OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נעמן סתוי

נעמן סתוי (סטבסקי) (28 בנובמבר 1911, תל אביב – 18 בפברואר 1982, בנימינה) היה מראשוני משטרת ישראל, המושל הצבאי של חבל הגליל (1950–1953) ואגרונום ישראלי.

==ביוגרפיה==
סתוי נולד בשם נעמן סטַבסקי בשנת 1911 בתל אביב, בנו של הסופר משה סתוי (שלעיתים חתם את יצירותיו בשם "אבו נעמן"), ושל המשוררת היידית אנה מרגולין (שם עט של רוזה לבנסבוים). ב-1931 למד במכללה החקלאית בנאפולי שבאיטליה וב-1936 סיים את לימודיו באוניברסיטת ננסי שבצרפת והוכשר כאגרונום.

משנת 1938 ועד 1947 שירת במחלקת הביטחון של הסוכנות היהודית בירושלים. בראשית שנות ה-40 החליף את יהושע אלוף כקצין הקשר של הסוכנות, האחראי על חיל הנוטרים במחוז ירושלים. מ-1947 כיהן כקצין המנהלה הראשי של צה"ל במחוז ירושלים.

ב-1948, עם הקמת מדינת ישראל, הצטרף למשטרת ישראל. היה מפקדו הראשון של מחוז הצפון (1948–1950) ועמד בראש אגף החקירות (1950). (ב-1948 עִברת את שמו ל"סתוי".) בתפקידו האחרון היה העוזר הראשי למפקח הכללי.

בשנת 1950 הצטרף סתוי לצה"ל ומחודש דצמבר 1950 שימש ראש הממשל הצבאי בגליל בדרגת סגן-אלוף, עד התפטרותו בפברואר 1953.
לאחר מכן עבר לעבוד כראש האגף לסיוע חקלאי במשרד החקלאות וכמנהל חבל הצפון במחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית. במסגרת תפקידו לקח חלק במאמצי הסיוע הבין-לאומי, ובשנת 1960 יצא לגאנה כיועץ בתהליך הקמת משרד החקלאות במדינה. ב-1966 התמנה ליועץ לבעיות קרקע חקלאית למינהל מקרקעי ישראל.

היה נשוי לשולמית לבית ברניצקי ואב לשושנה.

התגורר בבנימינה. נפטר ב-18 בפברואר 1982.

==לקריאה נוספת==
*בג"ץ 288/51 ג'מאל מחמוד אצלאן נ' מפקד ומושל צבאי של הגליל (נעמן סתוי)
<div class="mw-content-ltr">
* 'Stavi, Naaman,' in: Harry Schneiderman, Itzhak J. Carmin, Who's who in world Jewry, Pitman Publishing Corporation, 1955, p. 744.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.gen-mus.co.il/person/?id=2348 נעמן סתוי] באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון-לציון

==הערות שוליים==

קטגוריה:אגרונומים ישראלים
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף החקירות והמודיעין
קטגוריה:מפקדי מחוז הצפון במשטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נאנסי
קטגוריה:עובדי משרד החקלאות
קטגוריה:עובדי הסוכנות היהודית
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מושלים צבאיים ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
נמרוד שיקלר

נימרוד שיקלר (נולד ב-3 ביולי 1979) הוא זמר ישראלי. 

בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון הקים שיקלר את להקת "נמרוד והבודדים" שבה שימש כסולן. הלהקה השתתפה ב-1996 בפסטיגל עם השיר "אל תלכי" שזכה במקום השביעי. בשנת 1998 הוציאה הלהקה את האלבום היחיד שלה, "רשימת שיקלר", שכלל את הלהיטים "בורח" ו"המשך יבוא". את האלבום הפיק אפרים שמיר. 7 שנים לאחר מכן החל שיקלר את קריירת הסולו שלו עם האלבום "נציל את היום", שלא נחל הצלחה.

==דיסקוגרפיה==

רשימת שיקלר

בשנת 1998 הוציא נמרוד אלבום ראשון יחד עם להקתו נמרוד והבודדים "רשימת שיקלר"

{| class="wikitable"
|-
| 1 || רשימת שיקלר
|-
| 2 || אמא
|-
| 3 || איפה האבא
|-
| 4|| בואי 
|-
| 5 || בואי (אינסטרומנטלי)
|-
| 6 || תויות
|-
| 7 || בורח
|-
| 8 || "אלוהים"
|-
| 9 || הנצח
|-
| 10 || תסתכלי
|-
| 11 || עוד סיכוי לאהבה
|-
| 12 || כשהשמש זורחת
|-
| 13 || המשך יבוא
|-
| 14 || רשימת שיקלר (סיום)
|}

נציל את היום

באוגוסט 2005 השיק שיקלר את אלבום הסולו הראשון שלו, "נציל את היום". את האלבום הפיק זאב הניס יחד עם נמרוד.

{| class="wikitable"
|-
| 1 || כל יום שאת לא איתו
|-
| 2 || לקום ליפול
|-
| 3 || לילה בלי שינה
|-
| 4 || פריז
|-
| 5 || מתבייש
|-
| 6 || סתום
|-
| 7 || מישהו חשוב
|-
| 8 || הורים
|-
| 9 || נציל את היום
|-
| 10 || יש פרחים
|-
| 11|| השכנה שלי
|}

אלבומו השלישי של שיקלר, סוף 20, יצא לאור ב-2011:

1-זה היום

2-מצד אל צד

3-יום ועוד יום

4-מפתח

5-סוף 20

6-תני לי כוח

7-את נראית לי

8-יש מקום

9-נועה

10-מה שבנינו

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:משתתפי הפסטיגל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
מבצע חוק ברזל

הספינה ויקטוריה
נשק שנתפס בספינה
נשק שנתפס בספינה
מבצע חוק ברזל הוא מבצע צבאי שנערך במרץ 2011 על ידי שייטת 13 ושייטת ספינות הטילים של חיל הים הישראלי, שבמהלכו נתפסה אוניית המשא "ויקטוריה" (Victoria). האוניה, שהייתה שייכת לחברה גרמנית, הבריחה אמצעי לחימה איראניים (במסווה של סחורה אזרחית) דרך סוריה וטורקיה, ויועדה לארגון החמאס ברצועת עזה.

האוניה הוטענה תחילה בנמל לטקיה שבסוריה עם אמצעי לחימה איראניים בשילוב סחורות אזרחיות, משם יצאה לנמל מרסין שבטורקיה ומשם הייתה בדרכה לנמל אל עריש שבמצרים ועליה מכולות בהן הוחבאו כ-50 טונות של אמצעי לחימה (בסדר גודל של הכמות שנתפסה בספינה קארין איי).

==המבצע==
בבוקר 15 במרץ 2011 השתלטו לוחמי שייטת 13 על האונייה שהייתה בדרכה לנמל אל עריש במרחק של כ-200 מיילים ימיים מערבית לחופי ישראל. איש מצוות האונייה לא גילה התנגדות, לאחר ההשתלטות הובלה האונייה לנמל אשדוד בשעה 01:00 בלילה. על האונייה, מפוזרים ב-4 מכולות, נתפסו כ-50 טונות של אמצעי לחימה איראניים שנועדו על פי החשד לשימוש החמאס ברצועת עזה. המטען הכיל בין היתר: טילי חוף-ים מתבייתים מדגם C-704, מערכות מכ"ם ועמדות הפעלה לטילים, פצצות מרגמה בקוטר 60 ו-120 מ"מ, תחמושת לרובים ועוד. כמו כן נמצאו על האונייה הוראות הפעלה בפרסית חתומות על ידי משמרות המהפכה של איראן.

במקביל למבצע, שהתנהל מחוץ למים הטריטוריאליים של ישראל, פנו שגרירי ישראל לשלטונות ניגריה (שם הייתה רשומה הספינה), צרפת (שם נמצאים משרדי החברה המפעילה) וגרמניה (הספינה בבעלות חברה גרמנית), במטרה להסביר את הצורך בפעולה ולמנוע ביקורות עתידיות.

==תכולת המשלוח ==
בתוך ארבע מכולות, הוסתרו מתחת לשקי כותנה ושקי עדשים מתוצרת סורית, אמצעי לחימה איראניים שכללו:
* 6 טילי חוף-ים מתבייתים מדגם C-704.
* 230 פצצות מרגמה, בקוטר 120 מ"מ.
* 2270 פצצות מרגמה, בקוטר 60 מ"מ.
* 2 מערכות מכ"ם מתוצרת אנגליה.
* 2 משגרי רקטות.
* 2 מנופים הידראוליים שנועדו להרכבת מערכות המכ"ם.
* 66,960 כדורים עבור רובי קלשניקוב AK-47.

מערכות הנשק היו מלוות במדריכים למשתמש ותוויות משלוח בשפה הפרסית. תוויות עם הכיתוב "תוצרת בריטניה" הוצמדו על כל הארגזים שהכילו את אמצעי הלחימה, בניסיון להטעות פקחים אם המשלוח ייבדק.

