OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חינוך (הלכה)

מצוות חינוך (או דין חינוך) היא מצווה מדרבנן המחייבת את האב לחנך את בנו הקטן לקיים את המצוות, על מנת להרגילו לקיימם אף לכשיגדיל ויתחייב במצוות מהתורה. המילה 'חינוך' פירושה התחלה או הרגל.

== מהות המצווה ==
=== דין הקטן ===

על פי התורה, קטן שהוא פחות מגיל שלוש עשרה, פטור מלקיים מצוות, עד גיל שלוש עשרה, אז הוא נעשה בר מצווה. אף שמהתורה הקטן פטור מהמצוות, החל מגיל חינוך חלה על אביו החובה לחנך אותו לקיום מצוות.

מצווה זו המוטלת על האב צריכה להעשות במקביל להתפתחות הבנתו של הקטן, כך למשל כאשר הקטן מבין את משמעותה של השבת יש לחנך אותו שלא לעבור על איסורי שבת, כאשר הוא יכול ללבוש ציצית יש לקנות לו ציצית, הלכה זו מופיעה לראשונה במשנה ובתלמוד בבלי מובאת ברייתא המרחיבה הלכה זו:

== החייבים במצוות חינוך ==
בראשונים נחלקו על מי מוטלת מצווה זו, יש שכתבו שהאב בלבד מחיוב מצוות חינוך, אך אחרים סוברים שאף אמו חייבת במצוות חינוך, לדעת הרמב"ם אף הבן עצמו מחויב לקיים את המצוות מחמת 'מצוות חינוך'. רבי אלחנן וסרמן בספרו קובץ שיעורים מבאר דעה זו שאף שאינו מחויב כלל במצוות, מכל מקום מוטלת עליו החובה הפשוטה 'לעשות רצון הבורא', שהוא לשמוע לדברי החכמים כמו שכתוב בתורה "ועשית ככל אשר יורוך".

== מצוות שאף קטן מחיוב ==
=== חיוב קטן בר דעת בשבע מצוות בני נח ===
יש מהאחרונים שחידשו, על פי מאמר התלמוד ש" אסור", שמאחר וגוי שנעשה בר דעת מתחייב בשבע מצוות בני נח, גם יהודי בר דעת מתחייב במצוות אלו, היות שאי אפשר שישראל יהיה פטור ממצווה שגוי חייב בה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* מידע על [https://merhav.nli.org.il/primo-explore/search?query=any,exact,חינוך%20יהודי,AND&query=any,exact,הלכה,AND&tab=default_tab&search_scope=Local&sortby=rank&vid=NLI&lang=iw_IL&mode=advanced&offset=0 חינוך יהודי] בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גילים בהלכה
מאור הרוש

מאור הרוש (נולד ב-19 באוקטובר 1979) הוא שחקן, בדרן, תסריטאי, סטנדאפיסט, יוצר תוכן ברשת ומחזאי ישראלי. ידוע כחלק מן הצמד הקומי "עופר ומאור", ביחד עם שותפו הקומי עופר בן שבת.

== קריירה ==
=== תפקידים בטלוויזיה ובקולנוע ===
ב-2007 השתתף בטלוויזיה לראשונה בתפקיד אורח כאבישי בסדרה "הישראלים" בערוץ 2, רשת. החל משנת 2013 משתתף ביחד עם עופר בן שבת בתוכנית הסטנדאפ לילדים "הצחוקייה". באותה שנה השתתף בתוכנית "אמבוש" ששודרה בערוץ 10 בהנחיית עפר שכטר, כמותח סלבס ישראליים. בשנת 2014 השתתף בסדרות "הקלמרים" ו"זגורי אימפריה" של HOT. בשנת 2015 השתתף בסרט הקולנוע הקומי "מה כבר יכול לקרות?!" בבימוי אופיר לובל. בשנת 2016 השתתף בסדרות "המועדון עם שחר חסון" ו"מיסטר צ'יפס". החל משנת 2017 משתתף עם עופר בן שבת בסדרה בכיכובם: "!OMG", שמשודרת בערוץ Yes KidZ. שיחק בתפקיד שמשון בסדרה "כוח זיקית".

ב-2018 הופיע בסדרה שבאבניקים.

=== משחק ברשת ותוכניות רדיו ===
השתתף במספר סדרות רשת שהופקו לאתרי האינטרנט נענע 10, Mako ו-ynet. בנוסף ידוע במספר הרב של המערכונים והפרודיות שהפיק עם עופר בן שבת בערוץ היוטיוב שלהם כצמד "עופר ומאור". בנוסף הפיק מספר תוכניות רדיו קומיות ברדיו לב המדינה ורדיו חיפה.

=== על הבמה ===
"המופע של עופר ומאור" - מופע מערכוני נונסנס ביחד עם שותפו הקומי עופר בן שבת. בשנת 2016 עשו מופע המשך בשם "הקומדי צחוק" אותו מריצים עד היום. כתב ויצר את המופע "ויהי צחוק". כתב ושיחק בהצגה "כל הגברים אותו דבר", שזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר וזכתה לשבחים רבים. הופיע ב"מופע הצחוקייה" עם עופר בן שבת.

=== השכלה ===
בעל תואר ראשון לבימוי ומשחק מאוניברסיטת חיפה. בוגר הסמינר לכתיבה של רוברט מקי "Story ו-Comedy".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.youtube.com/channel/UCooxu4JSfzQ1s-wyXHCRQFw ערוץ היוטיוב של עופר ומאור]
* [http://www.mama-agency.com/artist_about/416 מאור הרוש], בסוכנות MAMA

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סטנדאפיסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:יוצרי קולנוע חרדי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
יום הקואופרטיבים הבין-לאומי

יום הקואופרטיבים הבין-לאומי הוא יום המצוין אחת לשנה בשבת הראשונה של חודש יולי מאז שנת 1923 על ידי ארגון הקואופרציה הבינלאומי.

בשנת 1992 העצרת הכללית של האומות המאוחדות פרסמה הצהרה ובה נאמר כי בשבת הראשונה של חודש יולי 1995 יצוין יום הקואופרטיבים הבינלאומי כציון מאה שנה להקמתה של ברית הקואופרטיבים הבינלאומית. מאז שנת 1995 מצוין יום הקואופרטיבים הבינלאומי השנתי של האו"ם לצד יום הקואופרטיבים הבינלאומי.

בכל שנה נבחר נושא שנתי לציון יום זה. בשנת 2017 צוין יום זה בסימן "קואופרטיבים מבטיחים כי אף אחד לא נותר מאחור".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אירועים בחודש יולי
קטגוריה:קואופרטיבים
קנקאל

קנקאל (בצרפתית: Cancale; בברטונית: Kankaven) היא קומונה במחוז איל ווילן במחוז ברטאן, לחוף תעלת למאנש, כ-30 ק"מ צפונית מזרחית לסן מלו. היא יושבת על חצי אי ממנו אפשר לצפות על מון סן מישל. 

קנקאל מפורסמת כ"בירת הצדפות" של ברטאן. לואי ה-14 אהב מאוד צדפות. הן הובאו מקנקאל לורסאי וגם יתר אנשי האצולה הצרפתית אהבו אותן בגלל האמונה שהן פועלות כאפרודיזיאק.

חוות גידול הצדפות נמצאות בים ליד הנמל הקטן. הן משתרעות על שטח של 7.3 קמ"ר. הצדפות נדבקות למוטות צמיחה בגאות ונקצרות משם בשפל.

בקנקאל מייצרים 25,000 טון של צדפות בשנה. 

ליד הנמל יש שוק צדפות בו מוכרים אותן במחירים זולים ורובן נאכלות במקום. למרות שהעיירה קטנה היא מוצפת מסעדות בהן מגישים סוגים שונים של פירות ים.

בשפל נחשפות הצדפות והדגים ואנשים מלקטים אותם. ציור מפורסם של ג'ון סינגר סרג'נט הוא "ליקוט צדפות בקנקאל" (1878).

בסמל קנקאל מצוירת ספינת מפרשים מוקפת בצדפות.
<gallery>
File:Cancale (1).jpg|שלט בכניסה לקנקאל
File:Port of La Houle.jpg|המגדלור בקנקאל
File:Cancale (6).jpg|מסעדות פירות ים בקנקאל
File:Cancale (9).jpg|דוכן צדפות ים בקנקאל
File:Cancale (4).jpg|חוות גידול צדפות בקנקאל (בשפל)
File:John Singer Sargent - Cancale.jpg|ציור ליקוט צדפות בקנקאל
File:War memorial in Cancale.jpg|אנדרטה לנופלים בשתי מלחמות העולם
File:Cancale (10).jpg|המזח בקנקאל בשפל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.megalim.co.il/21324/279/1037/502/ קנקאל] , באתר "מגלים"
* [https://www.youtube.com/watch?v=S3f735nanl4 קנקאל], באתר יוטיוב

קטגוריה:ברטאן: ערים
קטגוריה:צרפת: ערי חוף
קטגוריה:צרפת: ערי נמל
אווז ברנט

אווז בתעופה
Branta bernicla
אווז ברנט (שם מדעי: Branta bernicla) היא מין אווז מהסוג ברנטה שבמשפחת הברווזיים.

== מאפיינים ==
אורכו של אווז זה 55–66 ס"מ, מוטת הכנפיים 106–121 ס"מ ומשקלו 0.8-2.2 ק"ג. הוא בעל גוף חום כהה וחזה, צוואר וראש כהים עם פס לבן בתחילת הצוואר. הזנב לבן והרגליים שחורות. לאווזים יש ראש גדול, מקור קצר ורגליים ארוכות.

