OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סמל מיחזור

סמל המיחזור
סמל מיחזור (יוניקוד: U+2672) הוא סמל בין-לאומי המייצג את פעולת המיחזור. הסמל מורכב משלשה חיצים המסודרים במשולש, כשכל אחד מכוון לקצהו של האחר, כך שהם יוצרים יחד טבעת מביוס (צורה דו-ממדית בעלת צד אחד). הסמל לעיתים קרובות, אך לא בהכרח, מופיע בצבע ירוק (המשויך אף הוא לסביבתנות ואיכות הסביבה).

הסמל עוצב לקראת יום כדור הארץ הראשון, ב-1970, כאשר חברת Container Corporation of America (כיום חלק מתאגיד RockTenn), הכריזה על תחרות עיצוב לסמל שיוצג על מוצרי החברה שיסמל את עובדת היותם ניתנים למיחזור. הצעתו של סטודנט בן 23 מאוניברסיטת דרום קליפורניה בשם גארי אנדרסון זכתה בתחרות והסמל הפך תוך שנים ספורות לבינלאומי. בהצעתו המקורית, עיצב אנדרסון את הסמל כאשר המשולש ניצב על קודקודו, אך הגרסה הנפוצה של הסמל מציגה אותו כשהוא עומד על בסיסו.

הסמל כיום הוא ברשות הציבור ואינו סימן מסחר, אם כי חברת Container Corporation of America בתחילה הגישה בקשה לרישום הסמל בבעלותה, אך בעקבות ערעור על הבקשה החליטה החברה שלא לרשום את הסמל בבעלותה. כך שהשימוש בסמל הוא חופשי. יחד עם זאת, במספר מדינות (לדוגמה באנגליה) הטיל הממשל חוקים המגבילים את השימוש בסמל, כך שניתן לסמן מוצרים באמצעות הסמל רק כאשר המוצר אכן ניתן למיחזור.

עיצוב הסמל היווה השראה לסמלים רבים העוסקים בתחום המיחזור והסביבתנות, כמו למשל הנקודה הירוקה ואחרים.

== סימוני מיחזור במוצרי פלסטיק ==

הסמל מופיע לעיתים בצירוף מספרים או אחוזים על אריזות פלסטיק, ונקרא גם "קוד מיחזור". המספרים מייצגים את סוג הפולימר ממנו עשוי הפלסטיק. חשוב לציין, שהסימון לא מעיד על כך שהפלסטיק ניתן למיחזור, אלא רק משמש לזיהוי שלו בתעשיות השונות.

השיטה הוצגה לראשונה על ידי האגודה לתעשיית הפלסטיק (SPI) ב-1988, ומאז הפכה לנפוצה.

==ראו גם==
*תווי סימון ותקינה ומיחזור ואשפה

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.liv.ac.uk/media/livacuk/sustainability/Guide,to,Recycling,Symbols.pdf רשימת סמלי מיחזור והסבר למשמעותם], אוניברסיטת ליברפול

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיחזור
קטגוריה:סמלים
קטגוריה:אינפוגרפיקה
קטגוריה:פולימרים
קטגוריה:סימון מוצרים
DC Entertainment

DC Entertainment, Inc. היא חברה בת של האחים וורנר, שהוקמה בספטמבר 2009. החברה מהווה את חטיבת הבידור של DC קומיקס ואחראית לכל תחום הבידור והשיווק ולהפקת סדרות טלוויזיה, משחקי מחשב וסרטי קולנוע המבוססים על כותרי ודמויות יקום DC.
נשיאת החברה היא אשת העסקים דיאן נלסון.

בפברואר 2010 בוצעו שינויים בהנהלת החברה ובהנהלת DC קומיקס. בשנת 2011 החברה הייתה שותפה עיקרית למהלך של DC קומיקס לביטול כל כותרי הקומיקס ואתחול מחודש ומקיף לכותרים, שעומדים על 52 במספר.

באוקטובר 2013 הוכרז שמשרדי החברה יעברו מניו יורק לקליפורניה ב-2015.

==DC Studios==
במאי 2016 האחים וורנר הכריזו על הקמת חטיבה נפרדת לקולנוע וכי כל פעולות הפקת הקולנוע של DC Entertainment יעברו לחברת DC Films בניהולם של ג'ון ברג, סגן נשיא חברת האחים ורנר וג'ף ג'ונס, המנהל היצירתי של DC קומיקס. הצעד נועד לאגד תחת קורת גג אחת את כל הפקות הקולנוע, בדומה למה שמארוול קומיקס עשתה עם הקמת אולפני מארוול. באוקטובר 2022, נערך מיתוג מחדש במהלכו DC Films הפכה ל-DC Studios, כשלמנהליהם מונו ג'יימס גאן (האחראי על הצד היצירתי) ופיטר ספרן (האחראי על הצד העסקי).

==גלריה==
<gallery>
קובץ:DC Comics logo 2005–2012.png|לוגו בשנים 2005–2012
קובץ:DC comics logo 2012.png|לוגו בשנים 2012–2016
קובץ:DC Comics logo.svg|לוגו בשנים 2016–2024
קובץ:DC Comics 2024.svg|לוגו מאז 2024
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

Entertainment
קטגוריה:האחים וורנר
קטגוריה:וורנר מדיה
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:חברות אמריקאיות להפקת סרטים
קטגוריה:חברות בידור
דדלי פאונד

דדלי פאונד (באנגלית - Sir Alfred Dudley Pickman Rogers Pound; 29 באוגוסט 1877 - 21 באוקטובר 1943) היה הלורד הראשון של האדמירליות ומפקד הצי המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה (1939–1943).

ב-1891 הצטרף כצוער למכללת הצי המלכותי בדארטסמות'. הוא התקדם במהירות בתפקידים באוניות הצי עד לקבלת פיקוד על אוניית מערכה.

==מלחמת העולם הראשונה ואחריה==
ב-מאי 1915 קיבל פיקוד על אוניית המערכה קולוסוס אתה השתתף בקרב יוטלנד. בקרב זה הטביע שתי סיירות קלות גרמניות והצליח לצאת מהקרב עם פגיעות קלות באונייתו. לאחר מכן הצטרף לאגף המבצעים של הצי והשתתף בתכנון הפשיטה על זבריחה.

ב-1923 צורף ליחדת התכנון של הצי וב-1925 מונה למפקדה. ב-16 בינואר 1933 הועלה לדרגת אדמירל. ב-מרץ 1936 התמנה למפקד שייטת הים התיכון. ב-31 ביולי מונה ללורד הראשי של הימייה הממונה על כל פעולות הצי המלכותי והועלה לדרגת אדמירל הצי. הוא מונה גם ליושב ראש המטה המשולב הקיסרי (דרג ביניים בין ראש הממשלה ושלושת מפקדי המטות: הים, היבשה והאוויר).

==מלחמת העולם השנייה==
פעילותו של פאונד במלחמת העולם השנייה שנויה במחלוקת. הוא היה איש אמונו של וינסטון צ'רצ'יל ולכן לא הודח למרות מספר כישלונות. הצלחתו הגדולה הייתה במערכת האוקיינוס האטלנטי נגד הצוללות הגרמניות. בתפקידו כמפקד הצי היה מעורב בעיצוב ההגנה על השיירות. הפגיעות בשיירות פחתו לאחר פיתוח מכ"ם, מטוסים ארוכי טווח, פצצות עומק והגנה על השיירות בשיתוף פעולה עם הצי האמריקאי והקנדי.

פאונד נכשל בשני מקרים בולטים:
* מבצע קרברוס - הצי הבריטי לא הצליח למנוע את מעברן של הסיירות שרנהורסט גנייזנאו ופרינץ אויגן במצר דובר ב-פברואר 1942.
*שיירת PQ 17 - הכישלון הגדול ביותר של פאונד. השיירה שכללה 34 אוניות יצאה ב-27 ביוני 1942 מאיסלנד לנמל ארכנגלסק בברית המועצות. היא לוותה בפעם הראשונה בכוח ימי משותף בריטי-אמריקאי. ב-4 ביולי 1942 נתקבלו ידיעות (שהוכחו בדיעבד כבלתי אמינות), שאוניית המערכה טירפיץ עומדת לצאת לקראת השיירה מלווה בכוח ימי נוסף. פאונד נתן מיד פקודה לאוניות המלוות לנטוש מיד את השיירה ולצאת לקראת הכוח הגרמני. אוניות השיירה קבלו הוראה להתפזר ולהגיע ללא ליווי לברית המועצות. על אוניות המסחר עטו צוללות ומטוסי הלופטוואפה ומתוך 34 טבעו 23. רק 11 הגיעו ליעדן (9 לארכנגלסק ו-2 למורמנסק).

==מותו==
פאונד סבל מגידול במוח ובעיות בפרק הירך. פעמיים עבר אירוע מוחי וב-5 באוקטובר 1943 התפטר. החליף אותו אדמירל הצי אנדרו קנינגהם. בעת שהיה מאושפז במצב קשה העניק לו המלך ג'ורג' השישי את מסדר ההצטיינות.

