OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ברסט (כדורגל)

לוגו המועדון בעבר
ברסט (שם מלא: סטאד ברסטואה 29, בצרפתית: Stade Brestois 29) הוא מועדון כדורגל מהעיר ברסט שבצרפת.

== היסטוריה ==
המועדון נוסד בשנת 1903 בעקבות מיזוג של חמש קבוצות. בשנת 1950 קיבל המועדון את שמו הנוכחי סטאד ברסטואה 29. בשנת 1987 השיגה ברסטואה את הישג השיא שלה בליגת העל הצרפתית כאשר היא סיימה במקום השמיני. בעונת 1990/1991, בעונת 2003/2004 ובעונת 2005/2006 המועדון הגיע לשלב שמינית גמר הגביע הצרפתי. המועדון שיחק בליגת העל הצרפתית בכדורגל ברציפות מעונת 2010/2011 ועד עונת 2012/2013 שבסיומה ירד לליגה השנייה בצרפת. את עונת 2018/2019 סיים המועדון במקום השני, והעפיל חזרה לליגה הראשונה.

את עונת 2023/24, סיימה ברסט תחת ניהולו של אריק רוי הצרפתי, במקום השלישי בליגה הצרפתית לראשונה בתולדות המועדןן, ובפעם הראשונה אי פעם העפילה גם לליגת האלופות. 
האצטדיון של ברסט סטאד פרנסיס לה בלה

==סגל הקבוצה==
;נכון ל-4 בפברואר 2024 <ref></ref>

 (קפטן)
 (בהשאלה מאינטר מילאנו)

 
 
 

 (בהשאלה ממונקו)

 (בהשאלה מאולימפיק מרסיי)

 (בהשאלה מניס)

 (בהשאלה מסטאד ריימס)
 (בהשאלה מלאנס)

 

==תארים==
*ליגה 2 - פעם אחת

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל צרפתיות
קטגוריה:ברסט (צרפת): ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1950
אוורגרין 747 סופרטנקר

השרפה בכרמל ב-2010]]
אוורגרין סופר-טנקר (באנגלית: Evergreen Supertanker) היה מטוס הכיבוי הגדול בעולם עד 2013. המטוס מדגם בואינג 747 הוסב למטרות כיבוי אש, והיה בבעלות פרטית של חברת אוורגרין אינטרנשיונל האמריקאית. למטוס הייתה קיבולת של 94,850 ליטר, והיה מהיחידים המצוידים במערכת לראיית לילה, שאפשרה לו לפעול גם בשעות החשכה.

ב-1 בינואר 2014, הכריזה חברת אוורגרין אינטרנשיונל על הליך פירוק. נכון ל-2016 המטוס נמצא באחסנה.

== היסטוריה ==
=== פיתוח ===
פיתוח המטוס החל לאחר שתי תאונות בהן התרסקו שני מטוסי כיבוי כבדים, מטוס C-130 הרקולס ומטוס PB4Y-2 Privateer בשנת 2002, שאחת מסיבותיהם הייתה גילם המתקדם של המטוסים. מחלקת הפנים של ארצות הברית ביקשה ממספר חברות לפתח מטוס כיבוי כבד חדש, שיחליף את המטוסים הישנים שהיו בשירות. 

חברת התעופה אוורגרין אינטרנשיונל איירליינס (Evergreen International Airlines), הציעה להסב עד ארבעה מטוסי בואינג 747 שברשותה למטוסי כיבוי. טיסת הבכורה של מטוס הסופרטנקר הראשון, מדגם בואינג 200–747, הייתה ב-19 בפברואר 2004. החליף אותו מטוס אחר, מדגם 100–747, שהיה מוצב בדרך קבע בנמל התעופה של סקרמנטו בקליפורניה.

בנוסף לקיבולת הגדולה היו למטוס מספר יכולות שהבדילו אותו משאר מטוסי הכיבוי, בהן: יכולת ניווט באמצעות מכשיר GPS, אמצעי ראיית לילה, שאפשרו למטוס לפעול גם בשעות החשיכה, מהירות טיסה של 970 קמ"ש, ויכולת טיסה בגבהים נמוכים במיוחד של כ-60 מטר.

=== פעילות מבצעית ===

המטוס הופעל לראשונה בשריפה גדולה שפרצה בשנת 2009 במחוז קואנקה בספרד. בדצמבר 2010 שכרה ישראל מטוס זה כדי להילחם בשרפה בכרמל.

=== הוצאה משירות ===

בשל קשיים כלכליים של חברת אוורגרין, המטוס מאוחסן מאז מאי 2013 בבית הקברות למטוסים Pinal Airpark מחוץ ל-Marana, אריזונה, ממתין לגריטה. לוח הבקרה של הפלת המים הוצע במכירה פומבית ב-eBay באפריל 2015.

ב-1 בינואר 2014 הכריזה חברת אוורגרין אינטרנשיונל על הליך פירוק. נכון ל-2016 המטוס נמצא באחסנה.

== ראו גם ==
* בואינג 747 גלובל סופרטנקר

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.evergreenaviation.com/supertanker/index.html המטוס באתר חברת "אוורגרין אינטרנשיונל איירליינס"]
*[http://www.youtube.com/watch?v=uUEqbLVfpGc&feature=player_embedded סרטון על המטוס באתר YouTube]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:כלי טיס אמריקאיים
קטגוריה:מטוסי כיבוי
קטגוריה:מטוסי בואינג
de:Boeing 747#Sonstige Varianten
ארווין קרשנר

ארווין קרשנר (באנגלית: Irvin Kershner; 29 באפריל 1923 – 27 בנובמבר 2010) היה במאי קולנוע יהודי-אמריקאי וידוע בעיקר כבמאי הסרטים "האימפריה מכה שנית", "רובוקופ 2" ו"לעולם אל תאמר לעולם לא".

==רקע==
קרשנר החל את דרכו בלימודי מוזיקה באוניברסיטת טמפל בפילדלפיה ומאוחר יותר עבר לניו יורק, שם למד ציור אצל הצייר הנס הופמן. לאחר שסיים את לימודיו בניו יורק, נסע ללמוד צילום בלוס אנג'לס, שם החל גם את עיסוקו בקולנוע. קרשנר היה יהודי מלידה אך לא החזיק באמונה דתית ספציפית.

==סרטיו==
ב-1977 ביים את סרט הטלוויזיה "הפשיטה על אנטבה" לרשת NBC.

עבודתו הידועה ביותר כבמאי היא הסרט "האימפריה מכה שנית" משנת 1980. הסרט הוא המשך ישיר לסרט הראשון בסדרת מלחמת הכוכבים, "תקווה חדשה". לדברי קרשנר, שהיווה בחירה מפתיעה לתפקיד הבמאי משום שהיה מבוגר יחסית, כאשר שאל את מפיק הסרט ג'ורג' לוקאס מדוע בחר דווקא בו, ענה לו לוקאס: "אתה יודע כל מה שבמאי צריך לדעת על הוליווד, אבל אתה לא הוליווד בעצמך."

בנוסף לבימוי "האימפריה מכה שנית", ביים קרשנר גם את הסרטים "רובוקופ 2", "לעולם אל תאמר לעולם לא" וסרט טלוויזיה העוסק במבצע יונתן.

==שנותיו האחרונות==
בשנותיו האחרונות עסק קרשנר בצילום. הוא לקה בסרטן ריאות ולאחר כשלוש וחצי שנים נפטר בביתו בלוס אנג'לס, ב-27 בנובמבר 2010.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טמפל
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
צעירי מזרחי

צעירי מזרחי היה ארגון של צעירים חברי המזרחי שנוסד בפולין בשנת 1918. 

ארגון צעירי מזרחי קם בלודז' ביוזמת יצחק רבקינדר עבור צעירים-דתיים שלא מצאו מקום במסגרות התנועה הציונית, וחשו התמרמרות כלפי מנהיגות "המזרחי", שפעילותה התרכזה בשדה הפוליטי, בעוד שהם שאפו לעלייה לארץ ישראל. 

כינוס היסוד של צעירי מזרחי התקיים בלודז' בי"ח-י"ט אייר תרע"ח (1918). בכינוס השתתפו בין השאר, הרב יהודה ליב זלוטניק, אברהם מברך, חיים וולנר ולוי יונגסטר. בכינוס הוחלט למנות שנים עשר "נציבים" אשר כל אחד מהם ינהל בהתנדבות במשך חודש בשנה את העבודה הארגונית של צעירי מזרחי בלודז'. אגודות מקומיות של צעירי מזרחי הוקמו ברחבי פולין. הראשון שבהם הוקם בשדליץ עוד לפני הכינוס בלודז', על ידי הרב קלמן אליעזר פרנקל. בהמשך הוקמו אגודות בקרקוב, זוויירצ'ה, סוסנוביץ, בנדין, צ'נסטוחובה וורשה. כן הצטרפו אגודות "תבונה" לצעירי המזרחי. צעירי מזרחי היו לארגון ארצי בוועידת אנשי אמונים בוורשה בי"ז טבת תרפ"א, בה הוחלט על ייסוד ועד מרכזי זמני של צעירי מזרחי בפולין, שמושבו בוורשה. בוועד היו חברים: אברהם מברך, כתריאל פישל טכורש, לוי יונסטר, שמואל חיים לנדוי, פנחס נייהויז, אלימלך נייפלד, יעקב לסלוי, אריה פריד ויחזקאל בנט

הוחלט אז לייסד בכל עיירה קבוצת חלוצים של צעירי מזרחי כהכנה לעלייה, להשקיע בעידוד לימוד תורה וכן לפרסם קבצים ספרותיים שיעסקו בענייני צעירי המזרחי, ולכן הקימו הוצאת ספרים עצמאית. יהושע חנא רבניצקי
פרסם ספרון בהוצאה זו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציונות דתית: תנועות
המזרחי הצעיר

המזרחי הצעיר היה ארגון שהוקם על ידי בני היישוב הישן, אשר הצטרף למזרחי ונטה לכיוון הימין בניגוד לפועל המזרחי שנטה לכיוון השמאל.

