OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רוסקומנדזור

מסמלי הארגון
רוֹסְקוֹמְנַדְזוֹר הוא השירות הפדרלי לפיקוח בתחום תקשורת, טכנולוגיות מידע ותקשורת המונים (ברוסית: Федеральная служба по надзору в сфере связи, информационных технологий и массовых коммуникаций, בקיצור Роскомнадзор) הוא גוף פדרלי של הרשות המבצעת ברוסיה, הכפוף למשרד התקשורת של רוסיה ונחשב לרגולטור האינטרנט הממשלתי האחראי לאכיפה, פיקוח וצנזורה על התקשורת ברוסיה וזהו הגוף הרגולטורי המרכזי לצנזורה, פיקוח ובקרה על האינטרנט במדינה.

הארגון הוקם במאי 2008 במסגרת ממשלת פוטין השנייה. מאז מרץ 2020 עומד בראש הארגון אנדריי ליפוב.

== פעילות ==
רוסקומנדזור היה מעורב במספר פרשיות צנזורה על אתרי אינטרנט ופורטלים ברוסיה:
* בשנת 2013 רוסקומנדזור התריע לוויקימדיה הרוסית, כי על ויקיפדיה הרוסית להסיר ערך על זן של מריחואנה, אחרת האתר ייחסם לשימוש ברוסיה.
* בשנת 2015 נחסמו מספר חברות הימורים באינטרנט לרבות מרתון
* ביוני 2017 טלגרם חויבה להצטרף לרשימת חברות וארגונים המפיצים מידע ברוסיה ולהחיל עליה כללים נוקשים של שמירת מידע על משתמשים. לפי חוק שאושר בדומה ב-2016, כל חברה וארגון המוגדרים כ"מפיצי מידע" צריכים לשמור בשרתים שלהם מידע על המשתמשים שלהם לתקופה של עד שלוש שנים ולספק גישה מהירה למאגרי הנתונים עבור הרשויות. חברת טלגרם ניהלה מגעים משפטיים נגד רגולטור האינטרנט שאיים לחסום את השימוש ביישום טלגרם בשטחי רוסיה אם לא ייחשפו מפתחות ההצפנה ויימסרו לידי שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
* בשנת 2019 השירות החל בניסוי עם ספקיות האינטרנט במדינה לניתוק רשת האינטרנט הרוסית מזו הגלובלית, במטרה לבדל את רשת האינטרנט כך שתהיה פחות חשופה למתקפות האקרים גלובליים ותאפשר פיקוח הדוק יותר על תעבורת הנתונים, זאת כחלק מיישום חוק האינטרנט הריבוני.

==מנהלים==
* בוריס בויארסקוב (2008–2009)
* סרגיי סיטניקוב (2009–2012)
* אלכסנדר ז'ארוב (2012–2020)
* אנדריי ליפוב (מאז 2020)

== ראו גם ==
*מנהל המרחב הקיברנטי של סין
== לקריאה נוספת ==
* [http://advocacy.globalvoicesonline.org/2014/03/25/how-russians-are-outsmarting-internet-censorship/ How Russians Are Outsmarting Internet Censorship - Global Voices Advocacy]
* [https://web.archive.org/web/20171220125757/http://rosohrancult.ru/activity/monuments/ השירות הפדרלי להגנת המורשת התרבותית] 

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוסיה: רשויות פיקוח
קטגוריה:משרד התרבות של רוסיה
קטגוריה:צנזורה ברוסיה
קטגוריה:משרד התקשורת של רוסיה
דואט החתולים

דואט החתולים (באיטלקית: Duetto buffo di due gatti – "דואט היתולי לשני חתולים") היא יצירה פופולרית לשתי זמרות סופרן, המבוצעת לעיתים קרובות כהדרן בקונצרט. ה"מילים" הן אך ורק חזרות על המילה "מיאו". לעיתים מבוצע הדואט על ידי סופרן וטנור, או סופרן ובס.

אף כי מקובל לייחס את היצירה לג'ואקינו רוסיני, הרי שלאמתו של דבר היא לא נכתבה על ידו, אלא זוהי עריכה שנעשתה בשנת 1825, ומקורה בעיקר באופרה שלו "אותלו" משנת 1816. לטענת יוברט האנט, מקובל לראות את רוברט לוקאס פרסול כמעבד, שאימץ לו לצורך זה את שם העט "ג' ברתולד".

== מבנה ==
* היצירה בנויה מן הפרקים הבאים, לפי סדר הופעתם:
* "קוואטינת חתולים" מאת המלחין הדני כריסטופר ארנסט פרידריך וייזה
* חלק מן הדואט של אותלו ויאגו במערכה 2 של "אותלו"
* חלק מן הקאבאלטה לאריה "Ah, come mai non senti", ששר רודריגו באותה מערכה

== הקלטות ==
אלבומים הכוללים יצירה זו:
* "מחווה לג'ראלד מור", EMI קלאסיקס: ויקטוריה דה לוס אנחלס (סופרן), אליזבת שוורצקופף (סופרן), ג'רלד מור (פסנתר), שנת הוצאה 2003 (חידוש והרחבה של הפקה משנת 1969), ידוע גם בשם "Le Duo des Chats"
* "כוחו המתוק של השיר", EMI קלאסיקס: פליסיטי לוט (סופרן), אן מאריי (מצו סופרן), גראהם ג'ונסון, (פסנתר), שנת הוצאה 1990
* "דואטים לשתי זמרות סופרן", חברת BIS: אליזבת זדרסטרם (סופרן) וקרסטין מאייר (מצו סופרן, יאן איירון (פסנתר), שנת הוצאה 1992)
* "Wir Schwestern Zwei, Wie Schönen"' נייטינגייל: אדיטה גרוברובה (סופרן), וסלינה קאזארובה (מצו סופרן), ופרידריך היידר (פסנתר). רצועה אחרונה, מוכר גם כ"קאצן-דואט"
* "Von ganzem Herzen", קאטאליסט: מונסראט קאבאייה, מונסראט מרטי, שנת הוצאה 1998
* "רסיטל שירה יוצא דופן עד מאד", סראפים: כריסטה לודוויג (מצו סופרן), וולטר ברי (בס בריטון), ג'רלד מור, פסנתר, שנת הוצאה 1969
* "המיטב של רוסיני", EMI קלאסיקס, MESPLE/BERBIE/REISS, שנת הוצאה 1992

==קישורים חיצוניים==

* , סיאול, קוריאה, 30 בנובמבר 1996
* 

קטגוריה:יצירות משנת 1825
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:הומור
קטגוריה:שירים על חתולים
טורא אפורה

"טורא אפורה" (בארמית: ההר האפור) היא סדרה של שמונה הדפסי אבן שיצר הצייר אריה אלואיל באוסטריה בשנת 1924.
==תיאור==
בין השנים 1925-1922 שהה אריה אלואיל בווינה, אוסטריה, שם למד אמנות והתקרב אל החוגים האקספרסיוניסטים. ב-1924 יצר את סדרת ההדפסים עבור תערוכה של קבוצת "קונסט-שאו" (Kunstschau) שהתקיימה בשנת 1925 בעיר. עם זאת, לא ברור האם אכן הוצגו העבודות בתערוכה זו. ההדפסים יצאו לאור כאלבום בשם "טורה אפורה", שהיה בעל שני שערים - האחד בעברית והשני בגרמנית תחת השם "Graues Band". בשנת 1925 חזר אלואיל לארץ-ישראל, אולם הוא לא הציג אותה מעולם. סדרת ההדפסים הוצגה לראשונה בתערוכה "שבת בקיבוץ", שהתקיימה בשנת 1998 במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן. בשנת 2011 הוצגה הסדרה בשנית באותו מוזיאון בתערוכה "אריה אַלוַאיל: מביתניה לוינה ובחזרה". בשנת 2015 הוצגו העבודות בתערוכה רטרוספקטיבית של האמן במשכן לאמנות ע"ש חיים אתר בעין חרוד ובתערוכה "100 שנות אמנות הדפס בישראל - הסדרות הגדולות" שהוצגה בסדנת ההדפס ירושלים.

שמונת ההדפסים נוצרו בטכניקה של הדפס-אבן, על נייר בגובה של 32 ס"מ וברוחב 24 ס"מ (כ"א). הסדר המיועד של ההדפסים איננו ידוע, אולם הם מציגים דימויים מסוייטים העשויים להתפרש כאלגוריים. בין הדימויים אדם קובר גופה כשברקע שלוש נשים; אדם בבית קברות; אשה המעניקה פרח לילד או גבר; דמות גבר עירום על ברכיו כלצידו אבן ומקל נדודים; דמות גבר כורע בפני אישה ולראשה כתר על רקע עיר העולה בלהבות ועוד. סגנון היצירה של ההדפסים הוא חופשי, ומדגיש את הרישום החופשי של האמן על נייר ההעברה אל פלטת ההדפס. סגנון הרישום מתבסס על שילוב בין כתמיות לבין ניגודיות בין הדימוי לרקע. חלק מן הדמויות אף נוצרו על ידי יצירת חללים נגטיבים ברישום. בכל העבודות הרישום איננו מגיע לקצוות הפורמט, כי אם מסתיים ב"פתאומית", דבר המעצים את תחושת הדרמה. גליה בר אור טענה כי הסדרה מבטאת "קרע וסכסוך פנימי" המבטאים "חרדה ואבדן לצד מה שנדמה ככמיהה לגאולה ותחיה". וזיהתה בה עירוב של איקונוגרפיה נוצרית ויהודית.

