרנ"ד - י"ד בטבת תשל"ו)
* הרב מרדכי שרגא ( - כ"ד בתמוז תשי"ח), חתן קרוב משפחתו רבי ישראל פרידמן מבויאן-לייפציג. נפטר ללא ילדים
* בלומא רייזיל ( - ו' באייר תשי"ח), אשת רבי אברהם יעקב פרידמן, ה"אביר יעקב" מסדיגורה - תל אביב
* חוה ( - ג' אדר ב' תשי"ד), אשת רבי אליעזר הגר, ה"דמשק אליעזר" מויז'ניץ
* מרים, אשת רבי אברהם יהושע השיל ממז'יבוז'-טרניפול. נרצחה עם בעלה בשואה

==קישורים חיצוניים==
* 

יצחק מאיר העשיל
קטגוריה:וינה: רבנים
קטגוריה:משפחת השיל
קטגוריה:יהודים הקבורים בווינה
קטגוריה:נפטרים ב-1935
תותי פרוטי

תוּתִי פְרוּטי (מאיטלקית: Tutti i frutti, 'כל הפירות') הוא ממתק צבעוני המכיל סוגים רבים ושונים של פירות (בדרך כלל מסוכרים) או תמצית טעם מלאכותית המדמה את הטעם של השילוב של פירות שונים. לרוב הוא משמש כדי ליצור את הטעם של גלידת תותי פרוטי וגם מסטיק.

הפירות המשמשים ליצירת גלידת תותי פרוטי כוללים ביניהם דובדבנים, צימוקים ואננס ולעיתים קרובות מתווספים גם האגוזים. בהולנד תותי פרוטי מתייחס ללפתן של פירות יבשים המוגשים כקינוח, או כתוספת למנת בשר. בבלגיה תותי-פרוטי מתייחס למנה אחרונה. 

בארצות הברית תותי פרוטי מתייחס לעיתים גם לפירות המושרים עם ברנדי או משקאות חריפים אחרים או גם לפירות המותססים יחד עם נוזל המכיל סוכר ושמרים.

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:מאכלי פירות
קטגוריה:קינוחים
יורם (שיר)

"יורם" הוא שיר עברי שנכתב על ידי עלי מוהר והולחן על ידי יהודה פוליקר.

השיר נכתב על יורם ביאלר, חברו לנשק של עלי מוהר. ביאלר נולד ב-22 במרץ 1948 בתל אביב, למד בבית הספר היסודי יהודה הלוי ובתיכון חדש, והצטיין בלימודיו שם. בתיכון הכיר את כותב השיר, עלי מוהר. ביאלר היה חניך תנועת השומר הצעיר. עם סיום לימודיו גויס לצה"ל, בספטמבר 1966, ושירת ביחידת נח"ל מוצנח לצד מוהר; הם הפכו לחברים. ביום הזיכרון לחללי צה"ל, ד' באייר, 22 באפריל 1969, נפגע ביאלר במהלך היתקלות בחולייה מצרית בתעלת סואץ ונהרג.

השיר נכתב כ-17 שנה לאחר מותו של יורם ביאלר, על ידי עלי מוהר. מוהר טען כי השיר אינו דיבור אל "יורם המת" אלא דווקא אל "יורם החי", ועל כן הדיבור הישיר שבשיר. בשיר מדבר מוהר על השכחה, ועל כך שהזמן מקל על הכאב למרות שלפעמים הכאב חוזר. בנוסף מוהר מעלה "טענות" כלפי חברו (על פי דברי מוהר בריאיון עם יולי תמיר).

השיר בוצע על ידי גידי גוב ונכלל באלבומו "דרך ארץ" אשר יצא לאור בשנת 1987. מוהר הסתייג מהעיבוד הרוקיסטי שהעניק לואי להב לשיר, ופרסם טור בעיתון "העיר" בשם "שיר הולך לעיבוד". בהמשך הקליט גוב את השיר פעם נוספת, בעיבוד שקט, שהופיע באלבום האוסף שלל שיריו. כמו כן, בוצע השיר על ידי יהודה פוליקר, מלחין השיר, ונכלל באלבומו "פחות אבל כואב" אשר יצא לאור בשנת 1990.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20130927194453/http://yoram.org.il/media/zikaron/Interview%20Eli%20Mohar%201.wmv ריאיון עם יולי תמיר על כתיבת השיר "יורם"], באתר הזיכרון ליורם ביאלר
* 

קטגוריה:שירי 1987
קטגוריה:שירי גידי גוב
קטגוריה:שירי יהודה פוליקר
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עלי מוהר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יהודה פוליקר
קטגוריה:שירי זיכרון חללי מערכות ישראל
פירות מסוכרים

פירות מסוכרים ב[[לה בוקריה, ברצלונה.]]
פירות מסוכרים הם פירות או קליפות פרי, בדרך כלל חתוכים לפיסות קטנות, המושרים בסירופ סוכר חם אשר בסופו של דבר הופך למעטה השומר את הלחות וגם כמשמר. הפירות המסוכרים נפוצים בעיקר כחטיף בפני עצמו בתעשיית ממתקי הגומי, אך משמשים גם כתוספת לעוגות, מאפים וממתקים שונים. תהליך השימור יכול להתמשך על פני מספר ימים ועד חודשים, תלוי בסוג וגודל הפרי.

התהליך הממושך של השריית הפירות בסירופ הוא סוג של שימור מזון מכיוון שהסוכר הופך את הפרי להיות רווי בסוכר ומונע צמיחה של מיקרואורגניזמים הודות ללחץ האוסמוטי השלילי שהוא יוצר.

סוגי פירות מסוכרים נפוצים הם דובדבנים, אננס וג'ינג'ר. קליפות מסוכרות נפוצות הם אתרוג ותפוז. ערמונים מסוכרים (Marron glacé) הוא מסוגי הפירות המסוכרים היקרים ביותר.

