OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דגל ברית המועצות

מצעד יום הניצחון במוסקבה בשנת 2018: הדגל המונף הוא הדגל הסובייטי.]]
דגל ברית המועצות היה דגלה הלאומי של ברית המועצות. הדגל כלל פטיש ומגל זהובים משולבים מתחת לכוכב זהוב, על רקע אדום. הדגל שימש בסיס לדגלי רפובליקות ברית המועצות, שכללו את הדגל בתוספות שונות. הדגל בוסס על הדגל האדום.

== היסטוריה ==
הדגל קומוניסטי הראשון היה הדגל האדום המהפכני, ששימש בין היתר את הקומונה הפריזאית. עם הקמתה הרשמית של ברית המועצות ב-30 בדצמבר 1922, נקבע בחוקתה הראשונה כי 'לברית המועצות יש דגל לאומי וסמל', אך לא הוגדר דגל רשמי.

ב-6 ביולי 1923 אימצה ברית המועצות דגל רשמי ראשון. הדגל, שהיה בעל יחס ממדים חריג של 1:4, כלל לצד הדגל האדום את סמל ברית המועצות במרכזו. הדגל שימש כדגל רשמי למשך ארבעה חודשים, עד שהוחלט ב-13 בנובמבר 1923 להחליפו בדגל בו הוצגו הפטיש והמגל ומעליהם כוכב, עקב קשיים בייצור הדגל.

ב-15 באוגוסט 1980 הוחלט על שינוי קל בדגל - צדו האחורי הפך למשטח אדום בלבד, בלי פטיש, מגל, או כל קישוט אחר. שונה עיצובו של הפטיש והמגל. נוסף על כך, הוחלף גון הצבע האדום בגוון בהיר יותר.

עם פירוק ברית המועצות ב-25 בדצמבר 1991, הפסיק הדגל לשמש כדגל לאומי.

באפריל 1996 חתם נשיא רוסיה בוריס ילצין על צו נשיאותי שהעניק לדגל מעמד דומה למעמד דגל רוסיה, על מנת לאפשר את הנפת נס הניצחון, שהונף על ידי הצבא האדום מעל בניין הרייכסטאג במאי 1945, שנחשב לסמל ניצחון ברית המועצות על גרמניה הנאצית. הנס מוצג במהלך יום הניצחון.

באפריל 2022 אישר הפרלמנט של אסטוניה חקיקה האוסרת הצגה של "סמלים המשמשים בביצוע מעשה של תוקפנות, רצח עם, פשע נגד האנושות או פשע מלחמה במטרה לתמוך או להצדיק פשעים אלה". החוק לא כלל התייחסות מפורשת לסמל כל שהוא, אך בעיתונות נאמר כי החוק יאסור על הצגתם של דגלי הפדרציה הרוסית וברית המועצות, לצד מדים סובייטים.<ref></ref>

== עיצוב ושימוש ==
דגל ברית המועצות הורכב ממשטח אדום ועליו פטיש מוצלב עם מגל וכוכב אדום, בחלק העליון של צד התורן. הפטיש סימל את עובדי התעשייה, והמגל סימל את העובדים בחקלאות. הכוכב האדום סימל את שלטון המפלגה הקומוניסטית.

דגל טרנסניסטריה הוא הדגל הלאומי האחרון המכיל את דגל ברית המועצות, המכיל קו רוחבי ירוק. ב-2017 אימצה טרנסניסטריה דגל לאומי נוסף, המבוסס על דגל רוסיה.

דגל נוסף אשר עדיין משתמש בדגל ברית המועצות הוא דגל מחוז ולדימיר, אשר דומה בעיקרו לדגל הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית.

==ראו גם==
* גלריית דגלי ברית המועצות

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברית המועצות: סמלים לאומיים
ברית המועצות
קטגוריה:הדגל האדום
Bring the Boys Back Home

Bring The Boys Back Home (הבא את הנערים בחזרה הביתה) הוא שיר מהאלבום The Wall של להקת פינק פלויד.
השיר מתחבר לרצועה הקודמת שלו, הנקראת, באופן אירוני למדי, Vera, על שמה של ורה לין, "זמרת המלחמה" של אנגליה במלחמת העולם השנייה.
ורה לין ביצעה את השיר גם ב-8 מאי 1995, בחגיגות חמישים שנה ל-יום הניצחון באירופה.
יש הנוהגים לכלול את Vera, Bring The Boys Back Home ו- Nobody Home כרצועה אחת, אך כאשר יצא לאור האלבום בגרסת התקליטור התברר שהרצועות נפרדות.

בסיקור של השיר הוא הוגדר כ״רק פזמון״, שהיה צריך להיות חלק מהרצועה הקודמת לו באלבום

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1979
קטגוריה:שירי פינק פלויד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
קטגוריה:שירי רוק מתקדם
דגל גרנזי

דגל גרנזי אומץ בשנת 1985 והוא מורכב מצלב ג'ורג' הקדוש בצבע אדום ובתוכו צלב זהוב. הצלב הזהוב מסמל את הדוכס ויליאם מנורמנדיה, שהשתמש בצלב שכזה בקרב הייסטינגס.

הדגל הקודם של גרנזי היה פשוט צלב ג'ורג' הקדוש. גרנזי הורשתה להשתמש בו כדגל המדינה בשנת 1936.

==ראו גם==
* סמל גרנזי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

גרנזי
קטגוריה:גרנזי
גרנזי
גרנזי
גרנזי
המנון ליטא

השיר הלאומי (בליטאית: Tauti&#353;ka giesm&#279;) הוא ההמנון הלאומי של ליטא. השיר, אשר ידוע גם בשם "ליטא, המולדת שלנו" על פי מילותיו הראשונות, נכתב על ידי ד"ר וינצס קודירקה בשנת 1898 והפך להמנון הלאומי של ליטא בשנת 1919. בשנת 1992, עם קבלת העצמאות המחודשת לאחר התפרקות ברית המועצות, אומץ ההמנון בשנית בחוקת ליטא.

==היסטוריה==
השיר "ליטא, המולדת שלנו" נכתב בתקופה שבה ליטא הייתה תחת שלטון האימפריה הרוסית. מחבר השיר, וינצס קודריקה, היה באותה העת סטודנט לרפואה באוניברסיטת ורשה ובעל טור בעיתון "וארפאס" . במסגרת כתיבתו לעיתון, רשם קודריקה את חזונו באשר לאופיה של ליטא, דבר שהפך מאוחר יותר לשיר "ליטא, המולדת שלנו". בשנת 1898, בעודו חולה בשחפת הלחין קודריקה את השיר, אשר פורסם יחד עם הלחן ב"וארפאס" בספטמבר של אותה שנה. לאחר מותו של קודריקה בשנת 1899, נוגן השיר לראשונה בקונצרט בסנקט פטרבורג, ושש שנים לאחר מכן, נוגן ההמנון לראשונה על אדמת ליטא במהלך האספה הגדולה של וילנה.

בשנת 1919, שנה לאחר הכרזת העצמאות של ליטא, התקבל השיר כהמנון הלאומי של המדינה, וזאת עד לסיפוחה של ליטא לברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1950 הוחלף ההמנון בהמנון הרפובליקה הסובייטית של ליטא.

בשנת 1992 אושרה חוקת ליטא, ובה נקבע בסעיף 19 כי "השיר הלאומי" הוא ההמנון הלאומי של ליטא. החוק האחרון בנוגע להמנון הלאומי נחקק בשנת 1999 שם נקבעו מילות ההמנון וכן נהלים באשר לשימוש בהמנון.

==מילות השיר==
{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! ליטאית
|-
| <poem>ליטא, המולדת שלנו,
ארץ הגיבורים,
תני לבנייך לשאוב כוח
מהעבר.

שילדייך ילכו
רק בדרך הטובה,
תני להם לעבוד לטובתך
ולרווחת העם.

תני לשמש לחסל
את הצל של ליטא,
ושהאור והאמת
ילכו בעקבותינו.

שהאהבה של ליטא
תבער בלב שלנו,
ולטובת ליטא
תני לאחדות לפרוח!
</poem>
| dir="ltr" | <poem>Lietuva, T&#279;vyne m&#363;s&#371;,
Tu didvyri&#371; &#382;eme,
I&#353; praeities Tavo s&#363;n&#363;s
Te stipryb&#281; semia.

Tegul Tavo vaikai eina
Vien takais doryb&#279;s,
Tegul dirba Tavo naudai
Ir &#382;moni&#371; g&#279;rybei.

Tegul saul&#279; Lietuvoj
Tamsumas pra&#353;alina,
Ir &#353;viesa, ir tiesa
M&#363;s &#382;ingsnius telydi.

Tegul meil&#279; Lietuvos
Dega m&#363;s&#371; &#353;irdyse,
Vardan tos Lietuvos
Vienyb&#279; te&#382;ydi!</poem>
|}

==מדיה==

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www3.lrs.lt/pls/inter/w5_show?p_r=4056&p_d=49249&p_k=2&p_b=3804 המנון ליטא באתר הפרלמנט הליטאי]. בדף מופיע קישור לתווי ההמנון. 

ליטא
קטגוריה:ליטא: סמלים לאומיים
דגל גאורגיה

דגל גאורגיה המכונה גם "דגל חמשת הצלבים", הוחזר לשימוש ב-14 בינואר 2004 לאחר הפסקה של כ-500 שנה. דגל זה שימש את הממלכה הגאורגית המאוחדת בימי הביניים ושימש גם כסמל הרשמי של מפלגת התנועה הלאומית המאוחדת של גאורגיה.

