OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ניצוק

ניצוק אינו חיבור לטומאה - גם אם נגע אדם בחלק הנשפך אל הכלי, לא נטמא המשקה שבתוך הכלי וכן ההפך
ניצוק אינו חיבור לטהרה - מים המחוברים למקווה ביציקה אינם טהורים גם היו טמאים לפני כן. לפי שיטה אחרת, יש משמעות נוספת, שאי אפשר לצרף את המים הנשפכים לשיעור המים (ארבעים סאה) הנדרשים למקווה
ניצוק הוא כינוי הלכתי למצב בו נוזלים נוגעים זה בזה על ידי שפיכה ("יציקה"), החיבור נחשב כזמני בלבד, ולא ניתן להחשיב את הזרם כמחבר המשקה שבכלי העליון אל המשקים התחתונים או להפך. 

== במשנה ==
הדין מופיע כמקביל לדין אשבורן שלפיה, כאשר מים מכונסים יחד בכל מאסף מים (כגון מקווה או שלולית) הם כן נחשבים כגוף אחד. לפי הכלל של "אשבורן", משקה טמא שנגע בטיפת מים אחת נטמאים כל טיפות המים האחרות. לאידך, בעניין טהרה, כאשר מקצת מהמים מושקים למקווה טהורה, נטהרים מקצת המים מטומאתם.. בהקשר זה קובעת המשנה כי "ניצוק אינו חיבור לא לטומאה ולא לטהרה", ונגיעה בטיפה אחת אינה משפיעה על שאר הטיפות.

=== ניצוק חם ===
כלל זה נידון במשנה, והיא מחלקת בין שני מיני ניצוק, ובין מידות החום של היוצק והניצק:
.

== בדיני איסור והיתר ==
על פי זה חידש הרב מרדכי בן הלל וכן פסק הרמ"א בשולחן ערוך, כי .

ובטעם הדבר ביארו הש"ך והט"ז טעמים שונים: הט"ז כתב שהסיבה לכך היא על פי הכלל של , וכיון שהנר חם מחמת האש הדולקת בו, ותוכנו של הנר אסור באכילה, הוא יאסור את העליון הניצוק לתוכו. אבל הש"ך כתב טעם אחר - משום שההבל עולה מהנר כלפי מעלה ואוסר את השומן הכשר הנשאר בכלי העליון.

טעמים אלו הם גם טעמיהם של מפרשי המשנה במסכת מכשירין שם; הר"ש פירש , ואילו הרמב"ם בפירושו למשנה כתב: . דעה זו היא כדעת הש"ך, משום החיבור הנעשה על ידי האדים וההבל.

להלכה סובר הפרי מגדים שודאי לא חלוקים שני הטעמים ואדרבה - הם משלימים זה את זה, שהסיבה שאנו מתייחסים להבל התחתון העולה לעליון כדבר האוסר, - הוא בגלל הכלל של תתאה גבר ולכן נחשב הנצוק כמחובר, . אבל מדברי המהרש"א שם משמע שיש חילוק להלכה בין שני הטעמים, וכתב שייתכן שלפי הטעם שהוא משום שהמשקה חשוב כחיבור, הרי שבנר שעשנו עולה למעלה ואין בו משקה לא שייך לומר טעם זה.

הצדוקים סברו שגם ניצוק נחשב לחיבור, וזו הייתה אחת מנקודות המחלוקת בהם התגרו עם הפרושים.

=== יין נסך ===
במיוחד נידון כלל זה בהלכות איסור והיתר. בתלמוד נידונת שאלה זו בעיקר אודות יהודי המוזג יין כשר לכוס של גוי שיש בה קצת יין אשר נחשב ממילא ליין נסך, והשאלה היא האם נחשב היין הניצוק למחובר ומעורב עם היין נסך, כך שגם הוא ייאסר כמותו. במובן זה, הגדרת ניצוק היא עמוד הקילוח שמקשר בין הבקבוק והכוס. הריטב"א מדגיש שהשאלה אינה שהיין יאסור את היין האחר בנגיעה, מכיוון שדווקא טומאה עוברת בנגיעה, ועיקר השאלה היא מדין חיבור ותערובת: .

בתלמוד מובאות דעות שונות בעניין, כך למשל מובאת דעתו של רב הונא שלמרות שניצוק אינו חיבור לטומאה ולטהרה, הוא נחשב חיבור לעניין יין נסך.

להלכה נחלקו הראשונים: דעתו של רש"י היא שלהלכה נפסק שניצוק הוא חיבור, כשיטת זו פוסקים רוב הגאונים, רבינו חננאל, הרי"ף וחכמי אשכנז עד תקופת רבינו תם. אך רבינו תם עצמו פוסק שניצוק אינו חיבור, ומורה כי יש לסמוך על דבריו במקום הפסד גדול. כך גם פוסק בעל המאור, וכך פוסק הרא"ה (על פי עדותו של הריטב"א).

כך פוסק להלכה השולחן ערוך:
"המערה יין לתוך כלי של עובד כוכבים שלא , ואין בו משקה טופח, את שעירה בו אסור בשתייה, ואת שעירה ממנו מותר אפי' בשתייה. הגה: ואם יש בו כדי להטפיח, אסור בנצוק. מיהו אינו אוסר יותר מאילו היה מעורב בו, ואם הוא סתם יינם בטל בשישים".

== בדיני מקווה ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חיבור לטומאה וטהרה
קטגוריה:כשרות
קטגוריה:כללים ועקרונות בהלכה
קטגוריה:מקווה
פסקה

פִסקה היא רצף של מספר משפטים. הפסקה משמשת להצגתו ולפיתוחו של רעיון מצומצם אחד, שהקורא מסוגל לקולטו בזמן קצר.

לפסקה אין כותרת, אך היא מתחילה בשורה חדשה, ולכן מופרדת היטב, מבחינה ויזואלית, מהפסקה הקודמת. ההפרדה הוויזואלית בין פסקה לפסקה מודיעה לקורא על התחלתו של עניין חדש, ומספקת לו תמונה ראשונית של היקף הקטע שעליו לקרוא עד להשלמת קליטתו של הרעיון המובע בפסקה. גם לכותב מסייעת ההפרדה להבחין שמדובר ברעיון נפרד, שאותו עליו לפתח.

==גודל הפסקה==
פסקה כוללת משפטים ספורים. גודל מקובל לפסקה נע בין 50 ל-150 מילים. פסקה קצרה מדי עשויה להעיד על רעיון בוסר שלא זכה לפיתוח, ובמצב זה יש לשקול את השמטתה או הרחבתה. פסקה ארוכה מדי עשויה להכביד על הקורא, ולכן יש לשקול את פיצולה. את הפיצול יש לבצע בצורה שלא תראה מלאכותית. פיצול הפסקה אין פירושו חצייה שרירותית של פסקה גדולה. יש להבחין כיצד לפצל את הנושא הנידון בפסקה לשני נושאי משנה, וליצור מהפסקה הגדולה שתי פסקאות שכל אחת מהן עומדת בפני עצמה.

==הרכבה של הפסקה==

המשפט הפותח את הפסקה משמש לאחת משתי מטרות: להצגת הרעיון המפותח בפסקה, או לקישור הפסקה לזו שקדמה לה. משפט שאלה מסקרן, ואפילו משפט שאלה שגרתי, שהפסקה הבאה בעקבותיו עונה עליו, הוא דרך טובה לפתיחת פסקה, אם כי אין להפריז בשימוש בדרך זו.

נושא הפסקה מוצג במרבית המקרים במשפט הפותח, ולעיתים הוא מוצג באמצע הפסקה או בסופה. מבחינת האופן בו מתפתחת הפסקה סביב נושא זה ניתן לסווג את הפסקאות כדלקמן:
* התפתחות היסטורית
:הפסקה עוסקת בהיסטוריה של הנושא, כלומר התפתחותה נעשית על-פני ציר הזמן.
* פסקה תיאורית
:פסקה זו מספקת תיאור של מושג, חפץ, סעיף בחוק וכדומה, ונכללים בה פרטיו של הנושא המתואר.
* פסקת תמיכה
:פסקה זו מתחילה בטענה מסוימת, והמשכה הוא משפטים המפרטים ומוכיחים טענה זו.
* בעד ונגד
:בפסקה מוצגים טיעונים היבטים שונים, לעיתים מנוגדים, של הנושא הנידון.
* פסקת שיא
:פסקה זו מכילה פרטים אחדים, ובסופה מסקנה הנובעת מפרטים אלה.

מאפיין של פסקה בנויה היטב הוא צימוד גבוה בין המשפטים. קל לזהות משפט שאינו קשור היטב למשפטים הסובבים אותו, משום שמשפט כזה ניתן להזיז למקום אחר בפסקה מבלי שייפגע המבנה שלה. משפט חופשי מונע יצירת רצף של קריאה, והוא מעיד שבפסקה אין התפתחות של רעיון אחד, אלא אוסף עובדות שלא חוברו יחדיו. צימוד גבוה בין משפטים פירושו שכל משפט גורר את הבא אחריו, הקריאה זורמת ממשפט למשפט, וקל לקורא לעקוב אחר התפתחות הרעיון. הקשר בין משפט לזה שקדם לו (או למשפטים קודמים אחדים), בולט כאשר המשפט מתחיל במילים המציינות גרירה, כגון "לפיכך", "בנסיבות אלה", או במילים המציינות ניגוד, כגון "אף-על-פי", "מאידך".

צד שני של אותו מטבע מתבטא בהקפדה שכל המידע הקשור ברעיון המצומצם המפותח בפסקה אכן ירוכז בה, כך שלא ייווצר מצב שבו משפט הקשור לרעיון זה יימצא בפסקה אחרת שאליה הוא קשור פחות.

