OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'ורג' דיואי

ג'ורג' דיואי (באנגלית: George Dewey; 26 בדצמבר 1837 – 16 בינואר 1917) היה אדמירל הצי האמריקאי, והיחיד שהחזיק בדרגה זו, שהיא הגבוהה ביותר בצי ארצות הברית.

== ביוגרפיה ==
=== משפחתו ===
דיואי נולד במונטפלייר, ורמונט, ממש מול בית המדינה של מדינת ורמונט, לרופא ג'וליוס ימאנס דיואי ולאשתו הראשונה, מרי פרין. האב היה ממייסדי החברה הלאומית לביטוח חיים ב-1848, היה חבר בכנסייה האפיסקופלית של ארצות הברית והיה ממייסדי הכנסייה האפיסקופלית במונטפלייר.

לג'ורג' דיואי היו שני אחים גדולים ואחות צעירה ממנו. הוא למד בבית ספר יום ראשון במונטפלייר. לאחר מכן למד בבית הספר בעיירה הסמוכה ג'ונסון.

בשנת 1867 הוא נישא לסוזן ("סוזי") בורדמן גודווין (1844–1872), בתו של מושל ניו המפשייר, איכבוד גודווין, וב-1899 נישואים שניים למילדרד מקלין הייזן הקתולית.

=== קריירה צבאית ===
דיואי למד בבית הספר הצבאי נורוויץ' בנורוויץ', ורמונט בין השנים 1852 ל-1854 וב באנאפוליס, מרילנד בין השנים 1854 ל-1858.

הוא לחם במלחמת האזרחים האמריקנית משנת 1861 תחת אדמירל דייוויד פראגות' בצד מדינות הצפון כלוטננט בים. הוא השתתף בלחימה בלואיזיאנה ובנהר המיסיסיפי. בשנת 1865 הוא הועלה לדרגת לוטננט קומנדר.

ב-1872 הוא הועלה לדרגת קומנדר, ב-1884 לדרגת קפטן וב-1896 לדרגת קומודור. זמן קצר לפני פרוץ מלחמת ארצות הברית–ספרד (1898), הוצב דיואי ב כמפקד שייטת אסיה האמריקאית.

=== קרב מפרץ מנילה ===

קרב מפרץ מנילה; על גשר ה-USS Olympia
ב-27 באפריל 1898, קומודור דיואי יצא מסין על ספינת הדגל USS Olympia עם פקודות לתקוף את הספרדים בקאוויט במפרץ מנילה. הוא הגיע לכניסה למפרץ בליל ה-30 באפריל ותקף עם עלות השחר למחרת. הוא הצליח להטביע את כל צי האוקיינוס השקט הספרדי תחת קפיטן חנרל (אדמירל) פטריסיו מונטוחו אי פסארון ולשתק את סוללות התותחים של מנילה תוך שש שעות מבלי לאבד אף מלח.

הידיעה הזו הפכה אותו לגיבור בארצות הברית. הוא הועלה לדרגת סגן-אדמירל ב-1898 ולדרגת אדמירל ב-1899, תוך שהוא מדלג על דרגת תת-אדמירל. ניצחונו גרם לממשל ויליאם מקינלי להביא את הפיליפינים תחת שליטה אמריקאית. באוקטובר 1899, הנשיא מקינלי העניק לו חרב כבוד מיוחדת בטקס בקפיטול.

=== אחריתו ===
סמלי הדרגה של אדמירל הצי
דיואי הפך לחבר בוועדת שורמן בשנת 1900, שהכינה הצעות לממשל אזרחי בפיליפינים. דיואי החזיר לארצות הברית גיבור וכבר הוכרז כמועמד הבא לנשיאות, אך החליט לתמוך בבחירתו מחדש של מקינלי. בשנת 1901 הוא נבחר לחבר כבוד באגודת ניו יורק של סינסינטי.

דיואי מונה לאדמירל הצי על ידי הקונגרס של ארצות הברית ב-1903, רטרואקטיבית ל-2 במרץ 1899. הוא האדם היחיד שאי פעם קיבל את הדרגה הזו. הדרגה מקבילה באופן לא רשמי לזו של גנרל שישה כוכבים, למעשה הדרגה יותר בכירה מדרגת אדמירל צי שהוצגה מאוחר יותר. לכן הוא נשאר קצין פעיל רשמית עד מותו, מה שנחשב לציון כבוד מיוחד. הוא מת בוושינגטון הבירה ב-16 בינואר 1917 ונקבר בקפלת בית לחם של הקתדרלה הלאומית של וושינגטון.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אדמירלים בצי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורוויץ'
קטגוריה:מלחמת האזרחים האמריקנית: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1837
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1917
יחידת להבה

סמל היחידה
סיכת היחידה
היחידה הלאומית לחילוצים מיוחדים "להבה" היא היחידה הלאומית לחילוצים מורכבים של כבאות והצלה לישראל. זוהי יחידה ארצית מיוחדת הכפופה באופן פיקודי לאגף המבצעים של נציבות כבאות והצלה. תפקידה הוא הצלת אזרחים ולוחמי אש שנקלעו למצוקה במהלך פעילות מבצעית, בדגש על מתארים קשים ומורכבים.

מפקד היחידה הנוכחי הוא סגן טפסר דורון אלמשלי. בסיס היחידה נמצא באופן זמני ביהוד עד להשלמת מתקן הקבע של היחידה בשער הגיא.

==היסטוריה==
יחידת להבה הוקמה בתחילת שנות האלפיים בעקבות הצורך בחילוץ כבאי שנפל במהלך פעילות לכיבוי שריפה לבור שלא ראה.
ביחידה נמנים כ-36 לוחמי אש, מפקדים ואנשי מטה, רובם יוצאי יחידות מובחרות בצה"ל הנמצאים בכוננות מבצעית מלאה במשך כל ימות השנה.
קורס ההכשרה המתקיים ב והוא בין המורכבים בכבאות ואורכו כשלושה חודשים. במסגרתו רוכשים החניכים מיומנויות חילוץ מורכב ממתארים שונים כגון, מתארי גובה (חילוץ ממתקני קונסטרוקציה, חילוץ מחלל מוקף, חילוץ ממתארים טבעיים, דרדרת, חילוץ ממים זורמים, צלילה וכו'.

==פעילות היחידה==
תחומי הפעילות רחבים ולוחמי היחידה פועלים במגוון תחומים ובחילוצים לא שגרתיים להצלת חיי אדם, בהם: איתור וחילוץ נעדרים בגובה, מים זורמים ותווך תת-ימי באמצעות צוללנים, רכבלים, מבנים הרוסים ומערות. כמו כן עוסקים כבאי היחידה בחילוץ ממקומות מסוכנים כגון עגורנים ונחלים סוחפים.

היחידה מתאמנת במתארים שונים בעלי פוטנציאל סיכון גבוה (בארץ ובעולם) וכן לוקחת חלק במשלחות סיוע שונות בעולם.
הגיוס ליחידה דורש מעבר גיבוש, קורס מקצועי ומבחני הסמכה.

במקרים מורכבים, משתפים צוותי היחידה פעולה עם כוחות מיוחדים ויחידות חילוץ אחרות בהם כוחות יחצ"ה יחידה 669, יחידות השיטור הימי של משטרת ישראל היחידה נותנת מענה מבצעי מוסק באמצעות שיטת חילוץ המונית "תלה מטען" בכלל רחבי מדינת ישראל על בסיס היחידה האווירית של משטרת ישראל.

היחידה הינה בין היחידות המתקדמות בעולם ובעל כשירות חילוץ מוסקת מסוג (Helicopter Short-haul Rescue), בשיתוף פעולה בין ארגוני בין יחידת להבה לבין המערך האווירי של משטרת ישראל.

כחלק מפעילות החילוץ ושיתוף הפעולה עם יחידות אחרות, השתלבו מחלצי היחידה בחילוץ מאסונות רבים בהם אסון נחל צפית, שיטפונות בברזיל, שריפות ענק ביוון ורעידת האדמה בטורקיה

==בסיס היחידה==
בסיס היחידה שכן במבנה תחנת הכיבוי הישנה של יהוד עד לשנת 2025 בו עתיד להסתיים פרויקט הבנייה של היחידה אשר תתמקם בשער הגיא.

==ראו גם==
* יחידת החילוץ וההצלה הארצית
* יחידת חילוץ מגילות ים המלח

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.gov.il/he/departments/Units/lehava_central_fire_unit להבה (יחידה מרכזית ארצית)], באתר כבאות והצלה לישראל
* [https://www.facebook.com/lahvaCentralFireandRescueUnit/ היחידה המרכזית לכבאות והצלה "להבה"], באתר פייסבוק
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כיבוי אש בישראל
ניקולאי צ'כוב

ניקולאי צ'כוב (ברוסית: Николай Чехов; 23 במאי 1858 – 29 ביוני 1889) היה צייר רוסי, ואחיו של אנטון צ'כוב.

== ביוגרפיה ==
כילד ניקולאי הראה כישרונות לאמנות ומוזיקה. הוא למד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה.

הוא לא הצליח לסיים את לימודיו עקב אלכוהוליזם כרוני ותקופות זמן, לעיתים קרובות במשך שבועות, בהם היה מבלה ברחובות מוסקבה.<ref>Karlinsky, Simon; Heim, Michael Henry (1997). Anton Chekhov's Life and Thought. Northwestern University Press. p. 52</ref>

ניקולאי היה אמן מוכשר, והוא אייר לעיתים קרובות את סיפוריו של אנטון.

