OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טאר

טאר פרסי
טאר הוא כלי פריטה איראני בעל צוואר, ממשפחת הלאוטות, אשר נבנה החל מהמאה ה-15. המילה טאר משמעה "מיתר" בשפות הודו-איראניות רבות. היא קיימת בשמות של כלי נגינה שונים, כגון דוטאר (שני מיתרים), סאטאר או סיטאר (שלושה מיתרים), גיטארה (גיט - מקור המילה איננו ידוע + טאר - מיתר). 

גופו של הטאר בנוי מעץ תות בצורת הספרה 8 עם בטן, והוא בעל צוואר ארוך. תיבת התהודה שלו מכוסה בעור כבש ובכך נוצר עומק לצלילים של הכלי. לכלי 6 מיתרים ובעת העתיקה נחשב למלך כלי הפריטה. הטאר הוא חלק בלתי נפרד מכלי הנגינה במוזיקה הקלאסית הפרסית והכורדית. הטאר נהיה נפוץ במדינות שונות בעולם בעיקר בגלל צליליו האקזוטיים וכן עקב הפצתו על ידי מהגרים מאיראן. כך למשל, בישראל ניתן לראות את הטאר האיראני בקרב עולים מאיראן. בעשור השני של המאה ה-21 הכלי נהיה פופולרי בישראל ובעולם לניגון מוזיקה המבוססת על סגנונות שונים מהמזרח הקרוב וצפון אפריקה (להבדיל ממוזיקה מזרחית), וכן לניגון מוזיקת עולם
בישראל נגן הטאר הטוב ביותר הוא הרב אייל סעיד מאני.

לטאר האיראני היו קיימות בעבר כמה גרסאות שונות כגון כלי נגינה עם מספר מיתרים שונה או תיבת תהודה העשויה מחתיכת עץ אחד ולא שתיים מודבקות כמו בטאר המודרני הנקרא מונגי. הצ'הארטאר בפרסית "ארבעה מיתרים" (צ'האר - ארבע, טאר - מיתר) ממערב אפגניסטן הוא כלי נגינה דומה לטאר האיראני אך עם 4 מיתרים. צ'הארטאר היה השם המקורי של הכלי הנגינה טאר וייתכן שהוא הכלי המקורי שממנו נוצר הטאר באיראן, לו נוספו עם השנים שני מיתרים.

== טאר אזרי ==
באזרבייג'ן ובכמה ארצות נוספות מצויה גרסה שונה של הכלי שנהיה נפוץ בקרב עמי הקווקז, מרכז אסיה, וטורקיה. הטאר האזרי נוצר בסוף המאה ה-18 על ידי מירזה סדיגג'אן כמודיפיקציה של הטאר האיראני שיזכיר בצליליו את הרובאב האוזבקי, אף הוא כלי פריטה בעל פני מהוד המכוסים בעור של בקר או צאן. לטאר האזרי 11 מיתרים וגוף מעט שונה. באפגניסטן קיימת גרסה אפגנית של הטאר הנקראת מהאלי דוטאר שמיתריו מפוזרים לאורך כל הצוואר של כלי הנגינה, בדומה לכלי מיתר שאחרים מאפגניסטן
בעדה הבוכרית הטאר כלי מוביל בו היו מנגנים בחתונות ומסתובבים סביב אורחי האירוע, את הטאר היה מנגן הזמר עצמו כאשר מלווה על ידי הדויירה הבוכרי ובשנים המתקדמות יותר התלווה אליהם גם הקלרינט, האקורדיון ומערכות ההגברה.
את הטאר ניתן להשמיע על ידי מיקרופון או פיקאפ מיוחד המוצמד על עור הכבש או בתוך הטאר על העץ.

==קישורים חיצוניים==

*[http://old.piyut.org.il/articles/268.html דסטגאה] באתר הזמנה לפיוט 
*[http://santur.co.il/shop/%d7%98%d7%90%d7%a8-%d7%a4%d7%a8%d7%a1%d7%99-%d7%9e%d7%a7%d7%a6%d7%95%d7%a2%d7%99-%d7%9e%d7%90%d7%a1%d7%98%d7%a8-%d7%a1%d7%93%d7%92%d7%94%d7%99/#tab-description טאר]
====סרטונים ביוטיוב====
*[https://www.youtube.com/watch?v=anvrvImg82I צ'הארטאר]
*[https://www.youtube.com/watch?v=FPeDDaAoLxc טאר באס]
*[https://www.youtube.com/watch?v=GmGnhGC9XNU מהאלי דוטאר]
* 

קטגוריה:כלי מיתר
קטגוריה:ביצוע אותנטי
קטגוריה:כלי נגינה מזרחיים
המירוץ להר המכשפות

המירוץ להר המכשפות (באנגלית: Race to Witch Mountain) הוא סרט קולנוע מסוגת מדע בדיוני משנת 2009. הסרט בוים על ידי אנדי ג'ונסון. הוא יצא ב-13 במרץ 2009.

== תקציר העלילה ==
ג'ק ברונו (דוויין ג'ונסון) הוא נהג מונית עצבני וחסר-מזל שחייו מתהפכים כאשר שרה (אנה-סופיה רוב) וסת (אלכסנדר לודוויג) נכנסים למונית שלו. ברונו מגלה ששניהם חייזרים ושעליו לשמור עליהם מפני ארגון המנסה להשתמש בהם למטרות זדוניות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:דיסני: סרטים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2009
הפתרון הספרדי

תרשים שיטת הפתרון הספרדי
הפתרון הספרדי (נקרא גם פתרון ברצלונה) הוא שיטה לתכנון תחנות רכבת שהוכנסה לשימוש בתחילת המאה העשרים.

שיטת הפתרון הספרדי נועדה לקצר את זמן השהות של רכבות בתחנה. לפי השיטה, נעשה שימוש בשני רציפי תחנה עבור רכבת בודדת, המאפשרים לרדת ולעלות לרכבת בזמן קצר יותר. בדרך כלל משמש אחד הרציפים לעליית נוסעים לרכבת והשני משמש לירידת נוסעים מהרכבת. במרבית התחנות המתוכננות בשיטת הפתרון הספרדי בנויים שלושה רציפים - שניים צדדיים ואחד מרכזי, המשרתים שתי מסילות שעוברות ביניהם.

מדריד, דוגמה מובהקת לשימוש בשיטה]]
השימוש הראשון בשיטה באירופה היה ברכבת התחתית של ברצלונה בשנות השלושים ומכאן נגזר שמה. עם זאת, השיטה הייתה קיימת עוד קודם לכן בתחנות רכבת תחתית בבוסטון (1912) ובניו יורק (1913). כיום משמשת השיטה לעיתים תחנות קצה, בהן נפתחות דלתות הרכבת מצד אחד עד לירידתם של כל הנוסעים, ולאחר סגירתן נפתחות הדלתות בצדה השני של הרכבת, לאפשר את עלייתם של הנוסעים בכיוון הנסיעה ההפוך.

==קישורים חיצוניים==

פתרון ספרדי
פתרון ספרדי
פתרון ספרדי
קטגוריה:הרכבת התחתית של מדריד
ג'יימס מוריסון

ג'יימס מוריסון (באנגלית: James Morrison, נולד בשם ג'יימס מוריסון קצ'פול, באנגלית: James Morrison Catchpole ב-13 באוגוסט 1984) הוא זמר רוק ומוזיקת סול בריטי.

==ביוגרפיה==
===שנותיו הראשונות===
מוריסון החל לנגן בגיטרה מגיל 12 כשדודו לימד אותו. הוא הושפע מהאמנים: סטיבי וונדר, אוטיס רדינג, ואן מוריסון ואל גריין. הוא ניגן בבר בדרבי למשך שנתיים עד שהוא חתם חוזה עם חברת תקליטים.

===קריירה===
חשיפתו הבינלאומית החלה כאשר הוא הוציא לאור את הסינגל "You Give Me Something" שהגיע לראש המצעדים באנגליה והולנד. ב-31 ביולי 2006 שוחרר אלבומו "Undiscovered". האלבום קיבל תגובות חיוביות. בסוף 2006, הוא מכר למעלה ממיליון עותקים מאלבומו, מה שהפך אותו לאמן הבריטי הנמכר באותו תקופה.

ב-15 בנובמבר 2008, הוא הוציא את הסינגל "Nothing Ever Hurt Like You".

ב-2008, יצא אלבומו השני של מוריסון, "Songs for You, Truths for Me". מתוך האלבום יצא הסינגל המוכר ביותר שלו "Broken Strings" עם הזמרת נלי פורטדו.
אחריו ב-2009 הוציא מוריסון את הסינגל Please don't stop the rain. למעט הדואט עם נלי פורטדו אשר זכה להשמעות רבות בארץ (ובמיוחד בגלגלצ), שאר שיריו כלל לא הושמעו ברדיו הישראלי.

ב-26 בספטמבר 2011 שחרר מוריסון את אלבומו השלישי "The Awakening". הסינגל הראשון מתוך האלבום הוא "I Won't Let You Go", והאלבום כלול שיתוף פעולה עם זמרת הפופ וה-R&B הבריטית ג'סי ג'יי בשיר "Up".

מוריסון השתתף בהפקת אלבומה השלישי של הזמרת דמי לובאטו "Unbroken" ששוחרר ב-20 בספטמבר 2011.

באלבומו האחרון שיצא בשנת 2015, "Higher Than Here", שיתף פעולה עם iLL BLU בסינגל "Lonely People".

