OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חאשי

חאש (בארמנית: Խաշ; בגאורגית: ხაში; באזרית: Xaş) הוא מרק מרגלי פרה או ממעי פרה, המתבשל במשך לילה שלם על אש נמוכה. המרק נפוץ מאוד בארמניה ובגאורגיה. את החאש נהוג לשתות מוקדם בבוקר יחד עם כוסית קטנה של וודקה, שעל פי האמונה מבטלת את השפעת המרק הכבד.

המרכיבים העיקריים במרק הם חלקי הבשר, אליהם מוסיפים בזמן הבישול מלח, פלפל שחור, ותבלינים נוספים לפי הטעם. כמו כן נהוג להוסיף מעט חלב. לאחר שהמרק מוכן מוסיפים לפי הטעם: מלח, שום כתוש ופלפל אדום חתוך דק.

==ראו גם==
* המטבח הגאורגי
* מרק קיבה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://kuking.net/18_1354.htm אופן ההכנה] 
קטגוריה:מרקים
קטגוריה:המטבח הגאורגי
קטגוריה:המטבח הסובייטי
קטגוריה:המטבח הארמני
קטגוריה:המטבח האזרי
קטגוריה:המטבח הקווקזי
קטגוריה:חלקי פנים
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:המטבח האלבני
חנגי

חֶנַגי (בגאורגית: ხენაგი) הוא מאכל גאורגי, שמרכיביו הם טפלי עוף (קורקבנים, לבבות, גרונות) ואגוזי מלך טחונים.

== ראו גם ==
* המטבח הגאורגי

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.georgianjews.org/stat.php?id=103&lang=he מתכון לחנגי]

קטגוריה:חלקי פנים
קטגוריה:המטבח הגאורגי
אני, קלאודיוס

אני, קלאודיוס (באנגלית: I, Claudius) הוא רומן היסטורי וסדרת טלוויזיה בריטית (שנוצרה בעקבותיו) על חיי הקיסר הרומי קלאודיוס וסביבתו הקרובה.

== היצירה ==
"אני, קלאודיוס" (1934) ו"קלאודיוס האל" (1935) מאת רוברט גרייבס הם ספרים הכתובים בגוף ראשון, כאילו היו אוטוביוגרפיה של קלאודיוס אשר נתגלתה לא מכבר. גרייבס, שהיה בעל השכלה קלאסית רחבה, יצר תמונה אמינה של החיים ברומא ובמושבותיה בסביבות תחילת האלף הראשון לספירה, וכמעט כל המעשים המתוארים בספר מסתמכים על אחד המקורות העתיקים - בעיקר טקיטוס, סווטוניוס ודיו קסיוס. על מנת ליצור אחדות עלילתית הוסיף גרייבס פרטים שאינם מופיעים במקורות עתיקים - כך למשל מעשי רצח שבמקורות עתיקים מופיעים לכל היותר כחשדות, הופכים אצלו לוודאיים, ולפעמים נוסף להם גם מניע שאין לו אסמכתה קדומה. אלמנט נוסף ובולט הוא כמה נבואות השלובות בספר ומשמשות לו כמנוע נרטיבי, אך גם הן אינן מסתמכות על מקורות קדומים. אף על פי שהגיבור והמספר ברומן הוא קלאודיוס, העלילה מתמקדת גם בקיסרים אוגוסטוס, טיבריוס וקליגולה, וכן באשתו השלישית של אוגוסטוס, ליוויה, המוצגת בספר כאישה מסוכנת, רצחנית וערמומית. 

הספר "אני, קלאודיוס" ראה אור בעברית פעמיים: בשנת תש"י בהוצאת מסדה (תרגום: נפתלי גולן) ובשנת 2010 בהוצאת ספרי עליית הגג וידיעות ספרים (תרגום: אביעד שטיר).

== הסדרה ==

בשנת 1976 הפך ה-BBC את שני הספרים לסדרה בת שלושה עשר פרקים
בשם "אני, קלאודיוס", שבה השתתפו כמה מן הגדולים בשחקני התיאטרון והטלוויזיה בבריטניה. דרק ג'קובי גילם את קלאודיוס. קלאודיוס על פי הספר והסדרה היה אדם נבון, אשר השתמש בפגמיו הגופניים על מנת לשרוד בזמנים קשים ואשר עלה לשלטון כנגד רצונו, כאשר כל רצונו היה להשיב לחיים את הרפובליקה שכמעט גוועה.

==קישורים חיצוניים==
* אלי אשד, [https://web.archive.org/web/20100117030317/http://www.notes.co.il/eshed/22000.asp הקיסר ההיסטוריון :סדרת "אני קלאודיוס"]
*
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי 1934
קטגוריה:האימפריה הרומית
קטגוריה:ספרי הוצאת מסדה
קטגוריה:פסאודואפיגרפיה
קרלוס סלים

קרלוס סלים חילו
קרלוס סלים חילו (בספרדית: Carlos Slim Helú; נולד ב-28 בינואר 1940) הוא איש עסקים מקסיקני ממוצא לבנוני. סלים דורג כאדם השני בעושרו בעולם אחרי ביל גייטס עד שנת 2015. רוב עסקיו הן חברות בתחום התקשורת, 

קרלוס סלים נולד ב-1940 במקסיקו כצעיר בששת ילדיהם של המרוני ג'וליאן (יוסף) סלים חדאד, שהיגר כנער מהעיירה ג'זין בלבנון, ושל לינדה חילו, אף היא בתם של מהגרים מלבנון. לאחר סיום לימודי הנדסה ב-1961 נישא קרלוס לסומאיה דומיט (Soumaya Domit).

בתחילת שנת 2016 הונו הוערך בכ-50 מיליארד דולר.

לאחר מות אשתו ואחרי ניתוח לב שעבר, העביר את התפעול השוטף של עסקיו לידי שלושת בניו, קרלוס הבן, מרקו אנטוניו, ופטריק.

==עסקיו==
קרלוס סלים הוא הבעלים של:
* חברת התקשורת המקסיקנית הענקית טלפונוס דה מחיקו - טלמקס (Telmex) המפעילה כ-90% מקווי הטלפון במדינה.
* חברות התקשורת הסלולרית Telcel המפעילה כ-80% מהקווים הסלולריים.
* אמריקה מוביל (América Móvil) חברת הסלולר הגדולה ביותר הפועלת במרכז ודרום אמריקה (כ-100 מיליון מנויים).
* גרופו קארסו - קונצרן העוסק בתחומי כרייה, בנייה, תעשייה, תחבורה, ומכירה בקמעונות. החברה מחזיקה גם באחוזים מקבוצות הכדורגל ריאל אוביידו הספרדית, ופצ'וקה ולאון המקסיקניות.
* גרופו פיננסיירו אינבורסה - קונצרן העוסק בבנקאות, ביטוח וביטוח פנסיוני.
* מוזיאון סומאיה - מוזיאון אומנות במקסיקו סיטי. שמוצגים בה 66 אלף פרטים וביניהם אוסף גדול של פסלים של אוגוסט רודן.
וזאת בנוסף לעסקים והשקעות אחרים. סך עסקיו מהווים למעלה ממחצית שווי שוק המניות במקסיקו ותורמים כ-7% מהתמ"ג המקסיקני.

בשנת 2013 פרסם המגזין "פורבס" את רשימת המיליארדרים השנתית שלו. קרלוס סלים נמצא בה במקום הראשון, עם הון המסתכם ב-72 מיליארד דולר. בשנים 2014 ו-2015 הוא דורג במקום השני, אחרי ביל גייטס.

==ראו גם==
* מוזיאון סומאיה

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://www.tycoon.co.il/profile/carlos-slim איך קרלוס סלים הפך לאיש העשיר ביותר במקסיקו], פרופיל באתר ״טייקון״, 27 בספטמבר 2021
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אנשי עסקים
קטגוריה:מקסיקנים
קטגוריה:מיליארדרים מאמריקה הלטינית
קטגוריה:מקסיקנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:מקסיקנים ממוצא לבנוני
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1940
מנסרה (גאומטריה)

מנסרה משושה
[[מגדלי עזריאלי בתל אביב הם (מימין לשמאל) בדמות מנסרה ריבועית, גליל ומנסרה משולשת]]
בגאומטריה, מנסרה היא פאון תלת-ממד שבסיסיו הם שני מצולעים חופפים ומצויים בשני מישורים מקבילים, ומקביליות מחברות את זוגות הצלעות בהתאמה. המצולעים המנוגדים נקראים בסיסי המנסרה, והמקביליות נקראות המעטפת שלה. 

המנסרה נקראת על-שם מספר הצלעות במצולעי הבסיס. למשל, אם הבסיסים מחומשים המנסרה נקראת מחומשת, ואם הבסיסים מתומנים המנסרה מתומנת. מנסרה ישרה היא כזו שבה התנאים השקולים הבאים מתקיימים: פאות המעטפת מאונכות לבסיסים; פאות המעטפת הן מלבנים; הישר המחבר את מרכזי הכובד של הבסיסים מאונך למישורים שבהם הם נמצאים. 

את הנפח של מנסרה אשר שטח בסיסה S וגובהה h אפשר לחשב לפי הנוסחה <math> \mathcal{V} = S \cdot h</math>.

