The Miseducation of Lauryn Hill

The Miseducation of Lauryn Hill הוא אלבום סולו הבכורה של הזמרת והראפרית האמריקאית לורן היל. הוא יצא ב-25 באוגוסט 1998, על ידי Ruffhouse Records וקולומביה רקורדס.

לאחר סיבוב הופעות עם להקתה לשעבר, הפוג'יז, היל פיתחה מערכת יחסים רומנטית עם היזם הג'מייקני רוהאן מארלי, וזמן קצר לאחר מכן נכנסה להיריון. ההיריון, בנוסף לנסיבות אחרות בחייה, הביאו את היל לרצות לעשות אלבום סולו. הקלטת האלבום התבצעה מסוף 1997 עד יוני 1998, בעיקר באולפני טאף גונג בקינגסטון, והיל שיתפה פעולה עם קבוצת מוזיקאים בשם New Ark בכתיבת והפקת השירים. האלבום הוא בעיקר בסגנון "ניאו נשמה", ומשלב סגנונות מוזיקליים אחרים כמו R&B, היפ הופ, נשמה, ורגאיי. המילים מתייחסות להיריון של היל, לבעיות בקשריה עם הפוג'יז, וכן לנושאים של אהבה ואלוהים. שם האלבום הוא בהשראת הסרט והרומן האוטוביוגרפי The Education of Sonny Carson, ו-The Mis-Education of the Negro מאת קרטר ג'. וודסון.

The Miseducation of Lauryn Hill יצא הישר למקום מספר 1 במצעד בילבורד 200, ונמכר ב־422,624 עותקים בשבוע הראשון, אשר שבר שיא למכירות שבוע ראשון לאלבום של אמנית. The Miseducation of Lauryn Hill הניב שלושה להיטים סינגלים: "Doo Wop (That Thing)", "Ex-Factor", ו-"Everything Is Everything". הסינגל המוביל, "Doo Wop (That Thing)". הגיע בשיאו למקום מספר 1 בארצות הברית, והשניים האחרים היו בטופ-40. הצלחת האלבום הזניקה את היל למעמד כוכבת-על בינלאומית, ותרמה להבאת מוזיקת היפ הופ וניאו נשמה לחוד החנית של המוזיקה הפופולרית. בטקס פרסי גראמי ה-41, The Miseducation of Lauryn Hill היה מועמד לעשרה פרסי גראמי, וזכה בחמישה פרסים, מה שהפך את היל לאישה הראשונה לקבל מספר כה גבוה של מועמדויות ופרסים בלילה אחד. עד ל-2013, האלבום נמכר בלמעלה מ-8 מיליון עותקים בארצות הברית, ויותר מ-19 מיליון עותקים ברחבי העולם.

המבקרים באופן כללי שיבחו את The Miseducation of Lauryn Hill בין היתר על האופן שבו היל הציגה זווית ראייה של אישה על החיים ועל האהבה, יחד עם המגוון האמנותי שלה. קבוצת New Ark, עם זאת, הרגישו שהיל וחברת התקליטים לא נתנו להם את הקרדיט הראוי לאלבום, והגישו תביעה אשר הסתיימה בפשרה מחוץ לבית המשפט ב-2001. מאז צאת האלבום, הוא נכלל במגוון גדול של רשימות "האלבומים הגדולים בכל הזמנים", עם מספר רב של מבקרים המונים אותו בתור אחד מהאלבומים הטובים של שנות ה-1990, כמו גם אחד הגדולים בכל הזמנים. ב-2015, האלבום נכלל ברישום הלאומי על ידי ספריית הקונגרס לשימור בתור תרומה משמעותית לתרבות.

== רקע ==
ג'וליאן מארלי (ב-2010) היה אחד ממספר חברי משפחתו של [[בוב מארלי אשר ביקרו במהלך הקלטת האלבום בג'מייקה.]]
ב-1996, היל פגשה את רוהאן מארלי בעת סיבוב הופעות כחברה בלהקה הפוג'יז. בהדרגה נוצרה ביניהם מערכת יחסים רומנטית, ובמהלך סיבוב ההופעות, היל נכנסה להיריון. השינויים בחייה נתנו לה השראה להקליט אלבום סולו. אחרי שתרמה לאלבום הסולו של עמיתה מהפוג'יז, וייקליף ז'אן, ב-1997 – The Carnival, היל לקחה פסק זמן מסיבובי הופעות והקלטה, בעיקר בשל ההיריון שלה.

