OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עדות מאונס

עדות מאונס הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1984 בבימויו של רפאל רביבו, עם ענת עצמון ואורי גבריאל בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על אישה גרושה שעומדת להעיד במשפט נגד אנס שתקף את שכנתה, אולם אחיו העבריין מאיים על חייה ועל בנה.

בסרט יש סצנה של אונס אלים (שלמה תרשיש ועירית פרנק) ועירום (ענת עצמון).

הסרט זכה לביקורות מעורבות.

==תקציר העלילה==
דוד (שלמה תרשיש) תוקף את בטי (עירית פרנק) בדירתה ומבצע בה אונס אלים. היא זועקת לעזרת ובסיום היא מקיאה על פניו. דוד יורד במהירות במדרגות ובפתח הבית הוא נתקל ברונית שמתבוננת בו ושומעת את הזעקות של שכנתה.

רונית (ענת עצמון) גרושה מאבנר (נתן דטנר) ומגדלת לבדה את בנם המשותף בן התשע דני (איתי קרן). לפרנסתה היא עובדת כמדריכה בסטודיו לבלט. קצין המשטרה פקד רמי (צדוק צארום) מגיע לסטודיו ואומר לה כי דוד עצור וכי עדותה חשובה מאוד להרשעתו, ורונית לא מהססת ומגישה עדות בכתב למשטרה.

דני קשור מאוד לאמו ומתנגד בתוקף ליחסיה עם אשר (אבי קליינברגר) שעובד כמנתח פלסטי. רונית רוצה לפתוח פרק ב' בחייה ודני מתנגד בתוקף ובורח מהבית לאביו אבנר המתגורר עם בת זוג (קרוליין לנגפורד).

גבי (אורי גבריאל) הוא אחיו של דוד שעצור באבו כביר. הוא מגיע אליו עם עורך הדין בלקין (מוסקו אלקלעי) שמודיע כי הכל תלוי בעדותה של רונית וכי על גבי לשכנע אותה לבטל את עדותה.

גבי הוא בעל מוסך מכוניות מפוקפק ועסק לרכבים משומשים אותו הוא מנהל בעזרת עוזרו הראשי איציק (דליק ווליניץ). בתחילה הוא מציע לרונית מכונית במצב טוב במחיר אטרקטיבי אך היא מבינה את כוונתו ודוחה אותו, ומכאן מתחילה מסכת הטרדות ואיומים של גבי ואיציק. רונית מגישה תלונה במשטרה אבל פקד רמי מקבל את השגותיו של בלקין ומשחרר אותו.

מסכת ההטרדות נמשכת ומתעצמת ואשר מבקש מרונית לחזור מעדותה, וכאשר היא מסרבת הוא מנתק את הקשר ביניהם. גבי גם מאיים על דני, עוקב במכוניתו אחרי דני הנמלט במהירות ונופל ונפצע וגבי דורס את אופניו.

בטי נמצאת בפוסט טראומה ובדיכאון. היא נזקקת לתרופות רבות וגם רונית לא מצליחה לעודד אותה.

לבסוף נוטלת בטי כמות גדולה של תרופות ומתאבדת. עו"ד בלקין מודיע בשמחה לגבי ודוד כי לאור התאבדותה של התובעת, המשפט יבוטל ודוד ישוחרר.

גבי רוצה כעת לנקום ברונית. הוא חודר לדירתה, כולא את דני בחדר ומתחיל לתקוף אותה במטרה לאנוס אותה כמו שעשה אחיו לבטי. היא נאבקת בו ודני מנסה לעבור מהחדר אל הסלון ולעזור לאמו אך הוא נתקע על המעקה. לבסוף לוקחת רונית כד מתכת והולמת בו מספר פעמים בראשו של גבי וגורמת למותו, ולאחר מכן היא מצליחה לשלוף את דני מהמעקה.

לבסוף רונית נעצרת ונידונה לשנת מאסר בפועל.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|ענת עצמון
|רונית
|
|-
|אורי גבריאל
|גבי
|
|-
|נתן דטנר
|אבנר
|בעלה לשעבר של רונית
|-
|איתי קרן
|דני
|בנה של רונית
|-
|שלמה תרשיש
|דוד
|אנס
|-
|עירית פרנק
|בטי
|נאנסת
|-
|צדוק צארום
|רמי
|פקד במשטרה
|-
|מוסקו אלקלעי
|בלקין
|עורך דין
|-
|דליק ווליניץ
|איציק
|עוזר של אורי
|-
|אבי קליינברגר
|אשר
|רופא
|-
|קרוליין לנגפורד
|
|בת זוג של אבנר
|-
|אושיק לוי
|
|חבר של אשר
|-
|מירי פביאן
|
|אשתו של אושיק
|-
|אביבה פז
|סטלה
|יצאנית
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://www.cinemaofisrael.co.il/עדות-מאונס/ עדות מאונס], בספר הקולנוע הישראלי
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1984
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי פשע ישראליים
קטגוריה:אונס בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1984
ריקרדו דה מדרסו

ריקרדו דה מדרסו (בספרדית: Ricardo de Madrazo; 7 בפברואר 1852 – 18 באוגוסט 1917) היה צייר ספרדי ממשפחת האמנים מדרסו, הידוע בעיקר בזכות יצירותיו האוריינטליסטיות. הוא גם היה גיסו של הצייר הספרדי הגדול, מריה פורטוני, שהשפיע רבות על חייו ועל עבודתו.

== ביוגרפיה ==
ריקרדו דה מדרסו נולד במדריד למשפחה של אמנים בעלי רקע אצילי. סבו היה חוסה דה מדרסו, הצייר והמנהל של מוזיאון הפראדו; אביו היה פדריקו דה מדרסו, גם הוא צייר; דודיו היו לואיס דה מדרסו, צייר, פדרו דה מדרסו, מבקר אמנות וחואן דה מדרסו, אדריכל. אחיו היה ריימונדו דה מדרסו, גם הוא צייר. סבו מצד אמו היה תדיאוש קונה, צייר פולני. משפחת מדרסו תוארה כאחת משושלות הציור החשובות ביותר, ששלטה בציור של המאה ה-19 בספרד. <ref>Los Madrazo, una familia de artistas: [Exhibition], Museo Municipal, 1985 [catálogo de la exposición, tapa del libro]</ref>

הוא ואחיו, ריימונדו, למדו בתחילה אמנות מאביהם. מאוחר יותר הוא המשיך ללימודים רשמיים באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו עם יואקים אספלטר והפסלים ריקרדו בלבר ופונסיאנו פונצ'אנו. <ref></ref>

בשנת 1866, הוא התיידד עם מריה פורטוני, שתהיה לו השפעה רבה על אמנותו וחייו. בשנה שלאחר מכן התחתן פורטוני עם אחותו, ססיליה דה מדרסו. הוא ליווה את משפחת פורטוני לטולדו, ואז נסע איתם לרומא, שם למד. מאוחר יותר, הוא ואחיו ריימונדו יעבדו בסטודיו של פורטוני. <ref>Caso, E.D., Les Orientalistes de l'école Espagnole, ACR edition, 1997, pp 158-59</ref>

דה מדרסו ליווה שוב את פורטוני ומשפחתו כשעברו לפריז ובילה את זמנו בהעתקת יצירות בלובר ובמוזיאון לוקסמבורג. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, הוא וריימונדו חזרו לספרד והתיישב בגרנדה. מאוחר יותר הוא נסע למרוקו עם פורטוני, וחזר שוב לרומא. הוא נסע למרוקו פעם נוספת בעקבות מותו בטרם עת של פורטוני ב-1874.

לאחר מותו של פורטני, מדרסו טיפל בסטודיו שלו - קטלוג יצירותיו וארגון אותם למכירה פומבית בפריז. בינתיים, אחותו, ססיליה, הקדישה את שארית חייה לשימור זכר בעלה. <ref>Pulido, N., "El Prado publica el epistolario del Archivo Madrazo," ABC Cultura, 2 December, 2017</ref>

לאחר מותו של פורטוני, עבר מדרסו בין פריז, מדריד וטנג'יר; חי בוונציה תקופה קצרה, התחתן ב-1884 ולבסוף השתקע במדריד ב-1885 והשתמש בה כבסיס לטיולים שנתיים לפריז ולוונציה.

