OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מי למעלה?

מי למעלה? הוא שעשועון טלוויזיה המשודר בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת, החל מ-12 באוקטובר 2015.

== פורמט התוכנית ==
מנחי השעשועון הם ארז טל וישראל קטורזה.
3 מתחרים מפורסמים ניצבים על מעליות וצריכים לענות על שאלות: מי שעונה נכונה עולה למעלה ומרוויח כסף, ומי שטועה יורד כל הדרך למטה, עד ל"מרתף" וזוכה בשקל אחד. השאלות הן שאלות נכון/לא נכון או פחות/יותר. בכל פעם שהמתמודד עונה תשובה נכונה, הוא עולה קומה במגדל ומקבל 5,000 ש"ח, אך תשובה אחת לא נכונה, מורידה אותו לקומה התחתונה של המגדל, ועם שקל אחד בלבד. במשחק חמישה סיבובים, בכל אחד לכל מתמודד שאלה אחת. בסוף חמשת הסיבובים, המתמודד שנמצא הכי גבוה במגדל, הוא המנצח. המנצח עולה לסיבוב הגמר בו הוא משחק על מאה אלף שקלים.

== האולפן ==
בשל מורכבות השעשועון נבנה אולפן מיוחד.
האולפן בנוי משלושה חלקים מרכזיים:
* זירת המשחק - המעליות שתופסות את רוב המקום, ועמדת המנחים.
* תחתית הזירה - ה"מרתף" אליו יורדים המתמודדים במעליות כשטועים בתשובה.
* אזור הקהל - האזור הגדול ביותר באולפן, הממוקם בשוליו של האולפן ומשתרע עליהם, באזור זה יושב הקהל.

==קישורים חיצוניים==
* 

מידע וכתבות:
* 
* 
ביקורות:
* 
* 
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שעשועוני טריוויה בטלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
אלפרד פון הוביקי

גנרל אלפרד פון הוביקי (בגרמנית Alfred von Hubicki; 5 בפברואר 1887 – 14 ביולי 1971) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פון הוביקי נולד ב-5 בפברואר 1887 בפרידריכסדורף, שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית. בשנת 1905 התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-4, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. פון הוביקי השתתף בלחימה בחזיתות השונות, ובמהלכה מונה למפקד גדוד הררי בחזית האיטלקית.

לאחר המלחמה הצטרף פון הוביקי לצבא האוסטרי, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה כקצין מטה במשרד המלחמה, ובשנת 1936 מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת בצבא האוסטרי.

לאחר סיפוח הצבא האוסטרי לורמאכט, מונה פון הוביקי ב-10 בנובמבר 1938 למפקד הדיוויזיה הקלה ה-4.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה פון הוביקי מפקד הדיוויזיה הקלה ה-4, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-14, וב-3 בינואר 1940 הפכה הדיוויזיה שבפיקודו לדיוויזיית הפאנצר ה-9. במהלך המערכה על צרפת לחם פון הוביקי עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-18 בהולנד, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט, וב-1 באוגוסט 1940 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך המערכה בבלקן לחם פון הוביקי עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה ה-12, ועל פעולותיו קיבל ב-20 באפריל 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן במסגרת הארמייה השנייה. ב-15 באפריל 1942 פרש פון הוביקי מתפקידו, וב-22 באפריל 1942 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באוגוסט 1942 מונה פון הוביקי למפקד קבוצת הקרב סכלדה, שהפכה ב-25 באוקטובר 1942 לקורפוס ה-89, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-18 בדצמבר 1942 פרש פון הוביקי מתפקידו, וב-30 באפריל 1943 מונה שוב למפקד הקורפוס ה-89. ב-11 ביוני 1943 מונה פון הוביקי לאחראי התגבורות בקבוצת ארמיות מרכז, וב-20 ביולי פרש מתפקידו. בדצמבר 1943 מונה לראש המשלחת הצבאית בסלובקיה, וב-1 באוקטובר 1944 פרש מתפקידו.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה התגורר פון הוביקי בווינה עד למותו ב-14 ביולי 1971.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/H/HubickiARv-R.htm אלפרד פון הוביקי] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1971
דובר אברמוביץ

הרב דובר אברמוביץ, כנראה בראשית [[שנות ה-20 של המאה ה-20]]
הרב דוב בער אריה אברמוביץ (בכתיב יידי: דובער אבראמאוויץ; ט"ו באב ה'תרכ"ה, 7 באוגוסט 1865 – י"ט באדר ה'תרפ"ו, 5 במרץ 1926) היה רב וראש ישיבה אמריקאי ממוצא ליטאי. ממייסדי וראשי ישיבת רבינו יצחק אלחנן בניו יורק וממייסדי אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה וממייסדי תנועת המזרחי בארצות הברית.

==ביוגרפיה==
נולד לרב אברהם מנחם בוואבולניק שבליטא, בהיותו כבן עשר עלתה משפחתו לארץ ישראל והתגוררה בירושלים. הוא למד אצל הרב אליעזר דן רלב"ג, נישא לבתו של הרב רפאל משה חרל"פ ולמד אצל חותנו. לאחר נישואיו למד בישיבת עץ חיים אצל הרב יהושע בצלאל קנטורוביץ, מחבר "משכן בצלאל", ואצל הרב משה נחמיה כהניו.

הרב אברמוביץ <small>(מימין)</small> בצעירותו בירושלים. שנות ה-80 של המאה ה-19
לאחר פטירת חותנו (תמוז תרמ"ה, 1885) החל להעביר שיעורים בהלכה ובאגדה. בשנת 1892 היגר לארצות הברית.

הרב דובר אברמוביץ כנשיא [[תנועת המזרחי בארצות הברית (במרכז) לצד הרב מאיר בר-אילן, בוועידת המזרחי הראשונה בסינסינטי, 1914]]
בתחילת שהותו בארצות הברית כיהן כרב בפילדלפיה ובניו יורק. החל משנת תרס"ג הוציא לאור וערך את הירחון "בית ועד לחכמים", כתב העת התורני בו פרסם את המניפסט "בתי אולפנא לתלמוד" שבו קרא לכינון ישיבות בארצות הברית. הוא יישם את חזונו עם הקמת ישיבת רבינו יצחק אלחנן שהיה שותף לה. ברבות הימים הפך הירחון לשבועון בשם "הישראלי".

בשנת 1902 לאחר פטירת הרב הכולל של ניו יורק, הרב יעקב יוסף ואי-ההסכמה על מינוי מחליף, השתתף הרב אברמוביץ בכינון "אגודת הרבנים" והיה לגזברה. בשנת תר"ע היה ממייסדי המזרחי בארצות הברית ומאז כיהן כחבר ועד התנועה. כן היה ממייסדי הסנטרל רליף ("Central Relief") ועזרת תורה. החל משנת תרס"ד שימש כמזכיר הוועד הכללי כנסת ישראל בארצות הברית.

בין השנים 1905–1920 כיהן כרב בסנט לואיס, וב-1920 שב לארץ ישראל. עם עלותו ארצה צורף לוועד המרכזי והועד הפועל של המזרחי בארץ ישראל, ותוך זמן קצר נטמע בירושלים כאחד העסקנים הדתיים המרכזיים בעיר. כעבור כשנה עבר לתנועת אגודת ישראל בעיר, אולם שמר על קשריו עם הרבנות הראשית וידידותו עם הראי"ה קוק. הוא עמד בראש "משמרת השבת", "חברת נוה שאנן", "אגודת הישוב", "אוצר החסד קרן שמואל", "קרן בנין ירושלים" ועוד.

הרב אברמוביץ נפטר בירושלים ביום י"ט באדר ה'תרפ"ו, 5 במרץ 1926, ונטמן בהר הזיתים. בהלווייתו השתתפו הרבנים ראי"ה קוק, יעקב משה חרל"פ, יחיאל מיכל טוקצינסקי, אליהו קלצקין ועוד, וכן תלמידי ישיבת עץ חיים.

בנו היחיד, הרב ד"ר אליהו אברהם אברמוביץ, שימש ברבנות בארצות הברית וכן כמנהל המשרד הכללי של קק"ל בארצות הברית.

==כתביו==
* 
* 
* 
* כתב הדת
* ספר כתובה (תרס"ב)

== לקריאה נוספת ==
* 'הרב ר' דובער אבאמאוויץ ז"ל', בתוך: הפרדס: ספר היובל, ניו יורק תשי"א, עמ' 463–465

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:ראשי ישיבה בישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:פילדלפיה: רבנים
קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:עורכי כתבי עת תורניים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1865
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1926
יעקב משה לסין

קברו בהר הזיתים
הרב יעקב משה לסין (נכתב: לעסין; ה'תרמ"ט, 1889 - ג' באייר ה'תשל"ה - 14 באפריל 1975) היה רב ליטאי ואמריקאי, ראש ישיבה ומשגיח.