אנטון כתב לו, ויעץ לו להישאר פיכח ולהמשיך בציור, אך ללא הועיל.<ref>Bunin, Ivan (2007). About Chekhov: The Unfinished Symphony. Northwestern University Press. p. 15.</ref>

הוא נפטר בגיל 31 משחפת.

מותו של ניקולאי הפך לסיפור בידי אנטון, על אדם שניצב מול מותו המתקרב.<ref>Bloom, Harold (2002). Anton Chekhov. Chelsea House Publications. p. 70.</ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Nikolay Chekhov Sokolniki Party.jpg|מסיבת גן
File:Nikolay Chekhov Young Widow.jpg|אלמנה על קבר בעלה
File:NChekhov1881.jpg|דיוקן של נער
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1858
קטגוריה:נפטרים ב-1889
איכבוד גודווין

איכבוד גודווין (באנגלית: Ichabod Goodwin; 8 באוקטובר 1794 – 4 ביולי 1882) היה המושל ה-27 של ניו המפשייר מ-1859 עד 1861.

== ביוגרפיה ==
גודווין נולד ב-8 באוקטובר 1794 בקהילת ברוויק, מסצ'וסטס (שידועה היום בשם נורת' ברוויק, מיין). הוא הפך לסוחר בפורטסמות', ניו המפשייר שעבד בבית הספירה של סמואל לורד, הפך להיות אדון ובעל חלק של כמה ספינות, ובסופו של דבר לבעלים של שתי מסילות ברזל, שני בנקים ומפעל טקסטיל.<ref></ref> בשנת 1827 נישא לשרה פרקר רייס. בתם סוזן נישאה לאדמירל ג'ורג' דיואי.
אחוזת גודווין השתמרה והיא חלק ממתחם מוזיאון Strawbery Banke בפורטסמות', ניו המפשייר.
גודווין נבחר לנציג המדינה, כאשר התמודד כוויגי, בשנים 1838, 1843, 1844, 1850, 1854 ו-1856. ב-1856 הוא התמודד, והפסיד, כמועמד הוויגי האחרון לתפקיד מושל ניו המפשייר. הוא החליף מפלגה, הפך לרפובליקני, וניצח בבחירות למושל המדינה ב-1859, ושוב ב-1860. הוא היה ציר כללי מניו המפשייר לכנסים הלאומיים שבהם הנרי קליי, זאכרי טיילור ווינפילד סקוט אשר היו מועמדים על ידי הוויגים לנשיאות, שימשו כסגן הנשיא של שני הגופים הראשונים.<ref></ref>

במהלך כהונתו, בית המחוקקים בניו המפשייר ביטל את בתי המשפט של תביעות נפוצות, והעביר את חובותיהם לבית המשפט העליון של המדינה. גודווין תמך בהחלטת חקיקה המתנגדת להרחבת העבדות, ובפעולה נגד מהגרים שמטרתה להגדיר את סמכויות בתי המשפט של המשטרה לדכא "אי-מתינות". הוא גם תמך במאמצים להסדיר את מסילות הברזל.

האינטרסים העסקיים של גודווין היו קשורים מאוד בחומרי גלם, כגון כותנה, שיוצרו על ידי עבדים במדינות הדרום ובמקומות אחרים.<ref name="Black Portsmouth"></ref>

במאי 1861, עם תחילת מלחמת האזרחים, הגיב גודווין לקריאות הראשונות לחיילים על ידי הלוואות כנגד שמו שלו כדי לצייד שני רגימנטים. בית המחוקקים אישר את פעולתו של המושל כאשר הם התכנסו למושב בחודש שלאחר מכן.

הוא מת בפורטסמות' ב-4 ביולי 1882.<ref name="Twentieth"></ref>

== עיטורים ==
פארק גודווין
ב-1888 הוקדשה בפארק חדש אנדרטה מאבץ לחיילים ולמלחים בניו המפשייר ששירתו במלחמת האזרחים.<ref name="park"></ref> הפארק נקרא פארק גודווין לכבוד שירותו של גודווין במהלך המלחמה.<ref name="park" /> הפארק והפסל היו ממוקמים מול אחוזת משפחת גודווין ברחוב איזלינגטון.<ref name="park" />

בשנת 1963 הועברה אחוזת גודווין, שעמדה בפני הריסה, מרחוב Islington ל-Strawbery Banke לשימור.<ref name="strawberyBanke"></ref> בשנת 1970 הועבר הבית רשמית לסטרוברי בנקה על ידי מדינת ניו המפשייר.<ref name="strawberyBanke" />

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מושלי ניו המפשייר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1794
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1882
הפשע המושלם (שיר)

"הפשע המושלם" הוא שיר של המוזיקאי הישראלי סטטיק ביחד עם הזמרת הישראלית עדן בן זקן, אשר יצא לאור ב-22 בפברואר 2023, כחלק מאלבום הבכורה של סטטיק, לירז (2023). השיר נכתב על ידי רוסו ובן זקן ביחד עם רון ביטון, ג'ורדי, דור גל, איתי שמעוני, הצמד Triangle והזמרת אודיה והופק על ידי ג'ורדי ו-Triangle.

==רקע וכתיבה==
השיר נחשף לראשונה בנובמבר 2022, כדואט בין סטטיק לזמרת אודיה. באותו החודש, פורסם כי הדואט נגנז עקב חוסר שביעות רצון של מנהליה של אודיה מהשיר. בדצמבר 2022 פורסם כי לבסוף, הוחלפה אודיה בבן זקן. גרסתה של אודיה הודלפה ב-14 בפברואר 2023, כשבוע לפני צאת האלבום. זה שיתוף הפעולה השני של סטטיק ובן זקן, לאחר השיר "יאסו" של הצמד סטטיק ובן-אל תבורי, בו השתתפה בן זקן לצד סטפן לגר.

== הצלחה מסחרית ==
השיר היה לאחד הבולטים משירי האלבום "לירז" בשירותי הסטרימינג. השיר הגיע בשיאו הגיע למקום ה-25 במצעד השבועי הישראלי של ספוטיפיי בשבוע שלאחר צאת האלבום, והיה לשיר השלישי המצליח ביותר מהאלבום. בנוסף, נכנס השיר למקום העשירי במצעד "העשירייה" של כאן גימל, כשבמקביל, השיר "לירז" מאותו האלבום במקום החמישי.

== מיקומי שיא ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:שירי סטטיק
קטגוריה:שירי עדן בן זקן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אודיה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי איתי שמעוני
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ורדי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דור גל
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סטטיק
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עדן בן זקן
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רון ביטון
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'ורדי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי Triangle
קטגוריה:שירים על פשע
קייל גרלנד

קייל גרלנד (באנגלית: Kyle Garland; נולד ב-28 במאי 2000) הוא אתלט אמריקאי המתחרה בקרב רב.

==ביוגרפיה==
גרלנד נולד וגדל בפילדלפיה, בנם של ג'ויס וקית'. אביו החל לאמן אותו מאתלטיקה מגיל 8-9.

ב-2018 זכה באליפות ארצות הברית לנוער בקרב עשר ובאליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 באותה שנה סיים שביעי. ב-2019 החל ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת ג'ורג'יה.

באליפות ארצות הברית באתלטיקה 2022 סיים שני בתוצאה של 8,720 נקודות, שיא מכללות. באליפות העולם סיים במקום ה-11 בתוצאה של 8,133 נקודות.

באליפות המכללות באולם ב-2023 שנערכה באלבקרקי, זכה בפעם השלישית במדליית זהב בקרב שבע. הוא קבע בתחרות שיא מכללות של 6,639 נקודות, תוצאה המדרגת אותו שני בכל הזמנים לאחר אשטון איטון.

==שיאים אישיים==
אצטדיון:
*קרב עשר: 8,720 נקודות (2022)
*ריצת 100 מטר: 10.56 שניות (2023)
*קפיצה לרוחק: 7.86 מטר (2022)
*הדיפת כדור ברזל: 16.77 מטר (2023)
*קפיצה לגובה: 2.18 מטר (2017)
*ריצת 400 מטר: 47.78 שניות (2023)
*ריצת 110 מטר משוכות: 13.54 שניות (2023)
*זריקת דיסקוס: 48.11 מטר (2022)
*קפיצה במוט: 5.01 מטר (2023)
*הטלת כידון: 59.63 מטר (2022)
*ריצת 1500 מטר: 4:41.96 דקות (2022)
אולם:
* קרב שבע: 6,639 נקודות (2023)
* ריצת 60 מטר: 6.86 שניות (2023)
* קפיצה לרוחק: 7.96 מטר (2023)
* הדיפת כדור ברזל: 16.45 מטר (2023)
* קפיצה לגובה: 2.19 מטר (2023)
* ריצת 60 מטר משוכות: 7.74 שניות (2023)
* קפיצה במוט: 5.00 מטר (2023)
* ריצת 1000 מטר: 2:41.36 דקות (2023)

==קישורים חיצוניים==

* [https://georgiadogs.com/sports/track-and-field/roster/kyle-garland/5856 פרופיל] באוניברסיטת ג'ורג'יה

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתחרים אמריקאים בקרב עשר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2000
בית ספירה

בית ספירה, או חדר ספירה, היה באופן מסורתי משרד שבו נשמרו ספרי הכספים של בית העסק. <ref></ref> זה היה גם המקום בו קיבל העסק פגישות והתכתבויות הנוגעות לדרישות תשלום. <ref></ref>

ככל שהתפשט השימוש בבתי ספירה במאה ה-19, כך גדל גם המוניטין שלהם כמקומות עבודה לא נוחים ומשמימים. <ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חדרים
קטגוריה:הנהלת חשבונות
לוץ' (סדרת לוויינים)

לוץ (ברוסית:Луч, קרן אור) היא סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות ודור שני שלה פותח ברוסיה. השיגורים של הדור הראשון בוצעו בשנים 1985–1995, שיגורים של הדור השני החלו בשנת 2011. החלליות נוצלו בעיקר לצרכים צבאיים אך גם לצרכים אזרחיים.