לאחר שהתמקם במדריד, הוא החל להתמקד בפורטרטים, שהיו מומחיות של משפחת מדרסו. בין אלה שביקרו אותו בסטודיו היו המלכה מריה כריסטינה, הנדבן ארצ'ר מילטון הנטינגטון, אספן האמנות הצרפתי פול דוראן-רואל והנשיא ויליאם טאפט. הידע שלו באמנות עתיקה הפך אותו ליועץ מבוקש.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:Ricardo de Madrazo y Garreta - Rest Halt for an Arab Caravan - Google Art Project.jpg|עצירת מנוחה של שיירת סוחרים ערבית, 1877

File:RMadrazo-Warrior.jpg|לוחם ערבי, 1878

File:RMadrazo-Moor.jpg|מור מהדרום, 1881

File:Manuel Allendesalazar y Muñoz de Salazar (Ricardo Madrazo).jpg|מנואל אלנדסלזאר

File:EnElPatioDeMadrazo.jpg|בחצר האחורית, 1893
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1852
קטגוריה:נפטרים ב-1917
היום העולמי לאחווה האנושית

היום העולמי לאחווה האנושית הוא יום בין-לאומי שנקבע על ידי האו"ם ל-4 בפברואר ומטרתו קידום סובלנות רבה יותר בין התרבויות והדתות השונות.<ref></ref> היום נקבע על ידי האו"ם ב-21 בדצמבר 2020, החלטה 75/200<ref></ref><ref></ref> – לראשונה בשיתוף של מצרים ואיחוד האמירויות הערביות,<ref name=":1"></ref> ובהמשך הזמינה העצרת הכללית של האו"ם את כל המדינות החברות בה וארגונים בין-לאומיים אחרים לציין את היום הזה.<ref></ref>

היום העולמי לאחווה האנושית התקבל על ידי מנהיגים שונים בעולם. ראש הכנסייה הקתולית האפיפיור פרנציסקוס,<ref></ref> השייח' אחמד א-טייב האימאם הגדול של אל-אזהר<ref></ref> ונשיא ארצות הברית ג'ו ביידן<ref></ref><ref></ref> תמכו ביוזמה.

== היסטוריה ==
במפגש בעיר אבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות, שהתקיים ב-4 בפברואר 2019, חתמו האפיפיור פרנציסקוס והשיח' אחמד א-טייב, על "מסמך האחווה האנושית לשלום עולמי וחיים משותפים", המסמך ידוע גם בשם "הצהרת אבו דאבי". הצהרה זו היוותה ההשראה להחלטה שקבעה את ה-4 בפברואר כיום האחווה הבין-לאומי.<ref name=":0"></ref><ref></ref> על בסיס המסמך של האחווה אנושית הוקמה גם הוועדה העליונה לאחווה האנושית.<ref></ref> באיגרת האפיפיורית "Fratelli tutti", האפיפיור פרנציסקוס קובע שהכל נוצר בהשראת פגישתו עם השייח' אחמד אל-טייב.

==ציון היום==
אירועי היום כוללים אירועים בהשתתפות המדינות החברות בעצרת הכללית של האומות המאוחדות (האו"ם), מנהיגים דתיים ונציגים מהחברה האזרחית<ref name=":1" /> בנוסף ל"פרס זאיד לאחווה אנושית", המוענק ליחידים או ישויות מכל מקום בעולם על תרומתם העמוקה לאחווה האנושית.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מועדי האומות המאוחדות
הדיוויזיה ה-75 (בריטניה)

הדיוויזיה ה-75 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
=== הקמת הדיוויזיה ===
ב-16 במרץ 1917 משרד המלחמה נתן ל-EEF אישור להקים דיוויזיה בריטית חדשה מגדודי חי"ר של הכוח הטריטוריאלי שהגיעו למצרים כתגבורת מהודו. אלה היו בעיקר מהדיוויזיות ה-43 (וסקס) וה-45 (וסקס ה-2), שהפליגו להודו ב-1914 כדי להקל על חיילים סדירים. הדיוויזיה קיבלה את המספר 75, והיא כללה את חטיבות הרגלים ה-232, ה-233 וה-234. מייג'ור גנרל פיליפ פיילין מהבריגדה ההודית ה-29 הועלה לפקד על הדיוויזיה החדשה.

החטיבה ה-232 החלה להיווצר במואסקר ב-14 באפריל 1917, אך ב-24 במאי הורה משרד המלחמה לכלול גם כמה גדודי צבא הודו הבריטית כדי לזרז את הקמת הדיוויזיה. הראשון שבהם הגיע מהבריגדה ההודית ה-29 של פיילין. משרד המלחמה החליט ב-11 ביוני שהדיוויזיה צריכה להיות 'הודית', עם הקמת גדוד בריטי אחד ושלושה גדודים הודים לכל חטיבה. אולם הסבה זו הושלמה רק בקיץ 1918. תהליך הרכבת הדיוויזיה נמשך: החטיבה ה-233 החלה להתאסף בזיתון ב-25 במאי 1917, אך אז מונתה על הגנות רפא בסיני והצטרפה לדיוויזיה ה-75 רק ב-18 באוגוסט. הדיוויזיה הוקמה באופן רשמי ב-25 ביוני כאשר החטיבה ה-234 החלה להתאסף באל עריש.

מציאת הארטילריה הדרושה לדיוויזיה היוותה קושי אמיתי. חטיבת שדה חדשה CLXXII הגיעה לאלכסנדריה מבריטניה ב-23 ביולי, ופורקה מיד כדי ליצור את הגרעין של שתי חטיבות טריטוריאליות מהשורה השנייה, CLXXII ו-XXXVII, שקיבלו את מספר היחידות שפורקו בצרפת. חטיבת השדה השלישית הגיעה מדרום אפריקה ביולי, והצטרפה לדיוויזיה ה-75 ב-12 בספטמבר לאחר שאורגנה מחדש וצוידה מחדש בתותחי 18 פאונד. עם זאת, בגלל המחסור בהוביצרים 4.5 אינץ', רק באוקטובר קיבלו החטיבות הבריטיות את סוללות ההוביצרים שלהן, והבריגדה הדרום אפריקאית לא הגיעה אלא רק באפריל שלאחר מכן.

=== פעילות הדיוויזיה ===
הדיוויזיה ה-75 הצטרפה לקורפוס ה-21 והשתתפה במערכה בארץ ישראל, החל בקרב עזה השלישי ב-27 באוקטובר 1917, שהוביל ללכידת עזה (6–7 בנובמבר), ותחנת הרכבת נחל שורק (13–14 בנובמבר) קרב נבי סמואל (20–24 בנובמבר). באביב 1918 הייתה הדיוויזיה מעורבת בפעולות בבעל חצור (11–12 במרץ) ובברוקין (9–11 באפריל). לאחר ארגון מחדש בקיץ 1918, הדיוויזיה ה-75 הצטרפה למתקפה האחרונה של הגנרל אלנבי (קרב מגידו). בקרב השרון (19 בספטמבר), קיבלה הדיוויזיה ה-75 את המשימה לכבוש את מיסקה ואת מערכת התעלות סביב הכפר אט טיר, שהוחזקו על ידי הדיוויזיה העות'מאנית ה-49, ונכבשו לאחר לחימה קשה.

=== פירוק הדיוויזיה ===
לאחר סיום הלחימה ב-19 בספטמבר, הדיוויזיה ה-75 ושאר הקורפוס ה-21 נותרו בעבודות שיקום ותיקון דרכים עד שנחתמה שביתת הנשק עם הטורקים ב-31 באוקטובר. שחרור הדיוויזיה החל מוקדם בשנת 1919, אבל הדיוויזיה ה-75 נבחרה לחיל הכיבוש בארץ ישראל. במרץ 1919 היא חזרה לתפקיד חיל מצב במצרים, והפכה לאחראית לאזור הדלתא המזרחית, ששמה שונה לאזור הדיוויזיה ה-75. לדיוויזיה זו צורפו יחידות רבות אחרות. לאחר יולי 1919 החלו הפרעות במצרים לדעוך, ויחידות החלו להתפזר לארצות מולדתם. ב-1 באפריל 1920 הועברו אזור הדיוויזיה והחיילים הנותרים לידי הדיוויזיה ה-10 (אירית) והדיוויזיה ה-75 חדלה להתקיים.

== סמל הדיוויזיה ==
סמל הדיוויזיה נקבע למפתח בעקבות קרב נבי סמואל כדי לסמן את היותה של הדיוויזיה "מחזיקת המפתח" בדרך לירושלים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.1914-1918.net/75div.htm הדיוויזיה ה-75]

75
מלכת הלבבות (שיר)

מלכת הלבבות (מוכר כ"אני מלכת הלבבות") הוא שיר שהוקלט על ידי הדרוזית-ישראלית אסאלה.<ref></ref> השיר יצא לאור בשנת 2003, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ, כסינגל מתוך אלבום הבכורה שלה, מלכת הלבבות.<ref></ref> במרוצת השנים, הוקלט השיר עשרות פעמים ובוצע בידי עשרות מוזיקאים שונים, כדוגמת רינת בר (שהקליטה אותו פעמיים), גלית סדן,<ref></ref> שרי סולטאן,<ref></ref> אופיר יצחקי,<ref></ref> שונטל,<ref></ref> וכולי.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי יוסי גיספן והולחן על ידי עדי לאון.<ref name=":1"></ref> האודיו הרשמי של "מלכת הלבבות" הועלה ליוטיוב ב-18 בדצמבר 2013, כעשור לאחר יציאתו המקורית של השיר.<ref name=":0"></ref> הוא הצליח לצבור כחצי מיליון צפיות ונחשב לנצפה ביותר של אסאלה.<ref name=":0" /> גרסתה של רינת בר ל"מלכת הלבבות" הצליחה לצבור למעלה מ-2.2 מיליון צפיות.