==התחברות הפסקאות לסעיף==

סעיף מורכב מפסקאות אחדות, העוסקות כולן ברעיון אחד, המוגדר בכותרת הסעיף. המעבר מפסקה לפסקה בתוך אותו סעיף הוא מעבר שוטף, בהתאם להתפתחותו של הסעיף. הידוק הקשר בין הפסקאות נעשה באמצעות משפט סיום הקושר את הפסקה לזו שבאה אחריה, או בעזרת משפט פתיחה הקושר את הפסקה לזו שקדמה לה.

ניתן להבחין בין סוגים אחדים של פסקאות:
* פסקה פותחת, המציגה את הנושא בו עוסק סעיף זה.
* פסקאות (או פסקה) המרכיבות את גוף הסעיף.
* פסקה מסיימת, ובה סיכום הנושאים שהוצגו בסעיף ומסקנות הנובעות מנושאים אלה.

==ראו גם==
* משפט פתיחה
* הבעה בכתב
* הבנת הנקרא

==לקריאה נוספת==
<DIV dir=ltr>
* John B. Colby, "Paragraphing in Technical Writing", IEEE-PC, June 1977.
</DIV>

קטגוריה:כתיבה
אילווה

אילווה (באיטלקית: ILLVA Saronno) היא חברת משקאות איטלקית שהוקמה בשנת 1986, הנמצאת בסרונו שבאיטליה. החברה מייצרת ומשווקת מותגים מפורסמים כמו אמרטו די-סרונו, וודקה ארטיק וטיה מריה. החברה משווקת את מוצריה ל-160 מדינות ברחבי העולם. היא מייצרת גם מספר יינות סיציליאניים, כגון מרסלה פלוריו ויינות קורבו. לחברה יש גם מוצרים מוגמרים למחצה עבור גלידות ומאפים. כמו כן, היא עוסקת בתחום הנדל"ן ומחזיקה בקרקעות ובניינים רבים ברחבי העולם.

==קישורים חיצוניים==

*
*[http://www.illvasaronno.com האתר הרשמי של החברה לנדל"ן]

קטגוריה:חברות מזון איטלקיות
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
מחולות סלאביים

עמוד השער לסדרה הראשונה של המחולות הסלאביים עם הקדשה של דבוז'אק
מחולות סלאביים הם סט של 16 נעימות מחולות שהולחנו על ידי אנטונין דבוז'אק ב-1878 (אופוס 46) וב-1886 (אופוס 72). הלחנים נכתבו במקור עבור פסנתר בארבע ידיים, המחולות הסלאבים הושפעו מהמחולות ההונגריים של יוהנס ברהמס וכן ממאפיינים לאומיים סלאבים, ותוזמרו לתזמורת לבקשת המוציא לאור של דבוז'אק זמן קצר לאחר ההלחנה. 
המחולות התקבלו היטב בזמן פרסומם וגם היום הם נחשבים לאחת היצירות המפורסמות ביותר של המלחין.<br />
ביצוע מלא של כל אחד מהחלקים נמשך כ-40 דקות. 

==הלחנה==
לפני פרסום המחולות הסלאביים (אופוס 46), לא היה דבוז'אק מלחין ידוע במיוחד. בשל כך הוא הגיש מועמדות למלגה (Austrian State Music Prize) כדי לממן את עבודת ההלחנה שלו. אחרי זכייתו במלגה שלוש פעמים במשך ארבע שנים (1874, 1876-77), הפנה ברהמס (אחד מחברי וועדת המלגה) את דבוז'אק למוציא לאור שלו. היצירה הראשונה שפורסמה הייתה הדואטים המוראבים, שזכה להצלחה עולמית. מעודד מההצלחה ביקש המוציא לאור מדבוז'אק כי ילחין משהו בעל אופי ריקודי יותר. 

במהלך ההלחנה נעזר דבוז'אק במחולות הונגריים של בראמס והם שימשו לו כמודל. למרות זאת ישנם מספר הבדלים בין שתי היצירות. לדוגמה, בראמס השתמש בלחנים עממים הונגריים נפוצים ודבוז'אק לעומתו השתמש רק במאפיינים המקצביים של לחנים עממיים סלאביים, המנגינה חוברה כולה בידי דבוזאק. המוציא לאור התרשם מהמוזיקה שחיבר דבוז'אק (במקור לפסנתר בארבע ידיים), וביקש ממנו לתזמר גרסה לתזמורת של היצירה. שתי הגרסאות פורסמו באותה שנה, והמוניטין העולמי של דבוז'אק בוסס. ההצלחה הכבירה של אופוס 46 הוביל את המוציא לאור לבקש ב-1886 מדבוז'אק כי ילחין סט נוסף של מחולות סלאביים. דבוז'אק נענה לבקשה והלחין את אופוס 72 במתכונת דומה. 

==אינסטרומנטציה==
הרכב הכלים למחולות הסלאביים כולל (בשינויים קטנים בכל חלק):

כלי נשיפה מעץ:
פיקולו, 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינטים ו2 בסונים.

כלי נשיפה ממתכת:
4 קרנות יער, 2 חצוצרות ו3 טרומבונים.

כלי הקשה:
תוף דוד, מצילתיים, תוף בס ומשולש.

כלי קשת:
כינור ראשון, כינור שני, ויולות, צ'לים וקונטרבסים.

== קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:יצירות מאת דבוז'אק
קטגוריה:יצירות לפסנתר
הוצאת ספרים ברונפמן

הוצאת ספרים ברונפמן הייתה הוצאת ספרים, שפעלה בין השנים 1965–1985. ההוצאה התמקדה בפרסום ספרות יפה ובתרגומים.

ההוצאה פעלה גם בשם "שחף, ברונפמן, אנקור". היא פעלה בהוצאת ספרים לאור יחד עם הוצאת ליכטנפלד ויחד עם הוצאת נ. טברסקי והוציאה ספרים לאור גם עבור הוצאות אחרות. לאחר פטירתו של נחום טברסקי נרכשו, כנראה, חלק מזכויות הספרים של הוצאתו על ידי ברונפמן.

בשנת 1985 נרכשו זכויות הספרים של ברונפמן על ידי הוצאת כנרת.

ההוצאה המשיכה לפעול כיבואנית ומשווקת של ספרים וכתבי עת עד שנסגרה ב-1987.
==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

ברונפמן
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1965
מעבר כרם שלום

מעבר כרם שלום הוא מעבר גבול שהוקם בסמוך לקיבוץ כרם שלום לאחר ההתנתקות מרצועת עזה ומאפשר מעבר מטען מישראל לרצועת עזה ולמצרים, ובכיוון ההפוך. לאחר סגירתם ההדרגתית של מעברים אחרים מישראל לרצועת עזה (כגון מעבר קרני ומעבר סופה) זהו המעבר היחיד לשינוע סחורות לרצועת עזה וממנה. מעבר פעיל נוסף, מעבר ארז, משמש למעבר בני אדם.

זהו מעבר אזרחי המנוהל על ידי רשות מעברים יבשתיים במשרד הביטחון, ופועלות בו נציגויות של מנהלת תיאום וקישור, של המכס ושל היחידה המרכזית לאכיפה וחקירות (פיצו"ח) במשרד החקלאות.

==פעולות טרור במעבר==

ב-14 בינואר 2018 ניטרל צה"ל מנהרת טרור שנחפרה על ידי חמאס סמוך למעבר כרם שלום וחדרה לתוך שטח ישראל. המנהרה אותרה באמצעות טכנולוגיה מתקדמת ונוטרלה בידי פיקוד הדרום וחיל ההנדסה הקרבית.

במהלך העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה ב-2018 הפלסטינים פגעו וחיבלו במעבר כרם שלום המספק להם סיוע הומניטרי, וכתוצאה מכך נפגע הסיוע. ב-4 במאי 2018 בערב הגיעו עשרות מתפרעים פלסטינים לצד הפלסטיני של מעבר כרם שלום, הציתו והשחיתו את צינורות הדלק והגז, ובכך פגעו באספקת הדלק והגז לרצועת עזה. ב-11 במאי שוב השחיתו ושרפו מחבלים ומתפרעים פלסטינים את תשתיות הדלק, הגז וחומרי הבניין, בצד הפלסטיני של מעבר כרם שלום. בעקבות ההצתה, שהשביתה את פעילות המעבר וגרמה לנזקים כבדים (כולל מסוע לחומרי בניין ואגרגטים שנשרף כליל), הורה מתאם פעולות הממשלה בשטחים על סגירת המעבר עד להודעה חדשה והשלמת תיקון הנזקים. דובר רשות המעברים אמר שהפלסטינים הם שיישאו בעלות תיקון הנזקים.

בעקבות פעולות הטרור, הודיע ראש הממשלה ב-9 ביולי 2018 כי מעבר כרם שלום ייסגר למעבר סחורות, למעט ציוד הומניטרי. החלטה זאת התקבלה על ידי ראש הממשלה ושר הביטחון בעקבות המלצות הרמטכ"ל, ונועדה לעצור את ההתפרעויות ברצועה, ובפרט את שליחת עפיפוני התבערה לשטח ישראל. עם זאת לאורך השנים המעבר נפתח לצורך מעבר סחורות.<ref></ref><ref></ref> ובדצמבר 2023, לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל נפתח לצורך הכנסת משאיות סיוע הומניטרי לרצועת עזה.ב-5 במאי 2024 ירה החמאס 10 פצצות מרגמה לעבר כרם שלום. מן הירי נהרגו 4 חיילים ונפצעו עוד רבים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://maavarim.mod.gov.il/he/CrossingPoints/Pages/KeremShalom.aspx מעבר כרם שלום], באתר של רשות מעברים יבשתיים
* [https://web.archive.org/web/20180516174435/http://www.morc.gov.il/Passages/Pages/Shalom.aspx מעבר כרם שלום], באתר של המשרד לשיתוף פעולה אזורי
* [https://web.archive.org/web/20180516174612/http://gisha.org/he/gazzamap/3652/ מעבר כרם שלום], באתר "גישה"

==הערות שוליים==

קטגוריה:גבול ישראל – רצועת עזה
כרם שלום
קטגוריה:רצועת עזה: תחבורה
קטגוריה:כרם שלום
אגרטל

אגרטלים מסוגים שונים, [[וולטר האף בסמית'סוניאן (1922)]]
אגרטלים מסוגים שונים באנציקלופדיה של [[הוצאת לרוס (1932)]]
אגרטלים מסוגים שונים ב[[בולוניה, מודלים לציור עבור ג'ורג'ו מורנדיצילום: פאולו מונטי (1981), באוסף פרויקט BEIC ]]
אגרטל או ואזה הוא מכל פתוח, המשמש לעיתים קרובות כדי להחזיק פרחים. הוא עשוי ממגוון חומרים שונים, כגון זכוכית, חרס ופלסטיק. משמש ככלי פרקטי לקיבול ולעיתים גם או רק ככלי נוי.