כמה טיפוסים של מנסרות:
* מנסרה שבסיסה מקבילית נקראת "מקבילון". מנסרה שפאותיה מעוינים נקראת "מעוינון".
* מנסרה ישרה שבסיסה מלבני נקראת "תיבה". תיבה שכל פאותיה ריבועים נקראת "קובייה". זהו אחד מחמשת הפאונים המשוכללים.
* מנסרות שבסיסן משולש, נקראות "פריזמות", והן מרכיב חשוב במכשירים אופטיים.
* מנסרות שבסיסן מצולע משוכלל ופאותיהן ריבועים נקראות "מנסרות משוכללות". מנסרות משוכללות הן פאונים משוכללים למחצה.

==ראו גם==
* אנטי-מנסרה
* מנסרה (אופטיקה)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פאונים
*
קרן ברגר

קרן ברגר (נולדה ב-2 בספטמבר 1980) היא שחקנית ישראלית, זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי באודסה בשנת 2011.

==ביוגרפיה==
נולדה בפתח תקווה לאב רופא שיניים ולאם המשמשת אוצרת במוזיאונים ברחבי העולם, בגיל עשר עברה המשפחה לתל אביב.

ברגר למדה בבית הספר לביטוי בימתי "הדרך" ומשחק מול מצלמה אצל רות דייכס.
בעלת תואר ראשון בתיאטרון ותולדות האמנות בפקולטה לאמנויות של אוניברסיטת תל אביב.
דוברת עברית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית שוטפת בנוסף לקצת רומנית ויידיש.

בשנת 2003, בזמן לימודיה, השתתפה בסרט טלוויזיה של אורי ענבר, "שתיקת הצופרים".
עם סיום הלימודים, בשנת 2005, החלה לשחק בתיאטרון "יידישפיל". בשנת 2006 שיחקה בטלנובלה "ילדות רעות" ב"ערוץ 24", שם גילמה את דמותה של בטי - זמרת וגיטריסטית לסבית המתמודדת עם שאלות של זהות מינית. בשנת 2007 שיחקה בסדרה "אולי הפעם" ב-Yes. באותה שנה שיחקה בעונה השנייה של הטלנובלה "האלופה" בערוץ הוט 3.

בשנת 2012 השתתפה בסדרת הדרמה "קטמנדו" ושיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקצר "העיוורת" של יואב לוסטיג שהתבסס על הסיפור הקצר העיוורת מאת יעקב שטיינברג. השתתפה גם בסדרות "יחפים" ו"אדמה". הופיעה במחזה "מחילה", בעיבוד לתיאטרון של הרומן "סיפור פשוט" ובעיבוד לתיאטרון של "פרידות", ושיחקה בתפקיד ראשי בסרטו של איתן פוקס, "בננות" משנת 2013.

השתתפה בשני סרטי קולנוע עצמאיים שצולמו באותה עת: "אף פעם לא מאוחר מדי" של עדו פלוק (2012) ו"2 בלילה" של רועי ורנר וירון ברובינסקי (2012). בראיון אמרה על צילומים אלה, כי "היו חוויה מאוד אינטנסיבית, על סף הסכיזופרנית... סיימנו לצלם בתל אביב את 2 בלילה בארבע לפנות בוקר, וב-12 בצהריים באו לקחת אותי לחיפה לצילומים של אף פעם לא מאוחר מדי. לא ישנתי במשך שלושה שבועות, זאת הייתה חוויית אקסטרים".

בשנת 2014 שיחקה בסרט הדרמה "מקום בגן עדן" בבימויו של יוסי מדמוני לצד מיכאל אלוני, רותם זיסמן-כהן, אלון אבוטבול ואחרים.

ב-7 בינואר 2015 שידר ערוץ 1 את התוכנית "איסור ונגיעה" ובה הוצג הסרט "ההפך" בבימויו של עמיחי גרינברג המבוסס על הספר "ההפך" מאת יהושע גרינברג. סיפור על אהבה בין בחור ישיבה בגילומו של איתמר רוטשילד לבין נערה חולה בסרטן בגילומה של קרן ברגר.

בשנת 2016 שיחקה בסרטו של ארז תדמור "ארץ פצועה" שזכה ב-3 פרסי אופיר. באותה שנה החלה לשחק בעונה השנייה של סדרת הנוער "כוכב הצפון" בערוץ דיסני למנויי Yes.

ב-2017 שיחקה בסרטו של מתן יאיר, "פיגומים".

בשנת 2020 שיחקה בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "הטבח". בשנת 2023–2024 שיחקה בעונה השנייה של הסדרה.

==קישורים חיצוניים==

*
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרות הדרך - בית הספר לביטוי בימתי
קטגוריה:בוגרי הדרך - בית הספר לביטוי בימתי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
סדנת תל אביב למדע, טכנולוגיה וביטחון

סמל הסדנה
סדנת תל אביב למדע, טכנולוגיה וביטחון (ע"ש יובל נאמן) היא סדרה מתמשכת של כנסים וימי עיון המוקדשים לתחומים שונים של מדע, טכנולוגיה וביטחון - בהקשר הישראלי והמזרח תיכוני.

הסדנה החלה את פעילותה בשנת 2002, והיא יוזמה של פרופסור יצחק בן ישראל, העומד בראש הסדנה מיום הקמתה. הסדנה מאורגנת על ידי בית הספר לממשל ומדיניות, התוכנית ללימודי ביטחון והמכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן, הפועלים במסגרת אוניברסיטת תל אביב.

==חשיבות הסדנה==
סדנת ת"א למדע, טכנולוגיה וביטחון משמשת כבמה פומבית לליבון בעיות שונות הנוגעות לביטחון ישראל, לשילוב הטכנולוגיה בצבא ובחברה, והיא מעלה סוגיות ראשונות במעלה הקשורות בסדר היום הלאומי של מדינת ישראל. מסמכים שנכתבים בעקבות הכנסים משמשים את קובעי המדיניות ברמות השונות. חסות קבועה לסדנה מוענקת על ידי משרד הביטחון באמצעות מפא"ת, על ידי התעשייה האווירית ורפא"ל. בסדנה נוטלים חלק בכירים מהנהגת המדינה וצה"ל ומומחים בעלי שם מהתחום הציבורי, האקדמי, הביטחוני, הכלכלי והמדעי.

==פרסומי הסדנה==
בעקבות כנסים נבחרים יוצאים לאור פרסומים, ניירות עמדה ומונוגרפיות של הסדנה המפורסמים באתר הסדנה.

===ספרים===
ספר ראשון המרכז נושאים שונים שהועלו בסדנה יצא לאור בהוצאת מערכות, וכותרתו: מהאדם בקרב עד החלל החיצון. בספר כלולים מאמרים המבוססים על הרצאות שנישאו בסדנת תל אביב למדע טכנולוגיה וביטחון, בתקופה הראשונה לפעולתה. המאמרים שנבחרו מציגים את מגוון הנושאים שנדונו בסדנה, מגוון הנפרס על כל הספקטרום של החשיבה והעשייה הביטחונית: החל מהרמה הגבוהה ביותר של תורת הביטחון, עבור דרך טכנולוגיות ביטחוניות המיושמות במיזמים בתחום החלל החיצון וכלה בפיזיולוגיה של האדם בקרב. נבחנת השפעת הטכנולוגיה המודרנית על שדה הקרב ונידון מקומה במתארים של עימות בין מדינה לארגוני טרור, ומוצגת תרומתן הייחודית של התעשיות הביטחוניות לביטחון ישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://archive.today/20121218154208/spirit.tau.ac.il/government/publicationst.asp אתר בית הספר לממשל באוניברסיטת ת"א], בו ניתן להוריד את ניירות העמדה של סדנת ת"א, בפורמט PDF

קטגוריה:ישראל: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב
דוד ליבוביץ

תצלום תעודת "פרס ביטחון ישראל" לדוד ליבוביץ, ב"בית המכניקה" במקוה ישראל
[[לוחית זיכרון במקום בו גר דוד ליבוביץ בחולון]]
דוד לֶיבּוביץ (28 בינואר 1904 – 4 במרץ 1969) היה ממציא ישראלי, נשק של ארגון "ההגנה", מראשי וממייסדי התעשייה הצבאית במחתרת לפני קום המדינה. פיתח את הדָוִידְקָה, הקרויה של שמו, הפרעוש (דגם מוקטן של הדוידקה), והפיאט (מטול פגזים נגד שריון). את אמצעי הלחימה לשימוש "ההגנה" פיתח וייצר בבית הספר החקלאי מקוה ישראל.

==קורות חיים==
ליבוביץ נולד בטומסק שבסיביר. היה פעיל בתנועת "החלוץ". בשנת 1927 עלה לארץ ישראל. כבעל הכשרה בטכנולוגיה התקבל לבית הספר החקלאי מקוה ישראל כמורה וכמנהל הטכני של בית הספר. מרבית המצאותיו היו כלים חקלאיים: שכלולים בכלים חקלאיים, מקלפת תירס, "תותח חפרפרות" (כלי ירייה להשמדת חפרפרות) ועוד.

הצטרף לארגון "ההגנה", שם נפצע בעת הדרכה בחומרי חבלה. היה מראשוני התע"ש, תכנן ובנה את מרגמת הדוידקה, שהופעלה בהצלחה בחזית ירושלים ובחזיתות נוספות.

