OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איזידור גונסברג

איזידור גונסברג (בהונגרית: Gunsberg Artúr Izidor; באנגלית: Isidor Arthur Gunsberg; 2 בנובמבר 1854 – 2 במאי 1930) היה שחמטאי יהודי הונגרי-בריטי.

== ביוגרפיה ==
גונסברג נולד בבודפשט. החל את הקריירה השחמטאית כשחקן בתוך האוטומטון מפיסטו, ולאחר מכן הפך לשחמטאי מקצועני. לשיא יכולתו הגיע בשנת 1889 כאשר היה מדורג ראשון בעולם. גונסברג דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1885 ל-1890; לאחר מכן החל לרדת באיטיות בדירוג העולמי אך בשנת 1902 היה עדיין מדורג במקום ה-17.

בשנת 1876 היגר גונסברג לאנגליה, והפך לאזרח בריטי בשנת 1908.

בשנות ה-80 המאוחרות של המאה ה-19 ובתחילת שנות ה-90 היה גונסברג אחד מהשחמטאים המובילים בעולם. הוא הביס את ג'וזף הנרי בלקברן בדו-קרב בשנת 1887 ואת הנרי בירד בשנת 1889. בשנת 1890 הוא סיים בתיקו דו-קרב עם מיכאל צ'יגורין שהיה פעמיים מועמד לזכייה בתואר אלוף העולם לשחמט. מאוחר יותר באותה שנה הזמין גונסברג את אלוף העולם המכהן וילהלם שטייניץ לדו-קרב. העימות התקיים בניו יורק ושטייניץ ניצח 10.5–8.5.

שטייניץ - גונסברג, אליפות העולם 1890

בשנת 1916 תבע גונסברג את העיתון Evening News בתביעת דיבה כאשר הם טענו שטור השחמט שלו מכיל שגיאות גסות. גונסברג זכה במשפט לאחר שבית המשפט העליון באנגליה הסכים כי "בנושאי שחמט, שמונה התעלמויות או השמטות אינן יוצרות טעויות גסות".
[http://www.chesshistory.com/winter/winter12.html#3824._Libel_suit על התביעה]

נפטר בלונדון ב-2 במאי 1930.

==התמודדויות==
{| class="wikitable sortable"
! שנה !! מיקום !! המתמודד השני !! class="unsortable" colspan="2" | תוצאה
|-
|1881 ||לונדון || ג'וזף הנרי בלקברן || 5.5 מ-14 || הפסד
|-
|1886 ||לונדון || הנרי בירד || 6.5 מ-9 || ניצחון
|-
|1887 || ברטפורד|| ג'וזף הנרי בלקברן || 8 מ-13 || ניצחון
|-
|1888 ||ברטפורד|| פרנסיס לי|| 4 מ-5 || ניצחון
|-
|1888 ||לונדון || ג'יימס מורטימר || 4.5 מ-5|| ניצחון
|-
|1889 ||לונדון || הנרי בירד || 3 מ-5|| ניצחון
|-
|1890 || הוואנה || מיכאל צ'יגורין || 11.5 מ-23 || תיקו
|-
|1890 || ניו יורק || וילהלם שטייניץ || 8.5 מ-19 || הפסד
|-
|}

==ממשחקיו==
=== לבן: הרי נלסון פילסברי שחור: איזידור גונסברג הייסטינגס 1895 ===
משחק זה נחשב לאחד ממשחקי הסיום המשובחים כאשר בעמדה שקולה לגמרי ממחיש פילסברי דיוק רב בחישוב תוצאת הסיום<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* טימוטי הרדינג, [http://www.chesscafe.com/text/kibitz136.pdf חייו של איזידור גונסברג], chesscafe
* 
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S048852000000131000000000011010100 מידע כללי]

== משחקים מוסברים (באנגלית) ==
=== 1914 ===
 
* [https://www.youtube.com/watch?v=_xGFQKSuDD0 איזידור גונסברג מול חוסה ראול קפבלנקה], 5.5.1914, King's Gambit! Gunsberg vs Capablanca St. Petersburg (1914)

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים הונגרים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בריטים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1854
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1930
חליל פאן

חליל פאן
חליל פאן (באנגלית: pan flute) הוא כלי נגינה עתיק ממשפחת כלי הנשיפה מעץ אשר מורכב מעשרה צינורות עץ או יותר, פתוחים מצד אחד וסתומים מהצד שממול, באורכים שונים, המחוברים זה לזה ומסודרים בצורה אנכית. לחליל וריאציות שונות, והשימוש בו נפוץ ברומניה, אוקראינה, דרום אמריקה, סין, קוריאה ועוד. עשוי לרוב מחזרן או לחלופין מעבקנה או מקנה מצוי. אך לעיתים עשוי להיות גם מחומרים אחרים שכוללים מתכת, פלסטיק ושנהב.
חליל פאן 10 שלבים
[[לאו רוחאס]]

==במיתולוגיה היוונית==
שמו של החליל לקוח מן המיתולוגיה היוונית, על שמו של פאן, אל הרועים, המוזיקה, הטבע והשעשועים. על פי המיתולוגיה, פאן התאהב בנימפה סירינקס אך זו לא רצתה אותו ופנתה לאלים לעזרה. על מנת להרחיק את פאן מהנימפה, הפכו אותה האלים לקנה. פאן, באבלו, חתך את הקנה לחלקים באורכים שונים ויצר מהם את החליל שנקרא על שמו "חליל פאן". במקור היה החליל נקרא בשם "סירינקס" או "סירינגה", על שמה של סירינקס, הנימפה בה התאהב האל.

==בתרבות==

גיבור הרומן ״פיטר פן״, פרי יצירתו של הסופר ג’יימס מתיו ברי, מזוהה אף הוא עם כלי נגינה זה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:כלי נגינה
קטגוריה:כלי נשיפה מעץ

es:Zampoña
שגר ועדכן

שגר ועדכן הוא מושג מתחום כלי נשק מונחים המתייחס ליכולת לעדכן את הנשק במידע אודות המטרה ומסלול מעופו אליה. העדכון מאפשר שינוי כיוון של האמצעי ואף מתן הוראה להשמדה עצמית.

כלי נשק מונחים כמו טיל התמוז או מל"ט הפוטרוס הם דוגמאות לכלי נשק בשיטת שגר ועדכן.

העברת העדכונים יכולה להתבצע בדרכים הבאות:
* כבל המקשר בין המשגר לטיל הנמצא בתעופה
* קרינה אלקטרומגנטית בשתי שיטות:
** קשר רדיו
** אותות מכ"ם

==ראו גם==
*שגר ושכח

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הנחיית טילים
סטאטו פאלמה

סטאטו פאלמה בארבה קוט (ברומנית: Statu-Palmă-Barba-Cot), הוא דמות מהמיתולוגיה הרומנית המככבת באגדות עם רומניות.

סטאטו פאלמה ("מידתו כף יד") בארבה קוט ("זקנו אמה") הוא גמד מפלצתי המתגורר בראש צפצפה, וכשהוא יורד לקרקע, הוא רוכב על ארנבת צולעת ולעיתים אפילו יורד איתה אל מתחת לקרקע.

== קישורים חיצוניים ==
* "נקמתו של סטאטו פאלמה" - שיר של וסילה אלכסנדרי ב-wikisource ברומנית

קטגוריה:מיתולוגיה רומנית
The System Has Failed

The System Has Failed ("המערכת נכשלה") הוא אלבום האולפן העשירי של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת', והאלבום הראשון שיצא מאז פירוק הלהקה ב-2002. האלבום יצא לאור ב-14 בספטמבר 2004, ונכלל במקום ה-18 ברשימת הבילבורד האמריקני.
== הפקה ==
האלבום נועד במקור להיות אלבום הסולו של דייב מאסטיין לאחר שזה פירק את הלהקה באפריל 2002 בעקבות פציעה עצבית בידו, אך בעקבות חוזה עם חברת התקליטים, מאסטיין הוציא את האלבום תחת שם הלהקה. לאחר שהחלים, מאסטיין שכר את המתופף ויני קוליוטה ונגן הבס ג'ימי סלואס, ואף את גיטריסט מגאדת' לשעבר כריס פולאנד לצורך הרכבת השירים. 

בקטע האינסטרומנטלי "Shadow of Deth" קיים ציטוט מתוך . בסינגל "Blackmail The Universe" יש ציטוטים נרחבים מסרט הקולנוע "13 יום" , העוסק במשבר הטילים בקובה. השיר "of mice and men", בו מאסטיין מדבר על דרכו האישית רצופת התמורות (כמו תחילת דרכו במוזיקה, ההתאכזבות מחבריו וחוויית סף מוות), נושא את שמה של היצירה "של עכברים ואנשים" . "Back in the Day" עוסק בימים של תחילת סצנת המטאל המחתרתית בלוס אנג'לס. הקטע האינסטרומנטלי הקצר, "I know Jack", מתייחס לציטוט מתוך עימות בחירות בו דן קווייל משווה את ניסיונו לזה של ג'ון (ג'ק) קנדי והתגובה של המועמד הדמוקרטי לא איחרה לבוא: "...הכרתי את ג'ק קנדי, ג'ק קנדי היה חבר שלי. סנאטור, אתה לא ג'ק קנדי!".

עטיפת האלבום מזכירה במקצת את עטיפת Rust in Peace, בה הופיעו ראשי מדינות העולם-בעטיפה רואים את קמיע הלהקה, ויק ראטלהד, מוכר לג'ורג' בוש גזר דין "לא-אשם" ומאחוריו ממתינים לתורם בכירי ארצות הברית נוספים (הזוג קלינטון, דונלד רמספלד, ג'ון אשקרופט ודיק צ'ייני).