הופעתה של אסאלה עם "מלכת הלבבות" בתוכנית הטלוויזיה "אייל גולן קורא לך" פורסמה בשנת 2020.<ref></ref>

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|2003
|תקליטור
|אבי גואטה
|style="text-align:center;"|<ref name=":1" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2003
קטגוריה:סינגלים מ-2003
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על מלכות
ארמין בראט

ארמין בראט, (במקור פרוינד,<ref>Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 49004/1885. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1885. év 2. oldal 41. sor</ref> בהונגרית: Barát Ármin; אילאבה, 7 ביולי 1860<ref></ref> – בודפשט, 26 בפברואר 1937)<ref></ref> <ref>[https://adtplus.arcanum.hu/hu/view/BudapestiHirlap_1937_02/?query=%22Barát%20Ármin%22&pg=229&layout=s Meghalt Barát Ármin] (1936. február 25.) Budapesti Hírlap, 57. évfolyam, 45. szám, 8. oldal</ref> היה סופר יהודי-הונגרי, עיתונאי, מתרגם, בעל תואר "יועץ חצר המלך" (1905).<ref>[https://archives.hungaricana.hu/hu/libriregii/hu_mnl_ol_a057_71_0556/?list=eyJxdWVyeSI6ICJCYXJcdTAwZTF0IFx1MDBjMXJtaW4ifQ K 19 - Király Személye Körüli Minisztérium Levéltára - Királyi könyvek - 71. kötet - 515. oldal. Ferenc József, Bécs, 1905. november 30.]</ref>

== ביוגרפיה ==
ארמין פרוינד החל את דרכו כעיתונאי בעיר ארד, ולאחר מכן עבר לטימישוארה כמנסח והפך לעורך של "טמשווארר צייטונג" (Temesvarer Zeitung), עיתון בשפה הגרמנית שהופיע בעיר במשך כ-100 שנים, בין השנים 1852 ועד 1948. בין השנים 1905–1915 עבד בלשכת העיתונות של משרד ראש הממשלה בבודפשט ובין השנים 1911–1915 עמד בראשה. הוא פרש לגמלאות ב-1915. בראט היה חבר מייסד של "אגודת העיתונאים הלאומית של עיתונאי ערי השדה" ושל "אגודת יאנוש אראן" בטמשוואר והוא המשיך בעבודתו העיתונאית בהונגרית ובגרמנית. הוא תרגם את שיריהם של היינריך היינה ושל ניקולאוס לנאו להונגרית ואת שיריהם של יאנוש אראן, יוז'ף קיש ומיהאי טומפה לגרמנית.

== משפחתו ==
בראט שנולד במשפחה יהודית הוא בנם של מור פרוינד ושל פאולה טדסקו. אשתו הייתה יוליאנה רוט (1856–1939).<ref></ref>

ילדיהם היו בלה בראט (1888–1945), אדריכל, סופר והיסטוריון אמנות, ואירן בראט (1890–1972) רופאת ריאות ופאולה בראט מורה.

== עבודותיו העיקריות ==
* גיבוש משחק הבמה ההונגרי בטימישוארה (טימישוארה, 1896)
* חמישים שנות ההיסטוריה של בנק החיסכון הראשון בטימישוארה . 1846–1895. עם אגושטון שטולץ (טימישוארה, 1896, פורסם גם בגרמנית)
* Zwanzig Tage in Paris. Reise- und Austellungs-Skizzen (Temesvár, 1901) (עשרים ימים בפריז)
* Die königliche Freistadt Temesvár. Eine monographische Skizze (Temesvár, 1902)
* Von der Nordsee bis zum Bosporus (Temesvár, 1906 (מהים הצפוני עד לבוספורוס)

=== תרגומיו ===
* לנאו, ניקולאוס: שירי אהבה. (בקשצ'אבה, 1918)
* לנאו, ניקולאוס: שירה (בודפשט, 1923)
* היינה, היינריך: ספר שירים. Buch der Lieder (בודפשט, 1923).

== לקריאה נוספת ==
* Magyar életrajzi lexikon ([http://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC00523/01000.htm לקסיקון ביוגרפי הונגרי]. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967)
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. [http://mek.oszk.hu/04000/04093/html/0095.html ארמין בראט]
* [http://www.nevpont.hu/view/2304 נקודת שם]
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:מתרגמים יהודים הונגרים
קטגוריה:משפחת בראט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1860
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1937
אראוקריה האסטי

אראוקריה האסטי (שם מדעי: Araucaria haastii) הוא מין פרהיסטורי של עץ מחטני ממשפחת האראוקריים, אשר חי במשך הקרטיקון בניו זילנד. המאובנים שלו התגלו בכמה אזורים באי הדרומי של ניו זילנד, אף שקשה להבדיל בין מיני עצי האראוקריה (הקרובים למין הקיים אראוקריה רמה) לבין עצים מחטניים אחרים כמו Agathis. מין זה תואר בידי החוקר האוסטרלי קונסטנטין פון אטינגסהאוזן , ב-1887. 

המאובנים שנמצאו במספר אתרים הכילו שרידים עלים דמויי-טופרים עם מורפולוגיה נרחבת שהציגה קשר לסוג אראוקריה וממנה נראה שהיה קרובו של המין Araucaria hunsteinii, המצוי כיום בהרי פפואה ניו גיני. שני המינים מסווגים יחדיו לתת-הסוג Araucaria. sect. Intermedia. עם זאת בחלק מהמאובנים ישנו קושי בזיהוי כך שהזיהוי קשה ולעיתים לא מדויק.

מאובני עץ זה מראים שהאראוקריים היו צמחים נפוצים לאורך יבשת גונדוונה העתיקה, כשמאובניהם נמצאו מאמריקה הדרומית, דרך אוסטרליה וטסמניה וכן בניו זילנד ובפפואה ניו גיני (ואף באנטארקטיקה).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אראוקריים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1887
קטגוריה:צמחים שחיו במזוזואיקון
קטגוריה:צורות חיים שחיו בקרטיקון
אראוקריה מירביליס

אראוקריה מרביליס (שם מדעי: Araucaria mirabilis) הוא מין פרהיסטורי של עץ מחטני מהסוג אראוקריה שבמשפחת האראוקריים שהתקיים בתקופת היורה של פטגוניה לפני 164.7 עד 155.7 מיליון שנה מזמננו. עץ נכחד זה תואר למדע בידי החוקרים אנסלם ווינדהאוזן וקרלוס לואיס ספגזיני ב-1924.

עצים אלה ידועים כמאובנים מהאתר "Cerro Cuadrado Petrified Forest" ובתצורות "La Matilde Formation" שבסנטה קרוס בדרום ארגנטינה, אשר כלל עצים בגובה של 100 מטרים ורוחב גזע של 3.5 מטרים. אתר זה נקבר ככל הנראה בהתפרצות געשית במשך היורה התיכון.

בתקופת היורה העצים הכילו אצטרובלים רחבים עגלגלים באורך 2.5 עד 8.5 ס"מ וחלקם הגיעו לקוטר של 10 ס"מ. במרכז החרוטים נראים צינורות בהם עבר שרף דביק. לעצים היו עלים בצורת קשקשים מחטניים שנועדו להגן עליהם מאוכלי צמחים. באצטרובלים לא נמצאו זרעים שכנראה לא השתמרו במאובנים.

העצים נאכלו בידי חיפושיות כמו זחלי חדקוניתיים ובידי זאורופודים גדולים, אשר כנראה היו בוגרים בעלי צוואר ארוך וקיבה חזקה מספיק לעכל את העלים הנוקשים. הצעירים שלהם כנראה ניזונו מצמחים אחרים כדי לקבל חלבונים לגדילה מהירה.

עצים אלה כנראה נכחדו לאחר ההתפרצות הגעשית של היורה התיכון לפני 160 מיליון שנה בקירוב.

==גלריה==
<gallery>
Petrified Araucaria cone 1.jpg
Araucaria mirabilis.JPG
Araucaria mirabilis - La Matilde Formation - Houston Museum of Natural Science - DSC01879.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אראוקריים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1924
קטגוריה:צמחים שחיו במזוזואיקון
קטגוריה:צורות חיים שחיו ביורה
גטו נג'בנייה

גטו נג'בנייה (ברומנית: Ghetoul Baia Mare) היה גטו בשואה שהוקם על ידי הנאצים ליהודי אירופה במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה. הגטו היה ממוקם בבאיה מארה, מרמורש, ממלכת הונגריה (כיום: באיה מארה, מרמורש, רומניה) מכוון שהשטח הפך לחלק מהונגריה בעת התרחשות תכתיב וינה בצפון טרנסילבניה עד לסוף מלחמת העולם השנייה. הגטו היה פעיל באביב 1944, לאחר שגרמניה הנאצית כבשה את הונגריה במלחמת העולם השנייה במבצע מרגרטה.

== היסטוריה ==
על פי מפקד שנערך בשבוע השני של 1944, השתייכו לקהילה האורתודוקסית של באיה מארה כ-3,340 אנשים.