הוא נפטר ב-21 באוקטובר 1943. טקס האשכבה נערך בכנסיית ווסטמינסטר. גופתו נשרפה והאפר הועבר בטקס צבאי לאוניית הצי ופוזר בים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://ww2gravestone.com/general/pound-alfred-dudley-pickman-rogers דדלי פאונד], באתר ww2 gravstone
* [http://www.historyofwar.org/articles/people_pound_dudley.html דדלי פאונד], באתר history of war
* [http://www.britishpathe.com/video/funeral-of-sir-dudley-pound הלווייתו של דדלי פאונד], באתר british pathe
* 

קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אדמירלים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:חברים במסדר ההצטיינות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1877
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1943
שחזור מערכת

שחזור מערכת (באנגלית: System Restore) היא תכונה של מערכת הפעלה חלונות מבית מיקרוסופט, המאפשרת להחזיר את מערכת המחשב למצב קודם (כולל קובצי מערכת, אפליקציות שהותקנו מאז, מצב ה-Registry, והגדרות מערכת). השחזור יעיל כאשר רוצים לצאת ממצב בו המערכת אינה מתפקדת כראוי ואין פתרון יעיל לבעיה שנוצרה. התכונה נכללה לראשונה ב-Windows ME, ומאז הוטמעה בכל גרסאות מערכת ההפעלה, להוציא את Windows Server.

בתחילה היה שימוש בהעתקת קבצים לפני שהם נדרסו כדי לשמור את המצב. בגרסאות מאוחרות יותר (החל מ Windows Vista) נעשה שימוש ב Shadow Copy בשירות "Back-End" אשר מאפשר להעלות את השחזור אפילו חלונות לא עולה (boot) כלל.

ניתן ליצור נקודות שחזור (Restore Points) ומאוחר יותר לבחור נקודה אליה רוצים לחזור. חלונות עצמה יוצרת באופן אוטומטי נקודות שחזור, לדוגמה Windows 7 יוצרת נקודת שחזור אם לא נוצרה כזו במהלך ה-7 ימים האחרונים. XP יוצרת נקודה כזאת כל 24 שעות.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:רכיבי Windows
יעקב מסנבלום

יעקב מסנבלום (בליטאית: Jokūbas Mesenbliumas; ביידיש: יעקב מעסענבליום; בצרפתית: Jacques Missene; 15 באפריל 1894, וילנה, ליטא הרוסית – 8 ביוני 1933, קובנה, הרפובליקה הליטאית הראשונה) היה צייר, גרפיקאי ופדגוג יהודי-ליטאי.

== קורות חיים ==
יעקב בן חיים מסנבלום נולד בשנת 1894 בעיר וילנה, בירת פלך וילנה באימפריה הרוסית (כיום בירתה של הרפובליקה הליטאית השנייה). לאחר סיום לימודיו בבית הספר לציור בווילנה ובבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה שימש כמורה לאמנות חזותית בגימנסיה הריאלית העברית ובגימנסיה העברית ע"ש שוואבה בקובנה. עם תלמידיו בגימנסיה הריאלית נמנה הצייר היהודי-ליטאי-אמריקני הנודע נחמיה ארביט בלאטאס <small>(ליט')</small>.

ב-1924 השתקע בפריז שם אימץ את שם העט ז'אק מיסן (Jacques Missene).

ב-1932 חלה קשות, חזר לקובנה ונפטר בקיץ 1933.

ציוריו הוצגו בתערוכות שנתיות ובתערוכות אישיות בליטא לפני צאתו לצרפת. בשנים 1924–1933 הוצגו עבודותיו אך ורק בחוץ לארץ. הוא זכה לפופולריות רבה בליטא לאחר מותו – בתערוכה לזכרו הוצגו כ-160 מעבודותיו: 120 ציורים (רובם דיוקנאות וטבע דומם) ו-40 רישומים דקורטיביים מבתי עלמין יהודיים. מרבית הציורים וחיתוכי הלינול (linocuts) מפרי עמלו נשארו בחוץ לארץ.

== הנצחתו ==
קברו של יעקב מסנבלום בקובנה

ב-1998 נכלל קברו של מסנבלום בבית הקברות היהודי בהר הירוק (Žaliakalnio žydų kapinės) ב"רשימת אתרי מורשת בעלי ערך תרבותי" (Kultūros vertybių registras) בליטא.

== קישורים חיצוניים ==
* וילמה גרדינסקייטה, "[https://ssl.haifa.ac.il/stable/,DanaInfo=.awxyCnxzvzIy2s+23533545?seq=1#page_scan_tab_contents תערוכות ראשונות של אמנים יהודים בקאונס (1920—1940) מנקודת המבט של מבקר האמנות]", איגוד: מבחר מאמרים במדעי היהדות, כרך ג: לשונות, ספרויות, אמנויות (תשס"ה 2005), עמ' 115–129, האיגוד העולמי למדעי יהדות (World Union of Jewish Studies) דרך JSTOR 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנים יהודים ליטאים
מסנבלום
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים ליטאים
קטגוריה:סגל הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה
קטגוריה:סגל הגימנסיה העברית ע"ש שוובה בקובנה
קטגוריה:ילידי 1894

קטגוריה:נפטרים ב-1933
אבל אנטון

אבל אנטון רודריגו (בספרדית: Abel Antón Rodrigo; נולד ב-24 באוקטובר 1962) הוא אתלט עבר ספרדי. הוא זכה פעמיים ברציפות בתואר אלוף עולם (אתונה 1997 וסביליה 1999) בריצת מרתון ואלוף אירופה בריצת 10000 מטר (הלסינקי 1994).

== ביוגרפיה ==
אנטון נולד בסוריה שבספרד.

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בשנת 1987 זכה אנטון בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 10000 מטר ומדליית כסף בריצת 5000 מטר.

באולימפיאדת סיאול (1988) סיים אנטון במקום 22 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:39.13 דקות.

באולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים אנטון במקום שמיני בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:27.80 דקות.

===אלוף אירופה===
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1994 זכה אנטון בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 10000 מטר בתוצאה של 28:06.03 דקות, לפני וינסנט רוסו מבלגיה (28:06.63 דקות) ושטפן פרנקה מגרמניה (28:07.95 דקות) ומדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:38.04 דקות, אחרי דיטר באומן מגרמניה (13:36.93 דקות) ורוב דנמרק מבריטניה (13:37.50 דקות).

באליפות העולם שנערכה בגטבורג שוודיה בשנת 1995 הוא לא סיים את ריצת 10000 מטר בשלב הגמר. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 27:51.37 דקות.

באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים אנטון במקום 13 בריצת 10000 מטר בתוצאה של 28:29.37 דקות.

===אלוף מרתון ברלין===
בשנת 1996 זכה אנטון במדליית זהב במרתון ברלין בתוצאה של 2:09:15 שעות.

===אלוף עולם===
באליפות העולם שנערכה באתונה יוון בשנת 1997 זכה אנטון במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:16 שעות, 5 שניות לפני בן ארצו והאלוף היוצא מרטין פיס (2:13:21 שעות) וסטיב מונהטי מאוסטרליה (2:14:16 שעות).

===אלוף מרתון לונדון===
בשנת 1998 זכה אנטון במדליית זהב במרתון לונדון בתוצאה של 2:07:57 שעות ובכך היה לאתלט הספרדי הראשון שזכה בתואר בתחרות זו.

באליפות העולם שנערכה בסביליה ספרד בשנת 1999 זכה אנטון במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:13:36 שעות, לפני וינצ'נצו מודיקה מאיטליה (2:14:03 דקות) ונובויוקי סאטו מיפן (2:14:07 דקות) ובכך זכה להיות רץ המרתון הראשון בהיסטוריה שמגן על תוארו העולמי.

באולימפיאדת סידני (2000) סיים אנטון במקום 53 בריצת מרתון בתוצאה של 2:24:04 שעות.

===חשד לאמרוץ===
בשנת 2006 הואשם אנטון על ידי רוכב אופניים מקצוען ספרדי, חסוס מנסאנו, שאנטון השתמש באמרוץ ונעזר למטרה זו על ידי רופא ספרדי, ד"ר אאופמיאנו פואנטס.

== שיאים אישיים ==
* ריצת 3000 מטר: 7:46.08 דקות (1987)
* ריצת 5000 מטר: 13:15.17 דקות (1994)
* ריצת 10000 מטר: 27:51.37 דקות (1995)
* חצי מרתון: 1:03:03 שעות (1998)
* ריצת מרתון: 2:07:57 שעות (1998)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אתלטים ספרדים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:רצי מרתון
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1962
שאול אייזנברג (עסקן ספורט)

שאול אייזנברג (נולד ב-6 בינואר 1948) הוא עיתונאי ועסקן ספורט ישראלי ובעליה לשעבר של קבוצת הכדורסל הפועל תל אביב.

==קורות חייו==
===בתקשורת===
אייזנברג החל את הקריירה שלו בשנת 1964 ככתב ספורט בעיתון "חדשות הספורט", ולימים הפך למזכיר המערכת והעורך הראשי של שבועון העיתון. במסגרת תפקידו, אייזנברג סיקר את אירועי הספורט הגדולים בישראל ובעולם, כולל מונדיאלים ואליפויות אירופה בכדורגל ובכדורסל. במקביל כתב גם במדורי הספורט של עיתון "הארץ" ו"היום הזה". באותן שנים, איזנברג שימש כמזכיר תא עיתונאי הספורט וייצג את התא בקונגרסים שונים. במסגרת פעילותו בתקשורת אייזנברג ערך והגיש את תוכניות הספורט של תחנת הרדיו "קול השלום" עד יומה האחרון של התחנה, ערך והגיש חדשות ב"גלי צה"ל", ושימש כפרשן בתוכניות הספורט בערבית של הערוץ הראשון. כמו כן, היה בעל בלוג ובעל טור שבועי בנושאי ספורט באתר mako.