== רשימת שירים ==
כל השירים נכתבו על ידי דייב מאסטיין, אלא אם צוין אחרת:

<div style="direction: ltr;">
# "Blackmail the Universe" – 4:33
# "Die Dead Enough" – 4:18 
# "Kick the Chair" – 3:57
# "The Scorpion" – 5:59
# "Tears in a Vial" – 5:22
# "I Know Jack" – 0:40
# "Back in the Day" – 3:28
# "Something That I'm Not" – 5:07
# "Truth Be Told" – 5:40
# "Of Mice and Men" – 4:05
# "Shadow of Deth" – 2:15
# "My Kingdom" – 3:04
</div>
שיר בונוס שנכלל באלבום שנקנה ברשת חנויות בסט-ביי:
#"Strange Ways"- 3:13, גרסת כיסוי לשיר של להקת קיס

== משתתפים ==
* דייב מאסטיין - סולן ראשי, גיטרה
* כריס פולאנד - גיטרה מלווה
* ג'ימי לי סלואס - גיטרה באס
* ויני קוליוטה - תופים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2004
קטגוריה:אלבומי מגאדת'
קטגוריה:אלבומים באנגלית
סטרמבה למנה

סטרמבה למנה (ברומנית: Strâmbă-Lemne), הוא דמות מהמיתולוגיה הרומנית המככב באגדות עם רומניות, אחיו התאום של ספרמה פאטרה.

משמעות השם "סטרמבה למנה" ברומנית היא: "מעקם עצים". סטרמבה למנה ואחיו התאום, ספרמה פאטרה, הם שני ענקים שקדמו למבול ושרדו אותו תוך כדי שחייה.

== קישורים חיצוניים ==
* "נקמתו של סטאטו פאלמה" - שיר של וסילה אלכסנדרי ב-wikisource - סטרמבה למנה וספרמה פאטרה מהווים בו דמויות ראשיות ברומנית

קטגוריה:מיתולוגיה רומנית
ספרמה פאטרה

ספרמה פאטרה (ברומנית: Sfarmă-Peatră), הוא דמות מהמיתולוגיה הרומנית המככב באגדות עם רומניות, אחיו התאום של סטרמבה למנה.

משמעות השם "ספרמה פאטרה" ברומנית היא "מרסק סלעים". ספרמה פאטרה ואחיו התאום, סטרמבה למנה, הם שני ענקים שקדמו למבול ושרדו אותו תוך כדי שחייה.

== קישורים חיצוניים ==
* "נקמתו של סטאטו פאלמה" - שיר של וסילה אלכסנדרי ב-wikisource - סטרמבה למנה וספרמה פאטרה מהווים בו דמויות ראשיות ברומנית

קטגוריה:מיתולוגיה רומנית
בלזיוס הקדוש

בלזיוס מסבסטה (ביוונית: Βλάσιος; בארמנית: Սուրբ Բարսեղ; נפטר ב-316 לערך) הוא קדוש נוצרי, שהיה רופא ולאחר מכן בישוף בסבסטה (כיום סיוואס, בטורקיה). על פי ההגיוגרפיה, הוא מת כמרטיר בזמן רדיפת הנוצרים על ידי הקיסר ליקיניוס, לאחר שנסרק במסרקות ברזל וראשו נערף. 

בלזיוס נחשב לקדוש בכנסיות הקתולית והאורתודוקסית. הוא אחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים ועל פי האמונה מסייע במחלות גרון וצוואר. 

לאחר מותו, הוא הפך לקדוש והפך לקדוש הפטרון של מסרקי הצמר, חיות הבר, יצרני הנרות ותחלואי הגרון. סנט בלזיוס היה קדוש פופולרי באנגליה של ימי הביניים, כנראה בשל הקשר עם סירוק צמר ומסחר בצמר, שהיה ענף חשוב באותה תקופה. 

באיקונוגרפיה מצויר בלזיוס בדרך כלל עם האמצעים ששימשו לעינויו, מסרקות ברזל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ארבעה-עשר הקדושים המסייעים
קטגוריה:בישופים
קטגוריה:רופאים
קטגוריה:וטרינריה
קטגוריה:נפטרים ב-316
סנור

סָנוּר (בערבית: صانور, צאנוּר) היא עיירה פלסטינית בנפת ג'נין, כ-25 ק"מ צפונית לשכם ובסמוך לכביש שכם - ג'נין (כביש 60). בסמוך לכפר נמצאים חורבות היישוב שא-נור שפונה במהלך תוכנית ההתנתקות. הכפר ממוקם בפתחה של בקעה רחבת ידיים, (בקעת סנור) המוצפת בחורף במי גשמים. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית העיירה מנתה 5,055 תושבים בשנת 2016.
==היסטוריה==
כפריים מעבדים את אדמות הכפר, ברקע מצודת סנור. 1908
ואדי סנור, כפי שצולם מסנור, 1968
בסקר הארכאולוגי שנערך בארץ אפרים ומנשה לאחר מלחמת ששת הימים, נמצאו בסנור חרסים מהתקופות הכנענית התיכונה, הישראלית I ו-II, הפרסית, ההלניסטית, הרומית-ביזנטית, ימי הביניים והעות'מאנית.<ref name=":02"></ref>

במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון, או מצודה ושלטו על האזור.<ref></ref> בשנת 1785 הקים הש'יח יוסוף אל ג'ראר מצודה בכפר על מנת לשלוט על הגישה והדרך לשכם מכיוון צפון. נראה שבניית המצודה החלה כבר על ידי אביו של אל ג'ראר, מוחמד זבין.

תושבי האזור מרדו במושל הטורקי שישב בעכו - עבדאללה פאשא. בני ג'ראר מעבר הירדן - המשפחה השלטת בכפר ובאזור - סירבו לשלם מיסים. בעזרת סיוע שקיבל עבדאללה פאשא מלבנון הוא הכניע את המורדים. בשיר השני, אמיר הדרוזים, שלח כוחות מלבנון ובהם גם מאה לוחמים יהודים מהכפרים הלבנוניים חצביה ודיר אל-קמר, שכבשו את הכפר, ובאותה הזדמנות הרסו ובזזו עוד כפרים בסביבה. משפחת ג'ראר עברה לג'בע הסמוכה מדרום. הכפר התפרסם בעקבות מרידה זאת ובמרכזו מצויה עד היום מצודה עתיקה שעל חומותיה טבועים שרידי פגיעות הפגזים.

בצומת המוביל אל הכפר מצוי בניין משטרה, שנבנה על ידי ממשל המנדט הבריטי על מנת לאכוף את החוק והסדר באזור, בימי המרד הערבי הגדול. המפקד הראשי של המרד הערבי, עבד אל-רחים חאג' מוחמד, נהרג בכפר במרץ 1939, במהלך חילופי אש עם הכוחות הבריטים, ונקבר באופן זמני במקום.

לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עבר משליטה בריטית לירדנית.

===לאחר 1967===
לאחר מלחמת ששת הימים העביר צה"ל בסיסי טירונים ליהודה ושומרון. בסיס האימונים של חטיבת הצנחנים הוקם מדרום לסנור במחנה נטוש של הלגיון הערבי. המטרה הייתה לחזק את הביטחון השוטף באזורים בהם יש אוכלוסייה ערבית, ולנצל את השטחים הפנויים לאימונים. בשנת 2003 החליט צה"ל להעביר את בסיס הצנחנים למקום אחר, בשל בידודו של הבסיס באזור ערבי צפוף, ופיגועי ירי ומטענים בדרך אליו.

בשנת 1977 התיישב בבניין המשטרה הסמוך לסנור גרעין התיישבות יהודי והקים את היישוב שא נור, שפונה במסגרת תוכנית ההתנתקות. גם גרעין מבוא דותן התיישב בתחילת דרכו במצודת סנור.

==ראו גם==
* ח'רבת ח'ייבר

==קישורים חיצוניים==

מבט על עמק סנור מהמצודה בכפר סנור
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:השומרון: יישובים
קטגוריה:נפת ג'נין
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
המפלגה היהודית הרומנית

המפלגה היהודית הרומנית (ברומנית: Partidul Evreiesc din România או בקיצור: PER) הייתה מפלגה שפעלה ברומניה בתקופה שבין מלחמות העולם.

==היסטוריה==
החל משנת 1909 פעל ברומניה איחוד היהודים הילידים (Uniunea Evreilor Pământeni), שהפכה משנת 1923 להתאחדות יהודי רומניה (Uniunea Evreilor Români), ארגון שהתנגד להתארגנות היהודים הרומנים כמפלגה נפרדת והמליץ על השתלבות במפלגות הרומניות הכלליות. קבוצה יהודית, בהנהגת תאודור פישר ואדולף שטרן, לא קיבלה גישה זו והקימה ב-4 במאי 1931, בבוקרשט, את המפלגה היהודית הרומנית. העיתון טריבונה יהודית (Tribuna evreiască) שימש כביטאון המפלגה ותאודור פישר היה נשיאה. וילהלם פילדרמן התנגד, בכל מאודו לכך שהיהודים יופיעו בבחירות לפרלמנט ברשימה לאומית עצמאית ולכן הוא נלחם נגד המפלגה הלאומית היהודית, אברהם לייבה זיסו היה אחד מראשיה ועל כך זכה לקיתון של רותחין מאת זיסו, הפולמוסן השנון. פילדרמן כן ראה חשיבות בהימצאותם של צירים יהודים בפרלמנט, אבל הוא סבר שאלה צריכים לבוא מקרב המסגרות הפוליטיות הרומניות. כוונתו הייתה לשכנע את החוגים השליטים ברומניה, שהיהודים רוצים בשגשוגה ובהתפתחותה של רומניה, לא פחות מן הרומנים עצמם ורואים בה את מולדתם, הוא היה משוכנע שככל שייטיבו הרומנים להבין זאת, כן יוטב לשני הצדדים. בבחירות שנערכו ברומניה ביוני 1931 זכתה המפלגה ב-2.4% מהקולות וקיבלה 5 מושבים בבית הנבחרים. מטעם המפלגה נבחרו לפרלמנט מנפרד רייפר, מאיר אבנר ומקס דיאמנט (מבוקובינה), תיאודור פישר (מבסרביה) ויוסף פישר (ממרמורש). בבחירות של יולי 1932 קיבלה 2.2% מהקולות שייוצגו בחמישה מושבים בבית הנבחרים. בבחירות של 1933 זכתה המפלגה לשיעור תמיכה של 1.25% בלבד מכלל הקולות ואיבדה את כל מושביה בבית הנבחרים, אך המשיכה בפעילות חוץ פרלמנטרית שכללה הפגנות מחאה נגד עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. 