==ביוגרפיה==
נולד לרב שמואל ניסן הכהן לסין בקפולה הסמוכה למינסק באימפריה הרוסית. למד בישיבת סלובודקה בין השנים 1905–1912 והיה תלמיד מובהק של הסבא מסלובודקה. עם תום לימודיו, קיבל סמיכת חכמים מרבי משה מרדכי אפשטיין ומרבי ברוך דב ליבוביץ, וכיהן כרב בערים גירטיגולי וניישטאט סוגינד.

בשנת 1939 הצליח לצאת מאירופה ולהגר לארצות הברית, בה כיהן כרב בבוסטון במשך שלוש שנים. הוא ייסד שתי ישיבות, בצ'לסי ובדורצ'סטר, ועמד בראשן. בשנת 1942 מינה אותו הרב שמואל בלקין לכהן כמשגיח ישיבת רבינו יצחק אלחנן, תפקיד אותו מילא עד פטירתו. הוא נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

הרב לסין חיבר שלושה ספרי מוסר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://yu.edu/riets/about/mission-history/historic-roshei/yaakov-moshe-hacohen-lessin/ הרב יעקב משה לסין] באתר ישיבה יוניברסיטי 
;ספריו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:סגל ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:משגיחים אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הנביאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1889
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1975
הנס פון אהלפן

הנס פון אהלפן (בגרמנית: Hans von Ahlfen; 20 בפברואר 1897 – 11 בספטמבר 1966) היה גנרל בוורמאכט שבזמן מלחמת העולם השנייה פיקד על "מבצר ברסלאו". התפרסם גם כמחבר ספרים ומאמרים על המלחמה.

==ביוגרפיה==
אהלפן נולד בברלין, שבקיסרות הגרמנית, בשנת 1897. הוא התגייס לצבא הקיסרי הגרמני באוקטובר 1914. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה, והועלה לדרגת לויטננט. לאחר המלחמה המשיך לשרת בצבא החדש, הרייכסווהר.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, החזיק אהלפן בדרגת אוברסט-לויטננט. הוא פיקד על כוחות בחזית המזרחית, ומאוחר יותר הועבר לנורווגיה. בינואר 1945 הועלה לדרגת גנרל-מיור, ומונה בידי פרדיננד שרנר למפקד העיר ברסלאו (ורוצלב), שהיטלר הכריז עליה כעל "מבצר" שיש להגן עליו בכל מחיר. אהלפן הסתכסך עם מושל העיר קרל האנקה, שדרש ממנו לבצע מספר תוכניות בלתי מציאותיות בעליל. האנקה היה מקורב להיטלר ושרנר, והצליח לשכנע אותם להחליף לקראת סוף המצור על ברסלאו את אהלפן בהרמן ניהאוף. בפברואר 1945 השלימו הרוסים את המצור על העיר, כשהם לוכדים בתוכה חיל משמר בן 80,000 חיילים גרמנים וכן אזרחים רבים, כלפיהם הפעילו האנקה ושרנר אמצעים של טרור כדי לגרום להם להילחם, כאשר שאר ערי גרמניה (לרבות ברלין) כבר נכנעו. ברסלאו נכנעה ב-6 במאי 1945, לאחר שבמצור נהרגו עשרות אלפי אזרחים.

אהלפן לא נכח בברסלאו בעת הנפילה. הוא שירת בחזית המערבית, וב-17 באפריל 1945 הוא נפל בשבי. הוא שוחרר ב-30 ביוני 1947, ונטש את הצבא לטובת קריירת כתיבה. ספרו הראשון, "הקרב של מבצר ברסלאו" ("Der Kampf der Festung Breslau"), פורסם ב-1957 והיה להצלחה. אהלפן החליט להמשיך בכיוון זה. הוא יצר קשר עם הרמן ניהאוף, שהחליף אותו בתפקיד מפקד העיר, ויחד הם כתבו בשנת 1959 את "כך נלחמה ברסלאו" ("So kämpfte Breslau"), שהיה גם הוא להצלחה מסחררת. ב-1961 פרסם את "הקרב על שלזיה" ("Kampf um Schlesien"). אחד ממאמריו אף תורגם לעברית, דבר שגרר מחאות מצד נתן אלתרמן. [https://web.archive.org/web/20200222224130if_/http://maarachot.idf.il/PDF/FILES/6/106156.pdf] 

הוא מת באוברנדורף אם נקר בשנת 1966 והוא בן 69.

==לקריאה נוספת==
* ג'ון טולאנד, 100 ימים אחרונים, הוצאת מערכות, 1968.
* אנטוני ביוור, נפילת ברלין, הוצאת יבנה, 2003.

==קישורים חיצוניים==

* [https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&query=104541113 ספריו של אהלפן] 
* [http://www.generals.dk/general/von_Ahlfen/Hans/Germany.html הנס פון אהלפן] באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה. 
* [http://ww2gravestone.com/people/ahlfen-hans-von/ הנס פון אהלפן] באתר ww2 gravestone. 

קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1897
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1966
דני ואזנה

ד"ר דני ואזנה (נולד ב-26 באפריל 1971) הוא חוקר, סופר, מרצה בתחום העבודה המאורגנת ועיתונאי לשעבר.

==ביוגרפיה==

ואזנה נולד בשנת 1971 ברעננה.

החל את דרכו כעיתונאי בעיתון 'צומת השרון', מרשת מקומוני 'הארץ'. לאחר כעשר שנים בתחום תקשורת החל להתמקד בכתיבה ספרותית.

בשנת 2005 יצא לאור ספרו הראשון, "פרסה אסורה", בהוצאת 'ידיעות אחרונות'. הספר זכה לשבחי הביקורת. בשנת 2012 היה שותף מרכזי במאבק עובדי פלאפון תקשורת להתאגדות עובדים תקדימית בענף ההייטק והסלולר. את השתלשלות האירועים שהובילה למהפכה בשוק התעסוקה בישראל, תיעד ואזנה בספרו השני "מהפכה וצדק", אשר יצא לאור בתחילת שנת 2015 בהוצאת "ספרי צמרת".

בשנת 2015 פרסם ואזנה את ספרו השלישי "סודות זורמים לנהר", שראה אור גם במהדורה דיגיטלית.
ואזנה בעל תואר שני בהוראת המדעים המדויקים מטעם אוניברסיטת תל אביב, ובעל תואר ראשון בהנדסה, עובד כמהנדס בחברת תקשורת גדולה.

בשנת 2017 פרסם ואזנה ספר נוסף, "מאוגדים", על התחדשות העבודה המאורגנת בישראל, פרי תחקיר ממושך ולמעלה ממאה ראיונות עם ראשי ועדים, אנשי איגוד מקצועי, משפטנים, אנשי תקשורת ועוד.

ואזנה מרצה משנת 2021 בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2023 סיים לימודי דוקטורט בחוג למדיניות ציבורית באוניברסיטת חיפה. נושא הדוקטורט אותו ערך הוא שינויים מוסדיים במדיניות העבודה המאורגנת.

== ספריו ==
* פרסה אסורה, עריכה: דורית רוגובוי, הוצאת "ידיעות אחרונות" (2005)
* מהפכה וצדק, עריכה: טל איפרגן, הוצאת "ספרי צמרת" (2015)
* סודות זורמים לנהר, עריכה: אורית אושר, הוצאת "שחקים" (2015)
* מאוגדים - התחדשות העבודה המאורגנת בישראל, "שחקים", עריכה דפנה ברמלי (2017)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.ybook.co.il/book/4088/פרסה-אסורה פרסה אסורה - דני ואזנה, ידיעות, ספרים שאוהבים] 
* [http://merhav.nli.org.il/primo_library/libweb/action/display.do?tabs=detailsTab&ct=display&fn=search&doc=NNL_ALEPH002498904&indx=2&recIds=NNL_ALEPH002498904&recIdxs=1&elementId=1&renderMode=poppedOut&displayMode=full&frbrVersion=&dscnt=0&dum=true&tab=default_tab&dstmp=1444740389123&srt=rank&vl(freeText0)=דני%20ואזנה&vid=NLI&mode=Basic רשימת הפרסומים של דני ואזנה בקטלוג הספרייה הלאומית]
* 
* [http://simania.co.il/bookdetails.php?item_id=1717 סימניה, המלצות ספרים אישיות. ספריו של דני ואזנה.]
* 
* [http://www.bookme.co.il/ItemInfo.aspx?Barcode=362-2926 פרסה אסורה - דני ואזנה, BookMe]
* [https://web.archive.org/web/20160303170342/http://www.steimatzky.co.il/Steimatzky/Pages/Product.aspx?ProductID=11360188 מהפכה וצדק - דני ואזנה, סטימצקי]
* [https://www.e-vrit.co.il/CategorySearch.aspx?Search=דני+ואזנה&SearchType=2 מהפכה וצדק - דני ואזנה, עברית, חנות ספרים דיגיטליים]
* [http://indiebook.co.il/shop/ספרים-לקינדל/סודות-זורמים-לנהר/ סודות זורמים לנהר - דני ואזנה, אינדיבוק]

