OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טוד מקארתי

טוד מקארת'י (באנגלית: Todd McCarthy) (נולד ב-16 בפברואר 1950) הוא מבקר קולנוע אמריקאי שכתב במשך 31 שנה במגזין Variety וכיום כותב עבור המגזין The Hollywood Reporter.

== חייו ==
מקארת'י הוא דמות מוכרת בהוליווד ובתקופתו ב-Variety היה מבקר הקולנוע הבכיר (Chief Film Critic) של המגזין. הוא נשלח מטעם המגזין לפסטיבלי קולנוע רבים, והיווה דמות המזוהה עם המגזין. בביקורות שפרסם על סרט חדש, אותן השתדל לפרסם בסמוך ליציאתו לאקרנים, הוא נהג לכלול התייחסות לפוטנציאל הרווחי של הסרט בקופות הקולנוע, והשתדל לנמק את ביקורתו, באופן שיהווה ביקורת בונה ליוצרי הסרט.

ב-2010 פוטר מהמגזין Variety, יחד עם מבקר התיאטרון הבכיר של המגזין דייוויד רוני, בשל קשיים כלכליים, אף שדובר המגזין הביע תקווה שמקארת'י ורוני ימשיכו לכתוב עבור המגזין כפרילאנסרים. מקארת'י, עם זאת, החליט לעבור למגזין The Hollywood Reporter.

רוג'ר איברט ציין כי פגש את מקארת'י כשעוד היה חדש בעבודתו כמבקר קולנוע בשיקגו סאן טיימס וכשמקארת'י עוד היה נער בתיכון, לאחר ששלח לו מכתב בו ציין כי הוא חובב סרטים והוא היה רוצה לשוחח עמו. הוא פגש את מקארת'י ואת חברו צ'ארלס פלין (Charles Flynn) והתרשם מידיעותיהם המקיפות על סרטי קולנוע; הוא כותב כי "הם ראו את כולם (=כל הסרטים), ערכו ביניהם דיונים על כולם, וכתבו על מחצית מהם".

בשנת 1975 ערכו מקארת'י ופלין את הספר Kings of the Bs, אוסף של כתבים וזיכרונות על יוצרי בי מוביז מהעבר וכאלה פעילים. בשנת 2000 חיבר מקארת'י את הספר Howard Hawks: The Grey Fox of Hollywood, ביוגרפיה של במאי הקולנוע הווארד הוקס.

בנוסף לפעילותו כמחבר וכמבקר קולנוע, ביים מקארת'י ארבעה סרטים תיעודיים בנושא קולנוע. הראשון בהם הוא "Visions of Light" (1992) העוסק בצילום, לאחר מכן ביים את הסרט "Claudia Jennings" (1995), על אודות קלאודיה ג'נינגס, דוגמנית מגזין פלייבוי וכוכבת בי מוביז, שנהרגה בתאונת דרכים. בשנת 1999 יצא הסרט "Forever Hollywood" על העיר הוליווד וסרטיה, שתוכנן להיות מוקרן על בסיס יומיומי כקבלת פנים למבקרי "הסינמטק האמריקאי" (American Cinematheque) בלוס אנג'לס. בשנת 2007 הוא יצר את "Man of Cinema: Pierre Rissient" על דמותו הייחודית של איש הקולנוע פייר ריזיין.

==קישורים חיצוניים==

* Roger Ebert, [https://web.archive.org/web/20110813120448/http://blogs.suntimes.com/ebert/2010/03/variety_this_thumbs_for_you.html Variety: This thumb's for you], Roger Ebert's Journal, Chicago Sun Times, March 9, 2010
* [https://web.archive.org/web/20101112111101/http://www.variety.com/biography/1010/todd-mccarthy ביקורות מאת מקארת'י], באתר מגזין Variety
* [http://www.google.com/search?tbo=p&tbm=bks&q=inauthor:%22Todd+McCarthy%22&source=gbs_metadata_r&cad=10 ספרים מאת מקארת'י], באתר גוגל ספרים

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבקרי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
מחכים לנצח

מחכים לנצח (באנגלית: Waiting For Forever) הוא קומדיה רומנטית אמריקאית. הסרט יצא לאקרנים ב-4 בפברואר 2011. בסרט מככבים רייצ'ל בילסון וטום סטארידג' וביים אותו ג'יימס קיץ'.

==עלילה==
וויל (טום סטארידג') ואמה (רייצ'ל בילסון) היו חברים טובים בילדותם, אך הקשר ביניהם נותק. כשאמה חוזרת לעיר הולדתם עקב מחלת אביה, וויל מספר לזוג שנותן לו טרמפ לעיר הולדתו, איך הוא התאהב באמה ואיך היא הייתה איתו כאשר הוריו מתו. הם מורידים אותו ביוטה. ויל הולך לבקר את ג'ים (סקוט מקלוביץ), אחיו הבנקאי. ג'ים מאמין שלאחיו יש בעיות נפשיות, ולכן הוא אינו רוצה לגור בבית עם אחיו ועם אשתו, בנו ובתו.

אחרי שוויל ראה את אחיו כועס, הוא הולך לשהות אצל חבר ילדות שלו ג'ו, יחד עם אשתו ובנם. הוא אומר להם שהיום או מחר הוא היום שבו הוא יגיד לאמה שהוא אוהב אותה. אמה לא חזרה רק כדי להיות עם אביה, היא מנסה גם להשאיר מאחור את חיי האהבה המסובכים שלה ואת הקריירה כשחקנית טלוויזיה. יש לה יחסים מתוחים עם אמה.

וויל מטפס על בית העץ שבו הוא ואמה נהגו לשחק כילדים והוא עוקב אחריה, כשהיא בדרכה לראות את החבר שלה. במקום לבקר אותו ויל ואמה מבלים את כל היום ביחד, מעלים זכרונות מעברם עד שהיא מתוודה בפניו על חוסר הנאמנות והאנוכיות של החבר שלה, המבקש להתחתן איתה. היא מגלה שוויל עוקב אחריה ברחבי הארץ והיא מבקשת ממנו להבטיח לה שהוא לא יעקוב אחריה יותר. ויל עוזב את העיר.

אמה הולכת לחבר שלה ואומרת לו שהיא הייתה עם ויל, כאשר המשטרה קוראת על גופה חשודה של האיש שאיתו אמה שכבה, הוא טוען שהוא חף מפשע, למרות שהוא זה שהרג אותו, ומאשים את ויל.

ויל נעצר על ידי משטרת התנועה והם מביאים אותו לכלא שממנו ג'ים משחרר אותו. ויל וג'ים נוסעים ביחד לשדה התעופה. ויל מגיע לשדה התעופה יחד עם אחיו, אך הוא בורח לסן פרנסיסקו, ומותיר אחריו כסף כדי לפצות על הערבות שאחיו שילם עבורו.

אמה מזועזעת עם הידיעה על מותו של החבר שלה. היא מקבלת מכתב מוויל והוא כותב לה שהוא לא היה בלוס אנג'לס כאשר החבר שלה נהרג.

אביה של אמה מת. אמה הולכת לדבר עם ג'ו ומספרת לו שהיא מצטערת על מה שעשתה לוויל.

לאחר ההלוויה של אביה של אמה, ג'ים מגיע לבית של אמה והוא נותן לה מכתב מוויל, במכתב כתוב שהוא בסן פרנסיסקו ושהוא מופיע בתור להטוטן.

אמה נוסעת לסן פרנסיסקו כדי לחפש אותו, כשהיא רואה אותו, היא נזכרת איך היה כילד, מחייך ועושה לה להטוטנות. היא נזכרת בכל הזמנים הטובים שהיו להם ומה שהוא עשה בשבילה.

כאשר ויל רואה אותה הוא מפסיק את הלהטוטנות, ניגש אליה בחיבה ושואל אותה אם היא עוקבת אחריו. היא צוחקת והם מתנשקים.

==שחקנים==
*רייצ'ל בילסון - אמה
*טום סטארידג' - ויל
*ג'יימי קינג - סוזן דונר
*ניקי בלונסקי - דולורס
*קיי.סי. קלייד - דניס
*בליית' דאנר - מירנדה טוויסט
*רוז ראיין - דורותי
*מת'יו דייוויס - אהרון
*סקוט מקלוביץ - ג'ים דונר
*נלסון פרנקלין - ג'ו
*ריצ'רד גאנט - אלברט

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
וראייטי (מגזין)

לוגו המגזין
וראייטי (באנגלית: Variety) הוא כתב עת אמריקאי בנושא בידור שהוקם בניו יורק בשנת 1905 בידי סיים סילברמן (Sime Silverman). עם התפתחות תעשיית הקולנוע נוסד היומון Daily Variety בלוס אנג'לס ב-1933. בשנת 1998 אף נוסד בניו יורק היומון Daily Variety Gotham, שמרחיב לעסוק בעולם הבידור הניו-יורקי. שלושת כתבי העת ממשיכים לפעול מאז יום הקמתם.

במשך כעשרים שנה שימש בתור עורך המגזין הראשי פיטר בארט (Peter Bart), שעבד קודם לכן בסרטי פרמאונט ובניו יורק טיימס. באפריל 2009 עבר בראט לתפקיד "סגן הנשיא והמפקח על העריכה" (vice president and editorial director) ובמקומו מונה לתפקיד העורך הראשי טימותי מ. גריי (Timothy M. Gray), ששימש עורך Daily Variety מאז 2005, ושמשמש עורך המגזין גם כיום.