==מבנה==

אגרטלים מוגדרים כבעלי אנטומיה מסוימת. בסיסם הוא הרגל, המשמשת להבחנה בין אגרטלים שונים.

עיצוב האגרטל יכול להיות בולבוסי, שטוח, או עיצוב בצורה אחרת. בשלב הבא, ישנו הגוף, המהווה את החלק העיקרי ולעיתים קרובות הגדול של היצירה. על גוף האגרטל מונחת הכתף, בה הגוף מתעקם כלפי פנים. הצוואר, המעניק לו גובה. לבסוף, השפה, בה האגרטל מתעקל כלפי מעלה. לאגרטלים רבים יש ידיות, צורות האגרטלים כיום התפתחו והושפעו מהאגרטלים הקדומים וקיבלו עיצובים וצורות מודרניים.

==היסטוריה==
אגרטל - תבליט מתחילת המאה ה-20 באינדונזיה
אגרטלים בתצוגה ב[[מוזיאון לה פלאטה בפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה]]
לאורך ההיסטוריה, תרבויות עתיקות המציאו כלי קיבול, ראשית סלסלות, תיקים או שקים העשויים מעור. אולם אלה לא יכלו להכיל נוזל. לכן כשגילו את החימר החלו לייצר כלים שנועדו לאחסון נוזל, כדים או אגרטלים. כאשר פונקציונליות האגרטל הייתה בעיקר דקורטיבית, בעוד שכדים שימשו לאחסון נוזל בעל חשיבות, כדוגמת מים.

לא כל החברות הקדומות יצרו כדי חימר, אולם רוב החברות שגדלו את יבולן בתקופת המהפכה הנאוליתית, גילו את טכניקת עיבוד החימר. הדוגמאות המוקדמות ביותר לתהליך התגלו במזרח התיכון בו שרידי קדרות מתקופת 6500 לפנה"ס נמצאו בצ'טלהויוק שבטורקיה. שאריות הקדרות שנמצאו באתר היו בסיסיות, עשויות טבעות או סלילי חימר שנבנו מבסיס עגול. קירות הכלי הוחלקו והוצרו (על ידי לחיצה בו זמנית על פני השטח הפנימיים והחיצוניים) בטרם שריפתם בתנור לחם או בכבשן העשוי מחור באדמה, ומעליו מדורה דולקת.

קדרות מתקופת המהפכה הנאוליתית הייתה נעדרת עיטורים. והקישוט היחיד שהיה עליה נוצר על ידי חיתוכים שנעשו בזמן שהחימר היה לח. אולם עם הזמן יצירת האגרטל התפתחה גם כאמצעי אמנותי בפני עצמה. היוונים הקדמונים השתמשו באגרטלים כדי לתאר סצנות מורכבות הקשורות למיתולוגיה ולתרבות. שושלת סונג בסין הובילה את ייצור האגרטלים לעושר מבחינת שימוש בחומרים שונים ועיטורים רבים ליצירת מרקמים על האגרטלים. באירופה נוצרו אגרטלים מעודנים למראה, כך נוצרה החרסינה הכחולה של דלפט שבהולנד. מאז ועד לזמנים המודרניים, תחום יצירת האגרטלים התפתח ובשנת 2003 זוכה פרס טרנר היה גרייסון פרי (Grayson Perry), עבור אגרטלי הקרמיקה שיצר.

==אמנות==
אגרטלים עתיקים, בייחוד סיניים, מוערכים מאוד בשוק יצירות האמנות. כד סיני נמכר בשנת 2010 בסכום של 43 מיליון לירה שטרלינג. סכום הנחשב לשיא עבור מכירת חפץ אמנות סיני כלשהו.

==ראו גם==
*אגרטל פורטלנד
*קדרות יוון העתיקה
*אמפורה
*קיליקס (כלי)
*אגרטל אלטו

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.historyworld.net/wrldhis/PlainTextHistories.asp?historyid=ab98 HISTORY OF POTTERY AND PORCELAIN], באתר historyworld.net 
*[http://www.2020site.org/greece/vases.html History of ceramic art work], באתר 2020site.org 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קדרות
קטגוריה:זכוכית
קטגוריה:מכלים
רגימנט רובאי גורקה המלכותי

רגימנט רובאי גורקה (באנגלית: Royal Gurkha Rifles או בר"ת: RGR) הוא רגימנט חיל רגלים קל בצבא הבריטי. הרגימנט הוא כיום רגימנט חיל הרגלים היחיד של חיילי גורקה המשרת בצבא הבריטי והוא נמצא תחת פיקוד חטיבת הגורקה. חיילי גורקה הם חיילים אשר מגויסים באזור הנושא שם זה בנפאל, שירות של חיילים נפאלים בצבא הבריטי נשמר כמסורת מאז המאה ה-19, תקופה בה האימפריה הבריטית שלטה באזורים נרחבים בדרום אסיה.
חיילי גורקה נחשבים ללוחמים אמיצים וממושמעים. מלבד הצבא הבריטי, חיילי גורקה משרתים גם בצבא הודו וצבא נפאל.
חילי הרגימנט בתרגיל.

==מבנה וייעוד==
* הגדוד הראשון, רובאי גורקה המלכותי (ר"ת: 1RGR)
* הגדוד השני, רובאי גורקה המלכותי (ר"ת: 2RGR)
* הגדוד השלישי, רובאי גורקה המלכותי (ר"ת: 3RGR) 
שני הגדודים משרתים בתור גדודי חיל רגלים קל, בפיקוד חטיבת חי"ר 52, או בחיל המצב הבריטי בברוניי. הגדודים מבצעים רוטציה בתפקידים בערך כל 3 שנים. הגדוד השלישי הוקם מחדש (לאחר שנסגר ב-1996) בתחילת 2020 כחלק מפיקוד ההכשרה קבוצת חיל הרגלים המיוחד, הגדוד עוסק בהכשרת כוחות מקומיים כחלק ממערכות עתידיות ברחבי העולם. 

משום המיקום של אחד הגדודים בברוניי שבדרום מזרח אסיה, הגדוד לעיתים נקרא לשרת כחלק מכוח משימה באפגניסטן. גם הגדוד השני, כחלק מחטיבת החי"ר 52, נקרא גם הוא לפרקי משימה באפגניסטן. כחלק מפרק משימה שכזה, סופח הנסיך הארי מוויילס לתקופה מסוימת לגדוד הראשון, בתור קצין טיווח ארטילרי.

==היסטוריה==
===הגדוד הראשון===
הגדוד הראשון נוצר מפירוק שני גדודים משני רגימנטים נפרדים והפיכתם בשנת 1994 לגדוד ברגימנט החדש. הגדודים היו: הגדוד הראשון של הרגימנט ה-2 רובאי גורקה של המלך אדוארד ה-7, והגדוד הראשון של הרגימנט ה-6 רובאי גורקה של המלכה אליזבת.

===הגדוד השני===
הגדוד השני נוצר בשני שלבים, תחילה בשנת 1994 נוצר הגדוד על ידי פירוק הגדוד הראשון של הרגימנט ה-7 רובאי גורקה של הדוקס מאדינבורו. בשנת 1996, צומצם רגימנט רובאי גורקה משלושה גדודים לשני גדודים, והגדוד השלישי שנוצר מפירוק הגדוד הראשון של הרגימנט ה-10 רובאי גורקה של הנסיכה מארי, אוחד לכדי הגדוד השני. צמצום זה נעשה כחלק מצמצום הכוחות הבריטים בהונג קונג.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.army.mod.uk/infantry/regiments/24001.aspx אתר הרגימנט באתר משרד הביטחון הבריטי] 
* .
* .

 

רובאי גורקה מלכותי
קטגוריה:יחידות רגלים בריטיות
טרייסי אוסטין

טרייסי אן אוסטין הולט (באנגלית: Tracy Ann Austin Holt, נולדה ב-12 בדצמבר 1962 בפלוס ורדס) היא טניסאית עבר אמריקאית, שהחלה להשתתף בתחרויות בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. היא דורגה במקום הראשון בעולם בשנת 1980.

אוסטין זכתה במהלך הקריירה הקצרה שלה ב-3 תוארי גראנד סלאם, 2 ביחידות באליפות ארצות הברית הפתוחה בשנים 1979 ו-1981 ואחד באליפות וימבלדון בזוגות מעורבים עם אחיה ג'ון אוסטין (1980) ובכך היו לאח ואחות הראשונים שניצחו בגמר טורניר זוגות מעורבים באליפות וימבלדון. 

סידרה של פציעות קטעה לאוסטין את הקריירה המקצוענית הקצרה שלה.

