OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
תומאס לינקה

תומאס לינקה (בגרמנית: Thomas Linke, נולד ב-26 בדצמבר 1969 בזומרדה שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בעמדת הבלם. כיום לינקה מועסק כמנהל ספורטיבי בקבוצת אינגולשטאדט 04 מליגת הבונדסליגה.
לינקה נודע במשחק ראש מצוין ובתיקולים קשוחים. הוא שיחק במשך 13 עונות בבונדסליגה, בעיקר בשאלקה 04 ובבאיירן מינכן, ובנוסף שיחק גם בנבחרת גרמניה בכדורגל.

==קריירת מועדונים==
===רוט וייס ארפורט===
לינקה החל את קריירת הבוגרים שלו בשנת 1988 בקבוצת רוט-וייס ארפורט ששיחקה בליגת העל המזרח-גרמנית. ליגה זו התפרקה בשנת 1991 עם איחוד גרמניה, וארפורט סיימה בעונה האחרונה במקום השלישי, שהקנה לה מקום בליגת הבונדסליגה השנייה בעונה העוקבת. הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א באותה עונה עקב הישגה בעונה הקודמת, הדיחה את שאלקה 04 מהגביע הגרמני, אך גם ירדה לליגה השלישית בתום עונת 1992.

===שאלקה 04===
בשאלקה 04 התרשמו מאוד מיכולותיו של לינקה בהפסדם לארפורט בגביע הגרמני, והחתימו אותו על חוזה. לינקה שיחק 175 משחקים במדי שאלקה במשך שש עונות, והבקיע 13 שערים. לינקה היה חלק בלתי נפרד מהזכייה של שאלקה בגביע אופ"א בעונת 1997, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על אינטר מילאנו.

===באיירן מינכן===
בקיץ 1998 חתם לינקה בבאיירן מינכן, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה בדאבל, ופתח בהרכב הקבוצה במשחק גמר ליגת האלופות 1999, בו הפסידה באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן. כעבור שנתיים, בגמר ליגת האלופות 2001, לינקה הבקיע את הפנדל האחרון והמכריע בדו-קרב הפנדלים נגד ולנסיה, שהעניק את הגביע לבאיירן מינכן. כמו כן, היה שותף לזכייה באותה שנה בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס.

לינקה זכה עם באיירן מינכן בחמש אליפויות, שלושה גביעים מקומיים, ארבעה סופר קאפ, גביע אלופות אחד, וגביע ביניבשתי אחד.

===רד בול זלצבורג===
בקיץ 2005 חתם לינקה ברד בול זלצבורג, מהבונדסליגה האוסטרית, מועדון שזה עתה עבר מיתוג מחדש לאחר שנים רבות כקזינו זלצבורג, ביחד עם חברו לבאיירן מינכן, אלכסנדר ציקלר. במהרה מונה לינקה לקפטן הקבוצה. בעונת 2007 זכה לינקה באליפות עם רד בול זלצבורג, אך חוזהו לא הוארך. בתום החוזה, חזר לבאיירן מינכן, ושיחק עונה אחת בקבוצת המילואים בליגה השלישית, עד לפרישתו ממשחק פעיל בשנת 2008.

==קריירה בינלאומית==
לינקה שיחק בנבחרת גרמניה החל משנת 1997, וייצג את גרמניה בגביע הקונפדרציות בשנת 1999, ביורו 2000 ובמונדיאל 2002, בו פתח במשחק הגמר, בו גרמניה הפסידה בתוצאה 2-0 לנבחרת ברזיל. לינקה פרש באופן רשמי מהנבחרת לאחר מונדיאל 2002. בהמשך, זומן על ידי המאמן יורגן קלינסמן למספר משחקים בשנת 2004, אך נפצע ולא זומן ליורו 2004.

==תארים==
עם שאלקה 04:
* גביע אופ"א: 1996/1997

עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה (5): 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003, 2004/2005 
* הגביע הגרמני (3): 1999/2000, 2002/2003, 2004/2005
* גביע הליגה הגרמנית (4): 1998, 1999, 2000, 2004
* ליגת האלופות: 2000/2001
* הגביע הביניבשתי: 2001

עם רד בול זלצבורג:
* אליפות הבונדסליגה האוסטרית: 2006/2007

==קישורים חיצוניים==

 

קטגוריה:בלמי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני רוט-וייס ארפורט
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני רד בול זלצבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1999
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1969
שמואל זיברטנסקי

רבי שמואל זיברטנסקי (לעיתים: ר' שמואל לוּבְּצֶ'ר; ה'תקע"ח, 1818 - ח' בתמוז ה'תרנ"ח, 28 ביוני 1898) היה למדן ליטאי, רב ופוסק הלכה, כיהן במשרת "המו"צ דווילנה", תפקיד שהחליף את הרב הראשי של העיר בתקופה בה לא מונה רב באופן רשמי.

==ביוגרפיה==
נולד בלובץ' לרב יוסף מאסלובטי, הרב המקומי. אביו נפטר בעודו פעוט והוא גדל ולמד אצל סבו, אב אביו. בנערותו נסע ללמוד בווילנה ועשה שימוש חכמים אצל קרוב משפחתו הרב ישראל זרצ'ר (מזרצ'ה) שהיה מגדולי המו"צים בעיר. הוא התפרסם כלמדן בעל תפיסה מהירה וזיכרון טוב, וחבריו כינוהו "דער לובטשער עילוי" (העילוי מלובץ'). בין חבריו בבחרותו שעמדו עמו בקשרי ידידות לאורך כל חייו היו: הרב הלל מיליקובסקי, לימים רבה של סלנט; והרב אלכסנדר משה לפידות מראסיין.

הוא נישא לבתו של הגביר ר' משה רודומינר שקיבל על עצמו את הדאגה לפרנסת בני הזוג, כדי לאפשר לו להמשיך בלימודיו. בשנת תרכ"ח, 1868, קיבל כתב רבנות מעיר הולדתו לובץ', נסע לשם וכיהן כרב העיירה תקופה קצרה, אך בשל געגועיו לאווירתה של וילנה היהודית ויתר על רבנותו ושב לווילנה. עשר שנים לאחר פטירת הגביר הווילנאי יודל אופאטוב "התקיף הידוע", הוקם מעזבונו בשנת תרל"ח, 1878, כולל אברכים ב"בית המדרש אופאטוב" בעיר. הכולל החדש יועד לאברכים מופלגים בידענותם ובלמדנותם, ורבי שמואל זיברטנסקי מונה כראש הכולל וכמפקח על הלומדים בו.

בשנת ה'תרמ"ג, 1883, נפטר "המו"צ דווילנה" הרב והמדינאי רבי יעקב באריט, ורבי שמואל נבחר לכהן תחתיו בתפקיד זה, לצד רבני הקהילה, רבי יוסף סקוביץ ובהמשך, רבי בצלאל הכהן. הוא החזיק במשרה זו חמש עשרה שנים עד פטירתו בח' בתמוז ה'תרנ"ח, 28 ביוני 1898.

לאחר פטירתו הדפיס הרב חנוך אייגש, חתן בנו הרב שלמה זיברטנסקי, חלק מכתביו בספר "עולת שמואל" בשני כרכים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* , עמ' 88–89 (תמונות 92–93)
;ספרו
* 
* 

קטגוריה:לובצ'ה: רבנים
קטגוריה:וילנה: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ילידי 1818
קטגוריה:נפטרים ב-1898
תומאס שטרונץ

תומאס שטרונץ (בגרמנית: Thomas Strunz, נולד ב-25 באפריל 1968 בדיסבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בעמדת הקשר האחורי.
שטרונץ שיחק 12 שנים בבונדסליגה, בעיקר בבאיירן מינכן ובשטוטגרט, והיה חלק מזכייתה של נבחרת גרמניה ביורו 1996.

==קריירת מועדונים==
שטרונץ שיחק בקבוצת הנוער של דיסבורג, וממנה עלה לבוגרים בשנת 1986. בדיסבורג צבר שטרונץ 94 הופעות והבקיע 30 שערים.

בשנת 1989, בגיל 21, חתם שטרונץ בבאיירן מינכן, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה הבקיע 5 שערים ב-20 הופעות, וזכה באליפות הבונדסליגה. בשנת 1992 עבר שטרונץ לשטוטגרט, בה צבר 79 משחקים והבקיע 12 שערים בשלוש עונות.

בשנת 1995 חזר שטרונץ לבאיירן מינכן, והחל לקצור הצלחות ותארים. כבר בעונתו הראשונה זכה בגביע אופ"א בשנת 1996, לאחר ניצחון כפול בגמר על בורדו. שטרונץ שיחק חמש עונות בקדנציה השנייה בבאיירן מינכן, בהן לבד מגביע אופ"א, זכה בארבע אליפויות, שני גביעים מקומיים וארבעה גביעי הליגה הגרמנית, והיה חלק מהקבוצה שהגיעה לגמר ליגת האלופות 1999 והפסידה למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן, אך לא שיחק בגמר. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצה מיעט לשחק עקב פציעות טורדניות, ונאלץ לפרוש בסוף שנת 2000, בגיל 32.

==קריירה בינלאומית==
לשטרונץ 41 הופעות במדים הלאומיים. שטרונץ ייצג את גרמניה במונדיאל 1994, ולקח חלק בזכייה הגרמנית בטורניר יורו 1996, כאשר בדרך אל הזכייה הבקיע פנדל בבעיטות הכרעה נגד נבחרת אנגליה בחצי הגמר.