==ראו גם==
* הברחת אמצעי לחימה לרצועת עזה
* מבצע חשיפה מלאה
==קישורים חיצוניים==

* 
* .
* 
* ניר דבורי ורוני דניאל, [http://reshet.tv/%D7%97%D7%93%D7%A9%D7%95%D7%AA/news/Politics/Security/Article,64532.aspx השייטת השתלטה על ספינה שהובילה נשק לעזה] , באתר רשת, 15.03.2011.
* .

==הערות שוליים==

חוק ברזל
קטגוריה:2011 בישראל
קטגוריה:לכידת אוניות שהובילו נשק לרצועת עזה
קטגוריה:ספינות נשק
קטגוריה:פעולות שייטת 13
קטגוריה:הים התיכון: היסטוריה צבאית
מומנט סייסמי

חישוב המומנט הסייסמי: WL = שטח הקרע, D = ממוצע ההעתקה
מומנט סייסמי הוא מידה המשמשת בסייסמולוגיה לאומדן עוצמה של רעידת אדמה.

מומנט סייסמי הוא בעל גודל סקלרי וכיוון. 
הסקלר של מומנט סייסמי <math>M_0</math> מוגדר במשוואה <math>M_0=\mu AD</math>, כאשר:
*<math>\mu</math> הוא מודול הגזירה של הסלעים המעורבים ברעידת האדמה (דיין/סמ"ר) 
*<math>A</math> הוא שטח הקרע לאורך ההעתק בו התרחשה רעידת האדמה (בסמ"ר)
*<math>D</math> הוא ממוצע ההעתקה על <math>A</math> (בס"מ)

המומנט הסייסמי של רעידת אדמה מוערך בדרך כלל באמצעות שימוש בכל מידע זמין להגדרת גורמי המשוואה. בסייסמולוגיה מודרנית משמש מומנט סייסמי להערכת מידת תנועת הקרקע בסייסמוגרמה (רישומי סייסמוגרפים). המומנט הסייסמי של רעידות אדמה שהתרחשו בטרם קיומם של מכשירים מודרניים נאמד על פי הערכות גאולוגיות של מידת התזוזה לאורך ההעתק.

מומנט סייסמי מהווה יסוד לסולם מגניטודה לפי מומנט (moment magnitude scale) – סולם סייסמי שפותח על ידי הסייסמולוגים הירו קנמורי (Hiroo Kanamori) ותומאס הנקס (Thomas C. Hanks) בשנת 1979 – המשמש לעיתים קרובות להשוואת עוצמן של רעידות אדמה שונות, בעיקר רעידות אדמה עזות.

==ראו גם==
*גאולוגיה - מונחים

==קישורים חיצוניים==

*[http://earthquake.usgs.gov/learn/glossary/?term=seismic%20moment הסבר באתר USGS]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סייסמולוגיה
אומני אקספרס

אוטובוס של חברת אומני אקספרס בקריית טבעון
חברת אומני אקספרס הייתה חברה שהפעילה קווי תחבורה ציבורית במרחב שמדרום לחיפה - יקנעם עילית, קריית טבעון, דלית אל-כרמל, עוספיה וכן קווים בין עפולה וחיפה. החברה נוסדה בראשית שנת 2011 ופעלה עד 2014.

החברה הייתה חברת בת של חברת ההסעות "נזארין אקספרס", והייתה בבעלות מלאה של קבוצת עפיפי, המחזיקה בין היתר בחברות חברת הנסיעות והתיירות נצרת ונתיב אקספרס.

החברה הפעילה קווי לילה בחלק מהאזורים בהם היא פעלה, שפעלו גם בליל שבת.

==השירות==
החברה הוקמה בראשית 2011 והחלה בנתינת שירות בשילהי ינואר של אותה שנה. השירות כלל כארבעים קווים במרחב שמדרום לחיפה - יקנעם עילית קריית טבעון ורמת ישי ששורתו בעבר על ידי אגד ושירות חדש בדלית אל-כרמל ועוספיה; גם השירות ביקנעם וקרית טבעון השתפר מאוד.

החברה שירתה את אזור יוקנעם וקריית טבעון. ברחבי האזור הפעילה החברה כארבעים קווי תחבורה, עירוניים ובין עירוניים.

בתוך האוטובוסים הפעילה החברה, דבר שנחשב לחידוש בראשית ימיה מערכת כריזה מכוונת לוויינית שמודיעה בזמן הנסיעה על התחנות במסלול הקו, בנוסף למערכת שילוט אלקטרונית פנימית שמציגה את התחנות.החברה הפעילה את שירות "NEXT BUS" העוקב אחרי זמן הגעת האוטובוס לתחנות בקו הנסיעה בזמן אמת. כמו כן הפעילה החברה בחלק מהאוטובוסים אינטרנט אלחוטי המאפשר גלישה ללא תשלום לציבור הנוסעים.

פעילות החברה הסתיימה בחודש דצמבר 2014 כאשר השירות שהופעל על ידה הועבר לחברת סופרבוס במסגרת אשכול חיפה והעמקים, וכלל הניהול והאוטובוסים שברשותה התמזגו עם חברת "נתיב אקספרס".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:חברות אוטובוסים ישראליות
קטגוריה:יקנעם עילית: תחבורה
קטגוריה:קריית טבעון: תחבורה
קטגוריה:משפחת עפיפי
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2011
ישראל קולס

קבר ישראל קולס בבית הקברות של נשר
ישראל קולס (21 באוגוסט 1923 – 28 ביולי 1982) היה ראש המועצה הרביעי של המועצה המקומית נשר בין השנים 1978-1977.

==חייו==
קולס נולד ב-1923 בעיירה מקוב מזובייצקי שבפולין, למשפחה מרובת ילדים שנספתה בשואה.
הוא ברח לרוסיה כאשר היה בן 16, וכך ניצלו חייו. בטשקנט הכיר את מרים לבית שפניר, ילידת קישינב, ונשא אותה לאישה. ב-1944 נולד לבני הזוג בנם אליעזר קולס (לימים חבר הכנסת), ובשנת 1946 נולדה אחותו רחל. ב-1948 עלו בני הזוג לישראל והתיישבו בתל חנן, ביישוב שהיה בו ריכוז מתחלף של עולים חדשים.

קולס החל לעבוד בבתי הזיקוק, ולאחר מכן פתח סנדלריה, שלימים הפכה לבית חרושת לנעליים. עם הזמן הוסיף לעסק גם הלבשה ומוצרי אלקטרוניקה. הפעילות הפוליטית והציבורית שלו החלה ב-10 בדצמבר 1959, כאשר התמודד בראש רשימת "הציונים הכלליים" למועצה המקומית נשר, ונבחר כנציגם במועצה. קולס היה פעיל, בין השאר, במאבק נגד פעילות המחצבה בתוך נשר. קולס עמד בראש רשימת גח"ל בבחירות בשנת 1969 ובראש רשימת הליכוד בבחירות בשנת 1973.

קולס ייסד והיה עד למותו יו"ר אגודת "מכבי" נשר ודאג למימון משכורתו של המאמן.

ב-4 בספטמבר 1977, לאחר שנים רבות שבהן כיהן כחבר המועצה המקומית וכסגן ראש המועצה, נבחר קולס לראשות מועצת נשר כנציג "הליכוד". אולם בבחירות שהתקיימו בשנת 1978, שכללו לראשונה בחירה ישירה של ראש הרשות, הוא הפסיד לשמואל ריניש מהמערך.

קולס נפטר ב-1982.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ראשי מועצת נשר
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הציונים הכלליים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
ציקלובוטדיאן

ציקלובוטדיאן (באנגלית: Cyclohbutadien) היא תרכובת אורגנית פחמימנית שנוסחתה הכימית C<sub>4</sub>H<sub>4</sub>.

ציקלובוטדיאן היא תרכובת לא יציבה, ובמצב חופשי אורך חייה קטן מ-5 שניות. צורתה היא של מלבן על פי מחקרי אינפרא אדום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלקנים
יחיאל יוסף ליבונטין

יחיאל יוסף לֶיבוֹנְטִין (נכתב גם לבונטין; ידוע גם בשם העט חושי הארכי; 1861 – 22 באוקטובר 1936) היה סופר עברי, מהנדס בהכשרתו וכלכלן, חובב ציון וחבר במסדר 'בני משה'. אחיו של זלמן דוד ליבונטין.

==קורות חיים==
נולד למשפחת חסידי חב"ד באורשה שפלך מוהילוב ברוסיה. קיבל חינוך מסורתי וכן השכלה כללית ריאלית. בשנת 1888 סיים לימודי הנדסה בבית ספר הגבוה להנדסה במוסקבה, והחל לעבוד במפעלי הרכבת של ממשלת רוסיה. בשנת 1922 עלה לארץ ישראל והתגורר בתל אביב. בארץ היה פעיל בתחום האשראי הקואופרטיבי ושימש כמנהל "חברת חרושת ברזל יפו" (THE JAFFA IRON WORKS LTD).

בשנת 1924 היה ליבונטין מועמד בקבוצת המרכז במפלגת "ההתאחדות של הבלתי מפלגתיים" לבחירות הראשונות שנערכו לעיריית תל אביב, שנקבעו ל-20 בינואר 1924. בראש הקבוצה עמדו מאיר דיזנגוף וישראל רוקח.

