OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עציון גבר

עֶצְיוֹן גֶּבֶר (בכתיב מקראי נכתב גם עֶצְיֹן גֶּבֶר) היא עיר קדומה ששכנה בארץ אֱדום, בראש מפרץ אילת, סמוך לאילת ועקבה של ימינו. היא נזכרת מספר פעמים בתנ"ך, כתחנה במסלול מסעי בני ישראל במדבר לאחר יציאת מצרים, ובהמשך כעיר נמל ששימשה למסחר עם ארצות שונות לאורך חופי ים סוף בתקופת המלכים.

== אזכורים במקרא ==
עציון גבר נזכרת כאחד המקומות שבני ישראל חנו בהם במסעיהם במדבר לאחר יציאת מצרים (; ).

שלמה המלך הקים בעציון גבר צי אניות (אֳנִי בלשון המקרא) (; ), אשר בסיוע אנשי חירם מלך צור יצא לאופיר שעל שפת ים סוף, לרכוש שם זהב.

יהושפט מלך יהודה הקים אף הוא צי וביקש לסחור עם אופיר אך תוכניתו לא יצאה לפועל, כנראה בעקבות סערה:

על פי , הדבר אירע כעונש על התחברותו עם אחזיה מלך ישראל.

== זיהוי ארכאולוגי ==
נלסון גליק ופריץ פרנק זיהו את עציון גבר כשם נרדף לאילת, והם מיקמו את שניהם בתל אל ח'ליפה, בין אילת לעקבה בתחומי ירדן. בחפירות שנערכו במקום בשנים 1937–1940 בראשות הארכאולוג נלסון גליק מטעם המכון הסמיתסוני, נחשף מבנה גדול ששימש כנראה לעיבוד נחושת, על פי השערתו. לדעת גליק המקום שימש גם כנקודת משמר לדרכי המסחר באזור, והחפירות מלמדות כי בתקופה התואמת את ממלכת יהודה היה באתר יישוב מבוצר ומשגשג, דבר המעיד על פעילות מסחרית ענפה שעברה דרכו.

אבל הארכאולוג בנו רותנברג הראה כי הכלים שאותם זיהה גליק ככוריות התכה לא היו אלא כלי חרס 'נגביים' עשויים ביד, וכי מכרות הנחושת בתמנע קדומים בכשלוש מאות שנה לימי שלמה, ואין להם ולא כלום עם שלמה. מערכת המבנים בשכבה הקדומה ביותר בתל אל-חלייפה (תקופה IV) כוללת מתחם רבוע, מוקף חומת סוגרים, ומבנה מרכזי מטיפוס 'בית ארבעת מרחבים'. מחקר מחודש של ממצאי החפירה שנעשה בידי מ' פרטיקו לא העלה כל ראיות ברורות לתאריכה של שכבה זו. השילוב של חומת סוגרים, בית ארבעת מרחבים וכלי חרס נגביים בעבודת יד מזכיר את אתרי מרכז הנגב מהמאה ה-10 לפנה"ס, אף שתכנונו של המתחם בתל אל-חלייפה עולה בטיבו על כל אחד מהאתרים הללו. לאור הביקורת שנמתחה על פרשנותו של גליק, הועמד זיהויו של תל אל-חלייפה עם עציון גבר בסימן שאלה. לפיכך, ייתכן שעציון גבר לא הייתה אלא מצודה מלכותית ובה מבנה מנהלה מרכזי, שממנו נוהל הסחר בתחומי ים סוף.

חוקרים אחרים זיהו את עציון גבר עם אי האלמוגים השוכן במימי מפרץ אילת, דרומית-מערבית לטאבה. זיהוי אפשרי נוסף הוא העיר עקבה עצמה, שייתכן שמבניה שוכנים על גבי העיר הקדומה.

== תרבות בת ימינו ==
בפזמון החוזר בשירו של נתן אלתרמן "ספני שלמה המלך", מתוך "ספר התבה המזמרת" (הוצאת מחברות לספרות תשכ"ו), שרים הספנים שוב ושוב על עציון גבר (גם גֶּבֶר וגם גָּבֶר), נמל הבית שלהם. השיר הולחן על ידי נעמי שמר והתפרסם בביצועה של אילנה רובינא.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:אילת: היסטוריה
קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר: אתרים
חלולים

חלולים הוא שם אלבומו השביעי של הזמר אביב גפן.

האלבום יצא במרץ 1998 והוא מכיל 12 שירים, רובם פוליטיים ומחאתיים. אופי האלבום שונה ממרבית אלבומיו של גפן, והוא כמעט אינו מכיל בלדות.

את האלבום הפיק גפן יחד עם משה לוי בייעוצו האומנותי של ברי סחרוף, שגם ניגן באלבום.

יציאת האלבום לוותה בשלטי חוצות ענקיים שעליהם המשפט "בוקר טוב איראן", כשם אחד השירים באלבום<ref name=":0" />. בשל האופי הקיצוני והשונה של גפן ב"חלולים", התקבל האלבום בביקורות מעורבות ונחשב לכישלון מסחרי "מכוון" באופן יחסי לאלבומיו הקודמים<ref name=":0" />. בין שירי האלבום בלטו, שיר הנושא, "סופרסטאר", אשר צולם לו קליפ פרובקטיבי בהשתתפותה של השחקנית אורלי ויינרמן אשר מעביר ביקורת חריפה על תעשיית המוזיקה בישראל ומחוצה לה ועל ניהולה, ו"בום בום".

עטיפת האלבום היא צילום רנטגן של גפן ואשתו באותה העת אילנה ברקוביץ'<ref name=":0" />.

== רשימת רצועות ==
# המלחמה הבאה (3:19)
# בוקר טוב איראן (3:00)
# חלולים (2:26)
# בום בום (3:33)
# תבלע את הכדור (2:32)
# עליסה (1:55)
# חלומות גדולים (3:43)
# לילה (3:21)
# מתים משעמום (2:48)
# תצא מהמחשב (3:37)
# סופרסטאר (2:42)
# חדר קטן (2:08)

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 1998
קטגוריה:אלבומי אביב גפן
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
הסכם אוטרכט

הסכם אוטרכט, 1713, באנגלית לטינית וספרדית
הסכם אוטרכט הוא הסכם שלום שנחתם בחודשים מרץ–אפריל 1713 בעיר ההולנדית אוטרכט ובכך סיים את מלחמת הירושה הספרדית באירופה ואת מלחמת המלכה אן בצפון אמריקה. על ההסכם חתומות ממלכת צרפת בראשותו של לואי הארבעה עשר וממלכת ספרד בראשות פליפה החמישי דוכס אנז'וּ, מצד אחד, ובריטניה בראשות המלכה אן, דוכסות סבויה, והרפובליקה ההולנדית מצד שני.

== דיונים ראשוניים ==
הסכם ראשוני בין צרפת ובריטניה נחתם כבר ב-1711 בלונדון, וכלל הסכמה שבשתיקה בדבר חלוקת נכסיה של ספרד באירופה. בינואר 1712 נפתחה ועידה באוטרכט בהשתתפות הצדדים, למעט ספרד, שפליפה עדיין לא הומלך עליה, וכן נציג מפורטוגל.

הסיבה למלחמת הירושה הספרדית הייתה היותו של פליפה נכדו של לואי ה-14, כך שהכתרתו הייתה עלולה להיות צעד בדרך לאיחודן של ספרד וצרפת, איחוד שעלול היה לאיים על מדינות אחרות באירופה. לכן, הדיונים הראשונים נסבו סביב מחויבותן של ספרד וצרפת להימנע מאיחוד ממלכותיהן, ונמשכו עד יולי 1712, עת ספרד חתמה על הסכמתה לעניין זה.

ברגע שניתנה ההסכמה הספרדית, חודשו הדיונים, וב-11 באפריל 1713 נחתם ההסכם.

== תוצאות ההסכם ==
מפת אירופה לאחר הסכם אוטרכט
פליפה החמישי הוכר כמלך ספרד, אך נכפה עליו לוותר על מקומו בירושה הצרפתית, על מנת למנוע איחוד עתידי בין שתי המדינות.

בכך נפתרה סוגיית איחוד צרפת וספרד. ההסכם שמר על הקיסרות הספרדית, אך מסר את ארצות השפלה הדרומיות, נאפולי, חלק מדוכסות מילאנו וסרדיניה לקיסרות האוסטרית. סיציליה וחלק מדוכסות מילאנו נמסרו לבית סבוי. גיברלטר והאי מנורקה נמסרו לבריטניה. כך, אחיזתה של ספרד באירופה עצמה נחלשה, והאיום הפוטנציאלי על בריטניה ופורטוגל פחת.

צרפת עצמה לא נפגעה, אך נאלצה להכיר בלגיטימיות של מלכי בריטניה. כן מסרה לשכנתה הצפונית שטחים בצפון אמריקה: את שליטתה במפרץ הדסון, בניו פאונדלנד, ובאקדיה (נובה סקוטיה של ימינו), אך זכתה מחדש בשני איים, Île-Saint-Jean (כיום אי הנסיך אדוארד) ו-Île Royale (האי קייפ ברטון), עליו הוקמה מצודת לואיסבורג.

