OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Bag of words (ראייה ממוחשבת)

בתחום ראייה ממוחשבת, מודל bag-of-words (מודל BoW) מיושם בבעיות של סיווג תמונה, על ידי כך שמסתכלים על חלקים בתמונה כעל מילים ויזואליות. בסיווג מסמך, bag-of-words הוא וקטור דליל של ספירת מופעים של מילים. כלומר, היסטוגרמה דלילה על אוצר המילים הנתון (הנקרא מילון). בראייה ממוחשבת, bag-of-visual-words הוא וקטור דליל של ספירת מופעים של מילים ויזואליות מתוך אוצר מילים ויזואליות נתון.

== ייצוג על בסיס מודל BoW ==
=== ייצוג תמונה המבוסס על מודל BoW ===
על מנת לייצג תמונה באמצעות מודל זה, ניתן להתייחס לתמונה כמו אל מסמך. באנלוגיה, יש צורך להגדיר מהן "מילים" בתמונות. הגדרת המילים והמילון תעשה באמצעות שלושה שלבים עיקריים: גילוי מאפיינים (ראייה ממוחשבת), תיאור מאפיינים ויצירת מילון באמצעות המתארים.

=== ייצוג מאפיינים ===
לאחר זיהוי מאפיינים, כל תמונה מיוצגת ע”י חלקים מקומיים באזור המאפיינים. שיטות לייצוג מאפיינים מתמודדות עם השאלה איך לייצג את המאפיינים באמצעות וקטורים מספריים. וקטורים אלו נקראים מתארים (feature descriptors). מתאר טוב הוא מתאר שמסוגל להתמודד עם שינויי עוצמה בתמונה, סיבוב, שינוי קנה מידה במידה מסוימת. אחד מהמתארים המפורסמים ביותר הוא SIFT Scale-invariant feature transform.
המייצג כל אזור נבחר בתמונה כוקטור מספרי 128 ממדים.

לאחר שלב ייצוג המאפיינים, כל תמונה היא אוסף של וקטורים מאותו הממד (128 ל-SIFT), שבו הסדר של וקטורים שונים הוא חסר חשיבות.

=== יצירת המילון ===

השלב האחרון במודל BoW הוא להמיר את האזורים שיוצגו באמצעות וקטורים לאוסף של "מילות קוד" או "מילים ויזואליות" (מילים באנלוגיה למסמכי טקסט), שגם מייצר codebook (אנלוגיה למילה במילון). מילת קוד יכולה לייצג מספר אזורים דומים.
שיטה פשוטה אחת לקבלת המילים הוויזואליות היא ביצוע אשכול k-means על כל הווקטורים. [5] מילות קוד לאחר מכן הן המרכזים של הצבירים שנלמדו. מספר האשכולות הוא מספר המילים במילון הוויזואלי (אנלוגיה לגודל של המילון בטקסט).

לפיכך, כל אזור מאפיין בתמונה ממופה למילת קוד מסוימת בתהליך האשכול, והתמונה יכולה להיות מיוצג על ידי היסטוגרמה של מילות הקוד. הסטוגרמה זו מיוצרת על ידי ספירה של המופעים של המילים הוויזואליות מתוך המילון, בתמונה.

== לקריאה נוספת ==
* Szeliski, Richard. Computer vision: algorithms and applications. Springer, 2010. פרק 14
* Csurka, Gabriella, et al. "Visual categorization with bags of keypoints." Workshop on statistical learning in computer vision, ECCV. Vol. 1. 2004.

06 2013
קטגוריה:בינה מלאכותית
קטגוריה:גאומטריה חישובית
איגוד סיסטיק פיברוזיס

איגוד סיסטיק פיברוזיס (CF) הוקם בישראל בשנת 1967, על ידי הורים לילדים חולים, במטרה להקים מערך תמיכה וסיוע ברכישת מכשור, טיפולים ותמיכה נפשית, ובעיקר כדי להאריך את חיי החולים ולשפר את איכותם. למרות חוק ביטוח בריאות, חלק גדול מהתרופות, הטיפולים, הציוד הרפואי ושאר הצרכים ההכרחיים לקיומם מסופקים באופן חלקי על ידי קופות החולים. האיגוד ממלא את החלל, משלים את המימון ומספק את הנדרש.

האיגוד מספק לחוליו תמיכה כלכלית וסיוע סוציאלי ומספק לציבור הרחב ולציבור הנשאים מידע ותמיכה בנוגע למחלה, העלאת המודעות לנושא גילוי ומניעה ועידוד בדיקות גנטיות ותרומת איברים.

מחלת הסיסטיק פיברוזיס היא מחלה תורשתית, פרוגרסיבית ורב-מערכתית. המחלה חשוכת מרפא אך בת טיפול. אם לפני 35 שנים תוחלת החיים לחולה הייתה 8 שנים, היום תוחלת החיים היא 38 שנים. בישראל חיים כיום כ-350,000 נשאים ו-630 חולים. כל החולים מטופלים רפואית במרכזים מתמחים בסיסטיק פיברוזיס הנתמכים על ידי איגוד סיסטיק פיברוזיס.

המחלה תובעת מהחולה טיפול יומיומי מפרך הכולל: אינהלציה, פיזיותרפיה, ניקוז ריאות, עשרות תרופות וכ-50 כדורים ביום. שגרת יומו של חולה כוללת כ-4 שעות של טיפול מדי יום. למרות הטיפול האינטנסיבי בבית, רבים מהחולים נזקקים לאשפוזים תכופים בבית החולים.

כ-30% מהחולים נמצאים בשכבה סוציו-אקונומית נמוכה. במספר משפחות יש יותר מילד אחד חולה וקיימת אפילו משפחה ובה 7 חולים. עלויות הטיפול במחלה, מעבר לניתן בקופות החולים, מסתכמות באלפי שקלים לחודש.

האיגוד ממומן בעיקר מתרומות של קרנות, עסקים ותורמים פרטיים. כ-4% בלבד מתקציב האיגוד מגיע מתמיכות משרדי הממשלה.

==פעילות האיגוד==
* תמיכה במרפאות ובצוות הרב תחומי במרכזי סיסטיק פיברוזיס בשישה בתי חולים ברחבי הארץ: הדסה הר הצופים (ירושלים), שניידר (פתח תקווה), שיבא - תל השומר (רמת גן), כרמל (חיפה), רמב"ם (חיפה) וסורוקה (באר שבע).
* הקמת מערך ארצי לביצוע טיפולי ניקוז ריאות יומיומיים לחולים בבית.
* הדרכה למטפלים בניקוז ריאות ודרכי נשימה.
* סיוע ברכישת תרופות, מזון מועשר, ציוד רפואי.
* תמיכה לימודית לילדים מאושפזים.
* סיוע בהשתלת ריאות, כולל תמיכה לקראת ההשתלה ולאחריה והפעלת מרפאת מושתלים.
* לובי להכנסת תרופות חדשות לסל הבריאות.
* תמיכה ועזרה במימון טיפולים שאינם מכוסים על ידי סל הבריאות.
* הפעלת מערך לעידוד פעילות גופנית.
* קשר עם מוסדות - קופות חולים, משרד הבריאות, המוסד לביטוח לאומי, משרד החינוך ועוד.
* תמיכה בחולים באינטרנט - פורום, קומונה לבוגרים, קומונה למושתלים.
* סדנאות וקבוצות תמיכה.
* פעולות הסברה - הגברת המודעות בציבור הרחב על ידי: הסברה לתלמידים בבתי הספר, הפעלת אתר אינטרנט, הוצאת העיתון "לנשום חופשי", הפעלת קבוצת תיאטרון של חולות, ארגון כנסים וימי עיון לחולים, לבני משפחתם ולאנשי מקצוע.
* העלאת המודעות בקרב הציבור הרחב לנושא תרומות איברים ולנושא חשיבות הבדיקות הגנטיות.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
חניבעל: מקור הרוע (ספר)

חניבעל: מקור הרוע (אנגלית: Hannibal Rising) הוא רומן מאת תומאס האריס משנת 2006. מדובר בפריקוול לשלושת הספרים שדמותו של חניבעל לקטר כיכבה בהם, "דרקון אדום" (1981), "שתיקת הכבשים" (1988) ו"חניבעל" (1999). זהו הרומן החמישי של האריס, ונכון לשנת 2013, גם האחרון. בשנה שבה יצא הודפס הרומן ב-1.5 מיליון עותקים, שמכירתם הייתה יציבה. הספר זכה לביקורות מעורבות. בחלק מן המהדורות נמכר בצמוד לספר דיסק שמע שבו האריס קורא את הטקסט בעצמו.

תוכן הספר מבוסס על תסריט הסרט "מקור הרוע", שגם הוא נכתב בידי תומאס האריס.

== הרקע לספר ==
בשנת 1986 יצא הסרט "צייד אדם" שבו בריאן קוקס שיחק את ד"ר חניבעל לקטר. הסרט היה לכישלון קופתי וזכה לביקורות רעות, אך ברבות השנים למדו המבקרים להעריך את כמות ההשקעה בו, ואף שיבחו את התסריט, שנחשב בזמנו למעייף ומייגע שלא לצורך.