תהליך הגטואיזציה ליהודי באיה מארה וקהילות המחוזות הדרום-מזרחיות של מחוז שאטמאר התרחש מספר ימים לאחר שוועידה בסאטו מארה קבעה קריטריונים תפעוליים בסיסיים לתהליך. פגישה של פקידים מקומיים התקיימה במטה מפלגת צלב החץ באיה מארה; גם עוזרו של אדולף אייכמן, לסלו אנדרה, נכח. קרולי תמאס, עוזרו של ראש העיר, ייצג תחילה את העיר, אך עד מהרה הוחלף באיסטבן רוזנר, עוזרו של מפקד המשטרה שהפגין התלהבות רבה יותר. משתתפים נוספים כללו את ג'נו נאגי, מפקד המשטרה; סנדור וג'אי, לשעבר המזכיר הכללי של לשכת ראש העיר; טיבור ורהלי, מפקד יחידת הז'נדרמריה המקומית; גיורה גרגלי, ראש מפלגת צלב החץ של צפון טרנסילבניה; וגוז'ף הרקסק, מנהיג ארגון בארוס, אגודה אנטישמית חריפה של אנשי עסקים נוצרים.<ref name=":0"></ref>

יהודים מהעיר עצמה שכנו במגרש הפנוי של מפעל הזכוכית "König", בעוד אלה מהמחוזות באיה מארה אחרות, הוצבו ברפתות בכפר וואלה בורקוטולוי, במרחק של כ-3 ק"מ ממרכז העיר. ג'נו נאגי וגיוגה גרגלי פיקחו על איסוף היהודים ועל החיפוש אחר חפצי הערך שלהם; קצין האס אס פרנץ אברומייט סייע. כ-3,500 תושבים חיו בגטו העיר, ו-2,000 נוספים בוואלה בורקוטולוי. מבין האחרונים, רק כ-200 יכלו להיכנס לרפתות, והשאר גרו בחוץ. טיבור ורהלי היה מפקד הגטו.<ref name=":0" />

כמקובל בתקופה, היהודים עונו והועברו לשיטות חקירה אחרות. על סוגיות כאלו היו אחראים נאגי ווורהלי; עוזריהם כללו את קארולי באלוג ולסלו ברנטס, מקורבים במפעל "Phoenix" בעיר, וכן את Haracsek,, זולטן אוסבת, פיטר צ'יזברגר, הרקסק והבלשים יוזף אורגובני, אימרה וג'אי ואיסטבן ברטלאן. ב-25 באפריל, ממשלתו של דמה סטויאי כינתה את שמו של מחוז ברנבאס אנדרודי, והוא החזיק באחריות כללית לניהול האזור.<ref name=":0" /> הגירושים מבאיה מארה התרחשו בשני טרנספורטים: 31 במאי (3,073) ו-5 ביוני (2,844), עם סך של 5,916 יהודים שנשלחו למחנה הריכוז אושוויץ.<ref name=":0" /><ref></ref>

==לקריאה נוספת==
*

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

נג'בנייה
קטגוריה:שואת יהודי רומניה
נג'בנייה
פסגת נייפייר

[[מפה טופוגרפית של האי ליווינגסטון והאי סמית'.]]
פסגת נייפייר או פסגת נאפייר (באנגלית: Napier Peak) היא פסגה שאינה מכוסה קרח, בחצי האי הרד באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.

גובהה של הפסגה 380 מטרים מעל פני הים.

אוכף הררי מכוסה קרח מקשר בין פסגת ניפייר לבין בקע צ'רואה הממוקם 1.5 קילומטרים מצפון לפסגה.

פסגת נייפייר מקושרת באוכף מכוסה קרח לגבעת מיראדור שנמצאת דרומית - דרום-מערבית לפסגה.

פסגת נייפייר מתנשאת מעל קרחון ג'ונסון שממוקם מערבית - צפונית-מערבית לה; וכן פסגת נייפייר מתנשאת מעל קרחון האנטרסס שנמצא מזרחית לה; ומעל מפרץ פולס שמדרום לפסגת נייפייר.

פסגת נייפייר ממוקמת 2.05 קילומטרים דרומית-מזרחית לרכס צ'רואה;

פסגת נייפייר ממוקמת 3.21 קילומטרים דרומית-מערבית לנונאטאק וילן;

פסגת נייפייר ממוקמת 6.79 קילומטרים צפונית-מערבית לפסגת סנט סיריל;

פסגת ניפייר ממוקמת 2.2 קילומטקים צפונית - צפון-מזרחית לפסגת מורז.

== היסטוריה ==
=== מיפוי הפסגה ===

הפסגה מופתה לראשונה על ידי סוקרים ספרדים בשנת 1991.

הפסגה מופתה בשנית על ידי סוקרים בולגריים בשנת 1996, בשנת 2005 ובשנת 2006.

=== מקור השם ===
התכונה נקראת על שמו של קפטן ויליאם נאפייר (William Napier), רב החובל של הסקונר ונוס (Venus), מניו יורק, שביקר באיי שטלנד הדרומיים בשנים 1820 – 1821.

נייפייר
פסרוניוס

פסרוניוס (שם מדעי: Psaronius) הוא סוג פרהיסטורי של שרך מהסדרה הקיימת מארטים, שהתקיים בין הקרבון לפרם. צמח זה דמה במראהו לעץ והגיע לגובה 10 מטרים אך היה שייך לשרכים שהיו בעלי גבעול דמוי-גזע. הסוג הקרוב ביותר אליו הוא השרך פקופטריס (Pecopteris), אשר התקיים בין הדבון לפרם ובעבר סוג זה השתייך אליו.

==תיאור==
משמעות שמו של הצמח הוא מהמילה היוונית "ψαρονιος" - אבן יקרה (במקור מילה זו הייתה נרדפת ל-"ψαρον" - "ציפור זרזיר"). השם ניתן לצמח עקב הדוגמאות של העלים שדמו לאבנים יקרות אותם עטו לנוי באירופה.

בדומה לצמחים פרהיסטוריים אחרים הפסרוניוס ידוע ממספר מאובנים של איברים שלא תמיד השתמרו או נמצאו בצורה בה היו בעודם בחיים. אלה כוללים שרידי מעטפת שורשים, גבעול, שסעי עלים ועלים בעלי נבגים.

לשרך זה היו גבעולים רחבים בקוטר של 1 מטר שדמו לגזעים ועשויים מקטעי שורשים שיצאו מהגבעול הראשי והתפרסו עד האדמה, שם היו קטנים יותר. צמחים אלה התאימו היו בעלי גומחה אקולוגית של עצים מודרניים והם אף הכילו שרידים של צמחים מטפסים בעלי קנוקנות ואף אפיפיטים קדומים שטיפסו עליהם.

צמחים אלה התאימו לביצות עשירות החמצן של הקרבון והפרם אך נכחדו עם הכחדת הביצות והיעלמות החמצן בהם, עקב יובש וירידת טמפרטורות. כיום אף שיש מספר שרכי עצים ושבטבטים בעלי מבנה דומה וחלקם אף גדולים כמותם אך אינם דומים בצורתם ובמילוי הגומחה לעצים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מארטידים
קטגוריה:צמחים שחיו בקרבון
קטגוריה:צמחים שחיו בפרם
צפרירים (כתב עת)

צפרירים: עִתון לבני-הנעורים היה כתב עת בעברית לילדים ולנוער, שיצא לאור בעיר לודז' שבפולין בשנים 1919–1920 והמערכת שלו ישבה בבירה ורשה.

== עורכי העיתון ==
עורך העיתון היה יצחק שווייגר-דמיאל, ואילו את שלושת הגיליונות האחרונים ערך ישראל אליהו הנדלזלץ.

בין הכותבים היו יעקב פיכמן, יצחק קצנלסון, חיים נחמן ביאליק (שירים וסיפורים), שאול טשרניחובסקי וזלמן שניאור.

== מדורים ==
צפרירים כלל שני מדורים: האחד לבני נוער והשני לילדים, שתכניו נדפסו מנוקדים. העיתון פרסם דברי ספרות וביקורת, וניתן בו דגש מיוחד על מחזות עבריים, סיפורי עם ומדע פופולרי. תורגמו בו קטעים מספרות העולם, וניתן דגש מיוחד על המיתולוגיה היוונית.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתבי עת בעברית
קטגוריה:עיתוני ילדים ונוער
קטגוריה:לודז'
קטגוריה:יהדות פולין
קטגוריה:פולין: כתבי עת
אושנה

מחוז אושנה (באנגלית: Oshana Region) הוא מחוז בנמיביה. אזור ערים מרכזיות של המחוז מהווה מרכז אורבני השני בחשיבותו במדינה לאחר עיר הבירה וינדהוק.

בשנים אחרונות אזור עירוני של המחוז עובר פיתוח משמעותי. רוב העסקים של צפון נמיביה מרוכזים שם. למרות זאת האזור סובל מתחבורה ירודה והעדר רשת כבישים מפותחת. לאחרונה הוקמו מסלולי המראה למטוסים בינוניים שניתנים להפעלה בשעות יום.

באזור קיימים שטחי גידול דוחן פנינה משמעותיים ובקר הבית. החלק הדומי של המחוז אינו מתאים לצורכי חקלאות.

מבחינה מוניציפלית המחוז מחולק ל-11 אזורי בחירה. בבחירות אחרונות שנערכו בשנת 2020 בכל האזורים נבחרו נציגי SWAPO שהיא המפלגה השולטת במדינה. בין היתר לפרלמנט המקומי נבחר אדולף היטלר אונונה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נמיביה: מחוזות
מיכל בן-מובחר

מיכל בן-מובחר (נולדה ב-17 ביולי 1966) היא קצינת צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. בתפקידה האחרון בצה"ל כיהנה כראש חטיבת הסגל באגף כוח האדם.

