OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נירית ירון

נירית ירון (נולדה ב-16 בנובמבר 1960) היא במאית, פזמונאית ותסריטאית ישראלית.

ביימה את הקליפ "נגעה בשמים" של משינה.

==ביוגרפיה==
ב-1979 נישאה למוזיקאי שלמה גרוניך, ממנו התגרשה ב-1989. ירון כתבה כמעט את כל תמלילי אלבומו "צמר גפן מתוק" שיצא ב-1982 ובהם "נואיבה" ו"עכשיו זה שנינו". 

כמו כן כתבה את תמלילי שיר השבוע בתוכנית זהו זה!, שהבולטים שבהם יצאו ב-1986 על גבי התקליט "אמא שלי תמיד רצתה שהבן שלה יהיה בטלוויזיה".

ב-1982 השתתפה בסרטה של מירה רקנאטי "אלף נשיקות קטנות".

ירון עבדה כמלהקת בסרט "אבא גנוב 1" בבימויו של ינקול גולדווסר, כתבה את הסדרה "לא כולל שירות", וכתבה תסריט וביימה את הסרט "סיפורי תל אביב".

בן זוגה של ירון הוא הפרסומאי אודי פרידן. ביימה בין השאר את הפרסומת למשקה "תפוזינה" של משרד הפרסום ראובני פרידן, פרסומת ל"נמס בכוס" ופרסומת למרק הנמס "רגע חם" של אסם. ב-2004 נדחתה תביעת דיבה שהגישה עם פרידן נגד אתר וואלה בעקבות כתבה ארסית בנושא זה.

אחותה, צפנת, הייתה נשואה למוזיקאי שם טוב לוי.

==פילמוגרפיה כבמאית==
* סרט בית (דוקומנטרי), 1984
* ילדים ישראלים, 1984
* ילדה גדולה, 1987, 46 דקות.
* סיפורי תל אביב, 1992, 108 דקות (קרדיט משותף עם איילת מנחמי)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* עירית שמגר, [http://jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?parm=96EjESVLnuL0fFJbC5Y8AjNZsK7ajtiluTw16O86DKoaS2eSftdpShncjsgA0ZRXYw%3D%3D&mode=image&href=MAR%2F1987%2F12%2F18&page=36&rtl=true נירית ילדה גדולה], "מעריב", 18 בדצמבר 1987

קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:במאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:תסריטאיות ישראליות
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:פזמונאיות ישראליות
קטגוריה:פזמונאיות כותבות עברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
חוסמס

חוסמס הוא שמה הערבי של שכבת קרקע המצויה במישור החוף. החוסמס היא השכבה הנמצאת מעל לסלעי הכורכר ומתחת לשכבת החמרה.

קרקע החוסמס היא חמרה פוסילית אפורה, המכילה תרכיזים גיריים קטנים ובהירים. קרקע החוסמס שבמישור החוף ניכרת בעצי אלון התבור הצומחים בה, ובמגוון של עשבים ובני שיח האופייניים לה.

החוסמס אינה נחשבת לאדמת גידול חקלאית משובחת, שלא כמו החמרה הסמוכה אליה. מצודת חוסמסה בחולון קרויה ככל הנראה על-שמה של אדמת חוסמס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרקעות
איניים

איניים (שם מדעי: Iniidae) היא משפחה מתת-סדרת לווייתני שיניים של דולפיני נהרות החיים בנהרות הטרופיים של אמריקה הדרומית.

לדולפינים אלה ישנם לסתות מוארכות בעלות הרבה שיניים, עיניים קטנות, ראש מוגבה, סנפירי גב וזרועות קטנים וצבעם ורדרד-אפור. אורם יכול להגיע ל-2.6 מ'. הם חיים במים מתוקים ולעיתים ביערות מוצפים, בעיקר סביב מימי האמזונאס ותרים אחר דגים שונים כולל דגי פיראנה וסרטני מים מתוקים.

בעבר נכלל במשפחה מין יחיד - דולפין האמזונאס אך על פי מחקרים ובדיקות גולגולות התגלו עוד 2 מינים.

==מיון==
*משפחה איניים (Iniidae)
**סוג איניה (Inia)
***מין דולפין נהרות ארגואיי (Inia araguaiaensis)
***מין דולפין נהרות בוליביאני (Inia boliviensis)
***מין דולפין נהרות אמזוני (Inia geoffrensis)
**סוג Goniodelphis - נכחד
**סוג Isthminia - נכחד
**סוג Meherrinia - נכחד
**סוג Ischyrorhynchus - נכחד
**סוג Saurocetes - נכחד

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1846
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
בזיק ויויו

בזיק ויויו (צרפתית: Joë chez les abeilles) היא סדרת אנימציה צרפתית בת 39 פרקים, שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1960 ל-1963. בשנת 1973 עובדה עלילת הסדרה מחדש כסרט קולנוע קצר באורך 60 דקות ויצאה לאקרנים. הסדרה שודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית בשנות השמונים בתחילה בתוכנית "מה פתאום" ומאוחר יותר ב"רכבת ההפתעות".

== שיר הנושא ==
את הגרסה העברית של שיר הפתיחה כתבה דתיה בן-דור ושרה שלומית אהרון. השיר היה פופולרי בקרב ילדים ואף עובד למשחק ידיים.

== עלילת הסדרה (1960 - 1963) ==
יויו הוא ילד אשר נתקל יום אחד בשני נערים אשר מנסים לגנוב דבש מתוך כוורת דבורים. הוא מצליח לעצור אותם. על מנת להודות לו מלכת הדבורים דובשנית מבקשת מבזיק, היועץ המועדף עליה, לכווץ את יויו לגודל של חרק בעזרת קסם על מנת לתת לו את ההזדמנות לבקר בממלכת הדבורים כאות הוקרה. בזיק ויויו מגלים יחד ממלכה מלאה בהפתעות וסכנות.

== עלילת הסרט (1973) ==
בגרסת הסרט הקצר (כ- 60 דקות), קבוצת נערים נתקלת בטירה מפחידה במהלך טיול. הנערים מגלים ענק גדול ממדים אשר גר בה. הענק תופס את הילדים ומכווץ אותם במכונת כיווץ לגודל חרקים. אחד הילדים, יויו, מצליח לברוח מהטירה ויוצא למסע הרפתקאות בכוורת דבורים. כאשר הוא מציל את הכוורת, מלכת הדבורים מכתירה אותו. לבסוף כל הדבורים בכוורת וחיות אחרות מהיער מתקיפות את הטירה ומצילות את חבריו של יויו, אשר בסוף חוזרים לגודלם הטבעי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-1960
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
רובניימי

רוֹבַנְיֶימי (בפינית: Rovaniemi, בסאמי: Roavenjárga או Ruä'vnjargg) היא עיר בצפון פינלנד, כ-5 ק"מ מדרום לחוג הארקטי (חוג הקוטב הצפוני). שטחה 8,016.72 קמ"ר, ומתגוררים בה כ-61,700 תושבים. היא נחשבת לבירת לפלנד.

ברובניימי נמצא הארקטיקום, מוזיאון בתוך צינור זכוכית, המציג את חיי הלאפים (סאמי) ואת לפלנד בכלל.

כ-5 ק"מ צפונית לעיר נמצא הכפר של סנטה קלאוס על החוג הארקטי ולפי המסורת משם יוצא סנטה לחלק מתנות ברחבי העולם.

כיכר [[לורדי]]

ברובניימי נמצאת האוניברסיטה הגדולה בלפלנד והמכון הפוליטכני של רובניימי, לכן מתוך אוכלוסיית העיר - כ-10,000 סטודנטים מתגוררים בה, דבר המשפיע רבות על אופייה ומפרנס מועדונים ופאבים רבים בשטחה. בין תושביה המפורסמים של העיר ניתן למצוא את להקת לורדי, המפורסמת בתלבושותיה כמפלצות, אשר זכתה באירוויזיון ב-2006 והייתה הלהקה הפינית הראשונה אשר זכתה בתחרות. בעקבות הזכייה, שונה שמה של הכיכר המרכזית בעיר מכיכר "סמפו" לכיכר "לורדי" וניתן למצוא את טביעות רגליהם וידיהם של חברי הלהקה בבטון.

מכיוון שרובניימי נמצאת כה צפונה, על החוג הארקטי, בקיץ ניתן לחזות ברובניימי בתופעת "שמש חצות" (השמש נראית במשך כל שעות היממה), ובחורף אפשר לצפות שם בזוהר הקוטב עם ממוצע של כ-200 מופעים בשנה.

החורף ברובניימי קר מאוד, הטמפרטורה עשויה לרדת עד ל-30 מעלות צלזיוס מתחת לאפס ואף פחות מכך.

רובניימי נהרסה עד היסוד במלחמת העולם השנייה, ואחר-כך נבנתה מחדש בתכנונו של האדריכל אלבר אלטו. לאות הצדעה על כך שהיא בירת לפלנד, הוא בנה אותה בצורת קרני אייל המסתעפות מרחוב האליטוסקאטו (hallituskatu).

== ערים תאומות ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:פינלנד: ערים
קטגוריה:לפלנד
קטגוריה:מסורות חג המולד
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1960
פוליקרפוב Po-2

מטוס פוליקרפוב Po-2
פוליקרפוב Po-2 הוא מטוס קל דו-כנפי לשימוש כללי שכונה "קוקורוזניק" (מהמילה הרוסית кукуруза, "קוקורוזה" לתירס. קוקורוזניק הוא הכינוי הבלתי רשמי למטוסי ריסוס). מטוס זה היה אמין, פשוט, נוח להטסה והונע במנוע "שבצוב" רדיאלי מקורר אוויר בן 99 כוחות סוס. הדגם הראשון טס בינואר 1928 כמטוס אימון וריסוס אווירי. פשטותו ומחירו הזול הביאו לייצור של למעלה מ-40,000 יחידות עד שנות ה-50. על פי רוב ההערכות, זהו המטוס הדו-כנפי שיוצר במספרים הגדולים ביותר מאז ומעולם.