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 2015

הבחירות הפדרליות בקנדה 2015 (באנגלית: Federal Election, ובאופן רשמי: 42nd Canadian general election), נערכו ב-19 באוקטובר 2015, ובמהלכן נבחרו חברי בית הנבחרים של קנדה. בבחירות זכתה המפלגה הליברלית בראשות ג'סטין טרודו, ובכך הגיעה לסיומה תקופה של כמעט 10 שנים רצופות שבהן קנדה הייתה תחת הנהגתו של ראש הממשלה סטיבן הרפר. כמה שעות אחרי פרסום התוצאות, הארפר התפטר מתפקידו כמנהיג המפלגה השמרנית.

תחילת המירוץ הייתה עוד בחודש אוגוסט, מה שיצר את אחד המרוצים הארוכים בתולדות המדינה. אחוז ההצבעה בבחירות עמד על 68.3%.

== סקרים ==
גרף המבטא מגמות בתוצאות סקרי דעת קהל בנושא הבחירות הפדרליות בקנדה, 2015:
1000px

==תוצאות==

המפלגה הליברלית בראשות ג'סטין טרודו, זכתה בבחירות לרוב בפרלמנט, והדיחה את ראש הממשלה המכהן מטעם המפלגה השמרנית סטיבן הרפר. הליברלים זכו ב-148 מושבים ועלו מ-36 בבחירות הקודמות ל-184. זהו הגידול המספרי הגדול ביותר בתולדות המדינה. זהו שיא של מושבים המוחזקים בידי מפלגה אחת מאז שנת 1984. זוהי התוצאה הטובה ביותר עבור הליברלים מאז שנת 1949. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית NPD חוותה מפלה גם היא, וירדה מ-95 מושבים מהבחירות הקודמות ל-44. המפלגה השמרנית הפסידה 60 מושבים ואיבדה את הרוב הפרלמנטרי.

טרודו הושבע לתפקידו ב-4 בנובמבר.

הרכב בית הנבחרים של קנדה:
{| class="wikitable"
|- 
! colspan="2" rowspan="1" align="center" valign="top" | שיוך מפלגתי
!אחוז הצבעה
! valign="top" | חברים<br />
|- 
|bgcolor="lightcoral"| 
| ליברלים
|39.5%
|align="right"|184
|-
|bgcolor="cornflowerblue"| 
| שמרנים
|31.9%
|align="right"|99
|-
|bgcolor="sandybrown"| 
| המפלגה הדמוקרטית החדשה
|19.7%
|align="right"|44
|- 
|bgcolor="lightskyblue"| 
| בלוק קבקואה
|4.7%
|align="right"|10
|-
|bgcolor="green"| 
| מפלגת הירוקים
|3.4%
|align="right"|1
|- 
|bgcolor="gainsboro"| 
| עצמאיים<br />
|
|align="right"|0
|-
| colspan="2" rowspan="1" | סה"כ<br />
|
|align="right"|338
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בחירות פרלמנטריות בקנדה
קנדה
קטגוריה:2015 בפוליטיקה
הארמייה ה-18 (ורמאכט)

הארמייה ה-18 הייתה ארמייה גרמנית, שפעלה במלחמת העולם השנייה. הארמייה השתתפה במערכה על צרפת ב-1940, ולאחר מכן במבצע ברברוסה. הארמייה נכללה בתוך קבוצת ארמיות צפון ומאוחר יותר בקבוצת ארמיות קורלנד. נלכדה יחד עם כל הקבוצה בחצי האי קורלנד, ונכנעה בתום המלחמה לכוחות הסובייטיים

==היסטוריה==
הארמייה נוסדה ב-4 בנובמבר 1939. הארמייה נכללה בתוך קבוצת ארמיות B, ולקחה חלק במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. לאחר מכן עם פרוץ מבצע ברברוסה ב-22 ביוני 1941, נכללה בתוך קבוצת ארמיות צפון, ותפקידה היה לכבוש את המדינות הבלטיות שבשליטת ברית המועצות. הארמייה השתתפה במצור על לנינגרד, אולם בהדרגה הדפו הסובייטים את המצור, וקבוצת ארמיות צפון נסוגה לקורלנד. הסובייטים ניתקו את חצי האי, והיינץ גודריאן ביקש מהיטלר אישור לסגת. היטלר סירב והורה על שינוי שמה של קבוצת ארמיות צפון לקבוצת ארמיות קורלנד. עקב כניעתה של גרמניה הנאצית, נכנעה כל קבוצת הארמיות גם יחד, ונלקחה בשבי.

==מפקדים==
* גנרל-פלדמרשל גאורג פון קיכלר (4 בנובמבר 1939 - 16 בינואר 1942)
* גנרל אוברסט גאורג לינדמן (16 בינואר 1942 - 29 במרץ 1944)
* גנרל חיל התותחנים הרברט לוך (29 במרץ 1944 - 2 בספטמבר 1944)
* גנרל חיל הרגלים אהרנפריד בגה (2 בספטמבר 1944 - 8 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Armeen/18Armee-R.htm הארמייה ה-18], באתר lexikon-der-wehrmacht 

18
הארמייה השלישית (ורמאכט)

הארמייה השלישית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הארמייה הוקמה ב-22 באוגוסט 1939, ולמפקדה מונה גנרל גאורג פון קיכלר. הארמייה השתתפה במערכה בפולין כחלק מקבוצת ארמיות צפון, ותקפה מכיוון פרוסיה המזרחית מזרחה לעבר ברסט, ודרומה לעבר ורשה. לאחר המלחמה פורקה הארמייה, ועל בסיס מטה הארמייה הוקמה הארמייה ה-16.

==סדר הכוחות==
במערכה בפולין ב-1 בספטמבר 1939, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
{| class="wikitable" border=0 
! ארמייה
! קורפוס
! דיוויזיה
|-
| ROWSPAN=10 | הארמייה השלישית
| ROWSPAN=2 | הקורפוס ה-21
| הדיוויזיה ה-21
|-
| הדיוויזיה ה-228
|-
| ROWSPAN=2 | הקורפוס ה-1
| הדיוויזיה ה-11
|-
| הדיוויזיה ה-61
|-
| ROWSPAN=2 | קורפוס וודריג
| הדיוויזיה ה-1
|-
| הדיוויזיה ה-12
|-
| ROWSPAN=2 | קורפוס ברנד
| חטיבת "לצן"
|-
| חטיבת "גולדף"
|-
| ROWSPAN=2 | עתודת הארמייה
| הדיוויזיה ה-217
|-
| חטיבת הפרשים ה-1
|}

==מפקדים==
* גאורג פון קיכלר (22 באוגוסט 1939 - 21 באוקטובר 1939)

==ראו גם==
* המערכה בפולין
* הארמייה השלישית (האימפריה הגרמנית)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Armeen/3Armee-R.htm הארמייה השלישית] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

==הערות שוליים==

3
קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
קרחת יער

קרחת יער ב[[אירופה]]
קרחת יער או מַעֲרֶה היא שטח פתוח בתוך יער, שלא צומחים בו עצים, אלא צמחייה עשבונית.

קרחות יער יכולות להיווצר בגלל תנאים מקומיים, כגון: קרקע שונה שאינה מעודד צמיחת עצים או בגלל אירועים, כמו מפולות, דליקות יער וכדומה. קרחת היער אופיינית גם ליערות הטרופיים וגם ליערות ממוזגים, ויש לה השפעה רבה על חיי היער.

לקרחות יער יש חשיבות עבור בעלי חיים מסוימים הניזונים וחיים בתוך היער. קרחת יער יכולה להוות מקלט לבעלי חיים בעת דליקת יער וגם מכשול להתפשטות הדליקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יערות
קטגוריה:צורות נוף
יהודה דוד ברנשטיין

הרב יהודה דוד ברנשטיין (באנגלית: Yehuda David Bernstein; ה'תרכ"ג, 1863 - ח' בחשוון ה'תרצ"א, 30 באוקטובר 1930) היה רב וראש ישיבה אמריקאי ממוצא ליטאי, ממייסדי ישיבת רבינו יצחק אלחנן.

