OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ארץ המלכה אליזבת

מפת ארץ המלכה אליזבת
ארץ המלכה אליזבת (באנגלית: Queen Elizabeth Land) הוא חלק מיבשת אנטארקטיקה אשר ממשלת הממלכה המאוחדת טוענת לריבונותה כחלק מהטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה.

ממשלת הממלכה המאוחדת נתנה לאזור את שמו, והוא הגדול מבין 14 הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים. 

האזור ממוקם מדרום לים ודל, בין קווי האורך 20° מערב ו-80° מערב, בין מדף הקרח רון-פילכנר ועד קוטב הדרומי. 

שטח זה היה ללא שם עד שנת 2012, אם כי לרוב השטח, באופן לא רשמי קראו ארץ אידית' רון בין השנים 1947–1968, השטח כולל אזורים שבריטניה, צ'ילה ו ארגנטינה טענו לריבונות עליהם.

== גאוגרפיה ==

ארץ המלכה אליזבת גדולה בשטחה פי שניים משטח בריטניה. 

צורת הארץ היא צורת פלח משולש, עם קודקוד אחד בקוטב הדרומי. הארץ גובלת בצפונה במדף הקרח רון-פילכנר; בצפון מזרח בארץ קואטס; במזרח בארץ המלכה מוד, ובמערב גובלת בקו הנמתח מהקוטב הדרומי ועד זרם הקרח ראטפורד.

הרי פנסקולה (שהתגלו בשנת 1956) נמתחים לאורך 450 קילומטרים בכיוון צפון-מזרח - דרום-מערב במרכז ארץ המלכה אליזבת.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

לרגל ביקורה של המלכה אליזבת השנייה במשרד החוץ וחבר העמים של הממלכה המאוחדת בלונדון ב-18 בדצמבר 2012, הכריז משרד החוץ כי שטח זה (437,000 קמ"ר) ב ייקרא על שמה של המלכה אליזבת. מזכיר המדינה לענייני החוץ וחבר העמים הבריטי, וויליאם הייג, אמר שמתן השם היה "מחווה הולמת בסיום שנת יובל היהלום למלכות אליזבת השנייה".

=== תגובה בינלאומית ===

ארגנטינה, שתביעת ריבונותה בשטח אנטארקטיקה הארגנטינאית חופף עם התביעה הבריטית לריבונות בשטח, ביקרה את מתן השם, וטענה כי מדובר ב"פרובוקציה" בזמן המחלוקת בין ארגנטינה לבריטניה על השליטה באיי פוקלנד (אף הם טריטוריה בריטית שמעבר לים).

משרד החוץ של רוסיה פרסם הצהרה כי אמנת אנטארקטיקה משנת 1959 (עליה חתומה גם רוסיה) אוסרת על טענות ריבונות באנטארקטיקה.

== ראו גם ==

* ארץ הנסיכה אליזבת - הקריה אף היא על שם המלכה אליזבת השנייה

== לקריאה נוספת ==

* [https://www.bbc.com/news/uk-politics-20757382 כתבה על מתן השם לארץ המלכה אליזבת] באתר חדשות ה-BBC
* [https://abcnews.go.com/International/queen-elizabeth-hauls-oodles-wacky-gifts-diamond-jubilee/story?id=18239293 מתנות שניתנו למלכה אליזבת לרגל יובל היהלום למלכותה] באתר החדשות ABC

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.gov.uk/government/news/queen-elizabeth-land ארץ המלכה אליזבת] באתר ממשלת בריטניה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/display_name.cfm?gaz_id=137466 ארץ המלכה אליזבת] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==

*
המלכה אליזבת
המלכה אליזבת
קטגוריה:יובל היהלום של המלכה אליזבת השנייה
קטגוריה:2012 בממלכה המאוחדת
פרנסיסקו מורנו

פרנסיסקו מורנו
האבנים של פרנסיסקו מורנו במוזיאון לה פלטה
פסל של פרנסיסקו מורנו במוזיאון לה פלטה
פרנסיסקו מורנו (בספרדית: Francisco Pascasio Moreno; 31 במאי 1852 - 22 בנובמבר 1919) היה חוקר ומגלה ארצות ארגנטיני. הוא כונה פריטו מורנו. פירוש המונח "פריטו" הוא מומחה. מורנו זכור בעיקר בזכות תרומתו הרבה לקביעת חלוקת פטגוניה בין ארגנטינה לצ'ילה. בהשפעתו קיבלה ארגנטינה כשלושה רבעים משטח פטגוניה. לאחר קביעת אופן חלוקת השטח תרם רבות לפיתוח פטגוניה. קרחון פריטו מורנו נקרא על שמו.
== ביוגרפיה וקריירה==
מורנו נולד בבואנוס איירס למשפחה דתית. למד בבית ספר פרטי נוצרי. את זמנו הפנוי הקדיש לאיסוף מאובנים ביחד עם אביו. בגיל 14 הקים מוזיאון ביתי בו הוצגו המאובנים שאסף. בשנת 1872 היה בין מייסדי האקדמיה הלאומית למדעים של ארגנטינה. מיד לאחר מכן יצא למסע מחקר ראשון לפרובינציית ריו נגרו, שבפטגוניה. מסע זה היה הראשון בסדרת מסעות לגילוי אזור זה. בינואר 1876 הגיע לאגם נאוול ואפי הנמצא בחלק הדרומי של הרי האנדים. ב-15 בפברואר 1877 גילה את אגם ארחנטינו ונתן לו את שמו. ב-2 במרץ באותה שנה גילה את הר פיץ רוי וקרא לו על שמו של רוברט פיצרוי, שהיה קפטן של ספינת המחקר הביגל.

בנוסף לגאוגרפיה התמחה מורנו גם באנתרופולוגיה. ב-1 ביולי 1880 מורנו הרצה לפני האגודה האנתרופולוגית של פריז על שתי גולגולות פרה-היסטוריות שמצא באזור ריו נגרו.

במסעו בשנת 1880 נאסר על ידי בני שבט טוולצ'ה ונידון למות. הוא הצליח להימלט יום לפני הוצאתו להורג.

בשנים 1882 ו-1883 חקר את הרי האנדים מבוליביה לכיוון דרום. ב-1884 ו-1885 חקר אזורים בפטגוניה הדרומיים מריו נגרו.

מורנו ידוע גם בזכות עמידת ועל האינטרסים של ארגנטינית במסגרת הסכם הגבולות מ-1881 בין צ'ילה לארגנטינה. קביעת הגבול הסתמכה במידה רבה על סקרי שטח שביצע.

פרנססיקו מורנו נפטר בשנת 1919 ונקבר בבית הקברות לה רקולטה. בשנת 1944 הועברו שרידי גופתו לאי Centinela שבאגם נאוול ואפי.

===ניהול מוזיאונים והקמת אתרים לאומיים===
בשנת 1888 ייסד מורנו את מוזיאון לה פלטה להיסטוריה של הטבע. זהו המוזיאון החשוב מסוגו בדרום אמריקה. מרונו אף ניהל את המוזיאון הזה. המוצגים המדעיים והאנתרופולוגיים שמורנו אסף תרמו לעיצוב המורשת התרבותית של ארגנטינה. בשנת 1903 תרם מורנו שטחים שניתנו לו בפטגוניה, כהוקרה על תרומתו לקביעת גבולות בפטגוניה המקונים לארגנטינה את מרבית השטח, לצורך הקמת פארק לאומי. הפארק הלאומי שהוקם הוא Nahuel Huapi National Park.

===מדליות ופרסים===
מורנו תרם רבות למחקר של פטגוניה. על תרומתו זו קיבל בשנת 1907 מדליית זהב מהחברה הגאוגרפית המלכותית של בריטניה. בשנת 1909 קיבל מדליית זהב הנקראת Cullum Geographical Medal. Cullum Geographical Medal היא מדליה הניתנת על ידי החברה הגאוגרפית האמריקאית.
Cullum Geographical Medal היא הפרס הוותיק ביותר הניתן על ידי החברה הגאוגרפית האמריקאית החל משנת 1896.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div class="mw-content-ltr">
* Francisco Moreno, [https://archive.org/details/TwoPrehistoricSkullsBroughtBackFromTheRioNegro/mode/2up "Two Prehistoric Skulls Brought Back from the Rio Negro"], Internet Archive
</div>
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:בואנוס איירס: אישים
קטגוריה:ארגנטינאים
קטגוריה:מגלי ארצות
קטגוריה:ילידי 1852
קטגוריה:נפטרים ב-1919
רקלה מוסוליני

רקלה מוסוליני (באיטלקית: Rachele Mussolini; 11 באפריל 1890 - 30 באוקטובר 1979) הייתה אשתו של הרודן הפשיסטי האיטלקי, בניטו מוסוליני. נותרה בחיים לאחר שהוא הוצא להורג בשנת 1945 יחד עם פילגשו קלרה פטצ'י, והאריכה חיים לאחר מכן.

