OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ברוס מצגר

ברוס מנינג מצגר (באנגלית: Bruce Manning Metzger; 9 בפברואר 1914 – 13 בפברואר 2007) היה כומר, מבקר ומתרגם מקרא אמריקאי, מגדולי חוקרי נוסח הברית החדשה.

==ביוגרפיה==
נולד במידלטון, פנסילבניה למוריס ואנה מצגר. אביו היה עורך דין, ונבחר פעמיים לאספה הכללית של המדינה מטעם המפלגה הרפובליקנית. כילד היה חלש וחולני ולמד עם אמו בבית. מגיל צעיר נמשך לביקורת המקרא. ב-1935 סיים תואר בלטינית ויוונית במכללת לבנון ואלי המתודיסטית באנוויל. אז המשיך ללימודים בסמינר התאולוגי פרינסטון, מוסד החינוך הראשי והיוקרתי של הכנסייה הפרסביטריאנית באמריקה (שש שנים בלבד לאחר פרישת המרצים הפונדמנטליסטים שהקימו את סמינר וסטמינסטר). הוא השלים תואר ראשון בתאולוגיה ב-1938, וב-1939 סיים את התואר השני ונסמך לכמורה. ב-1940 הצטרף לסגל בסמינר. ב-1942 סיים דוקטורט בלימודים קלאסיים באוניברסיטת פרינסטון (העבודה עסקה בניתוח כתב-יד יווני בן המאה ה-12). מצגר שלט בשפות עתיקות רבות, כולל יוונית, לטינית, עברית, ארמית סורית וקופטית.

ב-1944 קודם למרצה בכיר, ב-1948 לפרופסור חבר וב-1954 לפרופסור מלא. ב-1964 הופקד על הקתדרה ע"ש ג'ורג' ל. קולורד ללשון ולספרות הברית החדשה. באותה שנה פרסם את מה שהוא אולי חיבורו הידוע ביותר: The Text of the New Testament: Its Transmission, Corruption, And Restoration. הספר יצא בארבע מהדורות ונפוץ באקדמיה כמבוא לביקורת הברית החדשה. הוא חיבר שני המשכים, שעסקו בגרסאות המוקדמות ובקאנון של הברית החדשה. בין 1977 ל-1990 שימש כיו"ר ועדת המתרגמים שעמלה על התרגום המתוקן החדש הסטנדרטי (NRSV) לביבליה, שיצא בהוצאת מועצת הכנסיות הלאומית של ארצות הברית. מצגר זכה לכיבודים אקדמיים רבים מספור, ובין היתר היה חבר בהתכתבות של האקדמיה הבריטית וחבר החברה הפילוסופית האמריקאית. ב-1984 פרש מהוראה.

הוא מת ב-2007. היה נשוי לאיזובל מק'קיי ואב לג'ון וג'יימס ברוס.

==קישורים חיצוניים==

* [https://paw.princeton.edu/memorial/bruce-m-metzger-42 Bruce M. Metzger *42] באתר אוניברסיטת פרינסטון.
* [https://www.nytimes.com/2007/02/16/obituaries/16metzger.html Bruce Metzger, Scholar and Bible Translator, Dies at 93]. ניו יורק טיימס.
* [https://bible.org/article/memoriam-bruce-m-metzger-1914-2007 In Memoriam: Bruce M. Metzger (1914-2007)] באתר Bible.org.

קטגוריה:חוקרי מקרא
קטגוריה:כמרים פרסביטריאנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
צמצום כוחות סדירים

בצה"ל, צמצום כוחות סדירים (בראשי תיבות: צכ"ס) הוא אחד הנדבכים המרכזיים בתוכנית הרב-שנתית "תנופה" שהוצגה בשנת 2020 על ידי הרמטכ"ל אביב כוכבי, ועתידה להימשך עד 2024.

==רקע: תוכניות רב-שנתיות בנושאי כח אדם==
התוכנית הרב-שנתית "תנופה" היא המשכה של תוכנית "גדעון" (כחלק מהמלצות הוועדה לבחינת תקציב הביטחון) שהתקיימה בין השנים 2015–2020 ושל תוכנית "קלע" שהתקיימה בשנים 2003-2006.

במסגרת תוכניות אלה צה”ל משחרר אלפי משרתי צבא קבע בגילאי 30 עד 40 או הקרובים לגיל הפרישה, מתוך כוונה לקלוט משרתי קבע צעירים יותר. בתחילת שנת 2021 החל צה"ל בתהליך שחרור של אלפי משרתי קבע.

==הליך צמצום הכוחות הסדירים==
שחרור אנשי קבע נעשה בהתאם להוראת פיקוד עליון מס’ 3.0508 שכותרתה "נוהל לשחרור משרתי הקבע", המאפשרת לצה"ל ליזום פיטוריו של משרת צבא קבע המצוי ב"אוכלוסיית היעד" על ידי מתן הודעה מוקדמת של 3 חודשים או יותר.

ההוראה קובעת את כלל הפרוצדורות לפיטורים, ובכלל זה את עבודת הרקע שעל צה"ל לקיים בטרם ביצוע הליך הפיטורים כלפי כל איש קבע. כמו כן, ההוראה קובעת את מנגנון ההודעה בדבר הפיטורים, את הליכי הערעור, וכן נושאים נוספים, בהם הטבות, פיצויים ומענקים.

ניתן לערער על ההחלטה לשחרר קצין בצה"ל על ידי פנייה בכתב לראש חטיבת הסגל באגף כוח האדם או לראש אכ"א, כאשר מדרג הסמכויות משתנה בין עילות השחרור השונות ודרגתו של משרת הקבע.

==ביקורת==
אנשי הקבע המפוטרים במסגרת הליך צמצום הכוחות הסדירים בדרך כלל מופתעים ונותרת בהם מרירות כלפי צה"ל, שקטע את הקריירה הצבאית שלהם. כמו כן נטען שחיל משאבי האנוש הוחרג מהתוכנית, והקצינים המשרתים בו אינם מפוטרים.

בשנת 2014 תבע איש קבע בחיל האוויר את צה"ל עקב ההחלטה לשחררו משירות קבע בגלל צמצום הכוחות הסדירים בצה"ל. התביעה נדונה בבית המשפט המחוזי בתל אביב, ונדחתה. לעומת זאת, בשנת 2021 ערערה קצינה מאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה על ההחלטה לשחררה, והערעור התקבל.

==פרישה מרצון==
בנוסף לקצינים ששוחררו, פורסם ש-613 רבי-סרנים פרשו מרצונם בשנת 2022, בהם 145 לוחמים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחרור מצה"ל
קטגוריה:אגף כוח אדם
אליהו פלדמן

אליהו פלדמן (2002-1919) היה היסטוריון ישראלי, יליד בסרביה.
הוא כיהן כמרצה בכיר בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב.
נודע בעיקר במחקריו על תולדות יהדות רוסיה ויהדות בסרביה .

===ביוגרפיה===
אליהו פלדמן נולד ב-1919 במשפחה יהודית בקישינב, בחבל בסרביה שאוחד באותה תקופה עם ממלכת רומניה.
ב-1971 סיים עבודת דוקטורט בהיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1976 התמנה למרצה בכיר באוניברסיטת תל אביב, בחוג להיסטוריה של עם ישראל.

==ספרים==
*1971 - יהודי רוסיה ב-1905 בעיני דיפלומט אנגלי -
* תולדות היהודים בבסרביה במאה הי"ט -- הוצאת האוניברסיטה העברית, ירושלים
*1982 - בעלי מלאכה יהודים במולדאביה
*1986 - The Russian Jews in 1905 through the eyes and camera of a British diplomat .Tel Aviv : Tel Aviv University
*1999 - יהודי רוסיה בימי המהפכה הרוסית והפוגרומים הוצאת מאגנס, ירושלים
* ראשית הסוציאליזם היהודי : לקט מקורות / סידר א' פלדמן.

כתבים נוספים:
*, (1903)Plehwe and the Pogrom of Kishinev - Heawar, 17, Tel Aviv, Altera 1970
*1974 - הדמות היישובית, הכלכלית והחברתית של יהדות רוסיה
* British Diplomats and British Diplomacy and the 1905 Pogroms in Russia in Slavonic and East Europe Review 65, 1987
* First Attempt of American Intervention on Behalf of the Russian Jews
*The Question of the Jewish Emancipation in the Ottoman Empire and the Danubian Principalities after the Crimean War JSS 41 1979
*צרור מכתבים מאת יהודי רומניה המבקשים להגר בשנת 1900
*השתתף בכתיבת ערכים באנציקלופדיה העברית (חלק מהערך על סיביר (יהודים), על בוגדן פטריצ'ייקו חשדאו, באנציקלופדיה יודאיקה (בערך דוויצ'ון באלי), ב"פנקס קהילות רומניה"

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:יהודים מבסרביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: היסטוריה של עם ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
טרנס הנריקס

טרנס הנריקס (באנגלית: Terence Thomas "Tom" Henricks ; נולד ב-5 ביולי 1952) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה האסטרונאוט הראשון שהגיע ל-1000 שעות טיסה במעבורת חלל.

