OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
צבי ברוק

צבי ברוק
צבי ברוק (1 באוקטובר 1869, צ'רניגוב – 1922, ברלין) היה פעיל התנועה הציונית ברוסיה, רב מטעם ורופא.

==קורות חיים==
ברוק נולד במשפחה אמידה משכילה ושומרת מצוות. ברוק למד בגמנסיה, ולמד עברית. עוד בהיותו נער התחבר לרעיונות חיבת ציון. בשנת 1886 הוא סיים את לימודיו בגמנסיה והתכוון לעלות לארץ ישראל, אך הוריו שכנעו אותו לוותר על הרעיון. משלא עלה לארץ הלך ללמוד רפואה בקייב, הוא סיים את לימודיו בקייב ב-1893. בזמן לימודיו התקיים משיעורי עברית שהעביר.

לאחר עבודה קצרה בפלך צ'רניגוב ופטרבורג הוא התיישב בהומל שם הקים מספר מפעלים למען נצרכי הקהילה היהודית בעיר. החל מ-1901 שימש כרב מטעם בעיר ויטבסק, כמו כן המשיך לעבוד כרופא. היה ציר בדומה הרוסית הראשונה ב-1906 שפוזרה עוד באותה שנה. לאחר פיזור הדומה הוא נעצר, ואחרי השחרור חזר לוויטבסק.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא ושירת בתור רופא. אחרי מהפכת פברואר החל לנדוד ברחבי רוסיה, ובשנת 1920 עלה לארץ ישראל, היכן שחייו היו קשים. הוא נפטר בברלין ב-1922.

על שמו רחוב בתל אביב.

==פעילות ציונית==
שלט רחוב עם שמו של צבי ברוק בתל אביב
כאמור ברוק החל את פעילותו בחיבת ציון עוד בהיותו נער. היה אחד מתומכיו של הרצל. בקונגרס הציוני השני נבחר לוועדת הממונים על הסדר. ברוק היה אחד מתוך עשרה יהודים רוסים שנבחרו לוועדה המתמדת של הקונגרס הציוני השלישי, בקונגרס זה הוא נבחר למורשה גליל של פלכי מוהילב, ויטבסק ומינסק. בקונגרס זה היה בין הדורשים על הקפדה ליישם את עקרון הדמוקרטיה בתוך התנועה הציונית. בסוף הקונגרס נבחר ברוק לוועד הגדול של התנועה הציונית.

בשנת 1921 נבחר לציר מטעם ארץ ישראל בקונגרס הציוני ה-12.

==לקריאה נוספת==
* אריה רפאלי (צנציפר), פעמי הגאולה: ספר הציונות הרוסית מראשית "חיבת ציון" עד מהפכת 1917, תל אביב: נ’ טברסקי, תשי"ב-1951, עמ' 102.
* יצחק מאור, התנועה הציונית ברוסיה, ירושלים: הספרייה הציונית, הוצאת מאגנס, תשמ"ו-1986.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:רופאים יהודים רוסים
קטגוריה:רבנים מטעם
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1869
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1922
מנזר ניקודמוס הקדוש

מנזר ניקודמוס הקדוש או מנזר הקדושים ניקודמוס ויוסף הרמתי הוא מנזר של משמורת ארץ הקודש, השוכן ברחוב ביאליק ברמלה. המנזר מכונה באופן עממי גם בשם "מנזר פרנציסקוס".

==היסטוריה==
ראשיתו של המנזר בשטח שנקנה בידי משמורת ארץ הקודש הפרנציסקנית ב-1396. במהלך המאה ה-15 הוקמה על שטח זה אכסניה שהייתה נטושה כאשר לא פקדו אותה צליינים. במאה ה-16 זוהה האתר עם ביתו של יוסף הרמתי, הוקמה בו כנסייה והוא נתקדש. בסמוך לבית יוסף זיהו הנזירים את ביתו של ניקודמוס הקדוש, שעליו נאמר שהיה איש הסנהדרין ושהביא מור ואהלות לרחצת גופו של ישו לאחר הורדתו מהצלב.

באכסניה זו לן נפוליאון כאשר היה ברמלה ב-1 במרץ 1799, ולפי האגדה, עם בוקר, כאשר התעורר בטרם עת בשל קריאת המואזין במסגד הסמוך, ירה בו למוות. במאה ה-19 נבנה המנזר מחדש ורוב חלקי האכסניה הישנה נעלמו, אם כי חלק ממנה שרד בצידו הדרומי של המתחם. בשנת 1902 נחנכה במקום כנסייה חדשה המוקדשת להורדת ישו מהצלב, וליד המנזר נבנה בית ספר השייך לרשת החינוך הפרנציסקאנית, ה"טרה סנטה".

==האתר==
הכנסייה באתר בנויה ממעבר בודד והיא פונה לכיוון דרום. בפינתה הדרום-מזרחית ניצב מגדל פעמונים בעל צריח מחודד, המתנשא לגובה של 40 מטרים. הכנסייה ידועה בזכות ציור מקורי של טיציאן, המתאר את ההורדה מהצלב. הציור נתרם בשנת 1846 בידי העיר מדריד אשר לקחה את המנזר תחת חסותה במאה ה-19, והוא שוכן במרכזו של האפסיס. משני צדדיו קבועים חלונות ויטראז' המתארים את צליבת ישו ואת ההורדה מהצלב. משמאל לאפסיס ניצב פסלו של יוסף הרמתי, ומימין פסלו של ניקודמוס האוחז בידיו בתכריכים ובתיבת בשמים. גם פסלים אלה הם מתנת העיר מדריד.

== גלריה ==
<gallery widths="180px" heights="180px">
Nicogiusep051.jpg|פנים הכנסייה. במרכז ציורו של טיציאן ומשני צדדיו חלונות הוויטראז' ופסליהם של ניקודמוס הקדוש מימין ושל יוסף הרמתי משמאל
PikiWiki Israel 9352 franciscan monastery in ramla.jpg|השדרה מובילה אל הכנסייה
Nico043.JPG|שער המנזר המערבי ולצידו הקדשה ליוסף הרמתי וסמל משמורת ארץ הקודש
RamleviewS.jpg|צריח הכנסייה והאפסיס כפי שהם נראים מהמגדל הלבן
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* אייל מירון (עורך), רמלה וכל נתיבותיה - לסייר עם יד יצחק בן צבי, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2019, עמ' 128–134

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רמלה: מבני דת
קטגוריה:משמורת ארץ הקודש
קטגוריה:השפלה: כנסיות ומנזרים
מארי שנטל, נסיכת יוון

מארי שנטל קלייר, נסיכת יוון, נסיכת דנמרק (Marie-Chantal Claire, Crown Princess of Greece, Princess of Denmark) (נולדה ב-17 בספטמבר 1968 בשם מארי שנטל מילר; Marie-Chantal Miller), היא רעייתו של פבלוס, נסיך יוון יורש העצר לשעבר של יוון.

==ילדותה ונעוריה==
מארי שנטל נולדה בלונדון, האמצעית מבין שלוש בנותיו של היזם והמיליונר רוברט וורן מילר ואשתו מארי שנטל פזנט, אמה אקוואדורית ואביה אמריקאי ממוצא בריטי וצרפתי וצאצא להנרי הראשון, מלך אנגליה, לואי הרביעי, מלך צרפת וויליאם הראשון, מלך סקוטלנד, היא גדלה בהונג קונג בשל עסקיו של אביה ובגיל 9 עברה לשווייץ על מנת ללמוד בפנימיית לה רוזי היוקרתית, בה נוהגים להתחנך רבים מבני משפחות המלוכה בעולם, ב-1982 העתיקה את לימודיה לשנה לבית ספר פרטי לבנות בפריז ואת התיכון היא סיימה בפנימייה בניו יורק, לאחר סיום לימודיה בבית ספר החלה ללמוד לתואר בתולדות האמנות באוניברסיטת ניו יורק אך עזבה את הלימודים אחרי שנה לאחר שיורש העצר היווני הציע לה נישואים במהלך חופשת סקי בגשטאט, שווייץ.

למרי שנטל שתי אחיות:
*פיה גטי (1966)- יוצרת סרטים ואמנית, נישאה לכריסטופר גטי, נכדו של טייקון הנפט ג'ון פול גטי שהוערך תקופה מסוימת כאדם העשיר בעולם ולה בת ושלושה בנים.
*אלכסנדרה נטשה (1972)- אשת אופנה, נישאה לאלכסנדר פון פירסטנברג, בנם של הנסיך הגרמני אגון פון פירסטנברג ומעצבת האופנה דיאן פון פירסטנברג ולה בת ובן.

שלוש האחיות מילר ידועות בכך שנישאו לבני מלוכה ומשפחות עשירות מן המעמד הגבוה.

ב-2000 ייסדה מארי שנטל חברה על שמה המשיקה בגדים ואביזרים יוקרתיים לילדים על שעיצבה, היא כתבה ואיירה גרסה מחודשת של סיפור הילדים "הנסיכה והצפרדע" שהיווה חלק מסדרת ספרים של מעשיות לילדים שתכננה להוציא, היא משמשת כחברת הנהלה בבית ספר האמריקאי הלאומי לבלט ובמרכז לבריאות בעלי חיים ובנוסף היא נמנית מבין המייסדית של המרכז האמריקאי למורשת ונטית.
ב-2011 החליטה מארי שנטל לוותר על אזרחותה האמריקאית.

