OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לבנית שונית פסיפית

לבנית שונית פסיפית (שם מדעי: Egretta sacra) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה לאורך דרום ודרום-מזרח אסיה ובאוסטרליה וכמה מאיי אוקיאניה שסביבה. היא דומה מעט ללבנית ים-סוף (המכונה גם כדי להבדיל "לבנית שונית מערבית").

אנפה זו בעלת תפוצה רחבה ואינה בסכנה, אך האוכלוסייה בניו זילנד רגישה להפרעות וכיום האנפה מוגנת בה.

==תיאור==
אנפה זו בינונית בגודלה ומגיעה לאורך 57 עד 66 ס"מ בממוצע ובעלת מוטת כנפיים של 90 עד 110 ס"מ ומשקל ממוצע של 400 גרם, ללא הבדלים גדולים בין הזוויגים. עם זאת, יש בעיה מסוימת בזיהוי מין זה: רוב האוכלוסייה מציגה מופע כהה בכחול-פחם, אך חלק מהאוכלוסייה מציג מופע לבן לגמרי. תופעה הנקראת מלניזם. הדבר גורם לצפרים וחוקרים להתקשות באבחנה בין האנפות הלבנות לבין מינים אחרים. 

האנפה בעלת המופע הכהה בעלת מקור חום, פס לבן מתחת המקור עד לאמצע הסנטר ורגליים ועיניים צהובות. המקור ארוך ודק בצבע אפור.

האנפה שוכנת לרוב סביב לגונות ושוניות לאורך החופים הטרופיים והסובטרופיים של דרומה של אסיה והחלק המזרחי של אוקיאניה סביב האוקיינוס השקט (ומכאן שמה). בין השאר היא מצויה בפיג'י, איי מרשל, טונגה, גואם, פולינזיה הצרפתית, איי מריאנה הצפוניים ופלאו. היא נפוצה גם בחלק הצפוני של ניו זילנד אך האוכלוסייה נדירה יחסית. האנפות נודדות דרך קבע מעל האוקיינוס ולעיתים מתיישבות באיים חדשים.

זוהי אנפה החיה בחבורות קטנות ומחפשת באזורים פתוחים לאורך החופים דגים, רכיכות, תולעים וסרטנים שהיא חוטפת במהירות. האנפה מקננת לאורך כל השנה על עצים גבוהים, על דקליים או אף במבנים גבוהים. בקן העשוי מענפים הנקבה מטילה 2 עד 3 ביצים הבוקעות כעבור 28 יום.

מצב השימור של מין זה הוא ללא חשש.

==גלריה==
<gallery>
Eastern Reef Egret - dark and light morphs-trim.jpg|שני המופעים של הלבנית בכחול כהה ובלבן
Egretta sacra -Karratha, Pilbara, Western Australia, Australia-8 (2).jpg|לבנית שונית פסיפית שצדה דג באוסטרליה
Egretta sacra -Karratha, Pilbara, Western Australia, Australia-8.jpg
Reef Heron (31935941915).jpg
Eastern Reef Egret in Humpbybong Creek-05 (6108076422).jpg
Eastern Reef Egret.jpg
Asiatic heron.jpg
Eastern Reef Egret (41156494045).jpg
Eastern Reef Egret (Egretta sacra) white morph (27337149757).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
קטגוריה:פיג'י: עופות
תימורה לסינגר

תִימֹורה לֶסינגר היא עיתונאית, עורכת ומבקרת מוזיקה ישראלית.

== ביוגרפיה ==
לסינגר נולדה בתל אביב למשפחה דתית. מקור שמה הפרטי ב: . בילדותה עברה להתגורר עם משפחתה בימית. לאחר פינוי חבל ימית התגוררה משפחתה בגני טל ולאחר מכן בנוה דקלים. לסינגר עשתה שירות לאומי ביד שרה בירושלים.

במהלך השירות הלאומי השתתפה בסדנאות כתיבה יוצרת שעסקו בפרוזה (בהנחיית משה בן-שאול ויותם ראובני) ובשירה (בהנחיית צבי עצמון ואריה זקס). חבר לסדנה הכיר בינה לבין ישראל הראל, עורך כתב העת "נקודה"' שהזמין את לסינגר לעבוד בכתב העת. לסינגר הצטרפה לצוות כתב העת, תחילה כמגיהה ולאחר מכן ככותבת, והייתה חברה בו במשך כשנתיים בשלהי שנות ה-80.

לאחר שסיימה שירות לאומי למדה לתואר ראשון בספרות משווה באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1998 הצטרפה ל"מקור ראשון", תחילה כסגנית עורכת המגזין "דיוקן", ולאחר מכן כעורכת המגזין, תפקיד בו שימשה עד שנת 2000.

בין השנים 2001–2005 עבדה בשבועון "אנשים" כסגנית עורכת. במקביל הייתה פעילה בפורום "מוזיקה ישראלית" באתר ynet, שם זכתה להכרה בשל ביקורות מוזיקה והופעות שפרסמה ובשל סדרת ראיונות עומק שערכה עם מוזיקאים שונים, בהם יוסי בבליקי, רמי פורטיס, גבריאל בלחסן, אהוד בנאי ושרון מולדאבי. בעקבות כך, בשנת 2006 החלה לכתוב את מדור ביקורת המוזיקה ב-ynet, אותו כתבה עד שנת 2011. במקביל לכך שימשה לסינגר בין השנים 2006­–2008 ככתבת תרבות ב"גלובס". בשנת 2010 שימשה מבקרת מוזיקה בגלי צה"ל, בפינה שבועית קבועה בתוכנית "מוזיקה היום" של אסף צ'רנילס.

בשנת 2012 החלה לשמש עורכת לשונית במגזין "G" של "גלובס". בשנת 2019 החלה לערוך את מדור התרבות במגזין "G", תפקיד בו שימשה עד 2021.

בשנת 2021 החלה לפרסם תכנים באתר עצמאי בשם "סך הקול".

ללסינגר בת משותפת עם אבשלום אליצור. היא מתגוררת בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.ynet.co.il/tags/0,7340,L-8167-14589,00.html תימורה לסינגר], באתר ynet
* [https://www.globes.co.il/news/תימורה_לסינגר.tag תימורה לסינגר], באתר גלובס

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ימית: אישים
קטגוריה:מבקרות ישראליות
קטגוריה:מבקרי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:גני טל (גוש קטיף): אישים
קטגוריה:נוה דקלים: אישים
קטגוריה:סגל ynet
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:עורכות עיתונים ישראליות
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
מתה מחמת מלאכה

מתה מחמת מלאכה הוא כינוי הלכתי לכלי שהתקלקל מחמת שימושו הרגיל. הביטוי המקורי מתייחס לבהמה שמתה בשעת עבודתה. במצב "מתה מחמת מלאכה", פטור השואל מתשלום דמי החפץ לבעלים, בשונה מחיובו בכל אונס אחר. המשפט הישראלי אימץ את הכלל ופוטר את השומר מנזקים שנזרמו עקב שימוש רגיל בנכס.

==פירוט הדין==
מן הדין, אדם ששאל בהמה או חפץ מחבירו והחפץ התקלקל באונס, חייב לשלם את דמיו. זאת מפני ש"כל הנאה שלו", כלומר – שהוא המרוויח היחיד בהסכם, שהרי אינו משלם שכר לבעלים, והלכך גומרים בדעתם שבתמורה יהיה מחויב לשלם על כל נזק, על אף שנעשה שלא באשמתו.

עם זאת, במצב שהחפץ התקלקל מתוך השימוש שלו הוא מיועד, הוא פטור מלשלם על החפץ. בכך הוא קל משומר חינם ושומר שכר, שפטורים מכל אונס אך חייבים במתה מחמת מלאכה, מכיוון שהיות ולא קיבלו רשות שימוש – הם נחשבים כ"שולח יד", כלומר שפשעו בגזל.

הרמב"ם פסק את הדין להלכה, וכתב:
בקצות החושן הסתפק האם שואל שהתנה בעת ההשאלה שיתחייב לשלם לבעלים גם אם הבהמה תמות מחמת מלאכה מתחייב בתשלום או לא, וכתב שהדבר תלוי במחלוקת ראשונים. בנתיבות המשפט כתב שמתחייב גם בלא קניין, ואפילו בעבדים שלא נוהג בהם דיני שומרים יכול להתחייב לשלם אם העבד מת מחמת מלאכה, על ידי שמתנה לשלם.

==טעם הדין==
בתלמוד מתוארת סיבת הפטור במשפט: כלומר: לא להעמדתה בכילה שאלתי אותה, אלא לשימוש.

הראשונים ניתנו זוויות שונות למשמעות המדויקת של המשפט:
* הרשב"א כתב כי טעם הדין הוא שבנתינת החפץ לשואל או לשוכר, בעל החפץ הוכיח שאינו מקפיד על הנזקים שיגרמו מחמת המלאכה שלשמה השאיל את החפץ.
* הרמב"ן כתב כי המשאיל פשע בכך שהשאיל חפץ שאיננו ראוי לשימושו, ולכן השואל פטור מלשלם.
* בספר "מחנה אפרים" כתב כי מכיוון שהחפץ אינו היה ראוי לשימוש, שאילתו של השואל הייתה שאילה בטעות, ולכן פטור.

