OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ארמנדו גבוזה

ארמנדו אמיליו גבוזה (בפורטוגזית: Armando Emílio Guebuza; נולד ב-20 בינואר 1943) הוא פוליטיקאי יליד מוזמביק. הוא כיהן כנשיא המדינה בשנים 2005–2015.

==קריירה==
גבוזה היה חבר בפוליטביורו של מפלגת השלטון והיה אחד מעשרת החברים ששימשו יחד ראש מדינה לאחר מותו הבלתי צפוי של ראש המדינה הקודם סמורה מקל ב-1986.

גבוזה נולד בצפון מוזמביק. הוא הצטרף למפלגת השלטון פרלימו ("FRELIMO") בגיל 20, זמן קצר לאחר שהיא החלה את מלחמת העצמאות נגד פורטוגל. עד עצמאותה ב-1975 הפך גבוזה לגנרל ומנהיג חשוב במפלגתו. הוא מונה לשר הפנים בממשלתו של מקל ובמסגרת תפקיד זה הורה לגרש מספר תושבים פורטוגליים בתוך 24 שעות. הוראה זו זכורה בכינוי "24 20" מכיוון שלמגורשים אוּשר לקחת עד 20 קילוגרמים של מטען בלבד. בשנות ה-80 פיתח גבוזה תוכנית לא פופולרית בשם "מבצע ייצור" שבמסגרת תושבים מובטלים מאזורים עירוניים הועברו לאזורים כפריים בצפון המדינה.

לאחר מותו של מקל בהתרסקות מטוס בדרום אפריקה, הוא מונה לחבר בוועדה שייעודה היה לבדוק את נסיבות ההתרסקות שלא הצליחה להגיע למסקנות ודאיות. גבוזה ייצג את מפלגתו בדיוני משא ומתן לשלום עם ארגון הגרילה רינאמו ("RENAMO") שבסופו של דבר הוביל להסכם שלום כללי שנחתם ברומא ב-4 באוקטובר 1992. לקראת הבחירות הכלליות הראשונות בשנת 1994 הוא ייצג את ממשלת מוזמביק בוועדת הפיקוח ליישום הסכם השלום הכללי.

לאחר שנשיא המדינה ז'ואקים שיסאנו נטש את המדיניות הסוציאליסטית-כלכלי, אשר בעקבות זאת הופרטו החברות השייכות לממשלה, הפך גבוזה לאיש עסקים מצליח ועשיר, במיוחד בענף הבנייה, הייצוא והדייג.

הוא נבחר להיות מועמדה של מפלגתו בשנת 2002 לאחר מאבק קשה בתוך המפלגה. באותה שנה מונה למזכיר הכללי של המפלגה.

באוגוסט 2021 נשפט בנו נדמבי גבוזה בגין שחיתות.

==נשיאות==
גבוזה היה מועמד לנשיאות המדינה מטעם מפלגתו, פרלימו ("FRELIMO"), בבחירות שהתקיימו בשנת 2004. בבחירות אלו זכה ב-63.7% מקולות הבוחרים. הוא היה לנשיא המדינה ב-2 בפברואר 2005.

משקיפים בינלאומיים ביקרו את העובדה שהוועדה לבחירות לאומיות (CNE) לא קיימה בחירות הוגנות וכנות. הם ציינו מספר רב של ליקויים ופגמים במערכת הבחירות שהועילו למפלגת השלטון פרלימו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי מוזמביק
קטגוריה:פוליטיקאים מוזמביקים
קטגוריה:ילידי 1943
בית מילקן

מרפסת המבנה הפונה לרחוב רחל אימנו - סגנון מזרחי
חזית המבנה הפונה לרחוב תל חי - [[אר דקו]]
בית מילקן (בעבר נקרא וילת מורקוס) הוא מבנה בשכונת קטמון שבירושלים ברחוב רחל אמנו פינת רחוב תל חי, בו שוכן כיום המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה.

== היסטוריה ==
המבנה תוכנן והוקם בשנת 1932 עבור איש העסקים הערבי-נוצרי העשיר ג'וליוס מתיא מורקוס, על ידי האדריכל הטמפלרי הרמן אימברגר. בשל קשיים כלכליים (התחרות הקשה בין מלון "גראנד ניו הוטל" שבעיר העתיקה, שהיה בבעלות מורקוס, למלונות החדשים שנבנו באותה עת בירושלים - מלון פאלאס ומלון המלך דוד) נאלץ מורקוס למכור את הבניין למשפחת ג'מאל, אשר מכרה אותו בשנת 1934 לאדריכל אימברגר עצמו. אימברגר, שהתגורר במושבה הגרמנית הסמוכה, השכיר אותו לדיירים שונים, בהם שופטים בריטים.

לאחר מלחמת העצמאות הועבר הבית לידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים והושכר לחיילי החטיבה הירושלמית. בעקבות הסכם השילומים עבר המבנה לבעלות מדינת ישראל. בשנת 1957 הושכר המבנה לשגרירות אורוגווי אשר עזבה את המבנה בשנת 1980 בשל חקיקת חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל. המבנה נותר ריק עד שנת 1990 עת מכרה אותו המדינה לחברה הקבלנית של אייל רותם ודני לויט.

על פי התוכנית המקורית של היזמים, הוצע להוסיף למבנה חד הקומתי שלוש קומות נוספות אולם התוכנית לא קיבלה אישורי בנייה בשל חשיבותו ההיסטורית של המבנה ויופיו. במסגרת הסכמה עם עיריית ירושלים, הוחלט להזיז את המבנה על מנת לאפשר בנייה במגרש שמאחוריו. חברה פולנית המתמחה בהזזת מבנים הזיזה את המבנה, השוקל 1,200 טונות, באמצעות בניית חגורות בטון סביב קירות המבנה החיצוניים, קשירתו לכבלי פלדה, ניתוקו מיסודותיו, הרמתו על ידי מנופים הידראולים, והנחת מסילות ברזל מתחתיו שאיפשרו משיכת המבנה קדימה למרחק של 16 מטרים. המבנה הועבר אל קדמת החצר, והועמד מעל קומת מסד חדשה שנבנתה. שיפוץ המבנה הסתיים בשנת 1991 ומאז משמש המבנה את המרכז הירושלמי לעניין ציבור ומדינה, ונקרא בית מילקן.

על המגרש שהתפנה מאחורי המבנה נבנה בית מגורים בן שש קומות, בסגנון הדומה למבנה המקורי של אימברגר.

המבנה משלב בין שני סגנונות בנייה שונים. בחזית המבנה מרפסת הפונה אל רחוב רחל אימנו, וקשתות מזרחיות, אולם הכניסה הראשית למבנה בנויה בסגנון אר דקו שאינו אופייני לאזור.

כיום שוכן במבנה המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה והוא נקרא על שמו של הנדבן מייקל מילקן.

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, כתר הוצאה לאור, 2002.
* דוד קרויאנקר, ירושלים, מבט ארכיטקטוני, כתר הוצאה לאור.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קטמון
קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
קטגוריה:בנייה ופיתוח בתקופת המנדט
קטגוריה:מבנים ויצירות שהועתקו ממקומם
Go Style

GOstyle (במקור GO, ראשי תיבות של Girls Only) היה מגזין אופנה ולייף סטייל ישראלי, בהוצאת קבוצת ידיעות אחרונות, שיצא לאור אחת לחודש ועסק באופנה, טיפוח, אהבה, סקס, רכילות ובידור.

הירחון החל להופיע בינואר 2004 והפסיק להופיע בפברואר 2020. קהל היעד של המגזין היה נשים בנות 18–45.

הירחון התמחה בהפקות אופנה מסוגננות ובתכני חדשות אופנה וטיפוח, כתבות בנושאי אהבה ויחסים, ראיונות עם כוכבי בידור ודוגמניות וכדומה. במגזין הופיעו גם מדורים נוספים העוסקים בתרבות ובידור, צרכנות, אסטרולוגיה ותשבצים.

החל מחודש פברואר 2011 בוצע שינוי משמעותי במגזין. הוא שינה את שמו ל-"GOstyle", ומדורי עיצוב הפנים, האופנה והטיפוח הורחבו ומספר העמודים הכללי בכל גיליון גדל.

בנובמבר 2014 אוחדה מערכת פנאי פלוס עם זו של GOstyle והעורכת של GOstyle, ליאת לוי-קופלמן, הפכה להיות העורכת של 2 המגזינים יחדיו.

מדי חודש התפרסמה במגזין כתבה ראשית עם כוכבת ידועה שתמונתה מופיעה על עמוד השער: דוגמנית, שחקנית או כוכבת תוכנית מציאות. בין הכוכבות שכיכבו בשער מספר פעמים: בר רפאלי, נינט טייב, רותם סלע ומירי בוהדנה.

כמה פעמים בשנה המגזין יצא בגיליונות נושא מיוחדים כמו גיליון ספטמבר, גיליון טרנדים, גיליון סוף שנה ועוד.

בינואר 2020 פורסם כי הירחון במתכונתו העצמאית ייסגר וכי המגזין יהפוך למוסף של לאשה שיצורף אחת לרבעון.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מגזיני אופנה
קטגוריה:מגזיני נשים ישראליים
קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:מוצרי קבוצת ידיעות אחרונות
קטגוריה:כתבי עת לסגנון חיים
מספר אור

במתמטיקה, מספר מחלק-הרמוני, או מספר אור (Ore), ולעיתים אף מספר אור-הרמוני, על-שם המתמטיקאי הנורווגי אייסטיין אור (Øystein Ore) שהגדיר את המספרים הללו בשנת 1948, הוא מספר טבעי חיובי שהממוצע ההרמוני של המחלקים שלו הוא מספר שלם. הראשונים מבין מספרי אור הם: 1, 6, 28, 140, 270, 496, 672, 1638, 2970, 6200, 8128, 8190.