עם כתביו הבולטים של המגזין נמנה טוד מקארתי, שהפסיק לכתוב במגזין בשנת 2010.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.variety.com/static-pages/about/history-of-variety/ תולדות המגזין], באתר וראייטי

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
קטגוריה:יצירות זוכות פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
שטיבלך מאה שערים

שטיבלך מאה שערים הוא מתחם בתי תפילה מסוג שטיבלאך השוכן בלב השוק בשכונת מאה שערים שבירושלים.

== היסטוריה ==
המתחם נבנה בשנת תרל"ד (1874) כחלק ממתחם בית הכנסת המרכזי, "ישועות יעקב". תחילה שכן במקום תלמוד תורה מאה שערים . כמה שנים לאחר מכן, עם מעבר התלמוד תורה לבניינו הנוכחי, הוסבו החדרים ששימשו אותו לבתי כנסת קטנים, ובמקום החלו להתקיים תפילות לאורך שעות היום והלילה.

בשנת 1991 נבנה השטיבלאך המחודש, מצופה אבן ירושלמית. המבנה כולל בתוכו מספר חדרי בית כנסת, ונוספו לו מרפסות לבניית סוכה בחג הסוכות, בנוסף לכך גדלה נוחות הגישה אליו, ונבנו בתוכו מדרגות רבות להגעה אל כל קומות בניין השטיבלאך.

כיום מתקיימים במקום מנייני תפילה רבים לאורך רוב שעות היממה, בימות חול, בשבתות ובחגים.

==ראו גם==

*בית הכנסת זיכרון משה
*שטיבלך בית ישראל

קטגוריה:מאה שערים
מאה שערים
מאה שערים
קטגוריה:שטיבלאך
בר מים

בר מים מסוג תמי 4 של חברת שטראוס מים
בַּר מַיִם או מַרְוָן הוא מתקן חשמלי המשמש לסינון, קירור וחימום מי שתייה ולשימורם בטמפרטורה הרצויה.
יתרונות ברי מים הם אי הצורך בנשיאת בקבוקי מים כבדים כמקובל עם מתקני מים מינרליים וכן חיסכון השימוש בבקבוקי פלסטיק לשמירה על הסביבה.
חברות שונות המוכרות מתקני בר מים מתהדרות בהימצאות מערכות סינון שונות, המנקות לדבריהם את המים מחיידקים וחומרים מזיקים אחרים.

==אופן פעולה==
בר המים מחמם או מקרר את המים עד לטמפרטורה שהוגדרה לו במפעל או בידי המשתמש. גופי החימום והקירור, מופעלים על ידי חישנים המודדים את טמפרטורת המים מידי פרק זמן קצוב, במידה והחישנים מזהים שינוי טמפרטורה משמעותי במים, מופעלים שוב גופי החימום והקירור המחזירים את המים לטמפרטורה הרצויה. סידור זה המפעיל אך בעת הצורך את גופי החימום או קירור מאפשר למתקני בר מים להיות חסכוניים ומדויקים יחסית בצריכת החשמל. בשל הרצון להופכם חסכוניים אף יותר, מתקני בר מים רבים מקצינים בטמפרטורה מעט יותר כדי לאפשר פרק זמן גדול יותר בו גוף החימום או קירור לא יפעל.

==מערכות סינון==
חברות רבות מציעות ללקוחותיהן טכנולוגיות סינון שונות המאפשרות ניקיון של המים מחידקים בעייתיים וחומרים מזיקים. רופאים רבים מבקרים את השימוש במערכות אלו בטענה כי סטריליזציה מוגזמת של המים עלולה להניח למערכת החיסונית מלפעול ובכך להביא לניוונה . מצדדי קו ביקורת זה טוענים, כי חיוני להביא לחיכוך מתמיד של הגוף עם סיכונים ברמה נמוכה (הקיימים לעיתים במי ברז) כדי להביא ליכולת התמודדות הגוף עם סיכונים ברמה גבוהה יותר. עיקרון זה מתבטא כסדר ברעיון החיסונים מפני מחלות.

ישנן חברות המשתמשות במערכות סינון קנייניות שייחודיות רק למכשירים שלהן, לעומתם קיימים מתקני מים המשתמשים במסנן פחם פעיל אוניברסלי שניתן לקנות בקלות ולהרכיב באופן עצמאי.

==שימושים נפוצים==
בר המים נפוץ בעיקר בשימוש ביתי ומשרדי המאפשר הכנת משקאות הדורשים חימום או קירור במהירות ובכמות מספקת. כך מערכת בר מים מודרנית יכולה לספק בשעה כשמונים כוסות מים רותחים ושישים כוסות מים קרים במקביל ואף יותר. לעיתים ניתן למצוא מתקני בר מים שונים באולמות וגני אירועים כחלק מהכיבוד המוגש לאורחים. במקררים חדישים קיימות לעיתים מערכות בר מים מובנות בדלתות המקרר. בר המים עשוי לשמש לעיתים אף כרהיט וחברות רבות מוכרות אותו כחלק מסט כלי מטבח או כחלק מסט מכשירים חשמליים ביתיים.

== מנורה אולטרה סגולה לבר מים ==
נורה "פלואורסצנטית" קומפקטית אולטרה סגול לקטילת חיידקים ונגיפים. הנורה זהה באופן פעולתה ל[[נורה פלואורסצנטית רגילה וקומפקטית, אך איננה מצופה בציפוי פלואורסצנטי ועשויה קוורץ.]]
חלק מברי המים מכילים נורה אולטרה סגולה. הנורה מטהרת את מי השתייה על ידי הפחתת העומס הבקטריאלי במים, הקרינה האולטרה סגולה באורכי גל קצרים של UV-C, גורמת לקטילה של החיידקים, מונעת את התרבותם ולכן מקטינה את העומס המיקרובילוגי.

==ראו גם==
* אוטומציה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

 
קטגוריה:מכשירי מטבח
קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
קטגוריה:מי שתייה
באסטיון

איור של באסטיון
באסטיון (נקרא גם מגנן, באנגלית ובצרפתית:bastion) הוא בליטה זוויתית בחומה, הבולטת מחומה ישרה או נמצאת בפינות, כחלק ממערכת ביצורים. בנוסף, חלש הבאסטיון גם על השטח הקרוב לחומה ואפשר למגינים לירות אל עבר לוחמים המסתערים עליה. באסטיון נבדל מצריח בכך שהצריח מתנשא מעל החומה ואילו הבאסטיון הוא מבנה בגובה החומה המהווה חלק ממנה.

הבאסטיון זכה לעדנה בעיקר אחרי המצאת התותח אם כי היה קיים גם בימי הביניים. הבאסטיון אפשר לתותחים לכסות גם את השטח הקרוב לחומה ולא רק את החזית. לשיאו הגיע הבאסטיון במבצרי כוכב (שנקראים גם מבצרי באסטיון) בהם כל החומות הורכבו מבאסטיונים שתוכננו כך שלא יהיו שטחים שהם לא יוכלו לכסות בירי, מבצרים אלה היו נפוצים בעידן הארטילריה המבוססת על אבק השרפה עד המאה ה-19.

בישראל ניתן לראות באסטיונים בחומות עכו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמצעי ביצור
דיאן קנון

דיאן קנון (באנגלית: Dyan Cannon; נולדה ב-4 בינואר 1937) היא שחקנית קולנוע, תסריטאית, מפיקה ובמאית אמריקאית יהודייה מומרת, זוכת פרס גלובוס הזהב. הייתה מועמדת לשלושה פרסי אוסקר על הופעותייה בסרטים "בוב וקרול וטד ואליס" ו"השמיים יכולים לחכות" ועל סרטה הקצר "מספר אחד".

== ביוגרפיה ==
נולדה בשם סמיל דיאן פריזן (Samille Diane Friesen) בעיר טקומה שבמדינת וושינגטון לקלייר לבית פורטנוי ולבן פריזן. אמה הייתה יהודייה שהיגרה מרוסיה ואביה היה נוצרי בפטיסטי. היא חונכה כיהודייה.
בשנת 1965 התחתנה קנון עם השחקן הבריטי מועמד שני פרסי האוסקר קרי גרנט שהיה מבוגר ממנה ב-33 שנה. משלוש שנות נישואיהם נולדה ב-1966 השחקנית ג'ניפר גרנט.
בשנת 1985 נישאה לבעלה השני המפיק סטנלי פימברג, ממנו התגרשה לאחר שש שנים.

קנון התנצרה והיום היא מחשיבה את עצמה כנוצרית אדוקה.

=== קולנוע ===
קנון התפרסמה לראשונה ב-1969 בדרמה הקומית "בוב וקרול וטד ואליס" בדמותה של אליס הנדרסון אשתו של טד (אליוט גולד), הועמדה על התפקיד לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולשני פרסי גלובוס הזהב בקטגוריות פריצת השנה והשחקנית הקומית הטובה ביותר.
שיחקה לאחר מכן בסרטו של סידני לומט "קלטות אנדרסון" בתור אינגריד חברתו של האסיר המשוחרר ג'ון "דיוק" אנדרסון (שון קונרי) ובסרט השישי בסדרת סרטי "הפנתר הוורוד" של בלייק אדוארדס.

