OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שקרן!

שקרן! (באנגלית: !Liar) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב שפורסם בשנת 1941 ותורגם לעברית בשנת 1970 בקובץ אני, רובוט ושוב ב-2004 בתרגום המחודש של הספר. זהו הסיפור השלישי של אסימוב בו מופיעים רובוטים בעלי מוח פוזיטרוני. האירועים של הסיפור הקצר מוזכרים בספר רובוטים של שחר מאת אסימוב.

למרות שהמילה רובוט הופיע לראשונה אצל הסופר קארל צ'אפק, המילה רובוטיקה הופיעה לראשונה בסיפור 'שקרן!' של אסימוב.

== עלילה ==
בגלל תקלה בייצור, רובוט מדגם RB-34 (הרבי), קיבל יכולות טלפתיות. בזמן שרובוטיקאים מחברת "יו אס רובוטים ואנשים מכניים" חוקרים כיצד קרה הדבר, הרובוט אומר להם מה אנשים אחרים חושבים. אבל מכיוון שהחוק הראשון של הרובוטיקה חל על הרבי, הוא משקר להם בכוונה, כדי למנוע פגיעה ברגשותיהם ולשמח אותם, במיוחד כשהדבר נוגע לרומנטיקה. עם זאת, על ידי השקר, הוא פוגע בהם בכל מקרה. 

כאשר סוזן קלווין מגלה שהוא משקר לה ולעמיתיה, היא מתעצבנת עליו (באחת מהפגנות הרגש הנדירות שלה) ומסבירה לו כי כאשר הוא משקר לאנשים, הוא פוגע בהם. הרבי נקלע לקונפליקט, מאחר שאם יאמר את האמת אנשים ייפגעו, ואם ישקר להם הם ייפגעו מהשקר; המוח שלו נהרס מהבעיה, והוא מושמד. 

בספר "רובוטים של שחר" מוזכר כי רובוטים מודרניים יותר יודעים להשוות בין פגיעות, כדי לבחור את הפגיעה המינימלית ולא להיהרס כמו כשקרה להרבי.

==ראו גם==
* סדרת הרובוטים

קטגוריה:יצירות משנת 1941
קטגוריה:סיפורי סוזן קלווין
למען מטרה טובה-

למען מטרה טובה- (באנגלית: —In a Good Cause) הוא סיפור מדע בדיוני קצר שנכתב בידי אייזיק אסימוב בשנת 1951, ותורגם לעברית ב-1980 בקובץ 'שקיעה' ושוב ב-2010 בקובץ 'כתבי אייזיק אסימוב כרך 2'. 

== עלילה ==
הסיפור מתחיל בשנת 2755 של "העידן האטומי" ופותח בתיאור פסל בחצר מבנה ארגון עולמות מאוחדים שנבנה לכבודו של ריצ'רד "דיק" אלטמאייר. על הפסל רשום הציטוט "למען מטרה טובה, אין כישלונות." ושלושה תאריכים, המייצגים את שלוש הפעמים בהם נעצר אלטמאייר בשל דעותיו.

לאלטמאייר וחברו ג'פרי סטוק עמדות מנוגדות כאשר הם מגויסים לשירות צבאי למלחמה בחלל. סטוק הולך ברצון לצבא, ואילו אלטמאייר מוחה כנגד המלחמה וטוען כי כל עמי האנושות צריכים להתאחד כנגד הדיאבולים, גזע חייזרי השולט בחלק מהגלקסיה.

במשך כארבעים וחמש השנים לאחר מכן סטוק מקבל דרגה צבאית גדולה ומשרה פוליטית רמה, בעוד אלטמאייר נעצר מספר פעמים בשל האידיאליזם הרדיקלי שלו. 

בסופו של דבר, האנושות מתאחדת במלחמה כנגד הדיאבולים. עם זאת, זה קרה בגלל המניפולציות הפוליטיות של סטוק ולא בגלל הפעולות האידיאלוגיות של אלטמאייר. עם זאת, כפי שאומר סטוק לאלטמאייר, האנושות תייחס את האחדות לאלטמאייר, ותזכור את סטוק כפוליטיקאי מחרחר מלחמה שגרם לסכסוך עם הדיאבולים. סטוק מסיים באמרו, "כשיקימו את פסליהם, הם לא יבנו פסל בדמותי."

ואכן, כפי שהוצג בתחילת הסיפור, בני האדם זוכרים רק את אלטמאייר ופועלו.

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
קטגוריה:יצירות משנת 1951
מישל פורטל

מיכאל (מישל) פורטל (11 באוקטובר 1936 – 11 באוגוסט 2021) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת השוער, במספר קבוצות ובנבחרת ישראל, ומאמן כדורגל.

==קריירת משחק==
פורטל עלה עם אימו מצרפת בתחילת שנות ה-50, ובתחילה התגורר עמה בצריף בקריית חיים. החל לשחק בהפועל קריית חיים המקומית כקיצוני ימני ולאחר מספר משחקים הועבר לעמדת השוער בעקבות פציעתו של השוער הקבוע, והציג יכולת טובה. את פורטל גילה המאמן היוגוסלבי זלאטקו צ'ייקובסקי שצרף אותו לקבוצה. בין השנים 1957–1960 עמד בשערה של הפועל חיפה ואף הוזמן לשחק בנבחרת ישראל על ידי גיולה מאנדי במסעה להודו למשחקי קדם של גביע אסיה בדצמבר 1959, בעקבות פציעתו של השוער הקבוע. במדי הנבחרת פורטל רשם שבע הופעות.

ב-1960 ניסה את מזלו בארץ הולדתו, צרפת, אך בעקבות הופעותיו בנבחרת ישראל ההתאחדות הצרפתית דרשה ממנו להיכנס ל"שנת הסגר" בה לא ישחק עבור הנבחרת או עבור מועדון ישראלי. תקופת ההסגר הסתיימה באוגוסט 1961 ובמהלכה התאמן עם הקבוצה המיועדת סטאד פראנסה פריז, כאשר לאחר מכן חתם בשורותיה לשלוש שנים. לאחר מכן שיחק עבור מועדון פריזאי אחר, מועדון כדורגל רד סטאר.

ב-1964 קיבל מכתב שחרור מההתאחדות הצרפתית וחתם בשורות מכבי חיפה אך לא התאקלם בקבוצה, ובעונה העוקבת חתם בהפועל ירושלים שם שיחק עד 1967. ב-1967, לאחר שחרורו מהפועל, החל להתאמן עם בית"ר ירושלים עד שהוחתם לבסוף ואייש את עמדת השוער המחליף בבית"ר. בבית"ר פורטל שיחק כשלוש עונות בהן רשם שמונה הופעות בלבד, ולאחר מכן פרש מכדורגל בגיל 35.

==קריירת אימון==
פורטל אימן את הנוער של בית"ר ירושלים החל מ-1970 במשך שלוש עונות. בשנים אלו קלט לשורות הנוער, בין היתר, את יוסי מזרחי ואורי מלמיליאן. ב-1974 הועלה לקבוצה הבוגרת ואימן אותה כעונה, בה הגיעה בית"ר למעמד גמר גביע המדינה הראשון בתולדותיה, ובו הפסידה 3-1 להפועל כפר סבא. לאחר עונה זו הוחלף פורטל על ידי ישראל חליבנר, אשר שימש אז בתור יועצו. פורטל השתתף בקורס מאמנים של המאמן עמנואל שפר בשנת 1974, ולאחר מכן אימן את הפועל בית שמש.

בחלוף השנים פרש פורטל מתחום הכדורגל, והיה למדריך במרכז הטניס בשכונת קטמון ומעסה של נבחרת הטניס של ישראל.

מישל פורטל נפטר ב-11 באוגוסט 2021 בגיל 84.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.football.org.il/national-team-list-games-by-player/?player_id=80472&national_team_id=3 עמוד השחקן של מיכאל פורטל] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* [http://mhaifafc.com/historyPlayer.asp?P=1255 מישל פורטל], באתר הרשמי של מכבי חיפה

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:קזבלנקה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני רד סטאר
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
זמפירה

זמפירה טלגטובנה רמזנובה (ברוסית: Земфира Талгатовна Рамазанова; נולדה ב-26 באוגוסט 1976), הידועה בשם הבמה זמפירה, היא זמרת רוק רוסייה, מוזיקאית, פזמונאית, מלחינה ומפיקה.

נולדה באופה, בשקורטוסטן, ברית המועצות, למשפחה טטרית. בילדותה ניגנה בפסנתר ושרה במקהלת בית הספר. במקביל לעיסוקה במוזיקה, שיחקה כדורסל וב-1990 נבחרה להיות קפטן נבחרת הנוער של רוסיה בכדורסל נשים.

ב-1998 עברה למוסקבה, שם הקליטה את אלבום הבכורה שלה אשר ראה אור ב-10 במאי 1999. לפי שעה הקליטה הזמרת שישה אלבומי סטודיו. היא מציינת כי תום יורק וויקטור צוי השפיעו רבות על יצירותיה, אם כי גם להקות רוק דוגמת נירוונה, קווין ואקווריום.

ב-2004 ביצעה את השיר We Are the Champions בליווי להקת קווין בטקס פרסי המוזיקה של MTV רוסיה. באותה שנה התקבלה ללימודים בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת מוסקבה, אולם בעקבות הקלטתו של אלבומה הרביעי נאלצה לזנוח את לימודיה.

זמפירה מגדירה את עצמה כאתאיסטית.

ב-10 בפברואר 2023 פורסם שמשרד המשפטים של רוסיה הכניס את זמפירה לרשימה של "סוכנים זרים" בתקשורת ההמונים<ref>https://www.bbc.com/russian/news-64514366</ref>.
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות רוסיות
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של MTV אירופה
קטגוריה:אתאיסטים רוסים
קטגוריה:אתאיסטיות
קטגוריה:מלחינות רוסיות
קטגוריה:אנשים שהוכרזו ברוסיה כ"סוכנים זרים"
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1976
תוספתן פדרי

תוספתן פדרי מודלק (צילום [[CT)]]
תוספתן פִּדרי (באנגלית: epiploic appendix) הן שׂקיות קטנות של הצפק מלאות שומן, הממוקמות לאורך המעי הגס, אך לא בחלק הרקטאלי.

תוספתנים פדריים מצורפים בעיקר למעי הגס הרוחבי ולמעי הגס הסיגמואידי. תפקיד התוספתן הפדרי אינו ידוע.

== דלקת התוספתן הפדרי ==
התוספתן הפדרי עשוי להיות מודלק, באופן שפיר, אבל כואב, דלקת כזו מכונה epiploic appendagitis והיא יכולה לחקות סימפטומים של דלקת התוספתן כמו כאבים בבטן הימנית התחתונה. דלקת בתוספתן הפדרי נדירה יחסית, ואינה מסוכנת כמו דלקת התוספתן. הטיפול בדרך כלל על ידי משככי כאבים בלבד.

הכאבים עשויים להיות חזקים אך בניגוד לדלקת התוספתן מתפתחים בדרך כלל לאט לאורך כמה ימים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אגן
אלכסנדרה רוזנפלד

אלכסנדרה רוזנפלד (נולדה ב-23 בנובמבר 1986) היא מלכת היופי של צרפת לשנת 2006, והיהודייה השנייה שזכתה בתואר זה. רוזנפלד אף זכתה בתואר מיס אירופה לשנת 2006.

==קורות חיים==
רוזנפלד נולדה בבזייה, ב-2006 זכתה בתחרות היופי של לנגדוק-רוסיון ולאחר מכן נבחרה למיס צרפת. לאחר שנבחרה עלו טענות אנטישמיות נגדה ואחת מהן הייתה, שהיא זכתה אך ורק מפני שמארגני התחרות הם יהודים.

היא ייצגה את צרפת בתחרות מיס תבל ובסוף אותה שנה נבחרה למיס אירופה.

היא לקחה חלק בפעילות ובהפגנות נגד אנטישמיות וגזענות בצרפת.

היא השתתפה במספר הופעות טלוויזיוניות ובהן בגרסה הצרפתית של התוכנית "המבצר".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זוכות מיס צרפת
קטגוריה:זוכות מיס אירופה
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 2006
קטגוריה:יהודיות צרפתיות
קטגוריה:דוגמניות יהודיות
קטגוריה:משתתפות יהודיות בתחרויות יופי
קטגוריה:אנשי אופנה יהודים
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1986
ציולקובסקי (עיר)

גן ילדים ברובע זביוזדני בעיר.
תחנת הרכבת ציולקובסקי. מרץ 2020.
ציולקובסקי (רוסית: Циолковский) היא עיר סגורה המהווה מתקן צבאי הממוקם במחוז אמור במזרח רוסיה. בעבר נשאה העיר את השם אוגלגורסק וסבובודני-18.

==היסטוריה==
היישוב הוקם בשנת 1961 בשם "אוגלגורסק" וקיבל את השם הנוכחי בשנת 2015, כהוקרה למדען הרוסי-סובייטי קונסטנטין ציולקובסקי.

בשנת 1969 נקראה העיר בשם "סבובודני-18" (על שם נמל החלל קוסמודרום סבובודני הנמצא בתחומו) ושמרה על מעמדה כעיר צבאית סגורה שנאסר על כניסת זרים ותיירים אליה. בשנת 2001 שינתה העיר את שמה לאוגלגורסק.

ביולי 2010 ממשלת פוטין השנייה החליטה להקצות כספים ומשאבים לצורך בניית קוסמודרום ווסטוצ'ני שהעיר אמורה לשרת אותו. במסגרת התוכנית העיר צפויה לגדול ולהכיל 25,000 תושבים. במסגרת החלטת הממשלה הוקצו 24.7 מיליארד רובלים (כ-809 מיליון דולר).

ב-30 בנובמבר 2015 נודע כי הוחלט לקרוא לאחד מרחובות העיר בשם רחוב הבנאים על שם אלדר ריאזנוב. ב-29 בדצמבר 2015 הוזמנו דירות מגורים עבור עובדי נמל החלל ווסטוצ'ני. במרץ 2017 הושלמה בנייתו של מבנה אדמיניסטרטיבי עבור עובדי הקוסמודרום והושלמה בנייתו של מרכז תברואה ומרכז רפואי.

==אוכלוסייה==
בעיר מתגוררים 7,193 תושבים (2021), כשמרבית האוכלוסייה מהווה את עובדי תאגיד החלל הפדרלי, מהנדסי חלל ובני משפחותיהם ועובדי קוסמודרום ווסטוצ'ני הסמוך. העיר מחולקת לשני רבעים מרכזיים: העיר הישנה "אוגלגורסק" והרובע החדש הנקרא "זביוזדני".

==תחבורה==
מתוכננת תחילת בנייתו של נמל התעופה ווסטוצ'ני, שמיועד לשרת את העיר וסביבתה וחניכתו מתוכננת לשנת 2029. בינואר 2021 "רוסקוסמוס" החלה בבניית מתחם נמל תעופה אחרי שבדצמבר 2020 נחתם חוזה מקיף עם הקבלנית קרוקוס. החשיבות הקריטית של הקמת והפעלת המתקן מוצדקת בצורך להשתמש במטוסי תובלה כבדים כדי להעביר לנמל החלל הסמוך רכיבים גדולים בגודל של כלי תחבורה מאויש מדור חדש, חלליות למטרות שונות, מוצרי רקטות וטכנולוגיית חלל וציוד בדיקה שלא ניתן לספק ברכבת או בכביש. מתוכנן להקים נמל תעופה שיבטיח קליטה ושחרור של כל סוגי כלי התחבורה והמטוסים המיוחדים, כמו גם פתרון לקליטת אמצעי חילוץ, תוך הקפדה על תפקוד תקין של המתחם במקרה של נפילת חלקי טילים באמצעות כל סוגי רכיבי התעופה. בהתבסס על הניסיון בהפעלת נמל התעופה של קוסמודרום בייקונור ובהתחשב באפשרות להשתמש בקוסמודרום ווסטוצ'ני ליישום תוכניות חלל בינלאומיות ופרויקטים, נשקל הנושא של מתן מעמד בינלאומי לנמל התעופה. הקמת נמל התעופה היא אחד המרכיבים העיקריים לקראת התחלת מבחני טיסה משנת 2023 של רכב תובלה מאויש מדור חדש המשתמש בטילי "אנגרה".

==ראו גם==
*העיר קורוליוב
*עיר הכוכבים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז אמור: ערים
קטגוריה:תוכנית החלל הרוסית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1961
קטעים

"קטעים" (עד 2019 נקרא "קטעים בהיסטוריה") הוא פודקאסט העוסק במגוון רחב של אירועים, דמויות וסיפורים היסטוריים שהוציא למעלה מ-531 פרקים (נכון ל-2023). את הפודקאסט עורך ומגיש יובל מלחי, מרצה להיסטוריה ובעל תואר שני ביחסים בין לאומיים.

קטעים בהיסטוריה, שעלה לאוויר בשנת 2008, היה אחד הפודקאסטים הראשונים שיצאו לאור בעברית, והוא אחד מעשרת המואזנים באתר iCast.

פרקי קטעים בהיסטוריה עוסקים במגוון רחב של נושאים היסטוריים.

בשנים 16–2015 יצאה סדרת פרקים שעסקה בגיבורים היסטוריים נשכחים והופקה בשיתוף עמותת בית אבי חי. במסגרת סדרה זאת, התראיין בפברואר 2016 נשיא המדינה ראובן ריבלין לפרק העוסק במשה רוסנק.

הפרקים מופצים אחת לשבועיים, וזמינים להאזנה במגוון רחב של אתרים ואפליקציות ובהם אתר קטעים בהיסטוריה, Apple Podcasts, icast ואפליקציה ייעודית למכשירים ניידים. היקף ההאזנות לפרקי הפודקאסט באתר icast בלבד עומד על כמיליון האזנות.

בשנת 2020 יצאה סדרה בשם "יציאת אתיופיה" העוסק במבצעי המוסד באתיופיה ובסודאן במהלך העלת יהודות אתיופיה, הפרקים מוגשים על ידי מלחי יחד עם דני לימור.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://historia.co.il אתר הבית של התוכנית]
* 
* [http://www.icast.co.il/default.aspx?p=Podcast&id=297526 פרקי קטעים בהיסטוריה], באתר icast
* [http://www.bac.org.il/sdrvt/sdarot/hagybvrym-hanshkhym סדרת הגיבורים הנשכחים], באתר בית אבי חי

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות רדיו ישראליות
קטגוריה:פודקאסטים ישראליים
פרח הקקטוס

פרח הקקטוס (באנגלית: Cactus Flower) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1969 בהשתתפות אינגריד ברגמן, גולדי הון ווולטר מתאו בתפקידים הראשיים. התסריט מבוסס על מחזה בשם זה שהועלה בהצלחה בברודוויי ב-1968 בהשתתפות לורן באקאל וברנדה ואקרו. מחזה זה מבוסס על מחזה צרפתי בשם Fleur de cactus.

ב-2011 הופק הסרט לזרום עם זה המבוסס על אותו מחזה, עם אדם סנדלר וג'ניפר אניסטון בתפקידים הראשיים.

המחזה "פרח הקקטוס" הועלה בישראל בתיאטרון זווית ב-1968 בבימויו של פיטר פריי עם עדנה פלידל ושמואל עצמון בתפקידים הראשיים.

זה היה תפקידה הגדול הראשון של גולדי הון ועליו הוענק לה פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1969. היא זכתה על תפקידה בסרט גם ב-פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.

אינגריד ברגמן הייתה מועמדת על משחקה בסרט לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי לשנת 1969.

==תקציר העלילה==
ד"ר ג'וליאן וינסטון (וולטר מתאו) הוא רופא שיניים מצליח בניו יורק. חלק מהצלחתו נזקף לזכותה של מזכירתו סטפאני דיקינסון (אינגריד ברגמן), רווקה מבוגרת המנהלת את המרפאה וסדר יומו של הרופא.

ג'וליאן הוא רווק מבוגר מבוקש ונשים רבות, צעירות ומבוגרות נמשכות אליו אבל הוא רוצה להישאר חופשי ולא להתחייב לנישואין. סטפאני מאוהבת בחשאי בדוקטור אבל אינה מסוגלת לבטא זאת. הוא מצדו אינו רואה אותה כאובייקט מיני אלא כמזכירה יעילה אבל מבחינת אישה היא יבשה לדעתו כמו הקקטוס היבש והקוצני הנמצא על שולחנה במרפאה והיא מקפידה להשקותו מדי יום. הם אינם פונים אחד לשנייה בשמותיהם הפרטיים.

בת זוגו הנוכחית של הדוקטור היא צעירה חיננית בת עשרים ואחת בשם טוני סימונס (גולדי הון). היא רוצה למסד את הקשר ביניהם על ידי נישואין אבל הוא אומר לה שהוא נשוי ויש לו שלושה ילדים.

טוני מחליטה להתאבד בשאיפת גז אך שכן צעיר בשם איגור סאליבן (ריק לנץ) מציל אותה. ג'וליאן מרגיש אשמה ומבטיח לטוני שייתגרש מאשתו ויישא אותה. טוני מבקשת ממנו לפגוש את אשתו כדי לשוחח אתה ולהבהיר שאינה כזאת שמפרקת משפחות.

ג'וליאן מחליט לבקש ממזכירתו שתתחזה לאשתו. הוא מזמין אותה למסעדה והיא נענית לו ברצון ומתחילה לספר לו שם על עצמה וכי שמה הפרטי הוא סטפאני. כשג'וליאן מבקש ממנה שתתחזה לאשתו היא נעלבת ובורחת מהמסעדה.

לאחר זמן מה היא מחליטה בכל זאת לשתף פעולה. ג'וליאן "משדך" לה אחד מחוליו ושני הזוגות נפגשים "במקרה" במועדון לילה. סטפאני מחליטה לזרז את ההתחזות הזו. בפעם השנייה היא מגיעה עם שמלה מהודרת ולאחר שתיית מספר כוסות היא נלהבת ורוקדת ביחד עם טוני כשג'וליאן מביט בהם וספק מתחיל לכרסם בו. במקום המזכירה הקקטוסית היבשה הוא רואה אישה יפה ומושכת.

העניינים מסתבכים וסטפאני מחליטה להתפטר. ג'וליאן מגיע לחדרה של טוני ומוצא שם את איגור. רק אז הוא מבין כמה מגוחך הקשר אתה וכי האישה המתאימה לו היא סטפאני.

כשסטפאני חוזרת למרפאה לקחת את חפציה הוא ממתין לה ומגלה את רגשותיו. הם מתחבקים ואז שמים לב שהקקטוס היבש הפריח פרח יפהפה בדיוק כמו שסטפאני "הקקטוס" פורחת, זה שם הסרט.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=jTOT1UnY8eY קדימון לסרט "פרח הקקטוס"], באתר יוטיוב

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1969
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי אינגריד ברגמן
קטגוריה:סרטי וולטר מתאו
בית הילדים בשאמוני

שאמוני
בית הילדים בשאמוני שבצרפת שימש כבית מקלט לילדים יהודים בתקופת השואה. משנת 1942 ועד 1944 שהו בו עשרות ילדים, שנותרו בחיים בסיום המלחמה. הבית פעל בעיירה שאמוני במחוז סבואה עילית במזרח צרפת.

בית הילדים הוקם על ידי מרינט גי (Marinette Guy) וז'ולייט וידאל (Juliette Vidal) מהעיר סנט אטיין. בימי המלחמה ניהלו השתיים בעיר מרפאת סיוע לאמהות וילדים. הן הפכו את המרפאה למרכז סיוע לארגון אוז"ה ולארגון הצלה של הצופים היהודים בצרפת - "השישית" (La Sixieme), כדי ליטול חלק בהצלת יהודים.

ממחצית 1942 הפעילו השתיים בשאמוני קייטנה לילדים, נוצרים ויהודים כאחד. הוא הוסב לבית ילדים לאחר שנודע לגי ולוידאל שילדים רבים איבדו את הוריהם, אשר גורשו למחנות ההשמדה. בית הילדים עבר מצריף בשאמוני אל מלון "השלום" המקומי (כיום סופרמרקט ברחוב Joseph Vallot [<nowiki/>אנ']). סיפור הכיסוי שלו היה ששימש כבית חופש לילדים מאזורים מסוכנים. 

באוקטובר 1943 נמצאו בבית הילדים 42 ילדים, מהם 37 יהודים. הילדים היו בגילאי שלוש עד 14. מרביתם הגיעו מהעיר סנט אטיין. כדי להגן עליהם הם קיבלו שמות צרפתיים והוכנו עבורם מסמכים מזויפים. חלקם למדו בבית הספר המקומי תחת שמות בדויים. בבית הילדים הוכנו גם מסמכים מזויפים שונים עבור אנשי המחתרת הצרפתית. אנשי הצוות של בית המקלט, מרביתם יהודים, טיפלו בילדים במסירות. בין השאר למדו הילדים להחליק על השלג במקום.

בין אנשי צוות הבית הייתה הגרמנייה הנוצרייה קלר ברוויצקי, אשר פעילותה סייעה רבות לקיום ביטחונו של המעון ולאי חשיפתו.

גי ווידאל דאגו לכך שהילדים ישמרו על זהותם היהודית ואת ליל שבת ציינו כיהודים, בנפרד מחבריהם הנוצרים. הם גם חגגו את החגים היהודים במידת האפשר ובחנוכה הדליקו נרות בחנוכייה מאולתרת. הילדים לא ביקרו בכנסייה ולא עסקו בפעילות הנוצרית בבית הספר, כשלמקומיים נמסר שהוריהם הם אתאיסטים.

ב-27 באוגוסט 1944 שוחררה שאמוני על ידי ארגון המאקי. כבר באביב של אותה שנה הועברו עשרה ילדים מבית הילדים לספרד ומשם עלו לארץ ישראל. לאחר השחרור הוסעו הילדים בחזרה לסנט אטיין כדי להתאחד עם הוריהם, אך רק מעטים מאלו שרדו.

בית הילדים בשאמוני פעל עד אוקטובר 1947. חמישים ילדים חיו בו. רבים מהם עלו לארץ ישראל והיתר נותרו לחיות בצרפת.

מרינט גי וז'ולייט וידאל וכן קלר ברוויצקי הוכרו - ב-1969 וב-1991 בהתאמה - כחסידות אומות העולם.

==מקור==
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/childrens-homes/chamonix/index.asp בית הילדים בשאמוני], באתר יד ושם (תאריך כניסה: 5 במאי 2016)

==קישורים חיצוניים==
* דליה מזורי, [http://www.nrg.co.il/online/1/ART2/774/825.html היינו לבד': הילדים שניצלו בזכות הוריהם, שנרצחו], באתר Nrg, 4 במאי 2016
* [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4015162 על מרינט גי וז'ולייט וידאל] [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4042972 ועל קלר ברוויצקי], באתר יד ושם

*
קטגוריה:אתרי מסתור ומקלט ליהודים בשואה
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ
אסתר המלכה העברייה

אסתר המלכה העברייה הייתה תחרות יופי שנערכה ביישוב בתקופת המנדט.

==היסטוריה==
בשנת 1926, בעקבות ההצלחה של נשפי הקרנבל הפרטיים והנשפים העממיים (של ברוך אגדתי) בתל אביב, הוחלט לערוך במסגרת חגיגות פורים תחרות יופי בשם "אסתר המלכה העברייה", המייצגת את היופי העברי הטיפוסי, והזוכה הייתה מובילה את עדלאידע, תחרות זו עוררה התנגדות מצד גורמים דתיים.

==הזוכות==
* 1926 - לילה צ'רטקוב
* 1927 - ריקטה שלוש
* 1928 - ציפורה צברי
* 1929 - חנה מיוחס-פולני
* 1931 - מרים בלומנפלד

==ראו גם==
* תחרויות יופי בישראל

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* בת־שבע מרגלית שטרן, [http://humanities1.tau.ac.il/zionism/images/stories/Israel18-19_margalit.pdf נדרה הנאוה וצדודיתה המרהיבה: טקסי מלכת היופי בארץ ישראל כאמצעי לגיבוש תודעה ציונית], באתר אוניברסיטת תל אביב.
* 
* שרון גבע, [https://sharon-geva.blogspot.com/2019/03/blog-post_19.html מה קרה לאסתר המלכה העברייה? בעקבות ציפורה צברי] בבלוג אל מדף ספרי ההיסטוריה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תחרויות יופי לנשים
קטגוריה:תל אביב לפני הקמת מדינת ישראל
קטגוריה:תרבות ביישוב
פוליבה

פוליבה בע"מ היא חברה ישראלית העוסקת בייצור, יבוא ושיווק חומרי גלם לענף המזון והאפייה.

== היסטוריה ==
בשנת 1978 החל אילן פוליבה לשווק באופן עצמאי חלב לקונדיטוריות וחנויות מכולת, ולאחר שחרורו מהצבא של אחיו אהרון, בשנת 1983, הוא הצטרף אליו כשותף.

בשנת 1988 הקימו השניים את חברת פוליבה בע"מ, שפעלה מתוך מחסן קטן בפתח תקווה ועסקה בעיקר בשיווק מרגרינה לבתי עסק מקומיים. בשנת 1990 נמכרה החברה למשפחת פרסלני ( ירון, גיימי, נתן ואריק) והחלו לעסוק ביבוא ויצוא 
למעון קבע ברחוב הברזל באזור התעשייה רמת החייל בתל אביב, ובמקביל לשיווק המרגרינה ומוצרי אפייה נוספים, הקימו מפעל לייצור מרגרינה ביבנה.

עם התרחבות היקף הייצור והצורך במקום גדול יותר, עברה החברה על שני מפעליה בשנת 1994 למתחם באזור התעשייה ברמלה, שם הוקם מפעל אחד גדול שהחל לייצר גם מליות פרי, ממרחים, משפרי אפייה, קצפות ושוקולד מתוך כוונה לספק לקונדיטוריות סל מוצרים שלם.

בשנת 2001 הוקם מערך הפיתוח והייצור של החברה למוצרים לשוק הביתי. לאחרונה החלה פוליבה לעסוק גם בייצוא מוצרים קמעונאיים, בעיקר למרכולים בארצות הברית ובאנגליה.
בשנת 2009 פוליבה הייתה מהמובילות בתחום שמן זית בעולם, והפכה לאחת החברות המובילות בתחום היבוא והיצוא.
בשנת 2013, החל המפעל בהסבה של התשתיות לעבודה בגז טבעי כמקור אנרגיה והיה מבין המפעלים הראשונים בישראל שהשלימו תהליך זה. החל משנת 2016, כל תשתיות מפעל הייצור של פוליבה מוזנות מגז טבעי.

משנת 2018 פוליבה רוכשת מספר רב של מפעלים ברכבי העולם ליצור שמנים שונים.

== פעילות החברה ==
פוליבה היא החברה הגדולה בישראל לייצור, יבוא ושיווק של חומרי גלם בענף האפייה והמזון. פס הייצור של החברה מונה מעל ל-1,000 מוצרים כגון שמנים, מרגרינות, מליות, ריבות, ממרחים שונים, משפרי אפייה, קצפות ושוקולדים, אותם היא מספקת ליותר מ-1,700 בתי מאפה, קונדיטוריות ומפעלי מזון בארץ ובעולם, בהיקף של למעלה מ-5,000 טון מדי חודש.
 
עם לקוחות החברה הבולטים נמנים תאגידים כמו "תנובה", "יוניליוור", "שטראוס", "אסם" וחברות מזון גדולות נוספות, כמו גם בתי קפה וקונדיטוריות מקומיות.

משרדי החברה ממוקמים באזור התעשייה ברמלה, במתחם המשתרע על שטח של כ-34,000 מ"ר הכולל, מעבר למפעלי הייצור, גם את אולם התצוגה, בתי זיכוך לשמן, מחסנים, מעבדת הפיתוח למוצרים חדשים, מערך ההפצה הארצי ומרכז ההדרכה.

בשנת 2024 השותפים הפעילים בחברה הם נתן פרסלני, ירון פרסלני, אריק פרסלני וג'ימי פרסלני.

פוליבה מעסיקה יותר מ-200 עובדים, ובהם גם עשרות עובדים עם מוגבלויות, כחלק מחזון החברה הרואה בתרומה לקהילה ערך ראשון במעלה בחשיבותו.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.poliva.co.il/ אתר האינטרנט של חברת פוליבה].
* [https://www.youtube.com/watch?v=kga87dk0SnQ סרטון תדמית על חברת פוליבה ביוטיוב].

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תעשיית מזון בישראל
קטגוריה:רמלה: חברות
ז'ואן רמון

ז'ואן רמון אי פרה (בקטלאנית: Joan Ramon i Pera, לעיתים נקרא בשם הספרדי "חואן" (Juan); נולד ב-22 בפברואר 1909 בווילסר דה מר שבספרד, נפטר ב-7 באפריל 1968 בברצלונה שבספרד) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי ששיחק כחלוץ ונודע בשל תקופתו בברצלונה, בה שיחק בין 1926 ל-1935.

== קריירה ==
רמון, ששיחק כחלוץ, הצטרף לברצלונה ב-1926, והוא שיחק שם במשך 10 שנים, עד 1935. במהלך תקופה זו שותף ב-209 משחקים, בהם כבש 148 שערים. שיתוף הפעולה שלו עם ז'וזפ סמיטייר, ממובילי הקבוצה באותה עת, היה פורה.

בתחילת דרכו מיעט רמון לשחק והוא לקח חלק במשחקי ידידות בלבד. ברצלונה זכתה בגביע הספרדי לאחר הצטרפותו, מבלי שישתתף באף שלב בטורניר. ב-1927 החל לשחק בתדירות גבוהה יותר. הוא כבש 14 שערים, יותר מכל שחקן אחר בקבוצתו, במהלך זכיית קבוצתו באליפות קלטוניה לעונת 1927/1928. ברצלונה זכתה פעם נוספת בגביע הספרדי, ורמון כבש שער אחד ב-5 משחקים בדרך לגמר, בו לא שותף. ב-1929 נערכה המהדורה הראשונה של הליגה הספרדית. ברצלונה זכתה באליפות הראשונה של ספרד, ורמון פתח ב-5 משחקים במהלך העונה, מבלי להבקיע שער. בעונה הבאה דעך מעמדו והוא השתתף במספר בודד של משחקים, הן בליגה הספרדית והן באליפות קטלוניה.

מ-1930 חזר לקחת חלק פעיל יותר במשחקיה של ברצלונה. ב-5 באפריל 1931, בקלאסיקו נגד ריאל מדריד שנערך במחזור האחרון של הליגה, הבקיע רמון שלושער. ברצלונה ניצחה 1–3 וסיימה את העונה במקום ה-4. היו אלו שעריו הראשונים בליגה הספרדית. בעונה הבאה הוסיף להבקיע שערים בליגה הספרדית, עם שלושער בניצחון על דפורטיבו אלאבס וצמד בניצחון על ריאל סוסיאדד, וברצלונה הגיעה למקום השלישי. עונת 1932/1933 הייתה הפורייה ביותר בקריירה של רמון. הוא הוביל את מבקיעי הקבוצה בליגה עם 12 שערים שכבש, שכללו צמדים במשחקים מול ארנס גצ'ו, אתלטיק בילבאו וראסינג סנטנדר. ברצלונה סיימה את העונה במקום הרביעי פעם נוספת. לאחר צירופו של אלחנדרו מוררה סוטו הקוסטה ריקני, ובהמשך של ז'וזפ אסקולה, נדחק רמון החוצה מההרכב. למרות זאת, המשיך להבקיע שערים בהזדמנויות שקיבל: בעונת 1933/1934 כבש 4 שערים ב-5 הופעות ובעונה שלאחר מכן 5 שערים ב-8 הופעות. למרות חוסר הצלחתה בליגה, זכתה ברצלונה באליפות קטלוניה מספר פעמים נוספות. ב-1935 עזב את ברצלונה.

בין 1931 ל-1936 השתתף במשחקיה של נבחרת קטלוניה, אם כי בשל תיעוד לקוי בתקופה זו, לא ברורה כמות המשחקים המדויקת בהם שיחק.

== תארים ==
* אליפות ספרד (1): 1928/1929
* הגביע הספרדי (2): 1925/1926, 1927/1928
* אליפות קטלוניה (6): 1926/1927, 1927/1928, 1929/1930, 1930/1931, 1931/1932, 1934/1935

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חלוצי כדורגל ספרדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1909
קטגוריה:נפטרים ב-1968
בורה (שטלנד)

הגשר המחבר בין מערב למזרח בארה
בָּארָה (Burra, בנורדית עתיקה: Barrey) הוא שם קולקטיבי לשניים מאיי שטלנד בסקוטלנד, מערב בארה ומזרח בארה. שני האיים הם חלק מקבוצת איי סקלווי (Scalloway) הממוקמת מדרום מערב לאי מיינלנד. שטחו של מערב בארה הוא 7.43 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 776 תושבים (2011). שטחו של מזרח בארה הוא 5.15 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 76 תושבים (2011).

שני האיים מחוברים בגשרים זה לזה, ולמיינלנד של שטלנד דרך טרונדרה.

בסאגת אורקניינגה, שמגוללת את תולדות אורקני, האיים נקראים בשם "Barrey".

==הערות שוליים==

קטגוריה:איי שטלנד
אשר שוורצמן

אשר שוורצמן (ביידיש: אשר שוואַרצמאַן; 1889 פלך קייב האימפריה הרוסית - 1919 ליד רפליבקה) היה משורר יידי ואוקראיני.

==קורות חיים==
שוורצמן נולד למשפחה יהודית דתית, אביו היה עובד בתעשיית עצים. הוא קיבל חינוך יהודי מסורתי ולמד בתלמוד תורה. ב-1893 משפחתו עברה להתגורר בעיירה קורוסטישב, יותר מאוחר הם עברו לכפר נובינקה שממוקם קרוב לקייב. מגיל צעיר מאוד הוא התעניין בספרות עברית, יידית, רוסית ואוקראינית. שוורצמן הכיר את חיים נחמן ביאליק שהיה מבקר בנובינקה את קרובי משפחתו. ב-1904 החל שוורצמן ללמד את ילדי הכפר את השפה הרוסית.

ב-1905 הוא עבר להתגורר בקייב אצל אחיו הגדול. כנראה תחת השפעת אחיו השתתף במאורעות של מהפכת 1905. יותר מאוחר עבר לברדיצ'ב, שם לימד עברית ולמד בבית ספר למסחר. אז הוא גם התחיל לחבר שירה, תחילה בשפה האוקראינית.

ב-1909 הוא חזר לקייב והתקרב אל קבוצת אנשי תרבות יידישאיים, משוררים אהרן קושנירוב ודוד הופשטיין (שהיה גם בן דודו של שוורצמן), סופר דוד ברגלסון ומבקרי ספרות נחום אויסלנדר ונחמן מייזל. בהשפעת קבוצה זו הוא החל לחבר ביידיש, אך רוב חיבוריו ביידיש אבדו ונותר מהם מספר מצומצם בלבד.

ב-1911 שוורצמן גויס לשורות הצבא הרוסי ושירת ביחידת הפרשים בקליש (כיום בפולין). בין 1914–1917 השתתף במלחמת העולם הראשונה. פעמיים עוטר בעיטור גאורגיוס הקדוש. במלחמה הוא נפצע ועבר שיקום בבתי חולים של טמבוב ומוסקבה. הוא שוחרר מהשירות הצבאי ב-1917.

לאחר השחרור הוא התגורר בקייב ועבד בביטאונה של תנועת הבונד פאלקסצייטונג.

בעקבות הפרעות שפרצו בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה הוא התנדב לשירות בצבא האדום ונהרג בקרב. הוא נקבר בקבר אחים ליד כפר רפליבקה.

==חיבוריו==
*פון גאלדענע ווייטן, קיעוו, 1921.
*אלע לידער, קיעוו, 1923.
*מיכל לעוויטאנ אונ מאקס עריק (עורכים), לידער אונ בריוו, קיעוו, 1935.
*אלע לידער און בריוו, מאסקווע, 1961.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://newswe.com/index.php?go=Pages&in=view&id=5135 אנחנו כאן] 
* [http://www.lechaim.ru/ARHIV/170/slovo.htm על אשר שוורצמן בעיתון לחיים] 
* [http://jewish-memorial.narod.ru/SHvarzman_Osher.htm על אשר שוורצמן באתר המוקדש לזכרם של היהודים שהשאירו דריסת רגל בהיסטוריה] 
* 

קטגוריה:משוררים יהודים רוסים
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררים יהודים אוקראינים
קטגוריה:מקבלי צלב גיאורגי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים בצבא האימפריה הרוסית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אישים הקבורים בקבר אחים
קטגוריה:בונדיסטים
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1889
קטגוריה:אוקראינים שנפטרו ב-1919
ניצה ינאי

ניצה ינאי (נולדה ב-21 באפריל 1951 בישראל) היא סוציולוגית ישראלית ופרופסור אמריטה במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון. ינאי עוסקת בחקר הגזענות וסטריאוטיפים חברתיים, חשיבה פמיניסטית, פילוסופיה פוליטית, זהות ותרבות.

==ביוגרפיה==
ינאי היא בוגרת תואר ראשון בפסיכולוגיה חברתית מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1974), ובעל תואר שני (1981) ושלישי (1985) מאוניברסיטת סטוני ברוק שבמדינת ניו יורק. החלה ללמד באוניברסיטת בן-גוריון בשנת 1990 במחלקה למדעי ההתנהגות וב-2007 במחלקה לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה. כיהנה גם כיושבת ראש הוועדה לתואר ראשון באוניברסיטת בן-גוריון. שימשה גם כפרופסור מן החוץ באוניברסיטת קולומביה.

ינאי עוסקת במחקר בתחומים כגון קונפליקטים לאומיים, גזענות, וסטריאוטיפים חברתיים ותרבותיים. כמו כן, היא חוקרת תאוריה פמיניסטית, פסיכואנליזה תרבותית, פילוסופיה פוליטית, זהות ותרבות, וסוציולוגיה פוליטית של רגשות. היא עוסקת בחקר הבנת הרגשות במובן החברתי והתרבותי שלהם. עיקר עבודתה היא בין-תחומית ומשלבת פסיכולוגיה, חקר התרבות, פסיכואנליזה ופרספקטיבה סוציולוגית. במחקרה מנסה ינאי לייצר הבנה סוציולוגית-תרבותית לכוחות שמארגנים אירועים רגשיים. 

ספרה, "האידאולוגיה של שנאה: הכוח הלא מודע של השיח החברתי", יצא לאור ב-2012 בהוצאה האקדמית של אוניברסיטת פורדם (באנגלית).

== פרסומים ==
* "נשים בדרום: מרחב, פריפריה, מגדר". 2005, בעריכת הנרייט דהאן-כלב, ניצה ינאי וניצה ברקוביץ. קריית שדה-בוקר: מכון בן-גוריון לחקר ישראל, הציונות ומורשת בן-גוריון והוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
* "דרכים לחשיבה פמיניסטית". 2007, בעריכת ניצה ינאי ואחרים. האוניברסיטה הפתוחה
* Yanay, N. 2013. "The Ideology of Hatred: The Psychic Power of Discourse". New York: Fordham University Press. 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20160818163036/http://in.bgu.ac.il/humsos/soc-ant/StaffCV/niza-CV-2014.pdf קורות חיים], באתר אוניברסיטת בן-גוריון 
* [https://web.archive.org/web/20160822110821/http://konference.fdvinfo.net/rc33/2004/Data/PDF/stream_02-18.pdf GENDER IMAGO: SEARCHING FOR NEW FEMINIST METHODOLOGIES], Niza Yanay and Nitza Berkovitch 
* 
* 

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטוני ברוק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: סוציולוגיה ואנתרופולוגיה
קטגוריה:מדעניות ישראליות
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
פורט מקמרי

פורט מקמרי (באנגלית: Fort McMurray) היא עיר בצפון מזרח אלברטה שבקנדה. העיר ממוקמת בתוך יער טייגה במרכז חולות הזפת של אלברטה, שטח חולות הזפת הגדול בעולם.

==גאוגרפיה==
העיר ממוקמת ברום של 370 מטר מעל לגובה פני הים, 435 ק"מ מצפון מזרח לאדמונטון כ-60 ק"מ מהגבול עם ססקצ'ואן במפגש הנהרות אתבסקה (Athabasca) וקלירווטר (Clearwater).

==היסטוריה==
לפני הגעת האירופאים בסוף המאה ה־18, שבט הקרי, מהאומות הראשונות, ישבו באזור פורט מקמרי. עוד לפני הגעת האירופאים חולות הזפת היו מוכרים לתושבים והם השתמשו בחולות הזפת לציפוי סירות הקאנו שלהם. ב־1778 היה סוחר הפרוות פטר פונד חוקר הארצות הראשון שהגיע לפורט מקמרי לחיפוש פרוות. ב־1790 מגלה הארצות אלכסנדר מקנזי גילה לראשונה את תכונות חולות הזפת. ב־1870 פתחה חברת מפרץ הדסון משרד מסחר ראשון באזור ומסילת רכבת שהושלמה ב־1915, השלימה את מערך המסחר סביב העיר. ב-1930 הצליחו לראשונה לייצר נפט מחולות הזפת ובמלחמת העולם השנייה יוצרו בעיר 1,100 חביות נפט ביום.

עד שנות השבעים של המאה ה-20 היה גודל האוכלוסייה 2,000 תושבים. בשנת 1967 נבנה מפעל ראשון בעיר ואוכלוסיית העיר צמחה במהירות ל-6,847 תושבים בשנת 1971 ו-31,000 תושבים בשנת 1981, שנה לאחר שעברה לסטטוס עיר. אוכלוסיית העיר השתנתה בהתאם למחיר הנפט, כך בשנת 1985 עלתה האוכלוסייה עד 37 אלף תושבים אולם ירדה ל-34 אלף תושבים בשנת 1989 בעקבות ירידת מחירי הנפט בסוף שנות השמונים.

בשנת 1995 פורט מקמרי אוחדה עם שטחים נוספים למועצה אזורית ווד באפלו (Wood Buffalo). מאז פורט מקמרי אינה עיר באופן רשמי.

ב-1 במאי 2016 פרצה ליד העיר שריפת יער. בעקבות טמפרטורה של 32 מעלות צלזיוס ויובש קיצוני, השרפה התפשטה במהירות. ב-3 במאי הוחלט על פינוי של כל העיר, 80 אלף תושבים, הפינוי הגדול ביותר בקנדה בעקבות שרפה. כחמישית מבתי העיר נשרפו באותו אירוע.

ב־27 באפריל 2020 הייתה הצפה גדולה בחלק הנמוך של העיר בעקבות ציפת קרח שהגיע לעיר מנהר אתבסקה. כ־13 אלף בני אדם פונו מבתיהם בפורט מקמרי וישובים נוספים בסביבתה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלברטה: ערים
קטגוריה:אלברטה: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1870
נמנצ'ין

נמנצ'ין (מפולנית: Niemenczyn; בליטאית Nemenčinė, נמנצינֶה) היא עיר ליטאית השוכנת במחוז וילנה, כ-20 קילומטר צפונית-מזרחית לעיר וילנה. העיר שוכנת על גדות נהר נמנצ'ייה.

== שם העיר ==
השם נמנצ'ין (Nemenčinė) נגזר מהמילה הליטאית עבור הנהר שעל גדותיו היא שוכנת. שם זה מקורו בראשית העיר במאה ה-14, ומהווה את השם המקורי של העיר שבו נהוג להשתמש עד היום.

== היסטוריה ==

ב-1387, בעקבות התנצרותה של ליטא, הקים הדוכס יגלו פארוציה, יחידה פוליטית דתית המהווה חלק מדיוקסיה, בנמנצ'ין ובנה בה את הכנסייה הראשונה.

ב-20 בספטמבר 1941, רוכזה יהדות העיר, שמנתה כ-500 איש, בבית הכנסת של העיירה. הם הובלו ליער סמוך שם נטבחו רובם ככולם. לפחות 128 גברים, 186 נשים ו-99 ילדים נורו בבת על ידי פלוגות איינזצגרופן של ליטאים נאצים. כיום ישנה אנדרטה מעל קבר האחים באתר.

==קישורים חיצוניים==

* https://blogs.timesofisrael.com/the-slaughter-of-the-jews-in-nemencine/
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות
קטגוריה:מחוז וילנה
מוסא חסדייה

מוסא חסדייה (נולד ב-18 באפריל 1956) הוא פרסומאי, מוציא לאור, מנהל, יזם ואיש עסקים מוסלמי ערבי ישראלי. מייסד קבוצת המדיה "כל אל-ערב", מייסד ומנכ"ל משותף בחברת הפרסום "סקטורס אל בוסתאני". לשעבר מבעלי ערוץ הטלוויזיה בשפה הערבית, הלא TV.

==ביוגרפיה==
תבנית עיתונאי הארץ
מוסא חסדייה נולד בפרדיס כילד שביעי מתוך עשרה. למד בתיכון הערבי אורתודוקסי בחיפה. בוגר כלכלה וסטטיסטיקה (בשנת 1978) ומוסמך במנהל עסקים (בשנת 1981), שני תאריו מאוניברסיטת תל אביב. עבד במקביל ללימודיו כעוזר הוראה.

בשנת 1981 עבר לעבוד במשרד הפרסום "אריאלי". החל כעוזר תקציבאי ואחר כך הקים ועמד בראש המחלקה הערבית במשרד. בשנת 1985 הקים יחד עם אמנון אריאלי (שייסד את משרד הפרסום אריאלי) את משרד הפרסום "אלבוסתאני" שפנה לשווקים הפלסטיני והערבי. חסדייה כיהן כמנכ"ל המשרד. המשרד נמכר לקבוצת משקיעים ואחר כך לסוכנות הפרסום הבינלאומית "פובליסיס". החל מ-2003, המשרד פעל בשם "פובליסיס סקטורס" היה הגדול ביותר במגזר הערבי, ופנה גם למגזר החרדי ולמגזר הרוסי.
בשנת 2008 קנה את החלק של פובליסיס ונכנס בתחום המדיה לשותפות עם משרד הפרסום "מקאן". במסגרת פעילות המשרד יזם עבור קוקה קולה תחרות כישרונות למגזר בסגנון כוכב נולד.

בשנת 1988 הקים יחד עם אריאלי את קבוצת המדיה "כל אל-ערב" הכוללת (נכון ל-2016) את השבועון כל אל-ערב, את מגזין הנשים "ליידי" ואת האתר "אל ערב". בשל ניגוד עניינים עם חברת הפרסום שלו מכר בשנת 2013 את חלקו בקבוצה לשותפו פאיז אשתווי תמורת כ-7 מיליון שקלים.
היה חבר מועצת מנהלים ובעל מניות בערוץ הלא TV. ב-2012 מכר את מניותיו בערוץ לזיאד אל עומרי.

בשנת 1998 הקים חסדייה את "ערב מרקט", חברת קידום מכירות למגזר הערבי. בשנת 2006 הקים בפרדיס מרכול בשם "המרכז לשיווק מזון". בנוסף, הקים את "אל מדאמין", חברת תוכן למובייל. השקיע בחברת הסטארט אפ "סלאריקס", שפיתחה יישומון של ארנק סלולרי. מפרסם מעת לעת מאמרי דעה בעיתונות הישראלית.

==חיים אישיים==
חסדייה נשוי ללילה, מורה במקצועה, ואב לארבעה.

==חברויות ציבוריות==
* 1999-1984 - חבר הוועדה לתכנון ובנייה השומרון.
* 1987-1986 - חבר דירקטוריון בנק הדואר.
* 2005-2003 - ממלא מקום יו"ר האגודה לזכויות האזרח בישראל וחבר הנהלה.

בנוסף, חסדייה מכהן כחבר מועצת מנהלים במספר חברות פרטיות.

==מאמרי דעה נבחרים שחסדייה פרסם בעיתונות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://a-list.org.il/profile-page/336 הפרופיל של חסדייה], באתר A-LIST
* נטלי סוסנה-אופיר, [http://www.magazin.org.il/inner.asp?page=230962 האיש עם שבעת הכובעים], באתר מגזין המושבות, 27 ביולי 2008
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:מוסלמים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:פרסומאים ישראלים
קטגוריה:מו"לי עיתונים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית ספר אורתודוקסי ערבי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:פוריידיס: אישים
מסאימיר

ימין
מסאימיר (בערבית: مسيمير) היא עיר קטנה במחוז א-ריאן שבקטר.

== סקירה כללית ==
העיר מסאימיר היא ביתו של "מועדון הספורט מסאימיר", אשר קבוצת הכדורגל שלו משחקת בליגת העל הקטרית.

בעיר נבנה פרויקט המכונה, "מסאימיר מאסכאן" והושק על ידי קבוצת בארוואה בפברואר 2009. מטרת הפרויקט היא לבנות כ-1000 יחידות דיור למגורים, סופרמרקט, משתלה, מסגד והכל בתוך מתחם מגודר.

== חינוך ==

בעיר מסאימיר קיימים שני בתי ספר ושניהם חטיבות צעירות, בהן לומדים מגן טרום חובה עד כיתה ב'. שני בתי הספר מותאמים לשני המינים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קטר: יישובים
קטגוריה:מחוז א-ריאן
קרקובסקיה פשדמיישצ'ה

הרחוב במאה ה-18 בציורו של [[ברנרדו בלוטו (אחיינו של קאנאלטו)]]
הרחוב
מלון בריסטול
כנסייה ברחוב קרקובסקה פשדמיישצ'ה
נוף מעל העיר. בתמונה ניתן לראות את הרחוב למטה הבניינים שנראים בו הם מלון בריסטול, ארמון פוטוצקי ומלון ארופיסקיץ מאחור ולמעלה ניתן לראות את הארמון הסקסוני ואת ארמון ברול.
קְרָקוֹבְסְקיֶה פְּשֶׁדְמיֶישְׁצֶ'ה (בפולנית: Krakowskie Przedmieście) הוא שמו של רחוב חשוב בוורשה.

הרחוב מתחיל בכיכר הטירה וממשיך עד לאנדרטת קופרניקוס ולרחוב נובי שוויאט. הרחוב נמצא בדרך שבנה המלך כדי לקשר בין הטירה המלכותית לארמון וילאנוב.
במאה השבע עשרה צצו בניינים וארמונות חדשים על הרחוב, שהיווה את הכניסה לוורשה, עיר הבירה החדשה של פולין.

ברחוב נמצאים כנסיית סנט אנה, ארמון הנשיאות, מלון בריסטול, הכנסייה הכרמליטית ואוניברסיטת ורשה.
רחוב זה הוא הרחוב ההיסטורי של ורשה, ובימי חג מתקיימות בו צעדות.

==אתרים חשובים ברחוב==
* 46-48 ארמון הנשיאות (הידוע גם בשם Pałac Prezydencki, Pałac Koniecpolskich, L או Pałac Namiestnikowski), הוא ארמון הנשיא של פולין הבנוי בסגנון נאו קלאסי.
* 15/17 ארמון פוטוצקי הוא ארמון רוקוקו הממוקם מול ארמון הנשיאות.
* 26/28 אוניברסיטת ורשה הוקמה בשנת 1816, כאשר לאחר חלוקתה של פולין מופרדת ורשה מהמרכז האקדמי הפולני הוותיק והמשפיע ביותר בקרקוב.
* 26/28 ארמון קזימיר שנבנה במקורו 1637–1641, נבנה מחדש בשנת 1660 עבור המלך ג'ון השני קזימיר (פולנית: Jan Kazimierz Waza, שממנו נלקח שמו). מאז 1816 ארמון קזימיר שימש לסירוגין, ומשמש כיום, כמקום מושבה של אוניברסיטת ורשה. בשנים 1817–1831 שכן בו הליציאום ורשה, בית ספר תיכון שבו אביו של פרדריק שופן למד צרפתית, ובוגרים אשר כללו את שופן עצמו.
* 32 אחד מארמונות הנאו קלאסיים היפים בורשה.
* 30 קצטרוברקי פאלאס נבנה בשנת 1844–1847 עבור משפחת אורוסקי ועוצב על ידי אנדז'יי גוונסקי. מאז 1855, בבעלות משפחת קצטרוברסקי.
* 5 ארמון שפסקי אחת הדוגמות הבולטות של אדריכלות הרוקוקו בוורשה ששופץ בשנים 1712–1721
* 42/44 מלון בריסטול היא דוגמה מעולה של פאר של בורשה. הוא נבנה בשנת 1900 על ידי חברה שבה היו כלולים איגנצי יאן פדרבסקי, פסנתרן פולני, ומאוחר יותר, ראש הממשלה.
* 13 מלון ארופנסקי הוא בניין מהמאה ה -19 שתוכנן על ידי אנריקו מרקוני. נכון ל-2016 הבניין בשיפוצים.
* 34 כנסיית Visitationist, אחת מכנסיות הרוקוקו הבולטות בבירת פולין. הוקמה בשנת 1651 על ידי מלכת מארי לואיז גונזגה דה נבר עבור מסדר הביקור של מריה הבתולה הקדושה. בנייתה החלה בשנת 1664 והושלמה בשנת 1761.
* 68 כנסיית סנט אנה היא אחת הכנסיות הבולטות של פולין עם חזית נאו קלאסית. הכנסייה ממוקמת בין המבנים העתיקים של ורשה. במשך הזמן, ראתה שחזורים רבים, וכתוצאה מכך המראה שלה היום, ללא שינוי מאז 1788.
* 3 כנסיית הצלב הקדוש היא אחת מכנסיות הבארוק הבולטות בבירת פולין. היא מנוהלת כיום על ידי נזירי המיסיונרית של וינסנט דה פול. המבנה המרכזי נבנה בין 1679 ו 1696. המעצב העיקרי היה יוזף שמעון בלוטי האדריכל המלכותי ברויאל קורט של פולין. זה מומן על ידי אב המנזר קזימייז. במאה ה -19 הפנים שופץ מעט ובשנת 1882 כד עם הלב של פרדריק שופן נוסף באחת הקפלות.
* 52/54 הכנסייה הכרמליטית בעלת חזית בסגנון נאו-קלסי הבולטת ביותר בורשה, שנבנתה ב-1761–1783. המראה הנוכחי של הכנסייה החל במאה ה -17, והיא ידועה בעיקר בזכות צמד מגדלי הפעמונים שלה בצורת גלילים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ורשה: רחובות
צב נשכן (סוג)

צב נשכן או צב נשכני (שם מדעי: Chelydra) הוא סוג של צבים ממשפחת צבים נשכניים, בעל 3 מינים החיים בביצות ואגמים ברחבי יבשת אמריקה.

צבים אלה הם גדולים ביותר ובעלי לסתות חזקות ומעוקלות היכולות להיפער לרווחה. השריון עבה וגרמי והם גם בעלי זנב מוארך. בתחילה המין הנפוץ בסוג צב נשכן מצוי (Chelydra serpentina), סווג כיחידי בסוגו ואז התגלו עוד 2 מינים: צב נשכן מרכז אמריקאי וצב נשכן דרום אמריקאי, השונים מהמין הראשון.

==מינים==
*צב נשכן מצוי (Chelydra serpentina)
*צב נשכן מרכז אמריקאי (Chelydra rossignonii)
*צב נשכן דרום אמריקאי (Chelydra acutirostris)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1812
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אוגוסט פרידריך שוויגר
קטגוריה:צבים נשכניים
צב נשכן דרום-אמריקאי

צב נשכן דרום-אמריקאי (שם מדעי: Chelydra acutirostris) הוא מין גדול של צב ממשפחת צבים נשכניים מהסוג צב נשכן.

בעבר מין זה נכלל במין צב נשכן מצוי, אך הופרד ממנו למין עצמאי, די דומה לו. הוא חי באמריקה הדרומית וגם במרכזית בביצות ונחלים טרופיים באקוודור, קולומביה, קוסטה ריקה, הונדורס, ניקרגואה ופנמה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי וילהלם פטרס
קטגוריה:צבים נשכניים
קטגוריה:אקוודור: זוחלים
קטגוריה:קולומביה: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1862
צב נשכן מרכז-אמריקאי

צב נשכן מרכז-אמריקאי (שם מדעי: Chelydra rossignonii) הוא מין גדול של צב ממשפחת צבים נשכניים מהסוג צב נשכן.

בעבר מין זה היה כלול במין צב נשכן מצוי, אך הופרד ממנו למין עצמאי, דומה לו ביותר. הוא חי באמריקה המרכזית במקסיקו, בבליז, בגואטמלה ובהונדורס בביצות ובנחלים.

צב זה התמעט בטבע ונמצא בסכנת הכחדה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צבים נשכניים
קטגוריה:גואטמלה: זוחלים
קטגוריה:הונדורס: זוחלים
קטגוריה:בליז: זוחלים
קטגוריה:פאונת מים מתוקים באמריקה המרכזית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1868
3C 48

3C 48 היה הקוואזר הראשון שהתגלה בשנת 1960 בקבוצת הכוכבים משולש על ידי תומאס א. מתאוס אשר גילה את הקוואזר בעזרת אינטרפרומטריה. ג'סה ל. גרינשטיין ותומאס א. מתאוס גילו שהקוואזר בעל הסחה לאדום של 0.367, מה שעשה אותו לאחד מהעצמים בעלי ההסחה לאדום הגדולה ביותר בזמן גילויו. ב-1982 נעשתה מדידה ספקטרוסקופית של הערפילית המקיפה את 3C 48 והתברר שאור הערפילית מתאים לאור הנפלט מגלקסיה עם אותה הסחה לאדום כמו זו של הקוואזר. זו הייתה הראייה המוצקה הראשונה לכך שקוואזרים נמצאים בתוך גלקסיות ומהווים גרעין גלקטי פעיל שלהן.

הקוואזר נמצא במרחק של כ-4.5 מיליארד שנות אור משביל החלב, אבל כאשר האור שמגיע ממנו כיום נוצר, הוא היה במרחק של 3.9 מיליארד שנות אור. גודלו הזוויתי של הקוואזר הוא כחצי שניית קשת מה ששקול לקוטר של כ-9,500 שנות אור - גודל סביר לליבה של גלקסיה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קוואזרים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים משולש
אנדי פיליפ

אנדרו מייקל "אנדי" פיליפ (באנגלית: Andrew Michael "Andy" Phillip; 27 במרץ 1922 - 29 באפריל 2001) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA בעמדות הרכז והקלע. ממוצעיו לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 9.1 נקודות, 4.4 ריבאונדים ו-5.4 אסיסטים למשחק.

בשנת 1961, כשלוש שנים לאחר פרישתו ממשחק, הוצג פיליפ בהיכל התהילה של הכדורסל.

==השנים המוקדמות==
פיליפ נולד בעיר גראניט סיטי שבאילינוי, והוביל בשנת 1940 את קבוצת הכדורסל של "תיכון גראניט סיטי" לאליפות התיכונים של אילינוי. בשנת 1941 החל ללמוד באוניברסיטת אילינוי, ושיחק בקבוצתה במשך 3 שנים עד שגויס לחיל הנחתים האמריקאי. במהלך מלחמת העולם השנייה השתתף כלוטננט ראשון בקרב איוו ג'ימה, ובתום המלחמה חזר לאוניברסיטת אילינוי כדי להשלים את שנת הלימודים האחרונה.

==קריירה מקצועית==
===כשחקן===
לקראת עונת , השנייה בתולדות ליגת ה-BAA (לימים ה-NBA), חתם פיליפ בקבוצת שיקגו סטאגס. הוא שיחק בשיקגו שלוש עונות, לצד הקלע מקס זסלופסקי, ובכולן העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף. לאחר מכן שיחק בפילדלפיה ווריורס במשך שנתיים, יחד עם פול אריזין וג'ו פולקס, ובשתי העונות הודחו הווריורס בסיבוב הראשון על ידי סירקיוז נשיונלס של דולף שייס. בעונת הצטרף לפורט ויין פיסטונס, בה חזר לשתף פעולה עם זסלופסקי, בנוסף לכוכבי הקבוצה ג'ורג' יארדלי ולארי פאוסט. בעונת העפילו הפיסטונס לסדרת גמר ה-NBA, שנגרר למשחק שביעי ומכריע מול סירקיוז נשיונלס. במהלך האחרון של המשחק השביעי, כשקבוצתו בפיגור 92-91, רשם פיליפ איבוד כדור שהכריע למעשה את המשחק והכתיר את הנשיונלס כאלופי ה-NBA. לאחר המשחק האשים יארדלי את פיליפ בכך שמכר את המשחק והפסיד אותו בכוונה תחילה. בעונה הבאה חזרו הפיסטונס לשלב הגמר אך הפסידו בשנית, הפעם לקבוצתו הקודמת של פיליפ - פילדלפיה ווריורס - בתוצאה 4-1.

בעונת עבר לבוסטון סלטיקס, בה שימש כמחליפם של בוב קוזי וביל שרמן בשתי עמדות הגארד. בסיום אותה עונה זכה פיליפ עם הסלטיקס באליפות ה-NBA הראשונה של המועדון, לאחר שבסדרת הגמר גברו על סנט לואיס הוקס של בוב פטיט וקליף הייגן בתוצאה 4-3. בעונה הבאה, האחרונה בקריירה של פיליפ, שוב נפגשו הסלטיקס וההוקס בשלב הגמר, אך ידה של ההוקס הייתה על העליונה.

לאורך הקריירה נבחר פיליפ 5 פעמים להשתתף במשחק האולסטאר, ונכלל פעמיים בחמישייה השנייה של העונה. בעונות 1951 ו-1952 הוביל את רשימת מוסרי האסיסטים ב-NBA, כשרשם ממוצעים של 6.3 ו-8.2 אסיסטים למשחק, בהתאמה. בכל 11 עונותיו בליגה העפיל לפלייאוף ה-NBA, ובארבע עונותיו האחרונות השתתף גם בסדרת הגמר. בעת פרישתו דורג שני ברשימת מוסרי האסיסטים בתולדות ה-NBA, עם 3,759 אסיסטים בסך הכול (בוב קוזי היה ראשון).

===כמאמן===
בעונת מונה למחליפו של מאמן סנט לואיס אלכס האנום, שעזב את הקבוצה לאחר שהוביל אותה לאליפות ה-NBA בעונה הקודמת. פיליפ אימן את ההוקס ב-10 משחקים בלבד, בהם השיג מאזן 6-4, לפני שהוחלף על ידי אד מקאולי.

ב-29 באפריל 2001 מת פיליפ בביתו שברנצ'ו מיראז', קליפורניה, בגיל 79.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלני פילדלפיה ווריורס
קטגוריה:כדורסלני פורט ויין פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:מאמני סנט לואיס הוקס
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:אילינוי: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני שיקגו סטאגס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
צב אליגטור

צב אליגטור (שם מדעי: Macrochelys) הוא סוג של צבים ממשפחת צבים נשכניים, המכיל 3 מינים קיימים.

בסוג זה מצוי צב המים המתוקים הגדול ביותר בעולם וכן המין הגדול במשפחה - צב אליגטור מצוי (Macrochelys temminckii), אשר מזכיר עם לסתותיו, צווארו הקצר והקשקשים המזדקרים שלו, מראה של אליגטור. הוא אכן טורף מרשים היכול לסגור את לסתותיו במהירות על טרף לא זהיר. בעבר מין זה היה היחיד בסוגו, אך בהמשך הופרדו 2 תת-מינים שלו למינים עצמאיים ועוד 2 מינים מהסוג נכחדו.

==מינים==
*צב אליגטור מצוי (Macrochelys temminckii)
*צב אליגטור אפלאצ'י (Macrochelys apalachicolae)
*צב אליגטור סוואני (Macrochelys suwanniensis)
*Macrochelys schmidti - נכחד
*Macrochelys auffenbergi - נכחד

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1856
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:צבים נשכניים
צב אליגטור סוואני

צב אליגטור סוואני (שם מדעי: Macrochelys suwanniensis) הוא מין של צב מים מתוקים ממשפחת צבים נשכניים מהסוג צב אליגטור.

צב זה נחשב בעבר לתת-מין של צב אליגטור מצוי הגדול והתוקפני, אך הועבר למין עצמאי. הוא מצוי בארצות הברית בנהר סוואני שבין ג'ורג'יה לפלורידה. הוא מצוי בביצות, נחלים ואזורים רדודים בנהר.

לא נקבע למין זה מצב שימור.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צבים נשכניים
קטגוריה:ארצות הברית: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2014
צב אליגטור אפלאצ'י

צב אליגטור אפלאצ'י (שם מדעי: Macrochelys apalachicolae) הוא מין של צב מים מתוקים ממשפחת צבים נשכניים מהסוג צב אליגטור.

צב זה נחשב בעבר לתת-מין של צב אליגטור מצוי התוקפני אך הועבר למין עצמאי בהמשך. הוא מצוי בטבע בנהר אפאלאצ'י שבפלורידה, ארצות הברית בנהרות רדודים, נחלים וביצות.

לא נקבע למין זה מצב שימור.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צבים נשכניים
קטגוריה:ארצות הברית: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2014
דה רונדה פיינן

דה רונדה פיינן () היא רשות מקומית במחוז אוטרכט שבהולנד. 

היישוב כולל את הכפרים אבקאודה, אמסטלהוק, דה הוף, במברוחה, מידרכט, פינקפין, ופרוין, וילניס וכמה כפרים כמו אן דה זואה, אכטבוס וסטוקלרסבורך.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הולנד: ערים
קטגוריה:אוטרכט (מחוז)
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1989
חוריי אוברפלאקיי

חוריי אוברפלאקיי (בהולנדית: Goeree-Overflakkee) הוא אי הדלתה הדרומי ביותר במחוז דרום הולנד שבהולנד. האי מופרד מהאיים פורן פוטן והוקסה וורד על ידי מפרץ הרינגפליט, מהחלק היבשתי של מחוז צפון בראבנט על ידי מפרץ פולקרק ומהאי סכון-דיוולנד על ידי אגם חרפילנגן.

ב-2013 הוכרז האי כרשות מקומית שכוללת ממערב למזרח את הרשויות המקומיות לשעבר של חודרידה, דירקסלנד, מידלהרניס ואוסטפלקה. העיירות הגדולות ביותר בשטח האי הן סומלסדק, מידלהרניס, אודורפ ודירקסלד.

למרות היותו של האי חלק ממחוז דרום הולנד, הנוף והשפה שלו קשורים יותר לזיילנד מאשר להולנד. על האי מדוברים ניבים של השפה הזילנדית.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הולנד: ערים
קטגוריה:דרום הולנד
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2013
קטגוריה:הולנד: אזורים
ז'קלין גרו

ז'קלין גרו (בצרפתית: Jacqueline Gareau; נולדה ב-10 במרץ 1953) היא רצה קנדית שזכתה במקום הראשון במרתון בוסטון שנערך ב-21 באפריל 1980. גרו הובילה את הנשים שהשתתפו במרוץ במשך רובו, רק כדי להיווכח שרצה אחרת, רוזי רואיז, הוכרזה כבר כמנצחת כאשר גרו חצתה את קו הסיום. מאוחר יותר נפסל הישגה של רואיז לאחר שהתברר כי היא לא רצה את המסלול לכל אורכו וגרו הוכרזה כמנצחת במסיבת עיתונאים מיוחדת שבוע לאחר מכן. הזמן שבו סיימה גרו את המרוץ ב-1980 היה 2:34:28 שעות, שיא ריצת המרתון של בוסטון לנשים באותה עת.

גרו ורואיז נפגשו שנתיים לאחר מכן במסגרת ההכנות לריצת 10,000 מטרים במיאמי, פלורידה. הפגישה הייתה קצרה ורואיז סירבה (כפי שהיא סירבה עד יומה האחרון) להודות בכך שהיא לא הייתה המנצחת במרתון של 1980.

בשנת 1984, השתתפה במרתון אולימפיאדת לוס אנג'לס אולם לא סיימה את המירוץ.

גרו שמשה כראש הטקס ("גראנד מרשל") במרתון בוסטון של שנת 2005. בטקס מיוחד שחזרה את סיום הריצה משנת 1980, ובזו הפעם התאפשר לה לקרוע בגופה את סרט הנייר (אותו קורע המנצח במרתון). היא נישאה למאמנה לשעבר, ז'יל לפיר, בנקאי ממונטריאול. בנה, יאניק לפיר, עוסק בסקי נורדי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://runningmagazine.ca/jacqueline-gareau-the-boston-marathon-rosie-ruiz-and-a-lifetime-of-running/ Scott Leitch, Jacqueline Gareau: The Boston Marathon, the Rosie Ruiz scandal and a lifetime of running, Canadian Running Magazine, April 29th, 2015]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1953
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1953
קטגוריה:רצות מרתון
קטגוריה:אתלטיות אולימפיות קנדיות
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)