יעקב דינזון

דינזון עם שחקני התיאטרון היהודי של [[וילנה]]
יעקב דינזון ו[[י"ל פרץ]]
מימין לשמאל: יעקב דינזון, [[י"ל פרץ ושלום עליכם]]
קברו של יעקב דינזון – [[מאוזוליאום שלושת הסופרים (יחד עם י"ל פרץ וש. אנ-סקי) – מעשה ידיו של הפסל הנודע אברהם אוסצ'גה, בבית העלמין היהודי בוורשה]]
יעקב דִינֵזוֹן (ביידיש: יענקֶב דינעזאהן; בכתב רוסי: Яков Динезон; 1858?, נובי-זאגור, מחוז קובנה, האימפריה הרוסית (בתחומי ליטא של ימינו) – 29 באוגוסט 1919 ורשה, פולין) היה סופר יידיש, מורה, איש חינוך ופובליציסט.

יעקב דינזון מוכר בתולדות ספרות היידיש כעוזרו הקרוב של י"ל פרץ, יוצק מים על ידיו, וכמייסד של רשת חינוך יהודית אשר התבססה על בתי ספר חילוניים שפעלו בשיטת חינוך משלו, ונקראו על שמו: "דינזון שוּלֶן" (יידיש: "בתי הספר של דינזון").

== קורות חיים ==
דינזון זכה לחינוך מסורתי, בחדר ובישיבה. בגיל 12 נתייתם מאביו; דודו אימץ אותו, והוא עבר לביתו שבעיר מוהילב שברוסיה הלבנה. עוד בהיותו תלמיד ישיבה נתפס להשכלה, ויצא לחילוניות.

בנעוריו שימש כמורה פרטי בבתיהם של יהודים אמידים, והיה גם סוכן-נוסע לממכר ספרים. בשנת 1884 השתקע בוורשה שבפולין, ועשה בה את כל חייו. בוורשה פגש בחוגי סופרים את י"ל פרץ, ומאז לא נפרד ממנו. פרץ לא רק שהשפיע מאוד על דרכו הספרותית של דינזון, אלא הפך למורה-חבר לכל חייו.

יעקב דינזון היה מחנך ומורה מסור ומחדש. הוא פרסם מאמרים רבים בעיתוני התקופה בשאלות חינוך. לבד מרשת בתי הספר הקרויה על שמו, הוא הקים מערכת חינוך מיוחדת לילדים יהודים פליטים וחסרי בית בעקבות מלחמת העולם הראשונה.

ראשית כתיבתו הייתה דווקא בעברית, אבל הוא החליט להתמסר לכתיבה ביידיש. הוא היה ממחדשי סוגת הרומנים המתקתקים, הסנטימנטליים, ותיאר את החיים היהודיים בפולין וליטא ברגשנות עודפת, לצד סיפורים ריאליסטיים ביקורתיים מאוד. רומן פרי עטו בשם "הנאהבים והנעימים" (1887) התחבב מאוד על קהל קוראי היידיש, והופץ בלמעלה מרבע מיליון עותקים. הוא פרסם כחמישים כרכים של סיפורת, סיפורי ילדים, רומנים ומאמרים. לעברית תורגמו שלושה מספריו.

ארכיונו האישי של יעקב דינזון שמור במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.<ref></ref>

==ספרי יעקב דינזון בעברית==
*הרשלה: סיפור; תרגם: ש. הרברג, תל אביב: מצפה, 1937
*שתי אמות: רומן; תרגם: ש. הרברג, תל אביב: מצפה, 1937
*יוסילי; תרגם: ח"ד שחר, תל אביב: מצפה, 1936

==לקריאה נוספת==
* ר' יעקב בר' בנימין דינעסזאן, בתוך: נחום סוקולוב וישראל חיים זגורודסקי (עורכים), ספר זיכרון לסופרי ישראל החיים אתנו כיום, מערכת "האסיף", ורשה תרמ"ט, עמ' 26
* מאמרו של יוסף חיים ברנר, בכל כתביו: דמעות פייטן; יעקב דינזון

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* ג'רמי דאובר (Dauber), 
* [https://web.archive.org/web/20060213031525/http://www.e-mago.co.il/Editor/history-515.htm מאמרו של רמי נוידרפר על חיי הספרות בפולין ובורשה]
* [http://digital.cjh.org/R/?func=dbin-jump-full&object_id=300608&local_base=GEN01 תמונה של דינזון עם י"ל פרץ וש. אנ-סקי, בסביבות 1910], ב-Center of Jewish History
* [https://www.jacobdinezon.com/ אתר ייעודי שהוקם לכבוד דינזון], המתמקד בחייו, יצירתו ופועלו
* 

==הערות שוליים==

__NOTOC__

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים פולנים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים ליטאים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים ליטאים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים פולנים
קטגוריה:עיתונאים כותבי יידיש
קטגוריה:עיתונאים יהודים פולנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים ליטאים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער פולנים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יידישאים
קטגוריה:סופרים יהודים פולנים
קטגוריה:ורשה: סופרים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי בוורשה
קטגוריה:ורשה: אישים
קטגוריה:סופרים יהודים ליטאים
קטגוריה:ילידי 1836

קטגוריה:נפטרים ב-1919