לדוגמה, 6 הוא מספר אור, משום שיש לו ארבעה מחלקים, 1, 2, 3, ו-6 עצמו, שהממוצע ההרמוני שלהם הוא מספר שלם:
:<math> \frac{4}{\frac{1}{1}+\frac{1}{2}+\frac{1}{3}+\frac{1}{6}}=2</math>

ל-140 יש שנים-עשר מחלקים והם 1, 2, 4, 5, 7, 10, 14, 20, 28, 35, 70, ו-140 עצמו. הממוצע ההרמוני שלהם הוא:
:<math>
 \frac{12}{1+\frac{1}{2}+\frac{1}{4}+\frac{1}{5}+\frac{1}{7}+\frac{1}{10}
+\frac{1}{14}+\frac{1}{20}+\frac{1}{28}+\frac{1}{35}+\frac{1}{70}+\frac{1}{140}}=5
</math>

גם כאן התוצאה היא מספר שלם, ולכן גם 140 הוא מספר אור.

== מספרי אור ומספרים מושלמים ==

אור הבחין שלכל מספר שלם כלשהו <math>M</math>, מכפלת הממוצע ההרמוני והממוצע החשבוני של מחלקיו שווה ל-<math>M</math> עצמו. \cdot \frac{\sum m}{d} = \sum m\cdot \frac{M}{\sum \frac{M}{m}} = \sum m\cdot \frac{M}{\sum m} = M</math>
}} מכאן נובע ש-<math>M</math> הוא מספר אור-הרמוני אם ורק אם הממוצע (החשבוני) של מחלקיו מחלק את <math>M</math>.

אור הראה שכל מספר מושלם הוא גם אור-הרמוני. כדי להיווכח בכך, נשים לב שסכום כל המחלקים של מספר מושלם <math>M</math> הוא בדיוק <math>2M</math>. לכן, הממוצע (החשבוני) של המחלקים הוא <math>2M\over d(M)</math>, כאשר <math>d(M)</math>&lrm; הוא מספר המחלקים של <math>M</math>. לכל <math>M</math>, <math>d(M)</math> הוא מספר אי-זוגי אם ורק אם <math>M</math> הוא מספר ריבועי, מכיוון שאחרת ניתן לזווג לכל מחלק <math>m</math> של <math>M</math>, מחלק שונה ממנו - <math>M \over m</math>. אך מספר מושלם אינו יכול להיות מספר ריבועי. הדבר נובע מהצורה הידועה של מספרים מושלמים זוגיים ומהעובדה שלמספרים מושלמים אי-זוגיים (אם הם קיימים) חייב להיות גורם מהצורה <math>q^\alpha</math>, כאשר <math>\alpha \equiv 1 \pmod{4}</math>. לכן, עבור מספר מושלם כלשהו <math>M</math>, <math>d(M)</math> הוא זוגי והממוצע (החשבוני) של המחלקים הוא <math>\frac{2M}{d(M)}</math>. לכן, <math>M</math> הוא מספר אור-הרמוני.

אור שִׁיער ש-1 הוא המספר האי-זוגי היחיד שהוא גם אור-הרמוני. אם ההשערה נכונה, פירוש הדבר הוא שלא קיימים מספרים מושלמים אי-זוגיים.

== חסמים וחיפושים באמצעות מחשב ==
W. H. Mills הראה שלכל מספר אור אי-זוגי הגדול מ-1 חייב להיות גורם ראשוני שחזקתו גדולה מ-10<sup>7</sup>, ו-Graeme L. Cohen הראה שלכל מספר כזה יש לפחות שלושה גורמים ראשוניים שונים.

Cohen, Takeshi Goto ואחרים, כולל אור עצמו, החלו להשתמש במחשבים כדי לחפש מספרי אור קטנים. תוצאות החיפושים הללו הם רשימות של כל מספרי אור עד לבערך 2×10<sup>9</sup>, ושל כל מספרי אור שהממוצע ההרמוני של מחלקיהם הוא 300 לכל-היותר.

== תכונות ==
*אם <math>M</math> הוא מספר אור-הרמוני שאינו מתחלק בשום מספר ריבועי, אז <math>M=1</math> או <math>M=6</math>.
*אם <math>M</math> הוא מספר שקול ל-3&lrm; (mod 4)&lrm;, אז <math>M</math> הוא לא אור-הרמוני.
*אם <math>M</math> הוא מספר אור-הרמוני וגם מכפלה של שתי חזקות של מספרים ראשוניים, אז <math>M</math> הוא מספר מושלם זוגי.

== ראו גם ==
* שבר יסודי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תורת המספרים
עזרא בנימיני

עזרא בנימיני (נולד ב-1948) כיהן כראש עיריית הוד השרון משנת 1989 עד לשנת 2003.

== ביוגרפיה ==
בנימיני נולד בשנת 1948 במושבה מגדיאל. אביו נמנה עם עשרת המתיישבים הראשונים שהגיעו מבגדאד והתיישבו במושבה.<ref name=":0"></ref> לפני כהונתו כראש עיר עסק בנדל"ן. הונו הוערך בתחילת שנות האלפיים בכ-50 מיליון דולר.

נבחר ב-1989 לראש המועצה המקומית הוד השרון מטעם הליכוד. בשנת 1990 הוכרזה הוד השרון כעיר. בבחירות 1993 גבר על ראש העיר הקודם אליהו שמעוני ועל מועמד נוסף וזכה בראשות העיר ברוב גדול.<ref></ref> רשימת הליכוד בראשותו זכתה ל-10 מנדטים ולרוב במועצה. בבחירות 1998 הקים רשימה עצמאית ורץ מטעמה לראשות העיר. הוא זכה ל-62.19% מקולות הבוחרים וגבר על חי אדיב, ראש העיר לעתיד.<ref></ref>

במהלך כהונתו של בנימיני בהוד השרון התפתחה העיר, ובין השאר הוקמו בה בית יד לבנים לזכר חללי תושבי הוד השרון, פארק ארבע עונות, חטיבת הביניים עתידים, בית הספר היסודי המגן, קניון מרגלית השרון, בית הספר הדמוקרטי, בית הספר היסודי ע"ש יצחק רבין ופארק עתידים. בנימיני שם דגש על ענייני החינוך והתרבות ובתקופתו הוקם המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט.<ref name=":0" />

בבחירות של שנת 2003 החליט בנימיני לא להתמודד על התפקיד ולפרוש מהעירייה. בשנת 2002 מונה ליו"ר עמית בקק"ל וכיהן בתפקיד זה עד 2005.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.nfc.co.il/Archive/006-D-968-00.html?tag=13-02-11 עזרא בנימיני], באתר nfc, מידע נכון ל-2002

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי מועצת הוד השרון
קטגוריה:ראשי עיריית הוד השרון
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
חי אדיב

חי אדיב (נולד ב-27 במרץ 1954) הוא איש ציבור ישראלי, המשמש יושב ראש עמית של קק"ל והיה ראש עיריית הוד השרון (2003–2018).

לפני כניסתו לחיים הפוליטיים היה איש צבא ושימש כסגן מפקד אוגדה, מפקד חטיבה ומדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.

==ביוגרפיה==
אדיב נולד וגדל בשכונת גיל עמל בהוד השרון, בן למשפחה מסורתית ואח לשישה. ב-26 באפריל 1988 נהרג אחיו החמישי, סגן-אלוף , בהר דב.

בנעוריו למד בבית הספר שפרינצק, המוכר כיום כבית הספר תל"י ובתיכון מוסינזון, והיה פעיל בתנועת הנוער העובד והלומד.

אדיב, בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, השלים במהלך שירותו תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת חיפה וכן לימודי תעודה בפקולטה למנהל עסקים, אוניברסיטת בר-אילן ולימודי ניהול בכיר באוניברסיטת בן-גוריון.

עם שחרורו שימש כיו"ר מועצת תל אביב מרכז בארגון נכי צה"ל וכדירקטור בקרן הסתדרות המורים מטעם מרכז השלטון המקומי.

==קריירה צבאית==
אדיב התגייס לצה"ל ב-1972 ושירת בסיירת שקד. במלחמת יום הכיפורים לחם בגזרת תעלת סואץ.

לאחר קורס קצינים שירת בתפקידי פיקוד בחטיבת הצנחנים. בשנים 1982–1983 פיקד על גדוד 932 בחטיבת הנח"ל. כיהן כמפקדה הראשון של חטיבת בנימין, סגן מפקד אוגדת איו"ש ומפקד מחוז חיפה של פיקוד העורף.

לאחר שירותו מונה לראש מערך תיאום והסברה במשרד הביטחון. תפקידו של אדיב היה לקשר בין בתי הספר והגנים, לשם חיזוק המוטיבציה בקרב בני הנוער לגיוס לצה"ל.

==קריירה פוליטית==
בשנת 1998 התמודד לראשונה למועצת העיר הוד השרון, כעומד בראשה של סיעת "הד - הוד השרון אחת". הסיעה הובילה באותה קדנציה את האופוזיציה העירונית.

בשנת 2003 התמודד אדיב כראש סיעת "הוד השרון אחת – שינוי" לראשות העיר וזכה ברוב קולות. בבחירות המוניציפליות של שנת 2008 זכה שוב, ובחודש נובמבר 2013 נבחר לקדנציה שלישית.

