סנונית

סְנוּנִית (שם מדעי: Hirundo) היא סוג של ציפור שיר קטנה, הנפוץ ביותר במשפחת הסנוניתיים. רוב מיני הסוג סנונית נמצאים באפריקה המרכזית והדרומית, אך מינים אחדים מופיעים באסיה, באוסטרליה ובסביבתה, ובאמריקה – באזורים שאינם צחיחים ביותר. המין הנפוץ ביותר בסוג הוא סנונית הרפתות (Hirundo rustica).<ref name=":0"></ref>

כל המינים מהסוג Hirundo מתמחים בציד חרקים מעופפים.<ref name=":0" />

הקן הטיפוסי לכל מיני הסוג Hirundo הוא גביע פתוח העשוי מכדוריות בוץ קטנות עם מעט עשב, ומוצמד לקיר (טבעי או מלאכותי).<ref name=":0" />

למרבית המינים חלקים עליונים כהים מאוד עם גוון כחול, חלקי הגוף התחתונים לבנים עד חומים חלודיים (מלבד שני מינים כהים), ובאזור הפנים יש דגם המורכב בדרך-כלל מצבעי החלקים העליונים והתחתונים בתוספת כתם חום אדמדם יותר.<ref name=":0" />

== שינויים בשם ובסיווג ==
השם "סנונית" בשפות שונות, לרבות עברית, עלול להטעות. למשל, סנונית המערות (Cecropis daurica), סנונית המדבר (Ptyonoprogne fuligula) וסנונית הסלעים (Ptyonoprogne rupestris) משויכות כיום לסוגים אחרים, אך בעבר הלא רחוק נחשבו בספרות המדעית למיני Hirundo.<ref name=":1"></ref> טסית הבתים (Delichon urbicum) נקראה בעברית "סנונית ערים" אף-על-פי שכבר שויכה לפי שמה המדעי לסוג אחר.<ref name=":1" />

עשורים אחדים קודם לכן נקראו "סנונית" ציפורים שאינן קשורות לסנוניתיים: מרומיות נקראו "סנונית ביצות", שחפיות ים נקראו "סנונית ים", ושדמיות נקראו "סנונית שדות".<ref></ref>

בעיית השמות מחמירה ככל שפונים למקורות מוקדמים יותר. בהיעדר מידע נוסף, יש אפוא להתייחס בזהירות לזהותם של בעלי-החיים המופיעים כ"סנונית" בטקסטים קדומים.

==מיני סנונית==
[[סנונית חזה פנינה]]
בעבר נחשבו למעלה ממחצית הסנוניתיים למינים מהסוג Hirundo. כיום רק 15 מינים נחשבים ל-Hirundo, ואלה הם:<ref name=":0" />

* סנונית כחולה (Hirundo atrocaerulea), אפריקה
* סנונית שחורה-חומה (Hirundo nigrorufa), אפריקה
* סנונית חזה פנינה (Hirundo dimidiata), אפריקה
* סנונית הרים (Hirundo domicola), הודו וסרי לנקה
* סנונית פסיפית (Hirundo tahitica), איי אוקיאניה
* סנונית מנומרת-כנף (Hirundo leucosoma), אפריקה המערבית
* סנונית לבנת-זנב (Hirundo megaensis), אתיופיה
* סנונית הברכה (Hirundo neoxena), אוסטרליה וניו זילנד
* סנונית הרפתות (Hirundo rustica), אפריקה, אירואסיה, אמריקה הדרומית והצפונית, צפון אוקיאניה (נפוצה בישראל<ref></ref>)
* סנונית אדומת-חזה (Hirundo lucida), אפריקה
* סנונית אתיופית (Hirundo aethiopica), אפריקה (תצפית יחידה בישראל<ref></ref>)
* סנונית אנגולה (Hirundo angolensis), מרכז אפריקה
* סנונית כחולה לבנת-גרון (Hirundo nigrita), אפריקה המערבית
* סנונית לבנת-גרון (Hirundo albigularis), אפריקה
* סנונית חדת-זנב (Hirundo smithii) אפריקה ודרום-מזרח אסיה