במהלך ההפסקה, היא הרגישה פרץ ביצירתיות שלה, וכתבה מעל שלושים שירים בסטודיו בניו ג'רזי רבים מן השירים הללו שאבו מהסערות שהתרחשו ביחסיה עם הפוג'יז, כמו גם מאהבות העבר. בקיץ של 1997, כשהיל הייתה אמורה ללדת בפעם הראשונה, היא התבקשה לכתוב שיר עבור מוזיקאי הגוספל סיסי וייננס. מספר חודשים מאוחר יותר, היא נסעה לדטרויט לעבוד עם זמרת הנשמה אריתה פרנקלין, וכתבה והפיקה את הסינגל שלה "A Rose is Still a Rose". מאוחר יותר, פרנקלין ביקשה מהיל לביים את הקליפ לשיר. זמן קצר לאחר מכן, היל עשה עבודת כתיבה עבור ויטני יוסטון. משום שכתבה בתוך זמן קצר שירים עבור אמנים בתחומי הגוספל, היפ הופ, ו-R&B, היא השתמשה בהשפעות אלה ובחוויותיה כשהקליטה את The Miseducation of Lauryn Hill.

== הקלטה והפקה ==
היל התחילה להקליט את The Miseducation of Lauryn Hill בסוף 1997 באולפני צ'אנג קינג בניו יורק, וסיימה ביוני 1998 באולפני טאף גונג בקינגסטון, ג'מייקה, האולפנים אותם הקים אמן הרגאיי, בוב מארלי. בתחילה, וייקליף ז'אן לא תמך בכך שהיל תקליט אלבום סולו, אבל בסופו של דבר הציע לעזור כמפיק, הצעה שהיא דחתה, מכיוון שרצתה לכתוב, לעבד ולהפיק את האלבום בעצמה. היל הקליטה חלק מהאלבום באולפני Perfect Pair בניו ג'רזי ובאולפני סוני, כשבמספר שירים ישנם אלמנטים שהוקלטו באולפנים שונים, אך את חלק הארי של האלבום היא הקליטה בג'מייקה. בהקשר זה של שינוי הסביבה, היל אמרה: "כאשר התחלתי להקליט בניו יורק וניו ג'רזי, הרבה אנשים דיברו איתי על כיוונים שונים. הרגשתי כאילו האנשים הם בפרצוף שלי, והיו לי תחושות לא טובות. רציתי מקום שבו יש "וייב" טוב, שאני בקרב משפחה, והמקום הזה היה טאף גונג." רבים מבני משפחת מארלי היו נוכחים באולפן בזמן ההקלטות, ביניהם ג'וליאן מארלי, אשר גם תרם אלמנטים של גיטרה לשיר "Forgive Them Father".

== צאת האלבום וביקורת ==

עם צאת האלבום The Miseducation of Lauryn Hill ב-25 באוגוסט 1998, זה הוא נכנס למקום מספר 1 במצעד האלבומים בילבורד 200, עם מכירות של 422,624 עותקים בשבוע הראשון, שיא מכירות עבור אלבום בכורה של אמנית. האלבום נשאר בראש מצעד בילבורד 200 שבוע שני ברציפות, שבמהלכו הוא נמכר ב-265,000 עותקים. בארצות הברית, האלבום נמכר במיליון עותקים בתוך פחות מחודש וב-2.4 מיליון עותקים עד דצמבר. הוא שהה 81 שבועות בבילבורד 200, והיה במקום הראשון במצעד סוף השנה של מצעד בילבורד לאלבומי R&B/היפ-הופ.

The Miseducation of Lauryn Hill קודם עם שלושה סינגלים—"Doo Wop (That Thing)", "Ex-Factor", ו-"Everything Is Everything"—אשר כולם הפכו ללהיטים עם קליפים פופולריים. מכירות האלבום גברו לאחר הופעתה של היל בטקסי גראמי ה-41, והוא נמכר ב-234,000 עותקים בשבוע של ה-3 במרץ 1999, ו-200,000 עותקים בשבוע שאחריו. עד אוגוסט, האלבום כבר נמכר ב-10 מיליון עותקים ברחבי העולם, כולל כמעט 700,000 בקנדה. ב-17 בדצמבר 2001, הוסמך האלבום כפלטינה 8x על ידי RIAA. באפריל 2002, דיווחה חברת התקליטים קולומביה כי האלבום נמכר ב-12 מיליון עותקים ברחבי העולם, ובשנת 2009, המכירות הגלובלית שלו דווחו ב-19 מיליון עותקים. עד ל-2013, נמכרו יותר משמונה מיליון עותקים בארצות הברית בלבד.

