OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מדליית ארד

אולימפיאדת הקיץ 1980]]
מדליית ארד בספורט ותחומים דומים אחרים הכוללים תחרות היא מדליה העשויה ארד, המוענקת למקום השלישי בתחרויות או תחרויות כגון המשחקים האולימפיים, משחקי חבר העמים וכו'. הזוכה המוחלט מקבל מדליית זהב והמקום השני מדליית כסף.

באופן כללי יותר, ארד היא באופן מסורתי הסגסוגת הנפוצה ביותר המשמשת לכל סוגי המדליות האיכותיות, כולל אמנותיות. הנוהג של הענקת מדליות ארד למקום השלישי החל באולימפיאדת סנט לואיס (1904). לפניה הוענקו רק המקומות הראשונים והשניים.

== מחקר פסיכולוגי ==
בשנת 1995 בוצע מחקר על ידי הפסיכולוגים החברתיים ויקטוריה מדווק, סקוט מיידי ותומאס גילוביץ' על השפעות החשיבה הנגדית על האולימפיאדה.

המחקר הראה כי ספורטאים שזכו במדליית הארד היו שמחים יותר משמעותית עם זכייתם מאותם ספורטאים שזכו במדליית הכסף. זוכי מדליות הכסף היו מתוסכלים יותר מכיוון שהחמיצו את מדליית הזהב, ואילו זוכי מדליות הארד פשוט שמחו שקיבלו בכלל הצטיינות במקום לא לקבל מדליה עבור המקום הרביעי.<ref>[http://www.jiskha.com/social_studies/psychology/almost_made_it.html Homework Help: Social Studies: Psychology: "I almost made it!"]</ref>

הדבר בולט יותר בשיטת גביע, שם מדליות הארד מושגות על ידי זכייה בפלייאוף, ואילו מדליות כסף מוענקות לאחר הפסד בגמר.

התופעה הפסיכולוגית הזו זכתה לפרודיה בספיישל של ג'רי סיינפלד I'm Telling You for the Last Time.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.olympic.org/uk/passion/collectors/search_uk.asp?CatId=3&TypeId=4 עיצובים למדליות לכל המשחקים האולימפיים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מונחים בספורט
קטגוריה:מדליות
קטגוריה:פרסי ספורט
מדליה

מדליה ניתנת לרוב כאות על הישג למשל למנצחים בתחרות ספורט
מדליה היא יצירה אמנותית, לרוב בצורת לוחית מתכת עגולה. לעיתים המדליה ניתנת כהוקרה או לציון הישגים ואירועים למשל למנצחים בתחרות ספורט.

==היסטוריה==
הקיסר הרומי אוגוסטוס הרבה לטבוע מטבעות מתכת ועליהם דיוקנו, ונראה שהוא היה הראשון שהעניק מדליות לנושאי משרה בכירים ברומא. בצדן האחד של המדליות נטבע דיוקנו או דיוקן אחד ממקורביו, ובצדן האחר - תיאור של אירוע חשוב.

בימי הביניים נפסק הנוהג של הענקת מדליות. בתקופת הרנסאנס התחדשה טביעת המדליות באירופה בבורגונדיה שבצרפת בראשית המאה החמש עשרה. באותה עת נודע במדליות שלו הצייר והֶחרט האיטלקי אנטוניו פיזנלו. אמנות טביעת המטבעות שעליהם דיוקנאות התפתחה באירופה מאז ועד למאה התשע עשרה.

מדליות מונפקות, לרוב ממתכת, מכסף ומזהב, אך גם ממתכות אחרות, כגון: ברונזה, ניקל ונחושת. הן מונפקות בסדרות, המוצעות בדרך כלל למכירה לציבור הרחב. המדליות מציינות אירועים, אישים או הישגים מיוחדים, וכיום מתעניינים בהן גם חוקרי אמנות, היסטוריונים וגם אספנים.

==סוגי המדליות==
בנומיסמטיקה מקובל להבחין בסוגים שונים של מדליות:
* מדליות הוקרה מוענקות על ידי המדינה או ארגון עבור הישגים יוצאי דופן בתחום הספורט, צבא, מדע, תרבות וכקו.
<gallery>
Army_Gold_Cross.png|מדליית הזהב הצבאית (בריטניה)
NATO_Medal_(Non-Article_5).png |מדליית הרשות (נאט"ו)
Medaille-sommerspiele-1936-berlin.jpg|מדליה אולימפית
</gallery>
* מדליות זיכרון נוצרות לצורכי מכירה בעקבות אירוע ספציפי.
<gallery>
60th_anniversary_of_the_National_Bank_of_Greece,_H._Dubois_-_G._Iakovidis,_1902_(3542908577).jpg|60 שנים לבנק יוון
1882_US_Great_Seal_Centennial_Medal_Obverse.jpg|מאה שנים לסמל ארצות הברית
1969_James_Cook_NZ_Bicentennial_Silver_Medal_by_James_Berry._Obverse.jpg|200 שנים לג'יימס קוק
</gallery>
* מדליות מזכרת נוצרות עבור מקום, תערוכה, מוזיאון ואו אתר היסטורי ובמדרך כלל נמכרות בחנות מזכרות במקום
* מדליות דתיות נוצרות לצרכים דתיים, בדרך כלל על ידי הכנסייה הקתולית
* מדליות ארגוניות נוצרות כאות חברות בארגון ספציפי.
<gallery>
קובץ:Kappa Omega Epsilon.png|חברות בקאפה אומגה אפסילון
קובץ:Sigma Phi Crest.png|חברות בסיגמה פי
</gallery>
* מדליות אמנותיות נוצרות כחפץ אמנותי
<gallery>
Pisanello,_Innocence_and_Unicorn_in_a_Moonlit_Landscape_(reverse),_1447,_NGA_44347.jpg|אמן איטלקי מהאה ה-15 - תמימות וחד קרן
Best_friends.jpg|דנה קרינסקי, "החברים הטובים"
</gallery>
* מדליות דיוקן נוצרות לכבוד אישיות ספציפית, היו מקובלות בתקופה טרום הצילום
<gallery>
Henri_IV_et_M_de_Médicis_médaille_PP.jpg|אנרי הרביעי, מלך צרפת ומארי דה מדיצ'י
Karel_Emmanuel_III_van_Sardinië.jpg|קארל עמנואל השלישי, מלך סרדיניה
Napoleon_Bonaparte,_depicted_about_the_time_of_his_first_campaign_(1796)_MET_217914.jpg|נפולאון
</gallery>

==מדליות ועיטורים במדינת ישראל==
מדינת ישראל מנפיקה מדליות רשמיות באמצעות החברה הישראלית למדליות ולמטבעות. 

==מדליות בספורט==
הספורטאית [[ננסי ג'ונסון עם מדליית הזהב שלה]]
בתחרויות ספורט נהוגות שלוש מדליות:
* מדליית זהב (למעשה מדליית כסף מצופה זהב), לזוכה במקום הראשון.
* מדליית כסף, לזוכה במקום השני.
* מדליית ארד, לזוכה במקום השלישי (ובענפים מסוימים גם לרביעי).

במיוחד מוכרים מדליות במשחקים האולימפיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.israelmint.com/ החברה הישראלית למדליות ולמטבעות], אתר הבית

*
מדליית כסף

אולימפיאדת אתונה ב-1896]]
בספורט ובתחומים דומים אחרים הכוללים תחרות, מדליית כסף היא מדליה העשויה מכסף או מצופה בו. מדליה זו מוענקת אל המעפיל למקום השני בתחרויות ספורט כמו המשחקים האולימפיים או משחקי חבר העמים הבריטי. לצד מדליית הכסף, מוענקות גם מדליית זהב למסיים במקום הראשון ומדליית ארד למסיים במקום השלישי. באופן כללי יותר, כסף הוא באופן מסורתי מתכת המשמשת לעיתים לכל סוגי המדליות האיכותיות, כולל כאלה בתחום האמנות.

בענפי ספורט רבים הכוללים הדחה של קבוצות יריבות, כולל אלה עם פלייאוף במקום השלישי (כמו הוקי קרח וכדורגל אולימפיים או גביע העולם בכדורגל), מדליית כסף היא היחידה שניתנת לקבוצה המפסידה, ואילו הקבוצות האחרות זוכות בזהב ובארד. 

ספורטאים בולטים כמו ג'וסלין לארוק (אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)) השמיטו מצווארם את מדליית הכסף שלהם, כמחאה מיד לאחר שקיבלו אותן; מאוחר יותר הורתה פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית ללארוק להשיב מיד את מדליית הכסף לצווארה.

== במשחקים האולימפיים ==
במהלך האירוע האולימפי הראשון בשנת 1896, המדליות שהוענקו לזוכים במקום הראשון היו עשויות למעשה ממתכת כסף. המנהג של זהב-כסף-ארד לשלושת המקומות הראשונים מתוארך לאולימפיאדת סנט לואיס ב-1904, ובמרוצת הזמן הועתק המנהג לאירועי ספורט רבים אחרים. הטבעת המדליות היא באחריות העיר המארחת.

משנת 1928 ועד 1968 העיצוב תמיד היה זהה: על הצד הקדמי נטבע עיצוב גנרי של האמן ג'וזפה קסיולי מפירנצה, ועליו תמליל שניסחה העיר המארחת. על הצד ההפוך נטבע עיצוב גנרי נוסף של אלוף אולימפי מסוים. בין השנים 1972–2000, העיצוב של קסיולי (או עיבוד קל מחדש של יצירתו) נותר בצד הקדמי ועיצוב מותאם אישית של העיר המארחת הוטבע מאחור. כאשר ניתנה תשומת לב לכך שהעיצוב של קסיולי כלל אמפיתיאטרון רומאי בשעה שהמשחקים האולימפיים במקור בכלל חלק מתרבות יוון העתיקה, הוזמן עיצוב חדש למדליות האולימפיות.

