OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איגור ומסע העגורים

איגור ומסע העגורים הוא סרט קולנוע ישראלי, המבוסס על ספרו של אקי שביט, איגור ומסע העגורים, שראה אור בהוצאת ספרית פועלים בשנת 2002 ועליו הוא זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער.

הסרט הופק ביצירתן המשותפת של ישראל פולין וגרמניה, בבימויו של יבגני רומן, הסרט יצא לאקרנים בישראל ב-14 במרץ 2013. את הסרט כתבו התסריטאים דיתה גרי ואיתן לונדונר.

==עלילה==
פטר, הוא צפר במקצועו ומנהל תחנת התצפית בשטח הקינון של אלפי עגורים בסיביר. הוא חי בנפרד מבנו בן ה-10, איגור, וגרושתו טניה (אולה שור-סלקטר). טניה מחליטה לעלות עם איגור (איתי שצ'רבק) לישראל, שם מתגורר אחיה ומצפה לה עבודה. איגור מסרב לעזוב את סביבתו האהובה והמוכרת, אך ללא הועיל. אביו אינו יכול לעזור לו, אך הוא מכניס את איגור לעולם הצפרות ומציע לאיגור לעקוב אחר העגורים במסע נדודיהם מסיביר דרך ישראל לאפריקה.

איגור עולה עם טניה אמו לישראל והם מתגוררים בנהריה. בתחילה הוא אינו מוצא את מקומו בארץ, אך כעבור זמן הוא מתערה בסביבתו ומוצא עניין דרך הצפרות. איגור עוקב אחר מסע הנדודים של העגורים דרך האינטרנט ומאייר אותם. במיוחד הוא קשור לעגור בשם קרל, שהוא היה נוכח בעת לידתו. איגור מתיידד עם ורד (כליל ארבל), בתו של ג'קי (מנשה נוי), מנהל הפנימייה ומתאהב בה.
ואז ורד ואיגור מתנשקים והופכים לזוג.

==אודות הסרט==
הסרט צולם בישראל ובפולין, כשצוות ההפקה והשחקנים הם ישראלים ופולנים. צילומי הסרט נערכו במשך 22 ימים בסוף 2010. תיאור העגורים הוכן תוך התייעצות עם הצפרים ד"ר יוסי לשם ודן אלון. דני כהן היה אחראי על האפקטים הוויזואליים.

הסרט זכה בציון לשבח, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, 2012, בפרס של חבר השופטים המבוגר בפסטיבל שיקגו לסרטי ילדים, ובפרס הבימוי בפסטיבל מינסק.

==השחקנים==

{|class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| איתי שצ'רבק
| איגור, התפקיד הראשי
|-
| אולה שור-סלקטר
| טניה, אמו של איגור
|-
| תומש סובצ'אק
| פטר, אביו של איגור
|-
| מנשה נוי
| ג'קי, מנהל הפנימייה
|-
| כליל ארבל
| ורד, בתו של ג'קי
|-
| אבינעם מור-חיים
|
|-
| דורין כספי
|
|-
| גרא סנדלר
| אלי
|-
| אלכסנדר סנדרוביץ'
| מורה לחינוך גופני
|-
| ויטלי ווסקבוינקוב
| מישה
|-
|אבי טנג'י
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=WLrr_Q9x9os%20 טריילר]
* נחום מוכיח, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=4&Area=1&ArticleId=19602 ריאיון: רומן עם איגור והעגור], באתר הבמה, 2 באפריל 2013
* [http://www.haifaff.co.il/Movie%20Info.php?id=6313 אודות הסרט] באתר פסטיבל חיפה
* [http://www.filmfund.org.il/default.asp?id=11&nom=2464 אודות הסרט] באתר קרן הקולנוע הישראלי
* [http://www.israelfilmacademy.co.il/?CategoryID=264&ArticleID=1092 אודות הסרט] באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
* 
* איתן ווייץ, [http://eithanwe.wordpress.com/2012/07/02/פרסי-אופיר-2012-איגור-ומסע-העגורים/ פרסי אופיר 2012: איגור ומסע העגורים], באתר איתן – קולנוע מזווית אישית, 2 ביולי 2012
* רונית קיטאי, [https://web.archive.org/web/20131016110432/http://www.rinunim.co.il/Article.php?ArticleID=29641&CatID=4 סיקור הסרט והפרימיירה בפסטיבל חיפה], באתר רינונים
* 
* עופר ליברגל, [http://srita.net/2013/03/18/igor_review/ "איגור ומסע העגורים", סקירה], באתר סריטה, 18 במרץ 2013
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2012
פטר ברנס

[[שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג]]
פטר ברנס (בגרמנית: Peter Behrens; 14 באפריל 1868 – 27 בפברואר 1940) היה אדריכל ומעצב תעשייתי, מחלוצי התחום. בעבודתו עבור תאגיד AEG מ-1907 ועד מותו גיבש לראשונה זהות תאגידית בקנה מידה רחב (מרמת הלוגו והגופן, דרך עיצוב מוצר ועד אדריכלות מבני החברה). בין תלמידיו ועוזריו נמנים בכירי האדריכלות המודרניסטית מיס ון דר רוהה, ולטר גרופיוס, לה קורבוזיה ואחרים.

== תולדות חייו ==
נולד בהמבורג ולמד ציור באקדמיות של המבורג, דיסלדורף וקרלסרוהה. בשנת 1890, לאחר שנשא לאשה את לילי קרמר, עבר למינכן. הוא עסק בציור, איור ספרים ועיצוב פריטים ביתיים. ב-1899 בנה את ביתו במושבת האומנים של דרמשטאדט, בו עיצב את כל הפריטים (ריהוט, טקסטיל, קדרות, שטיחים ועוד) ברוח ערכי תנועת האמנויות והאומנויות ויוגנדסטיל. אולם מאז נטש את סגנון היוגנדסטיל לכיוון מודרניסטי יותר.

החל מראשית המאה ה-20 התמחה בתכנון בתי חרושת ומבני תעשייה מלבנים, זכוכית ופלדה. ב-1907 היה מבין מייסדי האיגוד המקצועי של מעצבים, אדריכלים ותעשיינים בגרמניה, ורקבונד שמטרתו הייתה לקדם את תחום העיצוב התעשייתי באמצעות "מעצבי-בית" שיעבדו בצמוד למפעלים תעשייתיים. באותה שנה התקבל ברנס למשרת "יועץ אמנותי" לתאגיד החשמל AEG, הוא עבד עבור התאגיד עד מותו, אך תמיד נותר במשרת יועץ.

ב-1911 תכנן את בניין שגרירות גרמניה בסנקט פטרבורג, מבנה בעל חזית נאו-קלאסית מונומנטלית שנחנך ב-1913. באותה עת תכנן גם את בית הכנסת הנאולוגי בז'ילינה שבסלובקיה ואת מטה חברת אי גה פארבן בפרנקפורט.

החל מ-1924 כיהן כראש המחלקה לאדריכלות באקדמיה הפרוסית לאמנות בברלין, במקביל לימד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בשנת 1936 שהה בווינה ונקרא לשוב לברלין בהוראה אישית של אדולף היטלר שאהב מאוד את תכנונו לשגרירות בסנקט פטרבורג. ברנס צורף לצוות התכנון של "ברלין החדשה" בראשות אלברט שפר, שהבטיח לו את תכנון מטה חברת AEG על שדרת הציר המרכזית "שדרות הפאר" של ברלין החדשה. התוכנית לא יצאה לפועל עקב מותו של ברנס במלון בריסטול בברלין.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.behrens-peter.com/ אתר המוקדש לו ולעבודתו]
* [http://designhistoryresearch.wordpress.com/category/peter-behrens/ פטר ברנס - מחקר ביוגרפי]
* [http://zilina-gallery.sk/index.php?/category/1629 בית הכנסת הנאולוגי בז'ילינה]
* [http://www.greatbuildings.com/buildings/A._E._G._High_Tension_Fac.html על מבנה AEG בברלין]
* 
* 

<gallery>
קובץ:AEG by Peter Behrens.jpg|בניין AEG בברלין. תוכנן ב-1908
קובץ:Peter Behrens Der Kuss.jpg|"הנשיקה", ציור מאת ברנס בסגנון יוגנסטיל, 1898
קובץ:Aeg peter-behrens03.jpg|קומקום חשמלי של AEG, 1909
</gallery>

קטגוריה:מעצבים
קטגוריה:מעצבים תעשייתיים
קטגוריה:מעצבי גופנים
קטגוריה:אדריכלים מודרניסטים
קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות: אישים

קטגוריה:ילידי 1868
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1940
לנין באוקטובר

לנין באוקטובר הוא סרט דרמה קומי בן 50 דקות בבימויו של יבגני רומן.

==עלילה==
זוהי קומדיית מצבים שמספרת על גרישא (אלכסנדר סנדרוביץ') שחולם לפתוח מסעדה משלו ולהגיש בה את מטעמיו. הוא מקבל בירושה כסף מדודו שהיה קומוניסט מושבע, שמתנה את הכסף בכך שהמסעדה תפעל לפי ערכים קומוניסטיים, ופסלו של לנין יוצב במרכז המסעדה. גרישא נעזר בולאדלן (ולדימיר פרידמן), פסל קומוניסטי שמאמין שהקומוניזם יכבוש את העולם. מוטי (אבי גרייניק), חברו הישראלי של גרישא, עוזר לו להקים את המסעדה ותוך כדי נדבק בלי משים ברעיון הקומוניסטי. לב, (יצחק פקר), אביו של גרישא הוא משורר דיסידנטי, שסבל מהמשטר הקומוניסטי ומתנגד לרעיון.