==לאחר הפרישה==
שטרונץ שימש כמנכ"ל בוולפסבורג בשנת 2005, פוטר מהתפקיד כעבור שנה. בהמשך הועסק באותו תפקיד על ידי רוט-וייס אסן, ופוטר גם משם. כיום שטרונץ מועסק בפרשנות כדורגל בערוץ ספורט 1 הגרמני.

==חיים אישיים==
אשתו של שטרונץ, קלאודיה, עזבה אותו לטובת שטפן אפנברג, חברו לבאיירן מינכן ולנבחרת גרמניה.

==תארים==
עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה (5): 1989/90, 1996/97, 1998/99, 1999/00, 2000/01
* הגביע הגרמני (2): 1997/98, 1999/00
* גביע אופ"א: 1995/96
* גביע הליגה הגרמנית (4): 1997, 1998, 1999, 2000

עם נבחרת גרמניה:
* יורו 1996

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלני דיסבורג
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1968
יופ קאפלמן

האנס-יוזף "יופ" קאפלמן (בגרמנית: Hans-Josef "Jupp" Kapellmann, נולד ב-19 בדצמבר 1949 בבארדנברג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בעמדות המגן והקשר. את רוב הקריירה שלו בילה קאפלמן בקבוצות פ.צ. קלן ובאיירן מינכן. בנוסף, ערך 5 הופעות במדי נבחרת מערב גרמניה.

==קריירת מועדונים==
קאפלמן גדל במועדון הנוער של 1930 בארדנברג, והצטרף בשנת 1968 לבוגרים של אלמניה אאכן, עמה זכה במקום השני בבונדסליגה כבר בעונתו הראשונה. עונה לאחר מכן, אאכן ירדה לליגת המשנה, וקאפלמן עבר לפ.צ. קלן, עמה הגיע למקום השני בבונדסליגה בשנת 1973 והפסיד באותה עונה בגמר הגביע לבורוסיה מנשנגלדבך.

הצלחתו של קאפלמן בקלן, הביאה את באיירן מינכן לשלם עבורו 802 אלף מארק גרמני לקלן, סכום שנחשב לשיא בבונדסליגה באותם ימים, ובקיץ 1973 עבר קאפלמן לקבוצה הבווארית. קאפלמן היה חלק משמעותי מבאיירן מינכן שזכתה בשלושה טורנירים רצופים של גביע אירופה לאלופות, בין השנים 1974–1976, ובזכייה בטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 1976 לאחר ניצחון על קרוזיירו. קאפלמן רשם 165 הופעות בבאיירן מינכן, והבקיע 17 שערים.

בתום עונת 1979, חצה קאפלמן את הכביש אל היריבה העירונית, מינכן 1860, שם שיחק 40 משחקים. בתום עונת 1981, פרש קאפלמן ממשחק פעיל.

==קריירה בינלאומית==
לקאפלמן חמש הופעות במדי נבחרת מערב גרמניה. קאפלמן היה חלק מהסגל הגרמני שזכה במונדיאל 1974, אך לא זכה בו לדקות משחק.

==לאחר הפרישה==
כיום קאפלמן הוא דוקטור, העוסק בניתוחים אורתופדיים בעיר רוזנהיים שבבוואריה.

==תארים==
עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה: 1973/74
* גביע אירופה לאלופות (3): 1973/74, 1974/75, 1975/76
* הגביע הביניבשתי: 1976
 
עם נבחרת גרמניה המערבית:
* מונדיאל 1974

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלני אלמניה אאכן
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני מינכן 1860
קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1949
מאוריצ'יו בלנק

מאוריצ'יו בלנק מנהל [[בנק מרמורוש, בלנק ושות' ב-1910]]
מאוריצ'יו (מוריץ) בלנק (ברומנית: Mauriciu Blank; 20 ביולי 1848 - 22 בנובמבר 1929) היה בנקאי יהודי רומני, שייסד יחד עם יעקב מרמורוש את בנק מרמורוש, בלנק ושות'. מאוריצ'יו היה אביו של אריסטידה בלנק, שירש אותו בניהול הבנק.

==קורות חיים==
מאוריצ'יו בלנק נולד בפיטשט, ולאכיה, הבן הבכור של לייבה בלנקו (Leiba Blanco), צאצא של משפחת יהודים ספרדים, שהגיעו לבוקרשט במאה ה-18 עם השם Derrera el Blanco. בלנק למד מסחר ופיננסים בווינה ובלייפציג וכאשר שב לרומניה ב-1863 נשכר לעבודה על ידי הבנקאי היהודי רומני יעקב מרמורוש. יעקב מרמורוש ניהל בנק, שהקים בעזרת גיסו, יעקב לבל. ב-1869 צירף מרמורוש את בלנק כשותף וב-1870, כאשר פרש, הפך בלנק למנהל הבנק. ב-1874 הבנק שינה את שמו ל"בנק מרמורוש, בלנק ושות'" ובמהרה הפך לבנק החשוב ביותר ברומניה, פרט לבנק הלאומי.

בשנת 1877, בעת מלחמת העצמאות של רומניה הבנק בניהולו של בלנק מימן את המערכה הצבאית ולאות תודה הוענקה לבלנק אזרחות רומנית

ב-1905 לאחר מות מרמורוש, הפך בלנק את הבנק לחברת מניות עם הון בסיס צרפתי, גרמני, הונגרי ורומני, שהגיע ל-125,000,000 לאי ורכש חלקים במפעלים רבים. הבנק מימן סלילת דרכים והנחת מסילות ברזל ופיתוח המסחר. מאוריצ'יו נעזר בניהול הבנק גם בבנו, אריסטידה וב-1923 היו לבנק 23 סניפים ברומניה וארבעה מחוצה לה, בפריז, בניו יורק, באיסטנבול ובווינה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.yivoencyclopedia.org/article.aspx/Blank_Maurice Blank, Maurice] 
* [http://www.businessmagazin.ro/lideri/capitalistul-care-a-fondat-cea-mai-puternica-banca-a-micului-paris-13337347 Capitalistul care a fondat cea mai puternică bancă a "Micului Paris"] 
* [https://web.archive.org/web/20151208070406/http://www.unitedartofbucharest.com/2015/09/capela-mauriciu-blank.html אחוזת הקבר של מאוריצ'יו בלנק ביער בנאסה] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בנקאים יהודים רומנים
קטגוריה:נדבנים יהודים רומנים
קטגוריה:יהודים ספרדים ברומניה
קטגוריה:ילידי 1848

קטגוריה:נפטרים ב-1929
אליהו יצחק חזן

הרב אליהו יצחק שמש (חזן) (1880 - א' בניסן תרצ"ח (1938)) שימש כרבה של העיר אל-חלה הקרובה לבגדאד קרוב לעשרים שנה, ולאחר מכן שימש כרב קהילת יוצאי בבל בהודו, בהונג קונג ובשאנגחאי למשך שלושים שנה. חיבר את הספר "יד אליהו" לאחר שעלה לארץ ישראל.

==ביוגרפיה==
נולד בבגדאד, עיראק. בשנת 1880 היה בית המדרש בעיר אל-חלה מנוהל על ידי הרב מועלם יצחק מרדכי; עם פטירתו הנהלת המדרש עברה לידי הרב אליהו. הרב אליהו נחשב לאיש דינמי שהכניס שינויים בשיטת הלימוד. הוא דאג במיוחד לחינוך ילדי העניים, באומרו: "מבני עניים תצא תורה". בשנת תרס"ד (1904) פרצה בעיר מגפת כולרה, והרב אליהו אסף כספים וחילק אותם לחולים העניים. 

בשנת 1906 עזב הרב את העיר אל-חלה ועבר לשמש כרב קהילת הבבלים בהונג קונג, עד 1920. לאחר מכן שימש כרב קהילת הבבלים בשאנגחאי עד לשנת 1930. לאחר מכן עלה לארץ ישראל וחי בירושלים, שם חיבר את הספר "יד אליהו". 

הרב נפטר בא' בניסן תרצ"ח (1938) ונקבר בחלקת הספרדים בהר הזיתים.

==ספריו==
* "[http://www.hebrewbooks.org/1788 יד אליהו]" - ספר שאלות ותשובות. השאלות בספר דנות בענייני הלכה, חלקן בביאור מקראות בהסבר ומתן טעמים למנהגים שונים.

==קישורים חיצוניים==
* צבי זוהר, [http://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Article_86-7.1.pdf היצירה ההלכתית של חכמי בבל (עיראק) בעת החדשה]
* 

קטגוריה:רבנים עיראקים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:בגדאד: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1880
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1938
מגלן קדוש אוסטרלי

מגלן קדוש אוסטרלי (שם מדעי: Threskiornis moluccus) הוא מין מגלן מהסוג מגלן קדוש, שתחום תפוצתו מתפרש על פני מזרח, צפון ודרום-מערב אוסטרליה. רוב גופו לבן, ראשו הקירח ומקורו שחורים. למרות שבעבר לא היה נפוץ באזורים עירוניים, נוצרו אוכלוסיות גדולות יותר ויותר בחוף המזרחי של אוסטרליה, וכיום מגלנים אלו נפוצים, בין השאר, בערים וולונגונג, סידני, מלבורן, גולד קוסט, בריזביין וטאונסוויל.