עם כניסתו של אדיב לתפקיד ראש העיר יזם הכנת תוכנית אב אסטרטגית למימוש החזון העירוני "הוד השרון עיר קהילה ירוקה". בשנת 2013 הציגה עיריית הוד השרון את תוכנית המתאר לעיר "2050 לעתיד".

ב-1 בפברואר 2018 הודיע כי אין בכוונתו להתמודד על קדנציה רביעית.

ב-2018 מונה כיושב ראש עמית של הקרן הקיימת לישראל.

==חיים אישיים==
במהלך שרותו הצבאי נפצע שלוש פעמים, ונאלץ לעבור ניתוח גב צווארי.

אדיב נשוי למיכל ואב לשלוש בנות.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי תיכון מוסינזון (הוד השרון)
קטגוריה:ראשי עיריית הוד השרון
קטגוריה:לוחמי סיירת שקד
קטגוריה:מפקדי חטיבת בנימין
קטגוריה:מפקדי מחוז חיפה בפיקוד העורף
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הנח"ל
קטגוריה:קציני צה"ל בכירים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:בוגרי הנוער העובד והלומד
קטגוריה:פוליטיקאים נכי צה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
אליהו שמעוני

אליהו שמעוני (נולד ב-1932) הוא פוליטיקאי שכיהן כראש המועצה של הוד השרון משנת 1983 עד לשנת 1989.

== ביוגרפיה ==
שמעוני נולד בעיראק. הוא למד בבגדד בבית ספר הדומה ל"חדר" שם הרבו ללמוד תורה ועברית. בנוסף למד בבית ספר ערבי שנקרא "רפידיין". בן 15 הצטרף לתנועת "החלוץ" ועד מהרה התמנה לראש קבוצת המחתרת שבבגדד. בפברואר 1951 עלה לישראל עם משפחתו ולאחר תקופת שהיה קצרה במעברה בפרדס חנה עברה המשפחה למעברת מגדיאל שם קבעו את ביתם. שמעוני עשה חיל בעבודתו בפעילותו הציבורית בקרב העולים במעברה ועד מהרה מונה ליושב ראש ועד המעברה. תפקידו היה לטפל ולשמש איש קשר בין ההנהלה לצורכי תושבי המעברה כולל ייצוגו בוועד קופת החולים ששכנה מחוץ למעברה. הוא דאג לרווחת האנשים, עזר למי שהתקשה בעברית, קבע תור אצל הרופא ועוד. הוא הקדיש את מלוא מרצו למצוא פתרונות הולמים למצוקותיהם ותלונותיהם של העולים. בבחירות למועצת הפועלים בשנת 1955 נבחר אליהו שמעוני כחבר מועצת הפועלים של הדר רמתיים מטעם מפלגת מפ"ם והחל את מסכת פעילותו הבלתי נלאית בהסתדרות ובמפלגה. בשנת 1957 נערכו הבחירות למועצה המקומית הדר רמתיים. שמעוני כבר גר אז בשיכון עממי. הוא הוצב במקום השני ברשימת מפ"ם ונבחר כחבר מועצה. ב-1978 נבחר לכהן במועצה המאוחדת של הוד השרון מטעם המערך ובתחילת שנות ה-80 גמלה בליבו ההחלטה להקים רשימה עצמאית – "התנועה למען הוד השרון" שתתמודד על ראשות המועצה. באותה תקופה הוא כיהן כמזכיר הארצי של הסתדרות הפועלים החקלאית. מה שדרבן אותו להקים את רשימתו, לטענתו, היה הצורך להקים מערכת חינוך תקינה. בבחירות שנערכו בשנת 1983 הוא נבחר לראשות המועצה. הסיעה בראשותו זכה ל-4 מנדטים. בעת כהונתו נבנה בית הספר היסודי ע"ש יגאל-אלון, נבנה גן האחים בעיר, נערך שיפוץ נרחב של שדרות האוטהקר, נבנה אולם ההופעות והתרבות "מופת", נבנה בית הספר היסודי לפיד ונבנתה חטיבת הביניים השחר ובניית תיכון הדרים.

בבחירות 1989 הפסיד לעזרא בנימיני אך המשיך לכהן כחבר מועצה. בבחירות 1993 רשימתו קיבלה את תמיכת מרצ ושמעוני התמודד מטעמה לראשות העיר. התמודדותו הנוספת לא נחלה הצלחה ושמעוני זכה ל-4.5% מקולות הבוחרים. מאז לא חזר לפעילות פוליטית.

שמעוני נשוי לג'נט ונולדו להם 6 ילדים. בשנת 2018 עברו לגור בדיור מוגן, "בית גיל פז" בכפר סבא.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי מועצת הוד השרון
קטגוריה:פעילי מפ"ם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
מדד שארפ

מדד שארפ (אנגלית: Sharpe ratio או Sharpe index) הוא מדד לביצועים של תיקי השקעות. הוא מודד את עודף התשואה ליחידת סיכון על נכסי השקעה. ככל שהתשואה גבוהה יותר ביחס לסיכון כך המדד גבוה יותר. המדד פותח על ידי הכלכלן האמריקאי וחתן פרס נובל לכלכלה ויליאם שארפ ב-1966. בתחילה קרא שארפ למדד בשם "תיגמול לשונות" (Reward to variability), אך עם פרסומו התקבע המדד בשמו הנוכחי.

==הגדרה מתמטית==
על פי הגדרתו המעודכנת של שארפ משנת 1994:

: <math>S = \frac{E[R-R_f]}{\sigma} = \frac{E[R-R_f]}{\sqrt{\mathrm{var}[R-R_f]}}</math>,

כאשר:
*<math>R</math> הוא תשואת הנכס,
*<math>R_f</math> הוא תשואת נכס הייחוס, כגון ריבית חסרת סיכון,
*<math>E[R-R_f]</math>&lrm; היא תוחלת עודף התשואה על פני נכס הייחוס,
*<math>\sigma</math> היא סטיית התקן של עודף התשואה.

אם <math>R_f</math> היא ריבית חסרת סיכון שאינה משתנה במהלך תקופת המדידה, סטיית התקן מצטמצמת לזו של הנכס:
:<math>\sigma = \sqrt{\mathrm{var}[R-R_f]}=\sqrt{\mathrm{var}[R]}=\sigma_R</math>,
ואז מתקבלת ההגדרה המקורית שקדמה לעדכון:
:<math>S = \frac{E[R]-R_f}{\sigma_R}</math>.
כלומר ההגדרה המקורית הניחה ריבית קבועה, והעדכון מכיר בכך שהריבית יכולה להשתנות עם הזמן. 

דוגמה:

התשואה השנתית הממוצעת לטווח ארוך של מדד S&P 500 היא כ-10%. נניח שהריבית חסרת הסיכון היא 3.5% ואינה משתנה. סטיית התקן של ה-S&P 500 היא כ-16%. אנו מקבלים שמדד שארפ לטווח ארוך של השוק האמריקאי הוא:
<div style="direction: ltr;">
((10%-3.5%)/16%) = 0.40625
</div>
אולם יש לשים לב כי אם מחשבים את המדד על פני חלון נע של 3 שנים לדוגמה, הוא ישתנה באופן דרמטי.

==שימושים==
מדד שארפ משמש כדי לאפיין עד כמה התשואה של נכס מפצה את המשקיע על הסיכון שהוא לוקח. כאשר משווים שני נכסים, הנכס בעל מדד שארפ הגבוה יותר נותן תשואה גבוהה יותר באותה רמת סיכון. או לחלופין, הוא נותן אותה תשואה אך בסיכון נמוך יותר. בדרך כלל מומלץ למשקיעים לבחור השקעות בעלות מדד שארפ גבוה יותר.
מדד שארפ, כמו גם מדד טריינור ומדד אלפא של ג'נסן, משמשים לדרוג הביצועים של תיק השקעות, מנהלי קרנות נאמנות או קופות גמל.

== ביקורת על המדד ==
מדד שארפ ספג ביקורת נוקבת בשנים האחרונות בשל אי יכולתו להתמודד עם שווקים יורדים.

==ראו גם==
*התאוריה המודרנית של תיקי השקעות

==קישורים חיצוניים==
* 

*[https://web.archive.org/web/20151009041705/http://pensyanet.mof.gov.il/Pensya/Pensya/UI/dafMakdim.aspx השוואת קרנות פנסיה באתר "פנסיה נט"]

*[https://web.archive.org/web/20151001142359/http://bituachnet.mof.gov.il/bituachTsuotUI/Tsuot/UI/ השוואת ביטוחים וחסכונות באתר "ביטוח נט"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מימון
קטגוריה:שוק ההון
שארפ
בסיליוס הגדול

בסיליוס הגדול (ביוונית: Μέγας Βασίλειος), המכונה גם "וסיליוס הגדול" או לעיתים בסיליוס מקיסריה (~330 – 1 בינואר 379) היה קדוש נוצרי, שהיה הבישוף של העיר קיסריה בקפדוקיה שבשטח טורקיה של ימינו ותאולוג חשוב במאה ה-4.

בסיליוס נולד למשפחה נוצרית עשירה. אחד מאבותיו מת כמרטיר וכך זכתה המשפחה גם לעמדה מכובדת בקהילה הנוצרית בקפדוקיה. לאחר שערך מסע למוקדי הנזורה במצרים ובסוריה, החליט אף הוא לפרוש מן העולם. לשם כך הקים בכספו מנזר על אדמות שהיו שייכות למשפחתו, והעמיד עצמו בראש כאב המנזר.