==סנונית בתרבות==
הביטוי "הסנונית הראשונה" משמש כדימוי לתופעה המסמנת את תחילתו של שינוי (במצב פוליטי, מזג אוויר, אופנה, תרבות, וכדומה). מקור הביטוי הוא בואה של הסנונית לארצות אירופה בראשית האביב, מה שמסמן את בואן הקרב של שאר ציפורי האביב ותחילת תקופת האביב. הפתגם "סנונית אחת אינה מבשרת את בוא האביב" מצוטט אצל אריסטו, שמזהיר מפני הסקת מסקנה נמהרת על סמך מקרה בודד: .<ref></ref>

במקורות קדומים מוזכרות סנוניות בהקשרים קשים להבנה עד כדי כך שזהות הסנוניות במקורות אלה מוטלת בספק. למשל, במיתולוגיה הכנענית מסופר באגדת אקהת על דנאל הערירי שמתבשר שייוולד לו ילד. דנאל מבצע פולחן מקדים להתעברות אשתו, ומכניס לביתו את אלות הפריון וההיריון – הכושרות והסנוניות, זובח לפניהן כמקובל ומתחיל לספור את חודשי ההיריון, ולאחר תשעה חודשים נולד בנו אקהת. בתלמוד הבבלי (שבת עז, ב) מוזכרת "אימת סנונית על הנשר", ולפי רש"י, הסנונית "נכנסת תחת כנפי הנשר ומעכבו מפרישת כנפיו".

הסנוניות, ובמיוחד סנונית הרפתות, נפוצות באמנות מהעת העתיקה ועד ימינו, ופרטי הציורים והתבליטים אינם מותירים מקום לספק באשר לזהות הסנוניות. למשל, באתר המינואי (כרתים) אקרוטירי (1600 לפנה"ס בקירוב) מופיעים פרסקאות של סנוניות הרפתות בסגנון קישוטי המרמז על התפעלות אסתטית מסנוניות, אך התנהגות הסנוניות המצוירות מורכבת במידה המעידה על התעניינות עמוקה יותר בהן.<ref></ref> דוגמה מפורסמת אחרת, מהרנסאנס, היא תמונת המזבח "[https://www.nationalgallery.org.uk/paintings/carlo-crivelli-la-madonna-della-rondine-the-madonna-of-the-swallow המדונה של הסנונית]" (קרלו קריבלי, 1491). במקרה זה מופיעה סנונית הרפתות בציור כסמל משוער להתחדשות החיים, לישו ולמריה, וליכולתו של ישו לרפא מעיוורון.<ref></ref>

ביצירות מודרניות נפוצים ייצוגי סנוניות, ובמיוחד סנונית הרפתות, וההתייחסות אליהן משלבת דמיון וסמליות עם התעניינות בסנוניות ממשיות ובאורחות חייהן. למשל, בסיפור אצבעונית (הנס כריסטיאן אנדרסן, 1835) מופיעה סנונית כדמות פגיעה, נאמנה, משיבה טובה תחת טובה ונודדת. בסיפור הנסיך המאושר (אוסקר וויילד, 1888) מופיעה סנונית כדמות המתגייסת למען עניי העיר והנסיך עד כדי הקרבה עצמית, וגם כאן לנדידה יש משקל רב.

== יחסי סנונית-אדם ==
ברוב ארצות העולם במשך רוב ההיסטוריה המוכרת, סנוניות קיננו במבנים מעשה ידי אדם, ואנשים קיבלו בסובלנות ואפילו בשמחה את נוכחות הסנוניות. בשנים האחרונות מתגלים מקרי קונפליקט רבים בתוצאה מקינון ולינה של סנוניות בתוך מבנים, והשמדת קיני סנוניות ופעולות אחרות נגדן (כגון התקנת רשתות חסימה) נפוצות בבניינים עירוניים. למיתון הקונפליקט פיתח ארגון מחקר הציפורים היפני<ref></ref> את הלשלשית (מדף קטן קל מאוד המוצמד תחת קן הסנוניות), ומכון אדם וחיה בישראל שכלל את הלשלשית ואת השיטות להכנתה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סנוניתיים
קטגוריה:חיות בר שחיות בערים בישראל