המתכונים ליצירת הפירות המסוכרים משתנים מאזור לאזור, אך העיקרון הכללי נשמר: הרתחת הפירות, השריה רצופה של כמה שבועות בתוך סירופ סוכר ולאחר מכן ייבוש כל הנוזלים.

==היסטוריה==
קליפות הדרים מסוכרות.
שימור מזון באמצעות שימוש בסוכרים (כמו סירופ תמרים או דבש) ידועים עוד בתרבויות העתיקות של סין ומסופוטמיה. לעיתים זו הייתה צורת השימור היחידה שידעו: הרומאים הקדמוניים שימרו אפילו דגים בדבש. אפיסיוס שחיבר את ספר הבישול הרומאי הדגים כיצד לשמר פירות בתירוש ענבים מרוכז.

צורת השימור בסוכר של ימינו החלה אצל הערבים, אשר הגישו באירועים פירות הדר וורדים מסוכרים. עם ההשתלטות הערבית על חלקים של דרום אירופה עשה השימור בסוכר את דרכו על המערב. התיעודים הראשונים של שימוש בפירות מסוכרים מתוארכים אל המאה ה-16. באותה תקופה התייחסו אל הפירות המסוכרים כאל תבלינים. באיטליה הם הפכו למרכיבי מפתח של כמה מהממתקים היותר מפורסמים של המסורת הקולינרית שלה: ביניהם כיכר הלחם של מילאנו וקסאטה סיצ'יליאנה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממתקים
קטגוריה:מאכלי פירות
קטגוריה:מגדנאות
Lioness: Hidden Treasures

Lioness: Hidden Treasures (בעברית: לביאה: אוצרות חבויים) הוא אלבום האוסף הראשון של זמרת הג'אז היהודיה-אנגליה איימי ויינהאוס שיצא לאור לאחר מותה ב־2 בדצמבר 2011.

האלבום כולל את הסינגל הראשון, "Body and Soul", בשיתוף טוני בנט. האלבום יכלול גם סינגל שני שיצא לאור לאחר מותה, "Our Day Will Come".

== רקע ==
ב-31 באוקטובר 2011, הודיעו באתר הרשמי של איימי ויינהאוס על יציאתו של אלבום אוסף, כך גם פרסמו את תמונת העטיפה ואת רשימת השירים.
המפיקים רמי סלאם ומארק רונסון שיתפו פעולה יחד, בהסכמה משותפת של משפחת ויינהאוס. רמי הגיב על הפרויקט: 
ציטוט נוסף של רמי סלאם על אלבומה של איימי: 

== רשימת רצועות ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!בריטניה (BPI)<ref></ref>
|פלטינה 3×
|900,000<small></small>
|-
| colspan="3" |<small> מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* איתי קדוסי, [http://maamul.sapir.ac.il/2011/12/15/אוצר-חבוי-כותרת-זמנית/ זה שיר פרידה], באתר מעמול, 15 בדצמבר 2011

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי אוסף של איימי ויינהאוס
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מארק רונסון
קטגוריה:אלבומי אוסף שהתפרסמו לאחר מות מבצעיהם
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי חברת איילנד רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת יוניברסל ריפבליק רקורדס
דן אונגרישר

הרב דן אונגרישר (כ"ב בטבת תרפ"ח, 15 בינואר 1928 - ג' בחשוון תשע"ב, 31 באוקטובר 2011) היה ראש ישיבת בית מדרש עליון במונסי שבניו יורק.

==תולדותיו==
נולד בווינה ליוכבד וירחמיאל אונגרישר, חסיד קופיטשניץ. לפני מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית ולמד בישיבת תורה ודעת. היה מתלמידיו הקרובים של ראש הישיבה הרב שלמה היימן אשר אף הפקיד בידיו את כתביו.

בשנת תש"ו נישא לאסתר, בת הרב ראובן גרוזובסקי, שעמד בראשות ישיבות תורה ודעת ובית מדרש עליון. את הצעת השידוך הציע רבו הרב היימן. בשנת תשי"א, לאחר שהרב גרוזובסקי חלה, החל הרב אונגרישר במסירת שיעורים לאברכי הכולל של בית מדרש עליון. בשנת תשי"ז מונה רשמית לראש הישיבה, ומאז עמד בראשה במשך חמישים וחמש שנה. עמל על כתבי חותנו והוציא לאור שלושה כרכים של "שיעורי ר' ראובן".

בשנת תשנ"ח הקים את ישיבת בית מדרש עליון בבני ברק, בראשה העמיד את בנו הרב ירחמיאל אונגרישר. היה מרבה לבקר בישראל ולמסור שיעורים בישיבה.

הובא לקבורה בארץ ישראל, בהר המנוחות בירושלים.

בקיץ תשע"ו הוקמה בבני ברק ישיבה על שמו "נחלת דן", ישיבת בת של בית מדרש עליון בישראל המיועדת לבני עדות המזרח.

==משפחתו==
בניו:
* הרב ירחמיאל - ראש ישיבת בית מדרש עליון בבני ברק (חתנו של הרב ראובן יוסף גרשונוביץ)
* הרב ברוך דב - מחברי קהילת אמונת ישראל
* הרב שמשון - משגיח בישיבת בית מדרש עליון במונסי
* בנו הרב רפאל ברוך נפטר בחייו.
חתניו:
* הרב ישראל פאלק סוויאטיצקי - ראש ישיבת בית מדרש עליון במונסי
* הרב איסר יהודה מלין - ראש ישיבת "כנסת יהודה" בירושלים
* הרב חיים אלעזר הנדלר - ר"מ בישיבה בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.jdn.co.il/?p=9873 הגר"ד אונגרישר בשנותיו האחרונות - גלריה], באתר JDN
* [http://www.jdn.co.il/?p=9831 כשגדולי ישראל באו להוקיר את רבי דן], באתר JDN
* [http://www.jdn.co.il/?p=9932 הראיון האחרון של ראש הישיבה הגר"ד אונגרישר זצ"ל], באתר JDN
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
עוגת שיש

עוגת שיש היא עוגה בעלת מראה מפוספס או מנומר, המושג על ידי עירוב של בלילה בהירה (לרוב בטעם וניל) יחד עם בלילה כהה (לרוב עם קקאו).

