OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
המלחמה שתשים קץ למלחמה

הנשיא [[וודרו וילסון, האדם שהביטוי מיוחס לו לעיתים קרובות]]
המלחמה שתשים קץ למלחמה (באנגלית: "The war to end war") או גם המלחמה שתשים קץ לכל המלחמות (באנגלית: "The war to end all wars") היה ביטוי שתיאר את מלחמת העולם הראשונה. במקור היה זה ביטוי אידיאליסטי, אך כיום משתמשים בו בצורה מזלזלת.

==מקור==
במהלך אוגוסט 1914, מיד לאחר שפרצה המלחמה, פרסם הסופר והפרשן החברתי הבריטי הרברט ג'ורג' ולס מספר מאמרים בעיתוני לונדון שהופיעו אחר כך בספר שכותרתו "המלחמה שתשים קץ למלחמה". ולס האשים את מעצמות המרכז באחריות לפריצת המלחמה, וטען שרק הנחלת תבוסה למיליטריזם הגרמני יוכל להביא סוף למלחמה. ולס השתמש בביטוי הקצר יותר, "המלחמה שתשים קץ למלחמה", במאמר "בשנה הרביעית" (1918), שבו ציין כי הביטוי "נכנס למחזור" במחצית השנייה של 1914. למעשה הפך הביטוי לאחת מאמרות הכנף הנפוצות ביותר של המלחמה.

שנים אחר-כך הפך הביטוי להיות מיוחס לנשיא ארצות הברית וודרו וילסון, אף שווילסון השתמש בו פעם אחת בלבד. יחד עם האמרה "להפוך את העולם לבטוח עבור דמוקרטיה", הוא גילם את האמונה של וילסון שכניסת אמריקה למלחמה הייתה הכרחית על מנת לשמר את חירות האדם.

==שימושים מאוחרים יותר==
אפילו במהלך מלחמת העולם הראשונה נתקל הביטוי בסקפטיות מסוימת. נטען כאילו דייוויד לויד ג'ורג', ראש ממשלת בריטניה בתקופת מלחמת העולם הראשונה, אמר "מלחמה זו, כמו המלחמה הבאה, היא מלחמה שתשים קץ למלחמה". ככל שהתבהר שהמלחמה לא הצליחה לשים קץ לכל המלחמות, קיבל הביטוי גוון ציני יותר. הפילדמרשל לעתיד ארצ'יבלד וייוול אמר במרירות על ועידת השלום בפריז ש"לאחר 'המלחמה שתשים קץ למלחמה', נראה שהם הצליחו לא רע בפריז לעשות 'שלום שישים קץ לשלום'". ולס עצמו השתמש בביטוי באופן אירוני ברומן The Bulpington of Blup (1932). וולטר ליפמן כתב בניוזוויק ב-1967, "האשליה היא שכל מלחמה שבה אנו לוחמים היא מלחמה שתשים קץ למלחמה", בעוד שריצ'רד ניקסון בנאום ה"רוב הדומם" (Silent Majority), אמר "איני אומר לכם שהמלחמה בווייטנאם היא מלחמה שתשים קץ למלחמות".

==קישורים חיצוניים==
*ה.ג. ולס [http://archive.org/details/warthatwillendwa00welluoft The War That Will End War] בארכיון האינטרנט
*יואב קרני, [http://yoavkarny.com/2007/12/29/%D7%A2%D7%9C-%D7%94%D7%AA%D7%97%D7%96%D7%99%D7%95%D7%AA-%D7%95%D7%A2%D7%9C-%D7%94%D7%94%D7%96%D7%99%D7%95%D7%AA/ על התחזיות ועל ההזיות]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה בתרבות
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם הראשונה
מטלית רצפה

מטלית רצפה טיפוסית
מטלית רצפה או סחבה היא כינוי של בד, בדרך כלל מפלנל, המשמש לניקוי רצפות. כיום מיוצרות מטליות רצפה גם ממיקרופייבר, הן בעלות יכולת ספיגה גבוהה, סחיטה קלה, אינן מותירות סיבים והן עמידות יותר מהמטליות הוותיקות, אך יקרות יותר.

המטלית, מונחת על מגב (לעיתים עם התקן להצמדתה למגב) להקלה על פעולת הניקוי. ניקוי הרצפה מתבצע כשהמטלית ספוגה במים ו/או חומר ניקוי המתאים לסוג המרצפת. 

מרצפות טרצו (בלאטות) ניתן לשטוף באמצעות מים בלבד, או מים עם חומר ניקוי. יש השוטפים מרצפות מסוג זה באמצעות שפיכת מים, גריפתם במגב ללא מטלית ולבסוף מעבר במגב ומטלית יבשה, לשם ייבוש הרצפה.

לאריחי קרמיקה וגרניט פורצלן משתמשים לרוב במטלית שנטבלה במים עם חומרי ניקוי ייעודיים, למניעת שריטות ושימור הברק.

לניקוי ריצוף פרקט משתמשים במטלית לחה, ללא שפיכת מים.

== ראו גם ==
* סמרטוט

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסטיל
קטגוריה:כלי ניקוי
קטגוריה:רצפות
לאה גוטליב

תצוגת בגדי ים של "גוטקס" במלון שרתון בתל אביב, יולי 1961
לאה גוטליב (17 בספטמבר 1918 – 17 בנובמבר 2012) הייתה תעשיינית ומעצבת אופנה ישראלית, יסדה יחד עם בעלה את מפעל בגדי הים "גוטקס".

==קורות חייה==
לאה גוטליב נולדה בשיוסנטפטר שבהונגריה. סיימה לימודי ביוכימיה ונישאה לארמין גוטליב, בן למשפחה שעסקה בייצור מעילי גשם. לזוג נולדו שתי בנות. במהלך השואה נשלח ארמין גוטליב למחנה עבודה, ולאה ובנותיה הסתתרו מפני הנאצים. בשנת 1949 עלו בני הזוג לישראל והתגוררו תחילה במעברת באר יעקב. לאחר זמן רכשו דירת חדר ביפו ועסקו בתפירת מעילי גשם. בשנת 1956 עברו לפעילות התואמת טוב יותר את האקלים הישראלי, וייסדו את מפעל בגדי הים "גוטקס", שזכה למוניטין עולמי. בשנת 1978 התרחב המפעל לעיצוב וייצור של בגדי חוף. לאה גוטליב עסקה בעיצוב הדגמים של בגדי הים ובגדי החוף. 

בשנת 1995 נפטר ארמין גוטליב. חברת "גוטקס" שקעה בחובות, ובשנת 1997 מכרה משפחת גוטליב את כל מניותיה בחברת "גוטקס" ללב לבייב, ובשנת 2001 פרשה לאה גוטליב מהחברה. בשנת 2005 הקימה מותג בגדי ים הנושא את שמה, LEA, ומיוצר על ידי חברת בגדי הים "מקרו".

בשנת 2003 נפטרה בתהּ, יהודית גוטפריד, שהייתה המעצבת הראשית של "גוטקס".

בשנת 1996 נמנתה עם מדליקי המשואות בפתיחת חגיגות יום העצמאות. בשנת 2009 זכתה בפרס מפעל חיים של התאחדות התעשיינים הישראלית.

לאה גוטליב נפטרה ב-17 בנובמבר 2012.
לאה גוטליב באולם התצוגה של מפעל "[[גוטקס" קיצונית מימין דוגמנית בגדי הים גלית גוטמן]]
מייסדי "[[גוטקס" לאה גוטליב וארמין עם הדוגמנית גלית גוטמן]]

==לקריאה נוספת==
*חליפות העתים : מאה שנות אופנה בארץ-ישראל, אילה רז, הוצאת ידיעות אחרונות, 1996

==קישורים חיצוניים==

* ליאור עילם, [https://n.sendmsg.co.il/Minisites.aspx?p=46078-3529943424-2125 "כישלון הוא דבר טוב"], TheMarker, 2012
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* סיגל גליל, [http://megafon-news.co.il/asys/archives/136473 "הגברת עם החרציות": למה היא מעצבנת פמיניסטיות] ביקורת על תערוכת הומאז' לזכרה במוזאון העיצוב בחולון, באתר מגפון 28 במרץ 2013
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:תעשייניות ישראליות
קטגוריה:זוכי פרס התעשייה
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 1996
קטגוריה:מעצבות אופנה ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות הונגריה
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:עולות לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2012
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
פרדריק דה סולה מנדס

הרב פרדריק דה סולה מנדס (באנגלית: Frederick de Sola Mendes; 8 ביולי 1850 – 28 באוקטובר 1927). היה רב, סופר ועורך אמריקני.

== חייו ==
נולד במונטגו ביי, ג'מייקה, בנו של אברהם פררה מנדס. למד בקולג' נורת'וויק (Northwick), בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ובאוניברסיטת לונדון. אחרי שקיבל את התואר הראשון ב-1869 נסע לברסלאו גרמניה שם למד לרבנות בבית המדרש לרבנים בברסלאו. מנדס קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ינה ב-1871. כשחזר לאנגליה הייתה לו הסמכה לרבנות מאת חכם בנימין ארטום, שהיה רבה הספרדי של אנגליה, בלונדון 1873. באותה שנה הוא מונה כמטיף בלונדון אבל בסוף השנה עזב לניו יורק. קהילת "שערי תפילה" ביקשה ממנו לבוא אליהם. הוא התחיל בכהונתו שם ב-1 בינואר 1874. מנדס היה אחד המייסדים של העיתון The American Hebrew. ב-1888 הוא נטל חלק במחלוקת בין האגנוסטי אינגרסול לכומר הנרי פילד כשכתב בעיתון North American Review מאמר בשם "להגנת ה'".

