OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
משה דיין (משפטן)

משה דיין (נולד ב-1967) הוא משפטן ישראלי ששימש כנציב שירות המדינה בשנים 2011–2017 וכיועץ המשפטי של משרד המשפטים בשנים 2003 עד 2011.

== ביוגרפיה ==

דיין החל את עבודתו במשרד המשפטים בשנת 1996, כעוזרו של השר צחי הנגבי. ב-2003 מונה כיועץ המשפטי של משרד המשפטים, ושימש בתפקיד זה תחת שלושה שרי משפטים.

במסגרת תפקידו במשרד המשפטים, עסק דיין בניהול מערכת בתי הדין לביקורת משמורת, רישום ברית הזוגיות לחסרי דת, וטיפול בסוגיית המרת דת. כן פעל כמתאם בין הנהלת המשרד לבתי הדין הדתיים (רבניים, דרוזיים ושרעיים), וליווה את פעילות הוועדות לבחירת נושאי משרה שיפוטית (שופטים, דיינים וקאדים).

ב-29 במאי 2011 אושר מינויו לנציב שירות המדינה במקום שמואל הולנדר. במאי 2017 סיים את תפקידו.

== חיים אישיים ==
דיין נשוי ואב לשני ילדים, ומתגורר בגבעת שמואל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נציבי שירות המדינה
קטגוריה:יועצים משפטיים למשרדי ממשלה
קטגוריה:עובדי משרד המשפטים
קטגוריה:גבעת שמואל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
גטאצ'וו מקוריה

גטאצ'וו מקוריה (באמהרית: ጌታቸው መኩሪያ; 14 במרץ 1935 - 4 באפריל 2016) היה סקסופוניסט ג'אז אתיופי.

== קריירה ==
מקוריה החל את לימודי המוזיקה שלו על כלי נגינה אתיופיים מסורתיים. מאוחר יותר עבר לסקסופון ולקלרינט. בקריירה מקצועית פצח מקוריה בשנת 1949, כחבר בלהקתה העירונית של אדיס אבבה. בשנת 1955 הצטרף ללהקת בית ספר לתיאטרון על שם היילה סלאסי, ובשנת 1965 הצטרף לתזמורת המשטרה האתיופית.

מקוריה היה בין המוזיקאים הראשונים לשיר בז'אנר הסללה, ז'אנר שהתפתח באתיופיה. בשנת 1970 הוציא מקוריה אלבום ביחד עם התאגיד ההולנדי, פיליפס. מקוריה הגיע לקהל הבינלאומי כאשר אלבומו Negus of Ethiopian Sax פורסם מחדש בידי חברת התקליטים Ethiopiques. אלבום זה תפס את תשומת לבה של להקת הפאנק האוונגרדית 'The EX', שהזמינה אותו לנגן בסקסופון במופע יום השנה שלה באמסטרדם.
כיום מתגורר מקוריה באדיס אבבה.

נפטר ב-4 באפריל 2016.

== דיסקוגרפיה ==
* Shellela 45 יצא ב 1950.
* Ethiopiques Volume 14: Negus of Ethiopian Sax יצא ב 1970.
* Ethiopiques Volume 20: Either/Orchestra Live in Addis Mekuria appears on the track יצא ב 2004.
* Moa Anbessa יצא ב 2006.
* Getatchew Mekurya and The Ex יצא ב 2007

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מוזיקאים אתיופים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:ילידי 1935

קטגוריה:נפטרים ב-2016
ג'וזף קרומגולד

ג'וזף קווינסי קרומגולד (באנגלית: Joseph Quincy Krumgold; 9 באפריל 1908 – 10 ביולי 1980) היה סופר ילדים ובמאי קולנוע יהודי אמריקאי. קרומגולד נמנה עם ששת הסופרים היחידים שזכו במדליית ניוברי פעמיים. בין 1947 ל-1950 חי בישראל וביים כמה מסרטי הקולנוע הראשונים שנוצרו במדינה הצעירה.

==ביוגרפיה==

קרומגולד נולד בג'רזי סיטי שבניו ג'רזי למשפחה יהודית. אביו היה מפעיל בתי קולנוע וקרומגולד היה מעורב בעסקי הקולנוע מגיל צעיר. לאחר שסיים את חוק לימודיו באוניברסיטת ניו יורק עבד זמן מה עבור חברת MGM כתסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע. בשנת 1935 פרסם ספר מתח למבוגרים בשם "Thanks to Murder". בתקופת מלחמת העולם השנייה עבד עבור משרד המידע המלחמתי של ארצות הברית (United States Office of War Information), סוכנות ממשלתית שעסקה ביצירת סרטי תעודה וסרטי תעמולה בתקופת המלחמה. בשנת 1943 הפיק עבור הסוכנות סרט בשם "אוטוביוגרפיה של ג'יפ", המתאר את המצאתו וייצורו של הג'יפ מנקודת הראות של ג'יפ.

בשנת 1947 נישא להלן ליטווין (Litwin), ולזוג נולד בן בשם אדם.

בשנת 1947 יצר בארץ ישראל הבמאי התיעודי האמריקאי הרברט קליין את הסרט "בית אבי", העוסק במאמציו של ילד ניצול השואה לחפש אחר הוריו. את הציוד ששימש את קליין בהסרטה רכש יהודי מדרום אפריקה בשם נורמן לוריא, אשר הקים את "החברה הארץ ישראלית לסרטים", בשכונת טלביה בירושלים. הוא הביא לארץ ישראל את קרומגולד; בבימויו, ובסיוע צלמים כסאשה אלכסנדר ורולף קנלר, נוצרו מספר סרטי תעודה וסרטים עלילתיים בין השנים 1947—1951. בין היתר יצר קרומגולד סרט תעודה בשם "בית הערבה" (1948); "אין זו אגדה" (1950), סרט עלילתי שהוזמן ומומן על ידי ההסתדרות המספר את סיפור אהבתו של עולה חדש לבת קיבוץ ותיקה, בו שימש קרומגולד כבמאי, תסריטאי ועורך; ו"קללה לברכה" (1951) המספר את סיפורה של משפחת חלוצים בעמק יזרעאל שקשיי החיים מביאים אותם לשוב לביתם באירופה, שם הם נספים בשואה, אך בנם ניצל, שב לארץ ישראל ונלחם במלחמת העצמאות. החברה התמוטטה מבחינה כלכלית לאחר כשלוש שנות פעילות, ובשנת 1950 שב קרומגולד לארצות הברית.

עם שובו לארצות הברית נשכר על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית ליצור סרט על עובדים היספנים בארצות הברית הכפרית. בשנת 1953 נוצר הסרט, והיווה השראה לכתיבת ספר הילדים הראשון של קרומגולד "And Now Miguel..." המספר את סיפורו של נער רועה בניו מקסיקו בשם מיגל. הספר זכה להצלחה, וקרומגולד זכה במדליית ניוברי על כתיבתו. קרומגולד המשיך בכתיבה לילדים, ובין היתר פרסם, בשנת 1959 ספר ילדים מצליח נוסף בשם "Onion John" המספר על ידידות בין ילד לבין מתבודד אקסצנטרי בעיירה קטנה בניו ג'רזי. גם ספר זה זכה במדליית ניוברי. קרומגולד כתב מספר מועט של ספרי ילדים, והמשיך בפעילות כתסריטאי וקולנוען.

הוא טייל עם משפחתו במקומות רבים בעולם, ובית מגוריהם היה בגריניץ' וילג' ובעיירה הופ בניו ג'רזי. בשנת 1980 מת בעיירה הופ שבניו ג'רזי.

==קישורים חיצוניים==

מסרטיו של ג'וזף קרומגולד באתר ארכיון שפילברג: 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:זוכי מדליית ניוברי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980
ג'ולס טראמפ

ג'ולס טראמפ (באנגלית: Jules Trump, נולד ב-1945 בדרום אפריקה) הוא איש עסקים יהודי-אמריקאי, בעל השליטה בחברת "חיפה כימיקלים" הישראלית (באמצעות "קבוצת טראמפ" וחברת "Trans Resources Inc") ומכהן כיושב ראש מועצת המנהלים שלה.

== קורות חייו ==
טראמפ נולד בשנת 1945 בדרום אפריקה, לוויליאם (ווילי) וסיליה טראמפ. בשנות ה-60 הביאו התנאים בדרום אפריקה את המשפחה להגר להולנד. לאחר זמן, עברה המשפחה להתגורר בארצות הברית, תחילה בניו יורק ולאחר מכן במיאמי.

== פעילות עסקית ==
טראמפ מנהל את עסקיו בשותפות עם אחיו, אדי. פעילותם החלה בהולנד, שם התפרנסו מעסקאות נדל"ן קטנות. כיום מחזיקים האחים ב"קבוצת טראמפ", שעשתה את הונה בעסקי נדל"ן, קמעונאות והייטק. בבעלות הקבוצה, בין השאר, שלושה אתרי דירות נופש יוקרתיות במיאמי, וסניף מנהטן של סוכנות הדוגמנות "עלית". אשתו של טראמפ, סטפני, פעילה אף היא בקבוצה. בשנים 2001 עד 2003 הייתה קבוצת טראמפ בעלת השליטה בחברת ההשקעות הישראלית "גמול". מאז ספטמבר 2008, הקבוצה היא בעלת השליטה בחברת TRI (Trans Resources Inc) האמריקאית, אשר נוסדה על ידי אריה גנגר, ובאמצעותה היא מחזיקה בשליטה בחברת "חיפה כימיקלים".