בסיליוס היה ידוע כסגפן. תמך בעקרונות ועידת ניקיאה ובהתנגדות לאריאנים ולמפיצי האפולינריזם בראשות אפולינריוס מלאודיקאה. עם זאת, הוא התבלט בעיקר בעזרת קשריו הפוליטיים - בעיקר עם הקיסר הרומי ואלנס (שהיה אריאני) והפך בכך לאחד ממקדמי העמדות של ועידת ניקאה. הוא, אחיו גרגוריוס מניסה וחברם המשותף גרגוריוס מנזיאנזוס נזכרים כשלושת "האבות הקפדוקיים" של הכנסייה. יחד עם גרגוריוס מנזיאנזוס ויוחנן כריסוסטומוס הוא נחשב לאחד משלושת ההיררכים הקדושים.

לצורך החיים במנזר שייסד, כתב תקנון נזורה (Regulae). תקנון זה יחד עם התקנונים של פכומיוס ואוגוסטינוס נחשב כתקנון בסיס (תקנון אב) של תקנוני הנזירים.

התקנון נכתב ביוונית בין השנים 358 ל-364 בצורת שאלות ותשובות בשלושה מדריכים לחיים הנזיריים, שאם כי לא היו "חוקים" במובן המשפטי של קודים מערביים מאוחרים יותר, הראו על החשיבות הרבה של קהילה מאוחדת של נזירים, החיים תחת אותו הגג, ותחת ההדרכה - ואפילו המשמעת - של אב-מנזר חזק. המדריכים נכתבו בצורה של שאלות ותשובות בשלושה ספרים: Moralia ושני ספרי Asketika. תורתו של בסיליוס הייתה מודל לנזירות היוונית והרוסית, אך הייתה לה השפעה פחותה במערב הלטיני.

התקנון היה הראשון שהפך את קבוצת הנזירים לתחליף למשפחה, הנזירים נקראו "אחים" והנזירות "אחיות", וראש המנזר נקרא "אבא". בתקנון קרא בסיליוס לנזירים לא רק להסתגר במנזר אלא לצאת ליישובים הסמוכים ולעבוד שם בהפצת הנצרות ובעזרה לבני האדם.

ה-Moralia הוא חקירה של הברית החדש מתוך ניסיון לתת מענה לשאלה "מהו נוצרי" ואיך לחיות כנוצרי.

ה-Asketikon הקטן כולל 203 שאלות ותשובות להן. מיועד לקהילות קטנות של נוצרים שכבר מאמינים בנצרות ללא פקפוק.

ה-Asketikon הגדול נכתב כאשר בסיליוס היה כבר בישוף ונועד לתת מענה רחב יותר ואף לאלו שאינם אדוקים בדתם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:בישופים
קטגוריה:מורי הכנסייה
קטגוריה:נפטרים ב-379
יחידת ניסוי טילים

אולם הבקרה הישן של ינ"ט, שפעל עד 2010
יחידת ניסוי טילים 151 (בראשי תיבות: ינ"ט 151) היא יחידה בחיל האוויר הישראלי, שיעודה הוא ביצוע ניסויי טיסה בטילים ואמצעי לחימה אחרים עבור חיל האוויר הישראלי וגופים נוספים כגון תעשיות הנשק הישראליות. מקום מושבה של היחידה הוא בסיס פלמחים, שם ישנו שדה ניסויים המשמש אותה (מסומן במפות טיסה כ"מטווח 82"). לעיתים פורסת היחידה לאתרים אחרים, כאשר מתעורר צורך לבצע ניסויים מסוכנים במיוחד, או כשמתעורר הצורך בטווח גדול יותר של מרחק כדי למדוד נתונים מסוימים.

היחידה מצוידת במערכות מכ"ם ומערכות תצפית אלקטרואופטיות המאפשרות לבצע מעקב אחר שיגורם ומעופם של אמצעי הלחימה. על חלק מאמצעי הלחימה מותקנים משדרי טלמטריה, המשדרים נתונים שונים כמו מהירות וגובה הטיסה.

מלבד ביצוע ניסויי טיסה לאמצעי לחימה, מנהלת היחידה גם אימונים של חיל האוויר בהם נורים טילים מבצעיים. ינ"ט אחראית על ניהול השיגורים לחלל שמבצעת ישראל, ובמסגרת זו משוגר משטחה משגר הלוויינים הישראלי "שביט" עם לוויינים מסדרת "אופק".

מקורות היחידה בהקמת שדה ניסוי באזור נחל שורק ביולי 1967. על הפעילות הייתה אחראית "יחידת ניסויי טיסה". הינ"ט הוקמה ב-1972, החלה לפעול בבסיס תל נוף ועברה ב-1973 לפלמחים, מפקדה הראשון היה אלי לוי.

כחלק מתר"ש גדעון אוזרחה היחידה ומדצמבר 2017 מרבית הפעילות מבוצעת על ידי עובדי רפאל - מערכות לחימה מתקדמות ולוחמי הגנ"ק.

==ראו גם==
*מרכז ניסויי טיסה (מנ"ט)

==קישורים חיצוניים==
*
* 
* 
* גלית עדות, [http://www.thepost.co.il/news/new.aspx?pn6Vq=E&0r9VQ=EELHM מי האנשים שעומדים מאחורי כיפת ברזל ומערך ההגנה מפני טילים?], סופהשבוע, 5 בספטמבר 2013
* 
8 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גופי ניסוי
קטגוריה:יחידות חיל האוויר הישראלי
ניסוי טילים
קטגוריה:רפאל
קטגוריה:ניסויי טיסה
Live in Hyde Park

Live in Hyde Park הוא אלבום ההופעה הראשון - ואלבום כפול - ששוחרר על ידי הרד הוט צ'ילי פפרז. האלבום הוקלט בשלוש הופעות ליליות שוברות שיאים בהייד פארק בלונדון ב-19, 20 ו-25 ביוני 2004. שלוש ההופעות האלה עקפו את השיא של הביטלס ונהיו ההופעות הרווחיות ביותר בהיסטוריה.

מתוך שמונה אלבומי האולפן שיצאו לפני Live In Hyde Park, נוגנו שירים רק משלושה מאלבומים אלו - Blood Sugar Sex Magik, Californication ו-By The Way. בעוד שמהאלבום Californication נוגנו תשעה שירים ומהאלבום By The Way נוגנו שישה שירים, מהאלבום Blood Sugar Sex Magik נוגנו רק שני שירים - "Under The Bridge" ו-"Give It Away". נוסף על כך, בהופעה נוגן השיר "Fortune Faded", המופיע באלבום ה-"Greatest Hits" של הלהקה, וכמו כן השירים "Leverage of Space" ו"Rolling Sly Stone", אשר ככל הנראה הוקלטו באותם סשנים שבהם הוקלט "Fortune Faded", וההקלטה הרשמית היחידה שלהם כרגע היא באלבום זה. שיר נוסף מאותם סשנים, "(Mini-Epic (Kill For Your Country", נוגן גם הוא בהופעה אך לא נכלל באלבום.

על עטיפת הדיסק מופיע גבו של אנתוני קידיס.

== רשימת שירים ==
{|border=0
|-
|
דיסק 1
# "Intro – 3:55
# "Can't Stop – 5:13
# Around the World – 4:12
# Scar Tissue – 4:08
# By the Way – 5:20
# Fortune Faded – 3:28
# I Feel Love (גרסת כיסוי לדונה סאמר) – 1:28
# Otherside – 4:34
# Easily – 5:00
# Universally Speaking – 4:16
# Get on Top – 4:06
# Brandy (גרסת כיסוי ללוקינג גלאס) – 3:34
# Don't Forget Me – 5:22
# Rolling Sly Stone – 5:06

דיסק 2
# "Throw Away Your Television – 7:30
# Leverage of Space – 3:29
# Purple Stain – 4:16
# The Zephyr Song – 7:04
# Californication – 5:26
# Right on Time – 3:54
# Parallel Universe – 5:37
# Drum Homage Medley: – 1:29
#* Rock and Roll
#* Good Times, Bad Times
#* Sunday Bloody Sunday
#* We Will Rock You
# Under the Bridge – 4:54
# Black Cross (גרסת כיסוי ל-45 גרייב) – 3:30
# סולו חצוצרה של פלי – 3:28
# Give It Away – 13:17
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי רד הוט צ'ילי פפרז
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
מרדכי קראוסמן

מרדכי קראוסמן (7 ביולי 1917 - 21 בפברואר 1994) היה פעיל ציבור שפעל במסגרת תנועת "הפועל המזרחי", כיהן כראש עיריית פתח תקווה למשך תקופה קצרה.

קראוסמן נולד בקושיצה ועלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1933. לאחר עלייתו התגורר בתל אביב ובשנת 1942 עבר לפתח תקווה.