ב-1900 הצטרף מנדס לצוות הכותבים באנציקלופדיה היהודית כאחראי על ההגהה ועל מחלקת התרגומים. מתפקידים אלה הוא התפטר בספטמבר 1902. בזכות קשריו עם ד"ר מרקוס יסטרוב וד"ר קאופמן קוהלר היה אחד המגיהים של הוצאת התנ"ך בהוצאת החברה היהודית להוצאה לאור. כמו כן הוא תרגם את Jewish Family Papers: Letters of a Missionary מאת גוסטב מיינהרדט (Gustav Meinhardt) (ד"ר ויליאם הרצברג).

תחת הנהגתו הצטרפה "שערי תפילה" לאיחוד הקהילות העבריות האמריקניות הרפורמי ב-1902. סולה מנדס הנהיג במקום את סידור התפילה הרפורמי האחיד "סדר תפילות ישראל" (Union Prayer Book) ושינה את הסדרים בהיבטים אחרים. בין היתר, טלית וכיסוי ראש נעשו עניין לבחירה. ב-1920 פרש והרב נתן שטרן החליפו.

==חיבוריו ==

יש להזכיר את ספר הלימוד Child's First Bible, הספר Outlines of Bible History ו- Defense not Defiance.
כמו כן הוא כתב מאמרים על יהודים ל- Johnson's Encyclopedia. ב-1903 הוא היה, לזמן מה, העורך של הירחון The Menorah.

יחד עם אחיו הנרי פררה מנדס ואחרים הוא היה אחד המייסדים של העיתון The American Hebrew (1879) הוא כתב מאמרים לעיתון זה לעיתים תכופות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:רבנים רפורמים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברסלאו

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1850
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1928
מרוץ אייל

מרוץ אייל הוא מרוץ המתקיים מדי שנה, מאז שנת 2002, ברחובות רמת השרון ובשדותיה. המרוץ התחרותי מתחלק לשני מקצים: למרחק של 5 ק"מ ולמרחק של 15 ק"מ, ובנוסף נערכים מרוץ תחרותי למרחק 2 ק"מ לילדים ונוער, הליכה של 5 ק"מ ומרוץ 2 ק"מ עממי. המרוץ שימש גם כאליפות ישראל בריצה ל-15 ק"מ.

את המרוץ יזמה האתלטית זהבה שמואלי, לשעבר אלופה ושיאנית ישראל באתלטיקה בריצות למרחקים בינוניים וארוכים, לזכרו של בנה אייל, שנפטר מדום לב בשנת 2000.

המרוץ מתחיל ומסתיים באצטדיון האתלטיקה של תיכון רוטברג ברמת השרון.

בשנת 2012 השתתפו במרוץ כ-5,000 רצים, כ-3,000 מתוכם השתתפו במרוץ התחרותי המרכזי למרחק 15 ק"מ.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: אירועי ספורט עממי
אייל
קטגוריה:רמת השרון: תחרויות ספורט
שמואל שפר

שמואל "יוהאן" שפר (שטופר) (30 ביולי 1929 – 10 בנובמבר 2018) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שירת כמפקד בסיס תל נוף במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה וכראש מחלקת המודיעין של חיל האוויר.

== ביוגרפיה ==
שפר גדל במושב באר טוביה. במלחמת העצמאות לחם כחייל וקצין בגדוד 52 של חטיבת גבעתי. אחרי המלחמה התנדב לקורס טיס מס' 5. שירת כמדריך בבית הספר לטיסה וטייס מטוסי ספיטפייר. ערך הסבה למטוסי מטאור. במלחמת סיני שירת כטייס מטוסי אוראגן. ב-1957 מונה למפקד טייסת 109, טייסת מטוסי מיסטר.

שפר היה מטייסי המיראז' 3 הראשונים בחיל האוויר, והשתתף במשלחת של ששת הטייסים הראשונים שלמדו על המטוס בצרפת. בשובו מונה ב-1962 למפקדה של טייסת 117, טייסת שהוקמה מחדש כטייסת מטוסי מיראז' 3 ברמת דוד. עבר קורס פיקוד ומטה בארצות הברית ובמרץ 1965 מונה למפקד טייסת תעופה וסגן מפקד בסיס תל נוף. במהלך שירותו הוזעק יחד עם רן פקר ללוות את נחיתתו של מוניר רדפא שערק מחיל האוויר העיראקי עם מטוס מיג 21<ref></ref>.

בתפקידו הבא מונה למפקד תל נוף ופיקד על הבסיס בתקופת מלחמת ששת הימים, תחת פיקודו במלחמה פעלו חמש טייסות מבצעיות: טייסת 119 של מטוסי מיראז', טייסת 116 של מטוסי מיסטר, טייסת 114 של מסוקי סער סופר פרלון, טייסת 124 של מסוקי סיקורסקי S-58 וטייסת 103, טייסת תובלה. שפר השתתף בגיחות מבצעיות במלחמה וביום האחרון נפגע מטוסו והוא נאלץ לנטוש בסוריה, משם חולץ על ידי מסוק. הוא המשיך לפקד על הבסיס גם במלחמת ההתשה, בו נוספה לבסיס גם טייסת 115, טייסת מטוסי סקייהוק.

ביולי 1970 מונה למפקד מחלקת המודיעין במטה חיל האוויר, במסגרת זו התמודד עם האתגר שהוצב לחיל האוויר של פריסת סוללות נ"מ רוסיות ניידות באזור תעלת סואץ ותכנון מבצעי שיער נגד מערכים אלו בשלהי מלחמת ההתשה. השתחרר משירות הקבע ב-1973. במלחמת יום הכיפורים גויס למילואים ומונה למפקד חפ"ק חיל האוויר בפיקוד הדרום.

לאחר שחרורו היה יזם ומייסדי חברת יסקל שעסקה תחילה במתן שירותי ייעוץ לשדות תעופה ולמתקנים אוויריים, הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב ב-1987 והפכה לחברת השקעות.

==קישורים חיצוניים==
* אבי משה סגל, [http://www.sky-high.co.il/134771/נפרדים-מיוהאן-לזכרו-של-אל-מ-שמואל-שפר-שטופר-ז-ל נפרדים מיוהאן- לזכרו של אל"ם שמואל שפר (שטופר) ז"ל], באתר מרקיע שחקים
* [https://archive.kippur-center.org/idf-archive-files/383-1975-138s.pdf תשובות אלמ שמואל שפר - מפקד חפק חא במפקדת פיקוד דרום במלחמת יום הכיפורים - נתנו לסאל זהר, מחלקת היסטוריה, 12 בינואר 1975 - מתוך תיק 383-1975-138], באתר מרקיע שחקים

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:ראשי להק המודיעין
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס תל נוף
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת ששת הימים
קטגוריה:באר טוביה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
פיליפ דה רוטשילד

הברון פיליפ דה רוטשילד (בצרפתית: Philippe de Rothschild; 13 באפריל 1902 – 20 בינואר 1988) היה יהודי צרפתי, צאצא למשפחת רוטשילד, ואחד ממגדלי היין המוצלחים בעולם בהם סדרת היינות "שאטו מוטון רוטשילד".

== ביוגרפיה ==
פיליפ נולד בפריז, לברון הנרי ג'יימס דה רוטשילד (1872–1947) ומתילדה סופי הנרייטה פון (1872–1926). בפרוץ מלחמת העולם הראשונה הילד פיליפ היה בן 12 ונשלח לשמור על הכרם של המשפחה בכפר, פיליפ פיתח עם הזמן אהבה לצרפת ולעסקי היין שהפכו לעסק משגשג ולמותג עולמי. את ניהול עסקי היין הוריש פיליפ לביתו פיליפין דה רוטשילד אשר מנהלת את עסקי היין כיום.

לברון פיליפ דה רוטשילד מיוחסת האימרה "כשהדם זורם ברחובות - זה הזמן לקנות מניות" - בזמני מלחמה או עימות צבאי בהם הבורסה יורדת, לקנות מניות על מנת להרוויח מעליית השוק כשהמצב חוזר לקדמותו.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

פיליפין
קטגוריה:יינות צרפתיים
קטגוריה:אישים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1902
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1988
יהודה ליב קרינסקי

הרב יהודה ליב קרינסקי מחבר ספרים, איש עסקים ופילנתרופ בלרוסי יליד המאה ה-19. מחבר "מחוקקי יהודה", פירוש לפירוש האבן עזרא על התורה.

==ביוגרפיה==
אביו, יצחק, ככל הנראה התגורר במינסק. שנת לידתו אינה ידועה, אך אביו נפטר ב-1853, כך שנולד לא יאוחר משנת 1854. תקופה מסוימת חי בסלוצק, ושם הרוויח את הונו מסחר בעצים. לאחר מכן חזר למינסק שם החל את עבודתו על חיבורו - "מחוקקי יהודה".

