רצח מן העבר

רצח מן העבר (באנגלית: Dead Again) הוא מותחן רומנטי אמריקאי משנת 1991. את התסריט כתב סקוט פרנק וביים קנת בראנה. בסרט מככבים בראנה ואשתו דאז אמה תומפסון, אנדי גרסיה, דרק ג'קובי, ויין נייט ורובין ויליאמס.

הסרט זכה להצלחה בינונית בקופות וקיבל ביקורות טובות מרוב המבקרים. ג'קובי היה מועמד לפרס באפט"א לקולנוע לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה, ופטריק דויל שהלחין את המוזיקה לסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית המוזיקה המקורית הטובה ביותר.

==תקציר עלילה==
העיתונים מפרטים את מקרה הרצח משנת 1949 של מרגרט שטראוס (אמה תומפסון), שנדקרה למוות במהלך שוד, וצמיד הקרסול שלה נגנב. בעלה, המלחין רומן שטראוס (קנת בראנה), נמצא אשם בפשע ונידון למוות. לפני ההוצאה להורג מבקר את רומן העיתונאי גריי בייקר (אנדי גרסיה). כשהוא נשאל אם הרג את מרגרט, רומן לוחש דבר מה באוזנו של גריי. בייקר לא מגלה מה אמר לו רומן.

ארבעים שנה אחר כך, הבלש הפרטי מייק צ'רץ' (בראנה) מנסה לגלות את זהותה של אישה שהגיעה לבית היתומים בו הוא גדל. היא סובלת מאמנזיה, אינה יכולה לדבר ויש לה סיוטים. מייק לוקח אותה לחברו, פיט דאגן (ויין נייט) כדי שיצלם אותה ויפרסם את תמונתה יחד עם פרטי הקשר שלו. סוחר העתיקות ומהפנט בשם פרנקלין מדסון (דרק ג'קובי) ניגש למייק וטוען שהיפנוזה יכולה להשיב את הזכרונות שלה.

כשהנסיון נכשל, מדסון מציע שהם ינסו לחזור לגלגול קודם שלה. מייק מטיל ספק באפשרות זו, אבל האישה מספרת בגוף שלישי פרטים על חייהם של מרגרט ורומן, החל מתקופת החיזור ביניהם ועד לחתונתם. בסיום הפגישה, היא יכולה לדבר אבל עדיין סובלת מאבדן זיכרון. מדסון מראה להם כתבה במגזין לייף המתאר את הרצח. בתמונות רואים דמיון בולט בין מייק והאישה לבין רומן ומרגרט. מייק מבקר פסיכיאטר לשעבר בשם קוזי קרלייל (רובין ויליאמס) שמתעקש על כך שהם ימשיכו את הטיפול אצל מדסון. ייתכן שההתעמקות בבעיות בין מרגרט לרומן ירפא את האמנזיה שלה.

מייק קורא לאישה בשם "גרייס" ומתחיל להתאהב בה. דאג (קמפבל סקוט) מופיע וטוען שגרייס היא ארוסתו קתרין, אבל מייק מגלה שהוא משקר ומבריח אותו. כשהיא מהופנטת גרייס נזכרת שרומן סבל ממחסום כתיבה והיה חסר פרוטה. הוא חושב שהיא מפלרטטת עם בייקר, אותו פגשה ביום נישואיהם. מרגרט אינה מצליחה לשכנע את רומן שהיא נאמנה לו. היא תופסת את פרנקי, הבן של סוכנת הבית אינגה, מחטט בקופסת התכשיטים שלה. מרגרט מבקשת מרומן לפטר אותם אבל רומן מסרב, ומספר שהם הצילו את חייו בגרמניה הנאצית.

גרייס רואה את מייק עומד מעל מרגרט ובידו מספריים, והיא משוכנעת שהוא מתכוון להרוג אותה. מייק מתעקש ואומר שהוא לעולם לא יפגע בה, אבל כאשר הוא קורא לה "מרגרט" בטעות, הוא מסכים שמדסון יהפנט אותו. במהלך ההיפנוזה הוא מבין שהוא היה מרגרט וגרייס הייתה רומן, אבל הוא אינו מסוגל לגלות זאת למדסון או לגרייס.