לאחר שנחתם ההסכם הוסיפה צרפת להתעמת עם אוסטריה והקיסרות הרומית הקדושה בראשות קרל השישי עד לחתימת הסכם ראשטט ב-1714. ספרד המשיכה במלחמה עם פורטוגל עד 1715, ועם אוסטריה עד 1720.
במהלך הדיונים להשגת ההסכם אוזכר המונח מאזן כוחות, והוא משתקף ברוח ההסכם, קרי, אין להתיר לשום מדינה להיות בעלת כוח צבאי כזה שיפר את האיזון בין מדינות אירופה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אירופה: היסטוריה
קטגוריה:אוטרכט
אוטרכט
אוטרכט
אוטרכט
אוטרכט
אוטרכט
רודוכרוזיט

ורוד הוא הצבע הנפוץ ביותר של הרודוכרוזיט. דוגמה מאזור סילברטון שב[[קולורדו]]

רודוכרוזיט (וגם רודוקרוסיט) הוא מינרל קרבונטי הבנוי ממנגן (Mn) ופחמה (קרבונט CO<sub>3</sub>). צורת הגבישים של הרודוכרוזיט היא מעוינון, ובמקרים נדירים יותר - סקלנוהדרון. בצורתו הטהורה (והנדירה) צבעו אדום-ורד, אבל לדגימות הבלתי טהורות והנפוצות יותר יש גוונים מוורוד ועד חום בהיר. לעיתים טועים בין הרודוכרוזיט לרודוניט שהוא סיליקט של מנגן, אבל הרודוכרוזיט רך הרבה יותר. גם לקלציט, שבו חלק מאטומי הסידן הוחלפו באטומי מנגן, יש גוון ורוד היכול להטעות בינו לבין הרודוכרוזיט, אבל הקלציט הוא פלואורסצנטי בעוד הרודוכרוזיט נעדר תכונה זו.

רודוכרוזיט יוצר שורה איזומורפית עם פחמת הברזל (סידריט). סידן (ולפעמים גם מגנזיום ואבץ) מחליף לעיתים קרובות את המנגן במבנה, דבר הגורם לגוונים בהירים יותר של אדום וורוד, תלוי בדרגת ההחלפה. מסיבה זו הצבע הנפוץ ביותר של הרודוכרוזיט הוא ורוד.

רודוכרוזיט נוצר יחד עם מינרלים נוספים של מנגן בעורקים הידרותרמיים במרבץ עפרה בטמפרטורה נמוכה כמו במכרות הכסף של רומניה, שם נתגלה לראשונה. במקרים נדירים כמו במכרה N'Chwanging ב-Hotazel שבדרום אפריקה נוצר הרודוכרוזיט בתהליכי שקיעה ואז הגביש מופיע בצורת הסקלנוהדרון הנדירה. בקפיליטס (Capillitas) שבארגנטינה כורים סוג מיוחד של רודוכרוזיט מפוספּס. קאטאמרקה (Catamarca) הוא מכרה כסף ישן מתקופת האינקה, שממנו כורים דוגמיות מרהיבות וייחודיות של רודוכרוזיט זקיפי. חתך לרוחב של המינרל מגלה טבעות קונצנטריות בהירות וכהות של שכבות הצבועות בגוונים של אדום ורד. נוהגים לגלף תכשיטים מאבנים אלו.

השימוש העיקרי ברודוכרוזיט הוא כמחצב של מנגן, שהוא רכיב חשוב בייצור של פלדה בלתי מחלידה זולה ובסגסוגות אלומיניום מסוימות. בסוגים המפוספסים האיכותיים יותר נעשה שימוש כאבני קישוט ולגילוף פסלונים וחרוזים. האבן רכה יחסית ומצטיינת בפצילות מושלמת, ולכן קשה מאוד לחתוך אותה ולכן כמעט שלא משתמשים בה לשיבוץ בתכשיטים.

התיאור הראשון של הרודוכרוזיט הוא מ-1813, בהתייחס לדגימה מקַבְניק (Cavnic) שבמחוז מרמורש, כיום ברומניה. מקור השם הוא מיוונית "רודון" – ורד ו"כרומה" – צבע, כלומר "בצבע הורד".

מדינת קולורדו שבארצות הברית הכריזה רשמית על הרודוכרוזיט כ"מינרל המדינה" בשנת 2002, בהתבסס על הצעה שהועלתה בבית הספר התיכון בעיירה ביילי. הסיבה לכך נעוצה בעובדה שאף על פי שהמינרל נפוץ בכל העולם, גבישים אדומים גדולים מצויים במספר מועט של מקומות בעולם וכמה מהדוגמאות המשובחות ביותר נמצאו במכרה "סוויט הום" (Sweet Home – בית מתוק) שבסמוך ליישוב אלמה (Alma) שבקולורדו.

האינקה האמינו כי הרודוכרוזיט הוא דמם של שליטיהם הקודמים שהפך לאבן. משום כך האבן קרויה לעיתים "רוסה דל אינקה" (Rosa del Inca – ורד האינקה).

==רודוכרוזיט וכריית כסף==
פחמת המנגן היא תרכובת הרסנית לתהליך האמלגמציה המגדיל את ריכוז הכסף שבעפרות הכסף, ולכן עד שדוגמיות איכותיות של המינרל הפכו למבוקשות ביותר נהגו הכורים להיפטר מהרודוכרוזיט ולהשליכו לאשפה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mindat.org/min-3406.html אתר Mindat]
* [http://webmineral.com/data/Rhodochrosite.shtml אתר Webmineral]
* [https://web.archive.org/web/20070930204553/http://mineral.galleries.com/minerals/carbonat/rhodochr/rhodochr.htm אתר Mineral galleries]
"מלך אלמה" הוא גביש הרודוכרוזיט הגדול ביותר שנמצא. הגביש נמצא במכרה "סוויט הום" בסמוך לאלמה שבמדינת [[קולורדו. הגביש מוצג במוזיאון הטבע והמדע של דנוור]]
* 

קטגוריה:מינרלים קרבונטיים
קטגוריה:מינרלים
קטגוריה:אבני חן
סטפן דנב

סטפן דנב (בצרפתית: Stéphane Denève, נולד ב-1971) הוא מנצח צרפתי המשמש כמנהלה המוזיקלי של תזמורת סנט לואיס, של התזמורת הפילהרמונית של בריסל ושל תזמורת העולם החדש של מיאמי.

== קורות חיים ==
דנב נולד בטורקואן, צרפת והוא בוגר הקונסרבטואר של פריז. הוא עבד כעוזר מנצח לגאורג שולטי בתזמורת פריז, ז'ורז' פרטר באופרה הלאומית של פריז
וסייג'י אוזאווה בפסטיבל סאיטו קינן של 1998. הופעתו הראשונה בניצוח בארצות הברית הייתה באופרה של סנטה פה בשנת 1999 ב"דיאלוגים של הכרמליטיות" (פרנסיס פולנק). דנב ניצח על עוד רבות מן התזמורות החשובות בעולם.

דנב היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסקוטית הלאומית בין השנים 2005–2012, בשנתו הראשונה שם ניצח על התזמורת קונצרטי הפרומס בלונדון ובהופעתה הראשונה מאז היווסדה בצרפת.

==קישורים חיצוניים==
* 

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.imgartists.com/?page=artist&id=264 Stéphane Denève] at IMG Artists
* [https://web.archive.org/web/20051222204301/http://www.abeilleinfo.com/chronique.php?id_chro=886&langue=fr Biography (in French)]
</div>

קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1971
אלכסנדר לאזארב

אלכסנדר לאזארב (ברוסית: Александр Лазарев; נולד ב-5 ביולי 1945) הוא מנצח רוסי.

==ביוגרפיה==
לאזארב, יליד מוסקבה, למד בקונסרבטוריון של לנינגרד (כיום סנקט פטרבורג ובהמשך בקונסרבטוריון של מוסקבה אצל לאו גינסבורג. בשנת 1971 זכה בפרס ראשון בתחרות ניצוח לאומית בברית המועצות. בשנת 1972 זכה בפרס ראשון ובמדליית זהב בתחרות הניצוח על שם קאראיין בברלין.

בשנים 1987-1995 כיהן לאזארב כמנצח ראשי וכמנהל אמנותי של תיאטרון בולשוי, הראשון זה למעלה משלושים שנה שהחזיק בשתי המשרות במקביל. משנת 1992 עד 1995 היה מנצח אורח ראשי של תזמורת רשות השידור הבריטית. בשנת 1994 התמנה לאזארב למנצח אורח ראשי של התזמורת הסקוטית הלאומית. משנת 1997 עד 2005 כיהן כמנצח הראשי של התזמורת הסקוטית וכיום הוא מנצח אמריטוס שלה.

==קישורים חיצוניים==

 

קטגוריה:מנצחים רוסים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1945
דמיון מזרחי

דמיון מזרחי הוא ביטוי סטריאוטיפי המשמש כדי לטעון שדברים שנאמרו על ידי דובר בן ארצות ערב מהווים הגזמה או אף בדיה גמורה. הביטוי משמש בעברית לרוב לתיאור טענות מוגזמות או בדויות באופן מובהק, שנאמרו על ידי מנהיגים, גורמי שלטון ונציגי ארגוני טרור במדינות ערב.

מקורו של הביטוי אינו ברור וייתכן כי הוא מתבסס על הדמיון הרב והמיוחד במינו אשר מצוי ב"סיפורי אלף לילה ולילה" שמקורם בארצות ערב.

בתרבות המערבית מתוארים לעיתים דברי הגזמה בהתבסס על הברון מינכהאוזן, האציל הגרמני הידוע כגוזמאי, ואף הקהילה המדעית קראה לתסמונת רפואית בשם תסמונת מינכהאוזן, בשל הדמיון שבין התסמינים המאפיינים אותה לבין הגוזמה והבדיה שבעלילותיו.

