OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אורנה לנדאו

אורנה לנדאו (נולדה ב-6 באפריל 1968, ח' בניסן תשכ"ח) היא סופרת ועורכת ישראלית למבוגרים ולילדים.

== ביוגרפיה ==
אורנה לנדאו נולדה ברמת גן, בילדותה גרה בנהריה ובמדינת ניו ג'רזי בארצות הברית.
לאחר שירותה הצבאי החלה לעבוד כעיתונאית בהארץ. כמו כן הייתה כתבת מגזין בהעיר ובחדשות ומבקרת טלוויזיה בידיעות אחרונות.

היא למדה באוניברסיטת תל אביב, וסיימה תואר ראשון בלימודים כלליים וסוציולוגיה. לאחר מכן למדה תואר שני בספרות כללית והשוואתית באוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלה לתואר שני בספרות כללית והשוואתית באוניברסיטת תל אביב עסקה בייצוגי גוף אימהיים בדרמה הטלוויזיונית.

לנדאו לימדה תקשורת באוניברסיטה הפתוחה ובבית הספר לעיתונות כותרת. היא פרסמה מספר ספרים לילדים ולמבוגרים והייתה גם מנכ"לית בית דניאל, מרכז ליהדות מתקדמת בתל אביב<ref></ref>.

לנדאו הייתה ראש מדור ספרות מתורגמת בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ומנחה סדנאות בבית הספר לכתיבה של כנרת זמורה-ביתן דביר. 

ב-2021 הקימה עם מירי רוזובסקי את שְׁתַּיִם בית הוצאה לאור.

לנדאו נשואה לעורך והעיתונאי שמואל רוזנר ולזוג ארבעה ילדים: שאול, יוחאי, אריאל ויעל. לנדאו מתגוררת בתל אביב.

== מספריה ==
* ההתערבות (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2016) - הספר יראה אור בגרמניה במהלך שנת 2016
* תינוקות לא מוצאים בסופר (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2014)
* נמרת (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2012) - הספר תורגם לאנגלית
* בזה הבית (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2011)
* כשאברח לאמריקה (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2010)
* עוד אהבה אחת ודי (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2009)
*תחנה אחרונה גן עדן (שתיים בית הוצאה לאור), 2024.
ספרה "כשאברח לאמריקה" היה מזוכי מצעד הספרים של משרד החינוך לשנת תשע"ב, בקטגוריית הספרים האהובים על תלמידי כיתות ד'- ו'.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* [http://www.kinbooks.co.il/katava23 עוד אהבה אחת ודי - ריאיון עם אורנה לנדאו] מאת דנה ספקטור, פורסם במוסף 7 ימים של ידיעות אחרונות
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עורכות ספרותיות ישראליות
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מבקרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סגל האוניברסיטה הפתוחה: סוציולוגיה, מדע המדינה ותקשורת
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
רון אטיאס

רון אטיאס (נולד ב-19 באפריל 1995 בבאר יעקב) הוא לוחם טאקוונדו ישראלי, סגן אלוף אירופה (2016) בקטגוריית המשקל של עד 58 ק"ג.

==ביוגרפיה==
אטיאס החל להתאמן בקראטה, ובגיל 9 עבר להתאמן בטאקוונדו. כבר כשהיה בן 12 החל להשתתף בתחרויות בינלאומיות. באליפות אירופה לקאדטים שנערכה ב-2007 בבודפשט, הראשונה בה השתתף, הודח בשלב רבע הגמר. באליפות אירופה לקאדטים שנערכה ב-2009 בזאגרב זכה אטיאס במדליית הזהב בקטגוריית המשקל של עד 49 ק"ג, והוכתר כאלוף אירופה. ב-2010 השתתף לראשונה באליפות העולם לנוער בטיחואנה, והודח בקרב הראשון בשנת 2011, ימים ספורים לפני אליפות העולם שנערכה בקיונגג'ו, נפטר אביו. הוא החליט להשתתף בכל זאת באליפות, כדי להגשים את חלומו של אביו. בתחרות עצמה, בה השתתף כשהוא בן 16 בלבד, הודח בקרב השני. בהמשך השנה זכה במדליית כסף באליפות אירופה לנוער שנערכה בפאפוס, בקטגוריית המשקל של עד 55 ק"ג.

בשנת 2012 השתתף אטיאס לראשונה באליפות אירופה לבוגרים, שנערכה במנצ'סטר, והודח בשמינית הגמר. באליפות אירופה שנערכה באינסברוק ב-2014 הודח בסיבוב הראשון, ובאליפות אירופה שנערכה בבוקרשט ב-2015, אז התחרה בקטגוריית המשקל של עד 63 ק"ג, הודח בשמינית הגמר.

בשנת 2016 זכה במדליית הזהב בטורניר הקדם-אולימפי שנערך באיסטנבול, והבטיח את השתתפותו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בכך, היה לגבר הראשון שמייצג את ישראל במשחקים בענף זה, לאחר שקדמו לו מאיה ערוסי ובת אל גטרר. בהמשך השנה רשם את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית הכסף באליפות אירופה שנערכה במונטרה שבשווייץ.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הפסיד בסיבוב הראשון לונילטון טורס טיישיירה מברזיל, והודח מתחרות מאחר שטיישיירה לא העפיל לגמר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.isr-tkd.com/teams.php?tm=12&&sprt=42#42 רון אטיאס] באתר ההתאחדות הישראלית לטאקוונדו
* [http://www.taekwondodata.com/ron-atias.acrp.html רון אטיאס] באתר taekwando data
* 	
* 	
* 
* 
* 

קטגוריה:לוחמי טאקוונדו ישראלים
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:רמלה: אישים
קטגוריה:באר יעקב: אישים
קטגוריה:לוחמי טאקוונדו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1995
יעקב יצחק פלאנצגראבן

הרב יעקב יצחק פלנצגרבן ב[[חופה]]
הרב יעקב יצחק פלאנצגראבן (בכתיב יידי: ר' יאנקעלע פלאנצגראבען; באנגלית: Yaakov Yitzchok Flanzgraben; ה'תרנ"ג, 1893 - כ' בסיוון ה'תשכ"ה, 20 ביוני 1965) היה למדן וראש ישיבה אמריקאי. מחבר סדרת הספרים בית יעקב וראש ישיבת רבינו שלמה קלוגר בניו יורק.

==ביוגרפיה==
נולד ברדומישל ויילקי לרב אליעזר בן ניסן פלנצגרבן, הוא למד אצל הרב שמואל אנגל רבה של העיר, והיה חסידו של האדמו"ר ר' אברהם חיים מפלאנטש. נישא לרוזה בת יעקב בק מקולבסוב (נפטרה ה' בטבת תשל"ד). לאחר נישואיו התגורר ברדומישל, הוא שימש ר"מ בבית המדרש המקומי והתפרסם בבתי המדרש בגליציה כלמדן, כמתמיד וכעילוי.

בעקבות מלחמת העולם הראשונה הוזמן בידי הנהלת ישיבת רבינו שלמה קלוגר בניו יורק לבוא לכהן בה, הוא היגר לארצות הברית ב-1920, והשתקע בניו יורק. עם הגיעו התמנה כראש הישיבה. במקביל כיהן כרב בקהילת "שארית עדת ישראל" בניו יורק. בתו גיטה נישאה בראשית שנות ה-50 לרב אשר ישעיה פרנקל.

הוא היה מחמיר מאוד בענייני כשרות, אכל רק בשר עוף משחיטה פרטית, ורק דברים שבושלו על ידי אשתו. הוא היה גם גבאי צדקה עבור כולל חיבת ירושלים.

סדרת ספריו "בית יעקב" עוסקת בסיווג נושאים רבים לפי מקור חיובם מדאורייתא או מדרבנן; היא ראתה אור בניו יורק בין השנים תש"ט-תשכ"א (1949–1961). ספרו "עולת שבת" עוסק במלאכות שבת, הוא הספיק להדפיס רק את חלקו הראשון (ניו יורק תשכ"ה, 1965).

נפטר בכ' בסיוון ה'תשכ"ה, 20 ביוני 1965, ונקבר בבית הקברות בית דוד באלמונט .

==ספריו==
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://kevarim.com/rabbi-yaakov-yitzchok-flanzgraben/ קברו ופרטים נוספים] באתר "קברים" 
* [http://www.ivelt.com/forum/viewtopic.php?f=31&t=11067 אשכול אודותיו] באתר "אידישע וועלט פארומס" 
;זכרונותיו על עיר הולדתו
* תלמיד מספר על רבו, בתוך: ספר רדומישל, עמ' 99–102 ( תמונות מס. 61–63)
* תורה אין ראדאמישלע, בתוך: ספר רדומישל, עמ' 110–111 ( תמונה מס. 67) 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים
קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
פשבורסק

פשבורסק (בפולנית: Przeworsk; ביידיש: פּרשעוואָרסק) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית פודקרפצקיה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. נמצאת בחבל גליציה ההיסטורי.

==תולדות היישוב==
פשבורסק נזכרת לראשונה בשנת 1280, ובשנת 1394 הוענקו לה זכויות עיר. בסוף המאה ה-15 השתייכה העיר למנזר במייחוב, ולאחר מכן עברה לבעלות האציל הפולני יאן טרנבוסקי.