למרות שהיה נחות בכל מובן ממטוסים מודרניים (דאז), שירת Po-2 כמטוס קישור וכמפציץ לילי קל בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. חיילי הוורמאכט כינו אותו Nähmaschine (מכונת תפירה) או Kaffeemühle (מטחנת קפה) בשל הרעש המקרקש של מנועו. הוא הופעל בהפצצות ליליות מגובה נמוך ביותר על הגרמנים תוך דאייה במנוע כבוי. השפעת ההפצצות הייתה נמוכה במובנים חומריים, אך קשה מבחינה מוראלית שכן לא איפשרה מנוח לגרמנים. מטוס Po-2 היה כה איטי עד שמהירותו המרבית הייתה נמוכה ממהירות ההזדקרות של מסרשמיט Bf 109 ושל פוקה-וולף Fw 190, שנשלחו ליירטו התקשו להפילו.

במהלך המלחמה הפעיל חיל האוויר הסובייטי כ-60 רגימנטים של Po-2 להפצצה לילית. אחד מהם, רגימנט מספר 588, הורכב מנשים בלבד ובשל כך זכה מפי הגרמנים לכינוי "מכשפות הלילה".

כוחות קוריאה הצפונית השתמשו במטוס באופן דומה במלחמת קוריאה (1950–1953). כוחות האו"ם כינו אותו "בדצ'ק צ'ארלי" ומצאו כי אפילו מיירטים נושאי מכ"ם התקשו ביירוט המטוס הקטן שהיה עשוי ברובו עץ ובד.

המטוס נבנה בשלל גרסאות הכוללות: אימון, מטוס ים, תובלה קלה, אמבולנס אווירי, צילום, נוסעים, תקיפה והפצצה, ביון וחקר אווירודינמיקה.

==נתונים==
* אורך: 8.7 מטר
* גובה: 3.1 מטר
* מוטת כנפיים: 11.4 מטר
* משקל ריק: 770 ק"ג
* משקל מרבי: 1,350 ק"ג
* הנעה: מנוע אחד מתוצרת שבצוב (M-11D), בעל הספק של 115 כ"ס
* מהירות מרבית: 152 קמ"ש
* סייג רום: 3,800 מטר
* חימוש: מקלע 7.62 מ"מ, מטען פצצות במשקל של 300 ק"ג

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מטוסים סובייטיים במלחמת העולם השנייה
עיבוד נתונים אוטומטי

עיבוד נתונים ממוחשב
עיבוד נתונים אוטומטי (בראשי תיבות: ענ"א), או בקיצור עיבוד נתונים, הוא תהליך ממוכן הממיר נתונים למידע, כלומר קורא נתונים ומפיק מהם תמצית בעלת משמעות ותועלת.

במאה ה-21, מתבצע עיבוד נתונים באמצעות מחשב, אך קודם לשימוש הנרחב במחשבים הוא בוצע במכונות פשוטות יותר – ציוד לעיבוד נתונים – שעיבדו נתונים שנרשמו על-גבי כרטיסים מנוקבים. כדי להדגיש את הפן המעשי שלהן, מערכות עיבוד נתונים נקראות לרוב מערכות מידע, מכיוון שהן מציגות נתונים באופן ברור ומעובד.

בהקשר של עיבוד נתונים, נתונים מוגדרים כמספרים או תווים המייצגים פרטים כלשהם מהעולם האמיתי. נתון אחד הוא פרט אחד מהעולם האמיתי. המידע מתקבל מהנתונים על ידי הפעלת אלגוריתם, הסקה לוגית או חישוב סטטיסטי. מידע, בהקשר זה, מוגדר כתשובה בעלת משמעות לשאילתה כלשהי, או כתוצר ביניים שניתן לגלגלו לשאילתות נוספות.

בתחומי המדע וההנדסה, המונח ניתוח מידע משמש לתיאור עיבוד הנתונים. לרוב, בתחומים אלה נעשה שימוש באלגוריתמים ייחודיים ותחשיבים סטטיסטיים מדויקים שאינם שכיחים בתחומים העסקיים. בעוד שבתחומים העסקיים מקובל לייצג את הנתונים במספרים שלמים, נקודה קבועה או במספרים בינאריים, הרי שבתחומי המדע וההנדסה הנתונים הם לרוב מספרים ממשיים המיוצגים בנקודה צפה.

==שלבים בעיבוד נתונים==
תהליך עיבוד נתונים

תהליך עיבוד הנתונים כולל לרוב מספר שלבים. ראשית, יש להמיר את הנתונים לפורמט דיגיטלי הקריא על ידי מחשב. לאחר מכן, ניתן להפעיל תהליכי המרה נוספים, בהתאם למקור וסוג הנתונים. לבסוף, יש להזין את הנתונים המעובדים למערכת מידע כלשהי לשם ניצולם, לדוגמה, לשם כריית מידע והצגתו באופן גרפי.

אלמנטים חשובים בעיבוד נתונים:
* הזנת נתונים
* ניקוי נתונים
* קידוד נתונים
* תרגום נתונים
* סיכום נתונים
* צבירת נתונים
* אימות נתונים
* צִלְווּחַ נתונים
* ניתוח סטטיסטי
* מחסנאות נתונים
* כריית נתונים
* הצגת נתונים
* גלגול נתונים

==ראו גם==
* מערכת עיבוד תנועות
* צינור עיבוד נתונים
* חישוב (מדעי המחשב)
* היתוך מידע

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מידע
קטגוריה:מחשוב
קטגוריה:ניהול ידע
קטגוריה:טכנולוגיות מידע
נשיא גאורגיה

נשיא גאורגיה (בגאורגית: საქართველოს პრეზიდენტი) הוא ראש המדינה וראש הצבא של גאורגיה.

בנובמבר 2018 נבחרה סלומה זוראבישווילי לנשיאה ונכנסה לתפקידה ב-16 בדצמבר. היא האישה הראשונה שכיהנה כנשיאת גאורגיה.

==תפקידים==
על פי חוקת גאורגיה הנשיא משמש כראש המדינה וראש הצבא של גאורגיה ותפקידו להוביל ולבצע את המדיניות הפנימית והחיצונית של המדינה. מתוקף תפקידו בידיו גם הזכות למתן חנינה.

יש לציין כי לפני התיקון לחוקה הגאורגית מפברואר 2004 הנשיא שימש כראש הממשלה. ב-2017 הוכנסו שינויים לחוקה לפיהן ב-2018 הן הבחירות הנשיאותיות הכלליות האחרונות וכי החל משנת 2024 הנשיא נבחר בהצבעת 300 חברי מועצת הבחירה הפרלמנטרית.

הנשיא נתון לאבטחת שירות אבטחת המדינה המיוחד.

==השבועה==
לפני יום ראשון השלישי שאחרי הבחירות לנשיאות, מתקיים טקס השבעת הנשיא (בתרגום חופשי):

==נשיאי גאורגיה==

להלן רשימת נשיאי גאורגיה:

{| cellspacing="0" class="wikitable"
!rowspan="2"| #
!rowspan="2"| שם
!colspan="2"| תקופת כהונה
!rowspan="2"| מפלגה
|-
! התחלה
! סיום
|-
| 1
| זוויאד גמסחורדיה
| 9 באפריל 1991
| 6 בינואר 1992
| השולחן העגול-גאורגיה החופשית
|-
|
| תנגיז קיטובאני<BR>וג'אבא יוסליאני
| 6 בינואר 1992
| 10 במרץ 1992
| ממשל צבאי
|-
| 2
| אדוארד שוורדנדזה
| 10 במרץ 1992
| 25 בנובמבר 1995
| ללא מפלגה
|-
|
| אדוארד שוורדנדזה
| 25 בנובמבר 1995
| 23 בנובמבר 2003
| ארגון האזרחים
|-
| 3
| נינו בורג'נדזה
| 23 בנובמבר 2003
| 25 בינואר 2004
| ברית הדמוקרטים של בורג'נדזה
|-
| 4
| מיכאיל סאקשווילי
| 25 בינואר 2004
| 25 בינואר 2014
| התנועה הלאומית - דמוקרטים
|-
| 5
| גיורגי מרגוולשווילי
| 25 בינואר 2014
| 16 בדצמבר 2018
| תנועת החלום הגאורגי
|-
| 6
| סלומה זוראבישווילי
| 16 בדצמבר 2018
| מכהנת
| החלום הגאורגי
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

*
קטגוריה:גאורגיה: פוליטיקה
פיג'ו 202

פיג'ו 202 (בצרפתית: Peugeot 202) מכונית צרפתית מתוצרת פיג'ו, שתוכננה לפני מלחמת העולם השנייה ויוצרה בין השנים 1938–1940. במהלך מלחמת העולם, עם השתלטותה של חברת פולקסווגן הופסק ייצור הרכב, ולאחר סיומה של המלחמה ב־1945 המשיכה חברת פיג'ו בייצור הרכב עד 1949, אז הוחלף הדגם בפיג'ו 203.
== ייצור ==
חברת פיג'ו יצרה 104,126 כלי רכב מדגם זה. הרכב בעל העיצוב האירודינמי שווק תחת הסלוגן "הצבעת עבור זה ואנו בונים אותו עבורך"

לרכב מנוע 1.1 ליטר שסיפק 30 כ"ס והגיע למהירות מרבית של 100 קמ"ש. הרכב מתאפיין בעיקר בשני פנסי הדרך הצמודים זה לזה ואשר נמצאים מאחורי ה"גריל". עיצוב זה נלקח מה-פיג'ו 402 שהוצג ב-1936.