ב-26 בינואר 1936 המפלגה חתמה על הסכם לשיתוף פעולה עם "איחוד היהודים הרומנים" ושתי התנועות יצרו את המועצה המרכזית של יהודי רומניה (Consiliul Central al Evreilor din România), שפעלה נגד האנטישמיות. בבחירות של 1937 השיגה המפלגה 1.3% מכלל קולות המצביעים.

ב-30 במרץ 1938 המפלגה פורקה, כמו כל יתר המפלגות ברומניה, על ידי צו מלכותי. לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-1944, הוקמה המפלגה מחדש על ידי אברהם לייבה זיסו, שהיה לפני המלחמה נשיא הכבוד שלה. זיסו תבע הכרה ביהודים כמיעוט אתני ברומניה, אך השלטונות הקומוניסטיים החדשים לא רצו בכך, הפעילו לחצים לכך שהמפלגות היהודיות יצטרפו לחזית דמוקרטית כוללת המונהגת על ידי הקומוניסטים. ברקע הופרחו השמועות שאם היהודים לא יצביעו עם הממשלה, הממשלה תראה בהם גורם ריאקציונרי ותפרק את הקהילה היהודית והשלטונות הסובייטיים ימצאו כבר תירוצים כדי להגלות את היהודים לסיביר. זיסו התפטר והמפלגה פורקה בהמשך, כמו כל יתר התנועות והמוסדות היהודים, על ידי השלטונות הקומוניסטיים.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפלגות יהודיות בפזורה היהודית
קטגוריה:יהדות רומניה
קטגוריה:רומניה: מפלגות
קטגוריה:רומניה: מפלגות שמרניות
הפיגוע בדיזנגוף סנטר

אנדרטה לנרצחים בפיגוע הטרור ליד דיזנגוף סנטר
הפיגוע בדיזנגוף סנטר היה פיגוע התאבדות שאירע בתענית אסתר (ערב חג הפורים) תשנ"ו, 4 במרץ 1996 מחוץ לדיזנגוף סנטר שבתל אביב, בצומת הרחובות דיזנגוף והמלך ג'ורג'. בפיגוע, שבוצע על ידי מחבל מתאבד חבר ארגון חמאס או הג'יהאד האסלאמי, נרצחו 13 בני אדם ונפצעו 125.

הפיגוע התרחש לאחר הריגתו של המחבל שכונה "המהנדס" יחיא עיאש ב-5 בינואר 1996, וחמאס התייחס אליו כאחד מ"פיגועי הנקמה" שבאו בעקבות הריגתו (ביניהם פיגוע שנעשה יום לפני כן בירושלים). 

מחבל מתאבד בשם ראמז עבד אל-קאדר עובייד (رامز عبد القادر عبيد) ממחנה הפליטים ח'אן יונס הוברח לישראל דרך מעבר קרני בידי ערבי ישראלי והגיע ליעדו בקניון. משהבחין במאבטח בכניסה לקניון שינה את תוכניתו ופוצץ עצמו במרכזו של מעבר חצייה בסמוך לדיזנגוף סנטר, במפגש הרחובות דיזנגוף והמלך ג'ורג'. משקלו של המטען שנשא המחבל היה כ-20 ק"ג, והוא כלל מסמרים ופיסות מתכת להגברת הרסס.

הפיגוע אירע בתענית אסתר שלפני פורים, ובין הנפגעים היו חמישה בני נוער. ממדי ההרס וכמות הנפגעים וההרוגים הגבוהה שמנתה גם ילדים פגעו קשות במורל הציבור הישראלי. בין היתר זכורה הפריצה בבכי לעיני התקשורת של השחקנית חני נחמיאס בזמן שהופיעה במחזמר "צלילי המוסיקה" ביום הפיגוע.

==בעקבות הפיגוע==
בעקבות הפיגוע הקימה ממשלת ישראל את המטה ללוחמה בטרור והציבה בראשו את עמי אילון. בנוסף הורתה הממשלה לצה"ל להחריף את המאבק בתנועת חמאס, וצה"ל הידק את השליטה בקו התפר, פשט על ארגונים של חמאס בחברון ואטם את מבניהם ואת בתיהם של 11 מחבלים מתאבדים וסייענים. עודכנו נוהלי הבדיקה במעבר קרני, ששימש למעבר סחורות בין רצועת עזה לישראל, וציוד לגילוי חומר נפץ הוטס לישראל מארצות הברית והוצב במעברים היבשתיים בין ישראל לרשות הפלסטינית.

הפיגוע ואלו שקדמו לו עוררו דיון ציבורי בסוגיות שונות, ביניהן מדיניות ישראל אל מול הרשות הפלסטינית; סוגיית אי-סיכול ארגוני הטרור הפלסטיניים מצד הרשות; שיקולי העלות והתועלת שבהריגתו של יחיא עייש; וסוגיות כלליות של התמודדות עם טרור במישורים רבים.

בסמוך למקום האירוע הוקמה אנדרטת זיכרון, ולצדה מתקיים אירוע זיכרון שנתי.

שמואל הספרי כתב את "אשה בעל בית", המתבסס על מאורעות בדיוניים בעקבות הפיגוע.

==ראו גם==
*פיגועי התאבדות בישראל
*הפיגוע בקו 5

== לקריאה נוספת ==
* תמר ברגר, דיוניסוס בסנטר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* יוני פיגל, "[https://web.archive.org/web/20080612173344/http://www.keren-inbar.org.il/INB/Front/Document.asp?ID=22255 פיגוע ההתאבדות בדיזנגוף סנטר, 4 מרץ 1996]" - באתר [https://web.archive.org/web/20080202102039/http://www.keren-inbar.org.il/INB/Front/Document.asp קרן ענבר אל מול הטרור]

==הערות שוליים==

דיזנגוף סנטר
דיזנגוף סנטר
דיזנגוף סנטר
קטגוריה:1996 בישראל
קטגוריה:רחוב המלך ג'ורג' (תל אביב)
דיזנגוף סנטר
קטגוריה:דיזנגוף סנטר
דיזנגוף סנטר
טוניקה (בגד)

פועל רומאי בטוניקה]]
תלבושת משוחזרת של חייל רומאי - טוניקה אדומה
טוּניקה (מלטינית: tunica; בעברית: ירכית) היא סוג ביגוד המכסה חלק מפלג הגוף העליון ושוליו אינם מוכנסים למכנסיים. במקורות היהודים טוניקה נקראת "כותנת" או "חלוק". 

בעת העתיקה היו טוניקות נפוצות בלבושם של גברים ונשים בתרבויות היוונו-רומיות. אזרחים ולא-אזרחים לבשו טוניקות; אך אזרחים לבשו טוניקה מתחת לטוגות שלהם, בעיקר באירועים רשמיים. בחברה הרומית, אורך הטוניקה והימצאות פסים או קישוטים עלייה העידו על מעמד הלובש אותה.

הטוניקה הרומית הקצרה, שנקראה "טוניקה אקסומיס", הייתה נפוצה בקרב חיילים ועבדים בשל הנוחות והתנועה שאפשרה. בטוניקות הרומיות הפשוטות היו שני פסי אורך סגולים שנקראו "קלאבי" (Clavi), שסימלו מעמד חברתי גבוה יותר.<ref name=":0"></ref> הטוניקה בתקופת הרפובליקה הרומית הייתה לרוב בגוון לבן פשוט, אך בתקופת האימפריה הרומית התחילו להשתמש בצבעים נוספים כמו אדום וכחול. <ref></ref> בניגוד לרומאים, היוונים הקדומים העדיפו להשתמש בחגורות כדי להתאים את הכיתון למידות הגוף וליצור קפלים מחמיאים.<ref name=":0" />

חיילים, עבדים ועובדים בעבודות גופניות לבשו טוניקות קצרות, שאורכן היה גבוה במעט מגובה הברך; בני המעמדות העליונים לבשו טוניקות ארוכות עד לקרסול, אלא אם נדרשו לרכוב על סוס או לעסוק בפעילות אחרת שטוניקה כה ארוכה הייתה מגבילה.

טוניקות משמשות מאז העת העתיקה ועד לימינו כמדי צבא ("ירכית") או כמורה ("גלימה").

באופנה המודרנית, רווח השימוש בטוניקות לנשים, כבגד לשעות הפנאי ולעיתים גם כבגד ערב.

הטוניקה היא אחד הבגדים העתיקים ביותר בהיסטוריה של האנושות, שמקורו בתרבויות של המזרח התיכון והמזרח הקדום. כבר בתקופת הברונזה, הטוניקה שימשה כחלק מהלבוש היומיומי של גברים ונשים כאחד. היא התאפיינה בצורתה הפשוטה והפונקציונלית, עשויה מחלק רקום אחד שנלבש על הגוף והיה נוח לתנועה ועבודה.<ref></ref>

בעת העתיקה, הטוניקה הייתה מיוצרת מסוגי בדים שונים כמו פשתן או צמר, בהתאם למעמד החברתי והכלכלי של הלובש<ref></ref>. ברומא וביוון העתיקה, לדוגמה, הטוניקה הפכה לסמל של הלבוש הציבורי ולבושה בצורות ואורכים שונים כדי להבדיל בין מעמדות שונים בחברה.

