OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פנקס הקטן

פנקס הקטן היא בלדה משנת 1970 שכתב דן אלמגור כחלק מהמחזמר "עיר הגברים", המבוסס על סיפורי דיימון ראניון בתרגומו של אליעזר כרמי (בתרגום משנת 1954 של יצחק אברהמי לסיפורו של ראניון נקראה הדמות בשם "פינקס קטינא"). השיר, שהיה הלהיט הגדול של המחזמר, הולחן ועובד על ידי מתי כספי ובוצע על ידי ששי קשת. את הקול הנשי (הוד מעלתה) ביצעה אבירמה גולן ואת תפקיד פנקס הקטן שיחק ראובן שנער. על הפסנתר מנגן שלמה גרוניך ושיתוף הפעולה בשיר הוביל לתחילתו של הפרויקט המשותף בין גרוניך וכספי "מאחורי הצלילים".

השיר הגיע למקום ה-15 במצעד הפזמונים השנתי של קול ישראל (1971) ולמקום ה-25 במצעד השנתי של גלי צה"ל, הפך למזוהה ביותר עם קשת והופיע בתקליטו הראשון.

במרכזו של השיר הקברטי נמצא פנקס, נער מעלית נמוך קומה, המתאהב ברקדנית יפת תואר, ואהבתו אליה נמשכת גם לאחר שהרקדנית הופכת לנכה המרותקת לכיסא גלגלים בעקבות התקפה אלימה שחוותה מספסר הימורים בשם ג'ק. לאחר ההתקפה, פנקס דואג לכל מחסורה, מטפל בה במסירות וממלא אחר בקשותיה. כאשר הוא דוחף אותה על גבי כסאה על פני וכשהם מגיעים לים היא מגלה לו את לבה, מתוודה לגבי אהבתה אליו ומבקשת שיישק לה. לאחר שהם מתנשקים היא נופחת את נשמתה. פנקס שב אל העיר ונוקם בספסר שהוביל לפגיעה ב"הוד מעלתה" – הוא שובר את גבו במוט ברזל. על כך הוא נשפט ומושת עליו גזר דין מוות בכיסא חשמלי. לכל אורך משפטו וגם במהלך ביצוע גזר דינו, פנקס אינו מספר מדוע הכה את ג׳ק. ברגעיו האחרונים הוא נזכר בנשיקתה של "הוד מעלתה".

סיפורו המקורי של ראניון נקרא "Little Pinks". בסיפור, "הוד מעלתה" הוא כינויה של זמרת אדומת שיער במועדון לילה בברודוויי. פינקס הקטן (Little Pinks) עובד במועדון כמנקה שולחנות ומאוהב בה בחשאי. שמו של הספסר המכה אותה הוא קייל אייבלס. לבקשתה של "הוד מעלתה", דוחף אותה פינקס הקטן בכיסא הגלגלים את כל הדרך עד למיאמי.

בשנת 1942 עובד הסיפור לסרט בשם The Big Street, בכיכובם של הנרי פונדה ולוסיל בול.

בשנת 2010 הופיע השיר בפסקול הסדרה "פלפלים צהובים" בביצוע של קשת.

ב-2022 העלה תיאטרון תמונע הצגה על פי הסיפור. נוסח ההצגה נכתב על ידי דניאל בוצר. דליה שימקו ביימה את ההצגה.

==לקריאה נוספת==
*"פינקס קטינא", בתוך: מכלול הסיפור הקצר: אנתולוגיה, בעריכת יצחק אברהמי. תל אביב: ש. פרידמן, תשי"ד 1954, עמודים 241–255.

==קישורים חיצוניים==

* אלי אשד, בלוג [https://www.no-666.com/ "המולטי יקום של אלי אשד"], [http://www.no-666.com/2006/03/24/%D7%91%D7%A8%D7%A0%D7%A9%D7%99%D7%9D-%D7%A7%D7%A9%D7%95%D7%97%D7%99%D7%9D-%D7%A2%D7%9D-%D7%9C%D7%91-%D7%A9%D7%9C-%D7%96%D7%94%D7%91-%D7%93%D7%99%D7%99%D7%9E%D7%95%D7%9F-%D7%A8%D7%90%D7%A0%D7%99/ ברנשים קשוחים עם לב של זהב: דיימון ראניון והמחזמר "ברנשים וחתיכות"]
* אורי קציר, בלוג [http://www.aplaton.co.il/ "אפלטון"] , [http://www.aplaton.co.il/story_627 פינקס קטינא / דיימון ראניון] 
* [http://www.mima.co.il/fact_page.php?song_id=28 פנקס הקטן], באתר "מימה"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1970
קטגוריה:שירי ששי קשת
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דן אלמגור
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מתי כספי
פורץ'

פורץ (בקרואטית: Poreč) היא עיירה בצפון קרואטיה, בחוף המערבי של חצי האי איסטריה, במרחק שווה מפולה ומטריאסטה שבאיטליה. העיר מפורסמת בעיקר בשל הבזיליקה שנמצאת בה ועיקרה הוא הציור המרהיב הנמצא בתקרת האפסיס.

==היסטוריה==
האזור היה מיושב כבר בתקופה הפרהיסטורית. כבר במאה ה-2 לפנה"ס נבנה קסטרום באזור על חצי אי קטן, במקום שכיום נמצא מרכז העיר. בתקופת השלטון של אוגוסטוס קיסר הפך המקום לעיר באופן רשמי והיה לחלק מן הקולוניה הרומית.

לאחר נפילת האימפריה ב-476 עברה העיר מיד ליד למשך זמן ארוך. עד 539 הייתה שייכת לאוסטרוגותים, ומאז לאימפריה הביזנטית, החל מ-788 הייתה שייכת העיר לפרנקים. העיר זכתה בעצמאות קצרה במאה ה-12, אך אז נכבשה בידי הפטריארך של אקוויליה. ב-1267 הפכה העיר לעיר הראשונה שבחרה להצטרף אל הרפובליקה של ונציה, ובזמן הזה בנו בה הוונציאנים מבנים רבים, כיכרות וארמונות בסגנון ונציאני. ב-1354 נהרסה העיר בידי הרפובליקה של ג'נובה. כשנפלה הרפובליקה, סופחה העיר לאימפריית הבסבורג.

מ-1805 ועד 1814 הייתה העיר חלק מממלכת איטליה, ואז סופחה אל האילירים, ולאחר מכן הושבה אל אימפריית הבסבורג. ב-1844 קו של אוניות קיטור חיבר בין פורץ' לטריאסטה. ב-1861 הפכה העיר לבירת איסטריה, ולאט לאט נהייתה למרכז לבניית ספינות ואתר נופש לאצילי האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1918 הושבה העיר לממלכת איטליה. ב-1944 הופצצה העיר על ידי בעלות הברית והוסב לה נזק רב. ב-1947 סופחה העיר לקרואטיה, שהייתה כעת חלק מיוגוסלביה עד 1991.

==אתרי עניין==

תוכניות העיר הן עוד אלו שנותרו מתקופת רומא העתיקה. הרחובות הראשיים בעיר הם דקומנוס וקארדו מקסימוס, שנותרו בצורתם המקורית. בעיר ישנם עוד כמה בתים רומנסקיים וארמונות בסגנון גותי ונציאני. 

הבזיליקה האופרזיאנית נבנתה לאחרונה במאה ה-6 בפיקוד האימפריה הביזנטית והבישוף אופראסיוס. הבזיליקה היא האתר המרכזי בפורץ', וארגון אונסק"ו הגדיר אותה כאתר מורשת עולמית ב-1997. יחד עם קתדרלת מריה הקדושה בפולה היא מהווה את אחד משני המושבים של ההגמוניה של פורץ' ופולה.
בניין עירית פורץ'.
בין המאה ה-12 והמאה ה-19 לעיר היו חומות מגן, כמו לדוברובניק של היום.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קרואטיה: ערים
מא ג'יאן

מַא גְ'יֵאן (מסינית מנדרינית: 马建; נולד ב-18 באוגוסט 1953) הוא צלם וסופר סיני, המתגורר כיום בלונדון. הוא זוכה פרס תומאס קוק לספרי מסע בעבור סיפרו אבק אדום. ספריו תורגמו לשפות רבות, ביניהן עברית.

== חייו ==
מא נולד בצ'ינגדאו. בשנת 1966 נאסר סבו בעקבות מהפכת התרבות, על ידי המשמרות האדומים והוצא להורג על ידם. מאורע זה השפיע רבות על מא והתבטא מאוחר יותר ביצירותיו שביקרו את המשטר הסיני. בבגרותו החל לעבוד בשרות משרד התעמולה הסיני כצלם עיתונות, מאוחר יותר, עקב אורחות חייו המנוגדים לרוח המשטר הסיני, הוא נאלץ להפסיק את עבודתו כצלם. בשנת 1987 הוא פרסם את ספרו הראשון: "Stick Out Your Tongue" הספר מורכב מסיפורים המתרחשים בטיבט, ספר זה נאסר לפרסום בסין, ובעקבותיו נאלץ הסופר לעזוב את סין והוא הגיע אל הונג קונג, מאידך ספר זה תורגם לאנגלית בשנת 2006 וזכה להצלחה ולביקורות ספרותיות אוהדות. בשנת 1989 הוא חזר אל בייג'ינג כדי לתמוך בסטודנטים הסינים ואף השתתף באופן פעיל באירועי כיכר טיין-אן-מן, פעילות אשר היוותה את הרקע לספרו "תרדמת בייג'ינג" אשר תורגם לאנגלית, ויצא לאור באנגליה ב-2008. מלבד יצירותיו הספרותיות, פרסם הסופר ב-2002 גם ספר מסעות בשם אבק אדום, הספר אמנם פורסם גם בסין אך בשם עט בלבד. החל משנת 1997 מא הוא חברה לחיים של העיתונאית הבריטית פלורה דרו והם הכירו בהונג קונג בעקבות פעילותו הפוליטית של הסופר אשר התנגד להעברת הונג קונג לסין. בעקבות העברת הונג קונג לריבונות סינית נאלץ הסופר לעקור לגרמניה ומשם הגיע אל לונדון. מא ג'אן כותב את יצירותיו בשפה הסינית וזוגתו פלורה דרו מתרגמת את ספריו לאנגלית. למרות הצלחתו מחוץ לסין, עדיין ספריו של מא ג'יאן נאסרים להפצה בסין, ובשנת 2011 לא התירו שלטונות סין לסופר לערוך ביקור במולדתו.