==דוגמאות לשימוש==
בשנת 1954 הגיב דובר צה"ל לידיעות ממקורות ערביים שישראל מרכזת כוחות צבא לאורך גבולותיה, ואמר שהידיעות "הן פרי דמיון מזרחי פורה".

באוקטובר 2010 נעשה שימוש בביטוי זה על ידי שר התשתיות עוזי לנדאו, בתגובה להאשמתו על ידי החמאס במעורבות שלו ושל פמלייתו הדיפלומטית שביקרה בדובאי, בחיסול הטרוריסט הבכיר מחמוד אל-מבחוח.

דוגמאות אחרות לשימוש בביטוי זה בתקשורת בישראל ניתן למצוא בעיקר ביחס לאמירות מוגזמות ביותר, כגון האשמת מצרים את ישראל כי הכרישים שפגעו בתיירים בסיני נשלחו על ידי המוסד, ובכותרת מאמר באתר האינטרנט "עניין מרכזי" מתאריך 22 באוקטובר 2008: "[https://web.archive.org/web/20081023060615/http://www.news-israel.net/Article.asp?Code=12819 דמיון מזרחי שופע: נסראללה גוסס אחרי שהורעל בידי סוכני המוסד]".

==ביקורת==
סלמאן מצאלחה, במאמר דעה בהארץ במרץ 2011 טען כי ייחוס "דמיון מזרחי" לערבים הוא כהוצאת דיבה.

לעיתים נעשה שימוש בביטוי בישראל גם בהתייחס לדבריו של אדם ישראלי או יהודי ממוצא מזרחי. מרדכי שקלאר, המנהל הכללי של רשות השידור, נאלץ להתנצל לנוכח סערה ציבורית שעורר, לאחר שעשה שימוש בביטוי זה במהלך דיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

ביטוי אחר המשמש לגנאי באופן שנקשר לתופעת השסע העדתי בישראל, מפאת שיוכו לארצות המזרח, הוא המחווה הגופנית של תנועה מזרחית מגונה, אשר מכונה "מזרחית" למרות היותה בשימוש נפוץ במדינות מערביות רבות, ובהן ארצות הברית.

==ראו גם==
*סיפורי אלף לילה ולילה
*אוריינטליזם

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביטויים סטריאוטיפים ישראליים
יורי סימונוב

יורי סימונוב (באנגלית: Yuri Simonov, נולד ב-4 במרץ 1941 בסאראטוב, ברית המועצות) הוא מנצח רוסי.

==חייו==
סימונוב למד בקונסרבטוריון של לנינגרד (כיום סנקט פטרבורג) ואחר כך בקונסרבטוריון של מוסקבה אצל ניקולאי רבינוביץ. הוא זכה בפרס שני בתחרות מנצח התזמורת הטוב ביותר של ברית המועצות, וב-1966 היה אזרח ברית-המועצות הראשון שזכה בפרס במערב, בתחרות ניצוח שהתקיימה באקדמיה למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא שבאיטליה.

בעונת 1969–1970 היה עוזר מנצח ליבגני מראווינסקי בפילהרמונית של לנינגרד וב-1979 ייסד את התזמורת הקאמרית של תיאטרון בולשוי במוסקבה.

בשנים 1978–1991 לימד ניצוח תזמורת בקונסרבטוריון של מוסקבה; קודמו בתפקיד היה קיריל קונדראשין.

משנת 1982 הוא מנצח על אופרות במערב, בייחוד בלונדון.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מנצחים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1941
רעידת האדמה בוורנצ'אה (1940)

רעידת האדמה בוורנצ'אה הייתה רעידת אדמה במגניטודה 7.4 שהתרחשה ב-10 בנובמבר 1940, ברומניה.

מוקד הרעש היה במחוז ורנצ'אה, בחבל מולדובה, בעומק של 134 קילומטר מתחת להרי ורנצ'אה שבקרפטים. השפעת הרעש הורגשה על פני שטח של 80,000 קילומטרים רבועים. העיר פנצ'יאו נהרסה לחלוטין (נותרו בה חמישה בניינים מתוך 371). נפגעו גם הערים ברלאד, בראילה, גאלאץ, בוזאו, פוקשאן ואפילו בוקרשט בה התמוטט בניין קרלטון, המבנה הגבוה ביותר (14 קומות) באותה תקופה. חלק מהבניינים שנפגעו בבוקרשט ולא התמוטטו ברעידת אדמה זו, נהרסו ברעש החזק ב-1977.

מספר ההרוגים הוערך בכ-1,000 והפצועים בכ-4,000. מספר האבדות בבוקרשט היה כ-200 עד 300. דיווחים מדויקים לא נמסרו, בגלל הצנזורה באותה תקופה והנסיבות הפוליטיות (הצטרפות רומניה כבעלת ברית לגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה).

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.cutremur.net/cutremurul-vrancean-din-1940/ רעידת האדמה של ורנצ'אה (1940)], באתר Cutremur.net 
* [http://evz.ro/s-a-simtit-pana-la-moscova-a-fost-in-noiembrie-primul-mare-cutremur-din-romania-video-1065068.html S-a simţit până la MOSCOVA. A fost în NOIEMBRIE: Primul mare CUTREMUR din România] 

קטגוריה:רומניה: גאולוגיה
ורנצ'אה (1940)
קטגוריה:אסונות ברומניה
קטגוריה:1940
אנקורג'

אַנְקוֹרֵגּ (באנגלית: Anchorage) היא העיר הגדולה ביותר במדינת אלסקה שבארצות הברית. מספר תושביה הוא כ-291,247 (נכון ל-2020), המהווים מעל ל-40 אחוז מתושבי המדינה.

== היסטוריה ==
אנקורג' היא עיר מתוכננת. פירוש שמה הוא מעגן או היאחזות. היא החלה להיבנות בשנת 1914 על מנת לספק מגורים לעובדי מסילת הרכבת של אלסקה , ואוכלוסייתה גדלה במהירות. הקמת בסיסים צבאיים בסביבותיה ואזורי תעשייה, החישו את קצב גדילתה.

ב-27 במרץ 1964 התרחשה באנקורג' רעידת אדמה קשה, הקרויה רעידת האדמה של יום שישי הטוב. רעש האדמה הגיע לעוצמה 9.2 בסולם ריכטר, והחריב חלק ניכר מהעיר, על אף מאה ועשרים הקילומטרים שהבדילו בין העיר לבין מוקד הרעש. רבים נפצעו ותשעה בני אדם נהרגו. נזק רב נגרם לרכוש ובתים נחרבו. כבישי הגישה לעיר נותקו ומגדל הפיקוח בנמל התעופה הבינלאומי קרס. צינורות מים נותקו, והתושבים שנאלצו להתקיים במשך מספר ימים ללא מי שתייה, שרדו בזכות שימוש בשלג שהופשר.

כיום העיר נחשבת כעיר הראשית באלסקה וכעוגן כלכלי ותחבורתי. למרות שמדובר בעיר שאינה גדולה בקנה מידה אמריקאי, ריחוקה ממקומות ישוב גדולים אחרים חייב את פיתוחה. בעיר ממוקם נמל התעופה הבינלאומי של אלסקה על שם טד סטיבנס והיא מהווה צומת חשוב גם לרכבת אלסקה. באנקורג' נמצאים גם בית החולים הגדול באלסקה, ואוניברסיטת אלסקה.

== גאוגרפיה ==
אנקורג' משתרעת על שטח של כ-5,099 קילומטרים רבועים, מתוכם 4,415 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-683 קמ"ר שטחי מים. העיר נמצאת בגובה 31 מטר מעל פני הים.

אנקורג' ממוקמת בדרום-מרכז אלסקה, בקו הרוחב בו נמצאות הערים אוסלו, הלסינקי וסנקט פטרבורג. האקלים באנקורג' הוא סובארקטי, לפי ערכי קפן, עם עונת קיץ קצרה וקרה (13 מעלות צלזיוס בממוצע) ועם חורפים קרים ומושלגים (מינוס 15 צלזיוס בממוצע). בעיר התרחשו מספר סופות שלגים קשות. לדוגמה, בחורף 2002 נמשכה סופת שלגים למעלה מ-24 שעות ברציפות, והשלג נערם לגובה 72 ס"מ, דבר ששיתק את העיר למספר ימים. הטמפרטורה הקרה ביותר שנמדדה בעיר הייתה מינוס 38 מעלות צלזיוס.

בגלל מיקומה של אנקורג', שעות האור בקיץ הן ארוכות מאוד, ובחודשי יוני קיימים "לילות לבנים" בהם נראה לעיתים כאילו השמש אינה שוקעת; בחורף שעות האור מעטות מאוד, ובחודשי דצמבר כאשר השמים מעוננים נדמה לעיתים כאילו אין כלל זריחה.

==דמוגרפיה==
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2010 היו בעיר 291,826 תושבים, 107,332 משקי בית ו-70,544 משפחות. 66.0% מהתושבים הם לבנים, 5.6% אפרו-אמריקאים, 7.9% אינדיאנים, 8.1% אסיאתים ו-2.3% מגזע אחר ו-8.1% משני גזעים או יותר.

ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $73,004 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה $85,829. ההכנסה לנפש הייתה $34,678. בערך 5.1% מהמשפחות ו-7.9% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני.

בשנת 1991 נשלח על ידי הרבי מליובאוויטש שליח חב"ד, הרב יוסף גרינברג שפתח באנקורג' מרכז יהודי גדול הכולל בית כנסת, מקווה לגברים ולנשים, מוזיאון ליהדות ולזכר השואה ובית ספר יהודי.

