OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
המרכז למדיניות הגירה ישראלית

המרכז למדיניות הגירה ישראלית הוא ארגון ישראלי שנוסד ביולי 2012, במטרה לקדם מדיניות הגירה רשמית במדינת ישראל, בעקבות תופעת ההסתננות מאפריקה לישראל. המרכז נוסד על ידי אורלי יוגיר ועו"ד יונתן יעקובוביץ', אשר שימש כמנהל המרכז הראשון עד יולי 2021. את פעילות המרכז מוביל כיום היועץ המשפטי של המרכז, עוה"ד ד"ר יונה שרקי.

בתחילת פעילותו של המרכז הוא נשא את השם "איתן - מדיניות הגירה ישראלית", וזהו השם שבו רשומה העמותה שמפעילה את המרכז.

== פעילות העמותה ==
המרכז למדיניות הגירה ישראלית פועל במישור המשפטי, הציבורי, הפוליטי, האקדמאי והתקשורתי. בין היתר, המרכז מתמחה במחקר השוואתי בינלאומי ומשפטי בסוגיות הנוגעות למדיניות הגירה ומקלט בארץ ובעולם ומפרסם מחקרים ודו"חות בנושאים אלו. הדו"חות הראשונים שפרסם: "דו"ח נתוני פשיעת מסתננים: השוואה בין מחקרי הכנסת לבין נתוני המשטרה והלשכה המרכזית לסטטיסטיקה", ודו"ח בנושא השפעת ריכוז המסתננים על הסביבה האורבנית בדרום תל אביב.

בנובמבר 2013 היה המרכז בין היוזמים של קורס להגנה עצמית לקשישים בדרום תל אביב, בעקבות הירידה בביטחון האישי.

המרכז למדיניות הגירה ישראלית מייצג את עמדת המתנגדים לתופעת ההסתננות במסגרת עתירות שהוגשו לבג"ץ. ב-2013 הגיש המרכז עתירה, שביסודה הטענה כי המדינה אינה עושה די כדי להבטיח את זכויותיהם ושלומם של תושבי דרום תל אביב, נוכח תופעת ההסתננות. בדצמבר 2014 קיבל בג"ץ את עמדתו של המרכז בעניין עתירה שהוגשה כדי לעכב זימוני מסתננים למתקן חולות. בנוסף מספק המרכז מענה משפטי לתושבי דרום תל אביב המתמודדים עם תופעת ההסתננות.

ב-1 במרץ 2015 יזם המרכז בשיתוף תושבי דרום תל אביב, שינוי שמות של רחובות בדרום העיר לשמות של ערים ודמויות אריתראיות, כמחאה על המציאות עמה מתמודדים התושבים.

המרכז למדיניות הגירה ישראלית היה בין היוזמים לתיקון החוק למניעת הסתננות, שלפיו החל מאפריל 2017 יידרשו מעסיקי מסתננים לנכות 20% מהשכר המשולם למסתנן, ולהפקידו, בתוספת הפרשת מעסיק של 16%, בקרן פיקדון שאותה יקבל המסתנן רק כאשר יצא מישראל.

באוגוסט 2017, בעקבות עתירה שהגיש ארגון "המוקד לפליטים ולמהגרים" ופרסום בעיתון "הארץ", ביטלה רשות האוכלוסין וההגירה התקשרות עם המרכז בחוזה בשווי 49 אלף ש"ח בעבור כתיבת מחקר משווה על המצב באריתריאה. בנובמבר 2017 פרסם המרכז כי לצד תופעת ההסתננות מאפריקה, חל זינוק בבקשות המקלט בישראל של אזרחים ממדינות אחרות כמו אוקראינה, גאורגיה, הפיליפינים והודו.

במרץ 2019, פרסם המרכז למדיניות הגירה ישראלית דו"ח הסוקר את "פשיעת מסתננים בישראל",<ref></ref> המבוסס על נתונים שהתקבלו ממשטרת ישראל בעקבות בקשת חופש מידע.<ref></ref> הדו"ח מראה כי שיעור הפשיעה בקרב המסתננים בעבירות מין ואלימות נמצא במגמת עלייה משמעותית מאז 2010 ועד היום, והם גבוהים במאות אחוזים משיעור הפשיעה בקרב האוכלוסייה הכללית.<ref></ref>

באפריל 2021, ערב יום העצמאות ה-73 למדינת ישראל, פרסם המרכז דו"ח<ref></ref> החושף את שיעור היהודים באוכלוסיית ישראל אשר ירד לראשונה בהיסטוריה מתחת לסף של 74 אחוזים ואת המגמות השונות שהובילו לכך. הדו"ח זכה להתייחסות תקשורתית רחבה בארץ ובעולם.<ref></ref><ref></ref>

==ראו גם==
*בג"ץ איתן נגד ממשלת ישראל

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://www.youtube.com/channel/UCr2ucxJD3oRV_tukqi_jSug המרכז למדיניות הגירה ישראלית], באתר יוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ירושלים: עמותות
קטגוריה:הסתננות מאפריקה לישראל
קטגוריה:ישראל: הגירה וכניסה למדינה
מיגל (סדרת טלוויזיה)

מיגל (או MÍGUEL) היא סדרת טלוויזיה ישראלית שיצרו טום סלמה ודפנה לוין, בכיכובו של רן דנקר. הסדרה עלתה לשידור ב-25 בינואר 2018 בערוץ HOT3, ומספרת את סיפורו של טום, מעצב אופנה בן 23 שטס לגואטמלה לאמץ ילד.

באפריל 2018 נבחרה "מיגל" מבין 135 סדרות מכל העולם להשתתף בפסטיבל Canneseries, שם זכתה בפרס אנסמבל השחקנים הטוב ביותר.

הסדרה נמכרה לשידור לערוץ הפרימיום הצרפתי +Canal.

== תקציר העלילה ==

טום (רן דנקר) הוא תל אביבי צעיר בן 23, גיי, שמחליט לאמץ את מיגל, ילד בן 6 מגואטמלה. אמירה, חברתו של טום, שגם נשואה לו פיקטיבית, מלווה אותו בתהליך האימוץ. במהלך המסע של מיגל בגואטמלה טום מנסה להסתיר ממיגל את הסוד ששמר ממנו כל הזמן.

העלילה נעה בין שני צירי זמן - העבר, שנת 2001, סיפור האימוץ של מיגל, וההווה, שנת 2017, כאשר מיגל הבוגר חוזר לגואטמלה כדי לחפש את אמו הביולוגית.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
! שחקנ/ית
! תפקיד
! תיאור
|-
| רן דנקר || טום "זיסי" || מעצב אופנה בן 23 שנוסע לגואטמלה כדי לאמץ ילד
|-
| ראול מנדז || מרטין || עובד בשירותי הרווחה של המדינה. מסייע לטום בנוגע לתהליך האימוץ.
|-
| אביב כרמי || אמירה || ידידתו של טום הנוסעת עימו לגואטמלה לאמץ את מיגל.
|-
| עומר בן דוד || מיגל || מיגל בן ה-18, המגיע כדי לחפש את אמו הביולוגית.
|-
| מיגליטו סוחוול || מיגל הרננדז || ילד בן 5 שגדל בבית יתומים, אותו מאמץ טום.
|-
| מריה טלון || חימרה ||
|-
| אנטוניו מונרוי || הוגו ||
|-
| אדם קארסט || זוהר ||
|-
| דיאנה אילה גולדנר || שופטת||
|-
| אנטוניו מנואל אורדונייז || שוטר||
|-
| הנס קלדרון || שוטר||
|-
| דארמה מוראלס || שוטרת||
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://magazine.hot.net.il/category/מיגל/ "מיגל"], באתר מגזין HOT
ביקורות:
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:HOT: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות דרמה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה על הורות
קטגוריה:תוכניות להט"ב ישראליות
בדרך לברודוויי

בדרך לברודוויי (באנגלית: Broadway Bound) הוא מחזה מאת המחזאי היהודי-אמריקאי ניל סיימון. זהו המחזה השלישי בטרילוגיית יוג'ין הסמי-אוטוביוגרפית (קדמו לו יומן חוף ברייטון וטירונות). המחזה הוצג לראשונה ב-1986 ומאוחר יותר עובד לסרט טלוויזיה. המחזה הופק בישראל על ידי תיאטרון הבימה.

==עלילת המחזה==

יוג'ין ג'רום עוזב את בית הוריו בברייטון ביץ' ועובר למנהטן. שם, בעזרת אחיו סטנלי, הוא מנסה להשתלב בתעשיית הבידור ככותב מערכונים קומיים לרדיו ולטלוויזיה. במקביל נאלץ יוג'ין להתמודד עם פירוק משפחתו על רקע היפרדות הוריו.

