זכויות להט"ב בהודו

זכויותיהם של לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) בהודו מוגדרות כמתפתחות במהירות בשנים האחרונות. עם זאת, אזרחי להט"ב הודיים עודנם מתמודדים עם קשיים חברתיים ומשפטיים מסוימים אותם תושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית בין גברים או נשים הפכה לחוקית בשטחי המדינה מאז 2018, לאחר שבית המשפט העליון של הודו ביטל את חוקי העידן הקולוניאלי מאת האימפריה הבריטית (סעיף 377) שהפלו ישירות פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה בתיק. לצד פסק הדין, קבע בית המשפט הגנה חוקתית המכסה נטייה מינית וזהות מגדרית כקטגוריות המוגנות מפני אפליה.

טרנסג'נדרים בהודו רשאים על פי הכרה חוקתית לשנות את מגדרם לאחר ניתוח להתאמה מגדרית לפי חקיקה שהתקבלה ב-2019, בעוד כי מגדר שלישי מוכר. בנוסף, הודו מחזיקה באוכלוסיית מגדר שלישי מסורתית לצד מדינות נוספות בדרום אסיה (סרי לנקה, בנגלדש, פקיסטן) הידועה כ-"קאסטת ההיג'רה", אוכלוסיית מין שלישי מסורתית בדרום אסיה באמצעות תוכניות דיור, ומציעות הטבות רווחה, תוכניות פנסיה, פעולות חינם בבתי חולים ממשלתיים וכן תוכניות אחרות שנועדו לסייע להן. ישנם כ-480,000 טרנסג'נדרים בהודו.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

בשנת 2018, בפסק הדין נאוטג' סינג ג'והר נגד ממשלת הודו, פסק בית המשפט העליון של הודו לביטול הפללתה של פעילות הומוסקסואלית בהסכמה על ידי השמטת סעיף 377 של חוק העונשין ההודי והוצאה של קיום יחסים הומוסקסואלים בהסכמה בין מבוגרים מתחום תפקידו.<ref></ref> על פי סקר מאותה שנה, שליש מהגברים ההודים ההומוסקסואלים היו נשואים לנשים שלא ידעו על נטייתם המינית בסתר.<ref></ref>

חברת המחקר הרב-לאומית "Ipsos" פרסמה דו"ח בשם "LGBT+ Pride 2021 Global Survey" שנערך בין 23 באפריל ל-7 במאי 2021. נתוניו קבעו ש-2% מהאוכלוסייה ההודית אשר נסקרה מזדהים כלא גברים או נשים, אלה כוללים טרנסג'נדרים, א-בינאריים, נון-קונפורמיות מגדרית ואחרים. בהתייחס לנטייה המינית, הדו"ח הראה כי 3% מהאוכלוסייה ההודית שנסקרה מזדהים כהומוסקסואלים (הומואים ולסביות), 9% מזדהים כביסקסואלים, 1% מזדהים כפאנסקסואלים ו-2% מזדהים כא-מיניים. בסך הכל, כ-17% מזהים כלא הטרוסקסואלים (לא כולל מי שענו כ-'לא יודע' ו-'מעדיפים לא לענות').

== היסטוריה ==
=== כתבי קודש הינדיים ===
דת ההינדואיזם מכירה במגדר שלישי (קאסטת ההיג'רה). ישנם דמויות מסוימות במהאבהארטה, שלפי גרסאות מסוימות של היצירה, מחליפות מגדר, כגון שיקנדי, שלעיתים נאמר כי היא נולדה כנקבה אך מזדהה כזכר ובסופו של דבר מתחתנת עם אישה. בהוכר מאטה מוגדרת כאלת הפוריות, לה סוגדות ההיג'רות כפטרונית שלהן.

הנארדה סמריטי והסושרותא סמחיטה, שני טקסטים חשובים בסנסקריט המתייחסים לדהרמה ורפואה, בהתאמה, מכריזים על הומוסקסואליות כבלתי ניתנת לשינוי ואוסרים על הומוסקסואלים להתחתן עם בן או בת זוג מהמין השני. הנארדה סמריטי מונה ארבעה עשר סוגים של "פנדה" (גברים חסרי אונים לנשים), בין אלה נכללים המוקהבהאגה (גברים המקיימים יחסים אוראליים עם גברים אחרים), הסוויאקה (גברים הנהנים מהם מינית על ידי גברים אחרים) והאירשיאקה (המציצן הצופה בגברים אחרים העוסקים ביחסים). הקאמה סוטרה, טקסט בסנסקריט המכיל תוכן על התנהגות מינית אנושית, משתמש במונח "tritiya-prakriti" (טבע שלישי) כדי להגדיר גברים עם תשוקות הומוסקסואליות ומתאר את שיטות העבודה שלהם בפירוט רב. כמו כן, הקאמא סוטרה מתארת לסביות ("svairini" (סווייריני), העוסקות בחתירה למגע אגרסיבי עם נשים אחרות, ביסקסואלים (המכונים קאמי או פקשה), טרנסג'נדרים ואנשים אינטרסקסים. הטקסטים של סושרותא סמהיטה והצ'ארקה סמהיטה מתעמקים יותר בסוגיית ההומוסקסואליות, בעודם קובעים כי הומוסקסואלים נולדים כאשר זרעו של האב מועט, בעוד טרנסג'נדרים נולדים כאשר האב והאם הופכים תפקידים בזמן קיום יחסים רומנטיים ("purushayita" (פורושייטה), אישה על העליונה).<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

עם זאת, בטקסט הינדי אחר, המנוסמריטי, ישנם עונשים שונים על הומוסקסואליות.<ref></ref> אישה בוגרת שמקיימת יחסים עם בתולה נענשה בכך שגילחו את ראשה או קרתו שתיים מאצבעותיה, והיא נאלצה לרכוב על חמור בנוסף. במקרה של גברים הומוסקסואלים, המנוסמריטי הכתיב שאיחוד מיני בין שני אנשים (הן הומוסקסואלים והן הטרוסקסואלים) ב-"עגלת שוורים" יגרום לאובדן מעמדו של האדם.

המיתולוג, נואם, מאייר והסופר ההודי, דוידוטה פאטון, מסכם את מקומה של הומוסקסואליות בספרות ההינדית באומרו כי, "אם כי לא חלק מהמיינסטרים, קיומה הוכר אך לא אושר".<ref></ref>

קבוצות מקדשי האנדרטאות ההינדים של חאג'ורהו, המפורסמים בפסלים האירוטיים שלהם, המכילים תיאורים של פעילות הומוסקסואלית. היסטוריונים טוענים כי החברה ההודית הפרה-קולוניאלית "לא הפלילה יחסים חד מיניים, וגם לא ראתה יחסים כאלה כבלתי מוסריים או חוטאים" בעוד ההינדואיזם הציג באופן מסורתי הומוסקסואליות כטבעית ומשמחת, אם כי חלק מהטקסטים מכילים צווים נגד הומוסקסואליות, כלומר בקרב כמרים קולוניאלים נוצרים.
מקדשי חאג'ורהו]]

=== האימפריה המוגולית ===
במהלך האימפריה המוגולית, מספר חוקים מטעם סולטנות דלהי קיימים שולבו לפאטאווה אלמגירי האסלאמית, המחייבת מערכת עונשים משותפת על זינה (יחסי מין בלתי חוקיים) שכללו הומוסקסואליות בין היתר.<ref></ref> אלה יכלו לכלול 50 הצלפת מלקות עבור עבדים, 100 עבור כופר חופשי, או מוות בסקילה עבור מוסלמים.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

=== האימפריה הבריטית ===
קודיפיקציה של הפללת פעילות הומוסקסואלית נחקקה בסעיף 377 על ידי הבריטים, סעיף שנשמר יותר מ-70 שנה לאחר עצמאותה של הודו.<ref></ref> האינקוויזיציה של גואה העמידה לדין בעונש מוות פשעים של "מעשי סדום" בהודו הפורטוגזית,<ref></ref><ref></ref> אם כי לא פעילות לסבית,<ref></ref> בעוד שהראג' הבריטי הפליל מין אנאלי ומין אוראלי (הן להטרוסקסואלים והן להומוסקסואלים) במסגרת סעיף 377 של החוק. חוק העונשין ההודי, שנכנס לתוקף ב-1861, הטיל עבירה על אדם לקיים מרצונו "משכב גשמי בניגוד לסדר הטבע" - פעילות הומוסקסואלית. חוקרים טענו בנוסף כי הכוונה המקורית של סעיף 377 הייתה לשמש כאמצעי שבאמצעותו יוכל הראג' הבריטי להמשיך לשלוט בגופו של הסובייקט הקולוניאלי. במוסר העידן הוויקטוריאני הקולוניאלי, נושאים כגון הומוסקסואליות נתפסו כסוטים מבחינה אירוטית וזקוקים להטלת קנסות על קיומם.<ref></ref>

בשנת 1884, בית משפט בצפון הודו, שפסק על העמדה לדין של היג'רה, העיר כי בדיקה גופנית של הנאשמת גילתה כי "יש לה סימנים של קטמיט רגיל" (ביוון וברומא העתיקה, קטמיט (בלטינית: catamitus) היה נער בגיל ההתבגרות שהיה בן לוויה אינטימי של גבר צעיר) בעודו שיבח את רצונה של המשטרה "לבדוק את המנהגים המגעילים האלה".<ref></ref> בשנת 1871, הבריטים תייגו את אוכלוסיית ההיג'רה כ-"שבט פושע".<gallery>
קובץ:Ardhanari Gangaikonda.jpg|פסל האלהות ההינדית של הארדהנרשווארה המתוארת כחצי זכר וחצי נקבה, גאנגאיקונדה צ'ולאפוראם, מחוז אריאלור, טאמיל נאדו
קובץ:Two women embracing and using carrots as dildoes. Gouache Wellcome L0033073.jpg|שתי נשים הודיות משתמשות בגזר כדילדו, ציור גואש, המאה ה-20
</gallery>