==קישורים חיצוניים==
* [https://asif.co.il/wp-content/uploads/2021/04/152melacha.html מתה מלחמת מלאכה], הרב עמיחי גורדין והרב חיים נבון
* [https://www.machonso.org/hamaayan/?gilayon=55&id=1631 מתה מחמת מלאכה - או בשעת מלאכה?], הרב חיים סבתו, מתוך המעין, גיליון תשרי תש"פ

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט עברי: דיני שומרים
קטגוריה:בבא מציעא: סוגיות תלמודיות
לבנית סינית

לבנית סינית (שם מדעי: Egretta eulophotes) היא מין עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה לאורך מזרח אסיה לרבות בסין. האנפה תוארה ב-1860 בידי החוקר האנגלי רוברט סווינהו .

אנפה זו דומה במראה ללבנית קטנה ומגיעה לרוב לאורך 65 עד 70 ס"מ בממוצע. רוב גופה של האנפה לבן כמעט לגמרי, למעט המקור האפור ולעיתים מעט ורדרד וצהוב בבסיסו, העיניים וסביבתם והרגליים הצהובים. לאנפה זו ציצה אחורית גבוהה ובולטת אותה היא מנפנפת בעונת הרבייה. 

אנפה זו מצויה באזורים יבשתיים סביב המזרח הרחוק שבין סיביר, קוריאה וסין העממית וכן מגיע לעיתים לטאיוואן, הונג קונג, יפן ולדרום-מזרח אסיה במדינות: הפיליפינים, וייטנאם, תאילנד, מלזיה, סינגפור, אינדונזיה וברוניי. לרוב האנפה מצויה בבריכות, שפכי נהרות, מפרצים וביצות מלוחות וגם בשדות אורז ובבריכות דגים. 

אנפה זו ניצודה בעבר בשל השימוש בנוצותיה לייצור כובעים. כיום ציד זה אסור אך אוכלוסייתה מידלדלת ונפגעת מאובדן בתי הגידול שלה כתוצאה מאחזור קרקע וזיהום מים. לפי ההערכות נותרו כיום רק 2,600–3,400 פרטים בוגרים. מצב השימור שלה מוגדר כפגיע.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1860
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רוברט סווינהו
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:סין: עופות
הרמן רקנאגל

גנרל הרמן רקנאגל (בגרמנית: Hermann Recknagel; 18 ביולי 1892 – 23 בינואר 1945) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ונהרג לקראת סוף המלחמה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
רקנאגל נולד ב-18 ביולי 1892 בהופגייסמאר, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1913 התגייס רקנאגל לצבא הקיסרות הגרמנית והצטרף לרגימנט הרגלים ה-83 (נסיכות הבוחר מהסן ה-3 - פון ויטיך), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף רקנאגל לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1926 הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 באוגוסט 1934 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-54, וב-1 במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט.

===מלחמת העולם השנייה===
ב-26 באוגוסט 1939, זמן קצר לפני תחילת מלחמת העולם השנייה, מונה רקנאגל למפקד הרגימנט ה-54 שעליו פיקד במהלך הפלישה לפולין כחלק מהדיוויזיה ה-18. ב-1 בפברואר 1940 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובמאי 1940 הוביל את הרגימנט שלו במערכה במערב. על כיבוש העיר דנקרק על ידי הרגימנט שלו, הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-5 באוגוסט 1940.

בקיץ 1941 לחם רקנאגל עם הרגימנט ה-54 במהלך מבצע ברברוסה, וב-15 ביולי 1941 נפצע רקנאגל ליד ויניצה שבאוקראינה. לאחר שהות בבית החולים והתאוששות, רקנאגל מונה למפקד הדיוויזיה ה-111 ב-1 בינואר 1942, וב-1 במאי 1942 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-1 ביוני 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ובין ה-15 ל-31 באוגוסט 1943 פיקד, תחת פיקוד הארמייה השישית, על קבוצת הקורפוס רקנאגל, שכותרה על ים אזוב מצפון לטגנרוג, אך לאחר מכן הצליחה להשתחרר מהכיתור; על כך קיבל רקנאגל את תוספת עלי האלון לעיטור צלב האבירים ב-6 בנובמבר 1943. ב-1 בספטמבר 1943 חזר לפקד על הדיוויזיה ה-111, וב-30 באוקטובר 1943 הוא הועבר לזמן קצר לעתודת המילואים. ב-15 בנובמבר 1943 מונה לתפקידי מטה בפיקוד העליון של הצבא (OKH), שבראשו עמד עד ה-25 בפברואר 1944. במרץ 1944 החל רקנאגל לארגן מחדש את הקורפוס ה-42, וב-1 ביולי 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-23 באוקטובר 1944 הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים על מחויבותו לנסיגה בבלקן.

לאחר מכן, הקורפוס שלו - עם דיוויזיות הרגלים ה-72, ה-88, ה-291 וה-342 - היה מעורב בחורף 1944/45 כחלק מהארמייה ה-17 וקבוצת ארמיות A בלחימה הגנתית נגד הצבא האדום. הקןרפוס כותר בינואר 1945 בעיקול ויסלה במזרח פולין כאשר קבוצת הארמיות קרסה בקרבות עזים עם חיילי הצבא הסובייטי ופרטיזנים פולנים ונכשלה בניסיון לשקם את הקשר עם החזית הגרמנית, שבינתיים נדחקה רחוק מערבה, כ"כיס נודד". הקורפוס הושמד ברובו עד ה-23 בינואר. רקנאגל עצמו נורה על ידי פרטיזנים ב-23 בינואר 1945 בין פיוטרקוב לטומאשוב מזובייצקי.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/R/RecknagelH-R.htm הרמן רקנאגל] באתר www.lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
בכור יעקב יעבץ

ספר צור יעקב לרבי בכור יעקב יעבץ

הרב בכור יעקב יעבץ (נפטר ב-א' בחשוון ה'תרל"ה; 1874<ref name=":1">כך כתב וואנונו באנציקלופדיה לחכמי טורקיה עמ' 169. אך באתר בית הקברות הר הזיתים, נרשם כי בכיתוב על קברו התאריך הוא: יום ל' תשרי תרל"ד</ref>) היה רב, דרשן ומלמד באזמיר ובירושלים. מחבר ספר צור יעקב.

==ביוגרפיה==

נולד לזינבול ולרבי חיים משה יעבץ<ref>הרב בכור יעקב מביא פעמים מספר דברים שלמד מאביו, ראה לדוגמה צור יעקב דף ר"ט עמוד א'</ref>, מצאצאי הרב ברזילי יעבץ. למד בישיבת בית יעקב רבי<ref>"דאנוכי עפר ואפר זכיתי ללמוד בישיבתו של שם בית יעקב רבי בן זינבול וגם אנוכי הקטן זה שמי יעקב בן זינבול ס"ט..." (צור יעקב, פתח צור)</ref> באזמיר אצל הרב חיים פאלאג'י<ref>"נער הייתי וגם זקנתי בבית מדרשו בית יעקב.." צור יעקב, התנצלות המחבר</ref>, שמזכיר אותו כאחד מגדולי תלמידיו<ref>גנזי חיים מערכת ג' (דף קמב)</ref> ומכנה אותו <ref>הסכמת הרב חיים פאלאג'י לספר צור יעקב</ref>. בישיבה למד יחד ומול הרב אברהם פאלאג'י<ref>רבי אברהם פאלאג'י, שמע אברהם, ל, צט</ref>, והעיד על עצמו כי לא יצא מבית המדרש מיום ראשון ועד שבת<ref name=":0">צור יעקב, התנצלות המחבר</ref>. אביו החזיק אותו "בגופו ובממונו"<ref name=":0" /> היה עמיתו בתורה של הרב חיים בנימין פונטרימולי, המביא דברי תורה בשמו<ref>"ואמר אליי עמיתנו בתורה מעלת הרב ועצום כמוהר"ר יעקב יעבץ" (פתח הדביר, חלק ב' סימן לג)</ref>. החבי"ף מינהו לרב מלמד בישיבה, שם העמיד תלמידים הרבה<ref name=":0" />, והעידו עליו כי אהבם כאהבתו את בניו.<ref>הרב אברהם פאלאג'י, אברהם את ידו, דרוש ו' לשמועות</ref> גיסו היה ברוך יעבץ. בנו, חיים משה נפטר בצעירותו עוד בחיי אביו, שהספידו. הרב יעקב מעיד כי לא היו לו הרבה ספרים לפניו בעת כתיבת חיבורו.

