OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
משה חזות

משה חזות (נולד ב-1965) הוא חושף שחיתויות ישראלי, עובד רכבת ישראל שהתריע על כשלי בטיחות אי סדרים ופעולה בניגוד עניינים של מנהלים. הוא פוטר בשנת 2004 בנימוק שהוא "אדם אלים ומסוכן, הפורק כל עול". חזות החל לנהל מאבק משפטי שהסתיים ב-2013 כאשר בית הדין לעבודה הורה להחזירו לתפקידו וכן להעניק לו פיצוי והחזרי שכר של כמיליון ש"ח - הסכום הגבוה ביותר שנפסק מעולם לעובד שחשף שחיתויות בישראל. פרופ' פרנסס רדאי ועו"ד אבינועם כהן הצביעו על חשיבות ההליך המשפטי בהקשר לאמנות הבינלאומיות נגד שחיתות שישראל חתומה עליהן.

== פרשת השחיתות ברכבת ישראל ==
חזות הועסק ברכבת, וב-2003 דווח למבקר הפנים ולמבקר המדינה על כשלים שונים. המידע שמסר התייחס להנהלת הרכבת וכן לבכירי ועד העובדים.

זמן קצר לאחר מכן הוגשו נגדו עשרות תלונות על ידי מנהליו ועובדים הכפופים להם. בנוסף, נפתחו נגדו הליכים פליליים במשטרת ישראל שהובילו להגשת כתבי אישום בגין אלימות, איומים ואף אחזקת סמים מסוכנים ש"לא לשימוש עצמי" לאחר שבפשיטה משטרתית נמצאו בביתו סמים בכמות גדולה. על רקע זה החליטה הנהלת הרכבת לפטרו. הפיטורין אושרו בבית הדין שקבע בשלב זה כי המשך העסקתו מסכנת את בטיחות נוסעי הרכבת ואת שלומם. סמוך לפיטוריו נערכה בכנסת ישיבה. בנוכחות מבקר המדינה אליעזר גולדברג. בישיבה נדון מידע שמסר חזות לביקורת בנושאים שונים. בין היתר סכנת התלקחות בקרונות משומשים שנרכשו, מידע על מינויים פוליטיים, חשש לתאונות ועוד. המידע שמסר הופיע בהרחבה בשני דוחות מבקר המדינה שפורסמו אחר כך.

== המאבק המשפטי לאחר הפיטורין ==
חזות ניהל מאבק משפטי נגד ההחלטה לפטרו בסיוע עמותת עוגן, בו העלה טענות קשות נגד מנהליו והמשטרה, שהוגדרו בתחילת ההליך המשפטי כ"קפקאיות" והוא נשלח לבקשת בית המשפט לאבחון פסיכיאטרי. בין היתר טען שהסמים הושתלו בביתו על ידי אנשי הרכבת, וכי מנהליו יחד עם הוועד, יזמו את התלונות במטרה לפטרו, ואף כי גורמים במשטרה סייעו למנהליו באופן פסול. רכבת ישראל טענה כי אין לה קשר לתלונות הפליליות וכי העובד פוטר מנימוקים צודקים בשל עשרות תלונות שהוגשו נגדו. במקביל למשפט האזרחי, ניהל חזות הליכים הפליליים בגין האישומים שהוגשו נגדו. ב-2007 הסתיימו כל ההליכים בזיכוי, כשבאחד התיקים המליץ בית המשפט לחקור אנשי רכבת שהגישו נגדו תלונת שווא "דבר שיש לראותו בחומרה רבה והמהווה גם עבירה פלילית".

בשנת 2011 קבע בית הדין האזורי לעבודה, שטענותיו של חזות נכונות והחליט להחזירו לתפקידו ברכבת. זאת לפי חוק להגנת עובדים חשיפת שחיתויות. בית המשפט קבע בין היתר כי ההוכחות תומכות בעמדה כי הסמים הושתלו בביתו כפי שטען. במהלך המשפט התברר כי קצין משטרה שחתם על תלונות נגד חזות, שיתף פעולה עם ידידו שכיהן כמנהלו הישיר ברכבת, וביקש לפטרו. בפסק הדין נקבע כי הפעולות שנועדו לפיטוריו נעשו על רקע המידע שמסר. במקביל, הוגשו כתבי אישום בגין שוחד כנגד ראשי ועד העובדים שחזות טען כי הם מתנכלים לו במטרה לסייע להנהלה. בפסק דין נקבע גם כי חזות יקבל פיצוי כספי והחזרי שכר עבור חלק מהשנים בהן היה מפוטר.

== הערעור ==
רכבת ישראל ערערה על ההחלטה, וערעור הוגש גם על ידי חזות באמצעות עמותת עוגן. בית הדין הארצי לעבודה דחה את ערעור הרכבת וקיבל את ערעור חזות שביקש להגדיל את סכום הפיצוי, כדי שיכלול את מלוא השנים בהן לא עבד. סכומי הפיצויים שנפסקו לו הם הגבוהים ביותר שנפסקו אי פעם לעובד שחשף שחיתות בישראל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חושפי שחיתויות בישראל
שטנדאל

שטנדאל (בגרמנית: Stendal) היא בירת מחוז שטנדאל שבמדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר שוכנת במרחק של 125 ק"מ ממערב לברלין וכ-170 ק"מ ממזרח להנובר. בעיר פועלים אוניברסיטה, שוק, ומרכז שיקום פסיכיאטרי.

==היסטוריה==
יישוב בשם Steinedal מוזכר במסמך משנת 1022 והוא היה אז רכושו של כנסיית מיכאל הקדוש בהילדסהיים. ב-1160 הוענקו לעיר זכויות שוק על ידי המרגרייב הראשון של ברנדנבורג אלברכט הדוב (Albrecht der Bär) ועד מהרה נעשתה העיר לחברה חשובה בברית ערי הנזה. עושרה של העיר באותה תקופה ניכר בכנסיות, בבניין העירייה ובשניים משערי העיר ששרדו עד היום.

כחלק מנחלתו של המרגרייב של ברנדנבורג, נעשתה חלק מהמחוז הפרוסי של סקסוניה לאחר המלחמות הנפוליאוניות. החל משנת 1949 ועד לאיחוד גרמניה הייתה העיר חלק מגרמניה המזרחית.

מקובל לחשוב ששם העט סטנדל של הסופר הצרפתי מארי-אנרי בל הוא מחווה להיסטוריון הגרמני יוהאן יואכים וינקלמן שנולד בשטנדאל ב-1717.

==אתרים חשובים==
===תיאטרון אלטמרק===
תיאטרון אלטמרק הוקם בשנת 1946 ומאז הוא משמש מרכז לפעילות תיאטרון לילדים ולנוער. המקום משמש להופעות תיאטרון, מחול, מוזיקה וכנסים.

===מוזיאון וינקלמן===
המוזיאון קרוי על שמו של יוהאן יואכים וינקלמן, מאבותיה של הארכאולוגיה הקלאסית. הממצאים במוזיאון כוללים מסמכים ביוגרפיים, מחקרים, עיצובים ותרשימים יחד עם מוצגים ארכאולוגיים מיוון העתיקה. מאז קיץ 2003 נמצא בבעלותו של המוזיאון הסוס הטרויאני הגדול בעולם, שגובהו הוא 15.6 מטרים, אורכו 13 מטרים, רוחבו 9.5 מטרים ומשקלו 45 טונות. מגב הסוס ניתן לצפות בנופה של העיר. תערוכות בתחומי הארכאולוגיה ותולדות האומנות של המאות ה-18 וה-19 מתקיימות במוזיאון וכן תערוכות של אומנות מודרנית. בנוסף מציג המוזיאון ממצאים הקשורים להיסטוריה ולתרבות של שטנדאל ושל האזור החל מהתקופה הפרהיסטורית ועד היום.

==ערים תאומות==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סקסוניה-אנהלט: ערים
פגי קאס

מרי מרגרט "פגי" קאס (באנגלית: Mary Margaret “Peggy” Cass; 21 במאי 1924 – 8 במרץ 1999) הייתה שחקנית וקומיקאית אמריקאית, זוכת פרס טוני ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1958 על הופעתה בסרט "דודה מיים".

== ביוגרפיה ==
קאס נולדה בבוסטון למרגרט קאס וריימונד ג'יימס. קאס רדפה אחר קריירת כבר משחק מגיל צעיר. לאחר תקופת לימודים ב"בית הספר קיימבריג' הלטיני לדרמה" עברה קאס להתגורר בניו יורק שם עבדה כמזכירה, מוקדנית וגם בתור דוגמנית. היא זכתה להזדמנות על בימות תיאטרון לקראת סוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. 

קאס זכתה להכרה לראשונה בשנת 1956 בזכות תפקידה כמזכירה אגנס גוץ' במחזה "דודה מיים", תפקיד בעבורו זכתה קאס בפרס טוני. בשנת 1958 המחזה עובד קולנועית על ידי מורטון דהקוסטה, העיבוד הוכתר כמוצלח ביותר וקאס שחזרה על תפקיד אגנס גוץ' הועמדה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב.

קאס המשיכה לשחק בתיאטרון ובטלוויזיה והשתתפה במספר מצומצם של סרטים כמו "If It's Tuesday, This Must Be Belgium" של מל סטיוארט.

בשנת 1987 שיחקה בסיטקום בת עונה 1 של רשת FOX "נשים בכלא", בתור אווה שיפלי לצדה של סי-סי-אייץ' פאונדר. 