אייזנברג כתב כמה ספרים בתחום הספורט, כדוגמת "גדולי הכדורסל בישראל","75 שנות כדורגל בישראל" ו-"60 שנות התאחדות הכדורגל" (יחד עם דני דבורין). ב-2008 פרסם ספר בשם "סדום ועמורה 2", שבו חשף מספר פרשיות מעולם הכדורגל הישראלי.

בין השנים 2007-1989 שימש אייזנברג כקצין העיתונות של נבחרת ישראל בכדורגל, ודובר ההתאחדות לכדורגל. בין היתר היה אחראי על שיווק משחקי הנבחרת באצטדיון רמת גן. עבד תחת חמישה יושבי ראש התאחדות לכדורגל שונים.

בשנת 2019 החל להגיש תוכנית שבועית בשם חקירה צולבת ברדיו האינטרנטי רדיו סול.

===בספורט===

בין השנים 2000-1995 היה אייזנברג הבעלים של קבוצת הכדורסל הפועל תל אביב, והחזיק את זכויות הניהול על הקבוצה בשנים 2010-2004. בנוסף, היה בעליה של מחלקת הנשים של הקבוצה מאז 1995 ועד לפירוקה ב-2012.

ב-1995 אייזנברג רכש את הפועל תל אביב יחד עם שותפים נוספים, לאחר שהקבוצה נקלעה לקשיים כספיים והועמדה למכירה על ידי ההסתדרות. במהלך תקופת בעלותו ירדה הקבוצה פעמיים לליגה השנייה לראשונה בתולדותיה. בשנת 2000 רכש ולדימיר גוסינסקי את רוב מניות הקבוצה, אך אייזנברג נשאר בה בתפקיד ניהולי. ב-2004 רכש אייזנברג בחזרה חלק מהמניות של הפועל תל אביב כשעמד בראש קבוצת משקיעים, וחזר לנהל אותה. בהמשך שוב הידרדרה הקבוצה לליגות הנמוכות כשהיא עמוסה בעיות תקציביות. בשנת 2006 למרות זעם האוהדים העביר אייזנברג את אולמה הביתי של הקבוצה, אולם אוסישקין, בחזרה לעיריית תל אביב. המהלך הוביל להקמת קבוצת האוהדים הפועל אוסישקין. ב-2010 הקבוצה עברה לידי עמותת האוהדים, ואייזנברג עזב את הקבוצה באופן סופי.

במקביל שימש אייזנברג גם כבעלי קבוצת כדורסל הנשים של הפועל תל אביב. בשנת 2012 בעקבות קשיים כספיים מתמשכים הפסיק אייזנברג את קיום הקבוצה, ובהמשך אף הושעה מפעילות עקב אי עמידה בחוזים.

===פעילות פוליטית===
ב-2006 נבחר אייזנברג במקום ה-13 ברשימת מרצ לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה.

===חיים אישיים===
בנו של אייזנברג, רועי, הוא מאמן כדורסל, אשר אימן בין השאר את קבוצות הנשים הפועל תל אביב, (עימה זכה באליפות המדינה) אליצור רמלה ורמת השרון. עד 2012 שימש כמאמן העל של כדורסל הנשים בגאורגיה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי קבוצות כדורסל בישראל
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:פעילי מרצ
קטגוריה:בוגרי תיכון שבח
קטגוריה:הפועל תל אביב (כדורסל)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
אזור יופי טבעי יוצא דופן

מפה של אזורי היופי הטבעי היוצא דופן באנגליה וויילס.
אזור יופי טבעי יוצא דופן (באנגלית: Area of Outstanding Natural Beauty או בראשי תיבות: AONB) הוא אזור כפרי באנגליה, צפון אירלנד או ויילס אשר הוגדר כאזור שימור מיוחד משום נופו הייחודי. אזורים אלו כוללים רמת שימור דומה לפארקים לאומיים, אך נבדלים מהם בכך שהם לא מנוהלים על ידי גוף נפרד אלא כחלק מהמחוזות בהם הם ממוקמים ולרוב כוללים פחות פעילויות לתיירים ומטיילים. ב־22 בנובמבר 2023 ה־AONBs באנגליה ובוויילס אימצו שם חדש, נופים לאומיים (באנגלית: National Landscapes; בוולשית: Tirweddau Cenedlaethol), ונמצאים בתהליך של מיתוג מחדש.

אזורי היופי הטבעי מוגדרים על ידי הארגונים אנגליה הטבעית (באנגליה), משאבי הטבע של ויילס (בוויילס) והסוכנות לאיכות הסביבה של צפון אירלנד (בצפון אירלנד). בסקוטלנד קיימת הגדרה מקבילה לאזורי שימור ברמה זו אשר נקראים אזור נוף לאומי (National Scenic Area). הגדרת האזורים החלה עם חקיקת חוק הגנים הלאומיים והגישה לכפר בשנת 1949 בתור אזורי שימור משלימים לפארקים הלאומיים, כאשר אזור היופי הטבעי הראשון שהוגדר היה חצי האי גובר בשנת 1956. כיום ברחבי אנגליה, ויילס וצפון אירלנד מצויים סך הכל 46 אזורי יופי טבעי יוצא דופן (ראו רשימה בהמשך).

==רשימת אזורים מוגדרים==
אזור [[חצי האי גאוור בדרום ויילס, אזור היופי הטבעי הראשון שהוגדר]]
עמק הויין (אנגליה וויילס)
הרי מורן (צפון אירלנד)
גבעות באזור ה[[קוטסוולדס (אנגליה)]]
===אנגליה===
{|
|-
| style="width:420px;"|
* ארנסייד וסילברדייל
* גבעות בלקדאון
* קאנוק צ'ייס
* נמל צ'ילצ'סטר
* גבעות צ'ילטרן
* קורנוול
* קוטסוולדס
* קרנבורן צ'ייס והדאונס של מערב וילטשייר
| style="width:420px;"|
* עמק דדהאם
* היי ויילד
* גבעות הוורדיאן
* האי וייט
* איי סילי
* קנט דאונס
* לינקולנשייר וולדס
* גבעות מלוורן
* גבעות מנדיפ
| style="width:420px;"|
* צפון הפניינים
* חוף נורת'מבלנד
* צפון וסקס דאונס
* גבעות קואנטוק
* גבעות שרופשייר
* חוף סולוואי
* דרום דבון
* חוף סאפוק
| style="width:420px;"|
* דורסט
* מזרח דבון
* נידרדייל
* חוף נורפוק
* חוף צפון דבון
* גבעות סארי
* עמק תאמר
* חורשת בולנד
|}

===ויילס===
{|
|-
| style="width:420px;"|
* אנגלסי
* רכס קלוויד ועמק הדי
| style="width:420px;"|
* חצי האי גאוור
| style="width:420px;"|
* חצי האי ל'ין
| style="width:420px;"|
* עמק וואי <small>(חלקית באנגליה)</small>
|}

===צפון אירלנד===
{|
|-
| style="width:420px;"|
* החוף ועמקי אנטרים
* חוף סוללת הענק
| style="width:420px;"|
* עמק לאגן
* הרי מורן
| style="width:420px;"|
* בינוואנג
* טבעת גוליון
| style="width:420px;"|
* הרי ספרין
* לוך סטרנפורד וחצי האי לקייל
|}

==ראו גם==
* שמורת טבע
* הפארקים הלאומיים של הממלכה המאוחדת
* קרן הנאמנות הלאומית למקומות בעלי עניין היסטורי או יופי טבעי

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20141202054407/http://www.aonb.org.uk/ האתר הרשמי של אזורי היופי הטבעי].
* [https://web.archive.org/web/20170829080922/http://www.landscapesforlife.org.uk/aonb-story.html ההיסטוריה של אזורי היופי הטבעי] באתר 'Landscape for Life'.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנגליה: פארקים
קטגוריה:שמירת טבע
*
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: גאוגרפיה
אופיר לוי

אופיר לוי (נולד ב-7 בספטמבר 1974) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה המכהן כסגן מפקד אוגדת הבשן, שירת כמפקד עוצבת יפתח ובמקביל כראש תורת חיל שריון במז"י.

לוי עשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. שירת כמפקד פלוגה בחטיבה 500. במהלך מבצע חומת מגן שירת כסגן מפקד גדוד 430, במהלך לחימת הגדוד בגזרת רמאללה, חילץ לוי פצוע וטנק תחת אש וזכה על כך בצל"ש אלוף ממפקד פיקוד המרכז.

לאחר מכן שירת כקצין אג"ם בחטיבה 7 וכראש ענף חיל השריון במרכז לאימונים באש במל"י. ב-2010 מונה למפקד גדוד 77 בחטיבה 7. הוא פיקד על הכוח באזור הגבול עם סוריה במהלך מהומות יום הנכבה ב-2011 בהם פרצו לרמת הגולן מתפרעים מסוריה, במהלך המהומות נפצע בפניו וברגלו מיידוי אבנים. בהמשך שימש מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי. בשנת 2014 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת יפתח ובמקביל לראש תורת חיל שריון (תח"ש) במז"י. ביולי 2016 מונה לסגן מפקד אוגדת הבשן.

אל"ם אופיר לוי גדל בקרני שומרון ולמד בישיבה התיכונית במקום. כיום מתגורר עם אשתו וילדיו במושב רמת מגשימים שברמת הגולן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי עוצבת יפתח
קטגוריה:מעוטרי צל"ש אלוף
קטגוריה:רמת מגשימים: אישים
קטגוריה:מפקדי גדוד 77
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:קרני שומרון: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת השומרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
חנן ברנשטיין

חנן ברנשטיין (נולד ב-1955) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, פיקד על חטיבה 188 ועל אוגדה 366.