ב-1976 הועמדה קנון כתסריטאית, במאית ועורכת לפרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר על סרטה "מספר אחד".
בשנת 1978 זכתה קנון בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס סאטורן על הופעתה בפנטזיה הקומית של וורן בייטי "השמיים יכולים לחכות" בתור ג'וליה אשתו הבוגדנית של המיליונר לאו פרנסוורת'.
קנון הייתה הפייבוריטית לזכייה בפרס האוסקר על התפקיד, אך הפסידה בסופו של דבר למגי סמית'.

בשנות ה-80 התפרסמה לצידו של אל פצ'ינו בקומדיה "אותור! אותור!" בתור השחקנית אליס דטרויט ובדרמה "הדרך חזרה" בתור אשתו של הזמר באק בונהאם.
ב-1997 הופיעה לצידם של ג'ק למון ווולטר מתאו בקומדיה "קומדיה בלב הים".
קנון השתתפה ב-17 פרקים בסדרה "אלי מקביל" בתפקיד השופטת ג'ניפר קון.
ב-2003 שיחקה בקומדיית הפשע "קנגורו ג'ק" בתור אנה אמו של מעצב השיער צ'ארלי קארבון (ג'רי אוקונל).

== פילמוגרפיה ==
* בוב וקרול וטד ואליס (1969)
* נשות הדוקטור (1971)
* קלטות אנדרסון (1971)
* מכונת האהבה (1971)
* חברים כל כך טובים (1971)
* שיימוס (1973)
* מי רצח את שילה (1973)
* ילד תחת עלה (1974)
* השמיים יכולים לחכות (1978)
* נקמת הפנתר הוורוד (1978)
* הדרך חזרה (1980)
* מחוף לחוף (1980)
* מלכודת מוות (1982)
* אותור! אותור! (1982)
* אדון המשחק (1984)
* מהומה במועדון 2 (1988)
* סוף התמימות (1990)
* הרפתקאותיו של מלפפון חמוץ (1993)
* אלי ואני (1997)
* הבלש בעל רגלי הקטיפה (1997)
* 8 ראשים בתיק (1997)
* קומדיה בלב הים (1997)
* קנגורו ג'ק (2003)
* מועדון החוף בוינטון (2005)

=== טלוויזיה ===
* Beverly Hills Family Robinson (1997) - סרט טלוויזיה של ABC
* אלי מקביל (2000-1997)
* שלוש אחיות (2001–2002)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1937
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
קטגוריה:זוכות פרס סאטורן לשחקנית משנה בקולנוע
החזית לשחרור קוויבק

החזית לשחרור קוויבק (בצרפתית: Front de libération du Québec) הייתה קבוצה בדלנית, מיליטנטית וסוציאליסטית בקוויבק, קנדה, אשר הייתה פעילה בין השנים 1963–1970.

==היסטוריה==
הקבוצה התארגנה בפברואר 1963 כפלג קיצוני של התנועה הבדלנית בקוויבק שדרשה להתנתק מקנדה ולהקים מדינה עצמאית. הפלג שנודע כ"החזית לשחרור קוויבק" אף נקט בשורת פעולות טרור שונות להשגת המטרה (בין השאר הייתה אחראית לפיגוע בבורסה של מונטריאול, ב-1969).
===משבר אוקטובר 1970===
במשבר אוקטובר 1970 הגיבה ממשלת קנדה באופן תקיף לאחר שנחטפו ג'יימס קרוס , ופייר לאפורט , שר העבודה בממשלת קוויבק.

בעקבות אירועי החטיפות, דרשה ממשלת קוויבק מראש הממשלה פייר טרודו להכריז על מצב חירום באמצעות החלת חוקים לזמן מלחמה וכך הוא עשה. הוזעקו חיילים לפרובינציה למשימות אבטחה ושיטור, במהלך הפעילות נעצרו מאות אנשים שנחשדו בקשר עם ארגון "החזית לשחרור קוויבק". ב-17 באוקטובר 1970, נמצאה גופתו של פייר לאפורט בתא מכונית ליד שדה התעופה במונטריאול. הרצח הכה בתדהמה את קנדה ואת תושבי קוויבק, והביא הלכה למעשה לסיום השימוש באלימות כאמצעי למימוש מטרות התנועה הלאומית של קוויבק. לאחר מספר שבועות שחררו החוטפים את ג'יימס קרוס בתמורה להבטחת מעברם לקובה. אף שהפעלת אמצעי החירום בזמן המשבר על ידי ממשלת קנדה עוררה ביקורת בקרב חברי אופוזיציה שונים, היא זכתה להסכמה בקרב מרבית מהציבור.

ב-1968 הוקמה מפלגת הקוויבקים (Parti Québécois), כזרוע פוליטית של החזית לשחרור קוויבק - אף שהחזית חדלה מלהתקיים ממשיכה המפלגה בפעילותה ובבחירות 2007 הפכה למפלגה השנייה בגודלה באספה הלאומית של קוויבק. מצעה הפוליטי מגדיר כמטרה: השגת אוטונומיה והיפרדות לקוויבק מקנדה.

על פי עדויות של עריקים סובייטיים מהקג"ב, לחזית לשחרור קוויבק היו קשרים סמויים עם הקג"ב - זאת בהתבסס על ספרם של כריסטופר אנדרו וואסילי מיטרוחין.

==ארגון ההתנגדות הבינלאומית==
כיום פועל בקוויבק ארגון טרור אחר, בהשראת החזית לשחרור קוויבק, הארגון הוקם ב-2004 בתור ארגון ההתנגדות הבינלאומית (Initiative de résistance internationaliste) השואף להשגת עצמאות לקוויבק ונחשב לארגון אנרכיסטי התומך בטרור אקולוגי.

הארגון מתנגד לגלובליזציה ומוביל אידאולוגיה אנטי-אמריקאית.

שלטונות קנדה ושירות הביטחון של קוויבק (Sûreté du Québec) מאשימים את הארגון בשני פיגועי טרור שבוצעו: האחד ב-4 באוגוסט 2006, כאשר פוצץ רכב תופת בסנט תרזה סמוך למונטריאול, במכון להפקת נפט; השני ב-2 ביולי 2010, כאשר פצצה התפוצצה בלשכת הגיוס של צבא קנדה. בשני המקרים לא היו נפגעים. 
==הערות שוליים==

קטגוריה:קוויבק: היסטוריה
קטגוריה:גרילה
קטגוריה:קנדה: ארגונים
קטגוריה:תנועות בדלניות
ג'ובה (לבוש)

ג'ובה או דזשובע גֻ'בָּה (מקורה בשפה הערבית جبة; גם: ז'ופיצע), היא כיום מילה המתארת מעיל. הג'ובה נהוג כיום אצל חסידים בירושלים.

== מקור הג'ובה ==

חסיד לבוש ג'ובהג'ובה או ז'ופן הוא מעיל עליון שלבשו הגברים הפולנים מכל שכבות החברה החל מסוף המאה ה-16. אך כיום בגד זה לא נלבש על ידי חצרות פולין. הוא פריט לבוש (שאיננו חובה ללבישה) בחסידויות ובקבוצות שנוטלות חלק בלבישת הלבוש החסידי ירושלמי, מבוססת על תלבושת הנהוגה באוכלוסייה הערבית.

== שימוש בג'ובה כיום ==
בימינו הג'ובה הוא מעיל חום שאין חובה ללובשו, כשלבישתו נהוגה בקרב כל חצרות ירושלים. הוא בגד מפואר ומהודר אך מחירו איננו גבוה בייחס למשמעות הלבישה שלו, ומשום שהוא איננו פריט לבוש חובה, אין זה מדאיג חסידים רבים שאין בבעלותם פריט לבוש זה. מלבד היותו לבוש פאר הג'ובה נחשב לאחד פרטי הלבוש הזוכים לבדיקה דקדקנית של שעטנז - דבר שהציבור החרדי (בפרט החסידים הירושלמים) מאוד בררני לגביו. בדיקה בררנית ודקדקנית זו גורמת לעליית המחיר בג'ובה.

את הג'ובה לובשים כלל חסידי ירושלים אשר נטלו על עצמם ללבוש את הלבוש המסורתי של היישוב הישן.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.peopleil.org/details.aspx?itemID=7550&searchMode=0&index=10 לבוש נשים בחברה החרדית], באתר מדריך אנשים בישראל

קטגוריה:לבוש חרדי

קטגוריה:בגדי שבת ויום טוב
קטגוריה:בגדי גברים
ליאוניד אידלמן

ליאוניד אידלמן (נולד ב-27 בספטמבר 1952) הוא רופא ישראלי, יושב ראש ההסתדרות הרפואית בישראל בשנים 2009–2018 ונשיא ההסתדרות הרפואית העולמית החל מאוקטובר 2018, פרופסור חבר קליני בחוג להרדמה וטיפול נמרץ, בית הספר לרפואה, של אוניברסיטת תל אביב, מנהל מחלקת ההרדמה בבית החולים בילינסון.

==ביוגרפיה==
פרופ' ליאוניד אידלמן בהפגנת הרופאים הגדולה בירושלים, 31 ביולי 2011
אידלמן נולד בריגה (אז בברית המועצות; כיום בלטביה). סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של העיר ריגה. בשנת 1987 עלה לישראל. הוא התמחה בהרדמה בבית החולים הדסה עין כרם. לאחר מכן יצא להשתלמויות בבתי חולים בלונדון שבבריטניה ובניו יורק, פיטסבורג ואטלנטה שבארצות הברית. הוא חבר החברה האמריקנית של הרופאים המרדימים (American Society of Anesthesiologists).