==היסטוריה==
הארגון הוקם באלול תרע"ח (1918) תחת השם "הסתדרות הצעיר הארצישראלי", במטרה לסייע לצעירים דתיים לצאת לעבודה ולהתיישבות. מקימי הארגון היו בני היישוב הישן וכן בנים של עולים מהמושבות. בשנתו הראשונה הוקמו סניפים בירושלים, יפו, פתח תקווה ורחובות ובי' תמוז תרע"ט התקיימה ועידה ראשונה של הארגון ביפו, בהשתתפות עשרים צירים שבראשם יצחק אביגדור אורנשטיין ודב נתן ברינקר. מזכיר הארגון בסוף שנת 1920 היה הרב יצחק אביגדור אורנשטיין. לאחר זמן התקרב הארגון למזרחי וב-19 באוקטובר 1920 שינה את שמו ל"המזרחי הצעיר". הארגון היה פעיל בהפצת הרעיון הציוני בקרב בני היישוב הישן, בקליטת עולים דתיים ובהתיישבות. אנשי הארגון הקימו את נווה יעקב ונטלו חלק בהקמת שכונות בית וגן בירושלים וביפו סנהדריה ושכונה בהר כנען ליד צפת. בשנת 1924 הקימה התנועה "לשכת מודיעין" ביפו, שמטרתה הייתה לסייע לעולים חדשים ולאלו המתכננים לעלות לארץ ישראל.

בין "המזרחי הצעיר" והפועל המזרחי הייתה יריבות על רקע ההסתייגות של המזרחי הצעיר מהנטיה שמאלה של הפועל המזרחי. ניסיונות של צעירי מזרחי לפשר בין שני ארגונים אלו לא נשאו פרי. במאבק על לב העולים הדתיים זכה הפועל המזרחי בבכורה ורוב גדול של העולים הדתיים הצטרפו אליו ולא אל המזרחי הצעיר. עם זאת, בשנת תרפ"ו עדיין היו במזרחי הצעיר יותר מאלף חברים. בבחירות לאספת הנבחרים בדצמבר 1925, התמודד המזרחי הצעיר בנפרד מהמזרחי וזכה בכ-200 קולות ונציג אחד, דב נתן ברינקר. עיקר מצביעיו הגיעו ממחוז תל אביב וממחוז טבריה. 

בעת התארגנות "הברית העולמית של צעירי החלוץ והפועל המזרחי" תחת סיסמת "תורה ועבודה" נותר "המזרחי הצעיר" ארגון הצעירים היחיד של המזרחי שלא הצטרף אל הברית. בוועידת המזרחי בדנציג באוגוסט 1928 דרש המזרחי הצעיר ייצוג בנשיאות הוועידה ונתקל בהתנגדות של אנשי הברית אשר טענו שהם מייצגים את כל הצעירים. אולם לאחר ששבעת צירי המזרחי הצעיר איימו בפרישה מהמזרחי ההתנגדות לא התקבלה, וועידת המזרחי הכירה במזרחי הצעיר כחטיבה מיוחדת שאינה פועלת תחת סיסמת תורה ועבודה. בוועידת המזרחי בארצות הברית במאי 1929 אושר למזרחי הצעיר תמיכה של 3000 דולר מתוך תקציב של 38,000 דולר. אולם בשלב זה המזרחי הצעיר היה בדעיכה. ביוני 1929 מחה הארגון על שלא הוזכר ברשימת הארגונים הקוראים להתפקד לכנסת ישראל. בבחירות לקונגרס הציוני העולמי הט"ז באמצע 1929 התמודדו המזרחי והפועל המזרחי ברשימה אחת, אך המזרחי הצעיר רץ לבדו ו-183 הקולות שקיבל לא הספיקו להכניס נציג לקונגרס. בבחירות לקונגרס הי"ז שוב התמודד המזרחי הצעיר לבדו וזכה ב-248 קולות, אולם לקראת הקונגרס הי"ח בשנת 1933 כבר לא התמודד. 

המזרחי הצעיר היה מקורב לרב יהודה לייב פישמן מימון מארגון המזרחי, אשר תיאר את הקשר עימם: "ביחסו של המזרחי הצעיר למזרחי היו עליות ומורדות אך היו אלה יחסים של כבוד". לכבוד יום הולדתו החמישים של הרב מימון הוציא הסתדרות המזרחי הצעיר את ספר היובל לכבודו. 

מסיון תרע"ט ועד תחילת תרפ"ב הארגון הוציא לאור את כתב העת הדביר. 

==לקריאה נוספת==
*זאב בלומנצויג, לתולדות המזרחי הצעיר, בתוך ספר הציונות הדתית ב', עמודים 210-214

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציונות דתית: תנועות
תאית (שפה)

left
תָּאִית (ภาษาไทย, - IPA: ) היא השפה הלאומית והרשמית בתאילנד, ושפת האם של בני התאי - הקבוצה האתנית המהווה את הרוב בתאילנד. השפה התאית חברה במשפחת השפות המכונה קרא-דאי. מבחינת בלשנות-היסטורית, לא נמצא קשר בין משפחת שפות זו לבין משפחת שפות אחרות. ישנן מילים בתאית אשר הושאלו מן השפות פאלי, סנסקריט וקמרית עתיקה, בעיקר מילים הקשורות לדת.

==הגיית השפה וכתיבתה==
התאית היא שפה אנליטית וטונאלית. היא נכתבת כיום בכתב אבוגידה הנחשב מורכב ונקרא "הכתב התאי". לתאית ניב הקרוי "איסאן" המובן לדוברי לאית ללא צורך בתרגום, ולהפך.

הכתב התאי הוא תוצר של הכתב החמרי העתיק (อักขระเขมร), אשר נובע מגרסה דרומית של הכתב הבראהמי, הנקרא "וטלוטו". על-פי המסורת, המלך רם קמאהנג הגדול (พ่อขุนรามคำแหงมหาราช) נחשב למי שבשנת 1283 יצר את שיטת הכתב של השפה התאית.

===עיצורים===
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|+פונמות בתאית
|
! colspan=2 | סדקי
! colspan=2 | וילוני
! colspan=2 | (מכתשי־)חכי
! colspan=2 | מכתשי
! colspan=2 | שפתי(־שִנִּי)
|-
! אפי
| colspan=2 |
| width=17px style="border-left: 0;"|ŋ||width=17px style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
| width=17px style="border-left: 0;"|n||width=17px style="border-right: 0;"|
| width=17px style="border-left: 0;"|m||width=17px style="border-right: 0;"|
|-
! סותם
| width="17px" style="border-left: 0;"| ||width="17px" style="border-right: 0;"|ʔ
| style="border-left: 0;"| ||style="border-right: 0;"|k<span style="color:red;">ʰ</span>
| width=17px rowspan=2 style="border-left: 0;"| ||width=17px rowspan=2 style="border-right: 0;"|ʨ<span style="color:red;">ʰ</span>
| style="border-left: 0;"|d||style="border-right: 0;"|t<span style="color:red;">ʰ</span>
| style="border-left: 0;"|b||style="border-right: 0;"|p<span style="color:red;">ʰ</span>
|-
! מחוכך
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
|-
! חוכך
| style="border-left: 0;"| ||style="border-right: 0;"|h
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| style="border-left: 0;"| ||style="border-right: 0;"|s
| style="border-left: 0;"| ||style="border-right: 0;"|f
|-
! rowspan=2 | מקורב(צדי)
| colspan=2 |
| style="border-left: 0;"|w||style="border-right: 0;"|
| style="border-left: 0;"|j||style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
| colspan=2 |
|-
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| style="border-left: 0;"|l||style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
|-
! רוטט
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| style="border-left: 0;"|r||style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
|-
| colspan=11 align=right | <span style="color:red;">*</span> תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט
|}
תצורת המקלדת לכתב התאי

===תנועות===
{|
| תנועות בתאית
| דיפתונגים בתאית
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפות
ליגת העל הרוסית בכדורסל נשים

סמל הליגה בשנים 1992 - 2016
ליגת העל הרוסית בכדורסל נשים היא אליפות רוסיה בכדורסל נשים (ברוסית: Чемпионат России по баскетболу среди женщин) והליגה הבכירה בכדורסל נשים במדינה.

==מבנה==
הליגה מורכבת מעשר קבוצות כדורסל הנשים הבכירות ברוסיה. כאשר שמונת המקומות הראשונים מתמודדים בטורנירי אירופה השונים, מיורוצ'לנג', יורוקאפ ויורוליג. הקבוצה שזכתה במקום אחרון בליגה מודחת לליגת המשנה בכדורסל נשים.

