OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוניוואבאנשו

תמונתו של טוקוגאווה יושימונה, מייסד האוניוואבאנשו, ב-Tokugawa Memorial Foundation
האוֹנִיוַואבַּאנְשוּ (お庭番衆) הייתה קבוצת נינג'ות ואונמיטסו שהוקמה בידי שוגון הטוקוגאווה השמיני - טוקוגאווה יושימונה - הנחשב לאחד מהשוגונים הדגולים ביפן (1684–1751).

==מטרות==
יושימונה הקים את האוניוואבאנשו לצורכי ריגול, איסוף מידע ואבטחה. רווחת כיום האמונה כי במהלך מהפכת הבאקומאטסו נשלחו האוניוואבאנשו לאמריקה לרגל לא רק אחרי מתנגדי השוגון, אלא גם אחר אמריקאים.

במקור שירתו כשכירי חרב של מספר שרי מלחמה, במהלך תקופת אדו, והם עמדו לשירות הממשלה המרכזית. האוניוואבאנשו שירתו כסוכנים חשאיים, אספו מידע והגנו על השוגון, ובין תפקידיהם נמנית גם הגנה על גנרלים ופקידי ממשל בדרג בכיר. הם שמרו על רמת רגולציה קפדנית, אשר אסרה עליהם בין היתר להתערות עם החברה הכללית. המפורסמים ביותר היו הנינג'ות של איגה וקוגה, מצפון לקיוטו.

האוניוואבאנשו היו, במקור, נינג'ות נגורורו מקי. מאוחר יותר נחשבו כשייכים למעמד הסמוראים. על אף הדעה הרווחת, תפקידי האוניוואבאנשו כמעט ולא כללו התנקשויות, ומרבית משימותיהם היו איסוף מידע ולכידת פושעים.

==חברות==
חברי האוניוואבאנשו נבחרו מתוך שבט הקי. תפקידי הקבוצה היו תורשתיים, ועברו מדור לדור במשפחה. הסיבה לכך היא ככל הנראה העובדה שיושימונה היה ראש שבט הקי.

==תפקידים==
* שירתו כשומרים בטירת אדו.
* ריגלו אחר שבטים אחרים.
* בתקופת הבאקומאטסו, חברי האוניוואבאנשו נשלחו למשימות ריגול סודיות בארצות הברית.

==בתרבות המודרנית==
האוניוואבאנשו הוצגו רבות בג'ידאגקי ובסדרות אנימה ומאנגה, לרבות רורואוני קנשין, גינטאמה ועוד. בדרך כלל מוצגים חברי הקבוצה כנינג'ות לוחמות, שאינן בוחלות בכלי נשק והריגה.

קטגוריה:יפן: היסטוריה
פייר צ'ארלס

פייר צ'ארלס (Pierre Charles; 30 ביוני 1954 - 6 בינואר 2004) היה ראש ממשלת דומיניקה בין השנים 2000–2004.

צ'ארלס נולד בגרנד ביי שבמחוז סנט פטריק של דומיניקה. הוא למד בבית הספר המקומי לבנים ובשנת 1972 סיים את לימודיו התיכוניים באקדמיית סנט מרי. הוא החל לעבוד בהוראה ובשנת 1979 סיים את שנת הכשרתו בסמינר למורים. במקביל החלה פעילותו הציבורית בקרב הקהילה ובשנת 1978 היה צ'ארלס שותף למאבק לעצמאות המדינה. בתקופה זו הוא השתתף בשיקום אזור מגוריו לאחר סופת הוריקן. בשנת 1979 נבחר תחילה לחבר "ועד ההצלה הלאומי" ועם הכרזת העצמאות נבחר לסנטור.

עם כניסתו לפוליטיקה פרש צ'ארלס מתחום ההוראה. בשנים הראשונות לכהונתו, עד 1988, פעל במסגרת פרויקט להגברת ייצוא התוצרת החקלאית של דומיניקה. בשנת 1985 הוא נבחר לאספה הלאומית. הוא כיהן באופוזיציה במשך 15 שנים מטעם מפלגת הלייבור של דומיניקה. בשנת 2000, עם בחירתו של רוזי דאגלס לראשות הממשלה, מונה על ידו לשר התקשורת והעבודות הציבוריות.

לאחר מותו של דאגלס, באוקטובר 2000, נבחר כמחליפו. פעולותיו העיקריות נגעו לייצוב המשק הכלכלי במדינה. הידרדרות במצבו הבריאותי בראשית 2003 הביאה לדרישות להתפטרותו, אך צ'ארלס שימש בתפקיד עד לפטירתו שנה מאוחר יותר.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20050312233123/http://www.avirtualdominica.com/pierrecharles.htm קורות חייו]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת דומיניקה
קטגוריה:ילידי 1954
קטגוריה:נפטרים ב-2004
מיכאל ארנון

מיכאל (מייק) ארנון (10 באפריל 1925 – 31 באוקטובר 2004) היה דיפלומט ישראלי ומזכיר הממשלה בין השנים 1968–1974.

==ביוגרפיה==
ארנון נולד בווינה שבאוסטריה ועלה עם משפחתו לארץ ישראל בגיל 12. הוא למד בגימנסיה "בלפור" בתל אביב ולמד כלכלה בבית הספר הגבוה לכלכלה בלונדון. בשובו ארצה עבד במערכת "פלסטין פוסט" עד לפרוץ מלחמת העצמאות, עת התגייס לצה"ל והוצב בלשכת העיתונות הממשלתית.

לאחר המלחמה שירת ארנון כדובר משרד החוץ ולאחר מכן נשלח לשלוש שנים כנספח עיתונאות בשגרירות ישראל בלונדון. עם סיום שליחותו מונה למנהל לשכת העיתונות הממשלתית. במהלך שנות השישים יצא לשמש כיועץ הסברה בשגרירות ישראל בארצות הברית. בשל ידיעתו את השפה הגרמנית הוא מילא תפקיד מרכזי בשיחות שהתקיימו בין ישראל וגרמניה ונכח בפגישתם של דוד בן-גוריון וקונראד אדנאואר. לאחר מכן מונה לשמש שגריר ישראל בגאנה וקונסול ישראל בניו יורק.

בשנת 1968 סיים את תפקידו בשירות החוץ ומונה על ידי לוי אשכול לשמש מזכיר הממשלה. בתפקיד זה כיהן במשך שש שנים, בממשלותיה של גולדה מאיר ובמהלך מלחמת יום הכיפורים. לאחר התפטרותה של מאיר, בשנת 1974, מונה לנשיא ארגון הבונדס בניו יורק והיה לישראלי הראשון בתפקיד.

בשנותיו המאוחרות המשיך בפעילות המגזר הפרטי והעסקי, בהיותו יו"ר הרשות לניירות ערך (1980 - 1983), יו"ר הנהלת בנק קונטיננטל ונשיא "אמפל".

ארנון נפטר בגיל 79 מאירוע מוחי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מזכירי הממשלה
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל בגאנה
קטגוריה:עובדי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:יושבי ראש רשות ניירות ערך
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:קונסולי ישראל בניו יורק
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה בלפור
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
לואיז, נסיכת בריטניה

לואיז, נסיכת בריטניה (Louise of Great Britain; 7 בדצמבר 1724 – 19 בדצמבר 1751), מאוחר יותר לואיז, מלכת דנמרק ונורווגיה, הייתה בת הזקונים של ג'ורג' השני, מלך בריטניה ורעייתו של פרדריק החמישי, מלך דנמרק.

== ילדותה ==
הנסיכה לואיז נולדה כבתו החמישית והאחרונה של ג'ורג', נסיך ויילס, ורעייתו קרולין, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך. כשהייתה בת שנתיים נפטר סבה, המלך ג'ורג' הראשון, ואביה עלה לשלטון כמלך ג'ורג' השני.

== נישואים ==
לואיז נישאה לפרדריק, נסיך הכתר של דנמרק ונורווגיה ב-11 בדצמבר 1743. פרדריק היה בנו הבכור של כריסטיאן השישי, מלך דנמרק ונורווגיה. שנתיים וחצי לאחר נישואיהם נפטר המלך כריסטיאן ולואיז הפכה למלכת דנמרק ונורווגיה.

== ילדים ==
לזוג המלכותי נולדו שבעה ילדים, מתוכם שניים נולדו מתים ואחד לא שרד עד לבגרות. ארבעת ילדיהם השורדים היו:
* סופיה מגדלנה, נסיכת דנמרק ונורווגיה (1746-1813) - נישאה לגוסטב השלישי, מלך שוודיה.
* וילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק ונורווגיה (1747-1820) - נישאה לוילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן.
* כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק ונורווגיה (1749-1808) - ירש את אביו כמלך דנמרק ונורווגיה. נישא לאחייניתה של לואיז, קרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה.
* לואיזה, נסיכת דנמרק ונורווגיה - (1750-1831) - נישאה לקרל, נסיך הסן-קאסל.