== ההיסטוריה של הדגל ==
"דגל חמשת הצלבים" נמצא בשימוש לפחות מאז המאה ה-13. האלמנט המרכזי בדגל הוא צלב גיאורגי הקדוש (גיאורגי הקדוש הוא הפטרון של אנגליה, אתיופיה ושל גאורגיה), אותו הצלב המצוי בדגל אנגליה. המלומד הגאורגי גיאורגי גבסקיריה סבור שארבעת הצלבים הנוספים הוספו ככל הנראה בזמן שלטונו של גאורגי החמישי המזהיר , שגירש את המונגולים. בערך באותו זמן, אומץ העיצוב החדש כווריאנט של צלב ירושלים, שמשתמש גם הוא בצלב מרכזי המוקף בארבעה צלבים קטנים בארבעת הרבעים שהוא מגדיר. הצלבים אמורים לסמל את חמשת הפצעים הקדושים של ישו.

הדגל יצא משימוש בימי הביניים המאוחרים, אך לאומנים גאורגים החזירו אותו לשימוש בעת הכרזת עצמאות המדינה מברית המועצות בשנת 1991. רוב הגאורגים, כולל הפטריארך הקתולי של הכנסייה האורתודוקסית והאפוסטולית הגאורגית רב ההשפעה, תמכו בהחזרת הדגל הישן ובשנת 1999 אישר הפרלמנט הגאורגי חוק לשינוי הדגל. עם זאת, הנשיא אדוארד שוורדנדזה לא תמך בחוק. הדגל אומץ בסוף שנות התשעים על ידי מפלגת האופוזיציה העיקרית - התנועה הלאומית המאוחדת בהנהגת מיכאיל סאקשווילי, כסמל להתנגדות העממית לשלטון שווארדנדזה.

הדגל אומץ סופית על ידי הפרלמנט הגאורגי ב-14 בינואר 2004, ובאופן רשמי על ידי צו נשיאותי עליו חתם סאקשווילי ב-25 בינואר, בעקבות בחירתו לנשיאות גאורגיה. השינוי התקבל בוויכוח ציבורי מסוים וטענו נגדו שאימוץ דגל של מפלגה פוליטית כסמל לאומי הוא צעד אנטי-דמוקרטי. כמו כן, הועלו טענות על הזיהוי הדתי המובהק לנצרות של הסמל הלאומי של גאורגיה.

==דגלים קודמים של גאורגיה==
=== גאורגיה העצמאית (1918–1921, 1990–2004) ===
במהלך קיומה של גאורגיה כמדינה עצמאית (הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה) בשנים 1918–1921, אומץ הטריקולור המוצג כאן. העיצוב נוצר בתחרות לאומית לעיצוב דגל שבה זכה יעקב ניקולדזה - צייר במקצועו. הדגל בוטל על ידי ברית המועצות בעקבות הכיבוש הסובייטי בשנת 1921, אך הושב לשימוש ב-14 בנובמבר 1990 על ידי המועצה העליונה של הרפובליקה של גאורגיה. אולם הדגל איבד מהפופולריות שלו שכן הוא נקשר אצל התושבים עם התקופה האלימה של ההתנתקות והעצמאות מברית המועצות.

=== גאורגיה הסובייטית (1936–1990) ===
במהלך התקופה הסובייטית אימצה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה מספר גרסאות של הדגל הסובייטי האדום, שבהן הופיעו שם הרפובליקה, או פטיש ומגל סובייטים עם כוכב אדום בתוך שמש כחולה בקנטון ופס כחול בחלק העליון של הדגל. דגל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה בוטל על ידי ממשלת גאורגיה כשהצהירה על עצמאותה מברית המועצות ב-9 באפריל 1991.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20151024223917/https://www.president.gov.ge/en/Georgia/Symbols/ סמלי המדינה] באתר נשיא גאורגיה 
* 

*
גאורגיה
קטגוריה:גאורגיה: סמלים לאומיים
גאורגיה
גאורגיה
גאורגיה
גאורגיה
אירקוטסק

[[נמל התעופה הבין-לאומי אירקוטסק]]
אירקוטסק (ברוסית: Иркутск) היא בירת מחוז אירקוטסק שברוסיה.

אירקוטסק מהווה ריכוז אוכלוסייה גדול, מרכז תעשייתי ומסחרי, מרכז צבאי, מקום מושבם של הארכיבישופים של הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית ושל מספר מלומדים ואנשי רוח. היא נמצאת במרחק נסיעה של 5,185 קילומטר ממוסקבה ברכבת.

העיר שוכנת על גדתו הימנית של הנהר אנגרה, יובל של היניסיי. פרבר גלסקובסק שוכן על הגדה הנגדית ומחבר ביניהם גשר באורך 1,900 מטר. אירקוט, על שמו קרויה העיר, נשפך אל האנגרה מול העיר בדיוק.

==היסטוריה==
אירקוטסק הוקמה במאה ה-17 כחלק מהמאמץ ליישב את מזרח סיביר ולגבות מיסים מסוחרי הפרוות הבוריאטים. התיעוד הראשון על אירקוטסק מתוארך ל-1686.

הדמות הדתית החשובה בהיסטוריה של אירקוטסק היא אינוצנט הקדוש מאירקוטסק (1797-1879, נולד בשם איוואן ונמינוב) שהיה מיסיונר וערך מסעות לאיים האלאוטיים. הוא דיבר את השפות של הילידים ותרגם את כתבי הקודש הנוצריים לשפותיהם. לאחר מות אשתו הוא היה לנזיר, ולאחר מכן בישוף וארכיבישוף של אירקוטסק. לאחר מותו הוא הוכרז כקדוש.

בתחילת המאה ה-19 נשלחו אמנים, קצינים ואינטלקטואלים רבים לגלות בסיביר לאחר שנטלו חלק במרד הדקבריסטים כנגד הצאר ניקולאי. רבים התיישבו בעיר ובסביבתה והפכו אותה למרכז תרבות ואמנות. רבים מבתיהם המפוארים, המעוטרים גילופי עץ מלאכת מחשבת עומדים עד היום ומהווים ניגוד בולט לבניינים הסובייטים המודרניים.

ב-1879, "השנה השחורה", נחרבה העיר עד היסוד בשריפה. שיקומה ארך כעשר שנים, וצ'כוב אמר על העיר החדשה שהיא נראית טוב ממש כמו עיר אירופאית. העיר החדשה הייתה מרכז מסחרי מצליח עד שתושבי העיר התפארו שהם יכולים לרצף את כל הדרך עד מוסקבה ברובלים.

== תחבורה ==
את העיר משרת נמל התעופה אירקוטסק אשר בשנת 1954 קיבל מעמד בין-לאומי.

==יהודים באירקוטסק==
יהודים קיבלו אישור להתיישב באירקוטסק במחצית המאה ה-18. מאוחר יותר התיישבו במקום גם קציני צבא יהודיים וקנטוניסטים. ככל הנראה הקהילה גדלה בזמן מלחמת העולם הראשונה עם הגעתם של פליטים רבים מרוסיה האירופית. המועצה הלאומית של קהילות ישראל בסיביריה ואורל, הדפיסה באירקוטסק סידור תפילה, וכן את סיפורי המקרא בעריכת ביאליק, רבניצקי וש. בן-ציון. הלשכה הציונית המרכזית במקום הדפיסה את מילון בן-יהודה לעברית-רוסית.

כיום גרים באירקוטסק כ-5,000 יהודים, שליח חב"ד נמצא במקום, והוא מרכז את הפעילות החינוכית והדתית של היהודים במקום.

==אוכלוסייה==
* בשנת 1875 - 32,512
* בשנת 1900 - 49,106
* בשנת 1975 - 500,000
* בשנת 2002 - 593,400

== ערים תאומות ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070226124457/http://hebrew.fjc.ru/communities/default.asp?AID=230878 אתר הקהילה היהודית באירקוטסק]
* 
* 

*
קטגוריה:מחוז אירקוטסק: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1661
קומפקטיפיקציה

בטופולוגיה, קומפקטיפיקציה של מרחב טופולוגי היא שיכון שלו בתוך מרחב קומפקטי באופן שהמרחב הראשון צפוף בשני. צעד זה מאפשר ליהנות מהתכונות החזקות של המרחב הקומפקטי.

דוגמה: הקטע הסגור <math>[0,1]</math> מהווה קומפקטיפיקציה של הקטע הפתוח <math>(0,1)</math>, וגם של הישר הממשי כולו: בשני המקרים הקומפקטיפיקציה כוללת "המצאה" יש-מאין של נקודה חדשה, והדבקתה לשני הקצוות של המרחב הטופולוגי (קצוות "אמיתיים" במקרה הראשון, ו"מדומים" במקרה השני).

המתמטיקאי הרוסי פבל אלכסנדרוב הראה שלכל מרחב טופולוגי (לא קומפקטי) יש קומפקטיפיקציה על ידי הוספה של נקודה אחת, שמסומנת לרוב "<math>\infty</math>" (נעיר שלעיתים קומפקטיפיקציה זו מכונה "קומפקטיפיקציית אלכסנדרוב" או "קומפקטיפיקציה חד-נקודתית"). הרעיון הוא להעתיק אל המרחב החדש את הטופולוגיה של המרחב הישן, ולהוסיף לאוסף הקבוצות הפתוחות את כל הקבוצות מהצורה <math>G \cup \{\infty\}</math> כאשר <math>G</math> קבוצה פתוחה של <math>X</math> ו-<math>X \setminus G</math> קומפקטית. כדוגמה נוספת, יש שתי דרכים טבעיות לשכן את המישור המרוכב במרחב קומפקטי. האחת, להוסיף לו את "הנקודה באינסוף", ולקבוע שכל סדרה שהערך המוחלט של איבריה שואף לאינסוף, מתכנסת אל הנקודה החדשה. זהו מקרה פרטי של הקומפקטיפיקציה של אלכסנדרוב, והמרחב המתקבל הוא הספירה של רימן. אפשרות שנייה היא להוסיף את "המעגל באינסוף", כלומר להוסיף למישור מעגל "מבחוץ", כשנקודות המעגל עומדות בהתאמה חד-חד-ערכית לזוויות של ישרים. בדוגמה זו, סדרה מתכנסת לנקודה המתאימה לזווית <math>\theta</math> אם הערך המוחלט של איבריה שואף לאינסוף, והיא אסימפטוטית לישר שהזווית שלו <math>\theta</math>. המרחב המתקבל הומיאומורפי לעיגול היחידה הסגור.