==הקשר למוסוליני==
רקלה מוסוליני נולדה בשנת 1890 למשפחת איכרים בשם גוידי (Guidi), אביה אגוסטינו גוידי ואימה אנה לומברדי. לאחר מות האב הפכה אימה לפילגשו של אלסנדרו מוסוליני, אביו של בניטו מוסוליני. בשנת 1910 עברו האם והבת לבית מוסוליני. כך שבניטו מוסוליני הכיר את רקלה גוידי, שהייתה צעירה בשבע שנים, במשך זמן רב. נוצר קשר בין השניים. ב -1 בספטמבר 1910 נולדה בתם אדה מקשר זה. כניסת האם לבית מוסוליני לא הייתה מכיוון שבני הזוג חיו בנישואים פרועים. אלה שבאותה תקופה החוק האיטלקי איפשר זאת. רקלה הצעירה התפעלה מבניטו מוסוליני ושניהם פתחו במערכת יחסים.

ב־17 בדצמבר 1915 נישאו רקלה ובניטו בטקס אזרחי בלומברדיה. בשנת 1914, שנה לפני נישואיו לרקלה, נישא מוסוליני לקוסמטיקאית רפואית בשם אידה דאלסר ממילאנו, ואף נולד לו ממנה בן, בניטו אלבינו מוסוליני, בו סירב להכיר. כאשר עלה לשלטון, רדף את אידה דאלסר ואת בנם המשותף, והביא לאשפוזם בכפייה במוסדות פסיכיאטריים, ואף למותה של אידה בשנת 1937 ולרציחתו של בניטו אלבינו בשנת 1942.

==ילדיה==
לבניטו ורקלה מוסוליני נולדו חמישה ילדים, שתי בנות ושלושה בנים: אדה מוסוליני (1995 – 1910), שנולדה מחוץ לנישואים שבעלה היה הרוזן גליאצו צ'אנו, שר החוץ בממשלתו של מוסוליני, ויטוריו מוסוליני (1997 – 1916), ברונו מוסוליני (1941 – 1918), רומנו מוסוליני (2006 – 1927), שהיה נשוי לאחותה של סופיה לורן ו-אנה מריה מוסוליני (1968 – 1929).

==נאמנותה למוסוליני==
בתקופת שלטונו של מוסוליני, הוצגה רקלה מוסוליני כדוגמת מופת של עקרת הבית והאם הפשיסטית. רקלה הייתה מודעת למערכת היחסים של מוסוליני עם פילגשו קלרה פטצ'י וניסתה לסיימה, אך לא הצליחה.

היא נותרה נאמנה למוסוליני עד הסוף. אבל, ב־28 באפריל 1945 היא לא הייתה עם מוסוליני כשהוא ופילגשו, קלרה פטצ'י, נלכדו והוצאו להורג על ידי פרטיזנים איטלקים. רקלה מוסוליני ניסתה לברוח מאיטליה לאחר מלחמת העולם השנייה, אך היא נעצרה בעיר קומו, הסמוכה לשווייץ על ידי פרטיזנים איטלקים. היא הועברה לידי צבא ארצות הברית והוחזקה באי איצ'יה בצפון מפרץ נפולי, אך שוחררה לאחר מספר חודשים. היא ביקשה כי ימסרו לה את גופתו של מוסוליני, בקשה שנענתה רק כעבור עשור. בהמשך פתחה מסעדה. לאחר התדיינות משפטית היא קיבלה פנסיה משלטונות הרפובליקה האיטלקית, כאלמנתו של פקיד ציבור, משנת 1975 ועד מותה.

==לקריאה נוספת==
* דניס מק-סמית, מוסוליני, הוצאת ספרית אופקים עם עובד, 2004.

==קישורים חיצוניים==

* דן לחמן, [http://www.e-mago.co.il/Editor/history-341.htm מוסוליני - הרהורים על דיקטטור, חלק א'], באתר אימגו, 2005
* 

קטגוריה:הפילגשות של בניטו מוסוליני
קטגוריה:אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
רקלה מוסוליני
קטגוריה:הוגי דעות ומנהיגים אנטישמים
קטגוריה:ילידות 1890
קטגוריה:נפטרות ב-1979
יחסי מקסיקו–סוריה

יחסי מקסיקו–סוריה הם היחסים הדיפלומטיים בין המדינות המקסיקניות המאוחדות לרפובליקה הערבית הסורית. שתי המדינות הן חברות מייסדות של האו"ם.

== היסטוריה ==
בראשית המאה ה-20 היגרו כמה אלפי סורים מהאימפריה העות'מאנית (שסוריה הייתה אז חלק ממנה) למקסיקו. רבים מהמהגרים הסורים היו ממוצא יהודי בעיקר מחלב ודמשק.<ref name="itesm"></ref><ref name="jpost"></ref> כמה אינטלקטואלים, פוליטיקאים ואנשי עסקים מקסיקניים בולטים הם ממוצא סורי.

מקסיקו וסוריה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 באוגוסט 1950.<ref name="enlacejudio"></ref> בשנת 1958 הצטרפה סוריה למצרים כחלק מהרפובליקה הערבית המאוחדת. באותה שנה נפסקו היחסים בין מקסיקו לסוריה בזמן שמקסיקו קיימה יחסים דיפלומטיים עם קהיר.<ref name="UAR"></ref> בשנת 1961 עזבה סוריה את האיחוד והפכה שוב לאומה עצמאית. מקסיקו כוננה מחדש את היחסים הדיפלומטיים עם סוריה בספטמבר 1961.

בשנת 1994 פתחה מקסיקו קונסוליית כבוד בדמשק.<ref name="Relations"></ref> באוקטובר 2009, ביקרה שרת החוץ המקסיקנית, לורדס ארנדה בזאורי, סוריה.<ref name="Visit"></ref> במהלך ביקורה היא נפגשה עם שר החוץ הסורי ואליד אל-מועלם וחזרה על האינטרס של מקסיקו להרחיב ולחזק את נוכחותה באזור, כמו גם בחיזוק היחסים עם מדינות ערב. בדצמבר 2010 ביקר שר הסביבה הסורי, קווקאב סבח אל-דייא, במקסיקו כדי להשתתף בכנס שינויי האקלים של האו"ם בקנקון.<ref>[https://unfccc.int/resource/docs/2010/cop16/eng/misc01p03.pdf COP16]</ref>

במרץ 2011 החלה מלחמת האזרחים הסורית. מאז, היחסים בין שתי המדינות לא קיימים. מאז פתיחת מלחמת האזרחים עמדתה של מקסיקו הייתה לגנות את האלימות שגרמו הצדדים המעורבים בה והביעה דאגה מההשלכות החמורות והטרגדיה ההומניטרית הנובעת מהמשבר באותה מדינה. מקסיקו גינתה בחריפות את השימוש בכלי נשק כימיים והפרות חמורות של זכויות האדם והחוק ההומניטארי הבינלאומי. במקסיקו מעריכים כי הפתרון הביצועי היחיד לסכסוך בסוריה הוא בעל אופי פוליטי, וקראה לקהילה הבינלאומית לפעול באחריות ולהימנע מלשלוח ציוד וכלי נשק צבאיים לאף אחד מהצדדים.<ref name="Relations"></ref> בשנת 2014 סגרה מקסיקו את קונסוליית הכבוד שלה בדמשק.

ביולי 2014 ביקר שר החוץ המקסיקני ז'וזה אנטוניו מיאדה בירדן וביקר בביקור במחנה הפליטים הסורי בזעתרי כדי לצפות במשבר ההומניטרי העומד בפני הפליטים.<ref name="saladeprensa"></ref> בשנת 2015 ממשלת מקסיקו איפשרה לכמה פליטים סורים להגיע למקסיקו ולהשלים את השכלתם באוניברסיטה, בסיוע ארגון לא ממשלתי מקסיקני מקומי.<ref name="dw"></ref> מקסיקו תרמה גם 3 מיליון דולר לתמיכה בפליטים סורים בירדן, לבנון וטורקיה.<ref name="eleconomista"></ref>

== ביקורים רמי דרג ==
ביקורים רשמיים ממקסיקו לסוריה
* שר החוץ לורדס ארנדה (2009)

ביקורים רמי דרג מסוריה במקסיקו
* השר לאיכות הסביבה קווקאב סבח אל-דייא (2010)

== היחסים בין שתי המדינות ==
שתי המדינות חתמו על הסכם לשיתוף פעולה חינוכי ותרבותי (2004).<ref name="Relations"></ref>

== יחסי סחר ==
בשנת 2018 הסתכם המסחר בין שתי המדינות ב-815 אלף דולר.<ref name="economia-snci"></ref> הייצוא העיקרי של מקסיקו לסוריה כולל: פלפל גולמי וחומצות גרעין ומלחים שלהם. הייצוא העיקרי של סוריה למקסיקו כולל: עור, צמחים וזרעי אניס.<ref name="Relations"></ref>

== נציגויות דיפלומטיות ==
* מקסיקו מוסמכת לסוריה משגרירותה בקהיר, מצרים.<ref name="sre"></ref>
* לסוריה אין נציגות דיפלומטית במקסיקו.