The Miseducation of Lauryn Hill זכה לתשבחות המבקרים; על פי העיתונאי ג'ף בושה ב"לוס אנג'לס טיימס", היה זה האלבום המהולל ביותר של 1998. ביקורות לעיתים קרובות שיבחו את המבט הנשי החיים ועל האהבה שהציגה היל. אריק וייסבארד מ-Spin קרא להיל "ז'אנר-בנדר" (בתרגום ישיר: מכופפת סוגות) אשר מאזנת את השירה והראפ מלאי הביטחון שלה עם תמות פגיעות ורגישות. ב-"הניו יורק טיימס", אן פאוורס כינתה את זה "יוצא דופן" שהיל משתמשת באמונה שלה כאמצעי לחיבור בין המקודש לחילוני "במוזיקה שנוגעת במהות של [מוזיקת] הנשמה." ג'ון בוש, מבקר AllMusic, התרשם מאיך שהיל הפיקה את האלבום, "לא כאלבום קרוס-אובר, אלא כאוסף של הצהרות אישיות ופוליטיות", תוך שהיא מפגינה "כישרונות ביצוע, טווח קולי, וכתיבה חכמה". דייוויד בראון כתב ב"אנטרטיינמנט ויקלי" שהאלבום הוא "לעיתים קרובות עוצמתי, חזק ומלא רגש באופן מדהים". דרים המפטון ב"וילג' ווייס" כתבה שהיל עושה מעברים חלקים "בכל פינות התחום [המוזיקלי והאמנותי] שלה בתוך כל שיר נתון", בעוד שמבקר "שיקגו טריביון" גרג קוט קרא לאלבום "טור דה פורס קולי" עם עיבודים אשר "גדושים ברעיונות גדולים".

בביקורת פחות נלהבת, דום פיליפס מ-Q מגזין הרגיש שהפגם היחיד במוזיקה היה "היעדר מלודיה בלתי נשכחת" במספר שירים שלא השתמשו בסמפלינג מעניין, ואילו ג'ון מאלבי מ-NME לא אהב את מה שהוא תיאר כ"נטייה להיסטריה" של היל ולהצהרות לגבי "כמה שאלוהים הוא מבריק" באלבום שלבד מכך הוא אלבום הכרחי. בביקורתו ב"פיצ'פורק", ניל ליברמן מצא כמה בלדות כמייגעות ואת הלחנים קלישאתיים. רוברט כריסטגאו ציין ב"וילג' וויס" את "Lost Ones" ו-"Superstar", כשיאי האלבום, וקרא לאלבום "האלבום הפוליטיקלי קורקט של השנה", אשר מציע ראפ מיומן והפקה מעודנת, לצד חוסר עקביות במילים, שירה ממוצעת, וסקיטים מיותרים. הוא העריך נקודת המבט של היל ואת "סמכותה המוסרית" וערכיה, אך ביכה את הצורך שלה להעריך את אלוהים באלבום.

== סיבוב הופעות ==
סיבוב ההופעות העולמי של היל התחיל בבודוקן (בתמונה) ביפן.
בתחילה, לא היו תוכניות מיידיות לסיבוב הופעות משום שהאלבום לא נזקק לקידום, והיל הייתה שוב בהיריון עם לידה צפויה בספטמבר 1998. ההופעות החיות הראשונות שלה של שירים מהאלבום היו ב"סאטרדיי נייט לייב" ובטקס פרסי המוזיקה של בילבורד. אך בינואר 1999, היל גייסה להקה והחלה חזרות למה שהפך לסיבוב ההופעות The Miseducation Tour. ברגע שיצאה ההודעה על סיבוב ההופעות, אזלו הכרטיסים למופעים.

הסיבוב התחיל בטוקיו ב-21 בינואר 1999 עם ארבע הופעות במשך כשבוע, ומשם היל המשיכה ללונדון להופעה ב-8 בפברואר 1999. בארצות הברית היו לה סך הכל 20 הופעות, עם אאוטקאסט בתור מופע הפתיחה. חלק זה בסיבוב ההופעות החל ב-18 בפברואר בדטרויט, והסתיים ב-1 באפריל 1999, בעיר מולדתה של היל, ניוארק, ניו ג'רזי. היא התחילה את הרגל האירופאית בת 14 ההופעות ב-13 במאי באוסלו, וסגרה אותו במנצ'סטר ארנה באנגליה ב-2 ביוני. משם חזרה ליפן, וסגרה את הסיבוב.