== ביוגרפיה ==
בן-מובחר בעלת תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל ומשפטים מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני בלימודי ביטחון ודיפלומטיה מאוניברסיטת תל אביב.<ref name=":0"></ref>

היא התגייסה לצה"ל בשנת 1984 למסלול קצונה ייעודית של חיל השלישות. במהלך השנים שירתה בתפקידי שלישות שונים בפיקוד הצפון ובשנת 2009 מונתה לראש חטיבת הסגל, בתקופתה פעלה ליישום תוכנית ההתייעלות של הצבא, תוך הטמעת כלים לצורכי הערכת משרתי קבע, ובין השנים 2013 לתחילת 2016 שוחררו יותר מ-4,000 אנשי קבע כחלק מההתייעלות. במקביל, פעלה לנסות לשמר אנשי קבע איכותיים. בינואר 2016 סיימה את תפקידה כראש חטיבת הסגל ופרשה מצה"ל.<ref name=":1"></ref>

משנת 2019 משמשת דירקטורית בחברת דירה להשכיר, במאי 2021 מונתה לדירקטורית בחברת קשרי תעופה.<ref name=":0" />

=== משפחתה ===
בן-מובחר נולדה ב-1966 במושב רמות נפתלי, אביה רענן נעים היה ח"כ בכנסת ה-10. בעלה, בני בן-מובחר הוא ראש המועצה האזורית מבואות חרמון, הם מתגוררים במושב שדה אליעזר ולהם שלושה ילדים.<ref name=":1" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קצינות צה"ל בדרגת תת-אלוף
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:דירקטוריות ישראליות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:שדה אליעזר: אישים
קטגוריה:רמות נפתלי: אישים
קטגוריה:בני זוג של ראשי מועצות אזוריות בישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
שישי בחמש (חברת החדשות)

שישי בחמש הייתה תוכנית טלוויזיה בהגשת גדעון אוקו המסכמת את השבוע, ששודרה בימי שישי בקשת 12. בשנת 2024 הופסק שידור התוכנית בימי שישי, ואוקו עבר להגיש את התוכנית "שבת בחמש".

== היסטוריה ==
התוכנית החלה את דרכה ב-2020 בהגשת גדעון אוקו בימי שישי בתור המהדורה המסכמת של השבוע של חדשות 12.

התוכנית קיבלה את האריזה הגרפית שלה בספטמבר 2020. לפני כן היה שימוש בפתיח משדר מיוחד.

התוכנית שודרה בימי שישי בשעות 16:00-18:00.

במאי 2024 עברה התוכנית לימי שבת, ושמה שונה ל"שבת בחמש".
משודרת בימי שבת בין השעות 17:00-18:00

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכניות חברת החדשות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2020
קטגוריה:תוכניות חדשות ואקטואליה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
הלילה הארוך

הלילה הארוך (באנגלית: The Long Night; מוכר כ-The Coven) הוא סרט אימה על-טבעי אמריקאי. ביים אותו ריץ' רגסדייל,<ref name=":0"></ref> לפי תסריט שנכתב על ידי רוברט שפ ומארק יאנג ולפי הפקה שנעשתה על ידי ואסילי ברנהרדט, דמון הילין, ראיין ר. ג'ונסון ומרטין ספרוק.<ref name=":0" /> בסרט מככבים סקאוט טיילור-קומפטון, נולן ג'רארד פאנק, ג'ף פאהי ודבורה קארה אונגר.<ref></ref><ref name=":1"></ref>

את "הלילה הארוך" העלו לאקרנים ב-4 בפברואר 2022,<ref name=":1" /> לאחר שהוא צולם במשך מספר חודשים קודם לכן, בהפצת וול גו USA אנטרטיינמנט.<ref name=":1" />

== עלילה ==
הסרט מתחיל בגרייס (סקאוט טיילור-קומפטון), שמקבלת שיחת טלפון מאדם שמתקשר משיחה חסויה. בהמשך לכך, מגיח ג'ק (נולן ג'רארד פאנק) לסלון ומבהיל אותה. השניים מדברים וקובעים ללכת לביתו של האדם החסוי, כיוון שהוא הציע לעזור לגרייס לגלות מידע על משפחתה, שלטענתו "יעניין" אותה.<ref name=":1" /> בהמשך לכך, השניים נוסעים לביתו של האדם ומגלים שהוא אינו נוכח. ג'ק מנסה למצוא ויסקי במטבח של אותו האדם וגרייס מחליטה לצאת לריצה במהלכה היא חווה תרחישים מוזרים. באותה העת, חווה ג'ק תרחישים דומים גם כן.

לקרת סוף הסרט, נותר ג'ק לבדו, כשהוא מוקף בחברי הכת, הדוקרים אותו שוב ושוב. גרייס בורחת לתוך היער ולבסוף מגיעה לבקתה בה היא מוצאת את ג'ק כבול בשלשלאות. היא מנשקת אותו וכאשר היא מסתובבת, היא מבחינה בחברי הכת. המאסטרית (דבורה קארה אונגר), מסירה את המסכה שלה ומתוודה בפניה על כל אשר עברה. לבסוף, נרצחים כולם בזה אחר זה, עד שגרייס וג'ק נותרים היחידים. גרייס מתקרבת אליו, מנשקת אותו ולבסוף דוקרת אותו למוות ומותירה אותו להתבוסס בדמו.<ref name=":1" />

בסוף הסרט, ניתן לראות את גרייס פוסעת לעבר העולם החיצון, כשבכוונתה לשחרר את הרוע שנכנס בה בעקבות הטקס שקיימה המאסטרית רגע לפני שמתה.<ref name=":1" />

== צוות השחקנים ==
* סקאוט טיילור-קומפטון – גרייס
*נולן ג'רארד פאנק – ג'ק
*ג'ף פאהי – ויין
*דבורה קארה אונגר – המאסטרית
*אריקה סטסיולוויצ'וט – מאסטר (פלשבק)
*סקוט דניאל – חבר בכת
*וונדי אוטס – חברה בכת
*קווין ראגסדייל – וייד
*ג'סטין פייטסל – חבר בכת
*בובי דייוויס – חבר בכת
*ראס גלדן – חבר בכת

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2022
קטגוריה:סרטי אימה מ-2022
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על כתות
יורם קיכל

יורם קיכל הוא קלע רובה פאראלימפי ושחקן טניס נכים וגולף.

קיכל נכה צה"ל קטוע יד שמאל. ב התחרה בקליעה ודורג במקום ה-9 מתוך 18.

קיכל שחקן טניס נכים והוא רכז תחום טניס כיסאות גלגלים בבית הלוחם תל אביב. בנוסף הוא חבר ועדה לקידום טניס בכיסאות גלגלים במסגרת איגוד הטניס בישראל.

קיכל חבר נבחרת הגולף לנכי צה"ל. בשנת 2019 זכה במקום השני בטורניר גולף בגרמניה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.paralympic.org/yoram-kichel פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספורטאים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:קלעים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:קלעים נכים ישראלים
קטגוריה:טניסאים נכים ישראלים
קטגוריה:שחקני גולף ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:קלעים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
חוזה למניעת התאבדות

חוזה למניעת התאבדות הוא חוזה המכיל הסכמה שלא להתאבד.<ref></ref>

חוזים אלו היו בשימוש לאורך ההיסטוריה על ידי אנשי מקצוע מתחומי הפסיכולוגיה והפסיכיאטריה, שהתמודדו עם לקוחות דיכאוניים בעלי מחשבות אובדניות.<ref></ref>

בדרך כלל, בחוזה מהסוג הזה, מתחייב הלקוח לדבר עם איש המקצוע, לפני ביצוע כל החלטה שלו להתאבד. עם זאת, חוזים למניעת התאבדות הוכחו כלא יעילים.<ref>Ng, C. W. M., How, C. H., & Ng, Y. P. (2017). Depression in primary care: assessing suicide risk. Singapore Medical Journal, 58(2), 72–77. http://doi.org/10.11622/smedj.2017006</ref><ref></ref>

חוזים כאלו "עשויים למעשה להגביר את הסכנה בכך שהם מספקים לפסיכיאטרים תחושת ביטחון מזויפת, ובכך להפחית את ערנותם הקלינית",<ref></ref> או עלולים להכעיס את הלקוחות.<ref></ref>

==ראו גם==
* ברית התאבדות

==הערות שוליים==

קטגוריה:התאבדות
קטגוריה:חוזים והסכמים
אורניתופטר

אנימציה של אורניתופטר בטיסה.
אוֹרְנִיתוֹפְּטֶר (הלחם מיוונית: "אוֹרְנִיס" – ציפור ו-"פֶּטְרוֹן" – כנף) הוא כלי טיס המייצר עילוי באמצעות נפנוף בכנפיו. לרוב כלי טיס אלה הם קטנים יחסית, בערך בסדר גודל של עופות, ומשמשים כטיסנים כתחביב וככלי טיס בלתי מאוישים זעירים. אורניתופטרים מאוישים אינם נפוצים. הם מונעים על ידי מנועי בוכנה קטנים או בכוח השרירים של הטייס.