תכנון הלוויינים בוצע ב"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב" בהתאם להחלטת הממשלה מ-17 בפברואר 1976 על הקמת דור שני של מערכת תקשורת לצרכים צבאיים (חלק נוסף של מערכת זו התבסס על לווייני סדרת "פוטוק"). המערכת הייתה צריכה לאפשר קשר אמין עם חלליות מאוישות ואוניות הצי. מערכת אישפרה בין היתר להגדיל פי 2 משך הקשר עם תחנת החלל מיר. משיבי החללית היו יכולים להעביר היקף גדול של מידע דיגיטלי. חללית היה מצויד במנוע והייתה לו יכולת לשינוי מסלול. מערכות הלוויין נשלטו על ידי מחשב מרכזי שהותקן בחללית. במהלך בדיקות התברר שניתן להקצות ערוצי תקשורת לצרכים אזרחיים כולל העברת שידורי טלוויזיה. משקל החללית היה כ-2400 ק"ג. פאנל סולארי בשטח 40 מ"ר סיפק כ-1750 ואט. אורך חיים המתוכנן של הלוויין היה 3–5 שנים.

הסדרה הראשונה כללה 5 לוויינים.

לאחר שבשנת 1998 לווייני הסדרה הפסיקו את פעילותם הוחלט לפתח סדרה נוספת "לוץ' 2". מסדרה זו שוגרו 3 חלליות וחללית נוספת נמצא בייצור. נכון לשנת 2023 כולם פעילים. מתוכנן שיגור נוסף, מועד טרם נקבע.

==רשימת שיגורים==
כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון

{| class="wikitable mw-collapsible mw-collapsed" width="600"
!<big>דור ראשון,1995-1985</big>
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| תאריך שיגור||לוויין
|-
| 25 באוקטובר 1985||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1985-102A קוסמוס 1700]
|-
| 26 בנובמבר 1987||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1987-096A קוסמוס 1897]
|-
| 27 בדצמבר 1989||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1989-101A קוסמוס 2054]
|-
| 16 בדצמבר 1994||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1994-082A לוץ' 1]
|-
| 11 באוקטובר 1995||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1995-054A לוץ' 2]
|}
{| class="wikitable mw-collapsible mw-collapsed" width="600"
!<big>דור שני, -2011</big>
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| תאריך שיגור|| חללית
|-
| 11 בדצמבר 2011||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=2011-074B לוץ' 5A]
|-
| 2 בנובמבר 2012||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=2012-061A לוץ' 5B]
|-
| 28 באפריל 2014||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=2014-023A לוץ' 5C]
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.astronautix.com/l/luch.html לווייני לוץ']
* [https://www.russianspaceweb.com/luch.html תיאור המערכת]

קטגוריה:לוויינים רוסיים
קטגוריה:לוויינים סובייטיים
קטגוריה:לווייני תקשורת
פרידה בן עמי

פרידה מתנה בן-עמי היא פרופסור חבר לזואולוגיה, חוקרת בתחום האקולוגי ומשמשת כמרצה בכירה בבית הספר לזואולוגיה באוניברסיטת תל אביב. היא חוקרת בעיקר קשרים אקולוגיים ואבולוציוניים בין טפיל למארח בסביבת מים מתוקים. תחומי מחקרה כוללים: אבולוציה של רבייה זוויגית ואל-זוויגית, זיהומים מרובים והתפתחות הארסיות, השפעות סביבתיות, אפיגנטיות ואימהיות על חסינות המארח, כלאיים וטפילות. בנוסף בן עמי היא אוצרת רכיכות במוזיאון שטיינהרדט של אוניברסיטת תל אביב.

== השכלה ==
ב-2005 היא סיימה את עבודה הדוקטורט באבולוציה, סיסטמטיקה ואקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים בהנחיית פרופסור יוסף הלר.<ref name=":0"></ref>

ב-2009 סיימה מחקר פוסט דוקטורט במכון לזואולוגיה באוניברסיטת בזל, בשווייץ בהנחיית פרופסור דיטר אברט.

== קריירה ==
בשנת 2010 הצטרפה כמרצה לבית הספר לזואולוגיה של אוניברסיטת תל אביב, היא מונתה כמרצה בכירה בשנת 2015 וקיבלה מינוי כפרופסור חבר בשנת 2020.

== תחומי מחקר ==
בן עמי מנהלת מעבדת מחקר תחת בית הספר לזואולוגיה של האוניברסיטה.

במחקרה, היא מתייחסת לסיבות ולהשלכות של אינטראקציות מארח-טפיל תוך התמקדות באקולוגיה האבולוציונית של מערכות מים מתוקים טבעיות. לשם כך היא חוקרת שתי מערכות מודל מימי: פרעושי מים מהסוג דפניה והמיקרוטפילים שלהם, וחלזונות מים מתוקים והטרמטודות הטפיליות שלהם. היא מאמינה בנקיטת גישה רב-גונית: על ידי ביצוע ניסויי מעבדה מבוקרים ברמת הפרט; על ידי הדמיית סביבות טבעיות למחצה, לפיהן אוכלוסיות של מארחים וטפילים מקיימים אינטראקציה במסוקוסמוסים; על ידי ביצוע עבודת שטח באוכלוסיות טבעיות; ועל ידי שיתוף פעולה הדוק עם תאורטיקנים כדי להכליל מנגנונים שנחשפו במערכות שלה למערכות מחלות אחרות.<ref name=":0" />

במסגרת המעבדה היא חוקרת את הקשרים האקולוגיים והאבולוציוניים בין טפיל ופונדקאי. היא מתמקדת בעיקר בחלזונות מים מתוקים ובדפניות (שהם סרטני מים קטנטנים) וטפיליהם. בנוסף המעבדה בראשותה חוקרת רבייה אל-זוויגית של חלזונות מתוך מטרה לענות על השאלה אם רבייה אל-זוויגית אפשרית, אז בשביל מה זקוקים לרבייה זוויגית? אחת התיאוריות היא, שמשום שהטפיל מתאים את עצמו לפונדקאי שלו, רבייה אל-זוויגית שבה הפרט משכפל את עצמו, תאפשר לטפיל סביבת גידול נוחה יותר, מאשר רבייה זוויגית שתערבב את הגנים ותגרום לשינויים שיפעלו לרעת הטפיל.<ref></ref> המחקר במעבדה משלב אקולוגיה וביולוגיה אבולוציונית כדי לבחון אינטראקציות מארח-טפיל. בין השאר נחקרים דגי מים מתוקים וסרטנים כדי לחקור מגוון רחב של שאלות, כגון מדוע רבייה זוויגית מועדפת על רבייה אל-זוויגית בנוכחות טפילים? כיצד זיהום על ידי זני טפיל מרובים או מינים משפיע על התפתחות הארסיות? כיצד השפעות סביבתיות, אפיגנטיות ואמהיות משפיעות על חסינות המארח? ומה תפקידה של הטפילות בשמירה על כלאיים?<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זואולוגיות ישראליות
קטגוריה:זואולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: זואולוגיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1967
נשק תקיפה כיתתי

נגב, 2002]]
נשק תקיפה כיתתי או נשק כיתתי אוטומטי (באנגלית: Squad automatic weapon או SAW) המוכר גם בשם "נשק סיוע קל" (LSW), הוא נשק אוטומטי המופעל ברמת הכיתה או החוליה למתן סיוע אש רציף בכינון ישיר.

נשקים הממלאים ייעוד זה הם לרוב מקלעים קלים, או רובי סער המותאים לקצב אש גבוה ובטווח רב יותר, לרוב אלו כוללים שימוש בדורגל, קנה מעובה ומוזנים בשרשיר תחמושת. נשק התקיפה הכיתתי משתלב בדוקטרינה של צבאות רבים בידי חייל אחד בחוליה שתפקידו סיוע אש ישיר לצד עוד 2–3 התפקידים בחוליה, כך לדוגמה חוליית חיל רגלים בצבא ארצות הברית מורכבת ממפקד, רובאי, מטולאי (גרנדיר) ורובאי אוטומטי הנושא נשק תקיפה כיתתי. 

נשקי התקיפה הכיתתי הנפוצים ביותר כיום מתבססים על משפחת ה-RPK (המבוססת על משפחת ה-AK) ומשפחת המקלע הקל FN Minimi (עליו מבוסס גם הנגב הצה"לי).