==ביוגרפיה ==
בשנת 1979 ניצחה אוסטין באליפות איטליה הפתוחה בשלב חצי הגמר את כריס אוורט מארצות הברית ב-3 מערכות וקטעה לה רצף ניצחונות של 125 משחקים על משטח חימר (השיא הנוכחי לנשים וגברים). בהמשך השנה היא זכתה לראשונה בתואר גראנד סלאם באליפות ארצות הברית הפתוחה לאחר ניצחון בשתי מערכות 4-6, 3-6 בשלב הגמר על אוורט וקטעה לה זכייה חמישית רצופה. היא הייתה לטניסאית הזוכה הצעירה בתולדות האליפות (16 שנים ו-9 חודשים).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טניסאיות אמריקאיות
קטגוריה:טניסאיות זוכות אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
חיים שטרקמן

חיים שטרקמן (נולד ב-11 ביוני 1944) הוא כדורסלן-עבר ישראלי ששיחק בתפקיד הרכז.

== ביוגרפיה ==
שטרקמן היה רכז בעל ראיית משחק מעולה וקליעה טובה ממרחק. בגיל 17 הוא קלע 38 נקודות עם מכבי רמת גן נגד מכבי תל אביב במשחק גביע ומאז אותו משחק נקנה מיד על ידי הקבוצה מתל אביב. הוא שימש כקפטן מכבי תל אביב וזכה איתה ב-8 אליפויות ליגה ו-7 גביעי מדינה כשחקן.

בעונת 1972/73 החל לשמש כעוזר מאמן/שחקן, אצל יהושע רוזין ובעונה שלאחר מכן כשחקן בלבד. בעונת 1974/75 שימש כמאמן ראשי ביחד עם אברהם חמו וזכה עם הקבוצה בדאבל.

בעונת (1975/76) עבר לאמן את מכבי רמת גן והיה רשום גם כשחקן הקבוצה. בתחילת שנות השמונים שימש גם כיושב ראש הקבוצה.

במדי נבחרת ישראל שטרקמן הופיע בארבע אליפויות אירופה (1965, 1967, 1969, 1971), זכה עם הנבחרת במדליית זהב במשחקי אסיה 1966. בסך הכל שטרקמן צבר 86 הופעות בנבחרת, בהן קלע 490 נקודות.

לאחר פרישתו מכדורסל, התמקד במקצועו החדש כסוכן ביטוח.

בשנת 2015, שטרקמן זכה לטקס הוקרה בהיכל מנורה מבטחים ושמו נכלל מאז ב"היכל התהילה של מכבי תל אביב בכדורסל".

חיים מתגורר בעיר הולדתו, רמת גן, נשוי לאורנה ואב לשניים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.cadursela.co.il/Dictionary_Value.asp?id=171&Category=167&Dad=167 "כדורסלע"]
* 

קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:מאמני מכבי תל אביב בכדורסל
קטגוריה:סוכני ביטוח ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
ההתערבות (סיפור)

ההתערבות הוא סיפור קצר מאת הסופר הרוסי אנטון צ'כוב, שנכתב בשנת 1889 והפך לאחד הסיפורים הידועים ביותר שלו. תורגם לעברית על ידי נילי מירסקי.

במהלך השנים על בסיס הסיפור צולמו מספר סרטים, הראשון כבר בשנת 1912. בשנת 2012 כתב המלחין הישראלי ליאור נבוק אופרה ב-14 סצנות על פי הסיפור.

==עלילה==
הסיפור פותח בוויכוח אינטלקטואלי המתרחש בביתו של בנקאי עשיר, ונסוב סביב השאלה, מה יותר מוסרי - עונש מוות או מאסר עולם. הוויכוח גולש לפסים מעשיים יותר עד שנוצרת התערבות משונה בין בעל הבית הבנקאי לבין עורך דין צעיר. עורך הדין טוען שמאסר עולם גרוע פחות מעונש מוות ובתגובה, מתחייב הבנקאי, שאם עורך הדין יצליח להושיב את עצמו במאסר במשך חמש שנים, הוא ייתן לו שני מיליונים. עורך הדין הצעיר מסכים ומתערב שהוא יצליח לשבת לא רק חמש שנים אלא חמש עשרה.

ההתערבות יוצאת לפועל ועורך הדין נכלא במתקן מיוחד בחצרו של הבנקאי. הקשר היחיד שלו עם העולם שבחוץ מתנהל על ידי מכתבים אותם הוא מעביר לשומרים ובהם הוא מבקש מהבנקאי שיעביר לו את כל מבוקשו (יין, פסנתר וספרים). הבנקאי עוקב אחר מצב רוחו המשתנה של האסיר, המשתקף בבקשותיו במכתבים ובעיקר בסוג הספרים אותם הוא מבקש, המשתנה משנה לשנה. בתחילה מותחנים וקומדיות, לאחר מכן ספרי מופת ואז לימודי שפות, פילוסופיה והיסטוריה, אחר כך הברית החדשה ותאולוגיה ולבסוף מכל הבא ליד.

לאחר 15 שנה, בלילה שלפני מועד סיום ההתערבות, הבנקאי (שכבר הספיק להפסיד את כל כספו בהימורים) מבין כי הוא עומד להפסיד בהתערבות ומחליט להרוג בחשאי את ה"אסיר". כשהוא נכנס לתאו, האסיר ישן, ועל השולחן מונח פתק שבו מסביר האסיר את מה שעבר עליו במשך כל תקופת המאסר:

ואז הוא מצהיר:

כדי להוכיח את רצינות דבריו, הוא מצהיר במכתבו כי בכוונתו לצאת מתאו, חמש שעות לפני מועד הסיום וכך להפסיד בהתערבות. כל הכסף שבגללו התחילה ההתערבות, כבר לא שווה בעיניו למאומה. הבנקאי מניח את המכתב, ויוצא מהחדר בתחושה של בוז עצמי עמוק. למחרת בבוקר, כאשר השומרים מודיעים לו שראו את האסיר "בורח" מהחצר בריצה בטרם מועד הסיום שנקבע, הוא נכנס לתא, לוקח את המכתב שנשאר מונח על השולחן ונועל אותו בכספת וכך נגמר הסיפור.

==קישורים חיצוניים==
* [https://ru.wikisource.org/wiki/%D0%9F%D0%B0%D1%80%D0%B8_(%D0%A7%D0%B5%D1%85%D0%BE%D0%B2) מלל היצירה] 

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אנטון צ'כוב
וקטיביקס

לוגו התרופה וקטיביקס
וקטיביקס (באנגלית Vectibix) או בשמה הגנרי פניטומומאב (Panitumumab) הוא טיפול ביולוגי לסרטן המעי הגס גרורתי. הטיפול פותח על ידי חברת אבג'ניקס וכיום הוא מיוצר ומשווק על ידי חברת אמג'ן האמריקאית.

==התוויה==
הטיפול בווקטיביקס כלול בסל הבריאות הישראלי כטיפול בסרטן המעי הגס גרורתי בהתוויות הבאות:
* קו טיפול ראשון: בשילוב עם כימותרפיה
* קו טיפול מתקדם (שני והלאה): בשילוב עם כימותרפיה
* קו טיפול שלישי: ללא כימותרפיה
הטיפול מיועד רק עבור חולים עם גידולים ללא מוטציה בחלבון ה- KRAS וה- NRAS

==מנגנון פעולה==
וקטיביקס היא תרופה ביולוגית השייכת למשפחת תרופות נוגדות לקולטן EGFR, לחולים שאינם נושאים מוטציה בחלבון ה-KRAS; מוטציה בחלבון זה מונעת את יעילות הטיפול בתרופות נוגדות EGFR ולכן הטיפול אינו יעיל בקבוצת חולים זו.

הקישור של וקטיביקס לקולטן ה EGF מונע שרשרת פעילויות בתוך התא וגורם להפחתה ביכולת הגידול להתפשט לאיברים אחרים בגוף, להפחתה ביכולתו לייצר כלי דם כדי להזין את עצמו ולהורדת יכולת השרידות של התא הסרטני.

וקטיביקס הוא נוגדן חד שבטי ממקור אנושי (הומאני). כתוצאה מהיותו הומאני לחלוטין, תגובה לעירוי במתן הטיפול מופיעה בשכיחות נמוכה יותר מזאת שמופיעה בטיפולים ביולוגיים אחרים.

==אופן מתן==
וקטיביקס ניתן בעירוי תוך ורידי האורך בין 60 ל-90 דקות, לרוב אחת לשבועיים. בהתאם לתגובת המטופל, ניתן לקצר את משך מתן העירוי עד לחצי שעה.

==תופעות לוואי==
תופעת הלוואי הנפוצה מהטיפול היא הופעת פריחה דמוית אקנה באזור הפנים, הצוואר, החזה והגב. במרבית המקרים הפריחה מופיעה בדרגת חומרה קלה עד בינונית וניתן לטפל בה באמצעות קרמים. תופעות לוואי נוספות שנצפו מהטיפול הן ירידה בערכי המגנזיום בדם ושלשול.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.cancerhelp.org.il/news/Survival-Results-for-Vectibix חברת אמג'ן דיווחה על תוצאות הישרדות כוללת עבור התרופה וקטיביקס בסרטן גרורתי של המעי הגס] באתר Cancerhelp

קטגוריה:תרופות לטיפול בגידולים
קטגוריה:נוגדנים
משפחת שוקולד על לבן

פך ממשפחת שוקולד על לבן
בארכאולוגיה של ארץ ישראל, "שוקולד על לָבָן" (באנגלית: Chocolate-on-White) הוא שמה של משפחה קרמית מתקופת הברונזה התיכונה 2 ב' (MB IIb) והברונזה המאוחרת 1 (LB I). את המונח טבע בשנות ה-30 של המאה ה-20 פלינדרס פיטרי לאחר חפירתו בתל אל-עג'ול. הוא כינה את הכלים הללו בשם זה בשל העיטור הייחודי שלהם: "משפחה קרמית מרשימה, פני הכלי הם משטח בצבע קרם לבן מבריק, גוף הכלי לבן למדי, צבוע בצבע שוקולד... הוא המרקם העתיק המשובח ביותר הידוע".

