OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אינפוזיה (מזון)

אינפוזיה של מזון (באנגלית: Infusion) הוא תהליך של מיצוי תרכובות כימיות או חומרי טעם וריח מחומר צמחי בתמיסה כמו מים, שמן או אלכוהול, על ידי מתן אפשרות לחומר להישאר בממס לאורך זמן (התהליך הנקרא לעיתים קרובות שרייה). אינפוזיה הוא גם השם של הנוזל שנוצר. תהליך האינפוזיה נבדל הן ממרתח - שיטת מיצוי הכרוכה בהרתחה של החומר הצמחי - וגם מחלחול (מזון) מים, שבה מעבירים מים דרך החומר (כמו במכונת קפה).

== היסטוריה ==
השימוש המתועד הראשון בשמנים אתריים היה במאה ה-10 או ה-11 על ידי איש האשכולות הפרסי אבן סינא, אולי ב"קנון הרפואה" .

התה עתיק מזה בהרבה, שראשיתו במאה ה-10 לפני הספירה בתור ההתייחסות הקדומה ביותר שתועדה.

== טכניקות הכנה ==
אינפוזיה היא תהליך כימי המשתמש בצמחים בוטניים (בדרך כלל עשבי תיבול יבשים, פרחים או פירות יער) שהם נדיפים ומשחררים בקלות את החומרים הפעילים שלהם במים, בשמן או באלכוהול. בתהליך זה, בדרך כלל מרתיחים נוזל (או מביאים אותו לטמפרטורה מתאימה אחרת) ויוצקים על העשב. לאחר שנותנים לעשב לשהות בנוזל לפרק זמן מתאים, הוא מוסר (אפשר בסינון) ומשאיר אינפוזיה (בתרגום מילולי עירוי), אם אין לצרוך את האינפוזיה באופן מיידי, הוא מבוקבק ונשמר בקירור לשימוש עתידי.

משך הזמן שבו עשבי התיבול נשארים בנוזל תלוי בסוג האינפוזיה. זמני החליטה יכולים לנוע בין שניות (עבור סוגים מסוימים של תה סיני) לבין שעות, ימים או חודשים (עבור ליקרים כמו סלו ג'ין).

ישנם מספר אביזרים וטכניקות להסרת החומרים הבוטניים המשובחים או שנותרו או ששימשו לשרייה בנוזלים, חליטות תה (שפועלות כמסננות), ופלנג'רים צרפתיים (שבדרך כלל משתמשים בהם לאינפוזית מים עם תה וקפה שונים). הטכניקה הנפוצה ביותר היא שקיק התה, שעשוי מנייר סינון וממולא בסוגי תה או עשבי פרי שונים.

== דוגמאות ==
צד שמאל: מים עם ליים, ג'ינג'ר ונענע צד ימין: מים עם רימון
[[מאטה]]
* תה הוא דוגמה נפוצה לאינפוזיה של מזון. רוב זני התה דורשים טבילה של העלים במים חמים, אם כי גרסאות מסוימות (למשל תה נענע מרוקאי) דורשות מרתח במקום. גם חליטת צמחים רבים מוכנים באינפוזיה: לימון, בבונג, תפוח, זנגביל, רויבוש וצמחים רבים אחרים משמשים בנפרד או בשילוב.
* ניתן להכין קפה גם באמצעות חליטה (כמו בפלנז'ר צרפתי), אך לעיתים קרובות יותר מכינים אותו באמצעות חלחול (מזון).
* תרופות צמחיות מיוצרות בדרך כלל באמצעות אינפוזיה במים או בשמן.
* שמנים בטעמים: צמחים בעלי טעמים רצויים עשויים להיות ספוגים בשמן בישול או בחומץ לתקופה ממושכת; השמן או החומץ המושרים נמכרים לעיתים קרובות כשהם מכילים את הצמח ולאחר מכן משמשים כחומר טעם. ניתן להשתמש בצ'ילי, לימון, שום וצמחים רבים אחרים. יכולה להיות אי בהירות בסימון השמנים הללו: למשל, מה שמתואר כשמן שומשום עשוי להיות שמן המופק משומשום או זרע צמחי אחר המושרה בשומשום.
* מי מלפפון, תערובת של מלפפון פרוס עם פרוסות הדרים ועשבי תיבול כגון נענע, היא חליטה פופולרית.<ref></ref> הוא ידוע לפעמים כ"מי ספא" כי הם מוגשים בדרך כלל בספא יום ובמוסדות טיפול אישי דומים.

== לקריאה נוספת ==
* מאטה
* ארומתרפיה
* הרבולוגיה סינית
* מרתח
* צמחי מרפא
* רשימת טכניקות בישול
* טינקטורה
* תשרית (מזון)
* חִלחוּל (מזון)
* שריית קפה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* Learning materials related to Infusion maker at Wikiversity
== הערות שוליים ==

קטגוריה:שיטות בישול
קטגוריה:ארומתרפיה
אפרים צמל

הרב אפרים צמל (כ"ג בתמוז ה'תרצ"ה, 24 ביולי 1935 – ז' בטבת ה'תשפ"ג, 31 בדצמבר 2022) היה ראש ישיבת אור שמח, מזכיר מועצת גדולי התורה של דגל התורה ויושב ראש סניף דגל התורה בירושלים.

== ביוגרפיה ==
נולד בירושלים למשה וחיה שעלו מלטביה ומליטא, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברו לרמת גן. בבחרותו למד בישיבת חברון.

בשנת 1963 התגייס לצה"ל ושירת כרב צבאי של גוש דן, במקביל לתפקידו כרב בית הכנסת רעות בבני ברק. בהמשך שירת במשך כשמונה שנים כרב צבאי של חיל השריון, תפקיד בו שימש במהלך מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים. אחרי מלחמת יום הכיפורים עמד בראש מרכז הקשר למשפחות הנעדרים למשך שנה, ולאחר מכן מונה לרב הצבאי של חיל האוויר. בשנת 1983 הועלה לדרגת אלוף-משנה ושימש כעוזר הרב הראשי לצה"ל בנושאי הווי דת והלכה. עם שחרורו משירות בצה”ל היה לרב המרכז הקהילתי איחוד שיבת ציון בתל אביב.

החל משנת 1986 שימש כמשגיח וראש ישיבה בישיבת אור שמח בירושלים. בשנת 1988, עם הקמת סיעת דגל התורה, התבקש על ידי הרב בן ציון ברודיאנסקי והרב שמעון משה דיסקין בשם הרב שך לשמש כמזכיר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. היה מקורב לרב שך והתייעץ איתו בתדירות. בהמשך מונה לכהן כיושב ראש סניף דגל התורה בירושלים.

שימש כראש בית המדרש נר של שבת, כראש ישיבת דרכי שלום בגבעת יערים וכמנהל חינוכי של סמינר אפיקי דעת בירושלים. כשעבר לגור ברמת שלמה היה מרבני בית הכנסת המרכזי 'זיכרון שלמה' בשכונה.

בשנת 2006 היה אמור לקבל את אות יקיר ירושלים. בשנת 1978 קיבל את פרס הרב בר שאול על ספרו 'שיח ביהדות'.

נפטר בז' בטבת ה'תשפ"ג ונטמן בהר המנוחות.

== משפחתו ==
חתנו הוא הרב ישראל זיכרמן, רבה של אחוזת ברכפלד במודיעין עילית וחבר בד"ץ שארית ישראל.

== ספריו ==

== קישורים חיצוניים ==
*
*
*
== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:מזכירי מועצת גדולי התורה
קטגוריה:רבני ישיבת אור שמח
צפזולין

צפזולין (Cefazolin) היא תרופה אנטיביוטית מן הדור הראשון של משפחת הצפלוספורין. התרופה ניתנת בעירוי תוך-ורידי או בזריקה תוך-שרירית, והיא משמשת לטיפול בזיהומים שונים הנגרמים מ-Staphylococcus aureus ומסטרפטוקוקים, כמו גם חיידקים גראם-שליליים מסוימים. התרופה נכללת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.

==שימושים קליניים==
צפזולין משמשת לטיפול בזיהומים מזני Staphylococcus רגישים למתיצילין וזני Streptococcus. כמו כן, יש לה פעילות נגד מתגים גראם שליליים דוגמת Escherichia coli, Klebsiella pneumoniae ו-Proteus mirabilis שלא רכשו עמידות לצפלוספורינים מדור ראשון. ברוב המקרים היא יכולה לשמש תחליף לטיפול בפניצילין עבור אנשים עם אלרגיה לפניצילין.

עם סוגי הזיהומים שהאנטיביוטיקה משמשת לטיפול בהם נמנים: זיהומי עור ורקמות רכות, לרבות צלוליטיס, זיהום בדרכי השתן וזיהומים בדרכי המרה, אוסטאומייליטיס, זיהומים בזרם הדם ואנדוקרדיטיס זיהומית. כמו כן, התרופה משמשת לטיפול מניעתי לפני ניתוחים. לתרופה חדירות נמוכה למערכת העצבים המרכזית, ועל כן אינה משמשת לטיפול בדלקת קרום המוח.

מקובל לתת את התרופה במבוגרים במינון של 1–2 ג' שלוש פעמים ביום, כאשר בזיהומים קשים, למשל זיהום בזרם הדם ואנדוקרדיטיס, ההתוויה היא לתת במינון הגבוה. בילדים המינון המקובל הוא 25–100 מ"ג לק"ג גוף ליום אשר מחולקים על פני שלוש מנות, ובזיהומים קשים 150 מ"ג לק"ג גוף ליום. הפרעות בתפקוד הכלייתי דורשות התאמת מינון.