== ספריו שתורגמו לעברית ==
*הסופר שגילגל אטריות, הוצאת אחוזת בית-ידיעות אחרונות, תרגמה מסינית: ענת מוריץ, 2008
*אבק אדום, הוצאת עם עובד, תרגמה מאנגלית: עידית שורר, 2005
*תרדמת בייג׳ינג, הוצאת אחוזת בית-ידיעות אחרונות, תרגמה מאנגלית ענת מוריץ, 2014

== קישורים חיצוניים ==

* דן לחמן, [http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-2324.htm הסופר שגילגל אטריות]
* 
* [https://web.archive.org/web/20160303180242/http://makropulos.net/reviews/?p=66 מאמר בספרות מעריב על הספר: הסופר שגילגל אטריות]
* [https://web.archive.org/web/20131015123651/http://www.am-oved.co.il/htmls/product.aspx?c0=14325&bsp=14568 על הספר: אבק אדום]
* 
אנשי הספר, [https://web.archive.org/web/20150925161113/http://peopleofthebook.co.il/books/3158 תרדמת בייג׳ינג ביקורת ספר]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים סינים
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1953
דין קונץ

דין קונץ (באנגלית: Dean Koontz; נולד ב-9 ביולי 1945) הוא סופר אמריקאי שכותב ספרי מתח, שבדרך כלל משלבים אלמנטים של אימה, פנטזיה, מדע בדיוני, מסתורין וסאטירה. רבים מספריו הגיעו לרשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס, מתוכם 14 בכריכה קשה ו-16 בכריכה רכה הגיעו למקום הראשון. קונץ כתב תחת פסבדונים רבים בתחילת הקריירה שלו לרבות השמות "דייוויד אקסטון", "דיאנה דוואייר", "ק. ר. דווייאר", "לי ניקולס" ו"בריאן קופי". הוא פרסם במהלך הקריירה שלו יותר מ-105 ספרים, מספר נובלות ואוספים של סיפורים קצרים. ספריו תורגמו עד כה ל-38 שפות, ונמכרו ביותר מ-400 מיליון עותקים. שלושה עשר מספריו הגיעו לראש טבלת רבי המכר של הניו יורק טיימס.

== מספריו ==
רשימת ספריו שתורגמו לעברית:
# זרים (Strangers - 1986)
# הרודפים (The Watchers - 1987)
# דמעות הדרקון (Dragon Tears - 1993)
# מר רצח (Mr. Murder - 1993)
# עוצמה (Intensity - 1995)
# ברק (Lightning - 1998)
# ניצולה יחידה (Sole Survivor - 1997)
# אל פחד (Fear Nothing - 1998)
# תפוס את הלילה (Seize the Night - 1999)
# מזווית עינו (From the Corner of His Eye - 2000)
# דלת אחת מגן עדן (One Door Away from Heaven - 2001)
# לאור הירח (By the Light of the Moon - 2005)
# הפנים (The Face - 2006)
# הבעל (The Husband - 2008)
# שומר הראש (2008)
# הפינה השקטה (The Silent Corner - 2017)

== קישורים חיצוניים ==
* 

* ליאור הדר, [https://web.archive.org/web/20070222111006/http://www.isf.co.il/article.asp?ref=1092 כתבה על ספריו של קונץ], 2006, באתר Israel Science Fiction
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:סופרי מתח ואימה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיפנסבורג
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
ניהול מטריציוני

סכמת [[מבנה ארגוני המתארת ארגון בניהול מטריציוני]]
ניהול מטריציוני היא שיטת בניית ארגון ואופן מבנהו, כך שעובדים מקצועיים (למשל עובדי מחקר ופיתוח או אנשי מכירות) אינם כפופים בהכרח לעבודה על פרויקט מסוים או מוצר כלשהו, אלא מוקצים באופן דינאמי לפרויקטים שונים לפי דרישה ומנוהלים מקצועית על ידי גורם אחד וכפופים פרויקטלית לגורם אחר.

מבנה זה מאפשר גמישות והתאמה מהירה לצורכי השוק, למשל בנייה מהירה של צוות כאשר קם הצורך בפיתוח מוצר חדש ופירוק הצוות בסיומו. כמו כן מאפשר הדגם התמקצעות ושיתוף ידע בין אנשי מקצוע, השייכים ארגונית לקבוצה אחת ומקיימים בדרך כלל ערוצי שיח והעשרה משותפים. צורת ניהול זו גם ממזערת "זמנים מתים" של בעלי מקצועות מסוימים במהלך פרויקט או פיתוח מוצר שיש בו עליות ומורדות בצרכי ההעסקה של כל בעל מקצוע, כיוון שבשעת שפל העסקה בפרויקט אחד ניתן לנצלו בפרויקט אחר.

החסרון העיקרי של מבנה זה הוא הקונפליקט שעשוי להיווצר אצל העובדים, שבמצב זה כפופים לשני מנהלים: מנהל המחלקה הפונקציונלית/ מקצועית מחד ומנהל המוצר או מנהל פרויקט מאידך, שלעיתים יכולים לפעול תחת מניעים שונים ואף סותרים. כמו כן, מנהל הפרויקט אינו שולט בכל משימות העובדים המוקצים לו ועל המנהל הפונקציונלי/ מקצועי לדאוג להעסקה מלאה של כל עובד ולחלוקת נטל שווה בין כל עובדיו, בכל נקודת זמן.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://eyelevel.co.il/category/ניהול-ללא-סמכות/ ניהול מטריציוני בגובה העיניים] מאמרים מאת מיכאל שורץ.
*
* 
* גיא לוי, [https://web.archive.org/web/20120822234453/http://www.xioma.co.il/siteFiles/2/24/1017.asp ניהול פרויקטי בסביבה מטריציונית - אפקט הדומינו]
* [http://www.pmhut.com/power-the-functional-manager-meat-and-project-manager-poison דיון בנושא] 

קטגוריה:מבנה ארגוני
סנדו אליאד

סנדו אליאד (ברומנית: Sandu Eliad ; 30 ביוני 1899 – 11 במרץ 1979) היה במאי תיאטרון, מבקר תיאטרון ועיתונאי יהודי רומני.

==קורות חיים==
נולד ב-1899 במשפחה יהודית מבוטושאן בחבל מולדובה שבממלכת רומניה בשם סולומון ברקוביץ. בגיל 17 בשנת 1916 עבר לגור בבוקרשט.
הוא עבד תקופה כמוכר בחנות ולמד באקדמיה לאמנויות הבמה בבוקרשט. לפני סיום לימודיו התחיל להתפרסם בשם עט רומני – סנדו אליאד – כעיתונאי בנושאי מדיניות חוץ, היה כתב ומזכיר מערכת בכתבי העת "פאקלה" ("הלפיד"), "זורילה" ("השחר") ו"ויאצה רומניאסקה" ("החיים הרומנים"). מגיל צעיר היה פעיל בחוגי השמאל הדמוקרטי יחד עם עוד אקדמאים צעירים, חלקם מן האוונגרד. כיהן, בין השאר, כמזכיר האיגוד "ידידי ברית המועצות". בשנים 1922–1923 היה חבר בקבוצת האמנים "Insula" ("האי") וב-28–29 במאי 1925 השתתף ב"מפגני האמנות המודרנית" שאורגנו על ידי המגזין לתרבות "קונטמפוראנול".

החל משנות ה-1920 עסק אליאד גם בבימוי בתיאטראות שונים.
בשנת 1925 בשיתוף פעולה עם ידידו, הצייר מרסל ינקו שעיצב את התלבושות, ביים על במת "קאסא ארטלור" (בית האומנויות) בבוקרשט את ההצגה "ארלקינאד" מאת ניקולאי יבריינוב. ב-1927 ביים בתיאטרון "קאראג'אלה" של דידה סולומון.
בשנת 1931 ביים, בהפקת מעבדות גוצ'ו וסילסקו, סרט תיעודי קצר על הנוף האדריכלי של בוקרשט בשם "Frumuseţile şi pitorescul urbanistic bucureştean".

סנדו אליאד היה אחד מהגברים החשובים בחייה של הזמרת הלאומית של רומניה, מריה טנאסה, בתחילת דרכה האמנותית. הוא עודד אותה בהתפתחות הקריירה מוזיקלית והכיר לה את המוזיקולוגים והפולקלוריסטים קונסטנטין בראילויו והרי בראונר שהתרשמו מאוד מכשרונה, סייעו לה להרחיב את הרפרטואר ולהקליט את ראשוני תקליטיה ברומניה ובחו"ל.

בהמשך היה אליאד אחד מבני הזוג של השחקנית והזמרת אגניה בוגוסלבה ואחר כך של שחקנית היידיש לאוני ולדמן-אליאד.