טראמפ מרבה לתרום לישראל, בעיקר לארגון בית איזי שפירא הפועל למען קידום איכות חיים וזכויות של ילדים עם צרכים מיוחדים ובני משפחותיהם. מתקני בית איזי שפירא ברעננה שוכנים ב"קמפוס ווילי וסיליה טראמפ", שנקרא על שם הוריו של טראמפ.

טראמפ נפגש בשנת 2017 עם אנשים המקורבים לבנימין נתניהו, בהם מנכ"ל משרד ראש הממשלה אלי גרונר, השר איוב קרא, וראש לשכת ראש הממשלה יואב הורוביץ. הנושא העיקרי בפגישות היה משבר האמוניה והאפשרות לסגור את מכל האמוניה במפרץ חיפה. לדברי ראש עיריית חיפה, יונה יהב, לאחר פגישות אלו החלה מעורבות ראש הממשלה בסוגיה בנטייה להשאיר את המכל בחיפה, בניגוד להחלטת הממשלה מ-2013 לפיה יועבר מכל האמוניה לנגב.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יזמים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
שלמה זיידר

שלמה זיידר
שלמה זיידר (Shlomo Seider; 10 בדצמבר 1933 – 12 בספטמבר 1991) היה מבכירי הפרובלמאים והשחמטאים בקהילה הישראלית והבינלאומית. הישראלי הראשון אשר עוטר בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (1985) מטעם התאחדות השחמט הבינלאומית. כן שימש שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט.

== ביוגרפיה ==

שלמה זיידר נולד בשנת 1933 בעיירה בוחוש בחבל מולדובה שברומניה.

היה פעיל כשחמטאי עוד מילדותו. בחודש ינואר 1951, בגיל 17, עלה יחד עם משפחתו לישראל, ושהה במשך שנה בקיבוץ מענית, תקופה שהתבררה כמכריעה בעיצוב השקפת עולמו הפוליטית, החברתית, והתרבותית. לאחר תקופה זו התגייס לנח"ל, אך כעבור שנה עבר לחיל השריון, והגיע לתפקיד של סמל מחלקה בכיר בחרמ"ש, תפקיד בו לחם בשלוש מלחמות כמילואימניק. בדצמבר 1962 התחתן עם ורה. לזוג נולדו שלושה בנים.

בהיותו בן 40 לקה בליבו לראשונה. חיבתו לשחמט, שהחלה עוד בילדותו ברומניה, וליוותה אותו גם לאורך כל שנותיו בארץ, תפסה תאוצה בתקופה זו. מאז ועד מותו הקדיש את כל זמנו לעיסוק בשחמט. הוא התייחס לתחום חיבור בעיות השחמט כאל אמנות, והשקיע בה ממרצו בלהט ובדבקות.

הוא היה לישראלי הראשון שזוכה (בשנת 1985) בתואר אמן בינלאומי בחיבור בעיות שחמט (International Master for Chess Compositions) מטעם FIDE, התאחדות השחמט הבינלאומית. כן החזיק בתואר שופט בינלאומי בתחרויות חיבור בעיות שחמט (International Judge for Chess Compositions) החל משנת 1978. במהלך חייו חיבר כ-650 בעיות שחמט, רובן זכו בפרסים ובציונים לשבח.

מחלת הלב שבה לקה בגיל 40 המשיכה ללוות אותו ב-18 השנים האחרונות לחייו. בשנת 1991 סבל מהתקף לב נוסף ונפטר.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Theodor Tauber, As In All Arts, Selected Chess Problems Of Shlomo Seider, (Editions Feenschach - phénix), Ellinghoven, 1996.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20140625194424/http://shlomoseider.netau.net/ אתר היצירה השחמטית של שלמה זיידר]
* [http://www.saunalahti.fi/~stniekat/pccc/im.htm אמנים בינ"ל בחיבור בעיות שחמט] (ראו שלמה זיידר בשנת 1985)
* [http://www.saunalahti.fi/~stniekat/pccc/ij.htm שופטים בינ"ל בחיבור בעיות שחמט] (ראו שלמה זיידר באגף "ישראלים, שנת 1978")

קטגוריה:פרובלמאים ישראלים
קטגוריה:שחמטאים ישראלים
קטגוריה:עסקני שחמט ישראלים

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
חומץ אורז

חומץ אורז
חומץ אורז סיני שחור
חומץ אורז הוא חומץ העשוי מאורז מותסס או יין אורז, שימושו נפוץ במזרח הרחוק, בייחוד ביפן בה הוא מהווה מרכיב חשוב בהכנת הסושי.

==סין==
חומץ אורז סיני, חזק יותר בטעמו מחומץ יפני ומגיע בטווח גוונים של החל משקוף ועד לאדום וחום.

החומצים היפנים והסינים עדינים ומתוקים יותר מהחומצים המערביים המזוקקים והחומציים.

"חומץ אורז לבן" מגיע בגוון צהוב בהיר עד שקוף. מכיל כמות חומץ גבוהה, ודומה יותר לחומץ מערבי, אך הוא פחות חומצי ממנו וטעמו עדין יותר.

"חומץ אורז שחור" עשוי מאורז שחור דביק (נקרא גם "אורז מתוק"), אולם לעיתים דוחן ודורה משמשים כתחליף, הוא כהה ובעל טעם עמוק ומעושן מעט. החומץ פופולרי במיוחד בדרום סין, מקורו בעיר "ז'אן ג'יאנג" שבמזרח חופה המערבי של ג'יאנגסו, אך הוא מיוצר גם בהונג קונג.

"חומץ אורז אדום" כהה יותר מחומץ אורז לבן, ובהיר מחומץ אורז שחור. צבעו אדום בוהק המגיע מאורז מותסס אדום שצבעו וטעמו הייחודים מגיעים מהעובש האדום בעזרתו הוא מותסס.

בספרי בישול סיניים, כף וחצי של חומץ יין לבן מזוקק מערבי שווה בחוזקה לכף אחת של חומץ אורז שחור. ובמתכונים הדורשים 4 כפיות של חומץ אורז אדום, ניתן להחליפם ב-3 כפות של חומץ אורז לבן.

==יפן==
חומץ אורז יפני (米酢 קומזו, "חומץ אורז" או 酢 סו, "חומץ") הוא חומץ מעודן (בעל בערך 5% חומצה אצטית, הרבה פחות מחומצים מערביים) הנע בין גוני שקוף ועד צהוב בהיר. הוא מיוצר מאורז או מ שמרים שעברו תהליך התססה.

החומץ היפני משמש בהכנת מנות שהוא מרכיב בולט בהן. בהחמצת מלפפונים ובמרינדות המשמשות להקטנת ריחם העז של דגים ובשרים.

חומץ אורז מתובל (ביפנית:合わせ酢 "אווסזו"), מיוצר על ידי הוספת סאקה, מלח וסוכר לחומץ. בנוסף, לעיתים נדירות משתמשים במירין לתיבולו. ניתן לייצר את חומץ האורז המתובל באמצעים ביתיים או לרכוש אותו מוכן. משתמשים בו לתיבול אורז מבושל, בהכנת סושי, וברוטב לסלט.

ביפן מייצרים צורה עדינה יותר של חומץ אורז שחור (ביפנית:黒酢 "קארוזו"). הוא נחשב למשקה בריאות, וחברות המייצרות אותו טוענות שהוא מכיל אחוז גבוה של חומצת אמינו ואף מחקרים מדעיים אחרונים גילו בו תכונות נוגדות סרטן. במחקר אין ויוו על חולדות, ובמבחנה במחקר אין ויטרו על תאים סרטניים אנושיים.

==קוריאה==
חומץ אורז קוריאני (מיצ'ו)

חומץ אורז קוריאני או מיצ'ו (הנגולית:미초), עשוי מתערובת של אורז, אורז עשיר בגלוטן או אורז חום.
הוא מעורבב עם "נוקוד" (הנגולית:누룩) המשמש כחומר המתחיל את התסיסה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאכלים
קטגוריה:רטבים
קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:המטבח הסיני: רטבים
קטגוריה:המטבח הקוריאני
קטגוריה:המטבח הווייטנאמי
קטגוריה:אורז
אורז
Imagine (תוכנית טלוויזיה)

Imagine היא סדרת סרטים דוקומנטריים המשודרת בערוץ BBC One בבריטניה משנת 2003. התוכנית מופקת ומונחת על ידי אלן יינטוב.

