OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סטניסלב שושקביץ'

שושקביץ' בשנת [[2008]]
סטניסלב סטניסלבוביץ' שושקביץ (בבלארוסית: Станіслаў Станіслававіч Шушкевіч; 15 בדצמבר 1934 – 3 במאי 2022) היה יו"ר הפרלמנט של בלארוס והנשיא בפועל בשנים 1994-1991. הוא תמך בכלכלת שוק והיה לו תפקיד מרכזי בהקמת חבר המדינות.

לפני שהחל בפעילותו הפוליטית היה שושקביץ' אחד המדענים המובילים בבלארוס. הוא היה חבר באקדמיה הבלארוסית למדעים, דוקטור לפיזיקה ולמתמטיקה, פרופסור, מחבר של מספר ספרים, 150 מאמרים וממציא של כ-50 פטנטים. על פעילות זו זכה למספר עיטורים.

ב-8 בדצמבר 1991, בעקבות הפסגה המשולשת בבלאבז'סקאיה פושצ'ה עם בוריס ילצין וליאוניד קרבצ'וק, חתם על הסכם לפירוק ברית המועצות ועל הקמת חבר המדינות. בסוף 1993, אלכסנדר לוקשנקו, יו"ר הוועדה הפרלמנטרית למלחמה בשחיתות, האשים כ-70 אנשי ממשל בכירים, ביניהם את שושקביץ', במעילה בכספי המדינה למטרות אישיות. האשמותיו של לוקשנקו הביאו להצעת אי אמון בפרלמנט שהתקבלה, ושושקביץ' הוחלף בוויאצ'סלב קביץ', איש המפלגה הקומוניסטית. חקירה שהתנהלה בעניין השחיתות זיכתה את שושקביץ' מכל אשמה.

ביולי 1994 נערכו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות לנשיאות בלארוס. שישה מועמדים התמודדו על המשרה, ביניהם לוקשנקו, שושקביץ' וקביץ', כאשר האחרון נחשב לפייבוריט ברור. לתדהמת רבים, בסיבוב הראשון לוקשנקו זכה ב-45%, ואילו קביץ' ושושקביץ' קיבלו 15% ו-10% בהתאמה. שושקביץ' פרש מהחיים הפוליטיים.

בשנת 2002 תבע שושקביץ' בתביעה תקדימית את משרד הביטחון הסוציאלי הבלארוסי: הוא תבע פיצוי בטענה שבשל מדיניות לא נכונה ואינפלציה, התכווצה קצבת הגמלה שלו ל-1.80 דולר. בשנת 2004, הוא ניסה להתמודד לפרלמנט, אך מועמדותו נדחתה על ידי ועדת הבחירות.

שושקביץ' הפך לאחר מכן למבקר מוביל של לוקשנקו ותומך נלהב באופוזיציה הליברלית במדינה. ב-2012 האשים לוקשנקו את שושקביץ' בחתרנות בבלארוס ועל שושקביץ' נאסר לעזוב את המדינה. שושקביץ' היה פחות פעיל פוליטית בשנותיו ולא מילא תפקיד בהפגנות בבלארוס נגד הממשלה שפרצו לאחר שלוקשנקו טען לניצחון בבחירות לנשיאות באוגוסט 2020.

כלי תקשורת בבלארוס דיווחו באפריל 2022 כי שושקביץ' היה בטיפול נמרץ עקב סיבוכים של מחלת הקורונה. הוא מת ב-3 במאי 2022.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים בלארוסים
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:נשיאי בלארוס
קטגוריה:מינסק: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הממלכתית של בלארוס
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-1934
קטגוריה:בלארוסים שנפטרו ב-2022
וולטר זוסקינד

יאן וולטר זוסקינד (Jan Walter Susskind; 1 במאי 1913 – 25 במרץ 1980) היה מנצח יהודי בריטי יליד צ'כיה.

==קורות חיים==

זוסקינד נולד בפראג. אביו היה מבקר מוזיקה וינאי ואמו, יהודייה צ'כית הייתה מורה לפסנתר. יוזף סוק לימד את זוסקינד בקונסרבטוריון של פראג. בהמשך למד ניצוח בהנחייתו של גיאורג סל.

ב-13 במרץ 1939, יומיים לפני הפלישה הגרמנית, ברח זוסקינד מפראג. אימו, שנשארה בצ'כיה הייתה אסירה במחנה הריכוז טרזיינשטט, אך ניצלה. 

הוא הגיע כפליט לבריטניה והקים את הטריו הצ'כי, שבו היה הפסנתרן. לטריו הייתה תעסוקה רבה, בעידודו של השגריר הצ'כי בלונדון, יאן מסריק.

בשנת 1942 הצטרף זוסקינד אל להקת האופרה של קארל רוזה כמנצח. הוא עבד עם זמרים כגון האדל נאש וג'ואן האמונד. בשנת 1944 הקליט את האופרה "טורנדוט" בהשתתפותה של האמונד, עבור מפיק המוזיקה הקלאסית וולטר לג.

לאחר המלחמה ניתנה לזוסקינד אזרחות בריטית, ולמרות שרוב הקריירה העתידית שלו התרחשה מחוץ לבריטניה, אמר שלעולם לא יחלום לוותר על אזרחותו שם.

מינויו הראשון כמנהל מוזיקלי היה בתזמורת הסקוטית הלאומית בשנים 1946 עד 1952. בשנים 1953 עד 1955 ניצח על התזמורת הסימפונית של מלבורן. לאחר שעבד כפרילנסר בישראל ובדרום אמריקה, זוסקינד מונה לראש התזמורת הסימפונית של טורונטו בשנים 1956 עד 1965. במקביל הוא לימד ניצוח בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה. בין תלמידיו נמנים מילטון בארנס ורודי טות'. בין 1968 ל-1975 ניצח על תזמורת סנט לואיס, שהייתה בהנהגתו לאחת התזמורות החשובות בארצות הברית. בשנת 1971 פתח את העונה באופרה של ניו יורק עם האופרה פרשת מאקרופולוס מאת לאוש יאנאצ'ק.

זוסקינד נפטר בברקלי שבקליפורניה בגיל 66.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bach-cantatas.com/Bio/Susskind-Walter.htm ביוגרפיה של יאן ולטר זוסקינד באתר bach-cantatas]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים יהודים בריטים
קטגוריה:מנצחים יהודים צ'כים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים בריטים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים צ'כים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1913
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1980
התזמורת הסימפונית של טורונטו

אולם רוי תומסון: אולם הבית של התזמורת

התזמורת הסימפונית של טורונטו (באנגלית: Toronto Symphony Orchestra) היא תזמורת סימפונית קנדית, שמושבה בעיר טורונטו שבקנדה. 

400,000 איש באים מדי שנה לקונצרטים שלה והם משודרים לעיתים קרובות ברדיו קנדה. 

התזמורת נוסדה בשנת 1922 ומנגנת באולם רוי תומסון. לפני כן ניגנה באולם מאסי, משנת 1923 עד 1982. 

התזמורת מקיימת נוכחות בינלאומית איתנה, שנבנתה בהיסטוריה של סיורי קונצרטים, ביניהם מסע עתיר הצלחות באירופה באביב 2000, והקלטותיה נמכרות ברחבי העולם. 

במאי 2017 התארחה התזמורת הסימפונית של טורונטו לסיור קונצרטים בישראל כאורחת בסדרת הקונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

==מנהלים מוזיקליים==
* לואיג'י פון קוניטס (1922 - 1931)
* ארנסט מקמילן (1931 - 1956)
* וולטר זוסקינד 1956 - 1965)
* סייג'י אוזאווה (1965 - 1969)
* קארל אנצ'רל (1969 - 1973)
* אנדרו דייוויס (1975 - 1988)
* גינתר הרביג (1988 - 1994)
* יוקה-פקה סאראסטה (1994 - 2001)
* פיטר אונדג'ן (2004 - 2018)
* גוסטבו חימנו (2021 - ממשיך)

==קישורים חיצוניים==

* 

טורונטו
קטגוריה:מוזיקה קנדית
קטגוריה:טורונטו: תרבות
קטגוריה:זוכי פרס ג'ונו
קטגוריה:אמני אנג'ל רקורדס
ארנסט מקמילן

סר ארנסט אלכסנדר קמבל מקמילן (באנגלית: Sir Ernest Alexander Campbell MacMillan; 18 באוגוסט 1893 - 6 במאי 1973) היה מנצח ומלחין קנדי בעל שם עולמי.

== חייו ==
מקמילן נולד במימיקו, אונטריו. כילד פלא, הופיע ברסיטל העוגב הראשון שלו בגיל עשר. לאחר שלמד בלונדון בקולג' המלכותי לנגני עוגב, למד היסטוריה מודרנית באוניברסיטת טורונטו משנת 1911 עד 1914.

משנת 1931 עד 1956 ניצח על התזמורת הסימפונית של טורונטו. 

מקמילן מת בטורונטו בשנת 1973.

העדפתו המפורסמת לקצבים איטיים בניצוח זיכתה אותו בכינוי החיבה "לורד לארגו".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מנצחים קנדים
קטגוריה:נגני עוגב קנדים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בקנדה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול
קטגוריה:ילידי 1893
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-1973
כתר הכתרה

כתר אישטוון הקדוש
כתר הכתרה הוא כתר המשמש מלך או מלכה לצורך טקס הכתרתם. במרבית בתי המלוכה באירופה נעשה שימוש בכתר ייעודי לצורך טקס ההכתרה. למלכים היו מספר רב של כתרים שכל אחד מהם שימש לייעוד אחר. על פי הנוהג, הכתר כלל רק "שלד" שאליו הוכנסו אבני החן לצורך טקס ההכתרה, ובסיומו הוצאו אבני החן והיהלומים ממנו והושבו לאוצר הממלכה.