==מבנה כימי==
צפזולין בנויה מחומצה 7-אמינוצפלוספורנית, אשר אליה מחוברים בעמדה C7 (שייר R1) שייר 5-מתיל-תיאדיאזוליל-תיומתילי ובעמדה C3 (שייר R2) שייר טטראזוליל-אצטילי. חומצה 7-אמינוצפלוספורנית היא מבנה השלד של הצפלוספורינים שעשוי טבעת בטא-לקטם המחוברת לטבעת דיהידרותיאזין.

==מנגנון פעולה==
מנגנון הפעולה של צפזולין, כמו גם של יתר הצפלוספורינים בהיותם בטא-לקטמים, נובע מעיכוב האנזים טרנספפטידאז על ידי הטבעת הבטא-לקטמית. תפקידו של אנזים זה, שגם משמש חלבון קושר פניצילין (PBP), הוא לקשר בין יחידות הפפטידוגליקן הבונות את דופן התא החיידקי ומייצבות אותה. עיכוב בניית הדופן חושף את התא החיידקי ללחצים אוסמוטיים, ולבסוף לפירוקו. הזיקה הגבוהה של צפזולין ל-PBP2 ול-PBP3 מקנה לו את פעילותו הבקטריוצידית נגד S. aureus.

==פרמקוקינטיקה==
צפזולין ניתנת בעירוי תוך-ורידי או בזריקה לתוך-השריר ומתפזרת ברוב רקמות הגוף, למעט בנוזל המוח והשדרה בשל חדירותה נמוכה דרך מחסום דם-מוח. נפח הפיזור שלה במבוגרים הוא כ-0.2 ליטר לק"ג. היא נקשרת לחלבונים בשיעור של 80% ומפונה, מבלי שהיא עוברת מטבוליזם, בכליות דרך נשא אניונים אורגניים. זמן מחצית החיים של התרופה הוא 1.8 שעות.

==תופעות לוואי==
בדומה לכלל הצפלוספורינים, צפזולין עלולה לגרום לתגובה אלרגית המתבטאת בסרפדת עד כדי אנפילקסיס. יחד עם זאת, צפלוספורינים גורמים לפחות תגובות אלרגיות בהשוואה לפניצילינים. מאחר שלצפזולין אין שייר משותף עם תרופות פניציליניות, לא צפויה תגובה אלרגית במתן צפזולין לאנשים עם אלרגיה לפניצילין. תופעות לוואי שכיחות (עד 10%) נוספות הן תופעות לוואי של מערכת העיכול – שלשול, הקאה וכאב בטן – ובכלל זה גם דלקת מעי מקלוסטרידיואידס דיפיצילה. תופעות לוואי נדירות יותר (פחות מ-1%) הן תופעות לוואי המטולוגיות, כלייתיות ונוירולוגיות. צפזולין אינה גורמת לתגובת דיסולפירם-אלכוהול כאשר ניטלת במקביל לשתיית אלכוהול.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צפלוספורינים
קטגוריה:רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי
פארוז קרסינטי

'גושפנקא דמלכא' (ליוורנו תרכ"א)
הרב פארוז קרסינטי (ה'תקמ"ה, 1785 - ה'תר"י, 1850) היה פוסק הלכה מחכמי תלמסאן, לאחר מכן כיהן כראש ישיבה, אב בית הדין ורבה של אוראן באלג'יריה במאה התשע עשרה.

== קורותיו ==
נולד בתלמסאן שבאלג'יריה. נדד לאוראן לא יאוחר משנת תקפ"ב, וכיהן כדיין שלישי (מתוך ארבעה) כשאב בית הדין הוא רבי יהודה מועטי.<ref>עיין תקנות חכמי מכנאס ח"ב עמ' תצח. סדר החתימות: רבי יהודה מועטי, רבי יהודה צ'רמון, רבי פארוז קרסינטי, רבי מרדכי בן יצו.</ref> בשנת תקפ"ט כיהן כדיין שני כשאב בית הדין הוא רבי יהודה צ'רמון (הראשון). לאחר פטירת האחרון סביב שנת ה'ת"ר, התמנה רבי פארוז לאב בית הדין ורבה של אוראן. במקביל כיהן כראש ישיבה בעיר.<ref name=":1" /> נשא ונתן בהלכה עם רבי אהרן בן סידון רבה של מוסתגנאם,<ref>ראו גושפנקא דמלכא דף נו.</ref> וכן עם רבי יהודה אלמליח, ורבי שלמה זוראפא.<ref name=":0">ראו מן הגנזים חלק י עמוד שעט.</ref>

==== משפחתו ====
מבניו ידועים: שלמה, אליהו, יוסף, נסים ודוד.<ref name=":1" /> משפחת קרסינטי הינה משפחת חכמים שפעלו באלג'יריה, הבולטים מביניהם היו הרבנים הראשיים של תלמסאן רבי יוסף קרסינטי ורבי שמואל קרסינטי.<ref>ראו מלכי ישורון בערכם.</ref> 

== חיבורו ==

* גושפנקא דמלכא - רבי שלמה זרקא ורבי יהודה צ'רמון (השני), הוציאו לאור את ספרו 'גושפנקא דמלכא' המכיל חידושי הלכה שאלות ותשובות וחידושים על המקרא (ליוורנו תרכ"א). ראשי התיבות גושפנק"א: ג'דול ו'נורא ש'מו פ'ארוז נ'"ע ק'רסינטי א'מן.<ref name=":1">הקדמת רבי שלמה זרקא ורבי יהודה צ'רמון לגושפנקא דמלכא.</ref>

* לקוטי דינים - כתב יד.<ref>ראו מים קדושים סימן כג.</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תלמסאן: רבנים
קטגוריה:אוראן: רבנים
קטגוריה:ילידי 1785
קטגוריה:נפטרים ב-1850
קונרד לאטה

קונרד לאטה (בגרמנית: Konrad Latte; 5 במאי 1922, ברסלאו - 21 במאי 2005, ברלין <ref>Willy Cohn: Kein Recht, nirgends. Tagebuch vom Untergang des Breslauer Judentums 1933–1941. Herausgegeben von Norbert Conrads. 2 Bände, 2. Auflage Böhlau, Köln / Weimar / Wien 2007, S. 761, (= Neue Forschungen zur schlesischen Geschichte. Band 13, 1–2).</ref> ) היה מוזיקאי גרמני וניצול השואה.

== חייו ==
לוח זיכרון באולפן האלקטרוני ביט (Beat) ברובע וילמרסדורף בברלין]]
לאטה גדל במשפחה מתבוללת. הוא היה תלמידם של אדווין פישר ולאו בורכארד. לפי חוקי נירנברג הוא נחשב יהודי והיה נתון לרדיפות. הוא עבד כנגן עוגב בכנסיית סנט אן בדאהלם. בשנת 1943 הסתתר בברלין עם הוריו. <ref>Webseite des Landes Berlin, Bezirkslexikon </ref> אחותו גבי מתה ממחלת השנית והוריו מרגרט ומנפרד לאטה נרצחו באושוויץ. לאטה שרד את שנות המלחמה במחתרת. בין עוזריו היו המלחין גוטפריד פון איינם, הכומר הרלד פלכאו, הפסנתרן אדווין פישר, המנצח ליאו בורכארד, העיתונאית רות אנדריאס-פרידריך, השחקנית אורסולה מייסנר וכן אן-ליס האריך, שאיתה גר, לפי מחברי הספר הכחול על אריך קסטנר, שגם תמך בו. בתקופתו עם אן-ליס האריך בצלנדורף הוא השתמש בשם הקוד באואר. הוא ענד תג חזית העבודה הגרמנית כהסוואה.

לאחר המלחמה עבד לאטה כקורפטיטור בתפקידי ניצוח בקוטבוס (1949–1952) וכמנהל מוזיקלי בבאוצן (1952-1953). ב-1953 ייסד את תזמורת הבארוק של ברלין, אותה ניהל עד 1997. עד פטירתו התגורר עם אשתו אלן בפרבר ואנזה של ברלין .

== ספרות ==
<div style="direction: ltr;">
* Peter Schneider: Und wenn wir nur eine Stunde gewinnen. Wie ein jüdischer Musiker die Nazi-Jahre überlebte. Rowohlt, Berlin, 978-3-87134-431-2}}
* Konrad Latte – Überleben unterm Hakenkreuz (1999), Dokumentarfilm, Regie: Irmgard von zur Mühlen
* Anat Feinberg: Nachklänge – Jüdische Musiker in Deutschland nach 1945. Philo Verlag, Berlin / Wien 2005, 978-3-86572-503-5}}
* Anita Lasker-Wallfisch: Ihr sollt die Wahrheit erben: Die Cellistin von Auschwitz. Erinnerungen. Reinbek bei Hamburg: Rowohlt, 2000, 978-3499226700}}
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גרמנים
קטגוריה:מוזיקאים גרמנים
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:ילידי 1922
קטגוריה:נפטרים ב-2005
סאדק אומידזאדה

סאדק אומידזאדה (בפרסית: صادق امیدزاده)<ref></ref> הידוע גם בתור יוסוף אומידזאדה היה גנרל איראני וראש יחידת המודיעין של כוח קודס בסוריה.<ref></ref> נהרג בסיכול ממוקד במהלך מלחמת חרבות ברזל.<ref></ref>

== קריירה צבאית ==
ב-14 באוגוסט 2012, אומידזאדה, יחד עם בכירים איראנים אחרים, נלקחו בשבי על ידי כוחות האופוזיציה הסורית בסביבת נמל התעופה הבין-לאומי דמשק. לאחר מכן, הוא שוחרר בעקבות מאמצי תיווך של קטאר.<ref></ref> ביוני 2023 צצו דיווחים מודיעיניים על כך שאומידזאדה מתכנן התקפות על כוחות אמריקאים בסוריה. ההתמקדות הספציפית שלו כללה הכוונת האמרים HMMWV ו־Cougar של ארצות הברית בתוך שטח סוריה.<ref></ref><ref></ref>

== מוות ==
ב-20 בינואר 2024 אומידזאדה, יחד עם ארבעה פקידים איראנים נוספים, עלי אגאזאדה, סעיד קרימי, חוסיין מוחמדי,<ref></ref> ומוחמד אמין סמדי,<ref></ref> נהרגו בסיכול ממוקד בבניין בשכונת מאזה בדמשק. התקיפות האוויריות הישראליות, כפי שדווח על ידי המרכז הסורי לזכויות אדם, הביאו להרס מוחלט של הבניין וגרמו למותם של לפחות 10 אנשי צבא.<ref></ref>

הוא נהרג פחות מחודש לאחר שישראל התנקשה בחייו של גנרל איראני בכיר אחר, סייד רזי מוסאווי, בדמשק,<ref></ref> ושבועיים לאחר חיסולו של סאלח אל-ערורי בביירות.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים שנהרגו בתקיפות אוויריות ישראליות
קטגוריה:החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:איראנים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2024
מוסקט ועומאן

הסולטנות של מוסקט ועומאן (בערבית: سلطنة مسقط وعمان), המכונה גם בפשטות מוסקט ועומאן, הייתה מדינה שכללה את שטח הסולטנות של עומאן לצד חלקים מאיחוד האמירויות הערביות וגוואדאר שבפקיסטן.