אידלמן משמש כמנהל מחלקת ההרדמה, רפואה סב-ניתוחית ורפואת כאב של המרכז הרפואי רבין. הוא כיהן בעבר כיושב ראש איגוד הרופאים המרדימים בישראל. פרופסור חבר קליני בחוג להרדמה באוניברסיטת תל אביב.

בספטמבר 2009 נבחר אידלמן לתפקיד יושב ראש ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י). קודם לבחירתו היה סגן יושב ראש ההסתדרות הרפואית ויושב ראש חטיבת רופאי בתי החולים של שירותי בריאות כללית.

בשנת 2011 עמד בראש שביתת רופאים שנמשכה 158 יום ובמהלכה שבת שביתת רעב. במהלך השביתה נתגלע קרע בין הרופאים המתמחים ובין הר"י, וקרע זה נמשך גם לאחר סיום השביתה. הרופאים המתמחים, ואתם ועדי הרופאים בחלק מבתי החולים, הביעו התנגדות להסכם הקיבוצי שאידלמן הוביל לחתימתו.
בעקבות ההתנגדות להסכם, ובעיקר לחובת דיווח הנוכחות האלקטרוני שבו, הוקם ארגון רופאי בתי החולים (ארב"ל) אשר שם לו למטרה החלפה של ראשי ההסתדרות הרפואית. כצעד ראשון, הודח אידלמן עצמו מראשות ועד הרופאים במרכז רפואי רבין.

ב-29 באפריל 2014 נבחר ברוב גדול לתקופת כהונה נוספת כיושב ראש ההסתדרות הרפואית ובספטמבר 2018 סיים את כהונתו.

ב-2015 עמד בחזית מאבק הרופאים נגד חוק הזנה בכפייה. 

ב-16 באוקטובר 2017 נבחר לנשיא ההסתדרות הרפואית העולמית, ונכנס לתפקידו ב-1 באוקטובר 2018.

לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הוכרז כמועמד מפלגת ישראל ביתנו לתפקיד שר הבריאות.

== חיים אישיים ==
היה נשוי לד"ר ילנה אידלמן (רופאה) עד לפטירתה ב-2022, והוא אב לשניים, תושב תל אביב.

==השתלמויות==
* King's College Hospital, London, UK
* Presbyterian Hospital -University of Pittsburgh, Pittsburgh, USA
* Mount Sinai Medical Center, New York, USA
* Crawford Long Hospital-Emory University, Atlanta, USA

==ראו גם==
* ההסתדרות הרפואית בישראל

==קישורים חיצוניים==

* [http://hospitals.clalit.co.il/Hospitals/Rabin/he-il/Customer-Information/Our-Doctors/Pages/DR-L-Eidelman.aspx ליאוניד אידלמן], באתר מרכז רפואי רבין
* [http://www.ima.org.il/MainSite/ViewCategory.aspx?CategoryId=2746 ד"ר ליאוניד אידלמן נבחר היום ליו"ר הבא של ההסתדרות הרפואית בישראל], באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאים מרדימים ישראלים
קטגוריה:סגל מרכז רפואי רבין
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:ראשי ההסתדרות הרפואית בישראל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:שובתי רעב ישראלים
קטגוריה:ריגה: אישים
קטגוריה:נשיאי ההסתדרות הרפואית העולמית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
שאול שטמפפר

שאול שטמפפר (נולד ב-1948) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים.

==ביוגרפיה==
נולד בארצות הברית לגולדה ויהושע שטמפפר, צאצאו של יהושע שטמפפר, ממייסדי פתח תקווה. בשנות ה-70 עלה לישראל ונישא לסילוויאן דרייפוס, ילידת שווייץ.

תחום התמחותו של פרופ' שטמפפר הוא תולדות הישיבות במזרח אירופה וההיסטוריה הדמוגרפית של היהודים שם. עם פתיחת הארכיונים במזרח אירופה, אחרי הסרת מסך הברזל, התגלו מסמכים השופכים אור חדש על ישיבות ליטא במאה ה-19. שטמפפר שילב חומר רב שהיה מסווג כסודי בספרו "הישיבה הליטאית בהתהוותה". הוא מרצה בפורומים שונים ומפרסם מאמרים בכתבי עת אקדמיים והיסטוריים, ובהם קתדרה.

פרופ' שטמפפר עמד בראשות הוועדה שהוקמה על ידי משרד החינוך לגיבוש תוכנית לימודי ההיסטוריה בחטיבות הביניים של בתי הספר הממלכתיים דתיים.

הוא תושב ירושלים, ואב לחמישה.

==ספריו==
* יזמות יהודית בעת החדשה (עם רן אהרנסון), הוצאת מאגנס, ירושלים, 2000
* הישיבה הליטאית בהתהוותה, הוצאת מרכז זלמן שזר, ירושלים, 2005

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.etzion.org.il/dk/5771/1235maamar6.html מוולוז'ין לאלון שבות], עלון ישיבת הר עציון
* [http://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Article_21.10.pdf ה'פושקה' וגלגוליה - קופות ארץ ישראל כתופעה חברתית], קתדרה 21 
* 
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: היסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:משפחת שטמפפר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
בנימין שטמפפר

בנימין שטמפפר עם אביו שלמה שטמפפר ב"פרדס שטמפפר" בפתח תקווה, שנות השלושים
בנימין שטמפפר (1905 – 25 באפריל 1974) היה ממייסדי נתניה והמוכתר הראשון שלה.

==ביוגרפיה==
שטמפפר (עברת את שמו לצעדי) נולד בפתח תקווה לשלמה יצחק שטמפפר, שהיה ראש העיר הראשון של פתח תקווה. למד בבית הספר הדתי המקומי, ולאחר מכן בישיבת עץ חיים בירושלים. למד גם באוניברסיטה העברית בירושלים. שירת בהגנה.

במשך תקופה היה מזכיר ארגון ההתיישבות בני בנימין. היה בין הפעילים לגאולת אדמות נתניה ונמנה עם מייסדי העיר. שימש כמוכתר הראשון של נתניה. היה מזכיר הוועד וראש הוועד בפועל של העיר בימיה הראשונים.

בניו הם שמעון-אשר ואליהו שטמפפר. אחד מחתניו הוא יוסף דור, שהיה ממונה על החינוך הלא-מוכר במשרד החינוך ומשורר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* יהודה צבי שטמפפר (עורך), ר' בנימין ב"ר שלמה יצחק שטמפפר ז"ל, קובץ לציון מאה שנה לאבינו וסבנו, פתח תקווה, תשס"ו

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:נתניה: מייסדים
קטגוריה:משפחת שטמפפר
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
California King Bed

California King Bed הוא שיר של הזמרת הברבדית ריהאנה שיצא כסינגל החמישי מאלבומה החמישי, Loud.

השיר יצא לאור ב-13 במאי 2011, ונכלל ברשימת השירים של סיבוב ההופעות "Loud Tour" של הזמרת. הקליפ לשיר יצא ב-9 במאי 2011 בערוץ ה-Vevo של ריהאנה וזכה לביקורות טובות. הסינגל נכנס לאלבום הלהיטים הכללי של שנת 2011 הנקרא "Now That's What I Call Music! 17". השיר נכתב על ידי אנדראו האר, ג'רמיין ג'קסון, פריסיליה רנה, ואלכס דליקטה.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ מדבר על זוג (ריהאנה) והחבר שלה. לאורך כל הקליפ ניתן לראות את ריהאנה לבושה בבגדים לבנים, כאשר היא עצובה כמו בעטיפת הסינגל. השיר הוא שיר רוק עם נגיעות של פופ, כאשר כל פעם בפזמון ניתן לראות את ריהאנה מהססת אם כדי לה להמשיך להיות עם החבר שלה או לעזוב אותו, ולכן כל פעם שמגיע הפזמון מלוות אותו גיטרות בס רבות שמעצימות את הרגע. הווידאו קליפ זכה לאהדה רבה מצד מעריציה של הזמרת.

מונה הצפיות של הקליפ נכון לנובמבר 2017, עומד על כ-249 מיליון צפיות.

בשנת 2011, הווידאו קליפ של השיר הועמד לווידאו קליפ הטוב ביותר של השנה בפרסי "4Music" אך לא הצליח לזכות בקטגוריה זו.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי ריהאנה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי אנתוני מנדלר
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בסלובקיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפולין
קטגוריה:סינגלים בהוצאת דף ג'אם רקורדינגס
מריאל המינגוויי

מריאל האדלי המינגוויי (באנגלית: Mariel Hadley Hemingway; נולדה ב-22 בנובמבר 1961) היא שחקנית קולנוע וסופרת אמריקאית. מועמדת לשני פרסי גלובוס הזהב ופרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1979 על תפקידה בסרטו של וודי אלן "מנהטן".