==משפחתה==
בתחילת 1995 התארסה מארי שנטל לפבלוס, יורש העצר היווני ובנם של מלך יוון לשעבר קונסטנטינוס השני, מלך היוונים והמלכה אנה מריה, מלכת יוון, היא המירה את דתה מנצרות קתולית לנצרות יוונית-אורתודוקסית בטקס פרטי בכנסייה בניו יורק על מנת להינשא לו, טבעת אירוסיהן הייתה קבושון ספיר שעליו יהלום בצורת לב והם נישאו ביולי באותה שנה בכנסייה היוונית של לונדון והיא תוכננה על ידי מארגני החתונות הידועים בעולם, בין אורחי החתונה נכללו רבים מבני משפחות המלוכה באירופה ופוליטיקאים יוונים, החתונה שודרה בשידור ישיר לטלוויזיה היוונית דבר שתרם לפופולריות של משפחת המלוכה היוונית שגלתה מהמדינה והוביל לתמיכה ציבורית בחידוש מוסד המלוכה ביוון.
לזוג יורשי העצר נולדו חמישה ילדים:
*הנסיכה מריה אולימפיה (נולדה בניו יורק ב-25 ביולי 1996)
*הנסיך קונסנטין אלקסיוס (נולד בניו יורק ב-29 באוקטובר 1998)
*הנסיך אכילס אנדראס (נולד בניו יורק ב-12 באוגוסט 2000)
*הנסיך אודיסאוס קימון (נולד בלונדון ב-17 בספטמבר 2004)
*הנסיך אריסטידיס סטאוורוס (נולד בלוס אנג'לס ב-29 ביוני 2008).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
קטגוריה:מעצבים בריטים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער בריטיות
קטגוריה:אנשי בוהמה
קטגוריה:נסיכות דניות
קטגוריה:סופרות בריטיות
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:ילידות 1968
קטגוריה:מאיירות בריטיות
קטגוריה:מעצבות אופנה בריטיות

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
ליאור הוכמן

ליאור הוכמן (נולד בשנת 1969) הוא קצין צה"ל במילואים, השתחרר בדרגת אלוף-משנה, בתפקידו האחרון כיהן כמפקד חטיבה 460, חטיבת ההכשרות של חיל השריון.

== ביוגרפיה ==
הוכמן נולד וגדל בנתניה. את לימודיו התיכוניים עשה בתיכון שרת המקומי.

== שירות וקריירה צבאית ==
בנובמבר 1987 התגייס לחיל השריון והוצב בגדוד 9 של חטיבה 211. עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים, שלאחריו נותר לשרת בבסיס שיזפון בתפקידי הדרכה. בהמשך הוא השלים קורס קצינים וחזר לחטיבה 211 שם שימש כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה. בהמשך עבר קורס מפקדי פלוגות ועבר אל חטיבה 7 לתפקיד מפקד פלוגת צמ"פ בגדוד 82. לאחר מכן היה מפקד פלוגה מבצעית בגדוד 82, בעת שהגדוד עסק בלחימה בדרום לבנון. במסגרת זו פיקד על מוצב הבופור. לאחר מכן מונה למפקד קורס מפקדי טנקים, ושימש סגן מפקד גדוד 82. לאחר תקופת לימודי תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים במרכז הבינתחומי הרצליה מונה לקצין אג"ם של חטיבה 7.

ב-2001 מונה למפקד גדוד 82 ופיקד עליו במבצע חומת מגן. בהמשך מונה למפקד גדוד 198 בחטיבה 460, ולראש ענף התכנון של זרוע היבשה. במלחמת לבנון השנייה נקרא להחליף את מפקד גדוד 9 של חטיבה 401, אפי דפרין, שנפצע באורח קשה בקרב בסלוקי, הוא המשיך בתפקיד מספר חודשים לאחר המלחמה עד חזרתו של דפרין לתפקיד. במאי 2007 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת קרייתי, חטיבת שריון במילואים שהוסבה במהלך כהונתו מטנקי מרכבה סימן 1 למרכבה סימן 4. במקביל הדריך בקורס מפקדי פלוגות ובקורס מפקדי גדודים, ויצא ללימודי תואר שני. במרץ 2010 מונה למפקד המרכז לאימונים באש במרכז הלאומי לאימונים ביבשה. ביולי 2011 מונה למפקד חטיבה 460.

בנובמבר 2012 החליט הרמטכ"ל, בני גנץ, למנותו למפקד עוצבת המפץ בפיקוד הצפון, אך בסופו של דבר המינוי בוטל ויעקב בנג'ו מונה לתפקיד.

== לאחר השחרור מהשירות הצבאי ==
לאחר שחרורו החל לעבוד בחברת כתר פלסטיק בה הוא משמש מנהל יחידת מחסני כתר.

== קישורים חיצוניים ==

* שבתי בנדט, [http://mnews.co.il/article_focus.asp?article_id=13932 האדם שבטנק], ריאיון עם ליאור הוכמן באתר Mnews

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 460
קטגוריה:מפקדי חטיבת קרייתי
קטגוריה:מפקדי גדוד 82
קטגוריה:מפקדי המרכז לאימונים באש
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 460
קטגוריה:בוגרי תיכון שרת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
הדרך הנאוקאטקומנאלית

[[דומוס גלילאה או "בית הגליל", הוא מרכז בינלאומי וסמינר תאולוגי לכמרים של ארגון הדרך הנאוקאטקומנאלית. המרכז שוכן על הר האושר וצופה אל הכנרת]]
הדרך הנאוקאטקומנאלית היא קבוצה בתוך הכנסייה הקתולית, המתמקדת בעיצוב האמונה הנוצרית בקרב נוצרים בוגרים, וקבלת הנצרות מחדש מתוך בחירה מושכלת. חברי הקבוצה נוטלים את השראתם מהקטכומנים (יוונית κατηχούμενος; לטינית catechumenus) הקדומים, פגאנים אשר החלו בתהליך ההתנצרות והכינו עצמם לטבילה; ועל כן בחרו בשמם שמשמעותו "הדרך הקטכומנית החדשה". 

הדרך הנאוקאטקומנאלית הוקמה במדריד בשנת 1964 על ידי קיקו ארגואלו (Kiko Argüello) וכרמן הרננדז (Carmen Hernández), וזכתה להכרת הכס הקדוש בשנת 2008. 

הקבוצה פעילה במסגרת קהילות קטנות המונות עשרות מאמינים כל אחת. מספרן של הקהילות ברחבי העולם מוערך בכ-40,000, ומספר חבריה הוא כמיליון איש. עוד מפעילה הקבוצה כ-85 סמינרים. בישראל פועלות כ-15 קהילות קטנות של הדרך הנאוקאטקומנאלית, ועיקר פרסומה בארץ בא לה בזכות דומוס גלילאה ("בית הגליל"), סמינר בינלאומי לכמרים, שנחנך בשנת 2003 על הר האושר, בברכת האפיפיור יוחנן פאולוס השני.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מסדרים רומיים-קתוליים
הרוג את יקיריך

הרוג את יקיריך (באנגלית: Kill Your Darlings) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2013, אשר בוים על ידי ג'ון קרוקידש.

== תקציר העלילה ==
אלן גינסברג, מי שעתיד להפוך לאחד המשוררים החשובים במאה ה-20, לומד באוניברסיטת קולומביה. לוסיאן קאר (דין דיהן), סטודנט ממשפחה עשירה בעל מזג מרדני וחתרני מתאהב בסגנון הכתיבה שלו. השניים מבלים שעות יחד, משוחחים על שירה ופרוזה, מה שמוביל את העניין המשותף באומנות גם להתאהבות. הם חוברים לשני סופרים צעירים נוספים, ויליאם ס. בורוז וג'ק קרואק, שביחד השתייכו ל"דור הביט" שהתעניינו בפילוסופיה ובספרות. חברי הקבוצה נהגו להשתמש בסמים, לנהל חיי מין חופשיים ואף לעסוק בפשע. השייכות לקבוצה בעלת האופי המיני המתירני הקלה על גינסברג לקבל את נטייתו ההומוסקסואלית ולנהל כמה רומנים מזדמנים. דייוויד קראמר (מייקל סי הול), מורה לאנגלית, מאהבו לשעבר של קאר, צץ בחייהם כדי להחזיר את הצעיר המרדן לזרועותיו. כאשר גופתו נמצאת, קרואק, בורוז וקאר חשודים ברצח ומאותו רגע חייהם משתנים. הסרט בוחן מחדש את מקרה הרצח והקשר שלו למשוררים והסופרים האמריקאיים הגדולים של התקופה - אלן גינסברג, ויליאם ס. בורוז וג'ק קרואק.