עלה לארץ ישראל, והשתקע בירושלים. נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים בא' חשון ה'תרל"ה<ref name=":1" />. על קברו נכתב "בכו בכה להאי שופרא דבלת בארעא הח' הרב המו' מרביץ תורה בתלמידים בעל ספר צור יעקב המ' בכור יעבץ זצ"ל"

== חיבוריו ==
* ספר צור יעקב (אזמיר תרכ"ו), ובו דרושים על סדר פרשיות התורה, וכן דרוש "בכי אבל משה" להספד על בנו יחידו שנפטר. לווה כסף רב כדי לעמוד בעלויות הדפסת הספר.
* עדת יעקב - חידושי הלכות ואגדות על קצת מסכתות. בשער ספרו צור יעקב הוא מביע תפילתו להדפיס את ספרו זה, אך לא זכה לכך והספר נותר בכת"י.

== לקריאה נוספת ==
* הרב אברהם פלאג'י, אברהם את ידו, דרוש ו' לשמועות.

== קישורים חיצוניים ==

* .

* [https://mountofolives.co.il/he/%d7%90%d7%99%d7%aa%d7%95%d7%a8-%d7%a7%d7%91%d7%a8/?id=84749&lo=31.7771940803198&ln=35.2413443168781 יעקב יעבץ], כרטיס נפטר באתר 'מרכז מידע הר הזיתים'.
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:נפטרים ב-1874
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:ישיבת בית יעקב רבי (איזמיר)
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
הדיוויזיה ה-111 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-111 (בגרמנית: 111. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1940 בהתרחבות נוספת של הצבא הגרמני. במאי 1941 עברה הדיוויזיה לאזור הכיבוש הגרמני בפולין, מוכנה לפתיחת מבצע ברברוסה ביוני. לאחר חציית נהר הבוג, התקדמה הדיוויזיה אל דובנו, שם היא נלחמה מול יחידות רוסיות שכללו את הקורפוס הממוכן ה-20 ודיוויזיית הטנקים ה-34. במסגרת הארמייה ה-6 המשיכה הדיוויזיה לדחוף את כוחות הארמייה ה-5 הסובייטית לכיוון קייב ועד סוף אוגוסט הדיוויזיה הגיעה לנהר הדנייפר מצפון לבירת אוקראינה, ויצרה ראש גשר עם דיוויזיות הרגלים ה-113 וה-298. ב-1 בספטמבר תקפו כוחות אלו מתוך ראש הגשר ופגעו בחלק האחורי של החזית הרוסית, כחלק ממבצע הכיתור הענק סביב קייב. הדיוויזיה המשיכה ללכוד ולסייע בהשמדת הארמייה הרוסית ה-37. לאחר הקרב הגדול, ההתנגדות הסובייטית בדרום רוסיה נחלשה והכוחות תחת קבוצת ארמיות דרום הצליחו לדחוף מזרחה בחזית רחבה.

לאחר כיבוש רוסטוב על הדון, קבוצת הפאנצר של קלייסט נאלצה לסגת לקו ה-Mius-Front, שם בסוף דצמבר 1941 נעצרה הדיוויזיה על קו ניקיטובקה - דבלצ'בו. באמצע ינואר 1942 נאלצה הדיוויזיה לבלום חדירה עמוקה של האויב באזור ברונקובו-ויין.

לאחר תקופה ארוכה של מנוחה, הצטרפה הדיוויזיה למתקפת הקיץ, והתקדמה עם הארמייה ה-17 לקווקז, עברה דרך רוסטוב-על-דון, מוזדוק, נלצ'יק ואורדז'וניקידזה, עקב איום הכיתור הממשמש ובא לאחר קרב סטלינגרד קבוצת ארמיות A נאלצה לסגת במהירות לקו החזית של מיוס ולטגנרוג, שם נשארה הדיוויזיה במגננה עד סוף יולי 1943. לאחר כישלון מתקפת הקיץ הגרמנית בקורסק, הצבא הגרמני נאלץ לסגת, הדיוויזיה ה-111 נסוגה בהדרגה למערב, והגנה על הגישות למליטופול עד סוף ספטמבר 1943, ולאחר מכן לניקופול עד פברואר 1944. הדיוויזיה הועברה אז להגנת קרים, שם היא הושמדה. השרידים האחרונים פונו באונייה במאי 1944, והדיוויזיה פורקה רשמית.

== מפקדים ==
* אוטו שטאף (5 בנובמבר 1940 - 31 בדצמבר 1942)
* הרמן רקנאגל (1 בינואר 1942 - 14 באוגוסט 1943)
* ורנר פון בילוב (15 באוגוסט 1943 - 29 באוגוסט 1943)
* הרמן רקנאגל (30 באוגוסט 1943 - 31 באוקטובר 1943)
* אריך גרונר (1 בנובמבר 1943 - 9 בפברואר 1944)
* קורט אדם (10 בפברואר 1944 - 22 באפריל 1944)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/111ID-R.htm הדיוויזיה ה-111] באתר lexikon-der-wehrmacht 

111
דיוויזיה 111
יצחק לויטץ

יצחק א' לויטץ{{תמונה להחלפה}}
יצחק אייזיק לְוִיטַץ (נהגה בהגייה אשכנזית: יִצְחוֹק; 3 בספטמבר 1907 – ספטמבר 1985) היה סופר יידיש מחנך והיסטוריון יהודי ליטאי-אמריקאי.

==ביוגרפיה==
נולד בזאגר שבמחוז שאוולי בליטא. קיבל חינוך מסורתי דתי ולמד בישיבת רמיילס ב. את השכלתו החילונית השלים בבית ספר תיכון עברי בבירת המחוז, שאוולי. הוא עבר כמורה בבית ספר של רשת "תרבות" בקורשן, אף היא במחוז שאוולי.

ב-1926 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. הוא התפרנס מהוראת עברית והחל ללמוד באוניברסיטת קולומביה שבה השלים תואר ראשון ב-1929, ואחר כך תואר שני בספרות עברית ב-1933 בשיתוף עם המכון היהודי לדת .

במימון מלגת מחקר מאוניברסיטת קולומביה, עשה לויטץ חמש שנים בארץ ישראל (1935-1940), בהן התגורר בחיפה ובפתח תקווה. לאחר שובו לארצות הברית כיהן בתפקידי ניהול במוסדות חינוך יהודיים שונים.

לויטץ היה כותב פורה, הוא פרסם מאמרים ב"ייוו"א בלעטער", כתב העת של ייוו"א. ערכים באנציקלופדיה לחינוך (שראתה אור בין השנים 1957–1959 בניו יורק בעריכת היימן בס) ומאמרים רבים ב"הדאר" ובדי צוקונפט .

ארכיונו שמור בספרייה הלאומית במחלקת הארכיונים.

==ספרו==
;הקהילה היהודית ברוסיה 1772–1844
ספרו של לויטץ ראה אור בהוצאת אוניברסיטת קולומביה בשנת 1943 ועוסק באוטונומיה המשפטית והחברתית של יהודי רוסיה במחצית השנייה של המאה ה-18 ובמחצית הראשונה של המאה ה-19.
<div class="mw-content-ltr">
* Isaac Levitats The Jewish Community in Russia, 1772–1844, Columbia University Press, 1943
</div>

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Jewish Board of Education in America, doctoral dissertation, Syracuse University, 1952 (עבודת הדוקטורט שלו)
</div>

==קישורים חיצוניים==
* ג'ושוע פוגל , [http://yleksikon.blogspot.com/2017/05/yitskhok-isaac-levitats.html YITSKHOK (ISAAC) LEVITATS], בתוך: Leksikon fun yidish-shraybers / לעקסיקאָן פון יידישע שרײַבער, לקסיקון ביוגרפי לסופרי יידיש, ניו יורק, 1986) 
* 
* (במאמר זה טען לויטץ כי 'ספר הקהל' של יאקוב בראפמן מבוסס על תעודות אותנטיות)
* 

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:מורים יהודים עד אמצע המאה ה-20
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:בוגרי ישיבת רמיילס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מהגרים מליטא לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1907
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
ויה אלפינה

מפה של מסלולי ויה אלפינה
ויה אלפינה (Via Alpina) היא רשת של חמישה מסלולי הליכה למרחקים ארוכים ברחבי האזורים האלפיניים של סלובניה, אוסטריה, גרמניה, ליכטנשטיין, שווייץ, איטליה, צרפת ומונקו. השביל הארוך ביותר בויה אלפינה הוא השביל האדום אשר קצוותיו נמצאים בטריאסטה ובמונקו.

