OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הרובע השמיני של פריז

הרובע השמיני של פריז (בצרפתית: VIIIe arrondissement) הוא רובע בפריז, אחד מעשרים הרבעים של פריז, ונמצא בגדה הימנית. יחד עם הרובע השני והרובע התשיעי, הוא מאכלס את אחד ממרכזיה העסקיים של העיר, שמקובצים סביב האופרה גרנייה ובתי מלון יוקרתיים. על פי מפקד האוכלוסין משנת 1999, ברובע זה הוצעו יותר משרות מאשר בכל רובע אחר. ציר המונומנטים האקס היסטוריק חוצה אותו ממזרח למערב. אתרים מרכזיים רבים, ממוקמים באזור, בהם השאנז אליזה, שער הניצחון, המוזיאונים: הארמון הקטן (Petit Palais) והארמון הגדול (Grand Palais) כיכר הקונקורד עם האובליסק, כנסיית מדלן,פארק מונסו וגשר אלכסנדר השלישי . ברובע נמצא גם ארמון האליזה שהוא מעונו הרשמי ומשרדו של נשיא צרפת. בשדרה ז'ורז' החמישי (Avenue Georges V), הקרובה לשאנז אליזה מצויים בתי אופנה עלית ובתי מלון, הידוע מביניהם הוא ז'ורז' החמישי, בסגנון אר דקו. שטחו של הרובע השמיני הוא 3.881 קמ"ר.

==דמוגרפיה==
שיא צפיפות האוכלוסין ברובע היה בשנת 1891, אז הגיע מספר התושבים ל-107,485 איש (שהם 27,695 תושבים לקמ"ר). מאז משך הרובע בעיקר פעילות עסקית ושימש פחות כאזור מגורים. בשנת 1999 מנתה האוכלוסייה רק 39,314 איש וברובע הועסקו 171,444 בני אדם.

===היסטוריה של צפיפות אוכלוסין===
{| class="wikitable" border="1"
! שנה
<small>על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי</small>
! אוכלוסייה
! צפיפות (לקמ"ר)
|-
| 1872 
| 75,796
| 19,535
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1891 (שיא צפיפות האוכלוסין)
| 107,485
| 27,695
|-
| 1954
| 80,827
|20,832
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1962
| 74,577
| 19,216
|-
| 1968
| 67,897
| 17,495
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1975
| 52,999
| 13,656
|-
| 1982
| 46,403
| 11,956
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1990
| 40,814
| 10,516
|- 
|1999
|39,314
|10,130
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2005 (הערכה)
| 39,200
| 10,100
|}

==הרבעים הפנימיים==
[[כיכר הקונקורד - בחזית האובליסק של לוקסור ומאחריו אוטל דה קריון, וברקע כנסיית המדלן]]
חזית עיריית הרובע השמיני של פריז
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע השמיני הם:
* רובע דה שאנז אליזה (Quartier des Champs-Élysées)
* רובע די פוּבּוּרג-די-רוּל (Quartier du Faubourg-du-Roule)
* רובע דה לה מַדְלֵן (Quartier de la Madeleine)
* רובע דה לְ'אֶרוֹפּ (Quartier de l'Europe)

==מקומות מרכזיים==
*שער הניצחון
*שאנז אליזה
*תחנת סן לאזאר
*מלון נפוליאון
*כיכר הקונקורד
*כיכר שארל דה גול (במשותף עם הרובע השישה עשר והרובע השבעה עשר) 
*ארמון האליזה
*כנסיית מדלן
*כנסיית אוגוסטינוס הקדוש
*פארק מונסו
*גשר אלכסנדר השלישי
*מוזיאון הגראן פאלה
*מוזיאון הפטי פאלה
*שגרירות ארצות הברית בצרפת
*מטה המינהל המרכזי של המשטרה המשפטית

==קישורים חיצוניים==

* 

*
8
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
אביר הר-אבן

אביר הר-אבן (נולד ב-1947 בשם רוברט הרשקו) הוא רב אמן בינלאומי בשחמט בכתב אלוף ישראל לשחמט בכתב בשנים 1966, 1974 ו-2007 (במשותף עם אילן רוטמן).
תושב עמנואל והתמודד בה על ראשות המועצה כמייצג הזרם הליטאי בעיר. 

<div style="text-align: center;">
טבלת תחרויות מרכזיות בהן השתתף בעבר ומשתתף בהווה. 
"תוצאה בפועל" מודגשת - תוצאה המזכה בציון לתואר רב אמן.
</div>
{| border="1" class="wikitable"
| style="background:#F7D79C;" | תאריך תחילת התחרות
| style="background:#F7D79C;" | שם התחרות
| style="background:#F7D79C;" | אתר התחרות
| style="background:#F7D79C;" | לוח בו שיחק בתחרות קבוצתית
| style="background:#F7D79C;" | מיקום בתחרות אישית
| style="background:#F7D79C;" | מספר משחקים 
| style="background:#F7D79C;" | קטגורית התחרות
| style="background:#F7D79C;" | תוצאה נדרשת לרב אמן
| style="background:#F7D79C;" | תוצאה בפועל
|-
| valign="top" |
|-
|1996
|תחרות לזכר ברתולומי מרקוסי
| -
| - 
|3-4
|17
|12
|10
|11

|-
|1.05.1997
|אלוף האלופים של ישראל
| 
| -
|2
|10
| - 
| - 
|7

|-
|16.10.2004
|גמר אליפות אירופה השישית
|[http://www.iccf-webchess.com/EventCrossTable.aspx?id=7672] 
|5
| -
|12
|10
|8
|6.5

|-
|10.07.2005
|מוקדמות האולימפיאדה ה-16
| [http://www.iccf-webchess.com/EventCrossTable.aspx?id=8077]
|1
| -
|11
|9
|7
|6 
|}

נכון לאפריל 2015, הר-אבן מדורג במקום העשירי בישראל בשחמט בהתכתבות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:רבי אמנים ישראלים בשחמט בהתכתבות
קטגוריה:אלופי ישראל בשחמט בהתכתבות
קטגוריה:שחמטאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
אמה בנטון

אמה לי בנטון (באנגלית: Emma Lee Bunton; נולדה ב-21 בינואר 1976) היא זמרת פופ, שחקנית ומנחת טלוויזיה אנגלייה, אשר התפרסמה כחלק מלהקת הבנות המצליחה ה"ספייס גירלז" באמצע שנות ה-90.

==ילדותה ותחילת דרכה==
בנטון נולדה בפינצ'לי, לונדון, וגדלה בוודסייד פארק, בת לפולין, מדריכת קארטה ולטרבור, חלבן, אשר התגרשו כשבנטון הייתה בת 11. בנטון נשארה עם אמה ואחיה הקטן, פול ג'יימס. בנטון למדה בבית ספר לאמנויות ולפני שהחלה את הקריירה המוזיקלית שלה, הופיעה בתפקידים קטנים בתוכניות טלוויזיה שונות.

==קריירה מוזיקלית==
===1994-2000: בייבי ספייס===

בסוף שנת 1994 הצטרפה בנטון ללהקת הבנות ה"ספייס גירלז" (שאז נקראה "טאץ'"), במקום החברה המקורית, מישל סטפנסון. הלהקה הפכה להצלחה בינלאומית ומכרה יותר מ-30 מיליון עותקים משלושת אלבומיה. בנטון הייתה ידועה בלהקה כ"בייבי ספייס", גם בשל היותה הכי צעירה מבנות הלהקה וגם בשל התדמית ה"תינוקית" שנוצרה לה. בשנת 2000, לאחר הקלטת האלבום "Forever", הודיעה הלהקה כי היא מתפרקת. ההפסקה נמשכה כשבע שנים, ובשנת 2007 התאחדה הלהקה לאלבום אוסף וסיבוב הופעות עולמי.

===קריירת סולו===
אמה בנטון בהופעה בשנת 2007
אלבום הבכורה של בנטון, A Girl Like Me, הנפיק את הלהיטים "&lrm;" אשר כבש את פסגת מצעד הלהיטים הבריטי, "What I Am" בשיתוף טין טין אאוט אשר כבש את המקום השני ו-"Take My Breath Away" אשר נכנס למקום החמישי. האלבום נמכר בכ-500,000 עותקים ברחבי העולם.

אלבומה השני של בנטון, Free Me יצא לאור בשנת 2004 ונכנס למקום השביעי במצעד מכירות האלבומים הבריטי. האלבום מכר יותר מאלבום הבכורה של בנטון, והסינגלים "Free Me", "Maybe", ו-"I'll Be There" זכו להצלחה והצליחו להיכנס לעשרת המובילים במצעדי הלהיטים. האלבום יצא גם בארצות הברית מאוחר יותר, אך לא זכה להצלחה גדולה.

בנובמבר 2006 הוציאה בנטון את הסינגל "Downtown", אשר כל הכנסותיו היו מיועדות לצדקה. הסינגל נכנס למקום השלישי במצעד הבריטי, והיה חלק מהאלבום הבא של בנטון, Life in Mono אשר יצא בסוף אותה שנה. האלבום לא נחל הצלחה ומכר עד היום רק 45,000 עותקים, הסינגל השני, "All I Need to Know", נכנס רק למקום 60 במצעד הלהיטים ונחשב לכושל בסינגלים של בנטון.

==טלוויזיה וקולנוע==
בשנת 2006 בנטון הופיעה בתפקידי אורח קטנים בסדרות טלוויזיה שונות. באוקטובר של אותה שנה השתתפה בעונה הרביעית של הגרסה הבריטית המצליחה ל"רוקדים עם כוכבים", והשיגה את המקום השלישי לצד הרקדן דארן בנט.

