OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סויוז 12

סויוז 12 (ברוסית: Союз 12, "ברית 12") היא חללית סויוז שהמריאה ב-27 בספטמבר 1973 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשעל סיפונה זוג קוסמונאוטים. מטרת הטיסה הייתה לבחון חללית סויוז מדגם חדש.

==צוות==
* וסילי לאזארב
* אולג מקארוב
===צוות גיבוי===
* אלכסיי גוברב
* גאורגי גרצ'קו

==תיאור הטיסה==
"סויוז 12" שוגרה ב-27 בספטמבר 1973 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

זו הייתה טיסה ראשונה של חללית מאוישת לאחר האסון של סויוז 11. מאז 1971 הוכנסו שיפורים שונים לתכנון החללית וסויוז 11 למעשה הייתה הטיסה הראשונה של הדגם המשופר. הרכב הצוות צומצם ל-2 והם צוידו בחליפות חלל שהיו צריכים ללבוש במהלך המראה ונחיתה. בניגוד למקובל ובמטרה למנוע שמועות, כבר ביום ראשון של הטיסה שוחררה הודעה שטיסה תמשך יומיים בלבד.

מכיוון ששיגורי תחנות חלל במהלך תחילת 1973 נכשלו, לחללית לא היה לאן להתחבר והמטרה היחידה הייתה לבחון את הדגם החדש וחליפות החלל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-12.htm נתוני המשימה]
* [http://www.astronautix.com/s/soyuz12.html נתונים מאנציקלופדיית החלל]
* [https://www.russianspaceweb.com/soyuz12.html תיאור המשימה]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1973 בברית המועצות
קני הריסון

קרי לורנזו "קני" הריסון (באנגלית: Kerry Lorenzo "Kenny" Harrison; נולד ב-13 בפברואר 1965) הוא אתלט אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי (אטלנטה 1996) ואלוף עולם (טוקיו 1991) בקפיצה משולשת. 

הריסון מדורג במקום הרביעי בכל הזמנים בקפיצה משולשת (18.09 מטר).

==ביוגרפיה==
הריסון נולד בשם קרי הריסון במילווקי, ויסקונסין. הוא בוגר תואר ראשון מאוניברסיטת מדינת קנזס וזכה 3 פעמים באליפות המכללות של ארצות הברית (NCAA) בקפיצה משולשת.

בתחרות שנערכה באולם ביוקוהמה, יפן במרץ 1990 קבע הריסון בקפיצה משולשת שיא אישי חדש של 17.46 מטר. אותה שנה, הוא זכה לראשונה בקריירה שלו, באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בנורווק, קליפורניה בתוצאה של 17.15 מטר. בסוף יולי אותה שנה, הוא זכה במדליית זהב במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסיאטל, וושינגטון בתוצאה של 17.71 מטר ודורג ראשון בעולם.

===אלוף עולם===
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בניו יורק בשנת 1991 זכה הריסון במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.28 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 17.78 מטר, לפני לאוניד וולושין מברית המועצות (17.75 מטר) ובן ארצו מייק קונלי (17.62 מטר) ודורג ראשון בעולם. שנה לאחר מכן, הוא החמיץ את הסיכוי להשתתף באולימפיאדת ברצלונה (1992) בעקבות פציעה. 

באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה ביוג'ין, אורגון בשנת 1993 זכה הריסון במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.27 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה אותה שנה הוא סיים במקום 10 בקפיצה בתוצאה של 17.06 מטר ולא הצליח להגן על תוארו.

באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בנוקסוויל, טנסי בשנת 1994 זכה הריסון במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.43 מטר ודורג שני בעולם.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה הריסון במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אולימפי ואמריקאי חדש של 18.09 מטר, לפני שיאן העולם ג'ונתן אדוארדס מבריטניה (17.88 מטר) ויולבי קסדה מקובה (17.44 מטר). בכך היה לקופץ השני בהיסטוריה שקפץ מעבר ל-18 מטרים. כבר בקפיצתו הראשונה הוא קבע שיא אולימפי חדש של 17.99 מטר.

באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בשנת 1997 זכה הריסון בפעם השלישית במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.97 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון אותה שנה הוא סיים במקום 9 בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.05 מטר.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* קפיצה לגובה: 2.01 מטר (1983)
* קפיצה לרוחק: 8.23 מטר (1988)
* קפיצה משולשת: 18.09 מטר (1996)

===אולם===
* קפיצה משולשת: 17.46 מטר (1990)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה משולשת
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:קופצי משולשת אמריקאים
קטגוריה:קופצים לרוחק אמריקאים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
מכנסי קאפרי

הטניסאי [[רפאל נדאל לבוש מכנסי קאפרי]]
מכנסי קאפרי מכונים בישראל גם כמכנסי שלושת רבעי אילו מכנסיים ארוכים יותר ממכנסיים קצרים, כלומר ארוכים יותר מאורך הברך אך קצרים יותר ממכנסיים באורך מלא, לרוב באורך של שלושת רבעי ממכנסים ארוכים סטנדרטיים.

המכנסיים הוצגו לראשונה ב-1948 באירופה והפכו לפופולרים במיוחד באי קאפרי בשנות החמישים ומכאן שמם. השחקנית גרייס קלי הייתה מבין הראשונות שהציגה מכנסיים אילו בסרטיה ותרמה לפופולריות של העיצוב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסטיל
קטגוריה:מכנסיים
וילי בנקס

ויליאם "וילי" אוגוסטוס בנקס ה-III (באנגלית: William "Willie" Augustus Banks III; נולד ב-11 במרץ 1956) הוא אתלט אמריקאי בעבר. היה שיאן עולם במשך כ-10 שנים וסגן אלוף עולם (הלסינקי 1983) בקפיצה משולשת. היה לשיאן העולם האמריקאי הראשון בקפיצה משולשת מאז דניאל אהירן (1911).

הוא בעל התוצאה השביעית בטיבה בכל הזמנים בקפיצה משולשת 17.97 מטר.

==ביוגרפיה==
בנקס נולד בבסיס חיל האוויר של ארצות הברית טרוויס, קליפורניה וגדל במחוז סן דייגו. הוא בוגר אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).

באוניברסיאדה שנערכה בסופיה, בולגריה בשנת 1977 זכה בנקס במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.94 מטר.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסן חואן, פוארטו ריקו בשנת 1979 זכה בנקס במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.88 מטר.

בתחרות גביע העולם של IAAF שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1981 זכה בנקס במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.04 מטר.

===סגן אלוף עולם===
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 זכה בנקס במדליית כסף בתוצאה של 17.18 מטר, אחרי ז'דיסלב הופמן מפולין (17.42 מטר) ולפני אג'ג'אי אגבבקו מניגריה (17.18 מטר).

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים בנקס במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.75 מטר.

===שיאן עולם===
באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ב-16 ביוני 1985 קבע בנקס שיא עולם חדש של 17.97 מטר, שיפור לשיא העולם של ז'ואאו קארלוס דה אוליווירה מברזיל (17.89 מטר). שיא זה החזיק מעמד כ-10 שנים ונישבר על ידי ג'ונתן אדוארדס מבריטניה (17.98 מטר). בתחרות גביע העולם של IAAF שנערכה בקנברה, אוסטרליה באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 17.58 מטר.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס בשנת 1987 זכה בנקס במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.87 מטר. שבוע לאחר מכן, באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא הוא סיים רק במקום 19 בתוצאה חלשה עבורו, 16.37 מטר ולא הצליח להגן על תוארו.

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סיאול (1988) שנערכו באינדיאנפוליס קבע בנקס בקפיצה משולשת תוצאה של 18.20 מטר, טובה בהרבה משיא העולם שלו, אך היא לא הוכרה כשיא מאחר שנשבה אותה עת רוח גבית מעל המותר של 5.2 מטר לשנייה. במשחקים עצמם הוא סיים במקום שישי בתוצאה של 17.03 מטר.

כיום, עוסק בנקס בעריכת דין.

==תארים והישגים ==
* בשנת 1999 זכה בנקס להיכלל בהיכל התהילה של האתלטיקה בארצות הברית. [http://www.usatf.org/HallOfFame/TF/showBio.asp?HOFIDs=1]

== שיאים אישיים ==
אצטדיון:
* קפיצה לגובה: 2.08 מטר (1977)
* קפיצה לרוחק: 8.11 מטר (1981)
* קפיצה משולשת: 17.97 מטר (1985) שיא עולם
אולם:
* קפיצה משולשת: 17.41 מטר (1982)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אתלטים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:קופצי משולשת אמריקאים
קטגוריה:קופצים לרוחק אמריקאים
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
כריסטיאן טיילור

כריסטיאן טיילור (באנגלית: Christian Taylor; נולד ב-18 ביוני 1990) הוא אתלט אמריקאי. הוא פעמיים האלוף האולימפי (לונדון 2012, ריו דה ז'ניירו 2016) ו-4 פעמים אלוף העולם (טגו 2011, בייג'ינג 2015, לונדון 2017 ודוחה 2019) בקפיצה משולשת. הוא בעל התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים בקפיצה משולשת 18.21 מטר.