==הפקת המחזה==

המחזה, שבוים על ידי ג'ין סאקס, הוצג לראשונה באוניברסיטת דיוק באוקטובר 1986. בכורת המחזה בברודוויי נערכה בדצמבר 1986 בתיאטרון ברודהרסט שם הציג המחזה עד ספטמבר 1988 וירד לאחר 756 הצגות. ג'ונתן סילברמן גילם את יוג'ין ולינדה לאבין ופיליפ סטרלינג גילמו את הוריו, קייט וג'ק. ג'ייסון אלכסנדר גילם את סטנלי בעוד ג'ון רנדולף גילם את סבו של יוג'ין ופיליס ניומן גילמה את דודתו. אליזבת פרנץ החליפה את לאבין בתור קייט ומאוחר יותר הוחלפה על ידי ג'ואן ריברס. לינדה לאבין וג'ון רנדולף זכו ב-1987 בפרס הטוני ובפרס דרמה דסק על תפקידם. 
==סרט טלוויזיה==

סרט המבוסס על המחזה הוקרן לראשונה ב-1992 ברשת ABC. קורי פרקר גילם את יוג'ין וג'ונתן סילברמן (שגילם את יוג'ין במחזה) גילם בסרט את סטנלי. אן בנקרופט וג'רי אורבך גילמו את הוריו של יוג'ין. מישל לי גילמה את דודתו ויום קרונין גילם את הסב. פול בוגרט ביים. קרונין זכה בפרס אמי על תפקידו.
==הפקת המחזה בישראל==

המחזה הועלה על ידי תיאטרון הבימה באפריל 1987 בתרגומו של דן אלמגור ובבימיו של עמית גזית. נתן דטנר גילם את יוג'ין בעוד שמעון כהן גילם את אחיו, סטנלי. ליא קניג ואברהם מור גילמו את הוריו. טובה פרדו גילמה את דודתו ושלמה בר שביט גילם את הסב. המחזה ירד ביולי 1987 לאחר 60 הצגות.<ref></ref>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות משנות ה-1980
קטגוריה:מחזות אמריקאיים
קטגוריה:מחזות ניל סיימון
לידסקי

לידְסקי הוא שם משפחה בעל סיומת סלאבית שפירושו "בן העיר לידא" (כיום בבלארוס) או פטרונים הנגזר מהשם לידֶה (קיצור לשם לוּדוֹלף) או מטרונים הנגזר מהשם לידיה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
הבחירות לראשות מרצ (2018)

[[ענת ניר ביום הבחירות לראשות מרצ]]
הבחירות לראשות מפלגת מרצ נערכו ב-22 במרץ 2018, ובהן בחרו מתפקדי מרצ את יושבת ראש המפלגה תמר זנדברג לכהונה של ארבע שנים.

==רקע==
ועידת מרצ, גוף המונה כאלף אנשים הנבחרים בידי כלל המתפקדים, הייתה הגוף הבוחר את המתאים לתפקיד יו"ר מרצ וכן את רשימת המפלגה לכנסת מאז נבחרה זהבה גלאון בשנת 2012.

שיטה זו הביאה חברי מפלגה להתרעם על כך שלא ניתנת להם כמעט יכולת השפעה על המפלגה, ואף טענו כי השיטה מונעת מאזרחים רבים להתפקד בשל כך. לאור ביקורת זו, הביעה זהבה גלאון תמיכה בפריימריז פתוחים, כאלה שמספיקה הצהרה על תמיכה בעקרונות מרצ ותשלום סמלי, ואף הציגה הצעה לשינוי תקנון בתהליך שהחל בשנת 2016 וטענה כי שינוי זה יביא ציבורים חדשים למרצ.

הצעה זו, יחד עם הצעות נוספות, נכשלה בכינוס ועידת מרצ ב-3 ביולי 2017 – בין היתר בשל התנגדותו של אילן גילאון. ב-18 באוקטובר התפטרה זהבה גלאון מחברותה בכנסת, לדבריה כדי לקדם את הפריימריז הפתוחים, אך המשיכה לכהן כיו"ר מרצ.

לאחר הבחירות לוועידת מרצ החדשה, שנערכו ב-26 באוקטובר 2017, ולקראת כינוסה הראשון הושגה פשרה בין זהבה גלאון לאילן גילאון. לפי הוראת שעה זו, יו"ר מרצ ייבחר בידי כלל המתפקדים של שנת 2017 וכל מי שיתפקד עד ה-17 בפברואר 2018. בנוסף, רשימת מרצ לכנסת תיבחר על ידי כלל המתפקדים לכשתתקרבנה הבחירות לכנסת העשרים ואחת וכל חמישייה בה תכלול לפחות מתמודד אחד שלא כיהן מלפני כן כחבר הכנסת.

ב-7 בינואר 2018 אישרה ועידת מרצ את הסכם הפשרה ברוב של 87%.

לקראת הבחירות התפקדו למפלגה כ-12,000 מתפקדים חדשים ומספר המתפקדים עלה לכ-30,000.

==שיטת הבחירות==
הבחירות נערכו בשיטה של הצבעה לאחד מן המתמודדים, כאשר הרוב הדרוש הוא 40%. הקלפיות נפתחו ב-130 יישובים בהם התפקדו (נכון ל-11 בינואר) לפחות 35 מתפקדים, כפי שהושג בהסכם הפשרה שאושר, ובתוספת מספר מוקדים לפי שיקולים גאוגרפיים.

ההצבעה נעשתה באמצעות מערכת ממוחשבת ב-22 במרץ 2018.

==מועמדים==
הציגו מועמדותם תשעה מתמודדים, חמישה מתוכם פרשו לאחר מכן. אלה שנשארו במירוץ:
* ח"כ תמר זנדברג, חברת כנסת מאז 2013 ויו"ר הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול.
* אבי בוסקילה, לשעבר מזכ"ל תנועת שלום עכשיו.
* אופיר פז דה פורטוגייז.
* דוד קשני.

===מועמדים שפרשו===
* זהבה גלאון, יו"ר מרצ המכהנת. פרשה ב-28 בפברואר 2018.
* ח"כ אילן גילאון, יו"ר סיעת מרצ בכנסת. הודיע כי יתמודד על ראשות מרצ במסגרת נאומו בוועידת מרצ ב-14 במרץ 2017. פרש מסיבות בריאותיות ב-28 בפברואר 2018. ב-13 במרץ 2018 הודיע כי יתמוך בתמר זנדברג.
* דוד נווה.
* אבי דבוש. פרש ב-13 במרץ והודיע על תמיכתו בזנדברג.
* אמרי קלמן, לשעבר יו"ר האגודה למען הלהט"ב בישראל. פרש ב-15 במרץ והודיע כי הוא תומך באבי בוסקילה.

==תוצאות==

{| class=wikitable style=text-align:right
|-
!מועמד
!קולות
!אחוזים
|-
| תמר זנדברג || 12,112 || 71.12%
|-
| אבי בוסקילה || 4,851 || 28.48%
|-
|דוד קשני || 23 || 0.14%
|-
| אופיר פז || 22 || 0.13%
|-
|נמנעים || 23 || 0.14%
|-
| סך הכול מצביעים || 17,031 || 100%
|-
| בעלי זכות בחירה ||31,602|| 54% הצבעה
|-
|colspan="3" style="line-height:1.1em"|<small>מקור: [https://meretz.org.il/יור-מרצ-חכ-תמר-זנדברג/ אתר המפלגה] </small>
|-
|}

==קישורים חיצוניים==
* [https://meretz.org.il/התפקדות-וזכות-הצבעה-שאלות-ותשובות/ התפקדות וזכות הצבעה – שאלות ותשובות:] , באתר מרצ.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בחירות מקדימות במרצ
קטגוריה:2018 בפוליטיקה
קטגוריה:2018 בפוליטיקה הישראלית
קטגוריה:הכנסת העשרים
Google Assistant

Google Assistant (בעברית: סייען גוגל) היא מערכת בינה מלאכותית אוניברסלית מסוג עוזרת אישית וירטואלית אשר פותחה על ידי חברת גוגל. המערכת קיימת במגוון רחב של מכשירים חכמים מבוססי אנדרואיד וזמינה גם בתור יישומון במכשירי iOS. בניגוד ל-Google Now, המערכת תומכת בשיחות דו-כיווניות.

== היסטוריה ==
המערכת הופצה לראשונה במאי 2016 ביישומון אשר ניתן היה להורדה חינמית בחנות האפליקציות של גוגל לבעלי טלפונים חכמים מסדרת פיקסל. בפברואר 2017 היישומון הופץ לכלל משתמשי אנדרואיד, ושלושה חודשים לאחר מכן הופץ גם למשתמשי iOS, מה שהפך את המערכת לזמינה במגוון רחב של מכשירים

במאי 2016 התקיים כנס המפתחים שבו נחשף הרמקול החכם של גוגל ויישומון Google Allo. בכנס, מנכ"ל גוגל הסביר כי Google Assistant נועד להקל על המשתמשים. כיום, היישומון בפיתוח ומיועד לדוברי אנגלית ערבית, בנגאלי, סינית דנית, הולנדית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, גוג'ארטי, הינדית, אינדונזית, איטלקית, יפנית, קנאדה, קוריאנית, מלאיאלם, מרתי, נורווגית, פולנית, פורטוגזית (ברזיל), פורטוגזית (פורטוגל), רוסית, ספרדית, שוודית, טמילית, טלוגו, תאילנדית, טורקית, אורדו ווייטנאמית בלבד. מחשבי לוח של אנדרואיד אינם בעלי גישה ליישומון אך בעתיד יתאפשרו גרסאות שיתאימו למכשירים. Google Pixelbook היה המחשב הראשון בעל גישה ליישומון. בעתיד, מכשירי Android TV צפויים להיות בעלי גישה בלעדית ליישומון.

בדצמבר 2016, השיקה חברת גוגל יישומון בן נוסף המאפשר שיפור חוויית משתמשי Google Assistant בכך שהם מאפשרים העברת מידע מכרטיס המכשיר אל היישומון. על מנת לעודד את מפתחי היישומונים לבנות פעולות נוספות שישמשו לשיפור חוויות המשתמש, הכריזה חברת גוגל על תחרות שבה היא תבחר זוכה בעל "היישומון הטוב ביותר". המנצח במקום הראשון יקבל כרטיסים לכנס הפיתוח של חברת גוגל בשנת 2018 והמחאה על סך 10,000 דולר ואילו במקום השני ובמקום השלישי הפרס היה 7,500 דולר.

ב-31 במרץ 2020 חברת yes השיקה ממיר אנדרואיד בשיתוף google לשירות הסטרימינג שלה "yes+" התומך ב-google Assistant.