== מותה ==
המלכה לואיז מתה ב-19 בדצמבר 1751 בארמון כריסטיאנסבורג שבקופנהגן. המלכה הייתה בת 27 בלבד. לאחר מותה המלך פרדריק נישא בשנית ליוליאנה מריה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשות מלכי דנמרק ונורווגיה
קטגוריה:בית הנובר
קטגוריה:נסיכות בריטיות
קטגוריה:ילידות 1724
קטגוריה:נפטרות ב-1751
ארתור לומיס הרמון

ארתור לומיס הרמון (באנגלית: Arthur Loomis Harmon; 13 ביוני 1878 – 1958) היה אדריכל אמריקאי, מתכנן בניין ימק"א ירושלים וממתכנני בניין אמפייר סטייט.

==ביוגרפיה==
הרמון נולד בשיקגו שבאילינוי. הוא למד במכון לאמנויות בשיקגו, והוסמך כאדריכל באוניברסיטת קולומביה (1902).

בין השנים 1911 ל-1929 עבד הרמון במספר משרדי אדריכלים ואף כאדריכל עצמאי. הוא התמחה בתכנון בתי מלון. בראשית שנות העשרים תכנן הרמון את בית המלון "שלטון" (Shelton) בניו יורק, שהיה המבנה הגבוה הראשון שנבנה בניו יורק לאחר מלחמת העולם הראשונה, והיה בזמן הקמתו, שנסתיימה בשנת 1924, בית המלון הגבוה בעולם (כיום שמו "מלון מריוט של הגדה המזרחית בניו יורק").

ב-1929 הצטרף הרמון למשרדם של האדריכלים ויליאם לם (William F. Lamb) וריצ'מונד שריב (Richmond Harold Shreve) בניו יורק, והשלושה הובילו את תכנונו של בניין אמפייר סטייט, שהושלם ב-1931. שמו של המשרד שונה ל-"שריב, לם והרמון" בעקבות הצטרפותו של הרמון.

במסגרת עבודתו במשרד זה היה הרמון המתכנן הראשי של בניין ימק"א בירושלים, שבנייתו נסתיימה בשנת 1933 ונחשב לפאר האדריכלות בירושלים בתקופת המנדט הבריטי ולבניין ימק"א היפה בעולם. בעת הקמתו היה הבניין הגבוה בירושלים.

הרמון נפטר ב-1958, במחוז וסטצ'סטר בניו יורק.

==לקריאה נוספת==
*דוד קרוינקר ודרור ואהרמן, אדריכלות בירושלים: תקופות וסגנונות, כרך 4. הוצאת מכון ירושלים לחקר ישראל,1983

==קישורים חיצוניים==
* [https://structurae.net/persons/arthur-loomis-harmon על ארתור לואמיס הרמון] באתר Stucturee.
* [http://prabook.com/web/person-view.html?profileId=1041200 על ארתור לומיס הרמון] באתר Parabook.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים אמריקאים
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1958
שארלוט, הנסיכה המלכותית

שארלוט, הנסיכה המלכותית ומלכת וירטמברג
שארלוט, הנסיכה המלכותית (Charlotte, Princess Royal, 29 בספטמבר 1766 - 5 באוקטובר 1828), מאוחר יותר שארלוט, מלכת וירטמברג, הייתה בתו רביעית לאחר שלושת אחיה הבוגרים של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת והמחזיקה השלישית בתואר נסיכה מלכותית. הנסיכה שארלוט נישאה לפרידריך הראשון, מלך וירטמברג.

== ילדותה ==
הנסיכה שארלוט אוגוסטה מתילדה נולדה בארמון בקינגהאם, ילדתם השלישית ובתם הבכורה של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ורעייתו שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ. כחודש לאחר היוולדה היא קיבלה את התואר נסיכה מלכותית, השמור לבת הבכורה של מונרך בריטי מכהן. כשאר אחיה ואחיותיה, הנסיכה שארלוט חונכה על ידי מורים פרטיים ובילתה את רוב ילדותה בארמון בקינגהאם, בארמון קיו ובטירת וינדזור.

הנסיכה שארלוט הייתה הבכורה בשלישיית הנסיכות הגדולות שהורכבה ממנה ומאחיותיה הצעירות אוגוסטה סופיה, נסיכת הממלכה המאוחדת (נולדה ב-1768) ואליזבת, נסיכת הממלכה המאוחדת (נולדה ב-1770). השלוש היו שונות מאוד אך קרובות.

== נישואים ==
ב-18 במאי 1797 נישאה הנסיכה המלכותית בארמון סנט ג'יימס לפרידריך, יורש העצר לדוכסות וירטמברג. אלו היו נישואיו השניים של פרידריך, שהיה נשוי לפני כן לאוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל, בת דודתה של שארלוט (אמה של אוגוסטה הייתה אוגוסטה, נסיכת בריטניה, אחותו של ג'ורג' השלישי).

מספר חודשים לאחר החתונה נפטר אביו של פרידריך, פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג, ופרידריך הפך לדוכס וירטמברג. הנישואים בין בני הזוג הולידו רק בת אחת שנולדה מתה ב-27 באפריל 1798. לפרידריך היו שלושה ילדים מנישואיו הקודמים.

== מלכת וירטמברג ==
בשנת 1800 כבש הצבא הצרפתי של נפוליאון בונפרטה את דוכסות וירטמברג ושארלוט ופרידריך נמלטו לווינה. שנה לאחר מכן חתם פרידריך על הסכם שלום עם צרפת בה הוא ויתר על מחוז מונבליאר (כיום בחבל פראנש-קונטה שבמזרח צרפת) וקיבל בתמורה את העיר אלבאנגן (כיום במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה). כחלק מתהליך המדיאטיזציה הגרמנית, שהתרחש לפני קריסתה הסופית של האימפריה הרומית הקדושה, הועלה פרידריך ב-25 בפברואר 1803 לתואר הנסיך הבוחר של וירטמברג.

ב-26 בדצמבר 1805, בתמורה לתמיכתו הצבאית בצרפת, העניק נפוליאון לפרידריך את התואר מלך וירטמברג. פרידריך ושארלוט הוכתרו כמלכים בשטוטגרט, ווירטמברג פרשה סופית מהאימפריה הרומית הקדושה והצטרפה לקונפדרציה של הריין של נפוליאון. אולם הברית החדשה בין וירטמברג לצרפת הכעיסה מאוד את אביה של שארלוט, ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. אפילו רעייתו, המלכה שארלוט, סירבה לפנות לבתה במכתביה אליה בתואר "מלכת וירטמברג". בשנת 1813 שינה פרידריך את נאמנותו והחל לתמוך בבנות הברית. לאחר נפילתו של נפוליאון השתתף פרידריך בקונגרס וינה, שם אישרו הנציגים את מעמדו כמלך וירטמברג.

== אלמנותה ==
המלך פרידריך נפטר בשנת 1816 והמלכה שארלוט המשיכה להתגורר בארמון לודוויגסבורג המלכותי שבשטוטגרט, שם אירחה לעיתים קרובות את אחיה ואחיותיה. בשנת 1819 היא שימשה כסנדקית לאחייניתה, ויקטוריה (בתו של אחיה, הנסיך אדוארד אוגוסטוס, דוכס קנט וסטראת'רן). בשנת 1827 חזרה שארלוט לבריטניה בפעם הראשונה מאז נישואיה, שלושים שנים קודם לכן, על מנת לעבור ניתוח לריפוי הבצקת ממנה סבלה.

המלכה שארלוט נפטרה ב-5 באוקטובר 1828 בארמון לודוויגסבורג, שם גם נקברה.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בתי מלוכה אנגליים
קטגוריה:נסיכות מלכותיות
קטגוריה:ילידות 1766
קטגוריה:נפטרות ב-1828
רוברטו אבאדו

רוברטו אבאדו (באיטלקית: Roberto Abbado נולד ב-30 בדצמבר 1954 במילאנו, איטליה), הוא מנצח איטלקי, בנו של המלחין והמנצח מרצ'לו אבאדו, אחיינו של המנצח קלאודיו אבאדו ונכדו של הכנר מיקלאנג'לו אבאדו. רוברטו אבאדו למד ניצוח אצל פרנקו פרארה בלה פניצ'ה, ונציה, והאקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא, שם היה לסטודנט היחיד בתולדות האקדמיה, שהתבקש לנצח על תזמורת האקדמיה. הוא ניצח על האופרה הראשונה שלו, "סימון בוקאנגרה" של ג'וזפה ורדי בגיל 23 ובשנים הבאות הופיע במספר רב של בתי אופרה באיטליה ומחוצה לה, בהם לה סקאלה במילאנו, האופרה של וינה, האופרה של מינכן, מטרופוליטן אופרה בניו יורק, אופרה בסטיליה בפריז ועוד. במשך השנים ניצח על להקות אופרה ותזמורות רבות ברחבי העולם. בשנת 1982 הופיע בפסטיבל אדינבורו וכן בפסטיבל ישראל ובפסטיבלי מוזיקה בליל ובמינכן. 

אבאדו היה מנצח ראשי של תזמורת הרדיו של מינכן משנת 1991 עד 1998. בארצות הברית התמנה אבאדו לשותף אמנותי של תזמורת סיינט פול, החל בעונת 06–2005. בנובמבר 2006 האריך את החוזה עם תזמורת סיינט פול עד עונת 2010-11.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:מנצחי אופרה
אבאדו
רוברטו
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1954
שפר (פירושונים)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
גרכינג ליד מינכן

גרכינג ליד מינכן (בגרמנית: Garching bei München), או גרכינג, היא עיר בבוואריה שבגרמניה. העיר, השוכנת סמוך לנהר האיזר, גובלת במינכן מצפון, ומחוברת אליה באמצעות קו 6 של הרכבת התחתית של מינכן. גרכינג היא ביתם של מספר רב של מוסדות מחקר ומחלקות אוניברסיטאיות. היא הוכרזה כעיר ב-14 בספטמבר 1990.