==כתרי הכתרה ידועים==
* טיארת האפיפיור - הכתר ששימש להכתרת האפיפיור פיוס ה-12 ויוחנן ה-23.
* כתר אדוארד הקדוש - כתר ההכתרה הרשמי של מלכי אנגליה והממלכה המאוחדת. 
*כתר רודולף השני- כתר ההכתרה הרשמי של קיסרי האימפריה האוסטרית
* כתר שארלמאן - כתרו של קרל הגדול ששימש כתר ההכתרה של מלכי צרפת עד ולרבות הכתרתו של לואי ה-14. הכתר הושמד במהלך המהפכה הצרפתית.
* כתר אישטוון הקדוש - כתר ההכתרה הרשמי של מלכי הונגריה. הכתר היה מתנה מאת האפיפיור סילבסטר השני להכתרת המלך אישטוון הראשון (אישטוון הקדוש) בשנת 1000 או 1001. הכתר המקורי נגנב והוחלף בהעתק הנוכחי.

*
אנדרו דייוויס

סר אנדרו פרנק דייוויס (באנגלית: Sir Andrew Frank Davis; 2 בפברואר 1944 – 20 באפריל 2024) היה מנצח בריטי.

== ביוגרפיה ==
דייוויס נולד באשרידג', הרטפורדשייר ולמד בקולג' המלכותי למוזיקה, קינגס קולג' באוניברסיטת קיימברידג' (שם השתלם בנגינת עוגב) ואחר כך אצל פרנקו פרארה ברומא.

המשרה החשובה הראשונה שהחזיק הייתה כמנצח חבר של התזמורת הסימפונית הסקוטית של ה-BBC משנת 1970. בשנת 1975 התמנה למנצחה הראשי של התזמורת הסימפונית של טורונטו. הוא פרש מתפקידו בשנת 1988 אך נשאר קרוב אל התזמורת, כמנצח כבוד שלה.

בשנת 1988 התמנה דייוויס למנהל מוזיקלי של פסטיבל גליינדבורן, שם פגש את הסופרן ג'אנה רולנדי, שהייתה לאחר זמן לאשתו. דייוויס חזר ל-BBC בשנת 1989 כדי להתמנות למנצח הראשי של תזמורת רשות השידור הבריטית, משרה בה החזיק עד 2000, כאשר פינה את מקומו לליאונרד סלטקין. דייוויס היה למנהל המוזיקלי של האופרה הלירית של שיקגו בשנת 2000.

דייוויס ניצח על רפרטואר רחב ומגוון, אם כי הוא ייחס חשיבות מיוחדת למוזיקה בריטית בת זמננו. שמו נקשר במיוחד בזה של מייקל טיפט, הוא ניצח על הבכורה הבריטית של יצירתו "מסכת הזמן" ודרש להפיק את "נישואי קיץ" (שהוצגה בשנת 2005) כאשר הצטרף לאופרה הלירית של שיקגו. הקלטתו לאופרה "מסכת אורפיאוס" של האריסון בירטוויסל זכתה לשבחי הביקורת.

בין השנים 2013–2019 כיהן כמנצחה הראשי ומנהלה האמנותי של התזמורת הסימפונית של מלבורן.

ב-20 באפריל 2024 מת בשיקגו מלוקמיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מנצחים בריטים
קטגוריה:נגני עוגב אנגלים
קטגוריה:בוגרי קינגס קולג' קיימברידג'
קטגוריה:זוכי פרס ג'ונו
קטגוריה:אמני אנג'ל רקורדס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1944
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2024
אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון

אני עדיין יודע מה עשית בקיץ האחרון (באנגלית: I Still Know What You Did Last Summer) הוא סרט אימה משנת 1998, אשר בוים על ידי דני קאנון ונכתב על ידי טריי קאלאוואיי. הסרט הוא סרט המשך לשובר הקופות "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון". ב-15 באוגוסט סרטי קולומביה שחררה סרט המשך שני בשם "אני תמיד אדע מה עשית בקיץ האחרון" שיצא ישירות ל-DVD. בסרט מככבים ג'ניפר לאב יואיט, פרדי פרינז ג'וניור וברנדי נורוואד.

==עלילה==
שנה לאחר האירועים שקרו בסרט הקודם, ג'ולי ג'יימס עזבה את עיר מולדתה כדי ללמוד בקולג' בבוסטון ולהשאיר את הזיכרונות הכואבים מאחור. קרלה וילסון, חברתה הטובה של ג'ולי ושותפתה לדירה, משתתפת במשאל טלפוני וזוכה לטוס לאיי הבהאמה, וזכאית להביא איתה עוד שלושה חברים. ג'ולי רוצה להזמין את החבר שלה ריי לנסיעה, אבל הוא מסרב, פגוע מסירובה לבקר אותו בסאות'פורט, שם הרציחות מהקיץ שעבר קרו.

לפיכך, ג'ולי, קרלה, החבר של קרלה, טיירל, והחבר החדש שלהם, ויל בנסון, טסים לאיי הבהאמה. כשהם מגיעים לשם, הם מגלים כי אורחי המלון עוזבים כי עונת ההוריקנים החלה. בקרוב כמה רציחות מתרחשות בית הנופש וג'ולי נאלצת לספר לאחרים על העבר שלה. החשד נופל על שוער העוסק בוודו בשם אסטס, אשר מנסה להגן עליהם. מתגלה שהחופשה הייתה מסודרת במיוחד עבור ג'ולי, וכי קרלה לא זכתה בשום פרס. אסטס מוביל אותם לאתר בית קברות שבו משפחתו של בן ויליס קבורה ומצבה ששמה של ג'ולי כתוב בדם עם חור פתוח, שבו בן מתכנן לזרוק את גופתה אחרי שיהרוג אותה. מתברר כי אדם נוסף ממשפחת ויליס חי: ויל בנסון הוא למעשה בנו של בן ויליס והוא מפריד את ג'ולי מהאחרים. הוא לוקח אותה לבית הקברות של המשפחה ומציג אותה לאביו.

ריי מגיע בדיוק כשבן מתכונן להרוג את ג'ולי. במאבק, בן בטעות דוקר את הבן שלו עם הקרס שלו ונורה עם האקדח של ריי מספר פעמים על ידי ג'ולי, והוא נופל אל תוך הקבר הריק. משמר החופים מגיע ומציל את ג'ולי, ריי וקרלה.

בסצנה האחרונה, ג'ולי וריי נמצאים בבית שזה עתה נרכש על ידם. ריי נמצא בחדר האמבטיה והדלת נסגרת בפתאומיות. לג'ולי יש תחושה שיש מישהו בבית אבל היא בטוחה שהיא מדמיינת. כאשר ג'ולי נכנסת לחדר השינה שלהם ומתיישבת על המיטה, היא מביטה במראה שנשענת בחלק התחתון של הקיר שלה, ומבחינה שבן מתחת למיטה שלה. הסרט מסתיים כאשר בן גורר את ג'ולי מתחת למיטה, משאיר את המצב מעורפל. (למרות זאת, שג'ולי עלתה לחדר, היא אמרה לריי שהיא נכנסה לחדרה, היא ציינה שהיא נרדמה מאוד חזק מה שאולי אומר שהיא נרדמה וחלמה.)

== צוות שחקנים ==
*ג'ניפר לאב יואיט - ג'ולי ג'יימס
*פרדי פרינז ג'וניור - ריי ברונסון
*ברנדי נורוואד - קרלה וילסון
*מקאי פייפר - טיירל מרטין
*מיוז ווטסון - בן ויליס
*ביל קובס - אסטס
*מת'יו סיטל - ויל בנסון
*בנג'מין בראון - דאריק
*אלרין הארדינג - אולגה
*ג'פרי קומבס - מר ברוקס
*ג'ניפר אספוזיטו - ננסי
*ג'ק בלאק - טיטוס טלסקו
*ג'ון הוקס - דייב
*שרה מישל גלר - הלן שיברס (תמונה בלבד)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סלאשר אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על נקמה
קטגוריה:סרטי אימת-חג
קטגוריה:אני יודע מה עשית בקיץ האחרון
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים משנת 1998
קטגוריה:סרטי סלאשר גרמניים
9K115-2 מטיס-M

9K115-2 מֵטיס-M הוא טיל נ"ט דור ב' לטווח קצר/בינוני מתוצרת רוסיה. כינויו של הטיל בקוד דיווח נאט"ו הוא AT-13 סקסהורן-2.

== מאפייני הטיל ==
לטיל שתי תצורות: חימוש של ראש קרב חלול "טאנדם" אשר מיועד לחדור דרך המיגון הריאקטיבי של טנקים מודרניים (יכולת חדירה של 850 מ"מ לאחר מיגון ריאקטיבי), או ראש קרב תרמובארי (דלק-אוויר), שנועד לפגוע במטרות "רכות" כגון חי"ר.

ההנחיה של הטיל, דור ב' (הנחיה חצי-עצמאית), מבוססת על הנחיית תיל בשילוב תת-אדום. ההנעה היא הנעה דו-שלבית: התנעה ראשונית משגרת את הטיל, ואז מוצת המנוע העיקרי. בצורה כזו ניתן לשגר גם ממקומות סגורים, מבלי שמפעיל הטיל ייפגע מבעירת המנוע (הנעה כזו קיימת, למשל, גם בטיל הג'אוולין האמריקאי).

הודות למשקלה הקל ולממדיה הקטנים של המערכת, צוות של 3 חיילים יכול להפעיל את המערכת, כאשר חייל אחד נושא את המשגר עם טיל, ו-2 חיילים נוספים סוחבים איתם 2 טילים כל אחד. 