===אלבומים===
* 2006- Undiscovered
* 2008- Songs For You, Truths For Me
* 2011- The Awakening
* 2015- Higher Than Here
* 2019- You're stronger than you know

===סינגלים===
* 2006- You Give Me Something- מקום 5 במצעד הבריטי
* 2006- Wonderful World- מקום 8 במצעד הבריטי
* 2006- The Pieces Don't Fit Anymore- מקום 30 במצעד הבריטי
* 2007- Undiscovered- מקום 63 במצעד הבריטי
* 2007- One Last Chance- לא דורג במצעד הבריטי
* 2008- You Make It Real- מקום 8 במצעד הבריטי
* 2008- Broken Strings- מקום 2 במצעד הבריטי
* 2009- Please Don't Stop The Rain- מקום 33 במצעד הבריטי
* 2009- Nothing Ever Hurt Like You- מקום 194 במצעד הבריטי
* 2009- Get To You- מקום 104 במצעד הבריטי
* 2011- I Won't Let You Go- מקום 5 במצעד הבריטי
* 2011- Slave To The Music- לא דורג במצעד הבריטי
* 2011- Up- מקום 30 במצעד הבריטי
* 2012- One Life- מקום 159 במצעד הבריטי
* 2015- Demons- לא דורג במצעד הבריטי
* 2015- Stay Like This- לא דורג במצעדי הבריטי

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [https://www.radio69fm.com/james-morrison ג'יימס מוריסון] בסידי טאוור של רדיו מוסיכיף 69FM.

קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1984
כיכר קרוסל

[[שער הניצחון של קרוסל במרכז הכיכר.]]
כיכר קרוסל (בצרפתית: Place du Carrousel) היא כיכר הנמצאת ברובע הראשון של פריז, בירת צרפת, במרכז מוזיאון הלובר (בין האגף הצפוני, הדרומי והמערבי של המבנה). במרכז הכיכר נמצא שער הניצחון של קרוסל. 

הכיכר נקראת על שם הקרוסל - המצעדים הצבאיים שנערכו בה בעת שארמון הלובר שימש את בית המלוכה כבית מגורים.

==היסטוריה==
בטרם קושרו במבנים טירת הלובר וארמון הטווילרי, שכנה בין השנים שכונת מגורים צפופה. כיכר קרוסל שכנה במפגש רחובות בשכונה זו עם חצרות ארמון הטווילרי.

===המהפכה הצרפתית===
בליל ה-10 באוגוסט 1792, המהפכנים הקיצוניים, שנתמכו על ידי הקומונה הפריזאית התקיפו את ארמון הטווילרי. המון זועם התקרב מבעד לרחובות הצרים לעבר כיכר קרוסל וממנה לארמון הטווילרי עליו הגן משמר שווייצרי. הקרב שהתפתח בין ההמון הביא ל-700 הרוגים מבין התוקפים והמגינים, ומלך ומלכת צרפת נשבו על ידי ההמון.

נפוליאון בונפרטה הגיע לכיכר זמן קצר לאחר הטבח ונדהם ממראה ההרוגים השרועים בכיכר ובגני הארמון.

ב-21 באוגוסט 1792 הותקנה בכיכר גיליוטינה בה הוצאו להורג 35 איש, ובהם שר הימיה ארנו דה לאפורט והסופר ז'אק קאזו, עד להסרתה ב-11 במאי 1793. גיליוטינה זו פעלה במקביל לזו שהוצבה בכיכר המהפכה (לימים כיכר הקונקורד).

===הקמת הפירמידה===
ב-2 באוגוסט 1793 הוקמה באתר בו ניצבה הגיליוטינה פירמידה עשויה עץ ועליה כתובת לזכרו של ז'אן-פול מארה: 
<div style="direction: ltr;">
Aux mânes de Marat 13 juillet an I. Du fond de son souterrain il fit trembler les traîtres. Une main perfide le ravit à l'amour du peuple
</div>
כמו כן הוצגו בכיכר חלק מהאמבטיה בה נרצח, וכתביו.

==הכיכר כיום==
בין השנים 1806–1808 נבנה במרכז הכיכר שער הניצחון של קרוסל. במסגרת שיפוץ מוזיאון הלובר בשנת 1989 נבנה מתחת לכיכר מרכז קניות תת-קרקעי וחלק מאולמות הכניסה למוזיאון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הרובע הראשון של פריז
קטגוריה:המהפכה הצרפתית
קרוסל
רדינג 3

"רדינג 3" (נקרא בעבר תיאטרון על הירקון) הוא אולם מופעים ואירועים שהוקם בשנת 2002 בשטח נמל תל אביב.

==היסטוריה==
תיאטרון על הירקון נבנה בשנת 2002 על ידי חברת אתרים כאולם תיאטרון בשטח נמל תל אביב. האולם, ששטחו כ-1,000 מ"ר וכולל כ-430 מקומות, עוצב על ידי האדריכל רם כרמי. מבנה האולם עוצב בשלושה יציעים שסודרו סביב זירה או במה "פורצת" בגובה הרצפה (בצורת האות ח').

האולם היה בשימוש משותף של תיאטרון הבימה והתיאטרון הקאמרי. את האולם חנכה הפקה מחודשת שהעלה תיאטרון הבימה של אופרת הרוק "מאמי". ההצגה הראשונה התקיימה ב-5 באוקטובר 2002, אולם חנוכתו הרשמית של האולם הייתה בערב גאלה שהתקיים ב-12 באוקטובר באותה שנה. בין ההפקות הנוספות שהוצגו באולם היו "פרגודים" מאת ז'אן ז'נה של הבימה, "ילדים רעים" מאת עדנה מזי"א ו"יום במותה של ג'ו" מאת פיטר ניקולס של הקאמרי, ו"לב של כלב" על פי רומן קצר של מיכאיל בולגאקוב של תיאטרון קליפה.

לאחר כשנה החליטו התיאטראות לוותר על השימוש באולם, הן משום שהצריך העלאת הפקות ייחודיות המתאימות לצורת הבמה השונה, הן משום שבאותה עת נחנך המבנה החדש ומרובה האולמות של התיאטרון הקאמרי. לאחר תקופה של כשנתיים שבהן עמד המקום שומם, שימש האולם כאולפן טלוויזיה שממנו שודרה התוכנית "כל לילה עם אסף הראל".

בשנת 2006 עבר המקום לידיו של ערוץ 24, שהשתמש במקום כמועדון הופעות וכאולפן צילומים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.reading3.co.il/index.html אתר המועדון]
* 
* 

==הערות שוליים==

על הירקון
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן רם כרמי
קטגוריה:יריד המזרח
קטגוריה:נמל תל אביב
קטגוריה:הצפון הישן
שער הניצחון של קרוסל

התגליף מתחת לכיפה המרכזית של השער
שער הניצחון של קרוסל (בצרפתית: Arc de Triomphe du Carrousel) הוא שער ניצחון הממוקם בכיכר קרוסל ברובע הראשון של פריז בירת צרפת, במרכז ארמון הלובר. אין מדובר בשער הניצחון הממוקם בכיכר שארל דה גול, הכפול בגודלו, ואשר נבנה 30 שנה מאוחר יותר.

==היסטוריה==
השער תוכנן על ידי שארל פרסייה ונבנה בין השנים 1806–1808 בהוראת קיסר צרפת נפוליאון בונפרטה לזכר ניצחונותיו הצבאיים בשנת 1805. השער מבוסס על שער קונסטנטינוס שברומא שנבנה בשנת 312, ונועד לשאת בראשו את הקוודריגה של סוסי מרקוס הקדוש שנלקחו מבזיליקת מרקוס הקדוש שבוונציה. הסוסים הוחזרו לוונציה לאחר תבוסתו של נפוליאון בשנת 1815, ובראש השער הוצבה קוודריגה חדשה מעשה ידי הברון פרנסואה ג'וזף בוסיו, שמנציחה את השבת שושלת בורבון לשלטון בצרפת.

==תיאור השער==
גובהו של השער 19 מטרים, רוחבו 23 מטרים ועוביו 7.3 מטרים. במרכז השער קשת מרכזי שגובהה 6.4 מטרים, ומשני צדדים שתי קשתות נמוכות יותר שגובהן 4.3 מטרים.
סביב השער ניצבים שמונה עמודי גרניט מהסדר הקורינתי שבראשם פסלי חיילי הקיסרות הצרפתית.

בראש השער תבליטים המייצגים את:
* סמל ממלכת איטליה (בתקופת נפוליאון) וסביבו דמויות המייצגות את ההיסטוריה והאמנות.
* סמל האימפריה הצרפתית הראשונה וסביבה דמויות המייצגות ניצחון, תהילה, היסטוריה ושפע.
* סמל ממלכת איטליה אותו מחזיקות דמויות המייצגות חוכמה ועוצמה, ולידן דמויות המייצגות זהירות וניצחון.
כמו כן, בראש השער תבליטי שיש ורוד המתארים את שלום פרסבורג; את כניסת נפוליאון למינכן; כניסת נפוליאון לווינה; ניצחון נפוליאון בקרב אוסטרליץ; ועידת טילזיט ואת כניעת העיר אולם לנפוליאון.

==האקס היסטוריק==
שער זה נמצא בקצה המזרחי ביותר של האקס היסטוריק" של פריז (בצרפתית: L’axe historique – "הציר ההיסטורי") – ציר של מונומנטים, מבנים ודרכים שנמשכים ממרכז פריז, בירת צרפת, לכיוון מערב. הנתיב קרוי גם "Voie Triomphale" (דרך הניצחון), וגם "voie royale" (הדרך המלכותית). 
בעת שהוקם השער הפריד בינו לבין שער הניצחון ארמון הטווילירי, אולם לאחר שריפת הארמון בשנת 1870 נוצר קו ראייה בין שני שערי הניצחון.