מדליות משחקי החורף האולימפיים עוצבו בצורה מגוונת יותר.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונחים בספורט
קטגוריה:מדליות
קטגוריה:פרסי ספורט
מדליית זהב

כסף וארד מאולימפיאדת החורף התשיעית שנערכה באינסברוק ב-1964]]
בספורט ובתחומים דומים אחרים הכוללים תחרות, מדליית זהב היא מדליה אשר מוענקת למנצח בתחרות כמו המשחקים האולימפיים או משחקי חבר העמים הבריטי. לצד מדליית הזהב מוענקות גם מדליית כסף למסיים במקום השני ומדליית ארד למסיים במקום השלישי.

בעוד שמדליות זהב מסוימות הן זהב מלא, אחרות עשויות מכסף אך מצופה זהב, כמו מדליה אולימפית<ref></ref>, מדליית לורנץ, מדליית הזהב של הקונגרס. מדליות פרס נובל מורכבות מזהב לבן 18 קראט בציפוי זהב 24 קראט.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונחים בספורט
קטגוריה:מדליות
קטגוריה:פרסי ספורט
טלפוניה

טלפוניה היא העברת שיחות קול למרחק גדול. יחידת הקצה נקראת בדרך כלל טלפון. טלפונים מחוברים האחד למשנהו דרך מרכזייה.

==שיטות טלפוניה==
* קידוד האות:
** טלפוניה אנלוגית – הקול מתורגם לאות חשמלי.
** טלפוניה ספרתית – הצליל מתורגם לייצוג ספרתי.
* אמצעי תקשורת
** תקשורת קווית: העברת האותות באמצעות כבל תקשורת
** אלחוט – העברת האותות כשחלק מהדרך נעשית ללא שימוש בחוטים אלא בקשר רדיו
** תקשורת סלולרית – העברת אותות אלחוטית באמצעות רשת אנטנות המחוברת כך שתספק כיסוי רציף לשטח גאוגרפי נתון.
**טלפון מבוסס אינטרנט, המעביר את הדיבור כ-Voice over IP.
*מרכזיות מחוברות האחת למשנתה באמצעות פרוטוקולים כגון ISDN ו־SS7.

==ראו גם==
* פקס
* מודם
*TAPI (ממשק לתכנות יישומי טלפוניה)

==קישורים חיצוניים==

* מילון למונחי טלפונאות | [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=32 1929] | [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=30 1957] | באתר האקדמיה ללשון העברית

*
קטגוריה:שיטות טלקומוניקציה
סרקופג

סרקופג אבן אשר הכיל את המומיה של ה[[פרעה המצרי מרנפתח]]סַרקוֹפָג הוא מְכל אבן המשמש כארון קבורה. המילה מקורה במילה היוונית סרקוֹפגוֹס (σαρκοφαγος), שמשמעותה "אכלן בשר".

== היסטוריה ==
תיעוד עשיר במיוחד של שימוש בסרקופגים מתקופת מצרים העתיקה התגלה בחפירות באתרים שונים במצרים. פרעונים ובני המעמד הגבוה נחנטו ונקברו בסרקופגים. <ref></ref> 

סרקופגים מלפני יותר מ-3,000 שנה נמצאו בסקארה, אתר קבורה עתיק בקרבת קהיר שהיה עיר הקברים של ממפיס. <ref></ref>

בסוף המאה ה-19 התגלה בשכם סרקופג שומרוני מהתקופה הרומית. <ref></ref>

בשנת 2015 נחשף באשקלון סרקופג מהתקופה הרומית. <ref></ref>

ישנם סרקופגים רבים שנמצאו ונשמרו כמו סרקופג אלכסנדר, סרקופג הזוג הנשוי, סרקופג יוניוס באסוס ועוד.

הסרקופגים הופיעו מחדש בארצות הברית במהלך הרבע האחרון של המאה ה-19. הם המשיכו להיות פופולריים בשנות ה-50, למרות הפופולריות של מצבות שוכבות (אשר ניתן היה לתחזק בקלות רבה יותר).

== מבנה ==
מרבית הסרקופגים נעשו מאבן גיר קשה ועוטרו בעיצובים שונים, בסרקופגים שנמצאו באזורים בהם התגוררו יהודים בזמן בית המקדש השני גולפו דגמים גאומטריים וצמחיים, לעומת סרקופגים הלניסטיים בהם גולפו דמויות מהמיתולוגיה היוונית.

חלק מהסרקופגים נבנו להיות מעל האדמה, כחלק מקבר מפואר ומשוכלל. אחרים נועדו לקבורה צנועה בלבד ומוקמו באולמות תת-קרקעיים. הסרקופג בדרך כלל היה שכבת ההגנה החיצונית של המומיות המצריות המלכותיות, עם כמה שכבות של ארונות מתים המונחים בתוכו.

הרודוטוס האמין בטעות, שהסרקופג עשוי מאבן מיוחדת שמכלה את הגופה השוכנת בתוכה.

== סרקופגים אנתרופואידים עשויים חרס ==
ארונות הקבורה האנתרופואידים, דמויי אדם, נתגלו בחפירות בארץ ישראל ובסביבתה. הארונות מתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת וראשית תקופת הברזל, למאות ה-14 עד ה-10 לפני הספירה, תקופה בה המצרים שלטו בדרום הלבנט באמצעות מוצבים צבאיים. הארונות נמצאו בדיר אל-בלח, בית שאן, לכיש, תל אל-פרעה, סחב ולאחרונה ב-2013 בתל שדוד שבעמק יזרעאל.<ref></ref> עיצוב הארונות מעיד על השפעה מצרית במזרח הקדום בעיקר בעיצוב המכסים הצורת פנים השפעות מצריות ניכרות למשל בעיצוב העיניים או בהוספת זקו אוסיריס. ניתן להפריד את סגנון הארונות לשתי קטגוריות אמנותיות, זו הטבעית וזו הגרוטסקית. הפרדה נוספת נהוגה על פי עיצוב צורת הארון סוג A מחודד מהכתפיים, וסוג B גלילי.<ref name=":0"></ref> הקברים הכילו מנחות קבורה עשירות ממגוון מקורות מקפריסין, מיקנה, מצרים, פניקיה וכנען.<ref name=":0" /> אופי הקבורה מעיד על אופי הקוסמופוליטי של תקופת הברונזה המאוחרת כשמנהג קבורה זה מהווה סינתזה של אידיאולוגיות מצריות ומהמזרח הקרוב הקדום.

==ראו גם==
*מאוזוליאום
*ארון מתים
*גלוסקמה
*כתבי סרקופגים

== לקריאה נוספת ==

* זהר עמר ובועז זיסו, [https://www.jstor.org/stable/pdf/23630894.pdf?refreqid=excelsior%3Ae0c81469adf9ce56e71c34c0042e1405 למשמעות הנקבים בארונות קבורה בירושלים ובסביבותיה], ארץ-ישראל (ספר טדי קולק), כח, (תשס"ח), עמ' 163-159.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* [https://youtu.be/IRenwHherK0?t=7538 סרקופגים בגן הארכאולוגי באשקלון בהדרכת גליה דורון]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבני קבורה
*
קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים מאבן
נחל גילבון

נַחַל גִּילְבּוֹן (בערבית: חלקו העליון ואדי דֵיר סְרָס, על שמו של כפר בדואי, בסמוך, חלקו המרכזי, ואדי דַּבּוּרָה, על שם הכפר הבדואי דַּבּוּרָה, בסמוך, משמר שמו של כפר דבורה היהודי מתקופת המשנה והתלמוד וחלקו התחתון וָאדִי גָ'לָבִּינָה על שם הכפר הבדואי במוצא הנחל) הוא נחל ושמורת טבע במרכז רמת הגולן, הידוע גם כ"נחל דבורה"<ref></ref> ולאורכו שני מפלי מים גדולים: מפל דבורה, המזרחי יותר, ומפל גילבון הנופל מגובה של כ-40 מטרים וממוקם כמה מאות מטרים במורד הנחל. השמורה נמצאת כ-4 ק"מ מצפון-מזרח לקיבוץ גדות.

שמו העברי ניתן לו לפני מלחמת ששת הימים ב-1958 כאשר רק חלקו התחתון של הנחל היה בתחום ישראל. הוא נבחר בשל הדמיון לשם גֶ'לַבִּינָה – שמו של כפר בדואי זעיר במוצא הנחל, בין המוצבים הסוריים<ref></ref>. על פי זאב וילנאי מקור השם באחד ממיני קטניות הנזכרות בתלמוד ירושלמי – גילבונא.

הנחל מתחיל כנחל אכזב ליד קיבוץ אורטל, וממשיך דרום-מערבה דרך הכפרים הסורים הנטושים נפח ועליקה. מעיינות עליקה הנובעים באזור זה הופכים את הנחל לנחל איתן, והוא ממשיך מערבה בקניון צר לעמק החולה. בחלק זה של הנחל ישנם מספר מפלים. הנחל נשפך לירדן באזור גשר הפקק. 

זהו הנחל הדרומי ביותר בגולן המתנקז לעמק החולה, וממנו דרומה מתנקזים הנחלים לעבר בקעת בית צידה (ה"בטיחה") והכנרת.

בגדה הצפונית של הנחל, סמוך למפל גילבון, נמצאות חורבות כפר דבורה, וכשני קילומטרים מצפון לערוצו זורם נחל שוח. מדרום לנחל נמצאים שני בסיסים נטושים של צבא סוריה, שאחד מהם שימש כבסיס צה"ל במשך תקופה קצרה. עדיין אפשר לראות במקום את הביצורים הסוריים מהם הופגזו שדות משמר הירדן וגדות. 

על גדות הנחל צמחייה מגוונת הכוללת בין השאר הרדופים, פטל קדוש, קנה מצוי, אלוני תבור ועוד מינים רבים של צמחייה ארצישראלית מגוונת. הסלע לאורך הנחל הוא בזלת, ולצד הנחל - ובמיוחד סביב הברכות והמפלים, ניתן להבחין בתצורת "משושים" שיוצרים סלעי הבזלת. בקירות הבזלת מערה טבעית ולעיתים חוסים בה עטלף חרקים או בארית הרים.