מערכת המטיס-M כוללת:
* טיל נ"ט - 9M131 או 9M131F
* משגר - 9P151
* מערכת ראייה תרמית - 1PBN86-VI

הטיל נמצא בצבא רוסיה ובצבאות ערביים כגון צבא סוריה. במלחמת לבנון השנייה התברר כי חזבאללה משתמש בטילים אלו, ובעזרתם פגע בכמה טנקי מרכבה של צה"ל.

== ראו גם ==
* 9K115 מטיס

== קישורים חיצוניים ==

* [http://warfare.ru/?lang=&linkid=1663&catid=261 נתונים ותמונות על הטיל]

קטגוריה:טילים נגד טנקים רוסיים וסובייטיים
קטגוריה:חזבאללה: אמצעי לחימה
קטגוריה:טילים נגד טנקים מהדור השני
הסולם הכרומטי של פון לושאן

דוגמה לערכה קלאסית, מתוך התערוכה האנתרופולוגית במוזיאון לה-פלטה, ארגנטינה
מפת התפלגות צבע עור של "אוכלוסיות ילידיות", על פי הסולם הכרומטי של פון לושאן. נוצרה בידי רנאטו ביאסוטי (Biasutti) בשנות ה-30.]]
הסולם הכרומטי של פון לושאן (בגרמנית: von Luschan) הוא שיטת סיווג של בני אדם לפי צבע עורם. השיטה ידועה גם בשם "סולמו של פון לושאן". השיטה נקראה על שם ממציאה האוסטרי-גרמני פליקס פון לושאן .

הסולם בנוי מ-36 אריחי זכוכית אטומה בצבעים שונים. השיטה מבקשת לקבוע את צבע עורם של בני אדם באמצעות השוואת צבע העור, רצוי במקום שאינו חשוף לשמש, כגון מתחת לזרוע, אל אחד מאריחי הסולם. בכלי זה נעשה שימוש רב במרוצת המחצית הראשונה של המאה ה-20 במחקר המדעי אודות גזע ובאנתרופומטריה (ענף באנתרופולוגיה פיזית העוסק במדידת בני אדם חיים כבסיס להשוואה בין אנשים וקבוצות).

השיטה נחשבה לבעייתית, אפילו בקרב המשתמשים בה, משום שהייתה בלתי-עקבית. במקרים רבים חוקרים שונים סיווגו אותו אדם באופן שונה. השיטה נזנחה כמעט לחלוטין במרוצת שנות ה-50 של המאה ה-20, והוחלפה בשיטות המשתמשות בספקטרוסקופיה (מדידת עוצמות יחסיות של חלקי הספקטרום באמצעות מכשיר הספקטרופוטומטר), על ידי מדידת בליעת האור של החומר הנבדק באורכי גל שונים.

==קישורים חיצוניים==

*[https://archive.today/20130111190954/http://www3.unifi.it/msn/CMpro-v-p-69.html הסולם הכרומטי של פון לושאן] (בתחתית העמוד) ומכשירים אנתרופומטריים נוספים במוזיאון לידיעת הטבע בפירנצה, איטליה.

קטגוריה:גזענות
קטגוריה:אנתרופולוגיה
מסחתי

מסחתי בגאורגיה
מֶסחֶתי (בגאורגית: მესხეთი) או סאמצחה הוא אזור הררי ופרובינציה לשעבר של דרום מערב גאורגיה.
השבטים הגאורגים הקדומים משקי-Meshki (מאוחר יותר מוסח-Moskh, והמוסיניקים, היו ילידי האזור הזה, שזוהו, בידי חלק מהמחברים כ-מושקי (Muški) מאסיה הקטנה, מהמאה ה-12 לפנה"ס, על פי מקורות אשוריים. רוב האוכלוסייה המסחתים הגאורגים כיום הם צאצאי שבטים אלו. המוסיניקים היו ממציאי המטלורגיה. במיליניום השני - המאה הרביעית לפנה"ס, מסחתי הייתה חלק מהממלכה הגאורגית דיאוחי (დიაოხი). המאה ה-4 לפנה"ס - המאה ה-6, חלק מממלכת איבריה. בין מאה העשירית ועד למאה ה-15, האזור היה חלק מהממלכה הגאורגית המאוחדת. במאה ה-16 מסחתי נכבשה וסופחה לאימפריה העות'מאנית. בשנים 1829-1917 האזור היה חלק מפרובינציית טביליסי. בשנים 1918-1921 חלק מהרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, ובשנים 1921-1990 חלק ממחוז גאורגיה בברית המועצות. משנת 1990 מסחתי הפכה לפרובינציה בגאורגיה בשם סאמצחה-ג'אוואחתי.

==ראו גם==
* שותא רוסתוולי
* הטורקים המסחתים

== קישורים חיצוניים == 

* [http://meskhetians.over-blog.com/ הסגר למסחתים שחזרו הביתה מטורקיה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאורגיה: מחוזות היסטוריים
סאמצחה
עיטור ההצטיינות של צבא העם הלאומי

עיטור ההצטיינות של צבא העם הלאומי (גרמנית: Verdienstmedaille der Nationalen Volksarmee) היה עיטור שהוענק על ידי הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית.

העיטור נוצר ב-1 ביוני 1956 בשלוש דרגות - ברונזה, כסף וזהב. העיטור הוענק בשל הצטיינות יוצאת דופן ומוכנות אישית בתמיכת והגדלת מוכנת הקרב של צבא העם הלאומי.

העיטור הוענק בשם שר ההגנה ביום צבא העם הלאומי, ביום הרפובליקה או מיד אחרי אישור הזכאות לעיטור.

== קריטריונים להענקה ==
* העיטור הוענק לכל חברי הזרועות של צבא העם הלאומי ולחברי השטאזי (כולל מודיעים).
* עובדים בשירות הציבורי.
* אזרחים שעובדים בצבא העם הלאומי.

לפי התקנות כל שלוש הדרגות של העיטור יכלו להינתן לכל חייל בלי התחשבות בדרגתו. אבל בפועל העיטור בדרגת הזהב היה לקצונה הבכירה, בעוד ששאר הדרגות של העיטור היו מוענקות בדרך כלל לנגדים ולקצונה הזוטרה.

חייל שהוענק לו אות החייל המצטיין במשך שבע שנים רצופות היה זכאי לעיטור בדרגת הברונזה, במשך תשע שנים רצופות הוא היה זכאי לדרגת הכסף ובמשך שתים עשרה שנים רצופות הוא היה זכאי לדרגת הזהב.

== עיצוב ==
העיטור עוצב על ידי האמן הברלינאי פאול גאנש, צורת העיטור היא עגולה והוא צבועה מברונזה (לדרגת הברונזה), כסוף (לדרגת הכסף) או מצופה זהב (לדרגת הזהב). 

על החזית של העיטור יש מלח, איש אוויר וחייל רגלים המייצגים את שלושת ענפי הצבא ומתחתהם כתוב DDR (ראשי התבות בגרמנית של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית) משני צידי הכיתוב יש עלי אלון (סמל גרמני מסורתי) עם בלוטים. המילים "FÜR HERVORRAGENDE VERDIENSTE" (בשביל הצטיינות יוצאת מן הכלל) חרותים על הצד העליון של העיטור ועל הצד התחתון חרותים המילים "NATIONALE VOLKSARMEE" (צבא העם הלאומי).

בצד האחורי של העיטור יש את סמלה של גרמניה המזרחית מוקף בכיתוב "FÜR DEN SCHUTZ DER ARBEITER- UND-BAUERN- MACHT" (למען הגנת כוחם של הפועלים והחקלאים) עם שני ענפי דפנה.

העיטור תלוי על סרט, בדרגת הברונזה הסרט הוא אדום עם פסים שחורים וצהובים בשלוי הסרט, בדרגת הכסף הסרט הוא אדום עם פס לבן באמצע ופסים שחורים וצהובים בשולי הסרט, בדרגת הזהב הסרט הוא אדום עם פס צהוב באמצע ופסים שחורים וצהובים בשלוי הסרט, על הצד האחורי של סרט מוצמדת סיכה המשמשת לענידת העיטור.

== זוכים מפורסמים ==
* ולדימיר פוטין קיבל את העיטור בדרגת ברונזה בשנת 1988 מידי ראש השטאזי אריך מילקה כהוקרה על שירותו כסוכן ק.ג.ב. בגרמניה המזרחית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גרמניה: עיטורים
קטגוריה:גרמניה המזרחית
למור עדין

למור עדין או למור במבוק (שם מדעי: Hapalemur) הוא סוג במשפחת הלמוריים. זהו פרימט בגודל בינוני האנדמי למדגסקר.

מיני הלמורים המשתייכים לסוג זה מתאפיינים בפרווה חומה-אפרפרה, שגווני המשנה שלה נעים בין המינים בין אדמדם לירקרק. חרטומם קצר ואוזניהם עגולות ושעירות. גודלם נע בין 26-46 ס"מ ללא הזנב, שאורכו דומה או ארוך יותר. משקלם נע בין 700-2,300 גרם, אך לרוב אינו עולה על 1,700 גרם.

למורי במבוק חובבים יערות חזרן לחים. למרות שהם פעילים במשך כל שעות היום, שיא פעילותם הוא מיד לאחר הזריחה. הם חיים הן על האדמה והן בין העצים, ויודעים הן לרוץ על האדמה והן לקפץ בין עצים. הבאנדרו מבלה חלק ניכר מזמנו במים והוא שחיין טוב.

הם חיים בקבוצות של שלושה עד חמישה פרטים, המורכבים לרוב מזכר, נקבה או שתיים וצאצאיהם. הם מתקשרים בעזרת מגוון צלילים.