== תביעה משפטית ==
על אף שהיל עבדה על The Miseducation of Lauryn Hill יחד עם קבוצת מוזיקאים הידועה בשם New Ark, האלבום הוצג כעבודה שבה האמנית במרכז, שכתבה והפיקה את האלבום עם מעט עזרה חיצונית.

אך New Ark (ואדה נובלס, ראשים פיו, טג'ומולד ניוטון, וג'והארי ניוטון) לא ראו את זה כך, ובשנת 1998,הגישו תביעה נגד היל, חברת הניהול שלה וחברת תקליטים, בטענה כי היל "ניצלה את השירים ואת כישורי ההפקה שלהם, אך לא נתנה להם קרדיט ראוי עבור העבודה." הנגנים טענו שהם הכותבים העיקריים בשניים מן השירים, ותורמים משמעותיים בכמה שירים אחרים. גורדון ויליאמס, המיקסר ומהנדס הסאונד באלבום, תיאר את הפרויקט "מאמץ אישי עוצמתי של היל ... זה בהחלט היה החזון שלה." בתגובה לתביעה, היל טענה שניו ארק מנצלים את הצלחתה. ניו ארק ביקשו בתביעתם קרדיטים חלקיים, ופיצוי כספי. התביעה בסופו סודרה בפשרה מחוץ לבית המשפט בחודש פברואר 2001, עבור סכום שדווח כ-5 מיליון דולר.

== הכרה ==
בסוף 1998, The Miseducation of Lauryn Hill נבחר בתור האלבום השני הטוב ביותר של השנה של Pazz & Jop, סקר שנתי של מבקרים אמריקאים שפורסם ב"וילג' וויס". היל היה מועמדת לעשרה פרסי גראמי ב-1999, מה שהפך אותה לאישה הראשונה אי פעם להיות מועמדת פעמים רבות כל כך בשנה אחת. היא זכתה בחמישה פרסי גראמי, כולל פרס האמן החדש הטוב ביותר, שיר ה-R&B הטוב ביותר, ביצוע ה-R&B הטוב ביותר של זמרת, ואלבום ה-R&B הטוב ביותר. The Miseducation of Lauryn Hill זכה גם בפרס גראמי לאלבום השנה, והיה אלבום ההיפ הופ הראשון לזכות בו אי פעם. היל קבעה שיא חדש בתעשייה, וגם הייתה האישה הראשונה לזכות בחמישה פרסי גראמי בערב אחד. היא גם הייתה מועמדת לפרסי פרס NAACP Image בקטגוריות האמנית הטובה ביותר, האלבום הטוב ביותר, והשיר הטוב ביותר ("Doo Wop (That Thing)"). בפרסי המוזיקה של בילבורד, האלבום זכה בפרס אלבום R&B של השנה, ואילו "Doo Wop" זכה בפרס לקליפ R&B, ב-1999 בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית, היל זכתה בפרס לאמן הנשמה/R&B החדש הטוב ביותר. היא גם זכתה בפרס Soul Train, והייתה מועמדת לפרס אמנית הסולו הבינלאומית הטובה ביותר בפרסי המוזיקה הבריטית.