האווזים רועים בלהקות סביב לחופי האזור הארקטי ממערב אירופה למרכז ומערב סיביר ולאורך חופי קנדה ואלסקה. בארצות הברית הם נמצאים בין מיין לג'ורג'יה.

האווזים ניזונים מעשבים שהם מלקטים במקורם אך מחבבים במיוחד עשבי ים ממין Zostera marina.

הם חיים בקבוצות גדולות ומקננים סמוך למושבות של אוחי שלג. האוחים מקננים סמוך לזמנם ומגרשים שועלי קוטב רעבים המתקרבים לביצים. אך לאחר הבקיעה האוח עלול לחטוף את אחד האווזונים עם הוריו לא משגיחים עליו ומגרשים את האוח.

==תת-מינים==
* Branta bernicla bernicla
* Branta bernicla hrota
* Branta bernicla nigricans

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:אווזים
קטגוריה:גרינלנד: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
לבנית אדמדמה

לבנית אדמדמה (שם מדעי: Egretta rufescens) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החי בביצות במערב אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית וגם באיים הקריביים, איי בהאמה, מקסיקו ודרום ארצות הברית.

אורך הלבנית 68–82 ס"מ, מוטת כנפיה 116–125 ס"מ ומשקלה 364–870 גרם. הצעירים של הלבנית חומים בכל גופם אך הבוגרים מתחלקים לשתי קבוצות: חלקם לבנים כמו הלבנית הקטנה ואילו אחרים בעלי צוואר אדמדם, גוף כחול ופנים כחולות. המקור צהוב וקצהו שחור. נוצות הראש והצוואר שלהם סומרות ומוגבהות, בעיקר בעונת הרבייה.

הלבנית חיה בביצות, נהרות ובריכות מתייבשות, לעיתים יחד עם עוד עופות מים. הלבנית מחכה לטרף שיתקרב ואז מסתערת עליו במהירות. היא ניזונה מדגים, צפרדעים, חרקי מים וסרטנים שונים.

מצב השימור של אנפה זו הוא קרוב לסיכון. על פי דיווח ממשלתי, נשארו רק 1,500-2,000 זוגות מקננים בארצות הברית, רובם בטקסס, שם ננקטות פעולות ממשלתיות להגנה על מין זה.

לבנית אדמדמה שתפסה דג. [[פלורידה.]]

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
סטילי דן

סטילי דן (באנגלית: Steely Dan) היא להקת ג'אז-רוק אמריקאית המשלבת ביצירתה גם אלמנטים של מוזיקת נשמה, R&B, בוגי, פופ ובלוז. היא הוקמה על ידי וולטר בקר ודונלד פייגן בשנת 1972. בקר ופייגן היו חברי הלהקה הקבועים וכתבו את כל שיריה, כאשר בקר שימש כבסיסט וגיטריסט ופייגן כסולן וקלידן. מאז מותו של בקר בשנת 2017 נותר פייגן החבר הרשמי היחיד בלהקה.

המוזיקה של סטילי דן מתאפיינת בצלילי רוק ופופ, אך גם במבנים והרמוניות מורכבים המושפעים מג'אז. רבים משירי הלהקה כוללים עיבודים ג'אזיים לכלי נשיפה, וקולות רקע בסגנון המושפע ממוזיקת נשמה. בקר ופייגן כתבו שירים מבודחים, ולעיתים קרובות סרקסטיים, העוסקים בנושאים כגון סמים, רומנים, הימורים ופשע.

שירי הלהקה הוקלטו עם צוות מתחלף של נגני אולפן וזמרי ליווי, ביניהם הגיטריסטים לארי קרלטון ואליוט רנדל, שניגן את הסולו בשיר "Reelin' In the Years"; המתופף ברנרד פרדי, שניגן את מקצב ה-Purdie Shuffle (הקרוי על שמו) בשיר "Home at Last"; סקסופוניסט הג'אז ויין שורטר מלהקת Weather Report; מייקל מקדונלד, סולן להקת The Doobie Brothers, שתרם קולות רקע; והזמרת פאטי אוסטין, שקולות הרקע שלה בשיר "Babylon Sisters" הפכו אותו לאחד השירים המזוהים ביותר עם הלהקה. בקר ופייגן ידועים בפרפקציוניזם כמעט אובססיבי באולפן ההקלטות: במהלך הקלטת האלבום Gaucho (1980), הכולל שבעה שירים בלבד, שכרו בקר ופייגן לפחות 42 נגנים ו-11 טכנאים.

סטילי דן זכתה להצלחה מסחרית ולשבחי המבקרים החל משנות ה-70 המוקדמות ועד פירוקה בשנת 1981. להיטים כמו "Reelin' In the Years", "Do it Again", "Rikki Don't Lose That Number", "Hey Nineteen" ו-"Deacon Blues" העפילו למקומות הראשונים במצעדי הפזמונים. אלבומה Aja (1977) זכה למעמד של אלבום פלטינה כפול. הלהקה התאחדה ב-1993 ומאז מופיעה באופן קבוע. לאחר האיחוד היא הוציאה שני אלבומים. אחד מהם, Two Against Nature (2000), זכה בפרס גראמי בקטגוריית אלבום השנה. סטילי דן מכרה מעל 40 מיליון אלבומים ברחבי העולם ובשנת 2001 נכנסה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.

שיריה של סטילי דן מסומפלים באופן תדיר על ידי אמנים שונים. בין האמנים הבולטים שסימפלו שירים של הלהקה ניתן למנות את קניה וסט ואייס קיוב.

השיר "Hotel California" של להקת האיגלס נכתב בהשראת סגנון הכתיבה של בקר ופייגן. כמו כן, סטילי דן מוזכרת ברמיזה באחת משורות השיר ("They stab it with their steely knives, but they just can't kill the beast"). 

עם מעריציה המושבעים של סטילי דן נמנים, בין היתר, השחקנים רוברט דאוני ג'וניור ובריאן קרנסטון, הקומיקאי ג'רי סיינפלד והמוזיקאי יוני רכטר. סולו הגיטרה בשירה "Reelin' In the Years" נחשב לסולו הגיטרה האהוב ביותר על ג'ימי פייג', גיטריסט להקת לד זפלין.

סטילי דן נכנסה לרשימת "מאה האמנים הגדולים ביותר בכל הזמנים" של VH1.

==דיסקוגרפיה==
אלבומי אולפן
*(1972) 
*(1973) 
*(1974) 
*(1975) 
*(1976) 
*(1977) 
*(1980) 
*(2000) 
*(2003) 

אלבומי הופעה
*(1995) 
*(2000) 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:צמדים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1971
יום האמוג'י

יום האמוג'י העולמי הוא חג לא רשמי הנחגג ב-17 ביולי. היום נחשב כ"חגיגה עולמית של האמוג'י" והוא נחגג בעיקר באינטרנט, מדי שנה מאז 2014. ה-NBC דיווח כי התיוג של יום האמוג'י העולמי (#WorldEmojiDay) היה האייטם הפופולרי ביותר בטוויטר ב-17 ביולי ב-2015.

על פי חיים נוי, ראש בית הספר לתקשורת בבר-אילן המלמד קורסים על אמוג'י בתקשורת דיגיטלית יומיומית, כיום מבינים בחשיבות ובמשמעויות שהאמוג'י נושאים ומעצבים. בעבר המעיטו בחשיבותם, והם לא נלקחו ברצינות מבחינה מחקרית, אך כיום הם אלמנט חשוב מתקשורת יומיומית<ref></ref>.

== מקור ==
יום האמוג'י העולמי הוא "פרי יוזמתו של ג'רמי בורג" לפי ערוץ CNBC שציין ש"מייסד אמוג'יפדיה יזם אותו" ב-2014.

על פי הניו יורק טיימס בורג קבע אותו ל-17 ביולי בהתבסס על האמוג'י של לוח השנה באייפון. על יום האמוג'י העולמי הראשון, בורג אמר לאידפנדנט "לא היו תוכניות רשמיות כלשהן" מלבד בחירת התאריך.

בשנת 2016 גוגל שינתה את האמוג'י של לוח השנה ביוניקוד U+1F4C5 &#x1F4C5; כך שיציג את 17 ביולי באנדרואיד, ובמוצרים Gmail ו-Hangouts.

== הכרזות ==
ביום האמוג'י העולמי 2015, פפסי השיקה את PepsiMoji שכלל לוח מקשים אמוג'י, ופחיות ובקבוקים של פפסי מותאמים ליום האמוג'י העולמי.
אלה הופצו במקור בקנדה, והורחבו ל-100 שווקים ב-2016.

אולפני ההנפשה של סוני הכריזו ביום האמוג'י 2016 על טי ג'יי מילר כאיש הצוות הראשון בהפקה של אמוג'י: הסרט. גוגל השיקה "סדרה של אמוג'י חדשים, שהם כוללניים יותר עבור נשים ממגוון רקעים ובכל תחומי החיים", ואמוג'יפדיה השיקה ב-17 ביולי את פרס האמוג'י העולמי הראשון.

חברות נוספות שהוציאו הכרזות הקשורות לאמוג'י ביום האמוג'י 2016 כוללות את גוגל, דיסני, ג'נרל אלקטריק, טוויטר, קוקה-קולה.