בתחילת המאה ה-17 עמדה העיר במצור שהטילו עליה הטטרים, ובהמשך אותה מאה נפגעה ממספר שריפות ומגפות שפקדו אותה. במהלך המאות ה-18 וה-19 התבססה כלכלת העיר על תעשיית אריגה ביתית. בשנת 1895 הוקם בעיר בית חרושת גדול לסוכר. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בתחום גליציה האוסטרית.

==יהודי פשבורסק==

תצלום של בית הכנסת בעיר מ-1934.
יהודים ישבו בעיר מתחילת המאה ה-16, אך בסוף אותה מאה הוטלו עליהם מגבלות מגורים ועבודה ביישוב. בתחילה היו יהודי העיר כפופים לקהילת ז'שוב, אך תוך מספר שנים קיימו קהילה עצמאית, ובשנת 1610 הוקם בעיר בית כנסת ראשון. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ובתחילת המאה ה-20 הגיע לשיאו. מהמאה ה-19 נמנו רוב יהודי העיר על החסידות, ובתחילת המאה ה-20 החלה בעיר גם פעילות ציונית. בין רבני העיר היה רבי מנחם יששכר ויסבלום, נכדו של רבי אלימלך מליז'נסק. לפני השואה התגורר בעיר רבי משה יצחק גווירצמן שכונה האדמו"ר מפשעווארסק.

בנובמבר 1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה, פרעו ביהודי העיר חיילי הצבא הכחול. דליקה גדולה שפרצה בעיר בשנת 1930 פגעה במיוחד ביהודיה. בתקופה שבין מלחמות העולם נמנו בעיר 1,457 יהודים, קרוב למחצית מתושביה.

===בשואה===
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-14 בספטמבר 1939 (ראש השנה ת"ש) הם העלו באש את בית הכנסת העתיק בה. למחרת יום כיפור שלאחר מכן, ריכזו הגרמנים את היהודים מגיל 13 ומעלה מהעיר, והתעללו בהם בפומבי, תוך הכאת רב הקהילה וגזיזת זקנו. לאחר מכן, נערך שוד של רכוש יהודי העיר.

טרם חג הסוכות ת"ש גורשו כ-2,000 יהודי העיר אל מעבר לנהר סן, לשטח הסובייטי. כ-35 יהודים שעוד נותרו בעיר שולחו ממנה באוגוסט 1942 למחנה המעבר בפלקיניה, וממנו הועברו לבלז'ץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20150721114839/http://moreshet.pl/he/node/889 פשבורסק] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: ערים
קטגוריה:גליציה
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:פולין: ארמונות
יורג בומה

יורג בומה (בגרמנית: Jörg Böhme, נולד ב-22 בינואר 1974 בהוהנמולזן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בשאלקה 04 ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר.

==קריירת מועדונים==
בומה גדל בקרל צייס ינה, מועדון מהעיר ינה שבגרמניה המזרחית. בשנת 1992 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, וכעבור שנה עבר לנירנברג, ובהמשך לאיינטרכט פרנקפורט, מינכן 1860 וארמיניה בילפלד. הקדנציות של בומה בקבוצות אלו מעולם לא ארכו יותר משנתיים. בשנת 2000 חתם בומה בשאלקה 04, שהפכה למועדון המזוהה עמו ביותר. עם שאלקה 04 זכה בומה פעמיים בגביע הגרמני. בעונת 2001 הבקיע צמד בניצחון על אוניון ברלין בגמר הגביע הגרמני, וכעבור שנה הבקיע שער בניצחון על באייר לברקוזן. בומה היה חלק ממחזור סיום דרמטי בעונת 2001, בו שאלקה 04 הייתה קרובה מאוד לזכות באליפות, לאחר שהייתה צריכה לנצח את אונטרהאכינג ושבאיירן מינכן תפסיד להמבורג. שאלקה פיגרה 2-0 מול אונטרהאכינג והפכה את התוצאה ל-3-2, כאשר בומה מבקיע צמד מהיר, והמשחק הסתיים בתוצאה 5-3 לשאלקה, כשהמבורג עלתה ליתרון 1-0 מול באיירן מינכן בדקה ה-90 משער של סרגיי ברברז, ואוהדי שאלקה החלו לחגוג את זכייתם באליפות, אך בומה ושאלקה הפסידו את האליפות על אף שזו כמעט הייתה מובטחת להם, עקב שער שוויון של פטריק אנדרסון מבאיירן מינכן מול המבורג עמוק בתוך תוספת הזמן. המקום השני בו סיימה שאלקה, הבטיח לה את המקום בליגת האלופות בעונה העוקבת, אך הקבוצה סיימה את שלב הבתים במקום האחרון. עם זאת, בומה הציג יכולת טובה בעונה זו, שהקנתה לו מקום בסגל נבחרת גרמניה למונדיאל 2002. בומה עזב את שאלקה בתום עונת 2004, עם 23 הבקעות ב-101 הופעות בבונדסליגה. לאחר עזיבת שאלקה שיחק עונה אחת בבורוסיה מנשנגלדבך. בתום עונה זו עבר בומה לקדנציה שנייה בארמיניה בילפלד, שם שיחק שנתיים, בהן הבקיע ארבעה שערים ב-52 הופעות בבונדסליגה, ובסופן פרש ממשחק פעיל בשנת 2008.

==קריירה בינלאומית==
לבומה עשר הופעות בנבחרת גרמניה, כולן בין השנים 2001–2003, בהן הבקיע שער אחד. בומה זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2002 על ידי המאמן רודי פלר, אך לא שותף. בטורניר זה גרמניה סיימה במקום השני לאחר הפסד 2-0 לנבחרת ברזיל במשחק הגמר.

==קריירת אימון==
לאחר פרישתו, נשאר בומה בארמיניה בילפלד ושימש עוזר מאמן בקבוצת המילואים ואחר כך בקבוצה הבכירה ובנוער. אחר כך מונה למאמן ראשי בקבוצת SC הרפורד, ובשנת 2014 מילא מספר תפקידי אימון באנרגי קוטבוס, לרבות מאמן ראשי.

==תארים==
עם שאלקה 04:
* הגביע הגרמני (2): 2000/01, 2001/02

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני קרל צייס ינה
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני מינכן 1860
קטגוריה:כדורגלני ארמיניה בילפלד
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה מנשנגלדבך
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1974
עיניים לא רק לראייה

עיניים לא רק לראייה (באנגלית: Eyes do more than see) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזיק אסימוב בשנת 1965, ותורגם לעברית בפנטסיה 2000 גיליון 6 בשם "עיניים", ושוב ב-1980 בשם "עיניים אינן רק רואות" בקובץ אין איש פה, פרט..., ושוב ב-2010 בקובץ כתבי אייזיק אסימוב חלק 2 בשם "עיניים אינן רק לראייה".

== רקע ==
בשנת 1964 הזמין מגזין מאסימוב סיפור על בסיס תמונה של ראש חימר שאבריו מסומנים באותיות דפוס, במטרה להדפיס שלושה סיפורים של סופרים שונים על בסיס אותה התמונה. המגזין דחה את סיפורו של אסימוב, והסיפור פורסם לבסוף במגזין לפנטזיה ומדע בדיוני בשנת 1965.

== עלילה ==
בעתיד המרוחק טריליוני שנים, בני האדם נטשו את צורתם החומרית והם קיימים כישויות אנרגיה.

שני בני אדם, איימס וברוק, המשתתפים בתחרויות של אמנות באנרגיה, דנים ברעיון חדש: ליצור אמנות בחומר. איימס יוצר פיסול של ראש, וברוק נזכרת בכאב בגופה האנושי וביכולת שלה לאהוב. היא מצטערת על פזיזותם של בני האדם ועל הוויתורים שעשו בעוזבם את גופם החומרי.

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
קטגוריה:יצירות משנת 1965
ליאת קישון-רבין

ליאת קישון-רבין (נולדה ב-1960) היא קלינאית תקשורת ישראלית, פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב, מרצה וחוקרת המתמחה בתחום הפרעות תקשורת אצל ילדים. מכהנת כדקאנית לענייני חדשנות בהוראה ולמידה באוניברסיטת תל אביב. 

==ביוגרפיה==
קישון-רבין בוגרת תואר ראשון ושני בקלינאות תקשורת מאוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט קיבלה בשנת 1990 מהמרכז לתארים מתקדמים באוניברסיטת העיר ניו יורק (Graduate center, City University of New York). לאורך השנים ערכה מחקרים רבים וחברה מאמרים בנושא הפרעות בשמיעה אצל ילדים. בין היתר, פיתחה קישון-רבין ערכה להערכת תפיסות דיבור לילדים בעלי הפרעות שמיעה בעברית. בנוסף, עמדה בראש צוות שפיתח שאלון על פיו ניתן לקבוע את מידת התפתחות השפה עוד בשלבי הינקות המוקדמת. לאורך השנים קיימה קישון-רבין שיתופי פעולה מחקריים עם חוקרים מגרמניה ומארצות הברית.

משמשת כמרצה באוניברסיטת תל אביב, לימדה במכללת מבח"ר ובמכללת לוינסקי לחינוך ועבדה כמנחת קלינאי תקשורת בעבודת שדה. בהמשך מונתה לפרופסור חבר באוניברסיטת תל אביב ומאוחר יותר לפרופסור מן המניין. במסגרת תפקידיה השונים עמדה בראש החוג להפרעות בתקשורת באוניברסיטה וכיהנה כראש בית הספר למקצועות הבריאות ומשנה לדקאן לחדשנות. בנוסף, הייתה ממונה על תוכנית שילוב האוכלוסייה החרדית באוניברסיטה.