במהלך המאה ה-20, הטוניקה חוותה חידוש עם התפתחות עולם האופנה. טוניקות בסגנונות עכשוויים ובדים מודרניים החלו להופיע על מדפי החנויות, מה שהפך את הטוניקה לפריט אופנתי נפוץ גם בקרב נשים וגם בקרב גברים. היא נותרה פופולרית בזכות הנוחות שהיא מספקת והיכולת לשלבה במגוון סגנונות והקשרים.<ref></ref>

בעידן המודרני, הטוניקה משמשת לא רק כבגד יומיומי אלא גם כחלק מלבוש רשמי או חגיגי, בעיקר בקרב תרבויות שונות ברחבי העולם ששומרות על מסורת הלבוש המסורתי. זאת מבלי לוותר על אלמנטים מודרניים וחדשניים שמשולבים בעיצוב.

בנוסף, בתחילת המאה ה-21, דגמים של טוניקות הפכו לנפוצים בעולם האופנה העכשווי, תוך שילוב עיצובים אתניים ומודרניים שהביאו להתחדשות בפופולריות של הבגד. הטוניקה מציעה גם גרסאות מחודשות לשימוש באירועים מיוחדים, כאשר מעצבים יוצרים דגמים המשלבים חידושים בחומרים ובקישוטים, מה שמעניק לה מראה יוקרתי ומודרני.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.metmuseum.org/toah Heilbrunn Timeline of Art History], פורטל המספק סקירה היסטורית על טוניקות עתיקות ואופנה בעת העתיקה 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביגוד
קטגוריה:רומא העתיקה: תרבות
קטגוריה:יוון העתיקה: תרבות
הפיגוע בקפה אפרופו

טבלת הנצחה לנרצחות בפיגוע בקפה אפרופו
הפיגוע בקפה אפרופו היה פיגוע התאבדות שביצע מחבל פלסטיני ב-21 במרץ 1997 בבית הקפה "אפרופו" שבבניין בית חנה בשדרות בן-גוריון בתל אביב. שלוש נשים צעירות נרצחו בפיגוע: יעל גלעד, ענת רוזן-וינטר ומיכל מידן-אברהמי. כמו כן, 48 אנשים נוספים נפצעו. ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע.

הפיגוע התרחש לאחר מעט יותר משנה שבה לא אירעו פיגועי התאבדות בישראל.

==הפיגוע==
ביום שישי, ערב חג הפורים, בסביבות השעה 13:40, פוצץ מחבל מתאבד מטען שהוסווה בתיק יד בפתח בית הקפה "אפרופו" בבניין בית חנה שבקרן שדרות בן-גוריון ורחוב אד"ם הכהן בתל אביב. מעוצמת הפיצוץ נהרגו שלוש נשים צעירות בראשית שנות ה-30 לחייהן, אחת מהן בחודש השלישי להריונה.

הפיגוע נחרת בזיכרון הקולקטיבי הישראלי, בין השאר, בעקבות תמונותיה של שני וינטר, בתה התינוקת בת ששת החודשים של ענת רוזן-וינטר לבושת שרידי תחפושת ליצן ונישאת בידי השוטרת ציונה בושרי. שני נפצעה בפיגוע אולם חייה ניצלו בזכות אמה, שבלמה בגופה את הדף הפיצוץ ואשר זהותה לא הייתה ברורה זמן מה לאחר האירוע.

בעקבות הפיגוע זיהה אמ"ן לראשונה מידע שקשר בבירור את יאסר ערפאת לפיגוע כמי שמעודד ויוזם פיגועי טרור בלב מדינת ישראל על מנת לקדם את המשא ומתן על הפעימה השלישית (שלב ההסכמים על הסדר הקבע), שעלה על שרטון.

כשמונה שנים לאחר הפיגוע, באוקטובר 2005, נלכד המחבל אבראהים ע'נימאת, מראשי "חוליית צוריף" של החמאס, שהייתה אחראית לפיגוע, כמו גם לפיגועים נוספים.

בסמוך למקום הפיגוע, במרכז השדרה, הוצבה אנדרטה של האמן אליעזר ויסהוף, המתארת שלושה ורדים גדועים.

== קישורים חיצוניים ==

* נצחיה יעקב, "[http://www.tam.co.il/24_3_2006/chdashot1.htm שני היא לא עוד סמל, היא החיים]", עיתון תל אביב, 24 במרץ 2006
* חן קוטסבר, "[http://www.nrg.co.il/online/archive/ART/177/375.html הפיצוץ ששינה את חיי]", nrg, 17 באוגוסט 2001
* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=-UBca-J0DuA&t=16m13s ריאיון עם ג'מאל אל הור מנהיג חוליית צוריף] בכלא נפחא. על התקפת המחבלים באפרופו: 'משוכנע במה שעשיתי' (ערוץ 2, יוטיוב)

==הערות שוליים==

קפה אפרופו
קפה אפרופו
קטגוריה:1997 בישראל
קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-1997
קטגוריה:שדרות בן-גוריון (תל אביב)
עידו רוזנטל

עידו רוזנטל (נולד ב-4 באוקטובר 1978) הוא איש תקשורת ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בנהריה. שירת בגלי צה"ל בין השנים 1996–1999 ובין היתר היה מפיק של התוכניות "צעד וחצי", "עושים ספורט" ו"מה בוער" עם רזי ברקאי. לאחר השחרור עבד בתור תחקירן בתוכנית "אברהם ויעקב" בערוץ 2, כתב בעיתון "רייטינג" והיה עורך באתרי האינטרנט "נטקינג", TheMarker ונענע 10 (שם ערך את מגזין המחשבים "חיים ברשת").

כתב בתוכניות הטלוויזיה: "כל לילה עם אסף הראל" (יחד עם ירון ניסקי ודורון צור) בערוץ 10 ו"קצרים" בערוץ 2 ושימש כעורך בערוץ הילדים. בשנת 2005 הקים ביחד עם ליאת שביט וטוליק פיפלקס את המדור הסאטירי "מבקרי המדינה" שהתפרסם במוסף לשבת של העיתון "ידיעות אחרונות" ובמשך שנתיים כתב וערך אותו. בשנים 2007–2008 שימש כעורך משנה בתוכנית "עד כאן" ששודרה בערוץ "יס ישראלי". העונה הראשונה של התוכנית הוגשה על ידי אורי גוטליב והעונה השנייה הוגשה על ידי יעקב כהן. בשנת 2009 שימש כעורך בעונה השנייה של תוכנית הבידור שבוע סוף בזכיינית ערוץ 2 רשת. בשנת 2010 היה חלק מצוות ההקמה של ערוץ קומדי סנטרל ישראל ובשנה הראשונה שימש כמנהל הפיתוח של הערוץ וערך בו מגוון תוכניות. בשנת 2014 ערך את העונה הראשונה של התוכנית אומרים שהיה פה בהטלוויזיה החינוכית הישראלית בהגשת יהונתן גפן. התוכנית הביאה את ההיסטוריה של מדינת ישראל בשילוב ההיסטוריה האישית של גפן מנקודת מבט ביקורתית ואישית.

בשנת 2016 חזר לשתף פעולה עם אסף הראל כשערך את התוכנית לילה טוב עם אסף הראל ששודרה בערוץ 10. התוכנית זכתה לביקורות חיוביות אולם גם עוררה עליה כעס רב, בעיקר בקרב חוגי הימין בשל התכנים הפרובוקטיביים שלה.

בשנת 2019 יצר יחד עם דורון צור את הסדרה הסאטירית שב"ס.

משנת 2022 משמש כעורך הראשי ומנהל הרכש של סלקום TV.

==קישורים חיצוניים==

*[https://timeout.co.il/%D7%A9%D7%91%D7%A1/ ביקשנו מיוצרי "שב"ס" לראיין את עצמם. אנחנו קצת מתחרטים. "Time Out ישראל" 27 ביוני 2019]

קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
נחמת זרים

נחמת זרים (באנגלית: The comfort of strangers) הוא נובלה מאת הסופר הבריטי איאן מקיואן, שיצאה לאור באנגליה בשנת 1981, ובישראל בשנת 1983 בתרגומו של אהרן שלם ובהוצאת זמורה ביתן.

בנובלה מתוארים זוג תיירים, ככל הנראה בריטיים, בעיר איטלקית לא מוגדרת, ככל הנראה ונציה, המסתבכים ביחסים מוזרים עם זוג מקומי. הנובלה עובדה לסרט באורך מלא בשנת 1990. 

==תקציר העלילה==
בנובלה מתוארת חופשתם של הבריטים מרי וקולין בעיר זרה. מרי גרושה עם שני ילדים, וקולין הוא מאהבה זה שבע שנים. למרות שהם לא חיים ביחד, היחסים ביניהם עמוקים, מלאי תשוקה ואינטימיים.

ערב אחד, הזוג הולך לאיבוד ומתיידד עם מקומי בשם רוברט, המתעקש להביא אותם לביתו, שם הם פוגשים את אשתו קרולין. למרות האירוח היפה שהם מקבלים בתחילה, מתברר כי בין בני הזוג האיטלקיים מתקיימת מערכת יחסים סדיסטית של שולט ונשלט, וכי למארחים אובססיה כלפי קולין, המתבטאת בצילומו מרחוק. כשחוזרים בני הזוג הבריטיים הליברליים למלון הם דנים בנושא במעין שוויון נפש, אך עם זאת הם מוטרדים למדי ממה שקרה. לאחר סדרת מפגשים "מקריים" עם שני האיטלקים, שבמהלכם מרי וקולין מנסים לסגת ממגע, מגיעים מרי וקולין פעם נוספת לביקור בביתם של רוברט וקרולין, המספרים שהם עומדים לעבור דירה בקרוב. בתיאור כמו-חלומי, אבסורדי ומזעזע, מאלחשים האיטלקיים את מרי וקולין בחומר הרדמה בלי ידיעתם, חותכים את ורידיו של קולין, ומניחים לו לדמם למוות מול עיניה של מרי. 