==ביוגרפיה==
טיילור נולד בפאייטוויל, ג'ורג'יה להורים מברבדוס. הוא לומד באוניברסיטת פלורידה.

===2007===
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה באוסטרבה, צ'כיה בשנת 2007 זכה טיילור בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.98 מטר ומדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.29 מטר.

===2008===
באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שנערכה בבידגושץ', פולין בשנת 2008 הוא סיים במקום שביעי קפיצה לרוחק בתוצאה של 7.41 מטר ובמקום שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.61 מטר.

===2011===
====אלוף עולם====
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה טיילור במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 17.96 מטר, לפני פיליפס אידוו מבריטניה (17.77 מטר) ובן ארצו ויל קליי (17.50 מטר).

===2012===
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ 2012 זכה טיילור במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.63 מטר, אחרי ויל קליי (17.70 מטר) ולפני ליוקמן אדמס מרוסיה (17.36 מטר).

====אלוף אולימפי====
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה טיילור במדליית זהב בתוצאה של 17.81 מטר, לפני ויל קליי (17.62 מטר) ופבריציו דונאטו מאיטליה (17.48 מטר).

===2013===
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה במוסקבה, רוסיה 2013 סיים טיילור במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.20 מטר ולא הצליח להגן על תוארו.

===2015===
====לראשונה קפיצה מעל 18 מטר====
בתחרות שנערכה בדוחא, קטר ב-15 במאי 2015 זכה טיילור במדליית כסף בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 18.04 מטר (התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים), אחרי פדרו פאבלו פיצ'רדו שקבע שיא קובה חדש של 18.06 מטר, תוצאת השנה בעולם והתוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים.

====התוצאה השנייה בטיבה בעולם====
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 זכה טיילור במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים ובשיא אמריקה חדש של 18.21 מטר, לפני פדרו פאבלו פיצ'רדו (17.60 מטר) ונלסון אבורה מפורטוגל (17.52 מטר).

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* ריצת 200 מטר: 20.76 שניות (2011)
* ריצת 400 מטר: 45.34 שניות (2009)
* קפיצה לרוחק: 8.19 מטר (2010)
* קפיצה משולשת: 18.21 מטר (2015), שיא ארצות הברית

===אולם===
* קפיצה לרוחק: 8.02 מטר (2009)
* קפיצה משולשת: 17.63 מטר (2012)

== קישורים חיצוניים ==

* 

 

קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:קופצי משולשת אמריקאים
קטגוריה:קופצים לרוחק אמריקאים
קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה משולשת
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1990
סויוז 13

סויוז 13 (ברוסית: Союз 13, "ברית 13") היא חללית סויוז שהמריאה ב-18 בדצמבר 1973 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשעל סיפונה זוג קוסמונאוטים. 

==צוות==
* פיוטר קלימוק
* ולנטין לבדב

===צוות גיבוי===
* לב וורוביוב
* ולדימיר יאזדובסקי

למעשה זה היה הצוות הראשי שבהתאם להחלטה שהקבלה ב-7 בדצמבר (כשבועיים לפני השיגור) הוחלף.

==תיאור הטיסה==
"סויוז 13" שוגרה ב-18 בדצמבר 1973 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

המטרה הייתה המשך בדיקות של דגם משופר של חללית. הצוות היה מצויד במערכת לצפייה בכוכבים מדגם "אוריון-2". המכשיר העיקרי של המערכת היה טלסקופ אולטרה סגול. במקור המערכת הייתה צריכה מוצבת בתחנת חלל. לאור בעיות עם תחנות חלל ראשונות ששוגרו הוחלט להסב אות הלטיסה בחללית מדגם "סויוז". במהלך הטיסה בוצעו כ-10 אלף צילומים בהם צולמו אלפי כוכבים. לאור היקף המידע הגדול שהתקבל, תוצאות סופיות אחרונות פורסמו רק בשנת 1984.

בנוסף לכך בוצעו צילומים רבים של כדור הארץ ומחקרים בתחומי הרפואה וביולוגיה.

לאחר השלמת תוכנית הטיסה החללית נחתה ללא בעיות באזור קזחסטן כמתוכנן.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-13.htm נתוני המשימה]
* [http://www.astronautix.com/s/soyuz13.html נתונים מאנציקלופדיית החלל]
* [https://www.russianspaceweb.com/soyuz13.html תיאור המשימה]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1973 בברית המועצות
גאורגי שרמדיני

גאורגי שֶרמָדִינִי (בגאורגית: გიორგი შერმადინი; נולד ב-2 באפריל 1989) הוא כדורסלן גאורגי המשחק בטנריפה. הוא נולד בעיר מצחתה, בגאורגיה. גובהו 2.16 מטרים והוא משחק בעמדת הסנטר.

==קריירה==
בעונת 2005/2004, שרמדיני היה מלך הסלים של ליגת הנוער הגאורגית. השיא שלו נרשם במשחק בו קלע 89 נקודות מול הקבוצה סטייט סוקוהומי, ולכך הוסיף 16 ריבאונדים ו-6 אסיסטים. היו לו גם משחקים בהם קלע 52 נקודות, 54 נקודות, ובמשחק אחד השיג 60 נקודות, 17 ריבאונדים ו-7 אסיסטים. הוא גם השתתף במחנה סופרסטאר אדידס. בינואר 2005 זומן שרמדיני לאימוני הקבוצה הצעירה של מכבי טביליסי, בה החל לשחק כדורסל באופן מקצועי בגיל 16.

בעונתו הראשונה בליגה הגאורגית, בעונת 2006/2005, כשהוא בן 17, הוא העמיד ממוצע למשחק של 28.5 נקודות, 14.7 ריבאונדים, 2.8 אסיסטים, 3.0 חסימות, ו-1.2 חטיפות. במהלך עונת 06–2005, שרמדיני הוזמן ל"כדורסל ללא גבולות" במחנה אירופה (BWB) שנערך באוניברסיטת וילנה, במדינת ליטא בתאריך 30 ביוני עד 3 ביולי. במהלך עונת 07–2006, בגיל 18, הוא העמיד ממוצע נקודות שהיה הגבוה ביותר למשחק אי-פעם בליגה הגאורגית. הוא העמיד ממוצע של 35.1 נקודות למשחק, 16.4 ריבאונדים, 4.7 אסיסטים, 3.4 חסימות ו-2.6 חטיפות. עונה זו כללה משחק בו קלע 60 נקודות, לקח 17 ריבאונדים, וחילק 6 אסיסטים. במהלך עונת 2008/2007, בגיל 19, בליגה הגיאורגית, הוא העמיד ממוצע של 33.5 נקודות למשחק, 18.4 ריבאונדים, 4.8 אסיסטים, 3.2 חסימות ו-2.3 חטיפות.

בשנת 2008 שרמדיני חתם בקבוצת היורוליג מהליגה היוונית פנאתינייקוס. הוא שיחק לראשונה ב-29 בנובמבר 2008, במשחק נגד אגלאו, משחק בו שיחק 6 דקות וקלע 4 נקודות. הופעת הבכורה שלו ביורוליג הייתה ב-17 בדצמבר 2008, שם הוא שיחק 10 דקות וקלע נקודה אחת במשחק נגד נאנסי. המשחק הבא שלו נערך בליגה היוונית ב-15 בפברואר 2009, נגד הקבוצה טריקלה. הוא קלע 9 נקודות (שיא אישי מאז חתימתו בפנאתינייקוס) שכללו שתי הטבעות, וקלע את כל חמש זריקות העונשין. הוא שבר את השיא האישי שלו שוב, אף על פי ששיחק רק 12 דקות, כאשר קלע 13 נקודות במשחק בית נגד קבלה-פנורמה מהליגה היוונית ב-15 באפריל 2009.

בשנת 2012 הצטרף שרמדיני למכבי תל אביב, אך לאחר שלושה חודשים בקבוצה, בדצמבר 2012, שוחרר עקב אי שביעות רצון ואי התאמה לקבוצה ולכן חתם באולימפיאקוס פיראוס.

באוגוסט 2013 חתם שרמדיני בסרגוסה באסקט.

בשנים 2017–2019 שיחק שרמרדיני בקבוצת אוניקאחה מאלגה, מליגת העל הספרדית.