קאס נפטרה ב-8 במרץ 1999 ממצב של אי-ספיקת לב כשהיא בת 74 . קאס הייתה נשואה לכומר ולמחנך יוג'ין מייקל פיניי ולא היו לה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות

קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1999
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
אברהם סיוון

אברהם סיוון (1954 – 22 בנובמבר 2010) היה קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על יחידת דובדבן.

==שירות צבאי==
עם גיוסו לצה"ל התנדב סיוון לצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ולחם במלחמת יום הכיפורים. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר ושימש כמדריך ירי וכמפקד ענף צלפים בבית הספר לחי"ר בבה"ד 3, ולחם במבצע ליטני ובמלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש כמפקד בית הספר ללוחמה בטרור, כקצין מבצעים מיוחדים באוגדת איו"ש וכמפקדה השני של יחידת דובדבן. כמפקד היחידה הוביל סיוון מבצעים כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה הראשונה, ובהם חיסול חולית "הפנתר השחור" בעיר שכם. בתפקידו האחרון שימש כנספח צה"ל בקמרון. לאחר מכן עסק בייעוץ ביטחוני לממשלת קמרון. בשנת 2010 נהרג בהתרסקות מסוק בקמרון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים במדינות אפריקה
קטגוריה:מפקדי יחידת דובדבן
קטגוריה:מפקדי בית הספר לקליעה, צליפה ולוחמה בטרור
קטגוריה:ישראלים שנהרגו בתאונות אוויריות
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
גולן בר לוי

גולן בר לוי (נולד בשנת 1967) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. כיהן כמפקד יחידת דובדבן, לאחר מכן עבר לחיל החינוך.

== קורות חייו ==
למד ב בחיפה אותה סיים בשנת 1985. עם גיוסו לצה"ל התנדב לשייטת 13. בר לוי השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש במספר תפקידי פיקוד ביחידה וכן השלים קורס חובלים. בשנים 1997–1996 שימש כמפקד יחידת דובדבן, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני. לאחר מכן שימש כסגן מפקד השייטת. עם סיום תפקידו עבר בר לוי לחיל החינוך והנוער ושימש במספר תפקידים ובהם מפקד בסיס מחו"ה אלון ומפקד מערך מג"ן. בשנת 2011, לאחר 26 שנות שירות, השתחרר מצה"ל.
 
לאחר שחרורו החל לעבוד כמחנך ומורה לסוציולוגיה ואזרחות בבית הספר "חוגים" שבחיפה.

== קישורים חיצוניים ==
* תמר טרבלסי-חדד, [https://web.archive.org/web/20140714202012/http://article.yedioth.co.il/default.aspx?articleid=6477 דממה בכיתה], ידיעות אחרונות, 21.08.2012.
* .
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוחמי שייטת 13
קטגוריה:מפקדי יחידת דובדבן
קטגוריה:מפקדי מערך מג"ן
קטגוריה:מורים לאזרחות בישראל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
יקנה אפריקנית

יָקָנָה אַפְרִיקָנִית (שם מדעי: Actophilornis africanus) הוא מין של עוף ביצות ממשפחת היקניים, החי בביצות של מים מתוקים באפריקה שמדרום לסהרה. כמו כל היקנות, ליקנה האפריקנית יש רגליים וציפורניים ארוכות, המאפשרות לה ללכת על צמחייה צפה באגמים רדודים.

== תיאור ==
אורכה של היקנה הוא כ-23-31 ס"מ, בעוד הנקבות גדולות יותר מהזכרים: נקבה שוקלת כ-260 גרם, בעוד זכר שוקל כ-137 גרם. גבן של היקנות בצבע חום-ערמון, בעוד שהצד האחורי של הצוואר, קצוות הכנפיים ורצועת-העיניים שחורות. החלק הקדמי של הצוואר לבן, והמקור כחול. אצל בוגרים גם הבטן חומה-ערמונית, אך אצל יקנות צעירות היא בצבע לבן, עם כתמים בצבע חום-ערמוני. הרגליים אפורות, ובין הבטן העליונה לצוואר יש כתם צהוב.

== התנהגות ==
היקנה ניזונה מחרקים, רכיכות, חלזונות וסרטנים שהיא אוספת מפני המים, או תופסת באוויר. לעיתים היקנה הופכת את העלים הצפים על פני המים ובודקת האם יש מתחתם מזון. היאקנה מצויה ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה, חוץ מבאזורים צחיחים או מיוערים ולרוב נמצאת בקרבת מים מתוקים רדודים ואיטיי זרימה.

היקנה האפריקנית אינה נודדת, אך היא יכולה לעבור ממקום למקום כשגובה פני המים משתנה.

== חיזור ורבייה ==
אצל היקנה האפריקנית מערכת הרבייה היא הפוכה, כך שהזכרים מקננים ושומרים על האפרוחים בעוד הנקבות שומרות על הטריטוריה מפני נקבות אחרות. החיזור מתבצע על ידי הקפה של הזכר והנקבה אחד מסביב לשני, והרכנת הראש על מנת להדגיש את מגן הראש הכחול-בוהק. הנקבה מתכופפת והזכר מנקר אותה לפני שהוא עולה עליה. סדרת פעולות אלו יכולה לחזור כארבע עד חמש פעמים, אף על פי שקשר מיני ממשי מתקיים רק בחלק קטן מהמקרים. 

הזכר בונה קן על הצמחייה שעל פני המים, בגובה של כשני סנטימטרים מעל המים. אם ישנן סכנות הצפה, הקן מוזז. הנקבה מטילה כארבע-חמש ביצים חומות ומוכתמות בשחור - לא תמיד בקן, ולעיתים ישירות על הצמחייה בלי קן. צבע הביצים מסייע להסוואתן. הזכר דוגר על הביצים במשך כ-20-26 ימים, והוא גם מצל עליהן בשעות החמות של היום. לאחר שהאפרוחים בוקעים, שרידי קליפות הביצים נדחפים למים. האפרוחים בוקעים מפותחים, כך שהזכר לא צריך להאכיל אותם, ורק משגיח עליהם בזמן שהם אוכלים.

לאחר 40-70 ימים מזמן הבקיעה האפרוחים עוזבים את הקן. לאחר כשנה, מתפתחת אצל האפרוחים פלומה של בוגרים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.oiseaux-birds.com/card-african-jacana.html יקנה אפריקנית] באתר אויסואקס-בירדס.
== הערות שוליים ==

==גלריה==
<gallery mode=packed heights=130 widths=130>
Actophilornis africana -Kakegawa Kacho-en, Kakegawa, Shizuoka, Japan-8a.jpg
African Jacana (Actophilornis africanus) (18228451652).jpg
African Jacana, Actophilornis africanus, Chobe River, Botswana (33521898870).jpg
African Jacana, Actophilornis africanus - sunrise in the reeds, Kruger Park (13650622963).jpg
African Jacana (6858282396).jpg
Actophilornis africanus -London Zoo, England-8a.jpg
Jacana (6130773413).jpg
Actophilornis africanus MHNT.ZOO.2010.11.2.23.jpg
</gallery>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:יקניים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות אפריקה
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
קטגוריה:גינאה: עופות
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
God Is Dead?

?God Is Dead הוא סינגל מאת להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת', שיצא לאור ב-19 באפריל 2013, ונכלל באלבום 13 שיצא ביוני באותה שנה.

שם השיר מתייחס לאמרתו המפורסמת של הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה אודות מות האלוהים.

השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקום השישי במצעד הבריטי, וכן לביקורות חיוביות. ב-26 בינואר 2014, זכה השיר בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע המטאל הטוב ביותר", לראשונה לאחר 14 שנים בהן לא חולק הפרס במסגרת קטגוריה זו.

ב-10 ביוני 2013, שוחרר וידאו קליפ של השיר. את הקליפ ביים פיטר ג'וזף, מייסד תנועת צייטגייסט שגם הפיק את הסרט צייטגייסט.

השיר הופיע בפרומו של העונה השישית של סדרת הטלוויזיה ילדי האנרכיה.

==מבצעים==
*אוזי אוסבורן - שירה
*טוני איומי - גיטרה
*גיזר באטלר - גיטרה בס
*בראד וילק - תופים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2013
קטגוריה:בלאק סבאת'
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ריק רובין
קטגוריה:שירים על אלוהים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ריפבליק רקורדס
וייסנפלס

וייסנפלס (בגרמנית: Weißenfels או Weissenfels) היא העיר הגדולה ביותר במחוז בורגנלנד שבדרום מדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר שוכנת על גדות הנהר , במרחק של כ-30 קילומטרים מדרום לעיר האלה.

==היסטוריה==
היישוב צמח סביב למצודה שניצבה ליד מעברה שחצתה את הנהר סאלה. העיר קיבלה זכויות מוניציפליות בשנת 1185. במהלך מלחמת שלושים השנים ניזוקה העיר קשות ואוכלוסייתה הצטמצמה מ-2200 תושבים ל-960. ב-7 בנובמבר 1632 הונחה גופתו של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה בווייסנפלס לאחר שהוא נהרג יום לפני קרב ליצן (Lützen).

עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, עלה מעמדה של העיר במהרה, כאשר ב-1656 ייסד אגוסטוס, נצר לענף הסקסוני של בית וטין, את הדוכסות של סאקסה-וייסנפלס, ובחר את העיר כמקום מגוריו. מאז 1638 שירת אוגוסטוס כאדמיניסטרטור הפרוטסטנטי של הארכיבישופות של מגדבורג, שעל פי שלום וסטפאליה משנת 1648 הייתה אמורה להפוך לאחר מותו לטריטוריה חילונית של ברנדבורג-פרוסיה.