== ערים תאומות ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

<br />
== קישורים חיצוניים ==

*
[[אייל קורא ברחובות אנקורג', לקראת החורף]]
* 

קטגוריה:אלסקה: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:ארצות הברית: ערי נמל בחוף המערבי
קטגוריה:ארצות הברית: ערים מתוכננות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1914
מרטין הרניק

מרטין הרניק (בגרמנית: Martin Harnik; נולד ב-10 ביוני 1987 בהמבורג, גרמניה) הוא כדורגלן אוסטרי עם דרכון גרמני המשחק בהמבורג מליגת הבונדסליגה השנייה בעמדת החלוץ. הרניק שיחק בעבר בנבחרת אוסטריה, וערך בשורותיה 68 הופעות. אמו של הרניק היא גרמניה ואביו אוסטרי מהעיר גראץ.

== קריירת מועדונים ==
הרניק החל לשחק בתור ילד כבר בגיל 5 בקבוצה מקומית בשם מארשלנדה ובתחילת שנת 2006 הצטרף לקבוצת המילואים של ורדר ברמן בליגה השלישית של גרמניה. בקבוצת המילואים של ברמן רשם הרניק 35 הופעות ו-5 כיבושים.

בגלל פציעה חמורה בכף הרגל הרניק הפסיד את מחציתה הראשונה של עונת 2007. בתחילת עונת 2007/08 הועלה הרניק לקבוצת הבוגרים של ברמן עם חוזה עד ל-2010. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ברמן רשם הרניק בסיבוב השלישי של מוקדמות ליגת האלופות נגד קבוצת דינמו זאגרב במגרשה הביתי של ורדר ברמן.

את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה רשם הרניק במשחק מול נירנברג, אותו ניצחה ורדר ברמן בזכות שערו של הרניק.

בקיץ 2009 הושאל לפורטונה דיסלדורף מליגת המשנה בגרמניה שם לא קיבל הרבה דקות משחק. ב-26 באפריל 2010 חתם בשטוטגרט והעסקה תצא לדרך החל מיולי 2010. הרניק הפך במהרה לשחקן הרכב קבוע בשטוטגרט, ועונת השיא שלו הייתה עונת 2011/12, אז הבקיע 17 שערי ליגה ובישל שמונה שערים. בעונת 2012/13, העפיל הרניק עם שטוטגרט לגמר הגביע הגרמני, שם הפסידה הקבוצה 3-2 לבאיירן מינכן, שזכתה בטרבל. הרניק הבקיע את שני השערים לשטוטגרט.

בתום עונת 2015/16 הרניק ושטוטגרט נשרו אל הבונדסליגה השנייה.

בקיץ 2016 חתם הרניק בהנובר 96, שנשרה מהבונדסליגה יחד עם קבוצתו הקודמת שטוטגרט, במטרה לחזק את הקבוצה ולשוב מהר לבונדסליגה.

במאי 2018 חזר לורדר ברמן, שם שיחק עונה אחת, בה הבקיע ארבעה שערים ב-20 הופעות.

בספטמבר 2019 הושאל הרניק להמבורג מהבונדסליגה השנייה לעונה אחת.

==קריירה בינלאומית==
הרניק שהיה יכול לבחור בנבחרת גרמניה העדיף לשחק דווקא בנבחרת אוסטריה על אף שמעולם לא גר באוסטריה.

הרניק רשם את הופעת הבכורה שלו מול נבחרת צ'כיה באוגוסט 2007 כשעלה כמחליף בדקה ה-72. באותו משחק רשם גם את שער הבכורה שלו בנבחרת האוסטרית כשהשווה וקבע את תוצאת המשחק (1:1) 6 דקות בלבד לאחר שנכנס למשחק. הרניק היה חלק מהסגל האוסטרי ליורו 2008, ממנו הודחה אוסטריה בתום שלב הבתים, ופתח בכל שלושת המשחקים. הרניק השתתף עם אוסטריה גם ביורו 2016, בו אכזבה אוסטריה כשהודחה כבר בתום שלב הבתים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אוסטרים
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני פורטונה דיסלדורף
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:המבורג: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוסטריה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1987
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1987
הדפסת צבע

הדפסת צבע היא רפרודוקציה של תמונה או טקסט בצבע, בניגוד להדפסה פשוטה כדוגמת הדפסה בצבע אחד, כלומר הדפסה מונוכרומטית או הדפסה בשחור-לבן.

השיטה שבה משתמשים להדפסת דמות בקשת הצבעים, כמו בהדפסת צילום צבעוני, נקראת "שיטת ארבעה הצבעים" או "פרוצס" (process). ישנה שיטה נוספת שבה משתמשים כדי להגיע לקשת צבעים גדולה יותר, שיטה זו נקראת שיטת ששת הצבעים והיא גם סוג של פרוצס שבה משתמשים בהדפסה של ארבעת הצבעים CMYK ובנוסף משתמשים בתוספת של כתום וירוק כצבעי פנטון.

== ראו גם ==
* דפוס אופסט
* דפוס בלט
* דפוס צילינדר
* טיפוגרפיה
* פלקסוגרפיה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:דפוס
קטגוריה:מונחים בהדפסה
נמל חופשי

גבול המכס של הנמל החופשי בהמבורג
נמל חופשי או אזור סחר חופשי (באנגלית Free port או Foreign-Trade Zone; באיטלקית porto franco) הוא שטח מתוחם בנמל, שבו המדינה הריבונית שבתחומה הוא נמצא מגבילה או מוותרת על חלק מזכויותיה כריבון, בדרך כלל בכל הקשור לגביית מסים ומכסים. בעבר נהנו חלק מהנמלים החופשיים גם ממידה של אוטונומיה פוליטית, והונג קונג שימשה דוגמה לכך. 

הביטוי "נמל חופשי" עשוי להתייחס גם ל"אזור סחר חופשי" שאינו משתרע בהכרח בקרבתו המיידית של נמל, ובשדות תעופה רבים בעולם קיים אזור חופשי הפועל לפי עקרון הנמל החופשי, אך הוא מכונה בדרך כלל "אזור פטור ממכס" או "אזור בינלאומי". 

מדינות רבות הכריזו על הקמת נמל חופשי או אזור סחר חופשי באזורי ספר או באזורים מתפתחים, במטרה להופכם לאטרקטיביים בשוק הסחר העולמי ולמשוך אליהם משקיעים. הכרזת נמלים חופשיים לוותה פעמים רבות בהקמת אזורי אחסון ותעשייה על פני שטח נרחב, שהביאו לביסוס הנמל החופשי כמרכז מסחרי.

==ישראל==

בישראל הוכרזה העיר אילת ונמלה כאזור סחר חופשי מאז 1985 ועל כן לא חלה בתחומה חובת תשלום מע"מ (פרט לסיגריות ומוצרים בודדים).

== ראו גם ==
* דיוטי פרי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סחר בין-לאומי
קטגוריה:מיסוי בין-לאומי
רוסודן, מלכת גאורגיה

רוסודן, מלכת גאורגיה (בגאורגית: რუსუდანი; רוּסוּדַני; 1194-1245) מבית בגרטיוני, הייתה מלכת הממלכה הגאורגית המאוחדת מ-1223 ועד 1245.

== חייה ==

רוסודן נולדה כבתם של תמר ודוד סוסלן, וירשה את המלוכה מאחיה גיאורגי הרביעי לשה, שמותו ב-18 בינואר 1223 סימל את תחילת סופו של תור הזהב בגאורגיה. רוסודן עצמה הייתה חלשה מכדי לשמר את הממלכה שהצליחו ליצור אבותיה.

בסתיו 1225, הותקפה הממלכה הגאורגית על ידי השאח החווארזמי ג'לאל אד-דין מינגבורנו (جلال الدین منکبرنی), שנרדף בידי המונגולים. הוא דרש בשחצנות מהשלטון הגאורגי לתמוך במלחמתו כנגד האימפריה המונגולית, ומשלא נתמלאה בקשתו הרס והחריב הרבה מכוחה ושיגשוגה של הממלכה הגאורגית, כשהוא מותיר את הממלכה ללא הגנה מול התוקפנות המונגולית. בקרב גארני, שנערך באותה שנה, תקף מינבורנו את ארמון המלכות בטביליסי, והמלכה רוסודן נאלצה להעתיק את הבירה לכותאיסי, כאשר טביליסי הושמה במצור. במהלך הקרבות עברה השליטה בחלקיה השונים של העיר מיד ליד. ב-9 במרץ 1226 כבש מינבורנו את טביליסי. מעל מאה אלף איש איבדו את חייהם כאשר נפלה העיר בידי החווארזמים. תושבי העיר נצטוו להמיר את דתם לאסלאם, ומשלא עשו זאת נטבחו.