משנת 2019 משחק שרמרדיני בקבוצה טנריפה מליגת העל הספרדית. במאי 2020 האריך את חוזהו בקבוצה בשלוש עונות נוספות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלנים גאורגים
קטגוריה:כדורסלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורסלני קאנטו
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה ליובליאנה
קטגוריה:כדורסלני אוניקאחה מאלגה
קטגוריה:כדורסלני סרגוסה באסקט
קטגוריה:כדורסלני אנדורה
קטגוריה:כדורסלני טנריפה
קטגוריה:סנטרים (כדורסל)
קטגוריה:ספורטאים זרים ביוון
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסלובניה
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1989
מדע וטכנולוגיה ביפן

ביפן, עיקר המיקוד במדע וטכנולוגיה מופנה לכיוון מוצרי צריכה אלקטרונים, רובוטיקה, ותעשיית הרכב. הגורם האחראי על מדע וטכנולוגיה בממשלת יפן הוא משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה. ביבשת אסיה, יפן היא המובילה פרסי נובל בתחום המדע. בתחומי התקשורת וטכנולוגיית המידע, ה-ITU דירג את יפן במקום ה-3 באסיה, ובמקום ה-11 בעולם כולו.

==רכב ואלקטרוניקה==
רכבי [[טויוטה בתערוכת הרכב של טוקיו 2009]]
יפן ידועה בעולם בתעשיות הרכב והאלקטרוניקה שלה, ומוצרים יפנים תופסים נתח ניכר בשוק העולמי. יפן היא מהמדינות המובילות בתחומי מחקר ופיתוח, טכנולוגיה, מכונות, ומחקר רפואי - בין השאר בהיותה השלישית בעולם בהשקעה במחקר ופיתוח (130 מיליארד דולר), ובכמות של כ-680 אלף אנשי מחקר.

חברות אלקטרוניקה רבות אשר מוכרות בעולם ממוקמות ביפן, וביניהן: פוג'יפילם, סוני, פנסוניק, קאנון, ניקון, פוג'יטסו (פיתחה את המחשב הראשון ביפן בשנת 1954), היטאצ'י, שארפ, נק, אפסון, טושיבה, ונינטנדו. בתחום הרכב, חברות כגון טויוטה, הונדה, ניסאן, מאזדה, סובארו ממוקמות ביפן.

== תעופה וחלל ==
שיגור [[לוויין באמצעות H-II B היפני]]
הסוכנות היפנית לחקר החלל מקיימת מחקר בתחומי החלל והתעופה, ובין השאר עוסקת בתכנון של לוויינים ורקטות. המשגר היפני המתקדם ביותר הוא משגר הלוויינים H-II B, אשר מסוגל לשגר לחלל מטען של יותר מ-8 טון, והוא נמצא תחת האחריות של מיצובישי.
סוכנות החלל היפנית גם אחראית על "קיבו" - המודול היפני של תחנת החלל הבינלאומית, שעלותו נעמדת ביותר מ-3 מיליארד דולר, ועל HTV - חללית מטען לא מאוישת.

== אנרגיה גרעינית ==
מאז שנת 1973 אנרגיה גרעינית קיבלה עדיפות אסטרטגית ביפן. בעוד שיפן תלויה עמוקות ביבוא של דלקים, המספקים כ-61% מתפוקת האנרגיה שלה, בשנת 2008 נפתחו 7 כורים גרעיניים חדשים, בנוסף ל-48 הכורים שכבר פעלו. מספרים אלו הפכו את יפן למדינה השלישית בעולם מבחינת אנרגיה גרעינית - אשר מספקת כ-35% ממשק החשמל ביפן. בעקבות רעידת האדמה והצונמי בסנדאי (2011), נוצרו גלי צונאמי מהם נפגעה תחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 1 ב-11 במרץ 2011 והוכרז מצב חירום גרעיני. 140 אלף תושבים, במרחק של עד 20 ק"מ מתחנת הכוח, פונו מביתיהם. לאחר אירוע זה, החל תהליך של כיבוי תחנות הכוח הגרעיניות - מהלך שגרם למחסור מסוים במשק החשמל היפני (עם זאת, לא נרשמו הפסקות חשמל נרחבות).

== פרסי נובל ==
מאז שנת 1949 הוענקו 19 פרסי נובל לאישים מיפן. בתחומי המדע והטכנולוגיה הוענקו הפרסים בתחומי הכימיה, פיזיקה והרפואה, ופרסים נוספים בתחומי הספרות והשלום. בין הזוכים: לאו אסאקי, סוסומו טונגאווה, הידקי שירקאווה, הידקי יוקאווה, שינאיצ'ירו טומונאגה.

==ראו גם==
* אינטרנט ביפן
* RIKEN

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
בשר ברווז

שף במסעדת צ'ואנג'ודה המכין [[ברווז בנוסח פקינג]]

בשר ברווז מוגש כמנת בשר במתכונים שונים, שמבושלים עם בשרם של מינים שונים במשפחת הברווזיים, הן ברווזים השוהים במים מתוקים והן כאלו השוהים במים מלוחים. מנות בשר ברווז מוגשות במטבחים שונים ברחבי העולם. בשר הברווז הוא בשר כשר, אך בישראל הוא נפוץ פחות מבשרים כשרים אחרים, מאחר שגידולו יקר. בשר הברווז הוא שומני יותר מבשר עוף מאחר שהשומן העוטף את הברווז מסייע לו לשמור על חום גופו ועל יכולת הציפה שלו במים.

==סוגי ברווזים==
ברווז הבית (או "ברווז פקין") הוא הברווז הנפוץ ביותר המשמש למאכל בארצות הברית. באנגלית משמש אף השם "ברווזי לונג איילנד" לתיאור סוג ברווז זה, מאחר שמרבית גידולי הברווזים לצורכי מסחר נעשים בלונג איילנד. בשנים האחרונות נעשו זנים מסוימים פופולריים יותר, למשל ברווז מוסקובי או מולארד (שהוא תוצר הכלאה של פקין ומוסקובי). בשונה ממרבית הברווזים המבויתים האחרים, מוצאם של ברווזי המוסקובי אינו במין הברכייה.

==חלקי הבשר==
מנות בשר הברווז מבושלות לרוב מבשר החזה והרגליים. בשר הרגליים כהה יותר ושומני יותר מבשר החזה, אם כי בשר החזה של הברווז כהה יותר מזה של בשר עוף או בשר הודו. בהיותם חיות המבלות זמן ניכר בשחייה על פני המים, לברווזים יש שכבת שומן תת-עורית מבודדת חום, בין העור לבין הבשר. חזה ברווז שהוסרו ממנו העצמות ניתן לצלות על הגריל כמו סטייק. לרוב לא מסירים את שכבות העור והשומן בעת הצלייה. ניתן לאכול גם חלקים פנימיים של הברווז, כמו לב או כליות. כבד הברווז משמש פעמים רבות תחליף לכבד אווז במנת פואה גרה. כך גם יש המגדלים ברווזים תוך פיטומם והאבסתם, על מנת להגדיל באופן מלאכותי את כבדם.

==מנות מבשר ברווז==
בשר הברווז משמש במגוון מנות שונות ממטבחים ברחבי העולם. במרבית המנות תהליך ההכנה מערב צלייה, לכל הפחות בחלק מתהליך ההכנה, על מנת להוסיף פריכוּת לעור. כמה מנות שמבושלות מבשר ברווז:
*קונפי (Confit) הוא מנה צרפתית הכוללת רגלי ברווז אשר משומרות במלח, מושרות במרינדה ולאחר מכן נטבלות בשומן ברווז, לרוב לצד שום ועשבי תיבול. המילה הצרפתית confit משמעה "משומר", והמונח הצרפתי למנת קונפי ברווז הוא confit de canard.
*בבק בטטו היא מנה מסורתית ומפורסמת מהמטבח של באלי, אינדונזיה. תחילה מתובל הברווז בשורשי צמחים חריפים ולאחר מכן בעשבי תיבול שונים, נעטף בעלי בננה ונצלה. גם בשר עוף משמש להכנת מנת הבטטו.
*צ'רנינה (Czernina) הוא מרק פולני מתוק-חמוץ שעשוי דם של ברווז עם מרק צח. בעבר, עד המאה ה-19, נחשב סמל של התרבות הפולנית.
*ברווז בתפוזים (Canard à l'Orange) היא מנה קלאסית צרפתית שבה נצלה הברווז ומוגש ברוטב כתום.
*פואה גרה (Foie gras) - מנת כבד שהושמן על ידי פיטום, או ממרח פטה שאותו מכינים מכבד זה. מסורתית שימש כבד אווז לשם כך, אך כיום לרוב המדובר בכבד ברווז, בעיקר ברווז המולארד.
*ברווז בנוסח פקינג - מנה ידועה מהמטבח הסיני שמקורה בבייג'ינג בתקופת שושלת יואן. הברווז הצלוי המוגש מאופיין בעור דק ופריך, ומנות אותנטיות מגישות בעיקר עור עם מעט בשר. מאכל זה הפך עם השנים לסמל של המטבח הסיני.
*ברווז גָ'אנְגצָ'ה היא מנה מורכבת מהמטבח הסצ'ואני. את המנה מכינים על ידי עישון של ברווז המושרה במרינדה מעל עלי תה וענפי קמפור, לאחר מכן אידוי, ולבסוף טיגון עמוק להקניית מרקם פריך. המנה קרויה גם בשם "ברווז מעושן-בתה".