לעיר ארבעה אזורים: גרכינג (Garching), דירניסמנינג (Dirnismaning), הוכברוק (Hochbrück), ואזור האוניברסיטאות ומרכז המחקר (Hochschul- und Forschungszentrum). מרכז המחקר כולל מספר רב של מוסדות ומתקני מחקר, ביניהם מאיץ חלקיקים קווי, וכור מחקר גרעיני. הכור הגרעיני, המכונה "Atomei" (ביצה אטומית), מופיע בסמל העיר, והחל את התהליך שהביא לריכוז מוסדות המחקר באזור. מספר דרכים ומקומות בעיר נקראים על שם מדענים, מתמטיקאים, ויזמים טכנולוגיים, ביניהם קרל פון לינדה, רודולף דיזל, אלברט איינשטיין, לאונרד אוילר, ורנר הייזנברג, מקס פלאנק, וילהלם רנטגן, וארווין שרדינגר.

== מוסדות חינוך ומחקר ==
מרכז המחקר של גרכינג

בין מוסדות המחקר והחינוך המדעיים בגרכינג ניתן למנות את:
*מחלקות של האוניברסיטה הטכנית של מינכן (TUM)
**פיזיקה
**הכור הגרעיני FRM-II
**פיזיקה של מוליכים למחצה והנדסה (מכון וולטר שקוטי)
**כימיה
**הנדסה מכנית
**מתמטיקה
**מדעי המחשב
*מכון מקס פלאנק
**מכון מקס פלאנק לאסטרופיזיקה (MPA)
**מכון מקס פלאנק לפיזיקה חוץ-ארצית (MPE)
**מכון מקס פלאנק לפיזיקת פלזמה (IPP)
**מכון מקס פלאנק לאופטיקה קוונטית (MPQ)
**מרכז החישובים של מכון מקס פלאנק (MPCDF)
*חלק מהמחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן
*המטה המרכזי של המצפה האירופי הדרומי (ESO)
**מרכז המבקרים והפלנטריום "סופרנובה" של ESO
*מכון מחקר פדרלי לכימית מזון (Deutsche Forschungsanstalt für Lebensmittelchemie; DFA)
*מכון וולטר מייסנר (WMI) של האקדמיה הבווארית למדעים ואמנויות (BAdW), לפיזיקה בטמפרטורות נמוכות
*המרכז הבווארי למחקר אנרגיה יישומי (ZAE)
*מחקר בטיחות כורים גרעיניים
*מרכז מחקר ופיתוח של ג'נרל אלקטריק
*מרכז החישובים Leibniz-Rechenzentrum
*מרכז המחקר והפיתוח של BMW M

== ערים תאומות ==
*
*

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מינכן
קטגוריה:בוואריה: ערים
ג'ורג' דאלאס

ג'ורג' מיפלין דאלאס (באנגלית: George Mifflin Dallas; 10 ביולי 1792 – 31 בדצמבר 1864) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת כהונתו של הנשיא ג'יימס נוקס פולק. קודם לכן כיהן כסנאטור מטעם מדינת פנסילבניה.

==ביוגרפיה==
דאלאס נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה, בנו של מזכיר האוצר האמריקני אלכסנדר דאלאס. הוא למד בקולג' של ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון) בשנת 1810 והוסמך לעריכת דין בשנת 1813. בראשית פעילותו המקצועית שימש כמזכירו האישי של ציר ארצות הברית ברוסיה. עם שובו למדינה בשנת 1814 הוא עסק במשפטים באופן פרטי ובין השנים 1816–1817 שימש יועץ משפטי עבור הבנק השני של ארצות הברית. לאחר מכן חזר לחיות בפנסילבניה ומונה לסגן מזכיר המדינה לענייני משפט.

בשנים 1828–1829 היה דאלאס ראש עיריית פילדלפיה. לאחר מכן, עד לשנת 1831, הוא חזר לעסוק במשפטים וייצג את המחוז המזרחי של פילדלפיה. באותה שנה מונה דאלאס לכהן בסנאט כממלא מקומו של אייזיק ברנרד. כהונתו, מטעם המפלגה הדמוקרטית, נמשכה פחות מארבעה חודשים עד לפיזור המושב. במהלך תקופה זו הוא עמד בראש הוועדה לענייני חיל הים, אך בסיומה לא ניסה להתמודד שוב על מושב סנאט.

דאלאס מונה למזכיר מדינת פנסילבניה לענייני משפט, תפקיד בו כיהן בשנים 1833–1835, ובשנה האחרונה לכהונתו היה גם מנהיג הבונים החופשיים במדינה. בין השנים 1837–1839 מונה, על ידי הנשיא מרטין ואן ביורן, לשגריר ארצות הברית ברוסיה.

בשנת 1845 נבחר דאלאס לסגן נשיא ארצות הברית לאחר שהועמד לבחירה מטעם המפלגה הדמוקרטית יחד עם הנשיא ג'יימס פולק. כהונתו נמשכה עד 1849. הנשיא פרנקלין פירס מינה אותו בין השנים 1856–1861 לשגריר ארצות הברית בבריטניה.

דאלאס נפטר בפילדלפיה בשנת 1864 והובא לקבורה בטקסס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

כרזת הבחירות של פולק ודאלאס, 1844.

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:סגני נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'יימס פולק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:פילדלפיה
קטגוריה:ראשי עיריית פילדלפיה
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית ברוסיה
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בממלכה המאוחדת
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מפנסילבניה
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1792
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1864
ג'וזפה פאטאנה

ג'וזפה פאטאנה (באיטלקית: Giuseppe Patané, 1 בינואר 1932 - 29 במאי 1989) היה מנצח איטלקי, בנו של המנצח פרנקו פאטאנה.

== חייו ==
פאטאנה נולד ולמד בנאפולי, שם גם ניצח לראשונה לפני קהל ב-1951.

פאטאנה היה מנצח ראשי באופרה של לינץ בעונת 1961-62 ובתזמורת הרדיו של מינכן משנת 1985 עד 1989.

פאטאנה לקה בהתקף לב פתאומי בשעת ניצוח על הספר מסביליה של רוסיני באופרה הממלכתית של בוואריה במאי 1989. הוא נלקח לבית החולים ושם מת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:מנצחים שנפטרו על הבמה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1932
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1989
לוקה טורילי

לוקה טורילי (באיטלקית: Luca Turilli; נולד ב-5 במרץ 1972 בטריאסטה, איטליה) הוא מוזיקאי איטלקי, גיטריסט, קלידן, מלחין, כותב שירים ומעבד מוזיקלי. ידוע בשל להקת המטאל שהקים, "רפסודי", שפעלה בשנות ה-90 וה-2000.

==ביוגרפיה==
לוקה טורילי נולד בטריאסטה שבאיטליה. כבר בגיל צעיר החל להתעניין במוזיקה קלאסית ומאוחר יותר החל לנגן בגיטרה וקלידים. ב-1993 הקים את להקת "ת'נדרקרוס" (Thundercross), בשיתוף עם אלכס סטרופולי. ב-1994 הוציאו אלבום דמו בשם "Land Of Immortals". מאוחר יותר השתנה ההרכב, ושם הלהקה שונה ל"רפסודי" (Rhapsody). ב-2006 שונה שוב שם הלהקה, ל"רפסודי אוף פייר" (Rhapsody of fire), בעקבות בעיות הקשורות לזכויות יוצרים. במסגרת רפסודי הוציא טורילי 13 אלבומי מוזיקה. 

במקביל לרפסודי, הקים טורילי ב-1999 הרכב סולו על שמו, "לוקה טורילי". הוא הוציא במסגרת ההרכב ארבעה אלבומים וסינגל, הידוע בהם הוא "King of the Nordic Twilight", שיצא ב-1999. ב-2005 הקים את ההרכב "לוקה טורילי דרימקווסט" (Luca Turilli's Dreamquest). שנה אחר כך הוציא ההרכב אלבום וסינגל.

בסוף שנת 2011 החליט טורילי לעזוב את רפסודי אוף פייר, לאחר כ-18 שנות פעילות בה, לטובת הקמת הרכב חדש בשם "Luca Turilli's Rhapsody", יחד עם פטריס גרס (שהיה חבר ברפסודי גם הוא).

== Luca Turilli's Rhapsody ==
מיד לאחר עזיבתו בסוף שנת 2011, החליט טורילי להקים להקת רפסודי חדשה, יחד עם הבאסיסט פטריס גרס (חבר ברפסודי) והגיטריסט דומיניק לורקין (שסייע לרפסודי בהופעות ובהקלטות). טורילי החליט להקים את הלהקה כדי ליצור מוזיקת מטאל המבוססת על פסקולי סרטים, אותה הגדירו כ"מטאל סינמטי". אל הלהקה הצטרפו הסולן אלסנדרו קונטי והמתופף אלכס לנדנבורג, כאשר טורילי אחראי גם על הקלטת הקלידים. הלהקה הוציאה עד כה שני אלבומים, בשנים 2012 ו-2015.