== ביוגרפיה ==
המינגוויי נולדה בעמק מיל שבקליפורניה, בתם של מיירה לואיס ושל הסופר ג'ק המינגוויי.
המינגוויי היא נכדתו של העיתונאי והסופר ארנסט המינגוויי שהתאבד כארבעה חודשים לפני שנולדה.
אחותה הגדולה השחקנית מרגו המינגוויי התאבדה אף היא בשנת 1996. נקראה על שם עיר מריאל שבקובה, בה ביקרו אביה וסבה. גדלה בעיר קטצ'ום שבאיידהו, בניו יורק ובלוס אנג'לס.

להמינגוויי שני ילדים, הדוגמנית-שחקנית דרי המינגוויי ולנגלי פוקס מהגרוש שלה, הבמאי סטפאן כריסמן.

המינגוויי היא גם סופרת, פרסמה שני ספרים:
" Finding My Balance: A Memoir" ו" Mariel Hemingway's Healthy Living from the Inside Out: Every Woman's Guide to Real Beauty, Renewed Energy, and a Radiant Life".

=== משחק ===
את הופעתה הראשונה בקולנוע עשתה לצידה של אחותה מרגו המינגוויי בדרמת המתח "ליפסטיק" והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לפריצת השנה.

בשנת 1979 בהיותה בת 16 הייתה המינגוויי מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס באפט"א על הופעתה בקומדיה הרומנטית של וודי אלן "מנהטן" בתפקיד הנערה טרייסי איתה יוצא הסופר הגרוש אייזק דייוויס.

הופיעה לאחר מכן בדרמה הביוגרפית "סטאר 80" בתור נערת הפלייבוי הקנדית דורות'י סטראטן, בקומדיית הפשע של בלייק אדוארדס "שקיעה" ובסדרה "אמריקה" בתור השחקנית קימברלי באלרד שמנהלת מערכת יחסים עם סוכן הקג"ב אנדריי דניסוב (סם ניל).

המינגוויי שיחקה בחלק הרביעי והפחות מצליח בסדרת סרטי סופרמן אותו הפיקו מנחם גולן ויורם גלובוס בתור לייסי המתמנה להיות עורכת מגזין ה"דיילי פלאנט" על ידי אביה דייוויד וורפילד.
18 שנה לאחר שפרצה בתפקיד ראשי בסרטו חזרה המינגוויי לשתף פעולה עם וודי אלן בסרט "לפרק את הארי".
בשנת 2000 השתתפה במותחן הפוליטי "המועמדת" וב-2007 בסרט "ננקינג" המשחזר את טבח ננקינג בתפקיד המחנכת האמריקאית מיני ואטורין.

בשנת 2015 הופיעה הופעת קמע בסרט הביוגרפי "המינגוויי בקובה", אשר מבוסס על חיי סבה של מריאל, ארנסט המינגוויי.

== פילמוגרפיה ==

=== טלוויזיה ===
* אמריקה (1987)
* Civil Wars (1993-1991)
* The Hidden Room (1993)
* סנטרל פארק וסט (1995)
* Warning: Parental Advisory (2002) - סרט טלוויזיה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:משפחת המינגוויי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
רב חנן בר רבא

רב חנן בר רבא (215–297) היה מגדולי האמוראים בבבל בדור השני של התקופה. מוזכר פעמים ספורות בתלמוד הבבלי. חתנו של רב. יש להבדיל בינו לבין אמורא אחר באותו שם שהיה בדורות האחרונים לאמוראי בבל.

בתו הייתה אשתו של רב חסדא.

==מתורתו==
יחסם השלילי של חז"ל לניבול פה מודגש בדבריו במסכת שבת, שבו נאמר:

==מפסקיו==
* אמר רב חנן בר רבא אמר רב חיה גסה הרי היא כבהמה דקה לפרכוס אבל לא למכירה.
*אמר רב חנן בר רבא אמר רב מבוי שנפרץ מצידו בעשר, מראשו בד'. כלומר, כאשר יש במבוי פרצה בגודל עשר אמות היא נחשבת לפרוצה ויש להקיפה שוב במחיצה כדי שתהיה מוקפת מארבעת צידיה לפי הלכות שיתופי מבואות, אך אם הפרצה היא לא מצד המבוי, אלא בראשו, הדין חמור יותר מכיוון שאז "רבים בוקעים בו" קל יותר להיכנס למבוי והוא דומה במקצת לרשות הרבים ולכן יש להקיפו גם אם הפרצה קטנה (רב הונא חלוק על דין זה וההלכה כמותו).

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב
קטגוריה:משפחת רבי חייא
מיתריל

מיתריל (במקור: Mithril) היא מתכת בדיונית דמוית כסף, נדירה ויקרת ערך, המתוארת בכתבי הפנטזיה של ג'.ר.ר. טולקין. 

המיתריל חזקה וקלה יותר מפלדה (בדומה לטיטניום), ובגמישותה מזכירה פלטינה. לדברי גנדלף, יופיו של המיתריל אינו עולה על יופיו של הכסף המצוי, אך מאידך, אין יופיו נפגם או נגרע. בזכות תכונותיה הייחודיות, משמשת המתכת ביצירת תכשיטים ושריון.

==מקור המתכת==
המקום היחיד בארץ התיכונה בו ניתן היה לחצוב את המיתריל הוא מוריה. הגמדאים מעם דורין, שמוריה הייתה משכנם, העמיקו חפור אל בטן האדמה במטרה לכרות את המתכת הנדירה. בשנת 1980 לעידן השלישי, חפירות הגמדים העירו בלרוג שרבץ במעמקים מאז מפלתה של מורגות. הבלרוג הרג את דורין, מלך מוריה; את בנו, נין הראשון; הניס ממוריה את עם הגמדים; והחריב את ממלכתם האדירה. לדברי גנדלף, המיתריל הביא על הגמדים הן את עושרם והן את חורבנם. בסיפורים שלא נשלמו, כותב טולקין כי המתכת מצויה גם בנומנור. מלך נומנור, טר אנקלימון, השקיע את מירב מאמציו באיתור המתכת. עם חורבן מוריה, כמעט ונכחדה המתכת מהעולם.

==שריון המיתריל==

בספר ההוביט מסופר כי לאחר השתלטות חבורת הגמדים בהנהגת תורין צינת-אלון על ארבור (ההר הבודד), העניק תורין לבילבו בגינס "שריון שהיה עשוי פלדה מצופה ועטור פנינים". בשר הטבעות מסופר כי שריון זה עשוי ממיתריל. לאחר חזרתו לפלך לא השתמש עוד בילבו בשריון, והעניק אותו לפרודו לקראת מסעו מריבנדל למורדור. השריון הציל את חייו של פרודו כאשר הגן עליו מפני חניתו של טרול מערות במכרות מוריה; וכן מפני סכינו של סארומן, אשר תקף אותו במהלך "טיהור הפלך" לאחר "מלחמת הטבעת". השריון נלקח מפרודו במסעו במורדור על ידי אורקים. דוברו של סאורון ("פי סאורון") השתמש בשריון על מנת להוכיח כי פרודו נמצא בידיו. גנדלף החזיר את השריון לפרודו עם תום המלחמה.

==שימושים נוספים==

* קסדותיהם של שומרי המצודה במינאס טירית (שריד לעוצמת העבר של נומנור)
* ריקמת הכתר על דגלו של אראגורן (הורם על נס בקרב במישורי הפלנור)
* שערי העיר מינאס טירית, שחישלו גימלי וגמדי ארבור לאחר מפלת סאורון (תחליף לשערים שניפץ המלך המכשף)

==משמעות השם==

השם "מיתריל" גזור משתי מילים בשפת הסינדרין: מית, משמע "אפור" או "ערפל", ו-ריל, משמעות "נצנוץ". בשפת הקווניה, שמה של המתכת הוא מיסטארילה (במקור: mistarillë). מיתריל נקראת גם "כסף-אמיתי" או "כסף-מוריה". לגמדים שמור שם נוסף וסודי עבור מתכת זו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הארץ התיכונה
קטגוריה:חומרי גלם בדיוניים
גבריאלה נאשי

גָבְּרִיאֶלֶה נָאשִי (באיטלקית: Gabriele Nasci; 3 באוקטובר 1887, קורדיניאנו ממלכת איטליה - 12 באפריל 1947, ונציה איטליה) היה גנרל איטלקי, מפקד הגיס ה-26 במלחמת איטליה–יוון והקורפוס האלפיני של הצבא האיטלקי במהלך קרב סטלינגרד.

==ביוגרפיה==
===ראשית הקריירה===
ב-1926 החל נאשי את הקריירה הצבאית שלו כקצין רגלים ברגימנט האלפיני השמיני. בין 1935 ל-1938 פיקד על האוגדה האלפינית השנייה – טרידנטינה. במהלך מלחמת איטליה–יוון פיקד על הגיס ה-26 האיטלקי, לחם באלבניה ובנובמבר 1940 הובס עם כוחותיו במסגרת מתקפת הנגד היוונית ליד העיר קורצ'ה. ב-14 בנובמבר תקפו היוונים בכיוון קורצ'ה ולאחר קרבות גבול כבדים, הצליחו היוונים ב-17 בנובמבר לפרוץ את קווי הגיס ה-26 ובהמשך לכבוש את קורצ'ה. האיטלקים נסוגו לקווי הגנה חדשים והצליחו לייצב את החזית.