==קישורים חיצוניים==

* [http://nutritiondata.self.com/facts/poultry-products/778/2 ערכים תזונתיים של בשר ברווז], באתר SelfNutritionData 

==הערות שוליים==

ברווז
קטגוריה:ברווזיים בתרבות
ליו יאנג (טייקונאוטית)

ליו יאנג (בסינית: 刘洋, בפין יין: Liú Yáng; נולדה ב-6 באוקטובר 1978) היא טייסת קרב בחיל האוויר הסיני והטייקונאוטית הראשונה בתוכנית החלל הסינית ששוגרה לחלל במשימת שנג'ואו 9 ב-16 ביוני 2012.

ליו יאנג נשואה, כחלק מהדרישות לקבלת נשים לתוכנית החלל הסינית, מתוך אמונה שנשים נשואות בעלות יותר כוח פיזי ומנטלי.

==ביוגרפיה==
ליו יאנג נולדה בג'נגג'ואו בשנת 1978. היא סיימה אוניברסיטה של חיל האוויר והצטרפה לשורות חיל האוויר של צבא השחרור העממי כטייסת. היא התקדמה עד לדרגת מייג'ור והגיע לכ-1,800 שעות טיסה.

ליו יאנג עברה קורס הכנה לטיסות לחלל ונבחרה לטיסה שנג'ואו 9. במהלך הטיסה היא ביצע מחקרים שקשורים עם רפואה בחלל.

בשנת 2022 היא טסה לחלל בפעם השנייה בחללית שנג'ואו 14 שהתחברה לתחנת החלל טיינגונג. ב-1 בספטמבר היא ביצעה פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-6 שעות. היא חזרה לכדור הארץ לאחר 6 חודשים של שהייה בחלל.

בעקבות פעילות בתחום החלל היא קודמה לדרגת "קולונל בכיר".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנית שנג'ואו
קטגוריה:טייקונאוטים סינים
קטגוריה:טייסות חלל
קטגוריה:טייסים צבאיים סינים
קטגוריה:טייסות (נשים)
קטגוריה:סיניות שנולדו ב-1978
שיר אהבה ישן

שיר אהבה ישן, או רומנסה, הוא פזמון בסגנון בלדה שכתב המשורר הישראלי נתן יונתן והלחין נחום היימן.

== תוכן השיר ==
השיר המחורז כולל ארבעה בתים. עלילתו נסבה על שתי דמויות: אישה וגבר. האישה, אניטה שמה מחכה לגבר, ששמו חואן, כי ישעה אל אהבתה, אך הוא מאחר להגיע. באמצעות השמות הנפוצים במרחב השפה הלטיני או הספרדי וקווי המתאר הפשוטים של העלילה ושמותיו: "רומנסה" או "שיר אהבה ישן", יוצר המשורר תחושה של אירוע היסטורי; וכך גם בשתי הצהרות הז'אנר הפותחות את שני בתי השיר: ההצהרה בבית הראשון, , וההצהרה בבית השני, . טעות היא לקרוא את השיר לפי הלחן של נחצ'ה ("זהו שיר ישן על אניטה וחואן") ולא לפי הפיסוק של נתן יונתן. "על אניטה וחואן" הוא המושא של הפועל "גבהו" ולא הלוואי של שם העצם "שיר".

המשורר אינו מפרט מדוע ואיך הסתיימה האפשרות לממש את האהבה, אלא שהזמן או העונה המתאימה לאהבה זו הסתיימה, כך במילים, שהן פזמון השיר: . לאחר תיאור העלילה הקצר, בשני הבתים הראשונים, מנסח המשורר ואף מפרש את משמעות העלילה אל כלל הגותי, אל תפיסת עולם המניחה כי החמצה נפשית ובינאנושית מתרחשת בשל התמהמהות ההבשלה הנפשית והעדר תזמון נכון; ולשם כך מביא המשורר מטפורה על הצמח ועל הפריחה, ומדמה אותם אל לבלובם של הרגשות:

הבית הראשון עוסק ספציפית באניטה וחואן, והשני הוא הכללה של הראשון ומתייחס לכל "האנשים שאיחרו לפרוח באביב".

משחק המילים והחריזה יוצר סתירה פנימית בין ההיגד "לא יתם" לסיפא "סיפור אהבתם" שמששמע ממנו "סיפור אהבה תם", כמשאלה שככל שנשאף להיותה נצחית היא עתידה ליתום.

== הלחן והביצועים לשיר ==
נחום היימן הביא את הלחן לנתן יונתן, וזה חיבר ללחן מילים בהשפעת דמותה של אניטה עליה כתב שירים שהתפרסמו לפני כן. השיר נעשה אהוד מאוד, וזכה ללמעלה ממאה ביצועים רשומים, בין השאר של צמד דרום (הגרסה המקורית), הפרברים, חוה אלברשטיין, ריטה, אבי פרץ, ישי לוי ודוד דאור.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=YwDTMDFzU44 נתן יונתן קורא משיריו (בין השאר, רומנסה)], באתר YouTube
* 
* [https://v.mzemer.com/watch.php?vid=c0591fa95 מופע הצדעה לנתן יונתן שהתקיים בלשכתו של ראש עירית ת"א במסגרת פסטיבל הפסנתר 2002] (לאחר 15:45 דקות בסרטון), באתר "מפגש זמר"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי נתן יונתן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נחום היימן
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירי ריטה
טייסי טסקיגי

טייסת טסקיגי. תצלום מתחילת שנות ה-40
ג'ורג' בוש מעניק את מדליית הזהב של הקונגרס לטייסי טסקיגי ולאלמנות טייסים, וושינגטון, 29 במרץ 2007]]
טייסי טסקיגי (באנגלית: Tuskegee Airmen) הוא כינויים של הטייסים האפרו אמריקאים הראשונים בחיל האוויר של ארצות הברית. הם הוכשרו בתקופת מלחמת העולם השנייה בבית ספר לטיסה שנועד לחניכים אפרו אמריקאים בלבד, ליד העיר טסקיגי באלבמה. להק מטוסי הקרב 332, שפעל בזירת הלחימה באירופה, ולהק ההפצצה 447, שלא השלים את אימוניו עד סוף המלחמה, כללו שמונה טייסות שהורכבו מטייסי טסקיגי. בין השנים 1941 ל-1946 הוכשרו בבית-הספר 994 טייסים. 150 מהם נפלו בקרב או נהרגו בתאונות. אחד מן הטייסים, לי ארצ'ר, היה לאלוף הפלות וצבר 4.5 הפלות של מטוסי אויב בחזית מערב אירופה. ג'ון ל. וייטהד ג'וניור שירת בחיל האוויר עד לשנת 1974.

בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה נהוגה הפרדה גזעית בצבא האמריקאי, ורבים מהאזרחים האפרו אמריקאים עדיין היו כפופים לחוקי ג'ים קרואו. אחרי מאבק במשך שני עשורים של פעילי זכויות אזרח, שהבולטים בהם היו וולטר וואייט, פיליפ רנדולף וויליאם האסטי, אישר הקונגרס ב-3 באפריל 1939 תקציב להכשרת טייסים אפרו אמריקאים. תנאי הקבלה כללו כישורי לחימה והשכלה גבוהה.

בית הספר התפרסם סמוך לתחילת פעילותו, במרץ 1941, כאשר הגברת הראשונה אלינור רוזוולט ביקרה בו וביקשה לטוס עם אחד המדריכים.

הטייסת הראשונה שהוכשרה ואורגנה בטסקיגי, טייסת 99, נשלחה לצפון אפריקה באפריל 1943. הגיחה המבצעית הראשונה שלה, ב-2 ביוני 1943, הייתה תקיפה של האי האיטלקי פנטלריה.

הטייסות האחרונות של אנשי טסקיגי פורקו ב-1 ביולי 1947.

ב-1995 הופק סרט טלוויזיה בשם "The Tuskegee Airmen" שכתב פריס קוואלס וכיכבו בו לורנס פישבורן, קובה גודינג ג'וניור וג'ון לית'גו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iaf.org.il/499-20270-he/IAF.aspx אלינור רוזוולט שאלה: שחורים באמת יכולים לטוס?], מאת נדב נוקד, ביטאון חיל האוויר.
* [http://www.tuskegeeairmennationalmuseum.org/history/who-were-they טייסי טסקיגי], באתר האינטרנט של מוזיאון לאומי המוקדש לסיפורם.
* [http://www.tuskegeeairmen.org/ אתר מורשת] של טייסי טסקיגי.
* 

קטגוריה:חילות האוויר של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ארצות הברית: אפליה
קטגוריה:טייסים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
אנדרו ואלמון

אנדרו אורלנדו ואלמון (באנגלית: Andrew Orlando Valmon; נולד ב-1 בינואר 1965) הוא אצן אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי בעל שתי מדליות זהב, אלוף עולם ושיאן עולם הנוכחי (2017) בריצת שליחים 4x400 מטר.