==מאפייני המשפחה==
למשפחה קרמית זו מספר טיפוסים מצומצם הדומים בצורתם לרפרטואר של סוף תקופת הברונזה התיכונה 2, כגון קערות, קערות מזוות, פכים וקנקנים לאחסון נוזלים, וכן פרטים סגנוניים אופייניים לתקופה כמו ידיות כתף, שפה מעוצבת ובסיס תלת-רגלי. הכלים עשויים מחומר בהיר ומחופים בחיפוי לבן עבה על כל פני הכלי שעבר מירוק חזק. השפות המעובדות והמגומרות, העיטור המדויק והכנתו באבניים, מעידים על התמחותם של האמנים. משפחה זו יוצרה בעבר הירדן, ובפרט באתר פלה, וכן בעמק הירדן הצפוני ותל בית שאן.

עיטור הכלים עשוי להופיע על פני כל הגוף, השפה והידיות, ומכיל מוטיבים גאומטריים, ובמיוחד במוטיב של פס גלי התחום בין שני קווים ישרים ומקבילים. צבע העיטור היה חום, חום כהה וחום-אדום, ומכאן שמה של המשפחה. מספר מוטיבים סגנוניים מראים דמיון מסוים ל בת התקופה. מספר כלים השייכם למשפחה אינם מעוטרים בצבע חום, ויש המכנים אותם "שוקולד לבן".

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* 
* P.F. Donnelly, C.L. Harland, and E.S. Friedman, [https://web.archive.org/web/20111023194833/http://epics.aps.anl.gov/News/Conferences/2006/SRMS/Abstract_Contributions/harlandc.pdf Synchrotron X-ray fluorescence study of ‘Chocolate-on-White Ware], SRMS-5 Conference, Chicago July 30- Aug.2, 2006 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:תקופת הברונזה המאוחרת
קטגוריה:קדרות בארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:משפחות קרמיות בעת העתיקה
קטגוריה:ירדן: ארכאולוגיה
רן מרקוביץ'

רן מרקוביץ (נולד ב-30 בספטמבר 1991), הוא אלוף ישראל לשנת 2011 בטרמפולינה.

== ביוגרפיה ==
מרקוביץ' מתאמן בקבוצת הפועל חולון, בהדרכתם של יעקב לוי שייצג את ישראל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בהתעמלות מכשירים, סאן זביאגין ואילן גזית.

באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה בחולון ביולי 2010 זכה מרקוביץ' במדליית ארד בתוצאה של 45.1 נק', אחרי קוסטה מירושניקוב מקבוצת הפועל "בגין" חולון (65.6 נק') ואלכס סירוטניקוב מקבוצת הפועל אשקלון (59.7 נק').

באליפות העולם בטרמפולינה שנערכה במץ, צרפת בנובמבר אותה שנה סיים מרקוביץ' במקום ה-76. אלון כץ מישראל דורג במקום גבוה יותר במקום 45.

באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה בחולון ביולי 2011 זכה מרקוביץ' לראשונה, במדליית זהב בתוצאה של 62.2 נק', לפני אלון כץ מקבוצת הפועל "בגין" חולון (45.4 נק') ומתן שטיינבוך מקבוצת ספורטאי מודיעין (40.8 נק').

באליפות ישראל בטרמפולינה שנערכה באולם הספורט ע"ש רבין בבאר שבע, ביוני 2012 זכה מרקוביץ' במדליית כסף בתוצאה של 61.6 נק', אחרי אלון כץ (65.7 נק') ולפני ירין כהן מקבוצת אקרוג'ים מודיעין (53.0 נק').

== קישורים חיצוניים ==
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתעמלים ישראלים
רוזה אוטונבייבה

רוזה איסאקובנה אוטונבייבה (בקירגיזית: Роза Исаковна Отунбаева; נולדה ב-23 באוגוסט 1950, בישקק, קירגיזסטן הסובייטית) היא מדינאית ודיפלומטית קירגיזית. כיהנה כנשיאת קירגיזסטן מיולי 2010 ועד דצמבר 2011.

==ביוגרפיה==
לאחר סיום בית הספר למדה באוניברסיטת מוסקבה וסיימה את לימודיה בשנת 1972. לאחר סיום עבודת הדוקטורט בפילוסופיה החלה ללמד באוניברסיטת בישקק. בתחילת שנות ה-80 עברה לעבוד במנגנון המפלגתי בקירגיזסטן ולאחר מכך עבדה במערכת משרד החוץ הסובייטי. בשנת 1991 מונתה לשגרירת ברית המועצות במלזיה. עם הכרזת העצמאות של קירגיזסטן מונתה לשרת החוץ של המדינה החדשה. 1992-1994 – שגרירת קירגיזסטן בארצות הברית וקנדה;

1994–1997 – שרת החוץ של הרפובליקה הקירגיזית.

1997–2002 – שגריר קירגיזסטן בבריטניה ובצפון אירלנד.

2002–2004 – סגן נציג מיוחד של מזכ"ל האו"ם ליישוב סכסוכים בגאורגיה / אבחזיה.

2004–2005 – ממנהיגי תנועת האופוזיציה "אתא-ז'ורט".

2005 – ממלאת מקום שר החוץ של הרפובליקה הקירגיזית.<ref></ref>

בעבר כיהנה כשרת החוץ במשך זמן קצר (פברואר-מאי 1992) ומאוקטובר 2009 ועד מאי 2010 הייתה מנהיגת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קירגיזסטן. מחליפה היה ראש הממשלה אלמאזבק אטמבייב. בעקבות אירועי ה-7 באפריל מונתה לראש הממשלה הזמנית ולאחר מכן נבחרה במשאל עם לנשיאה, וסיימה את כהונתה בדצמבר 2011 כדי להכין את המדינה לבחירות הנשיאותיות. באוקטובר 2011 נערכו הבחירות לנשיאות קירגיזסטן, ואוטונבייבה נמנעה מלרוץ לקדנציה שנייה. במקומה התמודד בן-מפלגתה, אלמאזבק אטמבייב, שכיהן כראש ממשלתה והוא יו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קירגיזסטן. אטמבייב זכה ברוב הקולות והחל בתפקידו כנשיא קירגיזסטן ב-11 בדצמבר 2011.

רוזה אוטונבייבה הייתה האישה-הנשיאה הראשונה בתולדות קירגיזסטן וחבר המדינות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://president.kg/ru/categories/4d78bed37d5d2e0bd5000012 הביוגרפיה באתר נשיא קירגיזסטן]

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי קירגיזסטן
קטגוריה:פוליטיקאים קירגיזים
קטגוריה:ראשי ממשלת קירגיזסטן
קטגוריה:נשים בראשות ממשלה
קטגוריה:נשיאות
קטגוריה:דיפלומטים סובייטים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:זוכות אות האומץ הנשי הבין-לאומי
קטגוריה:שרות חוץ
קטגוריה:שגרירי ברית המועצות
קטגוריה:שגרירים במלזיה
קטגוריה:שגרירים בארצות הברית
קטגוריה:שגרירים בקנדה
קטגוריה:שגרירים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שגרירים באירלנד
קטגוריה:ילידות 1950
קטגוריה:קירגיזים שנולדו במאה ה-20
יעקב זיידה

ד"ר יעקב זיידה (27 בפברואר 1900 – 10 בפברואר 1960) היה רופא ופעיל ציבור בחיפה.

==ביוגרפיה==
זיידה נולד בלבוב שבגליציה (אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית). בנעוריו היה חבר השומר הצעיר בלבוב. עקב מדיניות נומרוס קלאוזוס נאלץ להגר לפראג. החל בלימודי רפואה באוניברסיטת פראג, המשיך ללימודים באוניברסיטאות וינה, וירצבורג ומינכן, שם קיבל תוארי MD ו-PhD. בעקבות עליית הנאצים לשלטון החליט זיידה לעלות לארץ ישראל ב-1934. אשתו לעתיד ד"ר חנה-מרים כהן-זיידה עלתה בשנת 1935. הם נישאו בשנת 1940 והשתקעו בתל אביב, ולזוג נולדו שתי בנות. זיידה מצא עבודה כרופא פנימי בקופת חולים כללית.

ב-1941 התמנה למנהל בית החולים רוטשילד בחיפה, שהיה בית החולים היהודי הראשון בעיר. בניהולו עבר בית החולים למשכנו כיום ואילו בבניין הישן (בית אתין) נוסד בית ספר לאחיות.

בנוסף לעבודתו כמנהל בית החולים היה יו"ר הליגה למלחמה בשחפת ויחד עם ד"ר זאב וינשל פעל להקמת "תימנעה", בית חולים לטיפול לילדים הסובלים מהמחלה או שמישהו ממשפחתם חלה בה; פעיל בארגון למען חולי שיתוק ילדים אילנשי"ל. זיידה מונה בשנת 1956 למרצה אורח במחלקה לאדריכלות ב, בקורס "ביולוגיה של האדם". משנת 1958 ועד מותו היה מרצה אורח לתולדות הביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. כתב מאמרים רבים בהיסטוריה של הרפואה ובהיסטוריה של הביולוגיה.

אמו, אחותו ואחד מאחיו נספו בשואה.

זיידה נקבר בבית העלמין חוף הכרמל

==הנצחה==
בית הספר לסיעוד, שעבר לאחר מכן למשכנו מול בית חולים בני ציון נקרא על שם יעקב זיידה.