==דיסקוגרפיה==
=== "לוקה טורילי" ===
* King of the Nordic Twilight - 1999
* The Ancient Forest of Elves (Single) - 1999
* Prophet of the Last Eclipse - 2002
* Demonheart (Single) - 2002
* The Infinite Wonders of Creation - 2006

=== "לוקה טורילי דרימקווסט" ===
* Lost Horizons - 2006
* Virus (Single) - 2006

=== "רפסודי" ===
* 1994 - Land Of Immortals
* Legendary Tales - 1997 
* Symphony of Enchanted Lands - 1998
* Emerald Sword (Single) - 1998
* Dawn of Victory - 2000
* Holy Thunderforce (Single) - 2000
* Rain of a Thousand Flames (EP) - 2001
* Power of the Dragonflame - 2002
* The Dark Secret (EP) - 2004
* Symphony of Enchanted Lands II: The Dark Secret - 2004
* The Magic of the Wizard's Dream (Single) - 2005
* Live in Canada 2005: The Dark Secret - 2006
* Triumph or Agony - 2006
* Visions from the Enchanted Lands (DVD) - 2007
* The Frozen Tears of Angels - 2010
* The Cold Embrace of Fear - A Dark Romantic Symphony - 2010
* From Chaos to Eternity - 2011

=== "לוקה טוריליס רפסודי" ===
* Ascending to Infinity - 2012
* Prometheus, Symphonia Ignis Divinus - 2015

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.rhapsodyoffire.com/ רפסודי - אתר רשמי]

קטגוריה:גיטריסטים איטלקים
קטגוריה:מוזיקאים איטלקים
קטגוריה:להקות מטאל סימפוני
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1972
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-21
שבסובקה

תלמידים ב"שאבאסובקי" בפולין. על הקיר תלויה תמונה של מלכי ומלכות פולין.

שַׁאבַּאסוּבקה (בפולנית: Szabasówka; ברבים: Szabasówki, שַׁאבַּאסוּבקי) היה סוג של בית ספר ציבורי לילדים יהודים, שהוקם על ידי ממשלת פולין בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.

==הרקע להקמת בתי הספר==
קבלת העצמאות בתום מלחמת העולם הראשונה, עוררה גל של רומנטיקה פטריוטית פולנית, שבמסגרתו ביקשו לפתור את בעיית היהודים באמצעות התבוללות והתערות בקרב הפולנים. חזונם של אנשי הממשל והפדגוגיה הפולנים היה לכנס את כל ילדי ישראל במוסדות החינוך הכלליים הפולניים, כך שיזכו להתחנך בשפה הפולנית, ולהפוך לאזרחים טובים ונאמנים.

היעדר תשתיות לקליטת הילדים היהודים במערכת החינוך הפולנית המתפתחת וההתנגדות העזה שצעד כזה יעורר, הן בקרב הפולנים (בשל אנטישמיות), והן בקרב היהודים (מסיבות לאומיות ודתיות, בעיקר בשל חובת הלימוד בשבתות ובחגים), הביאו את ממשלת פולין להחליט על הקמת בתי ספר עממיים, שיהיו זהים בכל (שפה ותוכנית לימודים) לבתי הספר הכלליים, מלבד העובדה שלא ילמדו בהם בשבתות ובמועדי ישראל, ומכאן כינוים – "שאבּאסוּבקי" (מלשון "שבת"; ביידיש ת' רפה נהגית כ-ס', כלומר "שבס"). בנוסף, בבתי הספר הללו נלמדו לימודי דת יהודיים ותנ"ך, במקום אלה הנוצריים. בספרות המחקרית מופיע השם לעיתים כ"שבתובקה" או "שבסובקה".

==הלימודים, המורים והתלמידים בשאבאסוּבקי==
בשאבאסובקי ביקרו תלמידים יהודים בלבד, ואף רוב המורים היו יהודים (אם כי רבים מהם מתבוללים). לקראת שנות השלושים החלה הממשלה להחליף את המורים היהודים במורים פולנים-נוצרים.

שעתיים בשבוע הוקדשו ללימודי "דת משה", בדומה לנהוג בבתי הספר הכלליים, שכן שלטונות פולין ראו בהוראת הדת בכל מוסדות החינוך אחד מעקרונות הרפובליקה הפולנית.

ערב מלחמת העולם השנייה למדו בשאבאסובקי כ-60% מילדי פולין היהודים (בגיל חינוך-החובה). ברוב היישובים בפולין בהם הייתה קהילה יהודית, למדו ילדי הקהילה במוסדות לימוד אחרים לצד השאבאסובקי, בין אם היו אלה מוסדות לימוד יהודיים פרטיים או ציבוריים, או מוסדות לימוד פולניים-כלליים כגון גימנסיות. הלימודים בשאבאסובקות ניתנו חינם, ולכן היוו פתרון נוח לילדי השכבות הנמוכות, שהוריהם לא יכלו להרשות לעצמם תשלום שכר לימוד לבית ספר יהודי פרטי, או שלא היו בעלי תודעה לאומית.

==ראו גם==
*רשת החינוך "תרבות"
*רשת החינוך "יבנה"
*רשת החינוך "חורב" ו"בית יעקב"
*בתי הספר הפולניים-העבריים
*ציש"א
*שול קולט
*פוליטיקה וחינוך ביהדות פולין בין שתי מלחמות העולם

==לקריאה נוספת==
*אלכסנדר גוטרמן, פרקים בתולדות יהודי פולין בעת החדשה, הוצאת כרמל, תש"ס.
<div style="direction: ltr;">
*Celia S. Heller, On the Edge of Destruction: Jews in Poland between the two World Wars, Detroit: Wayne State University Pr., 1994.
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:פולין: היסטוריה
קטגוריה:בין שתי מלחמות העולם
קטגוריה:יהדות פולין
קטגוריה:בתי ספר יהודיים בתפוצות
שומטן

שומטן
שומטן הוא אמצעי בטיחות המגן על מסילות בהן יש תנועת רכבות סדירה מפני כניסת ציוד נייד מסילתי שאינו מורשה לנוע עליה, על ידי שימוט.

על פי רוב, ממוקם השומטן במעבר בין מסילה פעילה למסילה הנמצאת בבניה או על שלוחה המחברת מסילה פעילה למתקן תחזוקה. במקרה של ציוד נייד שאיבד שליטה ומדרדר לכיוון המסילה הפעילה, יגרום השומטן לציוד הנייד שעובר עליו להישמט מהמסילה ובכך הוא ימנע ממנו גישה אל המסילה הפעילה, שם הוא עלול לגרום לתאונת רכבת.

על מנת לאפשר מעבר של ציוד נייד מהמסילה הפעילה אל אזור העבודה בו הוא משמש או להפך, יש צורך בהסרה ידנית של השומטן, בדרך כלל על ידי אדם המוסמך לאשר את מעבר הציוד הנייד אל המסילה הפעילה.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציוד רכבות
לוי פ. מורטון

לוי פארסונס מורטון (באנגלית: Levi Parsons Morton; 16 במאי 1824 – 16 במאי 1920) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת כהונתו של הנשיא בנג'מין הריסון. לאחר סיום כהונתו כיהן כמושל מדינת ניו יורק.

מורטון נולד בשורהאם שבוורמונט. אביו היה כומר הקהילה ואחיו, דייוויד מורטון, היה לימים ראש עיריית טולדו שבאוהיו. לאחר שעזב את לימודיו בגיל צעיר החל מורטון להתנסות בעסקי מסחר ובנקאות ושימש גם כמורה. במשך שנים אלו חי במסצ'וסטס, ניו המפשייר וניו יורק. בשנת 1876 התמודד מורטון על משרת חבר בית הנבחרים של ארצות הברית, אך כשל. על אף כישלון זה, מורטון צבר ניסיון בקרב המפלגה הרפובליקנית. בשנת 1878 הוא מונה על ידי הנשיא רתרפורד הייז לנציב כבוד של התערוכה העולמית שהוצגה בארצות הברית.

מורטון נבחר לראשונה לבית הנבחרים בשנת 1879. כהונתו, מטעם המפלגה הרפובליקנית, נמשכה עד להתפטרותו בשנת 1881. שנה קודם לכן הוא סירב לבקשתו של ג'יימס גרפילד להתמודד עמו בבחירות כמועמד לסגן הנשיא. מורטון נשלח, לבקשתו, לשמש כציר של ארצות הברית בצרפת. באופן אירוני, הנשיא גרפילד, שמורטון בחר שלא להיות סגנו, נרצח בשנת 1881 על ידי צ'ארלס גיטו – אשר ביקש להתמנות לציר בצרפת בעצמו. כהונתו בצרפת נמשכה עד לשנת 1885 ונחשבה למוצלחת ביחס לפיתוח המסחר בין המדינות. בתקופה זו החלה בצרפת בנייתו של פסל החירות.

בשנים 1889 – 1893 היה מורטון סגן נשיא ארצות הברית תחת כהונתו של הנשיא בנג'מין הריסון. לאחר מכן נבחר בשנת 1895 למושל ניו יורק, תפקיד בו הוא כיהן כשנה. בשנת 1896 נשקלה מועמדותו לנשיאות ארצות הברית, אך לאחר מכן חדל מורטון מפעילות ציבורית והתפנה לעסוק בנדל"ן.