==ביוגרפיה==
נולד בפרבר הקובנאי אלקסוט לרב נתן ברנשטיין ולאמו שהייתה בתו של רבי שמואל, הרב באלקסוט. למד בישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה, והתפרסם בכינוי "העילוי מסאפיזישוק". הוריו עברו לגור בקניגסברג והוא הצטרף אליהם בשנת 1878, אך לפי המלצת המלבי"ם חזר והמשיך ללמוד בישיבות ליטא. במקביל להישגיו התורניים, התמחה גם בהנדסה ומתמטיקה, וכשהיגר לארצות הברית סירב לשרת במשרות רבניות.

הרב ברנשטיין היה שותף להקמת ישיבת עץ חיים וישיבת רבינו יצחק אלחנן. הוא כיהן כנשיאה הראשון של הישיבה בשלוש שנותיה הראשונות. את חידושיו התורניים פרסם בכתבי העת התורניים האמריקאים, בני תקופתו. בקונטרס שהוציא בשנת 1910, התריע על בעיית הטלטול בשבת בעיר ניו יורק ובאי מנהטן, בשל הגשרים המחברים אותה לסביבותיה; הקונטרס נועד בעיקרו למתוח ביקורת על העירוב שסודר אז לראשונה בניו יורק בידי הרב יהושע סיגל מחבר שו"ת "אוזני יהושע". סביב בעיה זו התרכז פולמוס הלכתי גדול בשנים הבאות.

בשנות מלחמת העולם הראשונה ירד מגדולתו ומנכסיו, לפרנסתו נאלץ לשמש כנותן כשרות לייצור יינות, ונמנה עם ראשוני המתיישבים היהודים בבורו פארק. בשנותיו האחרונות התגורר בסן פרנסיסקו, קליפורניה, הוא נפטר בח' בחשוון ה'תרצ"א, 30 באוקטובר 1930 ונקבר בעירו בהלוויה המונית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* (שם נקרא בטעות: ר' יהודא דוב [!] בערינשטיין)
* 
* [http://yu.edu/riets/about/mission-history/historic-roshei/yehuda-dovid-bernstein/ הרב יהודה דוד ברנשטיין] באתר ישיבה יוניברסיטי 
* 
;מכתביו
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה בישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1863
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1930
שכול וכישלון

שכול וכישלון או: ספר ההתלבטות הוא הרומן האחרון של הסופר העברי יוסף חיים ברנר. הספר פורסם בשנת תר"ף-1920, שנה לפני הירצחו של ברנר, והוא נחשב לאחת מפסגות יצירתו וליצירת מופת בקאנון הספרות העברית.

== תקציר ==
יחזקאל חפץ, יהודי חלש גוף וחולני שעלה ארצה ועובד כפועל, מובהל לירושלים על ידי חבריו לאחר שהוא לוקה בהתקף. בירושלים הוא מאושפז בתחילה בבית חולים לחולי רוח, שם סועדת אותו אחות קרובת משפחה. לאחר שהוא משתחרר הוא עובר לגור עם אותה משפחה, היא משפחת דודו יוסף חפץ, והדודנית האחות, אסתר, מתאהבת בו, אך יחזקאל אינו מעוניין בה, ומפתח כלפיה תחושות אשם שמחריפות את מצבו הנפשי המעורער בלאו הכי.

הרומן מתרחש על רקע היישוב היהודי בירושלים, ומתוארים בו קשיי החיים וההתפרנסות (המבוססת בעיקר על תרומות מחוץ לארץ) והמתחים שבין הרצון האידיאליסטי ליישב ולפתח את ארץ ישראל לבין הרצון החומרי בקידום ורווחה אישיים.

חשיבותו בין השאר בראיית היישוב החדש כבסיס לכתיבה ולחשיבה רומנית-טראגית, כמו שנהוגה במערב, ובמובן הזה הוא סלל את הדרך לרומן העברי המודרני המתרחש על רקע ירושלים החדשה (כמו תמול שלשום, מיכאל שלי ואחרים).

==ביקורת==
בסיון ה'תרפ"א, לאחר שנרצח יוסף חיים ברנר, פרסם אברהם אליהו קפלן מסה הגותית על העם היהודי, במתכונת ביקורת על ספרו של ברנר "שכול וכישלון".

בביקורת התייחס קפלן באהדה לתחושותיו של ברנר (למרות המחלוקת האידאולוגית העזה ביניהם), ניתח את "היסוד היהודי" שמתבטא בספר "בעל כורחו" של ברנר והעלה השערה כי בתקופתו האחרונה החלו לנצנץ בברנר הרהורי תשובה.

== מהדורות ==
* הוצאת שטיבל, ניו יורק, 282 עמודים, 1920
* הוצאת עם עובד, תל אביב, 287 עמודים, 1972, בתוספת מסה מאת ברוך קורצווייל
* הוצאת הקיבוץ המאוחד, בני ברק, 252 עמודים 2006, בתוספת אחרית דבר מאת מנחם ברינקר
* ספרי בלימה, 278 עמודים, בתוספת אחרית דבר מאת חיים באר

== לקריאה נוספת ==
* ז'יל אמויאל, היחס בין בדיון למציאות ביצירתו הארצישראלית של י. ח. ברנר : ("בין מים למים", "מכאן ומכאן", "שכול וכישלון"), עבודת גמר (מ.א.), האוניברסיטה העברית ירושלים, 1985.
* מאשה יצחקי, מכפירה לתפילה, יסודות רליגיוזיים ב"שכול וכישלון" לי.ח. ברנר, עלי שיח 55, תשס"ו, עמ' 24–37
*שמואל שניידר, הקיום והזיכרון ביצירות אהרן אפלפלד, יוסף חיים ברנר ובכתבים אחרים, הוצאת כרמל, 2010, הפרק "דת, דתיות ושמירת מצוות בשכול וכישלון ליוסף חיים ברנר", עמ' 181–190. 
*בעז ערפלי, מהתחלה : קריאה חדשה ביצירות מרכזיות של יוסף חיים ברנר : בחורף, מסביב לנקודה, מא. עד מ., מעבר לגבולין, מן המיצר, עצבים, מכאן ומכאן, שכול וכישלון, הקיבוץ המאוחד, 2009.
*יוסף לואידור – "שכול וכישלון או ספר ההתלבטות" – מסה, דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017.
*עדה צמח, תנועה בנקודה - ברנר וסיפוריו, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1984, הפרק "שכול וכישלון", עמ' 183–215.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://benyehuda.org/brenner/shxol.html שכול וכישלון או: ספר ההתלבטות], בפרויקט בן-יהודה
* 
* ברוך קורצווייל, "שכול וכישלון" : התחנה האחרונה של קיום יהודי אבסורדי, עיונים בבעיות חברה, חינוך ותרבות ד, 1972, עמ' 55-48
* חנה נוה, "שכול וכישלון" : האופציה האחרת, דפים למחקר בספרות 8, תשנ"ב, עמ' 237–252
* אריה ליפשיץ, שכול וכישלון ואימה גדולה, דבר, 11 בספטמבר 1981
* 
* 
* [http://maagarim.hebrew-academy.org.il/Pages/PMain.aspx?misyzira=1021111 שכול וכישלון או ספר ההתלבטות] (כולל ניתוח מילוני), באתר המילון ההיסטורי ללשון העברית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:יוסף חיים ברנר
אי. ג'יי. רולנד

ארל ג'רוד "אי. ג'יי." רולנד (באנגלית: Earl Jerrod "E.J." Rowland; נולד ב-18 במאי 1983) הוא כדורסלן אמריקאי-בולגרי המשחק בעמדת הרכז בגליבצה.

== קריירה ==
===קריירת מכללות===
את קריירת המכללות שלו החל באוניברסיטת המדינה של קליפורניה, דומינגז הילס בשנים 2001–2002. לאחר שנת משחק בקבוצה עבר למכללת הארטנל. בעונת משחק יחידה בקבוצה, הוביל אותה בנקודות, אסיסטים, חטיפות ואחוז קליעות מהעונשין, והיה לשחקן השנה של קואסט קונפרנס ולחבר חמישיות כל-מדינתיות שונות. הוא סיים את קריירת המכללות שלו בשנתיים של משחק במכללת סנט מרי; היו אלו שנתיים מוצלחות עבורו, והוא הוביל את הקבוצה באסיסטים בשתי השנים. הוצג כ"ראוי לציון" בחמישיות ליגת הווסט קואסט באותה שנה.