==מחוקקי יהודה==
חיבורו הגדול של הרב קרינסקי הוא ספר מחוקקי יהודה, פירוש על רבי אברהם אבן עזרא, הנחלק לשני חלקים: שם האחד יהל אור אשר בו ביאר הכוונה הפשוטה בדברי הראב"ע; ושם השני קרני אור אשר בו הביא דעות החולקים על הראב"ע, ולפעמים הוא הגין על הראב"ע, גם ביאר כמה דברים הצריכים אריכות יותר. הפירושים האלו נדפסים גם כן עם מקורי רש"י, וגם פירוש מנחת יהודה על רש"י בחומשים ויקרא, במדבר, דברים. בתחילת חומש בראשית הדפיס גם כן תולדות המחבר הראב"ע. אף יש פירוש על הראב"ע בג' מהחמש מגילות ונמצא בסוף הספר.

החיבור התקבל בביקורות שליליות בעולם האקדמי. עוד ב-1907 פרסם דוד הרצוג ב-Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft (כתב העת של החברה הגרמנית למזרחנות) ביקורת שלילית לפירוש. שנים לאחר מכן, ב-1990, במהדורה מדעית לפירוש האבן עזרא לפרק הראשון של בראשית, העיר אריה (לאו) פריס (Leo Prijs) כי פירושו של קרינסקי לא מושלם ומטעה, תוך ציטוט ביקורתו של הרצוג.

עם זאת, למרות הביקורות על קרינסקי ואיכות עבודתו, נותר הפירוש כפירוש נרחב ומקיף על פירוש האבן עזרא, מפעל שרק מעטים באקדמיה הצליחו להגשימו. פירושו של אשר ויזר על האבן עזרא נשאר מצומצם ולא נרחב, ואילו פרשנים נרחבים יותר הקיפו רק מעט מן החומר (כמו עבודתו של פריס העוסקת רק בפרק הראשון של בראשית).

==קשריו עם תנועת ההשכלה==
בספרו מרבה קרינסקי לציין לכתבי חכמי תנועת ההשכלה: שד"ל, גרץ ובמיוחד משה מנדלסון, מה שמעלה את השאלה על מידת קשריו והשתייכותו לתנועת ההשכלה. עצם העיסוק הנרחב בפירוש האבן-עזרא מרמז על השתייכותו לתנועה, מכיוון שהפירוש לא היה כה פופולרי באזורו ובתקופתו של קרינסקי, למעט בחוגי ההשכלה. האבן-עזרא מרבה לעסוק בדקדוק ובבחינה כמו-מדעית של החומש.

בהסכמתו של רבי אליעזר רבינוביץ', רב העיר מינסק, המודפסת בתחילת הפירוש לחומש בראשית, נאמר כי המחבר הוא "מופלג בתורה ויראת שמים", דבר המעיד כי המחבר היה שומר מצוות. הדבר מציב אותו בענף הדתי של תנועת ההשכלה. הדבר מתבטא גם בהסכמות שניתנו לפירוש לחומש שמות: הסכמות מאברהם אליהו הרכבי, שמואל אברהם פוזננסקי ואברהם ברלינר (כולם משכילים דתיים). 

במהדורה מחודשת משנת 1989, הושמטו הסכמות חכמי ההשכלה כליל, והושארו רק הסכמות הרבנים החרדיים.

==לקריאה נוספת==
* [http://www.nechama.org.il/commentators/225.html אודותיו] באתר גליונות נחמה
==קישורים חיצוניים==
אתר היברובוקס: 
* [http://www.hebrewbooks.org/39937 בראשית], [http://www.hebrewbooks.org/39939 שמות], [http://www.hebrewbooks.org/39938 ויקרא], [http://www.hebrewbooks.org/39748 במדבר], [http://www.hebrewbooks.org/39774 דברים]

אתר דעת:
* http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=399

קטגוריה:ילידי המאה ה-19
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:מפרשי פירוש האבן עזרא
Águas de Março

Aguas de Março (מפורטוגזית: "גשמי מרץ") הוא שיר ברזילאי בסגנון הבוסה נובה, אשר נכתב והולחן על ידי טום ז'ובים בשנת 1972. השיר הוא אחד השירים הברזילאים המוכרים ביותר, ואף נבחר בשנת 2001 לשיר הברזילאי הטוב ביותר בסקר של למעלה מ-200 עיתונאים ומוזיקאים ברזילאים. לשיר ביצועים רבים, כאשר המפורסם ביותר הוא הדואט של טום ז'ובים ואליס רז'ינה משנת 1974. השיר אף תורגם לעברית על ידי עלי מוהר בשם "והגשם יבוא" ובוצע על ידי גידי גוב ומיקה קרני במסגרת תוכניתו של גוב "לילה גוב" ונכלל באלבום של שירים מהתוכנית בשם "לילה גוב 2" (1997).

שמו של השיר, המים של חודש מרץ, מתייחס לגשמים העזים היורדים באזור ריו דה ז'ניירו בתקופה זו. גשמים אלו, המסמנים את סוף הקיץ גורמים לעיתים רבות להצפות בעיר הסוחפות איתן עצמים שונים. השיר מתאר אוסף של "תמונות" מן החיים החולפים להם, בדומה לעצמים הנסחפים בשיטפונות. השיר מורכב משורות קצרות, הפותחות ברובן ב-"É..." (זה/זהו) שאחריו עצם מוחשי (pau=מקל,pedra=אבן וכדומה) או מושג מופשט (fim do caminho=סוף הדרך,um pouco sozinho=קצת לבד), כאשר פעמים רבות הקשר ביניהם הוא קשר של ניגוד (חיים ומוות, אור ולילה) או משחקי מילים בפורטוגזית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים בפורטוגזית
קטגוריה:מוזיקה ברזילאית
קטגוריה:שירי בוסה נובה
דנה מלמד

דנה מלמד עם השף [[אביב משה, השף גולן גורפינקל, הקומיקאי והיוצר תומר שרון, הזמר ירמי קפלן]]
דנה מלמד (נולדה ב-9 במאי 1973) היא בשלנית, מתכונאית ועיתונאית אוכל ישראלית.

==ביוגרפיה==
דנה מלמד נולדה וגדלה בראשון לציון. בתום שירותה הצבאי עבדה במטבח של מלון דן תל אביב. בשנת 2000 נולדה בתה הבכורה ומלמד הצטרפה אל הקונדיטורית דנית קימל, שניהלה קונדיטוריית בוטיק בתל אביב וכתבה מתכונים בעיתון "לאשה". ממנה למדה מלמד את יסודות הקונדיטוריה.
בהמשך בישלה במטבח של מסעדת "דיאדה" בניהולה של השפית איילת לטוביץ', ששמה דגש על אוכל טרי ובריא, בעיקר עבור נשים בהריון, מניקות וילדים. בשנת 2003 נולד בנה הצעיר וכאם לשניים העוסקת בבישול, פנו אליה מ"וואלהאוכל" שתכתוב מדור בשם "ארוחת ילדים". לאחר גירושיה עברה לכתוב מדור בשם "הסצנע", תחת שם העט דנה שיין. המדור התבסס על ארכיון מתכונים שאספה אשר נסרקו או הובאו כלשונם ובהמשכם הביאה מלמד גרסה עדכנית העושה שימוש בחומרי גלם עכשוויים. המדור הבא שכתבה היה "משהו מושחת לשבת", שכלל מתכונים מושחתים בהם שזורים סיפורים ואנקדוטות על אודות סופי שבוע של אם חד הורית בעיר הגדולה. במקביל עבדה במגוון מטבחים לצד שפים שונים ובין השאר, הייתה אחראית על יצור פסטות טריות במסעדת MESSA של השף אביב משה. מכאן נולד המדור "מדריך הפסטה".

בשלב הבא החלה מלמד לארח במטבח הפרטי של דירתה השכורה בתל אביב שפים ואושיות בשלניות מתחומים שונים ותיעדה את המפגשים במדור "בישול בארבע ידיים" שהפך אותה לדמות מוכרת בעולם הקולינריה.
במקביל, העבירה סדנאות בישול חווייתיות בנושאים שונים למבוגרים ולילדים.

בשנת 2010 החלה לערוך את מדור האוכל בעיתון "עכבר העיר" אותו ערכה כשנתיים. בעכבר העיר אונליין כתבה מדור תחת הכותרת "דנה מלמד מבשלת". במדור זה הסתובבה במטבחי מסעדות ותיעדה בצילומי סטילס מלווים בטקסט את האווירה והדינמיקה של צוות המטבח מאחורי הקלעים. בהמשך עברה לתעד שפים במטבחם הפרטי כשהיא מצלמת את כל שלבי הכנת המנות בסביבתם הביתית האינטימית.

החל משנת 2011 היא כותבת כתבות אוכל במגזין "שמנת" במסגרתן היא מטיילת ברחבי ישראל ופוגשת אנשים העוסקים בעשייה קולינרית, רובם כאלה שעברו מהפך בחייהם והתמסרו להכנת לחם, דבש, שוקולד, גבינות ועוד.

ביולי 2012 פרשה מתפקידה כעורכת מדור האוכל של עכבר העיר לטובת קריירת בישול וצילום.