מורטון נפטר בריינברק שבניו יורק ביום הולדתו ה-96.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:סגני נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממדינת ניו יורק
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל בנג'מין הריסון
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:מועמדים לסגנות נשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1824
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1920
אקווטינטה

"המלחמה" ([[1812–1815), מאת גויה, תצריב ואקווטינטה, 158 על 208 מ"מ.]]
אקווטינטה או אקווטינט (Aquatint) היא טכניקת הדפס מפועלת בצורה של דפוס שקע.

הטכניקה פותחה לראשונה במהלך המאה ה-17 ושוכללה במאה ה-18 על ידי מדפיסים כגון ז'אן-בטיסט לה פרנס (Jean Baptiste Le Prince). האמן הראשון שהשתמש בטכניקה בצורה עקבית היה הצייר הספרדי פרנסיסקו דה גויה, שעשה שימוש באווירה הדרמטית הנוצרת על ידי השימוש בטכניקה זו.

בתהליך יצירת ההדפס מצפים את לוח ההדפסה באבקה של גרגירי קולופוניום (המיוצר משרף) טחון בעזרת קופסה מיוחדת הנקראת "ארגז אקווטינטה" או בצורה ידנית. בשלב השני מחממים את לוח ההדפסה כך שגרגירי השרף נמסים ונדבקים אל לוח המתכת. לאחר מכן צורבים את לוח ההדפסה באמבט של חומצה המאכלת את השטח שבין הגרגירים. בדרך זו נוצר משטח בעל מראה גרגירי. האמן יכול לבחור את כהות המשטח על יד שליטה במשך הזמן שבו הלוח נצרב. בדרך כלל משמשת האקווטינטה כטכניקה נלוות לאחד מטכניקות התצריב האחרות. 
==ראו גם==
*אקווטינטת סוכר

== לקריאה נוספת ==
* אליק מישורי, תולדות האמנות: מבוא כללי, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 2000, עמ' 333–336
* קריגר, דן, גרפיקה אמנותית: תחריט - תצריב וטכניקות נילוות, ידיעות אחרונות, תל אביב, 2000/1999, עמ' 81–87
<div style="direction: ltr;">
* Fordham, Douglas, Aquatint Worlds: Travel, Print, and Empire, 1770–1820 (Paul Mellon Centre for Studies in British Art), 2019 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
<div class="mw-content-ltr">* Mayor, Hyatt A., [https://libmma.contentdm.oclc.org/digital/collection/p15324coll10/id/94303 Prints and People], Metropolitan Museum of Art/Princeton, 1971</div>
<div class="mw-content-ltr">* Prideaux, S. T., [https://archive.org/details/aquatintengravin00pridiala/mode/2up Aquatint engraving]; a chapter in the history of book illustration, Duckworth & Co: London, 1909</div> 
קטגוריה:דפוס שקע
קטגוריה:הולנד: המצאות
מגדלי פנורמה

מגדלי פנורמה הם זוג גורדי שחקים הממוקמים במרכז הכרמל בחיפה. אחד המגדלים הוא מגדל דירות יוקרה בן 24 קומות המתנשא לגובה של 88 מטרים. מגדל זה הוא מגדל המגורים הגבוה ביותר בחיפה. במגדל השני נמצא מלון דן פנורמה בן 23 קומות השייך לרשת מלונות דן. המלון מתנשא לגובה של 85 מטרים והוא המלון הגבוה ביותר בעיר. 

המגדלים, שתוכננו על ידי האדריכלים שלמה גלעד ויחיאל קומט, נבנו בין השנים 1986-1980 בשטח שהיה עד לקום המדינה בית הארחה גרמני (שדרות הנשיא 101 דהיום), כחלק מן ה"כרמל הגרמני" (ראו גם כאן). המגדלים נחשבו עד לבניית "מגדל המפרש" בשנת 2002 לגורדי השחקים השניים בגובהם בעיר חיפה לאחר מגדל אשכול של אוניברסיטת חיפה. מיקומם של המגדלים במרכז רכס הכרמל שובר את קו הרכס וניתן להבחין בהם בימים עם ראות טובה ממרחק של כ-100 ק"מ, דבר ההופך את המגדלים לאחד מסימני ההיכר של חיפה.

בין המגדלים מרכז קניות המקושר למרכז הכרמל בגשר להולכי רגל. במרכז הקניות בתי קפה אחדים וחנויות אופנה. בעבר היו במקום בתי קולנוע אך הם נסגרו בשנת 2009. מרפסת נוף בקומה השנייה של מרכז הקניות מאפשרת תצפית על כל אזור מפרץ חיפה. מרפסת הנוף מקושרת לטיילת לואי, המובילה לעבר גני המרכז הבהאי העולמי.

המגדלים נמצאים מול גן האם ובסמוך לתחנת הכרמלית.
== גלריה ==
<gallery>
קובץ:מגדליפנורמה.JPG|מגדלי פנורמה נשקפים משכונת הדר הכרמל
קובץ:Haifa PB090050.JPG|מגדלי פנורמה (מימין), ומלון נוף (משמאל). ברקע - מפרץ חיפה
קובץ:View from Dan Panorama Hotel, Haifa.jpg|הנוף הנשקף ממלון דן פנורמה שברובע הכרמל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

פנורמה
פנורמה
קטגוריה:רובע כרמל
פנורמה
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן שלמה גלעד
מגדלי פנורמה
ز

right
האות זאי (בערבית: زاي) היא האות ה-11 באלפבית הערבי. לפניה באה האות רא ואחריה סין.

זאי מייצגת את העיצור /z/ (כמו זי"ן). זאי מעוצבת כגרסה של רא, אף שאין דמיון פונטי ביניהן כלל. משערים שזו תוצאת טשטוש ההבדל הגרפי בין האותיות במהלך התפתחות האלפבית הערבי, אפשר לראות את הדמיון בין האותיות המקבילות הסוריות ܪ (רא) ו- ܙ (זין). הדמיון הזה חייב הוספת נקודה דיאקריטית, על-מנת לאפשר הבחנה. תהליך דומה קרה לאותיות חא וג'ים, אם כי שם אין ראיות מאלפביתים מקבילים.

על בסיס האות זאי נוצרה באלפביתים השאובים מהאלפבית הערבי, דוגמת האלפבית הפרסי, האות ז'אי, <big>ژ</big> (עם 3 נקודות דיאקריטיות) לייצוג העיצור /ʒ/ (כמו זי"ן גרושה).

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין אך לא משמאל, כשאר אותיות "דוד' ארז".

מקור האות זאי הוא ב"זין" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים:
*אלפבית עברי – ז
*אלפבית לטיני – Z, z
*אלפבית יווני – Ζ,ζ
*אלפבית סורי – ܙ

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אותיות בערבית
חסוס נבאס

חסוס נבאס גונסאלס (ספרדית: Jesús Navas González; נולד ב-21 בנובמבר 1985 בסביליה, אנדלוסיה, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן הימני והקיצוני בסביליה. הוא בילה את רוב הקריירה שלו עם סביליה, וזכה בשמונה תארים כולל ארבעה פעמים בליגה האירופית ופעמיים בגביע המלך. נבאס הוא מלך ההופעות של סביליה בכל הזמנים עם 685.<ref></ref> נבאס הוא גם השחקן המבוגר ביותר בהיסטוריה שהגיע לגמר היורו, בגיל 38, ביורו 2024.<ref></ref>

==קריירה==
נבאס הצטרף לסביליה ב', קבוצת המילואים של סביליה, בשנת 2002 כאשר היה בן 16 בלבד. הוא שיחק בשישה משחקים בקבוצת המילואים בעונת . בעונה שלאחר מכן הרשים, ולכן זכה למספר רב יותר של משחקים; הוא שותף ב-22 משחקים והבקיע שלושה שערים. לאור ביצועיו הוחלט להעלות אותו לקבוצת הבוגרים, במדיה נטל חלק בחמישה משחקים עד תום העונה.

נבאס חזר לקבוצת המילואים בעונת , במטרה לצבור ניסיון נוסף. למרות זאת, כבר בתחילת העונה מאמנה של הקבוצה הבוגרת החליט שהוא בשל לשחק עם הבוגרים. הוא שותף ב-23 משחקים בלה ליגה והבקיע פעמיים. ב-4 במאי 2005 חתם נבס על חוזה חדש, עד שנת 2010. בזכות הצלחתו בקבוצה, הוא זומן לנבחרת ספרד הצעירה. בעונת מעמדו של נבאס בסביליה היה מבוסס היטב. הוא הופיע 35 פעמים במדי הקבוצה, והבקיע שני שערים. כמו כן, הוא שותף ב-11 משחקים בגביע אופ"א, ועזר לקבוצה לזכות בגביע לאחר ניצחון 0–4 במשחק הגמר מול מידלסברו. בעונה שלאחר מכן, סביליה זכתה בגביע בשנית, לאחר ניצחון על אספניול במשחק הגמר, כאשר נבאס היה אחד השחקנים הבולטים בזכייתה.