=== לאחר קבלת עצמאותה של הודו ===
החלטת בית המשפט העליון של דלהי בעניין פסק הדין של קרן נאז נגד ממשלת טריטוריית הבירה הלאומית של דלהי משנת 2009 מצאה כי סעיף 377 ואיסורים משפטיים אחרים נגד פעילות הומוסקסואלית בוגרת בהסכמה מפרים ישירות את זכויות היסוד הקבועות בחוקה ההודית בעוד סעיף 377 קבע באומרו כי: "מי שמקיים מרצונו יחסי מין בניגוד לסדר הטבע עם איש, אישה או בעל חיים, ייענש במאסר עולם, או במאסר מכל סוג שהוא לתקופה שעלולה להתארך עד עשר שנים. וכן דינו בקנס", בתוספת ההסבר כי: "די בחדירה כדי להוות את המשכב הגשמי הדרוש לעבירה המתוארת בסעיף זה".<ref></ref> על פי פסיקה קודמת של בית המשפט העליון של הודו, החלטות של בית משפט גבוה בעניין חוקתיות חוקים חלות בכל רחבי הודו, ולא רק על המדינה שעליה ישנה סמכות השיפוט של בית המשפט העליון הנדון.

ב-23 בפברואר 2012, משרד הפנים הביע את התנגדותו להעברת אי-הפללה של פעילות הומוסקסואלית, וקבע כי "בהודו, הומוסקסואליות נתפסת כבלתי מוסרית". הממשלה המרכזית הפכה את עמדתה ב-28 בפברואר 2012, וטענה כי אין טעות משפטית בהעברת אי-הפללה של פעילות הומוסקסואלית. שינוי עמדתה בנושא הביא לכך ששני שופטים שמרנים מבית המשפט העליון נזפו בממשל המרכזי על כך ששינה את גישתו לנושא.<ref></ref>

ב-11 בדצמבר 2013, בית המשפט העליון של הודו ביטל את צו בית המשפט העליון של דלהי משנת 2009 אשר הפך פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין מבוגרים לחוקית במסגרת תחום השיפוט שלו.<ref></ref><ref></ref> ארגון זכויות האדם הבינלאומי "Human Rights Watch" הביע דאגה שפסיקת בית המשפט העליון תהפוך זוגות חד מיניים ויחידים שהפכו גלויים לגבי נטיותיהם המיניות בעקבות פסיקת בית המשפט ב-2009, למי שיהיו נתונים לפגיעות, הטרדות משטרתיות וסחיטה,<ref></ref> וקבע כי "פסיקת בית המשפט העליון מהווה נסיגה מאכזבת לכבוד האדם, ולזכויות הבסיסיות לפרטיות ואי-אפליה".<ref></ref> קרן נאז, ארגון לא ממשלתי הפועל למען מאבק במחלות ה-HIV/איידס, הודיעה כי תגיש עתירה לעיון בהחלטת בית המשפט.<ref></ref> קבוצת הפעילים "Kavi's Humsafar Trust" דיווחה כי הומוסקסואלים במדינה התמודדו עם אירועי סחיטה לאחר פסק הדין ב-2013.<ref></ref>

ב-28 בינואר 2014, בית המשפט העליון של הודו דחה את עתירת הביקורת שהוגשה על ידי הממשלה המרכזית, קרן נאז ומספר אחרים נגד פסק הדין ב-11 בדצמבר על סעיף 377.<ref></ref> השופט הסביר את פסק הדין בטענה כי: "בזמן קריאת סעיף 377, בג"ץ התעלם מכך שרק חלק זעיר מאוכלוסיית המדינה מהווה לסביות, הומואים, ביסקסואלים או טרנסג'נדרים, ובלמעלה מ-150 השנים האחרונות פחות מ-200 אנשים הועמדו לדין בגין ביצוע עבירה על פי סעיף 377, ואין זה יכול להוות בסיס הולם להכרזה כי הסעיף מהווה הפרה של הסעיפים 14, 15 ו-21 של חוקת הודו".<ref></ref>

ב-18 בדצמבר 2015, שאשי ת'ארור, חבר במפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, הציג הצעת חוק לביטול סעיף 377, אך נדחתה לבסוף בבית הנבחרים בהצבעה של 71-24.<ref></ref>

ב-2 בפברואר 2016 החליט בית המשפט העליון לבחון את מעמד הפללתה של פעילות הומוסקסואלית. באוגוסט 2017 קבע בית המשפט העליון פה אחד כי הזכות לפרטיות הפרט היא זכות מהותית ויסודית על פי החוקה ההודית, לצד קביעתו כי נטייתו המינית של אדם היא סוגיית פרטיות".<ref></ref>

בינואר 2018, בית המשפט העליון הסכים להפנות את שאלת תוקפו של סעיף 377 לספסל גדול,<ref></ref> ודן במספר עתירות ב-1 במאי 2018.<ref></ref> בתגובה לבקשת בית המשפט לעמדתו בעתירות הודיעה הממשלה כי לא תתנגד לעתירות,<ref></ref> ותשאיר את התיק "לדעת בית המשפט". שימוע בנושא החל ב-10 ביולי 2018,<ref></ref><ref></ref> עם פסק דין צפוי לפני אוקטובר 2018.<ref></ref> פעילים רואים בתיק את המקרה המשמעותי ביותר ו"פריצת הדרך הגדולה ביותר לזכויות הומוסקסואליות מאז עצמאותה של המדינה", ויכולות להיות לה השלכות מרחיקות לכת על מדינות אחרות בחבר העמים שעדיין מחוץ לחוק הומוסקסואליות.

ב-6 בספטמבר 2018 נתן בית המשפט העליון את פסק דינו.<ref></ref> בית המשפט קבע פה אחד כי סעיף 377 אינו חוקתי מכיוון שהוא פוגע בזכויות היסוד של אוטונומיה, אינטימיות וזהות, ובכך מעניק לחוקיות הומוסקסואליות בהודו.<ref></ref><ref></ref> בית המשפט ביטל במפורש את פסק דינו משנת 2013.
מפגינים חוגגים בצעדה ב[[קולקטה, מערב בנגל, לרגל פסיקת בית המשפט העליון, 2018]]
מפגינים חוגגים בצעדה ב[[בופאל, מאדהיה פרדש, לרגל פסיקת בית המשפט העליון, 2018]]

בפסק הדין בין היתר קבעו שפוטי בית המשפט באומרם כי: "הפללת יחסי מין גשמיים היא לא הגיונית, שרירותית ואינה חוקתית בעליל" —  השופט העליון דיפאק מיסרה,<ref></ref> "ההיסטוריה חייבת התנצלות בפני האנשים האלה ובני משפחותיהם. הומוסקסואליות היא חלק מהמיניות האנושית. יש להם זכות לכבוד וללא אפליה. מעשים מיניים בהסכמה של מבוגרים מותרים עבור קהילת הלהט"ב". — השופטת אינדו מלחוטרה, "קשה לתקן עוול לפי ההיסטוריה. אבל אנחנו יכולים לקבוע את המסלול לעתיד. המקרה הזה כולל הרבה יותר מאשר ביטול הפללה של הומוסקסואליות. מדובר באנשים שרוצים לחיות בכבוד" —  השופט דנאנג'איה י' צ'נדרכוד. פסק הדין כלל גם אמצעי הגנה מובנה כדי להבטיח שלא ניתן לבטלו שוב במסגרת "דוקטרינת המימוש המתקדם של הזכויות".<ref></ref> יתר על כן, קבעו השופטים בפסק הדין כי כל אפליה על רקע נטייה מינית היא הפרה של החוקה ההודית באומרם,<blockquote>"נטייה מינית היא אחת מהתופעות הביולוגיות הרבות שהיא טבעית וטבועה באדם ונשלטת על ידי גורמים נוירולוגיים וביולוגיים. מדע המיניות העלה תיאוריה שאדם מפעיל שליטה מועטה או לא על מי הוא/היא נמשכים. כל אפליה על רקע נטייתו המינית תגרור פגיעה בזכות היסוד של חופש הביטוי".</blockquote>בית המשפט העליון הורה לממשלה לנקוט בכל האמצעים על מנת לשדר כראוי את העובדה שהומוסקסואליות אינה עבירה פלילית, ליצור מודעות ציבורית ולבטל את הסטיגמה העומדת בפני חברי קהילת הלהט"ב, ולתת למשטרה הכשרה תקופתית לרגישותם. לגבי הנושא.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> מומחים משפטיים דחקו בממשלה להעביר חקיקה המשקפת את ההחלטה, ולגבש חוקים שיאפשרו נישואים חד מיניים, אימוץ על ידי זוגות חד מיניים וזכויות ירושה.<ref></ref>

בתחילה, לא היה ידוע אם פסק הדין של בית המשפט העליון התרחב למדינת ג'אמו וקשמיר לשעבר, שהייתה כפופה לחוק הפלילי שלה, חוק העונשין של רנביר (RPC). הדעות המשפטיות חלוקות בשאלה אם פסק הדין של בית המשפט העליון חל על המדינה או לא. לפי פסק דין משנת 1995 של בית המשפט העליון במדינה, כאשר הוראת "IPC" (חוק העונשין ההודי) תבוטל בטענה של הפרת החוקה, תבוטל גם ההוראה המקבילה שלה בחוק העונשין של רנביר.<ref></ref> ב-31 באוקטובר 2019, המדינה פוצלה לשטחי האיחוד של ג'אמו וקשמיר ולדאק, המיישמות את ה-"IPC" ובכך, "RPC" בוטל.<ref></ref>