בישול וצילום: דנה מלמד

<gallery>
קובץ:תרד.jpg
קובץ:סלק.jpg
קובץ:גזר.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* מתוך "בישול בארבע ידיים":
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:שפיות ישראליות
קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
הספרייה לחינוך ולעבודה סוציאלית

הספרייה לחינוך ולעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית היא הספרייה המרכזית לנושאי חינוך, חינוך יהודי ועבודה סוציאלית בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית. 

== מבנה הספרייה==
שלוש הספריות: חינוך, חינוך יהודי ועבודה סוציאלית התמזגו ביולי 2003 לספרייה אחת בשם הכולל הספרייה לחינוך ולעבודה סוציאלית, שהיא חלק מרשות הספריות של האוניברסיטה העברית. הספרייה ממוקמת בבניין בית הספר לחינוך בקמפוס הר הצופים. 

== אוספי הספרייה==
האוספים בספרייה שייכים לתחומים עיקריים של חינוך ועבודה סוציאלית אך גם לדיסציפלינות הקשורות לתחום כגון : פסיכולוגיה, פסיכותרפיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, ועוסקים באוכלוסיות מגוונות ובקבוצות גיל שונות. בתחום החינוך היהודי האוספים כוללים ספרי לימוד ופרסומים שונים בנוגע לחינוך היהודי בארץ ובעולם.

הספרייה המאוחדת של חינוך ועבודה סוציאלית מונה 200,000 כותרי ספרים וכתבי עת, חלקם בדפוס וחלקם אלקטרוניים, זאת בנוסף ל-2000 סרטי וידאו ודי.וי.די. בנוסף, בספרייה מגוון מפות ומשחקים חינוכיים. 

אוספי הספרייה כוללים אוסף נדיר של ספריי לימוד ומדריכים למורים בכל התחומים מימי המנדט ועד היום בעברית ובערבית, ובנוסף מגוון רחב של משחקי חברה חינוכיים לכל הגילאים - גם הם, מכל התקופות.

בספרייה שני חדרי צפייה לסרטים בהם קיים ציוד משוכלל – עמדת מחשב "חכמה", מקרן, מטול שקופיות, וידאו ודי.וי.די ונועד לצפייה בקבוצות קטנות. זאת בנוסף לעמדות המחשב המפוזרות ברחבי אולמות הקריאה בהם ניתן לצפות בסרטי האוספים של הספרייה. 

לשירות הסטודנטים והקוראים ניתנת הדרכה אישית במציאת מקורות ידע וכן ניתן לקיים שיעורי הדרכה לכיתות, מותאמים אישית לפי דרישת המרצים על מנת להנחות אותם בדרכי השימוש במאגרי המידע הרבים של הספרייה. 

== גלריה ==
<gallery>
חינוך יהודי.jpg|חינוך יהודי
ספריית חינוך.jpg|ספריית חינוך
פינת ישיבה בקומה 4.jpg|פינת ישיבה בקומה 4
קומה רביעית.jpg|הנוף מהקומה הרביעית
דלפק השאלה.jpg|ממוזער|דלפק השאלה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: ספריות וארכיונים
אוניברסיטה העברית
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים
כתם

כתם [[דיו]]
[[בגדים מוכתמים בעקבות הוריקן קתרינה בחנות בניו אורלינס]]
כתם הוא לכלוך בצבע או דהייה של צבע המובחנים בבירור על פני משטח או חומר. כתמים נוצרים עקב אינטראקציה כימית או פיזיקלית בין שני חומרים.

כתמים יכולים להיווצר בכוונה, למשל כטכניקה אמנותית, צביעת בגדים בשיטת בטיק או Tie-dye (קשירה וצביעה), "יישון" רהיטים בשיטות של צביעה בשכבות ושפשוף להסרה מכוונת של חלק מהצבע להשגת "מראה עתיק".

ישנם כתמים הנוצרים בתהליך טבעי, כמו חלודה על ברזל או פטינה על ברונזה. כתמים נוצרים גם בשגגה כגון התזת קטשופ על החולצה או כתמי איפור על בגדים. ילדים, במיוחד תינוקות ופעוטות, נוטים להכתים את בגדיהם ועצמים אחרים בסביבתם בקלות בשלל פעולות: משחק בבוץ, צביעה, אכילה.

סוגי משטחים ועצמים שונים עשויים להיות מוכתמים על ידי חומרים שונים. יכולת דחיית כתמים היא מאפיין חשוב בהנדסת טקסטיל מודרנית.

== היווצרות כתמים ==
הדרך העיקרית בה נוצרים כתמים היא הכתמה של פני השטח, כאשר החומר המכתים נשפך על עצם ונלכד בסיבים, נקבוביות, חריצים או כל מבנה חרירי אחר של פני השטח. החומר המכתים נלכד בחומר שמתחתיו והכתם מחזיר אור על פי צבעו. לסוג זה משתייכים כתמי צבע, מזון שנשפך וכתמים על עץ.

דרך שנייה להיווצרות כתמים היא ריאקציה כימית או מולקולרית בין החומר המוכתם למכתים. סוגים רבים של כתמים טבעיים נכללים בקטגוריה זאת.

דרך הכתמה שלישית היא משיכה מולקולרית בין החומרים, המקושרים בקשר קוולנטי וצבעו של החומר המקושר נחשף.

== הסרת כתמים ==
כתמים על טקסטיל מוסרים בכביסה. קיימים מוצרי כביסה ספציפיים שמוגדרים כמסירי כתמים.

"שיטות סבתא" שונות להסרת כתמים כוללות שימוש במגוון חומרים טבעיים כגון מיץ לימון, חומץ, מלח שולחן, חלב ועוד להסרת כתמים שנוצרו על ידי חומרים שונים. כתם שאינו צביעה אלא דהייה (כמו כתם אקונומיקה) אינו ניתן להסרה.

ישנם כתמים אשר טיפול שגוי בהם (כגון חימום על ידי גיהוץ או ניקוי יבש) עלול לקבעם במקום להסירם, כיוון שמגביר את התגובתיות שלהם עם החומר עליו הם מונחים והופך אותם לקשורים כימית באופן שאינו ניתן להתרה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.beofen-tv.co.il/cgi-bin/chiq.pl?%E4%F1%F8%FA_%EB%FA%EE%E9%ED הסרת כתמים], באתר "באופן טבעי"

==הערות שוליים==

קטגוריה:היגיינה
קטגוריה:טכניקות אמנותיות
קטגוריה:טקסטיל

it:Stain (araldica)
יעקב קנטורוביץ (רב)

הרב יעקב קנטורוביץ (תרל"ג, 1873 -תש"ו, 1945) היה רבן של אוזדה וטימקוביץ ולאחר מכן מרבני יהדות ארצות הברית, חבר הנשיאות של אגודת הרבנים באמריקה וראש ישיבת תורה ודעת למשך כשנה.

==תולדותיו==
נולד ברוסיה הלבנה לאביו זאב חיים ולאמו העניא האדע - למד בישיבת וואלוז'ין והיה לתלמידו של הרב רפאל שפירא ופעמים אף מילא את מקומו בבית דין. נישא לשיינדעל - בתו של הרב יצחק יחיאל דוידוביץ, חותנם של הרב אליהו הלוי פיינשטיין אב"ד פרוז'ין והרב דוד פיינשטיין רבה של אוזדה וסטארבין (אביו של הרב משה פיינשטיין). אביה הרב יצחק יחיאל דוידוביץ נפטר בעודה בת שנה, והיא אומצה על ידי גיסה הגדול הרב אליהו הלוי פיינשטיין.

היה מעשרת האברכים בכולל אברכים הראשון - 'כולל בראדסקי', לה נבחר על ידי הגדול ממינסק, ובה למד שש שנים. בתקופה זו חזר לביתו רק לסוכות ופסח.

שימש ברבנות כשלש שנים בעיר ווארטישצינא, ובשנת תרס"ז קיבל את משרת הרבנות באוזדא, לאחר מכן בעיר שאצק ומשם בטימקאוויץ.
היה בקשר הדוק עם הרב משה פיינשטיין ואחיו הרב מרדכי - בני גיסו.

בשנת תרפ"ח הצליח לברוח מרוסיה הקומוניסטית לארצות הברית. נבחר להיות רב הראשי של עיר טרנטון שבניו ג'רזי. היה מחברי הנשיאות של אגודת הרבנים באמריקה, והיה נחשב כ״רב הרבנים.״ בשהותו שם היה בקשר הדוק עם הרב משה רוזין.

בשנת תרצ"ג התמנה על ידי הרב שרגא פייבל מנדלוביץ לראש ישיבת תורה ודעת, שבה הגיע ללמד שלושה ימים בשבוע. כעבור כשנה נפצע בתאונה קשה. גם לאחר שהחלים מחמת בריאותו הרופפת התפטר ממשרתו שהועברה אל הרב שלמה היימן, היה בא מפעם לפעם למסור שיעורים בישיבה ונותר להיות "הרב המסמיך" של הישיבה וכל בחור נבחן אצלו טרם התקבל.

נפטר בהושענה רבה בשנת תש"ו, נקבר בארצות הברית, בשנת תשמ"ה הועלו עצמותיו ועצמות אשתו לארץ ישראל.

