OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סעדיה תלמיד הגר"א

רבי סעדיה ב"ר נתן נטע משקלוב (1751 - כ"ה באב תקע"ג, 21 באוגוסט 1813, ירושלים) היה רב ליטאי מתלמידי הגר"א, שעלה לארץ ישראל במסגרת עליית תלמידי הגר"א. מחבר הספר מעשה רב.

מתלמידיו הבולטים של הגאון מווילנה, וגיסו של תלמיד מפורסם אחר, רבי שלמה זלמן מוולוז'ין.

השנה בה התחיל ללמוד אצל הגר"א אינה ידועה, אולם כבר בשנת תקמ"ח (1788) הוא מתואר בתור איש ביתו של "הגאון החסיד דק"ק ווילנא". למד עם רבו הגר"א את קובץ החיבורים "מסכתות קטנות", והוא כותבן של "הגהות הגר"א" למסכתות אלו. מלבד לימודיו בהלכה ובתלמוד, למד עם הגר"א גם קבלה. היה מראשי ה"קלויז" בווילנא שלאחר פטירת הגר"א נודע כ"קלויז הגר"א".

בשנת תקנ"ו (1796) נשלח יחד עם חברו ר' חיים מסארהיי, על ידי הגר"א, להפיץ בפזורה היהודית במזרח אירופה את עמדתו המתנגדת לחסידות.

עמד בראש הגל השני של עליית תלמידי הגר"א בתחילת הקיץ של שנת תקס"ט (1809), והתיישב בצפת. בצפת רשם את הנהגותיו והליכותיו של רבו הגר"א, רשימותיו נשלחו בידי בנו ר' נתן נטע לווילנה, שם נוספו להן הערות והקדמה, ומהן נדפס הספר "מעשה רב".

בחורף תקע"ב ביקר עם בנו בירושלים כדי לבדוק את האפשרות לעבור אליה. בסופו של דבר בעקבות מגפה שפרצה בצפת ובגליל נאלצה קהילת תלמידי הגר"א לברוח מצפת, חלקם ובתוכם רבי סעדיה ברחו זמנית לירושלים, בה נפטר רבי סעדיה בשבת, כ"ה באב תקע"ג, 21 באוגוסט 1813. ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.

==לקריאה נוספת==
* אלעזר הורביץ, רבינו סעדיה בן ר' נתן נטע תלמיד הגר"א ועלייתו לירושלים, בתוך: גבורות ישעיהו: דרישות וחקירות, אמרות ברורות, אסופות ומסודרות, שלוחות ומשוגרות אל ישעיהו צבי וינוגרד, שומר האוצרות כותרות ומהדורות, בהגיעו בזמירות לשנת הגבורות. ירושלים, תשע"ג. עמ' 9–46

==קישורים חיצוניים==
* 	
* 
* [http://www.mountofolives.co.il/article.aspx?ID=1040&ref=news&CID=317 קורות חייו וסיפור גילויה מחדש של מצבת קברו באביב 2010] באתר "הר הזיתים"
* אלי אליאך, [https://haprushim.blogspot.com/2020/07/blog-post.html רבי סעדיה תלמיד הגר"א ומשפחת חשין], בלוג [https://haprushim.blogspot.com/ הפרושים - תלמידי הגר"א בא"י].
* אלי אליאך, [https://haprushim.blogspot.com/2020/04/blog-post_30.html פרטים חדשים אודות רבי סעדיה ב"ר נתן נטע תלמיד הגר"א], בלוג [https://haprushim.blogspot.com/ הפרושים - תלמידי הגר"א בא"י].

==הערות שוליים==

קטגוריה:תלמידי הגר"א
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:נפטרים ב-1813
ניאאו

ניאאו (Niau) הוא אטול קטן בפולינזיה הצרפתית, בקומונה של איי פאקאראקה (איי טואמוטו). בתוך אטול זה יש שונית רחבת ידיים. האטול בהיקף של 8 קילומטר ושטח של 20 קמ"ר. הלגונה שבתוך האטול ביצתית וסגורה לחלוטין. רצועת קרקע צרה המקיפה את הלגונה מכוסה על ידי צימחייה. שטח הלגונה הוא 33 קמ"ר, ויש לו צבע ירוק יוצא דופן. כמות האנשים באי היא 226 אנשים (החל משנת 2012).

== היסטוריה ==
הראשון שביקר באי ניאאו, בשנת 1820 היה אירופאי, חוקר גרמני פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן. הוא כינה את האי בשם גריג.

== מנהל ==
ניאאו הוא חלק מינהלי מהקומונה של פאקאראקה.

== אקולוגיה ==
ניאאו הוא אחד מכמה המקומות שבהם נשמרה המערכת האקולוגית הטרופית הלחה של איי טואמוטו. היער נשמר בחלקי האי המרכזיים. הוא מכיל כמה מינים של צמחים ובעלי חיים. ציפור בסכנת הכחדה קריטית מתגוררת ביער של ניאאו.

== שדה התעופה ניאאו ==
שדה התעופה ניאאו הוא בקצה הצפוני של האי.

==קישורים חיצוניים==

[https://www.youtube.com/watch?v=UxBRljGY6FU סרטון שצולם באי ניאאו ומסביר עליו (הסרטון באיטלקית)]

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:פולינזיה הצרפתית: גאוגרפיה
לוטון (אוקלהומה)

לוטון (באנגלית: Lawton) היא בירת מחוז קומאנצ'י במדינת אוקלהומה בארצות הברית. העיר נמצאת בדרום-מערב אוקלהומה, במרחק של 140 קילומטרים דרום-מערבית לאוקלהומה סיטי, בירת אוקלהומה. בעיר מתגוררים 96,867 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 124,098 (נכון ל-2010).

==היסטוריה==
בסביבות מאה ה-18 התיישבו באזור בני האפאצ'י והקומאנצ'י. ב-1867 הוסדרו השטחים באזור הדרום-מערבי של הטריטוריה האינדיאנית והוא ניתן לשבטי האפאצ'י, הקומאנצ'י והקאיווה (Kiowa).

ב-1869 נפתח באזור המוצב הצבאי פורט סיל שנועד לעצור פלישות אינדיאניות לטקסס. ב-1874 נפתחה באזור מלחמת הנהר האדום שמטרתה הייתה לרכז את האינדיאנים לתוך הטריטוריה האינדיאנית.

ב-1901 האזור נפתח להתיישבות. ב-6 באוגוסט באותה שנה הוקמה לוטון כדי לשמש בירת מחוז קומאנצ'י. ההתיישבות נקראה על שמו של המייג'ור גנרל הנרי וייר לוטון (Henry Ware Lawton) שנהרג במלחמת ארצות הברית בפיליפינים ב-1899 והיה בעברו אפסנאי בפורט סיל.

כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה האיצה את הגדילה של לוטון ופורט סיל ובקרבת העיירה נפתח בסיס צבאי נוסף לאימונים. הצמיחה המשיכה גם בעשורים שלאחר המלחמה, ובמיוחד בשנות ה-40 ושנות ה-50 של המאה ה-20.

==חינוך==
בעיר נמצאים אוניברסיטת קמרון ומכללת אומת הקומאנצ'י (Comanche Nation College).

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה האזורי לוטון-פורט סיל הנמצא במרחק של כ-3 קילומטרים דרומית ללוטון.

העיר נמצאת במסלול כביש בין-מדינתי 44, המקשר בין המדינות טקסס ומיזורי.

==ערים תאומות==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אוקלהומה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1901
האגדה על סליפי הולו

האגדה על סליפי הולו (באנגלית: The Legend of Sleepy Hollow, "אגדת הגיא הישנוני") הוא סיפור קצר שנכתב על ידי וושינגטון אירווינג בתחילת המאה ה-19. הסיפור הופיע לראשונה כחלק מספר האיורים של ג'פרי קריון ג'נטלמן יחד עם ריפ ואן וינקל, וזכה להצלחה רבה. הסיפור גם מופיע כספר נפרד מספר האיורים של ג'פרי קריון ג'נטלמן, והוא בן כשמונים עמודים, רובם תיאורים ארוכים של הנוף או המקום. הסיפור הפך לאבן יסוד בפולקלור האמריקני ואחת הדמויות בו, הפרש חסר הראש הוא דמות ידועה.

== עלילה ==
הסיפור מתרחש בתקופה שלאחר מלחמת העצמאות האמריקאית, בהתיישבות ההולנדית במדינת ניו יורק, בעיירה שקטה בשם "טארי טאון", שלידה ערוץ נחל המכונה "סליפי הולו" - "הגיא הישנוני". תושבי המקום נוטים לאמונות טפלות. בכנסייה המקומית קבור פרש השיאני שנהרג באחד הקרבות של מלחמת העצמאות מכדור תותח שהעיף את ראשו בעת שרכב על סוסו. מסופר באזור כי הוא יוצא מקברו כל לילה ורוכב לשדה הקרב כדי לחפש אחר ראשו שאבד, והוא קרוי בפי תושבי האזור "הפרש חסר הראש של סליפי הולו".