== הערות ==
* יום ההולדת של שרת החוץ של אוסטרליה ג'ולי בישופ חובבת האמוג'י חל ביום האמוג'י העולמי.
* התו ביוניקוד של אמוג'י לוח שנה U+1F4C5 &#x1F4C5; לא מציג את ה-17 ביולי בכל הפלטפורמות.
* ההמנון של יום האמוג'י העולמי נכתב ובוצע על ידי ג'ונתן מאן ב-2016.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://emojipedia.org/calendar/ אמוג'י לוח השנה] באמוג'יפדיה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אירועים בחודש יולי
קטגוריה:תרבות אינטרנט
קטגוריה:אמוג'י
קטגוריה:חגים ומועדים
משה די ברושליש

רבי משה די ברושליש היה רב בימי הביניים, מתלמידי הרא"ש. די ברושליש חי בספרד במאה ה-14, בתקופתו של הריב"ש. מוצאו כנראה מבלגיה, ונראה ששמו נובע מההגייה הקדומה של המילה "בריסל".

יצירתו המרכזית היא חזה התנופה (לפי סדר הדורות מופיע גם בשם: תורת התנופה), קובץ שו"תים נבחרים מרבו הרא"ש. החיד"א מסביר שמשמעות השם היא הרמת התשובות הנבחרות מ"זבחי" הרא"ש.

==ראו גם==
* רא"ש 
* ראשונים

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני ספרד
אגודת שיח ושיג

ד"ר אן סברסקי, מייסדת אגודת 'שיח ושיג'
תחרות דיבייט בין בתי ספר
שיח ושיג - האגודה הישראלית לתרבות הדיון היא עמותה שהוקמה בשנת 1987 על ידי ד"ר אן קירסון סברסקי. מראשיתה, פעלה האגודה להעצמת נוער ישראלי באמצעות דיבור בציבור ודיבייט. מטרת האגודה היא לקדם את תרבות הדיבור הדיון בחברה הישראלית, ואת הדיבייט בישראל, וכן לקבוע נורמות של הידברות ודו-שיח בכל המגזרים.

== רשימת יושבי ראש ==
אשר וייל היה יו"ר האגודה ב-1995, ולאחריו גיא גורצקי, ד"ר אן סברסקי ויוני כהן-אידוב. מאז 2014 ד"ר סברסקי היא יו"ר האגודה.

האגודה החלה לשלוח נציגים לתחרויות בינלאומיות לאוניברסיטאות ולבתי ספר תיכון החל משנת 1990.

בעקבות תחרות שכזו בגלאזגו (סקוטלנד) בה השתתפה מיכל סגל, הקימה סגל מועדון סטודנטים לדיבייט באוניברסיטת חיפה, ובהמשך באמצעות סטודנטים מובילים באוניברסיטאות נוספות ברחבי ישראל, הוקמו בתחילת שנות ה-90 מועדוני סטודנטים נוספים. כשסגל עברה ללמוד לתואר שני בטכניון, היא הקימה גם שם מועדון סטודנטים לדיבייט, ואת מועדון הסטודנטים באוניברסיטת חיפה החל לנהל אורי זכאי. יובל טל בנה את המערך הניהולי ואת הכללים של מועדוני הסטודנטים, והביא לקיומה של התחרות הארצית הראשונה שנערכה באוניברסיטה העברית.

אורי זכאי המשיך את המהלך והרהיב את הפעילות. היום ישנם מועדוני דיונים בכל האוניברסיטאות וברוב המכללות וליגה פעילה באנגלית ובעברית. בנוסף ישראל זכתה וממשיכה לזכות בתוארי אלוף בכל העולם ואירחה בחיפה את אליפות אירופה לאוניברסיטאות.

ב-1998, אשר וייל, אשר באותה תקופה שימש כיו"ר אגודת שיח ושיג, הביא את אליפות העולם לבתי ספר [https://schoolsdebate.com/ World Schools Debating Championships] לירושלים שנחלה הצלחה רבה.

== פעילויות ==
אגודת שיח ושיג הציעה במהלך השנים פעילויות שונות לקהלים שונים כדי לקדם את יכולת ההבעה והדיבור בציבור בקרב בני נוער:
* סדנאות והשתלמויות בעברית ובאנגלית למורים כיצד לשלב דיבייט במסגרת ההוראה בכיתה בתחומי מקצוע שונים.
* סדנאות קיץ בדיבייט לתלמידי חטיבות ביניים ותיכונים.
* קורסים שנתיים ברטוריקה בעברית ובאנגלית עבור תלמידי בתי"ס יסודיים, חטיבות ביניים ותיכונים.
* מועדוני דיבייט באנגלית כחלק מתוכנית העשרה בית ספרית לתלמידי תיכון. 
בנוסף, שיח ושיג מארגנת מזה 10 שנים תחרויות בדיבייט ובדיבור בציבור בעברית, באנגלית ובערבית לתלמידי חטיבות ביניים ותיכונים. כמו כן, האגודה מאמנת ושולחת נציגים לתחרויות בין לאומיות הכוללות את: [https://schoolsdebate.com/ World Schools Debating Championships], European Schools Debating Championships, [http://www.widpsc.org/ World Individual Debating and Public Speaking Championships], Asper Cup, IDEA summer debate forum.

שיח ושיג מפעילה דף פייסבוק המתעדכן באופן תדיר ממקורות בישראל ובעולם במטרה להרחיב את המודעות לתחום זה.

==בוגרי שיח ושיג==
בין הבוגרים הבולטים של מועדוני הסטודנטים של אגודת שיח ושיג ניתן למנות את ד"ר עו"ד מיכל סגל-ארנולד, שגריר ישראל למדינות הבלקן ומקדוניה דן אוריין, איש משרד החוץ שמעון מרסר-ווד, ויוני כהן-אידוב, שגם שימש כיו"ר הוועד המנהל של אגודת שיח ושיג.

==ראו גם==
* דיבייט בישראל

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:דיבור בציבור
אבישי עברי

אבישי עברי (נולד ב-19 ביולי 1978) הוא עיתונאי, מבקר תקשורת, מגיש, תסריטאי ויוצר סאטירה ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים בשם אבישי טאוסיג וגדל בכפר אדומים. בוגר תיכון הימלפרב ומכינה קדם-צבאית עצם. שירת בצה"ל במסגרת ישיבת ההסדר "מדברה כעדן" במצפה רמון. בין השנים 2003–2006 למד לתואר ראשון באוניברסיטה העברית.

החל את עבודתו העיתונאית בשנת 2003 במקומון "כל העיר" של רשת שוקן ובביטאון "נקודה". בשנת 2008 הצטרף לאתר הביקורת והסאטירה "לאטמה" ושימש שם כמבקר תקשורת, מגיש הפינה "משפט עברי". ערך והגיש את תוכנית האקטואליה "לא סותם את הפה" עם אראל סג"ל ברדיו "גלי ישראל" עד שנת 2014.

במהלך 2014 הצטרף לבלוג הפוליטי העצמאי - ה"פלוג" של העיתונאית טל שניידר אך פרש בהמשך השנה. שימש ככותב בסדרת הסאטירה "הכל שפיט" בערוץ 1. הגיש את הפינה "אז מה היה לנו שם?" בערוץ הכנסת.

פרסם טורים אישיים ב"העין השביעית", ב"מעריב", ב"וואלה!", ב"מידה" וב"מקור ראשון". בשנת 2016 עבד כעורך הראשי הראשון של אתר החדשות של ערוץ 20.

בשנת 2017 החל לשמש כעורך ומגיש בחטיבת הדיגיטל של תאגיד השידור הישראלי "כאן". בין השאר יצר סרטוני דעה פובליציסטים וחברתיים.

בינואר 2019, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, התפטר מהתאגיד כדי לעבוד בקמפיין הבחירות של הליכוד. במסגרת זו הופיע בפברואר 2019 ב"סרטון הקברים" שבו תקף את בני גנץ, בין השאר על רקע תמונת קברים בבית קברות צבאי (חלקת חללי הל"ה בהר הרצל). בעקבות השימוש בתמונת קברי חללים הושעה לימים אחדים מתפקידו בקמפיין. ב־1 במרץ 2019 פרסם התנצלות בפני המשפחות השכולות, וכתב בה: "כל מי ששותף לכאב הזה הוא אחי". ב-12 במרץ פוטר מקמפיין הליכוד.

ביוני 2019 שב עברי לעבוד כפרילנסר בחטיבת הדיגיטל של תאגיד השידור "כאן".

ב-2022, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, היה עברי אחד ממייסדי מפלגת "יש כיוון" בראשות עמוס דב סילבר. בהמשך הוצב במקום החמישי ברשימת המפלגה לכנסת. בבחירות עצמן זכתה הרשימה ב-0.03% מהקולות ולא נכנסה לכנסת.

=== חיים אישיים ===
תושב ירושלים. נשוי מאז 2021 לענבר וייס, סמנכ"לית תכנון באפריקה מגורים, ולשעבר מהנדסת העיר בית שמש. אב לחמישה, ארבעה מהם מנישואיו הקודמים. אחיו הוא שוקי טאוסיג, עורך אתר "העין השביעית".

== קישורים חיצוניים ==

* פינות [https://www.youtube.com/watch?v=KRhAjR3zZgY&list=PL4i-rtm6IV0bVRpLnQV0bOj49Jakfhz5i "אז מה היה לנו שם"] של אבישי עברי בערוץ הכנסת
* פינות [https://www.youtube.com/watch?v=ImceBP92br4&list=PLz-laKe5E8hwsTNMsHBUdJQ7DHxo_YDls "משפט עברי"] באתר לאטמה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי מכינה קדם-צבאית עצם
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי תיכון הימלפרב
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - הנהלה ודיגיטל
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
אינדר

אינדר (באווסטית: Indra; בפהלווי: Indar; בפרסית: اندر) הוא אחד הדיווים הראשיים בדת הזורואסטרית. 
האטימולוגיה של השם "אינדר" אינה ודאית. ייתכן כי המקור הוא השורש הפרוטו-הודו-אירופי שמשמעותו "להתנפח", "להיות חזק".