היה נשוי לשולמית לבית מולדבסקי, בת אחותו של העסקן והמו"ל נחום טברסקי, והיה אב לשניים: צבי וחנה.

נטמן בבית העלמין הדרום.

בשנת 1973, ארבע שנים לאחר מותו, הוענק לו פרס מיוחד במסגרת פרס ביטחון ישראל.

עירית חולון קבעה לוחית זיכרון על הבית שהוקם על בית מגוריו של דוד ליבוביץ בחולון ברחוב אליהו קראוזה 34.

==לקריאה נוספת==
* שמואל אביצור, 'דוד לייבוביץ – מ"תותח" חפרפרות עד ל"תותח" בתש"ח', בספרו: ממציאים ומאמצים: מחוללי המהפיכה בדרכי הייצור בארץ; ערכו והביאו לדפוס: רחבעם זאבי, גניה דורון, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"ו 1986, עמ' 76–80.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* (עם מותו)
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ממציאים ביישוב
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:סגל התעשייה הצבאית
קטגוריה:סגל בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969
מש"ק

מַשָ"ק (ראשי תיבות: מפקד שאינו קצין) הוא נגד או חוגר (חייל סדיר שאינו קצין) הנושא בתפקיד פיקודי או באחריות על תחום מקצועי השונה מזה של יתר החוגרים והנגדים ביחידתו.

==בצה"ל==

בצה"ל מקבל את התואר כל חוגר או נגד בעל סמכות מתחילת שירותו, לאחר מעבר קורס מסמיך למקצועו או אם עבר הסמכה בשטח ("OJT"). כך, מש"ק לוחמה זעירה (לו"ז) הוא מש"ק שבאחריותו להדריך לוחמה זעירה, ומש"קית ת"ש (תנאי שירות) אחראית על העברת בקשות חיילים למתן הקלות בתנאי השירות שלהם.

לצד תפקידים כגון מפקד כיתת חיל רגלים או מפקד טנק, או תפקידים בעלי סמכות מקצועית, כגון מש"ק משמעת – גם שמם של תפקידים אשר אין בהם היבט פיקודי, וכן של תפקידים המועברים בחפיפה ואינם מצריכים הכשרה מקצועית או הסמכה רשמית, זוכים לתחילית "מש"ק". על כן, מש"ק הוא בעצם חייל אשר נושא בתפקיד "עצמאי" כלשהו שיש בו אחריות גדולה יחסית; למשל מש"ק אימונים, מש"ק תקציבים וכיוצא בזה.

בפועל נעשה שימוש נרחב למדי בכינוי מש"ק, עד כדי כך שהוא החליף למעשה את התחילית "אחראי"; כך, לדוגמה, חייל האחראי על ניהול דואר צבאי בלשכות מטה מכונה 'מש"ק דואר'; האחראי על העברת מחילות לחיילים שנדונו למחבוש מכונה 'מש"ק מחילות', וכיוצא בזה.

===רס"פ===
בצה"ל, רב-סמל פלוגתי (רס"פ) הוא מפקד האחראי בפלוגה על התחומים המנהלתיים תומכי הלוחמה: ציוד, מזון, משמעת וכיוצא בזה.

לרוב הרס"פ הוא חיל בדרגת סמל-ראשון ונמנה עם ותיקי הסגל הפיקודי בפלוגה.
*מפקדו המקצועי, מ"פ המפקדה, אשר ממונה על הלוגיסטיקה ברמה הממונה ומנחה גם את הרס"פים כיצד לעבוד.
*מפקדו הישיר, המ"פ, אשר ממנו הרס"פ מקבל פקודות ישירות, לוחות זמנים וקווים מנחים לביצוע תפקידו.

מלבד אלה, הרס"פ משתף פעולה עם דמויות מפתח רבות ברמה הממונה, בהן:
*קצין הלוגיסטיקה - מולו חתום הרס"פ על כלל הציוד הפלוגתי וממנו מקבל פריטי ציוד שהפלוגה צריכה.
*נגד המטבח - יחד איתו על הרס"פ להסדיר את משיכת המזון ובחלק מהפלוגות גם את מוצרי הניקיון לפלוגתו.
*קצין הרכב - יחד איתו מנהל הרס"פ את הנסיעות המנהלתיות והמשימות השוטפות המצריכות כלי רכב
*קצין הטנ״א - יחד איתו מנהל הרס"פ את לוח העבודה של הפלוגה על הרק"מים (במידה וישנם ובמידה שלא ממונה על הנושא קצין הפעלה שגם הוא מטעם חיל הטנ״א).

מהצד השני של המתרס, כלפי החיילים הרס"פ הוא מקור אליו ניתן לפנות עם בעיות שונות הנוגעות למנהלה ודמות האחראית על משימות המנהלה הרבות העולות על הפרק.
לעיתים ממונה לרס"פ סגן (המכונה סרס"פ) אשר עוזר לרס"פ להתמודד עם עומס העבודה האופייני לתפקיד זה ומוסיף את קולם של החיילים למקום בו נופלות החלטות חשובות.

===בתרבות הישראלית===

השימוש הנרחב בכינוי קשור גם בהומור צה"לי, המייחס חשיבות מזויפת לבעלי תפקידים אזוטריים, אמיתיים או בדיוניים כאחד, דוגמת 'מש"ק ממטרות' – חייל האחראי על מערכת ההשקיה של הצמחייה בבסיס.

דמותו של הרס"פ נתפסת לעיתים כמאיימת ומשליטת משמעת, בדומה לדמותו של נגד המשמעת. הדבר בא לידי ביטוי בשיר "[http://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=1096&wrkid=6327 עוזי עוזי]", שכתב אלברט סבג על-פי חוויותיו בצה"ל, בביצוע הגשש החיוור: .

==ראו גם==
* דרגה צבאית
* מש"ק ת"ש

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקצועות צבאיים
מלך השערים

מלך השערים הוא תואר הניתן לספורטאי אשר הבקיע את מספר השערים הרב ביותר במסגרת טורניר, ליגה, מועדון או במדינה מסוימת במשך תקופה מסוימת. לעיתים ניתן התואר לשני שחקנים ביחד, כאשר הם מבקיעים אותו מספר שערים. המונח נפוץ בעיקר בענף הכדורגל, אך קיים גם בענפי ספורט אחרים בהם מובקעים שערים (כדוריד, כדורגל חופים ועוד).

אף על פי שהתואר ניתן לספורטאי בענפי ספורט קבוצתיים שבהם הצלחת הקבוצה היא המטרה ולא הצלחת היחיד, רואות לעיתים קבוצות את הצלחת מועמד הקבוצה לתואר מלך השערים כהצלחת הקבוצה כולה. על כן, קורה לא אחת ששחקני הקבוצה מחליטים במוצהר לייצר מצבי הבקעה עבור שחקן אחד כדי שירבה לכבוש או נותנים לו את האחריות לביצוע בעיטות עונשין שבהן הסיכוי להבקעה גבוה.

בטורניר או ליגה, בשל העובדה שתואר "השחקן המצטיין" מוענק בדרך כלל לשחקן משורות האלופה, הזוכה או המנצחת, הוא לא יוענק בהכרח למלך השערים אף על פי שבלט לאורך התחרות, שכן הוא יכול להגיע משורותיה של קבוצה אחרת.

==ראו גם==

* מלך השערים הישראלי
* מלכי שערים בנבחרות כדורגל לאומיות
* מלך השערים של נבחרת ישראל
* מלך השערים לנבחרות לאומיות
* כדורגלנים שכבשו 500 שערים בקריירה
* נעל הזהב האירופית
* מלך השערים של ליגת העל

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושגים בכדורגל
קטגוריה:שערים (כדורגל)
1424

== אירועים ==
* יהודי קלן מגורשים מן העיר
* כוחות האימפריה העות'מאנית כובשים את סמירנה (איזמיר של ימינו)
* יוני: קרב ל'אקווילה – ממלכת נאפולי מביסה את כוחותיו של אלפונסו החמישי מאראגון

== נולדו ==
* דמטריוס חלקונדילס, משכיל יווני (נפטר ב-1511)
* אבו סעיד, מלך פרס ואפגניסטן (הוצא להורג ב-1469)
* כריסטופורו לנדינו, משורר איטלקי

== נפטרו ==

* סולטאן מלזיה פרמסווארה (נולד ב-1344) 
* יאן ז'יז'קה, מנהיג צבאי צ'כי הוסיטי

* 4 בינואר – מוציו ספורצה, מנהיג צבאי באיטליה
* 10 במאי – גו-קאמיאמה, קיסר יפן
* 5 ביוני – בראצ'יו דה מונטונה, מנהיג צבאי איטלקי (בקרב ל'אקוילה) 
* 10 ביוני – הדוכס ארנסט מאוסטריה לבית הבסבורג (נולד ב-1377)
* 12 באוגוסט – יונג לה, הקיסר השלישי לשושלת מינג בסין (נולד ב-1360) 
* 31 בדצמבר – הדוכס מאקסטר, מנהיג צבאי אנגלי

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
כביש 13

כביש 13 ישראל, בין צומת ציחור במערב, לצומת מנוחה במזרח.