ב-2020 מונתה לתפקיד דקאנית החדשנות בהוראה ולמידה של אוניברסיטת תל אביב. במסגרת תפקידה, עוסקת בתהליכי מודרניזציה של כלי הוראה ולמידה ומתווה את מדיניות האוניברסיטה בתחום החדשנות הדיגיטלית בפן האקדמי, לרבות הכשרות פדגוגיות, הטמעת כלים דיגיטליים ובקרת איכות. קישון-רבין היא הראשונה המכהנת בתפקיד זה, שנוצר בעקבות המעבר ללמידה מקוונת בעולם האקדמי בעת משבר הקורונה.

חברה בארגונים מקצועיים שונים, ביניהם באגודה הישראלית לאוריינות ושפה. 

=== חיים אישיים ===

קישון נשואה ואם לשלושה ילדים, אביה, הקרדיולוג פרופסור יחזקאל קישון, היה מייסד ומנהל מכון הלב בבית החולים וולפסון.

==קישורים חיצוניים==

* [https://med.tau.ac.il/profile/lrabin ליאת קישון-רבין] באוניברסיטת תל אביב
* [https://med.tau.ac.il/Liat-Kishon-11 פרופ' ליאת קישון-רבין זכתה בהוקרה בינלאומית ייחודית על תרומת מחקרה לתחום שתל השבלול], באתר אוניברסיטת תל אביב, 15 במאי 2017
* 
* [http://מינויים%20חדשים%20באוניברסיטת%20תל%20אביב,%20קיץ%20200 https://m.tau.ac.il/new-Appointment-7-2020].
* 

קטגוריה:קלינאי תקשורת ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: בית הספר למקצועות הבריאות
קטגוריה:חוקרי התפתחות ילדים
קטגוריה:סגל מכללת לוינסקי לחינוך
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
החבובות (זיכיון)

החבובות (באנגלית: The Muppets) הן משפחת דמויות שנוצרה על ידי ג'ים הנסון בשנת 1954. תחילה הן היו מיועדות לתוכנית Sam and Friends שהוקרנה בתחנת טלוויזיה מקומית בוושינגטון. כיום הן זיכיון בבעלות חברת דיסני. הזיכיון כולל בין היתר סרטי קולנוע, סרטי טלוויזיה וסדרות טלוויזיה.

המילה "Muppet" הושמעה בראשונה בשנת 1956 ולפי גרסת הנסון היא התבססה על המילים "Marionette" ו-"puppet".

הדמויות המפורסמות הן: קרמיט הצפרדע, מיס פיגי, גונזו הגדול, חיה, הטבח השוודי, סטטלר ווולדורף ופוזי הדוב.

על אף הכישלון של "החבובות" ב-2015, דיסני המשיכה להביע רצון מתמשך בחידוש המותג. כחלק משירות הזרמת המדיה "דיסני+", סדרת טלוויזיה חדשה בשם "Muppets Live Another Day" הייתה אמורה לעלות ב-2020 ולעקוב אחר מעללי החבורה לאחר אירועי הסרט "החבובות כובשות את מנהטן", כאשר היא בוטלה באוגוסט 2019. סדרה חדשה נוספת לדיסני+ נקראת "Muppets Now", הפקתה הוכרזה באוגוסט 2019 והיא החלה להיות משודרת ב-31 ביולי 2020. ב-8 באוקטובר 2021, ספיישל של החבובות לליל כל הקדושים בשם "החבובות: האחוזה הרדופה" עלה בדיסני+.

==סדרות טלוויזיה==
{| class="wikitable"
!סדרת טלוויזיה
!שנת התחלה
!שנת סיום
|-
|סאם וחברים
|1955
|1961
|-
|החבובות
|1976
|1981
|-
|חבובוטף
|1976
|1981
|-
|מפלצות חבובות קטנות
|1985
|1985
|-
|השעה של ג'ים הנסון
|1989
|1989
|-
|החבובות בלילה
|1996
|1998
|-
|החבובות
|2015
|2016
|-
|חבובוטף
|2018
|2022
|-
|החבובות עכשיו
|2020
|2020
|-
|החבובות - מהומה
|2023
|
|}

==סרטים==
* החבובות - 1979
* תעלול החבובות הגדול - 1981
* החבובות כובשות את מנהטן - 1984
* מזמור חג המולד של החבובות - 1992
* החבובות באי המטמון - 1996
* החבובות בחלל - 1999
* החבובות - 2011
* החבובות - מבוקשות - 2014
*החבובות: האחוזה הרדופה - 2021

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
תולעת צינור ענקית

תולעת צינור ענקית (שם מדעי: Riftia pachyptila) היא מין של תולעת טבעתית, המצויה במעשנות שחורות, סוג של נביעות הידרותרמיות בקרקעית האוקיינוס השקט. הן ייחודיות בשל יכולתן לשרוד בסביבה בה יש ריכוז גבוה במיוחד של מימן גופרי. אורכן עשוי להגיע ל-3 מטרים. הטמפרטורות בבית הגידול שלהן נעות בין 2 ל-30 מעלות צלזיוס. התולעים מתפתחות מפגיות השוחות באזור הפלאגי, ולאחר שהתבגרו, הן מחפשות נביעה הידרותרמית מתאימה לידה יוכלו לחיות. לאחר שזיהו את החומרים הכימיים המתאימים, הן מתיישבות על קרקעית האוקיינוס ונהפכות לנייחות. תולעי הצינור הענקיות כמעט ואינן מאוימות בידי טורפים.

תולעת הצינור הענקית מתרבה בהפריה חיצונית: הנקבה משחררת תאי ביצה עשירים בליפידים אל תוך המים; לאחר מכן, הזכרים משחררים תאי זרע, ששוחים במים עד שהם מתמזגים עם תאי הביצה ליצירת זיגוטה. תולעי הצינור הענקיות גדלות בקצב הגבוה ביותר שנמדד בחסרי חוליות ימיים: הן גדלות לגודל של כ-1.5 מטר, מגיעות לבגרות מינית ומאכלסות נביעה הידרותרמית תוך פחות משנתיים. זאת בניגוד לתולעי ה-Lamellibrachia, שגדילתן עד לאורך של 2 מטר נמשכת 170–250 שנים.

== קליטת חומרי הזנה ==
בפנים גופה של התולעת, ישנו מבנה ייחודי הנקרא טרופוזום, ומכיל מיליוני חיידקים סימביוטיים. החיידקים, החיוניים להזנת התולעת, אינם נמצאים בתוך הגמטות מלכתחילה, אלא נכנסים אל תוך התולעת באמצעות עיכול במהלך חייה. התולעת קולטת חומרי הזנה דרך הפתח בחלקה העליון. המזון נע משם דרך המעי הקדמי, האמצעי והאחורי, עד לפי הטבעת. לאחר שהחיידקים נקלטים במעי האמצעי, מתרחשים בו שינויים כימיים הגורמים לגדילתו, ולבסוף להיווצרותו של הטרופוזום.

בחלקה העליון של התולעת, ישנו אזור שצבעו אדום בשל ריכוז הגבוה של המוגלובין הנמצא בו; באזור זה ישנם צינורות הובלה רבים, דרכם התולעת קולטת חומרי הזנה (מימן גופרי, חמצן, פחמן דו-חמצני וכו') מסביבתה. החמצן נקלט בגופה של התולעת באמצעות המוגלובין; עם זאת, ההמוגלובין יכול לשאת חמצן במין זה גם בנוכחות סולפיד, תכונה שאינה קיימת במינים אחרים.

למרות רעילותם של החנקה והנתרן החנקיתי, החנקן חיוני לתולעת על מנת שתוכל לבנות ממנו חלבונים וחומצות גרעין. החיידקים השוכנים בטרופוזום משנים את החנקה לאמוניום, +NH4. על מנת לקלוט חנקן בתהליכים אלה, התולעת קולטת חנקה בכמויות גדולות; ריכוז החנקה בדמן של תולעי צינור ענקיות גדול פי 100 מאשר במים בהן הן חיות. המנגנון בעזרתו התולעים מסוגלות לעמוד בריכוזים גבוהים כל כך של חנקה לא ידוע.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נרתיקניות
קטגוריה:בעלי חיים יחידים בסוגם
תנאי אי-החלקה

במכניקת הזורמים, תנאי אי-החלקה עבור זורם צמיג קובע שבגבול מוצק, לזורם תהיה מהירות אפס ביחס לדופן איתו הוא במגע. 
כלומר מהירות הזורם בכל הממשקים בין הזורם לחומר אחר (מוצק או זורם) שווה לזאת של הממשק.
רעיונית ניתן לחשוב על המולקולות של הזורם אשר באות במגע עם הממשק כדבוקות למשטח שהוא זורם מעליו.							 תנאי אי-החלקה הוא דוגמה לתנאי שפה דיריכלה, משום שהוא נותן את ערכה של פונקציית המהירות על השפה.