== הערות שוליים ==
תוכו רצוף אהבה (שיר)

תוכו רצוף אהבה הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי ישי ריבו. השיר יצא לאור ב-21 באוגוסט 2012, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של ריבו, תוכו רצוף אהבה, וכסינגל הבכורה שלו. המילים "תוכו רצוף אהבה" נלקחו מפסוק בשיר השירים.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב והולחן על ידי ישי ריבו והופק על ידי נדב ביטון. רבות ממילות השיר מבוססות על ביטויים מן המקורות היהודיים. לדוגמה, הביטוי "פאר תחת אפר" לקוח מתוך ספר ישעיהו. כמו כן, מופיע אזכור מהפיוט "אל נורא עלילה" ("מַמְצִיא לָנוּ מְחִילָה, לֹא רַק בִּשְׁעַת הַנְּעִילָה").

בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וזכה ללמעלה מ-2 מיליון השמעות.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר עלה לערוץ היוטיוב של ריבו ב-3 בספטמבר 2012. נכון לדצמבר 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-22.5 מיליון.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990038018980205171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2012
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2012
קטגוריה:שירי ישי ריבו
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:מוזיקה יהודית
קטגוריה:שירים המבוססים על התנ"ך
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
ממלכת לוב

ממלכת לוב (בערבית: المملكة الليبية), הייתה ממלכה שהתקיימה בלוב, מההכרזה על העצמאות בשנת 1951 ועד ההפיכה בשנת 1969.

==היסטוריה==
ב-21 בנובמבר 1949 קיבלה העצרת הכללית של האומות המאוחדות החלטה להעניק עצמאות ללוב עד ל-1 בינואר 1952. אידריס, שהוכרז בהמשך כמלך לוב, ייצג אותה במשא ומתן עם האו"ם. ב-24 בדצמבר 1951, לוב הכריזה על עצמאותה כהממלכה המאוחדת של לוב, מונרכיה חוקתית ותורשתית תחת המלך אידריס, המלך היחיד של לוב. כאשר הכריזה לוב על עצמאותה, היא הייתה אחת המושבות האירופיות הראשונות באפריקה שהשיגו עצמאות מדינית.

באותה שנה נחקקה החוקה הלובית הראשונה. האספה הלאומית ניסחה את החוקה וקבלה אותה בעיר בנגאזי ביום ראשון, ה-6 במוחרם, 1371 לשנה המוסלמית (ה-7 באוקטובר 1951). נשיא האספה הלאומית מוחמד אבולאסעד אל-עלים ושני סגניו עומר פאיק שוניב ואבו בכר אחמד אבו בכר הגישו את החוקה למלך אידריס והחוקה פורסמה ברשומות לוב.

עם גילוין של עתודות נפט רבות בלוב ב-1959, וההכנסות העצומות שהגיעו בעקבות מכירתו, הפכה לוב, אחת המדינות העניות בעולם, למדינה עשירה מאוד. על אף שמכירות הנפט שיפרו את כלכלתה של לוב, התעורר כעס בציבור כלפי המלך ושאר אנשי הממשל, מכיוון שרוב ההכנסות הגיעו לידי אותה אליטה ששלטה במדינה.

== צבא וכוח אכיפה ==
עם הקמת הממלכה של לוב ב-1952, היוו ותיקי הלוחמים של צבא סנוסי שקודם לכן היה לתנועת המתנגדים לשלטון האיטלקי את הגרעין לצבא המלכותי של לוב, שפעל תחת הדרכה וסיוע בריטי, ובהמשך גם סיועה אמריקאי.

תחילה צבא זה תפקדה כצבא פדרלי מצומצם עם כוח אדם של 1,835 איש בעוד מלך לוב אידריס וממשלתו הסתמכו על המשטרה לביטחון הפנים שמנתה כ-5,000 עד 6,000 אנשים וחולקה לפי מחוזות עם סמכויות נרחבות. אם זאת בהמשך מספר כוח אדם של הצבא גדל המלצת יועצים שנשלחו מטעם בריטניה וארצות הברית. <ref></ref>

=== חיל האוויר וצי ===
עם הקמת הצבא הגיעו לידיו גם גם מטוסי תובלה מסוג דקוטה ומטוסי אימון מסוג T-33 שוטינג סטאר. בהמשך נחתם הסכם מול ארצות הברית לרכישת עשרה מטוסי קרב מסוג F-5 יחד עם הקמת מתחם הכשרה אמריקאי בלוב.<ref></ref> וחיל הים שמנה בתחילה רק שני שולטת מוקשים בריטיות שהיה לעיקר הכוח הימי הלוחם.

== ההפיכה בשנת 1969 ==
ב-1 בספטמבר 1969, קבוצה קטנה של קציני צבא בהנהגת רב-סרן בן 26 בשם מועמר קדאפי, ביצעה הפיכה בלוב, הדיחה את אידריס הראשון, מלך לוב בזמן שזה שעה מחוץ למדינה, והגלה אותו למצרים. המשטר החדש ביטל את המונרכיה והכריז על הקמתה של הרפובליקה הערבית הלובית. מאז ועד ההתקוממות בלוב (2011), שלט במדינה מועמר קדאפי כרודן דיקטטורי.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוב: היסטוריה
קטגוריה:מדינות לשעבר באפריקה
קטגוריה:מדינות לשעבר במזרח התיכון
קטגוריה:מדינות ערב לשעבר
קטגוריה:מדינות שהוקמו ב-1951
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1969
ריצ'רד בריאן

ריצ'רד הדסון בריאן (באנגלית: Richard Hudson Bryan; נולד ב-16 ביולי 1937) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נבדה בשנים 1989–2001. טרם היבחרו לסנאט מטעם המפלגה הדמוקרטית, היה בריאן מושלה ה-25 של נבדה במשך שש שנים, כתובע הכללי של המדינה וכחבר הסנאט של נבדה.

== ביוגרפיה ==
בריאן נולד בוושינגטון הבירה בקיץ 1937, וסיים את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת נבדה ברינו ב-1959, שם היה חבר באחווה אלפא טאו אומגה. הוא סיים את לימודי תואר ראשון במשפטים במכללת הסטינגס למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה. ב-1963 התקבל ללשכת עורכי הדין של מדינת נבדה. הוא היה הסנגור הציבורי הראשון של מחוז קלארק. בשנים 1972–1978 היה חבר הסנאט של נבדה, הבית העליון של בית המחוקקים של המדינה. ב-1979 מונה לתובע הכללי של נבדה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1983.

ב-1982 נבחר בריאן למושל נבדה, והוא כיהן בתפקיד בין השנים 1983–1989. לאחר סיום כהונתו כמושל, הצליח בריאן להיבחר אל הסנאט של ארצות הברית ובמשך 12 שנה ייצג את מדינתו בבית העליון של הקונגרס האמריקאי. במהלך כהונתו בסנאט היה בריאן חבר בוועדת הכספים, בוועדת הבנקאות, בוועדת המסחר ובוועדת המודיעין. הוא בחר שלא להתמודד בבחירות חוזרות ב-2000. הוא נמנה בין שלושת הסנאטורים הדמוקרטים שהודיעו על אי-התמודדותם ב-2000 לצד דניאל פטריק מויניהאן מניו יורק ופרנק לוטנברג מניו ג'רזי.

בריאן ידוע לשמצה בקרב חוג המדענים בשל התנגדותו השמרנית לפרויקט סט"י, ובשל העובדה שהציג תיקון לתקציב המדינה של ארצות הברית ב-1994 שהבטיח את ביטול "סקר גלי-המיקרו ברזולוציה גבוהה" והפסקת פרויקט סט"י של מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי. בנאס"א נמתחה ביקורת רבה על בריאן בשל התנגדותו לפרויקט המשתמש בקרינה אלקטרומגנטית כדי לחפש חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ. בין השאר נטען כי עשה זאת מתוך נקמה בנאס"א ללא כל התחשבות בהשלכות מעשיו על המחקר המדעי.

בריאן התמקד גם במניעת השימוש בהר יוּקה כאתר אחסון לטווח ארוך של פסולת גרעינית. אף על פי שמאגר הפסולת הגרעינית בהר יוקה נבנה בעת כהונתו של בריאן בסנאט, התנגדותו למיזם המשיכה להיות פעילה זמן רב גם לאחר שבריאן פרש מהסנאט, בטרם הכריז נשיא ארצות הברית ברק אובמה על הפסקת השימוש בהר יוקה כמאגר פסולת גרעינית.

בראשית דצמבר 2019 הודיע בריאן על תמיכתו בהתמודדות סגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן בבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:התובעים הכלליים של נבדה
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של נבדה
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מנבדה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:מושלי נבדה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נבדה ברינו
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה
קטגוריה:סנגורים ציבוריים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
טום ברוק

טום ברוק (באנגלית: Tom Brooke; נולד בשנת 1978) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעותיו בתפקיד ת'יק קווין בסרט "רדיו רוק" (2009), ביל ויגינס ואנדי אפסטד בסדרות "שרלוק" ו"שומר ראש" של ערוץ BBC One, ובתפקיד פיור בסדרה "פריצ'ר" של ערוץ AMC.

==ביוגרפיה==
ברוק נולד בלונדון שבאנגליה. הוא בנו של השחקן פול ברוק. הוא למד בבית הספר אליין (Alleyn's School) שבדאלוויץ' בלונדון, ובאוניברסיטת האל. את הכשרתו המקצועית רכש באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.

בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "שרלוק" גילם ברוק את דמותו של ביל ויגינס. ב-2013 שיחק בתפקיד לות'אר פריי בעונה השלישית של סדרת הפנטזיה "משחקי הכס" של רשת HBO. עוד שיחק בתפקיד פיור בסדרה "פריצ'ר" של AMC.

ב-2011 שיחק ברוק בתפקיד לי הטיפש במחזה "ג'רוזלם" של גֶ'ז באטרוורת', בתיאטרון רויאל קורט. בשנת 2012 גילם שוב את הדמות בתיאטרון אפולו בווסט אנד, והוחלף על ידי ג'וני פלין. אחר כך לוהק לתפקיד ראשי בהפקה מחודשת התיאטרון הלאומי של המחזה "המטבח" מאת ארנולד וסקר.

==פרסים==
ברוק זכה בפרס TMA לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו במחזה "The Long and the Short and the Tall" שהועלה ב-2006 בתיאטרון ליסאום בשפילד.

==פילמוגרפיה==
===קולנוע===
{| class="wikitable"
! שנה
! סרט
! תפקיד
! הערות
|-
| 2004
| ברידג'ט ג'ונס: עובדות החיים
| עוזר הפקה
|
|-
| rowspan="2" | 2009
| ויקטוריה הצעירה
| Man on Soap Box
|
|-
| רדיו רוק
| ת'יק קווין
|
|-
| 2011
|הוותיקים
| דני טרנר
|
|-
| rowspan="2" | 2017
| סטלין מת!
| סרגיי
|
|-
| איך לדבר עם בחורות במסיבות
| פי טי וולדו
|
|-
| 2022
| אימפריית האור
| ניל
|
|}

===טלוויזיה===
{| class="wikitable"
! שנה
! שם
! שם באנגלית
! תפקיד
! הערות
|-
| 2009
| הנוכלים
| dir="ltr" | Hustle
| מומחה ליהלומים
| בפרק "Diamond Seeker"
|-
| 2010
|
| dir="ltr" | Thorne: Scaredycat
| מרטין פאלמר
|
|-
| rowspan="2" | 2012
| הכתר החלול
| dir="ltr" | The Hollow Crown
| נים
| בפרק "הנרי החמישי"
|-
|
| dir="ltr" | Restless
| אנגוס וולף
| מיני-סדרה
|-
| rowspan="3" | 2013
| משחקי הכס
| dir="ltr" | Game of Thrones
| לות'אר פריי
| בפרקים "The Climb" ו-"The Rains of Castamere"
|-
| פוארו
| dir="ltr" | Agatha Christie's Poirot
| לורנס בוסוול טייסו
| בפרק "The Big Four"
|-
| רחוב ריפר
| dir="ltr" | Ripper Street
| ג'ון גוד
| בפרק 
|-
| 2014, 2017
| שרלוק
| dir="ltr" | Sherlock
| ביל ויגינס
| סדרת טלוויזיה (2 פרקים)
|-
| 2015
| המלביש
| dir="ltr" | The Dresser
| אוקסנבי / אדמונד
| סרט טלוויזיה של BBC Two
|-
| 2016
| פריצ'ר
| dir="ltr" | Preacher
| פיור
| סדרת טלוויזיה (11 פרקים)
|-
| 2017
| חלומות חשמליים
| dir="ltr" | Electric Dreams
| איש גבוה
| בפרק "The Commuter"
|-
| 2018
| שומר ראש
| dir="ltr" | Bodyguard
| אנדי אפסטד
| סדרת טלוויזיה (3 פרקים)
|-
| 2020
| הכתר
| dir="ltr" | The Crown
| מייקל פייגן <small>(אנ')</small>
| בפרק "Fagan"
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://royalcourttheatre.com/cast/tom-brooke/?production_id=949 טום ברוק] בהפקות של תיאטרון רויאל קורט

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1978
ארץ אידית' רון

ארץ אידית' רון (באנגלית: Edith Ronne Land) היא אזור באנטארקטיקה.

ארץ אידית' רון גובלת בארץ פאלמר ובארץ אלזוורת' ממערב, בארץ המלכה אליזבת מדרום, ובארץ קואוטס ממזרח.

ארץ אידית' רון כללה את אזור מדף הקרח רון-פילכנר ואת האי ברקנר (האי השני בגודלו של אנטארקטיקה), כמו גם מספר איים אחרים המוקפים על ידי מדף הקרח.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי האזור ===
האזור התגלה על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948.

=== מקור השם ===

שמה של ארץ אידית' רון ניתן לה על ידי צ'ילה.

האזור נקרא על שמה של אידית' רון, שהייתה האישה הראשונה שהייתה חברה מלאה במשלחת חקר אנטארקטי.

אידית' רון הייתה אשתו של קומנדר פין רון, מחיל המילואים של צי ארצות הברית, אשר הנהיג את משלחת החקר האנטארקטית רון, בין השנים 1947–1948.

==== אזורים שנקראו בעבר בשם זה ====

בשנת 1947 רון חקר אזור נרחב מדרום למדף הקרח שבלט לים וודל על שמה של אשתו.

עם זאת, בין השנים 1957–1958 התברר כי מדף הקרח היה גדול משחשבו, וכולל שטחים שנחשבו בעבר כ"ארץ אידית' רון".

הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים החליטה בשנת 1968 לקרוא למדף הקרח כולו על שמה של אידית' רון - הוא "מדף הקרח רון"; צ'ילה, כאמור, נתנה לאזור אחר את השם "ארץ אידית' רון".

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• Dee Molenaar, Robert A. Wharton, Jr., John Schutt, [http://publications.americanalpineclub.org/articles/12198514300/Mountaineering-in-Antarctica MOUNTAINEERING IN ANTARCTICA]</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/display_name.cfm?gaz_id=134895 ארץ אידית' רון] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [http://www.ronneantarcticexplorers.com/Edith_Jackie_Ronne.htm קורות חייה של אידית' רון]

== הערות שוליים ==

אידית' רון
נשיא טנזניה

נשיא טנזניה (בסוואהילי: Rais wa Jamhuri ya Muungano wa Tanzania) הוא ראש המדינה וראש הרשות המבצעת של טנזניה. הוא גם המפקד העליון של הכוחות המזוינים של המדינה.

הנשיא נבחר בבחירה ישירה על ידי הציבור לכהונה בת חמש שנים. לצידו נבחר גם סגן נשיא. הנשיא רשאי להיבחר לתקופת כהונה נוספת אחת בלבד.

על פי חוקת המדינה ממנה הנשיא את ראש הממשלה – בכפוף לאישור הפרלמנט – ואת חברי הקבינט.

מקום מושבו של הנשיא הוא במעון האיקולו שבעיר הבירה לשעבר דאר א-סלאם.

==נשיאי טנזניה==
# ג'וליוס נייררה – 1964–1985
# עלי חסן מוויני – 1985–1995
# בנג'מין מקפה – 1995–2005
# ג'קאיה קיקווטה – 2005–2015
# ג'ון מגופולי – 2015–2021
# סמיה סולוהו – 2021–הווה

==קישורים חיצוניים==
* 

*
קטגוריה:טנזניה: פוליטיקה
תפילה עושה מחצה

תפילה עושה מחיצה הוא ביטוי המופיע בויקרא רבה לפיו תפילה מסייעת לאדם רק בקבלת מחצית התוצאה בה חפץ, כדברי רבי יהושע בן לוי, ובניגוד לדברי רבי יהודה, לפיו התשובה עושה מחצה והתפילה עושה כולה. עניין זה עולה גם בנדידת בני ישראל במדבר. בזכות תפילתם של בני ישראל, הם זכו לשבת י"ט שנים במדבר קדש וי"ט שנים נדודים.

==השלמת מחצית התפילה==
פני יהושע בלב אריה על פרשת וארא פרש את פנייתו של דוד המלך, , לפיו האדם מבקש סליחה שלוש פעמים - בשלוש תפילות העמידות בהם אומרים . ולאור זאת התפילה של האדם אחרי תפילת שחרית הופכת למחצה. אחרי תפילת מנחה נותרת רביעית (מחצית מהנותרת בשחרית) ובתום תפילת ערבית נותרת שמינית. הואיל וכך, ככל שאדם ירבה בתפילה כך תגדל ישועתו. עניין זה מופיע גם בפנים יפות לפיו משה כופל בקשתו כפלים על מרים שנצטרעה.

לפי ביאור של הרה"ק רבי נפתלי מרופשיץ, מסיבה זו כופלים ומבקשים שנמצא חן בעיני אלוהים ואדם (ברכות יז א). על פניו, אם נמצא חן בעיני האל, אין לאדם צורך שישא חן בעיני אדם אלא נצרכת הכפילות לוודא כי לכל הפחות תתקיים מחציתה הראשונה של הבקשה.

המלצה נוספת להשלמת מחצית התפילה היא לבקשה בתוך שאר ישראל.

