נפילת קאבול (2021)

נפילת קאבול הייתה כיבושה של העיר קאבול, בירת אפגניסטן, על ידי כוחות הטליבאן ב-15 באוגוסט 2021. נפילת העיר הייתה שיא המתקפה הצבאית שהחלה במדינה במאי 2021 נגד הממשלה האפגנית. כיבוש העיר התרחש שעות לאחר שנשיא המדינה אשרף גאני נמלט מהמדינה. רוב ערי הבירה של מחוזות אפגניסטן נפלו ברצף במהלך נסיגת הכוחות האמריקאיים במסגרת הסכם דוחה שנחתם בפברואר 2020 בין ארצות הברית לטליבאן.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

הערכות קהילת המודיעין האמריקאית קבעו במקור כי קאבול עשויה ליפול בתוך חודשים או שבועות לאחר נסיגת הכוחות האמריקאיים מאפגניסטן, אם כי המצב הביטחוני הידרדר במהירות, מה שהוביל את נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן להודות ב-16 באוגוסט כי "הדבר התפתח מהר יותר משציפינו".<ref name="auto"></ref><ref name="auto3"></ref>

המשא ומתן בין משלחת הטליבאן לבין גורמים באפגניסטן נמשך. הטליבאן דרש העברת שלטון שקטה,<ref name=":0"></ref> והממשלה הכריזה על נכונותה לעמוד בכך, והעדיפה העברת סמכויות על ממשלת מעבר,<ref name="faz15"></ref> בעוד שהטליבאן שואף לכניסה ישירה שלהם לשלטון.<ref></ref> במדינה נותרו מספר כוחות נאט"ו המספקים אבטחה לפינוי של אזרחי מדינותיהם ושל אזרחים אפגנים המבקשים להימלט מהמדינה.<ref name="natoairport"></ref>

== רקע ==

לוחמי [[טליבאן במהלך המתקפה ב-2021]]
ב-1 במאי 2021, הטליבאן וקבוצות מיליטנטיות בעלות בריתה החלו במתקפה נרחבת במדינה, במקביל לנסיגת רוב הכוחות האמריקאיים מאפגניסטן. לאחר תבוסתו המהירה ברחבי המדינה, הצבא האפגני נותר במצב של כאוס, ורק שתי יחידות נשארו בתפקוד באמצע חודש אוגוסט: גיס 201 ודיוויזיה 111, שתיהן ממוקמות בקאבול. עיר הבירה עצמה נותרה מכותרת לאחר שכוחות הטאליבן כבשו את הערים מיחטרלם , שראנה , גרדז , אסדבאד וערים נוספות, וכן מחוזות במזרח. בימים שקדמו לנפילה, התחזיות בנוגע למצב הביטחוני של קאבול החמירו במהירות. הערכת מודיעין אמריקאית מתחילת אוגוסט מצאה כי קאבול יכולה להחזיק מעמד מספר חודשים, אך כחמישה ימים לפני שהטליבאן הגיע לקאבול, המודיעין הניח שהבירה תחזיק מעמד "30 עד 90 יום",<ref name="3090est"></ref><ref></ref> ותוך יומיים, המודיעין הניח מחדש שהעיר תיפול תוך שבוע.<ref></ref>

== הלחימה והתמוטטות ממשלת אפגניסטן ==
ב-15 באוגוסט 2021 הנחה פיקוד הטליבאן את כוחותיו לעצור את התקדמותם לעבר שערי קאבול, והצהיר כי לא ישתלט על העיר בכוח, על אף שכוחותיהם נכנסו לפאתיה.<ref></ref> המקומיים דיווחו כי לוחמי הטליבאן מתקדמים לאזורים העירוניים למרות ההצהרות הרשמיות של מנהיגיהם.<ref name="guardian152"></ref> לאחר מספר עימותים, המורדים לכדו את בית הסוהר פול-צ'ארחי , בית הסוהר הגדול באפגניסטן, ושחררו את כל האסירים, ביניהם אנשי המדינה האסלאמית ואל-קאעדה, על פי הדיווחים.<ref></ref> לוחמי הטליבאן הניפו את דגלם בכמה אזורים בעיר, ודרשו מכמה שוטרים למסור להם את כל כלי הנשק שלהם.<ref name="guardian152" /> שדה התעופה בגראם ומתקן המעצר בפרוואן , בו הוחזקו 5,000 אסירים, נפלו גם הם בידי הטליבאן.<ref name="guardian152" /><ref></ref>

לפחות 22 מטוסים של חיל האוויר האפגני ו-24 מסוקים שהובילו 585 אנשי צבא אפגניים נמלטו לאוזבקיסטן. מטוס סופר טוקאנו אפגני התרסק לאחר שחצה את הגבול, והשלטונות האוזבקיים פרסמו דיווחים סותרים על הסיבה לכך. בנוסף, שני מטוסים צבאיים אפגניים שעליהם מעל ל-100 חיילים נחתו בעיר בוח'תר שבטג'יקיסטן.<ref></ref>

בהצהרה שמסר משרד הפנים האפגני נאמר כי הנשיא אשרף גאני החליט לוותר על השלטון וכי תקום ממשלת מעבר בראשות הטליבאן.<ref></ref> לאחר מכן הלחימה גוועה, אם כי אזרחים רבים נותרו מפוחדים והתבצרו בבתיהם.<ref name="guardian152" /> בשעה 11:17 (זמן מרכז אירופה), דווח כי מנהלי המשא ומתן מטעם הטליבאן הגיעו לארמון הנשיאות כדי להתחיל בהעברת השלטון.<ref></ref> אף על פי שהמשא ומתן היה מתוח, הממשלה הכריזה על נכונותה להיכנע לטליבאן על קאבול בצורה שקטה, וקראה לאזרחים להישאר רגועים.<ref name="voa152"></ref> רשת אל-ערביה דיווחה כי תוקם ממשלת מעבר בהנהגתו של השר לשעבר עלי ג'לאלי ,<ref></ref> אך מאוחר יותר הטליבאן הכחיש את הידיעה.<ref></ref>

מאוחר יותר באותו יום, דיווחי חדשות מאפגניסטן ומהודו טענו כי הנשיא גאני עזב את אפגניסטן<ref></ref><ref></ref><ref></ref> יחד עם סגן הנשיא אמרוללה סאלח; על פי הדיווחים, שניהם טסו לטג'יקיסטן.<ref></ref> ארמון הנשיאות של קאבול, ארג, פונה על ידי מסוקים. באותו זמן, עבד אל-ע'ני בראדר, ממייסדי הטליבאן, הגיע לשדה התעופה בקאבול כדי להתכונן לקראת השתלטות הממשלה.<ref name="eco2"></ref>