==דוגמאות==
<gallery widths=200 height100>
M27 IAR side profile.jpg|נשק חי"ר אוטומטי M27
IWI-Negev-Zachi-Evenor-01-white.jpg|מקלע קל נגב
PEO M249 Para ACOG.jpg|מקלע M249
Рпк RPK.jpg|מקלע קל RPK-74M
SIG Sauer XM250.png|נשק תקיפה כיתתי XM250
Machine gun Type95.jpg|נשק סיוע קל QJB-95
L86A2 LSW.jpg|נשק סיוע קל L86A2
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נשק קל
קטגוריה:מקלעים
קטגוריה:חיל רגלים
קטגוריה:טקטיקה צבאית
נחל שעט

נחל שעט הוא נחל אכזב במדבר יהודה. אורכו כ־5.3 קילומטרים.

== תוואי הנחל ==
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־210 מטרים מעל פני הים. הוא זורם מזרחה ונשפך לנחל בוקק (הנשפך לים המלח) בגובה של כ־20 מטרים מעל פני הים, במרחק של מעט יותר משני קילומטרים מערבית לכביש 90 (כביש ים המלח) ולעין בוקק.

שעט
הלן ניסנבאום

הלן ניסנבאום (באנגלית: Helen Nissenbaum; נולדה ב-26 באפריל 1954) היא פרופסור למדעי המידע בקורנל טק.<ref name=":0"></ref> היא ידועה בעיקר בזכות המושג "שלמות הקשרית" ועבודתה על פרטיות, דיני פרטיות, אמון ואבטחה בעולם המקוון. באופן ספציפי, שלמות הקשרית השפיעה על החשיבה של ממשלת ארצות הברית על נושאי פרטיות.<ref name="alexis"></ref><ref></ref>

== ביוגרפיה ==
ניסנבאום למדה מתמטיקה ופילוסופיה באוניברסיטת וויטווטרסרנד בדרום אפריקה, וסיימה את לימודיה ב-1976. לאחר מכן היא המשיכה ללמוד באוניברסיטת סטנפורד, שם השלימה תואר שני במדעי החברה של החינוך ב-1978, ותואר דוקטור בפילוסופיה ב-1983.<ref name=":0" />

== קריירה ==
לפני שהצטרפה לקורנל טק ב-2016, היא שימשה כפרופסור למדיה, תרבות ותקשורת ולמדעי המחשב באוניברסיטת ניו יורק, שם הייתה גם מנהלת המכון לדיני מידע. קודם לכן שימשה כמנהלת שותפה של המרכז לערכי אנוש באוניברסיטת פרינסטון.<ref></ref>

באוניברסיטת קורנל היא מנהלת את פרויקט "יוזמת החיים הדיגיטליים", שהושק ב-2017, כדי לחקור נקודות מבט חברתיות סביב הפיתוח והיישום של טכנולוגיה דיגיטלית, תוך התמקדות באתיקה, מדיניות, פוליטיקה ואיכות חיים.<ref></ref>

=== מענקים ===
ניסנבאום קיבלה מענקים מהקרן הלאומית למדע בארצות הברית, משרד חיל האוויר למחקר מדעי, קרן פורד, משרד הבריאות האמריקאי ושירותי אנוש של המתאם הלאומי, וסוכנות ההגנה לפרויקטים מתקדמים למחקר.<ref name="bio"></ref>

=== הרחבות לדפדפן ===
היא גם תרמה למספר הרחבות דפדפן עבור Firefox ו-Chrome. טראק-מי-נוט הייתה ההרחבה הראשונה שהיא יצרה במשותף עם אחרים ב-2006.<ref></ref> טראק-מי-נוט משתמשת ברעיון של פרטיות דרך ערפול כדי להגן על המשתמש מפני זיהוי מקוון, מעקב ויצירת פרופילים. AdNauseam, שנוצרה ב-2009, פועלת לפי אסטרטגיית ערפול דומה עבור מודעות מקוונות. Adnostic<ref></ref> נוצרה בשנת 2013 כדי לאפשר מיקוד מודעות מקוון מבלי לפגוע בפרטיות המשתמש.<ref></ref><ref name="Toubiana-2010"></ref><ref></ref>

== פרסומים ==
ניסנבאום כתבה מאמרים<ref name=":1"></ref> וספרים<ref name=":1" /> רבים. להלן כמה מהם:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== כבוד ופרסים נבחרים ==
* פרס ברוויס לשנת 2014 של האגודה האמריקאית לפילוסופיה<ref></ref>
* דוקטור לשם כבוד לשנת 2017 מאוניברסיטת ליאופנה של לונבורג<ref></ref>
* עמית מכובד לשנת 2019 של מכון סטנפורד לבינה מלאכותית ממוקדת באדם<ref></ref>
* פרס Covey לשנת 2021 של [http://iacap.org האיגוד הבינלאומי למחשוב ופילוסופיה]

== ראו גם ==
* הזכות לפרטיות

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* [https://www.dli.tech.cornell.edu/ יוזמת החיים הדגיטליים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויטווטרסראנד
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:פילוסופים אמריקאים
קטגוריה:נשים אמריקאיות
קטגוריה:פרטיות
קטגוריה:נשים אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:פילוסופיות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1954
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
נחל שרשרת

נחל שרשרת הוא נחל אכזב בנגב הצפוני. אורכו כ־4.2 קילומטרים.

== תוואי הנחל ==
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־100 מטרים מעל פני הים, מדרום למושב מלילות הסמוך לנתיבות. מעט לאחר מכן הוא חולף תחת מסילת אשקלון–באר שבע. הוא זורם בכיוון דרום־מערב עד שנשפך לנחל גרר (אשר נשפך לנחל הבשור ומשם אל הים התיכון), פחות משלושה קילומטרים מבית הביטחון בסומרה.

האקלים באזור צחיח למחצה והטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.besor.org.il/he/נחלים-מוכרזים/נחל-שרשרת/ נחל שרשרת] באתר רשות ניקוז שקמה בשור

שרשרת
אדולף שרלמן

אדולף שרלמן (ברוסית: Адольф Шарлемань; 8 בדצמבר 1826 – 31 בינואר 1901) היה צייר רוסי של סצנות היסטוריות וסצנות צבאיות. הוא גם יצר את העיצוב הפופולרי לקלפי משחק הידוע בשם "חפיסת השטן".<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
אביו היה האדריכל, יוסיף שרלמן. סבו, הפסל והאמן הדקורטיבי, ז'אן בטיסט שרלמן-באודה, היה במקור מרואן, צרפת, והגיע לרוסיה כדי לעבוד עבור קתרינה הגדולה. אחיו, יוסיף, הפך גם הוא לאמן ואדריכל.

הוא קיבל את השכלתו היסודית בבית הספר סנט פיטר, ולאחר מכן נרשם לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות, שם למד ציור היסטוריה אצל פיודור ברוני וציור צבאי אצל בוגדן ויוולדה. בהיותו שם, הוא זכה במספר מדליות כסף וזהב.

האחרון מבין הפרסים האלה, בשנת 1855, כלל מלגה ללימודים באירופה. הוא נסע למינכן, שם למד אצל אלכסנדר קוצבו, צייר קרבות נוסף. ב-1859 הוא זכה בתואר "אקדמי" על יצירתן של "אלכסנדר סובורוב באלפים השווייצרים". לאחר מכן נסע לפריז וחקר את הציורים בארמון ורסאי. הוא חזר לסנט פטרסבורג דרך גרמניה ב-1861.

ציוריו הראשונים לאחר שחזר היו עבור המכינות הצבאיות, ואחריהם יצר ציורי קיר ותקרה באחוזת משפחת משצ'רסקי במוסקבה. בשנת 1867, עבודתו על קתרינה הגדולה בבית המלאכה של אטיין מוריס פלקונט זיכתה אותו בתואר פרופסור. הציור נרכש על ידי הקיסרית מריה אלכסנדרובנה. במשך עשרים השנים הבאות, הוא פעל רבות כדי לספק את הביקוש לתמונות שלו; רבים מהם הפכו לאיורים במגזינים.

מ-1871, הוא עבד עבור הארגון הפדרלי של המדינה המאוחדת, בעיצוב ניירות ערך, איגרות חוב מסמכים אחרים.<ref></ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="250">
File:Suvorov in Milan.jpg|מרשל סוברוב במילנו
File:Suvorov Gotthard.jpg|מרשל סוברוב באלפים
File:Constantin Nikolaevich's children skating.JPG|ילדים מחליקים
File:Russian playing card deck (face cards) designed by Adolf Charlemagne.svg|קלפי משחק - חפיסת השטן
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1826
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1901
Sarà perché ti amo

"Sarà perché ti amo" (בתרגום חופשי: "זה חייב להיות כי אני אוהב אותך") הוא סינגל של להקת הפופ האיטלקית ריקי אה פוברי. השיר זכה להצלחה רבה באיטליה, שם הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים. השיר זכה גם להצלחה בינלאומית, ודורג בטופ 10 במספר מדינות, כולל צרפת, גרמניה וספרד. השיר הפך לאחד השירים המוכרים והאהובים ביותר של ריקי אה פוברי. הוא נכלל באוספים רבים של להיטים איטלקיים ושירים היסטוריים.

==היסטוריה==
השיר יצא בפברואר 1981 על ידי חברת ההקלטות Baby Records, שודר בפסטיבל סן רמו ה-13 שנערך ב-1981, והגיע למקום החמישי.