== היסטוריה ==

=== הקמתה והתפשטות ===
סולטנות מוסקט ועומאן נוסדה בשנת 1698 על ידי אחמד בן סעיד, מייסד שושלת אל-בוסעידי. תחת שלטונו, הפכה מוסקט למרכז מסחר ימי חשוב, עקב מיקומה האסטרטגי בפתח מפרץ עומאן.

במהלך המאה ה-18, עברה הסולטנות פריחה כלכלית ותרבותית. היא כבשה שטחים רבים בחצי האי ערב, מזרח אפריקה ודרום אסיה, והפכה לאימפריה ימית רבת עוצמה.

;הגורמים לפריחה:

* מסחר ימי: הסולטנות ניצלה את מיקומה האסטרטגי לאורך נתיבי המסחר הימיים
* תעשיית הפנינים: הסולטנות הפכה למרכז בינלאומי לסחר בפנינים.
* חקלאות: חקלאות פורחת באזורים
* יחסים בינלאומיים: הסולטנות קיימה יחסים דיפלומטיים ובינלאומיים

=== פיצול והתאחדות ===
בשנת 1820, התפצלה הסולטנות לשתי מדינות נפרדות: סולטנות מוסקט וסולטנות עומאן. הפיצול נבע ממאבקי כוח פנימיים ויריבות בין השבטים השונים באימפריה.

הסיבות לפיצול היו מאבקי כוח פנימיים שנוצרו לאחר מותו של אחמד בן סעיד בין בניו ויורשיו על השלטון ויריבות בין שבטים: הסולטנות כללה קבוצות אתניות שונות, שחלקן התנגדו לשלטון המרכזי במוסקט.

בשנת 1856, הודות לבריטניה, שהייתה מעוניינת לשמור על יציבות באזור ותיווכה בין שני הצדדים, התאחדו מחדש שתי הסולטנויות תחת שלטונו של הסולטאן תימור בן פייסל.

במהלך המאה ה-20, עברה עומאן תהליך מודרניזציה משמעותי תחת שלטונו של סולטאן קאבוס בן סעיד, שהדיח את אביו.

בשנת 1970, פורקה סולטנות מוסקט ועומאן באופן רשמי. עומאן הפכה למדינה עצמאית, ואילו מוסקט סופחה למחוזות דרום ערב.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:עומאן: היסטוריה
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: היסטוריה
קטגוריה:פקיסטן: היסטוריה
קטגוריה:מדינות לשעבר באסיה
שוק נתניה

שוק נתניה הוא השוק המרכזי בעיר נתניה והגדול ביותר באזור השרון.

השוק מונה כ-200 דוכנים<ref name=":0"></ref> למכירת פירות וירקות ונמכרים בו גם חפצים שונים. קיימות בו גם מסעדות.

השוק שוכן במתחם הרחובות שוהם, היהלום,רזיאל, ברקת, ועוד בנתניה.

בשוק הפועל בימים ראשון עד שישי, נמכרים בעיקר מוצרי מזון אך גם פרטי הלבשה, סדקית, אביזרי בית, פרחים, דוכני מזון ועוד.

השוק פעיל בכל ימות השנה ומהווה מוקד משיכה למבקרים, לתיירים ולחובבי קולינריה. הוא נכלל לעיתים קרובות בסיורי מבקרים בעיר.
דוכני פירות וירקות בשוק נתניה, חורף 2024
בגבו של שוק נתניה, בכניסה מרחוב אהרון ברט, ישנו שוק פשפשים גרוזיני, הפרוס על פני שלושה רחובות צרים ומציע בעיקר סחורה של בגדים, כלי בית ותכשיטים למכירה, לרוב פרוסים על סדין רחב על הארץ<ref></ref>.

=== שוק ארבעת המינים ===
מדי שנה מתקיים בנתניה יריד ארבעת המינים ברחוב שדרות בנימין. הדוכנים בשוק מוצבים שבוע לפני ערב חג הסוכות<ref name=":0" />.

== היסטוריה ==
ב-2 בנובמבר 1956 החליטה מועצת העיר נתניה להקים שוק עירוני חדש במקום השוק שהיה קיים עד אז ברחוב שטמפפר.

"השוק נבנה ברחוב שהם על ידי שוק רסקו הקיים ובו יוקמו 10 חנויות ו-34 תאי- ממכר ואליהם יועברו הרוכלים שעובדים בכיכר השוק. שוכרי התאים ישלמו 500 ל"י דמי מפתח וחמש עשרה ל"י דמי שכירות חודשיים"<ref></ref>.

ב-5 בנובמבר 1957 הונחה אבן הפינה לשוק הקימעונאי. השוק נבנה על ידי חברת "רסקו" על שטח של שני דונם ובשטח בנייה של 900 ממ"ר. השוק תוכנן על ידי האדריכל מ. בר, לפי מיטב השווקים בארופה. השוק החדש ברח' שהם, יבטיח פרנסה לחמישים משפחות<ref></ref>.

בשנות ה-80 השוק עבר שדרוג, הדוכנים חודשו והורחבו ובוצע קירוי. בשנות ה־90 השוק התרחב ובחלקו ברח' שוהם הפך למדרחוב.

השוק נמצא בשטח אזור התעשייה הראשון של העיר, בו היו בעבר מפעלי תעשייה ומלטשות יהלומים<ref></ref>.

== התחדשות עירונית בשוק נתניה ==
ב-11 באוקטובר 2021 פרסמה עיריית נתניה על הפרויקט להפיכתו של השוק העירוני למתחם בילוי ופנאי. ראש העיר, מרים פיירברג אמרה שהפרויקט נעשה כחלק מתפישת האיכויות של השוק, ומתוך חשיבה על כך שבמהלך היום השוק ישמש מרכז צרכני קולינארי ובשעות הערב הוא יהפוך למרכז בילוי<ref></ref>. המתחם הנקרא חצר השוק נפתח בסוף דצמבר 2023. המתחם ממוקם במרכז השוק בטריבונה שכונתה בעבר "שוק העופות", בשטח של כ-500 מ"ר. הכניסה למתחם היא מרחוב זנגוויל<ref></ref>. המתחם הוא חלק מפרויקט חידוש השוק העירוני בעיר והוא שיתוף פעולה של עיריית נתניה ומשרד התיירות עם המותג "חצר השוק" שקיים גם במקומות אחרים בישראל. מטרת הפרויקט היא שילוב של שוק אותנטי לממכר ירקות, פירות ותבלינים ואתר בילוי ופנאי. בסוף שנת 2023 נפתחו במתחם שני ברים, בר קוקטיילים ומשקאות ובר קפה וקינוחים בשדרה הצפונית של השוק. במתחם מתוכננים גם דוכני מזון שונים, ברים, אזורי ישיבה ועמידה וכן במה להופעות ואירועי תרבות. משרד התיירות לקח חלק בפרויקט בהקמת קירוי והצללות, בניית דוכנים, חידוש תשתיות ריצוף ותאורה בין הדוכנים והקמת מתחם להופעות אמנים<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.israelhayom.co.il/business/real-estate/article/14460098 שיק בשוק נתניה], ישראל היום
* Walk With Me, [https://www.youtube.com/watch?v=dV8hXEZsbrk סיור וירטואלי בשוק נתניה], יוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שווקים
קטגוריה:נתניה
קטגוריה:נתניה: היסטוריה
קטגוריה:ישראל: מרכזי קניות
קטגוריה:ישראל: שווקים
פנסיה גרין

פנסיה גרין (בגרמנית: Fancia Grün), לבית גליק (Glück; 22 באוגוסט 1904, סטרי, גליציה - 3 במרץ 1945, טרזיינשטט) הייתה לוחמת נגד הנאציזם בגרמניה הנאצית. היא השתייכה לקבוצת ההתנגדות "קהילה לשלום ובנייה".

== חייה ==
[[אבן נגף לזכר פנסיה גרין בברלין-פרנצלאואר ברג]]
גרין עברה בשנת 1911 לברלין עם משפחתה, שם למדה בבית ספר יסודי ומסחרי. היא נישאה לאיש העסקים גרהרד גרין ב-1928 והתגרשה ב-1938, אך השניים נותרו בקשר. משנת 1938 עבדה גרין כמזכירה במשרד הרישום של הקהילה היהודית בברלין, שם כתבה רשימות גירוש. גרין וחברה ורנר שארף קיבלו כך מידע על המתרחש בקהילה היהודית. בעלה לשעבר גרהרד גרין ואשתו החדשה אילזה, לה היה נשוי מ-1942, הסתתרו בתחילת 1943, בעוד ורנר וגרטרוד שארף וכן פנסיה גרין ירדו למחתרת ב-1943.