== הכרה במערכות יחסים חד מיניות ==
נישואים חד-מיניים אינם מוכרים חוקית בהודו בעוד לזוגות חד-מיניים לא מוצעות זכויות מוגבלות כגון איחוד אזרחי או שותפות במשפחה. בשנת 2011, בית משפט בהריאנה העניק הכרה משפטית בנישואים חד מיניים לשתי נשים.<ref></ref> לאחר הנישואים החלו בנות הזוג לקבל איומים מחברים וקרובי משפחן בכפרן. עם זאת, בנות הזוג זכו בסופו של דבר להכרות משפחותיהן בנישואיהן.<ref></ref>

עורך דינם של בנות הזוג הצהיר כי בית המשפט מסר הודעה ל-14 מקרובי משפחתן ותושבי הכפר של וינה שאיימו עליהן ב-"תוצאות קשות". הריאנה הייתה מרכז הפגנות נרחבות של כפריים המאמינים שיש לאפשר למועצות הכפריות או החאפסים שלהם להטיל עונשים משלהן על אלה שלא מצייתים לפסיקותיהם או מפרים מסורות מקומיות - בעיקר רציחות על רקע כבוד המשפחה של אלה שנישאים בתוך הגטרה או המשנה שלהם. סגן מפכ"ל המשטרה ד"ר אבה סינג הצהיר לעיתון הבריטי "דיילי טלגרף" באומרו: "בנות הזוג הועברו לבית בטוח וסיפקנו להם אבטחה נאותה על פי צו בית המשפט. ההאבטחה ניתנת על בסיס תפיסת איום במקרה הזה בו בנות הזוג חששו שמשפחותיהן עלולות להתנגד למערכת יחסיהן".<ref></ref>[[מצעד הגאווה בבובנשוואר, אודישה, 2019]]באוקטובר 2017, קבוצת אזרחים הציעה לוועדת החוקים של הודו טיוטה של קוד אזרחי אחיד חדש אשר יתיר נישואים חד מיניים. הטיוטה הגדירה נישואין כ-"האיחוד החוקי כפי שנקבע בחוק של גבר עם אישה, גבר עם גבר, אישה עם אישה, טרנסג'נדר עם טרנסג'נדר או טרנסג'נדר עם גבר או אישה. כל הזוגות הנשואים בשותפות זכאים לאמץ ילד. נטייה מינית של בני הזוג הנשואים או בני הזוג שאינם נשואים לא תהווה מניעה מזכותם לאימוץ. זוגות לא הטרוסקסואלים יהיו זכאים באותה מידה לאמץ ילד".<ref></ref>

ישנן כיום מספר עתירות להכרה בנישואים חד מיניים בהודו אשר תלויות ועומדות בבתי המשפט. ב-12 ביוני 2020, בית המשפט העליון של אוטאראקהנד הכיר שבעוד שנישואים חד מיניים אינם חוקיים, מגורים משותפים ו-"מערכות יחסים לחיים" מוגנות על ידי החוק.<ref></ref>

בתגובה לעתירה שהוגשה לבית המשפט העליון של דלהי על ידי זוג מאותו המין להכשיר נישואים חד מיניים, התובע הכללי טושאר מהטה, המייצג את ממשלת הודו, אמר כי "נישואים מאותו המין נוגדים את התרבות ההודית", מה שהעיד על הגישה השלילית של הממשלה לנושא.<ref></ref>

== הגנה מפני אפליה ==
במשך השנים היו דיווחים רבים על התעללות, הטרדה ואלימות שהופנו נגד להט"ב. בשנת 2003 נאנסה היג'רה בבנגלור, ולאחר מכן נאנסה על ידי המשטרה. עדויות שנמסרו לבית המשפט העליון של דלהי בשנת 2007 תיעדו כיצד הומוסקסואל שנחטף על ידי המשטרה בדלהי נאנס על ידי פקידי משטרה במשך מספר ימים ונאלץ לחתום על "הודאה" האומרת כי ביצע מין אוראלי חד מיני בתקופה בה הייתה פעילות הומוסקסואלית פלילית. בשנת 2011, זוג לסביות בהריאנה נרצחו על ידי האחיין של אחת מבנות הזוג בשל מערכת יחסיהן אשר תוארה על ידו כ-"לא מוסרית". על פי דיווחים מקבוצת הפעילים "Kavi's Humsafar Trust", שתי חמישיות מההומוסקסואלים במדינה עמדו בפני סחיטה לאחר פסיקת בית המשפט העליון ב-2013.<ref></ref> בתחילת 2018, זוג לסביות התאבדו והשאירו פתק בו כתבו באומרן כיף "עזבנו את העולם הזה כדי לחיות אחת עם השנייה. העולם לא אפשר לנו להישאר ביחד".

סעיף 15 לחוקת הודו קובע כי,

15. איסור אפליה מטעמי דת, גזע, מעמד, מין או מקום לידה

(1) המדינה לא תפלה כל אזרח רק מטעמי דת, גזע, מעמד, מין, מקום לידה או מי מהם.

(2) לא יהיה אזרח, מטעמי דת, גזע, מעמד, מין, מקום לידה או מי מהם בלבד, כפוף לכל נכות, חבות, הגבלה או תנאי לגבי

(א) גישה לחנויות, מסעדות ציבוריות, בתי מלון וארמונות של בידור ציבורי, אוֹ

(ב) שימוש בבארות, מיכלים, גדות רחצה, כבישים ומקומות נופש ציבוריים המתוחזקים במלואם או בחלקם מכספי המדינה או המוקדשים לשימוש הציבור הרחב.

במקרה של פסק הדין בתיק נאבטג' סינג ג'והר נגד ממשלת הודו, בית המשפט העליון קבע כי החוקה ההודית אוסרת אפליה על רקע נטייה מינית באמצעות הקטגוריה של "מין". באופן דומה במקרה של הרשות הלאומית לשירותים משפטיים נגד איגוד הודו, בית המשפט העליון קבע כי אפליה על בסיס זהות מגדרית אסורה מבחינה חוקתית.<blockquote>"זהות מגדרית היא חלק בלתי נפרד ממין ואין להפלות אזרח על רקע זהותו המגדרית, לרבות מי שמזדהה כמגדר שלישי. לפיכך, אנו קובעים כי אפליה על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית כוללת כל אפליה, הדרה, הגבלה או העדפה, אשר יש בהן כדי לבטל או להעביר את השוויון על פי החוק או ההגנה השווה של חוקים המובטחים על פי החוקה שלנו". (עמ' 73)

- שופט בית המשפט העליון ק.ס. פאניקר רדהקרישנן</blockquote>למרות פרשנויות חוקתיות אלו, לא נחקק חוק לאיסור אפליה על רקע נטייה מינית בעבודה מאחר שסעיף 15 הרחיב רק לאפליה מצד המדינה או הגופים הממשלתיים. עם זאת, ב-4 בפברואר 2021, בית המשפט העליון באלאהבאד קבע כי פיטורים ואפליה של אדם על רקע נטייה מינית הם הפרה של פסק הדין נאוטג' סינג ג'והר נגד ממשלת הודו של בית המשפט העליון מאז 2018, ומכאן נקבע כי הרחיב את הוראותיו נגד אפליה בתעסוקה בכל רחבי המדינה.<ref></ref> יתרה מזאת, חוק המקרקעין (הסדרה ופיתוח), משנת 2016, הוציא אל מחוץ לחוק אפליה בדיור על רקע דת, מעמד, מין, נטייה מינית, מצב משפחתי והעדפה תזונתית. במקרה של התקפות פיזיות נגד להט"ב, סעיף 307 (ניסיון רצח) או סעיף 323 (גרימת פציעה מרצון) של חוק העונשין ההודי משמש נגד העבריין. במקרה של דברי שטנה, נעשה בעבר שימוש בסעיף 153 א' (חוק דברי שטנה).
פעילי זכויות להט"ב הודים, [[2018]]
חוק הטרנסג'נדרים (הגנה על זכויות), 2019, אשר אומץ ב-2019, אוסר על אפליה נגד טרנסג'נדרים במוסדות חינוך ושירותים, תעסוקה, שירותי בריאות וגישה ל-"שימוש בכל טובין, מגורים, שירות, מתקן, הטבה, הרשאה או הזדמנות המוקדשת לשימוש הציבור הרחב או נהוגה לרשות הציבור, הזכות לתנועה, הזכות לגור, לרכוש, לשכור או לתפוס בכל דרך אחרת נכס, האפשרות לעמוד בתפקיד או לכהן בתפקיד ציבורי או פרטי, ובמוסדות ממשלתיים או פרטיים".

