OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יהדות דוונטר

בית הקברות היהודי בדוונטר}}
הקהילה היהודית בדוונטר קיימת לסירוגין מהמחצית השנייה של ימי הביניים ועד ימינו. הקהילה נפגעה במגפה באמצע המאה ה-14 והתחדשה שוב בסוף המאה. במהלך השואה הקהילה הצטמצמה, אחר שמרבית חבריה נרצחו, והיא שבה לפעול לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, עם מספר של עשרות חברים. כיום הקהילה היא מסורתית.

==ימי הביניים==
הקהילה היהודית בדוונטר נוסדה במהלך המחצית השנייה של ימי הביניים, עם שגשוג העיר והפיכתה לעיר נמל ומסחר. אזכורה הראשון הוא משנת ה'ק"ט (1349), בעת שפרצה בעיר מגפה שכילתה את הקהילה היהודית, וזו חדלה מלהתקיים בעיר למעלה מ-400 שנה.

==העת החדשה==
[[בית הכנסת הגדול בדוונטר]]
בשנת ה'תקנ"ו (1796), תחת ממשלת הרפובליקה הבטאווית, התקבלו היהודים בדוונטר כאזרחים מן השורה עם מתן זכויות אזרח מלאות, ובשנת ה'תקנ"ז (1797) נוסדה מחדש קהילה רשמית קטנה חדשה, ונבנה בעיר בית כנסת קטן. הקהילה היהודית גדלה, ולאחר כ-100 שנה, בשנת ה'תרנ"ב (1892) נבנה בית הכנסת הגדול בדוונטר, ובית הכנסת הקטן הוסב לבית ספר עבור הקהילה היהודית. בשנת ה'תרע"ח (1918), בסוף מלחמת העולם הראשונה, החלה בקהילה היהודית פעילות של מרכז חלוצים לאומיים.

בשנת ה'ת"ש (1940) מנתה הקהילה 590 חברים, ובקיץ של ה'תש"ב (1942) החלו להישלח למחנות השמדה. בין יהודי העיר, אתי הילסום, המשוררת והכותבת היהודיה, חיה בדוונטר במהלך המלחמה עד אשר גורשה לאושוויץ. 401 מחברי הקהילה נרצחו במהלך השואה. לאחר תום המלחמה התקיימה בעיר קהילה יהודית מצומצמת מתוך אלו ששרדו את השואה. בשנת ה'תש"ז (1947), שופץ בית הכנסת הגדול מנזקיו והוא שב לתפקד כבית כנסת במשך כחמש שנים עבור הקהילה המקומית. מבנה בית הכנסת היה גדול מדי עבור הקהילה הקטנה שנותרה, והיא מכרה אותו לכנסייה הרפורמית הנוצרית בהולנד .

בסביבות שנת ה'תש"ס (2000) התאגדו הקהילות היהודיות של אפלדורן, זוטפן (Zutphen) ודוונטר והן יצרו יחד את NIG De Stedendriehoek. התפילות נערכו בבית הכנסת של זוטפן, ומדי פעם בבית הכנסת באפלדורן.

בשנת ה'תש"ע (2010) נוסדה בעיר מחדש קהילה יהודית מקומית בשם "בית שושנה", מבנה בית הכנסת הגדול הושכר לקהילה היהודית. הקהילה מונה כמה עשרות חברים. בשנת ה'תשע"ד (2013) חגגו לראשונה בקהילה היהודית החדשה את חגיגות החנוכה. בסוף חורף ה'תשע"ו (מרץ 2016) הפכה הקהילה לקהילה . בחורף של שנת ה'תשע"ח (ראשית 2018) נמכר בית הכנסת על ידי בעליו הכנסייה המאוחדת ליזם טורקי, ובהמשך, בכ' באב ה'תשע"ח (1 באוגוסט 2018), פונתה הקהילה היהודית, כשהיא נוטלת עמה את ספר התורה ותשמישי הקדושה שבבית הכנסת, ועוברת לבית הכנסת לשעבר של ראלטה.

==ראו גם==
* בית הכנסת הגדול בדוונטר

==קישורים חיצוניים==
*
* [https://www.facebook.com/bethshoshanna/videos/vb.135335913631708/135501030281863/?type=2&theater סרטון על היסטוריית הקהילה], בדף הפייסבוק של קהילת "בית שושנה"

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות הולנד
גלות אדום

גלות אדום או גלות רומי היא גלות עם ישראל שהחלה אחר חורבן בית המקדש השני, והיא המרכזית והארוכה מבין ארבע הגלויות. גלות זו החלה תחת שלטון האימפריה הרומית, ונמשכה תחת הממלכות הנוצריות שירשו אותה. מכונה לרוב בכינוי הסתמי "הגלות", וכן בשם "אלפיים שנות גלות".

==תחילת הגלות==
מקובל לראות את התחלת גלות אדום עם חורבן בית המקדש השני (שנת ג'תתכ"ח, ג'תתכ"ט או ג'תת"ל (68-70 לספירה), לפי הדעות השונות בעניין). קשירת חורבן הבית עם תחילת החורבן ניתנת להבנה כבר בדברי חז"ל המציינים יחד את הגלות וחורבן הבית, ומפורשת יותר בספרי הראשונים והאחרונים.

מבחינה היסטורית, לא התקיימה גלות (=הגליה) כללית גורפת עם חורבן בית המקדש, ויהודים נותרו להתגורר בארץ ישראל מאות שנים לאחר החורבן, כולל בימי התקופה הביזנטית בארץ ישראל, וקיימים אף שרידי בתי כנסת מתקופה זו. כמו כן, מבחינת ריבונות, שליטת היהודים בארץ ישראל נשללה מהם בהדרגתיות במהלך התקופה הרומית בארץ ישראל, החל מכ-130 שנה לפני חורבן הבית, וכ-60 שנה לפני החורבן באופן מוחלט. בתקופה שאחר החורבן הייתה לעם ישראל אוטונומיה דתית, כלכלית ותרבותית לאורך זמן.

רבי צדוק הכהן מלובלין עומד על נתון היסטורי זה לעומת ההכרה של החורבן בתחילת הגלות, ומבאר:

כמו כן, מאחר שבית המקדש ששימש כסמל רוחני וגם לאומי, חורבנו סימל את תחילת הגלות הפיזית שהחלה רק מאוחר מכן, וכך במקורות מופיע כאילו החלה הגלות בפועל כבר בעת חורבן בית המקדש. בהתאם לכך תשעה באב מזוהה עם הגלות, כפי שהדבר מצוין רבות בקינות הנאמרות בו, שעוסקות באופן כללי בגלות ולא רק בחורבן בית המקדש.

עם זאת, תקופת חורבן בית המקדש השני הייתה נקודת פתיחה של שרשרת אסונות לאומיים, שיחד עם עוינות השלטונות רופפו בהדרגה את הנוכחות היהודית בארץ ישראל, והעבירו את כובד המשקל שלה לארצות אחרות.

בקרב החוקרים, יש מי שראה את קשירת חורבן בית שני בהתחלת הגלות בגישה נוצרית עתיקה, עוד מימי יוסטינוס מרטיר וטרטוליאנוס, שהציגה את חורבן הבית כסימן לכך ש"קרבנו של ישו" הוא השלמתה ותכליתה של עבודת הקורבנות וכי היהודים שדחו אותו מרדו באל ובשל כך נדחו מעל עם ישראל, הממשיך להתקיים בנצרות. למעשה בתקופה שאחרי חורבן הבית היו רבים סימני החירות מסימני הגלות. לעם ישראל הייתה אוטונומיה מבחינה דתית, כלכלית ותרבותית. לדבריו, מרד בר כוכבא המחיש את אחדות עם ישראל ועוצמתו המדינית הצבאית בתקופה ההיא, ולכן רואה הוא את הגלות הממשית רק לאחר מרד בר כוכבא.

==סיום הגלות==
גלות אדום נחשבת כגלות האחרונה, שאחריה לא תהיינה גלויות נוספות של עם ישראל מארצו; וסיום אותה הגלות מזוהה כחלק מהגאולה העתידית, שנחשבת לגאולה נצחית וגם כתחילת תהליך אחרית הימים, שבו ימות המשיח, תחיית המתים ואף בשם "העולם הבא".

אופן והגדרת סיום הגלות אינו מבורר דיו במקורות, והוא מופיע בצורות שונות במדרשים ובספרי ההגות ומחשבת ישראל.

===מדינת ישראל כסיום הגלות===

בציונות הדתית מקובל לראות את סיום הגלות בהקמת מדינת ישראל, 1878 שנים לאחר חורבן בית שני; ויש שציינו את העלייה הראשונה או את הצהרת בלפור כסיום הגלות. הרב קוק, בימי העלייה השלישית, כינה את אותה התקופה כפעמי משיח ותחילת הגאולה, ועודד את מפעלי הציונות.

לעומת זאת, בקרב חוגים חרדיים, הקמת המדינה אינה נחשבת כחלק מתהליך הגאולה, ומהם אף שרואים זאת כמעכב לגאולה - בייחוד בקרב ה"קנאים" המתנגדים לציונות, כגון חסידות סאטמר והעדה החרדית.

