OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דוד פיינגולד

דוד סידני פיינגולד (בשם מלא באנגלית: David Sidney Feingold; 15 בנובמבר 1922 – 26 בספטמבר 2019) היה ביוכימאי אמריקאי, שגר שנים ספורות בישראל, במהלכן זכה בפרס ישראל על מחקרו המשותף עם שלמה הסטרין וגד אביגד.

==ביוגרפיה==

פיינגולד נולד בצ'לסי שבמדינת מסצ'וסטס בארצות הברית. בין השנים 1940–1944 השלים תואר ראשון בכימיה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, לאחריו עבד בחברת Lucidol שבבפאלו. בשנת 1949 עלה למדינת ישראל ולמד בטכניון, ובשנת 1956 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים. בראשית תקופה זו עבד בבית החולים "הדסה" בירושלים (1949–1951).

במהלך לימודיו באוניברסיטה העברית, עבד לצד שלמה הסטרין ותלמידו גד אביגד, יחד עמם זכה בשנת 1957 בפרס ישראל למדעים מדויקים עבור מחקר בסינתזה אנזימטית של חומרים אנלוגיים לסוכרוז. בתום לימודי הדוקטורט, שב לארצות הברית ושימש עוזר מחקר באוניברסיטת קליפורניה (1956–1960).

פיינגולד שירת בצי ארצות הברית והוצב בסין למשך תשעה חודשים. כמדען עבד במהלך השנים גם בשווייץ ובברזיל.
בשנת 1966–1993 שימש כפרופסור למיקרוביולוגיה וכחבר סגל בית הספר לרפואה של אוניברסיטת פיטסבורג.

פיינגולד היה נשוי ואב לשלושה.

נפטר ב-26 בספטמבר 2019.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעים מדויקים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פיטסבורג
קטגוריה:קצינים וחוגרים יהודים בצי ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1957
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
ניאון ניאון

ניאון ניאון (באנגלית: Neon Neon) הוא פרויקט מוזיקלי המהווה שיתוף פעולה בין צמד המפיקים בריאן צ'ארלס הולון (ידוע בכינוי "בום פיפ") וגריף ריס, מייסדה של להקת הרוק הוולשית סופר פרי אנימלס.

השניים החלו לעבוד על הפרויקט באוקטובר 2006 תחת השם "Moniker Delorean" ובמרץ 2008 הם הוציאו אלבום אולפן בשם "Stainless Style" שזכה לביקורות טובות והיה מועמד באותה השנה לפרס מרקיורי הבריטי.

ריס, הזמר המוביל של ההרכב, התייחס לעתיד הפרויקט בריאיון לרשת BBC ואמר כי מדובר היה בפרויקט חד פעמי, וכי לא מתוכננים אלבומים נוספים לניאון ניאון. הוא לא פסל שיתוף פעולה נוסף עם הולון, אך ציין שאם ייעשה כזה הוא יהיה בעל אופי שונה ותחת שם אחר. ניאון ניאון ערכו רמיקס לשיר של להקת אואזיס "To Be Where There's Life" עבור סינגל של הלהקה. הרמיקס מופיע אך ורק על גרסאות התקליט של הסינגל.

==דיסקוגרפיה==
=== אלבומי אולפן ===
* 2008: Stainless Style
* 2013: Praxis Makes Perfect

===סינגלים===
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
|-
! scope="col"| שנה
! scope="col"| שם
! scope="col"| אלבום
|-
| rowspan="2"| 2007
! scope="row"| "Trick For Treat"
| rowspan="5"| Stainless Style
|-
! scope="row"| "Raquel"
|-
| rowspan="3"| 2008
! scope="row"| "I Lust U"
|-
! scope="row"| "I Told Her On Alderaan/Trick For Treat"
|-
! scope="row"| "Dream Cars"
|-
| rowspan="2"| 2013
! scope="row"| "Mid Century Modern Nightmare"
| rowspan="2"| Praxis Makes Perfect
|-
! scope="row"| "Hammer & Sickle"
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.revu.nl/11796.Video-interview_met_Neon_Neon ריאיון עם בריאן צ'ארלס הולון וגראף רייס] (וידאו)
* [http://www.allmusicguide.com/cg/amg.dll?p=amg&sql=11:hbfexqqrldae ניאון ניאון] באתר allmusicguide.com

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמדים מוזיקליים
קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:להקות אמריקאיות
תמרון תעופתי

תמרון תעופתי הוא תמרון של מטוס קרב שנועד להביא אותו לעמדת שליטה או חמיקה מול מטוס קרב עוין או של מטוס קל שנבנה במיוחד למטרות פעלולים ותצוגות אוויריות.

תמרונים אלו באים לביטוי הן בחלק ההתקפי והן בחלק ההגנתי של קרב אווירי ולחלופין, בתצוגות אוויריות ותחרויות טיסה ופעלולים.

==הקוברה של פוגצ'וב==
250px
הקוברה של פוגצ'וב הוא תמרון טיסה העושה שימוש בתמרוניות־על לאחר הזדקרות. התמרון מהווה הדגמה של שליטה במאזנות יציבות בזווית התקפה גבוהה ויכולת תאימות גבוהה של המנוע וכונסי האוויר של המטוס עצמו. התמרון מאפשר פניות מהירות מאוד שיכולות לגרום להתקפה להיכשל, או להביא את הטייס לתנוחה בה הוא יכול לתקוף בעצמו. הקוברה נחשב אחד התמרונים הקשים והדרמטיים ביותר המבוצעים במפגנים אוויריים בעולם. לא כל מטוס מסוגל לבצע אותו. התמרון קרוי על שמו של ויקטור פוגצ'וב (Ви́ктор Пугачёв), טייס ניסוי של מטוסי סוחוי.