לפיכך החל אוגוסטוס להקים החל משנת 1660 בוויסנפלס את המצודה של נוי-אוגוסטוסבורג (Neu-Augustusburg) בסגנון הבארוק עבור יורשיו. כאשר הושלם בניין המצודה ב-1680 נעשתה העיר למרכז המנהלי של הדוכסות ולמרכז התרבותי שלה עד לפירוקה ב-1746. מלחינים כמו יוהאן פיליפ קריגר (Johann Philipp Krieger) וגאורג פיליפ טלמן פעלו כאן, השחקנית פרדריקה קרולין נויבר (Friederike Caroline Neuber) הופיעה את הופעת הבכורה שלה בוויסנפלס. ב-1702 נמנע מיוהאן סבסטיאן באך לקבל את משרת נגן העוגב בעיר זנגרהאוזן (Sangerhausen), עקב העדפתו של הדוכס את המלחין יוהאן אוגוסטין קובליוס (Johann Augustin Kobelius). ב-1713 הקדיש באך את "קנטטת הצייד" שלו לכריסטיאן, דוכס סאקסה-וייסנפלס וביצע אותה בעיר.

החל מ-1704 שירת התאולוג הלותרני ארדמן נוימייסטר (Erdmann Neumeister) כדיאקון של הקפלה של המצודה. העוגב של הכנסייה הושלם ב-1673 וכלל 22 שסתומים. על פי ג'ן מיינוורינג (John Mainwaring), הביוגרף של גאורג פרידריך הנדל, גילה יוהאן אדולף הראשון, דוכס סאקסה-וייסנפלס, את כישרונו המוזיקלי של הנדל, שאביו היה רופאו האישי של הדוכס, כאשר שמע אותו מנגן בעוגב. באך חיבר את הטוקטה ופוגה בפה מז'ור עבור עוגב זה.

עם הפסקת קיומה של הדוכסות של סאקסה-וייסנפלס ב-1746, עברה העיר בחזרה לידיה של נסיכות סקסוניה ולאחר קונגרס וינה ב-1815, לידי פרוסיה. החל משנת 1816 הייתה העיר בירתו של מחוז הנושא את שמה, עד לפירוקו בשנת 2007.

==כלכלה==
מאז המהפכה התעשייתית ענף התעשייה העיקרי של וייסנפלס הוא ייצור נעליים, זאת עד אשר נסגר המפעל האחרון ב-1991. מאז מתפתח בהדרגה בעיר ענף ייצור המזון.

== ספורט ==
קבוצת הכדורסל של העיר, מיטלדויטשר, מתמודדת בבונדסליגה ואף זכתה בשנת 2004 בגביע היורוקאפ צ'לנג'.

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* וייסנפלס באנציקלופדיה בריטניקה (1911)
* 

קטגוריה:סקסוניה-אנהלט: ערים
קובייה בלתי אפשרית

מזוויות מסוימות, נראה שהקובייה מפרה את חוקי הגאומטריה
הקובייה הבלתי אפשרית היא צורה בלתי אפשרית שהומצאה על ידי מאוריץ קורנליס אשר בהדפס האבן שנקרא "בלוודיר" שם מחזיק ילד היושב למרגלות הבניין את הקובייה הבלתי אפשרית. גם הבניין עצמו בנוי באותם העקרונות של הקובייה הבלתי אפשרית.

קובייה אפשרית שנעשו בה חתכים, מזוויות מסוימות נראית כמו קובייה בלתי אפשרית

הקובייה הבלתי אפשרית בנויה לפי הדואליות הקיימת בקוביית נקר. קובייה בלתי אפשרית היא לרוב קוביית נקר עם מקצועות מוצקות. המוצקות הזו מעניקה דגש חזק יותר לדואליות מאשר בקוביית נקר, אשר לרוב לא נתפסת קובייה בלתי אפשרית. האשליה נוצרת מציור דו־ממדי המתפרש כצורה תלת־ממדית.

ניתן לתת נראות בלתי אפשרית לצורות תלת־ממדיות מזוויות מסוימות, על ידי יצירת חתכים במקומות מסוימים בקובייה.

==ראו גם==
*משולש פנרוז

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אשליות אופטיות
קטגוריה:קוביות
ניקולה ריצולי

ניקולה ריצולי (באיטלקית: Nicola Rizzoli; נולד ב-5 באוקטובר 1971) הוא שופט כדורגל איטלקי לשעבר. ריצולי שפט משחקים באיטליה, וכן במסגרות משחקים של אופ"א ופיפ"א. ריצולי שפט בגמר הליגה האירופית 2010, בגמר ליגת האלופות 2013 ובגמר מונדיאל 2014.

ריצולי נולד במירנדולה שבאיטליה. בין השנים 1998 ל-2001 ריצולי שפט בליגה פרו פרימה דיוויז'ון, שהייתה הליגה השלישית באיטליה (כיום ליגה פרו). משנת 2001 החל לשפוט משחקים בסרייה א' וגם בסרייה ב'. בשנת 2010 חדל מלשפוט משחקים בליגה השנייה באיטליה, וכיום שופט משחקים באיטליה בליגה הבכירה בלבד.

ריצולי החל לשפוט במשחקי של פיפ"א בשנת 2007. הוא שפט במשחקו הראשון במסגרת אופ"א באוגוסט 2007, אז שפט משחק מוקדמות ליגת האלופות. ב-1 באוקטובר 2008 שפט במשחקו הראשון בשלב הבתים של ליגת האלופות, בניצחון 0-2 של ספורטינג ליסבון את פ.צ. בזל. יחד עם עיסוקו של ריצולי כשופט כדורגל, הוא עובד גם כאדריכל.

ב-7 באפריל 2010 שפט ריצולי את משחק הגומלין של חצי גמר ליגת האלופות, בין מנצ'סטר יונייטד לבין באיירן מינכן. באותה שנה הוא שפט בגמר הליגה האירופית, בו אתלטיקו מדריד ניצחה 1-2 את פולהאם. ריצולי שפט באליפות העולם לקבוצות 2011.

ברמה הבינלאומית, ריצולי שימש כשופט בטורניר יורו 2012, וכמו כן גם במוקדמות מונדיאל 2010 ובמוקדמות מונדיאל 2014.

ב-25 במאי 2013 ריצולי שפט בגמר ליגת האלופות 2013. בשנת 2013 ריצולי שפט בגביע העולם עד גיל 20.

ריצולי נכלל בסגל השופטים למונדיאל 2014. בטורניר הוא שפט במשחקי שלב הבתים בין ו, ובין ו. בנוסף הוא שפט במשחק רבע הגמר בין ו.

ריצולי אף שפט את משחק הגמר של מונדיאל 2014, בו ניצחה את 0-1 לאחר הארכה. ריצולי היה השופט האיטלקי השלישי ששופט את משחק גמר גביע העולם, אחרי שסרג'יו גונלה שפט את משחק גמר מונדיאל 1978 ואחרי שפיירלואיג'י קולינה שפט את משחק גמר מונדיאל 2002.

בדצמבר 2015 נבחר לסגל השופטים ליורו 2016.

בשנת 2017 הודיע ריצולי על פרישה משיפוט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שופטי כדורגל איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1971
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-21
בס (דג)

בס (באנגלית: Bass) הוא מונח המתייחס למגוון מינים של דגי מים מלוחים ומתוקים, המשתייכים לסדרת הדקראים ומתת-סדרת דמויי-דקר.
השם "בס" מגיע מהמילה "bars" שמשמעותה באנגלית תיכונה הוא "ענף" או "קורה".

קבוצה זו היא פוליפילטית ואינה מהווה טקסון. המונח הרווח כולל מיני דגים משלוש משפחות שונות:
* חמנוניים
* לברקיים
* בסים אסייתים

בנוסף ישנם כמה מינים המכונים בס ושייכים למשפחות נוספות של דקראים: פרקות ממוזגות, צינוניים, אקרופומיים, כמה מיני דקריים, משפחת הנוטוטיניים, והמינים אמנון בס פרפרי ואמנון בס טווסי ממשפחת האמנוניים.

== מיני בס ידועים==
*בס שחור - מינים ממשפחת החמנוניים (Centrarchidae):
**בס צ'אוקטאו
**בס מנוקד
**בס גוואדאלופ
**בס גדול-לוע (Micropterus salmoides)
**בס קטן-לוע (Micropterus dolomieu)
* בס מתון - מינים ממשפחת הלברקיים (Moronidae):
**לברק חלק (בס ים אירופאי)
**בס מנומר (Morone saxatilis)
**בס לבן
* בס אסיאתי - מינים ממשפחת בסים אסייתים (Lateolabracidae):
**בס יפני
**בס שחור-סנפיר

<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="5" mode="packed">
קובץ:Lepomis macrochirus UMFS 2014 2.JPG|כחול-זים (Lepomis macrochirus)
קובץ:Dicentrarchus labrax Minorca 1.jpg|Dicentrarchus labrax
קובץ:Pomoxis nigromaculatus1.jpg|Pomoxis nigromaculatus
קובץ:Micropterus_dolomieu2.jpg|איור של דג בס
קובץ:Striped bass FWS 1.jpg|עוד איור של דגי בס
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:דמויי-דקר
קטגוריה:שמות עממיים של דגים
מחזורת

מַחֲזוֹרֶת (בלועזית: פֶּרְיוֹדָה) היא אמצעי סגנוני תחבירי – משפט מורכב ארוך הפותח בחלקים טפלים (פסוקיות) רבים והרעיון המרכזי בו מובע רק בסופו. שימוש במשפטים כאלה מקובל בספרות כדי להציג רקע להתרחשות ולשמור על מתח לפני שמגיעים לעיקר. הקורא מוכנס לאווירה ומגלה את הפרטים בזה אחר זה עד שלבסוף נחשף בפניו החידוש במשפט (הנשוא).