===קרב סטלינגרד===
ביולי 1942 מונה למפקד הגיס האלפיני במסגרת הארמייה השמינית של הצבא האיטלקי והוצב עם כוחותיו בחזית המזרחית. הגיס נטל חלק בקרב סטלינגרד ובינואר 1943 במהלך מבצע סטורן קטן לחם הגיס תחת פיקודו בקרב הקרבה שנועד לפרוץ את כיתורם של 130,000 חיילי הארמייה האיטלקית בידי כוחות הצבא האדום.

ב-17 בינואר 1943 הורה נאשי לשרידי כוחותיו שהוכו קשות במבצע סטורן קטן לפרוץ את הכיתור הרוסי ולסגת מזירת הלחימה. במהלך קרב הקרבה, הצליחה האוגדה ה-2 טרידנטינה לפרוץ נתיב מילוט ובעקבותיה נסוגו מאזור הקרבות בשני טורים יחידות נוספות מהארמייה השמינית האיטלקית וכן כוחות הונגרים, גרמנים ורומנים. ב-26 בינואר לאחר צעידה רגלית של 200 קילומטרים בתנאי מזג אוויר קיצוניים הגיעו הכוחות לכפר ניקולאייבקה שאויש באוגדה רוסית אשר חסמה את נתיב המילוט. בקרב ניקולאייבקה הצליחו שרידי הקורפוס האלפיני לפרוץ את קווי האוגדה הרוסית תוך מניין נפגעים כבד ובכללם סגל הפיקוד הבכיר שלה כגון ראש מטה הקורפוס מייג'ור-ג'נרל ג'וליו מרטינאט שנפל בראש כוחותיו. ב-1 בפברואר הצליחו נאשי ושרידי הקורפוס להשלים את נסיגתם. כ-5,500 חיילים בלבד שרדו את הקרב. באפריל 1943 שבו נאשי וחייליו לאיטליה והקורפוס האלפיני פורק רשמית.

בספטמבר 1943, עם כניעת איטליה לבעלות הברית והשתלטות הצבא הגרמני על המדינה, ירד נאשי למחתרת אך בהמשך נעצר על ידי הכוחות הגרמנים והושם במעצר בעיר פלטרה אשר בצפון איטליה. ב-1945 לאחר תום המלחמה, הוחזר נאשי לשירות פעיל. הוא הלך לעולמו ב-1947 לאחר שלקה בהתקף לב והוא בן 59 שנים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.generals.dk/general/Nasci/Gabriele/Italy.html גבריאלה נאשי - תקציר ביוגרפי], באתר generals.dk 
* [http://www.regioesercito.it/reparti/fanteria/recdaalp.htm הגיס האלפיני של הצבא האיטלקי], באתר regioesercito.it 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילידי 1887

קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1947
שארל הרמיט

שארל הרמיט (בצרפתית: Charles Hermite; 24 בדצמבר 1822 – 14 בינואר 1901) היה מתמטיקאי צרפתי רב-תחומי שעסק בעיקר בתורת המספרים, באנליזה מתמטית ובאלגברה.

==ביוגרפיה==
הרמיט נולד בקומונה דיאז, במחוז מוזל שבצרפת. הוא היה השישי מבין שבעת ילדי הוריו. אביו היה מהנדס מכרות ששאף להיות אמן. הרמיט סבל מלידה מנכות ברגלו הימנית שהקשתה על תנועתו. בשנת 1828 עברה משפחתו להתגורר בנאנסי.

הרמיט רכש השכלתו באוניברסיטת נאנסי ולאחר מכן בבתי הספר היוקרתיים תיכון אנרי הרביעי (Henri-Quatre) ותיכון לואי הגדול (Lycée Louis-le-Grand) שבפריז. בשנים 1841-1842 למד לבחינות הכניסה לאקול פוליטקניק תחת הנחייתו של קטלן. הרמיט התקבל למוסד, אך בשל נכותו התקשה לעמוד בחלק מהדרישות הגופניות בזמן הלימודים, שכן לאקול פוליטקניק מאפיינים של מכללה צבאית. בשל קשיים אלו נאלץ לפרוש בטרם סיים את לימודיו.

לאחר הפרישה מהלימודים הממוסדים, למד באופן עצמאי וב-1847 עמד בהצלחה בבחינות לקבלת תואר בוגר אוניברסיטה (Baccalauréat).

ב-1848 נשא לאישה את לואיז ברטראן, אחותו של עמיתו ז'וזף ברטראן. באותה שנה חזר לאקול פוליטקניק, הפעם כמרצה ובוחן.

ב-1856 נבחר לאקדמיה הצרפתית למדעים. ב-1869 מונה כפרופסור לאנליזה הן באקול פוליטקניק והן בסורבון. מהאקול פוליטקניק פרש ב-1876 ואילו מסורבון פרש ב-1897. בין השנים 1862 ל-1873 הרצה גם באקול נורמל סופרייר.

ביום הולדתו השבעים עוטר כקצין גבוה של לגיון הכבוד.

בין תלמידיו המפורסמים נמנים אנרי פואנקרה וז'אק אדמר.
בתו, מארי, נישאה לאמיל פיקאר, שאחרי פרישתו של הרמיט "ירש" ממנו את הקתדרה לאנליזה ולאלגברה מתקדמת בסורבון.

==עבודתו המתמטית==
בזמן לימודיו פרסם שני מאמרים, באחד מהם הוכיח שלא תמיד ניתן לפתור בעזרת רדיקלים משוואה ממעלה חמישית. הרמיט כנראה לא ידע כי הבעיה כבר נפתרה שנים קודם לכן על ידי גלואה ואבל.

הרמיט פרסם מספר תוצאות בחקר פונקציות אליפטיות. ב-1858 הוכיח כי ניתן לפתור משוואה ממעלה חמישית בעזרת פונקציות אליפטיות.

תוצאה נודעת של הרמיט, משנת 1873, היא ש-e מספר טרנסצנדנטי. הייתה זו ההוכחה הראשונה של טרנסצנדנטיות של מספר שלא נבנה לצורך ההוכחה מראש (בניגוד למספרי ליוביל). השיטות שפיתח הרמיט בהוכחה שימשו להוכחת עוד תוצאות רבות בתחום. הרמיט ניסה להוכיח גם את הטרנסצנדנטיות של פאי, אך ללא הצלחה. היה זה לבסוף פרדיננד לינדמן שהצליח בכך בהסתמך על שיטותיו של הרמיט (ראו משפט לינדמן).

הרמיט נודע גם בשל תרומותיו לתורת התבניות הריבועיות ולחקר פולינומים אורתוגונליים.

על שמו נקראים פולינומי הרמיט, קבוע הרמיט ותכונת ההרמיטיות (סימטריה ביחס להצמדה) של פונקציות, מטריצות, אופרטורים ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:מתמטיקאים צרפתים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פריז
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:סגל אקול פוליטקניק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נאנסי
קטגוריה:קצינים גדולים בלגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1822
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1901
סיי טוומבלי

אדווין פארקר סיי טוומבלי, ג'וניור (באנגלית: Cy Twombly; 25 באפריל 1928 – 5 ביולי 2011) היה צייר ופסל אמריקאי, הידוע בציוריו האקספרסיוניסטים המופשטים ובשימוש שעשה בשרבוט ביצירותיו.

== ביוגרפיה ==
טוומבלי נולד בעיר לקסינטון (Lexington) שבוירגיניה. הוא למד אמנות בבוסטון ובניו יורק, ובשנת 1952 עבר למכללת בלק מאונטן בצפון קרוליינה בה למד עם פראנץ קליין ורוברט מאת'רוול. בשנים אלה, הושפע מעבודותיו של פול קליי וממחוות מופשטות בציור. במהלך שנות החמישים של המאה ה-20 הכיר טוומבלי את אמני הפופ ארט האמריקאים כדוגמת רוברט ראושנברג וג'ספר ג'ונס. עם הראשון יצא ב-1954 לאיטליה ולמרוקו, בעזרת מלגה, ומשנת 1957 עד למותו גר באזור נאפולי וברומא. להערכת המבקרים זכה ראשית באירופה, ומשנות השמונים לערך גם בארצות הברית.

טוומבלי התפרסם בזכות ציורי הענק האבסטרקטיים שלו, שכללו שימוש בצבעים נועזים, בגרפיטי ובאותיות. כמה יצירות מפורסמות משנות השישים מחקות כתיבה צפופה או קליגרפיה על לוח. מתוך מאמץ לצייר בחושניות רבה, במיעוט מלאכותיות ותכנון מראש, טוומבלי אימץ שיטות כגון ציור בחושך, ביד שמאל או בישיבה על כתפי אדם אחר. ציוריו קשורים בעיקר בנושאים מן התרבות הקלאסית והספרות.

עבודותיו נמצאות ומוצגות במוסדות אמנות רבים ויוקרתיים ברחבי העולם, כגון מוזיאון טייט מודרן בלונדון, הביאנלה של ונציה, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, מוזיאון פילדלפיה לאמנות, אוסף מניל ביוסטון טקסס (בבניין המוקדש לו), מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, מוזיאון גוגנהיים בילבאו, מוזיאון הלובר בפריז ובתערוכה מוזיאלית באבו דאבי. בשנת 2010 הוזמן טוומבלי ליצור תקרה מצוירת עבור מוזיאון הלובר.