== ראו גם ==
* מטוס
* מסוק

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כלי טיס
אנדראה (זמרת מקדונית)

אנדראה קואבסקה (; נולדה ב-14 בפברואר 2000), ידועה בשמה הפרטי אנדראה, היא זמרת מקדונית, ונציגת מקדוניה הצפונית באירוויזיון לשנת 2022 בטורינו, איטליה.

== ביוגרפיה ==
אנדראה קואבסקה נולדה ב-12 בפברואר 2000 בסקופיה, בירת מקדוניה הצפונית, לאב פרופסור באוניברסיטה ולאם פיזיקאית. בגיל 5 עברה עם הוריה לניו יורק שבארצות הברית, שם התגוררה שנה והחלה להתפתח אהבתה למוזיקה.

בשנת 2020 החלה קואבסקה לפעול באופן מקצועי, תחת שמה הפרטי בלבד, אנדראה, והוציאה לאור מספר סינגלים. ב-28 בינואר 2022 הוכרז כי קואבסקה היא אחת המשתתפות בקדם המקדוני לאירוויזיון, "Za Evrosong 2022", עם השיר "Circles". ב-4 בפברואר 2022 התגלה כי זכתה בקדם במקום הראשון עם 20 נקודות. ב-12 במאי 2022 ביצעה אנדריאה את "Circles" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 11 עם 71 נקודות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נציגי מקדוניה הצפונית באירוויזיון
קטגוריה:זמרות מקדוניות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2022
קטגוריה:ילידי 2000
קטגוריה:מקדונים שנולדו במאה ה-20
צ'יאנג ראי (מחוז)

מחוז צ'יאנג ראי (בתאית: เชียงราย) הוא המחוז צפוני ביותר בתאילנד. בירת המחוז נקראת גם כן צ'יאנג ראי.

המחוז גובל במיאנמר מצפון, בלאוס ממזרח, במחוז פאיאו מדרום, במחוז למפאנג מדרום-מערב ובמחוז צ'יאנג מאי ממערב.

נכון לשנת 2014 אוכלוסיית המחוז כללה 1,207,699 תושבים. המחוז משתרע על פני 11,678.4 קמ"ר.

== גאוגרפיה ==
המחוז ממוקם גבוה בהרים, כאשר הגובה הממוצע במחוז הוא 580 מטרים מעל פני הים. החלק הצפוני ביותר של המחוז נמצא באזור המכונה "משולש הזהב".

הפארק הלאומי דוי לואנג בדרום המחוז הוא אחד מהפארקים הגדולים ביותר בתאילנד.

== היסטוריה ==
בעבר השתייך אזור זה לממלכת לאנה במשך מאות שנים.

== חלוקה מנהלית ==
למחוז צ'יאנג ראי ישנם בסך הכל 18 תתי-מחוזות:

{| class="wikitable" style="font-size:90%;"
! מפה
! מספר
! שם
|-
|rowspan=19-
| 1
| (מואנג) צ'יאנג ראי
|-
| 2
| וויאנג צ'אי
|-
| 3
| צ'יאנג קונג
|-
| 4
| ת'ואנג
|-
| 5
| פאן
|-
| 6
| פא דאאט
|-
| 7
| מיי צ'אן
|-
| 8
| צ'יאנג סאן
|-
| 9
| מיי סאי
|-
| 10
| מיי סואי
|-
| 11
| וויאנג פא פאו
|-
| 12
| פאיה מנגרי
|-
| 13
| וויאנג קאן
|-
| 14
| קון טאן
|-
| 15
| מיי פא לואנג
|-
| 16
| מיי לאו
|-
| 17
| וויאנג צ'יאנג ראנג
|-
| 18
| דוי לואנג
|}

== גלריה ==
<gallery>
File:Sunrise at Pu Chi Fah 03.jpg|פו צ'י פא
File:Pu-Kang Water Fall.jpg|מפל פו קאאנג, הפארק הלאומי דוי לואנג
File:Huai mak liam hot spring.jpg|הפארק הלאומי לאם נאם קוק
File:Thai art tunnel Chiang Rai.jpg|מנהרה מעוטרת באמנות בסגנון תאילנדי
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

צ'יאנג מאי
נישפין

נישפין (בשוודית: Nyköping) היא עיירה במחוז סדרמנלנד שבשוודיה. נישפין היא בירת מחוז סדרמנלנד. העיירה ממוקמת בסמוך לחוף הים הבלטי, כ-100 קילומטרים דרומית-מערבית לסטוקהולם.

נכון ל-2018 כללה העיירה 32,759 תושבים. העיירה משתרעת על פני 15.1 קמ"ר.

במאה ה-16 נישפין שימשה כמקום מגוריו של מלך שוודיה קרל התשיעי.

האטרקציה המרכזית של העיירה היא טירת נישפין שבנייתה החלה בסוף המאה ה-12.

שדה התעופה סטוקהולם-סקווסטה ממוקם כ-7 קילומטרים מהעיירה. זהו שדה התעופה השלישי בגודלו בשוודיה מבחינת תנועת נוסעים.

== ערים תאומות ==
*

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:שוודיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
Circles (שיר של אנדראה)

Circles (בעברית: מעגלים) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת המקדונית אנדראה. הוא יצא לאור ב-28 בינואר 2022, וייצג את מקדוניה הצפונית באירוויזיון 2022, שהתקיים בטורינו, איטליה.

== לפני האירוויזיון ==
בין התאריכים 10 בדצמבר 2021–16 בינואר 2022 פתחה רשות השידור המקדונית את תקופת המועמדויות להשתתפות בקדם הלאומי לאירוויזיון 2022. בתום תקופה זו התקבלו 47 שירים. הם סוננו, ומתוכם נבחרו שישה על ידי ועדה מקצועית. הם הוכרזו ב-21 בינואר 2022 במשדר מיוחד, ויצאו לאור ב-28 בינואר במהלך התוכנית "MRT Stisni Plej".<ref name="final"></ref><ref></ref> מיד לאחר המשדר נפתחה הצבעה אינטרנטית עבור השירים. אזרחי מקדוניה הצביע במשך שבוע לשיר שאהבו ביותר. גמר הקדם הלאומי Evrosong 2022 התקיים ב-4 בפברואר 2022 ב-MRT Studio 1, והונחה על ידי יאנה בורצ'סקה ואלכסנדרה יובנובסקה. בסוף שלב ההצבעות, שהורכב משילוב של הצבעות הקהל עם השופטים ביחס שווה של 50/50, נקבע תיקו במקום הראשון בין השירים "Circles" ו-"Superman" של ויקטור אפוסטולובסקי. לבסוף הוכרז "Circles" כזוכה בקדם כיוון שקיבל יותר נקודות מהשופטים מאשר השיר השני.

== באירוויזיון ==
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022.<ref></ref> על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר.<ref name="Rules"></ref> ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי מקדוניה הצפונית תופיע בחלק השני של חצי הגמר השני.<ref></ref>

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. מקדוניה הצפונית הופיעה כמדינה ה-11, לאחר אירלנד ולפני אסטוניה.<ref></ref> ב-12 במאי 2022 ביצעה אנדראה את "Circles" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 11 עם 71 נקודות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2022
קטגוריה:שירי מקדוניה הצפונית באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
מצר קיתרה

מצר קיתרה (באנגלית: Kythira Strait) הוא נתיב ימי בין האי קיתרה ודרום יוון. מצר קיתרה הוא חלק מהקשת ההלנית המערבית. אורכו כ־100 קילומטרים ורוחבו כ־31 קילומטרים. הוא ממוקם בין הפלופונסוס לאי כרתים<ref></ref><ref></ref>.

ספינות רבות טבעו במיצר קיתרה, כולל המשחתת של הוד מלכותה HMS גרייהאונד (H05) <ref></ref>, הסיירת הקלה של הוד מלכותה HMS גלוסטר (62) <ref></ref>, ואניית הקיטור SS איברניה שהוטבעה על ידי צוללת גרמנית במהלך מלחמת העולם הראשונה בשעה שהובילה 2,400 חיילים בריטים לאלכסנדריה <ref></ref>.

== סכנת ניווט ==
תנועת אניות בין הים האגאי לים היוני נכון לתאריך 5 פברואר 2022 {{תמונה להחלפה}}
מצר קיתרה מהווה את אחד מאזורי הניווט המסוכנים ביותר בים התיכון. המצר בין קיתרה לכף מליאס תואר כמסוכן כבר בימים הקדומים על ידי יורדי הים היוונים <ref></ref>. רוב התנועה הימית מאתונה, איסטנבול והים השחור למרכז ומערב הים התיכון עוברת דרך המצר ולעיתים קרובות הוא נתון לרוחות חזקות בכף מליאס. כדי לעקוף זאת, הנתיב הקצר והבטוח יותר עובר דרך מצר קורינתוס שהיה בשימוש מאז העת העתיקה הקלאסית, תחילה באמצעות מסלול דיולקוס היבשתי <ref></ref> ובעת החדשה, דרך תעלת קורינתוס.