מין זה תועד לראשונה על ידי ז'ורז' קיוויה ב-1829, כ-Ibis molucca, אך ב-1991 הועבר רשמית לסוג מגלן קדוש, בשל קרבתו למינים בסוג זה. ישנם שני תת-מינים: T. m. molucca (תת-המין השלט), מצוי ברחבי אוסטרליה; T. m. pygmaeus מצוי באיי שלמה.
== מאפיינים ==
זהו מין גדול יחסית לשאר מיני המגלנים: אורכו כ-65 עד 75 ס"מ. הזכר גדול מעט מהנקבה: הוא שוקל כ-1.7 עד 2.5 ק"מ, ומשקלה של הנקבה נע בין 1.4 עד 1.9 ק"ג. זאת בהשוואה למגלן הלבן, שמשקלו כקילוגרם אחד. גופו של המגלן לבן, אם כי צבעו עשוי לדהות במשך הזמן. נוצות התעופה החיצוניות שחורות. מקורם של פרטים צעירים קצר יותר משל הבוגרים, וראשם מנוצה. ריחו החזק של המגלן תועד על ידי רבים כלא נעים.

קריאת המגלן היא קרקור מתמשך. הוא מגיע לבגרות מינית בגיל 3 שנים, ועשוי לחיות כ-28 שנים. המגלן הקדוש האוסטרלי ניזון בעיקר מחסרי חוליות יבשתיים ומימיים ומפסולת אנושית. המזון המועדף עליו הוא סרטני מים ושבלולים.

בתי הגידול המועדפים על המגלן הם ביצות ואזורי מרעה, אם כי ניתן למצוא אותו גם בפארקים עירוניים ובמטמנות ברחבי אוסטרליה. ישנה מחלוקת האם להכריז על מין זה כמזיק, בשל הרגלי האכילה שלו מפחי אשפה וריחו הלא נעים, או כנתון בסכנת הכחדה פוטנציאלית.

עונת הרבייה של המגלנים משתנה בהתאם לאזור בו הם חיים; היא נמשכת בין אוגוסט לנובמבר בחלקה הדרומי של אוסטרליה, ובין פברואר למאי, לאחר העונה הרטובה, בצפון. הקן בנוי מזרדים, עשבים וקנים, וממוקם על עץ, בדרך כלל בסמוך למקווה מים כמו נהר, אגם או ביצה. לעיתים המגלנים מקננים בסמוך לאתרי קינון של עופות מים אחרים, כגון אנפות, קורמורנים וכפנים. הנקבה מטילה 2-3 ביצים לבנות, שמידותיהן כ-65 על 44 מ"מ. הדגירה נמשכת 21-23 ימים. הגוזלים נולדים עיוורים, עירומים וחסרי ישע. הם פורחים מהקן בגיל 48 ימים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1829
קטגוריה:כפניים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
קטגוריה:איי שלמה: עופות
אולפנת בני עקיבא אמנה

אולפנת בני עקיבא אמנה היא אולפנה בכפר סבא, מהראשונות באולפנות, שהוקמה ב-1964 ולומדות בה כ-460 תלמידות.

== הקמה ==
האולפנה הוקמה על ידי מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא באלול תשכ"ד. המחזור הראשון כלל 18 תלמידות. המנהל הראשון, אברהם ברקאי, הקים את האולפנה כאחות צעירה לאולפנת בני עקיבא כפר פינס. בניין אחד שימש את הפנימייה, חדר האוכל וכיתת הלימוד. מבנה ששימש במקורו לגידול אפרוחים, שימש כמשרד וחדר מורים. 

בהמשך נשכרו דירות בעיר. לאחר מכן רכש מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא שטח של 20 דונם שעליו הוקם מבנה טרומי ששימש כחדר אוכל ומטבח וככיתות לימוד. הרב יהודה רוזנברג נקרא על ידי הרב משה צבי נריה לעמוד בראש האולפנה כשהיה בן 25 בלבד. בשנת תשכ"ח, ערב סיומו של המחזור הראשון, נחנכה הפנימייה הראשונה.

==מאפיינים==
באולפנה לומדות כ-460 בנות. ראש האולפנה היום הוא הרב יוסי כהנא, שבעבר שימש מנהל חטיבת הביניים ויוזם בית הספר הניסויי באולפנה. שמעון ארבל (אחיו של משה ארבל) הוא מנכ"ל האולפנה. 

האולפנה לקחה חלק בתוכנית פסגה של משרד המדע לחינוך ולהכשרה למצוינות במדעים ובסייבר. במסגרת התוכנית התלמידות מוכשרות לשירות לאומי במסגרת מערכת הביטחון הישראלית בתחומי הסייבר. 

בשנת 2010 זכתה אור אשואל, אז תלמידת כיתה י"א בחידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי.

בשנת 2011 זכתה תלמידת האולפנה נעם חדד במקום השני בחידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי

== לקריאה נוספת ==
*צבי שינובר, האור הגדול, מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא, תש"ע 2010

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.uamana.com/ אתר אולפנת בני עקיבא אמנה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אולפנות
קטגוריה:כפר סבא: בתי ספר
Christen, ätzet diesen Tag, רי"ב 63

Christen, ätzet diesen Tag (בעברית: נוצרים, חרטו את היום הזה) רי"ב 63, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך לכבוד חג המולד. מועד ההלחנה הוא כנראה ב-1713 ומועד הביצוע הראשון לא ידוע בוודאות, אך ידוע שהוא ביצע את הקנטטה בדצמבר 1723 בהיותו מנהל המוזיקה בלייפציג.

==היסטוריה ומילים==
מקובל להניח שהוא הלחין את הקנטטה בהיותו בוויימאר, בין 1713 ל-1716. בשנים אלו הוא ביקר בעיר האלה במטרה לנסות להתמנות שם לעוגבאי. משערים שהטקסט נכתב על ידי יוהאנס מיכאל היינקיוס (Johann Michael Heineccius) שהיה כומר בכנסיית גבירתנו הקדושה בהאלה, כתב טקסטים לקנטטות אחרות של באך ותמך במועמדותו של באך לתפקיד בכנסייה. לכן, יש המניחים שהביצוע הראשון היה בכנסייה זו בעיר האלה. על פי ג'ון אליוט גרדינר הביצוע הראשון היה בוויימאר ב-1714 וביצוע נוסף התקיים בהאלה ב-1717.

בכל מקרה ידוע שבחג המולד הראשון שלו בלייפציג הוא ביצע את היצירה. על פי כריסטוף וולף, הוא ביצע אותה בלייפציג שוב ב-1729.

==מבנה והרכב מבצע==
הקנטטה נכתבה לארבעה סולנים, סופרן, אלט, טנור ובס ומקהלה בת ארבעה קולות. הכלים המשתתפים הם ארבע חצוצרות, טימפאני, שלושה אבובים, בסון, שני כינורות, ויולה, עוגב ובאסו קונטינואו. בקנטטה שבעה חלקים:
# מקהלה: Christen, ätzet diesen Tag (נוצרים, חרטו את היום הזה)
# רצ'יטטיב לאלט: Oh, selger Tag! o ungemeines Heute (הו יום מאושר! הו יום נפלא)
# דואט לסופרן ולבס: Gott, du hast es wohl gefüget (אלהים, את דרכינו לטוב התווית)
# רצ'יטטיב לטנור: So kehret sich nun heut (כך הופכים היום)
# דואט לאלט וטנור: Ruft und fleht den Himmel an (בקשו רחמי שמיים)
# רצ'יטטיב לבס: Verdoppelt euch demnach (הגדילו את אש הפולחן)
# מקהלה: Höchster, schau in Gnaden (אתה הנעלה, הבט ברחמים)

==הקלטות==
היצירה הוקלטה כ-30 פעמים על ידי מנצחים ידועים, בהם מיכאל גילן (ב-1952), ניקולאוס הרנונקור (ב-1975), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-1998).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.bach-cantatas.com/BWV63.htm פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך]
* [http://www.bach-cantatas.com/Texts/BWV63-Heb1.htm טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)]
* [https://web.archive.org/web/20160923074119/http://imslp.nl/imglnks/usimg/c/c4/IMSLP01217-BWV0063.pdf פרטיטורה]
==הערות שוליים==

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
נחלת צדוק

נחלת צדוק היא שכונה קטנה<ref></ref> בירושלים, הממוקמת בדרום גוש הנחלאות בין שכונת שערי חסד לשכונת נחלת אחים. גבולה הדרומי הוא רחוב הגר״א, וגבולה הצפוני רחוב ישראלס. רחובה הראשי הוא רחוב נחלת צדוק.

== היסטוריה ==
השכונה נוסדה בשנת 1906 ביוזמת חברת יק"א ומנהלה בירושלים אברהם אלברט ענתבי, ונבנתה החל מ-1908 בעזרת חברת כי"ח של יהדות צרפת והברון רוטשילד. השכונה נקראה על שם הרב צדוק כהן, הרב הראשי של יהדות צרפת ומראשי תנועת חיבת ציון, שהלך לעולמו חודשים ספורים טרם ייסוד השכונה. 

התוכנית המקורית הייתה להקים 40 בתים בשכונה עבור פועלים ובעלי מלאכה עניים מעובדי מוסדות כי"ח, על שטח של 30,000 אמות מרובעות. עד שנת 1911 נבנו 22 בתים בשכונה. את יתרת החלקות שלא נמכרו למשתכנים מכרה יק"א לאחר שנים אחדות לאגודת נווה בצלאל, שהקימה בסמוך שכונה שנועדה לאמנים ואנשי בצלאל. 