==ספריו==
* פרדיננד כהן: חיי ביולוג יהודי, תל אביב: הטבע והארץ, תש"י
* בריאות העם: הטבע, האקלים והבריאות בישראל, ירושלים: ר' מס (ספרות דני למדע פופולרי; ספר 52), 1954
* תולדות הרפואה, תל אביב: מ' ניומן, תשי"ד 1954
* המחלות המדבקות: חוברת-עזר לתלמידי מקצועות רפואיים, חיפה: בית הספר לאחיות שליד בית החולים רוטשילד, 1959

==לקריאה נוספת==
* נסים לוי ויעל לוי, רופאיה של ארץ ישראל 1799–1948 (עריכת תוכן, עיצוב וסדר: חדוה רוקח, איתי בחור), זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2008, עמ' 181
*נסים לוי בשירות הקהילה (ראשיתו של בית החולים הדסה-רוטשילד בחיפה), הוצאת הקיבוץ המאוחד והמרכז הרפואי בני ציון-חיפה, 1997
*פרופ' יצחק קלוגאי, יעקב זיידה (לזכרו), מדע, כרך ד', עמודים 64–65, (מרץ 1960)
* ד"ר דוד מרגלית, דרך ישראל ברפואה, ירושלים: הוצאת האקדמיה לרפואה, 1969, עמ' 350
* אליהו כרמל (עורך), אישים בישראל, המכון להוצאה לאור בישראל, 1960, עמ' 136
* פרופ. יהושע ליבוביץ, ד"ר זיידה ז"ל: הביבליוגרפיה של פרסומיו ההיסטוריים. קורות (חוברת מוקדשת לזכרו של ד"ר יעקב זיידה), יוני תש"ך, עמ' 280–283

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:רופאים ביישוב
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סגל הטכניון: רפואה
קטגוריה:פעילי איל"ן
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:היסטוריונים של הרפואה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1960
ניקולאס כריסטאקיס

ניקולאס כריסטאקיס (באנגלית: Nicholas A. Christakis; נולד ב-7 במאי 1962) הוא רופא וסוציולוג אמריקאי-יווני. פרופסור סטרלינג למדע טבעי וחברתי באוניברסיטת ייל, מנהל מעבדת טבע האדם באוניברסיטה ומנהל שותף של מכון ייל למדע הרשתות.

לאחר שסיים את הכשרתו הרפואית ברפואה פנימית, שילב את המחקר שלו עם ניסיון רפואי כרופא בבית חולים וחיפש דרכים לשפר את הטיפול בנוטים למות. בשנת 2006 נבחר כריסטאקיס לחבר באקדמיה הלאומית לרפואה. בשנת 2009 נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין "טיים". לחבר האגודה האמריקאית לקידום המדע נבחר בשנת 2010, ולאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 2017.

בשנת 1995 החל לשמש מרצה במחלקות לרפואה ולסוציולוגיה באוניברסיטת שיקגו, ובשנת 2001 קיבל משרת הוראה באוניברסיטה, שאותה עזב עוד באותה שנה בשל משרה שקיבל באוניברסיטת הרווארד. עד 2013 היה כריסטאקיס מרצה לסוציולוגיה רפואית במחלקה למדיניות הבריאות בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד, מרצה לסוציולוגיה במחלקה לסוציולוגיה בפקולטה לאמנות ומדעים באוניברסיטת הרווארד ומרצה לרפואה ורופא אחראי במחלקה לרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד. ב-2013 עבר לאוניברסיטת ייל, שבה הוא פרופסור למדע טבעי וחברתי במחלקה לסוציולוגיה, ומרצה בנוסף במחלקה לאקולוגיה וביולוגיה אבולוציונית, במחלקה לסטטיסטיקה ולמדע הנתונים, במחלקה להנדסה ביו-רפואית, במחלקה לרפואה, ובבית הספר לניהול. בשנת 2018 היה ל"פרופסור סטרלינג" – התואר הגבוה ביותר באוניברסיטה, שמוענק לחוקרים שנחשבים הטובים ביותר בתחומם.

משנת 1999 חוקר כריסטאקיס כיצד גורמים חברתיים ואינטראקציות חברתיות משפיעים על הבריאות ועל תוחלת החיים. כריסטאקיס ידוע גם בזכות מחקריו על הדרך שבה רשתות חברתיות נוצרות ופועלות. ממצאיו בתחום פורסמו גם בספרו המשותף עם ג'יימס פאולר, "מחוברים" (מטר 2011). כריסטאקיס ופאולר טענו כי תופעות כמו השמנה מתפשטות בדומה למחלות מידבקות ברשת החברתית. טענה זו ספגה ביקורת מצד מדענים רבים

==ראו גם==
* דרגות ההשפעה
* ניתוח רשתות חברתיות

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://theorytypes.wordpress.com/2010/05/11/networks-lite-nicholas-christakisted-on-the-hidden-influence-of-social-networks/ הרצאה של כריסטאקיס באתר TED]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוציולוגים אמריקאים
קטגוריה:רופאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
יעקב לוי (מתעמל)

יעקב לוי (נולד ב-11 בספטמבר 1964), הוא מתעמל עבר, 4 פעמים ברציפות (1985 - 1988) אלוף ישראל בהתעמלות מכשירים. השתתף באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) במדי נבחרת ישראל וב-5 אליפויות עולם בהתעמלות.

== ביוגרפיה ==
לוי נולד וגדל בחולון. הוא התחיל להתאמן בהתעמלות בגיל 10 בהפועל חולון תחת הדרכתו של מיכאל אקרמן. בהמשך הצטרף לאימוני נבחרת ישראל בהתעמלות תחת הדרכתו של ג'קי וישנייה.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1983 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 25, הוא צבר בקרב רב 105.25 נקודות, רביעי בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-17.20, סוס סמוכות-16.85, טבעות-18.25, סוס קפיצה-18.30, מקבילים-17.45, מתח-16.20. 

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), סיים לוי במקום 71 בתחרות הקרב רב (106.15 נקודות), במקום 65
בתרגיל על הטבעות (18.60 נקודות), במקום 68 בתרגיל על סוס הקפיצות (19.10 נקודות), במקום 61 בתרגיל הקרקע (18.55 נקודות), במקום 71 על בתרגיל על סוס סמוכות (16.85 נקודות), במקום 71 בתרגיל על המקבילים (15.40 נקודות) ובמקום 70 בתרגיל על המתח (17.65 נקודות).

באליפות ישראל בהתעמלות שנערכה בשנת 1986 זכה לוי במדליית זהב בתחרות קרב רב בתוצאה של 110.35 נקודות, לפני רון קפלן (105.75 נקודות) ועוזי רחמים (104.65 נקודות) שניהם מבאר שבע.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברוטרדם, הולנד בשנת 1987 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 23, הוא צבר בקרב רב 110.05 נקודות, ראשון בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-18.75, סוס סמוכות-17.05, טבעות-19.00, סוס קפיצה-19.20, מקבילים-17.50, מתח-18.55.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1989 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 22, הוא צבר בקרב רב 105.45 נקודות, שלישי בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-17.15, סוס סמוכות-16.80, טבעות-18.35, סוס קפיצה-18.90, מקבילים-17.45, מתח-17.00.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה באינדיאנפוליס, ארצות הברית בשנת 1991 השתתף לוי וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 22, הוא צבר בקרב רב 105.775 נקודות, חמישי בין הישראלים. הישגיו בתחרות היו: קרקע-17.525, סוס סמוכות-17.425, טבעות-17.700, סוס קפיצה-17.475, מקבילים-18.000, מתח-17.650.

כיום, לוי הוא מאמן בכיר בהתעמלות מכשירים וטרמפולינה ושופט בינלאומי. הוא מאמן בהפועל חולון ובהפועל "בגין" חולון בטרמפולינה. משמש בתפקיד מנהל מקצועי של איגוד הטרמפולינה.

לוי מתגורר בחולון נשוי ואב לשלושה ילדים, בן ושתי בנות המתאמנים בטרמפולינה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gymn-forum.net/Results/wch-results.html תוצאות רשמיות מאליפויות העולם בהתעמלות מכשירים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופי ישראל בהתעמלות
קטגוריה:מאמני ספורט ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
בעיית ברנסייד

בעיית ברנסייד היא אחת הבעיות המפורסמות בתורת החבורות. הבעיה, הקרויה על-שם ויליאם ברנסייד , שואלת האם חבורה נוצרת סופית בעלת אקספוננט סופי היא בהכרח סופית. בניסוח כללי זה ידוע שהתשובה שלילית, ועם זאת גרסאות שונות של הבעיה עדיין מושכות תשומת לב רבה בין החוקרים בתחום. מדליית פילדס הוענקה ב-1994 ליפים זלמנוב, במידה רבה בזכות הפתרון החיובי של בעיית ברנסייד המצומצמת (ראו להלן).

== מבוא ==

חבורה היא נוצרת סופית אם יש קבוצה סופית, S, כך שכל איבר בחבורה הוא מכפלה באורך כלשהו של איברים מתוך S. בדרך כלל חבורה נוצרת סופית עשויה להיות אינסופית, והסיבה הפשוטה ביותר לכך היא שהיוצרים ב-S עשויים להיות בעלי סדר אינסופי בעצמם. למשל, החבורה הציקלית האינסופית נוצרת על ידי איבר אחד, ויש בה כמובן אינסוף איברים. ברנסייד שאל האם חבורה נוצרת סופית שבה לכל איבר יש סדר סופי מוכרחה להיות סופית. זוהי גרסה ראשונה של הבעיה, שנודעה בשם 'בעיית ברנסייד הכללית':
* האם חבורה נוצרת סופית מפותלת, היא בהכרח סופית?
אפשר להגביל את החבורה מעט יותר, ולדרוש שכל איבר שלה יקיים את החוק <math>\ x^e=1</math> (כלומר, אותו e עבור כל האיברים בחבורה). דרישה זו מובילה לגרסה שנייה: 
* האם חבורה בת d יוצרים, שבה מתקיים החוק <math>\ x^e=1</math>, היא בהכרח סופית?

