OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מורים

מוֹרִים (בספרדית: Moro) היה כינוי נפוץ באירופה הנוצרית למוסלמים, ובפרט למוסלמים תושבי צפון אפריקה וספרד המוסלמית. מקורו של הכינוי הוא בשם מאורים, עם נוודים מהעת העתיקה שמוצאו ממאוריטניה. במאה השמינית לספירה המאורים התאסלמו ובשפות האירופאיות שמם הפך לכינוי לכלל המוסלמים תושבי האזור. הכינוי "מורים" גם לא הבדיל בין מוסלמים ממוצא ערבי או ברברי. בהרלדיקה, המורי מוצג בדרך כלל כאפריקאי מהאזור שמדרום לסהרה. בני המיעוט המוסלמי בסרי לנקה מכונים אף הם "מורים".

== היסטוריה ==
מורים, איור מהמאה ה-13
תחת הנהגתו של טארק בן זיאד חצו המוסלמים (או "המורים") את מצר גיברלטר (הקרוי על שמו של איבן זיאד ג'בל–טאריק) בשנת 711 וכבשו בקלות חלק גדול מהממלכה הוויזיגותית המתפוררת. בשנת 732 הם התפשטו מעבר להרי הפירנאים ופלשו אל תוך גאליה, שם הובסו בקרב טור על ידי קרל מרטל. בשנת 765, לאחר שברח מערבה בגלל המהפכה העבאסית, ייסד עבד א-רחמן הראשון את שושלת אומיה בקורדובה, היא הייתה לאמירות אומיית עצמאית בחצי האי האיברי. אמירות זו הפכה תחת הנהגתו של עבד אל רחמן השלישי לח'ליפות קורדובה בשנת 929 כאשר הכריז על עצמו ח'ליף. ח'ליפות קורדובה הייתה עשירה והתנהלו בה חיי תרבות פעילים. בשלהי המאה העשירית הסתכסך המושל אל מאנסור בשורה של מאבקים מרים עם הממלכות הנוצריות בצפון ספרד, שבה הייתה מלכתחילה ההתנגדות הרבה ביותר לשלטון המורי.

ערי הדרום, קורדובה, סביליה, וטולדו, הפכו במהירות למרכזי התרבות העיקריים. אף על פי כן, להוציא תקופות קצרות, לא היה שלטון מרכזי אחד בספרד המוסלמית והכוח חולק בין מנהיגים מקומיים. ח'ליפות קורדובה נפלה ב-1031 והמורביטון השתלטו ב-1086 על ספרד המורית, שהייתה לאורך כל התקופה קשורה בשלטון עם מרוקו. שלטון שושלת המורביטון נחלש בהדרגה וב-1147 היא נפלה הודות למרד נגדה. שושלת חדשה בשם אל-מוואחידון החליפה אותה ככוח השולט במגרב ובספרד המוסלמית לאחר שפלשה לחצי האי האיברי ב-1147.

גלים אלו של הגירה הביאו לספרד אומנים מוסלמים מיומנים, וחוואים שתרמו לשגשוג הארץ. רובם נרצחו או הוגלו עם הכיבוש מחדש של הממלכות הנוצריות הצפוניות, שהחל בסיפוח טולדו על ידי אלפונסו השישי, מלך ממלכת לאון וקסטיליה. הניצחון הנוצרי הגדול של נבאס דה טולוסה בשנת 1212 סלל את הדרך לנפילת המורים בספרד. קורדובה נפלה בידי פרננדו השלישי מקסטיליה בשנת 1236 ועם התקדמות המאבקים נפלו מאחזי המורים בזה אחר זה, עד שנותרה רק ממלכת גרנדה.

בשנת 1492 נפלה גרנדה בידי פרננדו השני מאראגון ואיזבלה מקסטיליה. מוסלמים רבים נשארו בספרד. אלו שנשארו נאמנים לאסלאם נקראו "מודחארים", ואלו שבחרו להתנצר נקראו "מוריסקוס". הם הורשו להישאר בספרד אך היו תחת השגחה מתמדת. האסלאם הוצא מחוץ לחוק בממלכת פורטוגל בשנת 1497, בכתר קסטיליה בשנת 1502 ובכתר אראגון בשנת 1526 והמודחארים נאלצו להתנצר או גורשו במקרים מסוימים. הם נרדפו על ידי פיליפה השני, התמרדו בשנת 1568 ולבסוף הושמדו ברובם בידי האינקויזיציה. בשנת 1609 גורשו המוריסקוס הנותרים, ואגב כך חוסלה בהדרגה תרבות המורים בספרד.

ממחקר גנטי שהתפרסם ב-2008 עולה, כי ל-11% מתושבי חצי האי האיברי יש שורשים מוריים, ממוסלמים שהתנצרו או התערבבו עם האוכלוסייה המקומית.

==קישורים חיצוניים==

* 
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עמים
קטגוריה:עמי אפריקה
קטגוריה:ספרד: היסטוריה
קטגוריה:עמים שמיים
קטגוריה:אל-אנדלוס
היינריך הופמן

ד"ר הַיינְרִיך הוֹפְמַן (בגרמנית: Heinrich Hoffmann; 13 ביוני 1809 - 20 בספטמבר 1894) היה סופר ורופא גרמני. ספרו הנודע ביותר הוא יהושע הפרוע.

== חייו ==
הופמן נולד בפרנקפורט. בשנת 1829 החל את לימודי הרפואה באוניברסיטת היידלברג, ובשנת 1833 קיבל את תואר הדוקטור.
הופמן ייסד בפרנקפורט, יחד עם רופא עמית, מרפאה רב-תחומית לעניים. רבים מהמטופלים היו ילדים שאליהם נקשר הופמן במיוחד.
בשנת 1840, נשא הופמן לאשה את תרזה דונר, בתו של סוחר עשיר. שנה לאחר מכן נולד בנו בכורו, קארל (1841–1868).

לבסוף החליט הופמן להוציא את הספר יהושע הפרוע (Der Struwwelpeter), כשמהדורתו הראשונה יצאה בשנת 1845 תחת הכותרת מעשיות עליזות ותמונות מבדחות, עם לוחות צבעוניים יפים, לילדים מגיל שלוש עד שש שנים, מאת חרזן-שופע אוהב ילדים.

הספר זכה להצלחה, נוספו לו סיפורים נוספים והוא זכה לתרגומים נוספים - אנגלית (1848), צרפתית (1860), דנית, שוודית, הולנדית ורוסית. במהלך חייו של הופמן הודפסו ברחבי העולם כאלף מהדורות, הספר תורגם לשפות רבות ובהן עברית ויידיש, ובשפה הגרמנית הופע הספר בחמישים דיאלקטים. בין המתרגמים לאנגלית היה הסופר מארק טוויין אשר תרגם את הספר כאשר שהה עם משפחתו בברלין, והגיש אותו כמתנת-חג-מולד לבנותיו (בדומה למתנת-החג של הופמן לבנו).

הספר מתקבל כיום, וגם בזמנו של הופמן, כספר משעשע, וגיבור הספר, שטרובלפטר הפך שם נרדף לילד שונא סדר וניקיון - ילד בגיל הסרבנות, ה"דווקא" וה"לא רוצה".

בשנת 1851 התמנה לרופא האחראי במוסד לילדים חולי רוח וחולי נפילה בפרנקפורט. עקב מצב המבנה ושיטות הטיפול הגרועות במקום, החליט הופמן לבנות בניין חדש ולשנות את שיטות הטיפול במוסד.
הופמן המשיך בכתיבה וברפואה, עד שפרש לגמלאות בשנת 1888. שנה לאחר מכן החל לכתוב את זכרונותיו, אשר התפרסמו על ידי נכדו בשנת 1926.

הופמן נפטר בפרנקפורט ב-20 בספטמבר 1894.

== ספרי ילדים שכתב ==
* שטרובלפטר או מעשיות עליזות וציורים מבדחים (1844. תר' לילי צדק בשם יהושע הפרוע, 1940; אורי סלע בשם יפתח המלוכלך, 1975; אוריאל אופק בשם שוע הפרוע, 1985) – ספרו הידוע ביותר.
* המלך מפצח-האגוזים וריינהולד העני (1851) – מעשה בבן-עניים, המקבל מתנה ממלאך-החלומות.
* בסטיאן העצלן (1854) – מעשה בילד שונא-לימוד, הבורח מן הכיתה ומוחזר אליה על ידי אותיות האלף-בית.
* בשמיים ובארץ (1857) – קובץ מעשיות מחורזות בנוסח שטרובלפטר.
* הנסיך גרינוואלד, פנינה העדינה וחמורה האהוב (1871) – חמור מכונף מטיס נערה המדמה עצמה לנסיכה אל היער, שם היא נאלצת לחטוב עצים.
* ביקור אצל גברת שמש (1924. יצא אחרי מותו) – קובץ סיפורים מאוירים.

== לקריאה נוספת ==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער גרמנים
קטגוריה:גרמנים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1809
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1894
קטגוריה:רופאי ילדים גרמנים
קיגאלי

הר קיגאלי
קיגאלי (באנגלית: Kigali) היא בירת רואנדה. אוכלוסיית העיר הוערכה במיליון נפש נכון ל-2006.

קיגאלי היא המרכז הפוליטי, הכלכלי, התחבורתי והתרבותי של רואנדה, והיא העיר היחידה במדינה שמספר תושביה עולה על 100 אלף. 

קיגאלי היא אחת מחמש יחידות-משנה אזוריות של רואנדה, במעמד השווה לזה של ארבע הפרובינציות שלהן מחולקת המדינה. העיר מחולקת לשלושה מחוזות.