סנדו אליאד ביים את מרבית ההצגות של התיאטרון היהודי באראשאום שפעל בשפה הרומנית בבוקרשט בקרב הקהילה היהודית בימי השלטון הצבאי הפאשיסטי של יון אנטונסקו, באישור הממשל לאחר שנאסר ליהודים לעבוד במוסדות תרבות המיועדים לקהל הרחב.
ב-1950, בימי השלטון הקומוניסטי כשניהל את להקת הקונפדרציה הכללית של האיגודים המקצועיים Teatrul CGT, תמך סנדו אליאד בקריירה של המנצח הצעיר סרג'יו קומיסיונה.
מאוחר יותר היה למנהל תיאטרון הרוויו ע"ש קונסטנטין טנאסה. וניהל את התיאטרון הממלכתי היהודי ביאשי. בשנות ה-60 סייע בקידום הקריירה האמנותית של הרקדן, השחקן ואמן הקרקס מיכאי צ'ו'קה.

בנם של סנדו אליאד ושל אגניה בוגוסלבה היה המשורר והסופר טודור אליאד (1943–2007).

==פרסים ואותות הוקרה==
*1946 – עיטור המסדר "הצטיינות בתרבות" של ממלכת רומניה בדרגת אביר, ואחר כך קצין.
*1953 – הוענק לו התואר "יוצר מצטיין באמנות" של הרפובליקה העממית הרומנית.

==לקריאה נוספת==
**Alexandra Chiriac – notă biografică despre Sandu Eliad în Performing Modernism: A Jewish Avant-Garde in Bucharest (în engleză), Walter de Gruyter, 2022, p. 207

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.yivoencyclopedia.org/article.aspx/Theater/Romanian_Theater אמנציקלופדיית י.וו.א. של יהדות מזרח אירופה]
* [http://www.jurnalul.ro/jurnalul-national/uluitoarea-descoperire-296090.htm על הקשר עם מריה טנאסה – שנת 1934]
* [http://www.scribd.com/revista_teatrul/d/33414518-Revista-Teatrul-nr-5-anul-XI-mai-1966 קטע על פעילותו התיאטרלית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים רומנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים רומנים
קטגוריה:ילידי 1899

קטגוריה:נפטרים ב-1979
פרס לאוני סונינג למוזיקה

פרס לאוני סונינג למוזיקה או פרס סונינג (בדנית: Léonie Sonning Music Prize), המוכר כאות ההוקרה המוזיקלי הגבוה ביותר של דנמרק, ניתן מדי שנה למלחין או מבצע בינלאומי. הפרס הוענק לראשונה בשנת 1959 למלחין איגור סטרווינסקי. כיום נבחרים חתני הפרס על ידי מנהלי קרן המוזיקה לאוני סונינג, שנוסדה בשנת 1965.

תעודת הפרס כתובה בדנית והפרס כולל 1,000,000 קרונות דניות (135,000 אירו, 150,000 דולר אמריקאי) והדפס בלעדי (מונוטייפ) של הציירת הדנית מאיה ליזה אנגלהרדט. חתני וכלות הפרס מתכבדים בקונצרט, המתקיים על פי רוב בקופנהגן, ולעיתים קרובות הם מוזמנים להדריך כיתת אמן של מוזיקאים דנים.

אין קשר ישיר בין אות ההוקרה הזה לבין פרס סונינג, שהוא אות ההוקרה שמעניקה קרן לזכר בעלה המנוח של לאוני סונינג, קרל יוהאן סונינג.

== זוכי פרס לאוני סונינג למוזיקה ==

== קישורים חיצוניים ==
* 

*
לאוני סונינג למוזיקה
לאוני סונינג למוזיקה
אוניית מטען כבד

אוניית מטען כבד המסוגלת לשקוע, Blue Marlin, נושאת מערכת הגנה נגד טילים, נכנסת לנמל [[פרל הארבור בדרכה לאלסקה]]
האונייה Mighty Servant בעת הטענת אסדת קידוח ב[[נמל רוטרדם. רק המבנה העילי הקדמי והירכתיים נמצאים מעל קו המים]]

אוניית מטען כבד (באנגלית: Heavy lift ship) היא אונייה שנועדה לשנע מטענים גדולים מאוד אשר לא ניתן לשנעם באוניות משא רגילות. קיימים שני סוגים של אוניות מטען כבד: אוניות המסוגלות לשקוע במים, להרים מתוכם אוניות ומטענים ימיים גדולים אחרים, ולהעבירם ליעדם; ואוניות המצוידות במנופים כבדים המסוגלות להעביר מטענים גדולים בין נמלים חסרי ציוד פריקה מתאים.

==היסטוריה==
בשנות ה-20 זיהתה חברת DDG Hansa, מברמן שבגרמניה, צורך גובר בשינוע קטרים שלמים להודו. לצורך זה בנתה את אוניית המטען הכבד הראשונה בעולם, MV Lichtenfels, אשר הייתה מצוידת בעגורן בעל כושר הרמה של 120 טון ארוך. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה חברת DDG Hansa לחברת הספנות הגדולה בעולם המתמחה באוניות מטען כבד. החברה הגיעה לשיאה בשנת 1978, לאחר שהתקינה שני עגורנים על אוניית צובר יפנית, MV Trifels, בעלי כושר הרמה של 320 טון ארוך, כל אחד. בשנת 1980 התפרקה החברה, והותירה אחריה רק שתי חברות ספנות הולנדיות, Jumbo ו-Mammoet, המתמחות בתחום אוניות מטען כבד בעלות עגורנים, אף שקיימות חברות ספנות נוספות המחזיקות באוניות מסוג זה.

==אוניות שוקעות==
אוניות המסוגלות לשקוע ולהתרומם במים, מכונות flo/flo (באנגלית: float-on/float-off) הן אוניות ארוכות בעלות סיפון שטוח ונמוך, בעל מפלס אחיד בין מבנה עילי, הנמצא בירכתיים ומכיל מכונות ולעיתים אף את גשר האונייה, לבין חרטום האונייה. במבט ראשון, בעת שהסיפון מעל קו המים, למבנה אוניית מטען כבד מסוג זה קווי דמיון לאוניית צובר או למכלית נפט. באונייה זו ניתן להציף מכלי זבורית כדי להנמיך את הסיפון אל מתחת לקו המים, ובכך לאפשר להציב מעל הסיפון בציפה, אוניות, אסדות קידוח וכל מטען צף אחר, לצורך הטענתו. לאחר הצבת המטען נשאבים המים מתוך מכלי הזבורית, הסיפון מתרומם, ועליו המטען המיועד לשינוע. איזון האונייה לאחר הטענה נעשה אף הוא בעזרת מכלי הזבורית.

הלקוח הגדול ביותר של אוניות מטען כבד שוקעות הוא תעשיית הנפט. אוניות מטען כבד שוקעות משנעות באופן קבוע אסדות נפט מן המספנות אל אתרי הקידוח, ובין אתרי קידוח שונים. מהירות השינוע של אוניית מטען כבד הוא פי שלושה עד ארבעה מן המהירות שבה אסדות המצוידות במנועים מסוגלות לנוע. חיסכון זה בזמן הוא משמעותי ביותר בתעשיית הנפט. אוניות אלה אף משנעות כלי שיט מגדלים שונים.

<gallery>
קובץ:US Navy 041130-N-0000B-001 The MV American Cormorant submerged fifteen feet below the waterline to allow U.S. Army watercraft to float on in the port of Southampton, England.jpg|אוניית חיל הים האמריקאי MV American Cormorant במצב שקוע להעמסה ופריקת מטען
קובץ:Jumbo Vision p3 08-07-06.jpg|אוניית מטען כבד Jumbo Vision המצוידת בעגורנים
קובץ:Hansa Heavy Lift Tokyo (HHL Tokyo) complete.jpg|האונייה HHL Tokyo המצוידת בשלושה עגורנים
קובץ:MV Blue Marlin carrying USS Cole.jpg|ה-Blue Marlin מעבירה את המשחתת האמריקאית קול (באורך 154 מטר) לאחר שנפגעה בפיגוע התאבדות באוקטובר 2000
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ddghansa-shipsphotos.de/lichtenfels300.htm Lichtenfels] ואוניות אחיות לה 

==הערות שוליים==

מטען כבד
באהיה (כדורגל)

מועדון ספורט באהיה (בפורטוגזית: Esporte Clube Bahia) הוא מועדון ספורט וקבוצת כדורגל מהעיר סלבדור שבמדינת באהיה, ברזיל. קבוצת באהיה היא אחת משתי קבוצות הכדורגל הגדולות במדינת באהיה, לצד ויטוריה. לבאהיה קהל האוהדים הגדול ביותר באזור הצפוני וה-12 בגודלו בברזיל. היא הייתה אחת המייסדות של מועדון ה-13 ב-1987.

==היסטוריה==
באהיה הייתה אחת הקבוצות החזקות ביותר בכדורגל הברזילאי בשנות ה-50 וה-60. בשנת 1959 הייתה לקבוצה הראשונה הזוכה בתחרות כדורגל ברמה לאומית כאשר גברה על סנטוס של פלה בגמר טאסה ברזיל, וכך הפכה לקבוצה הברזילאית הראשונה שהשתתפה בגביע ליברטדורס.

בשנות ה-80 שוב הייתה בין הקבוצות החזקות בברזיל; זכתה בליגת העל ב-1988 כשנצחה את אינטרנסיונל של טפארל בגמר.

היא זכתה באליפות מדינת באהיה 43 פעמים לעומת 26 של יריבתה ויטוריה.

בשנת 2003 ירדה באהיה לליגה ב' של אליפות ברזיל ובשנת 2005 ירדה לליגה ג'. ב-2007 הייתה אלופת ליגה ג' ועלתה לליגה ב'. בשנת 2010 הצליחה באהיה לחזור לליגת העל.