== קישורים חיצוניים==

* כתבה [https://www.paristhroughthelens.com/?p=7375 שער הניצחון קרוסל] באתר [https://www.paristhroughthelens.com/ פריז וצרפת דרך העדשה]
* [https://web.archive.org/web/20081230230430/http://www.paris.org/Monuments/Carrousel/ נתוני שער הניצחון]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: מבנים
קטגוריה:פריז: אנדרטאות
קרוסל
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
קוואנגמיונגסונג 1

קוואנגמיונגסונג (בקוריאנית: 광명성 1호, Kwangmyŏngsŏng, בעברית: כוכב זוהר) הוא שמו של הלוויין הראשון של קוריאה הצפונית, אותו ניסתה לשגר לחלל ב־31 באוגוסט 1998, בסמיכות ליום השנה החמישים לייסודה של קוריאה הצפונית. בתאריך זה, שוגר משגר לוויינים מאתר שיגור הטילים הצפון קוריאני, ונחת באוקיינוס השקט. קוריאה הצפונית טענה שהלוויין נכנס בהצלחה למסלולו וכי הוא נועד לצרכים מדעיים וכדי לשדר שירי הלל למנהיג המדינה. אולם כל הניסיונות של המערב לאתר אותות שידור מהלוויין או לזהות אותו בחלל כשלו, והטיל שכביכול שיגר את הלוויין זוהה נופל לאוקיינוס השקט. דובר של מחלקת המדינה בארצות הברית אמר שקוריאה ככל הנראה ניסתה לשגר לוויין קטן מאוד לחלל, אך הניסיון נכשל. 

הטלוויזיה של קוריאה הצפונית שידרה תמונות של הלוויין, הזהה בתצורתו ללוויין הראשון של סין, דונג פנג 1, אך קטן ממנו במקצת. התכנון הדומה ללוויין הסיני, נובע ככל הנראה מהסיוע שהעניקה סין לקוריאה הצפונית בתחום טכנולוגיות הטילים והחלל. על פי התמונות, הלוויין בנוי בצורת פאון טטראהדרון ממנו מזדקרות ארבע אנטנות רב כיווניות. ללוויין אין תאים פוטו וולטאיים (תאים סולאריים) לטעינת מצבריו, והוא מתבסס על כוח חשמלי מסוללות, ולפיכך גם אם היה מגיע לחלל היה אורך חייו קצר ביותר.

==קוואנגמיונגסונג 2==
באפריל 2009 טענה קוריאה הצפונית שהיא שיגרה את הלוויין קוואנגמיונגסונג־2 לחלל באמצעות משגר הלוויינים אונחה, ושהוא נכנס למסלול סביב כדור הארץ, אולם רוסיה, ארצות הברית וקוריאה הדרומית טענו שהשיגור נכשל. 

==ראו גם==
* קוואנגמיונגסונג 3

==קישורים חיצוניים==
* [http://books.google.com/books?id=ok8uPPI11DAC U. S. National Security and Military/Commercial Concerns with the People's Republic of China: The Cox Report, DIANE Publishing, 1999], page 214
== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוויינים
קטגוריה:תוכנית החלל של קוריאה הצפונית
נבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית

נבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית מייצגת את ארצות הברית בגביע דייוויס ומנוהלת על ידי התאחדות הטניס של ארצות הברית.

הנבחרת השתתפה בטורניר גביע דייוויס הראשון שנערך בשנת 1900, כאשר קבוצת סטודנטים מאוניברסיטת הרווארד התמודדה מול נבחרת בריטניה. נבחרת ארצות הברית זכתה בטורניר ובכך הפכה לזוכה הראשונה בגביע דייוויס.

הנבחרת היא נבחרת גביע דייוויס המצליחה ביותר בכל הזמנים, עם 32 זכיות בגביע דייוויס כאשר מתחת לה בדירוג נמצאת נבחרת אוסטרליה עם 28 זכיות.

זכייתה האחרונה של הנבחרת בגביע דייוויס הייתה בשנת 2007 לאחר ניצחון על נבחרת רוסיה במשחק הגמר.

הנבחרת שיחקה בבית העליון של הגביע לאורך כל שנות קיומו (החל מ-1981), למעט שנת 1988. הישג זה הוא שיא טורניר אותו היא חולקת עם נבחרת שוודיה ונבחרת צ'כיה. היא מחזיקה בשיא ההופעות הרצופות בבית העליון, שהחלו להיספר מאז 1989.

==סגל הנבחרת==
נכון ל-6 במרץ 2016
* ג'ון איזנר
* ג'ק סוק
* בוב בריאן
* מייק בריאן
קפטן: ג'ים קורייר

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.daviscup.com/en/teams/team.aspx?id=USA דף הנבחרת באתר התחרות]

==הערות שוליים==

ארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: טניס
קטגוריה:נבחרות ארצות הברית
שרביטן שביר

שרביטן שביר (שם מדעי:Ephedra fragilis) הוא צמח מטפס, הנפוץ ביערות ובחורש ים תיכוני, ממערכת חשופי הזרע. הצמח הוא חד ביתי חסר פירות ובמקומם יש לו איצטרובלים חד מיניים, המשמשים מאכל לציפורים.

עליו של השרביטן השביר מנוונים, וממוקמים כמעין נדן קרומי על הגבעול, הירוק תמיד.

השרביטן השביר נפוץ מבאר שבע וצפונה, והוא מטפס על עצים שיחים וגדרות של מטעים. 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרביטניים
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים מטפסים
קטגוריה:ארץ ישראל: שרביטניים
Novos baianos

גיטריסט ההרכב [[פפאו גומז (Pepeu Gomes)]]
נובוס באיאנוס (Novos baianos, באהיאנים חדשים) היה הרכב MPB ורוק ברזילאי שהוקם במדינת באהיה שבצפון מזרח ברזיל בשנות השישים ונהנה מהצלחה במשך רוב שנות השבעים.

חברי ההרכב היו פאוליניו בוקה דה קנטור, פפאו גומז, מוראיס מוריירה, דאדי, גלבאו, ז'ורז'יניו (אחיו של פפאו), ביישיניו, בולשה ובייבי קונסואלו (גרושתו של פפאו), שכיום ידועה בשם בייבי דו ברזיל (בייבי של ברזיל, Baby do Brasil).

בתחילה, הייתה המוזיקה שיצרו מיזוג של רוק פסיכדלי וצלילי פולקלור, ברזילאי וכן לטיני, סגנון שניכר במיוחד בתקליט É Ferro na Boneca משנת 1970. אט אט, הסגנון המוזיקלי שלהם החל להידמות למוזיקת MPB, בעיקר בהשפעתו של ז'ואאו ז'ילברטו, שלעיתים תדירות ביקר אצל חברי ההרכב. תקליטם Acabou Chorare משנת 1972, שנבחר על ידי המגזין רולינג סטון לתקליט הברזילאי הטוב בכל הזמנים, הכיל את הקלסיקה Preta Pretinha (בעברית - שחורה שחרחרה). להרכב הייתה תדמית היפית מובהקת ובאותה השנה הם עברו לקומונה ברובע ז'קארהפאגוואה שבריו דה ז'ניירו. ב-1973 הם עזבו את חברת התקליטים Som Livre והחלו לעבוד עם חברה התקליטים Continental. ההרכב התפרק בשנת 1978.

== דיסקוגרפיה ==
חבר ההרכב [[מוראיס מוריירה (Moraes Moreira)]]

<div style="direction: ltr;">
* 1970 – É Ferro na Boneca (RGE)
* 1972 – Acabou Chorare (Som Livre)
* 1973 – Novos Baianos F. C. (Continental)
* 1974 – Novos Baianos (Continental)
* 1974 – Vamos pro Mundo (Som Livre)
* 1976 – Caia na Estrada e Perigas Ver (Tapecar)
* 1977 – Praga de Baiano (Tapecar)
* 1978 – Farol da Barra (CBS)
* 1997 – Infinito Circular (Globo/Polydor)
</div>

== ראו גם ==

סגנונות מוזיקליים שהשפיעו על יצירות ההרכב:
* מוזיקה פופולרית ברזילאית (MPB)
* סמבה
* רוק ברזילאי
* שורו
* בוסה נובה
* טרופיקליה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:להקות ברזילאיות
צלחית מכחילה

צלחית מכחילה (שם מדעי: Patella caerulea) היא מין חילזון ימי מהסוג צלחית, החי באזור הכרית שבחוף הסלעי, ברצועה הסטרילית הסמוכה לים. 

אורך הצלחית נע בין 20-50 מ"מ, ראשה מעוגל ונושא זוג משושים וזוג עיניים בבסיס המשושים. יש לה רגל אחיזה שטוחה עגולה, קונכייה שטוחה, ו"גלימה" המרפדת את הקונכייה. שפת הקונכייה מותאמת לחספוסי הסלע שעליו יושבת הצלחית.

הצלחית היא קבועת מקום, כלומר, היא נצמדת לאותה נקודה בסלע לאורך כל חייה. בזמן גאות ובלילה, הצלחית יוצאת לחפש מזון, אך תמיד חוזרת לאותה נקודה בסלע, שם היא נצמדת אליו בצורה הטובה ביותר.

לצלחית רגל אחיזה חזקה מאוד שמצמידה אותה לסלע. דרוש כוח של 15 ק"ג על מנת לנתק את הצלחית מהסלע. כאשר הצלחית מקבלת נתזי מים, היא מרפה קצת מהסלע, על מנת שהמים יוכלו להיכנס לתוך הקונכייה ולספק לצלחית את צרכיה.

העובדה שהצלחית חיה מחוץ למים, מקשה על הישרדותה. הסכנה מפני טריפה, האוויר היבש, הטמפרטורות הקיצוניות והמחסור בחמצן ובמזון הן חלק מהבעיות העומדות בפני הצלחית בבית הגידול. כאשר הצלחית מקבלת נתזי מים מהים, היא מרפה את אחיזתה בסלע, ומאפשרת למי הים למלא את קונכייתה. לאחר מכן, היא שוב נצמדת בחוזקה לסלע, ושומרת על סביבה פנימית מימית יציבה. היא מקבלת חמצן מהמים בעזרת זימים, וניזונה מאצות זעירות.