הבתים נבנו כבתים טוריים בני שני חדרים כל אחד, כשבחזית כל בית חצר לגידול עופות או לנוי. בחצר גם היו המטבח והשירותים. משתכני נחלת צדוק כללו מורים, פקידים, בעלי מלאכה וסוחרים, שהגיעו מהשכונות החדשות שמחוץ לעיר העתיקה, ובניגוד לתוכנית המקורית, היו אמידים יחסית. נחלת צדוק התפתחה כשכונה חילונית, בשכנות צמודה לשערי חסד הסמוכה שהייתה חרדית ומתיישביה היו אנשי היישוב הישן. 

נחלת צדוק גדלה בתקופת המנדט, ובמפקד אוכלוסין בשנת 1939 נמנו בה 265 תושבים. החל מ-1939 התאחדו ועדי השכונות נחלת צדוק ונווה בצלאל, כדי להתמודד במשותף עם קשיים ביטחוניים ומנהליים, והפכו בפועל לשכונה אחת. בעת מאורעות מלחמת העצמאות עמדו נחלת צדוק ושערי חסד בקו החזית מול התקפות מהכפר שייח' באדר הסמוך. הבית המערבי ביותר בנחלת צדוק שימש כעמדה של ההגנה.

לקראת סוף המאה ה-20 חל בשכונה תהליך התחרדות. בדומה לשערי חסד הסמוכה, נרכשו נכסים בנחלת צדוק בידי עולים חרדים מארצות הרווחה, והבתים שופצו והורחבו. כיום אופי השכונה הוא של שכונת רווחה חרדית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jerusalem-love.co.il/?page_id=14668 שכונת נחלת צדוק], רפי כפיר, באתר אהבת ירושלים

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: שכונות
קטגוריה:כל ישראל חברים
יצחק בכר דוד

רבי יצחק בכר דוד (קרוב לשנת ה'ת"ן, 1690 - ה'תקט"ו, 1755) היה רב בקושטא, מחבר הספר "דברי אמת". נודע כאחד מגדולי דורו.

==ביוגרפיה==
לא ידועים פרטים ביוגרפיים רבים אודותיו, מלבד שם אביו דוד. הוא נולד בקושטא וכנראה גם נפטר בה. למד כנראה בישיבתו של הרב שמואל הלוי. הוא נחשב לאחד הדרשנים המצוינים בעירו, ופסק בשאלות הלכתיות סבוכות.

בשנת ה'תק"ב התמנה כדיין בבית הדין של קושטא, לצד הדיינים רבי אליהו גלמידי ורבי חיים אבן שנג'י. רוב תשובותיו אבדו וחלקן נדפסו לאחר מותו בספר "דברי אמת".

הוא התפרסם כאחד מגדולי הדור בכל רחבי אירופה. רבי יחזקאל לנדא, רבה הנודע של פראג, מתאר אותו בשבחים מופלגים בספר השו"ת שלו "נודע ביהודה": (נודע ביהודה, אבן העזר, סימן עד).

פסיקה אחת מפורסמת שלו היא ביטול המנהג לתקוע בשופר בשעת הנץ החמה בבוקר ראש השנה.

ספרו "דברי אמת" נעשה לספר למדני קלאסי, לפי עדות מאיר בניהו, חלק של הספר בשם "מערכות דברי אמת" שלא נדפס אז, "לא ירד מעל שולחנם שלחכמי קושטא ונעשו ממנו העתקות הרבה". חלקם אף הדפיסו חיבורים שעיקרם הערות ודיונים בספרו. חיבורו של "הסבא קדישא" רבי שלמה אליעזר אלפנדרי על דברי אמת, הודפס בירושלים (מכון ירושלים תשל"ז) בצמוד למהדורה הראשונה של "מערכות דברי אמת" בשם "אשא עיני".

שלושת בניו כיהנו כולם כרבנים בקושטא: רבי יעקב, רבי דוד ורבי אברהם בכר יצחק. חתנו היה רבי אברהם בן אביגדור, ראב"ד קושטא, מחבר הספר "זכור לאברהם" (קושטא תקפ"ז) הכולל שאלות ותשובות, חידושים על התלמוד הבבלי וחידושים על משנה תורה לרמב"ם.

==קישורים חיצוניים==
* 
;ספריו
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:איסטנבול: רבנים
קטגוריה:ילידי 1690
קטגוריה:נפטרים ב-1755
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
ערוץ הקבוצות

ערוץ הקבוצות היה ערוץ ספורט ישראלי ששידר בכבלים ובלווין במסגרת חבילת הספורט בין השנים 2001–2004.

ערוץ הקבוצות הוקם בשנת 2001 על ידי יהודה טלית, בעליה של חברת "טלית תקשורת", בשיתוף עם בעלי מועדון הכדורגל מכבי חיפה יעקב שחר ועוזי מור.

הערוץ שידר כתבות צבע לפני משחקי הקבוצה ואחריהן, ראיונות אולפן נרחבים עם שחקני עבר והווה ותוכניות לסיקור הנעשה בקבוצה בהגשת ערן בן זאב, אהרון ברנע, ברק רום וירון זילברשטיין ורצועת שידור שמוקדשת לתוכניות דומות שהופקו על ידי ערוץ MUTV של קבוצת מנצ'סטר יונייטד. בשנת 2003 הצטרפו לערוץ בעלי מועדון הכדורגל הפועל תל אביב, רפי עגיב ומשה תאומים והערוץ החל לשדר רצועת שידור הכוללת כתבות צבע ותוכניות על אודות הפועל תל אביב בהגשת אורי בנאי, קובי מחט ואלי ישראלי. באותה שנה ליווה הערוץ מקרוב את העפלתה הראשונה של מכבי חיפה לליגת האלופות והסרט אודות המסע, "[https://www.youtube.com/watch?v=xbCyHgIN2Lw חלום ירוק]", שודר לאחר מכן בערוץ 2. ב-2004 החל הערוץ לשדר רצועה יומית בהגשת שרון ניסים, המוקדשת להפועל באר שבע, והקבוצה אף אמורה הייתה להיכנס כשותפה בבעלות על הערוץ. צוות הערוץ היה אחראי על שידורם של כמה ממשחקי הקבוצות שהועברו בערוץ 10 וערוץ 2.

בשנת 2003 הוצע כי הערוץ יהפוך לערוץ בתשלום וישדר את משחקי ליגת העל בכדורגל אולם בסופו של דבר זכה גוף השידור "צ'רלטון" בזכויות השידור.

במאי 2004 נסגר הערוץ. ניסיון נוסף לפתיחת ערוץ במודל דומה נעשה בשנת 2006 כשארקדי גאידמק בעליה של קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים הקים ערוץ ייעודי לסיקור הקבוצה, אולם הוא נסגר כעבור חודשיים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערוצי ספורט ישראליים
קטגוריה:ערוצי טלוויזיה ישראליים שנסגרו
הכנסייה הכרמליטית של ורשה

חזית הכנסייה
הכנסייה מבפנים
מבט אל מגדלי הפעמונים של הכנסייה
כנסיית הלקיחה של הבתולה מריה ושל יוסף הקדוש (בפולנית: Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny i św. Józefa Oblubieńca), הידועה בכינוי "כנסיית הכרמליטים", היא כנסייה קתולית בוורשה שבפולין.
== היסטוריה ==
הכנסייה הנוכחית היא הכנסייה השנייה במקום. הכנסייה הראשונה נבנתה מעץ על ידי מסדר הכרמליטים בשנת 1634 ונהרסה על ידי השוודים בשנת 1650. הכנסייה החדשה, שנוסדה ביוזמתו של הפרימאט של פולין מיכל סטפן רדז'יובסקי (; אשר ייסד גם את כנסיית הצלב הקדוש בוורשה), נבנתה בין השנים 1692-1701 בסגנון בארוק פולני בתכנון האדריכל יוזף באלוטי (ניתן עדיין לראות את הכנסייה המקורית מאחורי החזית). במהלך מלחמת העולם השנייה הכנסייה שרדה בפצצות העיר ורשה ולא נהרסה.

החזית של הכנסייה היא בסגנון נאו קלאסי והיא אחת החזיתות הבולטות והמפורסמות ביותר בוורשה. חזית מרשימה זו נבנתה בסגנון אופייני לשלטונו של סטניסלאב פוניאטובסקי.

החזית מורכבת משתי קומות. שמונה עמודים בסגנון דורי תומכים בקומה הראשונה ושישה עמודים בסגנון קורינתי תומכים בקומה השנייה. על גג הכנסייה ממוקם כדור נחושת שהתחמצן עם הזמן והפך לירוק. על החזית יש הרבה עיטורים פיסוליים ומקובעות בה שלוש דלתות כניסה. על האפריז מקובע תבליט של מוטות הגמון וכתר אפיפיורי במרכז.
הכנסייה מהצד
מגדלי הפעמון הייחודיים של הכנסייה בצורת גליל, מיוחדים מאוד ונמצאים בצדדי המבנה. בראש המגדלים יש קישוט דקורטיבי שמזכיר אבוקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ורשה: מבנים
קטגוריה:פולין: כנסיות
קטגוריה:פולין: מבני דת
קתדרלת יוחנן הקדוש

נוף העיר ממגדל כנסיית סנט אנה. קתדרלת סנט ג'ון היא המבנה בעל הגג הירוק
נוף העיר. ה[[קתדרלה היא המבנה הגבוה מצד שמאל]]
חזית הקתדרלה
קתדרלת יוחנן הקדוש (בפולנית Archikatedra św. Jana) היא הקתדרלה הראשית של ורשה.