==אצטדיונים==
האצטדיון המסורתי של באהיה היה ה"פונטה נובה" (Fonte Nova) בסלבדור, עם תכולה של כ-60 אלף צופים, אותו שימש כמגרש ביתי שלה מאז שנת 1951. ב-2007 התמוטט חלק מהבטונדה העליונה, תאונה בה נספו 5 אוהדים. האצטדיון נסגר והיום משחקת באהיה ב"אצטדיון פיטואסו" באופן זמני.

ב-29 באוגוסט 2010 נהרס הפונטה נובה לטובת בניית אצטדיון חדש שייקרא ארנה פונטה נובה, בעל תכולה של 56,600 מושבים, אשר שימש כאחד האצטדיונים של מונדיאל 2014.

==תארים==
*ליגת העל הברזילאית: 1959, 1988.
*אליפות באהיה - מקום ראשון 43 פעמים.

==שחקנים מפורסמים==
* דניאל אלבס
* קלאודיו אדאו

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1931
קטגוריה:סלבדור (ברזיל): מועדוני כדורגל
זיכרון (מזכרת)

זיכרון שכתבה המשוררת [[אלה אמיתן לילדה אילנה בקשט, ליום הולדתה השמיני, ובו אקרוסטיכון של שמה]]
זיכרון הוא דף שנכתב למזכרת בפנקס שנועד לכך, ונקרא ספר זכרונות. כתיבת זיכרון הייתה נפוצה בישראל במשך עשרות שנים במהלך המאה העשרים, ומקובלת במידה מצומצמת עד היום. כתיבת זיכרון נעשתה לציון אירוע, כגון יום הולדת או סיום שנת לימודים, ואת הזכרונות כתבו ידידיו של בעל ספר הזכרונות (מרביתם בני גילו, אך גם הורים, מורים וכו').

נוסחים שבלוניים של זכרונות הופיעו בספרי זכרונות רבים. נוסח שבלוני נפוץ היה:

נוסח שבלוני נפוץ נוסף:

תבנית נפוצה נוספת, שהצריכה יצירתיות, הייתה זיכרון שהוא אקרוסטיכון של שם מקבל הזיכרון.

זיכרונות אחרים כללו מסר לאומי, כגון "היי בת נאמנה לעמך ולמולדתך", מסר אישי, כגון "עלה והצלח בכל דרכיך" ויש שהעדיפו לכתוב זיכרון אישי מיוחד. גם במקרים אלה, הזיכרון היה טקסט קצר, בן שורות מעטות, בהתחשב במגבלות שהטיל הדף המיועד לכך.

לעיתים נהג כותב הזיכרון לקפל את הפינה השמאלית התחתונה של הדף, ומתחת לקפל לכתוב "סוד" - מסר קצר (בהתחשב במגבלות המקום), המיועד לכאורה למקבל הזיכרון בלבד (להבדיל מיתר הזיכרון, שאותו נהוג היה להראות לחברים). להדגשת הסודיות נכתב לעיתים על חלקו הגלוי של הקפל: "סוד כמוס", "סוד כמוס לפרה ולסוס" או "כל הפותח הוא כלב נובח".
זיכרון שכתבה [[זהרה לביטוב לבת כיתתה רפאלה אוליצקי]]

==קישורים חיצוניים==
* שלומית הרטמייר, [http://www.no-666.com/2010/03/18/%D7%A2%D7%9C-%D7%94%D7%97%D7%9C%D7%95%D7%9F-%D7%99%D7%A9%D7%91%D7%AA%D7%99-%D7%95%D7%96%D7%99%D7%9B%D7%A8%D7%95%D7%9F-%D7%9C%D7%9A-%D7%9B%D7%AA%D7%91%D7%AA%D7%99-%D7%A2%D7%9C-%D7%A1%D7%A4%D7%A8/ על החלון ישבתי וזיכרון לך כתבתי ..:על ספרי הזכרונות שלנו], באתר "המולטי יקום של אלי אשד"

קטגוריה:נוסטלגיה
כנסיית בית ברתולומאוס השליח

מראה הכנסייה מדרום
המזבח בכנסייה
כנסיית בית ברתולומאוס השליח היא כנסייה פרנציסקנית בכפר כנא, המנציחה לפי המסורת את מקום מגוריו של השליח ברתולומאוס הקדוש. הכנסייה הוקמה ב-1885.

ברתולומאוס הקדוש זוהה כבן כנא בבשורה על-פי יוחנן, עת היה בין השליחים אשר נכחו בנס הדגים השני בעין שבע:

בחזית הכנסייה ארבעה פילסטרים, וחלון מעוגל קבוע מעל דלת הכניסה היחידה. החזית נושאת גמלון שבמרכזו סמל המסדר הפרנציסקני, ומתחתיו הכיתוב:
<div class="mw-content-ltr">

</div>
היינו, "בית השליח נתנאל ברתולומאוס הקדוש". חלל הכנסייה פשוט וחף מעיטורים כמעט לחלוטין. הוא מלבני בצורתו, ובצידו המערבי אפסיס שרוחבו כרוחב האולם (הכנסייה פונה מערבה ולא מזרחה). המזבח ניצב על בימה מוגבהת, ובחזיתו, בין שני זוגות של עמודים קטנים נושאי כותרות קורינתיות, תבליט המתאר את פגישת נתנאל ופיליפוס הקדוש בישו, והכיתוב בלטינית: 

מעל המזבח תמונה המתארת את מותו של הקדוש על אמונתו, ולמרגלותיו נראית גלימת עורו. בצד הצפוני של האולם נראה פסלו של השליח שמעון הקנאי, שזוהה גם הוא בטעות כבן כנא, כנראה בשל הדמיון לכינויו "הקנאי". שמעון הקנאי אוחז בידו מסור בהיותו פטרון הנגרים. בחצר המבנה בית קברות קטן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כפר כנא: כנסיות ומנזרים
ז'יו

ז'יו (ברומנית: Jiu, בעגה המקומית Jii ז'י, בהונגרית: Zsil, בגרמנית: Schil או Schiel, בלטינית: Rabon) הוא נהר בדרומה של רומניה. נוצר על ידי מפגש הז'יו המזרחי עם הז'יו המערבי קרוב לעיר פטרושאן שבדרום טרנסילבניה. הוא חוצה את המחוזות הונדוארה, ברובו את - המחוזות גורז' ודולז' שבחבל אולטניה.

==מוצא==
מוצא שני ענפיו -הז'יו המזרחי והז'יו המערבי בהרי הקרפטים הדרומיים.
הז'יו המזרחי נובע בין הרי פרנג (Parâng) ושוריאנו, על יד העיר פטרילה, והז'יו המערבי מוצאו בין הרי רטזאט וולקאן (Vâlcan), בסביבות היושב אוריקאן (Uricani).

==מסלול==
בהמשך מסלולו חוצה הנהר מספר יחידות גאוגרפיות - עמק פטרושאן, עמק טרגו ז'יו, הרמה הגטית, המשיור הרומני.
===יובלים===
יובליו העיקריים הם: מצד ימין - טיסמאנה, ז'ילץ, סוסיצה והיובל הגדול ביותר, מוטרו.
יובליו משמאל הם סאדו, ג'ילורט (היובל הגדול ביותר) ואמראדיה.
===שפך===
הג'יו נשפך לדנובה על יד היישוב אוסטורבן (Ostroveni) והעיר בקט ברומניה, ובמרחק קילומטרים אחדים מהעיר הבולגרית ממול, אוריאחובו.
אורך הנהר הוא 331 ק"מ ושטח אגן הניקוז שלו הוא 10,070 קמ"ר.
==ערים==
העיר הגדולה ביותר השוכנת על נהר ז'יו היא קראיובה, הבירה ההיסטורית של חבל אולטניה.
היא בירת המחוז דולז' Dolj שמקור שמו הוא שם סלאבי למורד הז'יו.
ערים בינוניות שעל גדות הנהר ז'יו הן - מצפון לדרום: לופן, וולקן, פטרילה, פטרושאן וטרגו ז'יו.
טרגו ז'יו (שמשמעות שמה "היריד של הז'יו") - היא בירת המחוז גורז', שגם שמו נובע ממלים סלאביות שמובנן קשור למיקומו הגאגרפי - מעלה (הר) הז'יו.

ערים קטנות יותר שעל הז'יו הן - מצפון לדרום: אוריקאן, אנינואסה, בובמשט-ז'יו, טורצ'ן ופיליאש.
עמק הז'יו העילי, בסביבות היישובים פטרושאן ולופן מהווה את אזור מכרות הפחם העיקרי של רומניה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.rowater.ro/dajiu/default.aspx מנהל אגן הז'יו - באתר הרשות הלאומית של מימי רומניה]
* 

קטגוריה:רומניה: נהרות ונחלים
קטגוריה:יובלי הדנובה
אורגן חתול

from La Nature, 1883
from G. Schott, Magia Naturalis
from J-B. Wecherlin, Musiciana
אורגן חתול או פסנתר חתול הוא כלי מוזיקלי משוער אשר מורכב משורה של חתולים הקשורים למקומם כאשר זנבותיהם נמתחים מתחת לקלידי מקלדת כך שהחתולים מייללים בכל פעם שקליד כלשהו נלחץ על זנבותיהם. החתולים יהיו מאורגנים בשורה בהתאם לגובה הטון הטבעי שלהם.

אין שום תיעוד רשמי של אורגן חתול שנבנה במציאות, והוא מתואר כרעיון ביזארי בספרות בלבד.