===קריירה מקצוענית===
את הקריירה המקצוענית שלו החל רולנד בפלורידה פליים מליגת הפיתוח של ה-NBA, ולאחר תקופת משחק קצרה בקבוצה עבר לבארונס ריגה הלטבית. את עונת העביר באוסטרליה לפני שעבר לארטלנד דראגונס מהבונדסליגה בכדורסל ב-2007. בעונת היו ממוצעיו 13.6 נקודות ו-3.4 אסיסטים למשחק בטלקום בון. הוא עזר לקבוצה להעפיל לגמר הליגה בשנה השנייה ברציפות.

ביולי 2011 חתם על חוזה לשנה אחת באוניקאחה מאלגה הספרדית. לאחר עונה מוצלחת שלו ושל הקבוצה, השאילה אותו אוניקאחה לאלופת לטביה, ואף ריגה. בריגה הייתה זו עונת הפריצה של אי ג'יי רולנד, והוא הוביל את הקבוצה לעונה מוצלחת שבה זכה במספר פרסים אישיים. לאחר עונה זו עבר לטורקיה וחתם על חוזה בבאנוויט. ב-7 בינואר 2015, במהלך משחק ביורוקאפ נגד בודוצ'נוסט פודגוריצה, היה מעורב באירוע. שתי דקות לסיום המשחק פרץ אוהד מונטנגרי למגרש כדי להכות את סמי מחייה מבאנוויט, וכתוצאה מכך חבט רולנד באוהד בעוצמה רבה. לאחר סיום הקטטה הרחיקו השופטים את רולנד מן המשחק. הליגה קנסה את רולנד על חלקו באירוע ב-30,000 אירו.

באוגוסט 2015 חתם רולנד על חוזה לעונה בהפועל ירושלים עם אופציה לעונה נוספת. רולנד היה שחקן מפתח וממוצעיו בישראל היו 11 נק', 3 ריב' ו-3.9 אס' למשחק. ב-2 ביולי הודיעה לו הפועל ירושלים שלא תממש עליו את האופציה לעונה נוספת. ב-23 באוגוסט 2016 חתם בחימקי מוסקבה לעונת . ב-17 ביולי 2017 חתם רולנד באסקשהיר הטורקית. ב-1 בפברואר 2019 חתם בפואנלברדה הספרדית. ב-1 במרץ 2021 חתם בשמידור טהראן האיראנית. באפריל 2022 חתם שוב בהפועל ירושלים. ביולי 2022 חתם רולנד במכבי תל אביב בתור שחקן אימונים. ב-17 באוקטובר 2022 חתם רונלד בגליבצה הפולנית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים בולגרים
קטגוריה:כדורסלני טלקום בון
קטגוריה:כדורסלני ארטלנד דראגונס
קטגוריה:כדורסלני אוניקאחה מאלגה
קטגוריה:כדורסלני באנוויט
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני חימקי
קטגוריה:כדורסלני פואנלברדה
קטגוריה:כדורסלני VEF ריגה
קטגוריה:כדורסלני מכללת סנט מרי בקליפורניה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני סידני קינגס
קטגוריה:קליפורניה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
אימרה נמט

אימרה נמט (בהונגרית: Imre Németh; 23 בספטמבר 1917 – 18 באוגוסט 1989) היה אתלט הונגרי, אלוף אולימפי (לונדון 1948), שיאן עולם ו-12 פעמים אלוף הונגריה מהם 11 פעמים ברציפות (1942–1952) ביידוי פטיש.

== ביוגרפיה ==
נמט נולד בקושיצה, סלובקיה (באותה העת הונגריה).

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באוסלו, נורווגיה בשנת 1946 סיים נמט במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 50.03 מטר.

===שיאן עולם===
בתחרות שנערכה ב ב-14 ביולי 1948 קבע נמט ביידוי פטיש שיא עולם חדש של 59.02 מטר, שיפור ב-2 ס"מ לשיא העולם הרשמי בן ה-10 שנים של ארווין בלאסק מגרמניה. התוצאה הטובה ביותר 59.56 מטר, שלא הוכרה כשיא עולם הייתה עדיין של פאט או'קלהאן מאירלנד והושגה בשנת 1937.

===אלוף אולימפי===
בלונדון 1948 זכה נמט במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 56.07 מטר, לפני איוון גוביאן מיוגוסלביה (54.27 מטר) ורוברט בנט מארצות הברית (53.73 מטר). 

בתחרות שנערכה בקטוביץ, פולין ב-4 בספטמבר 1949 שיפר נמט ביידוי פטיש את שיאו העולמי והעמידו על 59.57 מטר. בתחרות שנערכה בבודפשט ב-19 במאי 1950 הוא שיפר שוב את שיאו העולמי והעמידו על תוצאה של 59.88 מטר.

בהלסינקי 1952 זכה נמט במדליית ארד ביידוי פטיש בתוצאה של 57.74 מטר, אחרי בן ארצו יוז'ף צ'רמק שקבע שיא עולם חדש של 60.34 מטר וקגרל שטורך מגרמניה (58.86 מטר) ולא הצליח להגן על תוארו.

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברן, שווייץ בשנת 1954 סיים נמט במקום שישי ביידוי פטיש בתוצאה של 56.86 מטר.

== משפחה ==
בנו של אימרה נמט, מיקלוש, אף הוא אלוף אולימפי ושיאן עולם, בהטלת כידון (מונטריאול 1976).

== שיאים אישים ==
* יידוי פטיש: 60.31 מטר (1952)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אתלטים הונגרים
קטגוריה:שיאני עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: יידוי פטיש (גברים)
קטגוריה:נושאי דגל הונגריה באולימפיאדה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:שיאני עולם הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1917
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1989
ג'ון קינג דייוויס

ג'ון קינג דייוויס (באנגלית: John King Davis; 19 בפברואר 1884 - 8 במאי 1967) היה מגלה ארצות ונווט אוסטרלי יליד אנגליה, הנודע כמי שהיה רב חובל של אוניות במימי אנטארקטיקה וכמי שהקים תחנות מטאורולוגיות על האי מקווארי באזור תת-אנטארקטי ועל אי האלמוגים ויליס בים האלמוגים.

== חייו ==
לאחר לימודים בלונדון ובאוקספורדשייר, יצא דייוויס ב-1900 עם אביו לקייפטאון, דרום אפריקה.

דייוויס שירת כקצין ראשון במשלחת נמרוד של ארנסט שקלטון בשנים 1908–1909. הוא היה רב החובל של האונייה "אורורה" ומשנה למפקד במשלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה של דאגלס מוסון בשנים 1914-1911.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, התנדב דייוויס לשירות פעיל והוצב כמפקד מובילת הגייסות "בונה", שהעבירה חיילים וסוסים למצרים ולאנגליה. ובדצמבר 1917 פיקד על "אורורה", במשלחת שיצאה לחלץ את קבוצת ים רוס, שנתקעה על החוף בכף אוונס כפלג במשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של ארנסט שקלטון.

דייוויס שירת גם כרב-חובל של "דיסקברי" בשנים 1929–1930, במשלחת מחקר בריטית-אוסטרלית-ניו זילנדית לאנטארקטיקה. בשנים 1920 עד 1949 כיהן דייוויס בתפקיד ממונה על השייט בחבר העמים האוסטרלי. בראשית תקופה זו, 1922-1921, התנדב לפקח אישית על הקמת תחנת חיזוי והתראת ציקלון על האי הנידח ויליס.

דייוויס כיהן כנשיא החברה המלכותית של ויקטוריה בשנים 1945–1946, בד בבד עם חברותו בחברה הגאוגרפית המלכותית. תחנת דייוויס באנטארקטיקה, שהוקדמה בשנת 1957, קרויה על שמו.

== אותות כבוד והוקרה ==
דייוויס זכה שלוש פעמים במדליית הקוטב - ב-1909, ב-1917 וב-1934. בשנת 1964 עוטר בתואר אביר מסדר האימפריה הבריטית (CBE).

ג'ון קינג דייוויס מת בשנת 1967 במלבורן בגיל 83.