בקרב חלק מהקהילה הטרנסג'נדרית היו הסתייגות, הן לגבי הקושי בקבלת תעודה, והן בגלל חוסר מודעות וחוסר רגישות לנושא בקרב פקידי ציבור מקומיים. הפגנות להט"ב נגד הצעת החוק התרחשו, עם טענות שהצעת החוק פוגעת בקהילה הטרנסג'נדרית במקום לעזור לה. המפגינים ציינו את תנאי ההסמכה, אך מתחו ביקורת על העובדה שהדבר יחייב אנשים להירשם בממשלה כדי להיות מוכרים כטרנסג'נדרים. הם גם מתחו ביקורת על אי השוויון הכלול בהבדלים העצומים בענישה על אותו פשע, כגון התעללות מינית, שבוצעה כנגד אדם טרנסג'נדר מול סיסג'נדר (תיאור אדם אשר חש התאמה לזהותו המגדרית בניגוד לטרנסג'נדר).<ref></ref>

פעילי להט"ב הודים מעודדים אנשים שהתמודדו עם אפליה בשל נטייתם המינית או זהותם המגדרית באזורים אחרים שאינם מדינתיים, להציב אתגרים בבית המשפט, במטרה לבחון את פסיקת בית המשפט שנקבעה בשני התיקים, בעודם פועלים למען חוק מפורש נגד אפליה שיוטל בכלל רחבי המדינה. בספטמבר 2021, בית המשפט העליון של מדרס שבסיסו בצ'נאי, שיש לו סמכות שיפוט על טמיל נאדו, קבע כי אפליה "משתוללת בחינוך הרפואי" והנחה את המוסדות הרפואיים והמשטרה לחדש את השירותים שלהם כדי לתמוך במטופלי להט"ב.<ref></ref>

=== אפליה ובריונות בהשכלה הגבוהה ===
אפליה, בריונות והטרדות המכוונות לתלמיד על רקע נטייתו המינית או זהותו המגדרית אסורה על פי תקנת ה-"UGC" בנושא ריסון איום ההשתוללות במוסדות חינוך גבוהים (תיקון שלישי), 2016.

=== תקריות ===
השחקן כמאל ראשיד חאן עבר חקירה על ידי המשטרה ב-9 בדצמבר 2018 בגין הערות מגונות נגד קהילת הלהט"ב ההודית.

== זהות מגדרית ==
הודו מכריה באופן מסורתי באוכלוסיית מגדר השלישי, הנחשבת על ידי החברה כתושבים המזדהים כלא זכר או נקבה. אנשים כאלה ידועים כהיג'רות או לחלופין חיג'אדות.

ההיג'רות קיבלו זכויות הצבעה באופן חוקי כבעלות מגדר שלישי בשנת 1994.<ref></ref> בשל אי בהירות משפטית לכאורה של ההליך, טרנסג'נדרים הודים מתקשים לגשת למתקנים רפואיים בטוחים לניתוח. ב-15 באפריל 2014, בית המשפט העליון של הודו הכריז על טרנסג'נדרים כבעלי מעמד מדוכא מבחינה חברתית וכלכלית הזכאי להסתייגויות בחינוך ובעבודות, וכן הנחה את ממשלות המדינות והטריטוריות של הודו לגבש עבורם תוכניות רווחה.<ref></ref> בית המשפט קבע כי לטרנסג'נדרים ישנה זכות חוקתית בסיסית לשנות את מינם החוקי ללא כל סוג של חיוב העברת ניתוח להאתמה מגדרית, וקרא לממשלה להבטיח יחס שווה לטרנסג'נדרים. בית המשפט קבע בנוסף כי החוקה ההודית מחייבת הכרה במגדר שלישי במסמכים רשמיים, וכי סעיף 15 אוסר על אפליה על בסיס זהות מגדרית.<ref></ref> לאור פסק הדין, מסמכים ממשלתיים, כגון תעודות זהות של בוחר, דרכונים וטפסים בנקאיים, החלו לספק אופצית מגדר שלישית לצד זכר (M) ונקבה (F), המכונה בדרך כלל "אחר" (O), "מגד שלישי" (TG) או "טרנסג'נדר" (T).<ref></ref>

בשנת 2013, הפעילים ס. סוואפנה וגופי שנקר מדוראי מקבוצת המתנדבים "Srishti Madurai" ערכו מחאה במאדוראי ב-7 באוקטובר 2013 בדרישה לאפשור סימוני מגדר א-בינארים בבחינות הנערכות על ידי הנציבות לשירות הציבורי של טאמיל נאדו (TNPSC), נציבות השירות הציבורי (UPSC) הוועדה לבחירת עובדים (SSC) ובחינות הבנק.<ref></ref> באותה שנה, הפעילה סוואפנה, העבירה בהצלחה את תיק בית המשפט העליון של מדרס בבקשת רשות לכתוב את מבחן "TNPSC" כמועמדת טרנסג'נדרית לראשונה.<ref></ref>
היג'רה במהלך ריקודי הטקס "Chhath puja" (פסטיבל המוקדש לאל השמש) על גדת הנהר הוגהלי, [[קולקטה, מערב בנגל, נובמבר 2013]]
ב-24 באפריל 2015, הרג'יה סבהה העביר פה אחד את הצעת חוק זכויות הטרנסג'נדרים, 2014 המבטיח זכויות, הסתייגויות בחינוך ובעבודות (2% הסתייגות במשרות ממשלתיות), סיוע משפטי, פנסיה, דמי אבטלה ופיתוח מיומנויות עבור טרנסג'נדרים. החוק מכיל הוראות בנוסף לאיסור אפליה בתעסוקה וכן מניעת התעללות, אלימות וניצול של טרנסג'נדרים. הצעת החוק קבעה הקמת ועדות רווחה ברמת המרכז והמדינה וכן לבתי משפט עבור זכויות טרנסג'נדרים. הצעת החוק סימנה את הפעם הראשונה שהבית העליון העביר הצעת חוק פרטית מזה 45 שנה. עם זאת, הצעת החוק כללה מספר חריגות וחוסר בהירות כיצד יתאמו משרדים שונים ליישום הוראותיה.<ref></ref>

השר לצדק חברתי ולהעצמה, תוואר צ'אנד גהלוט, הצהיר ב-11 ביוני 2015 כי הממשלה תציג הצעת חוק מקיפה חדשה לזכויות טרנסג'נדרים במושב המונסון של הפרלמנט. הצעת החוק תתבסס על המחקר בנושאי טרנסג'נדרים שנערך על ידי ועדה שמונתה ב-27 בינואר 2014. לדברי גהלוט, הממשלה ביקשה לספק לטרנסג'נדרים את כל הזכויות והזכויות שמהן נהנים כיום קסטות ההיג'רה ושבטים.<ref></ref>

הצעת חוק הטרנסג'נדרים (הגנה על זכויות), 2016, אשר הוצגה לראשונה לפרלמנט באוגוסט 2016, הוצגה מחדש לפרלמנט בסוף 2017.<ref></ref> מספר פעילים התנגדו להצעת החוק משום שאינה מתייחסת לנושאים כמו נישואים, אימוץ וגירושים עבור טרנסג'נדרים. הצעת החוק עברה את הבית התחתון לוק סבהה ב-17 בדצמבר 2018 עם 27 תיקונים, כולל סעיף שנוי במחלוקת האוסר על טרנסג'נדרים "להתחנן".<ref></ref> הצעת החוק נשלחה לוועדה פרלמנטרית, אך בוטל עם פירוק ה-16 של לוק סבהה.<ref></ref>

הצעת חוק ממשלתית, הצעת חוק טרנסג'נדרים (הגנה על זכויות), 2019, הוצגה מחדש לפרלמנט לאחר הבחירות הכלליות ב-2019.<ref></ref> הצעת החוק אושרה ב-10 ביולי על ידי הקבינט של הודו. הצעת החוק מגדירה טרנסג'נדרים ככאלה ש-"מגדרם אינו תואם את המגדר שהוקצה לאותו אדם בלידה וכולל גברים או נשים, אנשים עם וריאציות בין-מיניות (אינטרסקס), א-בינארים ואנשים בעלי זהויות חברתיות-תרבותיות כגון קינאר, היג'רס, ארוואני וג'וגטה".<ref></ref> לאדם תהיה הזכות לבחור להיות מזוהה כזכר, נקבה או "טרנסג'נדר". עם זאת, טרנסג'נדרים נדרשים לפנות לשופט מחוזי כדי לקבל אישור לזהות המגדרית שלהם, ונדרשת לספק הוכחה להעברת ניתוח להתאמה מגדרית. הצעת החוק אוסרת על אפליה של טרנסג'נדרים ב-9 תחומים, בהם חינוך, תעסוקה ושירותי בריאות. עם זאת, פעילי טרנסג'נדר מתחו ביקורת על כך שהצעת החוק שותקת לגבי שילוב טרנסג'נדרים במרחב הציבורי או לגבי האופן שבו המדינה מתכוונת לאכוף זאת, או לגבי מה המדינה תעשה, אם וכאשר אפליה כזו אכן מתרחשת.

מטרת הצעת החוק היא להקים "מועצה לאומית לטרנסג'נדרים" שתכלול שורה של נציגי ממשלה וקהילה, ונועדה לייעץ לממשלה בגיבוש מדיניות ביחס לטרנסג'נדרים, לפקח ולהעריך את ההשפעה של המדיניות האמורה, לתאם את הפעילות של כל המחלקות העוסקות בעניינים אלה ולטפל בתלונות של טרנסג'נדרים. סעיף שנוי במחלוקת שהיה מפליל נדבות של טרנסג'נדרים הוסר מהצעת החוק. סעיף נוסף שנוי במחלוקת שהיה גורם לטרנסג'נדרים "להתחנן" לאישור של ועדת מיון מחוזית כדי לקבל הכרה בזהותם המגדרית נמחק גם כן. החקיקה ספגה ביקורת נוספת הנוגעת לנושא התקיפה המינית בעודה קובעת שנתיים מאסר לכל היותר על תקיפה מינית של טרנסג'נדרית, בעוד שהעונש המינימלי על אונס אישה סיסג'נדרית הוא 10 שנים.<ref></ref> הצעת החוק התקבלה על ידי לוק סבהה ב-5 באוגוסט 2019 בהצבעה קולית,<ref></ref> ועל ידי הרג'יה סבהה ב-25 בנובמבר 2019.<ref></ref> היא נחתמה כחוק על ידי הנשיא ראם נאת' קובינד ב-5 בדצמבר.