בשנת 1991 יצא לאקרנים הסרט "שתיקת הכבשים". לא רק שהסרט היה הצלחה קופתית וזכה באוסקר, הוא זכה לביקורות טובות רבות, ששיבחו אותו על הדיאלוגים הצלולים והנהדרים שהוחלפו בין סוכנת ה-FBI קלריס סטרלינג (ג'ודי פוסטר) לפסיכולוג חניבעל לקטר (אנתוני הופקינס) העצור באשמת קניבליזם, שבכח אישיותו המהפנטת, מצליח לחדור לפינות כואבות ואפלות מעברה. הסרט גרר אחריו סרט המשך, "חניבעל" שצולם בין השנים 2000-1999, ויצא לאקרנים בפברואר 2001, שבו אנתוני הופקינס שב לגלם את חניבעל לקטר ואף היה שותף לתסריטו. הסרט זכה להצלחה קופתית מרשימה ולביקורות מעורבות. לאור הצלחת הסרט "חניבעל", בשנת 2002 יצא לאקרנים "דרקון אדום", רימייק ל"צייד אדם" מ־1986, שבו התסריט נכתב בידי טד טלי, שכתב גם את "שתיקת הכבשים". מאז דרקון אדום, לא נעשה סרט נוסף בסדרת חניבעל לקטר.

ב-22 בפברואר 2007 פורסם במגזין "אנטרטיינמנט ויקלי" שהסיבה היחידה שהספר יצא לאור היא שהאריס חשש שהסרט הנוסף בסדרת חניבעל לקטר, שהיה בתכנון, יצא ללא מעורבותו. דינו דה לורנטיס, בעל הזכויות על סדרת חניבעל לקטר, שהפיק את הסרטים "צייד אדם" (1986), "דרקון אדום" (2002) ו"חניבעל" (2001) אמר בריאיון למגזין: "הזהרתי את תומאס, שאם הוא לא יכתוב ספר שעל-פיו יתבסס הסרט, אנחנו נעביר את כתיבת הסיפור למישהו אחר... הקהל מחכה בקוצר רוח."
תגובתו של האריס הייתה בפשטות: "אני כבר אחשוב על משהו. אחרי הכל, אין אני מעוניין לאבד את הזיכיון...".
פירוש הדבר הוא, בפשטות, שהספר נכתב מתוך מניעים כלכליים ומסחריים כדי לקדם את הסרט שיתבסס, כביכול, על-פיו.
הסרט עצמו, שיצא ב־2007, ולא בכיכובו של אנתוני הופקינס, היה כישלון קופתי וזכה לביקורות רעות.

== סתירות ואי דיוקים בספר ==
תאריכים רבים בספר אינם עקביים. לדוגמה: ברומן "חניבעל" (1999) כתוב שלקטר היה בן שש במות אחותו, אך ב"חניבעל: מקור הרוע", גילו הוא שמונה בעת מותה. הרומן מייחס ללקטר זיוף מסמכים, אולם ב"חניבעל" נאמר שלקטר רק תכנן לזייף מסמכים, אך לא עשה זאת בפועל. ב"חניבעל" כתוב בפירוש שמוצאו של לקטר הוא ליטאי. לעומת זאת, ב"חניבעל: מקור הרע" כתוב כי מוצאו סלאבי. ב"חניבעל: מקור הרוע" מתואר חניבעל כמאזין לרביעיית המיתרים של באך, אולם איש ממלחיני משפחת באך לא כתב מוזיקה המיועדת להרכב כזה.

ב"דרקון אדום" (1981), כשמתואר הרישום הפלילי של לקטר, נאמר שהפגין אכזריות לבעלי חיים כילד. הנאמר מהווה ניגוד גמור למה שמתואר ב"חניבעל: מקור הרוע", שם ידידיו הטובים ביותר של לקטר הם סוסים, ציפורים ואווזים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:חניבעל לקטר
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי פריקוול
דרקון אדום (סרט)

דרקון אדום (באנגלית: Red Dragon) הוא סרט בסדרת הסרטים חניבעל לקטר. הסרט הוא רימייק לסרט צייד אדם. התסריט לסרט נכתב בידי טד טלי, תסריטאי שתיקת הכבשים, והוא מתבסס באופן חופשי על תסריט הסרט צייד אדם מאת מייקל מאן. הסרט בוים בידי ברט רטנר, והופק בידי דינו דה לורנטיס, שהפיק גם את "צייד אדם" ואת "חניבעל" (2001).

במרכז הסרט ניסיונותיו של ויל גרהם (אדוארד נורטון), בלש משטרתי מיומן, לתפוס רוצח סדרתי בשם פראנסיס דולרהייד (רייף פיינס) שמשתמש בקניבליזם כדי להפגין את עליונותו על האחרים, וכל זאת מתוך הערצה והערכה עמוקה לד"ר חניבעל לקטר (אנתוני הופקינס), שבו נעזר גרהם כדי לפענח את המניעים הפסיכולוגיים של הרוצח.

== שחקנים ודמויות ==
{| class="wikitable"
!שחקן
!דמות
|-
|אדוארד נורטון
|ויל גרהם
|-
|אנתוני הופקינס
|חניבעל לקטר
|-
|רייף פיינס
|פראנסיס דולרהייד
|-
|אמילי ווטסון
|ריבה מקליין
|-
|הארווי קייטל
|ג'ק קרופורד
|-
|מרי-לואיז פרקר
|מולי גרהם
|-
|פיליפ סימור הופמן
|פרדי לאונדס
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי אימה מ-2002
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פריקוול
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:חניבעל לקטר
Tropico 4

Tropico 4 הוא משחק אסטרטגיה לבניית ערים שפותח על ידי חברת Haemimont Games. המשחק מתרחש בעידן המלחמה הקרה, ובו מגלם השחקן את "El Presidento", שהוא הלכה למעשה נשיא של רפובליקת בננות.

==משחקיות==
===איים===
במשחק יש 10 איים שמגיעים עם המשחק, אבל ניתן ב-Sandbox ליצור איים רנדומליים בעלי מאפיינים שונים, בעזרת Random Island. ניתן גם ליצור אי חדש ולקבוע את רמת פוריות האדמה, כמות המשאבים, גודל המפה, ומאפייני משחק אחרים כמו רמות קושי.

===יצירת דמות===
ביצירת הדמות אתה יוצר את הדיקטטור. השחקן יכול לבחור את המין, השם, צבע השיער, צבע העור, סגנון השיער, כובע, תוספות, ועוד. יחד עם זאת, לשחקן ניתנת אפשרות בחירה של תכונות רבות במשחק. כך לדוגמה התכונה "מגעיל" מעניקה לשחקן תוספת של 20 נקודות למערכת היחסים עם המזרח התיכון. אחרי סיום משימה, השחקן מקבל נקודה איתה הוא רשאי להעלות נקודה לאחת התכונות לבחירתו.

===שונות===
למשחק יש עשרות מאפיינים שיש בהרבה משחקים מסוגו, אך יש גם כמה ייחודיים כמו היחסים עם מדינות אחרות והשפעתם על המדינה, מורדים, Import ו-Export, חתימות על צווים שונים שנותנים דברים כמו הדפסת כסף, וחלוקה של התושבים לפי אידאולוגיה פוליטית. מאפיין יוצא דופן נוסף הוא שהתושבים לא מכורכים ללכת על המדרכה ויכולים גם ללכת על האדמה בדרך ליעדם.
יחד עם אלה, המשחק מוכר בשם היותו קומי ובעל הומור רב. הפניות של האנשים אל השחקן, המקרים המצחיקים שקוראים, והאירועים הרנדומלים מלאים בהומור. יחד עם אלה, על המסך מופיעים ציטוטים של מנהיגים רבים כגון צ'ה גווארה, פידל קסטרו, ולדימיר לנין, קרל מרקס, ג'ון קנדי, מרגרט תאצ'ר ועוד מנהיגים רבים.

==עלילה==
המשחק עוקב אחריכם, הנשיא, אשר לומד כיצד לנהל מדינה. ישנם 20 משימות על 10 איים. המשחק מחולק ל-3 חלקים: Rise To Power, The Revenge, The Comeback.

===Rise To Power===
El Presidento מגיע לאי החדש שלו כאשר הוא מתחיל לבנות לאי שם את כל התשתיות/צורכי החיים של תושבי האי. המטרה שלו היא לבנות מקום אידיאלי לתושביו. במשחק הוא יפתח כל אי כלכלית כדי שהאי יוכל להתנהל בעצמו. לאחר מכן הוא מואשם ברצח הנשיא של ארצות הברית, ועל כן יורד כוחו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2011
קטגוריה:משחקי בניית עיר
קטגוריה:סימולציות ניהול ממוחשבות
על שלושה פשעי דמשק

שדה קרב במוזיאון גולני. תמונה מפרויקט PikiWiki Israel

על שלושה פשעי דמשק הוא שיר של זרובבלה ששונקין ויאיר מילר, שנכתב, הוקלט והושר במלחמת יום הכיפורים. שם השיר מבוסס על הפזמון החוזר שלו, השאול מנבואת הנביא עמוס בתחילת ספר עמוס: .

לששונקין היה רקע בכתיבת שירים ללהקות הצבאיות העוסקים בחיילי צה"ל ובמלחמות ישראל. לאחר מלחמת ששת הימים כתבה את השיר "כנפיים של צנחן", ללחנו של אלדד שרים, בביצוע צוות הווי חטיבת הצנחנים.

במלחמת יום הכיפורים התגייסו ששונקין ומילר לכתיבת שיר שיחזק את הלוחמים וירים את המורל. בתוך יום השיר נכתב, הולחן והוקלט, ולמחרת כבר הושר על ידי צוות הווי של חטיבת גולני, יחד עם הזמר משה הלל. 