==הסיבה שתפילה עושה מחציתה==
על סמך פירוש בדרש משה על תהילים סא, שתי פרשנויות לעניין:
# התפילה מועילה רק עבור מידת הרחמים וכן כאשר ה' ישמע את רינת האדם, לפי הפסוק, תתקבל מלוא הבקשה.
# בגלות האדם זקוק לסיוע ממונים שיעלו את התפילה לשמים ולכן כוחה פוחת.

הסבר אחר טוען כי טבעו של האדם לדרוש כפלים מהנצרך ולכן ממילא כשמחצית התפילה מתקבלת היא עושה חלקה.

ההסבר אחרון טוען כי לתפילה שני חלקים. מחציתה הראשון ניתן בידי הקה"ב ומחצית השני ניתן על ידי האדם - המקבל אותה. כאשר האדם אינו ממלא את תפקידו כראוי בעולם, הוא הופך לכלי קיבול שאינו יכול לקבל את התוכן האלוקי לתוכו. התפילה עוזרת לאדם להפוך לכלי ראוי וכך הוא מקבל תוכנו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
קטגוריה:תפילה
הר לופה

הר לופה (באנגלית: Mount Lupa) הוא הר שטוח, מכוסה קרח בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

ההר ממוקם בין קרחון רומולוס וקרחון מרטין, בסמוך דרומית-מזרחית להר בלק ת'אמב, ו-9 קילומטרים ממזרח לראשו של מפרץ ריימיל.

גובהו של ההר 1,625 מטרים מעל פני הים; על פי בסיס הנתונים peakbagger, מעולם לא העפילו לפסגת ההר.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי ההר ===

ההר נסקר לראשונה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל.

ההר נסקר בשנית בין השנים 1948–1949 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.

=== מקור השם ===

שמו של ההר ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.

השם ניתן בעת שניתנו שמם של קרחון רומולוס וקרחון רמוס.

השמות מקורם בסיפור מהמיתולוגיה הרומית על רומולוס ורמוס - תאומים שזאבה (בלטינית: "לופה") הניקה אותם.

מוצאו של קרחון רמוס סמוך למוצאו של קרחון רומולוס (קרחונים תאומים), ושניהם נובעים ממדרונות הר לופה.

== ראו גם ==
* קרחון רומולוס
* קרחון רמוס

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:9147 הר לופה] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=8736&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR הר לופה] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://www.peakbagger.com/peak.aspx?pid=12045 הר לופה] באתר peakbagger
* [https://mountainplanet.com/mountains/lupa-mount הר לופה] באתר mountainplanet

== הערות שוליים ==

לופה
לופה
Uno

Uno (בעברית: אחד) הוא שיר באנגלית וספרדית, שנכתב והולחן על ידי ויקטור סיבירנין, דניס צוקרמן ואיליה פרוסקין ובוצע על ידי ליטל ביג. ב-12 במרץ 2020 השיר נחשף כשיר הרוסי לאירוויזיון 2020 בתוכנית טלוויזיה בערוץ הראשון של רוסיה.

עם למעלה מ-171 מיליון צפיות, Uno הוא השיר הנצפה ביותר בערוץ היוטיוב של תחרות האירוויזיון.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי אירוויזיון 2020
קטגוריה:שירי רוסיה באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים בספרדית
יחסי דנמרק – דרום אפריקה

יחסי דנמרק–דרום אפריקה הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לדרום אפריקה.

== סקירה כללית ==
דנמרק הייתה תומכת חזקה מאוד בתנועה נגד האפרטהייד. המלכה מרגרט השנייה ביקרה בדרום אפריקה ב-1996. הנשיא נלסון מנדלה ביקר בדנמרק בשנת 1999. לדנמרק הייתה תמיד תוכנית לשיתוף פעולה בפיתוח פעילה מאוד עם דרום אפריקה משנות ה-60, שהוחלפה לתוכנית סיוע משנת 1995. דנמרק סייעה ב-4 מיליארד כתר דני. דנמרק נותרה תומכת חזקה ב-NEPAD.<ref>[http://www.dfa.gov.za/docs/2009/denm0611.html "Minister Maite Nkoana-Mashabane meets Danish Development Cooperation Minister"], 11 June 2009</ref>

הסחר בין דרום אפריקה לדנמרק גבר מאז 1994. דנמרק מספקת עזרה לדרום אפריקה מאז אותה תקופה.

קשרי תרבות בין דרום אפריקה לדנמרק נקבעים בין השאר בפורומים, בחברה הדנית בדרום אפריקה ובאיגוד העסקים הנורדי-דרום אפריקני.

==נציגויות דיפלומטיות ==
* דנמרק מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה.<ref>[http://www.sydafrika.um.dk/en Danish embassy in Pretoria]</ref>
* דרום אפריקה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.<ref>[http://www.southafrica.dk South African embassy in Copenhagen]</ref>
שגרירות דרום אפריקה בקופנהגן

== הערות שוליים ==
יחסי דנמרק–קנדה

שגרירות קנדה ב[[קופנהגן, דנמרק.]]
יחסי דנמרק–קנדה מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין קנדה לדנמרק. קנדה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ואילו דנמרק מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה וקונסוליה כללית בטורונטו.<ref></ref><ref></ref> שתי המדינות חברות מלאות בנאט"ו<ref></ref> והמועצה הארקטית.<ref></ref> היחסים בין המדינות משכו תשומת לב לאור המחלוקת על האי הנס.<ref name="strained"></ref>

== היסטוריה ==
בשנת 1928 התחזקו היחסים הדו-צדדיים בין קנדה לדנמרק, כאשר חברי הרכבת הלאומית הקנדית נפגשו עם תומאס מדסן-מיגדל.<ref></ref>

האמנה הראשונה בין קנדה לדנמרק הייתה הסכם דרישות ויזה, שנחתם ב-22 בספטמבר ו-14 באוקטובר 1949.<ref></ref> שתי המדינות חתמו על הסכם בנושא מיסים בשנת 1956.<ref></ref> קנדה ודנמרק הסכימו לשתף פעולה עם מדעי ההגנה בשנת 1969.<ref></ref> בשנת 1983 נחתם בקופנהגן הסכם ימי, סביבתי, חברתי וכלכלי.<ref></ref>

בשנת 2010 הושקה תוכנית דנמרק – ארצות הברית / קנדה. התוכנית מכוונת לבינאום של תוכניות חינוך דניות.<ref></ref>

== האי הנס ==
האי הנס הוא אי לא מיושב בשטח של 1.3 קמ"ר, הנמצא על קו הגבול שבין קנדה לבין גרינלנד, טריטוריה דנית, בשטחה של תעלת קנדי שבמצר נארס.

עד 10 ביוני 2022, האי עמד במרכזו של סכסוך גבול בין קנדה לדנמרק באשר שתי המדינות טענו לחזקה על האי, אך לבסוף הוחלטה חלוקה של האי בין שתי המדינות. הסכסוך כונה גם מלחמת הוויסקי.

הצי הקנדי השתמש בסכסוך על האי כטיעון לטובת תקצוב ספינות המתאימות לשיט במים הצפוניים כמשקל נגד לספינות דומות שנמצאות בשירות הצי הדני מזה שנים.

== ביקורים רמי דרג ==
נסיכת הכתר מרגרטה (לימים מלכת דנמרק) ובעלה הנסיך הנריק ביקרו בקנדה בספטמבר 1967.<ref></ref> המלכה מרגרטה ביקרה גם בקנדה בשנת 1991.<ref></ref> יורש העצר פרדריק ונסיכת הכתר מארי ביקרו באוטווה ובטורונטו בשנת 2014.<ref></ref> כאשר הנסיך יואכים התחתן עם מארי, הם בילו את ירח הדבש שלהם בקנדה. ארבעת הימים הראשונים בטופינו, האי ונקובר והשאר במונטריאול.<ref>[http://danishroyalwatchers.blogspot.se/2008/06/joachim-marie-on-honeymoon.html Joachim & Marie on honeymoon]</ref>

== מהגרים ==
כ-200,000 איש בקנדה הם ממוצא דני. הם גרים בעיקר באונטריו, אלברטה ובקולומביה הבריטית.