בצדו הדרומי של הנחל, מאות מטרים מזרחית מהירדן בנו הסורים בריכה לרווחת קציני צבאם, המלאה מים כל ימי השנה. מעיין עין ג'לבינה שממלא את הבריכה, שימש להפעלת טחנת קמח. אבני הרחיים עדיין עומדות על מקומן ושאריות המנגנון פזורות במבנה. במקום אמת מים קטנה וסדוקה שמכוסה כיום בעצי תאנה, קנה ושיחי פטל קדוש.

==גלריה==
{| align=center
|<gallery widths="190" heights="170" perrow="6">
קובץ:Gilbon River waterfall rainbow 2.jpg|מפל גילבון
קובץ:The Jilabun - Kfar Devora 07.jpg|מפל דבורה
קובץ:The Jilabun - Kfar Devora 01.jpg|חורבות כפר דבורה
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.tiuli.com/tracks/114/%D7%A0%D7%97%D7%9C-%D7%92-%D7%99%D7%9C%D7%91%D7%95%D7%9F נחל ג'ילבון: רמת הגולן במיטבה], באתר טיולי, 12 ביוני 2018
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יובלי הירדן
קטגוריה:רמת הגולן: שמורות טבע
גילבון
ארון מתים

ארונו של ה[[אפיפיור יוחנן פאולוס השני נישא בעת לווייתו ב-8 באפריל 2005]]
ארון מתים הוא תיבה המשמשת להצגה וקבורה או שרפה של גופת אדם מת.

==אופי הארון==
ארון מתים עשוי להיות קבור באדמה ישירות, או ממוקם בכיפת קבורה. ישנן מדינות בהן שיטה אחת נהוגה בבלעדיות. יש מדינות בהן זה תלוי בבית הקברות. גם סוגי ארונות המתים הם תלויי תרבות.

במדינת ישראל קבורה בבתי קברות אזרחיים של החברה קדישא היא בתכריכים, ללא ארון. בבתי קברות צבאיים הקבורה נעשית בארון אחיד, סגור, הנישא עטוף בדגל ישראל. במדינות המחייבות קבורה בארון, חלק מפלגי היהדות האורתודוקסית קוברים בארון מישורי-חלק, עשוי עץ שאסור כי יכיל כל סוג של מתכת או תכשיטים, ולכן בארונות אלה משתמשים ביתדות עץ במקום במסמרים. בתחתית הארון חייבים להיות חורים כי על פי ההלכה היהודית המת צריך להיות מחובר לקרקע.

בחלק מהתרבויות בהן חולפים על פני המת בטרם הקבורה נהוגים ארונות מתים פתוחים. בארצות המערב ארונות כאלו בדרך כלל מרופדים בבד, כך שהמת מוצג כשוכב במיטה, בבגדים מהודרים, וראשו מונח על כרית. גופה המיועדת להצגה בארון פתוח לרוב נחנטת ומאופרת.

בסין ויפן, ארונות המתים העשויים מעץ ריחני וחסין ריקבון כמו ארז וברוש לדוגמה, הם מבוקשים מאוד. באפריקה ארונות מתים נבנים מאובייקטים רגילים שונים, כמו מכונית או מטוס, בצורות רבות.

==ראו גם==
*גלוסקמה
*סרקופג

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבורה
קטגוריה:תיבות
גלוסקמה

גלוסקמה בעלת מכסה גמלוני מהר הצופים בירושלים מתוארכת למאה הראשונה - שנייה לספירה מאבן גיר קשה. על הגלוסקמה נמצאת הכתובת: יהוסף בן חנניה הסופר אוסף החוג לארכאולוגיה אוניברסיטת חיפה
כלקוליתיות מוצגות במוזיאון ארץ ישראל]]
אוסף גלוסקמאות ב[[מוזיאון הכט באוניברסיטת חיפה]]
גלוסקמה (ביוונית: γλωσσόκομος - גְּלוֹסּוֹקוֹמוֹס - קופסה או תיק) היא תיבה קטנה שמשמשת לקבורה משנית, ומטרתה לשמש כמקום מנוחתם האחרונה של שיירי שלד האדם לאחר שהבשר כלה.

==הגלוסקמאות הראשונות==
השימוש בגלוסקמאות החל בתקופת הנחושת, גלוסקמאות מתקופה זו מאופיינים בכך שהם בצורת בית, או יצור מיתולוגי, ועשויים חרס או אבן.
בפרס, הזרתוסטראים השתמשו בבאר עמוקה למטרה זו עוד מלפני כ־3,000 שנה וקראו לה "אסטודאן" (תרגום מילולי - "המקום לעצמות"). ישנם טקסים ותקנות רבות באשר ל"אסטודאן" בכת הזרטוסטראים. האיראנים באזור מרכז אסיה קראו לגלוסקמה "טאנבאר" והשתמשו בה כבר בזמנים עתיקים.

==הגלוסקמה ביהדות בית שני<ref></ref>==
במאה הראשונה לספירה התפשט מאוד השימוש בגלוסקמאות בעולם היהודי בארץ ישראל, כאמצעי לקבורה משנית: המת היה נקבר באופן "רגיל" באדמה או בתוך גומחה חצובה במערת קבורה, ולאחר כשנה, כאשר הגופה הפכה לשלד, נאספו עצמותיו והוכנסו לגלוסקמה. גודלה המינימלי של הגלוסקמה חייב היה, אפוא להיות, באורך העצם הארוכה ביותר, שהיא עצם הירך, ברוחב העצם הרחבה ביותר, שהיא האגן, ובגובה הגולגולת. לרוב נשמרו גלוסקמותיהם של בני משפחה אחת במערת קבורה אחת, זה בצד זה. דוגמה יפה לכך ניתן למצוא במערת הקבורה מימי הבית השני בחצר כנסיית דומינוס פלוויט שעל הר הזיתים, שם נתגלו כ-60 גלוסקמאות.

===מקורות===
מקורות יהודיים רבים מלמדים כי הקבורה המשנית הייתה פופולרית מאוד בשלהי ימי הבית השני, ונקראה בשם "ליקוט עצמות". המשנה, למשל מתארת את התהליך הטבעי לקבורת אדם: , וכך גם במסכתות הקטנות, מסכת שמחות, פרק יב הלכה ט: מסכת זו אף מפרטת כמה עניינים והלכות הנוגעים לליקוט עצמות: . התוספתא מתארת את השימוש בגלוסקמאות כחלק שגרתי בחיי האדם: .

חז"ל אף נדרשו לשאלה - האם הקבורה המשנית היא מעשה של שמחה לקוברים מחדש, או שמא של אבל: .

==ראו גם==
* קבורה משנית
* ליקוט עצמות
* יום ליקוט עצמות
* כתובות על גלוסקמאות
* סרקופג

== לקריאה נוספת ==

* זהר עמר ובועז זיסו, [https://www.jstor.org/stable/pdf/23630894.pdf?refreqid=excelsior%3Ae0c81469adf9ce56e71c34c0042e1405 למשמעות הנקבים בארונות קבורה בירושלים ובסביבותיה], ארץ-ישראל (ספר טדי קולק), כח, (תשס"ח), עמ' 163-159.

==קישורים חיצוניים==

* עפרה גורי-רימון (2011). [http://www.poter.co.il/OfraRimon.pdf גלוסקמות אבן באוסף מוזיאון הכט וסוגיית מנהג הקבורה בגלוסקמות, מכמנים 23: 35-23]

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרקופגים
קטגוריה:פטירה ואבל ביהדות
ג'בל מוסא

ג'בל מוסא (ערבית جبل موسى – "הר משה") הוא הר בדרום חצי האי סיני אשר לפי מסורת נוצרית מזוהה כהר סיני – ההר שעליו ניתנה התורה לעם ישראל לפי המקרא, במעמד הר סיני.

מיקומו של הר סיני המקראי וזיהויו עם ג'בל מוסא נתונה במחלוקת דתית ומחקרית. המסורת הנוצרית מספרת כי המלכה הלנה, אמו של הקיסר קונסטנטינוס, היא שזיהתה את הר סיני בג'בל מוסא. בשנת 527 בנה הקיסר יוסטיניאנוס הראשון במקום כנסייה נוצרית בשם 'סנטה קתרינה'.

ג'בל מוסא מהווה יעד עבור המטיילים בסיני, בנוסף על הבילוי הנפוץ בסיני הכולל בדרך כלל נופש בחופים השונים בחצי האי. מסלול העלייה להר מתחיל במנזר סנטה קתרינה וכולל עליה בגרם מדרגות נישא וכן טיפוס מתון וארוך עד לפסגת ההר בגובה 2,285 מטר. נהוג לבצע את הטיפוס בשעות הלילה, בדרך כלל בליווי מורה דרך (בערבית: ﺩﻟﻴﻞ – דליל) מקומי, ולהגיע לפסגה על מנת לצפות בזריחה. בשל חשיבותו הדתית של האתר, נוהגות קבוצות של מאמינים מדתות שונות לפקוד אותו.

בשנת 1972 הוקם למרגלות ההר בית ספר שדה "צוקי דוד", על שם סגן . 

==צינור הזנה של הר געש==
ג'בל מוסא נוצר ככל הנראה כתוצאה מפריצת מגמה כלפי מעלה, ממקום בו חלה המסה חלקית של קרום כדור הארץ. ייתכן וג'בל מוסא הוא שריד עמוק של צינור הזנה של הר געש. בספרו של צבי ענבר "דרום סיני – מרחב שלמה", בהוצאת משרד הביטחון, ניתן תיאור גאולוגי של המקום (עמוד 26 שורה 5): "פסגת הר משה עצמה אינה אלה מילוי הלוע של הר געש קדום, וניתן בנקל לראות באזור את כיוון הזרימה האנכי של הלבה, אשר עלתה וזרמה בעבר דרך לוע זה. הסלעים הוולקניים התגבשו על פני השטח. סלעים כהים אלה דומים לבזלת והם מופיעים בכל חלקי דרום סיני". 

