מנשה (מלך יהודה)

מְנַשֶּׁה, בנם של חזקיהו בן אחז וחפציבה<ref name=":0"></ref>, היה מחשובי מלכי יהודה, מלך בשנים 697 לפנה"ס עד 642 לפנה"ס. לפי המקרא הוא עלה למלוכה בגיל 12. מנשה שיקם את הממלכה שנחרבה בעקבות מסע סנחריב וניהל יחסים הרמוניים עם שליטי אשור. בימיו זכתה יהודה לתקומה יחסית, מבחינה כלכלית. הוא היה המלך ששלט הכי הרבה זמן בהיסטוריה של עם ישראל, 55 שנים<ref name=":0" />.

מלבד המקורות המקראיים, מוזכר מנשה פעמיים בכתובת האשוריות (Menasî/Ninsi šar Iaudi), האחת ב"מנסרת נינוה א" של אסרחדון, והשנייה באנאלים של אשורבנפל.

מנשה הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.

== פעולותיו של מנשה ==
מנשה ירש ממלכה קטנה הרוסה ומשועבדת לאחר דיכוי המרד היהודאי בידי אשור. בקרבתה חיו מהגרים תושבי ממלכת ישראל ועמים שונים שהוגלו לשומרון על ידי האשורים. פליטים רבים מממלכת ישראל מצאו מקלט בירושלים. ההגירה הישראלית ליהודה הכפילה פי ארבעה את שטחה של ירושלים ואוכלוסיית העיר גדלה פי עשרה. הישראלים היו לרוב בירושלים פי שלושה ביחס ליהודאים והייתה להם השפעה מכרעת על תרבותה, מסורותיה וכתביה של יהודה. בהשפעת מדיניותו של מנשה, ראתה עצמה יהודה כיורשת המדינית והתרבותית של ישראל בימי הזוהר שלה.

בתקופת מלכותו הארוכה שוקמה יהודה מההרס של מסע סנחריב, שוכללו שיטות ייצור וארגון כלכלי, פותחו קשרי מסחר עם ארצות רבות וההתיישבות היהודאית התפשטה בכיוון דרום.

מנשה ביטל, חרף התנגדות הנביאים, את הרפורמה הדתית של חזקיהו, והבטיח חופש פולחן לכל. תיאור מנשה בתנ"ך כמי ששפך "דם נקי" מקבל אפשרות של חלק מתמונת המאבקים הפנימיים שהיו בימיו בענייני דת. מקובל להניח שאיפשר ואף קידם חדירתה של תרבות אשורית כחלק ממערכת היחסים ההדוקה שקיים עם שליטי אשור, ובמיוחד המלכים סנחריב ואסרחדון. כגמול על שירותיו לאשור העביר אסרחדון לידי יהודה חלק מאזור השומרון.

== מנשה במקרא ==
המקרא אינו מוסר מידע על מצבה המדיני של ממלכת יהודה בימי מנשה ולא על מדיניותו אך הוא מתמקד בחטאיו הדתיים הרבים כלפי ה': 

חטאיו של מנשה כוללים על פי ספר מלכים ביטול תיקוני הפולחן שביצע אביו חזקיה<ref></ref>; החדרת פולחן הבעל והאשרה ליהודה והצבת פסל האשרה בין כותלי בית המקדש; הנהגת עבודת "צבא השמים" (כלומר עבודת כוכבים ומזלות) ביהודה ואף בניית מזבחות לפולחן זה בחצרות בית המקדש<ref></ref>; פנייה לאובות וידעונים<ref></ref>; העברת בנו באש (עבודת אלילים בשם מולך). עוד כתוב שמנשה שפך דם רב בכל ירושלים<ref name=":1" />. על פי ספר דברי הימים מנשה שם בבית המקדש גם את פסל הסמל, שעל פי התלמוד הבבלי הוא פסל מיוחד עם ארבעה פרצופים שנועד להכעיס את ה'<ref name=":2"/>.

גם בספר מלכים וגם בספר דברי הימים נזכרים חטאיו הרבים של מנשה, והתנ"ך תולה בחטאיו את חורבן בית ראשון<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref name="תנך|ירמיהו|טו|ד"></ref>. ספר דברי הימים כולל תוספת שלא מופיעה בספר מלכים, לפיה הוגלה מנשה לאשור, שם נשא תפילה לאלוהי ישראל והתוודה על חטאיו<ref></ref>. התפילה של מנשה מופיעה גם בספר החיצוני "תפילת מנשה". על פי המסופר בדברי הימים, מנשה הוחזר למלכותו ביהודה, חזר בתשובה בכך שהסיר את העבודה הזרה, בנה במקומה את מזבח ה' ונשאר נאמן לתורת ה' מלבד הבמות<ref></ref>. בנוסף, מתואר ביצור מחודש בעזרת הגבהת והרחבת החומה<ref></ref>.

== מנשה במדרש ובחז"ל ==
במדרש מופיעים עוד חטאים של מנשה: מחיקת שם ה' מספרי התורה ובעילת אחותו<ref name=":2"></ref>. חז"ל מפרטים את מעשי הרצח של מנשה ומסבירים שרצח את סבו<ref></ref>, הנביא ישעיהו<ref>מדרש אגדה פרשת מטות פרק ל'</ref>. ישעיהו ברח ממנשה והתחבא בתוך ארז, אך מנשה ניסר את הארז כאשר ישעיהו עדיין בתוכו<ref name="ירושלמי|סנהדרין|י|ב|נא|ב"></ref>. ישנו פירוש חלופי שמנשה בנה פסל גדול שמחץ בכל יום 1,000 אנשים<ref name=":2" />.