== מקור המונח בעברית ==
על פי עוזי אורנן, המופע הראשון של המונח העברי 'מחזורת' הוא בספר "דקדוק השפה העברית לכל סגנוניה" מאת שמואל שבח קנטורוביץ, חלק ב': "תורת המאמר (סינטכסיס)" (ורשה 1928) – מהדורה מאוחרת של ספרו "דקדוק לתלמידים" (ברדיצ'ב תרס"ו–1906). הלקסיקון הראשון שבו נכלל המונח היה הקובץ "מונחי תחביר כלליים" (תרצ"ו–1936) של ועד הלשון העברית.

== דוגמאות==

==קישורים חיצוניים==
* רינה בן־שחר, הפואטיקה של הסיפורת: יחידה 9 – סגנון הסיפורת, הלשון, הסגנון ולשון הספרות, האוניברסיטה הפתוחה, 1988, [http://books.google.co.il/books?id=qmfXTrJiPrwC&lpg=PA137&ots=8SA6TwQNQU&dq=%D7%9E%D7%97%D7%96%D7%95%D7%A8%D7%AA%20%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%95%D7%93%D7%94&pg=PA137#v=onepage&q=%D7%9E%D7%97%D7%96%D7%95%D7%A8%D7%AA%20%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%95%D7%93%D7%94&f=false עמ' 137] 
* ארנה גולן, בין בדיון לממשות: סוגים בסיפור הישראלי, יחידה 5 – ס' יזהר, השבוי – סיפור דידקטי, האוניברסיטה הפתוחה, 1984, [http://books.google.co.il/books?id=SRdTL7b60SIC&lpg=PA122&ots=9se9Zg9Trg&dq=%D7%9E%D7%97%D7%96%D7%95%D7%A8%D7%AA%20%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%95%D7%93%D7%94&pg=PA122#v=onepage&q=%D7%9E%D7%97%D7%96%D7%95%D7%A8%D7%AA%20%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%95%D7%93%D7%94&f=false עמ' 122] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:תחביר
קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:אמצעים רטוריים
פול סטרנד

פול סטרנד (באנגלית: Paul Strand; 16 באוקטובר 1890 – 31 במרץ 1976) היה צלם אמריקאי ויוצר סרטים שיחד עם צלמים מודרניסטים אחרים, כמו אלפרד סטיגליץ ואדוארד וסטון, סייעו ביסוד הצילום כסוג של אומנות במאה ה-20. עבודתו נפרשה על פני שישה עשורים ומקיפה מספר רב של ז'אנרים ונושאים ברחבי אמריקה, אירופה ואפריקה.

==ביוגרפיה==
סטרנד נולד בניו יורק. הוא למד בבית הספר הפרוגרסיבי "אתיקה תרבותית" (Ethical Culture School) באפר-וסט-סייד של ניו יורק שם הוא למד אצל הצלם התיעודי לואיס היין. במהלך טיול כיתתי בגלריית 291, שפעלה על ידי אלפרד סטיגליץ ואדוארד סטייכן, סטרנד התחיל לקחת את תחביב הצילום ברצינות. כאשר סיים את לימודיו, במקביל לעיסוקו בצילום, עבד סטרנד בחברת ביטוח במשך שנתיים. לאחר מכן הוא עזב אותה והפך לצלם מסחרי עצמאי. 

ב-1921 יצר יחד עם הצייר צ'ארלס שילר סרט דוקומנטרי קצר בשם מנהטה.

==קישורים חיצוניים==

פול סטרנד
* [https://artsy.net/artist/paul-strand ביוגרפיה ועבודות של פול סטרנד] 
* [https://web.archive.org/web/20150613003923/http://photolight.co.il/photoarticles/752.html יום הולדת ל Paul Strand, מאבות הצילום המודרני] מאת יעל אפל
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:צלמים אמריקאים

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1890
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1976
פונקציית תעדוף

פונקציית תעדוף (באנגלית: Priority function) היא פונקציה שמטרתה לדרג יעדים שונים ולתת עדיפות לטיפול בהם.

==דוגמאות==
במערכות הגנה אקטיביות מפני טילים. הפונקציה מקבלת את נתוני המטרות וקובעת מספר חיובי לכל מטרה שקובע את מידת האיום שמטרה זו מהווה. פונקציית התעדוף מאפשרת לדרג מטרות לפי חומרת האיום שהן מהוות וכך לתת עדיפות ליירוט מטרות מסוימות על פני אחרות. פונקציה זו חשובה מכיוון שיש מספר מגבלות על שיגור טילים מיירטים אל עבר המטרות. מספר הטילים בכל משגר טילים מוגבל, ויש לחכות זמן t<sub>wait</sub> בין כל שיגור למשנהו, דהיינו הפרדה בזמן בין שני שיגורים עוקבים.

פונקציית התעדוף הבסיסית עבור מטרות שנעות במהירות זהה לכיוון אזור ההגנה היא:

<math>Priority = 1/R</math> 

כלומר העדיפות פרופורציונלית הפוך למרחק מהמערכת המיירטת.

ניתן לראות דוגמה פשוטה לפונקציית תעדוף זו במשחקי מחשב בהם יריבים רבים (זומבים למשל) מתקרבים אל השחקן והשחקן נדרש לחסל אותם. במקרה זה, בעצם בחירתו של השחקן לירות ביריבים הקרובים יותר הוא בוחר למעשה פונקציית תעדוף. חומרת האיום של המטרות פרופורציונלית הפוך למרחק של כל מטרה כי (תחת ההנחה שמדובר ביריבים זהים) הזמן שלה עד להגעה פרופורציונלי למרחק ולכן לשחקן יהיה מספר הזדמנויות N שפרופורציונלי למרחק לירות במטרות, כך שאם מניחים מודל הסתברותי, הסתברות ההרג - ההסתברות להגיע ל-k פגיעות (נדרשות k פגיעות כדי לחסל יריב) היא בקירוב N*p)/k) ולכן חומרת האיום (שיחסית הפוך להסתברות ההרג) פרופורציונלית להופכי המרחק. 

==קישורים חיצוניים==
* [http://infolab.stanford.edu/~burback/watersluice/node40.html תיאור פונקציית תעדוף]
* [https://medium.com/estiem/decisions-managing-by-objectives-or-by-priority-function-acdb14b7a194 דילמה בקבלת החלטות]

קטגוריה:טקטיקה צבאית
סוכי משיי

סוכי משיי (שם מדעי: Ptilonorhynchus violaceus) הוא מין של סוכי אנדמי למזרח אוסטרליה והיחיד מהסוג סוכי (Ptilonorhynchus). 

== אזורי מחיה ==
הסוכי המשיי נפוץ ביערות גשם וביערות סקלרופיליים הרריים ולחים במזרח אוסטרליה, מדרום קווינסלנד עד לוויקטוריה. ישנה גם אוכלוסייה מבודדת של סוכיים באזור הטרופי הרטוב של צפון קווינסלנד.

== תיאור ==
רוב גופם של זכרים בוגרים הוא בצבע כחול, אף על פי שבאור צבע הגוף של הסוכי נראה כסגול בוהק או כשחור. פלג גופו התחתון של הזכר וזנבו כהים יותר משאר גופו. המקור בצבע לבן עד צהוב-ירוק, והעיניים בצבע סגול בהיר. הרגליים בהירות, ובדרך כלל הן בצבע ורוד בהיר.

פלג הגוף העליון של הנקבה ירוק-חום כולו, בעוד פלג גופה התחתון בהיר יותר, עם דוגמה מפוספסת בצבע שחור. כנפיה וזנבה של הנקבה הן בצבע חום כהה. מקורה שחור, ועיניה בצבע כחול. זכרים צעירים דומים במראם לנקבות בוגרות.

== תזונה ==
כמו כל מיני הסוכיים, הסוכי המשיי ניזון בעיקר מפירות, למרות שסוכיים ניזונים לעיתים גם מעלים, חרקים, פרחים, צוף וזרעים. לעומתם, סוכיים צעירים ניזונים בעיקר מחיפושיות, חגבים וציקדות עד שהם לומדים לעוף. הסוכיים אינם בררניים בהעדפות המזון שלהם, והם ניזונים גם מצמחים שהובאו לאוסטרליה מאירופה בידי האדם. כך הם מסייעים להפצתם של צמחים כמו עשבים שוטים, דפנת קומפור וזית אירופי, כמו גם מינים שונים ממשפחת הזיתיים. הסוכיים נרדפים לעיתים על ידי חקלאים, מכיוון שהם פושטים על הגידולים החקלאיים שלהם. הסוכיים נוהגים באגרסיביות בעת אכילה, ומגרשים עופות אחרים מהעצים שהם הגיעו אליהם.

בעונת הרבייה, חרקים לוקחים חלק משמעותי יותר מבדרך כלל בתזונתו של הסוכי.