==הקבוצות בעונת 2021/2022==

==אלופות הליגה==

{|class="wikitable"
!עונה
| align="center" bgcolor="gold" |25x25 פיקסלים
| align="center" bgcolor="silver" |25x25 פיקסלים
| align="center" bgcolor="CC9966" |25x25 פיקסלים
|-
|2024
|אוגמ"ק יקטרינבורג
|NIKA לוזלס
|–
|-
|2023
|אוגמ"ק יקטרינבורג
|דינמו קורסק
|–
|-
|2022
|דינמו קורסק
|אוגמ"ק יקטרינבורג
|–
|-
|2021||אוגמ"ק יקטרינבורג||דינמו קורסק||MBA
|-
|2020||אוגמ"ק יקטרינבורג||דינמו קורסק||נדז'דה אורנבורג
|-
|2019||אוגמ"ק יקטרינבורג||דינמו קורסק||נדז'דה אורנבורג
|-
|2018||אוגמ"ק יקטרינבורג||דינמו קורסק||יניסיי קרסנויארסק
|-
|2017||אוגמ"ק יקטרינבורג||דינמו קורסק||נדז'דה אורנבורג
|-
|2016|| אוגמ"ק יקטרינבורג ||נדז'דה אורנבורג || דינמו קורסק
|-
|2015|| אוגמ"ק יקטרינבורג ||נדז'דה אורנבורג || דינמו קורסק
|-
|2014|| אוגמ"ק יקטרינבורג ||נדז'דה אורנבורג || דינמו קורסק
|-
|2013|| אוגמ"ק יקטרינבורג ||ספרטה אנד קיי || נדז'דה אורנבורג
|-
|2012|| אוגמ"ק יקטרינבורג || ספרטה אנד קיי || נדז'דה אורנבורג
|-
|2011|| אוגמ"ק יקטרינבורג || ספרטה אנד קיי || נדז'דה אורנבורג
|-
|2010|| אוגמ"ק יקטרינבורג || ספרטה אנד קיי || נדז'דה אורנבורג
|-
|2009|| אוגמ"ק יקטרינבורג || ספרטה אנד קיי || צסק"א מוסקבה
|-
|2008||ספרטק מוסקבה || צסק"א מוסקבה || אוגמ"ק יקטרינבורג
|-
|2007|| ספרטק מוסקבה || צסק"א מוסקבה || אוגמ"ק יקטרינבורג
|-
|2006|| צסק"א מוסקבה || אוגמ"ק יקטרינבורג || דינמו מוסקבה
|-
|2005|| צסק"א מוסקבה || דינמו מוסקבה || אוגמ"ק יקטרינבורג
|-
|2004|| צסק"א מוסקבה || אוגמ"ק יקטרינבורג || הכוכב הבלטי סנקט פטרבורג
|-
|2003|| אוגמ"ק יקטרינבורג || צסק"א מוסקבה ||דינמו אנרגיה נובוסיבירסק
|-
|2002|| אוגמ"ק יקטרינבורג || צסק"א מוסקבה ||דינמו מוסקבה
|-
|2001|| דינמו מוסקבה || אוגמ"ק יקטרינבורג || וולוגדה
|-
|2000|| דינמו מוסקבה || אוגמ"ק יקטרינבורג || וולנה סנקט פטרבורג
|-
|1999|| דינמו מוסקבה || אוגמ"ק יקטרינבורג || דינמו נובוסיבירסק
|-
|1998|| דינמו מוסקבה || צסק"א מוסקבה || אוראלמש יקטרינבורג
|-
|1997|| צסק"א מוסקבה || אוראלמש יקטרינבורג || דינמו מוסקבה
|-
|1996|| צסק"א מוסקבה || דינמו מוסקבה || אוראלמש יקטרינבורג
|-
|1995|| צסק"א מוסקבה || פורס מז'ור סנקט פטרבורג || דינמו מוסקבה
|-
|1994|| צסק"א מוסקבה || דינמו נובוסיבירסק || אוראלמש יקטרינבורג
|-
|1993|| צסק"א מוסקבה || דינמו נובוסיבירסק || קונצרן פודולסק
|-
|1992|| צסק"א מוסקבה || ניקה ניז'ני נובגורוד || פורס מז'ור סנקט פטרבורג
|-
|}
* מרב תוארי האליפות – אוגמ"ק יקטרינבורג – 14
* מרב זכיות רצופות – אוגמ"ק יקטרינבורג – 11 (2009–2020)

==ראו גם==
* אליפות ברית המועצות בכדורסל נשים

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20170612034125/http://basket.ru/ האתר הרשמי של התאחדות הכדורסל הרוסית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:תחרויות כדורסל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורסל ברוסיה
קטגוריה:רוסיה: תחרויות ספורט נשים
קטגוריה:רוסיה: כדורסל נשים
אליפות ברית המועצות בכדורסל נשים

אליפות ברית המועצות בכדורסל נשים (ברוסית: Чемпионат СССР по баскетболу среди женщин) היא אליפות הכדורסל לנשים הוותיקה במזרח אירופה. האליפות הראשונה התקיימה ב-1937.

עם התפרקות ברית המועצות האליפות הוחלפה בליגת העל הרוסית בכדורסל נשים.

==אלופות ברית המועצות==
*ט.ט.ט ריגה: 20 פעם (1960-1962, 1964-1966, 1968-1973, 1975-1977, 1979-1984).
**נבחרת לטביה בכדורסל נשים: 2 פעמים (1963, 1967)
*דינמו מוסקבה: 11 פעם (1937-1945, 1948, 1950, 1953, 1957-1958)
*מאי מוסקבה: 5 פעמים (1946-1947, 1951, 1954-1955)
*דינמו נובוסיבירסק: 3 פעמים (1986-1988)
*דינמו קייב: 3 פעמים (1949, 1991-1992)
*צסק"א מוסקבה: 2 פעמים (1985, 1989)
*אלקטרוסילה לנינגרד: פעם אחת (1990)
*ספרטק מוסקבה: פעם אחת (1978)
*ספרטק לנינגרד: פעם אחת (1974)
*סטרויטל מוסקבה: פעם אחת (1952)

קטגוריה:תחרויות כדורסל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורסל בברית המועצות
קטגוריה:תחרויות כדורסל לא פעילות
קטגוריה:רוסיה: כדורסל נשים
קטגוריה:ברית המועצות: תחרויות ספורט נשים
דוד יצחק מן

הרב דוד יצחק מן (י"ב באב תש"ד, 1 באוגוסט 1944 - י"ד בסיוון תשע"ב, 4 ביוני 2012) היה ראש ישיבת כנסת חזקיהו שבכפר חסידים.

==ביוגרפיה==
נולד בתל אביב לרב מרדכי מן, ראש ישיבת בית הלל שבבני ברק, ולמרים, בתו של הרב הלל ויטקינד, ראש ישיבת בית יוסף-נובהרדוק בתל אביב. ונקרא על שם אבי סבתו הרב דוד יצחק מגן.

בגיל 9 נכנס, על פי עצת החזון איש, לישיבת תפארת ציון ולאחר מכן לישיבת פוניבז' לצעירים, ובגיל 13 המשיך אל הישיבה הגדולה. בשנת תשכ"ז (1967) נישא לשרה מישקובסקי, בתו הגדולה של הרב אליהו אליעזר מישקובסקי, ראש ישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים ורבו של היישוב. לאחר נישואיו הצטרף לכולל של ישיבה זו. בשנת תשל"ג (1973) התמנה כר"מ בישיבה. עם פטירת הרב מישקובסקי, בשנת תשמ"א, התמנה לראש הישיבה.

הרב מן חיבר ספרים על התלמוד, על משנה תורה לרמב"ם ועל פרשת השבוע, המבוססים על דרך הלימוד הליטאית.

בשנותיו האחרונות חלה. עקב מצב בריאותו בי"ב באדר תשע"ב נוסף לשמו השם "ירוחם". נפטר בסיוון תשע"ב ונקבר בכפר חסידים.

==משפחתו==

*גיסו, הרב שמשון פינקוס מאופקים
אחיו הרב חיים מן ראש ישיבת באר התלמוד באלעד, ורב קהילת שדרות יחזקאל, חבר ועדת הרבנים לענייני חינוך של דגל התורה
*חתנו, הרב יעקב פרבשטיין, דיין בבית הדין של הרב ניסים קרליץ בבני ברק ובנו של הרב משה מרדכי פרבשטיין
*חתנו, הרב חנוך אלבק, רב קהילה ברמת בית שמש ובנם של פרופ' שלום ופליאה אלבק
*בנו, הרב יהושע, ממלא את מקומו כראש הישיבה, כהוראתו בצוואתו. 
*בנו, הרב משה, מכהן כר"מ בישיבת דברי מרדכי לצעירים בבני ברק.
*חתנו, הרב נפתלי שטרן, מכהן כר"מ בישיבה לצעירים בחיפה. 

==ספריו==
* באר מרים
* יד מלך
* תהלה לדוד
* די באר
* סוכת דוד

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20160408133257/http://matzevot.net/Man.html מצבתו], באתר [http://matzevot.net "עדה המצבה"]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:ישיבת כנסת חזקיהו
קטגוריה:משפחת מישקובסקי
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:כפר חסידים: אישים
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:בוגרי ישיבת תפארת ציון
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
הדביר (כתב עת)

שער "הדביר" חשוון-כסלו תר"פ 1920
הדביר הוא כתב עת "לתורה וחכמת ישראל" שיצא לאור על ידי הסתדרות המזרחי הצעיר מסיון תרע"ט (1919) עד תחילת תרפ"ב (1921). למרות שכונה ירחון, הוא יצא כל חודשיים-שלושה בלבד.

מייסד "הדביר" היה הרב יצחק אביגדור אורנשטיין וברוב התקופה העורך היה אהרן ויסנשטרן. קבצים אלו יצאו לאור בבית הדפוס של חותנו של אורנשטיין, שמואל צוקרמן, בירושלים.

ל"הדביר" היה חלק תורני של חידושי תורה, במיוחד בהלכות התלויות בארץ וחלק ספרותי שכלל מאמרי מדע כתובים ברוח ישראל סבא, מדע ארץ ישראל, תולדות עם ישראל וחכמי ישראל, חקירת הלשון, ענייני חינוך, דיון בשאלות עכשוויות וידיעות על הנעשה בתנועת המזרחי הצעיר ובעולם הדתי. בין הידיעות עליהן דיווח נכללים ייסוד הרבנות הראשית וייסוד אגודת הכפר העברי.