גרין הייתה בקשר עם יוהנה שלשמידט (Schallschmidt), אדית ברלו (Berlow) ומסתירות אחרות.

ורנר שארף וגרין נעצרו ב-1943 וגורשו לגטו טרזינשטט ב-4 באוגוסט 1943, משם הצליחו להימלט ב-7 בספטמבר 1943 יחד עם אברהם ניגו (Niegho).

== פעילותה נגד הנאצים ==
בסוף ספטמבר 1943 פגש ורנר שארף את הנס וינקלר בלוקנוולדה. הם ביקשו להסתיר יהודים ולהפיץ עלונים נגד המלחמה.

עם חברים נוספים בברלין, הוקמה קבוצת ההתנגדות "קהילה לשלום ובנייה", אליה השתייכו כ-20 איש.

גרין הייתה מעורבת בכל פעולות ההתנגדות של ורנר שארף.

שארף נעצר ב-14 באוקטובר 1944 בפרירוס (Prieros) וגרין - שישה ימים לאחר מכן, מול בית העירייה של טרפטוב (Treptow). הם הוחזקו בתחילה בכלא באלכסנדרפלאץ. גרין גורשה למחנה שולשטראסה (Schulstraße) ב-1945 ולאחר מכן לגטו טרזינשטט. ב-3 במרץ 1945 נורתה במבצר הקטן בטרזינשטט.

== הנצחה ==
בשנת 2011 הונחה אבן נגף בחזית דירתה של גרין ברחוב קולביץ (Kollwitzstrasse) 48 בברלין-פרנצלאואר ברג לזכרה.

== מקורות ==
<div style="direction: ltr;">
* Eugen Herman-Friede: Für Freudensprünge keine Zeit: Erinnerungen an Illegalität und Aufbegehren 1942 – 1948. Metropol-Verlag Berlin, 1991, ISBN 3-926893-11-7.
* Barbara Schieb-Samizadeh: Die Gemeinschaft für Frieden und Aufbau. In: Wilfried Löhken/Werner Vathke (Hrsg.): Juden im Widerstand. Drei Gruppen zwischen Überlebenskampf und politischer Aktion. Berlin 1993, ISBN 3-89468-068-7, S. 37ff.
* Barbara Schieb-Samizadeh: Die Gemeinschaft für Frieden und Aufbau. Eine wenig bekannte Widerstandsgruppe. In: Dachauer Hefte 7 (1991), S. 174 ff.
</div>
== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.stolpersteine-berlin.de/de/kollwitzstr/48/fancia-grun פנסיה גרין] באתר אבני הנגף בברלין

קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:מתנגדות לנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:ילידי 1904
קטגוריה:נפטרים ב-1945
הנס וינקלר

הנס וינקלר (בגרמנית: Hans Winkler; 18 באפריל 1906, ברלין - 18 בנובמבר 1987) היה גרמני וחבר בקבוצת ההתנגדות "קהילה לשלום ובנייה" בגרמניה הנאצית.

== ביוגרפיה ==
הנס וינקלר נולד למשפחה סוציאל-דמוקרטית. הוא למד מנהל. מ-1925 או 1926 הוא עבד בבית המשפט המחוזי בלוקנוואלדה. הוא התחתן עם פרידה קלן (Klaehn), וילדיהם הורסט ורות נולדו ב-1929 וב-1931.

בנובמבר 1933 נאלץ וינקלר לתעד חקירות של חברי המפלגה הקומוניסטית של גרמניה (KPD) שעונו. מאז התנגד למשטר הנאצי.

הוא היה בקשר עם משפחתו של גינתר סמואל, ידיד יהודי, וכך היה עד לתנאי החיים המעיקים של היהודים ולייאושם. בסוף 1941, כשבני זוג ביקשו ממנו עזרה שלא יכול היה לספק, החל לחפש בעלי ברית. הוא ביקש כסף ותרומות מזון מאנשי עסקים ועצמאים. באוגוסט 1943 החביא צעיר יהודי שהתגורר בדירת שני החדרים הקטנה של בני הזוג במשך כמעט שנה. הוא בנה רשת בלוקנוואלדה שהסתירה בכל עת שישה עד עשרה יהודים.

בספטמבר 1943 נפגש וינקלר עם ורנר שארף, יהודי שנמלט מטרזיינשטט. הם חיפשו תמיכה מחברים ומכרים. הוקמה קבוצת ההתנגדות "קהילה לשלום ובנייה" שפעלה בין יוני 1943 לאוקטובר 1944.

הקבוצה סיפקה ליהודים המסתתרים מזון, כסף ומחסה. חברי הקבוצה גנבו וזייפו דרכונים. ב-1944 הקבוצה כתבה והפיצה שלושה עלונים הקוראים להתנגדות פסיבית נגד הנאצים, להניח את נשקם כדי לסיים את המלחמה ו"לשים קץ לשקרים ולרצח של הנאצים". כשכתבו את העלונים, הם גם רצו לתאר שליחות. לכן נתנו לקבוצה את השם "קהילה לשלום ובנייה". העלונים שוכפלו בלוקנוואלדה ובברלין. הקבוצה אספה כתובות, מספרי טלפונים והספדים של חיילים שנפלו. הם השליכו מכתבים עם עלונים לתיבות דואר בערים שונות כדי לא למשוך את תשומת הלב ללוקנוואלדה. כל עלון הכיל קריאה לשלוח עותקים לאנשים אחרים. העלונים היו בתפוצה של עד 3,500 עותקים. בפעולה נוספת בפברואר 1944, שלחה הקבוצה גזר דין מוות מזויף לשני מרגלים יהודים, שבתמורה להבטחה שלא יגורשו בעצמם, הסגירו יהודים שחיו במחתרת לגסטפו.

באוקטובר ובדצמבר 1944 נעצרו רוב חברי הקבוצה. אף על פי כן, הרוב שרדו עד שהגיעו בעלות הברית. רוב החברים היהודים שרדו בכלא הגסטפו בברלין, אך מספר גברים ואישה נרצחו, בהם ורנר שארף. החברים הלא-יהודים היו אמורים להיות מובאים למשפט בפוטסדאם, אך הדבר לא התאפשר בגלל התקדמות הצבא האדום. מתוך היהודים שהוסתרו על ידי הקבוצה, שישה שרדו.

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
* Barbara Schieb: Der vergessene Widerstand. Zu Realgeschichte und Wahrnehmung des Kampfes gegen die NS-Diktatur. Hrsg.: Tuchel, Johannes. Wallstein Verlag, Göttingen 2005, , Die Gemeinschaft für Frieden und Aufbau, pp. 100-110.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
<div style="direction: ltr;">
* [https://collections.yadvashem.org/en/righteous/6424847 Winkler Hans] & Frida (Klaehn). The Yad Vashem – Righteous Among the Nations Database.
</div>

קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:גרמנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
קטגוריה:ילידי 1906
קטגוריה:נפטרים ב-1987
מרתח

[[קפה טורקי מתחיל לרתוח. מרתח מושווה לחליטת קפה באמצעות חלחול (מזון).]]
מִרְתַח (באנגלית: Decoction) היא שיטת מיצוי על ידי הרתחת חומר צמחי כמו עשבי תיבול או חומר צמחי אחר (שעשוי לכלול גבעולים, שורשים, קליפות שורש וקנה שורש) כדי להמיס את הכימיקלים של החומר למיצוי.

== מאפיינים ==
זוהי שיטת ההכנה הנפוצה ביותר במערכות רפואת צמחים שונות. מרתח כרוך בייבוש ראשון של החומר הצמחי. לאחר מכן מעיכה, פריסה או חיתוך החומר כדי לאפשר פירוק מקסימלי ולבסוף הרתחה במים למיצוי תמציות טעם ושמנים, תרכובות אורגניות נדיפות וחומרים כימיים שונים אחרים.<ref>[http://www.biology-online.org/dictionary/Decoction Biology-online.org]</ref> לעיתים ניתן להשתמש באתנול מימי או בגליצרול במקום מים.<ref name="WHO GHPP guidelines"></ref> ניתן להשתמש במרתח להכנת חליטת צמחים, טינקטורות ותמיסות דומות. מרתחים וחליטות עלולים לייצר נוזלים בעלי תכונות כימיות שונות, שכן הבדלי הטמפרטורה או ההכנה עשויים לגרום ליותר כימיקלים מסיסים בשמן במרתחים לעומת חליטות. ניתן ליישם את התהליך גם על בשר וירקות להכנת ציר או מרק,<ref></ref> אם כי המונח משמש בדרך כלל רק לתיאור תמציות צמחים מבושלים, על פי רוב למטרות רפואיות או מדעיות.

מרתח הוא גם השם של הנוזל שנוצר. על אף ששיטת מיצוי זו שונה מחליטה וחלחול (מזון), הנוזלים המתקבלים יכולים לפעמים להיות דומים בהשפעותיהם או במראה הכללי ובטעם.

== אטימולוגיה ==
המונח מתוארך לשנים 1350–1400<ref></ref> מהטית זמן עבר של בלטינית (פירושו "להרתיח"), שבנוי מ- ("מאת") + ("לבשל").<ref>[http://www.etymonline.com/index.php?term=decoction Etymonline.com]</ref>

== שימוש ==
בבישול (בירה), ריסוק מרתח היא השיטה המסורתית שבה מוציאים חלק מהמחית לכלי נפרד, הוא מבושל זמן מה ואז מוחזר למחית הראשית, ומעלים את המחית לשלב הטמפרטורה הבא.