== ביוגרפיה ==
ולאמון נולד בברוקלין, ניו יורק וגדל במנצ'סטר טאונשיפ ניו ג'רזי. משנת 1987 הוא בעל תואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת סיטון הול.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ואלמון במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר, לאחר שהשתתף בשלבי המוקדמות והרביעייה האמריקאית זכתה בשלב הגמר בהשוואת שיא העולם.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכה ולאמון במדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם קווינסי ווטס, דני אוורט ואנטוניו פטיגרו בתוצאה של 2:57:57 דקות, אחרי בריטניה (2:57:53 דקות) ולפני ג'מייקה (3:00.10 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.09 שניות.

===שיאן עולם===
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה ואלמון במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר, ביחד עם קווינסי ווטס, מייקל ג'ונסון וסטיב לואיס בשיא עולם חדש של 2:55.74 דקות, לפני קובה (2:59.51 דקות) ובריטניה (2:59.73 דקות). זמנו הבלתי רשמי בריצה זו היה 44.60 שניות.

===אלוף עולם===
במבחנים האמריקאים שנערכו ביוג'ין, אורגון לאליפות העולם באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 קבע ואלמון בריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 44.28 שניות. באליפות עצמה הוא זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר, ביחד עם בוץ' ריינולדס, קווינסי ווטס ומייקל ג'ונסון בשיא עולם חדש בזמן של 2:54.29 דקות (הנוכחי 2017), לפני קניה (2:59.82 דקות) וגרמניה (2:59.99 דקות).

== קריירת אימון ==
בין השנים 1999–2003 אימן ואלמון אתלטיקה באוניברסיטת ג'ורג'טאון. משנת 2003 ועד שנת 2011 הוא מאמן אתלטיקה באוניברסיטת מרילנד. בשנת 2011 התמנה כמאמן ראשי של נבחרת ארצות הברית באתלטיקה לאולימפיאדת לונדון (2012).

== חייו האישיים ==
ואלמון נשוי למרדית' רייני אף היא אתלטית מצטיינת, פעמיים סיימה במקום חמישי באליפות העולם (שטוטגרט 1993 וגטבורג 1995) באתלטיקה ובעלת מדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים (מאר דל פלאטה 1995) בריצת 800 מטר.

== שיאים אישיים ==
* ריצת 400 מטר: 44.28 שניות (1993)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אצנים אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 4X400 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
מידע גורלי

מידע גורלי הוא רומן מאת הסופרת א. פרידמן העוסק בחייה של נערה רפורמית החוזרת בתשובה ליהדות האורתודוקסית ומגלה שהיא ממזרת. הספר יצא לאור בשנת 2001 בהוצאת פלדהיים. הספר תורגם לאנגלית ב-2004 (תחת השם Nothing but the truth) ומופץ בחו"ל על ידי פלדהיים ניו-יורק.

==תקציר העלילה==
הלן היא בת למשפחה רפורמית המתגוררת בארצות הברית. היא חוזרת בתשובה באופן עצמאי, ובמשרד עורכי הדין בו היא עובדת היא מכירה בחור חרדי, תלמיד ישיבה לשעבר בשם דייוויד גרינברג, והם מחליטים להינשא. 

כשהם באים להירשם לנשואים מתברר להלן כי אמה הייתה נשואה לאדם אחר, אך למרות שנישאה בשנית, היא לא התגרשה כהלכה, ולכן ילדיה מנישואיה השניים הם ממזרים לפי ההלכה, ולפיכך נאסר עליהם להתחתן עם יהודים כשרים. לפיכך, היא אינה יכולה להינשא לארוסה, והאירוסין מתבטלים.

הוריה, שלא היו מודעים למשמעות הצעד שעשו, כאובים מאוד על כך שבתם אינה יכולה להינשא. אף שלממזר יש אופציות מעטות להינשא על פי ההלכה, הלן מבכרת שלא להתחתן. את חייה היא מקדישה להעלאת המודעות לגירושין על פי ההלכה, על מנת למנוע טרגדיות מהסוג שהיא עצמה חוותה.

==קישורים חיצוניים==
*
* 

קטגוריה:ספרי סיפורת חרדיים
קטגוריה:ספרי 2001
קטגוריה:ספרי פלדהיים
הלווייתן מבבל

הלווייתן מבבל היא טרילוגיית פנטזיה ישראלי מאת הגר ינאי השואבת השראה מהמיתולוגיה היהודית, הבבלית והשומרית. 

שני הספרים הראשונים בטרילוגיה, "הלווייתן מבבל" ו"המים שבין העולמות" פורסמו לראשונה בהוצאת כתר ספרים בשנים 2006 ו-2008. בשנת 2017 פורסמה הטרילוגיה במלואה כולל הספר השלישי, "המסע אל לב התהום", בהוצאה משותפת של ההוצאות אוקיינוס ומודן. 

הטרילוגיה נחשבת בעיני רבים כפורצת דרך בתחום ז'אנר הפנטזיה בישראל, וכאחת הדוגמאות הראשונות לספרות פנטזיה עברית שחדרה לזרם המרכזי הספרותי בישראל.

== הלווייתן מבבל ==
יונתן ואלה, ילדיו של דוקטור עמנואל מרגוליס, השוקד לשים קץ לכל מכאובי הלב והנפש של האנושות, עוקבים אחר גנב החודר למעבדתו של אביהם ומגיעים לממלכת בבל המסתורית – עולם שבו כישוף ומדע, שדים ומכונות, מתערבבים זה בזה. בבל נשלטת בידי מסדר הנלחם בנגע מחריד – מגפת הכתמים האפלים, שמקורה בתהום האורבת במים שמתחת לאדמה. בממלכה נפוצה שמועה על הגחתו של כוח חדש ומאיים המכונה "הלווייתן". אלה מוצאת את עצמה מעורבת בפרשת אהבה אסורה להילל בן שחר, גיבור העם, ואילו גורלו של יונתן מצטלב בגורלה של נין אורמוז, יורשת העצר המכשפה היפהפייה. אט-אט מתבררים ליונתן ולאלה מקומם ותפקידם בסדר הדברים.

== המים שבין העולמות ==
בספר השני בטרילוגיה נאלצים האחים יונתן ואלה מרגוליס להתפצל במהלך המלחמה הפורצת בבבל בין תומכי המורדים לבין האחשדרפנים בהנהגתו של נסראדור המאיים. אלה מתלבטת בין זהותה האמיתית לבין התחפושת שתאפשר לה להישאר בקרבת אהובה הילל בן שחר, בעוד יונתן מגלה בהדרגתיות את כוחו המיוחד במינו שעלול למוטט לא רק את ממלכת בבל אלא גם את עולמנו. בינתיים יוצא הילל, מנהיג המורדים, למסע נואש אל עבר התהום, ואילו הנסיכה היפהפייה נין-אורמוז לומדת לפלס דרך בעולם אפל ואכזרי שאינו מוכר לה. ובמים שבין העולמות משייט לווייתן מסתורי ומטיל אימה.

== המסע אל לב התהום ==
בספר השלישי בטרילוגיה מתייצבים הגיבורים הצעירים לקרב האחרון והגורלי מול האויבים הרודפים אותם. יונתן מרגוליס יורד אל התהום עם ידידו השד פזוזו בחיפוש אחר מרפא לגורלו האפל, המאלץ אותו להמיט אסון על אנשים רבים. הנער והשד יודעים כי התהום היא היחידה שמסוגלת לתקן את המעוות, אולם הדרך למעמקים מפתיעה ורבת סכנות. אלה, אחותו של יונתן, משלמת את המחיר על אהבתה האסורה להילל בן שחר, מנהיג המורדים, ונושאת בתוצאות. ואילו נין-אורמוז, קיסרית בבל המודחת, נאבקת למען ממלכתה ונלחמת בנסראדור הרשע ובצבא האחשדרפנים שלו.

== השפעות ותגובות ==
ינאי ציינה כי הושפעה מטרילוגיית חומריו האפלים מאת פיליפ פולמן, וטרילוגיית ברטימאוס מאת ג'ונתן סטראוד.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:סדרות ספרים
קטגוריה:סדרות ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:יצירות זוכות פרס גפן
פרל בניש

פֶּרְל בֶּנִיש (Pearl Benisch באנגלית, 1917 – מרץ 2017) הייתה סופרת חרדית מניו יורק, ידועה בזכות שני ספריה, "הרוח שגברה על הדרקון" ו"שאוני בלבכן".