טוומבלי נפטר בשנת 2011 ברומא ממחלת הסרטן.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון ולי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
שלמה רביץ

שלמה רביץ (אלול תרל"א, 1871 – כ' בטבת תשמ"א, 21 בדצמבר 1980) היה חזן, מלחין, מנצח מקהלות ומורה חזנים ידוע, ישראלי ממוצא רוסי.

==קורות חיים==
רביץ נולד בנובוגרודק (נבהרדק) שברוסיה הלבנה (בלארוס) למשה ופייגה. כבר מגיל צעיר ניכרו בו כישרונותיו המוזיקליים והוא התפרסם כילד פלא. בגיל 12 הלחין פרקי חזנות בעצמו. בגיל 15 נסע דרומה לקייב ואודסה, שם סיים בהצטיינות בית ספר גבוה למוזיקה. בגיל 17 כיהן כחזן בקהילת שאולאי ולאחר מכן בלובלין. בהיותו בן 21 נסע מערבה לווינה להמשך השתלמות בתורת המוזיקה. לאחר מכן שב לרוסיה וכיהן כחזן בערים ברדיצ'ב, חרקוב, הומל וקרמנצ'וג. כיהן שש שנים כחזן בבית הכנסת הראשי של ריגה. לאחר מכן כיהן תקופה קצרה בקהילת יוהנסבורג.

בשנת 1925 ביקר בארץ ישראל, אולם רק בשנת 1932 מילא את שאיפתו לעלות ולהשתקע בארץ. בין השנים 1934–1941 כיהן כחזן הראשי של בית הכנסת הגדול בתל אביב, ראשון החזנים בארץ אשר החזיק משרה קבועה (ואף הראשון להקים להקת 'משוררים' המלווה את תפילתו).

רביץ השקיע רבות בחינוך ולימוד תורת החזנות והליטורגיה היהודית, ותחת ידו התחנכו דורות של חזנים. בסמינר לחזנות שהקים וניהל למדו נערים צעירים את נוסח התפילה וכן השתתפו במקהלות שעליהן ניצח. בהוצאת הסמינר יצאו לאור שני כרכים של נוסח התפילה שכתב רביץ, בכותרת: "קול ישראל: אנטולוגיה ישראלית-מסורתית לחזנות". רביץ הקפיד במיוחד על ההגיה הנכונה לפי כללי הדקדוק העברי ואף ערך מיצירותיהם של גדולי החזנות האירופית לפי כללי הדקדוק התקינים.

אחד המוסדות שבהם היה מעורב הייתה אגודת "עונג שבת" מיסודו של חיים נחמן ביאליק. רביץ ניהל את הפן המוזיקלי של אירועי שבת אלו, עם מקהלות תלמידיו. באירועים, שהתקיימו באולם "אוהל שם" בתל אביב, הושמעו פרקי חזנות לצד שירה עברית חלוצית. כמו כן, הנהיג שבאירועים אלו יעבור לפני התיבה לתפילת ערבית נער מתלמידיו, מלווה במקהלה.

ב-1978 הוענק לרביץ עיטור "יקיר העיר תל אביב-יפו".

שלמה רביץ האריך ימים, ואף בערוב ימיו בגיל מופלג המשיך לעסוק בהוראת החזנות ובניצוח. הלך לעולמו בגיל 109 בתל אביב.

==פרסומי לחניו==
* ילקוט זמירות: למקהלה מעורבת ויחיד, תל אביב: אהל שם, 1954. (מכיל בעיקר קטעי תנ"ך, פיוטים ושירי ביאליק בלחניו של רביץ.)
* ש. רביץ (עורך), שירי תהילה לליל שבת, תל אביב: סמינר לפיתוח החזנות והשירה הדתית, 1959. (חוברת)
* מ.ש. גשורי (עורך), קול ישראל: אנטולוגיה ישראלית-מסורתית לחזנות של כל השנה: ספר הניגונים של הסמינר "סלה" ובית הכנסת לתלמידים "בילו" מיצירותיו ועיבודיו של שלמה רביץ וגדולי החזנים, 2 כרכים, תל אביב: בית-הכנסת לנוער ולתלמידי בית הספר "בילו" והסמינר ללימודי היהדות "סלה", תשכ"ד 1964.

== לקריאה נוספת ==
* ר' שלמה רביץ: זקן החזנים ואבי המנצחים, רשימה (עם תמונתו), בתוך: חיים אדלר : החזן הראשי - אוטוביוגרפיה, עורך ראשי: נתן פלדמן, ירושלים: הוצאת צוף, 2022, עמ' 30

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חזנים ביישוב
קטגוריה:מלחינים יהודים בלארוסים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:מוזיקאים יהודים בלארוסים
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1978
קטגוריה:חזנים בלארוסים
קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ביישוב
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1871
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
סרגיי נארישקין

סרגיי יבגנייביץ' נארישקין (ברוסית: Сергей Евгеньевич Нарышкин; נולד ב-27 באוקטובר 1954 בלנינגרד) הוא פוליטיקאי רוסי, המכהן כראש סוכנות הביון הרוסית מאז 2016.

בעבר כיהן כיו"ר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי, מאז נבחר ב-21 בדצמבר 2011 לעמוד בראש המושב הששי של הדומה, שנבחר ב-4 בדצמבר 2011 בבחירות לדומה.

== ביוגרפיה ==
סרגיי נארישקין נולד בלנינגרד בשנת 1954. השלים תואר בהנדסה מהאקדמיה הצבאית 'מכון לנינגרד למכניקה' (כיום האוניברסיטה הטכנית הבלטית ע"ש דמיטרי אוסטינוב) בשנת 1978. הוא מהנדס רדיו במקצועו. לאחר מכן סיים את בית הספר של הקג"ב במינסק. ולדימיר פוטין היה בן כתתו בבית הספר הגבוה של הקג"ב. בשנת 1990 הוא השלים תואר נוסף, בכלכלה, מ'המכון הבינלאומי לניהול של סנט פטרבורג'.

בשנת 2016 נחשף על ידי ארגון Dissernet, שנלחם בגנבה ספרותית במדע ברוסיה, שהעבודה שנארישקין קיבל עליה תואר שמקביל לתואר דוקטור היא למעשה הונאה - יותר מחצי ממנה הועתק ממקורות אחרים.

== קריירה ==
בסוף שנות ה-80 עבד כיועץ בכיר לשגריר ברית המועצות בבלגיה. בשנות ה-90, עבד בוועדת הכלכלה של עיריית סנקט פטרבורג ובמוסדות כלכליים שונים של ממשלת מחוז לנינגרד. עם עליית ולדימיר פוטין לשלטון בשנת 2000 הגיע למוסקבה.

ב-2004 היה לסגן ראש המינהל הכלכלי בסגל הקרמלין והיה לסגן יו"ר משרד ראש הממשלה. מיד לאחר מכן מונה לראש משרד ראש ממשלת רוסיה, תפקיד המקביל למעמד שר בממשלה.

ב-2007 היה לסגן ראש ממשלת רוסיה ובאותה שנה היה גם ליו"ר הדירקטוריון של תאגיד המספנות המאוחד (Объединённая судостроительная корпорация).

ב-12 במאי 2008 מונה לעמוד בראש האדמיניסטרציה הנשיאותית של רוסיה, בתפקיד המקביל לראש סגל הבית הלבן בארצות הברית. מדצמבר 2008 עמד במקביל גם בראש הוועדה הנשיאותית לפרסים ממלכתיים וב-2009 היה לראש הוועדה הנשיאותית למאבק בסילוף ההיסטוריה - ועדה שהוקמה על מנת להילחם בניסיונות למזער את תפקידה של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה. ב-29 ביולי 2011 מונה לעמוד בראש הוועדה המיוחדת לענייני כוח אדם בארגוני אכיפת החוק הפדרלי, כחלק מצעדיו של דמיטרי מדבדב לצמצום השפעתו הפוליטית של מחנה הסילוביקי.

בדצמבר 2011 עזב את תפקידו באדמיניסטרציה הנשיאותית והיה לחבר הדומא, מטעם רוסיה המאוחדת, ומונה עד מהרה לעמוד בראשות הדומה. ב-13 בינואר 2014 ייצג את ארצו בהלוויית ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון בישראל ובפברואר אותה שנה ערך ביקור רשמי נוסף.

ב-22 בספטמבר 2016 הוחלט למנותו לראש סוכנות הביון הרוסית מאוקטובר 2016.
== חיים אישיים ==
הוא דובר רוסית, אנגלית וצרפתית. הוא נשוי לטטיאנה נארישקינה, מומחית לטכנולוגיות מידע ולשניים בן ובת.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יושבי ראש הדומה הממלכתית
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:ראשי ביון החוץ ברוסיה ובברית המועצות
קטגוריה:ראשי הסגל של הקרמלין
קטגוריה:סגני ראש ממשלת רוסיה
קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1954
ניקו מק'בריין

מייקל הנרי "ניקו" מק'בריין (Michael Henry "Nicko" McBrain, נולד ב-5 ביוני 1952) הוא מוזיקאי ומתופף אנגלי הידוע בעיקר בתור המתופף של להקת ההבי מטאל המצליחה איירון מיידן.

לפני איירון מיידן, תופף מק'בריין עבור הגיטריסט הקנדי Pat Travers ועבור להקת הרוק הצרפתית Trust.