בבחירות בנובמבר 1950 היה קראוסמן אחד המועמדים של הפועל המזרחי כחבר סיעת "למפנה", למועצת עיריית פתח תקווה שזכתה במנדט אחד שניתן לצבי נוימן. בבחירות אלו נוצר רוב של נציגי תנועות הפועלים שכלל 5 נציגי ההסתדרות, 2 נציגי מפ"ם, נציג הפועל המזרחי ונציג פועלי אגודת ישראל שבחרו בפנחס רשיש לראש העיר. אולם ב-10 בינואר 1951 הוציא בג"ץ צו על תנאי המעכב את כניסתו של רשיש לתפקיד לאחר שנטען שנציג הפועל המזרחי, צבי נוימן, שהצביע עבורו, הוא תושב פג'ה וכלל לא התגורר בפתח תקווה ביום הבחירות. ב-13 בפברואר 1951 קבע בג"ץ סופית שנוימן אינו רשאי להיות חבר מועצה, קראוסמן נכנס למועצת העיר במקומו וכהונתו של רשיש בוטלה. בלחץ מועצת גדולי התורה נסוג נציג פועלי אגודת ישראל מתמיכה בנציג תנועת ההסתדרות, פנחס רשיש, מכיוון שלא היה דתי, ועל כן נבחר קראוסמן כנציג מחנה הפועלים לראשות עיריית פתח תקווה, ופנחס רשיש ואידלמן, נציג פועלי אגודת ישראל, היו סגניו. בנובמבר 1951, לאור לחץ של ראשי מפא"י על ראשי הפועל המזרחי במישור הארצי, וסירוב של דוד בן-גוריון לבקר בפתח תקווה עד העברת השלטון לידי נציגי מפא"י, הושגה הסכמה בקואליציה הפועלית על העברת ראשות העיר לידי רשיש. קראוסמן התפטר, רשיש נבחר לראשות העיר וקראוסמן ואידלמן היו לסגניו. כסגן ראש העיר היה קראוסמן אחראי על תיק החינוך בעיר.

בי' באדר ה'תשנ"ד נפטר.

על שמו רחוב בפתח תקווה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rishonim.org.il/petach%2Dtikva/show_item.asp?levelId=15937&itemId=4640&itemType=3 קראוסמן מרדכי 1950] באתר עיריית פתח תקווה

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית פתח תקווה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הפועל המזרחי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
איספא - איגוד ישראלי לספורט ביליארד

איספא - איגוד ישראלי לספורט ביליארד (באנגלית: ISPA - Israel Snooker and Pool Association) הוא הגוף הרשמי המייצג את ענף הביליארד בישראל.

== ארגון ==
האיגוד הוא מוסד ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 2004. איספא רשומה כחוק ברשם העמותות כעמותה, ופועלת מכוח "חוק הספורט" (התשמ"ח - 1988). איספא הוא ארגון ספורט מוכר על ידי משרד התרבות והספורט, והוא נתמך כלכלית בין היתר על ידי המועצה להסדר ההימורים בספורט ומינהל הספורט. 

האיגוד הוא הגוף האחראי והמפקח על פעילות ספורט הביליארד במדינת ישראל, ומאז הקמתו הוא מאוגד תחת ארגוני הביליארד האירופאים והעולמיים:
* בתחום הסנוקר: ה-EBSA, ה-WSF וה-IBSF
* בתחום הפול אמריקאי: EPBF וה-WPA
* בקארמבול: UMB וה-CEB
איספא מוכר גם על ידי ההתאחדות העולמית לספורט הביליארד.

איספא נוסד על ידי בעלי מועדוני ביליארד לקידום קיומו של ספורט נגיש, תוך מחויבות לקוד האתי, על יד שיתופם של כל עוסקים בדבר, באמצעות ארגון חזק, פעיל, דינמי, פורץ דרך בחברה, בתרבות ובספורט.

יושב ראש ההנהלה הראשונה של האיגוד היה ישראל פנחס. בשנת 2008 נבחר שי איזנבר לתפקיד היו״ר. בשנת 2016 ניבחר שי ארמה ליו״ר האיגוד, בשנת 2017 נבחר שרון מזרחי ובשנת 2019 נבחר דוד אסולין ליו״ר החדש.

== אירועים מרכזיים המאורגנים על ידי האיגוד ==
* אליפויות ישראל בכל הענפים
* גביעי מדינה בכל הענפים
* ליגות בכל הענפים

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

ביליארד
קטגוריה:ביליארד
ג'ף רסקין

ג'ף רסקין מחזיק בדגם של Canon Cat
ג'ף רסקין (באנגלית: Jef Raskin) (9 במרץ 1943 - 26 בפברואר 2005) היה מומחה יהודי-אמריקאי לאינטראקציה בין בני אדם למחשב. רסקין מוכר בהיותו מייסד פרויקט מקינטוש עבור חברת אפל בשנות ה-70 המאוחרות.

==שנותיו המוקדמות==
רסקין נולד בעיר ניו יורק בניו יורק, ארצות הברית. הוא קיבל תארים ראשונים במתמטיקה ובפילוסופיה מאוניברסיטת סטוני ברוק. ב-1967 קיבל רסקין תואר שני במדעי המחשב מאוניברסיטת פנסילבניה. תוכנת המחשב הראשונה שלו, תוכנת מוזיקה, הייתה חלק מהמחקר שלו בלימודי התואר השני.

מאוחר יותר למד רסקין בתוכנית לימודים לתארים מתקדמים במוזיקה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, אך הפסיק את לימודיו כדי ללמד שם אמנות, צילום ומדעי המחשב, כמרצה בכיר משנת 1970 ועד 1974. לעיתים היה כותב בכתבי-עת בנושא מחשבים, כדוגמת Dr. Dobb's Journal.

==עבודתו באפל==

רסקין פגש לראשונה את סטיב ג'ובס וסטיב ווזניאק (מייסדי חברת אפל) בהצגת הבכורה של המחשב האישי Apple II ב"יריד המחשבים של החוף המערבי" שהתקיים אז בפעם הראשונה. ג'ובס שכר את שירותיו כדי שיכתוב את מדריך השימוש ל-Apple II BASIC Programming. בינואר 1978 הצטרף רסקין לאפל כמנהל הפרסום, והיה העובד ה-31 של החברה. לאחר זמן מה הוא המשיך בתור מנהל פרסומים וסיקור מוצרים חדשים, ובנוסף עבד על תהליך האריזה.

מתוך אחריותו לתיעוד ובחינה, היה רסקין בעל השפעה רבה בתכנון המוקדם של הפרויקטים. מכיוון ש-Apple II הציג תווים רק במסך של 80 עמודות, המחלקה שלו השתמשה ב-Polymorphic Systems 8813 (מכונה מבוססת אינטל המריצה CP/M), לכתיבת מסמכים; מה שזירז את פיתוח כרטיסי התצוגה של 80 עמודות והתאמת עורך טקסט ל-Apple II. הניסיון שלו כבוחן Applesoft BASIC נתן לו את ההשראה לעיצוב מוצר מתחרה, Notzo BASIC אשר אף פעם לא יושם. כאשר ווזניאק פיתח את כונן הדיסקים הראשון ל-Apple II, רסקין חידש את הקשרים שלו עם אוניברסיטת קליפורניה ועודד אותם להמיר את מערכת ההפעלה UCSD Pascal System (הכוללת גרסה של שפת התכנות פסקל) ל-Apple II, אשר אפל לאחר מכן השיקה כ-Apple Pascal. במשך מספר שנים, עורך הטקסט של Apple Pascal עבד על Apple II ו-Apple III.

==חיים אישיים==
בשנת 1982 התחתן רסקין עם לינדה ס. בלום. נולדו להם 3 ילדים יחד - אזה, אביבה ואיניא.

בדצמבר 2004 אובחן רסקין ונמצא חולה בסרטן הלבלב, הוא נפטר ב-26 בפברואר 2005 בפסיפיקה, קליפורניה בגיל 62.

==קישורים חיצוניים==

* [http://digibarn.com/friends/jef-raskin/index.html ראיון קולי עם ג'ף רסקין ותמונות מתקופת שונות בחייו]
* [https://web.archive.org/web/20081211153316/http://mxmora.best.vwh.net/JefRaskin.html מאמר מאת ג'ף רסקין על ההיסטוריה של מקינטוש]
* [http://jef.raskincenter.org/home/index.html JefRaskin.com]
* 

קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:יהודים בתעשיית המחשבים
קטגוריה:עובדי אפל
קטגוריה:מתכנתים אמריקאים
קטגוריה:מתכנתים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטוני ברוק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן הלבלב
הליכון (עזר הליכה)

אישה הולכת בעזרת הליכון-רולר
יושבות על הליכונים משוכללים, בעלי גלגלים קדמיים ואחוריים, כיסא לזמן המנוחה מההליכה וסל קניות מובנה]]

הליכון הוא אביזר טכנולוגיה מסייעת לאנשים שמוגבלים ביכולת ההליכה או בתפקוד או במערכת שיווי משקל. הפגיעה במערכות אלה, אצל המשתמשים בהליכון יכול להיות בשל היחלשות כללית שנגרמה בשל זקנה או בשל פגיעה במערכת העצבים, בשרירים או בעצמות. ההליכון מאפשר הליכה לאנשים שיכולותיהם הגופניות נמוכות יותר מהיכולות הדרושות להליכה עם קביים או מקל הליכה.

ההליכון מורכב ממסגרת אלומיניום אשר מותאמת לגובה המותניים ולרוחב המשתמש, בעומק של כ-30 סנטימטר. למסגרת זו יש ארבעה עמודי פינה שכל אחד מהם מכיל רגלית או גלגל בחלקו התחתון וכל זוג מהם מחובר בחלקו העליון בידית. לעיתים קיימים גלגלים בקדמת ההליכון. ישנו גם הליכון-רולטור בעל שניים או ארבעה גלגלים. במקרה של שני גלגלים, הם לרוב בקדמת ההליכון.

קיימים גם הליכונים המותאמים לאוכלוסיות ספציפיות כגון מבוגרים הסובלים מהשמנת יתר - הליכונים רחבים ועמוקים יותר מהרגיל, או ילדים - הליכונים נמוכים יותר מהרגיל. ניתן להתאים הליכונים מודרניים לגובה המשתמש, על מנת שיוכלו לשמור על כיפוף קל של הזרועות; כיפוף זה חשוב לשמירת זרימת הדם בזמן השימוש בהליכון.