השוני והניגוד העולה בין המסופר בספר מלכים לדברי הימים עומד ברקע למחלוקת חז"ל. המשנה מספרת על שלושה מלכים שלדעת חכמים אין להם חלק לעולם הבא: ירבעם, אחאב ומנשה. לעומת דעה זאת, מובאת דעת רבי יהודה שטוען שלמנשה יש חלק לעולם הבא לאור האמור בספר דברי הימים: ועל כך משיבים חכמים: הגמרא<ref></ref> ממשיכה לדון בחזרה בתשובה של מנשה וחלקו לעולם הבא. הגמרא מוכיחה שלמנשה אין חלק לעולם הבא כי הושווה לאחאב שכאמור במשנה אין לו חלק לעולם הבא. על פי רבי יוחנן, המחלוקת במשנה באה בעקבות פסוק בספר ירמיהו שלפיו החורבן יבוא בגלל מנשה<ref name="תנך|ירמיהו|טו|ד"/> – חכמים מסבירים שהוא לא חזר בתשובה, ור' יהודה אומר שמנשה לא החזיר את שאר עמו בתשובה. רבי יוחנן קובל על חכמים ואומר שכל האומר שמנשה לא חזר בתשובה מרפה את ידיהם של חוזרים בתשובה.

את הפער בין מלכים לדברי הימים מסביר הרב אוריאל טויטו בכך שספר מלכים הוא ספר נבואי שנכתב לפני חורבן בית המקדש ומגמתו היא שהעם יספיקו לחזור בתשובה וצריך להתמקד בחטאים שגורמים לחורבן. ספר דברי הימים אינו ספר נבואי אלא ספר שנכתב בתחילת ימי בית המקדש השני המתאר את שושלת בית דוד ומטרתו ללמד את העם על כוחה של תשובה<ref name=":3">הרב אוריאל טויטו, "[https://asif.co.il/wpfb-file/25-pdf-10/ מנשה המלך קוים לתקופתו, מעשיו ואישיותו]", מאבני המקום יב (תש"ס), עמ' 251–269.</ref>.

בתלמוד הירושלמי מסופר שמלך אשור שם את מנשה בדוד של נחושת ובישל אותו. מנשה התפלל לכל עבודה זרה בעולם, והדבר לא הועיל, עד שלבסוף נזכר בפסוק שלימד אותו אביו. מלאכי השרת הפצירו בה' לא לקבל תפילה של אדם כה רשע, אך ה' ענה להם שאם לא ייענה למנשה, אחרים לא יוכלו לחזור בתשובה ולכן ה' חתר תחת כיסא הכבוד וקיבל את תשובת מנשה. לאחר מכן השיב אותו לירושלים על ידי רוח, ובאותה שעה ידע מנשה שיש דין ויש דיין<ref name="ירושלמי|סנהדרין|י|ב|נא|ב"/>. הרב אוריאל טויטו לומד מכך שמנשה עשה תשובה ובכל זאת מתואר שהחורבן קרה בגללו מה גדול חטאו של המחטיא את הרבים<ref name=":1" /><ref name=":3" />.

בתלמוד הבבלי מסופר על רב אשי שדרש באחאב, ירבעם ומנשה וקרא להם 'חברים' בלשון מזלזלת. מנשה התגלה אליו בחלום והוכיח לו שהוא יודע טוב ממנו כיצד לבצוע את הפת על פי ההלכה. רב אשי הופתע מידענותו של מנשה, ושאל אותו כיצד חטא אם כך בעבודה זרה? ענה לו מנשה, שאילו רב אשי היה חי באותו הדור היה מרים את שולי גלימתו ורץ אחרי מנשה על מנת לעבוד עבודה זרה. למחרת, רב אשי דרש ב'רבנים' אחאב, ירבעם ומנשה.

== מנשה במחקר ==
בחותם שפרסם פרופ' נחמן אביגד נזכר "למנשה בן המלך" המראה שאף על פי שמנשה הוא שם ישראלי, כך נקרא בנו של מלך יהודה.

ד"ר יגאל בן-נון מקשה כיצד לנוכח מדיניות הענישה האשורית כלפי מלכים שמרדו אפשרי שמלך אשור יסכים שבנו של מורד ימלוך אחרי אביו? הוא משער שסנחריב מינה מלך אחר מעשרת השבטים, ושמו קשור למנשה, מחוז מרכזי בממלכת ישראל (אחרים הציעו שנקרא כך לזכרה של ממלכת ישראל, שחרבה כעשר שנים לפני לידתו). עם זאת, הדברים שכתב בן-נון אינם תואמים את המסופר במקרא, הקובע מפורשות שמנשה הוא בנו של חזקיהו ולא את החותם הנושא את שמו.

==לקריאה נוספת==
* יגאל בן-נון, קיצור תולדות יהוה, הוצאת רסלינג
*יהודה קיל בפירושו ל'דעת מקרא' על דברי הימים, סיכום הפרשיה בעמ' תתצו תתצז.

==קישורים חיצוניים==

* אורי קציר, [http://www.aplaton.co.il/story_538 ימיו הסוערים של המלך מנשה] , אפלטון
* [https://web.archive.org/web/20190116050003/https://ilanabc.co.il/?page_id=485 פרק 20 – דברי הימים: ישימך אלהים כאפרים? כמנשה! על מנשה מלך יהודה] בפודקאסט דברי הימים בהגשת אילן אבקסיס
* [https://www.ranlevi.com/2018/02/12/osim_tanah_malhut_menashe_mst/ "פייק ניוז" בתנ"ך: על שלטון מנשה], בפודקאסט "עושים תנ"ך", 12 בפברואר 2018
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי יהודה
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
קטגוריה:יהודי המאה השביעית לפנה"ס
קטגוריה:יהודי המאה השמינית לפנה"ס
קטגוריה:שליטים תחת האימפריה האשורית החדשה