==ראו גם==
* התקופה הרומית בארץ ישראל
* חורבן בית המקדש השני

== לקריאה נוספת ==
* ישראל יעקב יובל, "מיתוס ההגליה מן הארץ - זמן יהודי וזמן נוצרי", כתב עת אלפיים, גיליון 29, 2005.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות התפוצות
קטגוריה:תולדות עם ישראל
אגרו ג'וינט

אגרו ג'וינט (בשמו המלא: The American Jewish Joint Agricultural Corporation) הייתה סוכנות של הג'וינט שפעלה בברית המועצות בין השנים 1924–1938 (ה'תרפ"ד-ה'תרצ"ח) בהסכמת השלטונות הסובייטיים, כדי ליישב יהודים שנעקרו מיישוביהם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובמהלך המלחמות והפוגרומים בשנים שאחריה.

==ייסוד הארגון ופעילותו==
הארגון נוסד בשנת 1924, ה'תרפ"ד, כחלק ממאמצי הסיוע של הג'וינט לבני מעמד הביניים היהודי ברוסיה הסובייטית שזכויותיהם נפגעו ופרנסתם נשללה עם כניסתו לתוקף של האיסור על חנוונות ועל עיסוק במקצועות דת. אגרו ג'וינט, הציע פתרון בדמות התיישבות חקלאית, שקיבל את הסכמת השלטונות, ובהמשך עלה בקנה אחד עם מדיניות הקולקטיביזציה שהוצבה כאחת ממטרות תוכנית החומש של ברית המועצות.

מלבד הנחת התשתית הארגונית לעלייתם לקרקע של יישובים אלו, סייע הארגון כלכלית לקואופרטיבים עירוניים בתחומי פעילותו, הקים מוסדות רווחה ובריאות והעניק הלוואות והכשרה ליחידים. חלק ממבני הציבור שנבנו במימון הארגון, ובחומרי בניין מיובאים ואיכותיים, שרדו גם בראשית המאה ה-21 (תשס"ח, 2008).

הארגון היה פעיל בעיקר באוקראינה ובחצי האי קרים. בראש הארגון, בשנותיו הראשונות, עמד יוסף רוזן .

בנצלו את הנכונות הסובייטית הזמנית, סייע הארגון במהלך שנות פעילותו ליישב בהתיישבויות חקלאיות, למעלה מ-70,000 יהודים, שהתפרנסו בדוחק מן ההתיישבות החקלאית היהודית בעשרות יישובים חדשים. בתקופת הטיהורים הגדולים (1938 ה'תרצ"ח) החליטה ממשלת ברית המועצות להפסיק את פעילות הארגון בשטחה, והוא חדל מלהתקיים.

==ניסיון לחידוש הארגון==
ב-1948 חתמו אנשי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי על עצומה שבה קראו לחידוש פעילות אגרו ג'וינט בחצי האי קרים כדי לחדש את ההתיישבות היהודית במקום. בקשה זו שימשה עילה בידי סטלין, לחיסול הוועד - שהוקם על ידי סטלין עצמו בימי המלחמה כדי לצבור אהדה וסיוע כספי לברית המועצות - וכבר סיים את תפקידו מנקודת ראותו של סטלין. לברנטי בריה יחד עם אנשי ממשל נוספים הציגו את היוזמה לחידוש ההתיישבות היהודית בחצי האי קרים כניסיון של הג'וינט ליצור רפובליקה יהודית בחצי האי ובהמשך לנתקה מברית המועצות, וכעבור כשנה מעת הגשת הבקשה נעצרו רבים מחברי הוועד. 13 מהם, שבהמשך נודעו בכינוי "הרוגי המלכות בברית המועצות" - הוצאו להורג.

==ראו גם==
* אוזט
* קומזט

==לקריאה נוספת==
* יובל קמרט (עורך), יודאיקה: לקסיקון, מהדורת דבר, ירושלים: כתר, 1976, עמ' 8. הערך אגרו ג'וינט
* יונתן דקל-חן, מחנה משותף? : קואופרציה בהתיישבות היהודית החקלאית ברוסיה ובעולם 1941-1890, פרק 2 (הקואופרציה במושבות קרים ודרום אוקראינה : 1929-1924 בין חזון להכרח), הוצאת יד טבנקין, 2008, עמ' 74–103
* צבי הרי סקלר, האנציקלופדיה העברית, ערך "ג'וינט", כרך י', תל אביב תשט"ו, עמ' 367

==קישורים חיצוניים==
* [http://www2.jdc.org.il/he/history/492 אגרו ג'וינט], באתר "ג'וינט ישראל"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ג'וינט
קטגוריה:ארגונים יהודיים
קטגוריה:ברית המועצות: ארגונים
קטגוריה:יהדות ברית המועצות
קטגוריה:יהדות אוקראינה
קטגוריה:1924 בברית המועצות
גרופינא

גְּרוֹפִּינָא (לעיתים אגריפינה) הוא הר שעל גביו הועלו בימי בית שני משואות כחלק משרשרת העברת הידיעה על קידוש החודש לגולה. מיקומו אינו מזוהה בוודאות, והוא נע בין מרגלות הר החרמון ועד סביבות עמק הירדן (במובנו הרחב): הגליל התחתון, צפון השומרון או עבר הירדן.

==שם המקום==
שם המקום מופיע במספר גרסאות של כתבי היד והדפוסים של ספרות חז"ל המציינים את המקום: גרופינא, גריפינא, אגרופינא (או אגריפנה), גרופיא, גרופנא, אגריפינא.

באשר למקור השם, חנוך יהודה קאהוט בחיבורו ערוך השלם, סובר כי "אגרופינא" נקראה כך על שם המלך . באנציקלופדיה אוצר ישראל מובאת הגרסה "אגריפינא", ונטען שהמקום נראה על שם על שם אגריפינה הצעירה, אשתו של קלאודיוס ואמו של נירון קיסר, שנחשבה אוהדת יהודים.

==זיהוי גאוגרפי==
החוקרים העלו הצעות שונות לזיהויו הגאוגרפי של האתר:
* רבי יהוסף שוורץ מזהה את גרופינא עם הר ע'רפון, כיום אם א-דרג' (במרכז גבולו המערבי של מחוז ג'רש שבירדן), כ-14 ק"מ צפונית לנחל יבוק, וכ-5 ק"מ דרומית-מזרחית לעג'לון; ההר הגבוה מבין הרי עג'לון ושמתנשא לגובה של 1,247 מטר. פנחס נאמן מקבל את הזיהוי הזה על פני שאר ההצעות, בין היתר משום קרבתו של המקום לתחנה שלפני כן, סרטבה (מרחק של פחות מ-40 ק"מ). זוהי גם דעתו של מאיר בן-דב.
* אדולף נויבאואר, בספרו "La Géographie du Talmud" (1868) מזהה את המקום עם אחד מהרי הגלבוע, עם היתכנות לסביבת יישוב ערבונה הממוקם כ-6.5 ק"מ צפונית מערבית למעלה הגלבוע.
* מרקוס יסטרוב מציע את אתר הבניאס שלמרגלות הר החרמון, שבימי בית המקדש השני היה שמו "קיסריה-פיליפי", ושאגריפס השני בנה בו מגדל או שהרחיב מגדל קיים. לפי זיהוי זה, המרחב בין סרטבה לגרופינא עומד על כ-130 ק"מ.
* הזיהוי המודרני לגרופינא, הוא של מיכאל אבי-יונה באטלס כרטא, שבו מזוהה המקום עם אתר כוכב הירדן שבשולי הגליל התחתון; רמה בת קרוב ל-300 מטר, ושבה נמצאו שרידיו של יישוב עברי קדום, ושל בית כנסת עתיק שהיה בו. במקום זה נמצאות גם חורבות המבצר הצלבני "שאטו בלווואר". פנחס נאמן טוען כי השערה זו תואמת את גרסת התוספתא, המציינת תחנה נוספת בין גרופינא לבין חוורן: תבור, בשל סמיכותו של כוכב הירדן להר תבור, כ-15 ק"מ דרומית-מזרחית להר; אך אינה תואמת עם גרסת המשנה, שבה לא מופיע תבור, שכן בין כוכב הירדן להרי חוורן מפרידים הרי עג'לון וגובהם מסתיר את הרי חוורן (על פי זיהויו, הר הדרוזים שבמחוז א-סווידא) מאופק כוכב הירדן.

==הדלקת המשואות==
גרופינא מוזכרת כתחנה השלישית בשרשרת התחנות, שבהן הודלקה משואה להעברת הידיעה על קידוש החודש בימי בית המקדש השני. תחנות אלו הוקמו על פסגות הרים בולטות, ואיפשרו העברה מהירה של הודעות מירושלים לשאר חלקי הארץ ואף ליהודי בבל:

==לקריאה נוספת==
* מאיר בן-דב, שרידי בית הכנסת בכוכב הירדן ובעיית מיקומה של גרופינה מול השומרון בגלעד. בתוך: יוסף אבירם (עורך) ארץ שומרון: הכינוס הארצי השלושים לידיעת הארץ, ירושלים: החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, תשל"ד-1974, עמ' 86–98.
* יובל קמרט (עורך), יודאיקה: לקסיקון, מהדורת דבר, ירושלים: כתר, 1976, עמ' 8. הערך אגריפינה.
* פנחס נאמן, אנציקלופדיה לגאוגרפיה תלמודית, כרך א', ערך גרופינא, תל אביב תשל"ב, טור 337–340

==קישורים חיצוניים==
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:התקופה החשמונאית בארץ ישראל
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:ירדן: הרים
הסרת רקמות

הסרת רקמות היא ביצוע טיפול רפואי הכולל ניתוח (או פרוצדורה רפואית פולשנית אחרת) להסרת רקמות מגוף המנותח.