==ראו גם==
* מנזר סנטה קתרינה
* טיעון מעמד הר סיני
* הר סיני
* מעמד הר סיני

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סיני: הרים
קטגוריה:הרים מקודשים
גבול צ'נדראסקאר

גבול צ'נדראסקאר הוא קבוע פיזיקלי המגדיר את המסה הסופית המקסימלית שיכולה להיות לננס לבן. כוכב שמסתו הסופית גדולה יותר, יעבור קריסה כבידתית, ויהפוך לכוכב נייטרונים או אף לחור שחור (ראו בעניין זה גבול טולמן-אופנהיימר-וולקוף). ערכו של גבול צ'נדראסקאר הוא בקירוב פי 1.44 ממסת השמש, ולפיכך השמש עתידה לסיים את חייה כננס לבן.

הגבול נקרא על שם הפיזיקאי ההודי סוברהמניאן צ'נדראסקאר, שהיה הראשון שחישב את ערכו, ב־1935.

החום המיוצר על ידי ליבת הכוכב דוחף את המעטפת שלו החוצה ומונע ממנה ליפול על הליבה. לאחר שנגמר ה"דלק הגרעיני" של הכוכב, המעטפת קורסת בכוח הכבידה לעבר ליבת הכוכב. אם מסת הכוכב בשלב זה נמוכה מגבול צ'נדראסקאר, הקריסה מוגבלת על ידי עוצמת הדחייה בין האלקטרונים המנוונים שבו, מה שמביא ליצירת ננס לבן יציב. אם המסה היא מעל לגבול זה, ימשיך הכוכב ויקרוס מעבר לשלב הננס הלבן ויהפוך, כאמור, לכוכב נייטרונים או לחור שחור. במילים אחרות, מסה גבולית זו היא המסה הגדולה ביותר שיכולה להיתמך על ידי לחץ אלקטרונים מנוונים.

גבול צ'נדראסקאר נובע מכך שלוקחים בחשבון את ההשפעה של תורת הקוונטים על התנהגות האלקטרונים, היוצרים, כתוצאה מעקרון האיסור של פאולי, לחץ ניוון, אשר תומך מבפנים בננס הלבן. על פי הקירוב הקלאסי, תוך התעלמות אפקטים קוונטיים, ננס לבן יכול להיות בכל מסה שהיא, כשיש יחס הפוך בין נפחו למסתו. בחישוב הקוונטי, כאשר הננס הלבן הוא מסיבי דיו, האנרגיות הטיפוסיות שאליהן דוחס לחץ הדעיכה את האלקטרונים אינן זניחות בהשוואה למסת המנוחה, כך שישנו גבול למסה של גופים כדוריים סימטריים בעלי כוח משיכה עצמי, היכולים להיתמך על ידי לחץ הניוון. גבול זה הוא גבול צ'נדראסקאר.

אם ננס לבן הוא חלק ממערכת בינארית שבה הוא סופח אליו חומר מכוכב שכן בכמות מספקת כדי לעבור את גבול צ'נדראסקאר, הננס הלבן קורס והופך לסופרנובה מסוג I.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.nobel.se/physics/laureates/1983/chandrasekhar-lecture.html הרצאת נובל]
* 

קטגוריה:אסטרופיזיקה
צ'נדראסקאר
יפת בן נח

יֶפֶת, דמות מקראית, בנו הקטן של נח במקרא, אחיהם של שם ושל חם.

על פי רשימת העמים שב, ליפת היו שבעה בנים (כלומר, מיוחסים לו שבעה עמים): גומר, מגוג, תירס, יוון, תובל, משך, ומדי. (משך ותובל מוזכרים מספר פעמים בנבואת יחזקאל, ומהנבואות כמו גם ממקורות אשוריים ויווניים נובע כי שתי האומות שכנו באזור מזרח אסיה הקטנה. גם במקורות האשוריים והיווניים שתי האומות בלתי ניתנות להפרדה).

ובני גומר: אשכנז וריפת ותוגרמה. ובני יוון: אלישה ותרשיש, כתים ודודנים.

יפת ושם אחיו נתברכו על ידי אביהם בשל התנהגותם הנאה בשעת המעשה המגונה של חם: שכוונת הדברים כנראה: ירחיב אלוהים ליפת (נחלתו) ובשכנותו עם שם ישעבדו להם את כנען. בעקבות פסוק זה נוצר הביטוי "יפיותו של יפת באהלי שם" שמשמעו היא להשתמש בתורות ושיטות מודרניות (בעבר, החוכמות היווניות) על מנת לפאר את התורה היהודית (אהלי שם).

== יפת בתרבויות שונות ==
עם התפשטות התנ"ך באירופה, נתפסה הדמות של יפת על ידי הנוצרים האירופאים כאבי האירופאים. לכן הביטוי "יפתי" נזכר בהקשרם של האירופאים. הביטוי היה שימושי גם בפיהם של סופרים פרה-דרוויניסטים במה שהפך לימים להיות הקבוצה ההודו-אירופית, דוברת השפות ההודו-אירופיות.
שם חם ויפת ציור מעשה ידי [[ג'יימס טיסו]]

יש הסבורים שיפת קשור בדרך כלשהי לטיטאן יאפטוס מן המיתולוגיה היוונית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:אישים בספר בראשית
קטגוריה:פרשת נח
קטגוריה:אישים בתנ"ך שהגיעו לגיל 110
חם בן נח

שם חם ויפת ציור מעשה ידי [[ג'יימס טיסו]]
חָם הוא בנו השני של נח במקרא (אולי בנו הצעיר), אחיהם של שם ושל יפת, ואביהם של כוש, מצרים, פוט וכנען. בני חם ישבו במסופוטמיה, בכנען הקדומה ובאפריקה (כולל מצרים).

במאה ה-19, היו שבלבלו בטעות את חם עם האל המצרי מין, וזאת בשל טעות תעתיק שתרגמה את שמו כ"Khem". על אף שזיהוי זה הובהר כשגוי, הוא ממשיך להופיע לעיתים גם כיום.

==חטא חם==
בסיפור שכרותו של נח, חם הוא זה שראה את ערוות אביו וסיפר על כך לאחיו, שם ויפת. מנימת הטקסט המקראי עולה, כי חם לא רק "ראה" אלא גם ביצע מעשה סדום כלשהו. המדרש גורס כי חם סירס את נח, כדי שלא ייוולדו לו עוד בנים שגם להם יהיה נתח בארץ וכך יקטן הנתח שלו.

משהקיץ משכרותו נח קילל את כנען, בנו הרביעי של חם בעבדות עולם. על פי רש"י נח קילל דווקא את כנען שהיה בנו הרביעי של חם, כיוון שחם מנע מנח להוליד בן רביעי. חלק רואים בסיפור זה סיפור איטיולוגי שבא לשרטט את אופיים המושחת של בני חם, ובעיקר של כנען בנו, האב המיתי של הכנענים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140919085601/http://mikragesher.org.il/titles/encyclopedia/8/cham.htm אתר ״גשר״, אנציקלופדיה ערך ״חם בן נח״]
* [http://tora.us.fm/tnk1/tora/brejit/br-09-2027.html אתר ״הניווט בתנ״ך״ דף ״חם חטא וכנען נענש״]
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:אישים בספר בראשית
קטגוריה:פרשת נח
קטגוריה:אישים בתנ"ך שהגיעו לגיל 110
מצר מגלן

מצר מגלן (בספרדית: Estrecho de Magallanes) הוא מצר ים העובר בין הקצה הדרומי היבשתי של אמריקה הדרומית לבין איי ארץ האש. המצר משמש למעבר בין האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט. המצר קרוי על שמו של פרדיננד מגלן, שגילה אותו בשנת 1520 במהלך מסעו הימי למציאת הדרך לעבור את יבשת אמריקה ולהמשיך מערבה אל דרום-מזרח אסיה.

המצר כולו נמצא בתחומי צ'ילה, אך משמש כנתיב שיט בינלאומי והמעבר בו פתוח לכל מדינה. אורכו של המצר כ-600 ק"מ ורוחבו נע בין 3 ל-30 ק"מ. לחופיו שוכנת העיר פונטה ארנס, שלה הנמל הראשי במצר, והכפר פורבניר. האיים הבולטים מצידו הדרומי של המיצר הם האי הגדול של ארץ האש, האי דוסון , האי קלרנס והאי סנטה אינס .

==גילוי המצר==
האירופאי הראשון לגלות את מצר מגלן היה מגלה הארצות פרדיננד מגלן, שיצא בשירות מלך ספרד למסע בניסיון להגיע לאיי התבלין שבדרום-מזרח אסיה באמצעות שיט לכיוון מערב. מגלן יצא לדרך מספרד ב-20 בספטמבר 1519 כשבפיקודו 5 ספינות. לאחר שחצה את האוקיינוס האטלנטי, החל לגשש את דרכו דרומה לאורך חופי דרום-אמריקה, בחיפוש אחר מעבר ימי שיאפשר להמשיך מערבה. לאחר תלאות מרובות, בהם איבד את אחת מספינותיו, הסנטיאגו, הגיע מגלן ב-21 באוקטובר 1520 לכף וירחנס, בפתחו של המצר. נראה היה שאכן מדובר בפתחו של מעבר ימי, שכן המים לא איבדו ממליחותם ככל שהתקדמו בו, והצי של מגלן החל להתקדם לאורך המצר בזהירות תוך שהוא שולח ספינות לחקור הסתעפויות שונות ולחפש את המעבר. במהלך חקירות אלה, אחת הספינות, הסן אנטוניו, ערקה ושבה לספרד. 3 הספינות נותרות, הטרינידד, הקונספסיון, והויקטוריה, אחרי שהתייאשו מלמצוא את הסן אנטוניו, צלחו את המצר ויצאו לים הפתוח בצידו השני ב-28 בנובמבר 1520, והמשיכו בחציית האוקיינוס השקט.

מגלן קרא למצר בשם "מצר כל הקדושים" (Estrecho de Todos los Santos), משום שיום כל הקדושים, ה-1 בנובמבר, חל במהלך חציית המצר.