==אודות הסרט==
הסרט קיבל השראה מסיפור אמיתי מחייו של יעקב רומן, אביו של יבגני רומן. רומן כתב את התסריט ביחד עם ארקדי קרסילשיקוב. הוא מיקם את סיפור העלילה בקהילה הרוסית באשדוד. מלחין המוזיקה הוא אבי בנימין.
הסרט נעשה בתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן רבינוביץ', והרשות השנייה. בהפקת "UCM אפיקים מאוחדים".

הוא השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה 2010וזכה בו בציון לשבח בתחרות דרמות, ובציון לשבח לשחקן הראשי, אלכסנדר סנדרוביץ'.

שודר בפריים טיים בערוץ 2, ערוץ 10 ובסינמטקים ברחבי הארץ.

==השחקנים==

{|class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| אלכסנדר סנדרוביץ'
| גרישא, תפקיד ראשי
|-
| יצחק פקר
| לב, אביו של גרישא
|-
| אבי גרייניק
| מוטי
|-
| ולדימיר פרידמן
| ואדלאן
|-
| ג'ני פליישר
| פיאדור
|-
| סטיב קוטלר
| דני
|-
| אבישג מילוא
| עורכת הדין
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2010
ערך נוכחי נקי

ערך נוכחי נקי (ראשי תיבות: ענ"נ; באנגלית: Net Present Value או NPV) הוא הסך המהוון של סדרה של זרמי מזומנים עתידיים, הוצאות והכנסות.

במילים אחרות, כמה שווה היום סך התקבולים העתידיים כאשר מהוונים (מלשון הון<ref></ref>) את הסכומים לפי הריבית העתידית של כל תקופה.

במימון, נושא זה בא לידי ביטוי על ידי חישוב ערך נוכחי של תקבולים עתידיים, לדוגמה ממכונה, והשוואתם ביחס לשווי של אותה מכונה היום, דבר המסייע בשיקול האם כדאי למכור את המכונה או להשאירה.

ערך נוכחי נקי של סדרת הכנסות <math>(P_0,P_1,P_2,...,P_n)</math>, כאשר ההכנסה <math>P_t</math> תתקבל בעוד <math>t</math> שנים מההווה, מחושב באמצעות הנוסחה:

<math>NPV=\sum_{t=0}^{n}{\frac{P_t}{(1+r)^t}}</math>

כאשר:
* <math>t</math> הוא משתנה המציין את השנה.
* <math>P_t</math> היא ההכנסה (אם <math>P_t</math> חיובי) או ההוצאה (אם <math>P_t</math> שלילי) בשנה <math>t</math>.
* <math>r</math> הוא שיעור הריבית שמבטא את ההעדפה לקבל את ההכנסות מוקדם ולא מאוחר. שיעור זה נקרא שיעור ההיוון.

עבור משקיע המסוגל לגייס כספים בריבית r, ולהשקיע בפרויקט או בנכס המניב בוודאות את זרם ההכנסות הנתון לעיל, ההשקעה תהיה רווחית אם ורק אם הערך הנוכחי הנקי של זרם ההכנסות הוא חיובי.

== ראו גם ==
* ערך נוכחי
* שיעור תשואה פנימי
* היוון

==הערות שוליים==

קטגוריה:מימון
nl:Contante waarde#Netto contante waarde
יהודי עם מטבעות

יהודי עם מטבעות (בפולנית: Żyd z pieniążkiem) הוא פסלון, ולעיתים תמונה, הקיים בפולין המודרנית. התמונה או הפסלון הם של אדם יהודי מבוגר הסופר מטבעות. תמונות אלה של היהודי הזקן עם המטבעות שכיחות בפולין המודרנית, הן נמכרות בחנויות רבות ונחשבות בקרב הפולנים כקמע שמביא להצלחה פיננסית.

==מאפיינים==

יהודי עם מטבעות מציג לרוב אדם יהודי מבוגר, מזוקן, המבטא דמות סטריאוטיפית של היהודים שהם בעלי עושר רב, זקן, פאות, כיפה וקפוטה. יתר על כן, ניתן להבחין גם בתמונות שבהן נראה יהודי עם ספר חשבונות, כמו גם עם ארנק המלא בזהב, כשלצידו נר או מנורה, כאשר לעיתים התמונה ממוסגרת במסגרת זהב.

תמונה זו החלה לצבור פופולריות בתחילת המאה העשרים, וכבר הפכה להיות חלק מהתרבות העממית הפולנית. התמונה, מייצגת דעות קדומות על יהודים, לפיהן היהודים מצליחים כלכלית ויש באמתחתם כסף רב.

ישנן אמונות טפלות שלפיהן צריך לתלות את התמונה במבואה או במסדרון, משמאל לדלת הראשית של הבית. אמונה טפלה נוספת, גורסת שיש להפוך את התמונה בשבת.

==משמעות תרבותית==
ערב מלחמת העולם השנייה (1939) מנתה יהדות פולין יותר מ-3 מיליון בני אדם, שהיוו קרוב ל-10% מכלל האוכלוסייה. דעות אנטישמיות היו נפוצות בקרב פולנים. בשואה נרצחו מרבית יהודי פולין, ורבים אחרים ברחו והיגרו מהמדינה במהלך המלחמה ובשנים שלאחריה. כיום מוערך מספרם של היהודים בפולין בעשרות אלפים לכל היותר, ושיעורם באוכלוסייה זניח; אך למרות זאת, אנטישמיות ודעות קדומות כלפי יהודים עודם קיימים כיום בזרם המרכזי ובקרב הכמורה.

על פי האנתרופולוגית יוהנה טוקרסקה-בקיר, התמונה של היהודי מהווה חלק מהתרבות העממית הפולנית. השילוב של יהודי וכסף מקושר לסטריאוטיפ האנטישמי המאשים את היהודים בניצול והונאה של הציבור הנוצרי. הדמות השלילית של היהודי המוצגת בתמונה הופכת, על פי אמונות תפלות, להיות מקור של "כוח" לבעליו, אם נוהגים בה כראוי (תלייה של התמונה במקום הנכון, הנחת מטבע על מסגרתה וכו').

פעולות אלה הן גם חלק מאמונה סלאבית המאמינה בכך שטיפול נכון בגמדים ושדים, יגרום לשגשוג, אך יכול גם להביא לאסון.

עצם קיומם של אמונות טפלות גורם לטיפוח הסטריאוטיפים השליליים, והתמונה של יהודי עם מטבעות היא חלק ממסורת אנטישמית שהביאה לדה-הומניזציה של הזהות היהודית.

ישנם אנתרופולוגים המקשרים את התמונה לאמונות הטפלות הקשורות לתקופת השואה, בה היהודים היו צריכים למסור את רכושם לפולנים כדי להסתתר מהנאצים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטישמיות בתרבות
קטגוריה:סטריאוטיפים ודעות קדומות
קטגוריה:פולין: תרבות
גודרון בורוויץ

גודרון בורוויץ (בגרמנית: Gudrun Burwitz; (8 באוגוסט 1929 - 24 במאי 2018) הייתה בתם היחידה של היינריך הימלר מנהיג האס אס והגסטפו בגרמניה הנאצית ואשתו מרגרטה זיגרוט, אך יש לה אחים למחצה מצד אביה.

==הקשר עם אביה==

הימלר מת כשבתו הייתה בת פחות מ-16. הוא העריץ את בתו, והיה טס באופן קבוע למשרדיו בברלין ממינכן, שם היא גרה עם אמה. הימלר נהג לטלפן לבתו כמעט יום יום, וכתב לה כל שבוע. הוא המשיך לקרוא לה בשם החיבה מזמן ילדותה "פופי" (בגרמנית "Püppi") לאורך כל חייו. לעיתים ליוותה בורוויץ את אביה בחלק מתפקידיו הרשמיים, והיא מופיעה לידו בתמונות שונות.

הימלר מת בשבי הבריטי כשהתאבד על ידי כמוסת ציאניד סמויה, אך בורוויץ מעולם לא קיבלה את הגרסה הזו. גרסתה הייתה כי הוא נרצח בזמן מאסרו. לאחר מלחמת העולם השנייה נעצרו היא ואמה על ידי האמריקאים, והוחזקו במחנות שונים באיטליה, צרפת וגרמניה. לאחר שהובאו להעיד במשפטי נירנברג, שוחררו בנובמבר 1946. לאחר שנים היא התייחסה בחריפות לאותם זמנים כקשים ביותר בחייה, וטענה כי היא ואמה קיבלו יחס מחפיר כניסיון לכפר על חטאי אביה.

בורוויץ מעולם לא ויתרה על האידאולוגיה הנאצית, ושוב ושוב ניסתה להצדיק את מעשי אביה, ביחס לקונטקסט של זמנו. מכריה כיום טוענים כי יצרה דימוי של דמות זהב על אביה ומעשיו.