== צוות השחקנים ==
{| class="wikitable"
|-
! שם הדמות !! שחקן/ית
|-
|אלן גינסברג || דניאל רדקליף
|-
|אידי פרקר || אליזבת אולסן
|-
|לוסיאן קאר || דיין דיהן
|-
|דייוויד קמרר || מייקל סי הול
|-
|ויליאם ס. בורוז || בן פוסטר
|-
|נעמי גינסברג || ג'ניפר ג'ייסון לי
|-
|לואי גינסברג || דייוויד קרוס
|-
|ג'ק קרואק || ג'ק יוסטון
|-
|גוונדלין || ארין דארק
|-
|מריאן קאר || קירה סדג'וויק
|-
|הדקאן || דייוויד ראסשה
|-
|פרופסור סטיב || ג'ון קולום
|}

== פיתוח ==
בשנת 2008, בעוד דניאל רדקליף הופיע על הבמה במחזה "אקווס", הוא נבחן לדמותו של אלן גינסברג והתקבל. ג'ון קרוקידש נתן לדניאל שהות זמן על מנת לסיים לצלם את שני סרטי הארי פוטר האחרונים. באותו פרק זמן, ג'ון קרוקידש עשה אודישנים נוספים לתפקידו של אלן גינסברג, אך ללא הצלחה. בין אלו שנבחנו ניתן למצוא את כריס אוונס ובן אייזנברג. זמן קצר לאחר שקיבל מימון לעשיית הסרט. קרוקידש הציע שוב לרדקליף את תפקידו בחזרה, וקיבל תשובה חיובית מצד רדקליף.

==קישורים חיצוניים==

* 

* דור בביוף, ״[https://web.archive.org/web/20140116205120/http://peopleofthebook.co.il/movies/2076 ביקורת סרט: ׳הרוג את יקיריך׳ לוהט ומהפנט]״, באתר אנשי הספר, 15 בינואר 2014
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטי להט"ב משנות ה-2010
פטרה תימר

ממוזער
פטרה תימר (בגרמנית: Petra Thümer; נולדה ב-29 בינואר 1961) היא שחיינית עבר מזרח גרמניה. היא אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות זהב, אלופת אירופה בעלת 3 מדליות זהב ושיאנית עולם שהתמחתה בעיקר בחופשי.

== ביוגרפיה ==
תימר נולדה בקרל-מרקס-שטאדט (כיום קמניץ).

===אלופה אולימפית ושיאנית עולם===
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה תימר בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:09.89 דקות, לפני שירלי בבשוף מארצות הברית (4:10.46 דקות) ושנון סמית' מקנדה (4:14.60 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בשיא עולם חדש נוסף של 8:37.14 דקות, לפני בבשוף (8:37.59 דקות) וונדי ויינברג אף היא מארצות הברית (8:42.60 דקות).

===אלופת אירופה===
באליפות מזרח גרמניה בשחייה שנערכה בלייפציג ב-9 ביולי 1977 ושהוותה את המבחנים לאליפות אירופה בשחייה, קבעה תימר במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש של 8:35.04 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות עצמה שנערכה בינקפינג, שוודיה היא זכתה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי (2:00.29דקות), לפני בת ארצה ברברה קראוזה (2:01.40 דקות) ואנליס מאס מהולנד (2:01.76 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 4:08.91 דקות, לפני מאס (4:09.40 דקות) וקראוזה (4:14.39 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי (8:38.32 דקות) לפני מאס (8:39.93 דקות) ובת ארצה מרינה אלטמן (8:52.94 דקות).

בשנת 1978 לא הצליחה תימר להיכלל בנבחרתה של מזרח גרמניה לאליפות העולם בשחייה.

תימר פרשה מספורט תחרותי בשנת 1979 והחלה לעבוד כצלמת.

== חייה האישיים ==
תימר הייתה נשואה פעמיים לקלאוס קטצור, בעל מדליית כסף אולימפית בשחייה (מינכן 1972) שהיה מבוגר ממנה ב-12 שנים ולאלף-גרד דקרט, אף הוא ספורטאי אולימפי, שהשתתף בסקי למרחקים. משניהם היא התגרשה.

== שימוש בסמים ==
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בירגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב [http://www.alexandriamasters.com/articles/drugs.htm].

== תארים והשגים ==
*תימר שברה 5 שיאי עולם, במשחים ל-400 מטר חופשי ול-800 מטר חופשי.
*בשנת 1987 זכתה תימר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[https://web.archive.org/web/20070112213609/http://www.ishof.org/honorees/87/87pthumer.html]

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי 
* התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מזרח גרמניות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם מזרח גרמניות: שחייה
קטגוריה:שחייניות חופשי מזרח גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1961
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1961
אלכסנדר איפסילנטי (הסבא)

וולאכיה ובמולדובה]]
אלכסנדר איפסילנטי (ביוונית: Αλέξανδρος Υψηλάντης - אלכסנדרוס איפסילנטיס, ברומנית: Alexandru Ipsilanti - אלכסנדרו איפסילנטי; 1725 – 13 בינואר 1805) היה וויווד פנריוטי. שליט ולאכיה בשנים 1775–1782, וכן בשנים 1796–1797, ובנוסף שליט נסיכות מולדובה בשנים 1786–1788. נכדו, אלכסנדר איפסילנטי, גיבור מלחמת העצמאות היוונית, נושא שם זהה.

== ביוגרפיה ==
איפסילנטי, בנו של יואניס איפסילנטי, נולד בקונסטנטינופול למשפחת דרגומנים מהאצולה הפנריוטית והצטרף כמקובל אצל בני משפחתו ומעמדו לפקידות השלטונית העות'מאנית. היה מלומד ושלט בשפות טורקית, יוונית, צרפתית, איטלקית, ערבית ופרסית ובשלבים מאוחרים יותר למד שפות של נתיניו.

בשנת 1774, כדיפלומט בשירות השער הנשגב, נטל איפסילנטי חלק בחתימה על הסכם קוצ'וק קאינרג'ה, שנה מאוחר יותר, בזכות השירות שנתן, זכה למינוי של הדרגומן הראשי ובהמשך אותה שנה, לאחר נסיגת הכוחות הרוסים מבוקרשט הוענק לו הכס של ולאכיה (שהיה פנוי מאז פלישתם של הרוסים ב-1771), תפקיד בו החזיק עד פברואר 1782. בדצמבר 1786 הוכתר לנסיך של מולדובה ובאוגוסט 1796 בשנית לנסיך ולאכיה. ב-1785, הגיש תוכנית לעצמאותה של יוון לקיסר יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וליקטרינה הגדולה הרוסית.

במהלך שלטונו בוולאכיה, איפסילנטי יזם שורה של רפורמות. ב-1780 פרסם אוסף חוקים המבוססים על החוקים המקובלים הביזנטים, במטרה לתקן פגמים בחוק שהיה נהוג עד אז ולארגן את השירות הציבורי ומערכת המיסוי, קודקס החוקים של איפסילנטי מהווה פריצת דרך משום שהוא כלל גם חוק אזרחי ולא רק חוק כנסייתי וחוק פלילי. בנוסף, הקים בתי משפט אזרחיים בכל מחוז ומחוז ועשה רפורמה במערכת החינוך. פעולות אלו נתקלו בהתנגדות מצד הבויארים השמרנים. נחשב לאחד השליטים הטובים שבין הפנריוטים שהנהיגו את הנסיכויות הרומניות ושלטונו תואר על ידי אחדים כמעין "תור הזהב של ולאכיה" באותה תקופה.
עם פרוץ המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792), עמדו נסיכויות הדנובה בסכנה עקב הצטרפות האימפריה ההבסבורגית למלחמה ב-9 בפברואר 1788. איפסילנטי מונה כמפקד כל הכוחות העות'מאניים באזור. הצליח ליצור צבא מאומן היטב בהיקף של 60 גדודים שכללו 2 גדודי סרבים ובולגרים, והשאר יוונים.

יש טענות בלתי מוכחות שאיפסילנטי שקל ברית עם אוסטריה, וניהל משא ומתן עם שליחיו של הקיסר יוזף השני. כאשר האוסטרים כבשו את יאשי, כל המגעים חדלו ואיפסילנטי הוחזק במעצר בברנו עד לחתימת חוזה סיסטובה (סתיו 1791).

בשנת 1805 חזר לאיסטנבול. באותה שנה פרצה המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812) ובנו קונסטנטין איפסילנטי ערק לרוסים, עובדה שגרמה למתיחות ביחסיו עם בנו. הסולטאן הטורקי זעם על ההתנהגות והורה לעצור ולכלוא את אלכסנדר. כעבור כמה ימים לאחר עינויים הורה על עריפת ראשו של איפסילנטי והחרמת רכושו הרב.