==ביוגרפיה==
טרנס הנריקס נולד בעיירה בריאן שבמדינת אוהיו. הוא סיים לימודי בית הספר ולמד הנדסה אזרחית באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1974. בשנת 1982 הוא קבל תואר שני במנהל ציבורי.

לאחר סיום האקדמיה של חיל האוויר הנריקס נשלח לקורס טיס. עם סיומו הוא היה טייס במטוס מדגם "מקדונל דאגלס F-4 פנטום". תקופה מסוימת הוא הוצב בבריטניה ובאיסלנד. בשנת 1980 הוא חזר לארצות הברית. בשנת 1983 הנריקס סיים קורס טייסי ניסוי. הנריקס שירת בבסיס חיל האוויר אדוארדס כטייס ניסוי של "ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון". הנריקס ביצע 749 צניחות וקיבל דרגת "צנחן אמן".

==שירות בתחום החלל==
בשנת 1985 הנריקס נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הנרקיס כיהן בתפקידים טכניים במרכז החלל קנדי ומרכז החלל ג'ונסון.

בשנת 1991 הוא השתתף במשימת STS-44 של מעבורת החלל אטלנטיס כטייס (פרדריק גרגורי היה מפקד הצוות). הצוות פעל לפי תוכנית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. במשימת STS-55 בשנת 1993 הוא היה טייס של מעבורת החלל קולומביה (סטיבן נגל היה מפקד צוות). הצוות פעל לפי תוכנית בין לאומית תוך שימוש במערכת D-2 Spacelab הגרמנית. בשנת 1995 הוא טס בפעם השלישית על סיפון מעבורת החלל דיסקברי כמפקד צוות. בין היתר במהלך המשימה הוצב במסלול לוויין TDRS. בשנת 1996 הוא טס בפעם הרביעית כמפקד משימה STS-78 על סיפון מעבורת החלל קולומביה. במהלך הטיסה בוצעו מחקרים בתחום הביולוגיה וחקר חוסר כבידה.

==לאחר פרישה מנאס"א==
לאחר פרישה מסוכנות החלל בשנת 1997 הנריקס השתלב בתעשייה פרטית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.spacefacts.de/bios/astronauts/english/henricks_terence.htm קורות חיים]

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
ויליאם הום ליזרס

ויליאם הום ליזרס (באנגלית: William Home Lizars; 1788 – 30 במרץ 1859) היה צייר וחרט סקוטי.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד באדינבורו בשנת 1788, בנו של דניאל ליזרס, ואחיו של המנתח ג'ון ליזרס. אחותו ג'ין (ג'יין) הום נישאה לסר ויליאם ג'ארדין.<ref>Jackson, Christine E. "Jardine, William". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press</ref> אביו היה מוציא לאור וחרט שהיה תלמידו של אנדרו בל, וחרט דיוקנאות כאיורי ספרים. וילאם ליזרס למד תחריט לראשונה אצל אביו, ולאחר מכן נכנס כתלמיד של ג'ון גרהם באקדמיה לאמנות באדינבורו, שם היה התחבר עם סר דייוויד וילקי.<ref>Cust, Lionel Henry (1893). "Lizars, William Home". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. Vol. 33. London: Smith, Elder & Co.</ref>

בשנת 1812, עם מות אביו, נאלץ ליזרס להמשיך בעסק של חריטה והדפסת נחושת כדי לפרנס את אמו ומשפחתו. הוא העסיק את האמנים הורציו מקולוך ודניאל מקני.<ref>Smith, George Fairfull. "McCulloch, Horatio". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.</ref> ג'ורג' אייקמן, אביו של הצייר ג'ורג' אייקמן, עבד גם הוא עבור ליזרס לפני שהקים עסק עצמאי.<ref>"Aikman, George" . Dictionary of National Biography (2nd supplement). London: Smith, Elder & Co. 1912.</ref>

ליזרס פגש בג'ון ג'יימס אודובון באדינבורו באוקטובר 1826, אודובן הציג את תיק העבודות שלו בפני חוקרי הטבע פטריק ניל ופרידו ג'ון סלבי. אז החלה תקופה אינטנסיבית שבה ליזרס עזר לאודובון לפגוש את העילית החברתית באדינבורו שעשויה ביתב להיות שימושית עבורו: רוברט ג'יימסון, דייוויד ברוסטר וג'יימס וילסון. ליזארס לקח את אודובן לפגוש את ג'ורג' קומב ופרנולוגים אחרים.<ref>Audubon and His Journals/The European Journals. 1826-1829</ref> ליזרס הסכים לפרסם את הספר "ציפורי אמריקה" מאת אודובון. לאחר התחלה מבטיחה, העסק לא הלך טוב, ואודובון העביר את ההפקה ללונדון. העבודה הושלמה על ידי משפחת האוול.

ליזרס שיכלל את שיטת התחריט בעץ, ששימשה להמחשה איורים בספרים, ולקח חלק פעיל בהקמת האקדמיה המלכותית הסקוטית .

מ-1808 עד 1815, ויליאם ליזרס הציג את הדיוקנאות, נושאים קדושים וביתיים בתערוכות באדינבורו. ב-1812 הוא שלח שתי תמונות לאקדמיה המלכותית בלונדון, "קריאת הצוואה" ו-"חתונה סקוטית". הם זכו להערכה ונחרטו, ונמצאים בגלריה הלאומית של סקוטלנד באדינבורו.

הוא עיצב שטרות עבור בנק אוף סקוטלנד, נראה שיצר את הסמל לחברת הביטוח והפנסיות "אלמנות סקוטיות" שאומץ ב-1818.<ref>Wall text from Buying Security - Life Assurance, Museum on the Mound, Edinburgh.</ref> הוא גם חרט לוחות של נוף סקוטי לפרסומים שונים, ואת הלוחות האנטומיים של 1822 עבור אחיו ג'ון. בין שאר עבודותיו, הוא חרט מפות של חלקי עולם לפרסומים כרטוגרפיים שונים.

ויליאם ליזרס נפטר באדינבורו ב-30 במרץ 1859, הוא קבור בחצר הכנסייה סנט קאת'ברט ברחוב פרינסס.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
 File:William Home Lizars (1788-1859) - A Scotch Wedding - NG 424 - National Galleries of Scotland.jpg|חתונה סקוטית
File:William Home Lizars (1788-1859) - Reading the Will - NG 423 - National Galleries of Scotland.jpg|הקראת צוואה
File:Head and face; dissection, with blood-vessels and nerves ind Wellcome V0008389EL.jpg|תחריט אנטומיה של הראש
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1788
קטגוריה:נפטרים ב-1859
נובל דינה

נובל דינה הוא תרגיל רב לאומי בו לוקחים חלק חיל הים הישראלי וציים נוספים. התרגיל מתקיים בים התיכון במשך חמישה ימים אחת לשנה. במשך התרגיל מתרגלים הכוחות תרחישים שונים. תרגול התרחישים המשותף תורם ללמידה הדדית בין הציים, לחיזוק קשרים ושיתופי הפעולה, לחלוקת הידע המקצועי וליצירת שפה משותפת.
תרגיל נובל דינה 2019

== מחזורי התרגיל ==
{| class="wikitable"
!שנה
!מדינות משתתפות
!כלי שיט משתתפים מחה"י הישראלי
!הערות
|-
|2016
|חיל הים הישראלי
הצי היווני

צי ארצות הברית
|
|<ref></ref>
|-
|2017
|חיל הים הישראלי
הצי היווני

צי ארצות הברית

קפריסין (צופה)
|
|<ref></ref>
|-
|2018
|חיל הים הישראלי
הצי היווני

קפריסין

צי ארצות הברית
|
|בתרגיל השתתף גם חיל האוויר הישראלי
<ref></ref><ref></ref>
|-
|2019
|חיל הים הישראלי
הצי היווני

צי ארצות הברית (הצי השישי)
|
|<ref></ref>
|-
|2020
|
|
|בוטל עקב מגפת הקורונה<ref></ref>
|-
|2021
|חיל הים הישראלי
הצי היווני

הצי הצרפתי

קפריסין
|אח"י רומח, אח"י תנין
|<ref></ref>
|-
|2022
|חיל הים הישראלי
הצי היווני

הצי הצרפתי

קפריסין

צי ארצות הברית
|אח״י חנית, אח״י כידון, אח״י רומח והצוללת אח"י תנין
|<ref></ref>
|-
|2023
|חיל הים הישראלי, הצי היווני, הצי הצרפתי, צי ארצות הברית, קפריסין, הצי האיטלקי
|צוללת מדגם דולפין, ארבע סטי"לים: שתי ספינות מדגם סער 4.5, ספינה מדגם סער 5 וספינה מדגם סער 6
|בתרגיל השתתף גם חיל האוויר הישראלי<ref></ref>
|}
תרגיל נובל דינה 2018

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תרגילים צבאיים
קטגוריה:הים התיכון: היסטוריה צבאית
פאטימה וייגה

מריה דה פאטימה דה וייגה (בפורטוגזית: Maria de Fátima da Veiga; נולדה ב-22 ביוני 1957) היא פוליטיקאית ודיפלומטית מכף ורדה. כיהנה כשרת החוץ של ארצה.