==גאוגרפיה ואקלים==
העיר ממוקמת מעט מדרום לקו המשווה, במרכזה של רואנדה. היא בנויה על ארבעה רכסים, על גבעות שגובהם בין 1433 ל - 1645 מטרים מעל פני הים. 
בתי התושבים האמידים יותר ומבני הציבור והמשרדים מתרכזים בגבעות, והתושבים העניים מתגוררים בעמקים שביניהן. העיר מוקפת בפסגות גבוהות יותר, ובהן הר קיגאלי המתנשא לגובה 1,850 מטרים, והיא מתפשטת בהדרגה בכיוונן.

הרום הגבוה ממתן את השפעת קו הרוחב הטרופי, ולכן הטמפרטורות אינן עולות בדרך כלל על 25 מעלות צלזיוס. גשם יורד בעיקר בשתי עונות גשומות מובחנות, מאוקטובר עד נובמבר וממרץ עד מאי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ-1000 מילימטרים.

==היסטוריה==
קיגאלי לא הייתה בירתה ההיסטורית של ממלכת רואנדה בתקופה שקדמה לקולוניאליזם. היא נוסדה בשנת 1907 בידי האימפריה הגרמנית ששלטה באזור זה. הגרמנים, שנוכחותם ברואנדה הייתה דלה, הקימו במקום תחנה מסחרית ובסיס צבאי. ב-1916 נכבשה רואנדה בידי הבלגים. תחת שלטונם התפתחה קיגאלי במידה מועטה, ואוכלוסייתה מנתה כמה אלפים כאשר רואנדה זכתה בעצמאות בשנת 1962. עם קבלת העצמאות הפכה קיגאלי לבירת המדינה, בזכות מיקומה המרכזי, ומאז התפתחה במהירות.

רצח העם ברואנדה החל ב-7 באפריל 1994 בקיגאלי, והתפשט במהירות רבה לאזורים הכפריים. בקיגאלי נמשכו מעשי הטבח עד נפילתה בידי כוחות המורדים מן החזית הפטריוטית הרואנדית בתחילת יולי. העיר ניזוקה בלחימה, אך הנזקים הפיזיים תוקנו זמן קצר לאחר המלחמה.

==תחבורה==
התחבורה הציבורית בתוך עיר נעשית על ידי מוניות ומוניות שירות, וכן מוניות-אופנוע.

קיגאלי מצויה במוקד רשת הכבישים ברואנדה וקווי אוטובוס ומיניבוס מחברים אותה עם כל ערי המדינה. קווי אוטובוסים בינלאומיים מחברים את קיגאלי עם קמפאלה, בוג'ומבורה, דאר א-סלאם וניירובי, וכן עם ערים במזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

בעיר שוכן נמל התעופה הבין-לאומי קיגאלי שדרכו פועלות טיסות נוסעים למדינות שונות באפריקה, באסיה, באירופה ובמזרח התיכון. החל משנת 2019 מפעילה חברת התעופה הלאומית של רואנדה, רואנדאייר, טיסות נוסעים סדירות לנמל התעופה בן-גוריון בתל אביב.

==חינוך ותרבות==
לצד העיר בוטרה בדרום, בה שוכנת האוניברסיטה הלאומית של רואנדה, בקיגאלי שוכנים מספר מוסדות להשכלה גבוהה: 
*מכון קיגאלי לטכנולוגיה ומדע (Kigali Institute of Science and Technology - KIST)
*האוניברסיטה החופשית של קיגאלי
*האוניברסיטה האדוונטיסטית של מרכז אפריקה

כמו כן, ממוקמים בעיר בתי הספר הלאומיים לרפואה, לסיוד ולבנקאות.

בשנת 2006 קרול קרמרה הקימה בעיר מרכז לאמנות שהתפתח עם הזמן לתיאטרון הראשון בעיר.

==תיירות==
אתר התיירות המרכזי של העיר הוא אתר ההנצחה לרצח העם קיגאלי בשכונת גיסוזי שנבנה בהשראה חלקית של מוזיאון יד ושם בירושלים. האתר כולל מוזיאון עם תערוכת קבע ותערוכות מתחלפות וגן שבו נבנו קברי אחים לאלפי הנרצחים. 

רוב הבנייה בעיר היא מודרנית ורק מיעוט מן מבנים מהתקופה הקולוניאלית שרדו את הזמן. למרות מיעוט אתרי תיירות מובהקים, העיר אטרקטיביות לתיירים בגלל מיקומה על הגבעות, רמת הביטחון האישי הגבוהה יחסית, אפשרויות הבילוי הרבות, התשתיות הטובות, הניקיון והירק בו היא טובלת.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:רואנדה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1907
דודס

העמדות במשחק הדודס
דודס הוא משחק המבוסס על משחק כדור הבסיס האמריקאי, ולפיכך מצריך שתי קבוצות. כלי המשחק הם כפיס עץ קצר, המחודד משני קצותיו, וקרש ארוך יותר ושטוח. אחד מחברי הקבוצה שב"בית" מניח את הכפיס הקצר על הקרקע, וחובט בו באמצעות המקל הארוך כדי שיתרומם. משהתרומם הכפיס באוויר, מנסה החובט לחבוט בו שנית, הפעם למרחק. בגרסה אחרת של המשחק, מגיש החובט את הכפיס כפי שמגישים באמצעות מטקה. מטרת החובט להספיק לעבור ארבע תחנות מסומנות מראש הנמצאות במרחק של כ-20 מטר זו מזו ולחזור חזרה הביתה, לפני שחברי הקבוצה השנייה, קבוצה ה"שדה", יספיקו להביא את הכפיס חזרה לבסיס.

שחקן שלא יצא מבסיס הבית לאחר שלושה ניסיונות חבטה, מכיוון שניסיונות החבטה שלו היו חלשים, והכפיס הוחזר מהר מדי לבית, או שחשש שכך יקרה, נקרא "שרוף". אם הוחזר הכפיס לבית בעת ששחקן היה בדרכו בין שתי תחנות, השחקן שהיה בדרך נשרף. אם נתפס הכפיס באוויר, החובט שרוף. שחקן שחבט ולא הספיק לרוץ את כל התחנות נשאר "תקוע" בתחנה האחרונה אליה הגיע. שחקן כזה רשאי להמשיך לרוץ בפעם הבאה שיוצא לדרך שחקן מקבוצתו. השחקן שחבט מספיק חזק כדי לאפשר לשחקנים תקועים להגיע חזרה הביתה נקרא "מציל".

הקבוצות מתחלפות בתפקידיהן לאחר שכל חברי הקבוצה שבבית סיימו את תורם. קבוצה מפסידה אם כל שחקניה תקועים או שרופים.

מחנכים התנגדו למשחק בכפיס העץ בגלל הסכנות הפיזיות הטמונות בו, שעיקרן פגיעה בעיניים.

==הקפות==
משחק בכדור טניס במקום במקל קצר. המחבט עשוי להיות מקל של מטאטא. במסגרת פעילויות שיעורי אימון גופני בבית הספר המשחק מכונה בית-שדה או (ארבע) תחנות. הכינוי הקפות רווח באמצע המאה העשרים. בחיפה של שנות השלושים עד שנות השישים של המאה העשרים המשחק כונה כדור הקפה, וקבוצת השדה הייתה צריכה להביא את הכדור לתחנה הבאה (או לאחת התחנות הבאות) של השחקן הרץ, ולא לבסיס.

כדור חלופי לכדור טניס היה כדור פינג פונג מגומי מלא שנטבל בנפט או בטרפנטין כדי שיתנפח.

==מוכנים==

גרסה מפתח תקווה. כהכנה למשחק מציירים בגיר קו ולידו מעגל. החובט עומד על הקו, קורא "מוכנים?" וחובט בכפיס באמצעות המקל הארוך. יתר המשתתפים מנסים לתפוס את הכפיס, המכונה בולבול.

תפס שחקן את הכפיס בעודו באוויר - החובט נפסל, והתופס הופך לחובט במקומו.
נחת הכפיס על הקרקע - הראשון שהצליח להגיע אל הכפיס ולזרוק אותו חזרה לתוך המעגל המצויר, פוסל את החובט ותופס מקומו. נחת הכפיס מחוץ למעגל, מותר לחובט להרחיק את הכפיס מן המעגל באמצעות המקל הארוך. 

==ראו גם==
*מטקות (משחק ילדים)

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.safa-ivrit.org/dialects/jerusalem.php שפה עברית] משחקי ילדים בדיאלקט ירושלמי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי מחבט
קטגוריה:משחקי רחוב
דרום טאראווה

דרום טאראווה (אנגלית: South Tarawa) או המועצה העירונית טאינאינאנו (Teinainano) היא בירת הרפובליקה של קיריבטי וגרים בה 63,439 אנשים נכון ל-2020. העיר שוכנת על אטול טאראווה, על מספר איים קטנים באטול בין האי קיריבטי לאי בונריקי. איים אלה מקושרים בסוללות, דבר היוצר אי יוצא דופן בצורתו.

הפרלמנט ממוקם על האי אמבו, ארמון הנשיא ומרבית מוסדות השלטון האדמיניסטרטיביים ממוקמים באי באיריקי, אולם אי זה אינו מהווה יחידה אדמיניסטרטיבית עצמאית, וכן רוב משרדי הממשלה מפוזרים בין איי טאראווה.

==מקור השם==
מקור השם "טאינאינאנו" (Teinainano) בלשון גילברטית הוא "הורדת המפרש" בשל צורת מפרש שיש לאטול טאראווה.

==תחבורה==
שדה התעופה של העיר שוכן על האי בונריקי.

==השכלה==
אוניברסיטת דרום האוקיינוס השקט ממוקמת במרכז דרום טאראווה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:אוקיאניה: ערי בירה
קטגוריה:קיריבטי: ערים
מלחמת לפלנד

הנסיגה הגרמנית מפינלנד, קיץ 1944
"ניצחון בלפלנד" חיילים פינים מניפים את דגל פינלנד על הגבול עם נורווגיה
מלחמת לפלנד (בפינית: Lapin sota, בגרמנית: Lapplandskrieg) היא השם שניתן לסדרת הקרבות בין פינלנד וגרמניה הנאצית בין ספטמבר 1944 ואפריל 1945 בחבל הצפוני ביותר של פינלנד - לפלנד.