==ספריו==
* [http://hebrewbooks.org/3273 חידושי הגר"י] פסחים שבת עירובין וביצה, על תורת רבי עקיבא אייגר - להם ייחס חביבות מיוחדת, באתר hebrewbooks
* צילותא דשמעתתא - על הספר 'שב שמעתתא'.
* ברית אבות חידושים בענייני ברית מילה מלוקט מספריו ותשובותיו.
* [http://hebrewbooks.org/50447 קונטרס אהל רחל], חידושים בענייני בר מצווה ועוד, באתר hebrewbooks
* קונטרס גליונות הגר״י (נדפס בסוף ספר ״שיעורי רבי יעקב משה שורקין״ על מסכת בבא קמא להגאון חתנו ז״ל באתר hebrewbooks)
* שו"ת אגרות מלכים תשובות בהלכה ובסוגיות הש"ס.

==משפחתו==
* בנו הבכור הרב יצחק יחיאל - היה גאב"ד ז'עטיל - פלך וילנא. למד בישיבת קלעצק אצל הרב איסר זלמן מלצר ואצל חתנו הרב אהרן קוטלר. נהרג בשואה, לא השאיר אחריו צאצאים.
* בתו, חיינע גיטל - נפטרה במצור על לנינגרד, השאירה אחריה בן ובת.
* בתו חנה חאשה, נישאה לרב אליעזר זיידל ליפשיץ, בוגר ישיבת חברון וממקימי ישיבת לומז'ה. למד בכולל היכל התלמוד בתל אביב. בנם הוא הרב זאב חיים ליפשיץ.
* בנו הרב אברהם - לא השאיר צאצאים.
* בנו נפתלי הערץ - שו"ב במקסיקו.
* בתו רבקה - נישאה לר' ישראל לעוו. מילא מקום חמיו בטרנטון שבניו ג'רזי, ובסוף ימיו עלה לארץ ישראל.
* בתו רחל - נישאה לרב יעקב משה שורקין, ראש ישיבת חיים ברלין ומתלמידיהם הקרובים של החפץ חיים והגרנ"ט. בעהמ״ח ספרי שיעורי רבי יעקב משה שורקין, באתר hebrewbooks.
* בתו הניא - אשת הרב ברוך סוסלוביץ.
* בנו הרב יששכר דובער - התגורר בחדרה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* תולדותיו בהרחבה, ומעט מחידושיו, [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=46427&st=&pgnum=406 ספר ישורון, כרך כא - ניסן תשס"ט].
* 

קטגוריה:ראשי ישיבת תורה ודעת
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בשנית בארץ ישראל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1873

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1945
Peace (אלבום)

העטיפה האחורית של האלבום, בגרסת התקליטור
Peace (בעברית: שלום) הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם הישראלית, זינגלה. היצירה היא אלבום קונספט אנטי מלחמתי שנכתב בהשפעת מלחמת יום הכיפורים ומושר בשפה האנגלית.

== הפקה ==
את הלחנים כתבו עדי וייס, אודי טמיר ואפרים ברק, והמילים נכתבו על ידי דוד בכר ואחיו, מפיק האלבום ומנהל הלהקה יעקב בכר. הלהקה ייעדה את האלבום להפצה בינלאומית ואף הייתה במגעים עם חברת Decca, אולם הדבר לא יצא לפועל ובסופו של דבר הוא יצא ב-1977 במהדורה ראשונית של 750 עותקים. חברי הלהקה התאכזבו קשות מן התוצאה - טכנאי של "התקליט חיפה" שינה את הסדר המקורי של השירים וערך מחדש את המיקס, מה שפגע לתחושתם באיכות הסאונד של האלבום.<ref></ref> לעטיפה נבחר ציור של צבי גרא המציג היפי שצורך סמים קשים - דימוי שחברי הלהקה לא אהבו. בנוסף, האלבום הופץ בישראל בלבד והמכירות היו חלשות.

ב-1993 יצאה לאלבום מהדורת תקליטור במארז Jewel Case על ידי האוזן השלישית בשיתוף "התקליט חיפה". מכיוון שסרטי המאסטר המקוריים אבדו, השיגו אנשי "האוזן השלישית" עותק של המאסטר שנשמר אצל חבר הלהקה אפרים ברק על סליל טייפ 1/4 אינץ' והשתמשו בו להכנת רימסטר של האלבום. בהזדמנות זו סדר השירים תוקן. לדיסק נוספו כבונוסים מספר שירים בעברית שהלהקה הקליטה באותן שנים מתוך כוונה לכלול אותם בתקליט שני, שבסופו של דבר לא יצא. חלק מהשירים הועברו ישירות מתקליטי שדרים בהוצאת "התקליט חיפה", והם נערכו וקוצרו כדי להתאים למגבלות פורמט הדיסק.

ההוצאה המחודשת מכרה מספר עותקים גדול ואף שווקה למדינות שונות, ולמעשה היא אחראית לפרסום של הלהקה. ההצלחה הביאה את האוזן השלישית להוציא בשנת 2002 מהדורה שנייה של הדיסק במארז קרטון "מיני-ויניל".

בין רצועות הבונוס בהוצאת האוזן השלישית נמצא אחד השירים שזכו לפופולריות גדולה בהופעות של הלהקה, "טוסטוס ירוק בדרך לאסיה". הגרסה המצורפת לדיסק היא הקלטת פלייבק, שברקע ניתן לשמוע את קולו של שטרן שמוביל את הנגנים. שנים מאוחר יותר הוסיף שטרן לפלייבק את קולו כסולן, וביצוע זה נכלל באוסף שהפיץ באופן עצמאי בשנות ה-90, "מסיבה בפנים". בפלייבק מנגנת אסיה שרון, אודותיה נכתב השיר המקורי, בחליל צד. אסיה החליפה את מרדכי חכם, הצ'לן שאמור היה לנגן את קטע הפתיחה.

ב-2015 הוציאה האוזן השלישית מהדורה חגיגית ע"ג ויניל, הכוללת רק את שירי האלבום המקורי, ללא הבונוסים, ועם רימסטר חדש המבוסס על העברה מויניל פרומו עם המיקס המקורי של האלבום משנת 1975.

==רשימת שירים==

== קרדיטים ==
*אודי טמיר - גיטרה בס, שירה
*אפרים ברק - גיטרות, שירה
*דוד שנן - תופים
*עדי וייס - קלידים
*טוני בראוור - ויולה, מנדולינה
*ג'וני שטרן - קולות רקע (מכונה בעטיפת התקליט: יונתן מתן)
*זמר גורן - קולות רקע
*דוד בכר - פזמונאי (מכונה בעטיפת התקליט: דוד חופש)
*דודי רוזנטל ודני ווב - טכנאי הקלטה
*יעקב בכר - תמלילן, מפיק ומנהל הלהקה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1977
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
העול (חוג)

יהודה לייב מגנס, 1936
הָעֹל היה חוג רעיוני של מלומדים ואקדמאים ירושלמים, שנוסד בראשית שנת 1939 והתקיים כשנה. נקרא "הָעֹל" - על שם קבלת "עול מלכות שמים". נוסד ונוהל על ידי אנשי האוניברסיטה העברית: יהודה לייב מאגנס, גרשם שלום ושמואל הוגו ברגמן. לפי תפיסתם של המייסדים הם דגלו בסוציאליזם ובדת היהודית; הם שאפו ליצור סינתיזה רעיונית בין הזרמים הללו, שתתרום לחיי הרוח בארץ ישראל וברחבי תבל. על פי ברגמן לאחר עשור, מאגנס חשב "לאסוף מסביב לחוג הדתי הזה 'עדה'", אך תוכניתו "לא יצאה לפועל". חוג "העול" פרסם מכתבים ששלחו מאגנס ומרטין בובר אל המנהיג ההודי גנדי, בתגובה לעצתו, שהייתה אופיינית למשנתו, ליהודי גרמניה לקבל את גזרות גרמניה הנאצית מבלי התנגדות אלימה.
== לקריאה נוספת ==
* מרטין בובר, יהודה לייב מאגנס, שני מכתבים אל גנדי, ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ט-1939.
== הערות שוליים ==

קטגוריה:תנועות ביישוב
כולסטאתומה

כולסטאתומה (באנגלית: Cholesteatoma), הפרעה אוורורית של האוזן, היא רקמה שנוצרת באוזן ואיננה גידול שפיר או סרטני. הכולסטאתומה יכולה להיות מסוכנת משום שלא ניתן לבחון בהתפתחות שלה אם עור התוף סגור. הכולסטאתומה יכולה להיות הרסנית ולהרוס לא רק את הרקמות באוזן התיכונה אלא גם להגיע אל עצמות השמע, אל עצב הפנים, או אפילו לחדור למוח.

כיום יש דרך לבדוק את התפתחותה באמצעות מכשיר ה-MRI ולמנוע ממנה להמשיך ולהרוס רקמות עור, אך למרות הכל יש צורך בניתוחים מסיביים על מנת להיפטר מרקמה הרסנית זו.

ניתוח מסטואידקטומיה- מטרתו לנקות את חלל האוזן התיכונה מהכולסטאטומה. הניתוח נעשה בהרדמה כללית ונמשך כ-3 שעות. חתך הניתוח נעשה מאחורי האפרכסת בעזרת מקדחה חשמלית ובכך פותחים את תאי עצם המסטואיד. ניתוח "קטן" נקרא- משמר ו"גדול" יותר- רדיקלי.