בשעה 20:55 (זמן מקומי) טען הטליבאן כי השתלטו על הארג, ממנו התפנה הנשיא גאני מוקדם יותר באותו יום. לפי הטענות, כל שאר עובדי הארמון התבקשו לעזוב לאחר עזיבתו של גאני.<ref name="auto22"></ref> כתבים מאל-ג'זירה הורשו מאוחר יותר להיכנס לארג וראיינו מיליציות של הטליבאן.<ref name=":1"></ref>

בערך בשעה 21:12 (זמן מקומי), נמסר כי הטליבאן יכריז בקרוב על כינונה של האמירות האסלאמית של אפגניסטן בארג, ועל החזרה לסמליות הרשמית של ממשלת הטליבאן כפי שהייתה בשנים 1996 עד 2001.<ref></ref> בסביבות השעה 23:00 (שעון מקומי) פרסם גאני ברשת החברתית פייסבוק כי הוא ברח בניסיון להימנע מקרב עקוב מדם וכי "הטליבאן ניצחו בשיקול הדעת של חרבותיהם ותותחיהם".<ref></ref>

== פינויים משדה התעופה בקאבול ==

בסיס הטיסה אל אודעיד בקטר מאפגניסטן, 15 באוגוסט 2021]]
C-17 מפנה 823 נוסעים מקאבול, 15 באוגוסט]]
מכיוון שהטליבאן השתלט על כל מעברי הגבול, נמל התעופה של קאבול נשאר המסלול המאובטח היחיד החוצה מאפגניסטן.<ref name="DiploEvac2"></ref> לאחר נפילת הראת ב-12 באוגוסט הודיעו ארצות הברית והממלכה המאוחדת על פריסת 3,000 ו-600 מכוחותיהן, בהתאמה, בשדה התעופה בקאבול על מנת להבטיח את התובלה האווירית של אזרחיהן, צוותי השגרירות שלהן ואזרחי אפגניסטן שעבדו עם כוחות הקואליציה, אל מחוץ למדינה.<ref name="DiploEvac2" /> גורמים אמריקאיים אמרו כי פריסתם הראשונה תתבצע בתוך 24 עד 48 שעות וכי כל כוחותיהם עדיין צפויים לעזוב את אפגניסטן עד סוף אוגוסט 2021.<ref></ref> ב-13 באוגוסט נשלח תזכיר לכל צוות השגרירות בקריאה להיפטר מ"פריטים עליהם מודפסים לוגואים של השגרירות או הסוכנות, דגלי ארצות הברית או פריטים שיכולים לשמש לרעה במאמצי תעמולה".<ref></ref> באותו זמן ניתן היה לראות ענני עשן קטנים ליד גג השגרירות, כאשר דווח כי דיפלומטים משמידים במהירות מסמכים מסווגים וחומרים רגישים אחרים.<ref name="DiploEvac2" /> בין המסמכים שהושמדו היו דרכונים של אזרחים אפגנים אשר ביקשו אשרות.<ref></ref>

בעוד הטליבאן הקיף את קאבול והחל בדרכו לעברה, נראו מסוקי CH-47 צ'ינוק, UH-60 בלקהוק ו-CH-46 אביר הים של טייסת מחלקת המדינה נוחתים בשגרירות האמריקאית על מנת לבצע פינויים. שיירה של רכבי SUV משוריינים (רכבי שטח) יצאה משטחי השגרירות, ועל פי הדיווחים נראה מסוק תקיפה מפעיל זיקוקים באזור כדי להתגונן מפני ירי אפשרי.<ref name="DiploEvac2" /> יחד עם אנשי השגרירות נותרו בעיר 5,000 חיילים אמריקאים וכמה כוחות של נאט"ו.<ref></ref> מאוחר יותר אישרה ממשלת ארצות הברית פריסה של 1,000 חיילים נוספים מהדיוויזיה המוטסת ה-82 לשדה התעופה, מה שחיזק את נוכחות הכוחות בקאבול ל-6,000, כדי להקל על הפינויים.<ref></ref>
הדיוויזיה ההררית העשירית של צבא ארצות הברית שומרים על מסלול ההמראה בשדה התעופה בקאבול. ברקע ניתן לראות המוני אנשים.]]
הבהלה התפשטה בקרב האוכלוסייה האזרחית כשהטליבאן החל בהשתלטות על הבירה, ואזרחים רבים מיהרו לבתיהם או לשדה התעופה, שנשאר בשליטת נאט"ו לאחר שהתפרקה ממשלת אפגניסטן.<ref name="DiploEvac2" /><ref name="guardian152" /><ref name="voa152" /> מצב כאוטי התפתח כאשר אלפי אזרחים אפגנים נמלטים מיהרו לשדה התעופה בקאבול, ומאות הצטופפו על מסלול ההמראה בניסיון לתפוס טיסות אל מחוץ לעיר; חלקם טיפסו על קירות גבול כדי להיכנס למסלול ההמראה.<ref></ref><ref></ref> חיילים אמריקאים הטיסו מסוקים בגובה נמוך מעל לפני הקרקע על מנת להשיג שליטה על ההמונים, פרסו רימוני עשן, ומדי פעם ירו יריות אזהרה לאוויר כדי לפזר אנשים המנסים לעלות בכוח על מטוסים.<ref name="Chaos"></ref><ref></ref><ref></ref> קטעי וידאו בהם נראים מאות אנשים רצים לצד מטוס תובלה C-17A של הצבא האמריקאי שנסע על המסלול הופץ ברחבי הרשת; ניתן היה לראות מספר אנשים נצמדים למטוס, ממש מתחת לכנף. אחרים רצו לצידו "מנופפים וצועקים".<ref></ref> על פי הדיווחים, לפחות שני אנשים, בניסיון לכאורה להתגנב לטיסה, הראו כי הם "נופלים מהתושבת מיד לאחר ההמראה". מאוחר יותר נמצאה גופה נוספת בכן הנחיתה של ה-C-17.<ref></ref> אחד הקורבנות זוהה כזאקי אנווארי, כדורגלן בן 19 ששיחק בין השאר בנבחרת הנוער של אפגניסטן, שנתלה על המטוס ונפל אל מותו.<ref></ref> שלוש גופות, ביניהן אחת של אישה, נמצאו גם על הקרקע בחוץ ליד בניין טרמינל הנוסעים, אך סיבת המוות שלהם לא הייתה ברורה, אם כי כמה משקיפים שיערו שאולי הם מתו במהלך סערה.<ref name="Chaos" /><ref></ref> בסופו של דבר אושר כי שבעה בני אדם מתו במהלך פינוי שדה התעופה – ביניהם שני גברים חמושים שנורו לאחר שהתקרבו לנחתים אמריקאים, על פי מחלקת ההגנה האמריקאית. הנחתים לא נפצעו והגברים לא זוהו.<ref name="Chaos" /><ref></ref>