The Miseducation of Lauryn Hill מופיע במספר רב של רשימות דירוג האלבומים הגדולים של כל הזמנים; על פי Acclaimed Music, הוא האלבום ה-154 המדורג ביותר ברשימות המבקרים מסוג זה.
{| class="wikitable" style="margin-bottom: 34px;"
|-
!כתב עת/אתר
!מדינה
!הכרה
!שנה
!דירוג
|-
| rowspan="2" |About.com
| rowspan="32" |ארצות הברית
|100 Greatest Hip-Hop Albums
|2008
| style="text-align:center;" |43
|-
|Best Rap Albums of 1998
|2008
| style="text-align:center;" |1
|-
|Associated Press
|The 10 Best Albums of the 1990s
|1999
| style="text-align:center;" |*
|-
| rowspan="2" |Blender
|500 CDs You Must Own Before You Die
|2003
| style="text-align:center;" |*
|-
|The 100 Greatest American Albums of All time
|2002
| style="text-align:center;" |75
|-
|CD Now
|The 10 (+5) Essential Records of the 90s
|2002
| style="text-align:center;" |*
|-
| rowspan="2" |Ego trip
|Hip Hop's 25 Greatest Albums by Year 1980–98
|1999
| style="text-align:center;" |4
|-
|Hip Hop's 25 Greatest Albums by Year 1980–98
|1999
| style="text-align:center;" |5
|-
|Entertainment Weekly
|The 100 Best Albums from 1983 to 2008
|2008
| style="text-align:center;" |2
|-
|Gear
|The 100 Greatest Albums of the Century
|1999
| style="text-align:center;" |88
|-
|Ink Blot
|Best Albums of the 90s
|2000
| style="text-align:center;" |9
|-
|Kitsap Sun
|Top 200 Albums of the Last 40 Years
|2005
| style="text-align:center;" |65
|-
|NPR
|The 150 Greatest Albums Made By Women
|2017
| style="text-align:center;" |2
|-
|NME
|500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים של NME
|2013
|12<ref></ref>
|-
|Nude as the News
|The 100 Most Compelling Albums of the 90s
|1999
| style="text-align:center;" |40
|-
| rowspan="3" |Pause & Play
|10 Albums of the 90's
|2003
| style="text-align:center;" |*
|-
|Albums Inducted into a Time Capsule
|2003
| style="text-align:center;" |*
|-
|The 90s Top 100 Essential Albums
|1999
| style="text-align:center;" |7
|-
|Robert Dimery
|1001 Albums You Must Hear Before You Die
|2005
| style="text-align:center;" |*
|-
| rowspan="4" |Rolling Stone
|50 Essential Female Albums
|2002
| style="text-align:center;" |32
|-
|The 500 Greatest Albums of All Time<ref></ref>
|2003
| style="text-align:center;" |312
|-
|The Essential Recordings of the 90s
|1999
| style="text-align:center;" |*
|-
|100 Best Albums of the Nineties
|2011
| style="text-align:center;" |5
|-
|The Source
|The Critics Top 100 Black Music Albums of All Time
|2006
| style="text-align:center;" |10
|-
| rowspan="3" |Spin
|Top 100 (+5) Albums of the Last 20 Years
|2005
| style="text-align:center;" |49
|-
|Top 90 Albums of the 90s
|1999
| style="text-align:center;" |28
|-
|300 האלבומים הטובים ביותר ב-30 שנים האחרונות (1985-2014)<ref></ref>
|2019
|192
|-
|Tom Moon
|1000 Recordings to Hear Before You Die
|2008
| style="text-align:center;" |*
|-
|VH1
|The 100 Greatest Albums of R 'N' R
|2001
| style="text-align:center;" |37
|-
| rowspan="2" |Vibe
|150 Albums That Define the Vibe Era
|2007
| style="text-align:center;" |*
|-
|51 Albums representing a Generation, a Sound and a Movement
|2004
| style="text-align:center;" |*
|-
|בילבורד
|100 אלבומי הראפ הגדולים בכל הזמנים: רשימת צוות<ref></ref>
|2024
|3
|-
|BBC Radio
| rowspan="14" |הממלכה המאוחדת
|Stuart Maconie's Critical List
|1999
| style="text-align:center;" |17
|-
|Channel 4
|The 100 Greatest Albums
|2005
| style="text-align:center;" |*
|-
|Elvis Costello
|500 Albums You Need
|2000
| style="text-align:center;" |*
|-
|Gary Mulholland
|261 Greatest Albums Since Punk and Disco
|2006
| style="text-align:center;" |*
|-
|The Guardian
|1000 Albums to Hear Before You Die
|2007
| style="text-align:center;" |*
|-
|Hip-Hop Connection
|The 100 Greatest Rap Albums 1995–2005
|2005
| style="text-align:center;" |39
|-
|Metro Times
|Top 10 Albums of the 90s
|1999
| style="text-align:center;" |8
|-
| rowspan="2" |Mojo
|The 100 Greatest Albums of Our Lifetime 1993–2006
|2006
| style="text-align:center;" |67
|-
|The Mojo Collection
|2007
| style="text-align:center;" |*
|-
|The New Nation
|Top 100 Albums by Black Artists
|2003
| style="text-align:center;" |10
|-
| rowspan="3" |Q
|90 Albums of the 90s
|1999
| style="text-align:center;" |*
|-
|The Ultimate Music Collection
|2005
| style="text-align:center;" |41
|-
|Top 100 Albums Ever
|2003
| style="text-align:center;" |20
|-
|The Rough Guide
|Soul: 100 Essential CDs
|2000
| style="text-align:center;" |*
|-
|Aftenposten
| rowspan="2" |נורווגיה
|Top 50 Albums of All Time
|1999
| style="text-align:center;" |48
|-
|Eggen & Kartvedt
|The Guide to the 100 Important Rock Albums
|1999
| style="text-align:center;" |*
|-
|Helsingin Sanomat
|פינלנד
|50th Anniversary of Rock
|2004
| style="text-align:center;" |2
|-
|Musik Express
|גרמניה
|The 50 Best Albums of the 90s
|2005
| style="text-align:center;" |23
|-
|Wiener
|אוסטריה
|The 100 Best Albums of the 20th Century
|1999
| style="text-align:center;" |100
|-
|FNAC
| rowspan="2" |צרפת
|The 1000 Best Albums of All Time
|2008
| style="text-align:center;" |420
|-
|Rock & Folk
|The Best Albums from 1963 to 1999
|1999
| style="text-align:center;" |*
|-
|Dance de Lux
| rowspan="2" |ספרד
|The 25 Best Hip-Hop Records
|2001
| style="text-align:center;" |12
|-
|Rock de Lux
|The 150 Best Albums from the 90s
|2000
| style="text-align:center;" |132
|-
|Juice
|אוסטרליה
|The 100 (+34) Greatest Albums of the 90s
|1999
| style="text-align:center;" |55
|-
|Babylon
|יוון
|The 50 Best Albums of the 1990s
|1999
| style="text-align:center;" |45
|-
|Pure Pop
|מקסיקו
|The 50 Best Albums of the 90s
|2000
| style="text-align:center;" |40
|-
|The Sun
|קנדה
|The Best Albums from 1971 to 2000
|2001
| style="text-align:center;" |*
|-
| align="center" colspan="7" style="font-size: 8pt" |(*) רשימות ללא סדר מדורג.
|}