בצמחי מרפא, מרתחים נעשים בדרך כלל כדי להפיק נוזלים מחומרים צמחיים קשים כמו שורשים וקליפת עץ. כדי להשיג זאת, החומר הצמחי מבושל בדרך כלל במשך 1–2 שעות ב-1–5 ליטר מים. לאחר מכן הוא מנוקז. האיור ודה משתמשת גם בשיטה זו כדי ליצור תרופות צמחיות מסוג Kashayam.

עבור תה, מרתח כרוך בהרתחה של אותה כמות של עשב ומים שישמשו לחליטה (כפית אחת לכל כוס) במשך כחמש עד עשר דקות.

== לקריאה נוספת ==
* מרקחה
* חִלחוּל (מזון)
* אִינפוּזִיָה (מזון)
* תשרית (מזון)
* טינקטורה
* צמחי מרפא
* הרתחת קפה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.unexplainable.net/artman/publish/article_6902.shtml איך להכין מרתח צמחים]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:שיטות בישול
פלאש 90

פלאש 90 בע"מ היא סוכנות צילום ישראלית.

== היסטוריה ==
פלאש 90 הוקמה ב-1990 כעסק פרטי על ידי הצלם נתי שוחט, והיא מעסיקה צלמים שכירים ועצמאיים. החברה נרשמה ברשם החברות ב-2002.

החברה מצלמת ברחבי ישראל, כולל יהודה ושומרון ורצועת עזה. מרבית העיתונים בישראל ועיתונים רבים בעולם מפרסמים תמונות השייכות לחברה.

לחברה אתר אינטרנט בו היא מעלה את תמונות שבבעלותה, ובו אלפי תמונות המסקרות אירועים חדשותיים ואירועי יום יום בחברה הישראלית. עיקר הכנסותיה הם ממכירת רישיונות שימוש בתמונות.

בין הצלמים העובדים בחברה: משה שי, אוליבייה פיטוסי, דורון הורוביץ, חן ליאופולד, שלומי כהן, ג'מאל עוואד ועוד.

החברה הגישה תביעות נגד גופים ואישים רבים על הפרת זכויות יוצרים, בהם: אלי ציפורי, אהוד ברק, רן רהב, משרד התיירות, עיריית נוף הגליל, גלי צה"ל, תל"ם, הקונגרס הישראלי יהודי בע"מ, מפלגת חד"ש, אריה מליניאק, ערוץ 10, שח"ם ועוד.

ב-2018 החברה שלחה מכתבים לפני תביעה למספר שרים וחברי כנסת שפרסמו תמונות שלהם ללא רישיון, לאחר סכסוך ארוך הכנסת שילמה פיצויים וכל ח"כ קיבל אפשרות לפרסם 15 תמונות בחודש.

לחברה גם בית ספר לצילום מקצועי.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות ישראליות
קטגוריה:ירושלים: חברות
קטגוריה:צילום בישראל
קווין סונדרסון

קווין מוריס סונדרסון (באנגלית: Kevin Maurice Saunderson; נולד ב-5 בספטמבר 1964) הוא תקליטן ומפיק תקליטים אמריקאי של מוזיקת דאנס אלקטרונית.<ref name="allmusicguide" /> נחשב לאחד מחלוצי מוזיקת הטכנו בשנות ה-80 יחד עם חואן אטקינס ודריק מיי, חבריו ל"שלישיית בלוויל", להם מיוחס במיוחד הז'אנר של דטרויט טכנו, הסגנון המוקדם של מוזיקת הטכנו.

== תחילת חייו ==
קווין מוריס סונדרסון נולד ב-5 בספטמבר 1964 בברוקלין, ניו יורק.<ref name="allmusicguide"></ref><ref name="larkin1998"></ref> את שנות חייו הראשונות הוא בילה בברוקלין לפני שעבר בסביבות גיל 12 לבלוויל, מישיגן, עיירה כפרית במרחק 30 מייל מדטרויט. סונדרסון פגש לראשונה את דריק מיי כשהשניים היו בני ארבע עשרה.

במהלך התיכון, סונדרסון וחברו לכיתה חואן אטקינס היו מעריצים של התקליטן DJ Charles " The Electrifying Mojo" Johnson. אטקינס ומיי היו רציניים לגבי עריכת מיקסים של מוזיקה של אחרים ויצירת מוזיקה משלהם, אבל לסונדרסון היו תוכניות אחרות והוא הלך ללמוד טלקומוניקציה ולשחק פוטבול באוניברסיטת מזרח מישיגן. אטקינס החל להקליט עם Cybotron ב-1981; מיי וסונדרסון התרכזו תחילה בתיקלוט. ב-1986 סונדרסון הקים את הלייבל שלו בשם KMS.<ref name="allmusicguide" />

== Inner City ==
Inner City הוא שיתוף פעולה של סונדרסון שנוצר "במקרה".<ref name=":0"></ref> ב-1987 סונדרסון הקליט רצועה באולפן הביתי שלו, אבל היה זקוק למילים ולסולנית. חברו, טרי 'האוסמאסטר' בולדווין, מפיק האוס משיקגו, הציע את פאריס גריי. "פאריס הסכימה, טסה לדטרויט, המציאה מילים וכך נולד השיר 'Big Fun'".<ref name=":0" /> סונדרסון תחילה שכח מההקלטה, עד שחודשים לאחר מכן, ניל רשטון מהלייבל הבריטי וירג'ין רקורדס הגיע לדטרויט בחיפוש אחר מוזיקה לאלבום אוסף בשם "Techno - The New Dance Sound Of Detroit".<ref name="allmusicguide" /> "Big Fun" נכלל באלבום, וזמן קצר לאחר מכן יצא כסינגל והפך ללהיט עולמי. הסינגל הבא של Inner City בשם "Good Life" הצליח אף יותר. אחריו יצא לאור אלבום בכורה, "Paradise". במהלך השנים, ואחרי שלושה אלבומים, היו ל-Inner City היו תשעה להיטי טופ 40 בבריטניה ושני אלבומים שהגיעו לפחות למקום ה-20, עם מכירות משולבות של יותר משישה מיליון.<ref name=":0" />

== E-Dancer ==
בפרויקט E-Dancer יצר סונדרסון מוזיקה יותר מחתרתית. האלבום הראשון "Heavenly", יצא ב-1998 וזכה לשבחי המבקרים; המגזין ספין כינה אותו "אחד מעשרת האלבומים הטובים ביותר שמעולם לא שמעתם".<ref name=":0" />

== Reese bass ==
ליין הבס של הרצועה "Just Want Another Chance" של סונדרסון מ-1988 (שיצא לאור תחת השם "Reese" ב-Incognito Records),<ref></ref> הפך למשפיע מאוד בז'אנר מוזיקת הג'ונגל והדראם אנד בייס.<ref></ref> הבס עצמו בוצע על ידי Casio CZ-5000 באמצעות סינתזת עיוות פאזה.<ref></ref>

== פעילויות מאוחרות יותר ==
סונדרסון המשיך לפתח את חברת התקליטים שלו KMS. הוא גם נותן חסות לקבוצות נוער של בייסבול, ועוזר לאמן ולנהל את אחת מהקבוצות הללו, המטרו דטרויט דודג'רס.<ref></ref>

== שמות ==
סונדרסון עבד תחת מספר שמות, כולל השמות הבאים:

== קישורים חיצוניים ==

* 
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:תקליטנים אמריקאים
קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
זה היה ביתי

"זה היה ביתי" הוא שיר שכתב והלחין הזמר-יוצר הישראלי מני בגר, כרצועה שנייה מאלבום הסולו "רוק תל אביב" על ידי חברת התקליטים סי.בי.אס. השיר הגיע למצעדים השנתיים בשני ביצועים שונים: המקורי של בגר, וגרסת כיסוי של הילה הררי, בגר וכלא 6, שהוציאו את גרסת החידוש שלהם בעקבות תוכנית ההתנתקות. את השיר עיבד ירוסלב יעקובוביץ'.<ref></ref>

== רקע ==
במאי 1981, מני בגר הוציא לאור את אלבום הסולו "רוק תל אביב", וברצועתו השנייה נכלל השיר "זה היה ביתי". השיר נכנס למצעדי הפזמונים של רשת ג' ושהה שם במשך שבועיים. לאחר מכן, בשיאו הגיע למקום הרביעי, ובמצעד שנתי של רשת ג' דורג במקום ה-18.

== מיקומי שיא ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1981
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ירוסלב יעקובוביץ'
בן כהן (פוליטיקאי)

בן כהן (נולד ב-5 בנובמבר 1985) הוא פוליטיקאי ישראלי, ראש מועצה אזורית באר טוביה.

==ביוגרפיה==
כהן נולד ברמת גן וגדל בקיבוץ בית ניר, שם למד בבית ספר "שדות" עד כיתה ד'. לאחר מכן עבר לגור במושב תלמי יחיאל ולמד בבית הספר "מבואות" בבאר טוביה בכיתות ה–ו. בתיכון למד בבאר טוביה. בשנת 2004 התגייס לצה"ל שירת כלוחם בחיל התותחנים בגדוד 411 ולאחר השחרור מצה"ל למד לתואר ראשון במנהל עסקים וכלכלה. במהלך לימודיו לכלכלה ומנהל עסקים, עבודת הגמר שלו זכתה בפרס הצטיינות מנגיד בנק ישראל דאז סטנלי פישר. 

במקביל החל לעבוד במשק המשפחתי בגידול רימונים והקים בית אריזה ליצוא רימונים.

ב-2011 הקים את חברת המיון והשיווק החקלאי BCA. ומייצאת תוצרים למדינות רבות ברחבי אירופה, ארצות הברית ודרום אפריקה.