== חייו ==
ברנשטיין התגייס לצה"ל ב-1974 ועשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. בשנים 1988 עד 1992 פיקד על עוצבת יפתח, שימש מפקד עוצבת בני חיל (בית הספר לשריון) ובמאי 1994 מונה למפקד חטיבה 188. בשנים 1995 עד 1997 פיקד על אוגדה 366. לאחר מכן שירת כנספח צבאי בברזיל, פרו ובוליביה. 

לאחר שחרורו מונה ב-2001 למנכ"ל החברה לפיתוח ים המלח. בשנים 2006 עד 2008 כיהן כסמנכ"ל התפעול והאחזקה בנתיבי ישראל. 

כיהן בעבר כחבר מועצת העיר מודיעין-מכבים-רעות ועד 2011 כיהן כסגנו של ראש העיר חיים ביבס. באפריל 2015 מונה למנכ"ל עמותת יד לשריון.

ברנשטיין בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. בעל תואר ראשון במשפטים מהמרכז האקדמי שערי מדע ומשפט (2012) ומשמש עורך דין פעיל משנת 2013. בוגר המכללה לביטחון לאומי והמכללה לפיקוד ולמטה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי עוצבת בני חיל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 188
קטגוריה:מפקדי עוצבת יפתח
קטגוריה:מפקדי אוגדת הבשן
קטגוריה:חברי מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט

קטגוריה:עורכי דין ישראלים

קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בברזיל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
גקהאן אינלר

גקהאן אינלר (בטורקית: Gökhan Inler; נולד ב-27 ביוני 1984) הוא כדורגלן שווייצרי ממוצא טורקי המשחק באדנה דמירספור בעמדת הקשר מרכזי.

==קריירת מועדונים==
אינלר החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פ.צ. בזל, לאחר שלא שותף בקבוצה הבוגרת הוא חתם באראו. ב-20 במרץ 2005, הוא ערך את הופעת הבכורה בליגת העל השווייצרית בהפסד 2–3 נגד גראסהופרס ציריך. בינואר חתם בפ.צ. ציריך איתה זכה באליפויות בעונות ו-.

ביולי חתם באודינזה לחמש שנים. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו באודינזה בניצחון 1–2 נגד טורינו. בעונתו הראשונה באודינזה הוא הבקיע 2 שערים, בישל 2 נוספים וסיים עם המועדון במקום ה-7 שמוביל למוקדמות גביע אופ"א. במשחק הפתיחה של עונת הוא הבקיע שער ובישל שנתיים לאנטוניו די נטאלה בניצחון 1–3 נגד פלרמו. אינלר הבקיע בניצחון 0–2 נגד בורוסיה דורטמונד במסגרת מוקדמות גביע אופ"א, בתום 3–4 בדו-קרב בעיטות הכרעה, אודינזה עלתה לשלב הבתים, ואודינזה הגיעה עד לרבע הגמר של המפעל.

במאי הוא סיכם בנאפולי תמורת 13 מיליון אירו. ב-11 ביולי הוא הוצג בדרך מקורית כאשר לבש מסכת אריה, כאשר זהותו נחשפה רק לאחר שהוריד אותה. ב-10 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–3 נגד צ'זנה. ב-7 בדצמבר 2011, אינלר הבקיע את שערו הראשון עבור המועדון בניצחון 0–2 נגד ויאריאל במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות, שהעניק לנאפולי עלייה לשמינית הגמר. בסיום עונת הוא סיים במקום ה-4 בטבלת מלך הבישולים בסרייה א'. ב-3 במאי 2014 הוא זכה עם המועדון בקופה איטליה לאחר ניצחון 1–3 נגד פיורנטינה, במשחק זה הוא גם הורחק בדקה ה-79 לאחר שקיבל כרטיס צהוב שני.

ב-19 באוגוסט 2015 חתם לשלוש שנים בלסטר סיטי מהפרמייר ליג. לאחר שלא הצליח להשתלב בקבוצה ורשם חמש הופעות ליגה בלבד, עבר כעבור עונה לבשיקטש הטורקית. ב-15 ביולי 2017 חתם באיסטנבול בשאקשהיר.

==קריירה בינלאומית==
בצעירותו, שיחק אינלר בשתי הנבחרות הצעירות של שווייץ (ארץ הולדתו) וטורקיה (ארץ מוצאם של הוריו). ב-2 בספטמבר 2006, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ, במשחק ידידות נגד . אינלר נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2008. ב-16 ביוני 2010 אינלר ענד לראשונה את סרט הקפטן בניצחון 0–1 נגד במסגרת מונדיאל 2010. בשנת אלכסנדר פריי פרש מהנבחרת, ואינלר הפך לקפטן הנבחרת במקומו. אינלר היה שותף להעפלה של הנבחרת לשמינית גמר מונדיאל 2014, בה הפסידה הנבחרת השווייצרית לארגנטינה 0–1.

==תארים==
; פ.צ. ציריך
*אליפות שווייץ: , 

; נאפולי
*קופה איטליה: , 

; לסטר סיטי
* אליפות הפרמיירליג: 

;בשיקטש
* אליפות טורקיה: 

;איסטנבול בשקשהיר
* אליפות טורקיה: 

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.facebook.com/Goekhan.Inler?111A0A2 פרופיל השחקן] ברשת פייסבוק

קטגוריה:כדורגלנים טורקים
קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:קשרי כדורגל טורקים
קטגוריה:קשרי כדורגל שווייצרים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. בזל
קטגוריה:כדורגלני אראו
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. ציריך
קטגוריה:כדורגלני אודינזה
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני בשיקטש
קטגוריה:כדורגלני איסטנבול בשאקשהיר
קטגוריה:כדורגלני אדנה דמירספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שווייץ
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים טורקים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים שווייצרים באנגליה
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1984
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1984
חגי כהן

חגי כהן (נולד ב-14 ביוני 1944) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, פיקד על חטיבה 460 במלחמת לבנון הראשונה ועל עוצבת המפץ.

== ביוגרפיה ==
כהן נולד והתחנך בקיבוץ חולדה. הוריו היו מחלוצי תנועת גורדוניה וממייסדי הקיבוץ.

=== השכלה ===
סיים בהצטיינות תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, בוגר בית הספר לפיקוד ומטה של צבא בריטניה והמכללה לפיקוד ומטה של צה"ל.

=== שירות בצה"ל ===
שירת כקצין בחיל השריון. במלחמת ששת הימים שימש כקצין מבצעים בגדוד 9 של חטיבה 7 ולחם בגזרת רצועת עזה ובצפון סיני. במלחמת יום הכיפורים פיקד על גדוד 183 בחטיבה 164 שלחם בגזרת סיני. לאחר המלחמה פיקד על גדוד בחטיבת שריון סדירה. בהמשך מונה למפקד חטיבת הראל, חטיבת מילואים ובמבצע ליטני פיקד על חטיבה 500. ב-1981 מונה למפקד חטיבה 460, הוא פיקד על החטיבה במהלך מלחמת לבנון הראשונה בו השתתפה בין השאר בקרב ג'זין וכוחות החטיבה היו מעורבים בתקרית האש כוחותינו בקרב קמ"ט-קק"ש. בשנים 1982 עד 1984 פיקד על עוצבת המפץ.

==חיבוריו==
* מן הגורן ומשדה הקרב, הוצאת מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2020.

==קישורים חיצוניים==
* [https://yomkipurwar.mod.gov.il/Persons/Pages/HagaiCohen.aspx?query=%D7%97%D7%92%D7%99+%D7%9B%D7%94%D7%9F חגי כהן] באתר [https://yomkipurwar.mod.gov.il/Pages/default.aspx "50 שנה למלחמת יום הכיפורים"] של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:חולדה (קיבוץ): אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מפקדי עוצבת המפץ
קטגוריה:מפקדי חטיבה 460
קטגוריה:מפקדי חטיבה 500
קטגוריה:מפקדי חטיבת הראל
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חטיבה 7
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת לבנון הראשונה
יוסף סוסו הכהן

תמונת הרב יוסף סוסו הכהן בבית הכנסת "בית יוסף"
חזית בית הכנסת "בית יוסף" ע"ש הרב יוסף סוסו הכהן
ארון הקודש (צילום מתיבת החזן) בבית הכנסת "בית יוסף" ע"ש הרב יוסף סוסו הכהן
הרב הכהן בתפילה
הרב יוסף סוסו הכהן (סיוון תרנ"א, 1891 - י"ב באייר תש"ם, 28 באפריל 1980) היה רבה הראשי של העיר גאבס בתוניסיה, וסגן ראש אבות בתי הדין בעיר הבירה תוניס.

==ביוגרפיה==
נולד בגאבס, תוניסיה, לשאול ורחימה הכהן. מוצאה של משפחתו מהאי ג'רבה. משפחתו היא משושלת כהן-"אבריש", שושלת המיוחסת, לפי מסורת בעל-פה, לרבי ישמעאל כהן גדול ולעזרא הסופר. למד אצל רבי חיים חורי ורבי פראג'י עלוש. נישא לשאשונה. לפרנסתו התקיים ממכירת ספרים ואת רוב זמנו הקדיש ללימוד תורה. התמנה לראש ישיבת "בית דוד" בשכונת מנזל בגאבס. בשנת תש"א, 1941, נאלץ לעבור לעיר הבירה תוניס בשל מחלת בנו, שנפטר כעבור זמן קצר. בתוניס לימד תלמידים מישיבת "חברת התלמוד". התמנה לסגנו של הרב הראשי של תוניסיה, רבי מרדכי אמייס הכהן, ולראש הרכב בבית הדין שם.