השיר נפתח במשפט . הטלית המעורבת עם החגור מעידה על הצורך לערב את קדושת יום הכיפורים עם ציוד הקרב, ביציאה למלחמת יום כיפור. שורה בולטת מתוך השיר, שנחרטה בתודעה, היא , שנכתבה כקריאת קרב נגד כוחות הצבא הסורי שלחמו ברמת הגולן. הקריאה מזכירה את הסיסמה האנטי-פשיסטית הם לא יעברו!.

השיר היה מלהיטי תקופת מלחמת יום הכיפורים והושר רבות בהופעות של צוות הווי של חטיבת גולני בפני יחידות צה"ל ברמת הגולן. 

השיר הוקלט במספר גרסאות נוספות ויצא באלבומים שונים של שירי מלחמת יום הכיפורים: "מי ידע שכך יהיה" ב-2003 על ידי הד ארצי, "יש פרחים" ב-1999 על ידי הד ארצי, "שירי מלחמת יום הכיפורים" ב-1973 על ידי הד ארצי, "המלחמה האחרונה" ב-1973 על ידי NMC, "אני מבטיח לך" ב-1976 על ידי קוליפון. 

לאחר המלחמה שיתפו ששונקין ומילר פעולה בשיר נוסף, "שלום", בביצועה של אילנית.

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי 1973
קטגוריה:שירי מלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:שירי להקות צבאיות
קטגוריה:חטיבת גולני במלחמת יום הכיפורים
רשת גני ילדים של אגודת ישראל

רשת גני ילדים של אגודת ישראל הוקמה בראשית שנות השישים על ידי קבוצת רבנים כדי להוות את הבסיס לבתי הספר של החינוך העצמאי, וכן לאפשר להורים המעוניינים בכך לתת לילדיהם חינוך המושתת על ערכי מסורת ישראל, הרשת פועלת ללא מטרות רווח.

מנכ"ל הרשת הוא ישראל גולומב, לשעבר עוזרו של אורי מקלב.

==היסטוריה==
רשת הגנים החלה כרשת שמפעילה עשרות גנים בכל רחבי הארץ, רובם ככולם בערי הפריפריה, בהמשך התפתחה הרשת עד שמנתה בשיא פריחתה למעלה מחמש מאות גנים.

במהלך שנות התשעים נקלעה הרשת לקשיים כתוצאה מניהול לקוי כהגדרת מבקר המדינה, וכחלק מתוכנית הבראה שיזמה נסגרו גנים, בתחילת שנות האלפיים מהלך סגירת הגנים נמשך עד שהרשת הצטמצמה לכדי 200 גנים, מהלך זה לא צלח, ובעקבות שרשרת תביעות משפטיות שהוגשו נגד הרשת הגיעה הרשת במהלך שנת 2008 למצב של חדלות פירעון, בהחלטת הממשלה מתאריך 23 בנובמבר 2008 רואה ממשלת ישראל "קיומו של אינטרס ציבורי מובהק בהמשך פעילותה של הרשת" בהתאם להחלטה זו הכין משרד האוצר תוכנית הבראה משלו להצלת הרשת, במסגרת תוכנית ההבראה מונה לרשת מנכ"ל יצחק רייך, ולצידו מונתה חשבת מלווה על ידי משרד האוצר, וכן לקחה על עצמה הממשלה לשלם את כל הפסיקות המשפטיות בגין יחסי עובד-מעביד שיוטלו על הרשת, בעקבות בחירותו של יצחק רייך לראשות המועצה ברכסים התפטר רייך מתפקידו כמנכ"ל רשת הגנים ובמקומו מונה כמנכ"ל ישראל גולומב כשיצחק רייך משמש כחבר הנהלת רשת הגנים ומונה לתפקיד מתאם ההנהלה לפקח על הנעשה ברשת.

== הווה ==
לאחר תקופת הבראה, הצליח המנכ"ל הרב יצחק רייך להבריא את הרשת, וכיום מונה הרשת קרוב ל-400 מאות גנים, בהם מתחנכים למעלה מ-9,000 ילדים בפריסה ארצית, החל מטבריה בצפון ועד לדימונה שבדרום, הפועלים בלמעלה מחמישים רשויות מקומיות.

במסגרת רשת הגנים פועלים גם עשרות גנים לילדים בעלי צרכים מיוחדים.

בשנת 2020 תקציב הרשת עמד על 141 מיליון ש"ח, מתוכם כ-101 מיליון לשכר הגננות וצוותי הגנים.

== מנהלים ==
*בשנות ה-70 וה-80 - הרב שמואל ויינברג - מנכ"ל
*בשנות ה-90 - שרגא רוזנברג - מנכ"ל
*בשנות ה-2000 - יוסף ביננפלד - מנהל בפועל
*משנת 2009 - 2014 יצחק רייך - מנכ"ל
*2015 - ישראל גולומב

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.sela.pmo.gov.il/PMO/Archive/Decisions/2008/11/des4270.htm החלטת הממשלה בנושא]
* 

קטגוריה:אגודת ישראל
קטגוריה:יהדות חרדית בישראל: חינוך
קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
תעלומת רצח במנהטן

תעלומת רצח במנהטן (באנגלית: Manhattan Murder Mystery) הוא סרט קולנוע מסוגת קומדיה/מתח בבימויו של וודי אלן משנת 1993. תסריט הסרט נכתב על ידי אלן ומרשל בריקמן.

==עלילה==
לארי ליפטון (וודי אלן) ואשתו קרול (דיאן קיטון) פוגשים בחדר המדרגות את שכניהם פול (ג'רי אדלר) וליליאן האוס (ליין כהן) המזמינים אותם לשתות קפה בדירתם. ליליאן מספרת לקרול לגבי פעילותה הספורטיבית ופול מראה ללארי אוסף בולים. פול וליליאן נראים מאושרים ובריאים יחסית לגילם.

למחרת בערב לארי וקרול חוזרים לדירתם ורואים קהל מתאסף בפתח דירתם של פול וליליאן. הם מגלים שליליאן נפטרה כתוצאה מהתקף לב, דבר המפתיע אותם עקב מצבה הבריאותי הטוב במפגשם הקודם. ליליאן מכוסה בסדין כך שהם לא רואים את הגופה. 

לאחר כמה ימים קרול רואה ברחוב את פול המתנהג בעליזות על אף מות ליליאן. קרול חושבת שהתנהגותו מוזרה והיא מכינה לו קינוח כדי להיפגש עמו. כשקרול מכינה לפול את הקינוח במטבח היא מוצאת כד אפר שלכאורה של ליליאן על אף שפול אמר שהיא נקברה. בלילה קרול שומעת את פול עוזב את דירתו והיא בטוחה שהוא רוצה להיפטר מהכד אולם לארי טוען שהיא מגזימה בתגובותיה. 

למחרת קרול מתצפתת על דירתו של פול וכשהוא אינו נוכח היא מתגנבת לתוכה. היא רואה שכד האפר נעלם וישנם שני כרטיסי נסיעה לצרפת של שם פול ואישה בשם הלן מוס. קרול מתקשרת לטד (אלן אלדה), חבר קרוב שלה ושל לארי המתעניין בתעלומה, מדירתו של פול. כשפול חוזר בהפתעה היא מתחבאת מתחת למיטה. מאוחר יותר היא מגלה שהיא איבדה את משקפיה בדירה.

==צוות שחקנים==
* וודי אלן - לארי ליפטון
* דיאן קיטון - קרול ליפטון
* ג'רי אדלר - פול האוס
* ליין כהן - ליליאן האוס
* אלן אלדה - טד
* מאלני נוריס - הלן מוס
* מארג' ריימונד - גברת דלטון
* אנג'ליקה יוסטון - מריסה פוקס

==קבלה==
הסרט יצא לאקרנים ב-18 באוגוסט 1993 ב-268 בתי קולנוע והכניס כשני מיליון דולר. בסיכום הכנסותיו הוא גרף כ-11.3 מיליון דולר, פחות מהתקציב שעמד על 13 מיליון דולר. בבריטניה הסרט הגיע למקום ראשון ברשימת הסרטים המכניסים ביותר עם 1,920,825 לירה שטרלינג ב-24 בינואר 1994.

הסרט קיבל ביקורות חיוביות. נכון ל-2013 הסרט קיבל ציון של 91% מהאתר "Rotten Tomatoes" בהתבסס על 23 ביקורות.

===מועמדויות===
* טקס פרסי הסזאר בשנת 1994 - הסרט הזר הטוב ביותר
* טקס פרסי האקדמיה הבריטית לסרטים ה-48 - שחקנית המשנה הטובה ביותר (אנג'ליקה יוסטון)
* טקס פרסי גלובוס הזהב ה-51 - פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי (דיאן קיטון)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה שחורה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מסתורין אמריקאיים
קטגוריה:סרטי וודי אלן
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
פסטיבל מחול יזרעאלי

לוגו פסטיבל מחול יזרעאלי הרביעי 2013
להקת המחול "אלון יזרעאל" במופע בפסטיבל
פסטיבל מחול יזרעאלי מתקיים מדי שנה בחג השבועות כחלק מאירועי פסטיבל חלב ודבש בעמק יזרעאל. הפסטיבל נוסד על ידי "אלון יזרעאל" - עמותה למחול בעמק והכוראוגרף זאב קרן, ומארח להקות מחול בגילאי 30 ומעלה מכל הארץ כמו: ירושלים, אשקלון, גן יבנה, חבל אשכול, ראשון לציון, פתח תקווה, גבעתיים, הרצליה, מודיעין, חולון, כפר סבא, רמת השרון, מזכרת בתיה, תל מונד, פרדס חנה כרכור, חיפה, משגב ועוד.

מנהלו האמנותי של הפסטיבל הוא זאב קרן כשבארגון, הפקה, תפעול, הקמת התפאורה ואירוח הלהקות משתתפים כל חברי להקת המחול "אלון יזרעאל".