ב-10 ביוני 2013 עזב נבאס את סביליה, וב-12 ביוני חתם על חוזה לחמש שנים במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג וקיבל את המספר 15. ב-1 באוגוסט 2017 חזר לקבוצת נעוריו סביליה בהעברה חופשית. ב-15 בדצמבר שבר את שיא ההופעות למשחק בסביליה.

== תארים ==
;סביליה
* גביע אופ"א: , 
* גביע המלך הספרדי: , 
* הסופר קאפ האירופי: 2006
* הסופר קאפ הספרדי: 2007
* הליגה האירופית: 2019/2020, 2022/2023

;מנצ'סטר סיטי
* אליפות אנגליה: 
* גביע הליגה האנגלית: , 

;נבחרת ספרד
* זכייה במונדיאל: 2010
* זכייה באליפות אירופה בכדורגל: 2012, 2024
* מקום שני בגביע הקונפדרציות: 2013

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספורטאים ספרדים באנגליה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1985
מבול (אלבום)

מבול הוא אלבומה השני של הזמרת היוצרת קרן פלס. האלבום יצא לאור ב-7 באפריל 2008, על ידי חברת התקליטים הד ארצי. את האלבום הפיק לואי להב. מן האלבום יצאו הסינגלים "מבול", אשר הוביל במצעדי הפזמונים וזכה להשמעות רבות, "רצה הביתה", שיצא סמוך לצאת האלבום, "במכונית ליד הים" שיצא במאי, "פיז'ו 92'", שיצא ביולי, ו"תקופה של שינויים" שיצא בנובמבר. שיר הנושא של האלבום, "מבול", עוסק בהתמודדות של קרן פלס עם הביקורות שקיבלו שיריה בתקשורת.

בתאריך 10 בספטמבר 2008, הגיע האלבום למעמד אלבום זהב, על מכירות של מעל ל-20 אלף עותקים בישראל.

==רשימת רצועות==
מילים ולחן של כל השירים: קרן פלס. עיבודים: קרן פלס ואודי שמחון.
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#618BBA"
!width=100|שיר
!width=70|אורך
!width=70|מילים
!width=70|לחן
!width=70|עיבוד
|-
! מבול
| 04:11
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! מה שבאמת
| 04:13
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! רצה הביתה
| 03:47
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! סקס עם האקס
| 02:36
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! אל אישך שתיקתך
| 02:50
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! פיז'ו 92'
| 03:24
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! במכונית ליד הים
| 04:04
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! סוף הרגש
| 03:12
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! הוא מתקשר אליי
| 02:59
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! סוני אצל שוני
| 02:45
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! תקופה של שינויים
| 02:53
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! פה ליד הירקון
| 04:19
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
! שנה חד סטרית
| 02:56
| קרן פלס
| קרן פלס
| קרן פלס ואודי שמחון
|-
 |}

==סינגלים==

==מספר השמעות ארצי (סינגלים)==
{| class="wikitable" border="1"
! הסינגל
! מספר השמעות ארצי
! שבועות במצעדים
|-
| מבול
|מעל 900 השמעות
| 8
 |- style="background-color: #EFEFEF;"
| רצה הביתה
| מעל 300 השמעות
| 3
|}

==קליפים==
* 
*רצה הביתה (מתוך "הלילה עם ליאור שליין")
* 
* 

==המשתתפים באלבום==
*קרן פלס - פסנתר, סינתי, כותבת מילים, מלחינה, מעבדת
*אודי שמחון - גיטרות חשמליות, גיטרות אקוסטיות, מעבד, מפיק מוזיקלי
*לואי להב - מפיק מוזיקלי
*עדי מאירי - חצוצרה
*פילוני - קלידים, תכנותים
*עדי גולדשטיין - קלידים, תכנותים
*גליה חי - ויולה
*שחר חזיזה - תופים
*מאיה בלזיצמן - צ'לו
*מיקי ורשאי - גיטרה בס
*סלעית להב - אקורדיון

==אודות האלבום==
על האלבום סיפרה פלס:

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2008
קטגוריה:אלבומי קרן פלס
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי לואי להב
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
קתדרלת סיוני

קתדרלת סיוני
מבט לתקרה
מגדל הפעמונים הנאו-קלאסי של קתדרלת סיוני]]
קתדרלת הדורמציון סיוני היא קתדרלה גאורגית אורתודוקסית בטביליסי, בירת גאורגיה. היא נקראת גם סיוני של טביליסי כדי להבדילה מכנסיות אחרות ברחבי גאורגיה אף הן נקראות "סיוני".

הקתדרלה ממוקמת בחלק העתיק של העיר. היא נבנתה במאה ה-6. מאז, היא נהרסה על ידי פולשים חיצוניים, ונבנתה מחדש על ידי הגאורגים מספר פעמים. המבנה הנוכחי שלה הוקם במאה ה-13, והתווספו לו מספר שינויים במאות ה-17 וה-19. בתור קתדרלה הגאורגית-אורתודוקסית הראשית, קתדרלת סיוני הייתה מושבה של הקתולים-פטריאכים (ראשי הכנסייה האורתודוקסית) של גאורגיה, עד שהוחלפה בידי קתדרלת סמבה בשנת 2004.

== שם הקתדרלה == 
בהתאם למסורת הגאורגית הימי-ביניימית של נתינת שמות של מקומות על שם ארץ הקודש, נקראה סיוני על שם הר ציון בירושלים.

== ארכיטקטורה == 
קתדרלת סיוני ממוקמת בחלק ההיסטורי של "רחוב סיוני" ("סיוֹניס כּוּצָ'ה) במרכז טביליסי, כאשר החזית המזרחית שלה פונה לעבר הסוללה הימנית של נהר הקורה. 

קתדרלת סיוני היא קתדרלה טיפוסית לארכיטקטורה של כנסייה גאורגית מימי הביניים, בעל אפסיס עם מצולעים בולטים בחזית הפונה למזרח. מקורו של הטוף הצהוב, שממנו נבנתה הקתדרלה הוא מבולניסי, עיר מדרום-מערב לטביליסי. מצפון לקתדרלה, במבנה נפרד שבחצר הפנימית שלה, עומד מגדל פעמון בעל שלוש קומות, המתוארך ל-1425. הוא ניזוק בחלקו הגדול בשנת 1795 בידי הפרסים הקאג'ארים לאחר קרב קרצניסי, ושוחזר למצבו הנוכחי בשנת 1939. מצידו השני של הרחוב עומד מגדל הפעמון השני, אף הוא בעל שלוש קומות, שמתאפיין באדריכלות ייחודית. הוא נבנה בשנת 1812 לזכר ניצחון האימפריה הרוסית על האימפריה העות'מאנית במלחמת רוסיה-טורקיה, 1806–1812. מגדל זה הוא אחד הדוגמאות העתיקות אדריכלות הרוסית הנאו-קלאסית בעבר הקווקז.

== היסטוריה == 
קתדרלת סיוני מ[[נהר הקורה, בשנות ה-70 של המאה ה-19]]
על פי הרשומות הגאורגיות מימי הביניים המבנה המקורי של הקתדרלה החל להיבנות במיקומו הנוכחי בסביבות שנת 575, על ידי גואראם הראשון מאיבריה, הנסיך ששלט בממלכת איבריה (כארתלי), והושלם בשנת 639 על ידי יורשו אדרנסה. הקתדרלה נהרסה לחלוטין בידי הערבים ונבנתה שוב מההתחלה. האלמנטים הבסיסיים של המבנה הנוכחי מתוארכים למאה ה-13. אף על פי שהמבנה ניזוק קשות, הקתדרלה שרדה את ההתקפות של הפולשים החיצוניים: ג'לאל אד-דין מינגבורנו - השאה החווארזמי הפליט שברח מהמונגולים, הפלישה הטימורית לגאורגיה, הפרסים והסלג'וקים.
[[ליתוגרפיה של הפרסקאות בקתדרלת סיוני, גיאורגי גגרין 1847]]
בשנת 1657, בישוף טביליסי רבתי, אליסה סאגינאשווילי, שיחזר את כיפת הצריח של הקתדרלה והוסיף את כיפת הצריח הדרומית. בשנת 1710, עוצר כארתלי, הנסיך וחטנג בטונישווילי, ביצע עבודות שיקום של כיפת הצריח וקירות הקתדרלה. בשנים 1850–1860 הקתדרלה קיבלה מראה אחר כאשר האמן הרוסי, גנרל קניאז גיאורגי גגרין (1810–1893), הוסיף סדרת פרסקאות מעניינות וחדשות, במקום הפרסקאות הגאורגיות שאבדו. חלק מהפרסקאות על הקיר המערבי שוקמו על ידי האמן הגאורגי לבאן צוצקירידזה בשנות ה-80 של המאה ה-20.

== קישורים חיצוניים == 

קטגוריה:טביליסי: מבני דת
סיוני
סיוני
יוהאן מאוריץ ואן נסאו-זיגן

יוהאן מאוריץ ואן נסאו-זיגן (בהולנדית: Johan Maurits van Nassau-Siegen; 20 ביוני 1604 – 20 בדצמבר 1679) היה רוזן ונסיך נסאו-זיגן.

מאוריץ נולד בעיירה דילנבורג שבגרמניה, מקום מוצאה של שושלת בית אורנז'. אביו היה יוהאן השביעי, רוזן נסאו-זיגן. סבו, יוהאן השישי, רוזן נסאו-דילנבורג, היה אחיו של השליט ההולנדי - וילם השתקן.