הויה אלפינה הוקם על ידי קבוצה של ארגונים ציבוריים ופרטיים מ-8 מדינות שונות במהלך שנת 2000 אשר קיבלו מימון לשם כך מהאיחוד האירופי בין השנים 2001 עד 2008. הויה אלפינה נוסד ביוזמת אגודת "Grande Traversée des Alpes" בגרנובל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טרקים
קטגוריה:הרי האלפים
חילופי בתים

חילופי בתים (Home exchange) היא סוג אפשרות הארחה בה שני הצדדים מסכימים להציע זה לזה אירוח ביתי לתקופת זמן מוגדרת. מכיוון שלא מתרחשת החלפת כספים, מדובר בסוג של סחר חליפין, צריכה שיתופית ושיתוף. חילופי בתים יכול להתרחש בכל סוג של יחידות מגורים, כולל דירות, בתים, קוטג'ים, וכו'. חילופי הבתים יכולים לכלול חילופים של בית שלם או רק חדר בבית/דירה. משך הזמן שבו מבוצעים חילופים הבתים עשוי להשתנות מסוף שבוע ועד לתקופה שאורכת אף מעל לשנה. חילופי הבתים עשויים להתרחש בו זמנית או בתקופות זמן שונות. חילופי בתים מסודרים בדרך כלל באמצעות סוגים ספציפיים של רשתות חברתיות מקוונות, אשר לרוב גובים עמלה מסוימת על כך.

בדומה לכל הסוגים של האירוח הביתי, גם לאפשרות של חילופי בתים ישנם מספר יתרונות על פני האפשרות של לינה בבתי מלון, כאשר יתרונות בולטים כוללים עלויות נמוכות יותר באופן מהותי וקבלת ההזדמנות לחוות דיפלומטיה תרבותית ולהכיר חברים חדשים כתוצאה מהחוויה.

הקיץ הוא באופן מסורתי עונת השיא לחילופי הבתים שכן משפחות רבות יותר מטיילות במהלך חופשות בית הספר.

== אזכורים בתרבות ==
הנושא של חילופי הבתים זכה לפרסום בסרט הקומדיה הרומנטית משנת 2006 "החופשה", בבימויה של ננסי מאיירס, במסגרתו הדמויות של קייט וינסלט וקמרון דיאז מבצעות ביניהן חילופי בתים והדבר מוביל לכך שהן מפתחות יחסים רומנטיים עם ג'ק בלאק וג'וד לאו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בית מגורים
קטגוריה:שירותי אירוח ואוכל
בבו קובו

אליעזר (בבו) קובו (נולד ב-27 בפברואר 1951 בבולגריה) הוא איש עסקים ויזם נדל"ן ישראלי. בשנת 2015 הוערך הונו, ברשימת עשירי ישראל שפרסם המגזין "פורבס ישראל", בכ-1.4 מיליארד שקל (יחד עם בנו עודד קובו). הורשע וישב בכלא בגין אונס.

==ביוגרפיה==
קובו נולד בשם זרי דוד קובו בסופיה, בולגריה לדוד ואסתר קובו. בילדותו עלתה המשפחה לישראל והתיישבה ביפו, שם גדל. אמו נתנה לו את כינוי החיבה בֶּבוֹ. הוריו היו סוחרי בגדים, ובגיל צעיר הצטרף לעסק המשפחתי וניהל חנות בגדים. בשנת 1974, כשהיה בן 23, נשלח להונג קונג, לנהל את עסקי יבוא הבגדים של המשפחה. קובו יצר במהירות קשרים בקהילה העסקית המקומית, ונכנס לשותפות בחברה לייצור ושיווק בגדים מהמזרח הרחוק עם יזם בריטי בשם ריצ'רד קרינג.

באפריל 1978 הוגש נגד קובו כתב אישום על אונס אישה שהכיר באוקטובר 1977 בהרצליה. בינואר 1979 פורסם באמצעי התקשורת בישראל שקובו הורשע בבית המשפט המחוזי בתל אביב ונידון למאסר בפועל של שנתיים וחצי (שהופחתו לבסוף לשנה וחצי). לאחר שחרורו חזר לעסקי הבגדים והחל גם לעסוק בהשקעות בנדל"ן בארצות הברית.

בשנות ה-80 יזם והקים שוק פשפשים בפלורידה (Opa Lacka Flea Market), ומכר אותו למיליארדר לי קה שינג תמורת 120 מיליון דולר.

בשנת 1994 רכש עם שותפו לעסקי הבגדים ריצ'רד קרינג, ושותף נוסף, מבנה היסטורי בשוק קמדן בלונדון ששימש לאורוות. בסמוך פעל כבר בסופי שבוע שוק של מלאכת יד, שוק בגדים משומשים ושוק פשפשים. הם פיתחו את המתחם שרכשו בשם "שוק האורוות" (Stables Market) והוא הפך לאחת מהאטרקציות התיירותיות הפופולריות בלונדון, עם כ-200,000 מבקרים מדי שבוע. בהמשך רכש מבנים נוספים באזור ופיתח גם אותם. במרץ 2014 מכרו את החזקתם ב"שוק קמדן" לטדי שגיא תמורת יותר מ-400 מיליון ליש"ט (כ-2.6 מיליארד שקל).

בעשור הראשון של המאה ה-21 החל להשקיע גם בנדל"ן בישראל.

בשנת 2006 הגיש תביעת דיבה בסך 10 מיליון שקל נגד עיתון "אנשים". זאת בעקבות פרסום כתבה בה נכתב כי שמו האמיתי הוא ויקטור עטיה וכי יש לו עבר פלילי שכולל הרשעה מ-1988 על סחר והחזקת סמים. בתביעת הדיבה שהגיש טען קובו כי מדובר בפרסום שקרי שהסב לו נזק רב, בעיקר עקב עיתוי הפרסום, בימים בהם היה מצוי בעיצומו של משא ומתן לגיוס מימון לצורך בניית פרויקט נדל"ן בלונדון. כהגנה טען העיתון שהוא הורשע באונס ובכל מקרה לא נהנה משם טוב. קובו ניסה למנוע פרסום סעיפים בכתב ההגנה המתייחסים להרשעתו באונס, אך בית המשפט קבע שעובדה זו רלוונטית לתביעת הדיבה. בינואר 2008 הגיע להסדר פשרה, בו נקבע כי בתמורה לדחיית תביעת הדיבה שהגיש נגד העיתון, יקבל קובו את הזכויות בשם העיתון "אנשים" (שפשט את הרגל ונסגר כבר קודם). בנוסף התנצלו העורך והכתבים על פרסום הכתבה.

==חיים אישיים==
בשנת 1973 נישא לרות ברכה. בנו הבכור עודד קובו נולד בהונג קונג ב-1974. לבני הזוג נולדו גם שתי בנות. משנת 2005 נמצא בזוגיות עם הדוגמנית מירי בוהדנה בזמן שעדיין היה נשוי, ולהם שלושה ילדים. ב-2020 הם נישאו. הם מתגוררים בארסוף מאז 2015. קודם לכן התגורר במתחם מרינה הרצליה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* האתר של חברת "[https://web.archive.org/web/20220210125602/https://www.kobodevelopment.com Kobo Development, LLC]" - חברת הנדל"ן של קובו
* 
* 
* 
* 
ספרו על משפחת קובו:
* בבו (אליעזר) קובו, [http://www.hebrewbooks.org/51942 משפחת קובו רבניה וגביריה], אנגליה תש"ע 2010

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:יזמי נדל"ן ישראלים
קטגוריה:מיליארדרים ישראלים
קטגוריה:ארסוף: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:מורשעים באונס בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
I Am What I Am (שיר של אמה מוסקט)

"I Am What I Am" (בעברית: "אני מה שאני") הוא סינגל של הזמרת המלטזית, אמה מוסקט, שיצא ב-14 במרץ 2022.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> השיר ייצג את מלטה באירוויזיון 2022 שהתקיים בטורינו, איטליה, לאחר שמוסקט זכתה בקדם המלטי.

== לפני האירוויזיון ==
רשות השידור המלטזית פתחה את תקופת הגשת השירים לקדם ב-15 באוקטובר 2021. היא הסתיימה ב-15 בדצמבר אותה השנה.<ref></ref> רק אזרחי מלטה יכלו לשלוח לוועדה של רשות השידור שירים. 22 השירים שנבחרו נחשפו ב-29 בדצמבר 2021.<ref></ref>

חצי הגמר של הקדם הלאומי התקיים ב-17 בפברואר 2022. עשרים ושניים שירים התחרו, ורק שישה עשר העפילו לגמר, ביניהם "Out of Sight". הגמר התקיים ב-19 בפברואר אותה השנה. "Out of Sight" זכה במקום הראשון הן בחבר השופטים, שהעניק לו 72 נקודות, והן בהצבעות הקהל, שהעניקו לו 20 נקודות.<ref></ref>

למרות זאת, ב-14 במרץ הודיעה רשות השידור המלטזית שמוסקט לא תשיר את השיר באירוויזיון ובמקומו תשיר את השיר "I Am What I Am".

== באירוויזיון ==
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022.<ref></ref> על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר.<ref name="Rules"></ref> ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי מלטה תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר השני.<ref></ref>

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. מלטה הופיעה שישית, לאחר גאורגיה ולפני סן מרינו.<ref></ref> ב-12 במאי 2022 ביצעה מוסקט את "I Am What I Am" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 18 עם 47 נקודות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2022
קטגוריה:שירי מלטה באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
נקודת ויליאמס (איי שטלנד הדרומיים)

נקודת ויליאמס או ויליאמס פוינט (באנגלית: Williams Point) היא לשון יבשה, המהווה את הקצה הצפוני של חצי האי וארנה, ולכן גם את הקצה הצפון מזרחי של האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה .

מצר הים מעבר איגליקה מפריד בין נקודת ויליאמס לבין ארכיפלג איי זד שמצפון לאי ליווינגסטון.

נקודת ויליאמס ממוקמת 9.47 קילומטרים מצפון לפסגת מיזייה שברמת וידין;

נקודת ויליאמס ממוקמת 8.8 קילומטרים ממזרח לאי דסוליישן;

נקודת ויליאמס ממוקמת 1.5 קילומטרים מדרום לאיי זד;

נקודת ויליאמס ממוקמת 5.5 קילומטרים ממערב לנקודת דאף שבאי גריניץ';

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הנקודה ===

איי שטלנד הדרומיים התגלו בשנת 1819 על ידי ויליאם סמית' (William Smith), רב החובל של הבריג ויליאמס (Williams), אשר ראה את נקודת ויליאמס ב-19 בפברואר באותה שנה.

=== מיפוי הנקודה ===

האזור מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1822, ולאחר מכן על ידי סוקרים צ'יליאניים בשנת 1971, על ידי סוקרים ארגנטינים בשנת 1980, על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1991, ועל ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.

=== מקור השם ===

פרסום משנת 1820 מתגלה שסמית' נתן את השם 'ויליאמס' ללשון יבשה באזור בו מצויה נקודת ויליאמס.

ויליאמס
מישהו במיטתה של אמא

מישהו במיטתה של אמא (באנגלית: With Six You Get Eggroll) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1968 בבימויו של הווארד מוריס, עם דוריס דיי ובריאן קית' בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על אלמן ואלמנה מטופלים בילדים שמחליטים לאחד את משפחותיהם על אף כל הקשיים הנובעים מיחסם של הילדים.

שם הסרט בעברית נובע ממשפטו של אחד הילדים שרואה לפתע את אביו החורג במיטתה של אמו וצועק "יש מישהו במיטתה של אמא". שם הסרט באנגלית נובע ממשפט של אותו ילד שכאשר המשפחה המאוחדת הכוללת שישה אנשים, יושבים לאכול במסעדה סינית, הם מקבלים בגלל זה תוספת של אגרול לכל אחד - כדאי להתחתן כי "עם שישה מקבלים אגרול".

זה סרטה האחרון של דוריס דיי והראשון של ברברה הרשי.

==תקציר העלילה==
אבי מקלור (דוריס דיי) היא אלמנה מטופלת בשלושה בנים. הבכור פליפ (ג'ון פידלייטר) הוא בגיל ההתבגרות ואחיו הקטנים הם ג'ייסון (ריצ'רד סטיל) ומיץ' (ג'ימי בראקן). אבי עסוקה כל הזמן בניהול מנסרת העץ הגדולה שהוריש לה בעלה. בבית עוזרת לה המטפלת המסורה מולי (אליס גוסטלי).

אחותה פאט (פאט קרול) מנדנדת לה כל הזמן שהיא צריכה למצוא גבר ולהקים משפחה. היא מכירה לה את ג'ייק איברסון (בריאן קית') אלמן מבוסס שמטפל בבתו היחידה סטייסי (ברברה הרשי) שעומדת לפני סיום למודיה בתיכון, כמו פליפ מקלור.

אבי מזמינה את ג'ייק למסיבה בביתה אבל הוא לא מתחבר למוזמנים ואומר שעליו לעזוב כי צריך לטוס. היא פוגשת אותו אחר כך בסופרמרקט והוא מתנצל על השקר. מתחילה ביניהם ידידות שמתחזקת. מדי פעם הם עוצרים בדרייב אין סמוך והמוכר הרבי (ג'ורג' קרלין) משגר לעומתם רמיזות מביכות.

פליפ לא סובל את ג'ייק וסטייסי לא סובלת את אבי. למרות זאת מחליטים אבי וג'ייק להתחתן בלי נוכחות הילדים. הנישואין נתקלים בבעיות רבות כמו היכן לגור?. אין חדרים מספיקים בשני הבתים ולכן אבי וג'ייק שוכרים קרוואן וישנים בו.

לאחר ריב גדול נכנסת אבי לתא הנהג ונוהגת בפראות. באמצע הדרך מושלך ג'ייק לכביש כשהוא לבוש בבגדים תחתונים והרבי מסייע לו בבגדים ודואג לו להסעה הביתה. בינתיים מסתבר לאבי שג'ייק איננו והיא מחפשת אחריו בעזרת קבוצת היפים. היא מתנגשת במשאית מובילה עופות ומובאת לתחנת המשטרה שם היא נאשמת בנהיגה פרועה.

אבי מתקשרת לבית ואז נזעקים לעזרתה כולם. פליפ נוהג ברכב הפרטי שלו ומתנגש שוב במשאית העופות. הנהג רוצה להכות אותו אך ג'ייק מגן עליו וסופג מכות. כאן מתנפלים כל הילדים על הנהג ועוזרו. כולם נכנסים שוב לתחנת המשטרה וטוענים שהם משפחה אחת מלוכדת. השוטר מבטל את התלונה וכולם יוצאים מאוחדים ושמחים כשברקע נשמעת מקהלת "הללויה" של הנדל.

אבי וג'ייק מעמידים את שני הבתים למכירה על מנת לקנות בית גדול שיספיק לכולם.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|דוריס דיי
|אבי מקלור
|
|-
|בריאן קית'
|ג'ייק איברסון
|
|-
|ברברה הרשי
|סטייסי איברסון
|
|-
|פאט קרול
|פאט סקוט
|אחותה של אבי
|-
|ג'ורג' קרלין
|הרבי
|מוכר בדרייב-אין
|-
|אליס גוסטלי
|מולי
|עוזרת
|-
|ג'ון פידלייטר
|פליפ מקלור
|
|-
|ריצ'רד סטיל
|ג'ייסון מקלור
|
|-
|ג'ימי בראקן
|מיץ' מקלור
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.tcm.com/tcmdb/title/22012/with-six-you-get-eggroll#overview מישהו במיטתה של אמא], באתר TCM
* [https://www.youtube.com/watch?v=ffFbP_OFNCQ&t=3011s מישהו במיטתה של אמא], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=a1RVXpiffLk דוריס דיי וההיפים], באתר יוטיוב
קטגוריה:סרטי 1968
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על משפחות
קטגוריה:סרטי דוריס דיי
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
מקום לאמנות

מקום לאמנות בקרית המלאכה היא עמותה המפעילה גלריה לאמנות בקריית המלאכה בדרום תל אביב. המקום נוסד בשנת 2014 על ידי קבוצה של אמנים ויוצרים ופעילותו משקפת תפיסה אמנותית פלורליסטית.<ref name=":0"></ref> עמותת מקום לאמנות נתמכת על ידי אמנים, מרביתם פעילים בקרית המלאכה, משרד התרבות ועיריית תל אביב.
== פעילות ==
העמותה פועלת להנגשת האמנות לציבור, והפעילויות שמתבצעות במקום מוצעות במחירים נוחים ונגישים.<ref name=":1"></ref>

בגלריה נערכות תערוכות על פי תוכנית אוצרותית שנתית, חלקן ביוזמת צוות המקום, וחלקן בעקבות הצעות שמגיעות למרכז.

התערוכות משלבות בין אמנים ואוצרים מוכרים לבין אמנים ואוצרים בתחילת דרכם המקצועית, כאשר השיקולים בבחירת התערוכות אינם מסחריים.<ref></ref>

המקום מאפשר נגישות גבוהה לאמנים, לגלריות ולקהל המקצועי באמצעות עבודות לדוגמה, מפות וריכוז אינפורמציה.

במקום קיים גם מרכז מבקרים המציע סיורי אמנות בקרית המלאכה<ref></ref> ומרכז מידע לגבי התערוכות המוצגות בגלריות בקרית המלאכה.

צוות הגלריה כולל את אורית טוכמן דואר - יו"ר ומנהלת העמותה, ויאיר ברק - מנהל אמנותי ואוצר ראשי.<ref name=":0" />

== עבודות שהוצגו בגלריה ==
<gallery>
קו רץ.jpg|"קו רץ" , נגה יודקוביק-עציוני
לוטוס.jpg|"לוטוס", דימוי מתוך ספר האמנית "כריסטינה" שהושק בתערוכה "כריסטינה", אליסיה שחף
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גלריות לאמנות
קטגוריה:תל אביב-יפו: גלריות לאמנות
קטגוריה:קריית המלאכה
אריק ברז'ה

אריק ברז'ה (בצרפתית: Éric Berger; נולד ב-13 ביוני 1969, אמיין) הוא שחקן קולנוע צרפתי.

==ביוגרפיה==
אריק ברז'ה נולד באמיין. הוא נכד של מוריס ברז'ה, חסיד אומות העולם.