==תימות בנובלה==

בנובלה מתואר תהליך פסיכולוגי מפורט העובר על תיירים השוקעים בעיר זרה. בין התחושות המתוארות ניתן למנות תחושות ניתוק, בדידות וניכור עמוקות.

כמו כן, עוסקת הנובלה בנושאים המוכרים שבהם עוסק מקיואן: קשרים בין בני זוג העומדים במבחן עקב תנאים חיצוניים שלא בשליטתם ואובססיות דתיות ופסיכולוגיות לא רציונליות.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי איאן מקיואן
בית חנה

שלט זיכרון למפעל הנשק של ההגנה בבית חנה
בית חנה הוא בניין בשדרות בן-גוריון מספר 75, פינת רחוב אד"ם הכהן, בתל אביב. הבניין, הקרוי על שמה של חנה צ'יזיק, נבנה במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 בסגנון הבינלאומי או סגנון הבאוהאוס, ותוכנן בידי האדריכל יעקב פינקרפלד.

== היסטוריה ==
בשנת 1926, בתקופת העלייה הרביעית, ייסדה חנה צ'יז'יק את "משק הפועלות צפון" וניהלה אותו במשך כ-20 שנה. משק הפועלות שירת את קבוצת בנות חניכות תנועת החלוץ שעלו מפולין ואשר עסקו בחקלאות. הוא שכן באזור שבין השדרה ותוואי רחוב ארלוזורוב מצפון (שטרם נסלל אז), ונועד להכשיר אותן לעבודת כפיים חקלאית על מנת שיוכלו להשתלב בהתיישבות העובדת או שישתתפו בשוק העבודה. לקראת סוף שנות ה-20, כאשר משקי פועלות אחרים בארץ ישראל החלו להתפורר, שגשג משק הפועלות התל אביבי, קלט נערות חדשות בנות העלייה החמישית, ותושבי העיר פקדו אותו על מנת לרכוש תוצרת חקלאית ולטייל בו.

בשנת 1935 החלה בנייתו של בניין אבן בסגנון הבינלאומי, שנועד להחליף את המגורים הארעיים: צריפים וסככות. בנייתו הסתיימה בשנת 1936. עיריית תל אביב הפנתה למקום נערים ונערות עזובים על מנת שיתחנכו בו, והבניין שימש כבית ספר חקלאי.

בשנים 1938-1940 פעל בבניין האבן "מכון ב'", שמו המחתרתי של אחד ממפעלי תע"ש (התעשייה הצבאית של ארגון ההגנה), שייצרו קני מרגמה בקוטר 3 אינץ' (81 מ"מ). מפעל התע"ש הונצח באנדרטה שהוצבה בקרן הרחובות ליד גדר הבניין. בית חנה שימש גם בסיס לחיילי הרזרבה של הפלמ"ח.

במלחמת העצמאות, ב-9 ביולי 1948 נפגע הבניין מהפצצה אווירית מצרית, שבה נהרגו שניים מתלמידי בית הספר ונפצעו אחדים. עם פטירתה של צ'יז'יק בשנת 1951, נקרא הבניין על שמה ושינה את ייעודו לבית ספר לנערות שנזקקו לעזרה ולהכשרה מקצועית.

במהלך שנות ה-40 עד ה-70, נבנו בניינים על כל השטחים החקלאיים, כחלק מהתפתחותו של רובע הצפון הישן. במתחם נותרו (בסמוך לרחוב ארלוזורוב) מבנים וצריפים שבהם שכן סניף תנועת "הנוער העובד והלומד", ובשנות ה-80 נבנו במקומם בנייני מגורים מודרניים, וכן נבנה בסמוך מגדל דירות בתחילת המאה ה-21. 
בעיריית תל אביב הוחלט על שימורו של בית אבן במתחם, אשר שימש כתיכון מקצועי עד שנות ה-90, ונבנה בסגנון הבינלאומי כחלק ממיזם "העיר הלבנה", הניצב בקרן הרחובות אד"ם הכהן שדרות בן-גוריון. הבניין המשומר הוא למעשה השריד האחרון של משק הפועלות במתחם בניהולה של חנה צ'יזיק.

במהלך שנות ה-90 שופץ הבניין, חידש את פניו כמרכז לאמנות ותרבות ונפתח בו בית הקפה "אפרופו". בשנת 1997 פוצץ עצמו מחבל מתאבד בחזית הבניין באירוע המכונה "הפיגוע בקפה אפרופו". שלוש נשים נהרגו וכ-47 נפצעו. הפיגוע הונצח באנדרטה שהוצבה מול הבניין בשדרה. בתחילת המאה ה-21 שכנו בבניין מרכז "דיאדה" ובית קפה.
כיום שוכנים בבניין מועדון כושר ובית קפה.

== ראו גם ==
* בתי ספר חקלאיים בארץ ישראל

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.inature.info/wiki/%D7%A9%D7%93%D7%A8%D7%95%D7%AA_%D7%95%D7%99%D7%9D_%D7%91%D7%A6%D7%A4%D7%95%D7%9F_%D7%AA%D7%9C_%D7%90%D7%91%D7%99%D7%91 שדרות וים בצפון תל אביב], באתר [http://www.inature.info/wiki/%D7%A2%D7%9E%D7%95%D7%93_%D7%A8%D7%90%D7%A9%D7%99 טבע ונופים בישראל]
* [http://tel-aviv.millenium.org.il/NR/exeres/E4A022F0-D4FE-451B-A39A-634C33320C96,frameless.htm ממשק הפועלות צפון לבית חנה], באתר [http://tel-aviv.millenium.org.il/ ארכיון תל אביב]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי ספר שנסגרו
קטגוריה:העיר הלבנה
קטגוריה:הצפון הישן
קטגוריה:שדרות בן-גוריון (תל אביב)
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים לשימור
הון חוזר

הון חוזר, או הון חוזר נטו הוא ההפרש בין הנכסים השוטפים להתחייבויות השוטפות.
ההון החוזר מתאר את הנזילות לטווח קצר הקיימת בעסק מסוים.

ההון החוזר הוא חלק מההון התפעולי, הכולל בנוסף גם את הנכסים הקבועים כגון מפעלים וציוד.

חשיבותו של ההון החוזר היא ביכולת לזהות באמצעותו מצבים בהם חברה יכולה להיות עתירה בנכסים ובעלת רווחיות, אך להיות חסרת נזילות במידה ולא ניתן לתרגם נכסים אלו למזומנים תוך זמן קצר.

הרכוש השוטף וההתחייבויות השוטפות כוללים שלושה חשבונות בעלי חשיבות מיוחדת.
חשבונות אלו מציגים את תחומי העסק בהם המנהלים הם בעלי השפעה ישירה:
* מלאי (נכסים שוטפים)
* חשבונות חייבים (נכסים שוטפים)
* חשבונות זכאים (התחייבויות שוטפות)
ישנו גם "הון חוזר תפעולי" שהוא חשוב מאוד בתפעול החברה והוא מוגדר כ: מלאי + לקוחות - ספקים.

המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 התאפיין בהקטנת ההון החוזר התפעולי משום שהביקוש למוצרים וסחורות ירד משמעותית, ועל כן מנהלי החברות עסקו בהגדלת אשראי הספקים ככל יכולתם כדי לשפר את נזילות המלאי, כלומר לא היה להם צורך ברכישות מהיצרן או שרכשו פחות מהיצרן, אך כדי למכור נזקקה הפירמה במקרים רבים להגדיל אשראי ללקוחות.

חשיבות נוספת להון חוזר התפעולי היא בהערכת שווי חברות לפי שיטת ה-DCF (שיטת היוון תזרימי מזומנים). 

למעשה מדובר בסך הפעילות השוטפת בתזרים מזומנים.

ההון החוזר זה הוא אחד המרכיבים של נוסחת אלטמן (מדד אלטמן) לזיהוי מוקדם של כשל אשראי של חברות.

ההון החוזר הוא אחד ההתאמות שנדרשים לבצע כדי להתאים את רווח החברה לתזרים המזומנים שלה. הוא מייצג למעשה הפרשי עיתוי בין מועד ההכרה בהוצאה לבין מועד התשלום שלו. כך לדוגמה, מלאי מוכר כהוצאה רק כאשר הוא נמכר (כחלק מעלות המכר) אך הוא משולם תזרימית מיד עם רכישתו.

==ראו גם==
* יחס שוטף

==קישורים חיצוניים==

[https://www.mimunbook.com/%D7%A4%D7%A8%D7%A7%D7%99%D7%9D-%D7%9C%D7%A7%D7%A8%D7%99%D7%90%D7%94/%D7%A4%D7%A8%D7%A7-9-%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%AA-%D7%AA%D7%97%D7%96%D7%99%D7%AA-%D7%AA%D7%96%D7%A8%D7%99%D7%9E%D7%99-%D7%9E%D7%96%D7%95%D7%9E%D7%A0%D7%99%D7%9D מופקדי ט., שרוני א. יסודות המימון<nowiki> [2019].</nowiki>]

[https://www.valuation.co.il/%D7%94%D7%A1%D7%A4%D7%A8/%D7%A4%D7%A8%D7%A7-2-%D7%A0%D7%99%D7%AA%D7%95%D7%97-%D7%93%D7%95%D7%97%D7%95%D7%AA-%D7%9B%D7%A1%D7%A4%D7%99%D7%99%D7%9D/ בן-חורין ע., יוסף נ. ומופקדי ט. המדריך להערכת שווי חברות, תאוריה פרקטיקה ומה שביניהן<nowiki>. תל-אביב: פרובוק-דיונון [2013].</nowiki>]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יחסים פיננסיים
חוזר
טריליתון

סטונהנג'
טריליתון (אנגלית: Trilithon) הוא מבנה המורכב משתי אבנים אנכיות התומכות באבן שלישית המונחת בצורה אופקית בראשן. המונח משמש בעיקר בהקשר של מונומנטים מגליתים. הטריליתונים המפורסמים ביותר הם אלה בסטונהנג' ובמקדשים המגליתיים במלטה, הכלולים ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.