== תוכניות ==
=== עונה 1 ===
* צ'ארלס סאצ'י - The Saatchi Phenomenon
* ברברה הפוורת' - Shapes Out of Feelings
* דור ההיפ הופ
* סטלה מקרטני - Stella's Story
* קרלוס אקוסטה - The Reluctant Ballet Dancer
* ג'יימס קוק - The Portrait of Omai
* ג'ון מורטימר - Owning Up at 80

=== עונה 2 ===
* בריאן טרפל - The Voice of Bryn Terfel
* A Funny Business - A look at UK and US sitcoms
* ג'ון סואן - Entertaining Mr Soan
* מרטין פר - The World According to Parr
* From Pencils to Pixels - Celebrating the phenomena of the animated feature film
* המילון האנגלי של אוקספורד - An A-Z of the OED

=== עונה 3 ===
* אדוארד הופר - The Mysterious Mr Hopper
* לוסיאן פרויד
* ג'ון קולטריין
* די.בי.סי פייר - Dirty But Clean Pierre
* # Unsuitable for Children? - Exploring modern children's fiction
* סימון גרי, Smoking Diaries
עונה 4:
* ארתור מילר - Finishing the Picture
* בריאן וילסון - Beautiful Dreamer: Brian Wilson's Smile
* ברוס נאומן - The Godfather of Modern Art
* מרלון ברנדו 
* אנטוניו פאפאנו - A Year at the Opera
עונה 5:
* היסטוריה קצרה של הבניינים הגבוהים (3 פרקים)
עונה 6:
* רואלד דאל
* פרידה קאלו
* Being a Concert Pianist
עונה 7:
* אדוארד אלגר - and the Missing Concerto
* עמוס עוז - The Conscience of Israel
* צ'אק קלוז - Close Up
* Rhythm Is It!
עונה 8:
* ניו אורלינס - Sweet Home New Orleans - examining the city's musical heritage
* אנדי וורהול - Warhol Denied
* A Funny Thing Happened On the Way to the Studio
* Sitting Comfortably - Tracing the changing styles of the modern chair
עונה 9:
* להיות המלט
* יוסוף, האמן שקודם הוכר בשם קט סטיבנס
* תומאס הת'רוויק
* הווארד הודג'קין -A Picture of the Painter 
עונה 10:
* פיטר פן - a Hard Act to Follow
* דייגו ולסקס - the Painter's Painter
* A Play for Today
* The Movie Brats, Take Two
* Who Cares About Art? - follows the work of five art curators
* Hans Holbein - International Man of Mystery
* Being a Diva - operatic divas
* www.herecomeseverybody.co.uk - A history of the World Wide Web (included Wikipedia)
* And Then There Was Television
* The Beatles in Love
עונה 11:
* ג'ילברט וג'ורג' - No Surrender
* גוסטב קלימט - Stealing Klimt
* סקוט ווקר
* Imagine... It's the Surreal Thing
* ג'יימי היולט ודיימון אלברן - Damon and Jamie's Excellent Adventure
עונה 12:
* ילד בריטי באקדמיה למחול של הבולשוי
* הלבטיקה
* אמיטאב באצ'אן - Bollywood's Big B 
* לואיז בורז'ואה - Spiderwoman 
* How to Get on in the Art World
* The Secret of Life
* מארק ניוסון 
* ריצ'רד רוג'רס
עונה 13:
* אניש קאפור - The Year of Anish Kapoor
* שירלי באסי - The Girl from Tiger Bay
* Own Art - looking at an Arts Council scheme that enables people from all walks of life to buy a piece of art
* ג'ואן באאז - How Sweet the Sound
* שבץ נא - A Night on the Tiles
עונה 14:
* איי וייוויי - Without Fear or Favour
* אדוארד מויברידג' - The Weird Adventures of Eadweard Muybridge
* רטו גאללה - Smash His Camera
* Ben Hur in Bath
* The Trouble with Tolstoy

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:תוכניות תחקירים
איב קליין

איב קליין (בצרפתית: Yves Klein; 28 באפריל 1928 – 6 ביוני 1962) היה אמן צרפתי הנחשב לאחת מהדמויות החשובות בעולם האמנות האירופאי שלאחר מלחמת העולם השנייה. הוא היה ממובילי התנועה האמנותית של הנובו ריאליזם שנוסדה בשנת 1960 על ידי המבקר פייר רסטאני . בין יצירותיו המפורסמות "המונוכרום הכחול", תמונות המורכבות מצבע בודד של כחול, וכן סדרת האנטרופומטריות, בהן השתמש בנשים עירומות כמכחולים חיים על בד.

המונוכרום הכחול (IKB 191) שיצר איב קליין, 1962

== ביוגרפיה ==
קליין נולד בניס להוריו פרד קליין ומארי רמונד , אשר היו שניהם ציירים. אביו היה צייר בסגנון פוסט-אימפרסיוניסטי ואמו הייתה דמות מובילה בתנועת הטאשיזם.

בין השנים 1942 ל-1946 למד ב-École Nationale de la Marine Marchande וב-École Nationale des Langues Orientales. באותה תקופה התיידד עם האמנים ארמן (Arman) וקלוד פסקל בקורס ג'ודו, אשר יהיו חבריו הקרובים בהמשך חייו. בשנת 1949 גויס לשירות צבאי בגרמניה. בשנת 1955 הציג את תערוכתו הראשונה ב-Club de Solitaire, לאחר שעבודות המונוכרום שלו נדחו על ידי Salon des réalités nouvelles.

בינואר 1962 נישא לרוטרה אוקר (Rotraut Uecker), אמנית ממוצא גרמני. כעבור מספר חודשים לקה בהתקף לב. ביוני אותה שנה נפטר מהתקף לב נוסף. לזוג נולד בן כמה חודשים לאחר מותו של קליין. הבן, שנקרא על שם אביו, איב אמו קליין (Yves Amu Klein), אמן אף הוא.

בשנת 1949 כתב קליין יצירה תזמורתית בת 40 דקות בשם Monotone-Silence Symphony (סימפוניית השקט המונוטוני). היצירה נכתבה בשני פרקים - פרק ראשון בן 20 דקות המכיל זמזום קבוע, ופרק שני בן 20 דקות הכולל שקט מוחלט.

לעיתים נוהגים לסווגו כאמן נאו-דאדא.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www1.amalnet.k12.il/sites/Mifgashim/Pages/MonotoneSymphonyPerformance.aspx מיצג של הסימפוניה המונוטונית / טקס הציור]
* 

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1928
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1962
המרדה

הַמרָדָה היא עבירה של ארגון פעילות או הטפה נגד הסדר החברתי הקיים או השלטון החוקי במדינה.

== ישראל ==
=== חוק ===
עבירת ההמרדה מופיעה בסעיפים 133–139 של חוק העונשין בפרק העוסק בפגיעות בסדרי המשטר והחברה. סעיף 133 קובע מאסר חמש שנים למי ש"עושה מעשה לשם המרדה, או מנסה, מכין עצמו או קושר קשר עם חברו לעשות מעשה כאמור". סעיף 134 מטיל את אותו עונש על מי שמדפיס או משעתק חומר ממריד. סעיף 136 מגדיר המרדה כ:

סעיף 138 מגדיר ביקורת ותעמולה חוקיות אשר אינן נחשבות להמרדה:

סעיף 135 קובע כי כתב אישום על העבירה חייב להיות מוגש תוך שנה מיום שהעבירה נעברה. בעבר תקופת ההתיישנות הייתה 6 חודשים, אולם הוא הורחב על ידי הכנסת בשנת תשס"ג, בהתאם להצעתו של אופיר פינס.

הגשת כתב אישום על המרדה דורשת אישור מוקדם של היועץ המשפטי לממשלה.

=== פסיקה ===
באופן כללי נמנעה המדינה מלהגיש כתבי אישום על עבירת המרדה. מדיניות זאת השתנתה בשנות ה-90 של המאה ה-20.

היקף עבירת ההמרדה נדון על ידי בית המשפט העליון בדיון על פרסום של בנימין זאב כהנא שקרא להפציץ את אום אל-פחם בתגובה על הפיגוע של ליל הקילשונים שבוצע בידי ערבים ישראליים. בערעור בבית המשפט העליון זוכה כהנא מאשמת המרדה ברב דעות אולם בדיון נוסף הוא הורשע על ידי חמישה שופטים, כנגד דעתם החולקת של אהרן ברק ויעקב טירקל. בפסק הדין נדונו שני נושאים עיקריים:
* בניגוד לדיון הראשון בו סברו השופטים אהרן ברק ואליעזר גולדברג שעבירת ההמרדה מוגבלת להגנה על מבנה המשטר הדמוקרטי ויציבותו, בדיון הנוסף סברו רוב השופטים שהעבירה נועדה להגן גם על ערכים אחרים של החברה.
* רוב השופטים (אהרן ברק, תיאודור אור, שלמה לוין ויעקב טירקל) סברו שכדי להרשיע בהמרדה יש צורך שלמעשה ההמרדה יהיה פוטנציאל להצליח.

מקרה נוסף בו עלה נושא ההמרדה לדיון בפני בית המשפט העליון היה בשאלה האם דבק קלון במשה פייגלין אשר הורשע בהמרדה במסגרת פעילותו בזו ארצנו. בסוגיה זו סברו השופטים טובה שטרסברג-כהן, אהרן ברק, אילה פרוקצ'יה ודורית ביניש שיש בעבירה קלון, בעוד השופטים יעקב טירקל, דליה דורנר ואדמונד לוי סברו שבפייגלין לא דבק קלון.

בעבירת המרדה הורשע גם אדם שתכנן לזרוק ראש של חזיר להר הבית בעת תפילה וכן הורשעו גם שי מלכה ואריאל ונגרובר שארגנו פעילות נגד תוכנית ההתנתקות. בתחילה הם זוכו בבית המשפט השלום בטענה של הגנה מן הצדק ואכיפה בררנית, אולם הזיכוי בוטל על ידי בית המשפט המחוזי.