==רבייה==
הרבייה מתבצעת מחוץ לקונכיית הצלחית, בעזרת מי הים. למרבית הצלחיות שני שלבים בחייהן: בשלב הראשון, ה'זכרי', מצוי בגופן אשך, המתנוון כעבור זמן ושחלה מתפתחת במקומו וזהו השלב ה'נקבי'. אצל חלק קטן מהצלחיות האשך אינו מתנוון והפרטים נשארים זכרים כל ימי חייהם.
==סכנות==
מפץ גלים עלול לתלוש אותם, שפל עלול לגרום לייבוש, טמפרטורה יכולה לבשל אותן, טורפים יבשתיים, קרינה חזקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:צלחיתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חלזונות
קטגוריה:בעלי חיים בחופים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קרוסל (מצעד צבאי)

קרוסל (בצרפתית: Carrousel) הוא כינויו של מצעד צבאי בו הדגימו פרשים או אבירים רכובים על סוסים את יכולותיהם לצלילי מוזיקה.

מצעדים אלה היו נפוצים בצרפת קודם למהפכה הצרפתית, כאשר המשמר המלכותי נהג לערוך מצעדים אלה שכללו 32 פרשים רכובים ותזמורת.

==היסטוריה==
מקורו של הנוהג לקיים מצעדים מעין אלה בשיטת אימונים שתורגלו על ידי פרשים. בהמשך הפכו האימונים למעין מופע, והאבירים או האצילים התלבשו בתלבושות ססגוניות, והציגו משל או אלגוריה היסטורית.

הקרוסל הראשון שנערך בצרפת התרחש בשנת 1605 באוטל דה בורגון (Hotel de Bourgogne). 

מפגנים ידועים במיוחד התרחשו בשנת 1662 בארמון הטווילרי (באתר הקרוי כיום כיכר קרוסל על שם המפגן), וב-1664 בארמון ורסאי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מצעדים צבאיים
מאורוליקוס

פרנצ'סקו מאורוליקו או מאורוליקוס (באיטלקית: Francesco Maurolico, בלטינית: Maurolycus 16 בספטמבר 1494 - 21 או 22 ביולי 1575) היה איש אשכולות, אסטרונום ומתמטיקאי איטלקי ממוצא יווני מתקופת הרנסאנס. תרם תרומות משמעותיות בתחומי הגאומטריה, האופטיקה, חקר חתכי חרוט, מכניקה קלאסית, מוזיקה ואסטרונומיה. 

מאורוליקוס נולד במסינה שבסיציליה, למשפחה ממוצא יווני (מברוליקוס) אשר התיישבה באי, כנראה לאחר כיבוש קונסטנטינופול בשנת 1453. מאורוליקוס קיבל חינוך רחב. אביו, אנטוניו, היה רופא ולמד אצל החוקר היווני המפורסם קונסטנטין לסקאריס. כמו כן היה אחראי על ביצורי העיר מסינה. משפחת מאורוליקוס גרה בווילה בפאתי לעיר. 

בשנת 1521 קיבל על עצמו מאורוליקוס את הדת הנוצרית הרומית-קתולית. בשנת 1550 הצטרף למסדר הבנדיקטינים והיה לנזיר במנזר סנטה מריה של פארטו (Santa Maria del Parto) בקסטלבואונו. בשנת 1552 מונה לראש המנזר שליד קתדרלת סן ניקולו במסינה.

== הישגים מדעיים == 

לאחר שאביו פרש מתפקיד האחראי על ביצורי העיר מסינה, מונה מאורוליקוס לתפקיד על ידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מאורוליקוס חינך את שני בניו של חואן דה וגה, סגן הקיסר בסיציליה, והיו לו פטרונים עשירים ורבי עוצמה. הוא גם התכתב עם מדענים אחרים בתקופתו, כמו כריסטופר קלאוויוס ופדריקו קומנדינו. בין השנים 1548 ו-1550 התגורר מאורוליקוס בטירת פולינה שבסיציליה, כאורח של המרקיז ונטימיליה, והשתמש במגדל שבטירה על מנת לבצע תצפיות אסטרונומיות.

בין תגליותיו בתחום האסטרונומיה ניתן למנות סופרנובה שהופיעה בקסיופאה בשנת 1572. טיכו ברהה תיעד תגלית זו ב-1574, והיא ידועה כיום בשם סופרנובה 1572 או הסופרנובה של טיכו.

בשנת 1569 התמנה מאורוליקוס לפרופסור באוניברסיטת מסינה.

== עבודותיו ==
Quadrati fabrica et eius usus, {{כ}}1546

* המאמר Photismi de lumine et umbra חוקר את השבירה של קרני האור והיווצרות הקשת בענן. מאמר זה הושלם בשנת 1521 אך פורסם רק לאחר מותו של מאורוליקוס, בשנת 1611. הוא חקר גם את הקמרה אובסקורה.
* המאמר Arithmeticorum libri duo (משנת 1575) כולל את המקרה הראשון המתועד של אינדוקציה מתמטית.
* במאמר "Opuscola Mathematica (משנת 1575) ניסה מאורוליקוס לחשב את מרכז המסה של גופים שונים (פירמידה, פרבולה, וכו'). 
* בספרו Sicanicarum rerum compendium מוצגת ההיסטוריה של סיציליה, ובה גם מעט פרטים אוטוביוגרפיים. ספר זה נכתב בתשלום. כמו כן פרסם מפה של העיר. הסנאט של מסינה הקציב עבור מאורוליקוס שכר של 100 מטבעות זהב בשנה לעבודותיו בחקר המתמטיקה ולכתיבת ההיסטוריה של העיר.
* מאורוליקוס פרסם את הספר Cosmographia שבו תיאר שיטה למדוד מרחקים בכדור הארץ. שיטה זו שימשה את ז'אן פיקארד בשנת 1670 למדידת קו המרידיאן.
* פרסם מהדורה של הספר "מכניקה" של אריסטו ומאמר על מוזיקה.
* תרגם ופרסם מאמרים רבים של מדענים חשובים, כמו ארכימדס, אוקלידס ואוטוליקוס.

== מותו ומורשתו ==

מאורוליקוס מת במסינה.

על שמו קרוי מכתש בולט על פני הירח.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אסטרונומים איטלקים
קטגוריה:איטלקים ממוצא יווני
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1494
קטגוריה:נפטרים ב-1575
הרכס העצבי

הרֶכס העצבי (באנגלית: Neural crest), הוא שם שניתן לקבוצת תאים עובריים שמקורה מהאקטודרם. לאחר סגירת צינור העצבים בתהליך הנוירולציה (יצירת צינור העצבים), תאי הרכס העצבי האפיתליאלים ממוקמים זמנית בקצה העליון (הגבי) של צינור העצבים, אך לאחר מכן הופכים למזנמכימלים על ידי תהליך של EMT - Epithelial to mesenchimal transition ומתחילים לנדוד למקומות שונים בעובר, ולתת מוצא למגוון סוגי תאים ממוינים. 

עקב חשיבותו הרבה, לעיתים מתייחסים לרכס העצבי כאל שכבת נבט רביעית. תאי הרכס העצבי מתפתחים לא רק לתאי עצב אלא למגוון תאים, ביניהם:

תאי עצב ותאי גלייה של מערכת העצבים האוטונומית, חלקי השלד הקדמיים של הפנים, גידים ושרירים חלקים, כונדרוציטים (בסחוס), אוסתיאוציטים (בעצמות), מלנוציטים (בעור), תאי כרופאמין ועוד.

== ראו גם ==
* PNET 

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית
סוסי מרקוס הקדוש

העתק של סוסי מרקוס הקדוש.
סוסי מרקוס הקדוש הם פסל ברונזה מסוג קוודריגה (ארבעה סוסים) שנוצרו ביוון העתיקה או ברומא העתיקה.

==היסטוריה==
מקורם של הסוסים בעת העתיקה, והם, ככל הנראה, מעשה ידי ליסיפוס – פסל יווני בן המאה הרביעית לפנה"ס.

הפסלים עשויים בעיקרם נחושת (96.67%) ולכן ניתן לראות בהם פסלי נחושת לא נקייה (ולא פסלי ברונזה) אף שהרכב הפסלים מתאים להגדרה של "ברונזה". הפסים ניצוקו בטמפרטורות גבוהות (1200 - 1300 מעלות צלזיוס) וצופו זהב. האיכות הטכנולוגית של היציקה מביאה חלק מהחוקרים לטעון כי מדובר בפסלים רומיים ולא בפסלים הלניסטיים.

אף שמוצא הפסל לא ידוע, ידוע בוודאות כי הפסלים הוצבו בראש שער ההיפודרום של קונסטנטינופול וניצבו בראש שער זה עד שנת 1204 עת כוחות הרפובליקה של ונציה בזזו את קונסטנטינופול במהלך מסע הצלב הרביעי.

הדוג'ה שלח את הסוסים לוונציה והם הוצבו במרפסת בחזית בזיליקת מרקוס הקדוש בשנת 1254.

בשנת 1797, לאחר שכבש את ונציה, שלח נפוליאון בונפרטה את הסוסים לפריז והם הוצבו בראש שער הניצחון של קרוסל בכיכר קרוסל שבסמוך לארמון הלובר. בשנת 1815, בעקבות תבוסת נפוליאון, הושבו הסוסים לוונציה והוחזרו לחזית הכנסייה.

בשנות ה-80 של המאה ה-20, בשל הזיהום הרב בעיר ונציה, הוסרו הסוסים והועברו לתוך הבזיליקה, כאשר בחזיתה הוצב העתק של הסוסים.