== היסטוריה ==
בסוף המאה התשע עשרה בגרמניה, נהגה רעיון לערבב שני בצקים יחד לאפיית "מרמוקוכן" (מגרמנית marmokuchen). מהגרים גרמנים הביאו את העוגה לארצות הברית, שם נקראה harlequin cake וצורתה הייתה לוח שחמט. במרכיבי העוגה היו תבלינים ומולסה. ב-11 באוגוסט 2019 ג'ון אוליבר הכין בתוכניתו,השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר,את עוגת השיש הגדולה ביותר בעולם שטחה 180 מ"ר.

==קישורים חיצוניים==

שיש
גרלין

גרלין (אנגלית: Ghrelin) הוא הורמון פפטידי בן 28 חומצות אמינו, שנמצא ביונקים, עופות, זוחלים ודגים. משמעות השם הוא מהיותו משחרר (relin) הורמון גדילה (GH). ההורמון נתגלה בשנת 1999 כסובסטרט לרצפטור GHSR, שהיה ידוע כגורם לשחרור הורמון גדילה, אך הופעל עד אז על ידי הקסטרופין, שהוא חומר סינתטי.
הכמות הגדולה ביותר של ההורמון מיוצרת בקיבה, ובאדם - בתאי P/D1, אך נמצא גם במוח- בהיפותלמוס ובהיפוקמפוס, בגונדות, בלבלב ועוד. ההורמון מתפקד הן באופן פראקריני, הן באופן אנדוקריני. 

לאחר חיתוך הפפטיד מתבצע עיבוד, הכולל למשל, חיבור של חומצת שומן לאחת מחומצות האמינו.

השפעות הגרלין, מלבד הפרשת הורמון הגדילה, קשורות לתיאבון, לספיגת מזון בעיכול, שינה ועוד השפעות שנחקרות.

מחקר ישראלי מצא כי חשיפה לשמש מעלה את ריכוז הגרלין ואת התיאבון אצל גברים, אך לא אצל נשים. התיאבון היה גבוה ב-22% באוגוסט לעומת ינואר. לטענת החוקרים, החשיפה לשמש מפעילה חלבון בשם p53, שגורם להפרשה מוגברת של גרלין. משערים שאצל נשים, הורמון האסטרוגן מעכב את התהליך. בנוסף נטען, כי גרלין הוא בעל תכונות אנטי-דלקתיות ומאט שחיקה של שרירי הלב. כמו כן הוא מגביר את הרגישות לאינסולין בחולי מחלות מטבוליות.

נמצא כי ההורמון אובסטטין, אשר לו השפעות הפוכות על התיאבון, נוצר מאותו הגן של הגרלין, המייצר פפטיד ארוך, שנחתך לשני ההורמונים.
ההורמון לפטין נחשב כאנטגוניסט לגרלין, לפחות בנוגע לתיאבון.

==גרלין רצפטור==
הקולטן GHSR הוא החלבון המשמש כרצפטור לגרלין. הוא חוצה את ממברנת התא 7 פעמים, והוא מצומד לחלבון G. לגן יש גם צורת שחלוף אלטרנטיבי אשר פעילותו הביולוגית איננה ברורה.
הרצף הגנטי של הקולטן שמור יחסית באבולוציה, והשוני בין מינים שונים איננו גדול יחסית.

==קישורים חיצוניים==

* Parikh et al, [https://www.nature.com/articles/s42255-022-00587-9 Food-seeking behavior is triggered by skin ultraviolet exposure in males], Nature Metabolism, July 11 2022
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הורמונים
מרדכי הכהן (מקובל)

רבי מרדכי הכהן (מכונה בעל הש"ך על התורה) (חי במפנה המאות ה-16 - ה-17) היה מקובל ומחבר הספר שפתי כהן על התורה. התגורר בצפת, ולמד שם מפי רבי ישראל די קוריאל. בהמשך גורש ונדד לארם צובא.

ספרו, "שפתי כהן", הוא פירוש לתורה על דרך רמז וסוד. הספר נדפס בוונציה בשנת ה'שס"ה (1605), בחיי המחבר, ומאז נדפס במספר מהדורות נוספות. דברים מספרו מובאים עשרות פעמים בספרי הרב חיד"א (בהדגשה "הרב שפתי כהן על התורה", כדי להבחין בינו לבין שפתי כהן על השולחן ערוך).

== קישורים חיצוניים ==	
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-16
אן פריו

אן פריו (בצרפתית: Anne Parillaud; נולדה ב-6 במאי 1960) היא שחקנית קולנוע צרפתייה. זוכת פרס סזאר על הופעתה במותחן הפעולה הצרפתי "ניקיטה".

==ביוגרפיה==
פריו נולדה בפריז. ב-1989 התגלתה לראשונה לצידם של גדולי שחקני איטליה מרצ'לו מסטרויאני ומאסימו טרואיזי בסרט "מה השעה?".
התפרסמה בצרפת ובעולם בשנת 1990 במותחן הפעולה של לוק בסון "ניקיטה", בו שיחקה בתור הרוצחת השכירה ניקיטה, בתפקיד עליו זכתה בפרס סזאר.
לאחר הצלחתה בצרפת נסעה פריו לנסות את מזלה בתעשייה ההוליוודית.
ב-1992 שיחקה בסרט הערפדים "בלאדי מרי" בתור הערפדית המודרנית מרי.
ב-1998 שיחקה בדרמה התקופתית המבוססת על המיתוס "האיש במסכת הברזל" בתפקיד הדוכסית אן מאוסטריה.
ב-2004 השתתפה בסרטו של עמוס גיתאי "הארץ המובטחת".