בשנת ה'תשי"ח, 1958, עלה עם אשתו לישראל והתיישבו בבאר שבע. הוא שמח בהקמת מדינת ישראל, והביע זאת בספרו "כסא דפסחא" במילים: "תהלה לאל, עכשיו שזכינו להיות תחת ממשלת ישראלית בארץ נחלת אבותינו אברהם יצחק ויעקב". הקים בית כנסת גדול בשכונה ד', בית הכנסת הראשון בשכונה לעדה התוניסאית. התמנה לחבר בית הדין של העדה החרדית הספרדית בירושלים. היה נשיא הקרן של הדפסת ספרי רבני תוניסיה.

==מותו והנצחתו==
הרב הכהן נפטר בגיל 90 בבאר שבע בי"ב באייר תש"ם, 28 באפריל 1980.
הלווייתו נערכה יום אחרי פטירתו. נקבר ליד קבר רבו, הרב פראג'י עלוש, בבית העלמין הישן בבאר שבע.

בשנת ה'תשמ"ו קראה עיריית באר שבע לרחוב שבו הקים את בית הכנסת שלו בשם "הרב סוסו הכהן". נינו, הרב יורם כהן (אשר מכהן כרב שכונת רמות בעיר באר שבע ואחראי על העירוב בעיר ועל בתי הכנסת), הקים על שמו את מוסדות "אמרי יוסף" בבאר שבע, אשר כוללים רשת גני ילדים, כולל לאברכים ולגמלאים, מדרשת נשים "בלבבי", מתנ"ס "הרוח היהודית" ועוד פעילויות רבות של עזרה לנזקקים "קמחא דפסחא" וכו'. בשנת ה'תשמ"א הוציאו תלמידיו לזכרו את הספר "אסוך השמן".

==חיבוריו==
* כסא דפסחא - על הגדה של פסח עם פסקי דינים
* ויפתח יוסף - חידושי תורה (כולל בתוכו חלק 'שאגת אריה', הנקרא על שם בנו (תשל"א, וכן מהדורה מחודשת הנקראת 'גור אריה', בניסן תשס"ו))
* חיים ביד - שאלות ותשובות על ארבעת חלקי שו"ע
* פרחי שושנה (על שם רעייתו) - דרושים על הצדיקים
* קשות הנסך - חידושי גמרא כמעט בכל המסכתות
* מעולפת ספירים - פירושים על חמישה חומשי תורה
* שארית יוסף - מהכתבים שנשארו לאחר פטירתו
* וילקט יוסף - חידושים על מסכתות הש"ס ושו"ת (תשנ"ב)

==לקריאה נוספת==
* יוסף חיים כהן,"עוד יוסף חי", באר שבע (תש"ן).
* יצחק שתיל, "רבני באר שבע ומוליכי דרכה" (תשע"ב), עמ' 65–66.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גאבס: רבנים
קטגוריה:תוניס: רבנים
קטגוריה:באר שבע: רבנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבאר שבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1891
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
בזל-לנדשאפט

בזל-לנדשאפט (בגרמנית Basel-Landschaft בצרפתית Bâle-Campagne) (נקרא גם בזל קאנטרי Basel-Country) הוא אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ.

בירת הקנטון היא העיר ליאשטל.

==היסטוריה==
קנטון בזל-לנדשאפט יחד עם קנטון בזל-שטאדט היוו את קנטון בזל, עד להתקוממות של שנת 1833, אז, לאחר קרב הילפטנשאנץ (Battle of the Hülftenschanz) ליד העיר פרקנדורף (Frenkendorf) נפרדו לשני קנטונים שונים.

בזמן האימפריה הרומית אזור בזל היה מרכז הפעילות הרומית, שרידים רבים שהשתמרו בצורה טובה ומוצגים כיום במוזאון אוגוסטה (Augusta Raurica) מוכיחים כי בשנת 200 גרו קרוב ל-20,000 בני אדם באזור עליו קיימת היום העיר אוגסט (Augst). בין השרידים ישנו אמפיתיאטרון במצב שמור מאוד וכן וילה מהתקופה הרומית ששופצה לגמרי.

שטחי קנטון בזל-לנדשאפט הם בעצם שטחים שנכבשו בזמנו על ידי העיר בזל. 
קריקטורה על חלוקת בזל מ-[[1833]]
עד המאה ה-16 רוב שטחי הקנטון היו שייכים לעיר בזל, לאחר ביקור נפוליאון בשנת 1798 השיג האזור הכפרי שוויון זכויות עם העיר בזל. האזור הכפרי היה תלוי מבחינה כלכלית בעיר בזל בעיקר מחמת מצב החינוך הירוד באזורים החקלאיים. והעיר בזל נשארה המרכז הפיננסי והחינוכי של כל האזור, וטירות ובתי מגורים של סוחרי בזל מילאו את נוף הקנטון.

לאחר שנת 1830 התעוררו מריבות וסכסוכים בקנטון בזל, על זכויותיהם של התושבים באזורים החקלאיים, מה שהביא בסופו של דבר להיפרדות קנטון בזל-לנדשאפט מהעיר בזל וליצירת קנטון חדש ב-26 באוגוסט 1833.

מאז נעשו ניסיונות רבים לאיחוד הקנטונים, והרעיון צבר תאוצה לאחר שנת 1900 עם ההתפתחות התעשייתית באזורים שהיו בעבר חקלאיים. שני הקנטונים הגיעו כבר להסכמה עקרונית על איחוד מחדש אך במשאל עם שנערך בשנת 1969 בקנטון בזל-לנדשאפט בחרו רוב התושבים בעצמאות הקנטון, ורעיון האיחוד הוקפא שוב.

למרות זאת, ההחלטה שלא לאחד את הקנטונים לא פגעה במערכת היחסים הקרובה שבין הקנטונים, ומאז נחתמו ביניהם הסכמי שיתוף פעולה רבים בנושאים שונים, והתרומה הגדולה של הקנטון לאוניברסיטת בזל בשנת 1976 היא דוגמה טובה למערכת היחסים החמה שבין הקנטונים.

==גאוגרפיה==
קנטון בזל-לנדשאפט נמצא בצפונה של שווייץ, גבולו הדרומי הוא הקנטונים השווייצרים זולותורן, ז'ורה וארגאו. וגבולו הצפוני הוא הקנטון השווייצרי בזל-שטאדט וכן חבל אלזס בצרפת ומדינת באדן-וירטמברג בגרמניה.

רכס הרי היורה עובר בקנטון ומנוקז על ידי הנחלים ארגולז ובירס. ברחבי הקנטון זורמים כ- 30 נחלים נוספים.

==פוליטיקה==
מאז ההחלטה להישאר כקנטון עצמאי ולא להתאחד מחדש עם קנטון בזל-שטאדט שהתקבלה במשאל עם בשנת 1969, ביקש הפרלמנט של הקנטון מספר פעמים להפוך לקנטון רגיל (היום שני קנטוני בזל נחשבים לחצי קנטון) ובשנת 1988 הכניס הקנטון שאיפה זו אל תוך החוקה.
מפת האזורים בקנטון

==מחוזות==
בקנטון ישנם חמישה מחוזות:
* ארלשהיים (Arlesheim) - תושבים 152,507, בירתו ארלשהיים.
* לאופן (Laufen) - תושבים 19,426, בירתו לאופן.
* ליאשטל (Liestal) - תושבים 58,656, בירתו ליאשטל.
* סיסך (Sissach) - תושבים 34,696, בירתו סיסך.
* ולדנבורג (Waldenburg) - תושבים 15,827, בירתו ולדנבורג.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.bfs.admin.ch/bfs/portal/en/index/regionen/kantone/bl/key.html סטטיסטיקות של הקנטון]
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:שווייץ: קנטונים
בזל-שטאדט

בזל-שטאדט (בגרמנית Basel-Stadt , בצרפתית Bâle-Ville, באיטלקית: Basilea Città) (נקרא גם Basel-City) הוא אחד מעשרים וששה הקנטונים של שווייץ. 

הקנטון כולל את העיר בזל העיירה בטינגן (Bettingen) והעיירה רייהן (Riehen) בלבד.

גבולות הקנטון הם הקנטון בזל-לנדשאפט וכן חבל אלזס בצרפת ומדינת באדן-וירטמברג בגרמניה.

== היסטוריה ==
הקנטון ההיסטורי של בזל חולק בשנת 1833, בעקבות מריבות פוליטיות וסכסוכים מזוינים בתוך הקנטון. מחלוקת בדבר זכויות אזרחיות בשטחי החקלאות הם אלה שבסופו של דבר הובילו להפרדה של קנטון בזל מהעיר בזל ב-26 באוגוסט 1833. מאז, חלה תנועה לאיחוד שני הקנטונים. תנועה זו צברה תאוצה במאה ה-20 כאשר חלקים רבים של הקנטונים הפכו למתועשים.

גבולות הקנטון הנוכחיים נקבעו בשנת 1889.