כבר בקיץ 1943 החל הפיקוד הגרמני העליון להכין תוכניות למקרה שפינלנד תחתום הסכם שלום נפרד עם ברית המועצות. הגרמנים תכננו להסיג את כוחותיהם צפונה על מנת להגן על מכרות הניקל בקרבת פטסאמו (אז עיר נמל בפינלנד לחוף ים ברנץ, כיום פצ'נגה ברוסיה). במהלך חורף 1943–1944 שיפרו הגרמנים את תשתית הכבישים שבין צפון נורווגיה לצפון פינלנד תוך ניצול כוח אדם מבין שבויי המלחמה (חלק גדול מהם נשבו בדרום אירופה והיו עדיין במדי הקיץ שלהם.כתוצאה מכך רבים גוועו בקור המקפיא של החורף בצפון נורווגיה), כמו כן הוקמו באזור מחסנים בהם נאגרה אספקה רבה. ולכן כאשר בספטמבר 1944 חתמה פינלנד הסכם שלום עם ברית המועצות היו הגרמנים מוכנים.

בעוד שכוחות הקרקע הגרמניים נסוגים צפונה, הצי הגרמני מיקש את מבואות הים לפינלנד וניסה לכבוש את האי הפיני "סורסארי" (Suursaari; בסופו של דבר הגיע לידי רוסיה ונקרא גוגלנד ) שבמפרץ הפיני לפני שייפול בידיים סובייטיות, במבצע כושל המכונה "מבצע טאנה אוסט" (Tanne Ost, אשוח מזרח, על שם ריבוי הטייגה שבאי ומיקומו המזרחי במפרץ פינלנד). על אף שקצינים מהוורמאכט והצבא הפיני ניסו לארגן נסיגה שקטה, פרצו קרבות בין כוחות גרמניים ופיניים אפילו לפני שנחתם הסכם השלום הפיני־סובייטי המקדים. הקרבות התחזקו כשהפינים ניסו לעמוד בדרישה הסובייטית שכל הכוחות הגרמניים יגורשו מפינלנד. הפינים הועמדו במצב דומה לאיטלקים ולרומנים שלאחר שנכנעו לבעלות הברית, נאלצו להילחם על מנת לשחרר את אדמותיהם משלטון הכוחות הגרמניים. משימתם של הפינים הסתבכה בשל הדרישה הסובייטית להשבית את רוב הצבא הפיני, אפילו בזמן המערכה נגד הגרמנים.

המפקד הפיני, גנרל היילמאר סילאסוואו שכוחותיו ניצחו את הצבא האדום בקרב סואמוסאלמי, הוביל את הפעילות כנגד הגרמנים. בין היתר הוא נעזר בדיוויזיית השריון הפינית. באוקטובר ונובמבר 1944 גרש אותם מרוב השטח הצפוני של פינלנד. הכוחות הגרמניים בפיקודו של הגנרל לותר רנדוליץ הגיבו בהרס שטחים נרחבים בצפון פינלנד תוך שימוש בטקטיקה של אדמה חרוכה. יותר משני שלישים ממבני המגורים באזור זה נהרסו ובירת המחוז רובניימי נשרפה עד היסוד. בנוסף לאובדן הרכוש המוערך בשווה ערך ל-$300 מיליון דולר (של שנת 1945), כ-100,000 תושבים הפכו לפליטים, מצב שהחמיר את בעיית השיקום שלאחר המלחמה (לאחר המלחמה הורשע רנדוליץ בפשעי מלחמה ונידון ל-20 שנות מאסר). הכוחות הגרמניים האחרונים גורשו באפריל 1945.

==קישורים חיצוניים==

לפלנד
קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:1944 בגרמניה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1944
קטגוריה:פינלנד במלחמת העולם השנייה
פראיה

פראיה (בפורטוגזית: Praia - "חוף ים") היא בירת איי כף ורדה והעיר הגדולה במדינה. העיר ממוקמת על האי סנטיאגו בארכיפלג סוטוונטו, והיא המרכז המסחרי של כף ורדה.

==היסטוריה==
התיישבות שהתקיימה במקום נהרסה על ידי פרנסיס דרייק ב-29 בנובמבר 1585, כאשר רק בית החולים המקומי נשאר על תילו. העיירה החדשה נוסדה ב-1615 לאחר שתושבים נוכחו לדעת כי הנמל בסביבת העיר טוב מאוד באיכותו. העיר התפתחה מאוד לאחר שהיגרו אליה תושבים רבים מסידאדה וליה שסבלה מהתקפות פיראטיות. העיר הפכה לבירת האיים ב-1770.

==כלכלה==
מנמל העיר מייצאים בעיקר קפה, קנה סוכר ופירות טרופיים.
בעיר ישנה תעשיית דייג מפותחת, וכן מספר רב של חופי ים. כמו כן, בעיר ממוקם המטה הראשי של הבנק המרכזי של כף ורדה.

==אתרים בעלי חשיבות==
בעיר ממוקם ארמון הנשיאות שנבנה במאה ה-19 עבור המושל הפורטגזי, כמו כן מצוי בעיר מוזיאון אתנוגרפי (Museu Etnográfico) ואנדרטה לדייגו גומס (Monumento de Diogo Gomes) מגלה האיים.

==תחבורה==
העיר משורתת על ידי נמל התעופה הבינלאומי של פראיה.

==אוכלוסייה==

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:כף ורדה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1615
מורוני

מורוני (בערבית: موروني) היא העיר הגדולה ביותר באיי קומורו. משנת 1958 שימשה כבירת הקולוניה הצרפתית קומורו, והחל משנת 1975, בירת המדינה העצמאית.
== היסטוריה ==
העיר נוסדה על-ידי מתיישבים ערבים, ככל הנראה במהלך המאה ה-10. לאחר העצמאות, העיר גדלה בקצב מהיר. בשנת 1990 התגוררו בעיר כ-23,400 תושבים ובשנת 2013 התגוררו בעיר כ-81,329 תושבים. המוסלמים הסונים מהווים 98% מהאוכלוסייה, ויש מיעוט של קתולים. ערבית וצרפתית הן השפות הרשמיות, כאשר אחת השפות המדוברות ביותר היא קומורית. 

כלכלת העיר מבוססת בעיקר על מסחר, תיירות ועל ייצור של מוצרים רבים כגון קקאו וקפה. 

מורוני ממוקמת על החוף המערבי של האי גרנד קומורו לחוף מצר מוזמביק. בעיר נמצא הנמל הראשי של איי קומורו וכן שדה התעופה הבינלאומי מורוני האהאיה. העיר ערבית באופייה ויש בה מספר מסגדים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אפריקה: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
קטגוריה:קומורו: ערים
משחק חברה

משחקי חברה הם משחקים קבוצתיים המתקיימים לשם מטרות שונות ומגוונות: העברת זמן, גיבוש קבוצתי, פתיחת נושאי שיחה מורכבים ועוד. בגילאים צעירים משחקים אלה נפוצים מאוד במסיבות, אך בגילאים בוגרים משמשים בעיקר למטרות פדגוגיות. רוב משחקי החברה יכולים להתאים, בשינויים קלים או ללא שינויים, לטווח רחב של גילאים.

משחקים אלו מצריכים בדרך כלל שטח קטן יחסית למספר המשתתפים. ישנם גם משחקים שאינם מצריכים חומרים נוספים מלבד המשתתפים עצמם (אפילו לא דף ועפרון). משחקי חברה מסוימים כוללים מגע פיזי ומסייעים לגיבוש הקבוצה וליצירת אמון בין חבריה. בגילאים מבוגרים יותר, הם עשויים לכלול אלמנטים מיניים. משחקים מסוימים דורשים מדריך או מנחה שיעביר את המשחק ולא ישתתף בו על מנת שיהיה נייטרלי, ואילו משחקים אחרים אינם דורשים זאת.

הבחירה של משחקי החברה צריכה להתאים לקבוצה, לאופייה, לתחומי העניין שלה, לגודלה וכו'. למשל, משחקי חברה מסוימים בנויים למספר גמיש של משתתפים, וניתן להמשיך לשחק בהם גם אם התווספו משתתפים במהלך המשחק או אם עזבו חלק מן המשתתפים. בקבוצות מסוימות, בעיקר בגילאים נמוכים יש חשיבות להפעלת חלק גדול מן המשתתפים במשך חלק גדול מן הזמן.

==דוגמאות למשחקי חברה==
ילדים משחקים [[תופסת]]
קבוצה משחקת [[קלפים נגד האנושות]]
*כסאות מוזיקליים
*הרצל אמר - הנקרא גם "דוד אמר" או "המלך אמר"
*בינגו
*מעולם לא (Never)
*אמת או חובה
*ארץ עיר
*טלפון שבור
*הרוח נושבת על...
*קונטקט
*דג מלוח
*אני יושב/ת תחת עץ רענן
*אסוקונו
*
*קווה קווה דה לה אומה
*קוואקה דה לאומה תנועות
*גלגל המזל
*שבע בום
*מלך השירים
*חדר בריחה
*פתקיות
*הרוצח - מוכר גם כ"מאפיה" או "העיירה"
* סלט פירות
*כל מיני משחקי ספורט (בדרך כלל משחקי כדור למיניהם)

== ראו גם ==
* משחק חברה ממוחשב

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.mahshava.co.il/קטגוריה/משחקי-חברה/ אתר העוסק במשחקי חברה]

*
קטגוריה:הדרכה
מועצה אזורית מבואות החרמון

מבואות החרמון (או מבואות חרמון, ללא ה״א הידיעה) היא מועצה אזורית במחוז הצפון, בגליל העליון ובאצבע הגליל, בין צפון הכנרת לגבול לבנון, המאגדת 13 מושבים ויישובים קהילתיים. ממוצע המרחקים בין כל יישובי המועצה הוא 20.9 ק"מ. למועצה 13 חברי מועצה ובראשם עומד יושב ראש המועצה. תחומי המועצה חופפים בחלקם לאלו שבמועצה האזורית הגליל העליון. אזור המועצה הוא אזור תיירותי ותושביו מתפרנסים בין השאר משירותים לתייר.