אינדר מדיח את האנשים ומסיח את דעתם מן המעשים הטובים, בעיקר בנוגע ללבישת המלבושים הראויים (שַבּיג וכּוסְתיג).

באחרית הימים אינדר יילחם נגד ארדוהישת.

==ראו גם==
* אינדרה

==הערות שוליים==

קטגוריה:זורואסטריות
קטגוריה:אלים זורואסטריים
סיהאנוקוויל

סִיהַאנוּקְוִיל (בקמרית: ក្រុងព្រះសីហនុ, Krong Preah Sihanouk) היא עיר חוף בקמבודיה ובירת מחוז סיהאנוקוויל, השוכנת בקצהו של חצי אי בדרום-מערב המדינה לחופי מפרץ תאילנד.
== גאוגרפיה ==
סיהאנוקוויל מוקפת כמעט ללא הפרעה בשרשרת חופים לאורך כל קו החוף ועל החוף וביצות הגובלות בפארק הלאומי במזרח. סמוך לעיר מספר איים מיושבים בדלילות, שבמאה ה-21 החלו להוות יעד לתרמילאות הודות לפיתוח מתון.

נכון ל-2008 מנתה העיר, אשר נקראה לכבודו של המלך לשעבר נורודום סיהאנוק, כ-89,800 בני אדם מתוכם כ-66,700 במרחב האורבני שלה. זוהי עיר צעירה יחסית, אשר התפתחה במקביל להקמת נמל סיהאנוקוויל האוטונומי, אשר החלה ביוני 1955 כפתח לסחר ימי בינלאומי בלתי מוגבל. זהו נמל הנמל המים העמוקים היחיד בקמבודיה והוא כולל מסוף שמנים ומחצבים ומתקני תובלה לוגיסטיים. כתוצאה מכך, הפכה העיר למרכז לאומי מוביל של מסחר, תחבורה, וייצור.

שפע החופים של סיהאנוקוויל והאיים המקיפים אותה הפכו אותה הכל מסוף המאה העשרים ליעד לאומי ובינלאומי של קיט ונופש עלייה מתמדת של מבקרים.
הודות לגיוון הכלכלי, ליופייה הטבעי ולפוטנציאל התיירותי שלה, עולה בהתמדה מספר תושבי החוץ הקבועים והעונתיים והפכו אותה לאחד המרכזים הרב-תרבותיים והדינמיים בקמבודיה. עם זאת ענף התיירות בסיהאנוקוויל נותר זניח בהשוואה לתאילנד הסמוכה.

על אף היותה של העיר יעד תיירותי, העיר סובלת מתשתית רעועה ומקוטעת מאוד ולא מרשימה מבחינה ארכיטקטונית. בעיות התשתית ניכרות בעיקר בהקשר למים, אספקת חשמל, מתקני בריאות ברמה בינלאומית, כבישים ועוד.

סיהאנוקוויל סובלת גם מבעיות של פשיעה וביטחון אישי, ועומדת תכופות במרכזן של פרשיות של פשיעה מאורגנת, פשיעה זוטא ושחיתות. 

בשנת 2017, נחתם הסכם על הקמת אזור כלכלי מיוחד בין קמבודיה לסין. הסינים העבירו מאות מפעלים לאזור הכלכלי והיא הייתה חלק מהאזור. נמל המים העמוקים וסמיכותה של העיר לאיים הנתונים במחלוקת בין מדינות באזור בים סין הדרומי הפכו אותה לנקודה אסטרטגית במסלול הסחר הסיני במסגרת יוזמת החגורה והדרך. במסגרתה, השקיעו הסינים בקמבודיה מיליארדי דולרים בתחנות כוח, שדות תעופה ואוטוסטרדות אשר חיברו את הערים המרכזיות של המדינה לסיהאנוקוויל.

הגיעו גם יזמים סינים שפתחו בתי קזינו והימורים רבים, מה שהפך אותה ליעד למהמרים. הבניה לגובה הפכה לנפוצה. חל זינוק בגודל האוכלוסייה הסינית ורובם המוחלט של עסקי התיירות היו בבעלות סינית . העיר סבלה מבעיות בתשתיות.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפרץ תאילנד
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:קמבודיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1964
איילט בוסניה

איילט בוסניה (בטורקית: Eyalet-i Bosna) היה איילט עות'מאני אשר כלל את רוב שטחי בוסניה והרצגובינה המודרנית, ואת רוב שטחי סלאבוניה, ליקה ודלמטיה.

==היסטוריה==
בוסניה נכבשה בידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1463, ובשנת 1482 נכבשה גם הרצגובינה. החל משנת 1580 שתי הנחלות נכללו במסגרת איילט בוסניה, שהיה מחולק ל-6 סנג'קים. המלחמה הטורקית הגדולה הסתיימה בשנת 1699 בתבוסה טורקית, ובשלום קרלוביץ נמסר חלק משטח האיילט לממלכת הבסבורג.

בתחילת המאה ה-19 הייתה בוסניה אחת מהפרובניציות הפחות מפותחות של האימפריה העות'מאנית, ובעקבות כך פרץ בה בשנת 1831 המרד הבוסני. בשנת 1833 הצליח עלי פאשא ריזבאנבגוביץ' לדכא את המרד בעזרת כוחות מהרצגובינה, ובעקבות כך הוקם בחלקה הדרומי של בוסניה איילט הרצגובינה שנמסר תחת שלטונו של עלי פאשא.

בשנת 1864 בוצעה רפורמה בחלוקה המנהלית של האימפריה, אשר במסגרתה בוטל מעמד האיילט. שטחי בוסניה והרצגובינה נכללו כעת במסגרת וילאייט אשר נקרא וילאייט בוסניה.

==עיר הבירה==
* בוסנה-סארי ,<small>(1520–1533)</small>, <small>(1639–1699)</small>, <small>(1832–1840)</small> <small>(1851–1878)</small>
* באניה לוקה <small>(1553–1639)</small>
* טראווניק <small>(1699–1832)</small>, <small>(1840–1851)</small>

==ראו גם==
* היסטוריה של בוסניה והרצגובינה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: היסטוריה
בוסניה
איילט הרצגובינה

איילט הרצגובינה (בטורקית: Eyālet-i Hersek) היה איילט עות'מאני אשר הופרד מאיילט בוסניה בעקבות המרד הבוסני והתקיים למשך תקופה קצרה.

==היסטוריה==
בוסניה נכבשה בידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1463, ובשנת 1482 נכבשה גם הרצגובינה. החל משנת 1580 שתי הנחלות נכללו במסגרת איילט בוסניה, שהיה מחולק ל-6 סנג'קים. המלחמה הטורקית הגדולה הסתיימה בשנת 1699 בתבוסה טורקית, ובשלום קרלוביץ נמסר חלק משטח האיילט לממלכת הבסבורג.

בתחילת המאה ה-19 הייתה בוסניה אחת מהפרובניציות הפחות מפותחות של האימפריה העות'מאנית, ובעקבות כך פרץ בה בשנת 1831 המרד הבוסני. בשנת 1833 הצליח עלי פאשא ריזבאנבגוביץ' לדכא את המרד בעזרת כוחות מהרצגובינה, ובעקבות כך הוקם בחלקה הדרומי של בוסניה איילט הרצגובינה שנמסר תחת שלטונו של עלי פאשא. לאחר מותו של עלי פאשא בשנת 1851 אוחדה הרצגובינה בחזרה עם איילט בוסניה.

==ראו גם==
* היסטוריה של בוסניה והרצגובינה

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20080320030957/http://www.most.ba/102/082.aspx חלוקה מנהלית של הרצגובינה]

קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: היסטוריה
הרצגובינה
סנג'ק בוסניה

סנג'ק בוסניה (בטורקית: Bosanski sandžak) היה סנג'ק עות'מאני באזור בוסניה.

==היסטוריה==
בשנת 1463 נכבשה ממלכת בוסניה על ידי האימפריה העות'מאנית, והשטחים הבוסנים נכללו בסנג'ק בוסניה. בין השנים 1463–1580 היווה הסנג'ק חלק מאיילט רומליה, ובשנת 1580 צורף לאיילט בוסניה החדש. בשנת 1864 בוצעה רפורמה בחלוקה המנהלית של האימפריה, אשר במסגרתה בוטל מעמד האיילט. והשטחים נכללו כעת במסגרת וילאייט אשר נקרא וילאייט בוסניה.

בשנת 1875 התקוממו הנוצרים בהרצגובינה בשל עול המיסים הכבד שהטילו העות'מאנים על האוכלוסייה. מונטנגרו הכריזה מלחמה על העות'מאנים באמתלה של סיוע לנוצרים. חרף ההקלה בעול המיסים, המרידה נמשכה והצטרפה אליה סרביה. המרד התפשט גם אל שאר חצי האי הבלקני, ובשנת 1877 הכריזה האימפריה הרוסית מלחמה כנגד העות'מאנים. המלחמה הסתיימה סופית ב-1878, ובמסגרת קונגרס ברלין הוחלט שהאימפריה האוסטרו-הונגרית תקבל מנדט על וילאייט בוסניה. העות'מאנים המשיכו לשלוט רשמית באזור, אולם בפועל הוא נוהל בידי האוסטרו-הונגרים. זאת פרט לאזור הרצגובינה הישנה אשר נמסר למונטנגרו. האוסטרו-הונגרים סיפחו את בוסניה סופית בשנת 1908 (סיפוח שהוביל למשבר בוסניה).