== מורשת ==

עם הצלחת The Miseducation of Lauryn Hill, היל הפכה לאייקון תקשורתי, ומגזינים החל מ"טיים" דרך "אסקווייר" ועד "פיפל לנוער" התחרו על הזכות להציב אותה על דפי השער. ב-8 בפברואר 1999, סיפור השער של "טיים", זקף לזכותה של היל את ההטמעה המלאה של מוזיקת היפ הופ לתוך המיינסטרים המוזיקלי, והיא הייתה אמית ההיפו הופ הראשונה (מכל מגדר) להופיע על שער מגזין זה. ב-2012, "רולינג סטון" דירג את האלבום במקום מספר 314 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים". ג'ון קרמניקה, במדריך האלבומים של רולינג סטון (2004), כתב שהיל פנתה לציבור רחב של מאזינים עם היפ הופ מסונן דרך "עדשה של וומניזם (תנועה של פמיניזם שחור)", ובכך הפכה למוקד הקרוס-אובר של ההיפ הופ לתוך המיינסטרים. עיתונאי המוזיקה פיטר שפירו קרא לאלבום "אלבום הקרוס-אובר האולטימטיבי של עידן ההיפ הופ".

יחד עם אלבום הבכורה של אריקה באדו משנת 1997, Baduizm, האלבום The Miseducation of Lauryn Hill היווה גם תרומה חשובה לסוגת הניאו נשמה. על פי המגזין Ebony, הוא הביא את הניאו נשמה לקדמת הבמה של המוזיקה הפופולרית, והפך לאלבום הפופולרי והמהולל ביותר של הז'אנר. ביום השנה החמש עשרה לצאת האלבום, הראפר האמריקאי נאז ביקר את האלבום עבור XXL, וקרא לו המודל עבור אמנים מכל הז'אנרים ו"אלבום נצחי של מוזיקה טהורה ... הוא מייצג את התקופה – רגע רציני במוזיקה השחורה, בו אמנים צעירים לוקח את המושכות ופרצו דלתות." ב-2015, The Miseducation of Lauryn Hill הוכר כעובדה "משמעותית מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית" על ידי ספריית הקונגרס ונבחר להיכלל ברישום ההקלטות הלאומי.

== רשימת שירים ==

== משתתפים ==
=== נגנים ===

=== הפקה ===

=== שירה ===

== במצעדים ==

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
* 
* 
* 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.rollingstone.com/music/news/inside-the-miseducation-of-lauryn-hill-20080826 Laura Checkoway, "Inside The Miseducation of Lauryn Hill"], Rolling Stone, August 26, 2008.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי 1998
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום השנה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום ה-R&B הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס