ברוך שוב

ברוך שוב 2016
ברוך שׁוּבּ (3 במרץ 1924 – 18 בדצמבר 2020) היה פרטיזן בתקופת מלחמת העולם השנייה ויושב ראש ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות ומורדי הגטאות בישראל, חבר בהנהלת יד ושם, בוועדת חסידי אומות העולם, בדירקטוריון ועידת התביעות ובמרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל.

==בתקופת השואה==
שוב נולד ליוסף–חיים ולרבקה במשפחה דתית-חסידית אמידה בת ארבעה ילדים בווילנה, ליטא. למד בגימנסיה עברית וסיים לימודיו בתעודת בגרות פולנית.
לאחר כיבוש וילנה על ידי ברית המועצות בשנת 1939, ועם סיפוחה בשנת 1940, הרשויות הקומוניסטיות הלאימו את העסק של אביו, אולם ליהודים הותר לרכוש השכלה גבוהה. שוב ניצל זאת ולמד הנדסת מכונות בבית הספר הטכני הגבוה בעיר. עם כיבוש וילנה על ידי הגרמנים ביוני 1941 ותחילת רצח יהודי העיר בפונאר השיג שוב עבודה במוסך צבאי גרמני. לאחר כליאת יהודי העיר בגטו, בספטמבר, ברח לרדושקוביצה, שם המשיך לעבוד במוסך צבאי גרמני. באביב 1942 היה מיוזמי הקמתה של מחתרת בגטו. הוא קיבל מידע לפיו אמו עדיין חיה בווילנה ושב לווילנה, שם המשיך לעבוד במפעלים גרמניים. הוא הקים קבוצת מחתרת, היה שותף ברכישת אקדחים והצטרף לארגון הפרטיזנים המאוחד. לאחר אקציות שהתרחשו בספטמבר 1943 עזב ליער רודניקי, שם לחם עם חבריו בשורות הפרטיזנים. לאחר מכן הצטרף ליחידה של הצבא האדום והשתתף בפעולות קרביות.

ביולי 1944 שב שוב לווילנה עם שחרורה אך לא מצא איש מבני משפחתו, שנרצחו בשואה. שוב הצטרף לצבא האדום, לחם ונפצע.

==לאחר השואה==
שוב הגיע למחנה דרור של המוסד לעלייה ב', ששכן ליד העיר בארי באיטליה. שם פגש את אשתו לעתיד, נלי (קורנליה) לבית רינג, ילידת טשין ששרדה את השואה כשקפצה מהרכבת שהובילה את הוריה למחנה מוות. שניהם עלו לארץ ישראל באוקטובר 1945 באוניית המעפילים "פטר ב". הוא שירת ב"הגנה" ובמלחמת העצמאות היה טכנאי מטוסים בחיל האוויר. לאחר המלחמה עבד ב"אל על", היה מהנדס טיס ולימים מנהל מהנדסי הטיס ב"אל על" וכן עובד בכיר במגוון תפקידים עד פרישתו.

שוב היה יושב ראש ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות ומורדי הגטאות בישראל, חבר בהנהלת יד ושם, בוועדה הציבורית לציון חסידי אומות העולם, בדירקטוריון ועידת התביעות ובמרכז הארגונים של ניצולי השואה. בשנת 2010 הדליק משואה בטקס הממלכתי בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה ביד ושם.

בשנת 1995 יצא לאור בהוצאת מורשת - בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ', ספרו האוטוביוגרפי "מעבר לשמי העננה"

לשוב ולרעייתו נולדו שני בנים, שהיו טייסי קרב בחיל האוויר ואחר כך קברניטים ב"אל על". בנו, ד"ר יוסי שוב, הוא יו"ר איגוד הטייסים הישראלי.

שוב נפטר ב-18 בדצמבר 2020 בגיל 96.

==לקריאה נוספת==
* ברוך שוב, מעבר לשמי העננה, הוצאת מורשת - בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ', 1995.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.youtube.com/watch?v=Pl8jrcbf914&ab_channel=מרכזהארגונים עדותו של שוב], בערוץ יוטיוב של מרכז הארגונים של ניצולי השואה
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=DzhhYLcUvZw&ab_channel=מגמתקולנועתיכוןאילון ברוך שוב, ניצול שואה], בערוץ יוטיוב של מגמת קולנוע תיכון אילון
* [https://www.youtube.com/watch?v=g51hGrdlM6U&ab_channel=CilaGAnot ברוך (בורקה) שוב - מהמלחמה בנאצים עד להקמת חיל האוויר], באתר יוטיוב
* [http://moreshet.elal.co.il/posts/others/Pages/baruch-shuv-memories.aspx זכרונותיו של שוב] באתר אל על
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרטיזנים יהודים מליטא
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מברית המועצות
קטגוריה:ניצולי השואה: ליטא
קטגוריה:גטו וילנה
קטגוריה:וילנה: אישים
קטגוריה:מרידות יהודים בשואה
קטגוריה:עובדי אל על
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:מדליקי משואה ביום השואה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020