בערך בשעה 20:30 (שעון מקומי), עלו דיווחים על כך ששגרירות ארצות הברית בוערת באש. השגרירות פרסמה הצהרה המורה לאזרחי ארצות הברית באזור לתפוס מחסה במקום.<ref name=":1" /> מזכיר המדינה, אנתוני בלינקן, הודיע כי השגרירות תועבר לשדה התעופה<ref></ref> כשהצבא האמריקאי ישתלט על הביטחון והתנועה האווירית במקום.<ref></ref> עד כה הודיעו מדינות שונות אחרות על תוכניות לפנות את השגרירויות שלהן, ביניהן ספרד, גרמניה, בריטניה והולנד.<ref></ref><ref></ref> ממשלת גרמניה הודיעה כי היא תשלח מטוסי A400M אטלס עם משלחת של צנחנים לצורך פינוי, והוסיפה כי לא תבקש את האישור הפרלמנטרי הנדרש לפעולה אלא רק לאחר השלמת המשימה.<ref></ref> על פי הדיווחים, ממשלת איטליה העבירה את עובדי השגרירות שלה וכן את משפחותיהם של 30 עובדים אפגנים לשדה התעופה בקאבול תחת אבטחת הקרביניירי כדי להתכונן לפינוי.<ref></ref> על פי הדיווחים, להודו היו מטוסי תובלה מסוג C-17 שהוכנו על מנת לפנות את הצוות הדיפלומטי ההודי, אך ציפתה שייקח יותר זמן עד שהטליבאן יכבוש את קאבול.<ref></ref> קבוצה אחת של דיפלומטים הודים לוותה לשדה התעופה על ידי הטליבאן, וניהלה משא ומתן על הליווי, לאחר שהטליבאן חסמו את יציאתם מהשגרירות ההודית מספר פעמים.<ref></ref> אלבניה מסרה כי היא קיבלה בקשה מארצות הברית לשמש כמרכז מעבר למפונים.<ref></ref>

טיסה של חברת התעופה אמירטס אל קאבול הופנתה, ומאוחר יותר חזרה לדובאי<ref></ref> וחברת התעופה פליי דובאי של איחוד האמירויות הערביות הודיעה כי תשהה את הטיסות לקאבול ב-16 באוגוסט.<ref></ref> עד 16 באוגוסט הודיעו גם רוב חברות התעופה האחרות על השהיית הטיסות לקאבול. רשות התעופה האזרחית באפגניסטן הודיעה כי היא שחררה את המרחב האווירי של קאבול לצבא והזהירה כי "כל מעבר דרך המרחב האווירי של קאבול יהיה בלתי מבוקר".<ref></ref>
קנת' פ. מקנזי ג'וניור (במרכז), מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית, בנמל התעופה של קאבול, 17 באוגוסט 2021]]
הפנטגון אישר ב-16 באוגוסט כי ראש פיקוד מרכז של ארצות הברית, הגנרל קנת' פ. מקנזי ג'וניור, פגש את מנהיגי הטליבאן בקטר על מנת להשיג הסכם. על פי הדיווחים, הטליבאן הסכים לאפשר את המשך טיסות הפינוי האמריקאיות בשדה התעופה בקאבול ללא עכבות.<ref></ref> רכבות אוויריות בינלאומיות של מפונים חודשו עד 17 באוגוסט לאחר הפסקה זמנית של פינוי מסלול ההמראה מאזרחים<ref></ref> כאשר הפנטגון אישר כי נמל התעופה פתוח לכל הטיסות הצבאיות והטיסות המסחריות המוגבלות. גורמים בפנטגון הוסיפו כי מאמצי הפינוי צפויים להאיץ והם אמורים להימשך עד 31 באוגוסט.<ref></ref>

תצלום של למעלה מ-800 פליטים שנדחסו במטוס C-17 אמריקאי הממריא מקאבול שותף באופן נרחב ברשתות החברתיות.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> העיתון הצרפתי לה מונד כתב כי התמונה הפכה ל"סמל הבריחה מהטליבאן".<ref></ref> בסרטון נוסף, שהפך לוויראלי ב-17 באוגוסט, נראה גבר המנסה להימלט מהמדינה, אשר צילם את עצמו ועוד אנשים לצידו נצמדים למטוס צבאי מסוג C-17.<ref></ref> תצלום של חייל אמריקאי אוחז בדגל מקופל של השגרירות האמריקאית במהלך הפינויים פורסם והופץ על ידי כלי תקשורת.<ref></ref>

ב-18 באוגוסט דווח כי מתורגמן אפגני שעבד עבור הצבא האוסטרלי נורה ברגלו על ידי הטליבאן בעת שחצה מחסום המוביל לשדה התעופה.<ref></ref> באותו יום, דווח עוד כי טיסת הפינוי האוסטרלית הראשונה יצאה משדה התעופה עם 26 איש בלבד על המטוס, אף על פי שהמטוס יכול להכיל מעל ל-120 איש.<ref></ref> טיסת הפינוי הגרמנית הראשונה יום קודם לכן הובילה גם היא מספר נמוך של מפונים, והיא המריאה עם 7 אנשים בלבד על המטוס.<ref></ref>

ב-19 באוגוסט הצהיר שר ההגנה הבריטי בן וולאס כי טיסות הפינוי לא יכולות לקחת ילדים ללא ליווי מבוגר, לאחר שפורסמו ברשתות החברתיות סרטונים בהם נראו משפחות נואשות מנסות לשכנע את חיילי נאט"ו לקחת את ילדיהם למקום מבטחים.<ref></ref> באותו יום דיווח הגרדיאן כי ממשלת בריטניה הודיעה ל-125 השומרים האפגנים ששמרו על השגרירות הבריטית בקאבול כי לא יוצע להם מקלט בבריטניה.<ref name="Gentleman2"></ref> באותו ערב הודיעה ממשלת פינלנד כי היא מתכוננת לשלוח כוחות לשדה התעופה כדי לסייע בפינויים, כאשר כ-60 אזרחים פינים עדיין תקועים בקאבול.<ref></ref> העיתון הצרפתי ליברסיון השיג דו"ח מסווג של האו"ם שמצא כי לטליבאן יש רשימות עדיפויות של אנשים שעליהם לעצור וכי הם גם שמו למטרה משפחות של אנשים שעבדו עם הממשלה ועם נאט"ו.<ref></ref>