נודע כי בנטון אמורה להשתתף בסרט ההמשך לסרט "הפנתר הוורוד" וכי קיבלה את התפקיד הראשי, אך לבסוף, לאור הריונה נאלצה בנטון לבטל את השתתפותה.

בשנת 2018 הצטרפה לצוות המנחים לתחרות האפייה האמריקאית "The Great American Baking Show" ברשת ABC, בעונתה הרביעית ושנה לאחר מכן המשיכה גם לעונתה החמישית והאחרונה.

==חיים אישיים==
בן זוגה של בנטון הוא ג'ייד ג'ונס, סולן להקת "צ'ריבלאקסטון". ב-10 באוגוסט 2007 ילדה בנטון את בנה הבכור בו לי בנטון.
בתאריך 23 במאי 2011 התארסה לג'ייד ג'ונס ואמרה שהם עומדים להתחתן, ושקרובים ללידת בנם השני בחודש מאי.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===
* 2001: A Girl Like Me
* 2004: Free Me
* 2006: Life in Mono
*2019: My Happy Place

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקאיות בריטיות
קטגוריה:חברות להקת ספייס גירז
קטגוריה:זמרות פופ בריטיות
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (בריטניה)
קטגוריה:זמרות-יוצרות בריטיות
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1976
הגבנה

עוגת גבן בלגית]]
הגבָּנה היא תהליך שבו יוצרים גֶּבֶן מחלב. תהליך זה הוא חלק מתהליך הכולל שבסופו מתקבלות גבינות.

==סוגי הגבנה==
ניתן לבצע שני סוגים של הגבנות - אנזימטית וחומצית.
* הגבנה אנזימטית - שימוש באנזים הגבנה (בדרך כלל מסוג כימוזין או פפסין) על מנת לשנות את מבנה החלבון שבחלב. האנזים חותך את חלבון החלב מסוג "קזאין" וגורם לחלבונים להיקשר זה לזה וליצור רשת סיבית.
* הגבנה חומצית - שימוש בחומצה על מנת להוריד את ערך ההגבה (pH) של החלב למינימום אשר בו חלבוני החלב משנים את צורתם (עוברים דנטורציה) (קשור ל - PKa). שינוי צורתם של החלבונים חושף בהם אזורים הנוטים להיקשר זה לזה וכך נוצרת רשת סיבית חלבונית. תוצר ההגבנה החומצית נקרא בעברית קוֹם.

== אלרגיה לחלב כמבחן לכשרות החיה ==
במחקר שגילה את הרצף של החומצות האמיניות שבחלבוני הקפא-קזאין האחראיות על הגיבון והאלרגיות הייתה התאמה מושלמת (100%) בין אלרגיה לחלב פרה לאלרגיות לחלב "בהמות לא טהורות". תוצאות המחקר לא עולות בקנה אחד עם העובדה כי עדיין לא נעשה מחקר הבודק אלרגיה לחלב גמלים אצל אנשים האלרגיים לחלב פרות או עם העובדה כי אלרגיה לחלב עזים לא נמצאת במתאם מושלם לאלרגיה לחלב פרות אלא רק ברוב המקרים.

==לקריאה נוספת==
* זהר עמר דוד אילוז ועוזי מרין, "גיבון חלב: קריטריון כשרות להבחנה בין בעלי חיים טהורים לטמאים", "בדד - בכל דרכיך דעהו - כתב-עת לענייני תורה ומדע", תשס"ט, עמ' 75- 94.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.fao.org/docrep/003/t0755e/t0755e00.htm הטכנולוגיה של יצירת גבינה מחלב גמלים].

* [https://davidson.weizmann.ac.il/online/sciencepanorama/%D7%9E%D7%A7%D7%95%D7%98%D7%92-%D7%95%D7%A2%D7%93-%D7%92%D7%90%D7%95%D7%93%D7%94-%D7%94%D7%9B%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%94-%D7%A9%D7%9C-%D7%94%D7%92%D7%91%D7%99%D7%A0%D7%94 מקוטג' ועד גאודה: הכימיה של הגבינה], באתר מכון דוידסון

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גבינה
קטגוריה:תולדות מלאכות שבת
בקעצור

בקעצור (שם מדעי: Saxifraga) הוא סוג של צמח בעל פרחים. זהו הסוג הגדול ביותר במשפחתו, ותחתיו מצויים כ- 40 מיני צמחים, רובם רב שנתיים, הנפוצים באזורים לחים וקרירים באירופה ובאסיה. המינים החד-שנתיים גדלים בדרום תחום תפוצת הסוג.

==בישראל==
שני מיני בקעצור חד-שנתיים צומחים בר בארץ ישראל, אולם שניהם נדירים: בקעצור החורש ובקעצור שלוש האונות (Saxifraga tridactylites).

==שימושים==
* מינים שונים בסוג זה תורבתו כפרחי נוי. המפורסם שבהם הוא גאוות לונדון (London Pride).
* ברפואה האלטרנטיבית יש שמשתמשים בתמצית בקעצור (העשויה מהרתחת העלים והפרחים) כתרופה לאבני כליות והקלה על שיגדון.

==משמעות השם==

"בקעצור" הוא הלחם של המילים "בקע" ו"צור", תרגום כמעט ישיר של שמו הנפוץ באנגלית - Stonebreaker. הצמח קיבל את שמו בעקבות השתרשות חלק ממיניו באדמות סלעיות.

יש המייחסים את השם העברי "בקעצור" לצמח הידרנג'אה (hydrangea). גישה זו אינה עומדת בקנה אחד עם פרסומי האקדמיה ללשון העברית. עם זאת, בהיעדר שם עברי להידרנג'אה, עדיין יש המכנים אותו "בקעצור".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:בקעצוריים
אלגוריתם גרצל

אלגוריתם גרצל הוא אלגוריתם עיבוד אותות ספרתי (DSP) המזהה מרכיבי תדר באות. האלגוריתם פורסם על ידי ד"ר ג'רלד גרצל ב-1958.

בניגוד לאלגוריתם FFT שמחשב רכיבי תדר בנקודות שמחולקות באופן שווה לאורך רוחב הסרט של האות, אלגוריתם גורצל מאפשר התמקדות בתדר ייחודי, ודורש עבור כל תדר מבוקש כ-6N חישובים.

המדד להעדפת אלגוריתם הFFT יהיה כאשר M הוא מספר פסי התדר הנדרשים.
במקרה שלנו M שווה לכל היותר 8 ועבור 777 דגימות האלגוריתם של גרצל כבר יותר יעיל.
כמו כן FFT מחייב כמות דגימות שהיא בדיוק חזקה שלמה של 2 ואחסון של טבלאות ערכים של פונקציות הקוסינוס והסינוס הדרושות לחישוב, ובכך המימוש שלו מורכב יותר ודורש יותר שורות קוד.

אחד השימושים החשובים של אלגוריתם גרצל הוא זיהוי טונים בטלפוניה (DTMF), על ידי איתור מרכיבי התדר שמכיל האות.

== פירוט האלגוריתם ==

צורת העבודה של האלגוריתם היא חישוב נוסחת נסיגה התלויה בערכי דגימות קודמות.
המשוואה לחישוב הסדרה היא:

(s(n) = x(n)+2cos(2πω)s(n−1)−s(n−2

כאשר, ערכי הדגימות (s(-2) ,s(-1 שווים לאפס.
עבור ערך ידוע של ω מדובר בחיבור אחד חיסור אחד והכפלה אחת.
האלגוריתם מממש מסנן IIR מסדר שני כאשר במוצא אמורים להתקבל ערכי ה DFT של האות.
צורת העבודה היא כדלהלן:
התמרת Z של המשוואה תהיה:
:<math>\frac{S(z)}{X(z)} = \frac{1}{1 - 2 \cos(2 \pi \omega) z^{-1} + z^{-2}} = \frac{1}{(1 - e^{+2 \pi i \omega} z^{-1})(1 - e^{-2 \pi i \omega} z^{-1})}</math>
אם נעביר את התוצאה במסנן הבא:
:<math>\frac{Y(z)}{S(z)} = 1 - e^{-2 \pi i \omega}z^{-1}</math>

התוצאה לאחר שני המסננים תהיה:
:<math>\frac{S(z)}{X(z)} \frac{Y(z)}{S(z)} = \frac{Y(z)}{X(z)} = \frac{(1 - e^{-2 \pi i \omega}z^{-1})}{(1 - e^{+2 \pi i \omega} z^{-1})(1 - e^{-2 \pi i \omega} z^{-1})} = \frac{1}{1 - e^{+2 \pi i \omega} z^{-1}}</math>

בחזרה למישור הזמן נקבל:
:<math>y(n) = x(n) + e^{+2 \pi i \omega} y(n-1) = \sum_{k=-\infty}^{n}x(k) e^{+2 \pi i \omega (n-k)} = e^{+2 \pi i \omega n} \sum_{k=-\infty}^{n}x(k) e^{-2 \pi i \omega k}</math>, 

או בעצם DFT מוכפל בגודל קבוע.