בנו, קונסטנטין איפסילנטי, היה אף הוא שליט נסיכות מולדובה ושליט ולאכיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דיפלומטים עות'מאנים
קטגוריה:שליטי ולאכיה
קטגוריה:שליטי נסיכות מולדובה
קטגוריה:דרגומנים
קטגוריה:משפחת איפסילנטי
קטגוריה:רומנים ממוצא יווני
קטגוריה:יוונים באימפריה העות'מאנית
קטגוריה:מונרכים שהיו חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:ילידי 1725
קטגוריה:נפטרים ב-1805
משפחת איפסילנטי

משפחת איפסילנטי (ביוונית: Υψηλάντης; ברומנית: Ipsilanti) הייתה משפחת אצולה יוונית פנרית, שקנתה לעצמה השפעה וכוח ניכרים באימפריה העותמ'אנית במהלך המאות ה-18 וה-19. חלק מבניה שלטו על נסיכויות הדנובה בחסות הטורקים, וחלק מחבריה היו ממנהיגי הכוחות היוונים במהלך מלחמת העצמאות היוונית.

מוצא המשפחה היה בחוף הדרומי של הים השחור, מקרב צאצאי הקומנים. במאה ה-18 המשפחה התגוררה בפנר (Fener, Φανάρι המודרנית), הרובע היווני העיקרי של קונסטנטינופול, וחלק מחבריה שימשו כדרגומנים ושירתו בפקידות השלטונית העות'מאנית.

בשנת 1774, התמנה אחד מבני המשפחה, אלכסנדר איפסילנטי, למשרת הדרגומן הראשי של האימפריה. בהמשך אותה שנה, הוענק לו הכס של ולאכיה, תפקיד שהוא החזיק עד 1782. ב-1786 הוא הוכתר כנסיך של מולדובה, ובאוגוסט 1796 הוכתר בשנית לנסיך ולאכיה.

בנו של אלכסנדר, קונסטנטין איפסילנטי, שימש גם הוא במשרת הדרגומן הראשי, וכיהן כשליט מולדובה בין השנים 1799–1801, וכנסיך ולאכיה בין 1802–1806. קונסטנטין שאף לחידוש עצמאות יוון, ובמהלך תקופות שלטונו בוולאכיה הוא הנהיג מדיניות פרו-רוסית, מה שהביא לאובדן האמון של השלטונות העות'מאנים בנאמנותו: הוא הודח מכיסאו ונמלט לסנקט פטרבורג. עריקתו לרוסים מוטטה את מעמדה של משפחת איפסילנטי באימפריה העות'מאנית: הסולטאן הטורקי אסר את אבי המשפחה אלכסנדר, החרים את רכושו ולבסוף הוציאו להורג.

בניו של קונסטנטין, אלכסנדר ודימיטריוס, התגייסו למשמר הקיסרי של הצאר הרוסי, ולקחו חלק בעימותים צבאיים שונים. אלכסנדר, הבכור, אף קודם לדרגת קולונל ומונה להיות המזכיר הצבאי של הצאר אלכסנדר הראשון. ב-1820 אלכסנדר קיבל את ההנהגה של אגודת האחווה פיליקי אטריה, ארגון לאומני מחתרתי שפעל בדרום-מזרח אירופה, במטרה להפיל את השלטון העות'מאני ביוון ולייסד מדינה יוונית עצמאית.

אלכסנדר יזם את הפעולות הראשונות של מלחמת העצמאות היוונית: בעזרתו של אחיו דימטריוס הוא גייס כוח צבאי קטן בבסרביה ופלש למולדובה, במטרה להמריד את כלל האוכלוסייה הנוצרית של האימפריה העות'מאנית, ובכך לקדם את שחרורה של יוון. הניסיון הזה נכשל, הטורקים הביסו את צבאו, ואלכסנדר נמלט לאוסטריה, שם הוא נאסר על ידי השלטונות המקומיים.

לאחר כישלונו של אחיו, דימיטריוס עבר ליוון גופא, לחצי האי הפלופונס, והצטרף לכוחות המורדים המקומיים. הוא שימש כאחד ממפקדי המורדים, ונלחם בקרב דרבנכיה. ב-1821 הוא נבחר לאספה הלאומית הזמנית, ובשנת 1822 הוא נבחר לנשיא המועצה המחוקקת, אך נאלץ לפרוש מתפקידו שנה לאחר מכן. בשנת 1828 דימיטריוס מונה על ידי יואניס קפודיסטריאס למפקד הכוחות היוונים במזרח יוון, וארגן אותם מחדש כצבא סדיר. תחת פיקודו, היוונים ניצחו את הטורקים בקרב פטרה, הקרב האחרון שנערך במסגרת מלחמת העצמאות היוונית.

== בני משפחה בולטים ==
* אלכסנדר איפסילנטי (הסבא) (1725 - 1805): נסיך ולאכיה ומולדובה.
* קונסטנטין איפסילנטי (?-1816): בנו של הנ"ל, נסיך ולאכיה ומולדובה.
* אלכסנדר איפסילנטי (הנכד) (1792 - 1828): בנו של קונסטנטין, ממנהיגי המורדים היוונים במלחמת העצמאות היוונית.
* דימיטריוס איפסילנטי (1793-1832): בנו של קונסטנטין ואחיו של אלכסנדר, הפילדמרשל הראשון של יוון המודרנית.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:בויארים רומנים
קטגוריה:דרגומנים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: אישים
קטגוריה:אצולה יוונית
קטגוריה:משפחת איפסילנטי
אמדואת

סצנה מתוך אמדואת בקברו של [[תחותמס השלישי KV34]]
אמדואת (פירוש מילולי "הנמצא בעולם שאחרי" תורגם גם כ"כתב הלשכה הנסתרת אשר בשאול" וגם "ספר מה קיים בשאול") הוא כתב קבורה מצרי עתיק חשוב, של הממלכה החדשה. כמו כתבי קבורה מצריים רבים, הם נמצאים כתובים בחלקם הפנימי של קברי הפרעונים. בניגוד לכתבי קבורה אחרים, לעומת זאת, היה הכתב שמור רק לפרעונים (עד השושלת ה-21 כמעט באופן בלעדי) או לבני אצולה בדרגה גבוהה. 

הכתב מספר אודות רע, אל השמש המצרי שעובר דרך העולם התחתון, מהזמן שבו השמש שוקעת במערב, עד הזמן בו היא מופיעה שוב במזרח. נכתב בו הפרעונים שמתים, נלקחים למסע דומה, אשר בסופו מתאחדים הם עם רע וחיים יחדיו לנצח.

העולם התחתון מחולק ל 12 שעות הלילה, שכל אחת מייצגת בעלי ברית ואויבים שונים, הפוגשים את פרעה ואל השמש. אמדואת מכיל את שמות כל האלים והמפלצות האלה, כשמטרת הספר העיקרית היא לידע את הפרעונים המתים את שמותיהם, כך שיוכלו לקרוא להם לעזרה, או להשתמש בשמם כדי להביס אותם.

בנוסף למניית ומתן שמות לתושבי דואת (עולם המתים) השליליים והחיוביים, איוריו של אמדואת מראים את טופוגרפית העולם התחתון. גרסתו המלאה המוקדמת של הכתב נמצאת ב-KV34, קברו של תחותמס השלישי בעמק המלכים.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיתולוגיה מצרית
מאיר פרנקל

מאיר פרנקל (4 בספטמבר 1906 – 1976) היה בלשן, חוקר בתחומי השפה העברית וקרבת לשונות. 

==ביוגרפיה==
נולד בברלין ב-1906 למשפחה יהודית אמידה, בעלת "בנק פרנקל". שמו המלא היה פריץ מאיר (הוגו-היינריך), על שם שני סביו ועל שם המשורר היינריך היינה שהיה נערץ על אביו פליקס-עוזר. אימו הייתה מרגריטה לבית פיק, והיו לו שתי אחיות. משפחתו הייתה מתבוללת ורחוקה מיהדות וציונות. פרנקל החל לגלות עניין בשפה העברית כנער, ועסק בלימוד השפה בעצמו ובעזרת מורה פרטי, ובהמשך בחקר מקורן של מילים וקרבתן לשפות שמיות. בנעוריו הצטרף לתנועת הנוער היהודית-ציונית "בלאו וייס", כיהן בתפקידים בתנועות הנוער הציוניות בברלין ובלייפציג כמנהל סניף הקרן הקיימת, ופרסם מספר מאמרים בביטאון התנועה הציונית בגרמניה, "יודישע רונדשאו", עד 1938.

בשנת 1919 היה פרנקל בין התלמידים הראשונים בבית הספר ללשון העברית של ד"ר משה זמורה. הוא החל להתעניין במילים בעברית המתחדשת, במטרה לאגדן בקבוצות, למיינן במילון, בחרוזים וכדומה. פרנקל למד באוניברסיטת גיסן בתחום לשונות שמיות, ועסק בקרבת מילים וביטויים זהים או קרובים בעברית ובלשונות השמיות.

פרנקל עזב את גרמניה ב-1933 ועלה לישראל. בני משפחתו נספו בשואה. הוא השתקע בירושלים ונישא למרים ויגדרהויז. עבד במוסדות הלאומיים ובקרן היסוד, ובמקביל המשיך בחקר השפה העברית והוראת העברית לעולים חדשים. כתב מאמרים בעיתונים "הצופה", "הבוקר", "דואר היום", "הארץ", "דבר", "העולם", "ידע עם", "בצרון" ו"תלפיות". לאורך השנים פרסם ארבעה ספרים וכ-700 מאמרים. היה שותף בחבר היועצים וסייע להפקת "המילון החדש" של אברהם אבן-שושן. 