פרשנות ביוגרפית לעבודות הציע מוקי צור שראה בעבודות ביטוי של תקופת שהותו של האמן בביתניה עילית, תקופה שקדמה לנסיעתו של אלואיל לוינה. לעומתו, הדגישו שולה קשת וגדעון עפרת את הממד האלגורי-היסטורי בעבודות, המבטא את גורל העם היהודי.

==לקריאה נוספת==
*בר אור, גליה, אריה אלואיל: אות, דמות, נוף, המשכן לאמנות ע"ש חיים אתר, עין חרוד, 2015
*קשת שולה, [https://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsArticles/Shula_Keshet.pdf "מביתניה לווינה ובחזרה: התבוננות חדשה בסדרת ההדפסים של אריה אלואיל 'טורא אפורה'"], קתדרה 145 ,תשרי תשע"ג [2014]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדפסי אבן
קטגוריה:הדפס ישראלי
קטגוריה:יצירות משנת 1924
קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות
קורק סיטי

מועדון הכדורגל קורק סיטי (באנגלית: .Cork City F.C) הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר קורק שבאירלנד. זהו אחד המועדונים הראשונים באירלנד שהרכיב קבוצה מקצוענית. עם התמקצעות המועדון, והפיתוח של אצטדיון טרנר קרוס, הפך המועדון לאחד האהודים במדינה.

המועדון זכה בשלוש אליפויות ליגת העל האירית ובארבעה גביעי המדינה.

==תארים==
*ליגת העל האירית: 3
** 1992/93, 2005, 2017
*הגביע האירי: 4
** 1998, 2007, 2016, 2017

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל איריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1984
חשיבותה של רצינות (סרט, 2002)

חשיבותה של רצינות (באנגלית: The Importance of Being Earnest) הוא סרט בריטי-אמריקאי משנת 2002, קומדיה רומנטית בבימויו של אוליבר פארקר, המבוסס על המחזה הקומי "חשיבותה של רצינות" מאת אוסקר ויילד. הכנסות הסרט בצפון אמריקה היו כ-8.4 מיליון דולר.

==צוות השחקנים==
* רופרט אוורט – אלג'רנון "אלג'י" מונקריף
* קולין פירת' – ג'ון "ג'ק" וורת'ינג / ארנסט
* פרנסס או'קונור – גוונדלין פרפקס
* ריס וית'רספון – ססילי קארדיו
* ג'ודי דנץ' – ליידי בראקנל
* טום וילקינסון – ד"ר צ'יזבל
* אנה מאסי – מיס פריזם
* אדוארד פוקס – ליין
* פטריק גודפרי – מרימן

==הפקה==
דיים ג'ודי דנץ' גילמה בסרט זה בפעם השלישית את ליידי בראקנל. ב-1982 שיחקה בהפקה של המחזה בתיאטרון הלאומי, וב-1995 בעיבוד רדיופוני של ערוץ 4 של רדיו ה-BBC.

השחקנית פינטי ויליאמס, שמגלמת את ליידי בראקנל בצעירותה כרקדנית, היא בתה של ג'ודי דנץ' שמגלמת את ליידי בראקנל המבוגרת.

הסצנות בהן רופרט אוורט סוטר לקולין פירת' על עורפו, ואוורט נושק לפירת' על הלחי היו מאולתרות. הבמאי פארקר חשב שתגובתו ההמומה של פירת' היא כה מצחיקה שהחליט להשאיר אותן בסרט.

הסצנות עם החוב של "ארנסט" לסאבוי ושגובי החובות מגיעים לביתו הכפרי של ג'ק לקוחות מקטעים שוויילד הסיר מהמחזה לפני פרסומו.

דמותו של הגנן מולטון הוסרה בעריכה של הסרט, אבל עדיין אפשר לראותו ברקע בסצנות רבות.

עבור בית האחוזה וסט וייקומב פארק שמשמש בסרט כביתו הכפרי של ג'ק שילמו המפיקים 50,000 ליש"ט.

==יציאה לאקרנים==
רוג'ר איברט מהעיתון שיקגו סאן-טיימס העניק לסרט שלושה כוכבים מתוך ארבעה, וכתב שהשחקנים לוהקו היטב ושיחקו היטב.

נכון לספטמבר 2012 הסרט קיבל ציון של 58% באתר Rotten Tomatoes.

ההכנסות של הסרט בארצות הברית הסתכמו ב-$8,384,929, וברחבי העולם ב-$8,906,041. בסך הכל ההכנסות של $17,290,970 עלו על התקציב שהסתכם ב-15 מיליון דולר.

==פרסים ומועמדויות==
ב-2003 זכה הסרט בפרס "סרט הכסף" מטעם סינדיקט עיתונאי הקלנוע האיטלקיים על עיצוב התלבושות הטוב ביותר. מעצב התלבושות היה מאוריציו מילנוטי.

ריס וית'רספון הייתה מועמדת לפרס בחירת הנוער בקטגוריית השחקנית בקומדיה על הופעתה בתפקיד ססלי.

==קישורים חיצוניים==
* 

ביקורות
* 
* 
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטים בגרמנית
קטגוריה:סרטים המבוססים על יצירות אוסקר ויילד
חגי גולן

חגי גולן (נולד ב-1957) הוא עיתונאי ישראלי, עורך העיתון "גלובס" בשנים 1997–2017.

==ביוגרפיה==
חגי גולן נולד בתל אביב, ולמד בתיכון עירוני א' שבעיר. לאחר סיום לימודיו שירת בחיל התותחנים. גולן הצטרף לעיתון גלובס עם הקמתו בשנת 1983, ושימש ככותב וכעורך. בשנת 1997 מונה לעורך העיתון, עד לפרישתו בשנת 2017.

בשנת 2006 התמודד בראש קבוצת "שידורי הדמוקרטיה" במכרז על הפעלת ערוץ הכנסת. הקבוצה שכללה את אולפני הרצליה, המרכז הבינתחומי הרצליה וקבוצת גלובס לא זכתה במכרז.

גולן הגיש את תוכנית הרדיו "עסקים באוויר" בתחנת רדיו 99 שעסקה בכלכלה וצרכנות. בנוסף, הגיש תוכנית רדיו בתחנת רדיו ללא הפסקה. כיום גולן מנחה פודקאסטים ברשת "עושים היסטוריה".

חגי גולן הוא בוגר לימודי חשבונאות וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:עורכי עיתונים כלכליים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל עושים היסטוריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
אטרטה

אטרטה (בצרפתית: Étretat) היא קומונה בצרפת, במחוז סן-מריטים בנורמנדי עילית, 32 ק"מ צפונית ללה האבר, לחוף תעלת למאנש.

המקום מפורסם בזכות רצועת החוף המורכבת מצוקי קירטון מתקופת הטורון המתנשאים לגובה 90 מטר (Les Falaises à Étretat) ובהם תצורות של קשתות.

מהחוף אפשר לצפות על Porte (Falaise) d'Amont מצפון ועל Porte (Falaise) d'Aval מדרום שבסמוך לו נמצא סלע גבוה עם קצה חד המכונה "המחט" (Aguiile). מדרום לו נמצא צוק Manneporte שכדי לצפות עליו יש לעלות על הרכס מעל Porte d'Aval.

הגרמנים ביצרו את החוף ובנו בונקר תותח גדול כחלק מהחומה האטלנטית. לשם כך הרסו חלק מבתי החוף בעיירה.

הצוקים משכו אליהם ציירים רבים כמו קלוד מונה, גוסטב קורבה, אז'ן בודן ווסילי פולנוב.

הסופר גי דה מופאסן גדל באטרטה עד גיל 13. הסופר מוריס לבלן התגורר אף הוא באטרטה. ספרו "המחט החלולה" (1911) מתרחש בצוקי אטרטה בו מנסה הפורץ המפורסם ארסן לופין, למצוא מטמון החבוי בתוך סלע "המחט" בחוף אטרטה. ביתו של לבלן משמש כיום כמוזיאון לחייו ויצירותיו (Le Clos Lupin - Maison Maurice Leblanc).

== גלריה ==
<gallery>
Porte d'Aval (1).jpg|Porte d'Aval
File:Manneporte.jpg|קשת Manneporte
File:Porte d'Aval, Etratat, Aguiile.jpg|צוק "המחט" באטרטה
File:Porte d'Amont, Etratat (1).jpg| Porte d'Amont
File:Cliffs of Étretat.jpg|צוקי אטרטה
File:German bunker in Étretat (1).jpg|בונקר גרמני בחוף אטרטה
File:Le Clos Arsène Lupin, Maison Maurice Leblanc.jpg|שלט בכניסה למוזיאון מוריס לבלן
File:Étretat (2).jpg|מרכז אטרטה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://www.european-traveler.com/france/see-white-chalk-cliffs-arches-etretat-normandy/ הצוקים הלבנים של אטרטה], באתר european traveler

קטגוריה:נורמנדי עילית: ערים
קטגוריה:צרפת: ערי חוף
קטגוריה:קשתות טבעיות
האצטדיון הבין-לאומי ג'אבר אל-אחמד

האצטדיון הבין-לאומי ג'אבר אל-אחמד הוא אצטדיון ספורט רב-תכליתי הממוקם בעיר כווית, בירת כווית.