ב-22 באפריל 2019, בית המשפט העליון של מדרס, בית המשפט העליון של מדינת טמיל נאדו, קבע כי המונח "כלה" לפי חוק הנישואין ההינדי, 1955 כולל נשים טרנסג'נדריות. באופן ספציפי, הוא הנחה את הרשויות לרשום נישואים בין גבר לאישה טרנסג'נדרית.<ref></ref>

=== חוקי מדינות ===
מדינות טאמיל נאדו וקרלה היו המדינות ההודיות הראשונות שהנהיגו מדיניות רווחה טרנסג'נדרית. על פי המדיניות, טרנסג'נדרים יכולים לגשת לניתוח להתאמה מגדרים בחינם בבתי חולים ממשלתיים (רק מהתאמת מגדר מזכר לנקבה), דיור חינם, מסמכי אזרחות שונים, קבלה למכללות ממשלתיות עם מלגה מלאה ללימודים גבוהים, מקורות חלופיים של פרנסה באמצעות הקמת קבוצות עזרה עצמית (לחסכון) וייזום תוכניות לייצור הכנסה (IGP). טאמיל נאדו הייתה גם המדינה הראשונה שהקימה ועדת רווחה טרנסג'נדרית עם נציגים מהקהילה.<ref></ref> קרלה החלה לספק ניתוחים בחינם בבתי חולים ממשלתיים בשנת 2016.<ref></ref>

מדינת מערב בנגל הקימה מועצת רווחה לטרנסג'נדרים ב-2015 כדי לתאם את כל החלטות המדיניות ועבודות הפיתוח הנוגעות לאוכלוסיית הטרנסג'נדרים במדינה.<ref></ref> עם זאת, מועצת המנהלים סומנה כ-"כישלון כללי" על ידי מספר פעילים לאחר שהייתה אמורה להיפגש אחת לחודש עם נציגים ממספר רב של מחלקות ממשלתיות במדינה, אך הדירקטוריון נפגש רק 5 פעמים נכון ליולי 2017.<ref></ref>

ביולי 2016, חוקקה מדינת אודישה הטבות רווחה לטרנסג'נדרים, והעניקה להם את אותן הטבות לאלו שחיים מתחת לקו העוני. הטבות אלה נועדו לשפר את מעמדם החברתי והכלכלי הכולל, על פי המחלקה לביטוח לאומי אודישה.<ref></ref>

ממשלת הימאצ'ל פרדש הקימה ועדות רפואיות ברמת המחוז והמדינה לסיוע לטרנסג'נדרים. המדינה חוקקה בנוסף תוכניות שונות המספקות פנסיה, פיתוח מיומנויות, מלגות ותמיכה כספית להורים של טרנסג'נדרים.<ref></ref>
היג'רה הודית
מועצת טרנסג'נדרים הוקמה בצ'אנדיגאר ב-22 באוגוסט 2017. מועצת המנהלים כוללת חברים ממחלקת המשטרה, מחלקת הרווחה, מחלקת החינוך ומחלקת המשפטים, אנשי מקצוע בתחום הבריאות ונציגי אוניברסיטת פנג'ב ואחרים.<ref></ref>

באוקטובר 2017 פרסמה ממשלת קרנטקה את "מדיניות המדינה לטרנסג'נדרים, 2017", במטרה להעלות את המודעות לטרנסג'נדרים בכל מוסדות החינוך במדינה. מוסדות חינוך יטפלו בסוגיות של אלימות, התעללות ואפליה נגד טרנסג'נדרים. היא גם הקימה ועדת מעקב שתוכננה לחקור דיווחים על אפליה.<ref></ref>

ב-28 בנובמבר 2017, הודיע נ. צ'נדרבאבו נאידו, השר הראשי של אנדרה פראדש, על חקיקת תוכניות פנסיה לטרנסג'נדרים.<ref></ref> ב-16 בדצמבר 2017, הקבינט של אנדרה העביר את המדיניות. על פי המדיניות, ממשלת המדינה תעניק סכום של 1,500₹ לחודש לכל טרנסג'נדר מעל גיל 18 עבור קצבאות ביטוח לאומי. הממשלה גם תקים שירותים מיוחדים במקומות ציבוריים, כגון קניונים ואולמות קולנוע, עבור טרנסג'נדרים.<ref></ref> בנוסף, הקימה המדינה גם ועדת רווחה לטרנסג'נדרים.<ref></ref>

בינואר 2018, שר האוצר של קשמיר הציג בפני האספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר הצעה שתעניק לטרנסג'נדרים ביטוח חיים ורפואה חינם, וקצבת מזון חודשית לבני 60+ ורשומים במחלקת הרווחה.<ref></ref>

ממשלת דלהי הודיעה על כוונתה במאי 2018 להקים ועדה בת שבעה חברים שתבדוק סוגיות סביב הקהילה הטרנסג'נדרית, כולל חששות של התעללות מינית, אפליה בעבודה וכן בעיות חברתיות אחרות. "יהיה לנו תא ייעודי לטרנסג'נדרים, שבראשו יעמוד נציג מהקהילה. לנציבות מגיעות הרבה תלונות על התעללות נגדם. התא יאפשר לנו להתמקד בנושאים איתם מתמודדים טרנסג'נדרים ולספק לחברי הקהילה תמיכה ובטיחות רבה יותר", אמרה סוואטי מליוואל, ראש ועדת דלהי לנשים.<ref></ref>

ביולי 2018, מועצת הרווחה לטרנסג'נדרים של רג'סטאן (RTWB) הודיעה כי תתחיל להנפיק "תעודות זהות רב-תכליתיות" לכ-75,000 טרנסג'נדרים במדינה כדי לעזור להם לגשת לתוכניות והטבות ממשלתיות.<ref></ref>

בית המשפט העליון של אוטראקהאנד הנחה את ממשלת המדינה בסוף ספטמבר 2018 לספק הסתייגויות לטרנסג'נדרים במוסדות חינוך, ולגבש תוכניות רווחה חברתית לשיפור אנשים טרנסג'נדרים.<ref></ref>

בתחילת 2019, מחלקת הרווחה של אסאם פרסמה טיוטת "מדיניות טרנסג'נדרית" עם מטרות רבות, כולל מתן גישה לטרנסג'נדרים למוסדות חינוך, מתן מחסה ותברואה לחסרי בית, העלאת מודעות והנפקת תעודות זהות עצמיות.<ref></ref>

בפברואר 2019, ממשלת מהאראשטרה הקימה "מועצת רווחה טרנסג'נדרית" כדי לנהל תוכניות בריאות ולספק הזדמנויות חינוך ותעסוקה פורמליות לטרנסג'נדרים. המועצה מספקת תוכניות לפיתוח מיומנויות כדי לעזור לטרנסג'נדרים למצוא עבודה ולינה חינם עבור אלה המחפשים מלגות.<ref></ref> לוח דומה הוקם גם במדינה השכנה גוג'ראט באותו חודש. מועצת המנהלים של גוג'ראט מספקת תוכניות רווחה שונות לתעסוקה וחינוך, ומתאם עם מחלקות המדינה עבור הבטחה שהקהילה הטרנסג'נדרית תוכל לנצל את היתרונות של תוכניות ממשלתיות. כמו כן הוקם קמפיין חינוכי על מנת לעורר רגישות בציבור לנושאים.<ref></ref>

ביולי 2019 הודיעה ממשלת ביהר על הקמת ועדת רווחה לטרנסג'נדרים, שתחקור ותדווח על אתגרים חברתיים ומשפטיים איתם מתמודדים טרנסג'נדרים במדינה ותעניק סיוע כספי של עד ₹150,000 לניתוח להתאמה מגדרית. בנוסף, מי שמסרב השכרת דירה או מתקנים רפואיים לטרנסג'נדרים במדינה יהיו נתונים למאסר שנע בין 6 חודשים לשנתיים.<ref></ref>

באוגוסט 2019, מדינת מאדהיה פרדש הודיעה על כוונתה להקים מועצת רווחה לקהילה הטרנסג'נדרית בעתיד הקרוב בעוד נושאיה יכללו קצבה חודשית להורים לילדי אינטרסקס, הוראות להזמנת עבודה לטרנסג'נדרים בממשלה ושירותים ציבוריים נפרדים.<ref></ref>

=== ספרות ומחקרי מגדר שלישי ===
[[קלקי סובראמאניאם, פעילה טרנסג'נדרית ומייסדת קרן סהודרי]]
Vaadamalli מאת הסופר סו. סאמוטירהם הוא הרומן הטמילי הראשון על קהילת קאסטת ההיג'רה המקומית בטאמיל נאדו, שפורסם בשנת 1994. הפעילה הטרנסג'נדרית א' רבתי הפכה להיג'רה הראשונה שכתבה על נושאי היג'רה ופוליטיקה מגדרית בטמילית. יצירותיה תורגמו ליותר משמונה שפות והן משמשות כמשאב עיקרי ללימודי מגדר באסיה. ספרה הוא חלק מפרויקט מחקר של יותר מ-100 אוניברסיטאות בעודה מוגדרת כמחברת של Unarvum Uruvamum ("רגשות של הגוף כולו"), הראשון מסוגו באנגלית מחבר קהילת ההיג'רה.<ref></ref> רבתי שיחקה וביימה בנוסף מספר הצגות במה בנושאי מגדר ומיניות בטמילית ובקנאדה. The Truth about Me: A Hijra Life Story ("האמת עליי: סיפור חיי היג'רה מאת א' רבתי") הוא חלק מסילבוס לסטודנטים בשנה האחרונה של הקולג' האמריקאי במדוראי. הקולג' האמריקאי הוא הקולג' הראשון בהודו שהציג ספרות ולימודים מגדר שלישי עם סמינרים מוכווני מחקר.<ref></ref> האוטוביוגרפיות Alla ,I Am Vidya אשר הוצאו לאור בין השנים 2007–2008 מאת אני סרוואנן היו בין האוטוביוגרפיות המוקדמות של נשים טרנסיות.<ref></ref> Kuri Aruthean של האמנית קלקי סוברמאניאם ("פאלוס, חתכתי") הוא אוסף של שירים טמילים על חיי טרנסג'נדרים.