דוגן מספר למייק שהוא גילה את זהותה של גרייס, ושמה האמיתי הוא אמנדה שארפ. אמנדה עדיין חוששת ממייק, ופיט ומדסון מלווים אותה לדירה שלה. כל יצירות האמנות שלה ממוקדות במספריים. מדסון נותן לה אקדח כדי להגן על עצמה ממייק. מייק מבקר את בייקר בבית אבות ושואל אותו מה אמר לו רומן. בייקר טוען שרומן לא אמר דבר ורק נישק אותו. בייקר משוכנע שרומן לא הרג את אשתו ומפציר במייק למצוא את אינגה, שלבטח יודעת מה קרה.

מייק מבין שמדסון הוא הילד פרנקי. הוא חוקר את אינגה, והיא מסבירה לו שהיא התוודתה על אהבתה בפני רומן, אבל הוא דחה אותה. פרנקי האשים את מרגרט באומללותה של אימו ודקר אותה במספריים. אחר כך גנב את צמיד הקרסול שלה. רומן נכנס אחר כך לחדר והוא נמצא מכוסה בדם ובידו כלי הרצח. אחרי הוצאתו להורג של רומן, אינגה ופרנקי עברו ללונדון. הוא למד שם על היפנותרפיה ושחזור גלגולים. אחרי שהם חזרו ללוס אנג'לס, פרנקי היה משוכנע שרוחה של מרגרט יבקש נקמה. כשהוא ראה את תמונתה של מרגרט בעיתון, הבין שהיא חזרה להתנקם בו. הוא שכר את שירותיו של השחקן דאג, כדי להפריד בין מייק לאמנדה. אינגה מתנצלת על תפקידה במותה של מרגרט, ומוסרת למייק את הצמיד. אחרי שמייק עוזב את הבית, מדסון חונק את אינגה בעזרת כרית.

==צוות השחקנים==
* קנת בראנה – מייק צ'רץ' / רומן שטראוס
* אמה תומפסון – אמנדה שארפ / "גרייס" / מרגרט שטראוס
* אנדי גרסיה – גריי בייקר
* דרק ג'קובי – פרנקלין מדסון
* ויין נייט – "פיקולו" פיט דוגן
* רובין ויליאמס – ד"ר קוזי קרלייל
* חנה שיגולה – אינגה
* קמפבל סקוט – דאג
* ג'ו אנדרסון – הנזירה מדלן
* ריצ'רד איסטון – האב טימותי
* גרגור הסה – פרנקי

==הפקה==
הסרט צולם כולו בצבע. אחרי הקרנות מבחן הוחלט להשתמש בשחור לבן עבור סצנות ה"עבר" כדי למנוע בלבול. הפריים האחרון, כשהתעלומה נפתרת, עובר משחור לבן לצבע.

בנוסף לתפקידים הכפולים של בראנה ותומפסון, גם השחקנית ג'ו אנדרסון והמלחין פטריק דויל מופיעים בתפקידים כפולים, בהווה ובשנות הארבעים של המאה העשרים.

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-23 באוגוסט 1991, וב-25 באוקטובר 1991 בממלכה המאוחדת. בפברואר 1992 הוא השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.

הסרט יצא ב-DVD ב-27 ביוני 2000 באמצעות חברת Paramount Home Entertainment, עם תוספות פרשנות וקדימון.

==פרסים==
{| class="wikitable plainrowheaders" style="font-size: 95%;"
|-
! scope="col" |פרס
! scope="col" |קטגוריה
! scope="col" |זוכים ומועמדים
! scope="col" |תוצאה
|-
| פרס באפט"א לקולנוע
| השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה
| דרק ג'קובי
| 
|-
| פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין
| פרס דב הזהב
| קנת בראנה
| 
|-
| פרסי אדגר אלן פו
| התסריט הטוב ביותר
| סקוט פרנק
| 
|-
| פרס גלובוס הזהב
| המוזיקה המקורית הטובה ביותר
| פטריק דויל
| 
|-
| פרס האמן הצעיר
| השחקן הצעיר הטוב ביותר בסרט קולנוע
| גרגור הסה
| 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מסתורין בריטיים
קטגוריה:סרטי מתח בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי קנת בראנה
קטגוריה:לוס אנג'לס בקולנוע