==חשיבות המצר==
בתחומי המצר איים רבים, וגדותיו תלולות, מבותרות ומפורצות. השיט בו קשה בדרך כלל, הן בשל המבנה המפותל שלו, והן בשל האקלים הסוער השורר בו ברוב ימות השנה. עם זאת, עד פתיחתה של תעלת פנמה ב-1914 היה מצר מגלן המסלול העיקרי לספינות קיטור ששטו מהאוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט. מצר זה נחשב לעיתים קרובות כדרך הבטוחה היחידה לעבור בין האוקיינוסים, מאחר שמעבר דרייק, המעבר בין כף הורן (הקצה הדרומי של דרום אמריקה) לאנטארקטיקה, ידוע במזג האוויר הסוער והבלתי צפוי שבו. כמו כן צפים בו קרחונים רבים שעלולים לסכן ספינות. ספינות מפרש, לעומת זאת, העדיפו בדרך כלל את מעבר דרייק, שכן היה להן בו מרחב רב יותר לתמרון, וכן בשל משטרי הרוחות והזרמים המשתנים במצר. היום המצר משמש בעיקר לתנועה ימית מקומית של ספינות מצ'ילה ומארגנטינה.

==גלריה==
<gallery>
File:NaoVictoria.JPG
File:Commerson's_dolphins_(Cephalorhynchus_commersonii)_in_the_Strait_of_Magellan.jpg
File:US_Navy_040621-N-6536T-066_The_Nimitz-class_aircraft_carrier_USS_Ronald_Reagan_(CVN_76)_cruises_through_the_Straits_of_Magellan.jpg
File:Ferry_magallanes.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

מגלן
קטגוריה:מגאיאנס ואנטארקטיקה הצ'יליאנית
מגלן
מגלן
קטגוריה:ארץ האש
המאה ה-2

המאה ה-2 היא התקופה שהחלה בשנת 101 והסתיימה בשנת 200. היא המאה השנייה של האלף הראשון.
==אירועים בולטים בעולם==
* הקיסרות הרומית מנוהלת על־ידי חמשת הקיסרים הטובים – נרווה, טראיאנוס, אדריאנוס, אנטונינוס פיוס ומרקוס אורליוס
* ממלכת אקסום עולה
* 122–132 – בניית חומת אדריאנוס
* 132–136 – מרד בר כוכבא
* על פי רישומים כרונולוגיים מסין, בתקופה זו התקיימה באזור וייטנאם ממלכה בשליטה הודית. ייתכן ויש בכך כדי להצביע על השפעות מוקדמות של ההינדואיזם והבודהיזם בדרום מזרח אסיה – השפעות להן חשיבות רבה בהמשך, לכל הפחות על האליטות<ref></ref>

== ערים חדשות ==
* קורדובה

==אישים בולטים==
* צאי לון, ממציא סיני
* גליאנוס, סופר רפואי
* אירנאיוס – בישוף מליון, מאבות הכנסייה
* טראיאנוס – קיסר רומא
* אדריאנוס – קיסר רומא
* אנטונינוס פיוס – קיסר רומא
* יובנליס – משורר סאטירי רומי
* מרקוס אורליוס – קיסר רומא
* קומודוס – קיסר רומא
* ספטימיוס סוורוס – קיסר רומא
* סווטוניוס – סופר והיסטוריון רומאי
* נגרג'ונה – פילוסוף הודי, אולי ההוגה הבודהיסטי המשפיע ביותר מלבד גאוטמה בודהה עצמו
צלחת עשויה בתבנית ומגולפת, מ[[מערת האיגרות במדבר יהודה, מוזיאון ישראל. המערה שמשה מקום מסתור בימי מרד כוכבא.]]

===אישים בולטים ביהדות===
* רבן שמעון בן גמליאל – נשיא הסנהדרין.
* רבי עקיבא – מגדולי התנאים ומגדולי חכמי ישראל בכל הדורות.
* רבי מאיר
* רבי שמעון בר יוחאי
* רבי יהודה בר אילעאי
* רבי יוסי בן חלפתא
* שמעון בר כוזבא – (בר כוכבא) מנהיג המרד היהודי כנגד הרומאים בשנים 132–136.
* רבי יהודה הנשיא – עורך המשנה ונשיא הסנהדרין.

==תגליות והמצאות==
* צאי לון ממציא את הנייר.
* תלמי מקטלג את כל הכוכבים הנראים לעין, מפרסם ספר "גאוגרפיה" וספר מפורסם בנושא אסטרולוגיה.
* המצאת סייסמוגרף ואצטרולב מופעל על ידי מים בסין.
* רופאים יוונים באימפריה הרומית, דוגמת סורנוס מאפסוס וקלאודיוס גלנוס, הגיעו למספר תגליות שונות בתחומי הפיזיולוגיה, למשל, התגלית שהלב מניע את הדם, או ביצוע טכניקה מצילת חיים בלידות מסובכות. חלק מהידע שנצבר בתקופה זו אבד בתקופת ימי הביניים והתגלה מחדש ברנסאנס<ref></ref>.

== תרבות ואמנות ==
* תחילתו של סגנון השי בשירה הסינית, שירה מורכבת יותר, הנותנת יותר ביטוי לאופיו של המשורר לעומת אופיים של גיבורים מיתולוגיים. השירה בתקופה זו מתאפיינת במאפיינים דאואיסטים<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
+
המאה ה-3

המאה ה-3 היא התקופה שהחלה בשנת 201 והסתיימה בשנת 300. היא המאה השלישית של האלף הראשון. במהלך המאה התרחשו מספר אירועים מדיניים הראויים לציון:
* שקיעת האימפריה הרומית (משבר המאה השלישית): האימפריה מאוימת על ידי שבטים גרמאניים. שרי צבא באזורי הגבול מוכרזים על ידי יחידותיהם כקיסרים (תקופה המכונה גם תקופת שלושים הרודנים ברומי). לאחר הירצחו של טרבוניאנוס גאלוס בידי כוחותיו באוגוסט 253 באזור מואסיה, הפך איימליאנוס לקיסר, אך זה שלט רק כשלושה חודשים עד שנרצח גם הוא בידי כוחותיו, אשר מינו את גליאנוס ואביו ולריאנוס לקיסרי רומא
* הגותים פולשים לאסיה הקטנה (בניגוד להסכם שלהם עם הרומאים); האלמאנים כובשים את ביריקיאנה, מבצר גבול באזור דרום בוואריה של ימינו
* תקופת שלוש הממלכות בסין: בצ'נגדו נרצח המפקד הבכיר של כוחות ממלכת שו; מפקד כוחות שושלת וו מוצא להורג עם כל בני משפחתו לאחר הפסד קשה של הלה לממלכת ואי

==אירועים בולטים בעולם==
* 208 – קרב הצוקים האדומים בסין.
* 212–216 – בניית מרחצאות קרקלה.
* 230–232 – השושלת הסאסאנית של פרס מתחילה במלחמה, שמטרתה לכבוש אדמות ממזרח רומי. המאבק המזוין הסתיים ללא הכרעה או שינוי גבולות.
* 235–284 – משבר המאה השלישית מזעזע את האימפריה הרומית.
* 260 – הקיסר הרומי ולריאנוס נלקח בשבי על ידי מלך פרס, שאפור הראשון והוצא להורג.
* סרנת' הופך למרכז אומנות של בודהיסטים בהודו.
* השימוש בתירס כתוצרת מזון במקסיקו עובר לצפון אמריקה.
* נוסדה צחינוואלי (דרום אוסטיה, גאורגיה) כמצודה על ידי אספגור מלך ממלכת איבריה.
*נערכה המשנה על ידי רבי יהודה הנשיא.
* החלה תקופת האמוראים.
* באמצע המאה ביפן, מתחילה תקופת קופון.

==אישים בולטים==
* משיחת דוד למלך – ציור קיר מ[[בית הכנסת בדורה אירופוס]]אוריגנס – מלומד ותאולוג נוצרי חשוב ואחד מן החשובים שבאבות הכנסייה הנוצרית המוקדמת.
* דיוקלטיאנוס, קיסר רומי.
* דיופנטוס – מתמטיקאי הלניסטי, חיבר את "אריתמטיקה".
* פלוטינוס – היה מגדולי הפילוסופים בעת העתיקה ונחשב למייסד אסכולת הניאופלטוניזם.

==תגליות והמצאות==
* צורה פרימיטיבית של משקפיים פותחה עבור נסיכים קצרי ראייה בסוריה.

== תרבות ואמנות ==
* מאה זו היא הזמן הקדום ביותר הידוע בו מתחילה בנייתם של מקדשים באזור הודו מחומרים רב פעמיים אשר מחזיקים מעמד לאורך זמן<ref></ref>.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
+
BGP

Border Gateway Protocol או בקיצור BGP הוא פרוטוקול ניתוב המהווה את ליבת מערכת הניתוב של רשת האינטרנט<ref></ref>. BGP הוא פרוטוקול ניתוב מבוסס קשר (Path-vector), המתפקד בשכבת היישום של מודל ה-OSI וכן בשכבת היישום של מודל ה-TCP/IP. נתב שפועל באמצעות BGP מנהל טבלה של הרשתות המחוברות אליו, והקשרים ביניהן לבין רשתות אחרות, ומבצע החלטות ניתוב על בסיס הקשרים בין הרשתות ומדיניות המוכתבת בצורה ידנית על ידי מנהל הרשת.

== היסטוריה ==
BGP נמצא בשימוש באינטרנט מאז שנת 1994.

בשנת 2006 פורסמה הגרסה העדכנית של הפרוטוקול (BGP4) ב-. גרסה זו הרחיבה את השימוש בפרוטוקול גם לרשתות IP בסימון CIDR.

== אופן פעולת הפרוטוקול ==
לכל מערכת אוטונומית (AS - Autonomous System) לניהול רשת באינטרנט מוקצה מספר מזהה ייחודי (ASN - Autonomous System Number). כל AS מהווה צומת ניתוב שמשתמש בפרוטוקול BGP כדי לבנות מסלולי ניתוב דינמיים כדי להתממשק מול AS-ים אחרים<ref></ref>.