כדי לקבל רק את ה DFT במוצא נגדיר:

{(X(ω) = y(N − 1)e^{−2πiω(N − 1)} = (s(N − 1) – e^{−2πiω}s(N − 2))e^{−2πiω (N − 1
 

כאשר (y(N-1 הוא מוצא המסנן עבור N דגימות בשימוש עם הגדרת המסנן השני.
מכיוון ש ω הוא התדר הדיגיטלי ביחידות של מחזורים הנדרשים למטרת דגימה אחת, 
אזי ωN הוא גודל שלם, k.
נובע מכך שניתן לפשט את המשוואה ל:

(X(ω) = (s(N − 1) – e^{−2πiω}s(N − 2))e^{+2πiω} = e^{+ 2πiω}s(N − 1) − s(N − 2

אם נחשב את הערך המוחלט של המוצא נקבל:

(X(ω)X'(ω) = s(N − 2)² + s(N − 1)² − 2cos(2πω)s(N − 2)s(N − 1

קטגוריה:עיבוד אותות ספרתי
תצוגה אלקטרופורטית

[[פיקסלים בתצוגה אלקטרופורטית מוצגים כשחורים או לבנים על פי השדה החשמלי שהם שרויים בו]]
תרשים של תצוגת אלקטרופוריזה צבעונית בשימוש במסנני צבע
תצוגה אלקטרופורטית (אנגלית: Electrophoretic Display) היא טכנולוגיית תצוגה היוצרת תמונות על גבי מסך על ידי סידור חלקיקי צבען צמיגיים וטעונים חשמלית, המורכבים ממולקולות גדולות שאינן מסיסות (חלקיקים קולואידיים), באמצעות הפעלה סלקטיבית של שדה חשמלי.

==יתרונותיה של השיטה==
לשיטה זו שני יתרונות בולטים: היא חסכונית בחשמל והקריאה בה נוחה כקריאה מנייר. החיסכון בחשמל נובע מכך שהיא צורכת חשמל רק כשהתצוגה משתנה. 

גם למראה דמוי הנייר יתרון רב, בכך שהוא מאפשר קריאה ממושכת ללא התעייפות, והתצוגה ברורה גם לאור השמש. מסיבות אלו, הטכנולוגיה משמשת קוראי ספרים אלקטרוניים ומכונה לעיתים גם "נייר אלקטרוני", או "דיו אלקטרוני".

==מנגנון הפעולה==
היישום הפשוט ביותר של התצוגה האלקטרופורטית, כולל חלקיקי תחמוצת טיטניום, שקוטרם כמיקרומטר אחד, המורחפים בתוך שמן. לשמן מוסיפים צבע כהה, וחומרים פעילי שטח הגורמים לטעינת החלקיקים המורחפים. את התרחיף מניחים בין שני לוחות מוליכים, קדמי ואחורי, המרוחקים זה מזה 10 עד 100 מיקרומטר. שדה חשמלי המושרה ביניהם, גורם לחלקיקי התחמוצת להיצמד לאחד הלוחות, בהתאם לכיוון השדה. כאשר החלקיקים צמודים לצד הקדמי, נראה ההתקן לבן, בשל החזרת האור מחלקיקי התחמוצת. ואילו כאשר הם צמודים לצד האחורי, נראה ההתקן שחור, בשל הצבע שהוסף לשמן. על ידי חלוקה של התקן כזה לאזורים שניתן לשלוט בשדה בכל אחד מהם בנפרד ניתן ליצור מערך נקודות (Dot matrix) המשמש כצג. ניתן להציג באמצעות טכנולוגיה זו גם צבעים, כאשר מוסיפים פילטרים של צבעי RGB. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכנולוגיות מסכים
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
מילפיורי

קערה בדוגמת מילפיורי
חרוזי מילפיורי ממוראנו, שנות ה-20 של המאה ה-20]]
מילפיורי (באיטלקית: Millefiori - "אלף פרחים") היא טכניקת להכנת יצירות אמנות מזכוכית. נקראת גם מורין Murrine, בהיותה בשימוש בעיקר במוראנו.<ref name=":0" />

במחצית השנייה של המאה ה-15 לפנה"ס פותחה במסופוטמיה טכניקה ליצירת כלים ותכשיטים עתירי צבע מזכוכית. טכניקה זו התפתחה מאוד במצרים העתיקה והגיעה לשיא פריחתה בסדנאות ההלניסטיות והרומיות. שמה היה "זכוכית הפסיפס".

== שלבי עבודה ==
ישנם שלושה שלבים ליצור דוגמאות זכוכית הפסיפס; ראשית, מצמידים כמה מוטות זכוכית בצבעים שונים לפי הדגם הרצוי ומתיכים אותם יחדיו למוט אחד בעל צבעים רבים. שנית, מותחים את המוט המורכב בעזרת צבת עד שמתקבל חוט ארוך ודק. צורת הדגם שעוצב קודם לכן נשמרת אך הוא הולך וקטן. בשלב השלישי והאחרון, חותכים את המוט הצבעוני לפרוסות דקות, שעל פניהן מתקבל ציור דו-ממדי.

בעת האחרונה הועתקה הטכניקה לשימוש בחומרים רכים כמו בצק סוכר וחימר פולימרי. החימר הפולימרי הפופולרי בשימוש אמנים ומעצבים בני זמננו רך מטבעו ועל כן את פעולת ה"התכה" והצמצום מבצעים בגלגול ובהידוק ידניים המקנים תוצאות חדות מדויקות ועשירות יותר מן הזכוכית.

== אימוץ הטכניקה ==
במקור, הטכניקה העתיקה אומצה כדי לעקוף את האיסור שהטיל הקיסר קונסטנטינוס בשנת 313 לפני הספירה על שיבוץ עלי זהב בעבודות זכוכית.<ref name=":0"></ref>

ברבות השנים התגלגלה הטכניקה למקומות רבים ומגוונים בעולם עד לנחיתתה במאה ה-14 באי מוראנו בוונציה שבאיטליה. בגלגולה הנוכחי שמהּ "מילפיורי" – אלף פרחים באיטלקית, על שם הדוגמה הצבעונית המפורסמת.

==ראו גם==
* מילפלר - מונח המתייחס לרקע עמוס ציורי פרחים
* מוראנו
==קישורים חיצוניים==

* Durant Imboden, [https://europeforvisitors.com/venice/articles/murano_the_glass_island.htm Murano, the Glass Island], Venice for Visitors

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זכוכית
קטגוריה:טכניקות אמנותיות
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
חוה רוזנברג

חוה רוזנברג (נולדה בשנת ה'תש"ך, 1960) היא סופרת חרדית ישראלית.

==ביוגרפיה==
רוזנברג נולדה בירושלים, בתו של הרב שמואל וינברג, שהיה מראשי החינוך העצמאי, ונכדתו של האדמו"ר מסלונים, רבי אברהם וינברג (השלישי).

החלה את דרכה כמורה לספרות בבית ספר מטרסדורף בירושלים, ואחר כך לימדה קורסים לספרות ולכתיבה בבתי המורה בישראל. בעברה אף עסקה בכתיבת מחזות. כיום היא עורכת עיתון הילדים של "המודיע" - "המודיע הצעיר", ומלמדת באופן פרטי כתיבה יוצרת. רבות מהכותבות ומהסופרות במגזר החרדי הן תלמידותיה. בנוסף משמשת רוזנברג כמרצה מבוקשת בקרב ציבור הנשים החרדיות, והיא מוזמנת רבות לערבי נשים. הרצאותיה עוסקות לרוב בהתמודדות אמונית פסיכולוגית עם קשיי החיים, כשהרצאתה בדרך כלל בנויה כסיפור. 
רוזנברג עובדת גם כמטפלת אישית בנשים. 

רבים מסיפוריה ראו אור כסיפור בהמשכים בעיתונים החרדיים "המודיע", "זרקור", "משפחה" ו"בקהילה", ואחר כך יצאו לאור כספר. סיפוריה נסובים אודות דמויות חרדיות שנתקלות בקשיים כלכליים, רגשיים ואחרים. מאפיין מרכזי של כתיבתה הוא שילוב של קטעי הגות ומחשבה רבים שהיא שמה בפה גיבוריה, או כקטעים נטולי הקשר עלילתי אך בעלי הקשר רעיוני. רוב ספריה מיועדים למבוגרים ולנוער, אך היא כתבה גם לילדים. שמות העט שלה הם: חני רוזן, א. שרי, אלישבע שין, נאווה, תמר נון במוסף 'קטיפה' של "יתד נאמן" ונעמה שתחתיו מתפרסמים סיפורים בהמשכים במוסף 'בתוך המשפחה' של 'משפחה' העוסקים בנושא התמודדות עם זוגיות, שלום בית וגירושין. 

רוזנברג התאלמנה בשנת 2005. מתגוררת בשכונת ארזי הבירה בירושלים. גיסה הוא רבי אברהם וינברג, האדמו"ר מסלונים.

==ספריה==

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:חסידי סלונים
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סגל המודיע
קטגוריה:סגל משפחה
קטגוריה:סגל זרקור
קטגוריה:סגל בקהילה
קטגוריה:סגל יתד נאמן
קטגוריה:סופרות חרדיות ישראליות
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
לוקאנים

מיקומה של לוקאניה -מחוז בזיליקטה של ימינו
מפת חבל לוקאניה

הלוקאנים הם עם איטלי עתיק שישב בחבל לוקאניה, כיום מחוז בזיליקטה.

הלוקאנים פלשו לאזור בסביבות המאה ה-5 לפנה"ס וגירשו את תושביו המקוריים אל ההרים שמצפון. הפולשים התיישבו במרכז האזור, וזאת עקב היותם של חופי המחוז מיושבים בצפיפות על ידי קולוניות יווניות חזקות. 
הלוקאנים דיברו שפה הדומה לשפת תושבי איטליה הקדומים. לפי תיאוריו של ההיסטוריון סטראבון, ניהלו הלוקאנים דמוקרטיה חוקתית. בקומץ הכתבים והמטבעות אשר נמצאו באזור ומתוארכים לתקופת הלוקאנים נעשה שימוש ביוונית כשפת הכתיבה. החל מהמאה ה-3 לפנה"ס החלו הלוקאנים סובלים מהטרדות מצד שכניהם היוונים, אשר נהנו מתמיכת מדינת אפירוס.