==היסטוריה==
נציגי שמונת המושבים במועצה אזורית גליל העליון הקימו בתחילת שנות ה-70 את ארגון מבואות החרמון שקיים יוזמות כלכליות משותפות למושבים בגליל העליון. בין השאר, הוקם ליד צומת כח, במרכז הכפרי מבואות החרמון, בית אריזה. המושבים פרשו ממועצה אזורית גליל עליון ודרשו הקמת מועצה נפרדת, אולם משרד הפנים לא הסכים והציע שיצטרפו למועצה אזורית מעלה יוסף המרוחקת.

בשנת 1975 הופרדו רבות מהסמכויות של מועצה אזורית הגליל העליון לשני חבלים, חבל א' של הקיבוצים וחלק ב', של המושבים. בשנת 1991 הופרדו המועצות לגמרי ומועצה אזורית מבואות החרמון הייתה למועצה עצמאית.

==יישובי המועצה==
{| class="wikitable sortable" style="text-align:center;"
|-
! מספר
! צורת היישוב
! יישוב
! שנת הקמה
|-
| 1
| מושב
| אליפלט
| 1949
|-
| 2
| מושב
| אמנון
| 1983
|-
| 3
| מושב
| בית הלל
| 1940
|-
| 4
| מושב
| דישון
| 1953
|-
| 5
| מושב
| יובל
| 1952
|-
| 7
| יישוב קהילתי
| כורזים
| 1983
|-
| 8
| מושב
| כחל
| 1980
|-
| 9
| יישוב קהילתי
| כרכום
| 1986
|-
| 10
| מושב
| מרגליות
| 1951
|-
| 11
| מושב
| משמר הירדן
| 1949
|-
| 12
| מושב
| רמות נפתלי
| 1945
|-
| 13
| מושב
| שאר ישוב
| 1940
|-
| 14
| מושב
| שדה אליעזר
| 1952
|}

== חינוך ==
בית הספר האזורי המשרת את המועצה הוא "רמת כורזים", שממוקם דרומית למושב אליפלט.

חטיבת בני המושבים בתנועת הנוער העובד והלומד היא תנועת הנוער שפועלת בישובי המועצה.

במועצה קיים מרכז קהילתי הפועל לקידום קהילתי בגיל הרך, נוער, ספורט ועוד.

==ראשי המועצה==
* ישעיהו ויינר משדה אליעזר (1975–1982)
* שלום רובין מרמות נפתלי (1982–1992)
* יצחק עלי מאליפלט (1992–1997)
* שלום רובין (1997–2002)
* בני בן-מובחר משדה אליעזר (2002–)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

משמר הירדן]]
יובל]]
מושב [[כחל]]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:הגליל העליון: מועצות אזוריות
פו (נהר)

פּוֹ (באיטלקית: Po) הוא נהר בצפון איטליה. אורכו הכולל כ-652 ק"מ, והוא הארוך בנהרות איטליה.

== נתונים גאוגרפיים ==

אגנו של הפו משתרע על פני רוב חלקיו של צפון איטליה. מוצא הנהר במונטה ויזו שבמחוז פיימונטה. ב-30 הקילומטרים הראשונים שלו יורד הנהר כ-1,600 מטרים. בדרכו אל הים האדריאטי מצטרפים אליו נחלים ויובלים רבים המנקזים את המדרונות הדרומיים של הרי האלפים והמדרונות הצפוניים של הרי האפנינים. הנהר עובר דרך כמה ערים, ביניהן טורינו, קרמונה ופרארה, ולבסוף יוצר דלתה במקום בו הוא נשפך אל הים; אזור זה ידוע בצלופחיו.

== עמק הפו ==

עמק הפו הרחב סביב הפו הוא האזור המתועש ביותר באיטליה, והוא מיושב בצפיפות.

עמק הפו התחתון יושב בידי בני תרבויות פלאוליתיות ונאוליתיות, שבנו בתיהם על סוללות לאורך גבולות הנהר הבוציים. מאוחר יותר ניסתה התרבות המקומית להטות את מי הנהר לצורכי השקיה מלאכותית. הישגים אלו אינם של הרומאים, וחוקרים מייחסים אותם לתרבות האטרוסקית. 

== שמות הנהר ==
שמו הקלטי של הפו היה בּוֹדִינקוּס שפירושו "ללא תחתית". הרומאים כינו אותו בשם פאדוס (Padus).

== שמורה ביוספרית ==
דלתת הפו הוכרזה על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית ב-2015.

== השפעות אקלימיות ==
עקב מחסור בגשמים ושינויים אקלימיים, דווח ביוני 2022, שמפלס המים ירד והנהר הצטמצם והתייבש בחלק מגדותיו, מה שיוצר בעיה לחקלאות באזור ולהיקף צריכת מי השתייה<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איטליה: נהרות
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים האדריאטי
מתיאש הראשון, מלך הונגריה

מתיאש הוניאדי
[[חותם וחתימה של מתיאש הוניאדי]]
מתיאש (מתיאס) הוניאדי (בהונגרית: Első Mátyás magyar király בשם לידתו Hunyadi Mátyás, ברומנית: Matei Corvin, בסלובקית: Matej Korvín, בלטינית: Matthias Corvinus או Matthias Rex ; 23 בפברואר 1443 – 6 באפריל 1490) היה מלך הונגריה, עליה שלט בשנים 1458–1490.

==ביוגרפיה==
מתיאש נולד ב-23 בפברואר 1443 בעיר קולוז'וואר ליאנוש הוניאדי ולארז'בט סילאגי, בתם של הרוזן לסלו סילאגי וקתרין בלייני. יאנוש הוניאדי היה שליטהּ בפועל של הונגריה, אשר עיקר עיסוקו היה המלחמה כנגד האימפריה העות'מאנית. בשנות שלטונו האחרונות שימש יאנוש הוניאדי כעוצֵר עבור המלך לסלו החמישי. בשנת 1456 מת יאנוש הוניאדי ממגפת דבר, בעת שהסיר את המצור הטורקי על בלגרד.

לאחר מותו של יאנוש הוניאדי, נאבקו אצילים שונים על המלוכה. המתחרים העיקריים היו לסלו החמישי, שהוכתר למלך עוד בימי יאנוש הוניאדי, ובנו הבכור של הוניאדי, אף הוא שמו לסלו. בנו של הוניאדי נתפס בידי המלך לסלו וראשו נערף בשנת 1457, אך המלך עצמו לא האריך ימים, ובנובמבר של אותה שנה מת כתוצאה מהרעלה. לאחר מות המלך הסכימו כל הצדדים הניצים על מינויו של בנו הצעיר של הוניאדי, מתיאש הוניאדי למלך. ב־20 בינואר 1458 הוכתר מתיאש בן ה־15 למלך הונגריה. הכינוי "מתיאש קורבינוס" בא מסמל משפחת הוניאדי, הוא העורב, בלטינית Corvus.

תקופה מסוימת הוא היה תלמיד של יאנוש ויטז. בהמשך מתיאש קיבל את חינוכו באיטליה של ימי הרנסאנס והושפע מאוד מן ההישגים שראה במדינה זו. עם עלותו לשלטון פעל לבינוין ופיתוחן של ערים רבות, ובהן בודה, ולהקמת מערכות בריאות וחינוך. הוא עודד את האמנויות בנוסח שראה אצל נסיכי הרנסאנס באיטליה, והזמין לחצרו ציירים איטלקיים. הוא ייסד את הספרייה המלכותית (ביבליוטקה קורבינה) בעיר בודה, וב־1486 הוציא ספר חוקים חדש.

את כוחו שאב מן הפיצול במעמד האצולה. הוא נשען על האצולה הנמוכה הנאמנה לו ככוח אל מול המגנאטים, ובסיועם גייס צבא שכירים, שאותו מימן מכספי המיסים. כנגד הטורקים המשיך בניצחונותיו של אביו, והדף את כל ניסיונותיהם לשוב לאזור, וזאת בסיוע הנסיך הרומני ולאד צֶפֶּש (שהיה מכונה המשפד או דרקוליה והיווה את ההשראה לדמות הספרותית "דרקולה"). חזונו היה להקים אימפריה שתוכל לא רק להדוף את האימפריה העות'מאנית, כי אם להביסה. לשם כך נראה לו הכרחי לכבוש חלקים גדולים מן האימפריה הרומית הקדושה על מנת להבטיח את עורפה של ממלכתו. הוא פתח במסע כיבושים במוראביה שלזיה ואוסטריה ובשנת 1485 הקים את חצרו בווינה. עם זאת, שאיפתו הגדולה להיות מוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה לא צלחה.

מלכותו של מתיאש התפוררה לאחר מותו: פרט לילד בלתי־חוקי בשם יאנוש, אשר האצילים סירבו לקבל כמלכם, לא היו לו צאצאים. את מתיאש ירשו מלכים חלשים מהשושלת היגלונית הפולנית. 36 שנים לאחר מותו נכבשה הונגריה בידי הטורקים.