==ביוגרפיה==
פאטימה וייגה נולדה באי סאו ויסנטה. היא רכשה את השכלתה האקדמית באוניברסיטת אקס-מרסיי שבצרפת ובמוסדות אקדמיים בברלין, בפראג ובברזיל.

בשנת 1980 החלה לעבוד במשרד החוץ של כף ורדה. בשנים 2001–2002 כיהנה כשגרירה בקובה. בשנים 2002–2004 כיהנה כשרת החוץ של ארצה, האשה הראשונה למלא תפקיד זה.

בשנת 2004 החלה וייגה לכהן כשגרירת כף ורדה בארגון האו"ם, וב-2007 עברה לכהן כשגרירה בארצות הברית.

בשנת 2014 החלה וייגה לכהן כשגרירת ארצה בצרפת.

וייגה עוטרה על ידי ממשלת ספרד בשנת 2004 בעיטור הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות האזרחי .

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים מכף ורדה
קטגוריה:שרות חוץ
קטגוריה:שגרירות
קטגוריה:שגרירים בארצות הברית
קטגוריה:שגרירים בצרפת
קטגוריה:שגרירים בקובה
קטגוריה:ילידות 1957
הארמון הנשיאותי של כף ורדה

הארמון הנשיאותי של כף ורדה (בפורטוגזית: Palacio da Presidência da República) הוא מבנה ציבורי במרכז העיר פראיה. הוא ממוקם ב-Rua Serpa Pinto, בקצה הדרומי של הרמה, הרובע ההיסטורי של פראיה. המבנה נבנה בסביבות 1894 בסגנון נאו-קלאסי כמעונו של המושל הפורטוגלי. לאחר שכף ורדה קיבלה עצמאות בשנת 1975, המבנה הפך לארמון הנשיאותי.<ref name="gomes">Valor simbólico do centro histórico da Praia, Lourenço Conceição Gomes, Universidade Portucalense, 2008, p. 167-192</ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כף ורדה
קטגוריה:אפריקה: מעונות רשמיים
ג'ון גרהם (צייר)

ג'ון גרהם (באנגלית: John Graham; 1754 – 1 בנובמבר 1817) היה צייר ומורה לאמנות סקוטי מהמאה ה-18.

== ביוגרפיה ==
גרהם נולד באדינבורו ולמד אצל מעצב כרכרות ג'ורג' מקפארקהאר.<ref>Stephen, Leslie (1890). Dictionary of National Biography.</ref> לאחר מכן עבר ללונדון. הוא החל ללמוד בבתי הספר של האקדמיה המלכותית והציג שם בין 1780 ל-1797. גרהם גם צייר את "אותלו ודסדמונה" עבור גלריית שייקספיר של ג'ון בוידל.<ref name=":0">Thomson, Duncan. "John Graham". Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press. 2004</ref>

גרהם היה מועמד ארבע פעמים בין 1793 ל-1797 לחברות באקדמיה המלכותית, אך לא הצליח לעבור את הבחירה. דאנקן תומסון, במאמרו במילון אוקספורד לביוגרפיה הלאומית, כותב כי ג'וזף פארינגטון, טען כי "גרהם היה מועמד שהוא בוודאי לא יצביע עבורו, כי הוא החשיב אותו חלש מאוד".<ref name=":0" /> תומסון משער שהכישלונות הללו הובילו את גרהם לחזור לסקוטלנד.

באמצעות השפעתו של הבנקאי סר ויליאם פורבס, גרהם קיבל את תפקיד "מורה ציבורי לאמנות" באדינבורו בשנת 1798. הצייר בנג'מין וסט, שכינה את גרהם "אדם גאוני", "הרגיש שהוא מתאים באופן אידיאלי לתפקיד ".<ref name=":0" /> לפני שהחל את עבודתו באופן רשמי, גרהם ערך תערוכה פומבית של עבודתו באדינבורו. האקדמיה פעלה לפי השיטה של בתי הספר של האקדמיה המלכותית, אך לא כללה ציורים מהחיים. מודאג מכך שהוא "נתפס רק כמורה לאמנים בחסות הדירקטוריון", גרהם לקח לעצמו כמה תלמידים פרטיים, בנות למדו בזמן אחד של היום ובנים בזמן אחר.

לפי ארמסטרונג, הוא היה מורה "מעורר השראה ויעיל" ו"מספר אמנים סקוטים חשובים מהמאה התשע-עשרה נהנו מהדרכתו - דייוויד ווילקי, ויליאם אלן, ג'ון ברנט, אלכסנדר פרייזר, וולטר גייקי, ג'ון ווטסון גורדון, ג'ון הנינג וויליאם הום ליזרס.<ref>Johnstone, W. B. (1859). Catalogue, Descriptive and Historical, of the National Gallery of Scotland. Edinburgh: Murray and Gibb</ref><ref>Armstrong, Walter (1888). Scottish Painters: A Critical Study</ref><ref>Stephen, Leslie (1890). Dictionary of National Biography. Vol. 22. Smith, Elder & Co.</ref>

בשנת 1859, האקדמיה הסקוטית המלכותית קנתה את "הנביא הסורר" שלו, וכתבה על גרהם שהוא "מאסטר שהאמנות הסקוטית הייתה לו חייבת לו במידה ניכרת".<ref name=":0" /> הציור היה תלוי בגלריה הלאומית של סקוטלנד עד 1896, אז הוא נעלם.

גרהם צייר דיוקנאות, כולל אחת של השחקנית טריפוסה ג'יין וואליס,<ref>"Tryphosa Jane Wallis (later Campbell) - National Portrait Gallery". National Portrait Gallery</ref> והיו"ר ג'ון בוידל. הוא גם צייר חיות, כמו סדרת ציורי האריות והטיגריסים שהוא עשה במצודת לונדון.

גרהם נפטר בביתו "'לאחר מחלה קשה ומתמשכת'" ב-1 בנובמבר 1817

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1754
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1817
שגרירות צרפת בניו דלהי

שגרירות צרפת בניו דלהי היא נציגות דיפלומטית של הרפובליקה הצרפתית ברפובליקה של הודו. השגרירות ממוקמת בניו דלהי, בירת המדינה, והשגריר מאז 2019 הוא עמנואל לניין .

== שגרירות ==
השגרירות ממוקמת ברובע צ'נאקיאפורי בניו דלהי.

== היסטוריה ==
השגריר הצרפתי הראשון להודו מונה ב-1944, בשלהי מלחמת העולם השנייה כשהודו עוד הייתה מושבה בריטית.

למרות שהקונסוליה הצרפתית בפודוצ'רי הוקמה לאחר העברת הריבונות בעיר להודו ב-1956, הנוכחות הצרפתית במבנה ותיקה. בשנת 1726 היה על חלקה זו בית קברות צרפתי. בסביבת 1750, נרכשה הקרקע על ידי ז'אן-בטיסט דה סנט-פולג'נס דה בורי, קצין חי"ר שהיה נשיא האספה הקולוניאלית במסגרת הוועידה הלאומית. אך הוא פשט רגל, ועל ביתו השתלט הממשל המקומי שהשכירו לממשל הצרפתי. המושל הקונוליאלי התשמש במבנה במשך יותר ממאה שנה, מ-1828 עד 1954, השנה שבה ויתרה צרפת על השטחים האחרונים שלה בעיר.

== שגרירים ==
{| class="wikitable"
!שגריר
!התחלה
!סיום
|-
| מר רו<ref name="délégué">Délégué du gouvernement provisoire de la République française.</ref>
| align="center" | 1944
| align="center" | 1945
|-
| כריסטיאן פושט<ref name="délégué" />
| align="center" | 1945
| align="center" | 1947
|-
| דניאל לוי<ref name="nepal">Aussi accrédité au Népal.</ref>
| align="center" | 1947
| align="center" | 1951
|-
| סטניסלס אוסטרוג<ref name="nepal" />
| align="center" | 1951
| align="center" | 1960
|-
| ז'אן פול גרנייה<ref name="nepal" />
| align="center" | 1961
| align="center" | 1965
|-
| ג'ון דרידאן<ref name="nepal" />
| align="center" | 1965
| align="center" | 1970
|-
| ז'אן ויאו דה לגארד
| align="center" | 1970
| align="center" | 1972
|-
| ז'אן דניאל יורגנסן
| align="center" | 1972
| align="center" | 1976
|-
| ז'אן קלוד וינקלר
| align="center" | 1976
| align="center" | 1979
|-
| אנדרה רוס
| align="center" | 1979
| align="center" | 1982
|-
| סרג' בוידבאיקס
| align="center" | 1982
| align="center" | 1985
|-
| ז'אן ברנרד מרימי
| align="center" | 1985
| align="center" | 1987
|-
| אנדרה לוין
| align="center" | 1987
| align="center" | 1991
|-
| פיליפ סמול
| align="center" | 1991
| align="center" | 1996
|-
| קלוד בלנשמזון
| align="center" | 1996
| align="center" | 2000
|-
| ברנרד ממונפרנד
| align="center" | 2000
| align="center" | 2002
|-
| דומיניק ז'ירארד
| align="center" | 2002
| align="center" | 2007
|-
| ג'רום בונפונט
| align="center" | 2007
| align="center" | 2011
|-
| פרנסואה ריצ'יר
| align="center" | 2011
| align="center" | 2016
|-
| אלכסנדר זיגלר
| align="center" | 2016
| align="center" | 2019
|-
| עמנואל לניין
| align="center" | 2019
| align="center" | מכהן
|}
מלבד זו בניו דלהי, יש עוד ארבע קונסוליות כלליות צרפתיות בהודו, הממוקמות בבנגלור, מומבאי, קולקטה ופודוצ'רי.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