כביש 13 הוא כביש רוחב ארצי בדרומה של מדינת ישראל. הכביש מקשר בין צומת ציחור בכביש 40 (כביש הר הנגב) לבין צומת מנוחה בכביש 90 ("כביש הערבה").

הכביש, שאורכו 12 קילומטר, הוא כביש הרוחב היחיד בערבה (הכניסות האחרות מכביש הערבה אל פנים הארץ נמצאות במרחק של 37 קילומטר מדרום, בצומת קטורה, ו-60 קילומטר מצפון, בצומת עין חצבה). הכביש משמש בעיקר כציר תנועה בדרך לאילת וליישובי דרום הערבה ומהם חזרה, באמצעות כביש 40 החוצה את הנגב במכתש רמון, והוא תוואי חליפי לכביש הערבה.

על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל שעליה פורסם בסוף שנת 2018 – הכביש צפוי לרדת בהיררכיית כבישי ישראל מדרגת כביש ארצי לדרגת כביש אזורי ולהיקרא כביש 113. על פי תוכניות משרד התחבורה, שינוי מספרי הכבישים בשלטי הדרכים השונים צפוי להתרחש בתוך שנתיים (עד סוף שנת 2020).

==היסטוריה==
במהלך שנות ה-60, כאשר נסלל כביש הערבה מצפון לדרום, שימש כביש 13 את הנוסעים לאילת בכביש הערבה בתקופה בה טרם נפרץ החלק הדרומי של כביש הערבה. באותה תקופה תואר הכביש כ"דרך ייסורים רצופת גלים ומהמורות הגורמים להתפרקות עצמות וחלקי מכוניות". הכביש כונה אז כביש המונטמורילוניט. הכביש שוקם בתחילת שנות ה-80 במסגרת ההערכות של צה"ל בנגב בעקבות פינוי סיני.

==טופוגרפיה==
צומת ציחור
הכביש הוקם על קו הגבול הנופי והטופוגרפי שבין רכס מנוחה הגבעי שמצפון לו, המגיע לפסגותיו בהר מנוחה ובהר חמדה, שתיהן בגובה של 409 מטר מעל פני הים; לבין השטח המישורי שמדרום לו. בעוד שרכס מנוחה המסתיים במזרחו בגבעת עורקים בגובה של 298 מטר, סמוך מאוד למישור הערבה, מנוקז בחלקו צפונה אל אפיקיו התלולים של נחל פארן, המישור שמדרום לכביש שגובהו בין 200 ל-300 מטרים בלבד מתון ממנו בהרבה. המישור מנוקז על ידי נחל מנוחה, נחל יזיז ונחל דממה, והוא המישור הצפוני ביותר שאיפשר את הקמת הכביש בנוחיות. הכביש עצמו בתוואי של 12 ק"מ יורד מגובה של 270 מטר מעל פני הים לגובה של 85 מטר מעל פני הים בלבד, בשיפוע של כ-1.5% ואחיד למדי, דבר המתאפשר לו לשמור על תוואי ישר יחסית.

==אתרי עניין==
הכביש מסתיים בצומת מנוחה, מקום בו הקים כושי רימון את פונדק 101, 101 ק"מ צפונית מטאבה או על שם יחידה 101, אשר העריץ בנעוריו. הפונדק ניצב אל מול הפתח בהרי אדום המוביל אל פטרה שבירדן, וגם היורדים בכביש 13 יכולים להבחין בפתח זה. בצידו האחר של הכביש, סמוך לתחילתו בצומת ציחור, חולף שביל ישראל.

==צמתים לאורך תוואי הכביש==
{| class="wikitable" border=1 cellpadding=1
!קילומטרים
!שם
!סוג מפגש
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" | כביש 13 ממערב למזרח
|-
| align="center" | 0
| align="center" | צומת ציחור
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | נחל ציחור
| align="center" | 
|-
| align="center" | 12
| align="center" | צומת מנוחה
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | נחל מנוחה
| align="center" | 
|-
|}

==ראו גם==
* כבישי ישראל

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כבישים
לואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה

לואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה (בצרפתית: Louis Ier de Bourbon-Condé; 7 במאי 1530 - 13 במרץ 1569), היה גנרל, מנהיג ההוגנוטים.

==ביוגרפיה==
לואי היה בנו של שארל דה בורבון, דוכס ונדום. הוא היה צאצא של לואי התשיעי מלך צרפת, ראה את עצמו כמועמד לכתר צרפת, והתנגד לבית גיז שהיו לו תביעות דומות לכתר. יריבות זו בין בית גיז הקתולי לבין בית בורבון שתמך בהוגנוטים, הייתה אחת הסיבות למלחמות הדת בצרפת.

כגנרל בצבא הצרפתי, בשירותו של אנרי השני, מלך צרפת, לואי הראשון דה קונדה לחם נגד הספרדים במצור שהטיל צבאו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על העיר מץ שבחבל לורן (1552 ), ובמצור שהטיל צבאו של פליפה השני, מלך ספרד על העיר סן-קנטן שבחבל פיקרדי (1557).

אחרי מות אנרי השני ביולי 1559, נודעה לבית גיז השפעה רבה על בית המלוכה. קטרינה דה מדיצ'י, שהייתה עוצרת בשם בנה פרנסואה השני, המשיכה ברדיפת ההוגנוטים ורבים מהם נידונו למיתה. ב-1560 ההוגנוטים בהשפעת בית בורבון, קשרו קשר לחטוף את המלך פרנסואה השני, ולשים קץ להשפעת בית גיז בחצר המלכות. לואי הראשון דה קונדה הואשם בכך שידו הייתה בקשר, והוא נקרא להופיע בפני בית הדין המלכותי, אולם שוחרר מחוסר הוכחות. מאוחר יותר באותה שנה דה קונדה, שהואשם בכך שניסה להקים צבא ולהכריז על מדינה עצמאית, נשפט ונידון למיתה. אך ב-5 בדצמבר, חמישה ימים לפני ביצוע גזר הדין, נפטר המלך פרנסואה השני כשהוא בן 16 שנה בלבד, ואמו, העוצרת, קטרינה דה מדיצ'י, ביטלה את הרשעתו של דה קונדה.

אחרי טבח ואסי (1 במרץ 1562) שבו נרצחו אנשי כפר הוגנוטים בידי אנשי צבאו של פרנסואה הדוכס מגיז, דה קונדה הכריז על רצונו לשחרר את בית המלוכה מהשפעת בית גיז. בקרב דרה (19 בדצמבר 1562) דה קונדה נפל בידי הקתולים בפיקודו של פרנסואה הדוכס מגיז, אך גם אן דה מונמורנסי, שהיה ממנהיגי הקתולים, נפל בידי ההוגנוטים. נערכו שיחות שבהן דה קונדה וגאספאר דה קוליני השני ייצגו את ההוגנוטים, ואן דה מונמורנסי ייצג את הקתולים. בשיחות אלה שהובילו להסכם אמבואז (19 במרץ 1563) זכו ההוגנוטים למידה מסוימת של סובלנות דתית, ומלחמת הדת הראשונה הסתיימה.

ב-1564, בהשפעת הישועים, בוטלו הזכויות שניתנו להוגנוטים. דה קונדה הצטרף לכוחותיו של דה קוליני בעיר לה רושל (19 בספטמבר 1567) והם התקדמו לעבר פריז. התקדמותם נבלמה בקרב סנט דני (10 בנובמבר 1567) על ידי אן דה מונמורנסי שנהרג בקרב זה.

לואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה נפצע קשה בקרב ז'רנאק (13 במרץ 1569) ונרצח על ידי הקתולים אחרי שנפל בשבי. בנו, אנרי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה המשיך בדרכו כגנרל הוגנוטי.

==משפחתו==
לואי התחתן ב-22 ביוני 1551 עם אלינור דה רוסי דה רואי, בתו של שארל דה רואי. היא הביאה עמה את הנדוניה שלה ואת העיירה הקטנה קונטי-סור-סלס, מדרום-מערב לאמיין, שתעבור לבנם השלישי, אביהם של הנסיכים דה בורבון-קונטי. היו להם 8 ילדים:
* אנרי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה (1552–1588)
* מרגריט דה בורבון (1556)
* שארל דה בורבון (1557)
* פרנסואה דה בורבון, נסיך קונטי (1558–1614)
* שארל השני דה בורבון-ונדום, ארכיבישוף רואן (1562–1594)
* לואי דה בורבון (1562–1563)
* מדלן דה בורבון (1563)
* קתרין דה בורבון (1564)

ב-8 בנובמבר 1565 הוא התחתן עם פרנסואז ד'אורליאן-לונגוויל, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
* שארל דה בורבון, רוזן סואסון (1566–1612)
* לואי דה בורבון (1567–1568)
* בנז'מין דה בורבון (1569–1573)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים
קטגוריה:מלחמות הדת בצרפת
קטגוריה:הוגנוטים
קטגוריה:בית קונדה-בורבון
קטגוריה:ילידי 1530
קטגוריה:נפטרים ב-1569
עופר לוי

עופר יואל לוי (נולד ב־17 ביוני 1964) הוא זמר ישראלי, מלחין ומוזיקאי, מחלוצי הסוגה הטורקית והערבית, בזמר המזרחי.