לאחר שהאוזן עברה ניקוי מלא, והכולסטאטומה לא חזרה לאחר תקופת מעקב ארוכה, יש אפשרות לשקם את האוזן אם נפגעה השמיעה באמצעות ניתוחי השתלת עור התוף או השתלת פרוטזות של עצמות השמע. לא תמיד ההשתלות הללו מצליחות ויש מקרים שבהם הכולסטאטומה מתעוררת שנית ואז יש צורך לחזור על אותו תהליך שנית ולפעמים הוא עלול להיות עוד יותר הרסני. האפשרות השנייה היא להשתמש במכשירי שמיעה על מנת לאזן את השמיעה בין שתי האוזניים. כיום יש מספר רב ומגוון של מכשירי שמיעה לאלו שלא רוצים לעבור את התהליך הזה עוד הפעם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטולוגיה
הפקולטה למדעי הרוח, האוניברסיטה העברית בירושלים

הפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית שוכנת בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית בירושלים.

ראשיתה באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20, כאשר הוקם המכון למדעי היהדות. סגל המורים בפקולטה עוסק במחקר של מדעי הרוח. בחוגי ההוראה נלמד מנעד רחב של תחומים, בהם: היסטוריה, פילוסופיה, מדעי היהדות (במסגרת המכון למדעי היהדות): היסטוריה של עם ישראל, מקרא, תולדות האמנות, ספרות עברית, לשון עברית; מזרחנות, ערבית, רוסית וגרמנית.

דיקן הפקולטה הוא פרופ' ניסים אוטמזגין<ref></ref>.

הארכיון והמוזיאון לתיאטרון ע"ש ישראל גור נמצא בתחום הפקולטה למדעי הרוח.

== לקריאה נוספת ==
* אורי כהן, ההר והגבעה – האוניברסיטה העברית בירושלים בתקופת טרום העצמאות וראשית המדינה, תל אביב: הוצאת עם עובד, 2006.
* שאול כ"ץ ומיכאל הד (עורכים), תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים, שורשים והתחלות, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1997.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: יחידות אקדמיות
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים
קטגוריה:מדעי הרוח
בני ענבר (בעל עיטור הגבורה)

בני (בדרי) ענבר (12 בדצמבר 1944 – 6 ביוני 1967) היה לוחם בחיל השריון שנהרג במלחמת ששת הימים. על לחימתו בקרב על מוצבי רפיח במלחמה זו קיבל את עיטור הגבורה.

==ביוגרפיה==
ענבר נולד בבגדאד בעיראק למרים ויחזקאל. בשנת 1953 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. הוא סיים את לימודיו היסודיים בבית הספר הצרפתי אליאנס ביפו, ואת לימודי התיכון בבית הספר האמריקאי בטהראן שם סיים תעודת בגרות בהצטיינות, ולאחר מכן שב לישראל.

ענבר גויס לצה"ל בפברואר 1964 ושירת בגדוד 79 אז בחטיבה 7 בחיל השריון. לאחר שחרורו משירות סדיר המשיך לשרת במילואים ועם פרוץ מלחמת ששת הימים נקרא לחזור לשירות. ב-6 ביוני לקח חלק בקרב באל גוז' שבמבואות אל עריש ובו נהרג.

בתיאור המעשה נכתב:

על פעולותיו בקרב עוטר ענבר לאחר מותו בעיטור הגבורה על ידי שר הביטחון משה דיין, על גילוי אומץ לב ודבקות במטרה.

ענבר נקבר תחילה בבית הקברות הצבאי בבארי, ולאחר זמן מה הועבר לבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים. ב"ספר הגבורה" שהוציאו אגודת העיתונאים בתל אביב וניצולי ברגן-בלזן, הוקדש עמוד לתיאור פעולת גבורתו האחרונה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20160303193115/http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?levelId=63848&itemId=179&itemType=0 בני ענבר], באתר חיל השריון

קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:מעוטרי עיטור הגבורה במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מעוטרי חטיבה 14
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת ששת הימים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
הנלורה אנקה

הנלורה אנקה-הופמן (בגרמנית: Hannelore Anke-Hofmann; נולדה ב-8 בדצמבר 1957) היא שחיינית עבר ממזרח גרמניה. היא אלופה אולימפית בעלת 2 מדליות זהב, אלופת עולם בעלת 4 מדליות, מהן 3 זהב ושיאנית עולם שהתמחתה בסגנון חזה.

== ביוגרפיה ==
אנקה נולדה בבאד שְׁלֵמָה שבסקסוניה לאם שעבדה במפעל לטקסטיל ואב צבע. היא התאמנה במועדון השחייה בקרל-מרקס-שטאדט (כיום קמניץ). 

באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה אנקה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:45.92 דקות.

באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה, בספטמבר זכתה אנקה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:40.49 דקות, אחרי בת ארצה רנטה פוגל (2:40.01 דקות) ולפני לין קוללה מארצות הברית (2:41.71 דקות).

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה שבאוסטריה בשנת 1974 לא הצליחה אנקה לזכות במדליה כלשהי.

===אלופת עולם===
באליפות העולם בשחייה שנערכה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה, בשנת 1975 זכתה אנקה ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אליפות חדש של 1:12.72 דקות, לפני ויידה מאזרו מהולנד (1:14.29 דקות) ומרשה מוריי מארצות הברית (1:15.00 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אליפות חדש של 2:37.25 דקות, לפני ויידה מאזרו (2:37.50 דקות) ובת ארצה קרלה לינקה (2:38.28 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא אליפות חדש של 4:14.74 דקות, לפני ארצות הברית (4:20.47 דקות) והולנד (4:21.45 דקות).

===שיאנית עולם ואלופה אולימפית===
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה ריכטר ב-2 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:11.16 דקות, לפני ליובוב רוסנובה (1:13.04 דקות) ומרינה קושבאיה (1:13.30 דקות), שתיהן מברית המועצות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 1:11.11 דקות ובשלב חצי הגמר היא שיפרה אותו והעמידה אותו על 1:10.86 דקות, שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי יוליה בוגדנובה מברית המועצות. היא זכתה במדליית זהב נוספת במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 4:07.95 דקות, לפני ארצות הברית (4:14.55 דקות) וקנדה (4:15.22 דקות), היא שחתה את סגנון החזה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:10.15 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.49 דקות.

== שימוש בסמים ==
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב [http://www.alexandriamasters.com/articles/drugs.htm].

== תארים והשגים ==
*אנקה שברה 3 שיאי עולם, במשחה ל-100 מטר חזה (2) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
*בשנת 1990 זכתה אנקה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[https://web.archive.org/web/20081204105121/http://www.ishof.org/Honorees/90/90hanke.html]

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חזה

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחייניות חזה מזרח גרמניות
קטגוריה:אלופות עולם בשחייה
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מזרח גרמניות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם מזרח גרמניות: שחייה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1957
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1957
טריפונס

טריפונס ניקולאידיס (ביוונית: Τρύφωνας Νικολαΐδης; נולד ב-1 בפברואר 1944) הוא זמר קפריסאי-ישראלי.

==ביוגרפיה==
טריפונס נולד בכפר איוס-תיאודורוס שבקפריסין למשפחה בת עשרה ילדים. בגיל 12 עבר לבדו לעיר לימסול ובגיל 13 עבר לניקוסיה ועבד בנגרייה. הוא החל להופיע כזמר וליווה עצמו בבוזוקי. שירת במשך שנה בצבא קפריסין.

בשנת 1966 הוזמן להופיע ב"קפה אתונה" בתל אביב. הכיר את אשתו הישראלית ונישא לה. כעבור חודשים אחדים עבר למועדון "אריאנה" ביפו והופיע בו במשך חמש שנים. המשיך בהופעות ברחבי ישראל. להיטו הגדול באותה תקופה היה "דיר-לה-דה" אותו שר גם בסרטו של ג'ורג' עובדיה, "אריאנה".

בשנת 1980 עבר לארצות הברית לפי הזמנתו של אריס סאן. הוא הקים שם להקה, "אלפא מיוזיק אורקסטרה", שהופיעה בבתי מלון.

בשנת 1985 הופיע בישראל לצד אלון אולארצ'יק והתזמורת של זוזו מוסא. את סיבוב ההופעות ליווה הלהיט "כולם כולם".

בשנת 2008 חזר לישראל, ובין השאר ביצע את השיר "פיצריקה" יחד עם אייל גולן.

טריפונס הופיע בתפקיד עצמו בסרטי הקולנוע הישראליים "סלומוניקו" (1972) ו"חומוס FULL טריילר" (2022).

== חיים אישיים ==
טריפונס אלמן ומתגורר בחולון. בנוסף לשפת האם שלו יוונית הוא גם דובר עברית.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mizrahit.co/lyrics.php?singer=124&sid=acc76ef836e2495c01ec2c0e4637cd26 טריפונס], באתר "נושמים מזרחית"
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים השרים בסגנון יווני
קטגוריה:נגני בוזוקי
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים קפריסאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
ויקטור בונו

ויקטור צ'ארלס בונו (באנגלית: Victor Charles Buono; 3 בפברואר 1938 - 1 בינואר 1982) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1962 על הופעתו בסרט "מה קרה לבייבי ג'יין".