ישנם הליכונים המכילים משטח ישיבה לזמן המנוחה של המשתמש.

==הליכון לפעוטות חסרי לקות==

ישנם הליכונים שמשמשים פעוטות חסרי לקות ונועדו לזרז על לימוד מיומנות ההליכה.

== בהחלקה על הקרח ==
בזירות החלקה על הקרח רבות, נעשה שימוש בהתקן דמוי הליכון ללא גלגלים שמאפשר למחליקים מתחילים בתחום לשמור על שיווי המשקל שלהם ולהתאמן בטכניקות החלקה. גם בזירות החלקה על גלגיליות נעשה שימוש בהליכון הדומה לזה שמשמש אנשים מוגבלי תנועה, כדי לאפשר למחליקים מתחילים לפתח את כושר ההחלקה שלהם.

==ראו גם==
* מדרכה נעה
* מסילת כושר
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הליכה
קטגוריה:פריטי טכנולוגיה מסייעת לניידות
מכבי בוקרשט

מכבי בוקורשטי הוא שמו של מועדון ספורט יהודי שפעל בבירת רומניה, בוקרשט (השם ברומנית הוא בוקורשטי), בין השנים 1919–1948, חלק מהזמן בשם צ'יוקאנול (הפטיש).

מועדון הספורט מכבי בוקורשטי הוקם ב-25 במאי 1919 וייצג בעולם הספורט של רומניה את יהדות בוקרשט. המועדון שכן בבוקרשט, ברחוב יוליו באראש 15 בסמיכות לבית הספר המקצועי צ'יוקאנול והייתה לו מחלקת כדורגל חזקה שבראשה עמד לאונטה זילברמן (Leonte Silberman). ב-1921 נבנה אצטדיון הכדורגל של מכבי בוקרשט ברחוב דרך דודשט, רחוב מרכזי ברובע היהודי של בוקרשט, ומשלב זה התנהלו בו משחקים סדירים בהם התחרתה מכבי על אליפות העיר בוקרשט. באצטדיון נערכו גם משחקים של נבחרת רומניה בכדורגל.

ב-1925 הוקמה במסגרת המועדון קבוצת כדוריד של 7 נשים, תשובה לקבוצת הכדורגל וכמה פעמים נערכו משחקי כדוריד נשים באצטדיון הבית כפתיח למשחקי הכדורגל.

מכבי בוקרשט של השנים הראשונות התבססה בעיקר על ההרכב Bacinschi, Halberthal, Marcovici, Torel, Pipa, Toth, Neid, Dorelly, Fronio, Keller, Landes. ב-1929, הקבוצה שאומנה על ידי הוינאי Wertheimer, זכתה באליפות אזור בוקרשט. בשנות השלושים של המאה העשרים הקבוצה התבססה על ההרכב Zauber, Altbuch, Barasch, Simsinovici, Berl, Ghidali, Marcus, Katz, Leb, Segal, Marcovici, Berger.

בקיץ 1935 השתתפה קבוצת מכבי בוקרשט במכביה השנייה שהתקיימה בתל אביב וזכתה במקום הראשון.

ב-9 באוגוסט 1940 הוציא תאופיל סידורוביץ', מי שהיה מפקד סטרז'ה צריי (משמר הארץ) ושר הנוער של רומניה, צו שאסר את השתתפות הספורטאים היהודים בתחרויות ונאסר קיומם של מועדונים שאינם מורכבים מרומנים נוצרים. לאחר מלחמת העולם השנייה שב המועדון לפעילות, אך במהרה, ב-1945, בלחץ השלטון החדש, שינה שמו לצ'יוקאנול (Ciocanul), מילה רומנית שמשמעה "הפטיש" והיא מרמזת למובן המילה "מכבי" - "מקבת". בהמשך, ב-1946, התמזג המועדון עם מועדון אחר בשם "Unirea Tricolor Bucureşti" (איחוד הטריקולור בוקורשטי), קבוצה מזוהה עם התנועה הלגיונרית ויצרו את המועדון דינמו בוקורשטי. בעונה 1947–1948 קבוצות המועדון עדיין הופיעו בנפרד בשם דינמו א' ודימנו ב', אך מ-1948 הושלם האיחוד.

בין השחקנים המפורסמים ששחקו במועדון מכבי בוקורשטי היה שמואל זאובר, שהשתתף גם בנבחרת הלאומית של רומניה, שלקחה חלק באליפות העולם באורוגוואי, ב-1930. בעונה 1947/1948 שיחק בקבוצה החלוץ נורברטו הפלינג.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://mateiudrea.wordpress.com/2013/05/15/ce-sarbatoreste-dinamo-pe-14-mai-o-data-falsa-de-infiintare-si-moartea-a-doua-echipe/ Ce sărbătoreşte Dinamo pe 14 mai: o dată falsă de înfiinţare şi moartea a două echipe] 
* [https://www.prosport.ro/sport-life/special/unirea-tricolor-campioana-legionarilor-8013682 Unirea Tricolor, campioana legionarilor!] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוקרשט: מועדוני כדורגל
קטגוריה:בוקרשט: מועדוני ספורט
קטגוריה:יהודים בספורט הרומני
קטגוריה:קבוצות כדורגל רומניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1919
קטגוריה:תנועת מכבי: מועדוני ספורט בתפוצות
השושלת הממלוכית של דלהי

[[קוטאב מינאר, דוגמה לסגנון הבנייה בתקופת שלטונה של השושלת]]
השושלת הממלוכית (אורדו: خاندان غلاماں), או שושלת ע'ולאם, הייתה שושלת השליטים הראשונה בסולטנות דלהי שבהודו בין 1206 ל-1290. קוטב א-דין אייבכ (באורדו: قطب الدین ایبک), מייסד השושלת, היה עבד טורקי לשעבר משבט אייבאכ, שהתחיל את הקריירה כע'ולאם (غُلاَم, רבים: غلمان - עבדים זרים שנרכשו בצעירותם וחונכו על ברכי האסלאם כקציני צבא ממלוכיים) והגיע לעמדת פיקוד על הצבא ולניהול הטריטוריה של מוחמד מגהור בהודו.

לאחר מותו של מוחמד ע'ורי בשנת 1206 ללא יורש עצר, קוטב א-דין אייבכ נלחם נגד יריביו ותפס את השלטון באימפריה. הוא קבע את עיר הבירה הראשונה שלו בלאהור, ומאוחר יותר בדלהי, שהייתה המקום שבו התחיל לבנות את מתחם קוטאב מינאר בו נמצא מגדל הניצחון קוטוב מינאר.

קוטב א-דין מת באופן פתאומי ב-1210, ומאבק הירושה שהתחולל לאחר מכן הסתיים בניצחונו של שמס אל-דין אלתותמש, שהיה גם הוא עבד ע'למאני לשעבר. אלתותמש התחתן עם בתו של קוטב א-דין אייבכ, וכל הסולטאנים שבאו אחריו (מלבד האחרון) הם צאצאיו, כולל בתו רדיה סלטאנה ששלטה במשך ארבע שנים. הסולטאן ע'יאס אל-דין בלבן, גם הוא עבד ממלוכי לשעבר, שפיקד על הצבא של נאצר א-דין, התנגד למוגולים, ובסופו של דבר זכה בכתר בעצמו. לאחר תקופת שלטונם הקצרה של ע'יאס אל-דין בלבן ונינו, השושלת הממלוכית הודחה על ידי ג'אלאל א-דין פירוז ח'ילג'י משושלת ח'ילג'י, שביססו את עצמם בביהר ובבנגל בתקופת שלטונו של מוחמד מע'ור.

==רשימת הסולטאנים==
* קוטב א-דין אייבכ (1206–1210)
* אראם שאה (1210–1211)
* שמס אל-דין אלתותמש (1211–1236) - חתנו של קוטב א-דין אייבכ
* רוכן א-דין פירוז (1236) - בנו של אלתותמש
* רדיה סלטאנה (1236–1240)
* מועיז א-דין בהראם (1240–1242)
* עלאא א-דין מסעוד (1242–1246)
* נאצר א-דין מחמוד (1246-1266)
* ע'יאס אל-דין בלבן (1266–1286) - עבד לשעבר וחתנו של אלתותמש
* מועיז א-דין כאי-קבאד (1286–1290) - נכדו של ע'יאס א-דין בלבן
* כאיומארס מדלהי (1290) - בנו של מועיז א-דין כאי-קבאד
* קוטאב מינאר

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.islamicarchitecture.org/dynasties/mamluks.html ממלוכים - שושלת העבדים הצבאית] 
* 

קטגוריה:הודו: היסטוריה
קטגוריה:הודים
קטגוריה:שושלות מוסלמיות
דלהי
קטגוריה:סולטנות דלהי
ממלוכית של דלהי
קבר הומאיון

קבר הומאיון על רקע הגנים ובריכות המים
פנים המבנה
קבר הומאיון הוא מתחם בניינים הבנוי בסגנון מוגולי ושוכן בניזאמודין מזרח שבניו דלהי. הקבר הראשי במתחם הוא זה של הקיסר הומאיון, שהיה הקיסר המוגולי השני. לצידו, כ-150 קברים של שליטים שמלכו אחריו. המתחם זכה למעמד של אתר מורשת עולמית מאונסק"ו ב-1993 והוא הדוגמה הקדומה ביותר בהודו לאדריכלות מוגולית. המאוזוליאום המצוי במתחם בנוי בסגנון הדומה לסגנונו של המאוזוליאום בטאג' מהאל באגרה.