בניית הכנסייה המקורית החלה במאה ה-14. היא נבנתה בסגנון גותיקת לבנים עבור דוכסי מזוביה. מול הכנסייה אירע ניסיון ההתנקשות בחייו של זיגמונט השלישי ואזה, המתנקש לא הצליח להתנקש בחייו של זיגמונט. בימי תפארתה היה לכנסייה מגדל פעמונים צמוד, והיא התנשאה לגובה מעל בתי העיר העתיקה ונראתה מכל מקום בה. במלחמת העולם השנייה הופצצה הקתדרלה ומגדל הפעמונים נהרס ולא שוחזר. אחרי המלחמה, במסגרת פעולות השיקום של העיר ורשה, שוחזרה הקתדרלה בגרסה פחות מפוארת.

חזית הקתדרלה עשויה מלבנים אדומות ובנויה בשני מפלסים. פנים הקתדרלה מקורה בקמרונים וגגה של הקתדרלה מצופה בנחושת שהתחמצנה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ורשה: מבנים
קטגוריה:פולין: כנסיות
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה
סטיברזנס

סטיברזנס (ביוונית: Σατιβαρζάνης המאה ה-4 לפנה"ס) היה מדינאי פרסי. שרת את דריווש השלישי, ומאוחר יותר את אלכסנדר הגדול. בגד גם באלכסנדר ומרד בו. נהרג בדו-קרב מול המוקדוני אריגיוס.

==ביוגרפיה==
על ראשית חייו של סטיברזנס לא ידוע דבר. הוא שימש כסטראפ אריה (Aria). הוא שרת את דריווש השלישי, מלך ממלכת פרס האחמנית, ובמהלך כיבוש האימפריה הפרסית על ידי אלכסנדר הגדול, פיקד על כוח שהורכב מאנשי אריה בקרב גאוגמלה. הכוח שתחת פיקודו הוצב באגף השמאלי, מול היחידות שבפיקוד אלכסנדר עצמו. לאחר שהקרב הסתיים בניצחון מוקדוני, המשיך סטיברזנס לשרת את המלך, ויחד עמו נמלט אל הסטראפיות המזרחיות. אולם בהדרגה כמו אצילים פרסים רבים אחרים, החל סטיברזנס לאבד את האמון במלכו, ויחד עם בסוס סטראפ בקאטריה וברסאינטס סטראפ אראכוסיה, התנקשו במלך בשנת 330 לפנה"ס. 

בהדרגה, התבר לסטיברזנס, שאלכסנדר הגדול מאמץ את המנהגים הפרסיים, לפיכך הוא הגיע למחנה של אלכסנדר בעיר סוסיא (כיום באזור משהד), והודיע על כניעתו. אלכסנדר היה מרוצה, והותיר את סטיברזנס כמושל אריה, אולם הותיר עמו 40 פרשים מוקדונים שהיו אמורים לפקח על נאמנותו. לאחר יציאת צבאו של אלכסנדר, מרד סטיברזנס וחבר לבסוס, שהוביל כעת את ההתנגדות הפרסית למוקדונים. הסיבות למרד אינן ברורות, ועל פי השערות הן נבעו מטעמים דתיים. בסוס, שלח לעזרתו 2,000 פרשים. אלכסנדר חזר על עקבותיו בניסיון לתפוס את סטיברזנס, אך הוא נמלט למדבר ואלכסנדר המשיך את מסעו לעבר באקטריה. הוא השאיר באריה 6,000 רגלים ו-600 פרשים בפיקוד שלושה מצביאים (ארטבזוס, אריגיוס וקרנוס), שהצליחו בסופו של דבר ללכוד את כוחו של סטיברזנס. אריגיוס וסטיברזנס ערכו ביניהם דו-קרב, שבסופו נעץ אריגיוס חנית בפניו של סטיברזנס והרג אותו.

==לקריאה נוספת==
* דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, מהדורה ראשונה תשמ"ג, מהדורה שנייה תשמ"ז.
* ביל יני, אלכסנדר הגדול - לקחים מפועלו של המצביא הבלתי-מנוצח בהיסטוריה, 2012, הוצאת מודן - (מהדורה ראשונה בשנת 2010).
* פאול קלושה, אלכסנדר הגדול, ת"א: מזרחי, 1963.
* י. מודז'ייבסקי, אלכסנדר מוקדון, הוצאת הדר, 1960.
* הרולד למב, אלכסנדר מוקדון – המסע אל קצה העולם, ירושלים: הוצאת קריית ספר, 1967.
<div class="mw-content-ltr">
* Waldemar Heckel, The Conquests of Alexander the Great, Cambridge University Press, 2008.
* Diodorus Siculus. Library of History. Translated by C.H. Oldfather, R.M. Geer, C.L. Sherman, F.R. Walton and C.B. Welles. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann, 1933-1967.
* Plutarch. Lives. Translated by Bernadotte Perrin. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1914-1926. 11 vols. Digitized copy in: [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Roman/Texts/Plutarch/Lives/home.html penelope.uchicago.edu]
* Arrian, The Campaigns of Alexander, translated by Aubrey de Sélincourt, Penguin Classics, 1958 and numerous subsequent editions.
* 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלכסנדר הגדול
קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
כנסיית סנט אנה

חזית הכנסייה
מגדל הפעמונים
כנסיית סנט אנה (בפולנית: Kościół św. Anny) היא כנסייה בעיר העתיקה של ורשה.
== היסטוריה ==
בשנת 1454 הגרמנים שחיו בנסיכות מזוביה, החלו לבנות לעצמם כנסייה חדשה.
הכנסייה שופצה ב-1603 ופעם נוספת בשנת 1788 תחת שלטונו של מלך פולין האחרון, סטניסלב פוניאטובסקי.
החזית המקורית הוחלפה בחזית נאו קלאסית בשנת 1788. שישה עמודים קורינתיים תומכים בקרניז. בין כל עמוד יש פסל של כל אחד מארבעת האוונגיליונים. מעל הקרניז יש גמלון ומאחורי הגמלון יש בימה מוגבהת שמחזיקה צלב. מגדל הפעמון של הכנסייה בולט בכיכר הטירה וממנו ניתן לראות נוף מרהיב של העיר העתיקה.

הכנסייה מכונה גם "כנסיית הסטודנטים".

פנים הכנסייה
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פולין: כנסיות
קטגוריה:ורשה: מבנים
אוליבר קרויצר

אוליבר קרויצר (בגרמנית: Oliver Kreuzer, נולד ב-13 בנובמבר 1965 במנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם בקרלסרוהה, באיירן מינכן ופ.צ. בזל.

==קריירת מועדונים==
קרויצר החל את קריירת הבוגרים שלו בקרלסרוהה מליגת הבונדסליגה בשנת 1985. קרויצר שיחק בקבוצה 182 משחקים לאורך שש עונות, כבש שמונה שערים והפך למעין גיבור תרבות מקומי. 

בשנת 1991 חתם קרויצר בבאיירן מינכן, עמה זכה בשתי אליפויות, והיה שותף מלא לזכייה בגביע אופ"א בשנת 1996, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול בורדו. בשנת 1997, לאחר שש עונות בבאיירן מינכן, בהן שיחק 150 משחקים וכבש שמונה שערים, חתם קרויצר בפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית. עם בזל זכה קרויצר בדאבל בשנת 2002, ופרש בתום אותה עונה מכדורגל בגיל 36, לאחר חמש עונות בבזל, בהן שיחק 119 משחקים וכבש 16 שערים.

==קריירה בינלאומית==
קרויצר מעולם לא שיחק בנבחרת גרמניה הבוגרת, אך שיחק בנבחרות הצעירות, ולזכותו הופעה אחת בנבחרת האולימפית.

==לאחר הפרישה==
קרויצר עסק בתפקיד ניהולי בפ.צ. בזל עם פרישתו ממשחק. לאחר מכן עסק בתפקיד המנהל הספורטיבי בקבוצות שונות כרד בול זלצבורג, שטורם גראץ, קרלסרוהה והמבורג, ממנה פוטר עקב טענות ההנהלה להפרת המחויבות שלו למועדון.
בנובמבר 2015 החל קרויצר לעבוד במינכן 1860 כמנהל הספורטיבי של המועדון.

==תארים==
עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה (2): 1993/94, 1996/97
* גביע אופ"א: 1995/96

עם פ.צ. בזל:
* אליפות ליגת העל השווייצרית: 2001/02
* הגביע השווייצרי: 2001/02

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בלמי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני קרלסרוהה
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. בזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1965
דלק אנרגיה

דלק מערכות אנרגיה בע"מ, המוכרת בשם המקוצר דלק אנרגיה, היא חברה ציבורית ישראלית, העוסקת, באמצעות שותפויות וחברות בנות, בחיפושי נפט וגז טבעי והפקתם בישראל ובקפריסין. ניירות הערך של החברה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב עד שנת 2018. בעלת השליטה בחברה היא קבוצת דלק.