באופן כללי, מקובל בנושא ההמרדה, כמו בעבירות אחרות המגבילות את חופש הביטוי שיש לעשות שימוש מצומצם בעבירת ההמרדה. כך למשל זוכו מחמת הספק אנשים שתלו בשפרעם שלטים עם הכיתוב "ישמח צדיק כי חזה נקם" שקראו למיצוי הדין עם מבצעי הלינץ' בעדן נתן זאדה, לאור חשיבות עקרון חופש הביטוי וזוכה פעיל הימין טירן פולק לאחר שהשופטת קבעה שהתבטאותו לא עולה כדי המרדה.

כתבי אישום על המרדה הוגשו גם כנגד ערבים.

=== ביקורת ===
כנגד עבירת ההמרדה הוטחה ביקורת. למשל, השופט אליעזר ריבלין כתב על "אי הנוחות הטבועה בעבירות ההמרדה" ו"ספק אם עבירת ההמרדה אצלנו מעניקה משקל מספיק לחופש הביטוי". השופט אהרן ברק כתב:

מרדכי קרמניצר וחאלד גנאים כתבו נייר עמדה של המכון הישראלי לדמוקרטיה הקורא לבטל את סעיף ההמרדה ולהמירו באיסורים מוגבלים קונקרטיים.

לעומת זאת, השופטת אילה פרוקצ'יה כתבה על הקלון שדבק במי שהורשע בהמרדה:

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חוק העונשין
קטגוריה:הסתה והמרדה
תיאטרון האגר פיקר

תיאטרון האגר פיקר (באמהרית: ሃገር ፍቅር ቲያትር, "תיאטרון אהבת המולדת") הוא תיאטרון השוכן באדיס אבבה שבאתיופיה. התיאטרון בעל מסורת היסטורית הנחשבת למפוארת ביותר באתיופיה, והוא תיאטרון הילידים העתיק ביותר באפריקה. התיאטרון מהווה חלק מחיי התרבות באדיס אבבה מזה למעלה מ-70 שנה, ובו נולדו וטופחו המוזיקה והדרמה האתיופית המודרנית; ורבים מכוכבי אתיופיה החלו את דרכם על בימתו. בתיאטרון הועלו מחזות מסורתיים אתיופיים ותרגומים של מחזאים אירופאים דוגמת ויליאם שייקספיר, פרידריך שילר, הנריק איבסן ומולייר.

==היסטוריה==
התיאטרון הוקם בשנת 1935, בתקופה בה ייסדו באדיס אבבה את "האגודה למען אהבת המולדת" ("Hager Fikir Maheber") כדי שתעמוד אל מול הפלישה האיטלקית הקרבה ובאה. מייסד התיאטרון "מקונה הבטה-וולד", רצה לעודד את עוז הפטריוטיות של העם האתיופי, וההפקות הראשונות שהועלו באוויר הפתוח התקיימו בכיכר מנליק השני הנמצאת במרכז העיר. למרות שלא ניתן היה למנוע את הכיבוש האיטלקי, תיאטרון האגר פיקר שרד, אולם תחת הכיבוש, הובאו לבימתו מספר מחזות לא ביקורתיים שהיו ידידותיים עבור המשטר הפשיסטי.

לאחר נסיגת החיילים האיטלקיים בשנת 1941, עבר צוות התיאטרון מאזור כיכר מנליק אל המקום בו הוא ממוקם כיום ברובע ה"פיאצה". מועדון לילה איטלקי עתיק עבר שחזור והוסב לאולם תיאטרון. בשנת 1955, במלאת 25 שנה לשלטונו של היילה סלאסי, הורחבה הכניסה הראשית לאולם ונבנו מרפסת ואזור מנוחה בעלי איכות קיסרית.
בתקופת שלטונו של היילה סלאסי, התיאטרון גדל. למרות שסלאסי ייסד תיאטרון נוסף באדיס אבבה הנושא את שמו (כיום זהו התיאטרון הלאומי), המשיך תיאטרון האגר פיקר להיות פופולרי בקרב אנשי העיר מהמעמד הבינוני ומטה, בעוד שתיאטרונו של סלאסי שימש בעיקר את אנשי החברה הגבוהה.

מלבד הופעות תיאטרון, המבנה משדר תוכניות רדיו בשידור חי ברדיו אתיופיה. בנוסף, עובדי התיאטרון יוצאים לאזורי הכפר באופן קבוע, על מנת להנגיש את הפקות התיאטרון בכל רחבי אתיופיה.

לאחר תום משטרו של סלאסי, ובמהלך תקופת שלטונה של החונטה הצבאית האתיופית ("דרג"), המשיך התיאטרון להעלות הצגות ומופעים בעלי אופי סוציאליסטי, בעוד שמוזיקאים, שחקנים ובמאים נשלטו וצונזרו על יד הממשלה. בשנת 1975 נעצר הבמאי "טספאיה ג'סאס" (Tesfaye Gesesse), על כתיבת המחזה "הדבר" ("Iqaw"). נטען כי הוא יצא כנגד שלטון הדרג וכנגד המהפכה שיצר הממשל החדש.

לאחר נפילת הדרג בשנת 1991, תיאטרון האגר פיקר המשיך את עבודתו. כיום מועסקים בו למעלה ממאה עובדים, מהם כ-40 שחקנים וזמרים. במרבית הימים מוצגים בו סרטים, הצגות תיאטרון מועלות בסופי שבוע, ומחזות זמר מתקיימים במהלך החגים.

==קישורים חיצוניים==
* מסקל, יונס [http://www.webspawner.com/users/rahyon/index.html היסטורית התיאטרון האפריקאי (1)] 
* [https://web.archive.org/web/20100927131718/http://www.addisculturetourism.gov.et/en/addis-ababa-culture-hager-fikir-theater-ethiopia-3.html תיאטרון האגר פיקר], באתר התיירות של אדיס אבבה 
* [http://www.addismillennium.org/Addis%20In%20the%20Past%20And%20Its%20Prospects%20In%20The%20New%20Millennium(English).pdf אדיס אבבה בעבר וסיכוייה במילניום החדש] 

==הערות שוליים==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:אדיס אבבה: מבנים
קטגוריה:אדיס אבבה: תרבות
ג'לי בלי

גֶ'לִי בֶּלִי (באנגלית: The Jelly Belly Candy Company) היא יצרנית אמריקנית של סוכריות ג'לי בטעמים.

== אודות ==
הרעיון המקורי לסוכריות ג'לי בלי היה של היזם האמריקאי דייוויד קליין בשנת 1976. קליין פנה אל חברת "The Herman Goelitz Candy Company" כדי שתייצר עבורו את הממתק. תחילה הממתק לא הצליח אולם לקראת סוף שנות השבעים החל לצבור תאוצה. בשנת 1980 מכר קליין את הזכויות להמצאה ולחברה בעבור כאלף דולר. כעבור שנים אחדות הממתק הפך להצלחה אדירה. סיפורו של קליין עומד במרכז הסרט התיעודי "איש הממתקים". מרכז החברה ממוקם בפיירפילד, קליפורניה. היא מעסיקה כ-675 עובדים.

סוכריות הג'לי בלי באות במגוון של יותר מ-50 טעמים וצבעים. בשנת 2009 החלה חברת סידס לייבא את הסוכריות לארץ ואף פתחה חנות ייעודית לממתק במתחם הסינמה סיטי ברמת השרון. בניגוד לסוכריות ג'לי רבות אחרות, הג'לי בלי אינן מכילות ג'לטין.

== ראו גם ==
* M&M's
* Mike and Ike

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:סוכריות
קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:חברות מזון אמריקאיות
שבתאי אונגורו

שבתאי אונגורו (1 בינואר 1931 – 6 בינואר 2024) היה היסטוריון של המתמטיקה והמדעים ופרופסור באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1991–1997 עמד בראש מכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן.

נולד בפודו אילואיי שברומניה. כבנם של זיידה וגיזה אונגורו, סוחרי סדקית וסירים,<ref>Iancu Brauștein Întreprinzători evrei în Moldova - catalogul documentelor aflate în Fondul Camerei de Comerț și Industrie de la Arhivele Naționale, Direcția Județeană Iași 1879-1950, Junimea, Iași, 2003 עמ'. 125,341</ref> הוא למד פילוסופיה, פילולוגיה, היסטוריה ומתמטיקה באוניברסיטת יאשי שברומניה. בשנת 1961 עלה לישראל ובשנת 1966 נסע לארצות הברית, שם השלים דוקטורט בהיסטוריה של המדעים מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בשנים 1970–1982 לימד במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת אוקלהומה.

בשנת 1982 חזר לישראל ומונה לפרופסור חבר במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1987 הוענקה לו דרגת פרופסור מן המניין. בשנים 1991–1997 כיהן כראש המכון.

לרגל יום הולדתו ה-90 נערך לכבודו כנס במכון כהן.

נפטר בינואר 2024 והובא לקבורה בבית העלמין שדה יהושע (כפר סמיר). הותיר אישה ושני ילדים.

== מספריו ==
* מבוא לתולדות המתמטיקה א, האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון.
* מבוא לתולדות המתמטיקה ב, האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון.
<div style="direction: ltr;">
* Apollonius of Perga's Conica: text, context, subtext, with Michael N. Fried,BRILL, 2001
* "Witelonis Perspectivae Liber Primus: Book I of Vitelo's Perspectiva"
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.tau.ac.il/~cohn/staff/unguru-sabetai.html דף אישי] באתר אוניברסיטת תל אביב

ממאמריו:
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: היסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
2600: The Hacker Quarterly

צילום עטיפה של גיליון כתב-העת מחורף 1997
2600: The Hacker Quarterly הוא מגזין אמריקאי שיוצא לאור משנת 1984 ועוסק בנושאים הקשורים לעולם אבטחת המידע וההאקרים.