הפסטיבל הוא אחד מהפסטיבלים המרכזיים בתחום המחול הישראלי.

== היסטוריה ==
פסטיבל מחול יזרעאלי הראשון התקיים בשבועות 2010 והוקדש לציון 100 שנות התיישבות עברית בעמק יזרעאל. לכבודו שיתפו פעולה הכוריאוגרפים שלמה חזיז, דגנית רום וזאב קרן וחיברו את הריקוד "עומדים על המשמר" בביצוע הלהקות "הורה ראשונים ירושלים", להקת המחול משגב ולהקת המחול "אלון יזרעאל" שפתח וסיים את הפסטיבל. 
הריקוד "עומדים על המשמר" נקבע למסורת ומדי שנה פותח את מופע הפתיחה ונועל את מופע הסיום את הפסטיבל.

הפסטיבל הראשון זכה להצלחה מסחררת ובעידוד הלהקות המשתתפות שציינו לשבח את הפסטיבל ומארגניו, כמו גם מנכ"לית משרד התרבות והספורט הגב' אורלי פרומן שגם בירכה את המשתתפים, החליטה עמותת "אלון יזרעאל" המארגנת את הפסטיבל לעשותו כמסורת חג השבועות בעמק יזרעאל .
כך מדי שנה מתארחות בפסטיבל להקות מחול מכל הארץ ומעלות ריקודים שחוברו במיוחד לפסטיבל על פי נושאו. הקהל הצופה במופעים זוכה למנה גדושה של ארץ ישראל היפה, תלבושות ססגוניות והנאה מרובה מביצועי הלהקות.

הלהקות המשתתפות מתארחות במושב נהלל בשני ימי הפסטיבל וזוכות לפעילויות גיבוש כמו טיולים בעמק, פעילויות שטח וסדנאות בנושאי מחול שונים .

פסטיבל מחול יזרעאלי השני 2011 "תרנגולים על גשר הירקון" הוקדש כמחווה ללהקות התרנגולים וגשר הירקון לציון 50 שנות יצירה ותרומה לתרבות הישראלית כשאורחת הכבוד בפסטיבל הייתה יוצרת התרנגולים נעמי פולני.

פסטיבל מחול יזרעאלי השלישי 2012 "ארץ הצבר", שהתקיים באמפי נהלל אירח גם את להקת המחול הסרבית "קוד טנט" שהופיעה בתלבושות המסורתיות בחסות שגריר סרביה בישראל ובהרכב מלא בליווי תזמורת שניגנה מוזיקה סרבית עממית ומקפיצה. 

פסטיבל מחול יזרעאלי הרביעי 2013 "מקדם לתקומה" שהתקיים באולם המופעים בקיבוץ יפעת העלו 15 הלהקות המשתתפות יצירות מהווי העם היהודי מימי קדם ועד לתקומתו בארץ המובטחת. במופע הסיום שהתקיים באולם הספורט בנהלל אירח הפסטיבל גם להקת מחול מישובי עוטף עזה בניהולו האמנותי של גברי לוי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:ישראל: מחול
יזרעלי
קטגוריה:ריקודי עם בישראל
אשור-אובליט השני

אשור-אובליט השני היה המלך האחרון של האימפריה האשורית החדשה. הוא מלך בין השנים 612 לפנה"ס ועד שנת 609 לפנה"ס. הוא העביר את עיר הבירה לחרן, וזאת לאחר שעיר הבירה הקודמת נינוה נכבשה בשנת 612 לאחר מצור שהוטל על העיר על ידי כוחות צבא של בבל, מדי והסקיתים.

אשור-אובליט היה בן למשפחה המלכותית, ומפקד הצבא האשורי לפני שהכריז על עצמו למלך. הוא מלך לאחר סין-שר-אישכון וייתכן והוא היה אחיו, או אחיו הצעיר של אשורבניפל. את שמו לקח מהמלך אשור-אובליט הראשון המלך שהביא לשחרור אשור מעולה של ממלכת מיתני.

אשור-אובליט היה בברית עם המצרים ובכוח משותף הצליח לתקופה מסוימת להגן על חרן מפני כוח של בבל ומדי. למצרים היה אינטרס לסייע בידי אשור ששימשה חוצץ בינה ובין בבל שהיה כוח עולה במסופוטמיה. בשנת 610 הובס הכוח המצרי וחזר למצרים. בעקבות כך חזר הכוח המשותף של בבל ומדי ותקף את חרן בשנת 609 לפנה"ס וכבש אותה. אשור-אובליט הזעיק שוב את המצרים, ופרעה נכו השני נחלץ לעזרתו. בעוברו בישראל נלחם נגדו מלך יהודה יאשיהו בקרב מגידו, בקרב זה יאשיהו נהרג (מלכים ב', פרק כ"ג). נכו השני יחד עם אשור-אובליט הטילו בחודש תמוז (יוני/יולי) של שנת 609 לפנה"ס מצור על חרן, המצור ארך חודשים, צבא נבופלאסר הגיע לסיוע וצבא מצרים-אשור הובס. הצבא המצרי נסוג לצפון סוריה, ואילו אשור-אובליט נעלם מעל דפי ההיסטוריה יחד עם האימפריה האשורית החדשה שחדלה להתקיים.

שנת 609 לפנה"ס הייתה השנה האחרונה בגינה הוצא לימו רשמי לציון השנה החדשה. זו הייתה השנה האחרונה שקיבלה שם אשורי רשמי. הקרב הזה הוא האזכור האחרון של אשור בכרוניקות הבבליות. העלמות אשור הביאה את בבל למגע ישיר עם מצרים ולמאבק על השליטה במסופוטמיה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי האימפריה האשורית החדשה
איתן נאה

איתן נאה (נולד ב-17 בספטמבר 1963) הוא דיפלומט ישראלי המכהן כשגריר ישראל בבחריין. בעבר כיהן כממונה על היחסים בשגרירות ישראל באיחוד האמירויות הערביות וכשגריר ישראל באזרבייג'ן ובטורקיה.

==ביוגרפיה==
נאה נולד בישראל וגדל בקריית ביאליק. סיים את לימודיו בתיכון אורט קריית ביאליק. בנערותו היה בין מקימי קיבוץ תובל שבגליל העליון והיה שליח התנועה הקיבוצית בצפון אנגליה. בין השנים 1982–1985 שירת בצה"ל. לאחר מכן למד במחלקה למדעי המדינה במזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב.

===בשירות החוץ===
בשנת 1991 הצטרף למשרד החוץ במסגרת קורס הצוערים. תפקידו הראשון בשירות החוץ היה עוזר למנכ"ל משרד החוץ.

בין השנים 1993–1997 שירת בשגרירות ישראל באנקרה. בשנים 1997–1999 שירת כקונסול מדיני בקונסוליה הישראלית בשיקגו, ולאחר מכן שב לישראל ושירת במחלקת לענייני אירופה במשרד, כראש הדסק לענייני קפריסין ויועץ מיוחד לענייני טורקיה ויוון.

בשנת 2001 מונה לשגריר ישראל באזרבייג'ן.

בשנת 2005 סיים את שירותו באזרבייג'ן והיה מנהל האגף למדיניות חוץ במטה לביטחון לאומי.

ב-2013 מונה לציר וממלא מקום השגריר בשגרירות ישראל בלונדון. החל מיולי 2015, לאחר סיום כהונתו של השגריר דניאל טאוב ועד לכניסתו לתפקיד של מארק רגב, כיהן כממונה על היחסים.

בנובמבר 2016, לאחר הסכם פיוס בין ישראל לטורקיה, אליו הגיעו שתי המדינות לאחר משבר עמוק ביניהן שנבע מאירועי המשט לעזה, והחלטה להחזיר את דרג היחסים בין המדינות לקדמותם, מונה נאה לשגריר ישראל בטורקיה. ב-5 בדצמבר 2016 הגיש את כתב האמנתו לנשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן, לאחר חמש שנים בהן פעלה השגרירות ללא שגריר. טקס הגשת כתב ההאמנה התקיים בארמון הנשיאות הטורקי בהשתתפות צוות השגרירות, אשתו של נאה וילדיו. הטקס, שבו הושמעה נגינת "התקווה", סוקר בהרחבה על ידי התקשורת בטורקיה ובישראל.
במאי 2018 גורש נאה מטורקיה כמחאה על הרג פלסטינים במהלך העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה.

בינואר 2021 מינה משרד החוץ את נאה לממונה על היחסים בשגרירות ישראל באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות. ב-24 בינואר החל נאה בתפקידו, עם פתיחת השגרירות. ב-11 באוקטובר 2021 סיים את תפקידו עם כניסת אמיר חייק לתפקיד השגריר.

ב-2 בספטמבר 2021 דווח על מינויו לשגריר ישראל בבחריין, בכפוף לאישור הממשלה. ב-28 בדצמבר 2021 הגיש את כתב האמנה למלך בחריין חמד בן עיסא אאל ח'ליפה.

===משפחתו===
נאה נשוי ואב לשניים.