==הניתוח==
ניתוחים להסרת רקמות מתבצעות לשם הסרת רקמות חולות, מעוותות או ממאירות.

במהלך הניתוח כורתים את הרקמה החולנית עם שוליים בריאים, ושולחים את הרקמה לאבחנה פתולוגית. לצורך האבחון הנחוץ לחולה, יש צורך בכמות קטנה של הרקמה. האבחון נעשה על דגימות של רקמות טריות, או על דגימות של רקמות המקובעות בבלוקים של פרפין, או על דגימות המקובעות על זכוכיות-נושא, אשר לעיתים עוברות צביעות מיוחדות לאיתור מחלות מיוחדות ומוגדרות. חומר זה חייב להישמר למקרה שיהא צורך באבחון חוזר אם תתגלינה עובדות חדשות, או להשוואה אם בעתיד יחזור התהליך הפתולוגי וכיוצא באלו.

==הסכמה רפואית==
כמו בניתוחים אחרים, ניתוחים להסרת רקמות מבוצעים בהסכמה מדעת של המטופל לטיפול הרפואי, לרבות פעולות כגון: עצם ביצוע הניתוח, סילוק הרקמות הנגועות, ושימור דגימות קטנות לצורכי אבחון.

==עודפי רקמות כירורגיות==
החלק הארי של הרקמות הנלקחות במהלך ניתוח מוסכם ומאושר, הן עודפי רקמות כירורגיות, שיש צורך להסיר אותן על פי ההוראה הרפואית, ואשר אינן נחוצות לצורכי אבחון וטיפול בחולה. בישראל, עודפי רקמות כאלו נקברים בהתאם לתקנות משרד הבריאות.

חלק מזערי מרקמות עודפות אלו יכול לשמש למספר מטרות:
* לצורכי מחקר: הן ביחס לחולה עצמו, כגון גילוי שינויים גנטיים עם השלכות ישירות לחולה או לבני משפחתו; והן למחקר בסיסי, אפידמיולוגי וכיוצא בהם לטובת הכלל.
* לצורכי הוראה.
* לצורכי בקרת איכות.

==בהלכה==

מבחינת ההלכה, באופן שהחיסיון רפואי כלפי החולה נשמר בלא שנפגעת האנונימיות שלו, אין מניעה לשמר דגימות קטנות מרקמות שנכרתו מגופו של חולה לצורכי מחקר, הוראה, או בקרת איכות, גם ללא הסכמתו המפורשת של החולה, ובתנאי שמדובר בדגימה שהיא פחותה מכזית, לפי שטעם קבורת איברים הוא רק כדי להציל את הכהנים שלא ייטמאו מהאיברים, דבר שאינו שייך בדגימת רקמה (שהיא אינה בשר גידים ועצמות), ובפרט אם היא בשיעור של פחות מכזית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:כירורגיה
קטגוריה:פעולות כירורגיות
קטגוריה:היסטולוגיה
קבורת איברים

קבורת איברים הוא נידון הלכתי בדין חיוב קבורת איברי האדם שנפרדו מגופו. לדעת רוב הפוסקים אין חיוב הלכתי לקבור את איברי האדם שנפרדו ממנו בחייו, אך נהוג לקבור אותם כדי להציל את הכהנים שלא ייטמאו מהאיברים. איברים שהופרדו מהמת לאחר מותו, חייבים בקבורה כמו המת עצמו.

==איברי המת==
קבורת המת היא מצווה שעל פיה חובה לקבור מתים בקרקע. יסוד המצווה הוא מהתורה. איברי המת שהופרדו ממנו לאחר מותו, אף אותם יש לקבור עם המת עצמו.

==איברי החי==
איברים שהופרדו מאדם בחייו, נחלקו אחרונים בדינו: יש סוברים שיש חובה לקבור אותם, וכן גם בשר שהופרד מאדם בחייו,
אך רוב האחרונים סוברים שמעיקר הדין אין חיוב קבורה בשום איבר שנחתך מן החי, אלא שנהגו לקבור את האיברים כדי להציל את הכהנים שלא ייטמאו מהאיברים, ועל פי מנהג זה, כל עוד לא נקבר האיבר, יש לשים אותו בחדר מיוחד שאין הכהנים נכנסים אליו, לפי שאיבר מן החי מטמא
ויש מי שכתבו לחלק בין איברים שיש בהם בשר גידים ועצמות, שחייבים בקבורה, משום שיש בהם טומאת איבר מן החי; לבין איברים שאין בהם עצמות, או שחסר מעט מהעצם, שאין צריך לקבור אותם (אלא מחמת המנהג).

===שליה===
שליה, נחלקו בה אחרונים לעניין קבורתה:
*יש שכתבו שנכון לקבור אותה, ויש מי שכתב שאין זה חיוב מן הדין, אלא הנהגה טובה וסגולה לאריכות ימים.
*יש מי שכתב ששק שפיר ושליה כשאין בהם עדיין צורת ולד, אין צריך לקבור אותם.
*יש מי שכתב שאם היא שליה מ, חייבת היא בקבורה כמו נפל, וייתכן שגם אסורה בהנאה, ואין להשתמש בה לצרכים תעשייתיים.
*יש מי שכתב שלא ראה שנוהגים לקבור שליה כלל.

===רקמה ניתוחית===
בניתוחים (או פרוצדורות רפואיות פולשניות אחרות) להסרת רקמות, מוסרות רקמות חולות, מעוותות או ממאירות. במהלך הניתוח כורתים את הרקמה החולנית עם שוליים בריאים, ושולחים את הרקמה לאבחנה פתולוגית. לצורך האבחון הנחוץ לחולה, יש צורך בכמות קטנה של הרקמה. האבחון נעשה על דגימות של רקמות טריות, או על דגימות של רקמות המקובעות בבלוקים של פרפין, או על דגימות המקובעות על זכוכיות-נושא, אשר לעיתים עוברות צביעות מיוחדות לאיתור מחלות מיוחדות ומוגדרות. חומר זה חייב להישמר למקרה שיהא צורך באבחון חוזר אם תתגלינה עובדות חדשות, או להשוואה אם בעתיד יחזור התהליך הפתולוגי וכיוצא באלו.

מרבית הרקמות הנלקחות במהלך ניתוח מוסכם ומאושר, הן עודפי רקמות כירורגיות, שיש צורך להסיר אותן על פי ההוראה הרפואית, ואשר אינן נחוצות לצורכי אבחון וטיפול בחולה. בישראל, עודפי רקמות כאלו נקברים בהתאם לתקנות משרד הבריאות.

מבחינת ההלכה אין מניעה לשמר דגימות קטנות מרקמות שנכרתו מגופו של חולה לצורכי מחקר, הוראה, או בקרת איכות, גם ללא הסכמתו המפורשת של החולה, ובתנאי שמדובר בדגימה שהיא פחותה מכזית, והחיסיון רפואי כלפי החולה נשמר בלא שנפגעת האנונימיות שלו, לפי שטעם קבורת איברים הוא רק כדי להציל את הכהנים מטומאה, דבר שאינו שייך בדגימת רקמה (שהיא אינה בשר, גידים או עצמות), ובפרט אם היא בשיעור של פחות מכזית.

==איברי המת שהופרדו ממנו בחייו==
איברים שנכרתו מאדם בחייו, נהגו לקבור אותם עמו לאחר מותו, ויש בזה נחת רוח לנפטר שנקברים עמו כל חלקי גופו. יש מי שכתב שאף מותר לשם כך לפתוח את הקבר - עד מקום הלבנים שלמעלה מגוף הנפטר, ולהניח שם את אותו האיבר, עם בקשת המחילה מהנפטר בעת פתיחת הקבר.

==ראו גם==
*קבורה
*תרומת איברים

==הערות שוליים==

קטגוריה:פולמוסים הלכתיים
קטגוריה:קבורה ביהדות
שמואל אטלס

שמואל ה. אטלס (ה'תרנ"ט, 1899 – ה'תשל"ז, 1977) היה פילוסוף וחוקר תלמוד. מהדיר חידושי הראב"ד על מסכת בבא קמא והשגות הרמ"ך על הרמב"ם. פרופסור בהיברו יוניון קולג' ומאנשי סגל בית המדרש לרבנים באמריקה.