הוא הצטרף לאיירון מיידן ב-1982 ותופף בכל אלבומי האולפן מאז האלבום Piece of Mind שיצא בשנת 1983. מק'בריין גם גילם את השטן בווידאו קליפ לשיר The Number of The Beast של איירון מיידן שיצא בשנת 1982 עוד לפני שהצטרף ללהקה.

==דיסקוגרפיה==

<div style="direction: ltr;">

====Streetwalkers====
* Downtown Flyers (1975)
* Red Card (1976)

====Pat Travers====
* Makin' Magic (1977)
* Putting It Straight (1977)

====Trust====
* Marche ou Crève (1981)

====איירון מיידן====
* Piece of Mind (1983)
* Powerslave (1984)
* Somewhere In Time (1986)
* Seventh Son of a Seventh Son (1988)
* No Prayer for the Dying (1990)
* The X Factor (1995) 
*Virtual XI (1997)
* Brave New World (2000)
* Dance of Death (2003)
* A Matter of Life and Death (2006)
* The Final Frontier (2010)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.ironmaiden.com/index.php?categoryid=14&p2_articleid=334 הפרופיל של ניקו באתר של איירון מיידן] 

קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קטגוריה:מתופפים בריטים
קטגוריה:איירון מיידן
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1952
מבשלות בירה ישראל

שנות ה-90]]
מבשלות בירה ישראל בע"מ, ידועה גם כמב"י (באנגלית: IBBL) או קרלסברג ישראל, היא חברה ישראלית השייכת לחברה המרכזית לייצור משקאות קלים, ועוסקת בייצור בירה ומשקאות קלים ובייבוא והפצה של בירה.

==היסטוריה==
מב"י הוקמה ב-1992 כגוף שמטרתו לשווק את מותגי הבירה של קרלסברג וטובורג בישראל.

בשנת 1995 הוקם מפעל באשקלון הכולל מבשלה, בו מיוצרים מוצרי קרלסברג, טובורג, הולסטן, מאלטי (נקרא במקור "טובורג מאלט"), FUZE tea ומשקאות קלים ונקטרים. ב-1996 נכנסה מב"י לשותפות עם חברת גת גבעת חיים, יצרנית מותג פריגת, וב-2003 שולבו שתי החברות.

בשנת 1997 הודיעה החברה שתייצר גם את בירה גינס בישראל.

בשנת 2001 פתחה מב"י מרכז מבקרים ומוזיאון לתרבות הבירה במפעלה באשקלון.

==מותגים==
מב"י היא היבואנית של מותגי הבירה: בלאנק, גרימברגן, קירין, מותג הבירה האירי גינס (כולל מותג-הבת קילקני), והמותג הגרמני וייהנשטפאן, ומותג הבירה הספרדי אסטרייה. בעבר ייבאה את המותגים: הוגרדן, לף וסטלה ארטואה של חברת InBev
הבלגית.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אשקלון: חברות
קטגוריה:יצרני בירה ישראלים
קטגוריה:יצרני משקאות ישראלים
קטגוריה:החברה המרכזית לייצור משקאות קלים
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1992
בריך שמיה

בריך שמיה היא תפילה בארמית הנאמרת בשעה שפותחים את ארון הקודש להוצאת ספר תורה, לפני קריאת התורה.

במרבית עדות אשכנז, נוהגים לאמרה בכל פעם שבה מוציאים ספר תורה, ואילו בעדות המזרח יש שני מנהגים: יש אומרים אותה בכל יום שבו ישנה תפילת מוסף כגון שבת, ראש חודש וכדומה, ויש שאומרים אותה רק בשבת, ביום טוב וביום הכיפורים. התפילה זכתה לתפוצה רבה בעקבות הופעתה בספר הזוהר על פרשת ויקהל, אולם התפילה הופיעה בחלק מהסידורים גם לפני הדפסת הזוהר וללא קשר לזוהר.

==המקור בזוהר==
התפילה מופיעה בספר הזוהר על פרשת ויקהל (חלק ב' דף ר"ו, עמוד א'). הזוהר מביא את התפילה לאחר שהוא מצטט את הוראתו של רבי שמעון בר יוחאי להגיד אותה בזמן הוצאת ספר תורה: 

ההסבר של הזוהר לעיתוי התפילה הוא שבשעה שהציבור פותחים את ארון הקודש ומתכוונים להוציא את ספר התורה, נפתחים במקביל שערי השמיים.

אמנם, אבישי בר-אשר הראה כי במקורותיה המוקדמים מופיעה תפילה זו כתפילה להוצאת ספר תורה ללא קישור כלשהו לזוהר, וכי הקטע כולו שולב בזוהר בשלב מאוחר יותר.

==התנגדות לתפילה==
המשפט "ולא על בר אלהין סמיכנא" עורר מחלוקת כיוון שהמילה "בר" יכולה להיתרגם גם כ"חוץ" ואז יהא הפירוש "ולא על דבר חוץ מאלהים אנו סומכים", אך גם כ"בן" ואז יהא הפירוש "לא על בן אלהים". הביטוי בן־אלהים מזכיר את האל הבן בנצרות - ישו, ולכן בנוסח של יהדות גרמניה לא הופיעה תפילה זו. פירוש אחר לביטוי הוא "מלאך", פירוש המבוסס על פסוקים בספר דניאל ובספר איוב. ולכן יש שאומרים "ולא על מלאכין סמיכנא".

כמו כן אמירת התפילה היוותה אחד מסממני המחלוקת בין הדרדעים ל"עיקשים" בתימן ובמידה זניחה אף בארץ.

== תרגום לעברית ==

== אזכורים תרבותיים ==
בסרט אינדיאנה ג'ונס ושודדי התיבה האבודה, בסצנת פתיחת התיבה, מקריאים חלק מתפילת בריך שמיה.

== לקריאה נוספת ==
* יצחק פרנקל, "תפילת ובקשת 'בריך שמיה'", ישורון ב' (ה'תשנ"ז), עמ' תקנ"ט-תק"פ. [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=20408&st=&pgnum=569&hilite= לקריאה באתר היברובוקס].
* יצחק סץ, "בריך שמיה וגירסותיו", קובץ בית אהרן וישראל מ"ז (ה'תשנ"ג), עמ' ק"ה-קי"ב. [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=13032&st=&pgnum=105&hilite= לקריאה באתר היברובוקס].
* אביגדור ברגר, "זמן אמירת בריך שמיה", זכור לאברהם יא (ה'תשס"ב–ה'תשס"ג), עמ' אלף ע"ט-אלף פ"ד. [http://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?28080&pageid=P0479 לקריאה באתר אוצר החכמה] (למנויים בלבד).
* הרב משה לוי, "כריעה בבריך שמיה", ירחון אור תורה תע"ג (ה'תשס"ז), עמ' שכ"ט-שמ"ד.
* אבישי בר-אשר, "[https://jstudies.huji.ac.il/sites/default/files/jstudies/files/tarbiz_-_8601_-_archive_-_20.12.2018_-_5_-_pp._147-198_-_bar-asher.pdf בריך שמיה: לתולדותיה של תפילה ארמית עלומה שנתגלגלה אל ספר הזוהר ואל סידור התפילה]", תרביץ פו [א] (תשרי ה'תשע"ט), עמ' 147–198. ([https://jstudies.huji.ac.il/sites/default/files/jstudies/files/tarbiz_-_8601_-_archive_-_20.12.2018_-_abstracts_-_h_-_5_-_bar-asher.pdf תקציר המאמר])

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://orot.ac.il/עיונים-בסידור-התפילה-בריך-שמיה-דמארי-עלמא עיונים בסידור התפילה] - באתר מכללת אורות
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קריאת התורה
קטגוריה:תפילות ביהדות
קטגוריה:ספר הזוהר
קטגוריה:יצירות יהודיות בארמית
שש דרגות של קווין בייקון

המחשה גרפית של המושג. כל נקודה בתרשים מייצגת שחקן או שחקנית, כאשר כל חיבור שבין שתי נקודות מייצג סרט המשותף לשני השחקנים המיוצגים על ידי אותן נקודות. נקודת היעד B תהיה תמיד [[קווין בייקון.]]
שש דרגות של קווין בייקון הוא משחק טריוויה המבוסס על הרעיון של תופעת העולם הקטן, הנשענת על ההנחה כי כל שחקן ששיחק בהוליווד יכול להיות מקושר דרך תפקידיו הקולנועיים לסרט בהשתתפותו של השחקן קווין בייקון בתוך שישה שלבים. שם המשחק הוא וריאציה למושג "שש דרגות של הפרדה". 

על מנת לשחק במשחק, יש צורך בקבוצה של משתתפים המנסים לקשר כל שחקן שנבחר אל קווין בייקון מהר ככל האפשר, תוך שימוש במספר הקישורים המועט ביותר ככל האפשר (כאשר כל קישור הוא שם של סרט קולנוע המשותף לשני השחקנים שנמצאים בשני הקצוות השונים של הקישור).

== ראו גם ==
* מספר ארדש-בייקון
* תופעת העולם הקטן
* שש דרגות של הפרדה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://oracleofbacon.org The Oracle of Bacon] – מחשבון אינטרנטי לחישוב המרחק ומציאה מפורטת של הקשר בין שחקנים במסד הנתונים הקולנועיים IMDb לקווין בייקון
* 

קטגוריה:משחקים
קטגוריה:רשתות חברתיות

it:Kevin Bacon#Il numero di Bacon