בחלק התורני של "הדביר" השתתפו רבנים ואנשי עט ידועים, ביניהם הרב אברהם יצחק קוק, הרב צבי פסח פרנק, הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי, הרב יצחק יעקב וכטפויגל, הרב בן ציון חי עוזיאל, הרב יעקב משה טולדנו, הרב יעקב משה חרל"פ, הרב יוסף גרשון הורוויץ, הרב שלמה אהרן ורטהיימר והרב יצחק נסים. הרב אורנשטיין גם פרסם בו מאמרים שכתב סבו הרב יעקב אורנשטיין.

בחלק הספרותי השתתפו הרב שמחה אסף, ד"ר אברהם יעקב ברור, אליעזר ריבלין, ד"ר נח חכם, הרב יעקב משה טולידאנו, חיים יהושע קוסובסקי, הרב יצחק אביגדור אורנשטיין, הרב שם טוב גפן, ויהודה לייב פישמן מימון.

אחד הנושאים שהעסיקו את הדביר היה המאבק על המשפט בארץ ישראל. בנושא זה פרסם אורנשטיין תחת שם העט "איש ישראלי" את המאמר [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=23174&pgnum=1 חקוי ועצמיות] כתשובה לסדרת מאמרים שפוסמו בעיתון חדשות הארץ בשם "הרבנות החנוטה" ו-"הרבנות הלוחמת" בעקבות החלטתה של הרבנות הראשית שלא להכיר במשפט המנדטורי כמשפט קבוע, בירחון הדביר אב-אלול תרע"ט. הדביר של תשרי תר"ף הוקדש כולו להבאת החיבור "חק ומשפט בישראל" שכתב הרב בן ציון חי עוזיאל בנושא.

בשנת 1951 הוצא לאור קובץ לזכרו של הרב אורנשטיין וניתן לו השם "הדביר".

==לקריאה נוספת==
*נפתלי בן מנחם, עיתונות התנועה בארץ ישראל, בתוך ספר הציונות הדתית כרך א', עמוד 494

==קישורים חיצוניים==
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:ציונות דתית
כבאית

כבאית של שירותי כבאות והצלה איילון
כבאית היא כלי רכב המתוכנן לסייע בכיבוי אש על ידי הסעת הכבאים לאזור שרפה, מתן אמצעי גישה אל האש ואחסון מים וחומרי כיבוי אחרים. 
בשגרה ממוקמות הכבאיות בתחנות כיבוי האש. 

כבאית מודרנית היא רכב רב תכליתי, הנושא אנשי מקצוע וציוד למגוון מטלות כיבוי אש והצלה. מרבית הכבאיות נושאות ציוד כגון סולמות, גרזנים, מטפים, זרנוקים, מערכות נשימה ומגוון כלי עבודה כגון קומבי (קוצץ ברזלים עד 30 טון). על הכבאית מצוי דוחף עשן אשר מפלס נתיב אוויר נקי עבור כוחות המחלצים לכודים. כמו כן, קיימת מצלמה תרמית המזהה עצמים בטמפרטורה העולה על 36 מעלות.

כבאיות רבות מבוססות על מרכב של משאית שמערכותיה (מתלים, בלמים, צמיגים, תיבת הילוכים ומערכות קירור) מותאמות לעומסי עבודה כבדים. בכבאית מותקנות מערכות התרעה ויזואליות וקוליות (אורות מהבהבים וסירנה) ומערכת קשר רדיו.

כבאיות עושות שימוש במים מברזי שרפה באמצעות צינורות או במים ממאגר הנמצא על המשאית. לחלק מהכבאיות סולמות המאפשרים גישה למקומות גבוהים, ציוד לשבירת קירות וחלונות או ציוד להתמודדות עם חומרים מסוכנים.
כבאית רובוטית בלתי מאוישת מתוצרת [[DOK-ING]]

כחלק מההכנות למענה המבצעי במנהרות רכבת ישראל מערך כבאות והצלה מפעיל גם מספר כבאיות מסילתיות אשר מסוגלות לנסוע גם על הכביש וגם על המסילה.
תחנת בני ברק אוקטובר 2021]]

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כיבוי אש
*
קטגוריה:רכבי חירום
מגה-מוח

מגה-מוח (באנגלית: Megamind) הוא סרט הנפשה קומי בתלת-ממד על גיבורי על מאת אולפני דרימוורקס, שיצא לאקרנים בסוף 2010. דמויותיו הראשיות מדובבות על ידי ויל פרל, בראד פיט, טינה פיי וג'ונה היל. הסרט זכה להצלחה מסחרית נאה ולשבחי הביקורת.

ב-2024 יצא סרט המשך שני, "מגה- מח נגד סינדיקט האבדון", וסדרת המשך, "חוקי מגה-מח", בשיתוף peacock kids.

==תקציר העלילה==
אחרי שנבל-העל מגה-מוח הורג את גיבור העל ואויבו המושבע מטרו-מן, מוצא עצמו מגה-מוח משועמם ומתגעגע ליריבו המנוח מאחר שלא נשארו לו אויבים להילחם בהם. על כן, יוצר מגה-מוח יריב חדש בדמותו של מטרו-מן. גיבור זה, שנקרא טיטאן, מתגלה כנבל גדול אף יותר ממגה-מוח. מגה-מוח מוצא את עצמו לראשונה בתפקיד הגיבור כשהוא יוצא נגד נבל-העל שהוא עצמו יצר.

==דיבוב הדמויות==
{| class="wikitable" border="1"
|-
! דמות
! מדבב/ת בגרסה המקורית
! מדבב/ת בגרסה העברית
|-
| מגה מוח || ויל פרל || יחזקאל לזרוב
|-
| רוקסן ריצ'י || טינה פיי || הילה זיתון
|-
| האל / טיטאן || ג'ונה היל || גיא רושיניאק
|-
| מטרו-מן || בראד פיט || מורדי גרשון
|-
| משרתיון || דויד קרוס || עידו רוזנברג
|-
| סוהר|| טום מקגארת' || יגאל שדה
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:דרימוורקס הנפשה: סרטים
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי פרודיה
קטגוריה:סרטי אנימציה של פרמאונט
קטגוריה:סרטי פולחן
יהודה יוצא למלחמה

יהודה יוצא למלחמה היא סדרת טלוויזיה ישראלית תיעודית בשלושה חלקים, ששודרה בערוץ yes דוקו, החל מ-13 בדצמבר 2010, ומתעדת פרק מחייו של יהודה יצחקוב. הסדרה הופקה עבור yes דוקו בתמיכת קרן מקור לקולנוע וטלוויזיה וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי.

== עלילה ==
יהודה יצחקוב, נער בכיתה י', בעת תחילת צילומי הסדרה התיעודית, גדל בחולון, למשפחה ממוצא בוכרי. הוא מתגורר יחד עם אמו שמגדלת אותו לבדה ומתמודדת עם קשיי פרנסה. אלא שלנער הזה יש חלום ענק, שכדי להגשימו עליו ללכת כנגד כל הסיכויים: להיות טייס קרב בחיל האוויר הישראלי. כך, הוא מאמין, יוכל לשנות את העתיד האפור שהמקום הדל והקשה ממנו בא מייעד לו. בתחילה נדמה לו שכולם נגדו: אמו, מוריו וחבריו. אבל אחרי זמן מה מבין יהודה שהכח בידיו, ואם הוא רוצה משהו, דבר (כמעט) לא יכול לעצור בעדו.

במשך 6 שנים עוקבים יוצרי הסדרה אחר יהודה, מהיותו נער בתחילת תיכון ועד אחרי גיוסו לצה"ל, ומביאים דיוקן של בחור שמנסה לנפץ את תקרת הזכוכית. הוא עבר בהצלחה את המיונים, אך לפני הגיוס הרשמי החליט חיל האוויר החליט לא לגייסו, בגלל אביו שהיה סוחר סמים. יהודה לא ויתר על החלום והחליט לגשת למיוני חיל האוויר דרך קצונה בחיל אחר. על כן התגייס לצנחנים, עבר מסע כומתה, וסיים את הטירונות. אולם בעת שהילך יהודה בשכונתו, הוא נפצע בברכו, וצה"ל מחליט לשחרר אותו בטרם עת עם פרופיל 24. חלומו החדש לאחר שחרורו הוא ללמוד הנדסת חשמל באוניברסיטה.

הסדרה משודרת בשידורים חוזרים מדי פעם בערוץ yes דוקו, ושודרה גם בערוץ 10.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
צ'רוקי (שפה)

דגל האומה הצ'רוקית
צ'רוקי היא אחת משפות האירוקוי המדוברת על ידי בני עם הצ'רוקי. השפה נכתבת בכתב הברתי מיוחד שפותח על ידי מנהיג שבטי הצ'רוקי במאה ה-19, סקויה. במלחמת העולם השנייה שימשו דוברי שפת הצ'רוקי (כמו גם דוברי הנאוואחו) כדוברי קוד בצבא ארצות הברית ובחיל הנחתים של ארצות הברית, בשל היות השפה (נכון לאותה תקופה) בלתי מוכרת מחוץ לגבולות ארצות הברית, וממילא הייתה צופן בלתי ניתן לפענוח.<br />

==מאפייני השפה==
הצ'רוקי היא שפה טונאלית. עם זאת, בשל היותה שפת-אם שנייה במעלה אצל דובריה (אחרי האנגלית) מערכת הטונים בדיבור כיום הולכת ומצטמצמת. בכתב הצ'רוקי כמו גם בשיטת התעתיק הלטיני, לא מסומנים הטונים כלל (חוץ מאשר במילוני השפה הרשמיים). עקב המורפולוגיה העשירה של השפה מקרי כפל המשמעויות עקב חוסר סימון הטונים הם נדירים.