מתחרי ה- "פיג'ו 202" היו : דגם רנו ז'יוואקאטר ודגם סימקה 8. כל שלושת הדגמים יוצרו בצרפת.

כיום מוערך מחיר הרכב, במחיר הנע בין 4,500 ועד 8,000 אירו (בהתאם למצב הרכב).

==דגמים==
פיג'ו Type 202BH / Type 202 B / Type 202
יוצרו בין השנים 1938–1939.
פיג'ו 202 קבריולה (cabriolet)
יוצר בין השנים 1939–1947, עם הפסקה בעת מלחמת העולם. לדגם הקבריולה היה את אותו המנוע כבשאר הדגמים, ומפרט טכני דומה.
פיג'ו Type 202UB - הדגם המסחרי (טנדר)

==ראו גם==
* פיג'ו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1938
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
202
מכינה קדם-צבאית אדרת

המכינה הקדם-צבאית אדרת היא מכינה קדם-צבאית המוגדרת כ"בית מדרש ישראלי לחברה וסביבה". המכינה נוסדה בשנת תש"ס (2001) במושב אדרת שבעמק האלה.

המכינה הוקמה על ידי תושבים צעירים מהרחבת המושב אשר ראו ברעיון הסביבתי-חברתי ערך רב והמשך למגמה של התחדשות חברתית שהתרחשה בהרחבת המושב באמצעות החדרת "דם חדש" של משפחות צעירות ממקומות שונים.

בתחילת שנת הלימודים תשע"ח, עברה המכינה לקיבוץ רבדים, בשפלת החוף. בנוסף, נפתחה שלוחה של המכינה בכפר הנוער עיינות. 

המכינה מפעילה שלוש שלוחות, כולן בתוך כפרי נוער, במטרה ליצור שותפות וקהילתיות עם קהילת כפרי הנוער. מלבד השלוחה בעיינות, קיימות שלוחות בכפר סילבר וכפר הנוער בן שמן.

המכינה מקדישה זמן רב ללימוד תכנים של "בית מדרש ישראלי", כגון תנ"ך, יהדות, ציונות, מזרחנות וכדומה, לצד עיסוק נרחב בחיי קבוצה וב"עבודת המידות" האישית והקבוצתית. זאת לצד עיסוק רחב בהכרת ארץ ישראל, פיתוח כושר גופני והכנה לצבא.

המכינה עוסקת רבות בפעילות קהילתית, והשלוחה בעיינות מאפשרת גם התנסות מעשית בפיתוח נושאי הקיימות הסביבתית. שיתוף הפעולה עם כפרי הנוער מאפשר לחניכי המכינה ולמדריכיה להכיר וליצור שותפות עם אוכלוסיית כפרי הנוער, שחלקם גם משתלבים במכינה עם תום לימודיהם.

למכינה הקדם-צבאית מגיעים מדי שנה כ-120 חניכים מסיימי כתה י"ב, שבחרו לדחות את גיוסם לצה"ל בשנה, על מנת להתחנך ברוח המכינה. המכינה גם מפעילה תוכנית לשנה ב' ("מדרשה למעשה"), בה לומדים בוגרי שנה א' של המכינה ושל מוסדות אחרים, המעוניינים בלימוד מעמיק נוסף למשך חצי שנה. בתוכנית ההמשך משתתפים בדרך כלל, כ-20 חניכים.

== מטרות המכינה ==

המכינה שמה לה למטרה "לטפח מנהיגות ישראלית חדשה שמחה ומלאת תקווה, ליצור מקום העוסק בכנות בשאלה כיצד בונים חברה טובה יותר, מקום המחנך ללימוד על מנת לעשות."
* למידה מעמיקה של הבעיות והאתגרים בפניהן ניצבת החברה הישראלית וחיפוש דרכים להתמודד עמן.
* העמקת הזיקה לארץ ישראל, למורשת היהודית, לסביבה ולקהילה בה חיים.
* הכשרת החניכים ועידודם לשירות משמעותי ומיטבי בצה"ל ובמסלולי פיקוד וקצונה.
* חינוך למנהיגות מתוך רגישות חברתית וענווה, על ידי העצמת החניך ברמה האנושית, החברתית והרעיונית.
* עבודת המידות, בירור רעיוני, התנסות ואמונה ביכולת להיות אנשים טובים יותר, הלוקחים חלק בתיקון אדם, אומה ועולם.

הלימודים במכינה משלבים עיסוק בנושאים המכשירים את החניכים לחיים במדינת ישראל, עם דגש על הכשרה לצבא בפרט, לבין נושאים שמטרתם לעזור לכל חניך לעצב זהות אישית בדגש על זהות ציונית.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה: חינוך
אדרת
רפאל קוק

הרב רפאל הכהן קוּק (18 בספטמבר 1900, כ"ד באלול תר"ס - 15 ביולי 1971, כ"ב בתמוז תשל"א) היה רב העיר טבריה מקום המדינה ועד פטירתו.

==קורות חייו==
נולד בבירז שבליטא לרב דב בער הכהן קוק, שהיה אחיו של הרב אברהם יצחק הכהן (הראי"ה) קוּק. למד בישיבת מיר ובישיבת טלז.

בשנת 1925, עלה לארץ ישראל עם משפחתו ולמד בישיבת מרכז הרב בראשות דודו הרב אברהם יצחק הכהן קוק. עמד לימין דודו בסידור שיעוריו לפני תלמידי הישיבה, ובפגישותיו הרבות, וזאת למעלה מעשר שנים. בשנת 1933 עבר ללמוד במכון הארי פישל, והוציא לאור במסגרתו את תוספות הרא"ש על מסכת מועד קטן. עסק בצרכי ציבור, דוגמת מאבק במיסיון.

בט"ו באב ה'תרפ"ח נישא לרחל, בתו של הרב שמחה מנדלבוים, ועבר להתגורר בבית המשפחה, בית מנדלבאום, הסמוך לשער מנדלבאום. נהג להתפלל מדי שבת בביתו של הרב יצחק זאב סולובייצ'יק ושמע ממנו דברי תורה רבים.

בתחילת שנת תש"ח נבחר לכהן כרב הראשי של טבריה ואב בית הדין שבה מטעם הרבנות הראשית, תפקיד שבו נשא עד פטירתו בשנת תשל"א. בשנותיו הראשונות בעיר עמד לצידו הרב אשר זאב ורנר, שכיהן כרבם של חסידי סלונים עד לפטירתו בשנת תשי"ח.

לאחר פטירתו הוקמה על שמו ישיבת תורת רפאל בירושלים.

==כתביו==
הרב קוק היה בקשר מכתבים עם רבנים בולטים, בענייני הלכה ואגדה. נכדיו הוציאו לאור את כתביו בספר "כהונת רפאל". תלמידיו הוציאו לאור ספר בענייני פורים בשם "כהונת רפאל" וחוברת הכוללת את דברי תורתו בענייני חתונה.

==ילדיו==
* הרב שלמה הכהן קוק - כיהן כרב הראשי של רחובות. נספה בתאונת דרכים עם אשתו יהודית ושניים מילדיהם בחנוכה תשל"ב (1971)
* הרב שמחה הכהן קוק - כיהן כרב הראשי של רחובות לאחר פטירת אחיו, שלמה
* הרב נחום קוק - רב ברמת גן ואביו של הרב דב קוק
* הרב אברהם יצחק קוק - ראש ישיבת מאור התלמוד ברחובות
* שרה זהבה, נשואה לרב יעקב כ"ץ
* לאה - מרצה ומנחת הורים. בעבר, מורה בבית יעקב בפתח תקווה. בעלה הוא הרב אברהם שרמן, שכיהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול

==קישורים חיצוניים==
* הרב יהושע ויסינגר, [https://asif.co.il/wp-content/uploads/2021/04/1-11-28.pdf הממשיך הנעלם: לדמותו של הרב רפאל הכהן קוק זצ"ל], אסיף ג, תשע"ו, עמ' 1157-1177
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרי ישיבת טלז
קטגוריה:טבריה: רבנים ראשיים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:משפחת מנדלבוים
רפאל
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בטבריה
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
תם חובב

תֹם חובב (נולד ב-30 בנובמבר 1983), לוחם טאקוונדו ישראלי. 

בשנת 2006 זכה במדליית כסף באליפות אירופה בקטגוריית משקל עד 68 ק"ג. חובב מתאמן בעמותת האריות ומאומן על ידי מאמן הנבחרת – אביעד בלוך. חובב הוא חבר סגל היהלום, הסגל הבכיר ביותר בוועד האולימפי הישראלי. בעל חגורה שחורה דאן 3.

== הישגים בולטים ==
*מקום חמישי תחרות מיון עולמית 2008
*מדליית כסף אליפות אירופה בוגרים (2006)
*מדליית זהב באליפות צרפת (2006)
*מדליית זהב באליפות קרואטיה הפתוחה (2006)
*מדליית זהב באליפות ברצלונה הפתוחה (2006)
*מדליית כסף באליפות ירושלים הפתוחה (2006)
*מדליית כסף אליפות בלגיה (2005)
*מדליית כסף אליפות הולנד (2005)
*מדליית זהב אליפות צרפת הפתוחה (2005)
*מדליית ארד גביע צרפת 
*מדליית ארד אליפות אירופה לנוער
*מדליית ארד אליפות העולם לנוער

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20071229181123/http://www.tkd.org.il/ ההתאחדות הישראלית לטקוואנדו]

קטגוריה:לוחמי טאקוונדו ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983
שוקי קואז

שוקי קואז (נולד ב-6 ביוני 1962) הוא ג'ודוקא ישראלי בכיר (דאן 7), ומבכירי מאמני הג'ודו בישראל. מאמן נבחרת ישראל לשעבר בג'ודו לבוגרים ואלוף ישראל בג'ודו 13 פעמים.