==ראו גם==
* היסטוריה של בוסניה והרצגובינה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: היסטוריה
בוסניה
ג'ורג' רומרו

ג'ורג' אנדרו רומרו (בשם מלא באנגלית: George Andrew Romero; 4 בפברואר 1940 – 16 ביולי 2017,) היה במאי קולנוע ועורך אמריקאי-קנדי, אשר נחשב לאבי סרטי הזומבים..

==ביוגרפיה==
רומרו נולד ב-4 בפברואר 1940 בברונקס, ניו יורק לאב קובני ואם ממוצא ליטאי. הוא למד באוניברסיטת קרנגי מלון בפיטסבורג, וסיים את לימודיו ב-1960.

== קריירה ==
לאחר שסיים ללמוד, הוא יצר בעיקר סרטים קצרים ופרסומות, אך לא זכה להצלחה רבה. בשנת 1968 התפרסם הסרט "ליל המתים החיים" אותו ביים, אשר הצליח עד מאוד והפך לסרט פולחן.

לאחר צאת "ליל המתים החיים", ביים רומרו מספר סרטים שפחות הצליחו, כמו "תמיד יש וניל" (1971), "עונת המכשפה" (1972), "המשוגעים" (1973) ו"מרטין" (1978).

ב-1978 יצא הסרט "שחר המתים", שהיווה סרט המשך ל"ליל המתים החיים", אשר הצליח עד מאוד ודורג במקום ה-27 בדירוג סרטי הפולחן של אנטרטיינמנט ויקלי. ב-1982 ביים רומרו את הסרט "קריפשואו", שנכתב על ידי סטיבן קינג, וזכה להצלחה.

בשנים 1983–1988 הפיק את הסדרה "מעשיות מהצד האפל", ובנוסף כתב ארבעה פרקים.

ב-1991 הופיע בהופעת קמע בסרט "שתיקת הכבשים". 

בשנת 2005 ביים וכתב את סרט האימה הפוסט-אפוקליפטי "ארץ המתים". בשנת 2007 ביים וכתב את אחד מסרטיו האחרונים "יומן המתים". 

ב-2014 כתב רומרו סדרת קומיקס בת 15 גיליונות יחד עם מארוול קומיקס.

ב-16 ביולי 2017 נפטר רומרו מסרטן ריאות בטורונטו, אונטריו, קנדה. פרק הפתיחה של העונה השמינית של סדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים" הוקדש לזכרו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע קנדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ליטאי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא קובני
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2017
אדובי פוטושופ לייטרום

Adobe Photoshop Lightroom (או בקיצור Adobe Lightroom, להלן: "לייטרום") היא תוכנה אשר מעבדת ומארגנת תמונות שפותחה על ידי אדובי מערכות עבור מערכות ההפעלה Windows וMacOS.
== שימוש ==
התוכנה מאפשרת צפייה, ארגון וריטוש מספר גדול של תמונות דיגיטליות. העיבוד באדובי מתבצע תוך שמירת גישה לתמונה המקורית. למרות השם הדומה לאדובי פוטושופ, התוכנה אינה יכולה לבצע פונקציות רבות של פוטושופ כגון עיבוד תמונה מגמתי (להוסיף, להסיר או לשנות את המראה של הפרט תמונה פריטים), עיבוד טקסט או אובייקטים בתלת-מימד על תמונות וכן שינוי מסגרות וידאו. תוכנת הלייטרום לא מנהלת קבצים כמו אדובי ברידג': היא לא יכולה לנתח קבצים, אלא אם כן הם מיובאים לתוך מסד הנתונים שלה קודם, ורק מזהה פורמטי תמונה.

הלייטרום היא אחת מתוכנות עריכת צילומים הנפוצות ביותר בין צלמים מקצועיים וחובבים מתקדמים.

== יתרונות ==
* תפעול הכלי אינטואיטיבי ברובו.
* הקובץ המקורי איננו משתנה כלל במהלך העריכה ונשמר לתמיד. כל העריכות הן שכבות מתמטיות המונחות מעל שכבת קובץ המידע המקורי שאין נגיעה בו. 
* מרבית העריכה מתבצעת באמצעות הזזת סמן על גבי סרגל ("סליידר").
* יכולת שיפור תמונה, תיקון חשיפה ואיזון ללבן - במיוחד עבור פורמט Raw (צילום דיגיטלי).
* ללייטרום יש יכולת ניהול קטלוג חזק ומגוון היכול לנהל מיליוני קבצים.
* נמכרת כחלק מחבילת תוכנות העריכה של אדובי, כמנוי בתשלום חודשי נמוך.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://www.youtube.com/watch?v=uPhiLfnGrlo סרטון הדרכה של ערן בורוכוב על לייטרום]

קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2007
קטגוריה:תוכנות לעיבוד תמונת מפת סיביות
יחסי סנט לוסיה – צרפת

יחסי סנט לוסיה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים שבין סנט לוסיה לבין הרפובליקה הצרפתית.

== הסכמים בין שתי המדינות ==
* 4 במרץ 1981 - הסכם גבולות ימיים (קיים גבול ימי עם מרטיניק).
* 5 בדצמבר 1987 - הסכם לשיתוף פעולה מדעי, טכנולוגי, תרבותי, ושפתי.
* 7 במרץ 2001 - הסכם לכוח חיפוש והצלה ימי משותף של שתי המדינות.
* אפריל 2010 - הסכם חילופי מידע הקשור לענייני מס.

== ייצוג ==
* סנט לוסיה מיוצגת בצרפת באמצעות הנציבות הגבוהה שלה הממוקמת בלונדון, הממלכה המאוחדת. קיימת גם קונסוליה סנט לוסית במרטיניק.
* צרפת מיוצגת בסנט לוסיה באמצעות שגרירות בקסטריז.

== יחסים כלכליים ==
חברות ועמותות צרפתיות לאיכות הסביבה ולתיירות פועלות בסנט לוסיה.

בשנת 2015 ייצאה סנט לוסיה לצרפת סחורה בשווי 832 אלף דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מיכלי נייר, ליקר, רטבים ונייר טואלט. לעומתה, צרפת ייצאה לסנט לוסיה סחורה בשווי 6.88 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם סירות, יין, חלב ולתת.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.diplomatie.gouv.fr/fr/dossiers-pays/sainte-lucie/relations-bilaterales/ France and Saint Lucia, Presentation]

== הערות שוליים ==
סנג'ק פוז'גה

סנג'ק פוז'גה היה סנג'ק עות'מאני באזור סלאבוניה, אשר סופח בשלום קרלוביץ לממלכת הבסבורג.

==היסטוריה==
בשנת 1526 נהרג לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה בקרב מוהאץ', ועם מותו נכחד בית יגלו (המשפחה ממנה באו מלכי פולין, ליטא, צ'כיה והונגריה). התבוסה הדגישה את חוסר היכולת של הנוצרים הפאודלים להילחם באימפריה העות'מאנית. בשנים לאחר מכן כבשו העות'מאנים את רוב שטחה של ממלכת הונגריה, ובכלל זה את אזור סלאבוניה, שנכלל משנת 1538 בסנג'ק פוז'גה.

בתחילה היה הסנג'ק חלק מאיילט בודין, ובשנת 1580 צורף לאיילט בוסניה. בשנת 1596 צורף הסנג'ק לאיילט סיגטוואר, ובשנת 1600 צורף לאיילט קניז'ה.

בשנת 1699 נחתם הסכם קרלוביץ אשר סיים את מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699), ובמסגרת ההסכם העבירה האימפריה העות'מאנית לממלכת הבסבורג את רוב שטחי ממלכת הונגריה שהיו ברשותה, ובכלל זה את אזור סלאבוניה.

==ראו גם==
* ממלכת סלאבוניה
* היסטוריה של קרואטיה

קטגוריה:קרואטיה: היסטוריה
פוז'גה
יחסי החוץ של ברית המועצות

[[ליאוניד ברז'נייב נפגש עם ג'רלד פורד בוולדיווסטוק בנובמבר 1974 לחתימה על הסכם סאל"ט.]]
בעת הקמת ברית המועצות בשנת 1922, רוב הממשלות בעולם התייחסו לשלטון הסובייטי כמוקצה בשל תמיכתו בקומוניזם, ולכן רוב המדינות נמנעו ממתן הכרה דיפלומטית. פחות מרבע מאה לאחר מכן, לא רק שהיו לברית המועצות יחסים רשמיים עם רוב אומות העולם, אלא שהיא גם התקדמה למעמד של מעצמת-על.

עד 1945, ברית המועצות—חברה מייסדת של האו"ם—הפכה להיות אחת מחמש החברות הקבועות במועצת הביטחון, מעמד שנתן לה זכות וטו על החלטות מועצת הביטחון. במהלך המלחמה הקרה, ברית המועצות חתרה, במקביל לארצות הברית, לצבור השפעה גאופוליטית; תחרות זו באה לידי ביטוי במספר רב של הסכמים ואמנות העוסקות בבריתות צבאיות, הסכמי סחר ומלחמות באמצעות שליח.