ליבונטין הרבה לכתוב בעיתונות. כבר ב-1891 כתב בעיתון "המליץ" ופרסם בו את סיפוריו. במסגרת פעילותו כסופר פרסם ספרים שונים, בהם: "שמעון עציוני" א-ג (1899), "מבין הערפל" (1914), "השבועה (1932) ו"בין תקווה ליאוש" (1938). בספריו של ליבונטין מוזכרים רעיונות רבים של הציונות הרוחנית עליה הוא נמנה. גם דעותיו הכלכליות מנוסחת היטב: בספרו "מבין הערפל", למשל, דעות שמזכירות מאוד את רעיון הקמת בנק אוצר התיישבות היהודים על ידי אחיו זלמן דוד ליבונטין.

נפטר בשנת 1936, לאחר מחלה ממושכת, ונקבר בקבר המשפחה בראשון לציון.

==כתביו==
מתוך.
* ספורים, 1938
* מן המצר: קובץ ספורים, 1938
* השבועה: רומן בשני חלקים וסיום, 1931
* שמעון עציוני :רומן מראשית תקופות שנות השמונים, 1920
* מבין הערפל: רומן, 1920
* האכרות: (התורה והניסיון), 1911

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* (עם פטירתו)

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:מהנדסים יהודים רוסים
קטגוריה:מהנדסים ביישוב
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ביישוב
קטגוריה:סופרים יהודים הידועים בשם עט
יחיאל יוסף
קטגוריה:אגודת בני משה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1861
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1936
רות הכהן

רות הכהן (נולדה קרבצוב, אוקטובר 1898 – 29 באוקטובר 1945) הייתה פעילת ציבור יהודייה שפעלה בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, מוותיקות חיפה העברית, מראשי סולל בונה בשנות ה-30.

== קורות חייה ==
הכהן נולדה בזפוריז'יה, אוקראינה (אז בתחום האימפריה הרוסית) לאסתר ויחזקאל קרבצוב. רכשה השכלה בתחומי הכלכלה והחקלאות, ונמנתה עם מייסדי החוג הציוני "השחר".

בשנת 1920 עלתה לארץ ישראל. לאחר שהמשרד לעבודות ציבוריות של ההסתדרות הכללית זכה במכרז הראשון מטעם ממשלת המנדט הבריטי לסלילת כביש בקטע טבריה-צמח (כיום כביש 90), הצטרפה לעבודת הפועלים שסללו אותו. היא נישאה לדוד הכהן, פעיל ציוני שהיה לימים ממנהלי "סולל בונה" וחבר כנסת. בתקופת המאורעות לקחה חלק פעיל לצד אנשי ההגנה כשהעבירה במחתרת מברקים מהארץ לעיתוני חו"ל, שחשפו את העולם למצוקת היישוב. הייתה למנהלת החשבונות הראשית של חברת סולל בונה. כמו כן הייתה שותפה ביוזמה לייסוד חברת שיכון עובדים.

במשך שנים הייתה פעילה מרכזית במועצת הפועלות וב"ארגון אמהות עובדות" בחיפה.

הכהן ילדה שלושה ילדים, ונפטרה בירושלים, בגיל 47.

== הנצחתה ==
לאחר מותה נקראה על שמה שדרה בשכונת נווה שאנן בחיפה, ספריית ההסתדרות על הר הכרמל, אגף במעון ארגון "אמונה" בנווה שאנן, שהיא כיהנה בהנהלתו, וכן ספינה של חברת עוגן (חברת בת של סולל בונה).

==לקריאה נוספת==
* שי חורב, רות הכהן בלקסיקון החיפאים אישים ודמויות בחיפה, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 136, 2018.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשות העלייה השלישית
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:חיפה: אישים
רות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1945
גילי דינשטיין

גילי דינשטיין (נולדה בשנת 1964) היא מנכ"לית אגודת הידידים של אוניברסיטת רייכמן; עיתונאית לשעבר וסופרת.

==ביוגרפיה==
נולדה בתל אביב לצבי דינשטיין ולאיה, בתו של ארתור רופין. היא בעלת תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב תואר שני בתקשורת מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנות ה-90 הייתה סגנית העורך הכלכלי בעיתון "מעריב" ואחראית על מוספי הכלכלה בעיתון, וערכה את המגזין "עסקים". בשנים 2000–2003 הייתה כתבת "מעריב" בלונדון. במרץ 2004 נבחרה לעורכת הראשונה של המהדורה העברית של המגזין הכלכלי "פורבס", ועסקה בכך עד מרץ 2007. לאחר מכן שימשה כסמנכ"ל פיתוח עסקי בחברת ההזנק "אקסייט", חברת בת של רפאל ואלרון מקבוצת IDB. ביוני 2011 מונתה בשנית לעורכת המגזין "עסקים" של מעריב, אך לאחר חילוקי דעות עם עורך העיתון ניר חפץ, עזבה את התפקיד.בנובמבר 2012 הצטרפה למרכז הבינתחומי הרצליה כמנכ"לית אגודת הידידים וקשרי חוץ ישראל.

עוד בהיותה סטודנטית עסקה דינשטיין בספרות ילדים. פרסמה את הסדרה בת ארבעת הכרכים "הרפתקאות עיר הדובשונים". ב-2020 יצא לאור בהוצאת "כנרת זמורה דביר" ספרה הראשון למבוגרים, "הפקיד", ביוגרפיה של אביה, צבי דינשטיין.

הייתה נשואה לגדעון ישפה, איש עסקים, שהיה שותפו לעסקים של אביה. היא נשואה בשנית לעו"ד רפאל מלמן.

==ספריה==
* הרפתקאות עיר הדובשונים: הארנבים באים
* הרפתקאות עיר הדובשונים: מי אוהב את שושי
* הרפתקאות עיר הדובשונים: היכן אוצר היהלומים
* הרפתקאות עיר הדובשונים: ידידו של אלון החמודון
* הפקיד: סיפורו הלא ייאמן של צבי דינשטיין, שהניע במשך שנים את גלגלי הביטחון, הכלכלה והאנרגיה של מדינת ישראל, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2020

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת הלל כגן-הכהן
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
שלמה גינוסר

שלמה גינוסר-גינסברג (16 באוקטובר 1889, חשוון תר"ן, אודסה – 31 בדצמבר 1968, י' בטבת תשכ"ט, ירושלים) היה פעיל ציוני, עיתונאי ודיפלומט ישראלי. היה מחברי הוועדה המקימה של האוניברסיטה העברית בירושלים, והמנכ"ל הראשון של האוניברסיטה. בנו של אחד העם.

==ביוגרפיה==

נולד באודסה לסופר אשר גינצברג ("אחד העם") ולרבקה לבית שניאורסון. למד בגימנסיה מקומית ובישיבתו של חיים טשרנוביץ ("רב צעיר"). למד פילוסופיה באוניברסיטת פריז (סורבון): בשנת 1910 קיבל בה תואר Licence ès lettres וב-1913 Diplome d’études supérieures.

ב-1917 נישא לרוזה, משפטנית ופעילת ציבור (בתו של מרדכי בן הלל הכהן). במשך מספר שנים התגוררו השניים בלונדון והוא היה פעיל בהסתדרות הציונית המקומית. בשנת 1922 עלה עִמה לארץ ישראל והתמנה כמפקח על בתי הספר העבריים מטעם ממשלת המנדט. היה שותף להכנות שקדמו להקמת האוניברסיטה העברית וכיהן כחבר בוועדה המקימה. בין השנים 1937-1935 שימש כמנכ"ל האוניברסיטה הראשון.

ביוני 1949 מונה לציר ישראל הראשון באיטליה<ref></ref>, והגיש כתב האמנה לנשיא איטליה לואיג'י אינאודי ב-14 ביולי. החזיק בתפקיד עד אוגוסט 1951.

במשך עשרות שנים השתתף בקביעות בכתיבה פובליציסטית ברבים מעיתוני התקופה, ובהם "השילוח" (שאותו ערך אביו עד שנת 1902), "הארץ" ו"פלשתיין פוסט".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:משפחת הלל כגן-הכהן
קטגוריה:משפחת שניאורסון
קטגוריה:פובליציסטים כותבי עברית
קטגוריה:שגרירי ישראל באיטליה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:מנכ"לי האוניברסיטה העברית
קטגוריה:ראשוני האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פריז
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1889
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
אברהם אידלסון

מערכת "[[ראזסווייט" בסנקט פטרבורג, 1912. יושבים (מימין): מקס (מרדכי) סולובייצ'יק (סוליאלי), אברהם אידלסון, זאב ז'בוטינסקי; עומדים: ארנולד זיידמן, אלכסנדר גולדשטיין, שלמה גפשטיין.]]
אברהם אידלסון (ברוסית: Абрам Давидович Идельсон, אברהם דוידוביץ אידלסון; 1865 – 1921) היה מנהיג ציוני, עיתונאי ועורך עיתונים יהודיים-ציוניים מרכזיים ברוסיה.

==קורות חיים==
שלט רחוב בתל אביב עם שמו של אברהם אידלסון
אברהם בן דוד אידלסון נולד ב-1865 בליטא למשפחה יהודית מסורתית. קיבל חינוך מסורתי. למד באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1887 הצטרף לאגודת בני ציון, וכעבור שנתיים הצטרף לאגודת בני משה. היה חבר בוועד המרכזי של חברת מפיצי ההשכלה, יחד עם הסופר ד"ר י. ל. קצנלסון (בוקי בן יגלי) ואחרים.