בשנת 298 לפנה"ס כרתו הלוקאנים ברית עם רומא, שהחלה להשפיע על התרבות הלוקאנית. אולם בשנת 281, כאשר נחת פירוס מלך אפירוס בחופי איטליה, חזרו הלוקאנים בהם והיו הראשונים להודיע על תמיכתם בו. משעזב פירוס במפתיע השתעבדה לוקאניה לרומא במלחמה אשר נמשכה כ-10 שנים.

האיבה לרומא, שהפכה לטבעם של הלוקאנים, הביאה אותם לתמוך בצבאותיו של חניבעל במהלך המלחמה הפונית השנייה (216 לפנה"ס), תמיכה שהביאה הרס רב על המחוז מצד שני הצבאות אשר ניהלו בו חלק מקרבותיהם. 

במלחמת בעלות הברית בשנים 90 -89 לפנה"ס שוב חברו הלוקאנים לאויבי רומא, ולחמו ברומא לצד שבטים אחרים, כמו הסאמניטים, ועד מהרה הוכרעו.
לוקאניה מעולם לא התאוששה מהאסונות שניחתו עליה במהלך המלחמות. נטישת היוונים את מושבותיהם, והמלריה אשר החלה פושטת בדרום איטליה, הביאו את המחוז לשפל כלכלי ותרבותי אשר נמשך למעשה עד לימינו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עמים
קטגוריה:עמים קדומים באיטליה
קתדרלת סנליס

קתדרלת סנליס (בצרפתית: Cathédrale Notre-Dame de Senlis) היא קתדרלה קתולית בסנליס, צרפת. הקתדרלה בנויה בסגנון גותי מוקדם.

הקתדרלה נבנתה בשנים 1153–1191 בסגנון גותי מוקדם ומקורה בקמרון בעל 6 צלעות. האפסיס נתמך על ידי תמיכות דואות. במאה ה-13 נוסף לה צריח מחודד על המגדל הדרום המערבי. בית הרוחב נבנה מחדש בשנים 1530–1556 בסגנון גותי לוהב (Flamboyant) אחרי שניזוק בשרפה, והשערים הצדדים יחד עם הקפלות המזרחיות גם הם מתקופה זו. הקתדרלה שימשה כמושב הבישוף של סנליס עד שבישופות זו בוטלה בקונקורדאט של 1801 בה הועברה להיות תחת חסותה של הדיוקסיה של בובה.

{|
|
החזית המערבית
|
מבט ממזרח
|-
| הספינה הראשית, מבט מזרחה
|
מבט פנורמי על החזית הדרומית
|}

==לקריאה נוספת==

* זביגנייב הרברט, ברברי בגן - זכרונות מולואה - סנלי

סנליס
קטגוריה:פיקרדי: מבנים
דרכמון

דרכמון או אדרכון היה מטבע זהב במשקל כ-8.5 גרם בו נעשה שימוש בממלכת פרס ושכנותיה.

שם המטבע בפרסית היה דאריק. היוונים ייחסו את מקורו לשם המלך דאריוס (דריווש) שלו יוחסה לראשונה טביעת מטבעות זהב ששימשו ברחבי ממלכתו, ומשם התפשטו גם ליוון. סברה אחרת היא שמקורו הוא במילה הפרסית dari שמשמעותה "מוזהב".

על המטבע מוטבעת דמות המלך הפרסי עם קשת וחצים. המטבע נזכר מספר פעמים בספרי עזרא ונחמיה.

מטבע בשם זה מוזכר כבר במקרא:
. הסברה המקובלת בחקר המקרא היא כי ספר זה חובר בתקופת השלטון הפרסי, והמחבר תיאר ממון במונחים שהיו מקובלים בזמנו.

למילה העברית דרכמון יש קשר אטימולוגי גם לשם המטבע היווני דרכמה, אף שזה היה מטבע מכסף בשווי נמוך יותר, וכן למטבע הערבי דירהם ולמטבע הארמני דראם.

מטבע זה שימש כמס שנתי שהעלה כל יהודי בוגר מתושבי אלכסנדריה לבית המקדש בירושלים.

==ראו גם==
* דרכמה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטבעות עתיקים
קטגוריה:מטבעות זהב
קבושון

אבני ירח בחלון חנות תכשיטים]]
קבושון (מצרפתית cabochon או cabouchon) היא אבן חן שפניה הוחלקו ולוטשו לכדי צורה מעוגלת או סגלגלה, וזאת בניגוד לאבן חן שלוטשה כך ששטח הפנים שלה מורכב מפאות. הצורה המתקבלת היא בדרך כלל דמוית טיפה, החלק העליון קמור והחלק התחתון שטוח. הכינוי נוצר במאה ה-16 ומקורו מצרפתית עתיקה, caboche, כלומר ראש. ההחלטה ללטש את אבן החן "אַנ קבושון" ("en cabochon" כלומר בצורת קבושון) מתקבלת בדרך כלל כאשר אבן החן אטומה. לעומת זאת, את אבני החן השקופות מקובל ללטש כך שנוצרות פאות על פניהן. גם לקשיות האבן יש השפעה על ההחלטה כיצד ללטש את האבן. אבני חן שקשיותן נמוכה מ-7 בסולם מוס נשרטות בקלות, בייחוד מצורן דו-חמצני (סיליקה) המצוי באבק ובפסולת של תהליך הליטוש. עובדה זו תגרום לירידת ערכן של אבני חן שקופות. במקום זאת מלטשים את האבנים כקבושון, צורה שבה שריטות המצויות על פני האבן מיטשטשות.

מקרה יוצא דופן שבו תועדף צורת הקבושון על פני ליטוש פאות גם באבנים שקופות שקשיותן גדולה מ-7 הוא כשהאבן מציגה תופעת אסטריזם (תופעה אופטית דמוית כוכב קורן) באבנים כמו ספיר קורן או כשהאבן מציגה את תופעת עין החתול (מצרפתית שטויאן – תופעת אופטית דמוית עין חתול על פני האבן), כדוגמת סימופאן. באבנים מסוג זה ליטוש בצורת כיפה מדגיש את התופעה האופטית של הכוכב או של העין שלא ייראו אם האבן תלוטש בצורת פאות.

הצורה המקובלת לחיתוך קבושונים היא סגלגלה. הן משום שהעין האנושית אינה רגישה לעיוותים א-סימטריים קלים בצורה הסגלגלה (וזאת בניגוד לצורת הכדור), והן משום שיחד עם צורת הכיפה יש לאבן צורה מושכת.

התהליך המקובל הוא חיתוך לוח של הסלע הגולמי וסימון הצורה תוך שימוש בתבנית. בדרך כלל, משתמשים בחרט מאלומיניום לסימון זה כי הקווים שהוא יוצר לא נמחקים תוך כדי תהליך החיתוך. לוח הסלע נחתך קרוב לקו המסומן ואז "מכורסם" עד הקו. מטרת הכרסום היא לזרז את תהליך עיצוב צורת האבן. הסיבה לכך היא שלהב מסור החיתוך מצופה באבקת יהלומים, בעוד שהליטוש מתבצע עם דיסק ליטוש עשוי קרביד הצורן. מסור היהלום חותך מהר ונקי יותר, ומתבלה לאט יותר מדיסק הליטוש.

מהרגע שפיסת האבן נחתכה וכורסמה, נוהגים להרכיבה על ידית המסייעת להמשך התהליך, על ידי הדבקת האבן בעזרת שעווה על מוט עץ קטן. אז האבן משוייפת עד הקו, הקצוות משוייפים על מנת ליצור את השיפוע ובסוף חלקה העליון של האבן מלוטש על מנת ליצור כיפה אחידה.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20110413022746/http://www.rockhounds.com/rockshop/oplc_cab.html איך להכין קבושון]. תמונות המסבירות איך מתבצע התהליך.

==הערות שוליים==

קטגוריה:גמולוגיה
קבוע פלאנק המצומצם

קבוע פלאנק המצומצם או קבוע דיראק (Reduced Planck constant או Dirac constant), המסומן ℏ (קרי: h-bar) וקרוי על שם פול דיראק, הוא קבוע פיזיקלי השווה ליחס בין קבוע פלאנק לבין פעמיים המספר פאי:

: <math>\hbar = \frac{h}{2\pi}</math>

הקבוע פלאנק המצומצם קטן בכסדר גודל מקבוע פלאנק:
: <math>\frac{\hbar}{h} = \frac{1}{2\pi} \approx 0.159</math>

קבוע פלאנק המצומצם משמש כאשר רצוי לדון בתדירות הזוויתית של המערכת הנמדדת, להבדיל מתנע זוויתי, אותו קבוע פלאנק מייצג. קבוע פלאנק המצומצם נמדד ביחידות של פעולה (או תנע זוויתי) חלקי זווית:

: ħ = J⋅s/rad = eV⋅s/rad

קבוע פלאנק המצומצם הוא יחידת המידה של ספין. כך, לדוגמה, אם לחלקיק יש ספין של 1, כמו לפוטון ולגלואון, פירוש הדבר שהספין שלו הוא . חלקיקים עם ספין , כמו כל הפרמיונים היסודיים, הם בעלי ספין של . לכל החלקיקים הקואנטיים, ללא יוצא מן הכלל, יש ספין שהוא כפולה שלמה או חצי שלמה של קבוע פלאנק המצומצם.