דנמרק החדשה היא קהילה כפרית קנדית במחוז ויקטוריה, ניו ברנזוויק. הקהילה קיבלה את שמה מכמה מתיישבים דנים שאכלסו את האזור בשנת 1872, ובסופו של דבר היוו את האוכלוסייה הגדולה ביותר והייתה לקהילה הדנית הוותיקה ביותר בקנדה; ההשפעה הדנית פחתה במקצת בעשורים האחרונים בגלל ההגירה החוצה.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

*
יחסי דנמרק–צ'ילה

שגרירות צ'ילה בקופנהגן
יחסי דנמרק–צ'ילה מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין צ'ילה לדנמרק. היחסים בין המדינות מתוארים כ"ידידותיים" ומצוינים.<ref name="chileanddenmark"></ref>

== רקע ==
שתי המדינות חתמו על הסכם סחר ב-4 בפברואר 1899.<ref></ref> ב-23 בדצמבר 1931 נחתם הסכם התיישבות<ref></ref> והסכם פיוס בין צ'ילה לדנמרק.<ref></ref> בשנת 1965 נחתם הסכם שיתוף פעולה מדעי וטכני.<ref></ref> המועצה העסקית הצ'ילאית-דנית הוקמה בשנת 2004. המועצה נוצרה עבור נציגי העסקים שעבדו בצ'ילה ובדנמרק.<ref></ref>

בשנת 2009, צ'ילה ייצאה בשווי 840 מיליון DKK לדנמרק, ואילו דנמרק ייצאה לצ'ילה בשווי 645 מיליון DKK.<ref></ref> בשנת 2010 השקיעה חברת Vestas הדנית 250 מיליון דולר בטאלינאי אוריינטה, צ'ילה.<ref></ref><ref></ref>

שני נשיאי צ'ילה, פטריסיו איילווין, ואדוארדו פריי רואיס-טאגלה ביקרו בדנמרק במהלך כהונתם.<ref name="chileanddenmark"></ref> ב-26 בינואר 2004 ביקר בדנמרק נשיא צ'ילה, ריקארדו לאגוס.<ref></ref>

== נציגויות דיפלומטיות ==
* צ'ילה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.<ref name="embassy"></ref>
* דנמרק מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יוסף בר-נר

יוסף בר-נר (ברינר) (4 בינואר 1906- 5 בספטמבר 1982) - קצין משטרה, סגן אלוף בצה"ל, ממקימי המשטרה הצבאית החוקרת.

== קורות חייו ==
נולד בלבוב (פולין), ז' טבת תרס"ו (4.1.1906) לאביו אהרן ברינר (סוחר) ולאמו איטה בת יעקב יוסף וייס. קיבל חינוך מסורתי ותיכוני. היה חבר ב"החלוץ" ועבר את ההכשרה.

עלה לארץ בשנת תרפ"ד (1924). עבד כפועל בפרדסי פתח-תקוה.<ref></ref>

== שירות במשטרה ==
בשנת 1925 התגייס למשטרה הצבאית הא"י שבהנהלתו של המפקד חלים באסטה. כעבור שישה חדשים עבר למשטרה בצפון הארץ ושירת בצמח ובמטולה.

בשנת 1927 עבר למשטרה המנדטורית הא"י. באותה שנה נשא לאשה את שושנה בת דוד כתר.

בשנת 1933 עלה לדרגת מפקח משנה (סאב אינספקטור).

בשנות 1933–1934 שירת בתור קצין חקירות בעיר העתיקה בירושלים ואחר כך כקצין (בעל כוכב אחד) מנהל תחנת המשטרה במחנה יהודה (תחנת "מוסטאשפא").

בשנת 1936 הצליח להדוף ב"עין כרם" כנופיה ערבית שירתה על שכונת "בית וגן" בירושלים. אחד מאנשי הכנופיה נהרג על ידו, ואז, מחשש נקמה מאנשי הכנופיות בסביבות ירושלים הועבר לטבריה עד 1938.אחר כך עבר לעפולה ומשם בשנת 1940 לתל אביב ועלה בדרגה לדגת מפקח (שני כוכבים),

עבר למחוז יפו-ת"א כאחראי על המחלקה הפלילית בבולשת. במשך הזמן שירת גם ברחובות.

בשנת 1946 השתחרר מהמשטרה ויסד וניהל את חברת "עלה", שירות נסיעות וחבילות ברחוב יהודה הלוי בתל אביב.<ref></ref>

בשנת 1948, אחרי הכרזת המדינה, נקרא לעזור לשופט השלום הראשי בת"א בכור שלום שטרית, שר המיעוטים והמשטרה לעתיד. ניתנה לו דרגה של כתר (מיג'ור) והוא השקיע הרבה מרץ ויידע לעזור לשופט שטרית בהכנת תקנון המשטרה. בשלב מאוחר יותר נתמנה כממלא מקום מפקד משטרת מחוז ת"א.

== פעילות בצה"ל ==
ביוני 1950 עבר לצה"ל בדרגת סגן-אלוף לנהל את מחלקת המשטרה הצבאית החוקרת של צה"ל- יחידה בצה"ל השייכת לחיל המשטרה הצבאית שעוסקת בחקירה משטרתית בתוך צה"ל, שירת בתפקיד זה עד שנת 1961. בתקופת שרותו הצליח לארגן את משרד החקירות ולחנך עשרות חיילים וקצינים במקצוע החקירות.

בשנת 1961 השתחרר מצה"ל ונתקבל בתור מזכיר כללי של "לשכת המסחר תל אביב-יפו".

== פעילותו בבנייה החופשית ==
הצטרף לבנייה החופשית בשנת 1934 בירושלים בלשכת "נור אל חיכמאת". בשנת 1936 צורף ללשכת "גינוסר" בטבריה. בשנת 1942 הגיע לתל אביב והצטרף ל"לשכת הכוכב מס' 13" . בשנת 1943 נבחר לשמש כנשיא ה-5 של לשכת הכוכב.

בשנת 1964 נבחר כ"מזכיר גדול" בפועל של הלשכה הגדולה של הבונים החופשים בישראל.

יסד בזמנו את הקמת לשכת "בצלאל" – של הבונים החופשיים, בת"א והיה נשיאה והמייסד הראשון.

בשנת 1972 נבחר לנשיא גדול של הלשכה הגדולה למדינה ישראל של הבונים החופשיים.

נפטר בשנת 1982 ונקבר בבית העלמין חולון.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.chamber.org.il/about/ לשכת המסחר ת"א,,והמרכז] אודות

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:קצינים יהודים במשטרת המנדט
קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בישראל
קטגוריה:חיל המשטרה הצבאית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:שוטרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
מגפת הקורונה באלבניה

מגפת הקורונה התפשטה לאלבניה ב-8 במרץ 2020. המקרה הראשון נרשם בעיר הבירה של אלבניה, טירנה.

== ציר זמן ==
ב-8 במרץ 2020, אלבניה אישרה את שני מקרי ההידבקות הראשונים במדינה, בהם חלו אב ובנו, אשר חזרו מטיול מפירנצה, איטליה.<ref></ref>

באותו היום, הממשלה הפסיקה את כל הטיסות וההפלגות לצפון איטליה עד 3 באפריל,<ref></ref> תוך שהפסיקה את כל הלימודים בבתי הספר למשך שבועיים, הורתה לבטל את כל המפגשים הציבוריים הגדולים וביקשה מפדרציות הספורט לבטל את המשחקים המתוכננים.<ref name="reuters"></ref> שרת הבריאות האלבנית אולגטה מנסטירליו הודיעה כי כל מי שייכנס לאלבניה מאזורים בהסגר באיטליה יצטרך לבודד את עצמו או לעמוד בעונש שיוטל עליו אם לא יצליח לעשות זאת.

ב-10 במרץ קרא הנשיא איליר מטה לרופאים האלבנים בדימוס להיכנס שוב לשוק העבודה, במטרה להשתלט על נגיף הקורונה.<ref></ref>

ב-10 במרץ התגלה כי אישה ממרילנד חלתה בנגיף קורונה חדש לאחר ביקורה באלבניה. כמו כן, היא שהתה בשדה תעופה טורקי.<ref></ref>

ב-12 במרץ הצהירה סגנית שרת הבריאות וההגנה הסוציאלית, מירה רקקולי כי במהלך אותה היממה נבדקו 145 בני אדם בחשד שנדבקו ב-COVID-19. מתוכם 23 נמצאו כחולים בנגיף, 18 מהם אסימפטומטיים ובבידוד עצמי ו-5 אושפזו. על פי התוצאות, הם נדבקו בעקבות כך ששהו באיטליה ובאו במגע עם התושבים שם. בסך הכל 134 אנשים היו בהסגר.<ref></ref>

החל מ-13 במרץ, אלבניה הטילה הסגר על כל הערים הגדולות במדינה, כולל גם את טירנה, עד חצות של יום ראשון, 15 במרץ 2020. דרכים המחברות בין ערים מרכזיות סגורות אף הן. ישנם אישורים מיוחדים שמחלקת המשטרה באלבניה לאזרחים זרים בלבד שצריכים להגיע לשדה התעופה. כל המסעדות, ברים והמתקנים הציבוריים למיניהם נסגרו.

ב-17 במרץ פורסם כי במדינה יש 55 אנשים שנדבקו, כש-25 מתוכם מאושפזים וזאת תוך ש-3 מהם נמצאים תחת פיקוח אינטנסיבי של בית החולים המקומי. ביומיים שלאחר מכן, פורסם כי מספר מקרי ההידבקות עלה ל-59, ומספר מקרי המוות עלה לשניים. ב-25 במרץ, דווחה על 146 חולים, חמישה מתים ו-17 מחלימים במדינה.

ב-26 במרץ אובחנו 28 מקרי הדבקות חדשים, מה שהביא את מספר החולים במדינה ל-174. 73 אנשים אושפזו, 3 אושפזו בטיפול נמרץ מתוכם 2 במצב אנוש. דווח על מקרה מוות שישי כתוצאה מהנגיף.