הישגו האישי הגדול ביותר של קואז היה מקום חמישי במשקל עד 60 ק"ג באליפות אירופה לבוגרים 1989 שהתקיימה בהלסינקי, פינלנד.

קואז אימן והוביל את נבחרת הג'ודו של ישראל לאולימפיאדת אתונה 2004 ולאולימפיאדת בייג´ין 2008.

הישגו הגדול של קואז בתור מאמן הנבחרת היה להצעיד אותה לזכייה באליפות אירופה לאומות 2005 ולהגיע לראשונה לאליפות העולם לאומות.

קואז הוא מאמנו האישי של טל פליקר, שזכה במדליית ארד באליפות העולם בבודפשט, הונגריה ב־2017 ובמדליית ארד באליפות אירופה 2018 בתל אביב.

קואז הוא מראשוני אגודת הג´ודו ג´ודוקאן שאותה הקים אחיו אדי קואז. כיום מנהל קואז את סניפי מועדון ג´ודוקאן ברעננה ובכפר סבא.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאמני ג'ודו ישראלים
קטגוריה:ג'ודוקא ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר פיק"א
קטגוריה:בוגרי תיכון עמל א' (פתח תקווה)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
המועצה הלאומית של אוסטריה

המועצה הלאומית (בגרמנית: Nationalrat) היא הבית התחתון של האספה הפדרלית של אוסטריה, המהווה את הפרלמנט האוסטרי. למרות היותה הבית התחתון, המועצה הלאומית היא למעשה המשפיעה יותר מבין שני הבתים, ולעיתים כשאומרים "הפרלמנט האוסטרי" מתכוונים למעשה אליה בלבד. המועצה מורכבת מ-183 חברים הנבחרים בבחירות ישירות. בחירות אלו מתקיימות מדי 5 שנים, אך לעיתים מוקדם יותר, כשהמועצה הלאומית מחליטה להתפזר מוקדם מן הרגיל.

==תפקידי המועצה==
במועצה הלאומית מרוכזים למעשה כל כוחות החקיקה של אוסטריה; על מנת לאשר חוק כלשהו חייבת להיות הסכמה של המועצה. לאחר שהחוק מאושר על ידי המועצה הלאומית, הוא עובר לידי המועצה הפדרלית (הבית העליון של הפרלמנט) לאשרור. אם המועצה הפדרלית מאשרת את החוק, או פשוט לא עושה דבר בעניינו, הוא מתקבל. לעומת זאת, אם המועצה הפדרלית מטילה וטו על הצעת החוק, המועצה הלאומית יכולה לנסות להעביר את ההצעה מחדש. אם המועצה הפדרלית עדיין מתנגדת, עליה לקבל קוורום (מספר מינימלי של משתתפים בישיבה הדרוש לקבלת החלטות מחייבות) גבוה יותר מהרגיל על מנת לבטל סופית את ההצעה. במילים אחרות, למועצה הפדרלית אין שום כוח ממשי למנוע אימוץ של חוק, והאפשרות שלה לעשות זאת היא קלושה ביותר. 

שלושת המקרים היוצאים מן הכלל שבהם המועצה הלאומית לא יכולה לקבוע חוק בלי הסכמה מלאה של המועצה הפדרלית הם: חוקים לשינוי החוקה של אוסטריה, חוקים להפחתת הזכויות של מדינות אוסטריה, וחוקים הקשורים למבנה הארגוני של הפרלמנט.

== ראו גם ==

* המועצה הפדרלית של אוסטריה
* האספה הפדרלית של אוסטריה
* פוליטיקה של אוסטריה
* בתי מחוקקים לפי מדינה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070607030010/http://www.parlament.gv.at/portal/page?_pageid=1033,657792&_dad=portal&_schema=PORTAL המועצה הלאומית] באתר הפרלמנט האוסטרי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אוסטריה
קטגוריה:אוסטריה: פוליטיקה
פלוגה מסייעת

פלוגה מסייעת היא פלוגה לוחמת הקיימת בגדודי חיל הרגלים וחיל השריון (ערך מורחב: מסייעת שריון), אך חייליה אינם עוסקים במקצועות חיל הרגלים הנפוצים. הפלוגה מורכבת ממספר מחלקות מקצועיות בתחומן, שמטרתן לסייע לשאר הכוחות הלוחמים של הגדוד באש, ניווט או בתצפית. בנוסף, קיימות פלוגות לוחמות נוספות הנקראות "פלוגה רובאית" והיא קיימת בחיל הרגלים וחיל ההנדסה הקרבית.

== הרכב ותפקידים ==
מטרת הפלוגה המסייעת היא לספק למפקד הגדוד יכולת סיוע אש או תצפית לכוחותיו האחרים (הפלוגות המבצעיות). בעוד שמדובר אמנם ביכולות סיוע מצומצמות יחסית, יתרונן הוא בכך שהמג"ד יכול להפעילן מיידית, ואינו נדרש לבקש אותו מהרמה הממונה (באמצעות הגדס"ר החטיבתי, שתפקידו לסייע לכלל גדודי החטיבה). כך יכול המג"ד להפעיל, למשל, מאמץ סיור בקדמת כוחות הגדוד, או לתת סיוע-אש לפלוגותיו באמצעות מחלקת המרגמות מבלי לבקשו מכוחות תותחנים מסופחים (קשה בדרך-כלל לשנות תוכנית הפעלת-אש ארטילרית ברמה החטיבתית, וגם לצורך הכוונתן נדרשים לידע מוקדם ולמקצועיות).

בשל תפקידיה של הפלוגה המסייעת, בדרך-כלל מפקד הפלוגה ותיק יותר ממפקדי הפלוגות האחרות בגדוד, וכלל חיילי הפלוגה הם לוחמים ותיקים שהחלו את שירותם בפלוגות המבצעיות ("פלוגות מסלול") ועברו לפלוגה המסייעת (לכן כונו בעבר הפלוגות המסייעות בצה"ל "פלוגות הרב"טים").

==מבנה בצבא הבריטי, תקופת מלחמת העולם השנייה==
* מחלקת חבלה
* מחלקת מרגמות "3 (או 81 מ"מ) - 6 מרגמות
* מחלקת מקלעים בינוניים ויקרס או לואיס (מק"בים) - 4 יחידות
* מחלקת שריוניות, כלי עזר

== הפלוגה המסייעת בצה"ל ==
בתש"ח מבנה המסייעת:
* מחלקת חבלה
* מחלקת מרגמות 81 (6 יחידות)
* מחלקת מקלעים בינוניים (בזות)

במסגרת הפלוגה המסייעת הצה"לית נמצאות לרוב המחלקות הבאות:
*מחלקת הסיור (מחס"ר, על-בסיס רכבי-שטח בעלי עבירות גבוהה כמו ההאמר).
*מחלקת מרגמות בינוניות (על-בסיס נגמ"שים).
*מחלקת נ"ט (מצוידת בטילי "עורב" או "גיל", נישאות על-בסיס חי"ר, רכבי-שטח או נגמ"שים).
*מחלקת רתק שחמושות במקלעים כבדים (למשל הבראונינג 0.5) ובמקל"רים.

לעיתים, יתווספו תחת-פיקוד מפקד הפלוגה כוחות-סיוע נוספים, כמו כיתות או מחלקות צלפים.

המבנה אינו קבוע ועשוי להשתנות מחטיבה לחטיבה, לדוגמה, בחטיבת הצנחנים, מסייעת נקראת פלגת "אש", מחלקת הסיור נקראת מחלקת ניוד משמע תפקידה הוא לנייד לוחמים, פצועים ואספקה בלבד. לכל פלגה רובאית יש צוות "נשק" (רתק), צוותי המרגמות מתניידים על בסיס האמר-חנית (מרגמה) וקיים צוות צלפים שמאגד תחתיו את כל צלפי הגדוד ובשגרה מהווה מחלקה אורגנית שמתאמנת וחונכת את לוחמיה ובזמן לחימה כל צמד צלפים מסופח לצוות נשק בפלגה רובאית.

=== הווי ===
כיוון שבעבר חיילי הפלוגה המסייעת בצה"ל היו לוחמים ותיקים בדרך-כלל, הפלוגה התאפיינה באווירה חופשית יותר ובמשמעת רופפת יחסית לשאר פלוגות הגדוד. כיום הפלוגה עדיין נחשבת לוותיקה עקב היותה מורכבת משני מחזורים עיקריים אך החיילים מגיעים לפלוגה לאחר סיום תקופת המסלול, כמו לשאר הפלוגות הרובאיות.

== ראו גם ==
* גדס"ר - גדוד סיור
* פלס"ר - פלוגת סיור
* פלנ"ט - פלוגת נ"ט ("פלוגת עורב")

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חיל הרגלים הישראלי
קטגוריה:יחידות צבאיות
אדי קואז

אדי קואז (נולד ב-10 במאי 1959) הוא ג'ודוקא ישראלי לשעבר, מאמן ג'ודו שכיהן בעבר כיו"ר איגוד הג'ודו וכיו"ר ההתאחדות לספורט בישראל.

כיום, קואז משמש כיו"ר סיעת "יש עתיד" בפתח תקווה.