ב-21 באוגוסט דיווח ה"אינדיאן אקספרס" כי הטליבאן חסם 72 סיקים והינדים אפגנים מלעלות על טיסת פינוי של חיל האוויר ההודי.<ref></ref> בבוקר אותו יום דיווחה קים סנגופטה מהאינדפנדנט כי לפחות ארבע נשים נמחצו למוות בעומס של אנשים על כביש צר המוביל לשדה התעופה.<ref></ref> בשעות אחר הצהריים, ממשלת ארצות הברית המליצה לאזרחים אמריקאים לא לנסוע לשדה התעופה בגלל סיכונים פוטנציאליים.<ref></ref><ref></ref>

ב-22 באוגוסט, תאגיד השידור האוסטרלי חשף כי ממשלת אוסטרליה שללה ויזות למעל 100 אפגנים שעבדו כמאבטחים בשגרירות אוסטרליה.<ref></ref> באחת הטיסות שבאותו היום אל בסיס רמשטיין שבגרמניה, אישה ילדה.<ref></ref> באותו ערב, לויד אוסטין, מזכיר ההגנה של ארצות הברית, הורה על הפעלת הצי האווירי האזרחי הרזרבי כדי לסייע בפינויים, והייתה זו הפעם השלישית בלבד לכל אורך ההיסטוריה שהצי הופעל.<ref></ref> עד סוף אותו יום, לפחות 28,000 איש פונו מקאבול באופן רשמי ו-13 מדינות הסכימו לארח באופן זמני מהגרים אמריקאים, אך עוד עשרות אלפים אזרחים זרים ואפגנים בסיכון נשארו תקועים בקאבול.<ref></ref>

ב-23 באוגוסט, ממשלת בריטניה הודיעה כי היא לא תמשיך בפינויים לאחר שהכוחות האמריקאיים ייסוגו משדה התעופה, ועם זאת, הממשלה תבקש מהאמריקאים שלא לסגת בסוף החודש בפגישת חירום של G7.<ref></ref><ref></ref> הטליבאן רמזו כי הם לא מוכנים להאריך את המועד הסופי לנסיגה האמריקאית ב-31 באוגוסט.<ref></ref> בערך בשעה 7:00 (שעון מקומי) באותו הבוקר, שומר אפגני נהרג ושלושה אנשים נפצעו בחילופי איש בין חיילים אפגנים, אמריקאים וגרמנים לבין תוקפים אלמונים.<ref></ref> אירלנד אישרה פריסה של יחידה קטנה של כוחות מיוחדים של הצבא האירי ודיפלומטרים אירים בשדה התעופה של קאבול עבור פינוי אזרחים אירים.<ref></ref> ממשלת קנדה אישרה רשמית כי כוחות מיוחדים קנדיים החלו בפעילות מחוץ לנמל התעופה על מנת לסייע בפינוי אנשים.<ref name="cbc._Spec"></ref> הנשיא ביידן אמר כי עד כה הטליבאן עמדו בהבטחותיהם ולא נקטו בפעולה כלשהי נגד הכוחות האמריקאיים השולטים בנמל התעופה בקאבול.<ref></ref>

ב-23 באוגוסט, ראש ה-CIA, ויליאם ברנס, ערך פגישה סודית בקאבול עם מנהיג הטליבאן עבד אל-ע'ני בראדר, אשר חזר לאפגניסטן מקטר, כדי לדון בנושא המועד הסופי לנסיגת הצבא האמריקאי מאפגניסטן ב-31 באוגוסט.<ref></ref><ref></ref>

ב-24 באוגוסט, יבגני ינין , סגן שר החוץ האוקראיני, טען כי טיסת פינוי נחטפה והוטסה לאיראן. עם זאת, גם ממשלת איראן וגם ממשלת אוקראינה הכחישו שהתרחש אירוע כזה.<ref></ref>

ב-26 באוגוסט התרחש פיצוץ מחוץ לנמל התעופה בקאבול, אשר הביא למספר רב של הרוגים ופצועים. מוקדם יותר באותו יום דו"ח מודיעין הצביע על כך ש"פיגוע טרור קטלני מאוד" עשוי להתרחש בשדה התעופה תוך מספר שעות.<ref></ref>

== השפעה על אזרחים ==
לוחמי הטליבאן מסיירים בקאבול ברכב [[HMMWV, 17 באוגוסט 2021]]
נמל התעופה של קאבול, 18 באוגוסט 2021]]
חלק מהמקומיים, בייחוד נשים, חששו מחזרת שלטון הטליבאן, וחלקם סיפרו כי הם מרגישים נבגדים ונטושים על ידי ממשלת גאני ובעלות הברית בנאט"ו.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> רחובות קאבול היו פקוקים ומלאים תושבים הממהרים לעבר שדה התעופה, אשר חלקם נטשו את כלי הרכב והמשיכו ברגל בין הרכבים.<ref></ref> תורים ארוכים השתרכו מחוץ לשדה התעופה ולשגרירויות זרות, כאשר תושבים ממתינים בחום בתקווה שיוכלו להבטיח ויזות או טיסות אל מחוץ למדינה.<ref></ref> תושבים שעבדו עם הממשלה ועם ארגונים בינלאומיים סיפרו כי השמידו את תעודות הזהות שלהם כדי להימנע מלהיות מסומנים על ידי הטליבאן, ורבים מאלה שנמלטו לשדה התעופה לא לקחו עמם רכוש.<ref></ref> מיעוט של התושבים חגג את התקדמות הטליבאן.<ref name="guardian152" /> יום לפני הנפילה, מנהל מעבדת המדיניות באפגניסטן, טימור שרן, אמר לרדיו אירופה החופשית/רדיו חרות כי "כשעשיתי קניות בעיר היום הרגשתי שאנשים שרויים בתחושת תקיעות; תקועים בעתיד לא בטוח ואף פעם לא מסוגלים לחלום, לשאוף, לחשוב ולהאמין יותר".<ref></ref> זריפה גפארי , ראשת עיריית מיידן שר לשעבר, שעבדה עם משרד הביטחון בקאבול, אמרה לתקשורת כי "אין מי שיעזור לי או למשפחתי. אני פשוט יושבת איתם ועם בעלי. והם יבואו בשביל אנשים כמוני ויהרגו אותי. אני לא יכולה לעזוב את המשפחה שלי. ובכל מקרה, לאן הייתי הולכת?"<ref></ref>

עוד דווח כי מכירות הבורקה (המכונה באפגניסטן "צ'דארי") זינקו בימים שקדמו להגעת הטליבאן, והמחיר של כל יחידה עלה מכ-200 אפגני לכ-3,000 אפגני (כ-7.50 ש"ח ל-112 ש"ח), בשל החשש שהטליבאן יטיל את לבישתו מחדש כחובה על נשים ויסמן כמטרה נשים שסירבו.<ref></ref> אישה אחת בקאבול סיפרה לגרדיאן כי סטודנטיות פונו ממעונות האוניברסיטה שלהן לפני שהטליבאן הצליח להגיע אליהן וכי נשים בעלות השכלה אוניברסיטאית ברחבי העיר מסתירות את התעודות.<ref></ref> ח'לידה פופאל , לשעבר קפטנית נבחרת אפגניסטן בכדורגל נשים, יעצה לשחקניות נבחרת הנשים לשרוף את המדים כדי להימנע מפעולות תגמול.<ref></ref> חנויות בעיר החלו לקשקש על פרסומות המציגות נשים ולהסירן, וכרזות שעליהן תמונות של נשים הושחתו.<ref></ref><ref></ref>