== פוליטיקה ==
הקנטון נחשב לחצי קנטון (הוא ובזל-לנדשאפט מהווים את הקנטון של בזל) ולכן הוא שולח רק נציג אחד למועצת הקנטונים (הבית העליון של הפרלמנט השווייצרי).

הפרלמנט של הקנטון הוא המועצה הגדולה, אשר כולל 100 חברים, שנבחרים מדי ארבע שנים . ישנן שמונה מפלגות שונות המיוצגות בפרלמנט; המפלגה הגדולה ביותר היא המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, עם 32 מנדטים.

== דמוגרפיה ==
אוכלוסיית הקנטון (נכון לפברואר 2016) היא 197,634 תושבים. בשנת 2007, כללה האוכלוסייה 56,106 זרים (או 30.29% מכלל האוכלוסייה .נכון לשנת 2000, יש כמעט שוויון בין אחוז הקתולים (25%) והפרוטסטנטים (27%). כ -10% מהאוכלוסייה מגדירים עצמם כבני "דת אחרת", בעוד ש -36% אינם משתייכים לשום דת מאורגנת.

== כלכלה ==
התעשייה הכימית ותעשיית התרופות בעלות חשיבות גדולה בקנטון. ישנם מספר תאגידים רב-לאומיים בעיר בזל, אשר מעסיקים עובדים רבים מהקנטונים של בזל ומהאזורים שמעבר לגבול מצרפת ומגרמניה. בנקאות ופיננסים (ומגזר השירותים בכלל) חשובים גם כן. עסקים קטנים בגודל בינוני מעסיקים מספר לא מבוטל של אנשים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.bfs.admin.ch/bfs/portal/en/index/regionen/kantone/bs/key.html הסטטיסטיקות הרשמיות של הקנטון]
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:שווייץ: קנטונים
שמשון מקינון

רבי שמשון בן יצחק מקינון (לעיתים: מהרש"ק) היה פרשן, פוסק ומחבר צרפתי בן המאה ה-13. חי ופעל בעיר שינון שבמחוז אנדר ולואר ונקרא על שמה. הריב"ש כותב כי רבו, רבינו פרץ הכהן, אמר שרבי שמשון "היה רב גדול מכל בני דורו" חיבר את ספר כללי התלמוד והפסיקה "ספר הכריתות" וספרים נוספים.

==תקופתו==
תאריך לידתו ופטירתו אינם ידועים בבירור. רבי אברהם זכות בספרו ספר היוחסין השלם קובע כי נפטר בשנת ה'ע"ב (1312). שלשלת הקבלה מקדים את פטירתו לשנת ה'ע (1310). אולם שני התאריכים אינם עולים בקנה אחד עם תעודות היסטוריות. רבי דוד קונפורטי בספרו "קורא הדורות" קובע את זמן חייו לשנים ה'כ עד ה'צ (1260-1330). פרופ' אברהם זולצבך הסיק על סמך טופס גט משנת ה'ק"ז שר' שמשון חתום עליו כי יש לאחר את פטירתו עד לשנה זו. לפי דעות אלו, לאחר גירוש צרפת הגדול, עבר אל מרסיי שבחבל פרובאנס.

הרב שמחה בונים סופר במהדורתו לספר הכריתות שיער את שנות חייו של רבי שמשון בין השנים ד'תתק"ף-ה'נ'.

==משפחתו ורבותיו==
אביו של ר' שמשון, ר' יצחק, כיהן בתפקיד "ראש הישיבות" בצרפת, וחי אף הוא בשינון. מוזכר בדברי התוספות למסכת נזיר (דף טז, ב). אבי-אביו נקרא אף הוא יצחק, מה שמרמז שסבו נפטר לפני לידת אביו. הוריו של ר' יצחק הראשון היו רבי יקותיאל ואשתו, בת רבי שמשון אחי רבי ידידיה ממלאן. בן-דוד ראשון של רבי שמשון ורבי ידידיה היה רבי שמשון אביו של רבי שמשון מקוצי. בני הדודים היו מצאצאיו של רבי יוסף טוב עלם.

לר' שמשון היה אח גדול, בשם ר' מתתיה, שאף שימש כרבו.

חותנו היה ר' נתנאל בן ר' יוסף, ושם אשתו של ר' שמשון אינו ידוע. חותנו היה עשיר גדול ובעת נישואיו כתב לחתנו שטר מתנה על סכום כסף גדול. בשלב מסוים בחיי ר' שמשון נישואין אלו נגמרו (לא ברור אם מגירושין או שהתאלמן), וסכסוך על כשרות שטר המתנה פרץ עם גיסיו, אחי אשתו. הדים לסכסוך נמצאו בתשובות שונות הדנות בטיעוני הצדדים. שתי המשפחות היו חשובות ובעלות קשרים רבים, כך שסכסוך זה אילץ רבנים רבים בני התקופה להתערב בו, והגיע אף להכרעת הרשב"א שגר בברצלונה.

==ספריו וחיבוריו==
ספרו המפורסם ביותר הוא "ספר הכריתות", העוסק בכללי הלימוד והפסיקה. הספר מורכב מחמשה חלקים: 
*החלק הראשון והשני: דיון בי"ג מידות שהתורה נדרשת בהן.
*החלק השלישי: דיון בל"ב מידות של ר' אליעזר בנו של ר' יוסי הגלילי.
*החלק הרביעי: סדר תנאים ואמוראים וכללי פסיקה.
*החלק החמישי: הוא המקיף ביותר. כולל את כללי הדרש ואת דרכי המשנה, הברייתא והתלמוד.

הספר מסתמך על ספרים מתודולוגיים קדומים, כגון "סדר תנאים ואמוראים" ו"אגרת רב שרירא גאון". החלק האחרון והחשוב ביותר, נשען בעיקר על בעלי התוספות. הספר התקבל בקרב הלומדים ונדפס פעמים רבות (לראשונה בקושטא, רע"ה) והיה לבסיס לספרי-כללים מאוחרים. חיבור נוסף שנדפס הוא "ביאור הגט", שנדפס אף הוא בקושטא באותה תקופה (יחד מספר חיבורים קטנים נוספים).

בנוסף חיבר פירושים על התלמוד בבלי, המוזכרים בספר הכריתות, ספר שו"ת (מצוטט בתשובת רבי יוסף קולון והרשב"א).

רבי יהודה לאון מוסקוני ראה בפרפיניאן פרשנות מר' שמשון על פירוש האבן עזרא. לפי עדותו של מוסקוני, מתואר ר' שמשון בכתב היד כמי שמתגורר במרשילא. על פי עדות זו, יש לשער כי בעקבות גירוש יהודי צרפת בשנת 1306 על ידי פיליפ הרביעי, עבר ר' שמשון לפרובאנס.

== לקריאה נוספת ==

* אייזיק הירש וייס, דור דור ודורשיו, כרך ה, [https://www.daat.ac.il/daat/vl/dorvolume5/dorvolume506.pdf פרק תשיעי], וילנה תר"ע. (באתר דעת)

== קישורים חיצוניים ==
*
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני צרפת
קטגוריה:מגורשי צרפת
קטגוריה:מחברי ספרי כללי התלמוד
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-13
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-14
וייל אם ריין

וַייל אם רַיין (בגרמנית: Weil am Rhein) היא עיר בעלת כ-30,000 תושבים, השוכנת בצדו המזרחי של נהר הריין – העיר הדרום-מערבית ביותר בגרמניה: נמצאת במשולש הגבולות גרמניה, צרפת ושווייץ.

==גאוגרפיה==
העיר שוכנת במחוז לרך (Landkreis Lörrach) במדינת באדן-וירטמברג.
גבולה המזרחי הוא נהר הריין – צדו השני הוא העיר אונינג (Huningue) בצרפת, וגבולה הדרומי הוא העיר בזל בשווייץ.

מיקומה של העיר על נהר הריין ובסמיכות ליער השחור מקנים לה אקלים יבשתי המתאים במיוחד לגידול גפנים.

==היסטוריה==
האזכור הראשון של העיר הוא בשנת 786 בשם וילה (Willa) שכנראה מקורו רומי.

בשנת 1702 במסגרת מלחמת הירושה הספרדית חצה את הריין המפקד הצרפתי קלוד-לואי-הקטור דה וילאר וניצח בקרב המוכר כקרב פרידלינגן את הכוח הגרמני בפיקודו של לודוויג וילהלם, מרגרייב באדן, אך הקרבות הקשים גרמו לפגיעה קשה מאוד וחורבן גדול בעיר.

עד המאה ה-19 היה עיקר פרנסת העיר מחקלאות, אך כשהעיר התרחבה הונחה בשנת 1913 מסילת הרכבת לבזל, וכן נבנו מפעלי הטקסטיל השווייצרים באזור פרידלינגן, ובשנת 1934 נבנה הנמל על הריין.

לאחר מלחמת העולם השנייה החלה שוב האוכלוסייה לגדול בצורה משמעותית בעקבות פליטים רבים שהתיישבו בעיר, ובשנות השבעים אוחדו היישובים אטלינגן (Ötlingen) (דצמבר 
1971), הלטינגן (Haltingen) ומרקט (Märkt) (ינואר 1975) לעיר וייל אם ריין.