== הקמה ==
האצטדיון תוכנן על ידי החברה הגרמנית Weidleplan Consulting. בנייתו החלה בשנת 2004 והוא נפתח לשימוש בספטמבר 2010. עלות הבנייה הגיעה ל-395 מיליון דולר. בשנת 2014 נערך בו שיפוץ, שהסתיים בשנה שלאחר מכן.

האצטדיון מקורה ברובו ולגגו צורה כללית של אוכף. יש בו ארבעה מפלסים והוא מכיל 60,000 (או 68,000) מקומות ישיבה. בצדו מגרש חנייה ובו 5,750 מקומות.

האצטדיון מארח בעיקר תחרויות כדורגל ותחרויות אתלטיקה. הוא משמש כמשכנה של נבחרת הכדורגל הלאומית של כווית.

האצטדיון נקרא על שמו של ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח, אמיר כווית בשנים 1977-2006.

==קישורים חיצוניים==
* [http://stadiumdb.com/designs/kuw/jaber_al_ahmad_stadium האצטדיון], באתר StadiumDB ([http://stadiumdb.com/stadiums/kuw/jaber_al_ahmad_stadium קישור נוסף])
* [http://www.sbp.de/en/project/jaber-al-ahmad-stadium-kuwait/ האצטדיון], באתר SBP.de

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
ג'אבר אל-אחמד
קטגוריה:כווית סיטי: מבנים
קטגוריה:כווית: ספורט
קטגוריה:כווית: כדורגל
יחסי אורוגוואי – אל סלוודור

יחסי אורוגוואי–אל סלוודור הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין רפובליקת אל סלוודור לבין הרפובליקה האוריינטלית של אורוגוואי.

==היסטוריה==
שתי המדינות היו חלק מהאימפריה הספרדית עד לתחילת המאה ה-19, ולאחר מכן השיגו עצמאות יחד עם שאר מדינות אמריקה הלטינית. שתי המדינות לחמו לצד בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן היו מבין המדינות שייסדו את האו"ם.

כיום, שתי המדינות הן חברות מלאות בארגונים: קבוצת ריו, האיחוד הלטיני , התאחדות האקדמיות לשפה הספרדית , ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקניות והקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות.

== יחסים כלכליים ==

* בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאורוגוואי לאל סלוודור הגיעה לסך 28.1 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר מכונות ליצור אוכל, תערובות ריחניות, אורז ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאל סלוודור לאורוגוואי הגיעה לסך 299 אלף דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר בגדים, מוצרי אלומיניום ועוד.

==ייצוג==

* אל סלוודור מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה במונטווידאו.

* אורוגוואי מיוצגת באל סלוודור באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בסן סלוודור.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
אילן אלדר

אילן אלדר (9 בספטמבר 1944 – 3 באפריל 2024) היה פרופסור מן המניין בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה.

== ביוגרפיה ==
אילן אלדר נולד בחיפה. הוא בוגר בספרות, לשון עברית ומקרא של המכון האוניברסיטאי של חיפה (שלוחת האוניברסיטה העברית, שפעלה בעיר טרם הקמת אוניברסיטת חיפה). את התארים השני והשלישי למד באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1976 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו, שעסקה בנושא "מסורת הקריאה הקדם-אשכנזית".

אלדר היה פרופסור מן המניין בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה. לימד בחוג מהקמתו ב-1973 ועד שפרש לגמלאות ב-2014. בשנים 1984–1989 שימש ראש החוג, ובשנים 1991–1996 היה דקאן לימודים מתקדמים.

אלדר היה חבר הוועדה העליונה של המועצה להשכלה גבוהה למינוי פרופסורים במוסדות להכשרת עובדי הוראה. כמו כן, היה חבר בוועד המנהל של האיגוד העולמי למדעי היהדות.

נבחר לחבר-יועץ באקדמיה ללשון העברית בשנת 1981 ולחבר מלא ב-1991. הוא כיהן בה כראש ועדת הפרסומים וכיו"ר ועד המינוח.

תחומי המחקר העיקריים שלו היו תולדות הבלשנות העברית בימי הביניים, מסורות לשוניות ושיטות ניקוד קדמוניות של העברית, לשון ספרות ההשכלה, ראשית העברית הספרותית החדשה, תחיית הדיבור העברי ומפעלו של אליעזר בן-יהודה ותכנון לשון בוועד הלשון ובאקדמיה ללשון העברית.

אלדר נפטר ב־3 באפריל 2024 ממחלת הסרטן ונקבר בבית העלמין "תל רגב". הוא התגורר בקריית מוצקין, בה אף כיהן כחבר מועצת העיר במשך תקופת כהונה אחת. היה נשוי לנילי אלדר, אשת חינוך ואלוף-משנה במילואים. לשניים בן ובת ונכדים.

== ספריו ==
* מסורת הקריאה הקדם־אשכנזית: מהותה והיסודות המשותפים לה ולמסורת ספרד (עדה ולשון ד–ה), ירושלים, תשל"ט
* תורת הקריאה במקרא: ספר הוריית הקורא ומשנתו הלשונית, ירושלים, תשנ"ד
* תכנון לשון בישראל, ירושלים, תש"ע; 
* לתולדות תורת הלשון העברית בימי הביניים: האסכולה האנדלוסית, ירושלים, 2014
* ממנדלסון עד מנדלי: בדרך לעברית חדשה, ירושלים, 2014
* הבלשנות העברית בימי-הביניים: טקסטים ומחקרים, ירושלים, 2016
* תורת טעמי המקרא של ספר "הוריית הקורא" לפי קריאת ארץ ישראל במאה ה-11, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, תשע"ח
* תולדות הלשון העברית בהיבט חברתי ולשוני ובהתפלגות גאוגרפית; כרך א: משנת 1000 לפנה"ס עד שנת 1500; כרך ב: משנת 1500 ועד ימינו; הוצאת כרמל, תשע"ח
* שיטות ניקוד ומסורות קריאה של העברית, עדה ולשון - פרסומי המרכז לחקר מסורות קהילות ישראל, ירושלים, תשע"ח
*תחייתה והתחדשותה של העברית: מחקרים ועיונים, אסופות ומבואות בלשון, ירושלים: האקדמיה ללשון העברית תש"ף (עורך הלשון דוד הרבנד)

== ספר יובל לכבודו ==
* נטעי אילן: מחקרים בלשון העברית ובאחיותיה מוגשים לאילן אלדר, בעריכת משה בר-אשר ועירית מאיר, ירושלים 2014

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:חברי האקדמיה ללשון העברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: לשון עברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:חברי מועצת העיר קריית מוצקין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות תל רגב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קלי פרטל

קלי פרטל (באנגלית: Kelly Fertel), היא שחיינית יהודיה-אמריקאית. היא אלופת המכביה העשרים (2017) ושיאנית המכביה. זוכת 7 מדליות, מהן 5 מדליות זהב.

== ביוגרפיה ==
פרטל גדלה במיאמי, פלורידה.

בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בבריכת טוטו וינגייט ביולי 2017 זכתה פרטל ב-7 מדליות, מהן 5 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:18.19 דקות, לפני רוני בווה מישראל (4:22.48 דקות) והיילי הרצברג מארצות הברית (4:28.72 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:57.21 דקות, לפני גלי זילברברג (9:03.51 דקות) ואביטל פליישמן (9:11.72 דקות), שתיהן מישראל, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:15.03 דקות, לפני ליאה גולדמן (2:16.60 דקות) וג'סיקה אנטילס (2:19.28 דקות), שתיהן מארצות הברית, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 4:45.54 דקות, לפני ג'סיקה אנטילס (4:58.27 דקות) ושחר מנחם מישראל (4:59.72 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש נוסף של 8:21.73 דקות, לפני ישראל (8:27.41 דקות) וקנדה (9:04.80 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.62 דקות, אחרי טסיז'ה קרוסאס מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 2:10.88 דקות ולפני שחר מנחם (2:19.23 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.14 דקות, אחרי ישראל שקבעה שיא מכביה חדש של 3:44.64 דקות ולפני קנדה (4:05.08 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.31 שניות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://floridagators.com/roster.aspx?rp_id=10040 קלי פרטל], באתר Florida Gators 

קטגוריה:שחייניות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי
קטגוריה:אלופות המכביה: שחייניות
קטגוריה:שחייניות חופשי אמריקאיות
קטגוריה:שחייניות גב אמריקאיות
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
זהות – איגוד המרכזים לזהות יהודית

זהות – איגוד המרכזים לזהות יהודית, היא גוף המאגד בתוכו 40 עמותות הפועלות בפיקוח האגף לתרבות יהודית ומטה שנהר במשרד החינוך של מדינת ישראל. איגוד זהות מפעיל 63 סניפים הפועלים ברחבי ישראל, מקריית שמונה שבצפון ועד אילת שבדרום.