התושבים דיווחו על עלייה גדולה במחירי המזון.<ref name="guardian152" /> מספר רב של ספקים בקאבול ניסו לפרוע את מניותיהם בתקווה לגייס מספיק כסף כדי להימלט מהמדינה.<ref></ref> כמו כן, הועלו חששות לגבי אלפי הפליטים שנמלטו מהתקדמות הטליבאן במקומות אחרים במדינה וכעת מצאו את עצמם תקועים בקאבול.<ref></ref>

בערב יום הנפילה פרסם המוזיאון הלאומי של אפגניסטן הודעה בפייסבוק בה נכתב כי המשך המצב יגרום "דאגה עצומה לבטיחות חפצי המוזיאון והסחורה עבור עובדי המוזיאון".<ref></ref><ref></ref> צוותי הבריאות הניידים של ארגון הבריאות העולמי בעיר הפסיקו את פעילותם עקב חששות בטיחותיים וכי האספקה של ציוד רפואי דרך שדה התעופה נפגעה משמעותית.<ref></ref>

ב-16 באוגוסט רוב רחובות העיר היו שוממים, למעט אלו המובילים לשדה התעופה, עם עסקים סגורים ומחסומי אבטחה של הצבא אשר אינם מאוישים. עם זאת, לוחמי הטליבאן נצפו צועדים עם דגלם ונשקם ומצלמים תמונות סלפי ליד אתרים חשובים בקבול.<ref></ref> חיילי הטליבאן נצפו גם הם כשהם עוברים מדלת לדלת בחיפושים אחר עובדי ממשלה אפגניים ופעילי לזכויות אדם.<ref></ref> בימים שלאחר הנפילה דיווחו מספר תושבים כי הטליבאן הטיל איסור על יציאת נשים מבתיהן ללא גבר מלווה וכי מספר עסקים בעיר שהיו בניהול נשים נסגרו.<ref></ref> תחנות טלוויזיה מקומיות החלו לצנזר שידורי חוץ ובידור, בעוד גופי השידור הממשלתיים הפסיקו לשדר כמעט את כל השידורים, מלבד הצהרות הטליבאן והטפות אסלאמיות.<ref></ref><ref></ref> הטליבאן החל גם לסלק נשים עיתונאיות מתפקידן.<ref></ref>

== תגובות ==
ראש ממשלת [[פקיסטן, עימראן ח'אן, אמר כי האפגנים "שברו את כבלי העבדות" בתיאורו את כיבוש קאבול על ידי הטליבאן.<ref></ref>]]
נשיא אפגניסטן לשעבר, חאמיד כרזאי, קרא בפומבי להעברת שלטון שקטה, והבטיח שהוא יישאר בקאבול יחד עם בנותיו.<ref></ref>

ארצות הברית, גרמניה, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, קנדה, הודו ושוודיה פינו את שגרירויותיהן. סין, איראן, פקיסטן, רוסיה וטורקיה הודיעו כי אינן מתכוונות לסגור את השגרירויות שלהן.<ref name="world-reacts"></ref><ref></ref><ref></ref> כמה ממשלות, בהן שוודיה, גרמניה ופינלנד, הודיעו כי הן עתידות להשהות את כספי סיוע הפיתוח לאפגניסטן.<ref></ref> מדינות אחרות, כולל אלו שאין להן נוכחות דיפלומטית באפגניסטן, החלו או האיצו את המאמצים לסייע לאזרחיהן לעזוב את המדינה.<ref></ref><ref></ref>

על פי נורת' פרס, אתר חדשות סורי, מורל הגופים הג'יהאדיסטים והקיצוניים באזורים כמו סוריה ועיראק, כולל תחריר א-שאם, עלה באופן דרמטי בעקבות נפילת קאבול.<ref></ref><ref></ref> קולין קלארק, מנהל מחקר במרכז סופאן אמר כי הוא "צופה גל תעמולה כבד [מצד קבוצות ג'יהאדיסטיות], במיוחד לקראת יום השנה ה-20 לפיגועי 11 בספטמבר".<ref></ref><ref></ref><ref></ref> השתלטות הטליבאן זכתה לתשואות גם בקרב קבוצות ימין רדיקלי בצפון אמריקה ובאירופה.<ref></ref><ref></ref>

מיכאיל גורבצ'וב, מנהיג ברית המועצות שפיקח על הנסיגה הסובייטית מאפגניסטן בשנת 1988, טען כי "נאט"ו וארצות הברית היו צריכות להודות בכישלון מוקדם יותר" וכי הקמפיין של נאט"ו באפגניסטן היה "מפעל כושל מלכתחילה" שהתבסס על "הגזמה של איום ורעיונות גאופוליטיים המוגדרים בצורה גרועה".<ref></ref> זוכת פרס נובל מלאלה יוספזאי, ששרדה ניסיון התנקשות על ידי טהריק-אי-טליבאן פקיסטן בשנת 2012, אמרה כי היא "בהלם מוחלט" ו"דואגת מאוד לגבי נשים, מיעוטים ופעילי זכויות אדם".<ref></ref> הסופר האפגני ח'אלד חוסייני שיתף גם הוא את חששותיו לגבי עתיד זכויות האישה באפגניסטן<ref></ref> והביע את תקוותו שהטליבאן לא יחזור "לאלימות ולאכזריות" של שנות התשעים.<ref></ref> ארגון Human Rights Watch מסר כי "העמידה לצד נשים אפגניות במאבקן ומציאת כלים ללחוץ על הטליבאן והרצון הפוליטי לעשות זאת, היא המעט – המעט ביותר – שהקהילה הבינלאומית יכולה לעשות".<ref></ref> ארגון אמנסטי אינטרנשיונל מסר כי המצב הוא "טרגדיה שצריך היה לחזות ולמנוע" וקרא לממשלות "לנקוט בכל האמצעים הדרושים כדי להבטיח מעבר בטוח החוצה מאפגניסטן לכל מי שנמצא בסיכון על הכוונת של הטליבאן".<ref></ref>

== ניתוח ==
השליטה של הטליבאן באפגניסטן לפני נפילת [[קאבול]]
פרשנים ואנשי ציבור רבים תיארו את נפילת קאבול והרפובליקה האסלאמית כאסון משמעותי וככישלון עבור נאט"ו. הפוליטיקאי הגרמני ארמין לאשט, שר-נשיא נורדריין-וסטפאליה ויורשה של אנגלה מרקל בהנהגת ה-CDU/CSU , הצהיר כי מדובר ב"כישלון הגדול ביותר שספגה נאט"ו מאז הקמתה וזהו שינוי עידן שאנו מתמודדים איתו". יו"ר ועדת החוץ הבריטית של הפרלמנט הבריטי, טום טוגנדהאט, הצהיר כי ההתמוטטות היא "אסון המדיניות הגדול ביותר מאז סואץ".<ref></ref> העיתונאי ניק טורס טען כי "ללא הערכה מחודשת אמיתית הפעם, ארצות הברית מסתכנת בנפילה לדפוסים שחוקים, שעלולים ביום מן הימים לגרום לכישלונות הצבאיים בדרום-מזרח ובדרום-מערב אסיה להיראות קטנים מאוד".<ref></ref>

אולם חלקם דחו טענות על כישלון. בנאום בפני בית הנבחרים הבריטי ב-18 באוגוסט, טען ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון כי בריטניה הצטרפה "למשימה להכחיד את אל-קאעדה במדינה זו ולעשות כל מה שיכולנו כדי לייצב את אפגניסטן, למרות כל הקשיים והאתגרים שידענו שנעמוד בפניהם והצלחנו במשימת הליבה הזו", ובנוסף קבע כי "מה שלא נכון הוא לומר שממשלת בריטניה לא הייתה מוכנה או לא צפתה זאת".<ref></ref>

נשיא ארצות הברית ה-45, דונלד טראמפ, הגדיר את נסיגת הכוחות כ"השפלה" הגדולה ביותר בהיסטוריה של מדינתו<ref></ref><ref></ref> ואמר כי בתחילה היה מוציא את האזרחים והדיפלומטים האמריקאים, אחר כך את משתפי הפעולה האפגנים שלהם, את כל הציוד המתקדם של הצבא הלאומי האפגני שנתרם על ידי הצבא האמריקאי ובשלב האחרון מוציא את הצבא, כל זאת בתנאי שהטליבאן עומד בהסכם דוחה . בנוסף, הנשיא לשעבר הביע את התנגדותו למדיניות ההתערבות של מדינתו, ומתאר אותה כ"החלטה איומה" להתערב במזרח התיכון, וכי היא לא שיפרה את המצב ב-20 השנים האחרונות.<ref name="trumpfox"></ref>

=== גורמים ===
==== קריסת ממשלת אפגניסטן ====
הערכות קהילת המודיעין האמריקאית קבעו במקור כי קאבול עשויה ליפול בתוך חודשים או שבועות לאחר נסיגת הכוחות האמריקאיים מאפגניסטן, אם כי המצב הביטחוני הידרדר במהירות, מה שהוביל את הנשיא ג'ו ביידן להודות ב-16 באוגוסט כי "הדבר התפתח מהר יותר משציפינו".<ref name="auto" /><ref name="auto3" />

כמה גורמים אפגנים הטילו את האשמה לקריסה למרגלות ממשלת גאני.<ref></ref><ref></ref> ראש מועצת הפיוס הלאומי האפגנית עבדאללה עבדאללה גינה את בריחתו של גאני מהמדינה וקבע כי "נשיא אפגניסטן לשעבר עזב את אפגניסטן והותיר את המדינה במצב קשה זה. אלוהים צריך להוכיח אותו על מעשיו". הגנרל ביסמילה חאן מוחמדי , לשעבר ראש המטה של צבא אפגניסטן ושר הביטחון הזמני, צייץ בטוויטר "הם קשרו את ידינו מאחור ומכרו את המדינה. יקולל גאני וכנופייתו".<ref name="CTV 11:12PM EDT"></ref> מזכ"ל נאט"ו, ינס סטולטנברג, אמר כי "בסופו של דבר, ההנהגה הפוליטית האפגנית לא הצליחה לעמוד מול הטליבאן... כישלון זה של ההנהגה האפגנית הוביל לטרגדיה שאנו עדים לה כיום".<ref></ref>

הקריסה הממשמשת ובאה של כוחות הביטחון הלאומי האפגניים (ANSF) , וחוסר יכולתם לעמוד במתקפת הטליבאן היו גם כן מוקד לביקורת. נטען כי אף על פי שמאז 2001 ארצות הברית השקיעה למעלה מ-85 מיליארד דולר להכשרת כוחות הביטחון האפגניים וציודם, הכוחות האפגניים הוכיחו שהם חסרי יכולת, בלתי מתאימים ולא-מאומנים כדי להתמודד עם ההתקוממות המתקרבת.<ref></ref>

==== נסיגת נאט"ו ====

דו"ח המפקח הכללי המיוחד האמריקאי לשיקום אפגניסטן שפורסם ב-17 באוגוסט מצא כי ארצות הברית "התקשתה לפתח וליישם אסטרטגיה קוהרנטית" למלחמה וכי "אם המטרה היא לבנות מחדש ולעזוב מדינה שיכולה לקיים את עצמה ולהוות איום קטן לאינטרסים הביטחוניים הלאומיים של ארצות הברית, התמונה הכוללת עגומה". הדו"ח מצא גם כי ארצות הברית תעדפה אינטרסים פוליטיים פנימיים במקום אינטרסים אפגניים, הפגינה בורות בהקשר המקומי, והוציאה מיליארדי דולרים על פרויקטים בירוקרטיים שאינם בני-קיימא.<ref></ref>

דייוויד א. סנגר , כתב הניו יורק טיימס, ניתח את ההחלטה של ג'ו ביידן לעזוב את אפגניסטן, וכתוצאה מכך את אופן נפילת קאבול, כתוצאה מארבע הנחות יסוד, או טעויות בחישוב: שיש מספיק זמן לפני שהממשלה האפגנית תתמוטט כדי שארצות הברית תיסוג, שלכוחות האפגניים יש "אותו דחף" לנצח כמו של הטליבאן, שיש "מערכת מתוכננת היטב לפינוי השגרירות" ואפגנים שסייעו לארצות הברית ומשפחותיהם, וכי אם הטליבאן יגיע לקאבול, תהיה "מלחמת אזרחים עקובה מדם, בלוק אחרי בלוק" ברחובותיה.<ref></ref>

=== השוואות ===
פרשנים ואנשים רבים השוו את האירועים לנפילת העיר סייגון בתום מלחמת וייטנאם באפריל 1975.<ref>Comparisons to the Fall of Saigon:
</ref> חודש לפני הגעת הטליבאן לקאבול, דחה נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן את ההשוואה וקבע כי "הטליבאן אינו צבא צפון וייטנאם... לא יהיה שום מצב שבו תראו אנשים מוטסים מגג שגרירות ארצות הברית באפגניסטן. זה בכלל לא בר-השוואה".<ref></ref>