== רבייה ==
עונת הרבייה של הסוכיים נמשכת מאוגוסט עד ספטמבר, ובמהלך ינואר. הסוכיים ידועים ב"סוכות" שלהם - מבנים שנבנים מזרדים שונים על מנת להרשים את הנקבות. הסוכה נבנית בצורה של קשת הפוכה או פרבולה, והקירות הפנימיים של הסוכה "נצבעים" בצבע שחור שמקורו בפחם טחון, פירות מעורבים ברוק או בקליפות עץ מתפוררות. מסביב ל"סוכתו" הזכר שם כל דבר כחול שהוא הצליח למצוא - נוצות, פרחים, אוכמניות, נשלי נחשים וקונכיות, כמו גם חפצים מעשה ידי אדם כמו פקקי בקבוקים, עטים כדוריים, אטבי כביסה ועוד. את החפצים הכחולים הזכר מפזר מחוץ לסוכה, ולאחר שגמר לבנותה הזכר מחכה לה. כשהנקבה מגיעה ועוברת דרך ה"שדרה" שבאמצע הסוכה, הזכר מרים חפץ כחול במקורו, ורוקד מסביב לנקבה כשראשו מכופף. במהלך הריקוד הזכר קופא מספר פעמים. אם הזכר הצליח למשוך את הנקבה, ההזדווגות תתבצע מחוץ לסוכה.

לאחר מכן, הנקבה בונה קן ובו היא מטילה 1–3 ביצים חומות עם כתמים כהים. הדגירה נמשכת כ-21 ימים, וכשלושה שבועות נוספים לאחר הבקיעה הגוזלים עוזבים את הקן. הזכר אינו לוקח חלק בגידול הגוזלים, ולאחר ההצלחה הראשונה הוא ממשיך להופיע מול נקבות נוספות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1816
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואי-פייר וייו
קטגוריה:סוכיים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:אוסטרליה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
אורופ

שינויי הגבול בין יפן לרוסיה לאורך השנים
אוּרוּפּ (ברוסית: Уру́п; ביפנית: 得撫島; באיינו: ウルㇷ゚) הוא אי גבוה בלתי מיושב בים אוחוצק מקבוצת האיים הקוריליים השייכים לרוסיה. שמו של האי בא משפת האיינו, ומשמעותו דג הטרוטה.

==היסטוריה==
האי אורופ יושב לראשונה על ידי בני האיינו, הקבוצה האתנית הילידית של האיים הקוריליים, האי סחלין והאי הוקאידו. הביקור הראשון המתועד של אירופאים באורופ היה בשנת 1643, כאשר ספינה של חברת הודו המזרחית ההולנדית בפיקודו של מגלה הארצות ההולנדי מארטן חריטס פריס עגנה באי, ככל הנראה בחפשם אחר פרוות. האי מופיע על גבי מפה רשמית משנת 1644 שהציגה את האדמות בבעלות האן מצומאה. בעלות זו קיבלה משנה תוקף על ידי שוגונות טוקוגאווה בשנת 1715. בשלהי המאה ה-18 הגיעו לאי סוחרי פרוות רוסים. הם צדו לוטרות ים והשתלטו על ספינות זרות ששטו באזור. בשנת 1772 פרצו עימותים בין בני האיינו לרוסים, והאחרונים עזבו את האי לתקופת מה. בשנת 1768 חזרו רוסים לאי, תוך שהם כפופים להנחיותיו מושל סיביר.

בשנת 1801 תבעה הממשלה היפנית באופן רשמי ריבונות על האי, והוא השתייך למחוז אזו, לימים הוקאידו. הדבר הוביל לסדרת עימותים עם האימפריה הרוסית בעניין באי אורופ ויתר האיים הקוריליים. העימותים באו לכדי סיום עם חתימת חוזה שימודה בשנת 1855, שהעביר את הריבונות על האי לרוסיה. באותה שנה, במהלך מלחמת קרים ותוך מאמץ למצוא את הצי הרוסי הקיסרי שבאוקיינוס השקט, עגן כוח ימי צרפתי-בריטי באי אורופ, לאחר עצירה בנמל הקודאטה. הכוח כבש את האי, העניק לו את השם "אי הברית" ומינה תושב אלאוטי מקומי כמושל זמני. חוזה פריז מ-1856 השיב את האי לידיים רוסיות. תחת חוזה סנקט פטרבורג מ-1875 עברה הריבונות על האיים הקוריליים, ובכלל זה אורופ, לאימפריה היפנית. תושבי האי בני איינו הועברו לאי שיקוטן ובמקום התיישבו יפנים.

במהלך מלחמת העולם השנייה הועברו המתיישבים האזרחים היפנים מן האי אל ארבעת "איי הבית" של יפן, כאשר לקראת סוף המלחמה הוצבו באי 6,000 חיילים של הצבא היפני הקיסרי. במבצע סערת אוגוסט שבו פלשה ברית המועצות לאיים הקוריליים נכנעו הכוחות היפניים באורופ ללא התנגדות. ב-1952, בחתימתה על חוזה סן פרנסיסקו, ויתרה יפן על תביעותיה לריבונות על האי. חיילי משמר הגבול של ברית המועצות החזיקו במתקנים הצבאיים היפניים באי עד לנסיגתם בעת התפרקות ברית המועצות ב-1991. האי כיום אינו מיושב, אך משתייך מנהלית למחוז סחלין.

==גאוגרפיה==
לאי אורופ צורה דמוית-מלבן, שצלעו הארוכה 120 ק"מ וצלעו הקצרה 20 ק"מ. שטחו של האי 1,437 קמ"ר, נתון המציב אותו רביעי בשטחו בקבוצת איים הקוריליים. הנקודה הגבוהה באי שייכת לקבוצת חרוטי אפר בשם איוואו בגובה 1,426 מ'. מצר פריס, הקרוי על שם מארטן חריטס פריס, מפריד בין אורופ לאיטורופ. בין אורופ לסימושיר מפריד מצר בוסול, הקרוי על שם הספינה הצרפתית של ז'אן-פרנסואה לה פרוז.

באי ארבע קבוצות עיקריות של הרי געש שכבתיים:
* הרי קולוקול – גובהם המרבי 1,328 מ', והם רדומים מאז התפרצותם ב-1973
* הר רודקוב – גובהו 524 מטרים. הלוע הוא בצורת משפך ורוחבו 700 מטר, ובו אגם שרוחבו המרבי 300 מטר
* הר טרי ססטרי – גובהו 998 מ', שוליו מחורצים גאיות עמוקים ובו מעיינות חמים
* איוואו – קבוצת חרוטי אפר, החרוט הדרום-מזרחי ביותר חוצה עמק קרחוני ויוצר אגם

למרות קו הרוחב הממוזג שבו שוכן האי, זרם אויאשיו הקר והשקע האלאוטי החזק חוברים ליצירת אקלים סובארקטי עם קיץ מתון וערפילי וחורף קר ומושלג.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:האיים הקוריליים
קטגוריה:רוסיה: איים לא מיושבים
המוזיאון הלאומי למלחמת העולם השנייה

כלי רכב מאוספי המוזיאון מוצגים בחזיתו
המוזיאון הלאומי למלחמת העולם השנייה (אנגלית: National World War II Museum) של ארצות הברית שוכן בעיר ניו אורלינס ומתמקד בהצגת תרומתה של ארצות הברית לניצחון בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, בפרט במערכה בנורמנדי.

==תולדות המוזיאון==
המוזיאון נפתח ב-6 ביוני 2000 תחת שמו הקודם, המוזיאון הלאומי ליום הע, אשר הוקדש לפלישה לנורמנדי. הוא הוקם בניו אורלינס משום שבעיר זו שכנו מפעלי תעשיות היגינס, החברה אשר פיתחה וייצרה את הנחתות הקלות (סירות היגינס) אשר היוו את כלי הנחיתה המרכזי בנורמנדי. כמו כן באוניברסיטת ניו אורלינס כיהן כמרצה ההיסטוריון הצבאי סטיבן אמברוז, אשר הנהיג את המהלך להקמת המוזיאון.

בשנת 2003 בחר הקונגרס של ארצות הברית במוזיאון לשמש כמוזיאון הלאומי למלחמת העולם השנייה. מאז מסונף המוזיאון למוסד הסמית'סוניאן. הוא הוקם ומורחב בסיוע כספים שהועברו על ידי מחלקת ההגנה של ארצות הברית ועל ידי תורמים שונים, לרבות תרומה גדולה מחברת בואינג.

בשנת 2005 גרמה סופת ההוריקן קתרינה נזק למוזיאון, ולאחריה הוא נסגר למשך שלושה חדשים.

בשנת 2010 ביקרו במוזיאון 406 אלף מבקרים.

==מבנה המוזיאון ואוספיו==
המוזיאון כולל שני ביתני תצוגה רב-קומתיים, שאולם מבואה גדול מחבר ביניהם. לאחרונה נוסף לו ביתן תצוגה נוסף, והשלמתו של ביתן תצוגה רביעי מתוכננת לשנת 2015.

אוספי המוזיאון כוללים מגוון של אמצעי לחימה של בעלות הברית ושל גרמניה במלחמת העולם השנייה, ובכללם רבים מדגמי המטוסים ששימשו את ארצות הברית, אשר תלויים מתקרות ביתני התצוגה. הם כוללים בין השאר מפציץ B-17 ומטוס תובלה מדגם דקוטה.

במוזיאון מספר תערוכות קבועות, ובכללן על חזית העורף במלחמה, תכנון הפלישה לנורמנדי, הפלישה עצמה והנחיתות שנערכו בזירת האוקיינוס השקט. נעשה בו שימוש רב בחומרי מולטימדיה, לרבות סרטים וראיונות מוקלטים עם עשרות מוותיקי המלחמה.

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="200px" perrow="3">
תמונה:DDayMuseumC47PlaneD.jpg|מטוס דקוטה במוזיאון
תמונה:DDayMuseumHigginsCannons.jpg|סירת היגינס ותותחים במוזיאון
תמונה:Sherman Tank at WWII Museum in New Orleans.jpg|טנק שרמן במוזיאון
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

מלחמת העולם השנייה
מוזיאון הלאומי למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים למלחמת העולם השנייה
הטלוויזיה המרכזית של סין

המשרדים החדשים בבייג'ינג, 2008
CCTV (ראשי תיבות באנגלית של: China Central Television, בסינית: 中国中央电视台) היא רשת הטלוויזיה הממשלתית העיקרית בסין. CCTV הוקמה בספטמבר 1958 ומשרדיה הראשיים ממוקמים בבייג'ינג.