== מאפיינים ==
המשתמשים מקיימים אינטראקציה ישירה עם היישומון, בדומה ל-Google Now. היישומון מאפשר לתזמן אירועים, תזכורות, לבצע פעולות במחשבון, חיפוש מהיר באינטרנט וכולי. בנוסף, גוגל הכריזה כי היישומון מאפשר זיהוי חפצים דרך מצלמת המכשיר, זיהוי שירים, תמיכה ברכישת מוצרים דרך שירות הקנייה של Google Express ובניית רשימת קניות על ידי גוגל הום.

== ביקורת ==
מגזין PC World דירג חיובית את היישומון ואמר כי היישומון מהווה סיכון תחרותי לצד מפתחי סירי וקורטנה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גוגל: תוכנה
קטגוריה:עוזרים וירטואליים
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2016
צביקה ארן (ביקו)

צביקה ארן (ביקו) (נולד ב-22 במאי 1975) הוא יזם חברתי, עורך דין ואיש תקשורת ישראלי. ארן ייסד את ארגון מידות, ממייסדי המכינה הקדם צבאית נחשון ו-מיזם 929 - תנ"ך ביחד.
== ביוגרפיה ==
צביקה אינהורן נולד וגדל בכפר סבא. אמו, תמי אינהורן הייתה מורה ומזכירה רפואית ואביו, מאיר אינהורן עבד כעצמאי וכנהג מכלית. לארן אח ואחות. ארן למד בתיכון כצנלסון בין השנים 1990–1993. בזמן לימודיו בתיכון, כיהן כיושב ראש הראשון של מועצת התלמידים הארצית וחבר במזכירות הפדגוגית של משרד החינוך כנציג הראשון מטעם התלמידים. שנתיים מאוחר יותר, ב-1992 היה ממקימי מועצת הנוער העירונית בכפר סבא ויושב הראש הראשון שלה.

את שירותו הצבאי עשה בגלי צה"ל והשתחרר בדרגת סרן. בין התפקידים שמילא בתחנה: שדרן בתוכנית "לא על הלוף לבדו", ראש מחלקת שידורי חיילים וצבא, ראש מחלקת קריינים והיה עורך ומפיק ראשי של משדר השירותרום בין השנים 2000–2006. ארן, זכה בפרס מפקד גל"צ על שם הראלה מודעי בשנים 1995, 1999 ,1998 ו-2000 . בזמן שירותו הצבאי, ארן לקח חלק בהקמת המכינה הקדם צבאית נחשון, שהייתה המכינה הראשונה ששילבה דתיים וחילוניים.

ארן למד משפטים באוניברסיטת תל אביב והוסמך כעורך דין ב-2002. עם הסמכתו החל את לימודי המוסמך במחזור הראשון של תוכנית המצטיינים, בבית הספר למדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 2005 החל ארן בהקמת מיזם ראשון מסוגו בישראל למדידת אפקטיביות של עמותות. הוא רתם לרעיון את אבנר סטפק, יושב ראש מיטב בית השקעות, ואת ג'וינט ישראל. הוא שימש המנכ"ל הראשון של מידות עד שנת 2009. מגזין דה מרקר דירג את ארן כאחד מ-100 המשפיעים בשנת 2009 ואחד מחמשת המשפיעים לטובה.

בין השנים 2009 - 2015 ארן הרצה בתוכנית בתואר מוסמך (MBA) במנהיגות חברתית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. תוכנית משותפת לאוניברסיטה ולקרן מנדל. באותן השנים ניהל את קובית רוטשילד באוניברסיטת בן-גוריון, כיהן כעמית במכון למדיניות העם היהודי (JPPI) ויעץ לגופים נוספים<ref></ref>.

מאז 2014 ארן מנהל את מיזם 929 - תנ"ך ביחד. הוא מסביר את חשיבותו של המיזם: "התנ"ך עבורנו הוא אמצעי למציאת מכנה משותף בין מגזרים בחברה הישראלית, בחזקת 'שביל ישראל'. אנחנו מצאנו בו מצע לשפה אנושית משותפת, לאו דווקא פנים יהודית־ישראלית, אלא גם יהודית כלל־עולמית ואפילו בין־דתית". ארן סיים את תפקידו באוקטובר 2018.

ארן כיהן כיושב ראש עמותת המכינה הקדם צבאית מיתרים-לכיש, היה ממייסדי ארגון מעש - לחיזוק והתחדשות השירות הציבורי בישראל ויועץ משפטי של ארגון יוצאי פינסק, קרלין, יאנוב והסביבה. חבר הוועדה המייעצת של מרכז אקורד בראשותו של פרופ' עירן הלפרין<ref></ref>.

ארן נשוי לליאת עמר ולזוג ארבעה בנים. הם בין המקימים של היישוב אליאב. מ-2019 נמצאת משפחתו בשליחות בדרום אפריקה, שם משמשת אשתו נציגה של הסוכנות היהודית. משם הוא ממשיך בפעילות חברתית בישראל, בין השאר במסגרת השבת העולמית וייעוץ לרב הראשי ליהודי דרום אפריקה, ד"ר וורן גולדשטיין, והרחבת פעילותם בארץ. כמו כן הוא מגיש הפודקאסט של המרכז הרעיוני בקרן ברל כצנלסון - "החולם שח"<ref></ref>, ופרשן לנושאי ישראל בעיתונות היהודית באנגלית<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==
* 
*צביקה (ביקו) ארן, [https://www.themarker.com/news/politics/1.9932107 לידיעת שרי השינוי: כאן נמצאים המנהלים הכי טובים שאתם לא מכירים], TheMarker, 23 ביוני 2021

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:יושבי ראש ונשיאי עמותות
קטגוריה:יזמים חברתיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון כצנלסון
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
יחסי כווית–קפריסין

יחסי כווית–קפריסין הם היחסים הדיפלומטיים שבין מדינת כווית לבין רפובליקת קפריסין.

== היסטוריה ==
קפריסין הכירה בעצמאותה של כווית ב-1961 מיד לאחר ההכרזה עליה. ישנן קהילות של אזרחי שתי המדינות במדינה השנייה. 

עם פתיחת שגרירות כווית בניקוסיה, עיר הבירה של קפריסין בשנת 2011, במעמד נשיא קפריסין דימיטריס כריסטופיאס, הבטיח שגריר קפריסין לכווית שגם הגיע לפתיחה, כי היחסים בין שתי המדינות ישופרו ויתפתחו במהלך השנים הבאות וכי קפריסין מעולם לא תשכח את תרומות העתק הכוויתיות שהיא קיבלה במהלך המשבר הכלכלי שהיה לה.

== ייצוג ==
* קפריסין מיוצגת בכווית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בכווית סיטי, בירת המדינה.
* כווית מיוצגת בקפריסין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בניקוסיה, בירת המדינה.

== הערות שוליים ==
עמותת לצדכם

לוגו עמותת לצדכם
עמותת לצדכם - העמותה למען הגברים בישראל היא עמותה ישראלית הפועלת לתמיכה, טיפול ושיקום גברים נפגעי אלימות פיזית ואבות בהליכי גירושין בקונפליקט גבוה. העמותה מקיימת הסברה ציבורית במטרה להעלות את המודעות החברתית בנושאים של אפליית גברים במערכות הרווחה, המשטרה, בתי המשפט, והחקיקה. העמותה נוסדה בשנת 2014 על ידי רונית דרור ודנית רז, עובדות סוציאליות, יחד עם עובדים סוציאליים נוספים, פסיכולוגים, אנשי חינוך, מאמנים, עורכי דין ומתנדבים.

== מטרות העמותה ==
* מתן תמיכה, סיוע, טיפול ושיקום לגברים נפגעי התעללות ואלימות פיזית, ולאבות נפגעי גירושין בקונפליקט גבוה, ובני משפחותיהם.
* עבודת הסברה ציבורית לשינוי התפיסה החברתית, ותרומה להרחבת ההכרה בתופעת הגברים נפגעי האלימות במשפחה המהווים כמחצית מהנפגעים, לשם צמצומה של האלימות, ויצירה של מערך טיפולי של גורמי הרווחה שיסייע לגברים נפגעים ואשר אינו קיים כיום.
* תמיכה בהכרה של זכויות האב כשותף מלא ופעיל בחיי ילדיו ומשפחתו, ופעילות פרלמנטרית לשינוי חוקים המשמרים מצב של אפליה מגדרית הקיימת כלפי אבות, כמו חוק חזקת הגיל הרך וחוקי המזונות.

== פעילות העמותה ==
העמותה מנוהלת על ידי ועד מנהל המורכב ממתנדבים ממגוון תחומי עיסוק. באמצעות אנשי מקצוע מהתחום הטיפולי, עובדים סוציאליים, ופסיכולוגים, העמותה מציעה מתן מענה של ייעוץ, סיוע וטיפול לגברים אשר נפגעו הן בעברם והן בהווה מכל אלימות שהיא, כולל אלימות פיזית, רגשית, או מינית ומתן סיוע לבני משפחותיהם. בנוסף, מוצע סיוע וטיפול לאבות בהליכי גירושין בקונפליקט גבוה, עם דגש על אבות המנותקים מילדיהם.

העמותה עוסקת באופן פעיל באמצעות ראיונות למדיה הכתובה והמשודרת, השתתפות בוועדות בכנסת, ומתן הרצאות בפני גופים אקדמיים בהעלאה למודעות החברתית והציבורית את חשיבות הטיפול בגברים הנפגעים ובאבות בהליכי גירושין.