העיתונאים טענו כי הערותיו של ביידן "לא התיישנו טוב", בעוד צוות השגרירות שרף מסמכים ו"מסוקים צולמו מרחפים מעל למתחם, מעבירים דיפלומטים לשדה התעופה" פחות מחודש לאחר מכן.<ref name="eco2" /> אדמירל המשנה לארי צ'יימברס , שנתן את הפקודה להוציא מסוקים מנושאת המטוסים מידוויי במהלך מבצע רוח תכופה כדי לפנות מקום לנחיתת מטוסי מפונים נוספים שהגיעו מסייגון, אמר כי "מה שקורה עכשיו גרוע יותר ממה שקרה בווייטנאם", ופירט "[בווייטנאם] ניסינו להוציא כמה שיותר אנשים שעבדו איתנו כפי שיכולנו... באפגניסטן, אנו נוטשים את האנשים שתמכו בנו בזמן שהיינו שם".<ref></ref>

ביום שהטליבאן נכנס לקאבול, מזכיר המדינה האמריקאי בלינקן דחה את ההשוואה לסייגון, וקבע בראיון לרשת ABC כי "ברור שזה לא סייגון. נכנסנו לאפגניסטן לפני 20 שנה עם משימה אחת בראש, והיא להתמודד עם האנשים שתקפו אותנו ב-11 בספטמבר, והמשימה הזו הצליחה".<ref></ref>

מזכיר ההגנה האמריקאי לשעבר, ליאון פאנטה, השווה את נפילת קאבול לפלישה לפרץ החזירים בקובה בשנת 1961 ואמר כי "הנשיא קנדי לקח אחריות על המתרחש. אני ממליץ בחום לנשיא ביידן לקחת על עצמו אחריות... להודות בטעויות שנעשו".<ref></ref> איברהים אל-מאראשי מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסן מרקוס , השווה אותה למתקפה בצפון עיראק ב-2014, שבה דאעש השתלט על חלקים גדולים מעיראק והכריז על ח'ליפות, וטען כי הקריסה נגרמה על ידי הטלת "דוקטרינה צבאית אמריקנית נוקשה והיררכית" על הצבאות האפגניים והעיראקיים, כי הטליבאן ודאעש היו קבוצות חמושות ומלוכדות יותר, וכי ממשלות אפגניסטן ועיראק הנתמכות על ידי נאט"ו אפשרו לרשתות של חסות ושחיתות להשתרש".<ref></ref>

התקשורת הציבורית בסין השוותה את המצב באפגניסטן ליחסיה של ארצות הברית עם טאיוואן. היא הטילה ספק במחויבותה של הראשונה להגן על האחרונה אם סין תחליט להשתלט על טאיוואן, שלטענתה היא המחוז שלה, בכוח.<ref></ref> שר החוץ הסיני וואנג יי אמר כי העולם צריך להנחות את הטליבאן באופן חיובי ולא ללחוץ עליו. מזכיר המועצה לביטחון לאומי של רוסיה, ניקולאי פטרושב, השווה את המצב ליחסי אוקראינה–ארצות הברית וקבע כי "מצב דומה מחכה לתומכי הבחירה האמריקאית באוקראינה".<ref></ref>

== תוצאות ==
נחתים אמריקאים במהלך פינוי שדה התעופה בקאבול, 20 באוגוסט 2021]]
ב-17 באוגוסט קיימו הטליבאן את מסיבת העיתונאים הרשמית הראשונה שלהם בקאבול, כאשר הדובר זביהוללה מוג'אהיד הצהיר כי הטליבאן מבקש "להבטיח לקהילה הבינלאומית, כולל ארצות הברית, כי אף אחד לא ייפגע באפגניסטן" וכי "לאחר התייעצויות שיסתיימו בקרוב מאוד, נהיה עדים להיווצרותה של ממשלה אסלאמית חזקה ומקיפה".<ref></ref> ב-21 באוגוסט הגיע לקאבול מייסד הטליבאן והמנהיג הפוליטי שלו, עבד אל-ע'ני בראדר, לראשונה מזה יותר מעשור, כשהטליבאן החל במשא ומתן פנימי על אופן ניהול המדינה.<ref></ref> בערב 18 באוגוסט הודיע משרד החוץ של איחוד האמירויות הערביות כי הוא קיבל את הנשיא גאני אל איחוד האמירויות מטעמים הומניטריים.<ref></ref> ב-19 באוגוסט פרסם גאני סרטון המכחיש את הדיווחים כי הוא לקח עמו סכום כסף גדול בעת שנמלט וכי הוא מנהל משא ומתן על חזרה לאפגניסטן.<ref></ref>

בימים שלאחר הנפילה החלו סוכנויות ממשלתיות אמריקאיות למחוק מאמרים ותמונות ציבוריים המציגים אזרחים אפגנים מאתרי האינטרנט שלהם, מחשש שמשטר הטליבאן עשוי להשתמש באתרים אלה כדי לזהות ולמקד אזרחים לצורך פעולות תגמול.<ref></ref> הממשל האמריקאי הודיע גם כי הוא יקפיא נכסים בשווי של 9.5 מיליארד דולר השייכים לדה אפגניסטן בנק , הבנק המרכזי באפגניסטן, כדי למנוע את הגישה של הטליבאן לכספים.<ref></ref> גם קרן המטבע הבינלאומית הודיעה כי תמנע מהטליבאן גישה לזכויות משיכה מיוחדות.<ref></ref>

מספר חברות מדיה חברתית, ביניהן פייסבוק ויוטיוב, הודיעו כי ימשיכו לאסור תוכן של הטליבאן מהפלטפורמות שלהן.<ref></ref><ref></ref> בנוסף, פייסבוק הציבה תכונה המאפשרת לאפגנים לנעול את חשבונותיהם כדי למנוע מהטליבאן לרשום את המידע שלהם.<ref></ref> הטליבאן גינה איסורים כאלה, וטען כי הדבר פוגע בזכותם לחופש הביטוי.<ref></ref> ישנם דיווחים על גל של יצירת חשבונות חדשים פרו-טליבאן בטוויטר, אחת מחברות המדיה החברתית הבודדות שלא הטילו איסורים על הארגון, בימים שלאחר הנפילה.<ref></ref>