בשנת 2008 התמודד מטעם הרשימה המקומית "דורון למודיעין" למועצת עיריית מודיעין-מכבים-רעות, עיר מגוריו, אך לא נבחר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://soundcloud.com/reshet-bet/fopwk1bzusqd ריאיון עם איתן נאה, מ"מ שגריר ישראל בלונדון]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אורט קריית ביאליק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:סגל המטה לביטחון לאומי
קטגוריה:שגרירי ישראל בטורקיה
קטגוריה:שגרירי ישראל באזרבייג'ן
קטגוריה:בחריין: יחסי חוץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
קטגוריה:מועצה אזורית משגב: אישים
מוחמד סידקי מחמוד

מוחמד סידקי מחמוד (בערבית: محمد صدقي محمود, תעתיק מדויק: "מחמד צדקי מחמוד"; 12 בדצמבר 1914 – 1984) הוא קצין מצרי ששימש כמפקד חיל האוויר המצרי בשנים 1967–1953. תחת פיקודו ספג חיל האוויר המצרי שתי מפלות קשות; במלחמת סיני מידי חיל האוויר הבריטי וחיל האוויר הצרפתי ובמלחמת ששת הימים מידי חיל האוויר הישראלי.

== חייו ==
נולד במצרים, כנראה ב-1923. למד במכללה הצבאית המצרית והצטרף לאחר מכן לחיל האוויר המצרי. בתחילת שנות ה-50 הצטרף לתנועת הקצינים החופשיים והיה שותף למהפכה שביצעה התנועה ב-1952. ב-1953 נתמנה כמפקד חיל האוויר. נראה שמינוי זה היה אחד מצעדיו של גמאל עבד אל נאצר להשגת שליטה במוקדי הכוח בצבא, דבר שסייע לו בהדחת מוחמד נגיב באוקטובר 1954.

במחצית השנייה של שנות ה-50 עבר חיל האוויר המצרי להסתמך על ציוד והדרכה סובייטיים ומחמוד ניצח על תהליך זה. בדומה למפקדים אחרים בצמרת הצבא המצרי נטה מחמוד להפוך את תפקידו כמנוף לצבירת כוח אישי, תופעה שפגעה בשיתוף הפעולה בצמרת הביטחונית ובחוסר יכולת להביא לידי מיצוי את מדיניות הביטחון המצרית.

במלחמת סיני ב-1956 סבל חיל האוויר המצרי אבדות קשות בציוד לאחר שחילות האוויר הבריטי והצרפתי תקפו את שדות התעופה המצריים והשמידו מטוסים רבים על הקרקע. למרות כישלון זה בחר נאצר שלא לפטר את סידקי מחמוד.

בתקופה שלפני מלחמת ששת הימים הזהיר פריק מחמוד את ההנהגה המצרית, כי חיל האוויר המצרי לא יוכל לסייע לכוחות הקרקע בעת מתקפה מצרית. במקביל, טען בפני הנשיא נאצר כי במקרה שחיל האוויר הישראלי יתקוף ראשון, עתיד חיל האוויר המצרי לסבול פגיעות קשות, עד כדי 20% ממטוסיו.

בבוקר 5 ביוני 1967, בעת שחיל האוויר הישראלי יצא למבצע מוקד, שפתח את מלחמת ששת הימים, טסו מחמוד ומפקד הצבא המצרי עבד אל-חכים עאמר במטוס תובלה מדגם איליושין 14 לעבר שדה התעופה של ביר תמדה שבסיני. בעקבות הפצצת השדה המטוס שב על עקבותיו לעבר מצרים ושני המפקדים ניצלו. חיל האוויר המצרי הושמד כמעט כולו בתוך שעות אחדות בשלושת גלי התקיפה של חיל האוויר הישראלי. לחיל האוויר הישראלי הייתה עליונות אווירית מוחלטת ויכולת סיוע מרבית לכוחות צה"ל במערכה הקרקעית בעוד שהצבא המצרי נסוג מסיני בצורה לא מאורגנת וללא חיפוי אווירי.

מיד לאחר המלחמה הודח סידקי מחמוד וכמו קצינים רבים אחרים נאסר והועמד למשפט. במשפטו, שנערך בפברואר 1968, הורשע ונדון ל-15 שנות מאסר בעוון הזנחת תפקידו. לאחר מחאות כנגד גזר הדין ה"ותרני", נשפט מחמוד שנית בהוראת נאצר וב-29 באוגוסט 1968 נגזרו עליו מאסר עולם ועבודת פרך. ב-27 בינואר 1974 חנן אותו הנשיא אנואר סאדאת ומאז נמנע סידקי מחמוד מכל פעילות פוליטית.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים מצרים
קטגוריה:טייסים צבאיים ממדינות ערב
קטגוריה:חיל האוויר המצרי
קטגוריה:אנשי צבא מצרים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מורשעים בדין במצרים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1914
קטגוריה:נפטרים ב-1984
סטופנדמיס

סטופנדמיס (שם מדעי: Stupendemys) הוא סוג נכחד של צב מים מתוקים. מאובן של אחד ממיני הסוג נמצא על ידי הפלאונטולוג רוג'ר ווד (Roger C. Wood) בצפון ונצואלה בסלעים שתוארכו לתקופה שבין סוף המיוקן לתחילת הפליוקן, כחמישה או שישה מיליוני שנים לפני זמננו. מאובן נוסף של מין דומה נמצא מאוחר יותר בצפון ברזיל. עם אורך שריון של כ-3.3 מטרים, הוא אחד מהצבים הגדולים שהתקיימו אי פעם והוא מתחרה בגודלו רק עם ארכלון.

נראה שגודלו איפשר לו להישאר מתחת לפני המים למשך פרקי זמן ממושכים כשהוא ניזון מצמחי מים. מצד שני, מסתו כנראה הפריעה לו להתמודד עם זרמי מים והוא נאלץ לחיות באזור בו אין זרמים חזקים מדי. כמו כן, משקלו נעשה כבד מדי על פני היבשה והוא נמנע לצאת מהמים למעט לצורך הטלת ביצים.

==מינים==
עד היום נמצאו שני מינים:
* Stupendemys geographicus, 1976
* Stupendemys souzai, 2006 - שרידיו נמצאו באקרי שבברזיל. מין זה היה קטן יותר מ-S. geographicus.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.biodiversitylibrary.org/page/6590428#page/533/mode/1up הדו"ח של ווד על גילוי המאובן]
* [http://books.google.co.il/books?id=9utBZJj8vSAC&pg=PA52&lpg=PA52&dq=stupendemys+national+geographic&source=bl&ots=MEIVmupJTN&sig=1u-mL_QajzwGolpkDl4Y-YwyfRQ&hl=iw&sa=X&ei=nkeuUfihM6mN4ATExIH4Aw&ved=0CCwQ6AEwAA#v=onepage&q=stupendemys%20national%20geographic&f=false סטופנדמיס בספר Animal Ways של Rebecca Stefoff]
* [http://cameronmccormick.blogspot.co.il/2010/03/stupendemys-giant-amongst-mega-turtles.html מאמר על סטופנדמיס]
* Bocquentin, Jean & Melo, Janira (2006): [http://www.sbpbrasil.org/revista/edicoes/9_2/RBP9-2-Jean.pdf Stupendemys souzai sp. nov. (Pleurodira, Podocnemididae) from the Miocene-Pliocene of the Solimões Formation, Brazil]. Revista Brasileira de Paleontologia 9(2): 187-192.

קטגוריה:פודוקנמיים
קטגוריה:מגה-פאונה של הנאוגן באמריקה הדרומית
קטגוריה:צבים שחיו בנאוגן
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1976
המיאצטל

המיאצטל
המיאצטל היא תרכובת כימית שנוסחתה הכללית היא R<sup>1</sup>R<sup>2</sup>C(OH)OR. כאשר R<sup>1</sup> או R<sup>2</sup> הם מימן. המיאצטל נוצר בדרך כלל על ידי הוספה של כוהל לאלדהיד או לקטון. המילה היוונית "המי" משמעותה חצי. רוב הסוכרים הם המיאצטלים.

גלוקוז ואלדוזות נוספות מתקיימות כהמיאצטלים ציקליים.

== יצירה של המיאצטל ==
המיאצטל נוצר בסיפוח של כוהל לאלדהיד, המתרחשת לפי התגובה הבאה
{|
|300x300 פיקסלים
|-
| align="center" |יצירה של המיאצטל
|-
|
|-
|300x300 פיקסלים
|-
| align="center" |יצירה של המיקטאל
|}
תגובות אלו מושפעות במידה רבה מההפרעה הסטרית של האלדהיד. לפיכך, אלדהידים פשוטים הממוסים בכהלים ימצאו לרוב בצורת ההמיאצטל.ממוזער

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
קוסט פלוס

קוסט פלוס היא שיטה לקביעת מחיר של מוצר או שירות בהתאם לעלותו לספק בתוספת רווח מסוים. 

==השיטה==
בניגוד לשיטה הנפוצה, שבה הספק קובע את מחיר המוצר מראש, ועלול לצאת בהפסד בסיומה של העסקה, בשיטת קוסט פלוס מובטח לספק רווח מסוים, שבדרך כלל אינו גבוה, משום שזהו רווח נטול סיכון. 

שיטה זו משמשת, למשל, בפרויקטים שבהם קשה לאמוד מראש את העלות, ולכן קשה לקבל מהספק התחייבות למחיר קבוע. 

הרווח המוסכם בשיטה זו נקבע בדרכים אחדות:
* הרווח יהיה סכום קבוע (Cost plus fixed-fee). בדרך זו יש לתת לספק תמריץ להקטין את העלות, משום שהקטנת העלות לא תפגע ברווח המובטח לו. 
* הרווח יהיה אחוז מסוים מהעלות (Cost plus percentage of cost). בדרך זו אין לתת לספק תמריץ לצמצם את העלות. להפך, יש בה תמריץ להגדלת העלות, ולכן השימוש בה מקובל בעיקר במצבים שבהם השליטה בגובה העלות אינה בידי הספק. דוגמה: קבלן כוח אדם מספק עובדים בקוסט פלוס, תוך קביעת מחיר לשעת עבודה לפי עלות שכרו של העובד בתוספת אחוז מסוים, שהוא הרווח של הספק. מספר שעות העבודה שינוצלו נקבע רק על ידי הלקוח, ולכן אין חשש שהספק יגדיל את מספרן כדי להגדיל את רווחיו.