בפברואר 1227 זכו הגאורגים ביתרון על מינגבורנו כאשר הוא הובס בידי השושלת האיובית בארמניה, כיום אהלט (Ahlat) בנפת ביטליס שבטורקיה, וכבשו בחזרה את טביליסי, אבל זמן קצר לאחר מכן נאלצו לנטוש את העיר. בדרכם שרפו את העיר והשאירו אחריהם אדמה חרוכה. לאחר מכן כרתה רוסודן ברית עם השליט הסלג'וקי של סולטנות רום ושליט חלאט. מאוחר יותר עיגנה את הברית בכך שהשיאה את בתה, גורג'י חאתון, לשליט של סולטנות רום, כאי חוסרווה השני. אולם הגאורגים הובסו בידי החוואריזמים, בקרב בולניסי, בשנת 1228, לפני שבעלי הברית הספיקו להגיע. 
מטבע מתקופת שלטונה של רוסודן
זמן קצר לאחר מכן, הופתעו החווארזמי על ידי המונגולים, שפלשו לגאורגיה בשנת 1235. כשהם מותשים מהפלישה החוואריזמית נכנעו הגאורגים לאימפריה המונגולית ללא התנגדות משמעותית. עד לשנת 1240 הייתה כל גאורגיה בשליטת המונגולים. הממלכה הגאורגית נאלצה לקבל את ריבונותו של החאן המונגולי בשנת 1242. רוסודן נאלצה להעלות מס שנתי של 50,000 מטבעות זהב ולתמוך במונגולים בעזרת הצבא הגאורגי.

מתוך חשש כי אחיינה דוד השביעי אולו יטען לכתר הגאורגי, השליכה אותו רוסודן לכלא, בחצר חתנה, הסולטאן כאי חוסרווה השני, ושלחה את בנה דוד השישי נארין לחצר המונגולית, כדי לקבל את הסכמתם להפוך אותו ליורש המוחלט שלה. היא נפטרה בשנת 1245, כשהיא עוד ממתינה לחזרתו של בנה.

== נישואין וילדים == 
בשנת 1224 היא נישאת לנסיך הסלג'וקי, מוחמד מוע'יס אוד-דין טורקאן שאח, נכדו של קיליג' ארסלן השני (قيليج ارسلان) שהמיר את דתו עם נישואיו. נולדו להם שני ילדים: 
* דוד השישי נארין - יורשה 
* גורג'י חאתון (תמר) - שנישאה לכאי חוסרווה השני, הסולטאן הסלג'וקי של סולטנות רום, ועם מותו ב-1246 לסהיב פרוואן מוהי אד-דין

==אילן יוחסין==

== מקורות ==

* Wilhelm Baum. In: "Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon" Band XXVII (2007) Spalten 1179-1184.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלכי גאורגיה
קטגוריה:שושלת בגרטיוני
קטגוריה:מלכי ממלכת גאורגיה
קטגוריה:מלכות המאה ה-13
קטגוריה:מלכות המאה ה-12
קטגוריה:ילידי 1194
קטגוריה:נפטרים ב-1245
אדמטה

אַדְמֵטֵה (ביוונית: , "הבלתי־נכבשת") הוא שמן של שתי דמויות נשים במיתולוגיה היוונית:
* אדמטה, נימפת ים, בתם של אוקיינוס וטתיס ובת לווייתה של פרספונה.
* אדמטה בת אֶוּריסתֶאוּס. בביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס) מסופר כי אחת המטלות שהטיל אוריסתאוס על הרקלס הייתה להביא עבורה את חגורת היפוליטה, מלכת האמזונות, זו שניתנה לה על ידי ארס אל המלחמה. לדברי יואנס טסטסס (Tzetzes), המשורר והמלומד הביזנטי בן המאה ה־12, נלוותה אדמטה אל הרקלס במסעו. אתנאיוס מביא מסורת נוספת, אותה קרא בחיבורו של מנודוטוס איש סאמוס. על פי גרסה זו נמלטה אדמטה מארגוס אל סאמוס, ולאות תודה להרה על הצלתה, החלה משמשת אותה במקדשה בסאמוס. הדבר היה לצנינים בעיני אנשי ארגוס. הם שידלו בכסף את הַטִירֶנִים, שעסקו בספנות ובשוד ימי, לגנוב את דיוקנה של האלה. כשיוודע הדבר לסאמיים, כך חשבו, יטילו את האשם באדמטה ויפגעו בה. הטירֶנים הגיעו אל סאמוס וגנבו ללא קושי את פסלה של האלה מן המקדש. לאחר שהניחוהו בבטן ספינתם, הרימו עוגן, התירו חבלים והחלו חותרים, אך הספינה מיאנה לזוז. בחושבם כי סימן הוא מן השמיים, הוציאו את הפסל מבטן האונייה, הניחוהו בחוף ונסו בבהלה. קארים שראו את הפסל על שפת הים סברו, כדרכם של ברברים, כי הפסל נמלט בעצמו מן המקדש, ולכן אסרו אותו בחבלים. אדמטה היא שהתירה את פסל האלה מאסוריו, טיהרה והשיבה אותו למקומו במקדש. אתנאיוס מוסיף ומספר, כי מאז חוגגים הסאמיים מדי שנה בחוף הים את הצלת פסל האלה בחגיגה הנקראת "טוֹנאיָה".

==לקריאה נוספת==
* הסיודוס. שירת הסיודוס: מעשים וימים / תאוגוניה / מגן הרקלס. תרגם מיוונית והוסיף מבוא והערות שלמה שפאן. ירושלים, מוסד ביאליק, 1956.
<div class="mw-content-ltr">
* Athenaeus, The Deipnosophists, with an English translation by C.B. Gulick. London, William Heinemann, and Cambridge (Mass.), Cambridge University Press, 1941. 7 vols.
* The Myths of Hyginus, translated and edited by Mary Grant. University of Kansas Publications in Humanistic Studies, no. 34. Lawrence, University of Kansas Press, 1960. Digitized copy in: [http://www.theoi.com/Text/HyginusFabulae1.html Theoi E-Texts Library.]
</div> 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוקיינידים
קטגוריה:אלי ים ונהר

pl:Admete
קומפטומטר

קומפטומטר משנת 1920
מודעה לבית ספר קומפטומטר מ-1919. בשיאם, פעלו כ-150 בתי ספר כאלה במדינות רבות
קומפטומטר הוא סוג של מכונת חישוב מכנית. הקומפטומטר היה התקן החישוב הראשון אשר הופעל על ידי לחיצת מקשים בלבד. המקשים סודרו בשבכה של עמודות אופקיות ואנכיות.

"קומפטומטר" היה השם המסחרי של חברת "Felt and Tarrant" משיקגו (שלימים תיקרא "חברת קומפטומטר" ולאחר מכן "חברת ויקטור קומפטומטר"). לאחר שנת 1961 השם המסחרי עבר לבעלותה של חברת Sumlock-Comptometer בבריטניה. התכנון המקורי הומצא כפטנט בשנת 1887 על ידי דור פלט האמריקני.

למרות שמטרתו העיקרית של הקומפטומטר הייתה חיבור, היה ביכולת המכונה לבצע חילוק, כפל וחיסור. גרסאות קומפטומטר מיוחדות שנבדלו במערכי המקשים יוצרו למגוון מטרות ביניהן חישוב מטבע וחישוב משקל, כשבחלקן שתי הספרות הימניות לא היו עשרוניות.

מפעיל מיומן, מסוגל יכול לחברבעזרת הקומפטומטר במהירות, בשימוש במספר אצבעות בעת ובעונה אחת והזנת מספר ספרות בו זמנית. עובדה זו הפכה את הקומפטומטר למהיר יותר ממחשבונים אלקטרוניים. זו הסיבה, שעבור מספר יישומים מיוחדים נותרו מכונות אלו בשימוש עד שנות ה-90 של המאה ה-20. אך למעט קומץ מכונות כולן הוחלפו על ידי תוכנת מחשב.

חברת Felt and Tarrant פתחה בתי ספר שלימדו את הפעלת המכונה ואימנו בה<ref></ref>, בהדגשת מהירות מצד אחד, ומיעוט שגיאות מצד שני. בתי הספר העניקו תעודות שמשקלן היה רב בקבלה למשרת "מחשב", בדומה למשקלן של תעודות מבתי ספר לאימון בהפעלת מכונת כתיבה בקבלה למשרת כתבנית. בשיאם, בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 פעלו ברחבי העולם כ-150 בתי ספר כאלו שהכשירו אלפי או עשרות אלפי מפעילי קומפטומטר מיומנים מדי שנה. כמעט כל התלמידים בבתי ספר אלו היו נשים. הזמינות של כוח אדם מיומן ומדופלם סייעה למכירת המכונות, ומשרדים גדולים כמו בנקים, חברות ביטוח, משרדי ממשלה, חברות שינוע מטענים ועוד הפעילו "חדרי חישוב" בהם עבדו "מחשבים אנושיים" שכל אחד מהם (בדרך כלל "כל אחת מהן") ביצע חישובים בעזרת קומפטומטר מתחילת יום העבודה ועד לסיומו. 

==מקורות==
* Darby E: "It all adds up: The growth of Victor Comptometer Corporation", Victor Comptometer Corporation, 1968.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20031206064905/http://members.cruzio.com/~vagabond/ComptHome.html קומפטומטר "ביוגרפיה של מכונה"]– מידע היסטורי מקיף, ביוגרפיה של דור פלט וכן מידע אודות מודלים שונים
* [https://web.archive.org/web/20080323222807/http://home.vicnet.net.au/~wolff/calculators/comptometers/comptometers.htm "מכונות קומפטומטר ומחשבונים מופעלי מקשים"] – תיאורים ותמונות
*[http://www.ed-thelen.org/comp-hist/Comptometer-instructions.html חוברת ההפעלה של הקומפטומטר], 
*[https://web.archive.org/web/20080214045844/http://content.zdnet.com/2346-9595_22-160275-9.html תמונת קומפטומטר]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחשבונים
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
בזיל בושון

מוזיאון לאמנויות ולמקצועות, פריז]]
בָּזֵיל בּוּשוֹן (בצרפתית: Basile Bouchon) היה עובד טקסטיל בליון אשר המציא בשנת 1725 שיטה לשליטה בנוּל באמצעות סרט מנוקב.