למורי הבמבוק קיבלו את שמם מכיוון שהחזרן מהווה את עיקר מזונם של רוב בני הסוג. אלו נוהגים להיזון באופן כמעט אקסקלוסיבי מבני סדרת הדגנאים: רוב המינים ניזונים במשך 85% מזמנם מחזרן. הבאנדרו ניזון במשך כמעט כל (95%) זמנו מפפירוס, קנה ועשבים שונים. טרם הוברר כיצד יכולים יצורים כה קטנים למלא את צורכיהם האנרגטיים מתוך התבססות על מזון כה דל אנרגיה.

ההריון אורך 135-150 יום וההמלטה, של ולד אחד או שניים, מתרחשת בין ספטמבר לינואר. הצאצאים נגמלים לאחר ארבעה חודשים לערך, אם אספקת המזון מספקת, ומגיעים לבגרות מלאה בגיל שנתיים. תוחלת חייהם היא עד לשתים-עשרה שנים.

== מיון ==
החוקרים מסכימים כי בסוג נמצאים המינים הבאים:
** למור במבוק אפור (Hapalemur griseus)
** למור במבוק מוזהב (Hapalemur aureus)
** למור במבוק מערבי (Hapalemur occidentalis)

מעבר לכך הדעות חלוקות לגבי הפרדתם של מספר מינים נוספים. יש המונים את הבאנדרו כמין בפני עצמו - H. alaotrensis, בעוד אחרים טוענים כי הוא אינו אלא תת-מין של למור הבמבוק האפור. אחרים הציעו, על סמך מידע שנאסף מדנא מיטוכונדריאלי, להפריד גם את תת-המין H. g. meridionalis למין עצמאי, H. meridionalis.

המין למור במבוק ענק (H. simus) הועבר לסוג עצמאי - Prolemur .

==ראו גם==
* הפארק הלאומי מרוג'ג'י

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1851
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי איזידור ז'ופרואה סנט-אילר
קטגוריה:למוריים
זכריה בן יהוידע

זְכַרְיָה בֶּן יְהוֹיָדָע הֵכֹּהֵן (המאה ה-9 לפנה"ס) הוא דמות מקראית מתקופת יואש מלך יהודה. מוזכר במקרא בתוך סיפור על עבודת עבודה זרה על ידי שרי יהודה, כנביא המוכיח את העם שנהרג בידי אספסוף בחצר בית המקדש במצוות המלך. הסיפור מוזכר באגדות החורבן ובקינות לתשעה באב.

מסורת עממית מייחסת את מקום קבורתו למונומנט אבן, "נפש", מתקופת בית שני בעמק קדרון אשר למרגלות הר הזיתים, הידוע בשם קבר זכריה.

==מעשה הריגתו ונסיבותיו==
הכתוב בדברי הימים מספר על כפיות הטובה של יהואש לאחר מות יהוידע. כאשר זכריה בן יהוידע אמר דברי תוכחה כנגד מעשיהם הרעים של יואש ושריו, ציווה הלה והוציאוהו להורג.

המקרא מספר כי הריגתו של זכריה גרמה לרציחתו של יואש בידי עבדיו, אך רק לאחר שעלה חיל ארם על יהודה וירושלים, והניח את המלך פצוע. המקרא מנמק את תבוסת ממלכת יהודה בעקבות עזיבתם את ה'. הפרשנות המדרשית הוסיפה נופך להריגת יואש, כשהיא מדגישה את חלקם של עבדי המלך הנזכרים כעמוני ומואבי, אומות הנתפסות ככפויות טובה, בהריגתו של המלך שכפר בטובתו של יהוידע הכהן, אביו של זכריה.

במדרש נאמר כי זכריה היה חתן המלך, ובגרסה אחת במדרש נאמר כי היה ככהן גדול.

==הריגת זכריה בספרות חז"ל ובפרשנות חכמי ימי הביניים==
לפי המדרשים, נקמת דמו של זכריה לא מוצתה בדמי יהואש בלבד, ונקשרים אליה מאורעות שאירעו בחורבנם של בתי המקדש. מעשה הריגתו של זכריה מוזכר במדרשים כאחד החטאים הכבדים שגרמו לחורבן.

הרמב"ם, בהקדמתו לספרו משנה תורה, מציין את שמו של זכריה בשרשרת מסירת התורה ממשה ועד רב אשי. לפי דברי הרמב"ם שם, זכריה למד את התורה מאביו, יהוידע, ומסר את התורה לנביא הושע בן בארי.
===מסע הרצח של נבוזראדן===
המדרש בקהלת-רבה, על הפסוק "ומקום הצדק שמה הרשע" (ג, טז), עוסק במעשה הריגתו של זכריה ובנקמת דמו:

המדרש עובר לעסוק במעשה נקמת דמו של זכריה על ידי נבוזראדן רב טבחים בשעת החורבן, כ-250 שנה לאחר הריגתו של זכריה (החלקים שבארמית תורגמו לעברית):

בתלמוד מסופר שנבוזראדן הזדעזע והתגייר בעקבות המעשה הזה.

בסיום המדרש רבי יודן מוסיף פרטים על הריגתו:

===אם יהרג במקדש ה' כהן ונביא===
ירמיהו הנביא מקונן במגילת איכה:

חזל דרשו, כי ה-"כהן ונביא" שמוזכר כאן, הינו זכריה, שנהרג בבית המקדש. בהקשר הזה, התלמוד מביא את הברייתא הבאה, על חורבן בית המקדש השני:

===ביקורת על זכריה===
בתוך הדברים שמביא המדרש באגדות על החורבן, מובאת ביקורת על זכריה, על כך ש"הניח (עזב) ענוותנותו":

===קינות העוסקות במאורע===
במרוצת השנים הוזכר סיפור הריגת זכריה במספר קינות לתשעה באב. הבולטת בהן היא "יום אכפי הכבדתי", שכתב רבי יהודה הלוי ונאמרת בקרב רוב קהילות ישראל ביום תשעה באב.

==מהימנות היסטורית==
יש חוקרים שסבורים, שסיפור מותו של זכריה, המופיע בספר דברי הימים המאוחר, מתקופת בית שני, ולא בספר מלכים הקדום יותר - אינו משקף התרחשות שהייתה, אלא מהווה מעין מבוא למדרשים שחז"ל הרבו לספר, שמבטאים פעמים רבות הרחבה סיפורית-מדרשית לפסוקים ידועים. לטענת חוקרים אלו, הסיפור מהווה מדרש על הפסוק "אם יהרג במקדש ה' כהן ונביא".

== בנצרות ==
המסורת הנוצרית מקשרת בין זכריה בן יהוידע לבין זכריה אבי יוחנן המטביל, שהיה אף הוא כהן שנרצח בחצר בית המקדש.

==ראו גם==
*אגדות החורבן
*קבר זכריה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נביאים בתנ"ך
קטגוריה:כהנים בתנ"ך
קטגוריה:אישים הקשורים לבית המקדש
קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג
קטגוריה:אגדות החורבן
דונג צ'יצ'אנג

דונג צ'יצ'אנג
מציוריו של דונג צ'יצ'אנג

דונְג צִ'יצָ'אנְג (董其昌) (1555–1636) היה צייר ומלומד סיני, ממייסדי תורת האמנות בתקופת שושלת מינג. 

עבודתו של דונג מאופיינת בהעדפת ההבעה על פני הרישום הפורמלי. יצירותיו מתארות לרוב נוף עם מאפיינים מרחביים, והן ייחודיות בסגנונן המקורי, למרות שעדיין לא ניתן להגדיר את אמנותו כאמנות מופשטת. האופן שבו הביע בציוריו רגשות ותחושות נחשב אחד המקורות של הציור האישי, האקספרסיוניסטי, שהופיע בשלב מאוחר יותר.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20051031095134/http://www.ac.wwu.edu/~pearce/dong.htm WWU article]
* [https://web.archive.org/web/20070310215603/http://www.mfa.org/collections/search_art.asp?coll_accession=&coll_name=&coll_place=&coll_medium=&coll_culture=&coll_credit=&coll_provenance=&coll_has_images=1&coll_keywords=&coll_sort=0&coll_sort_order=0&submit=Search&coll_classification=Paintings&coll_artist=Qichang מציוריו של צ'יצ'אנג, אתר המוזיאון לאמנות, בוסטון]
* 

צ'יצ'אנג, דונג
קטגוריה:ילידי 1555
קטגוריה:נפטרים ב-1636
בית הכנסת במצודה

בית הכנסת במצודה הוא בית כנסת ניאולוגי בעיר טימישוארה, רומניה.

בית הכנסת נבנה בשנים 1864-1865 לפי תוכניותיו של האדריכל הווינאי איגנאץ שומאן (Ignaz Schumann). המקום נבנה בסגנון אדריכלות נאו-מורית (בדומה לבית הכנסת ברובע פבריק) והחל משנת 1866 יש בו עוגב. 

בבית הכנסת נערכים שיפוצים בהווה על מנת להתאימו להיות אכסניה של התזמורת הפילהרמונית של באנאט, לפי אישור של הקהילה היהודית של באנאט.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.primariatm.ro/album/categories.php?cat_id=28&sid=c9ff0ba44b0774d5e327e06747496a70 תמונות של בית הכנסת באתר של עירית טימישוארה] 
*[http://fcer.jewish.ro/public_html/index.php?option=com_content&task=view&id=19&Itemid=31 אתר על קהילת יהודי טימישוארה]

קטגוריה:רומניה: בתי כנסת נאולוגיים
קטגוריה:יהדות טימישוארה
חומצה טריפלואורומתאנגופריתית

חומצה טריפלואורומתאנגופריתית שידועה גם בשמה המקוצר חומצה טריפלית או TfOH, היא חומצה בעלת נוסחה מולקולרית של CF<sub>3</sub>SO<sub>3</sub>H.
החומצה הטריפלית נחשבת לרוב לאחת החומצות החזקות ביותר והיא נכללת בקבוצת הסופר-חומצות.
החומצה הטריפלית היא בערך חזקה פי 1000 (לפי קבוע הדיסוציאציה pK<sub>a</sub>) מחומצה גופרתית.
החומצה הטריפלית נמצאת תחת שימוש נרחב בעיקר בתחום הקטליזטורים.