==תולדות חייו==

נולד בקמאי שבליטא, לאברהם ליב בן רפאל אטלס, וברכה בת אליהו, אחותו של רבי ברוך הורוביץ מאלקסוט. למד בישיבות ליטא, בהן בישיבה שהוקמה בעיר הולדתו על ידי רבי ישראל זיסל דבורץ, ובימי מלחמת העולם הראשונה ב'קיבוץ' של רבי איצל'ה פוניבז'ר שהתקיים אז בשל תנאי המלחמה במריאופול על חוף הים האזובי בדרום-רוסיה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, התיידד בליטא עם רבי יחיאל יעקב וינברג, ובעקבותיו יצא ללמוד באוניברסיטאות גרמניה, באוניברסיטת ברלין ובגיסן. הקשר ביניהם נמשך גם בשנים שלאחר מכן, וכלל התכתבות ודברי הערכה.

למד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין, ובהמשך לימד במכון למדעי היהדות בוורשה. עוד לפני השואה, הביא לדפוס את חיבורו הגדול, מהדורה מדעית של חידושי הראב"ד על מסכת בבא קמא.

אטלס נמלט ללונדון והדפיס בה בשנת ה'ת"ש (1940) את מהדורת חידושי הראב"ד שלו, וקטעים מכתב ידו של הרמב"ם בספרו משנה תורה, שאותם הקדיש לרעייתו צילה. ביתו נפגע בהפצצות על לונדון במלחמת העולם השנייה וכתבים רבים שלו עלו באש. ב-1942 הוא היגר לארצות הברית.

==כתביו==
* נתיבים במשפט העברי, ניו יורק תשל"ח, הוצאת האקדמיה האמריקאית למדעי היהדות (304 עמ')

בנוסף, כתב מאמרים בכתבי עת, כמו סיני ותרביץ, ובספרי יובל שונים. בכתביו עסק במשפט עברי, בפילוסופיה ואתיקה, ובמשנתו של שלמה מימון.

אטלס ההדיר מספר חיבורים מספרות הראשונים, שלהם צירף הקדמות והערות:
* חידושי הראב"ד, שיצא במהדורה מדעית, והקנה לאטלס פרסום. הספר על מסכת בבא קמא נדפס בקיידאן, אך כל עותקי הספר למעט 350 שנשלחו לארצות הברית ולבריטניה הושמדו במלחמה. לאחר שנמלט ללונדון הדפיס בה בשנת ה'ת"ש (1940) את מהדורת חידושי הראב"ד שלו. חידושי הראב"ד הודפסו עם הקדמה בעברית ובאנגלית, ועם הערותיו של רבי יחיאל יעקב וינברג.
* "השגות" של רבי משה הכהן מלוניל על חלקים ממשנה תורה לרמב"ם, מכתב יד יחיד. החיבור פורסם בספר השנתי של היברו יוניון קולג'.
* קטעים מספר יד החזקה לרבנו משה בן מימון ז"ל – קטעים מכתב ידו של הרמב"ם בספרו משנה תורה, שבספרייה הבודליינית של אוניברסיטת אוקספורד, עם הערות, ביאורים והשוואות. בית הדפוס בו יצא לאור החיבור הופצץ ונשרף במלחמת העולם השנייה, ורק עותקים בודדים שרדו את השריפה.

==לקריאה נוספת==
* שמואל אטלס, קווים לדמותו (של רבי יחיאל יעקב וינברג), סיני, נח, תשכ"ו, עמ' רפא-רצב.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.jta.org/1977/07/29/archive/samuel-atlas-dead-at-77 ידיעה על פטירתו וקורות חייו] מיום 29 ביולי 1977, באתר JTA
* [https://www.encyclopedia.com/religion/encyclopedias-almanacs-transcripts-and-maps/atlas-samuel אטלס, שמואל] באתר Encyclopedia.com
* 
<div style="direction: ltr;">
* 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי תלמוד
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:סגל היברו יוניון קולג'
קטגוריה:סגל בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בברלין
קטגוריה:מהגרים מליטא לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1899
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
בר ברגסון

ה[[מאוזוליאום על קברו של בר ברגסון בבית הקברות היהודי בוורשה]]
דב בר ברגסון או זוננברג (בפולנית: Berek Szmulowicz Sonnenberg; בֶּרֶק בן שמואל זוננברג, מוכר גם כ"בֶּרְקֶ'ה" בפולין החסידית; ה'תקכ"ד, 1764 – ד' בכסלו ה'תקפ"ג, 18 בנובמבר 1822) היה בנו ויורשו של שמואל זביטקובר, ובעלה של תמר'ל ברגסון. בנקאי ונדבן, סוחר ובעל נכסים, מראשי הקהילה היהודית בוורשה, ומתומכיה הראשיים של תנועת החסידות בשנות היאחזותה ביהדות פולין.

==קורות חיים==
כבר בצעירותו עסק עם אביו במסחר הבהמות, הבשר והעור, כשחלק מהעסקים הוא ניהל יחד עמו, וחלק באופן עצמאי.

נשא את תמר'ל ברגסון (זוננברג) לאחר מות בעלה הראשון. השניים היו פילנתרופים ידועים ביהדות פולין.

את עיקר הונו עשה מחכירת מונופול המלח של ממלכת פולין כולה יחד עם בנו גבריאל ברגסון והעשיר היהודי שמואל מרקוס פוזנר. מונופול זה העמיד לרשותו סכומי כסף עצומים שאפשרו לו להרחיב את תחומי השפעתו על ידי מתן הלוואות לגורמי השפעה במדינה ומחוצה לה. שימש גם כספק לנפוליאון.

מחמת אהדתו לתנועת החסידות העסיק תחתיו רבים מן החסידים, על מנת לספק פרנסתם. כך לדוגמה עבד במפעליו הרב מרדכי רקובר, בדחנו של רבו הרב יעקב יצחק הורוביץ, "החוזה מלובלין", דבר אשר איפשר לרב רקובר לשהות רבות במחיצת רבו.

רק לאחר מותו קיבלה אשתו תמר'ל את האישורים להתגורר כרצונה בערים שמחוץ לתחום המושב היהודי בפולין.

בצוואתו השאיר כסף רב לצדקה, עשירית מהונו, אך יורשיו סירבו לממש את הצוואה כלשונה והסכום הופחת לכדי מחצית. אף כי סביר היה להניח שכוונתו המקורית של מי שהיה מתומכי החסידות וייסד בית כנסת בפראגה, לתת את כספו לעניים יהודים, התערבות השלטונות בחלוקת העיזבון הביאה לחלוקת הכסף גם למוסדות ויחידים נוצריים.

הוא נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה (ברחוב אוקופובה, חלקה 1 שורה 13) במאוזוליאום מפואר.

למשפחתו היו צאצאים רבים מפורסמים, סוחרים ובעלי הון. נינם היה הפילוסוף היהודי-צרפתי אנרי ברגסון.

==ראו גם==
* תמר'ל ברגסון

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://cemetery.jewish.org.pl/id_27140/info/__Sonnenberg.html המאוזוליאום של ברגסון], בבית הקברות היהודי בוורשה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים פולנים
קטגוריה:נדבנים יהודים פולנים
קטגוריה:נפטרים ב-1822
ישראל אוזן

ישראל אוזן (נולד ב-8 בפברואר 1986) הוא מנכ"ל משרד העבודה.

== ביוגרפיה ==
אוזן נולד בירושלים וגדל בשכונת רמות ורמת שלמה. למד בישיבת עטרת ישראל. עשה מכינה קדם אקדמית בקרית אונו ושירות אזרחי במרכז תעסוקתי "עלי שיח". במקביל ללימודיו לתואר ראשון, שימש כמנכ"ל אגודת הסטודנטים בקריה האקדמית אונו. לאחר הלימודים עבד ברשות המיסים כראש צוות מע"מ במרכז מידע טלפוני בירושלים. שימש כמנהל תוכניות לשילוב חרדים באקדמיה ובשוק התעסוקה בקרן קמח ובג'וינט ישראל.

בשנים 2016-2018 שימש כיועץ למנכ"ל משרד הפנים.

בשנים 2018-2021 שימש כיועץ שר-הפנים ושר הפריפריה נגב גליל.

בשנים 2021-2022 שימש כראש מטה מפלגת ש"ס.

בשנים 2023-2020 שימש חבר ועד הפועל הציוני, המוסד העליון של ההסתדרות הציונית; חבר ועדת כספים בוועד הפועל הציוני העולמי, וכציר בקונגרס היהודי הציוני העולמי.

ב-2023 שימש כראש מטה משנה לראש הממשלה אריה דרעי וראש מטה שר הבריאות והפנים לשר משה ארבל.

ב-21 במאי 2023 מונה על ידי שר העבודה, יואב בן צור, למנכ"ל משרד העבודה.

באפריל 2024 נבחר ל-40 הצעירים המבטיחים בישראל של העיתון גלובס<ref></ref>.

אוזן בוגר תואר ראשון במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו ובעל תואר שני במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית בירושלים בתוכנית הבכירים.

נשוי לשירה ואב לארבעה. מתגורר בירושלים.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת עטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי משרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:פעילי ש"ס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
כנסיית הרובע המאוחדת הראשונה

כנסיית הרובע המאוחדת הראשונה (באנגלית: United First Parish Church) היא קהילה אוניברסילית אוניטריאנית ב, מסצ'וסטס, שהוקמה ככנסיית הרובע של קווינסי בשנת 1639. בניין הכנסייה הנוכחי נבנה בשנת 1828 על ידי חוטב האבנים הנודע אבנר ג'וי מבוסטון, ועוצבה על ידי . הבניין נכנס למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-30 בדצמבר 1970, בשל הקשר שלו עם משפחת אדמס, שמימנה את בנייתו ושחבריה המשמעותיים ביותר קבורים בכנסייה.