לפריו בת מנישואיה הקצרים לבמאי והמפיק לוק בסון ושני בנים ממערכת היחסים שלה עם המפיק מארק אלן.
הייתה נשואה במשך חמש שנים למלחין הצרפתי ז'אן מישל ז'אר.

== פילמוגרפיה ==
* מלון חופשה (1978)
* מה השעה? (1989)
* ניקיטה (1990)
* בלאדי מרי (1992)
* מפת הלב האנושי (1993)
* שבוע ימים של טירוף חושים (1994)
* הגורל בכוכבים (1995)
* נערה מתה (1996)
* האיש במסכת הברזל (1998)
* תמונה מנופצת (1998)
* אחד על 4 (1999)
* סקס זה קומדיה (2002)
* הארץ המובטחת (2010)
* הגברת האחרונה (2007)
* התעלול שבסדין (2010)
* חובו של היום ללילה (2012)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:זוכות פרס סזאר
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1960
קארין כהן

קארין כהן (ידועה בשם ליידי קייסי) (נולדה ב-19 ביוני 1987) היא דוגמנית, שחקנית ושדרנית רדיו ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה בשם קארין אבישג כהן בעפולה, ישראל. בוגרת מסלול מצטיינים בתיכון אורט עפולה.

== קריירה ==
ב-2007 השתתפה כהן בתוכנית המציאות "הדוגמניות" בערוץ 10 והגיעה למקום השמיני מתוך 12 המתמודדות. כהן, העוסקת בדוגמנות עבור חברות אופנה שונות, בהמשך זכתה כהן בתואר "הישראלית הסקסית" לשנת 2010 וגברה על בר רפאלי, מורן אטיאס ועדי הימלבלוי בהצבעה שנערכה בקרב גולשי אתר mako.

כהן לקחה חלק בתוכנית "וייפאאוט ישראל" של ערוץ 10 ב-2011. כמו כן, היא הגישה לצדו של זוהר ישראל את תוכנית הרדיו "תחת שמי ים התיכון" ברדיו לב המדינה. כהן בנוסף הגישה פינה קבועה בתוכנית הבוקר של דנה רון, "הבוקר של דנה" בערוץ 2.

במסגרת עיסוקה כדוגמנית כיכבה כהן בקמפיינים רבים. בשנת 2011 הצטלמה לקמפיין עבור בושם הגברים "זיפו". בשנת 2012 הצטלמה כפרזנטורית לרשת נעלי "ג'וזף", וכן שימשה כפרזנטורית של שמלות כלה עבור המעצבת שלומית אזרד. באותה שנה הצטלמה למסע פרסום עבור קולקציית בגדי ים של רשת האופנה הישראלית "H&O".

בשנת 2013 השתתפה כהן כנמתחת ב"אמבוש" תוכנית המתיחות של עופר שכטר בערוץ 10, השתתפה בעונה השלישית של תוכנית השידוכים "דייט בחשיכה" בערוץ 2, וכן השתתפה יחד עם רוסלנה רודינה בשעשועון "כלוב הזהב" בערוץ 2 של רשת. במהלך אותה שנה, החלה לשחק בתפקיד ראשי בהצגת הילדים "הנסיכה קארין ותפוח הקסם" שעלתה בתיאטרון עתיד בהיר. בנוסף באותה שנה, שימשה כהן כפרזנטורית לצדה של רוסלנה רודינה, עבור קולקציית בגדי הקיץ של חברת האופנה "קלאב אופנה", וכן שימשה כפרזנטורית לבגדי ים עבור רשת האופנה "אקספוז". לאחר מכן, השתתפה כשופטת בשעשועון "תצחיק אותי" בערוץ 24.

ב-2014 שיחקה את שולי בסדרה "רמזור" בערוץ 2. בנוסף ב-2014, השתתפה בסדרת הדוקו-ריאליטי "בוליווד" של yes לצד גלית גיאת, עידן יניב, איציק כהן ואחרים.

נכון ל-2016, כהן מנהלת עסק לקוסמטיקה בבעלותה בארצות הברית.

==חיים אישיים==
בשנים 2010–2011 הייתה נשואה לשחקן נירו לוי.

מאז 2015 היא מתגוררת בלוס אנג'לס שבארצות הברית עם בן זוגה, אבי רון, והיא אם לשתי בנות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.mako.co.il/entertainment-celebs/local/Article-3278233a9a45331006.htm&sCh=3d385dd2dd5d4110&pId=237936823 עכשיו זה סופי: קארין כהן ונירו לוי גרושים], באתר mako
* 
* אורית מרלין-רוזנצוייג, [http://www.xnet.co.il/laisha/articles/0,14961,L-3091616,00.html קארין כהן: "הייתי בטוחה שאני וניר זה לנצח"], באתר Xnet, 4 בדצמבר 2011
* מיקי לוין, [http://www.nrg.co.il/online/7/ART2/328/075.html גרושתנו: ריאיון עם קארין כהן], באתר מעריב nrg, 19 בינואר 2012
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:מתחרות הדוגמניות
קטגוריה:משתתפי וייפאאוט ישראל
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל רדיו לב המדינה
קטגוריה:שחקניות ישראליות
קטגוריה:שחקנים ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:פרזנטוריות ישראליות
קטגוריה:פרזנטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אורט עפולה
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
מוריאל ברברי

מוריאל ברברי (בצרפתית: Muriel Barbery; נולדה ב-28 במאי 1969) היא סופרת צרפתייה ופרופסור לפילוסופיה, עטורת פרסים על יצירותיה.