כבן של בונה אורגנים מכניים העתיק בושון את העיקרון של התקן מוזיקלי נשלט צילינדרים למטלת האריגה.

החוטים לאריגה הועברו דרך קופי מחטים שיכלו להחליק לקופסה. המוטות הורמו או נותרו במקום בהתאם להימצאותו או העדרו של חור בסרט באותה נקודה. התפתחות זו נחשבת ליישום הראשון של מכונה חצי אוטומטית בתעשייה. שינויים שנעשו על ידי אחרים הובילו לבסוף לנול של ז'אקאר אשר זכה להצלחה.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממציאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו במאה ה-17
קטגוריה:צרפתים שנפטרו במאה ה-18
מנחם מורשת

מנחם מורשת (11 בספטמבר 1927 - 20 ביולי 1980) היה מרצה בכיר במחלקה ללשון עברית וללשונות שמיות באוניברסיטת בר-אילן.

==ביוגרפיה==
נולד בפולין ובשנת 1935 עלה לארץ ישראל. היה מדריך בתנועת בני עקיבא ובמקביל לימד עשור בבית ספר יסודי ולאחר מכן עשור בבית ספר תיכון. את חוק לימודיו לתואר הראשון והשני, שאותו סיים בשנת 1964, עשה באוניברסיטת בר-אילן; נושא עבודת המאסטר שלו היה: "הרמב"ן כבלשן: על פי פירושו לתורה". כתב דוקטורט באוניברסיטה העברית תחת הדרכתו של פרופסור יחזקאל קוטשר. נושא הדיסרטציה שלו היה: "לקסיקון הפועל שנתחדש בלשון התנאים", והוא יצא לאחר מותו בשנת 1981 כספר.

לימד באוניברסיטת בר-אילן החל משנת 1967 ונעשה מרצה בכיר ב-1976. במקביל הורה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת חיפה.

עיקר חיבוריו המדעיים נסובו על לשון חכמים, זאת בהשפעת מורו יחזקאל קוטשר, שזה היה תחום מרכזי במחקרו. עיקר עבודתו עסקה בתלמוד הירושלמי ובתלמוד הבבלי, אולם הוא חקר גם את המדרש ואת הביטויים מלשון חז"ל ומשפת המקרא.

==ספריו==
* ללשונן של הברייתות העבריות בבבלי/ מנחם מורשת. רמת גן: האוניברסיטה בר-אילן, תשל"ב-תשל"ד.
* לקסיקון הפועל: שנתחדש בלשון התנאים/ מנחם מורשת. רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשמ"א 1980. יצא מחדש באותה הוצאה בתשפ"ג.
* חבורת ילדי החמד/ מנחם מורשת, איורים: מנחם למברגר. תל אביב: רשפים: תשמ"ג 1983.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי חינוך דתיים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: לשון עברית ולשונות שמיות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
חווייר סרקס

חווייר סרקס (בספרדית: José Javier Cercas Mena; נולד ב-1962) הוא סופר ספרדי.

== ביוגרפיה ==
סרקס נולד בכפר איבארננדו, הפרובינציה של קסרס, הקהילה האוטונומית אקסטרמדורה, ספרד. את ילדותו ונעוריו העביר בז'ירונה, ולימים התגורר בברצלונה, שם סיים את לימודיו בפילולוגיה היספנית מהאוניברסיטה האוטונומית של ברצלונה. 

סרקס עבד במשך שנתיים כמרצה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין שבארצות הברית, ולמן שנת 1989 ואילך לימד ספרות ספרדית באוניברסיטת חרונה שבקטלוניה. הוא פרסם את קובץ הסיפורים "הנייד"
(1987) ואת הרומנים "שוכר הדירה" (1989) ו"בטן הלוויתן" (1997). כמו כן הוציא לאור את המסה "יצירתו הספרותית של גוֹנְסָלוֹ סוּאָרֶס" (1994), את קובץ המאמרים "עונה טובה" (1998) ואת אוסף הכרוניקות "סיפורים ממשיים" (2000), אולם את עיקר תהילתו קנה בשני רומנים, שמביניהם הראשון מטפל בסוגיה ממלחמת האזרחים בספרד והשני בסוגיה ממלחמת וייטנאם: "חיילי סלמיס" (2001), שתרגומו העברי ראה אור בשנת 2007, ו"מהירות האור" (2005), ספרים שזכו לשבחי הביקורת ולאהבת קהל הקוראים גם יחד. מבין שתי היצירות, קצר "חיילי סלמיס" הצלחה מסחרית אדירה, עובּד לקולנוע, תורגם ליותר מעשרים שפות וזיכה את כותבו באחד-עשר פרסים יוקרתיים. בשנת 2009 פרסם את "אנטומיה של רגע", רומן שנחשב גם למאמר, ובגינו השיג בין היתר את פרס טרנצי מויקס ואת הפרס הלאומי נרטיבי. בשנת 2014 הוא קיבל את פרס מנדראצ'ה לקוראים צעירים בקרטחנה על "חוקי הגבול (2012)".

חווייר סרקס תרגם מקטלאנית יצירות של קים מונזו וסרז'י פמיאס.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1962
קטגוריה:זוכי פרס הים התיכון
פרוטונציה

בכימיה, פרוטונציה היא ההוספה של הידרון (<sup>+</sup>H) לאטום, מולקולה או יון. חומצת ברונסטד-לאורי מוגדרת כחומר כימי הגורם לפרוטונציה של חומר אחר. פרוטונציה או דה-פרוטונציה של מולקולה או יון גורמים לשינוי המטען החשמלי שלו ותכונות אחרות, כמו נטייה ליצירת קשרי מימן.

ניתן להבחין בין בסיסים חזקים לבסיסים חלשים לפי שיעור הפרוטונציה שהם עוברים: בסיס חזק עובר פרוטונציה מלאה בתמיסה, לעומת בסיס חלש שעובר בתמיסה פרוטונציה חלקית בלבד.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תגובות כימיות
הידרון

בכימיה, הידרון הוא השם הכללי ליון המימן החיובי <sup>+</sup>H.

המושג משמש באופן כללי בלי להביא בחשבון את מסת הגרעין. זאת, בניגוד למושג פרוטון, המשמש באופן פרטני ליון <sup>+</sup><sup>1</sup>H (שהוא היון שנוצר מהמימן הנפוץ בטבע), ולא ליונים של האיזוטופים הכבדים יותר של מימן, כמו דאוטריום <sup>+</sup><sup>2</sup>H, (מסומן גם: <sup>+</sup>D), או טריטיום <sup>+</sup><sup>3</sup>H,(מסומן גם: <sup>+</sup>T). המושג הוגדר על ידי ארגון IUPAC בשנת 1988.

יון המימן השלילי <sup>-</sup>H מכונה הידריד.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קטיונים
קטגוריה:מימן
קטגוריה:פרוטון
דה-פרוטונציה

בכימיה, דה-פרוטונציה (deprotonated) היא תגובה בה מופרד הידרון (יון מימן חיובי <sup>+</sup>H) ממולקולה, ליצירת הבסיס המצומד שלה. בסיס ברונסטד-לאורי מוגדר כחומר כימי הגורם לדה-פרוטונציה של חומר אחר. היכולת היחסית של מולקולה למסור הידרון נמדדת על ידי ערך ה-pK<sub>a</sub> שלה. לחומצות ערך pK<sub>a</sub> נמוך, והן מוסרות הידרון (בדרך כלל פרוטון) בקלות. ערך ה-pK<sub>a</sub> מושפע מגורמים רבים, אך המשמעותי ביותר הוא יכולת המולקולה לייצב את המטען השלילי שנוצר לאחד מסירת ההידרון על ידי רזוננס כימי.

ניתן להבחין בין חומצות חזקות לחומצות חלשות לפי שיעור הדה-פרוטונציה שהן עוברות: חומצה חזקה עוברת דה-פרוטונציה מלאה בתמיסה, ואילו חומצה חלשה עוברת דפרוטונציה חלקית בתמיסה.

הבסיס המשמש לביצוע דה-פרוטונציה של מולקולה תלוי ב-pK<sub>a</sub> שלה. במקרים בהם ההידרון לא חומצי במיוחד, כלומר המולקולה לא מוסרת אותו בקלות, יש צורך בבסיס חזק יותר מההידרוקסיד הנפוץ, לדוגמה - הידריד. חוזקו של ההידריד בתגובות דה-פרוטונציה נובע מיצירת גז מימן בתגובה, גז שיוצא מהתמיסה, ובכך דוחף את שיווי המשקל לכיוון התוצרים, על פי עקרון לה-שטלייה. בין ההידרידים נפוצים למטרה זו נמנים נתרן הידריד ואשלגן הידריד.

==ראו גם==
* פרוטונציה - הוספת הידרון (בדרך כלל פרוטון) למולקולה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תגובות כימיות
תנועה אמנותית

תנועה אמנותית היא נטייה או סגנון באמנות שיש לו מטרה או פילוסופיה המשותפת לקבוצת אמנים בתקופת זמן נתונה (יכול להיות בחודשים, שנים או עשורים). תנועות אמנות היו חשובות ביותר באמנות מודרנית אז כל תנועה ממשיכה נחשבה לאוונגרד החדש. תנועות אמנות כמעט ואינן קיימות באמנות בת זמננו בה הגיוון והאינדיבידואליזם מושלים בכיפה.