== הצדקה פיזיקלית ==
תנאי זה נובע מהנחת הרצף בזרימה, לפיה אין החלקה בין שכבות של זורם ופונקציית המהירות תמיד רציפה וגזירה. כאשר האדהזיה חזקה יותר מהקוהזיה, חלקיקים הקרובים למשטח לא יזוזו ביחד עם הזרם.
למשל, בממשקים של נוזל-מוצק כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל וחלקיקי המוצק (אדהזיה) חזקים בהרבה מאשר כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל לעצמם (קוהזיה). חוסר השוויון בין הכוחות גורם למהירות הנוזל על השפה להתאפס.

== יוצאי דופן ==
כמו רוב ההנחות ההנדסיות, תנאי אי החלקה אינו תמיד מתקיים במציאות.
לדוגמה, בלחץ נמוך מאוד (למשל בגובה רב),אפילו שהנחות מכניקת הרצף עדיין בתוקף, מספר המולקולות על פני השטח כל כך נמוך שהם "מקפצות" לאורכו.
קירוב שכיח להחלקת הזורם הוא:
:<math>u - u_{Wall} = \beta \frac{\partial u}{\partial n}</math>
כאשר <math>n</math> היא הקואורדינטה בכיוון הניצב לשפה ו <math>\beta</math> מוגדרת להיות אורך ההחלקה.
עבור גזים אידיאלים, אורך ההחלקה הוא בקירוב <math>\beta \approx 1.15 \ell</math> כאשר <math>\ell</math> הוא המהלך החופשי הממוצע.
משטחים הידרופוביים מסוימים התגלו כבעלי אורך החלקה כמעט ואפסי.
בזמן שתנאי אי החלקה משמש כמעט בכל מודל של נוזל צמיגי, לעיתים מזניחים אותו לטובת תנאי "אי חדירה" (כאשר רכיב מהירות הנוזל הניצב לפני השטח הוא אפס ורכיב מהירות הנוזל שמקביל לפני השטח איננו מוגבל)באנליזות של נוזל שאינו צמיגי ,היכן שהשפעת שכבת הגבול זניחה.

== ראו גם==
*משוואת רציפות
*משוואות נאוויה-סטוקס
*זרימת טיילור-קואט

קטגוריה:מכניקת הזורמים
נהר כבר

נהר כְּבָר היה תעלת מים מלאכותית, או מערכת תעלות, שנחפרה בבבל באלף הראשון לפנה"ס למטרות השקיה ותחבורה. תוואי התעלה איננו ידוע כיום בוודאות וקיימת מחלוקת בין חוקרים בנושא זה.

שמה של התעלה מופיע לראשונה במקרא כנהר שעל גדותיו גרו גולי יהודה בבבל. ייתכן שלנהר זה התכוונו גם הפסוקים בתהילים קל"ז - "על נהרות בבל, שם ישבנו, גם בכינו...".

החל מהמאה ה-19, התגלו תעודות בבליות רבות המזכירות את נהר כבר בשם Naru-Kabari, אשר משמעותו בבלית היא הנהר הגדול. משתמע שמדובר בתעלה מלאכותית או במערכת תעלות שמקורה בנהר הפרת, והיא נמשכת לאורך מאות קילומטרים, דרך וליד העיר ניפור, דרום מזרחית לבבל הבירה.

בחפירות שביצעה משלחת ארכאולוגית מאוניברסיטת פנסילבניה באזור העיר העתיקה ניפור, נמצאו תעודות המתייחסות לנהר כבר ועל בסיסם ניסו אנשי המשלחת לאתר את שרידיה של התעלה בחורבות העיר. לטענתם, סימני כתב היתדות ששימשו לכתוב את המושג Nar-Kabari, היו גם יצוג אידאוגרמי למושג הפרת של ניפור. כלומר, המקבילה של נהר הפרת, בעיר ניפור. על בסיס זה העריכו שמה שנראה כמו שרידים של תעלה או נהר גדול שעבר במרכזה של העיר. רוחבה של התעלה היה להערכתם לפחות 20 מטר ועומקה לעיתים 5-6 מטרים. תוואי תעלה זו שגילו התחיל מנהר הפרת צפונית לעיר בבל, המשיך דרום מזרחה לעיר ניפור ובסופו התחבר מחדש לנהר הפרת באזור העיר אורוכ. תעלה זו מוכרת גם מתקופות מאוחרות יותר כשאט אנ-ניל . עם זאת, בתעודות אחרות צוין נהר כבר כתעלה שעברה ליד העיר ולא בתוכה. לא ברור, אם כן מה היה בדיוק מיקומה של התעלה באזור ניפור או אם כינויה התייחס למערכת של תעלות שעברו הן בתוך העיר והן לידה לכיוון דרום מזרח.

בתעודות אל יהודו, המתוארכות לתחילת המאה החמישית לפנה"ס, ועוסקות בחיי היום-יום של גולי יהודה בבבל, נמצאו גם התייחסויות ל-Naru-Kabari כמקום חתימת כמה מהן. חוקרי תעודות אלה מעריכים שרובן נכתבו באזור מרחב העיר ניפור (ודרומה לה) וייתכן שגם זו עדות למקומו של נהר כבר, באזור התיישבות הגולים היהודאים.

בתעודות בבליות מהתקופה הפרסית צוין נהר כבר כערוץ תחבורה נפוץ לכיוון העיר שושן. בקרב קהילת מחקר המזרח הקרוב הקדום התפתח פולמוס באשר לזהותה של העיר שושן ובמשתמע, כיוון מסלולו הגאוגרפי של נהר כבר. חלק מהחוקרים טענו שבתקופה הנאו-בבלית היו מספר ערים שענו לשם זה, לעומת חוקרים אחרים שזיהו את העיר עם בירת הממלכה הפרסית, שושן. בקרב האסכולה השנייה התפתחה תובנה, כי המשך חפירתה של התעלה לכיוון פרס, היה חלק ממאמץ אימפריאלי פרסי מתמשך לנצל את משאבי ממלכת בבל לטובת פרס ולהניע את מוקד הפעילות שבאזור בבל, לערי הבירה הפרסיות בדרום פרס.

==ראו גם==
*גלות בבל
*בבל
*תעודות אל יהודו
*תיל אבובי

==הערות שוליים==

קטגוריה:בבל
קטגוריה:תעלות
קטגוריה:עיראק: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ארכאולוגיה מקראית
קטגוריה:אתרי המקרא
כבר
SmartDeviceLink

SmartDeviceLink או SDL הוא שמו של פרויקט מיוזמת חברת פורד ליצירת תקן אחיד עבור התקנים תוך-רכביים רבים הנמצאים בשימוש בתעשיית הרכב או שעשויים להמצא בכלי רכב.

היעד של הפרויקט הוא ליצור ממשק אחיד של תוכנה עבור אפליקציות, מפתחים ורכיבי קצה ברכבים עבור יצירת אפליקציות מיובאות ושיתנהגו באופן משולב עם רכיבי הקצה.

SDL מורכב משני רכיבי תוכנה עיקריים: ליבה אשר עוטפת שירותים פנים רכביים ומתחברת לממשק המשתמש של הרכב והרכיב השני הוא פרוקסי נייד אשר מממש API לגישה ושימוש שירותים ברכיבי קצה ברכב.

התקן אומץ רעיונית על ידי תאגיד טויוטה המתחרה עם פורד.

== הליך פעולת SDL ==
* המכשיר והרכב מתחברים
* האפליקציה שולחת בקשה לרכב והרכב עונה (Remote Procedure Calls). האפליקציות יראו כאילו הן פועלות מתוך הרכב אולם הלוגיקה (Business Logic) יהיה בתוך המכשיר
* המשתמש מתקשר עם הרכב והרכב מודיע הודעות לאפליקציה על אירועים המתרחשים ברכב
* האפליקציה מגיבה על ידי שליחת בקשות לעדכון התנהגות או תצוגה ברכב עצמו

קטגוריה:ממשקי משתמש במחשב
קטגוריה:פורד
קטגוריה:כלי רכב
משטרת גבעת אולגה

תחנת משטרת החופים ב[[גבעת אולגה (2007)]]
משטרת גבעת אולגה הוא מבנה של משטרת המנדט, ששימש למאבק נגד העלייה הבלתי לגלית. בשנת 1968 עבר לשמש כמתקן נופש לחיילי צה"ל.

== היסטוריה ==
מבנה משטרת גבעת אולגה הוקם עבור משטרת החופים הבריטית להגנה מפני צבא גרמניה הנאצית. לקראת סוף מלחמת העולם השנייה שימש לחיפוש אחר ספינות מעפילים של ההעפלה. בנובמבר 1945 פוצצו לוחמי ההגנה מטען ליד המבנה וגרמו לו לנזק. כדי לתפוס את המתקיפים ביצעו שלטונות המנדט הבריטי את המצור על גבעת חיים. ב-20 בינואר 1946 פוצצו כוחות ההגנה בשנית את מבנה המשטרה.

באוקטובר 1946 פונו השוטרים הערבים מהתחנה, והיא אוישה בידי שוטרים יהודיים. ב-1947 שימשה בסיס אימונים של הפלמ"ח. ב-10 במאי 1948 הועבר המבנה לידי מועצת חדרה.