העמותה עוסקת גם בהפצת ידע מקצועי ומחקרי לאנשי מקצוע, למשתלמים וללומדים, לאנשי אקדמיה, לקובעי מדיניותולציבור הרחב.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.byourside.org/ אתר עמותת לצדכם]
* 
* דן מרגלית, [https://www.youtube.com/watch?v=7ROS4hOTE24 עמותת "לצדכם" מושיטה יד לגברים שהוכו בידי נשותיהם], ריאיון עם דנית רז, בתוכנית ערב חדש, 7 בדצמבר 2014
* הרצל בן אשר, [https://www.youtube.com/watch?v=yaQPa-rqQS4&feature=emb_title ריאיון עם רונית דרור], ברדיו קול הגליל העליון, 1 באוגוסט 2017
* דן מרגלית, [https://www.facebook.com/erev.hadash/videos/1950579888304347/?hc_ref=ARS_rMNcSdjrDX_MFRtK3SvRl-IE733DG15sXxEQ0WCLKInvoa9pUJe0gAfLaGf9dzI מהו היקף התופעה של קורבנות גברים באלימות זוגית?], ראיון עם רונית דרור ויעל וילצ'ק אביעד, בתוכנית הערב החדש בערוץ 23, 18 בינואר 2018
* 
* 

== הערות שוליים ==

2018 01
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ארגוני גברים
קטגוריה:ארגוני עזרה בישראל
Feelin' So Good

Feelin' So Good (בעברית: מרגישה כל כך טוב) הוא סינגל של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז מתוך אלבום הבכורה שלה On the 6 בשיתוף הראפרים ביג פן ופאט ג'ו. השיר יצא כסינגל הרביעי מתוך האלבום ב-25 בינואר 2000, אך לא זכה להצלחה רבה בניגוד לסינגלים הקודמים.

השיר הגיע אל המקום ה-51 במצעד הבילבורד הוט 100, ה-15 במצעד הסינגלים הבריטי, והשביעי בקנדה הוט 100.

== כתיבה ==
מילות השיר נכתבו על ידי קורי רוני לופז שון קומבס, סטיבן סטנדרט, ג'ורג לוגיוס, ביג פן ופאט ג'ו והוא הולחן על ידי סטיבן סטנדרטי, ג'ורג לוגיוס ושון קומבס שגם הפיק את השיר. בנוסף לכך, לופז הופיעה עם השיר 74 פעמים, עד היום.

== הרכב מוזיקלי ==
השיר הוא שיר מיד-טמפו היפ-הופ אשר נכתב על ידי קורי רוני לופז שון קומבס, סטיבן סטנדרט, ג'ורג לוגיוס, ביג פאן ופאט ג'ו והולחן על ידי סטיבן סטנדרט, ג'ורג לוגיוס ושון קומבס שגם הפיק את השיר. לופז הקליטה את חלקה בשיר בביתו של קומבס וגם באולפני סוני מיוזיק בניו יורק.

בשיר משתתפים גם הראפרים ביג פן ופאט ג'ו אשר שיתפו פעולה אחד עם השני לעיתים קרובות. את השיר ערך ג'ים ג'ניק ועל הערבול היה אחראי צ'ארלס אלכסנדר. מבחינה לירית השיר מתאר את לופז במצב רוח טוב מבלי ששום דבר יוריד אותה למטה.

== קידום, ביקורות והצלחה ==
על מנת לקדם את השיר הופיעו לופז ופאט ג'ו עם השיר בתוכנית סאטרדיי נייט לייב. גם ביג פאן היה אמור להופיע איתם בתוכנית אך הוא נפטר כתוצאה מהתקף לב שנבע מעודף משקל. בנוסף לשיר גם שוחרר קליפ לקידומו אשר בוים על ידי פול האנטר.

במהלך הקליפ נראית לופז בשגרת יומה אשר במהלכה קוראים לה רק דברים טובים: היא מוצאת כסף על הרצפה, מבלה עם חבריה (אותם מגלמים חבריה האמיתיים של לופז במציאות) וכולי.

בתחילת הקליפ ישנה גם הקדשה לביג פאן שמת זמן קצר לפני שחרור הקליפ. השיר קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה ששיבחו את החזרה לשורשים של לופז. השיר לא זכה להצלחה בניגוד לשירים הקודמים מהאלבום כאשר הגיע למקום ה-51 בלבד בארצות הברית וזכה להצלחה דומה ברוב המדינות האחרות. אם כי בבריטניה השיר כן זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-15 ובקנדה למקום ה-7.

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!אוסטרליה (ARIA)
|זהב
|35,000
|-
!ארצות הברית (RIAA)
|זהב
|500,000
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!אוסטריה
| rowspan="3" |20 במרץ 2000
| rowspan="4" |תקליטור
| rowspan="3" |קולומביה
|
|-
!גרמניה
|
|-
!שווייץ
|
|-
!ארצות הברית
|2 במאי 2000
|אפיק
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1999
קטגוריה:סינגלים מ-2000
קטגוריה:שירי ג'ניפר לופז
קטגוריה:שירי פאט ג'ו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ניפר לופז
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קורי רוני
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
יחסי כווית–סין

יחסי כווית–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת כווית לבין הרפובליקה העממית של סין. 

== היסטוריה ==
כווית הייתה מדינת המפרץ הערבית הראשונה לכונן יחסים דיפלומטיים עם סין ב-22 במרץ 1971, אך למעשה, היו יחסים בין שתי המדינות עוד לפני כינון היחסים הפורמלי. השייח' המנוח ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח לימים אמיר כווית, ביקר ברפובליקה העממית של סין בשנת 1965 ונפגש שם עם מספר רחב של רמי דרג, הבולט בהם הוא נשיא הרפובליקה העממית של סין, ליו שאוצ'י.

במהלך השנים, יחסי כווית-סין התפתחו בצורה תמידית וחלקה ביותר, על פי משרד החוץ הכוויתי: "שתי המדינות עושות את מירב המאמצים על מנת ליצור שיתוף פעולה שיש לו הישגים פוריים בכל תחומי הדעת והכלכלה האפשריים". על פי המשרד, היחסים של כווית עם סין הם המפותחים ביותר באזור.

כווית תומכת ברפובליקה העממית של סין בסכסוך "הישר-עקום" (Cross-Straight) שלה עם הרפובליקה הסינית והצביעה בעד קבלתה לאו"ם ובעד ירושתה את המושב הקבוע במועצת הביטחון של האו"ם. סין בתגובה תמכה בריבונות כווית כאשר עיראק בהנהגת סאדאם חוסיין ערערה עליה בשנת 1990, ונלחמה יחד עם כוחות הברית במלחמת המפרץ. סין תרמה רבות לשיקום כווית לאחר המלחמה, בעיקר לבתי הזיקוק שבה.

== ייצוג ==
* כווית מיוצגת בסין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת המדינה. כווית מיוצגת בסין גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בגואנגג'ואו.
* סין מיוצגת בכווית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בכווית סיטי, בירת המדינה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.mofa.gov.kw/ar/news/Pages/2016-07-17-08-37-13.aspx بيان سفارة دولة الكويت لدى الصين بمناسبة مرور 45 عاما على العلاقات الدبلوماسية بين البلدين], 17 ביוני 2016, משרד החוץ הכוויתי

== הערות שוליים ==
יחסי ליטא – סן מרינו

יחסי ליטא–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת ליטא לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.

== סקירה כללית ==
בין ליטא לסן מרינו התעוררו מגעים בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, מיד לאחר עצמאותה מברית המועצות והפיכתה מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של ליטא לרפובליקה דמוקרטית ועצמאית. ליטא הכירה דה יורה בסן מרינו ב-26 באוגוסט 1991 - לא היו תנודות ביחסים שבין המדינות למשך שתים עשרה שנים.

תקופת השקט נגמרה כשבשנת 2003 חתמו ליטא וסן מרינו על הסכם, הסכם זה כלל גם כינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.

== ייצוג ==
* סן מרינו אינה מיוצגת בליטא בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת שלה בליטא נמצאת בסן מרינו העיר, בירת סן מרינו עצמה.
* ליטא אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת שלה בסן מרינו נמצאת ברומא, בירת איטליה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://it.mfa.lt/it/en/welcome-to-lithuania/political-relations/with-san-marino with San Marino], שגרירות ליטא באיטליה
ה'תשפ"ה

==לוח שנה==

===מאפייני לוח השנה===

==קישורים חיצוניים==
* [https://drive.google.com/file/d/1j5dBvwWChS5qj4TE5jJskoNzFQUJQrxz לוח עברי שנתי התשפ"ה - כל השנה בדף אחד] - [https://sites.google.com/view/hluach/CalDownloads בכתובת זו] אפשר להוריד בשני עיצובים שונים
יחסי בוטסואנה – קוריאה הצפונית

יחסי בוטסואנה–קוריאה הצפונית מתייחסת למערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין רפובליקת בוטסואנה לבין קוריאה הצפונית. כיום למדינות אין שגרירויות אחת אצל השנייה מאז השעיית היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות בפברואר 2014.

==היסטוריה==
שתי המדינות החלו את קשריהן הדיפלומטיים ב-27 בנובמבר 1974, במהלך המלחמה הקרה. הנשיא הראשון של בוצואנה, הנשיא סרטסה קחאמה, ביקר במדינה בפיונגיאנג בין ה-9 ל-13 באוגוסט 1976. במהלך הביקור נפגשו הוא ואשתו עם קים איל-סונג, שארגן סעודה עבורם. על פי הדיווחים, קחאמה הפתיע את מארחיו כששיחק ביליארד, בשלב מסוים, על פני שולחן הביליארד, בתנוחה מגושמת.