רסטורציה של סוסי מרקוס הקדוש.]]

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.byzantium1200.com/boxes.html שיחזור מיקומם המקורי של הסוסים]

קטגוריה:פיסול יווני
קטגוריה:שערי ניצחון
קטגוריה:ונציה: תרבות
קטגוריה:יוון העתיקה: ספורט
קטגוריה:האימפריה הביזנטית
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
קטגוריה:בזיליקת סן מרקו
לא שם זין

לא שם זין הוא ספרו רב-המכר של דן בן אמוץ שיצא בשנת 1973. הספר עובד לסרט בבימויו של שמואל אימברמן שיצא לאקרנים בשנת 1987. עלילת הסרט שונה במעט מעלילת הספר.

== הספר ==
הספר מבקר באופן מסוים את המצב בעת מלחמת ההתשה בו הייתה תחושה של רגיעה בעוד בגבול התחוללה מלחמה עם הזוועות הנלוות לה. מצב זה השתנה עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים ב-1973 מספר חודשים לאחר צאת הספר.

הספר והסרט זכו להצלחה גדולה בעת יציאתם. בסרט צפו תוך שלושה חודשים כ-450 אלף צופים, והוא היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

שירים מתוך האלבום "לילה לא שקט" של שלמה ארצי ליוו מספר סצנות בסרט.

==עלילת הסרט==
עיקר עלילת הסרט היא סיפור אהבה שמתחיל בין צעירים לפני גיוס לצה"ל, רפי (איקה זוהר) ונירה (ענת וקסמן), ומסתבך בעקבות פציעתו של רפי במהלך שירותו. רפי, בחור מלא שמחת חיים שהתנדב בצנחנים, שובר את מוֹתנוֹ בתקרית ירי עם מחבלים, והופך למשותק ברגליו, נאלץ ללמוד מחדש כיצד לבצע פעולות גופניות פשוטות כמו ישיבה ועשיית צרכים ונאלץ להתרגל לתדמית החדשה של גופו. הדבר שמציק לו ביותר הוא אי הידיעה לגבי יכולתו המינית. רפי לא יודע אם הוא הפך לאימפוטנט והוא אינו מקבל הדרכה לתפקוד מיני במצב נכותו.

רפי מתרחק מנירה ומסלק אותה מחייו בשל הבושה בתדמית גופו החדשה וחושב שהיא רוצה אותו מתוך רחמים אליו. הוא נמלא חששות, נכנס לדיכאון, שוקל להתאבד. גם משפחתו נכנסת לסחרור. אבי המשפחה (שמואל שילה) מנסה להתאבד ואחיו של רפי, אלי (שמואל וילוז'ני) מציל את האב. ידידו החדש והנכה של רפי, אמנון, מנסה לשדל אותו לבדוק את תפקודו המיני עם זונה, אך רפי מסרב. לאחר שחברו הטוב יגאל נהרג בפיגוע, רפי מחליט להתחיל להשתקם ולהשלים עם תדמית גופו.

בסופו של דבר, רפי משלים עם נכותו, חוזר אל אהובתו, נירה, ומגלה יחד איתה שכושרו המיני לא אבד.

==ראו גם==
*נולד בארבעה ביולי

==קישורים חיצוניים==

;ביקורות על הספר
* 
* 
* 
* - קטע מהספר
ביקורות על הסרט
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרות בעברית
קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:דן בן אמוץ
קטגוריה:צה"ל בתרבות ובאמנות
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
סיכון נזילות

לקוחות מודאגים צובאים ב-[[15 בספטמבר 2007 על דלתות הבנק הבריטי נורת'רן רוק - אחד מהבנקים הגדולים הראשונים שקרסו עקב המשבר. הבנק הולאם על ידי ממשלת בריטניה בפברואר 2008]]

סיכון נזילות הוא האפשרות שבנק לא יוכל לעמוד בהתחייבויותיו למפקידים, עקב התפתחויות לא צפויות, ויאלץ לבצע פעולות מהירות למימוש נכסים במחירי הפסד. במובנו הרחב יותר, סיכון נזילות מתייחס לכל גוף, לאו דווקא בנק, שיש לו התחייבויות, ועלול להגיע למצב של חדלות פרעון עקב אי יכולת לממש את נכסיו במועד הפרעון.

מצב קיצוני של סיכון נזילות הוא התדפקות מפקידים על דלתות בנק בדרישה למשוך את כספם, בזמן שלבנק אין מספיק נכסים נזילים להחזר מיידי של הפיקדונות. מצב זה עלול להתפתח לכדור שלג, ודורש בדרך כלל התערבות מהירה של הרשויות המפקחות.

בישראל, נדרשים הבנקים על ידי המפקח על הבנקים להתייחס לסיכוני הנזילות, תוך דגש על הרכב תיק הנכסים וחשיפתו לסיכוני שוק. כנכסים נזילים מוגדרים מזומנים, פיקדונות באוצר ובבנק ישראל לטווח קצר, ואג"ח ממשלתיות מסוימות.

על הבנקים להקים מערך למעקב אחר פער הנזילות, דהיינו הפער בין הנכסים הנזילים להתחייבויות לטווח הקצר, לרבות השלכות של סיכוני אשראי וסיכונים תפעוליים על הנזילות. כמו כן מוטלת על הבנקים החובה להכין תרחישים מתאימים ולהיערך למשבר נזילות.

חובת הנזילות - נקראת גם "חובת ההשקעה" - ומתייחסת לאחוז מתוך פיקדונות הציבור, אותו חייבים הבנקים, להשקיע בבנק המרכזי, על מנת לשמור על עתודות נזילות. עד שנות התשעים השתמש הבנק המרכזי בישראל בחובת הנזילות גם כמכשיר בהפעלת המדיניות המוניטרית, כיום אין זה כך, ורמתה של חובת הנזילות בישראל זהה לזו שבמדינות המפותחות.

== משברי נזילות מפורסמים ==
בספטמבר 2007, בתחילתו של משבר הסאבפריים, נקלע בנק המשכנתאות הבריטי נורת'רן רוק למשבר נזילות חריף. אף על פי שבאותה עת היו נכסי הבנק גדולים מהתחייבויותיו, אך הבנק לא הצליח ללוות כסף בשוקי הכספים, כדי לממן משיכות מחשבונותיו, עקב חששם של מלווים להלוות כספים לבנקים למשכנתאות. ב-14 בספטמבר משכו מפקידים מבוהלים כמיליארד לירות שטרלינג מהבנק, כ-5% מהפיקדונות בבנק. אתר האינטרנט של הבנק קרס בשל ניסיונות כניסה של לקוחות לחשבונם. בפברואר 2008 הולאם הבנק על ידי ממשלת בריטניה. קריסתו הייתה סנונית ראשונה בשרשרת קריסה של בנקים ברחבי העולם, ובפרט בארצות הברית.

במרץ 2023 נקלע סיליקון ואלי בנק למשבר נזילות, שהוביל להשתלטות של התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות עליו.

==ראו גם==
*יחס הרזרבה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.bankisrael.gov.il/deptdata/pikuah/nihul_takin/342.pdf הוראות המפקח על הבנקים בנוגע לסיכוני נזילות] באתר בנק ישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:בנקאות
נזילות
פולין ופולט

פולין ופולט (צרפתית: Pauline & Paulette) הוא סרט קולנוע בלגי דובר פלמית וצרפתית משנת 2001, המספר על ארבע אחיות מבוגרות: פולין, שסובלת ממוגבלות שכלית התפתחותית קשה ומתפקדת כילדה בת ארבע, פולט, בעלת חנות פרחים ושחקנית חובבת, המשמשת מושא להערצתה של פולין, ססיל, האחות הצעירה שעקרה אל העיר הגדולה ומרתה, האחות הבכורה, שירשה את כל רכוש ההורים ועוסקת רק בטיפול בפולין.

== עלילה ==

מרתה מטפלת במסירות בפולין. אך כשמרתה נפטרת, מגלות פולט וססיל, שזה בלתי אפשרי למצוא לפולין מוסד טיפולי בקרבת מקום מגוריה של פולט. הן מגלות גם, שאף אחת מהן לא תצליח לטפל בפולין במסירות הראויה בה הצליחה לטפל בה מרתה, גם אם הן יפרשו מכל עיסוקיהן האחרים.

מרתה הורישה את ההון המשפחתי למי שיטפל בפולין והאחיות ססיל ופולט מנסות לחלק את הטיפול בפולין ביניהן אך גם חלוקת הטיפול ביניהן נכשלת. פולט לא יכולה להמשיך בעיסוקיה הקודמים גם כמטפלת חלקית של פולין וססיל לא מצליחה להמשיך באורח חיים תקין עם אהוב ליבה, אלבר, כאשר פולין נמצאת בהשגחתה.

אלבר מדבר צרפתית בלבד ואילו פולין מדברת פלמית בלבד. מעבר לזאת, אלבר הוא אדם אנוכי, שמסרב להתחשב בפולין. החיים בבריסל, לצד אלבר וססיל גם מרחיקים את פולין מפולט – מושא ההערצה שלה. פולין בורחת בחזרה אל עיירת הולדתה ואל אחותה פולט. פולט קוראת לססיל לפגישה אצל הנוטריון ומודיעה, שהיא בוחרת להעניק את ירושת המשפחה למוסד טיפולי טוב ומרוחק, המיועד לאנשים עם לקות אינטלקטואלית, שיטפל בפולין בימי השבוע. פולט תגור בקרבת המוסד ותטפל בפולין בסופי השבוע. ססיל, שמעוניינת בהון המשפחתי, מנתקת את קשריה עם אחיותיה, לאחר שההון יוצא מידיהן.