הכלי תואר על ידי הסופר הצרפתי ז'אן בפטיסט ווקרלין בספרו Musiciana, extraits d'ouvrages rare ou bizarre (מוזיקיאנה, תיאור של המצאות נדירות או ביזאריות):

 

הכלי הזה תואר על ידי אתנסיוס קירכר בעבודתו Musurgia Universalis . 
כלי זה מוזכר בשימושו של פליפה השני גם בספר טיל אוילנשפיגל, אלא ששם כל לחיצה על קליד גרמה לדקירת החתול במחט.

הכלי תואר על ידי יוהאן כריסטיאן רייל (1759 - 1813) במטרה לטפל באנשים אשר איבדו את היכולת שלהם להתרכז ולמקד את תשומת לבם. רייל האמין כי אם הם יאולצו לראות ולהקשיב לכלי הזה, אין זה מן הנמנע כי הוא יצליח ללכוד את תשומת לבם בסופו של דבר והם יבריאו (ריצ'רדס 1998).

הכלי נוצר מחדש באמצעות צעצועים צווחניים על ידי טכנאי הקול הנרי דאג עבור מסיבת גן שנערכה ב־2010 בבית קלרנס על ידי הנסיך צ'ארלס, המנגינה "Over the Rainbow" מהסרט הקוסם מארץ עוץ נוגנה וגרמה לשעשוע רב.

אולפן האנימציה האוסטרלי "הרפובליקה העממית לאנימציה" ("The People's Republic Of Animation"), הוציא לאור ב־2009 סרטון קצר שנקרא "פסנתר החתול" ("The Cat Piano"). עבודה זו מספרת את הסיפור של עיר חתולים שהמוזיקאים בה נחטפים בידי אנשים כדי להכין פסנתר חתול. סרט קצר זה זכה למספר פרסים, ומספר מועמדויות לפרסים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי מקלדת
קטגוריה:חתולים באמנות
קטגוריה:הומור
הכללה (למידה)

הכללה (נקראת גם הרחבה או העברה) היא היכולת להשליך מידע או מיומנות שנלמדו במסגרת מצב מסוים אל תחומים קרובים.

תהליך ההכללה יכול לשחרר את האדם מתלותו במצבים מוחשיים. זאת משום שמושג כוללני הנוצר מתהליך זה הוא בעל אופי שכלי-רוחני, ללא תלות בתוכן מסוים או בשדה התפיסה של האדם. בנוסף, המושג הכוללני מתאים לריבוי של עצמים ומצבים השונים לחלוטין מן המצב המקורי.

ישנם מקרים בהם נעשות הכללות מוטעות או לא מדויקות, כגון הכללות נמהרות על סמך מידע חלקי בלבד.

==הכללה בלמידה וחינוך==
בתחום החינוך המושג הכללה מתייחס ליכולת של התלמיד ליישם את החומר הנלמד במצבים חדשים.
יכולת ההכללה מאפשרת לארגן את תהליך ההוראה באופן שיחבר בין הידע שנרכש במסגרת המקצועות השונים ויאפשר אינטגרציה וחציית תחומים. מסיבה זו ההכללה נחשבת למיומנות למידה שיכולה לעזור לפתח אסטרטגיית למידה טובה יותר ויש לה תפקיד חשוב במסגרת הוראה מתקנת.

הסכמה היא אחד הגורמים המשפיעים על יכולת ההכללה.
ככל שעומדות לרשותו של האדם יותר סכמות, כך גדלה היכולת שלו להבחין בפרטים, לקלוט מידע רב ומגוון ולצמצם את כמות ההכללות המוטעות.

במסגרת E-learning, משחקי מחשב מאפשרים להתנסות בלמידה פעילה באופן המסייע להכללה של חומר הלימוד להקשרים נוספים ולמצבים עתידיים.

==הכללה במדע ובמחקר==

מטרת המחקר היא להגיע למשמעויות החורגות מעבר למקרה או למקרים הבודדים הנחקרים, באופן המאפשר למידה מתופעה מסוימת על תופעות מקבילות בהקשרים אחרים.
בהתאם לכך, בתחום המחקר המושג הכללה מתייחס ליכולת להשליך את תוצאות הניסוי לאוכלוסייה המיוצגת על ידי המדגם שנבחר ו/או למצבים כלליים יותר.

יכולת ההכללה של תוצאות המחקר תלויה ממספר גורמים:
* שימוש בכלי מדידה בעלי תוקף.
* בחירת מדגם מייצג של האוכלוסייה. לצורך כך יש להימנע משגיאות דגימה העלולות ליצור מדגם חלקי ולא מייצג שיוביל להכללה חפוזה.

אחת השאלות לגבי מחקר איכותני היא האם ניתן להכליל את ממצאיו על סביבות ואוכלוסיות רחבות.

==הכללה בהערכה==
בארגונים רבים מתבצעת הערכת ביצוע של העובדים למגוון צרכים, המיועדים לרוב לשיפור תפקודו של הארגון. כמו כן, במקרים רבים מועמדים נדרשים לעמוד במבחנים שונים לצורך קבלה לתפקיד או מסלול הכשרה מסוים.

לרוב הערכה כללית של יכולת או מיומנות של אדם נעשית על ידי מדידה מצומצמת של ביצועיו. יעילותה של המדידה תלויה בדרגה שבה ניתן להכליל במדויק לגבי התנהגותו אותו אדם במקבץ רחב יותר של מצבים. זאת משום שמקבלי ההחלטות אינם מעוניינים בנתונים הגולמיים המתקבלים מהמדידה הספציפית. הם מעוניינים במשמעות הרחבה יותר שניתן להפיק מנתוני הגלם של המדידה וביכולת שלהם לספק אומדן אמין אודות התפקוד של הנבחן בתחומים הרלוונטיים להחלטה. הכללה זו מתבססת על ההנחה שהמדידה דוגמת את התנהגות הנבחן באופן מקרי.

==הכללה במתמטיקה==

הכללה היא מאבני היסוד של הפעילות המתמטית. הכללה פירושה לקיחת עצם מתמטי מסוים, ומעבר ממנו לעצם כללי יותר, שהעצם שממנו יצאנו מהווה מקרה פרטי שלו.

מושג B מהווה הכללה של מושג A כאשר:
* כל מופע של המושג A הוא גם מופע של המושג B.
* יש מופע של המושג B שאיננו מופע של המושג A.

==הכללה בבינה מלאכותית==
בבינה מלאכותית, לאחר שהאלגוריתם לומד את הדפוסים, הוא מבצע הכללה גם לתחומים אחרים. לדוגמה: מחוללי תמונות לומדים על סוגי תמונות שונות ומבצעים הכללה ומציירים תמונות אחרות מאותו סוג באופן דומה.

==ראו גם==
* הסקת מסקנות

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיטות מחקר
קטגוריה:פסיכולוגיה חינוכית
קטגוריה:למידה
אם סי האמר

סטנלי קירק בורל (באנגלית: Stanley Kirk Burrell; נולד ב-30 במרץ 1962), הידוע בכינויו אם סי האמר (MC Hammer) ובקיצור האמר הוא ראפר, במאי וידאו קליפים, יזם ושחקן אמריקאי. שיא הצלחתו היה בין סוף שנות השמונים ובין אמצע שנות התשעים. האמר נודע בשל סגנון הריקוד המהוקצע שלו ובשל לבושו שהתאפיין במכנסיים רחבים שקיבלו את הכינוי "מכנסי האמר".

נולד בשם סטנלי קירק בורל באוקלנד, קליפורניה. הצלחתו החלה ב-1987, עם אלבום הבכורה שלו, "Feel My Power". לשיאו הגיע ב-1990 עם הלהיט, "U Can't Touch This". גם בהמשך, זכו אלבומיו ולהיטיו, שנטו לכיוון מוזיקת פופ, להצלחה מסחרית רבה.

באמצע שנות התשעים דעכה הצלחתו ויחד עם הוצאות רבות ואורח חיים ראוותני, הגיש ב-1996 בקשה לפשיטת רגל. לאחר מכן חזר להוציא אלבומים.

==דיסקוגרפיה==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV: אישים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:אמני קפיטול רקורדס
קטגוריה:אוקלנד (קליפורניה): אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
קרוסין קריק

קרוסין קריק (באנגלית: Kerosene Creek) הוא נחל מים חמים הממוקם כ-30 קילומטרים דרומית לעיר רוטורואה, השוכנת באי הצפוני של ניו זילנד.

השם קרוסין קריק (ערוץ הקרוסין) ניתן לו משום שכאשר מתקרבים אליו ניתן לחוש בריח דומיננטי של נפט, וזאת כתוצאה מריכוז הגופרית הגבוה שבמים, ומשום שאינו מעיין רגיל אשר מימיו עומדים, כשאר המעיינות החמים המאפיינים את האי הצפוני של ניו זילנד, אלא מתקיימת בו זרימת מים חמים של ממש, ולכן נקרא ערוץ. 

קרוסין קריק אינו נמצא על ציר טיולים נפוץ, וכתוצאה מכך המקום אינו הומה אדם, כשאר המקומות המטוילים בניו זילנד, ונשאר נקי. בנתיב הערוץ, בתוך היער, שוכן מפל קטן ומתחתיו אזור רחצה, שבו מתאפשרת הרחצה גם בחודשי השנה הקרים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.brisbanetimes.com.au/travel/activity/great-outdoors/top-five-things-to-do-in-new-zealand-for-free-20090219-8ca8.html כתבה שכוללת מידע על האתר] 
* [http://www.freewalks.nz/rotorua-tramps-walks-hikes/kerosene-creek קרוסין קריק], באתר FreeWalks.nz 

קטגוריה:ניו זילנד: גופי מים
קטגוריה:אוסטרליה ואוקיאניה: נהרות
קטגוריה:נחלים
קטגוריה:האי הצפוני
צילינדר (הנדסת מכונות)

ארבעה צילינדרים בטור
שתי פעימות. פתח הפליטה נמצא מצד ימין]]
צִילִינְדֵּר (Cylinder) (נקרא גם שרוול) הוא החלל או המרחב הגלילי בו נעה הבוכנה הלוך ושוב במנוע בוכנה. 