צרפת
הודו
קטגוריה:יחסי הודו–צרפת
דניאל מקני

דניאל מקני (באנגלית: Daniel Macnee; 4 ביוני 1806 – 17 בינואר 1882), היה צייר דיוקנאות סקוטי, שכיהן כנשיא האקדמיה המלכותית הסקוטית (1876).<ref>Waterston, Charles D; Macmillan Shearer, A (July 2006). Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh 1783-2002: Biographical Index</ref>

== ביוגרפיה ==
הוא נולד בפינטרי בסטירלינגשייר.<ref>Bryan, Michael; Williamson, George C. (1904). "Macnee, Daniel, Sir". Bryan's dictionary of painters and engravers. Vol. 3, H–M. NY: Macmillan. p. 266.</ref> בגיל שלוש עשרה הוא התחנך לצד הורציו מקולוך ועיבד בצבעי מים, אצל אמן הנוף ג'ון נוקס. לאחר מכן הוא עבד שנה בתור ליטוגרף, והועסק בחברה בקאמנוק, איירשייר, כדי לצבוע את מכסי הנוי של קופסאות הרחה מעץ שלהם.<ref name=":0">Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Macnee, Sir Daniel". Encyclopædia Britannica. Vol. 17 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 265.</ref>

הוא למד באדינבורו באקדמיה לאמנות, שם פירנס את עצמו על ידי איור פרסומים עבור החרט ויליאם הום ליזרס. לאחר שעבר לגלאזגו, הוא ביסס את עצמו כצייר פורטרטים אופנתי. בשנת 1829 הוא התקבל כחבר באקדמיה הסקוטית המלכותית. הוא לא מופיע כבעל נכסים עצמאי עד 1840, כאשר הוא נרשם כצייר דיוקנאות המתגורר בגלאזגו.

עם מותו של סר ג'ורג' הארווי ב-1876 הוא נבחר לנשיא האקדמיה הסקוטית המלכותית. מאז ועד מותו הוא נשאר באדינבורו, שם, לפי האנציקלופדיה בריטניקה משנת 1911, "תכונותיו החברתיות הגאוניות וכוחותיו הבלתי ניתנים לחיקוי … הפכו אותו לפופולרי".<ref name=":0" /> הוא התגורר בווסט אנד האופנתי של אדינבורו.

הוא זכה לתואר אבירות על ידי המלכה ויקטוריה בשנת 1877. באותה שנה הוא נבחר לעמית של החברה המלכותית של אדינבורו.<ref>Biographical Index of Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh 1783–2002 (PDF). The Royal Society of Edinburgh. July 2006. . Archived from the original</ref>

כמה מיצירותיו של מקני מוחזקות על ידי הגלריה הלאומית לפורטרטים בלונדון ובגלריה הלאומית של סקוטלנד באדינבורו.

הוא היה נשוי לראשונה למרגרט (1810–1847) שלה היו לו לפחות שבעה ילדים, כולל הוראס מקני. היא קבורה בגלאזגו נקרופוליס. הוא היה נשוי שנית (בערך 1850), למרי ביוקנן מקני (1834–1931), הצעירה ממנו ב-28 שנים.<ref>"A Lady in Grey (The Artist's Daughter, Later Mrs Wiseman) - Art UK"</ref>

מקני נקבר בבית הקברות דין במערב אדינבורו עם אשתו מרי ביוקנן, וילדיו, קונסטנס ותומס ויסמן מקני.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Daniel Macnee (1806-1882) - A Lady in Grey (The Artist's Daughter, Later Mrs Wiseman) - NG 1679 - National Galleries of Scotland.jpg|ליידי באפור
File:Daniel Macnee (1806-1882) - Henry Marshall (1775–1851), Physician and Military Hygienist - PG 552 - National Galleries of Scotland.jpg|הנרי מרשל
File:Daniel Macnee (1806-1882) - Louisa Balfour, Mrs James Mackenzie of Craigpark - NG 1921 - National Galleries of Scotland.jpg|לואיזה בלפור
File:John Hutton Balfour by Daniel Macnee.jpg|ג'ון הוטון בלפור
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1806
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1882
ויליאם סטוט

ויליאם סטוט (באנגלית: William Stott; 1857–1900) היה צייר יליד אולדהם, לנקשייר, אנגליה.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד ב-20 בנובמבר 1857, בנו של בעל מפעל כותנה באולדהם.<ref></ref>

לאחר שלמד באולדהם ובבית הספר לאמנות של מנצ'סטר <ref></ref> הוא נסע לפריז ולמד אצל הצייר הצרפתי ז'אן-לאון ז'רום. הוא זכה להצלחה מהירה, והציג באופן קבוע בסלון פריז. הוא היה חבר רב השפעה במושבת האמנים בגרז-סור-לוינג שהייתה מלאה באמנים אנגלים, אירים, סקוטים ואמריקאים.

בשנת 1889 הוא ערך תערוכת יחיד בגלריה דוראנד-רואל, המפורסמת בזכות הצגתה את האימפרסיוניסטים הצרפתים. בשובו לאנגליה הוא הפך לחסידו וידידו הקרוב של הצייר ג'יימס אבוט מקניל ויסלר, עד שציורו של פילגשו של ויסלר המתוארת בעירום כ"ונוס נולדה מקצף הים" גרם לקרע ביניהם.<ref>Brown, Roger; McConkey, Kenneth; Oldham), William Stott (of (2003). William Stott of Oldham, 1857-1900: "a Comet Rushing to the Sun".</ref>

במשך חלק ניכר מהקריירה שלו, סטוט צייר נופים, אך במהלך שנות השמונים המאוחרות החל להתקדם לעבר תמונות הכוללות דמויות קלאסיות ונושאים אלגוריים, כמו ה"נימפה" של 1886 ו"הולדת ונוס" של 1887. הוא עבד בשמנים, בצבעי מים ופסטלים., מדיום המתאים לסגנון הפוסט-אימפרסיוניסטי שלו.

משנת 1882, סטוט תמיד חתם ליד שמו גם את "מאולדהם" - הן כדי להבדיל אותו מהצייר אדוארד סטוט (1855–1918) והן כדי להכיר בשורשיו הגאים באולדהם.

הוא מת באופן בלתי צפוי בזמן שנסע במעבורת מלונדון לבלפסט ב-25 בפברואר 1900.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
File:William Stott of Oldham. The Bathing Place.jpg|מקום רחצה
File:William Stott of Oldham. Wild Flower.jpg|פרח בר
File:Autumn by William Stott of Oldham, 1898 (detail).JPG|סתו
File:William Stott of Oldham. Autumn Woodland.jpg|סתו בחורש
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1857
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1900
בית הכנסת דון יצחק אברבנאל

בית הכנסת דון יצחק אברבנאל הוא בית כנסת ברובע ה-11 של פריז, צרפת. בית הכנסת נבנה בשנת 1962 עבור יהודים שהיגרו מצפון אפריקה (אלג'יריה, מרוקו ותוניסיה) לצרפת, כתוצאה מהדה-קולוניזציה.
בית הכנסת תוכנן על ידי האדריכלים אלכסנדר פרסיץ וארתור ג'ורג' האומה בסגנון מודרני, והוא קרוי על שם הרב יצחק אברבנאל.

== היסטוריה ==
בתחילת המאה ה-20 התיישבו ברובע האחד עשר של פריז מהגרים יהודים רבים, בעיקר מטורקיה ומסלוניקי, אך גם ממצרים. בתחילה, בית הכנסת נבנה בשנת 1909, בחדר האחורי של בית הקפה "לה בוספור", ברחוב סדיין, שם נערכה התפילה בעברית ובספרדית. כאשר האולם נעשה קטן מדי בעקבות ריבוי המהגרים החדשים, הקימו יהודי צרפת בשנת 1913 את בית הכנסת אל סייטה (Au sept), ברחוב פופינקור 7, במקום ששימש בעבר כבית קולנוע. בית כנסת זה פעל עד אמצע שנות ה-60.

עם שחרור פריז החליט בעלי הקרקע ברחוב דה לה רוקט (הקרקע הייתה שייכת לעמותה דתית של הקהילה היהודית המקומית) לגייס את הכספים הדרושים לבניית בית כנסת גדול יותר, ולתת לבית כנסת זה את שמו של הפילוסוף ופרשן המקרא, דון יצחק אברבנאל.