בשנת 1904 נוסד העיתון הציוני "ראזסווייט" ('השחר') על ידי קבוצת מנהיגים ציוניים ובהם ד"ר יחיאל צ'לנוב. על עריכת העיתון הופקד אידלסון. בשנת 1905 נקרא לעמוד בראש המערכת של הירחון "יברייסקאיה ז'יזן", שהיה הביטאון המרכזי של ציוני רוסיה בשפה הרוסית. כמו כן ערך את השבועון "כרוניקה יברייסקוי ז'יזני". עיתונים אלו שימשו במה למנהיגים והוגי דעות ציוניים ובהם זאב ז'בוטינסקי, שהיה חבר מערכת בשני העיתונים.

בשנת 1906 היה ממנסחי תוכנית הלסינגפורס (הלסינקי) לפעולה הציונית בגולה.

בשנת 1918, תקופה קצרה לאחר המהפכה הבולשביקית, התכנסו בפטרבורג כמה מבכירי התנועה הציונית ברוסיה, בהם אברהם אידלסון, והחליטו לייסד עיתון יומי והוצאת ספרים בארץ ישראל – לימים עיתון הארץ.

נפטר בשנת 1921.

על שמו רחוב במרכז תל אביב, וכן בשכונת רמות בירושלים.

==לקריאה נוספת==
* 'אידלסון, אברהם', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 40. 

==קישורים חיצוניים==

* 'אידלסון, אברהם בן דוד', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 110 (, תמונה 1308).
* 
* 
* 
* אברהם דוידוביץ אידלסון, ייברסקאיה אנציקלופדיה, בויקיטקסט 
* [http://ejwiki.org/wiki/%D0%98%D0%B4%D0%B5%D0%BB%D1%8C%D1%81%D0%BE%D0%BD,_%D0%90%D0%B2%D1%80%D0%B0%D0%B0%D0%BC אברהם אידלסון], באתר ЕжеВика 
* 

אברהם
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:פעילים ציונים ברוסיה
קטגוריה:אגודת בני משה
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים רוסים
קטגוריה:עיתונאים יהודים רוסים
קטגוריה:עיתונאים יהודים ליטאים
קטגוריה:סגל ראזסווייט
קטגוריה:ילידי 1865
קטגוריה:נפטרים ב-1921
כופר (סרט)

כופר (באנגלית: Ransom) הוא סרט מותחן אמריקאי משנת 1996 בבימויו של רון הווארד, אודות זוג הורים המנסים להתמודד עם חטיפת בנם. בסרט מככבים אנסמבל שחקנים כדוגמת מל גיבסון, רנה רוסו, דלרוי לינדו, גארי סיניז, לייב שרייבר, דוני וולברג, לילי טיילור, אוון הנדלר ובראוולי נולטי. הסרט זכה להצלחה רבה ולמועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה על תפקידו של גיבסון. הסרט מבוסס על הסרטים "Ransom!" ו"High and Low".

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-8 בנובמבר 1996, ובישראל ב-10 בינואר 1997.

==עלילה==
במהלך יריד מדעים שאליו מגיע טום מאלן (מל גיבסון), בנו שון (בראוולי נולטי) נחטף. לאחר מספר שעות טום מקבל דואר אלקטרוני שבו מפורטת בקשת כופר של שני מיליון דולרים תמורת שון. טום, בעליה של חברת תעופה ובעצמו טייס קרב בחיל האוויר האמריקני לשעבר שלחם במלחמת וייטנאם, ואשתו קייט (רנה רוסו) מחליטים לדווח על האירוע ל-FBI למרות הסכנות. סוכני הבולשת, בפיקוד לוני הוקינס, מקימים בביתם מרכז פיקוד ושליטה ומנחים אותם כיצד לשוחח עם החוטפים.

האחראי על החטיפה הוא השוטר ג'ימי שאכר (גארי סיניז). ג'ימי מנחה את טום להיכן לבוא עם הכופר. במהלך העברת הכופר, צוות ה-FBI- מתערבים והורגים את שליחו של ג'ימי. בעקבות זאת, טום מחליט לשנות גישה ובמקום לתת את הכופר לחוטפים הוא מכריז שמי שיביא את החוטפים אליו יקבל את סכום הכופר.

אנשי ה-FBI לא מרוצים מהחלטתו של טום והם מנסים לשכנע את קייט לגרום לטום לשלם את הכופר. אחרי ששום דבר לא מצליח, ג'ימי הורג את חבריו במטרה לזכות בסכום הכופר. לבסוף, כשג'ימי מגיע לבית משפחת מאלן, שון מזהה אותו בתור החוטף. מתפתח מאבק בין ג'ימי לבין טום, שבסופו יורים לוני וטום בג'ימי למוות.

==ביקורות והכנסות==
הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות עם ציון גבוה של 71% על פי מדד האתר "Rotten Tomatoes". בנוסף, מל גיבסון וגארי סיניז קיבלו ביקורות חיוביות על הופעתם בסרט.

הסרט נחשב כהצלחה כלכלית גדולה בהשוואה לתקציב 80 המיליון דולר שלו. הוא הכניס 136,492,681 דולר בארצות הברית וכ-173 מיליון דולר בשאר העולם. בסיכום הכנסותיו, הסרט התברג כסרט השביעי המכניס ביותר בארצות הברית לשנת 1996.

==פרסים ומועמדויות==
הסרט זכה בפרס איגוד ה-ASCAP לשובר הקופות הטוב ביותר. בנוסף הסרט היה מועמד לכמה פרסים; פרס סאטורן לסרט פעולה/הרפתקה/מותחן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (מל גיבסון), פרס איימג' (Image Awards) לשחקן המשנה הטוב ביותר (דלרוי לינדו) ופרס האמנים הצעירים לשחקן המשנה הטוב ביותר (בראוולי נולטי). 

==דמויות==
* מל גיבסון - טום מאלן
* גארי סיניז - ג'ימי שאכר
* רנה רוסו - קייט מאלן
* בראוולי נולטי - שון מאלן
* דלרוי לינדו - לוני הוקינס
* לילי טיילור - מאריס קונר
* לייב שרייבר - קלארק בארנס
* דוני וולברג - קאבי בארנס
* אוון הנדלר - מיילס רוברטס
* דן הדייה - ג'קי בראון

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1996
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מסתורין אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1996
קטגוריה:סרטי רון הווארד
ג'וואד ויליאמס

ג'וואד חסון ויליאמס (באנגלית: Jawad Hason Williams; נולד ב-19 בפברואר 1983 בקליבלנד, אוהיו) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד.

==קריירת תיכונים==
בשנתו הראשונה בתיכון סנט אדוארד, ויליאמס שיחק דקות מעטות בקבוצה שבה כיכבו סם קלנסי, וסטיב לוגן בעונה שנגמרה בזכייה באליפות אוהיו. במשך שאר שנותיו בתיכון, הוא נכלל בחמישייה הראשונה של "כל-אוהיו", ורבות בקבוצות "כל-אמריקה" וזה בפרסים נוספים.

==קריירת מכללות==
ויליאמס שיחק בכדורסל מכללות תחת המאמנים מאט דוהרטי ורוי ויליאמס באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. הוא החל לשחק כבכיר בקבוצת "טאר הילס" שזכתה באליפות המכללות ב-2005.

==קריירה מקצוענית==
ויליאמס לא נבחר בדראפט ה-NBA ב-2005. בכל זאת הוא הוחתם כשחקן חופשי בלוס אנג'לס קליפרס במהלך עונת . הוא הופיע בארבעה משחקי טרום-עונה בקליפרס, פתח באחד מהם, אך לא הצליח להיכנס לסגל הסופי של הקבוצה.

אחרי ששיחק בספרד, יפן וישראל (בהפועל גליל עליון של קטש), ויליאמס הצטרף לקבוצת ליגת הקיץ של קליבלנד קאבלירס ביולי 2008, והצטרף לסגל הקבוצה במחנה האימונים. ב-23 באוקטובר, קליבלנד ויתרה על הגארד הוותיק רונלד דופרי, ולראשונה בקריירה, ויליאמס הפך לשחקן רשמי בקבוצת NBA. החוזה שלו בקליבלנד לא היה מובטח עד ל-10 בינואר 2009, אז החוזה היה מובטח.

ויליאמס שיחק את משחקו הרשמי הראשון וקלע את נקודותיו הראשונות ב-NBA ב-12 בדצמבר 2008 במשחק נגד פילדלפיה 76'. ויליאמס הפך לשחקן השישי מהקבוצה של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית שזכתה באליפות המכללות ב-2005, שהפך לשחקן ב-NBA: רשאד מקנטס, שון מיי, ריימונד פלטון, מרווין ויליאמס ודייוויד נואל.

ויליאמס שוחרר מקליבלנד ב-7 בינואר 2009. חמישה ימים לאחר מכן הוא חתם מחדש בקליבלנד לחוזה בן עשרה ימים. ב-2 בפברואר, שוחרר שוב מקליבלנד בתום החוזה קצר-הטווח. ב-14 בפברואר הוא הצטרף לקבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-8 באפריל, הוא חתם על חוזה מחודש עם קליבלנד עד לתום העונה.