==היסטוריה==
בתקופת שלטונה של שושלת העבדים המקום שימש כמבצר קילוקהרי שהיה עיר הבירה של הסולטאן מואיז אוד דין קאיקאבאד, שהיה נכדו של נאסיר אוד דין מחמוד (1268–1287).

קברו של הומאיון נבנה החל ב-1562 לפי פקודה של חמידה באנו בגאם, אלמנתו של הומאיון. האדריכלים שתכננו את המבנה היו האפגאנים סעיד מוחמד איבן מיראק גהייאטהודין ואביו מיראק הייאטהודין. בניית המתחם נמשכה שמונה שנים ובמהלכה נבנה גן בסגנון הפרסי - צ'אר באאה, שהיה הראשון מסוגו באזור. הקבר הראשי במתחם הוא זה של הקיסר הומאיון, וכן קבורים במקום אשתו הראשית חמידה באנו בגאם וכ-150 שליטים שמלכו אחריו. מספר הקברים הגבוה הוא הסיבה שלמקום הוענק הכינוי "הנקרופוליס של השושלת המוגולית".

עבודות השיקום שבוצעו על ידי קרן אגא חאן לתרבות הושלמו במרץ 2003, ואפשרו למים לזרום מחדש דרך התעלות שבגנים. המימון לעבודות היה ממוסדות הצדקה של אגא חאן עבור הודו. בנוסף, הקרן מבצעת עבודות שחזור בקבר הספר, מקום קבורתו של אביו של הומאיון בקאבול.

==תיאור==
הקבר עצמו נמצא במרכז גן גדול המחולק לרבעים בסגנון צ'אר-באג (צ'אר=4, באג=גן), שכל רבע מחולק לשמונה גנים. במתחם יש בריכות המחוברות על ידי תעלות. הכניסה הראשית למתחם נמצאת בצדו המערבי, אך הכניסה למבנה עצמו כמו במבני קבר מוסלמיים בהודו, נמצאת מצד דרום. בסמוך לקירות המזרחי והצפוני יש ביתן ומתקן רחצה, בהתאמה.

המאוזוליאום עצמו שוכן על מישור טראסי ובצדדים שלו יש תאים קטנים. מבחינה מבנית צורתו של המאוזוליאום היא מתומן בעל ארבע צלעות ארוכות וארבע קצרות. המאוזוליאום מכוסה על ידי כיסוי כיפתי כפול בגובה 42.5 מטרים עם קישוטי שיש.

המבנה עצמו רחב ונמוך יחסית למבנים הסובבים אותו. בכל הכניסות אליו יש קשתות רחבות וגבוהות המאפשרות לאור השמש לחדור אל תוך המבנה. מעל המבנה כיפה ראשית ובאגפיו כיפות משניות. בחזית המבנה בריכת מים.

החלק הפנימי של המאוזוליאום מתואר כחדר מתומן עם גג הבנוי ממקטעים קמרוניים המחוברים על ידי גלריות או מסדרונות. המבנה המתומן מאפיין גם את הקומה השנייה. המאוזוליאום מכוסה באבן חול אדומה המשולבת עם פסי שיש שחורים ולבנים.

בתוך החומה של המתחם כולו, בצד הדרום-מזרחי, נמצאת כיכר המתוארכת ל-1590 או 1591, וידועה בשם כיכר הספר.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Zohreh Bozorg-nia, Mimaran-i Iran. , 2004, p.184.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080115054147/http://www.shaarique.com/humayuns-tomb/ תמונות של קבר הומאיון]
* [http://maps.google.com/maps?ll=28.593264,77.250602&q=28.593264,77.250602&spn=0.002209,0.00537&t=h תמונת לוויין]
* [https://web.archive.org/web/20080308091920/http://www.delhi-tourism-india.com/forts-monuments/humayu-tomb.htm קבר הומאיון באתר Delhi-Tourism-India.com]
* [http://www.indiamonuments.org תמונות של קבר הומאיון ואתרים אחרים בדלהי באתר indiamonuments.org]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:האימפריה המוגולית
קטגוריה:הודו: מבנים
קטגוריה:דלהי
הומאיון
קטגוריה:בתי קברות מלכותיים
גיורא לב

גיורא לב (נולד ב-30 ביוני 1939) הוא פוליטיקאי ישראלי. כיהן בתפקיד ראש עיריית פתח תקווה השביעי, תקופת כהונתו נמשכה שתי קדנציות בין השנים 1998–1989. תת-אלוף במילואים בצה"ל ולשעבר מפקד חטיבה 460 ומפקד עוצבת אתגר.

==ביוגרפיה==
לב נולד בחיפה, ולמד בבית הספר החקלאי כדורי. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון. בשריון עבר לב הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש במספר תפקידי פיקוד בחיל. במלחמת ששת הימים היה לב מפקד פלוגה בגדוד 268 בחטיבה 60. לאחר מכן נשלח להדריך אנשי שריון באתיופיה, ולאחר חזרתו מונה למפקד פלוגה בגדוד 195 בחטיבה 401. במלחמת יום הכיפורים היה מפקד גדוד 264 בחטיבה 421 (בפיקוד חיים ארז) שהשתייכה לאוגדת שרון. גדודו היה גדוד הטנקים הראשון שחצה את תעלת סואץ במבצע אבירי לב ופשט שם על בסיסי טילים מצריים. לאחר המלחמה שימש מפקד גדוד 195, סגן מפקד חטיבה 14 ומפקד חטיבה 460. במלחמת לבנון פיקד על אוגדה 90 שנלחמה בגזרה המזרחית והסתבכה בקרב סולטאן יעקוב. שירת כסגן מפקד גיס ושימש נספח צבאי בדרום אפריקה. לב השתחרר מצה"ל בדרגת תת-אלוף. 

ב-1989 נבחר לראשות העיר כשהוא מתמודד מטעם הליכוד וגובר על דב תבורי נציג מפלגת העבודה. בשנת 1995, בית המשפט זיכה אותו מכתב אישום שהגישה נגדו המדינה, בגין שוחד והפרת אמונים. בית המשפט העליון דחה את ערעורה של המדינה על הזיכוי וקבע כי ההאשמה היא חסרת בסיס. לב התמודד ב-1998 לקדנציה שלישית, אך הפסיד בבחירות ליצחק אוחיון, מועמד עצמאי המזוהה עם מפלגת העבודה. בשנת 2015 הוענקה לו אזרחות כבוד של העיר.

באוגוסט 2018 אמר לב כי הוא שוקל להתמודד בבחירות לראשות העיר פתח תקווה. בסופו של דבר, לב לא התמודד בבחירות והודיע על תמיכתו באיציק ברוורמן.

גיורא לב גר בפתח תקווה. נישא לעדנה, שממנה התאלמן ב־2017, ואב לארבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://petahtikva.mynet.co.il/magazine/article/m_201977 ראש העיר המיתולוגי גיורא לב מדבר על הגעגועים לאשתו שנפטרה השנה]
* [https://archive.kippur-center.org/agranat-commission-testimonies/GioraLev-383-1975-67.pdf עדות גיורא לב - מג"ד 264 בחטיבה 421], באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית פתח תקווה
קטגוריה:מפקדי עוצבת אתגר
קטגוריה:מפקדי חטיבה 460
קטגוריה:בוגרי בית הספר כדורי
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בדרום אפריקה
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:אזרחי כבוד של פתח תקווה
קטגוריה:קציני צה"ל בכירים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי אוגדות במלחמת לבנון הראשונה
בנימין אבן

בנימין אבן (1905 – 28 בפברואר 1979 א' אדר ה'תשל"ט) היה ראש המועצה המקומית הוד השרון הראשון אחרי איחודן של ארבע המושבות, בין השנים 1964-1969. אבן גם היה ראש מועצת רמתיים (אחת מהמושבות) משנת 1957 עד לאיחוד בשנת 1964.

נולד בסוקולקה שבפולין, עלה לארץ ישראל ב-1922.

בעת כהונתו נבנה תיכון מוסינזון, נבנו שני אזורי תעשייה במועצה, והותקנה מערכת תיעול כללית.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20150410170904/http://www.rishonim.org.il/hod-hasharon/show_item.asp?levelid=41310&itemid=17837&itemtype=3 בנימין אבן], באתר הוד השרון

קטגוריה:ראשי מועצת הוד השרון
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
סמל רובע הארינגיי

סמל הרובע
סמל רובע הארינגיי אומץ בשנת 1965 לאחר הקמת רובע הארינגיי של לונדון מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המוניציפלי של הורנסי, הרובע המוניציפלי של ווד גרין והרובע המוניציפלי של טוטנהאם שהיו חלק ממחוז מידלסקס.

הסמל הוא שלט אצולה בצבע שחור שעליו שבעה ברקים צהובים. הברקים מסמלים את שידור הטלוויזיה הראשון שבוצע בבריטניה - וזאת מאחר שהשידור בוצע מארמון אלכסנדרה שברובע.

בראש הסמל מופיעה ציצה שעליה שמש ובמרכזה גלגל שיניים המסמל את חשיבות התעשייה לכלכלת הרובע. השמש מסמלת את הרובע החדש עצמו.

בתחתית הסמל מוטו הרובע: Progress with Humanity (מאנגלית: קידמה עם אנושיות).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060506022144/http://www.haringey.gov.uk/index/news_and_events/fact_file/historyofharingey/coat_of_arms.htm תיאור הסמל באתר הרובע]

קטגוריה:לונדון: סמלים

קטגוריה:הארינגיי
מרט אופנהיים

פסלה Der grüne Zuschauer{{כ}} (Einer der zusieht, wie ein anderer stirbt) ב[[דויסבורג (1933/1977)]]
מרט אליזבת אופנהיים (גרמנית: Méret Elisabeth Oppenheim; 6 באוקטובר 1913 – 15 בנובמבר 1985) הייתה ציירת, צלמת ופסלת סוריאליסטית יהודיה-שווייצרית.

