OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קוסאי חוסיין

קוסאי סדאם חוסיין א-תכריתי (בערבית: قصي صدام حسين التكريتي; 17 באפריל 1966 בגדאד – 22 ביולי 2003, מוסול) היה בנו השני של סדאם חוסיין מאשתו הראשונה סאג'דה טלפאח והאיש החזק ביותר בעיראק, לאחר אביו.

== בשלטון ==
בנו בכורו של סדאם, עודאי חוסיין, הרג בהתקף זעם את שומר ראשו של אביו, כאמל חנא, בשנת 1988. אחרי אירוע זה הפך בנו השני קוסאי למועדף על סדאם, וקיבל את האחריות על שירות הביטחון של עיראק. במיוחד אחרי מלחמת המפרץ, הוא ניהל את המרדף אחר מתקוממים שיעים מבצרה וכרבלא.

במאי 2001 מונה בפועל לסגן נשיא, והיה אמור לרשת את אביו בשנת 2002, אך עקב המלחמה המתקרבת עם ארצות הברית נדחתה העברת השלטון. הוא היה נשוי ואב לשני בנים ובת.

== לאחר נפילת השלטון ==
במהלך מלחמת עיראק פיקד קוסאי על הגנת אזור מרכז-מזרח של עיר הבירה. עם נפילת בגדאד ניסה למצוא מקלט, יחד עם עודאי, בסוריה, אך נאלץ לחזור לעיראק ולהסתתר. כוחות הכיבוש האמריקאים הציעו 15 מיליון דולר אמריקאי תמורת כל מידע שיימסר על מקום הימצאו.
ב-22 ביולי 2003 הוא נהרג במוסול במהלך קרב יריות, יחד עם אחיו עודאי. בקרב זה מצא גם בנו של קוסאי בן ה-14 את מותו. תושבים רבים חגגו את מותם של שני האחים, וכדי להפיג את הספקות בדבר מותם, פורסמו תמונותיהן של הגוויות.

== גלריה ==
<gallery>
Uday qusay house.jpg|הבית במוסול שבו שהו עודאי וקוסאי בעת שנהרגו במתקפת טילים
Airborne and Special Forces Uday-Qusay raid, 2003.jpg|צבא ארצות הברית מכתר את הבית שבו התבצרו עודאי וקוסאי
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://news.walla.co.il/?w=//416844 על שני הבנים]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים עיראקים
קוסאי
קטגוריה:ילדי מנהיגי מדינות
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:עיראקים שנולדו ב-1966
קטגוריה:עיראקים שנפטרו ב-2003
תעודת זונדר

תעודת זונדר היא מסמך אנטישמי מזויף שהתפרסם בשנת 1919 בעיתון בשפה הרוסית. התעודה, הכתובה עברית, נמצאה, כביכול, בכליו של קצין יהודי-בולשביקי בשם זונדר, והיא מתארת, בדומה לפרוטוקולים של זקני ציון, קנוניה יהודית שמטרתה שליטה כלל עולמית.

על פי תעודת זונדר, המהפכה הבולשביקית תוכננה ובוצעה בידי יהודים, או בידי גויים העוזרים להם.

== היסטוריה ==
פרוטוקול משנת 1919 (תעודת זונדר) פורסם לראשונה בעיתון "פוסטימאאס" (Postimees) ( "דוור") האסטוני (מהדורת הבוקר) ב-31 בדצמבר 1919. "פוסטימאאס" פירטו כיצד נמצא הטקסט העברי המקורי מכיסו של שונדרב, מפקד הגדוד הבולשביקי היהודי בגדוד 11 של רובה, שנהרג בפעולה בלילה שלפני ה -9 בדצמבר. באותה עת היה "פוסטימאאס" בבעלותו של יאאן טוניסון, פוליטיקאי לאומני אסטוני.

הטקסט הופיע ב-5 בפברואר 1920 בעיתון הרוסי "פריזיב" (Призыв) ( "קריאה לדגל") שהופץ בברלין בין הגולים מרוסיה הסובייטית ותיאר אותו כ"מסמך מעניין". מאוחר יותר הוא שוכן בנספח של מהדורה מורחבת בשפה האנגלית של "הפרוטוקולים של זקני ציון", שפורסמה ב -1934 על ידי הוצאת הספרים הפטריוטית, שפועלת מתוך תיבת דואר בשיקגו, אילינוי.

==לקריאה נוספת==
* נורמן כהן, הכשר לרצח עם, הוצאת עם עובד 1972, עמ' 99-101.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חיבורים אנטישמיים
קטגוריה:ספרי 1918
קטגוריה:זיופים של מסמכים
נסיך אדום, נסיכה כחולה

נסיך אדום, נסיכה כחולה הוא ספר ילדים מאת עפרה גלברט-אבני. הספר אויר על ידי מושיק לין. הספר יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1992.

==עלילה==
יוסי הוא ילד שנהנה לצייר ובדרך-קבע נושא את צבעי-היסוד בכיסו. הוא אינו אוהב להיות ילד טוב והוא מחליף כל דבר חשוב שעליו לעשות בציור. שיגעון-הציור שלו אינו מוצא-חן בעיני איש מלבדו, עד כי לבסוף לא הייתה מסוגלת עוד מורתו לסבול את חיבתו העזה לציור ופקדה עליו לכתוב חיבור מעורר-עניין בחדר המורים. הוא החל, כהרגלו, להוציא את הצבעים מן הכיס אולם לדרישתה של מורתו נמנע משימוש בצבעים. למרות דרישה זו, ולמרות שמטרתו הייתה לכתוב חיבור, הוא צייר רצף של ציורים שיוצר סיפור במרכזו נסיך ונסיכה המאוהבים זה בזו. כל אחד מהם גר באזור מונוכרומטי (אצל הנסיך אדום ואצל הנסיכה כחול). מלכי הממלכות מסוכסכים זה עם זה. על תושבי האזורים המונוכרומטים חל איסור לדבר עם תושבי האזור המונוכרומטי האחר ועקב כך נאלצים הנסיך והנסיכה לנופף זה לזה במטפחת.

הנסיך והנסיכה מגלים כי הנשיקות שהם מפריחים זה לזה הופכות לפרחים שצבעם תואם לצבעו של מפריח הנשיקה ואף כי ביכולתם ליצור פרחים סגולים כאשר שתי הנשיקות נפגשות. בהמשך מתווספים צבעים נוספים לשדה עקב נוכחותה של שמש צהובה שזרחה בשמיים. הפרחים מוצאים חן בעיניה והיא מחממת אותם. כל אחד מהמלכים נדהם מן השדה הצבעוני ושולח את אנשיו לפני שהמלך השני יבחין בשדה הצבעוני. למעשה שניהם הבחינו בשדה יחדיו וכך האנשים הכחולים והאנשים האדומים נפגשים לראשונה.

גם בעקבות האירועים מתאחדים הנסיך והנסיכה, האיסור על הקשר בין האנשים האדומים לאנשים הכחולים מתבטל. השמש שולחת את קרניה כדי לנשק את הנסיך והנסיכה שמקבלים בעקבות כך צבעים נוספים. הם זוכים בבגדים צבעוניים, שיער צהוב לנסיכה ושיער שחור לנסיך. המלכים, שנשארו כל אחד בממלכתו, אינם יודעים מה מקור הצבעים הללו.

בסיום שב יוסי לכיתה. המורה בוחנת את ציוריו ואת הצבעים שיש לו בכיס ואומרת ליוסי כי "כל העולם בכיסו".

==קישורים חיצוניים==
* זהר שביט, ביקורת על הספר [http://www.tau.ac.il/~zshavit/reviews/1_herem.pdf באתר tau.ac.il]
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי 1992
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
היהודי זיס: סרט ללא מצפון

אוסקר רוהלר, במאי הסרט
היהודי זיס: סרט ללא מצפון (בגרמנית: Jud Süss - Film ohne Gewissen) הוא סרט דרמה-היסטורי גרמני משנת 2010, שמספר על הפקת סרט התעמולה האנטישמי, היהודי זיס, שיצא בגרמניה הנאצית. הסרט מספר את תולדות ההפקה של הסרט ואת עלייתו ונפילתו של השחקן הראשי פרדיננד מריאן אשר נטל סיכון בגלמו את "היהודי זיס".

הסרט בוים על ידי הבמאי הגרמני רוהלר אוסקר אשר בחר לבחון את הסיפור מאחורי אחד הסרטים הידועים ביותר לשמצה בתולדות הרייך השלישי. הסרט היה מועמד לפרס הדב המוזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-60 של ברלין, וזכה לביקורות מעורבות בגרמניה עצמה בשל חוסר התאמות למקרים אמיתיים והסתמכות על קלישאות וסטריאופטיפיים. ב-2011 הצלם קארל-פרידריך קושניק קיבל את פרס רומי האוסטרי על מלאכת הצילום בסרט.

== עלילת הסרט ==
שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס (שגולם על ידי מוריץ בלייבטראו), היה מאמין גדול בכוחם של סרטי הקולנוע להשפיע על הציבור, וב-1939 ביקש ליצור סרט שיסייע לעצב את דעת הקהל כנגד היהודים לקראת גיבוש "הפתרון הסופי". גבלס היה להוט ליצור סרט המבוסס על סיפורו של יוזף זיסקינד אופנהיימר (1698-1738), הבנקאי היהודי הנודע שעלה לגדולה כיועצו הפיננסי של הדוכס מוירטמברג עד אשר הסתבך בשערורייה מידי אויביו והוצא להורג. על מנת להוציא לפועל את הסרט גבלס רותם את השחקן האוסטרי פרדיננד מריאן, בעל החזות הלא-ארית, לגלם את היהודי זיס, בעל כורחו.

== צוות השחקנים ==
השחקן האוסטרי טוביאס מורטי, שגילם את פרדיננד מריאן
* טוביאס מורטי - פרדיננד מריאן
* מוריץ בלייבטרוי - יוזף גבלס
* מרטינה גדק - אנה מריאן
* יוסטוס פון דוהנאני - פייט הרלן
* הריברט סאזה - גרמני
* מרטין פייפל - קנאוף
* מילאן פשל - ורנר קראוס
* ארמין רוהדה - היינריך גיאורג
* אנה אונטרברגר - בריטה
* פאולה קאלנברג - כריסטינה סודרבאום
* אריקה מארוז'אן - ולאסטה
* ראלף באור - פריץ היפלר
* רוברט סטאדלובר - לוץ
* מרטין בוזקה - מאלטה יאגר
* רולף זאכר - אריך אנגל

== ראו גם ==
* התעמולה הנאצית
* "היהודי זיס (1940)"

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים גרמניים משנת 2010
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים
פסבנדר

פסבנדר (בגרמנית: Fassbender) הוא שם משפחה ממקור גרמני. השם הוא גרסה שונה לשם או המילה פאסבינדר שמשמעותם היא חבתן או יצרן חביות, דליים, גיגיות, מכלים, אבוסים ומכלים אחרים העשויים מלוחות או קורות עץ המאוגדות בדרך כלל ברצועות מתכת.

קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
רציתי שתדע

"רציתי שתדע" הוא שיר ישראלי שכתב, הלחין וביצע עוזי חיטמן.

== רקע ==
השיר נכתב בסוף שנת 1977 ונכלל באלבומו השני של חיטמן "נולדתי לשלום", אלבום אשר הוקדש לבנו הבכור שנולד באותה העת. השיר מיצב את חיטמן ככותב שירים ילדים.
חיטמן הופיע עם השיר בפסטיבל שירי הילדים של 1977 ובהמשך הגיע השיר למקום ה-5 במצעד הפזמונים העברי השנתי של שנת תשל"ח. את הביצוע עיבד יאיר רוזנבלום.

השיר עוסק בפנייתו של ילד לאלוהים תחת הכותרת "אלוהים שלי רציתי שתדע". הילד הדובר בשיר מספר לאלוהיו על שני חלומות שחלם, באחד מהם חל מפגש עם מלאך ובשני עם מלח שמספרים לו שהגיעו כדי לברך בשלום את ילדי העולם. בסיום השיר מתגלה לילד כי עדיין לא שורר שלום בעולם, אך הוא אינו פונה לאלוהים בבקשה ומסתפק בסיפור. בכך מתבטאת בשיר תמימותו של הילד לצד שאיפתו הנאיבית לשלום.

בשנת 2004 השיר נבחר כשיר האהוב ביותר מפסטיבלי הילדים במצעד פסטיבלי הילדים שערך האתר ynet. בשנת 2011 נבחר לשיר הילדים האהוב במצעד שערכו עיתון ישראל היום וזכיינית ערוץ 2 קשת. במסגרת הזכייה ביצעו את השיר משתתפי התוכנית "בית ספר למוסיקה".

== גרסאות כיסוי ==
השיר זכה לעשרות גרסאות כיסוי, ובהן של עופר לוי ולאה לופטין באלבומם המשותף הארץ המובטחת, נתי לוי באלבומו נוסע ויהודה סעדו במסגרת המופע שיר נולד. בשנת 2004 הרכב ההיפ הופ הישראלי הדג נחש הקליט גרסה מחודשת לשיר, עם מילים נוספות שכתבו חברי הלהקה. גרסה זו נכללה באלבומה של הלהקה "חומר מקומי". הלהקה הוציאה במקור קליפ (שיצרו בגרסאות אודיו וגם וידאו) בהם השתתף באותה שנה (2004) עוזי חיטמן, בערך חצי שנה בלבד- טרם מותו הלא צפוי של חיטמן כשהיה רק בן 52 . 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1978
קטגוריה:סינגלים מ-1978
קטגוריה:שירי עוזי חיטמן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עוזי חיטמן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עוזי חיטמן
קטגוריה:שירי פסטיבל שירי הילדים
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
קטגוריה:שירי שלום
קטגוריה:שירים על אלוהים
קטגוריה:שירים על חלומות
קטגוריה:אי-אלימות באמנות
קטגוריה:ישראל: אנטי מלחמה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
צ'ראומי

[[כריש לווייתני ומיני דגים נוספים באקווריום]]
אקווריום צ'רואומי (יפנית:沖縄美ら海水族館) ממוקם בפארק האוקיינוס שמנוהל על ידי ממשלת יפן באוקינאווה. באתר מבקרים כ-20 מיליון תיירים מדי שנה והוא חבר ב"ארגון גני החיות והאקווריומים היפני" (גאז"א).

==היסטוריה==
ב-1975 ה"תערוכה העולמית" התארחה באוקינאווה, יפן בפארק האוקיינוס. לאחר שמספר המבקרים החל לרדת הוחלט שהקמת אקווריום חדש תביא לתחיית הפארק ותפיץ את המסורת הימית של אוקינאווה. האקווריום עוצב על ידי יוקיפוסה קוקובה ונפתח לקהל בראשון בנובמבר, 2002.

השם "צ'וראומי" נבחר כשם לאקווריום החדש על ידי סקר דעת קהל."צ'ורא" בניב היפני המקומי פירושו "יופי" ו"מלאה חסד", ו"אומי" פירושו אוקיינוס.

==האקווריום==
האקווריום בנוי מארבע קומות, שבהן מכלים אשר מכילים דגי מעמקים, כרישים, אלמוגים ודגים טרופיים. שטחו של האקווריום הוא כ-19 אלף מטרים רבועי, עם יותר מ-77 מכלים אשר מכילים נפח מים עצום של 10 מיליון ליטרים. המים המלוחים של אקווריום מוזרמים באופן קבוע מהאוקיינוס הסמוך במרחק של 350 מטרים.

המכל הראשי, מכונה "קורושיו סי" (ימת קורושיו), מכיל כ-7.5 מיליון ליטרים של מים מלוחים. גודלו של המכל 35 מטר אורך, ברוחב של 27 מטר ועומק של 10 מטר. גודל פאנל הזכוכית של המיכל הוא 22.5 מטר לאורך ולרוחב כ-8.2 מטרים, עובייה של הזכוכית כ-60 סנטימטרים, הזכוכית העבה ביותר שנעשה בה שימוש לאקווריום. המכל מאכלס בתוכו כרישים לווייתניים, מנטות ועוד מינים רבים של דגים.

באקווריום ניתן למצוא כ-80 זנים שונים של אלמוגים. "צ'וראומי" הוא אחד מהאקווריומים המעטים שמחזיקים בכרישי לוויתן, ומנסים להרבותם בהסגר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אוקינאווה
קטגוריה:אקווריומים
קטגוריה:מחוז אוקינאווה
קטגוריה:יפן: אטרקציות תיירותיות
ק"ק כנסת ישראל

ק"ק <small>(קהילה קדושה)</small> כנסת ישראל (באנגלית: United Synagogue - איחוד בתי הכנסת), ובשמו העברי, הוא ארגון יהודי-בריטי שנוסד בשנת 1870, באישור הפרלמנט הבריטי. נכון לראשית המאה ה-21 חברות בארגון זה 62 קהילות יהודיות אורתודוקסיות. זהו הארגון הדתי היהודי הגדול ביותר בממלכה המאוחדת ולמעשה בכל אירופה. בראש הארגון עומד הרב הראשי של אנגליה, ובית דינו שמשמשים כסמכות הרבנית, לצד הנשיא וחבר הנאמנים הנבחרים בבחירות מדי שלוש שנים.

הארגון עוסק ותומך במפעלי צדקה וחינוך, בנוסף לענייני הדת. ערכי הארגון נובעים מעקרונות התורה וההלכה.

==היסטוריה==
לפני גירוש יהודי אנגליה בשנת 1290, התפקיד הדומה ביותר לרב ראשי היה "Presbyter Judaeorum", ממונה מטעם הממשל על היהודים. היסטוריונים חלוקים בדעותיהם באשר לתפקידו וייתכן שתפקידו היה דומה לזה של רב ראשי. תפקיד הרב הראשי של בריטניה במתכונתו הנוכחית חודש בשנת 1704. הרב שלמה הירשל, ששימש בתפקיד זה בשנים 1802 - 1842, נכשל בנִסיונו לבלום את התפשטות התנועה הרפורמית באנגליה. על רקע זה, בשנת 1866, החל הרב הראשי הבא של בריטניה- הרב נתן מרקוס אדלר, במגעים לאיחודם של שלושת בתי הכנסת האשכנזים של הסיטי של לונדון: הגדול, החדש והמברו, בנוסף לבתי כנסת המסונפים להם ברובע בייזווטר שבלונדון.

האיחוד הוכרז באופן רשמי בשנת 1870, עם הכרה רשמית של הפרלמנט. ההשפעה הישירה של הארגון הייתה בעיקר על אומות הבית של בריטניה, ובאופן עקיף, גם על כל יהודי האימפריה הבריטית וחבר העמים הבריטי. הארגון מנוהל על ידי מועצה נבחרת המייצגת את הקהילות המרכיבות אותו. נשיא בית הכנסת בשנת 1910 היה נתן רוטשילד (הלורד רוטשילד הראשון).

==ציר זמן==
* 1690 - הוקם בית הכנסת הגדול
* 1707 - הוקם בית הכנסת המברו
* 1761 - הוקם בית הכנסת החדש
* 1837 - בית הכנסת החדש עבר לסנט הלנה הגדולה
* 1845 - הרב נתן מרקוס אדלר נבחר לרב הראשי של בריטניה
* 1855 - הוקם בית הכנסת המרכזי
* 1863 - הוקם בית הכנסת בייזווטר
* 1870 - חמשת בתי הכנסת האשכנזיים מתאחדים ומקימים את ק"ק כנסת ישראל
* 1891 - הרב הרמן מרקוס אדלר מחליף את אביו כרב ראשי

==ארגון==
ההנהגה הרבנית של ק"ק כנסת ישראל, היא בסמכות הרב הראשי ובית דינו. המנהיגות הקהילתית כוללת את הנשיא והנאמנים (שבעת טובי העיר).

בין פעילויות הארגון נמנות פעולות איסוף וחלוקת כספי צדקה למטרות שונות. למעשה הארגון החל לפעול בשנת 1870, אך באופן רשמי, הארגון נרשם כארגון צדקה רק ב-2 ביוני 1965.

תקנות הארגון מעת יסודו בשנת 1870, היו בעבר המסמך החוקתי העיקרי של ארגון הצדקה. בהמשך, למסמך זה נוסף תקנון ק"ק כנסת ישראל, שעבר במועצת הקהילה באפריל 1999, והסדיר את יעדי וחשיבות הצדקה, לצד סמכויות הנאמנים והמועצה. התקנון הסדיר את מערכת התפקידים בבתי הכנסת החברים בארגון, וכן קבע את תקנות הבחירות, שקבעו כי חבר הנאמנים ייבחר כל שלוש שנים.

היחס בין ק"ק כנסת ישראל לקהילות החברות בארגון הוסדר על ידי תוכנית שותפים ("Affiliate Scheme").

===הצוות המקצועי===
מועצת הנאמנים, בראשות הנשיא, מעבירה את הוראותיה למנהל העסקים הראשי, שאחראי על אנשי הצוות המקצועי.
* ג'רמי ג'ייקובס, מנהל עסקים ראשי.
* דוד קפלן, מנהל שירותים קהילתי - אחראי על אגף הקהילה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://opus.kobv.de/ubp/volltexte/2012/6150/pdf/pardes18_s35_49.pdf Minhag Anglia: The Transition of Modern Orthodox Judaism in Britain]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יהדות בריטניה: ארגונים
קטגוריה:יהדות אורתודוקסית
קטגוריה:ארגונים רבניים אורתודוקסים
קטגוריה:לונדון: בתי כנסת
חצר גליציה

חצר גליציה בלילה
מפת האזור
בית הכנסת בחצר
חצר גליציה היא מתחם של מספר בתים וישיבה הנמצא על גגות השוק ברובע המוסלמי בעיר העתיקה, סמוך לרובע היהודי מעל הרחוב בית הבד ומערבית לחצר רייסין. החצר היא חלק קטן ממתחם גדול יותר שכלל עשרות דירות ושני בתי כנסת שהיו מאוכלסים עד 1936 ביהודים. המתחם היה שייך בחלקו לרב יעקב מרדכי הירשנזון (אביו של הרב חיים הירשנזון), ובחלקו לכולל גליציה. כיום בשולי המתחם מתגוררות ארבע משפחות יהודיות וממוקמת בו "ישיבת אדרת אליהו" בבית הכנסת ציון המצוינת.

==היסטוריה==
חצר גליציה נרכשה בשותפות על ידי הרב מרדכי יפה והרב יעקב מרדכי הירשנזון. לאחר פטירת הרב יפה, מכר הירשנזון את חלקו ליורשי הרב יפה שהגיעו להסכמה עם הרב הירשנזון, שיאפשר כניסה לחצרם דרך חצר הירשנזון שתחת אפוטרופסותו. לאחר מכן מכרו היורשים את החצר לר' שמואל משה מבלזוב, ואז התעוררו חילוקי דעות סביב זכות המעבר.

רוכשי החצר היו משה שמואל ואשתו צפורה מבלזוב, שעלו מגליציה. הבלזובים הקדישו את החצר לכולל חסידי הקיר"ה (נתיני הקיסרות האוסטרו-הונגרית - שנקראו על שם ראשי תיבות: הקיסר ירום הודו) - שהוא "כולל גליציה".

קרוב לשנת ה'תרמ"ו 1886 הוקם בחצר גליציה בית כנסת "ציון המצוינת" על ידי יהודים שעלו מגליציה. הבניה בוצעה בתרומתם של שמואל משה וצפורה מבאלזוב מפולין. בית הכנסת נחרב בידי פורעים ערבים, בשנת ה'תרצ"ו 1936.

בשנת 1869 הקימה שרה ביילה הירשנזון (אשתו של ר' יעקב מרדכי) מאחורי "חצר גליציה" את אחד מגני המשחקים הראשונים בירושלים, שם שיחקו רבים מילדי העיר העתיקה.

==לאחר איחוד ירושלים==
בשנת ה'תשל"ט 1979 נוסדה אגודת "עטרה ליושנה". בשנת ה'תשמ"א 1981 קיבלה האגודה את החזקה מהמדינה על שיקום החצר, ובשנת ה'תשמ"ב שוקם בית הכנסת על ידי אהרן ביר ואפרים כספי. בשנת ה'תשמ"ח קיבלו הרב יצחק שלמה זילברמן ובניו את החזקה על החצר מאת האגודה, והמשפחה החלה לשקם את החצר כולה. לאחר השיקום, העבירו לחצר את ישיבת אדרת אליהו. בין המשפחות שמתגוררות כיום בחצר, משפחת זילברמן.

כיום החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי יוזמת "טיילת גגות" שתכלול את חצר גליציה.

==גלריית תמונות==
<gallery>
File:L9גליציהR (2).JPG|צידה המערבי של חצר גליציה.
File:גליציהR (1).JPG|חצר בחצר גליציה.
kolelgal.JPG|לימוד בכולל
kolelga01.JPG|שלט בכניסה לכולל
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* א. ר. מלאכי, שנה בשנה הוצאת היכל שלמה ה'תשל"ט 1979 רחוב חברון והסביבה בירושלים.

==קישורים חיצוניים==

* שבתי זכריה, [https://tablet.otzar.org/he/book/book.php?book=108507&width=0&scroll=0&udid=0&pagenum=1 חצר כולל גליציה וחצר הירשנזון בירושלים שבין החומות], חשון ה'תש"ס נובמבר 1999, באתר אוצר החכמה
* 
* [http://www.gplanet.co.il/prodetailsamewin.asp?pro_id=1584 "בעקבות הזמן האבוד" - ד"ר גיא בכור]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרובע המוסלמי: מתחמים יהודים
קטגוריה:בתי כנסת בעיר העתיקה
קטגוריה:היישוב הישן
קטגוריה:קהילות ויישובים עבריים שנחרבו בתקופת המאורעות
קטגוריה:שכונות חצר בירושלים
וילהלם פון לנץ

וילהלם פון לנץ (בגרמנית: Wilhelm von Lenz; 20 במאי 1809 - 7 בינואר 1883) היה פקיד ממשל וסופר גרמני-רוסי, יליד ריגה שבלטביה. 
== ביוגרפיה ==
וילהלם פון לנץ התרועע עם רבים ממלחיני התקופה הרומנטית של אמצע המאה ה-19, בהם פרנץ ליסט, פרדריק שופן והקטור ברליוז. עבודתו החשובה והמשפיעה ביותר של לנץ הייתה ביוגרפיה מוקדמת של לודוויג ואן בטהובן, שנקראה "בטהובן ושלושת הסגנונות שלו" (Beethoven et ses trois styles) (1855), שנכתבה בתגובה לזלזול בבטהובן שביטא אלכסנדר אוּליבּישֶב (Alexander Ulybyshev) בספרו "ביוגרפיה חדשה של מוצרט" (Nouvelle biographie de Mozar) (1843). לנץ קידם את הרעיון (שהעלו לפניו אחרים, כדוגמת פרנסואה-ז'וזף פטיס), שאת הסגנון המוזיקלי של בטהובן יש לחלק לשלוש תקופות אופייניות. החלוקה לתקופות של לנץ, בשינויים קלים, עודנה מקובלת על מוזיקולוגים רבים הדנים ביצירות בטהובן.

==קישורים חיצוניים==
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקולוגים גרמנים
קטגוריה:מוזיקאים רוסים
קטגוריה:גרמנים-בלטים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1808
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1808
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1883
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1883
מנחם ארנסטר

הרב מנחם אֶרְנְסְטֶר (נולד בט"ו בתמוז ה'תש"י, יוני 1950) הוא ראש ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר (ויז'ניץ) בבני ברק, וחתנו של האדמו"ר רבי משה יהושע הגר.