ב-9 בפברואר 2010 ויליאמס קבע את משחק השיא שלו ב-NBA אותו סיים עם 17 נקודות, 3 ריבאונדים, 2 אסיסטים וחטיפה אחת ב-28 דקות משחק. בסוף עונת 2010, ויליאמס חתם לעונה נוספת בקליבלנד, אך כבר ב-27 בדצמבר 2010 הוא שוב שוחרר.

בפברואר 2011 הוא חתם בקבוצת הפועל ירושלים מליגת העל הישראלית.

בפברואר 2014 חתם בקבוצת גזיאנטפ בסקטבול מליגת העל הטורקית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.basket.co.il/PlayerPage.asp?PlayerNumber=06&TeamId=757&cYear=2011 דף השחקן] באתר מנהלת ליגת העל

קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:כדורסלני פואנלברדה
קטגוריה:כדורסלני פייטוויל פטריוטס
קטגוריה:כדורסלני אנהיים ארסנל
קטגוריה:כדורסלני הפועל גליל עליון
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני ריו גראנדה ואלי וייפרס
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני פינאר קרשיאקה
קטגוריה:כדורסלני גזיאנטפ
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:אוהיו: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני פריז לבלואה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
פהמי בולנט ילדרים

פהמי בולנט ילדרים (בטורקית: Fehmi Bülent Yıldırım; נולד ב-1966) הוא טורקי-מוסלמי, מכהן כיו"ר ארגון IHH, עמד בראש המשט לעזה ב-2010.

==ביוגרפיה==
ילדרים נולד בארזורום שבטורקיה, למד בבית הספר למשפטים באוניברסיטת איסטנבול. עורך דין במקצועו. מתגורר באיסטנבול, נשוי ואב לארבעה.

ילדרים נמנה עם מקימי ארגון IHH ב-1995 וכיום הוא עומד בראשו. הוא מקיים קשרים טובים עם הממשל הטורקי ובראשם ראש ממשלת טורקיה, טאיף ארדואן.

בדוח שערך חוקר אמריקאי בשם איואן קולמן נאמר כי בשנות ה-90 של המאה ה-20 היה ילדרים מעורב בגיוס של אנשי צבא ושליחתם לאזורי לחימה במדינות מוסלמיות כדי שירכשו ניסיון צבאי. על פי הדו"ח השנים 2004-2002 מילא ילדרים תפקיד מרכזי בליבוי רגשות אנטי אמריקאיים בקרב מוסלמים בטורקיה בעקבות המלחמה בעיראק.

ביולי 2006 השתתף ילדרים בטקס האשכבה לטרוריסט שאמיל באסייב בצ'צ'ניה, ונשא תפילה לזכרו.

ילדרים מקיים קשרים עם ארגון החמאס ותומך בו כספית. ב-2009 נפגש בדמשק עם בכיר החמאס, חאלד משעל שהודה לו על תמיכתו בארגון. לאחר מבצע עופרת יצוקה ביקר ילדרים ברצועת עזה ונפגש עם ראש ממשלת החמאס אסמאעיל הנייה. ביקור נוסף ברצועה נערך בינואר 2010. גם בביקור זה נפגש עם הנייה שהעביר לו איגרת מטעמו לראש ממשלת טורקיה, טאיף ארדואן.

ב-2010 היה ילדרים הדמות המרכזית בתכנון וארגון המשט ואף ליווה את ההפלגה בפועל. 

ביוני 2012 פורסם כי ילדרים נתון תחת חקירה מיוחדת בטורקיה, בחשד כי כספים שנתרמו לארגון IHH הועברו לפלגים המזוהים עם אל-קאעידה.

בראיון משנת 2014 סיפר על הפגנות שהוא ארגן בטורקיה נגד מבצע צוק איתן ואמר: "תראה את ההתלהבות של האנשים שהתגייסו למען עזה. אנחנו, המוסלמים, יכולים יום אחד להופיע פתאום בתל אביב ובירושלים ולהניף את דגל האסלאם בכל מקום."

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* תום שרון, [http://reshet.tv/%D7%97%D7%93%D7%A9%D7%95%D7%AA/News/Politics/Security/Article,45704.aspx ראש המשט לעזה: "משפחות השהידים יהיו על המשט הבא"] , חדשות 2, 16 ביוני 2010

==הערות שוליים==

קטגוריה:טורקים
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1966
פנחס שחר

פנחס שחר (1939 – 27 באוקטובר 2023) היה מפקד משמר הגבול החמישי.

==ביוגרפיה==
שחר נולד בפולין, ובזמן מלחמת העולם השנייה והשואה, היגר לאזור אזרבייג'ן. בסוף המלחמה חזר לפולין, ומשם עלה לארץ ישראל עם אחיו שבתאי ואחותו חנה. הוא התגורר עם אחותו בקיבוץ דפנה. הוא שירת בצה"ל בחטיבת גולני כמפקד כיתה, קצין ומפקד פלוגה.

שחר התגייס למשמר הגבול ב-1964, שירת כסגן ומפקד פלוגה ה', מפקד פלוגה י"ב ומפקד פלוגה י"ג, קצין המבצעים של מחט"ב 2, מפקד מג"ב איו"ש וסגן מפקד מג"ב בשנים 1978 עד 1983. במהלך שירותו במשמר הגבול קיבל פנחס את עיטור המופת על חילוץ פצוע תחת אש בקרב ליד איבטן.

ב-1983 קודם לדרגת ניצב, ומונה למפקד משמר הגבול, הוא שירת בתפקיד עד 1989. בשנים אלו בוטלו המרחבים הקיימים בארגון והוקמו שלוש מפקדות גזרתיות לאזורי צפון הארץ, דרום הארץ ויהודה ושומרון. כמו כן הוקמו יחידות חדשות לאבטחת הר הבית, הועברה לחיל האחריות על אבטחת נציגויות דיפלומטיות והוקמה מפקדה לביטחון שוטף בירושלים. בתגובה לפרוץ האינתיפאדה הראשונה, בשנת 1988 עם היציאה למבצע מחשבה תחילה קיבל משמר הגבול את אחריות האכיפה במזרח ירושלים ובשנת 1989 קיבל את השליטה על עזה עם אחריות כוללת על יחידות צה"ל בעיר.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.police.gov.il/mehozot/mishmarHagvol/mafakdim%201/Pages/pinhas%20shahar%201.aspx פנחס שחר], באתר משטרת ישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:לוחמי חטיבת גולני
קטגוריה:מפקדי משמר הגבול
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור המופת
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
יקותיאל קרן

יקותיאל קרן (י"ד באייר ה'תרס"ט, 5 במאי 1909 – י"ד באדר א' ה'תשנ"ז, 21 בפברואר 1997) היה ניצב במשטרת ישראל.

== ביוגרפיה ==
קרן נולד ב-1909 ועלה לארץ ישראל ב-1922 היה ממתנדבי היישוב לצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה ושירת כקצין ומפקד סדנה בפלוגת הובלה 179, כולל במהלך הלחימה בצפון אפריקה. כמו כן היה פעיל ההעפלה והברחת אמצעי לחימה לארץ ישראל. לאחר שחרורו שימש עוזרו של ישראל ברנע שהיה מפקדו בפלוגה 179 והיה ממקימי שירות התחבורה של ההגנה.

קרן היה ממייסדי המשטרה בישראל ושימש בה אחד משלושת ראשי האגפים בארגון בדרגת סגן המפקח הכללי. משנת 1950 ועד 1970 עמד בראש אגף מנהלה. בין היתר פיקד על סידורי המשטרה במשפט אייכמן.

== חיים אישיים ==
קרן היה נשוי לעמליה שושני, בתם של מנחם שושני (אחיו של סעדיה שושני) ודבורה קלוזנר (אחייניתו של יוסף קלוזנר).

קרן נפטר ב-1997 ונקבר בבית הקברות הצבאי קריית שאול.

==קישורים חיצוניים==
[https://www.youtube.com/watch?v=Ggj-QOZ46_c ראיון עם יקותיאל קרן באתר יוטיוב]

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפטרים ב-1997
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף תמיכה לוגיסטית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סמפכ"לי משטרת ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
E.T. (שיר)

(בעברית: חוצן) הוא סינגל של זמרת הפופ קייטי פרי מאלבום האולפן השלישי שלה, Teenage Dream. השיר יצא לאור לראשונה כסינגל השיווקי השלישי מן האלבום ב-17 באוגוסט 2010, אך אחר כך הוחלט להוציא אותו מחדש, ב-16 בפברואר 2011, בתור הסינגל הרביעי מן האלבום. השיר מבוצע על ידי קייטי פרי וקניה וסט.

הקליפ לשיר זכה להצלחה רבה והוא אחד הקליפים הנצפים ביותר של פרי. בקליפ, פרי היא חיזרית המתרסקת על כדור הארץ ומתאהבת בבן אדם.

== רקע וכתיבה ==
בדצמבר 2010, כאשר נשאלה קייטי פרי בדף הטוויטר על הסינגל הבא שלה, ענתה פרי כי הוא יהיה "Peacock", אך לבסוף פורסם בדף הפייסבוק שלה כי הסינגל הבא יהיה "E.T.".