== בתרבות פופולרית ==
בסדרת הטלוויזיה "דברים מוזרים", נעשה שימוש בקבוע פלאנק המצומצם כקוד עבור כספת.

==ראו גם==
*קבוע פלאנק
*תדירות זוויתית
*ספין
*פיזיקת חלקיקים

קטגוריה:מכניקת הקוונטים
פלאנק המצומצם

en:Reduced Planck constant
תרביץ

תרביץ הוא כתב עת מדעי במדעי היהדות היוצא לאור בעברית, רבעון הרואה אור ארבע פעמים בשנה, על ידי המכון למדעי היהדות (כיום ע"ש מנדל) באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא יוצא לאור מאז שנת 1929 ונחשב לאחד מכתבי העת החשובים בתחומו. מקור השם הוא מהמשמעות המילונית של "תרביץ" כאקדמיה ומקום לימוד.

תרביץ עוסק בנושאי יהדות, חקר המקרא, התלמוד, הקבלה, מנהגי ישראל, היסטוריה יהודית, ביבליוגרפיה עברית ועוד. הרבעון יצא לאור לראשונה בתשרי תר"ץ (1929), בעריכתו של פרופ' יעקב נחום אפשטיין. השתתפו בכתיבתו אישים נודעים בתחומי מדעי היהדות, ובהם גם כאלו שהרבו לכתוב בו בקביעות, כמו גרשם שלום, שאול ליברמן, שמחה אסף, חנוך אלבק ואחרים. מאמרים מרכזיים מתוכו הודפסו גם כתדפיסים בנפרד, או כונסו על ידי כותביהם לספרים.

בשנת ה'תרצ"ה הוקדש כתב העת לנושא הרמב"ם, ונקרא: ספר הרמב"ם של התרביץ: למלאת שמונה מאות שנה ליום הולדתו, י"ד בניסן ד"א תתצ"ה - י"ד בניסן הא אלפים תרצ"ה.

המוציא לאור הנוכחי הוא הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, שעל יד האוניברסיטה העברית. כללי האזכור של כתב העת אומצו ביחס למקורות המשפט העברי על ידי כמה מכתבי העת המשפטיים של אוניברסיטאות ישראליות.

בשנת 2011 הועלו גיליונות תרביץ שיצאו עד 2006 למאגר המקוון JSTOR במסגרת פרויקט משותף של JSTOR עם הספרייה הלאומית וספריית אוניברסיטת חיפה.

== עורכי תרביץ ==
* תר"ץ–תשי"ב – יעקב נחום אפשטיין
* תשט"ו–תשכ"ט – חיים שירמן
* תשל"א–תשמ"א – אפרים אלימלך אורבך
* תשמ"ב–תשמ"ו – יוסף דן, משה דוד הר ומנחם הרן
* תשמ"ז–תשנ"א – משה אידל, יוסף יהלום ודוד רוזנטל
* תשנ"ב–תשנ"ו – זאב הרוי, יוסף קפלן, וישראל מ' תא-שמע
* תשנ"ז–תשס"ח – מרדכי כוגן, יעקב אלבוים וירחמיאל ברודי
* תשס"ח–תשע"ב – יעקב אלבוים, יוסף הקר, שלמה נאה
* תשע"ב–תשע"ד – חוה טורניאנסקי, מנחם כהנא, ישראל יובל
* תשע"ד–תשע"ט – שולמית אליצור, מנחם קיסטר, קטרינה ריגו
* תש"ף–תשפ"ג – רוני גולדשטיין, שלמה נאה, שרית שליו-עיני, משה הלברטל
* החל מתשפ"ג – יהונתן גארב ומיכאל סיגל

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://jstudies.huji.ac.il/book/״תרביץ״ עמוד כתב העת תרביץ] באתר המכון למדעי היהדות באוניברסיטה העברית, כולל סריקות של מספר כרכים שהתפרסמו בשנים האחרונות
* 
* [http://mikranet.cet.ac.il/pages/sub.asp?source=139 לקט מאמרים מתוך "תרביץ"], באתר "מקראנט"
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: כתבי עת
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
אפימר

בכימיה, אפימרים הם דיאסטריאומרים של חומר השונים בקונפיגורציה המרחבית רק באחד מתוך כמה מרכזים כיראלים, בדרך כלל אטומי פחמן.

350px

לדוגמה, הסוכרים α-glucose ו-β-glucose הם אפימרים. ב-α-glucose קבוצת ההידרוקסיל על אטום הפחמן הראשון (הפחמן האנומרי) בעמדה אקסיאלית (בניצב למישור הטבעת). ב-β-glucose קבוצת ההידרוקסיל בעמדה משוונית (במקביל למישור הטבעת). המולקולות הן אפימרים וגם אנומרים.

350px

במקרה זה β-D-glucopyranose ו-β-D-mannopyranose הם אפימרים (אך לא אנומרים), כי ההבדל היחיד ביניהם הוא בסטריאוכימיה בפחמן מספר 2.

בנומנקלטורה הכימית, לחבר אחד בזוג האפימרים מתווספת התחילית "-epi" - לדוגמה quinine (כינין) ו-epi-quinine.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20070927151954/http://www.iupac.org/goldbook/E02167.pdf הגדרה] לפי "ספר הזהב" של ארגון IUPAC
==הערות שוליים==

קטגוריה:סטריאוכימיה
פארק מנחם בגין

פארק מנחם בגין הוא פארק בדרום תל אביב-יפו, נקרא על שם מנחם בגין. אחזקת הפארק ותפעולו נעשים באחריות חברת גני יהושע המנהלת גם את פארק הירקון.

הפארק ממוקם צפונית ומזרחית לנחל איילון בין השדות החקלאיים של מקוה ישראל לשכונת הארגזים וכפר שלם. הפארק תוכנן על ידי אדריכל הנוף צבי דקל ומשתרע על 1,000 דונם אך כיום רק 500 דונם מתוכו מפותחים. בעתיד אמור פארק זה להשתלב בפארק אריאל שרון ע"ש אריאל שרון.

הפארק נפתח לקהל בשנת 1988, ונקרא תחילה "פארק דרום" משום שמיקומו בדרום תל אביב. בפארק נמצא המתקן היחיד בישראל לסקי מים בעזרת כבלים. כמו כן בפארק אזורי מנגל, פינת חי, אגמים מלאכותיים, מדשאות ומשטח החלקה על גלגיליות. בפארק קיימים עצי שקמה עתיקים אשר שולבו עם צמחיית הפארק.

באוגוסט 2013 שופץ חלק ניכר מהפארק. בין היתר הוקמו בפארק מסלולי לשימוש מרוצי מכשולים ושופץ מתקן הסקי מים.

== החי בפינת החי ובפארק ==
להלן רשימה של בעלי חיים החיים בפינת החי בפארק.

1.אייל נקוד

2.יען מצוי

3. יעל נובי

4.תרנגול הבית

5.אמו

6.ארנבון מצוי

7.כבש הבית

8.סוס הבית

9.יאורית מצרית

10.ברווז מוסקבי

11.טווס מצוי

12.ברכייה

13.חסידה לבנה

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="180px" perrow="3">
TLV-Com-Sud.png|פארק בגין והסביבה
SouthParkTLV03.jpg|סקי מים בכבלים
פארקבגין.jpg|מפת הפארק
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20081210024909/http://www.park.co.il/park.asp?park=3 פארק מנחם בגין - פארק דרום], באתר חברת גני יהושע
*[http://www.park.co.il/images/beginMap.pdf מפת פארק מנחם בגין], באתר חברת גני יהושע 
* [https://web.archive.org/web/20060525092651/http://news.walla.co.il/?w=%2F5%2F749201 תוכניות פיתוח הפארק (כתבה ב"וואלה")]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הנצחת מנחם בגין
בגין
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן צבי דקל
וילה אדריאנה

בריכת קנופוס (מספר 14 במפה) בוילה אדריאנה
וילה אדריאנה (איטלקית Villa Adriana), חווילתו המפוארת של הקיסר הרומאי אדריאנוס, בטיבולי, איטליה, הייתה אחת מהחווילות המפוארות ביותר בעולם העתיק. הווילה שכנה בטיבור (Tibur), כיום העיר טיבולי, ונבנתה במהלך המאה ה-2 כאתר מגורים לקיסר אדריאנוס ולבני לווייתו. בשנותיו האחרונות של אדריאנוס נוהלה האימפריה מהווילה, והתגורר בה צוות גדול של משרתים שתחזק את המקום.

הווילה של אדריאנוס הייתה עצומה בגודלה. שטחה הכולל הגיע לכקילומטר מרובע אחד, גדול יותר מזה של פומפיי. שרידי הווילה עדיין לא נחשפו במלואם.
היו בה כ-30 מבנים, ובכלל זה ארמונות, מרחצאות, תיאטרון, מקדשים לאלים, ספריות ורבעים שלמים למגורי הפמלייה, השומרים והעבדים.

בווילה מִגוון סגנונות בנייה שהבולטים ביותר הם הסגנון היווני והסגנון המצרי. הוצבו בשטחהּ, לדוגמה, העתקים של קריאטידות (עמודי תמך בצורת פסלי נשים) מהארכתאון באתונה. בביוגרפיה של אדריאנוס צוין כי הוא קרא לאתרים בווילה בשמות מקומות שבהם ביקר במסעותיו ברחבי האימפריה. כך למשל הבריכה, אחד האתרים היפים והשמורים בווילה, והמערה המלאכותית שלצידה נקראו בשם קנופוס וסרפיאום .

האדריכל הבריטי בניסטר פלטשר כתב בחיבורו "היסטוריה של האדריכלות" מ-1896: .