==חייה לאחר מלחמת העולם השנייה ואהדתה לנאצים==

בורוויץ נישאה לעיתונאי והסופר וולף דיטר בורוויץ, ונולדו להם שני ילדים. היא נשארה פעילה בקהילה הנאצית החדשה השייכת לזרם הנאו-נאציזם, ומשנת 1951 היא הייתה חברה בארגון ה"שטילה הילפה" (Stille Hilfe – פירוש השם: "עזרה שקטה"), ארגון המעניק תמיכה לאנשים אשר נעצרו בחשד להיותם פושעי מלחמה נאצים, או חברי אס אס לשעבר הנמלטים מהחוק. בשנת 1952 היא סייעה בהקמת ה"וויקינג-יוגנד" (בגרמנית Wiking-Jugend), ארגון אשר הוקם על מודל הנוער ההיטלראי.

במשך שנים רבות הייתה בורוויץ ידידתה של פלורנטין רוסט פון טוניננגן, אשר כונתה "האלמנה השחורה" בקרב חוגי החברה הנאצית של אחרי מלחמת העולם השנייה.

במשך שנים רבות, עקב מוצאה ומעשיה, זכתה בורוויץ למעמד של כוכבת בקרב חוגי החברה הנאו-נאצית, וכונתה "הנסיכה הנאצית הראוותנית".

בורוויץ העצימה את תמיכתה בפושעי המלחמה הנאצים בשנים האחרונות. במיוחד בלט מקרהו של אנטון מלות (Anton Malloth) אשר היה ממונה על הגטו במבצר טרזיינשטט שבו נרצחו כ-90% מהאסירים היהודים על ידי הנאצים. מתוך 160,000 אסירים יהודים שנשלחו לגטו, נותרו בו בסוף המלחמה 19,000 איש בלבד. אנטון מלות הוסגר לגרמניה בשנת 1988 ולאחר משפט פומבי מתמשך נידון ב-2001 למאסר עולם. בשנים בהן נערך המשפט, 1988–2001, ארגנה בורוויץ את שהותו בבית אבות יקר בלפולאך במבואותיה הדרומיים של מינכן.

ביוני 2018 הודה שירות הביון הפדרלי (גרמניה) (BND): "הגברת בורוויץ הייתה חברה בשירות תחת שם בדוי במשך כמה שנים עד 1963".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נאציות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1929
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1929
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2018
נימפות היער

נימפות היער (בצרפתית: Nymphes des bois), ידוע גם בשם "קינה על מות יוהנס אוקכם" (צרפתית: La Déploration de Johannes Ockeghem), היא קינה שנכתבה על ידי המלחין הפרנקו-פלמי ז'וסקן דה פרה בפברואר 1497. הקינה מציינת את מותו של המלחין יוהנס אוקכם שהיה מורו של ז'וסקן, והיא מבוססת על שיר של המשורר ז'אן מולינה. הקינה כתובה בחמישה קולות. בחלק הראשון של היצירה מחקה דה פרה את סגנון הקונטרפונקט של אוקכם. הקינה היא בין יצירותיו המוכרות ביותר של ז'וסקן דה פרה ונחשבת כאחת הקינות המרגשות ביותר שנכתבו אי פעם.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160309114706/http://www.sfbach.org/text-nymphes-des-boisrequiem הטקסט בצרפתית ובאנגלית]

קטגוריה:מוזיקה של הרנסאנס
ספריית פרגמון

הריסות מקדש אתנה; ברקע ככל הנראה הריסות הספרייה
ספריית פֶרגָמון (ביוונית: Βιβλιοθήκη της Περγάμου) הייתה ספרייה גדולה וחשובה בעולם ההלניסטי, אשר נבנתה באקרופוליס של העיר פרגמון, עיר הבירה של ממלכת פרגמון.

הספרייה נבנתה במהלך המאה הראשונה לפנה"ס, תחת שלטון השושלת האטלידית. לפי מקורות שונים, הספרייה הכילה כ-200,000 ספרים, מה שהפך אותה לאחת הספריות הגדולות בתקופתה; היא אף התחרתה בספריה הגדולה של אלכסנדריה על גודלו ואיכותו של מאגר הספרים. לספריה זו הועברה מסקפסיס ספריתו של אריסטו. הספרייה שכנה לצד מקדש אתנה בחלק הצפוני של האקרופוליס.

ספריית פרגמון גם נחשבת למקום תחילת השימוש הסדיר בקלף (ומכאן קלף בלטינית: pegamenum), כאשר מצרים התלמיית הפסיקה את יצוא הפפירוס שלה לממלכת פרגמון, אנשי העיר השתמשו בעור מתוח ומיובש של חיות כדפים למגילות ולספרים שלהם.

==ראו גם==
* הספרייה הגדולה של אלכסנדריה
* פרגמון

==קישורים חיצוניים==

* [http://www2.luthersem.edu/ckoester/Revelation/Pergamum/Library.htm על הספרייה] באתר Cities of Revelation.

פרגמון
קטגוריה:טורקיה: אתרים ארכאולוגיים
פרגמון
אנטון מלות

אנטון מלות (בגרמנית: Anton Malloth; 13 בפברואר 1912 — 31 באוקטובר 2002) היה פושע מלחמה נאצי.
מלות שירת במסגרת האס אס כמשגיח בכלא הגסטפו "קליינע פסטונג טרזין" (חלק ממחנה הריכוז טרזיינשטט) מיוני 1940 ועד מאי 1945 וזכה לכינוי "טוני הנאה".
הוא הורשע בהכאה למוות של לא פחות מ-100 אסירים, ונידון למאסר העולם בשנת 2001, לאחר שנמלט מהצדק במשך 55 שנה.

מלות נולד באינסברוק שבאוסטריה וגדל בעיירה סצ'נה שליד מראנו, במחוז האיטלקי של דרום טירול. הוריו המאמצים נהלו עסק חקלאי קטן ובית הארחה. מלות סיים הכשרה מקצועית כקצב ושירת בצבא האיטלקי, ממנו השתחרר בדרגת רב"ט. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה בחר מלות באזרחות גרמנית (שהוצעה לדוברי הגרמנית בדרום טירול) ובתחילת שנת 1940 סיים הכשרה כשוטר. לאחר מכן התנדב לשרת במשטרת פראג.
ביוני 1940 החל לשרת כמפקח בכלא הגסטפו במחנה הריכוז טרזיינשטט.

==שהותו באוסטריה==
לאחר תום מלחמת העולם השנייה נמלט ממשטרת באוסטריה עד תחילת 1948, אז נעצר. בחקירתו מול שופט באינסברוק, המעיט מלות מערך תפקידו בטרזיינשטט כמנהל הגסטפו והכחיש כי היה מעורב בעינויים ורצח.

בקשה להסגרה שהוצאה על ידי ממשלת צ'כוסלובקיה זכתה להתעלמות ממשרד המשפטים האוסטרי, עקב כך נשפט מלות בהיעדרו בספטמבר 1948 בצ'כוסלובקיה על פשעי המלחמה בטרזיינשטט. עקב מחסור בעדים חזר בית המשפט מפסיקתו בשנת 1969. למרות פסיקת בית המשפט, הבקשה להסגרתו המשיכה להיות תלויה ועומדת עוד שנים רבות.

בין השנים 1948–1988 חי מלות ללא הפרעה במראן, בשנת 1952 הוא הפך לאזרח איטלקי, אך ב-1957 נשללה אזרחותו האיטלקית והוא הפך לאזרח גרמני.

למרות מספר בקשות ההסגרה על ידי גרמניה ואוסטריה, הקונסוליה הגרמנית במילאנו הוציאה לו דרכונים חדשים לאחר שפג תוקפם של דרכוניו הישנים. כשגורש לגרמניה בשנת 1988, מחלקת התביעה הציבורית של דורטמונד לא אישרה הסגרה לאוסטריה או לצ'כוסלובקיה, ולכן הוא שוחרר ללא הליכים משפטיים.

==שהותו בגרמניה==
מ 1988 עד 2000 חי מלות בבית אבות ליד מינכן, אשר מומן בחלקו על ידי גודרון בורוויץ שהייתה בתו של היינריך הימלר.

מלות נעצר ב-25 במאי 2000 והואשם על ידי מחלקת התביעה הציבורית במינכן. המשפט החל ב-23 באפריל 2001 בבית המשפט המחוזי במינכן, וב-30 במאי 2001 הורשע מלות בגין רצח וניסיון לרצח ונידון למאסר עולם.

עשרה ימים לפני מותו נמצא מלות בלתי כשיר למאסר, עקב מחלת הסרטן בה חלה, ושוחרר. מת בשטראובינג.

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1912
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2002
קלינטק גרופ

סמליל החברה
קלינטק גרופ (Cleantech Group) היא חברה המשווקת מידע, אירועים ושירותי ייעוץ במטרה להכיר לעסקים חידושי קלינטק, ולהאיץ התפשטות של שימוש בטכנולוגיות נקיות מרחבי העולם בתחומים כגון מים ושפכים, אנרגיה מתחדשת, דלקים, רכבים חשמליים. באוקטובר 2012 התמזגה "קלינטק גרופ" עם חברת "GreenOrder".

קלינטק גרופ מזוהה כזו שהטביעה את הביטוי "קלינטק", והוא גם שייך לה כסמל מסחרי רשום. המונח קלינטק, מתייחס לטכנולוגיה ולמודלים עסקיים מסוימים המציעים תשואות תחרותיות עבור משקיעים ולקוחות, תוך מתן פתרונות לאתגרים גלובליים.