אל הכפר מגיע מורה בשם איכבוד קריין. קריין עצמו מאמין באמונות טפלות. ברוב הסיפור מתוארת מערכת היחסים של קריין עם תושבי הכפר ובמיוחד עם שני תושבים נוספים: קתרינה ואן טאסל, שעימה הוא רוצה להתחתן. ועם אברהם "ברום עצמות" ואן בראנט שמתחרה נגדו על אהבתה של קתרינה.

לקראת סוף הסיפור, מתרחשת חגיגת אסיף בבית הוריה של קתרינה ובה מסופרים על הפרש חסר הראש מספר סיפורים שמפחידים את קריין. בשובו לביתו בכפר, קריין הרכוב על סוס מבחין לפתע בדמות גדולה שרכובה על סוס ובורח ממנה. עם זאת הדמות רודפת אחריו ובמהלך המרדף מגלה קריין כי לרודפו אין ראש ושהוא מחזיק את ראשו על האוכף. על פי הסיפורים ששמע קריין, עליו להקדים את הפרש ולעבור את גשר הכנסייה ולהינצל. קריין מצליח לעבור את הגשר וממתין להיעלמותו של הפרש, אך הפרש משליך את ראשו על קריין שנופל מסוסו ומתעלף.

למחרת בבוקר קריין לא נמצא בשום מקום וכובעו נמצא ליד גשר הכנסייה. הכל מבינים כי הוא הותקף על ידי הפרש חסר הראש. לאחר מכן קתרינה ו"ברום עצמות" מתחתנים. מספר שנים לאחר היעלמותו של קריין, מופיע אחד מתושבי הכפר ומספר שקריין חי במחוז מרוחק, נשוי לאלמנה עשירה וחי חיים טובים. עם זאת, איש אינו מוכן להאמין לו מתוך ידיעה "שהמורה הועלם על ידי הפרש חסר הראש".

== עיבודים ==
160px
הסיפור עובד למספר סרטים. המפורסמים בהם הם סליפי הולו בכיכובו של ג'וני דפ ו"האגדה של סליפי הולו" שיצרה חברת וולט דיסני בשנת 1949 ביחד עם עיבוד לספר נוסף הרוח בערבי הנחל. שני הסיפורים יצאו בתור הסרט "הרפתקאות איכבוד ומר טוד".

הסיפור עובד לסדרת טלוויזיה מודרנית בשם סליפי הולו שהושקה ב-2013. הסדרה משודרת בישראל בערוץ YES אקשן. באותה שנה גם הופץ הסרט "הדרדסים: האגדה על הפרש המסתורי" המבוסס באופן רופף על הסיפור.

תרגום לעברית על ידי יהונתן דיין ראה אור ב-2014 בהוצאת "אבן חושן".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סיפורים קצרים
קטגוריה:ספרות אמריקאית
קטגוריה:פולקלור אמריקאי
קטגוריה:יצירות משנת 1820
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי אימה
קטגוריה:פולקלור
קטגוריה:סיפורת ליל כל הקדושים
שלומי מיכאל

שלומי מיכאל (נולד ב-1964) הוא קצין במשטרת ישראל בדימוס בדרגת ניצב. כיהן כמפקד מחוז ש"י וכמפקד הימ"מ.

==ביוגרפיה==
שלומי נולד וגדל בשכונת התקווה בתל אביב. בפברואר 1983 התגייס לצה"ל והוצב בחטיבת גולני בגדוד 12 (ברק). בגולני עבר מיכאל מסלול הכשרה כלוחם וכן קורס מ"כים חי"ר, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר שחרורו מצה"ל התגייס למשמר הגבול ב-1985 כלוחם בימ"מ, הוא שימש בהמשך מפקד צוות, מפקד פלגת לוחמים וקצין אג"ם בימ"מ. 

בין הפעולות בהן השתתף היה פיקוד על כוח הפריצה לאוטובוס האמהות במרץ 1988 וחיסול חמישה מחבלים חמושים שהתבצרו בבית בטייבה. לאחר מכן שימש מפקד יחידת הגדעונים (יחידת מסתערבים של משטרת ישראל). ב-2008 מונה למפקד ימ"ר מחוז תל אביב. החקירה הבולטת בתקופת כהונתו כמפקד היחידה הייתה של הרצח בברנוער. חקירה נוספת הובילה למעצרו של גואל רצון. ב-2009 העניק נשיא המדינה את עיטור המאבק בסחר בבני אדם למחלק חקירות א' במפלג התשאול של ימ"ר תל אביב. מיכאל שירת בתפקיד עד 2011 ויצא לתקופת לימודים. 

במאי 2012 מונה למפקד הימ"מ. תחת פיקודו השתתפה היחידה במבצעים רבים, על פעילותה בתחום לוחמה בטרור בשנים 2013–2014 קיבלה היחידה צל"ש ממפכ"ל המשטרה. בין הפעולות אותן ביצעה היחידה בתקופת פיקודו היו חיסול רוצחי שלושת הנערים ושולחיהם, חיסול המתנקש ביהודה גליק ומעצר רוצחו של ניצב משנה ברוך מזרחי.

בפברואר 2015 מונה למפקד מחוז ש"י בדרגת ניצב. בנובמבר 2015 הודיע על פרישתו מהמשטרה, ב-16 במאי 2016 סיים את תפקידו כמפקד המחוז.

שלומי מיכאל נשוי ואב לארבעה, והוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.police.gov.il/contentPage.aspx?pid=25&mid=6 שלומי מיכאל] באתר משטרת ישראל
* .
* [http://www.israeldefense.co.il/he/content/%D7%9E%D7%A4%D7%A7%D7%93-%D7%97%D7%93%D7%A9-%D7%9C%D7%99%D7%9E%D7%9E מפקד חדש לימ"מ], אתר israeldefense, 7 במאי 2012.
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי הימ"מ
קטגוריה:מפקדי מחוז ש"י במשטרת ישראל
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
אוצר הספר העברי

אוצר הספר העברי הוא מאגר ביבליוגרפי עברי דיגיטלי ממוחשב ומסחרי בו רשומים מעל ל-100 אלף ספרים ודפים בודדים שנדפסו באות עברית החל מראשית הדפוס בשנת ר"ד (1444) עד שנת תש"ח (1948) (למעט הגדות של פסח שרשומות עד שנת תש"ך (1960)).

המאגר נערך על ידי ישעיהו וינוגרד ומשה רוזנפלד.

==היסטוריה==
בשנים תשנ"ד-תשנ"ה יצאו לאור שני כרכים ('מפתחות' ו'רשימת הספרים ומקומות הדפוס') של "אוצר הספר העברי" על ידי ישעיהו וינוגרד. הספרים כללו את הספרים שנדפסו בדפוס העברי משנת רכ״ט (1469) עד שנת תרכ״ג (1863). המהדורה הממוחשבת, שיצאה לאור בשנת 2006, היא עדכון והרחבה של הספרים המודפסים. מאז הוצאתה ממשיכה התוכנה להתעדכן בהוספת ספרים שעדיין אינם רשומים ועדכון פרטים ברשומות הקיימות, הוספת צילומי שערים, ותיקונים.

== מבנה המאגר ==
הרשימה כוללת גם ספרים בכל לשונות היהודים: יידיש, לאדינו, ערבית יהודית, טטרית ועוד. כמו כן נכללו בו ספרים לועזיים בעלי כותר עברי.
לטענת העורכים כלולים במאגר מעל ל 90 אחוז מכלל הספרים שנדפסו.

שמות הספרים והפרטים הביבליוגרפיים נעתקו ונרשמו על פי ספרי הביבליוגרפיה הנוגעים לספר העברי. האוצר מסכם בקצרה את המחקר הביבליוגרפי הקיים ומפנה את הקורא למקורות מרחיבים. תיאור הספרים באוצר הספר העברי כולל: שם הספר, שם המחבר, נושא, מקום הדפוס, שנת הדפוס, שם המדפיס, מספר הדפים והתבנית, שפה, אזכורים ביבליוגרפיים והערות שונות.

בגרסה הדיגיטלית נוספו על המהדורה המודפסת:
#צילומי שערים של כ-43,000 ספרים.
#ביוגרפיות קצרות של רבנים (גם כאלה שלא חיברו ספרים) ומחברים. במאגר כלולים כ-50,000 שמות רבנים.
#כתבי יד: דוגמאות של כתבי יד וחתימות של כ-4,000 רבנים ומחברים.
#נתוני מכירות עדכניים של ספרים על פי תוצאות של מכירות פומביות. המחיר שהספר השיג במכירה, או, במקרה שהפריט לא נמכר - המחיר שבית המכירות העריך אותו.

האתר מאפשר כניסה למאגר, למנויים, בתחילת שנת 2021.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* זאב גלילי, [http://www.zeevgalili.com/2006/05/6737 ציידי הספר העברי בנוסח "אינדיאנה ג'ונס"], באתר "היגיון בשגעון", 19 במאי 2006

קטגוריה:מאגרי מידע ביבליוגרפיים עבריים
קללת משאבי הטבע

קללת משאבי הטבע (באנגלית Resource curse או פרדוקס העושר - Paradox of plenty) הוא פרדוקס שבו מדינות ואזורים עם שפע של משאבי טבע, בדרך כלל מתכלים כמו נפט וגז טבעי, אשר אמורים לתרום לצמיחתה של מדינה בדרך כלל, נוטים להיות בעלי צמיחה כלכלית פחותה מזו של מדינות עם פחות משאבי טבע.