אריק ברז'ה למד משחק בבית ספר פרטי בפריז. בהמשך הוא למד בהקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה אותה סיים בשנת 1995.

בשנת 2001 הוא זכה להצלחה בעקבות משחקו בסרט Tanguy. על עבודה זו הוא היה מועמד לקבלת פרס סזאר. בשנת 2019 הוא שיחק בסרט המשך. בסך הכול הוא שיחק בכ-40 סרטי קולנוע. בנוסף לכך אריק ברז'ה משחק בסרטי וסדרות טלוויזיה.

החל משנת 1991 אריק ברז'ה משחק על במת התיאטרון. הוא שיחק בהצגות שונות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1969
המצור על כנסיית המולד

המצור על כנסיית המולד התרחש במהלך מבצע חומת מגן במשך 39 ימים בהם התבצרו חמושים פלסטינים בכנסיית המולד עם בני ערובה. האירוע הסתיים באמצעות משא ומתן, שבסופו התפנו החמושים וגורשו לרצועת עזה ולחוץ לארץ מבלי להיעצר, בתמורה לשחרור בני הערובה.

==רקע==

בעקבות שורת פיגועי טרור קטלניים במיוחד, ובעיקר הפיגוע במלון פארק בנתניה, בו נרצחו 30 אזרחים ישראלים בליל הסדר, יצא צה"ל למבצע לוחמה רחב היקף ברחבי יהודה ושומרון. מטרתו העיקרית הייתה להשתלט מחדש על הערים הפלסטיניות, לפגוע בתשתיות הטרור הפלסטיני ולעצור את גל הפיגועים, שהתעצם במסגרת האינתיפאדה השנייה. בסיום המבצע הצליח צה"ל להרוס את רוב התשתית הארגונית של הרשות הפלסטינית וארגון החמאס ביו"ש; המבצע היה נקודת המפנה באינתיפאדה השנייה, נקודה שלאחריה פחתו מאוד פיגועי הטרור, כמו גם מספר האבדות בישראל.

כנסיית המולד היא בזיליקה בבית לחם, שנבנתה במאה ה-4 ונחשבת לאחת העתיקות בעולם. היא נבנתה על פי מסורות נוצריות במקום שבו נולד ישו. בשנת 2012 הוכרזה הכנסייה כאתר מורשת עולמי של אונסק"ו.

== האירוע ==
ב-2 באפריל 2002 התבצרו כ-50 חמושים פלסטינים עם רובי סער ומטעני חבלה בראשות עבדאללה דאוד, ראש המודיעין הפלסטיני בבית לחם. החמושים לקחו כבני ערובה את הכמרים במקום וכמאתיים אזרחים נוספים (ביניהם גם ילדים). החשיבות הדתית של המקום גרמה לתשומת לב בינלאומית מוגברת לאירוע; הרגישות הבינלאומית הביאה לזהירות והימנעות ממהלכים לוחמתיים משמעותיים, ולהמשך המצור על ידי צה"ל מבלי לפרוץ צבאית למתחם. במהלך ההתבצרות הציתו הפלסטינים חלקים מקודשים בכנסייה, בזזו איקונות וחפצי ערך, והשתמשו בדפי ספרי הקודש כבנייר טואלט.

ב-9 במאי, לאחר משא ומתן ממושך, הוסכם כי המבוקשים החמושים יועברו לקפריסין או לעזה בתמורה לשחרור בני הערובה. החמושים השאירו בכנסייה 40 מטעני חבלה פעילים. לבקשת הכמורה בכנסייה, צה"ל איתר ופירק את כל המטענים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבצע חומת מגן
קטגוריה:פיגועים באינתיפאדה השנייה
קטגוריה:פיגועי טרור בשטחים ב-2002
קטגוריה:בית לחם
קטגוריה:כנסיית המולד
גריגורי גגארין

גריגורי גגארין (ברוסית: Григорий Гагарин : 29 באפריל 1810 – 30 בינואר 1893) היה צייר וגנרל רוסי.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
גריגורי גגארין נולד בסנט פטרסבורג למשפחת אצולה גגארין. אביו, הנסיך גריגורי איבנוביץ' גגארין, היה דיפלומט רוסי בצרפת ולאחר מכן השגריר באיטליה. סבו וסבתו מצד אביו היו הנסיך איבן סרגייביץ' גגארין ואשתו. אביו נישא בסנט פטרסבורג בשנת 1809 לאמו יקטרינה פטרובנה סוימונובה, בתם של פיוטר אלכסנדרוביץ' סוימונוב ואשתו יקטרינה איבנובנה בולטינה. עד גיל 13 שהה הילד עם משפחתו בפריז וברומא ולאחר מכן למד בסיינה. גריגורי לא קיבל חינוך אמנותי רשמי, אלא לקח שיעורים פרטיים מהצייר הרוסי קארל ברולוב שהתגורר באותה תקופה באיטליה.<ref></ref>

ב-1832 חזר לסנט פטרסבורג, התוודע לאלכסנדר פושקין ואייר את יצירותיו כמו "אגדת הצאר סאלטן". הוא גם התקרב לאופוזיציה ולמיכאיל לרמונטוב.<ref></ref>

הוא עבד כדיפלומט רוסי בפריז, רומא וקונסטנטינופול; שהה שנתיים במינכן. ב-1839, לאחר שובו לרוסיה, נסע יחד עם הסופר הרוסי ולדימיר סולוגוב מסנט פטרבורג לקאזאן. סולוגוב כתב את רומן על המסע הזה, וגגארין אייר אותו.

== המלחמה הקווקזית ==
גגארין גם המשיך את ידידותו עם לרמונטוב, ובשנת 1840 עקב אחריו לגלותו בקווקז במלחמת הקווקז. כנראה הם גרו יחד באותו אוהל.

הם השתתפו במבצעים נגד הילידים המאכלסים את הרי הקווקז, אך גם המשיכו בעבודתם היצירתית. ידועות כמה יצירות אמנות שחתומות על ידי שניהם.

ב-1841 נהרג לרמונטוב בדו-קרב, אך גגארין המשיך בשירותו הצבאי.

בשנת 1842 הוא השתתף במשלחת הגנרל צ'רנישיוב בדאגסטן ושירת עד 1848.

== חיים אישיים ==
גגארין היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה אנה ניקולייבנה דולגורוקובה (1823–1845), איתה נולדה לו בת, הנסיכה יקטרינה גריגורייבנה גגארינה (1844–1920). אנה ניקולייבנה נפטרה כמה ימים לאחר שילדה את הבת.

ב-29 באוגוסט 1848 נישא לסופיה אנדרייבנה דשקובה (7 ביולי 1822 - 20 בדצמבר 1908), בתו של אנדריי דשקוב ואחייניתו של דמיטרי דשקוב, שר המשפטים לשעבר.<ref></ref>

בשנים 1848–1855 הוא התגורר בטבליסי בשירותו של מיכאיל וורונטסוב. בין התפקידים הצבאיים והמנהליים, גגארין עשה הרבה עבודות עבור העיר. הוא בנה שם תיאטרון, צייר את קתדרלת טביליסי, ושיחזר ציורי קיר של הקתדרלות הגיאורגיות הישנות, כולל מנזר בטניה. בשלב זה נולדו הילדים הראשונים מנישואיו השניים.

== האקדמיה הקיסרית לאמנויות ==
ב-1855 עבר גריגורי לסנט פטרסבורג כדי לעבוד אצל הדוכסית הגדולה מריה ניקולייבנה, דוכסית לויכטנברג, שהייתה נשיאת האקדמיה הקיסרית לאמנויות. כאן נולדו שני ילדיו הנוספים. <ref></ref>

בשנת 1858 קיבל גגארין את הדרגה הצבאית של מייג'ור גנרל. ב-1859 הוא הפך לסגן הנשיא של האקדמיה הקיסרית לאמנויות, והוא נשאר שם עד 1872. בתו האחרונה, הנסיכה נינה, נולדה ב-1861.

כסגן נשיא האקדמיה תמך גגארין ב"סגנון הביזנטי". הוא בנה את "המוזיאון לאמנות נוצרית מוקדמת" באקדמיה. גגארין גם המשיך לתמוך בשירתו של לרמונטוב, והעלה את "השד" של לרמונטוב בתיאטרון הארמיטאז' המלכותי (1856).

גגארין מת בצרפת בשנת 1893.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:Gagarin PropovedMagometGRM.jpg

File:Gagarin gondolas.JPG

File:GagarinG StroitAlekKolonGE.jpg

File:Gagarin PropovedMagometGRM.jpg
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:דיפלומטים
קטגוריה:ילידי 1810
קטגוריה:נפטרים ב-1893
ניקולאי נברב

ניקולאי נברב (ברוסית: Никола́й Не́врев; 1830 – 3 במאי 1904) היה צייר רוסי שהתמחה בז'אנר ובסצנות היסטוריות.