השיר הופיע גם באלבום "Sarà perché ti amo", שיצא ב-1981.

בשנת 2023 זכה השיר לאהדה רבה ולחשיפה במדיה החברתית טיקטוק, לאחר שאוהדי קבוצת הכדורגל מילאן שרו את השיר לאוהדי יובנטוס, עם שינוי המשפט "זה חייב להיות כי אני אוהב אותך" ל"ומי שלא קופץ הוא חזיר מיובנטוס". בהמשך אותה שנה, גם קהל האוהדים של הפועל פתח תקווה התחיל להשתמש בשיר זה בתור שיר עידוד לקבוצתו.

השיר נכלל בפסקולי מספר סרטים, ביניהם סרט האימה הצרפתי "מתח גבוה" משנת 2003 וסרט הדרמה השוודי "טיגריסים", שהיה מועמד מטעם שוודיה לפרס האוסקר ה-94.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1981
קטגוריה:סינגלים מ-1981
קטגוריה:סינגלים מ-2008
קטגוריה:שירי טליה
קטגוריה:שירי פסטיבל סן רמו 1981
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI לטין
דה ספליטרס

דה ספליטרס () היא להקת רוק קרואטית, שהוקמה על ידי יוסיך ופטר סנטה ומרקו ואנטוניו קומיץ'.

== היסטוריה ==
דה ספליטרס הוקמה בשנת 2017 בספליט שבקרואטיה.<ref></ref> החלה לבצע את שיריה המקוריים ביריד מוזיקה שונים כמו "ST@rt" ופסטיבל מערב הרצגובינה.<ref></ref> אלבום הבכורה שלה, Love Sucks, יצא לאור ב-7 באפריל 2018. הוא היה זמין דרך סאונדקלאוד בלבד, והכיל שירים באנגלית.<ref name=LS></ref> It was only available via SoundCloud and contained English language songs.<ref name=LS/>

בתחילת 2019 חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם קרואטיה רקורדס.<ref></ref> מאז היא יוצרת שירים בשפה הקרואטית. אלבומה השני, Izvedi me van, פורסם ב-2 ביולי 2020.<ref></ref>

ב-9 בדצמבר 2022 נחשף כי הלהקה עתידה להשתתף בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2023 עם השיר "Lost and Found". היא הגיעה למקום הרביעי עם 110 נקודות.<ref name=dora></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות קרואטיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2019
קרל וילהלם פטרסן

קרל וילהלם פטרסן (בגרמנית: Carl Wilhelm Petersen; 1 בינואר 1868 – 6 בנובמבר 1933) היה עורך דין גרמני, פוליטיקאי של המפלגה הדמוקרטית הגרמנית (Deutsche Demokratische Partei, DDP) וראש העיר של המבורג (1924 – 1929 ו-1932 – 1933).<ref>Husen, Sebastian (2005). "Petersen, Carl Wilhelm". Hamburg Lexikon (in German) (3 ed.). Ellert&Richter. p. 371. .</ref>

לפטרסן הייתה אם יהודייה,<ref>Pulzer, Peter G. J.. Jews and the German State: The Political History of a Minority, 1848-1933. United States: Wayne State University Press, 2003, [https://books.google.com/books?id=T8tVo-xbKn8C&pg=PA274 p. 274]</ref> והוא נלחם באנטישמיות.<ref>Grenville, J A S. The Jews and Germans of Hamburg: The Destruction of a Civilization 1790-1945. United States: Taylor & Francis, 2013. [https://books.google.com/books?id=KJzHpNZCOJ4C&pg=PA44 p. 44]</ref>

ברנהרד לוסטיג, (1884–1969), יהודי ששירת עם היטלר במלחמת העולם הראשונה באותו גדוד, סיפר שנתקל בהיטלר לאחר מלחמת העולם הראשונה, במינכן. בוויכוח שהתעורר לאחר דבריו של קרל פטרסן קם היטלר מקהל המאזינים, ולדברי לוסטיג פרץ במילות שנאה אנטישמיות, ו"האשים" את פטרסן שאמו יהודייה. פטרסן השיב להיטלר: 

==קישורים חיצוניים==

* [https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&cqlMode=true&query=idn=118740245 Katalog der Deutschen Nationalbibliothek], באתר הספרייה הלאומית הגרמנית

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית המבורג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1868
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1933
וילהלם פון טאנגן הנשטיין

וילהלם פון טאנגן הנשטיין (בנורווגית: Wilhelm von Tangen Hansteen; 11 במאי 1896 – 6 בספטמבר 1980) היה גנרלמיור בצבא נורווגיה אשר שימש כמפקד הצבא הנורווגי הגולה במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחריה שימש כמפקד משמר המולדת הנורווגי וכמפקד הבריגדה הגרמנית.

==ביוגרפיה==
הנשטיין נולד בכריסטיאניה (כיום אוסלו) ב-11 במאי 1896. הוא למד באקדמיה הצבאית הנורווגית ובאוניברסיטת אוסלו לפני שהתגייס לצבא נורווגיה. בשנת 1936 הוא מונה לנספח הצבאי הנורווגי בפינלנד. בתקופת מלחמת החורף בין פינלנד לברית המועצות, הנשטיין פעל לסייע לפינים בכל דרך אפשרית, ובאמצעותו נורווגיה הנייטרלית העבירה בחשאי ארטילריה ותחמושת לפינים. זמן קצר לאחר תום המלחמה, פלשה גרמניה הנאצית לנורווגיה וכבשה אותה לאחר מערכה קשה. ממשלת נורווגיה נמלטה ללונדון וניסתה לרכז תחת הנהגתה את שאריות הצבא הנורווגי שהצליחו להימלט מהארץ. הנשטיין חזר מפינלנד ומונה למפקד הצבא הנורווגי. באופן זמני הוא הועלה לדרגת גנרל.

ב-30 ביוני 1944 פרש הנשטיין מהתפקיד, שהועבר באופן סמלי לידי נסיך הכתר אולף. הנשטיין מונה לסגנו של הנסיך, אולם המשיך לשמש כמפקד בפועל. עם סיום המלחמה וחזרת הממשלה הגולה לנורווגיה, מונה הנשטיין למפקד משמר המולדת הנורווגי. בין השנים 1947–1948 שימש כמפקד הבריגדה הגרמנית. לאחר מכן המשיך למלא תפקידי ניהול ומטה בצבא עד פרישתו ב-1966 הוא נפטר באוסלו ב-6 בספטמבר 1980.

==קישורים חיצוניים==

* [https://nbl.snl.no/Wilhelm_Hansteen וילהלם פון טאנגן הנשטיין], באתר הביוגרפיה הנורווגית
* [https://snl.no/Wilhelm_von_Tangen_Hansteen וילהלם פון טאנגן הנשטיין] באתר Store norske leksikon

קטגוריה:גנרלים נורווגים
קטגוריה:ראש ההגנה (נורווגיה)
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:אנשי צבא נורווגים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1896
קטגוריה:נפטרים ב-1980
סידני גוטיירס

סידני גוטיירס (באנגלית: Sidney McNeill Gutierrez; נולד ב-27 ביוני 1951, אלבקרקי) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

==קורות חיים==
סידני גוטיירס נולד בעיר אלבקרקי שבמדינת ניו מקסיקו. בשנת 1973 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. בהמשך הוא עשה תואר שני במנהל באוניברסיטת ובסטר. גוטיירס השתתף בתחרויות צניחה רבות.

לאחר סיום הלימודים גוטיירס סיים קורס טיס. עד לשנת 1977 הוא היה מדריך במטוס "T-38 טאלון". בשנת 1978 הוא הועבר ליחידת מבצעית והיה טייס מקדונל דאגלס F-15 איגל. בשנת 1981 גוטיירס סיים קורס טייסי ניסוי. הוא היה מעורב בבדיקות של מטוס ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון. בסך הכל הוא ביצע כ-4500 שעות טיסה בכ-30 סוגי כליי טייס.

==שירות בתחום החלל==
בשנת 1984 גוטיירס נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1991 הוא השתתף במשימת STS-40 כטייס של מעבורת החלל אטלנטיס (בריאן או'קונור היה מפקד צוות). המשימה פעלה לפי תוכנית שכללה בעיקר ניסויים בתחום ביולוגיה. במשימת STS-59 בשנת 1994 הוא היה מפקד צוות של מעבורת החלל אנדוור. צוות פעל לפי תוכנית שכללה בעיקר בחקר כדור הארץ.

==לאחר פרישה מנאס"א==
בשנת 1994 גוטיירס פרש מנאס"א, חזר לעיר בה נולד והצטרף לצוות של Sandia National Laboratories שהיא מעבדה לאומית למחקרים בתחומים שונים. הוא כיהן במעבדה בתפקידים ניהוליים שונים. בשנת 2015 הוא פרש מ-SNL ומונה ליושב ראש של Rocket Crafters.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.spacefacts.de/bios/astronauts/english/gutierrez_sidney.htm קורות חיים]

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:טייסי ניסוי אמריקאים
קטגוריה:מנהלים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
פאבל ברולוב

פאבל ברולוב (ברוסית: Павел Брюллов; 29 באוגוסט 1840 – 16 בדצמבר 1914) היה צייר נוף רוסי ופרופסור לארכיטקטורה.