הכנסייה נקראת גם כנסיית הנשיאים, מכיוון ששניים מנשיאי ארצות הברית, ג'ון אדמס וג'ון קווינסי אדמס, קבורים בכנסייה יחד עם נשותיהם, אביגייל אדמס ולואיזה אדמס. הארבעה קבורים מתחת לכנסייה בקריפטה משפחתית. מקום מושבם בכנסייה, מספר 54, מסומן בלוח וסרט.

== היסטוריה ==
הקהילה התכנסה לראשונה בשנת 1636 כסניף של הכנסייה בבוסטון, והפכה לכנסייה עצמאית בשנת 1639. זו הייתה כנסייה קהילתית פוריטנית כאשר הוקמה לראשונה, אך מאז אמצע המאה ה-18 היא אוניטריאנית.

בניין הכנסייה הנוכחי בנוי מגרניט שנחצב במקום. חזית הכנסייה נתמכת על ידי ארבעה עמודי גרניט מונוליטיים, כשכל עמוד בגובה 7.6 מטר ומשקלו מוערך ב-25 טון. מעל החזית הראשית מתנשא מגדל דו-שלבי, חלקו התחתון מוארך ולא מעוטר, והוא בעל לוחות שעון מכל צד, ומעליו כיפה פתוחה עם שמונה עמודים.<ref></ref>

נשיא ארצות הברית ג'ון אדמס מימן את בניית הכנסייה באמצעות תרומת קרקע, ועיקר הגרניט הגיע מהמחצבה של משפחת אדמס. עם זאת, העמודים הם ממחצבה מקומית אחרת, שכן מחצבתה של משפחת אדמס לא הייתה עמוקה מספיק עבור עמוד בגובה מלא. הפעמון המקורי שלו נוצק על ידי פול רוויר, אך הותך ונוצק מחדש מכיוון שלא היה חזק מספיק כדי לשמש כאזעקת אש. התקרה הכיפתית מייצגת שעונית מוקפת בלוטוסים.

== מקום קבורתם של משפחת אדמס ==
ג'ון אדמס ובנו, ג'ון קווינסי אדמס, יחד עם הגברות הראשונות שלהם, אביגייל אדמס ולואיזה אדמס, קבורים בכספת משפחתית במרתף הכנסייה. רק כנסייה אחת נוספת בארצות הברית מכילה קבר נשיאותי: הקתדרלה הלאומית של וושינגטון בוושינגטון די. סי. שבה קבורים שרידי הנשיא וודרו וילסון והגברת הראשונה אדית בולינג וילסון.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארצות הברית: כנסיות
צ'ויושפאלוש

צ'ויושפאלוש (בהונגרית: Csólyospálos) הוא כפר בנפת קישקונמאישה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.

הכפר נוצר ממיזוג של שתי חוות באזור והפך לכפר עצמאי ב-1 ביולי 1945.

כמו יישובים רבים באירופה, גם בצ'ויושפאלוש אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,832 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 1,530 תושבים.

בכפר יש כמה אתרים בולטים, כולל בית ספר לשעבר אשר נרכש על ידי Gergely Pongrátz, מנהיג המהפכה ההונגרית של 1956, והפך למוזיאון המהפיכה. ישנו גם אתר עם ממצאים גאולוגיים מצפון-מזרח לכפר.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
יאסנטלאסלו

יאסנטלאסלו (בהונגרית: Jászszentlászló) הוא כפר בנפת קישקונמאישה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.

כמו יישובים רבים באירופה, גם ביאסנטלאסלו אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 3,482 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 2,379 תושבים.

בשנת 1920 התגוררו בכפר 5 יהודים ובשנת 1920 התגוררו בו שני יהודים. ישנו תיעוד של יהודי אחד שהתגורר בכפר שנרצח בשואה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קמפץ

קמפץ (בהונגרית: Kömpöc) הוא כפר בנפת קישקונמאישה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה.

כמו יישובים רבים באירופה, גם בקמפץ אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 855 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 630 תושבים.

הבתים הפזורים באזור היו חלק מקישקונמאישה עד שבשנת 1950 הפך קמפץ לכפר עצמאי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
פלורה מקדונלד ריד

פלורה מקדונלד ריד (באנגלית: Flora Macdonald Reid; 1860–1938) הייתה ציירת בריטית, סקוטית ואחותם של האמנים ג'ון רוברטסון ריד ואליזבת ריד.<ref>Strang, Alice (2016). Modern Scottish Women: Painters & Sculptors 1885 - 1965. p. 94.</ref>

== ביוגרפיה ==
ריד נולדה בלונדון ב-1860, להורים סקוטים, והמשפחה עברה מאוחר יותר לאדינבורו. היא למדה בבית הספר הנאמנים לאמנות, וגם חונכה על ידי אחיה ג'ון. ב-1881 היא ואחיה חזרו ללונדון, שם גרו באזור האוורסטוק היל של העיר.<ref>"Flora MacDonald Reid". Cornwall Artists Index</ref> מאוחר יותר בחייה בילתה עשור בקורנוול, והתגוררה בלוא ופולפרו.

=== יצירה ===
בגיל שש עשרה הציגה פלורה ריד עבודות באקדמיה המלכותית הסקוטית, במכון המלכותי לאמנויות גלאזגו מגיל 19, ובאקדמיה המלכותית מגיל 20. היא מתועדת כמציגה ציורים באקדמיה המלכותית בשנת 1900.<ref>Flora M. Reid in Royal Academy catalogue "The Exhibition of the Royal Academy of Arts MDCCCC : the one hundred and thirty-second"</ref> הציור שלה "אמונה" (לימים נקרא "השוק בעיר ברוז'") נכלל בספר על נשים ציירות בעולם מ-1905.<ref>Women painters of the world, from the time of Caterina Vigri, 1413-1463, to Rosa Bonheur and the present day, by Walter Shaw Sparrow, The Art and Life Library, Hodder & Stoughton, 27 Paternoster Row, London, 1905</ref>

הציור של ריד מ-1883, "עובדי השדות", נכלל בתערוכה של ציירי וציירות סקוטלנד בשנים 1885–1965 בגלריה הלאומית הסקוטית לאמנות מודרנית ב-2016.

=== מוניטין בינלאומי ===
ריד נסעה וחיה בנורווגיה, צרפת ובלגיה, וקיבלה מדליית זהב ב-1900 בתערוכה העולמית בפריז.

ריד הציגה את עבודתה בארמון האמנויות היפות בתערוכת קולומביה העולמית ב-1893 בשיקגו, אילינוי.<ref>Nichols, K. L. "Women's Art at the World's Columbian Fair & Exposition, Chicago 1893".</ref>

בין השנים 1895–1932 הציגה ריד שש פעמים בסלון הפריזאי, לעיתים קרובות באקדמיה הסקוטית המלכותית בין השנים 1877–1922, וכמעט בכל שנה בין השנים 1880–1938 במכון המלכותי לאמנויות גלאזגו.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Dora Macdonald Reid The First Communion (1894).jpg|לפני ההתיחדות
File:Flora Macdonald Reid - A Bruges Market Place - d5492514.jpg|השוק בעיר ברוז'
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות סקוטיות
קטגוריה:ילידות 1860
קטגוריה:נפטרות ב-1938
רוברט ת'ורבורן

רוברט ת'ורבורן (באנגלית: Robert Thorburn; 1818–1885) היה צייר מיניאטורות סקוטי ומקורב לאקדמיה המלכותית.<ref>Cust, Lionel Henry (1898). "Thorburn, Robert" . In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. Vol. 56. London: Smith, Elder & Co. p. 280. Public Domain This article incorporates text from this source, which is in the public domain.</ref>

== ביוגרפיה ==
רוברט ת'ורבורן, נולד בדמפריס במרץ 1818, היה בנו של סוחר. את השכלתו המוקדמת קיבל בבית הספר התיכון דמפריס. עד מהרה פיתח אהבה לאמנות, ובשל טוב לבה של שכנה, נשלח בגיל חמש עשרה לאדינבורו לצייר באקדמיה, שם התקדם במהירות וזכה להצטיינות. כשלוש שנים לאחר מכן הגיע ללונדון ונכנס לשיעורי האקדמיה המלכותית. בתור יליד דמפריס הוא נהנה מהחסות המיוחדת של הדוכס מבקליוץ', שבאמצעותה השיג עבודות רבות.