היתכנות הפרדוקס נובעת מסיבות שונות, ביניהן ירידה בתחרויות של סקטורים אחרים, פיתוח תלות ורגישות לשינוי הרווחים המושפעים משווי משתנה של משאב הטבע, ניהול כושל של ההכנסות ממשאבי הטבע על ידי המדינה, שחיתות ועוד.

ה"קללה" איננה משפיעה על כל המדינות בעלות משאבי טבע רבים, אולם היא אמיתית עבור חלק גדול מהן. 

הדוגמה הנפוצה ביותר בעולם הכלכלה לפרדוקס היא הולנד.

== התאוריה מאחורי הפרדוקס ==
הרעיון שעומד מאחורי הפרדוקס ובו עודף משאבי טבע עלול להוות יותר נטל כלכלי מאשר מקדם צמיחה כלכלית החל להתהוות בשנות ה-80 של המאה ה-20. המונח "קללת משאבי הטבע", או באנגלית resource curse thesis נוצר על ידי ריצ'רד אוטי (Richard Auty) ב-1993 כדי לתאר איך מדינות עשירות במשאבי טבע היו חסרות יכולת להשתמש בעושר הזה כדי להגדיל את הצמיחה שלהן, ואיך בצורה לא אינטואיטיבית, למדינות אלה הייתה צמיחה נמוכה יותר מאלה ללא משאבי טבע. 

מחקרים רבים הראו קשר בין שפע באוצרות טבע לצמיחת כלכלית נמוכה. דוגמה מרכזית היא המדינות המייצאות נפט. החל מ-1965 ועד 1998, ארגון המדינות המייצאות נפט, OPEC, התל"ג לנפש פחת בממוצע ב-1.3%, בעוד שבשאר העולם המתפתח היה בממוצע 2.2%. 

== המחלה ההולנדית ==

הדוגמה הבולטת ביותר לתופעת קללת משאבי הטבע היא "המחלה ההולנדית". שבה נגרמה ירידה בפריון ובצמיחה עקב עלייה בשווי השוק של המטבע ההולנדי ועלייה בשכר, שנגרמו מגילוי אוצרות טבע.

==השפעות כלכליות==
===אי יציבות בהכנסות===
מחירים של משאבי טבע נתונים להשפעה רבה מחוץ למדינה ועל כן תנודתיים מאוד. לדוגמה מחירי חבית נפט עלו מ-3 דולר לחבית ל-12 דולר ב-1974 בעקבות משבר הנפט העולמי של 1973. ב-1986 ירדו מחירי הנפט ל-10 דולר לחבית. 

==ראו גם==
* גז טבעי בישראל
* רשות הגז הטבעי
*פרדוקס הבחירה

== קישורים חיצוניים ==
* [https://ecowiki.org.il/wiki/%D7%A7%D7%9C%D7%9C%D7%AA_%D7%94%D7%9E%D7%A9%D7%90%D7%91%D7%99%D7%9D קללת המשאבים], באתר אקו-ויקי
*טום קרגנבילד, "[https://easyconomy.com/%D7%A7%D7%9C%D7%9C%D7%AA-%D7%9E%D7%A9%D7%90%D7%91%D7%99-%D7%94%D7%98%D7%91%D7%A2/ קללת משאבי הטבע: למה מדינות עשירות במשאבי טבע בדרך כלל עניות]", באתר [https://easyconomy.com/ כלכלה קלה], 3 ביולי 2017

קטגוריה:מקרו-כלכלה
אדמונד (אוקלהומה)

אדמונד (באנגלית: Edmond) היא עיר במחוז אוקלהומה במדינת אוקלהומה בארצות הברית. העיר היא חלק מהמטרופולין של אוקלהומה סיטי, בירת אוקלהומה. בעיר מתגוררים 81,405 תושבים (נכון ל-2010).

==היסטוריה==
ב-1887 נפתחה תחנת עצירה לרכבות של מסילת סנטה פה (שנקראה בהמשך מסילת אטצ'יסון, טופיקה וסנטה פה (Atchison, Topeka and Santa Fe Railway)) באזור בו נמצאת העיר כיום. התחנה נקראה "תחנת אדמונד" על שם אדמונד בורדיק שהיה סוכן של מסילת סנטה פה.

ב-1889 האזור נפתח להתיישבות. בקרבת התחנה הוקמה עיירה ואנשיה אימצו את שם התחנה.

==חינוך==
בעיר נמצאת אוניברסיטת מרכז אוקלהומה. כמו כן, בקרבת העיר אך בתוך שטחי אוקלהומה סיטי שוכנת האוניברסיטה הנוצרית של אוקלהומה.

==תחבורה==
העיר נמצאת במסלול כביש בין-מדינתי 35, המקשר בין המדינות טקסס ומינסוטה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוקלהומה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1889
דבורה חסיד

דבורה סוניה חסיד (נולדה ב-28 בפברואר 1956) היא קצינת צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, אשר כיהנה כיועצת הרמטכ"ל לענייני נשים.

משנת 2021 מכהנת כמנכ"לית "מכבי טבעי", רשת הרפואה המשלימה של מכבי שירותי בריאות.<ref></ref>

== תפקידים ==
חסיד גדלה בירושלים. שירתה בצה"ל מעל ל-30 שנה, בין היתר כמפקדת הבקו"ם, כיועצת הרמטכ"ל לענייני נשים וכקצינת פניות הציבור באגף כוח האדם, ופרשה בשנת 2006. ביצעה שורה ארוכה של תפקידים בתחום הפיקוד, ההדרכה ומשאבי האנוש.

לאחר שחרורה מצה"ל, כיהנה במשך חמש שנים מנכ"לית העמותות ידידי תוכנית עתידים, ולאחר מכן הייתה מנכ״ל אור שלום, בין השנים 2013–2020 עמדה בראש מחוז המרכז במכבי שירותי בריאות. שימשה דירקטורית במספר חברות, בהן עמידר, תשתיות נפט ואנרגיה ישראל ותאגיד מי רמת גן, חברת הנהלת בית הספר לאומנויות הבמה בית צבי בין השנים 2014-2020 כיהנה כיו"ר הקרן לחיילים משוחררים במשרד הביטחון.<ref></ref> 

משנת 2021 משמשת דירקטורית בחברת החשמל.<ref></ref>

ומשנת 2024 דירקטורית באסותא מרכזים רפואיים.

בשנת 2021 מונתה לתפקיד מנכ"לית מכבי טבעי רשת הרפואה המשלימה במכבי שירותי בריאות.

בעלת תואר ראשון משולב בכלכלה ומדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני במדע המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה, ובנוסף בוגרת המכללה לביטחון לאומי. בעלת תעודת בוגרת קורס גישור.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קצינות צה"ל בדרגת תת-אלוף
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:יועצות הרמטכ"ל לענייני מגדר
קטגוריה:מפקדי יחידת מיטב
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:סגל מכבי שירותי בריאות
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר אוולינה דה רוטשילד
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרות המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956
אילן מעוז

אילן מעוז (נולד ב-16 במרץ 1944) הוא קצין צה"ל במילואים, אשר עוטר בעיטור המופת על פעולתו במהלך מלחמת ששת הימים.

==ביוגרפיה==
מעוז (במקור מכטינגר) נולד בתל אביב. שירת כקצין בגייסות השריון. בשנת 1964 נכלל בקבוצה של קצינים אשר יצאה לגרמניה כדי להכיר את טנק פטון M48 האמריקאי לקראת הכנסתו לשירות בצה"ל. בשנת 1965 עבר קורס קציני שריון בבית הספר לשריון של צבא ארצות הברית בפורט נוקס שבקנטקי. עם חזרתו ארצה נמנה עם סגל גדוד 79, גדוד טנקי הפטון הראשון שהוקם בצה"ל.

לאחר תקופת שירות כמדריך בקורס מפקדי טנקים מגמת פטון חזר מעוז לגדוד 79 ומונה לשלישו, כשהוא מפקד על טנק, ויצא עם הגדוד למלחמת ששת הימים בחזית הדרום.

ב-5 ביוני 1967 השתתף הגדוד בקרב הג'יראדי בצפון סיני. במהלך הקרב ותחת הפגזה ארטילרית כבדה ראה מעוז לפניו את הטנק של מפקד הפלוגה אביגדור קהלני נפגע ומתלקח. קהלני קפץ ממנו כשבגדיו עולים באש. מעוז פקד על הטנק להתקרב לטנק הבוער, ירד ממנו, סייע לקהלני לכבות את האש ופינה אותו לקבלת טיפול רפואי. לאחר מכן שב לקרב, טיפל בנפגעים נוספים ואף העביר לסגן מפקד הגדוד חיים ארז, הוראה ממפקד החטיבה - שמואל גורודיש לקחת פיקוד עליו לאחר שמפקדו אהוד אלעד נהרג. לאחר מכן מונה למפקד הפלוגה של קהלני ועמד בראשה עד תום המלחמה. לאחר המלחמה ובמהלך כל מלחמת ההתשה הוסיף לשרת כמפקד פלוגת טנקים מבצעית ומונה כסגן מפקד גדוד 79 תחת פיקודו של אביגדור בן-גל.