כדי להצליח לשמור על קשר עם פולין בסופי השבוע, פולט מוותרת על אורח חייה הקודם. היא מוכרת את החנות, פורשת מתיאטרון החובבים, שהיה מרכז חיי החברה שלה ושוכרת דירה בקרבת המוסד. היא מנסה לשקם את חיי החברה שלה במקום מגוריה החדש, אך מתחילה להבין, שהאדם היחיד שבאמת אכפת לו ממנה הוא אחותה פולין. פולט משלימה עם המצב החדש וחופשות סוף השבוע עם אחותה, בעלת הלקות האינטלקטואלית, הופכות להנאה הגדולה של חייה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית באמנות
קטגוריה:סרטים בלגיים
קטגוריה:סרטי 2001

קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים בפלמית
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:סרטים על אחיות
המנון אנגולה

אנגולה קדימה! (בפורטוגזית: ) הוא ההמנון הלאומי של אנגולה. הוא נכתב על ידי מנואל רואי אלבש מונטירו והולחן על ידי רואי אלברטו ויירה דיאש מינגאש. ההמנון אומץ בשנת 1975 עם קבלת עצמאותה של אנגולה.

==מילות השיר==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! פורטוגזית
|-
| <poem>הו מולדת, לעולם לא נשכח
את גיבורי הארבעה בפברואר
הו מולדת, אנו מצדיעים לבנייך
שנפלו למען עצמאותנו.
אנו מוקירים את העבר ואת ההיסטוריה שלנו,
שכן בעבודתנו אנו בונים את האדם החדש.

פזמון:
קדימה, אנגולה!
מהפכה באמצעות הכוח של העם!
מדינה מאוחדת, חופש,
עם אחד, אומה אחת!

הבה נרים את קולותינו החופשיים
לתפארת עמי אפריקה.
הבה נצעד, לוחמים אנגולים,
מתוך הזדהות עם עמים מדוכאים.
נילחם בגאון למען השלום
יחד עם הכוחות המתקדמים של העולם.

(פזמון)</poem>
| dir="ltr" | <poem>Ó Pátria, nunca mais esqueceremos
Os heróis do quatro de Fevereiro.
Ó Pátria, nós saudamos os teus filhos
Tombados pela nossa Independência.
Honramos o passado e a nossa História,
Construindo no Trabalho o Homem novo,

Refrão:
Angola, avante!
Revolução, pelo Poder Popular!
Pátria Unida, Liberdade,
Um só povo, uma só Nação!

Levantemos nossas vozes libertadas
Para glória dos povos africanos.
Marchemos, combatentes angolanos,
Solidários com os povos oprimidos.
Orgulhosos lutaremos Pela Paz
Com as forças progressistas do mundo.

(Refrão)</poem>
|}

==ראו גם==
* דגל אנגולה
* סמל אנגולה
== הערות שוליים ==

אנגולה
קטגוריה:אנגולה: סמלים לאומיים
דרייב אין

דרייב אין ב[[סידני, אוסטרליה]]
הדרייב אין בתל אביב]]
דרייב אין (מאנגלית: Drive-in) הוא בית קולנוע באוויר הפתוח, הבנוי ממגרש חניה לכלי רכב, תא הקרנה ומסך קולנוע גדול הניצב מולם.

הצופים מגיעים אל הדרייב אין ברכביהם ונותרים בהם משך כל זמן הקרנת הסרט. בדרייב אין ניתן לצפות בסרטים רק בשעות החשכה. בדרייב אין עשויים להיות שירותים נוספים המקובלים בבתי קולנוע רגילים, כגון קפיטריה, עם או בלי שירות מלצרים, ובתי שימוש. במספר בתי קולנוע מסוג זה נבנו אזורים עם מושבים למען הצופים המעדיפים שלא להישאר בכלי הרכב, ובמקומות אחרים הוקמו פינות משחק לילדים. 

הפסקול הושמע בתחילה באמצעות רמקולים רגילים שהותקנו סמוך למסך. לאחר מכן הותקנו עמודים ליד עמדות החניה ואלה נשאו רמקולים שנתלו על חלונות המכוניות. בהמשך הוחלפו הרמקולים בשידורי רדיו בעוצמה נמוכה שנקלטו במכשירי הרדיו בכלי הרכב.

הדרייב אין הראשון נפתח בשנת 1932 בניו ג'רזי. בתי קולנוע אלה הגיעו לשיא הפופולריות שלהם בארצות הברית בשנות ה-50 ובשנות ה-60. לאחר מכן הביאה התייקרות הנדל"ן במדינה לשקיעתו של הענף.

הדרייב אין בתל אביב, שהיה היחידי בישראל שכן בעבר הירקון, בשטח התחום על ידי משולש מסילות הרכבת מצפון למרכז הירידים. הוא נפתח ב-1973 ונסגר ב-2000. בימי שישי בלילה הוקרן במקום סרט פורנוגרפי, ורבים העדיפו לצפות בו בחינם מגבעת האוניברסיטה. לאחר מכן שימש המקום כקריטריום לאימוני רוכבי אופניים, ובשנת 2011 נעשה ניסיון להקרין במקום סרטים עבור סטודנטים הלומדים באוניברסיטת תל אביב הסמוכה. בשנת 2014 נבנה במקומו של הדרייב אין היכל קבוצת שלמה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בתי קולנוע
קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
קטגוריה:ארצות הברית: תרבות
ניל שיקוף

ניל שיקוֹף (אנגלית: Neil Shicoff; ) הוא זמר אופרה אמריקאי-יהודי, הידוע בקול הטנור הלירי שלו, ובמשחק דרמטי ומלא רגש.

==קריירה מוקדמת==
שיקוף נולד בברוקלין שבניו יורק לאביו החזן סידני שיקוף. הוא החל את דרכו כחזן בבית כנסת רפורמי, אך עד מהרה עבר לשיר אופרה. הוא למד שירה זמן קצר מאביו שנפטר בגיל צעיר, ואחר כך בבית הספר ג'וליארד בין היתר אצל הטנור הנודע פרנקו קורלי. עוד קודם ללימודיו בבית הספר, כבר שר תפקידים שונים בתיאטרונים קטנים ובהפקות זולות, בין היתר את תפקיד דון חוזה באופרה כרמן בחברת האופרה "אמאטו". בבית הספר שיחק בתפקידי משנה, וכן שימש כמתלמד באופרה של סנטה פה. הופעתו הראשונה כזמר ראשי בהפקה של בית אופרה מכובד, הייתה בשנת 1975 בתפקיד ארנאני תחת ניצוחו של ג'יימס לוויין בסינסינטי.

בשנת 1976, הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, בתפקיד רינוצ'ו באופרה ג'אני סקיקי של פוצ'יני. שיקוף הוחתם אז להופיע בתפקידים ראשיים של ריגולטו, לה בוהם, רוזנקוואליר ווורתר. עד מהרה החל שיקוף להופיע בהצלחה בבתי אופרה ברחבי ארצות הברית ואירופה. שיקוף סבל מפחד קהל זמן רב בקריירה שלו, ואף ביטל בעקבות כך כמה הופעות. הוא נודע כפרפקציוניסט שעובד הרבה בהכנת כל תפקיד, הן מבחינה קולית והן מבחינה דרמטית.

בשנת 1978, נשא לאישה את זמרת הסופרן ג'ודית האדון, אף היא בוגרת ג'וליארד. בשנת 1984, לאחר מות אימו, סבל שיקוף מבעיות רגשיות שהשפיעו על טכניקת השירה ואיכות קולו, ופחד הבמה שלו חזר. הוא ביטל מספר רב של הופעות, וערער את מעמדו כאשר נחשב כזמר שלא ניתן לסמוך עליו. לאחר פרידה מתוקשרת וכואבת מאשתו בשנת 1989 סבל מהתמוטטות עצבים באמצע הופעה של וורתר במטרופוליטן.

==קריירה מאוחרת==
שיקוף המשיך במטרופוליטן במשך שנתיים לאחר המקרה, אך בשנת 1991 עזב את ארצות הברית, בהותירו מאחור את הלחצים שנגרמו מהפרשיות והשערוריות הבלתי נגמרות של גירושיו והמלחמה על המשמורת על ביתו עליזה. תחילה התגורר בברלין 3 שנים, ולאחר מכן בציריך. הוא הופיע בכל רחבי אירופה, כשהוא בונה את המוניטין שלו מחדש. הוא הופיע באופרה של וינה, לה סקאלה, קובנט גארדן, האופרה של פריז, בדויטשה אופר ברלין, האופרה הממלכתית של בוואריה ועוד בתי אופרה ואולמות קונצרטים רבים ברחבי אירופה.

בשנת 1997, השיגו שיקוף והאדון הסכם גירושים. כעת היה יכול שיקוף להנשא בשנית לסופרן דון קוטוסקי, עימה חי מאז 1993, וכן לחדש את הקשר עם ביתו. באותה שנה חזר שיקוף להופיע במטרופוליטן בתפקיד לנסקי ביבגני אונייגין של צ'ייקובסקי. הופעתו המחודשת נזכתה לביקורות טובות, ומאז הופיע מעל ל-200 הופעות במטרופוליטן ב-20 תפקידים שונים.