== ילדות וצעירות ==
לוי נולד וגדל בקריית אתא לחנה ולמרדכי, ילד שביעי מתוך תשעה ילדים. הוא החל לשיר לראשונה על במה ומול קהל בגיל 5 וחצי. בגיל 6 הופיע באירוע משפחתי בביצוע שיר בערבית בשם "בהייה", של מוחמד אל-עזבי, שהיה אחד מזמרי מצרים באותה תקופה. בגיל 12 עזב את בית הוריו ועבר להתגורר בקיבוץ אילון. לאחר מספר שנים עזב את הקיבוץ וחזר לבית הוריו, על מנת לעזור לאביו שנקלע לקשיים כלכליים.

בגיל 17 עבר לוי תאונת דרכים בה איבד את אחיו, יצחק. האחים חזרו מבילוי לילי באזור חיפה ובמהלך הנסיעה הדרדרו לתהום.

בשנת 1982 התגייס לוי לצה"ל. תחילה ניסה להתקבל ללהקה צבאית, אך לדבריו יהורם גאון ומתי כספי לא קיבלו אותו. לבסוף התגייס לחטיבת גולני והשתתף במלחמת לבנון הראשונה כמאגיסט בגדוד 13<ref></ref>.

== קריירה ==
לאחר שחרורו מהצבא, החל להופיע במועדונים בחיפה תחת השם הבדוי "פרדי" (Ferdi) כמחווה לזמר הטורקי פרדי טייפור. בשנת 1988 הוציא את אלבומו הראשון "הקלפן", שזכה להצלחה בקרב חובבי המוזיקה הטורקית והערבית. באלבום זה בלטו מספר שירים בעיבודו של יעקב למאי: "היכן אמצא לי אהבה", "די נמאס לי", "למה את שותקת" ו"לעולם לא נפרד".

בינואר 1990 הוציא לוי את האלבום "תפילת אדם", שהוקלט כ"אלבום הופעה" בעת הופעתו בטורקיה. במאי 1990, זמן קצר לאחר צאת אלבום ההופעה, יצא אלבומו "לא יכול בלעדיה", שזכה להצלחה בקרב חובבי המוזיקה המזרחית. עם השירים באלבום נמנים "אהבה אמיתית", "רוצה בה", ו"סאווח" (שיר מאת עבד אל-חלים חאפז). ניסים בן חיים ייעץ והפיק מוזיקלית, יעקב למאי עיבד את שירי האלבום ויוסי שמיר עיבד את שיר הנושא. בשנת 1991 יצא אלבומו "כוכב שנות ה-90", ומכר מעל ל-300 אלף עותקים, באלבום זה בלט השיר שהפך ללהיט "יום הרווקים". בשנת 1993 יצא אלבומו "אוהב לחיות" שזכה להצלחה רבה בעיקר של שיר הנושא את שם האלבום, והשיר "מאוהב בגשם".

בשנת 1995 כתבה והלחינה נעמי שמר את השיר "הכל פתוח" בקלטת הילדים "אצלנו בפסנתר". אולם הפך ללהיט בעקבות דואט של עופר לוי ולאה לופטין, אשר הפך ללהיט גדול ולמופע משותף של השניים.

ב-5 בינואר 2015 הוציא את הסינגל "רק את" עם ישי לוי. השיר הגיע למקום החמישי במצעד השבועי של מדיה פורסט<ref></ref>.

ב-30 ביולי 2023 הוציא לוי את הסינגל "מקלט בטוח", בביצוע משותף עם עדן בן זקן, שהגיע למקום ה-32 במצעד ההיטליסט<ref></ref>.

== אישי ופלילים ==
עופר לוי היה נשוי מספר פעמים, ולו שתי בנות, ציפורה ואמילי לוי. אחותו, חגית, הייתה נשואה לאבי טולדנו.

ב-1997 הורשע לוי בעבירות מס ונגזרו עליו 8 חודשי מאסר על תנאי וקנס.
ב-2007 הושלך רימון רסס אל פתח ביתו במושב יד רמב"ם.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===

==קישורים חיצוניים==

* 

מידע וכתבות:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
ביקורות:
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרי מוזיקה מזרחית ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:מתמודדי קדם-האירוויזיון
קטגוריה:מורשעים בעבירות מס בישראל
קטגוריה:קריית אתא: אישים
קטגוריה:אילון: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית גזר: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
עין תורעאן

עין תורעאן (נכתב לעיתים: תרען, תורען, טורען) הוא מעיין הסמוך לכפר טורעאן בגליל התחתון.

השם תרען נזכר במדרש שיר השירים רבה ('נשי תרען'). המעיין נקשר לסיפור הקרב בקרני חיטין כאחת הנקודות שדרכן עבר הצבא הצלבני בכיוון טבריה. בדומה למעיינות ומערות רבים בגליל, היווצרות המעין היא ככל הנראה תוצאה של השילוב בין מסלע גירני, מערכת שברים וסדקים וכמות משקעים רבה.

==מיקום==
המעיין ממוקם כ-1.2 ק"מ צפונית-מערבית מקצהו הצפוני של המועצה המקומית טורעאן, במעלה הוואדי, שכיוונו בקטע הזה צפון-מערב. הדרך מסומנת בסימון שבילים אדום ממרכז הכפר ועד המעיין, מהמעיין מטפס שביל (מסומן אדום) לאורך הוואדי (הוא מתעקל לצפון-מזרח) לכיוון הר תורען.

מי המעיין יוצאים מנקבה חצובה בסלע גירני החסומה בקיר אבנים. בקיר החוסם הותקנו ברזים שאפשרו שימוש במי המעיין אך אלה אינם תקינים (נכון ל-2007). עד חיבור הכפר טורעאן לרשת המים בשנות החמישים של המאה ה-20 שימש המעיין כמקור המים של הכפר, ואנשיו היו מגיעים לקחת מים מהמעין בכלים מטלטלים. בשנת 1989 נמדדה במעין ספיקה של 180 ליטר בשעה. שיקום האתר בוצע על ידי התנועה האסלאמית.

===היסטוריה ומסורת===

מעין טורען מוזכר במאמר של פרופסור בנימין זאב קדר אשר עוסק בניתוח מהלכי קרב קרני חיטין, אחת הסברות המוזכרות במאמר היא כי צבא הפרנקים בפיקודו של המלך גיי אשר היה במסע מציפורי לכיוון טבריה (כדי לסייע בהסרת המצור המוסלמי על העיר) השתלט על מעין טרען אך עזב אותו ופנה לכיוון העיר הנצורה.

המחבר מציע הסבר לצעדם של הפרנקים, על ידי מדידת השפיעות של המעין היום (במעין טורען נמדדה שפיעה של 180 ליטר לשעה בלבד בשנת 1989) והשוואה למעיינות לאורך הציר (בעין ציפורי נמדדו ביולי 1950 86,000 ליטר בשעה, במעיינות ליד כפר חיטין נמדדו ביולי 1950 כ-17,000 ליטר בשעה) מגיע המחבר למסקנה כי ספיקות המעין גם בשנת 1187 היו נמוכות מידי כדי לספק את צרכיו של הצבא ולכן לא ניתן למנות את עזיבת המעין כחלק מהטעויות של המלך בניהול הקרב.

===גאולוגיה===

המסלע ברכס תורען כולל בעיקר סלעי דולומיט מחבורת יהודה, השייכים לתקופת הקנומן (לפני 97 מיליון שנה). הגליל מתאפיין בריבוי של מעיינות בגלל תופעת הקרסט, הנובעת מכמויות משקעים גדולות, מסלע גירני ומערכות שבירה וסידוק.

==ראו גם==
* נחל ציפורי
* טורעאן

==לקריאה נוספת==
* 

==הערות שוליים==

תורעאן
ימימה מילוא

ימימה (ג'ימי) מילוא (ספטמבר 1922–3 בינואר 1981) הייתה שחקנית במאית ומורה למשחק. נמנית עם מייסדי התיאטרון הקאמרי ותיאטרון חיפה.

==ביוגרפיה==
ימימה מילוא נולדה לשושנה פרסיץ, מנהיגה ציונית ואשת ציבור, וליוסף יצחק במשפחה בת ארבעה ילדים בפרנקפורט שבגרמניה. אביה היה איש עסקים מצליח, ונפטר בפתאומיות בהיותה בת 3.
זמן קצר לאחר פטירתו, עלתה לארץ ישראל בנובמבר 1925 עם אימה ושלושת אחיה.

בשנת 1942 נישאה ליוסף מילוא. ובשנת 1944 הייתה בין חמשת המייסדים של התיאטרון הקאמרי. בשנת 1949 יצאה לפריס להשתלמות במשחק ושהתה שם כשנה. עם שובה ייסדה את בית הספר למשחק של התיאטרון וגם ניהלה אותו עד לסגירתו מחוסר תקציב ב-1954. בקאמרי השתתפה במחזות רבים ובהם "מאז ועד היום", "אלוף בצלות ואלוף שום", "משרתם של שני אדונים", "העולם בו אנו חיים", "ירמה", "אנטיגונה", "השדכנית העליזה", "הנפש הטובה מסצ'ואן", ועוד.