== רעידות אדמה וצונאמי ==

מצר קיתרה ממוקם מבחינה גאולוגית בתוך הקשת ההלנית המערבית. בקשת ההלנית המערבית מתקיימת פעילות סייסמית ברמה גבוהה <ref></ref>, כתוצאה מהעתק<nowiki/>ים פעילים הנובעים ממפגש הלוחות של הלוח האפריקאי הנע צפונה ונוחת מתחת ללוח האירואסייתי. באזור המצר התנועה הסייסמית שנרשמה היא בסדר גודל של 0.3 סנטימטר בשנה. כמו כן, מדווח במצר על רעידות אדמה בעומקים רדודים ובינוניים, בדרגות עוצמה של עד 8.0 בסולם ריכטר.

מערכת אזהרת הצונאמי (TWS) של מצר קיתרה כוללת שני אלמנטים הקשורים זה בזה. האחת מבוססת על התצפיות הסיסמוגרפיות והשנייה קשורה להקלטות של מדי הגאות והשפל<ref></ref>.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוון: מצרי ים
ברוק סקוליון

ברוק סקוליון (; נולדה בשנת 1999) היא זמרת אירית. לאחר ניצחונה בקדם האירי, היא עתידה לייצג את המדינה באירוויזיון 2022 עם השיר "That's Rich".<ref></ref> בנוסף, היא הגיעה למקום השלישי בעונה התשיעית של "The Voice UK".<ref></ref>

== קריירה ==
בשנת 2020 היא השתתפה בעונה התשיעית של "The Voice בריטניה". היא עבדה לצד השופטת מייגן טריינור. בשלב האודישנים ביצעה את השיר "Bruises" של לואיס קפלדי, וזכתה לשבחים מפיהם של ארבעת השופטים. בשלב הדו-קרב ניצחה את ג'ורדן פיליפס. היא הצליחה להעפיל לשלב הגמר, שם הגיעה למקום השלישי.<ref></ref>

בינואר 2022 חשפה רשות השידור האירית RTÉ כי סקוליון עתידה להשתתף בקדם האירי לאירוויזיון 2022, יורוסונג 2022.<ref></ref> היא זכתה למירב הנקודות בחברי השופטים המקצועיים ובהצבעת הקהל. לבסוף, הגיעה למקום הראשון בהפרש של ארבע נקודות מג'נט גרוגן, שהגיעה למקום השני, ונבחרה לייצג את אירלנד באירוויזיון 2022 עם "That's Rich".<ref></ref><ref></ref> ב-12 במאי 2022 ביצעה סקוליון את "That's Rich" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 15 עם 47 נקודות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות איריות
קטגוריה:נציגי אירלנד באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2022
קטגוריה:ילידות 1999
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1999
That's Rich

"That's Rich" (בעברית: "איזו צביעות") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האירית ברוק סקוליון.<ref></ref> ב-4 בפברואר 2022 הוא ניצח בקדם האירי לאירוויזיון 2022.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== לפני האירוויזיון ==

ב-16 בספטמבר 2021 פתחה רשות השידור האירית את תקופת הגשת השירים לקדם הלאומי. היא נסגרה ב-22 באוקטובר אותה השנה. אל רשות השידור נשלחו 320 שירים, מתוכם שישה בלבד העפילו לשלב הבא.<ref></ref> ששת השירים, שביניהם נמנה "That's Rich", הושמעו לראשונה ב-The Ryan Tubridy Show ברדיו RTÉ 1 בין ה-17 בינואר ל-21 בינואר. ב-4 בפברואר 2022 ביצעה סקוליון את "That's Rich" בגמר הקדם האירי, "יורוסונג 2022". היא הגיעה למקום הראשון עם 28 נקודות, ונבחרה לייצג את אירלנד בתחרות האירוויזיון.

== באירוויזיון ==
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022.<ref></ref> על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר.<ref name="Rules"></ref> ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי אירלנד תופיע בחלק השני של חצי הגמר השני.<ref></ref>

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. אירלנד הופיעה עשירית, לאחר קפריסין ולפני מקדוניה הצפונית.<ref></ref> ב-12 במאי 2022 ביצעה סקוליון את "That's Rich" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 15 עם 47 נקודות.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי אירוויזיון 2022
קטגוריה:שירי אירלנד באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על כסף
בית הספר לבנות של לונדון

בית הספר לבנות של לונדון (באנגלית: City of London School for Girls, בקיצור: CLSG) הוא בית ספר תיכון עצמאי שנמצא בברביקן, לונדון. 

בית הספר הוקם בסוף המאה ה-19 בעקבות בקשה של סוחר מבריקסטון שהשאיר שליש מהונו לעיר לונדון לטובת הקמת בית הספר. בית ספר מנוהל על ידי האיגוד של לונדון והוא בעל קשרים אדוקים עם בית ספר לבנים שמנוהל על ידי אותו גוף. בית הספר עבר למיקום הנוכחי בשנת 1969.

בית ספר הוא בעל מוניטין ובשנת 2018 דורג על ידי סאנדיי טיימס כבית ספר עצמאי השני במדינה. עלות הלימודים הוא כ-6500 פאונד לסמסטר וחלק מהתלמידים מקבלים מלגה. רוב התלמידות מגיעות לבית הספר בגיל 11 אך אפשר להצטרף עד לגיל 16. בית ספר כולל כ-700 תלמידות. תלמידות הקימו מספר ארגונים לפי מוצאם דוגמת "חוג יהודי", "חוג אסיאתי" וכו'.

בית הספר נמצא בסמיכות למרכז האמנויות ברביקן ולבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה. תוכנית הלימודים שמה דגש לאמנויות ורבים מהבוגרות ממשיכות בתחום זה. בית הספר מציע סיורי לימודים בצרפת, ספרד, גרמניה ומדינות נוספות.

בין בוגרות בית הספק נמנות דמויות בולטות כמו דיידו, מרגרט בודן, רומולה גראי, אלה פורנל ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://archive.today/20130421044624/http://www.schoolsguidebook.co.uk/schools/City_of_London_School_for_Girls.html מידע על בית הספר]

קטגוריה:לונדון: בתי ספר
Egmont Group

קבוצת אגמונט (באנגלית: Engmont Group; תעתיק מלא: Egmont Group of Financial Intelligence Units) הוא ארגון בינלאומי המאחד את רשויות המודיעין הפיננסי של מדינות מרחבי העולם ומטפל בנושאי הלבנת הון ומימון טרור<ref></ref>.

הגופים החברים בקבוצה אוספים מידע על פעילויות פיננסיות חשודות וחריגות, מעבדים אותו ומשתפים את הממצאים עם גורמי אכיפת החוק הרלוונטיים.

הקבוצה מאגדת יחידות מודיעין פיננסי מ-167 מדינות מרחבי העולם וביניהן מדינת ישראל שצורפה בשנת 2002.

== היסטוריה ==
קבוצת אגמונט הוקמה בשנת 1995 כקבוצה של 24 יחידות מודיעין פיננסי ממדינות שונות, במטרה להתמודד עם עבירות הלבנת ההון ומימון טרור הכרוכות בהעברות כספים בין מספר מדינות.

שם הקבוצה נגזר משמו של ארמון אגמונט בבריסל, בלגיה.

בשנת 2002, צורפה הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור כחברה בקבוצה<ref></ref>.

בחודש פברואר 2008, המטה המרכזי של הקבוצה הועבר לאונטריו, קנדה.

בשנת 2021, זכתה ישראל במקום הראשון בתחרות החקירה הכלכלית הטובה בעולם<ref></ref>.

== ראו גם ==
* הלבנת הון
* חוק איסור הלבנת הון
* עיצום כספי
* השתמטות ממס
* Tracfin

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.amnet.co.il/index.php/mainmenu-2/mainmenu-74/3080-2021-12-14-11-32-13 תקציר למסמך בנושא עבירות מס חמורות של קבוצת אגמונט], אתר אמנט
* [https://www.gov.il/he/departments/news/egmont-child-abuse-finint דו"ח בנושא המאבק בניצול והתעללות מיניים בילדים במרחב המקוון], אתר הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור
* [http://www.knesset.gov.il/committees/heb/material/data/H27-05-2010_10-16-54_mmm310510.doc סוגיות בחוקי הלבנת הון - סקירה משווה], אתר כנסת ישראל.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארגוני מאבק בהלבנות הון
קטגוריה:ארגוני מאבק במימון טרור
קטגוריה:מימון טרור
קרופניק (משקה)

קרופניק (בפולנית Krupnik, בליטאית: Krupnikas) הוא משקה אלכוהולי דמוי ליקר הנפוץ בפולין, ליטא ובלרוס. תערובת תבלינים ודבש.

לפי מסורת המשקה הוכן לראשונה במנזר של בנדיקטים בעיר ניאסוויז' בסוף המאה ה-16. משם הוא התפשט ברחבי האיחוד הפולני-ליטאי והפך למשקה הפופולרי של האצולה. קיימים מתכונים שמועברים מדור לדור כבר תקופה ארוכה. ניתן להגיש אותו חם או מקורר.

בארצות הברית באזור פנסילבניה מכינים משקה "בוילו" שמהווה גרסה של קרופניק.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://waywarddistillery.com/shop/wayward-order-krupnik-375ml מידע על קרופניק]
* [https://waywarddistillery.com/shop/wayward-order-krupnik-375ml מתכון]

קטגוריה:ליקרי דבש
קטגוריה:ליקרי עשבים
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:המטבח הפולני
אמיליו סלה

אמיליו סלה (בספרדית: Emilio Sala ; 20 בינואר 1850 – 14 באפריל 1910) היה צייר ספרדי בעיקר של דיוקנאות נשיים.