==היסטוריה==
חברת "דלק מערכות אנרגיה בע"מ" נוסדה ב-1 בספטמבר 1981 תחת השם "דלק חיפושי נפט בע"מ". באוגוסט 1982 חתמה על הסכם, לפיו רכשה "דלק חיפושי נפט" מחברת "דלק" חברת הדלק הישראלית 75 אחוז מן האינטרסים בתחום חיפושי הנפט בישראל שהיו ל"דלק" באותו תאריך, במחיר של 130 אלף דולר. בהתאם להסכם, תהיה חברת "דלק" זכאית לתמלוגי-על, בשיעור חמישה אחוזים מתפוקת נפט או גז, אם תהיה כזו בכמות מסחרית בשטחים שקנתה "דלק חיפושי נפט". באותו חודש גם הנפיקה לראשונה את מניותיה בבורסה בתל אביב וגייסה 4 מיליון דולר. רישיונות החיפוש שהעבירה "דלק" ל"דלק חיפושי נפט" כללו את רישיון גזר, רישיון רמלה, רישיון גדרה, רישיון ניר-יצחק, רישיון קרן (מדרום לרצועת עזה,(רישיון אמציהו (בדרום ים המלח,( רישיון סעד, רישיון כנרת, רישיון בתרים (מצפון מזרח לבאר־שבע) רישיון עמק הירדן והרשאת עזה. בשנת 1983 השתתפה ב־15 קידוחים. רק בשלושה מהם נמצאו סימנים, או הערכות לאפשרות הפקה מסחרית.

בשנת 1996 שינתה החברה את שמה לשמה הנוכחי.

עם הקמתה עסקה החברה בחיפושי נפט וגז טבעי ובהפקתם בישראל, ובשנת 2001 החלה לראשונה לפעול בחו"ל על ידי רכישת אחזקות בפרויקט חיפושי נפט בווייטנאם.

בין השנים 2008-2001 הרחיבה החברה את פעילותה בחו"ל על ידי רכישת נכסים וזכויות חיפוש של נפט וגז בקפריסין, ברוסיה, בווייטנאם, בדרום ארצות הברית, בגינאה ביסאו ובים הצפוני.

במהלך שנת 2009, עקב החלטת מדיניות של החברה למקד את פעילותה בנכסיה שבישראל, מכרה דלק אנרגיה את רוב נכסיה וזכויותיה בעסקי נפט וגז בחו"ל. בין השנים 2011-2010 מכרה החברה את נכסיה וזכויותיה שבארצות הברית, וב-2013 מכרה את נכסיה וזכויותיה שברוסיה ובים הצפוני. עם תום סדרת המכירות, נותרו בידי דלק אנרגיה נכסים וזכויות חיפוש בישראל ובקפריסין בלבד.

באוקטובר 2018 השלימה קבוצת דלק את מחיקת מניות דלק אנרגיה מהמסחר בבורסה, לאחר שרכשה את החזקות הציבור (11.8%) בה תמורת כ-1.11 מיליארד שקל. העסקה בוצעה בדרך של הצעת רכש מלאה, שזכתה להיענות הנדרשת מקרב הציבור, וכללה תמורה במזומן, במניות קבוצת דלק וביחידות השתתפות של דלק קידוחים. אחר כך ביצעה גם פירעון מוקדם לאיגרות החוב של החברה.

==החזקות החברה==
"דלק אנרגיה" היא בעלת השליטה (62.64%) ב"דלק קידוחים", שותפות מוגבלת לחיפוש ופיתוח נכסי נפט וגז טבעי, והיא מחזיקה ב-46.58% מהשותפות "אבנר חיפושי נפט".

שתי שותפויות אלה מחזיקות בשדות גז אחדים בים התיכון:
* שותפות ים תטיס: דלק קידוחים - 25%, אבנר - 23%.
* "תמר": דלק קידוחים - 15.625%, אבנר - 15.625%.
* "לווייתן": דלק קידוחים - 22.67%%, אבנר - 22.67%%.
* בלוק 12, המוכר גם בשם אפרודיטה: אבנר (15%) ודלק קידוחים (15%), יחד עם חברת נובל אנרג'י (70%) הן בעלות זכויות במאגר זה, שבמים הכלכליים של קפריסין. ביוני 2015 הכריזו השותפות על המאגר כמסחרי, שיש בו כ-4.54 TCF (טריליון רגל מעוקב) של גז טבעי (128.6 BCM). בנובמבר 2015 הודיעה נובל אנרג'י כי היא מוכרת חצי מחלקה במאגר אפרודיטה לבריטיש גז.
* השותפויות מחזיקות גם בחלקים מרישיונות "רות" ו"אלון" לחיפושי גז בים התיכון.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: חברות נפט וגז
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:ישראל: חברות פרטיות בבעלות חברות ציבוריות
קטגוריה:נתניה: חברות
Ich hatte viel Bekümmernis, רי"ב 21

Ich hatte viel Bekümmernis (בעברית: היה לי צער רב) רי"ב 21, היא קנטטה בשני פרקים שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר. תאריך ההלחנה המדויק אינו ידוע והיא מסומנת על ידו כיצירה לכל עת (באיטלקית: e per ogni tempo). ביצועה הראשון היה ביום ראשון השלישי לאחר חג השילוש הקדוש, שחל ב-17 ביוני 1714.

==היסטוריה ומילים==
מלבד הערכת התקופה שבה הלחין באך את הקנטטה לא ידועים עוד פרטים על כך. אלפרד דירר משער שהוא לא חיבר אותה בבת אחת, אלא צירף בהזדמנויות שונות כמה חלקים שהלחין בנפרד במועדים שונים. ג'ון אליוט גרדינר סבור שביצועה הראשון המלא היה בדצמבר 1713 בהאלה, ואילו ב-1714 ביצע באך גרסה מקוצרת. לאחר מכן השתמש בה באך שוב בהזדמנויות שונות, באופנים ובהרכבים שונים.

הטקסט נכתב כנראה על ידי משורר החצר סלומון פרנק (Salomon Franck) שכתב עוד קנטטות של באך מאותה תקופה. הוא כולל מספר פסוקים מספר תהלים ומחזון יוחנן ופסוק ממזמור של המשורר הגרמני גאורג נוימרק (Georg Neumark).

==מבנה והרכב מבצע==
הקנטטה נכתבה בשני פרקים, הראשון נועד לביצוע לפני הטקס בכנסייה והשני אחריו. צורת ביצוע זו אינה חריגה בקנטטות שלו, אך לא בכולן ידוע כיצד התחלקו, בניגוד לזו. היא מבוצעת על ידי שלושה סולנים, סופרן, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות. הכלים המשתתפים הם שני כינורות, ויולה, אבוב, בסון, ארבעה טרומבונים, שלוש חצוצרות, טימפאני (שניהם מופיעים רק בחלק האחרון) ובאסו קונטינואו עם עוגב. בקנטטה אחד עשר חלקים:
;פרק ראשון:
# סינפוניה בדו מינור
# מקהלה: Ich hatte viel Bekümmernis in meinem Herzen (ברב שרעפי בקרבי תנחומיך ישעשעו נפשי)
# אריה לסופרן: Seufzer, Tränen, Kummer, Not (אנחות, דמעה, צער, מצוקה)
# רצ'יטטיב לטנור: Wie hast du dich, mein Gott (איך הסבת פניך ממני אלי, בצר לי)
# אריה לטנור: Bäche von gesalznen Zähren (פלגי דמעות מלוחות מציפים אותי מסביב)
# מקהלה: Was betrübst du dich (מה תשתוחחי נפשי ותהמי עלי)

;פרק שני:
# רצ'יטטיב בדיאלוג לסופרן ולבס: Ach Jesu, meine Ruh (ישוע, שלוות נפשי)
# אריה בדואט לסופרן ולבס: Komm, mein Jesu, und erquicke (בוא ישוע, השב נפשי)
# כורל למקהלה: Sei nun wieder zufrieden, meine Seele (שובי נפשי למנוחייכי)
# אריה לטנור: Erfreue dich, Seele, erfreue dich, Herze (לבי, נפשי, שמחו ועורו)
# מקהלה: Das Lamm, das erwürget ist (השה הטבוח)

==הקלטות==
היצירה הוקלטה מעל ל-40 פעמים על ידי מנצחים רבים, בהם ניקולאוס הרנונקור (ב-1972), סיגיסוולד קאוקן (ב-1988), פיליפ הרווחה (ב-1990), טון קופמן (ב-1994), מסאקי סוזוקי (ב-1999) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.bach-cantatas.com/BWV21.htm פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך]
* [http://www.bach-cantatas.com/Texts/BWV21-Heb3.htm טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
דובאי פסטיבל סיטי

דובאי פסטיבל סיטי (בערבית: دبي فستيفال سيتي) היא אזור נרחב בעיר דובאי, איחוד האמירויות הערביות, המיועד לעסקים, מגורים ובידור. 

דובאי פסטיבל סיטי, המשווקת "כעיר-בתוך-עיר", היא האזור הגדול ביותר במזרח התיכון, המשלב עסקים, מגורים ובידור: כל הדרוש על מנת לקיים חיי עבודה, מגורים ופנאי נועד להיות כלול בפרויקט. פסטיבל סיטי מכילה מספר קהילות מגורים, מלונות רבים, קניונים, מגרש גולף ואתרי בידור אחרים, וכן שירותים ציבוריים, כולל בתי ספר.