קלינטק גרופ מספקת לתאגידים גדולים, משקיעים ואחרים, מחקרי שוק, מחקרי השקעות, מגמות בשוק, ופרופילי חברות. החברה משתמשת לשם כך ב"פלטפורמת ה-i3", מאגר נתונים של יותר מ-8,000 חברות קלינטק, משקיעים ומנהלים. תוכנת ה-i3 מספקת עדכונים מידיים על השקעות בטכנולוגיה נקייה, הנפקות, מיזוגים, רכישות, קשרים עסקיים ופעולות פיננסיות אחרות. ללקוחות החברה ניתנת גישה מלאה למאגר זה, המציג נתוני השקעות החל משנת 2005.

קלינטק גרופ מפיקה כנסים העוסקים בנושא הקלינטק באירופה ובארצות הברית. החברה ממוקמת בסן פרנסיסקו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.cleantech.com cleantech.com] - אתר האינטרנט של החברה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עסקים
קטגוריה:טכנולוגיה סביבתית
קטגוריה:אנרגיה מתחדשת
קטגוריה:סביבה
אלאן גרסיה

אלאן גבריאל לודוויג גרסיה פרס (בספרדית: Alan Gabriel Ludwig García Pérez; 23 במאי 1949 - 17 באפריל 2019) היה פוליטיקאי פרואני, מנהיג מפלגת APRA ונשיא פרו בשנים 1990-1985 ו-2011-2006.

== חייו ==
גרסיה הושבע לראשונה לנשיא ביולי 1985, בגיל 36, ובכך היה צעיר נשיאי פרו. הוא נבחר לנשיאות מטעם המפלגה הלאומית APRA (אפרה), והיה הראשון והיחיד שנבחר לנשיאות מטעם המפלגה. גרסיה נבחר כמועמד פופוליסטי-לאומני, שנטה לכיוון ברית המועצות. בתקופה בה נבחר גרסיה סבלה פרו ממשבר כלכלי קשה, תסיסה ואלימות, שכללה מרידות מצד ארגון המחתרת הנתיב הזוהר. בעת שהושבע הוא הצהיר שהוא מוותר על רוב שכרו כדוגמה לצעדי הצנע הנדרשים כדי להתגבר על המשבר הכלכלי בפרו. בחודשים הראשונים בשלטון ניסה לשכנע את קרן המטבע הבינלאומית לדחות את פירעון ההלוואות שלקחו קודמיו, שהכניסו את פרו לחדלות פרעון. בשנת 1987 ביקש גרסיה להלאים את הבנקים הפרטיים במדינה, צעד שעורר ביקורת רבה מימין. גרסיה לא הצליח להתגבר על הבעיות הכלכליות של פרו, ולקראת הבחירות באפריל 1990 הייתה פרו מוכת שביתות ואינפלציה. חוקת פרו אסרה על הנשיא לכהן שתי כהונות רצופות, ולכן גרסיה לא התמודד בבחירות בשנת 1990.

בבחירות לנשיאות פרו בשנת 2001 הוא התמודד שוב, אך הפסיד בסיבוב השני לאלחנדרו טולדו. גרסיה חזר והתמודד בבחירות בשנת 2006, והפעם בהצלחה וחזר לכהן כנשיא בשנית. הוא סיים את תפקידו בשנת 2011.

== מקרה השחיתות והתאבדותו ==
החל משנת 2016 התנהלה נגד גרסיה חקירה בחשד לשחיתות, בקשר לחברת הבנייה הברזילאית אודברכט, אך הוא הכחיש את מעורבותו בפרשיית השוחד. בשנת 2018 ביקש גרסיה מאורוגוואי מקלט מדיני לאחר שנאסר עליו לעזוב את פרו מחשש שיברח או יפריע להליכי החקירה, אך אורוגוואי דחתה את הבקשה. ב-17 באפריל 2019 הוחלט לעצור את גרסיה, אך הוא ירה לעצמו בצוואר והתאבד לפני הגעת המשטרה. הוא נלקח לבית החולים קסימירו אולה, שם נכנס לתרדמת מיד לאחר ניתוח החירום להצלת חייו. לאחר כמה דקות הוא נפטר מפצעיו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי פרו
קטגוריה:מתאבדים: ראשי מדינות
קטגוריה:מתאבדים: חשודים בפלילים
קטגוריה:פרואנים שנולדו ב-1949
קטגוריה:נפטרים ב-2019
שריר העין החוגי

שרירי הפנים
שריר העין החוגי (TA: Musculus orbicularis oculi) הוא אחד משרירי הפנים. שריר העין החוגי הוא שריר סוגר הסובב את העין. כיווץ השריר מצר את פתח העין וסוגר את העפעפיים בזמן עצימת עיניים או מצמוץ. הכיווץ מסייע בריקון שק הדמעות, הנעת נוזל הדמעות ופיזורו על פני גלגל העין. כיווץ חזק של השריר מקמט את עור הפנים מסביב לעיניים.

== תיאור ==
סיבי שריר העין החוגי עוטפים את השוליים הארובתיים ואת העפעפיים במבנה מעגלי. לשריר שלושה חלקים. החלק הארובתי (Pars orbitalis musclusorbicularis oculi) הוא הגדול בהם והוא עוצם את העיניים בחוזקה. החלק העפעפי (Pars palpebralis musclusorbicularis oculi) סוגר את העפעפיים בעדינות ומשמר את לחלוחית העין. החלק העמוק של החלק העפעפי (Pars profunda partis palpebralis musclusorbicularis oculi) או חלק שק הדמעות מניע את העפעפיים וחלקים ממערכת הדמעות בדרך שתגרום לנוזל לזרום ולכסות את העיניים.

== עצבוב ==
שריר העין החוגי מעוצבב על ידי ענף העול של עצב הפנים (CN VII).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרירי הפנים
כפתוריים

כפתוריים (שם מדעי: Neuradaceae) היא משפחה של פרחים דו-פסיגיים. במשפחה זו שלושה סוגים בהם כ-10 מינים הנפוצים מצפון-מערב אפריקה עד להודו.
המשפחה קרויה על שם הסוג כפתור והתפתחה לפני 70 מיליון שנה בתקופת הקרטיקון.
סוגים במשפחה:
* Grielum
* כפתור Neurada ובו המין כפתור החולות (N. procumbens), היחיד מהמשפחה הצומח בישראל.
* Neuradopsis

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1835
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וינסן פרנץ קוסטלצקי
בית קסלטאון

בית קסלטאון
בית קסלטאון (אנגלית: Castletown House) הוא המבנה הפלדיאני הגדול ביותר באירלנד. המבנה שוכן בכפר סלבריג' במחוז קילדייר. בנייתו החלה בסביבות 1722 עבור ויליאם קונולי, שהיה היושב ראש של הבית התחתון של הפרלמנט האירי. חזית הבית עוצבה על ידי הארכיטקט האיטלקי אלסנדרו גליליי.

==היסטוריה==
החזית של הבלוק הראשי של הבית עוצבה על ידי גליליי בסגנון פלדיאני, שהיה סגנון של בית כפרי איטלקי במאה ה-16, מה שלא התאים בהכרח למזג האוויר הקריר של אירלנד. גליליי חזר לאיטליה בשנת 1719, ולכן ולא היה מעורב בתכנון שאר הבית. מכאן עברה עבודת התכנון לאחריותו של סר אדוארד לובט פירס, ארכיטקט אירי צעיר שמונה בשנת 1724 לסיים את הפרויקט. אדוארד פירס חזר באותה תקופה מאיטליה, שם פגש באלסנדרו גליליי. פירס הוסיף אכסדרה שקישרה בין האגפים המערבי והמזרחי של הבית לחלקו המרכזי.

תכנון פנים הבית נקטע עם מותו של ויליאם קונולי ב-1729, וחודש רק בשנת 1758 לאחר שאחד מצאצאי המשפחה, טום קונולי (אחיין דור שני), ירש את הבית. 
בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-18 תוכננו חדרי הבית בסגנון נאו-קלאסי מאופק על ידי הארכיטקט סר ויליאם צמברס.

==חדרי הבית==
בית קסלטאון במאה ה-19
היכל הכניסה הוא היכל בעל שתי קומות, הרצפה בעלת מרצפות שחור לבן כמו בלוח שחמט. ההיכל תוכנן על ידי פירס ולא השתנה כלל מאז בניית הבית. האח בחדר עשוי משיש קיקלני שחור.
גרם המדרגות שנתמך על ידי אבן גיר שהובאה מהאי פורטלנד, עם מעקה שעשוי מעמודי פליז שנבנה בשנת 1760. על העמודים עצמם חרוטה השנה 1760 ושם החברה המייצרת.
העבודה נעשתה תחת הנחייתו של סימון וירפיל, שהיה בן טיפוחיו של סיר ויליאם צמברס.
קירות החדר מעוצבים בסגנון רוקוקו וכוללים פורטרטים של בני המשפחה, פסל ראש של טום קונולי וארבעה ציורי ראשים שמייצגים את ארבע עונות השנה.

חדר האוכל - תכנונו הסתיים בשנת 1767 על ידי ליידי לואיזה אשתו של טום קונולי, התכנון הושפע מעצותיו של הדוכס מלנסטר שהיה גיסה ואשר גר בקארטון האוס, בכפר מיינות' השכן. החפצים שהשתמרו הם שני שולחנות עץ מוזהבים ושלוש מראות קיר גדולות מקושטות ומוזהבות.

חדר המזווה - מכיוון שהמטבח היה מרוחק, והאוכל היה מתקרר עד שהמשרתים היו מביאים או לחדר האוכל, אז צמוד לחדר אוכל היה מזווה בו חיממו את האוכל.

חדר ההדפסים (print room) - חדר זה היחיד מסוגו שהשתמר במלואו כיום באירלנד, הוא חדר מהמאה ה-18 אשר על קירותיו מודבקים גזרי עיתונים והדפסים אחרים כמו שהיה מקובל באותה תקופה. את ההדפסים הדביקו ליידי לואיזה ואחותה שהייתה נשואה לדוכס מליינסטר.

חדרים נוספים: החדר האדום, החדר הירוק, חדר לימוד החום, הגלריה הארוכה ועוד..

==האובליסק==
זהו מבנה שטות (folly) שמכונה קונולי פולי או האובליסק אשר נבנה כדי לסגור את הנוף שנשקף מהגלריה הארוכה. האובליסק נבנה בשנת 1740 ותוכנן על ידי ריצ'רד קאסל

==עבודות השחזור==
משפחת קונולי חיה בבית עד שנת 1965 אז הבית נמכר עם כל הרכוש.
בשנת 1967 נקנה הבית על ידי הון דזמונד גינס והחלו עבודות שחזור והבית נפתח לציבור.
בשנת 1994 עבר הבית עם האובליסק והחצר מסביב שכוללת מבני פנאי כמו פגודה, בית מרחץ וכו' לראשות המשרד לעבודות הציבור (OPW).

==כיום==
בחודשי הקיץ מתקיימים בבית קונצרטים ופסטיבלים המשחזרים את התקופה בהם אנשים מתחפשים לאצילים מהמאה ה-18.
ניתן לבקר בתוך הבית בסיורים מודרכים בחודשי הקיץ. המבנה עצמו כולל בית קפה שפתוח כל השנה וכן החצר מסביב לבית פתוחה לציבור כל השנה.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אירלנד: מבנים
קטגוריה:אדריכלות פלדיאנית
האוניברסיטה לאמנויות בברלין

האוניברסיטה לאמנויות בברלין (בגרמנית: Universität der Künste Berlin, UdK, באנגלית: Berlin University of the Arts; עד נובמבר 2001 נקראה בית הספר הגבוה לאמנויות בברלין (Hochschule der Künste Berlin)) היא אחת מארבע האוניברסיטאות הגדולות בברלין בירת גרמניה.

האוניברסיטה כוללת ארבעה קולג'ים, המתמחים באמנות חזותית, אדריכלות, תקשורת ועיצוב, ומוזיקה ואמנויות הבמה. מספר הסטודנטים הוא כ-3,600. האוניברסיטה לאמנויות בברלין היא אחת משלוש האוניברסיטאות בגרמניה, לצד האוניברסיטה לאמנויות בברמן ואוניברסיטת פולקוואנג לאמנויות, שאיחדו את הפקולטות לאמנות ולמוזיקה במוסד אחד.

== היסטוריה ==
שורשי האוניברסיטה נטועים בייסוד האקדמיה לאמנות הציור והאדריכלות, שהייתה בהמשך לאקדמיה הפרוסית לאמנויות בחסות הנסיך הבוחר פרידריך השלישי מברנדנבורג. שני הארגונים שקדמו לה היו בית הספר הגבוה למוזיקה בברלין, שנוסדה בשנת 1869 בהנהלת יוזף יואכים ואימצה גם את מסורת קונסרבטוריון שטרן המפורסם, ובית הספר הממלכתי לאמנויות של ברלין, שקם בשנת 1875.

בשנת 1975 התמזגו שני בתי הספר לאמנויות תחת השם "בית הספר הגבוה לאמנות בברלין". התואר אוניברסיטה הוענק למוסד ב-1 בנובמבר 2001.

== תוכנית חילופי סטודנטים ==
תוכנית חילופי סטודנטים של האוניברסיטה היא תוכנית הרשמה ישירה, המוצעת למשך הסתיו, האביב והשנה האקדמית לסטודנטים, המגלים עניין באמנויות בלוויית ארבעה סמסטרים של לימודי גרמנית. בכל שנה אקדמית מקבל בית הספר 100 סטודנטים הנבחרים בקפידה מרחבי העולם במסגרת חילופין על בסיס הסכמים מוסדיים. הסטודנטים המשתתפים בתוכנית נדרשים לממן בעצמם את הוצאות המגורים והמחיה, כמעט ללא עזרה מבית הספר.

== בוגרים ידועי-שם==
(רשימה חלקית)
* קלאודיו אראו פסנתרן
* אדוארד פרנק
* לאופולד גודובסקי, פסנתרן
* כריסטיאן לדן, אתנו-מוזיקולוג, מלחין
* אוטו קינקלדיי (1878–1966), מוזיקולוג, חלוץ בתחום ספריית המוזיקה האקדמית
* אוטו קלמפרר, מנצח
* מוריץ מושקובסקי, פסנתרן
* איזבל מונדרי, מלחינה
* איגנץ ואגהלטר, מלחין, מנצח
* ברונו ולטר, מנצח
* קורט וייל, מלחין

== מורים ידועי-שם ==
(רשימה חלקית)
* עמנואל פויירמן 1929–1933
* יוזף יואכים 1869–1907
* אורל ניקולה 1926
* דניאל ריכטר 2005–2006
* אליזבת גרימר 1965–1986
* ארנולד שנברג 1922–1933
* קלרה שומאן 1819–1896
* היינץ טיסן 1925–1945
* מקס ברוך 1890–1910

== קישורים חיצוניים ==

* 

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.udk-berlin.de/sites/content/topics/home/index_eng.html Berlin University of the Arts]
* https://web.archive.org/web/20121105190100/http://study-art-or-music-in-berlin.info/EN/index.html
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרמניה: בתי ספר למוזיקה
קטגוריה:ברלין: תרבות
קטגוריה:שרלוטנבורג-וילמרסדורף: מבנים
אמנויות
אמנויות
נור א-דין מחמוד

נור א-דין מחמוד (בערבית: نورالدين محمود; 1899–1981) היה קצין עיראקי ממוצא כורדי ששימש כמפקד חיל המשלוח העיראקי במלחמת העצמאות, מפקדם מטעם הליגה הערבית של כלל הצבאות הפולשים למדינת ישראל במלחמת העצמאות, וכן כראש ממשלת עיראק למספר שבועות ב-1952 ו-1953.

==ביוגרפיה==

מחמוד נולד במוסול. התגייס לצבא עיראק. בשנת 1948 היה בדרגת לואא' המקבילה לדרגת אלוף בצה"ל, ושימש כמפקד דיוויזיה 1 של הצבא העיראקי. הנהגתה של עיראק הובילה קו קיצוני כנגד הקמת מדינת ישראל ושליטי עיראק תיאמו את פלישת מדינות ערב לשטח המדינה החדשה. את ההכנות הוביל קצין אחר בדרגת לואא' בשם איסמעיל ספואת, אך משפרצה המלחמה מונה מחמוד למפקד הכוחות הפולשים. מחמוד נשא בתואר "מפקד הצבאות הפולשים בפועל", כאשר בתואר "מפקד הצבאות הפולשים" נשא עבדאללה הראשון, מלך ירדן. ב-8 במאי נפגש מחמוד עם עבדאללה, על מנת להכין את הכוחות ללחימה, ולאחר ההכרזה על הקמת מדינת ישראל פלשו מדינות ערב לשטח המדינה החדשה.

למעשה, לא היה לכוחות הפולשים פיקוד אחיד, ופיקודו של מחמוד היה פורמלי בלבד, והוא לא שלט בפועל בניהול הקרבות. על חיל המשלוח העיראקי פיקד בפועל זעים טאהר אל-זביידי ועל הכוח העיראקי הממוכן פיקד עקיד מוחמד רפיק עארף.

חיל המשלוח העיראקי כשל במשימותיו, ולא הצליח להשתלט על האזורים אותם יועד לכבוש, באזור בית שאן ועפולה בעקבות כישלונו במהלך הקרב על קיבוץ גשר במאי 1948. עם זאת, הצליח לבלום את הסתערות כוחות צה"ל על ג'נין במהלך הקרב על ג'נין. ב-1949, לאחר סיום המלחמה, הוחזר חיל המשלוח לעיראק.

בשנת 1952 שימש מחמוד כרמטכ"ל הצבא העיראקי. בנובמבר 1952 התפטרה ממשלת עיראק, בעקבות מהומות סטודנטים, והעוצר עבד אל-אילה הטיל על הפוליטיקאי הוותיק ג'מיל אל-מדפעי להקים ממשלה, אך הוא כשל בנסיונותיו. ב-23 בנובמבר 1952 מינה עבד אל-אילה את מחמוד לראש ממשלה. מחמוד דיכא את המהומות ביד קשה. ממשלתו של נור א-דין נועדה מלכתחילה להיות ממשלת מעבר קצרת ימים, והוא עצמו לא היה בעל שאיפות פוליטיות, פרט לשאיפה לשמר את שלטון בית המלוכה ההאשמי, לו היה נאמן. בעקבות המהומות נערכו בחירות חדשות, והשלטון נערך להעברת השלטון מהעוצר עבד אל-אילה למלך פייסל השני שהגיע לבגרות. במסגרת זו הוטלה הרכבת הממשלה על אל-מדפעי, ששב והחליף את מחמוד כראש ממשלה ב-29 בינואר 1953. 