קומפקטיפיקציה אמנם "מתקנת" קבוצה להיות קומפקטית, אך עשויה "להרוס" תכונות שלה, כמו למשל את היותה מרחב האוסדורף: <math>\mathbb{Q}</math> האוסדורף, אך הקומפקטיפיקציה החד-נקודתית שלו אינה האוסדורף. ניתן להראות שהקומפקטיפיקציה החד-נקודתית של מרחב <math>X</math> היא האוסדורף אם ורק אם <math>X</math> האוסדורף וקומפקטי מקומית. ואכן, <math>\mathbb{Q}</math> אינו קומפקטי מקומית.

תהליך דומה לקומפקטיפיקציה הוא השלמה של מרחבים מטריים. ההשלמה של מרחב מטרי חסום מהווה קומפקטיפיקציה שלו.

== ראו גם ==

* קומפקטיפיקציית סטון-צ'ך

==לקריאה נוספת==
* דניאלה ליבוביץ, טופולוגיה קבוצתית, פרק 7 (כרך ג'), הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1997.

קטגוריה:קומפקטיות
חגור

חֲגוֹר הוא מושב עובדים במועצה אזורית דרום השרון, השוכן בין ראש העין לכפר סבא. המושב נוסד בשנת 1949 כמושב שיתופי על ידי יוצאי גדוד 9 של הפלמ"ח, ועולים חדשים, בייחוד מבולגריה ופרס. בעבר תחום העיסוק המרכזי היה חקלאות. 

במושב ישנו מועדון נוער, מועדון חוגים, בית עם, בית כנסת, צרכנייה, גן ילדים, קופת חולים, ספרייה, בריכת שחייה ומגרשי טניס. ילדי המושב לומדים במספר בתי ספר שונים באזור השרון ("מתן", "צופית" שעבר לבית ברל). תלמידי חטיבת הביניים ותלמידי התיכון לומדים בבית חינוך ירקון שנמצא ליד מושב נווה ירק במתחם המועצה האזורית דרום השרון.
במושב הוקם מרכז מיחזור לצורך הגברת המודעות לשמירה על איכות הסביבה בקרב הילדים והנוער.

ממושב זה יצאו קצינים רבים, הבולטים שבהם הם שני הרמטכ"לים לשעבר, גבי אשכנזי ודני חלוץ.

== מקור השם ==
בשנת 1954 קבעה ועדת השמות הממשלתית את השם חגור למושב. מקור השם בפסוק (). 

==היסטוריה==
הגרעין המייסד של המושב כלל יוצאי בולגריה, אנשי מח"ל, שקבלו הכשרה בנהלל. המושב נוסד בנובמבר 1949. הקמת המושב תוארה במאי 1951:
:"לחבל ארץ זה הגיעו 7 בחורים משוחררי צה"ל אשר הוקסמו מנוף המקום. ...הציבו מספר אהלים צבאיים ויקראו למקום גדוד 9, בו שרתו במלחמת השחרור. חלוצים אלה ברובם יוצאי ארצות הבלקן עמדו בעקשנותם ובהעמידם את המוסדות בפני עובדה קיימת הצליחו להשיג מהמוסדות את שלשת הצריפים הראשונים - הגרעין לנקודה החדשה. ... שלשת אלפים דונם העמדו לרשותם. אולם היד העובדת חסרה. ... הצליח להתגבש במקום גרעין של עשרות צעירים וצעירות אשר הפכו תוך תקופה קצרה למשפחות".

במסגרת תנועת מן העיר אל הכפר פעלה תנועת המושבים בסוף 1952 להביא למושב 30 משפחות נוספות.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.dsharon.org.il/%D7%97%D7%92%D7%95%D7%A8-%D7%9E%D7%95%D7%A9%D7%91/ חגור] באתר מועצה אזורית דרום השרון
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
*
דמוקריטוס

[[פרוטומה מברונזה של דמוקריטוס ממווילת הפפירוסים בהרקולנאום במוזיאון לארכאולוגיה של נאפולי]]
דֵמוֹקְרִיטוּס (ביוונית Δημόκριτος; 460 לפנה"ס לערך – 370 לפנה"ס) היה פילוסוף יווני קדם-סוקרטי.
דמוקריטוס נולד בעיר אבדרה שבתראקיה, והיה תלמידו של לוקיפוס ופיתח את תורת האטומים שלו. דמוקריטוס כונה "הפילוסוף הצוחק" (בהנגדה להרקליטוס, שכונה "הפילוסוף הבוכה") והוא מתואר לרוב באמנות כשחיוך על פניו. המסורת מספרת שעיוור את עיני עצמו במכוון, על-מנת שמראית עיניו לא תסיח את דעתו מהגותו, אבל דבר זה אינו מתקבל על הדעת, במיוחד לאור העובדה שעסק בכתיבת ספרים ובביצוע ניסויים, מה שהיה קשה עליו לעשות ללא מאור עיניו.

==האסכולה האטומיסטית==

דמוקריטוס היה מהוגי הרעיון שכל חומר מורכב מיסודות בלתי נראים שלהם קרא "אטומים". הוא אמר שכל תחושותינו מקורן באטומים המהווים את החומר שממנו עשוי היקום. היקום מורכב מחלל ריק ומאטומים המתאחדים עם אטומים דומים ויוצרים את כוכבי הלכת ואת כל הכוכבים האחרים. אטומים אלה נבדלים בצורתם, גודלם ומשקלם. אין בנמצא כל כוח עליון המכוון את האטומים. כמות החומר שבטבע איננה משתנה. שום חומר לא נוצר ולא נעלם, אלא רק משנה צורה על ידי שינוי הרכבם של האטומים.

דמוקריטוס היה גם חלוץ של מתמטיקה בכלל וגאומטריה בפרט. זאת אנו לומדים רק על פי ציטוט עבודותיו בכתבים אחרים, מפני ששיירי עבודותיו של דמוקריטוס לא שרדו לאחר ימי הביניים. אריסטו טוען שתורתו בקשר לחומר, הנקראת בדרך כלל אטומיזם, היא תגובה לפרמנידס, שהתכחש לקיום של תנועה, שינוי וריק. פרמנידס טען שקיומו של דבר מתחייב שהוא אינו "יורש ישות", מפני ש"שום דבר לא נולד משום דבר". לכן, טען פרמנידס, התנועה אינה קיימת כי חלק ממנה חייב להיות מעבר אל "הריק" ו"הריק" אינו קיים - לכן אי אפשר לנוע לתוכו.

==אסטרונומיה==
דמוקריטוס ידוע גם כמי שהבין לראשונה, שמה שאנו מכנים שביל החלב, הוא האור שאנו רואים מהכוכבים הרחוקים בשמי הלילה. פילוסופים אחרים, כמו אריסטו, יצאו נגד טענה זו. דמוקריטוס היה בין הראשונים, שהציעו שהיקום כולל עולמות רבים, חלקם מיושבים:

תאוריה זו נשכחה והוצעה מחדש רק כעבור כ-2,000 שנה על ידי ג'ורדנו ברונו.

==תורת המוסר של דמוקריטוס==
דמוקריטוס חשב שגם נפש האדם מורכבת מאטומים. אטומים אלה מהווים את החלק האציל והנפלא ביותר שבגוף האדם. מטרת האדם הוא האושר שפירושו להשתחרר מן הפחד, הדאגות והדעות הקדומות. הדגש הוא על אושר רוחני ולא על הנאה חושנית, שכן תענוגות אלה הם תענוגות חולפים. האושר אינו נובע מטובין חיצוניים. "אדם חייב למצוא בתוך עצמו את מקורות הנאתו". שלוות הנפש מפצה את האדם על מכאובי הגוף כי החוכמה היא לנפש כמו רפואה לגוף. החיות יודעות תמיד את צרכיהן במזון, בהנאה ואפילו ביחסי מין; האדם אינו יודע. מי שנפשו מסודרת היטב - חייו מסודרים. תורת המוסר של דמוקריטוס בישרה את זו של אפיקורוס בראותה בשלוות הנפש ערך עליון.

קטע מדבריו של דמוקריטוס על שלוות הנפש והאושר ממחיש את תורת המוסר שלו:

==ספריו==
דיוגנס לארטיוס מונה עשרות ספרים שנכתבו על ידי דמוקריטוס, בתחומי האתיקה, מדע, טבע, מתמטיקה, ספרות, כתבים טכניים ומאמרי ביקורת שונים. אף אחד מספריו לא שרד בשלמותו.

== ראו גם==
* דטרמיניזם

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פילוסופים קדם-סוקרטים
קטגוריה:פילוסופים יוונים
קטגוריה:עיוורים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
חוק ליטל

חוק ליטְל (Little's law) הוא חוק יסודי בתורת התורים הסטטיסטית, הקובע שבמערכת יציבה, המספר הממוצע של הלקוחות <math>E(N)</math>, שווה לקצב ההגעה הממוצע שלהם <math>\lambda</math>, כשהוא מוכפל בזמן הממוצע שהלקוחות מבלים במערכת <math>E(T)</math>, דהיינו:
<math display="block">E(N)= \lambda E(T)</math>
בפרט, גורמים אחרים אינם יכולים להשפיע על המערכת.