ב-2013 נבחר ליושב ראש איגוד מגדלי הרימונים בישראל ושימש בתפקיד עד 2018. בשנים 2019–2023 שימש יושב ראש האגודה החקלאית במושב אביגדור בו הוא מתגורר.

ב-2021 נבחר בשנית, ליו"ר האגודה החקלאית באביגדור. 

בשנים 2023-2022 שימש יו"ר הנהגת ההורים בבית הספר היסודי שדות. 

בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 התמודד לראשות המועצה וזכה בסיבוב הראשון ב-34% מן הקולות. הוא עלה לסיבוב השני מול ראש המועצה לשעבר דרור שור, שהודיע על פרישתו מהמירוץ ושלא יתמודד בסיבוב השני ובכך כהן נותר מועמד יחיד ונבחר לכהן כראש המועצה האזורית באר טוביה.

נשוי לשירן ואב לשלושה. מתגורר באביגדור.

==קישורים חיצוניים==

* חן מור אטיאס, [https://www.kan-ashdod.co.il/beer-tuvia/134528 "ילדיי שמעו בבית הספר שאני עבריין סוחר סמים": ראיון עם בן כהן, ראש המועצה הנכנס של באר טוביה], [https://www.kan-ashkelon.co.il כאן דרום - אשקלון,] 15 במרץ 2024

קטגוריה:ראשי המועצה האזורית באר טוביה
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי באר טוביה
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:אביגדור: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
קטגוריה:בית ניר: אישים
סון (מאכל)

סון (מאכל) (בקוריאנית: 선; בכתיב לטיני: Seon) הוא שם כללי למאכל עשוי מירקות מאודים כמו קישואים, מלפפון, חצילים או כרוב סיני וממולא בבשר.

== מאפיינים ==
על אף שהמונח הוא מקביל לג'ים (צורת בישול) - קטגוריה של מאכלים שמכינים על ידי אידוי של בשר או מאכלי ים - הרעיון אינו מוגדר בבירור.<ref name="encyKorea"></ref>

מנות אחרות הדומות לסון כוללים גאיסון (가지선, חציל מאודה), גוצ'וסון (고추선, פלפל צ'ילי מאודה), דונגוואסון (동과선, מלון חורף מאודה), מוסון (무선, צנון מאודה) ודובוסון (טופו מאודה).

== הכנה ==
להכנת הובאקסון (호박선) או אויסון (오이선), חותכים מלפפון (או קישואים) לחתיכות של כ-4 עד 5 ס"מ. באורך ואז לרבעים. את החתיכות ממליחים קלות ואז סוחטים מעט כדי לנקז מהם מים. קוצצים ומערבבים בשר בקר או עוף, יחד עם בצל ותבלינים להכנת המלית. לאחר מכן, חתיכות מוכנות של המלפפון ממולאות בבשר ומוכנסות לסיר, יוצקים מרק הירקות על המרכיבים עד שהם מכוסים חלקית בנוזל. המלפפון הממולא מבושל או מאודה עם הרוטב כ-5–10 דקות. המנה מוגשת עם פרוסות סאוגי (석이), צ'ילי וקישוט ביצים.<ref></ref> <ref></ref>

== בספרי בישול היסטוריים ==
לפי Eumsik dimibang, ספר בישול קוריאני שנכתב באמצע שושלת ג'וסון, המתכון ההיסטורי של הדונגוואסון (동과선, מגוון של סונים שנעשו עם דונגה (מלון חורף)) שונה מאוד מהגרסה של היום.

פרוסות עבות של מלון חורף מבושלות קלות במים ומוכנסות לקערה עם התערובת המבושלת של גאניאנג, מים ושמן. בקערה חדשה מערבבים רוטב סויה מבושל עם זנגביל טחון ואז יוצקים על הירקות. דונגוואסון (Donggwaseon) מוגש עם חומץ שנמרח על המנה.

כיום, המונח "סון" מתייחס למאכל העשוי מירקות ממולאים.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Korean_cuisine-Oiseon-02.jpg|טקסט=Oi-seon (stuffed cucumber)| אוי-סון (מלפון ממולה)
קובץ:Eoseon.jpg|טקסט=Eoseon (fish rolls)| Eoseon (לחמניות דגים)
קובץ:Korean_cuisine-Oiseon-01.jpg|טקסט=Another type of oi-seon|סוג אחר של אוי-סון
קובץ:Korean_cuisine-Baechuseon-01.jpg|טקסט=Baechu-seon (stuffed napa cabbage rolls)| Baechu-seon (לחמניות כרוב סיני ממולאות)
קובץ:Hobak-seon.jpg|טקסט=Hobak-seon (stuffed Korean zucchini)| הובק-סון (קישוא קוריאני ממולה)
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* Jjim
* Bokkeum
* Mandu (dumpling)
* * המטבח הקוריאני
* רשימת מאכלים מאודים

== קישורים חיצוניים ==

* [http://seattletimes.nwsource.com/html/foodwine/2002718659_case04.html מתכון Oiseon] בסיאטל טיימס
* (in Korean) [https://web.archive.org/web/20110722133032/http://www.casa.co.kr/media/article_view.jsp?class1=RC&class3=RCCK03&articleCd=RCCK03000147 מתכון Dobuseon] ב-casa.co.kr

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הקוריאני
פה יבש

פה יבש או יובש פה (Xerostomia) הוא תסמין המבטא את התחושה הסובייקטיבית של יובש בפה, לרוב כתוצאה מתת-פעילות של בלוטות הרוק. התסמין יכול להיות ביטוי של מחלות, כגון תסמונת שגרן, תוצאה של הרגלים כמו נשימה מהפה, ושכיח למצוא אותו כתופעת לוואי של תרופות.

כתופעת לוואי יובש פה נקשר לרוב לתרופות המפעילות את מערכת העצבים הסימפתטית, כגון תרופות הנקשרות לקולטנים אדרנרגיים, ותרופות החוסמות את מערכת העצבים הפאראסימפתטית, כגון תרופות אנטיכולינרגיות.

תסמין זה מפריע מאוד לכושר הדיבור, כושר הבליעה וכושר הרטבת השפתיים, ומודגש ומורגש אצל קשישים, או אנשים הסובלים מקושי לבלוע (למשל Lewis Body Dementia).

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחלות חלל פה, בלוטות רוק ולסתות
קטגוריה:תסמינים וסימנים
אלפטרי סיניקליו

אלפטרי סיניקליו (נולד ב-4 באוקטובר 1895, יקימוביצ'י, Orhei - נפטר במאה ה-20) היה אגרונום ופוליטיקאי מבסרביה<ref name=":0">לא להתבלבל עם סרביה</ref>, חבר הפרלמנט המולדובי (1917–1918).

== ביוגרפיה ==
ב-1917 השתתף בקונגרס המקומי שנערך בקישינב. ב-27 במרץ/9 באפריל 1918 הצביע בעד איחוד בסרביה<ref name=":0" /> עם רומניה. הוא היה קצין בצבא בסרביה ובשנת 1919 ארגן את הארטילריה של פרובינציה זו.

== בִּיבּלִיוֹגְרָפִיָה ==
* Gheorghe E. Cojocaru, Sfatul Țării: itinerar, Civitas, Chişinău, 1998,
* Mihai Taşcă, Sfatul Țării şi actualele authorităţi locale, " Timpul de dimineaţă ", לא. 114 (849), 27 ביוני 2008 (עמוד 16)

== קישורים חיצוניים ==
* [http://27martie.wordpress.com/tag/sfatul-tarii/ Arhiva pentru Sfatul Tarii]
* [https://web.archive.org/web/20100109140432/http://www.timpul.md/article/2009/05/07/1985 Deputaţii Sfatului Ţării şi Lavrenti Beria]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידי 1895
קטגוריה:אגרונומים
עלי אל-עאיד

עלי חמדאן עבד אל-קאדר אל-עאיד (בערבית: علي حمدان عبد القادر العايد; נולד ב-2 בינואר 1963) הוא משפטן ודיפלומט ירדני שכיהן כשר במספר ממשלות בירדן.

בין השנים 2006–2010 שימש שגריר ירדן בישראל.

== לימודים ==
אל-עאיד קיבל תואר ראשון במשפט ציבורי מאוניברסיטת ירדן ב-1985, ותואר שני במשפט בין-לאומי ב-1988 מאוניברסיטת אדינבורו שבבריטניה.<ref name=":0">"[https://www.khaberni.com/news/السير-الذاتية-لوزراء-حكومة-الخصاونة-376410 موقع خبرني : السير الذاتية لوزراء حكومة الخصاونة". موقع خبرني. مؤرشف من الأصل في 2020-10-15. اطلع عليه بتاريخ 2020-10-15.]</ref><ref></ref>

== קריירה ==
בשנת 1991 הצטרף אל-עאיד לצוות משרד החוץ הירדני, ומאז מילא את התפקידים הבאים:<ref name=":0" />
* השתתף במשלחת המשא ומתן הירדנית עם ישראל (1992–1994);
* יועץ פוליטי בשגרירות ירדן בקהיר (1994–1997);
* סגן השגריר בשגרירות ירדן בוושינגטון (1997–2001);
* מנהל המשרד לנושאים מיוחדים במשרד החוץ הירדני (2001–2004);
* הממונה על שגרירות ירדן בישראל (2004–2005);
* יועץ תקשורת לראש ממשלת ירדן (2005);
* מנהל המחלקה המדינית במשרד ראש ממשלת (2005–2006);
* שגריר ירדן בישראל (2006–2010);
* שר התקשורת בממשלתו הראשונה של סמיר זיד א-ריפאעי מ-28 ביולי עד 24 בנובמבר 2010;
* שר התקשורת בממשלתו השנייה של סמיר זיד א-ריפאעי מ-24 בנובמבר 2010 עד 1 בפברואר 2011;
* שגריר ירדן במצרים ונציגה הקבוע של ירדן בליגה הערבית (2017–2020);
* שר המידע בממשלת בישר אל-ח'סאונה מ-12 באוקטובר 2020 עד 7 במרץ 2021;<ref></ref>
* שר התרבות מ-7 במרץ עד 11 באוקטובר 2021;<ref></ref>
* יושב ראש הדירקטוריון של השידור הציבורי בירדן, החל מ-24 אוקטובר 2021.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שרי ממשלת ירדן
קטגוריה:שגרירי ירדן בישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:שגרירי ירדן במצרים
קטגוריה:ירדנים שנולדו ב-1963
דודו כהן (ראש עירייה)

דודו כהן (נולד ב-5 באפריל 1977) הוא ראש עיריית טירת כרמל.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בטירת כרמל. לאורי כהן ובתיה למשפחת עפרוני שעלו ממרוקו ומעיראק. הבכור מבין ארבעה אחים.