בתחילת שנות ה-80 הוזמנו כמה מדריכי אמנויות לחימה צפון קוריאנים כדי להכשיר את שירות המשטרה של בוטסואנה בלחימה לא חמושה. הצפון קוריאנים עזבו את בוצואנה זמן קצר אחרי שהם הגיעו, כנראה בגלל הסתה של השוטרים נגד הממונים עליהם, וניסו לשכנע אותם לחפש צורה דמוקרטית יותר של עבודת המשטרה.

בשנת 2013, ממשלת בוטסואנה השעתה את שיתוף הפעולה הבילטראלי עם קוריאה הצפונית בשל חשש ממצב זכויות האדם במדינה. ב-20 בפברואר 2014 היא המשיכה בדרך זו, תוך סיום מלא של כל היחסים הדיפלומטיים והקונסולריים עם קוריאה הצפונית בעקבות דו"ח של ועדת החקירה של האו"ם לזכויות האדם בצפון קוריאה, מה שהפך את בוטסואנה למדינה האפריקאית הראשונה שמכירה, דה-יורה, בקוריאה הדרומית כממשלה הלגיטימית היחידה של קוריאה. אך למרות זאת, ביטאה בוטסואנה את "אהדת הלב" עם העם הצפון קוריאני.

באוקטובר 2015, כאשר הנשיא איאן חמה היה בסיאול, הוא התראיין לחדשות והצהיר כי אין להם עניין ביחסים הדיפלומטיים עם קוריאה הצפונית עוד, בהתייחסו להפרת זכויות האדם ולסכנה לשלום במזרח על ידי הדיקטטורה הצבאית. נוסף על כך, נשיא פרו-דמוקרטי זה גינה את פקידי הממשל של קוריאה הצפונית. "מנהיגי הצפון חיים כאילו בתקופת האבן", הביע חמה את דעתו על המדינה הידועה לשמצה בהפרות זכויות אדם.
האקדמיה הרוסית לטלוויזיה

קרן האקדמיה הרוסית לטלוויזיה (ברוסית: Академия российского телевидения, או Фонд «Акаде́мия росси́йского телеви́дения», בקיצור: Фонд «АРТ») הוא מוסד ללא כוונת רווח המאגד את האינטרסים של מפיקי ושדרני הטלוויזיה הרוסית. הארגון הוקם בשנת 1994 בשם "הקרן הרוסית לפיתוח הטלוויזיה" (ברוסית: Российский фонд развития телевидения, РФРТ). משנת 2001 נושאת את שמה הנוכחי.

האקדמיה היוותה לגוף המארגן של פרסי "TEFI" (בשנים 1994 - 2011), שהיה הפרס השנתי על ההישגים הגבוהים ביותר בתחום הטלוויזיה. האקדמיה מספקת תמיכה עבור העיתונאים שכותבים אודות טלוויזיה, "מועדון עיתונאי הטלוויזיה" (Клуб телепрессы).

== נשיאי האקדמיה ==
נשיא האקדמיה הנוכחי הוא אלכסנדר אקופוב (מדצמבר 2013). משנת 1995 ועד ה-5 נובמבר 2008 עמד בראשה ולדימיר פוזנר, לאחר מכן — מיכאל שבידקוי.

המנהל הכללי הוא — אטרי לבייבה (מה-1 דצמבר 2011).

== חברי האקדמיה ==
בדצמבר 2010 האקדמיה כללה 555 חברים.

נכון לשנת 2017 חברים באקדמיה 70 איש. 
== היסטוריה ==
הארגון נוסד בשם הקרן הרוסית לפיתוח הטלוויזיה (Российский фонд развития телевидения, РФРТ) ב-1994 ביוזמת חברות הטלוויזיה המובילות במדינה (ORT, VGTRK, NTV, TV-6, VID ואחרים) לצורך הקמת פרס "TEFI".

משנת 2001 הארגון נושא את השם "קרן האקדמיה הרוסית לטלוויזיה".

מאז 2001, הקרן מספקת תמיכה לאיגוד העיתונאים שכותבים על טלוויזיה, "מועדון עיתונאי הטלוויזיה". מדי שנה, בסוף העונה, במשרדי הקרן נערך טקס הענקת פרסי ותעודות "מועדון עיתונאי הטלוויזיה" במספר קטגוריות.

== המייסדים ==
נכון לאוקטובר 2013, המייסדים של האקדמיה הם:
* חברת "הערוץ הראשון";
* חברת הטלוויזיה "TV Center";
* ערוץ הטלוויזיה "דומשני";
* חברת "TV-REN";
* חברת "רשתות תחנות הטלוויזיה" (CTC);
* חברת "מטאו-TV";
* התאחדות  שדרני הטלוויזיה;
* בית ההוצאה לאור "מדיה פארק";
* חברת "VID";
* חברת "זכויות יוצרים בטלוויזיה" ("ATV");
* חברת השידור "פטרבורג"" (ערוץ 5);
* חברת ProfMedia;
* "מיר";
* ערוץ "רוסיה היום";
* ערוץ הטלוויזיה "זבזדה";
* קבוצת "הריבוע האדום";
* ערוץ הטלוויזיה "פרץ" (Perets).

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==
 
קטגוריה:פרס TEFI
קטגוריה:רוסיה: טלוויזיה
I Luh Ya Papi

I Luh Ya Papi הוא שיר של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז מתוך אלבומה השמיני, . השיר יצא לאור כסינגל הראשון ממנו ב-11 במרץ 2014, תחת חסותה של חברת התקליטים, קפיטול רקורדס, בשיתוף הראפר פרנץ' מונטנה, אשר בהמשך שיתף איתה פעולה גם בגרסת הרמיקס שיצאה עבור השיר "Same Girl".

השיר הגיע אל המקום ה-77 במצעד הבילבורד הוט 100, ה-170 במצעד הסינגלים הבריטי, וה-32 במצעד שבפלנדריה.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי נואל פישר, אנדרה פרוקטור, כרים חרבוש, טינשיי ולופז עצמה והופק על ידי נואל פישר וקורי רוני.<ref></ref> מבחינה מוזיקלית השיר הוא שיר היפ-הופ בליווי סינתסייזר וצלילים מתכתיים ומבחינה לירית מכיל רמזים והתייחסויות לגופה של לופז.

לופז הודיעה על יציאת השיר בתחילת 2014. ב-2013 הוציאה לופז את השיר "Live It Up", בשיתוף הראפר פיטבול. שיר זה היה אמור לשמש כסינגל המוביל מתוך אלבום אך לבסוף הוחלט כי השיר ישמש כסינגלה הראשון במקומו ו-"Live It Up", לא נכנס לאלבום. השיר נחשף לראשונה בעונה ה-13 של התוכנית אמריקן איידול שם לופז משמת גם כשופטת. בנוסף לופז גם קידמה את השיר במספר הופעות נוספות. ב-5 במרץ 2014, השיר נחשף לראשונה בתחנת הרדיו Power 106 וב-11 במרץ, הוא שוחרר להורדה דיגיטלית באופן רשמי. בנוסף לגרסה הזו שוחררה לשיר גרסת רמיקס בשיתוף הראפר ביג שון.

השיר זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה אשר שיבחו את הפזמון הקליט ואת השובבות שלו אך מתחו ביקורת על השם של השיר.

== וידאו קליפ ==
ב-4 במרץ נחשפו תמונות מתוך הקליפ בו נראית לופז על יאכטה בתלבושת לבנה. יומיים לאחר שחרור השיר שוחרר גם הקליפ.

הקליפ לשיר בוים על ידי ג'סי טררו אשר שיתף פעולה עם לופז בעבר. הקליפ צולם במיאמי ומציג את לופז בפנטזיה שלה בעקבות התפיסה שלה המתארת גברים. הקליפ קיבל ביקורות חיוביות בשל העובדה שוא מציג את נושא ההתמודדות עם סקסיזם בעולם המוזיקה.

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!קנדה
| rowspan="2" |11 במרץ 2014
| rowspan="8" |הורדה דיגיטלית
|יוניברסל מיוזיק גרופ
|
|-
!ארצות הברית
|קפיטול
|
|-
!צרפת
| rowspan="6" |12 במרץ 2014
| rowspan="5" |יוניברסל מיוזיק גרופ
|
|-
!גרמניה
|
|-
!איטליה
|
|-
!יפן
|
|-
!ספרד
|
|-
!בריטניה
|קפיטול UK
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2014
קטגוריה:סינגלים מ-2014
קטגוריה:שירי ג'ניפר לופז
קטגוריה:שירי פרנץ' מונטנה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ניפר לופז
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פרנץ' מונטנה
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
אריסטובולוס מקסנדריה

אריסטובולוס מקסנדריה (באנגלית: Aristobulus of Cassandreia; המחצית הראשונה של המאה ה-4 לפנה"ס – לאחר 301 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני, בנו של אריסטובולוס, שכפי הנראה הגיע מפוקיס והתיישב בעיר קסנדריה  (Κασσάνδρεια) במוקדון.

אריסטובולוס היה כנראה חברו של פיליפוס השני, מלך מוקדון, אביו של אלכסנדר הגדול, והוא התלווה אל אלכסנדר במסעות המלחמה שלו באסיה. מאחר שהוא אינו נזכר כמשתתף בקרבות, ההשערה היא שהוא שירת במסעות המלחמה כמהנדס צבאי או כפקיד בכיר אזרחי. בהיותו חבר קרוב של אלכסנדר עצמו, נהנה מאמונו והופקד בידיו תיקון קברו של כורש בפסארגאדה.