בשנת 1968 נחנך במקום מתקן נופש לחיילי צה"ל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.irgon-haagana.co.il/show_Item.asp?levelId=60010&itemId=48370&itemtype=3&xml=1 גבעת אולגה], אתר ההגנה
* [https://www.awis.org.il/?categoryId=98923 כפר הנופש אולגה] באתר האגודה למען החייל

==הערות שוליים==

קטגוריה:משטרת המנדט
קטגוריה:חדרה: מבנים
קטגוריה:חדרה: היסטוריה
בלז' לנדייל

בלאז' לנדייל (בהונגרית: Lengyel Balázs; 1918, בודפשט – 2007, בודפשט) היה סופר הונגרי וחסיד אומות העולם.

==קורות חיים==
לנדייל סיים את לימודיו בגימנסיה לותרנית בבודפשט בשנת 1936 והחל לימודי משפטים באוניברסיטת בודפשט. בתקופת לימודיו היה לנדייל חבר בחוג אנטי-פשיסטי. הוא כתב מאמרים תחת שמות בדויים בעיתון הונגרי בעל נטייה לאומית, ועבד בשירות הציבורי.

לנדייל היה אחיה התאום של פירושקה לנדייל, שלימים הוכרה אף היא בתור חסידת אומות העולם.

===בתקופת מלחמת העולם השנייה===
בשנת 1940 השלים את עבודת הדוקטורט שלו במשפטים. באביב 1942 הכיר לנדייל את המשוררת אגנש נמש נאג' והתגורר עמה בבודפשט.

בסתיו 1942 גויס לצבא הונגריה והיה מפקד מחלקה בבצ'יי שבסרביה ובמוראו שבאוסטריה. ב-1943 ובתחילת 1944 הופיעו כתביו בעיתון ההונגרי "Magyar Csillag" ("הכוכב ההונגרי").

עם פלישת הגרמנים להונגריה במרס 1944 עדיין היה לנדייל בצבא ההונגרי. הוא היה לבוש מדים וכך הצליח להבריח יהודייה מאחד מהבתים בבודפשט שסומנו בטלאי צהוב אל מחוץ לעיר, אל העיר מזקבשד , שם שהתה בחסות מסמכים מזויפים של זהות ארית. מאוחר יותר ליווה אותה בחזרה לבודפשט, ושם הסתתרה עד הגעת הצבא האדום.

באפריל 1944 התחתן לנדייל עם אגנש נמש נאג'.

בתקופת שלטון צלב החץ בסוף 1944 עזב לנדייל את הצבא ונע עם אשתו לכפר הקטן אלשומיהאיפאלבה (Alsómihályfalva) בדרום מערב הונגריה (כיום הכפר דוני מיהאלייבץ (Donji Mihaljevec) בצפון קרואטיה). לנדייל הבריח יהודיה לכפר זה והוא ואשתו הסתירו אותה למרות הסיכון לחייהם.

===לאחר המלחמה===
לנדייל היה עובד השירות הציבורי ולאחר מכן עורך שותף בכתב העת הספרותי "Újhold" ("ירח חדש"), בו היו נותני הטון יאנוש פילינסקי ואיוואן מנדי . בשנת 1947 קיבלה אשתו מלגה והוא נסע עמה לרומא ולפריז. בשנת 1948 התפרסם ספרו הראשון, "A mai magyar líra" ("שירה הונגרית עכשווית"). כתיבתו ספגה ביקורת על רקע פוליטי, וכששב להונגריה נלקח דרכונו. בשנת 1949 אולץ לפרוש ממשרתו והחל ללמד באוניברסיטת סגד. לאחר שנה הופסקה עבודתו גם שם והוא החל להתפרנס מתרגום וכן מכתיבת ספרות ילדים. הוא כתב כעשרים ספרים, בהם ספרי ילדים וקובצי מאמרים של ביקורת ספרותית. חלק מספריו תורגמו לגרמנית.

==הכרה==
בשנת 1997 הוכר לנדייל על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הונגרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער הונגרים
קטגוריה:מתרגמים הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1918
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2007
אמיל ליטוינסקי

אמיל ליטוינסקי (18 בפברואר 1891 יפו - 21 בספטמבר 1962) היה פעיל ציבור שעסק בגאולת אדמות והיה מרוכשי ומקימי שכונת תל ליטוינסקי.

== ביוגרפיה ==
אמיל (עמנואל) נולד ביפו ב-1891 ליעקב אלחנן ליטוינסקי ולשרה (לבית פינקלשטיין), אח למשה (מוריס) ליטוינסקי ולריימונד ליטוינסקי. למד בבית הספר הצרפתי ביפו ובבית הספר הגבוה למסחר. אמיל ומשה ליטוינסקי הקימו חברה מסחרית בשם "האחים ליטוינסקי". ב-1914, בתקופת מלחמת העולם הראשונה, גורש עם אחיו, משה, למצרים שם עסקו השניים במסחר וסיפקו ציוד לצבא הבריטי במזרח התיכון. לאחר המלחמה מונו האחים כסוכני חברת הדלק הבריטית של וכן הייתה בבעלותם חברה קבלנית לבניית חנויות ביפו. האחים עסקו ברכש אדמות ברחבי הארץ ובין השאר רכשו כ-1700 דונם מתושבי כפר סאקיה עליהן תכננו להקים יישוב כפרי גדול בקרבת תל אביב. ב-1934 החלה הקמת היישוב תל ליטוינסקי והאחים ליטוינסקי עברו לגור במרכז היישוב (ברחוב שנקרא כיום "האחים ליטוינסקי") כשביתו של אמיל הוקם במספר 51. כמו כן רכש עם אחיו כ-1800 דונם בכפר ג'יוס שבשומרון. על 300 דונם מהם נטע פרדס.

אביו, יעקב אלחנן ליטוינסקי, ייסד את לשכת הבונים החופשיים ביפו וכיהן כנשיאה הראשון.

אמיל נישא למרגלית (לבית אפלבוים) ולזוג נולד בן אחד (אריאל). אמיל נפטר ב-1963 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. אשתו, שנפטרה ב-1988, נקברה לצידו.

הניסיון לפרק את שותפות "האחים ליטוינסקי" ולחלק את הרכוש הרב שצברה הביא בסופו של דבר לסכסוכים משפטיים בין בני המשפחה שנמשכו שנים רבות. בשנת 2016, הגישו יורשי משפחת ליטוינסקי עתירה לבית המשפט המחוזי בתל אביב נגד מדינת ישראל, בדרישה להשיב למשפחה את קרקעות תל ליטוינסקי, לפצותה, או להעביר אליה קרקעות חלופיות.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.kadisha.biz/ShowItem.aspx?levelId=59689&template=18&ID=74906 אמיל ליטוינסקי] , באתר "חברא קדישא תל אביב"
* 
* [http://www.avimoshesegal.co.il/%D7%94%D7%A2%D7%99%D7%A8-%D7%94%D7%90%D7%91%D7%95%D7%93%D7%94-%D7%A9%D7%9C-%D7%AA%D7%9C-%D7%94%D7%A9%D7%95%D7%9E%D7%A8 העיר האבודה של תל השומר], באתר הטיולים של אבי משה-סגל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הבונים החופשיים בארץ ישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:מגורשי יפו 1914
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1891
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1962
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
מדעי המשטרה

מדעי המשטרה הוא שם כולל לשיטות מחקר מדעיות הקשורות לעבודת המשטרה. תחת שם זה ניתן למנות מחקרים מתחומי הקרימינולוגיה, שיטות של זיהוי פלילי, אבחונים פסיכולוגיים ופסיכיאטריים, משפטים, פנולוגיה ועוד. במדעי המשטרה כלולים הן מדעים מדויקים והן מדעי החברה.

==מדעי המשטרה במדינות שונות==
===הממלכה המאוחדת===
מדעי המשטרה מפותחים במיוחד בבריטניה. רשויות החוק פיתחו מערכת ממוחשבת לאומית למלחמה בפשע, ובה נתונים רבים אודות עבריינים, כלי רכב ורכוש.

כמו כן פותח מאגר נתונים ובו כ-3.4 מיליון טביעות אצבע ונתוני DNA, הנמצא בשימוש משטרת בריטניה. בכל חודש נשלפות כ-3,000 התאמות מהמאגר.

בתחום התנועה, המשטרה פיתחה מגוון רחב של טכנולוגיות כדי להתמודד עם נהיגה במהירות מופרזת, נהיגה בשכרות ועבירות תנועה נוספות.

===בנגלדש===
בשנת 2003 נחנכה המחלקה לקרימינולוגיה ומדעי המשטרה באוניברסיטת דאקה.

*
קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:משפט פלילי
עינת שלאין

עינת שלאין היא דיפלומטית ישראלית, מנהלת המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי (מש"ב), סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל במשרד החוץ. כיהנה כשגרירת ישראל בירדן.

==ביוגרפיה==
שלאין נולדה וגדלה בישראל. ב-1991 סיימה תואר ראשון בהצטיינות בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב. היא החלה לעבוד במשרד החוץ ב-1992 היא שימשה חברת סגל שגרירות ישראל בירדן, יועצת לענייני המזרח התיכון בשגרירות ישראל בוושינגטון, מנהלת מחלקת צפון אמריקה במשרד החוץ וראש החטיבה הבינלאומית במרכז למחקר מדיני.

ב-2014 מונתה לשגרירת ישראל בירדן ובספטמבר 2015 הגישה את כתב האמנתה לעבדאללה השני, מלך ירדן.