חלל הצילינדר שוכן בבלוק המנוע ומהווה את חלקו התחתון של תא הבעירה שלתוכו נכנסת תערובת הבעירה ובו מתבצעים כל שלבי העבודה של המנוע. בתוך הצילינדר שוכן בנוסף גם הטלטל המחבר את הבוכנה וגל הארכובה. מעל לצילינדר מורכב בדרך כלל ראש מנוע. 

==מנוע בעירה פנימית==
במנועי בעירה פנימית מסוג מחזור ארבע פעימות מותקנים בראש המנוע שסתומים ומצת המתזמנים את שלבי עבודת המנוע בצילינדר.

במנועי מחזור שתי פעימות, העובדים ללא שסתומים המובילים לסעפת היניקה וסעפת הפליטה, קיימים פתחי יניקה ופליטה בצילינדר עצמו.

סידור הצילינדרים הנפוץ במנועים רבי צילינדרים הם בשורה אחת כגון במנוע טורי, או בשתי שורות מקבילות בתצורת האות V, או בשתי שורות בצורה אופקית בכיוונים הפוכים כבמנועי הבוקסר. ככל שגדל מספר הצילינדרים, כך גדל נפחו וכוחו של המנוע. קיימים גם מנועי כוכב בעלי חמישה ויותר צילנדרים, הנפוצים במטוסי הבוכנה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:טכנולוגיה תחבורתית
קטגוריה:מנועים
הר גמל

הר גמל הוא הר בגליל המערבי, כ-3 ק"מ ממערב ליישוב מג'ד אל-כרום. לעיתים מבלבלים בינו לבין הר באותו השם הנמצא במצפה רמון. ההר מתנשא לרום של 342 מטר ומקור שמו בפסגה הכפולה שלו, המזכירה בצורתה דבשת כפולה של גמל. בתקופות פרה-היסטוריות גרו במערות יונים בהר זה. פסגת ההר משוננת ועשויה טרשים. 

== שרידים פרה-היסטוריים ==
בהר זה יש מספר רב של מערות יונים שבהם נמצאו שפע של שרידים פרה-היסטוריים. בגלל התנאים הנוחים של המערה והמזון הזמין באזור, במערות התיישבו בני אדם. הסימנים הקדומים ביותר להתיישבות אדם במערה שייכים לתרבות המוסטרית הקדומה (250,000 עד 130,000 שנה לפני זמננו). במערה נמצאו כלי צור בעלי להבים וחודים מוארכים. באותה התקופה הכלכלה התבססה בעיקר על ליקוט צמחים וציד בעלי חיים שהיו נפוצים באזור הר גמל כגון צבאים, יחמורים ואיילי כרמל.  

החורש שבתחתית ההר מפותח מאוד וכולל מינים רבים של עצים כגון אלון מצוי, בר זית בינוני, חרוב מצוי וער אציל. 

== אגדה על ההר ==
ערביי האזור מספרים אגדה, לפיה הנביא מוחמד עבר במישור עכו וחיפש מקום בו יוכל ללון בלילה. ההרים מסביב החלו לריב ביניהם על מי מהם ילון הנביא. הריב המילולי התפתח במהרה לריב אלים, כאשר הר גמל שלף חרב ושרט את הר הכרמל, אשר נשאר מצולק עד לעצם היום הזה. הר הכרמל הניף גרזן שבאמצעותו ריסק את הר גמל ולכן הוא מרוסק עד לעצם היום הזה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* הר גמל ומערות היונים, באתר למטייל 25 באוקטובר 2017.
* יער אחיהוד: טיול להר גמל ומערת היונים, באתר קק"ל 1 באפריל 2015

==הערות שוליים==

קטגוריה:גמליים בתרבות
קטגוריה:הגליל התחתון: הרים
נמל רוטרדם

אוניית הצובר Berge Stahl פורקת עופרות ברזל בנמל רוטרדם]]
העמסת מכולות על משאיות רובוטיות במסוף המכולות של נמל רוטרדם
נמל רוטרדם הוא הנמל הגדול באירופה. הנמל פועל בעיר רוטרדם, בהולנד. בין השנים 1962 עד 2004 היה הנמל בעל היקף התנועה הגדול בעולם. בשנת 2022 היה נמל רוטרדם במקום ה-11 בעולם בהיקף תנועת המכולות, על פי מספר יחידות TEU.

שטח הנמל 105 קמ"ר והוא משתרע לאורך כ-40 ק"מ. הנמל כולל את שטח הנמל ההיסטורי שבמרכז העיר ונמשך אל פרוורי העיר. מאז שנת 2004 הנמל מופעל על ידי "רשות נמל רוטרדם", חברה בבעלות משותפת של עיריית רוטרדם וממשלת הולנד.

==היסטוריה==
לנמל רוטרדם היסטוריה רבת שנים אשר תחילתה במאה ה-14. הנמל היה גורם מרכזי בהתפתחותו של היישוב מעיירת חוף קטנה לעיר נמל מרכזית והתפתח לצד העיר כאשר על שפך נהר הריין, העובר בעיר, נוספו לנמל רציפים. במחצית הראשונה של המאה ה-20 עבר מרכז הנמל מן האתר ההיסטורי בלב העיר, מערבה לעבר הים הצפוני. כדי לשפר את נתיבי השיט לים הצפוני נחפרה תעלת מים חדשה (בהולנדית: Nieuwe Waterweg), עוד בשנת 1872, שאיפשרה מעבר אוניות מנהר הריין אל הים. תעלה זו, באורך כ-10 ק"מ, הועמקה ושופרה מאז מספר פעמים ועל גדותיה יש מגוון של מפעלי תעשייה.

במהלך השנים נוספו לנמל רציפים רבים, סמוך יותר לים הפתוח, הנמל הורחב עוד יותר בשנות ה-70 כחלק מפרויקט Europoort, שנועד להפוך את הנמל לשער הימי של אירופה.

==מאפייני הנמל==
מהלקוחות הבולטים בנמל רוטרדם הן התעשיות הפטרוכימיות, בנוסף מהווה הטיפול בסחורות משא במעבר, בעיקר במכולות, ענף חשוב. הנמל משמש נקודת מעבר מרכזית לסחורות בצובר ולסחורות ארוזות העושות דרכן בין יבשת אירופה לבין יעדים שונים בעולם. מרוטרדם מועברות סחורות לתוך יבשת אירופה באמצעות אוניות, דוברות נהר, רכבות או משאיות. מאז שנת 2007 פועל בין נמל רוטרדם לגרמניה קו רכבות משא מהירות (Betuweroute), על מסילה כפולה. ממערב לעיר רוטרדם פועלים בתי זיקוק גדולים אשר אספקת הנפט אליהם מגיעה במכליות נפט.

רציף EECV בנמל מאפשר גישה לאוניות בעלות שוקע של 24 מטר. מה שהופך אותו, לצד נמל פונטה דה מדירה (Ponta da Madeira) בברזיל, לאחד משני הנמלים היחידים בעולם שמאפשרים את עגינת ה-MS Ore Brasil, אוניית הצובר הגדולה בעולם, גם כאשר היא עמוסה. האונייה המובילה עפרות ברזל בין ברזיל לרוטרדם, מגיעה לנמל עמוסה עם שוקע של 23 מטר, במסלולה היא עוברת בים הצפוני בתעלה שאורכה 57 ק"מ (Eurogeul) אשר נחפרה במיוחד לאפשר גישה לנמל רוטרדם לאוניות עם שוקע גדול מ-20 מטר.

רבות מפעולות ההעמסה והפריקה בנמל המכולות ברוטרדם נעשות באופן אוטומטי, על ידי רובוטים. משאיות רובוטיות מיוחדות הן שמעבירות את המכולות לנקודות ההעמסה, או האחסנה, כשהן מונחות ברשת מגנטית שהונחה מתחת לפני הקרקע.

== מפת הנמל ==
מפת נמל רוטרדם

==קישורים חיצוניים==

* 
* ה. ברוגרול,	[https://2020-uploaded.fresh.co.il/2020/12/08/40966004.pdf נמל רוטרדם],	'מערכות ים' 72, יוני 1965, עמ'	29.
* [https://www.youtube.com/watch?v=pSfIyt6ivOk נמל רוטרדם סיור בתמצית] 19 בדצמבר 2018.

קטגוריה:רוטרדם
ר
קטגוריה:הולנד: תחבורה
קטגוריה:הולנד: מבנים
אריק משעלי

אריק משעלי (נולד ב-25 בנובמבר 1974) הוא שחקן, במאי, מחזאי, תסריטאי וזמר ישראלי. ידוע בשל גילום דמויותיהם של גולן לוי בסדרה "החבר'ה הטובים" ושל מרסל אוחנה בסדרות "שנות ה-80" ו"שנות ה-90".

==ביוגרפיה== 
נולד וגדל בקריית אתא להורים ממוצא מרוקאי. למד בבית הספר התיכון "רוגוזין" בעיר. שירת שנה בצה"ל. סיים את לימודי המשחק בבית הספר למשחק בית צבי ב-1997.

==קריירה == 
בשנת 1997 השתתף בסדרת הטלוויזיה "מרחב ירקון״ בתור דדה.

בשנת 1999 שיחק בסדרה ״אגוז״ גילם בלש. 

בשנים 1999-2002 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הנוער "החבר'ה הטובים" ששודרה בערוץ הילדים במשך 3 עונות גילם את גולן לוי. 