המילה טריליתון נגזרת מהביטוי היווני "בעל שלוש אבנים" (טרי - שלוש, ליתוס - אבן), והראשון שעשה בה שימוש היה ויליאם סטקלי.

המונח מתאר גם את שלוש האבנים בקברים הדולמניים בהולנד ואת שלוש האבנים הגדולות המהוות חלק מהקיר של מקדש יופיטר הרומי בבעלבכ, לבנון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תקופת האבן
קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:3 (מספר)
תותיים

תותיים (שם מדעי: Moraceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים. היא כוללת כ-48 סוגים וכ-1290 מינים<ref></ref><ref></ref>. מיני התותיים פורחים באזורים בעלי אקלים טרופי וסובטרופי. המאפיין הבולט של משפחת התותיים הוא קיומו של שרף דביק בכל מיניה. מאפיין אחר שחוזר במינים רבים הוא תפרחות המורכבות מעשרות פרחים מקובצים, ופירות מקובצים. על פי שיטת המיון APG IV משנת 2016 משפחה זו משויכת לוורדנאים.
[[תות לבן, מקור מזון לטוואי המשי, ממשפחת התותיים]]
משפחה זו מיוצגת בישראל על יד שני סוגים ו-4 מינים הגדלים בר: פיקוס בת-שקמה (בסכנת הכחדה)<ref></ref>, שקמה (פיקוס השקמה), תאנה (פיקוס התאנה) ותות לבן. תות שחור הוא פליט תרבות ונדיר. 

בישראל מספר מינים אוזרחו כצמחי נוי וגינון מהסוג פיקוס: פיקוס זוחל, פיקוס התולע (Ficus virens <small>Aiton</small>), פיקוס צר-עלים (Ficus neriifolia <small>Sm.0</small>), פיקוס מעוקם (Ficus obliqua), פיקוס תותי (Ficus drupacea), פיקוס כינורי (Ficus lyrata), פיקוס חלודי (Ficus rubiginosa), פיקוס גדול-עלים (Ficus macrophylla), פיקוס הגומי (Ficus elastica), פיקוס מגובב (Ficus racemosa), פיקוס אוזני (Ficus auriculata), פיקוס משולש (Ficus deltoidea), פיקוס רומפי (Ficus rumphii), פיקוס צהוב (Ficus lutea Vahl)<ref name=":0"></ref>.

פיקוס השדרות, פיקוס בנגלי, פיקוס קדוש נחשבים בישראל למינים פולשים<ref></ref>.

מקלורה זהובה (Maclura pomifera) היא מין עץ זר שמוצאו מדרום מערב ארצות הברית במדינות ארקנסו, אוקלהומה וטקסס. מין זה הוא יחיד בסוגו בישראל ובצפון אמריקה. הסוג מקלורה מונה 10 מינים<ref></ref>.

קנבוס (Cannabis), כשותנית (humulus) שויכו בעבר למשפחת התותיים כיום הם משויכים למשפחת הקנאביים<ref name=":0" />.

== מאפיינים ==
עצים, שיחים או עשבים חד-ביתיים או דו-ביתיים המכילים לעיתים קרובות שרף חלבי.

העלים על פי רוב מסורגים.

הפרחים על פי רוב מקובצים לקרקפות או לשיבולים או לאשכולות (למשל, תות, מקלורה זהובה, ברוסונטיה (broussonetia)).

במקרים רבים הפרחים ערוכים בצד הפנימי של מצעית קעורה או סגורה, דהיינו הפרחים חבויים במצעית סגורה בשרנית, דמוית תפוח או אגס, הפרי פגה (פיקוס). 

הפרחים קטנים ונכונים.

העטיף פשוט בן 1 עד 6 עלים.

השחלה עילית או תחתית, בת מגורה אחת או שתיים וביצית אחת או שתיים.

עמוד השחלה בעל שתי צלקות או אחת.

הפרירות אגוזיות או בלתי גרעין המקובצים על פי רוב לפרי קיבוצי מדומה. המצעית או העטיף או שניהם משתתפים ביצירת הפרי.

==סוגים==

{|border=0 cellspacing=10
|-
|
*פיקוס
*תות
*לחמן (Artocarpus)
*ברוסונתיה - (Broussonetia)
**תות נייר - (Broussonetia papyrifera)
*Antiaris
*Antiaropsis
*Bagassa
*Batocarpus
*Bosqueiopsis
*Brosimum
*Castilla
*Clarisia
*Craterogyne
*Cudrania
*Dorstenia
*Fatoua
*Helianthostylis
*Helicostylis
*Hullettia
*Maclura
|
*Maquira
*Mesogyne
*Metatrophis
*Milicia
*Naucleopsis
*Olmedia
*Olmediopsis
*Parartocarpus
*Perebia
*Poulsenia
*Prainea
*Pseudolmedia
*Scyphosyce
*Sorocea
*Sparattosyce
*Streblus
*Treculia
*Trilepisium
*Trophis
*Trymatococcus
*Utsetela
|}

==בישראל==
בישראל צומחים בר שני סוגים ממשפחה זו:
*פיקוס (Ficus)
**פיקוס בת-שקמה (Ficus palmata)
**פיקוס השקמה (Ficus sycomorus)
**פיקוס התאנה (Ficus carica)
*תות (Morus)

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1835
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל גודישו-בופרה
קטגוריה:משפחות צמחים
לביאה הון

לביאה הון (נולדה ב-29 במרץ 1928) היא מלהקת וסוכנת שחקנים ישראלית, שהקימה את הסוכנות הראשונה בישראל העוסקת בתיווך בין שחקנים לבין גורמי הפקה בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון. כלת פרס אופיר על מפעל חיים.
לביאה הון (משמאל) ולצידה השחקנית והמנחה [[מיכל זוארץ, 1993]]

==ביוגרפיה==
הון נולדה בתל אביב ב-1928, גדלה והתחנכה בקיבוץ בית אלפא. שרתה בצבא כאלחוטנית, שם הכירה את בעלה הראשון עמו עברה להתגורר בירושלים. לאחר כחמש שנים התגרשה, וחזרה לגור בעיר הולדתה. היא עבדה במשרד הכרטיסים "לאן", שימשה מזכירת להקת הבידור בצל ירוק וכן עבדה עם אברהם דשא (פשנל) במועדון החמאם שביפו.

ב-1966 פגשה את מנחם גולן שהציע לה לעבוד כמנהלת הפקה של הסרט "פורטונה". היא מילאה תפקיד זה בסרטים ישראליים וזרים שנוצרו באותה התקופה, כמו "ארבינקא" (בבימויו של אפרים קישון), "עם ישראל חי" (בבימויו של אסי דיין) ו"פוטו רומן" (בבימויו של טל רון).

ב-1968 החלה לפעול כסוכנת שחקנים. ניסיונה בתחום הקולנוע והתיאטרון והיכרותה עם שחקנים ואנשי בוהמה סייעו לה לטוות קשרים ביניהם ובין אנשי הפקה בתחום הקולנוע, וקשרים אלה שימשו כבסיס להקמת הסוכנות הראשונה בישראל העוסקת בתחום זה. הון פעלה בקרב חבורת לול. בין השחקנים שייצגה בתקופה זו היו אריק איינשטיין, ג'וזי כץ, עדנה לב, רבקה מיכאלי, אסי דיין, גילה אלמגור, ששי קשת, יונה אליאן, גדי יגיל, עליזה רוזן ושלמה בר-שביט. בהמשך ייצגה שחקנים רבים אחרים, ביניהם אקי אבני, מיכל זוארץ, חלי גולדנברג, שרגא הרפז, מרגלית אנקורי, ניצה שאול, שרון אלכסנדר, מיקי ורשביאק, מוחמד בכרי, אמל מורקוס וג'וליאנו מר.

הסוכנות של לביאה הון ליהקה כ-50 סרטים, ובהם של הבמאים: אורי זוהר, חיים טופול, אסי דיין, משה מזרחי, עמוס קולק, ג'ורג' עובדיה, עמוס גיתאי. במאים זרים עמם עבדה: קוסטה גברס, דושאן מקבייב, ג'ון יוסטון, בוב מיסיורובסקי. כמו כן, השתתפה בליהוק סדרות טלוויזיה, בהן: "רמת אביב גימל", "פיק אפ" ו"בטיפול".

ב-2005 הוענק לה פרס אופיר על מפעל חיים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע.

== חיים אישיים ==
בחודש פברואר 2017 נישאה הון לבנצי צבעוני, לאחר 17 שנות זוגיות. צבעוני נפטר ב-2019.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכות פרס אופיר: מפעל חיים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: מפעל חיים
קטגוריה:אנשי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מלהקים ישראלים
קטגוריה:סוכני אמנים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1928
בארנהאוס

בית מס' 3, השרידים של אחד הבתים ביישוב הנאוליתי מהם ניתן להשקיף על לוך האראי
בארנהאוס (באנגלית: Barnhouse Settlement) הוא יישוב נאוליתי שהתגלה ב-1984 על חוף לוך האראי, אורקני, סקוטלנד, במרחק קצר מהאבנים הניצבות בסטנס. במגרשים העיקריים נמצאו עד כה 15 בתים הדומים לסקארה ברי בכך שיש להם קמין מרכזי, מיטות הבנויות כנגד הקירות ושידות, אך שונים בכל שהם ככל הנראה היו מפוזרים ולא מקובצים. במקום נמצאו כלי חרס טיפוסיים, בדומה לאבנים הניצבות של סטנס וסקארה ברי. כמו כן, במקום נמצאו גם סלעי חלמיש, כלי אבן ואבן נוספת הדומה לזכוכית געשית שככל הנראה הובאה מהאי אראן.