את החוק, הידוע גם כמשפט ליטל, או התוצאה של ליטל, הוכיח ג'ון ליטל בשנת 1961.

אינטואיטיבית סביר לצפות שזמן ההמתנה במערכת יהיה תלוי בקצב ההגעה של הלקוחות ובזמן הטיפול בכל אחד מהם; אבל עקרונית, לא ברור שזמן ההמתנה הממוצע תלוי רק בקצב הממוצע ובזמן הטיפול הממוצע, ולא בהתפלגויות המעורבות. בפרט, החוק מראה שאין שום דרך לשפר את זמן ההמתנה על ידי ניווט מושכל של הלקוחות, או על ידי שינויים בדרכי הטיפול שאינם מורידים את הזמן הממוצע.

החוק מתאים לכל מערכת, ואף למערכות בתוך מערכות אחרות. בבנק, לדוגמה, התור יכול להחשב כתת-מערכת אחת, וכל כספר כתת-מערכת נוספת, אך למרות זאת ניתן להפעיל את חוק ליטל על כל אחד מהם בנפרד או על כל המערכת המורכבת יחד. הדרישה היחידה היא שהמערכת יציבה - היא אינה במצב מעבר כמו אתחול או הפסקת פעולתה.

==דוגמה==

בחנות קטנה יש אזור מדפים לעיון במוצרים, ודלפק מכירה שיש בו מקום לאדם אחד בלבד. כל לקוח עובר את אותו מסלול:
::כניסה &larr; עיון &larr; דלפק &larr; יציאה

בעלי החנות ירצו מן הסתם להגדיל ככל האפשר את קצב מעבר הלקוחות בחנות (הנמדד במספר לקוחות בשעה). כדי לנתח את זמן השהות בחנות כזו, יש למדוד את הזמן הממוצע לאדם בדלפק, ניצולת הדלפק (שעור הזמן בו הקופאי אכן משרת לקוח), וקצב מעבר הלקוחות במערכת. בעלי החנות שואפים להביא למקסימום את הקצב הנ"ל.

לפי חוק ליטל, מספר האנשים הממוצע בדלפק שווה לקצב ההגעה של לקוחות (שהוא גם קצב המעבר), כפול זמן השירות הממוצע. קצב ההגעה, אם כך, שווה למספר האנשים בדלפק חלקי זמן השירות. אבל מכיוון שבדלפק יש מקום רק ללקוח אחד, מספר האנשים הממוצע שווה לניצולת. בהנחה שאת זמן השירות לא ניתן לקצר, הדרך היחידה לשפר את קצב המעבר של לקוחות בחנות הוא להגדיל את הניצולת - למשל, על ידי קיצור זמן השהות באזור המדפים, והפניית אנשים להמתנה מול הדלפק.

דוגמאות נוספות ניתן למצוא בפתרון מודלים שונים לתורים, ובפרט בפשוט ביותר מביניהם, תור M/M/1 ותור M/M/c.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:משפטים בסטטיסטיקה
קטגוריה:תורת התורים
נפתלי נאמן

יצחק נפתלי נאמן (1928 – 27 באפריל 1986) היה סופר ומחזאי ישראלי.
== ביוגרפיה ==
יליד שכונת מאה שערים, ירושלים, דור חמישי למשפחתו בעיר. אביו היה המלחין יהושע נאמן, בעל תפילה ומומחה למוזיקה ליטורגית יהודית. בילדותו בילה שעות רבות בספריית "בני ברית" ומצעירותו הקדיש עצמו לעולם הספרים.

נאמן הצטרף לארגון "ההגנה", וב-1946 נעצר בידי הבריטים ונכלא במחנה המעצר בלטרון. במלחמת העצמאות שירת בחטיבה הירושלמית, ולאחר שחרורו מצה"ל למד כלכלה באוניברסיטה העברית. ב-1962 גויס על ידי משרד החינוך להקים בעיירה מעלות בית ספר יהודי ערבי דו-שנתי. ב-1965 התמנה למנהל מחלקת החינוך בעיירה.

נאמן ניסה להיכנס לחיים הפוליטיים והקים רשימה עצמאית לראשות מועצת מעלות ב-1966, אך נכשל בבחירות וחזר לכתיבה ולחינוך. כל חייו התעניין במיסטיקה יהודית ולמד בעצמו קבלה לעומקה.

נפטר בגיל 58, לאחר מחלה קצרה וקשה. פועלו לא היה מוכר לציבור הקוראים, ואף נדחה על ידי הביקורת והאקדמיה. עם זאת, זכה להכרה והצלחה יחסית בסצנת התיאטרון של לונדון, שם פעל כמחזאי ובמאי במשך מספר שנים.

==ספריו==
נאמן זכה לפרסם בחייו כחצי תריסר ספרים:
*בינו לבין עמו, שזכה בפרס אשר ברש בשנת 1957.
*צו קריאה, רומן מחיי אינטלקטואל ירושלמי שמלפני מלחמת ששת הימים, הנקרא בצו קריאה למלחמה וחייו משתבשים.
*צעיף של אמנים, רומן מחיי האמנים העולים בעיירת פיתוח בגליל.
*מרקו, מחזה שהועלה בתיאטרון זווית, בשנת 1967.
*לוח זמנים, רומן, 1970
*כי פנה יום, רומן, 1979
*מחבלים, מחזה משנת 1979
*חזון, רומן, נדפס לאחר מותו. 1990
* ספרו האחרון והרוח באותיות, גם הוא יצא לאור שוב לאחר מותו. רומן קבלי מיוחד במינו. ברומן נפרשת תמונה מרהיבה של ירושלים וחכמי הקבלה שלה, מהחוג לקבלה באוניברסיטה העברית, בשנות הארבעים עד מלחמת העצמאות והקמת המדינה. הרומן 'והרוח באותיות' יצא לראשונה בהוצאת 'פרוזה' של יוסי קריים בשנת 1985. עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1995 יצא הספר בשנית בהוצאת כרמל.

==לקריאה נוספת==
*מיכל אורון, "חקרי קבלה ושלוחותיה - בספרות העברית: עיון ברומן 'והרוח באותיות' מאת נפתלי נאמן", נדפס בממרכזים למרכז, ספר היובל לנורית גוברין, תשס"ה 2005

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:מחזאים יהודים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ישראלים במלחמת העצמאות
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מאה שערים: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
נמייתיים

[[נמייה צהובה]]
[[מונגוס מפוספס]]
[[נמייה ננסית מצויה]]
[[סוריקטה]]
הנמייתיים (שם מדעי: Herpestidae) היא משפחה של יונקים בסדרת הטורפים. במשפחה זו כלולים שתי תת-משפחות ובהם 14 סוגים. רוב הסוגים נפוצים ביבשת אפריקה בלבד, אך הסוג נמייה התפשט גם למזרח התיכון, אסיה ודרום אירופה, והובא אף לאזורים אחרים בעולם. מין נמייה אחד, נמייה מצויה (Herpestes ichneumon) נפוץ גם בישראל.

==מאפיינים==
רוב מיני הנמיות בעלות גוף צר וארוך ורגליים קצרות, ראש פחוס ואף קצר ומחודד. טפריהן אינם נמשכים, וכפותיהם קרחות. משקלן נע בין קילוגרם אחד לשישה, ואורכן 23–75 ס"מ. הגדולה מביניהם הוא נמייה לבנת-זנב שמגיעה לאורך של עד 71 ס"מ ולמשקל של עד 5.2 ק"ג.

בני המשפחה הם טורפים או אוכלי כל, הניזונים מחיות קטנות כמו: עופות וביציהן, חרקים, מכרסמים וזוחלים, ולעיתים אף אוכלים פירות. הנמיות ידועות במיוחד עקב העובדה שהן ניזונות מנחשים שונים לרבות נחשים ארסיים, אותם הם מצליחות לצוד עקב זריזותן ועמידותן לארס של נחשים רבים (ובעיקר פתניים אך לא צפעיים).

בעבר נכללו בני המשפחה יחד עם בני משפחת הגחנים אך פוצלו לשלושה משפחות נפרדות: טורפי מדגסקר החיים במדגסקר, נמייתיים וגחניים.

== הסוגים במשפחה ==
*סוג ומין יחיד נמיית מרש (Atilax paludinosus)
*סוג נמייה עבת-זנב (Bdeogale)
**מין נמייה עבת-זנב (Bdeogale crassicauda)
**מין נמיית ג'קסון (Bdeogale jacksoni)
**מין נמייה שחורת-כפות (Bdeogale nigripes)
*סוג קוסימן (Crossarchus)
**מין קוסימן אלכסנדר (Crossarchus alexandri)
**מין קוסימן אנגולי (Crossarchus ansorgei)
**מין קוסימן מצוי (Crossarchus obscurus)
**מין קוסימן שטוח-ראש (Crossarchus platycephalus)
*סוג ומין יחיד נמייה צהובה (Cynictis penicillata)
*סוג ומין יחיד דולוגל הסוואנה (Dologale dybowskii)
*סוג נמייה דקה (galerella)
**מין נמייה דקה אנגולית (Galerella flavescens)
**מין נמייה דקה סומאלית (Galerella ochracea)
**מין נמייה דקה אפורה (Galerella pulverulenta)
**מין נמייה דקה שחורת-זנב (Galerella sanguinea)
*סוג נמייה ננסית (helogale)
**מין נמייה ננסית אתיופית (Helogale hirtula)
**מין נמייה ננסית מצויה (Helogale parvula)
*סוג נמייה (herpestes)
**מין נמייה קצרת-זנב (Herpestes brachyurus)
**מין נמייה הודית אפורה (Herpestes edwardsi)
**מין נמייה הודית חומה (Herpestes fuscus)
**מין נמייה מצויה (Herpestes ichneumon)
**מין נמייה אסייתית קטנה (Herpestes javanicus)
**מין נמייה הודית קטנה (Herpestes auropunctata)
**מין נמיית הצווארון (Herpestes semitorquatus)
**מין נמיית רודי (Herpestes smithii)
**מין נמייה מפוספסת-צוואר (Herpestes vitticollis)
**מין נמיית הסרטנים (Herpestes urva)
*סוג ומין יחיד נמייה ארוכת-אף (xenogale naso)
*סוג ומין יחיד נמייה לבנת-זנב (Ichneumia albicauda)
*סוג ומין יחיד נמייה ליבראית (Liberiictis kuhni)
*סוג מונגוס (mungos)
**מין מונגוס גמביה (Mungos gambianus)
**מין מונגוס מפוספס (Mungos mungo)
*סוג ומין יחיד נמיית סלווס (Paracynictis selousi)
*סוג ומין יחיד נמיית מלר (Rhynchogale melleri)
*סוג ומין יחיד סוריקאטה (Suricata suricatta)