ב-3 באפריל דווח על 304 חולים, 17 מתים ו-89 מבריאים במדינה.<ref></ref> במאי 2020, דווח על 31 מקרי מוות, 798 מקרי הדבקה (מתוכם 4 במצב קשה) ו-519 מקרי הבראה.<ref></ref>

המדינה חולקה לאזורים ירוקים ואדומים בהתאם לרמת התחלואה. כך נקבע באיזה אזור יהיה הסגר הדוק יותר והיכן פחות. עד 25 באפריל, התאפשרה תנועה במשך 90 דקות ביממה.<ref>ראה הערך באנגלית</ref> ב-30 באוקטובר, דווח על 502 מקרי מוות בסך הכול במדינה, תוך שפורסם כי מספר החולים במדינה עומד על 20,634.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

אלבניה
קטגוריה:אלבניה: היסטוריה
מחלה זיהומית מפציעה

מחלה זיהומית מַפְצִיעָה (באנגלית: emerging infectious disease, בראשי תיבות: EID) היא מחלה ממקור זיהומי ששיעור ההדבקה שלה בבני אדם נמצא במגמת עלייה בעבר הקרוב או עלול לגבור בעתיד הקרוב.
מחלות מפציעות כוללות גם מחלות מידבקות שהופיעו באזורים גאוגרפים חדשים או שהתגברו בפתאומיות. הקבוצה כוללת מחלות זיהומיות חדשות וכן מחלות שחזרו לאחר תקופת הפסקה.
לפעמים מחלות ישנות מופיעות מחדש במופע קליני חדש שלעיתים עלול להיות קשה או קטלני. מחלות כאלה מכונות מחלות מפציעות מחדש (re-emerging diseases).

== גורמים ==
מחקרים מראים שקרוב ל-60% מהמחלות הזיהומיות המוכרות הפוגעות באדם וקרוב ל-75% מהמחלות המפציעות בשלושת העשורים האחרונים מקורם בבעלי חיים.
סקירת נתונים של השנים 1940–2004 הכוללים 335 מקרי מחלות מפציעות מראה שיש אזורים המועדים יותר מאחרים להופעה של מחלות מפציעות ושיש קשר בין המצב הסוציו-אקנומי והסביבה האקולוגית ושכיחות הופעת המחלות המפציעות.
המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן מפרסמים כתב עת Emerging Infectious Diseases ומתארים את הגורמים הבאים כתורמים או עלולים לתרום למחלות מפציעות:
* הסתגלות מיקרוביולוגית, כמו הסחף הגנטי וההעברה האנטיגנית של נגיף השפעת Infulenza A.
* שינוי בפגיעוּת האנושית, כגון היחלשות חיסונית בקרב אוכלוסייה גדולה כתוצאה ממגפת האיידס.
*אקלים ומזג אוויר, לדוגמה נגיפים זואוטוניים כגון אלה הגורמים לקדחת מערב הנילוס המועברת על ידי יתושים, מתפשטת אל מעבר לאזורים הטרופיים כתוצאה מההתחממות הגלובלית.
* שינויים דמוגרפיים ומסחר, כגון ההתפשטות המהירה של מחלת הסארס או התפרצות נגיף קורונה-ווהאן כתוצאה מנסיעות ברחבי העולם.
* מערכת בריאות הציבור לקויה, כגון בזימבבואה.
* עוני ואי-שוויון חברתי. שחפת היא בעיה המצויה בעיקר באזורי עוני.
* מלחמות ורעב.
* טרור ביולוגי כגון התקפות אנתרקס.
* סכרים ומערכות השקיה, כגון יתושים הגורמים למלריה המתרבים בעקבות הצטברות מים עומדים.
* תנועות התנגדות לחיסונים ותנועות הדוגלות בטיפולים פסאודו-מדעיים במקום ברפואה.

== ראו גם ==
* זואונוסיס

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים ==

קטגוריה:מחלות זיהומיות וטפיליות
יחסי ארגנטינה–דנמרק

יחסי ארגנטינה–דנמרק הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין מדינת הרפובליקה הארגנטינאית לבין ממלכת דנמרק.

== רקע ==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 בינואר 1941. בשנת 2019 ביקרו מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ובנה פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק בביקור רשמי בארגנטינה.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ארגנטינה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.
* דנמרק מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס ו-7 קונסוליות בבאיה בלנקה, קורדובה, מנדוזה, נקוצ'אה, רוסאריו, טוקומאן וטרס ארויוס.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי סין–תוניסיה

יחסי סין–תוניסיה הם יחסי החוץ בין סין לבין תוניסיה. סין כוננה יחסים דיפלומטיים עם תוניסיה ב-1964, 8 שנים אחרי שתוניסיה קיבלה את עצמאותה.<ref></ref>

== ביקורים רשמיים ==
נשיא סין ג'יאנג דזה-מין ביקר בתוניסיה באפריל 2002, וחתם על סדרה של הסכמים כלכליים, תמיכה טכנית ופיננסית, יחד עם הסכמים לשיתוף פעולה תרבותי.

== מימון פיתוח סיני לתוניסיה ==
משנת 2000 עד שנת 2011, היו כ-15 פרויקטים רשמיים למימון פיתוח סיני המזוהים בתוניסיה באמצעות דוחות תקשורתיים שונים.<ref>Austin Strange, Bradley C. Parks, Michael J. Tierney, Andreas Fuchs, Axel Dreher, and Vijaya Ramachandran. 2013. [http://china.aiddata.org China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection. CGD Working Paper 323]. Washington DC: Center for Global Development.</ref> פרויקטים אלה נעים מסיוע הומניטארי בסכום של 4.6 מיליון דולר לתוניסיה בשנת 2011,<ref>Strange, Parks, Tierney, Fuchs, Dreher, and Ramachandran, [http://aiddatachina.org/projects/2474 China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection], Aiddatachina.org, retrieved 2016-10-22</ref> להסכם שיתוף פעולה טכני וכלכלי בשנת 2011,<ref>Strange, Parks, Tierney, Fuchs, Dreher, and Ramachandran, [http://aiddatachina.org/projects/13464 China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection], Aiddatachina.org, retrieved 2016-10-22</ref> ומענק של 30 מיליון דולר כדי לבנות שני סכרים בנפת טאטואיין בדרום תוניסיה.<ref>Strange, Parks, Tierney, Fuchs, Dreher, and Ramachandran, [http://aiddatachina.org/projects/12985 China’s Development Finance to Africa: A Media-Based Approach to Data Collection], Aiddatachina.org, retrieved 2016-10-22</ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יחסי טורקיה–תוניסיה

יחסי טורקיה–תוניסיה (בטורקית: Tunus-Türkiye ilişkileri, בערבית: العلاقات التركية التونسية) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הטורקית ובין הרפובליקה התוניסאית. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד מדינות הים התיכון. המדינות מקיימות קשרים אתניים ותרבותיים חזקים מאז הקולוניזציה העות'מאנית של תוניסיה החל בראשית המאה ה-16. בגלל כמה מאות שנים של שליטה עות'מאנית רשמית בתוניסיה, עד 25% מאזרחי תוניסיה הם ממוצא טורקי קריאולי.<ref></ref>

== נציגויות דיפלומטיות ==
* תוניסיה מחזיקה בטורקיה שגרירות באנקרה וקונסוליה כללית באיסטנבול.
* טורקיה מחזיקה בתוניסיה שגרירות בתוניס.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי יפן–שוודיה

יחסי יפן–שוודיה הם היחסים הדו-צדדיים שבין יפן וממלכת שוודיה.

==רקע ==
קשרים בין המדינות החלו במהלך המאה ה-18 כאשר קרל פיטר תונברג, תלמידו של הבוטנאי קארולוס ליניאוס, הגיע ליפן לאיסוף ומחקר צמחים. זה הפך אותו לאזרח השוודי הראשון שביקר ביפן.<ref name="MOFA en"></ref>

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים של יפן ושוודיה כוננו על ידי חתימת האמנה השוודית-יפנית בשנת 1868,<ref name="MOFA ja"></ref> שהיה גם החוזה הראשון שממשלת מייג'י כרתה עם מדינה זרה.<ref name="Lund"></ref> במהלך העשור הראשון של המאה ה-20 החלו שתי המדינות לפתוח נציגויות דיפלומטיות בטוקיו ובסטוקהולם, ואז הועלו לדרגת שגרירויות בשנת 1957.<ref name="MOFA en"></ref>

יפן היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של שוודיה באסיה,<ref name="MOFA Sweden"></ref> וכמה נושאים מהמדיניות השוודית כמו רווחה, הזדקנות אוכלוסין ועניינים בינלאומיים כמו שמירת שלום וסיוע בפיתוח רשמי הובאו לדוגמה על ידי יפן.<ref name="North"></ref> היחסים הדו-צדדיים מתחזקים גם באמצעות ביקורים רשמיים, ביקורי מלוכה, חילופי תרבות או אקדמיה משני הצדדים.<ref name="MOFA en"></ref>

== נציגויות דיפלומטיות ==
* יפן מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם ו-2 קונסוליות במאלמו וגטבורג.
* שוודיה מחזיקה ביפן שגרירות בטוקיו ו-2 קונסוליות בפוקואוקה וקובה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יחסי הונג קונג – רוסיה

יחסי הונג קונג–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הונג קונג ורוסיה.