למד בבית הספר ממ"ד אריאל (כיום אפרים צמח) ובית ספר דגניה בעיר. בתיכון דתי יבנה בחיפה ובבית הספר הטכני של חיל האוויר.

התגייס לצה"ל שירת במערך ההגנה האווירית של חיל האוויר, כקצין בקבע שימש במגוון תפקידי פיקוד ומטה במערך הנ"מ פיקד על עשרות חיילים ביחידות שדה ובהמשך שימש כקצין פרויקט במספר פרויקטים מרכזיים במטה החיל ועסק באפיון ורכש של מערכות נשק מתקדמות. השתחרר לאחר 8 שנים בדרגת סרן. 

לאחר שירותו הצבאי התגייס לשב"כ שם שירת במשך 18 שנים כרכז מודיעין גאוגרפי ובתפקידים נוספים.

עמד בראש קהילת אם הבנים בטירת כרמל. היה פעיל במתנ"ס בהיבטים של אומנות, תרבות, מוזיקה ואקטואליה והיה ממקימי "סוסיתא בר" הפאב הקהילתי שפעל במרכז המסחרי בעיר.

ביולי 2023 הודיע כהן על מועמדותו לראשות עיריית טירת כרמל, רץ עצמאית ברשימת "טירת כרמל שלנו" וזכה בסיבוב הראשון ב-36.8% מן הקולות. בסיבוב השני התמודד מול אלי כהן וניצח לאחר שזכה ב-61.5% מהקולות. רשימתו זכתה לארבעה מנדטים בבחירות.

הוא בעל תואר שני בממשל והתמחות במדיניות ציבורית ושיווק פוליטי מאוניברסיטת רייכמן בהרצליה ובעל תואר ראשון במדעי המדינה ומזרחנות מאוניברסיטת חיפה.

גרוש ומתגורר בטירת כרמל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://haipo.co.il/item/504722 טירת הכרמל הולכת לסיבוב שני • דודו כהן מול אלי כהן], באתר חדשות חיפה והסביבה, 28 בפברואר 2024

קטגוריה:ראשי עיריית טירת כרמל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
יאיר שטבון

יאיר שֶטבּוּן (נולד ב-28 בדצמבר 1982) הוא פוליטיקאי, מנהל ואיש ציבור ישראלי, המשמש ראש עיריית אריאל.
== ביוגרפיה ==
שטבון נולד למשפחת עולים יהודים צרפתיים. אביו הוא ד"ר ישראל שטבון, קרדיולוג בכיר בבית החולים מאיר בכפר סבא, ואמו היא דבורה, אופטומטריסטית שעלתה ממרוקו. אחיו, הוא חבר הכנסת לשעבר יוני שטבון. בימי נערותו, למד בישיבת בני עקיבא נתניה ובישיבה לצעירים בירושלים, ולאחר מכן בישיבה הגבוהה באיתמר כשנתיים, והתגייס לצה"ל. שירת ביחידת דובדבן ויצא לקורס קצינים, ולאחר שירות קבע כמפקד הוא המשיך להתנדב למילואים כסגן מפקד גדוד בחטיבת הקומנדו ביהודה ושומרון ולאחר מכן ברצועת עזה במהלך מלחמת חרבות ברזל. ב-2021, נבחר על ידי מפקד האוגדה כמצטיין יום העצמאות.

לאחר שחרורו מצה"ל, שטבון למד מספר שנים בישיבה לבוגרי צבא בעלי, ובמקביל פנה לתחום החינוך הבלתי פורמלי. בין היתר, היה בין המקימים הרבים של פרויקט "מסע ישראלי". לאחר שלמד תואר ראשון בחינוך, שטבון החל לעבוד כמורה וכמחנך בישיבה תיכונית בנתניה, ובחלוף הזמן התקדם לתפקיד רכז חברתי וסגן מנהל. מאוחר יותר, הצטרף לרשת "אמית" והחל לנהל את בית הספר השש שנתי, חטיבת ביניים ותיכון, "אמית אלירז" בפתח תקווה, ממחזור ב' ועד למחזור ח'. לאחר שבע שנים, שטבון עזב את בית הספר לטובת הקמת קריית חינוך בשומרון, "אמית ברוכין".

בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-2018, שטבון התמודד למועצת העיר אריאל בראשות סיעה מקומית של "הבית היהודי" שזכתה לשני מושבים.

בבחירות שנערכו ב-2024, שטבון הציג את מועמדותו לראשות העיר ורץ בסיעה עצמאית חדשה בשם "אריאל – הדור הבא". בבחירות למועצת העיר, רשימתו זכתה למספר הקולות השני הגבוה ביותר וקיבלה 3 מושבים (מתוך 13). בבחירות לראשות העיר, שטבון זכה למספר הקולות השני הגבוה ביותר עם 24% תמיכה, לאחר אורן חזן שהשיג 25% ולפני רועי מוסט שהשיג 23%. בזכות פער של 92 קולות ממוסט, שטבון עלה לסיבוב השני מול חזן – בו הוא זכה לתמיכת כל שאר מועמדי הסיבוב הראשון, וניצח עם 63.4% לעומת 36.6% לחזן.

ב-31 במרץ 2024 נשבע אמונים לתפקיד ראש עיריית אריאל, יחד עם הקואליציה שבנה: שירה דקל כץ ואירנה רבינוביץ' מסיעתו "אריאל – הדור הבא"; אלה ויינר, עמי אברמן ואיריס אלון מטעם "הסיעה לעשייה" ויחיאל טוהמי, חבר מועצה בודד שפרש מסיעת "אריאל אחת בראשות רועי מוסט". חברי האופוזיציה הם אורן חזן, נעמי ירקוני ויוסי שמאי מסיעת "אריאל חזקה בראשות אורן חזן" ורועי מוסט מ"אריאל אחת בראשות רועי מוסט".

שטבון נשוי למוריה, מדענית ואחות, ואב לחמישה. מתגורר באריאל.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת בני עקיבא נתניה
קטגוריה:בוגרי ישיבת ירושלים לצעירים
קטגוריה:ראשי עיריית אריאל
קטגוריה:לוחמי יחידת דובדבן
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
אמנון סעד

אמנון סעד (נולד ב-23 באוקטובר 1961) הוא ראש עיריית יהוד-מונוסון.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל באור יהודה. ביסודי למד בבית הספר "אורים" באור יהודה ו"רוקח" בתל אביב. למד בתיכון מקיף פרקאוף.

בשנת 1980 התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון. ב-1983 עם שחרורו מצה"ל עבר להתגורר ביהוד-מונסון.

נבחר לראשונה למועצת העיר יהוד בשנת 2003, אז הוצב במקום השני ברשימת "לצידך", והחל משנת 2006 שימש כסגן ראש העיר, תחת ראש העיר יוסי בן-דוד. בבחירות בשנת 2008 התמודד לראשונה לראשות העיר יהוד-מונוסון והגיע למקום השני מתוך ארבעה מועמדים. באותן בחירות ניצח שוב יוסי בן-דוד. התמודד לראשות העיר בשנת 2013, ולאחריהם מונה לסגן ראש העיר, ובשנת 2018, אז לא עלה לסיבוב השני.

בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בפברואר 2024, התמודד לראשות העיר יהוד-מונוסון מטעם סיעת "יעד בראשות אמנון סעד". בסיבוב הראשון זכה ב-35% מהקולות, יותר מכל מועמד אחר, אך נדרש לסיבוב שני, שבו התמודד מול ראש העיר המכהנת, יעלה מקליס, וניצח עם 61.4% מהקולות.<ref></ref>

ניהל חברת לוגיסטיקה להטמעת מוצרים ברשתות שיווק.

נשוי לגלית, אב לשלושה וסב לשתי נכדות. מתגורר ביהוד-מונסון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* עידן וינגרטן [https://ononews.co.il/news-yahud-monoson-headlines/בחירות-2023-הכר-את-המתמודד-מי-אתה-אמנון-ס/ בחירות 2023: הכר את המתמודד – מי אתה אמנון סעד?], באתר אונו ניוז, 9 בפברואר 2023

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית יהוד-מונוסון
קטגוריה:יהוד-מונוסון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
גיל חנניה

גיל חנניה (נולד בשנת 1969) הוא ראש המועצה המקומית בנימינה-גבעת עדה.

==ביוגרפיה==
גיל חנניה יוצא מבניין מועצת בנימינה גבעת עדה
נולד וגדל בבנימינה. סבו וסבתו נמנו על מייסדי שכונת יעקב במושבה.

כיהן כראש שבט "עומר" בבנימינה והיה שותף בהקמת שבט "גפן" בגבעת עדה. היה חבר בוועדת ההדרכה הארצית של תנועת הצופים במסגרתה יצר את התוכניות החינוכיות של תנועת הצופים "המסע בצופים".

שימש כראש הנהגת "דרור" החולשת על יישובי לב השרון.