==תכונות==
החומצה הטריפלית היא נוזל היגרוסקופי חסר צבע בטמפרטורת החדר.
החומצה הטריפלית ממיסה תרכובות אורגניות כמו דימתילפורממיד (DMF), דימתיל סולפוקסיד (DMSO), אטצוניטריל (CH3CN) ודימתיל סולפון.
הוספת החומצה הטריפלית לתרכובות אורגניות יכולה להיות מסוכנת מאוד, בגלל האנרגיה שמשתחררת בתגובה, היות שהתגובה אקסותרמית מאוד, הוכחה להיות החומצה הטריפלית ממס מצוין לחומרים אורגניים.

==היסטוריה וסינתזה==

החומצה הטריפלואורומתאנגופריתית סונתזה לראשונה בשנת 1954 על ידי צמד המדענים הסלדין וקיד על ידי הריאקציה הבאה:

ימין

דרך אחרת של סינטוז החומצה הטריפלית פלואורוניזציה אלקטרוכימית:

ימין

==שימושים==
החומצה הטריפלית נחשבת לחומצה מצוינת לתרומת פרוטונים לתרכובות אחרות מכיוון שהבסיס המוצמד של החומצה הטריפלית איננו מגיב עם הצורונים האחרים.

===יצירת מלחים===
החומצה הטריפלית מגיבה בתגובה אקסותרמית עם מתכות פחמתיות (בקשר יוני עם <sup>-</sup>CO<sub>3</sub>) ומתכות הידרוקסיות (עם קבוצת הידרוקסיל - <sup>-</sup>OH). דוגמה לתגובה כזו היא סינתזה של נחושת טריפלית (נחושת טריפלואורומתאנוגופריתית - Cu (OTf)<sub>2</sub> פלי המשוואה הבאה :

::CuCO<sub>3</sub> + 2 CF<sub>3</sub>SO<sub>3</sub>H → Cu(O<sub>3</sub>SCF<sub>3</sub>)<sub>2</sub> + H<sub>2</sub>O + CO<sub>2</sub>

==בטיחות==
מגע עם העור עלול לגרום לכוויות חמורות ולהרס הדרגתי של רקמות באזור הפגוע. שאיפת אדי החומצה עשויות לגרום לעוויתות שעשויות להיות קטלניות, לדלקת ולבצקת ריאות. הוספה של החומר לתמיסות פולריות גורם לתגובה אקסותרמית מסוכנת במיוחד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חומצות
משכן גלגל

משכן גִּלְגָּל הוא מבנה מקודש שנבנה עם הכניסה לארץ ישראל והעלייה מנהר הירדן (), בסביבות שנת 1272 לפנה"ס (ב'תפ"ח ליצירה). המבנה שימש במשך 14 שנה, ולאחר סיום חלוקת הארץ לשבטים פורק משכן גלגל, ובמקומו הוקם המשכן בשילה. בזמן קיום המבנה הותרה ההקרבה בבמות. יש אומרים שההיתר נבע מכך שבאותה תקופה ארון הברית לא היה במשכן, אלא עם מחנה הלוחמים. קשה לזהות במדויק את מקומו של משכן גלגל אף שמסתבר שהיה בקרבת יריחו והירדן. יש המשערים שמדובר בח'רבת א-נת'לה, חמישה ק"מ דרומית-מזרחית ליריחו העתיקה.

==גלגל המקראית==

גלגל מהווה את המחנה הראשון שבנו עם ישראל עם כניסתם לארץ. גלגל מתוארת כמקום פולחן מרכזי, ששימש בתקופות שונות (),ובו הומלך שאול למלך על ישראל; בין השאר מתוארים בה מציאות דברים של פולחן, כגון שנים-עשר אבנים ().

==משמעות השם==
על פי המקרא משמעות השם היא "גלגול" והסרת אי נעימות שהייתה לעם שלא היו נימולים () לעומת זאת ישנם חוקרים המציעים הסברים אחרים למשמעות המילה גלגל. לפי כמה חוקרים משמעות גלגל, היא גל של אבנים; לעומתם יש המשערים שהכוונה לבניין מיוחד ששימש מקום מקודש בעיני הכנענים (ראו אנציקלופדיה מקראית ערך גלגל). כך או כך ההשערה היא שמדובר בדבר נפוץ, אשר במיקומו הגאוגרפי בגלגל, היה ייחודי, או בשל גודלו או בשל היחס המסורתי אליו. 

ונראה, כי בעקבות הקמת הבסיס הפולחני, שכלל בין השאר את שנים עשר האבנים, שהיו מסודרות כנראה בצורת גל או עיגול; בהמשך אף זכה המקום לשמו.

==בחירת המקום==
לאחר ההגעה לארץ נוצר צורך לבחירת מקום קבע למרכז הפולחני. 

על פי המקרא (). מקום המשכן הוא בנחלת בני שבטו של מנהיג האומה, ובאותם ימים התגורר יהושע בגלגל. ולפיכך - אחר כיבוש נחלת בני יוסף העבר המשכן לשילה הממוקמת בנחלתו החדשה של יהושע.

ישנה דעה כי בחירת המקום הייתה בשל מיקומו בנקודה אסטרטגית הקרובה לנקודת הכניסה לארץ (); נקודה ששימשה כמחנה למלחמותיו של יהושע בזמן הכיבוש.

==המיקום==
אף שבמקרא מתואר במפורש שהגלגל היה בקרבת יריחו, ומשם נכנסו עם ישראל לארץ; יש חוקרים המפקפקים בסיפור זה ורואים בו אנכרוניזם. כך לדעתם הגלגל כלל לא הייתה ממוקמת באזור יריחו, זאת בשל העובדה שהכניסה לארץ הייתה במקום אחר; ולדעתם הכוונה לגלגל אשר נמצאת ליד אלון מורה (). לכן הם מזהים את המקום עם ח'רבת ג'ליג'ל במישור אל-מח'נה שליד שכם (אנציקלופדיה מקראית, ערך גלגל). אולם מלבד העובדה שגם הגלגל המובאת בספר דברים לדעות מסוימות הייתה בקרבת יריחו (דעת רבי אליעזר, ), קשה לקבל גישה זו, משום שבעקבות חולשת המחקר הארכאולוגי (בחוסר הזיהוי של מיקום הגלגל בסביבות יריחו) משונה הטקסט המקראי. אפשרות מסוימת הנה שהגלגל לא היה ממוקם בגבעה כלשהי (ראו ) אלא בעמק, ויתרונותיו האסטרטגים היו אחרים, דבר המקשה על זיהוי המקום.

==המבנה בגלגל==
תיאור צורת המבנה בגלגל אינו ידוע, אך מסתבר שהוא דמה למשכן שהיה במדבר ולאוהל מועד (ראו בבלי, סוטה ט ע"ב). רמתו החומרית הייתה השלב הבוסרי ביותר ביחס לשאר המרכזים הפולחנים שנבנו בארץ ישראל (משכן שילה, נוב וגבעון), אף שהוא התייחד מהמשכן בנוב ובגבעון בכך שארון הברית היה בו.

==סוג המבנה==
משכן גלגל מכונה במכלול המקורות 'משכן', זאת לעומת בית המקדש, ואף לעומת המבנים הפולחנים בנוב ובגבעון. הדבר נובע ממספר סיבות, ובהם עובדת היותו בנוי מעצים, ללא תקרה (), במקום זמני ולפני הניצחון המוחלט על האויבים.

==סיום המשכן==
אף התיאור המקראי מייעד לגלגל אופי ארעי וזמני, כך שלאחר ההתנחלות המלאה בארץ, וכיבוש נקודות אסטרטגיות טובות יותר המשכן הועבר לשילה. המעבר לווה בהענקת אופי משמעותי יותר למשכן, דבר שהתבטא באיסור על הקרבה בבמות הפרטיות.

==הערות שוליים==

גלגל
קטגוריה:יריחו
גינתר הרביג

גינתר הרביג (גרמנית: Günther Herbig; נולד ב-30 בנובמבר 1931 באוסטי נאד לאבם, כיום בצ'כיה)
הוא מנצח גרמני. הוא למד ניצוח אצל הרמן אבנדרות, הרמן שרכן והרברט פון קאראיין. אחרי עבודה באופרה בארפורט ובפוטסדם, כיהן כמנצח ראשי בתזמורת הפילהרמונית של דרזדן ובתזמורת הקונצרטהאוס של ברלין. בשנת 1984 היגר לארצות הברית. מאז עבד עם תזמורת דטרויט ועם התזמורת הסימפונית של טורונטו.

בין 2003 ל-2006 ומ-2009 ואילך מכהן הרביג כמנצח אורח ראשי ויועץ מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של קולומבוס.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1931
לייסי

הנפות במחוז סארה. לייסי מצוינת על ידי מספר 4

לייסי (באסטונית: Leisi; בגרמנית: Laisberg) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת בצפון האי סארמאה. ממזרח נמצאת נפת אוריסארה, ממערב מוסטיאלה, ומדרום (ממזרח למערב): פיהטלה, קארמה וקארלה.
== גאוגרפיה ==
שטחה של לייסי הוא כ-347 קמ"ר, והיא השנייה בגודלה במחוז סארה (אחרי קארמה). בשנת 2005 אוכלוסייתה מנתה 2,139. היישוב הגדול והמרכזי בלייסי ("בירת הנפה") הוא העיירה לייסי (2,154 תושבים - בשנת 2004) שעל-שמה נקראת הנפה, מלבדה ישנם גם 53 כפרים נוספים.