הצלחתו של ת'ורבורן כצייר מיניאטורי הובטחה במהירות, ובמשך שנים רבות הוא קיבל את החסות של החברה האופנתית עם סר ויליאם צ'ארלס רוס. ב-1846 קיבל את המשימה הראשונה שלו מהמלכה ויקטוריה, רבות באו אחריה. דיוקנאות מיניאטוריות של המלכה ושל המלכה עם אדוארד השביעי, כנסיך מוויילס, שוכפלו רבות (1897).<ref>Cust. L. H.; Burnette, Arianne (2004). "Thorburn, Robert (1818–1885), miniature painter". In Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press</ref>

המיניאטורות של ת'ורבורן היו בממדים גדולים מהרגיל, הראו יותר מהדמות ולעיתים מלוות ברקע נוף. הם מצוירים על פיסות שנהב גדולות, לפעמים על פיסות שחוברות זו לזו. הגימור הקיצוני שלהם מייצר תחושה של מונוטוניות ושטיחות כאשר הצבעים איבדו את הרעננות שלהם. עם זאת, הם זכו להערצה רבה בזמן הפקתם, ובתערוכה הבינלאומית של פריז ב-1855 הוענקה לת'ורבורן מדליית זהב.<ref>Foster, Joshua James (1898). British Miniature Painters and Their Works. Nottingham: R. B. Earp & Sons, Ltd. pp. 80–83, 91–97, 101, 110–111.</ref>

אחת המיניאטורות הידועות ביותר שלו היא זו של הדוכסית ממנצ'סטר, ששעתוק שלה ניתן ב"ציירי המיניאטורות הבריטיים" של ג'יי ג'יי פוסטר (1898). אותה עבודה מכילה דיוקן של ת'ורבורן מתוך מיניאטורה עצמית ורשימה של מצויריו העיקריים הכוללת את רוב הנשים היפות של אותה תקופה.<ref>Oliver, Valerie Cassel, ed. (2011). "Thorburn, Robert". In Benezit Dictionary of Artists. Oxford University Press.</ref>

ת'ורבורן נבחר לחבר נלווה של האקדמיה המלכותית בשנת 1848. כאשר הצילום החל להחליף את הציור המיניאטורי, הוא החל לצייר בשמן, והציג פורטרטים ונושאים אחרים בתערוכות האקדמיה המלכותית בהצלחה מתונה.

היה לו בית בלאסווייד, ליד אדינבורו, אך הוא מת בטונברידג' וולס ב-3 בנובמבר 1885 בשנתו השישים ושמונה.

האמן ארצ'יבלד ת'ורבורן היה בנו.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Robert Thorburn (1818-1885) - Juliana Pole-Carew (1812–1881), Lady Robartes - 884902 - National Trust.jpg|ליידי רוברטס
File:Charlotte Mary Hood, Baroness Bridport by Robert Thorburn.webp|ברונית ברידפורד
File:Duchess of Buccleuch and daughter Lady Victoria Scott.jpg|הדוכסית מבוכלוך וביתה ויקטוריה
File:Portrait of the Field Marshall Arthur Wellesley, 1st Duke of Wellington, by Robert Thorburn.jpg|הדוכס ומולינגטון
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1818
קטגוריה:נפטרים ב-1885
ג'ורג' סנדרס (צייר)

ג'ורג' סנדרס (באנגלית: George Sanders; 1774 – 26 במרץ 1846) היה צייר דיוקנאות סקוטי.<ref>O'Donoghue, Freeman Marius (1897). "Sanders, George". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. Vol. 50. London: Smith, Elder & Co.</ref>

== ביוגרפיה ==
סנדרס נולד בקינגהורן, פייף, בשנת 1774, והתחנך באדינבורו. שם הוא למד אצל מאמן-צייר בשם סמטון, ולאחר מכן התאמן כמיניאטוריסט-צייר ואמן-רישום, ומעצב איורי ספרים. באותה תקופה הוא ביצע פנורמה של אדינבורו.

לפני שנת 1807 הגיע סנדרס ללונדון, שם, לאחר שעבד כמיניאטוריסט במשך כמה שנים, התבסס כצייר של פורטרטים בגודל טבעי בשמן. למרות יכולות מוגבלות, הוא היה במשך זמן מה אמן מאוד אופנתי, והשיג מחירים גבוהים. הוא בדרך כלל צייר את הלקוחות הגברים שלו בלבוש מהודר. דיוקנאותיו של הדוכסים מבקינגהאם, דבונשייר ורוטלנד, לורד דובר, לורד פלמות', ג'יין ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכסית ממרלבורו, מר וו. קוונדיש וסר וו. פורבס, נחרטו מאוחר יותר על ידי ג'יי ברנט, סי. טרנר, ה. מאייר ואחרים.

סנדרס צייר כמה דיוקנאות של לורד ביירון. האחד, מתוארך 1807,<ref>"George Gordon, 6th Lord Byron (1788-1824) 1807-09". Royal Collection Trust.</ref> נחרט באורך שלם על ידי E. Finden ב־1832, ובחצי אורך ל"איורים ליצירותיו של לורד ביירון", 1834.

סנדרס הציג באקדמיה המלכותית ב-1834 בלבד, ואז שלח חמישה דיוקנאות, שזכו בביקורת קשה באותה תקופה. הוא ביקר תכופות ביבשת, והכין עותקים בצבעי מים של תמונות מפורסמות של מאסטרים הולנדים ופלמים; עשרים ושלושה מהם נמצאים בגלריה הלאומית של סקוטלנד.

הוא נפטר בלונדון, ב-26 במרץ 1846.

ג'ורג' סנדרס אימן והציג את אחייניתו כריסטינה רוברטסון ללקוחותיו עבור המיניאטורות שלה. היא הייתה אמורה להיות ציירת בחצר המלוכה הרוסית.<ref>V. Remington, ‘Robertson, Christina (1796–1854)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 200</ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:George Sanders - George Gordon, 5th Duke of Gordon.jpg|ג'ורג' גורדון
File:Admiral George Keith Elphinstone 1st Viscount Keith by George Sanders.jpg|אדמירל קייט אלפינסטון
File:FrancisBlackburne.jpg|פרנסיס בלקבורן
File:William Noel-Hill, 3rd Baron Berwick.jpg|ויליאם נואל-היל
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1774
קטגוריה:נפטרים ב-1846
לשמוע את הלב (שיר של רבקה זהר)

לשמוע את הלב הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת הישראלית רבקה זהר. השיר יצא לאור ב-17 בפברואר 2021, מתוך אלבומה ה-11, העונה לאותו השם.
== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על-ידי שחר הדר, הולחן על-ידי עמרי קסטן ולירון בן שמעון והופק על-ידי אודי תורג'מן. "לשמוע את הלב" יצא לרגל ציונה של זהר יובל שנים על הבמות, וכן היה לסינגל הראשון מתוך אלבומה ה-11. זהר שיתפה כי כמעט וויתרה על המשך פעילותה כסולנית בשל רצונה להפסיק להופיע עם שיריה הקלאסיים שוב ושוב. אולם, לאחר פגישתה את תורג'מן, והתאהבותה בשירים החדשים - השלימה זהר את הקלטת האלבום, תוך תהליכי השלמה ויציאה מאזורי הנוחות שלה.

שחר הדר, שקיבלה מתורג'מן את תוכן שיחותיו עם זהר והפכה אותו לטקסטים<ref></ref>, סיפרה כי השיר נכתב כפרץ מילים, וכי הוא מספר את דמותה של רבקה כאישה חזקה ועמוקה, מלאת עוצמה ויופי<ref></ref>. עם צאת השיר, הפצירה זהר במאזיניו כי לעולם לא יפלו ברוחם וכי כמילות השיר, תמיד ניתן למצוא את האמת והאור בסופו של יום.

עם צאתו, התקבל השיר בחום בקרב המאזינים, זכה לשבחם של המבקרים<ref></ref><ref></ref> וכן נכנס לפלייליסט של כאן גימל. מאוחר יותר, עם צאתו של האלבום המלא - נכנס השיר לפלייליסט של כאן גימל בשנית.

לאור הצלחתו וסמליותו, הפך השיר בהמשך גם לשיר הנושא של האלבום, וכן לשיר הנושא של סיבוב ההופעות שליווה אותו<ref></ref>.

== וידאו קליפ ==

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, צולם ובוים על-ידי עומר בורין, והועלה לערוץ היוטיוב של זהר ב-17 בפברואר 2021. בקליפ ניתן לראות את זהר שרה את מילות השיר כשהיא פוסעת ביער ובחוף הים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=vV0JT9Ti87I סרטון השיר "לשמוע את הלב"] באתר יוטיוב
* [https://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=876&wrkid=51522 מילות השיר "לשמוע את הלב"] באתר שירונט

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:סינגלים מ-2021
קטגוריה:שירי רבקה זהר
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על חלומות
כריסטינה רוברטסון

כריסטינה רוברטסון (באנגלית: Christina Robertson; לבית סנדרס; 17 בדצמבר 1796 – 30 באפריל 1854) הייתה ציירת סקוטית הזכורה בדרך כלל בזכות דיוקנאותיה של המשפחה הקיסרית הרוסית, נציגת המסורת האקדמית. היא הייתה חברת הכבוד האישה הראשונה באקדמיה הסקוטית המלכותית.