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1845
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:משפחות יונקים
מחזור שתי פעימות

מחזור הפעולה של מנוע דו פעימתי
מנוע שתי פעימות (דו-פעימתי או דו"פ) הוא סיווג של מנוע בעירה פנימית. מנוע מסוג זה משלים מחזור עבודה בכל סיבוב של גל הארכובה, בניגוד למחזור ארבע פעימות שבו מושלם מחזור עבודה מדי שני סיבובים. מנועים דו פעימתיים מתאפיינים ביעילות גבוהה יותר המתבטאת בהספק גבוה יחסית לנפח המנוע.

מנועים דו פעימתיים נמצאים בשימוש קטנועים קטני נפח, מכסחות דשא, גוזמי ענפים, אופנועי ים ועוד.

==מבנה==
המנוע עצמו דומה במבנהו למנוע ארבע פעימות, עם מספר הבדלים. ראשית, במנוע שתי פעימות אין שסתומים, ובמקומם יש פתח יניקה ופתח פליטה, שהבוכנה מכסה ומגלה לסירוגין בתנועתה. שנית, קיים במנוע שתי פעימות "צינור בירוץ", שדרכו התערובת הדליקה נכנסת מ"גל הארכובה" שמתחת לגליל אל מעל לבוכנה לפני פעימת הדחיסה.

==אופן הפעולה==
*פעימה ראשונה: הבוכנה עולה למעלה בשל עקרון ההתמדה (אינרציה) מהמהלך הקודם (ובאין מהלך קודם – בשל הדחף מהמתנע) ודוחסת את התערובת הדליקה (פעימת דחיסה), תוך שהיא מכסה את פתח הפליטה ומגלה את פתח היניקה; בו-בזמן תערובת דליקה חדשה נשאבת מהמאייד אל תוך מכל הארכובה שמתחת לגליל (פעימת יניקה).
*בין הפעימות: תערובת הדליקה ניצתת והבוכנה מתחילה לנוע כלפי מטה (פעימת בעירה).
*פעימה שנייה: הבוכנה יורדת למטה לאחר פעימת הבעירה, תוך שהיא פותחת את פתח הפליטה ומכסה את פתח היניקה (פעימת פליטה); בו-בזמן תערובת הדליקה נדחפת על ידי הבוכנה ממכל הארכובה אל תוך צינור הבירוץ ומשם אל מעל לבוכנה (התחלת פעימת דחיסה).

למבנה מערכת הפליטה במנוע דו פעימתי יש חשיבות רבה. מאחר שאין שסתומים, הלחץ המוחזר מהמפלט משמש כתחליף לשסתום ומסייע בדחיסת תערובת דלק/אוויר/שמן לפני הצתתה. זו למעשה הסיבה שמנועי כלי רכב דו פעימתיים (כגון קטנועים) מצוידים ב"אגזוז לחץ".

==יתרונות==
* המנוע הדו פעימתי מפיק יותר כוח יחסית לנפח ממנוע ארבע פעימות מאחר שהוא מבצע יותר פעולות בפרק זמן נתון - אין במנוע זה שסתומים, ולפיכך היניקה והפליטה מתבצעות במקביל ל"פעימות" המרכזיות - דחיסה ושרפה.
* המנוע הדו פעימתי מפיק יותר כוח יחסית למשקל מכיוון שהוא פחות מסורבל, לכן מקובל להשתמש בו לטיסנים.
* המנוע הדו פעימתי מאפשר עבודה בכל זווית ואפילו הפוך (משום שאין בו אגן שמן) ולכן שכיח מאוד בכלי עבודה קטנים שנוטים להפוך אותם תוך כדי עבודה (מסורי שרשרת, חרמשים, גוזם גדר חיה, טיסנים ועוד).

==חסרונות==
* מבנה המנוע מחייב תערובת הכוללת גם שמן, אשר שריפתו יוצרת נזק לסביבה יותר מאשר שריפת תערובת דלק/אוויר המשמשת במנוע ארבע פעימות, ולכן בשנים האחרונות יש נטייה להפסיק את השימוש בו, עקב לחץ מארגוני איכות הסביבה ושינוי תקנות פליטת גזים לאטמוספירה באירופה.
* אף שיעילות המנוע גבוהה ממנועי ארבע פעימות, היא עדיין סובלת מהפסד אנרגיה ניכר עקב העובדה שמחזור אינו מושלם במלואו לפני תחילת המחזור הבא. כך נגרם למשל בזבוז דלק שלא סיים את בעירתו לפני שהוא נדחק לכיוון הפליטה, עקב היעדרם של שסתומים.
*רעש רב יותר ממנוע ארבע פעימות.

==ראו גם==
* מנוע ונקל
* מנוע דיזל

==קישורים חיצוניים==

*[http://science.howstuffworks.com/two-stroke1.htm איך דברים עובדים - מנוע שתי פעימות]
*[https://web.archive.org/web/20060514022712/http://www.cs.sbcc.net/~physics/flash/heatengines/2stroke.html אנימציה לפעולת המנוע]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנועים
אגזוז לחץ

שלבי הפעולה באגזוז לחץ
אגזוז לחץ הוא מפלט המשמש בכלי רכב בעלי מחזור שתי פעימות.
אגזוז מסוג זה מחזיר חלק מגזי הפליטה לכיוון המנוע בעיתוי היוצר דחיסה של תערובת הדלק לפני פיצוצה ובכך מפצה על אי קיומם של שסתומים במנוע.
הלחץ הנוצר בעת החזרת הגזים הוא הנותן לאגזוז את שמו.

אגזוז לחץ משמש בקטנועים, אופנועי שטח ובמכונות הדורשות מנועים קטני נפח, ונועד לסייע למנוע לשרוף באופן יעיל את התערובת ולהגיע להספק גדול יחסית למנועים אלו. אגזוז לחץ מתאפיין ביצירת רמה גבוהה של רעש.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טכנולוגיה תחבורתית
צבעים בפוליטיקה

צבעים בפוליטיקה משמשים לייצוג מעמד פוליטי או אידאולוגיה פוליטית. להלן תוארו בעיקר כפי משמעותם במערב.

==שיוכי צבעים נפוצים==

*אדום (<span style="color: red;">█</span>) מזוהה עם סוציאליזם וקומוניזם. 
** הבולשביקים השתמשו בצבע זה לזכר הופעתו במהפכה הצרפתית וכן כדי להיות מנוגדים ל"לבנים".
** בישראל, אדום מזוהה עם "הפועל" ותנועת הפועלים.
** בצרפת, "רפובליקני אדום" נחשב לרדיקלי יותר מ"רפובליקני כחול".
** אימוץ צבע זה על ידי עיתונאים אמריקנים למפלגה הרפובליקנית בארצות הברית הוא חריג.

* ירוק (<span style="color: green;">█</span>) מזוהה עם שתי קבוצות:
** קבוצות / מפלגות למען איכות הסביבה (מה שמכונה "מפלגות ירוקות"), בגלל הקשר בין ירוק לטבע.
** קבוצות / מפלגות אסלאמיות, בגלל הסמליות של ירוק עבור האסלאם.

* כחול (<span style="color: blue;">█</span>) מזוהה עם השמרנות דבר הנובע מהשימוש בו על ידי המפלגה השמרנית. בבריטניה.
** הצבע כחול מזוהה גם עם מעמד האצולה, מכאן הביטוי "דם כחול" שכוון אל מעמד האצולה בבריטניה.
** ברוב המאה ה-19, "כחולים" הן בצרפת והן באיטליה היו שמרנים מתונים בניגוד למונרכים האבסולוטיים שהיו "לבנים".
**חריגה נוספת היא זיהוי הצבע הכחול עם המפלגה הדמוקרטית האמריקנית, ועם המפלגה הסוציאליסטית הארגנטינאית החזית של כולם.
** בישראל, "כחול ולבן", או ליתר דיוק, תכלת כהה ולבן (כצבעי דגל ישראל) הם הצבעים הלאומיים ועל כן הם יכולים לשמש את כל המפלגות המזוהות כציוניות ובייחוד מפלגות ימין

* שחור (<span style="color: black;">█</span>) מזוהה בעיקרו עם אנארכיזם.
** בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, באירופה, הצבע השחור ייצג את הכנסייה.
** לאחרונה, נוטים לקשר את השחור לפאשיזם, הסבר לכך הוא שהפאשיסטים האיטלקים לבשו את ה"חולצות השחורות" הידועות.
**הצבע השחור מזוהה גם עם תנועת הגאווה השחורה, בעיקר בארצות הברית.
* חום (<span style="color: brown;">█</span>) מזוהה עם פאשיזם בגלל צבע חולצות האס אה הנאצי.