==לקריאה נוספת==
=== ספרים מאת ג'ון קינג דייוויס ===
<div class="mw-content-ltr">
* (1919) With the Aurora in the Antarctic. Andrew Melrose: London
* (1921) Willis Island: a storm-warning station in the Coral Sea Critchley Parker: Melbourne.
* (1997) Trial by Ice. The Antarctic Journals of John King Davis (Edited by Louise Crossley) Bluntisham Books and Erskine Press: Bluntisham and Norwich ()
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי טבע
קטגוריה:מטאורולוגים
קטגוריה:רבי חובלים
קטגוריה:מהגרים מבריטניה לאוסטרליה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1884
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1967
פאול לאוקס

גנרל פאול לאוקס (בגרמנית: Paul Laux; 11 בנובמבר 1887 – 2 בדצמבר 1944) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
לאוקס נולד ב-11 בנובמבר 1887 בויימאר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-134 (הסקסוני ה-10), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-28 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-1 באוגוסט 1916 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של המסדר הצבאי של סנט היינריך, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף לאוקס לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוגוסט 1933 הועלה לאוקס לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין אג"ם ברגימנט הרגלים ה-19. ב-1 ביולי 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-24, וב-1 באוקטובר 1937 פרש מתפקידו. ב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-10. בקיץ 1939 זמן קצר לפני פרוץ המלחמה, מונה לאוקס לקצין האפסנאות של הארמייה הראשונה.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה לאוקס קצין האפסנאות של הארמייה הראשונה בחזית המערבית, והשתתף עימה במהלך המערכה על צרפת. ב-5 באוקטובר 1940 מונה לאוקס למפקד הדיוויזיה ה-126, וב-1 בינואר 1941 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה לחם לאוקס עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה ה-16, וב-14 בדצמבר 1941 קיבל על פעולותיו את צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 באוקטובר 1942 מונה לאוקס למפקד קורפוס לאוקס, וב-28 בנובמבר 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-2 שהיה חלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. לאוקס לחם עם הקורפוס שבפיקודו בקרבות הקשים באזור דמיאנסק, ועל כך קיבל ב-17 במאי 1943 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1944 פרש לאוקס מתפקידו, אך חזר אליו ב-11 במאי. ב-2 ביולי 1944 מונה לאוקס למפקד הארמייה ה-16 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות צפון. ב-29 באוגוסט 1944 התרסק לאוקס במהלך טיסת סיור בקווים הקדמיים, וב-2 בספטמבר מת מפצעיו בבית חולים בריגה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/L/LauxP.htm פאול לאוקס] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
ולטר פצל

גנרל ולטר פצל (בגרמנית Walter Petzel; 28 בדצמבר 1883 – 1 באוקטובר 1965) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על קורפוס במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פצל נולד ב-28 בדצמבר 1883 באובורציסק שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1902 התגייס פצל לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-20 (פוזן ה-1), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. בסוף ספטמבר 1914 נפצע קשה במהלך הקרבות, וב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר פצל ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 ביוני 1925 הועלה פצל לדרגת מיור, וב-1 במרץ 1926 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-3 של הרייכסווהר. ב-1 בפברואר 1930 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל 1931 מונה למפקד הגדוד ה-5 ברגימנט הארטילריה ה-3 (הפרוסי). ב-1 בפברואר 1933 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בנובמבר 1933 מונה למפקח הכללי של יחידות הארטילריה בכוחות הפרשים. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-76, וב-1 בנובמבר 1935 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד אגד הארטילריה ה-3. ב-7 במרץ 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-3, ב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 בנובמבר 1938 התמנה למפקח הכללי של חיל התותחנים.

===מלחמת העולם השנייה===
בפרוץ המלחמה מונה פצל למפקד הקורפוס ה-1, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה השלישית במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-1 באוקטובר 1939 הועלה פצל לדרגת גנרל חיל התותחנים, ומונה למפקד חיל המודיעין. בסוף אוקטובר 1939 פרש פצל מתפקידו ומונה למפקד המחוז הצבאי ה-21 בפוזן. ב-1 באוקטובר 1943 קיבל פצל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בכסף, וב-29 בינואר 1945 פרש פצל לביתו.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה התגורר פצל בהמלין, עד למותו ב-1 באוקטובר 1965.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/P/PetzelWalter-R.htm ולטר פצל] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1965
סלייטר מרטין

סלייטר נלסון מרטין הבן (באנגלית: .Slater Nelson Martin Jr; 22 באוקטובר 1925 - 18 באוקטובר 2012) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA מעמדת הרכז, והוא חבר היכל התהילה של הכדורסל משנת 1982. לאורך הקריירה זכה בחמש אליפויות NBA במדי מיניאפוליס לייקרס וסנט לואיס הוקס.

==נעורים ומכללות==
כנער למד מרטין ב"תיכון ג'פרסון דייוויס" שביוסטון, טקסס, והוביל את קבוצת הכדורסל שלה לאליפות התיכונים של טקסס בעונות 1942 ו-1943. בסיום לימודיו התיכוניים היה גובהו של מרטין 1.70 מטרים בלבד ומשקלו היה נמוך מ-60 קילוגרם, אך לאחר שהרשים במבחנים לקבוצת אוניברסיטת טקסס באוסטין הוחלט להעניק לו מלגת לימודים. לאחר 8 משחקים במדי המכללה גויס לחיל הים האמריקאי, ובזמן שירותו במלחמת העולם השנייה גבה מרטין ב-8 סנטימטרים לגובה של 1.78 מטרים. עם סיום שירותו הצבאי חזר מרטין לאוניברסיטת טקסס והוביל את קבוצתה בשנת 1947 לחצי גמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל. במשחק נגד אוניברסיטת טקסס כריסצ'ן ב-1949 קלע מרטין 49 נקודות, ובכך קבע שיא מועדון לנקודות במשחק בודד.

==קריירה מקצועית==
מרטין, שהצטרף ל-NBA בעונת , נודע כאחד השומרים הטובים ביותר ב-NBA בשנות ה-50, כששיחק כרכז קבוצת מיניאפוליס לייקרס. כתב ה"סטאר טריביון מיניאפוליס" הוותיק, סיד הארטמן, קבע כי מרטין הוא "הגארד ההגנתי הטוב אי פעם... הוא היה זריז כמו חתול. מרטין לא היה קלעי מצוין, אך הוא היה רכז פנטסטי". לאחר פרישתו סיפר מרטין עצמו כי "הדבר היחיד שציפו ממני בקבוצה הוא לשמור את בוב דייוויס, בובי וונזר, ביל שרמן או בוב קוזי על 12 נקודות כדי שננצח במשחק". בתקופתו של מרטין בלייקרס הייתה מיניאפוליס הקבוצה הדומיננטית בליגה, ולצידם של ג'ורג' מייקן, ורן מיקלסן וג'ים פולארד זכה מרטין בארבע אליפויות NBA בין ל-. באוקטובר 1956 נשלח מרטין בטרייד לניו יורק ניקס, ולאחר כחודשיים הועבר לסנט לואיס הוקס. בסנט לואיס חבר מרטין לבוב פטיט וקליף הייגן, ובעונת זכה עם ההוקס באליפות היחידה בתולדות המועדון, והחמישית בקריירה של מרטין. במהלך עונתו הראשונה בהוקס תפקד מרטין כמאמן הקבוצה במשך 8 משחקים, בין פיטוריו של רד הולצמן לבין מינויו של אלכס האנום. בסיום עונת הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 34.

ב-1967 מונה מרטין למאמן קבוצת יוסטון מאבריקס מליגת ה-ABA, אותה אימן במשך עונה וחצי.

ב-18 אוקטובר 2012, שישה ימים לפני יום הולדתו ה-87, מת מרטין בבית חולים ביוסטון, טקסס.

==מורשת==
ממוצעיו של מרטין לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 9.8 נקודות ו-4.2 אסיסטים למשחק. בעת פרישתו דורג במקום ה-20 ברשימת קלעי ה-NBA בכל הזמנים, עם 7,337 נקודות, ורביעי ברשימת המוסרים, עם 3,160 אסיסטים בסך הכול. לאורך הקריירה שותף מרטין ב-7 משחקי אולסטאר רצופים, בין 1953 ל-1959, ונבחר 5 פעמים ברציפות לחמישייה השנייה של העונה, בין 1955 ל-1959. ב-3 במאי 1982 הוצג כחבר היכל התהילה של הכדורסל כשחקן.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת טקסס באוסטין
קטגוריה:כדורסלני מיניאפוליס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:כדורסלני סנט לואיס הוקס
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני סנט לואיס הוקס
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:מאמני ליגת ה-ABA
קטגוריה:טקסס: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט

גנרל ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט (בגרמנית: Walter von Brockdorff-Ahlefeldt; 13 ביולי 1887 – 9 במאי 1943) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פון ברוקדורף-אהלפלדט נולד ב-13 ביולי 1887 בפרלברג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד היגר ה-3 (שלזוויג-הולשטיין), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-18 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת אובר לויטננט, ובשנת 1916 נפצע קשה כמפקד פלוגה בקרב ורדן. ב-18 באפריל 1916 הועלה לדרגת האופטמן, ולאחר החלמתו מונה לקצין מטה בקורפוס ה-4. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון ברוקדורף-אהלפלדט לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1927 הועלה לדרגת מיור, וב-1 במרץ 1930 מונה לקצין מטה בפיקוד הרגלים ה-2. ב-1 באוקטובר 1931 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 בפברואר 1932 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-1. ב-1 במרץ 1934 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-8 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל מיור, ב-1 במרץ 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-23, וב-1 במרץ 1939 הועלה לדרגת גנרל לויטננט.