ברית המועצות הייתה ביחסים קרובים עם המדינות הסוציאליסטיות שהוקמו בשטחים שנכבשו על ידה במלחמת העולם השנייה, שאפשרו ליצור ארגוני שיתוף פעולה צבאיים וכלכליים. יחד עם זאת, ב-1948 היחסים הדיפלומטיים עם יוגוסלביה הורעו על רקע חוסר אמון הדדי בין ראשי המדינות. התערערות דומה של יחסים אירעה עם אלבניה ב-1955 בשל שינויי המדיניות שנוצרו כחלק מתהליך הדה-סטליניזציה. 

לאורך המלחמה הקרה היו נקודות חיכוך שונות בין ברית המועצות לארצות הברית. בשנת 1962, המתיחות הגיעה לשיא של כל הזמנים במהלך משבר הטילים בקובה, בו טילים סובייטים הוצבו על אדמת קובה בטווח ירי אל ארצות הברית. בדיעבד, סיטואציה זו הייתה הנקודה שבה היה הסיכון הגבוה ביותר להידרדרות למלחמה גרעינית. לאחר פתרון המשבר, יחסי ארצות הברית-ברית המועצות נרגעו בהדרגה עד שנות ה-70.

ב-1978, הפיכה באפגניסטן הביאה לשלטון ממשלה סוציאליסטית אשר בין מאבקי כוח פנימיים והתערבות זרה, ביקשה מברית המועצות השכנה לשלוח סיוע צבאי. התערבות ברית המועצות התפרשה כפלישה עוינת בעיני ארצות הברית ובעלות בריתה, אשר מימנו את מתנגדי המהפכנים, המוג'אהדין, וכך הובילו לחזרת פעולות האיבה, אשר החריפו מאוד בשנים הבאות. הפלישה לאפגניסטן הובילה להטלת חרם מצד מדינות המערב על אולימפיאדת מוסקבה.

כאשר מיכאיל גורבצ'וב הפך ב-1985 למנהיג ברית-המועצות, הוא שאף לבנות מחדש את ברית המועצות לפי המודל הסקנדינבי למדינה סוציאל-דמוקרטית מערבית, וכך ליצור כלכלת מגזר פרטי. הוא הוציא את הכוחות הסובייטיים מאפגניסטן, והחל במדיניות של אי התערבות בענייניהן הפנימיים של המדינות הגרורות של ברית המועצות באירופה (דוקטרינת סינטרה). צעדים אלו התקבלו באהדה על ידי ארצות הברית, דבר שהביא לסיום המלחמה הקרה ומאידך להתפרקות ברית המועצות ב-1991.

משרד החוץ הוביל את מדיניות החוץ הסובייטית. אנדריי גרומיקו שימש כשר החוץ הסובייטי במשך כמעט שלושים שנה (1957-1985). 

כיום, רוסיה נמצאת במספר ארגונים עם מדינות ברית המועצות לשעבר, כגון: חבר המדינות.

==ראו גם==
*הסכם ריבנטרופ–מולוטוב
*הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה
*אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה
*יחסי ברית המועצות-ישראל
*ברית המועצות באומות המאוחדות

==קישורים חיצוניים==

* 

*
אליפות ברזיל בכדורגל 1986

אליפות ברזיל בכדורגל 1986 הייתה הפעם ה-30 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב-30 באוגוסט 1986 והסתיימו ב-25 בפברואר 1987. 

בתחרות השתתפו 80 קבוצות. זאת בעיקר מסיבות פוליטיות - קונפדרציית הכדורגל הברזילאית רצתה לקבל תמיכה של הקבוצות הקטנות. כמו כן, בכוונת הקונפדרציה היה לכלול מעבר בין הליגות בעונה הקרובה.

80 קבוצות נבחרו לפי המפתח כדלקמן:

* בתים 1-4:
** 19 קבוצות החזקות של התחרויות של עונות הקודמות.
** 22 קבוצות בהתאם לתוצאות של אליפויות מדינות ברזיל 1985.
** משתתפי משחק הגמר של העונה הקודמת - 1985
** מנצח תחרות סרייה ב' 1985. 

לשלב השני העפילו 6 קבוצות מכל בית ו-4 קבוצות הטובות נוספות.

* בתים 5-8:

במקור היו צריכים לכלול 24 קבוצות. אומנם בגלל מחלוקת עם הקבוצות ופדרציה של מדינת ריו דה ז'ניירו בסופו של דבר בבתים אלו נכללו 36 קבוצות.

לשלב השני היו צריכים להעפיל רק מנצחי הבתים.

בסך הכל לשלב השני היו צריכים להעפיל 32 קבוצות. אומנם במהלך מחלוקת שהתפתחה בין הקבוצות ואיומים לפנות לבית משפט בסופו של דבר שלב ב' כלל 36 קבוצות. הם אורגנו ב-4 בתים ושיחקו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. ארבע קבוצות מכל בית העפילו לשלב השלישי.

שלבי הגמר (שמינית הגמר, רבע הגמר, חצי הגמר והגמר) נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ.
 
במהלך שלבי הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במהלך שלבי הגמר, במידה ומפגש כפול לא נתן הכרעה, הקבוצה עם הישג טוב יותר בשלב הקודם העפילה להמשך התחרות. 

סאו פאולו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השנייה בתולדות המועדון. 

==משתתפי התחרות לפי מדינות ברזיל==

==שלבי הגמר==

==משחקי הגמר==

משתתפי משחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס

==שחקנים מצטיינים==
קארקה, שחקנה של סאו פאולו כבש 25 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות. 

קארקה, שחקנה של סאו פאולו זכה גם בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.rsssfbrasil.com/tablesae/br1986.htm נתונים מאתר rsssf]
* [https://web.archive.org/web/20170610163441/http://futpedia.globo.com/campeonato/campeonato-brasileiro/1986 נתונים מאתר futpedia]

ברזיל
קטגוריה:עונות באליפות ברזיל בכדורגל
בצרה (מחוז)

מחוז בצרה (מבוטא בסרה, בערבית: محافظة البصرة) הוא מחוז בדרום עיראק. המחוז גובל בכווית בדרום ובאיראן בצפון-מזרח. עיר הבירה של המחוז היא בצרה, שעל שמה נקרא המחוז.

== היסטוריה ==
בשנת 1920, לאחר תבוסתה של האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה, השתלטה בריטניה על עיראק. בזמן המנדט הבריטי על מסופוטמיה חלוקתה הפנימית של עיראק אורגנה מחדש ובכך נוצר המחוז במתכונתו הראשונה. השלטון הבריטי נמשך עד שנת 1932, כאשר הוקם בית המלוכה העיראקי.

הציבור השיעי בבצרה ובמדינה כולה סבל מאוד תחת שלטונו של סדאם חוסיין בשנים 1979-2003. בזמן מלחמת המפרץ החל מרד בעיר בצרה, לאחר שהובטח למורדים סיוע מארצות הברית. בסופו של דבר אכן פרץ מרד עממי אלים, אך הסיוע האמריקאי לא הגיע. מורדים הצליחו לכבוש את העיר לימים ספורים, עד שהשלטון שב וכבש את העיר. בסופו של דבר, רבים מהמורדים הוצאו להורג ברחובות.

בשנת 2003 הפך המחוז למוקד לחימה מרכזי במלחמת עיראק. באזור התקיימו קרבות רבים בין כוחות בריטיים לכוחותיו של הגנרל העיראקי עלי חסן אל-מג'יד. בקיץ 2006 פרצו מהומות אלימות בין עיראקים חילוניים למוסלמים שיעים. מספטמבר ועד דצמבר 2007 נסוגו הכוחות הבריטיים מהמחוז.

רוב הנפט בעיראק מופק בשטח המחוז.

נמל אום קאסר הוא נמל מים עמוקים היחיד בעיראק והוא השני בחשיבותו לאחר נמל בצרה.

==קישורים חיצוניים==

* צבי בראל, [https://www.themarker.com/wallstreet/.premium-1.10533486 בקרקע זורם נפט, מעל האדמה נשטפים בתים]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
בצרה
נעם ענבר (תזמורת צה"ל)

רב-סרן נועם ענבר
נעם ענבר (נולד ב-1979) הוא ציר בנציגות ישראל במלבורן האמון על נושא התרבות והחינוך. בין השנים 2013-2018 כיהן כמנצחה הראשי של תזמורת צה"ל.

==ביוגרפיה==

נעם ענבר הוא בוגר בית הספר למוסיקה על שם בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב בניצוח ומוזיקולוגיה, ובוגר התוכנית לניהול תרבות ואמנות בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב.

לנעם ניסיון רב בבניית קונצרטים גם עבור קהלים שאינם ישראליים. הרכבים מוזיקליים בהדרכתו יצגו את צה"ל ואת מדינת ישראל בעולם, ותזמורת צה"ל בניצוחו הופיעה הן בחו"ל והן בפני משלחות זרות שהתארחו בארץ, עם רפרטואר ועיבודים שהותאמו על ידו במיוחד עבור קהלים אלו.

נעם עוסק רבות גם בחינוך מוזיקלי. הוא בנה קורסים וסדנאות בנושא עיבוד מוזיקלי ובמשך מספר שנים לימד עיבוד באוניברסיטת מלבורן שבאוסטרליה, ולאחר מכן גם בישראל. הוא יצר שיתופי פעולה עם תזמורות נוער מישראל ומחו"ל, וניהל אודיציות לבני נוער במגוון כלי נגינה וכן בשירה.