* לבן (<span style="color: white;">█</span>) מזוהה עם פציפיזם (כמו בדגל הכניעה) ועם פוליטיקאים עצמאיים.
**בברית המועצות הלבן היה הדגל של המעמד האריסטוקרטי של מקורבי הצאר, בעלי הקרקעות והקולאקים. בהקשר זה הצבא האדום נלחם כנגד "הצבא הלבן".
**מבחנה היסטורית, לבן מקושר למונרכיה אבסולוטית.
**לבן מזוהה גם עם תנועות גאווה לבנה ועליונות לבנה.

* צהוב (<span style="color: yellow;">█</span>) מקושר לליברליזם החל מהשימוש של המפלגה הליברלית הבריטית בצבע זה.
** צהוב מזוהה גם עם ההינדואיזם ועם היהדות ונמצא בשימוש על ידי המפלגות הלאומניות ההינדית בהודו ותנועות כהניסטיות בישראל ובעולם.
** בארץ צהוב נמצא בשימוש תנועות יהודיות-משיחיות כמו חב"ד וכ"ך.

אוקראינה: מפגינים תומכי יושצ'נקו מניפים דגלים כתומים
* כתום (<span style="color: orange;">█</span>) מקושר בישראל מאז מאי 2005 עם מתנגדי תוכנית ההתנתקות. 
** כתום מזוהה גם עם תומכי יושצ'נקו באוקראינה.
** לפני כן היה מזוהה בקרב הציבור הערבי עם מפלגת בל"ד.
** במשך שנות קיומה של מפלגת עם אחד (1997-2004) בישראל, המפלגה יצגה את עצמה בכתום. אך, קישור זה לא התבסס בקרב הציבור הרחב בשום שלב.

* ורוד (<span style="color: pink;">█</span>) וסגול (<span style="color: violet;">█</span>) מקושרים עם הקהילה ההומו-לסבית ומאבקיה הפוליטיים.

* האו"ם משתמש בתכלת (<span style="color: cyan;">█</span>) לדגלו. צבע זה נבחר כדי לייצג את השלום מפני שדגל כזה לא יוכל להראות מול שמים בהירים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

פוליטיקה
קטגוריה:פוליטיקה
דגל גינאה ביסאו

דגל גינאה ביסאו אומץ בשנת 1973 לאחר קיבלת עצמאות מפורטוגל. הדגל צבוע בצבעים הכלל-אפריקאיים - זהב, ירוק, אדום, וכולל גם את "הכוכב השחור של אפריקה". עיצוב הדגל הושפע רבות מדגל גאנה. לצבעים יש את אותה משמעות - האדום מסמל את דם הקדושים, הירוק המסמל את היערות, והזהב המסמל את עושר המחצבים.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:גינאה ביסאו: סמלים לאומיים
גינאה ביסאו
גינאה ביסאו
גינאה ביסאו
דגל גינאה

דגל גינאה אומץ ב-10 בנובמבר 1958. מאחר שגינאה הייתה מושבה של צרפת, מושפע דגלה מדגל הטריקולור הצרפתי. צבעי הדגל הם הצבעים הכלל-אפריקאיים: אדום, צהוב וירוק (מכיוון הניצב אל הכיוון הנגדי).

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:גינאה: סמלים לאומיים
גינאה
גינאה
גינאה
גינאה
תקן זיהום אוויר

ערך זה מתייחס לתקני זיהום אויר מכלי רכב. 

תקן זיהום אוויר הוא שם כולל למערך מגבלות, תקנים, חוקים, תקנות או אישורים מנהלתיים, הקובעים מהם הגבולות המדויקים המותרים לכמות מזהמי האויר הנפלטת לסביבה. אופי התקן, הגבולות שהוא מציב ואופן אכיפתו של התקן, משתנים בהתאם למדינה האוכפת אותו. 

ככלל, קיימים תקני זיהום אויר העוסקים בפליטה ממקורות פליטה שונים, בין היתר פליטת זיהום אויר מכלי רכב (לרבות כלי רכב יבשתיים, ימיים, אוויריים), פליטת זיהום אויר ממקורות תעשייתיים (לרבות תעשייה כבדה, תחנות כוח, משרפות, בתי זיקוק וגנרטורים ועוד). 

==תקני זיהום אוויר==

=== אירופה ===
באיחוד האירופי היה קיים תקן בשם "euro-2" המווסת את כמות זיהום האוויר המותרת לפליטה מכלי רכב. תקן זה השפיע גם על התקינה הישראלית ומיושם גם במדינות אחרות בעולם שאינן באירופה.

על פי החלטת הפרלמנט האירופי בשנת 2006 נכנס לתוקף תקן חדש בשם "euro-3" (דומה לתקן שנקבע על ידי ארגון EPA האמריקאי). התקן החדש דורש שינויים מפליגים בכלי רכב חדשים ואכיפתו צפויה לגרום להפסקת הייצור של דגמי מנועים בעלי מחזור שתי פעימות וכן של כלי רכב רבים בעלי מנוע דיזל.

האיחוד האירופי הציג 3 יעדים חדש/ים לתקני זיהום האוויר. יורו 4 (Euro 4), בתוקף החל מ-1 בינואר 2008, יורו 5 (Euro 5), בתוקף החל מ-1 בינואר 2010, ויורו 6 (Euro 6), בתוקף מ-1 בינואר 2014. בפועל תאריכים אלו נדחו על ידי האיחוד האירופי בשנתיים, על מנת לאפשר לבתי הזיקוק לשדרג את המערכות שלהם.

=== ישראל ===
החל מחודש ינואר 2012 אין היתר לייבא לישראל כלי רכב שלא עומדים בתקן יורו 6.

==ראו גם==
*דרגת זיהום אוויר מרכב מנועי

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.gov.il/he/departments/legalInfo/clean_air_law_2008 חוק אוויר נקי, התשס"ח-2008]

* [https://www.gov.il/he/departments/legalInfo/clean_air_regulations_7986_car_pollution תקנות אוויר נקי (זיהום אוויר מכלי רכב) (תיקון), התשע"ח - 2018]
*

קטגוריה:דיני סביבה
קטגוריה:זיהום אוויר
סוקוטרה

צ'פאלה" מעל סוקוטרה, 1 בנובמבר 2015]]
סוקוטרה (בערבית: سُقُطْرَى) הוא ארכיפלג קטן באוקיינוס ההודי הנקרא על שם האי הגדול שבו. סוקוטרה נמצא כ-350 ק"מ דרומית לתימן וכ-250 ק"מ מזרחית לסומליה. האיים בריבונות תימן. שטחו של האי המרכזי הוא 3,650 קמ"ר והאיים האחרים קטנים וחלקם לא מיושבים. בשנת 2008 הוכרז הארכיפלג כאתר מורשת עולמית.

ב-2 במאי 2018, כחלק ממלחמת האזרחים בתימן, נחתו באי כוחות צבא של איחוד האמירויות הערביות והשתלטו על נקודות מפתח בו. נכון להיום, האי נמצא בשליטה דה פקטו של מועצת המעבר הדרומית הנתמכת על ידי איחוד האמירויות הערביות.

יש מעשיות פולקלור הקושרות את האי להולדתם של קין והבל וגם למקום שבו רצח קין את הבל. פולקלור זה נקשר לעץ דם הדרקון (דרקונית קינבר) ממנו יוצא שרף שצבעו מזכיר דם.

== גאוגרפיה ==
האקלים באיים הוא מדברי למחצה. גשם עונתי יורד בקיץ, במיוחד בהרים הנמצאים בחלקו הפנימי של האי. סוקוטרה הוא אחד האיים המבודדים ביותר בעולם מבין האיים הנמצאים על מדף יבשתי. האי, כנראה, ניתק מאפריקה בעידן הפלאוקן. בידודו של האי יצר צמחייה ייחודית לאי בלבד. צמחייה זו מותאמת לתנאי האקלים הקשים השוררים במקום ורגישה מאוד לשינויים. מתוך 800 מיני צמחים הנמצאים באי, כשליש אנדמיים לסוקוטרה.

סוקוטרה מפורסמת גם בזכות צמחי האלוורה שגדלים בה ונחשבים כבעלי איכות מעולה.

== אוכלוסייה ==
האוכלוסייה מונה כ-50,000 נפש. ברצועת החוף מתגוררת אוכלוסייה, חדשה יחסית, ממוצא ערבי. בהרים מתגוררים הסוקוטרים המקוריים, כנראה ממוצא שמי גם הם, והם דוברים את השפה השמית סוקוטרית הנמצאת בסכנת הכחדה, והיא אחת משש שפות דרום-ערב החדשות. רמת החיים נמוכה ואין בסוקוטרה חשמל ומים זורמים.

סוקוטרה תוארה במאה הראשונה לספירה, ב"פֶריפְּלוּס הים האריתראי" (פריפלוס - קובץ הוראות ניווט ימי). המגלה טריסטאו דה קוניה הגיע אל האי ב-1507 והכריז על האי כשטח פורטוגלי, אולם כעבור ארבע שנים בלבד איבדו הפורטוגזים את השליטה באי לטובת סולטנות מע'רה. בשנת 1839, בהמשך לכיבוש עדן, השתלטו על האי הבריטים, וב-1967, כשתימן זכתה לעצמאות, עבר האי לחסותה.

האי היה מקום מחסה ליהודים שנדחו מתימן במאה ה-17, והקימו קהילה קטנה ומבודדת באי. הקהילה היהודית נשארה באי עד שנות ה-70 של המאה ה-20, כשהיא עברה לישראל, היהודים הסוקוטרים שמרו על מנהגים ומסורות ייחודיים, והשפיעו על התרבות המקומית.

