בן ציון ידלר

הרב בן ציון גולדברג-ידלר (נכתב: יאדלר; כונה "המגיד הירושלמי" ו"מגיד מישרים"; ח' בכסלו תרל"ב, נובמבר 1871 - ט"ו באב תשכ"ב, אוגוסט 1962) היה דרשן ידוע ביישוב הישן בירושלים ובמושבות.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים לרב יצחק זאב ידלר-גולדברג מיאדיל, פלך וילנה, מחבר הספר "תפארת ציון" על המדרש רבה. אמו הייתה מלכה בת יצחק קרוסניק מגרודנה. למד בישיבת עץ חיים. נישא להענא בת רבי מרדכי יקותיאל הכהן גלויברמן. לאחר נישואיו למד בכולל "פרי יצחק" ובשנת תרנ"ד (1894) הוסמך לרבנות על ידי רבה של ירושלים, הרב שמואל סלנט, ובית דינו.

בילדותו ובתקופות נוספות סבל מקשיי ראייה ולכן היה מרבה לשנן את תלמודו בעל פה. עוד בצעירותו נתגלה כישרונו בדרשנות. בכל פעם שאביו סיים מסכת עם קהל שומעי שיעוריו בבית המדרש "מנחם ציון" שבחצר "החורבה", היה הנער בן ציון דורש את ה"הדרן" וזכה לשבחים מפי הרבנים שהשתתפו באירוע. דרש במספר בתי כנסת בירושלים ודרשותיו משכו קהל רב. דרש גם בבתי כנסת ביפו ובמושבות יהודה.

בשבת זכור שנת תרס"ב (1902) כיבד אותו הרב שמואל סלנט לדרוש בבית הכנסת הגדול "בית יעקב" שבחורבת רבי יהודה חסיד, ואחר כך מינה אותו ל"מגיד מישרים" בירושלים, משרה שאותה נשא שנים רבות ללא קבלת שכר. דרש בקביעות בבית הכנסת זיכרון משה. דמותו הונצחה במספר יצירות ספרותיות, המפורסמת שבהם היא דמותו של "גרונם יקום פורקן" ברומן תמול שלשום של ש"י עגנון. בתשעה באב היה דורש דרשה ארוכה ורגשנית, שמשכה אליה רבים. בסוף ימיו נהג למסור אותה בבית המדרש הגר"א בקטמון.

פעל רבות בתחום שמירת המצוות התלויות בארץ ולשם כך היה עובר באמצעות רכיבה על חמור בין המושבות, ממטולה ועד באר טוביה, כדי להדריך את החקלאים. בימי חודש אלול ועשרת ימי תשובה הגיע לתל אביב, פתח תקווה וחיפה לדרוש ולעורר את הציבור.

בשנים תרע"ב-תרע"ג (1912 - 1913) נשלח על ידי הרב קוק אל המושבות בשומרון ובגליל, ובשנת תרע"ד (1914) השתתף במסע המושבות.

בשנת תרע"ח הקים את בית הספר החרדי לבנות, הראשון בארץ ישראל. בית הספר, כיום "בית יעקב הישן", נקרא בזמנו "ר' בן ציון יאדלר'ס חיידר".

בחודש אלול תרפ"ג (1923) השתתף בכנסייה הגדולה של אגודת ישראל בווינה. הוא נאם בפני משתתפי הכינוס ותיאר את המצב הרוחני בארץ ישראל.

היה ממונה מטעם בית הדין בירושלים על העירוב בעיר.

נפטר בט"ו באב תשכ"ב (1962) ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

==צאצאיו==
מאשתו הראשונה סלובה:
* יהודה יוסף, נפטר בגיל 12
* איטה פינה אשת הרב שלמה סובל, דרשן ור"מ, מחבר ספרים
* חנה גיטל, אשת בן דודה הרב רפאל חיים גולדמן (בנו של הרב אהרן שיפמן, חתנו של הרב יצחק זאב ידלר). בתם אלטה מלכה נישאה לבן דודה הרב יהודה דוד וולפא, רבה של ראשון לציון.

מאשתו השנייה הענא:
* חיים דוד, פעל בנושא עירובין וקירוב רחוקים
* חיה מלכה, אשת בן דודה רפאל רבינוביץ
* שאשא ברכה, אשת ישראל אשר הלוי וואלס. חתנם הוא הרב ישראל יעקב פישר.
* מרים אשת הרב צבי מיכל הלר, מגיד מישרים ומו"צ, בנו של הרב מאיר הלר
* יצחק זאב, מקים בית הכנסת הגר"א בקטמון, שו"ב
* יהושע יהודה לייב אריה, התחתן עם אחייניתו חיה סלווה בת ר׳ שלמה סובל
* ברוך, נפטר בגיל 3.

==חיבוריו==
* בשנת תר"ע הוציא לאור חוברת בשם "המעשר והתרומה". וכתב ספר בשם "שיח יצחק" המכיל רוב דרשותיו שטרם יצא לאור.
*בטוב ירושלים - זכרונות מחיי ירושלים, גדוליה צדיקיה ושומרי חומותיה במאת השנים האחרונות, ירושלים, ליסמוביל, תשנ"ד 1994.

==לקריאה נוספת==
* דוד זריצקי, המגיד מירושלים, נדפס בשנית בתוך ספרו: זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה, עמ' 149–161 (נכתב לפני פטירתו)

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=364 המגיד הירושלמי - רבי בן ציון יאדלר] באתר MyTzadik
*הספר [http://www.otzar.org/wotzar/Book.aspx?11108&BOOKS "בטוב ירושלים"] באתר אוצר החכמה.
* 
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1962%2F08%2F24&id=Ar00800&sk=A04C320D אחרון המגידים], מעריב, 24 באוגוסט 1962, עמ' 8
* 
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=HZH%2F1963%2F07%2F30&id=Ar00201&sk=09B13F53 ר' בן-ציון ידלר - המגיד בחצות ליל תשעה באב], הצופה, 30 ביולי 1963, עמ' 2
* 
* הרב יוסף ברמסון, [http://www.beit-harav.org.il/images/my/my143.pdf הרב בן ציון יאדלר], "מגד ירחים", גיליון 143, מנחם אב תשע"א, עמ' 4
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:משפחת גולדברג-ידלר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1871
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1962
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20