== היסטוריה ==
לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין בשנת 1949, רוב הרוסים הלבנים שחיו בסין, והיו מרוכזים בעיקר באזור שנגחאי, החלו לעשות את דרכם לעבר הונג קונג שהייתה אז תחת שליטת בריטניה, אולם נתקלו בקשיים רבים מצד השלטונות הסיניים. אף על פי כן, עד 1980 למעלה מ-20,000 רוסים לבנים עברו להונג קונג, כאשר רובם המשיך משם לארצות אחרות. סירוב הסינים להחזירם לברית המועצות, היה אחד הגורמים אשר הביאו לפרוץ הפיצול הסיני-סובייטי בשנת 1969.

== נציגויות דיפלומטיות ==
רוסיה מחזיקה בהונג קונג קונסוליה כללית, בעוד להונג קונג אין ייצוג דיפלומטי ברוסיה.

== הערות שוליים ==
יחסי ארצות הברית – תאילנד

יחסי ארצות הברית–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לבין תאילנד.

== היסטוריה ==
בשנת 1833 נחתם הסכם הידידות והסחר בין המדינות. ארצות הברית ותאילנד כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1882. תאילנד היא בעלת ברית מרכזית של ארצות הברית בדרום-מזרח אסיה: מאז סיום מלחמת העולם השנייה שתי המדינות הרחיבו משמעותית את יחסי הדיפלומטיה והסחר. תאילנד היא גם אחת מבעלות בריתה העיקריות של ארצות הברית שאינן חברות בנאט"ו.

== יחסי סחר ==
ארצות הברית היא שותפת הסחר השלישית בגודלה של תאילנד (אחרי יפן וסין). הסחר הכולל בין שתי המדינות הסתכם ביותר מ-35 מיליארד דולר בשנת 2011. ארצות הברית היא גם אחת המשקיעות הגדולות במשק התאילנדי, ומשקיעה בה יותר מ-466 מיליון דולר. יבוא תאילנד מארצות הברית כולל: מכונות, כימיקלים, זהב, אופטיקה, מכשירים רפואיים, מטוסים ומוצרים חקלאיים. יצוא תאילנד לארצות הברית כולל: מכונות, גומי, בשר, שרימפס וטונה, תכשיטים, מוצרים חקלאיים.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ארצות הברית מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליה כללית בצ'יאנג מאי.
* תאילנד מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. ו-13 קונסוליות באטלנטה, בוסטון, שיקגו, דאלאס, דנוור, הונולולו, יוסטון, לוס אנג'לס, מיאמי, ניו אורלינס, ניו יורק, פורטלנד וסולט לייק סיטי.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יחסי בלגיה–שווייץ

יחסי בלגיה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים בין ממלכת בלגיה לבין הקונפדרציה השווייצרית.

== היסטוריה ==
בלגיה פתחה לראשונה שגרירות בשווייץ בשנת 1840. השגרירות השווייצרית בבריסל נפתחה בשנת 1918. אלברט הראשון, מלך הבלגים היה מבקר בשווייץ כדרך קבע תוך שמירה על מסורות משפחת המלוכה הבלגית. בין 1945 ל-1950, לאופולד השלישי, מלך הבלגים ומשפחתו חיו בשווייץ. 

לאחר שבודואן, מלך הבלגים הומלך בשנת 1951, הוא המשיך לקיים מערכת יחסים טובה עם שווייץ וקיים ביקור בה בשנת 1989. אחד עשר שנים אחר כך, אלברט השני, מלך הבלגים ביקר בשווייץ (21 בנובמבר–22 בנובמבר 2000). לאחר מסירת הכתר של אלברט השני לידי בנו, פיליפ, מלך הבלגים, בלגיה הוסיפה לקיים קשרים טובים עם שווייץ.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* בלגיה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה. בלגיה מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות ארבע קונסוליות שהיא מחזיקה בז'נבה, לוגאנו, סנט גאלן, וציריך.
* שווייץ מיוצגת בבלגיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבריסל, בירת המדינה. שווייץ מיוצגת בבלגיה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה באנטוורפן, ובליאז'.

== שווייצרים בבלגיה ==
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2017 התגוררו בבלגיה שבעת אלפים שמונה מאות שלושים וארבעה אזרחים שווייצרים, כאשר חמשת אלפים שש מאות ועשרים מהם החזיקו באזרחות כפולה בלגית-שווייצרית.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.eda.admin.ch/countries/belgium/en/home/switzerland-and/bilateral-relations.html Bilateral relations Switzerland–Belgium], אתר משרד החוץ של שווייץ

== הערות שוליים ==
רוברט ברקמן

רוברט ברקמן (באנגלית: Robert Brackman; 25 בספטמבר 1898 – 16 ביולי 1980) היה צייר יהודי-אמריקאי, שהתפרסם בעיקר מציורים דיוקנות.

==קורות חיים==
רוברט ברקמן נולד בסביבות אודסה באימפריה רוסית. בשנת 1908 משפחתו עברה לארצות הברית. הוא למד באקדמיה לעיצוב בשנים 1919–1921. בשנת 1931 הוא התחיל קריירה ארוכת שנים של מורה לציור במוסדות שונות בניו יורק וקונטיקט. בין תלמידיו היו ציירים אמריקאים רבים לרבות יצחק הולץ.

רוברט ברקמן צייר דיוקנות של ג'ון ד. רוקפלר, הבן, צ'ארלס לינדברג, ג'ון פוסטר דאלס וידוענים אמריקאים נוספים. בשנת 1958 הוענקה לו מדליית זהב של בק. ציורים שלו כלולים באוסף של מוזיאונים שונים בארצות הברית לרבות מוזיאון ברוקלין ומוזיאון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.anne-french.com/artist/robert-brackman/ ציורים של רוברט ברקמן]
* [https://www.mutualart.com/Artist/Robert-Brackman/5F7CF480BAF3D7F7 קורות חיים וציורים]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ציירים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1898
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980
יחסי אירלנד–שווייץ

יחסי אירלנד–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של אירלנד לבין הקונפדרציה השווייצרית.

== היסטוריה ==
שווייץ פתחה קונסוליה כללית בדבלין ב-1934, היא עבדה בכפוף לשגרירות השווייצרית בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת. צירות שווייצרית נפתחה בדבלין ב-1939 והיא נהפכה לשגרירות ב-1962. אירלנד מחזיקה נציגות דיפלומטית בשווייץ מאז שנת 1940, היא הייתה בתחילה נציגות שראשה הוא הממונה על היחסים, אחר כך שר החוץ, ואז היא שודרגה בשנת 1962 לשגרירות. הביקור הרשמי של נשיא אירלנד שון או'קלי הוא אבן דרך ביחסים השווייצריים-איריים.

שתי המדינות נהגו במדיניות נייטרלית במלחמת העולם השנייה ושתיהן עקב כך יצאו עם נזקים כלכליים פחותים מהמלחמה לעומת שכנותיהן שנלחמו למען צד מסוים.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* אירלנד מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה. אירלנד מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בציריך.
* שווייץ מיוצגת באירלנד בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בדבלין, בירת המדינה.

== שווייצרים באירלנד ==
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בשווייץ אלף שש מאות ושמונה עשרה אזרחים שווייצרים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.eda.admin.ch/countries/ireland/en/home/switzerland-and/bilateral-relations.html Bilateral relations Switzerland–Ireland], אתר משרד החוץ של שווייץ

== הערות שוליים ==
יחסי דנמרק–לטביה

יחסי דנמרק–לטביה הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לבין לטביה. שתי המדינות הן חברות האיחוד האירופי ונאט"ו.

== היסטוריה ==
דנמרק הכירה בלטביה ב-7 בפברואר 1921, ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 באוגוסט 1991.<ref></ref> ב-3 בנובמבר 1924, נחתם בין המדינות הסכם מסחר וניווט.<ref></ref> ב-28 באוגוסט 1930, נחתם הסכם הסגרה הדדית.<ref></ref>

== יחסי סחר ==
היצוא הדני ללטביה הסתכם בסך של 1 מיליארד קרונה דנית, והיצוא הלטבי לדנמרק הסתכם 1,6 מיליארד קרונה דנית. דנמרק היא המשקיעה השלישית בגודלה בלטביה, אחרי אסטוניה ושוודיה.<ref></ref>

== יחסים פוליטיים ==
ב-1992 ביקרה מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק בלטביה ושאר המדינות הבלטיות, אסטוניה וליטא.<ref></ref> ב-27 באוגוסט 2001, כשמוגנס ליקטופט ביקר בריגה הוא תמך בצירוף לטביה לאיחוד האירופי.<ref></ref> שר החוץ של לטביה, גירטס ולדיס קריסטובסקיס ביקר בדנמרק ב-19 בינואר 2011, ונפגש עם שר החוץ של דנמרק, לין Espersen. השרים דנו במצב באפגניסטן, אמנת ליסבון ועל המצב בבלארוס.<ref></ref> שרי החוץ של דנמרק ולטביה, גינו יחד את מעצר חברי האופוזיציה בבלארוס.<ref></ref>

== נציגויות דיפלומטיות ==
דנמרק מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה.<ref></ref> מאידך, לטביה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==