== שיקוף בישראל==
שיקוף הופיע בהפקות של האופרה הישראלית. תחילה בכרמן בעונת 2009, ולאחר מכן בהיהודיה ב-2010.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=_wUP07DVq9E וידאו] של האריה Rachel מתוך היהודיה <small>(ביו טיוב)</small>

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:זמרי אופרה אמריקאים
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
מקלט מדיני

מקלט מדיני הוא מושג משפטי עתיק יומין, שעיקרו זכויות אדם הנרדף בגלל דעותיו הפוליטיות או אמונותיו הדתיות ממדינתו ועתיד לקבל הגנה מרשות ריבונית אחרת, ממדינה זרה, או מהכנסייה (בימי הביניים). מקלט מדיני פוליטי שונה מהגירת פליטים מודרנית בה מתרחשת נהירה מאסיבית של אוכלוסייה, בעוד במקלט מדיני מדובר בזכותם של יחידים, מבקשי מקלט מדיני, אשר בדרך כלל ניתנת תוך התייחסות לגופו של כל אדם. עם זאת, עשויה להיות ביניהם חפיפה, שכן כל פליט עשוי לדרוש לקבל מקלט מדיני על בסיס אישי. מקורה של זכות זו בעיקר בזמן המודרני על אף שניצניה נראו כבר אצל המצרים, היוונים והעברים.

== מקלט מדיני בימי הביניים ==
עמים רבים בעת העתיקה, כולל מצרים, יוון, והעברים, הכירו בזכות למקלט מדיני על רקע דתי. במקרים רבים זכות זו הגנה על פושעים או על אלה המואשמים בפשע מפעילות משפטית במידה מסוימת. בשלב מאוחר יותר אימצה הכנסייה הנוצרית את הרעיון ונקבעו כללים מסוימים כדי לקבל הגנה ואיזה סוג של הגנה.

== מקלט מדיני בזמן המודרני ==
האמנה בדבר מעמדם של פליטים של האו"ם משנת 1951 והפרוטוקול שנוסף לה בשנת 1967 הם הבסיס לחקיקה בתחום המקלט המדיני ברחבי העולם. תחת הסכמות אלו, פליט הוא אדם השוהה מחוץ למדינתו וחושש מרדיפה על בסיס רקע גזעני, לאומני, או דתי, בשל דעותיו הפוליטיות או בשל חברות ופעילות בקבוצה חברתית כלשהי. 

=== מקלט מדיני בצרפת ===
מקלט מדיני בצרפת מוכר מתוקף החוקה משנת 1958. ב-2006 אישרה צרפת 7,000 בקשות מתוך 35,000.

=== מקלט מדיני בבריטניה ===
במאה ה-19 בריטניה העניקה מקלט מדיני לכמה נרדפים, בהם חברים בתנועות סוציאליסטיות (כולל קרל מרקס).

=== מקלט מדיני בארצות הברית ===
ארצות הברית מעניקה זכויות מקלט מדיני ליחידים לפי החוק הבינלאומי. מספר מוגבל של פליטים המבקשים להתקבל למקלט או כאלה שכבר הגיעו לארצות הברית מדי שנה רשאים להתקבל.

=== מקלט מדיני ברוסיה ===
המדליף האמריקני אדוארד סנודן קיבל מקלט מדיני ברוסיה ב-1 באוגוסט 2013 למשך שנה, וב-7 באוגוסט 2014 קיבל אישור שהייה ברוסיה למשך 3 שנים. כמו כן, נשיא אוקראינה לשעבר ויקטור ינוקוביץ' קיבל אישור שהייה ברוסיה ב-27 בפברואר 2014 לאחר שברח מאוקראינה בעקבות אירועי יברומאידן.

=== מקלט מדיני בישראל ===
כמות הבקשות למקלט מדיני בישראל של פליטים סודאנים ואריתראים גדלו בצורה משמעותית, בפרט על רקע רצח העם בדארפור.

בשנת 2008, ביקש חבר הכנסת הערבי-ישראלי לשעבר עזמי בשארה, מקלט מדיני בקטאר.

== ראו גם ==

* הסתננות מאפריקה לישראל
* פליט
* הסכם הסגרה
* מהגר עבודה
* עובדים זרים בישראל
* נציבות האו"ם לפליטים (UNHCR)
* עיר מקלט

== קישורים חיצוניים ==

* איציק וולף, [http://www.news1.co.il/Archive/001-D-162699-00.html?tag=01-47-39 סחבת בטיפול במבקשי מקלט מדיני בישראל], באתר News1, 20 במאי 2008

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משפט בין-לאומי פומבי
דוד בן-שימול (עיתונאי)

דוד בן-שימול (נולד ב-9 במרץ 1961) הוא עיתונאי ספורט בעיתון "ידיעות אחרונות".

==ביוגרפיה==
דוד בן-שימול החל דרכו המקצועית באמצע שנות השמונים כעיתונאי במקומון "כל העמק והגליל" מרשת "ידיעות תקשורת של ידיעות אחרונות", הוא סיקר את תחומי הספורט, החינוך והנדל"ן ושימש גם כעורך מדורים בעיתון. מסוף שנות השמונים ובראשית שנות ה-90 שימש כעיתונאי של "ידיעות אחרונות" בצפון וסיים בהצלחה קורס תקשורת במכללת רמת גן. בן-שימול כתב פרק על היסטוריית הספורט בגליל והעמקים בספר "אישים ומעשים".

בשנת 1997 עבר לסקר קבוצות כדורגל מליגת העל בית"ר ירושלים, מכבי נתניה, מכבי תל אביב ומכבי חיפה בני יהודה ואת הנבחרת הצעירה של ישראל בכדורגל. החל משנת 2010 מסקר בן-שימול גם את נבחרת ישראל הבוגרת בכדורגל. במהלך הקריירה העיתונאית היה בן-שימול שליח העיתון לאירועי ספורט רבים בחו"ל, פרט למשחקי הנבחרות של ישראל סיקר גם משחקים בינלאומיים של קבוצות מליגת העל, מחנות אימונים, את אולימפיאדת החורף בלילהאמר ב-1994, את אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 שנערכה בהולנד בשנת 2007, הוא גם טס לחו"ל להיפגש לצורך הכנת כתבות עם כוכבי העל הברזילאיים רוביניו, רונאלדיניו, ניימאר ועוד.
בן שימול שידר גם בקביעות מ-2012 פינות ספורט ברדיו.
בן שימול פרסם ראיונות רבים ותחקירים רבים, הוא אחראי גם לחשיפת סיפורים רבים: ניסיון לחתן את כדורסלן גליל עליון אנדרי זלינבבא עם גיסת אחד המנהלים במועדון כדי שיקבל אזרחות, עריקת הכדורגלן שהפך לדוגמן, אנחל בונני ממחנה האימונים של הפועל נצרת עילית ביוגוסלביה, צילומי החוזים הכספיים הגבוהים של רונן חרזי בסלמנקה ואלון מזרחי בניס, החלטת הבוררות של פיפ"א בפרשת אישטוואן פישונט, המיליונים שקיבל משה דדש בעקבות מכירת מתחם בית וגן, החלטת הבוררות של אהוד אולמרט לאישור העסקה של דדש, הסכם השכר של אברהם גרנט במכבי תל אביב, רכישת פורטסמות' האנגלית על ידי משפחת גאידמק, חוזי העתק של אלי גוטמן וג'ובאני רוסו בבית"ר ירושלים בעידן המיליונים של גד זאבי, הסולחה בין כוכבי מכבי חיפה ניר דוידוביץ' ויניב קטן בעקבות הסכסוך הגדול, חוזי מאמני נבחרת ישראל, הקלטת של המאמן גיא לוזון עם התבטאויות גזעניות, לכידת כדורגלן בכיר מבית"ר ירושלים על ידי משטרת ישראל בדירת הימורים, ניסיון העברת בקבוקי אלכוהול במכס על ידי כדורגלנים ממכבי תל אביב שנתפסו, חובות הענק של ההתאחדות לכדורגל בישראל וההלוואות לטווח ארוך שנטלה, שקיעת אצטדיון רמת גן עקב בעיות בקרקע ועוד.
בן שימול מוערך מאוד על עורכיו ומנהליו ונבחר כמה פעמים לעיתונאי מצטיין.
עקב הניסיון הרב שצבר, כישרונו ויכולת הביטוי הנהדרת שלו מקבל בן שימול פניות להרצות על תקשורת בפני סטודנטים במכללות ובפני תלמידים, ספורטאים ובני נוער.
הוא נחשב לעיתונאי חרוץ, מוכשר ויסודי עם מקורות טובים מאוד, אהוד על חבריו ובעל יחסי אנוש מעולים.
בדצמבר 2019 פרש מעבודתו בידיעות אחרונות.
כיום הוא מועסק כאחראי מגרשי הכדורגל במודיעין, עיר מגוריו.

==קישורים חיצוניים==
* איציק גרפל, [http://www.go443.co.il/go443/Article/Articles.asp?ID=1459 העיתונאי בן-שימול בין המועמדים הסופיים לפרס עיתונאי השנה בספורט], 16 בדצמבר 2007, אתר מודיעין-מכבים-רעות

קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט ע"ש שרת (נוף הגליל)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
דויטש

דויטש (בכתיב לועזי: Deutsch) היא המילה הגרמנית המתארת את "השפה הגרמנית" או "אדם גרמני". למילה צורה נוספת, שמקורה משפת היידיש: דייטש.

אין לבלבל עם הולנדית: Dutch.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
לענה דרקונית

לענה דרקונית (שם מדעי: Artemisia dracunculus) הוא מין צמח עשבוני רב-שנתי, המשמש כעשב תיבול במטבחים שונים בעולם. כעשב תיבול הוא מוכר בעברית ובאנגלית בשם טָרָגוֹן (Tarragon) ובצרפתית, בגרמנית ובספרדית בשם אֶסְטְרָגוֹן (Estragon).

הצמח גדל באופן טבעי בחצי הכדור הצפוני, כולל אירופה, חלקים מאסיה (בהם הודו), אמריקה הצפונית ואף מקסיקו.