יוהאן מאוריץ הצטרף לצבא ההולנדי בשנת 1621, בגיל צעיר מאוד. בשנת 1626 הוא הפך למפקד. הוא השתתף בכיבוש דן בוס בשנת 1629. בשנת 1636 הוא כבש את מבצר סכנקנסכאנס.

== בברזיל ==
הוא מונה למושל מושבות הולנד בברזיל על ידי חברת הודו המערבית ההולנדית בשנת 1637. הוא נחת ברסיפה, נמלה של פרנמבוקו והמעוז החשוב של ההולנדים בברזיל, בינואר 1637.

לאחר סדרה של משלחות, הוא הרחיב לבסוף את ברזיל ההולנדית מסרז'יפה בדרום עד לסאו לואיס בצפון. באופן דומה הוא כבש את המושבות הפורטוגזיות באלמינה, סאו טומה, ואת לואנדה בחוף המערבי של אפריקה (כיום בירת אנגולה). בעזרתו של האדריכל המפורסם, פיטר פוסט מהארלם, הוא שינה את פניה של רסיפה בכך שבנה עיירה חדשה, מקושטת בבניינים ציבוריים מפוארים וגנים, שנקראה על שמו, מאוריצסטאד.

בזכות מדיניותו הוא הביא את המושבה ההולנדית לכדי מצב משגשג, ואף הצליח להשכין שלום עם המתיישבים הפורטוגזים. הנהגתו המעולה בברזיל עוררה השראה לכתיבת שני אפוסים לטיניים, האחד משנת 1647, יצירתו של קספר ברליאוס (או ון בארלה) Rerum per octennium in Brasilia et alibi nuper gestarum ("תיאורן של שמונה שנים לאחרונה בברזיל ובמקומות אחרים"), והשנייה, יצירתו של פרנסיסקוס פלנטה "מאוריטיאס". הצייר אברהם ווילארטס שירת כחבר בפמלייתו של מאוריץ.

מאוריץ הקים מועצה עירונית בה לקחו חלק קתולים, פרוטסטנטים ויהודים. מלבד סובלנות זו, הוא גם עודד את התפתחותה של רסיפה, והנהיג בעיר מעין פרויקט של שיכון ציבורי. תוכניותיו והוצאותיו הגדולות הדאיגו את מנהליו החסכנים מחברת הודו המערבית ההולנדית, ומשסירב להמשיך בתפקידו אלא אם תינתן לו יד חופשית, הוא הוחזר לאירופה ביולי 1644.

== בחזרה לאירופה ==
זמן קצר לאחר מכן, מינה אותו הסטאדהאודר פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' למפקד חיל הפרשים ההולנדי, והוא לקח חלק בקרבות בין השנים 1645 ו-1646. כשהמלחמה נגמרה בהסכם מינסטר, בינואר 1648, הוא קיבל מאלקטור ברנדנבורג את תפקיד המושל של קלווה, מארק, ראוונסברג, ומאוחר יותר גם של מושל מינדן. הצלחתו בחבל הריין הייתה גדולה כמו הצלחתו בברזיל, והוא הוכיח את עצמו כשליט חכם ומוכשר.

בסוף שנת 1652, הוא מונה לראשו של מסדר יוחנן הקדוש (Johanniterorden) בברנדנבורג, והפך לנסיך באימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1664 הוא חזר להולנד. כשחודשה המלחמה עם אנגליה, שנתמכה על ידי הנסיך-בישוף של מינסטר, הוא מונה למפקד הכללי של כוחות היבשה ההולנדים. אף על פי שהפרלמנט ההולנדי ניסה להכשילו, הוא הדף את הפלישה, ולכן הבישוף של מינסטר, ברנהרד פון גאלן, הוכרח להכריז על שלום. פעילותו עוד לא הגיעה לסופה: בשנת 1673 הוא מונה על ידי הסטאדהאודר וילם מאורנז' לפקד על הכוחות בפריזיה ובחרונינגן, ולהגן על החזית המזרחית של שבעת המחוזות.

משנת 1675 מנעה ממנו בריאותו מלהמשיך לתפקד בצבא. בשנותיו האחרונות הוא חי בעירו האהובה קלווה, שם נפטר בדצמבר 1679.

הבניין שבנה בהאג נקרא כיום מאוריצהאוס, ומשמש כמוזיאון לאמנות הולנדית.

היוצר הברזילאי פאולו סטובאל חיבר נובלה היסטורית על יוהאן מאוריץ ועל ההתיישבות ההולנדית בברזיל, "O Príncipe de Nassau" ("נסיך נסאו").

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ברזיל: היסטוריה
קטגוריה:פוליטיקאים הולנדים
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:אנשי צבא הולנדים
קטגוריה:ילידי 1604
קטגוריה:נפטרים ב-1679
כפר עבודה (תל מונד)

כפר עבודה (גם כפר עבודה לנערים או חברת נעורים) הוא מוסד לחינוך מיוחד בשרון, כ-2 ק"מ מזרחית לתל מונד. נוסד בשנת 1942, ומנוהל על ידי משרד הרווחה.
== היסטוריה ==
הכפר הוקם בשנת 1937 על אדמת הקרן הקיימת ליד גבת כמוסד לנערים עזובים בפיקוח הוועד הלאומי. הכפר הופקע על ידי הצבא הבריטי לצורך הרחבת בסיס רמת דוד והוא עבר בשנת 1942 באופן זמני לחדרה ולאחר מכן לתל מונד שם הוא נמצא עד היום. מטרת המוסד הייתה להחזיר ילדים על דרך הישר של לימודים ועבודה. בשנת 1945 תואר המוסד בעל המשמר כמוזנח, ללא יד מכוונת. מנהל המוסד טען שהבעיות נובעות מהעדר תקציב וחוסר בעובדים מנוסים, אך אחרים טענו שהבעיות נובעות גם מניהול כושל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: בתי ספר
קטגוריה:ישראל: מוסדות לחינוך מיוחד
קטגוריה:יישובי המועצה האזורית לב השרון
קטגוריה:עבודה
בוהמון הראשון, נסיך אנטיוכיה

בוהמון הראשון, נסיך אנטיוכיה (Bohémond de Tarente, בוהמונד מטרנטו; 1054 - 3 במרץ 1111) היה ממנהיגי מסע הצלב הראשון.

==ביוגרפיה==
ה[[מאוזוליאום של בוהמון הראשון בעיר קאנוסה שבפוליה]]
בוהמון נולד בדוכסות קלבריה שבדרום מערב איטליה בשנת 1054, כבנו הבכור של מנהיג הנורמנים רובר גיסקאר ושל אשתו הראשונה אלברדה . בין 1081 ו-1085 השתתף במבצעים הצבאיים של אביו נגד האימפריה הביזנטית, ועם מות אביו (17 ביולי 1085) ירש את דוכסיות פוליה, קלבריה וסיציליה.

ב-1096, כאשר השתתף במצור על אמאלפי לצד דודו, רוג'רו הראשון, נודע לו כי מסע הצלב הראשון יצא לדרך. הייתה זו הזדמנות בעבורו לכבוש לעצמו ולאנשי הצבא הנורמנים, ובהם אחיינו טנקרד (מאוחר יותר טנקרד, נסיך הגליל), נחלה מן הטריטוריה של האימפריה הביזנטית במזרח התיכון.

בוהמון הקים צבא נורמני, צלח את הים האדריאטי, הגיע לקונסטנטינופול באפריל 1097 וניהל משא ומתן עם אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. באוקטובר של אותה שנה הגיע לאנטיוכיה (כיום אנטקיה שבדרום טורקיה) שהייתה בידי הסלג'וקים והטיל עליה מצור.

ב-3 ביוני 1098 לכד את העיר ולקח אותה לעצמו כנחלתו הפרטית, למרות מחאותיו של המנהיג הצלבני רמון הרביעי, רוזן טולוז, שגם הוא השתתף במצור על העיר. בינתיים הסתבך מצבו של בוהמון, שהוכתר כנסיך אנטיוכיה, בהיותו נתון במאבק תמידי נגד אלכסיוס הראשון, שנתמך על ידי רמון הרביעי, ונגד הסלג'וקים שלטשו את עיניהם לצפון סוריה.

באוגוסט 1100 נפל בוהמון בשבי האמיר של סיוואס, שליט הטורקים הדנישמנדים, והשתחרר רק כעבור שלוש שנים לאחר ששולם בעבורו כופר נפש. בתקופה זו, אחיינו טנקרד מילא את מקומו כשליט אנטיוכיה.

לאחר שהסלג'וקים פלשו לרוזנות אדסה, יצא בוהמון הראשון לעזרתו של בלדווין השני ותקף את העיר חרן (כיום אתר ארכאולוגי בדרום מזרח טורקיה) ביחד עם אחיינו טנקרד. בקרב חרן ביום (7 במאי 1104) נחלו הצלבנים מפלה ניצחת מידי הסלג'וקים. בוהמון חזר לאירופה כדי לגייס עזרה ושם נשא לאישה את קונסטאנס , בתו של פיליפ הראשון, מלך צרפת. הוא לא שב עוד לאנטיוכיה.