==קורות חיים==
פרל בניש נולדה בקרקוב למשפחת מנדלקר אביה אריה לייב מנדלקר היה בעל בית חרושת לייצור חוטים מכותנה ואחיה הגדולים למדו בישיבות פולין. התחנכה במוסדות "בית יעקב" והייתה מתלמידותיה של שרה שנירר. בשנות השואה נמלטה משפחתה לסלומניקי שם, בעקבות הלשנה של שכנה, הוסגרה המשפחה לנאצים והוריה, ארבעת אחיה ואחותה נרצחו. בניש ניצלה כי באותו יום עבדה בקרקוב. היא גורשה לפלאשוב שם עבדה במתפרות, לאחר פירוקו של המחנה הועברה לבירקנאו ומשם לאושוויץ, היא מספרת כי מספר פעמים נגזר דינה למוות בסלקציות, באחת הפעמים חברתה רבקה הורביץ סירבה ללכת ימינה אף על פי שנבחרה לחיות והעדיפה ללכת עמה שמאלה. בהמשך ניצלו על ידי טילי טינדר שכונתה "המלאך הלבן" של אושוויץ וטוני כץ ששירתו כאחיות במחנה והן הבריחו אותן מצריף הנידונים למוות.

לקראת תום המלחמה נשלחה בצעדת מוות לברגן-בלזן. היא שרדה את החיים במחנות והסלקציות למרות היותה מזת רעב ובעלת קומה נמוכה, בזכות תמיכה ושיתוף פעולה עם תשע מחברותיה ששהו עמה בכל המחנות. עשר הבנות הצעירות היו ידועות במחנה בשם ה"צנרשאפט" (בעברית ה"עשיריה") הן היו יחידה מגובשת במחנה, ומלבד דאגה זו לזו, סייעו בעניינים דתיים ואחרים במחנות.

לאחר השואה עברה לניו יורק נישאה והקימה משפחה.

פרל בניש נפטרה בסביבות גיל המאה, במרץ 2017.

== ספריה ==
* הרוח שגברה על הדרקון, הוצאת פלדהיים, 1993: ספר אוטוביוגרפי, העוסק בעיקר בחוויותיה של בניש במלחמת העולם השנייה ובמיוחד במחנות ההשמדה בהם היא שהתה. הספר מתמקד גם בתיאור של בנות בית יעקב בשואה ואת ההתמודדות שלהן בתנאים הקשים.
* שאוני בלבכן, הוצאת פלדהיים, 2007: יצא לאור באנגלית בשנת 2003, בשם Carry Me in Your Heart ותורגם בהמשך לעברית. מתאר את היווסדות רשת "בית יעקב" בקרקוב ואת התפתחותה לכל חלקי פולין ובהמשך לשאר אירופה ולאזורים נוספים בעולם. המחברת מספרת על חייה במחיצת מורתה שרה שנירר בעלת החזון, על מורשתה הדתית ועל הגאווה היהודית שהפיחה בתלמידות למול הזרמים האידאולוגיים שסחפו מסביב. בהמשך הספר מתוארת התמודדותן של התלמידות בשואה והשתתפותן הערה במעשי צדקה וחסד וכן התמיכה שלהן האחת ברעותה ובפליטים נוספים. הספר משמש חומר היסטורי רב השראה לתלמידות "בית יעקב", ונכלל בתוכניות הלימודים של הרשת.

==קישורים חיצוניים==
* דייזי בנשימול, [http://www.aish.co.il/i/h/135400183.html גדולים יותר ממלאכים], באתר "aish"
* מעיין כפיר, [https://www.hidabroot.org/article/219817 האישה שניצחה את הדרקון הנאצי: לזכרה של פרל בניש], אתר הידברות
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודיות פולניות
קטגוריה:סופרות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים חרדים
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:סופרות השואה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז פלאשוב
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:אמריקאיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2017
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
תיאטרון סמבטיון

מרדכי בן זאב (מימין) וזאב ברלינסקי במערכון "קליטת עלייה" בתיאטרון סמבטיון
תיאטרון סמבטיון היה תיאטרון סאטירי שהוקם על ידי השחקנים מרדכי בן זאב וזאב ברלינסקי ופעל בשנים 1957–1960.
==היסטוריה==
התיאטרון הסאטירי המטאטא נסגר ב-1954 ומאז לא הייתה בימה עברית לסאטירה. זאב ברלינסקי ועמיתו מרדכי בן זאב רצו להקים תיאטרון כזה אך היו קשורים לעבודתם בתיאטרון הקאמרי. בסוף 1956 פוטר ברלינסקי מהקאמרי ובעקבות זה הגיש בן זאב מכתב התפטרות לתיאטרון. השניים החלו לאסוף חומר לתיאטרון החדש. בתחילה ביקשו לתת לתיאטרון את השם שש בש אבל לבסוף החליטו על השם סמבטיון על שם הנהר האגדי אשר בכל ימות השבוע הוא רותח, גועש וזורק אבנים גדולות כך הם רצו - שהתיאטרון החדש יהיה סמל להצלפה ולביקורת בכל תחומי החיים, ברוח טובה ובהומור דק.

התוכנית הראשונה נקראה "הצילו, שרפה ב-14 בתים", כללה מערכונים ופזמונים. את הקטעים הפוליטיים כתבו אפרים קישון, יוסף הייבלום, יגאל מוסינזון, גבריאל דגן ויעקב בר נתן. את הפזמונים חיבר יחיאל מוהר והם בוצעו על ידי ג'טה לוקה. במאי הצגה היה דוד ברגמן, במאי להקת הנח"ל לשעבר.

הצגת הבכורה התקיימה ביולי 1957 בבית ציוני אמריקה והתקבלה בהתלהבות.

לאחר ההצלחה הראשונה באו הוצגו התוכניות: "ש.ב." (נובמבר 1957), "זלמן יש לו משקפיים" (מרץ 1958), "דבר אל הקיר" (אוגוסט 1958), "תן חיוך" (ינואר 1959), "השד יודע" (מאי 1959), "עמוד על הראש" (אוקטובר 1959). שחקנים רבים הצטרפו לתוכניות השונות כמו: גילה אלמגור, שמעון ישראלי, רחל אטאס, אריק איינשטיין, יוסי פרוסט, גאולה נוני, שושיק שני, צדוק סביר ועוד. לכותבים הצטרפו דן אלמגור, דידי מנוסי, יורם מטמור ועוד. למלחינים הצטרפו פרנק פלג, יוחנן זראי, אריה לבנון, סשה ארגוב ועוד.

לאחר שהתיאטרון הקאמרי עבר לאולם נחמני, התמקם הסמבטיון במרתף קולנוע מוגרבי.

השחקן גדעון שמר ביים את מרבית התוכניות. אשתו הצעירה נעמי שמר כתבה מספר פזמונים לסמבטיון שחלקם נחלו הצלחה. לשמעון ישראלי היא כתבה את "הלילה הולך בשדרות" ולרחל אטאס, יוסי פרוסט ואריק איינשטיין היא כתבה את "מצעד האביב.

בתור במה זעירה לסאטירה הגיבו בסמבטיון על אירועים אקטואליים. כשהתפוצצה פרשת הפורץ הנוצץ, שרה רחל אטאס את השיר "שיתפוצץ - זאת סיסמת החוג הנוצץ" (אלמגור/פלג). כשמספר "בני טובים" נתפסו בקלקלתם, שרו רחל אטאס ושמעון ישראלי על "עשרה בני טובים" (מנוסי/זראי, בהשראת עשרה כושים קטנים). לתוכנית "תן חיוך" כתב דן אלמגור את השיר "הכומתה", המתייחס לטבח כפר קאסם, אך השיר נפסל על ידי המועצה לביקורת סרטים ומחזות.

לאחר שלוש שנים התדרדר מצב התיאטרון והוחלט על תוכנית חדשה בשם "מסיבת קוקטייל" שכללה מערכונים מאת ברטולט ברכט, אנטון צ'כוב ומיכאל זושצ'נקו. התוכנית נכשלה והתיאטרון ניאלץ להיסגר. בן זאב הכריז על פשיטת רגל ונאלץ לקבל הגנה מבעלי החוב. הקאמרי סירב לקבלו בחזרה והוא נאלץ להצטרף לשמעון דז'יגאן ולהופיע ביידיש עד שנקלט בתיאטרון חיפה.

==לקריאה נוספת==
*מרדכי בן זאב: זאב במה, הוצאת נוצה וקסת, 1988

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

סמבטיון
קטגוריה:שנות ה-1950 בישראל
אינאל גטיגז'ב

אינאל ארסנוביץ' גטיגז'ב (ברוסית: Инал Арсенович Гетигежев; נולד ב-13 במאי 1987 בנרטקלה שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת המגן בטורפדו ז'ודינו.