המגזין עוסק במגוון נושאים שהקשורים לאבטחת מידע, פרוטוקולי אינטרנט וטלפונייה. הוא נחשב לאחד מהמגזיני ההאקרים המוכרים ביותר.

== שם המגזין ==
שמו של המגזין הוא כשם פורום ההאקרים ביוזנט: "alt.2600", שמצידו ניתן משום שרשתות טלפוניה רבות נהגו בשנות ה-60 של המאה ה-20 להשתמש באות נקי בתדר 2600 הרץ כדי להעביר את מרכזיית הטלפון ל"מוד שירות", בו ניתן היה לתת למרכזייה הוראות שונות. "פריקים" ("phreaks") גילו זאת והשתמשו בכך כדי לבדוק מה ניתן לבקש מן המרכזייה לעשות.

זכה לפרסום האקר בשם ג'ון דרייפר, שגילה שמשרוקית קטנה שחברת דגני בוקר נהגה לצרף לחבילות דגנים בשם "קפטן קראנץ'", משמיעה צליל בתדר זה בדיוק. דרייפר עצמו זכה לכינוי "קפטן קראנץ'", ולמקום מכובד בהיכל התהילה של ההאקרים, והמספר 2600 הפך לסימן היכר של האקרים. המגזין נוסד על ידי דייוויד רודרמן ואריק קורלי, אך דוויד פרש לאחר שלוש שנים. אריק משמש כעורך המגזין תחת שם העט עמנואל גולדשטיין (כשם דמותו של אויב המשטר בספרו של ג'ורג' אורוול, 1984).

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:כתבי עת מדעיים
קטגוריה:האקינג
קטגוריה:אבטחת מידע
משטרת קוסובו

ממוזער
משטרת קוסובו (באלבנית: Policia e Kosovës; בסרבית: Kosovska Policija) היא המשטרה הלאומית של קוסובו מאז 1999 ובעלת מעמד רשמי מאז שנת 2008. המשטרה כפופה למשרד הפנים של קוסובו האחראי על כוחות השיטור במדינה. מפקד המשטרה הנוכחי רשאט מאליקי.

מ-1999 ועד הכרזת העצמאות של קוסובו בשנת 2008 היה הארגון לחלק ממשטרת משימת הניהול הזמני של האו"ם בקוסובו ומהחל מ-2008 זוהי סוכנות ממשלתית לשיטור. כ-9,000 שוטרים משרתים בארגון.

מאז ה-21 בינואר 2002 המשטרה מתפעלת את יחידת האבטחה, האחראית לאבטחת אישים בכירים בקוסובו והיא כוללת בתוכה גם את היחידה המהירה לתגובה מהירה - המקבילה הקוסוברית לימ"מ.

היחידה המבצעית המיוחדת של משטרת קוסובו היא יחידה K-9 שקציניה מתאמנים בבריטניה והיא עוסקת במאבק בשחיתות הציבורית ומבצעי אכיפה חשאיים בהוראות מפקד המשטרה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.mpb-ks.org/?page=2,1 משרד הפנים של קוסובו] 
* [https://web.archive.org/web/20090519183027/http://www.kcpsed.org/ המרכז לביטחון הציבור של קוסובו]

קטגוריה:קוסובו: צבא וביטחון
אלן בארקין

אלן רונה בארקין (באנגלית: Ellen Rona Barkin; נולדה ב-16 באפריל 1954) היא שחקנית יהודייה-אמריקאית זוכת פרס אמי ומועמדת שני פרסי גלובוס הזהב ופרס טוני.

== ביוגרפיה==
בארקין נולדה ברובע הברונקס, ניו יורק למשפחה יהודית ממעמד הביניים, בתם של אוולין וסול בארקין.
למדה היסטוריה ודרמה ב"מכללת הנטר" ומשחק בבית ספר "אולפן השחקנים".

== קריירה==
בארקין פרצה לתודעה בתחילת שנות ה-80 בדרמה הקומית של בארי לוינסון "דיינר", בתפקיד בת', חברתו של לורנס שרייבר. הצליחה להרשים באודישן שעשתה לדרמה "רגעים קטנים של חסד" וקיבלה את תפקיד סו אן, בתו של הנווד האלכוהוליסט מאק סלדג' (רוברט דובאל).
כן השתתפה לצידו של רנדי קוויד בדרמת הפשע "שחיתות בגדול", בסרטו העצמאי של ג'ים ג'ארמוש "נרדפי החוק" ובקומדיה הבדיונית "בוקארו באנזיי".

ב-1989 הופיעה בתפקיד הראשי במותחן הפשע "ים של אהבה", בתור הלן קרוגר, חשודה בפרשת רצח אותה חוקר הבלש פרנק קלר (אל פצ'ינו).
ב-1991 הייתה בארקין מועמדת לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בקומדיה של בלייק אדוארדס, "יחי ההבדל הקטן", בתור אמנדה ברוקס, הזהות החדשה של הנרצח סטיב ברוקס.
ב-1993 גילמה את קרוליין, אשתו המוכה של דוויט הנדסן (רוברט דה נירו) ואמו של טוביאס וולף (לאונרדו די קפריו), בדרמה הביוגרפית "כך הייתי".
ב-1996 שיחקה במותחן האלים של טוני סקוט "המעריץ".

ב-1997 זכתה בארקין בפרס אמי על הופעתה בתור אישה מוכה ואלכוהוליסטית בהפקת הטלוויזיה "לפני שלנשים היו כנפיים".
ב-1998 גילמה בארקין את המלצרית בעיבוד הקולנועי של טרי גיליאם לספר "פחד ותיעוב בלאס וגאס". ב-1999 גילמה את אנט, אמה של אמבר אטקינס (קירסטן דנסט), המתמודדת בתחרות מלכת יופי בקומדיה "יופי מקומי".
ב-2001 השתתפה בקומדיה "מישהו כמוך" בתור מנחת תוכנית הטוק שואו דיאן רוברטס שבהפקתה של ג'יין גודייל (אשלי ג'אד).
ב-2004 שיחקה בסרטו של ספייק לי "היא שונאת אותי", בתור אחת הלקוחות של ג'ק ארמסטרונג (אנתוני מאקי).

בארקין הופיעה בתור אביגיל ספונדר, העוזרת של המלונאי המצליח וילי בנק (אל פצ'ינו), בסרט הפשע המצליח "אושן 13".
ב-2010 שיחקה בדרמת הפשע "רחובות ברוקלין", בתור הסוכנת הפדרלית סמית', הפועלת עם הבלש הסמוי טנגו באטלר (דון צ'ידל). בנוסף הפיקה בארקין באותה שנה את הקומדיה הרומנטית "מכתבים לג'ולייט".

את הופעת הבכורה של על בימת ברודוויי עשתה ב-2011 במחזה "הלב הנורמלי" וזכתה בפרס הטוני.

בשנת 2012 היא שיחקה בסדרה "הנורמלים החדשים" בתור ג'יין, סבתה השמרנית וההומופובית של גולדי, הפונדקאית בסדרה.

בשנת 2016 שיחקה בדרמת האגרוף "ידי האבן" לצידם של רוברט דה נירו, אדגר רמירס, אשר, וג'ון טורטורו.

==חיים אישיים==
ב-1988 נישאה לשחקן האירי גבריאל ביירן. לזוג נולדו שני ילדים משותפים. הם נפרדו בשנת 1993 והתגרשו בשנת 1999. בשנת 2000 נישאה לאיש העסקים והמיליארדר האמריקאי-יהודי רונלד פרלמן, אך הם התגרשו בשנת 2006.

== פילמוגרפיה ==

=== טלוויזיה ===
* הנורמלים החדשים (2012–2013)
*רגעים קטנים של אושר (2015)
*ממלכת החיות (2019-2016)
*פוקר פייס (2023)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות מכללת האנטר
קטגוריה:בוגרי מכללת האנטר
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית ראשית במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן ראשי במיני-סדרה או בסרט
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי-יהודי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1954
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
דרוהיצ'ין

דרוהיצ'ין (בפולנית: Drohiczyn, ביידיש: דרוהיטשין) היא עיירה עתיקה במחוז סמיאטיץ' בפרובינציית פודלסיה שבפולין על גדת נהר הבוג ובה 2,086 תושבים (נכון לשנת 2006).

==היסטוריה==
בדרוהיצ'ין נתגלו שרידי יישוב נאוליתי, וכן משרפות וקברים מתקופת הברזל.

דרוהיצ'ין הייתה נתיב סחר בין אוקראינה ופולין, ובמאה ה-13 הייתה חלק מארץ בשם "ברסטיה", בנסיכות גאליץ'-וולין.
היא עברה לשליטת מזוביה בשנת 1238, כשהיא הייתה עוד מדינה בפני עצמה, לפני שאוחדה עם ממלכת פולין. בשנת 1253, הנסיך דניאל מגליציה הוכתר על ידי הארכיבישוף בדרוהיצ'ין כמלך הראשון של כל רוּס (בלטינית: רוּסיאי).

מ-1443 דרוהיצ'ין הייתה בתחום ליטאי וב-1569, באיחוד לובלין, היא הועברה לפולין. 