על פעולתו של מעוז לפינויו של מפקד הפלוגה קהלני תחת הפגזה ארטילרית כבדה, הוענק לו ציון לשבח, אשר הומר בשנת 1973 לעיטור המופת.

במלחמת יום הכיפורים נקרא לשירות בחטיבת המילואים - חטיבת הצליחה 421 תחת פיקודו של חיים ארז, והיה סגנו של גיורא לב בגדוד 264 - הגדוד הראשון שצלח את התעלה. בין השאר היה ממונה על גרירת הדוברות אל התעלה לקידום הצליחה.

בין השנים 1975 - 1984 גויס לחיל האוויר בתפקידי מנהלה - הקים את מדור שכר וגמלאות בחיל, שימש כקצין ניהול להק מודיעין, קצין ניהול בית הספר לטיסה וכמפקד מגמת מינהלה בבית ספר לקצינים של חיל האוויר.

פרש לגמלאות בשנת 1984.

בשנת 1999 היה ממקימי המועצה לביטחון לאומי, ושרת בה במשך 8 שנים בתקופת היועצים לביטחון לאומי דוד עברי, עוזי דיין, אפרים הלוי וגיורא איילנד.

==לקריאה נוספת==
* "אילן מעוז-השליש שהיה לגיבור לחימה", ביטאון "צוות", 1997
* "המשלחת הסודית של חיל השריון והחימוש לגרמניה", ביטאון "צוות" מס.73, 2006
* "חשופים בצריח " -שבתי טבת -הוצאת שוקן 1968 פרק 28 .
* "אהוד אחי, שריונר"-גדעון אלעד-1977 "עם אילן מעוז,מ"פ בגדוד 79".
* "עז 77" -אביגדור קהלני -הוצאת שוקן 1977- עמוד69.
* "דרך לוחם" - אביגדור קהלני -הוצאת סטימצקי 1989- "בתוך הלהבות".
* " בהם יותר מכל" -אלישיב שמשי - משרד הביטחון – ההוצאה לאור -2005 עמ 108
* "צליחה" - עמירם אזוב -הוצאת דביר 2011-עמודים91 93-94 130-131 151
* "ינוש"-אילן כפיר ודני דור-הוצאת כנרת, זמורה-ביתן-2017 -פרק 7 "מפקד תחת אש במדבר".
* "מסע חיים"-אלוף חיים ארז -אילן כפיר ודני דור -הוצאת כנרת זמורה-ביתן 2017 - פרקים נבחרים ותמונות .

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:מעוטרי חטיבה 7
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
יז'י פופיילושקו

יז'י פופיילושקו (בפולנית: Jerzy Popiełuszko; 14 בספטמבר 1947 - 16 באוקטובר 1984) היה כומר קתולי פולני שהיה מזוהה עם תנועת סולידריות בשנות ה-80 של המאה ה-20.

פופיילושקו היה מתנגד נחרץ לקומוניזם, ובדרשותיו שזר ביקורת על השיטה ועודד מחאה. דרשותיו שודרו ברדיו אירופה החופשית ובזכותן הפך למפורסם בפולין. המודיעין הפנימי הפולני ניסה להשתיקו ולהפחידו, אולם כששיטות אלו לא הועילו, בדו השלטונות ראיות נגדו. הוא נאסר בשנת 1983, אולם עד מהרה שוחרר בהתערבות הממסד הקתולי וזכה בחנינה.

תאונת דרכים מבוימת תוכננה ל-13 באוקטובר 1984 על מנת להורגו, אולם הוא ניצל ממנה. התוכנית החלופית הייתה לחטוף אותו, והיא יצאה אל הפועל ב-16 באוקטובר 1984. פופיילושקו הוכה למוות בידי שלושה שוטרים, וגופתו הושלכה למאגר מים, ונמשתה ב-30 באוקטובר באותה שנה.

בשנת 2009 הוענק לו לאחר מותו עיטור העיט הלבן, העיטור הגבוה ביותר של פולין.

בשנת 2010 הוכרז על ידי הכנסייה הקתולית כמבורך, צעד מקדים להכרה כקדוש.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כמרים פולנים
קטגוריה:מתנגדי משטר בברית המועצות
קטגוריה:נרדפי המשטר הסובייטי
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות ברוסיה ובברית המועצות
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1947
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1984
היציע (ארגון)

"היציע – ארגון אוהדי קבוצות הספורט בישראל" הוא ארגון הפועל לייצוג כלל אוהדי קבוצות הספורט בישראל, בדגש על ייצוג אוהדי קבוצות הכדורגל בישראל. הארגון פועל למען קידום זכויות אוהדי ספורט בישראל, וקידום נושאים כגון שקיפות בקבוצות הספורט, מעורבות אוהדים בקבוצות, פיקוח מחירים, זמני משחקים ושידורם, מיגור האלימות והגזענות בספורט בישראל, ועוד.

==היסטוריה==
הארגון הוקם בשנת 2006 כעמותה רשומה על ידי שי גולוב, פרופ' אמיר בן פורת ועמיאל ליבוביץ.
הארגון מהווה חלק מהגופים המייסדים של ארגון האוהדים האירופאי "FSE-Football Supporters Europe". גולוב, אשר משמש כיושב ראש "היציע", משמש גם כחבר בוועד המנהל של הארגון האירופאי.

==פעילות==
בשנת 2010 יזם הארגון מיזם, שמטרתו הייתה שאוהדי כדורגל בישראל יוכלו להתארגן בנסיעות משותפות וטרמפים, כדי להגיע יחדיו למשחקי קבוצתם ללא תלות ברכב פרטי ותחבורה ציבורית שאינה פועלת בשבתות.
באוגוסט 2011 ערך הארגון יום מחאה יחד עם נציגי אוהדים משש קבוצות כדורגל בדרישה לשקיפות ומנהל תקין בכדורגל הישראלי. באוקטובר 2011 הארגון שיתף פעולה עם משרד הספורט במטרה לעלות רעיונות וצעדים אפשריים למיגור האלימות והגזענות בספורט בישראל.

ב-11 בינואר 2012 הגיש הארגון לוועדת שטרוזמן, שהוקמה על ידי ההתאחדות לכדורגל לבחינת כשרות והתאמה של יחידים ותאגידים לרכישת זכויות בקבוצות כדורגל, נייר מדיניות על הדרך הרצויה לניהול הכדורגל הישראלי. ב-22 במאי 2012, עם פתיחת דיוני ועדת זליכה לבדיקת המבנה הניהולי של הכדורגל הישראלי, הציג הארגון נייר מדיניות נוסף אשר אומץ בחלקו בדו"ח הסופי.

ב-6 במרץ 2014 הארגון היה אחד משלושת הגופים אשר יזמו את כנס עמותות האוהדים הראשון בישראל, שנערך במכללה האקדמית נתניה. בספטמבר 2014, בפגישה בין נציגי ארגוני האוהדים של מרבית קבוצות ליגת העל בכדורגל בצוותא עם אלו של הליגה הלאומית, הוחלט כי ארגון "היציע" ירכז תחתיו את המהלכים במאבקם של האוהדים להורדת מחירי הכרטיסים למשחקי הכדורגל בישראל. מחאה זו נודעה בשם "כרטיס לכל כיס". בנובמבר 2014, בעקבות אירועי הדרבי של תל אביב שהובילו לפיצוץ המשחק באותו חודש, יצא הארגון בקריאה לבית הדין לכדורגל שלא להעניש את המועדונים בעונשים קולקטיביים בדמות משחקי רדיוס ללא קהל.

ב-26 במרץ 2015 התקיים שנה שנייה ברציפות כנס האוהדים למען קידום אוהדי הספורט בישראל.

בספטמבר 2017 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב כי על ההתאחדות לכדורגל לחייב את מועדוני הכדורגל בישראל לפעול בשקיפות מלאה, שתתבטא בפרסום דוחות כספיים עונתיים, השקעת הבעלים במועדון, הכנסות שנתיות, תזרים מזומנים, דוחות מילוליים ועוד. הפסיקה התקבלה בעקבות עתירה שהוגשה על ידי ארגון היציע, שטען כי התאחדות הכדורגל לא יישמה את הוראות תקנון בקרת התקציבים של ההתאחדות.

==ראו גם==
*קבוצת ספורט בבעלות אוהדים

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.israfans.org.il/ אתר הארגון]
*[https://www.facebook.com/israfans1 דף הפייסבוק של הארגון]
*
* 
* 
*רביב דרוקר, עופר שלח, [https://www.youtube.com/watch?v=OHoWuaWOnOo ראיון בנושא קבוצות אוהדים], "לונדון את קירשנבאום", באתר יוטיוב, 15 במרץ 2010 
* 
* 
*[http://debuzzer.com/buzz/7387/ ארגון "היציע" מגיש: מסמך 12 הנקודות], באתר "דה באזר", 12 בינואר 2012
*בן כספית, [https://www.youtube.com/watch?v=sICnM6f6r84 אוהדי הכדורגל: רוצים להשפיע, לא רק לשלם], "עושים סדר", באתר יוטיוב, 1 באפריל 2014 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:ישראל: ספורט
קטגוריה:תרבות ספורט
קטגוריה:אוהדים בספורט
רונית שני

רונית שני (נולדה ב-24 בנובמבר 1950 בחיפה) היא צלמת ישראלית ומורה לצילום.