==קריירת מועדונים==
ערך את הבכורה שלו בליגת העל ב-2006 בלוקומוטיב מוסקבה. ב-2008 שיחק בהשאלה בליגה הלאומית, תחילה ברוסטוב, אחר כך בטורפדו מוסקבה. ב-19 במרץ 2009 עבר לניז'ני נובגורוד. ב-2010 הפך לשחקן של קבוצה מאותה עיר - וולגה ניז'ני נובגורוד. ב-15 ביוני 2012 חתם על חוזה ברוסטוב ל-4 שנים. ב-22 ביוני 2013 עבר לרובין קאזאן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://rus.rfpl.org/index.php/player/index/4935 סטטיסטיקות ופרופיל] באתר התאחדות הכדורגל הרוסית 
* [http://www.fc-rostov.ru/command/players/192 דף השחקן] באתר הרשמי של רוסטוב

קטגוריה:מגני כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני טורפדו מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני וולגה ניז'ני נובגורוד
קטגוריה:כדורגלני רובין קאזאן
קטגוריה:כדורגלני אורנבורג
קטגוריה:כדורגלני טורפדו ז'ודינו
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1987
אולגה נזרובה

אולגה נזרובה (ברוסית: Ольга Назарова; נולדה ב-1 ביוני 1965) היא אצנית סובייטית בעבר. היא אלופה אולימפית בעלת שלוש מדליות, מהן שתיים זהב, אלופת עולם ושיאנית עולם הנוכחית (2017) בריצת שליחות 4x400 מטר.

== ביוגרפיה ==
נזרובה נולדה בטולה שבמחוז טולה.

באליפות העולם הראשונה באתלטיקה באולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה במרץ 1987 סיימה נזרובה במקום רביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 52.76 שניות. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אליטה יורצ'נקו, מריה פיניגינה ואולגה בריזגינה בתוצאה של 3:19.50 דקות, אחרי מזרח גרמניה (3:18.63 דקות) ולפני ארצות הברית (3:21.04 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.20 שניות.

===אלופה אולימפית ושיאנית עולם===
באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה נזרובה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם טטיאנה לדובסקאיה, מריה פיניגינה ואולגה בריזגינה וקבעה שיא עולם חדש של 3:15.17 דקות (שיא העולם הנוכחי 2017), לפני ארצות הברית (3:15.51 דקות) ומזרח גרמניה (3:18.29 דקות). הזמן הבילתי רשמי שנמדד לה היה 47.82 שניות. מדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.90 שניות, אחרי בת ארצה בריזגינה (48.65 שניות) ופטרה שרזינג ממזרח גרמניה (49.45 שניות). בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 49.11 שניות.

===אלופת עולם===
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכתה נזרובה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם טטיאנה לדובסקאיה, לודמילה ג'יגלובה ואולגה בריזגינה בתוצאה של 3:18:43 דקות, לפני ארצות הברית (3:20.15 דקות) וגרמניה (3:21:25 דקות).

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה נזרובה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם ילנה רוזינה, לודמילה ג'יגלובה ואולגה בריזגינה בתוצאה של 3:20.20 דקות, לפני ארצות הברית (3:20.92 דקות) ובריטניה (3:24.23 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.69 שניות.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 סיימה נזרובה במקום 18 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.83 שניות.

== תארים הישגים ==
* בסך הכל זכתה נזרובה ב-3 תוארי אליפות ברית המועצות בריצת 400 מטר, בשנים 1987, 1988 ו-1992.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* ריצת 400 מטר: 49.11 שניות (1988)

===אולם===
* ריצת 400 מטר: 52.76 שניות (1987)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אצניות סובייטיות
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:שיאניות עולם סובייטיות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות סובייטיות: אתלטיקה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית סובייטיות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 4X400 מטרים
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1965
הרוח שגברה על הדרקון

הרוח שגברה על הדרקון הוא ספר מאת הסופרת פרל בניש, שיצא לאור בניו יורק ב-1991 בהוצאת פלדהיים. ב-1993 תורגם לעברית, והוא אחד מרבי-המכר של ההוצאה. הוא מהספרים הראשוניים באוטוביוגרפיות על השואה שנכתבו במגזר החרדי. 

== הספר ==
מחברת הספר היא בוגרת רשת בתי הספר "בית יעקב". בספר היא מתארת את היווסדות הרשת ואת חייה במחיצת מורתה שרה שנירר. בנוסף מתוארת התמודדותן של התלמידות בקרקוב, פולין, במהלך השואה, השתתפותן במעשי צדקה וחסד, והתמיכה שלהן זו בזו ובפליטי השואה. הסופרת מתארת את החוסן שהן שואבות מחינוכן ברוח היהדות, ומתוארים סיפורי גבורה של נשיאה בעול ושותפות בתנאים הקשים של השואה.

בחלק נכבד מהספר מתארת המחברת את התמודדותה במחנות, ואת היווצרותה של קבוצה של עשר בנות ששמרו זו על זו וראו בעצמן משפחה. הן היו ידועות במחנה בשם ה"צנרשאפט" (בעברית ה"עשיריה"). עשר הבנות היו בגילאים 16–24, ולרובן הייתה היכרות מוקדמת זו עם זו. תשע מהן היו חרדיות, תלמידותיה של שרה שנירר. הספר מרחיב על מנהיגות העשירייה - רבקה אנגלרד (הופמן) ואחותה לובה אנגלרד (לינדנבאום), רבקה הורוביץ ורחל שנצר, הבוגרות מבין הבנות ששימשו כמורות במקומות שונים עוד לפני פרוץ המלחמה, והיו בעלות השכלה רחבה וכריזמה. העשירית הייתה רגה לאוב, בעלת רקע חילוני, אלמנה ואם לילד כבן חמש שהסתתר במחנה, התשע "אימצו" אותה ועזרו לה להחביא את בנה ותמכו בה לאחר שנתפס ונרצח. בניש מספרת כי מספר פעמים היא נשלחה בסלקציות לצד השמאלי שהוביל למוות, וחברתה רבקה הורביץ משכה אותה שוב ושוב לתחילת התור. הבנות, שחלקן עבדו במטבחים, גנבו מעת לעת אוכל אותו חילקו בין כל בנות הבלוק, לפני פסח הן הגניבו קמח מהמטבחים ואפו מצות, ואת חלקן הצליחו להבריח למחנה הגברים שבו שהו רבנים. עשר הבנות תמכו זו בזו לאורך שנות המלחמה, בשלושה מחנות השמדה - פלאשוב, אושוויץ וברגן-בלזן. הן עשו מאמצים כבירים להישאר ביחד, למרות הזדמנויות שנקרו בפני אחדות מבנות הקבוצה להציל את עצמן, כל עשר בנות החבורה הצליחו להישאר בחיים עד לשחרור ברגן-בלזן, לאחר השחרור מתה אחת מהעשירייה, אסתר קופרברג, מטיפוס.

היא מתארת גם את מורתה הצעירה צילה אורליאן (בעתיד הרבנית צילה סורוצקין) שהייתה סלע איתן במחנה, ונודעה באומץ ובתעוזה שלה וזכתה להערכה אפילו מהשובים הגרמניים. 

בסוף פרקים מובא בספר כמין הערת שוליים, המצוין "בשולי הדברים" ובו היא כותבת על קורותיהם של המובאים בפרק לאחר המלחמה. 

=== שם הספר ===
שם הספר מתייחס לאגדה מעברה של העיר קרקוב, על דרקון, שהוא מפלצת יורקת אש שהתגוררה במקום. הסופרת מתארת בספרה כיצד רוח התורה והגאווה היהודית גוברת על ה"מפלצת". 

בראש הספר ישנו מכתב תודה על הספר מהרבנית מגור, ציפורה אלתר. את המבוא לספר כתבה ד"ר יהודית רוזנבאום (גרינפלד) ממורותיה של בניש, מורה צעירה שעברה מפרנקפורט וניהלה את סמינר הקיץ הראשון של בית יעקב בהרי הקרפטים, בשנות ה-30 עברה ללונדון וניהלה את התיכון היהודי הראשון בו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://zachor.michlalah.edu/site/index.asp?i=book&num=5 הרוח שגברה על הדרקון], באתר "האישה היהודיה בשואה"
* [http://www.daat.ac.il/daat/mishpach/bat-mitsva/midot.htm#b1 בנות גיבורות בשואה], באתר "דעת"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי סיפורת חרדיים
קטגוריה:ספרי 1993
קטגוריה:ספרים על השואה
קטגוריה:בית יעקב
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
אפרים מנדלסון

אפרים מנדלסון (נולד ב-1967) הוא זמר חסידי ואיש עסקים ישראלי.

==ביוגרפיה==

מנדלסון נולד בישראל בשנת ה'תשכ"ז (1967) למשפחה מחסידות צאנז. כיום מתגורר מנדלסון בבית שמש.

==קריירה==
את דרכו המוזיקלית החל בגיל צעיר כזמר אירועים. בשנת 1997 הפיק את אלבומו הראשון שזכה לפרסום בזכות הלהיט "כאייל תערוג" שביצע עם ילד הפלא עמית ליסטוונד. ומאז הפיק מספר אלבומים שזכו להצלחה. משנת 2000 -
2003 היה מנדלסון פעיל בסבב הופעות נרחב שהתחיל בישראל ואירופה יחד עם המוזיקאי הרב שמואל שפירו.