בבניין הגדול ביותר יש חדר ששטחו 7 מ"ר, קירות בעובי 3 מטרים וכניסה הפונה לכיוון צפון-מערב כך שהאור בשעת הדמדומים יפול בדיוק על המעבר הפנימי. החדר דומה לקטקומבה.

ניתן להגיע לאתר באמצעות דרך ציבורית המתחילה באבנים הניצבות בסטנס.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.odinorkney.com/pages/maeshowe/standing.html האבנים הניצבות של סטנס, אורקני] 
*[http://www.orkneyjar.com/history/barnhouse/index.html Orkneyjar - היישוב הנאוליתי בארנהאוס]
*[http://www.ancient-scotland.co.uk/site.php?a=20 סקוטלנד העתיקה - היישוב הנאוליתי בארנהאוס] 
* 

קטגוריה:סקוטלנד: מבנים
קטגוריה:אורקני: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מונומנטים רשומים
קטגוריה:1984 בממלכה המאוחדת
Killing Is My Business... And Business Is Good!

Killing Is My Business... And Business Is Good! (תרגום חופשי לעברית: הריגה זה העסק שלי... והעסקים הולכים טוב!) הוא אלבום האולפן הראשון של להקת הת'ראש מטאל האמריקנית מגאדת'. האלבום יצא לראשונה ב-1985, כאשר ב-2002 שוחררה הוצאה מחודשת הכוללת 4 שירים שלא נכללו בהוצאה המקורית.

השיר "These Boots" הוא גרסת כיסוי לשיר של זמרת הקאנטרי ננסי סינטרה עם שינויים בליריקה.

== רשימת שירים ==
הערה: כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דייב מאסטיין אלא אם צוין אחרת.

עטיפת ההוצאה המחודשת

=== הוצאה מחודשת ===

== משתתפים ==
* דייב מאסטיין – שירה, גיטרה חשמלית, פסנתר
* קרי קינג/כריס פולאנד – גיטרה חשמלית, קולות רקע
* דייוויד אלפסון – גיטרה בס, קולות רקע
* לי ראוש – תופים, קולות רקע

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1985
קטגוריה:אלבומי מגאדת'
קטגוריה:אלבומים באנגלית
האופל

האופל (באנגלית "The shadow rising"),הוא הספר הרביעי מתוך סדרת הפנטזיה מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן. בגרסה המתורגמת לעברית הוא מחולק לשני כרכים: עם עלות השחר, והאופל. בעברית יצא הספר לאור בהוצאת אופוס. זה הספר היחיד בסדרה ללא פרולוג.
==עם עלות השחר==

רנד מוכיח לכולם שהוא הדרקון שנולד שוב, עם החזיקו בקלנדור. מגיני האבן ורוב האיאלים מאמינים לו. בלב האבן ישנו מאגר של טראנגרילים וביניהם דלת שהעובר בה מקבל תשובות. מאט עובר ושואל למה יש לו פיסות של זכרונות עם חורים. הוא מקבל תשובה ללכת לרוהידין.

למרות שהאיאלים האמינו לרנד, מתברר שהמושיע המוזכר אצלם בנבואות "זה שבא עם השחר" צריך לעבור מבחן נוסף, לפני שהשבטים יאמינו בו, כניסה לרוהידין. החבורה יוצאת לשממות איאל עם אגוין ומוריין. ובמקביל נינאב ואליין הולכות למצוא את האג'ה השחורה, שלפי הראיות הלכו לטנצ'יקו. 

רנד ומאט נכנסים לרוהידין. רנד מקבל על ידיו קעקועי דרקון, המוכיחים שהוא הבא עם השחר. מאט מקבל זכרונות, חנית שחורה וטראנגריל-מדליון בעל צורת ראש שועל. מאוחר יותר הוא מגלה שהמדליון מגן עליו מפני סאידר. כאשר הם יוצאים מתפתח סכסוך בינם לבין קולדין משבט השאידו.

==האופל==
אלאידה ארויהאן, מהאג'ה האדומה, יחד עם רוב המועצה, מדיחה את סיואן סנצ'ה מכס האמירלין ואת ליאן שריף מסגנותה, ומשתקת אותן מסאידר. הן בורחות עם מין ולוגיין (הדרקון הכוזב שנותק מסאידין) מטאר וולון. מאוחר יותר מתברר שכל האג'ה הכחולה וחלק משאר האאס סדאי שאינן מהאג'ה האדומה הצטרפו לבריחה.

רוכלים וביניהם להטוטן בשם ג'אסין נאטל באים לשממה ומציגים את רוכלותם לחבורה ולאיאלים. רנד קורא לכינוס השבטים. מאט מספר כבדרך אגב לג'אסין שברוהידין יש אנגרילים וטראנגרילים.

פרין הולך בינתיים לשני נהרות ונלחם שם נגד טרולוקים, לכאורה עם הגלימות הלבנות, אולם הם עומדים בצד ולא עושים כלום.

אליין ונינאב מתמודדות עם האג'ה השחורה בטנצ'יקו וכמעט הורגות את מוגהדין. הן לוקחות מהן אדאם שאמור לפעול על גבר.

סיואן, כאחות מהאג'ה הכחולה לשעבר (האג'ה שידועה כבעלת רשתות הריגול הגדולות ביותר), מצליחה לגלות להיכן נמלטו האחיות הכחולות ותומכיהן: סלידר, כפר נטוש שבו נולדה האמירלין ה"כחולה" הראשונה. בדרך לשם לוגיין שורף בטעות אסם, ושלוש הנשים נשפטות בגללו לאחר שברח. השופט, לורד גארת בריין, גנרל אנדורי לשעבר, משלם במקומם את דמי האסם אבל דורש מהן לשלם לו בעבודה. בהמשך היום לוגיין מחלץ אותן, והן ממשיכות לכיוון סלידר, כשגארת הממורמר בעקבותיהם עם הגדוד שלו.

במקביל השבטים האיאלים מתכנסים ורנד מכריז על עצמו כזה שבא עם השחר בפני האיאלים, אך במפתיע קולדין מכריז על עצמו גם כזה שבא עם השחר, ובני שבטו תומכים בו. מלחמה נפתחת בין השאידו לבין שאר האיאלים. לנפיר מופיעה ומגנה על רנד. היא מספרת לו שאסמודין (שהוא בעצם הלהטוטן ג'אסין נאטל) הלך לרוהידין. מסתבר שכשמאט סיפר לו בטעות על החפצים שראו שם אסמודין החליט לחפש אותם. רנד הולך בעקבותיו. דו-קרב מתפתח ביניהם ורנד מנתק את אסמודין מכבליו אל אדון האופל. כעת גם אסמודין פגיע בפני השיגעון. הוא מתחנן בפני לנפיר שתעזור לו, אבל היא תומכת ברנד. היא חוסמת חלקית את אסמודין כדי שלא יעשה שטויות. רנד חוזר לשממה ושומע שהשאידו הלכו בלי להכיר בו. אסמודין מתחיל ללמד את רנד.

==קישורים חיצוניים==
*[http://encyclopaedia-wot.org/books/tsr/index.html תקציר הספר באנציקלופדיית WoT]
* 

קטגוריה:מחזור כישור הזמן
קטגוריה:ספרי רוברט ג'ורדן
קטגוריה:ספרי הוצאת אופוס
יוהאן אלרט בודה

יוהאן אלרט בודה (גרמנית: Johann Elert Bode; 19 בינואר 1747 – 23 בנובמבר 1826) היה אסטרונום גרמני שמוכר על כך שניסח מחדש ופרסם את חוק טיטיוס-בודה וכן על עבודתו לקביעת מסלולו של אורנוס, שאת שמו הוא הציע. כמו כן, נזקף לזכותו גם גילוי הגלקסיה M81, שנקראת על שמו.

==ביוגרפיה==
בודה נולד בהמבורג. כנער הוא סבל ממחלת עיניים שפגעה במיוחד בעינו הימנית, וגם בשאר חייו הוא המשיך לסבול מבעיות עיניים.

בודה היה מנהלו של מצפה הכוכבים של ברלין, שם הוא פרסם ב-1801 את האוראנוגרפיה – אטלס שמיים שמטרותיו היו הן נתונים מדויקים אודות מיקומי כוכבים ועצמים שמימיים אחרים והן פרשנות אומנותית של הדמויות השונות של קבוצות הכוכבים. החיבור היווה את שיא תקופת ההצגה האומנותית של קבוצות הכוכבים, כאשר אטלסים מאוחרים יותר הציגו איורים פחות ופחות מפורטים, עד שאיורים הפסיקו להיכלל בטבלאות ומפות שמיים.

כמו כן, בודה פרסם אלמנך כוכבים שנתי, שיועד לאסטרונומים חובבים (Vorstellung der Gestirne) וכן ספר מבוא לקבוצות הכוכבים והאגדות מאחוריהן, שהיה בעל פופולריות, מכיוון שהודפס מחדש יותר מ-10 פעמים.
בודה נפטר בברלין, בגיל 79, בשנת 1826.