השיר יצא בשתי גרסאות, בגרסת הסינגל, שיצא בתאריך 16 בפברואר 2011, משתתף גם הראפר קניה וסט, אף על פי שבגרסת האלבום קטע הראפ אינו נכלל. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ובמצעד בניו זילנד. הסינגל הגיע למעמד פלטינה באוסטרליה ולזהב בניו זילנד. הקליפ המצליח של השיר בוים על ידי פלוריה סיגיסמונדי.

== מיקומי שיא ==
הסינגל הגיע לפסגה במצעד השירים של בילבורד הוט 100, למקום הראשון בקנדה וניו זילנד, ולחמישה הראשונים באוסטרליה, אירלנד ואנגליה.

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! אוסטרליה (ARIA)
| פלטינה ×5
| 350,000
|-
! אוסטריה (IFPI Austria)
| זהב 
| 15,000
|-
! קנדה (Music Canada)
| פלטינה ×4
| 320,000
|-
! דנמרק (IFPI Danmark)
| זהב 
| 15,000
|-
! גרמניה (BVMI)
| זהב 
| 150,000
|-
! איטליה (FIMI)
| פלטינה 
| 30,000
|-
! מקסיקו (AMPROFON)
| זהב 
| 30,000
|-
! ניו זילנד (RMNZ)
| פלטינה 
| 15,000
|-
! הממלכה המאוחדת (BPI)
| פלטינה 
| 600,000
|-
! (RIAA)<ref></ref>
| יהלום
| 10,000,000
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי קייטי פרי
קטגוריה:שירי קניה וסט
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קייטי פרי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי פלוריה סיגיסמונדי
קטגוריה:שירים על דמויות בדיוניות
קטגוריה:שירים על החלל החיצון
קטגוריה:שירים על חיים מחוץ לכדור הארץ
קטגוריה:שירים על סרטים
קטגוריה:בלדות סינת'-פופ
קטגוריה:שירי אלקטרופופ
קטגוריה:שירים אלקטרוניים אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפולין
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד קנדה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב
קטגוריה:שירי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
הינומה

כלה עם הינומה לראשההִינוּמָה (לעיתים נכתב: הינומא), במובנה המודרני, היא פיסת בד לבן עשוי רשת שקופה או אטומה (טול ), אשר באירופה נהוג לכסות בה את פני הכלה.

== היסטוריה ==

ההינומה נחבשה לאורך ההיסטוריה. תפקידה ההיסטורי היה בעיקר בעל בסיס דתי, וסימנו ענווה וצניעות, ולעיתים גם יראת כבוד. בימינו, נהוג שכלות חובשות הינומה גם ללא קשר לדת, אלא כמנהג וכחלק מלבוש הכלה.

ברומא העתיקה ההינומה נחבשה כדי להרחיק ולהסתתר מפני רוחות רעות ושדים, ולעיתים הייתה בצבעי להבה.

במאה ה-19, ההינומות היו סימן לבתולים וצניעות, והסרת ההינומה מהכלה הייתה סמל הרשות לבעל להתייחד עם אשתו. בתקופה הוויקטוריאנית בפרט ההינומה סימלה טוהר ומעמד.

בעבר, בעיקר במקרים של שידוך, ההינומה נועדה להסתיר לחלוטין את פניה של הכלה כדי להגן עליה מפני החתן, וכדי שלא יתאכזב או יברח.

בתרבויות מסוימות, קיימת אמונה בה אם החתן יראה את פניה של הכלה הדבר יכול להביא מזל רע, ועל כן הכלה חובשת את ההינומה כדי שלא תיראה עד רגע הנישואין.

== ביהדות ==
אחד הפירושים להינומה בלבוש כלה יהודיה-תימניה

=== מקור המונח ===
המילה נזכרת לראשונה במשנה, כסימן היכר המבדיל בין כלה בתולה לכלה שאינה בתולה:
בתלמוד ניתן הסבר על משתמעות המילה: ().

המפרשים נחלקו על משמעות הפירוש השני. בספר הערוך מוסבר שמדובר בכובע מעלי הדס, שבו הכלה "מנמנמה". פירוש זה מציין מציאות שהייתה באיטליה, מקום מושבו של רבי נתן מרומי, ואפשר לראות קשר בינה לבין כובע הכלה במנהג יהדות תימן, אלא שהוא היה עשוי מפנינים שזורות.

לעומת זאת, רש"י, שחי בצרפת, ציין את מנהג מקומו: (). רבי ישראל ליפשיץ סובר שהמילה "הינומה" מגיעה מהמילה היוונית "הומנס" (ὑμεναιος) שפירושה צעיף.

הרמב"ם מסביר שהינומה היא .
חסידיים]]
===ביהדות אשכנז===

==== מקור המנהג ====
ההינומה שמכסה את פני הכלה המוכרת לנו כיום היא מנהג שנכנס ליהדות אירופה ממנהגי המקומיים, וכמעט שלא היה מוכר בשאר הארצות. לאחר קום מדינת ישראל והתקבצות היהודים אליה מכל הגלויות, התקבל לבוש הכלה האירופאי (שכולל את ההינומה) כלבוש הכלות בעדות השונות.

יש המקשרים את המנהג למסופר במקרא, שכאשר ראתה רבקה את יצחק מרחוק, התכסתה בצעיף.

====מנהגים====
בתחילתו, המנהג היה שהכלה מגיעה כבר כשהיא מכוסה, אך בתקופה האחרונה התקבל הנוהג שהחתן הולך אל הכלה כשהוא מלווה בשושביניו, ומכסה את ראשה ופניה בהינומה.

* בעבר ההינומה הייתה עשויה מבד אטום, נוהג זה נשאר בעיקר בקרב חוגים חסידיים, אך כיום מצוי הינומה מבדים שונים חלקם שקופים יותר וחלקם פחות.
* כלה גרושה המתחתנת בשנית, גם אם החתן רווק, אין פורסים על פניה הינומה (יש שאומרים שמניחים משום צניעות, אבל המנהג לדעה זו שאחרים מניחים ההינומה ולא החתן).
* יש נוהגים בעת הנחת ההינומה לברך את הכלה בברכה: (). יש מקומות בהם ההורים או הסבים, מברכים את ברכת כהנים.
* יש מקומות בהם מיד לאחר הכיסוי בהינומה, זורקים האורחים זירעונים לעבר החתן והכלה.
* ביהדות גאורגיה נוהגים שהכלה תלבש לראשה הינומה לבנה שמוסיפים לה עטרה בדגם של פרחים בצבעים שונים עשויים שעווה וחוטי מתכת, שנקראת "גווירגוויני", שאותה מכינה תופרת מיוחדת, ובנות משפחה וידידות נהגו לשאול אותה זו מזו.
* יש נוהגים שעוד בשחרית מכסים את ראשה של הכלה בסודר, וזו היא ההינומה המשמשת כחופה.
* בחתונות שאינן דתיות, בהן בני הזוג צועדים לחופה יחד, הם נעצרים צעד לפני החופה ועורכים שם את טקס כיסוי ההינומה.

====סיבות למנהג====

* להראות שהכלה אינה מקפידה במה מתקדשת.
* משום צניעות.

==ראו גם==
*כיסוי הכלה בהינומה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כיסויי ראש
קטגוריה:נישואים ביהדות

en:Veil#Wedding veils
אלקס הרטמן

אלקס הרטמן
אלקס הרטמן (1956 – 16 במרץ 2024) היה עורך דין ישראלי, שותף בכיר במשרד ש. הורוביץ ושות'.

==ביוגרפיה==
הרטמן נולד ב-1956 בתל אביב, בן לפרופסור ישראל הרטמן, פרופסור למיקרוביולוגיה שעמד במשך 16 שנים בראש המכון למחקר ביולוגי בישראל בנס ציונה. הרטמן התגורר בתל אביב, והיה נשוי ואב לשלושה ילדים.

למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר שסיים בהצטיינות את לימודיו החל להתמחות במשרד "ש. הורוביץ ושות'". כעבור חמש שנים התקבל כשותף.

בשנים 2001–2003 לימד אתיקה מקצועית של עורכי דין באוניברסיטה העברית בירושלים ובמכללה למינהל. מאז שנת 2006 העביר את קורס "אמנות הליטיגציה" באוניברסיטת תל אביב.

מספר מדריכים בינלאומיים (European Legal Experts, Chambers, European Legal 500, Which Lawyer) ציינו את הרטמן כאחד מהליטיגטורים המובילים בישראל. תחומי התמחותו הם: משפט מסחרי, בוררות וליטיגציה מסחרית. ייצג חברות מקומיות וזרות, בנקים ישראליים רבים, חברות ומוסדות פיננסיים בינלאומיים, בתי השקעות, חברות רב-לאומיות, חברות ביטוח גדולות בישראל ובעולם ועוד.

בשנים 2002–2009 שימש ככונס נכסים על מניותיו של גד זאבי בחברת "בזק". במסגרת הליכי הכינוס, חילק הרטמן כ-4.5 מיליארד ש"ח לנושים ולבעלי החברה וקיבל שכר טרחה בסך 36 מיליון ש"ח.