אריסטובולוס כתב דיווח, בעיקר גאוגרפי ואתנולוגי.
על פי לוקיאנוס מסאמוסאטה, נאמר על אריסטובולוס כי חי מעל 90 שנה והחל לכתוב את חיבורו ההיסטורי על כיבושיו של אלכסנדר בגיל 84, במהלך מסע המלחמה שלו להודו.
החיבור אבד אמנם, אולם יחד עם הביוגרפיה מאת תלמי הראשון (סוטר) וה"אינדיקה" של נארכוס, הוא היה אחד המקורות החשובים ביותר לאנבסיס של אריאנוס - המקור העיקרי שיש בידנו על אלכסנדר מוקדון.
עבודתו נזכרת פעמים רבות גם אצל אתנאיוס, פלוטרכוס וסטראבון,
היא שרדה רק בציטוטים שנעשו על ידי אחרים, אולם ישנם סימנים המצביעים על כך שלא כולם אותנטיים.

ניתן להבחין כי אריסטובולוס היה ממעריציו הגדולים ביותר של אלכסנדר, מאחר שכאשר יש יותר מסיפור אחד על אותו אירוע, אריסטובולוס בדרך כלל מספק את הגרסה האוהדת יותר. למשל, כל המקורות מסכימים על כך שאלכסנדר היה שתיין כבד, אולם אריסטובולוס מסביר שעשה זאת רק כי אהב להיות עם חבריו. וכאשר אלכסנדר השיכור הרג את קלייטוס השחור, אריסטובולוס מסביר כי הייתה זו טעות של קלייטוס עצמו. ובזמן שתלמי כתב שאלכסנדר ציווה לצלוב את קליסתנס, שביקר אותו בפומבי, טען אריסטובולוס כי האיש מת בכלא.

סביר להניח שמוטיב ה"פוטוס" (השתוקקות) נכנס לספרות על אלכסנדר הגדול על ידי אריסטובולוס. מוטיב זה היה דרך טובה לתאר את המניע הפנימי של אלכסנדר.

ייתכן ואריסטובולוס חי באלכסנדריה ומת בקסנדריה לאחר שנת 301 לפנה"ס.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.livius.org/articles/person/aristobulus/? אריסטובולוס], באתר livius.org

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפים
קטגוריה:היסטוריונים מן העת העתיקה
קטגוריה:אלכסנדר הגדול
קטגוריה:אדריכלים יוונים
קטגוריה:מהנדסים
קטגוריה:מחברים כותבי יוונית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
אפוטקס

אפוטקס (Apotex) הוא תאגיד תרופות קנדי, והיצרן הגדול ביותר של תרופות גנריות בקנדה המוכר בלמעלה ממיליארד דולר קנדיים בשנה. אפוטקס נוסדה בשנת 1974 על ידי בארי שרמן. נכון ל-2016 העסיקה החברה למעלה מ־10,000 איש, מייצרת יותר מ־300 מוצרים הנמכרים ב־115 מדינות. החברה מייצרת ומפיצה תרופות גנריות למגוון מחלות בהן סרטן, סוכרת, כולסטרול גבוה, גלאוקומה, זיהומים ויתר לחץ דם.

אפוטקס חברה בהתאחדות חברות הפרמה הגנריות בקנדה (CGPA), התאחדות יצרניות התרופות הגנריות (GPhA), וחברה שלא מן המניין במכון בריאות החיות הקנדי (CAHI) וההתאחדות הקנדית לניהול הפצת תרופות (CAPDM).

==היסטוריה==
ב-1980 הייתה אפוטקס הראשונה לשווק גרסה גנרית של התרופה ללחץ דם פרופנולול. באמצע שנות התשעים הרוויחה אפוטקס ממכירות כ־700 מיליון דולר בשנה, ובכך היא שלטה ב-40% משוק התרופות הגנריות בקנדה. ב־2003 החלה אפוטקס לשווק לראשונה גרסה גנרית של התרופה נוגדת הדיכאון פארוקסטין, שבמקור נרשמה בפטנט על ידי החברה הבריטית גלקסו סמית' קליין. שיווק התרופה נעשה "בסיכון", לפני תום הדיונים בנוגע לפטנט בין החברה לגלקסו סמית' קליין.

ב־2006 הסכימו היצרניות ובעלות הפטנט של תרופת פלוויקס (Plavix) סאנופי אוונטיס ובריסטול מאיירס סקוויב עם אפוטקס לישב את התביעה שלהן בעניין הפטנט. במסגרת ההסכם הסכימה החברה שלא לשווק גרסה גנרית של פלוויקס עד ספטמבר 2011 בתמורה לסכום כסף שלא פורסם. במסגרת ההסכם נכלל סעיף שאפשר לאפוטקס להתחיל לשווק את הגרסה הגנרית בארצות הברית עוד לפני תום הפטנט, במקרה שבו ההסכם ביניהן לא יתקבל על ידי משרד הסחר הפדרלי האמריקאי. ביולי ההסכם לא אושר בארצות הברית, וב־8 באוגוסט 2006 החלה אפוטקס לשווק את הגרסה הגנרית, כשבמשך חמישה ימים שבהם התאפשר לה לייצר את התרופה הציפה החברה את השוק במלאי לחודשים של הגרסה הגנרית.

ב־2007 רכשה אפוטקס את יצרנית התרופות הגנרית הבלגית Topgen ESV על מנת להרחיב את עסקיה של אפוטקס באירופה. באותה השנה רכשה החברה גם את החברה הספרדית Lareq Pharma SL מידי Industria Quimica Y Farmaceutica כדי להרחיב את נוכחותה במערב אירופה. ב־2010 השיקה אפוטקס גרסה גנרית של התרופה להורדת כולסטרול ליפיטור של פייזר בקנדה, לאחר דיונים עם פייזר בנוגע לפטנט שנמשכו ארבע שנים. הגרסה הגנרית ששיווקה אפוטקס שווקה בשם Apo-Atorvastatin. ב־2012 החלה החברה לשווק Apo-Rosuvastatin, גרסה גנרית של התרופה הקרדיווסקולרית קרסטור שפותחה ונרשמה במקור על ידי אסטרהזניקה.

ב־2010 הוצבה אפוטקס במקום השמיני ברשימת יצרניות התרופות הגנריות הגדולות בארצות הברית בדוח של FiercePharma, שהתבססה על מכירות במהלך שנת 2009.

ב־2013 השיקה אפוטקס גרסה ביוסימילרית של ניאולסטה של אמג'ן באירופה, המיועדת לטיפול בחולי סרטן המקבלים טיפול כימותרפיה. הגרסה של אפוטקס לתרופה נקראת גרטופיל (Grastofil) ורשומה באירופה על ידי Stada Arzneimittel.

ביולי 2017 תבעה טבע תעשיות פרמצבטיות את אפוטקס ומנכ״ל החברה ג'רמי דסאי וכן עובדת לשעבר בטבע ברינדר סנדהו, בטענה לגניבת סודות מסחריים. בינואר 2018 התפטר ג'רמי דסאי.

ב־15 בדצמבר 2017 נמצאה גופתו של מייסד החברה ברנרד שרמן ושל אשתו בביתם, ומשטרת טורונטו חקרה את המקרה בחשד שנרצחו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצרני תרופות
קטגוריה:חברות קנדיות
יחסי ארמניה–לבנון

יחסי ארמניה לבנון הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת ארמניה לבין הרפובליקה הלבנונית.

בלבנון חיה האוכלוסייה הארמנית השמינית בגודלה בעולם. לבנון היא גם המדינה הראשונה מהליגה הערבית שהכירה ברצח העם הארמני.

==סיוע==
במהלך מלחמת לבנון הראשונה הודיעה ארמניה כי היא תשלח סיוע הומניטרי ללבנון.

ב-27 ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, שלחה ארמניה סיוע הכולל תרופות, אוהלים וציוד כבאות לרשויות הלבנוניות.

==הכרה ברצח העם הארמני==
ב-11 במאי 2000, הפרלמנט הלבנוני החליט להכיר ברצח העם הארמני. למעשה, לבנון הייתה המדינה הראשונה מהליגה הערבית אשר הכירה בזה.

==יחסי תרבותיים ופוליטיים==
לקהילה הארמנית העצומה בלבנון יש כמה מפלגות פוליטיות במדינה עם מושבים בפרלמנט. הגדולה שבהן היא מפלגת "טשנאג" ויושבת בממשלה הלבנון. כמו כן, ישנן גם כמה מפלגות ארמניות היושבות באופוזיציה בלבנון.

ארמניה ולבנון ביטלו את דרישות הוויזה ביניהן במהלך ביקורו הרשמי של נשיא ארמניה סרז' סרקזיאן בלבנון.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* ארמניה מחזיקה בלבנון שגרירות בביירות.
* לבנון מחזיקה בארמניה שגרירות בירוואן.

==הערות שוליים==
יהונתן שפנדורף

יהונתן שְפָּנְדֹורף (נולד בשנת 1984) הוא מנצח ישראלי. הוא מכהן כיום כמנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית לינקולן סנטר מייסודה של אוניברסיטת פורדהאם .

== ביוגרפיה ==
שפנדורף ניגן בקרן יער ולמד בתיכון תלמה ילין.

שפנדורף השלים את לימודי הניצוח באקדמיה למוזיקה בירושלים בהוראת אבנר בירון, דורון סלומון, איתן גלוברזון ומיכאל וולפה בשנת 2012.

הוא ניצח על התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הקאמרית הישראלית, סימפונט רעננה, התזמורת הסימפונית ע"ש מנדי רודן באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, אנסמבל טאנוס-גרינברג ותזמורת המעבדה של ג'וליארד. הוא ניצח על תזמורת הצעירים של עמותת מאסטרו.