לרשת 45 ערוצים המשדרים מגוון רחב של תוכניות כולל דוקומנטורה, קומדיה, בידור, דרמה, ובעלת חשיפה ליותר ממיליארד צופים. מבחינת ערוצים, CCTV היא הרשת הגדולה בעולם. הרשת מעסיקה מעל 10,000 עובדים.

== היסטוריה ==
הערוץ העיקרי של CCTV בביינ'ינג (CCTV Peking Television, בסינית: 北京电视台) הנקרא גם "רשת הטלוויזיה של העם הסיני" השיקה לראשונה תוכנית ב-2 בספטמבר 1958. לאחר 5 שנים ולאור דרישות גבוהות נפתח ברשת ערוץ נוסף וב 1969 עוד אחד. במרץ 1973 החלו שידורים ניסיוניים לטלוויזיה צבעונית במסגרת ערוץ חדש CCTV-2, וב 1977 כבר שודרו כל הערוצים בצבע. שם התחנה שונה ל CCTV בראשון למאי 1978.

עד סוף שנות ה-70 CCTV שידרה רק בשעות הערב וחדלה משידור לקראת חצות. ב 1980 נערכו שידורים ניסיוניים בגלי מיקרו. ב 1985 כבר הפכה CCTV רשת מובילה בסין. בשנת 986 הושק ערוץ CCTV-3 שמתרכז בשידורי מחול ומוזיקה. ב-1987 הפופולריות שלה קפצה משמעותית עקב השקת הסדרה הטלוויזיונית "Dream of the Red Chamber" בת 36 הפרקים אשר שודרה גם רשתות טלוויזיות במדינות שונות בעולם. באותה שנה ייצאה CCTV מעל 10,000 תוכניות ל 77 מדינות שונות.

בתחילה הייתה צנזורה של שידורי הרשת על ידי המפלגה הקומוניסטית אך ברפורמות של 1990 הצנזורה ירדה לרמה שאינה מפריעה לפעילות הרשת בתנאי שהרשת לא תשדר תכנים לא ראויים כנגד המפלגה הקומוניסטית של סין.

בספטמבר 2008 נפתחו המשרדים החדשים של הרשת במקביל לחגיגות ה-50 שנה לרשת.

ב-2009 כדי לפנות לקהל רחב יותר החלו שידורים בערבית.

ב-21 במרץ 2018 נוצרה צ'יינה מדיה גרופ, הקבוצה משמשת ארגון על של מוסדות תקשורת ממשלתיים על ידי מיזוג של שלושת הענקים בתחום: CCTV, רדיו סין הלאומי, ורדיו סין הבינלאומי<ref></ref>.

== CNTV ==
CNTV (ראשי תיבות: China Network Television) היא חברת שידור מבוססת אינטרנט המשדרת את תוכניות CCTV. החברה הוקמה בסוף שנת 2009. השידורים באינטרנט מציעים תוכניות בשפות זרות רבות, כולל צרפתית, רוסית, אנגלית, קוריאנית, ערבית וספרדית.

== ראו גם ==
* שינחואה

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20131009080844/http://english.cntv.cn/ אתר האינטרנט] של CNTV.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה סיניים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: טלקומוניקציה
קטגוריה:אמצעי תקשורת בבעלות ממשלתית
CrossOver

CrossOver היא תוכנת התאמה עבור הרצת יישומי מחשב שנועדו ל-Windows של מיקרוסופט במערכות ההפעלה שונות, הכוללות הפצות שונות של לינוקס, macOS ו-Chrome OS. גרסת הלינוקס נקראת "CrossOver Linux" וגרסת ה-Mac נקראת "CrossOver Mac". גרסת שרת עבור סולאריס ולינוקס הייתה גם כן בעבר, אך אינה נתמכת מאז 2007.

התוכנה מפותחת על ידי חברת CodeWeavers על בסיס Wine, פלטפורמת תאימות קוד פתוח של Windows. הפיתוח של CodeWeavers כולל קינפוג ועדכוני תוכנה ידידותיים למשתמש. החברה מעסיקה כמה ממפתחי ה-Wine ותורמת לקוד הפתוח של הפרויקט תחת הרישיון LGPL.

== גרסאות ==
=== CrossOver Linux ===

=== CrossOver Mac===
הגרסה הראשונה של התוכנה עבור מערכת ההפעלה של אפל הייתה גרסה 6, אשר שוחררה ב-10 בינואר 2007. הגרסה העוקבת, גרסה 7, כללה שני סוגים של תתי גרסאות: "סטנדרטית" ו"פרו". זו הראשונה כללה חצי שנה של תמיכה ושדרוגים, כשהאחרת כללה שנה של תמיכה ושדרוגים וכן עותק מתנה של "Crossover Games"- תוכנה שנועדה להרצת משחקים. בגרסה 11 שתי גרסאות אלו אוחדו שוב לכדי גרסה אחת.

עם שחרורה של macOS Catalina הוסרה התמיכה ביישומי 32 ביט, דבר שהציב קשיים מהותיים להמשך פיתוח התוכנה עבור macOS. עם זאת, בסופו של דבר פותחה גרסה אשר יכלה להשתמש בספריות 32 ביט של ווינדוס אפילו שאין כאלה ב-macOS- גרסה 19, אשר שוחררה בדצמבר 2019.

===CrossOver Chrome OS===
הגרסה עבור Chrome OS הושקה בשנת 2017. בתחילה התבססה על היכולת של מערכת ההפעלה להריץ יישומי אנדרואיד ואף הייתה זמינה עבור מכשירי כרומבוק דרך Google Play, אך בהמשך הוצגה נוספה גרסה המתבססת על היכולת של מערכת ההפעלה להריץ יישומי לינוקס.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.zdnet.com/crossover-13-2-installing-windows-program-on-linux-just-got-easier-7000031505/ עכשיו הרבה יותר קל להתקין תוכנות של Windows על לינוקס] באתר ZDNet, יולי 2014

== הערות שוליים ==

קטגוריה:Windows
קטגוריה:לינוקס
פדרו פרואנסה

פדרו פרואנסה אוליביירה אלבס גרסיה (בפורטוגזית: Pedro Proença Oliveira Alves Garcia; נולד ב-3 בנובמבר 1970) הוא שופט כדורגל פורטוגלי לשעבר. כיום משמש כנשיא הליגה הפורטוגלית לכדורגל מקצועני. פרואנסה שפט משחקים בפורטוגל, וכן במסגרות משחקים של אופ"א ופיפ"א. בשנת 2012 פרואנסה היה לשופט הראשון ששפט באותה שנה הן בגמר ליגת האלופות והן בגמר יורו 2012.

==קריירת שיפוט==
פרואנסה החל לשפוט בליגת העל הפורטוגזית בשנת 1998, ובמפעלים של פיפ"א ושל אופ"א החל לשפוט בשנת 2003.

ב-10 באוגוסט 2003 פרואנסה שפט במשחק הסופר קאפ הפורטוגזי, שהיה למשחק הגמר הראשון ששפט בפורטוגל. בשנת שלאחר מכן שפט בשלושה משחקים באליפות אירופה עד גיל 19, כולל משחק הגמר בין ספרד לטורקיה.

בדצמבר 2004 שפט פרואנסה במשחק הראשון שלו במסגרת גביע אופ"א, בו שיחקו א.א.ק. אתונה וגוריצה. ב-27 במאי 2007 הוא שפט במשחק גמר הגביע הפורטוגזי, בו ניצחה ספורטינג ליסבון את בלננסש.

לאחר שנתיים בהן שפט במשחקי מוקדמות ליגת האלופות, בשנת 2007 הוא שפט במשחקו הראשון בשלב הבתים של ליגת האלופות, בו פ.ס.וו. איינדהובן ניצחה 1-2 את צסק"א מוסקבה.

ב-22 במרץ 2008 היה פרואנסה לשופט הראשון ששפט במשחק גמר גביע הליגה הפורטוגזית. בגמר זה ויטוריה סטובאל ניצחה את ספורטינג ליסבון בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר משחק ללא שערים. בשנת 2010 שפט בפעם השנייה בגמר הגביע הפורטוגזי, כאשר בפעם זו פורטו ניצחה 1-2 את שאבס. בשנת 2011 שפט פרואנסה בפעם השנייה בגמר גביע הליגה הפורטוגזית. במשחק זה בנפיקה ליסבון ניצחה 1-2 את פאסוס די פריירה.

ב-19 במאי 2012 שפט פרואנסה בגמר ליגת האלופות 2012, בו צ'לסי ניצחה את באיירן מינכן 3-4 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 1-1 ב-120 דקות. פרואנסה נבחר לסגל השופטים ששפטו ביורו 2012. הוא שפט במשחקי שלב הבתים בין לבין , ובין לבין . בנוסף הוא שפט במשחק רבע הגמר בין לבין . ב-29 ביוני פרואנסה שפט במשחק גמר יורו 2012, בו ניצחה 0-4 את , ובכך הפך לשופט הפורטוגלי הראשון ששפט בגמר אליפות אירופה. פרואנסה הפך לשופט הראשון ששפט באותה שנה גם בגמר ליגת האלופות וגם בגמר אליפות אירופה. פרואנסה נבחר לשפוט במונדיאל 2014, שם שפט במשחקי שלב הבתים בין ו, ובין ו. הוא שפט גם במשחק שמינית הגמר בו ניצחה את , מבעיטת עונשין שפרואנסה שרק לזכות הולנד בדקה ה-94.