בעקבות תקרית ביולי 2017 בה ירה מאבטח של השגרירות בשני אזרחים ירדנים והרגם, פונה לישראל הסגל הדיפלומטי של השגרירות, כולל שלאין. משך חודשים ארוכים, הירדנים לא איפשרו את שובה של שלאין לשגרירות טרם העמדתו לדין של המאבטח. בינואר 2018 התנצלה ישראל בפני ירדן על התקרית והבטיחה לשלם פיצוי למשפחות ההרוגים. נקבע ששגרירות ישראל בעמאן תחזור לפעול, אולם שלאין נאלצה לסיים את תפקידה.

ב-2019 מונתה לראש אגף אפריקה במשרד החוץ. בנובמבר 2020 מונתה לראש המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי.

שלאין בוגרת תוכנית העמיתים של קרן וקסנר ובעלת תואר שני במינהל ציבורי מבית הספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד.

==קישורים חיצוניים==
*[https://mfa.gov.il/MFA/mashav/AboutMASHAV/Organization/Pages/The-Head-of-MASHAV.aspx עינת שלאין] באתר מש"ב
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:שגרירות ישראל
קטגוריה:שגרירי ישראל בירדן
קטגוריה:בוגרות תוכנית קרן וקסנר בישראל
קטגוריה:בוגרי תוכנית קרן וקסנר בישראל
קטגוריה:ראשי מש"ב – סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
עליזה בן-נון

עליזה בן-נון היא דיפלומטית ישראלית שכיהנה כשגרירת ישראל בצרפת ובמונקו ובהונגריה<ref></ref>

==ביוגרפיה==
בן-נון היא בת לאב ניצול שואה מהונגריה שהוריו נרצחו באושוויץ. היא גדלה באזור נהריה ושירתה בצה"ל בחיל הים. ב-1984 סיימה תואר ראשון ביחסים בינלאומיים וב-1986 תואר שני בלימודי אפריקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בתום לימודי התואר השני החלה לעבוד במשרד החוץ וסיימה קורס צוערים. היא שימשה מזכירה שנייה בשגרירות ישראל במבבנה שבסווזילנד עד 1993. ב-1995 מונתה ליועצת בשגרירות ישראל בקופנהגן שבדנמרק. ב-1999 מונתה לסגנית מנהל מחלקת ארגונים בינלאומיים במשרד החוץ, ולאחר מכן שימשה יועצת בלשכת מנכ"ל המשרד. ב-2001 מונתה למנהלת מחלקת התיאום בלשכת המנכ"ל. ב-2006 מונתה לראש החטיבה הבינלאומית במרכז למחקר מדיני.

ב-2007 מונתה לשגרירת ישראל בהונגריה וכיהנה בתפקיד עד 2011. ב-2012 מונתה לראש מטה שר החוץ, אביגדור ליברמן. ב-2015 מונתה לשגרירת ישראל בצרפת ובמונקו. בן-נון היא האישה הראשונה שמונתה לשגרירה בצרפת.

בנובמבר 2020 מונתה לסמנכ"לית אגף אפריקה במשרד החוץ, ובספטמבר 2021 מונתה לסמנכ״לית אגף אירופה במשרד החוץ, ובמאי 2022 מונתה לתפקיד ראש המערך המדיני-אסטרטגי במשרד החוץ.

בן-נון נשואה ואם לשתי בנות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://embassies.gov.il/paris/AboutTheEmbassy/Pages/The-ambassador.aspx עליזה בן-נון] באתר שגרירות ישראל בפריז
* 
* [http://fr.timesofisrael.com/nouvelle-ambassadrice-disrael-en-france-aliza-bin-noun/ Nouvelle ambassadrice d’Israël en France : Aliza Bin-Noun], The Times of Israel, 25 באוגוסט 2015 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שגרירות ישראל
קטגוריה:שגרירי ישראל בהונגריה
קטגוריה:שגרירי ישראל בצרפת
קטגוריה:עובדות משרד החוץ
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אוייר אולסאבל

אוייר אולסאבל פרדס (בספרדית: Oier Olazábal Paredes, נולד ב-14 בספטמבר 1989 באירון שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק כשוער, וידוע בשמו הפרטי, אוייר.

== קריירה ==
=== ברצלונה ===
לאחר ששיחק במחלקת הנוער של ריאל אוניון, עבר אוייר לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, ב-2007, אז הייתה הקבוצה בליגה הרביעית ומאמנה היה ז'וזפ גוארדיולה. הוא עמד בשער הקבוצה במשך רוב משחקי עונת 2007/2008, והוא סייע לה לעלות חזרה לליגה השלישית. במקביל, ב-2 בינואר 2008, ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשעמד בשערה בתיקו 2-2 על אלקויאנו בגביע הספרדי. בעונה הבאה, כשברצלונה ב' הייתה בליגה השלישית, היה אוייר בעיקר שוער מחליף לרובן מיניו. ב-17 במאי 2009, לאחר שברצלונה זכתה באליפות הליגה, ערך את הופעתו היחידה במדיה בליגה הספרדית, בהפסד 2-1 לריאל מיורקה.

בעונת 2009/2010, לאחר עזיבתו של אלברט ז'ורקרה את הקבוצה, הפך אוייר לשוער השלישי באופן מעשי של ברצלונה, כשהוא עדיין חלק מסגל קבוצת המילואים, אותה אימן לואיס אנריקה. בעונה זו חלק את עמדת השוער עם רובן מיניו באופן כמעט שווה. אוייר עמד בשער ב-18 משחקי ליגה וכן ב-3 משחקים בפלייאוף העלייה לליגה השנייה, מסייע לקבוצה להצליח במשימתה לחזור לליגה השנייה. בעונה הבאה פתח ב-15 משחקים בליגה השנייה, וברצלונה ב' הגיעה להישג שיא בתולדותיה, המקום השלישי בליגה השנייה. מקום זה מעניק לקבוצה מקום בפלייאוף העפלה לליגה הראשונה, אך מכיוון שברצלונה ב' היא קבוצת מילואים, היא לא מורשית לשחק באותה ליגה כמו קבוצת האם.

בקיץ 2011 הוחלף לואיס אנריקה באוסביו סקריסטן. עמו בעונת 2011/2012 שיחק אוייר ברוב משחקיה של ברצלונה ב', 23 מ-42 משחקי ליגה, כשהוא מועדף על פני רובן מיניו וג'ורדי מאסיפ, שחלקו ביניהם את יתר המשחקים. בעונת 2012/2013 עזב מיניו את הקבוצה ואוייר חלק את משחקי ברצלונה ב' עם מאסיפ באופן כמעט זהה. בקיץ 2013 קודם באופן מלא לקבוצה הבוגרת של המועדון, אך המשיך להיות שוער שלישי, אחרי ויקטור ואלדס וחוסה מנואל פינטו. לאחר פציעתו של ואלדס במרץ 2014, החל אוייר לשבת על ספסל הקבוצה במשחקיה עד סוף עונת 2013/2014, עת היא הפסידה את הגביע הספרדי לריאל מדריד בגמר ואת אליפות ספרד לאתלטיקו מדריד במשחק האחרון של העונה.

=== גרנדה ===
בקיץ 2014 עזב אוייר את ברצלונה וחתם על חוזה ל-4 שנים בגרנדה, ששיחקה בליגה הראשונה. שם היה לרוב שוער שני לרוברטו פרננדס אלבריוס, אך לתקופה של 14 משחקים באמצע עונת 2014/2015 תפס את מקומו ועמד בשער הקבוצה. ב-25 באוגוסט הושאל לעונה לריאל סוסיאדד, שם הוא משמש שוער שני לחרונימו רולי. לאחר שרולי הורחק בכרטיס אדום ב-19 בספטמבר בהפסד לאספניול, תפס אוייר את מקומו במשחק זה ובמשחק הבא. כמו כן, עמד אוייר בשער הקבוצה בשני משחקי הסיבוב הראשון של הגביע הספרדי, שם הודחה על ידי לאס פאלמס. אוייר עצמו הורחק בכרטיס אדום בסוף משחק הגומלין.

== תארים ==
=== ברצלונה ===
* הסופר קאפ הספרדי: 2013

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שוערי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה אתלטיק
קטגוריה:כדורגלני גרנדה
קטגוריה:כדורגלני ריאל סוסיאדד
קטגוריה:כדורגלני לבאנטה
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני פאפוס
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בקפריסין
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1989
ירוק S

ירוק S (באנגלית: Green S) הוא צבע מאכל סינתטי ירוק, העשוי מזפת הפחם.

מספר ה-E שלו הוא E142. הוא יכול לשמש כצבע מאכל בקינוח, רוטב בשר, סוכרייה, גלידה ואפונה בפחית. הוא מאושר לשימוש כתוסף מזון באירופה ונמצא בשימוש בישראל, וכן באוסטרליה וניו זילנד.

ירוק S חשוד בגרימת תגובה אלרגית, והוא אחד מצבעי המאכל אשר מומלץ להימנע מצריכתם על ידי ילדים, כך על פי המלצות שפרסמה קבוצת התמיכה בילדים בעלי הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנילינים
קטגוריה:צבעי מאכל
עיט ניצי

עיט נצי שצד יונה.
Aquila fasciata
עיט ניצי (שם מדעי:Aquila fasciata) הוא עוף דורס גדול ממשפחת הנציים. מקנן באזורים מסוימים בדרום אירופה, צפון אפריקה, המזרח התיכון (כולל ישראל), דרום אסיה ואינדונזיה. שוכן באזורים הרריים בעלי אקלים צחיח או לח למחצה, מגובה פני הים ועד רום של 1,500 מטר.