פרופ' ראובן מירקין, מזכיר האקדמיה ללשון העברית, כתב אודותיו במאמר לציון 100 שנה להולדתו של פרנקל: 

משה קול כתב בספרו "מורים וחברים": 

==מפרסומיו==
* טיולים בגן-השעשועים של הלשון, הוצאת דר" פטר פרוינד (11 עמ') תש"ו 1946
* לשון העם, בצירוף מילון, הוצאת ד"ר פטר פרוינד מס' 36 (72 עמ') תש"ט 1974
* מחקרי לשון, הוצאת ד"ר פטר פרוינד מס 33 (34 עמ') תש"ח 1947 
* ליקוטי לשון, הוצאת ד"ר פטר פרוינד מס 41 (216 עמ') תשי"ב 1952 
*פולקלור לשוני של יהודי ברלין, "עדות" שנה ב' חוברת א-ב עמודים 116-121.
*ZUR THEORIE DER LAMED – HE -STAMME, הוצאת ראובן מס, ירושלים (319 עמ') 1970 
*DER THEORIE DER AYIN - WAW - UND DER AYIN – JUD- STAMME, ירושלים (32 עמ') 1970
*ZUR DEUTUNG EINIGER KONTRAKTIONNEN IM HEBRAEISCHEN, De "SEFARAD" xviii 1958 (עמודים 51-59) 
*Drei verkannte Flussigkeitsbenennungen im Hebraischen, De "SEFARAD" xxvii 1967 (עמודים 3-11) 
*Jifchuw Deutfche Juden im Alter Zur Geschiehte des Kolel Holland und Deutschland

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
השועלים הקטנים

השועלים הקטנים (באנגלית: The Little Foxes) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1941 בבימויו של ויליאם ויילר. תסריט הסרט נכתב על ידי ליליאן הלמן ומבוסס על מחזה בעל שם דומה.

הסרט זכה להצלחה כלכלית ולביקורות מהללות. בנוסף, הסרט היה מועמד לתשעה פרסי אוסקר אך לא זכה בשום קטגוריה, מה שהפך אותו לסרט עם מספר הרב ביותר של מועמדויות לפרס מבלי לזכות עד שנת 1977.

==צוות שחקנים==
* בטי דייוויס - רג'ינה גידנס
* הרברט מרשל - הוראס גידנס
* תרזה רייט - אלכסנדרה "זאן" גידנס
* ריצ'רד קלארסון - דייוויד האוויט
* דן דוריה - ליאו הברד
* פטרישיה קולינג' - בירדי הברד
* צ'ארלס דינגל - בן הברד
* קארל בנטו ראיד - אוסקר הברד

==הפקה==
שם הסרט לקוח מ; "אֶחֱזוּ-לָנוּ, שֻׁעָלִים--שֻׁעָלִים קְטַנִּים, מְחַבְּלִים כְּרָמִים; וּכְרָמֵינוּ, סְמָדַר".

טלולה בנקהאד שלוהקה במקור לסרט קיבלה ביקורות מהללות מהופעתה במחזה משנת 1939, אך במאי הסרט ויליאם ויילר התעקש ללהק את בטי דייוויס. מלכתחילה, ג'ק וורנר סירב לתת לדייוויס לשחק בסרט של חברת ההפצה המתחרה "Goldwyn Pictures", אך לאחר משא ומתן הם חתמו על חוזה בערך של 385,000 דולר. כשדייוויס גילתה על סכום החוזה היא ביקשה העלאה בשכר.

ויילר שכנע את דייוויס לראות את המחזה לפני צילומי הסרט. כשהיא ראתה את המחזה היא הצטערה כיוון שהיא חשה שהיא חייבת לשנות את דמותה של רג'ינה, מדמות של קורבן לאישה מניפולטיבית. במקור, דמותו של דייוויד האוויט לא הייתה במחזה, אך היא נוספה כדי להוסיף דמות חיובית לעומת שלל הדמויות השליליות בסרט.

ויילר ודייוויס רבו רבות במהלך צילומי הסרט והמצב הידרדר לכך שדייוויס עזבה את סט הסרט. לבסוף, היא חזרה בעקבות שמועות שקתרין הפבורן או מרים הופקינס תחלפנה אותה בסרט. למרות ההצלחה של הסרט השניים מעולם לא חזרו לעבוד יחדיו.

הצגת הבכורה של הסרט התקיימה באולם המוזיקה רדיו סיטי, ניו יורק. לפי "הניו יורק טיימס" נכחו באירוע כ-22,163 אנשים, מה ששבר את שיאי הנוכחות בהצגת בכורה באותן שנים.

בשנת 2003 דמותה של דייוויס, רג'ינה גידנס, דורגה ברשימת "מאה שנים... מאה גיבורים ונבלים" של מכון הסרטים האמריקאי במקום ה-43.

==פרסים ומועמדויות==
* זכייה בפרס המבקרים הלאומי של ארצות הברית
* מועמדות לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
* מועמדות לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר
* מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (בטי דייוויס)
* מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (תרזה רייט)
* מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (פטרישיה קולינג')
* מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר
* מועמדות לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר
* מועמדות לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר
* מועמדות לפרס אוסקר לעיצוב התפאורה הטוב ביותר (סטפן גוסון והאוורד בריסטול)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1941

קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי RKO
קטגוריה:סרטי בטי דייוויס
תיאום עין-יד

163x163 פיקסלים
תיאום עין-יד (או תפקוד קואורדינטיבי של כף היד) היא היכולת להזיז אובייקט בתוך יד, בעזרת אגודל ואצבעות הנמצאות במנח המתאים ביותר להפעלת האובייקט. זהו מרכיב חיוני בפיתוח שליטה במוטוריקה עדינה.<ref></ref> יכולת זו דורשת קואורדינציה בין תנועת שרירי היד לבין תנועת שרירי העין בהתאם למידע החזותי המתקבל ממנה. ותאום בו זמני של המבנים המוחיים השולטים בעיניים וביד.<ref></ref> תאום עין-יד תקין מאפשר לבצע פעילות ממוקדת מטרה הכוללת: תכנון, התכוננות ושלבים להשגת המטרה, את לעומת תנועת יד אקראית שבה אין מטרה ואין צורך בתאום מוחי (קורטיקלי) בין העין ליד.

==הקשר בין תאום עין יד למיומנות==

תיאום עין יד המתפתח במהלך הינקות, ומגיע לבשלות לקראת בית הספר, מהווה את אחד היסודות לרכישת מיומנויות מורכבות הדורשות: תכנון, התכוננות ושלבים להשגת המטרה, כמו ריקוד, נגינה או בישול. תיאום עין יד המתפתח מלידה ומגיע לבשלות לקראת בית הספר, מהווה את אחד היסודות לרכישת המיומנויות האלו<ref></ref>153x153 פיקסלים
== 4 שלבים בתאום עין יד ==
# שלב ההושטה: תנועה מכוונת של הזרוע וכף היד לקראת מטרה.
# שלב התפיסה: כף היד נפתחת והאצבעות נסגרות בתנועה מכוונת ובכוח מתואם.
# שלב ההפעלה (מניפולציה): תנועה קואורדינטיבית, מדויקת ומתואמת על החפץ בעזרת כף היד והאצבעות.
# שלב השחרור: פתיחה קואורדינטיבית של האצבעות בזמן ובמיקום מדויקים.
שלבי התפתחות תאום עין יד

== התפתחות תיאום עין יד מלידה ללמידה ==

* עד גיל 4 חודשים: מעבר מרפלקסים לתגובות, יצירת קשר עין עם הסביבה, הושטת ידיים מקרית ולא מתואמת (קואורדינטיבית)

* 4 - 8 חודשים: התפתחות ראשונית של קשר עין - יד, נשיאת משקל על כף היד והתחלה של תגובות קואורדינטיביות המאפשרות: נגיעה בצעצוע, תפיסת חפץ, העברת חפץ מיד ליד, ומשחק ממוקד מטרה כמו הקשת חפץ בחפץ, החזקת בקבוק וכו'.
* 8-18 חודשים (עד גיל שנה וחצי): השלמת מיומנויות היסוד. הליכה, מלים ראשונות ומעבר ממשחק אקראי למשחק ממוקד מטרה: הכנסת חפצים או בדידים למיכל, השחלה טבעות, בנית מגדל קוביות ומשחקי כדור.
* גיל 2-3 שנים: פעילויות הדורשות תאום בין שתי הידיים כמו השחלת חרוז, אחזקת צבע, קריעת נייר ומשחקי כדור. ופעילויות הדורשות ויסות כוח כמו דפדוף בספר, השחלת חרוזים, או אחיזת צבע.
* גיל 3-4 שנים: רכישת מיומנויות קדם – למידה כמו משחקי כדור, נסיעה באופניים (מוטוריקה גסה) ציור עיגול, גזירת נייר במספרים (מוטוריקה עדינה), יכולת לנהל שיחה ולהקשיב לסיפורים (שפה ותקשורת) והשתתפות במשחקים עם בני הגיל (חיברות)
* גיל 4-6 שנים: רכישת מיומנויות למידה המהוות בסיס לקריאה, חשבון, כתיבה ותפקוד בחיי יום יום. מיומנויות המאפשרות רכישת יידע והשתלבות במסגרת הכיתתית. לדוגמה: העתקת מספרים ואותיות ישרות, פתרון תרגיל פשוט ועצמאות בלבוש, ניקיון ואכילה.<ref></ref>