ב-22 בינואר הודיע פרואנסה על פרישה משיפוט כדורגל. שישה חודשים לאחר מכן מונה לנשיא הליגה הפורטוגלית לכדורגל מקצועני.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שופטי כדורגל
קטגוריה:פורטוגל: אישים בספורט
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1970
סנדרו ריקי

סנדרו מיירה ריקי (בפורטוגזית: Sandro Meira Ricci; נולד ב-19 בנובמבר 1974) הוא שופט כדורגל ברזילאי. ריקי שופט משחקים בברזיל, וכן במסגרות משחקים של CONMEBOL ופיפ"א. הוא שפט בגמר אליפות העולם לקבוצות 2013.

==קריירת שיפוט==
ריקי שפט משחקים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. המשחק הראשון ששפט במסגרת קמפיין זה היה ב-26 במרץ 2013, בין ו.

ב-21 בדצמבר 2013 ריקי שפט במשחק גמר אליפות העולם לקבוצות 2013, בו באיירן מינכן ניצחה 0-2 את רג'ה קזבלנקה.

ריקי נכלל בסגל השופטים למונדיאל 2014, שהתקיים במולדתו, ברזיל. בטורניר זה, הוא שפט במשחקי שלב הבתים בין ו ובין ו. בנוסף, הוא גם שפט במשחק שמינית הגמר בו ניצחה 1-2 את לאחר הארכה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שופטי כדורגל
קטגוריה:ברזילאים
קטגוריה:ברזיל: אישים בספורט
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1974
ג'ינייט צ'אקיר

ג'ינייט צ'אקיר (בטורקית: Cüneyt Çakır; נולד ב-23 בנובמבר 1976) הוא שופט כדורגל טורקי. משמש כשופט משחקים בטורקיה, וכן במסגרות משחקים של אופ"א ופיפ"א. שפט בגמר אליפות העולם לקבוצות 2012 ובגמר ליגת האלופות 2015, ובחצי גמר מונדיאל 2018.

==קריירת שיפוט==
צ'אקיר שפט בשני משחקים באליפות אירופה עד גיל 17 בשנת 2007. הוא שפט גם בשני משחקים במסגרת מוקדמות יורו 2008. בדצמבר 2008 שפט במשחק שלב הבתים בגביע אופ"א בין טוונטה לשאלקה. בעונת הוא שפט במשחק הגומלין בחצי הגמר של הליגה האירופית, בין פולהאם והמבורג. היה זה משחק אחד מבין שבעה שבהם שפט בליגה האירופית באותה עונה.

ב-29 בספטמבר 2010 שפט צ'אקיר לראשונה במשחק בליגת האלופות, כאשר היה השופט במשחק שלב הבתים בין רובין קאזאן וברצלונה. ב-3 בנובמבר הוא גם שפט את המשחק בין צ'לסי וספרטק מוסקבה.

ב-17 במרץ 2011 הוא שפט במשחק הליגה האירופית בשלב 32 האחרונות, שבו ניצחה מנצ'סטר סיטי 0-1 את דינמו קייב. במשחק זה הרחיק צ'אקיר את מריו באלוטלי ובסך הכל הוציא 8 כרטיסים צהובים. באוגוסט 2011 הוא שפט חמישה משחקים בגביע העולם עד גיל 20, כולל משחק חצי הגמר בין פורטוגל וצרפת.

ב-24 באפריל 2012 הוא שפט במשחק חצי גמר ליגת האלופות, בין ברצלונה וצ'לסי, שהתקיים בקאמפ נואו. באותו משחק הרחיק את ג'ון טרי במחצית הראשונה. ב-27 ביוני 2012 הוא שפט במשחק חצי גמר יורו 2012, שבו ניצחה את 2-4 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר משחק ללא שערים. באותו משחק צ'אקיר הוציא 9 כרטיסים צהובים.

ב-16 בדצמבר 2012 צ'אקיר שפט במשחק גמר אליפות העולם לקבוצות 2012, שבו ניצחה קורינתיאנס 0-1 את צ'לסי.

צ'אקיר נבחר לסגל השופטים למונדיאל 2014. בטורניר זה הוא שפט במשחקי שלב הבתים בין ו ובין ו. הוא גם שפט במשחק חצי הגמר בין ל, שבו ניצחה ארגנטינה 2–4 בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר 120 דקות ללא שערים.

ב-6 ביוני 2015 שפט צ'אקיר בגמר ליגת האלופות 2015, בו ניצחה ברצלונה 1-3 את יובנטוס.
ב-11 ביולי 2018 שפט צ'אקיר את משחק חצי גמר מונדיאל 2018 בו ניצחה 2-1 את בהארכה ועלתה לגמר המונדיאל.

מחוץ לקריירת השיפוט שלו, צ'אקיר משמש כסוכן ביטוח.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שופטי כדורגל
קטגוריה:טורקים
קטגוריה:טורקיה: אישים בספורט
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1976
ברנבורג

ברנבורג (בגרמנית: Bernburg) היא בירת מחוז זאלצלאנד שבמדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה. העיר שוכנת על גדות הנהר במרחק של כ-30 קילומטרים במורד הזרם מהעיר האלה. על העיר חולשת המצודה הענקית הבנויה בסגנון הרנסאנס, ומשמשת כיום כמוזיאון.

כנסיית סטפן הקדוש בכפר ולדאו (Waldau), שסופח לברנבורג ב-1871, מוזכרת לראשונה בשנת 964. בניין הכנסייה הנוכחי מתוארך לשנת 1150 לערך. אחד הקמפוסים של האוניברסיטה האזורית שוכן בברנבורג.

בתקופת השלטון הנאצי, במהלך מלחמת העולם השנייה שימש אחד מאגפי בית החולים המקומי לחולי נפש כמתקן של תוכנית T4 - אותנסיה, בה נרצחו כ-14,000 בני אדם.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==גלריית תמונות==
<gallery widths="200px" heights="150px" perrow="4">
File:Wilhelmstraße, Bernburg (Saale).JPG|וילהלם-שטראסה
File:Bernburg Synagoge Breite-Strasse 14.jpg|המגרש בברייטה-שטראסה 14 בברנבורג, בו היה בית הכנסת בשנים 1938-1835
File:Bernburg Synagoge Breite-Strasse 14 - Mahnmal, 9 November 2014.JPG|שלט הנצחה בברייטה-שטראסה 14 בברנבורג, בו היה בית הכנסת בשנים 1938-1835
File:Jüdischer Friedhof Bernburg.jpg|בית הקברות היהודי בברנבורג
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:סקסוניה-אנהלט: ערים
צוטומו ימאגוצ'י

צוּטוֹמוּ ימָאגוּצִ'י (ביפנית: 山口 彊; 16 במרץ 1916 – 4 בינואר 2010) היה אזרח יפני, היחיד שהוכר כנפגע שתי פצצות האטום שהוטלו על הירושימה ונגסאקי בסוף מלחמת העולם השנייה.

==תולדות חייו==
צוּטוֹמוּ ימָאגוּצִ'י נולד בנגסאקי שביפן. החל משנות ה-30 היה מועסק בתעשיות מיצובישי בתור מהנדס מכליות נפט. הוא טען שמעולם לא חשב שיפן צריכה לפתוח במלחמה. הפלדה, הברזל והנפט עמדו להיגמר לטענתו, בעוד המכליות שהביאו נפט הוטבעו בזו אחר זו על ידי צוללות.

==הפצצת הירושימה==
ימאגוצ'י עבד וחי בנגסאקי, אבל בקיץ 1945 הוא נסע לצורך העבודה להירושימה לשלושה חודשים. בבוקר 6 באוגוסט התכוון לחזור לנגסאקי, והלך לתחנת הרכבת שבמרכז הירושימה עם שני שותפיו. בדרך נזכר ששכח את תעודת המעבר שלו וחזר לבית בו התארח. בשעה 8:15 הטיל המפציץ אנולה גיי את הפצצה ילד קטן במרכז העיר. היה זה השימוש הראשון בפצצת ביקוע גרעיני של אורניום מועשר. כשהוטלה הפצצה, ימאגוצ'י היה כ-3 ק"מ ממוקד הפיצוץ. הפיצוץ קרע את עור התוף שלו ושרף את צדו השמאלי של גופו. לאחר שהתאושש מהפיצוץ, תפסו שלושה מן השורדים מחסה לילי במקלט בסביבה, ולמחרת התפזרו. ימאגוצ'י שב לביתו שבנגאסקי. כ-70,000 איש, אישה, זקן וטף נהרגו באותו יום בהירושימה, וכ-80,000 נוספים עתידים היו להיהרג מהשלכות הקרינה בהמשך אותה השנה.

==הפצצת נגסאקי==
ב-9 באוגוסט חזר ימאגוצ'י לעבוד, על אף פציעתו. משהגיע למשרדו שבנגסאקי סיפר לחבריו על המאורע. בשעה 11:00 הוא סיפר למפקח על הפיצוץ בהירושימה, ובמהלך השיחה הוטלה פצצה נוספת. משרדו של ימאגוצ'י היה במרחק 3 ק"מ ממוקד הפיצוץ, אך הפעם הוא לא נפגע ישירות. פצצת הפלוטוניום איש שמן גבתה את חייהם של כ-40,000 בני-אדם ברגע נפילתה, ואת חייהם של כ-25,000 נוספים כתוצאה מהקרינה בשנים הבאות.