== תיאורו ==
אורכו 55-65 ס"מ בעל מוטת כנפיים של כ-150 ס"מ. החלק העליון של גופו בצבע חום כהה עם כתם לבן בין הכנפיים. החלק התחתון לבן עם פסים כהים והכנפיים שחורות. זנבו הארוך אפור מלמעלה ולבן בתחתית ולו פס רוחבי בודד שחור בקצהו. הרגליים והעיניים בצבע צהוב.
הצעיר נבדל מעט במראהו ולו בטן בצבע חלודה עם פספוס חזה מטושטש. בתעופה ניכר בזנבו וכנפיו הארוכות ומזכיר מבנה של "צלב מעופף".

== רבייה ==
העיט הניצי מקנן על גבי צוקים או עצים גדולים בקינים בגודל של כ-2 מטר, אותם הוא בונה מענפים בשימוש חוזר. 

== תזונה והתנהגות ==
העיט הניצי ניזון לרוב מציפורים אך לעיתים הוא מגוון את תזונתו גם ביונקים קטנים, זוחלים, חרקים ואף נבלות. בזמן הציד לרוב הוא מגיח ממקום מסתור בצמרות העצים אך לעיתים הוא צד בדומה לעיטים אחרים בצלילה ממצוקים תלולים או מדאיה באוויר. רוב הטרף ניצוד על גבי הקרקע.
העיטים הניציים נוטים לאמץ ולגדל גוזלים יתומים מאותו המין בקינים ריקים במקרה בהם אובדן הביצה או הגוזל שלהם התרחש זמן קצר (שעות ספורות) קודם לכן. לעיתים יאמצו גם גוזלים בוגרים שכבר למדו לעוף.

== מצב שימור ==
למרות ירידה דרסטית באוכלוסייתו העולמית בעיקר כתוצאה משימוש בחומרי הדברה איבוד בתי גידול, התחשמלויות, פגיעה מטורבינות רוח וציד, עד כה המין אינו מוגדר בסכנה ממשית (ללא חשש). באירופה ובישראל מוגדר כמין בסכנת הכחדה. בשנת 2017 דווח כי נותרו בישראל כ-3 זוגות מקננים ולפיכך הועלתה דרגת הסיכון שלו בארץ מסכנת הכחדה (EN) לסכנת הכחדה חמורה (CR).

גרעין הרבייה בחי-בר כרמל שחרר לטבע עיטים צעירים, ובאפריל 2021 דווח על 20 זוגות, 3 מהם בגליל<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* עזרא חדד [http://www.birds.org.il/he/species-page.aspx?speciesId=148 עיט ניצי באתר הצפרות הישראלי]
* [http://www.teva.org.il/?CategoryID=171&ArticleID=22863&SearchParam=%D7%A2%D7%99%D7%98+%D7%A0%D7%99%D7%A6%D7%99 עיטים בסכנת הכחדה באתר החברה להגנת הטבע]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1822
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואי-פייר וייו
קטגוריה:עיט (סוג)
קטגוריה:ארץ ישראל: נציים
קטגוריה:בעלי חיים בסכנת היעלמות מארץ ישראל
קטגוריה:הודו: עופות
ירוק מהיר FCF

ירוק מהיר FCF (באנגלית: Fast Green FCF, Food green 3, FD&C Green No. 3, Green 1724, Solid Green FCF) הוא צבע מאכל ירוק-כחול. מספר ה-E שלו הוא E143.

ירוק מהיר FCF משמש כתחליף מומלץ לצבע Light Green SF yellowish בתהליך מאסון לצביעת תאים, מכיוון שהצבע שלו בוהק יותר והסיכוי שלו לדהות קטן יותר. הוא משמש לצביעה של היסטון ב-pH בסיסי, לאחר שהחומצה הוצאה מה-DNA. הוא משמש גם לצביעת חלבון באלקטרופורזה.

הוא נאסר לשימוש כצבע מאכל באיחוד האירופי ובמדינות נוספות, ובין השאר ישראל. הוא יכול לשמש באפונה משומרת וירקות אחרים, ג'לי, רוטב, דג, קינוח ומאפה.

== טוקסיקולוגיה ==
בניסויים שהתקיימו על בעלי חיים נמצא כי חומר זה גורם לנאופלזיה, וכן למוטגן בניסויים שנערכו על חיות וגם על בני אדם. בצורתו הבלתי מדוללת הוא גורם לגירוי בעיניים, בעור, במערכת העיכול ובמערכת הנשימה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנילינים
קטגוריה:צבעי מאכל
קטגוריה:פנולים
שקע ותקע

שקע ותקע הן שתי בובות פרווה דמויות אדם שמשמשות את חברת החשמל בפרסומות שלה.
לראשונה הופיעו שקע ותקע בשנת 2002 בסרטון פרסומת בו הציגו תרחיש בעל מסר בטיחותי המנחה שימוש נכון בחשמל. בהמשך נוצרו גם ציורים של שקע ותקע, שהופיעו על מכתבים של החברה ובפרסומות מודפסות.

את מסע הפרסום הוביל משרד הפרסום אדלר חומסקי & ורשבסקי. יוצרי הדמויות הם יניב קציר (קופירייטר) גולן נוחיאן (ארט דיירקטור) ושי צ'רקה (עיצוב). הבובות יוצרו במפעל הבובות של ג'ים הנסון בלונדון. לשקע עור ורוד ושיער ג'ינג'י, ולתקע עור כתום ושיער שחור. את תקע מדבב השחקן יעקב כהן. את שקע דיבב בפרסומות הראשונות השחקן אורי גוטליב, ומאוחר יותר השחקן ישי קרני.

במהלך הקמפיין, שבו מככבים שקע ותקע כדמויות הראשיות, נוספו להם דמויות משניות, כאשר הדמות האנושית המוכרת ביותר היא השחקנית דוידה קרול שגילמה את גברת סימן טוב.

לאחר מספר שנים ללא פעילות פרסומית חזרו "שקע ותקע" במהלך שיווקי נרחב, לחשיפת השימוש בגז טבעי להפקת חשמל, על יתרונותיו להפחתה משמעותית בזיהום האוויר. המהלך נכנס לרשימת "חמשת המהלכים התקשורתיים המשפיעים לשנת 2013" על פי חברת "יפעת". במהלך זה נוסף לשקע ותקע בן תינוק, יוצרת הדמות היא המעצבת דנה תורגמן, הבובה יוצרה בישראל. לאחר סקר שנערך בין הגולשים זכה לשם "שטקר". מראהו של התינוק אינו מותיר ספק שאביו הוא שקע. בסרטוני של שקע ותקע שיצאו בשנת 2021 שטקר התבגר וכיום הוא כבר בן שמונה, מרכיב משקפיים ויש לו גוונים בשיער. לשאלה בדף פייסבוק של החברה, מדוע אין דמות אמא לצד שקע ותקע ענתה החברה: "אילו היינו מוסיפים לצידם/במקום אחד מהם דמות נשית, הייתה לנו מגבלה לעשות בהם שימוש בפעילות פרסומית במגזר החרדי". בגרסה מיוחדת של מודעות שקע ותקע למגזר החרדי שקע ותקע חובשים מגבעות.

כיוון ששקע ותקע הם זוג גברים, עלתה תהייה ביחס לנטייתם המינית (תהייה דומה לזאת שכבר התקיימה ביחס לזוג הבובות אריק ובנץ), ואף נטען שהם משמשים לצורך העברת "אג'נדה להט"בית". הפרסומאי גולן נוחיאן, מיוזמי הדמויות, סיפר: "לרגע לא חשבנו, יניב קציר הקופי ואני, שיש משהו הומואי בצמד הזה. לפחות לא עד שהתחילו הטוקבקים (בערך עם עלייתה לאוויר של הפרסומת השלישית)", אך הוסיף שלפי דרישת הלקוח נוספה באחת הפרסומות סצנה שבה שקע ותקע מתחילים עם בחורה. סמנכ"ל הרגולציה בחברת החשמל, אורן הלמן, התייחס לסוגיה זו לאחר הולדת שטקר ואמר: .

==קישורים חיצוניים==
* [http://mizbala.com/?s=שקע+ותקע על שקע ותקע], באתר "מזבלה"
* 
* [https://www.shooky101.com/2003/12/07/3295 על אריק ובנץ וחברת החשמל], שוקי גלילי - 7 בדצמבר 2003
* 

מסרטוני שקע ותקע:
* [https://www.youtube.com/watch?v=CMzl-nF62Vg חברת החשמל - שקע ותקע - מחבואים], בערוץ YouTube של חברת החשמל
* [https://www.youtube.com/watch?v=NdTANuBxkHo שקע ותקע - במזל טוב בן נולד לשקע], בערוץ YouTube של חברת החשמל
* [https://www.youtube.com/watch?v=E_fxLlTtK_E שקע ותקע לומדים על הגז טבעי], בערוץ YouTube של חברת החשמל
* [https://www.youtube.com/watch?v=NeOtcRE8eXI חברת החשמל: אסור לגעת בחשמל בידיים רטובות וברגליים חשופות], בערוץ YouTube של חברת החשמל
* [https://www.youtube.com/watch?v=ioESD1lwnTc גשם של פלאפל: שקע תקע ושטקר בכדור פורח], בערוץ YouTube של חברת החשמל
* [https://www.youtube.com/watch?v=G_Uvb0WabO4 חברת החשמל - שקע ותקע - נורה], בערוץ YouTube של חברת החשמל

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברת החשמל לישראל
קטגוריה:ישראל: פרסומות טלוויזיוניות
קטגוריה:דמויות טלוויזיוניות
קטגוריה:דמויות בדיוניות בתרבות הישראלית
קטגוריה:בובות
קטגוריה:דמותגים
קרלי לויד

קרלי אן לויד (באנגלית: Carli Anne Lloyd; נולדה ב-16 ביולי 1982) היא כדורגלנית עבר אמריקנית.