הוא מת בשנת 1981.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערבים במלחמת העצמאות
קטגוריה:אנשי צבא עיראקים
קטגוריה:ראשי ממשלת עיראק
קטגוריה:כורדים עיראקים
קטגוריה:ילידי 1899
קטגוריה:עיראקים שנפטרו ב-1981
שיבלבה

שיבלבה (Xibalba) היא שמו של העולם התחתון של המוות והריקבון במיתולוגיה של המאיה. היא מתוארת כאולם מתחת לפני האדמה אשר נשלט על ידי 12 אלי המאיה.<br />

שיבלבה ידועה כמקום מלא מבחנים ומלכודות, כשכבר בשביל המוביל אליה קיימים מכשולים.<br />

בשיבלבה מצויים לפחות שישה בתים מלאי מלכודות כמו הבית האפל, הבית הקפוא, בית שמלא יגוארים, בית שמלא סכינים ועוד.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מאיה
קטגוריה:מיתולוגיות של עמים
רנאן ברסאן

רנאן בארדיני ברסאן (בפורטוגזית: Renan Bardini Bressan; נולד ב-3 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן ברזילאי המחזיק באזרחות בלארוסית המשחק בקלוב דה רגאטס. לזכותו 29 הופעות במדי נבחרת בלארוס.

== מאפיינים ==
ברסאן, יליד טובאראו, ברזיל, גדל במחלקת הנוער המקומית של אתלטיקו טובאראו. באפריל 2007 עבר להומל מליגת העל הבלארוסית. ב-28 בינואר 2010 עבר ברסאן לבאטה בוריסוב. בעונתו הראשונה הבקיע ברסאן 15 שערים בדרך לתואר מלך השערים של העונה בליגה הבלארוסית, ואף נבחר לקשר העונה בליגה.

ב-2 באוקטובר 2012 הבקיע ברסאן את שערו הראשון בקריירה בליגת האלופות בניצחון 1–3 על באיירן מינכן הגרמנית כאשר הבקיע את השער השלישי בדקה ה-94.

בדצמבר 2012 חתם באלניה ולדיקווקז.

ב-2012 קיבל ברסאן אזרחות בלארוסית כדי לשחק בנבחרת בלארוס. את הופעת הבכורה שלו ערך ברסאן נגד ב-29 בפברואר 2012. ברסאן אף נטל חלק במשחקים האולימפיים שנערכו בלונדון. את שערו הראשון בנבחרת האולימפית כבש נגד מולדתו בהפסד 1–3.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים בלארוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלארוסים
קטגוריה:כדורגלני הומל
קטגוריה:כדורגלני באטה בוריסוב
קטגוריה:כדורגלני אלניה ולדיקווקז
קטגוריה:כדורגלני אסטנה
קטגוריה:כדורגלני ריו אבה
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני צ'אווס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלארוס
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה בבלארוס
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-1988
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1988
נס (סרט)

נס הוא סרט עלילתי קצר משנת 2006, שביים יבגני רומן והיה סרט הגמר שלו במסגרת לימודי הקולנוע באוניברסיטת תל אביב.

==עלילה==
הסרט מספר על ואלרה (ולדימיר פרידמן), אב שמגדל את מקס (אלכס קלניוק), בנו בן העשר לבדו, אחרי שאשתו נדיה נהרגה בתאונת דרכים שמונה שנים קודם לכן. ואלרה מעוניין לקחת את בנו לטיול שורשים למכורתו רוסיה. מכיוון שהוא אינו יכול להרשות לעצמו את הטיול, הוא מנסה לגייס כסף בדרכים שונות. במהלך ניסיונותיו נודע לו שבנו כנראה אינו בנו הביולוגי והוא מנסה לברר את האמת.

הסרט שודר בערוץ 2 ובסינמטקים ונרכש לשידור על ידי "YES".

==שחקנים==

{|class="wikitable"
|-
! שחקן/ית !! תפקיד 
|-
| ולדימיר פרידמן
| ואלרה, האב
|-
| אלכס קלניוק
| מקס, הבן
|-
| סלבה ביברגל
| אנטון
|-
| יובל ברגר
| צלם פרסום
|-
| שרון לנגר
| מפיקת פרסום
|-
| לאון פרודובסקי
| מוזג
|-
| מיכאל רוז'צקי
| סלבה
|-
| יצחק קרמניצר
| 
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cinemaproject.org.il/ns/index.php?option=com_k2&view=item&id=356 נס באתר פרויקט קולנוע]

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים ישראליים קצרים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2006
מנוע עיוות

הדמיה של [[שדה עיוות. הספינה נחה בבועה של מרחב חלל-זמן נורמלי]]
מנוע עיוות או מנוע פיתול (באנגלית: Warp drive) הוא מערכת הנעה היפותטית בעלת יכולת לנוע במהירות הגבוהה יותר ממהירות האור, אשר נמצאת ביצירות מדע בדיוני רבות, בעיקר במסע בין כוכבים. חללית המצוידת במנוע עיוות יכולה לטוס, לכאורה, במהירויות הגדולות מזו של אור, תוך עקיפת הבעיה היחסותית של התארכות הזמן. למעשה החללית עצמה עומדת במקום כאשר החלל מלפניה מתכווץ בעוד שהחלל מאחוריה מתרחב וכך היא משנה את מיקומה בחלל הרגיל מבלי לנוע בעצמה. מנוע העיוות אינו מתיר נסיעה מיידית בין שתי נקודות. טכנולוגית מנוע העיוות יוצר "בועה" מלאכותית של מרחב-זמן רגיל, שמקיף את החללית. כתוצאה מכך, חללית במהירות עיוות יכולה להמשיך ולקיים אינטראקציה עם אובייקטים ב"חלל הנורמלי".

מנוע עיוות הוא אחד המאפיינים הבסיסיים של זיכיון מסע בין כוכבים ואחת הדוגמאות הידועות ביותר של מנוע עיוות בסיפורת. פרק הפיילוט הראשון של מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית, הוא מכונה "היפרדרייב". מנוע העיוות במסע בין כוכבים הוא אחת הטכנולוגיות הבדיוניות המפורטות ביותר שיש. בהשוואה לדחפי ההיפר-חלל של יקומים בדיוניים אחרים, היא שונה בכך שספינת חלל אינה עוזבת את רצף המרחב-זמן הרגיל ובמקום זאת המרחב-זמן עצמו מעוות, כפי שמתאפשר בתורת היחסות הכללית.

העיקרון הפונקציונלי הבסיסי של מנוע העיוות במסע בין כוכבים זהה לכל ספינות החלל. מקור אנרגיה חזק, בדרך כלל מה שנקרא ליבת עיוות או לפעמים תא תערובת, מייצר פלזמה בעלת אנרגיה גבוהה. פלזמה זו מועברת אל מה שנקרא מחוללי שדה עיוות באמצעות צינורות. הגנרטורים הללו הם בעצם סלילים בנבכי עיוות הבולטים מהחללית. אלה מייצרים שדה תת-חלל, מה שנקרא שדה עיוות או בועת עיוות, המעוותים את המרחב-זמן ומניעים את הבועה והחללית בבועה קדימה.

ניתן לעצב את ליבת העיוות בצורות שונות. בני אדם ורוב הגזעים הבדיוניים האחרים משתמשים בתגובה מתונה של אנטי-דאוטריום ודאוטריום. האנרגיה המופקת עוברת דרך מטריצה, העשויה מיסוד כימי בדיוני, הנקרא דיליתיום. עם זאת, נראה כי מינים אחרים משתמשים בשיטות שונות להנעה מהירה מהקל. הרומולאנים, למשל, משתמשים בחורים מיקרו-שחורים מלאכותיים הנקראים סינגולריות קוונטית.

בין היצירות הבדיוניות אשר עושות שימוש בטכנולוגית מנוע העיוות: "סטארקראפט", "לוחמי החלל" ו"דוקטור הו".

==ראו גם==
*מיגל אלקוביירה - פיזיקאי שעסק בפיתוח מודלים תאורטיים בנושא.

== קישורים חיצוניים ==
* עפר מתוקי, [http://starbase972.com/2012/11/11/961/ מנוע עיוות - צעדים ראשונים], באתר סטארבייס972, 11 בנובמבר 2012

קטגוריה:טכנולוגיות מדע בדיוני
Nothing's Gonna Change My Love for You

"Nothing's Gonna Change My Love for You" (בתרגום חופשי לעברית: "שום דבר לא ישנה את אהבתי אליך") היא בלדת פופ מלודית שנכתבה על ידי ג'רי גופין ומייקל מאסר ובוצעה במקור על ידי ג'ורג' בנסון בשנת 1985 במסגרת אלבומו 20/20. גרסת הכיסוי בביצוע גלן מדירוס משנת 1987 הפכה ללהיט גדול בארצות הברית וברחבי עולם, והשיר אף הגיע, בין היתר, למקום הראשון במצעד הבריטי במהלך יולי 1988.

== גרסת גלן מדירוס ==

מדירוס פרסם במקור את גרסת הכיסוי שלו לשיר באמצעות חברת תקליטים מקומית קטנה בהוואי (Amherst Records) בהיותו בן 16 בלבד, לאחר שזכה בתחרות כישרונות מקומית שהתקיימה במדינת מוצאו, הוואי. מנהל רדיו מפיניקס שבאריזונה, אשר ביקר באותה העת בהוואי, שמע במקרה את השיר בביצועו של מדירוס והחליט לקחת עמו עותק של הביצוע חזרה לפיניקס. בעקבות כך הפך השיר בתחילה פופולרי בפיניקס ובהמשך הפך ללהיט ברחבי ארצות הברית (הגיע למקום ה-12 במצעד הבילבורד האמריקני), ומדירוס אף ביצע את השיר בתוכנית האירוח של ג'וני קארסון בהיותו בן 17 בלבד. בהמשך הפך השיר ללהיט בינלאומי גדול אשר בין היתר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ונשאר במיקום זה במשך 4 שבועות רצופים במהלך יולי 1988.