בשנת 1962 עברה לשחק בתיאטרון החדש דאז, תיאטרון חיפה, אותו ניהל בעלה יוסף מילוא. המחזה הראשון בו שיחקה בחיפה היה "הלילה לאיש" מאת משה שמיר. בשנת 1964 שיחקה בתפקיד אמא קוראז', במחזהו של ברטולט ברכט.

בשנת 1979 עברה לירושלים, במטרה להקים בית ספר למשחק בחסות עיריית ירושלים ותיאטרון החאן.

לימימה ויוסף בת משותפת, אורנה (נולדה ב-1951 בתל אביב).
ימימה מילוא נפטרה בירושלים ממחלה קשה ונטמנה בהר הזיתים.

==תרגומיה==
* המחזה "הטרגדיה הפלורנטינית", מאת אוסקר ויילד, שהוצג בשנת 1944 בתיאטרון הקאמרי.
* המחזה "מאז ועד היום", הוצג בתיאטרון הקאמרי.

==ספרה==
*שירים, עריכה מרים אורן ואורנה מילוא, הוצאת שוקן תל אביב 1997.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://lib.haifa.ac.il/collections/dita/ מאגר ארכיוני תיאטרון DITA] - ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מורות למשחק בישראל
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:במאיות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1981
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
Ben

Ben הוא אלבום הסולו השני של מייקל ג'קסון, שיצא לאור ב-4 באוגוסט 1972, אחד עשר חודשים לאחר אלבום הסולו הראשון, Got to Be There. האלבום יצא בתקופת ההתבגרות של ג'קסון.

חלק מהשירים באלבום הם בלדות, סגנון שונה מהשירים אותם שר ג'קסון עם חמישיית הג'קסונים.

שיר הנושא, Ben, הוא בלדה שנכתבה על עכברוש כחלק מפסקול לסרט.

== רשימת השירים באלבום ==

== מצעדים ודירוגים ==

== נתוני מכירות ==
* ברחבי העולם: 4.4 מיליון
* בארצות הברית: 3.3 מיליון

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי מייקל ג'קסון
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת מוטאון
דדליין (קומיקס)

עטיפת חוברת ההקדמה "דדליין 0" המציגה את הדמויות הראשיות של הכותר
דֶּדְלַיְין הוא כותר קומיקס הומוריסטי מבית סטודיו קומיקום המתאר באופן מופרך והומוריסטי את סיפורם של יוצרי קומיקס הפנטזיה "ארינאה": אביב אור וערן אביאני אשר כותבים על עצמם וחייהם בעקבות בחירתם במקצוע בלתי רגיל זה.<br />
הכותר מצויר בשחור-לבן. מונה שתי חוברות וחוברת הקדמה המופצת חינם. חוברת שלישית לכותר מתוכננת בעתיד.

== רקע העלילה ==
העלילה מספרת על ערן ואביב בדמויותיהם המצוירות, אביב כפנתרה שחורה וערן כדביבון, אשר עובדים בסטודיו קומיקום כיוצרי קומיקס. יום אחד מבקר בסטודיו כתב טלוויזיה שבא לצלם כתבה על אביב וערן אך לפני שהוא מצליח ערן ואביב נחטפים על ידי אנשים בחלוקים לבנים שלוקחים אותם לבית משוגעים שם הם מנסים להוכיח ללא הצלחה את שפיותם, אך עליהם לצאת משם מהר כדי שיוכלו להספיק לדדליין.

== היסטורית הדמויות ==
תחילה דמויותיהם של אביב וערן הופיעו בקומיקס קומי קצר בסיום כל חוברת של ארינאה ותיארו את יצירתה. בעקבות התגובות האוהדות החליטו ערן ואביב לתת לדמויותיהם סידרה משלהם.

באחת הכתבות עליה אביב גילתה שמקור דמות הפנתרה השחורה שלה היא בעצם אותה דמות פנתרה שחורה בקומיקס הגמר של אביב "אלוניה" רק עם "התאמות קלות" לדמותה של אביב.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.comicom.co.il סטודיו קומיקום]
* [https://web.archive.org/web/20070101093044/http://www.isf.co.il/article.asp?ref=665 ביקורת לדדליין 1 ב-isf]
* [https://web.archive.org/web/20070927164313/http://www.comicom.co.il/entry.asp?item=23 כריכות דדליין מאין?] ההשראות מאחורי כריכות דדליין1 ו2
* [http://www.vgames.co.il/comics.aspx?ComicsID=191 דדליין 2 בוי בריבוע ], פרסומת גלויה בעלילון המקוון שאותו מציירת אביב אור להשקת החוברת
* [https://web.archive.org/web/20070927164258/http://www.comicom.co.il/degypt/ דדליין-יציאת מצריים] סיפור צד של דדליין לפסח-פורסם בעבר במעריב לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:קומיקס ישראלי
ז'רמי (כדורגלן)

זֶ'רֵמי סוֹרֵלֵה נְזִ'יטָאפ פוֹצוֹ (בצרפתית: Geremi Sorele Njitap Fotso; נולד ב-20 בדצמבר 1978), הידוע כז'רמי, הוא כדורגלן עבר קמרוני ששיחק בעמדת הקשר האחורי או המגן הימני.

בשנת 2003 הצטרף לקבוצת צ'לסי מריאל מדריד. צ'לסי שילמה שישה מיליון לירות שטרלינג תמורת העברתו לשורותיה מריאל מדריד.

בשנת 2007 הצטרף לניוקאסל יונייטד בהעברה חופשית, וחתם על חוזה לשלוש עונות. בינואר 2010 עבר לאנקרגוג'ו הטורקית, ובתום אותה עונה עבר ללאריסה היוונית.

==קריירה בינלאומית==
ז'רמי ייצג את נבחרת קמרון ברוב התחרויות הגדולות בשנות פעילותו הוא השתתף בשתי אליפויות עולם ב-2002 ו2010, ב-7תחרויות גביע אפריקה לאומות משנת 1998 ועד 2010. בהם שתי זכויות באליפות היבשתית ב2000 וב-2002.

הוא השתתף בטורניר הכדורגל במשחקים האולימפיים סידני 2000 וזכה עם נבחרתו במדליית זהב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים קמרונים
קטגוריה:מגני כדורגל קמרונים
קטגוריה:קשרי כדורגל קמרונים
קטגוריה:כדורגלני סרו פורטניו
קטגוריה:כדורגלני גנצ'לרבירלי
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני מידלסברו
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני לאריסה
קטגוריה:כדורגלני אנקרגוג'ו
קטגוריה:אלופים אולימפיים: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קמרון
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 1998
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2000
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2002
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2010
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:ספורטאים זרים בפרגוואי
קטגוריה:ספורטאים קמרונים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים קמרונים בספרד
קטגוריה:ספורטאים קמרונים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים קמרונים ביוון
קטגוריה:קמרונים שנולדו ב-1978
פאולו פריירה (כדורגלן)

פאולו רנאטו רבוצ'ו פריירה (בפורטוגזית: Paulo Renato Rebocho Ferreira; נולד ב-18 בינואר 1979) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בעמדת המגן הימני או המגן השמאלי. 

לפני שהגיע למועדון צ'לסי הוא שיחק במדי מועדון פורטו מאז שנת 2002, ויחד איתו זכה בדאבל בעונה הראשונה, באליפות וגם בגביע פורטוגל. עונה אחר כך זכה עם המועדון בגביע אירופה לאלופות. אל מועדון צ'לסי עבר בשנת 2004 יחד עם מאמנה של פורטו, ז'וזה מוריניו, עונה לאחר זכייתם באליפות אירופה.

לפריירה 44 הופעות במדי נבחרת פורטוגל.

בסיום עונת 2012/13, ולאחר זכייתה של קבוצתו בליגה האירופית לאחר ניצחון 2-1 על בנפיקה ליסבון במשחק הגמר בו לא שותף, פרש פריירה ממשחק פעיל.

== תארים ==

;אישיים
* קבוצת השנה של אופ"א: 2002/2003

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:מגני כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:קשקאיש: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אשטוריל
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה סטובל
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1979
אלגברה של קבוצות

במתמטיקה ובפרט בתורת המידה ואלגבראות בוליאניות, אלגברה של קבוצות (נקראת גם: שדה של קבוצות) מעל קבוצה <math>X\,</math> היא אוסף <math>\mathcal{F}</math> של תת-קבוצות של <math>X</math> המקיים את תכונות הסגירות הבאות:
* האוסף כולל את הקבוצה הריקה ואת <math>X</math>.
* האסוף סגור ללקיחת משלים ביחס ל-<math>X</math>. כלומר אם <math>\ F \in \mathcal{F}</math> אז <math>\ X \backslash F \in \mathcal{F}</math>.
* האוסף סגור ביחס לאיחוד סופי: אם <math>F_1,F_2 \in \mathcal{F}</math> אז <math>F_1 \cup F_2 \in \mathcal{F}</math>.

משתי הדרישות האחרונות ומכללי דה-מורגן נובע גם כי אלגברה של קבוצות סגורה לחיתוך באורך סופי.

דוגמה לאלגברה של קבוצות מעל <math>\mathbb{R}</math>, היא אוסף כל האיחודים הסופיים של קטעים ממשיים מהצורה <math>[a,b)\,</math>.