== אירועים בולטים ==
ביום ראשון, 9 בנובמבר 2008, נערכה בבית הכנסת מחווה חגיגית לברנרדו רולנד אי מיוטה, קונסול ספרד בפריז בשנים 1939–1943, שהצליח במהלך המלחמה להגן על רבים מבני הקהילה היהודית-ספרדית לפני שנקרא למדריד. לוח זיכרון לזכרו, שהוצע על ידי הקהילה, הודבק על הקונסוליה הספרדית ברובע השבעה-עשר של פריז:

== גלריה ==
<gallery>
Synagogue Don Isaac Abravanel, Paris 21 January 2017.jpg|חזית בית הכנסת מבחוץ
Syna Abravanel Tables de la Loi.JPG|לוחות הברית על חזית בית הכנסת
Syna Abravanel -Hommage Déportes.JPG|לוח הוקרה למגורשים ממלחמת העולם השנייה
Syna Abravanel Hommage engages.JPG|לוח הוקרה לבני ישראל המזרחיים שמתו למען צרפת בשתי מלחמות העולם
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

דון יצחק אברבנאל
דון יצחק אברבנאל
קטגוריה:הרובע האחד עשר של פריז
פרויקט דניאל

פרויקט דניאל היה פרויקט ישראלי משנת 2003, שהוקם כדי להעריך את האיום על עם ישראל ממדינות אחרות במזרח התיכון, במיוחד מאיראן ותוכנית הגרעין האירנית. הוא הוכן על ידי צוות של מומחי מדיניות חוץ וצבא ישראלים. הדו"ח הוגש לראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, ונדון בין ישראל, ארצות הברית ונאט"ו.

לפי ההמלצות שהוגשו "האיום הקיומי העיקרי על ישראל כיום הוא מלחמה קונבנציונלית נגדה על ידי קואליציה של מדינות ערב או איראן". לאור זאת "על ישראל להמשיך במדיניות העמימות הגרעינית שלה. אולם, אם במועד עתידי כלשהו, מדינות מזרח תיכוניות, ובמיוחד אירן, יפתחו טכנולוגיה גרעינית שבעיני ישראל תיראה כאיום, אז רצוי שישראל תעבור לחשיפה מוגבלת של יכולותיה הגרעיניות, כאמצעי הרתעה".

== חברי הפרויקט ==
ששת חברי מועצת המנהלים של פרויקט דניאל היו פרופסור לואיס רנה ברס ודוקטור רנד ה. פישביין (עוזר מיוחד לענייני ביטחון לאומי לסנאטור דניאל אינווי) מארצות הברית, נעמן בלקינד "עוזר לאמצעים מיוחדים" של שר הביטחון הישראלי, האלוף פרופסור יצחק בן ישראל, דוקטור אדיר פרידור, מתמטיקאי, סא"ל (במיל) בחיל האוויר הישראלי שבו מילא תפקיד של מתכנן מערכות בכיר ולשעבר ראש מערכת הניתוחים הצבאיים ברפא"ל, ואל"ם יואש צידון.

== סיכום ההמלצות ==
הפרויקט דן בסכנה מ'נשק להשמדה המונית', כולל נשק גרעיני, כימי וביולוגי.

המלצות הדו"ח היו שישראל תעשה כל שניתן כדי למנוע את הקמת קואליציה אנטי-ישראלית. הוא הציע לישראל לשמור על האופציה לבצע מכה מקדימה. התקיפות יהיו שילוב של תקיפות אוויריות ופעולות חשאיות סלקטיביות של כוחות קרקע במקומות קריטיים.

היא גם המליצה שישראל תשמור על מדיניותה הנוכחית של עמימות בנוגע לתוכנית הגרעין. אם, במועד מאוחר יותר, מדינות אחרות במזרח התיכון (בעיקר איראן) ירכשו טכנולוגיה גרעינית שישראל תתפוס כאיום, אזי פרויקט דניאל המליץ על חשיפה מוגבלת של יכולת הנשק הגרעיני של ישראל, כגורם הרתעה.

ההמלצה הסופית הייתה שישראל תספק תמיכה בונה למלחמה של ארצות הברית בטרור, במיוחד במלחמה בטרור.

ההמלצות המפורטות של "פרויקט דניאל" הוגשו לראש הממשלה אריאל שרון ב-16 בינואר 2003.

== ראו גם ==
* נשק להשמדה המונית בישראל
* תוכנית הגרעין של ישראל
* דוקטרינת הדאחייה
* מכה מקדימה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://acpr.org.il/ENGLISH-NATIV/03-ISSUE/the_group-3.htm חברי פרויקט דניאל]
* 
* [http://www.acpr.org.il/nativ/articles/2008_3_beres.pdf מבט לאחור על "פרויקט דניאל"]
* [http://www.acpr.org.il/ENGLISH-NATIV/03-ISSUE/daniel-3.htm הדוח הסופי של פרויקט דניאל]
* [https://web.archive.org/web/20070228020054/http://www.saag.org/papers16/paper1554.html דיון בפרויקט דניאל] מקבוצת הניתוח של דרום אסיה
קטגוריה:ישראל: יחסי חוץ
קטגוריה:ישראל: צבא וביטחון
הגדת קאופמן

רחץ, כרפס ויחץ, דף מהגדת קאופמן
הגדת קאופמן היא הגדה של פסח מאוירת שנכתבה במאה ה-14 (תיארוך יצירתה הוא בין השנים 1350 ל-1360) בקטלוניה שבספרד. כתב היד נמצא באוסף דוד קאופמן שבספריית האקדמיה ההונגרית למדעים בבודפשט ומספרו שם MS A 422.

==כללי==
ההגדה מכילה תפילות, שירים וטקסטים שנאמרים בערב חג הפסח, שבהם מזכירים המשתתפים את שמחת ההצלה מהעבדות במצרים, ומודים לה' על כך. במאות ה-11–15 לא פעם הופקו הגדות לשימוש פרטי ומשפחתי – גם כתב היד של קאופמן מכיל סימנים לכך.

החוקרים הראשונים שחקרו את כתב יד זה, ייחסו את מקורו לאיטליה. אולם מחקר מאוחר יותר ייחס את מקור כתב היד לקטלוניה.

בהגדה יש מחזור שלם של ספר שמות. חלק מהציורים בתחילת ההגדה וחלקם בסופה. האפיזודות המוצגות בכתב היד מתחילות בגילוי משה ומסתיימות בשירת מרים ובריקוד לאחר חציית ים סוף, ומניאטורה אחת של ההכנות לפסח. גם בהגדת קאופמן וגם בהגדת סרייבו ישנם ציורים המיועדים באופן בולט לילדים, עובדה המעידה על הפופולריות הרבה של כתבי היד הללו בקרב ילדים, שניתן להסביר אותה, בחלק החשוב של הילדים בטקס המסורתי של פסח. ההגדה היא בסגנון גותי-קסטיליאני בהשפעה איטלקית וביזנטית. סמל ממלכת קסטיליה מופיע באמצע ציור המצה, רומז על מוצאה של ההגדה.

צבעי ההגדה דהו, כותב ההגדה השתמש בצבעים באיכות נמוכה וכתוצאה משימוש רב, הצבעים והזהב ירדו במקומות רבים. עם השנים הם הוחלפו בחומרים באיכות נמוכה עוד יותר, וייתכן שהליך זה חזר על עצמו בחלקים מסוימים מספר פעמים. גם שולי כתב היד נפגמו, במהלך מאות השנים כתב היד הועבר בין אנשים, אולי כמה פעמים, ובמקרים אלה נחתכו השוליים, וכתוצאה מכך נפגעו העיטורים בשוליים במספר מקומות.

יצאה לאור מהדורת פקסימיליה של ההגדה, המלווה במחקר מאת גבריאל סד-ראג'נה. בנוסף לגרסה ה"סטנדרטית", שיצאה לאור גם באנגלית, יצאה לאור גם מהדורה יוקרתית בקופסת קטיפה בליווי חיבור ארוך יותר עם התיאור המפורט והמדויק של הסצנות התנ"כיות בין היתר. תיאור זה חשוב, שכן בגלל אובדן הצבעים, קשה לזהות את התמונות הנתונות.

==גלריה==
<gallery mode=traditional heights=150 widths=150>
Kaufman Ha Lachma Anya.jpg|הא לחמא עניא מתוך הגדת קאופמן
Kaufman Daynu.jpg|דיינו מתוך הגדת קאופמן
Illustration-haggadah-exodus.jpg|בצאת ישראל מתוך הגדת קאופמן
קובץ:Kaufman Ma Nishtana.jpg|מה נשתנה מתוך הגדת קאופמן
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://kaufmann.mtak.hu/en/study10.htm הסבר על ההגדה] באתר [http://kaufmann.mtak.hu/index-en.html אוסף דוד קאופמן] בספריית האקדמיה למדעים בבודפשט
* [http://kaufmann.mtak.hu/en/ms422/ms422-coll1.htm תמונות דפי ההגדה] באתר [http://kaufmann.mtak.hu/index-en.html אוסף דוד קאופמן] בספריית האקדמיה למדעים בבודפשט
==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי יד עבריים מאוירים
קאופמן
קטגוריה:ספרי המאה ה-14
Here's to Us

"Here's to Us" (בתרגום חופשי לעברית: "לחיינו") הוא סינגל של להקת הרוק האמריקאית היילסטורם. השיר הוא הסינגל הרביעי מהאלבום The Strange Case Of... שיצא באפריל 2012. השיר יצא לאור ב-10 באפריל 2012, כחלק מהאלבום, וכסינגל הרשמי הרביעי מתוך האלבום ב-14 במאי 2013.