את החבורה הנוצרת על ידי d יוצרים, שבה מתקיים רק החוק <math>\ x^e=1</math> ומסקנותיו, מסמנים ב-<math>\ B(d,e)</math> - זוהי חבורת ברנסייד עם d יוצרים מאקספוננט e. הגרסה השנייה שקולה, אם כך, לשאלה האם <math>\ B(d,e)</math>סופית.

== תשובות חיוביות ושליליות ==

קל להראות שהחבורות <math>\ B(d,2)</math> סופיות. במעט יותר מאמץ אפשר להוכיח ש-<math>\ B(d,3)</math> ו-<math>\ B(d,4)</math> סופיות (אכן, הסדר של חבורות אלו ידוע). 

מאידך, Golod-Shafarevitc נתנו ב-1964 תשובה שלילית לבעיה בנוסחה הראשון (ראו גם בעיית קורוש). ב-1968 הראו Novikov ו-Adian שאם e גדול מספיק, החבורות <math>\ B(d,e)</math>אינן סופיות. תוצאות אלו משאירות טווח רחב שבו התשובה אינה ידועה. למשל, לא ידוע האם החבורות <math>\ B(2,5)</math> ו- <math>\ B(2,8)</math> סופיות או אינסופיות.

חבורות הפועלות על עצים עם שורש מספקות משפחה של דוגמאות נגדיות לבעיית ברנסייד בנוסחה הראשון.

== בעיית ברנסייד המצומצמת ==

גם אם החבורה <math>\ B(d,e)</math>אינסופית, אפשר לשאול האם יש לה מנה סופית גדולה ביותר, או שמא יש לה מנות סופיות מסדר גדל והולך. זוהי בעיית ברנסייד המצומצמת: 
* האם יש ל-<math>\ B(d,e)</math> מנה סופית גדולה ביותר? 
ניסוחים שקולים:
* האם המנה ה-residually finite של <math>\ B(d,e)</math> היא סופית? 
* האם מכפלה ישרה של חבורות סופיות בעלות אקספוננט חסום היא סופית מקומית?
ב-1990 הראה זלמנוב שהתשובה חיובית. אם כך, אפשר להגדיר את החבורה <math>\ RB(d,e)</math> כמנה הסופית הגדולה ביותר של <math>\ B(d,e)</math>. ידוע שהסדר של <math>\ RB(2,5)</math> הוא <math>\ 5^{48}</math>; שהסדר של <math>\ RB(3,5)</math> הוא <math>\ 5^{2282}</math>; ושהסדר של <math>\ RB(2,7)</math> הוא <math>\,7^{20416}</math>. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:תורת החבורות
קטגוריה:בעיות פתוחות באלגברה
חסידות פרוסקורוב

חסידות פרוסקרוב היא חסידות שפעלה בפודוליה (כיום באוקראינה). החסידות נוסדה בדור החמישי לחסידות על ידי רבי לייבוש ליברזון.

==אדמו"רי השושלת==
*רבי לייבוש ליברזון מקים השושלת היה בנו של רבי אליקים געציל, נינו של רבי ליבר הגדול מברדיטשוב וחתנו של רבי יוסף יונגרלייב מיאמפולה, בנו של רבי יחיאל מיכל מזלאטשוב. רבי לייבוש היה חתנו של רבי יעקב יחיאל מקוריץ בנו של רבי משה חיים אפרים מסאדילקוב ובשנית חתנו של רבי משה יהושע מפיקוב בנו של רבי ישראל מפיקוב בנו של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב. שימש כאדמו"ר בעיר פרוסקורוב (כיום חמילנצקי). חתנו היה רבי יעקב מנובומינסק.
**רבי משה חיים אפרים, ממלא מקום אביו רבי לייבוש. בן נוסף של רבי לייבוש (מזיווג שני) היה רבי מרדכי מקישינב, חתן רבי אברהם מקוניב וחותנם של רבי אהרן מברזנה-לובושוב ורבי יחיאל מיכל מלוצק.
***רבי יצחק קטן, ממלא מקום אביו. כיהן כאדמו"ר ב ובטיסמניץ. חתניו היו רבי צבי אלימלך שפירא מלנצהוט ורבי יוסף הגר מטיסמניץ (בן רבי מנחם מנדל מזבלטוב).
****רבי מתתיהו קטן, ממלא מקום אביו. שימש כאדמו"ר במונסטריץ' ובסטניסלב שם בנה בית מדרש שנקרא על שמו 'ר' מאט'ס שול'. חתנו רבי יעקב יוסף טברסקי (בן רבי מנחם נחום מרחמסטריווקא) מילא את מקומו. נפטר בי"ג באייר תרצ"א בווינה. חתניו האחרים: רבי יוסף מנחם הלברשטאם, משושלת צאנז, ששימש רב בעיירה פיעקלא הסמוכה לצאנז, ורבי דוד האגר, משושלת קוסוב-ויז'ניץ, שכיהן כרב בסטניסלב (שניהם נספו בשואה).
**בן נוסף של רבי לייבוש היה רבי יוסף חנינא ליפא ליברזון.
***בנו רבי דוד צבי (נולד תרי"ד, 1854) - כיהן בבקשביץ'. חתן רבי לוי יצחק מהריצוב, נכדו של שמעלקא מברדיצ'ב נכדו של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב.
****בנו רבי אברהם זינגר, מילא את מקום אביו בבקשביץ'.

==החסידות בארצות הברית==
בנו של רבי מתתיהו, רבי ארון אריה (-תשל"ד, 1974) היגר לארצות הברית, ופתח בית מדרש ברובע הברונקס. בהמשך עבר לבורו פארק ופתח שם בית כנסת.

לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו השני רבי שלמה יעקב קטן.

נכדו של רבי יצחק, רבי יצחק שפירא-קטן (בן חתנו רבי צבי אלימלך) כיהן כאדמו"ר מטיסמניץ בבורו פארק. היה חתנו של רבי אלישע מגורליץ. נפטר בי"א באייר תשנ"ט.

==לקריאה נוספת==
* יצחק אלפסי, החסידות, 1977, עמ' 167.

==קישורים חיצוניים==
*הרב אפרים זינגער, [https://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=24158&st=&pgnum=80 סדר היוחס] בתוך 'מספד תמרורים', היברובוקס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חצרות חסידיות
סרגוס מסורטט

סַרְגּוּס מסורטט (שם מדעי: Diplodus sargus, שמו העממי: סרגוס) הוא דג מסוג סרגוס במשפחת הספרוסיים הנפוץ בים התיכון. מוכר גם בקרב הדייגים בשם חג'ג'.

== מאפיינים ==
הדג בעל גב קמור. בצעירותו נראה עם 5 פסים שחורים אנכיים ו-4 אפורים. פסים אלו נעלמים כאשר הדג מגיע לכדי 20 ס"מ. אורכו המקסימלי 45 ס"מ אך גודלם של מרבית הפרטים אינו עולה על 22 ס"מ.

תחום תפוצתו של סרגוס מסורטט משתרע על פני הים התיכון, חופיה המערביים של יבשת אפריקה לאורך האוקיינוס האטלנטי וכמויות קטנות יותר בים השחור. הוא שוכן באזורים סלעיים עד לעומק של 50 מטרים ומוצא מחסה בין הסלעים. תזונתו מורכבת מסרטנים, מדגים קטנים ומבעלי קונכייה. הדג משתמש בשיניו החזקות על מנת לפצח את הקונכייה. עונת הרבייה מינואר עד מרץ. הדג הוא הרמאפרודיט: במהלך חייהם נהפכים רבים מהזכרים לנקבות.

הסרגוס נחשב לדג מאכל משובח בעל טעם "ים" ובשרו לבן. הם נידוגים הן בדיג מסחרי והן בדיג ספורטיבי.

בשנים האחרונות (העשור השני של המאה ה-21) החלה בחופי ישראל תופעה של נשיכת רגלי מתרחצים על ידי דגי סרגוס מסורטט צעירים בחודשי הקיץ. הועלתה סברה כי הסיבה לכך היא שינוי בטמפרטורת המים שמשפיע על תקופת הרבייה.

איור של הדג

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ספרוסיים
קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:דגי הים השחור
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
שלמה ברנשטיין

שלמה ברנשטיין (11 בפברואר 1886 – 16 במרץ 1968, ט"ז באדר תשכ"ח) היה צייר ישראלי.

נולד בעיירה אוּזְדָה (ברוסית: Узда) שבפלך מינסק של האימפריה הרוסית (ברוסיה הלבנה; כיום במחוז מינסק בבלארוס), בן לרב וראש ישיבה. למן ילדותו נמשך לציור, וסבל בשל כך, שכן נטייה זו לא נתקבלה באהדה בסביבתו. למד בישיבת מיר, ורק עם הגיעו לגיל 18 הסכים אביו שילמד ציור. אז נסע ברנשטיין ללמוד בבית ספר לאמנות בווילנה במשך חמש שנים, ולאחר מכן למד כארבע שנים בבית הספר הגבוה לאמנות באודסה (באותו זמן למד שם גם הצייר איסאק ברודסקי). בין מוריו שם היו קִירְיָאק קוֹסְטַאנְדִי (Костанди; מחברי תנועת הנודדים).

לאחר מלחמת העולם הראשונה נסע ללמוד באקול נסיונל סופרייר דה בוזאר בפריז, שם הצייר האקדמי לאון בונא (Bonnat), שלימד במוסד, סייע לו לקבל מלגה מהברון רוטשילד. ברנשטיין למד אצל ז'יל לפבר (Lefebvre), וכן באקדמיה ז'וליאן (Académie Julian), שבה זכה בכמה פרסים.