נראה כי תנועות אמנות מאפיינות כמעט רק אמנות מערבית. המושג מתייחס לנטיות באמנות חזותית, באדריכלות ובספרות. במוזיקה נהוג יותר לדבר על ז'אנרים וסגנונות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנות
רוז'ה דזורמיה

רוז'ה דזורמיה (בצרפתית: Roger Désormière; 13 בספטמבר 1898 – 25 באוקטובר 1963) היה מנצח צרפתי. הוא נודע בניצוח על ההקלטה הראשונה השלמה, ויש אומרים הטובה ביותר, של האופרה "פליאס ומליסנד" של דביסי, אשר הוקלטה בפריז בתקופת הכיבוש הנאצי.

הקלטת האופרה של דביסי נעשתה בשנת 1941, ודזורמיה היה אז אחד מאמני הניצוח המהוללים ביותר של צרפת, במידה רבה הודות לעבודתו עם להקת הבלט Suédois ועם ה"באלט רוס" של סרגיי דיאגילב. הוא ניצח על ביצוע הבכורה של Relâche בשנת 1924, מצג ראינוע ומוזיקה של פרנסיס פיקאביה ואריק סאטי, עם קטע מוסרט, "משחק ביניים", בבימוי רנה קלייר.

דזורמיה עשה לו גם שם בלתי מבוטל גם כחלילן; כתומך נלהב ברפרטואר של המאה ה-20 (מסייאן, סאטי, בולז, אנרי דיטייה ומוריס דורופלה יצאו כולם נשכרים מתמיכתו ביצירותיהם); ובקצה הכרונולוגי השני, בעריכה וביצוע של מוזיקה עתיקה (הוא השיב לחיים יצירות נשכחות ברובן של קופרן, ראמו, מישל רישאר דלאלנד ובני זמנם). דזורמיה מונה למנהל האופרה של פריז בשנת 1945, אחרי שהחזיק קודם במשרה המקבילה באופרה קומיק של פריז.

בשעת נסיעה ברומא בשנת 1950, סבל אירוע מוחי קשה. השיתוק שנגרם לו כתוצאה מכך קטע את כל פעילויותיו המוזיקליות. הוא איבד את כושר הדיבור ונשאר נטול דיבר ופרוש עד סוף ימיו.

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* [http://classicalcdreview.com/rdaw.html 2003 discussion of historic recordings by Désormière]
* [https://secure.mtvshop.mtv.com/namepage.aspx?pid=Q21641&type=C&loc=101 More detailed account of Désormière's career]
</div>

קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:חלילנים צרפתים
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:ילידי 1898
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1963
תשבץ מוצפן

תשבץ קוד עם לוח החלפה, הסברים וגם סופר ויצירה המוצפנים לפי אותו קוד
תשבץ מוצפן או תשבץ קוד הוא תשבץ פתור שהאותיות בפתרון הוחלפו במספרים לפי צופן החלפה מסוים, שאינו ידוע מראש לפותר הפוטנציאלי.

מקובל לתת לפותרים קצה חוט בדמות שווה הערך המספרי של כמה אותיות. בכל אחת ממשבצות התשבץ (שאינן תפוסות על ידי נקודות שחורות) מוצב מספר שמייצג אות. הפותר אמור להחליף את המספרים באותיות הידועות לו, ולנסות לנחש את יתר האותיות בהתבסס על ההרכבים שייווצרו. אם, למשל, במילה של 4 אותיות יודע הפותר שהאות הראשונה היא פ', האות השנייה ת', האות השלישית לא ידועה והאות הרביעית היא מ', הפותר ינחש בנקל שהאות החסרה היא ג', כי רק היא תשלים את הרכב האותיות למילה בעלת מובן בשפה העברית. לאחר שהפותר חשף אות נוספת, ישבץ אותה בכל משבצת שבה רשום המספר המייצג אותה, וכך יקל על ניחושן של מילים נוספות וגילוין של אותיות נוספות.

בתשבץ מוצפן חשוב למעט באותיות חסומות (אות חסומה היא אות הנמצאת רק במילה אחת, בעוד יתר האותיות משתתפות בהרכבן של שתי מילים, האחת אופקית והשנייה אנכית), ולכן מתאימות במיוחד למטרה זו מסגרות של תשבצי קו, כי תשבצי קו אפשר ליצור ללא אותיות חסומות.

מקובל להעשיר את התשבצים המוצפנים בתוספות מוצפנות לפי אותו צופן החלפה, כמו בדוגמה המוצגת כאן, שבה הוצפן גם שם של ספר ושם מחברו.
לוח החלפות לתשבץ קוד
מוצפן
קטגוריה:הצפנה
מישל רישאר דלאלנד

מישל רישאר דלאלנד (בצרפתית: Michel-Richard de Lalande; 1657 – 18 ביוני 1726) היה מלחין בארוק צרפתי פורה ונגן עוגב. דלאלנד היה מחשובי המלחינים של מה שכונה גראן מוטט ותפוקתו בסוגה זו התקרבה ל-80 יצירות. כמו כן חיבר סוויטות תזמורתיות, שנודעו כ"סימפוניות לארוחת הערב של המלך", או בניסוח החלופי של התקופה, פשוט "סימפוניות". דלאלנד חיבר גם באלטים.

== קורות חייו ==
דלאלנד, שנולד בפריז, היה בן זמנם של ז'אן-בטיסט לולי ופרנסואה קופרן. הוא היה המורה למוזיקה של בנות מלך צרפת לואי ה-14 וניצח על הקאפלה המלכותית משנת 1714 עד מותו בורסאי ב-1726.

יש הרואים בדלאלנד את גדול מלחיני ה"מוטט הגדול" הצרפתי, יצירה כנסייתית לסולנים, מקהלה ותזמורת גדולה יחסית, שענתה לטעמו של לואי ה-14 הודות להוד ולהדר שאפיינו אותה. בהתאם למסורת, ארגן לואי ה-14 תחרות בין מלחינים, שהתבקשו לחבר מוזיקה לטקסט מוסכם במשך זמן קצוב. המלך היה השופט היחיד בתחרות. דלאלנד היה בין ארבעת הזוכים, ועליו הוטלה המשימה לחבר מוזיקה לרבע האחרון של השנה (שאר המתמודדים היו קופייה, קולאס ומינורה). הרבעון של דלאלנד היה החשוב מכולם בזכות חג המולד. בהמשך הוטל עליו מלוא האחריות לחיבור מוזיקה כנסייתית במשך כל השנה.

דלאלנד הותיר אחריו גרסאות רבות של יצירותיו. בגרסאות המוקדמות ניכרת נאמנות לסגנון הבארוק הצרפתי, אך השינויים שבאו אחריהן משלבים קווים קישוטיים יותר, איטלקיים בסגנונם ומקדישים יתר תשומת לב לקונטרפונקט פוליפוני.

לפחות ארבעה קבצים של יצירותיו קיימים כיום, כל אחד מהם מציג השקפה שונה כלפי עבודתו של מלחין, כפי שראו אותה האנשים שהרכיבו קבצים אלה. 

עבודת המחקר ביצירתו של דלאלנד נתקלה בקשיים בגלל חוסר העקביות באיות שם משפחתו: דה לאלנד, לאלאנד, לה לאנד, דה לה לאנד ועוד. המשפחה כתבה את השם Delalande

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.icking-music-archive.org/ByComposer/Delalande.php מישל רישאר דלאלנד] בארכיון Werner Icking Music
* 

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:נגני עוגב צרפתים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1657
קטגוריה:נפטרים ב-1726
איוור סילט

איוור סילט (באסטונית: Ivar Sild; נולד ב-24 במרץ 1977) הוא משורר ומבקר ספרות אסטוני.
== ביוגפריה ==
אִיוָר סִילְט, יליד טאלין, למד יערנות במכללה חקלאית, וספר שיריו הראשון ראה אור בשנת 1996. מאוחר יותר למד שפה וספרות אסטונית באוניברסיטת טאלין ופרסם שישה קובצי שירה נוספים, שאחדים מהם זכו לתהודה רבה, בעיקר בזכות התמקדותם בטבע הקרוב ללבם של אסטונים רבים, בגלל הביקורת החברתית הכלולה בהם, ובשל האופן הישיר, שהמשורר מתייחס בהם להומוסקסואליות שלו. 

עם ספרי השירה של סילט נמנים הקבצים "שירים לא-נבחרים" (1996), "מכונת הדימויים" (2001), "אמונה, טבע, אהבה" (2002), "דם כחול ותחליף סם" (2003) ו"עִם זֶרַע וּלְגַמְרֵי" (2006). בשנת (2007) הופיע רומאן ראשון מפרי עטו, "העיר המחוללת". סילט, העורך אתר ספרות ברשת האינטרנט וכותב בלוג משלו, מתגורר בכפר פיהקילה שבנפת סווה (מחוז האריו), כעשרים קילומטרים מערבה מבירת אסטוניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* "[https://www.ramisaari.com/haotobus/ האוטובוס שועט שועט]", שיר מאת איוור סילט בתרגום רמי סערי לעברית 

קטגוריה:משוררים אסטונים
קטגוריה:סופרים אסטונים
קטגוריה:אסטונים שנולדו ב-1977
אקטימל

אקטימֶל הוא משקה יוגורט פרוביוטי, מקור השם הוא מהביטוי הפלמי "actieve milk" שמשמעותו היא חלב פעיל.<ref></ref> המיוצר על ידי החברה הצרפתית דנונה, ונמכר בבקבוקים של 100 מ"ל הנמצאים במארז של בקבוקים אחדים (בין 4 ל-14). לטענת החברה, היתרון העיקרי של המוצר הוא חיזוק ההגנות הטבעיות של הגוף באמצעות שימוש בתרבית חיידקים שרשום עליה פטנט, הנקראת Lacticaseibacillus casei

לאחר תחילת הפצתו של המוצר חברות אחרות החלו אף הן לייצר מוצרים המבוססים על חיידקי L. casei, מה שגרם לתחילתה של מלחמה פרסומית על התכונות והיתרונות של החיידקים השונים. יוגורטים מבוססי L.casei מהווים חלק מרכזי לאנשים הנמצאים במשטר דיאטה.