במסגרת תחרויות אביב 2011 זכה שפנדורף בפרס הניצוח ע"ש יורי אהרונוביץ'. בשנת 2015 סיים תואר שני בבית הספר הגבוה למוזיקה ג'וליארד בהדרכתו של מאסטרו אלן גילברט, שהיה בעבר המנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של ניו יורק. הוא גם מלמד פיתוח שמיעה בבית הספר התיכון של ג'וליארד. זוכה מלגות מקרן ע"ש ברונו ולטר ומקרן התרבות אמריקה-ישראל.

בשנת 2018 ניצח על הקאמרטה הישראלית ירושלים.

== חייו האישיים ==
שפנדורף חובב טיפוס הרים וצילום. הוא טיפס על הרי ההימלאיה, הרי האנדים, הרי האלפים, הרי הפירנאים ועוד.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=5&Area=1&ArticleId=29443 על הקונצרט השלישי בסדרת "סולנים בסערה" ינצח יהונתן שפנדורף, וישתתפו בו הפסנתרן אילן רכטמן והאחיות בלאנאס מלטביה], באתר הבמה
* [http://www.gringo.co.il/magazine/%D7%94%D7%92%D7%9C_%D7%94%D7%9E%D7%98%D7%A4%D7%A1_%E2%80%93_%D7%98%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%A1%D7%99_%D7%94%D7%A8%D7%99%D7%9D_%D7%91%D7%99%D7%91%D7%A9%D7%AA הגל המטפס - חוויות טיפוס הרים של יהונתן שפנדורף]

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:נגני קרן
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
יחסי בורקינה פאסו – קוריאה הצפונית

יחסי בורקינה פאסו–קוריאה הצפונית מתייחסים למערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין קוריאה הצפונית, לבין בורקינה פאסו. אף מדינה לא שומרת על שגרירות באחרת, אם כי בעבר הייתה לקוריאה הצפונית שגריר בבירה ואגאדוגו.

==היסטוריה==
היחסים היו קרובים במיוחד במהלך המלחמה הקרה, כאשר קוריאה הצפונית הייתה פעילה ביותר בענייני החוץ שלה. קוריאה הצפונית סיפקה ציוד צבאי לצבא של מה שהיה אז הרפובליקה של וולטה העילית באמצע שנות השבעים, בתקופת שלטונו של אלוף גנרל סנגולה למאיזאנה. קוריאה הצפונית גם סיפקה סיוע חקלאי וטכני לבורקינה פאסו במהלך המלחמה הקרה. הסיוע הצבאי נמשך תחת שלטונו של קפטן תומא סנקרה, בהסכם שנחתם ב-1983. סנקרה, מהפכן מרקסיסטי, ביקר בפיונגיאנג מספר פעמים, תחילה כראש הממשלה ב-13 במרץ 1983 ולאחר מכן כנשיא ב-3 בספטמבר 1985. על פי הדיווחים, בתקופה זו נוצרה אגודת הידידות קוריאה הצפונית-בורקינה פאסו.

היחסים נשארו קרובים בתקופת שלטונו הראשון של יורשו של סנקארה, בלז קומפאורה, שעלה לשלטון בהפיכה צבאית ב-1987. קומפאורה ביקר בפיונגיאנג בספטמבר 1988. בסוף שנות השמונים היו כמה מקרים של שיתוף פעולה בין שתי המדינות - לדוגמה, הקמפיין הצפון קוריאני להקים תיאטרון פתוח בקודוגו, ונחתם הסכם סחר להחלפת כותנה ומינרלים של בורקינה פאסו למכונות חקלאיות צפון קוריאניות. הפעילות הדיפלומטית ירדה לאחר המלחמה הקרה, אך נמשך שיתוף הפעולה. בשנת 1998 השלימה ממשלת קוריאה הצפונית את בנייתם של חמישה מאגרי מים קטנים בבורקינה פאסו.

בהיותה משוחררת מהיחסים המסורתיים עם המדינה, הצביעה בורקינה פאסו - אז חברה זמנית של האו"ם באותה עת - בעד החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 1874 בשנת 2009, שהטילה סנקציות כלכליות נוספות על קוריאה הצפונית. בהצהרה אמר נציג בורקינה פאסו כי הצבעת ארצו נובעת ממחויבותה לעולם ללא נשק גרעיני.

==סחר==
בשנת 2016, הסחר הבילטראלי היה שווה 34 מיליון דולר, מה שהופך את בורקינה פאסו לשותפת הסחר השביעית בגודלה של קוריאה הצפונית. <ref></ref>

==ראו גם==
*יחסי החוץ של קוריאה הצפונית

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==
יחסי יפן–מונגוליה

יחסי יפן–מונגוליה הם היחסים הפוליטיים, המסחריים, הדיפלומטיים והצבאיים בין יפן למונגוליה. הקשר הראשון בין יפן ומונגוליה נוצר במאה השלוש עשרה, אולם הוא לא חודש עד להקמתה של מונגוליה המודרנית במאה העשרים. נכון לשנת 2018, מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים ותקינים בין יפן ומונגוליה.

==היסטוריה==
===הפלישות המונגוליות ליפן===

קובלאי חאן מונה להיות חאן האימפריה המונגולית בשנת 1260. במטרה להרחיב את גבולות האימפריה שבשליטתו, שלח החאן, לא אחת, שליחים ליפן, כדי לאלץ את היפנים לקבל את מרות האימפריה המונגולית ביפן. לאחר שהמשלחות לא הניבו פרי, החליט החאן להשתמש בכוח הזרוע ולפלוש ליפן. צבא מונגולי פלש ליפן פעמיים: ב-1274 וב-1281. בשתי הפלישות כשלו הפולשים המונגוליים בפריצת קווי ההגנה היפניים ונסוגו מיפן לאחר ששתי סופות טייפון פגעו בהם. הפלישות הללו נחשבות למאורעות חשובים בהיסטוריה היפנית, שכן בהן הצליח הצבא היפני הקטן לסלק מארצו אויב כביר ממדים.

===לפני מלחמת העולם השנייה===
בשנת 1911, הכריזה מונגוליה המודרנית על עצמאותה משושלת צ'ינג הסינית במהלך מהפיכת שינהאי. בשנת 1921, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, כבש הצבא האדום את מונגוליה. מאז הפכה מונגוליה להיות בעלת הברית הקומוניסטית היחידה של ברית המועצות.

הברית בין מונגוליה לברית המועצות באה לידי ביטוי פעמיים, וזאת כנגד יפן: בפעם הראשונה, נחלצה ברית המועצות לעזרתה של מונגוליה לאחר פלישת חיילים מצבא קוואנטונג היפני לתוך שטח מונגוליה בקרב חלקין גול, בשנת 1939. בסיומו של הקרב נהדפו היפנים מחוץ לשטחה של מונגוליה. בפעם השנייה, לאחר פלישת ברית המועצות למנצ'וריה היפנית במבצע סערת אוגוסט, נלוותה אליה מונגוליה והכריזה מלחמה על יפן ב-10 באוגוסט 1945.

===לאחר מלחמת העולם השנייה===
יפן ומונגוליה כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-24 בפברואר 1972. לאחר התפרקות ברית המועצות היחסים בין שתי המדינות התחממו. ההתחממות ביחסים באה לידי ביטוי בביקורים הדדים של ראשי ממשלת יפן סוסוקה אונו וטושיקי קאיפו במונגוליה ובביקורו של ראש הממשלה המונגולי דומאגי סודנום ביפן. נוסף על כך, עזרה יפן למונגוליה לעבור לכלכלת שוק באמצעות מימון מכרות ומסילות רכבת.

==מסחר==
סך המסחר בין יפן למונגוליה עמד בשנת 2013 על 31 מיליארד ין, ומרביתו המוחלטת נובעת מיבוא יפני למונגוליה. ההשקעה היפנית הישירה במונגוליה עמדה בשנת 2012 על סך 34 מיליון דולר.

==ייצוג==
* ליפן יש שגרירות רשמית באולן בטור, בירת מונגוליה.
* למונגוליה יש שגרירות רשמית בטוקיו, בירת יפן. כמו כן, למונגוליה יש שש קונסוליות ברחבי יפן, בערים פוקואוקה, נגויה, ניאיגטה, אוסקה, סאגאמיהרה וסאפורו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==
יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית – קוריאה הצפונית

יחסי הרפובליקה המרכז-אפריקאית–קוריאה הצפונית מתייחסים למערכת היחסים הנוכחית וההיסטורית בין הרפובליקה המרכז אפריקאית לבין קוריאה הצפונית. אף מדינה אינה מקיימת שגרירות בבירת המדינה האחרת.

במהלך המלחמה הקרה קיימה קוריאה הצפונית מערכת יחסים הדוקה עם השליט הצבאי הוותיק של הרפובליקה המרכז אפריקאית, ז'אן-בדל בוקאסה. בעוד שבוקאסה היה אנטי-קומוניסטי, נראה שלא הייתה לכך כל השפעה על מערכת היחסים בין המדינות. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות החלו ב-5 בספטמבר 1969.

ב-1976 הכריז בוקאסה על עצמו כעל הקיסר בוקאסה הראשון, והכריז על האימפריה של מרכז אפריקה. ביקור החוץ הראשון של הדיקטטור התמהוני לאחר ההכתרה המפוארת שלו היה בפיונגיאנג. הוא חזר לפיונגיאנג ב-1978 לקראת פסגה צרפתית-אפריקנית בפריז, וחתם על הסכם שלום וידידות עם קים איל-סונג.

קשרי הידידות נמשכו גם לאחר הפלתו של בוקסה ב-1979. במרץ 1986 הוערך כי קוריאה הצפונית מספקת 13 טכנאים לרפובליקה המרכז אפריקאית, לכאורה נגד ההשפעה של קוריאה הדרומית במדינה.