ב–1914 עלה לארץ ישראל. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב–1914 גלה לאלכסנדריה, שם התפרנס ממתן שיעורים וציור דיוקנאות.

ב–1919 שב לארץ, והציג בגימנסיה "הרצליה" תערוכת יחיד גדולה של עבודותיו משנות מגוריו במצרים. משובו ועד 1920 היה מורה ב"בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות", ונמנה עם מייסדי אגודת אמנים עברית. בהמשך לימד גם בבית המדרש למורים "המזרחי".

ב-1924 השתתף ב"תערוכת מגדל דוד".
ב–1928 הציג תערוכה בסלון ד'וטאן (Salon d'Automne), ובשנים 1929, 1930 ו–1931 הציג תערוכה בסלון של אגודת האמנים הצרפתים (Société des Artistes Français).

נפטר בשנת 1968, בן 82, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

==לקריאה נוספת==
* ’שלמה ברנשטיין’, בתוך: 100 אמנים בישראל שהלכו לעולמם בשנים תרס"ח-תש"ל: מבוא - האמנים בחייהם וביצירתם, סוף-דבר / מאת גבריאל טלפיר, תל אביב: גזית, תשל"א, עמ' 27.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:סגל בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
קטגוריה:בוגרי אקדמיה ז'וליאן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
חסידות יאריטשוב

חסידת יאריטשוב היא חסידות מזרח גאליצינית. מייסדה היה רבי יוסף גרין, מגדולי תלמידיו של החוזה מלובלין.

==תולדות החסידות==
רבי יוסף נולד בשנת תקמ"ז. היה תלמידם של החוזה מלובלין, רבי מנחם מנדל מרימנוב והאוהב ישראל מאפטא. החוזה מלובלין הפליג בשבחו ואמר עליו שהוא מל"ו צדיקים. כיהן כרב ביאריטשוב הגאליצינית (כיום באוקראינה) ולאחר מכן בטומשוב (שבה פעל גם רבי מנחם מנדל מקוצק). נפטר בכ"ה בניסן תקצ"ט. אחיו של רבי יוסף, רבי עזריאל, היה גם הוא תלמידו של החוזה מלובלין. כיהן כרבה של מונקץ' וחיבר את הספר "נחלת עזריאל". נפטר בו' באייר תר"א.

בדור השני כיהן בנו של רבי יוסף, רבי יהושע פרישרמן. על המסורת, פיזר את כל כספו לצדקה ולא הפסיד מעולם תיקון חצות. היה עניו ופשטן אך עם זאת עמד בתקיפות על עקרונותיו. בהתחלה סירב לנהוג באדמו"רות אך צדיקי דורו לחצו עליו לנהוג באדמו"רות. כיהן בטומשוב. בשנות התר"ל עלה לתקופת מה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. נפטר בתמוז תרס"ו.

בדור השלישי כיהנו בניו של רבי יהושע, רבי יוסף אריה לייב ורבי צבי אלימלך.

רבי יוסף אריה לייב נולד בשנת תר"ל. היה חתנו של הרב שמואל אהרן רובין, רבה של קארטשין, נכדו של רבי אשר ישעיהו רובין מרופשיץ. היה חסידם של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא ושל בנו רבי שמחה ישכר בער הלברשטאם מצישינוב. כיהן כאדמו"ר וראב"ד בטומשוב. רוב בניו נרצחו בשואה. חתנו היה רבי יוסף ברוך מווידאמה. נפטר בכ"ה באדר ב' תרע"ו.

רבי צבי אלימלך היה אדמו"ר בהאלמין. כל משפחתו נרצחה בשואה. ניצל בעצמו, והתגורר אחר השואה באנטוורפן, שם נפטר.

אח נוסף היה רבי מאיר אברהם, שכיהן כמו"צ בטומשוב. בזמן המלחמה נמלט ונפטר בבוכרה בגיל 37.

בדור הרביעי כיהנו בניו של רבי יוסף אריה לייב, רבי משה ורבי שלום.

רבי משה (תרס"ג - ח' באדר תשל"ד) התייתם בילדותו וגדל אצל דודיו רבי אשר רובין מקארטשין ורבי נפתלי מווישניצא (חתן רבי יחזקאל שרגא משינאווא). לאחר מכן גדל אצל דודו (שהיה חתנו של סבו בזיווג שני) רבי אריה לייבוש מצישינוב שגר בטומשוב. נישא לבתו של רבי ברוך מבריזדוביץ. משפחתו נרצחה בשואה. הוא הצליח להימלט לארצות הברית דרך איטליה וכיהן בניו יורק כאדמו"ר מטומשוב. נישא בשנית לבתו של הרב משה גרינצוויג אב"ד ליפשא.

רבי שלום כיהן כאדמו"ר בסאטמר. נרצח בשואה.

==לקריאה נוספת==
* יצחק אלפסי, החסידות, 1977, עמ' 167.

קטגוריה:חצרות חסידיות
פרס החינוך הארצי

פרס החינוך הארצי הוא פרס הצטיינות המוענק מדי שנה על ידי משרד החינוך למוסדות חינוך בישראל לאות הערכה על פועלם החינוכי.

== מתן הפרס ==
בשנים האחרונות ניתנת מדי שנה המלצה לזכייה בפרס לכ-70 מוסדות חינוך – גני ילדים ובתי ספר בגילאים השונים. לשלב הגמר מגיעים כ-20 מהם, ומהם זוכים בפרס כעשרה מוסדות<ref>[http://fs.knesset.gov.il/globaldocs/MMM/0cbf8d55-f7f7-e411-80c8-00155d010977/2_0cbf8d55-f7f7-e411-80c8-00155d010977_11_6829.pdf מידע על פרסים ציבוריים בישראל] שפורסם על ידי מרכז המידע של הכנסת</ref>.

המוסדות הזוכים נבחרים על ידי ועדת שיפוט של משרד החינוך. הוועדה ממיינת את המועמדים ומעניקה להם ניקוד על סמך חומר בכתב על פעילותם ועל סמך ביקור במוסדות עצמם.

אמות המידה לזכיית מוסד בפרס הן:<ref></ref>
*הישגים לימודיים מדידים (כגון אחוז הזכאים לתעודת בגרות במוסד);
*האקלים המוסדי (כגון מראה המוסד וניקיונו ושיעור האירועים האלימים בו);
*רמת הצוות החינוכי במוסד מבחינת מקצועיות ומוטיבציה;
*עידוד התלמידים במוסד לפעילות התנדבותית ולתרומה לחברה;
*חדשנות חינוכית.

הפרס מוענק למוסדות הזוכים בטקס הנערך מדי שנה בירושלים בסוף חודש יוני, עם סיום שנת הלימודים, במעמד נשיא המדינה ושר החינוך.

משרד החינוך מעניק מדי שנה גם את פרס החינוך היישובי לכחמש רשויות מקומיות, שהצטיינו בקידום הפעילות החינוכית בתחומן.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.kav-lahinuch.co.il/?CategoryID=711&ArticleID=9410 הוענק פרס החינוך הארצי לשנת תשע"א], באתר קו לחינוך, 30.6.11.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משרד החינוך
חינוך הארצי
קטגוריה:פרסים בחינוך
בי.סי. קייב

מועדון הכדורסל קייב (באוקראינית: Баскетбольний клуб Київ) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר קייב, המתמודדת בסופרליגה האוקראינית.

== היסטוריה ==
הקבוצה הוקמה בשנת 1999 על בסיס קבוצת קייב באסקט שהפסיקה להתקיים בשנת 1998. היא זכתה פעמיים באליפות אוקראינה (2000, 2005). ופעם אחת בגביע האוקראיני (2007).
בנוסף לכך, הקבוצה זכתה במקום שני באליפות אוקראינה 6 פעמים (2001, 2002, 2004, 2006, 2007, 2008).

בשנת 2005 הגיעה עד לגמר היורופליג והפסידה לקבוצת דינמו סנקט פטרבורג בתוצאה 74-85. ושנה לאחר מכן, סיימה במקום השלישי באותו מפעל.

בעבר שיחקו בקבוצה כדורסלנים ישראלים כמו אפיק ניסים, אבי סוכר ושחר גורדון, וכן המנהל המקצועי רני כהנא.

==שחקנים בולטים בעבר ובהווה==
* פו ג'טר
* ראיין סטאק
* אולכסיי פצ'רוב
* גוראן ירטין

==תארים והישגים==
*הסופרליגה האוקראינית:
**אליפות (2): 2000, 2005
**מקום שני: 2002, 2006, 207, 2008
**חצי גמר: 2003, 2009, 2010
*הגביע האוקראיני: 
**זכייה (1): 2007
**גמר: 2006, 2008, 2009, 2010
*יורוצ'לנג:
**גמר: 2005
**חצי גמר: 2006
**רבע גמר: 2009

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל אוקראיניות
קטגוריה:קייב: מועדוני ספורט
אנטרטיינמנט ויקלי

אנטרטיינמנט ויקלי (אנגלית: Entertainment Weekly; לעיתים מקוצר לראשי התיבות: EW) הוא מגזין אמריקאי, היוצא לאור על ידי "טיים" (חלק מתאגיד טיים וורנר), ואשר מסקר נושאי תרבות כגון טלוויזיה, מוזיקה, תיאטראות ברודוויי, ספרים ותרבות פופולרית.

המגזין פונה אל הקהל הרחב, ומתמקד בכתיבה ביקורתית על התקשורת ותעשיית הבידור, בניגוד למגזינים מקבילים, אשר פונים בעיקר אל "הברנז'ה" האמריקאית, או מתמקדים בסיקורם של סלבריטאים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כתבי עת לבידור ופנאי