==תיירות==
בעיר מספר אתרים מעניינים:
* מוזיאון העיצוב ויטרה, בו ניתן לראות עבודות של גדולי האדריכלים בעולם ביניהם זהה חדיד, טדאו אנדו, פרנק גרי, ועוד.
* פארק המים לגונה.
* הגנים הלאומיים של באדן-וירטמברג.
* בשנת 2014 הוקם מגדל צפייה של קרסטן הלר
<gallery>
Wappen Maerkt.png|סמל מרקט
Wappen-Haltingen.png|סמל הלטינגן
Wappen-Oetlingen.png|סמל אטלינגן
Sizavitra.JPG|מפעל הרהיטים ויטרה, בתכנון האדריכל אלוורו סיזה
Rhine bridge.JPG|הגשר על הריין במשולש הגבולות שווייץ, גרמניה צרפת, מבט מהצד הצרפתי לעבר הגשר והעיר וייל אם ריין
</gallery>

==ערים תאומות==
לוייל אם ריין מספר ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.design-museum.de/de/informationen.html אתר מוזיאון העיצוב]
* [http://www.laguna-badeland.de/de/index.php אתר פארק המים לגונה]
* [http://www.badische-seiten.de/bilder/weil-am-rhein/ תמונות מהעיר]
* [http://www.bwgruen.de/ אתר הגנים הלאומיים]
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2015/07/12/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%9F-%D7%94%D7%A8%D7%90%D7%A9%D7%95%D7%9F-%D7%A9%D7%9C-%D7%96%D7%94%D7%94-%D7%97%D7%93%D7%99%D7%93/ סקירה על תחנת כיבוי אש במפעל ויטרה שתכננה האדריכלית זהה חדיד], באתר 'חלון אחורי', 12 ביולי 2015
* [https://web.archive.org/web/20160226175253/http://www.yoqneam.org.il/city/twincities/Pages/germany.aspx עיריית יקנעם: ערים תאומות, וויל, גרמניה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:באדן-וירטמברג: ערים
קפאן

קַפַּאן (בארמנית: Կապան, בעבר נקראה קפאן (פ' רפויה); ובפרסית נקראה העיר בעבר: معدن, מאדאן) היא העיר הגדולה ביותר ובירת מחוז סיוניק בדרום-מזרח ארמניה, 316 ק"מ דרומית לירוואן ו-80 ק"מ מהגבול עם איראן. העיר נמצאת על מורדותיו הצפוניים של הר קאסטפ , בעמק נהר ווגג'י, יובלו של נהר אראס. נכון ל-1 בינואר 2010 מוערך כי בעיר מתגוררים 45,488 תושבים ובמפקד שנערך בשנת 2001 נמנו בעיר 45,711 תושבים.

== היסטוריה ==
האזכור ראשון להתיישבות במקום הוא מן המאה ה-5, אך העיר עלתה לגדולה במאה ה-10, כשהנסיך סמבט השני, שליט המחוז עבר לעיר והפך אותה לבירת ממלכתו החדשה. העיר חרבה כליל ב-1103 בידי הכובשים הסלג'וקים. וב-1170 האזור כולו עבר לשליטת שושלות טורקמניות ופרסיות.

בתחילת המאה ה-18, בן העיר דוויט בק הנהיג מהפיכה צבאית נגד האימפריה הספווית. העיר שימשה כמעוזו, תוך שימוש במבצריה העתיקים, כשאלפי תושבי העיר נלחמים עבורו. בק החל להילחם בכובשים הטורקמנים בעיר בשנת 1722, ושחרר את העיר. ב-1728 מת בק במהלך קרב במבצר הסמוך לעיר. תחת השושלת הקאג'ארית הפכה העיר למרכז אזורי גדול.

בעיר התקיימה לאורך השנים קהילה יהודית קטנה.

== גאוגרפיה ואקלים ==
העיר ממוקמת על מורדות ההר קאסטפ, הגבוה ברכס זאנגזור, המתנשא לגובה של 3,201 מטרים. העיר עצמה נמצאת בגובה 750-1050 מטרים מעל פני הים (בממוצע בגובה 900 מטרים), בקצהו המזרחי של עמק צר באורך 13 ק"מ הנפרס ממזרח למערב שבתוכו עובר נהר הווגג'י (Ողջի), יובלו של נהר אראס. מקורו של הנהר הוא מהפשרת שלגי ההר, והוא זורם בתוך העיר.

העיר מתאפיינת בחורפים קרים (לעיתים בחורף הטמפרטורה יורדת ל-15 מעלות מתחת לאפס) ובקיציים חמים (עד 38 מעלות).

24 ק"מ צפונית לעיר נמצא הרכבל הארוך בעולם ללא עצירה, המחבר בין העיירה הלידזור (Հալիձոր) ומנזר טטב (Տաթևի վանք), ואורכו 5.7 ק"מ.

== ערים תאומות ==
לעיר ברית ערים תאומות עם הערים:
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארמניה: ערים
קשקושי רחוב

כותרת "קשקושי רחוב"
קשקושי רחוב הוא קומיקס שבועי מאת תמר בלומנפלד שהתפרסם בשנים 2014–2018 באתר האינטרנט של העיתון "הארץ". 

הקומיקס החל להתפרסם בסוף 2013 באתר טאמבלר, ובפברואר 2014 עבר לאתר "הארץ". הקומיקס עוסק בחיי צעירים בתל אביב, ובפרט בענייני זוגיות. תמר בלומנפלד מתארת את יצירתה: קשקושי רחוב - הבלוג של תמר בלומנפלד
:אני סטוקרית סדרתית ביום ומציירת כפייתית בלילה. השילוב בין שתי הסטיות האלה הוליד את הקומיקס השבועי "קשקושי רחוב", שעוקב מדי שבוע אחרי שיחות רחוב תלאביביות. אז אם אתם לא רוצים למצוא את עצמכם מככבים ממש כאן, בבלוג הזה, אולי כדאי שתדברו קצת יותר בשקט ברחוב....

כל קומיקס כולל סדרה של כעשרה ציורים. תחילתו בסצנה שבה המאיירת וכלבהּ מאזינים לשיחה בין שני משתתפים או יותר, ובהמשכו משולבת סדרת הודעות פייסבוק שמקבל אחד המשתתפים בשיחה. לחברי הפייסבוק שמות משמעותיים, המשקפים את אופיים. השיחה בין המשתתפים נמשכת, במטרה לפתור בעיה שהעלה אחד מהם. כל קומיקס מסתיים בפאנץ' ליין הומוריסטי.

אף שמטרתם עיקרית של הפרסומים היא בידור, ניכר שהכותבת משלבת בהם ביקורת חברתית ולעיתים אף פוליטית. בפרסום "עניי עירך קודמים וכל השאר יכולים לקפוץ לי", בלומנפלד מותחת ביקורת על עיוורונה המוסרי של החברה הישראלית לקורבנות מלחמת האזרחים בסוריה, ועל הסתגרותה בנרטיב הקורבני הסובב את השואה. ספק כדי לשמור על הנופך הבידורי ספק מתוך ביקורת, הכותבת בחרה גם להגחיך את הדמות שלכאורה אמפתית למצב קורבנות המלחמה, באמצעות שפיכת אור על הצביעות האופפת את הפאסודו דאגה הזו. 

בספרה "אין א ריליישנשיפ", אשר מתאפיין בסגנון דומה לזה של הקומיקס השבועי אך ארוך יותר, ניתן למצוא ביקורת על יחסה של החברה התל אביבית לערבים וניכורם מהמצב הביטחוני. הספר אף מבקר מוסכמות של מוסד הנישואים, קורא תיגר על הטאבו סביב ברית מילה ועוד.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20141206121658/http://kishkushtlv.tumblr.com/ קשקושי רחוב], באתר "טאמבלר"
* [https://web.archive.org/web/20141220204703/http://blogs.haaretz.co.il/tamarblumenfeld/ קשקושי רחוב], באתר "הארץ"
* [http://www.haaretz.co.il/blogs/tamarblumenfeld/ קשקושי רחוב], באתר "הארץ"
* [https://he-il.facebook.com/kishkushey קשקושי רחוב], באתר "פייסבוק"
* [http://www.xn--4dbcyzi5a.com/2014/03/%D7%A7%D7%A9%D7%A7%D7%95%D7%A9%D7%99-%D7%A8%D7%97%D7%95%D7%91-%D7%A7%D7%95%D7%9E%D7%99%D7%A7%D7%A1-%D7%A7%D7%A0%D7%90%D7%91%D7%99%D7%A1-%D7%A7%D7%A6%D7%A8/ קשקושי רחוב: קומיקס קנאביס קצר], באתר "קנאביס", 20 במרץ 2014

קטגוריה:קומיקס ישראלי
קטגוריה:הארץ
איג'באן

איג'באן (בארמנית: Իջևան, בעבר נקראה בשם הפרסי "קראוונסארה", כשמשמעות שני השמות זהה: מלון דרכים) היא עיר ובירת מחוז טאבושי (Տավուշի), 130 ק"מ צפונית-מזרחית מירוואן בירת ארמניה. בעיר מתגוררים (נכון ל-2011) 21,081 תושבים,<ref></ref> והיא העיר הגדולה ביותר במחוז.

בשנת 1801 סופח האזור כולו לשטחי האימפריה הרוסית, ותחת שלטון פאבל הראשון, קיסר רוסיה הורשו כ-6000 משפחות ארמניות מקרבאך לעבור להתגורר באזור בו קיימת כיום העיר. ב-1919 עם הכרזת עצמאות של ארמניה שונה שם העיר לשמה הארמני. ב-29 בנובמבר 1920 הפכה העיר לראשונה מערי ארמניה לעבור לידי הסובייטים, אחרי כיבושה בידי הצבא האדום שפלש מצפון.