== ביוגרפיה ==
שני נולדה ב-1950 בחיפה, שם גדלה והתחנכה עד לגיוסה לצה"ל. בין השנים 1970–1973 למדה צילום בלונדון, ואת לימודי התואר השני (MFA) עשתה במכון פראט (Pratt Institute) שבניו יורק. היא בעלת תעודת הוראה ממכללת לוינסקי לחינוך, ובנוסף למדה שנה ראשונה של תרפיה באמנות, בסמינר הקיבוצים, וקורס הנחיית קבוצות, בחוג לחינוך באוניברסיטת תל אביב.

עבדה כצלמת עיתונות בלונדון ובישראל (מוסף "הארץ", "7 ימים", "מוניטין", "את"), כמבקרת צילום ("מוניטין", מוסף תרבות ספרות ואמנות ב"ידיעות אחרונות"), כצלמת תיאטרון בתיאטרון "בית לסין", וכתבה מאמרים וכתבות אודות צלמים וסקרה ספרי-צילום חדשים במסגרת העיתונים "ידיעות אחרונות" ו"סטודיו".

החל מ-1977 מלמדת צילום במכללה האקדמית בית-ברל, וכן לימדה קורסים בצילום בחוג לתקשורת של אוניברסיטת תל אביב, ב"קמרה אובסקורה", בבי"ס "מימד", ב"כותרת", רמת אביב, ובמחלקת הצילום של "בצלאל". בנוסף, ערכה מפגשי-אמנות ברחבי הארץ, במסגרת "אמנות לעם", ולימדה תולדות הצילום במדרשה לצילום גאוגרפי. אצרה את התערוכה "בארבע עיניים", (1987) גלריה "מימד" הגדולה, תל אביב, ואת התערוכה "חצר פנימית", (2012) בגלריה בינט, תל אביב.

יצירותיה נמצאות באוספים של מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, ומשכן לאמנות עין חרוד.

שני נשואה ואם לבן.

== תערוכות יחיד ==
* 1983 - "אנשים", הגלריה לאמנות הצילום, תל אביב.
* 1986 - "ביקור קצר (בניו יורק)", גלריה מימד הגדולה, תל אביב.
* 1996 - "סנדוויצ'ים וממתקים", לימבוס, תל אביב.
* 2003 - "מתחם בזל", משרד בתל אביב, אוצרת רחל סוקמן.
* 2008 - "ארץ, עיר, אמא", האקדמיה לעיצוב ויצו חיפה, אוצרת חנה שביב.
* 2009 - "שדרות מוריה 23", משכן לאמנות, עין חרוד. עם קטלוג. אוצר: יניב שפירא.

== תערוכות קבוצתיות ==

== פרסים ==
* פרס עידוד היצירה, משרד התרבות והספורט. (2008)
* פרס אנריקה קבלין למפעל חיים, מוזיאון ישראל, ירושלים. (2014)
* פרס שרת התרבות בתחום האמנות הפלסטית. (2014)

== קישורים חיצוניים ==

* "[http://www.musrara.co.il/teachers-exhibition/Ronit_Shany.html דרך מורה - רונית שני]" באתר בית הספר לצילום מוסררה
* 
* יוחאי רוזן, "[https://web.archive.org/web/20150402180640/https://zioror.wordpress.com/2012/06/10/ronit_shani_self_portraits/ דיוקן עצמי (6): רונית שני]" בבלוג [https://web.archive.org/web/20150402185002/https://zioror.wordpress.com/ ציורי - אור], 10 ביוני 2012
* יניב שפירא, "[https://web.archive.org/web/20150501050622/http://museumeinharod.org.il/hebrew/exhibitions/2009/ronit_shany/ רונית שני - שדרות מוריה 23]", באתר המשכן לאמנות עין חרוד
* רותי דירקטור, "[http://www.nrg.co.il/online/47/ART1/878/419.html צילום שלא נופל במלכודת הרגש]" באתר nrg, 14 באפריל 2009

קטגוריה:זוכי פרס אנריקה קבלין
קטגוריה:סגל המדרשה לאמנות
קטגוריה:מורות לאמנות בישראל
קטגוריה:מורים לאמנות בישראל
קטגוריה:צלמות ישראליות
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:בוגרי מכון פראט
קטגוריה:זוכי פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
הפיגוע בבית הכנסת באיסטנבול (1986)

בית הכנסת "נווה שלום" באיסטנבול
הפיגוע בבית הכנסת נווה שלום באיסטנבול התרחש ביום שבת, 6 בספטמבר 1986. שני מחבלים שנכנסו לבית הכנסת טבחו במתפללים בו ורצחו 22 מהם. כעשרה אנשים נוספים נפצעו.

הפיגוע התרחש במהלך תפילות השבת בבית הכנסת. שני מחבלים שהתחזו לתיירים או לעיתונאים נכנסו לבית הכנסת בשעה 09:30 בבוקר, בעת שהיו בו כשלושים מתפללים. הם נעלו את דלתו הקדמית כדי שלא לאפשר למתפללים לברוח והחלו לירות לעברם אש מכלי נשק אוטומטיים ולהשליך עליהם רימוני יד. לאחר מכן שפכו על הקורבנות נוזל דליק והציתו אותם. 

מספר מתפללים וכן נשים שישבו בעזרת הנשים הצליחו להימלט מהבניין דרך דלת צדדית.

לדברי מתפלל שנשאר בחיים דיברו המחבלים ביניהם בערבית. לאחר הטבח הם יצאו ככל הנראה מבית הכנסת אך שבו לתוכו כשראו בחוץ שוטרים שהוזעקו למקום. גופותיהם נמצאו לאחר מכן בתוך בית הכנסת. הם נהרגו מהתפוצצות רבות עוצמה של רימוני יד. כיוון שגופותיהם הושחתו כמעט כליל נראה כי הם בחרו להתאבד. כלי הנשק ששימשו את המחבלים ונמצאו לידם היו מתוצרת פולנית וסובייטית.

משטרת טורקיה ניסתה לזהות את המחבלים ההרוגים בסיוע האינטרפול, אך הם לא זוהו. 

הפיגוע יוחס לאחר מכן לארגון הטרור של אבו נידאל, אם כי ארגונו לא נטל אחריות עליו. חקירת הפיגוע על ידי שירותי מודיעין שונים העלתה חשד לכך שסוריה, לוב ואיראן סייעו להוציאו לפועל.

==ראו גם==
*הפיגועים באיסטנבול (2003)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.nytimes.com/1986/09/07/weekinreview/terror-resurgent-istanbul-at-least-21-are-slain-in-attack-on-synagogue.html Terror resurgent: Istanbul; at least 21 are slain in attack on synagoge], באתר הניו יורק טיימס, 7 בספטמבר 1986
* ג'ודית מילר, [http://www.nytimes.com/1987/01/04/magazine/the-istanbul-synagogue-massacre.html?pagewanted=6 The Istanbul Synagogue massacre], באתר ניו יורק טיימס, 4 בינואר 1987
* דייוויד ב. גרין, [http://www.haaretz.com/news/features/this-day-in-jewish-history/this-day-in-jewish-history-a-suicide-attack-strikes-an-istanbul-synagogue-1.463094 This day in Jewish history / A suicide attack strikes an Istanbul synagogue] באתר Haaretz.com, 6 בספטמבר 2012
* [http://www.turkeytravelplanner.com/special/jewish/neve_shalom.html תולדות בית הכנסת נווה שלום], באתר Turkey Travel Planner
* [https://c1.staticflickr.com/3/2571/5744147332_632b7a9b81_z.jpg תמונת אולם בית הכנסת לאחר הפיגוע]

==הערות שוליים==

איסטנבול, בית הכנסת
קטגוריה:מעשי טבח
בית הכנסת
קטגוריה:יהדות טורקיה
קטגוריה:פעולות טרור ב-1986
קטגוריה:פיגועי טרור אסלאמי
נמל סנקט פטרבורג

מראה הנמל בלילה.
נמל סנקט פטרבורג (ברוסית: Морской порт Санкт-Петербург) הוא נמל לחוף הים הבלטי ומתייחס למעשה לנמל הגדול של סנקט פטרבורג (ברוסית: Большой порт Санкт-Петербург), שהוא הנמל העיקרי והגדול ביותר בצפון מערב רוסיה והנמל הימי הגדול ביותר במפרץ הפיני. שטחו הכולל מגיע ל-164.6 קילומטרים רבועים ואורכו 31 קילומטרים. הנמל נמצא בבעלות המדינה באמצעות התאגיד הפדרלי "מנהלת הנמל הימי 'הנמל הגדול של סנקט פטרבורג'" שאחראית לתפעולו המסחרי כשערה הימי של העיר סנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד.