הקולג' האמריקאי במאדוראי הציג את Maraikappatta Pakkangal ("דפים נסתרים") כספר קורס עבור "לימודי ג'נדרקוויר ואינטרסקס לזכויות אדם" כחלק מתוכנית הלימודים לסטודנטים במחלקות טמילית ואנגלית בשנת 2018.<ref></ref> זהו הספר הראשון על קהילת הלהט"ב בשפה הטמילית, שהושק על ידי הפעיל גופי שנקר מדוראי וחברת מפלגת העם ההודית ואנאטי סריניואסאן הידועה כנשיאת אגף הנשים מטעמה בשנת 2014.<ref></ref>

== אינטרסקס ==
בעיות בקרב תושבי אינטרסקס (בני-אדם שיש להם סימני מין זכריים ונקביים כאחד) בהודו עשויות להיתפס לעיתים קרובות כבעיות מגדר שלישי. עוד קבוצות המגדר השלישי הידועות ביותר בהודו הן ההיג'רות. לאחר ראיונות וחקר היג'רות במשך שנים רבות, האנתרופטלית והסופרת סינה ננדה כותבת בספרה, "לא גבר ולא אישה: ההיג'רות של הודו" (Neither Man nor Woman: The Hijras of India) באומרה: "יש אמונה רווחת בהודו שהיג'רות נולדות במגדר שלישי [אינטרסקס] ונלקחות משם על ידי קהילת ההיג'רות בלידה או בילדות, אבל לא מצאתי ראיות התומכות באמונה זו בקרב היג'רות שפגשתי, שכולן הצטרפו לקהילה מרצונם, לעיתים קרובות בשנות העשרה שלהן". ספרות סנגאם משתמשת במילה פאדי (pedi) כדי להתייחס לאנשים שנולדו אינטרסקסים, אך המיעוטים המגדריים הילידים בהודו היו ברורים לגבי אנשים אינטרסקסים וכינו אותם כ-"מאמדי מאבי" (mabedi usili) והעניקו זהות מובחנת לציונם.

=== שלמות גופנית ואוטונומיה גופנית ===
תינוקות אינטרסקסים אינם מוגנים מפני הפרות של שלמות גופנית ואוטונומיה גופנית כפי שהופיעו בלידתם בעוד מקרים דווחו של רצח תינוקות בהם היו מעורבים עם מצבים בין מיניים (אינטרסקסים) ברורים בלידה.<ref></ref> דיווחים רפואיים מצביעים על כך שהורים בהודו מעדיפים להגדיר תינוקות עם מצבים אינטרסקסים כזכרים, בעוד התערבויות כירורגיות עבור קביעת מינם לזכר או נקבה מתקיימות לאחר אישור ההורים.<ref></ref>
[[גופי שנקר מדוראי ב-2017 במהלך ועידה בציון אירועי הגאווה העולמיים "WorldPride"]]
בתגובה למכתב של הפעיל האינטרסקסי, גופי שנקר מדוראי, השיב משרד הבריאות ורווחת המשפחה כי "כל סוג של הליך רפואי פולשני לרבות פעולות לשינוי מין נעשים רק לאחר הערכה יסודית של המטופל, תוך קבלת הצדקה להליך המתוכנן להיערך בעזרת בדיקת אבחון מתאימה ורק לאחר קבלת הסכמה בכתב מהמטפל/אפוטרופוס".<ref></ref> ב-22 באפריל 2019, בית המשפט העליון של מדרס פרסם פסק דין משמעותי שבו אישר את זכויות הנישואים של נשים טרנסג'נדריות ככלות,<ref></ref> והורה למדינת טאמיל נאדו לאסור ניתוחים סלקטיביים עבור קביעת מינם של תינוקות אינטרסקסים. בהתבסס על עבודותיו של הפעיל האינטרסקס מדוראי,<ref></ref> בית המשפט הזכיר בפסיקתו את הפרקטיקה המשתוללת של התערבויות רפואיות המבוצעות בתינוקות וילדים אינטרסקסים בעודו הביא דוגמהה מהמיתולוגיה ההינדית בפסיקתו, סיפורו של הדמות מהאפוס ההינדי מהאבהארטה, אירוואן, לקיומם של אינטרסקסים.

=== אפליה בספורט ===
ספורטאים הודים רבים ספגו השפלה, אפליה ואובדן עבודה ומדליות בעקבות אימות מינם האינטרסקסי.<ref></ref> האצנית למרחקים בינוניים, שאנטי סונדרג'ן, שזכתה במדליית הכסף בריצת 800 מטר במשחקי אסיה 2006 בדוחה, קטר, נשללה ממנה המדליה, ומאוחר יותר ניסתה להתאבד.<ref></ref> ספורטאית המסלול פינקי פראמניק הואשמה על ידי שותפה לדירה באונס ומאוחר יותר נבדקה מגדרית והוגדרה כגבר, אף על פי שהיא ומומחים רפואיים אחרים חולקים על טענות אלו על מינה.<ref></ref> הספורטאית ההודית דוטי צ'אנד זכתה בתיק נגד התאחדות האתלטיקה הבינלאומית ב-2015, אשר איפשרה לאתלטיות עם רמות טסטוסטרון גבוהות להתחרות כנשים, על בסיס העובדה כי אין ראיות ברורות ליתרונות ביצועיהן.<ref></ref> בשנת 2016, מספר קלינאי ספורט הצהירו באומרם כי: "אחת ההמלצות הבסיסיות שפורסמו לפני כמעט 25 שנה... לפיה ספורטאים שנולדו עם הפרעה בהתפתחות מינם וגדלו כנקבות יורשו להתחרות כנשים, נשארת מתאימה".<ref></ref>

=== נציגים אינטרסקסים בפוליטיקה ההודית ===
גופי שנקר מדוראי היה אחד המועמדים הצעירים ביותר, והאינטרסקס הא-בינארי הראשון בגלוי, שהתמודד בבחירות בהודו, בעודו התמודד על מושב בבחירות לאספה המחוקקת של טאמיל נאדו ב-2016.<ref></ref><ref></ref>

== שירות צבאי ==
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת בכוחות המזוינים ההודיים.<ref></ref> בסוף דצמבר 2018, חבר הפרלמנט מטעם מפלגת העם ההודית, ג'אגדאמביקה פאל הגיש לפרלמנט ההודי הצעת חוק לתיקון חוק הצבא, 1950, חוק הצי, 1957 וחוק חיל האוויר, 1950, שיאפשר לתושבי להט"ב מוצהרים לשרת בכוחותיהם. עם זאת, הצעת החוק בוטלה בבית התחתון לוק סבהה.<ref></ref>

== טיפולי המרה ==
בפברואר 2014, האגודה הפסיכיאטרית ההודית (IPS) פרסמה הצהרה שבה היא קבעה כי אין ראיות המוכיחות כי הומוסקסואליות אינה טבעית: "בהתבסס על ראיות מדעיות קיימות והנחיות שיטות עבודה טובות מתחום הפסיכיאטריה, האגודה הפסיכיאטרית ההודית רוצה להצהיר כי אין ראיות המבססות את האמונה שהומוסקסואליות היא מחלת נפש או מחלה".<ref></ref> ביוני 2018, האגודה חזרה על עמדתה לגבי הומוסקסואליות באומרה: "אנשים מסוימים אינם נולדו להיות הטרוסקסואלים. אנחנו לא צריכים להעניש אותם או לנדות אותם על כך".<ref></ref>

למרות הצהרה זו, טיפולי המרה המנסים להמיר את נטייתו המינית של אדם הומוסקסואל להטרוסקסואל ולעיתים רחוקות יותר נטייה מגדרית של אדם טרנסג'נדר לסיסג'נדר, עדיין מבוצעים בהודו. פרקטיקות אלו כוללות בדרך כלל טיפול בנזעי חשמל (שעשוי להוביל לאובדן זיכרון), היפנוזה, מתן תרופות המעוררות בחילות, או טיפול נפוץ יותר בשיחות שבו נאמר לאדם כי הומוסקסואליות נגרמת מ-"אישור גברי לא מספיק בילדות" או "אב חסר אכפתיות ואם שתלטנית" בעודם יכולים להוביל לדיכאון, חרדה, התקפים, שימוש בסמים ונטיות אובדניות עבור האנשים המעורבים.