==טיפול==
במקרים בהם יש קושי בתיאום עין-יד, מופנה האדם לטיפול ברפוי-בעיסוק, כדי לאבחן ולטפל. הטיפול מסייע בפיתוח עצמאות, שיפור מיומנויות למידה, פנאי וחברה. מטרת ההתערבות בריפוי בעיסוק לקדם את ההשתתפות בתחומי החיים השונים במשחק, למידה, בתפקודי יום יום בסיסיים, כמו לבוש, אכילה ופעילות בשעות הפנאי. <ref></ref>

==ראו גם==
* בעיה גרפומוטורית
* תנועות עיניים
* תפיסת עומק

==קישורים חיצוניים==

* [http://jn.physiology.org/content/92/1/10.full Spatial Transformations for Eye–Hand Coordination]
* [http://www.jneurosci.org/content/21/17/6917.full.pdf+html Eye–Hand Coordination in Object Manipulation]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגיה התפתחותית
קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:ריפוי בעיסוק
קטגוריה:חינוך לגיל הרך
חיים אילתה

חיים אילתה (נולד ב-1929) הוא איש ציבור ששימש כמדען הראשי של משרד האנרגיה וכנשיאה הרביעי של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1985–1990). 

== ביוגרפיה ==
אילתה נולד בהולנד ועלה לארץ ישראל לאחר השואה. הוא למד לתואר ראשון ושני בטכניון ולאחר מכן עשה דוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא חזר לישראל והצטרף לסגל הטכניון בשנת 1961. בשנת 1963 הוא הועלה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 1967 לפרופסור משנה. 
בטכניון ביצע אילתה יחד עם פרופ' שרגא אירמאי ניסויים בבריכות שמש, בזרימת סחף ובהקטנת חיכוך של מים זורמים. במקביל ייסד את חברת הידרונאוטיקס ישראל ושימש כמנכ"ל שלה.

בשנת 1974 עבר לאוניברסיטת בן-גוריון והיה לראש המחלקה להנדסת מכונות ודיקן הפקולטה להנדסה.

בשנת 1979 התמודד אילתה על תפקיד רקטור אוניברסיטת בן-גוריון אך הפסיד לפרופ' דוד וולף על חודו של קול. בשנים 1980–1983 הוא כיהן כמדען ראשי של משרד האנרגיה. בתקופת כהונתו עודד המשרד התקנת תחנות כוח הידרואלקטריות בנהר הירדן. בהיותו מדען ראשי קידמה הממשלה את פרויקט תעלת הימים. בהיעדר היתכנות כלכלית לפרויקט, הציע אילתה לקדם קודם את פרויקט האגירה-שאיבה שנועדה לנצל חשמל בשעות השפל להעלאת מים לגובה, כדי לייצר חשמל בשעות העומס.

באוגוסט 1984 נבחר אילתה לרקטור אוניברסיטת בן-גוריון ולאחר פרישת שלמה גזית מתפקיד נשיא האוניברסיטה שימש גם כנשיא בפועל. באפריל 1986 המליץ הסנאט פה אחד למנות אותו לנשיא האוניברסיטה ובמאי 1986 החליפו פרופ' טמיר בתפקיד הרקטור.

בשנים 1994–1996 עמד בראש ועדה לעניין ייצור פרטי של חשמל ובשנים 1997–2001 עמד בראש הרשות לשירותים ציבוריים-חשמל.

לאילתה ארבעה ילדים מאשתו הראשונה. הוא נשוי בשנית לגרדה אילתה-אלסטר, אחותו הבכורה של הרב צבי טאו.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:מדענים ראשיים במשרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי ההנדסה
קטגוריה:רקטורי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מהנדסי מכונות ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי הולנד
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:משפחת טאו
מגרד גב

שימוש במגרד
מגרד מודרני בעיצוב הומוריסטי
מַגְרֵד הוא כלי לגירוד אזורי גוף שהגישה אליהם קשה, בעיקר הגב.

מגרדים הם מוטות ארוכים, בעלי ידית אחיזה וקצה לביצוע הגירוד, שצורתו דמוית מגרפה, כף יד או רגל ציפור בעלת טפרים. מגרדים מודרניים מיוצרים לרוב מפלסטיק, בעבר יוצרו מחומרי גלם טבעיים, ביניהם עץ, מזיפות של לווייתני מזיפות, שריון צב, קרן, קנה מצוי, במבוק ושנהב.

מגרדים התקיימו בתרבויות רבות ובתקופות שונות. אצל האינואיט נעשו ממזיפות של לווייתני מזיפות. מגרדים מסין נשאו לרוב קצה דמוי כף יד ימנית. בקרב שבטים אפאצ'ים נעשה שימוש פולחני בטקסי התבגרות במגרד עשוי מעץ-פרי. גבר צעיר שלא השתמש במגרד כזה במקום בציפורניו נחשב כמי שעורו יהיה רך מידי. 

באירופה במאות ה-16 עד ה-18 הייתה נהוגה אופנת פאות גבוהות ומפודרות. מגרדים שימשו באותה עת גם לגירוד תחת הפאה המסורבלת, עקב תחושת גרד שהוגברה על ידי תנאי ההיגיינה הירודים של התקופה, שהתבטאו בין השאר בתפוצה נרחבת של כינים. מגרדים מגולפים ומעוטרים שימשו כאביזר אופנה ונענדו על המותן. היו בהם מעוטרים בכסף או עם קצה דמוי כף יד עשוי שנהב. ידית הכלי הייתה דמוית גולה או לולאה, באמצעותה ניתן לתלות את המגרד מהחגורה או להשאירו תלוי למשמרת בחדר הלבשה. מגרדים מעוצבים כאלו הם גם מושא לאספנות.

== ראו גם == 
* סטריגיל

==קישורים חיצוניים==

* מגרד במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה
* [http://www.thebookofdays.com/months/aug/19.htm THE SCRATCH-BACK] (ראו בתחתית העמוד) באתר the book of days

קטגוריה:אביזרי אופנה
קטגוריה:אספנות
קטגוריה:כלים ומכשירים (היגיינה)
קטגוריה:גב
שיר אלייך

יעקב אורלנד לבוש מדים, בקפה מאור בתל אביב, קיץ [[1948]]
שִׁיר אֵלַיִךְ ("סתיו בחלונות") הוא שיר אהבה של המשורר הישראלי יעקב אורלנד. בגרסה הראשונה מתוארים געגועיו ותקוותו של הדובר אל אהובתו, מבלי שיוכל לממש אותם, אף כי בבית השלישי הונחה אפשרות למפגש עתידי ולאושר משותף של האוהבים; ואילו בגרסה המאוחרת, הניח המשורר גם אפשרות של אהבה עד כלות, ומפגש אוהבים לאחר המוות; וכך העצים את תיאור המתח בנפש האוהב, מקרה פרטי של הפער בין הרצוי למצוי בחיי האדם. השיר הולחן על ידי מרדכי זעירא, וזכה לביצועים רבים במאה ה-20 וה-21, ביניהם בפי יהורם גאון, רונית אופיר ועוזי מאירי.

== פרקי השיר ותכניו ==
"שיר אלייך" הוא שיר אהבה וגעגועים לאהובה אישה, השזור באהבה לארץ ישראל. השיר המחורז כולל שלושה בתים ופזמון:

בנוסח הגרסה הראשונה, בבית הראשון מתאר הדובר את מקומה של אהובתו בלבו, הגם שלא שעתה אל בקשותיו:

הוא מתאר מערכת הציפיות מאהובתו, אשר כולן נכזבו והושבו ריקם:

בבית השני ממשיך הדובר ומתאר את כאבו ואכזבתו, אבל מבקש מאהובתו שלא תשעה אל תחנוניו ולא תרחם עליו בעטיים; כך למשל במילים:

בבית השלישי מתאר הדובר מפגש עתידי דמיוני, שבו נעתרת לו האהובה. המפגש העתידי יהיה פיצוי על כל שנלקח או נפגע, עד אז. כך למשל במילים:

== לקריאה נוספת ==
*יעקב אורלנד, נגן עוגב, קובץ שירים נבחרים, (עורך: שלמה קפלן), ספרייה מוזיקלית ע"ש נסימוב מס' 188, תל אביב: הוצאת ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל, 1968, עמ' 32.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שירי יעקב אורלנד
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מרדכי זעירא
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:שירי יהורם גאון
נעמה (מיתולוגיה)

נעמה היא שֵׁדָה במיתולוגיה היהודית, מפמלייתה של לילית. 