==פעילות האיגוד==

מרכזי זהות פועלים במעל ל-700 גנים ובתי ספר יסודיים ועל יסודיים, בזרם הממלכתי בלבד, במטרה לערוך פעילויות בנושא זהות יהודית וישראלית בקרב תלמידים ולתת מענה חינוכי וחוויתי על מנת לחזק את לימודי מורשת ישראל במערכת החינוך הישראלית. האיגוד עוסק בהכשרת מדריכים ובנות שרות לאומי ומעביר השתלמויות מקצועיות במהלך השנה. כמו כן נותן האיגוד גם הכשרה מקצועית ומגוונת למנהלי ומנחות המרכזים השונים.

זהות שותפה במגוון פרויקטים ארציים, כגון יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל, והמיזמים "בעוז רוחם", "דיבור טוב", "הכתה של ישראל" ו"מגלים את התנ"ך". יו"ר העמותה הוא יניב צברי מנכל עמותת רעות שדרות, והמנכ"ל הוא אליהו ליפשיץ.

==דיון ציבורי==
לדברי מיכל שליו-רייכר מהפורום החילוני, "זהות" משמש כזרוע של מפלגת הבית היהודי במטרה לחזק תכנים שעולים בקנה אחד עם ערכי המפלגה וכן כדי לחולל תהליכי הדתה במערכת החינוך הישראלית. אחד המקורות לטענה זו הוא חברותו של מנכ"ל האיגוד לשעבר במפלגה זו. מאידך אנשי האיגוד טוענים שמדובר באיגוד פלורליסטי ששם למטרה לחזק ערכים ותכנים ציוניים ישראליים ויהודיים שמשתלבים בעקרונות של מערכת החינוך הממלכתית וכי אין מדובר בניסיונות של החזרה בתשובה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
קטגוריה:ארגונים דתיים בישראל
יחסי אסטוניה–לטביה

שגרירות אסטוניה בריגה
יחסי אסטוניה–לטביה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אסטוניה לבין הרפובליקה של לטביה. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו, שתיהן ריבוניות וחברות בארגון האומות המאוחדות.

== היסטוריה ==
שתי המדינות חולקות היסטוריה משותפת ארוכה, במאה ה-13 הם נשלטו על ידי המסדר הליבוני, ולאחר מכן על ידי האיחוד הפולני-ליטאי, שוודיה ולבסוף על ידי האימפריה הרוסית עד להשגת העצמאות בשנת 1918. שתי המדינות נכבשו מחדש על ידי ברית המועצות בשנת 1940, ולאחר מכן על ידי גרמניה הנאצית בשנת 1941. בין השנים 1945–1991 היו שתי המדינות חברות בברית המועצות, ולאחר קריסת ברית המועצות חזרו להיות מדינות עצמאיות, וכוננו מחדש יחסים דיפלומטיים ביניהם ב-3 בינואר 1992.

== הסכמים ==
הסכמים טרילטרליים (בהם מעורבות שלוש ישויות, או מדינות) נחתמו בין אסטוניה, לטביה, וליטא, גוש המדינות הבלטיות.

שלוש המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי ב-1992. ההסכם נעשה לא רלוונטי לאחר שכל שלוש המדינות הצטרפו לאיחוד האירופי וחתמו על אמנת שנגן, שמשמעותה פתיחת כל הגבולות וסחר חופשי ממילא ומילא.

ב-12 בפברואר 1995 חתמו שלוש המדינות על הסכם הגנה משולש.

שתי המדינות חתמו ב-31 בינואר 2017 על הסכם בנושא תחבורה יחד עם ליטא. ההסכם הוא התנאי המוקדם להפעלת רכבת מהירה שתעבור בין שלוש המדינות.

==יחסים דיפלומטיים==
לאסטוניה יש שגרירות בריגה וקונסוליה כללית בדאוגבפילס, ואילו ללטביה יש רק שגרירות בטאלין.

== ראו גם ==
* המדינות הבלטיות

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יחסי לטביה–ליטא

יחסי לטביה–ליטא הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של לטביה לבין הרפובליקה של ליטא. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי ובנאט"ו, שתיהן ריבוניות וחברות בארגון האומות המאוחדות. 

== היסטוריה ==
שתי המדינות חולקות היסטוריה משותפת ארוכה, שתי המדינות היו חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי (למעט תקופה קצרה שלטביה נשלטה על ידי שוודיה), ולאחר מכן היו חלק מהאימפריה הרוסית עד להשגת העצמאות בשנת 1918. שתי המדינות נכבשו מחדש על ידי ברית המועצות בשנת 1940, ולאחר מכן על ידי גרמניה הנאצית בשנת 1941. בין השנים 1945–1991 היו שתי המדינות חברות בברית המועצות, ולאחר קריסת ברית המועצות חזרו להיות מדינות עצמאיות, וכוננו מחדש יחסים דיפלומטיים ביניהם ב-3 בינואר 1992.

== הסכמים ==
הסכמים טרילטרליים (בהם מעורבות שלוש ישויות, או מדינות) נחתמו בין אסטוניה, לטביה, וליטא, גוש המדינות הבלטיות.

שלוש המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי ב-1992. ההסכם נעשה לא רלוונטי לאחר שכל שלוש המדינות הצטרפו לאיחוד האירופי וחתמו על אמנת שנגן, שמשמעותה פתיחת כל הגבולות וסחר חופשי ממילא ומילא.

ב-12 בפברואר 1995 חתמו שלוש המדינות על הסכם הגנה משולש.

שתי המדינות חתמו ב-31 בינואר 2017 על הסכם בנושא תחבורה יחד עם אסטוניה. ההסכם הוא התנאי המוקדם להפעלת רכבת מהירה שתעבור בין שלוש המדינות.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ליטא מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה.
* לטביה מחזיקה בליטא שגרירות בווילנה.

== ראו גם ==
* המדינות הבלטיות

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
בי. ג'יי ג'ונסון

ברנרד הנרי (בי. ג'יי) ג'ונסון (באנגלית: Bernard Henry (B.J.) Johnson; נולד ב-27 באפריל 1987), הוא שחיין יהודי-אמריקאי. הוא אלוף המכביה העשרים (2017) ושיאן המכביה. זוכה 4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב. סגן אלוף ארצות הברית (213) במשחה ל-200 מטר חזה.

כינויו הוא "בי. ג'יי - Baba Juice".

== ביוגרפיה ==
ג'ונסון נולד בסיאטל, וושינגטון. הוא החל לשחות בגיל 8. הוא בוגר אוניברסיטת סטנפורד בהנדסת מכונות משנת 2009.

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2011 סיים ג'ונסון במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה.

במבחינים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים ג'ונסון במקום שישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:11.47 דקות ובמקום 13 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.41 דקות, ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים.

באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2013 זכה ג'ונסון במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:10.09 דקות (דורג במקום תשיעי בעולם) וסיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:00.68 דקות. באליפות עצמה הוא סיים במקום 12 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:10.79 דקות.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה ביולי 2015 הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:12.19 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:01.77 דקות.

בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בבריכת טוטו וינגייט ביולי 2017 זכתה ג'ונסון ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא מכביה חדש של 1:01.27 דקות, אחרי חבריו לנבחרת ג'רמי באבינט (1:01.61 דקות) וג'אד הווארד (1:02.20 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בשיא מכביה חדש של 2:11.60 דקות, לפני ג'רמי באבינט (2:12.97 דקות) וג'אד הווארד (2:15.34 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא מכביה חדש של 3:41.82 דקות, לפני ישראל (3:43.19 דקות) ואוסטרליה (3:58.78 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:23.83 דקות, אחרי ישראל שקבעה שיא מכביה חדש של 3:21.03 דקות ולפני אוסטרליה (3:34.01 דקות).

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.teamusa.org/usa-swimming/athletes/BJ-Johnson בי. ג'יי ג'ונסון], באתר Team USA 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחיינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שחייני חזה
קטגוריה:אלופי המכביה: שחיינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1987
קובץ בקרה משולב

קובץ בקרה משולב (בגרמנית: Gemeinsame Normdatei) או בראשי תיבות GND הוא קובץ בקרה בין-לאומי המשמש לארגון שמות אישים, מילות מפתח וגופים משותפים מתוך קטלוגים. הוא משמש בעיקר עבור תיעוד בספריות ויותר ויותר גם על ידי ארכיון ומוזיאונים. קובץ זה יוסד ומנוהל על ידי הספרייה הלאומית של גרמניה (בגרמנית: Deutsche Nationalbibliothek; בראשי תיבות DNB) בשיתוף פעולה עם מספר רשתות ספריות אזוריות באירופה דוברת הגרמנית ועם שותפים אחרים. בקובץ נעשה שימוש ברישיון Creative Commons Zero (או CC0).