=== ש' סושמה נגד מפכ"ל המשטרה ===
ב-28 באפריל 2021, שופט בית המשפט העליון במדרס, טאמיל נאדו, נ אנאנד ונקטש, העביר צווי ביניים בתגובה לעתירה שהגישו שתי צעירות בעלות נטייה הומוסקסואלית. בצעד חסר תקדים, הוא החליט לעבור לימודי פסיכו-חינוך לפני שייתן פסק דין על מערכות יחסים חד מיניות.<ref></ref><blockquote>"בורות אינה הצדקה לנורמליזציה של כל צורה של אפליה" —  השופט נ אנאנד ונקטש, עמוד מספר 49 מתוך 104.</blockquote>השופט ונקטש הצהיר כי ייעוץ פסיכו-חינוכי בנושאים קווירים עזר לו להשיל מעליו את "בורותו ודעותיו הקדומות" בעודו קבע בבירור בפסק הדין כי "האחריות לשינוי, הנטל של ביטול הסטיגמה והלמידה על החוויה החיה של הקהילה הקווירית מוטלת על החברה ולא על היחידים הקווירים".<blockquote>"זה אני (אנחנו), שצריכים לצאת למסע של הבנתם וקבלתם ולהשיל את המושגים שלנו, ולא הם שצריכים להפוך את עצמם מבפנים כדי שיתאימו למושגי המוסר והמסורת החברתיים שלנו". — השופט נ אנאנד ונקטש, עמוד מספר 50 מתוך 104.</blockquote>בית המשפט הכיר בכך שקיים היעדר חוק ספציפי להגנה על האינטרסים של אנשים קווירים והכיר באחריותם של בתי המשפט החוקתיים למלא את הריק הקיים בהנחיות הנדרשות על מנת להבטיח את ההגנה של זוגות אלה מפני הטרדה שמקורה בסטיגמה ודעות קדומות.<blockquote>"עד שהמחוקק יגיע עם חקיקה, לא ניתן להשאיר את קהילת הלהט"ב באווירה פגיעה בה אין ערובה להגנתם ולבטיחותם". —  השופט נ אנאנד ונקטש, עמוד מספר 55 מתוך 104.</blockquote>ב-7 ביוני 2021, במתן פסק הדין בתיק זה, השופט נ אנאנד ונקטש אסר על קיום טיפול המרה ברחבי המדינה אשר כתוצאה מכך, הפכה הודו למדינה השנייה באסיה שאוסרת על טיפול המרה לאחר טאיוואן.<ref></ref> ונקטש הציע צעדים מקיפים ליצירת רגישות בחברה ובענפים שונים של המדינה, כולל המשטרה ומערכת המשפט כדי להסיר דעות קדומות נגד חברי הקהילה וקרא לערוך שינויים בתוכניות הלימודים של בתי ספר ואוניברסיטאות כדי לחנך תלמידים להבנת הקהילה.<ref></ref><ref></ref>

== תנאי מחיה ==
מצעד הגאווה השביעי של [[קוז'יקוד, קרלה, אשר התרחש בחוף קוז'יקוד, 2016]]
מצעד הגאווה ב[[לאקנאו, אווד, 2018]]
ב-29 ביוני 2008, ארבע ערים בהן דלהי, בנגלור, פודוצ'רי וקולקטה קיימו אירועי גאווה מתואמים בהודו אשר כ-2,200 איש התייצבו במהלכם. אלה היו גם אירועי הגאווה הראשונים של כל הערים הללו למעט קולקטה, שקיימה את האירוע הראשון שלה בשנת 1999 - מה שהפך אותה לצעדת הגאווה הראשונה בדרום אסיה ומאז 2003 החלה לארגן אירועי גאווה.<ref></ref> מצעדי הגאווה היו מוצלחים, ולמחרת הצהיר ראש הממשלה מאנמוהאן סינג על סובלנות חברתית גדולה יותר כלפי הומוסקסואלים באירוע למאבק במחלת האיידס. ב-16 באוגוסט 2008 (יום אחד לאחר יום העצמאות של הודו) קיימה הקהילה הגאה במומבאי את מצעד הגאווה הרשמי הראשון שלה (אם כי תהלוכות הגאווה הבלתי פורמליות נערכו פעמים רבות קודם לכן), במטרה לתקן את חוקי ההפללה בהודו על פעילות הומוסקסואלית. מצעדי גאווה נערכו גם בערים אינדיאניות קטנות יותר כמו נאגפור, מאדוראי, בובנשוואר ותריסור. הנוכחות גדלה משמעותית מאז 2008, עם השתתפות מוערכת של 3,500 איש בדלהי ו-1,500 איש בבנגלור ב-2010.

בשנת 2017 קיימה דלהי את מצעד הגאווה העשירי שלה בהשתתפות מאות אנשים.<ref></ref> צ'נאי קיימה תהלוכות גאווה מאז 2009,<ref></ref> ואילו גואה קיימה את מצעדה הראשון באוקטובר 2017.<ref></ref> בובנשוואר ארגנה את מצעדה הראשון בספטמבר 2018,<ref></ref> וגוואהטי קיימה את אירוע הגאווה הראשון שלה בפברואר 2014. האירוע הראשון בסיקים נערך בינואר 2019 בעיר גנגטוק.

בפברואר 2017, משרד הבריאות ורווחת המשפחה חשף חומר משאבים הנוגע לנושאי בריאות שישמש כחלק מתוכנית ארצית לחינוך עמיתים למתבגרים בשם "Saathiya". בין שאר הנושאים, החומר דן בהומוסקסואליות בעודו קובע כי, "כן, מתבגרים מתאהבים לעיתים קרובות. הם יכולים להרגיש משיכה לחבר או לכל אדם מאותו המין או השני. זה נורמלי שיש רגשות מיוחדים כלפי מישהו. חשוב למתבגרים להבין שמערכות יחסים כאלה מבוססים על הסכמה הדדית, אמון, שקיפות וכבוד. זה בסדר לדבר על רגשות כאלה לאדם שלגביו יש לך אותם אבל תמיד בצורה מכבדת".<ref></ref>

ב-17 במאי 2018, במהלך היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספובה וביפוביה נערכו פעילויות ברחבי המדינה, כולל בבופאל, דלהי, מומבאי, קולהפור, טריוונדרום ולאקנאו. שגרירויות זרות רבות בהן אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, ברזיל, קנדה, קוסטה ריקה, קרואטיה, צ'כיה, דנמרק, פינלנד, צרפת, גרמניה, יוון, איסלנד, אירלנד, איטליה, יפן, לטביה, ליטא, לוקסמבורג, מלטה, מקסיקו, ניו זילנד, הולנד, נורווגיה, פורטוגל, סרביה, סלובניה, ספרד, שוודיה, שווייץ, הממלכה המאוחדת וארצות הברית הביעו תמיכה בזכויות הלהט"ב בהודו, ואישרו מחדש את מחויבות מדינותיהן לקידום זכויות אדם.<ref></ref>

=== פוליטיקה ===
קאסטת ההיג'רה של כלל הודו הוגדרו בעבר כמי שנאבקו במשך למעלה מעשור כדי לקבל זכויות הצבעה, שאותן קיבלו לבסוף ב-1994 בעוד שנתיים לאחר מכן ב-1996 שתי היג'ריות התמודדות לבחירות אך הפסידו.<ref></ref> לאחר תבוסתן, שלוש שנים לאחר מכן, נבחרה קמלה ג'אן לראשות העיר קטני. שבנם מאוסי נבחרה לאספה המחוקקת של מאדהיה פראדש בשנת 1998. במהלך השנים הבאות זכו בתפקיד מספר רב של מועמדים טרנסג'נדרים נוספים. אלה כוללים את הארן שזכתה במושב במועצת העיר ג'בלפור וגולשאן שנבחרה למועצת העיר בינה אטווה. בדצמבר 2000, אשה דווי הפכה לראש עיריית גוראקפור, וקאלו קינר נבחרה למועצת העיר בוורנאסי.

שבנם מאוסי הוא ההודית הטרנסג'נדרית הראשונה שנבחרה לתפקיד ציבורי. היא הייתה חברה נבחרת באספה המחוקקת של מדינת מאדהיה פרדש בין השנים 1998–2003. בשנת 2003, היג'רות ב-"מדיה פראדש" הכריזו על הקמת מפלגה פוליטית משלהם בשם "Jeeti Jitayi Politics". המפלגה גם פרסמה מצע בחירות בן שמונה עמודים שלטענתה מתאר מדוע היא שונה ממפלגות פוליטיות מיינסטרים.<ref></ref>

בבחירות לאספה 2011 בטאמיל נאדו, הפעילה הטרנסג'נדרית קלקי סוברמאניאם התמודדה ללא הצלחה למפלגת "DMK".<ref></ref> במרץ 2014 הודיעה קלקי בפודוצ'רי כי תתמודד על מושב בבחירות במחוז הבחירה וילפורם בטאמיל נאדו השכנה.<ref></ref>

ב-4 בינואר 2015, המועמדת הטרנסג'נדרית העצמאית מאדהו באי קינר נבחרה לראשות עיריית רייגר, צ'האטיסגאר.<ref></ref>

מנאבי באנדיאופאדהיה הפכה למנהלת מכללת הטרנסג'נדרים הראשונה בהודו ב-9 ביוני 2015 כאשר קיבלה על עצמה את תפקיד המנהלת של מכללת הנשים קרישנגאר במחוז נדיה, מערב בנגל.<ref></ref>

ב-5 בנובמבר 2015, ק. פריטיקה יאשיני הפך לשוטר הטרנסג'נדר הראשון בגלוי במדינת טאמיל נאדו. באותה תקופה היו למשטרת טאמיל נאדו כשלושה שוטרים טרנסג'נדרים, אך יאשיני הפך לאדם הטרנסג'נדר הראשון שנשאה בדרגת קצין במדינה בעוד גברים טרנסג'נדרים מוגדרים כחלק בלתי נפרד מכוח המשטרה במדינות רבות בהודו. <ref></ref>

ב-12 בפברואר 2017, שני טרנסג'נדרים מונו על ידי הרשות לשירותים משפטיים של מחוז קולהאפור (KDLSA) כחברי פאנל של לוק עדאלת המקומית (בית המשפט לעם) בעוד 30 פאנלים מונו ליישוב סכסוכים מקומיים כלליים המתעוררים בתוך הקהילה. חברי ה-"KDLSA" הצהירו כי מינויים אלה היו "ההישג העיקרי" שלהם.<ref></ref>

ביולי 2017, ג'וייטה מונדאל מונתה לבית המשפט לים של יסלאמפור, צפון דינג'פור, ובכך, הפכה לשופטת הטרנסג'נדרית הראשונה של מערב בנגל.<ref></ref> בשנת 2018, סווטי בידהם ברואה הפך לשופט הטרנסג'נדר הראשון באסאם לצד סוואטי, מייסד אגודת הטרנסג'נדרים "All Assam", אשר מונה לבית המשפט לעם של גווהאטי.