סיגמא-אלגברה היא סוג מיוחד של אלגברה, המקיימת בנוסף גם סגירות לאיחוד של מספר בן מנייה של קבוצות. אם <math>\mathcal{F}</math> היא סיגמא-אלגברה מעל <math>X</math>, הזוג הסדור <math>\langle{X,\mathcal{F}}\rangle</math> נקרא מרחב מדיד (מרחב מדיד יחד עם פונקציית מידה נקרא מרחב מידה).

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחות של תת-קבוצות
קטגוריה:תורת המידה
קטגוריה:אלגברה בוליאנית
ה'תרפ"ה

==אירועים==
* ט"ז בכסלו - ייסוד המושבה הרצליה
* י"ז בכסלו - מתקיימים השיעורים הראשונים בטכניון.
* י"ז באדר - מדינת טנסי אוסרת על לימוד תורת האבולוציה בבתי הספר, חוק שהוביל למשפט הקופים
* י"ח באדר - שידור הרדיו הטראנס-אטלנטי הראשון
* ז' בניסן - נחנכה האוניברסיטה העברית בהר הצופים שבירושלים
* י' בסיוון - נפתח "בית הנכות הלאומי בצלאל" בירושלים בהנהלתם של בוריס שץ ומרדכי נרקיס

==נולדו==
* י' בתשרי – הרב אליעזר הגר, האדמו"ר מסרט ויז'ניץ (נפטר בהתשע"ה)
* י"א בתשרי – הרב דוד משה רוזנבוים, האדמו"ר מקרעטשניף (נפטר בה'תשכ"ט)
* ג' בחשוון - הרב יהודה עמיטל, ראש ישיבת הר עציון ושר בממשלת ישראל
* י"ט בחשוון - חיים בר-לב הרמטכ"ל השמיני חבר הכנסת ושר (נפטר ה'תשנ"ד)
* ט"ו בכסלו - אד קוץ', ראש עיריית ניו יורק
* כ"ט בכסלו - אלי כהן, מרגל ישראלי שפעל בסוריה ונתפס (הוצא להורג ה'תשכ"ה)
* י' בטבת - עוזי נרקיס, אלוף פיקוד המרכז בעת מלחמת ששת הימים
* י"ח בטבת - הרב שלמה קרליבך המכונה גם "הרב המרקד" (נפטר ב-תשנ"ה)
* ט' באדר - מנחם שטרן, פרופסור להיסטוריה של עם ישראל, מגדולי חוקרי תקופת הבית השני (נרצח ה'תשמ"ט)
* י"ד באדר - מרדכי אלקחי, איש אצ"ל, מעולי הגרדום (הוצא להורג ה'תש"ז)
* י"ב בניסן - הלגה דן, נערה יהודיה הולנדית, שסיפור ימיה האחרונים תחת השלטון הנאצי, נכתב ביומנה (נרצחה ה'תש"ג)
* כ"א בניסן - הרב דוד משה ליברמן, אב"ד קהילת "שומרי הדת" באנטוורפן וממייסדי וחבר נשיאות מרכז רבני אירופה
* כ' באייר - יובל נאמן, פיזיקאי ופוליטיקאי ישראלי, כיהן כשר בממשלת ישראל (נפטר ב-ה'תשס"ו)
* א' בסיוון - נתנאל לורך, היסטוריון, דיפלומט ומזכיר הכנסת (נפטר ב-ה'תשנ"ז)
* כ"ג באב - מאיר שמגר, נשיא בית המשפט העליון

==נפטרו==
* ג' באייר - נפטר ר' ישעיה שטיינר, מייסדה של חסידות קרסטיר

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ה'תרנ"ז

==אירועים==
* א' באלול - נפתח הקונגרס הציוני הראשון בבזל שבשווייץ
* ו' באלול - תיאודור הרצל כותב ביומנו: "בבזל ייסדתי את מדינת היהודים"

==נולדו==
*ט"ו בתשרי - אורי צבי גרינברג, משורר עברי (נפטר ה'תשמ"א)
* כ"א באדר א' - מרדכי נמיר, מזכ"ל ההסתדרות, ראש עיריית תל אביב, שר וחבר הכנסת מטעם מפא"י (נפטר ב-ה'תשל"ה)
* י' בניסן - יוסף יקותיאלי, הוגה רעיון המכביה ומגשימו, חתן פרס ישראל על מפעל חיים
* ה' בסיוון - אליעזר ננס אוטוביוגרף חסיד חב"ד. (נפטר ב-ה'תשנ"ז)

==נפטרו==
* כ"א בחשוון - רבי אשר אנשיל אשכנזי מאלעסק-סטניסלב בן רבי יואל אשכנזי מזלוטשוב
* י"א באדר ב' - ג'יימס ג'וזף סילבסטר, מתמטיקאי בריטי ממוצא יהודי (נולד ה'תקע"ד)

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ה'תרכ"ט

==אירועים==

==נולדו==
* כ"ז בכסלו - עקיבא אריה ויס, אדריכל ומתכנן ערים, יוזם הקמתה של אחוזת בית, הגרעין שממנו התפתחה העיר תל אביב (נפטר ה'תש"ז)
* ל' בשבט - אלזה לסקר-שילר, משוררת יהודיה גרמניה (נפטרה ב-ה'תש"ה)

==נפטרו==
* ל' בסיוון - הרב שלמה קלוגר, פוסק ודרשן, מגאוני דורו בפולין

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ה'תר"א

==אירועים==
ישראל ב"ק מקים בית דפוס עברי ראשון בירושלים ומדפיס את הספר 'עבודת הקודש' לחיד"א
==נפטרו==
* כ"ט בתשרי – רבי אברהם דוד מבוטשאטש, רב חסידי בבוצ'אץ', פוסק ומחבר "אשל אברהם". (נולד בו' באדר ה'תקל"א)
* י"ב בכסלו – רבי אברהם דב מאבריטש, רב חסידי בז'יטומיר ובאווריטש, ולאחר עלייתו לארץ ישראל רב לעדת החסידים בצפת.
* י"ח בטבת – רבי צבי אלימלך שפירא מדינוב, האדמו"ר הראשון של חסידות דינוב, ומחבר "בני יששכר". (נולד בה'תקמ"ג)
* ה' באדר – רבי אברהם בינג רבה של וירצבורג והמדינה בחבל פרנקוניה שבממלכת בוואריה, מגדולי רבני יהדות גרמניה. (נולד בה'תקי"ב)
* כ"ח בתמוז – רבי משה טייטלבוים, רבה של הקהילה היהודית באוהעל, ממפיצי החסידות בהונגריה ואבי שולשת סיגט-סאטמר. (נולד בה'תקי"ט)

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ה'תקע"ג

==אירועים==
* הרב יצחק מוולוז'ין מתמנה כראש ישיבת וולוז'ין.
* האדמו"ר רבי דובער שניאורי, מעביר את חצר חסידות חב"ד לעיירה לובביץ' על שמה נקראת החסידות עד היום.

==נולדו==
*רבי משולם זוסיא השיל, האדמו"ר הרביעי מזינקוב (נפטר בה'תרכ"ד).
* הרב עבדאללה סומך, פוסק וראש ישיבה בבגדאד (נפטר בה'תרמ"ט).
* הרב אברהם צבי הירש אייזנשטט, מגדולי הפוסקים ברוסיה, מחבר "פתחי תשובה" (נפטר בה'תרכ"ח).
*י"ד באייר - יצחק גולדמן, מו"ל עברי ומאנשי תנועת ההשכלה בוורשה (נפטר בה'תרמ"ח).

==נפטרו==
*י"ד בתשרי - מאיר אנשל רוטשילד, מייסד שושלת רוטשילד (נולד ב-ה'תק"ד).
*ז' בכסלו - רבי יוסף דוד זינצהיים ("יד דוד"), רבה של שטרסבורג וראש הסנהדרין של פריז, רבה הראשי הראשון של צרפת וראש הקונסיסטוריה המרכזית של יהודי צרפת.
*י"ט בטבת - רבי אריה לייב הלר בעל "קצות החושן".
*כ"ד בטבת - רבי שניאור זלמן מלאדי (האדמו"ר הזקן), מייסד חסידות חב"ד.
*י' בשבט - רבי שלמה לוצקר, "המגיד מלוצק", אדמו"ר חסידי מתלמידי המגיד ממזריטש.
*ב' באדר א' - רבי אהרן אריה לייב, האדמו"ר השני מפרמישלאן (נולד ב-ה'ת"ק).
*כ"ה באב - רבי סעדיה משקלוב, תלמיד הגר"א, מעולי עליית תלמידי הגר"א ומחבר מעשה רב.