== ציוני דרך בתחום הספורט ==
כג'ודוקא פעיל היה קואז אלוף ישראל 13 שנה ברציפות, אלוף המכביה ואלוף כינוס הפועל. הוא התחרה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בה הגיע לשלב רבע הגמר במקום השביעי.

קואז יזם והקים בשנת 1993 את "ג'ודוקאן", אגודת הג'ודו הגדולה בישראל, אשר מונה אלפי חברים בכל רחבי הארץ. משנת 1996 עד 2010 הוא כיהן כיו"ר איגוד הג'ודו בישראל.

בנוסף כיהן אדי כסגן ראש עיריית פתח תקווה וכמרקטינג דירקטור של איגוד הג'ודו האירופאי.

לקואז הוענקה חגורה דאן 7 על ידי האיגוד האירופאי כהוקרה על פעילותו לקידום הג'ודו באירופה ובישראל.

קואז הוא אחיו של שוקי קואז, לשעבר מאמן נבחרת ישראל בג'ודו לבוגרים ואלוף ישראל בג'ודו 13 פעמים.

אדי נשוי ליעל קואז ואב לארבעה ילדים.

== תפקידים נוספים ==
* יו"ר ההתאחדות לספורט
* סגן יו"ר הוועד האולימפי
* יו"ר איגוד הג'ודו הישראלי
* מאמן ג'ודו לאומי בנבחרות ישראל
* דירקטור בהנהלת הטוטו
* סגן עיריית פ"ת
* ראש מנהל שפ"ע בעיריית פ"ת
* חבר מועצה וחבר הנהלה בעיריית פ"ת
* ממונה על גן החי בפ"ת
* חבר ועדת בינוי ערים.
* חבר הנהלת האיגוד האירופי בג'ודו שחברות בו 50 מדינות
* במסגרת התפקיד הנ"ל משמש דירקטור בתחום השיווק והפרסום.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20061213111845/http://ija.co.il/default.asp איגוד הג'ודו הישראלי]
* [http://www.judokan.co.il/ מועדון ג'ודקאן]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאמני ג'ודו ישראלים
קטגוריה:ג'ודוקא ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
קטגוריה:עסקני ספורט ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר פיק"א
קטגוריה:חברי מועצת העיר פתח תקווה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
הרי הדולומיטים

[[קבוצת סלה]]
הדּוֹלוֹמִיטִים (באיטלקית: Dolomiti; בגרמנית: Dolomiten; בפורלן: Dolomitis) הם רכס הרים המהווה חלק מהרי האלפים. הרכס נמצא בצפון איטליה, ונמשך מנהר אדיג'ה במערב עד עמק פְּיֵבֵה במזרח. גבול הדולומטים הצפוני הוא עמק פּוּסְטֶר, והדרומי הוא עמק סוּגָנָה.

נהוג לחלק את הרכס לדולומיטים המערביים והדולומיטים המזרחיים, כאשר ההפרדה נעשית לאורך הציר שבין עמק בַּדְיָה לבין עמק קוֹרְדֵבוֹלֶה, דרך מעבר קָמְפּוֹלוֹנְגוֹ. בתחום זה ישנם יותר מארבעים קרחונים.

הרכס נמצא בתחומי נפת בלונו (Belluno) שבמחוז ונטו, ונפות דרום טירול וטרנטו שבמחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה.

הרי הדולומיטים נוצרו לפני 200 מיליון שנה, מתוך ים קדמון שכיסה את האזור. הם מאופיינים במצוקים גבוהים וחשופים, היוצרים נופים דרמטיים במיוחד.

הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגת מרמולדה (3,343 מ').

== היסטוריה ==
בזמן מלחמת העולם הראשונה, חצה קו הלחימה בין הכוחות האיטלקים לכוחות האוסטרו-הונגריים את הדולומיטים. אנשים רבים מבקרים בדולומיטים כדי לטפס ב"וִיָה פֶרָטָה", שבילים מוגנים שנוצרו לראשונה בזמן אותה מלחמה. בהסכם שנחתם עם סיומה של המלחמה הועבר הרכס כולו, שהיה שייך לחבל טירול האוסטרי, לידי איטליה.

השם "דולומיטים" נגזר משמו של המינרלוג הצרפתי דֵאוֹדָה גְּרָטֵה דֵה דוֹלוֹמְייה (Dolomieu), אשר היה הראשון שתיאר את סוג סלע המשקע האופייני להרים הללו, סלע הדולומיט.

== תיירות ==
הרי הדולומיטים הם יעד פופולרי לתיירות ספורט החורף, בזכות אתרי סקי רבים הנמצאים בתחומם. 12 אתרי סקי בהרים חולקים סקי פס משותף הנקרא דולומיטי סופרסקי, המאפשר גלישה על מסלולי סקי באורך 1,220 ק"מ. ארבעה מתוך אתרי הסקי הללו נמצאים סביב קבוצת סלה והם מציעים מסלול סקי טבעתי הנקרא סלה רונדה. גם בקיץ מושכים הרי הדולומיטים מטיילים רבים, מטפסי הרים, מטפסי צוקים, גולשי מצנחי רחיפה, הנהנים מהנופים הדרמטיים ומהתשתית התיירותית המפותחת.

בהרי הדולומיטים רכבלים רבים העולים לרכסים הגבוהים, שכן זהו אזור סקי. אחדים מהם נמצאים לצדי כבישים ראשיים, דוגמת הרכבל במעבר פלצרגו (באיטלקית: Passo Falzarego) המגיע לבקתת לגזוי (באיטלקית: Lagazuoi) בגובה 2,752 מטר, או הרכבל במעבר פורדוי (באיטלקית: Passo Pordoi), המגיע לרכס פורדוי (באיטלקית: Sass Pordoi) בגובה 2,950 מטר.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.dolomiti.org/ אתר האינטרנט של הרי הדולומיטים]
*
* [http://www.hike.co.il/posts/t64748-Alta-Via-1---דולומיטים-איטליה#post534289 אלטה ויה 1] - מסלול הליכה מפורסם בדולומיטים
* 
* 

דולומיטים
דולומיטים
המועצה הפדרלית של אוסטריה

המועצה הפדרלית של אוסטריה (בגרמנית: Bundesrat - בונדסראט) היא הבית העליון של האספה הפדרלית של אוסטריה, המהווה את הפרלמנט האוסטרי. הבחירות למועצה מתבצעות באופן לא ישיר, אלא על ידי בחירת מספר נציגים באופן אזורי בכל אחת ממדינות אוסטריה, כך שמספר נציגיה של כל מדינה נקבע פחות או יותר בהתאם לגודל אוכלוסייתה, ועל כן מספר החברים בה משתנה במעט מבחירות לבחירות. כיום מכהנים במועצה הפדרלית 62 חברים.

למרות היותה הבית "העליון", סמכויותיה של המועצה הפדרלית פחותות יותר משל הבית התחתון. המועצה הפדרלית יכולה אמנם להטיל וטו על הצעות חוק שמתקבלות על ידי המועצה הלאומית (הבית התחתון), אך המועצה הלאומית יכולה לערער על ההחלטה, וביטול סופי של הצעת החוק על ידי המועצה הפדרלית יכול להתקבל רק אם היא מצליחה להשיג קוורום (מספר מינימלי של משתתפים בישיבה הדרוש לקבלת החלטות מחייבות) גבוה מן הרגיל, ועל כן יכולותיה מוגבלות ביותר.

שלושת המקרים היוצאים מן הכלל שבהם המועצה הלאומית לא יכולה לקבוע חוק בלי הסכמה מלאה של המועצה הפדרלית הם: חוקים לשינוי חוקת אוסטריה, חוקים להפחתת הזכויות של מדינות אוסטריה, וחוקים הקשורים למבנה הארגוני של הפרלמנט.

==ראו גם==
*הפרלמנט האוסטרי
*האספה הפדרלית של אוסטריה
*המועצה הלאומית של אוסטריה
*בתי מחוקקים לפי מדינה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוסטריה: פוליטיקה
תמונת התינוק המחופש למחבל מתאבד

תמונת התינוק הלבוש כמחבל מתאבד
תמונת התינוק המחופש למחבל מתאבד היא תצלום של תינוק פלסטיני חוגר מתקן דמוי חגורת נפץ שנמצא בעת חיפוש שערכו חיילי צה"ל בבית בחברון ב-29 ביוני 2002. בתצלום מופיע תינוק בן 18 חודשים, עומד פעור עיניים בחליפת תינוק ולגופו קשור מה שנראה כמו חגורת נפץ סטריאוטיפית המורכבת מחוטי חשמל ומקלות דינמיט. לראשו בנדנה אדומה עם כיתוב בערבית. התצלום שהוחרם על ידי צה"ל זכה לתשומת לב תקשורתית ושימש את ההסברה הישראלית. תמונה זו היא אחת התמונות הבולטות מהאינתיפאדה השנייה ועוררה זעזוע בדעת הקהל בעולם. סבו של התינוק, רדוואן אבו טורקי, אמר שהלבשת התינוק כמחבל מתאבד הייתה "רק בדיחה".

עיתונים ישראלים פרסמו את התמונה תחת הכותרות "טרור בחיתולים" (מעריב) ו"נולד להרוג" (ג'רוזלם פוסט). דורי גולד, היועץ של ראש ממשלת ישראל דאז אריאל שרון, אמר שהתמונה "מסמלת את השנאה וההסתה שההנהגה הפלסטינית מזינה בה דור שלם של נוער פלסטיני". דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית, ריצ'רד באוצ'ר, אמר כי ארצות הברית רואה את התמונה כ"תצוגה מעוררת סלידה במיוחד".