==לקריאה נוספת==
*מל ווייט, ארץ גידולי הפרא, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, יוני 2012

==קישורים חיצוניים==

* 	
* 	
* 
* [https://www.bbc.com/travel/article/20211209-the-hermit-of-socotra-island The hermit of Socotra Island] - מאתר ה-BBC

==הערות שוליים==

אנדמי לסוקוטרה]]

קטגוריה:איים באוקיינוס ההודי
קטגוריה:תימן: איים
קטגוריה:אפריקה: איים
גנש

איור של גנש, על רמכו מושיקה, מראשית המאה ה-19
גַנֶש (או גַאנֶש וגם גַנֶשַה, בסנסקריט: गणेश) הוא אל האחראי בהינדואיזם על מכשולים והסרתם וגם על רווחה, שגשוג והצלחה בעבודה (ידוע כ-SIDHI DATA). הוא גם קשור באמנות וספרות ונחשב לפטרונם של גנבים. הוא נחשב גם אל החוכמה והידע. על פי המסורת הוא הבן של שיווה ופרווטי ובעליהן של בהרטי, רידהי וסידהי. באמנות הוא מתואר כאיש שמן, לרוב צהוב או אדום, שלו ארבע ידיים וראש של פיל בעל חט אחד שלם ואילו השני חסר או שבור. לרוב נראה רוכב או מלווה על ידי מוּשיקה (עכבר בסנסקריט).

לרוב מתקשר שמו של גנש למילה ההינדית לכבוד: "שרי".

== מיתוסים ואמונות ==
פסל של גנש בתהלוכה במסגרת הפסטיבל לכבודו ב[[היידראבאד]]
פסל של גנש מוטבל במים בחוף [[מומבאי בסוף הפסטיבל לכבודו]]

לסיפור על ראש הפיל של גנש, יש גרסאות שונות ומגוונות. 
בגרסה המקובלת ביותר, עיצבה פרווטי, אימו של גנש, את גופו של הילד מהאבק שהסירה מגופה ואז הציבה אותו בכניסה לבית על מנת שאיש לא יפריע לה בזמן המקלחת. כאשר הופיע שיווה, בעלה של פרווטי, הוא לא הכיר את הילד אשר לא נתן לו להיכנס לבית והגיב על ידי עריפת ראשו. לאחר שנודע לו כי הילד הוא בנו, חיפש שיווה, יחד עם שאר האלים, ראש חלופי לילד, עד שלבסוף מצאו ראש של פיל צעיר. כפיצוי, נתן שיווה לגנש את תפקיד ראש משרתיו.
בגרסה אחרת של הסיפור, הראתה פרווטי את תינוקה החדש לשיווה, אשר למראה פניו שרף את ראשו של התינוק. במצוות האל ברהמה החליף שיווה את ראשו השרוף של גנש בראש הראשון אותו מצא, ראש של פיל.

החוסר בחט אחד מוסבר גם הוא על ידי מיתוסים שונים. לפי אגדה אחת, האווטאר (התגלמות מוחשית) השישי של וישנו, שנקרא פאראשורמה, הגיע יום אחד לבקר את שיווה אך נתקל בדרכו בגנש שחסם את הדרך. פאראשורמה זרק לעברו את הגרזן שלו וגנש, ביודעו שהגרזן נשלח אליו על ידי שיווה, התיר לו לכרות את אחד מחטיו. מיתוס אחר טוען שבשעת הכתיבה של המָהַאבּאראטַה (שהוכתבה לו על ידי ויאסה), נשברה הציפורן איתה כתב גנש את הטקסט. ובבהילות הכתיבה של דברי הקודש הוא כרת את חטו השמאלי כתחליף לעט השבור.

גנש ידוע כאומקרה, כיוון שגופו משקף את מנטרת האוֹם, בשל כך נתפס גנש כהתגלמותו של היקום כולו. ראש הפיל שלו מסמל את החוכמה והיופי של הפיל החזק אך העדין. כלי התחבורה שלו הוא עכבר, מה שמסמל את יכולתו לגלות כל סוד קיים. בחירתו בעכבר כבן לוויה מעידה בנוסף על צניעותו הרבה של גנש.

גנש הוא אל המזל, אל אחזקת הבית ואל הכתיבה. הוא נחשב למסיר מכשולים מאיימים ולכן נהוג לפנות אליו לפני ביצוע כל משימה בתפילה: אַוּם שְרִי גַאנֶשאַיה נַמַה (ברכו את שמו של גנש). הוא נחשב לרחום עד כדי כך שדי אך להיזכר בו כדי לקבל את ברכתו והגנתו.

==גנש צ'אטורתי ==
לכבודו של גנש נחגג פסטיבל שנתי שמתחיל בגנש צ'אטורתי, הארבעה בחודש בהאדרה (שנופל באוגוסט או ספטמבר), ונמשך 10 ימים. הפסטיבל מגיע לשיאו בתהלוכות בהן נושאים פסלי חמר של האל תוך כדי שירה, ומטבילים אותם במקווי מים עד שהפסלים מתמוססים במים.

הפסטיבל נחגג כחג פומבי מאז ימי האימפריה המראטהית, אולם בימי השלטון הבריטי בהודו הוא איבד את אופיו הציבורי והפך לחגיגה משפחתית. בסוף המאה ה-19 חידש מנהיג תנועת העצמאות ההודית לוקמאניה טילאק את החגיגות הציבוריות של הפסטיבל.

== קישורים חיצוניים ==

* דנה בכטינגר, [https://web.archive.org/web/20041210133609/http://www.e-mago.co.il/e-magazine/ganesha.html גנשה: אל הפיל בהינדואיזם]
* מידע על גנש, [http://www.salagram.net/ganesh.html Sri Ganesha (lord of the attendants)]
* 
* 

קטגוריה:אלים הינדואים
קטגוריה:אלי חוכמה
דוד פסיפיקו

דוד פסיפיקו (בפורטוגזית: David Pacifico; מוכר גם בשם דון פסיפיקו; 1784 – 12 באפריל 1854) היה סוחר יהודי פורטוגזי, שהיה במרכזה של תקרית בינלאומית לאחר שרכושו ביוון נפגע באירועים אנטישמיים.

== חייו ==
פסיפיקו, צאצא למגורשי ספרד, נולד בשנת 1784 בגיברלטר, טריטוריה של האימפריה הבריטית, ועל כן היה בעל נתינות בריטית. פסיפיקו גדל בפורטוגל ואף קיבל אזרחות פורטוגזית. בשנות ה-30 של המאה ה-19 השתקע ביוון, כיהן כקונסול כללי של פורטוגל במשך חמש שנים, וקשר קשרי מסחר.

=== פרשת דון פסיפיקו ===
בחג הפסחא של שנת 1847 אסרה ממשלת יוון, לבקשת נציג משפחת רוטשילד ששהה באתונה, לבצע שרפה טקסית של תמונת יהודה איש קריות. בתגובה לאיסור פרצו מהומות אנטישמיות, במהלכן נבזז ונשרף ביתו של פסיפיקו בידי ההמון.

פסיפיקו דרש פיצויים מממשלת יוון, אך זו סירבה. בצר לו פנה פסיפיקו אל ממשלת בריטניה, אשר התייחסה לטענותיו ברצינות רבה. שר החוץ הבריטי, לורד פלמרסטון, הורה על מצור ימי על חופי יוון עד שישולמו לפסיפיקו הפיצויים. המצור נמשך למורת רוחן של רוסיה וצרפת, אשר אף החזירה את השגריר מלונדון. לאחר חודשיים של מצור הורה פלמרסטון לצי המלכותי לתפוס אוניות יווניות ולהחזיק בהן. צעד זה הביא בשנת 1850 להסכמת ממשלת יוון לשלם את הפיצויים שדרש פסיפיקו.

הפעולה הצבאית עלתה לדיון בפרלמנט הבריטי ב-25 ביוני 1850. בדיון הכריז פלמרסטון כי כל אזרח בריטי זכאי להגנה מממשלת בריטניה בכל מקום שהוא בעולם. כפי שאזרח האימפריה הרומית היה זוכה להגנה בהכריזו "Civis Romanus Sum" ("אני אזרח רומאי"), כך גם פסיפיקו, ואינו יוצא דופן בשל היותו יהודי. הכרזה זו אושרה ברוב קולות בפרלמנט.

פרשת פסיפיקו הייתה אחת הפעמים הראשונות בהן הפעיל פלמרסטון את המדיניות שנודעה לאחר מכן כ"" בה כפתה בריטניה את רצונה על אומות אחרות, באמצעות האיום בכוחה הימי.

כספי הפיצויים שקיבל אפשרו לפסיפיקו לבלות את שארית חייו בלונדון, שם נפטר ב-12 באפריל 1854.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.historyhome.co.uk/polspeech/foreign.htm נאומו של לורד פלמרסטון בזכות המדיניות התקיפה כלפי יוון] 
* David Steele, [http://www.oxforddnb.com/view/article/21066 "Pacifico, David <nowiki>[Don Pacifico]</nowiki> (1784?–1854)"], Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קורבנות של אנטישמיות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: היסטוריה
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:יוון: היסטוריה
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:ילידי 1784
קטגוריה:נפטרים ב-1854
אינדיגו (צבע)

תמצית טבעית מצמח האינדיגו ספוגה בנייר

ניל, הצמח ממנו מופק צבע האינדיגו]]

אִינְדִּיגוֹ הוא צבע של אור בעל אורך גל בתחום שבין 420 ננומטר ל־440 ננומטר, גוון בין סגול לכחול. האינדיגו אינו צבע יסוד ואפילו אינו צבע יסוד הופכי. שמו ניתן על ידי אייזק ניוטון (על שם צמח האינדיגו) כאשר הוא חילק את הספקטרום האופטי לשמות. הוא בחר בשבעה צבעים כדי לקשר לשביעיות אחרות: כוכבי לכת (שהיו ידועים עד אז), שבעה ימים בשבוע ושבעה תווים במוזיקה.