== ביוגרפיה ==
אביו, אלכסנדר ברולוב, היה פרופסור לארכיטקטורה באקדמיה הקיסרית לאמנויות ודודו היה הצייר קארל בריולוב.<ref>Брюлловъ (Павелъ Александровичъ)", Энциклопедический словарь (Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary), edited by I. E. Andreyev, Saint Petersburg, 1891, Vol.IV, supp.A "Босъ — Бунчукъ"</ref> הוא למד במקור פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת סנט פטרסבורג, והפך למועמד ב-1863. במקביל (מ-1861 עד 1864) הוא למד שיעורי אדריכלות באקדמיה, אצל קונסטנטין תון, אנדריי סטקנשניידר, דייוויד גרים ואביו. ב-1864 סיים את לימודיו בדרגת "אמן תואר שלישי".

בסיום לימודיו יצא לאירופה, וביקר באיטליה, צרפת ואנגליה. בפריז, הוא השתתף בשיעורים של לאון בונה באקול דה בו-ארט. בשנת 1870, לציורו "אחרי העבודה" הוענקה מדליה באקדמיה הקיסרית.

מ-1872 ועד מותו, הוא היה חבר בהנודדים, שימש כגזבר וחבר הנהלה שלהם.<ref>Y. D. Minchenkov, "Брюллов Павел Александрович", Воспоминания о передвижниках (Memoirs of the Peredvizhniki), Moscow, АСТ-Пресс (2010)</ref> בשנת 1883, הוא הפך לחבר מן המניין באקדמיה, וכיהן במועצת המנהלים לאחר 1904.

מ-1897 עד 1912, הוא היה אוצר המחלקה לאמנות במוזיאון הרוסי.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
File:Pavel Brullov 002.jpg|אביב
File:Pavel Brullov 003.jpg|מרפסת באלג׳יר
File:Pavel Brullov 004.jpg|הדרך לים, אלג׳יר
File:Pavel Brullov 001.jpg|נוף עם נהר
File:Брюлло П.А. Неудавшееся свидание.jpg|מאוכזבת
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1840
קטגוריה:נפטרים ב-1914
רימה בריילובסקאיה

רימה בריילובסקאיה (באנגלית: Rimma Brailovskaya; 14 באפריל 1877 – 28 בספטמבר 1959) הייתה ציירת רוסית. היא עבדה בציור נופים וציורי ז'אנר תוך שימוש בצבעי מים וטמפרה. היא גם עבדה ביצירת רקמה ועבודות בד. היא הייתה שותפה בתפוצה הרוסית באיטליה.<ref>Vladimir Kolupaev "Russian artists Leonid and Rimma Brailovsky in Russia and Rome" in Russian in Italy. Italntsy in Russia: the interaction of cultures. St. Petersburg, 2012. pp. 50–78</ref>

== ביוגרפיה ==
בריילובסקאיה הייתה בתו של גנרל. ב-1898 נישאה לאמן ליאוניד בריילובסקי, שחי במוסקבה. ידועה כאמנית עצמאית, השתתפה יחד עם בעלה בביצוע פרויקטים משותפים. בשנת 1900 לימדה אמנות באוניברסיטת סטרוגנוב מוסקבה לאמנות ותעשייה. ב-1918 היגרה משפחת בריילובסקי, תחילה לקונסטנטינופול ולאחר מכן לבלגרד; משנת 1925 הם התיישבו ברומא.<ref>Rigotti, G. (a cura di) "Leonid e Rimma Brailovskij. Visioni della vecchia Russia | Леонид и Римма Браиловскиe. Видения Cтарой Руси", Congregazione per le Chiese Orientali, Musei Vaticani, Valore Italiano Editore. Città del Vaticano, 2021. </ref>

== המרה לקתוליות ==
בריילובסקאיה ובעלה היו אורתודוקסים רוסים והצטרפו לכנסייה הקתולית.<ref>Vladimir Kolupaev "Publications of Russian diaspora about the work of the architect L. Brailovsky in Rome". Proceedings of the conference on the 250th anniversary of the Research Museum of the Russian Academy of Arts, 24–25 November 2008 St. Petersburg.: Arts, 2008.</ref> בני הזוג היו מקורבים לבישופים מישל ד'הרביני, אלכסנדר אבריינוב ואנדריי קטקוב. ב-1933 השתתפה ביצירת המוזיאון לאמנות דתית רוסית ב"הקהילה לכנסיות המזרחיות בוותיקן", שם חשפו את ציוריו של בריילובסקי מהסדרה "חזונות רוסיה העתיקה". בשנים 1920 עד 1940 הוצגו ציוריה ברוסיקום, קולג' רוסי ברומא, שם לימדה את השפה הרוסית. פעמים בלימוד השפה הרוסית היא השתמשה בשיחות עם המשורר ויאצ'סלב איבנוב, הכומר אלכסנדר סיפיאגין וטטיאנה סוחוטינה-טולסטיה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות רוסיות
קטגוריה:ילידות 1877
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1877
קטגוריה:נפטרות ב-1959
עין תמיד

עין תמיד (בערבית: עין אלבוירה) הוא מעיין נובע וממוקם בין רכס מחמל לערבה.

==הידרולוגיה==

המעיין מזין פלג קטן. הוא נובע כחצי קילומטר מערבית לדרך העפר שעוברת מעין חצבה דרך עין שחק ומשם לעין רחל בתוך יובלו של נחל חצבה. ערוצו של הנחל מתחתר בשכבות סלעי צור מתקופת הסנון במורדותיו המזרחיים של קמר מחמל. על גבי שכבות סלעי הצור מונחות שכבות חרסית ושכבות עשויות גיר לבן. בסביבות המעיין ופלגו צומח אחו ובו צמחים הידרופוניים כסוף, קנה וסמר.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* [https://amudanan.co.il/w/P866366 מידע על המעיין]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנגב: מעיינות
קטגוריה:הערבה
ליאוניד בריילובסקי

ליאוניד בריילובסקי (באנגלית: Leonid Brailovsky; 23 במאי 1867 – 7 ביולי 1937) היה אדריכל רוסי, אמן, מעצב, מורה בתפוצה הרוסית באיטליה.<ref>Rigotti, G. (a cura di) "Leonid e Rimma Brailovskij. Visioni della vecchia Russia | Леонид и Римма Браиловскиe. Видения Cтарой Руси", Congregazione per le Chiese Orientali, Musei Vaticani, Valore Italiano Editore. Città del Vaticano, 2021. .</ref>

== ביוגרפיה ==
נולד ב-1867 בחרקוב במשפחה אורתודוקסית. אביו היה ראש העיר, אמו באה ממשפחת אצילים. בריילובסקי סיים את המחלקה לארכיטקטורה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות בשנת 1894 בדרגת אמן באדריכלות. במהלך הכשרה, הוענקו לו פרסים על הצטיינות אקדמית. בשנת 1890 קיבל מדליית כסף קטנה, בשנת 1892 מדליית כסף גדולה, בשנת 1893 מדליית זהב קטנה עבור התוכנית "מלון למבקרים בבירה".

לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה בשנים 1895–1898 נסע לפריז ורומא. משנת 1898 לימד אדריכלות בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה. בשנת 1899 הצטרף כמורה לאוניברסיטה הממלכתית לאמנויות ותעשייה של סטרוגנוב במוסקבה ושימש כפרופסור בבית הספר, ובשנת 1906 היה חבר בוועדת החינוך.<ref>Architects Moscow time eclectic, modern and neoclassical (1830–1917): ill. Biographical. Dictionary / State. Scientific-issled. Museum of Architecture. Shchusev etc. – M .: crab, 1998. – S. 40–410. – 320</ref>

בריילובסקי עבד כאדריכל, אך נודע בעיקר כאמן שיצר ציורים בצבעי מים של חורבות עתיקות, אנדרטאות, עיצוב הפנים של מקדשים וארמונות. בשנות ה-1900 למד והעתיק ציורי פרסקו בכנסיות ירוסלב, רוסטוב ונובגורוד. הוא השתתף בתערוכות של החברה לצבעי מים רוסיים, והיה חבר באגודות רבות נוספות.

הוא עסק בעיצוב פנים, ביצע סקיצות של רהיטים וחפצי ברונזה. משנת 1909 עבד בעיקר כמעצב תפאורה במופעים ריאליים בתיאטראות קטנים וגדולים. בשנת 1916 זכה בריילובסקי בתואר אקדמאי.

לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 נסע עם אשתו רימה, תחילה ללטביה, ולאחר מכן התגורר בקונסטנטינופול, בלגרד, ובשנת 1925 עבר לרומא.

בבלגרד, עבד בתיאטרון המלכותי, והיה חבר באיגוד העובדים של האמנות הרוסית. ב-1933 ייסד את מוזיאון הוותיקן לארכיטקטורה דתית רוסית בקהילת הכנסיות המזרחיות. בשנים 1920 – 1930 יצר סדרת ציורים "חזונות רוסיה הישנה". הציג בערים רבות, ואשתו הציגה שתי תערוכות יחיד בפריז (1930) ובוותיקן (1932).