העיירה זכתה לזכויות עיר ב-1498 על ידי אלכסנדר יגיילו. מ-1520 עד לשנת 1795 היא שימשה כבירת חבל פודלסקיה. בשנת 1795 עברה לשליטת פרוסיה. משנת 1807 עד 1916 הייתה חלק מהאימפריה הרוסית, בשנת 1916 נכבשה על ידי הגרמנים וב-1918 דרוהיצ'ין חזרה להיות תחת חסות הרפובליקה הפולנית השנייה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-800 יהודים, כשני שלישים מתושביה.

בשנים 1939 ו-1940, כאשר פולין נכבשה על ידי גרמניה הנאצית וברית המועצות, הפכה דרוהיצ'ין לעיירת גבול בין המדינות. הסובייטים בזזו את העיירה, הרסו את הכנסיות הקתוליות והאורתודוקסיות בה, וגירשו מספר מתושביה לסיביר. באביב 1940, השלטונות הסובייטים הורו להשמיד את כל המבנים שבמרחק של 800 מטרים מנהר הבוג.

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים במבצע ברברוסה, ביצעו אלו מעשי שוד ורצח ביהודיה, והטילו עליהם גזירות שונות. באפריל 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו מגודר שהוקם במספר בתים רעועים בה, והועסקו בקבורת רבבות יהודים שנרצחו באזור בתעלות נגד טנקים. ב-2 בנובמבר 1942 בוצעה בגטו סלקציה, בה נרצחו הזקנים והתשושים, והיתר שולחו לגטו סמיאטיץ', וממנו לטרבלינקה.

ב-1991 העיירה נהפכה למקום מושבו של "הדיוקסיה הקתולית של דרוהיצ'ין" כחלק מה"ארכידיוקסיה הקתולית של ביאליסטוק".

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.jewishgen.org/yizkor/Drohiczyn/Drohiczyn.html ספר זיכרון ליהודי דרוהיצ'ין]
* 
* 
* 
* 

מבני ה[[דיוקסיה בדרוהיצ'ין]]

קטגוריה:פודלסיה: יישובים
קטגוריה:פודלסיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
אנדרטת תיגלצ'ין

אנדרטת תיגלצ'ין (אמהרית ትግላችን; פירוש: "המאבק שלנו") היא אנדרטה לזכר חיילי אתיופיה וקובה שלחמו במלחמת אוגדן וניצחו את הצבא הסומלי. האנדרטה הוקמה בתקופת שלטונו של מנגיסטו היילה מריאם בשדרות וינסטון צ'רצ'יל באדיס אבבה שבאתיופיה והאזור כולו משמש כיום כפארק בשטח של 30 דונם, המסמל את הידידות בין אתיופיה לקובה.

האנדרטה מורכבת ממספר אובייקטים: פסל מרכזי, עמוד גבוה, שני תבליטי קיר ובצידם שני ריבועים ובהם דיוקנאות של חיילים קובניים. 

האנדרטה הוקמה כחלק סמלי מחגיגות העשור (12 בספטמבר 1984) לנפילת שלטונו של היילה סלאסי.

האנדרטה נבנתה על ידי חברת הבנייה הצפון קוריאנית מנסודה.

==תיאור== 
במרכז האנדרטה עמוד בעל חתך בצורת משולש, המתנשא לגובה של 50 מטרים. העמוד ניצב על בסיס רחב במשקל של 20 טון, ועליו מוצגות שלוש דמויות חמושות (שני גברים ואשה אחת) המייצגים את הלוחמים בקרב. כן מופיע במקום סמל ודגל המרקסיזם.
בבסיס העמוד נכתב באמהרית (בתרגום) כי : 
העמוד המרכזי מעוטר בכוכב אדום ובקצהו סמל ההפטיש והמגל ושתי חרבות. כל אלה הם סמלי המשטר המרקסיסטי החדש שעלה לשלטון. במרכזו של העמוד סמל מדליית הגיבורים, העיטור הרם ביותר שהוענק על ידי הממשלה האתיופית. 

בצידי העמוד שני תבליטי קיר המתייחסים לתקופות שלפני ואחרי המהפכה, ומטרתם להראות כי המהפכה היטיבה עם העם האתיופי. הקיר השמאלי מייצג את התהליך המהפכני שהוביל מנגיסטו היילה מריאם (למעלה משמאל) במדי צבא העוטפים גם את ראשו. בצד ימין נראה היילה סלאסי כשהוא דוהר על סוס תוך התעלמות מסבלה של האוכלוסייה ומהרעב. בתבליט ישנן מחאות המצורפות לכיתוב באנגלית כנגד האימפריאליזם. המפגינים כמהים להפיכת כס המלכות (סמלה של האימפריה האתיופית).

הקיר הימני של העמוד בסגנון מרקסיסטי. הוא כללי יותר ובו נראה העם האתיופי כשהוא מודרך על ידי מנגיסטו היילה מריאם. ברקע נראים מבנים שונים, בהם הבנק הלאומי של אתיופיה (מימין).

בפינות השמאליות והימניות של שני הציורים, נמצאים שני ריבועים קטנים של דיוקנאות חיילים קובנים לנוכח הסכסוך שנוצר בשל הברית בין אתיופיה למשטרו של פידל קסטרו.

==לקריאה נוספת==
*קבוצת ליברס,(2010) אנדרטאות אדיס אבבה: תיגלצ'ין, יכתית 12, מיאזיה 27, פסל מנליק השני ,בהוצאת ספרי LLC, ארצות הברית , 

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110808002128/http://www.addisababacity.gov.et/index.php?option=com_content&view=category&layout=blog&id=33&Itemid=30 אנדרטות באדיס אבבה], באתר העיר אדיס אבבה 
* [https://web.archive.org/web/20130211031449/http://www.ethiopiantouristguide.com/landmarkaddis.html ציוני דרך ואנדרטאות באדיס אבבה], באתר התיירות האתיופי 

==הערות שוליים==

תיגלצ'ין
קונסילר

קונסילרים שונים
בקוסמטיקה, קוֹנְסִילֶר (על פי האקדמיה ללשון העברית: חִפּוּי) הוא חומר המשמש כמסווה, מטשטש ומסתיר כהויות מתחת לעיניים, פצעונים, אדמומיות וצלקות.

קיימים שני סוגי קונסילרים - קונסילר מתקן (צבעוני) וקונסילר טבעי.
* הקונסילר הטבעי - הקונסילר המוכר ביותר. משמש כבסיס נקי לאיפור. הוא מטשטש כוויות, פצעונים ובגוון טבעי.
בקונסילר הטבעי, מתחת לעיניים, משתמשים בגוון בהיר יותר מגוון מהמייק אפ, כדי "להאיר" את המקום.
* הקונסילר הצבעוני - משמש לנטרול פיגמנטים לא רצויים בעור.
מניחים את הקונסילר הצבעוני לפני המייק אפ ולפני הקונסילר הטבעי.
קונסילר מתקן מגיע במספר צבעים: ירוק, סגול, ורוד, צהוב, כתום. כאשר כל צבע מתקן פגמים בעור בצבע שקיים מולו בטבלת הצבעים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איפור
בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק

בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק (באנגלית: The Hangover Part II) הוא סרט קומדיה אמריקאי, אשר בוים על ידי טוד פיליפס והוא המשך לסרט "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס" משנת 2009. בסרט מככבים בראדלי קופר, אד הלמס, וזאק גליפיאנאקיס.

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-26 במאי 2011.

==תקציר העלילה==
שנתיים לאחר מסיבת הרווקים הקטסרופלית של דאג בלאס וגאס, ארבעת החברים פיל, אלן, דאג וסטו טסים לבנגקוק שבתאילנד על מנת להשתתף בחתונתו של סטו. הפעם, סטו אשר לא מעוניין לקחת שום סיכונים, מארגן בראנץ' פשוט לפני טקס הנישואין.

אף על פי כן, יומיים לפני החתונה, יושבים כל החבר'ה ביחד עם אחיה של ארוסתו של סטו, לצליית מרשמלו על האש. למחרת, שלושת גיבורי הסרט הקודם קמים שוב עם הנגאובר, בחדר נטוש היכנשהו בבנגקוק. הם מגלים שאחיה של ארוסתו של סטו, טדי, נעלם, ומצליחים ליצור קשר עם דאג שנמצא במלון של החתונה. הם יוצאים למסע מטורף בבנגקוק במטרה למצוא את טדי, בו הם פוגשים את צ'או, המאפיונר הסיני מהחלק הקודם, ובהמשך מתברר כי אלן שוב סימם אותם, בכך ששם בשקית מרשמלו אחת את התרופות שלו, וכדבריו "לעלף את טדי בשביל שאנחנו נהנה מסוף השבוע כמו שצריך". בסופו של דבר, אחרי שהאינטרפול אוסר את צ'או, וסטו מדווח שהוא פישל וכנראה מבטל את החתונה, מצליח להבין סטו איפה טדי, ובכך הם מוצאים אותו וממהרים לחתונה של סטו. סטו ולורן מתחתנים ובכך נגמר הסרט, לא לפני שמייק טייסון מבליח לכמה דקות, והחברים מוצאים תמונות מהלילה שעבר עליהם. כמו בחלק הקודם, בזמן הכתוביות מופיעות גם התמונות מהלילה המשוגע שעבר על הגיבורים.