== קריירה ==
היא החלה לשחק כדורגל בגיל צעיר ושיחקה בקבוצה של בית הספר התיכון בו למדה, בעיר הולדתה. למדה באוניברסיטת ראטגרס וגם שם שיחקה בקבוצה של האוניברסיטה, במסגרת התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי. 
בליגת הנשים האמריקנית עברה במספר קבוצות, אך לא השאירה את חותמה באף אחת מהן. עיקר הצלחתה הייתה בנבחרת, בה החלה לשחק בנבחרת הצעירה ב-2002. עם הנבחרת הצעירה זכתה 4 פעמים בגביע הנורדי. ב-2005 הופיעה במשחק הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת נגד נבחרת אוקראינה. ב-2006 הבקיעה את שער הבכורה שלה בנבחרת במשחק נגד נבחרת טאיוואן. באותה שנה השתתפה עם הנבחרת גם בגביע אלגארבה, בה הגיעה ארצות הברית למקום השני ולויד הבקיעה שער אחד במסגרת הטורניר. בשנה שלאחר מכן זכתה עם הנבחרת בגביע אלגארבה והוכתרה למלכת השערים עם 4 הבקעות. באותה שנה השתתפה עם הנבחרת בגביע העולם, בו צברה חמש הופעות והנבחרת סיימה במקום השלישי. ב-2008 זכתה במדליית הזהב באולימפיאדת בייג'ינג והבקיעה במהלך הטורניר שני שערים, בהם שער הניצחון במשחק הגמר. באותה שנה זכתה גם בתואר כדורגלנית השנה בארצות הברית. ב-2010 הבקיעה במשחק הגמר בגביע אלגארבה, בו זכתה ארצות הברית. באותה שנה שברה את רגלה במהלך משחק בליגת WPS, אך התאוששה במהירות. 

ב-2011 שוב זכתה עם הנבחרת בגביע אלגארבה והשתתפה בגביע העולם בו הגיעה הנבחרת למקום השני לאחר הפסד ליפן בדו-קרב פנדלים, בו החטיאה לויד פנדל. במהלך הטורניר הבקיעה לויד שער אחד בשלב הבתים. באולימפיאדת לונדון 2012 זכתה עם הנבחרת שוב במדליית הזהב לאחר שהבקיעה את שני השערים במשחק הגמר, כמו באולימפיאדה הקודמת.

בגביע העולם 2015 הובילה את הנבחרת לזכייה שלישית, הייתה מלכת השערים של הטורניר במשותף עם סליה סאסיץ' לאחר ששתיהן הבקיעו שישה שערים, וזכתה בתואר השחקנית המצטיינת של הטורניר.
באותה שנה זכתה בפרס כדור הזהב של פיפ"א ובפעם השנייה בתואר כדורגלנית השנה בארצות הברית. בשנים 2015 ו-2016 ברצף זכתה בתואר שחקנית השנה בעולם. במהלך 2016 לויד כבשה 15 שערים ב-11 משחקי הנבחרת והפכה לקפטנית של נבחרת ארצות הברית.

בגביע העולם 2019 הובילה שוב, יחד עם מייגן ראפינו ואלכס מורגן לזכייה רביעית באליפות העולם, והפכה לשיאנית העולם בכך שכבשה ב-שש אליפויות עולם רצופות<ref></ref>. לויד המשיכה לשחק בנבחרת ארצות הברית, למרות גילה המתקדם (39) באולימפיאדת טוקיו 2020 שהתקיימה בקיץ 2021, ואף כבשה 2 שערים במשחק נגד אוסטרליה על מדליית הארד, שערים שהביאו אותה להיות שיאנית המבקיעות האמריקאיות במשחקים האולימפיים<ref></ref>. לאחר משחק זה הודיעה על פרישתה מהנבחרת הלאומית<ref></ref>. משחק הפרידה שלה מהנבחרת הלאומית של ארצות הברית התקיים ביום 26 אוקטובר 2021 במינסוטה, שם הביסה הנבחרת האמריקאית את נבחרת דרום קוריאה בתוצאה 6:0<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלניות אמריקאיות
קטגוריה:קשריות כדורגל אמריקאיות
קטגוריה:קשרי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:כדורגלניות וסטרן ניו יורק פלאש
קטגוריה:זוכות פרס כדורגלנית השנה בעולם
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה בעולם
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: כדורגל
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית אמריקאיות באולימפיאדת טוקיו (2020): כדורגל
קטגוריה:כדורגלניות אמריקאיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:כדורגלניות אמריקאיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
עקב הלטאות

עקב הלטאות על ענף.
עקב הלטאות (שם מדעי: Kaupifalco monogrammicus) הוא מין של עוף דורס אפריקני יחידי בסוג Kaupifalco. הוא איננו קשור למיני העקבים כשמו אלא דווקא לנץ. הוא קטן ביותר ואורכו 35–38 ס"מ. מוטת כנפיו עד 1.2 מ' ומשקלו 250–280 גרם. צבעו של הנץ אפור בראש ובחזה עם גרון לבן ועליו פס שחור. הבטן לבנה ומפוספסת מעט ומתחתיה הנוצות שחורות. הכנפיים לבנות מעט עם קצוות כהות והזנב שחור. הראש קטן ועגלגל ובעל מקור צהוב ועיניים חומות וגדולות העוזרות לו לאתר את טרפו מגבוה. שני הזוויגים דומים בגודלם והם חיים יחדיו.

העקב חי באפריקה שמדרום לסהרה בעיקר בחורשים ויערות פתוחים אך גם בסוואנה. הם מקננים על גבי דקלים ומטילים 3 ביצים.

כמו רוב הנציים גם עקב זה אוכל בשר והוא מתמחה בעיקר בטרף של לטאות קטנות כמו זיקיות, חומטיים, לטאיים ושממיתיים וכן נחשים, חרקים גדולים כמו חגבים או פרפרים, יונקים קטנים ועופות. הוא קוטל אותם בטפריו החזקים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1824
קטגוריה:עקבים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם

קטגוריה:קניה: עופות
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונרד יאקוב טמינק
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
בית מאירוביץ

250px
בית מאירוביץ הוא מהבתים הראשונים שנבנו בראשון לציון. נבנה ב-1888 על ידי מנשה מאירוביץ למגוריו ולמגורי משפחתו. הבית הוגדר כאתר מורשת.

== ההיסטוריה של הבית ==
בית מאירוביץ הוא בין הבתים הראשונים שנבנו במושבה ראשון לציון. נבנה, ב-1888, ברחוב רוטשילד 21 על ידי איש ביל"ו מנשה מאירוביץ על חלקת אדמה שניתן לו על ידי זאב אברמוביץ שהיה אביהן של שתי נשותיו של מאירוביץ. 

הבית כלל 2 קומות. בקומה התחתונה נבנה מטבח, חדר אוכל, חדר ילדים וחדר עבודה ששימש לעיבוד תוצרת חקלאית כמו כבישת זיתים, קילוף שקדים ועוד. בקומה העליונה נבנה חדר אורחים וחדר שינה. הבניין נבנה מאבני כורכר שנכרו במחצבה בקרבת המושבה. בחזיתו, הפונה לרחוב רוטשילד, נבנתה מרפסת מהודרת ומעליה הכתובת תרמ"ג ביל"ו 1883. מימין לכתובת בולט עוגן חיזוק שבראשו האות M לציון שמו של בעל הבית מנשה מאירוביץ.

הבית שימש את מנשה מאירוביץ עד פטירתו ב-1949 לאחר מכן שימש הבית את בנו זאב מאירוביץ עד פטירתו בשנת 2000. הבית הועבר לרשות עיריית ראשון לציון, הוגדר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, ומיועד להיות מוזיאון למורשת ביל"ו ושלוחה של המוזיאון לתולדות ראשון לציון.

ב-1900 נוסדה בבית זה התאחדות מושבות יהודה ממנה צמחה ב-1920 התאחדות האיכרים בישראל.

==לקריאה נוספת==
* רחל גיסין, בית מנשה מאירוביץ - אחרון הביל"ויים, בתוך: זאב ענר (עורך), סיפורי בתים: סיפורם של שבעים בתים בתולדות ההתיישבות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988, עמ' 203–205

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20170817040011/http://www.abramovich1882.co.il/index.php/family/manya מאניה מאירוביץ], באתר המשפחה לצאצאי זאב אברמוביץ'

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
קטגוריה:ראשון לציון: מבנים
קטגוריה:מחוז המרכז: מבנים לשימור