בוידאו קליפ לשיר בביצועו של מדירוס, נראה מדירוס מטייל לאורך חוף הים עם חברתו. הווידאו קליפ מסתיים כאשר הוא מנשק את חברתו מול השקיעה.

מדירוס הקליט בהמשך גם גרסה של השיר בספרדית בשם "Nada cambiará mi amor por ti".

=== מיקומי שיא ===

== גרסאות כיסוי נוספות ==
לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו ריצ'רד קליידרמן, ווסטלייף, סטיבי וונדר, אנגלברט המפרדינק ולהקת הצלליות.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.songfacts.com/detail.php?id=4105 עמוד השיר באתר songfacts.com] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1985
קטגוריה:סינגלים מ-1985
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-1987
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:בלדות משנות ה-1980
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
המכון המאוחד למחקר גרעיני

המכון המאוחד למחקר גרעיני (ברוסית: Объединённый институт ядерных исследований (ОИЯИ) מכון מחקר בינלאומי בממוקם בעיר דובנה שבמחוז מוסקבה. המכון הוקם בשנת 1956 וחברים בו 18 מדינות. תחומים עיקריים של המחקרים המבוצעים במוסד הם פיזיקה גרעינית, פיזיקת חלקיקים ופיזיקת מצב מעובה. לאות הוקרה לפעילות המכון ליסוד כימי מס' 102 ניתן שם דובניום (על שם העיר בו ממקום המכון) וליסוד כימי מס' 114 ניתן שם פלרוביום (על שם אחד ממייסדי המכון).

החל משנת 2012 בראש המכון עומד ויקטור מטבייב. מדינות השותפות למכון הם: אזרבייג'ן, ארמניה, בלארוס, בולגריה, וייטנאם, גאורגיה, קזחסטן, קוריאה הצפונית, קובה, מולדובה, פולין, רוסיה, רומניה, סלובקיה, אוזבקיסטן, אוקראינה, צ'כיה. בנוסף לכך במעבדות המכון עובדים מדעים ממדינות אחרות לפי הזמנה מיוחדת.

==היסטוריה==
מאיץ החלקיקים של המכון
המכון הוקם על בסיס הסכם שנחתם ב-26 במרץ 1956 על ידי נציגי 11 מדינות של הגוש הסובייטי. מטרת הקמת המכון היה לאחד את המאמצים בתחום הגרעין. עוד משנות ה-40 בעיר דובנה היה ממוקם מכון מחקר גרעיני של האקדמיה למדעים של ברית המועצות שברשותו היה מאיץ חלקיקים ופעלה מעבדה אלקרו-פיזית שעסקה במחקרים בתחום בניית מאיצי חלקיקים. הקמת המכון הייתה תגובה סובייטית להקמת CERN בשנת 1954.

במעבדות המכון עבדו פיזיקאים נודעים כמו ניקולאי בוגוליובוב, איגור קורצ'טוב, איגור תם, גאורגי פליורוב. ניקולאי בוגוליובוב עמד בראש המוסד בשנים 1965-1988 ועיצב את דמותו ותחומי פעילות העיקריים.

החל משנת 1966 סין הפסיקה את השתתפותה במחקרי המכון. נכון לשנת 2012 במכון חברים 18 מדינות. ברשות המכון נמצאים מספר מאיצי חלקיקים ומרכז מחשבים מתקדם. במכון עובדים כ-6000 מדענים ומהנדסים מהם כ-1000 בעלי תואר שלישי. בכל שנה במשרדי המכון מתקיימים כ-40 וועידות בינלאומיות בתחום הפיזיקה.

המכון משתף פעולה עם CERN בפרויקט של מאיץ LHC וסיפק לפרויקט מספר מרכיבים.

==מעבדות המכון==
ולדימיר קקלידזה, ראש המעבדה לפיזיקה של אנרגיות גבוהות, מציג את מאיץ החלקיקים
* מעבדה לפיזיקה נייטרונית על שם איליה פרנק
* מעבדה לפיזיקה תאורטית על שם ניקולאי בוגוליובוב
* מעבדה לפיזיקה של אנרגיות גבוהות על שם ולדימיר וקסלר ואלכסנדר בלדין
* מעבדה לבעיות גרעיניות על דם דג'לפוב
* מעבדה לריאקציות גרעיניות על שם גאורגי פליורוב
* מעבדה לטכנולוגיות מידע
* מעבדה לביולוגיה גרעינית

==הישגים עיקריים של מדעני המכון==
* 1959 - מחקרים בתחום מעבר גרעיני
* 1960 - גילוי סיגמה בריון
* 1963 - גילוי יסוד כימי מס' 102 נובליום
* 1964 - גילוי יסוד כימי מס' 104 רתרפורדיום
* 1968 - גילוי יסוד כימי מס' 105 דובניום
* 1998 - גילוי יסוד כימי מס' 114 פלרוביום
* 2000 - גילוי יסוד כימי מס' 116 ליברמוריום
* 2003 - גילוי יסוד כימי מס' 113 ניהוניום
* 2010 - גילוי יסוד כימי מס' 117 טנסין
* סינתזה של כל יסודות כימיים כבדים שהתגלו במעבדות אחרות.
* מחקרים בתחום תאוריית הקווארקים
* גילויים שונים בתחום הכוח הגרעיני החלש

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20121031181703/http://www.jinr.ru/default.asp?language=eng האתר הרשמי של המכון]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכוני מחקר רב לאומיים
קטגוריה:מחוז מוסקבה
קטגוריה:רוסיה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:מכוני מחקר פיזיקלי

קטגוריה:תוכנית הגרעין הרוסית
ראות אטמוספירית

ראות אטמוספירית היא המרחק שממנו ניתן להבחין בעצם בולט בעין בלתי מזוינת (ללא עזרת מכשירים). באופן מדויק יותר, ישנן מספר הגדרות שונות לראות אשר מגדירות את מאפייני העצם ותנאי המדידה. הראות משתנה באופן חד בתנאי מזג אוויר שונים, וגם כתלות בגובה מעל פני הים, אזור גאוגרפי, וזיהום אוויר. הראות מוגדרת עבור אורכי גל בתחום האור הנראה בלבד, כפי שניתן להבין מהגדרת המושג.

ראות של 23 ק"מ בגובה פני הים נחשבת לטובה. ראות בערפל כבד יכולה להיות מטרים בודדים עד עשרות מטרים. באוויר נקי במיוחד כמו בקוטב הדרומי או הרים גבוהים הראות יכולה להגיע ל-70 ק"מ ויותר.

==הגדרות==
קיימות מספר הגדרות שונות, אשר יתנו תוצאה שונה במקצת במדידת הראות. בכל המקרים הראות מתייחסת למרחק אופקי, שכן הראות גדלה עם הגובה וגם עם זווית קו הראייה. בנוסף, מכיוון שהראות היא גודל אשר מתייחס לתגובת העין האנושית לאור, היא מוגדרת לאור נראה בלבד, ואם הגלאי שאיתו מבוצעת המדידה הוא בעל תגובה שונה מהעין האנושית אז צריך לנרמל את תגובת הגלאי בתגובת העין. 

בנוסף יש לציין שהראות אמורה להיות תכונה של האטמוספירה בלבד, אולם בתנאי תאורה שונים (למשל אור מונוכרומטי באורכי גל שונים, או אור מנורה לעומת אור השמש) ערך הראות יהיה אחר, ולכן לצורך השוואה יש למדוד את הראות בתנאי תאורה שווים, או לנרמל את התוצאה בתאורה יחד עם תגובת הגלאי (או העין).

הגדרות:
* המרחק (בתאורה מסוימת קבועה) שבו הניגודיות (קונטרסט) של עצם לעומת סביבתו יורדת ל-2% מערכה של הניגודיות כאשר הצופה קרוב מאוד לעצם. הגדרה זו נפוצה באלקטרואופטיקה.
* הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO) מגדיר ראות כמרחק המרבי בו ניתן להבחין ולזהות עצם שחור (בגודל מתאים) על רקע לבן. גודל מתאים הוא גודל מספיק כך שכושר ההפרדה של העין אינו מהווה מגבלה.
* הגדרה נוספת של ICAO היא: המרחק הגדול ביותר בו ניתן להבחין בתאורה בעוצמה של 1000 קנדלה על רקע חשוך.

==הקשר בין ראות ובליעה אטמוספירית==
תכונת החומר הקובעת את הראות היא מקדם הבליעה. ניתן לקשר ביניהם באמצעות נוסחאות, כאשר מקדם הבליעה הוא אחד משני גדלים פיזיקליים בעלי הגדרות שונות.
עבור מקדם הבליעה ליחידת אורך <math>a</math>:
השינוי בעוצמת הקרינה <math>I</math> ליחידת מרחק הוא
:<math>I'=-aI</math>
ופתרון המשוואה נותן את תלות העוצמה במרחק
:<math>I=I_0 e^{-ax}</math>.
אם נחפש את המרחק שבו העוצמה שווה ל-2% מערכה ההתחלתי, נקבל:
:<math>0.02I_0=I_0 e^{-ax}</math>
ולכן
:<math>x_{visibility}=\frac{3.912}{a}</math>,
כאשר היחידות של הראות תלויות ביחידות בהן נתון מקדם הבליעה.