== ביוגרפיה ==
נברב נולד למשפחת סוחרים. שיעורי האמנות הראשונים שלו הגיעו מאביו החורג, שהיה מורה לציור. בגיל 21, נברב נכנס לבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה (MSPSA), שם למד אצל הצייר הרוסי-איטלקי, מיכאיל סקוטי. <ref></ref> עם סיום לימודיו ב-1855, הוא זכה בתואר "אמן חופשי". בשנות ה-60, צייר נברב את אחת מיצירות המופת שלו, "העסקה" (1866), שבה הוא תיאר את מכירת צמית. כמה ציורים אחרים מאותה תקופה, התמקדו בביקורת על הכנסייה.

הוא הפסיק לעבוד באופן זמני בשנות ה-70, מסיבות לא ידועות, אך החל לצייר אמנות היסטורית בשנות ה-80. ב-1881 הפך לחבר באיגוד תערוכות אמנות נודדות (הנודדים). עבודתו הטובה ביותר בתקופה זו הייתה ללא ספק ציורי הז'אנר שלו, שכל אחד מהם מציג מוסר השכל אנושי. מ-1887 עד 1890, הוא לימד ב-MSPSA וב-1889 הפך לאוצר בגלריה טרטיאקוב.

בשנת 1898, בעקבות מותו של פאבל טרטיאקוב, הוצעה לו תפקיד המנהל בגלריה, אך הוא דחה זאת, בטענה כי בריאותו לקויה. בגיל 74, במצוקה כלכלית גדולה, הוא התאבד בירייה באחוזתו ליד מוהילב.

ב-25 בספטמבר 1980 הנפיקה ברית המועצות בול דואר 6 קופיקות לציון יום השנה ה-150 להולדתו (יחד עם זה של קונסטנטין פלביצקי). <ref></ref>

פסטיבל ציור בינלאומי באוויר הפתוח מתקיים מדי שנה לכבודו במחוז מוהילב שבבלרוס.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:NEVREV Torg.jpg

File:0NevrevNV Oprichniki BISH.jpg

File:Nikolaj Wassiljewitsch Newrew 001.jpg

File:NevrevN RGalickiyPrinimMIN.jpg

File:Newrew - False Dimitry I swearing Sigismund III introduction of catholicism in Russia.jpg
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1830
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1904
רבקה נוימן (אשת עסקים)

רבקה ויקטוריה נוימן (באנגלית: Rebekah Victoria Neumann; נולדה ב-26 בפברואר 1978) היא אשת עסקים אמריקאית יהודייה. עד 22 בספטמבר 2019, היא שימשה כמנהלת מותג ומנהלת האימפקט הראשית בחברת WeWork, חברה שהוקמה על ידי בעלה, אדם נוימן. נוימן פיקחה על תוכנית החינוך שהקימה החברה, "WeGrow".<ref name=":0"></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

==קורות חיים==
נולדה בשם רבקה ויקטוריה פלטרו (Rebekah Victoria Paltrow), כבתם של אוולין ובוב פלטרו, גדלה בבדפורד, ניו יורק. למדה בבית הספר הפרטי הוראס מאן.<ref name="Bustle Enlightenment"></ref> היא המשיכה ללמוד עסקים ובודהיזם באוניברסיטת קורנל, והפכה למדריכת יוגה מוסמכת.<ref name=":1"></ref><ref></ref> היא בת-דודה של השחקנית גווינת' פלטרו.<ref></ref> היא ממשפחה יהודית, וחוגגת את חגי ישראל.<ref>https://www.businessinsider.in/WeWork-may-try-to-wrap-its-roadshow-and-price-its-IPO-before-the-Jewish-New-Year-on-September-29/articleshow/71086337.cms </ref>

== קריירה ==
לאחר שסיימה את לימודיה בקולג', התקבלה נוימן לתוכנית המכירות והמסחר של סלומון סמית בארני.<ref></ref> בתחילת שנות ה-2010 היא הפיקה ושיחקה בכמה סרטים קצרים תוך שימוש בשם הבמה רבקה קית'.

בשנת 2010, בעלה, אדם נוימן ומיגל מק'קלווי, הקימו יחד את "WeWork".<ref></ref> היא הקימה את המיזם החינוכי "WeGrow", בית ספר פרטי בצ'לסי, בשנת 2017.<ref></ref><ref></ref>

בספטמבר 2019, לאחר שניסיון להביא את החברה לציבור חשף בעיות פיננסיות מעמיקות, פורסם כי רבקה נוימן תתפטר מתפקידה כמנכ"לית "WeGrow" ותוותר על תפקידה בחברת The We.<ref name="Davis"></ref>

באוקטובר 2019 פורסם כי בית הספר "WeGrow" ייסגר בתום שנת הלימודים.<ref></ref>

ב-18 במרץ 2022 עלתה המיני-סדרה הביוגרפית הטלוויזיונית "WeCrashed" ב-AppleTV+. העלילה עוקבת אחר עלייתה והצלחתה, תאוות הבצע ונפילתה הבלתי נמנעת של חברת הסטארט-אפ שהקימו הזוג "WeWork", מבעד לנקודת מבטם של נוימן ובעלה. כשאותה גילמה השחקנית אן האת'וויי.

== חיים אישיים ==
רבקה ובעלה היזם הישראלי, אדם נוימן (אחיה של הדוגמנית הישראלית עדי נוימן), הכירו בניו יורק. להם שישה ילדים, כולל זוג תאומים, נכון ל-2022.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנכ"ליות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:מנכ"לים יהודים
קטגוריה:נשות עסקים יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1978
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978
ג'יימס קולינס (מדען)

ג'יימס ג'וזף קולינס (באנגלית: James Joseph Collins; נולד ב-26 ביוני 1965) הוא מומחה בהנדסת ביוטכנולוגיה אמריקאי ופרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

==ביוגרפיה==
ג'יימס קולינס נולד בניו יורק. הוא קיבל תואר ראשון בפיזיקה בשנת 1987. בהמשך הוא נסע לאנגליה וקיבל מלגת רודס ללימודי תואר שלישי ברפואה מאוניברסיטת אוקספורד.

בשנים 1990–2014 הוא לימד באוניברסיטת בוסטון, משם הוא עבר למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

ג'יימס קולינס מתמחה בתחום הנדסת ביוטכנולוגיה. בשנת 2020 ביחד עם רגינה ברזילי הוא בצוות שגילו אנטיביוטיקה חדשה. ג'יימס קולינס נותן חעוץ לחברות הזנק רבות. הוא עשה מספר מחקרים בהקשר לאיבוד יעילות של תרופות אנטיביוטיקה ותיקות.

על תרומתו בתחום המדע קולינס קיבל מספר פרסים מדעים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://be.mit.edu/directory/james-j-collins ג'יימס קולינס], באתר אוניברסיטת MIT 

קטגוריה:זוכי מלגת רודס
קטגוריה:ביולוגים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:בוגרי מכללת הצלב הקדוש
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
קטגוריה:זוכי פרס דיקסון ברפואה
קרטריידר

קרטריידר (באנגלית: Crazyracing KartRider; בקוריאנית: 크레이지레이싱 카트라이더) הוא משחק מרוצי קארטינג מקוון מרובה משתתפים שפותח על ידי חברת Nexon מקוריאה הדרומית.
המשחק הוא חלק מהזיכיון של הסדרה "crazy arcade" ומרוויח את הכנסותיו באמצעות מכירת פריטים וירטואליים שבתוך החנות של המשחק, ובהם: סוגים שונים של כלי רכב וצבעי ריסוס.
כלי הרכב שבמשחק הם רכבי פנטזיה פיקטיביים ורכבים המבוססים על מכוניות מהחיים האמיתיים שפותחו בשיתוף עם חברות כגון BMW.

==משחקיות==
במשחק קיימים מגוון מצבי משחק המבוססים בעיקר על מרוצים משולבים קופסאות הפתעה אשר נותנות לשחקן כוחות מיוחדים בדומה ל-mario kart.
מוד נוסף הוא מרוץ מבוסס מהירות אשר דורש מהשחקן לבצע דריפטים על מנת לקבל בוסטים שיאיצו את מהירות רכבו.

==פיתוח==
הגרסה הדרום קוריאנית של המשחק שוחררה ביוני 2004.
גרסאות מקומיות הושקו גם בסין כ-popkart (בסינית: 跑跑卡丁車) במרץ 2006. ובטאיוואן המשחק שוחרר בינואר 2007.
גרסת בטא סגורה של המשחק בשפה האנגלית הושקה באמריקה ב-1 מאי 2007 והסתיימה בסוף אותו החודש.
הבטא הפתוחה החלה באוקטובר 2007 והסתיימה במרץ 2008. לאחר מכן המשחק נסגר ללא כל הודעה מצד חברת Nexon וכל ההפניות למשחק הוסרו לאחר מכן מאתר החברה.
גרסאות נוספות של המשחק שוחררו מאוחר יותר בתאילנד, וייטנאם (תחת השם: BoomSpeed), רוסיה, אינדונזיה ויפן, אך כולן נסגרו בסופו של דבר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2004
קטגוריה:משחקי רשת מרובי-משתתפים
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי מרוץ ממוחשבים
קטגוריה:משחקי מרוצי קארטינג
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בקוריאה הדרומית
הרולד סימון

הרולד "סמוקי" סימון (באפריקאנס: Harold Simon; 24 באפריל 1920 – 28 בפברואר 2022) היה טייס דרום-אפריקני אשר היה שותף בייסוד חיל האוויר הישראלי.