==ביוגרפיה==
מוריאל ברברי נולדה בקזבלנקה שבמרוקו, ובהיותה בת חודשיים עברה עם הוריה לצרפת. למדה בתיכון לקנאל, התחילה ללמוד ב-The École Normale Supérieure Lettres et Sciences Humaines ב-1990 וקיבלה agrégation בפילוסופיה ב-1993. אחר-כך היא לימדה באוניברסיטת בורגון, בתיכון ובמכון להכשרת מורים בסן־לו.

== קריירה מקצועית ==
=== אלגנטיות של קיפוד ===
הרומן פרי עטה, "אלגנטיות של קיפוד", היה רב-מכר בצרפת במשך 30 שבועות ברציפות, והודפס מחדש 50 פעמים. עד למאי 2008, הוא מכר למעלה ממיליון עותקים. הרומן מספר על הדיירים בבניין מגורים קטן בפריז, ובמיוחד בשוערת האינטלקטואלית שלו, רנה, ובדייר יפני. היא ופאלומה, בת האחת עשרה האינטלקטואלית מאחת המשפחות בבניין, מספרות את הסיפור לסירוגין. הספר הוסרט ב-2009. רנה גם מופיעה בקצרה ברומן הראשון של ברברי, Une Gourmandise.

==פרסים בהם זכתה==
עבור ספרה Une gourmandise
* 2000 - Prix du Meilleur livre de Littérature gourmande
* 2001 - פרס בכחוס-BSN

עבור ספרה אלגנטיות של קיפוד
* 2006 - פרס ז'ורז' ברסנס
* 2007 - פרס רוטרי הבינלאומי
* 2007 - הפרס הספרותי מטעם התאחדות חנויות הספרים הצרפתית 
* 2007 - פרס הספריות
* 2007 - "פרס וִיוְר לִיבְר מטעם מועדון/אגודת הקוראים של ואל ד'יזר (רואן)
* 2007 - פרס הספרות של פסטיבל הסטודנטים באוניברסיטת דרום ברטאן
* 2007 - פרס הספרות של העיר קאן

==ספרים ותרגומים==
<div style="direction: ltr;">
* Une Gourmandise, Gallimard, 2000.
* L'Élégance du hérisson, Gallimard, 2006.
</div>
* ראה אור בעברית בשם אלגנטיות של קיפוד, תרגמה: שרון פרמינגר, הוצאת כתר 2009.
* חיי השדונים, תרגמה: לי עברון, הוצאת כתר, 2017.
*ורד אחד, תרגמה: לי עברון, הוצאת כתר, 2021<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

על כתביה:
* דן לחמן, [http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-2886.htm על אלגנטיות של קיפוד], באתר אימגו, 17 ביוני 2009
* סיגל ריבה, [http://www.mako.co.il/news-columns/Article-03176ff6ae3d121004.htm ביקורת ספר: אלגנטיות של קיפוד / מוריאל ברברי], חדשות 2, 12 ביוני 2009
* יותם שווימר, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART1/889/718.html אלגנטיות של קיפוד: רומן עשיר ויפה], nrg מעריב, 14 במאי 2009
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות צרפתיות
קטגוריה:פילוסופיות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1969
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1969
חגי ברגמן

חגי ברגמן (נולד ב-1952 בתל אביב) הוא חוקר מוח ורופא ישראלי, המכהן כפרופסור באוניברסיטה העברית. ברגמן נודע בעיקר בזכות עבודתו בחקר מחלת פרקינסון ובטיפולה, בין היתר בפיתוח טיפול הנודע בשם גירוי מוחי עמוק. חתן פרס ישראל לשנת ה'תשפ"ד (2024).

==קריירה==
ברגמן סיים את לימודי הרפואה בטכניון ב-1984 ולא המשיך להתמחות כמקובל, ולאחר פוסט דוקטורט ראשון באוניברסיטה העברית בהנחייתו של משה אבלס יצא לפוסט דוקטורט שני בבולטימור. מונה למרצה באוניברסיטה העברית ב-1990. בעבודתו ניצל את הידע על אודות הבסיס העצבי למחלת פרקינסון - העדר דופמין בשל כשל בחומר השחור המהווה חלק מהגרעינים הבזליים ובעיקר הבנת המאזן הדופמינרגי של אלו, כדי לבצע הפחתה בפעילות המוגברת של הגרעין התת-תלמי. עבודה זו הביאה לטיפול בחולים על ידי גרייה חשמלית של גרעין זה באמצעות אלקטרודה קבועה. טיפול זה גורם להפסקת התסמינים של המחלה כאקינזיה, ברדיקינזיה ורעד, ובוצע עד היום במעל 250,000 חולים ברחבי העולם.

במסגרת עבודתו פרסם את מחקריו בערוצי תקשורת שונים ובכתבי עת מדעיים ובינלאומיים<ref></ref>

== פרסים ומענקים ==
* פרס רפפורט למצוינות בתחום המחקר הביו-רפואי לשנת 2013.
* פרס רוטשילד לשנת 2016.
* פרס בלומברג קק"ל למדען המצטיין 2017<ref></ref>
* פרס אופזיין לחקר הפרקינסון ממרכז אדמונד ולילי ספרא למדעי המוח והפקולטה לרפואה 2021 יחד עם ד"ר אבנר טלר<ref></ref>.
* מענק מחקר מהקרן הלאומית למדע, לקידום מחקר על הקשר בין הפרעות שינה לבין מחלות ניורולוגיות, כגון פרקינסון (האוניברסיטה העברית) 2022.
* ב-28 במרץ 2024 הוכרז כזוכה בפרס ישראל לשנת 2024 בחקר מדעי החיים.