==שחקנים==
* בראדלי קופר - פיל וונק
* אד הלמס - סטו פרייס
* זאק גליפיאנאקיס - אלן גארנר
* ג'סטין ברת'ה - דאג בילינגס
* קן ג'ונג - לסלי צ'או
* ג'פרי טמבור - סיד גארנר
* ג'יימי צ'ונג - לורן, ארוסתו של סטו
* בריאן קאלן - סמיר, בעלים של מועדון בבנגקוק
* מייסון לי - טדי, אחיה של לורן
* פול ג'יאמטי - קינגסלי, סוכן חשאי של האינטרפול
* סשה באריס - טרייסי בילינגס, אשתו של דאג
* גיליאן ויגמן - סטפני, אשתו של פיל
* יסמין לי - קימי
* ניק קסאווטס - טאטו ג'ו
* נירוט סיריג'אניה - אביה של לורן

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 
* 
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים שצולמו בתאילנד
יד הרב הרצוג

[[סמליל העמותה]]

עמותת "יד הרב הרצוג" היא עמותת-על המכילה בתוכה שני מוסדות מחקר תורניים: "הוצאת האנציקלופדיה התלמודית" ו"מכון התלמוד הישראלי השלם". העמותה נקראת על שמו של הרב הראשי לארץ-ישראל, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. 

עד להקמתו של "יד הרב הרצוג" פעלו שני המוסדות בנפרד. מעת פטירתו של יוזם שני המוסדות – הרב מאיר ברלין (בר-אילן) - בשנת תש"ט נרתמו יחדיו הרב הראשי לא"י, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, יחד עם הרב הרברט גולדשטיין (חתנו של הארי פישל) לסייע בביסוס המוסדות. לשם כך הוקם ארגון-על בשם אמ"ת (איחוד מפעלים תורתיים ספרותיים) וגויס ההון ההתחלתי להקמת מבנה מתאים. הבניין נחנך בשנת תשכ"ג, לאחר פטירתו של הרב הרצוג, ואז הוסב שמה של עמותת-העל לשם "יד הרב הרצוג".

למעלה משלושים שנה פעלו מוסדות "יד הרב הרצוג" מתוך הבניין שעמד במבואות שכונת בית וגן, מול הר הרצל. הספרייה ששירתה את שני המוסדות הלכה והתרחבה וכללה בתוכה גם עותקים נדירים. ככזאת היא שימשה כר פעולה נוח למפעל "אוצר החכמה" שצילם בה רבים מן הספרים שבמאגר הממוחשב שלו. קשיים כספיים של שלהי שנות התשעים ושנות העשור הראשון למאה ה-21 הובילו לצורך למכור את הבניין, ומעבר של "יד הרב הרצוג" על שני מוסדותיו לבניינה של הסתדרות "ישורון", במרכז העיר ירושלים.
עוד קודם לפטירתו של הרב יהושע הוטנר (ניסן תשס"ט), שניהל את המוסדות במשך למעלה מ-65 שנה, מונה הרב פרופסור אברהם שטינברג לנהל את "יד הרב הרצוג", ולעמוד בראש המערכת של האנציקלופדיה התלמודית. 

"יד הרב הרצוג" נטל על עצמו את שמירת זכרו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, הרב הראשי לארץ ישראל. בחורף תשס"ט, במלאת חמישים שנה לפטירתו, נערך כנס בינלאומי להלכה יישומית לזכרו של הרב, ואשר עסק בצדדים היישומיים של ההלכה בתחומים שונים. לקראת הכנס הוצא לאור הספר "משואה ליצחק" הכולל דברים לזכרו של הרב, ודברים ממנו עצמו. לאחר הכנס רוכזו חלק גדול מההרצאות שנישאו בכנס, ואלה נדפסו בכרך השני של "משואה ליצחק". 

"יד הרב הרצוג" היה שותף להוצאה לאור של כתביו - פסקיו והשו"ת של הרב הרצוג (9 כרכים), ספרו "תחוקה לישראל" (3 כרכים), ותרגום מאמריו מאנגלית, "יהדות, חוק ומוסר".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ארגונים תורניים בישראל
קטגוריה:בית וגן: מוסדות
יעקב פרבשטין

יעקב פרבשטין (1896 – 6 במרץ 1965) היה ראש המועצה הראשון של בני ברק.

==ביוגרפיה==
נולד בעיירה מלקין הסמוכה לאוסטרוב מזובייצקה, פולין. למד בישיבה המקומית בעיר בריסק אצל הרב משה סוקולובסקי, בעל "אמרי משה". לאחר מכן נסע למזריטש ולמד אצל הרב המקומי. בשנת תר"פ (1920) עלה לארץ ישראל. התיישב בתל אביב ועסק בקבלנות בניין.

בשנת תר"צ (1930) עבר להתגורר בבני ברק, שנוסדה שש שנים קודם לכן. זמן קצר לאחר בואו לבני ברק השתלב בחיים הציבוריים במושבה הצעירה. בשנת תרצ"ז (1937) הכריז מושל המחוז מטעם ממשלת המנדט הבריטי על בני ברק כעל מועצה מקומית. הוא מינה את חברי המועצה, ופרבשטין, שהיה אחד מנציגי הגוש האזרחי, התמנה לעמוד בראשה. המשרד הרשמי של המועצה המקומית היה בביתו של פרבשטין שברחוב רבי עקיבא.

בתקופת כהונתו של פרבשטין כראש המועצה סבלו תושבי בני ברק ממחסור חמור בתעסוקה. פרבשטין יזם עבודות ציבוריות בתחומי המושבה כדי ליצור מקומות תעסוקה לתושביה, אולם בשל חוסר תקציב לא יכול היה ליישם את תוכניתו. בשנת 1938 עמד בראש משלחת של חברי המועצה שנפגשה עם מושל המחוז הבריטי וביקשה את אישורו למתן הלוואה למועצה המקומית. המושל אישר את ההלוואה ובעקבות זאת חלה תנופת פיתוח של סלילת כבישים ונטיעת גנים בתחומי בני ברק. כן פעל להקמת בית ספר.

בחירתו של פרבשטין לראשות המועצה דילגה על המועמד הטבעי – מייסד בני ברק יצחק גרשטנקורן. גרשטנקורן שהה באותה תקופה בחו"ל וכששב לארץ ישראל עבר להתגורר בתל אביב. כמה מראשי הציבור בבני ברק דיברו על לבו שישוב לבני ברק והבטיחו לו שבבחירות הראשונות שייערכו למועצה יפעלו לבחירתו.

בשנת תרצ"ט (1939) נערכו לראשונה בחירות למועצה המקומית. ראש המועצה הממונה יעקב פרבשטין התמודד ב"רשימה למען בני ברק". הוא גייס את תמיכתו של מפקד "ההגנה" באזור פישל ברמן. רשימתו זכתה בכמעט שני מנדטים, אולם לראשות המועצה נבחר גרשטנקורן, שחבר לנציגי ההסתדרות. פרבשטין המשיך בחברותו במועצה עד שנת תש"ג (1943). לאחר מכן המשיך בעיסוקו כקבלן, ובין השאר בנה "בית מנוחה" לאוכלוסייה הזקנה, פעל בתחומים ציבוריים שונים וסייע בקליטת עולים חדשים בעיר. עד שנת 1958 ניהל חנות סיטונאית למוצרי מכולת בבני ברק. בשנה זו פרש והעביר את ניהול המכולת לבנו, יוסף.

את שני בניו, אברהם ויוסף, שלח ללמוד בישיבת חברון בירושלים. בנו הרב אברהם פרבשטין נישא לבתו היחידה של ראש ישיבת חברון, הרב יחזקאל סרנא, ולימים כיהן כראש הישיבה.

פרבשטין נפטר ב-1965 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

==אילן יוחסין==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
יעקב
קטגוריה:ראשי עיריית בני ברק
קטגוריה:בוגרי ישיבת תורת חסד-בריסק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965
לילה באופרה

לילה באופרה (באנגלית: Night at the Opera) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1935 בכיכובם של גראוצ'ו מרקס, צ'יקו מרקס, הרפו מרקס, וכן קיטי קרלייל, אלן ג'ונס, מרגרט דומונט, זיגפריד רומן, וולטר וולף קינג. זה היה סרטם הראשון של האחים מרקס בחברת מטרו גולדווין מאייר, לאחר פרישתם מחברת סרטי פרמאונט, וכן סרטם הראשון, לאחר פרישתו של זפו מרקס. את הסרט ביים סם ווד, על פי תסריט מאת ג'ורג' קאופמן, מורי רייסקינד, אל ברוסברג ובאסטר קיטון, שנכתב כאדפטציה לסיפור מאת ג'יימס קווין מק'גינס.

בשנת 1993 הסרט נבחר לשימור על ידי ספריית הקונגרס בשל היותו "בעל חשיבות תרבותית, היסטורית, או משמעותי מבחינה אסתטית".