==ישראל==
הנהגת שיטת קוסט פלוס יוחסה בעיתונות הישראלית לממשלת המנדט, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. 

בראשית ימיה של מדינת ישראל, בהתאם למדיניות הקיצוב קבעו משרדי הממשלה את המחירים על פי שיטת "קוסט פלוס", על פיה המחיר של תוצרת נקבעה על פי ההוצאות של היצרן הפחות יעיל של התוצרת. התוכנית הכלכלית של תחילת 1952 הצהירה על ביטול השימוש בשיטה. ראש הממשלה הסביר: "שיטה זו מביאה להנמכת התפוקה ובמקרים רבים לרווחים מופרזים, ומחבלת בכושר ההתחרות של תוצרתנו". הוסיף על דבריו דוד צבי פנקס שקבע: "הייתה התחברות של מעבידים ופועלים לעבוד פחות ולהרוויח יותר". בפועל, המשיכו פקידי הממשלה לקבוע את המחירים על פי שיטת קוסט פלוס והמועצה הכלכלית המליצה שוב לבטלה. בתחילת יוני 1952 הצהיר דב יוסף שהוחל בשינוי השיטה והוצאו מכרזים לייצור מוצרים ספציפיים. בחלק מהמכרזים הציעו היצרנים מחירים נמוכים משמעותית מאלו שאושרו בשיטת "קוסט פלוס" ובעיתונות דרשו חקירה כדי להעניש את האחראים לרמאות שבניפוח הוצאות. ביטול שיטת קוסט פלוס הביאה את היצרנים להתמקחות נוקשה יותר על שכר העובדים, בגלל שלא יכלו לגלגל עלויות של תוספות שכר למחירי התוצרת. בפועל, חלקים נרחבים של המשק המשיכו לפעול בשיטת קוסט פלוס וניסיונות לבטל את השיטה בשוק מסוים נתקלו בטענות שפוגעים במגזר ספציפי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.maot.co.il/lex12/glossary/g_1967.asp עלות ועוד], באתר "מעות"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חשבונאות ניהולית
קטגוריה:מחיר
קטגוריה:סוגי רכישה
כביש חוצה הקוטב הדרומי

שיירת טרקטורים נעה על כביש חוצה הקוטב הדרומי, יוני [[2006]]
כביש חוצה הקוטב הדרומי הוא דרך על קרח מהודק באנטארקטיקה. הדרך, שאורכה 1,601 קילומטרים, מקשרת בין תחנת מקמרדו, השוכנת בחלק הדרומי של האי רוס, על חוף מצר מקמרדו, והתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט בקוטב הדרומי. הדרך נסללה במשך 4 שנים, בקיץ האנטארקטי בלבד, בין 2002/03 ל-2005/06.

תחנת מקמרדו היא מקום המוצא של כל הציוד, המזון, הדלק ומתקני הבינוי המגיעים לתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט בקוטב הדרומי. היה צורך לתת מענה זול וחסין מפגעי מזג האוויר לכמויות הציוד הגדלות והולכות שנדרשו בתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט. לשם כך נסלל הכביש חוצה הקוטב הדרומי. הכביש הוא בעצם דרך על קרח מהודק שחריצי הקרח בו מולאו בקרח מהודק. צידי הכביש מסומנים בדגלים כדי שהטרקטורים לא יסטו מהדרך בתנאי ראות לקויה. 

הציוד בין התחנות משונע בקיץ (דצמבר - פברואר) בלבד בידי טרקטורים זחליליים הגוררים מזחלות ענקיות. התנועה נעשית בשיירות ומשך המסע בין התחנות כ-40 ימים. בדרך חזרה, כשהטרקטורים לא טעונים, המסע מהיר בהרבה.

ב-27 בדצמבר 2013 הגיעה מריה לייג'רסטם לראשונה אל הקוטב הדרומי באופניים לאחר מסע אופניים שנמשך 10 ימים, 14 שעות ו-56 דקות על כביש חוצה הקוטב הדרומי. היא הראשונה שהגיעה אל הקוטב הדרומי באופניים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=-s3j-ptJD10 יוטיוב - סרטונים על החיים בתחנות המחקר באנטארקטיקה]
קטגוריה:אנטארקטיקה
קטגוריה:דרכים וכבישים
קטגוריה:תחנת מקמרדו
היכל הספורט לב המושבה

היכל הספורט לב המושבה הוא אולם הספורט של בית הספר המקיף ע"ש אליעזר בן יהודה בשכונת "לב המושבה" בנס ציונה.
== היסטוריה ==
האולם נבנה בעלות של כ-12 מיליון ש"ח ונפתח ב-2009. האולם מכיל 800 מקומות ישיבה ביציע אחד והוא ממוזג וכולל תשתית לשידורי משחקים בטלוויזיה. באולם הותקנו 2 שערים למשחקי כדוריד ו-6 סלים תלויים (2 למשחקי כדורסל על כל המגרש ו-4 לאימונים על חצי מגרש). האולם נבנה בתחילה עבור קבוצת הכדוריד א.כ. נס ציונה, אך בסופו של דבר עבר לשמש כאולם הבית של קבוצת הכדורסל עירוני נס ציונה. קבוצת הכדוריד העירונית שיחקה באולם הספורט "צימרמן" בעיר (נפתח ב-1987) שהכיל 500 מקומות עד שנהרס בדצמבר 2013. רק אז עברה לשחק בהיכל "לב המושבה" למשך כשלוש שנים עד שבאוקטובר 2016 עברה ל"היכל צימרמן החדש", שנבנה בעלות של 17 מיליון שקלים ומכיל כ-420 מקומות.

לרגל העפלת הקבוצה לליגת העל בכדורסל, (בעונת 2014/2013), הדורשת תנאים משופרים מהיכלי הספורט, עבר האולם הרחבה ל-1,200 מקומות באמצעות שימוש ביציעים ניידים שהורכבו למשחקי כדורסל וניתן לפרקם לצורך משחקי כדוריד. כמו כן הותקנו בו 2 סלים חדשים על עמודים שניתנים לניוד במקום הסלים התלויים שהיו בו ובנו חדרי הלבשה חדשים.

לקראת עונת 2022/23 עבר האולם שיפוץ נוסף בו הוחלפו משטח הפרקט והתאורה באולם, וכן שופץ חדר האירוח באולם עבור אורחי ה-VIP במשחקי עירוני נס ציונה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אולמות כדורסל בישראל
קטגוריה:נס ציונה: ספורט
קטגוריה:נס ציונה: מבנים
סטניסלב קוסיאור

סטניסלב קוסיאור (בפולנית: Stanisław Kosior; (6 בנובמבר (18 בנובמבר) 1889 - 26 בפברואר 1939), היה מהפכן רוסי, מנהיג המפלגה הקומוניסטית באוקראינה בשנות ה-30. נחשב לאחד האחראים הראשים להולודומור, נהרג במהלך הטיהורים הגדולים.

סטניסלב קוסיואר נולד בעיירה ונגרוב (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בפולין) למשפחת פועלים. למשפחה היו 5 בנים ולפחות ארבעה מהם היו פעילים מהפכניים. לאחר מספר שנים המשפחה עברה להתגורר בעיירה בקרבת רוסטוב על דון. בשנת 1902 קוסיאור סיים את לימודיו בבית הספר המקצועי והחל לעבוד במפעל המקומי. במהלך מהפכת 1905 הוא השתתף בשביתות ובשנת 1907 הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. בשנת 1910 ארגן קבוצת כדורגל שלמעשה הייתה כיסוי לפגישות מהפכנים. נעצר מספר פעמים לתקופות קצרות ובשנת 1911 הוגלה לאזור דנייפרופטרובסק. ירד למחתרת והמשיך בפעילות מפלגתית בשטח אוקראינה ובשנת 1915 עבר למוסקבה. בהיותו במוסקבה נעצר ונשלח למחוז אירקוטסק.

לאחר מהפכת פברואר חזר לסנקט פטרבורג והיה פעיל במנגנון המפלגתי.

==לאחר מהפכת אוקטובר==
במהלך דיונים על חוזה ברסט-ליטובסק הוא התנגד לחתימה על ההסכם.

קוסיאור היה בין מנהיגי הקומוניסטים באוקראינה החל משנת 1918. במרץ 1918 הוא היה קומיסר העם לענייני האוצר בממשל המקומי. לאחר שהצבא הגרמני השתלט על השטח הוא ירד למחתרת. ממאי 1919 ועד לדצמבר 1920 קוסיאור היה מזכיר המפלגה הקומוניסטית באוקראינה. לאחר סיום הכהונה הוא עבר לתפקיד במנגנון המפלגתי בסיביר. בשנים 1925–1928 פעל במוסקבה.

בשנת 1928 חזר לקייב והיה מנהיג המפלגה הקומוניסטית במשך 10 שנים. במציאות הסובייטית זה היה התפקיד הבכיר באוקראינה. בשנת 1930 הוא נכלל בפוליטביורו.