כדי לבנות מסלולים, כל AS מפרסם את ה-ASN ורשימת תחומי כתובות (Prefix) שיש ברשותו והוא יכול להעביר אליהם תעבורה בחבילת BGP Announcement לשכנים שלו. כל שכן מקבל את ההודעה, אוגר את המידע ומשקלל אותו עם המסלולים ששמורים אצלו. לאחר מכן השכן מחלחל את המידע הלאה לשכנים שלו על ידי שרשור ה-ASN של עצמו להודעה. השכנים החדשים מקבלים את תחומי הכתובות יחד עם רשימת ה-ASN-ים שעליהם לעבור כדי להגיע לאותה קבוצת כתובות.

כדי להימנע ממעגלים, AS-ים מפילים הודעות BGP שמכילות את ה-ASN של עצמם.

=== בחירת מסלול ===
בחירת המסלול המיטבי נעשית באופן נפרד בכל AS, ורק המסלול המיטבי מפורסם לשכנים. תהליך זה נעשה באמצעות התחשבות בהרבה גורמים כמו כמות הAS-ים בדרך ליעד מסוים או מהירות התקשורת בין שכנים שונים. עם זאת, ההחלטה בסוף נקבעת גם באמצעות מדיניות של ה-AS (BGP Policy ) שנקבעת באופן עצמאי בכל ארגון שבבעלותו AS. דבר זה יכול לגרום לכך שמסלול השליחה ומסלול הקבלה של חבילת מידע לא תמיד יהיו זהים.

=== יצירת שכנות (BGP Peering) ===
שני נתבים שמתקשרים ב-BGP יכולים ליצור קשר ביניהם אם הוגדר להם לעשות זאת באופן ידני (אין בפרוטוקול מנגנון שכנות אוטומטי). לאחר מכן, הם יפתחו חיבור BGP מעל חיבור TCP בפורט 179. כל נתב (BGP Speaker) שולח הודעת Keepalive של 19 בתים כל 60 שניות כדי לשמור על החיבור.

== תתי פרוטוקולים ==
=== iBGP (internal BGP) ===
iBGP או BGP פנימי, הוא פרוטוקול ניתוב בין שני נתבי BGP בתוך אותו AS. מטרת הפרוטוקול היא לספק מידע לנתבים פנימיים ברשת, כמו רשימת כתובות IP הנמצאות מחוץ ל-AS.

=== eBGP (external BGP) ===
eBGP או BGP חיצוני, הוא פרוטוקול ניתוב בין שני נתבי BGP השייכים לAS-ים שונים ושכנים זה לזה (BGP peers). מטרת הפרוטוקול היא לאתר את המסלול האופטימלי ברשת באמצעות עדכון AS-ים אודות כתובות ה-IP עליהן כל נתב אחראי, כדי שהם ינתבו אליו מידע רלוונטי.

== בעיות אבטחה ==
=== חטיפת BGP (BGP Hijacking) ===
חטיפת BGP היא תקיפה שבה AS מסוים מפרסם תחומי כתובות IP מסוימות כך שהוא יכול לבצע מניפולציה לתעבורה שמיועדת לארגון. מניפולציות אפשריות הן:

# מניעת שירות על ידי יצירת מסלולים כוזבים או ביטול מסלולים לגיטימיים.
# האזנה על ידי שימוש ב-BGP כדי לנתב תעבורה לכיוון רכיב או רשת אינטרנטיים שנמצאים בבעלות התוקף.
# יצירת חוסר יציבות במסלול.

== ראו גם ==
* RIP
* OSPF
* IGRP

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרוטוקולי ניתוב
קטגוריה:פרוטוקולי אינטרנט
המאה ה-4

המאה ה-4 היא התקופה שהחלה בשנת 301 והסתיימה בשנת 400. היא המאה הרביעית של האלף הראשון.

==אירועים בולטים בעולם==
* קונסטנטינוס שם קץ לרדיפת הנוצריות; הנצרות הופכת לדת הרשמית של האימפריה הרומית; משכנו של השלטון נקבע בקונסטנטינופוליס
*ממלכת אקסום ממירה את דתה לנצרות על־ידי הקדוש פרומנטיוס מצור
* מסחר בין אירופה לסהרה המערבית
* תבוסת הצבא הרומי בקרב אדריאנופול שהיה בשנת 378
* צפון הודו מאוחדת תחת שלטון ממלכת גופטה
* בתקופה זו עוברת דת ההינדואיזם תמורות תחת שלטונה הממושך של ממלכת גופטה. בתקופה זו מתאחדים רעיונות תאיסטיים מאוחרים עם תפיסות הודות הקדומות<ref name=":0"></ref>
* על רקע עליית ההינדואיזם והבודהיזם באסיה, ממצאים ארכאולוגיים המתוארכים למאה ה-4 מצביעים על התפשטות השפעת דתות אלו, ובמיוחד זרם השיוויזם, אל אזורים נרחבים בדרום מזרח אסיה<ref name=":0" />

==אישים בולטים==
* אוגוסטינוס, תאולוג
* אריוס – מייסד המינות האריאנית
* איזביוס מקיסריה – הארכיבישוף של קיסריה ונחשב לאבי ההיסטוריה הכנסייתית.
* אנטוניוס הקדוש רבה, הנזיר הראשון
* אתנסיוס, פטריארך של אלכסנדריה
* אמברוסיוס, ארכיבישוף קתולי במילאנו
* מרקילינוס אמינאוס, היסטוריון רומי
* קונסטנטינוס, קיסר האימפריה הרומית
* פרומנטיוס – נוצרי סורי מצור, מביא את הנצרות לאתיופיה.
===אישים בולטים ביהדות===
* רב נחמן – מגדולי אמוראי בבל בדור השני והשלישי, ראש ישיבת נהרדעא ומעמודי התווך של התלמוד הבבלי.
* רבי תנחומא בר אבא – אמורא מארץ ישראל בדור השישי, מגדולי בעלי האגדה והמדרש, יוצר מדרש תנחומא.
* רבי אמי ורבי אסי - אמוראים ארץ ישראלים בדור השלישי לאמוראים, מופיעים רבות בשני התלמודים.
* רבי שמואל בר נחמני – גדולי בעלי האגדה היהודית בכל הזמנים.
* אביי – ראש ישיבת פומבדיתא.
* רבא – ראש ישיבת מחוזא.
* רב נחמן בר יצחק – ראש ישיבת פומבדיתא.
* רב פפא

==תגליות והמצאות==
* כתיבת קאמה סוטרה
* קודקס סינאיטיקוס – כתב יד מן המאה ה-4, אשר הכיל נוסח של "תרגום השבעים" – תרגום התנ"ך לשפה היוונית ואת נוסח הברית החדשה.
* קודקס ותיקנוס – כתב יד מן המאה ה-4, אשר מכיל את הפרקים מהתנ"ך והברית החדשה.
* הומצא המצפן בסין
* "הטקסט הישן" של הקלאסיקה של המסמכים – מוגש לקיסר סין על ידי מיי דזה.

== תרבות ואמנות ==

* בתקופת הפריחה של ממלכת גופטה בהודו, הייצוגים האמנותיים באזור, שנסובו במקרים רבים סביב דמותו של בודהה, השתנו לייצג את דמותו באופן "אידיאלי" ואף חושני<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
+
המאה ה-5

המאה ה-5 היא התקופה שהחלה בשנת 401 והסתיימה בשנת 500. היא המאה החמישית של האלף הראשון.

==אירועים בולטים בעולם==
* רומא נבזזת ונשדדת על־ידי הויזיגותים בשנת 410
* אטילה ההוני כובש חלקים גדולים של אירופה, ומאיים להתקיף את רומא בשנת 452
* הוונדלים כובשים את קרתגו בשנת 439, ושודדים את רומא בשנת 455
* רומולוס אוגוסטולוס, הקיסר האחרון של האימפריה הרומית, מודח בשנת 476
* הבודהיזם מגיע לאינדונזיה ולמיאנמר
*תחילת התגבשות הכנסייה המרונית
* אינדונזים ואפריקנים מתיישבים במדגסקר
* בתקופה זו עוברת דת ההינדואיזם תמורות תחת שלטונה הממושך של ממלכת גופטה. בתקופה זו מתאחדים רעיונות תאיסטיים מאוחרים עם תפיסות הוודות הקדומות.

== ערים חדשות ==
* טביליסי
* ונציה

==אישים בולטים==
* אוגוסטינוס, בישוף, תאולוג
* אלאריק הראשון – כבש ובזז את העיר רומא בשנת 410.
* אטילה ההוני – המלך האחרון של ההונים, ששלט במשך 19 שנים על אימפריה אירופאית עצומה.
* בודהידהרמה – נזיר הודי אגדי אשר לפי מסורת השאולין יסד את הצ'אן.
* גאיזריק – מלך הוונדלים.
* היפאטיה – פילוסופית ומתמטיקאית יווניה ניאופלטונית, שפעלה באלכסנדריה.
* הירונימוס, נזיר, כומר, מתרגם התנ"ך (הוולגטה).
* תיאודריך הגדול – מלך הגותים.
* יוחנן כריסוסטומוס – אחד הבישופים, המטיפים וההוגים הנוצריים הבולטים במאה הרביעית והחמישית בסוריה ובקונסטנטינופול.
* כלוביס הראשון – החשוב שבמלכי השושלת המרובינגית, הפך את ממלכת הפרנקים לממלכה החשובה בגאליה.
* לאו הראשון – אפיפיור ברומא.
* מסרוב משדוץ – נזיר ארמני, תאולוג ובלשן שהמציא את האלפבית הארמני.
* פטריק הקדוש – הקדוש הפטרון של אירלנד, ומבשרה של הנצרות באי.
* פלביוס אאטיוס – אישיות מרכזית באימפריה הרומית המערבית בשלהי העת העתיקה.
* ריקימר – שליטה בפועל של האימפריה הרומית המערבית
* קירילוס האלכסנדרוני – קדוש נוצרי, אחד מאבות הכנסייה, עסק רבות בתחום הכריסטולוגיה. היה הפטריארך של אלכסנדריה והדמות המרכזית בוועידת אפסוס הראשונה.
===אישים בולטים ביהדות===

* רב אשי חותם התלמוד

==תגליות והמצאות==
* ה-משוורת (משענת לרגלי הרוכב על הסוס) מומצאת בסין
* מחרשה משמשת לראשונה באדמות סלאביות.
* פרסת מתכת נכנסת לשימוש בגאליה
* המצאת האלפבית הארמני.