== ראו גם ==
* הווילה הרומאית בקזאלה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

דגם האתר

קטגוריה:קצרמר רומא העתיקה
קטגוריה:איטליה: אתרי מורשת עולמית
אדריאנה
קטגוריה:לאציו: אתרים ארכאולוגיים
צינגי דה במראהה

צינגי דה במראהה (צרפתית: Tsingy de Bemaraha) הוא אתר מורשת עולמית מאז שנת 1990 המשתרע על שטח של 1,519 קמ"ר במערב מדגסקר, במרחק של 60 עד 80 ק"מ מחופי מצר מוזמביק. האזור מחולק לשמורת טבע (Réserve Naturelle Intégrale) בשטח של 853 קמ"ר בצפונו, אשר הוכרזה ב-31 בדצמבר 1927, ולפארק לאומי בשטח של 666 קמ"ר אשר הוקם לאחר מכן בדרומה של השמורה הקיימת. 

ב-2023 הכרזת המורשת העולמית הורחבה לעוד 5 פארקים ושמורות במדגסקר תוך יצירת אתר המורשת העולמית "היערות היבשים של אנדרפנה".

== גאוגרפיה ==
לאורך נהר מאנאמבולו
צינגי דה במראהה משתרע על פני רמת במראהה שגובהה בין 150 ל-700 מטר והיא עשויה מאבן גיר קרסטית שעברה תהליכים מקיפים של בליה. אורכו כ-105 ק"מ ורוחבו כ-25 ק"מ. במזרחה של הרמה משתרעים צוקי במראהה לאורך מספר עשרות קילומטרים בכיוון דרום-צפון והנישאים 300 עד 400 מטר מעל עמק הנהר מאנאמבולו (Manambolo). מורדותיה המערביים של הרמה מתונים וגבעותיה משתפלות בהדרגה לכיוון מערב. הרמה מנוקזת על ידי מספר נחלים הזורמים מערבה לכיוון מצר מוזמביק.

האקלים מתאפיין בקיץ גשום מדצמבר עד מרץ ובחורף יבש, וכמות המשקעים השנתית מגיעה לכ-980 מ"מ בממוצע. הטמפרטורה השנתית הממוצעת עומדת על 26°C, והטמפרטורה הממוצעת בכל חודשי השנה אינה יורדת מתחת ל-20°C, אם כי נמדדו טמפרטורות קיצוניות של 9°C בחודש יולי ו-38°C בדצמבר. 

הצמחייה בצינגי אופיינית לאזור הקרסט של מערב מדגסקר וכוללת חורש טרופי יבש וצמחיית סוואנה אופיינית. בשמורה חיים מספר מיני למורים, 53 מיני עופות והמין האנדמי של לטאת עלי אנציגי (Brookesia perarmata).

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070927141610/http://www.shima.ch/madagascar/06/tsingy.php רשמים מהפארק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדגסקר: גאוגרפיה
קטגוריה:אפריקה: פארקים לאומיים
צינגי דה במראהה
לאון (סרט)

לאון (בצרפתית: Léon, נודע גם בשם "המנקה", "המקצוען", או "לאון המקצוען") הוא סרט קולנוע צרפתי דובר-אנגלית, משנת 1994, שנכתב ובוים על ידי לוק בסון. בסרט מככבים ז'אן רנו, גארי אולדמן, ונטלי פורטמן בתפקידה הראשי הראשון.

== עלילת הסרט ==
לאון (ז'אן רנו) הוא מתנקש קר רוח המתגורר באזור איטליה הקטנה במנהטן, ניו יורק. לאון חי חיים סגפניים ואפרוריים, מתגורר במוטלים זולים ומתרחק מחברת בני אדם. את עיקר זמנו הוא מקדיש לאימונים ולהתנקשויות בשירותו של מאפיונר איטלקי בשם טוני (דני איילו). בזמנו הפנוי הוא מבלה בקולנוע לבדו בצפייה בסרטים מוזיקליים ישנים של ג'ין קלי. באחד הימים הוא פוגש את מתילדה (נטלי פורטמן), ילדה בת 12 המתגוררת עם משפחתה המתעללת בדירה סמוכה. לאחר שסוכנים מושחתים של הרשות למלחמה בסמים (DEA) בראשות נורמן סטאנספילד (גארי אולדמן) הורגים את בני משפחתה של מתילדה, אוסף אותה לאון לביתו.

כאשר מתילדה מגלה שלאון הוא רוצח שכיר היא מבקשת ממנו לקחת אותה תחת חסותו ולאמן אותה על מנת שתוכל לנקום את מות אחיה הקטן. בתמורה היא מציעה לנהל את משק הבית וללמד את לאון קרוא וכתוב. לאון מקבל את ההצעה והשניים מתחילים לעבוד יחדיו ומפתחים בהדרגה מערכת יחסים המושתתת על אהבה. 

לאחר שמתילדה רוכשת ניסיון וביטחון היא עוקבת אחרי סטאנספילד למשרדו כדי לנסות לחסלו. סטאנספילד לוכד אותה, אולם לאון שעמד על כוונותיה, חודר לבניין הרשות למלחמה בסמים, מחסל כמה מאנשיו של סטאנספילד, ומחלצה בשלום.

סטאנספילד הזועם מגיע אל טוני ומחלץ ממנו תוך עינוי את מקום הימצאו של לאון. באחד הימים, כאשר מתילדה שבה מקניות, יחידה של משטרת ניו יורק שנשלחה על ידי סטאנספילד לוכדת אותה ומנסה לפרוץ לדירתו של לאון. לאון מפתיע את הצוות, תופס את אחד מאנשיו ומחזיקו כבן ערובה לצורך שחרורה של מתילדה. לאחר שהם נכנסים לדירה, לאון מסיר את הכיסוי מפתח אוורור המטבח ומבקש ממתילדה להימלט דרכו למקום מבטחים. מתילדה מסרבת לעזוב בלעדיו. לאון מרגיע אותה ואומר שהכול יהיה בסדר ושהיא העניקה משמעות לחייו. באותו הרגע משוגרת רקטה אל תוך הדירה.

בהמולה שנוצרת בעקבות הפיצוץ לאון מתגנב החוצה כשהוא מחופש לאיש יחידת המשטרה. בדרכו החוצה סטאנספילד מבחין בו, עוקב אחריו בלאט ויורה בגבו. סטאנספילד מתקרב אל לאון הגוסס בתוך שלולית של דמו שלו ומציג את עצמו. לאון נותן לסטאנספילד "מתנה ממתילדה" - נצרות של רימוני יד. סטאנספילד פותח את מעילו של לאון ומגלה שם חומרי נפץ רבים; הפיצוץ העז הורג את שניהם ומרעיד את הבניין. בתום הסרט מתילדה שבה לבית הספר ונוטעת את הצמח בו טיפל לאון לאורך הסרט (וכונה על ידו "חברי הטוב ביותר") בחצר בית הספר על מנת שיכה שורשים.

==דמותו של לאון==
דמותו של לאון היא פיתוח של ויקטור "המנקה",דמות משנה מסרטו הקודם של בסון, "ניקיטה". 

ב"ניקיטה" מופיע ויקטור "המנקה" לקראת סוף הסרט ותפקידו הוא "לנקות" זירת הרג ולהעלים את הגופות. 

גם את דמותו של ויקטור ב"ניקיטה" שיחק ז'אן רנו, ומראהו ואופן דיבורו דומים לאלה של "לאון" - אך בניגוד ל"לאון" האנושי, שמתגלה בו צד רך, "ויקטור" ב"ניקיטה" הוא איש קר-מזג ואכזר ההורג כל הנקרה בדרכו ומפריע לו להשלים את משימתו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1994
קטגוריה:סרטי פעולה צרפתיים
קטגוריה:לוק בסון
קטגוריה:סרטים על נקמה
קטגוריה:סרטי פולחן
מיתוג אישי

מיתוג אישי הוא תהליך שבו האדם משווק כמותג. תהליך מסוג זה, שמפעיל האדם על עצמו, מיועד לקדמו בחייו העסקיים, המקצועיים וגם האישיים. יש המבצעים את המיתוג האישי בעצמם, ויש הנעזרים ביועצי תקשורת, יועצי תדמית, מאמנים אישיים ועוד.
בהמשכו של התהליך האדם אמור להוות מותג שיעורר רגשות וערכים מוגדרים אצל אנשים אחרים. אנשים כלפיהם מופנה המיתוג יכולים להיות לקוחות ומעסיקים פוטנציאליים, בן זוג עתידי, קולגות, מתחרים, אויבים, וגם סביבתו הרגילה של האדם.

איש השיווק האמריקאי טום פיטרס טבע את המונח "מיתוג אישי" במאמר The Brand Called You, שפרסם בשנת 1997. הוא קבע כי מיתוג אישי אינו מתבסס על שיפור עצמי, אלא על "אריזה מחדש" או "מיצוב מחדש". כלומר, המיתוג לא נועד לשפר את האדם, אלא רק את האופן בו רואים אותו אחרים.

בעוד תהליך מיתוג של חברות ומוצרים חותר ל"האנשה" של מושא המותג כדי לעורר חיבור רגשי למוצר או לחברה, מיתוג אישי נועד לתת תוקף לאיכויות של האדם הממותג. המיתוג האישי הוא תהליך טבעי הנוצר עקב הצורך להתבלט בסביבה רווית מתחרים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* Daniel J. Lair, Katie Sullivan, and George Cheney, "[http://mcq.sagepub.com/cgi/content/abstract/18/3/307 Marketization and the Recasting of the Professional Self]", Management Communication Quarterly Vol. 18(3), pp. 307–343, 2005

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיווק
קטגוריה:פרסום
קטגוריה:מותג
יד המורה

יד המורה הוא בית ספר יסודי ייחודי בירושלים המשלב בין ילדים בעלי שונות תקשורתית, בדרך כלל אוטיזם, עם ילדים נוירוטיפיקלים.