מתיאש הוניאדי הטיל מיסים כבדים על מנת לממן את מפעליו וכיבושיו וצבא השכירים שגייס, ולכן ניתן להסיק כי לא היה פופולרי בימי חייו; אך לאחר מותו, בתקופת השקיעה של היאגלונים, ולאחריה בתקופת הכיבוש הטורקי, התגעגע העם ההונגרי למלך החזק והגדול ששלט בו. עד היום נחשב מתיאש הוניאדי לגדול מלכי הונגריה מאז ומעולם. שירים ומחזות נכתבו על צדקתו, חוכמתו ויושרו, והוא הפך לאחת מן הדמויות האהובות בפולקלור של כל עמי האזור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:משפחות מלוכה שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלכי הונגריה
קטגוריה:מלכי בוהמיה

קטגוריה:ילידי 1443
קטגוריה:נפטרים ב-1490
אבי גנור

אָבִי גַּנּוֹר (נולד ב-8 באוקטובר 1950) הוא אמן ויוצר ישראלי.

== ביוגרפיה ==
גנור נולד ב-1950 ברמת השרון. החל לצייר מגיל צעיר ולמד ציור בנעוריו אצל רפי לביא. למד הנדסה אווירונאוטית בטכניון ומנהל עסקים באוניברסיטה העברית. לאחר מכן נסע לארצות הברית ולמד צילום במכון פראט ([https://www.pratt.edu/ Pratt Institute]) אשר בניו יורק ובמכון סן פרנסיסקו לאמנות ([https://sfai.edu/ San Francisco Art Institute]). ב-1977 שב לישראל, בין השנים 1996–1998 למד לימודי מדיה דיגיטלית באוניברסיטת רייכמן.

בשנים 1975–1980 התמקד גנור בצילומי רחוב בצבע, תוך כדי תנועה ערה ובשילוב מקורות אור נוספים על אור השמש. במהלך השנים 1980–1985 פנה גנור לצילומים אינטימיים בבית ולשימוש במצלמות חובבים והגדלות ענק. אותה תקופה סוכמה בתערוכת יחיד שאצר מיכה בר-עם במוזיאון תל אביב ב-1985. ב-1990 הוצגה התערוכה "הר כשלעצמו" במוזיאון ישראל שאצר ניסן פרז. בשנת 2011 הציג גנור תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב לאמנות בשם "RealityTrauma" אוצרת התערוכה הייתה נילי גורן.

גנור מתמודד בעבודתו עם מורכבות היחסים בין תמונה ומציאות, צילום ומטאפורה, בזמן, מולו ובתוכו, לתיאור חוויית חיים של היות אדם בעולם.<ref></ref>

גנור הוא מחבר משותף של הספרים:
* "Taste of Israel" עם רון מיברג
* "The Grill" עם קרן הנדלר-קרמרמן וארז קומרובסקי
* "גן" עם פרופ' אדיר כהן ופיליפ בולקיה
* [http://www.mantaray.co.il/book/mantaray.pdf "מאנטה-ריי"] - הספר
* [http://www.realitytrauma.org.il/exhibition/CatHe.pdf RealityTrauma] - קטלוג התערוכה במוזיאון תל אביב
* אלגברה של צילום (בכתובים) 2022

יזם ביחד עם חיים לוסקי ומכון שפילמן לצילום את האנתולוגיה [http://www.realitytrauma.org.il/TEXT/book.pdf RealityTrauma וההגיון הפנימי של צילום], וכן את תרגומו של הספר [http://www.realitytrauma.org.il/book/flusser.pdf לקראת פילוסופיה של הצילום], בהוצאת רסלינג.

גנור צילם את עטיפות התקליטים "יחס חם" של דני ליטני (1978), "רוק תל אביב" של מני בגר (1980), סוף היום של מתי כספי (1981), צמר גפן מתוק של שלמה גרוניך (1982), על פני האדמה של שלום חנוך (1983), דרך ארץ של גידי גוב (1987), ואלבום הבכורה של החברים של נטאשה (1989).

גנור עסק בייעוץ לחברות עסקיות בתחומי המיתוג והאסטרטגיה. הוא לימד בבצלאל פרסום, מיתוג וארט דיירקשן במחלקה לתקשורת חזותית, בקמרה אובסקורה, בבית צבי ובמדרשה לאמנות.

אשתו עפרה גנור היא הבעלים של מסעדת "מאנטה ריי" ושל "שי-שי".

==קישורים חיצוניים==

* [http://kinnernet2005.editme.com/aviganor אבי גנור ב-kinnernet2005]
* 
* [http://www.RealityTrauma.org.il אתר RealityTrauma]
* מורן שוב־רובשוב, [https://maala.co.il/%D7%A6%D6%B8%D7%A4%D7%95%D6%BC%D7%9F-%D7%91%D6%B8%D6%BC%D7%A8%D6%B5%D7%9A%D6%B0-%D7%91%D7%90%D7%99%D7%96%D7%94-%D7%90%D7%95%D7%A4%D7%9F-%D7%99%D7%9B%D7%95%D7%9C-%D7%A1%D7%A4%D7%A8-%D7%9C%D7%94/ צָפוּן בָּרֵךְ | באיזה אופן יכול ספר להיות אינסופי], באתר "[https://maala.co.il/ מעלה]", דצמבר 2022 - על "אלגברה של צילום"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:זוכי פרס אנריקה קבלין
קטגוריה:בוגרי תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי מכון פראט
קטגוריה:בוגרי המכון לאמנות של סן פרנסיסקו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:זוכי פרס אריק איינשטיין: אמנות פלסטית
מוצב

מוצב של צה"ל המאבטח את הכביש (בין גוש עציון לחברון)
צה"ל במוצב הבופור, 1987]]
מוּצב בעבר נקרא גם מִשלט, הוא מערך מוגן המורכב ממספר עמדות המשמשות ברובן לתצפית ולחימה (בדרך כלל הגנתית). עמדות המוצב סמוכות זו לזו כדי שיהיה קשר עין וקול ביניהן וזאת על מנת להקשות ניסיון חדירה למוצב. את המוצב מאיישים כוחות לחימה בסדר גודל של כיתה עד פלוגה.

למרות שהמוצב משמש גם כבסיס צבאי, הוא איננו מוגדר ככזה. מוצב איננו מתפקד (למעט במקרים חריגים ביותר) בתור מפקדה של הכוחות, אלא בתור מקום הצבתם של הכוחות הלוחמים עצמם. לעיתים משתמשים במונח מוצב במשמעות מושאלת גם לפיקוד הגבוה, למשל "מוצב הפיקוד העליון" (מצפ״ה). היחידות הקרביות בצה"ל והלוחמים בלבד הם אלו שתופסים את אותם מוצבים ומבצעים בהם משימות ביטחון שוטף, מוצבים בגזרות שונות כמו יהודה ושומרון והערים שבו, לבנון, סוריה ועזה. שאר תומכי הלחימה תופסים מוצבים למטרות לוגיסטיקה, מפקדה, קשר וכדומה.

== הרחבה ==
ישנם מספר סוגים של מוצבים: מוצב היקפי, מוצב קווי ומוצב היקפי קווי המשלב את שתי השיטות במוצב אחד. בתורת ההגנה והביצורים המוצב נחשב כתא היסוד של מערך ההגנה הקבועה, ומספר מוצבים בעלי סמיכות ביניהם מהווים "מתחם מוגן".

לרוב מסודרים כל המוצבים בקו גבול מסוים במה שנקרא "קו מוצבים קדמי" וכל השטח שביניהם לבין הגבול משמש כשטח אש פוטנציאלי לבלימת האויב. לרוב זהו המצב משני צדי הגבול וכך נוצר שטח שאין עוברים בו בין שני קווי המוצבים (no man's land). "קו בר-לב" היה קו מוצבים שבנתה ישראל לאורך תעלת סואץ החל מסוף שנת 1968, לשם הגנה על חיילי צה"ל המאבטחים את הגבול שבין ישראל למצרים לאורך התעלה.

ביהודה ושומרון קימים מוצבים המאבטחים כלי רכב הנעים בצירים המרכזים, מפני פיגועי ירי.

מוצבים מוקמים במיקומים אסטרטגיים - בנקודות גבוהות שקל יחסית להגן עליהן ושאחיזה בהן משמעותה שליטה בשטח גדול יותר. בדרך כלל, חשוב לתוקף לכבוש מוצב בה במידה שחשוב למגן להחזיק בו. פינוי מוצב או אובדנו, כפי שקרה לצה"ל במלחמת יום הכיפורים, מהווים נזק משמעותי בעת קרב. יוצאי דופן הם מקרים בהם המוצב שולט על שטח של האויב, אך נשלט על ידי נקודות בשטח של המגן. במקרה זה, מעבר המוצב לידי התוקף אינו מעניק לתוקף שליטה על המגן, אלא רק מונע את שליטת המגן על התוקף באמצעות המוצב.

המילה מוצב מקורה בתנ"ך, ופירושה מגדל שמירה מעץ ויש הקושרים אותה עם המושג "חיל מצב".

== מוצבים מפורסמים במערכות ישראל ==
* גבעת התחמושת - מוצב גדול של הצבא הירדני.
* מוצב החרמון - למעשה לא היה מוצב אלא עמדת תצפית גדולה כאשר נכבש על ידי הסורים במלחמת יום הכיפורים.
* מוצב בודפשט - בצפון קו בר-לב ליד תעלת סואץ.
* מוצב המזח - בדרום קו בר-לב ליד תעלת סואץ.
* מוצב טרמית - בציר פילדלפי ברצועת עזה.
* מוצב הבופור - בדרום לבנון
* מוצב ריחן - בדרום לבנון

==ראו גם==
* מוצב גבול

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מערכות ביצורים
קטגוריה:בסיסים ומתקנים צבאיים
גע גע גע

גע גע גע או בשמו המקוצר גע גע הוא משחק ילדים המיועד לקבוצה ומצריך כדור ומשטח ישר.