בשנת 2000 שיחק בסרט "אודות המוניטין" גילם עבריין. באותה השנה השתתף בסדרת הטלוויזיה "טייק אווי" בתפקיד ברדוגו.

בשנת 2001 שיחק בסדרה "זינזאנה" בתפקיד דדה אסולין, אחיו של אלברט (אלברט אילוז).

בשנת 2003 הנחה את התוכנית "Y בלילה" יחד עם רפיק קמחי וליאון רוזנברג ששודרה בחברת הכבלים של Yes.

בשנת 2004 השתתף בעונה השנייה של הטלנובלה ששודרה בערוץ 2 "אהבה מעבר לפינה" בתפקיד פיני, מאמן הכדורגל של מיקי (רן בכור). באותה השנה התארח בעונה השישית של הסדרה הקומית "שמש" גילם את הכדורגלן יוסי אלמאקיאס. באותה השנה גם שיחק בסדרת הטלוויזיה ״שלווה״ בתור משת"פ. כמו כן באותה השנה שיחק בסדרה ״אשליות״ שיחק את סאני. באותה השנה גם שיחק במחזמר "עלי באבא וארבעים השודדים" בתפקיד טינבד. בנוסף באותה השנה גם השתתף בהצגה הקומית והמצליחה "בנים גידלתי ורוממתי" הופיע לצידם של ריטה שוקרון, מעיין הרוש, צחי נוי, וזאב רווח שגם ביים את ההצגה.<ref></ref> 

בשנת 2005 שיחק בסדרת הטלוויזיה "חשיפה" בתפקיד מני לב. באותה השנה גילם את הרצל בסרט ״סקיתופוליס״. 

ב-2007 גילם את שימי בסרט "מפטיר", המבוסס על נקמות ובגידות המתרחשות בעולם התחתון. 

ב-2010 גילם את לולו בסרט הפשע "כבוד".

ב-2011 השתתף בסדרה ״הכבוד של מרציאנו״המבוסס על הסרט ״הכבוד״ גם בסדרה הזו גילם את לולו אותו הדמות בה גילם בסרט.

ב-2012 השתתף בסרט "טור אחד לחלום״ גילם את יעקב .

בשנים 2013-2020 גילם את דמותו של מרסל אוחנה במשך 5 עונות בסדרה הקומית "שנות ה-80", ששודרה ברשת, בעבר בערוץ 2 וכיום משודרת בערוץ 13.

בשנת 2014 גילם את דמותו של שמעון הקצב בסרט הישראלי הקצר "שניצל" בבימויו של אסף אפשטיין. באותה שנה הופיע בתפקיד אורח בתור מני סוויסה (האח של שני/שונטל) בסדרה "עממיות", שיצר וביים נאור ציון. 

בשנת 2015 השתתף בהצגה "אום כולתום" בתיאטרון יפו בתפקיד המלחין מוחמד עבד אל-והאב.

בשנת 2022 יצר ושיחק בסרט ״שער הפרחים״ - באב אל ווארד, בבימויו של חיים בוזגלו

בשנים 2022-2024 חזר לגלם את דמותו של מרסל אוחנה במשך 2 עונות בסדרה "שנות ה-90" בערוץ 13.

ב-2023 גילם פעם נוספת את מרסל אוחנה בסרט "ההילולה".

ב-2005 הקים את "התיאטרון המרוקאי", ומאז יוצר ומשחק בו במספר הצגות בשפה המרוקאית. בהמשך הקים את להקת "אוריינטל יריאח" המופיעה בסגנון מרוקאי, כשהוא משמש כסולן הלהקה.

==חיים אישיים==
משעלי נשוי לרוויטל ואב לשתיים. מתגורר באשקלון.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
*
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:בוגרי תיכון רוגוזין, קריית אתא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
טנה פרנץ'

טנה פרנץ (אנגלית: Tana French; נולדה ב-1973) היא סופרת החיה באירלנד.

==ביוגרפיה==
טנה פרנץ' נולדה בורמונט ארצות הברית, להלנה הוסטופ-לומברדי ודוד פרנץ'. ילדותה עברה עליה במספר מדינות ביניהן: אירלנד, איטליה ורפובליקת מלאווי.

אביה היה כלכלן, שעבד בניהול משאבים, בעיקר עבור מדינות מתפתחות. לכן עברה המשפחה ממדינה אחת לשנייה בהתאם לעבודת האב. עובדה זו אפשרה לה להכיר ולספוג מגוון רב של תרבויות שהשפיעו על כתיבתה. פרנץ' קבלה תואר בוגר מטעם קולג' טריניטי בדבלין במשחק ובאנגלית. כשחקנית תיאטרון שחקה מגוון דמויות: מדמויות כמו טטיאנה, מעודדת ההופכת לרוצחת שכירה ועד לתפקיד של ילד בן עשר. כמו כן השתתפה במספר סרטים. משנת 1990 היא תושבת אירלנד וחיה עם בעלה ובתה בדבלין, בעלת אזרחות כפולה אמריקאית ואירית. תחום כתיבתה העיקרי הוא ספרות מתח. :ספרה הראשון "בלב היער", רב מכר של הניו יורק טיימס, עוסק בבלש (רוברט ריאן) העוסק בפתרון של חידת רצח נערה צעירה ועבודתו זו מעוררת בו זיכרונות כאובים מילדותו. ספרה השני "דומות", גם הוא רב מכר של הניו יורק טיימס, מספר את סיפורה של הבלשית קאסי מדוקס המפענחת רצח בחורה צעירה הנראית ככפילה של הבלשית עצמה.

==ספרים==
*בית הקיסוס תרגום: ארז אשרוב הוצאת מודן, 2023
*המקום הסודי תרגום: דורית בריל-פולק הוצאת מודן, 2019
*חוף רפאים תרגום: מתי בן יעקב הוצאת מודן 2013
*בית מספר שש עשרה תרגום: מתי בן יעקב הוצאת מודן 2012
*דומות תרגום: מתי בן יעקב הוצאת מודן שנת הוצאה 2010
*בלב היער תרגום: מתי בן יעקב הוצאת מודן, 2007.

==פרסים==

*פרס אדגר הרומן הטוב ביותר, עבור ספרה "בלב היער" - 2008
*פרס אנתוני (Anthony Award) הרומן הטוב ביותר, עבור ספרה "בלב היער" - 2008
*Macavity Award פרס ראשון לספרות המתח, עבור ספרה "בלב היער"
*Barry Award הרומן הטוב ביותר - 2008
* מועמד סופי מטעם הלוס אנג'לס טיימס עבור ספרות מתח ומסתורין - 2007
*International IMPAC Dublin Literary Award עבור ספרה Faithful place שיצא בשנת 2012

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [https://web.archive.org/web/20100712235650/http://kfarsaba.sifriya.net/?fatherId=1000&childId=2 ביקורת ספרים "בית מספר שש עשרה"]
* 

קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:דבלין: אישים
קטגוריה:סופרות איריות
קטגוריה:איריות שנולדו ב-1973
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1973
סטויאן דאנב

סטויאן פטרוב דאנב (בבולגרית: Стоян Петров Данев; 28 בינואר 1858, שומן, האימפריה העות'מאנית – 30 ביולי 1949, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה פוליטיקאי בולגרי אשר כיהן במספר כהונות שר וכן פעמיים כראש ממשלת בולגריה.

==ראשית הקריירה וכהונת ראש הממשלה==
דאנב נולד בעיר שומן ואת השכלתו האקדמית במשפטים רכש באוניברסיטת היידלברג ובהמשך בסורבון שבפריז. דאנב היה חבר במפלגה הפרוגרסיבית הבולגרית, אשר התפצלה ממפלגת העם הבולגרית ונודעה בתמיכתה באימפריה הרוסית. גם הקו הפוליטי של דאנב לאורך הקריירה הפוליטית היה פרו-רוסי מובהק. הוא כיהן במספר כהונות שר ובינואר 1902 מונה לראש ממשלת בולגריה. על הכהונה של דאנב העיב אי השקט הגובר בחבל מקדוניה שהיה נתון לשליטת האימפריה העות'מאנית. המהומות בין האוכלוסייה ממוצא בולגרי לאוכלוסייה ממוצא יווני, אשר לובו על ידי הממשל היווני, הובילו לחוסר שקט בבולגריה ולזרם בלתי פוסק של פליטים ממקדוניה לבולגריה. אזלת ידו של הממשל העות'מאני הובילה להסלמת ההתרחשויות. מחשש לאבדן שליטה באירועים ולפריצת מלחמה אזורית, פיטר הנסיך פרדיננד הראשון את דאנב ומינה במקומו את הגנרל ראצ'ו פטרוב.

==שלהי הקריירה ואחריתו==
לאחר סיום כהונתו המשיך דאנב לכהן כחבר הפרלמנט הבולגרי ומיוני 1911 ועד יוני 1913 כיהן כיושב ראש האספה הלאומית הבולגרית. לאחר מלחמת הבלקן הראשונה כיהן בצוות המשא ומתן הבולגרי והיה אחד מהחותמים בשם בולגריה על הסכם לונדון (1913). לאחר פרוץ מלחמת הבלקן השנייה מונה דאנב לתקופה קצרה לראש הממשלה, שר החוץ ושר הדתות של בולגריה, עד להחלפתו על ידי וסיל רדוסלאבוב. בין ה-28 בנובמבר 1918 ועד ה-18 באפריל 1920 כיהן כשר האוצר של בולגריה בממשלותיהם של תאודור תאודורוב ואלכסנדר סטמבוליסקי. בין 1924 ל-1939 כיהן דאנב כנשיא הצלב האדום הבולגרי. באוקטובר 1940, לאחר הודעתו של שר הפנים הבולגרי פטר גברובסקי על הגשת הצעת החוק להגנת האומה, נפגשו נציגי הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה עם אישי ציבור ופוליטיקאים כדי לשכנעם לפעול נגד החוק המוצע. דאנב נפגש עם נציגי הקונסיסטוריון והביע את הסתייגותו מהחוק.