== היסטוריה ==
בית הספר הממוקם בשכונת רמות אשכול בירושלים הוקם במקורו בשנת 1970 ונחנך ב-1972 על ידי שר החינוך דאז, יגאל אלון, ושימש כבית ספר יסודי, ממלכתי שכונתי. מבנה בית הספר תוכנן בידי האדריכל יצחק בלט. בית הספר שירת את ילדי השכונות רמות אשכול, גבעת המבתר ושמואל הנביא. כמנהלו הראשון שימש זאב ברג, ולאחריו חיה תדמור.

בתחילת שנות השמונים תפוסת בית הספר הייתה גדולה יותר מכפי שהמבנה תוכנן להכיל. בכל מחזור היו בין ארבע לחמש כיתות. אולם, במהלך שנות התשעים האוכלוסייה החילונית של שכונות אלה הזדקנה וחלקה התחלף באוכלוסייה חרדית. לבית הספר לא נשארו כמעט תלמידים.

בשנת 1996 עמד בית הספר על סף סגירה, כאשר ד"ר יאיר סמוכה הציע את הפיכתו לבית ספר בתחום השילוב.

בכניסה לבית הספר ישנן שתי פינות הנצחה לזכרו של שומר בית הספר חיים סמדר שנהרג בחופשת הפסח בשנת 2002, עת חסם בגופו מחבלת מתאבדת.

בית הספר זכה בפרסים מטעם משרד החינוך, ומנהלתו לשעבר אנה גורן נבחרה כאשת השנה מטעם ויצו בשנת 2006. בשנת התש"ע זכה בית הספר בפרס מנח"י (מנהלת חינוך ירושלים). 

בשנת התשס"ט נבחר ניר ברקת כראש עיר, ביקר בבית הספר ובסמוך לביקורו ניתנה הודעה על פתיחת כמות כיתות לפי מספר התלמידים שירשמו בפועל. בשנת התשס"ט החלה הקרן לירושלים במימון מחקר אקדמי רב שנתי על בית הספר לצורך בדיקת הרחבת מודל בית הספר לבתי ספר אחרים בארץ.

בשנת התש"ע היו בבית הספר שמונה כיתות א-ו חינוך רגיל (179 תלמידים) ושבע כיתות א-ו חינוך מיוחד (39 תלמידים). צוות המורים מנה כמאה עובדי הוראה, מטפלים פרא רפואיים, סייעים, ובנות שירות לאומי. בנוסף פעל בבית הספר מערך מתנדבים מתיכון האקדמיה למוסיקה, מהאוניברסיטה העברית - מבית הספר לתלמידי חוץ, מבית הספר חורב, מארגון "אורדג" בדנמרק, ממשטרת ישראל - משמר הגבול, ומתלמידי כיתות י' במסגרת פרויקט מחויבות אישית.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://www.orianit.edu-negev.gov.il/yadhmore אתר יד המורה באורייאנית]
* [http://adventuresinautism.blogspot.com/2005/02/case-for-mainstreaming.html כתבה מעיתון adventures in autism] 
* [http://www.nrg.co.il/online/54/ART1/911/466.html מועמדות לפרס החינוך הארצי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: בתי ספר
קטגוריה:בתי ספר יסודיים בישראל
קטגוריה:נגישות
קטגוריה:נכות בישראל
שלמה די אוליוירה

רבי שלמה בן דוד אוליוירה או אוליוויירה, (ליסבון 1635 – אמסטרדם, 23 במאי 1708) היה מרבני הקהילה הספרדית-פורטוגזית באמסטרדם ומחבר פורה בתחום הלשון והדקדוק.

== ביוגרפיה ==
אוליוירה שימש תחילה כדרשן ומטיף בקהילה הספרדית באמסטרדם, שהייתה הקהילה העשירה והמבוססת בעיר. כמו כן שימש כמורה ומלמד בחברת כתר תורה שבאמסטרדם, תחת מקומו של משה רפאל אגילר. בנוסף שימש גם כר"מ בישיבות "חונן דלים" ו"גמילות חסדים". אחרי פטירתו של רבי יעקב ששפורטש בשנת 1698, התמנה אוליוירה כאב בית דין הקהילה הספרדית תחתיו. נפטר בשנת 1708, ואת מקומו ברבנות הקהילה מילא רבי שלמה אאיליון.

== חיבוריו ==
אוליוירה היה מחבר פורה בתחום הלשון העברית והדקדוק. בתחילת שנת 1652 תרגם את הקנון של אבן סינא לפורטוגזית. חיבר פיוטים רבים בעברית, וספרים בעברית ובפוטוגזית. להלן רשימת חלק מספריו בעברית:
* אילת אהבים, מעשה אברהם ועקדת יצחק בסיפור ובשיר, אמסטרדם 1665
* דל שפתים, דקדוק השפה הארמית בקצרה, אמסטרדם 1689
* דרכי נעם, מפתח הכללים ללימוד התלמוד, מסודרים בסדר אלפביתי, יחד עם "טוב טעם" על דרכי טעמי המקרא, כללי המצוות לרמב"ם ו"דרכי ה'" - מפתח לתרי"ג מצוות, אמסטרדם 1668
* זית רענן, מילון לקסיקוני למילים המורגלות במשנה, בתלמוד ובפילוסופיה, אמסטרדם 1683.
* טעמי המנהגים, על טעמי המקרא ותהילים.
* יד לשון, דקדוק השפה העברית, קיצור מספר מראה לשון של רבי משה בן חביב, ובסופו חיבור "דל שפתים".
* עץ חיים, שורשי לשון הקודש בסדר אלפבית
* שרשֹת גבלֻת, סופי השורשים של השפה העברית מסודרים על פי אלפבית ועוד, לתועלת חריזת שירים.

== לקריאה נוספת ==
* אשכול, אנציקלופדיה ישראלית, כרך א, ברלין ה'תרפ"ט, עמ' 884–885
* ד' ברגמן, צרור זהובים, ירושלים ה'תשנ"ח, עמ' 417

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
;ספריו
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים הולנדים
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים הולנדים
קטגוריה:מילונאים כותבי עברית
קטגוריה:בלשנים ולשונאים עבריים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:משוררים יהודים פורטוגזים
קטגוריה:משוררים יהודים הולנדים
קטגוריה:אמסטרדם: רבנים
קטגוריה:ילידי 1635
קטגוריה:נפטרים ב-1708
לובה קריסטול

לובה קריסטול (ברוסית: Любовь Даниэловна Кристол; נולדה ב-26 במאי 1944) היא רב אמן בינלאומי בשחמט בהתכתבות, וזכתה פעמיים באליפות העולם בשחמט בהתכתבות , באליפות השלישית בין השנים 1984-1978 ובאליפות החמישית בין השנים 1998-1993.

לובה קריסטול גדלה בלנינגרד ועלתה לישראל בשנת 1976. זכתה באליפות ישראל לנשים חמש פעמים (1978, 1982, 1984, 1988 ו-1990), וייצגה את ישראל בנבחרת לאולימפיאדת השחמט ארבע פעמים. באולימפיאדה שהתקיימה בשנת 1976 בעיר חיפה, זכתה קריסטול יחד עם נבחרת ישראל לנשים במדליית הזהב. בשנת 1989 חלקה קריסטול בתחרות האזורית את המקום הראשון-שני.
תושבת מבשרת ציון.

<div style="text-align: center;">
טבלת תחרויות מרכזיות בהן השתתפה.
"תוצאה בפועל" מודגשת - תוצאה המזכה בציון לתואר רב אמן בינלאומי.
</div>
{| border="1" class="wikitable"
| style="background:#F7D79C;" | תאריך תחילת התחרות
| style="background:#F7D79C;" | שם התחרות
| style="background:#F7D79C;" | אתר התחרות
| style="background:#F7D79C;" | לוח בו שיחקה בתחרות קבוצתית
| style="background:#F7D79C;" | מיקום בתחרות אישית
| style="background:#F7D79C;" | מספר משחקים 
| style="background:#F7D79C;" | קטגורית התחרות
| style="background:#F7D79C;" | תוצאה נדרשת לרב אמן
| style="background:#F7D79C;" | תוצאה בפועל
|-
| valign="top" |
|-
|1.05.1997
|אלוף האלופים של ישראל
|
| -
|1
|10
| -
| -
|8
|-
|16.10.2003
|חצי גמר אליפות העולם ה-27
| 
| -
|6
|12
|7
|9.5
|6
|-
|16.10.2004
|גמר אליפות אירופה השישית
|
| 12
| -
|13
|5
| -
|5
|-
|20.12.2004
|NPSF 60 Years GM Jubilee Tournament
|
| -
|5
|14
|11
|9
|7.5
|-
|10.07.2005
|מוקדמות האולימפיאדה ה-17
| 
| 5
| -
|10
|4
| -
|4
|-
|15.04.2006
|60 Years Anniversary BdF
| 
| -
| -
|16
| -
| -
|5.5
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20080212000716/http://www.iccf.com/content/index.php?option=com_content&task=view&id=23&Itemid=43 רשימות דירוג], באתר ICCF 
* [http://www.olimpbase.org/playersw/kkcawykd.html כרטיסה של קריסטול], באתר אולימפבייס 

קטגוריה:שחמטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:ישראליות ילידות ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:נציגות ישראל באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:רבי אמנים ישראלים בשחמט בהתכתבות
קטגוריה:אלופות ישראל בשחמט
קטגוריה:שחמטאיות יהודיות
קטגוריה:אמנים בין-לאומיים לנשים
קטגוריה:מבשרת ציון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
עצם העוקץ

250px
עצם העוקץ במבט אחורי. 1.קרני העוקץ, 2-5.חוליות העוקץ הראשונה (למעלה) עד הרביעית (למטה)
עצם העוקץ (TA: Os coccygis; Coccyx), המוכרת גם כעצם הזנב, היא חלקו התחתון ביותר של עמוד השדרה של האדם. העצם מורכבת מכארבע חוליות ששלוש התחתונות מהן התאחו לעצם אחת והיא מופרקת בחלקה העליון עם עצם העצה דרך מפרק סחוסי בעל תנועה מעטה. עצם העוקץ היא שריד לזנב הקיים בחלק מבעלי חוליות ובעוברים אנושיים בשבועות הראשונים לקיומם.