== חיים אישיים ==
נשוי לרויטל ואב לארבעה, עם שבעה נכדים ומתגורר בירושלים

==קישורים חיצוניים==

* [http://basalganglia.huji.ac.il/hagai_bergman.htm חגי ברגמן], באתר המעבדה לחקר הגרעינים הבזליים
* [https://web.archive.org/web/20160409033241/https://medicine.ekmd.huji.ac.il/En/Publications/ResearchersPages/pages/hagaibe.aspx חגי ברגמן], באתר הפקולטה לרפואה
* [https://web.archive.org/web/20120608004138/http://elsc.huji.ac.il/bergman/home ברגמן באתר מרכז אדמונד ולילי ספרא למדעי המוח]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדעני מוח ישראלים
קטגוריה:נוירולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואה
קטגוריה:זוכי פרס רפפורט
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעי החיים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 2024
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
הורמון טרופי

הורמון טרופי הוא הורמון שיעדו הוא בלוטה אנדוקרינית, וגורמת ליעד להפריש הורמון אחר.

רוב ההורמונים הטרופיים מיוצרים על ידי האונה הקדמית של בלוטת יותרת המוח. אלו כוללים:
*הורמון אדרנוקורטיקוטרופי
*תירוטרופין - שולט בהפרשת תירוקסין על ידי בלוטת התריס
* הורמון מגרה זקיק - FSH
*הורמון מחלמן - LH
*הורמון גדילה - GH, בעל תפקיד משולב הכולל יעדים טרופיים ויעדים לא טרופיים

נוסף לכך, ההיפותלמוס מייצר הורמונים טרופיים השולטים בפעילות בלוטת יותרת המוח ובלוטת התריס משגרת את הורמון התירוקסין אל ההיפותלמוס, ועל כן נחשב גם הוא להורמון טרופי.

ההורמונים הטרופיים נתגלו על ידי ברנרד צונדק, אשר גילה בשנים 1925–1926 את ההורמונים הגונדוטרופיים המופרשים על ידי בלוטת יותרת המוח וגורמים לבגרות מינית. גילויו זה פתח את שדה המחקר של השליטה ההדדית של ההורמונים בגוף האדם.

==ראו גם==
* הורמון טרופי (יותרת המוח)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הורמונים
דוד אברהמסון

דוד (הַרפּוֹ) אברהמסון (1960 – י"ד בתשרי ה'תשע"א, 22 בספטמבר 2010) היה מוזיקאי-יוצר וזמר רוקנ'רול-קאנטרי ושחקן יהודי-אמריקאי.

==ביוגרפיה==
אברהמסון נולד בסן פרנסיסקו לאב יהודי ואם שאינה יהודייה. נדד עם הוריו בדרכים וקלט מוזיקה דרום אמריקאית. הוא למד לנגן בגיטרה ומפוחית. הכינוי "הרפו" דבק בו מאחר שהוא ידע לנגן במומחיות במפוחית והשוו אותו לנגן מפוחית אמריקאי ידוע באותה התקופה בעל אותו השם. לאחר שאביו ואמו נפרדו בהיותו ילד, נטל אותו אביו ויחדיו הם נסעו בטרמפים מקליפורניה, דרך אירופה עד לישראל. אביו השאיר אותו בקיבוץ יטבתה והמשיך במסעותיו תוך שהוא מבקר את בנו לעיתים.

בהגיעו לגיל 13 חגג בר מצווה שלאחריה נודע לו מפי אביו שהוא לא יהודי על-פי ההלכה – מאחר שאמו גויה. הוא רצה להתגייר ופנה לבית הדין הרבני בירושלים אך לא השלים אז את תהליך הגיור.

אברהמסון נסע לארצות הברית, ושם היה זמר פאבים. התגייס ליחידה המיוחדת כוח דלתא בצבא ארצות הברית. בעת שירותו בצבא ארצות הברית במלחמת המפרץ הראשונה בעיראק התפעל מכך ש-39 טילי סקאד נפלו בישראל ואדם אחד נהרג – ואילו טיל אחד שנפל בערב הסעודית הרג כ-38 חיילים אמריקאים. הוא ראה בזה השגחה משמים על עם ישראל והיהודים, והחליט לחזור לארץ ולהשלים את תהליך הגיור. הוא התגייר בבית דינו של הרב מרדכי אליהו. לאחר מכן התקרב לחסידות חב"ד ולימד בישיבת "מעיינות" בירושלים.

אברהמסון נפטר בגיל 50 מהתקף לב בערב חג הסוכות (י"ד בתשרי) ה'תשע"א בביתו שבתקוע.

===כמוזיקאי===
בתחילת דרכו במוזיקה היהודית הוא היה חבר בלהקת רבע לשבע, שם גם הלחין וביצע את הלהיט "אהבת ישראל".

לאחר תקופה הוא פרש מהלהקה והקים להקה בשם "הרפו והנשמות". לאחר כשנה הלהקה התפרקה, ודוד המשיך את דרכו בהופעות ובאירועים.

===כשחקן===
בשנת 2003 שיחק בסדרה הישיבה, סדרת דוקו בהפקת ערוץ 10 על ישיבה תיכונית בכפר הרואה.

כמו כן השתתף כשחקן ראשי בסרטיו של יהודה גרובייס "האוצר מסיני" (2006), וסדרת הסרטים "הלהקה", בה מסופר על להקת "הרפו והנשמות" שהתפרקה.

== ראו גם ==
* רבע לשבע

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:גרים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:נגני מפוחית פה
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
ריקו שירזי

אריה (ריקו) שירזי (נולד ב־1962 בנתניה) הוא עבריין המוגדר על ידי משטרת ישראל כראש ארגון פשיעה. בצעירותו היה כדורגלן מקצועי אשר שיחק בקבוצת הכדורגל מכבי נתניה.