בשנת 2009 מונה לבורר על ידי מדינת ישראל בהליך שהתנהל בינה לבין מפעלי ים המלח הנוגע לתמלוגים שהמדינה תבעה.

בשנת 2016 מונה הרטמן כבורר מטעם המדינה בהליך בוררות בינלאומי המתנהל בינה לבין חברת הנפט הלאומית של איראן.

נפטר ב-16 במרץ 2024 ממחלה קשה, והובא לקבורה בבית הקברות קריית שאול.

== פעילות ציבורית ==
בשנים 1996–2000 כיהן כחבר בדירקטוריון הארגון הבינלאומי לקס מונדי המאגד את משרדי עורכי הדין המובילים בעולם. בשנת 2010 מונה כחבר ועדת התכנים של לקס מונדי.

בשנים 2002–2006 שימש כחבר הוועדה לבחירת היועץ המשפטי לממשלה.

בשנים 2004–2011 שימש כנשיא הארגון הבינלאומי של עורכי הדין והמשפטנים היהודיים, כשלפניו כיהנו בתפקיד זה שופט בית המשפט העליון חיים כהן והשופטת הדסה בן-עתו. במסגרת זו, קידם הפורום את פתיחתם של הליכים משפטיים נגד גורמים התומכים בטרור, והגן על המדינה בפורומים משפטיים בינלאומיים שונים. כמו כן בתקופת כהונתו הוקמו לארגון שלוחות בצ'ילה, בארגנטינה ובגרמניה.

==פעילות בלשכת עורכי הדין==
הרטמן שימש בשנים 2009–2014 יו"ר הוועד המנהל של המרכז לאתיקה ואחריות מקצועית של עורכי דין ע"ש דייוויד וינר.

בשנים 1995–1999 שימש כיו"ר ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין במחוז ת"א והמרכז. בשנים 1999–2003 שימש כיו"ר ועדת האתיקה ארצית וכיו"ר הוועדה לרביזיה בכללי האתיקה המקצועית של עורכי הדין.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.colman.ac.il/research/research_institute/DavidWeinerCenterLawyers/staff/Documents/hartman_hew.pdf קורות חיים של אלקס הרטמן], אתר המכללה למנהל
* [https://s-horowitz.com/lawyers/alex-hertman/ Alex Hertman], באתר של ש. הורוביץ ושות' 
* [https://chambers.com/lawyer/alex-hertman-global-2:34110 אלקס הרטמן], באתר Chambers Global
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
סויוז TMA-01M

סויוז TMA-01M היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-7 באוקטובר 2010 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-6 במרץ 2011. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שעתידים להרכיב את המשלחת ה-25 של התחנה - מפקד המשימה אלכסנדר קאלרי, ומהנדסי הטיסה סקוט קלי ואולג סקריפוצ'קה. זו הטיסה ה-107 של החללית סויוז מאז טיסה המאוישת הראשונה בשנת 1967, והראשונה בסדרת חלליות המודרניות מסוג TMA-M השדרוג כלל בעיקרה החלפת מערכת מחשבים של החללית ומספר מכשירי מדידה. כתוצרה משדרוג משקל החללית ירד ב-70 ק"ג.

==הצוות==
* אלכסנדר קאלרי - מפקד
* סקוט קלי - מהנדס טיסה
* אולג סקריפוצ'קה - מהנדס טיסה

===צוות גיבוי===
* סרגיי וולקוב - מפקד
* אולג קונוננקו - מהנדס טיסה
* רולנד גראן - מהנדס טיסה
==תיאור המשימה==
חללית "סויוז TMA-01M" שוגרה ב-7 באוקטובר 2010 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-10 באוקטובר והתחברה למודול "פואיסק". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 25 בפיקוד דאגלס וילוק.

צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים. בהמשך הם הצטרפו למשלחת מס' 26

"סויוז TMA-01M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. 

ב-16 במרץ 2011 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות ובוצעה בשטח קזחסטן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-tma-01m.htm מידע על הטיסה]
* [https://www.russianspaceweb.com/iss_soyuz_tma01m.html תיאור המשימה]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2010 ברוסיה
קטגוריה:2011 ברוסיה
טומאת היסט

בהלכה היהודית, טומאת היסֶט הוא כינוי לקבלת טומאה על ידי הזזה קלה (נדנוד) של חפץ טמא - הנגרם הן על ידי נשיאה (על אף שלא נגע בחפץ) והן על ידי נגיעה.

== מקור המילה ==

מקור המילה הוא ככל הנראה בארמית, כתרגום של המילה "משא", שהיא מקור טומאה זו כמוזכרת בפסוק. התרגום ירושלמי מתרגם את הפסוק "והנשא את נבלתם" כוד יוסיט ית נבלתיהון. המילה מופיעה רבות במשניות במסכת זבים.

== פרטי הדינים ==

המשנה אומרת כי אין עם הארץ בקיאין בטומאה זו. הרמב"ם בפירושו למשנה מנמק כי עם הארץ סבור שההיסט לדבר טמא אינו מטמאו הואיל ולא נגע בעצם חפץ המטמא, ואינם שמים לב שהוא בעצם מין של משא המוגדרת בכתוב "והנשא את נבלתם".

כמו כן, כל חפץ טהור (שהוכשר לקבל טומאה) אשר יזיז הזב נטמא על אף שלא נגע הזב בעצם החפץ.


טומאת היסט על ידי אדם טמא, נגרמת רק כאשר אדם טמא מסיט לבדו חפץ אחר. אם הדבר המוסט היה ניסט גם ללא כוח הזב, אין הוא טמא. כך למשל מפרש רבי מאיר שמחה מדווינסק את המשנה התמוהה , שבפירושה התחבטו כל המפרשים. הוא מפרש על פי הכתוב במשנה בבבא הקודמת : נמצא שמשנה זו נסובת על הספינה, שהיא, הספינה, נוטלת עריבה מלאה בגדים, והנידה יושבת בספינה. אם משאן של הבגדים כבד, העריבה אינה מתנדנדת בספינה, אלא הנידה מנדנדת את הספינה וכל מה שבתוכה, ולכן הבגדים שבתוך העריבה טמאים בהיסט הנידה, ויהיו הבגדים ראשון לטומאה. אבל אם משאן של הבגדים קל הרי העריבה מתנענעת על ידי הילוך הספינה אף בלא הנידה, אלא שעל ידי הנידה היא מתנדנדת בנדנוד חזק יותר מנדנוד הספינה בלי ישיבת הנידה, ואם כן אין זה היסט, שאין היסט אלא דווקא כשכל הנדנוד בא על ידי הזב.
==הערות שוליים==

קטגוריה:דרכי היטמאות
פיית'לס

פיית'לס (באנגלית: Faithless) הוא הרכב מוזיקלי בריטי בסגנון מוזיקה אלקטרונית, דאנס והאוס שזכה לפופולריות בשנות ה-90.

ההרכב נוסד בתחילת שנת 1995 וכולל את מקסי ג'אז (סולן), סיסטר בליס (קלידים) ורולו ארמסטרונג (מפיק). השלושה הוציאו לאורך השנים שישה אלבומי מוזיקה, שנמכרו בכ-12 מיליון עותקים ברחבי העולם. הקטעים המוזיקליים הידועים ביותר של ההרכב הם "Insomnia", "God Is a DJ" ו-"We Come 1".

ב-2011 הודיע ג'אז כי ההרכב יֵצא בשנה זו לסיבוב הופעות אחרון, ולאחריו יתפרק. ב-7 וב-8 באפריל אותה שנה קיימה הלהקה צמד הופעות בבריקסטון אקדמי, הופעות שסיימו את מסע ההופעות וסימנו, למעשה, את סיום דרכה של הלהקה בהרכב המלא. שירים מתוך ההופעות הוקלטו ויצאו בהמשך כאלבום "Passin the Baton - Live from Brixton".

הרכב שכולל את מקסי ג'אז, סיסטר בליס והזמרת סודהא קטרפל הופיע ביולי 2011 בפסטיבל טומורולנד בבלגיה ושבוע לאחר מכן בפסטיבל ווטרפורד באירלנד. באוגוסט הופיע ההרכב בספליט שבסרביה. לאורך השנים תיקלטה סיסטר בליס באירועים שונים, בהם הופיע גם מקסי ג'אז בשירה.

הלהקה שבה והתאחדה בשנת 2015 להופעות שנקראו "פייתל'ס 2.0". בהמשך השנה הוציאה הלהקה אלבום אוסף תחת אותו השם. באלבום נכלל שיר חדש של הלהקה "I Was There". בראיון שנתנו חברי הלהקה באוגוסט הצהירו רולו וסיסטר בליס על כך שהם מוכנים לשוב ולשתף פעולה כלהקה והם מחכים להחלטתו של מקסי ג'אז. בשנת 2017 המשיכה סיסטר בליס להופיע לבדה תחת השם "פייתל'ס" ו"פיית'לס די. ג'יי סט".

ביוני 2020 הוציאה הלהקה את השיר "Let the Music Decide". את חלק השירה ביצע הזמר ג'ורג' דה פואט. בהמשך הוציאה הלהקה שני שירים נוספים, בהם התארחו זמרים שונים. באוקטובר יצא אלבום האולפן השביעי של הלהקה "All Blessed", בו לקחו חלק רק רולו וסיסטר בליס. היה זה האלבום הראשון של הלהקה בו לא השתתף מקסי ג'אז.