בעת המשחק, זורקים את הכדור באוויר ונותנים לכדור לפגוע בקרקע שלוש פעמים, באותו הזמן המשתתפים קוראים "נגע גע גע" או לחלופין "אחת שתיים שלוש" בהתאם לקצב פגיעת הכדור בקרקע. לאחר שהכדור פגע בקרקע שלוש פעמים, מותר לגעת בו והמשחק מתחיל. לפי גרסה אחת של המשחק יש לחבוט את הכדור כך שיפגע ברגלי המשתתפים בלבד. מותרות שלוש פסילות, ומצבו של השחקן מוגדר על פי מספר הפסילות שנפסל, בדומה למשחק חולה גוסס מת.

לפי גרסה אחרת המשתתפים זורקים את הכדור זה על זה. כאשר פגע כדור בשחקן ולאחר מכן פגע ברצפה, השחקן יוצא מהמשחק. כאשר שחקן יוצא מהמשחק, כל השחקנים שהוא פסל חוזרים לשחק. מנצח מי שנשאר אחרון (שבהכרח גם פסל את כולם). לפי גרסה זו אסור ללכת עם הכדור, למעט "רגל ציר", כלומר רגל אחת חייבת להישאר על הקרקע עד שהשחקן זורק את הכדור.

כללים נוספים:
* נגיעה כפולה אסורה (הכדור נוגע בשחקן, נוגע ברצפה ושוב בשחקן) ומביאה לפסילה.
* פגע הכדור בשחקן אחד ונתפס על ידי שחקן אחר - יפסל השחקן שזרק את הכדור.
* פגע הכדור בשני שחקנים ואז ברצפה - יפסל השחקן האחרון שבו נגע הכדור.
* כאשר מתמעט מספר השחקנים, ניתן להקטין את המגרש וזאת על מנת להימנע מהתמשכות המשחק יתר על המידה.

==ראו גם==
* מחניים
* כדורגל סיני
* חיי שרה

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי כדור
קטגוריה:משחקי רחוב
עוצר

בריטיים אוכפים עוצר בתל אביב לאחר הפיצוץ במלון המלך דוד שבירושלים, ביולי 1946]]
חייל צה"ל אוכף עוצר בחברון בשנת 1969
אישור מעבר בעוצר. הוצא על ידי המפקד הצבאי הבריטי בפלשתינה המזרחית, 1946
עוצר (במלעיל) הוא הוראתו של גוף בעל סמכות על שטח מסוים אשר אוסרת על תנועת אנשים ברחובות. העוצר יכול לחול במשך שעות אחדות של היממה בלבד (למשל עוצר לילה), או באופן רצוף.

מטרת העוצר היא שמירה על הסדר הציבורי (למשל בעת הפסקת החשמל בצפון אמריקה בשנת 2003), או דיכוי פעילותן של קבוצות מסוימות. בכלי זה נעשה שימוש במגוון מצבים:

==שימושים==
===בישראל===
* שלטונות המנדט הבריטי נהגו להטיל עוצר לילה בערים מסוימות בארץ ישראל.
* ב-22 באוגוסט 1948 במסגרת מבצע בצר הוטל עוצר על העיר תל אביב לצורך תפיסת משתמטים ועריקים משירות צבאי.
* ב-8 בנובמבר 1948, בזמן מפקד האוכלוסין הראשון בישראל, הוטל עוצר על האוכלוסייה.
* בעת שהוטל עוצר על היישובים הערביים עם פתיחת מבצע קדש, ב-29 באוקטובר 1956, אירע טבח כפר קאסם.
*בסיומו של פיגוע אוטובוס הדמים בכביש החוף, ב-11 במרץ 1978, הוכרז עוצר על יישובים בגוש דן ובדרום השרון בגלל אי ודאות לגבי מספר המחבלים וחשש שאחדים מהם עדיין חיים.
* בשנות האינתיפאדה השנייה וגם קודם לכן, נהג צה"ל להטיל עוצר על ערים פלסטיניות בזמן פעילות ביטחונית.
* ב-8 באפריל 2020, ערב חג הפסח ה'תש"ף, ממשלת ישראל החליטה להטיל עוצר מלא בכל רחבי מדינת ישראל עקב התפשטות נגיף הקורונה בישראל והחשש במשרד הבריאות שליל הסדר יהווה שרשרת הדבקה בקרב המשפחות. העוצר החל בשעה 15:00 עד השעה 07:00 בבוקר ביום שלמחרת.

===בעולם===
* על סטודנטים ממוצא יפני בקמפוסים בחוף המערבי של ארצות הברית הוטל עוצר במהלך מלחמת העולם השנייה.
* בארצות הברית הוטל עוצר על אפרו-אמריקאים בערים רבות בזמן החלת חוקי ג'ים קרואו.
* במהלך המהומות בצרפת ב-2005 הסמיכה הממשלה בחקיקת חירום ראשי עיריות להטיל עוצר לילי על מנת למנוע מהומות והצתות של כלי רכב בידי המהגרים האפרו-מוסלמים. 
*במהלך המהפכה במצרים בשנת 2011 הוטל עוצר לילה על מנת למנוע התקהלות, אך המפגינים התעלמו ממנו והצבא לא אכף אותו.
*עקב המאבק במגפת הקורונה, הוטל עוצר במדינות שונות.
* במהלך מחאות ג'ורג' פלויד הוטל עוצר לילי ב־21 ממדינות ארצות הברית ובכ-40 ערים ברחבי המדינה.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משפט צבאי ואתיקה צבאית
קטגוריה:משפט חוקתי
קטגוריה:פגיעה בזכויות האדם
קטגוריה:רדיפות פוליטיות
מלחמת אגודלים

דוגמה למלחמת אגודלים
מלחמת אגודלים הוא משחק ילדים לשניים. המשחק מתאים למקומות בהם הילדים חייבים לשבת במקומם, למשל במכונית או במסעדה.

כהכנה למשחק, כל משתתף כורך את ארבע אצבעותיו (פרט לאגודל) באופן ספירלי יחד עם אצבעותיו של המשתתף השני, שניהם בכף היד של אותו צד. לאות תחילת המשחק, סופרים השחקנים יחד עד שלוש, כאשר אגודלם משנה מקום בכל ספרה: פעם על אצבעם ופעם על אצבעו של היריב. לאחר שנגעו את הנגיעה השלישית הם מנסים למנוע את חופש התנועה מאגודלו של היריב למשך פרק הזמן הדרוש לספירה עד שלוש.

המשחק משמש לעיתים להכרעת גורלות כחלופה למשחקי מזל כדוגמת אבן נייר ומספריים, אן דן דינו. לעיתים הוא משמש גם כסיבוב אחרון במשחק קווה קווה דה לה אומה, בין שני האחרונים. המשחק אינו הגרלה הוגנת:
*תוצאת המשחק תלויה בכישורי השחקנים.
*במשחק בו ידם השלטת של השחקנים אינה אותה יד, לשחקן המשחק בידו השלטת יש יתרון.
*לשחקן בעל אגודל ארוך יותר יש יתרון מוחץ: הוא יכול להגיע אל האגודל של השחקן ובכך להכריע את היריב השני ולסיים את המשחק מיידית.
*לאדם בעל כח חזק יותר יהיה יתרון כאשר יוכל להכריע את היריב מהר יותר.

נעשו ניסיונות שונים למסחר את המשחק. עוצבו דמויות משחק וזירות היאבקות מקרטון, אך אלה לא שיפרו את משחק הילדים הפשוט.

==ראו גם==
*אצבעות קסם
*הורדת ידיים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי ידיים
קטגוריה:אגודלים
מספר חסר

מספר חסר (באנגלית: Deficient number) הוא מספר טבעי <math>\ n</math> אשר מקיים <math>\ \sigma(n)<2n</math> כאשר <math>\ \sigma(n)</math> היא פונקציית המחלקים: סכום כל המחלקים החיוביים של <math>\ n</math>, כולל <math>\ n</math> עצמו. הערך <math>\ 2n-\sigma(n)</math> נקרא החסרות של <math>\ \mathbf{n}</math>.

חלוקת המספרים ל"שופעים", "חסרים" ו"משוכללים" מופיעה לראשונה אצל ניקומאכוס, בסביבות שנת 100. המספרים החסרים הראשונים הם 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 13, ... .

ישנם אינסוף מספרים חסרים זוגיים ואי-זוגיים. לדוגמה, כל המספרים הראשוניים, כל החזקות של הראשוניים (עם מעריך טבעי) וכל המחלקים של מספרים חסרים או משוכללים הם מספרים חסרים.

==ראו גם==
*מספר שופע
*מספר כמעט משוכלל

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
חסר
פינוקיו (משחק ילדים)

פינוקיו (מכונה גם פינוקיו שמי) הוא משחק ילדים המיועד לקבוצה. מטרת המשחק לדרוך על כפות רגליהם של יתר המשתתפים.

המשתתפים אוחזים ידיים במעגל, סבים וקוראים "פי-נו-קיו". בהברה האחרונה הם מנתקים ידיהם וקופצים לאחוריהם. לפי סדר מוסכם וקבוע מראש, מקבל כל אחד את תורו. בהגיע תורו מבצע השחקן קפיצה אחת או הזזת רגל אחת. אם ביצע השחקן קפיצה המאיימת על שחקן אחר, מותר לשחקן האחר לבצע קפיצת נסיגה, אך רק לאחר שהשחקן שזה תורו החל לקפוץ לעברו.

שחקן נפסל אם שחקן אחר דרך על כף רגלו. המנצח הוא זה שנשאר אחרון.