==ביוגרפיה==
בונו נולד בסן דייגו, קליפורניה למירטל בל ולויקטור פרנסיס בונו.
את אהבתו למשחק ולשירה שאב בונו מסבתו מירטל גליד שהייתה שחקנית וודוויל.
כשהתבגר הופיע כתלמיד התיכון הפרטי "תיכון סט. אגוסטין" במספר מחזות .
בתחילת דרכו כשחקן הכיר ושיחק בעיקר בסרטיו של רוברט אולדריץ'.

==קריירת משחק==
התפרסם לראשונה בשנת 1962 לצידה של בטי דייוויס בסרט המתח הקלאסי "מה קרה לבייבי ג'יין", בו שיחק בתפקיד אדווין פלאג.
הופעה זו הייתה הופעתו הראשונה כשחקן קולנוע והיא זיכתה את בונו במועמדויות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב.
לאחר מכן זכה בונו לתפקיד גדול בסדרה "באטמן" בתור הנבל קינג טוט.
לאורך שנות ה-60 הופיע בונו בסרטיו של רוברט אולדריץ': המותחן מועמד 7 פרסי האוסקר "שארלוט המתוקה" בתפקיד סם הוליס הגדול והמערבון הקומי "4 לטקסס", בקומדיית הפשע המוזיקלית "ימי שיקגו העליזים" ובמערבון הספגטי "בוט היל".

את תפקידיו האחרונים עשה בונו בקומדיה "האיש עם פני בורגט", בסרט המדע בדיוני "מתחת לכוכב הקופים" ובסרט האנימציה בו דיבב את הזאב ארגה "טיסת הדרקונים".

==מוות==
בונו נפטר ב-1 בינואר 1982 בגיל 43 מהתקף לב בביתו שבאפל וואלי, קליפורניה.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* מה קרה לבייבי ג'יין (1962)
* 4 לטקסס (1964)
* הזר (1964)
* ימי שיקגו העליזים (1964)
* שרלוט המתוקה (1964)
* השקטים (1966)
* בוט היל (1969)
* מתחת לכוכב הקופים (1970)
* זעם האל (1972)
* הרוע (1972)
* האיש עם פני בורגט (1980)
* טיסת הדרקונים (1982)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וילאנובה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1938
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1982
סרקופגו

סרקופאגו (Sarcófago) היא להקת מטאל קיצוני ברזילאית אשר הוקמה בשנת 1985 על ידי וונגר למונייר אחרי פרישתו מהרכב המטאל ספולטורה, הלהקה התפרקה בשנת 2000 מסיבות אישיות של חברי הלהקה.

== השנים הראשונות==
סרקופגו הוקמה על ידי וונגר "אנטיקרייסט" למונייר ב-1985 לאחר פרישתו מספולטורה.
המוזיקה הייתה פרימיטיבית מאוד לאותה תקופה ובלתי מתפשרת, והלהקה הייתה ידועה בזכות איפור הקורפס פיינט, שהשפיע על הרכבי בלאק מטאל שונים מהגל השני של הסגנון. לאחר מספר דמואים הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה I.N.R.I שהשפיע רבות על להקות הבלאק מטאל מהגל השני, המוזיקה באלבום אגרסיבית, עם סאונד מאוד "מלוכלך" ואנגלית בלתי תקינה.
שנתיים אחרי הוציאה הלהקה את אלבומה השני בשם Rotting (נרקב).

==שנות ה-90 ==
אחרי הפסקה של שנה הלהקה הוציאה את אלבומה השלישי במספרו בשם The Laws of Scourge. כיוון הלהקה השתנה, הנגינה נהייתה יותר טכנית, האיכות יותר קלה למאזין והליריקה אף היא השתנתה.
באותה שנה הלהקה התארחה בתוכנית המטאל הבריטית "The Headbangers ball".
שלוש שנים אחרי, הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי במספר "Hate", באלבום ניכרו השפעות של הדת' מטאל הסקנדינבי, ונעשה שימוש במכונת תופים להמחשה. האלבום היה שנוי במחלוקת וסימן ירידה משמעותית בקרירת הלהקה.
אחרי שלוש שנים של חוסר פעילות הוציאה הלהקה את אלבומה החמישי והאחרון "The Worst". שנתיים אחרי, הלהקה הוציאה את האיפי Crust ובו נמצא השיר F.O.M.B.M. Fuck off the Melodic Black Metal, שיר מחאה נגד הבלאק מטאל המלודי שקיבל תאוצה בשנות ה-90, השיר חולל כעסים ופרובוקציות כלפי הלהקה שבאותה שנה הודיעה על פירוק רשמי.

==הניסיון לאיחוד ==
בשנת 2006 קיבל ווגנר הצעה להופעת איחוד של סרקופגו בפסטיבל המטאל ואקן, אך סירב לה בטענה שאינו יודע היכן חברי ההרכב המקורי.

==השפעות ומחוות ==
תרבות איפור הקורפספיינט שהייתה ידועה בקרב מאזיני הבלאק מטאל בשנות ה-90 הודות לסרקופגו שהתחילו כאיפור בדימוי גופה.
השפעותיה של סרקופגו ידועות בקרב הלהקות Darkthrone ,Watain, בלאספמי, טוקסיק הולוקוסט, ארקוגוט, מרדוק, ביסטיאל וורלאסט, Destroyer 666 ומייהם.
הלהקה השפיעה על סאונד הבלאק מטאל ועל רוח ה"טרו מטאל". מתופף להקת דארקט'רון אף הוא הושפע מההרכב בכתיבת השירים והסאונד ואף הוציא את אלבום האוסף Fenriz Presents... The Best of Old-School Black Metal, בו הוא שם את השפעותיו כמוזיקאי בלאק מטאל ובו השיר הנודע של סרקופגו Satanic Lust.

== דיסקוגרפיה ==
*Satanic Lust (Demo )-1986
*I.N.R.I - 1987
*Rotting - 1989
*The laws of scourge-1991
*Hate -1994
*The Worst-1997
*The Worst(EP) -2000
*Nights in Hell Live -2001

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:להקות ברזילאיות
קטגוריה:להקות בלאק מטאל
קטגוריה:להקות דת' מטאל
קטגוריה:להקות ת'ראש מטאל
עץ Splay

במדעי המחשב, עץ Splay הוא מבנה נתונים של עץ חיפוש בינארי לא בהכרח מאוזן בעל התכונה המאפשרת גישה חוזרת מהירה לאיברים אליהם בוצעה גישה לאחרונה. הוא מאפשר פעולות בסיסיות כגון הכנסה, חיפוש והסרה של איברים בסיבוכיות זמן של <math>\ O(\log n)</math> (בניתוח לשיעורין). עבור פעולות לא אקראיות רבות, עץ Splay מתגלה כיעיל יותר מעצי חיפוש אחרים, אפילו כאשר תבנית רצף הפעולות המסוימת אינה ידועה מראש. עץ ה-Splay הומצא על ידי דניאל סליטור ורוברט טרג'אן ב-1985.

בעץ Splay, לכל הפעולות הרגילות שניתן לבצע על עץ חיפוש בינארי מתווספת פעולה בסיסית נוספת הנקראת splaying. ביצוע splaying לעץ עבור איבר מסוים פירושו ארגון מחדש של העץ כך שהאיבר ימצא בשורשו של העץ. דרך אחת לבצע זאת היא ראשית על ידי ביצוע של חיפוש בינארי רגיל של האיבר בעץ ולאחר מכן להשתמש בפעולות סיבוב בעץ, בדומה לפעולות הסיבוב המבוצעות בעץ AVL, כדי להביא את האיבר אל שורש העץ. לחלופין, אלגוריתם top- down יכול לשלב את פעולת החיפוש ופעולת הסידור לכדי שלב ביצוע אחד.

==קישורים חיצוניים==
* 

Splay
קובי אשל

קובי אשל הוא במאי, מפיק ומדבב ישראלי.

==קורות חייו==
אשל נולד בישראל והקים את "אולפני קובי אשל לדיבוב" ב-1994 עד לסגירתו בסוף 2010.

במהלך השנים שימש אשל כמדבב, מפיק ובמאי של תוכניות טלוויזיה רבות. בהן, "בלינקי ביל", "עכברונים קטנים בערבה", "שובם של המוסקטרים", "הרפתקאותיו החדשות של ווילי פוג", "עכבר העיר ועכבר הכפר", "ממלכת עכברי השן", "מנדוסה", "ד"ש מבסטר", "ארגאי", "פיטר פן ושודדי הים", אונץ' פונץ' שאף עשה קולות ליווי לשיר הפתיחה של התוכנית. "טימותי הולך לבית הספר", "חוש חש והחושחשים" שאף ביצע גם את שיר הפתיחה. "ארתור: סך הכל רוקנרול", "סופר דופר סומוס", "קליפורד", "דורימון", "המטארו", "ארתור", ו"מאיה ומיגל".