==תיאור==
הלענה הדרקונית היא עשב רב-שנתי הצומח לגובה של עד מטר וחצי, עם גבעולים מפוצלים לגבעולי משנה פעמים רבות. העלים דמויי להב, ארוכים וצרים, שפתם תמימה וצבעם ירוק מבריק. הצמח נושא תפרחות המונות עד 40 פרחים קטנים בגוון ירוק צהבהב. חלק מזני הלענה הדרקונית שתורבתו למאכל אינם פורחים כלל.

==השפעה בריאותית==

טרגון מכיל חומר טעם המזכיר אניס, הקרוי אסטרגול. חומר זה נמצא כגורם מסרטן וטרטוגן בעכברים. בדיקה של האיחוד האירופי הראתה שגם בצריכה גבוהה פי 100 עד 1000 מזו של האזרח הממוצע, לא נראה שהאסטרגול משפיע לרעה על בריאותם של בני אדם.

לעיסת גבעולי טרגון גורמת לאלחוש הפה, והייתה בשימוש החל מימי יוון העתיקה כפתרון זמני לכאבי שיניים. עם זאת, מקורות אחרים מזהירים שלא להתמיד בלעיסת טרגון למטרה זו מעבר ל-4 שבועות.

החל מתקופת האימפריה הרומית היה העשב בשימוש להקלה על בחילות ולשמירה על ערנות במסעות ארוכים. במאה העשירית כתב רופא ערבי כי הטרגון מומלץ לחולים הסובלים מהיעדר תיאבון.

==גידולים מתורבתים==
===טרגון צרפתי===
זן שתורבת לצרכים קולינריים. הצמח עקר, כלומר אינו מתרבה על ידי זרעים אלא באמצעות ייחורים בלבד. פעמים רבות הצמח כלל אינו מגיע לכדי שלב פריחה. זהו צמח עשבוני רב שנתי, שנכנס בעונת החורף לתרדמה בה עליו וענפיו מתייבשים, וחוזר לצמוח באביב. מעדיף שמש ואדמות לא מאוד לחות. טעמו חזק.

===טרגון רוסי===
צמח עשבוני רב-שנתי, הצומח בטבע לגובה של כמטר. מעדיף קרקעות עזובה יבשות, ומתרבה היטב בטבע. טעמו וריחו חלשים באופן ניכר בהשוואה לטרגון הצרפתי. לעומת זאת, ענפיו מניבים עלים רבים יותר, והוא נחשב זן מתאים לסלטים וכתוספת לתבשילים. ניתן לבשל את הגבעולים הצעירים כתחליף לאספרגוס בתבשילים שונים. מתרבה מזרעים וייחורים.

==שימושים קולינריים==
לענה דרקונית היא אחד מעשבי התיבול המשמשים באוסף fines herbes הצרפתי, לצד עירית, תמכה ופטרוזיליה, ולעיתים מוסיפים אותה גם לתערובת התבלינים הרב דה פרובאנס. במטבח הצרפתי היא משמשת לרוב לתיבול של עופות, דגים ותבשילי ביצים. לענה דרקונית היא חלק חיוני מרוטב ברנייז, ואחד ההבדלים הבולטים בינו לבין רוטב הולנדז. לעיתים מוסיפים ענפי לענה דרקונית לחומץ על מנת לשפר את טעמו.

בחלק ממדינות חבר המדינות, כגון גאורגיה, ארמניה, רוסיה ואוקראינה, משווק משקה תוסס בטעם לענה דרקונית, תחת המותג "טַרחוּן" (Тархун). משקה זה נצבע בירוק בוהק.
המטבח הפרסי נוהג להוסיף את העלים כמתאבן למאכלי בשר כגון חורשת' וגונדי.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:עשבי תיבול
קטגוריה:צמחי מרפא
מכה אפורה

מכה אפורה הוא פזמון שכתב והלחין יהלי סובול לאלבומה הראשון של להקת מוניקה סקס, "פצעים ונשיקות", משנת 1995. השיר היה הראשון באלבום זה, בעיבודם של ירמי קפלן ושל חברי "מוניקה סקס" - סובול, פיטר רוט, שחר אבן צור ויוסי חממי.בתים בשכונת פלורנטיןהשיר עוסק בזוג צעיר שעובר להתגורר בדירה שכורה בתל אביב ומתאר את התקווה לחיים חדשים בעיר הגדולה, ואת ההתפכחות ממנה. השיר היה לשיר הנושא של סדרת הטלוויזיה "פלורנטין" ששודרה בערוץ 2 בין 1997 ל-2001, ועסקה אף היא בצעירים מהפריפריה שעברו להתגורר בשכונת פלורנטין בדרום תל אביב. הסדרה הפכה את השיר לפופולרי יותר, דווקא בתקופה בה חברי הלהקה שהו בארצות הברית. לימים ציין סובול כי "יש שם איזה משהו שאני קולט רק היום, בעיקר כשאני שר אותו מחוץ לתל אביב, שרק התעצם מאז והפך את השיר ליותר רלוונטי. משהו בעניין הזה של לבוא לתל אביב בשביל החלום, לעסוק באמנות וכל זה. זה כאילו הפך את השיר לאפילו יותר תל אביב עם השנים".

השיר נבחר לאחר מהשירים שבוצעו באירוע הפתיחה של חגיגות המאה לתל אביב, כשיר שמסמל את הווי העיר. העיתונאי גדי להב, שסיקר את המופע, תיאר את האירוע כולו כ"מחווה לכל מי שאי פעם רצה לשכור חדר בדרום תל אביב ולחיות כמו גדולים", בהתייחסו לשורה מתוך השיר. בהמשך דורג השיר במקום השישי במצעד השירים התל אביביים שערכה תחנת גלי צה"ל במסגרת החגיגות.

==גרסאות כיסוי==
*בשנים האחרונות ביצעו כוכבי הסדרה פלורנטין והזמרים אורי בנאי, ניר פרידמן וקארין אופיר גרסת כיסוי לשיר במסגרת הופעתם החגיגית של הסדרה.

==קישורים חיצוניים==

*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על תל אביב-יפו
קטגוריה:שירי 1995
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
זמן תל אביב 2009

זמן תל אביב 2009 הייתה תערוכת צילומים שהוצגה במוזיאון תל אביב לאמנות לכבוד היות העיר תל אביב בת מאה שנה ולצד חגיגות המאה לתל אביב.

אוצרת התערוכה הייתה נילי גורן. התערוכה נפתחה ב-5 פברואר 2009 ונסגרה ב-2 במאי 2009. בתערוכה הוצגו כ-200 תצלומים של 44 צלמים רובם מישראל ומקצתם מאירופה. חלק מהאומנים הציג צילום בודד וחלק הציגו סידרה בת מספר צילומים. בתערוכה הוצגו בעיקר נופים עירוניים אך גם דמויות של אנשים. הצילומים אינם אחידים ובסגנונות שונים.

התמונות צולמו בעשר השנים האחרונות. תל אביב לא הייתה בתצלומים האלה הנושא העיקרי שבחר כל צלם לצלם, הם לא נוצרו לצורך התערוכה והם נאספו כתצלומים בנושא תל אביב לצורך התערוכה. הצילומים בתערוכה הציגו תמונות
יפות ומעניינות של תל אביב אבל לא הציגו אוסף שלם של תמונות המאפיינות את העיר.

האמנים בתערוכה מפנים את מבטם מן העיר הסואנת ושוקקת החיים, המוצגת לפעמים כעיר ללא הפסקה, רובם פונים אל מחוזות שקטים ומבודדים מעט. בתערוכה צילומים המציגים נקודות ציון וסמלים היסטוריים של תל אביב כמו תחנת הכוח רדינג, נמל יפו ומגדל שלום הנוכחים בנוף המצולם לצד סימני היכר מאוחרים יותר של העיר כמו מתחם הבורסה, מגדלי עזריאלי והקריה.

לכבוד התערוכה הוציא המוזיאון קטלוג הכולל דברי מבוא, תיאור נושאי העבודות, רשימת המשתתפים בתערוכה ותצלומים המוצגים בתערוכה וכן שני סיפורים של אתגר קרת ושיר של גרייס פיילי. הטקסט כתוב בעברית ובאנגלית.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.tamuseum.com/hebrew/exhibitions.asp האתר הרשמי של התערוכה]
* [http://www.haaretz.co.il/CM.art_item,418,208,17314,.aspx זמן תל אביב 2009 בעכבר העיר]
* 
* [http://rutidirektornow.wordpress.com/2009/03/01/2009-%D7%96%D7%9E%D7%9F-%D7%AA%D7%9C-%D7%90%D7%91%D7%99%D7%91-%D7%9E%D7%95%D7%96%D7%99%D7%90%D7%95%D7%9F-%D7%AA%D7%9C-%D7%90%D7%91%D7%99%D7%91-%D7%9C%D7%90%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%AA-%D7%90%D7%95%D7%A6/ דברי ביקורת של רותי דירקטור]
* [http://www.artportal.co.il/Index.asp?ArticleID=938&CategoryID=557&Page=1 זמן תל אביב 2009 בארט פורטל]
* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: אירועי תרבות
קטגוריה:2009 בישראל
קטגוריה:תערוכות אמנות בישראל
קטגוריה:צילום בישראל
מחוז מאווי

מחוז מאווי (באנגלית: Maui County) הוא מחוז שהוקם ב-1905 במדינת הוואי שבארצות הברית. האיים העיקריים במחוז הם: מאווי, לאנאי, מולוקאי וקאהולאווה. במפקד האוכלוסין של שנת 2000 נמצא כי במחוז 128,094 תושבים ובשנת 2006 הוערך כי יש במחוז 141,320. שטח המחוז עומד על כ-6,213 קמ"ר שמתוכם 3,002 קמ"ר הם יבשה.

==ערים תאומות==
למחוז יש 21 ערים תאומות שהן:
* .
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

מאווי