במשחק זה, כמו במשחק הלוח רברסי, ניצב כל זוג שחקנים בפני בעיה משותפת, כאשר הם שואפים לפתרונות סותרים. בתחילה יפתרו השחקנים את הבעיה יחד: הם יקפצו זה לעומת זה ויצמצמו את המרחק, כדי להגיע למשחק מעניין יותר. ניגוד האינטרסים מתחיל כאשר השחקנים נמצאים במרחק של כשתי קפיצות זה מזה. במצב זה, אם השחקן שזה תורו יקפוץ קפיצה מלאה לכיוון רעהו, הוא יאפשר לו תקיפה נוחה בהגיע תורו הוא. מסיבה זו, ובגלל מגוון התנוחות היחסיות בהן עשויים השחקנים למצוא עצמן, המשחק מהווה משחק טקטי עתיר מצבים שאינם חוזרים על עצמם בנקל. התנוחות עשויות להיות לא יציבות, כמו במשחק פלונטר.

ניתן לשחק את המשחק גם בשני משתתפים, אך ככל שהקבוצה גדולה יותר גדל מגוון התנוחות היחסיות, והמשחק הופך מעניין יותר. מאידך, כאשר הקבוצה גדלה, גדל השטח עליו מתפרשת הקבוצה, ומידת העניין לפרט פוחתת. גודל קבוצה מעניין למשחק זה הוא, לפיכך, כשלושה עד עשרה משתתפים.

בארצות הברית קיים משחק דומה בשם Pepsi Cola 1, 2, 3 ("פפסי קולה 1, 2, 3"), שבו הקריאה שקוראים הילדים היא כשם המשחק, והילדים קופצים אחורה 3 פעמים – פעם אחת בכל פעם שנאמר מספר.<ref></ref>

==צעדים==
צעדים הוא משחק קרוב, המיועד לשני שחקנים בלבד. השחקנים צועדים זה לעבר זה, עקב בצד אגודל, לאורך קו דמיוני. המנצח הוא השחקן שדרך על כף רגלו של רעהו. בגרסה זו אין מן הטקטיקה והיא מבוססת מזל בעיקר.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משחקי ילדים
SOS

[[אלחוטאי משדר במפתח מורס]]
שלט עם הכיתוב S.O.S ב[[הפגנה למען השבת החטופים מול שגרירות ארצות הברית במהלך מלחמת חרבות ברזל]]

SOS (אס-או-אס) הוא אות המצוקה הבינלאומי הימי בקוד מורס המורכב משלוש נקודות, שלושה קווים ושלוש נקודות (· · · – – – · · · ) (). האיתות זהה לזה של האותיות O, S ו-S, פרט לכך שהוא נשלח כאות בודדת. משמעות הקריאה - סכנת חיים מיידית לנמצאים על כלי שיט או כלי טיס, וכל השומע את הקריאה נדרש להגיע מיד ולסייע בפעולות החילוץ.

== מקור הקיצור וההיסטוריה שלו ==
למרות שמקובל לחשוב כי משמעות האות Save Our Souls (הצילו את נפשותינו) או Save Our Ship (הצילו את ספינתנו) או Survivors On Shore (ניצולים על החוף), למעשה הוסכם על הסימן רק משום שהוא קל לשימוש או לזיהוי גם לחובבן וגם בליווי הפרעות. בנוסף, העובדה כי האיתות משודר כאות בודדת ולא כשלושה אותות נפרדים מורה כי אין מדובר בקיצורה של מילה.

אות המצוקה המקורי ברדיו היה CQD. הוא הוצע בידי חברת מרקוני תקשורת ימית בינלאומית ואומץ ב-1904. CQ היה הערה כללית לתשומת לב שנועדה להורות לצד השני לחדול מלשדר ולהקשיב, ו-D עבור distress (מצוקה). פרשנות עממית למשמעות הקוד הייתה כי הוא ייצג "Come Quick, Distress" (באנגלית: "בואו מהר, מצוקה"), או לחלופין "Come Quick, Danger" (באנגלית: "בואו מהר, סכנה"). קריאות דחופות שאינן קריאות חירום השתמשו בתחילית XXX. הודעות הנוגעות לבטיחות בים השתמשו בתחילית TTT. אות ה-CQD לא היה תקף לזמן רב. בכינוס הבינלאומי בברלין ב-1906 התקן הגרמני של SOS אומץ, ואושר ב-1908. אות ה-CQD היה בשימוש לעוד מספר שנים, במיוחד בידי מפעילים בריטיים אשר היו אלה שהציעו אותו לראשונה.

ההצלה המשמעותית הראשונה אשר הגיעה בעקבות אות מצוקה התרחשה בינואר 1909 כאשר 1500 איש ניצלו מהתנגשויות הספינות ריפבליק ו-פלורידה בידי ה-באלטיק לאחר ששמעה את איתות ה-CQD. השימוש המפורסם ב-SOS היה בטביעת האונייה טיטניק ב-15 באפריל 1912, כאשר מפעילי רדיו על סיפון הספינה השתמשו בו בנוסף לאיתותי מצוקה ישנים.

באוויר קוד החירום הוא "מיידיי" (Mayday).

בישראל נעשה שימוש במושג בשני ארגונים מרכזיים: האחד SOS חיות - ארגון להגנת בעלי חיים והשני SOS אלימות המתמקד בהתמודדות ובמניעת אלימות בית-ספרית.

== ראו גם ==
* מיידיי
* פאן-פאן

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://www.sospets.co.il/about SOS חיות] - ארגון להגנה ואימוץ של כלבים וחתולים

קטגוריה:אותות מצוקה
ג'ינקס

המילה ג'ינקס משמשת כמין משחק במילים לילדים ונוער. כאשר שני ילדים או יותר הוגים מילה כלשהי בו-זמנית, או מגלים כי לשניהם חפץ או בגד זהה, אחד מהם יכול לומר לאחר את מילת הקוד "ג'ינקס". בעקבות זאת על הילד האחר עשויה להיות מוטלת מטלה או הגבלה כתוצאה מכך. מטלה נפוצה היא להעניק לילד הראשון שקל על כל מילה. הגבלה נפוצה היא איסור דיבור, עד ששמו של הילד האחר מבוטא על ידי אחד מהילדים האחרים (במקרה או במתכוון). במקרה בו הילד דיבר לפני ששמו נאמר בקול - הוא מחויב להעניק ממתק, או להבדיל (בגרסאות האלימות), הוא "זוכה" למכה מהילד שקרא במילת הקוד. בישראל מוכר המשחק בשמות אחרים (ראו להלן).

==תזמון==
את המשחק אפשר לשחק כבדרך אגב, כלומר כאשר בדרך מקרה מגיעים הילדים למצב של צירוף מקרים בו ניתן להפעיל את מילת הקוד.
תזמון המילה יכול להיות במשך ה-5 דקות הקרובות. עם זאת, המשחק עשוי להתחיל כרוח סערה - כעיסוק אינטנסיבי לקבוצת ילדים, לאחר שהתוודעה לאפשרויות הגלומות במשחק (השגת ממתקים). ילדים עשויים לדחוף במכוון להגעה למצב בו שניהם הוגים את אותה מילה בו-זמנית. למשל, הם עשויים לשאול שאלה שהתשובה עליה ידועה, כגון "כמה זה שתיים ועוד שתיים".

==מקור המילה וגרסאותיה==
מילת הקוד "ג'ינקס" עברה שינויים רבים בגלגוליה ברחבי הארץ. עם זאת, מקור המילה מאנגלית: Jinx, שמשמעה מזל רע או דבר הגורם למזל רע. מקורה של מילה זו בשפה האנגלית אינו ברור. ייתכן כי מקור המילה בשמו הלטיני של הסבראש (Jynx), ציפור המסוגלת לסובב את צווארה בכ-180 מעלות, ונחשבת כקשורה בכשפים. מקור אחר למילה הוא שיר עממי אמריקאי על קפטן ג'ינקס שמזלו רע, ועל שרשרות של מקרי ביש שהוא עובר. 

בישראל זכה המשחק לשמות שונים ומגוונים, אשר משתנים כתלות במקום ובתקופה, וחלקם מהווים סילוף של המילה "ג'ינקס". "מילת הקוד" אותה יש לומר בעת "הפעלת" המשחק כוללת בגרסאות שונות של המשחק את המילים "ג'ינס פרטי", "ג'ינס פרטי שלי", "טוגנים", "צ'יפס עליך", "דיפס", "צ'יק", "סטופ" (המילה האנגלית ל"עצור"), "טיפ", "טיפ פרטי", "ביס פרטי", ״סטופ ג׳ינס פרטי״, ״צ׳יפס צ׳יגלה מסטיק פרטי״, ״מסטיק פרטי״, ״צ׳יפס מסטיק פרטי״, ״נוקנוקיה״ ועוד. לעיתים מתווסף למילת הקוד גם שם של ממתק ("מסטיק בזוקה", "מקופלת") - המציין כי המפר את שתיקתו מחויב בהענקת הממתק למי שקרא במילת הקוד.

==ראו גם==
* פעם שלישית גלידה

== קישורים חיצוניים ==
<div class="mw-content-ltr">
*
*
*[https://web.archive.org/web/20090704224336/http://comics.com/big_nate/2006-12-17/ December 17, 2006 comic strip] from Big Nate in which the characters play a game of Jinx
</div>

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי מיומנות דיבור
דו-סוכר

מולקולת סוכרוז – דו-סוכר המורכב ממולקולת גלוקוז ומולקולת פרוקטוז
דו-סוכר (בלועזית: דיסכריד – Disaccharide) הוא פחמימה המורכבת משתי מולקולות של חד-סוכר.<ref></ref> הדו־סוכרים נוצרים לרוב על ידי תגובות דחיסה (קונדנסציה) של חד-סוכרים.<ref></ref> סיווגם מתבצע על פי מולקולות החד-סוכר שמהן הם בנויים ועל פי טיב הקשר בין שתי אבני הבניין – מספרי הפחמנים המחוברים והאיזומריה – אלפא או בטא.<ref></ref> ניתן לפרק דו-סוכר לחד-סוכרים המרכיבים אותו על ידי הידרוליזה.<ref></ref> בדומה לחד-סוכרים, הדו-סוכרים הם לרוב מתוקים, מסיסים וגבישיים. חלקם מתקבלים כתוצאה מפירוק רב-סוכרים.