==רקע==
הנמל הגדול שוכן על איי הדלתא של נהר נייבה בחלקו המזרחי של המפרץ הפיני בים הבלטי. הנמל כולל מסוף מסחר ימי, מסוף ייעור, מסוף דגים וטרמינל שינוע נפט ובתחומו מפעלים לבניית ושיפוץ אוניות, טרמינל נוסעים ונמלי משנה כדוגמת מסוף לומונוסוב, מסוף קרונשטדט, מסוף גורסקאיה ומסוף ברונקה. שטח הנמל נחלק לארבעה מתחמים: את מתחם 1 ו-2 משרתת תחנת הרכבת "הנמל החדש" בעוד את מתחם 3 ו-4 משרתת תחנת הרכבת "אבטובו".

במסגרת הנמל פועל צי הנמל שבשורותיו משרתות אוניות שירות וסיוע שברשותן אוניות לשינוע נפט, שוברות קרח, מכליות נפט, ספינת כיבוי אש וספינות מהירות.

==נמל הנוסעים==
אוניית תענוגות עוגנת בנמל הנוסעים בסנקט פטרבורג.
נמל הנוסעים נמצא באי ואסילייבסקי וקולט אוניות נופש מכל העולם. הנמל נפתח בתחילת המאה ה-21 והוא משרת מדי שנה מאות אלפי נוסעים רוסים ותיירים ועשרות אוניות נוסעים. החל מיום פתיחתו חל גידול דרמטי במספר הנוסעים והתיירים שעוברים בו מדי יום והוא מאפשר מעבר בו זמנית של מגיעים ומפליגים.

המסוף מאפשר הפלגה והגעה עם רכבים מלווים באוניות המתאימות. בטרמינל מצוי אזור הורדת ואיסוף נוסעים, אזור המתנה וקפיטריות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.pasp.ru אתר הנמל הגדול של סנקט פטרבורג]
* [http://www.en.seaport.spb.ru האתר הרשמי של נמל הנוסעים]
* [http://www.portspb.ru אתר הנמל]

סנקט פטרבורג
קטגוריה:הים הבלטי
קטגוריה:סנקט פטרבורג: מבנים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: תחבורה
רב רחומי השני

רב רחומי השני היה אמורא בדור השביעי. עמד בראש ישיבת פומבדיתא אחרי רפרם בשנים 449 - 493, היה תלמידו של רבינא (חברו של רב אשי), והוא מספר על מנהגי רבינא רבו במסכת יומא בסוף ימיו נגזר שמד על יהודי בבל על ידי המלך יזדגרד.

== לקריאה נוספת ==
* 

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השביעי לאמוראי בבל
רב בר שבא

רב בר שבא הוא אמורא בבלי בדור החמישי. נשא ונתן בהלכה עם רב כהנא מפום נהרא (רבו של רב אשי) ועם רב פפא.

==יחסיו עם שאר החכמים==
בצעירותו זכה רב בר שבא לראות את רב נחמן ואף התארח בביתו. שם הגישו לו כבד שלוק, והוא לא הסכים לאכול אותו מטעמים הלכתיים. רב נחמן שסבר שרב בר שבא טועה, הכריח אותו לאכול והלעיט אותו את המאכל.

במסכת ברכות מסופר שרב בר שבא עבר לפני רבינא בעת שרבינא קרא את ההלל, והוא לא הפסיק לשאול בשלומו אף על פי שהיה זה יום שבו לא גומרים את ההלל, משום שלא היה חשוב לטעמו לשאול בשלומו. יש גורסים שסיפור זה אירע עם רבא בר שבא תלמידו של רבינא.

הוא אמר שהברייתא האומרת "גדול כבוד הבריות שדוחה לא תעשה שבתורה", התכוונה שכבוד הבריות דוחה רק איסורים דרבנן, הנקראים מצוות לא תעשה משום שמקורם הוא הפסוק . התלמידים בישיבה צחקו על דבריו, אך רב כהנא מחה בהם, וקרא לו "גברא רבה".

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב נחמן
רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון

רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון היה אמורא מארץ ישראל בדור השישי. בנו של האמורא רבי יוסי ברבי בון. היה תלמידו של אביו, וחבירו של רבי מתניא. וכן מסר בשמו של רבי נסה.
== לקריאה נוספת ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השישי לאמוראי ארץ ישראל
רבי מתניא

רבי מתניא היה אמורא ארצישראלי בן הדור החמישי. בנו של האמורא רבי יודן, חבירו של רבי אבא מרי ושל רבי אלעזר ברבי יוסי. כמו כן היה חבירו של רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון.

== לקריאה נוספת ==
* 

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי ארץ ישראל
ג'ופלין

ג'ופלין (באנגלית: Joplin) היא עיר במחוזות ג'ספר וניוטון במדינת מיזורי בארצות הברית. בעיר, הנמצאת בדרום-מערב מיזורי, מתגוררים 50,150 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 175,518 תושבים (נכון ל-2010).

==היסטוריה==
בשנים שלפני מלחמת האזרחים האמריקנית התגלו באזור עמק ערוץ ג'ופלין מצבורי עופרת ובשנים שלאחר המלחמה נוסדו מספר מחנות כרייה באזור. ב-1871 תושב אחד המחנות הללו, ג'ון קוקס, הקים את ג'ופלין סיטי בצד המזרחי של העמק על שם הערוץ שנקרא על שמו של הכומר האריס ג'ופלין, התיישב באזור ב-1840.

בערך באותו זמן תושב העיר קרת'ג' (Carthage) הקרובה פטריק מרפי הקים עיר בצדו המערבי של העמק בשם מרפיסבורג. כעבור זמן קצר הערים אוחדו לעיר אחת בשם יוניון סיטי (מילולית: "עיר האיחוד") אך התגלה שהאיחוד לא היה חוקי והוא בוטל. מרפי הציע לאחר מכן להתאחד מחדש, באופן חוקי, כשהעיר החדשה תיקרא ג'ופלין. האיחוד התבצע ב-23 במרץ 1873.

אף על פי שהמתיישבים הראשונים באזור הגיעו כדי לכרות עופרת, כלכלת העיר החדשה נשענה בהמשך בעיקר על כריית אבץ. כעבור כמה זמן נבנו מסילות שקישרו את ג'ופלין לערים אחרות במיזורי והיא החלה לגדול באופן משמעותי.

לאחר מלחמת העולם השנייה מרבית המכרות נסגרו וגדילת האוכלוסייה התייצבה.

ב-22 במאי 2011 הכה בג'ופלין טורנדו שהחריב את בית החולים המקומי וגרם למותם של כ-160 אנשים ולפציעתם של כ-1,000 תושבים נוספים.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה האזורי ג'ופלין שנמצא במרחק של כ-8 קילומטרים צפונית לעיר.

ג'ופלין נמצאת על מסלול כביש בין-מדינתי 44, המקשר בין העיר סנט לואיס במזרח מיזורי ובין מדינת אוקלהומה עד ויצ'יטה פולס בצפון טקסס.

==ערים תאומות==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיזורי: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1873
בניין טקומה (שיקגו)

צילום סטריאוסקופי של בניין טקומה (הגבוה במרכז התמונה), שצולם בידי בנג'מין קילבורן.]]
בניין טקומה (באנגלית: Tacoma Building) היה גורד שחקים בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית. הוא תוכנן בסגנון אסכולת שיקגו על ידי משרד האדריכלים הולאבירד ורוט (Holabird & Root) ובנייתו הושלמה בשנת 1889.

הבניין נחשב לפורץ דרך בזכות השימוש במסמרות, שחיברו את רכיבי שלד הברזל והפלדה שלו. יציבותו וחוזקו הושגו בזכות שימוש בקירות נושאים פנימיים. שלד הפלדה איפשר לשתי החזיתות הפונות לרחובות לסייל ומדיסון להיות קירות מסך מלאים. עם זאת, בניין ביטוח הבית של ויליאם לה ברון ג'ני נחשב למתקדם יותר מבחינה טכנולוגית.

הבניין נהרס בשנת 1929 כדי לפנות מקום לבניית One North LaSalle.

==מראי מקום==
<div class="mw-content-ltr">
*Blaser, Werner. Chicago Architecture: Holabird & Root, 1880-1992. Basel; Boston: Birkhauser Verlag, 1992.
*Bruegmann, Robert. Holabird & Roche/Holabird & Root: An Illustrated Catalog of Works, 1880-1940. New York: Garland Publishing, 1991.
*Bruegmann, Robert. The Architects and the City: Holabird & Roche of Chicago, 1880-1918. Chicago: University of Chicago Press, 1997.
</div>

==ראו גם==
* גורדי שחקים מוקדמים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שיקגו: מגדלי משרדים
בניין ראנד מקנלי

בניין ראנד מקנלי (באנגלית: Rand McNally Building) היה גורד שחקים ששכן ברחוב אדמס 160–174 בשיקגו, אילינוי, ארצות הברית.