== ביוגרפיה ==
כרסטינה סנדרס נולדה בקינגהורן בפייף בדצמבר 1796,<ref>Alice Strang (26 November 2020). "Pioneering women at the Royal Scottish Academy". Art UK.</ref> להורים שרצו שהיא תזכה בהשכלה. היא הוכשרה על ידי דודה, ג'ורג' סנדרס, שצייר מיניאטורות והיא החלה את הקריירה שלה בביתו בלונדון. כריסטינה הייתה ציירת דיוקנאות מצליחה והיא השיגה במהירות קהל לקוחות, בתחילה מפטרונים סקוטיים עבור המיניאטורות שלה ומאוחר יותר עבור ציורי שמן וצבעי מים, והרוויחה יותר מהמורה שלה.<ref name=":0">MacPherson, Hamish (11 December 2022). "The story of the Scot who became an artist for the Russian Tsars</ref>

עד 1823 היא הייתה נשואה לאמן ג'יימס רוברטסון אבל האמנות שלה האפילה על שלו, והיא הציגה באקדמיה המלכותית. משנת 1828 היה לה סטודיו משלה, אולי האישה הראשונה שעשתה זאת. בשנה לאחר מכן היא הפכה לחברת הכבוד הראשונה של האקדמיה הסקוטית המלכותית.<ref>Elizabeth L. Ewan; Sue Innes; Sian Reynolds; Rose Pipes (8 March 2006). The Biographical Dictionary of Scottish Women. Edinburgh University Press. pp. 304–305</ref>

במהלך שנות ה-30, כריסטינה רוברטסון נסעה הרחק ממשפחתה, אף שילדה שמונה ילדים, וארבעה מהם שרדו מינקות.<ref name=":0" /> היא עבדה בפריז באמצע שנות ה-30 ופגשה אנשי חצר המלכות הרוסית, שכבר יכלו לראות את עבודתה בתחריטים בכתבי עת, ולכן התפתתה להצטרף אליהם בסנט פטרסבורג. היו לה יותר עבודות מהרגיל, כדי להחליף את הציורים שאבדו בשריפה שהרסה את ארמון החורף ב-1837. כריסטינה הייתה בסנט פטרסבורג מ-1839 עד 1841, שם ביצעה ציור באורך מלא של הצאר ניקולאי הראשון<ref name=":0" /> והקיסרית אלכסנדרה ושלוש בנותיה - מריה, אולגה ואלכסנדרה. ב-1841 היא הייתה האישה הראשונה, והיחידה, שנעשתה לחברת כבוד, באקדמיה הקיסרית לאמנויות.<ref>V. Remington, ‘Robertson, Christina (1796–1854)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004</ref> היא נשארה שם ועבדה כאמנית מלכותית במשך עשר שנים, אם כי דיוקנאות של כלות הקיסרות נדחו ב-1849. אחת המצוירות, הדוכסית הגדולה מריה אלכסנדרובנה, הזמינה מאוחר יותר את כריסטינה לצייר אותה ואת ילדיה, והקיסרית בחרה בה לצייר דיוקן מעודכן של עצמה, בשנת 1852.

חלק מהדיוקנאות של כרסטינה רוברסטון נחרטו עד 1833 והם נכללו בגלריית הדיוקנאות של נשים מכובדות, כולל נשות החצרות של ג'ורג' הרביעי ו-ויליאם הרביעי.<ref>John Burke (ed. E. Bull) (1833). "The portrait gallery of distinguished females including beauties of the courts of George IV and William IV with memoirs"</ref>

רוברטסון מתה בסנט פטרסבורג, ונקברה בבית הקברות וולקובו.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="230">
 File:Alexandra Fedorovna by C.Robertson (1840s, Hermitage).jpg|אחכסנדרה פדורובנה
File:Alexandra Nikolaevna, Princess of Hesse-Kassel.jpg|אלכסנדרה ניקולאייבנה
File:Nicholas I by C.Robertson (Hillwood museum).jpg|ניקולאי הראשון
File:Olga Nikolaevna Queen of Württemberg.jpg|אולגה ניקולאייבנה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות סקוטיות
קטגוריה:מהגרים לרוסיה
קטגוריה:ילידות 1796
קטגוריה:נפטרות ב-1854
המלחמה של קלרה

המלחמה של קלרה (באנגלית: Clara's War: One Girl's Story of Survival) הוא ספר זיכרונות משנת 2009 מאת קלרה קרמר וסטיבן גלנץ, המספר את סיפור חייה של קרמר בפולין הכבושה בידי הנאצים, שם הסתתרה עם יהודים פולנים אחרים 20 חודשים בבונקר מתחת לבית בעיירה ז'ובקבה. הספר פורסם בארצות הברית על ידי Harper/Ecco ב-2009. קרמר היא מייסדת מרכז המידע אודות השואה (Holocaust Resource Center) באוניברסיטת קין ביוניון, ניו ג'רזי.<ref></ref>

== סקירה ==
קלרה קרמר הייתה בתו המתבגרת של בעל מפעל יהודי בפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939. עיר הולדתה ז'ולקייב-ז'ובקבה נמצאה בחלק הכיבוש הרוסי של פולין. היא הייתה עדה להרג או גירוש חברים ובני משפחה על ידי הסובייטים, ושמעה שגויסו לעבודות כפייה.

עם פלישת גרמניה לברית המועצות, הצבא האדום נסוג, והעיירה נכבשה על ידי הנאצים. נכסי יהודים נלקחו והם הצטוו לעבור לגטו, אך לאחר ששמעו בני משפחתה של קלרה על היחס שקיבלו יהודים מידי הנאצים, החליטו להסתתר.

בעזרת ולנטין בק, גרמני אתני, ומשפחתו, קלרה, משפחתה וחברים הוסתרו בבונקר ייעודי מתחת לבית משפחת מלמן שגרה גם היא בבונקר עם קלרה ומשפחתה. הבונקר מתואר בספר כ"חלל שאינו גדול ממתקן לקשירת סוסים". בק מועסק על ידי כוחות הכיבוש כמחסנאי במחסן אלכוהול. יש לו מוניטין של אנטישמי, שיכור ופלרטטן אלים. 18 אנשים חיו בבונקר. מעליהם שימש ביתו של בק לעיתים קרובות למגורים עבור חיילי ורמאכט וקציני אס אס. בבונקר, אמה של קלרה דחקה בה לכתוב יומן כדי שאם לא ישרדו את המלחמה, העולם יידע מה קרה להם.

קרמר מתארת את חיי היום-יום שלה בבונקר והמאבק לשרוד. בק הביא להם אוכל וחדשות על המלחמה. היא למדה מבק על גירוש רבים מחבריה למחנות ההשמדה ואירועים נוספים הקשורים לשואה בפולין. היא כתבה על רומן שבק מנהל עם אחת הדיירות, ועל כך שכולם מועמדים בסכנה כשאשתו של בק, יוליה, מתוודעת לקשר. יש מקרים רבים שבהם הם כמעט מוסגרים.

כל הדיירים מלבד אחד שורדים עד שחרור ז'ולקייב על ידי הצבא האדום. כשהבית עלה באש, אחותה של קלרה ברחה בבהלה ונלכדה על ידי הנאצים. קרמר טענה שמתוך 5,000 יהודים בז'ולקייב לפני המלחמה, רק 50 שרדו.

== הערות שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20121022095552/http://www.harpercollins.com/books/Claras-War/?isbn=9780061728600 מלחמתה של קלרה] ב-HarperCollins.com
* [https://www.yadvashem.org/education/educational-materials/books/claras-war.html מלחמתה של קלרה] באתר יד ושם

קטגוריה:זיכרונות מהשואה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי פולין
רם רייפן

רם רייפן (נולד ב-26 באפריל 1954) הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית וגסטרואנטרולוג-ילדים, חוקר ומרצה בנושאי תזונה, ובעבר ראש בית ספר למדעי התזונה בפקולטה לחקלאות מזון וסביבה על שם רוברט ה. סמית' באוניברסיטה העברית. כמו כן רייפן עמד במספר פורומים שאורגנו על ידי ארגון הבריאות העולמי וכן האיחוד האירופי. בנוסף, רייפן הוא יו"ר של חברת "צ'יקפי פרוטאין", חברת פוד-טק המייצרת אבקת איזולייט מחומוס<ref></ref>.

== ביוגרפיה ==
רייפן נולד וגדל ברחובות לחנה ויעקב רייפן. לאחר שסיים את שירותו הצבאי בדרגת סרן בשנת 1976, נרשם לפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית. רייפן הפך דוקטור לרפואה בשנת 1982, והוסמך כרופא ילדים בשנת 1989. עד לשנת 1992, רייפן היה עמית מחקר במחלקה לתזונה קלינית ובמחלקה לגסטרואנטרולוגיה בית החולים “סיק קידס” בטורונטו, קנדה<ref></ref>. ב-1992 השלים רייפן תואר שני במדעי הרפואה (M.Sc) במדעי התזונה באוניברסיטת טורונטו. ב-1994 הוסמך כמומחה לגסטרואנטרולוגיה בילדים מטעם ההסתדרות הרפואית בישראל.

=== חיים אישיים ===
רייפן נשוי לד"ר אלה רייפן, מנתחת ראש וצוואר. לזוג שני ילדים.

== מחקר ==
בשנת 1994 הצטרף רייפן לבית הספר למדעי התזונה בפקולטה לחקלאות מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית של האוניברסיטה העברית. רייפן קיבל פרופסור מן המניין בשנת 2012. בשנת 2002 קיבל תואר פרופסור מטעם אוניברסיטת מטרופוליטן לונדון.