הדו-סוכרים הנפוצים בטבע הם:
*סוכרוז (סוכר לבן) – מורכב ממולקולת גלוקוז ומולקולת פרוקטוז.
*לקטוז (סוכר חלב) – מורכב ממולקולת גלוקוז ומולקולת גלקטוז.
*מלטוז (סוכר לתת) – תוצר פירוק של עמילן המורכב משתי מולקולות גלוקוז המחוברות בקשר 1–4 אלפא.
*טרהלוז – מצוי במספר פטריות ומורכב משתי מולקולות גלוקוז המחוברות בקשר 1–1 אלפא.
*צלוביוז – תוצר פירוק תאית המורכב משתי מולקולות גלוקוז המחוברות בקשר 1–4 בטא.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
המנון אוגנדה

הו אוגנדה, ארץ היופי (באנגלית: Oh Uganda, Land of Beauty) הוא ההמנון הלאומי של אוגנדה. ההמנון נכתב והולחן על ידי ג'ורג' ווילברפורס קקומה ואומץ בשנת 1962 .

==מילות השיר==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! אנגלית
|-
| <poem>הו אוגנדה! מי יתן ואלוהים יתמוך בך,
אנו מניחים את עתידנו בידך.
מאוחדים, חופשיים,
למען החופש,
יחד נעמוד תמיד.

הו אוגנדה! ארץ החופש.
את אהבתנו ועמלנו אנו נותנים,
ועם כל שכנינו
בעת קריאת ארצנו
ביחד נחיה בשלום וחברות.

הו אוגנדה! הארץ שמאכילה אותנו
בעזרת השמש וירק האדמה הפורייה.
למען ארצנו היקרה,
אנחנו נעמוד תמיד,
הפנינה שבכתר אפריקה.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Oh Uganda! may God uphold thee,
We lay our future in thy hand.
United, free,
For liberty
Together we'll always stand.

Oh Uganda! the land of freedom.
Our love and labour we give,
And with neighbours all
At our country's call
In peace and friendship we'll live.

Oh Uganda! the land that feeds us
By sun and fertile soil grown.
For our own dear land,
We'll always stand,
The Pearl of Africa's Crown.</poem>
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אוגנדה: סמלים לאומיים
אוגנדה, המנון
רובה אוויר

מטווח בו קלעים יורים מרובה אוויר
רובה אוויר הוא רובה שמשתמש בגז דחוס על מנת לירות קליע קטן (לרוב בקוטר של 4.5 מ"מ) בעוצמה דרך קנה מחורק (בעל סלילים). כדורים של רובי אוויר הם לרוב כדורים מעופרת, בעלי מבנה חלול בחלק האחורי, כשחלקם הקדמי שטוח, עגול, או מחודד. צידי הקליע מחורצים. הגז הדחוס הוא לרוב פחמן דו-חמצני או אוויר.

יש להבדיל בין רובי האוויר היורים תחמושת מעופרת, המוגדרים ככלי נשק לכל דבר ומחייבים ברישיון ממשרד הפנים, לבין רובי איירסופט היורים כדורי פלסטיק במהירויות קטנות ומהווים אביזרי ספורט. ירי ברובה אוויר הוא ספורט אולימפי: קליעה במשחקים האולימפיים.

==היסטוריה==
רובי אוויר פשוטים ניתן למצוא כבר במאה ה-15 אך רק בסוף המאה ה-18 חלה התקדמות בתחום רובי האוויר. ה"ווינדבושס" (רובה הרוח) הוא הרובה המשמעותי ביותר שפותח בתקופה זו על ידי ברתולומאוס גירנדוני (1744 - 1799). הרובה היה באורך 1.2 מטר ושקל 4.5 קילוגרמים, בערך באותו הגודל של רובה המוסקט באותה תקופה. הרובה ירה כדורי עופרת בגודל 13 מילימטר שהוכנסו לתוך מחסנית מתאימה.

בשנות ה-90 של המאה ה-19 השתמשו לראשונה ברובים בתחרויות קליעה למטרה בכמה פאבים בברמינגהאם, אנגליה. הספורט החדש התפתח ובתחילת המאה ה-20 היו כ-4,000 קבוצות של קליעה למטרה עם רובה אוויר ברחבי בריטניה.

==מנגנון הפעולה של רובה אוויר==
רוב רובי האוויר המשמשים בקליעה למטרה הם רובים שבהם נדחס האוויר ומוחדר הכדור באופן ידני. ישנם גם רובי אוויר עם מחסנית ופעולה חוזרת, אך זה נדיר יותר ברובים, ונפוץ יותר באקדחי אוויר הפועלים על קפסולות של CO<sub>2</sub>.

ברובה אוויר עם כדור בודד ישנם שלושה שלבי פעולה: 
* דריכת הנשק - על ידי משיכת הקנה היושב על ציר, או ידית שדוחסת אוויר. ברובים מסוימים הכדור נכנס לקנה באותה פעולה.
* הכנסת הכדור לקנה והשבת את הקנה למקומו.
* לחיצה על ההדק - הכדור נורה

==שימושים==
רובי אוויר משמשים כיום בעיקר למטרות הנאה ומשחק, למשל משחק הפיינטבול שבו המטרה היא לפגוע בכמה שיותר משחקני הקבוצה היריבה באמצעות כדורי צבע הנפלטים מרובי אוויר. קיימות קבוצות רבות של קליעה למטרה עם רובי אוויר ומטווחים רבים מחזיקים כאלה. קליעה עם רובה אוויר היא ספורט אולימפי. 
אך רבים משתמשים ברובה אוויר כדי לצוד ציפורים וארנבות לשם אימון והנאה, ויש המחזיקים רובים אלו לשם ציד מזיקים למיניהם, כמו סנאי אפור, ארנבות וחולדות.

==ראו גם==
*פיינטבול
*איירסופט
*נשק קר

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשק קר
קטגוריה:רובים
לתת

גרעיני לתת
לֶתֶת (בלועזית: malt, מַאלְט) הוא השם הכללי הניתן לגרעיני דגן (לרוב שעורה) שעברו תהליך של הנבטה וייבוש הנקרא הלתתה.

ללתת מגוון שימושים קולינריים, ביניהם התססת משקאות אלכוהוליים, אפיית לחם, הכנת חומץ ואף מספר ממתקים.

==תהליך ההלתתה==
בחלקו הראשון של תהליך ההלתתה, מאפשרים לגרעיני הדגן (לרוב שעורה) לנבוט על ידי ויסות האקלים סביבם לרמות טמפרטורה ולחות נכונות. בשלב זה של הנביטה נוצרים בגרעין אנזימים המפרקים את מאגרי האנרגיה שבתוך הגרעין - העמילן שבו. 

פירוק העמילן על ידי האנזימים מתבצע בשני שלבים: בשלב הראשון מפורק דופן התא המכיל את העמילן, ובשלב השני מפורק העמילן עצמו.

לאחר שהאנזימים מפרקים את דפנות תאי העמילן, ולפני שהם מְאַכְּלים את העמילן עצמו, מגיע השלב השני בתהליך, שלב שבו עוצרים את תהליך הנביטה על ידי חימום של הגרעינים בתנורים שהטמפרטורה בהם נעה בין 38°C ל-49°C. התהליך עוצר את התפתחותם של האנזימים, ומשמר אותם במצב האחרון שבו הם נמצאו (מצב שבו הם מסוגלים לפרק עמילן ולהופכו לסוכרים). 

לבסוף מיובש הלתת בחום של כ-60°C עד 71°C, עד שהגרעינים מגיעים למצב שבו אחוז הלחות בהם אינו עולה על 6%.

בתהליך יצור משקאות אלכוהוליים משמשים האנזימים ה"מוקפאים" לפירוק העמילנים לסוכרים, אותם הופכים השמרים שבתערובת מאוחר יותר לאלכוהול.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דגניים
קטגוריה:מאכלים
קטגוריה:בירה
טריגאן

טריגאן (יפנית: トライガン, אנגלית: Trigun) היא סדרת מאנגה ואנימה שנכתבה על ידי יאשוהירו נאייטאו (Yasuhiro Nightow) בת 26 פרקים שהועלתה לשידור בשנת 1998 בערוץ "TV Tokyo" ביפן ובארצות הברית ב-Adult Swim (חלק מערוץ Cartoon Network).

הסדרה מעולם לא שודרה בישראל.

==עלילה==
הסדרה מספרת על אקדוחן פורע חוק בשם וואש הרמוס (Vash the stampede) בעולם עתידני/מערבוני בכוכב בשם גאנסמוק (Gunsmoke, "עשן רובה"), שעל ראשו מונח פרס של 60,000,000,000 דולרים כפולים (המטבע בסדרה). במהלך הסדרה נרדף וואש על ידי ציידי ראשים בשל הפרס הגבוה באשמת הרס העיר "יולי" (July), אם כי וואש סובל משיכחון למוקדם ואינו זוכר דבר מהאירוע. במסעותיו משתדל וואש להימנע מפגיעה באנשים ומשתמש בשיטות לא קטלניות כנגד רודפיו. את וואש מלוות שתי ידידותיו, מריל סטרייף ומילי תומפסון, העובדות עבור סוכנות הביטוח "אגודת ברנרדלי" (Bernardelli Insurance Society) ומנסות לצמצם את הנזקים שגורמת הופעתו, שנגרמים בעיקר מצד ציידי הראשים במהלך ניסיונותיהם לחסלו.
במהלך הסדרה נפגש וואש עם ניקולאס.ד וואלפווד (Nicholas.D Wolfwood), וניצוד על ידי אחיו התאום נייבס (Knives) ופקודיו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:סדרות מאנגה
קטגוריה:שונן
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1990