כרוב השפות האמריקאיות-ילידיות, אף הצ'רוקי היא שפה פוליסינתטית. כך, בדומה ללטינית או לגרמנית, יחידות תחביריות במשפט מתחברות זו לזו ומרכיבות לעיתים מילים ארוכות במיוחד. הפעלים בשפה כוללים בהכרח מוספיות לכינוי גוף, אספקטים, מודוס ויחסות.

==האלפבית הצ'רוקי==
סדר האלפבית הצ'רוקי המוקדם, הכולל גם את האות הארכאית Ᏽ (באדום), אשר שימשה לצליל Mv
{| class="wikitable sortable" style="margin:auto;text-align:center" border="2" cellspacing="0" cellpadding="2"
|- style="background: #ccccff;"
! אות
! יוניקוד
! לטיני
! אות
! יוניקוד
! לטיני
! אות
! יוניקוד
! לטיני
! אות
! יוניקוד
! לטיני
! אות
! יוניקוד
! לטיני
|-
| Ꭰ|| 13A0|| A
| Ꮁ|| 13B1|| Hu
| Ꮒ|| 13C2|| Ni
| Ꮣ|| 13D3|| Da
| Ꮴ|| 13E4|| Tse
|-
| Ꭱ|| 13A1|| E
| Ꮂ|| 13B2|| Hv
| Ꮓ|| 13C3|| No
| Ꮤ|| 13D4|| Ta
| Ꮵ|| 13E5|| Tsi
|-
| Ꭲ|| 13A2|| I
| Ꮃ|| 13B3|| La
| Ꮔ|| 13C4|| Nu
| Ꮥ|| 13D5|| De
| Ꮶ|| 13E6|| Tso
|-
| Ꭳ|| 13A3|| O
| Ꮄ|| 13B4|| Le
| Ꮕ|| 13C5|| Nv
| Ꮦ|| 13D6|| Te
| Ꮷ|| 13E7|| Tsu
|-
| Ꭴ|| 13A4|| U
| Ꮅ|| 13B5|| Li
| Ꮖ|| 13C6|| Qua
| Ꮧ|| 13D7|| Di
| Ꮸ|| 13E8|| Tsv
|-
| Ꭵ|| 13A5|| V
| Ꮆ|| 13B6|| Lo
| Ꮗ|| 13C7|| Que
| Ꮨ|| 13D8|| Ti
| Ꮹ|| 13E9|| Wa
|-
| Ꭶ|| 13A6|| Ga
| Ꮇ|| 13B7|| Lu
| Ꮘ|| 13C8|| Qui
| Ꮩ|| 13D9|| Do
| Ꮺ|| 13EA|| We
|-
| Ꭷ|| 13A7|| Ka
| Ꮈ|| 13B8|| Lv
| Ꮙ|| 13C9|| Quo
| Ꮪ|| 13DA|| Du
| Ꮻ|| 13EB|| Wi
|-
| Ꭸ|| 13A8|| Ge
| Ꮉ|| 13B9|| Ma
| Ꮚ|| 13CA|| Quu
| Ꮫ|| 13DB|| Dv
| Ꮼ|| 13EC|| Wo
|-
| Ꭹ|| 13A9|| Gi
| Ꮊ|| 13BA|| Me
| Ꮛ|| 13CB|| Quv
| Ꮬ|| 13DC|| Dla
| Ꮽ|| 13ED|| Wu
|-
| Ꭺ|| 13AA|| Go
| Ꮋ|| 13BB|| Mi
| Ꮜ|| 13CC|| Sa
| Ꮭ|| 13DD|| Tla
| Ꮾ|| 13EE|| Wv
|-
| Ꭻ|| 13AB|| Gu
| Ꮌ|| 13BC|| Mo
| Ꮝ|| 13CD|| S
| Ꮮ|| 13DE|| Tle
| Ꮿ|| 13EF|| Ya
|-
| Ꭼ|| 13AC|| Gv
| Ꮍ|| 13BD|| Mu
| Ꮞ|| 13CE|| Se
| Ꮯ|| 13DF|| Tli
| Ᏸ|| 13F0|| Ye
|-
| Ꭽ|| 13AD|| Ha
| Ꮎ|| 13BE|| Na
| Ꮟ|| 13CF|| Si
| Ꮰ|| 13E0|| Tlo
| Ᏹ|| 13F1|| Yi
|-
| Ꭾ|| 13AE|| He
| Ꮏ|| 13BF|| Hna
| Ꮠ|| 13D0|| So
| Ꮱ|| 13E1|| Tlu
| Ᏺ|| 13F2|| Yo
|-
| Ꭿ|| 13AF|| Hi
| Ꮐ|| 13C0|| Nah
| Ꮡ|| 13D1|| Su
| Ꮲ|| 13E2|| Tlv
| Ᏻ|| 13F3|| Yu
|-
| Ꮀ|| 13B0|| Ho
| Ꮑ|| 13C1|| Ne
| Ꮢ|| 13D2|| Sv
| Ꮳ|| 13E3|| Tsa
| Ᏼ|| 13F4|| Yv
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שפות אמרינדיאניות
ברלה חגי

דב בֶּרַלֶה (בערעלע) חַגִי (גם חַגַּי; Berele Chagy; 25 ביולי 1892 – 25 באפריל 1954) היה חזן ומלחין.

== קורות חיים ==
חגי נולד ב-1892 בדגדה שבאימפריה הרוסית (כיום בלטביה) למשפחת חזנים, ומגיל צעיר השתתף בתפילות בבית הכנסת. כנער נסע לריגה ללמוד, ובגיל 17 נתמנה לחזן בסמולנסק. כדי להימלט מחובת הגיוס לצבא, הצליח חגי להגר לארצות הברית, שם המשיך בלימודי חזנות ומוזיקה. בארצות הברית כיהן כחזן בניו יורק, דטרויט ובוסטון. בשנת 1932 נתמנה לחזן ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, שם ביסס את מעמדו כאחד מגדולי החזנים שכיהנו בדרום אפריקה.

בשנת 1941, לאחר פטירת החזן מרדכי הרשמן, הוזמן לכהן בבית הכנסת בית אל ישראל הצעיר בבורו פארק שבברוקלין. בעקבות התדרדרות מצבו הבריאותי, פרש חגי מהתפקיד, ועבר להתגורר בניוארק שבניו ג'רזי. בשביעי של פסח בשנת 1954, בעודו משתתף בתפילת החג, נפטר.

חגי ניחן בקול טנור גבוה, ובפלסט. הלחין והקליט מספר רב של פרקי תפילה.

כל ילדיו, יונה, פרידה שפירא וגדעון, עסקו במוזיקה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090909163817/http://geoffreyshisler.com/Chagy.html ברהלה חגי] באתר של Geoffrey Shisler 

קטגוריה:חזנים רוסים
קטגוריה:מלחינים יהודים רוסים
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:חזנים לטבים
קטגוריה:מלחינים יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1892
קטגוריה:נפטרים ב-1954
ציון לוי

הרב ציון רחמים לוי (אלול תרפ"ה, 1925 - כ"ה בחשוון תשס"ט, 23 בנובמבר 2008) היה הרב הראשי של יהדות פנמה במשך 57 שנים.

==קורות חיים==
נולד בארץ ישראל למקובל הרב יעקב לוי שהיה דיין בבית דינו של הרב רפאל אנקווה במרוקו לאחר שעלה לארץ ישראל למד בישיבת המקובלים בית אל בעיר העתיקה בירושלים.

מסופר שכאשר עלו הוריו לארץ ממרוקו התפללה אמו שתזכה ללדת את בנה בארץ ישראל, ואכן לאחר שירדו מהאונייה והגיעו לירושלים נולד שם.

בצעירותו למד בישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה בירושלים, והיה לחברותא של הרב עובדיה יוסף, שעמו המשיך להתכתב בנושאים הלכתיים במשך השנים. בגיל 17 לערך קיבל סמיכה לרבנות ולאחר מכן התמנה להשגיח על כשרות הבשר של ירושלים.

בגיל 23 לאחר נישואיו לשרה לבית ביטון נשלח על ידי ראש ישיבת פורת יוסף רבי עזרא עטיה, לכהן כרב בפנמה. פעל שם כשוחט ומוהל. מצב היהדות בקהילה בשנים הראשונות לכהונתו הצריך לקבל היתר להתפלל ללא מניין, כיוון שלא היה שם מניין שומרי שבת. הרב לוי הקים מוסדות רבים.

הלווייתו יצאה מישיבת פורת יוסף, בראשות הרב עובדיה יוסף, שהספיד את ידיד נעוריו. כמו כן הספידוהו הרבנים הראשיים לישראל. נקבר בהר המנוחות. לאחר פטירתו נבחר על פי בקשתו בנו, הרב חיים לוי, למלא את מקומו.

אחיו הוא הרב משה לוי שהיה הרב הראשי הספרדי הראשון של העיר בת ים. אחייניו הוא איש התקשורת ג'קי לוי והרב ד"ר אהרן לוי שכיהן כראש מועצת מיתר.
[[מקווה בלוד שנקרא על שם הרב ציון הלוי ואשתו]]

==לקריאה נוספת==
* הרב מאיר מיארה (כתיבה ועריכה), המנהיג והקהילה - הרב ציון ר. לוי וקהילת שבת אחים, פנמה, קרן מאור יעקב וחיים, ירושלים תשס"ה. 
* שאלות ותשובות תורה מציון : בארבעת חלקי השולחן ערוך / שאלות שנשאל והשיב כמהר"ר ציון לוי, רבה של פנמה ; בתוספת מקורות וביאורים ממני ינון חיים רביב ; עורך ראשי: הרב יהודה ארצי. בית שמש : מכון הספרים שע"י ישיבת פנמה, תשע"ט. 

==קישורים חיצוניים==
* ליאור הלפרין, [https://archive.today/20130107232816/http://www.bhol.co.il/Article.aspx?id=7500 הגאון ר' ציון לוי זצ"ל], באתר בחדרי חרדים
* [https://web.archive.org/web/20110919214121/http://www.sephardiclegacy.com/pdf/Jan2009.pdf כתבה באנגלית על קורות חייו]

קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:מוהלים
קטגוריה:יהודים פנמים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:רבנים ראשיים
קטגוריה:ילידי 1925
קטגוריה:נפטרים ב-2008
קבורה באורנאן

"קבורה באורנאן" או "לוויה באורנאן" (1849–1850) הוא ציור מאת הצייר הצרפתי גוסטב קורבה. היצירה, הנחשבת לאחת מן העבודות החשובות של הציור הריאליסטי הצרפתי, מציגה תיאור של לוויה כפרית באמצעים מונומנטליים. הציור מוצג כיום במוזיאון ד'אורסה בפריז.

הציור מתאר סצנה של לוויה כפרית מרובת משתתפים. הדמויות הרבות ממלאות את המישור הקדמי של הציור. טור של אבלים, הלבושים שחורים, נע מצידו האחד של הבד אל עברו השני כבמעין אפריז. לפניהם ניצבת קבוצה של אנשי דת, הניצבים מאחורי בור הקבורה ומנהלים טקס דתי. אחד מהם אוחז בנס ועליו פסל של ישו הצלוב. מעברו השני של הבור נמצאת דמות של גבר בחליפה אפורה או חומה ולצידו כלב. ברקע הציור מצויר נוף פתוח ובו צוקים ושדות. הוא מתואר בצבעים ירוקים וחומים כהים ועשירים, המעניקים לתיאור אווירה מסתורית או דרמאטית.

חשיבותו הרבה של הציור היה השימוש - החדשני לתקופה - שעשה קורבה בצורת ביטוי המזוהה עם תיאורים היסטוריים, לשם תיאור סצנה כפרית ופרובינציאלית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.musee-orsay.fr/en/collections/works-in-focus/painting/commentaire_id/un-enterrement-a-ornans-130.html?tx_commentaire_pi1%5BpidLi%5D=509&tx_commentaire_pi1%5Bfrom%5D=841&cHash=d78869173a "קבורה באורנאן"], אתר מוזיאון ד'אורסה 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיאון ד'אורסה: יצירות אמנות
קטגוריה:גוסטב קורבה
קטגוריה:ציור ריאליסטי
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:קבורה
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
צים שא צוי מזרח

[[המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג]]
דייגים בקו החוף של צים שא צוי מזרח.
צים שא צוי מזרח (באנגלית: Tsim Sha Tsui East; בסינית: 尖沙咀東 או בקיצור 尖東) הוא אזור בדרום חצי האי קאולון, מזרחית לדרך צ'טהאם המהווה את הגבול המזרחי של אזור צים שא צוי. האזור יובש מן הים בראשית שנות ה-70.

עד שנות ה-70 היה אזור זה חלק ממפרץ הונג הום. בעקבות גידול האוכלוסין בהונג קונג ועליית ערך הקרקע באזור צים שא צוי, וכן בעקבות האיסור על בנייה לגובה בקאולון בשל מיקומו של שדה התעופה קאי טאק הוחלט על יבוש הים על מנת להרחיב את השטחים המסחריים של צים שא צוי.

במקום ממוקמים מלונות רבים, חנויות ואתרי תיירות בהם טיילת צים שא צוי מזרח, המוזיאון להיסטוריה של הונג קונג ומוזיאון המדע של הונג קונג.

תחנת צים שא צוי מזרח של הרכבת התחתית של הונג קונג משמשת את קו הרכבת המזרחי של הונג קונג ומקושרת לתחנת צים שא צוי של קו צואן ואן.

*
קטגוריה:צים שא צוי
משרד התעשיות הביטחוניות (אזרבייג'ן)

משרד התעשיות הביטחוניות של אזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan Respublikasının Müdafiə Sənayesi Nazirliyi) הוא המשרד הממשלתי האחראי לניהול התעשיות הביטחוניות, להסדרה וייצור טכנולוגיות עבור צבא אזרבייג'ן.

המשרד הוקם ב-16 בדצמבר 2005 כחלק הרפורמה במשרדי הממשלה האזריים שיזם נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב.
==חברות בת==
המשרד אחראי לניהול חברות התעשייה הצבאית באזרבייג'ן ופיקוח עליהן:
* Azad systems
* Iglim
* Avia-agregat
* Senaijihaz
* Radiogurashtyrma
* Araz
* Telemechanica
* Bakı Cihazqayırma Zavodu
* AZON
* Dalga
* Alov
* Neftgazavtomat
* Pake
* NPP Automatic Lines
בנוסף אחראי המשרד לניהול מכון המחקר המדעי של משרד ההגנה וניהול סוכנות האוויר והחלל הלאומית.
== קישורים חיצוניים ==
* 

תעשיות ביטחוניות
משרד ההגנה (אזרבייג'ן)

משרד ההגנה של אזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan Respublikasının Müdafiə Naziri) הוא המשרד הממשלתי האחראי על הכוחות המזוינים של רפובליקת אזרבייג'ן.

==היסטוריה==
המשרד הוקם לראשונה ב-27 במאי 1918 בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה, לפני השתלטות הצבא האדום על אזרבייג'ן ב-1920. בתקופה הסובייטית המשרד היה לשלוחה האזרית של משרד ההגנה הסובייטי ורק עם הכרזת העצמאות בספטמבר 1991 הפך למשרד ממשלתי עצמאי של אזרבייג'ן.

==שרים==
{| class=wikitable align="center"
! #
! שר
! תקופת כהונה
! שיוך פוליטי
|-
| 1
|<center>ואלח ברשאתלי
| <center>ספטמבר — דצמבר 1991
|<center>
|-
| 2
| <center>טאג'דין מחטייב
| <center>דצמבר 1991 — ינואר 1992
|<center> 
|-
| ממלא מקום
| <center>שחין מוסאייב
| <center>
|<center> 
|-
| 3
| <center>טאחיר אלייב
| <center>
|<center> 
|-
| 4
| <center>ראגים גאזייב
| <center>17 במרץ 1992 — פברואר 1993
|<center> החזית העממית של אזרבייג'ן
|-
| 5
| <center>דדש רזאייב
| <center>פברואר — יוני 1993
|<center> 
|-
| ממלא מקום
| <center>ואחיד מוסאייב
| <center>יוני 1993
|<center> 
|-
| ממלא מקום
| <center>ספאר אבייב
| <center>יוני — אוגוסט 1993
|<center> 
|-
| 6
| <center>ממדראפי מאמדוב
| <center>ספטמבר 1993 — פברואר 1995
|<center> 
|-
| 7
| <center>ספאר אבייב
| <center>פברואר 1995 - אוקטובר 2013
|<center> 
|-
| 8
| <center>זאקיר גסאנוב
| <center> 22 באוקטובר 2013 - מכהן
|<center> 
|}

==ראו גם==
*משרד התעשיות הביטחוניות (אזרבייג'ן)

== קישורים חיצוניים ==

* 

הגנה
אזרבייג'ן
משרד הפנים (אזרבייג'ן)

משרד הפנים של אזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan Respublikasının Daxili İşlər Naziri) הוא משרד ממשלתי באזרבייג'ן האחראי לביטחון פנים ועל המשטרה הלאומית של אזרבייג'ן וסוכנויות ביטחון פנים אחרות.

בניגוד למשרדי פנים של מדינות אחרות, הוא אינו מכיל סוכנות מרשם אוכלוסין או כל סוכנות אחרת שאינה קשורה בביטחון פנים.
== היסטוריה ==
המשרד הוקם לראשונה בעקבות עצמאותה של אזרבייג'ן בשנת 1918. החל משנת 1920, בעקבות כיבוש אזרבייג'ן על ידי ברית המועצות, הוכפף המשרד למרותו של המשרד לענייני פנים הסובייטי. במהלך מלחמת העולם השנייה כ-800 מעובדי המשרד קיבלו עיטורים על פעילותם במלחמה. במלחמת נגורנו קרבאך נהרגו כ-932 מעובדי המשרד.

עם שחרורה של אזרבייג'ן משליטת ברית המועצות קיבל המשרד עצמאות מלאה. בשנת 1992 הצטרפה אזרבייג'ן לאינטרפול. ב-30 ביוני 2001 אושרו סמכויות ומבנה המשרד על ידי צו מטעם נשיא אזרבייג'ן.

==מבנה==
* המינהל הראשי לביטחון הציבור
* המינהל הראשי למלחמה בסמים (Baş Narkotiklərlə Mübarizə İdarəsi), הוקם ב-16 בפברואר 1992
* משטרת התנועה האזרית
* המינהל הראשי לדרכונים, רישום והגירה (Baş Pasport, Qeydiyyat və Miqrasiya İdarəsi)
* המינהל לחקירות פליליות
* המינהל הראשי למאבק בפשע המאורגן (Baş Mütəşəkkil Cinayətkarlıqla Mübarizə İdarəsi)
** המחלקה למאבק בפשעי חטיפה
** המחלקה למאבק בכנופיות
** המחלקה למאבק בזיופי כספים ומסמכים
** מחלקת החקירות
** המחלקה לניתוח מבצעי
==שרי הפנים==
*מוגאמד אסאדוב (1991)
*טופיק קרימוב (1991–1992)
*טאחיר אלייב (1992)
*איסקנדר גאמידוב (1993)
*ואגיף נוברוזוב (1993–1994)
*ראמיל אוסובוב (1994–2019)
==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.dyp.gov.az/ משטרת התנועה האזרית] באזרית

פנים
אזרבייג'ן
פאולה הנקוקס

פאולה הנקוקס (באנגלית: Paula Hancocks) היא כתבת בינלאומית של רשת החדשות CNN. והייתה נציגת הערוץ בישראל. במסגרת תפקידה, היא מעבירה לרשת CNN דיווחים שוטפים על הנעשה בארץ, בעיקר מהזירה הפוליטית-מדינית, הכלכלית והתרבותית. לאחר תקופת עבודה בישראל היא עברה לקוריאה.

הנקוקס הצטרפה לרשת CNN ב-1997, ושידרה מהסניף הלונדוני של הערוץ. היא סיקרה את הסכסוך הישראלי-פלסטיני כמו גם את העימות של ישראל אל מול חזבאללה. לאחר מכן, שימשה זמן מה כמפיקה משנת 2001 והתקדמה לתפקידה כנציגת הערוץ בישראל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל CNN
קטגוריה:עיתונאיות בריטיות
קטגוריה:ילידות המאה ה-20
מגדל השעון צים שא צוי

מגדל השעון צים שא צוי (באנגלית: Tsim Sha Tsui Clock Tower; בסינית: 尖沙咀鐘樓), או בשמו הרשמי מגדל השעון לשעבר של רכבת קאולון-קנטון (באנגלית: Former Kowloon-Canton Railway Clock Tower; בסינית: 前九廣鐵路) הוא מגדל שעון ואתר היסטורי הממוקם באזור צים שא צוי בקצה הדרומי של חצי האי קאולון שבהונג קונג, לחוף נמל ויקטוריה ולמול האי הונג קונג.

המגדל בנוי לבנים אדומות וגרניט, וגובהו 44 מטרים. בראשו כליא ברק בגובה 7 מטרים.

המגדל הוכרז בשנת 1990 כאתר היסטורי ואנדרטה לאומית של הונג קונג.

==היסטוריה==
בשנת 1904 החלה בניית רכבת קאולון-קנטון כאשר תחנת הקצה של הקו הוקמה בצים שא צוי. הרכבת נחנכה ב-1 באוקטובר 1910, ובשנת 1913 החלה בנייה של מבנה תחנה גדול עבור הקו. בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה החל מחסור בחומרי גלם, ונפסקו עבודות הבנייה.

עיקר מבנה התחנה, וכן מגדל השעון שלה נבנו בשנת 1915 והתחנה נחנכה ב-28 במרץ 1916.

בראש מגדל השעון הותקן שעון אשר הועבר אליו ממבנה מגדל השעון רחוב פדלר אשר נהרס קודם לכן. שעון זה הותקן באחת מפאות המגדל, ויתר צדדי המגדל עמדו ריקים עד שנת 1920 עת הותקנו שלושה שעונים נוספים.

שלושת השעונים הופעלו ב-22 במרץ 1921 ופעלו ברצף למעט במהלך הכיבוש היפני של הונג קונג במלחמת העולם השנייה.

בשנת 1975 עברה תחנת הרכבת למיקומה הנוכחי - תחנת הונג הום בשטח שיובש מהים במפרץ הונג הום. מבנה התחנה נהרס בשנת 1977 על אף מחאה ציבורית ועצומות שנחתמו; יחד עם זאת בשל הלחץ הציבורי הוחלט לשמר את מגדל השעון בתוך מתחם המבנה שנבנה באתר התחנה ובסמוך לו אשר כולל את מוזיאון החלל של הונג קונג, מוזיאון הונג קונג לאמנות ומרכז התרבות של הונג קונג.

<gallery>
תמונה:HK_TST_Clock_Tower_2.jpg|מגדל השעון, 8 ביולי 2005
תמונה:Hong Kong Tsim Sha Tsui Night 2004-08.jpg|מגדל השעון, מרכז התרבות של הונג קונג ומלון פנינסולה, 2004
תמונה:KCR_1914.jpeg|תחנת הרכבת ומגדל השעון, 1914
תמונה:Kcr_tst_1916.jpg|תחנת הרכבת ומגדל השעון ב-1916
תמונה:Torre del Reloj, Kowloon, Hong Kong, 2013-08-11, DD 05.jpg|מגדל השעון בשעת לילה
תמונה:Tsim Sha Tsui Waterfront.jpg|מגדל השעון ומרכז התרבות של הונג קונג
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.amo.gov.hk/en/monuments_43.php תיאור המגדל באתר המורשת של ממשלת הונג קונג]

קטגוריה:מגדלי שעון
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: מגדלים
קטגוריה:צים שא צוי מזרח
מי שפרע

מי שפרע, במשפט העברי, היא קללה המופנית אל אדם שחזר בו מעסקה לאחר שהייתה הסכמה על המקח והכסף עבר מיד הקונה למוכר.

תוכנה של הקללה הוא, שסופו של אותו אדם שאינו עומד בדיבורו יהיה כסופם של אנשי דור המבול, אנשי דור הפלגה, אנשי סדום ועמורה והמצרים, המתוארים בתנ"ך כפועלי עוול.

==רקע==
במשפט העברי, כאשר אדם משלם כסף על קרקע, הקרקע נקנית לו מיד מכח קניין כסף, ושני הצדדים אינם יכולים לחזור בהם.

במיטלטלין, נתינת הכסף אינו קונה, ורק משיכת החפץ קונה אותו ומבטלת את אפשרות החזרה מהקניין. אף על פי כן, אם הסכימו שני הצדדים על העסקה והקונה כבר שילם את הכסף, אסור לאף אחד מהצדדים לחזור בו, ואם חזר בו - רובצת עליו קללת "מי שפרע".

==אמירת הקללה==
נוסח הקללה מובא בברייתא:

הסמ"ע מסביר כי בדברים אלו מתפרסמת השגחת אלוהים על מעשיהם הרעים של בני אדם, שפרע להם בפרהסיה לפי מעשיהם. מוזכרת קריעת ים סוף משום שבה נראתה השגחה פרטית מיוחדת, שמצרים נענשו באותו דבר בו חטאו, שמכיוון שזממו להשליך את בני ישראל לים - הם טבעו בים.

אביי ורבא נחלקו בקשר לקללה, האם מודיעים לו על קללת "מי שפרע", או שבית הדין עצמם מנדים אותו. לפי אביי מודיעים לו לחזור בו מפני שרובצת עליו קללה, אבל אין לבית הדין לקלל אותו, שכן אסור לקלל יהודי, כאמור בפסוק . לפי רבא מותר לקלל אותו, שכן הפסוק עוסק ב"עמך - מי שעושה מעשה עמך", ומי שאינו עומד בדיבורו אינו נכלל ב"עושה מעשה עמך", שנאמר .

רבי יוסף קארו בשולחן ערוך פוסק כרבא, והרמ"א מביא את דעתו של הטור בשם הרא"ש הפוסק כאביי, ומביא גם את דעתו של המרדכי שיש אומרים שאומרים לו זאת ברבים.

==דין מי שלא שילם==
במקרה שהקונה עדיין לא שילם את הכסף, לא רובצת עליו קללת מי שפרע, אך נחלקו רב ורבי יוחנן האם מותר לו לחזור בו. לדעת רב מותר לו לחזור בו, אך לפי רבי יוחנן אסור לו לחזור בו מדין "מחוסרי אמנה". השולחן ערוך פסק כרבי יוחנן שהוכיח את דבריו מברייתא, בה נאמר ).

==חזרה מדיבורו באיסורים==
במקום אחר קובע התלמוד כי יש להניח שיהודי אינו חוזר בו מדיבורו, כל זמן שלא הוכח אחרת. הדוגמה שהובאה היא ממעשה שהיה, כאשר בעל ואשתו התווכחו למי לקדש את בתם, אם לקרובו של הבעל או לקרובה של האישה. לבסוף הסכים הבעל בעל כורחו לדעת אשתו, והם אף ערכו סעודה לרגל הקידושין, אלא שבינתיים בא קרובו של הבעל וקידש את הבת במקום מסתור. על כך טען אביי כי ורבא כי "חזקה אין אדם טורח בסעודה ומפסידה", ובעקבות כך יש להניח כי מכיוון שהבעל הסכים לכך שקרובה של האשה יקדש את הבת אין בדעתו לחזור בו, ואם כן הקידושין שהתבצעו במקום המסתור אינם תקפים, שכן הם לא היו בהסכמתו של האב.

==לקריאה נוספת==
* רון ש' קליינמן, "קללת מי שפרע: דת, משפט וחברה", מחקרי משפט כו(1), ה'תש"ע, עמ' 179 - 215.

==קישורים חיצוניים==
* (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם)
* [http://www.etzion.org.il/vbm/archive/yomyom/dafyomyomi/2009-06-13.php בבא מציעא דף מט – יסוד דין "מי שפרע"], בבית המדרש הווירטואלי של ישיבת הר עציון
* [http://new.katif.net/jewish.php?page=256 "מי שפרע מדור המבול.." - לפרשת נח], מאת הרב גבי קדוש, באתר קטיף.נט

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט עברי: דיני ממונות
קטגוריה:קללות ביהדות
חדשות מטוגנות

חדשות מטוגנות (באנגלית: The Onion Movie) הוא סרט קומדיה שנכתב על ידי עורכי העיתון הסאטירי "The Onion", רוברט ד. סיגל וטוד הנסון בשיתוף עם צוות הכותבים של העיתון. הסרט צולם במהלך 2003, אך הופץ ב-DVD ב-3 ביוני 2008.