== קורות חיים ==
אופנהיים נולדה בברלין בשנת 1913. היא גדלה בשווייץ ובדרום גרמניה. לאחר שעברה לפריז, בשנת 1932, בהיותה בת 18, נרשמה אופנהיים לימודי אמנות ב"Académie de la Grande Chaumière". היא הצטרפה לחוג האמנים הסוריאליסטים בשנת 1933 והייתה מיודדת עם אלברטו ג'קומטי, ז'אן ארפ ומאן ריי, שבעבורו גם שימשה כדוגמנית. תערוכה ראשונה שלה התקיימה בבזל, כבר כשהייתה בת 23, ב-1936 והיא הציגה בתערוכות הקבוצה עד שנת 1960. 

אחת מעבודותיה המוכרות ביותר היא "אובייקט" (1936), הידועה גם בשם "ארוחת בקר בפרווה".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים סוריאליסטים
קטגוריה:פסלות שווייצריות
קטגוריה:פסלות יהודיות
קטגוריה:פסלים יהודים
קטגוריה:ציירות שווייצריות
קטגוריה:ציירות יהודיות
קטגוריה:ציירים יהודים שווייצרים
קטגוריה:צלמות שווייצריות
קטגוריה:צלמות יהודיות
קטגוריה:צלמים יהודים
קטגוריה:שווייצריות שנולדו ב-1913
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1913
קטגוריה:נפטרות ב-1985
מדריך משאבות

מדריך שאיבה (באנגלית Pump Handbook) הוא ספר מקיף, מקצועי ומוכר בנושא שאיבה ומשאבות. הספר נכתב על ידי 120 כותבים המומחים בתחומם ונערך על ידי ארבעה. המדריך יצא לאור בהוצאת הספרים מקגרו-היל (McGraw-Hill). המהדורה הרביעית יצאה לאור בתחילת שנת 2008. מהדורה 3 יצאה לאור בשנת 2001. מהדורה 2 יצאה לאור בשנת 1986 והמהדורה הראשונה יצאה לאור בשנת 1976. הספרים יצאו לאור בכריכה קשה והמהדורה הרביעית כוללת 1632 עמודים.

המדריך כולל נתונים טכניים שימושיים וידע בתחום השאיבה והמשאבות כגון סוגי משאבות, תיכון משאבות, שימושים, אפיונים, רכישת משאבות, הפעלה, פתרון בעיות והתגברות על תקלות כמו גם החזקת משאבות. הספר הוא כלי עזר לעבודת מהנדסים בתחומים רחבים של התעשייה המשתמשת במשאבות, בטכנולוגיות שאיבה ובמערכות שאיבה.

== עורכי המדריך ==
* איגור קאראסיק (Igor Karassik), היה במשרה בכירה בתאגיד המשאבות ורטינגטון. ערך את המהדורה הראשונה והשתתף בעריכת המהדורות הקודמות וכבר איננו בין החיים.
* ג'וסף מסינה (Joseph Messina), מתאגיד המשאבות ורטינגטון ומכון מחקר לכח חשמלי.
* פאול קופר (Paul Cooper), שימש כדירקטור למחקר ופיתוח בתאגיד אינגרסול - ראנדץ
* צ'ארלס הלד (Charles Heald), היה בעבר המהנדס הראשי ומנהל ההנדסה בתאגיד המשאבות אינגרסול - דרסר.

== לקריאה נוספת ==
* Igor Karassik, Joseph Messina, Paul Cooper, Charles Heald, Pump Handbook, 4th edition 2008. The McGraw Hill Companies.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.mhprofessional.com/product.php?isbn=0071460446 סקירת המדריך באנגלית באתר ההוצאה לאור]
* [http://www.flipkart.com/pump-handbook-igor-karassik-joseph/0070340323-wmw3f9vvkh סקירת המדריך באתר פליפ קארט]

קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 1976
נעץ

נעץ [[נחושת]]
נעצים עם ראשי [[פלסטיק צבעוניים]]
נעץ הוא סיכה להצמדת ניירות ופיתקיות. נעץ מורכב מחוד מתכתי קטן וקצר ומראש מתכת או פלסטיק. ראש הנעץ צבוע לעיתים בצבעים שונים. נעצים מצויים בעיקר בשימוש משרדי אך משמשים גם מורים ותלמידים.

נעצים משמשים לרוב להצמדת מוצרי נייר, אם כי עשויים לשמש להצמדת עצמים רכים או קלי משקל מחומרים נוספים (למשל: בד, פלסטיק). נעצים מיועדים להצמדה ללוחות מודעות העשויים מחומרים רכים (כגון עץ, שעם, סוגי פלסטיק שונים), אך יכולים לשמש אפילו להצמדה לקירות גבס. ברחובות הערים נעשה שימוש בנעצים גם לשם תליית מודעות פרטיות קטנות על עצים.

הודעה תלויה באמצעות נעץ, ב[[תל אביב]]
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציוד משרדי
קטגוריה:אביזרי חיבור
שמעון אברמוביץ וינוור

שמעון אברמוביץ וינוור (בפולנית: Szymon Abramowicz Winawer; 6 במרץ 1838 – 29 בנובמבר 1919) היה שחמטאי יהודי-פולני מוביל שניצח באליפות גרמניה בשחמט בשנת 1883.

== ביוגרפיה ==
וינוור נולד בעיר ורשה בפולין. בתחרות הבינלאומית הראשונה בה השתתף, תחרות פריז בשנת 1867, זכה במקום השני המשותף עם וילהלם שטייניץ ואחרי איגנץ קוליש. הוא נשאר בין הטובים ביותר בעולם למשך 15 שנים. בשנת 1868 זכה וינוור בתחרות הבינלאומית הראשונה שנערכה בעיר הולדתו ורשה. וינוור ניצח בדו-קרב שנערך בסנקט פטרבורג מול האמן הרוסי שומוב בתוצאה 2–5. בשנת 1878 חילק וינוור את המקום הראשון בתחרות בפריז, עם יוהנס צוקרטורט בתוצאה (+14 =5 −3) לפני האמנים ג'וזף הנרי בלקברן וג'ורג' הנרי מקנזי אך לבסוף קיבל את המקום השני לאחר משחקי פלייאוף. בתחרות ברלין בשנת 1881 סיים במקום השלישי יחד עם מיכאל צ'יגורין. הישגו הטוב ביותר של וינוור היה מקום ראשון משותף עם שטייניץ בתחרות וינה 1882, שהייתה התחרות החזקה ביותר בהיסטוריה - עד אותה שנה. בשנת 1883 לא הצליח וינוור לנצח, אך מאוחר יותר בנירנברג הוא זכה במקום הראשון, וניצח את בלקברן שזכה במקום השני.

לאחר הפסקה ארוכה חזר וינוור לשחמט בשנות ה-90 של המאה ה-19, אך בעת ההיא כבר חלפו על פניו שחקנים צעירים כזיגברט טאראש ועמנואל לסקר. בדרזדן 1892 ובבודפשט 1896 הוא סיים במקום השישי. בשנת 1896 הפסיד בדו-קרב לדוד ינובסקי 5-2. בתחרות הבינלאומית האחרונה בה השתתף, מונטה קרלו 1901, מלאו לו כבר 61 שנים, והוא לא נמנה עם הזוכים בפרסים. וינוור המשיך לשחק בתחרויות גם בשנות ה-60 שלו ובמהלך הקריירה הארוכה שלו התמודד עם כל גדולי השחמטאים של השליש האחרון של המאה ה-19, מאדולף אנדרסן ועד לסקר. היריבות המתמשכת עם בלקברן נמשכה בין השנים 1870 ל-1901, והם נפגשו במשחקים תחרותיים בחמישה עשורים שונים.

מספר וריאנטים קרויים על שמו של וינוור. החשוב מהם הוא הווריאנט של ההגנה הצרפתית. שמו גם קשור להתקפת וינוור בפתיחה הספרדית. בתחרות מונטה קרלו 1901, בתחרות האחרונה בה השתתף, הפתיע וינוור בגמביט הנגדי בהגנה הסלבית במשחק מול פרנק מרשל. מאז קרוי הגמביט על שמו.

בשנת 1896 ניצח וינוור את שטייניץ בתחרות בנירנברג במשחק מצוין: 1. ה-4 ה-5 2. ד-4 ה:ד-4 3. מה:ד-4 פג-6 4. מה-ה-3 פו-6 5. פג-3 רב-4 6. רד-2 0-0 7. 0-0-0 צה-8 8. רג-4 ר:ג-3 9. ר:ג-3 פ:ה-4 10. מהו-4 פו-6 11. פו-3 ד-6 12. פז-5 רה-6 13. רד-3 ח-6 14. ח-4 פד-5 15. רח-7+ מח-8 16. צ:ד-5 ר:ד-5 17. רה-4 ו-6 18. ר:ד-5 ו:ז-5 19. ח:ז-5 פה-5 20. ז-6 ושחור נכנע.

== קישורים חיצוניים ==

* Harding, [http://www.chesscafe.com/text/kibitz87.pdf Who Was Winawer?], chesscafe

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים יהודים פולנים
קטגוריה:אלופי גרמניה בשחמט

קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1920