מפרטו של ה-GND מספק היררכיה של ישויות ראשיות ותתי-סיווגים, שהוא שימושי במיון ספרים בספריות, ויכולת גישה לזיהוי חד-משמעי של אלמנטים בודדים. הוא כולל בנוסף אונטולוגיה המיועדת לייצוג ידע ברשת סמנטית, הזמינה בפורמט RDF.

קובץ הבקרה המשולב פורסם לציבור הרחב באפריל 2012, ומשלב את תוכנם של קובצי בקרה אלו, שהשימוש בהם נפסק:
* קובץ בקרה שמי (Personennamendatei או בקיצור PND)
* קובץ בקרה לגופים משותפים (Gemeinsame Körperschaftsdatei או בראשי תיבות GKD)
* קובץ בקרה למילות מפתח (Schlagwortnormdatei או בראשי תיבות SWD)
* קובץ כותר אחיד של ארכיון המוזיקה הגרמני (Einheitssachtitel-Datei des Deutschen Musikarchivs, או בקיצור DMA-EST)
בזמן השקתו (החל מ-5 באפריל 2012), כלל המאגר של GND 9,493,860 קבצים, כולל 2,650,000 שמות אישים.

== סוגי ישויות ראשיות בקובץ ==
ישנם שבעה סוגים עיקריים של ישויות ב-GND:
{| class="wikitable" style="margin-bottom: 58px;" 
! אות
! שם בגרמנית (רשמי)
!תרגום לעברית
|- class="hintergrundfarbe5"
| p 
|Person (individualisiert)
| אדם (פרטי)
|- class="hintergrundfarbe5"
| n 
|Name (nicht individualisiert)
|שם (לא פרטי)
|- 
| k 
|Körperschaft
| גוף משותף
|- 
| v 
|Veranstaltung
| אירוע
|-
| w 
|Werk
| עבודה
|- 
| s 
|Sachbegriff
| מקומי לטווח
|- 
| g 
|Geografikum
| מיקום גאוגרפי
|}

== ראו גם ==
* VIAF

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.dnb.de/EN/Standardisierung/GND/gnd_node.html מידע לגבי GND] באתר הספרייה הלאומית הגרמנית
* [http://swb.bsz-bw.de/DB=2.104/SET=4/TTL=1/LNG=EN/START_WELCOME?retrace=0 חיפוש במאגר] באמצעות OGND (ראשי תיבות של Bibliotheksservice-Zentrum Baden-Württemberg)
* [http://www.dnb.de/SharedDocs/Downloads/DE/DNB/service/rundschreibenBereitstellungGNDGrundbestand.pdf?__blob=publicationFile Bereitstellung des ersten GND-Grundbestandes DNB], 19 April 2012
* [https://web.archive.org/web/20160303184551/http://connect.ala.org/files/ALA_MFIG_Heuvelmann.pdf From Authority Control to Linked Authority Data] - מצגת שהעביר ריינהולד הויבלמן (Heuvelmann) מהספרייה הלאומית הגרמנית, ל-ALA MARC Formats Interest Group, יוני 2012

==הערות שוליים==

קטגוריה:קיטלוג
קטגוריה:הספרייה הלאומית של גרמניה
ישיבת חיי משה

ישיבת חיי משה היא ישיבה חרדית כלל חסידית השוכנת בשכונת הר נוף בירושלים. לומדים בה כ-300 תלמידים, בנשיאות הישיבה מכהן הרב הראשי לשעבר - הרב ישראל מאיר לאו ובראשותה עומד הרב נפתלי נוסבוים.

== תולדות הישיבה ==
הישיבה נוסדה בשנת ה'תשנ"ב (1992) בהר נוף, על ידי הרב בנימין קאהן, חתנו של הרב ישראל מאיר לאו, והיא קרויה על שם אביו הרב משה חיים לאו שנרצח בשואה. הישיבה מיועדת לתלמידים חסידיים מהזרם הכלל חסידי ושיטת הלימוד בה היא דרך הפלפול והעיון הנוהגת בעולם הישיבות הליטאי. היא הוקמה בעת המחלוקת בין החסידים לליטאים שהחלה בתשמ"ט, והיא נותנת מענה לסוג תלמידים שבעבר למדו בישיבות ליטאיות. שוכנת בבניין ששימש בעבר את ישיבת ישועות משה.

== נושאי תפקידים ==
מייסד הישיבה הרב קאהן הוא ראש הישיבה בפועל הן מהצד הכלכלי והן מבחינה רוחנית, הוא גם ממנה את אנשי הצוות ואחראי על קבלת בחורים. באופן רשמי, מבחינה כלכלית עומד לימינו מנכ"ל המוסדות הרב ירחמיאל ברלין שאחראי על כל הנושא הכלכלי. הרב נפתלי נוסבוים הוא ראש הישיבה. הר"מים הם הרב דוד מילר המשמש גם כר"מ בישיבת פוניבז', הרב אריה לייב אוירבך המשמש גם כר"מ בישיבת מיר ברכפלד, הרב משה פרידמן, הרב זלמן הלפרין, והרב חיים לייב ריזל, המשגיחים הם הרב יצחק וינגוט, והרב יוסף שלמה גליק שמשמש גם כמשפיע בישיבה, וכמשיב משמש הרב אברהם וקסברגר. הרב בניה נבנצל, בנו של הרב אביגדר נבנצל, גם שימש כמשיב בישיבה, עד לפטירתו בחודש אלול ה'תש"פ במהלך התפרצות נגיף הקורונה בישראל.

== שיטת וסדרי הלימוד בישיבה ==
דרך הלימוד בישיבה דומה ביסודה לצורת הלימוד בישיבות הליטאיות. המתבססת על הקפת הנתונים בכל סוגיה תלמודית, עימותם ההדדי ומסקנות חדשניות. סדרי הלימוד בישיבה הם כמקובל בשאר הישיבות הליטאיות. בפועל מתקיים הלימוד בבית המדרש כמעט לכל אורך שעות היממה.

בישיבה נהוג שלכל שיעור (כיתה) ישנם מגידי שיעור המוסרים שיעור עיוני משך שעה. התלמידים מתכוננים לשיעורים אלו בלימוד המפרשים על הסוגיות הנלמדות באותה עת. בשיעורים (כיתות) הנמוכים לכל שיעור ישנם שני מגידי שיעורים. המחליפים את התלמידים ברוטציה של משך חצי שנה.

ההספק השבועי הוא כעמוד גמרא (או סוגיא) שמתלבנת ב"עיון" במשך השבוע. בניגוד ללימודי אחר הצהרים שבו הלימוד מתמקד בלימודי "בקיאות" שבה ההספק השבועי הוא כשני דפי גמרא.

== ישיבה קטנה ==

לחיי משה יש גם ישיבה קטנה בירושלים, ברחוב ירמיהו 72 ולומדים בה כ-150 בחורים. כמגידי שיעור משמשים הרב שלום קליין, הרב מנחם מנדל כץ, הרב יוסף ברוכשטט, הרב אברהם אייזנשטיין, הרב משה סטמפל, הרב בנימין קאהן ובנו הרב משה חיים קאהן, והרב אשר ליכטנשטיין, והרב יוסף שטיינמץ, כמשגיח משמש הרב מאיר אשר קויפמאן, וכמשיב משמש הרב רובין. הישיבה הקטנה והגדולה מתנהלות בצורה נפרדת מלבד ההנהלה משותפת.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

חיי משה
קטגוריה:ישיבות חסידיות בישראל
קטגוריה:הר נוף: ישיבות
קטגוריה:ישיבות כלל חסידיות
יניר קוזין

יניר קוזין (משמאל) מנחה פאנל חברי כנסת עם [[אלון טל, מיכל וולדיגר ונירה שפק, מאי 2022]]
יניר קוזין (נולד ב-12 בנובמבר 1985) הוא עיתונאי ישראלי. משמש ככתב המדיני של גלי צה"ל ומגיש תוכניות אקטואליה בתחנה, ובערוץ כנסת.

== ביוגרפיה ==
בן לכרמלה ולד"ר יאן קוזין, שנפל במהלך שירות מילואים בשנת 2002. את שירותו הצבאי עשה כמדריך נוער בחיל החינוך. את שירות המילואים הוא עושה ביחידת הכבאות של צה"ל.

קוזין הוא בעל תואר בוגר מהאוניברסיטה העברית, בחוגים ליחסים בין-לאומיים (יחב"ל) ותקשורת ועיתונאות.

בשנים 2008–2009 ערך קוזין את מדור המגזין בעיתון הסטודנטים של האוניברסיטה העברית "פי האתון".

בין השנים 2009–2013 הגיש תוכניות שונות ברדיו ירושלים 101FM.

בשנים 2015–2016 ערך את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ הכנסת. החל משנת 2013 הוא מגיש את הפינה "קו חוץ" בתוכנית הרשת 'כנסת ברשת' בהגשת ירון אברהם.