=== פליטים ===

חיילים אמריקאים, בריטים וטורקים מסייעים לילד המתפנה משדה התעופה בקאבול, 20 באוגוסט 2021
כמה פרשנים צפו זינוק בכמות הפליטים הנמלטים מהטליבאן לאחר נפילת קאבול והרפובליקה האסלאמית, וכמה ממשלות הודיעו על תוכניות בימים שלאחר הנפילה לקלוט כמות מסוימת של פליטים.<ref></ref><ref></ref> יותר מ-300,000 אזרחים אפגנים שעבדו עבור ארצות הברית נמצאים בסיכון של נקמה מצד הטליבאן.<ref></ref> ב-17 באוגוסט הכריזה ממשלת בריטניה כי תקים תוכנית יישוב מחדש לעד 20,000 פליטים אפגנים, ותתעדף נשים, ילדים ומיעוטים.<ref></ref> ב-19 באוגוסט הכריזה ממשלת פינלנד כי היא מתכננת להכפיל את מכסת הפליטים שלה כדי לקבל יותר פליטים מאפגניסטן.<ref></ref> הפיליפינים הביעו גם הם את רצונם לקבל פליטים מאפגניסטן.<ref name="ph-refugees"></ref> נשיא הפרלמנט האירופי דוד ססולי קרא למדינות האיחוד האירופי לקחת את חלקן ההוגן של פליטים, וקבע כי האיחוד האירופי "יצטרך להראות שהוא דואג לכבד אתיקה".<ref></ref> ממשלת ספרד הקימה מחנה פליטים זמני בבסיס חיל האוויר טוריין דה ארדוז , שם ביקרו גורמים מהאיחוד האירופי, ביניהם נשיאת הנציבות האירופית אורסולה פון דר ליין ונשיא המועצה האירופית צ'ארלס מישל. פון דר ליין שיבחה את היוזמה של ממשלתו של סנצ'ס, וקבעה כי פעולותיה של ספרד מייצגות "דוגמה טובה לנפש האירופית במיטבה".<ref></ref> נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן שוחח עם סנצ'ס על מנת לאפשר שימוש בבסיסים הצבאיים רוטה ומורון כדי לאכלס זמנית את הפליטים האפגנים, תוך שבחים על "מנהיגותה של ספרד בשאיפה לתמיכה בינלאומית בנשים ובנות אפגניות".<ref></ref><ref></ref>

עם זאת, כמה ממשלות החלו להצביע על יחס עוין כלפי פליטים.<ref></ref><ref></ref><ref name="Mirovalev" /> במסיבת עיתונאים הצהיר נשיא צרפת עמנואל מקרון כי צרפת צריכה "לצפות ולהגן על עצמה מפני גל מהגרים".<ref></ref><ref></ref> ממשלת אוסטריה הודיעה כי לא תשהה את הגירושים לאפגניסטן, בניגוד למספר מדינות אחרות באיחוד האירופי.<ref></ref> שר ההגנה האוסטרלי פיטר דאטון רמז בראיון טלוויזיוני כי לאפשר לאזרחים אפגנים שעבדו עם ממשלת אוסטרליה לבקש מקלט באוסטרליה עלול להוות סיכון ביטחוני וכי "איננו יודעים מספיק על אותם אנשים".<ref></ref> ממשלת אוזבקיסטן הזהירה כי היא תדחק בחומרה כל ניסיון לחצות את גבולה באופן בלתי חוקי. עם זאת, היא פתחה את שדה התעופה שלה בטשקנט לפליטים, שיופנו באופן מיידי לטיסות לברלין כחלק מההסכם שלה עם גרמניה.<ref name="Mirovalev"></ref>

ב-19 באוגוסט 125 שומרים בשגרירות בריטניה בקאבול קיבלו שיחת טלפון בה הודיעו להם כי הם מפוטרים ושאינם כשירים להגנה על בריטניה מכיוון שהועסקו באמצעות קבלן, GardaWorld, בניגוד לשומרים בשגרירות ארצות הברית שפונו.<ref name="Gentleman2" />

ממשלת סבסטיאן פיניירה בצ'ילה הסכימה לקבל כעשר משפחות פליטים.<ref></ref> במקביל, ממשלת קולומביה מתכננת לקבל באופן זמני עד 4,000 אזרחים אפגנים לבקשת ממשלת ארצות הברית.

=== התנגדות ===
עם נפילת קאבול, חברי הברית הצפונית לשעבר וכוחות אנטי-טליבאן אחרים שבפנג'שיר, בראשות אחמד מסעוד וסגן הנשיא לשעבר אמרוללה סאלח, היו להתנגדות המאורגנת העיקרית לטליבאן באפגניסטן.<ref></ref><ref></ref> שגרירות אפגניסטן בטג'יקיסטן החליפה את דיוקנו הנשיאותי של גאני באחד של סאלח, והגישה לאינטרפול בקשה להנפקת צווי מעצר עבור גאני, יחד עם יועצו הראשי פאזל מחמוד ויועץ הביטחון הלאומי חמדולה מוהיב, באשמת גניבה מכספי האוצר האפגניים.<ref></ref> מסעוד הודיע על רצונו לנהל משא ומתן עם הטליבאן.<ref></ref>

ב-17 באוגוסט התקיימה מחאה קטנה של כמה נשים בקאבול בדרישה לשוויון זכויות לנשים, המחאה הראשונה של נשים נגד המשטר החדש.<ref></ref> ב-18 באוגוסט התעוררו הפגנות גדולות יותר בהשתתפות גברים גם בשלוש ערים בשליטת פשטון המזרחית: ג'לאלאבאד, ח'וסת ואסדבאד , בהן המפגינים הניפו את דגל הרפובליקה האסלאמית של אפגניסטן והורידו את דגל הטליבאן.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> בהפגנה בג'לאלאבאד פתחו הטליבאן באש, הרגו שלושה אנשים ופצעו למעלה מתריסר.<ref name="EarlyChallenge"></ref> ב-19 באוגוסט התפשטו הפגנות לחלקים שונים של קאבול, ביניהן מחאה אחת גדולה ליד נמל התעופה בקאבול, שם מכוניות ואנשים הניפו את דגל הרפובליקה, ואחת נוספת עם יותר מ-200 איש<ref name="DemonstrationsSpread"></ref> שהתאספו ליד ארמון הנשיאות בקאבול, עד שפוזרה באלימות על ידי הטליבאן.<ref></ref><ref></ref> המחאות נמשכו גם בח'וסת ובאסדבאד, כאשר הטליבאן הפעיל אלימות לפיזורן בשני המקומות. באסדבאד דווח כי מספר המשתתפים בהפגנות מתנפח למאות.<ref name="EarlyChallenge" />

== ראו גם ==
* השתלטות הטליבאן על אפגניסטן
* מלחמת אפגניסטן (2001–2021)
* תהליך השלום באפגניסטן
* נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן (2021)
* נמל התעופה הבינלאומי חאמיד כרזאי

== ביאורים ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (2001–2021)
קטגוריה:2021 באפגניסטן
קטגוריה:קאבול: היסטוריה
קטגוריה:טליבאן