נעם למד ניצוח ותזמור אצל פרופ' נעם שריף, עיבוד תזמורתי אצל יצחק גרציאני, עיבוד מקהלתי אצל ד"ר נחום אמיר וקומפוזיציה אצל פרופ' יצחק סדאי. נעם בוגר בית הספר למוסיקה ע"ש בוכמן-מהטה של אוניברסיטת תל אביב בהצטיינות יתרה, שם למד ניצוח ומוזיקולוגיה. כמו כן, הוא בוגר התכנית לניהול תרבות ואמנות של בית הספר לניהול באוניברסיטת תל אביב. נעם עובד כעת על השלמת כתיבת תיזת הדוקטורט שלו במוזיקה.

נעם גדל ברעננה והוא בוגר מגמת המוזיקה של תיכון "מור מטרו ווסט" רעננה. את דרכו המוזיקלית החל בגיל צעיר כתלמיד בשלוחה הישראלית של בית הספר למוסיקה "ימאהה".

==מנצח תזמורת צה"ל==

ב-29 ביולי 2013, מונה ענבר למנצח תזמורת צה"ל והחליף את מיכאל יערן שקדם לו. עם מינויו הוענקה לו דרגת ייצוג של רב-סרן.

בתפקידו כמנצח תזמורת צה"ל היה אמון על איתור ומיון הנגנים בשלב מועמדותם לגיוס. הוא ניצח על תזמורת צה"ל בטקסי קבלות פנים, בטקסים ואירועים ממלכתיים, בעצרות ובקונצרטים, והכין את התזמורת לקראת אירועים אלה. בנוסף, כתב עיבודים תזמורתיים וערך עיבודים מספריית תזמורת צה"ל כדי להתאימם להרכבים המשתנים.

ענבר ניהל את פעילויות ההעשרה המוזיקלית והפיתוח המקצועי לחיילי התזמורת, כגון: הרכבי נגינה, קורסים, סדנאות, כיתות אמן ועוד.
ענבר מנצח על [[תזמורת צה"ל בעת ביקור בפארק סוקולניקי במוסקבה, 29 באוגוסט 2016]]

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=HmoqQle8HmA תזמורת צה"ל בפסטיבל תזמורות במוסקבה 2016]
* [https://he.imembassy.com/founder נעם ענבר באתר השגרירות למוזיקה יהודית]

קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מנצחי תזמורת צה"ל
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
אביעד פוהורילס

אביעד פּוֹהוֹרִילֵס (נולד ב-3 בנובמבר 1965) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש כפרשן בערוץ הספורט.

==ביוגרפיה==
אביעד פוהורילס נולד ביפו, וגדל בחולון. שיחק בקבוצת הנערים בכדורסל של הפועל חולון, בהדרכתו של פיני גרשון. תפקידו הראשון בתקשורת היה ככתב ספורט בעיתון מעריב בשנת 1983, לפני גיוסו לצה"ל. שירת בצה"ל בחיל הקשר, המשיך לכתוב במעריב וסיים לעבוד בעיתון בשנת 1989.

בשנים 1989–2004 היה כתב בעיתון ידיעות אחרונות, והיה במשך 10 שנים בעל הטור "אזור הצבע". ככתב העיתון חשף את זהות המחזיק בגביע שנעלם בתום משחק גמר הגביע בשנת 1947 ומקום הימצאו לא נודע משך שנים.

בשנת 2004 חזר לעיתון מעריב ככתב ספורט ועבד בו עד לסגירתו בשנת 2014. בנוסף, הוא שימש כמבקר הטלוויזיה של העיתון. בשנת 2011 הוא מונה לכתב והפרשן הסביבתי של העיתון. ככתב מעריב הוא יזם את הבאתו של אריק איינשטיין לכתוב טור במעריב. לאחר מותו של איינשטיין פורסם טורו היחיד שהספיק לכתוב, שאותו ערך פוהורילס.

בשנת 2008 שודר בערוץ 10 סרטו התיעודי "להיות איתך אבי נמני" בו התלווה פוהורילס במשך שנה שלמה לאבי נמני כשחקן מכבי תל אביב בשנתו האחרונה כשחקן.

בשנת 2013 שודר בערוץ 1 של רשות השידור סרטו השני "הקרב האחרון של אריק זאבי" בו שימש גם כבמאי. בסרט זה התלווה לאריק זאבי בהכנות שלו לקראת האולימפיאדה בלונדון, בה הפסיד בסיבוב הראשון.

בשנת 2014 עבר לכתוב באתר האינטרנט nrg.

פוהורילס שימש כעורך התוכנית עושים ספורט בגלי צה"ל במשך עשר שנים, והגיש את התוכנית במשך שנה אחת יחד עם אלי ישראלי. בנוסף, שימש כפרשן ספורט בערוץ 1 של רשות השידור, ומשמש כיום כפרשן בערוץ הספורט. בנוסף הוא מנחה אירועי שבתרבות.

בסך הכל סיקר פוהורילס 2 אולימפיאדות ו-5 מונדיאלים. 

ב-2017 יצא לאור ספרו "100 הכדורגלנים הישראלים הגדולים בכל הזמנים".

בספטמבר 2017 החל לכתוב ב"ישראל היום".

==חיים אישיים==
לפוהורילס תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה. מתגורר בתל אביב ואב לשתיים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל ערוץ הספורט
קטגוריה:פרשני ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
ניקולא תג'ר

ניקולא (ניסים) תג'ר (Nicola Tagger; נולד ב-30 במאי 1930) הוא זמר טנור אופראי יהודי איטלקי, ישראלי לשעבר.

== קורות חיים ==
ניסים תג'ר נולד ב-1930 בפאזארדז'יק שבבולגריה. בשנת 1944 עלה לארץ ישראל עם עליית הנוער, אחרי ששהה עשרה חודשים במחנה מעצר בקפריסין, לשם גורשו בני הנוער על ידי הבריטים לאחר מסע בן 10 ימים מבולגריה. עם הגעתו לארץ, הצטרף להכשרה בקבוצת גבע. כעבור שנתיים, עלו לארץ גם בני משפחתו. יחד עם חבריו מההכשרה בגבע הצטרף לקבוצת אורים בנגב והיה ממקימי הקיבוץ. השתתף במלחמת העצמאות. תג'ר חי בישראל עד שנת 1953 ולאחר מכן, היגר לאיטליה והשתקע בה.

תג'ר החל את לימודי המוזיקה שלו בשנות ה-50 בתל אביב, אצל רחל רוזה רוזנשטיין ושר באופרה הישראלית בניהול אדיס דה פיליפ. הוא השלים את לימודיו במילאנו, אצל מאסטרו בינטי (Binetti). את הופעת הבכורה שלו באיטליה ערך ברומא בשנת 1956, בתפקיד דוכס מנטואה ב"ריגולטו" מאת ורדי. הוא הופיע בתפקיד זה ב-300 הופעות ברחבי תבל. כעבור כמה חודשים שר ב"מאדאם באטרפליי" עם רינה ג'ילי, בתו של בנימינו ג'ילי. הוא הופיע בכל בתי האופרה הגדולים באיטליה: לה סקאלה במילאנו, תאטרו קומונאלה די פירנצה, תיאטרון סן קרלו בנאפולי ובאופרה של רומא ב"מרחצאות קרקלה".

בישראל שר תג'ר, גם בעברית, בשנת 1969, ב"מזמורים" של בן-ציון אורגד, בניצוח גארי ברתיני, עם "האנסמבל הקאמרי הישראלי"; עשר שנים מאוחר יותר, באופרה "שאול בעין דור" מאת יוסף טל וכן, באורטוריה "יורם" מאת פאול בן-חיים. הוא אף הופיע בפני חיילי צה"ל במספר הופעות שאורגנו על ידי "הוועד למען החייל".

ניקולא תג'ר הקליט תקליטים רבים והופיע גם מחוץ לאיטליה, בתיאטראות החשובים באירופה וברחבי העולם. בין היתר, באמסטרדם, ברלין, דרזדן, דיסלדורף, אדינבורו, פרנקפורט, בואנוס איירס ושיקגו. הרפרטואר שלו כלל 84 יצירות. מתוכן, ב-14 יצירות היה המבצע הראשון. כמו כן, הוא הופיע במספר רב של קונצרטים הכוללים מוזיקה סימפונית וקאמרית.

בהיותו בן 58, פרש מהופעות. מאז, הוא עוסק בהוראת פיתוח קול במילאנו ומחוצה לה. תלמידיו הם זמרי אופרה מהמזרח הרחוק, אירופה, ישראל ועוד.

תג'ר, המתגורר במילאנו, הוא אלמן. אשתו הראשונה ואם בנו היחיד הייתה ציירת. מבנו, שנפטר בגיל צעיר, יש לו נכד ונכדה, הגרים בוארזה. אשתו השנייה של תג'ר הייתה זמרת אופרה איטלקייה.

בן דודו הוא זמר האופרה רפאל אריה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.kan.org.il/radio/item.aspx?pid=125550 מפתח סול-ברוך אסקרוב - 27.03.20 (ריאיון עם ניקולא תג'ר שהתקיים בנובמבר 2019)], בערוץ קול המוסיקה של כאן.
* [https://www.taminoautographs.com/products/tagger-nicola TAGGER, Nicola | Tamino Autographs]
* [http://worldcat.org/identities/lccn-n82235677/ Tagger, Nicola WorldCat Identities]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:זמרים יהודים איטלקים
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:גולי מחנות המעצר בקפריסין
קטגוריה:אורים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:מהגרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1930
הוא חזר

הוא חזר (בגרמנית: Er ist wieder da) הוא רומן סאטירי גרמני רב-מכר מאת טימור ורמש, העוסק באדולף היטלר. הספר, שהוא רומן הביכורים של המחבר, יצא לאור בשנת 2012 בהוצאת Eichborn Verlag. בשנת 2015 יצא לאקרנים סרט גרמני באותו השם.