בשנים 2017–2019 היה הכתב המדיני של "מעריב". במרץ 2019 פרסם עם הילה קובו את הספר "לא יהיה כלום – המשפטים הגדולים של הפוליטיקה הישראלית" בהוצאת דני ספרים.

ביולי 2019 הפך לכתב פוליטי בגלי צה"ל. הוא החליף בתפקיד את מיכאל האוזר טוב, שנמנע מהתפקיד במהלך מערכות הבחירות עקב ניגוד עניינים, מאחר שאביו, צבי האוזר, התמודד בבחירות לכנסת ה-22, ה-23 וה-24.

קוזין משמש ככתב בערוץ כנסת, ומסקר את התחום הפוליטי, המדיני והפרלמנטרי. הוא הגיש את הפינה "צרות של אחרים" בתוכנית "עולם פוליטי".

מיוני 2022 משמש קוזין ככתב המדיני והתחום הפוליטי בגלי צה"ל<ref>ערוץ כנסת, </ref>. הוא מגיש עם ספי עובדיה את תוכנית הבוקר בתחנה בימים ראשון עד רביעי.

נשוי לשמרית, ואב לשלושה ילדים. מתגורר בצור הדסה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגישים בערוץ כנסת
קטגוריה:כתבים פרלמנטריים ישראלים
קטגוריה:סגל רדיו ירושלים
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:יתומי צה"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון ברנר
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
קטגוריה:צור הדסה: אישים
טרקטריקס

עקום טרקטריקס. העצם ממוקם בתחילה ב-(4,0).
טרקטריקס (באנגלית: Tractrix) הוא העקום לאורכו עצם נע כאשר הוא נמשך על גבי מישור אופקי על ידי קטע ישר המחובר בקצהו השני לנקודה הנעה (מושכת) לאורך קו ישר המאונך לקו ההתחלתי שמחבר בין הנקודה המושכת והעצם. זהו על כן סוג של עקום מרדף. הוא הוצג לראשונה על ידי Claude Perrault ב-1670, ונחקר מאוחר יותר על ידי אייזק ניוטון (1676) וכריסטיאן הויגנס (1692).

שמו של העקום נגזר מהפועל הלטיני "trahere", שפירושו למשוך או לגרור.

== גזירה מתמטית ==
יצירת טרקטריקס באמצעות גרירת עצם.
נניח שהעצם ממוקם ב-(a,0) (או (4,0) באיור לעיל) ושהנקודה המושכת היא בראשית, כך ש-a הוא אורכו של המוט המושך. אז הנקודה המושכת מתחילה לנוע לאורך הכיוון החיובי של ציר y. בכל רגע, המוט יהיה משיק לעקום (y = y(x שמתאר העצם, כך שמסלולו הופך תלוי לגמרי בתנועה של הנקודה המושכת. כיוון שגם אורך המוט קבוע בערכו ושווה ל-a, אז מקבלים מתמטית שמסלול העצם מקיים את המשוואה הדיפרנציאלית:

<math>\frac{dy}{dx} = -\frac{\sqrt{a^2-x^2}}{x}</math>

יחד עם תנאי ההתחלה y(a) = 0. פתרון המשוואה הדיפרנציאלית הוא:

<math>y = \int_x^a\frac{\sqrt{a^2-t^2}}{t}\,dt = \pm \left ( a\ln{\frac{a+\sqrt{a^2-x^2}}{x}}-\sqrt{a^2-x^2} \right )</math>

כאשר האיבר הראשון בפתרון הזה ניתן לכתיבה גם כ-: <math>a \operatorname{arsech}\frac{x}{a}</math>, כאשר arsech היא פונקציית הסקאנט ההיפרבולית ההופכית.

הענף השלילי של הפתרון מייצג את המקרה שבו הנקודה המושכת נעה בכיוון השלילי של ציר y. שני הענפים שייכים לטרקטריקס, ונפגשים בנקודת החוד (cusp) שהקואורדינטות שלה הן (a,o).

== חשיבות העקום ==

משמעות חשובה לעקום הטרקטריקס נגזרת מחקר גוף הסיבוב שלו מסביב לאסימפטוטה שלו; הפסאודוספירה. משטח הפסאודוספירה, שנחקר על ידי אאוג'ניו בלטראמי ב-1868 כמשטח בעל עקמומיות גאוס שלילית קבועה, הוא מודל מקומי של גאומטריה לא אוקלידית (במקרה זה של גאומטריה היפרבולית).

== תכונות ==
קו השרשרת כאוולוט של הטרקטריקס.
* התכונה הבסיסית של הטרקטריקס, שנגזרת ישירות מהדרך הגאומטרית בה הוא מוגדר, היא שלכל נקודה עליו, למקטע של הקו המשיק לו שמחבר בין נקודת ההשקה ונקודת החיתוך שלו עם האסימפטוטה, יש אורך קבוע a.
* אורך העקום בין נקודות x = x<sub>1</sub> ו-x = x<sub>2</sub> הוא <math>a ln(\frac )</math>.
* השטח בין הטרקטריקס לאסימפטוטה שלו הוא <math>\frac </math>.
* המעטפת של קווי הנורמל של הטרקטריקס (שהיא גם האוולוט שלו) היא קו השרשרת שמשוואתו נתונה על ידי <math>y = a cosh(\frac)</math>. להסבר מורחב לתופעה זאת ראו ערך פסאודוספירה.

== מכונות שרטוט ==
* ב-1693, גוטפריד וילהלם לייבניץ תיאר מכניזם שיכל לבצע תרבוע מכני של עקומים. המכניזם, שהוא דוגמה מוקדמת למנגנון של "אינטגרף" (integraph), היה מבוסס על תכונות עקום הטרקטריקס.
* ב-1706 ג'ון פרקס בנה מכונה המבוססת על תכונות העקום שיכלה לבצע תרבוע היפרבולי.
* ב-1729 יוהאן פולני בנה מכונה דומה המאפשרת לשרטט עקומים לוגריתמיים.

== ראו גם ==
* פסאודוספירה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עקומות
אליפות ברזיל בכדורגל 1972

אליפות ברזיל בכדורגל 1972 הייתה הפעם ה-16 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-9 בספטמבר והסתיימו ב-23 בדצמבר 1972.

בתחרות השתתפו 26 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים:
* הקבוצות חולקו ל-2 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ בין הקבוצות.
* ארבע קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. בשלב זה הוקמו 4 בתים תוך קיום משחק בודד בין הקבוצות.
* מנצחי הבתים של השלב השני התמודדו על האליפות תוך מפגש בודד בין הקבוצות בשיטת נוקאוט. במקרה של תיקו הקבוצה עם מספר נקודות בשלבים הקודמים הוכרזה כמנצחת.

במהלך שלבי האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.

פלמיירס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה החמישית בתולדות המועדון.

דריו שחקנה של אתלטיקו מיניירו ופדרו רוצ'ה סאו פאולו כבשו 17 שערים וזכו בתואר מלך השערים של האליפות. לדריו זו הייתה הזכייה השנייה ברציפות.

==משתתפי התחרות לפי מדינות ברזיל==
* סאו פאולו – 5
* גואנברה – 5
* מינאס ז'ראיס – 3
* ריו גראנדה דו סול – 2
* פרנמבוקו – 2
* באהיה – 2
* סיארה – 1
* אלגואס – 1
* סרז'יפה – 1
* פארה – 1
* ריו גראנדה דו נורטה – 1
* אמזונאס – 1
* פרנה – 1

==שלבי הגמר==

במקרה של תיקו הקבוצה עם מספר נקודות בשלבים הקודמים הוכרזה כמנצחת.

==טבלת סיום האליפות==

{| class="wikitable" width=70% style="font-size:100%"
!!width=15|מיקום
!קבוצה
!width=15|משחקים
!width=15|ניצחונות
!width=15|תיקו
!width=15|הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
!הערות
|- bgcolor="#ccffcc"
||1||פלמיירס|| 30||16||10||4||46||19||27||42||העפלה לגביע ליברטדורס
|- bgcolor=#97DEFF
||2||בוטפוגו|| 30||10||13||7||38||31||7||33||העפלה לגביע ליברטדורס
|-
||3||אינטרנסיונל ||29||13||14||2||42||25||17||40
|-
||4||קורינתיאנס ||29||12||12||5||31||26||5||36
|-
||5||קוריטיבה ||28||13||9||6||36||23||13||35
|-
||6||קרוזיירו ||28||12||10||6||41||27||14||34
|-
||7||אסקו דה גאמה ||28||11||12||5||28||18||10||34
|-
||8||סנטוס ||28||12||9||7||34||22||12||33
|-
||9||סאו פאולו ||28||13||6||9||49||32||17||32
|-
||10||גרמיו ||28||11||9||8||24||18||6||31
|-
||11||אתלטיקו מיניירו ||28||11||8||9||35||29||6||30
|-
||12||פלמנגו ||28||10||10||8||24||25||1-||30
|-
||13||סיארה ||28||8||14||6||28||27||1||30
|-
||14||פלומיננסה ||28||9||11||8||23||22||1||29
|-
||15||אמריקה (ריו דה ז'ניירו) ||28||9||10||9||22||26||4-||28
|-
||16||סנטה קרוז ||28||8||9||11||34||43||9-||25
|-
||17||רמו ||25||5||15||5||21||20||1||25
|-
||18||באהיה ||25||6||11||8||16||23||7-||23
|-
||19||נאוטיקו ||25||7||8||10||30||34||4-||22
|-
||20||ויטוריה ||25||6||10||9||13||26||13-||22
|-
||21||נסיונל ||25||4||10||11||23||31||8-||18
|-
||22||אמריקה פוטבול קלוב ||25||3||12||10||18||28||10-||18
|-
||23||פורטוגזה ||25||4||9||12||25||37||12-||17
|-
||24||ABC ||25||4||7||14||18||33||15-||15
|-
||25|| CRB ||25||1||11||13||18||45||27-||13
|-
||26||סרז'יפה ||25||2||5||18||14||41||27-||9
|}