== זהותה ועניינה ==
על פי ספר הזוהר, היא אחת מארבע אמהות השדים, בנוסף ללילית, מחלת ואגרת. נעמה היא אמו של מלך השדים אשמדאי. נעמה היא אחת מהשדות שמופיעות בחלום של יהודי וגורמת לו להרהורי עבירה, ומתלבשת בדמות מסוימת כדי לגרום לו את עוון זרע לבטלה בלילה. לפעמים היא גורמת לו עוררות בתוך שנתו וכשהוא מקיץ נכנסת בו תשוקה לבעול את אשתו, וכיוון שהבן הנולד בא מכוחה – היא ולילית שולטות בו וגורמות לו לגדול כרצונן. 

על פי ספר הזוהר, כוונת הפסוק "וַיִּרְאוּ בְנֵי הָאֱלֹהִים אֶת בְּנוֹת הָאָדָם כִּי טֹבֹת הֵנָּה וַיִּקְחוּ לָהֶם נָשִׁים מִכֹּל אֲשֶׁר בָּחָרוּ", היא שנעמה גרמה לבני דור הפלגה לזנות אחריה מחמת יופייה.

במדרשים תלמודיים מוזכרת נעמה כפילגשו של אדם הראשון לפני בריאת חוה (אם כי במקורות אחרים תפקיד זה מיוחס ללילית). במקורות אחרים ההתייחסות היא לנעמה, אחותו של תובל-קין, שמוזכרת בספר בראשית, והיא נקראה כך על שום יופייה. 

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדים ביהדות
בת (אלה)

בת הייתה אלה במיתולוגיה המצרית. מתוארת כבעלת פנים אנושיות עם אוזני פרה וקרניים. בתקופת הממלכה התיכונה, זוהתה האלה עם חתחור אלת היופי האהבה והמוזיקה. הסגידה לבת מתוארכת לזמנים מוקדמים וייתכן כי מקורותיה ברעיית בקר בתקופה הפלאוליתית המאוחרת. בת הייתה נחשבת לפטרונת העיר השש, נום במצרים העליונה הידועה גם בשמות "הו" ו"דיאוספוליס פרבה".

ייתכן שהשם בת נובע מהמילה "בַ" בתוספת הסיומת הנקבית "ת" בדקדוק המצרי העתיק. המילה "בַ" פירושה אישיות האדם ונשמתו, ומקושרת סמנטית למושגים כוח, ואל.

תיאורי בת נדירים יחסית בציורים ופיסולים, אך בכמה חפצים בולטים, כגון חלקה העליון של פלטת נערמר, קיימים תיאורים שלה כצורת בהמה. במקומות אחרים היא מצטיירת כשור שמימי המוקף בכוכבים או כאישה אנושית. על קמעות תוארה בת כבעלת פרצוף אנושי, אך עם תכונות שור, כאוזני פרה וקרניים מתעקלות.

בת מזוהה עם סיסטרום, ומרכז פולחנה היה במקום בשם "אחוזת סיסטרום". סיסטרום הוא כלי נגינה, בצורת ההירוגליף ענח', שהיה אחד מכלי הקודש השימושיים ביותר במקדשים מצריים עתיקים. חלק מכלים כללו תיאורים על ראשה וצווארה של בת.

==ראו גם==
* אלוהויות במצרים העתיקה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיתולוגיה מצרית
זאת מלחמה

זאת מלחמה (באנגלית: This Means War) הוא סרט ריגול אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית שבוימה על ידי הבמאי מקג'י. בסרט מככבים ריס וית'רספון, כריס פיין וטום הארדי בעלילה אשר במרכזה שני סוכני CIA הנאבקים ביניהם על אהבה של אישה אחת.

==עלילה==
שני סוכני CIA, פ.ד.ר פוסטר (כריס פיין), חתיך האוחז עצמו כמומחה בנשים, וחברו הטוב טאק האנסן (טום הארדי), גרוש עם ילד שמזה זמן רב לא יצא לדייטים, משרתים יחד בסוכנות CIA ופועלים לסיכול מזימתו של היינריך הגרמני. ניסיונם לעצור אותו במסיבה יוקרתית, מוביל להרג אחיו של היינריך, בלאגן והרס רכוש, והבטחה לנקמה.

המפעילה שלהם מודיעה להם שהיא אוסרת להם לצאת לפעילות שטח, ולפיכך השניים נאלצים להעסיק את עצמם באמצעים שונים.

לאחר שרואה פרסומת לאתר היכרויות מחליט טאק להכניס את שמו לאתר כזה. לורה סקוט, (ריס וית'רספון), מנהלת מכון לבדיקת מוצרים מגלה את שמו של טאק. השניים יוצאים לדייט, וזה האחרון מתאהב בה במהרה. פ.ד.ר ששהה באזור הדייט כדי שיוכל לסייע לחברו למקרה ויתקע, פוגש את סקוט בחנות וידאו, ללא ידיעה כי היא בת זוגו לדייט של טאק. הוא מנסה להזמין אותה לדייט, אך היא מסרבת. פ.ד.ר לא מתייאש, והוא מגיע למקום עבודתה ומפעיל עליה לחץ שתצא איתו לדייט. המהלך עוזר והיא מסכימה בלית ברירה.

בסופו של דבר מגלים שני החברים כי הם יוצאים עם אותה אישה. הם מבטיחים אחד לשני כי העובדה לא תשפיע על החברות ביניהם, אך בד בבד עוקב כל אחד אחרי לורה ויחסיה עם חברו בכל האמצעים הטכנולוגיים שעומדים לרשותם כסוכני CIA, מה שגורם בהמשך לסכסוך רציני בין החברים הטובים.

בסופו של דבר, מודיעה לורה כי היא בוחרת בפ.ד.ר, טאק חוזר אל גרושתו ובנו והחברות בין השניים חוזרת לתיקנה.

לבסוף מתגלה שפ.ד.ר הציע נישואים ללורן וסיפר לטאק שלפני הרבה מאוד זמן הוא שכב עם אשתו עוד לפני שהוא הכיר אותה.

==ביקורת==
הסרט קיבל ברובו ביקורות שליליות. באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 26%, בהתבסס על 184 סקירות. על הסרט נכתב, "שיא שפל בקריירה לכל אחד משלושת השחקנים, זאת מלחמה ערוך בצורה מגושמת, לא רומנטי ולא מצחיק".

במדור הביקורות של ynet קיבל הסרט ציון של 1.5 מתוך 5.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
מרדכי מקלב

מרדכי מקלב (תרכ"ו, 1866 – כ"א בתשרי תרצ"ג, 21 באוקטובר 1932) היה איש העלייה הראשונה, פרדסן ובנקאי, מראשי הציבור במושבה פתח תקווה.

==קורות חיים==
נולד בבריינסק שברוסיה הלבנה, בנם של חינקה ואברהם מקלב, שהיה מחובבי ציון. בצעירותו קיבל חינוך תורני. נישא לרחל בת דוד אש מסימיאטיץ. לאחר נישואיו התגורר בבריינסק ועסק במסחר.

בשנת 1891 עלו הוריו לארץ ישראל עם אחיו אריה לייב, וכעבור זמן עלה גם אחיו משה. בשנת תר"ס (1900) ביקר לראשונה בארץ ישראל. הוא רכש כרם ענבים בפתח תקווה, שבו התגוררו שני אחיו. הוא שב לבלארוס לחסל את עסקיו וכעבור שנה עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בפתח תקווה. היה בין הפרדסנים הידועים בפתח תקווה. הוא הרחיב את עסקי הפרדסנות כשרכש את פרדס אחיו משה שנפטר. השפיע על גיסו שאול אש שהתגורר בוורשה לרכוש מאה וחמישים דונם ביהודייה ומקלב נטע בו כרמים.

מקלב היה מראשי אנשי הציבור בפתח תקווה ובמשך עשור היה גזבר ועד המושבה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עמד בראש סניף בנק אפ"ק במושבה.

בשנת 1924 נפטרה אשתו. אחיו אריה, אשתו ושלושה מילדיהם, נרצחו במאורעות תרפ"ט במוצא. אחד מילדיהם שנצלו הוא מרדכי, לימים הרמטכ"ל ה-3 של צה"ל.

מרדכי מקלב נפטר בשנת 1932, ונקבר בבית הקברות סגולה. שמות האחים מרדכי ומשה מקלב הונצחו ב"משעול משפחת מקלב" בפתח תקווה.

נכדו , בן בנו דוד, היה לוחם אצ"ל שנהרג במלחמת העצמאות. נינו הוא ח"כ אורי מקלב. נין נוסף הוא הרב אברהם מקלב שהקים את מוסדות עץ הדעת, נינים נוספים הם האחים האדריכלים רם כרמי ועדה כרמי-מלמד.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:פרדסנים
קטגוריה:בנקאים ביישוב
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:משפחת מקלב
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים בלארוסים
קטגוריה:אנשי עסקים ביישוב
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1866
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1932
טיתראוסטס

טיתראוסטס (ביוונית: Τιθραύστης, בלטינית: Tithraustes) היה הסטרפ הפרסי של סרדיס למשך שנים אחדות בתחילת המאה ה-4 לפנה"ס. העדויות ההיסטוריות אודותיו מעטות ביותר. הוא נשלח משושן ב-395 לפנה"ס כדי להחליף את טיספרנס, ולאחר שאסר אותו - הוציאו להורג.