בלייסי ישנה כנסייה גותית מהמאה ה-14 ושתי כנסיות אורתודוקסיות בלייסי ובכפר מֵצְקלָה.

במהלך הרפורמה המינהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 העיריות באי סארמאה לעירייה אחת - כנסיית סאראמא.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אסטוניה: נפות לשעבר
התזמורת הפילהרמונית של דרזדן

התזמורת הפילהרמונית של דרזדן (בגרמנית: Dresdner Philharmonie) היא תזמורת בדרזדן, גרמניה. היא נוסדה בשנת 1870 וקיבלה את שמה הנוכחי בשנת 1915.

לאחר הפסקה בפעילותה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, חידשה את הקונצרטים חודש אחד בלבד לאחר תום המלחמה (8 ביוני 1945). בשנת 1947 קיבל עליו היינץ בונגארץ את משרת המנצח הראשי. הוא שיפר את
מצבה הכלכלי כאשר השיג לה מעמד של מוסד ממלכתי מתוקצב בשנת 1950. מעמדה האמנותי השתפר הודות למאמציו להעלות את קרנה הן בגרמניה והן בסיורים בינלאומיים.

==מנצחים ראשיים==
* מארק ינובסקי (2019 - ממשיך)
* מיכאל זנדרלינג (2011 - 2019)
* רפאל פריבק דה בורגוס (2004 - 2011)
* מארק ינובסקי (2001 - 2004)
* מישל פלאסו (1984 - 2001)
* הרברט קגל (1977 - 1985)
* גינתר הרביג (1972 - 1976)
* קורט מאזור (1967 - 1972)
* הורסט פרסטר (1964 - 1967)
* היינץ בונגארץ (1947 - 1964)
* גרהרט וייסנהיטר (1945 - 1946)
* קרל שוריכט (1942 - 1944)
* פאול ואן קמפן (1934 - 1942)
* ורנר לאדוויג (1932 - 1934)
* פאול שיינפפלוג (1929 - 1932)
* אדוארד מריקה (1924 - 1929)
* יוזף גוסטב מראצ'ק (1923 - 1924)
* אדווין לינדנר (1915 - 1923)
* וילי אולסן (1903 - 1915)
* אוגוסט טרנקלר (1890 - 1903)
* ארנסט שטאהל (1886 - 1890)
* מ. צימרמן (1885 - 1886)

==קישורים חיצוניים==

* 

דרזדן
דרזדן
קטגוריה:דרזדן
קטגוריה:סקסוניה: תרבות
קרב

[[קרב ג'יברלטר (1607); ציור של קורנליוס קלז ואן ורינגן]]
[[הקרב על בית המשפט בגילפורד (1781); ציור של ה. צ'ארלס מקברון ג'וניור]]
קרב הוא מצב של לחימה במסגרת עימות מזוין בין שני צדדים או יותר, כאשר המטרה של כל צד היא להשמיד או להכניע את האויב. להבדיל ממלחמה שהיא ממושכת וכוללת לעיתים זירות וחזיתות רבות, הקרב הוא ממוקד יותר, קצר יותר ומתפרס על שטח מוגבל. הקרב הוא שיאה של המלחמה, בו מגיעים הכוחות לכדי עימות פיזי והכרעה, עם זאת מלחמה אינה כוללת קרבות בלבד.

== צורות הקרב ==
* התקפה
* התקדמות ורדיפה
* פשיטה
* מארב
* הגנה
* נסיגה והשהיה
"[[קרב ווטרלו"; ציור של ויליאם סדלר]]

== התנועה הקרבית ==
התנועה הקרבית מורכבת משני יסודות: תנועה אל היעד ותנועה על היעד.

התנועה אל היעד
* תנועה מבצעית למגע
* תנועה מאובטחת גלויה
* לפיתה (תנועת מלקחיים)
* איגוף לעורף האויב (כולל איגוף אנכי כלומר הטסה, הסקה או הצנחה של כוחות)
* הנחתת כוחות דרך הים
* תנועה בחסות אש חיפוי או רתק (כולל דילוג כוחות)
* סיור אלים (לגילוי מארבי אויב)
* הונאה (תנועת הטעייה)

התנועה על היעד
* הסתערות
* לוחמה בשטח בנוי
* כיבוש יעד מבוצר
* סריקה באש
* התחפרות והערכות להמשך הלחימה

את התנועה מלווים דרגי לוגיסטיקה, הנדסה קרבית ובשדה הקרב המודרני היא נעשית בשילוב עם סיוע אש לריכוך, חיפוי והשלמת המשימות.

== היסטוריה ==
קרבות יבשתיים קיימים משחר ההיסטוריה, בתחילה באופן ספונטני ולא מסודר בין שבטים פרימיטיביים שונים, שם הקרב היווה את המלחמה כולה. הקרב היה פורץ בדרך כלל בשל תחרות על מקורות מחייה וטריטוריה ומטרתו לא הייתה השמדה או כיבוש היריב אלא השגת המטרות בלבד. בשל כך הקרב בקבוצות הפרימיטיביות היה יותר טקסי מאשר קרב דמים. מקום שדה הקרב היה נקבע מראש, הלוחמים היו מבצעים טקסים שונים לפני הקרב והקרב היה נגמר לרוב לא בחיסול מוחלט של הצד היריב אלא בהרג או פציעה של בודדים.

עם התגבשות הציוויליזציות הגדולות חלה עליה משמעותית בגודלי הצבאות, התגבשו צבאות בני אלפים ואף עשרות ומאות אלפים שיצאו לעיתים למסעות כיבוש גדולים על רקע דתי, טריטוריאלי, תרבותי או כדי לפאר את כבוד האימפריה ושליטה.

יש תיעוד של קרבות ימיים החל מהאלף השני לפנה"ס, קרבות אוויריים החלו להיערך רק במאה ה-20.

עד למאה ה-20 נדיר היה שקרב ספציפי יימשך מעבר ליום אחד, אך עם התפתחות המלחמה המודרנית, התארכו הקרבות המודרניים לשבועות ואף עד לחודשים.

== נתינת שמות לקרבות ==
שמותיהם של קרבות ניתן להם בדרך כלל על שם מאפיין גאוגרפי של שדה הקרב, כגון שם של עיר סמוכה, אזור או נהר - כך למשל קרב קרני חיטין וקרב גטיסברג. לעיתים הצדדים הלוחמים נותנים לאותו קרב שני שמות שונים, למשל קרב גליפולי נקרא על ידי הטורקים קרב צ'אנאקאלה.

במקרים מסוימים, שמות מקומות נהיים מזוהים עם שמות קרבות שהתחוללו במקום, כך למשל במקרים של פרל הארבור והאלמו. כאשר במקום מסוים נערך יותר מקרב אחד באותה מלחמה נהוג למספר את הקרבות, כך במקרה של הקרב בבול ראן (הראשון והשני).

לעיתים למלחמה ניתן שם על פי התאריך שבו נפתחה כמו מלחמת יום הכיפורים אצל ישראל או מלחמת תשרי/אוקטובר/רמדאן אצל הערבים או מלחמת ישראל-ערב 1973 בעולם הרחב.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קרב
קרב
סבלנות

סבְלָנוּת היא היכולת לסבול המתנה, עיכוב או התגרות בלי לכעוס או לדאוג, וכן היכולת להתמיד בשקט בהתמודדות מול קשיים או להתאפק ולא לבקש שיחת טלפון הניגוד של סבלנות הוא קוצר רוח. סבלנות נזכרת ביהדות כאחת המידות של השגת אמונה בבורא עולם והבנה שהכל לטובה.

==שימושים==
סבלנות מתוארת כמידה טובה בדת או בתרגולים רוחניים.
ביהדות סבלנות היא מידת אמונה וקבלה שבורא עולם פועל רק לטובת הבריות שברא. סבלנות מלשון סבל, כשהאדם מקבל את מה שעובר עליו אף אם נראה לו שזה לרעתו, הוא יראה לבסוף שהכל לטובתו. "כל מאן דעביד רחמנא לטב עביד." כל מה שעושה האלוקים הוא לטובה.

במהאיאנה, הסבלנות היא אחת משש (או עשר) פרמיטות שבודהיסטווה מתרגל ונוהג לפיהן כדי להגיע לבודהי (הארה) מושלמת.

באסלאם, הסבלנות היא אחת מהמידות הטובות החשובות בחיים. המוסלמי מאמין שהאדם יכול להגיע לקרבת אלוהים וכך להשכין שלום. עוד מאפיין בולט באסלאם שאלוהים נמצא עם אלה ארכי הרוח, במיוחד תחת סבל.

ההינדואיזם מתייחס לסבלנות כיכולת חיונית בהשגת שליטה בחמשת החושים כחלק מהשגת המוקשה - השחרור ממחזור החיים, מוות ולידה.

סבלנות היא תכונה חשובה בחברה המודרנית, ולכן מגיל קטן מקובל להנחיל לילדים את עיקרון הסבלנות.

== ראו גם==
*מ"ח קנייני תורה

== קישורים חיצוניים ==

*ג'סיקה לאני, [http://alaxon.co.il/daily/%D7%9C%D7%9C%D7%9E%D7%95%D7%93-%D7%9E%D7%97%D7%93%D7%A9-%D7%9E%D7%99%D7%95%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%AA-%D7%90%D7%91%D7%95%D7%93%D7%94-%D7%A1%D7%91%D7%9C%D7%A0%D7%95%D7%AA/ ללמוד מחדש מיומנות אבודה: סבלנות], באתר אלכסון, 20 בנובמבר 2013
* אורית גמרמן, [https://web.archive.org/web/20180122001145/https://user-1723486.cld.bz/img-2014-2015/igm-270/36#zoom=z סבלנות - מהותה של גאונות, קשר עין, גיליון 270] (יוני, 2017)
* לילי הלפרין, "כדאי לספור עד עשר האם נצליח לשמור על הסובלנות של ימי הקורונה?", מתוך דבר היום, 21 במאי 2020
* 

קטגוריה:אתיקה
קטגוריה:פסיכולוגיה של האישיות
רפאל פריבק דה בורגוס

רפאל פריבק דה בורגוס (בספרדית: Rafael Frühbeck de Burgos; 15 בספטמבר 1933 בבורגוס, ספרד – 11 ביוני 2014) היה מנצח ספרדי.