==לאחר המלחמה==
לאחר סיום המלחמה עבד ימאגוצ'י כמתרגם בעבור צבא ארצות הברית. בשנת 1957 ממשלת יפן החלה להעניק טיפול מיוחד לניצולי פצצות האטום, אך ימאגוצ'י לא חש שהוא זקוק לטיפול מיוחד ולא השתתף בבדיקות הרפואיות. לאורך השנים התמסר למאבק לפירוז העולם מנשק גרעיני והפך למנהיג וסמל לתנועה היפנית לפירוק נשק גרעיני. בסוף שנות ה-90 כתב ספר אוטוביוגרפי אודות חוויות האטום שלו והמאבק בנשק הגרעיני.

בשנת 2006 השתתף ימאגוצ'י יחד עם עוד 165 ניצולים ששרדו את שתי הפצצות בסרט תיעודי שנקרא "לשרוד פעמיים". בהקרנת הסרט באומות המאוחדות נשא ימאגוצ'י נאום תחינה בו אמר: "אני שונא את הנשק הגרעיני בגלל מה שהוא עושה לכבוד האדם". במרץ 2009 הוא קיבל הכרה רשמית מממשלת יפן על כך שהיה קורבן שתי הפצצות, ובכך הפך לאדם היחיד בעולם שהוכר כנפגע של שתי פצצות אטום.

לקראת סוף חייו חלה בסרטן הקיבה. ב-4 בינואר 2010 נפטר בביתו שבנגסאקי, והוא בן 93.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20180618102558/https://may8thsurvivor.wordpress.com/2018/06/18/hiroshima-2/ בין הירושימה לפיונגיאנג], אוריאל לוי, [https://web.archive.org/web/20180615191724/https://may8thsurvivor.wordpress.com/ ה-8 במאי], 18/6/2018
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יפנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מהנדסים יפנים
קטגוריה:היבקושה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1916
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2010
סאיטאמה

סַאיטָאמָה (ביפנית: さいたま市) היא עיר ביפן השוכנת במישור קאנטו שבאי הונשו, כ-20 ק"מ צפונית למרכז טוקיו, ועיר הבירה של מחוז סאיטאמה. העיר נוסדה בשנת 2001 מאיחודן של שלוש הערים: אוראווה, אומייה ויונו, ונכון ל-1 ביולי 2021. מתגוררים בה 1,331,790 תושבים, דבר המציב אותה ברשימת עשר הערים המאוכלסות ביותר ביפן (כאשר רובעי טוקיו נכללים יחד).

==מקור השם==
מקור השם סאיטאמה הוא בשם המחוז סָקִיטָאמָה (埼玉郡), אשר נזכר באנתולוגיית השירה מן המאה ה-8 מאניושו. במשך השנים השתנתה הגיית השם לסאיטאמה. בעת הקמת העיר ב-2001 הוחלט כי שם העיר ייכתב בכתב היראגאנה ההברתי ולא בסימני קנג'י.

==היסטוריה==
בתקופת אדו שגשגה העיירה אוראווה בהיותה על אחת משתי הדרכים הראשיות שהובילו מאדו לקיוטו. בשנת 1869 תחת תקופת מייג'י הוקם מחוז מחוז אוראווה שהעיירה הייתה לבירתו. שנתיים לאחר מכן מוזגו המחוזות אִיוואצוּקי, אוראווה ואוֹשי לכדי מחוז אחד – מחוז סאיטאמה – שאוראווה הייתה לבירתו. בשנת 1889 הוקמה העיירה יונו ו-10 שנים לאחר מכן הוקמה העיירה אומייה.

ברעידת האדמה הגדולה בקאנטו ב-1923 ניזוקה העיר טוקיו קשות, כמו גם ערים רבות מסביבה, אולם הנזק באוראווה היה פחות מזה של ערים אחרות באזור. משום כך, אינטלקטואלים רבים, ובמיוחד ציירים, היגרו לאוראווה והחלו בתהליך הפיכתה של העיירה לעיר. בשנים שלאחר מכן מוזגו מספר כפרים לתוך אוראווה, וזו הפכה לעיר ב-1934. בעקבות רעידת האדמה גם הועתקו אל אומייה גני טיפוח לעצי בונסאי והוקם בה כפר בונסאי. בשנת 1940 התמזגו לתוך אומייה מספר כפרים והיא הפכה לעיר. בשנת 1958 הפכה יונו לעיר השוכנת בין אוראווה לאומייה.

ב-1 במאי 2001 נוסדה העיר סאיטאמה ממיזוגן של אוראווה, אומייה ויונו. באפריל 2003 הפכה סאיטאמה לעיר בתקנה ממשלתית, מעמד השמור לערים גדולות, בדרך כלל עם מעל 500,000 תושבים, ואשר מעניק לרבעים בתחומי העיר סמכויות שלטונית מקומיות. שנתיים אחר כך התמזגה גם העיר איוואצוקי לתוך סאיטאמה.

==גאוגרפיה==
סאיטאמה שוכנת כ-20 ק"מ צפונית למרכז טוקיו, במרכזו של מישור קאנטו. פני העיר מישוריים ובתחומה אין הרים וגבעות, אלא רמות שגובהן אינו עולה על 20 מ' ברוב המקרים. חלקה המערבי של העיר שוכן בתחום השפלה שמנקז נהר ארקאווה. יתר חלקי העיר שוכנים על רמת אומייה.

מבחינה מנהלית העיר נחלקת ל-10 רבעים: צ'וּאוֹ, איווצוקי, קיטָה, מידוֹרי, מינאמי, מינוּמָה, נישי, אומייה, סאקורה ואוראווה.

==כלכלה==
כלכלת סאיטאמה מתבססת על עסקי מסחר. העיר מהווה את אחד ממרכזי המסחר הגדולים באזור מטרופולין טוקיו, ומשרתת בכך את מחוז סאיטאמה, את צפון חבל קאנטו ואת החלק הצפון-מזרחי של האי הונשו. מלבד מסחר ישנם בעיר מספר בתי חרושת ומפעלים לרכב, מזון, משקפיים, תרופות וצעצועים.

==ממשל==
ראש העיר של סאיטאמה נבחר בבחירות ישירות. במועצת העיר 64 חברים.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:יפן: ערים
קטגוריה:ערי מיליונים
קטגוריה:קאנטו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2001
לאסוף

לאסוף הוא שמו של אלבום הבכורה של הזמרת יובל דיין, שיצא בשנת 2014 בחברת ארומה מיוזיק, כשנה לאחר סינגל הבכורה שלה, שהוא גם שיר הנושא של האלבום, "לאסוף".

האלבום, בהפקתו ועיבודו של פטריק סבג, כולל עשרה שירים שמחציתם נכתבו והולחנו על ידי דיין עצמה. כותבים ומלחינים נוספים שלקחו חלק באלבום הם: עידן חביב, לאה שבת, נעם חורב, גלעד כהנא, גיא מנטש ("גיא ויהל"), ותומר הדדי.

באלבום גם נכלל כרצועת בונוס, הביצוע שלה לשיר "שאריות של החיים" מתוך הפרויקט של עידן רייכל, מתוך האודישן הראשון שלה לתוכנית "The Voice ישראל", שנהיה לאחד האודישנים הזכורים מהתוכנית, וזכה לצפיות רבות ביוטיוב.

באותה שנה בזכות האלבום זכתה דיין בתואר "זמרת השנה" של ערוץ 24 ואתר מאקו והיא החלה את סיבוב ההופעות הראשון שלה ברחבי הארץ. האלבום זכה לתואר "אלבום פלטינה", על סך מכירות של 40,000 עותקים.

==סינגלים==
* "לאסוף" - היה הסינגל הראשון שיצא מתוך האלבום, יצא בפברואר 2013, הוא נכתב והולחן על ידי דיין בעצמה. השיר זכה להצלחה רבה, הגיע למקום ראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט וצבר ללמעלה משלושה מיליון צפיות ביוטיוב.
* "עד שתחזור" - הסינגל השני, יצא גם הוא ב-2013, הוא נכתב על ידי הזמר והיוצר עידן חביב, שגם הפיק מוזיקלית את השיר ביחד עם גלעד שמואלי, שאר שירי האלבום הופקו כולם על ידי פטריק סבג. גם הסינגל הזה זכה להצלחה וצבר למעלה משישה מיליון צפיות ביוטיוב והגיע למקום שני במצעד מדיה פורסט.
* "פעם אחת" - הסינגל השלישי באלבום, יצא באוגוסט 2013, וגם הוא נכתב והולחן על ידי דיין בעצמה, הוא לא זכה להצלחה כמו הסינגלים שקדמו לו.
* "אל תאמר" - הסינגל הרביעי מתוך האלבום, יצא באוקטובר 2013 וכתבו אותו הזמר והיוצר דודו טסה, שגם הלחין את השיר, וסולן להקת "הג'ירפות", גלעד כהנא. גם לסינגל זה יצא קליפ, השיר זכה להצלחה מיידית והגיע למקום ראשון במצעד גלגלצ ומדיה פורסט.
* "צבעים" - הסינגל החמישי מהאלבום, יצא ב-19 בינואר 2014, בשיר היא משתפת פעולה עם אמיר דדון, השיר זכה להשמעות רבות ברדיו והגיע למקום שלישי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
* "מי אני מולם (גרסת ההופעה)" - שחררה את הסינגל במאי 2014 בגרסת ההופעה (גרסה שונה מהשיר שמופיע באלבום), השיר הפך ללהיט הופעות וזכה להשמעות רבות ברדיו.

==רשימת השירים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2014
קטגוריה:אלבומי יובל דיין
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת ארומה מיוזיק