בהיותו מזכיר המפלגה הוא פעל לקידום הקמת הקולחוזים באוקראינה ויישום מדיניות חיסול מעמד הקולאקים. לאחר יישום מדיניותו בתחום הכלכלי התרחש באוקראינה הולודומור שבמהלכו נפטרו מרעב מיליוני אנשים. בשנת 1935 הוענק לקוסיאור עיטור לנין על תרומתו לקידום החקלאות הסובייטית. במהלך הטיהורים הגדולים קוסיאור היה חבר ב"שלישייה" שאישרה עשרות אלפי הוצאות להורג. במאי 1937 הוא דיווח על מציאת אויבי עם רבים במנגנון המפלגתי בקייב. בתקופת כהונתו כראש המפלגה נקראו על שמו עיירה ותחנת רדיו מרכזית של קייב.

בינואר 1938 קוסיאור הועבר למוסקבה וקודם לסגן הראשון של יושר ראש מועצות הקומיסרים העממיים (סגן ראש הממשלה). ב-3 במאי 1938 הוא פוטר מכל תפקידיו, הואשם בחברות בארגון צבאי פולני ונעצר. בהתאם לעדויות של אשתו, עינויים לא גרמו לכך שקוסיאור יחתום על הודאה בבגידה במדינה. עובדי נ.ק.וו.ד אנסו לנגד עיניו את בתו בת ה-16 כצעד לחץ נוסף. קוסיאור חתם על ההודאה הנדרשת אך בתו התאבדה.

ב-26 בפברואר 1939 הוא נשפט להוצאה להורג שבוצעה באותו יום. ב-14 במרץ 1956 הוא זוכה מכל אשמה.

ב-13 בינואר 2010 בית המשפט בקייב הכריז שקוסיאור היה בין מארגני הולודומור באוקראינה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מהפכנים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:חברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג ברוסיה וברית המועצות
קטגוריה:קורבנות הטיהורים הגדולים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1889
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1939
סטניסלב סרוקובסקי

סטניסלב סרוקובסקי (בפולנית: Stanislaw Srokowski; נולד ב-29 ביוני 1936) הוא סופר, משורר, מחזאי, מבקר ספרות, מתרגם ופעיל חברתי–תרבותי פולני.

==ביוגרפיה==
נולד להורים חקלאים בכפר הנליץ (Hnilcze) ליד פודאיאץ (Podhajec), כיום אוקראינה, בספר המזרחי של פולין. ב- 1945 הוגלתה המשפחה למיאסקוביצ'ה (Mieszkowice) עיירה במחוז שצ'צ'ין. בתיכון למד בעיירה דֶמְבְּנוֹ (Dębno) ולאחר מכן - פילולוגיה פולנית באוניברסיטה הפדגוגית של אופולה. בין השנים 1960-1968 עבד כמורה בלגניצה. לאחר אירועי מרץ 1968 , בהם היה מעורב במחאה נגד הממשל הקומוניסטי, נעצר וסולק מעבודתו. בשנה שלאחר מכן ניהל מועדון קשישים בורוצלב. בין השנים 1970–1981 עבד כעיתונאי בעיתון "חדשות" (wiadomości). לאחר שהוכרז ממשל צבאי הוא פוטר והיה מובטל כשנתיים. בין השנים 1983-1989 שהה בגלות באזור לובלין. בין השנים 1990-1993 הרצה באוניברסיטת ורוצלב. מ-1995 משמש כעורך העיתון "פנים חדשות" (Nowe Twarze) לילדים ובני נוער.

היה מעורב בסולידריות (תנועה) גם בעת שפעלה במחתרת. היה חבר שנים רבות באיגוד הסופרים הפולני (Związek Literatów Polskich) ובאיגוד לשמירת זכויות סופרים ויוצרים (Association ZAiKS). לאחר סגירת ארגונים אלה על ידי הממשל הקומוניסטי נשאר חבר בארגון המתרגמים הפולנים (Polish Translators Association). היה מעורב בהקמת האגודה הבין תרבותית פולין – אוקראינה, מייסד והנשיא הראשון של אגודה בין תרבותית יוון–פולין, נשיא החברה לידידי תרבות הספר, ועוד.

==יצירתו==
כתב כארבעים ספרים למבוגרים, בני נוער וילדים וספרי שירה רבים. תרגם יצירות מיוונית, מאוקראינית ומרוסית לפולנית. יצירותיו תורגמו לשפות רבות כמו: אנגלית, יפנית, הודית ושפות אירופה השונות. זכה במספר פרסים מקומיים ובינלאומיים.

בשנת 2009 יצא לראשונה לאור תרגום לעברית של ספרו "שנאה" בתרגומו של שמואל רוטברד. הספר עוסק בתיאור החיים המשותפים בין עמים שונים בכפרי הספר המזרחי ובאכזריותם של כנופיות אוקראינים ופולנים כלפי היהודים וכלפי זרים אחרים בתקופת השואה.

==לקריאה נוספת==
*סטניסלב סרוקובסקי, שנאה, בהוצאת אוריון, 2009.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.encyklopedia-solidarnosci.pl/wiki/index.php?title=Stanis%C5%82aw_Srokowski סטניסלב סרוקובסקי באתר Encyklopedii Solidarności]
* 

קטגוריה:משוררים פולנים
קטגוריה:סופרים פולנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ורוצלב
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1936
צבי שפילמן

צבי שפילמן (5 ביוני 1925 – 11 במאי 2013) היה מפיק סרטים ישראלי.

==ביוגרפיה==
שפילמן נולד בפולין בשנת 1925, ובגיל 8 עלה לארץ ישראל. את הכשרתו המקצועית קיבל כמורה לביולוגיה, אך עם נישואיו למרים רוזנר, בתה של מייסדת אולפני הרצליה מרגוט קלאוזנר, הצטרף בשנת 1952 להנהלת האולפנים. תחת ניהולו הוקם והופעל "אולפן 1" - האולפן הגדול והמרכזי. ב-1961 ניהל את צילומי משפט אייכמן.

ב-1965 פרש שפילמן מהעסק המשפחתי והקים את חברת ההפקות "ישראפילם", שהתמחתה במתן שירותי הפקה לסרטים זרים, אותו ניהל יחד עם אלכס מסיס. תוך זמן קצר הצטרף כשותף לחברה שלמה מוגרבי. במקביל הפיקה החברה סרטים ישראלים.

בשנת 2000, האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה העניקה למפיק צבי שפילמן, פרס על מפעל חיים.
בתם של בני הזוג שפילמן, מולי (נולדה ב-1970), היא במאית ותסריטאית.

שפילמן נפטר ב-2013. נקבר בקיבוץ חורשים.

==סרטיו==

בין הסרטים שהפיק שפילמן ניתן למצוא את "מותו של יהודי" (1969), "השמלה" של ג'אד נאמן, אורח בעונה מתה (1970), "אחד משלנו" של אורי ובני ברבש ו"אלף נשיקות קטנות" של מירה רקנאטי. ב-2008 הפיקה החברה את הסרט "סוף שבוע בתל אביב" וב-2011 את הסרט "סלסה תל אביב" ואף שיחק בו בתור שופט.

שפילמן לקח חלק בצילומי סצנת הסיום של הסרט "רשימת שינדלר" זוכה האוסקר, בה הניצולים והשחקנים שמגלמים אותם בסרט, מגיעים יחד אל קברו של אוסקר שינדלר בירושלים.

ישראפילם של צבי שפילמן לקחה חלק גם חלק בהפקת צילומי סצנת הפתיחה של "אל תתעסקו עם הזוהן" של אדם סנדלר שצולמה בישראל.

שפילמן הפיק סרט בשם "בן-גוריון זוכר", המלווה את דוד בן-גוריון בתחנות שונות בחייו. הקרנת הבכורה הייתה ב-6 באוקטובר 1973, היום בו פרצה מלחמת יום הכיפורים, ובעקבות כך הסרט נגנז. שפילמן ניסה להפיץ את הסרט אך ללא הצלחה. ב-2011 שודרו חלקים מהסרט בתוכנית צינור לילה בערוץ 10. וב 2015 שודר הסרט לראשונה בערוץ 1

את התסריט לסרט "סוף שבוע בתל אביב", בחר צבי שפילמן, אחרי שהיה נוכח בפיצ'ינג השנתי של סטודנטים לקולנוע באוניברסיטת תל אביב, גם בגיל 80, הוא היה מחובר ליוצרים צעירים, הסרט זכה בפרס "חביב הקהל" בפסטיבל מוסקבה 2008 והתמודד בתחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים בירושלים והיה מועמד לשישה פרסי אופיר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* יונת נחמני, [https://web.archive.org/web/20141223104806/http://www.kolnoan.co.il/news/news.aspx?newsId=6882 המפיק צבי שפילמן הלך לעולמו], "קולנוען", 12 במאי 2013
* מיכאל יעקובסון, [http://michaelarch.wordpress.com/2013/06/04/סיבוב-בוילה-שתכנן-בהרצליה-מרדכי-בן-חור/ ביקור בביתו של צבי שפילמן בהרצליה] באתר 'חלון אחורי', 4 ביוני 2013

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפיקים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: הישגים מקצועיים
קטגוריה:אישים הקבורים בחורשים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
סוון בנדר

סוון בנדר (בגרמנית: Sven Bender, נהגה זוון; נולד ב-27 באפריל 1989; רוזנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר האחורי. אחיו התאום לארס בנדר, כדורגלן עבר גם הוא.

==קריירה==
בשנת 2003 הצטרף בנדר למחלקת הנוער של מינכן 1860. בשנת 2006 עלה לבוגרים כאשר הוא רק בן 17. בשנת 2009 עבר לבורוסיה דורטמונד. בעונת הפך לבורג מרכזי בקבוצה וזכה עימה באליפות גרמניה, לראשונה מזה 9 שנים. ב-6 בינואר 2013 האריך את חוזהו בדורטמונד עד 2017. ב-13 ביולי 2017 חתם לארבע שנים בבאייר לברקוזן.