==דיסקוגרפיה==
* Reverence (1996)
* Sunday 8PM (1998)
* Outrospective (2001)
* No Roots (2004)
* To All New Arrivals (2006)
* The Dance (2010)
* All Blessed (2020)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1995
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:רמיקסרים
עבדת הראשון

עבדת הראשון היה מלך נבטי ששלט בממלכה הנבטית כנראה בין השנים 85-96 לפנה"ס. הוא ירש את חרתת השני לאחר מותו. בתקופתו שרר מצב מלחמה בין הממלכה הנבטית וממלכת יהודה. בשנת 93 לפנה"ס נערכה מלחמה בינו ובין אלכסנדר ינאי מלך יהודה. עבדת הצליח להוביל את אלכסנדר ינאי למארב, ובקרב שנערך ליד הכפר גדרה שבגולן הביס עבדת את צבאו של אלכסנדר ינאי בעזרת פרשים רכובים על גמלים. אלכסנדר ינאי הצליח בקושי להימלט לירושלים. בשנת 86 לפנה"ס המלך הסלבקי אנטיוכוס השנים עשר דיוניסוס פלש לממלכה הנבטית. ובמלחמה שנערכה נהרגו גם אנטיוכוס וגם עבדת, אך הממלכה הנבטית ניצלה מכיבוש. לזכרו של עבדת הוקם בנגב היישוב עבדת, והוא עצמו הפך לאל נערץ על הנבטים. בנו חרתת השלישי עלה למלוכה לאחר מותו של אביו בקרב.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נבטים
קטגוריה:מלכים נבטיים
מורטוריום

מורטוריום (Moratorium) פירושו עיכוב או השהייה של פעילות, והוא מיושם בתחומים שונים.

==בתחומי שמירת הטבע והסביבה==
פעילים למען זכויות בעלי חיים פועלים לעיתים להשגת מורטוריום של פעילות דיג או ציד באזורים מסוימים, כהגנה על מינים שונים של בעלי חיים בסכנת הכחדה. 

מורטוריום יכול להתבצע בעניין פעילות תעשייתית כגון כרייה, או ניסויים גרעיניים.

אחר דליפת הנפט במפרץ מקסיקו (2010) הכריז שר הפנים של ארצות הברית על מורטוריום של קידוחי נפט תת-מימיים, למשך 6 חודשים.

==בתחום המשפט==
בארצות הברית מקובל להשתמש במונח "מורטוריום" בהקשר של עונש מוות. במקרים של ספק משפטי קל, נידונים למוות מקבלים מורטוריום, וביצוע גזר הדין נדחה במספר שנים, עד לבירור הספקות. כמו כן, מדינות רבות בארצות הברית (בהן קולורדו, אוקלהומה, אורגון, פנסילבניה ווושינגטון) הכריזו על מורטוריום כללי ללא הגבלת זמן, ובמדינות אלה מזה שנים רבות לא בוצע גזר דין מוות.

בדיני חַדְלוּת פֵּרָעוֹן האנגליים, משמש המונח כמונח נרדף להקפאת הליכים<ref></ref>.

מקרה נוסף הוא עיכוב של הליכי גבייה. לדוגמה: גורם משפטי נותן צו עיכוב של תשלום בשל נסיבות מקלות.

==בפוליטיקה==
כחלק מהמחאה בארצות הברית נגד מלחמת וייטנאם, התרחשה ב-1970 שביתת סטודנטים שנקראה "המורטוריום לסיום המלחמה בווייטנאם" . השביתה התרחשה בתאריך ה-15 בכל חודש, עד לסיום המלחמה.

== בפסיכולוגיה ==
בפסיכולוגיה משמש המונח, שהוצע על ידי הפסיכואנליטיקאי והתאורטיקן אריק אריקסון. מושג המורטוריום מתייחס לשלב החמישי בתאוריה הפסיכוסוציאלית של אריקסון- השלב של גיבוש זהות אל מול טשטוש/בלבול זהות. המושג מתייחס לשמיטת חובות של בן הנוער בגיל ההתבגרות ללא כל שפיטה או ביקורת עליו. הורים שיאפשרו זאת בשלב זה יגרמו לבן הנוער לחפש את זהותו ללא תחושת אשמה. בן הנוער בשלב החמישי יבדוק מה מתאים לו, מי קבוצת השווים שאליה יתחבר, בן הנוער יתנסה בדברים שונים-חיוביים או שליליים ולמעשה כך יבסס את זהותו. אריקסון מזכיר מושג נוסף בתקופה זו והוא 'זהות שאולה', רוצה לומר, בן הנוער "שואל" זהותם של החברים, בדרך כלל אנשים מוכרים ומשמעותיים עבורם (מפורסמים, שחקנים, זמרים) וכך מייחס לעצמו תכונות של אותם אנשים ומחליט לבסוף מה לאמץ לעצמו ומה לא. אלו למעשה מתארים את שלב "פסק הזמן" המתרחש בגיל ההתבגרות. בתקופה זו מקבלים המתבגרים חופש להתנסות בתפקידים חברתיים ואישיים שונים כאשר רק חובות מעטות מוטלות עליהם, על מנת שיוכלו לגבש את זהותם לאור התנסויותיהם. ההורים והחברה אמורים לאפשר למתבגר בתקופה זו מרחב של תמרון ובדיקה עצמית. אם פסק הזמן לא יתאפשר עלול הדבר לפגוע בגיבוש הזהות של המתבגר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מונחים משפטיים
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:פסיכולוגיה התפתחותית
אלי ברקאי

אלי (יוסף אליהו) ברקאי (נולד ב-2 במרץ 1964) הוא פיזיקאי ישראלי, כיום פרופסור באוניברסיטת בר-אילן.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בתל אביב. אביו הוא הבלשן ד"ר מלאכי ברקאי. למד פיזיקה באוניברסיטת תל אביב, שם סיים דוקטורט ב-1998. לאחר מכן עבר לארצות הברית, שם החל בלימודי פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. ב-2002 הצטרף כחבר סגל באוניברסיטת נוטרדאם באינדיאנה. ב-2004 חזר לארץ והצטרף למחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בר-אילן.

במהלך הקריירה המדעית עסק ברקאי בשבירה ארגודית חלשה, משוואות קינטיות שבריות ותאוריה של דינמיקה של מולקולות בודדות.

==פרסים==
* פרס קריל על הצטיינות במחקר מדעי (2006)
* פרס מיכאל ברונו על תרומותיו בנושא שבירה ארגודית חלשה (2009)
*פרס פרידריך ווילהלם בסל למחקר קרן הומבולדט (2011)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110721133625/http://www.ph.biu.ac.il/fac.php פרופסור אלי ברקאי] באתר אוניברסיטת בר-אילן 
* [http://faculty.biu.ac.il/~barkaie/ Eli Barkai's Page] 
* 

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: פיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס ברונו
קטגוריה:זוכי פרס קריל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קוסטינברוד

קוֹסְטִינְבְּרוֹד (בבולגרית: Костинброд) היא עיר במערב בולגריה בשטח מחוז סופיה, השוכנת 15 קילומטרים מהבירה סופיה ושניים מיובליו של הנהר איסקר חולפים דרכה.

==היסטוריה==
לפי המסורת הבולגרית, בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה הקים נווד בשם קוסטה פונדק דרכים אשר מסביבו התפתח בהדרגה כפר. הכפר מתועד לראשונה בכתובים בתקופת איוון אלכסנדר, קיסר בולגריה. במחצית השנייה של המאה ה-14 נכבש השטח על ידי צבא האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש הכפר על ידי צבא האימפריה הרוסית ובהמשך הפך חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. לאחר מלחמת העולם השנייה החליט השלטון הקומוניסטי לאחד מספר כפרים ובכלל זה קוסטינברוד לכדי עיר.

==כלכלה==
בעידן הקומוניסטי של בולגריה התבססה כלכלת העיר על גידול בקר ולולים. בעיר הוקם מפעל לעיבוד בשר עוף. לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי התחולל משבר כלכלי חריף במדינה שלא פסח גם על קוסטינברוד ומפעלי המזון נסגרו. בראשית המאה ה-21 הוקם בעיר מפעל של חברת קוקה-קולה המספק מקומות עבודה לתושביה. ב-2010 היה אחוז האבטלה בקוסטינברוד נמוך מהממוצע הארצי הבולגרי. העיר מצויה בצומת עורקי התחבורה 4 ו-10 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים.

==דמוגרפיה==
אוכלוסיית קוסטינברוד מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה ובשל שיעור הגירה שלילי, בעיקר הגירת עבודה. עם זאת שיעור הגירת העבודה התמתן לאחר הקמת מפעל קוקה קולה בעיר. בין 2007 ל-2010 קטנה אוכלוסיית העיר בשיעור של 21 אחוזים. מרבית תושבי העיר הם ממוצא בולגרי המחזיקים בדת הנוצרית אורתודוקסית ומיעוטם ממוצא טורקי והם מוסלמים סונים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערי מחוז סופיה

it:Kostinbrod