באופן יחסי העין האנושית אינה רגישה לתדירות של האינדיגו, וישנם אנשים רבים בעלי ראייה חדה שאינם מבחינים בין האינדיגו לבין הכחול או הסגול. החוקרים סבורים שהצבע שאייזק ניוטון קרא לו אינדיגו הוא הצבע שהיום מקובל לקרוא לו כחול, והצבע שאייזק ניוטון קרא לו כחול הוא הצבע שהיום מקובל לקרוא לו ציאן.

הצובען אינדיגוטין (Indigotin) נמצא במספר סממני צביעה שמהם הפיקו צבע כחול בתקופה העתיקה: צמח האיסטיס (Isatis tinctoria), מיני ניל (Indigofera) ומיני חלזונות הארגמן (Murex). הפיגמנט הטבעי ניחן ביציבות רבה, אינו נשחק ואינו דוהה בקלות ונצמד היטב לסיבי טקסטיל, למעשה היה זה הפיגמנט היציב ביותר בעולם העתיק ובימי הביניים. לפי מסורת הזיהוי מתקופת הגאונים ולפי מספר חוקרים, ניתן לזהות את הצבען אינדיגו שהופק מהצבעים המכילים צבען זה, עם 'קלא אילן' הנזכר בספרות חז"ל. התהליך המסורתי להפקת הצבע מן הצמח היה ארוך ומסורבל והתקיים הרחק מאירופה, בעיקר בהודו ובצפון אפריקה. לפיכך היה הצבע יקר המציאות לפני העת החדשה. נוסף על כך, הפקת הצבע הייתה תהליך מצחין, הן בשל ריחו של צמח הניל עצמו בעת מעיכתו והתססתו והן בשל שימוש בשתן על מנת להפוך את הפיגמנט ליציב. העבודה אף צבעה את חלקי גופם, שיערם וציפורניהם של העוסקים במלאה בכחול יציב, שלא נשטף בקלות. הדבר הפך את הפועלים שעסקו בהפקת הפיגמנט למנודים והעוסקים במלאכה נחשבו לקאסטה טמאה. 

==האינדיגו בתרבות==
* צבע האינדיגו מסמל את הצ'אקרה השישית, הכוללת, לטענת המאמינים, את העין השלישית. נטען כי צ'אקרה זו אחראית לאינטואיציה וללוגיקה.
* על שם הצבע הזה נטבע המונח ילדי אינדיגו המכוון, לפי אמונת אנשים מסוימים, לקיומם של ילדים בעלי יכולות על טבעיות ויכולת לנבא את העתיד. מונח זה נטבע מאחר שלטענת המאמינים בכך, ילדים אלה מוקפים בהילה בצבע אינדיגו.
* באירועי הלילה האפל ביותר של חוברות הקומיקס גרין לנטרן מופיעים שבעה חילות פקחים שונים, השואבים את כוחם מתוך הספקטרום הרגשי. אחד מאותם חילות הוא שבט אינדיגו, הפועל לפי רגש החמלה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://blog.nli.org.il/podcast-indigo/ פרק כחול: ממלתחות האצולה וכורי הפחם ועד לבגדי העבודה של אתא, הסכת הספרנים, 5 במאי 2024]

==הערות שוליים==

קטגוריה:צבעים
קטגוריה:צבעי הקשת
אש יוונית

"הצי הרומי שורף את צי האויב" – ספינה ביזנטית משתמשת באש יוונית נגד ספינה השייכת למורד [[תומאס הסלאבי, 821. איור מהמאה ה-12 מתוך סקיליצס של מדריד .]]
אש יוונית (ביוונית: Πῦρ ῥωμαϊκόν, "אש רומית") היא אמצעי לחימה שהיה בשימוש האימפריה הביזנטית, ועל פי המסופר הומצאה בידי פליט יהודי מסוריה, אדריכל בשם קליניקוס מהליופוליס.

האש היוונית הייתה חומר הצתה נוזלי מסוכן והרסני מאוד, שניתן היה להתיזו ביבשה ובים, והוא בא לידי שימוש בעיקר בים. אוניות ביזנטיות היו מצוידות בכלים שמתוכם נורו סילוני אש יוונית על האויב. ספינות אויב נמנעו מלהתקרב לצי הביזנטי, משום שהאש היוונית העניקה לו יתרון בלתי מעורער.

כשקליניקוס הגיע לביזנטיון, המציא את האש כדי להגן על ביתו מהצבאות שברח מהם. באש זו, גירשו הביזנטים את הצי הערבי והסירו את המצור מעל קונסטנטינופול. האש הייתה קולנית, עם להבות ירוקות, ואי אפשר היה לכבותה ללא תערובת נכונה של שתן, חול וחומץ. האש נורתה מצינורות בחרטומים של ספינות אש שתוכננו במיוחד לשם כך ובערה במים. רק משפחת הקיסר ומשפחה בשם למפרוס הכירו את הנוסחה לאש, ומרכיביה נותרו סודיים עד היום. גם ידיעת הנוסחה לא הספיקה כדי לשחזר את השפעות האש ההרסניות, כי צריך לדעת להפעיל אותה, לבנות את הציוד לשאוב אותה, לאחסן אותה בבטחה, ועוד הרבה סודות. אף אחד לא ידע את כל הסודות, משום שהביזנטים מידרו את הידע על המערכת שלהם, כך שלא יהיה אף אחד שייפול בשבי האויב ויידע יותר משבריר מהסוד. מידור זה גרם לנפילת האימפריה הביזנטית, בגלל שהידע היה מפוצל כל כך, עד שזה היה רק עניין של זמן עד שכל הטכנולוגיה אבדה.

תהליך הכנתה של האש היוונית נשמר בסודיות רבה, ועד היום לא יודעים בוודאות מה היו מרכיביה, אך ניתן לשער שהייתה מורכבת מנפט, עטרן וגופרית, מעורבבים בסיד חי וחומרים אחרים. לפי מקור אחר זו הייתה תערובת של גופרית, זפת, אשלגן חנקתי (מלחת) נפט וכנראה גם סיד חי. מרכיבים אלה העניקו לאש היוונית את היכולת לבעור כמעט בכל תנאי, ועל-פי השמועה – אפילו מתחת למים (ליכולת שלה תרם מרכיב משוער נוסף – מגנזיום). 

קליניקוס העביר את הנוסחה לקיסר הביזנטי קונסטנטינוס הרביעי בשנת 673, במהלך המצור הערבי הראשון על קונסטנטינופול, בירת האימפריה הביזנטית. האש היוונית תרמה לרבים מניצחונותיהם של הביזנטים, והיא מסבירה את משך החיים הממושך של האימפריה הביזנטית, במיוחד בסוף ימיה, כאשר היו לה מעט מאוד לוחמים. לראשונה נעשה בה שימוש בשנת 672 כנגד צי ערבי, ומהר מאוד הפכה לאחד מכלי הנשק המאיימים ביותר של ימי הביניים. מפעילי האש היוונית סבלו מבעיות בטיחות, ולעיתים עלו באש הספינות הביזנטיות עצמן.

המתקנים להתזת אש יוונית נחשבים ללהביורים הראשונים.

==בתרבות==
בספרי פרסי ג'קסון של ריק ריירדן אש יוונית היא כלי נשק המשמש את החצויים במלחמותיהם.

גם בסרט "ספיידרמן ברחבי ממדי העכביש" גוון נלחמת באויב המשליך עליה אש יוונית.

==ראו גם==
*נפאלם

==לקריאה נוספת==
*ברנרד ופאון ברודי, מרובה הקשת ועד פצצת המימן, מערכות, 1966

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
*
*

קטגוריה:האימפריה הביזנטית: צבא וביטחון
קטגוריה:נשק תבערה
קטגוריה:המצאות אבודות
אינוורסיה ימית

תהליך התהוות אינוורסיה מרינית

אינוורסיה מרינית, במטאורולוגיה, היא סוג של אינוורסיה הנובעת מהשפעת ים קר יחסית על מסת אוויר החמה ממנו.

== הסבר כללי ==

התופעה, הנפוצה בעיקר באביב ובקיץ, בפרט באזורים הסובטרופיים, נובעת מקיבולת החום הגבוהה יחסית של מקורות מים גדולים, ובעוד השפעות של התחממות קרינתית והתמוככות גורמות להתחממות בכל שכבות האוויר, הים נותר קריר יחסית.

במעבר גוש האוויר החם יחסית מעל הים הקר, הוא מתקרר בחלקו התחתון ביחס לשאר השכבות - בגבול האנכי של אזור ההשפעה הימי, מתהווה שכבת האינוורסיה המרינית.

התהליך טומן בחובו גם ספיחת לחות, אולם פיזורה מוגבל אל מתחת לאינוורסיה.

== התופעה בישראל ==
חתך סכמטי של המצב האטמוספירי הקיצי בישראל: למעלה - אינוורסיה גבוהה, למטה - אינוורסיה נמוכה.
אינוורסיה מרינית נוכחת קבע במהלך רוב חודשי הקיץ, בין השאר גם עקב זרימה מערבית קבועה בהשראת האפיק הפרסי ודומיננטיות הבריזה במישור החוף.

למרות זאת גובהה משתנה תדירות, בין 200-300 מטר ל-1500 מטר ולעיתים יותר - לעיתים תיתכן שתיעדר כליל. לגובה האינוורסיה השפעה מוחשית על עומס החום במישור החוף והשפלה, ובמידה מסוימת גם על שדרת ההר.

==ראו גם==
* אינברסית קרקע

קטגוריה:מטאורולוגיה