==ביוגרפיה==
שירזי נולד ב־1962 בנתניה לאב שהיה מנהל של תחנת דלק, ולאם עקרת בית. בצעירותו היה שחקן כדורגל (בתפקיד בלם) בקבוצות מכבי נתניה, שירת בצה"ל כשקמיסט. שירזי נאלץ לפרוש ממשחק הכדורגל עקב פציעה בברך. אחד משלושת אחיו הוא שחקן העבר בכדורגל שלמה שירזי.
===עיסוק בפלילים===
במהלך השנים נעצר שירזי על ידי משטרת ישראל על רקע מגוון חשדות, ביניהם השלכת רימון רסס לעבר ביתו של איש העסקים אהרון שקד שבבעלותו אתר אינטרנט להימורים ב-2006, ושותפות במעילה בבנק למסחר, אך לא הוגשו נגדו כתבי אישום בפרשות אלו. במשפט אחר שהתנהל נגדו על רקע גביית חובות נידון שירזי במסגרת עסקת טיעון ל־7 חודשי מאסר. בדיונים בבית המשפט משנת 2011 עלה כי שירזי היה מיודד עם רפי חיים-קדושים והם פעלו יחד בתחום ההלוואות בשוק האפור.

שירזי הורשע במהלך השנים במגוון עבירות: העלבת עובד ציבור, תקיפה הגורמת חבלה, היזק לרכוש במזיד, הפרעה לשוטר במילוי תפקידו, זיוף, קבלת דבר במרמה והתחזות במטרה להונות.

ב-7 בדצמבר 2015 נגזרו עליו שמונה שנות מאסר בפועל בגין עבירות מס בהן הורשע. לפי כתב האישום שירזי ואחרים הוציאו חשבוניות פיקטיביות בישראל על סך של למעלה מ-25 מיליון שקלים. כמו כן, יוחסו לשירזי עבירות של הלבנת הון ביותר מ-14 מיליון שקלים וחצי.

בנו שי שהיה אף הוא עבריין מורשע, נרצח במאי 2016 כאשר נורה למוות מאופנוע חולף. היורה, מיכאל לוי, המסוכסך עם אנשיו של שירזי, נעצר לאחר מכן והורשע בהריגה, ונגזרו עליו 24 שנות מאסר.<ref></ref>

בשנת 2017 הורשע בסיוע להריגה של העבריין גיא יחזקאל ב-2003, וקשירת קשר לניסיון חיסול של אסי אבוטבול ב-2004. הוא נידון ל-9 שנות מאסר. בית המשפט קבע שאת שנות המאסר ירצה במקביל למאסרו בגין הלבנת הון, ועל כן הוא צפוי להשתחרר בשנת 2024<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:מורשעים בפגיעה בעובד ציבור בישראל
קטגוריה:ישראל: פשע מאורגן
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
פסל הלבלר היושב

פסל הלבלר היושב או פסל הסופר היושב הוא פסל אבן גיר שמור במצב מצוין שהתגלה ב-1850 בסקארה שבמצרים. הפסל מהווה דוגמה לסוגת פסלי לבלרים יושבים שהיו מקובלים באמנות המצרית העתיקה. הפסל מתוארך לתקופת השושלת הרביעית (2620–2500 לפני הספירה) ומוצג כיום במוזיאון הלובר בפריז. הדמות ריאליסטית מאוד בהשוואה לפסלים ייצוגיים אחרים שנוצרו באותה תקופה.

==תיאור הפסל וחשיבותו==
בפסל מתואר תיאור ריאליסטי ונטורליסטי ביותר של אדם לבוש בחצאית רשמית לבנה, בתנוחת ישיבה ברגליים משוכלות. על ברכיו מונח פפירוס וידו הימנית נמצאת במצב כתיבה. ככל הנראה היה בידו של האיש קולמוס שאבד. תפקידו של הלבלר במצרים העתיקה היה תפקיד רם דרג בהיררכיה המדינית ובחצר הפרעה. המשרה הייתה שמורה לאישים ממשפחת המלך והעוסק בה נגע בניהול הממלכה, תיעוד אירועים, כתיבת מכתבים, יצירת קשרים מדיניים, קשרי מסחר חוץ ופנים, וטיפול בענייני דת בקברים ובמקדשים.

הפסל מציג דמות הנמצאת בתווך בין הדמויות המשניות של משרתים והעבדים לבין דמויות הפרעונים והפקידים הבכירים. הן מבחינת התנוחה הייחודית והן מבחינת העיצוב המוקפד עומדת הדמות בקטגוריה ייחודית.

הפסל, בגובה כ-54 ס"מ עשוי ברובו מאבן גיר צבועה. אצבעות ידיו וציפורניו מפוסלים בדייקנות ובפרטי-פרטים. גופו חזק ורחב אך רפוי בשל תנוחת הכתיבה (וניתן להשוות את שרירי הגב המתוחים מול קפלי השומן של הבטן והחזה). הפטמות עוצבו על ידי שתי פיסות עץ. פניו של האיש גלויות, נסוכה עליהן הבעת ערנות ועניין ומבטן חד ומלא חיים. מבט חד זה הושג באמצעות עיצוב העיניים תוך שילוב של אבני מגנזיט שחורות מחוררות במקומם של האישונים. החלק הלבן של העין עשוי זכוכית לבנה והיא ממוסגרת בשני פסי נחושת צבועה.

==גילוי הפסל==
הפסל התגלה ב-19 בנובמבר 1850 בחפירה ארכאולוגית שערך אוגוסט מארייט (Auguste Mariette) בסקארה. המקום המדויק בו נמצא הפסל אינו ידוע.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.louvre.fr/llv/oeuvres/detail_notice_popup.jsp?CONTENT%3C%3Ecnt_id=10134198673225559&CURRENT_LLV_NOTICE%3C%3Ecnt_id=10134198673225559&FOLDER%3C%3Efolder_id=9852723696500806&bmLocale=en# דף תיאור הפסל באתר מוזיאון הלובר] 
* [http://www.louvre.fr/llv/dossiers/visu_oal.jsp?CONTENT%3C%3Ecnt_id=10134198674049820&CURRENT_LLV_OAL%3C%3Ecnt_id=10134198674049820&FOLDER%3C%3Efolder_id=9852723696500806&bmLocale=en מצגת אינטראקטיבית על הפסל], מוזיאון הלובר 
* [https://web.archive.org/web/20111219231329/http://heritage-key.com/egypt/seated-scribe דף הפסל באתר ערכי מורשת עולמיים] 

קטגוריה:מצרים העתיקה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מוזיאון הלובר: פסלים
סמל איי הבתולה של ארצות הברית

החותם של איי הבתולה של ארצות הברית או סמל איי הבתולה של ארצות הברית (באנגלית: Seal of the United States Virgin Islands) הוא סמלם של איי הבתולה, קבוצת איים בים הקריבי המהווים שטח חסות של ארצות הברית. 