==מסר==
לזי הייל, סולנית הלהקה ואחת מכותבות השיר, הסבירה שהשיר נכתב כהמנון עצמי של הלהקה על עצמה: 

==הפצה==
השיר זכה לגרסת כיסוי בפרק "On My Way" בסדרת הטלוויזיה "Glee" עוד בטרם יצא לראשונה לאור באלבום או כסינגל. אחד מאנשי אטלנטיק רקורדס שוחח עליו עם הפקת "Glee" שיצרה קשר עם הלהקה. מאחר שהשיר מכיל את המילים "Tell 'em go fuck themselves" (בתרגום חופשי לעברית: "תגיד להם שילכו להזדיין"), כתבה הייל גרסה נקייה של המילים, והחליפה את המשפט הבעייתי במילים "Tell 'em forget themselves" ("תגיד להם שישכחו מעצמם"). הפרק שהיה ה-14 בעונה השלישית של הסדרה, שודר ב-21 בפברואר 2012, כחודשיים לפני צאת האלבום, ויותר משנה לפני שחרור הסינגל.

==מיקומי שיא==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2012
קטגוריה:סינגלים מ-2013
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מטאל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
זיגמונט בוהוש-שיסקו

זיגמונט פיוטר בוהוש-שיסקו (בפולנית: Zygmunt Piotr Bohusz-Szyszko; 19 בינואר 1893 - 20 ביוני 1982) היה גנרל דיוויזיה פולני אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
בוהוש-שיסקו נולד בחלם ב-19 בינואר 1893. הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. לאחר הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה עם סיום המלחמה, הוא התגייס לצבא פולין. ב-1931 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-58. ב-1938 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-1. עם תחילת הפלישה הגרמנית לפולין, בוהוש-שיסקו היה מפקד הדיוויזיה ה-16. בעקבות כיבוש פולין, הוא נמלט לצרפת שם התגייס לצבא הפולני הגולה. הוא פיקד על כוח פולני שהשתתף במערכה על נרוויק. לאחר מכן עבר לבריטניה, ובאוגוסט 1941 נשלח למוסקבה לשמש כנציג הממשלה הפולנית הגולה בעיר. בהמשך מונה למפקד הדיוויזיה ה-5 של צבא אנדרס. ב-1943 הועבר לאיטליה ומונה לסגן מפקד הקורפוס הפולני ה-2. הוא השתתף יחד עם הקורפוס בקרבות חזית האיטלקית. לקראת סוף המלחמה מונה למפקד הקורפוס.

לאחר סיום המלחמה, השתלטו הסובייטים על פולין, ובוהוש-שיסקו בחר להישאר בלונדון יחד עם הממשלה הפולנית הגולה. הוא עבד לפרנסתו בייצור חרסינה, ופעל עבור הממשלה הגולה. הוא מילא מספר תפקידים רשמיים שהיו ריקים מתוכן. כמו כן הוא פעל לסייע לחיילים משוחררים, וכן כתב ספרים ומאמרים העוסקים בחלקה של פולין במלחמה. הוא נפטר בלונדון ב-20 ביוני 1982, ולבקשתו, נקבר בוורשה בבית הקברות הצבאי פובונזקי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.generals.dk/general/Bohusz-Szyszko/Zygmunt/Poland.html ביוגרפיה] באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה

קטגוריה:גנרלים פולנים
קטגוריה:אנשי צבא פולנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילי צבא אנדרס
קטגוריה:מהגרים מפולין לממלכה המאוחדת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי פובונזקי
קטגוריה:ילידי 1893
קטגוריה:נפטרים ב-1982
ג'וס

[[צילום אוויר של העיר ג'וס]]
ג'וס (באנגלית: Jos; ידועה גם בשם J-Town) היא בירת מדינת פלטו במרכז ניגריה והעיר הגדולה בה. העיר שוכנת בצפון-מערב מדינת פלטו כ-180 ק"מ מצפון-מזרח לבירת הפדרציה אבוג'ה בגובה 1,217 מטרים מעל פני הים. לפי חישוב המבוסס על תחזית רשמית לתאריך 21 במרץ 2022 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.04 מיליון תושבים.

בתקופת השלטון הקולוניאלי הבריטי, ג'וס היוותה מרכז חשוב לכריית בדיל ואת מרכז המסחר של מדינת פלטו מכיוון שהפעילות המסחרית גברה בהתמדה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניגריה: ערים
אישה בברלין (סרט)

אישה בברלין (בגרמנית: Anonyma – Eine Frau in Berlin) הוא סרט דרמה היסטורית גרמני-פולני, שמבוסס על ספרה האוטוביוגרפי בעל אותו השם של מרתה הילרס.

==עלילה==
הסרט מספר את סיפורה של עיתונאית גרמנייה צעירה ששמה אינו נחשף (מגולמת בידי נינה הוס). בעלה יצא להילחם בחזית המזרחית ולא חזר. היא נותרת בברלין כאשר העיר נכבשת בידי הצבא האדום. נשות העיר מופקרות כליל לידי החיילים הסובייטים, שמבצעים אונס המוני. גיבורת העלילה נאנסת פעמים רבות בידי חיילים אקראיים, ולבסוף מחליטה למצוא גבר שיגן עליה. היא מפתה את אנדריי ריבקין (יבגני סידיחין) - מאיור בצבא האדום, שמתאהב בה נואשות. הוא מביא לה אוכל ומתנות, ומגן עליה מפני החיילים האחרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטים גרמניים
ג'סמין קרוקט

ג'סמין פלישיה קרוקט (באנגלית: Jasmine Felicia Crockett; נולדה ב-29 במרץ 1981) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-30 של מדינת טקסס. מחוז הקונגרס אותו היא מייצגת חולש על מחוז דאלאס ומחוז טראנט, וכאמור על העיר דאלאס. טרם שירותה בקונגרס של ארצות הברית, בשנים 2021–2023 ייצגה את מחוז הבחירה ה-100 בבית הנבחרים של טקסס.

== ביוגרפיה ==
קרוקט נולדה בסנט לואיס שבמיזורי. היא בעלת תואר ראשון במנהל עסקים ממכללת רודס השוכנת בממפיס שבטנסי. במהלך לימודיה הגבוהים כסטודנטית תכננה קרוקט להתמקצע כרופאה מרדימה או כרואה חשבון, אך לבסוף בחרה ללמוד משפטים באוניברסיטת יוסטון, שם קיבלה תואר מוסמכת במשפטים.

לאחר לימודי המשפטים נותרה קרוקט בטקסס ועבדה כעורכת דין לענייני זכויות אזרח. היא עבדה כסנגורית ציבורית במחוז בואי בטרם פתחה משרד עורכי דין משלה. במהלך מחאות ג'ורג' פלויד, קרוקט ועמיתיה נטלו על עצמם טיפול פרו בונו בתיקים אחדים של פעילי התנועה Black Lives Matter.

בשנת 2019, לאחר שהמחוקק אריק ג'ונסון פינה את מקומו בבית הנבחרים של טקסס כדי לכהן כראש עיריית דאלאס, נערכו בחירות מיוחדות ב-5 בנובמבר למילוי שארית כהונתו, בהן ניצחה לוריין ביראביל. לאחר מכן הודיעה קרוקט כי תאתגר את ביראביל בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ב-2020. בפריימריז אלה גברה בקושי על ביראביל לאחר סיבוב שני, שבתומו העפילה לבחירות הכלליות בנובמבר 2020, בהן ניצחה ללא התנגדות. היא נכנסה לתפקידה בינואר 2021.

ב-20 בנובמבר 2021 הצהירה אדי ברניס ג'ונסון כי לא תתמודד בבחירות 2022 לתקופת כהונה נוספת בקונגרס האמריקאי. ארבעה ימים לאחר מכן, הכריזה קרוקט על מועמדותה לייצוג מחוז הקונגרס ה-30 טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית. במקביל, הביעה ג'ונסון את תמיכתה בקרוקט. קרוקט קיבלה גם תמיכה כספית נרחבת מוועדות Super PACs המשויכים לתעשיית המטבעות המבוזרים, כאשר הארגון "Protect Our Future PAC" של סם בנקמן-פריד תרם מיליון דולר אמריקאי למטה הבחירות של קרוקט. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית עלו קרוקט וג'יין הופ המילטון, עוזרתו של מארק ויסי, לסיבוב מכריע – בו ניצחה קרוקט. לאחר מכן היא ניצחה בבחירות הכלליות ב-8 בנובמבר.

קרוקט הושבעה לתפקידה בראשית ינואר 2023 עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי בית המחוקקים של טקסס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטקסס
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:אפרו-אמריקאיות חברות בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:סנגורים ציבוריים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות מכללת רודס
קטגוריה:בוגרי מכללת רודס
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת יוסטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יוסטון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1981
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
אליפות תל אביב ווטרג'ן הפתוחה 2023

אליפות תל אביב ווטרג'ן הפתוחה 2023 הייתה טורניר טניס מתוכנן מסבב ה-ATP-250 שאמורה הייתה להיערך באקספו תל אביב, ישראל ב-5-11 בנובמבר 2023, ושבוטלה בעקבות פרוץ מלחמת חרבות ברזל. האליפות הייתה אמורה להיות הטורניר השני ברציפות בסבב ה-ATP שנערך בישראל, לאחר חידוש תחרות אליפות תל אביב הפתוחה ב-2022.