==קורותיו==
האדמו"רים מוויז'ניץ ומסערט ויז'ניץ, בצד שמאל עומד הרב ארנסטר
בשמחת נישואיו
נולד בישראל, בנם של שבע ברכה בת רבי חיים מאיר הגר מוויז'ניץ והרב משה ארנסטר, נשיא קריות מאור החיים בצפת ובירושלים. בא' באדר תשכ"ט נישא לבת דודו הינדא, בת האדמו"ר רבי משה יהושע הגר מוויז'ניץ.

לאחר פטירת סבו האמרי חיים הכתירו חותנו, שכיהן עד אז כראש ישיבת ויז'ניץ, לראש ישיבת ויז'ניץ בבני ברק. הוא מוסר שיחות מוסר שם מפעם לפעם.

בשנת תש"ם מונה לרב חסידי ויז'ניץ בפתח תקווה והיה מגיע מידי "שבת מברכים" לשבות שם.

במשך השנים סייע לחותנו. לאחר פטירת חותנו הוא מייצג באירועים את גיסו, רבי ישראל הגר מוויז'ניץ, וכן הוא מסדר את הקידושין בחתונות של החסידות.

==משפחתו==
;בניו:
* הרב ישראל, משגיח בישיבת ויז'ניץ, נשוי לאסתר צירל בת רבי שמעון נתן נטע בידרמן מלעלוב
* הרב חיים מאיר, רב קהילת ויז'ניץ במנצ'סטר, נשוי ליוכבד בת רבי יהושע השיל אייכנשטיין מזידיטשוב שיקגו
* הרב יעקב שמשון, ר"מ בישיבת ויז'ניץ באלעד, נשוי לצירל יוכבד בת הרב מאיר כץ חתן הרב משה הגר מסערט-ויז'ניץ
* ברוך שמעון, נשוי לפריידא מילכה בת הרב שמואל לוריא, רב קהילת ויז'ניץ באנטוורפן ונכדת הרב משולם זושא לוריא
;בנותיו וחתניו:
* שרה סאשא, נשואה לרב ברוך שטרנבוך, רב קהילת ויזניץ במודיעין עילית, בן הרב אליהו שטרנבוך ראב"ד אנטוורפן ונכד רבי ברוך הגר מסערט ויז'ניץ.
* ריקל גיטל, נשואה לבן ציון אריה לייבוש מייזליש, בן הרב יעקב ישראל ישורון רב קריית באבוב בבת ים וחתנו של רבי שלמה הלברשטאם מבאבוב.
* מרים העניא, נשואה לחיים מרדכי אשכנזי, בן הרב שלום אהרן אשכנזי, ראש ישיבת נדבורנה וחתנו של רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים, האדמו"ר מנדבורנה.
==קישורים חיצוניים==
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:חסידות ויז'ניץ
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים בישראל
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:חברי נשיאות מפעל הש"ס
קטגוריה:בוגרי ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר
קטגוריה:רבני ישיבת בית ישראל ודמשק אליעזר
קטגוריה:משפחת הגר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
טרי פארל

תרזה לי "טרי" פארל (במקור: Theresa Lee "Terry" Farrell) היא דוגמנית ושחקנית אמריקנית. היא ידועה בעיקר בזכות הופעותיה בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" כג'דזיה דקס, וב-"בקר", כרגינה קוסטס.

==ילדותה ונעוריה==
פארל הוא בתם של קיי קרול כריסטין בנדיקסון ואדווין פרנסיס פארל ג'וניור. מאוחר יותר, אימה נישאה לדייוויד וו. גרוסנדורף, אשר אימץ את טרי ואת אחותה, כריסטין. לפני שהפכה לדוגמנית, היא שיחקה דמות של אלף-חג המולד במרכז קניות בסידר רפידס. בשנת 1978 היא עזבה את עיר הולדתה, לצורך לימודים במקסיקו סיטי כסטודנטית בפרויקט לחילופי סטודנטים. פארל התאהבה ב"ערים הגדולות", וכאשר הייתה תלמידה בשנתה הראשונה בבית הספר התיכון, וגובהה היה כמעט 1.82 מ', היא הגישה תמונה לסוכנות הדוגמנות עלית שבניו יורק ובתוך יומיים מאז הגיעה לעיר - כבר הספיקה לחתום על חוזה בלעדיות עם "מדמואזל".

==קריירה==
לאחר 18 חודשים של דוגמנות, היא למדה משחק עם קייט מקגרגור סטיוארט ועדיין דוגמנות בצד. התפקידים המרכזיים הראשונים שלה היו בשנת 1983 ב-"Paper Dolls", בו שיחקה דמות של דוגמנית, וכן בסרט העלילתי "Back to School", ביחד עם רודני דיינג'רפילד. באביב 1989, היא החלה ללמוד משחק אצל סטלה אדלר, והופיעה במספר תפקידי אורח בסדרות כגון זינוק לאתמול ומשפחת קוסבי. בשנת 1992 היא השתתפה בפיילוט שלא הצליח - גרסה אמריקאית של ננס אדום.

זמן קצר לאחר מכן, הוצע לה תפקיד ראשי ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". פארל כיכבה כג'דזיה דקס, קצינת מדע של תחנת החלל בצי הכוכבים, המשתייכת לגזע החייזרים הידוע כטריל, שהוא פונדקאי לסימביונט בן 300 שנה, היכול לשאוב את הזיכרונות והידע של שבעת הפונדקאים הקודמים של אותו הסימביונט. הסדרה עלתה לאוויר לראשונה בינואר 1993. לאחר שהחליטה לעזוב את התוכנית בתום העונה השישית, מפיקי סרטי פרמאונט נאלצו להרוג את דמות "הפונדקאי" של פארל (אם כי דמות "סימביונט" המשיכה לעונה 7, בשירות פונדקאי חדש לדקס, בגילומה של ניקול דה-בור).

לאחר מכן, פארל כיכבה לצידו של טד דנסון בסדרת הטלוויזיה הקומית "בקר", בהפקת סרטי פרמאונט, בו גילמה את דמותה של רג'ינה "רג'י" קוסטס, יריבתו, אך גם כן מושא לאהבתו, של ג'ון בקר (דנסון). פארל השתתפה בסדרה במשך 4 עונות ו-94 פרקים, לפני שהוחלפה בשחקנית ננסי טראוויס.

פארל העניקה את קולה לדמות "Six of One" מסרט האנימציה הקצר "Tripping the Rift", שבסופו של דבר הפך לסדרת טלוויזיה בערוץ Sci-Fi.

האסטרואיד "26734 Terryfarrell", אשר התגלה בשנת 2001, נקרא על שמה על ידי מי שגילה אותו - ויליאם קוונג יו יינג.

==חייה הפרטיים==
פארל מתגוררת בהרשי, פנסילבניה, יחד עם בעלה בריאן בייקר, לשעבר דובר תאגיד "ספרינט" (המכונה: Sprint Guy) ועם בנם המשותף. בשעות הפנאי, היא נהנת מתפירה ומעבודות רקמה. פארל הופיעה על בימת התיאטרון בהרשי ביחד עם בעלה, בהפקתו של א.ר. גרני של המחזה "מכתבי אהבה".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1963
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
אדוארד שטוירמן

אדוארד שטוֹיֶרמן (בגרמנית: Eduard Steuermann; 18 ביוני 1892 – 11 בנובמבר 1964) היה פסנתרן ומלחין יהודי-אוסטרי. אחיהם של השחקנית זאלקה פירטל והכדורגלן זיגמונט שטוירמן.

== ביוגרפיה ==
שטוירמן נולד בסמביר שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום באוקראינה) ולמד נגינה בפסנתר אצל וילם קורץ בקונסרבטוריון של לבוב ואצל פרוצ'ו בוזוני בברלין. הוא למד הלחנה אצל אנגלברט הומפרדינק וארנולד שנברג, שאת תפקיד הפסנתר ביצירתו "פיירו הסהרורי" (Pierrot Lunaire) ניגן בביצוע הראשון של היצירה; שטוירמן ניגן גם את הקונצ'רטו לפסנתר של שנברג בביצוע הבכורה. קשריו עם שנברג נמשכו כפסנתרן באגודה לביצועי מוזיקה פרטיים של המלחין בווינה, ועיבד לשלישיית פסנתר את הפואמה הסימפונית לשישיית כלי מיתר "ליל הוד" של שנברג. נוסף לכך, ביצע את שידור הבכורה ברדיו של "אודה לנפוליאון בונאפרטה" עם הפילהרמונית של ניו יורק, בניצוח ארתור רודז'ינסקי ב-26 בנובמבר 1944. ב-1952 קיבל את מדליית שנברג מן האגודה הבינלאומית למוזיקה בת-זמננו. שטוירמן לימד בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטדט. 

בארצות הברית, לשם היגר בשנת 1938, נודע בשנות ה-50 ברסיטלים שלו מיצירות בטהובן. הוא לימד בהצלחה רבה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק בשנים 1952 עד 1964. בין תלמידיו הבולטים לפסנתר אלפרד ברנדל, ג'ייקוב גימפל, מורה לימפאני, אברהם שטרנקלר וראסל שרמן.

שטוירמן נשא לאישה את קלרה סילברס, פסנתרנית וספרנית מוזיקה ידועת-שם, בשנת 1949.

נפטר בניו יורק ב-1964, בגיל 72.

בשנת 1989 פרסמה הוצאת אוניברסיטת נברסקה אוסף של כתבי שטוירמן תחת הכותרת "עובר-אורח לא לגמרי תמים: כתביו מאת אדוארד שטוירמן". בעריכת הספר השתתפו קלרה שטוירמן, דייוויד ה. פורטר וגינתר שילר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים יהודים אוסטרים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אוסטרים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1892
קטגוריה:נפטרים ב-1964
סירוק לופטון

סירוק לופטון (באנגלית: Cirroc Lofton; נולד ב-7 באוגוסט 1978) הוא שחקן אמריקאי, שהחל את קריירת המשחק שלו בגיל 9, עם תפקידים קטנים רבים. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כג'ייק סיסקו, מסדרת הטלוויזיה המצליחה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" בשנים 1993–1999 - תפקידו הטלוויזיוני הראשי הראשון.

ללופטון היה תפקיד קבוע, כשחקן הכדורסל המקצועי קרטיס ת'ורפ, בסדרת הדרמה "The Hoop Life" של רשת "שואוטיים", וכן תפקיד אורח קבוע, בסדרה "Soul Food" באותה הרשת, כסטודנט למשפטים אנתוני קרטר.

על פי דיווחים בכלי תקשורת שונים, ביוני 2005 סיים לופטון הפקתו של אלבום היפ הופ, שהיה מתוכנן לצאת להפצה בחנויות בספטמבר 2005. עם זאת, נכון לשנת 2012 - האלבום טרם יצא.

לופטון הופיע כדמות בשם "טומי ויאר" בפרק "Darkroom" של סדרת הטלוויזיה של רשת "CBS" האמריקאית "CSI: מיאמי", ששודר ב-13 בנובמבר 2006.

לופטון הוא אחיינו של שחקן הבייסבול קני לופטון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1978
ילדי גן העדן

ילדי גן העדן (בצרפתית: Les Enfants du Paradis) הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1945 מאת הבמאי מרסל קרנה לפי מחזה מאת ז'אק פרוור. הסרט הופק בעת כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה ועלה לאקרנים מיד עם שחרורה. 

הסרט מספר על אהבה בלתי ממומשת של פנטומימאי לקורטיזנה (שמגלמת השחקנית ארלטי) בפריז של שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-19, שמאוהבים בה גם פושע, אריסטוקרט ושחקן. בעגת התיאטרון הצרפתית, היציע העליון ובו המקומות הזולים ביותר נקרא "גן העדן", ובו ישבו בני המעמד הפשוט שלא הסתירו את דעתם על השחקנים, לפיכך השם "ילדי גן העדן" מרמז הן לשחקנים והן לקהל האנשים הפשוטים ממעמד הפועלים היושבים ביציע העליון. הסרט מתייחס לשניות זו.

במשאל שנערך בקרב מבקרי קולנוע צרפתים נבחר כסרט הטוב ביותר בכל הזמנים. בישראל נבחר לאחד משלושת הסרטים הצרפתיים האהובים ביותר בכל הזמנים, במשאל בקרב המבקרים יהודה סתיו, אורי קליין, אמיר קמינר ויעל שוב. עם זאת, היו שטענו כי בסרט טמונים מסרים אנטישמיים סמויים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.dvdclassik.com/critique/les-enfants-du-paradis-carne סקירה, ניתוח ביקורתי ותמונות מהסרט] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי 1945
קטגוריה:סרטי פולחן
ערטניתיים

ערטניתיים (Berberidaceae) - משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת הנוריתאים. משפחה זו נקראת בעברית על שם הסוג ערטנית, ובאנגלית על שם הסוג ברברית, שהוא הסוג הגדול במשפחה. משפחה זו כוללת כ-15 סוגים. שלושה מהם מיוצגים בצמחיית ארץ ישראל, עם מין אחד כל אחד.

זוהי משפחה הכוללת בעיקר שיחים הגדלים באזורים הממוזגים בחצי הכדור הצפוני. המשפחה כוללת כ-600 מינים, רובם, כ-470, כלולים בסוג ברברית, שהוא הגדול במשפחה. תכונה מורפולוגית יוצאת דופן בקרב צמחי המשפחה היא הצגת גוונים שונים על גבי העלים. זוהי תכונה טבעית ההופכת את הצמחים לאטרקטיביים כצמחי נוי.

==תיאור מורפולוגי==
משפחה זו כוללת צמחים מצורות החיים עצים, שיחים ועשבוניים רב-שנתיים. לעלים אין תכונות אחידות, והם פשוטים או מורכבים, לעיתים קרובות מנוצים פעם אחת או יותר. 

הפרחים דו מיניים, ובעלי סימטריה רדיאלית. מספר עלי הכותרת 6-9. בפרחי כל המשפחה קיימים צופנים. מספר האבקנים 6. השחלה עילית, לרוב בעלת מגורה אחת. הפרי הוא מטיפוס הלקט או ענבה, ומכיל אחד עד 50 זרעים.

==ערטניתיים בצמחיית ארץ ישראל==
ערטנית השדות על תל לכיש Leontice leontopetalum
משפחה זו מיוצגת בצמחיית ארץ ישראל על ידי שלושה מינים השייכים לשלושה סוגים שונים. המינים ערטנית השדות וכרבולתן השדות הם עשבים רב-שנתיים הגדלים בשדות ושוליהם ופריחתם צהובה; המין ברברית הלבנון הוא שיח קוצני נשיר הגדל במרומי החרמון, והוא נדיר ביותר בחרמון הישראלי.

==חשיבות המשפחה לאדם==

עלי ננדינה תרבותית ב[[שלכת. צמחים רבים ממשפחה זו מצטיינים בצבעוניות עליהם Nandina domestica]] 

חשיבות משפחה זו לאדם היא משנית. מספר מינים מהסוג ברברית הם בעלי פרי אכיל, המלוקט לשם כך. כמו כן, מינים רבים מסוג זה משמשים כצמחי נוי, בעיקר משום יופי עלוותם הצבעונית. לכך גם משמש המין ננדינה תרבותית. 

מינים רבים אחרים משמשים כצמחי מרפא. מינים אחרים, כדוגמת ערטנית השדות, מהווים לעיתים עשבים שוטים.

==סוגי המשפחה==
* ברברית- Berberis- המין 'ברברית הלבנון' גדל כצמח בר בחרמון הישראלי. מינים אחרים משמשים כצמחי נוי. מכונים לרוב בשם 'ברבריס', שהוא השם המדעי. 
* ערטנית- Leontice- המין 'ערטנית השדות' גדל כצמח בר בארץ ישראל. 
* כרבולתן- Bongardia- המין 'כרבולתן השדות' גדל כצמח בר בארץ ישראל. 
* ננדינה- Nandina- המין 'ננדינה תרבותית' משמש כצמח נוי. 

פריחת Berberis nevinii. לפרחי משפחה זו 6 עלי כותרת, להבדיל מרוב הדו-פסיגיים, שלהם 5 עלי כותרת, או כפולות של 5. 
*Achlys 
*Caulophyllum 
*Diphylleia
*Dysosma
*Epimedium 
*Gymnospermium 
*Jeffersonia
*Mahonia
*Podophyllum 
*Ranzania 
*Vancouveria

==לקריאה נוספת==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=1&taxon_id=10100 ערטניתיים באתר צמחיית צפון אמריקה] 
* [http://delta-intkey.com/angio/www/berberid.htm ערטניתיים באתר 'משפחות הצמחים בעלי הזרע'] 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה
קטגוריה:משפחות צמחים
קטגוריה:ערטניתיים
ג'ורג' ורנון הדסון

ג'ורג' ורנון הדסון (באנגלית: George Vernon Hudson; 20 באפריל 1867 – 5 באפריל 1946) היה אנטומולוג ואסטרונום אנגלי, והוגה שעון הקיץ המודרני.

== חייו ==
הדסון נולד בלונדון, בנו השישי של צ'ארלס הדסון, אמן ומעצב ויטראז'ים. עד גיל 14 כבר בנה לעצמו אוסף חרקים גדול ופרסם מאמר קצר בכתב העת The Entomologist. ב-1881 עבר עם אביו לנלסון, ניו זילנד. בגיל 16 החל לעבוד במשרד דואר בולינגטון, שם עבד עד 1918.

ב-1885 הצטרף לסניף ולינגטון של החברה המלכותית של ניו זילנד, הנקראה בזמנו החברה הפילוסופית של ולינגטון (Wellington Philosophical Society). הוא כיהן כנשיאה בשנים 1900, 1901 ו-1940.

ב-16 באוקטובר 1895 הגיש הדסון הצעה לחברה הפילוסופית של ולינגטון לניצול מוגבר של שעות היום שיושג על ידי הזזת השעון. באותה תקופה עבד במשמרות, וזמנו הפנוי במהלך היום, אותו ניצל לאיסוף חרקים, גרם לו להעריך את שעות האור<Ref name=teara>[http://www.teara.govt.nz/en/biographies/3h42/1 ג'ורג' ורנון הדסון באנציקלופדיה של ניו זילנד]</ref>. התגובה למאמר הייתה פושרת ולעיתים לגלגנית. בעקבות תפוצה רחבה של המאמר ומספר ניסיונות להגשים את חזונו של הדסון בקרייסטצ'רץ', הוא פרסם מאמר נוסף ב-1898. באירופה ובצפון אמריקה נהוג כיום שעון הקיץ במרבית ימי השנה – כשבעה חודשים לפחות.

הדסון היה חבר במשלחת מדעית אשר ערכה סקר גאולוגי באיי אוקלנד והאי קמפבל בשנת 1907. המשלחת התמקדה בחקר השדה המגנטי של כדור הארץ, אך עסקה גם באיסוף ממצאים בוטניים, אנטומולוגיים וזואולוגיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדענים ניו זילנדים
קטגוריה:אסטרונומים בריטים
קטגוריה:זואולוגים בריטים
קטגוריה:אנטומולוגים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1867
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1946
קונלת' היל

קונלת' שיימוס אואן קרויסטון היל (באנגלית: Conleth Seamus Eoin Croiston Hill; נולד ב-24 בנובמבר 1964) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע צפון אירי. היל מוכר בזכות תפקידו בסדרת הפנטזיה הטלוויזיונית המצליחה "משחקי הכס" בתור לורד ואריז.

==פילמוגרפיה חלקית==
{| class="wikitable"
|-
! שנה !! טלוויזיה / סרט !! תפקיד !! הערות
|-
|TBA
|The Lovers
|פיליפ
|סדרת טלוויזיה עתידית של Sky Atlantic
|-
| rowspan="2" |2022
|למה לא שאלו את אוונס? <small>(אנ')</small>
|ד"ר אלווין תומאס
|מיני-סדרה
|-
|רצח לפי הספר
|אלן קונווי
|תפקיד ראשי; 6 פרקים
|-
| rowspan="2" |2020
|Here Are the Young Men
|
|סרט קולנוע 
|-
|Herself 
|איידו
|סרט קולנוע 
|-
|2019-הווה
|רציחות בדבלין
|אוק'אלי
|סדרת טלוויזיה
|-
| 2019
| סודות מדינה
| רוג'ר אלטון
| סרט קולנוע
|-
|2018
|12 קופים <small>(אנ')</small>
|הסוכן בונהאם
|2 פרקים
|-
|2015
|המלחמה של פויל
|יאן ודהאד
|סדרת טלוויזיה
|-
|2013
|Suits
|אדוארד דרבי
|סדרת טלוויזיה
|-
| 2019-2011 ||משחקי הכס|| לורד ואריז || סדרת טלוויזיה
|-
| 2011 || לדוג סלמון בתימן || ברנרד סאגדן || סרט קולנוע
|-
| rowspan="2" |2009
|Perrier's Bounty
|ראס
|סרט קולנוע
|-
| מה שעובד || ברוקמן || סרט קולנוע
|-
| 2007 || ויויאן וייל || ג'רד|| סדרת טלוויזיה
|-
| 2002 || הייה שלום מר. צ'יפס || מקס סטייפל|| סרט טלוויזיה
|-
| 1995 || נפגעים || רוב|| סדרת טלוויזיה
|-
| 1992 || שמיים כחולים || רושה|| סדרת טלוויזיה
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צפון אירים
קטגוריה:אישים זוכי פרס אוליבייה
קטגוריה:שחקני תיאטרון אירים
קטגוריה:אישים זוכי פרס דרמה דסק
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1964
דני גולן (זמר)

דני גולן (פטשניק) (2 באוקטובר 1945 – 11 באוגוסט 2024) היה זמר ישראלי, חבר בצמד דרום.

==ביוגרפיה==
דני גולן נולד ברמת גן, שירת בצה"ל בצוות הווי פיקוד הדרום, ולאחר שהשתחרר הקים עם רפי גרנות את צמד דרום. בהמשך, לאחר פרישת גרנות מהצמד, החליף אותו ציון צדוק שהיה סולן להקת גייסות השריון.

אלבומם הראשון של צמד דרום, שנוהל מוזיקלית על ידי נחום היימן, כלל מספר להיטים של אותם שנים, ביניהם "שיר אהבה ישן" ו"יום א' בשבוע".

"שיר אהבה ישן", שירו של נתן יונתן "רומנסה" הולחן על ידי נחום היימן ב-1968 במיוחד לאלבום הראשון של צמד דרום.

לאחר פירוקו של צמד דרום המשיך במהלך שנות ה–70 להופיע כסולן, בין השאר שר באלבום שירי פסטיבל הזמר (1970) שהפיקה חברת CBS את השיר "ילדות". (לאחר הפסטיבל יצאו שני תקליטים של שיריו. האחד של הד ארצי והשני של CBS, כל חברה והאמנים החתומים אצלה).

בפסטיבל הזמר 1971 ביצע את השיר "רגע שקט" והקליט עם שולה חן גם את הדואט "כשאהיה זקן".

גולן הקליט את השיר "המשתה" שהלחין יאיר רוזנבלום למילים של נתן אלתרמן. השיר שולב בתקליט הזהב של להיטון לשנת 1972 ואף הצליח במצעד הפזמונים.

כחבר צמד דרום הופיע במספר מדינות בעולם, ובהן אנגליה, גרמניה וצרפת. בהולנד הופיע בתוכניות ליום העצמאות יחד עם יפה ירקוני. בהרכב הראשון של "צמד דרום" (דני גולן ורפי גרנות) ביצע את השיר "שתיקת אוהב" שלימים הותאם למילים "פרח הלילך".

ב–1977 שר בפסטיבל הזמר את השיר "חורף".

בסוף שנות ה-70 החל גולן תהליך חזרה בתשובה בעקבות אשתו, האמנית והפסלת נחמה גולן, התנתק מעולם הבידור והיה מתלמידי הרב ברוך שלום אשלג. לאחר פטירת רבו ב-1991 המשיך ללמוד וללמד תורת הקבלה בבני ברק.

ב–1998 יצא אלבום כפול עם שירי צמד דרום.

בשנות ה-2000 הופיע מספר פעמים, בין השאר בתוכניתה של רבקה מיכאלי בערוץ 2.

נפטר ב-11 באוגוסט 2024 בביתו בבני ברק בגיל 78.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:חברי להקות צבאיות ישראליות
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר החסידי
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר המזרחי
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:חסידות אשלג
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
דו"ח שטרופ

עמוד השער של דו"ח שטרופ עם חותמות בית הדין הבינלאומי בנירנברג.
דו"ח שטרופ הוא מסמך רשמי בן 75 עמודים שנכתב בחודש מאי 1943 בידי יירגן שטרופ, מפקד כוחות הוואפן אס אס אשר חיסלו את גטו ורשה. דו"ח שטרופ מתעד את דיכוי המרד בגטו ורשה ואת שלבי הלחימה בגטו באביב 1943, וכותרתו בגרמנית: "Es gibt keinen jüdischen Wohnbezirk in Warschau mehr" (הרובע היהודי בוורשה איננו עוד).

הדו"ח הוזמן על ידי פרידריך וילהלם קריגר, שכיהן כמפקד האס אס והמשטרה של הממשל הכללי בפולין. בדיווחו מסכם שטרופ את פעילות האס אס בגטו ורשה בסדרה של דיווחים יומיים שנשלחו להימלר וקריגר הממונים עליו. כמו כן מכיל הדו"ח סדרה של כחמישים תמונות שצולמו בגטו על ידי אנשי האס אס.

עותק מדו"ח שטרופ נתפס לאחר המלחמה ושימש כראיה בבית הדין הבינלאומי לפשעי מלחמה בנירנברג. שטרופ עצמו נידון למוות במהלך משפטי דכאו ב-1947, ומאוחר יותר הוצא להורג בפולין.

== תצלומים מתוך דו"ח שטרופ ==

{| =align
|<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
קובץ:Stroop Report - Warsaw Ghetto Uprising - 26534.jpg
קובץ:Varsovia.jpg
קובץ:Stroop Report - Warsaw Ghetto Uprising 06b.jpg
קובץ:Ghetto Uprising Warsaw2.jpg
קובץ:Stroop Report - Warsaw Ghetto Uprising - 26552.jpg
קובץ:Stroop Report - Warsaw Ghetto Uprising - 26549.jpg
קובץ:Stroop Report - Warsaw Ghetto Uprising 13.jpg
קובץ:Stroop Collection - Warsaw Ghetto Uprising - Bunker - 03.jpg|[https://www.youtube.com/watch?v=Qium1Qify70&t=3m01s הקטע המוסרט המקורי היחידי] שניתן ליחס למרד גטו ורשה זכה למעמדו זה בזכות תמונה זו שצולמה באותו המעמד, שבה נראים יהודים הנשלפים מבונקר
</gallery>
|}

== ראו גם ==
* משפטי דכאו
* משפטי נירנברג
* תמונת הילד היהודי מגטו ורשה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www1.yadvashem.org/yv/he/holocaust/about/related/docs/133.pdf קטעים מתוך דו"ח שטרופ], באתר יד ושם.
* [http://www.moreshet.org/?CategoryID=289&ArticleID=648 דיווחו של שטרופ מיום ה-27.4.1943], באתר מורשת.
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/warsaw_ghetto/collection.asp אוסף שטרופ], באתר יד ושם
* 
* [https://www.shlomirosenfeld.co.il/%D7%95%D7%A8%D7%A9%D7%94-%D7%A1%D7%95%D7%A3 ורשה - הסוף] - על דוח שטרופ בספר "בניין על מגרש ריק" מאת שלומי רוזנפלד.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מרד גטו ורשה
קטגוריה:השואה: מסמכים ותיעוד
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי פולין
המוביל המלוח

המוביל המלוח הוא מפעל מים המוביל מים מלוחים מחופי הכנרת בצפון ומערב אל הירדן מדרום לכנרת, במטרה להוריד את רמת המליחות של מי הכנרת.

==היסטוריה ראשונה==
המים הנכנסים מן הירדן לכנרת מכילים מעט מאוד כלור. אולם, קיימים מעיינות מלוחים בסביבת הכנרת, שהזרימו כמויות גדולות של מים מלוחים לכנרת. פרופ' אברהם דה ליאו מתה"ל הציע בשנת 1957 להקים תעלה שתטה את המים המלוחים לכיוון הירדן במוצא הכנרת, כדי להטות את מי המעיינות המלוחים מלהיכנס לכנרת ולמנוע המלחה מהירה של הכנרת. אולם למרות התקדמות בהקמת המוביל הארצי, לא ננקטו צעדים ממשיים למניעות עליית מליחות מי הכנרת, בתקווה שגשמים שירדו יפתרו את הבעיה והפעילות בעניין התרכזה במחקר ואיתור מעיינות מלוחים, תוך שתוכנית התעלה להטיית המים נשארה על המדף. בשנת 1961 נבדקה האפשרות להתפיל חלק ממי המעיינות הנכנסים לכנרת.

במרץ 1962 עלתה הבעיה במלוא חריפותה כאשר בעקבות שנים מועטות גשמים הגיעה מליחות מי הכנרת לרמה שאינה מאפשרת שימוש בהם לחקלאות. בספטמבר 1962 הוחלט לקדם את תוכנית המוביל המלוח ובדצמבר 1962 אישרה הממשלה תקציב להקמת המוביל המלוח. באביב 1963 הוחל בחפירת התעלה. העבודות דרשו רכישת קרקעות או הפקעתן לאורך הכנרת.

חפירת התעלה לוותה בחוליה צמודה של ארכאולוגים שפעלו עם החופרים ומפקחים של משרד הדתות למניעת חילול קברים. בטבריה הוקם בסוף שנת 1963 מפעל מיוחד לאספקת בטון לעבודות המוביל המלוח.

==מבנה==
המעיינות המלוחים שעל חוף הכנרת מרוכזים בשלושה מקורות ראשיים: נור שמצפון לטבח'ה, פולייה שמצפון לטבריה ומעיינות חמי טבריה. המים המלוחים מנקודות אלו מוטים אל תעלה שנבנתה לאורך חוף הכנרת ומועברים אל הירדן בקטע הנהר שמדרום לצמח, היורד לים המלח. אורכו של ה"מוביל המלוח" 22 ק"מ, והוא עובר במקביל לחוף המערבי של הכנרת, ממעיינות נור (טבחה) ועד דרומית לשפך הכנרת לירדן, מדרום לסכר אלומות.

בשנים האחרונות החלו פעולות לכיסויו.

==יעילות==
בשנים הראשונות לאחר הפעלת המוביל המלוח ירדה מליחות המים בכנרת בצורה משמעותית וחלק מהחוקרים מנו את פתיחת המוביל המלוח כסיבה לירידה.

מהפעלת המוביל המלוח ועד סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 תרם המוביל המלוח להורדת המליחות של הכנרת מ-367 מ״ג לליטר ל-212. אולם במהלך שנות ה-90, עלתה רמת המליחות עקב תחזוקה לקויה של המוביל המלוח והגברת השימוש בו להובלת מי קולחין.

==שימוש==
בנוסף למטרתו המקורית, שימש המוביל המלוח להובלת מי קולחין של יישובים לאורך הכנרת. בשלב הראשון נקלטו שפכי טבריה, גינוסר ואתרי הנופש הנמצאים לאורך החוף המערבי. במהלך השנים נוספו השפכים של צפת ומגדל.
בנוסף מוביל המוביל המלוח מי שיטפונות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבני אספקת מים בישראל
קטגוריה:מקורות
שומן חום

שומן חוּם הוא אחד משני סוגי רקמות השומן שיש בגופם של יונקים, יחד עם רקמת שומן לבן. רקמה זו נפוצה במיוחד בתינוקות ובחיות הנמצאות בתרדמת חורף.

רקמה זו מחממת את גופם של יונקים להם יש את הרקמה, בדומה לתגובת הצמרמורת שיש ביצורים חיים אחרים, ובכך מגנה מפני היפותרמיה. בשונה מאדיפוציטים (תאי שומן) של שומן לבן, הכוללים רק טיפת ליפיד אחת, תאי השומן החומים כוללים טיפות רבות וקטנות של ליפידים וכן מספר רב יותר של מיטוכונדריה, עובדה המקנה לרקמה את צבעה החום. רקמת שומן חום כוללת גם יותר נימים מרקמת שומן לבן. קיימת קורלציה בין פעילות הרקמה לבין רזון.

==ביוכימיה==
המיטוכונדריה שבתאים איקריוטיים מנצלת חומרים עתירי אנרגיה להפקת אנרגיה כימית בצורת ATP. המיטוכונדריה עושה זאת באמצעות כוח פרוטומניע הגורם למעבר ספונטני של פרוטונים דרך ה-ATP סינתאז וליצירה של ATP. בבעלי חיים בעלי דם חם, חום הגוף נשמר באמצעות מעבר פרוטונים בכיוון הגרדיאנט הכימי תוך שחרור אנרגיה ללא יצירת ATP, תהליך היכול להתרחש באמצעות UCP1 (Uncoupling protein 1) הנמצא בממברנה הפנימית של המיטוכונדריה, ומאפשר מעבר של פרוטונים אחרי שהללו נשאבו לתוך המיטוכונדריה מאמצעות שרשרת מעבר האלקטרונים. תהליך זה משתמש באנרגיה שנוצרה בתהליך הזרחון החמצוני ומשחרר אותה כאנרגיית חום.

כל תאיהם של בעלי דם חם מספקים אנרגיית חום במידה מסוימת, בעיקר כאשר טמפרטורת הגוף צונחת אל מתחת לטמפרטורה הרגילה. עם זאת, תאי השומן החום מתמחים בתהליך זה של ייצור אנרגיית חום. לכל תא כזה יש יותר אברוני מיטוכונדריה וכן יותר מחלבון ה-UCP1 בממברנה הפנימית של המיטוכודריה.

==תפקיד==
בינקות, השומן החום מהווה 5% ממסת הגוף וממוקם באזור החלק העליון של עמוד השדרה ובאזור הכתפיים. לשומן זה תפקיד חשוב לשמירה מהיפותרמיה של התינוק משום ששטח הפנים של התינוקות, ממנו הם מאבדים חום, הוא גדול יחסית לנפח הגוף שלהם ולכן מאבדים הרבה חום יחסית. כמו כן, לתינוקות יש כמות פחותה יותר של רקמות שריר, ולכן הרעד של מבוגרים לשמירה על חום גוף לא קיים אצלם.

==ראו גם==
* שומן לבן

==קישורים חיצוניים==

* , 31 באוקטובר 2010
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטומיה
קטגוריה:היסטולוגיה
משה רבינוביץ'

משה רבינוביץ (26 במרץ 1922, נובוגרודוק, פולין - 14 במרץ 1994, מושב היוגב, ישראל) היה מראשוני הפלי"ם וחיל הים של צה"ל.

משה נולד כילד שלישי אחרי שתי אחיות (יוכבד ומלכה) לנחמה ויואל רבינוביץ'. בהיותו ילד עברה משפחתו הגרעינית יחד עם סבתו לעיר הקרובה, מיר. בנעוריו הצטרף רבינוביץ' לתנועת "השומר הצעיר", ובשנת 1936 (בגיל 14) כשהציעה התנועה מספר מצומצם של סרטיפיקטים לחניכיה, החליט משה לעלות לארץ ישראל. הוא היה היחיד ממשפחתו שעשה זאת ושאר משפחתו נספתה בשואה.
כאשר הגיע לארץ ישראל הוא הצטרף לכפר הנוער בן שמן, בו השלים את לימודיו. משה היה בעל כישרון מיוחד לשפות. בנוסף ליידיש, עברית, פולנית, גרמנית ורוסית שדיבר מילדותו, רכש ברבות השנים גם את השפות: ערבית, אנגלית, איטלקית, ספרדית וצרפתית.

בתום לימודיו הצטרף להכשרה של קיבוץ בית זרע ובמסגרתה החל לקחת חלק בפעילות ביטחונית. בשנת 1941 התנדב לפלמ"ח והשתתף בכוח הסיור הארץ ישראלי של הפלישה לסוריה וללבנון. כעבור זמן, אף על פי שהיה מפקד מחלקה עתיר ניסיון בפלמ"ח, הוא התגייס בשנת 1943 לפלי"ם.

רבינוביץ' היה בין ראשוני החובלים שפיקדו על ספינות המעפילים: ברל כצנלסון, פלמ"ח ובונים ולוחמים. באחת מהפלגותיו חזרה לאירופה בתחילת 1946 אף נתפס על ידי הבריטים על סיפון ה"שמפוליון", בדרכו חזרה לאירופה להמשך פעולות הנקם, בחבורה שכללה גם את אבא קובנר ואת חגי אבריאל. רבינוביץ' גילה תושייה ואומץ לב ונמלט מהכלא הבריטי שליד נמל טולון. בדצמבר 1945, הגיע אל מפקדת הפלי"ם במרסיי, ומשם המשיך בפעילותו הימית. במאי 1946 הוא הצטיין בפעילותו בפרשת לה ספציה שאיפשרה את הפלגת ספינות המעפילים אליהו גולומב ודב הוז.

בשנת 1949 נשא רבינוביץ' לאשה את מימי, אלמנתו של לוחם הבריגדה, זוריק, זהר דיין, ואימץ את בנה, לימים ח"כ ואלוף בצה"ל - עוזי דיין, והתיישב במושב היוגב. הוא פרש משירות בחיל הים בדרגת רב-סרן והתמסר לחקלאות ולהרכבת עצים. לזוג נולדו עוד שני ילדים: דן ומיכל. עם זאת המשיך להתנדב מדי פעם כדי לסייע במבצעי עלייה של עולים מארצות צפון אפריקה (מבצע יכין).

חלק מפעולותיו, בים וביבשה עדיין לא נתפרסמו ברבים.

==ספרים שתרגם==
* א.ד. ניאקרסוב. מסעו של קפיטן קוק אל הציר הדרומי. מרוסית: משה רבינוביץ. תל אביב, הוצאת ניב, 1950.

==קישורים חיצוניים==
* , באתר הפלי"ם

קטגוריה:רבי-סרנים בצה"ל
קטגוריה:ימאי חיל הים הישראלי
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:ימאי היישוב
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער בן שמן
קטגוריה:היוגב (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
ויליס גולדבק

ויליס גולדבק (באנגלית: Willis Goldbeck; 28 באוקטובר 1898 - 17 בספטמבר 1979) היה תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע אמריקאי. בשנים 1923 עד 1962 הוא כתב תסריטים ל-40 סרטים. כמו כן, ביים עשרה סרטים בין השנים 1942 עד 1951.

==ביוגרפיה==
נולד בניו יורק. בראשית שנות ה-20 השתלב בעסקי הסרטים האמריקאיים כתסריטאי, לאחר שעסק קודם לכן בעיתונאות. הוא כתב את מרבית הסרטים בסדרת הסרטים של MGM על "ד"ר קילדרה" (Kildare), החל בסרט הראשון, Young Dr. Kildare ("ד"ר קילדרה הצעיר"; 1938) בכיכובו של לו איירז (Lew Ayres), וכמה מבין הסרטים בסדרה הוא גם ביים. על אף שביים לאחר מכן כמה סרטים נוספים - לרבות סרט ההרפתקאות Ten Tall Men (1951) בכיכובו של ברט לנקסטר - גולדבק התמקד בעיקר בכתיבת תסריטים, ובאמצע שנות ה-50 החל לעסוק בהפקה. בשנת 1931 אף השתתף בכתיבת התסריט לסרט הפולחן "פריקס" (שיצא ב-1932) בבימויו של טוד בראונינג.

ב-1962 פרש מתעשיית הקולנוע. ב-17 בספטמבר 1979 מת בסאג הרבור, ניו יורק.

==כמה מסרטיו==
* Mare Nostrum (1926)
* The Garden of Allah (1927)
* The Enemy (1927)
* פריקס (1932)
* Young Dr. Kildare (1938)
* Rationing (1944)
* Ten Tall Men (1951)
* The Colossus of New York (1958)
* Sergeant Rutledge (1960)
* האיש שירה בליברטי ואלנס (1962)

==קישורים חיצוניים==

* [http://movies.nytimes.com/person/91871/Willis-Goldbeck ויליס גולדבק], באתר הניו יורק טיימס 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1898
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1979
אליוט ג'יי. קלוסון

אליוט ג'יי. קלוסון (באנגלית: Elliott J. Clawson; 19 בינואר 1883 - 21 ביולי 1942), או אליוט ג'אד (Judd) קלוסון, היה תסריטאי אמריקאי. הוא כתב תסריטים ל-81 סרטים בין השנים 1913 עד 1929. הוא נולד בסולט לייק סיטי, יוטה ומת בוויסטה (Vista), קליפורניה. בטקס פרסי אוסקר השני, שנערך בשנת 1930 והכתיר את הסרטים הזוכים לשנת 1928/29, זכה קלוסון לארבע מועמדויות, עבור ארבעה סרטים שונים, לפרס בקטגוריה של התסריט המעובד הטוב ביותר.

==כמה מסרטיו==
* The Tragedy of Whispering Creek (1914)
* Desperate Trails (1921)
* Under Two Flags (1922)
* The Flame of Life (1923)
* The Spoilers (1923)
* The Flaming Forties (1924)
* פנטום האופרה (1925)
* The Man from Red Gulch (1925)
* The Road to Mandalay (1926)
* Body and Soul (1927)
* West of Zanzibar (1928)
* The Cop (1928)
* Sal of Singapore (1928)
* Skyscraper (1928)
* The Leatherneck (1929)
* The Thirteenth Chair (1929)
* פריקים (1932)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1883
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1942
שלמונאים

שלמונאים (שם מדעי: Dipsacales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים במחלקת הדו-פסיגיים. היא נקראת על-פי משפחת השלמוניים, אחת המשפחות שהוכרו בעבר הכלולות בסדרה זו.

השלמונאים נחשבים מפותחים יחסית במחלקת הדו-פסיגיים, וקרובים לסדרת האסטראים.

בצמחיית ארץ ישראל הסדרה מיוצגת על ידי 37 מינים, כולם במשפחת היערתיים, הכוללת גם את המשפחות שהוכרו בעבר ולריניים ושלמוניים.

== מינים ==
מורן

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://tolweb.org/Dipsacales/20743 שלמונאים באתר 'tree of life'] 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך פון ברכטולד
קטגוריה:סדרות צמחים
צ'ארלס מקארתור

צ'ארלס מקארתור (באנגלית: Charles MacArthur; 5 בנובמבר 1895 - 21 באפריל 1956) היה מחזאי ותסריטאי אמריקאי.

==ביוגרפיה==
צ'ארלס מקארתור נולד כבן השני הצעיר ביותר מבין שבעת ילדיהם של המטיף הבפטיסטי האורתודוקסי ויליאם טלפר מקארתור ואשתו ג'ורג'יאנה ולסטנד מקארתור. כבר מגיל צעיר התאפיין בתשוקה לקריאה. צ'ארלס סירב ללכת בעקבות אביו ולהקדיש את חייו לדת, ובמקום זאת עבר למערב התיכון של ארצות הברית והיה לכתב מצליח בשיקגו, בעיתונים כמו Chicago Tribune ו-Chicago Daily News. הוא גם חיבר כמה סיפורים קצרים באותה תקופה; שניים מהם, "Hang It All" (1921) ו-"Rope" (1923), פורסמו בכתב העת הספרותי The Smart Set של ה.ל. מנקן. לבסוף השתקע בניו יורק, ובה החל לעסוק במחזאות.

מקארתור ידוע בעיקר בשל המחזות שחיבר בשיתוף פעולה עם התסריטאי בן הכט, Ladies and Gentlemen (שעובד לקולנוע בשם Perfect Strangers, בכיכובם של ג'ינג'ר רוג'רס ודניס מורגן), Twentieth Century ו-The Front Page שזכה לארבעה עיבודים לקולנוע, לרבות הסרט "נערתו ששת" (1940) של הווארד הוקס, ושמבוסס בחלקו על חוויותיו האישיות של מקארתור בלשכת החדשות של שיקגו. מקארתור אף כתב, יחד עם אדוארד שלדון (Edward Sheldon), את המחזה Lulu Belle, שהועלה על הבימות בבימויו של הבמאי דייוויד בלסקו (David Belasco) בשנת 1926 וזכה להצלחה.

הוא היה נשוי בנישואיו השניים לשחקנית הקולנוע והתיאטרון הלן הייז, שהייתה אשתו משנת 1928 ועד מותו ב-1956. הם התגוררו יחדיו בניאק (Nyack), ניו יורק. בשנת 1949 מתה בפתאומיות בתו מארי בגיל 19, ממחלת שיתוק ילדים. על פי מקורביו של מקארתור, ההלם שליווה את מות בתו החיש את מותו שלו.

בנם המאומץ, ג'יימס מקארתור, היה אף הוא שחקן, והוא ידוע בעיקר בשל תפקידו כדני ויליאמס בסדרת הטלוויזיה האמריקנית "הוואי חמש-אפס".

אחיו, ג'ון ד. מקארתור, היה הבעלים והמנהל של חברת ביטוח, והמקים של קרן ג'ון ד. וקתרין ט. מקארתור, שמנהלת את תוכנית עמיתי מקארתור.

==פרסים ומועמדויות==
*פרס אוסקר לסיפור הטוב ביותר - The Scoundrel (בשיתוף עם בן הכט; 1936)
*מועמדויות לפרס אוסקר:
**התסריט המעובד הטוב ביותר - אנקת גבהים (בשיתוף עם בן הכט; 1940)
**הסיפור הטוב ביותר - Rasputin and the Empress (1934)

==ייצוג דמותו בקולנוע==
דמותו של מקארתור הוצגה בסרט "גברת פרקר והחוג המרושע" (1994) בגילומו של מתיו ברודריק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.jamesmacarthur.com/CharlesMacArthur/CharlesMacArthur.shtml A Salute to Charles Gordon MacArthur (1895-1956)], James MacArthur Official Website 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסיפור הטוב ביותר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1895
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1956