בסמל מופיעה מפת האיים, כאשר בה מופיעים האיים העיקריים: סנט קרואה, סנט ג'ון וסנט תומאס בצבע ירוק על רקע כחול.

בכל אחד מהאיים מופיע סמל המייצג את האי:
* באי סנט תומאס, במיקומה של בירת המדינה, שארלוט אמאלי, מופיע ציור של מבנה ולצידו דגל ארצות הברית המסמל את שליטת ארצות הברית באיים, ודגל דנמרק המסמל את שליטת דנמרק באיים עד שנת 1917, עת היו חלק ממושבת איי הודו הדנים. דגל דנמרק מצוי בחצי התורן, על מנת לסמל שמדובר בשליטה בעבר (למעשה הדגל מורד לחצי התורן, במטרה לסמל את העברת השליטה באיים בין דנמרק לארצות הברית).
* על המפה, במיקומו של האי סנט קרואה מופיעה טחנת רוח להפקת קנה סוכר, בשל היות אי זה המרכז החקלאי שהיווה בעבר את עיקר כלכלת האיים.
* על המפה, במיקומו של האי סנט ג'ון מופיעים מבנים הרוסים המסמלים את הריסות אנברג - אתר היסטורי המסמל את התקוממות העבדים באי.
* הספינה שבין האיים, בסמוך לאי סנט תומאס, מסמלת את חשיבות הסחר לאיים, ואת גילוי האיים על ידי כריסטופר קולומבוס.

במרכז הסמל מופיעה ירגזי, הציפור הלאומית של האיים, היושבת על ענף ארז צהוב - הצמח הלאומי של האיים.

בתחתית הסמל מופיעה מגילת קלף ועליה מוטו האיים: "מאוחדים בגאווה ובתקווה" (United in Pride and Hope). סביב הסמל מופיע הכיתוב "ממשלת איי הבתולה של ארצות הברית", על רקע צהוב, המסמל את מזג האוויר הקיצי באיים.

סמל זה נכנס לתוקפו ב-1 בינואר 1991 והחליף סמל קודם שהיה זהה לדגל האיים. הסמל עוצב על ידי מיץ' דייוויס (Mitch Davis), תושב האיים, ונבחר מבין 33 הצעות שהוגשו.

==ראו גם==
* דגל איי הבתולה של ארצות הברית

==קישורים חיצוניים==

* 

איי הבתולה

קטגוריה:איי הבתולה של ארצות הברית: סמלים
קטגוריה:ארז בתרבות
קטגוריה:ציפורי שיר בתרבות
סמל וושינגטון די. סי.

סמלי מדינות ארצות הברית נכון לשנת [[1876, כפי שמופיע בספריית הקונגרס. ההבדל המרכזי בין הסמל משנה זו לסמל בן ימינו הוא שבמקום בו הופיע פסלה של אלת החירות, מופיע כיום ג'ורג' וושינגטון.]]
החותם הגדול של מחוז קולומביה או סמל מחוז קולומביה הוא סמלם הן של המחוז, והן של בירת ארצות הברית וושינגטון די. סי..

הסמל מציג את אלת הצדק מניחה זר על פסלו של ג'ורג' וושינגטון. על הסמל מופיע המוטו של המחוז, בלטינית: "צדק לכל" (JUSTITIA OMNIBUS), השנה 1871 – שנת ייסוד המחוז במתכונתו הנוכחית. ברקע הסמל מופיע מבנה קפיטול ארצות הברית (בניין מושבו של הקונגרס של ארצות הברית), בימין הסמל, ורכבת הנוסעת על גשר רכבת תחת שמש זורחת, בשמאלו.

סמל זה החליף את הסמל המקורי, בו הניחה אלת הצדק את הזר על פסלה של אלת החרות שניצב בראש בניין הקפיטול.

==ראו גם==
* דגל וושינגטון די. סי.

וושינגטון
קטגוריה:עיט בתרבות
דררה אלכסנדרונית

דררה אלכסנדרונית או דררה רבה (שם מדעי: Psittacula eupatria), הוא מין בסדרת התוכאים השייך למשפחת הדרראים. המין נקרא על שמו של אלכסנדר הגדול, שלו יוחס ייבוא של פרטי דררה אלכסנדרונית מפנג'אב למספר אזורים במזרח התיכון ובאירופה, שם גודלו אצל בני אצולה.

אורכה של הדררה האלכסנדרונית מגיע ל־60 סנטימטרים, משקלה ל-250 גרם ומוטת הכנפיים 19–22 סנטימטרים. גופה מכוסה בגוונים של ירוק עם כתמים אדומים באזור הכתפיים. לזכרים הבוגרים יש טבעת שחורה בתחתית הלחיים ופס ורוד על העורף. הדררה ניזונה בעיקר מפירות.

לדררות האלכסנדרוניות תוחלת חיים ממוצעת של עד 30 שנים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:דררות
קטגוריה:מיני בעלי חיים פולשים בישראל
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:קמבודיה: עופות
קטגוריה:תאילנד: עופות
קטגוריה:עופות יערות הגשם של דרום-מזרח אסיה
קטגוריה:ארץ ישראל: תוכאים