== תיאור ==
בניית האזור, שנערכה על ידי אל-פוטים קריליאון, החלה ב-2003 ותמשך עד לשנת 2020. הפרויקט משתרע על פני 3.8 ק"מ של חזית מים על הגדה המזרחית של דובאי קריק, ומרחקו מנמל התעופה הבינלאומי דובאי הוא 2 ק"מ. נכון לאמצע 2006, עלות ההשקעות בפרויקט עברה את 11 מיליארד דירהם איחוד האמירויות הערביות (11.6 מיליארד שקלים).

בשנת 2007 נפתח החנות מרקס אנד ספנסר הגדולה מוץ לבריטניה.

== מלונות ==
האזור כולל שני מלונות וגם מלון דירות, לשהייה לטווח ארוך, המנוהלים על ידי קבוצת אינטרקונטיננטל. ביולי 2009, אינטרקונטיננטל החלה לנהל גם את "מגרש הגולף אל בדיה". בנוסף לכך, באזור ממוקם גם מלון "ארבע העונות" שבו 400 חדרים. ב-2009 בניית המלונות הללו הופסקה למשך שנה בגלל המשבר הכלכלי העולמי של 2008. 

== קניון דובאי פסטיבל סיטי ==
קניון דובאי פסטיבל סיטי הוא קניון המשתרע על שטח של 258 דונמים. הקניון ממוקם על הגדה המזרחית של דובאי קריק ומכיל מסעדות, בתי קפה, וחנויות ברמה עולמית. בקניון גם קולנוע שבו 12 אולמות. חניון הקניון מכיל 7,000 חניות למכוניות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.dubaifestivalcity.com/ אתר דובאי פסטיבל סיטי] 
* [http://www.festivalcentre.com/ אתר קניון דובאי פסטיבל סיטי] 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דובאי
מוזיאון הפליטים היהודים בשאנגחאי

מוזיאון הפליטים היהודים בשאנגחאי הוא מוזיאון להנצחת הפליטים היהודים שחיו בשאנגחאי במהלך מלחמת העולם השנייה אחרי שברחו מאירופה כדי להינצל מהשואה. הוא ממוקם באתר שבו ממוקם בית הכנסת אוהל משה, באזור ההיסטורי של Tilanqiao באזור Hongkou, שאנגחאי, שבסין. 

במוזיאון מוצגים מסמכים, תמונות, סרטים וחפצים אישיים המתארים את חייהם של יותר מ-20,000 יהודים שהתגוררו בגטו שאנגחאי.

== בית הכנסת אוהל משה ==
בית הכנסת אוהל משה
בית הכנסת אוהל מושה נוסד על ידי קהילת המהגרים היהודית-רוסית שהגיעה לשאנגחאי לאחר פתיחת הרכבת הטרנס-סיבירית. בית הכנסת הוקם בשנת 1907, ונקרא על שם משה גרינברג, חבר בקהילה הרוסית יהודית והתקיים לראשונה במקום שכור.

== תצוגה ==
מוזיאון הפליטים היהודים בשאנגחאי כולל את מבנה בית הכנסת אוהל מושה, שני אולמות תצוגה וחצר. התצוגה בבית הכנסת כולל אוסף קטן של חפצים המתאים את חיי הפליטים היהודים אשר מצאו מחסה בשאנגחאי במהלך השואה. תצוגה אחת בקומה השנייה של בית הכנסת מוקדשת לחיי הרב הראשי של שאנגחאי רבי מאיר אשכנזי. בעוד שבית הכנסת עדיין מכיל את ארון קודש, פרוכת ובמה, אין בו ספר תורה או סידור, כך שלא ניתן להשתמש בו לצורכי תפילה.

אולם התצוגה מספר 2, אשר הושלם בשנת 2007, מציג יותר מ-140 תמונות היסטוריות ומוצגים אחרים הכוללים עבודות אמנות, דרכונים של פליטים, עותקים של ג'ואיש שאנגחאי כרוניקל ולוח אבן שבו מגולפים דבריו של יצחק רבין במהלך ביקורו בשאנגחאי. בעולם מוצג גם סרט תיעודי על הפליטים. <div>אולם התצוגות מספר 3 הושלם במאי 2008 ומשמש לתצוגות מתחלפות. 

בספטמבר 2014 קיר זיכרון באורך 34 מטרים נחנך באתר, בו חרותים שמותיהם של 13,732 פליטים יהודיים שמצאו מחסה בסין במהלך מלחמת העולם השנייה.

ב-2016 הוצב במוזיאון פסלו של הרופא היהודי יעקב רוזנפלד, שפעל בקרב הפליטים היהודים בסין, הצטרף לצבאו של מאו ועלה בו לדרגת גנרל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140413231035/http://www.shanghaijews.org.cn/english/ אתר המוזיאון] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיאונים לתולדות עם ישראל
קטגוריה:יהדות שאנגחאי
פליטים יהודים
קטגוריה:סין במלחמת העולם השנייה
עקומת השטן

עקומת השטן עם הפרמטרים a=√10/10 ו-b=3×a

עקומת השטן או עקומת קרמר היא עקומה שטוחה אשר נלמדה לראשונה על ידי המתמטיקאי השווייצרי גבריאל קרמר ב-1750 ואחר-כך ב-1810 על ידי המתמטיקאי הצרפתי סילבסטר-פרנסוא לקרואה (Sylvestre-François Lacroix). מקור שמה הוא באביזר להטוטנות בשם דיאבולו אשר צורתו מזכירה את חלקה הסגור של העקומה. הצעצוע היה פופולרי בסוף המאה השמונה-עשרה. אף שהעקומה מכונה עקומת השטן, מוצא השם דיאבלו אינו מהמילה הדומה באיטלקית diavolo (שטן). השם של הצעצוע הוטבע על ידי המהנדס הצרפתי גוסטב פיליפארט שפיתח את הדיאבלו המודרני בתחילת המאה ה-20. הוא השתמש במילה היוונית dia bolo, שמשמעותה "להעיף מעבר".

==משוואות==
עקומת השטן עם <math>a</math> מ-0 ל-1 ו-b=1. צבע העקומה נע מכחול לאדום
המשוואה למערכת צירים קוטבית היא: 

<math>r^2 = b^2 + \frac{a^2}{\cos2\theta}\,</math>

<math>\rho(\theta) \, = \, \frac{a^2 \, sin(\theta)^2 \, - \, b^2 \, cos(\theta)^2}{sin(\theta)^2 \, 
- \, cos(\theta)^2} </math>

במערכת צירים קרטזית ניתנת העקומה כפונקציה סתומה עם משוואה ממעלה רביעית:

<math>y^2 (y^2 - a^2) = x^2 (x^2 - b^2)\,</math>

צורה אחרת שלה תהיה:

<math>x^4 - y^4 - (a^2 + b^2) \cdot x^2 - (a^2 - b^2) \cdot y^2 = 0 \,</math>

==חקירת העקומה==
עקומת השטן עם הפרמטרים a=1 ו-b בשלושה ערכים: 0.98 בשחור, 0.70 בחום ו-0.50 באדום
ה-X וה-Y השונים מופיעים בתבנית ריבועית. העקומה סימטרית לאורך ציר X וציר Y ולכן גם יחסית לראשית הצירים. 

העקומה מתוארת על ידי שני פרמטרים חופשיים a ו-b. ניתן לצמצם באופן משמעותי את מספר הצירופים ביניהם בלי לאבד ממגוון הצורות הניראות בגרף.
מכיוון שהפרמטרים מופיעים רק בצורתם הריבועית, ניתן להצטמצם לבדיקת המקרים בהם a ו-b הם מספרים חיוביים.
הצורה נקבעת על ידי היחס בין שני הפרמטרים וגדלה ביחס לריבועיהם מבלי שצורת העקומה תשתנה. לכן ניתן לבחור a קבוע ו b משתנה מ-0 ל-1.

ניתוח שלוש העקומות המופיעות בדוגמה שמשמאל:
לערכים a=1 ו-b=1 מורכבת העקומה ממעגל ושני ישרים מצטלבים (בגרף הקודם). החל מ-b קטן מ-1 נוצר הדיאבולו המרכזי. הדיאבולו מצטמצם ככל ש-b מתרחק מהערך הגבולי 1. בנוסף קיימים שני מקטעים שהם תמיד אסימפטוטיים בזווית 45° עם מערכת הצירים.

==דוגמה נוספת==
דוגמה נוספת
המשוואה למערכת צירים קרטזית:

<math>y^4-x^4-96 a^2 y^2+100 a^2 x^2=0</math>

המשוואה למערכת צירים קוטבית:

<math>\rho^2=90a^2+4a^2 \frac {cos^2 \omega}{cos(2 \omega)}</math>

האסימפטוטות מופיעות באדום וכיוונן <math>\omega=\pm \frac{\pi}{4}</math> אינו תלוי ב-a. 

==ראו גם==
* פונקציית קנטור או מדרגות השטן
* למניסקטה 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www-history.mcs.st-andrews.ac.uk/Curves/Devils.html עקומת השטן] באתר MacTutor 
* 

קטגוריה:עקומות
הפיגוע באולם ארמון דוד

הפיגוע באולם ארמון דוד הוא פיגוע ירי שאירע ב-17 בינואר 2002 באולם האירועים "ארמון דוד" בחדרה במהלך חגיגת בת מצווה. בפיגוע נרצחו שישה ונפצעו 33.