עיתונאי הארץ דיווח שעיתונאית פלסטינית בחברון הייתה מופתעת מהזעם הרב והמהומה שחוללה התמונה בישראל. לדבריה "אני יכולה למצוא הרבה מאוד תמונות כאלה. ילדים רבים מחקים מבוגרים ולובשים מסכות צעצוע ורובי צעצוע, בייחוד בזמן תהלוכות. זה לא מוזר בכלל". היא הוסיפה ואמרה שהיא ראתה ילדים בגיל דומה לזה שבצילום לובשים תחפושות דומות. היא אמרה: "בחברה שלנו זה קורה הרבה. זה סוג של תופעה".

תמונות נוספות של ילדים ותינוקות פלסטינים הלבושים כמחבלים מתאבדים פורסמו מאז ואף הודגמו במהלך השנים בפעילויות כגון תהלוכות וקייטנות קיץ של החמאס.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/middle_east/2071561.stm דיווח ב-BBC על התקרית]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האינתיפאדה השנייה באמצעי התקשורת
קטגוריה:טרור בישראל
קטגוריה:2002 בישראל
קטגוריה:ילדים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:תצלומים בישראל
תחבורה בגרמניה המזרחית

הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית (גרמניה המזרחית) ירשה מערכת תחבורה הרוסה מגרמניה הנאצית. אף על פי שהתחבורה על כלל צורותיה פותחה משמעותית תחת שלטונו של היטלר, חלק גדול ממנה נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה. בנוסף, מפעלים לייצור אמצעי תחבורה נלקחו על ידי הסובייטים כפיצויי מלחמה. לאחר הקמתה של המדינה החלה מערכת התחבורה להתפתח בצורה איטית. בשנות ה-60 הושקעו משאבים רבים בפיתוחה של מערכת התחבורה במדינה כחלק מהצמיחה הכלכלית הגבוהה. מחסור במשאבים לתחזוקתה הוביל
להידרדרות מערכת התחבורה. 
==תחבורה יבשתית==
===כבישים===
נכון ל-1986 היו בה 47,214 ק"מ של כבישים מתוכם 1,561 ק"מ של כבישי עורק מהירים ("אוטובאהן"). נכון לאותה שנה היו כ-2,000,000 מכוניות נוסעים ו-238,900 מכוניות מסחריות. 
רוב המכוניות בגרמניה המזרחית היו מתוצרת מקומית (בעיקר טראבנט, בארקס וווטבורג. לאורך שנות ה-60 וה-70 חלה צמיחה מהירה בקצב ייצור כלי הרכב ועקב כך עלתה חשיבותם של הדרכים מהירות ("אוטובאהן") ובשנות ה-70 הושלמו כביש ברלין המזרחית-רוסטוק ודרזדן-לייפציג.
===רכבות===
מערכת הרכבות של גרמניה המזרחית, כמו כל ענפי התחבורה האחרים ניזוקה קשות. בשנות ה-60 נרשמו הישגים מרשימים כאשר הונחו מסילות רכבת רבות. ב-1986 היו 13,777 ק"מ של מסילות ברזל ומתוכם 2,523 ק"מ מחושמלות. בשנות ה-70 וה-80 נרשמו השגים מרשימים כאשר רבים מקטרי קיטור הוחלפו במנועי דיזל ומנועים חשמליים. ב-1986 38% מהמנועים כבר היו מבוססי חשמל ותוכניות קראו להגדיל נתח זה ל-60% ב-1990. הישג מרשים נוסף נרשם בתחילת שנות ה-80 עם הצגתם של אמצעים אלקטרוניים על מנת לייעל את תפעולה של מערכת הרכבות.
==תחבורה אווירית==
חברת התעופה הממשלתית במדינה הייתה אינטרפלוג והיא נשאה בכל טיסות הפנים והחוץ האזרחיות. נמלי תעופה רבים נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה ושוקמו לאורך השנים. שנפלד היה נמל התעופה המרכזי של המדינה ושכן בבירה ברלין המזרחית. נמלי תעופה חשובים אחרים שכנו בלייפציג, דרזדן וארפורט.

==תחבורה ימית==
===נמלי ים===
צי הסוחר מנה נכון ל-1986 446 ספינות בנות 100 טונות ומעלה. יציאת הים היחידה של גרמניה המזרחית הייתה לים הבאלטי. כל הנמלים שעל הים הבלטי נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה. הנמלים של גרמניה המזרחית (כולם בים הבלטי) היו רוסטוק, ויסמאר, שטרלזונד וזאמניץ. החשוב מכולם היה הנמל שברוסטוק. עד שנת 1957 הייתה רוב הפעילות בנמלים משותקת עקב ההרס הרב. החל מ-1957 נעשו בנמל השקעות הון מסיביות שהובילו להפיכתו לנמל הרביעי בגודלו בים הבלטי. נמל ויסמאר התמחה באשלג וחיטה ושטרלזונד בעץ. 
====נתיבי שיט פנימיים====
גרמניה המזרחית ירשה מערכת נתיבי שיט פנימיים שהייתה מפותחת לפני מלחמת העולם השנייה. אורכם הכולל של נתיבי השיט היה 2,538 ק"מ. נתיב שיט חשוב ביותר היה נהר האלבה. הנמלים החשובים ביותר של נתיבי השיט הפנימיים היו בברלין המזרחית, פוטסדאם, דרזדן והאלה.

==ראו גם==

קטגוריה:גרמניה המזרחית
קטגוריה:תחבורה לפי מדינה
Blackfield (אלבום)

Blackfield הוא מיזם הבכורה של הצמד אביב גפן וסטיבן וילסון, שני אמנים שזכו להצלחה מסחרית מרשימה במדינותיהם.

השירים "Cloudy Now" ו-"Scars" הן גרסאות באנגלית לשירים של גפן: "עכשיו מעונן" (1993) ו"צלקות" (2000) בהתאמה.

האלבום נמכר ביותר ממאה אלף עותקים ברחבי העולם. בעקבותיו ההרכב יצא לסיבובי הופעות באירופה וארצות הברית (סיבוב ההופעות האירופי מתועד בסרטו של מוטי קירשנבאום, "אוטובוס החלומות").

== רשימת השירים ==

== המשתתפים באלבום ==
* סטיבן וילסון - שירה, גיטרות.
* אביב גפן - שירה, גיטרות.
* דניאל סלומון - קלידים, פסנתר, קולות.
* ספי אפרתי - גיטרה בס.
* גווין האריסון, כריס מייטלנד, ירמי קפלן - תופים.
* Illusion Quartet - כלי מיתר.

== סינגלים ==
<gallery style="text-align:center;">
Image:Blackfield - Hello (single cover).jpg| Hello<br />נובמבר, 2003
Image:Blackfield - Pain (single cover).jpg| Pain<br />דצמבר, 2003
Image:Blackfield - Blackfield (single cover).jpg| Blackfield<br />מרץ, 2004
Image:Cover_cloudy_now.jpg| Cloudy Now<br />מאי, 2004
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20170101235907/http://www.hasharat.co.il/html/article_4951.php ביקורת של האתר "השרת העיוור" על בלאקפילד]

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2004
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
קטגוריה:אלבומי אביב גפן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
ויקטור סטנקולסקו

ויקטור אטאנאסיה סטנקולסקו (ברומנית: Victor Atanasie Stănculescu; 10 במאי 1928 – 19 ביוני 2016) היה גנרל רומני בעל 4 כוכבים ומי שהיה שר בממשלת רומניה בין השנים 1989–1991.

ויקטור סטנקולסקו כיהן בממשלת רומניה כשר לכלכלה לאומית מדצמבר 1989 (הממשלה הראשונה שהוקמה לאחר המהפכה הרומנית של 1989) עד 16 בפברואר 1990 ומיום זה ואילך עד ל-29 באפריל 1991, כשר ההגנה הלאומית. מעת שסיים תפקידו כשר להגנה לאומית כיהן זמן קצר כשר התעשייה. לאחר מכן עבר לשוק הפרטי ועבד במספר תפקידים בקבוצת באלי (Balli-Group Ltd) בלונדון ובוקרשט.

לסטנקולסקו היה תפקיד מפתח בתקופת המהפכה הרומנית, הן בניסיונות להחנקתה בראשיתה בטימישוארה והן באירועי בוקרשט שם שכנע את צ'אושסקו לעזוב. בתחילת המהפכה סטנקולסקו היה סגן שר במשרד ההגנה ונשלח על ידי שר ההגנה לטימישוארה כדי לדכא את המהפכה. בשובו מטימישוארה לבוקרשט פנה למפקד בית חולים צבאי, שהיה חברו וביקש שיגבס לו רגל על מנת שיוכל להתחמק מהמתרחש. למרות הגבס, הוא התייצב לקריאתו של צ'אושסקו ולאחר מות שר ההגנה מונה לתפקיד במקום השר המת.

ויקטור סטנקולסקו הועמד לדין על חלקו באירועי טימישוארה (בתקופת המהפכה), הורשע ונידון למאסר ממושך, אך הצליח להביא לביטול הרשעתו ולאחר עיכובים ממושכים נפתח משפטו מחדש בשנת 2006 והרשעתו הושרה מחדש ב-2007. ב-2008 נדחה ערעורו והוא נשלח לרצות 15 שנות מאסר. במאי 2014, לאחר ריצוי חמש שנות מאסר, שוחרר על תנאי.

סטנקולסקו נישא לאלנה פופה (Elena Popa) ב-1952 ולזוג בת אחת. אשתו התאבדה בדצמבר 2003 ובמכתב שהשאירה האשימה את רדיפתו הלא מוצדקת לדעתה.

== ראו גם ==
* המהפכה הרומנית (1989)

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Marquis Who's Who, 2006.</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים רומנים
קטגוריה:שרי האוצר של רומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1928
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2016
בית בובות (צעצוע)

חדר בבית בובות
בית בובות הוא בית מיניאטורי, בדרך כלל בקנה מידה של 1:12, ובו אביזרים ורהיטים מיניאטוריים. בתי בובות למשחק ילדים הם בדרך כלל בקנה מידה של 1:6.

בתי בובות עשויים לרוב עץ, קרטון או פלסטיק.

==אביזרים נלווים==
אביזרים נלווים לבית בובות
בית הבובות מגיע בדרך כלל יחד עם בובות ורהיטים בגודל תואם.
הוא יכול גם להכיל חפצים ביתיים ממוזערים כמו ספרים, כלי אוכל ועוד.

==היסטוריה==
בית הבובות הומצא במאה ה-17 בגרמניה כמשחק לילדי עשירים היות שהוא נבנה ביד באופן קפדני ביותר, לעיתים אף כהעתק מיניאטורי של הבית בו חיה המשפחה.

==בית הבובות כתחביב==

ישנם בתי בובות המגיעים אל הלקוח כשהם מוכנים ומקושטים. כמו כן, קיימת אפשרות להזמין בית בובות מותאם אישית על פי רצון הלקוח. יש גם אנשים המעצבים ובונים את בית הבובות שלהם בעצמם ברוח "עשה זאת בעצמך".
באופן דומה, גם את האביזרים הנלווים אפשר לקנות בעיצוב מוכן, להזמין באופן מותאם אישית או להכין לבד.

ישנן תערוכות בהן ניתן להציג את בתי הבובות לראווה ולהציעם למכירה. פעמים רבות תערוכות אלו כוללות שיעורים וסדנאות הקשורות להכנה של בית בבובות ואביזרים נלווים.
בנוסף קיימים אתרי אינטרנט ופורומים העוסקים בנושא. יש המפרסמים תמונות של בתי הבובות שלהם באופן מקוון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בובות
קטגוריה:צעצועים
קטגוריה:תחביבים
עוזי ושות'

עוזי ושות הוא טור סאטירי יומי שנכתב בתחילה בשם 'דעתו של עוזי' על ידי בנימין תמוז בעיתון הערב של הארץ "יום יום" מ-1948 עד 1949 והמשיך אותו עמוס קינן ב"הארץ" מ-1949 עד 1952 בשם 'עוזי ושות.
לאחר קינן הפסיק לכתוב את הטור (בעקבות פרשת הנחת פצצה בביתו של שר התחבורה) כתב את הטור אריה זיו מ-1952 עד 1954. הטור נכתב מנקודת מבטו של ילד (רעיון שנלקח מהעיתון הסאטירי הגרמני "זימפליציסימוס") והיה יוצא דופן בתקופתו בשימוש בשפה צברית צעירה. 

גיבורי הטור, בנוסף לעוזי, היו ירחמיאל המפא"יניק (ממנו נוצרה כנראה מילת הגנאי 'ירחמיאליות'), אל. גאוני ממפ"ם, זרח קלונימוס הכהן ממאה שערים, ד"ר יור. פרידריך וילהלם בראונשוויגר הציוני-גרמני, נביא החורבן מחירות ועוד.

בטור הייתה בקורת רבה כלפי שלטון מפא"י ותופעות שונות בחברה הישראלית, כגון שחיתות, רדידות תרבותית ופערים חברתיים. 

שתי אסופות שיצאו של הטור:
* דעתו של עוזי (1949) מבחר מטוריו של תמוז.
* בשוטים ועקרבים (1952) מבחר מטוריו של קינן.

==קישורים חיצוניים==
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=HARETZ%2F1949%2F09%2F23&id=Ar00206&sk=F6F2E366 הטור הראשון שפורסם ב'הארץ' 23.9.1949]
* 
* צור ארליך, [http://tsurehrlich.blogspot.com/2011/04/blog-post_22.html עמוס, עוזי ושות']

קטגוריה:עיתונות עברית: טורים ומדורים סאטיריים
אברהם רותם

אברהם רותם (29 במאי 1934 - 21 בנובמבר 2006) היה אלוף בצה"ל, ממפקדי חיל השריון הישראלי.

== ביוגרפיה ==
רותם נולד בקיבוץ גשר וגדל באשדות יעקב. הוא התגייס לצה"ל ב-1952 ושירת בחיל השריון. בשריון עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קציני שריון ושימש מפקד מחלקת טנקים. השתחרר מצה"ל, אך חזר לשירות קבע ב-1959. היה מג"ד 126 בחטיבה 520 במלחמת ששת הימים ובמבצע כראמה בו קיבל את עיטור המופת. ב-1972 מונה למפקד חטיבה 401. במלחמת יום הכיפורים היה סגנו של האלוף משה פלד בפיקוד על אוגדה 146 (עוצבת המפץ). פיקד על אוגדה 440, לאחר מכן המשיך לתפקיד מפקד אוגדה סדירה 252. בין השנים 1975 ל-1978 היה ראש מחלקת הדרכה באגף המטה הכללי ובמקביל פיקד על עוצבת עמוד האש, בשנת 1984 פרש מצה"ל.

נפטר ב-21 בנובמבר 2006 בגיל 72.

== מספריו ==
* אברהם רותם, בדק בית בטירה, הוצאת "מערכות", 2007.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:מפקדי עוצבת עמוד האש
קטגוריה:מפקדי עוצבת סיני
קטגוריה:מפקדי חטיבה 401
קטגוריה:מפקדי אוגדה 440
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אשדות יעקב איחוד: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:מפקדי גדוד 82
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
Rainbow (אלבום של איומי האמסאקי)

Rainbow הוא אלבומה השישי של הזמרת היפנית איומי האמסאקי. ארבעה סינגלים מתוכו הוצאו בשנת 2002 וכולם העפילו למקום הראשון במצעד הסינגלים השבועי ביפן. האלבום עצמו, ובו 15 שירים, הוצא לאור ב-18 בדצמבר 2002 וטיפס לראש מצעד האלבומים השבועי של "אוריקון", שם שהה 22 שבועות. סך כל מכירותיו של האלבום התקרב לשני מיליון עותקים.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2001
קטגוריה:אלבומי איומי האמאסאקי
קטגוריה:אלבומים ביפנית
חאמיד כרזאי

חאמיד כרזאי (בפשטו: حامد کرزي; תעתיק מדויק: חאמִד כרזַי; נולד ב-24 בדצמבר 1957 בקנדהר) הוא פוליטיקאי אפגני, נשיא אפגניסטן בשנים 2001–2014.
בשנת 2004 היה מנהיג אפגניסטן הראשון שנבחר בבחירות נשיאותיות דמוקרטיות.

==ביוגרפיה==
כרזאי נולד למשפחה פתאנית שנמנתה עם תומכיו של מוחמד זאהיר שאה, מלכה האחרון של אפגניסטן. בשנים 1979–1983 למד מדע המדינה באוניברסיטת הימאצ'ל בהימאצ'ל פרדש שבהודו, ואחר כך עבר לפקיסטן; שם עסק בגיוס כספים למוג'אהידין, שנלחמו נגד הפלישה הסובייטית.

בשנת 1992, לאחר נפילת השלטון הפרו-סובייטי, התמנה כרזאי לסגן שר החוץ בממשלתו של בורהנודין רבאני.

בתחילת דרכו של הטליבאן, בשנות ה-90 של המאה ה-20, נמנה כרזאי עם תומכיו, אך מאוחר יותר חזר בו. לאחר הדחתו של רבאני ב-1996 הציעו לו ראשי הטליבאן לשמש שגריר אפגניסטן באו"ם. כרזאי סירב ויצא לגלות בפקיסטן; שם עסק בניסיונות להחזיר את המשטר המלוכני לאפגניסטן. בהיותו בפקיסטן נישא לזינאט, גינקולוגית במקצועה. ב-14 ביולי 1999 נרצח אביו של כרזאי, כנראה בידי אנשי טליבאן, והוא נשבע לנקום ולהביא להפלת משטרם.

לאחר פיגועי 11 בספטמבר חברו נאמני כרזאי לאנשי מוג'אהידין, ובעידודה הפעיל של ארצות הברית החלו לפעול להפלת משטר הטליבאן. ב-5 בדצמבר 2001 הם חתמו על הסכם בון, המסדיר הקמת ממשל זמני בראשות כרזאי. ב-19 ביוני 2002 הוא הושבע כ"נשיא הממשל האפגני הזמני".

ב-9 באוקטובר 2004 נערכו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בתולדות אפגניסטן. כרזאי גבר על 22 מועמדים, וניצח ב-21 מתוך 34 מחוזות. היותו נשיא מכהן בפועל, המוכר בציבור הרחב, הקנתה לו יתרון בבחירות אלו, כמו גם התמיכה שקיבל מממשל בוש, שכללה גם שימוש באמצעי התחבורה של הצבא האמריקאי במהלך הקמפיין. הוא הושבע לנשיאות ב-7 בדצמבר אותה שנה, בטקס שנערך בקאבול בנוכחות זאהיר שאה ודיק צ'ייני.

===כנשיא אפגניסטן===
כרזאי נהג בזהירות מאז נבחר לנשיא, ולא ערך רפורמות מרחיקות לכת. הוא החל בשיקום הצבא, והכלכלה האפגנית החלה להתאושש במהירות, אם כי היא עדיין נסמכת על סיוע חיצוני. יחד עם זאת, שליטתו האפקטיבית של השלטון המרכזי נשארה בעיקר באזור קאבול, ובמחוזות הרחוקים הוא הורגש פחות. ארגוני זכויות אדם טענו כי במחוזות מסוימים ממשיכים לנהוג בנשים באותו האופן בו נהג בהן הטליבאן. החולשה בפריפריה היא גם אחד הגורמים לכך שממשלו של כרזאי לא נהג ביד תקיפה כנגד מגדלי האופיום, ובשנת 2004 הוא אף דחה הצעה אמריקאית לרסס את שדות הפרג במדינה.

בשנת 2009 התמודד כרזאי על כהונה שנייה כנשיא, וניצח לאחר שקיבל מעט יותר מ-50% מהקולות. זמן קצר לאחר הבחירות הועלו טענות על זיופים, ובלחץ אמריקני הסכים כרזאי לקיים בחירות חוזרות. עם זאת, ימים ספורים לפני הבחירות החוזרות החליט יריבו, עבדאללה עבדאללה, לפרוש מהמירוץ, וכרזאי הוכרז כנשיא.

בתקופה שקדמה לכהונתו כנשיא ניצל כרזאי משני ניסיונות התנקשות, ומניסיון נוסף במהלך כהונתו. ב-5 בספטמבר 2002 ירה לעברו מתנקש בעת ביקור בקנדהאר, ב-16 בספטמבר 2004 החטיא טיל את מסוקו, וב-10 ביוני 2007 ניסה הטליבאן להתנקש בו בגאזני. בעת שנשא נאום מול קהל מבוגר, נורו 12 טילים שחלקם נחתו כ-200 מטר בלבד מהקהל. כרזאי לא נפגע והוטס במהירות מהמקום לאחר שסיים את הנאום.

ב-29 בספטמבר 2014 הסתיימה כהונתו של כרזאי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100621015944/http://president.gov.af/ האתר הרשמי של נשיא אפגניסטן]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי אפגניסטן
קטגוריה:פשטונים
קטגוריה:ילידי 1957
סלחרד

סָלֶחַרְד (ברוסית: Салехард, במקור סליה-חרד, בשפת ניינץ - "יישוב על המפרץ"), עיר בצפון-מערב סיביר שברוסיה. סלחרד היא המרכז המנהלתי של המחוז האוטונומי של ימאלו-ננץ שבמחוז טיומן. נכון לשנת 2021, מנתה אוכלוסיית העיר כ-51 אלף תושבים.

==גאוגרפיה==
העיר נמצאת בחוג הקוטב הצפוני והיא ככל הנראה העיר היחידה בעולם הנמצאת בדיוק על קו רוחב זה. העיר מרוחקת כ-1982 ק"מ ממרכז החבל טיומן, וכ-2436 ק"מ מהבירה מוסקבה.

סמוך לעיר מעברו השני של הנהר יושבת העיירה Labytnangi אליה מגיע קו הרכבת ממוסקבה. נסיעה בקו זה נמשכת שלושה ימים.

==היסטוריה==
העיר נוסדה ב-1595 כמבצר על נהר האוב. שמה המקורי היה אובדורסק, על שם הנהר. בסוף המאה ה-18 הפך המבצר ליישוב עירוני רגיל. תושבים רוסיים ראשונים החלו להגיע לעיר משנת 1820 ואילך. בשנת 1930 הפך היישוב למרכז המנהלתי של המחוז. ב-1933 שונה שם העיר לשמה הנוכחי, והיישוב הוכרז כעיר ב-1938.

== קישורים חיצוניים == 

* 
* 

קטגוריה:ימאלו-ננץ: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
פנויים פנויות

פנויים פנויות (פו"פ) הם גברים ונשים שאינם נשואים או שאינם נמצאים במערכת יחסים רומנטית. בדרך כלל מתלווה למונחים פנוי או פנויה הקשר של חיפוש או המתנה פאסיבית לבן או לבת זוג.

פנויים ופנויות מהווים קבוצה נרחבת באוכלוסייה, בני גילים שונים, מצבם האישי עשוי להיות רווק, גרוש או אלמן (ומקביליהם הנשיים), ולעיתים ניתן גם לכלול בהם גם נשואים הנמצאים בהליכי פרידה או גירושים (פרודים). אף על פי שאין תחום גילאים מוגדר שניתן להכליל בקבוצה זו, אפשר להניח כי הפנוי או הפנויה עד אמצע שנות ה-20 לחייהם, לא ייכללו בהגדרת פנוי או פנויה, אם כי הדבר תלוי גם בקבוצת האוכלוסייה אליה הם משתייכים. כך למשל, בחברה דתית, קבוצות הפו"פ מתגבשות כבר בגיל צעיר יותר.

פנויים ופנויות המחפשים דרך להתקשר עם בני זוג, עושים זאת בדרכים שונות, ובהן: משרדי שידוכים, אתרי היכרויות באינטרנט, מדורי היכרויות בעיתונים, היכרויות אישיות יזומות. כמו כן קיימים מועדוני היכרויות המקיימים טיולים משותפים, מסיבות, וערבי מפגש חברתיים.

תופעת הפו"פ מקבלת ביטוי נרחב באמצעי התקשורת. בין היתר במדורי ייעוץ בעיתונים, בסדרות טלוויזיה כמו סקס והעיר הגדולה או בתוכניות מציאות כמו דאבל דייט, קחי אותי שרון, הרווק.

בירושלים העתיקה הייתה תקנה משנת תק"ז (1707) כי רווק מעל גיל 20 לא יגור בתוך ירושלים, אולם תקנה זו אינה נהוגה בירושלים המודרנית, גם לא בקרב דתיים.

== ראו גם ==
* שנג נו

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות חברתיות
קטגוריה:משפחה
קטגוריה:היכרויות
קטגוריה:רווקות
Live at the Troubadour 1969

Live at the Troubadour 1969 הוא אלבום הופעה חיה של הזמר טים באקלי. האלבום הוקלט בזמן הופעה במועדון הטרובדור שבלוס אנג'לס ב-3 וה-4 בספטמבר, 1969.

== רשימת שירים ==
<div style="direction: ltr;">
{|border=0
|-
|
#Strange Feelin' – 5:40
#Venice Mating Call – 3:27
#I Don't Need It to Rain – 11:06
#I Had a Talk With My Woman – 7:32
#Gypsy Woman – 14:31
#Blue Melody – 5:37
#Chase the Blues Away – 6:19
#Driftin' – 7:56
#Nobody Walkin' – 16:05
|}
</div>

== משתתפים ==
*טים באקלי – גיטרה, שירה
*לי אנדרווד – גיטרה ראשית
*ג'ון באלקין – באס
*קארטר קולינס – תופי קונגה
*ארט טריפ – תופים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי טים באקלי
מרדכי בשארי

מרדכי בשארי (נולד ב-21 ביולי 1942) הוא פיזיקאי ישראלי, ששימש כמנכ"ל ומדען ראשי במשרד התקשורת ובמשרד המדע.

==ביוגרפיה==
בשארי נולד ברחובות. הוא סיים לימודי מוסמך באוניברסיטה העברית ב-1966. במהלך לימודיו הוא היה פעיל באגודת הסטודנטים של האוניברסיטה העברית.

הוא קיבל דוקטורט במכון ויצמן בשנת 1968 על מחקר בתחום פיזיקת חלקיקים. במהלך לימודיו קיבל פרס של מפעל הפיס לתלמידים מצטיינים במכון ויצמן.

===בעיריית רחובות===
בבחירות לעיריית רחובות בשנת 1983, עמד בשארי בראשות רשימה מקומית בשם "ארגון שכונות רחובות" (אש"ר) שנתמכה על ידי תמ"י והתמודד לראשות העיר. רשימתו זכתה בשלושה מתוך 17 מושבים במועצת העיר והוא קיבל 22% מהקולות בסיבוב הראשון ותמך בנציג המערך לקראת הסיבוב השני. משנבחר יחזקאל הרמלך מהליכוד לראשות העירייה הוא הצטרף לקואליציה ומונה לממלא מקום ראש העיר. אולם באמצע 1984 הסתכסך בשארי עם ראש העיר לאחר שבשארי אישר שורה של העלאות דרגה של עובדי עירייה בעת שראש העיר היה בחוץ לארץ, וכשראש העיר חזר הוא סירב לאשר את העלאות הדרגה. בשארי עבר לאופוזיציה שפעלה להצר את צעדיו של ראש העיר.

===בשירות הממשלתי===
בשנים 1990–1995 כיהן כמדען הראשי במשרד התקשורת. במאי 1991 ביקש השר רפאל פנחסי למנות את בשארי לחבר בדירקטוריון בזק. ביוני 1991, לאחר שמועמדו של עקיבא אטון לליו"ר דירקטוריון בזק ירדה מהפרק עלה שמו של בשארי כמועמד לתפקיד. בסוף 1991, לאחר שהמועמדות סוכלה על ידי שר האוצר יצחק מודעי, מונה בשארי לממלא מקום מנכ"ל משרד התקשורת. בנוסף, מונה בשארי בשנת 1992 לדירקטור בחברת בזק. בפברואר 1992 מונה בשארי לממלא מקום יו"ר מועצת המנהלים של רשות הדואר.

בשנת 1997 מונה למנכ"ל משרד המדע ואף למדען הראשי במשרד בפועל. בשנת 2001 מונה שוב למדען הראשי במשרד התקשורת. שימש יו"ר המועצה הלאומית לקשר ולאלקטרוניקה ועוד.

בנוסף שימש כחבר במועצה לתכנון לאומי וכלכלי.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.nfc.co.il/Archive/006-D-1717-00.html?tag=01-09-24 על בשארי ב-NFC]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מדענים ראשיים במשרד התקשורת
קטגוריה:מדענים ראשיים במשרד המדע והטכנולוגיה
קטגוריה:מנכ"לי משרד המדע והטכנולוגיה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942