הוא נפטר בשנת 1937 ברומא. עבודותיו נמצאות באוספים מוזיאוניים של גלריית טרטיאקוב, המוזיאון הרוסי, מוזיאון הסורבון בפריז, מוזיאוני הוותיקן ואחרים.<ref>Nashokin, M. B. Architects Moscow Art Nouveau. Creative portraits . – Publication of the third. – M .: Giraffe, 2005 . – S. 97–98. – 2500 copies.</ref>

== המרה לקתוליות ==
הקשר עם מרכז הנצרות העולמי, בא לידי ביטוי בחייהם של בני הזוג בריילובסקי. ליאוניד ורעייתו רימה הגיעו לתובנה של אחדות הכנסייה, ולכן המירו את דתם לכנסייה הקתולית. המעבר גרם להם לאהוב את מולדתם, המקומות הקדושים שלה, התרבות ההיסטורית והרוחנית.

בשנת 1932, נערכה תערוכה של 40 ציורים של בריילובסקי המתארים אנדרטאות של אמנות דתית רוסית. אוסף זה נתרם על ידי האפיפיור פיוס ה-11 שהחליט לארגן יחידה מיוחדת של ציור רוסי.

בשנת 1933 הציגו האמן ליאוניד ורעייתו רימה בריילובסקיה תערוכה יצירתית ברומא. מידע על אירוע זה פורסם בעיתונות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:אדריכלים רוסים
קטגוריה:ילידי 1867
קטגוריה:נפטרים ב-1937
ההשתלטות

ההשתלטות (באנגלית: The Takeover) הוא סרט דרמה הולנדי משנת 2022 בבימויה של אנמרי ואן דה מונד. הסרט עוסק בהאקרית צעירה אשר נקלעת בלי כוונה למזימת ריגול בינלאומית.

==עלילה==
מאל בנדיסון (הולי מיי ברוד) היא האקרית הולנדית צעירה בעלת מוסר מפוקפק. לפרנסתה היא עובדת כבודקת תוכנה עבור חברות שונות. חייה מתהפכים כאשר היא מואשמת ברצח על לא עוול בכפה. בזמן שהיא מנסה להבין מי טרח לזייף את הראיות נגדה, היא מגלה שהיא עצמה הפכה למטרה עבור מתנקש מסתורי וחסר רחמים. תוך כדי שהיא נמלטת ממשטרת הולנד ומהמתנקשים גם יחד, היא חושפת מזימת ריגול בינלאומית אשר עלולה לאיים על הולנד כולה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2022
קטגוריה:סרטים הולנדיים
אנסטסיה סלוצקאיה

אנסטסיה סלוצקאיה הייתה נסיכה ממוצא בלארוסי מבית מסטיסלבסקי, בתו של איוואן יורייביץ', נסיך מסטיסלב. שימשה כעוצרת נסיכות סלוצק משנת 1503 ועד 1512. ידועה גם בכינוי ז'אן ד'ארק הבלארוסית, משום שהייתה מצביאה שמילאה תפקיד מפתח בשליטה על נסיכות סלוצק ופיקדה על כוחות הצבא במלחמתם בטטרים.
==ביוגרפיה==
לא ידוע פרטים על חייה המוקדמים. מהמעט שידוע הוא שב-1496 אנסטסיה נישאה לנסיך סלוצק סמיון מיכאילוביץ' סלוצקי, שמת ב-1503. מכיוון שבנם, יורי, עדיין היה קטן, השליטה בנסיכות הייתה בידיה של אנסטסיה ששימשה כעוצרת, שדאגה לספק הטבות מס לאוכלוסייה וחיזקה את הטירות העליונות והתחתונות של סלוצק. כאשר בשלב זה, הטטרים תקפו לעיתים קרובות את שטחי הנסיכות. הנסיך סמיון נאלץ להדוף פשיטות יותר מפעם אחת. ואחרי מותו, הנסיכה אנסטסיה, שהובילה באופן אישי את הכוחות, לקחה לידיה את השליטה על הכוחות והיא הצליחה להגן על סלוצק בשנים 1505–1508, למרות ששטח הנסיכות היה נתון לבזיזה והרס מתמיד. פעמים רבות שחיילי הדוכסות הגדולה של ליטא גויסו להגן על העיר.

נסיכת האלמנה הצעירה משכה יותר מפעם אחת את תשומת לבם של בני דורה. המפורסם ביותר מבין מעריציה של אנסטסיה היה אציל בשם הנסיך מיכאילו לבוביץ' גלינסקי. לפי ההיסטוריון הפולני מסוף המאה ה-16, מאצ'יי סטריקובסקי, התנהל רומן בין אנסטסיה למיכאילו, אך כאשר מיכאילו הציע נישואין לנסיכה ב-1508, אנסטסיה סירבה להינשא לו. על מנת לזכות בה, מיכאילו ניסה פעמיים לכבוש בכוח את סלוצק, אך נכשל. עד מהרה נכנסו מיכאיל גלינסקי ואחיו לשירותו של הנסיך הגדול ממוסקבה וסילי השלישי. עם זאת, מהמסר של מיכאילו גלינסקי לווסילי השלישי ידוע שבתקופת המרד סלוצק הייתה נתונה למצור על ידי קרובו אנדריי דרוז'דז'.

לאחר שבנה של אנסטסיה, יורי, התבגר, הוא עצמו קיבל לידיו את ניהול הנסיכות ואמו נסוגה. לא ידוע דבר על השנים האחרונות לחייה של אנסטסיה. ב-1523 היא איפשרה לבתה אלכסנדרה להינשא לנסיך-אלמן הלא כל כך צעיר, קונסטנטין איוואנוביץ' אוסטרוזקי, שהחזיק בתפקיד רב ההשפעה של ההטמן הגדול של ליטא. לא ידוע דבר על השנים האחרונות לחייה של אנסטסיה. הנסיכה מתה בגיל 55 בסביבות 1526.

==דמותה בתרבות==
דמותה ותכונות האופי של אנסטסיה סלוצקאיה תואר באפוסים העממיים המזרחיים הסלאביים "על פולניקה נסטסיה מיקוליצ'נה האמיצה". בשנת 2003 אולפני בלארוספילם צילמו את הסרט אנסטסיה סלוצקאיה, המוקדש לנסיכה אנסטסיה. את דמותה גילמה סבטלנה זלנקובסקאיה.

בספטמבר 2016 הוצב בסלוצק אנדרטה לאנסטסיה סלוצקאיה. ב-30 באוקטובר 2018 התקיימה הבכורה של הבלט "אנסטסיה" למוזיקה של המלחין הבלארוסי ויאצ'סלב קוזנצוב על במת תיאטרון הבולשוי של בלארוס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא
קטגוריה:נשים במאה ה-15
קטגוריה:נשים במאה ה-16
קטגוריה:נסיכות
קטגוריה:נשים בלארוסיות
קטגוריה:עוצרות
קטגוריה:נפטרים ב-1526
הראלד פון בוסה

הראלד פון בוסה (באנגלית: Harald von Bosse; 28 בספטמבר 1812 – 10 במרץ 1894) היה אדריכל וצייר בן המאה ה-19. הוא היה צאצא למשפחת אצילים גרמנו-בלטית והיה נתין של האימפריה הרוסית.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד בליבבורג הסמוכה לסנט פטרסבורג. הוא למד בדרמשטדט ועבר לסנט פטרסבורג בשנת 1831. הוא עבד בסטודיו של אלכסנדר ברלוב והתמנה לצייר חופשי באקדמיה הקיסרית לאמנויות ב-1832, ולאקדמאי שם ב-1839 ופרופסור ב-1854. הוא תכנן מבני ציבור והפך לאדריכל החצר ב-1858.<ref>Andreeva, V. I.; Андреева, В. И. (2009). Garalʹd Bosse. Sankt-Peterburg: Kolo</ref>
עיצוב אגף הקיסרית מריה אלכסנדרובנה, 1853
הוא פרש ב-1863 ועבר לדרזדן מסיבות בריאותיות, בילה שם את שנותיו האחרונות ובשנת 1872 תכנן את הכנסייה הרפורמית והכנסייה הרוסית האורתודוקסית של העיר. בין יצירותיו הידועות האחרות היא הכנסייה הגרמנית בהלסינקי, פינלנד, עבודה המיוחסת במשותף לפון בוסה ולאדריכל יליד שוודיה קרל יוהאן פון היידקן, העבודה הושלמה בשנת 1864. הוא מת בדרזדן.

== הגישה האמנותית ==
על פי האסתטיקה של תקופת ההיסטוריזם, האדריכל פון בוסה ניסה את כוחו ב"סגנונות היסטוריים" שונים. בעיצוביו לבתים כפריים של סוף שנות ה-30 עד אמצע שנות ה-40 הוא עבד בעיקר "בסגנון הקוטג' האנגלי, תוך שימוש באלמנטים של עיטור גותי".

סגנונו של האדריכל התפתח מקלאסיציזם קפדני לסגנון הנאו-רנסאנס. סגנון הנאו-רנסאנס אומץ על ידי איוואן פשקוב בשדרת Liteyny בסנט פטרסבורג (1841–1844). באופן דומה מעוטרים גם חזיתות בנייני המגורים והאחוזות של מ.ב. קוצ'ובי וא.א. פולובצוב. עם זאת, חללי הפנים של בתי המגורים מעוצבים בסגנונות שונים: נאו-בארוק, נאו-רוקוקו, ביזנטי, מורי וגותי.

בעת בנייה מחדש של האגף של הקיסרית מריה אלכסנדרובנה בארמון החורף בחר פון בוסה בסגנון הרוקוקו; הוא החליף את הצבע הכחול המקורי במשי ארגמן בוהק ופרטים מוזהבים.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
File:ReformierteKircheDresden.jpg|הכנסייה הרפורמית בדרזדן
File:Riga - Stock Exchange.jpg|בניין הבורסה בריגה
File:German church Helsinki.jpg|כנסייה גרמנית בהלסינקי

</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדריכלים רוסים
קטגוריה:ילידי 1812
קטגוריה:נפטרים ב-1894
קטגוריה:גרמנים-בלטים
החברה הכי טובה שלי אנה פרנק

החברה הכי טובה שלי אנה פרנק (בהולנדית: Mijn beste vriendin Anne Frank) הוא סרט דרמה היסטורית הולנדי משנת 2021 בבימויו של בן סומבוגארט. הסרט מספר את סיפורה של ניצולת השואה חנה גוסלר, אשר התפרסמה בתור חברתה הטובה ביותר של אנה פרנק.

זהו הסרט ההולנדי היחידי עד כה שעוסק באנה פרנק. הסצנות בסרט שמתרחשות בהולנד, צולמו ברובע היהודי של אמסטרדם, בעוד הסצנות בברגן בלזן צולמו באולפן בבודפשט.

==עלילה==
הסרט נע במקביל בין שני קווי עלילה: הראשון מתרחש באמסטרדם, 1942. הסרט עוקב אחר ידידות האמיצה בין שתי נערות שונות בעליל: אנה פרנק (אייקו בימסטרבור), הנמרצת, שובבה דומיננטית וחופשייה. לעומתה חנה גוסלר (ג'וזפין אנדרסן) היא ילדה שקטה, מופנמת ובת למשפחה דתית. קו העלילה השני מתרחש בברגן בלזן, 1945. מכיוון שיש לה דרכון זר, הנלי גוסלר כלואה במחנה בתנאים טובים יחסית לשאר האסירים, ומנסה לשמור על אחותה הקטנה גבי. להנלי נודע שאנה פרנק נמצאת גם היא במחנה והיא מחליטה לנסות לעזור לה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נטפליקס: סרטים
קטגוריה:סרטי 2021
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים הולנדיים
קטגוריה:סרטים על אנה פרנק
פייזאבאד

פייזאבאד (בפשטו: فيض آباد; בפרסית: فیض‌آباد, תעתיק מדויק: פיץ' אאבאד) היא עיר בצפון־מזרח אפגניסטן ובירת מחוז בדח'שאן. העיר שוכנת על גדתו הימנית של בגובה 1,254 מטר מעל פני הים, 315 ק"מ צפון-מזרחית לבירה קאבול. פייזאבאד היא המרכז המסחרי והמנהלי העיקרי של אזור הרי פמיר ועל פי תחזית רשמית לתאריך 21 בספטמבר 2020, התגוררו בה 77,154 בני אדם.

==היסטוריה==
העיר נקראה ג'וז גון (בפרסית: جوزگون دره) עד 1680 בגלל חוות האגוז ("ג'וז") הרבות באזור. השם שונה לפייזאבאד, שניתן לתרגם באופן גס כ"מעון של שפע אלוהי, ברכה וצדקה", כאשר הגלימה של הנביא מוחמד נמסרה לעיר. המסורת קובעת שהוא הובא לכאן על ידי מוחמד שייח' זיא ושייח' ניאז לאחר שווייס הקוראן הביא אותו לבלח'.

באותה תקופה העיר החליפה את מונג'אן כבירת בדאקשאן. מאוחר יותר, בשנת 1768, לקח אחמד שאה דוראני את הגלימה לקנדהאר, והקים שם את מסגד גלימת הנביא מוחמד בשנת 1695 (לספירה). ה מסמרקנד הוציאו את שריד הנביא מהבירה בשנת 1734. בגדיו שהגיעו מהמערכה הטורקית נלקחו על ידי טמורלן לסמרקנד. בזמן שהשריד הועבר להודו הוא נתפס על ידי מיר יאר בג שהפקיד אותו בפייזאבאד.

בשנת 1821 נהרסה העיר על ידי , והתושבים עברו לקונדוז. אך לאחר שסופחה על ידי עבד א-רחמן ח'אן, העיר חזרה לחשיבותה הקודמת, והפכה למרכז מסחר אזורי חשוב.

ב-1979 הפכה העיירה למוקד של קבוצות גרילה שביקשו להדוף את הפלישה הסובייטית. פייזבאד נכבשה על ידי הכוחות הסובייטיים ב-1980 והפכה לבסיס לחיל המצב הסובייטי.

ארגונים לא ממשלתיים רבים שפעלו במחוז בדאקשאן לאחר נפילת הטאליבין במסגרת פלישת ארצות הברית לאפגניסטן ב-2001 מיקמו את המטה שלהם בחלק החדש של העיר. ליד העיר גרמניה הובילה את צוות השיקום המחוזי. המחנה מבוסס על מנחת סובייטי ישן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפגניסטן: ערים
קטגוריה:מחוזות אפגניסטן: ערי בירה
רות קייזר

רות קייזר (1909–2010 Ruth Cohn Kaiser) הייתה מעצבת טקסטיל ישראלית, מומחית באריגה על סוגיה – אריגה ידנית, תעשייתית ואמנותית.

== ביוגרפיה ==
קייזר נולדה בברלין וגדלה בעיר קטנה בגרמניה המזרחית. היא למדה עיצוב טקסטיל במסגרת הכשרה מקצועית תיכונית והכשרה מקצועית גבוהה (Sorau/Niederlausitz) בדגש על לימודי אריגה, כולל אריגה ידנית ומכנית, צביעה ואשפרת אריגים. בשנים 1928–1932 למדה בסדנת אריגה בראשות גונטה שטולצל (1897–1983 Gunta Stölzl)<ref></ref> בבאוהאוס והשלימה את הדיפלומה של בית הספר.<ref></ref> ב-1934, לאחר שנתיים של עבודה בתעשיות הטקסטיל בגרמניה, עלתה לישראל והביאה ידע מקצועי באריגה ובעיצוב אריגה תעשייתית. בהשראת מחלקת האריגה בבאוהאוס, האריגה נחשבה גם בישראל למקצוע ייעודי לנשים.<ref></ref> בשנים 1936–1937 עבדה קייזר כמדריכה מקצועית בקואופרטיב גיזה לאריגה ידנית של קיבוץ יגור, שפעל בבית החלוצות בחיפה. בשנים 1937–1939 עבדה כמדריכת אריגה גם בקואופרטיב אריגה בתל אביב, ובמרכז לחינוך והכשרה מקצועית ברחובות, מיסודה של ד״ר מאיה רוזנברג, במסגרת ארגון ויצו.

קייזר הייתה חלק מקבוצת נשים שעלו מאירופה לארץ ישראל בשנים 1933–1939 כשהן בעלות השכלה גבוהה בתחום העיצוב והאריגה, ביניהן גם חנה ברקאי ויוליה קיינר, והמעצבת אריקה קלוגר<ref></ref>.
חזית בניין בצלאל החדש בירושלים
בתקופה זו פעלה בישראל תעשיית טקסטיל במתכונת של מפעלים משפחתיים, כמו מפעל האריגה אטון, מפעל להדפסת בדים Palestine Textile Prints – P.T.P ותשלובת ייצור טקסטיל אתא. במסגרות אלה נעשה עיצוב הבדים על ידי בן משפחה או טכנולוג, והיה נהוג לשחזר דגמים מוכרים מתעשיית הטקסטיל באירופה.<ref></ref> מסיבה זו התקשו המעצבות להשתלב בעיצוב טקסטיל לתעשייה,<ref></ref> ורובן פעלו כמעצבות לאריגה ידנית, וכמורות ומדריכות אריגה במסגרת פעילות ארגוני נשים להכשרה מקצועית של נשים בארץ ישראל.

בשנת 1951 היגרה קייזר לארצות הברית, עם בעלה הפסיכותרפיסט הלמוט קייזר, שם עבדה מעט כמעצבת אריגים לתעשייה. עם פטירתו חזרה לישראל, ובשנת 1962 החליפה את יוליה קיינר כראשת המחלקה ללימודי אריגה בבצלאל החדש. היא כיהנה בתפקיד שבע שנים, עד סגירת המחלקה בשנת 1969. בשנת 1974 לימדה אריגה במכללת שנקר במשך שנה אחת.

בין תלמידותיה: יהודית כץ, מעצבת טקסטיל בוגרת בצלאל בשנת 1969, מורה לאריגה, מעצבת אריגים לתעשייה, ואמנית אריגה.
== תערוכות וציונים לשבח ==
* 1964- תערוכת יחיד "שטיחים באריגת טפסטרי", בבית הנכות הלאומי בצלאל ירושלים (1906–1965).
* 1972- תערוכה ותצוגה מתחלפת, בית אות המוצר, ירושלים.
* 1975- תערוכה קבוצתית "עבודות בחוט" שאצר איזיקה גאון במוזיאון ישראל.
* 1989- ציון לשבח מטעם קרן אליס דה רוטשילד ירושלים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מורים לאמנות בישראל
קטגוריה:אריגה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2010