הוביל בין היתר פרויקטים ארציים בהם ייזום וביצוע שת"פ עם פרויקט שיגור החללית "בראשית" של Space IL. היה חבר בצוות "בכירים לקיימות" שהוביל את המהפכה בחינוך לקיימות בתנועה.

בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2024 התמודד לראשות המועצה ונתמך בידי המפלגות המחנה הממלכתי ויש עתיד בסיבוב הראשון זכה ב-33.9% מן הקולות. בסיבוב השני התמודד מול מיכל אורון עזאני וניצח לאחר שזכה ל-62.8% מהקולות לעומת אורון עזאני, שקיבלה 37.2%.

הוא בעל תואר הנדסאי אדריכלות, מורשה נגישות – מבנים, תשתיות וסביבה. בוגר קורסים שונים בתחומי ניהול פרויקטים ובוגר קורס דירקטורים מטעם אוניברסיטת רייכמן.

נשוי לטלי אב לארבעה. מתגורר בבנימינה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.migdalor-news.co.il/69811-2/#google_vignette גיל חנניה מתמודד לראשות מועצת בנימינה – גבעת עדה: "נייצר מציאות שתגשים חלומות. קטנים כגדולים"], באתר מגדלור ניוז, 16 ביולי 2023

קטגוריה:ראשי מועצת בנימינה-גבעת עדה
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
יוני חכימי

יוני חכימי (נולד ב-28 בדצמבר 1959) הוא ראש המועצה המקומית פרדס חנה-כרכור. איש עסקים ומחנך ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בשכונת רמז בפרדס חנה-כרכור.
למד בבית הספר היסודי "מרחבים" בפרדס חנה. 

בתיכון למד בבית הספר הטכני של חיל האוויר. ב-1977 התגייס לצה"ל ושירת ברמת דוד כטכנאי מטוסים, ובמהלך שירותו הצבאי נפצע בעינו.

לאחר סיום לימודיו, פנה בחזרה לחינוך ולימד בני נוער מקצועות טכנולוגיים בבית הספר התיכון.

ניהל להקות מחול ומופעי תרבות בפרדס חנה-כרכור. בשנת 1995 הקים עם רעייתו את חברת ההלבשה "בנוגע לגוף" שבהמשך הצטמצמה לחנות אחת במרכז המושבה אותה השניים מנהלים ביחד, בנוסף לניהול חברת "החצר" לשירותים לוגיסטיים. הוא עוסק גם בתחום הייבוא, אחסנה והפצה. 

ב-2018 התמודד לראשונה למועצת פרדס חנה כרכור מטעם רשימת ״מושבה אחת״ ונבחר כאשר קיבל מנדט אחד. במהלך חמש השנים הבאות היה חבר מועצה באופוזיציה.

בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בפברואר 2024, חבר אליו אייל כגן לרשימה משותפת בשם ״האיחוד״, כאשר חכימי הוא המועמד לראשות המועצה. הרשימה נתמכה בידי מפלגת ״תקווה חדשה״. רשימתו זכתה בבחירות לארבעה מושבים. 
בסיבוב הבחירות הראשון הגיע חכימי לשוויון באחוזי ההצבעה לטובתו מול ראש המועצה המכהנת הגר פרי יגור של 29.1% מהקולות, ועלה לסיבוב שני מולה, בו ניצח עם 60.7% מהקולות. 

חכימי בעל תואר הנדסאי מכונות ממכללת מנשה.
==חיים אישיים==
חכימי נשוי לחלי ואב לארבעה. מתגורר בפרדס חנה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ראשי מועצת פרדס חנה כרכור
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
דובי שפלר

דּוֹבִי שָׁפְלֶר (נולד בט"ו באלול ה'תשכ"ג, 4 בספטמבר 1963) הוא ראש המועצה המקומית אפרת.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בחולון. למד בבית הספר ממ"ד ישורון חולון כיתות א - ו, בחטיבת ביניים ישיבת בני עקיבא גבעת שמואל, בוגר ישיבת אור עציון במרכז שפירא וישיבת הסדר ניר קריית ארבע. באפריל 1982 התגייס לצה"ל במסגרת ישיבות ההסדר ושירת בחיל השריון בהמשך יצא לקורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. במסגרת שירות המילואים שירת בחטיבה 8 והגיע לדרגת אלוף-משנה.

בין השנים 2008-2004 שימש כחבר מועצה באפרת. בתקופת כהונתו של ראש המועצה אלי מזרחי. 

בין השנים 1999–2010 שימש מנכ"ל ישיבת ניר קריית ארבע.

בין השנים 2011–2015 שימש מנכ"ל ישיבת שיח יצחק.

בשנים 2015–2024 שימש מנכ"ל אולפנת חורב.

לקראת הבחירות המקומיות של 2013 התמודד ברשימת "יחד" למועצת אפרת שזכתה ב-3 מנדטים. לקראת בחירות 2018 חברה הרשימה למפלגת הבית היהודי, בה הוא משמש חבר מרכז, וזכתה לשני מנדטים. במסגרת תפקידו שימש יו"ר ועדות בכל תחומי העשייה של המועצה והתנדב כעשור בסיירת הורים של אפרת.

לאחר שהודיע בספטמבר 2023 על כוונתו להתמודד על ראשות מועצת אפרת, בבחירות המקומיות ב-2024 גבר בסיבוב שני על ראש המועצה עודד רביבי וניצח בפער של 6.6 אחוז שהם כ-290 קולות. סיעתו זכתה במנדט אחד במועצה.

למד תואר במכללת הרצוג, בוגר קורס מנהלי יישובים של מרכז השלטון המקומי.

נשוי לברכה ואב לשישה. מתגורר באפרת. אחד מבניו נשוי לבתו של חבר הכנסת לשעבר דודו רותם.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי מועצת אפרת
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:אפרת: אישים
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית הרצוג
קטגוריה:בוגרי ישיבת בני עקיבא גבעת שמואל
קטגוריה:בוגרי ישיבת אור עציון
קטגוריה:בוגרי ישיבת ניר קריית ארבע
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:פעילי הבית היהודי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
אוליבר ברמן

אוליבר (אולי) ג'יימס ברמן (באנגלית: Oliver James "Ollie" Bearman; נולד ב-8 במאי 2005) הוא נהג מרוצים בריטי המתחרה באליפות הפורמולה 2. חבר באקדמיית פרארי לנהגים ומשמש כנהג משלים בקבוצות פרארי והאס. בשנת 2021 זכה באליפות פורמולה 4 האיטלקית והגרמנית.

==קריירת מרוצים==
ברמן החל להתחרות בקארטינג בשנת 2013. בשנת 2020 ערך את הבכורה באליפות פורמולה 4 הגרמנית וסיים את העונה במקום השביעי, במקביל השתתף בשלושה מרוצים באליפות האיטלקית. לקראת עונת 2021 עבר להתחרות בקבוצת ואן אמרסטרוף רייסינג והתחרה במקביל בשתי האליפויות. באליפות האיטלקית השיג 11 ניצחונות וארבעה פודיומים נוספים וזכה באליפות. באליפות הגרמנית ניצח 6 מרוצים והבטיח את הזכייה באליפות במרוץ האחרון לאחר קרב צמוד עם טים טרמניץ, חברו לקבוצה. במקביל למרוצים אלה התחרה במספר מרוצים באליפות הפורמולה 3 הבריטית. בעקבות ההישגים האלה היה אחד מאבעת המועמדים הסופיים לפרס "הנהג הצעיר של השנה" של אוטוספורט ומועדון נהגי המרוצים הבריטי (BRDC).

לקראת עונת 2022 הוחתם בקבוצת פראמה (Prema) והתחרה באליפות הפורמולה 3. הוא ניצח מרוץ אחד והגיע שבע פעמים לפודיום. במרוץ האחרון של העונה סיים שני והפסיד את המקום השני בדירוג הכולל של העונה לזאין מלוני, שניצח את המרוץ. לקראת עונת 2023 נשאר בקבוצת פראמה, אך עבר להתחרות באליפות הפורמולה 2. בסיום העונה דורג במקום השישי והאריך חוזה לעונה נוספת בקבוצה.

===פורמולה 1===
ברמן הצטרף לאקדמיית פרארי לנהגים בנובמבר 2021. באוקטובר 2023 ערך נסיעת מבחן במכונית פורמולה 1 במבחן פרטי שערכה פרארי במסלול פיוראנו. במהלך עונת 2023 השתתף בשני אימונים עם קבוצת האס. בינואר 2024 הוכרז כנהג המחליף בקבוצת פרארי. כמה ימים לאחר מכן הוכרז גם כנהג המחליף של קבוצת האס.

במהלך סוף השבוע של גרנד פרי ערב הסעודית, המרוץ השני בעונת 2024, לקה קרלוס סאינס בדלקת התוספתן ונדרש לניתוח מיידי. ברמן נקרא להחליפו השתתף באימון השלישי ובמקצה הדירוג בו היה דורג במקום ה-12. במרוץ סיים במקום השביעי, צבר 6 נקודות ונבחר ל"נהג היום" על ידי האוהדים. בפתיחת סוף השבוע של גרנד פרי בריטניה הוכרז כנהג של קבוצת האס בעונת 2025.

==מרוצים==
===פורמולה 1===
{| class="wikitable" style="font-size: 90%; text-align: center"
|-
!שנה
!קבוצה
!1
!2
!3
!4
!5
!6
!7
!8
!9
!10
!11
!12
!13
!14
!15
!16
!17
!18
!19
!20
!21
!22
!23
!24
!מיקום
!נקודות
|-
!2024
!פרארי
|
|style="background:#DFFFDF;"|<br /><small>7</small>
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
! 15
! 6
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ בריטים
קטגוריה:נהגי קבוצת פרארי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-2005