בשנת 2005 הקים רייפן את בית הספר לתזונה לסטודנטים בינלאומיים של האוניברסיטה העברית. בשנים 2014 –2017, היה רייפן ראש מרכז המחקר לנוטריגנומיקה במכון לביוכימיה ומדעי המזון באוניברסיטה העברית במכון לביוכימיה ומדעי המזון באוניברסיטה העברית.

רייפן חבר במספר ועדות ופורומים בינלאומיים בנושאי תזונה, וכן נמנה עם מספר ועדות של ארגון הבריאות העולמי ושל האיחוד האירופי. בשנים 1997–2001 רייפן היה חבר בתת-ועדה בנושא הקשר בין תזונה לבין סרטן המעי הגס של ארגון הבריאות העולמי. בשנת 2008 היה רייפן חלק מוועדת מומחים שדנה בנושא הוספת מגנזיום למים מטעם ארגון הבריאות העולמי<ref></ref>.

רייפן ערך מספר מחקרים במדינות מתפתחות מסביב לעולם. בעקבות ממצאיו של רייפן, ארגון הבריאות העולמי המליץ לתת לנשים בהיריון טיפות של ויטמין A במדינות העולם המתפתח, וכן לתת אותן גם לתינוקות לאחר לידה<ref></ref><ref></ref><ref></ref>.

=== צ'יקפי ===
לאחר מחקר בגרגירי חומוס פיתח רייפן תהליך של סינתוז אבקת חלבון באיכות גבוהה מגרגרים אלו. התהליך נרשם כפטנט הנמצא בבעלות משותפת של רם והאוניברסיטה העברית<ref></ref>, וכעת משמש את חברת צ'יקפי פרוטאין, חברה ישראלית המייצרת חלבון איזולייט מגרגירי חומוס, המשמש כתחליף לחלבון מן החי עבור תעשיות החלב, הבשר והביצים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:בוגרי תיכון דה שליט
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: חקלאות, מזון וסביבה
קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:תזונאים
אריה עופרי

אריה עופרי (נולד ב-14 באוגוסט 1948) הוא איש עסקים ופוליטיקאי ישראלי, כיהן כראש המועצה האזורית שומרון בין השנים 1993–1997.

==ביוגרפיה==
נולד בשם אריה הרשלר לדוד וטובה. ב-1977 נמנה עם גרעין "שומרון" מנתניה שייסד את היישוב שבי שומרון. בשבי שומרון שימש כמזכיר היישוב ויושב ראש הוועד שלו. בשנות ה-80 היה סגן יו"ר מועצה אזורית שומרון. בשנת 1993 נבחר לראשות מועצה אזורית שומרון. כיהן בתפקיד עד 1997. לאחר מכן שב לשמש כיו"ר המזכירות של שבי שומרון.

ניהל פרויקטים בתחום הבנייה וייבוא המזון. עופרי ואשתו מחזיקים בחברת קרן – קידום, ריכוז וניהול בע"מ.

שימש כחבר הנהלת מרכז המועצות האזוריות, חבר בהנהלת החברה למתנ"סים וחבר בהנהלת האגודה למען החייל.

בפברואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הודיע על תמיכה בגדעון סער ומפלגת תקווה חדשה.

נשוי לפנינה לבית זידנפלד ולהם ארבעה ילדים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי המועצה האזורית שומרון
קטגוריה:מייסדי התנחלויות
קטגוריה:שבי שומרון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
דוד משה אברהם אשכנזי

הרב דוד משה אברהם מטרויש אשכנזי (ה'ת"ם 1680 בערך - י"ח בחשוון תק"ו, 13 בנובמבר 1745), ובקיצור: רבי אד"ם, היה רבה של רוהטין שבגליציה ומחבר פירושים על מדרשי ההלכה. לחם בתנועה הפרנקיסטית. יש הסבורים כי הוא אדם בעל שם.

==מאבקו בפרנקיסטים ==
יעקב פרנק, ממשיכו של שבתי צבי, הגיע ב - 1756 לרוהטין, ואסף שם קהל נאמנים, בראשם אלישע שור מרוהטין ומשפחת שור בכללה. הרב אד"ם נאבק בו בתוקף, ועקב כך היה קרבן להלשנה. מסופר שהבעל שם טוב ביקר בביתו כאות תודה על מאבקו.

==חיבוריו==
* פירוש מרכבת המשנה על המכילתא. נדפס לראשונה בלמברג תרנ"ה, על ידי צאצאי המחבר, בעידודו של רבי יהושע רוקח מבלז, ושוב בירושלים תשכ"ד.
* פירוש תולדות אדם על הספרי לחומש במדבר ודברים. נדפס לראשונה מכתב יד המחבר על ידי מוסד הרב קוק, תשל"ב, בשני כרכים. פירושיו על מדרשי ההלכה רחבי יריעה, ועוסקים גם בסוגיות התלמוד המאזכרות את מדרשי ההלכה.
* שער המשנה, פירוש על ספרי "עבודה" ו"קרבנות" במשנה תורה לרמב"ם. היה בכתב יד שאבד ולא נדפס.
* תפארת שיבה, חידושים על התלמוד ודרשות. גם הוא היה בכתב יד שאבד.

==לקריאה נוספת==
*רוהאטין, עמ' 34 - 36, עמ' 108.
* מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ח"ה עמ' 407 - 410.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפטרים ב-1745
קטגוריה:רבנים פולנים
ג'ון כריסטיאן שצקי

ג'ון כריסטיאן שצקי (באנגלית: John Christian Schetky; 11 באוגוסט 1778 – 29 בינואר 1874) היה צייר ימי סקוטי.<ref>Macfarlane, Lindsey (2004). "Schetky, John Christian (1778–1874)". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.</ref>

== ביוגרפיה ==
שצקי היה צאצא למשפחה הונגרית-טרנסילבנית ותיקה, שמטעמים פוליטיים היגרה ללייפציג בתחילת המאה ה-16.<ref>Vibart, H. M. (1894). Addiscombe: its heroes and men of note. Westminster: Archibald Constable. pp. 134–40.</ref> אביו היה יוהאן גאורג כריסטוף שצקי, מלחין וצ'לן, שהתיישב באדינבורו ב-1773, והתחתן עם מריה אנה תרזה ריינגל, אף היא ממוצא הונגרי, בשנת 1774. ג'ון כריסטיאן היה בנם הרביעי של בני הזוג. הוא התחנך בבית הספר התיכון המלכותי, אדינבורו, שם יצר ידידות לכל החיים עם בן זמנו, וולטר סקוט.

== קריירה ==
שצקי למד אמנות אצל אלכסנדר נסמית. לאחר שטייל ביבשת, התיישב באוקספורד, שם לימד במשך שש שנים כאמן רישום. ב-1808 קיבל תפקיד בקולג' הצבאי המלכותי ב-Great Marlow; ושלוש שנים מאוחר יותר הוא מונה לפרופסור לציור בקולג' הצי המלכותי, פורטסמות', שם היו לו הזדמנויות רבות ללימוד המקצועות הימיים האהובים עליו. לאחר סגירת הקולג' הימי, הוא החזיק בתפקיד פרופסור דומה מ-1836 עד 1855 בסמינר הצבאי של חברת הודו המזרחית באדיסקומב, סארי.<ref>Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Schetky, John Christian". Encyclopædia Britannica. Vol. 24 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 322.</ref>

מ-1805 עד 1872 תרם מעת לעת לתערוכות הקיץ של האקדמיה המלכותית, והוא היה מיוצג בתחרות קישוט אולם וסטמינסטר של 1847 על ידי ציור שמן גדול של קרב לה הוג, 1692. הוא היה צייר ימי של ג'ורג' הרביעי, ויליאם הרביעי והמלכה ויקטוריה.<ref>Schetky, S.F.L. (1877). Ninety Years of Work and Play: sketches from the public and private career of John Christian Schetky. Edinburgh: Blackwood.</ref>

בין יצירותיו שפורסמו היו האיורים לספר "סקיצות והערות לשייט בים הסקוטי" של לורד ג'ון מנרס (1850); וכרך שכותרתו "זכרונות מהים" (1867), המכיל תצלומים של עשרים מציוריו ורישומים של כלי הלחימה הגדולים מעץ של הצי המלכותי.

אחת מיצירותיו הידועות ביותר, אובדן אוניית הקרב הגדולה "המלך ג'ורג'", שצוירה ב-1840, שנמצאת כעת בטייט בריטניה. מועדון השירות המאוחד החזיק בעבר ציור ימי חשוב נוסף, המראה את אה"מ Endymion, בפיקודו של סר צ'ארלס פאג'ט, מציל איש מלחמה צרפתי מספינה טרופה.

שצקי נפטר בלונדון ב-28 בינואר 1874.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="230">
 File:H.M.S. Mars and the French '74 Hercule off Brest, 21st April 1798.jpg
File:HMS Columbine and other Vessels off Lisbon RMG BHC3266.jpg
File:John Christian Schetky - A Sea-piece - NG 786 - National Galleries of Scotland.jpg
File:John Christian Schetky - The English Frigate Terpsichore Attacking The Santissima Trinidad After The Battle Of St Vincent.jpeg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1778
קטגוריה:נפטרים ב-1874