בעצם העוקץ נאחזים מספר שרירים, ביניהם שריר העכוז הגדול ושרירי העוקץ. לאחרונים תפקיד בהפרשת צואה.

==מבנה אנטומי==
לרוב בנויה עצם העוקץ מארבע חוליות, לעיתים קיימות חמש חוליות או רק שלוש. בשלושת החלקים העליונים של העצם נמצאים שרידים לזיזים רוחביים ולזיזים מפרקיים, ולמבנה של גוף חוליה. החלק התחתון הוא פיסת עצם שאינה מזכירה בצורתה חוליה. בכל החלקים נעדרים מבנים אופייניים לחוליות כגון רגליות, לוחות וזיז קוצי.

חוליית העוקץ הראשונה (Vertebrae coccygeae I) היא הגדולה ביותר ולה מבנה הדומה לחוליית העצה התחתונה, לעיתים היא לא מתאחה עם יתר חלקי עצם העוקץ.

===פני העצם===
הפן הקדמי של העצם קעור ונושא שלושה חריצים רוחביים המסמנים את אזורי האיחוי של החוליות. העצם פחות קעורה בנשים מאשר בגברים שכן עצם העוקץ היא חלק מפתח האגן התחתון ועל הוולד לעבור דרכו בזמן לידה. בפן הקדמי נאחזים הרצועה הקדמית של העצה והעוקץ והשריר מרים פי הטבעת. הפן הקדמי תומך גם בחלק מהחלחולת.

הפן האחורי של העצם קמור וגם עליו חריצים רוחביים דומים לאלו שבפן הקדמי. לאורך שני צדדיו גבשושיות שהן שרידים לזיזים המפרקיים. הזוג העליון מהגבשושיות גדול במיוחד ומכונה קרני העוקץ (Cornu coccygeum). קרני העוקץ מופרקות עם קרני העצה בדרך המותירה מעבר לשורשי העצב התחתונים של העצה.

===גבולות===
לאורך הגבולות הצידיים של עצם העוקץ נמצאות בליטות קטנות, שרידי הזיזים הרוחביים של החוליות. הזוג העליון של הבליטות מכיל את הבליטות הגדולות מכולן, יתר הבליטות קטנות יותר ולעיתים חסרות. לאורך הגבולות נאחזים רצועת העצה והגבשוש, רצועת העצה והקוץ, שריר העוקץ לפני הרצועות ושריר העכוז הגדול מאחוריהן.

החלק התחתון של עצם העוקץ מכונה חוד העוקץ. צורתו מעוגלת ולפעמים חצויה. בחוד נאחז גיד השריר סוגר הטבעת החיצון.

== כאבים באזור עצם העוקץ (coccygodynia) ==
אנשים הסובלים מכאבים באזור עצם העוקץ מהווים כאחוז מתוך אוכלוסיית הסובלים מהפרעות שריר-שלד. הכאב מקושר לעיתים קרובות עם טראומה, צניחת העצם, רכיבה אינטנסיבית על אופניים או לידה (אצל נשים). הסיבה לכאב יכולה להיות הגורמים המתוארים לעיל, אך קיימת גם תופעה של כאבים בעצם העוקץ שמקורם אינו מזוהה, שגורמת לקשיים טיפוליים אצל מומחים משדות מקצוע רבים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

עוקץ
פאג

פאג הוא כלב בעל פרצוף פחוס וגוף קטן. הפאג מוגדר ככלב לוויה. השם "פאג" מגיע מן האנגלית, ככל הנראה ככינוי חיבה לבעל חיים גמדי.

לכלבי הפאג מבנה גוף קטן יחסית, עיניים גדולות ובולטות וזנבם מסולסל. פרוותו קצרה וצבעה שחור או חום בהיר עם פנים שחורות. רבים מהם סובלים מבעיות נשימה בגלל המבנה הפחוס של פניהם, בעיות עור בשל הקפלים בעורם ובפרוותם ומנשירה במהלך כל עונות השנה. הפאג הוא כלב ידידותי ומלא שמחה ואופיו נוח וידידותי למבוגרים ולילדים כאחד.

עקב ריבוי בעיות נשימה בכלבים עם אף פחוס, הולנד אסרה על רבייה של גזעי כלבים לצורך מראה מסוים שגורם לבעיות בריאותיות, הכוללים את הפאג.

== היסטוריה ==
מקורו של הגזע בסין, שם פותח לפני מאות שנים, ככלב שעשועים לקיסרים משושלת צ'אנג, והוכר כגזע בשנת 400 לפני הספירה. לאחר מכן הגיע לאירופה בערך במאה ה-15 והפופולריות שלו עלתה מאז. רבים מבני האצולה ואף אנשים ידועים כמו מארי אנטואנט, וז'וזפין דה בוארנה, אשתו של נפוליאון, גידלו כלבים מסוג זה.

==טיפול בפאג==
פרוותו של הפאג קצרה ועורו מלא בקמטים וקפלים ולכן יש לנקות פעם בשבוע את הקפלים בעזרת צמר גפן. ללא טיפול זה, הפאג יסבול מבעיות עור ובעיות עיניים. לפאג יש עיניים בולטות, מה שגורם לדלקות ומחלות עיניים שונות.

הטיולים עם הפאג צריכים להיות קצרים במיוחד בימים חמים ויש לשים לב לקצב הנשימה של הפאג. אם הפאג מתנשם במהירות יש להאט את קצב ההליכה. הפאג מתקשה להוציא את הלשון החוצה ולנשום מהר, ולכן חייב מקום מוצל וקריר בימים חמים.

הפאג אף ידוע בנטייתו לעודף משקל ולהשמנה. על מנת לשמור על בריאות הפאג יש להקציב לו מנת אוכל קבועה ולא לחרוג ממנה על מנת לשמור על בריאותו ולמנוע מחלות.

== ראו גם ==
* קבוצות הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גזעי כלבים
קטגוריה:הקבוצה התשיעית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה הראשונה של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:הקבוצה החמישית של מועדון הכלבים הקנדי
סמואל פולר

סמואל פולר (באנגלית: Samuel Fuller; 12 באוגוסט 1912 – 30 באוקטובר 1997) היה במאי ומפיק קולנוע אמריקאי יהודי, מהמשפיעים ביותר על הקולנוע המודרני.

==קורות חיים==
פולר נולד בווסטר, מסצ'וסטס. בנם של יעקב רבינוביץ', מהגר יהודי מרוסיה, ורבקה לבית באום מפולין. בגיל 12, החל פולר לעסוק בעיתונאות. הוא היה כתב הפלילים הצעיר ביותר בארצות הברית, בהיותו בן 14. בגיל 17, הוא הפך לכתב פלילי בניו יורק, ועבד ב-"New York Evening Graphic". לאחר מכן פרסם שורה של ספרים מסוגת "ספרות זולה". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא ארצות הברית. לחם בהצטיינות וזכה בעיטורים. המלחמה השפיעה רבות על אופיו ומוצאת ביטויה ברבים מסרטיו.

פולר, הכותב בעצמו את כל סרטיו, היה מהראשונים שהראו את הדרך לעבוד מחוץ לתעשייה ולאולפנים הגדולים. הוא עבד תמיד בתקציבים קטנים, עם צילומי חוץ רבים וללא "כוכבים" ידועים. בכך הִתווה נתיב והשפיע – לא רק בדרך עשייתו – על דורות חדשים של קולנוענים צעירים ברחבי העולם.
סרטיו היו קשוחים וחריפים – הוא הואשם בתוקפנות ובדעות פוליטיות קיצוניות – אבל גם מסחררים ורבי-השראה.

שנים רבות, כמעט עד לשיבתו, פעל במעין חצי-אלמוניות, כטיפוס שוליים שהזרם-המרכזי בקושי מכיר בו, ואז, בזכות גלי הערצה מאירופה, הוכר כאחד מחשובי הבמאים. בראשית שנות השמונים ביקר בישראל והסריט בה כמה סצנות מסרטו המלחמתי הגדול – "האדומה הגדולה ה-1" (1980).

בין סרטיו האחרים : "מסדרון ההלם", "40 רובים", "מחטף ברחוב 56", "הנשיקה העירומה", "כלב לבן, "מבצע בורמה", "שער סין" ועוד.

פולר, עליו נכתבו מאות מאמרים וכמה ספרים, הופיע גם כשחקן בסרטיהם של במאים/מעריצים כמו ז'אן לוק גודאר, וים ונדרס, גיתאי ועוד.

== קישורים חיצוניים ==

* , , 
* 
* 
* 

קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:כתבים פליליים
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חוגרים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי לב הארגמן
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997