===מלחמת העולם השנייה===
כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה היה פון ברוקדורף-אהלפלדט מפקד הדיוויזיה ה-23, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון. במהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה ה-12, וב-1 ביוני 1940 מונה פון ברוקדורף-אהלפלדט למפקד הקורפוס ה-28 ולחם עמו במהלך מבצע אדום כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-21 ביוני 1940 מונה למפקד הקורפוס ה-2, וב-1 באוגוסט הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. במהלך מבצע ברברוסה לחם עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-15 ביולי 1941 קיבל על פעולותיו בקרב על קובנה את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בינואר 1942 פיקד פון ברוקדורף-אהלפלדט על הכוחות הנצורים בכיס דמיאנסק, עד לפריצת המצור במאי 1942, ועל כך קיבל ב-27 ביוני 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

ב-28 בנובמבר 1942 נאלץ פון ברוקדורף-אהלפלדט לפרוש מתפקידו עקב מחלה, וב-9 במאי 1943 מת בברלין, והוא בן 55 שנים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/B/BrockdorffAhlefeldt-R.htm ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1943
אביגדור אנגל

אנדריי אביגדור אנגל (בסלובקית: Andrej Engel; 10 בפברואר 1910 - 3 בדצמבר 1991) היה אתלט צ'כוסלובקי-יהודי, אלוף ושיאן צ'כוסלובקיה בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר, אלוף משחקי הסטודנטים הבינלאומיים (טורינו 1933) בריצת 200 מטר. ייצג את ארצו בריצות אלה באולימפיאדה (לוס אנג'לס 1932).

== ביוגרפיה ==
אנגל נולד בבאנסקה שטיאווניצה, סלובקיה. הוא התאמן בקבוצת הגיבור פראג.

===1932===
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) היה אנגל לספורטאי הצעיר ביותר במשלחת מצ'כוסלובקיה. במשחקים עצמם הוא הגיע לשלב רבע הגמר בריצת 100 מטר וקבע תוצאה של 11.1 שניות, אך לא הצליח להתברג בין 12 המהירים ובריצת 200 מטר הוא קבע בשלב המוקדמות תוצאה של 22.3 שניות ולא הצליח להתברג בין 20 המהירים.

===1933===
באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1933 זכה אנגל בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.10 שניות ומדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר.

בתחרויות ספורט של המכביה שנערכו בפראג, צ'כיה בשנת 1933 זכה אנגל בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.6 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 22.1 שניות

===1935===
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 סיים אנגל במקום חמישי בלבד עקב נקע ברגלו.

לפני מלחמת העולם השנייה הוא היגר לשוודיה.

== תארים והישגים ==
* אלוף צ'כוסלובקיה בריצת 100 מטר: 1929, 1931, 1932 ו-1934
* אלוף צ'כוסלובקיה בריצת 200 מטר: 1931, 1932 ו-1934
* אלוף בריצת שליחים 4x100 מטר: 1931 ו-1932 
* מדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר: 1930
* מדליית ארד בריצת 100 מטר: 1933 ו-1935
* מדליית ארד בריצת 200 מטר: 1933 
* מדליית ארד בקפיצה לרוחק: 1929
* שיא צ'כוסלובקיה בריצת 100 מטר: 10.6 שניות (פראג, 23 ביוני 1934)
* שיא צ'כוסלובקיה בריצת 200 מטר: 21.8 שניות (פראג, 24 ביוני 1934)
* שיא צ'כוסלובקיה בריצת 4x100 מטר: 42.8 שניות (ורשה, 31 באוגוסט 1929)
* שיא צ'כוסלובקיה בריצת 4x400 מטר: 3:27.8 דקות (ברנו, 14 בספטמבר 1930)

== שיאים אישיים ==
* ריצת 100 מטר: 10.5 שניות (1931)
* ריצת 200 מטר: 21.6 שניות (1931)

== קישורים חיצוניים ==

* [https://encyklopedie.brna.cz/home-mmb/?acc=profil_osobnosti&load=11720 Ing. Andrei Engel], 
* JAN ŠTUMBAUER, [http://cupress.cuni.cz/ink2_stat/dload.jsp?prezMat=50621 The contribution to the history of the jewish sports in Czechoslovakia in the years 1918–1939] 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספורטאי הגיבור פראג
קטגוריה:אלופי האוניברסיאדה באתלטיקה
קטגוריה:צ'כוסלובקים שנפטרו ב-1991
קטגוריה:ילידי 1910
סוף דבר (ספר)

סוף דבר הוא הרומן השני מאת הסופר והמחזאי הישראלי יעקב שבתאי. הספר פורסם ב-1984 בהוצאת סימן קריאה, שלוש שנים לאחר מות מחברו, שטרם הספיק להשלימו. את הכתיבה השלימו אלמנתו עדנה והעורך דן מירון (שגם כתב אחרית דבר לספר) בהסתמך על טיוטות ששבתאי הותיר בעיזבונו. 
הספר נחשב, לצד קודמו זיכרון דברים, לאחת מיצירות המופת של הספרות העברית המודרנית.

כמו קודמו, הספר מתאפיין במשפטים ארוכים ומורכבים, ובהתמודדות בלתי פוסקת עם תחושת הקץ וחוויית המוות המתקרב של הדמויות. לדוגמה, המשפט הפותח את הספר:

עם זאת, וזהו סוד השפעתו הגדולה של הספר על קוראיו, הספר מצליח לייצר כעין קריאה שיטתית ומעמיקה של מערכת הקיום האנושית וה'ישראלית' - הנפשית והגופנית - לכדי התעוררות אל מערכת תמידית של קשב ושל משמעות הניצבת כביכול מאחריה.

בשנת 2000 יצאה מהדורה מחודשת של הספר, במסגרת סדרת הספריה החדשה בעריכת מנחם פרי.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.newlibrary.co.il/product?c0=13066 סוף דבר], באתר הספריה החדשה
* אריק גלסנר, [https://arikglasner.wordpress.com/2013/07/10/%D7%A2%D7%9C-%D7%A1%D7%95%D7%A3-%D7%93%D7%91%D7%A8-%D7%A9%D7%9C-%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91-%D7%A9%D7%91%D7%AA%D7%90%D7%99/ על "סוף דבר" של יעקב שבתאי], באתר "מבקר חופשי", 10 ביולי 2013
* 
* 
* 
* זיוה שמיר, [https://www.zivashamir.com/post/%D7%90%D7%A0%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%95-%D7%AA-%D7%90%D7%99%D7%A0%D7%98%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%AA-%D7%91%D7%A8%D7%95%D7%9E%D7%A0%D7%99%D7%9D-%D7%96%D7%9B%D7%A8%D7%95%D7%9F-%D7%93%D7%91%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%95-%D7%A1%D7%95%D7%A3-%D7%93%D7%91%D7%A8 אנונימיוּת אינטימית ברומנים "זיכרון דברים" ו"סוף דבר"], [https://www.zivashamir.com אתר מב"ע], מרץ 2024

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי יעקב שבתאי
קטגוריה:סיפורי תל אביב-יפו
המוזיאון לאמנות מודרנית בוורשה

המוזיאון לאמנות מודרנית בוורשה (בפולנית: Muzeum Sztuki Nowoczesnej w Warszawie) הוא מוזיאון בעיר ורשה בירת פולין המוקדש לאמנות מודרנית פולנית תוך השמת דגש על הקשרים בינלאומיים.
== היסטוריה ==
המוזיאון הוקם בשנת 2005 וזמן קצר לאחר פתיחתו נערכה תחרות אדריכלים לתכנון בניין חדש למוזיאון. לתחרות הוגשו 119 הצעות והצעתו של האדריכל השווייצרי כריסטיאן קרץ זכתה בפרס הראשון לביצוע. לאחר שקידום הפרויקט התעכב, הוחלף האדריכל והעבודה נמסרה למשרדו של האדריכל האמריקאי תומאס פייפר. על פי לוח הזמנים שנקבע, צפוי הבניין להיות מושלם בשנת 2020. מאז פתיחתו שוכן המוזיאון במבנים זמניים עד שיוקם מבנה הקבע. כיום כולל המוזיאון שני אולמות תצוגה רחבים הפונים לרחוב הראשי של ורשה, וכן שני אולמות תצוגה קטנים, חנות ספרים ובית קפה.