==ביוגרפיה==
למד כינור, פסנתר וקומפוזיציה בקונסרבטוריונים של בילבאו ומדריד, סיים בהצטיינות יתרה את בית הספר הגבוה למוזיקה במינכן במגמת ניצוח וזכה בפרס ריכרד שטראוס.

כיהן כמנהל מוזיקלי בתזמורות בברלין, היה מנצח ראשי בתזמורת בילבאו ובתזמורת הסימפונית של וינה בנוסף להופעות כמנצח אורח ראשי בתזמורות רבות באירופה ובארצות הברית. הופעתו הראשונה בארצות הברית הייתה עם תזמורת פילדלפיה.

הרבה בהקלטות לחברות שונות. ראויים לציון מיוחד ביצועיו באורטוריה "אליהו" של פליקס מנדלסון, הרקוויאם של מוצרט, כרמינה בוראנה של אורף, "כרמן" של ביזה ומכלול יצירותיו של מנואל דה פאיה.
 
מאז 2006 כיהן כמנצחה הראשי של התזמורת הסימפונית הלאומית, טורינו, איטליה, ומנהל מוזיקלי של הפילהרמונית של דרזדן, גרמניה.

קונצרטו האחרון כמנצח התקיים ב-14 במרץ בוושינגטון די. סי. עם התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית.

נפטר ב-11 ביוני 2014 בביתו שבפמפלונה ממחלת הסרטן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים ספרדים
קטגוריה:מוזיקאים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2014
רב-רגל שחור

רב-רגל שחור (שם מדעי: Archispirostreptus syriacus) הוא מין של רב-רגל בצבע שחור או חום כהה, נפוץ בארץ ישראל באזורי הרים וגבעות. הוא הגדול מבין רבי-הרגליים בארץ, ואף שייך לאותו סוג של הרב-רגל האפריקאי הענק (Archispirostreptus gigas) שהוא אחד ממיני רבי-הרגליים הגדולים בעולם.

הרב-רגל השחור פעיל בעיקר בלילה, ומתגורר מתחת לאבנים ובמקומות לחים אחרים, אולם מין זה הוא ייחודי בכך שאפשר למצאו גם באזורים יבשים ומדבריים למחצה כמו בקעת הירדן וספר המדבר. באזורים עירוניים ניתן למצוא את הרב-רגל על קירות ובחצר. בעת מנוחה וסכנה נוהג רב הרגל לגלגל את גופו לצורת ספירלה המזכירה קונכיית שבלול. בעת פגיעה בגופו הוא מפריש חומר רעיל, בעל ריח דוחה, המכיל בתוכו חומצה ציאנית. תזונתו היא מן הצומח, בעיקר רקב צמחי. אורך חייו בטבע הוא כ-9-11 שנים. רבי רגליים דומים במבנה רגליהם לשל הנדלים.

==מזון==
רב רגל שחור ניזון מן הצומח, וגם מרקבובית (חומרי מזון זעירים שנמצאים בקרקע) ואדמה.

==רבייה==

עונת החיזור חלה בתחילת הקיץ, ולאחר הליכה בשניים בעשרות ידיים-רגליים, מעביר הזכר מקדמת גופו אל הנקבה גוש זרע קטן. כשמגיעה שעתה של הנקבה להטיל, היא מתכנסת לתוך נקיק שבסלע או בגומה שחפרה בקרקע. ושם היא מטילה עשרות ביצים זעירות. מתוכן יבקעו רבי רגל זעירים הדומים מאוד לבוגרים, אלא שגופם עשוי מספר מועט יותר של פרקים ורגליים. עם גידולם הולכים ומתרבים פרקי הגוף, ואיתם גם מספר הרגליים.

<gallery widths=200 heights=200>
קובץ:Black millipede.ogv|רב-רגל שחור בתנועה
File:Archispirostreptus syriacus.JPG|רב-רגל שחור מגולגל ספירלה המזכירה קונכיית שבלול לצורך הגנה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רב-רגליים
קטגוריה:ארץ ישראל: רבי רגליים
יוזף פראונהופר

יוזף פון פְרַאוּנהוֹפֶר (בגרמנית: Joseph von Fraunhofer; 6 במרץ 1787 – 7 ביוני 1826) היה פיזיקאי ואופטיקאי גרמני.

==ביוגרפיה==

פראונהופר התייתם בגיל 11, והחל לעבוד כשוליה אצל נפח זכוכית בשם פיליפ אנטון ויכלסברגר.

ב-1801 התמוטט הבית בו שהה והיה הניצול היחיד בין בני הבית. על החילוץ פיקד הנסיך הבוחר מקסימיליאן יוזף הרביעי מבוואריה (לימים מקסימיליאן הראשון מבוואריה). הנסיך לקח את פראונהופר תחת חסותו, סיפק לו ספרים ודרש ממעסיקו של פראונהופר לאפשר לנער גם זמן ללמוד.

שמונה חודשים מאוחר יותר, נסע פראונהופר לעבוד במכון האופטי במנזר בנדיקטביורן, מנזר בנדיקטי שעבר חילון ויושביו עסקו בליטוש עדשות. במכון למד כיצד ליצור את הזכוכית האופטית המיטבית באותם ימים, ושיטות מדויקות ביותר למדידת נפיצה. 

ב-1818 נתמנה לראש המכון האופטי במנזר. הודות למכשירים האופטיים האיכותיים, ולתהליכי הייצור הפכה בוואריה למרכז עולמי בתחום האופטיקה ולתקופה אף בלטה מעל מרכזי התעשייה הוותיקים באנגליה ובהולנד דאז. הזכוכית שייצר עלתה באיכותה על זו של מייקל פאראדיי שנחשב למומחה המוביל בתחום.

ב-1814 התרחשה אולי תגליתו החשובה ביותר כשהמציא את הספקטרוסקופ ומנה 574 קווים כהים בספקטרום אור השמש הלבן שעבר נפיצה. למעשה פראונהופר זיהה לראשונה את אי-הרציפות של ספקטרום האור-הנראה, תופעה קוונטית ביסודה. לימים (ב-1895) הראו, רוברט בונזן וגוסטב קירכהוף, כי ה"קווים" הם תוצאה של בליעה אטומית. עד היום מכונים לעיתים "קווים" אלה על שמו - קווי פראונהופר. 

פראונהופר המציא גם את סריג העקיפה, ובכך הפך את הספקטרוסקופיה משיטה איכותית לכמותית. בעזרתו הראה כיצד ניתן למדוד את אורך גל האור במדויק. פראונהופר גילה כי קיים שוני בספקטרום האור הנפלט מהכוכב הבהיר סיריוס ומכוכבי שבת אחרים (מסדר ראשון-כמו השמש) ובכך ייסד את מדע הסקפטרוסקופיה הכוכבית. 

חרף כל זאת, מושא העניין המרכזי של פראונהופר נותר האופטיקה השימושית, והוא צוטט כאומר כי "בכל ניסויי, עקב קוצר הזמן, לא יכולתי להתרכז אלא בנושאים אלו שיש להם נגיעה לאופטיקה שימושית". 

הקריירה המרשימה של פראונהופר זיכתה אותו לבסוף בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ארלנגן ב-1822. ב-1842 הוענק לו תואר אצולה (התחילית "פון" הניתנת לאצילים). כמו כן קיבל תואר "אזרח כבוד" של העיר מינכן. כמו אחרים בזמנו שעסקו בייצור זכוכית, פראונהופר נפטר בגיל צעיר יחסית כתוצאה ממחלת השחפת. הוא מת בשנת 1826, בגיל 39. סבורים כי טכניקות ייצור הזכוכית החשובות ביותר שפיתח נטמנו עמו בהתאם להילת האגדה שאפפה אותו עוד בחייו.

==ראו גם==
* קווי פראונהופר
* אגודת פראונהופר
* עקיפת פראונהופר
* ב קירכהוף
* רוברט בונזן

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Aller, Lawrence H., Atoms, Stars and Nebulae, 3rd ed., Cambridge University Press, 1991, 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20081208154210/http://www.hao.ucar.edu/Public/education/bios/fraunhofer.html הביוגרפיה של יוזף פון פראונהופר]
* [http://www.newadvent.org/cathen/06250a.htm מאמר על פראונהופר] באנציקלופדיה הקתולית
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:פיזיקאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנפטרו משחפת
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1787
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1826
טוהר הדם

דיוקן עצמי של [[דייגו ולאסקס, מתוך "לאס מנינאס". הצלב האדום הוא אות מסדר יעקב הקדוש, שקיבל רק לאחר חקירה בת שנה אודות טוהר דמו.]]
טוהר הדם (בספרדית: Limpieza de sangre, "לִימְפְּיֵסָה דֶה סַנְגְרֶה"; בפורטוגזית: Limpeza de sangue) היה מושג חוקי ומעמדי שנטבע בחצי האי האיברי לאחר השלמת הרקונקיסטה וגירוש היהודים והמוסלמים שסירבו להתנצר. הוא ציין מוצא בלעדי מ"נוצרים ישנים", אלה שלא היו מבין המומרים החשודים. טוהר הדם היה תנאי סף לקבלת זכויות והטבות שונות, והתגלגל גם אל מערכת הקאסטה באימפריה הספרדית שמעבר לים, שהופנתה לא כלפי צאצאי מומרים אלא כנגד הילידים המקומיים. בכך הפך העיקרון של 'טוהר הדם', שהותווה על רקע דתי בעיקרו, לגילוי חשוב של פרוטו-גזענות. אכיפת הדרישה לבדיקה מעמיקה של אילן היוחסין התרככה מאוד כבר במאה ה-17, אם כי החוק האחרון לגבי טוהר הדם בוטל בספרד רק ב-1870. 