הבניין היה בעל 10 קומות ותוכנן בסגנון אסכולת שיקגו על ידי משרד האדריכלים . בנייתו הושלמה בשנת 1889 בעלות כוללת של 1 מיליון דולר אמריקאי.

בניין ראנד מקנלי היה הבניין הראשון בעולם שהשלד הנושא אותו היה עשוי כולו מפלדה ונחשב לפורץ דרך בזכות כך. שלד זה תמך לראשונה באופן מלא בבניין ונשא את כל משקלו ללא עזרת הקירות החיצוניים.

הבניין תוכנן עבור משרדי המוציא לאור , שהעסיק 900 עובדים באותה תקופה. שאר המשרדים הושכרו לחברות שונות כדוגמת Chicago, Milwaukee, St. Paul and Pacific Railroad, ששכרה את קומות 2–3 ומנהלת התערוכה העולמית של שיקגו, ששכרה את קומות 4–5. חברת The Long Distance Telephone תמכה במערכת הטלפון, שאיפשרה להתקשר לניו יורק ונחשבה חדישה באותה עת.

הבניין נהרס בשנת 1911.

==ראו גם==
* גורדי שחקים מוקדמים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שיקגו: מבנים
בניין רוקרי

בניין רוקרי (באנגלית: Rookery Building) הוא גורד שחקים היסטורי הממוקם ברחוב LaSalle 209 דרום (באזור הלולאה), שיקגו, אילינוי, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 55 מטרים, הוא בעל 12 קומות ותוכנן על ידי משרד האדריכלים . בנייתו הושלמה בשנת 1888 והוא נחשב לבניין רב הקומות הוותיק ביותר בעיר.

יציבותו וחוזקו מושגים בזכות קירותיו החיצוניים, המשמשים קירות נושאים, ושלד הפלדה הפנימי שלו, ששילב שיטות בנייה מקובלות וחדשות באותה תקופה.

לובי הכניסה לבניין עוצב מחדש בשנת 1905 על ידי האדריכל פרנק לויד רייט, שופץ שוב שנים לאחר מכן ובשנת 1989 שוחזר במלואו לפי עיצובו של רייט מ-1905.

הבניין הוסף למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-17 באפריל 1970, נמצא ברשימת "נקודות הציון של העיר שיקגו" מ-5 ביולי 1972 ונרשם כ"" ב-15 במאי 1975.

==גלריה==
<gallery>
The Rookery 209 South Lasalle Street entrance.jpg|הכניסה לבניין רוקרי (2011)
The Rookery 209 South Lasalle Street top detail.jpg|החלק המרכזי של הבניין כפי שנראה משער הכניסה
Chicago rookery escalier face.jpg|לובי הכניסה

</gallery>

==ראו גם==
* גורדי שחקים מוקדמים

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070925131518/http://www.ci.chi.il.us/Landmarks/R/RookeryBuilding.html Rookery Building] - City of Chicago Dep't. of Planning and Development page on the building
* [http://www.emporis.com/en/wm/bu/?id=streetrookery-chicago-il-usa The Rookery] - Emporis Buildings
* [http://www.cr.nps.gov/NR/travel/chicago/c10.htm Chicago: A National Register of Historic Places Travel Itinerary]
* The Rookery, [https://www.therookerybuilding.com/the-attic-loft our story]
*[https://static1.squarespace.com/static/5b27c803f93fd453d058584f/t/5bbf814424a6942e95445c11/1539277125237/The+Rookery%20The+Story.pdf The Rookery]
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שיקגו: מגדלי משרדים
PTRD

PTRD, ראשי תיבות של "רובה נגד טנקים של דגטריוב" (ברוסית: Противотанковое однозарядное ружьё обр. 1941 г. системы Дегтярёва (ПТРД)), הוא רובה נגד טנקים בקוטר 14.5 מילימטר תוצרת ברית המועצות. הרובה פותח בשנת 1941 כאמצעי נישא נגד טנקים לחיילי חיל הרגלים.

== תכנון ופיתוח ==
חיילים מדיוויזיה 316 עם רובה PTRD במהלך [[הקרב על מוסקבה.]]
ביולי 1941, כחודש לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות, דרש מנהיג ברית המועצות יוסיף סטלין ממשרד התחמושת לפתח באופן בהול אמצעי זול ויעיל נגד טנקים עבור חיל הרגלים. למכרז לפיתוח רובה נגד טנקים נגשו 3 משרדי פיתוח (של ואסילי דגטריוב, של סרגיי סימונוב ושל ניקולאי רוקבישניקוב). המשרדים של דגטריוב ושל סימונוב הצליחו לפתח ולייצר אב טיפוס של רובה נגד טנקים תוך 22 יום. לאחר הבחינה של שני הרובים על ידי הוועדה הממשלתית שניהם אושרו לשימוש בצבא האדום. אבל העדיפות בייצור הסדרתי ניתנה לרובה PTRD של דגטריוב, כיוון שעלות הייצור שלו הייתה קטנה יותר, פשוטה יותר ובנוסף לכך משקל הרובה היה קל יותר מזה של רובה שפיתח סימונוב.

הקליע שנורה מהרובה במהירות של כ-1,000 מטר בשנייה היה מסוגל לחדור שריון בעובי של 35 מ"מ ממרחק של 300 מטר ולוח שריון בעובי 40 מ"מ ממרחק של 100 מטר. אבל כדי לחדור לוחות שריון בעובי כזה היה על הקליע לפגוע בזווית של 90 מעלות ביחס ללוח (זווית פגיעה ישרה).

הסדרה הראשונה של רובה ה-PTRD יוצרה באוקטובר 1941 במפעלי נשק בעיר קוברוב (מחוז ולדימיר). בסוף אותה שנה הועבר הייצור למפעלי נשק בעיר איז'בסק. בשנת 1941 יוצרו 17,688 רובים, בשנת 1942 – 184,800 רובים. הייצור של רובי PTRD הופסק בדצמבר 1944. בסך הכול יוצרו 281,111 רובים.

== היסטוריה מבצעית ==
היחידה הראשונה שקיבלה את רובי ה-PTRD הייתה דיוויזיית חיל רגלים 316 בפיקודו של גנרל איוואן פאנפילוב. היחידה הפעילה אותם במהלך הקרב על מוסקבה. ההפעלה מוצלחת הראשונה של הרובים אירעה ב-16 בנובמבר 1941, כאשר בעזרתם הצליחו חיילי הדיוויזיה לפגוע בשני טנקים גרמנים ולהוציא אותם מכלל פעולה.

== שירות ==
*
* – בשירות יחידות צבא פולניות אשר נלחמו בחזית המזרחית
* – כמות גדולה של רובים נתפסה על ידי הוורמאכט. רובים אלו נכנסו לשירות תחת הציון (Panzerbüchse 783(r
* – 300 רובי PTRD נמסרו לצבא הבולגרי בשנת 1944
* סין – בשירות צבא סין הקומוניסטית
* – היה בשימוש צבא קוריאה הצפונית במהלך מלחמת קוריאה
* – המורדים הפרו-רוסים השתמשו ברובי PTRD בשלבים הראשונים של מלחמת האזרחים באוקראינה

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אמצעי לחימה נגד טנקים
קטגוריה:אמצעי לחימה סובייטיים במלחמת העולם השנייה
הנרי פורסטר, ברון פורסטר הראשון

הנרי ויליאם פורסטר, ברון פורסטר הראשון (באנגלית: Henry William Forster, 1st Baron Forster; 31 בינואר 1866 – 15 בינואר 1936) היה מדינאי שמרן בריטי שכיהן כמושל הכללי השביעי של אוסטרליה.

==ראשית חייו==
הנרי פורסטר נולד בנפת קטפורד, אז במחוז קנט (היום חלק מרובע לואישהאם של לונדון), אנגליה. הוא היה בנו של קצין צבא. הוא התחנך באיטון קולג' ובאוניברסיטת אוקספורד. הוא שיחק קריקט בנבחרות של אוניברסיטת אוקספורד ושל מחוז המפשייר ובקבוצות קריקט נוספות. הוא כיהן כנשיא מועדון הקריקט של מארילבון ועסק גם בשיט יאכטות ובמרוצי סוסים.

==קריירה פוליטית==
בבחירות הכלליות של 1892 נבחר פורסטר כחבר בית הנבחרים הבריטי. ב-1901 הוא מונה להיות סגן הלורד לוטננט של קנט (תפקיד טקסי). בין השנים 1902 – 1905 הוא שימש כלורד האוצר (Lord of the Treasury) בממשלת המפלגה השמרנית בראשותו של ארתור ג'יימס בלפור ובין השנים 1915 – 1919, בתקופת מלחמת העולם הראשונה כמזכיר הפיננסי של משרד המלחמה. ב-1919 הוענק לו תואר ברון פורסטר.

==המושל הכללי של אוסטרליה==
ביוני 1920 קיבל פורסטר את ההצעה לכהן כמושל הכללי של אוסטרליה. זמן קצר לאחר מכן, ב-28 ביוני הוענק לו תואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. פורסטר היה המושל הכללי הראשון שמונה לאחר התייעצות עם ממשלת אוסטרליה. לפני אישורו של המינוי על ידי ראש ממשלת אוסטרליה, בילי יוז, הציע שר המושבות, אלפרד מילנר, שתי הצעות שנדחו על ידי יוז. הסיבה שיוז העדיף את פורסטר נבעה ככל הנראה מצניעותו ומהמחשבה שהוא יוכל לשלוט עליו. עברו כספורטאי היה גם שיקול שנלקח בחשבון.