==עלילה==
הסרט מתמקד סביב מגיש ערוץ החדשות, נורם ארצ'ר, שנאבק בהשתלטות ההנהלה בעבודתו. העלילה מתפצלת למערכונים קצרים ברוח ההומור האופייני לעיתון, הכולל פארודיות בתרבות הפופ, סטראוטיפים גזעניים וקריירת המשחק של אמן הלחימה סטיבן סיגל.
במרכזה מגיש חדשות מתוסכל שרוצה להגיש חדשות רציניות על מלחמה במזרח התיכון בזמן ששובר קופות חדש בכיכובו של 
אומן הלחימה סטיבן סיגל מגיע לקולנוע וצוות השידור ירצה לפרסם אותו בכל מחיר

==תהליך ההפקה==
בשנת 2003 פורסם כי אולפני Fox Searchlight מפיקים סרט שנכתב על ידי כותבי "The Onion" שנקרא אז "The Untiteled Onion Movie" שייבוים על ידי הבמאי טום קונטץ. 
אחרי דחיות רבות והקרנות ניסיון לקהל, הסרט נגנז והפצתו לקולנוע בוטלה על ידי Fox Searchlight, אך New Regency Productions המשיכו בהפקת הסרט.
===החייאת ההפקה והפצה===
בנובמבר 2007 הודיעו אולפני Fox Searchlight כי יפיצו את הסרט על גבי DVD. קדימון לסרט הופיע במארזי ה-DVD של היטמן, הנוסע השמיני נגד הטורף: רקוויאם ועוד.
ביוני 2008 חברת פוקס המאה ה-20 הפיצו את "חדשות מטוגנות" ב-DVD.
===הסרט בישראל===
בישראל הסרט לא הופץ מסחרית ב-DVD אך הוקרן בערוץ HOT Fun בחברת הכבלים HOT, תחת השם "חדשות מטוגנות" החל מ-2009.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
יוסף מילט

יוסף מִילֶט (Milet; 15 באפריל 1889 – 13 בנובמבר 1947, ל' בחשוון ה'תש"ח) היה מוזיקאי, מורה, מלחין ומנצח מקהלות יהודי יליד גליציה שפעל בארץ ישראל ובאוסטריה. מראשוני המורים למוזיקה בארץ ישראל ומחלוצי הזמר העברי.

==קורות חיים==
יוסף מילט נולד בדומברובה שליד טרנוב בגליציה המערבית (אז בממלכת גליציה ולודומריה חלק מנחלת הכתר האוסטרי באימפריה האוסטרו-הונגרית). למד בילדותו עם אביו שהיה מורה לעברית ולתנ"ך.
מאוחר יותר למד אצל החזנים משה שור וזיידל רובנר (מרגובסקי) ובאקדמיה למוזיקה בווינה.

בשנת 1920 עלה לארץ ישראל. מילט לימד תאוריה של המוזיקה בבית הספר לנגינה שנקרא אחר כך הקונסרבטוריון שולמית בתל אביב; עם תלמידיו נמנו יהודה שרת ופואה גרינשפון. בשנת 1928 נסע לווינה להשתלמות. עבד שם כמורה במדרשה לחזנים של יהודה ליב מילר וניצח על כמה מקהלות. החזן עמנואל פראנקל מבית הכנסת הפולני בווינה היה מטובי המבצעים של יצירותיו, אבל סירב להקליט.
בשנת 1932 נאלץ להפסיק את עבודתו. בשנת 1938, כשאוסטריה סופחה לגרמניה הנאצית, נמלט מילט לאיטליה, ומשם לטורקיה.

בטורקיה נעצר ונשלח למאסר עד לשנת 1944.
באותה שנה הצליח לחזור לארץ ישראל. בעזרת פואה גרינשפן קיבל משרה במכון לחינוך מוזיקלי. פעל כמלחין של מוזיקה הליטורגית יהודית ומוזיקה מקהלתית. בין השאר ניצח על מקהלת בית הכנסת הגדול בתל אביב.

נפטר ב-1947, בגיל 58. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

==מיצירותיו==
* שיר אסירי עכו, מילים: זאב ז'בוטינסקי
* אחר הגשם, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי מתן אריאל
* האיכר החרוץ, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי טריו שריד
* חג האור, מילים: לוין קיפניס (שיר חנוכה)
* חג היום חג הפרחים, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי צמד העופרים
*פה בשדרה, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי יפה ירקוני
* רוח רוח עורה רוח, מילים: לוין קיפניס; בוצע על ידי יפה ירקוני
* שירת הקציר ("נפול נפלה תוך השדה"), מילים: יצחק קצנלסון
* אל השדה, מילים: יעקב כהן
* אל ספוד ("אל ספוד, אל בכות"), מילים: דוד שמעוני
* אלגיה, מילים: שאול טשרניחובסקי

==ספרים==
*אוסף Lieder und Jüdische Melodien 1936, Rachel Schai und J. Milet (שירים ומנגינות יהודיות, טקסט מאת רחל שי ויוסף מילט, 1936 בגרמנית)

==מקורות==
* ישראל שליטא, אנציקלופדיה למוזיקה: אישי המוזיקה הישראלית והכללית (עורך: חנן שטייניץ), תל אביב: י' צ'צ'יק, תשי"ט-1959, עמ' 718–719.
* נתיבה בן-יהודה, אוטוביוגרפיה בשיר וזמר, ירושלים: הוצאת כתר, 2002.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.zeevgalili.com/?p=9924 שיר אסירי עכו 'מני דן עד באר שבע]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים יהודים פולנים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מנצחים ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אוסטרים
קטגוריה:מנצחים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:מלחינים ביישוב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1889
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1947
גבריאל יהודה ליכטנפלד

גבריאל יהודה (יודל) לִיכְטֶנְפֶלד (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: ליכטענפעלד; Gabriel Judah Lichtenfeld; גי"ל; 1811, לובלין – כ"ו באדר ה'תרמ"ז, 22 במרץ 1887) היה יהודי-פולני משכיל, מתמטיקאי וסופר עברי נודע בזמנו. פרסם מאמרים בעיתונים "השחר", "הצפירה" ו-Izraelita, וחיבר ספרי לימוד למתמטיקה. חותנו של הסופר י"ל פרץ.

== קורות חיים ==
ליכטנפלד נולד בשנת 1811 בעיר לובלין שבפולין הקונגרסאית. היה צאצא של רבי משה איסרלישׂ (הרמ"א), ונאמן למסורת המשפחתית, הפגין מצעירותו בקיאות בתלמוד. בהמשך למד לטינית, גרמנית, צרפתית ופולנית, והתמקד במיוחד בלימודי פילוסופיה ומתמטיקה.

החל מהגיליון השלישי של הירחון העברי "השחר", הופיעה בעיתון סדרת מאמרים מאת ליכטנפלד, אשר הסבו אליו את תשומת הלב. המוניטין שיצא לו הוסיף לעלות בעקבות סדרת מאמרים שפרסם על מתמטיקאים יהודים בשבועון היהודי בשפה הפולנית Izraelita. ליכטנפלד נודע בפולמוס שלו עם חיים זליג סלונימסקי בסוגיות מתמטיות, שאף גלש לפסים אישיים.

בשנת ה'תרל"א (1870 או 1871) השיא ליכטנפלד את בתו שרה לי"ל פרץ הצעיר, בשידוך; לזוג נולדו בנים, וכעבור מספר שנים הם התגרשו.

ב-1877 הוציא ליכטנפלד עם חתנו קובץ ספרותי.

ליכטנפלד נפטר בתום מחלה ממושכת בוורשה בשנת 1887, בגיל 76.

אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית<ref></ref>.

== ספריו ==
* ידיעות השיעורים: כוללות מדידת הקוים, השטחים, והגופים (י"ז לוחות נחשת), ורשה: דפוס ראטהער, תרכ"ה-1865.
* עניינים שונים הנדסיים צפנת פענח: בקרת על שני ספרי ההנדסה "מוסדי חכמה" "ספר יסודי חכמת השִעור" שמחברם הוא ר' חיים זעליג סלאנימסקי, ורשה: חיים קעלטער, תרל"ד.
* תוספת להערבון: והוא חלק אמצעי בין החוברת הראשונה צפנת פענח והחוברות שתבאנה אחריה, ורשה: נתן שריפטגיססער, תרל"ה-1875. (המשך הפולמוס עם סלונימסקי)
* מאמר כהן ללא אלהים: מכתב ערוך נגד אברהם כהן קאפלאן, ורשה: תרל"ו-1876.
* ספורים בשיר: ושירים שונים; מאת שני בעלי אסֻפות (גבריאל יהודה ליכטנפלד וי"ל פרץ), ורשה: דפוס שריפטגיסר, תרל"ז-1877.

לאחר מותו:
* באו חשבון: כולל למודי החשבון המורגל ולכל עניין כמה שאלות להרגיל את הקורא, ורשה: האחים שולדבערג, תרנ"ה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* הרמן רוזנטל, ג'ייקוב גודייל ליפמן, 
* 
* (ידיעה על מותו)
* ([http://benyehuda.org/frischmann/licht.html המאמר] בפרויקט בן-יהודה
* 

מפרי עטו:
* [http://catalog.hathitrust.org/Record/008418002 הספר "ידיעות השיעורים"] בספריה הדיגיטלית HATHITRUST

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים פולנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים פולנים
קטגוריה:סופרים יהודים פולנים
קטגוריה:משכילים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:ילידי 1811
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1887