== תרבות ואמנות ==

* בתקופת הפריחה של ממלכת גופטה בהודו, הייצוגים האמנותיים באזור, שנסובו במקרים רבים סביב דמותו של בודהה, השתנו לייצג את דמותו באופן "אידיאלי" ואף חושני.
* תקופה של פריחה אדריכלות בדרום הודו. בתקופה זו נבנים מקדשים רבים באדריכלות מפוארת לזמנה. מקדשים אלו נושאים סמלים הינדואיסטים.
* תחילת תקופת שירת הג'ינטישי בסין.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
+
קטגוריה:ימי הביניים לפי מאות
המאה ה-6

ממצאים ארכאולוגים שונים מהמאה ה-6
המאה ה-6 היא התקופה שהחלה בשנת 501 והסתיימה בשנת 600. היא המאה השישית של האלף הראשון.

==אירועים בולטים בעולם==
* האקדמיה של גונדשאפור, האקדמיה הראשונה של המזרח, מוקמת באיראן על-ידי ח'וסרו הראשון
* מתיישבים ופולשים אירים, הסקוטים, מתחילים להגר לקלדוניה (השם שונה מאוחר יותר לסקוטלנד)
* מנזר גלנדלואו מוקם על-ידי קווין הקדוש באירלנד
* הבודהיזם והזן חודרים לווייטנאם דרך סין
* סיפורי הג'טקה הבודהיסטים מתורגמים לשפה הפרסית, בפקודתו של המלך הזרטוסטרי קוזרוי הראשון
* הבודהיזם חודר ליפן דרך קוריאה בשנת 552
* סדרה של התפרצויות געשיות סביב שנת 540 לספירה גורמות לעלייה בתמותה באירופה ובקונסטנטינופול
*התפרצות של דבר מגיעה ממצרים לאימפריה הביזנטית, מתפשטת בהמשך המאה לערי נמל בים התיכון ומזרחה לפרס<ref></ref>
*בעקבות שרשרת אסונות באימפריה הביזנטית (דבר והתפרצויות געשיות), יורד כוחה הכלכלי, ומאחר שהיא פעילה עד אז ככוח קנייה משמעותי במזרח התיכון, ירידתה הכלכלית גוררת איתה אזורים נוספים, וגורמת בהדרגה לירידת כוחן של תרבויות מקומיות, בגבולות האימפריה או מחוצה לה
*השפעה יהודית באקסום
* נוביה ממירה את דתה לנצרות הקופטית
* נכחדת ממלכת פונן
*ההונים משתלטים על צפון הודו ומפילים את ממלכת גופטה
*תחילת תקופת הגאונים ביהדות<ref name=":5"></ref>

== ערים חדשות ==
*יאנגון
*גלאזגו

==אישים בולטים==
* האפיפיור גרגוריוס הראשון (590–604)
* המלך ארתור – מלך או מצביא בעל שם דומה שפעל בבריטניה אחרי נסיגת הרומאים ממנה, בתחילת המאה ה-5 לספירה.
* יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (527–565)
* בליסאריוס, מצביא ביזנטי
* גרגוריוס מטור – היסטוריון וכומר.
* יורדנס, מחבר הגטיקה
* מוחמד – מייסד האסלאם.
* פרוקופיוס, היסטוריון
* קוזרוי הראשון – מגדולי המלכים הסאסאנים
===אישים בולטים ביהדות===

בית הכנסת בכפר נבוריה ועליו כתובת: למספר ארבע מאות ותישעים וארבע שנה לחרבן (שנת 563 לספירה), הבית ניבנה בסרר חנינא בן ליזר ולוליאנא בר יודן|]]
רבי אלעזר בירבי קליר, פייטן ארץ ישראלי, מחשובי הפייטנים הקלאסיים, שרבים מפיוטיו נכנסו לנוסח התפילה של יהודי אשכנז.

==תגליות והמצאות==
* השש בש מומצא בפרס על ידי בוזורגמיר
* השחמט נכנס לפרס מהודו
* שימוש במחרשה כבדה בעמק הפו באיטליה
* מרתמת-חזה לסוס בשימוש הממלכה הפרנקית
* האימפריה הביזנטית רוכשת ידע על טכנולוגיית המשי מסין
* הומצאה שיטת ספירת השנים הנוצרית

== תרבות ואמנות ==
* בסביבות מאה זו, או מעט לפניה, החלה תקופת הפיוט הקלאסי בארץ ישראל, ואיתה השימוש השיטתי בחריזה בשירה העברית. בתקופה זו נכתבו פיוטים רבים, בין השאר על ידי רבי יניי רבי שמעון בן מגס ורבי אלעזר בירבי קליר. מקצת פיוטים אלה נכללים בסידור התפילה עד היום, ורבים אחרים התגלו בגניזת קהיר.
* למאה זו מתוארכות יצירות רבות של שירה קדם-אסלאמיות שנשתמרו והפכו לחלק מהמסורת האסלאמית<ref></ref>.
* נוצר כתב יד וינה של תרגום השבעים לספר בראשית

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
+
קטגוריה:ימי הביניים לפי מאות
בידוד חשמלי

מוליך חשמלי מ[[נחושת שהבידוד שלו (לבן) נחשף]]
מערך בידוד המפריד בין [[קו מתח גבוה לעמוד החשמל הנושא אותו. מבדדים אלו עשויים בדרך כלל זכוכית ומונעים את מעבר הזרם דרך עמוד החשמל (העשוי מתכת) אל האדמה.]]
במערכת חשמלית, מַבְדֵּד (נקרא בלשון הדיבור: "מבוֹדֵד") הוא כל רכיב שרמת המוליכות החשמלית שלו נמוכה מאוד וכתוצאה מכך הזרם העובר דרכו קטן מאוד. 

במציאות לא קיימים מבדדים מושלמים, אך קיימים חומרים בעלי מוליכות הקטנה פי 10<sup>23</sup> מהמוליכות החשמלית של נחושת - מוליכות אשר נחשבת במקרים רבים כאפסית. מוליכותו של האוויר נמוכה והוא מהווה מבדד טוב. חרף זאת, מתחים גדולים מאוד (כמו ברקים) מסוגלים לפרוץ את האוויר ויש צורך בחומרים שמוליכותם נמוכה עוד יותר.

חומרים מבודדים כפלסטיק, גומי, בד או נייר משמשים להגנה על מוליכים חשמליים על ידי עטיפתם, והעטיפה מכונה "בידוד". חשמלאים משתמשים בסרט בידוד על מנת לבודד מגעים חשמליים.
מבודדים על עמודי חשמל בנויים כך שכבלי החשמל תלויים מהם או נמתחים בין שני מבודדים (כאשר על הכבל להימתח בזווית- ראו בתמונה למטה).
מבדדים על גבי עמוד חשמל. משמאל ניתן לראות מבודד שהכבלים תלויים ממנו ומימין כבל המתוח בין זוג מבודדים

מבדד אידיאלי הוא חומר שלא מגיב כלל לשדה מגנטי, ומתנגד לחלוטין לשטף של המטען החשמלי. אמנם במציאות מבדדים אידיאליים אינם קיימים, אך חומרים בעלי קבועי בידוד גבוהים נחשבים למבודדים. בחומרים מבודדים, האלקטרונים קשורים בצורה חזקה מאוד לאטום. חומרים אלו משמשים בציוד חשמלי כמבדדים או כבידוד. תפקידם הוא לחזק או להפריד מוליכים חשמליים, בלי לאפשר לזרם לעבור דרכם. 
חומרים מסוימים כזכוכית, נייר או טפלון, הם מבדדים טובים. ישנם חומרים רבים, שלמרות שיש להם התנגדות קטנה יותר משל חומרים אלו, עדיין נחשבים למבדדים טובים, ומשמשים בתור מבודדים לחוטי חשמל. דוגמאות לכך הם פולימרים דמויי גומי ורוב החומרים הפלסטיים. חומרים אלו יכולים לשמש כמבדדים בטוחים למתחים נמוכים ובינוניים (מאות ואלפי וולטים).

חומרים מקובלים למבדדים הם: חרסינה, פלסטיק, שעם, עץ, זכוכית, סיליקון, גומי, נציץ, אוויר, שמן, SF6 וואקום.

==פיזיקת ההולכה בחומר מוצק==
בידוד חשמלי הוא ההעדר של הולכה חשמלית. על פי תאוריית מבנה הפסים, לכל אטום בחומר מסוים, יש מספר רמות אנרגיה, שבהן יכולים להימצא אלקטרונים. אלקטרון ברמות האנרגיה הנמוכות (קרובות יותר לאטום) אינו יכול להשתחרר מהאטום, ולכן אינו יכול לסייע בהולכה חשמלית. רק אלקטרונים שברמות האנרגיה הגבוהות מסייעים להולכה. בחומר מבודד, יש פער בין רמות האנרגיה הנמוכות, לבין רמות האנרגיה הגבוהות. ב"פער" זה, אלקטרונים לא יכולים להתקיים. לכל חומר מבודד יש מתח שבירה. מתח זה ישחרר אלקטרון מהרמות הנמוכות, ויעביר אותו לרמות הגבוהות. כאשר מתח זה מופעל על החומר, החומר מפסיק להתנהג כמבדד, וזרם חשמלי יוכל לעבור דרכו. 