ב-1105 ניסה לתקוף את האימפריה הביזנטית כשנחת עם צבאו באזור דלמאטיה (כיום בקרואטיה) כפי שעשה אביו רובר גיסקאר עשרים שנה לפני כן, ובסוף 1107 הטיל מצור על דורס - עיר הנמל הביזנטית בחוף הים האדריאטי. אך ב-1108 ניצחו הביזנטים את צבאו בעזרת ונציה והוא נאלץ לחתום על חוזה דבול עם אלכסיוס הראשון שלפיו תשוב אנטיוכיה לשליטת האימפריה הביזנטית אחרי מותו, והוא עצמו הפך לוואסל של הקיסר.

הסכם זה לא היה מקובל על טנקרד, שב-26 במרץ 1111, עשרים ושלושה ימים בלבד אחרי מותו של בוהמון הראשון, דאג להכריז על ביטולו, והמשיך לשמש כעוצר נסיכות אנטיוכיה בשם בנו של בוהמון, בוהמון השני .

במשך שלוש השנים האחרונות לחייו היה בוהמון הראשון מדוכדך. הוא נפטר ב-1111 בעיר בארי ונקבר בעיר קאנוסה די פוליה בדרום מזרח איטליה.

ההיסטוריונית הביזנטית אנה קומננה, בתו של אלכסיוס הראשון, השאירה עדות ממקור ראשון על מאורעות אלה בחיבורה האלכסיאדה. לפי תיאוריה המפורטים היה בוהמון אדם משכיל ומרשים, גבוה וחסון, בעל שיער בלונדיני ופנים מגולחות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:צלבנים
קטגוריה:מסע הצלב הראשון
קטגוריה:עולים לרגל לירושלים
קטגוריה:ילידי 1054
קטגוריה:נפטרים ב-1111
האכסדרה האוקטביאנית

האכסדרה האוקטביאנית (בלטינית: Porticus Octavia - "פורטיקוס אוקטביה") הייתה אכסדרת עמודים שהוקמה ברומא העתיקה על ידי גנאיוס אוקטביוס בשנת 168 לפנה"ס על מנת להנציח את ניצחון צי רומא על פרסאוס ממקדוניה.

האכסדרה, שהייתה ממוקמת בין תיאטרון פומפיוס לבין הקירקוס פלאמיניוס, נחשבה לאכסדרה המפוארת ביותר ברומא, ונקראה גם "אכסדרת קורינתיה" (בלטינית: porticus Corinthia) בשל כותרות העמודים מהסדר הקורינתי שהיו באכסדרה - כותרות שהיו עשויות ברונזה. ככל הנראה היה זה המבנה הראשון שנבנה ברומא העתיקה תוך שימוש בסדר הקורינתי.

המבנה שופץ על ידי הקיסר אוגוסטוס בשנת 33 לפנה"ס.

כיום לא נותרו שרידים של מבנה זה.

==ראו גם==
* אכסדרת אוקטביה

==קישורים חיצוניים==
*[http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Lazio/Roma/Rome/_Texts/PLATOP*/porticus.html סמיואל בול פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומא: מבנים בתקופת רומא העתיקה
קטגוריה:אכסדראות
ذ

דַ'אל/דַֿאל (בערבית: ذَال) היא האות התשיעית באלפבית הערבי. לפניה באה האות דאל ואחריה באה האות רא.

ד'אל מייצגת את העיצור /ð/ (כמו הצירוף th במילה האנגלית brother. זהו גם הצליל הישן של דל"ת רפה בעברית, אם כי כיום רוב הדוברים הוגים אותה כדל"ת רגילה). התעתיק המקובל שלה לעברית הוא "ד'". בערבית לבנטינית ד'אל נהגית כעיצור /z/ (כמו זי"ן), וברוב הניבים המצריים והצפון אפריקאים היא נהגית כעיצור /d/ (כמו דל"ת). יוצאים מן הכלל הם הניבים הפלסטינים הכפריים, התוניסאים, האלג'יראים הכפריים וחלק מהלוביים, שם ד'אל נותרת כהגייתה הסטנדרטית.

ד'אל היא אחת משש האותיות הערביות שאין להן מקבילה באלפבית הפיניקי (האחרות הן ת'א, ח'א, צ'אד, ט'א וע'ין). על אף שבאלפביתים פרוטו-שמיים, כמו האלפבית הדרום-ערבי, מופיעה אות לייצוג הפונמה הזו, שהשתמרה עד היום בשפות שמיות דרומיות, דוגמת ዘ בכתב האתיופי, הרי שבאלפבית הפיניקי, שהוא המקור לאלפבית הערבי, כבר לא הייתה אות לייצוג הפונמה הזו. כך עוצבה ד'אל כגרסה של דאל, ללא שום מקבילה פיניקית. (הסיבה שד'אל עוצבה דווקא כדאל היא כנראה עקב דמיון פונטי של העיצור /ð/ לעיצור /d/, ואולי גם בהשפעת הארמית והעברית, שבהן כבר קרה תהליך בג"ד כפ"ת, כך שאותה האות – דל"ת – שימשה בהן לייצוג שני העיצורים הללו).

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין אך לא מצד שמאל, כמו בשאר אותיות דוד'ארז.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אותיות בערבית
תזמורת הרדיו של מינכן

תזמורת הרדיו של מינכן (בגרמנית: Münchner Rundfunkorchester) נוסדה ב-1952 כהרכב התזמורתי השני של הרדיו הבווארי, לצד תזמורת רדיו בוואריה. התזמורת שמה דגש בעיקר על מוזיקה קלה, וניגנה במספר רב של אופרטות. קונצרטי יום ראשון של התזמורת במינכן זכו גם הם להצלחה בלתי רגילה.

עם הזמן התרחב הרפרטואר לכיוון האופרה האיטלקית, ובניהולו של מרצ'לו ויוטי גם בכיוון מוזיקה של המאה ה-20. אף על פי שבניצוחו של מרצ'לו ויוטי זכתה התזמורת בשנים האחרונות להצלחה אמנותית יוצאת מגדר הרגיל, וזכתה לאהדה גדולה בציבור, היא נועדה להיסגר כחלק מן הצעדים במסע התייעלות. ב-27 באפריל 2005 התקבלה החלטה שהצילה את התזמורת מסגירה. מאז 1 בספטמבר 2006 ממשיכה התזמורת לנגן בגרסה קטנה יותר (50 מוזיקאים במקום 72 עד אז), והדגש הוא מאז על תחום העבודה החינוכית עם בני נוער.

==מנצחים ראשיים==

* ורנר שמידט-בלקה (1952 - 1967)
* קורט אייכהורן (1967 - 1975)
* היינץ ואלברג (1975 - 1981)
* למברטו גארדלי (1982 - 1985)
* ג'וזפה פאטאנה (1988 - 1989)
* רוברטו אבאדו (1992 - 1998)
* מרצ'לו ויוטי (1998 - 2005)
* אולף שירמר (2006 - 2017)
* איוון ראפיוזיק (2017 - ממשיך)

==קישורים חיצוניים==
* 

<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20080331071129/http://www.br-online.de/kultur-szene/klassik/pages/ro/ Münchner Runkfunkorchester] auf der Homepage des Bayerischen Rundfunks
</div>

רדיו מינכן
מינכן
קטגוריה:מינכן: תזמורות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1952
מרצ'לו ויוטי

מרצ'לו ויוטי (באיטלקית: Marcello Viotti, 29 ביוני 1954, וואלורב, שווייץ - 16 בפברואר 2005, מינכן) היה מנצח שווייצרי, שנודע בעיקר בניצוח על אופרה.

==ביוגרפיה==

ויוטי נולד במחוז דובר הצרפתית של שווייץ להורים איטלקים. הוא למד צ'לו, פסנתר ושירה בקונסרבטוריון של לוזאן. וולפגנג זאוואליש, שהיה מורו של ויוטי, עודד אותו להתחיל את הקריירה שלו בתיאטרון. כמנצח צעיר ליטש ויוטי את אמנותו עם תזמורת הנגנים הצעירים הבינלאומית "Jeunesses Musicales" בעיר האיטלקית פרמו ועם הרכב כלי נשיפה מעץ.

ויוטי היה המנצח הראשי של תזמורת הרדיו של זארבריקן משנת 1991 עד 1995. הוא היה אחד מצוות משותף של שלושה מנצחים ראשיים לתזמורת הסימפונית של לייפציג משנת 1996 עד 1999. ויוטי היה המנצח הראשי של תזמורת הרדיו של מינכן משנת 1998 עד 2004, אז התפטר במחאה על קיצוצי תקציב, שאיימו על המשך קיומה של התזמורת. בינואר 2002 התמנה למנהל מוזיקלי בתזמורת של תיאטרו לה פניצ'ה בוונציה.

ויוטי עבר אירוע מוחי בשעת חזרה במינכן בפברואר 2005 ונותח להרחקת קריש דם ממוחו. לאחר הניתוח אושפז ביחידת טיפול נמרץ, אך לא חזר להכרתו ומת ב-16 בפברואר 2005. הוא היה נשוי ואב לארבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:מנצחים שווייצרים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:שווייצרים ממוצא איטלקי
קטגוריה:ילידי 1954
קטגוריה:נפטרים ב-2005