פורסטר הגיע לאוסטרליה באוקטובר 1920. הוא נוכח שהאווירה הנעימה, שהייתה מנת חלקה של הפוליטיקה האוסטרלית לפני המלחמה, פינתה את מקומה למאבקים מרים שהתחוללו בתקופת המלחמה. מפלגתו של יוז, המפלגה הלאומית, הייתה המפלגה השלטת ומפלגת הלייבור, שישבה באופוזיציה, הייתה אנטי-אימפריאליסטית.

במהלך חמש שנות כהונתו כמושל הכללי לא לקח פורסטר חלק ישיר במהלכים הפוליטיים באוסטרליה. בתקופה זו היה רק חילוף ממשלות אחד, כאשר בפברואר 1923 הוחלף יוז על ידי סטנלי ברוס ופורסטר לא לקח כל חלק במהלכים שהובילו לחילוף זה. ככל שאוסטרליה נעשתה יותר ויותר עצמאית ויותר בטוחה בעצמה ביחסיה הבינלאומיים, דעך תפקידו של המושל הכללי כמשגיח וכמתווך. קודמו של פורסטר בתפקיד, רונלד מונרו פרגוסון, התנגד לתהליך זה, אך לפורסטר לא הייתה אישיות חזקה דיה כדי להמשיך בגישה זו.

תחת זאת הפך אופי תפקידו של פורסטר דומה יותר לזה של המושל הכללי של ימינו: עריכת נשפים, ביקור בביתי חולים ונוכחות באירועי ספורט. כתוצאה מכך הוא נעשה לאישיות אהודה יותר בהשוואה לקודמיו, אך הייתה לו השפעה פחותה בהשוואה אליהם. פורסטר ואשתו, רייצ'ל, הקדישו את זמנם לענייני צדקה והוא בילה זמן רב בביקורים במדינות אוסטרליה, השתתף בחנוכת אנדרטאות זיכרון למלחמה ונשא נאומים פטריוטיים. פורסטר היה המושל הכללי הראשון של אוסטרליה שתפקידו היה ייצוגי בלבד. פורסטר סיים את תפקידו ועזב את אוסטרליה באוקטובר 1925. לאחר שובו לבריטניה הוא התיישב ליד סאות'המפטון, שם חי עד מותו ב-1936. להנרי ורייצ'ל פורסטר נולדו שני בנים, שנהרגו במלחמת העולם הראשונה, ושתי בנות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://adb.anu.edu.au/biography/forster-sir-henry-william-6213 Chris Cunneen, Forster, Sir Henry William (1866–1936), Australian Dictionary of Biography]

==הערות שוליים==

קטגוריה:המושלים הכלליים של אוסטרליה
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
קטגוריה:שחקני קריקט
קטגוריה:ספורטאים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1866
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1936
וירג'יניה מאיו

וירג'יניה מאיו (באנגלית - Virginia Mayo ; 30 בנובמבר 1920 - 17 בינואר 2005) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.

==ביוגרפיה==
נולדה בסנט לואיס, מיזורי בשם וירג'יניה קלרה ג'ונס. בגיל 6 החלה ללמוד משחק וריקוד בסטודיו של דודתה. לאחר סיום לימודיה בבית ספר תיכון ב-1937 הצטרפה ללהקת וודביל של אחיה למחצה, אנדי מאיו, שינתה את שמה והופיעה ברחבי ארצות הברית.

בתחילת שנות ה-40 התרשם ממנה מפיק סרטי הקולנוע הנודע סמואל גולדווין והחתים אותה על חוזה. ב-1943 הופיעה בסרט "ג'ק לונדון" על חייו של הסופר ג'ק לונדון לצידו של השחקן מייקל א'ושי (1906–1973) לו נישאה ב-1947. עד מהרה התפרסמה בעיקר בגלל שערה הבלונדי ויופייה. סולטן מרוקו אמר אז כי "יופייה של וירג'יניה מאיו הוא הוכחה חותכת למציאותו של אלוהים". היא הופיעה בארבעה סרטים לצידו של דני קיי:
*"עושה הנפלאות" (1945) Wonder Man
*"הנער מברוקלין" (1946) The Kid from Brooklyn
*"חייו הסודיים של וולטר מיטי" (1947) The Secret Life of Walter Mitty
*"שיר נולד" (1948) A Song Is Born

ב-1946 ליהק אותה הבמאי ויליאם ויילר לסרט שנות חיינו היפות ביותר בתור אשתו הבוגדנית של חייל משוחרר (דיינה אנדרוז). הבמאי ג'ון יוסטון אמר כי היא ראויה לפרס אוסקר על תפקידה בסרט זה.
ב-1949 הופיעה בסרט חום לבן כאשתו של גנגסטר (ג'יימס קאגני).

בשנות ה-50 שיחקה בסרטים לצד ברט לנקסטר, פול ניומן, קירק דגלס, רקס הריסון, רונלד ריגן, גרגורי פק (קפטן הוריישיו הורנבלואר) ואחרים. בשנות ה-60 דעכה הקריירה הקולנועית שלה והיא החלה להופיע במחזות זמר ובסדרות טלוויזיה.

הייתה נשואה לשחקן מייקל א'ושי עד למותו ב-1973 ולהם בת אחת.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.news1.co.il/Archive/001-D-62321-00.html נפטרה השחקנית וירג'יניה מאיו], באתר news 1, 18/1/2005
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2005
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
רפי אפל

רפי אפל (נולד ב 23 בנובמבר 1944) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף. שירת בתפקידים בכירים בחיל הים בהם ראש מספן המודיעין ונספח ימי בשגרירות ישראל בארצות הברית.

==ביוגרפיה==

אפל נולד בקריית מוצקין, בנם של אריה וחיה. הוא סיים את בית הספר היסודי "אחדות" בקרית מוצקין ואת שנות התיכון עשה בבית הספר לקציני ים עכו במגמת שייט. ב-1962 התגייס לצה"ל וב-1964 סיים קורס חובלים מחזור י"א.

בתפקידו הראשון היה קצין גנ"ק (גילוי, ניווט, קשר) בקורבטה אח"י נגה (ק-22). ב-1966 סיים קורס גנ"ק מתקדם ומונה למפקד ספינת טורפדו ט-206 עליה פיקד במלחמת ששת הימים ובמהלכה השתתפה בפעולת פורט סעיד. לאחר המלחמה הייתה ט-206, בפיקודו של רפי אפל, הספינה הראשונה שסייעה בחילוץ נפגעי טיבוע המשחתת אילת. לאחר מכן שירת כקצין אג"ם בזירת ים סוף וב-1969 מונה למפקד אח"י מבטח, ספינת טילים מדגם סער 1. בשנים 1971-1973 שימש סגן מפקד בית הספר לחובלים ובמלחמת יום הכיפורים פיקד על אח"י נהריה, ספינת טילים חמושה מוסווית.

ב-1974 מונה לסגן מפקד בסיס אשדוד וב-1975 מונה למפקד פלגת סטי"לים 45 בזירת ים סוף. ב-1977 מונה למפקד בית הספר לחובלים. בשנים 1979 עד 1982 שימש ראש מחלקת אמצעי לחימה במטה חיל הים, ובתפקידו זה השתתף באפיון ספינות "סער 5", "הצוללות מסדרת דולפין" וכל מערכות הלחימה הימיות החדישות.

ב-1984, לאחר סיום לימודי התואר הראשון והשני בכלכלה מונה לראש מחלקת תקציבים ובקרה של החיל, וב-1988 מונה לראש מספן המודיעין.

בשנים 1990 עד 1992 שירת כנספח ימי בשגרירות ישראל בוושינגטון. רפי אפל עוטר בתום כהונתו באות לגיון ההצטיינות האמריקאי.

לאחר שחרורו שימש מנכ"ל קניון לב המפרץ עד 1999. מאז 2014 משמש יושב ראש עמותת בוגרי בית הספר לקציני ים עכו.

אפל בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20150221000952/http://bogreyam.org/maamarim/ArticleFull.asp?ID_Article=568 רפי אפל] באתר עמותת בוגרי בית הספר לקציני ים
* כוכבי אזרן [https://www.youtube.com/watch?v=va0E4_BEWlU "שבת מורשת 89" - יצחק אלמוג (קורל) ורפי אפל מספרים לבני אריאלי וכוכבי אזרן על תפקידם כמפל"גי 45.] 2024. 

קטגוריה:בוגרי בית הספר לקציני ים עכו
קטגוריה:קציני גנ"ק
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל הים
קטגוריה:ישראלים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:נספחי חיל הים בארצות הברית
קטגוריה:ראשי מספן המודיעין
קטגוריה:בוגרי קורס חובלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר אחדות (קריית מוצקין)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:מנהלי מרכזי קניות בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:מפקדי ספינות טילים