== ביוגרפיה ==
הוא בא ממשפחת סוחרים. <ref></ref> לימודיו הראשונים היו באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של ולנסיה עם בן דודו פלסידו פרנסס (Plácido Francés). בשנת 1871, הוא הציג לראשונה בציבור בתערוכה הלאומית לאמנויות יפות וזכה שם בפרס הראשון. <ref></ref> הוא גם פתח סטודיו במדריד ולקח חלק בקישוט ארמונות אנגלדה ומזרדו, תקרות בית הקפה דה פורנוס והקנטינה אמריקנה.

בשנת 1885, לאחר שלא קיבל פרופסורה ב"בית הספר לאמנויות ומלאכה", הוא הגיש בקשה וקיבל מלגה ללימודים באקדמיה המלכותית של ספרד ברומא, אך, במקום זאת - שנתיים לאחר מכן, קיבל מלגה ללמוד בפריז.<ref name=":0"></ref> בתערוכה העולמית ב-1889, הוא הציג את ציורו המפורסם ״גירוש היהודים מספרד״, רק כדי לגלות שהציבור הצרפתי כנראה כבר לא מעריך יצירות היסטוריות, ולכן הציג אותו בספרד, שם הוא התקבל טוב יותר. ב-1890, אולי כתוצאה מהחוויה הזו, נטש את הנושא ההסטורי לטובת סצנות ז'אנר, נופים ונשים.

ב-1896 חזר לספרד, שם התחתן ופתח מחדש את הסטודיו שלו. רבות מיצירותיו הופיעו במגזין Blanco y Negro. הוא גם אייר כמה מהאפיזודות הלאומיות של בניטו פרס גלדוס. ויצר עיטורים לארמון האינפנטה איזבלה, שזכו לשבחים רבים.<ref name=":0" />

ב-1906, הוא הגיש שוב מועמדות לתפקיד אקדמי, הפעם באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו ונדחה לטובת רמון מננדס פידל. כפיצוי, בית הספר יצר במיוחד עבורו משרה ב"תיאוריה ואסתטיקה של צבע". הוא כיהן בתפקיד זה עד מותו מאי ספיקת לב.

בין הפרסים הרבים שקיבל ניתן למנות את הצלב הגדול של מסדר איזבלה הקתולית וצלב מסדר מיכאל הקדוש (בוואריה), שהציג בתערוכה במינכן ב-1885.

== גלריה ==

<gallery mode="packed" heights="180">
File:Expulsión de los judíos.jpg|גירוש היהודים מספרד, 1889

File:La prisión del príncipe de Viana (Museo del Prado).jpg|הנסיך קרלוס מויאנה נשלח לכלא בפקודת אביו, פרננדו השני, מלך אראגון, 1871

File:Joven en una puerta, de Emilio Sala Francés (Museo del Prado).jpg|אישה צעירה ליד דלת, 1895

File:María Guerrero niña.jpg|דיוקן של מריה גררו, 1878

File:Emilio Sala Francés - Retrato de dama.jpg|דיוקן של גברת, 1910

File:Florista, Emili Sala Francés, Museu de Belles Arts de València.jpg|אישה עם פרחים
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:נפטרים ב-1910
תל עזזיאת

שרידי מבנים בתל עזזיאת
תל עזזיאת (בערבית: تل العزيزيات) או גבעת עזז הוא גבעה במזרח עמק החולה במורדות רמת הגולן, כשני קילומטרים ממערב לתל פאחר, כשלושה קילומטרים צפונית לכפר סאלד וקילומטר ממזרח ליישוב שאר ישוב. התל מתנשא לגובה של 298 מטרים מעל פני הים.

התל נמצא ליד חורבת עומרית. על התל נמצאים, באזור המוצב הסורי לשעבר, שרידי מבנים הלניסטים, רומיים, ביזנטים ועות'מאניים.

על התל בתחום ארץ ישראל המנדטורית, בתחום המדינה היהודית על פי החלטת החלוקה, בקו הגבול הבינלאומי בין ארץ ישראל לסוריה התנהלו קרבות בין צה"ל והצבא הסורי במלחמת העצמאות. לאחר קרב תל עזזיאת ב-1948 נותר התל בידיים סוריות. על פי הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות נכלל התל במפורז הצפוני והסורים הסיגו ממנו את כוחותיהם. במאי 1951 בעקבות עימות צבאי חריף בין סוריה לישראל (תקרית אל-חמה וקרב תל מוטילה) על רקע מפעל ייבוש החולה נוצרה חלוקה דה-פקטו של האזורים המפורזים שב הצבא הסורי ואייש את התל שמרר את חייהם של תושבי צפון אצבע הגליל (בעיקר דן, דפנה ושאר ישוב) עד כיבוש התל במלחמת ששת הימים על ידי חטיבת גולני. בלילה שבין 8 ו-9 בדצמבר 1954 במהלך מבצע צרצר נשבו בקרבת התל 5 חיילי צה"ל, ביניהם מאיר מוזס ואורי אילן, בידי כוח סורי. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עמק החולה
קטגוריה:תלים עתיקים
קטגוריה:אצבע הגליל: אתרים ארכאולוגיים
*
רמון מננדס פידל

רמון מננדס פידל (בספרדית: Ramón Menéndez Pidal; 13 במרץ 1869 – 14 בנובמבר 1968) היה פילולוג והיסטוריון ספרדי.<ref>"Ramon Menendez Pidal", Almanac of Famous People (2011) Biography in Context, Gale, Detroit</ref> הוא עבד רבות על ההיסטוריה של השפה הספרדית ועל פולקלור ושירה עממית ספרדית. אחד הנושאים העיקריים שלו היה ההיסטוריה והאגדה של אל סיד. הוא היה מועמד לפרס נובל ב-26 שנים נפרדות, ובכך היה האדם המועמד ביותר.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
מננדס פידל נולד בגליסיה, ספרד. אביו, חואן מננדס פרננדס, היה עורך דין ושופט מאסטוריאס. אמו הייתה רמונה פידל, גם היא אסטוריאנית. אחיו הבכור, חואן מננדס פידל, היה גם חוקר ספרות של השירה העממית של אסטוריאס. אח מבוגר אחר, לואיס מננדס פידל, היה צייר ריאליסטי ופרופסור לתולדות האמנות.

הוא למד באוניברסיטת מדריד. <ref>"Ramon Menendez Pidal", Contemporary Authors Online (2003) Biography in Context, Gale, Detroit</ref> בשנת 1899 מונה ליושב ראש הפקולטה ללימודים רומאניים באותה אוניברסיטה, תפקיד בו כיהן עד פרישתו בשנת 1939. בשנת 1900 נישא למריה גוירי, אשר בשנת 1896 הייתה לאישה הספרדית הראשונה שקיבלה תואר בפילוסופיה ומאוחר יותר, ב־1909, הפכה לאישה הראשונה שהשיגה דוקטורט לא רפואי באוניברסיטה ספרדית. הם בילו את ירח הדבש שלהם בחיפוש אחר המקומות הגאוגרפיים של שיר הסיד (Cantar de Mio Cid).

מננדס פידל נבחר לאקדמיה המלכותית הספרדית ב-1901 ונבחר למנהלה ב-1925. עם זאת, הוא התפטר ב-1939 בלחץ אקדמאים שרצו מנהל מקובל יותר על משטר פרנקו. עם זאת, בדצמבר 1947 הוא נבחר מחדש פה אחד למנהל, וכיהן בתפקיד עד סוף חייו.

בשנת 1910, הוא הפך לראש המדור לפילולוגיה במרכז למחקרים היסטוריים. בשנת 1914 הקים את כתב העת לפילולוגיה ספרדית, שהפוך לכתב העת המדעי המוביל בתחומי הבלשנות והספרות הספרדית של ימי הביניים והרנסאנס.

במהלך שנות ה-20 פרסם מננדס פידל סדרה של מחקרים מרכזיים שעקבה אחר התפתחותה של שירת המינסטרל בספרד של ימי הביניים. המחקרים האלה הם נקודת ציון בבלשנות הרומאנית, המשחזרים את השלב הפרה-ספרותי של הניבים האיברו-רומאניים, ואת ה"ניצחון" של השפה הקסטילית.

לאחר מלחמת האזרחים בספרד, מננדס פידל הפך ל"מלומד עצמאי" ושיפר חלק ניכר מעבודותיו המוקדמות יותר. הוא גם סיכם את ממצאיו על הבלדות הספרדיות. ויישם את התיאוריה שלו על מקורות השירה האפית על הספרות הצרפתית.

מננדס פידל עבד שנים רבות על היסטוריה מקיפה של השפה הספרדית, שאותה לא הצליח להשלים בחייו; שני הכרכים פורסמו לאחר מותו בשם "Historia de la lengua español" (2005).

הוא היה מועמד לפרס נובל 23 פעמים, אך מעולם לא זכה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:היסטוריונים
קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:ילידי 1869
קטגוריה:נפטרים ב-1968