==עבודות ופרסומים==
* 1772
** Anleitung zur Kentniss des Gestirnten Himmels – העבודה הכי מפורסמת של בודה, בה הוא הכריז לראשונה על חוק בודה.
* 1801
** Uranographia sive Astrorum Descriptio – אטלס הכוכבים הגדול, שכלל 20 לוחיות נחושת.
** Allgemeine Beschreibung und Nachweisung der Gestirne – קטלוג כוכבים שכלל 17,240 כוכבים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אסטרונומים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:אסטרונומים גרמנים
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1747
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1826
פרסום סלולרי

פרסום סלולרי הוא פרסום בדחיפה או במשיכה המופנה אל משתמשי טלפון סלולרי בדרכים אחדות:
* הודעות SMS פשוטות.
* הודעות WAP - בעלות קישור לאינטרנט.
* הודעות מולטימדיה MMS - תמונה, קול, וידאו.
* באנרים באתרי אינטרנט סלולריים.
* MiniSite סלולרי לגלישה באינטרנט הסלולרי.
* אפליקציות סלולריות בעלות תוכן שיווקי - מוזיקה, משחקים, חדשות וכדומה.

במאי 2008 אושר בכנסת תיקון לחוק התקשורת (בזק ושידורים), האוסר פרסום בדחיפה לטלפון סלולרי שבעליו לא הסכים מראש לכך.

==היסטוריה==
הפרסום בטלפון סלולרי החל בשנת 2006, המפעילה האמריקאית ספרינט הייתה בין הראשונות בתחום. בתחילת 2007 החלו גם וודאפון ווריזון לספק פרסום בסלולר במודל של שירותים מוזלים בתמורה לחשיפה לפרסומת.

בישראל הפרסום הסלולרי החל בהקמתו של שירות "SMSER", הפועל במודל של זיכויים כספיים בתמורה לקבלת פרסומות לטלפון הסלולרי. במקביל נפוץ משלוח מסרונים ללא הסכמתו של מקבל המסרון וללא כל תמורה לו.

==יתרונות הפרסום הסלולרי==
*פרסום ממוקד ומפולח - כאשר למפרסם יש פרופיל מדויק של בעל מספר הטלפון, המידע מאפשר פילוח בהתאמה מלאה לאופי הלקוחות ורצון המפרסם, פרסום המגיע בדיוק לקהל היעד הרצוי, החל מגיל, מין אזור מגורים ועד לתחומי עניין והעדפות אישיות.
*פרסום זול ואטרקטיבי למפרסם - המפרסם חוסך את עלויות ההפקה והקמפיינים היקרים במדיות האחרות.
*שיעור צפייה גבוה – אחוזי הצפייה בפרסום הסלולרי עומד על 98% שמתחלק כך: 85% ממקבלי ההודעות בסלולרי צופים בהם באופן מיידי, 13% צופים בהם תוך 24 שעות.
*פרסום אישי - הודעת הפרסום מגיעה ישירות אל הסלולרי של הלקוח, שמעניק למפרסם מגע ישיר עם הלקוח, שצופה בפרסום ומקבל את המסר באופן אישי.
*פרסום מיידי - המפרסם יכול להעלות פרסום לאוויר בזמן קצר ביותר, יתרון הנותן מענה לצורכי השוק המחייבים לתת תגובה מיידית למהלכי המתחרים.
*פרסום זמין - הלקוח זמין לקבלת הודעת הפרסום בכל מקום וזמן, ללא כל תלות במדיה בה הוא צופה, תלות שקיימת בפרסום בכל מדיה.

==חסרונות הפרסום הסלולרי==
*אישי מאוד.
*חדירה לפרטיות - כאשר שולחים ללא אישור הנמען מראש.
*מסך קטן.
*לא כל הטלפונים תומכים בצבע ותמונה.
*קהלי היעד אינם מודעים למידת המידע שיש למפרסמים עליהם.

עם זאת מכשירי הסלולר החדישים (סמארטפונים) הפכו לאחרונה לפופולריים ביותר (כגון האייפון והגלקסי) והם תומכים במגוון רחב מאוד של אפשרויות פרסום.

==בניית תוכנית פרסום בסלולר==
תוכנית פרסומית בסלולרי מתייחסת למטרות הפרסומיות של הארגון ולמאפיינים הייחודיים של המכשיר הסלולרי ונמעניו.
#אפיון והגדרת קהל המטרה בסלולר.
#הגדרת המטרות הפרסומיות של החברה בפעילות הסלולרית.
#הגדרת הכלים ודרכי הפעולה בהן תבחר החברה.
#קביעת מסגרת התקציב וגודל החשיפה אליה החברה מעוניינת להגיע.
#אפיון טכנולוגיות מתקדמות היכולות לסייע ככלי שיווקי לחברה
#קביעת הגדרות למדידת הצלחת הקמפיינים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תקשורת סלולרית
קטגוריה:פרסום
יצחק חי טייב

קברו של רבי יצחק חי טייב לא מת
הרב יצחק חי טייב (ה'תק"ד, 1743 - ט"ז באייר ה'תקצ"ז, 21 במאי 1837) היה מרבניה החשובים של יהדות תוניסיה. התפרסם בשל בקיאותו והעמקתו בתלמוד, אך נודע בעיקר בשל ידיעתו בחכמת הקבלה. נחשב בעל מופת, לאחר פטירתו נוסף לו הכינוי "לא מת" ע"ש מעשה שהיה.

== קורות חייו ==

בן דודו היה הרב יצחק טייב, מחבר סדרת ספרי ההלכה ערך השולחן.

כבר בגיל צעיר היה נערץ וריכז סביבו תלמידים רבים. חי חיי עוני, ועיקר פרנסתו הייתה מנדבות של אנשים אשר הכירו בגדולתו. למרות חכמתו הרבה ומעריציו הרבים לא זכה לכהן ברבנות או לשמש במשרה רשמית כלשהי, ורק לאחר מותו הפך להיות אחד מרבניה הגדולים של תוניסיה.

אנשי הקהילה ייחסו לרב יכולת לראיית הנגלה והנסתר. היו שטענו כי חולל נסים כמו הורדת גשם, גרימה להתעברות נשים עקרות, ראיית חלומות וקריאת מחשבות. כתב ספר בשם "חלב חיטים". רוב כתביו אבדו.

ידוע שהיו לו בנים ובנות, ושהיה בעל משפחה גדולה וצאצאים רבים, מהם יצאו גם תלמידי חכמים שלא התפרסמו. רוב צאצאיו עלו לארץ ישראל וחיים בה, אך גם כיום ישנם שחיים בתוניסיה.

== קברו ==
לאחר מותו נוסף לו הכינוי 'לא מת'. על-פי האגדה, כאשר נקבר רבי חי טייב כתבו על מצבתו: "פ.נ. ר' חי טייב, מת בתאריך ט"ז אייר". לאחר מכן בא הרב בחלום למעצב מצבתו, ודרש ממנו למחוק את המילה "מת" מהמצבה. האומן טען שאחרי שהמצבה עשויה אי אפשר לשנות בה משהו, ולכן הוסיף מעל השורה את המילה 'לא', ומאז מכונה בפי יהודי תוניסיה בשם "רבי חי טייב לא מת".

קברו נמצא בבית הקברות בורג'ל בפרוורי העיר תוניס. עצמותיו הועברו לשם מבית הקברות היהודי הישן ששיטחו הופקע ב-1958.

== כתביו ==
רוב כתביו לא פורסמו, ורק חלקם שרדו לאחר פטירתו. כ-60 שנים לאחר פטירתו יצא לאור ספר בשם "חלב חיטים" שכלל חלק מכתביו. הספר נאסף מכל כתבי הקדש הנשארים ונעתק על ידי רבי יוסף גז, בהגהתו והשלמתו של הרב משה שתרוג. ביאורים נכתבו על חידושיו על מסכתות יומא, תענית וביצה על ידי הרב רפאל סדין.

== הנצחתו ==
הקהילה התוניסאית בישראל הוקירה את זכרו על ידי הקמת בתי כנסת על שמו - באשדוד, ברמלה, דימונה, קריית אונו, אשקלון, יפו, אופקים, טירת כרמל, הוד השרון, נתיבות, ירושלים, ראשון לציון, פתח תקווה, צפת, בני ברק, באר שבע ולוד, ובהם נערכת הילולה לזכרו פעם בשנה בתאריך י"ט בכסלו. ישנם גם רחובות שנקראים על שמו ברמת גן, בני ברק, אור עקיבא, חדרה, נתיבות ובשכונת הר נוף בירושלים. בנתניה יש רחוב וישיבה על שמו. כמו כן נכתב פיוט בשפה התוניסאית לכבודו.

=== הפולמוס סביב יום ההילולה ===
באופן מסורתי יום ההילולה נערך ביום פטירתו של האדם. בקרב היהודים יוצאי תוניסיה התקבע יום ההילולה לתאריך י"ט בכסלו. אבל ממאמר שיפרסם הרב רפאל ארדיטי חוקר יהדות תוניסיה עולה שעל פי הכתוב על מצבתו בבית הקברות הישן של תוניס יום פטירתו הוא ט"ז באייר<ref></ref>. בעקבות כך ישנם כאלה שעברו לחגוג את יום ההילולה בתאריך זה.

== לקריאה נוספת ==
* מיכל שרף, צמידי הזהב: סיפורים מחיי רבי חי טייב ורבי ישועה בסיס מתוניסיה, הוצאת מכון הברמן למחקרי ספרות, ירושלים 1991.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.tunisia.co.il/?p=10548 רבי יצחק חי טייב], באתר מורשת יהדות תוניסיה
* אבישי אלבוים, [http://amhasefer.wordpress.com/2012/12/27/עלי-ספר-ויחי-רבי-יצחק-חי-טייב-לא-מת/ רבי יצחק חי טייב "לא מת"], בלוג "עם הספר"
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH001922914/NLI ספר "חלב חטים"], באתר הספרייה הלאומית
* 
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים הקבורים בתוניסיה
קטגוריה:תוניס: רבנים
קטגוריה:ילידי 1743
קטגוריה:נפטרים ב-1836