==רקע==
הפיגוע התרחש בתקופת האינתיפדה השנייה שתחילתה בספטמבר 2000. מאפיינה העיקרי היה הצלחת ארגוני הטרור הפלסטיניים להביא לגל פיגועים חסר תקדים בהיקפו ובחומרתו, שבוצעו בידי כל ארגוני הטרור הפלסטינים. פיגועי ההתאבדות גרמו למאות הרוגים ואלפי פצועים בישראל. באינתיפאדה נרצחו למעלה מ-1,000 ישראלים (רובם הגדול אזרחים) ונפצעו כ־6,000.

החל מאמצע ינואר 2002 הטרור שוב גבר והגיע לשיאו בחודש "מרץ השחור", שבו נרצחו למעלה מ־135 ישראלים בפיגועי התאבדות שהתרחשו בתדירות יומיומית.

==הפיגוע==
ב-17 בינואר 2002 התקיימה באולם "ארמון דוד" שבחדרה חגיגת בת המצווה של נינה קרדשוב, משפחת עולים חדשים מהקווקז, שעלו לישראל ארבע שנים קודם לכן. סמוך לשעה 22:45 נכנס המחבל הפלסטיני עבד א-סלאם חסונה, פעיל פת"ח משכם, לאולם השמחות. לאחר שירה במאבטח, החל לירות לכל עבר בנשק אוטומטי, ורצח שישה אנשים. המחבל הספיק לרוקן מחסנית שלמה. כאשר הבחין אביה של נינה שהמחבל הפסיק לרגע לירות כדי להחליף מחסנית, הוא הסתער עליו יחד עם אחיו וצלם שהיה במקום. האב הכה אותו עד ששתי ידיו נשברו מעוצמת המכות. עד לבוא המשטרה, הכו האורחים את המחבל נמרצות ואף עקרו את עיניו. למרות זאת, המחבל נותר בחיים, ונהרג מיריית שוטר שהגיע למקום, מחשש כי נשא על גופו חגורת נפץ.

מפקד החוליה שעמדה מאחורי תכנון הפיגוע היה זיאד מחמד דעאס.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://www.irgun.org.il/index.asp?PageCode=161 פיגוע "ארמון דוד" בחדרה], אתר ארגון נפגעי פעולות איבה

אולם ארמון דוד
אולם ארמון דוד
ארמון דוד
ארמון דוד
ארמון דוד
קטגוריה:ירי המוני בישראל
אולם ארמון דוד
קרחון אקסל הייברג

קרחון אקסל הייברג (בנורווגית: Axel Heiberg Glacier) באנטארקטיקה הוא קרחון עמק, היורד ממרומי רמת הקוטב אל תוך מדף הקרח רוס (כמעט בגובה פני הים) בין רכס הרברט להר דון פדרו כריסטופרסן בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.

אורכו של הקרחון 48 קילומטרים.

שלא כקרחוני המוצא הגדולים, כמו בירדמור, שקלטון וליב, אקסל הייברג הוא למעשה קרחון אלפיני, ששפת דיאוריט מפרידה בינו לבין הרמה והוא ניזון אך ורק ממפל השלגים, הכבד במידה שאינה אופיינית, שיורד באזור הניקוז של הקרחון עצמו. הקרחון נופל מגובה של למעלה מ-2,700 מ' בשטח של 32 ק"מ, רובו על פני כ-11 ק"מ בלבד.

== היסטוריה ==
=== גילוי הקרחון ===

את הקרחון הענק גילה בנובמבר 1911 חוקר הקטבים הנורווגי רואלד אמונדסן. הקרחון שימש את אמונדסן כנתיב אל רמת הקוטב במשלחת הקוטב הדרומי בהנהגתו, שהצליחה לכבוש בפעם הראשונה את היעד.

=== מקור השם ===

אמונדסן נתן לקרחון את שמו.

אמונדסן קרא לקרחון על שם איש העסקים הנורווגי אקסל הייברג, שפרש את חסותו על המדע ותרם למספר רב של משלחות נורווגיות אל הקטבים.

השם אושר רשמית ב-1 בינואר 1958.

==קישורים חיצוניים==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:786 קרחון אקסל הייברג] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://gazetteer.linz.govt.nz/place/11984 קרחון אקסל הייברג] באתר הגאזט הגאוגרפי של ממשלת ניו זילנד
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=705&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR קרחון אקסל הייברג] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==

 

אקסל הייברג
אקסל
יום העצמאות (לבנון)

יום העצמאות של לבנון (בערבית: استقلال لبنان) הוא חג לאומי לבנוני הנחגג ב-22 בנובמבר לזכר סיום המנדט הצרפתי על לבנון ב-1943 אחרי 23 שנים של שלטון קולוניאלי. היום עצמו מסמל את שחרורם של הנשיא, ראש הממשלה ומספר שרי קבינט אשר היו כלואים בעיירה ראשיא על ידי המנדט הצרפתי. השחרור של בעלי תפקידים אלה הגיע לאחר הקמת ממשלת התנגדות, הפגנות ענק ברחובות וכן לחץ בינלאומי.

== התקופה שלפני העצמאות ==
כאשר משטר וישי נכנס לתוקף בצרפת ב-1940, הגנרל אנרי פרנאן דנץ מונה להיות הנציב של לבנון. נקודת המפנה הזאת גרמה להתפטרותו של נשיא לבנון דאז, אמיל אדה ב-4 באפריל 1941. לאחר חמישה ימים מינה אדה את אלפרד נקאש לנשיא לתקופה שנמשכה שלושה חודשים בלבד. נשיאותו של נקאש נגדעה באיבה עם כניעת כוחות וישי שהוצבו בלבנון וסוריה לידי כוחות צרפת החופשית ובריטניה. ב-14 ביולי 1941 נחתם הסכם שביתת נשק בעכו שסיים את הקרבות בין שני הצדדים. הסכם שביתת הנשק גם אפשר את ביקורו של שארל דה גול, ובכך סיים את שלטון וישי בלבנון.

במהלך הביקור של דה גול, המנהיגים של לבנון באותה תקופה ניצלו את ההזדמנות לדון עמו בענייני עצמאות וריבונות. בפגישה עמו ביקשו המנהיגים מדה גול לסיים את המנדט הצרפתי בלבנון ולהכיר בעצמאות לבנון ללא תנאים. לאחר לחץ לאומי ובינלאומי הגנרל ז'ורז' קאטרו, גנרל שהיה כפוף ישירות לדה גול, הכריז בשם הממשלה שלו על עצמאותה של לבנון ב-26 בנובמבר 1941. מדינות כמו ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, ברית המועצות, מדינות ערב ומספר מדינות באסיה הכירו בעצמאות זאת, חלקם אפילו החליפו שגרירים עם ביירות. על אף ההכרזה הזאת, הצרפתים לא חדלו מלהפעיל את סמכותם בשטח לבנון.

ב-8 בנובמבר 1943, לאחר בחירתו לנשיאות של בשארה אל ח'ורי ומינוי ראש הממשלה ריאד א-סולח, בוצע השינוי החשוב בחוקה הלבנונית. השינוי המיוחל הסיר את הסעיפים אשר התייחסו למנדט הצרפתי וכמו כן ערכו את הסמכויות של הנציב העליון, ובכך באופן חד-צדדי סיימו את המנדט. הצרפתים הגיבו בכך שהם אסרו את הנשיא, ראש הממשלה ושרי קבינט אחרים והגלו אותם למבצר עתיק בראשיא. אירוע זה איחד את הדעה ברחוב המוסלמי והנוצרי בלבנון ביחס למנדט הצרפתי וגרם להפגנות ענק ברחובות.

== ממשלת בשאמון ==
לאחר כליאת השרים הלבנונים, חברי הפרלמנט הלבנונים והסמיכו את שני השרים שלא נאסרו, מג'יד ארסלאן, שר ההגנה באותה תקופה, וחביב אבו ח'אלה להמשיך לנהל את הממשלה הלבנונית. שני השרים עברו לבשאמון ובכך הממשלה שלהם זכתה לכינוי ממשלת בשאמון. הממשלה זכתה לאירוח והגנה בביתו של חוסיין אל-חלבי, מנהיג מוכר בבשאמון ומנהיג משפחת חלבי. מקום אירוח זה היה ממוקם באופן אסטרטגי כדי לאפשר הגנה אופטימלית לשרים.

הממשלה החדשה בבשאמון סירבה לנהל משא ומתן עם גנרל קאטרו או עם כל נציג אחר של המנדט. הסיבה לסירוב זה הייתה הטענה של ממשלת בשאמון כי כל משא ומתן צריך להתנהל אל מול הממשלה הכלואה על ידי המנדט. ממשלה זאת גם ייצרה כוח התנגדות צבאי בשם ״המשמר הלאומי״, אשר המפקד שלה היה ארסלן. הקבוצה הצבאית הזאת לחמה במלחמת העצמאות של לבנון. בשלב מאוחר יותר ״המשמר הלאומי״ היווה את הבסיס לצבא לבנון אשר הוקם ב-1946 תחת הנהגתו של ארסלן והגנרל פואד שהאב.

לבסוף, ממשלת צרפת נכנעה ללחץ של העם הלבנוני וכן של מספר מדינות. בבוקר 22 בנובמבר 1943 היא שחררה את השרים אשר היו כלואים בראשיא. מאז תאריך זה מסמל את יום העצמאות הלבנוני.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

לבנון
קטגוריה:לבנון: תרבות
קטגוריה:לבנון: היסטוריה
קטגוריה:אירועים בחודש נובמבר