המוזיאון שואף להציג את הישגי האמנות הפולנית של המאה העשרים והמאה העשרים ואחת בהקשר בינלאומי; מאז 2008 הוא יוצר בהדרגה אוסף אמנות המונה כיום כ-250 עבודות. לבד מהתערוכות הנערכות בתחומיו, מארגן המוזיאון גם סדרות של הרצאות, תערוכות ואירועים שחלקם נערכים מחוץ לשטחו ומטרתם להעלות את רמת הידע והעניין באמנויות. בפעילויותיו המגוונות מציג המוזיאון תופעות משמעותיות בתחום האמנות החזותית, הקולנוע, התיאטרון, האדריכלות והמוזיקה, כמו גם פעילויות חינוכיות ומחקריות מובילות. על פי מטרותיו, שואף המוזיאון להיות פלטפורמה לדיאלוג בין מסורת ובין זרמים חדשים.

<gallery>
MODERNMU01.JPG|בית הקפה וחנות הספרים בכניסה למוזיאון
MODERNMU02.JPG|חזית בניין המוזיאון
MODERNMU03.JPG|ארמון התרבות והמדע כפי שנצפה מהמוזיאון
MODERNMU04.JPG|תצוגה במוזיאון
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

ורשה
קטגוריה:ורשה: מוזיאונים
סארמאט

RS-28 סארמאט (ברוסית: РС-28 Сармат, מכונה גם SS-X-30) הוא טיל בליסטי בין-יבשתי רוסי מונע בדלק נוזלי, בפיתוח "מרכז הטילים הממלכתי מאקייב" משנת 2009, האמור להחליף את ה SS-18. הטיל עצום ממדים ומשקלו הכולל אמור לעלות על 100 טון.

כושר הנשיאה הגבוה במיוחד שלו מאפשר לשאת ראש קרב MIRV עם עשרה ראשי קרב גרעיניים כבדים או 16 קלים יותר, או שילוב של מספר רב של אמצעי נגד להתמודדות עם מערכות יירוט טילים בליסטיים. הוא הוכרז רשמית כתגובה לפרויקט תקיפה גלובלית מיידית האמריקאי.

בפברואר 2014 הכריז פקיד רשמי של רוסיה כי סארמאט צפוי להיכנס לשירות צבאי "בסביבות 2020". במאי אותה שנה נרמז על ידי אותו פקיד כי הוחלט להאיץ את מאמצי הפיתוח וכי עד 80% מהארסנל הגרעיני הקרקעי של רוסיה בשנת 2021 יתבסס על טילים אלה.

על פי דווחים מאוחרים יותר מתוכננת כניסה לשירות מבצעי כבר בסוף שנת 2022<ref>https://aif.ru/society/army/polk_raket_sarmat_zastupit_na_boevoe_dezhurstvo_v_konce_2022_goda</ref>.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טילים בליסטיים סובייטיים
קטגוריה:טילי קרקע-קרקע
קטגוריה:מוצרים עתידיים: אמצעי לחימה
קטגוריה:טילים בעלי יכולת MIRV
קטגוריה:תוכנית הגרעין הרוסית
ז'ירז'ור

דג [[טרוטה חומה שנלכד בעזרת דמוי דג]]
ז'ירז'ור היא שיטת דיג שבה משתמש הדייג בחכה ובפתיון מלאכותי שאותו מניע הדייג במים על מנת לדמות דג בתנועה. מקור המילה ז'ירז'ור הוא במילה הערבית "ז'ר" שמשמעותה "לגרור". בשיטה זו משתמשים דייגים חובבים ואין בה שימוש בדיג מסחרי הנזקק ללכידה של כמות דגים גדולה בזמן קצר.

== טכניקת הדיג ==
דיג בז'ירז'ור מתבצע באמצעות חכה המצוידת ברולר, וחוט דיג שבקצהו פתיון מלאכותי המכונה לעיתים ז'רז'רה או ז'ורז'רה. אל הפתיון מוצמדות קרסים חדות שבהן נתפסים הדגים. הדייג מטיל את הפתיון למים, ולאחר מכן, בעזרת סיבוב הרולר, מושך את חוט הדיג ואיתו את הפתיון. תנועת הפתיון במים מדמה דג שוחה ודגים גדולים המנסים לתפוס את הדמוי עשויים להיתפס בקרסים שעליו. ישנם דגים שלא ניתן ללכוד בשיטה זו שכן היא מיועדת בעיקרה ללכידת דגים טורפים.

בניגוד לדיג בעזרת פתיונות טבעיים, ז'ירז'ור היא שיטת דיג אקטיבית: הדייג אוחז בחכה כל משך הדיג; הוא מטיל את הדמוי למים, מגלגל את החוט וחוזר חלילה. על כן, כדי לא להכביד על הדייג חכות המיועדות לדיג בז'ירז'ור הן קלות משקל. מאפיין נוסף של חכות אלו הוא משקלי ההטלה שלהן. לכל חכה ישנו משקל מינימלי שניתן להטיל באמצעותה, ומשקל מקסימלי שהטלה של משקל גדול ממנו עשויה לשבור את החכה או לגרום לה נזק. ככל שמשקל ההטלה גדול יותר החכה כבדה יותר, אך גם חזקה יותר ומאפשרת שימוש בדמויים גדולים יותר כך שניתן לתפוס דגים גדולים יותר. מקובל לחלק את סגנון הז'ירז'ור לכמה קטגוריות על פי משקלי ההטלה:
* ז'ירז'ור קל (או ז'ירז'ור לייט) - משקלי הטלה קטנים, עד כ-15 גרם. לעיתים אף מחלקים לז'ירז'ור אולטרה לייט (עד כ-7 גרם) ולז'ירז'ור לייט (כ-5 עד כ-15 גרם).
* ז'ירז'ור בינוני - משקלי הטלה בינוניים, כ-15 עד כ-30 או 40 גרם.
* ז'ירז'ור כבד - משקלי הטלה גדולים, כ-40 גרם ומעלה.

== דמויים ==

דמויים
לדמויים מספר מאפיינים בעלי חשיבות:
* צבע - דגים ממינים שונים נמשכים לצבעים שונים. דייגים נוהגים להשתמש בדמויים בצבעים עזים יותר כאשר המים עכורים.
* גודל - דמויים גדולים יותר מושכים דגים גדולים יותר.
* משקל - משקל הדמוי צריך להתאים למשקל הזריקה של החכה. דמויים כבדים יותר מאפשרים הטלה רחוקה יותר.
* עומק השחייה - טורפים שונים נוהגים להשיג את מזונם בעומקים שונים במים, ולכך מותאמים גם הדמויים. בעת משיכת הדמוי במים, יש כאלו שנעים על פני המים ("דמויי topwater") ויש כאלו שצוללים לעומק מסוים.
* כושר ציפה - בזמן שהדמוי אינו נמשך במים על ידי הדייג, ישנם דמויים שצפים, יש ששוקעים ויש כאלו שנותרים בעומק שבו הם מצויים ("מושהים"). מאפיין זה נובע מהמשקל הסגולי של הדמוי.

==ראו גם==
* ג'יגינג - שיטת דיג דומה שבה הפיתיון נזרק לעומק ונמשך כלפי מעלה.
* טרולינג (דיג) - שיטת דיג דומה שבה גרירת הפתיון נעשית מסירה נעה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.mezulot.co.il/%D7%94%D7%9E%D7%93%D7%A8%D7%99%D7%9A-%D7%9C%D7%9E%D7%96%D7%A8%D7%96%D7%A8-%D7%94%D7%9E%D7%AA%D7%97%D7%99%D7%9C המדריך למזרזר המתחיל] מאמר שנכתב בבלוג הדיג שני דייגים, כולל סרטוני וידאו והדגמות 15 בינואר 2022 
* מאמון עודה ("הנצרתי מספר 1"), [http://www.tapuz.co.il/forums2008/articles/article.aspx?forumid=467&aId=69304 אומנות הג`רג`ור- המדריך השלם לדייג בפיתיונות דמה - חלק א`], בפורום דיג באתר תפוז אנשים, 15 במרץ 2006

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיג