פרס נובל לכלכלה

פרס נובל לכלכלה, או בשמו הרשמי פרס בנק שוודיה למדעי הכלכלה לזכרו של אלפרד נובל (בשוודית: Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne), הוא פרס המוענק מדי שנה לכלכלנים בולטים על ידי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים. אף שהפרס מוכר יותר כ"פרס נובל לכלכלה", הוא אינו חלק ממורשתו של אלפרד נובל ומוענק מאז שנת 1969 ביוזמת הבנק המלכותי השוודי, הבנק מרכזי במדינה, לציון 300 שנה להיווסדו.

==תהליך הענקת הפרס==
ההחלטה על הענקת הפרס, כמו בשאר פרסי נובל, נתונה בידיה של האקדמיה השוודית המלכותית למדעים, והפרס מוענק יחד עם שאר הפרסים במדעים. שמותיהם של כמאה מועמדים נשלחים בכל שנה על ידי ממליצים מוסמכים לוועדת הפרס, המונה חמישה עד שמונה חברים. זו בתורה שולחת רשימה מצומצמת לאספת נובל, שמצביעה על המועמדים (עד שלושה). הפרס ניתן בטקס הנערך בסטוקהולם, והוא מלווה במענק כספי בסך 10 מיליון קרונות (בערך מיליון אירו נכון לסוף 2004). כל המידע על תהליך בחירת הזוכים נשמר בסוד במשך 50 שנה, בדומה לפרסי נובל האחרים.

==חתני פרס נובל לכלכלה==
עד 2022 (ועד בכלל) הפרס חולק ל-92 זוכים אשר 55 מתוכם הם תושבי ארצות הברית, ורק שתי נשים. שלושה ישראלים זכו בפרס: ישראל אומן, דניאל כהנמן וג'ושוע אנגריסט ו-37 יהודים (40% מהסך הכל). הגיל הממוצע של זוכי הפרס לכלכלה (67) הוא גבוה יחסית לפרסי נובל האחרים (הגיל הממוצע של זוכי כל הפרסים הוא 59).

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
! שנה
! style="width:150px;" | מקבלי הפרס
! מוסד
! נימוק
|-
|rowspan="2"| 1969
| רגנר פריש
| אוניברסיטת אוסלו
|rowspan="2"| על פיתוח ויישום מודלים דינמיים לניתוח תהליכים כלכליים
|-
| יאן טינברגן
| אוניברסיטת ארסמוס
|-
| 1970
| פול סמואלסון
| המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
| על העבודה המדעית בה פיתח תאוריות כלכליות סטטיות ודינמיות, פעולה שתרמה להעלאת רמת הניתוח במדע הכלכלי
|-
| 1971
| סיימון קוזנץ
| אוניברסיטת הרווארד
| על הפרשנות המבוססת אמפירית של צמיחה כלכלית שהובילה לתובנות מעמיקות לגבי המבנה והתהליך הכלכליים והחברתיים של פיתוח
|-
| rowspan="2"|1972
| ג'ון היקס
| אוניברסיטת אוקספורד
| rowspan="2"|על התרומות החלוציות לתאוריית שיווי המשקל הכלכלי הכללי ולתיאורית הרווחה
|-
| קנת' ארו
| אוניברסיטת הרווארד
|-
| 1973
| וסילי לאונטיף
| אוניברסיטת הרווארד
| על פיתוח שיטת תשומה-תפוקה ועל יישומה בבעיות כלכליות חשובות
|-
| rowspan="2"|1974
| גונאר מירדאל
| אוניברסיטת סטוקהולם
|rowspan="2"| על עבודתם החלוצית בתחום התאוריה של הכסף והתנודות הכלכליות, ועל הניתוח החודר של קשרי הגומלין בין תופעות כלכליות, חברתיות וממסדיות
|-
| פרידריך אאוּגוסט פון האייק
| אוניברסיטת וינה
|-
|rowspan="2"| 1975
| לאוניד קנטורוביץ'
| האקדמיה למדעים של ברית המועצות
|rowspan="2"|על תרומותיהם לתאוריה של אופטימיזציה של הקצאת משאבים
|-
| צ'אלינג קופמאנס
| אוניברסיטת ייל
|-
| 1976
| מילטון פרידמן
| אוניברסיטת שיקגו
| על הישגיו בתחומים של ניתוח צריכה, היסטוריה ותאוריה מוניטרית ועל שהדגים את הסיבוכיות של מדיניות ייצוב
|-
|rowspan="2"| 1977
| ברטיל אולין
| בית הספר לכלכלה של סטוקהולם
|rowspan="2"| על תרומותיהם פורצות הדרך לתאוריה של סחר בינלאומי ותזוזות הון בינלאומיות
|-
| ג'יימס מיד
| אוניברסיטת קיימברידג'
|-
| 1978
| הרברט סיימון
| אוניברסיטת קרנגי מלון
| על מחקרו החלוצי על תהליך קבלת ההחלטות בארגונים כלכליים
|-
|rowspan="2"| 1979
| תיאודור שולץ
| אוניברסיטת שיקגו
|rowspan="2"|על מחקרם החלוצי על פיתוח כלכלי ובמיוחד בקשר לבעיות של מדינות מתפתחות
|-
| ארתור לואיס
| אוניברסיטת פרינסטון
|-
| 1980
| לורנס קליין
| אוניברסיטת פנסילבניה
| על יצירה של מודלים אקונומטריים ויישומם לניתוח של תנודות כלכליות ומדיניויות כלכליות
|-
| 1981
| ג'יימס טובין
| אוניברסיטת ייל
| על הניתוח של שווקים פיננסיים וקשריהם להחלטות הוצאה, תעסוקה, ייצור ומחירים
|-
| 1982
| ג'ורג' שטיגלר
| אוניברסיטת שיקגו
| על מחקריו רבי ההשפעה של מבנים תעשייתיים, תפקוד שווקים והסיבות והתוצאות של רגולציה ציבורית
|-
| 1983
| ז'ראר דברה
| אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
| על הכנסת שיטות אנליטיות חדשות לתאוריה הכלכלית, ועל הניסוח הריגורוזי של התאוריה של שיווי משקל כללי
|-
| 1984
| ריצ'רד סטון
| אוניברסיטת קיימברידג'
| על תרומות בסיסיות לפיתוח מערכת חשבונאות לאומית ששיפרה את הבסיס לניתוח כלכלי אמפירי
|-
| 1985
| פרנקו מודיליאני
| המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
| על הניתוח החלוצי של חיסכון ושל שווקים פיננסיים
|-
| 1986
| ג'יימס מ. ביוקנן
| המרכז לחקר בחירה ציבורית
| על הבסיס החוזי והחוקתי לתאוריה של קבלת החלטות כלכלית ופוליטית
|-
| 1987
| רוברט סולו
| המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
| על תרומותיו לתאוריה של צמיחה כלכלית
|-
| 1988
| מוריס אלה
| בית הספר הלאומי הגבוה למכרות בפריז
| על תרומותיו החלוציות לתיאורית השוק ולניצול יעיל של משאבים
|-
| 1989
| טריגבה הבלמו
| אוניברסיטת אוסלו
| על הבהרת היסודות ההסתברותיים של האקונומטריקה ועל הניתוח של מבנים כלכליים בו-זמניים
|-
| rowspan="3"|1990
| הארי מרקוביץ'
| אוניברסיטת העיר ניו יורק
| rowspan="3"|על עבודתם החלוצית בתאוריה של כלכלה פיננסית
|-
| מרטון מילר
| אוניברסיטת שיקגו
|-
| ויליאם שארפ
| אוניברסיטת סטנפורד
|-
| 1991
| רונלד קואס
| אוניברסיטת שיקגו
| על הגילוי וההבהרה של חשיבות עלויות עסקה וזכויות הקניין למבנה המוסדי ולפעולה של הכלכלה
|-
| 1992
| גארי בקר
| אוניברסיטת שיקגו
| על הרחבת התחום של ניתוח מיקרו-כלכלי למגוון רחב של התנהגות ואינטראקציה אנושית
|-
| rowspan="2"|1993
| רוברט פוגל
| אוניברסיטת שיקגו
|rowspan="2"|על חידוש המחקר בהיסטוריה כלכלית על ידי יישום של תאוריה כלכלית ושיטות כמותיות בשביל להסביר שנויים כלכללים ומוסדיים
|-
| דאגלס נורת'
| אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס
|-
| rowspan="3"|1994
| ג'ון הרסני
| אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
|rowspan="3"|על הניתוח החלוצי של שיווי משקל בתאוריה של משחקים לא-שיתופיים
|-
| ג'ון נאש
| אוניברסיטת פרינסטון
|-
| ריינהרד זלטן
| אוניברסיטת בון
|-
| 1995
| רוברט לוקאס
| אוניברסיטת שיקגו
| על שפיתח את ההנחה של ציפיות רציונליות ויישם אותה, ובכך שינה את הניתוח המקרו כלכלי והעמיק את הבנתנו במדיניות כלכלית
|-
| rowspan="2"|1996
| ג'יימס מירליס
| אוניברסיטת קיימברידג'
|rowspan="2"|על תרומתם הבסיסית לתאוריה הכלכלית של תמריצים תחת מידע א-סימטרי
|-
| ויליאם ויקרי
| אוניברסיטת קולומביה
|-
| rowspan="2"|1997
| רוברט קרהרט מרטון
| אוניברסיטת הרווארד
|rowspan="2"|על שיטתם החדשה לקביעת הערך של נגזרים
|-
| מיירון שולס
| Long-Term Capital Management
|-
| 1998
| אמרטיה סן
| אוניברסיטת קיימברידג'
| על תרומותיו לכלכלת הרווחה
|-
| 1999
| רוברט מנדל
| אוניברסיטת קולומביה
| על הניתוח של מדיניות מוניטרית ופיסקלית תחת משטרים שונים של שער חליפין ועל הניתוח של אזורי מטבע אופטימליים
|-
| rowspan="2"|2000
| ג'יימס הקמן
| אוניברסיטת שיקגו
| על הפיתוח של תאוריה ושיטות לניתוח מדגמים סלקטיביים
|-
| דניאל מקפאדן
| אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
| על הפיתוח של תאוריה ושיטות לניתוח בחירה בדידה
|-
| rowspan=3"|2001
| ג'ורג' אקרלוף
| אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
|rowspan=3"| על הניתוח של שווקים עם מידע א-סימטרי
|-
| מייקל ספנס
| אוניברסיטת סטנפורד
|-
| ג'וזף שטיגליץ
| אוניברסיטת קולומביה
|-
| rowspan=2"|2002
| דניאל כהנמן
| אוניברסיטת פרינסטון
| על הכנסת תובנות מהמחקר הפסיכולוגי למדע הכלכלי, בייחוד בקשר לשיפוט אנושי וקבלת החלטות תחת אי-ודאות
|-
| ורנון סמית'
| אוניברסיטת ג'ורג' מייסון
| על מיסוד ניסויי מעבדה ככלי לניתוח כלכלי אמפירי, בייחוד במחקר של מנגנוני שוק אלטרנטיביים
|-
| rowspan="2"|2003
| רוברט אנגל
| אוניברסיטת ניו יורק
| על שיטות לניתוח סדרות עתיות כלכליות עם תנודתיות משתנה בזמן (ARCH)
|-
| קלייב גריינג'ר
| אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
| על שיטות לניתוח סדרות עתיות כלכליות עם מגמות משותפות (קואינטגרציה)
|-
| rowspan="2"|2004
| פין קידלנד
| אוניברסיטת קרנגי מלון ואוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
| rowspan="2"|על תרומותיהם בדינמיקה מקרו-כלכלית: הקונסיסטנטיות בזמן של מדיניות כלכלית והכוחות המניעים מאחורי מחזורי עסקים
|-
| אדוארד פרסקוט
| אוניברסיטת המדינה של אריזונה והפדרל ריזרב של מיניאפוליס
|-
| rowspan="2"|2005
| ישראל אומן
| האוניברסיטה העברית בירושלים
|rowspan="2"|על חיזוק הבנתנו של עימות ושיתוף פעולה דרך ניתוח של תורת המשחקים
|-
| תומאס שלינג
| אוניברסיטת מרילנד
|-
| 2006
| אדמונד פלפס
| אוניברסיטת קולומביה
| על הניתוח של שקלול תמורות בין-זמניות במדיניות מקרו-כלכלית
|-
| rowspan="3"|2007
| ליאוניד הורביץ
| אוניברסיטת מינסוטה
|rowspan="3"|על הנחת היסודות לתאוריית תכנון המכניזמנים
|-
| אריק מסקין
| המכון למחקר מתקדם בפרינסטון
|-
| רוג'ר מאירסון
| אוניברסיטת שיקגו
|-
| 2008
| פול קרוגמן
| אוניברסיטת פרינסטון
| על ניתוח דפוסי מסחר ומיקום של פעילות כלכלית
|-
| rowspan="2"|2009
| אלינור אוסטרום
| אוניברסיטת אינדיאנה ואוניברסיטת המדינה של אריזונה
| על הניתוח של ממשל כלכלי, בייחוד ביחס למשאבי הכלל
|-
| אוליבר ויליאמסון
| אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
| על הניתוח של ממשל כלכלי, בייחוד ביחס לגבולות של העסק
|-
| rowspan=3"|2010
| פיטר דיאמונד
| המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
| rowspan="3"| על ניתוח שווקים עם חיכוכי חיפוש
|-
| דייל מורטנסן
| אוניברסיטת נורת'ווסטרן ואוניברסיטת אורהוס
|-
| כריסטופר פיסרידס
| בית הספר לכלכלה של לונדון
|-
| rowspan="2"|2011
| תומאס סרג'נט
| אוניברסיטת ניו יורק
|rowspan="2"|על מחקרם האמפירי על סיבתיות במקרו-כלכלה
|-
| כריסטופר סימס
| אוניברסיטת פרינסטון
|-
| rowspan="2"|2012
| אלווין רות
| אוניברסיטת הרווארד
|rowspan="2"|על התאוריה של הקצאה יציבה והפרקטיקה של תכנון שוק
|-
| לויד שפלי
| אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
|-
| rowspan=3"|2013
| יוג'ין פאמה
| אוניברסיטת שיקגו
|rowspan="3"|על הניתוח האמפירי של מחירי נכסים
|-
| לארס פיטר הנסן
| אוניברסיטת שיקגו
|-
| רוברט שילר
| אוניברסיטת ייל
|-
| 2014
| ז'אן טירול
| אוניברסיטת טולוז
| על הניתוח של כוח שוק ורגולציה
|-
| 2015
| אנגוס דיטון
| אוניברסיטת פרינסטון
|על הניתוח של צריכה, עוני ורווחה
|-
| rowspan=2"|2016
| אוליבר הארט
| אוניברסיטת הרווארד
|rowspan="2"|על תרומתם לתורת החוזים
|-
| בנגט הולמסטרום
| המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
|-
| 2017
| ריצ'רד ת'יילר
| אוניברסיטת שיקגו
| על תרומתו לכלכלה התנהגותית
|-
| rowspan=2"|2018
| ויליאם נורדהאוס
| אוניברסיטת ייל
| על הכללת שינויי אקלים באנליזה מאקרו-כלכלית ארוכת טווח
|-
| פול רומר
| בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת ניו יורק
|| על הכללת חדשנות טכנולוגית באנליזה מאקרו-כלכלית ארוכת טווח
|-
| rowspan=3"|2019
| אבהיג'יט בנרג'י
| המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
|rowspan="3"| על גישתם הניסויית להפחתת העוני העולמי
|-
| אסתר דופלו
| המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
|-
| מייקל קרמר
| אוניברסיטת הרווארד
|-
| rowspan=2"|2020
| פול מילגרום
| אוניברסיטת סטנפורד
|rowspan="2"| על שיפורים בתורת המכרזים ובהמצאות של פורמטים חדשים של מכירות פומביות
|-
| רוברט וילסון (כלכלן)
| אוניברסיטת סטנפורד
|-
| rowspan=3"|2021
| דייוויד קארד
| אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
|על תרומותיו האמפיריות לכלכלת העבודה
|-
| ג'ושוע אנגריסט
| המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
|rowspan="2"| על תרומותיהם המתודולוגיות לניתוח יחסי סיבתיות
|-
| חידו אימבנס
| אוניברסיטת סטנפורד
|-
| rowspan=3"|2022
| בן ברננקי
| המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
|rowspan="3"| למחקר על בנקים ומשברים פיננסיים
|-
| דאגלס דיימונד
| בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת שיקגו
|-
| פיליפ דיבוויג
| בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת ייל
|-
| 2023
| קלודיה גולדין
| אוניברסיטת הרווארד
| על קידום המחקר בנוגע לנשים בשוק העבודה
|-
|}

==המחלוקת==
מספר מבני משפחת נובל הביעו תרעומת על השימוש בשם "פרס נובל לכלכלה". פטר נובל טוען שבנק שוודיה "הפר את הסמל המסחרי של השם נובל. שני שלישים מהפרסים של הבנק בכלכלה הוענקו לכלכלנים אמריקאים מאסכולת שיקגו, שיוצרת מודלים מתמטיים כדי לתת ספקולציות בשוק המניות והאופציות - ההפך הגמור ממטרותיו של אלפרד נובל, להיטיב עם בני האדם".

מתנגדי הפרס ומדיניות הבחירה בזוכים בו העלו את הטענות הבאות:
# הקישור לשם נובל על אף שהפרס לא נתרם על ידי אלפרד נובל.
# הכלכלנים החשובים ביותר כבר זכו בפרס בשנות השבעים ותחילת שנות השמונים ועל כן המועמדים שנותרו בתחום הם חלשים יותר ולכן יותר מעוררי מחלוקת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nobelprize.org/ פרס נובל], האתר הרשמי
* [http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/economics פרס נובל לכלכלה], האתר הרשמי
* [http://www.nobelprize.org/economics/laureates/ חתני פרס נובל לכלכלה], באתר פרס נובל
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
כלכלה
נובל
נובל לכלכלה