חומרים שאין בהם אלקטרונים חופשיים הם מבדדים רק אם אין מטענים חשמליים חופשיים נוספים. לדוגמה, אם בנוזל או בגז יש יונים, היונים יכולים לשמש בתור זרם חשמלי, וחומר זה יהיה מוליך. אלקטרוליטיים ופלסמות מכילים יונים, וישמשו בתור מוליכים, אפילו אם אין בהם זרמים של אלקטרונים.

==חומר דיאלקטרי==

בפיזיקה, לעיתים משתמשים במונח דיאלקטרן או חומר דיאלקטרי לציון חומר מבודד, במקרה בו חשוב המקדם הדיאלקטרי או מקדם השבירה של החומר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חשמל
קטגוריה:מכשירי חשמל: רכיבים
דגל סרביה

דגל סרביה הוא טריקולור בצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית. הוא מורכב משלושה פסים אופקיים בצבעים אדום (למעלה) כחול (במרכז) ולבן (למטה).

הדגל מעוצב כמו דגל רוסיה הפוך. אין זו יד המקרה, אלא החלטה מכוונת. לפני המרד הסרבי הראשון, משלחת מסרביה נסעה לרוסיה כדי לבקש סיוע. הרוסים העניקו את הסיוע המבוקש והמשלחת, כאות של הערכה, בקשה להשתמש בדגל רוסיה כדגלה הצבאי של סרביה בקרב. כעת מתפצל הסיפור לשתי גרסאות שונות: לפי גרסה אחת, הרוסים נתנו את אישורם, אך המשלחת שחזרה לסרביה לא הביאה איתה דגל ושכחה מה סדר הצבעים. הגרסה השנייה גורסת שהרוסים סירבו לבקשה, והסרבים השתמשו בדגל ההפוך כדי להרגיז במתכוון את הרוסים.

בשימושים לא רשמיים של הדגל, לעיתים מוסיפים לו את סמל סרביה או רק את החלק המרכזי שבו – הצלב הסרבי.

==התאמות==
במקום היחס של 2:3 המוצג לעיל, הדגל הרשמי של סרביה הוא ביחס ממדים של 1:2. דגל זה נמצא בשימוש הרפובליקה סרפסקה, אחת משתי הישויות המדיניות שמרכיבות את בוסניה והרצגובינה.

גרסה קודמת של דגל מונטנגרו אימצה את עיצוב דגל סרביה, אך עם גוון שונה של כחול ויחס ממדים אחר.

הכנסייה הסרבית האורתודוקסית משתמשת בדגל סרביה ביחס ממדים של 1:4 או יותר, המקושט בצלב הסרבי.

==ראו גם==

*דגל סרביה ומונטנגרו

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

סרביה, דגל
סרביה
קטגוריה:סרביה: סמלים לאומיים
סרביה
סרביה
סרביה
סרביה
קטגוריה:עיט בתרבות
דגל מונטנגרו

דגל מונטנגרו (במונטנגרית: Застава Црне Горе) הוא דגלה הלאומי של מונטנגרו. הוא שונה ב-12 ביולי 2004 על ידי הפרלמנט לדגל אדום ועליו סמל מונטנגרו – עיט דו-ראשי, שאומץ בשנת 1993. למרות שבאיור יש לדגל שפה צהובה, בפועל מדובר באימרה זהובה שלעיתים מתווספת לדגל, ואין לו שוליים סביב למשטח האדום.

הסמל הוא נגזרת של הסמל של ניקולה הראשון. ראשי התיבות בקירילית НI של המלך ניקולה הראשון הוסרו מהסמל.

==ראו גם==

*דגל סרביה ומונטנגרו
*דגלי הרפובליקות הסוציאליסטיות של יוגוסלביה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

מונטנגרו, דגל
מונטנגרו
קטגוריה:מונטנגרו: סמלים לאומיים
מונטנגרו
מונטנגרו
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:אריות בתרבות
דגל סרביה ומונטנגרו

דגל סרביה ומונטנגרו אומץ ב-27 באפריל 1992 כדגל הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. מאוחר יותר הוא שימש כדגל האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו. השימוש בדגל פסק עם פירוק האיחוד והכרזתן של סרביה ושל מונטנגרו כשתי מדינות עצמאיות.

הדגל היה טריקולור בצבעי הלאומיות הכלל-סלאבית אדום, לבן וכחול, צבעי הלאומיות הכלל-סלאבית עוצבו בהשראת דגל רוסיה, שעוצב בתורו בהשראת הטריקולור של הולנד.

הדגל בוסס על דגל ממלכת יוגוסלביה, ששימש גם כדגל הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה בתוספת הכוכב האדום.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרביה ומונטנגרו
סרביה ומונטנגרו
סרביה ומונטנגרו
סרביה ומונטנגרו
סרביה ומונטנגרו

de:Flagge Jugoslawiens#Flagge der Bundesrepublik Jugoslawien und Serbien und Montenegro
באב אל-מנדב

באב אל-מנדב (בערבית: بَاب ٱلْمَنْدَب, תעתיק: בַּאבּ אלְמַ֫נְדַבּ, פירוש: 'שער הקינה') הוא מצר ים המפריד בין אסיה לאפריקה. המצר מקשר בין ים סוף בצפון, למפרץ עדן שבאוקיינוס ההודי מדרום. בצד האסייתי שוכנת תימן שבחצי האי ערב, ובצד האפריקאי ג'יבוטי ואריתריאה שבקרן אפריקה.

==נתונים==
משמעות שמו בערבית היא "שער הדמעות", וניתן לו, על-פי אגדה ערבית, בגלל האנשים הרבים שטבעו בו ברעידת האדמה, שגרמה להיפרדות אסיה מאפריקה.

רוחבו כ-26 ק"מ. האי פרים שבתחומו מחלק את המצר לשניים, כשחלקו המזרחי – מצר איסכנדר – רוחבו כ-5 ק"מ ועומקו כ-30 מ', וחלקו המערבי – דקת אל-מאיון – רוחבו כ-20 ק"מ ועומקו המקסימלי מעל 300 מ'. סמוך לחופו האפריקני מצויים מספר איים קטנים, הידועים בשם "שבעת האחים" או "סוואבע".
==חשיבות==
על פי תאוריות מודרניות בדבר מוצאו והתפשטותו של ההומו סאפיינס, החל המין האנושי את צעדיו הראשונים באפריקה, וממנה התפשט צפונה לאסיה דרך מצר באב אל-מנדב והאיים שבתחומו, כשענפים ממנו פנו מזרחה לאזור רוסיה וסיביר, וחלקים אחרים לאירופה.
==היסטוריה==
עם פתיחת תעלת סואץ לשיט ב-1869, עלתה חשיבותו האסטרטגית והכלכלית של באב אל-מנדב, כחלק מנתיב השיט המרכזי בין האוקיינוס ההודי והים התיכון. מדי שנה עוברות בו כ-20,000 ספינות, בנפח מטען של כ-400 מיליון טון. ב-2013 עברו במצר 3.8 מיליון חביות נפט (נפט גולמי ותזקיקיו) ביום, וזאת לעומת 2.9 מיליון חביות ביום ב-2009.

עוד לפני פתיחת תעלת סואץ, התחוללו סביב באב אל-מנדב מאבקי שליטה, בעיקר בין המעצמות הקולוניאליות בריטניה וצרפת. האי פרים שבמצר, לדוגמה, נכבש על ידי צרפת כבר במאה ה-18, ומאז נכבש על ידי בריטניה ושוב על ידי צרפת, כשבהמשך צורף למושבה הבריטית עדן, ולבסוף לדרום תימן העצמאית.

בשנת 2018 בהוראת נאסר שבאני, בכיר במשמרות המהפכה, כוחות החות'ים בתימן תקפו שתי מכליות נפט סעודיות בבאב אל-מנדב.

==חשיבות לישראל==
ב-11 ביוני 1971 נפגעה בבאב אל-מנדב המכלית הישראלית "קוראל סי", שהפליגה בדגל נוחות ליברי, בפיגוע של החזית העממית לשחרור פלסטין. המחבלים התקרבו בסירת מרוץ אל המכלית וירו עליה עשר פצצות בזוקה, שחלקן פגעו בספינה וגרמו להתלקחות שתי דליקות. הדליקות כובו והמכלית שניזוקה המשיכה בהפלגתה לאילת. בעקבות התגברות איומי הטרור על השייט הישראלי דרך המצר, נשלח במאי 1972 לוחם המוסד ברוך מזרחי לתימן לאיסוף מידע על פעילות גורמי טרור שם. מזרחי נחשף בידי שירותי הביטחון התימניים, נעצר והוסגר למצרים, משם שוחרר לישראל במסגרת עסקת שחרור אסירים לאחר כשנתיים.

במהלך מלחמת יום הכיפורים הכריזה מצרים על חסימת באב אל-מנדב בפני ספינות ישראליות. ההסגר נותר על כנו עד לחתימת הסכמי הפסקת האש, ב-11 בנובמבר 1973.

במהלך מלחמת חרבות ברזל ב-2023, הכריז ארגון החות'ים מתימן על כוונתו לתקוף כל ספינה שתעבור במצר ובים סוף לכיוון ישראל, זאת עד הפסקת הלחימה ברצועת עזה.

==מקורות וקריאה נוספת==
* גרשון אוריון,	מיצרי באב-אל-מנדב וחופש השייט, 'מערכות ים' 109, יולי 1972, עמ' 6.

==קישורים חיצוניים==

* 
* גרשון אוריון,	[https://2020-uploaded.fresh.co.il/2020/11/01/52195450.pdf	מיצרי באב-אל-מנדב וחופש השייט],	'מערכות ים' 109, יולי 1972, עמ'		6.

== הערות שוליים ==

באב אל-מנדב
קטגוריה:תימן: מצרי ים
קטגוריה:ג'יבוטי: מצרי ים
קטגוריה:אריתריאה: מצרי ים
קטגוריה:מצרי ים בין-לאומיים
קטגוריה:מעורבות החות'ים במלחמת חרבות ברזל