מעמדה של העיר ניתן לה ב-1970. אחד מהמפעלים החשובים ביותר בעיר הוא יקב היין, הנמצא בכניסה לעיר ומפורסם בין השאר בזכות יין הרימונים שלו.

העיר היא מרכז פיסול חשוב, ומכונה "העיר בעלת מאה הפסלים". למעשה, כיום ברחובות העיר מוצבים 116 פסלים שונים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארמניה: ערים
ורדניס

ורדניס (בארמנית: Վարդենիս, בעבר נקראה גם: Vasakashen, Voskeshen, Basargechar) היא עיר בקצה הדרום-מזרחי של מחוז גחארקוניק בארמניה, 5 קילומטרים מימת סוואן.

מספר תושבי העיר מוערך (נכון ל-2012) בכ-14,844. עד 1988 האוכלוסייה בעיר הייתה מגוונת, וכללה גם מיעוט אזרי גדול. אולם מלחמת נגורנו קרבאך גרמה להחלפת האוכלוסייה האזרית בארמניים. אוכלוסיית העיר עברה ירידה חדה, בעיקר בעקבות הגירה פנימית של צעירים לערים גדולות, כך שבין השנים 1996-2001 עזבו את העיר יותר מ-2,250 תושבים.

== כלכלה וגאוגרפיה ==
כלכלת העיר, שספגה פגיעה קשה בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך, מבוססת בעיקר על תעשייה קלה, חקלאות ומכרות. בין השאר נכרים במכרה הנמצא כ-20 ק"מ מהעיר זהב, נחושת, פלוטוניום ואף אבני חן.

העיר הממוקמת בגובה רב, משופעת בגשמים, ונהר מסריק (Masrik) עובר בצפון העיר. הטמפרטורה הממוצעת בחורף היא 6- צלזיוס, ובמרבית הימים הטמפרטורה היא מתחת לאפס. הטמפרטורה המינימלית בקיץ היא 16 מעלות והמקסימלית 35 מעלות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ארמניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1830
דה-סוור

דה-סוור (בצרפתית: Deux-Sèvres) הוא מחוז בחבל אקיטן החדשה. המרכז המינהלי של המחוז הוא בעיר ניור. שטח המחוז הוא 5,999 קמ"ר, ומתגוררים בו (נכון ל-2010) 369,270 תושבים.

== היסטוריה ==
המחוז נוצר בעת המהפכה הצרפתית, ב-4 במרץ 1790, אחד מתוך 83 המחוזות שנוצרו בעת החלוקה המקורית. גבולות המחוז כמעט ולא שונו מאז, למעט שינוי קל ב-1973, כאשר יישוב קטן בשם פו-סיין-בונה (Puy-Saint-Bonnet) נבלע בתוך יישוב סמוך בשם שולה (Cholet) שהוא חלק מהמחוז הסמוך מן ולואר, וכדי שלא ייווצר מצב אבסורדי שתושבי יישוב אחד יהיו תושבים במחוזות שונים, הוזז במעט הגבול והוגדל שטח המחוז מן ולואר.

עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל פואטו-שראנט.

המחוז ברובו שומם. שלשה רבעים משטחו היא אדמה חקלאית, כשמרבית הגידולים הם חיטה, שיבולת-שועל, תפוח אדמה, אגוז מלך ומלאכית. המחוז ידוע גם בגידול בקר (זן הבקר Parthenais קרוי על שם העיירה בצפון המחוז Parthenay).

העיר הגדולה במחוז, ניור, נחשבת למרכז הפיננסי הרביעי בחשיבותו בצרפת (אחרי פריז, ליון וליל), וחברות רבות הקימו את המטה האזורי שלהם בעיר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אקיטן החדשה: מחוזות
קטגוריה:פואטו-שראנט
אשת ירבעם

אשת ירבעם ו[[אחיה השילוני]] 
אֵשֶׁת יָרָבְעָם היא דמות מקראית. על דמותה מסופר ב. 

על פי תרגום השבעים, אשת המלך ירבעם בן נבט היא אחות אשתו של שישק מלך מצרים, אשר ניתנה לירבעם לאישה. מנישואים אלו נולד בנו, אביה.

ירבעם, מלך ישראל, שולח את אשתו ששמה נפקד מהסיפור המקראי אל הנביא אחיה השילוני, אשר בעבר הכריז על המלכת ירבעם למלך ישראל. ירבעם הנמנע ממפגש עם הנביא שולח את אשתו כדי לדרוש על גורל בנו אשר חלה. אשת ירבעם מתבקשת על ידי בעלה להתחפש למרות עיוורונו של הנביא על מנת למנוע את זיהויה כאשת המלך, כי אולי ירחם הנביא על אישה המתחננת על גורלו של בנה.

אשת ירבעם נשלחת אל הנביא כשהיא מצוידת בתשורה לנביא. אשת ירבעם מבצעת את השליחות.
המחבר המקראי מוסר כי ה' מגלה את אזנו של הנביא. מאמצי בני הזוג להסתיר את זהות האישה עולים בתוהו. הנביא מזהה אותה על פי צעדיה ושואל אותה לפשר התנכרותה, התחפשותה. אשת ירבעם לא מספיקה לענות והנביא מיידע אותה בדבר הפורענות אשר תבוא על בית בעלה. הוא מיידע אותה על מותו העתידי של בנה אביה. הוא מנבא כי הילד יהיה היחידי מבין המשפחה אשר יזכה לקבורה. האישה שבה אל ביתה אשר בתרצה, בירת ממלכת ישראל.

בניגוד לנשים אחרות אשר שמן נפקד ומנסות להציל את בניהן כמו האישה השונמית והאישה הצרפית, אשת ירבעם מקבלת את דברי הנביא בשתיקה. בספרו קדמוניות היהודים, מספר יוסף בן מתתיהו כי האישה ממהרת לספר לבעלה אודות נבואת הנביא. כמו כן מתאר בן מתתיהו את האישה כ"נבוכה ודואבת" ובכך מוסיף פרטים על הכתוב במקרא.

==ילדיה==
*אביה, שמת בהיותו צעיר, אחרי שהנביא אחיה השילוני נתנבא על מותו.
* נראה כי נדב היה גם כן בנה, למרות שהדבר אינו מוזכר בפסוקים.

==שמה בתרגום השבעים==
בתרגום השבעים ל, ישנה תוספת המציגה מסורת מיוחדת על תקופת גלותו של ירבעם במצרים, המקבילה לסיפור הדד האדומי. מן הלשון היוונית ברור כי מקורה בטקסט עברי. התרגום מוסיף את שמה של האשה, "אנו":
:. לפי תוספת זו, אביה נולד עוד בזמן גלותו של ירבעם במצרים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשים בספרי נביאים
קטגוריה:אישים בתנ"ך ששמם אינו מצוין
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:ירבעם בן נבט
ניור

ניור (בצרפתית: Niort) היא קומונה ועיר במחוז דה-סוור שבחבל אקיטן החדשה שבמערב צרפת. העיר משמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של המחוז, והמרכז הפיננסי הרביעי בחשיבותו בצרפת (אחרי פריז, ליון וליל). בעיר עצמה מתגוררים 59,059 תושבים (נכון ל-2018) ובמטרופולין כולה מתגוררים (נכון ל-2010) 151,254 תושבים.

בשטח העיר נמצא מגדל תקשורת מהגבוהים בצרפת ומהמבנים הגבוהים בצרפת בכלל, בגובה 330 מטרים (גבוה אף יותר ממגדל אייפל). המגדל נבנה ב-1978, ומשמש לשידורי טלוויזיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:פואטו-שראנט: ערים
רוברטו

רוברטו (באיטלקית: Rovereto) היא עיר ומועצה מקומית (Comune), על שפת הנהר אדיג'ה שבנפת טרנטו שבמחוז העצמאי טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבצפון איטליה. בעיר מתגוררים (נכון ל-2014) 39,271 תושבים.

מקורה של העיר במבצר ששימש כנקודת גבול בין בישופות טרנטו (שהתקיימה כישות מדינית עצמאית עד ל-1797) ובין הרפובליקה של ונציה, ומאוחר יותר בין טירול האוסטרית ואיטליה.

בעבר הייתה העיר מרכז חשוב לייצור משי. כיום העיירה מתפרנסת מייצור זכוכית, יין, קפה ושוקולד.

בעיר נמצא הפעמון הענקי "Maria Dolens", הפעמון המתנודד חופשי השני בגודלו בעולם (אחרי פעמון "פטרוס הקדוש", התלוי בקתדרלת קלן). הפעמון נוצר ביוזמתו של כומר מקומי בשנים 1918–1925, לזכרם של כל הנופלים במלחמות. בעת יצירת הפעמון הייתה הכוונה בעיקרה מתוך פטריוטיות, אך כיום נחשב המקום למקדש של שלום ופציפיזם.

== ערים תאומות ==
לרוברטו ארבע ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טרנטינו - אלטו אדיג'ה: ערים
מצר גוואדלופ

מצר גוואדלופ הוא מצר ים בקריביים המפריד בין גוואדלופ לבין מונטסראט ואנטיגואה (שבמדינת אנטיגואה וברבודה). רוחבו מגיע ל-38 ק"מ, והוא מחבר את האוקיינוס האטלנטי והים הקריבי. בנקודות מסוימות מגיע עומקו עד ל-1,000 פאתום.

==הערות שוליים==

גוואדלופ
גוואדלופ
גוואדלופ
קטגוריה:האנטילים הקטנים