== עלילה ==
קו העלילה עוסק באדולף היטלר, המתעורר ב-2011 במגרש ריק בברלין, המתגלה כגן שהיה מחוץ לפיהררבונקר. הוא חסר כל ידע על מה שקרה לאחר התאבדותו ב-1945. חסר בית וחסר כול, היטלר מפרש את כל מה שהוא רואה וחווה בשנת 2011 מתוך השקפת העולם הנאצית — למשל, הוא מניח כי הטורקים בגרמניה הם אינדיקציה שקרל דניץ שכנע את טורקיה להצטרף למדינות הציר, והוא חושב שוויקיפדיה נקראת על שם Wikinger ("ויקינגים"). בעודו תר בחנות עיתונים אחר הביטאונים הנאציים החביבים עליו, הוא מבחין בתאריך המופיע באחד העיתונים ונוכח כי חלפו כמעט 70 שנה מאז האירועים האחרונים שנחקקו בזיכרונו. בעל החנות משוכנע כי ניצב לפניו שחקן מוכשר המצליח לגלם נאמנה את דמותו של היטלר וכך גם כל עוברי האורח, כולם מזהים אותו, אך אף אחד לא מאמין שהוא היטלר; במקום זאת, הם חושבים שהוא קומיקאי או שחקן מתודי. 

היטלר מתאקלם היטב בגרמניה החדשה ולומד לשלוט באמצעי המדיה, כגון האינטרנט, כדי לקדם את משנתו הנאצית. הוא מופיע בתוכנית האירוח הקומית בשם "היי אחי!", ומציג שם את דעותיו בצורה פרועה. קטעי וידאו שלו כועס זוכים להצלחה מסחררת ב-YouTube, וכשחקן הוא מגיע למעמד של סלבריטי מודרני. העיתון "בילד" מנסה להשמיץ אותו, אך נתבע על ידי ערוץ הטלוויזיה ונאלץ להלל אותו. דווקא הציבור הנאו-נאצי, שסבור כי ה"חקיין" פוגע בכבודו של מנהיגם, תוקף אותו באופן פיזי וגורם לאשפוזו בבית חולים. האהדה הציבורית כלפיו גוברת, הוא מנצל את הפופולריות שלו כדי לחזור לפוליטיקה, ונראה כי דרכו של היטלר בחזרה אל הזירה הפוליטית נסללת בבטחה.

== פרסום ==
הספר תומחר במחיר €19.33, כאזכור מכוון לעלייתו של היטלר לשלטון ב-1933.
עד לחודש מרץ בשנת 2014 נמכרו 1.4 מיליון עותקים של הספר בגרמניה לבדה.
הספר עצמו תורגם ל-41 שפות שונות (בעברית בהוצאת סלע מאיר). 

הספר הופק לסרט גרמני באותו השם שהקרנת הבכורה שלו נעשתה ב-8 באוקטובר 2015. הסרט בוים על ידי דויד וננדט. כחלק משיווק הסרט, השחקן שגילם את היטלר הופיע בדמותו במספר ערים גרמניות, כולל אתרי צילום הסרט בברנדנבורג ובברלין, בודק את תגובות הציבור; לפחות הופעה אחת הייתה קרובה למפגן של המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה.

== ראו גם ==
* הוא חזר (סרט)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי הומור וקומדיה
קטגוריה:ספרים גרמניים
קטגוריה:ספרי הוצאת סלע מאיר
קטגוריה:אדולף היטלר בתרבות
לודוויג פישר

לודוויג פישר (בגרמנית: Ludwig Fischer; 16 באפריל 1905 - 8 במרץ 1947), היה מושל מחוז ורשה בפולין הכבושה.

==ביוגרפיה==
פישר נולד בקייזרסלאוטרן בחבל הריינוס בגרמניה להורים קתולים, והתחנך בבית ספר יסודי ובתיכון בעיר. בצעירותו למד פישר משפטים ומדעי המדינה באוניברסיטאות מינכן, היידלברג ווירצבורג, ולאחר מכן עסק במשפטים בקייזרלאוטרן ובמינכן. בנוסף פישר היה דובר אנגלית וצרפתית. פישר הצטרף למפלגה הנאצית בשנת 1926, ובשנת 1929 הצטרף לס"א והגיע בו לדרגת גרופנפירר. בנובמבר 1937 מונה פישר לחבר הרייכסטאג.

באוקטובר 1939 מונה פישר למושל מחוז ורשה בפולין הכבושה, ומילא תפקיד זה עד לנסיגת הגרמנים מהאזור בינואר 1945. בחודשים אפריל-מאי 1943 היה פישר גם ממלא מקום מושל מחוז לובלין. פישר היה אחראי להקמת גטו ורשה בנובמבר 1940, ולהקמת גטאות אחרים במחוז ורשה. הוא גילה מעורבות רבה ביותר בארגון פעולות טרור נגד היהודים והפולנים במחוז ובחיסול הגטאות בשנים 1942–1943. בינואר 1945 ברח פישר עם משפחתו לגרמניה, וב-10 במאי אותה שנה נעצר על ידי צבא ארצות הברית. בשנת 1946 הוסגר פישר לפולין, שם נשפט על פשעיו, וב-8 במרץ 1947 הוצא פישר להורג בתלייה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:שואת יהודי פולין: אישים
קטגוריה:גנרלגוברנמן
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בפולין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1947
זניט סנקט פטרבורג (קטרגל)

מועדון הקטרגל זניט סנקט פטרבורג (רוסית: Мини-Футбольный клуб «Зенит» Санкт-Петербург) הוא מועדון קטרגל מהעיר סנקט פטרבורג, שהיה קיים בשנים 1993–1999. בשנים 1993–1995 נקרא "פולסייה".

ההישג הגבוה ביותר באליפויות רוסיה הוא הגעה למקום הרביעי בעונות 1996/97 ובעונת 1998/99.
== היסטוריה ==
המועדון נוסד בשנת 1993 תחת השם "פולסייה". בעונת 1994/95 הקבוצה לליגת העל בקטרגל. בעונת הבכורה שלה בליגה החלה להיקרא "זניט".

מאמן הקבוצה היה יורי רודנב, שמאוחר יותר היה למאמן דינמו מוסקבה. בעונת 1995/96 "זניט" סיימה במקום 13, אך בעונה הבאה סיימה במקום רביעי וזו היה הישג השיא של המועדון. באותן שנים שיחקו בשורותיה שחקני קטרגל כמו סרגיי איבנוב, פאבל סטפאנוב, אנדריי סולוביוב וולדיסלב שצ'וצ'קו, אשר מאוחר יותר היו כוכבים בתחום כדורגל האולמות ברוסיה. 

בעונת 1997/98 הקבוצה סיימה במקום החמישי. עונה לאחר מכן "זניט" סבלה מבעיות כלכליות, אך למרות זאת הצליחה לשוב ולקחת את המקום הרביעי. עם זאת, בעונה הבאה הקבוצה כבר חדלה מלהתקיים.

ביוני 2017, גזפרום הכריזה על כוונתה להקים מחדש את מועדון הקטרגל זניט. אך יוזמה זו לא יושמה בפועל.
== הישגים לפי עונה ==
{| class="wikitable"
!עונה
!ליגה
!מיקום
|-
|1994-1995
|הליגה השנייה
| 3
|-
|1995-1996
|ליגת העל
|13
|-
|1996-1997
|ליגת העל
|4
|-
|1997-1998
|ליגת העל
|5
|-
|1998-1999
|ליגת העל
|4
|-
|}
==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות קטרגל רוסיות
ק
סטיבן שוורץ

סטיבן לורנס שוורץ (באנגלית: Stephen Lawrence Schwartz; נולד ב-6 במרץ 1948) הוא תמלילן ומלחין לתיאטרון מוזיקלי אמריקאי יהודי.

== ביוגרפיה והשכלה ==
שוורץ נולד למשפחה יהודית בעיר ניו יורק, בנם של שילה לורנה (לבית סיגל), מורה, וסטנלי לאונרד שוורץ, איש עסקים. הוא גדל באזור וויליסטון פארק במחוז נסאו, ניו יורק, שם סיים את לימודיו בתיכון Mineola ב-1964. בזמן שלמד באוניברסיטת קרנגי מלון, שוורץ הלחין וביים גרסה מוקדמת של פיפן (שכותרתה Pippin, Pippin) עם קבוצת התיאטרון Scotch'n'Soda. שוורץ סיים את לימודיו באוניברסיטת קרנגי מלון ב-1968 עם תואר ראשון בדרמה.

== קריירה ==
במרוצת קריירה שנמשכת למעלה מארבעה עשורים כתב שוורץ מחזות זמר מצליחים כמו גודספל (1971), פיפין (1972) ומרשעת (2003). הוא כתב שירים למספר סרטים מצליחים, ביניהם פוקהונטס (1995), הגיבן מנוטרדאם (1996), נסיך מצרים (1998, מילים ומוזיקה) ומכושפת (2007). שוורץ זכה בפרס דרמה דסק על תמלילי שירים יוצאים מהכלל, שלושה פרסי גראמי, שלושה פרסי אוסקר והיה מועמד לשישה פרסי טוני. הלחין וביים את המחזמר נסיך מצרים (2020) המבוסס על סרט האנימציה באותו השם.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס טוני לשם כבוד
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרנגי מלון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948