== קישורים חיצוניים ==

==ראו גם==
*יחסי החוץ של קוריאה הצפונית

קוריאה הצפונית
הרפובליקה המרכז-אפריקאית
מדינת הגמדים (תוכנית טלוויזיה)

מדינת הגמדים היא תוכנית סאטירה ישראלית, ששודרה בערוץ כאן 11 מ-20 באוקטובר 2017 ועד 1 במאי 2018.

התוכנית התבססה על הפורמט הבריטי הסאטירי של ITV "ניוזוידס" (Newzoids) ונערכה על ידי אבי כהן. הדמויות יוצרו באמצעות הדפסה תלת־ממדית על פי קריקטורות של עציון גואל ודובבו על ידי עידו מוסרי, קובי מאור, יפית אסולין ועומר עציון. התוכנית נהגה להשתמש ב"שבירת הקיר הרביעי", כאשר דמותו של אהוד ברק שימשה כמגיש שהעביר בין הקטעים או הודיע על שינויים בשעת השידור. מאז אמצע העונה הראשונה, גם דמותה של מירי מסיקה שברה את הקיר הרביעי ושוחחה תדירות עם אהוד ברק, אבל לא השתתפה בהגשת התוכנית עצמה.

על התוכנית נמתחה ביקורת ציבורית רחבה לאור תקציבה הגבוה (400 אלף ש"ח לפרק, 12 מיליון ש"ח ל-30 פרקים), כיוון שהיא אינה מניבה נתוני רייטינג גבוהים (2.2% לאחר פיצול ערוץ 2).

פוליטיקאים רבים הוצגו בתוכנית, ביניהם: בנימין נתניהו, אביגדור ליברמן, אבי גבאי, יצחק הרצוג, איילת שקד, גלעד ארדן, מירי רגב, סתיו שפיר, דונלד טראמפ, יצחק רבין ושמעון פרס; וכן אנשי בידור ותרבות, כגון: אייל גולן, אביב גפן, פבלו רוזנברג, עמוס עוז והצמד סטטיק ובן אל תבורי.

בסוף ינואר 2018 יצאה התוכנית לחופשה של חודש וחצי "משיקולי הפקה", והיא חזרה ב-6 במרץ להמשך העונה.

בפרק 15 חוללה התוכנית סערה לאחר שנטען כי בשיר הפתיחה, המבוסס על "היי הקשיבו, הם שרים" מהמחזמר "עלובי החיים", הייתה הסתה לרצח ראש הממשלה בשל השורה "ראש ממשלה מחליפים בקלפי או אקדח".

בתחילת אפריל 2018 פורסם כי התוכנית לא תשוב לעונה שנייה עקב נתוני רייטינג נמוכים מאוד ועלות גבוהה לכל פרק. התוכנית ירדה מהמסך ב-1 במאי 2018.

ב-19 באפריל 2018 שודר ספיישל מיוחד של התוכנית לכבוד יום העצמאות ה-70 למדינת ישראל.

== ראו גם ==
* החרצופים
* Spitting Image
* מאחורי הפרגוד

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות מערכונים ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה סאטיריות ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות בכיכובן של בובות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט בריטי
עלית קרפ

עָלית קרפ (נולדה ב-1962) היא כותבת, עורכת ומתרגמת ישראלית. בעלת טור דעה בעיתון "הארץ" ומבקרת ספרות במוסף הספרים שלו. הייתה עורכת כתב העת לספרות "מסמרים" עם אמיר רותם.

==ביוגרפיה==
עלית קרפ נולדה בקיבוץ המעפיל. אביה ממשפחה של ניצולי השואה מהונגריה שהצילה שרה שלקהאזי, חסידת אומות העולם, ואימהּ ממשפחה מסלוניקי, ממקימי נמל חיפה.

בצעירותה עברה לירושלים ולאחר מכן חזרה לקיבוץ. למדה ספרות אנגלית; במשך שנה וחצי שימשה נספחת תרבות בשגרירות ישראל בסטוקהולם, בירת שוודיה. לאחר שובה לישראל הפיקה שנים מספר את תוכנית סרטי הילדים והנוער בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.

בתחילת שנות האלפיים הייתה עורכת לשון וחברת מערכת ב"צפון 1", מקומון של רשת שוקן בגליל המערבי, וכתבה במקומונים אחרים של רשת שוקן. שירים מפרי עטה התפרסמו בכמה גיליונות של כתב העת "הליקון".

מחזהּ של קרפ "הנסיכה עדינה מארץ קלמנטינה" היה אירוע החוצות המרכזי בפסטיבל חיפה להצגות ילדים בשנת 2002.

בשנת 2007 הצטרפה לצוות העורכים של "מסמרים", כתב עת לספרות שייסדה נועה דנציגר ב-2005 בהשראת כתב העת הבריטי "גרנטה". כתב העת יצא לאור עד שנת 2011.

קרפ שימשה מבקרת ספרים במוסף הספרים בעיתון "הארץ", והיא מנהלת את קבוצת הפייסבוק "לא סופרים - מועדון הקריאה של "הארץ". היא מתרגמת טקסטים אקדמיים, עורכת וכותבת דרך קבע מאמרי דעה. רבים ממאמריה תורגמו לאנגלית וזכו לתגובות.

בסוף 2018 יצא לאור ספרה "אווזים: רשמי מסע בשוודיה" בהוצאת אפיק.

בתחילת 2019 התחילה לפרסם ביקורות ספרים במוסף השבת של "מקור ראשון".

==חיים אישיים==
קרפ נשואה ללביא, פרופסור במכללה האקדמית להנדסה בראודה, ואם לשניים ומתגוררת בכרמיאל.

==ספרים שערכה==
קרפ ערכה עשרות ספרים, בהם:
* "זמן אשה", מאת עליזה שנהר, הוצאת כנרת, 2008
* "הניפו דגל! דגלי השומר הצעיר – מאה השנים הראשונות" (עריכת לשון), הוצאת גבעת חביבה, יד יערי, 2014
*"פתאום אביב בסתיו", מאת סמדר גונן ומנשה כהן, הוצאת כרמל, 2015
* "מי יכול לכסף הגדול", מאת מ"מ סילבר, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2016

==ספרים שתרגמה==
* "הרפובליקה הרומית בראי ההגות המדינית", מאת פרגוס מילאר, הוצאת החברה ההיסטורית הישראלית, 2002
* "קפה סוקרטס – טעם חדש לפילוסופיה", מאת כריסטופר פיליפס, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2009
* "התפילה היהודית – מבט חדש על תולדות הליטורגיה היהודית", מאת שלמה קלמן רייף, הוצאת דביר, 2010
* "פרימו לוי – החיים כחומר", מאת ברל לאנג, הוצאת כרמל, 2015
כמו כן תרגמה יצירות קצרות רבות.

==סיפורים קצרים==
קרפ פרסמה סיפורים קצרים בכתב העת "מסמרים" וב"מעריב". כמה מהם תורגמו לאנגלית ולשפות אחרות ופורסמו בכתבי עת ובעיתונים בעולם. הסיפור "הנסיכה" פורסם ב"הגרדיאן" והסיפור "יקוב" פורסם בכתב העת "World Literature Today" בשם "Made Flesh".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* דפנה לוי, [https://anchor.fm/daphna-lewy/episodes/41-e1l8uvl ראיון אישי עם עלית קרפ בפודקאסט ״על החיים ועל המוות״], 15 ביולי 2022
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כרמיאל: אישים
קטגוריה:המעפיל: אישים
קטגוריה:מבקרות ספרות ישראליות
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:עורכות ספרותיות ישראליות
קטגוריה:פובליציסטיות ישראליות
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1962
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
1950 בצרפת

שנת 1950 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 963 שנות לאום.

== הנהגה ==
* נשיא צרפת: ונסן אוריו
* ראש ממשלת צרפת: עד 2 ביולי - ז'ורז' בידולט, 2 ביולי-12 ביולי - הנרי קוויל, החל מ-12 ביולי - רנה פלוון

== אירועים ==
* 11 בפברואר - שני גדודי וייטקונג תוקפים בסיס צרפתי בהודו-סין. 
* 12 בפברואר - מהומות פרו-קומוניסטיות בפריז. 
* 15 בספטמבר-18 בספטמבר - קרב דונג קה, מסתיים בתבוסת צרפת. 

== ספורט ==
* 13 ביולי - מתחיל הטור דה פראנס.
* 7 באוגוסט - הטור דה פראנס מסתיים בזכייתו של פרדיננד קיבלר משווייץ. 

== נולדו ==
* 24 בינואר – דניאל אוטיי, שחקן קולנוע 
*
* 21 באפריל - מישל רוג'רי, רוכב אופנוע (נפטר ב-1981).
* 25 בספטמבר - פיליפ פיית'ו, שחקן. 

== נפטרו ==
(קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1950)
* 6 בפברואר - ז'ורז' אימברט, כימאי (נולד ב-1884).
* 2 במרץ - ג'וזף ד'ארבו, משורר (נולד ב-1874).
* 6 במרץ - אלבר לברן, פוליטיקאי ונשיא צרפת (נולד ב-1871).
* 16 באפריל - ארנו מאסי, שחקן גולף (נולד ב-1877).
* 10 בנובמבר - ז'אן ביונדי, פוליטיקאי (נולד ב-1900, נפטר לאחר תאונת דרכים).
* 11 בנובמבר - פייר ז'ול בולנגר, מהנדס ואיש עסקים (נולד ב-1885).

== ראו גם ==
* 1950 בישראל
* 1950 בארצות הברית
* 1950 בברית המועצות
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:1950 בצרפת