כדי לסלק את האיום שנשקף לסטרפיה מצד הצבא הספרטני בפיקודו של אגסילאוס, שכנע טיתראוסטס את אגסילאוס להצעיד את אנשיו צפונה אל הסטרפיה של פרנבזוס, והעניק לו כסף למימון המסע. מלבד פעולה זו לא ידוע עוד דבר אודותיו.

קסנופון מספר כי טיתראוסטס הוא ששלח את טימוקרטס מרודוס אל ארץ יוון כדי להקימה על ספרטה, אך הדבר אינו מסתדר מבחינה כרונולוגית.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Fine, John V.A. The Ancient Greeks: A critical history. Harvard University Press, 1983.
* Xenophon, Hellenica.
</div>

==הערות שוליים==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:אחשדרפנים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
היינץ בארמטלר

היינץ בארמטלר ולוז (בספרדית: Heinz Barmettler Veloz; נולד ב-21 ביולי 1987) הוא כדורגלן עבר שווייצרי-דומיניקני ששיחק בעמדת הבלם בפרייבורג ב'.

== ביוגרפיה ==
היינץ בארמטלר ולוז נולד בציריך שבשווייץ לאבא שווייצרי ואמא מהרפובליקה הדומיניקנית. בגיל 12 הצטרף למחלקת הנוער של גראסהופרס ציריך. ב-2005 שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, ולאחר עונה מצוינת של בארמטלר שכללה 28 משחקים ו-6 שערים חתם בפ.צ. ציריך. בציריך זכה באליפות אחת בעונתו הראשונה במועדון, ועונה לאחר מכן שיחק במועדון בליגת האלופות. ב-12 ביולי 2012, חתם בארמטלר באינטר באקו מאזרבייג'ן. לאחר שלא זכה לדקות משחק בבאקו, חתם בפ.צ. ואדוץ מליכטנשטיין בינואר 2013.

ב-2 באוגוסט 2013 חתם בריאל ואיאדוליד לשנתיים וכך הפך לשחקן הראשון מהרפובליקה הדומיניקנית שמשחק בלה ליגה.

ב-14 בנובמבר 2009, ערך בארמטלר את הבכורה הבינלאומית שלו במדי נבחרת שווייץ בהפסד 1:0 ל במשחק ידידות. מאחר שהתקנון החדש של פיפ"א קובע כי שחקן יכול לשנות את הנבחרת הלאומית שלו רק אם לא שיחק במדיה במשחק רשמי, החליט בארמטלר בשנת 2012 לשחק בנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית. את הבכורה במדי הנבחרת ערך באליפות האיים הקריבים נגד . המשחק הסתיים בתוצאה 2:2.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: כדורגלנים
קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: בלמי כדורגל
קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:בלמי כדורגל שווייצרים
קטגוריה:ציריך: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גראסהופרס ציריך
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. ציריך
קטגוריה:כדורגלני שמאחי
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. ואדוץ
קטגוריה:כדורגלני ריאל ואיאדוליד
קטגוריה:שווייצרים ממוצא דומיניקני
קטגוריה:ספורטאים זרים באזרבייג'ן
קטגוריה:ספורטאים שווייצרים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים שווייצרים בספרד
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1987
אנחל דאלברט

אנחל דאלברט איבאנייס (בספרדית: Ángel Dealbert Ibáñez; נולד ב-1 בינואר 1983; באנליוק שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.

==קריירה==
דאלברט התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קאסטיון. ב-20 באפריל 2002 ערך את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד בנידרום. עד מהרה הפך דאלברט למרכיב בלתי נפרד מההרכב ובמדי קסטלאון שיחק 7 עונות. בינואר 2009 המנהל המקצועי של ולנסיה פרננדו גומס התרשם ממנו והחתים אותו בוולנסיה אך איפשר לדאלברט לשחק בקסטלאון עד סיום העונה.

בעונתו הראשונה בוולנסיה דאלברט רשם 34 הופעות בכל המסגרות, וסייע לקבוצה לסיים במקום ה-3. אמנם בשתי העונות שלאחר מכן רשם רק 24 הופעות. בקיץ 2012 חתם דאלברט בקובאן קרסנודאר מליגת העל הרוסית.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני קאסטיון
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלני קובאן קרסנודאר
קטגוריה:כדורגלני בניאס
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לוגו
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1983
ניקולה דרינצ'יץ'

ניקולה דרינצ'יץ (במונטנגרית: Никола Дринчић; נולד ב-7 בספטמבר 1984; בלגרד שביוגוסלביה, כיום סרביה) הוא כדורגלן סרבי-מונטנגרי אשר משחק בקבוצת וויבודינה נובי סאד בעמדת הקשר המרכזי והאחורי. לזכותו של דרינצ'יץ' 33 הופעות במדי בנבחרת מונטנגרו.

== קריירת משחק ==
דרינצ'יץ' גדל במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד אך לא זכה להזדמנויות משחק רבות. לאחר עונה מוצלחת בבודוצ'ונסט בנאטסקי דבור עבר דרניצ'יץ' בקיץ 2006 לגזיאנטפספור הטורקית. ב-2007 עבר לאמקאר פרם, במדיה רשם 81 הופעות. בקיץ 2010 עבר לספרטק מוסקבה אך לא הרבה לשחק ובינואר 2011 עבר לקרסנודאר. בספטמבר חזר דרינצ'יץ' לקבוצת נעוריו פרטיזן בלגרד והוביל אותה לשתי אליפויות רצופות. במאי 2015 הוא חתם ל-3 עונות במכבי חיפה אך שוחרר ממנה באמצע העונה. ב-25 בפברואר 2016 הודיע דרינצ'יץ על פרישה ממשחק פעיל, אך ביולי 2016 הצטרף לראד בלגרד. ב-6 באוגוסט 2018 חתם ברדינצ'קי ניש. ביולי 2019 חתם בוויבודינה נובי סאד.

== בנבחרת מונטנגרו ==
דרינצ'יץ' שיחק בצעירותו בנבחרת סרביה עד גיל 21 ורשם במדיה 11 הופעות, כולל השתתפות באליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2007. בעקבות הפרדות נבחרת סרביה מנבחרת מונטנגרו הייתה לדרינצ'יץ' אפשרות לשחק או בסרביה או במונטנגרו ובסופו של דבר החליט לשחק במונטנגרו מכיוון שקיווה שבה ישותף יותר בסגל. בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי במשחק נגד .

== סגנון משחק ==
דרינצ'יץ' הוא קשר 50:50, כלומר קשר מרכזי וקשר אחורי שתורם גם להתקפה. הוא ידוע בבעיטות החופשיות המדויקות שלו.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:כדורגלנים מונטנגרים
קטגוריה:קשרי כדורגל סרבים
קטגוריה:קשרי כדורגל מונטנגרים
קטגוריה:בלגרד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורגלני ספרטק סובוטיצה
קטגוריה:כדורגלני גזיאנטפספור
קטגוריה:כדורגלני אמקאר פרם
קטגוריה:כדורגלני ספרטק מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני קרסנודאר
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני ראד בלגרד
קטגוריה:כדורגלני צ'וקריצ'קי
קטגוריה:כדורגלני וויבודינה נובי סאד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מונטנגרו
קטגוריה:סרבים ממוצא מונטנגרי
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים סרבים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים סרבים בישראל
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים מונטנגרים בישראל
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1984
קטגוריה:מונטנגרים שנולדו ב-1984
פטר וייס (פוליטיקאי)

פטר (משה) וייס (נולד ב-8 במאי 1947) כיהן במשך 24 שנים כראש המועצה האזורית גזר עד לשנת 2018.

== ביוגרפיה ==
וייס נולד בכפר מלק () בצ'כוסלובקיה (היום בסלובקיה) להורים ניצולי השואה, חיים ואילנה. בשנת 1949 עלה לישראל עם הוריו ואחותו רבקה והם נקלטו בתחילה במחנה עולים שער העלייה שבחיפה. לאחר כשבועיים עברו בני המשפחה עם עוד קומץ של משפחות ממוצא צ'כוסלובקי והונגרי למושב משמר איילון.

עד שנת 1982 עסק וייס בחקלאות. הוא היה בעליה של רפת גדולה. במקביל החל דרכו כנהג אוטובוס במועצה האזורית והמשיך בתפקידים שונים.

==קריירה==
בשנת 1989 נבחר על ידי מליאת המועצה האזורית גזר לתפקיד סגן ראש המועצה כנציג המושב משמר איילון ובשנת 1994 נבחר לראשונה לראשות המועצה בבחירות אישיות. ב-2009 נבחר לקדנציה רביעית. בדצמבר 2013 נבחר לקדנציה חמישית. בבחירות המקומיות בשנת 2018 הפסיד את ראשות המועצה לרותם ידלין בהפרש של 157 קולות.

==חיים אישיים==
בשנת 1977 נישא לאתי עמנואל ואב לארבעה ילדים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:סגני ראשי רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ראשי המועצה האזורית גזר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947