סטויאן דאנב הלך לעולמו בסופיה ב-1949 והוא בן 91 שנים. הוא היה נשוי לראדה בורמובה (בתו של טודור בורמוב) ואב ל-4 ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.minfin.bg/en/page/118 סטויאן דאנב - תקציר ביוגרפי] באתר משרד האוצר של בולגריה 
* [http://rulers.org/rulb2.html#bulgaria שליטי בולגריה המודרנית], באתר rulers.org 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת בולגריה
קטגוריה:שרי החוץ של בולגריה
קטגוריה:יושבי ראש האספה הלאומית (בולגריה)
קטגוריה:משפטנים בולגרים
קטגוריה:ילידי 1858

קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-1949
אני והלהקה

אני והלהקה (באנגלית: I'm in the band, בתרגום חופשי: אני בלהקה) היא קומדיית מצבים אמריקאית לכל המשפחה של ערוץ דיסני.

==סקירת סדרה==

==עלילה==
טריפ קמפבל (לוגן מילר) הוא תיכוניסט בעל כישרון מיוחד בנגינה בגיטרה חשמלית החולם להצטרף ללהקת רוק בשם "סמור הברזל" אותה הוא מעריץ. הוא זוכה בארוחת ערב איתם ומגלה שהם גרים במסחרית עם הסמל שלהם. הוא מציע להם לגור אצלו לזמן בלתי מוגבל, בתקווה שהם יצרפו אותו ללהקה. חלומו מתגשם כשהוא מכניס אותם להופעה במקום תזמורת בית הספר. בהמשך, איזי פואנטס (קייטלין טיילור לאב), חברתו הטובה והוותיקה של טריפ, מצילה הופעה של סמור הברזל ובכך הופכת גם היא לחלק מהלהקה.

==חברי סמור הברזל==
*טריפ ראיין קמפבל (לוגן מילר) - מעריץ מושבע של סמור הברזל. אחד מחבריה הטובים של איזי (גם במציאות הם חברים). אלרגי לאגוזים. הוא מרבה למרוד נגד השגרה וחוקי בית הספר בעזרת סמור הברזל .
*דרק ג׳ופיטר (סטיב ולנטיין) - סולן הלהקה. הוא בריטי, שחצן, אנוכי אבל מתוק אמיתי מבפנים. קוסם ממש טוב (גם במציאות הוא קוסם). הוא פוחד מנחשים. לא חושב פעמיים וכך מסבך את עצמו. הוא אגואיסט בצורה מצחיקה.
*ברגר פיט (גרג בייקר) - הבסיסט של סמור הברזל. רעב. מאוהב באמו של טריפ. מרבה להפליץ ולהקדיש זאת לאמריקה, לנפץ את הבס שלו או לנפץ את ראשו בקיר. יש לו הרגלי אכילה מוזרים, כולל אכילת תולעים. בעל פחד מעכבישים.
*אש טיילר (סטפן פול) - המתופף של סמור הברזל. רף שכל. פוחד מליצנים. תמיד חושב שונה משאר חברי הלהקה.
*איזבלה ״איזי״ פואנטס (קייטלין טיילור לאב) - חברה טובה ומפונקת של טריפ (גם במציאות) ומעריצה גדולה של סמור הברזל בקרב להקות רוק אחרות. היא עוזרת הרבה לסמור הברזל וחולמת גם היא להיות אחת מהם. חלומה גם מתגשם כשהיא מצילה הופעה שלהם מפני קולו האבוד של דרק. גם נראה די ברור שהיא מאוהבת בטריפ.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:דיסני: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות נעורים אמריקאיות
פורצ'ן

Fortune (בתרגום חופשי לעברית: הון, גד) הוא כתב עת אמריקאי לענייני כלכלה, מבית האחים וורנר דיסקברי . כתב העת מופיע ברציפות מאז פברואר 1930 וידוע בפרט בשל פרסום דירוג החברות של כתב העת Fortune, המדרג את 500 החברות הגדולות בעולם, ("Fortune 500"). כתב העת מפורסם גם ברשת האינטרנט באתר CNNMoney.com, יחד עם כתב העת Money. מדי מספר גליונות, מפרסם כתב העת גיליון נושא המוקדש לנושא מסוים בכלכלה העולמית כגון סחר חוץ, גיליונות המוקדשים למאמרי עומק וניתוח על כלכלותיהן של מדינות שונות או תחומים תעשייתיים, טכנולוגיים ומסחריים שונים וכדומה.

כתב העת נוסד על ידי המייסד-השותף של הטיים מגזין, הנרי לוס (Henry Luce), חודשים ספורים לאחר קריסת וול סטריט 1929, שהביאה לשפל הגדול. כתב העת הודפס מראשיתו על נייר משובח ועבה יחסית למגזינים, הציג אמנות בעמוד הפותח ונמכר בדולר אחד, בשעה שעיתון יומי נמכר בחמישה סנט.

בתקופת השפל הגדול ייצג כתב העת עמדה של מודעות חברתית. כתבות מצולמות מאת צלמים נודעים כווקר אוונס ומרגרט בורק-וייט וכותבים כארצ'יבלד מקליש, ג'ון קנת גלבריית ואלפרד קייזין פרשו מעל דפיו התרשמויות מן האזורים החקלאיים של ארצות הברית וממוקדי אבטלה וייאוש. במהלך הזמן, ובפרט במהלך שנות החמישים עבר כתב העת לעמדות קפיטליסטיות יותר והתמקד בכתיבה על כלכלה, ניהול ותכנון תאגידי. בשנות ה-80 של המאה ה-20 החל עורכו, מרשל לב (Marshall Loeb) לשלב במגזין כתבות על אורח חייהם של בכירים ועל בעיות חברתיות בעלות זיקה כלכלית.

עד שנות השישים עיטרו את שערי המגזין ציורים, לרוב בסגנון קוביסטי או פוטוריסטי. מאז מעטרים את שערי הגיליון תצלומים.

== ראו גם ==
* דירוג החברות של כתב העת Fortune
*

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.fulltable.com/vts/f/fortune/covers/covers.htm ארכיון שערי המגזין]

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונות כלכלית
קטגוריה:וורנר מדיה
דב קולר

דב קוֹלֶר (Koller; 28 ביולי 1925 – 29 באפריל 2007) היה מבכירי הבוטנאים בישראל, פרופסור לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים.

==ביוגרפיה==
קולר נולד בתל אביב, בנו של המחנך ד"ר אלכסנדר קולר. בגיל 16 סיים את לימודיו בגימנסיה והחל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. אולם, הוא הפסיק את לימודיו והתנדב לחיל האוויר הבריטי, ושירת ביחידת חיפוש והצלה במצרים במהלך מלחמת העולם השנייה. במהלך שירותו סייע להבריח נשק וציוד לארגון "ההגנה".

לאחר המלחמה שב קולר לאוניברסיטה העברית. הוא קיבל ממנה תואר שני ב-1951, ותואר דוקטור בביולוגיה בשנת 1954 על עבודה שנושאה "מנגנוני הכוונת נביטה בזרעי מדבר", בהדרכת פרופ' מיכאל אבן-ארי. קולר המשיך לעבוד כעמית מחקר עם אבן-ארי גם לאחר קבלת התואר, והשתתף איתו בניהול מחלקת הפיזיולוגיה של צמחי המדבר שעסקה בחקר צמחי הנגב בחווה ליד שבטה. קולר חקר את השיטות החקלאיות של הנבטים ואת הדרכים שבהן הם הצליחו לקיים חקלאות באזורים צחיחים. בשנים 1957–1959 היה עמית מחקר במכון הטכנולוגי של קליפורניה (Caltech) שבפסדינה, עם מלגות מטעם קרנות רוקפלר ואירהרט.

קולר השתתף עם פרופ' אלכסנדרה פוליאקוב-מייבר ואברהם מקס מאיר בכתיבת הספר "פיזיולוגיה של הצמח" (תל אביב: עם עובד ודביר, תש"ך 1959). בשנת 1960 התמנה כמרצה באוניברסיטה העברית. בשנות ה-50 חקר קולר את צמחי המדבר וקיבל לצורך כך מענק לחקירת הנביטה בצמחי המדבר. בעקבות מחקריו השתתף במשלחת מחקר שיצאה לוונצואלה למשך שישה שבועות בהזמנת ממשלת ונצואלה. בשנת 1961 קיבל מענק ממשרד החקלאות של ארצות הברית לצורך מחקר על דגני מרעה רב־שנתיים. בשנת 1969 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1970 הקים את המחלקה לבוטניקה חקלאית בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה ברחובות, שהתמקדה בחקר הליכים התפתחותיים של הצמח. במשך יותר מ־25 שנה חקר קולר את תנועת הצמחים ובמיוחד את התנועה של צמחים בתגובה לאור. בשנותיו האחרונות כתב ספר שנועד לסכם את הידוע על תנועות של צמחים עבור הקהל הרחב, אולם הוא לא הספיק להוציאו לאור, ובתו דפנה דאגה להוצאתו לאור.

בשנת 2002 יצא בהוצאת שוקן ספרו "מדריך אנציקלופדי למדעי הצמח".

דב קולר נפטר בשנת 2007.

בתו, דפנה קולר, היא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד.

==פרסומיו==

==קישורים חיצוניים==
* 
* (נקרולוג)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוטנאים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי החיים
קטגוריה:מתנדבי היישוב לחיל האוויר המלכותי הבריטי
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007