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.rsssfbrasil.com/tablesae/br1972.htm נתונים מאתר rsssf]
* [https://web.archive.org/web/20160504020230/http://futpedia.globo.com/campeonato/campeonato-brasileiro/1972 נתונים מאתר futpedia]

ברזיל
קטגוריה:עונות באליפות ברזיל בכדורגל
וו יין

וו יין (בסינית מפושטת 吴茵, 2 באוגוסט 1909 – 10 באפריל 1991) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע סינית החל משנות ה-30 עד לשנות ה-90 של המאה ה-20. היא הופיעה ב-45 סרטים ו-48 הצגות.

==חיים מוקדמים וקריירה==
וו ין נולדה בטיינג'ין, שושלת צ'ינג ב-1909 למשפחה מג'יאנגסו. כשהייתה קטנה היא אומצה על ידי אח בדם של אביה, ושמה שונה לינג יינג (杨瑛).

היא חזרה לגור עם הוריה הביולוגים בגיל 13. היא למדה ציור בשאנגחאי, שם היא הושפעה מהדרמה המודרנית. ב-1929 היא הופיעה לראשונה בהצגה של טיאן טן "שיחת לילה בסוג'ואו". באותו זמן היא כבר הייתה נשואה, אבל המשפחה שלה התנגדה בתוקף למשחק שלה. כשהייתה נחושה להמשיך בקריירת המשחק שלה, היא התגרשה מבעלה.

==קריירת קולנוע==
ב-1935 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט "אישה חדשה". ב-1936, מוצגת על ידי יינג יונאיי, הצטרפה לחברת הסרטים "מינגשינג" והופיעה שם ביותר מעשרה סרטים, כולל "צומת".

במלחמת סין–יפן השנייה ב-1937, וו יין ברחה משאנגחאי לצ'ונגצ'ינג, שם היא שיחקה בהרבה הצגות ולפחות בשלושה סרטים. לאחר הכניעה היפנית ב-1945, היא חזרה לשאנגחאי והצטרפה לחברת הסרטים "קונלון". שם היא הופיעה בהרבה סרטים כולל "שמונת אלפים לי של ענן וירח" ו"אהבה מרחוק".

==אחרי 1949==
לאחר הקמתה של הרפובליקה העממית של סין ב-1949, שיחקה במגוון סרטים לפני שכונתה "ימנית" ב-1957 במהלך התנועה האנטי-ימנית. במהלך מהפכת התרבות בסין היא עונתה ואיבדה את היכולת ללכת, ובעלה, יוצר הסרטים, מנג ג'ונמו (孟君谋), נרדף למוות.

לאחר הסוף של מהפכת התרבות, וו יין שוקמה פוליטית ב-11 בדצמבר 1978 והצטרפה למפלגה הקומוניסטית של סין ב-1985. היא הופיעה בעוד כמה סרטים, ומתה ב-1991.

==פרסים==
וו יין זכתה בפרס הראשון של משרד התרבות הסיני על תפקידה בסרט "עורבים ודרורים". בנובמבר 2005 היא נבחרה לאחת מ-100 השחקנים הסינים הטובים ביותר.

==פילמוגרפיה נבחרת==
* "אישה חדשה" (1935)
* "סצנות של חיי עיר" (1935)
* "צומת" (1937)
* "אהבה מרחוק" (1947)
* "שמונת אלפים לי של ענן וירח" (1947)
* "נהר האביב זורם מזרחה" (1947)
* "מספר עצום של אורות" (1948)
* "עורבים ודרורים" (1949)
* "חייו של וו שון" (1950)
* "בלתי נמנע" (1950)
* "הזוג הנשוי" (1951)
* "ברכו את הילדים" (1953)
* "שיר ג'ינגשי" (1955)
* "אין אי הבנה" (1963)
* "בעיה משפחתית" (1964)
* "עולם של גברים" (1987)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1909
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה סיניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון סיניות
קטגוריה:נפטרות ב-1991
יחסי צרפת–קולומביה

יחסי צרפת–קולומביה הם היחסים הדיפלומטיים המלאים שבין רפובליקת קולומביה לבין הרפובליקה הצרפתית.

== היסטוריה ==
=== המאה ה-19 ===
באופן רשמי היחסים בין קולומביה וצרפת כוננו ב-30 במאי 1892, עם חתימתו של הסכם שנועד להסדיר את מעמדם של האזרחים הצרפתים שהתיישבו בקולומביה, ולהגדיל את המסחר ושיתופי הפעולה בין שתי המדינות.

=== המאה ה-20 ===
==== גישור צרפתי בסכסוך המזוין בקולומביה ====
בעוד נשיא צרפת, ז'אק שיראק הפעיל לחץ פוליטי על ממשל אלווארו אוריבה וניסה לשכנע אותו לקבל את דרישות המחתרת הקולומביאנית, המועמד ניקולא סרקוזי לחץ על ה-FARC לשחרר את אינגריד בטנקור ושאר בני הערובה המוחזקים על ידו.

== תושב משלחות דיפלומטיות ==
* קולומביה מיוצגת בצרפת באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפריז.
* צרפת מיוצגת בקולומביה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בבוגוטה.
<gallery class="center">
קובץ:Ambassade Colombie Paris 1.jpg|שגרירות קולומביה בפריז
קובץ:Bogotá - Embajada de Francia.JPG|שגרירות צרפת בבוגוטה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
אליפות ברזיל בכדורגל 1973

אליפות ברזיל בכדורגל 1973 הייתה הפעם ה-17 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-25 באוגוסט 1973 והסתיימו ב-28 בפברואר 1974. 

בתחרות השתתפו 40 קבוצות. התחרות נערכה במספר שלבים:

* הקבוצות חולקו ל-2 בתים תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ בין הקבוצות. 
* עשר קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. בשלב זה הוקמו 2 בתים תוך קיום משחק בודד בין הקבוצות.
* השלב השלישי היה "פיינל-פור" תוך קיום משחק בודד בין הקבוצות.

במהלך שלבי האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. 

פלמיירס זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השישית בתולדות המועדון והשנייה ברציפות. 

==משתתפי התחרות לפי מדינות ברזיל==

==שלב הגמר==

{| class="wikitable" width=70% style="font-size:100%"
!!width=15|מיקום
!קבוצה
!width=15|משחקים
!width=15|ניצחונות
!width=15|תיקו
!width=15|הפסדים
!width=15|שערי זכות
!width=15|שערי חובה
!width=15|הפרש שערים
!width=15|נקודות
!הערות
|- bgcolor="#ccffcc"
| 1.|| פלמיירס ||3||2||1||0||3||1|| 2||5||העפלה לגביע ליברטדורס
|- bgcolor=#97DEFF
|2.|| סאו פאולו ||3||1||1||1||4||2|| 2||3||העפלה לגביע ליברטדורס
|-
|3.||קרוזיירו ||3||1||0||2||1||2||1-||2
|-
|4.|| אינטרנסיונל||3||1||0||2||3||6||3-||2
|}

==שחקנים מצטיינים==
רמון, שחקנה של סנטה קרוז כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות. 

החל מעונה זו עיתון ספורט ברזילאי Placar החל להעניק פרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה. בסיום עונה זו הפרס הוענק ל-2 כדורגלנים:

* אגורסטין סחאס () מסנטוס
* אטיליו אנצ'טה () מגרמיו

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.rsssfbrasil.com/tablesae/br1973.htm נתונים מאתר rsssf]
* [https://web.archive.org/web/20160412094647/http://futpedia.globo.com/campeonato/campeonato-brasileiro/1973 נתונים מאתר futpedia]

ברזיל
קטגוריה:עונות באליפות ברזיל בכדורגל
מרקיזות מוראביה

מרקיזות מוראביה (בצ'כית: Markrabství moravské, בגרמנית: Markgrafschaft Mähren), הייתה מדינה שהשתייכה לכתר בוהמיה, והייתה כפופה לדוכסות בוהמיה ולאחר מכן לממלכת בוהמיה, אשר התקיימה בתחילה כממלכה עצמאית, ומשנת 1526 תחת שלטון בית הבסבורג, עד לאחר תבוסת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה בשנת 1918.