בשנים 2005–2006 היה אשל מדבב, מפיק ובמאי של התוכנית "סופר רובוט" ששודרה בערוץ "ג'טיקס". בשנים 2006–2009 שימש אשל כמפיק, במאי ומדבב בתוכנית "בית פוסטר לחברים דמיוניים". בשנת 2006 היה אשל מדבב, מפיק ובמאי בסרט האנימציה "החג המושלם של ארתור". במהלך אותה שנה הוא דיבב הפיק והיה אחראי בימוי התוכנית המצוירת "אגדת הדרקון" שהוקרנה בערוץ הילדים. בשנים 2006–2007 שימש אשל כבמאי מפיק ומדבב בתוכנית "המוטרפים". במהלך אותן שנים, שימש אשל כבמאי מפיק ומדבב בתוכניות "טופו" שעלתה לשידור בערוץ לוגי ו"ויטץ'" שהוקרנה בערוץ ג'טיקס. בשנת 2008 היה אשל הבמאי של התוכנית "הניצוצות של מאור" ששודרה בערוץ ג'טיקס.

בשנת 2007 היה אשל מפיק במאי ומדבב בסרט האנימציה "ארתור: הסרט". בשנת 2008 שימש כמפיק, במאי ומדבב בתוכנית המצוירת "קיקה ובוב" ששודרה בערוץ לוגי. בשנת 2010 היה אשל מפיק במאי ומדבב בסרט האנימציה "בית פוסטר לחברים דמיוניים - מלכת הדמיון".

קובי אשל הוא גם תיירן ועיתונאי אופניים ייחודי, ומכסה את תחום הטורינג במגזין האופניים הישראלי BIKEPANEL. כרוכב טורינג (או Bikepacking), הוא יוצא למסעות ארוכים בעולם, כשכל ציודו על אופניו. את טורו על חצית אירופה, חצית ארצות הברית מחוף לחוף ועוד.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:במאי דיבוב
עודד אמיר

עודד אמיר (1 במאי 1950 – 17 באוקטובר 1973) היה לוחם בקומנדו הימי שנהרג במלחמת יום הכיפורים. על לחימתו במבצע ליידי בפורט סעיד במלחמה זו קיבל את עיטור הגבורה.

==ביוגרפיה==
אמיר נולד בקיבוץ גשר הזיו לגאולה ושמואל. למד במשק בכיתות היסודיות והמשיך את לימודיו בתיכון האזורי סולם צור.

אמיר גויס לצה"ל בתחילת נובמבר 1968 והתנדב לקומנדו הימי בחיל הים. לאחר שסיים את הטירונות נשלח לקורס קצינים וזכה להערכה רבה על שירותו. הוא לקח חלק בפעולות ומבצעים שזיכוהו בתעודות ומכתבי הוקרה ממפקד חיל הים והרמטכ"ל.

במלחמת יום הכיפורים השתתף במבצע ליידי בו פיקד על כוח הפשיטה של הקומנדו הימי שחדר מבעד לרשת הפלדה שבפתח נמל פורט סעיד. הוא היה בחוליה אחת מתוך שתי חוליות של צמד לוחמים. יחד עם רב-סמל עלי קמחי היה אחראי להצמדת מוקש עלוקה לסטי"ל אוסה ולסט"ר. אמיר וקמחי הצמידו את המטענים למטרות אך לא שבו לנקודת האיסוף ולא ידוע מה עלה בגורלם. השניים נפגעו, ככל הנראה, מהשלכת מטעני העומק בתוך נמל פורט סעיד והוכרזו כנעדרים.

בתיאור המעשה נכתב:

על פעולותיו בקרב עוטר אמיר לאחר מותו בעיטור הגבורה על ידי שר הביטחון שמעון פרס.

כבר במהלך המלחמה נעשו מאמצים תחת אש לאתר את גופותיהם, אך הם לא אותרו עד היום והם הוכרזו כחללים שמקום קבורתם לא נודע. לוח זיכרון על שמו נקבע בגן הנעדרים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.

== חיים אישיים ==
השאיר אחריו הורים ושני אחים.

אחיו של עודד, , נהרג בתאונת דרכים בעת שירותו בצה"ל ביולי 1977.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.atalef.com/he/116/142 עודד אמיר] באתר עטלף
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוחמי שייטת 13
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי עיטור הגבורה במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעוטרי שייטת 13
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי סולם צור
קטגוריה:גשר הזיו: אישים
קטגוריה:חללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע
קטגוריה:אישים המונצחים בגן הנעדרים בהר הרצל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:חיילי חיל הים במלחמת יום הכיפורים
גאי לומברדו

גטאנו אלברטו "גאי" לומברדו (באנגלית: Gaetano Alberto "Guy" Lombardo; 19 ביוני 1902 – 5 בנובמבר 1977) היה מוביל הרכב קנדי-אמריקאי. ידוע במיוחד בשל עיבודיו המתקתקים לסטנדרטי ג'אז והופעות ערב ראש השנה האזרחית שארגן בניו יורק, במסגרתן אירח אמנים שונים, ששודרו ברדיו ובטלוויזיה מ-1929 ועד 1976, שנה לפני מותו.

== תולדות חייו ==
לומברדו נולד בלונדון למהגרים מאיטליה. אביו היה זמר בריטון שלימד את ילדיו נגינה על מנת שיוכלו ללוות אותו. לומברדו למד כינור והופיע עם אחיו החל מ-1914. במהלך שנות העשרים המאוחרות ושנות השלושים הקליטו האחים לומברדו עבור "תקליטי בראונסוויק" (שנרכשו ב-1929 על ידי דקה). המוזיקה שלהם הייתה מוזיקת ביג בנד "מתוקה", פופולרית וקלה להאזנה ולריקודים.

בין 1929 ל-1959 ניגן לומברדו והוביל את להקת מסעדת "גריל רוזוולט" במלון רוזוולט בניו יורק ה"רויאל קנדיאנס". ההופעות שארגן בערב ראש השנה האזרחית היו לשם-דבר ושודרו ברדיו לרחבי ארצות הברית (עד 1956 ב-CBS ומ-1957 ב-NBC). ב-1960 עבר לומברדו למלון וולדורף-אסטוריה והופעות ראש השנה שודרו בטלוויזיה עד 1976. בתוכנית נוגנו עיבודים לשירי השנה החולפת ושובצו בה מעברים לדיווחים חיים מכיכר טיימס.

ב-1938 קיבל לומברדו אזרחות של ארצות הברית.

לומברדו מת בביתו ביוסטון, טקסס מהתקף לב.

== בתרבות ==
בעיר הולדתו, לונדון, אונטריו, היה מוזיאון לזכרו בין 1980 ל-2007.

בסרטם של הביטלס "צוללת צהובה" מוזכר שמו כאחד מה"בלו מיניס" הרעים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.guylombardomusic.com/guy.html אתר לזכרו] 
* [http://www.otrannex.com/papertapes/bigbands/ הקלטות של הופעותיו - ראו תחת Guy Lombardo]
* 
* 

קטגוריה:נגני ג'אז: כנרים
קטגוריה:מובילי ביג בנד
קטגוריה:מוזיקאים קנדים
קטגוריה:כנרים אמריקאים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: רדיו
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
איש למנשה

איש למנשה הוא מחזמר על פי ספרו של מיגל דה סרוואנטס "דון קישוט" עם תמליל מאת דייל וסרמן, שירים מאת ג'ו דריון ומוזיקה מאת מיץ' לי. המחזמר מבוסס על מחזהו הלא-מוזיקלי של וסרמן "אני, דון קישוט" מ-1959, המציג את סיפורו של האביר דון קישוט כ"מחזה בתוך מחזה" אותו מספרת דמותו של סרוונטס, שעה שזה ממתין להוצאתו להורג על ידי האינקוויזיציה הספרדית. היה זה אחד הלהיטים הגדולים של ברודוויי בשנות השישים.

==אודות המחזמר==
הפקת המחזמר המקורית בברודוויי עלתה ב-22 בנובמבר 1965 וזכתה ל-2,328 הופעות וחמישה פרסי טוני (למחזמר, לשחקן הראשי (ריצ'רד קיילי), לבימוי הקטעים המוזיקליים, לפסקול ולעיצוב האמנותי). מאז הועלה המחזמר בברודוויי ב-1972, 1977, 1992 ו-2002-2003. כמו כן הועלה המחזמר במדינות רבות, בהן ישראל, בהפקת גיורא גודיק, ב-1967, בתרגומו של יורם קניוק עם גדעון זינגר כדון קישוט ושמואל רודנסקי כסנצ'ו פנסה.

השיר "The Impossible Dream" מתוך המחזמר היה לסטנדרט נודע והתפרסם בשירתן של רוברטה פלאק, קוני פרנסיס, שירלי באסי, דיאנה רוס וסוזן בויל והוקלטו לו גרסאות גם על ידי אלביס פרסלי (1972 באלבום Elvis as Recorded at Madison Square Garden), פרנק סינטרה (1966, באלבום That's Life), ז'אק ברל, שתרגם את המחזמר כולו לצרפתית הקליט את השיר באותה שפה, הצמד הבריטי קארטר USM ורבים אחרים.

==עיבוד קולנועי==
ב-1972 הופק עיבוד קולנועי לפי המחזה בהשתתפות פיטר או'טול כדון קישוט/סרוונטס וסופיה לורן כדולצינאה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120405084610/http://www.theatre-musical.com/lamancha.html דף המוקדש למחזמר באתר ההיסטוריה של מחזות הזמר]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות זמר מבוססי ספרים
קטגוריה:דון קישוט
קטגוריה:מחזות 1965
קטגוריה:זוכי פרס טוני למחזמר הטוב ביותר
קטגוריה:מחזות זמר