מנדלסון מנהל את ארגון "שמחינו" המפיק אירועי זמר בבתי סוהר ובבתי חולים. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 פרש מנדלסון מהעבודה האינטסיבית במוזיקה.

=== דיסקוגרפיה ===
* 'רק על אבינו' (1997)
* 'הוי דן' (2000)
* 'לשיר בקול נעים' (2003)
* מלפני אוריאל (עם דודי הרץ, 2004)
* 'התרגשות' (2006)
* מנגינות הנשמה (2008)
* 2 אלבומים 'שירי נפשי' (2012)

====השתתפות באלבומים חיצוניים====
* ניגוני חסידי צאנז 'כי בא מועד' (2005)
* בתפילה לימים נוראים
* הופעה חיה עם אויף שימחעס
* המעוררים 1
* חברים שרים קרליבך 2
* אהבת עולם (2007)
* מתוך שמחה
* שולחן השבת (חיים בנט)
* שעה עם משה לאופר

==קישורים חיצוניים==

* יוסי אושרי, [http://www.chasidinews.com/5472/%d7%90%d7%a4%d7%a8%d7%99%d7%9d-%d7%9e%d7%a0%d7%93%d7%9c%d7%a1%d7%95%d7%9f-%d7%97%d7%95%d7%96%d7%a8-%d7%a2%d7%9d-%d7%90%d7%9c%d7%91%d7%95%d7%9d-%d7%97%d7%93%d7%a9-%d7%a9%d7%99%d7%a8%d7%99-%d7%a0%d7%a4.html אפרים מנדלסון חוזר עם אלבום חדש: שירי נפשי], באתר חסידיניוז

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:זמרים חסידיים ישראלים
קטגוריה:חסידי צאנז-קלויזנבורג
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
שאוני בלבכן

שאוני בלבכן הוא ספר מאת פרל בניש, המספר את קורות חייה ומורשתה הייחודית של שרה שנירר, מייסדת תנועת "בית יעקב". הספר משמש חומר היסטורי רב השראה לתלמידות "בית יעקב", ונכלל בתוכניות הלימודים של הרשת. 

הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2003, בשם Carry Me in Your Heart. בשנת 2007 יצא לאור תרגומו לעברית בהוצאת פלדהיים. 

==תוכן הספר==
הספר מתאר את היווסדות רשת "בית יעקב" בקרקוב ואת התפתחותה לכל חלקי פולין ובהמשך לשאר אירופה ולאזורים נוספים בעולם. המחברת מספרת על חייה במחיצת מורתה שרה שנירר בעלת החזון, על מורשתה הדתית ועל הגאווה היהודית שהפיחה בתלמידות למול הזרמים האידאולוגיים שסחפו מסביב. בהמשך הספר מתוארת התמודדותן של התלמידות בשואה והשתתפותן הערה במעשי צדקה וחסד וכן התמיכה שלהן האחת ברעותה ובפליטים נוספים. היא מתארת את החוסן שהן שואבות מחינוכן ברוח התורה וכמו כן היא מספרת על נשיאה בעול ושותפות בתנאיה האיומים של השואה.

בספר לכל אורכו מכנה בניש את שרה שנירר "פראו שנירר" הכינוי שכינו אותה תלמידותיה, הספר מכיל בנוסף פרטים ביוגרפיים רבים על שנירר עצמה. 

השם שאוני בלבכן מבוסס על דבריה של שרה שנירר לתלמידותיה, שאין היא מעוניינת בהנצחה אלא בכך שתשאנה אותה ואת מורשתה בלבן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי סיפורת חרדיים
קטגוריה:בית יעקב
קטגוריה:ספרים ביוגרפיים
קטגוריה:ספרי פלדהיים
ואצלב פילאר

ואצלב פילאר (נולד ב-13 באוקטובר 1988 בחלומץ נאד צידלינואו) הוא כדורגלן צ'כי בינלאומי, המשחק כקשר בויקטוריה פלזן. לזכותו 22 הופעות במדי הנבחרת הצ'כית.

פילאר החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הראדץ קראלובה, קבוצת נעוריו, בה שיחק בין השנים 2009-2011. בקרלובה, הופיע ב-64 משחקים בהם כבש 12 שערים. לקראת עונת 2011–2012, הושאל לקבוצת ויקטוריה פלזן, לאחר שבעונה שלפני כן זכה המועדון באליפות ראשונה בליגת העל הצ'כית. אחרי שסירב לחתום רשמית במועדון בנובמבר 2011, פילאר דיווח לתקשורת על חתימתו בוולפסבורג הגרמנית. בינואר 2012, בתום מחצית עונה מרשימה במדי האלופה הצ'כית היוצאת הוכרז רשמית בתקשורת המקומית, שפילאר יעבור לשחק בשורותיה של וולפסבורג עם סיום טורניר הגמר של יורו 2012, בו נוטלת חלק הנבחרת הצ'כית. לאחר שנפצע ולא שיחק במהלך העונה, הושאל ב-2013 לקבוצת פרייבורג.

במדי הנבחרת הצ'כית, ערך פילאר את הופעת הבכורה שלו ב-4 ביוני 2011. את שערו הבינלאומי הראשון כבש ב-11 בנובמבר 2011, בניצחון 0–2 על נבחרת מונטנגרו במסגרת משחקי פלייאוף ההעפלה לטורניר הגמר של יורו 2012. הוא כבש את שערה הראשון של נבחרת צ'כיה בטורניר יורו 2012, שער מצמק בהפסד 1–4 לרוסיה, והוסיף שער במשחק השני של צ'כיה, בניצחון 1–2 נגד יוון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים צ'כים
קטגוריה:קשרי כדורגל צ'כים
קטגוריה:כדורגלני הראדץ קראלובה
קטגוריה:כדורגלני ויקטוריה פילזן
קטגוריה:כדורגלני וולפסבורג
קטגוריה:כדורגלני פרייבורג
קטגוריה:כדורגלני פ.ק. יבלונץ
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'כיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1988
משה ארד

משה ארד (15 באוגוסט 1934 – 25 באוקטובר 2019) היה דיפלומט ישראלי, כיהן כשגריר ישראל במקסיקו ובארצות הברית.

==ביוגרפיה==
ארד נולד ברומניה, בה עבר בילדותו את מלחמת העולם השנייה. ב-1950 עלה לישראל. שירת בצה"ל בחיל התותחנים ובשירות המילואים לחם כקצין תותחנים במלחמת סיני ובמלחמת ששת הימים.

סיים תואר ראשון במדע המדינה וביחסים בינלאומיים ותואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.

עבד בחטיבה המדינית של משרד החוץ. בתחילת שנות השישים הושאל למשרד המשפטים ושימש כדובר הנהלת בתי המשפט וב-1964 מונה לדובר ומנהל לשכת שר המשפטים. ב-1968 כיהן כדובר שגרירות ישראל בלונדון. בתפקידיו הבאים כיהן כקונסול בניו יורק, כציר הסברה בשגרירות ישראל בוושינגטון, כמנהל לשכת מנכ"ל משרד החוץ, כסמנכ"ל משרד החוץ לענייני הסברה וכמפקח הכללי על שירות החוץ. במלחמת לבנון הראשונה כיהן כנציג משרד החוץ בביירות.

ב-1983 מונה לשגריר ישראל במקסיקו, כיהן בתפקיד במהלך רעידת האדמה הגדולה באזור מקסיקו סיטי בספטמבר 1985, שבה נרשמו מעל 10,000 הרוגים, ונשלחה משלחת של צה"ל לסיוע לנפגעים. על שירותו זכה לעיטור הכבוד הגבוה ביותר המוענק לאזרחים זרים מממשלת מקסיקו. ביולי 1987 מונה לשגריר ישראל בארצות הברית וכיהן בתפקיד עד 1990.

לאחר שירותו במשרד החוץ שימש בשנים 1992–1993 כמנכ"ל משרד התקשורת תחת השר משה שחל. בשנים 1993 עד 2003 כיהן כסגן נשיא לקשרים בינלאומיים של האוניברסיטה העברית. ב-2012 כיהן כיו"ר חבר הנאמנים של מכון טרומן באוניברסיטה. כמו כן כיהן כדירקטור במועצות מנהלים של חברות רבות במשק הישראלי בהן אלביט מערכות, בזק, בנק כללי לישראל, קשת, פ.י.ב.י. אחזקות ודיסקונט השקעות.

ב-2014 זכה לעיטור יקיר ירושלים.

בנו הוא האדריכל מיכאל ארד שנבחר לעצב את האנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר בעיר ניו יורק.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.jerusalem.muni.il/he/city/yakir/yakir2014/ השגריר משה ארד – יקבל את אות יקיר ירושלים על פעילות ציבורית], אתר עיריית ירושלים

==הערות שוליים==

קטגוריה:שגרירי ישראל בארצות הברית
קטגוריה:שגרירי ישראל במקסיקו
קטגוריה:מנכ"לי משרד התקשורת
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:עובדי משרד המשפטים
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019