== רקע ==
עם סיום הרקונקיסטה ולאחר גירוש היהודים מספרד וגירוש המוסלמים ממנה, ובהמשך, לאחר הטבלת יהודי פורטוגל לנצרות בכפייה, היו ספרד ופורטוגל בראשית המאה ה-16, נוצריות לחלוטין דה יורה. עם זאת, צאצאי יהודים ומוסלמים שהמירו את דתם לנצרות, בין אם בכנות מלאה או אם בכוח החרב לא התקבלו באופן מלא בחברה הנוצרית.

מלבד סיבות חברתיות וכלכליות, נטען כלפי המומרים וצאצאיהם כי הם אינם נוצרים נאמנים וכי הם ממשיכים לקיים את דתם הקודמת בסתר (בהקשר היהודי ומנקודת המבט היהודית: אנוסים). אולם, החלוקה בין "נוצרים חדשים" ו"נוצרים ישנים" לא נסובה סביב שאלת האדיקות הדתית, אלא סביב מוצא.

בחיים החברתיים משמעות הריבוד הייתה שנוצרי ישן, ולו מפשוטי העם, יכול היה לתבוע את כבודו מנוצרי חדש. המסדרים הצבאיים-דתיים השונים חוקקו חוקי עזר שדרשו הוכחות לניקיון הדם מחבריהם. משפחות של נוצרים חדשים שזכו למוביליות חברתית מסוימת נאלצו להעצר בשלב מסוים, או להמשיך בדרכן כלפי מעלה בכחש, שוחד או באמצעות זיוף מסמכים המעידים על מוצא נוצרי בן מספר דורות.

== היסטוריה ==
בקרב הבסקים התפתחה הטענה לזכות כוללת לאידלגיה (hidalguía) - הדרגה הנמוכה של האצולה הספרדית - מכיוון שהכיבוש הערבי לא כלל את צפון ספרד ואת הטריטוריה הבסקית. מכאן התפתחה האמונה כי הבסקים שימרו את "טוהרם" המקורי, בעוד שכל שאר הספרדים חשודים בנישואי תערובת. אפילו הלאומיות הבסקית מבית מדרשו של סבינו אראנה (Arana) במרוצת המאה ה-19 ביקשה לסנן את הבסקים שנישאו נישואי תערובת לספרדים באמצעות רשימות של שמות משפחה בסקים מקוריים.

על אף ביטול חוקי טוהר הדם נמשכה האפליה במקומות מסוימים הרחק אל תוך המאה ה-20. במיורקה, למשל, נאסר על כומר שאבותיו היו נוצרים חדשים [בהקשר של מיורקה מדובר בשואטה (Xueta), צאצא למומרים ממיורקה] לומר את המיסה בקתדרלה עד לשנות ה-60.

== ראו גם ==
* מערכת הקאסטה באמריקה הלטינית בתקופה הקולוניאלית
* קאסטות בהודו
* אפרטהייד בדרום אפריקה
* תורת הגזע
* תעודת ייחוס ארי

== קישורים חיצוניים ==
<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">
* [https://web.archive.org/web/20070704031426/http://dlibrary.acu.edu.au/research/theology/ejournal/aejt_9/priest.htm The Catholic Church's theological approach to other religions: From conversion to conversation. by Alice Priest]
</div>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטישמיות
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
קטגוריה:פורטוגל: היסטוריה
קטגוריה:יהדות ספרד
קטגוריה:גזענות
קטגוריה:אל-אנדלוס
קטגוריה:ספרד: דת
קטגוריה:פורטוגל: דת
קורנטו

פייה]]
קוֹרְנֵטוֹ (איטלקית: cornetto, גרמנית: Zink, אנגלית cornett) הוא כלי נשיפה עתיק. מבנהו כעין צינור מכופף מעט, לרוב באורך של כ-60 סנטימטרים, בעל חורים בדומה לאלו של כלי נשיפה מעץ, אך פייה כשל כלי נשיפה ממתכת.

בשל אופן הפקת הצליל שלו נחשב הקורנטו כלי נשיפה ממתכת, אף על פי שהוא נבנה לרוב מעץ מחופה עור. מקורו של הקורנטו הוא כנראה במאה התשיעית, אז יוצר מקרן של פרה או עז שנקדחו בה חורים כדי לאפשר לנגן עליה תווים שונים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100531040715/http://www.music.iastate.edu/antiqua/zink.htm מידע וצלילים של קורנטו], באתר המחלקה למוזיקה באוניברסיטת אייווה 
* 

קטגוריה:קרנות (מוזיקה)
קטגוריה:כלי נשיפה
קטגוריה:כלים אותנטיים
רוסטאן

רוסטאן
רוסטום ראסמאדזה (בארמנית: Ռուստամ Ռազա, בגאורגית: რუსტამ რაზა בסביבות 1782–1845), או בכינוייו רוּסְטָאן וכן רוסטאם ראזה, היה שומר הראש הממלוכי האישי המפורסם של נפוליאון בונפרטה. נחשב אתנית לגאורגי ו-ארמני.

רוסטאן היה ממלוכי מצרי שנולד בטביליסי שבממלכת כארתלי-קאחתי (כיום גאורגיה), כבן השישי, לסוחר ארמני, רוסטום אוּנאן, ואם גאורגית. כשהיה בן שנתיים חזר אביו לעיר הולדתו אפרחאן שבארמניה, ושם גדל. במהלך המלחמה הפרסית-ארמנית התפצלה משפחתו, ובגיל 13 נמכר לעבדות, מאז נמכר שוב שבע פעמים. בפעם האחרונה הוא נרכש על ידי סאלא-ביי, אחד מ-24 מושלי מצרים, והועבר לקונסטנטינופול, מתוך מטרה להפוך אותו לחייל במיליציה הממלוכית של נפוליאון בונפרטה. בשנת 1798, במהלך המערכה הצרפתית במצרים ובארץ ישראל נתן אל-בקרי שייק, השייח של קהיר, סוס ערבי כמתנה לקיסר חברו. באותה הזדמנות הציג את העבד הצעיר בפני נפוליאון בונפרטה. הקיסר התרשם מרוסטאן ולכן כשעזב נפוליאון לצרפת נתן לו את רוסטאן ואת איברהים, ממלוכי אחר, במתנה. לימים הפך איברהים להיות שומר ראשה של מאדאם בונפרטה, תחת השם עלי, ורוסטאן הפך לשומר ראשו של הקיסר. רוסטום שינה את שמו לרוסטאן בשפה הצרפתית.

רוסטאן הפך לבן לוויה קבוע בכל מסעותיו של נפוליאון בציבור; הוא ליווה אותו בכל המשלחות, בכל התהלוכות והמצעדים ובכל הקרבות. אומץ ליבו ונאמנותו לקיסר הייתה ידועה ברבים. רוסטאן המשיך לתפקד כשומר ראשו של נפוליאון עד לשנת 1814, שבה נשא את מדמואזל דואוויל, שהייתה משרתת של ג'וספין, לאישה וסירב להתלוות לנפוליאון לאי אלבה, בנימוק שמשפחתו קושרת את ידיו מלעזוב את צרפת ושהוא לא יכול לעזוב את משק הבית שלו.

לאחר יציאתו לגמלאות, רוסטאן ורעייתו עברו לעיר דורדאן בצרפת, שם נפטר ונקבר לאחר פטירתו ב-1845.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bookrags.com/ebooks/3580/33.html עמוד 33 בספר "Recollections Of The Private Life Of Napoleon "] 

קטגוריה:נפוליאון
קטגוריה:ארמנים צרפתים
קטגוריה:גאורגים
קטגוריה:ארמנים מגאורגיה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1783
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1845
100 (מספר)

קבוצת אנשים שיוצרת את המספר 100
100 (במילים: מאה) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 99 ולפני 101.

100% – מתאר תהליך שהושלם

== במתמטיקה ==

*100 הוא הריבוע של 10
*100 הוא סכומם של 9 המספרים הראשוניים הראשונים
*100 הוא מספר הרשאד בבסיס 10 ובבסיס 4
*100 הוא מספר שמח
*100 אחוזים מייצגים מספר שלם אחד.

== במדע ==
*100 הוא המספר האטומי של פרמיום
*100 מעלות צלזיוס היא הטמפרטורה בה רותחים המים.

== בתרבות ==
*בעל המאה הוא בעל הדעה – דעתו של בעל הון נחשבת יותר
*דין פרוטה כדין מאה – היחס לעניין פעוט זהה ליחס לעניין חשוב.

== בתחומים אחרים ==
שקלים חדשים. על השטר מוטבע דיוקנה של לאה גולדברג על רקע פרחי עץ השקד]]
מאה הוא מספר עגול וככזה, הוא משמש כיחידת חלוקה בתחומים רבים:
*מספר השנים במאה – תקופה מוגדרת של מספר שנים בהיסטוריה.
*100 הוא הבסיס לשיטת האחוזים, כאשר 100% הוא השלם. מכאן גם שהציון 100 בשיטת ציון מבטא את מלוא הנקודות – מאת האחוזים.
*מספר תתי היחידה במטבעות רבים בעולם, למשל אירו או דולר אחד שווה למאה סנטים ושקל אחד שווה למאה אגורות.
*בישראל, יוון, הודו ונפאל הוא מספר טלפון להתקשרות למוקד חירום טלפוני של המשטרה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מספרים טבעיים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*