לאחר חידוש אליפות תל אביב הפתוחה ב-2022 במתכונת ATP-250, אישרו ה-ATP ומארגני התחרות את קיומה של התחרות שנה שנייה ברציפות באקספו תל אביב עקב התמשכות מלחמת רוסיה אוקראינה. דווח כי נעשים מאמצים לשדרג את האליפות ל-ATP-500. עם זאת, בעקבות פרוץ מלחמת חרבות ברזל ב-7 באוקטובר 2023, הודיעו מארגני התחרות על ביטולה ב-11 באוקטובר ועל כוונתם לנסות ולארגן את התחרות ב-2024.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:2023 בישראל: ספורט
2023
גיטרן מובהק

גיטרן מובהק (שם מדעי: Rhinobatos rhinobatos) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הגיטרניים החי במי דרום-מזרח האוקיינוס האטלנטי והים התיכון והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה חמורה. מין זה תואר ב-1758 בידי קארולוס לינאוס.

== מאפיינים ==
הגיטרן הוא דג בינוני שיכול להגיע לאורך 80 ס"מ בממוצע ולעיתים עד אורך 160 ס"מ, כשהנקבות גדולות יותר מהזכרים. הוא דומה אך קטן יותר מהמין גיטרן אטלנטי, שנפוץ לצידו. צבעו חום-אפור והבטן בהירה. לגיטרן עיניים גדולות, סנפירי חזה רחבים וזוג סנפירי גב בחלק האחורי סמוך לזנב הארוך והשרירי. זהו דג שטוח בעל לסתות בפלג הגוף התחתון ולאורך גבו רכסים מחודדים. הגיטרנים משריצים צאצאים חיים, לרוב היא 4 עד 10 בכל השרצה, כשהנקבות מתעברות פעמיים בשנה.

הגיטרן הוא שוכן על קרקעית הים הרדודה, לרוב מכוסה בחול או בוץ שלאורך האוקיינוס האטלנטי, בין מפרץ ביסקאיה לחופי אנגולה ובדרום הים התיכון, לרבות בחופי ישראל. הוא צייד המחפש טרף קבור בחול כמו צדפות, סרטנים ודגים קטנים, אותם הוא לוכד בלסתותיו.

הגיטרן מצוי כיום בסכנת הכחדה חמורה, בעקבות תפיסתו לדיג וכשלל לוואי מרשתות דיג. הוא דג מוגן אך אין לו תוכניות שימור מיוחדות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:גיטרניים
קטגוריה:דגי הים התיכון
שגרירות ישראל בליסבון

שגרירות ישראל בליסבון היא נציגות דיפלומטית של מדינת ישראל בממלכת פורטוגל.

==היסטוריה==
ב-1958 פתחה ישראל קונסוליה כללית בליסבון<ref></ref>.

בספטמבר 1976 מת באופן פתאומי הקונסול יעקב יסעור<ref></ref>.

לאחר מהפכת הציפורניים הפורטוגזית ב-1974 נפתחה פורטוגל יותר לעולם, וב-17 באפריל 1977, המהלך ועידה באמסטרדם הודיעו ראש ממשלת פורטוגל מריו סוארש ושר החוץ יגאל אלון על קשירת יחסים דיפלומטיים מלאים<ref></ref>, והקונסוליה הפכה לשגרירות.

ב-13 בינואר 1979 ניסיון התנקשות בשגריר אפרים אלדר מול בית השגרירות. שני מחבלים תוקפים את רכב השגריר. השגריר נפצע בעוד איש אבטחה נהרג. מבצעי הפיגוע לא נתפסו<ref name=":0"></ref>.

ב-2019, יזם שגריר ישראל בליסבון רפי גמזו טקס זיכרון לאיש האבטחה שהתקיים במטה הארצי של משטרת פורטוגל בהשתפות צמרת המשטרה, שרים, אנשי שגרירות ישראל ומשפחת המאבטח<ref name=":0" />.

==שגרירים==
{| class="wikitable"
!שם
!תקפת כהונה
!מעמד
|-
|אריה מירון
|1958-1960
| rowspan="8" |קונסול
|-
| שמעון אמיר
| 1960 - 1962
|-
| לוי אריה אלון
| 1962 - 1964
|-
| אברהם גלבוע
| 1964 - 1967
|-
|ראובן נר
|1967 - 1972
|-
|?
|
|-
|ראובן מגדל
|
|-
|יעקב יסעור
|פברואר<ref></ref>-ספמבר 1976
|-
| אפרים אלדר
| 1976 - 1981
|קונסול<ref></ref>, הפך לשגריר הראשון
|-
| דב מילמן
| 1981 - 1983
| rowspan="12" |שגריר
|-
| יואל ברומי
| 1984 - 1985
|-
|?
|
|-
| קולט אביטל
| 1988 - 1992<ref></ref>
|-
| בנימין אורון
| 1992 - 1997
|-
| יחיאל יטיב
| 1997 - 2001
|-
| שמואל טבת
| 2001 - 2004
|-
| אהרון רם
| 2004 - 2009
|-
| אהוד גול
| 2009 - 2013
|-
| ציפורה רימון
| 2013 - 2017
|-
| רפאל גמזו
| 2017 - 2021
|-
| דור שפירא
| 2021 -
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* [https://catalog.archives.gov.il/catalog/#!/Catalog/0b0717068001ad6b/Unit/0b07170680319a27#anchor0b0717068001ad6b תיקי נציגות ישראל בפורטוגל], באתר ארכיון המדינה

==הערות שוליים==

*
ליסבון
קטגוריה:ליסבון: מבנים
קטגוריה:יחסי ישראל–פורטוגל
לוקאס אנגלנדר

לוקאס אנגלנדר (בגרמנית: Lucas Englander נולד 21 בספטמבר 1992) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרי.

== ביוגרפיה ==
אנגלנדר נולד בווינה, אוסטריה.

אנגלנדר למד משחק בסטודיו למשחק של סטלה אדלר בניו יורק, אך נשר לאחר שנה. <ref></ref>

== קריירה ==
ב-2020 הוא שיחק בתפקיד ראשי בסרט העלילתי הצרפתי "Les apparences" שביים מארק פיטוסי בו הוא שיחק לצד קארין ויארד ובנג'מין ביוליי. הוא נבחר כאחד מעשרים וארבעה המועמדים לפרס השחקן הצעיר הטוב ביותר בטקס פרסי הסזאר לשנת 2021 על משחקו.<ref>Brigitte Baronnet: [https://www.allocine.fr/article/fichearticle_gen_carticle=18694955.html César 2021 : qui sont les révélations de l'année?]. In: allocine.fr, 30. November 2020 (abgerufen am 8. Januar 2021).</ref>

בשנת 2022 הופיע אנגלנדר בסדרת הטלוויזיה "הפרלמנט". <ref>[https://www.faz.net/aktuell/feuilleton/medien/serien/die-neue-eu-komoedie-parlament-16987431.html Seepferdchen im Haifischbecken] faz.net</ref> בסדרה הוא מגלם את התפקיד של טורסטן, העוזר של אינגבורג, בגילומה של כריסטיאנה פאול.

בשנת 2023 גילם את דמותו של אלברט הירשמן במיני-סדרה "אל מעבר האוקיינוס" מבית נטפליקס.<ref></ref>

== פילמוגרפיה (מבחר) ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוסטרים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1992
לורי צ'אבס-דרימר

לורי מישל צ'אבס-דרימר (באנגלית: Lori Michelle Chavez-DeRemer; נולדה ב-7 באפריל 1968) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת אורגון. צ'אבס-דרימר היא האישה הרפובליקנית הראשונה המייצגת את אורגון ב. טרם שירותה בבית הנבחרים האמריקאי כיהנה כראשת עיריית האפי ואלי.

== ביוגרפיה ==
צ'אבס-דרימר נולדה למשפחה ממוצא מקסיקני בסנטה קלרה שבקליפורניה. היא השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון הנפורד השוכן במחוז קינגס. לאחר מכן קיבלה תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפרזנו . בשנת 2004 נבחרה צ'אבס-דרימר למועצת עיריית האפי ואלי (Happy Valley) שבאורגון. בבחירות 2010 נבחרה לראשות העיר, והחלה את כהונתה ב-18 בינואר 2011. בבחירות 2014 נבחרה לתקופת כהונה שנייה, ומילאה תפקיד זה עד 15 בינואר 2019.

בשנת 2016, לאחר שחברת בית הנבחרים של אורגון שמיה פאגאן בחרה שלא להתמודד מחדש לבית הנבחרים המדינתי במחוז הבחירה ה-51, הגישה צ'אבס-דרימר את מועמדותה לייצוג מחוז זה מטעם המפלגה הרפובליקנית ואף זכתה בבחירות המקדימות ללא התנגדות. בבחירות הכלליות הפסידה בפער של 564 קולות בלבד למסעדנית ג'אנל ביינום, במה שהיה המירוץ היקר ביותר לבית הנבחרים של אורגון בבחירות 2016.