בשנת 2007 החל ייצורו של אקטימל בארצות הברית תחת השם DanActive במספר טעמים, כגון וניל ותות.

== מרכיבי האקטימל ==
כל בקבוק אקטימל (100 מ"ל) מכיל יותר מ-10 מיליארד חיידקים חיים מסוג Lacticaseibacillus casei נוסף על חיידקי היוגורט הרגילים, חיידקים טובים שמסייעים לחיזוק ההגנה הטבעית. האקטימל נוצר מחלב שעבר תסיסה על ידי שני חיידקי יוגורט מסורתיים (לקטובצילוס בולגריקוס וסטרפטוקוקוס תרמופילוס) ובנוסף מכיל את החיידק הפרוביוטי L.casei. שתורם לחיזוק ההגנה הטבעית ומסייע למערכת החיסון<ref></ref>.
== יתרונות האקטימל ==
לפי טענת שטראוס, אקטימל מסייע לחיזוק ההגנה הטבעית של הגוף באמצעות שימוש בתרבית חיידקים הנקראת Lacticaseibacillus casei. צריכה יומית של אקטימל עשויה להוביל להפחתה משמעותית בתופעות כמו שלשולים ודלקות, בעיקר אצל ילדים, ותורמת להפחתה במחלות, בדגש על זיהומים במערכת העיכול.<ref></ref>

מאמר שפורסם ב־2021 מצא יתרונות רבים של החיידק Lacticaseibacillus casei:<ref></ref>

# השפעה אנטי-היפרטנסיבית (הורדת לחץ דם).
# השפעה אנטי-היפרגליקמית (הורדת רמות סוכר בדם).
# שיפור פרופיל השומנים בדם.[https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0924224421004027]

מחקר שפורסם ב־2007 ע״י חוקרים מבית החולים האמרסמית' בלונדון שבו נבדקו 135 מבוגרים שהסכימו לשתות אקטימל או מילקשייק הדומה בטעמו ובמרקמו לאקטימל פעמיים ביממה במהלך הטיפול האנטיביוטי ולמשך שבוע אחר כך. המודד על יעילות האקטימל למערכת העיכול. מהמחקר עלה כי רק 12% מקרב אלה ששתו אקטימל לקו בשילשולים, לעומת 34% מאלה ששתו מילקשייק דמוי אקטימל ללא חיידקים ידידותיים. לחוקרים עדיין לא ברור כיצד בדיוק פועל היוגורט במניעת תופעות הלוואי החמורות מהחיידק קלוסטרידיום, אך הם משערים כי אחד הזנים של החיידקים הידידותיים שבמשקה מעכב את החיידק האלים במעיים.

בשנת 2012 נערכה תובענה ייצוגית בבית המשפט המחוזי בתל אביב, נגד החברות שטראוס ותנובה המתייחסת לאמינותם של מוצרים כמו אקטימל ויופלה המועשרים בחיידקים פרוביוטיים. בית המשפט פסק בעזרת המומחה מטעמו, פרופ' יהודה שיינפלד מתל-השומר, כי "אין בהיגדים (המופיעים על המוצרים) משום הטעיית הציבור", וכי ההיגדים על גבי המוצרים מבוססים היטב על מחקרים מדעיים.

== סוגים שונים של אקטימל ==
* אקטימל בטעם תות בננה 1.5% שומן.
* אקטימל בטעם תות 1.5% שומן.
* אקטימל במתיקות מעודנת 1.6% שומן.
* אקטימל בטעם אננס בתוספת ויטמין c.
* אקטימל בטעם פטל בתוספת ויטמין c.
* אקטימל בטעם ענבים 1.4% שומן.

קישורים חיצוניים:

* [http://www.actimel.co.uk/ אתר אקטימל בבריטניה]
* [http://www.danactive.com/ DanActive - אקטימל בארצות הברית]
* [https://danone.strauss-group.com/product/אקטימל/ אתר אקטימל בישראל]
*
* 
* 
* 
* 
* [https://danone.strauss-group.com/product/אקטימל האתר הרשמי של שטראוס]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מותגי משקאות
קטגוריה:יוגורטים
הביאנלה בהרצליה

הבִּיאֶנָּלֶה בהרצליה הייתה ביאנלה לאמנות עכשווית שנערכה בעיר הרצליה שלוש פעמים. הביאנלה הוצגה באתרים ברחוב סוקולוב וסביבתו בהרצליה, וכן במוזיאון הרצליה.

הביאנלה הראשונה נערכה בין התאריכים 23-1 באוקטובר 2007. נושא הביאנלה היה "העורף" והיא נאצרה על ידי יהושע סימון.

הביאנלה השנייה הוצגה בין התאריכים 3-10 באוקטובר 2009. היא נאצרה על ידי עדי אנגלמן, מאיר קורדבני והילה טוני נבוק.

ב-10-20 באוקטובר 2011 התקיימה הביאנלה השלישית, באוצרותו של אורי דסאו, תחת הכותרת "המכה השנייה".

בנוסף לתצוגת האמנות, במהלך הביאנלה התקיימו ברחובות שבסביבת המוצגים מופעי מוזיקה בשלל סגנונות.

==גלריית תמונות==
<gallery>

תמונה:Car_Biennal.jpg|מכונית מכוסה אספלט מאת מעין שטראוס (2007)
תמונה:Guillotine Biennial.jpg|"גיליוטינה" מאת אריאל קליינר (2007)
תמונה:Dogmob Biennial.jpg|"כלבים" מאת אור קידר (2007)
תמונה:HillelRomanObservatoryHerzliya2009.jpg|"מצפה" של הלל רומן (2009)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אסי גל, [http://www.jpost.com/servlet/Satellite?cid=1254393076352&pagename=JPost%2FJPArticle%2FShowFull City-wide celebration], ג'רוזלם פוסט, 1 באוקטובר 2009

קטגוריה:תערוכות אמנות בישראל
ביאנלה
קטגוריה:ביאנלה
קטגוריה:הרצליה: אירועים
בנזוקאין

בנזוקאין (Benzocaine) הוא חומר המיועד לאילחוש והרדמה מקומית. בנזוקאין הוא נגזרת של החומר לידוקאין והוא חלש ממנו באופן ההשפעה המיידית ומשך ההשפעה. השימוש בבנזוקאין הוא בעיקר בתעשיית התרופות והקוסמטיקה, כאשר הוא משמש כמרכיב הפעיל בתרופות ללא מרשם להפחתת כאב או אי נוחות הנגרמים על ידי גירויי עור קלים, כאבי גרון, כוויות שמש, כאבים מצמיחת שיניים אצל תינוקות, גירוי וגינלי או רקטלי, ציפורניים חודרניות, טחורים, ועוד. בנוסף, בנזוקאין משמש בקונדומים מסוימים, דוגמת דורקס Performa, כחומר מאלחש לעיכוב השפיכה.

== היסטוריה ==
בנזוקאין סונתז לראשונה ב-1890 על ידי הכימאי הגרמני אדוארד ריצרט (Eduard Ritsert)
הוא הוכנס לשוק בשנת 1902 תחת השם "Anästhesin".

== תופעות לוואי ==
* שימוש יתר במאלחשים הניתנים באופן אוראלי, כדוגמת הבנזוקאין, מגדילים את הסיכוי ל- Pulmonary aspiration, כלומר לחדירת חומר ממערכת העיכול העליונה אל בית הקול או אל דרכי האוויר התחתונות.
שימוש במאלחש אוראלי בשילוב עם שתייה לפני השינה עלול להיות מסוכן.
* שימוש אוראלי במוצרים המכילים בנזוקאין נמצא כגורם למטהמוגלובינמיה, מחלת דם בה נפגעת יכולתו של ההמוגלובין שבתאי הדם האדומים לשאת חמצן.
תופעת לוואי זו נפוצה בעיקר בקרב ילדים מתחת לגיל שנתיים

== שימוש בישראל ==
השימוש בבנזוקאין היה לרווח בישראל, בעיקר לאחר שמוצר אילחוש והרדמה אחר המבוסס על פרוקאין (מוכר גם בשם המסחרי "נובוקאין"), שגם הוא נגזרת של לידוקאין, הוצא משימוש מפאת תופעות לוואי רבות וחיי מדף קצרים יחסית. 

בנזוקאין משמש בישראל בתרופות נגד כאבי גרון (כמו קלגרון ורפאתריצין). הוא מאלחש מעט את אזור הגרון ובכך משכך את הכאב. מינונו בתרופה כ–2 מיליגרם. כמו כן הבנזוקאין נמצא בשימוש בטיפולי שיניים, בתור חומר מאלחש הנמרח על ידי הרופא המטפל על החניכיים, קודם לזריקת ההרדמה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סמים מדכאים
קטגוריה:משככי כאבים