==תקציר העלילה==
אוטיס ב. דריפטווד (גראוצ'ו מרקס) נשכר על ידי האלמנה גב' קלייפול (מרגרט דומונט) כדי לעזור לה להתקדם אל החברה הגבוהה, אך במקום זאת הוא לסירוגין מחזר אחריה ומטיח בה עלבונות. לאחר סיומה של האופרה "ליצנים" - המופע האחרון לעונה באיטליה, אוטיס פוגש את פיורלו (צ'יקו מרקס), חברו הטוב ומנהלו האישי של ריקרדו (אלן ג'ונס), זמר טנור באופרה המשתוקק לפריצה הגדולה שלו, וגם של אהובתו - זמרת האופרה רוזה (קיטי קרלייל). עם זאת, חלומותיו של ריקרדו מסוכלים על ידי הכוכב של האופרה, לאספארי (וולטר וולף קינג), אדם אגואיסט שרוצה תהילה, וגם את רוזה, עבור עצמו. אוטיס חותם על חוזה עם פיורלו, כשהוא חושב שפיורלו מייצג את לאספארי, אולם בפועל החוזה הוא עם ריקרדו. בינתיים, לאספארי חותם על חוזה עם הרמן גוטליב (סיד רומן), מנהל האופרה של ניו יורק.

למרות שריקרדו ופיורלו אינם רשאים ללוות את להקת האופרה בנסיעתה לניו יורק, הם מצליחים להתגנב אל הספינה כנוסעים סמויים, יחד עם חברו של פיורלו - תומאסו (הרפו מרקס), לשעבר המלביש של לאספארי, אשר פוטר לאחרונה. לאחר הגעתם לניו יורק, הנוסעים הסמויים נרדפים על ידי המשטרה בגין כניסה בלתי חוקית לארץ, ואוטיס מאבד את משרתו באופרה לטובת גוטליב. כאשר הם מגלים כי רוזה פוטרה, הם נכנסים לפעולה ומשבשים את מופע ערב הפתיחה - "הטרובדור". האחים מרקס, בסופו של דבר, מוודאים כי ריקרדו ורוזה מקבלים את המגיע להם - והזוג הופך לכוכבים החדשים של עולם האופרה.

==צוות שחקנים==
* גראוצ'ו מרקס - אוטיס ב. דריפטווד
* הארפו מרקס - תומאסו
* צ'יקו מרקס - פיורלו
* קיטי קרלייל - רוזה קסטלדי
* אלן ג'ונס - ריקרדו בארוני
* מרגרט דומונט - גב' קלייפול
* סיג רומן - הרמן גוטליב
* וולטר וולף קינג - רודולפו לאספארי
* רוברט אמט או'קונור - הנדרסון
* אדוארד קיין - הקפטן
* פורנל פראט - ראש העיר

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=9166 "לילה באופרה" - המצאת הנוסחה של האחים מרקס]: פודקאסט להאזנה מסדרת "פסטיבל כאן", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:האחים מרקס
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על אופרה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1935
תאוריית הגל השלישי

תאוריית הגל השלישי היא תאוריית חברתית-כלכלית בעתידנות המציגה את תהליך התפתחות הכלכלה עד ימינו, ומנסה להשליך השלכות על המשך התפתחותה בעתיד. התאוריה פותחה על ידי אלווין טופלר (Alvin Toffler), סוציולוג, סופר ועתידן אמריקאי, שפרסם את התאוריה בשנת 1980 בספרו הנושא שם זה ("The Third Wave").

==הרעיונות המרכזיים בתאוריה==
אלווין טופלר פיתח תאוריית גלים חברתית תרבותית כלכלית. בחברתנו הפוסט מודרנית, חברת הגל השלישי, הכלכלה הופכת לכלכלה סופר סמלית, ודרך עשיית העושר היא באמצעות ידע. הידע בתקופתנו הוא השותף החשוב ביותר. לפי התאוריה של טופלר האנושות עברה שלושה גלים של מהפכות:

* הגל הראשון הוא המעבר מכלכלה של ציידים-לקטים לכלכלה המבוססת בעיקר על חקלאות.
* הגל השני הוא מעבר מכלכלה שעיקרה חקלאות לכלכלה שעיקרה תעשייה.
* הגל השלישי הוא מעבר מכלכלת התעשייה הכבדה לכלכלה המבוססת על ידע ותחכום, כלכלה סופר סמלית.

מאפייני הכלכלה של הגלים השונים לדעת טופלר מוצגים להלן:

{| class="wikitable"
|-
! !! הגל הראשון !! הגל השני !! הגל השלישי
|-
| המאפיין העיקרי || חקלאות || תעשייה || מידע
|-
| המשאב העיקרי || אדמה || מכונות || ידע
|}

לטענת טופלר, המלחמות בעידן הגל השלישי, יהיו מלחמות על ידע, ומי שישלוט בו ינצח.

==ראו גם==
*תאוריית שלושת המגזרים (כלכלה)
*עתידנות

קטגוריה:עתידנות
קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:תאוריות כלכליות
פרכוס חום

פרכוסי חום הם פרכוסים המקושרים לחום גוף גבוה, ללא גורמים נוספים נלווים. הם קורים, בדרך כלל, אצל ילדים בין הגילאים 6 חודשים עד 6 שנים ובמספר כפול אצל בנים מאשר אצל בנות. רוב פרכוסי החום נמשכים פרק זמן של פחות מחמש דקות, כאשר הילד חוזר למצב ההכרה נורמלי לחלוטין תוך פחות משעה לאחר הפרכוס.

פרכוסי חום נגרמים כתוצאה מעלייה דרסטית ומהירה בחום הגוף הפנימי, לרוב בעקבות זיהום ויראלי. המנגנון הגורם להיווצרותם של פרכוסים אלו אינו לחלוטין ברור אך משערים כי קיימת נטייה גנטית, אליה מתווספים גורמים סביבתיים. משערים כי תהליך ההבשלה של המוח בשילוב פעילותם של מתווכי דלקת הפעילים בעת זיהום ויראלי, הם אלו שגורמים לפרכוס.

פרכוסי חום עשויים להיות מואצים כתוצאה מדלקת בדרכי הנשימה העליונות או דלקת הקיבה והמעיים. הסבירות ללקות בפרכוס חום עולה עם עליית טמפרטורה לערכים של מעל ל-39°C ואינה תלויה במהירות בה השתנתה הטמפרטורה.

==דיאגנוזה==
האבחון מתבצע על ידי שלילת סיבות חמורות יותר להתקפים וחום. במיוחד יש לשים לב לדלקת קרום המוח ודלקת מוח. במקומות בהם ילדים מקבלים חיסון נגד דלקת ריאות ודלקת קרום המוח השכיחות של חיידקי דלקת קרום המוח היא נמוכה.

==סוגים==
יש שני סוגים של פרכוסי חום:
*פרכוס חום פשוט מוגדר כפרכוס הנמשך פחות מ-15 דקות (בדרך כלל הרבה פחות), אינו חוזר תוך 24 שעות ומעורב בו כל הגוף (הצורה הקלאסית היא התקף טוני-קלוני).
* פרכוס חום מורכב מוגדר כפרכוס ארוך יותר מ-15 דקות, התרחשות חוזרת בתוך 24 שעות או פרכוס המתמקד בצד אחד של הגוף.

כ-80 אחוזים מפרכוסי החום הם פרכוסים פשוטים, הנחשבים למדאיגים פחות מאשר פרכוסים מורכבים.

פרכוס חום פשוט אינו גורם לנזק מוחי, לא חוזר לעיתים קרובות (ילדים גדלים ממנו והפרכוסים לא מתפתחים לאפילפסיה של מבוגרים).

ילדים נוטים יותר לסבול מהתקפים אפילפטיים שאינם קשורים לחום בעתיד, אם יש להם פרכוסי חום מורכבים, יש היסטוריה משפחתית של התקפים אפילפטיים שאינם קשורים בחום אצל קרובי משפחה מדרגה ראשונה (הורה או אח). במקביל הפרוגנוזה אחרי פרכוס חום פשוט היא מצוינת, בעוד שהוכח שיש סכנה גדולה יותר למוות בפרכוסי חום מורכבים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.szmc.org.il/%D7%94%D7%9E%D7%A8%D7%AA%D7%AA%D7%95%D7%9B%D7%9F%D7%99%D7%A9%D7%9F/%D7%A4%D7%A8%D7%9B%D7%95%D7%A1%D7%99%D7%97%D7%95%D7%9D%D7%91%D7%99%D7%9C%D7%93%D7%99%D7%9D%D7%93%D7%A3%D7%9E%D7%99%D7%93%D7%A2%D7%9C%D7%94%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%9D/tabid/482/Default.aspx פרכוסי חום בילדים - דף מידע להורים] באתר בית חולים שערי צדק
* [http://www.clalit.org.il/haemek/Content/Content.asp?CID=86&u=237 פרכוסי חום] באתר בית חולים העמק. 
* [http://www.kidspedia.co.il/mamar.asp?id=4 פרכוסי חום] באתר kidpedia
==הערות שוליים==

קטגוריה:הפרעות ארעיות והתקפי פתע
קטגוריה:אפילפסיה
Back for the First Time

Back for the First Time הוא אלבום הסטודיו הראשון של לודאקריס. רוב הרצועות באלבום נלקחו מהאלבום העצמאי של לודאקריס Incognegro משנת 1999. האלבום הגיע בשבוע הראשון לצאתו למקום ה-4 במצעד הבילבורד 200, ומכר עד כה מעל 3.1 מיליון עותקים ברחבי ארצות הברית, והגיע שם למעמד אלבום פלטינה 3 פעמים. מהאלבום יצאו 2 סינגלים: What's Your Fantasy עם שוונה, ו-Southern Hospitality עם פארל ויליאמס.

== רשימת השמעה ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2000
קטגוריה:אלבומי לודאקריס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אורגנייזד נויז
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ג'רמיין דופרי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי טימבלנד