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ה'תש"ג

==אירועים==
* כ"ג בחשוון – הקרב באל-עלמיין מסתיים בניצחון של הבריטים על הגרמנים
* ב' בכסלו – גרמניה הנאצית משלימה את כיבוש צרפת
* י"ז בכסלו – משלוח ראשון של יהודים מנורווגיה מגיע לאושוויץ
* ח' בטבת – ראש ה-SS היינריך הימלר מורה על שליחת הצוענים להשמדה באושוויץ
* ה' בשבט – מברק הפלה נשלח
* י"ב בשבט – התנגדות חמושה ראשונה לאקציה בגטו ורשה
* י"ז בשבט – מלחמת העולם השנייה: כוחות בריטיים משחררים את טריפולי
* כ"ב בשבט – נוסד הקיבוץ בארות יצחק
* ח' באדר א' – הגרמנים מטילים קנס של עשרה מיליון פרנק על יהודי ג'רבה
* י"ז באדר א' – אנשי הוורד הלבן מוצאים להורג בגרמניה
* י"ט באדר א' – מוקם גטו סלוניקי
* כ"ז באדר א' – תחילת גירוש יהודי תראקיה ומקדוניה לטרבלינקה
* ו' באדר ב' – הנאצים מחסלים את גטו קרקוב. אחרוני יושביו מועברים לפלאשוב
* י"ד בניסן – החל מרד גטו ורשה, וכוחות הגרמנים נכנסו לגטו ורשה במטרה לחסלו סופית.
*כ"ג בניסן – עליית כפר עציון להרי חברון
* י"א באייר – השואה: מסתיים מרד גטו ורשה
* ט"ז באייר – חוסל גיטו ברודי. משלוח אחרון למיידאנק, נאצים ואוקראינים מציתים את בתי היהודים המסתתרים על יושביהם.
* כ"ז באייר – תחילת חיסול גטו לבוב
* א' באב – מרד במחנה ההשמדה טרבלינקה
* ט"ו באב – פריצת מרד גטו ביאליסטוק, עם התחלת חיסולו על ידי הנאצים
* א' באלול – תחילת חיסול גטו וילנה על ידי הנאצים

==נולדו==
* כ"א בתשרי – פרופ' ברטולד (טולו) פרידלנדר, נשיא המכללה האקדמית הדסה ירושלים
* ו' בכסלו – דניאל בארנבוים, פסנתרן ומנצח
* כ"ה בטבת – דניאל פאר, עיתונאי ושדרן טלוויזיה ישראלי
* כ"ח בטבת – אליהו גבאי, חבר הכנסת מטעם המפד"ל
* כ"ד באדר א' – זאב בנימין בגין, שר וחבר הכנסת מטעם הליכוד
* ח' באדר ב' – דייוויד קרוננברג, במאי קולנוע יהודי-קנדי
* כ"ה בניסן – זאב בוים, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. ראש עיריית קריית גת לשעבר
* כ"ה בניסן – נחמיה כהן, קצין צבא ישראלי, "החייל המעוטר ביותר בצה"ל"
* ב' באייר – הרצל בודינגר, מפקד חיל האוויר הישראלי

==נפטרו==
* ד' בחשוון – נרצח בשואה רבי שמחה זליג ריגר, פוסק דינו של רבי חיים מבריסק.
* ד' בחשוון – נפטר הרב אברהם אלישיב, מייסד ורב "תפארת בחורים" בירושלים, אביו של הרב יוסף שלום אלישיב.
* י"ד בחשוון (משוער) – רבי אברהם אלימלך מקרלין, אדמו"ר מחסידות סטולין-קרלין (נרצח על ידי הנאצים)
* ח' בכסלו – רבי רבי דוד בורנשטיין האדמו"ר מסוכטשוב נקרא על שם ספרו ה"חסדי דוד" (נולד ב-ה'תרל"ו)
* כ"ג בכסלו – רבי אלימלך לאווי (הראשון) מחסידות טאש (נולד ה'תרכ"ה).
* א' באדר א' – הדרשן הירושלמי הרב בן ציון נסים פרדס (נולד ה'תרכ"ב)
* כ"ב באדר א' – רבי אברהם דוב כהנא שפירא, רבהּ האחרון של קהילת קובנה, מגדולי הפוסקים במאה העשרים. (נולד ה'תרל"א)
* כ"ט באדר א' – אלכסנדר שור, היסטוריון יהודי (נולד ב-ה'תרמ"א)
* ד' בניסן – רבי אברהם יהושע העשיל, האדמו"ר השישי מאפטא-זינקוב.
* כ"ט בניסן – נרצח בשואה רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ, האדמו"ר מקרימילוב. נודע בימיו כ"זקן האדמו"רים".
* י"ג בתמוז – הלגה דֵן (נרצחה בשואה), נערה יהודיה הולנדית, שסיפור ימיה האחרונים תחת השלטון הנאצי נכתב ביומנה (נולדה ב-ה'תרפ"ה)
* ג' באלול – הרב יצחק ישעיה הלברשטאם האדמו"ר מטשכויב ובנו הצעיר של רבי חיים הלברשטאם מצאנז.

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ה'תש"א

==אירועים==
[[טלאי צהוב מתקופת השואה.]]
מצבה לזכרם של הרוגי [[פרעות יאשי.]]
* א' בתשרי - צרפת של וישי מקבלת את חוק מעמד היהודים האנטישמי
* ה' בתשרי - גרמניה פולשת לרומניה
* י' בתשרי - ניתנה הפקודה להקמת גטו ורשה בפולין
* י"ד בחשוון - גטו ורשה נסגר מאחורי חומות ושערים – אין יוצא ואין בא
* כ"ד בחשוון - אוניית המעפילים "פאטריה" מוטבעת על ידי ההגנה
* כ"ב בטבת - פרוץ מרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט
* כ"ו בשבט - ייצור ראשון של פלוטוניום
* כ"ח בשבט - "שביתת פברואר" - שביתה כללית בהולנד במחאה על צעדי הנאצים נגד היהודים
* ד' באדר - מוצא הצו המורה על הקמת גטו קרקוב
* י"ח באייר - המפקדה הארצית של ההגנה מחליטה להקים את הפלמ"ח
* כ"א באייר - הסירה ארי הים נעלמת מול חופי טריפולי בלבנון ובה כ"ג יורדי הסירה, יום זה הוכרז כיום מותם
* ו' בסיוון - הפרהוד - פרעות ביהודי בגדאד, 179 יהודים נרצחו
* י"ג בסיוון - מלחמת העולם השנייה: בריטניה פולשת לסוריה וללבנון. כוחות פלמ"ח משתתפים בפלישה
* י"ט בסיוון - עשרות אלפי יהודים מהמדינות הבלטיות מגורשים לסיביר
* כ"ח בסיוון - רבי מנחם מנדל שניאורסון הגיע מרוסיה לארצות הברית. יום זה נחגג על ידי חסידי חב"ד כיום שמחה בהתוועדות ובשירה
* ג' בתמוז - תחילת פרעות יאשי שנמשכו כשלושה ימים
* י"ט בתמוז - חתימת הסכם כניעה של כוחות וישי בסוריה ולבנון לבריטים בעכו
* י"ד באלול - החובה לשאת את הטלאי הצהוב מוטלת על כל היהודים שבשטחי הכיבוש הגרמני

==נולדו==
*שלמה מחפוד - ראש מערכת הכשרות בד״ץ בבני ברק משנת 2001
*א' בתשרי - תמר גוז'נסקי, פוליטיקאית ישראלית.
* כ"ב בתשרי - יוסי שריד, פוליטיקאי ישראלי.
* ג' בחשוון - דניאל שפרבר, רב, חוקר יהדות ותלמוד פרופסור באוניברסיטת בר-אילן.
* כ"ח בטבת - תרצה אתר, משוררת, סופרת ומתרגמת ישראלית (נפטרה ב-ה'תשל"ז)
* י"ד בשבט - אברהם הירשזון, שר האוצר לשעבר וחבר הכנסת מטעם קדימה
* כ"ח בשבט - יונה טפר, סופרת ישראלית
* א' באדר - רענן כהן, שר וחבר הכנסת מטעם העבודה.
* י"ג באדר - מרדכי שטיין, האדמו"ר מפאלטישאן.
* כ"ז באייר - בוב דילן, זמר אמריקאי ממוצא יהודי
* ט' בתמוז - פרופ' אוריאל רייכמן, משפטן ישראלי, מייסד המרכז הבינתחומי הרצליה
* י"ח בתמוז - אהוד מנור, פזמונאי ומתרגם זוכה פרס ישראל (נפטר ב-ה'תשס"ה)
* ה' באלול - הרב גדליהו אקסלרוד, אב"ד חיפה ומחבר שו"ת "מגדל צופים"

==נפטרו==
* כ"ט בכסלו - דב הוז, ממפקדי "ההגנה" ומחלוצי התעופה העברית, נהרג בתאונת דרכים בצומת השרון. שדה דוב נקרא על-שמו
* כ"ט בכסלו - יצחק בן-יעקב, מראשי העלייה השנייה (נולד ב-ה'תרמ"א)
* ט' בטבת - רוברט באדן פאוול, מייסד תנועת הצופים העולמית (נולד ב-ה'תרי"ז)
* י"א בטבת - ישי שור, מתמטיקאי יהודי (נולד ב-ה'תרל"ה)
* כ"ג באייר - דוד רזיאל, מפקד האצ"ל וממייסדיו, נהרג בעת פעולת קומנדו בעיראק בשירות הבריטים (נולד ב-ה'תרע"א)
* י"א בתמוז - הרב אלחנן וסרמן, מגדולי הרבנים החרדים באירופה בין מלחמות העולם וממנהיגי אגודת ישראל, מחבר "קובץ שיעורים" על התלמוד - נרצח בשואה
* ד' באב - רבי בן ציון הלברשטאם האדמו"ר מבאבוב (נרצח בשואה)

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===