בצעירותו, היה בנדר חלק מהנבחרות הצעירות של גרמניה. בפברואר 2011 זומן ראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת משחק נגד ובמרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד .

==תארים==
;בורוסיה דורטמונד
*אליפויות גרמניה: 2011, 2012
*הגביע הגרמני: 2012, 2017
*הסופר קאפ הגרמני: 2013, 2014

;נבחרת גרמניה
*אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2008

==קישורים חיצוניים==

* [http://team.dfb.de/de/das-team/page/de/das-team/mittelfeld/sven-bender/page/3287.html?1336470609 פרופיל השחקן]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני מינכן 1860
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:רוזנהיים: כדורגלנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1989
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית גרמנים: כדורגל
עמדת ירי

עמדת ירי של חיל בחיל המארינס האמריקאי מול העיר [[ביירות בלבנון בשנת 1958]]
עמדת "טוברוק" גרמנית ב[[חוף אומהה, יוני 1944]]
עמדת ירי היא על פי רוב מחפורת או חלק ממערכת חפירות בגודל המתאים לפחות ללוחם אחד על כלי נשקו, אשר נועדה לספק ללוחם הגנה משופרת ושדה אש יעיל. עמדות ירי מבודדות נקראות גם "שוחת שועל" (foxhole). עמדות ירי מבודדות נבנות בעיקר כאשר יש צורך בבניה מהירה של מערך הגנה בשטח פתוח אשר עני במכשולים טבעיים. השימוש הנרחב הראשון בהיסטוריה בעמדות ירי כאלו נעשה במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה.

העמדה, החפורה ברובה מתחת לפני הקרקע או מוגבהת מעט מעליה מעניקה הגנה ללוחמים הנמצאים בתוכה מפני רסיסים ומקטינה את חשיפת הלוחמים לאש נגדית.
שדה האש המשופר נגזר מבחירת מיקום העמדה, ובדרך כלל מבנה העמדה יוצר תנאים נוחים להפעלת הנשק, כגון מיקום נסתר לחצובה, משטח נוח להשענת רובה או כל נשק אחר, מקום מסודר ונגיש לתחמושת נוספת.

עמדת ירי ניתנת להכנה על ידי חיילים לא מיומנים בתנאי שטח: ההתחפרות בקרקע מתבצעת על ידי את חפירה, והגבהת העמדה מתבצעת במקרים רבים על ידי שקי חול, מיגון הזמין גם בתנאי שטח וללא צורך בשימוש בציוד מכני הנדסי.

בשימוש בציוד הנדסי, נבנות עמדות ירי שיכולות לשמש גם לנשק כבד יותר כגון תותח ללא רתע, ואף לטנקים.

סוג מיוחד של עמדת ירי נקרא "טוברוק", היא עמדה מבוטנת עליה הורכב צריח של רק"מ הכולל נשק כבד יחסית, לעיתים אף תותח. עמדות אלו בולטות מעל פני הקרקע אך מספקות למפעיליהן הגנה מצוינת מפני אש קלה ורסיסי פגזים. עמדות אלו פותחו לראשונה על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה, וזוהו לראשונה על ידי חיילי בעלות הברית בעת המצור על טוברוק, ומכאן הכינוי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ביצורים
טוקסודון

שחזור של טוקסודון
טוקסודון (שם מדעי: Toxodon; משמעות השם: "שן מעוקלת") הוא סוג של יונק קדום דמוי קרנף שהיה הגדול בסדרת הנוטונגולאטויים הנכחדת ובמיני אמריקה הדרומית בין סוף המיוקן עד סוף הפליסטוקן ואולי גם עד תחילת ההולוקן. יונק זה חי בעדרים בערבות אמריקה הדרומית (כולל בארגנטינה וברזיל) ואף חלק מאמריקה המרכזית, אליה חדר לאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה. סוג זה הוגדר ב-1837 בידי החוקר האנגלי ריצ'רד אוון.

== מאפיינים ==
הטוקסודון הגיע לאורך 2.7 מטרים ולגובה 170 ס"מ, ושקל 1,500 ק"ג. רגליו האחוריות היו מעט ארוכות מהקדמיות ולכן נטה גופו קדימה. גולגולתו מזכירה מעט גולגולת היפופוטם והייתה בעלת לסתות רחבות ושיניים מתאימות לתזונה המתבססת על עשבים קשים.

מאובנים השייכים לטוקסודון ראה במסעו לדרום אמריקה צ'ארלס דרווין, אולם הוא העריך שהיצור היה דמוי-תחש או עצלן או אפילו מין פיל קדום. הטוקסודון שונה מכל יונק שליה קיים והוא קרוב בעיקר למקרוקניה מאותו אזור.

הטוקסודון נכחד בסוף הפליסטוקן, ככל הנראה על ידי האדם (לעיתים נמצאו ראשי חצים סמוך למאובנים), וייתכן שגם כתוצאה מתחרות עם חיות מותאמות יותר לאכילת עשבים.

== בתרבות ==
עדר של טוקסודונים מופיע בסדרה פארק פרהיסטורי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
קטגוריה:טוקסודוניים
קטגוריה:מגה-פאונה של הפליסטוקן באמריקה הצפונית
קטגוריה:מגה-פאונה של הפליסטוקן באמריקה הדרומית
קטגוריה:יונקים שחיו בנאוגן באמריקה הדרומית
קטגוריה:יונקים שחיו בפליסטוקן באמריקה הצפונית
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריצ'רד אוון
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1837
מרטין על הבוקר

מרטין על הבוקר (בצרפתית: Martin Matin) היא סדרת הנפשה צרפתית לילדים, אשר עוקבת אחר ילד שבכל בוקר מתעורר בגוף של דמות בדיונית. הסדרה שודרה לראשונה בצרפת בערוץ France 3 החל מ-23 באוגוסט 2003.

בישראל שתי העונות הראשונות של הסדרה דובבו לעברית באולפני וידאופילם אינטרנשיונל, ושודרו בערוץ הילדים החל מ-12 באוגוסט 2007 עד שנת 2008. ב-7 באפריל 2020 החל שידור העונה הרביעית של הסדרה בערוץ הופ! ולאחר מכן בערוץ עם צוות מדבבים חדש, כאשר את דמותו של מרטין מדבב עמית מטלון. העונה הרביעית בעלת מראה חדש, בזכות טכניקת ההנפשה התלת־ממדית.

הסדרה שאלה את שמה העברי מגרסתה האנגלית, כאשר משמעות שם המשפחה של הגיבור מרטין מורנינג בעברית היא בוקר.

== תקציר העלילה ==
מרטין מורנינג, ילד ממוצע כבן תשע, מתעורר בכל בוקר בתור דמות אחרת; אסטרונאוט, מאלף אריות או גם אביר או ערפד. אף על פי שהוא קם לתוך דמות שונה עם סיפור שונה, הוא מתמיד ללכת לבית הספר ובכך עובר בכל יום הרפתקה מסוג אחר, על-פי הדמות אליה הוא קם. הוא נוהג לצבור חוויות משונות ביחד עם חברו הטוב גרומו (gros mot), וחברתו רוקסן( Roxan).

== דמויות ==
=== דמויות ראשיות ===
* מרטין מורנינג (עמית מטלון) - הדמות הראשית, ילד בן תשע עם שיער ג'ינג'י ועיניים כחולות ומשקפיים. קם בכל בוקר לתוך דמות שונה עם סיפור שונה, מאוהב ברוקסן אך מסתיר זאת.וחברו הכי טוב של גרומו.
* גרומו (תומר פרי) - חברו הטוב ביותר של מרטין. בניגוד לחששותיו של מרטין מדמויותיו השונות, הוא לרוב אוהב אותן עד כדי הערצה.
* רוקסן (נעמה אוזן) - חברתו של מרטין. לוקחת חלק בהרפתקאותיו של מרטין אף על פי שלעיתים אינה מחבבת את הדמויות אליהן הוא הופך.

=== דמויות משניות ===
* גברת ויניגר (אורלי קטן) - האישה מעבר לשכונה, השכנה של מרטין ולה יש כלב קטן ושמו סולטאן.
* מר גרינזל (עפרון אטקין/ניר רון) - סגן המנהל של בית הספר. מאמין שמרטין מהווה איום על בית הספר ועל חינוך התלמידים, ומנסה לסלק אותו מבית הספר בכל הזדמנות. כמו כן, הוא מתכנן להיות מנהל בית הספר החדש במקומו של מר פיקל.
* גברת בזבי (יפעת זנדני צפריר) - המורה של מרטין וחבריו.
* מר פיקל (גיורא קנת\אבי חדש) - מנהל בית הספר.
* אבא (יורם יוספסברג) - אביו של מרטין, שמו לא מוזכר בסדרה כלל.
* אמא (טליה ברקאי) - אימו של מרטין, שמה לא מוזכר בסדרה כלל.
* סולטאן - הכלב של גברת ויניגר.

== שיר פתיחה ==
שיר הפתיחה הוקלט בשנת 2007 באולפני הדיבוב וידאופילם אינטרנשיונל ובוצע על ידי טליה ברקאי ואיתי ג'רופי.

=== מילות השיר ===

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* [https://www.youtube.com/channel/UC7cIL4c9Z2ouDFBGt2vc2LQ/featured ערוץ יוטיוב]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:ערוץ WIZ!: סדרות