ייצוג טרנסג'נדרים היה בולט במיוחד בבחירות לוק סבהה של 2019,<ref></ref> עם מועמדים רבים שהתמודדו באנדרה פרדש, גוג'ראט, קרלה, מהאראשטרה, אודישה, טאמיל נאדו ואוטר פרדש לצד הזכרתן של רוב המפלגות הגדולות זכויות להט"ב במצעי הבחירות שלהן. מפלגת העם ההודית (BJP) רצה בתקופת הבחירות על מצע של זכויות מורחבות יותר עבור הקהילה הטרנסג'נדרית, והוסיפה כי היא "תבטיח עבודה עצמית ופיתוח מיומנויות לצעירים טרנסג'נדרים". מצע מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי (INC) קבע כי המפלגה "מכירה במגוון המיני בין אנשים ומבטיחה שוויון והגנה שווה של החוקים לאנשים בעלי זהויות מיניות שונות", הדוגלת בהצעת חוק טרנסג'נדרית שנוסחה בהתייעצות עם קבוצות להט"ב והכשרת רגישות מגדרית בכלל משרדי הממשלה.

== אנשי להט"ב הודים ==
{| class="wikitable"
!שם
!הערות
|-
|דוטי צ'אנד
|האטלתית ההודית הראשונה המוצהרת כחלק מקהילת הלהט"ב
|-
|מנאבי באנדיאופאדהיה
|מנהלת מכללת הטרנסג'נדרים הראשונה בהודו והאדם הטרנסג'נדר הראשון שהחזיק בתואר דוקטור
|-
|בובי דרלינג
|שחקנית טרנסג'נדרית ופעילת זכויות להט"ב
|-
|בנג'מין דיאמארי
|השחקן הוהומוסקסואל הגלוי הראשון שזכה בפרס הלאומי
|-
|טיסטה דאס
|פעילה למען זכויות טרנסג'נדרים, סופרת ושחקנית
|-
|סושנט דיבגיקר
|זוכה תחרות היופי "Mr Gay World" של הודו לשנת 2014
|-
|פבלו גנגולי
|יזם תרבות, אמן, במאי
|-
|ריטופארנו גוש
|יוצר קולנוע פופולרי, זוכה 11 פרסי הקולנוע הלאומי ההודי
|-
|אנג'לי גופאלן
|פעילת זכויות אדם
|-
|אנדרו הארווי
|מחבר, חוקר דת ומורה למסורות מיסטיות
|-
|חריש אייר
|פעיל, בעל טור ובלוגר
|-
|סלינה ג'ייטלי
|מיס הודו 2001
|-
|פירדאוס קנגה
|סופר ושחקן
|-
|קארפגה
|האדם הטרנג'נדר הראשון בהודו שגילמה תפקיד ראשי בסרט מיינסטרים
|-
|סלים קידוואי
|סופר
|-
|לאנה מאנימאקהלהאי
|משוררת, סופרת ויוצרת קולנוע
|-
|שאבנאם מאוסי
|האדם הטרנסג'נדר הראשון שהשתתפה בבחירות בהודו
|-
|הושאנג מארקנט
|מורה, משורר ומבקר
|-
|אסמאעיל מרצ'נט
|מפיק ובמאי סרטים
|-
|אוניר
|במאי קולנוע עטור פרסים
|-
|ג'יוטי פורי
|סוציולוגית פמיניסטית הודית מובילה, מחברת הספר, מדינות מיניות: ממשל והמאבק נגד חוק האנטי-סדום בהווה בהודו
|-
|סרידהאר רנגאיאן
|יוצר קולנוע, מייסד ומנהל ציון פסטיבלי הסרטים הקוויריים הבינלאומי קאשיש מומבאי
|-
|ר' ראג' ראו
|סופר ופרופסור לספרות
|-
|א' רבתי
|שחקנית, אמנית, סופרת ופעילה חברתית
|-
|וונדל רודריקס
|מעצב אופנה וכוריאוגרף
|-
|קאבי רוב אשוק
|מייסד "Humsafar Trust" ופעיל זכויות להט"ב
|-
|אישוואריה רוטופרנה פראדהון
|האדם הטרנסג'נדר הראשון בגלוי אשר הוגדרה כעובדת עובד מדינה בהיותה קצינת שירותים פיננסיים של אודישה
|-
|ויקרם סת
|סופר ומשורר, זוכה פרס מקוון 2017
|-
|גופי שנקר מדוראי
|פוליטיקאי אינטרסקסי א-בינארי, חתן פרס חבר העמים ומייסד "Srishti Madurai"
|-
|נארטקי נטראג'ה
|האישה הטרנסג'נדרית הראשונה שקיבלה את פרס "Sangeet Natak Akademi" והטרנסג'נדרית הראשונה שזכתה בפרס האזרחי הרביעי בגודלו בכלל הודו, עיטור פאדמה שרי
|-
|פרבז שארמה
|סופר ויוצר סרטים דוקומנטריים בעל התואר "מגן זכויות האדם" מאת הארגון הבינלאומי אמנסטי אינטרנשיונל
|-
|מנונדרה סינג גוהיל
|הנסיך התורשתי מראג'פיפלה
|-
|רמצ'נדרה סירס
|בלשן וסופר
|-
|ליבינג סמייל וידיה
|שחקנית, אמנית, סופרת ופעילה
|-
|קלקי סובראמאניאם
|פעילה טרנסג'נדרית, שחקנית, אמנית, סופרת ומייסדת קרן סהודרי
|-
|מניל סורי
|מתמטיקאי וסופר
|-
|ס. סואפנאם
|הקצינה הטרנסג'נדרית הראשון בהודו ועוזרת נציב מחלקת המיסים המסחריים בטאמיל נאדו
|-
|לאקסמי נאראין טריפאטי
|פעילה טרנסג'נדרית
|-
|רות וניתה
|סופרת ואקדמאית
|-
|רוז ונקטסן
|האישה הטרנסג'נדרית הראשונה לארח תוכנית טלוויזיה בהודו
|-
|ריאד וינצ'י ואדיה
|יוצר סרטים
|-
|אקאיה פדמשאלי
|פעילה טרנסג'נדרית
|-
|ויג'איהרהג'אמליקה
|משוררת טרנסג'נדרית
|}

== טבלת סיכום ==
{| class="wikitable"
|פעילות הומוסקסואלית חוקית
| (מאז 2018)
|-
|גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים
| (מאז 2018)
|-
|חוקים נגד אפליה בתעסוקה
| (מאז 2021)
|-
|חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים
| (מאז 2018)
|-
|חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שנאה)
|/ (מאז 2018 רק מהמדינה וגופים במימון ממשלתי)
|-
|חוקים נגד אפליה הכוללים זהות מגדרית וביטוי מגדרי
| (מאז 2014)
|-
|נישואים חד מיניים
| (החלטת בית המשפט תלויה ועומדת,<ref></ref> מקרה יחיד של נישואים חד מיניים הוכר ב-22 ביולי 2011)
|-
|הכרה בזוגות חד מיניים (איחוד אזרחי, שותפות לחיים)
| (מאז 2021 ישנה הכרה במגורים משותפים לא רשומים)
|-
|הורות אוטומטית בתעודות לידה לילדים לזוגות חד מיניים
|
|-
|אימוץ משותף של זוגות חד מיניים
|
|-
|אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים
|
|-
|לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא
| (הצעת חוק בנושא הוצעה ונדחתה בשנת 2018)
|-
|זכות לשינוי מגדר בחוק
| (לטרנסג'נדרים ישנה זכות חוקתית מאז 2019 לשינוי מגדרם אם כי נדרשת העברת ניתוח להתאמה מגדרית, מאז 2021 ישנם יחידים הזכאים לכיסוי כספי עבור העברתו)
|-
|הכרה במגדר שלישי
| (מאז 2014)
|-
|קטינים אינטרסקסים מוגנים מפני פרוצדורות כירורגיות פולשניות
|/ (החלטת בית המשפט תלויה ועומדת,<ref></ref> נאסר רק במדינת טאמיל נאדו)
|-
|גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות
| (מאז 2018)
|-
|טיפולי המרה אסורים בחוק
| (מאז 2021)
|-
|פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים
|(לא חוקי עבור הטרוסקסואלים גם כן)
|-
|גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאיים לתרום דם
| (החלטת בית המשפט תלויה ועומדת<ref></ref>)
|}

== הערות שוליים ==

הודו
קטגוריה:הודו