ביוני 2017 הקימה צ'אבס-דרירמר ועדת גישוש לקראת התמודדות אפשרית לתפקיד מושל אורגון, אך באוקטובר אותה שנה הודיעה בסרטון שפורסם באתר יוטיוב כי לא תתמודד למשרת המושל. בינואר 2018 נועדה צ'אבס-דרימר עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בוושינגטון הבירה. בבחירות 2018 התמודדה בשנית על ייצוג מחוז הבחירה ה-51 בבית הנבחרים של אורגון, אך שוב הפסידה לביינום.

במאי 2022 ניצחה צ'אבס-דרימר בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס החמישי של אורגון בבית הנבחרים של ארצות הברית. המחוז, שהיה מיוצג במשך 14 שנה בידי הדמוקרט המתון קורט שריידר, השתנה מבחינה דמוגרפית באופן משמעותי לאחר חלוקה מחדש של מחוזות בחירה משזכתה אורגון במושב נוסף בקונגרס. המחוז איבד חלקים בקו החוף של המדינה עם האוקיינוס השקט ואת הבירה סיילם, אך השתרע דרומה יותר כדי לחלוש על בנד. שריידר הפסיד בפריימריז הדמוקרטי לג'יימי מקלאוד-סקינר, שבתורה הפסידה לצ'אבס-דרימר בבחירות הכלליות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמריקאיות ממוצא מקסיקני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפרזנו
קטגוריה:ראשי עיריות באורגון
קטגוריה:נשים בראשות עיריות בארצות הברית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאורגון
קטגוריה:חברות בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1968
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
אל מעבר האוקיינוס

אל מעבר האוקיינוס (באנגלית: Transatlantic) היא מיני-סדרת טלוויזיה בת שבעה פרקים שנוצרה על ידי אנה וינגר ודניאל הנדלר, המבוססת על הרומן "The Flight Portfolio" מאת ג'ולי אורינגר אודות הסיפור האמיתי של העיתונאי וחסיד אומות העולם וריאן פריי.

== עלילה ==
הסדרה מבוססת על סיפורו האמיתי של העיתונאי האמריקאי וחסיד אומות העולם וריאן פריי (קורי מייקל סמית') שנשלח על ידי הוועד לסיוע לשעת חירום והציל כ־2,000 אנשי רוח, יהודים ושאינם יהודים, מציפורני הנאצים והבריח אותם בדרך לא דרך לארצות הברית.

== שחקנים ודמויות ==

== הפקה ==
הסדרה הייתה הפרויקט הראשון שהוכרז בספטמבר 2021 במסגרת השותפות היצירתית בין נטפליקס לחברת ההפקה "Studio Airlift" של אנה וינגר, שבסיסה בברלין. הסדרה בת שבעת הפרקים נוצרה על ידי וינגר ודניאל הנדלר, ובהפקת וינגר וקמיל מק'קרי. סטפני צ'ואט, ורוניק ריימונד ומיה מאייר הובילו את צוות הבימוי. בראיון למרץ 2023 עם אתר החדשות האמריקאי "Deadline Hollywood" לקראת הקרנת הבכורה של הסדרה, אמרה וינגר שלקחה השראה מהסרט קזבלנקה משנת 1942.

=== ליהוק ===
הליהוק החל בינואר 2022 עם גיליאן ג'ייקובס, גרגורי מונטל, קורי מייקל סמית' וקורי סטול, שלוהקו לתפקידים ראשיים, לצד לוקאס אנגלנדר, ראלף אמוסו, יונאס נאי, לוליטה צ'אמה, לוק תומפסון, ג'ודי מיי, רפאלה ניקולאי והנרייטה קונפוריוס, שלוהקו לתפקידי משנה.

=== צילומים ===
הצילומים העיקריים נערכו במרסיי, צרפת, החל מפברואר 2022. הסדרה סגרה את "Festival Series Mania" במרץ 2023, לקראת הקרנת בכורה שהתקיימה בנטפליקס ב-7 באפריל 2023.

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!מועמד/ים
!תוצאה
!מקור
|-
!2024
!פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
|המיני-סדרה או סדרת האנתולוגיה הטובה ביותר
|"אל מעבר האוקיינוס"
|
|<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות דרמה היסטוריות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על מלחמת העולם השנייה
יונאס נאי

יונאס נאי (בגרמנית: Jonas Nay; נולד ב-20 בספטמבר 1990) הוא שחקן ומוזיקאי גרמני, הידוע ממשחקו בסדרות הטלוויזיה "דויטשלנד 83", "דויטשלנד 86" ו"דויטשלנד 89".

== ביוגרפיה ==
יונאס ניי נולד בליבק ב-1990 ימים לפני איחודה מחדש של גרמניה. נער פעיל, הוא כמעט ולא צפה בטלוויזיה כשהתבגר והעדיף לבלות את שעות הפנאי שלו בספורט ומוזיקה שיצר. את השכלתו התיכונית קיבל בגימנזיום בלובק עם התמחות במוזיקה, שם ניגן גם בלהקת בית הספר.<ref name="Tagesspiegel 2011-10-18"></ref>

נאי עשה שירות לאומי, במקום שירות צבאי במסגרת השירות עבד עם אנשים עם מוגבלויות.<ref name="Tagesspiegel 2011-10-18" /> הוא הקים את הלהקה Concerted עם סטודנטים נוספים הוא השתתף בהתבגרותו,<ref></ref> שבה שר, ניגן בגיטרה ופסנתר וכתב את המילים. הלהקה עבדה על מוזיקה לסרט של סטפן ריק "The Good Neighbor" בינואר 2013. התוצאה הייתה הקמת הלהקה החדשה Northern Lights.<ref>. Retrieved on 29 May 2013.</ref>

נאי שר ומנגן על הקלידים בלהקת פודלדאם.<ref></ref>

== קריירה ==
בגלל התעניינותו בתיאטרון, נאי הגיב למודעה בעיתון שחיפש שחקנים ב-2004 ונבחן בהצלחה עבור תפקיד בסדרת הילדים הגרמנית "Vier gegen Z" ששודרה בתחנת הטלוויזיה הגרמנית NDR. בשתי העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה, נאי גילם את הדמות אוטי סורנסן תוך שהוא משתמש בשם הבמה יונאס פרידבום. בשנים שלאחר מכן שיחק בתפקידים קטנים במספר הפקות טלוויזיה בתחנות הטלוויזיה הגרמניות ARD ו-ZDF.<ref name="Tagesspiegel 2011-10-18" />

לאחר שסיים את הלימודים, נאי לוהק לתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "Homevideo", דרמה על נער מתבגר שחבריו לספסל הלימודים שיתפו בו סרטון שבו הוא מאונן. ההפקה זכתה בפרס סרט הטלוויזיה הטוב ביותר בטקס פרסי הטלוויזיה הגרמנית לשנת 2011. נאי עצמו קיבל פרס הטלוויזיה הגרמנית, כמו גם פרס גריים לשנת 2012, על תפקידו. לאחר תפקיד זה הגיעו תפקידים מובילים אחרים בסרטי טלוויזיה. בשנת 2012, שיחק בסרט על רוצח סדרתי מופרע שנרצח על ידי אמו בלהט הרגע. על תפקידו כבנו של סכיזופרן בסרט "Hirngespinste" משנת 2013, הוא זכה בפרס הסרט הבווארי בשנת 2013 בקטגוריית "השחקן העולה החדש הטוב ביותר".<ref name="Süddeutsche 2014-01-17"></ref>

ב-2015 שיחק נאי בתפקיד ראשי, בסדרת המותחן המלחמה הקרה "דויטשלנד 83", סדרת הטלוויזיה הראשונה בשפה הגרמנית שהוצגה בטלוויזיה האמריקאית,<ref></ref><ref name="guardian"></ref><ref></ref> ובהמשך סדרות ההמשך שלה מ-2018 ו-2020, "דויטשלנד 86" ו"דויטשלנד 89" בהן הוא גילם המרגל מזרח גרמני.<ref name="Veres"></ref>

בשנת 2020 שיחק בסרט "שיעורים בפרסית".

בפברואר 2021, פורסם כי נאי לוהק לצד השחקן אליאס מברק בסרט "1000 Zeilen" ("1000 שורות"), מותחן המבוסס על הספר "Tausend Zeilen Lüge. Das System Relotius und der deutsche Journalismus" מאת חואן מורנו על שערוריית החדשות המזויפות ב-2018, שבה היה מעורב העיתונאי לשעבר קלאס רלוטיוס מהעיתון הגרמני דר שפיגל.<ref></ref>

בשנת 2022 לוהק נאי לתפקיד במיני סדרת הטלוויזיה "אל מעבר האוקיינוס".

בשנת 2024 שיחק בדמותו של פושע המלחמה הנאצי סטפן ברצקי בסדרה הבריטית-אמריקאית "המקעקע מאושוויץ" ברשת Peacock האמריקאית וברשת Sky Atlantic <small>(אנ')</small> הבריטית, המבוססת על הרומן באותו שם מ-2018 מאת הסופרת הניו זילנדית הת'ר מוריס.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1990