==היסטוריה==
לאחר הבסת מוראביה הגדולה בשנת 907 על ידי בית ארפאד ההונגרי, סופחה סלובקיה לנסיכות הונגריה כהונגריה העליונה, ואילו מוראביה סופחה לדוכסות בוהמיה. בשנת 955 הביסו הכוחות הגרמנים והבוהמים את הכוחות המדיארים בקרב על הנהר לך, ובעקבות כך אישר אוטו הראשון, מלך גרמניה את שליטתו של בולסלאב הראשון, דוכס בוהמיה בבוהמיה ובמוראביה. בין השנים 999–1019 הייתה מוראביה תחת שלטון פולין, אולם לאחר מכן נכבשה בחזרה על ידי אולדריך, דוכס בוהמיה.

בשנת 1182 אוחדו נסיכויות ברנו, אולומואוץ וזנוימו בידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ונמסרו לקונרד השני, דוכס בוהמיה כמרקיזות מוראביה. במהלך השנים לאחר מכן, התואר ניתן ליורש העצר של ממלכת בוהמיה.

בשנת 1310 תפס בית לוקסמבורג את השליטה בבוהמיה, ובמהלך המלחמות ההוסיטיות תמכו אצילי מוראביה בזיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1469 נכבשה מוראביה על ידי מתיאש הראשון, מלך הונגריה אשר טען לתואר "מלך בוהמיה" כנגד ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה, והמלחמה נמשכה אף לאחר מותו של ייז'י מפודבראדי בזמן שלטונו של ולדיסלב השני, מלך בוהמיה, והסתיימה בשלום אולומואוץ בשנת 1479, ובו ויתר מתיאש על התואר מלך בוהמיה, אך המשיך להחזיק באדמות מוראביה.

בשנת 1526 נהרג לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה בקרב מוהאץ', ובעקבות כך הוכתר פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה מבית הבסבורג למלך בוהמיה. שלטון בית הבסבורג בבוהמיה נמשך עד לתבוסת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה בשנת 1918 והקמת צ'כוסלובקיה.

==קישורים חיצוניים==

מורביה, מרקיזות
מורביה, מרקיזות
מורביה, מרקיזות
קטגוריה:האימפריה האוסטרית
קטגוריה:מוראביה
טירן בקר

טירן בקר על ראשה של [[קפיבארה.]]
טירן בקר (שם מדעי: Machetornis rixosa) הוא מין ממשפחת הטירניים של ציפור שיר קטנה החיה באמריקה הדרומית. זהו המין היחיד בסוגו.
== מאפיינים ==
אורכו של הטירן עד 20 ס"מ ומשקלו 20-40 גרם. הוא בעל נוצות צהובות עם גוון אפור, זנב מפוצל ומקור שחור גדול. העיניים אדומות.

הטירן מצוי באמריקה מפנמה ואקוודור עד צפון ארגנטינה ובוליביה ומערבה עד ברזיל. הוא נפוץ בערבות טרופיות כמו הסראדו או בסמוך לנהרות ולביצות. רק לעיתים נדירות הם חיים ביערות סבוכים.

לטירנים אלה ישנו קשר טוב עם מיני יונקים גדולים כמו הקפיבארה הענקית. כשהאדם הגיע והביא סוסים ופרות גם הם שימשו את הטירן. יחסיו עם היונקים הדדיים והציפור מנקה את היונק ומעבירה ממנו חיידקים וחרקים בתמורה למזון ולתצפית על סביבתה.

הטירנים בונים קני גדולים או גונבים קנים של טירניים אחרים. הם מטילים 3-4 ביצים הבוקעות תוך 15 יום.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואי-פייר וייו
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1819
קטגוריה:טירניים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:בעלי חיים בסראדו
קטגוריה:ברזיל: עופות
נלסון סמדו

נלסון קבראל סמדו (בפורטוגזית: Nélson Cabral Semedo; נולד ב-16 בנובמבר 1993) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת המגן הימני בוולברהמפטון וונדררס ובנבחרת פורטוגל.

==קריירת מועדונים==
סמדו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת סינטריסה. ב-11 בינואר 2012 חתם על חוזה לחמש שנים בבנפיקה ליסבון, שנכנס לתוקף בסיום עונת . עם תחילת החוזה, סמדו הושאל לפטימה מהליגה הפורטוגלית השלישית עד לסיום העונה. בסיום עונת , חזר לבנפיקה והצטרף לקבוצת המילואים.

עם עזיבתו של מקסימיליאנו פריירה את בנפיקה בקיץ , סמדו האריך את חוזהו בקבוצה עד 2021 והפך למגן הימני הבכיר של הקבוצה. ב-9 באוגוסט 2015 סמדו ערך את הופעת הבכורה שלו בבנפיקה במסגרת הגביע הפורטוגלי נגד ספורטינג ליסבון. שבוע לאחר מכן, סמדו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של בנפיקה במשחק הליגה נגד אשטוריל. באוקטובר נפצע בברכו הימנית בעת ששהה עם נבחרת פורטוגל ונעדר חודשיים מהמגרשים. בינואר חזר לשחק, אך איבד את מקומו בהרכב לאנדרה אלמיידה וחזר לשחק עם קבוצת המילואים. בעונת סמדו חזר להרכב של בנפיקה וסיים את העונה ככדורגלן השנה בפורטוגל.

ב-14 ביולי 2017 סמדו חתם בברצלונה מליגת העל הספרדית תמורת 35 מיליון אירו.

ב-23 בספטמבר 2020 עבר סמדו לפרמייר-ליג וחתם בוולברהמפטון וונדרס בחוזה לשלוש שנים.

סמדו ערך את הופעת הבכורה שלו בוולבס והופעתו הראשונה בפרמייר ליג בתבוסה 4–0 בחוץ מול וסטהאם יונייטד ב-27 בספטמבר 2020.

==קריירה בינלאומית==
באוקטובר סמדו זומן לראשונה לסגל נבחרת פורטוגל. ב-11 באוקטובר 2015 סמדו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016. סמדו הורחק אחרי שקיבל כרטיס צהוב שני בניצחון 1–2 נגד במשחק על המקום השלישי במסגרת גביע הקונפדרציות 2017.

נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר יורו 2024.

==תארים==
===קבוצתיים===
;בנפיקה ליסבון
*אליפות פורטוגל (2): 2015/16, 2016/17
*הגביע הפורטוגלי: 2016/17
*גביע הליגה הפורטוגלי: 2015/16
*הסופר קאפ הפורטוגלי: 2016

;ברצלונה
* אליפות ספרד (2): 2017/18, 2018/19
* הגביע הספרדי: 2017/18
*הסופרקאפ הספרדי: 2018

===בינלאומיים===
;פורטוגל
* ליגת האומות: 2019

===אישיים===
*פריצת העונה בליגת העל הפורטוגלית: 2016/17

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:מגני כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:ליסבון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני פאטימה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני וולברהמפטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2017
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים בספרד
קטגוריה:ספורטאים פורטוגזים באנגליה
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1993
נחל קורן

נחל קורן הוא נחל איתן הזורם בעמק החולה ומהווה את הפלג המערבי ביותר של נחל דן.

==הנחל==
הנחל מתחיל כחצי קילומטר צפונית לקיבוץ הגושרים כפלג שמתפצל מנחל דן וזורם דרומה לאורך כ-3.5 ק"מ. הוא נשפך לנחל חרמון סמוך לקיבוץ שדה נחמיה, בקטע שבין שפך נחל דן והמפגש עם נחל שניר שיוצרים את נהר הירדן. לנחל אין אגן ניקוז נרחב של מי גשמים ואת מימיו הוא מקבל כמעט רק מנחל דן וממספר מעיינות קטנים. על כן, הזרימה בנחל היא כמעט קבועה במהלך כל עונות השנה. לאורך כקילומטר, בחלקו הצפוני, עובר נחל קורן בתוך ערוץ צר הנמצא בתוך ערוץ רחב יותר שרוחבו כ-30 מטר וקירותיו תלולים הנחזים כנהר בתוך תחום הצפתו. בנוסף, בערוץ הרחב שכבות סחף של עד 5 מטר.

==מחקר==
בגלל חוסר ההתאמה בין כמות המים הזורמים בנחל קורן ונחל דן עם סימני הסחף בערוצו, מניחים שנחל קורן זורם בערוץ קדום של נחל שניר, שנפרץ עוד בתקופה שבין הפליסטוקן התיכון והעליון כאשר פני אגם החולה היו כ-110 מטר מעל גובה פני הים. כאשר פני אגם החולה ירדו ל-90 מטר מעל גובה פני הים, הוסת נחל שניר מערבה ובנחל קורן נשאר יובל קטן של נחל שניר. יובל זה חתר לו ערוץ נמוך יותר בתוך הערוץ הקדום, הרחב יותר.

==סביב הנחל==
סביב ערוצו של נחל קורן נמצא פארק הנהר הנעלם, בו סבכי עצים, הליכה בין פלגי מים וגם טחנת קמח עתיקה מהתקופה הנאוליתית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יובלי הירדן
קטגוריה:מקורות הירדן
קטגוריה:עמק החולה: נחלים
קטגוריה:הגושרים