==ביוגרפיה==
סימון נולד במדינת אורנג' החופשית, דרום אפריקה, לאב מליטא ולאם מאנגליה ממוצא יהודי. סימון למד חשבונאות ומסחר באוניברסיטת ויטווטרסראנד והתנדב בשנת 1941 לחיל האוויר הדרום אפריקאי, שם שימש כנווט וטייס מפציצים.

סימון חזר ליוהנסבורג לאחר מלחמת העולם השנייה, עבד כרואה חשבון והתחתן עם מיירה ויינברג. שלושה שבועות לאחר חתונתם, במאי 1948, השניים עברו לישראל כדי לסייע במלחמת העצמאות ושניהם הצטרפו לחיל האוויר הישראלי הטרי. בשל הסמכתו גויס סימון לתפקידים נווט וטייס מפציצים. ביוני 1948 הפך למפקד המבצעים של חיל האוויר והשתתף ב-24 משימות סיור והפצצה. סימון שהה בישראל לאחר המלחמה והשתחרר מחיל האוויר בשנת 1950 בדרגת רב-סרן.

בשנת 1962 הקים סימון את סוכנות הביטוח סימון וויזל שהתמחתה בביטוח חיים. בשנת 2000, סימון מכר את התיקים לחברת הביטוח מגדל והיא מיזגה אותה עם סוכנות הביטוח של חברת "מבטח שמיר" בבעלות מאיר שמיר. החברה המאוחדת נקראה "מבטח סימון סוכנויות לביטוח בע"מ".

משנת 1968 התמנה סימון ליו"ר מח"ל העולמי והיה חבר מייסד של הקרן למורשת מנחם בגין בירושלים. הוא קיבל את פרס מפעל חיים של TELFED 2014 על שירותו בישראל. מעורבותו בהקמת מדינת ישראל הוצגה בסרט "מעל ומעבר" (Above and Beyond) משנת 2014.

בשנת 2019 הוענק לו פרס סילבן אדמס בוני ציון, המעניק כבוד למהגרים דוברי אנגלית לישראל שתרמו תרומה חברתית משמעותית.

סימון נפטר ב-28 בפברואר 2022, בגיל 101.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.tzomet-hrz.co.il/news/26130 בגיל 99: הרולד "סמוקי" סיימון מהרצליה, ממייסדי חיל האוויר, קיבל פרס מפעל חיים]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס בוני ציון
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:טייסים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת העצמאות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
תא נסתר

קסת הדיו]]
דלת נסתרת בין הספרייה וחדרי ההלבשה ב[[מנזר מוטיספונט באנגליה.]]
תא נסתר הוא תא אחסון שקיומו או גישה אליו אינה נראית ממבט ראשון, ויכול לשמש כמחבוא לחפצים או לאנשים.

תא נסתר שבו אנשים יכולים לשהות נקרא חדר נסתר. לחדרים נסתרים מגיעים לרוב דרך דלת נסתרת, אשר למשל יכולה להיות מוסווה כמדף ספרים או כדלת ברצפה. חדרים נסתרים יכולים לשמש למשל כמקלט, חדר תקשורת, מזווה או מרתף יין.

== היסטוריה ==
במאות ה-16 וה-17, נוצרו חדרים נסתרים בטירות בריטיות כדי להסתיר כמרים קתולים.

במהלך תקופת היובש, היו מרתפים נסתרים, שבהם אחסנו או מכרו אלכוהול.

ב-1978, במהלך חקירתו של הנס אוטו מאייר, נמצא חדר סודי שבו שמר מאייר נשק עבור, לטענתו, לארגון סודי להיערכות חירום תחת שירותי המודיעין של הכוחות המזוינים של נורווגיה, הקשורים לנאט"ו.<ref></ref><ref></ref><ref>[https://www.youtube.com/watch?v=FtHYAgOTIwU "Ian McShane Salutes Sean Connery at the AFI Life Achievement Award"] , via YouTube</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אבטחה
קטגוריה:הונאה
קטגוריה:חדרים
קטגוריה:דלתות
תיקי קשמיר

תיקי קשמיר (באנגלית: The Kashmir Files) הוא סרט דרמה בוליוודי שיצא ב־2022. הסרט נכתב ובוים על ידי ויוק אגניהוטרי והופק על ידי אולפני זי. הסרט מבוסס על הסכסוך בחבל קשמיר בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים שהוביל ל. הסרט הוכרז פטור ממס במספר מדינות, ובעקבות כך הפך להצלחה קופתית והכניס בקופות מעל 15 מיליון דולר בשבוע בכורתו. מאז בכורתו, זכה הסרט להצלחה קופתית, ובמקביל גם לביקורתית. עם זאת, הסרט קיבל גם ביקורות שליליות אשר האשימו אותו ברוויזיוניזם היסטורי. כמו כן טענו מבקרים רבים כי יש בו ריבוי סצינות אלימות קשות לצפייה, ושהמוסלמים מוצגים בסרט באופן חד-ממדי כצמאי דם.

הסרט היה אמור לצאת לאקרנים ברחבי העולם ב-26 בינואר 2022, במקביל ליום הרפובליקה, אך נדחה עקב התפשטות זן האומיקרון, ולבסוף יצא לאקרנים ב-11 במרץ 2022.

== תקציר עלילה ==
הסרט עוקב אחר סיפור שמבוסס על ראיונות וידאו של נפגעי רצח העם של קשמיר פנדיט קשמיר בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, שהוביל לבסוף ליציאת האזרחים מהעמק.

== ביקורות ותגובות ==
הסרט הכניס מעל 550 אלף דולר בתוך ארבעה ימים מאז יציאתו לאקרנים. מאז בכורתו, זכה הסרט להצלחה קופתית, ובמקביל גם לביקורתית. הסרט זכה אף לציון כולל של 8.3 מתוך 10 על בסיס 317 אלף דירוגים באתר IMDb, ולציון כולל של 95% באתר Rotten tomatoes מצד הקהל. עם זאת, הסרט קיבל גם ביקורות שליליות אשר האשימו אותו ברוויזיוניזם היסטורי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סרטים הודיים
חצי האי וארנה

אי ליווינגסטון]]
חצי האי וארנה (באנגלית: Varna Peninsula; בבולגרית: полуостров Варна) הוא חצי אי מכוסה קרח המהווה את הקצה הצפון מזרחי של האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.

חצי האי מלבני בצורתו.

אורכו של חצי האי 14 קילומטרים (בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח), ורוחבו 10 קילומטרים.

חצי האי גובל במפרץ הירו שמצפון-מערב לחצי האי;

חצי האי גובל במפרץ מון שמדרום-מזרח לוחצי האי;

חצי האי גובל במצר מקפארליין שמצפון-מזרח לחצי האי.

במרכז חצי האי מצויה רמת וידין.

הקצה הצפון-מזרחי של חצי האי ורנה הוא נקודת ויליאמס.

הקצה הדרום-מזרחי של חצי האי ורנה הוא נקודת אינוט.

לחופי חצי האי מצויים מפרצים החודרים לשטח חצי האי:
* בצפון-מזרח חצי האי: מפרצון ליסטר, ומפרצון דראגון;
* בצפון-מערב חצי האי: מפרצון גריפין, מפרצון כריבדיס ומפרצון אליסיינה.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הנקודה ===

איי שטלנד הדרומיים התגלו בשנת 1819 על ידי ויליאם סמית' (William Smith), רב החובל של הבריג ויליאמס (Williams), אשר ראה את נקודת ויליאמס ב-19 בפברואר באותה שנה.

=== מיפוי הנקודה ===

האזור מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1822 וכן בשנת 1968, ולאחר מכן על ידי סוקרים צ'יליאניים בשנת 1971, על ידי סוקרים ארגנטינים בשנת 1980, על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1991, ועל ידי סוקרים בולגריים במסגרת הסקר הטופוגרפי הבולגרי Tangra 2004/05 וכן מיפוי בשנת 2005 ובשנת 2009.

=== מקור השם ===

חצי האי נקרא על שם העיר וארנה עיר גדולה לחוף הים השחור, בבולגריה.

שם זה ניתן על ידי סוקרים בולגריים במסגרת הסקר Tangra 2004/05, שבעקבותיו ניתנו שמות הקשורים לבולגריה לאתרים שהיו קודם לכן חסרי שם.

== לקריאה נוספת ==


* [http://apcbg.org/gazet-bg.pdf הגאזט האנטארקטי הבולגרי] 

קטגוריה:וארנה
וארנה
וארנה