מקדם הבליעה של מקדם השבירה (החלק המדומה) הוא <math>\kappa</math>, והוא קשור למקדם הבליעה ליחידת אורך באמצעות:
:<math>a=2\kappa\frac{2\pi}{\lambda_0}</math>,
כאשר <math>\lambda_0</math> הוא אורך הגל בריק.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אופטיקה
קטגוריה:מטאורולוגיה
מטמון גורדון

מגש לחם הקודש ממטמון גורדון
הגביע ממטמון גורדון
מטמון גוּרדון הוא מטמון מטבעות וכלי זהב מסוף המאה החמישית או תחילת המאה השישית, שהוטמן לאחר 524 והתגלה ליד העיר גוּרדון במחוז סון ולואר בצרפת ב-1845. 

המטמון הכיל מערכת כלים - גביע ומגש מלבני ללחם הקודש שעוטרו באופן דומה בטכניקת קלואזונה (cloisonné) באבני גארנט וטורקיז, וכמאה מטבעות זהב שנטבעו מתקופת לאון הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (מהשנים 474-457) עד תקופתו של יוסטיניוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (מהשנים 518-527). 

בשל עיטור הצלב בתוך המגש, מערכת הכלים מזוהה באופן חד משמעי כנוצרית. המלך המרובינגי כלוביס הראשון התנצר ב-496 כך שהגביע והמגש עשויים להיות מהתקופה המרובינגית המוקדמת או מסוף התקופה הגאלו-רומית.

במאה השישית שכן בגורדון מנזר, המקור הסביר לחפצי המטמון. התאריך המאוחר ביותר של מטבעות המטמון הוא סביב 524. ייתכן שהאוצר הוטמן בשל חשש מפשיטה. בעשור ה-520 היו הגאלים עדים למלחמות של ארבעת יורשי כלוביס בבורגונדים. המלחמה המכרעת בה הובסו הבורגונדים התרחשה ב-524. 

מציאת המטמון התרחשה בנסיבות מקריות - נערת רועים מצאה אותו תחת אריח רומי, עליו היה חרוט צלב. המטמון נמכר במכירה פומבית בפריז ב-20 ביולי 1846, הגביע והמגש נקנו על ידי המדינה אך המטבעות פוזרו ועקבותיהן אבדו. מטמון גורדון שמור כיום באגף המדליות בספרייה הלאומית של צרפת בפריז.

הגביע קטן, גובהו 7.5 ס"מ, בסיסו חרוט קטום, בעל שתי ידיות בדמות ציפור מופשטת המזוהה רק בזכות המקור ועיניה העשויות מאבני גארנט. לגביע בסיס בעל קימורים, חלקו העליון מתרחב מעט, מעוטר בחבלי זהב ובשיבוצים בטכניקת קלואזונה של אבני גארנט וטורקיז בתוך עיטורים דמויי לבבות ועלי דקל.

הגביע דומה לגביעי מתכת או חרס ששימשו את הרומאים לשתיית יין. מאידך, העיטור הוא ברברי, הן מבחינת איקונוגרפיה והן מבחינת טכניקת הקלואזונה והקלילות האופיינית בעיצוב. מוטיבים דומים של ציפורים ניתן למצוא ביצירות אמנות ממתכת של הויזיגוטים, הלומברדים והמרובינגים. 

מידות המגש הן 19.5 <math> \times </math> 12.6 ס"מ ועומקו 1.6 ס"מ. שוליו משובצים גארנט, בטכניקת קלואזונה, במרכזו צלב גארנט ובארבע הפינות מוטיבים בטורקיז.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הספרייה הלאומית של צרפת
קטגוריה:אמנות ביזנטית
גורדון
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים ממתכת
קובץ תצורה

קובץ תצורה או קובץ קונפיגורציה (באנגלית: configuration file) הוא קובץ המכיל פרמטרים להתאמה מקומית של תוכנה. קובץ תצורה מופיע בשתי רמות:
* קובץ תצורה ארגוני, המשמש להתאמה (קסטומיזציה) של התוכנה לארגון שבו היא פועלת.
* קובץ תצורה אישי, המשמש להתאמה (פרסונליזציה) של התוכנה למחשב מסוים שהיא מותקנת עליו, או למשתמש מסוים, בכל מחשב המשמש אותו.

בדרך כלל קובץ תצורה יהיה קובץ טקסט, לדוגמה בפורמטי XML, או JSON, אבל במקרים רבים הוא יהיה בפורמט פשוט יותר. לדוגמה, קובץ hosts כולל שורה לכל רשומה ובה כתובת IP כמפתח ושם (או מספר שמות) כערך עבור כתובת זו. בגרסאות מוקדמות של מערכות הפעלה למחשבים אישיים שימשו קובצי INI למטרה זו.

יש תוכנות הכוללות ממשק משתמש לקביעת תוכנו של קובץ התצורה, ואחרות מסתפקות בעריכה של קובץ זה באמצעות עורך טקסט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קובצי תצורה
גלזורה

כד מהמאה ה-16 באיראן מעוטר ועטוי גלזורה
קיר של גלזורות על חימר בצבעים שונים
גלָזוּרָה או הֲזָגָה היא חומר ציפוי או זיגוג אוטם בטכניקת אמייל, המשמשת שכבת הגנה בכלי קרמיקה. תפקידה לצבוע, לעטר, אך גם לאטום כלים עשויים חימר בפני מים, והיא מאפשרת את ניקויו ועמידותו.

==היסטוריה==
במהלך תקופת קופון ביפן נהגו לעטר כלים בזיגוג ירקרק מאפר טבעי, אשר מכיל תרכובות של נחושת. מ-552 ועד 794 לספירה, הוצגו זיגוגים בצבעים שונים. שלושת הצבעים של שושלת טאנג היו נפוצים במשך תקופה, אך לאט לאט שולבו צבעים וקומפוזיציות זיגוג שונות.

מהמאה השמינית השימוש בגלזורה היה נפוץ באמנות המוסלמית ובכלי הקרמיקה האסלאמיים, בדרך כלל בכלים מעוצבים בעלי פיתוחים מיוחדים. מרביתם זוגגו בתחמוצת בדיל בטכניקה שפיתחו הקדרים המוסלמים.

במהלך המאה ה-13 הגלזורה הגיעה לשלב מתקדם, ונעשה שימוש במספר רב של גוונים ורמות ברק ועמידות שונות.
 
==שימוש==
הזיגוג חשוב ופונקציונלי לכלי חרס, שקודם לכן היו בלתי מתאימים להכלת נוזלים, בשל הנקבוביות שלהם. הזיגוג משפיע גם אסתטית על גימורי פני השטח של הכלי, כולל דרגות ברק, גוון ועל הצבע המוגמר. הזיגוג עשוי לשפר את המרקם הטבעי של החומר.

==הרכב==
מרבית הגלזורות מכילות צורן דו-חמצני (סיליקה), המייצר מעטה זכוכית. מוסיפים גם תערובות של תחמוצות מתכת כדוגמת נתרן, אשלגן וסידן, הקובעות את טמפרטורת ההתכה של התערובת. אליהם מוסיפים אלומינה (לרוב על ידי הוספת חרסית) המקשיחה את הגלזורה ומונעת ממנה להחליק על גבי הכלי. מוסיפים גם אלמנטים של צבע וברק כגון תחמוצות של ברזל, נחושת, קובלט, בדיל או זירקוניום.

==תהליך==
ניתן להשתמש בגלזורה על ידי הברשה של תערובת יבשה על פני השטח של גוף החימר או על ידי החדרת מלח או סודה לתוך כבשן בטמפרטורות גבוהות כדי ליצור אדי נתרן היוצרים אינטראקציה עם תחמוצת האלומיניום והסיליקה ומייצרים זכוכית. 

גלזורה נוזלית עשויה ממינרלים שונים ואבקות מתכת ותחמוצות. משתמשים בה על ידי טבילת הכלי בתוכה, על ידי שפיכת הגלזורה מעל הכלי או על ידי ריסוס במברשת אוויר או צביעה במברשת להשגת אפקט רצוי. 

כדי למנוע מהצמדות של הגלזורה לכבשן במהלך השריפה, חלק מהכלי נותר ללא גלזורה .אפשרות נוספת היא שימוש באביזרים עמידים בחום עליהם מניחים את הכלי, והם מוסרים לאחר השריפה, אולם לעיתים הם מותירים סימנים קטנים על גבי הכלי, לכן נהוג ליצור "רגל" המשמשת בסיס דק ואסתטי שאינו עטוף בגלזורה.

ניתן לעטר את הכלי לפני שכבת הגלזורה. עיטור כזה נעשה ישירות על הכלי, אחרי השריפה הראשונית על ידי צבעי אנגוב ופיגמנטים שונים ומעליהם מניחים שכבת זיגוג נוזלית שקופה, ומעבירים לשריפה שנייה. 

==קישורים חיצוניים==

*[http://ceramicartsdaily.org/category/ceramic-supplies/ceramic-glaze/ גלזורה], באתר ceramicartsdaily 
*[http://pottery.about.com/od/applyingglazes/tp/5applyglaze.htm חמש דרכים ליישם גלזורה], באתר About 
*[http://www.wisegeek.com/what-is-ceramic-glaze.htm מהי גלזורה], באתר wisegeek 

קטגוריה:קדרות
קטגוריה:טכניקות אמנותיות
קטגוריה:טכניקות ציור