קטגוריה:תעופה צבאית
Timeo Danaos et dona ferentes

[[הסוס הטרויאני, תבליט על כד, 670 לפנה"ס.]]
Timeo Danaos et dona ferentes (בעברית, בתרגום יהושע פרידמן: יָרֵאתִי דַנָּאִים, גַּם שַׁי אִם יַגִּישׁוּ) הוא פתגם לטיני, המתייחס להבעת אי-ביטחון וחשדנות במתנות או מחוות מצד אויב, מתוך הנחה שאלו מסווים כוונות זדון.

מקור הפתגם בפואמה האפית "אינאיס" לורגיליוס, בספר השני. כאשר הטרויאנים יוצאים מחומות עירם ומוצאים את הסוס הטרויאני, הם סבורים שניצחו את כוחות היוונים במלחמה, ואלו נסוגו לבתיהם מעבר לים. פסל סוס העץ נראה בעיניהם כמנחה לאלה מינרווה, כדי להבטיח שיבה בטוחה לצי.

בין הטרויאנים מתנהל ויכוח אם יש להכניס את סוס העץ לעירם. הכהן לאוקואון מזהיר אותם מלעשות כן, ומספר על חשדו שהסוס הוא תכסיס יווני. הוא חותם את דבריו באמרה "Timeo Danaos et dona ferentes". מיד לאחר מכן, שני נחשי ענק חונקים את לאוקואון ושני בניו. הטרויאנים מפרשים את הרג לאוקואון כסימן לכך שהאלה מינרווה התכעסה על דבריו, ולכן דחו את עצת הכהן והכניסו את הסוס לעירם. בהמשך התאמתו חששותיו של לאוקואון: הסוס הכיל חיילים שפתחו את שערי העיר בלילה, ואפשרו לצבא היווני, שספינותיו שבו, להחריב את טרויה.

יש המצטטים את פסוקו של המשורר ורגיליוס בנוסחו המלא: "Quidquid id est timeo Danaos et dona ferentes", שפירושו: "יהיה (סוס זה) אשר יהיה, אני חושש מן היוונים גם כאשר הם מביאים מתנות".

== קישורים חיצוניים ==
* ורגיליוס, [http://benyehuda.org/friedmann/vergil.html אניאיס, ספר שני], המספר את סיפור הסוס הטרויאני

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
קטגוריה:מלחמת טרויה
קטגוריה:לאוקואון
הערוץ האקדמי

לוגו הערוץ האקדמי
הערוץ האקדמי הוא ערוץ שידורים ישראלי בנושאים אקדמיים המשודר באינטרנט, הפועל בחסות אוניברסיטת חיפה.

הערוץ נוסד בשנת 1994 ביוזמתו של נשיא אוניברסיטת חיפה דאז, פרופ' אהרון בן-זאב וצחי שנבל, מרצה מדיה מהחוג לאמנות ששימש לאחר מכן כמנהל הערוץ, בשיתוף עם האוניברסיטה העברית, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת בר-אילן והטכניון, במטרה להביא את הידע האקדמי לידי הקהילה. הערוץ משודר מאולפן טלוויזיה שנמצא בקמפוס אוניברסיטת חיפה. האולפן הנוכחי, הנמצא בקומה התחתונה של מגדל אשכול, נחנך ביוני 2007 בטקס בהשתתפות שר התקשורת וראש עיריית חיפה. 

בתחילת דרכו הערוץ פעל כחלק משידורי הערוץ הקהילתי בכבלים, שם שודרה רצועה של 5 שעות יומיות במסגרתו. בשנת 2004, החל הערוץ לשדר באפיק 51 בכבלים כערוץ שידורים מלא, כתוצאה מחוזה עם חברת מת"ב. בחוזה הוסכם כי תוכני הערוץ יינתנו בחינם לצופי הכבלים, בתמורה לכך שלא יגבה תשלום מהאוניברסיטה על קבלת האפיק. ביולי 2007, סירבה חברת HOT להמשיך את החוזה ודרשה בעבור הכללת הערוץ בחבילת הערוצים תשלום בגובה של כ-300-350 אלף דולר מהאוניברסיטה. הערוץ ביקש דחייה של חצי שנה למצוא מימון, ולמרות לחץ ציבורי ופניה של יו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה בכנסת למנכ"ל HOT, החברה סירבה לבקשה, ומאז ירדו שידורי הערוץ מהכבלים.

בעקבות הפסקת השידור בטלוויזיה עבר הערוץ לשדר ברשת האינטרנט, וכיום הוא משדר 24 שעות, 7 ימים בשבוע ברציפות, לפי לוח שידורים קבוע ובכך הוא ערוץ הטלוויזיה הישראלי הראשון המשדר אך ורק באינטרנט. תוכניות הערוץ מחולקות לפי רצועות נושא בתחומים כמו חברה, תרבות, כלכלה ומשפט, ביטחון ומדינה, מדע ורפואה. משודרות תוכניות הכוללות ראיונות ודיונים עם מומחים ואנשי אקדמיה. בנוסף משדר הערוץ הרצאות וכינוסים שנערכים בקמפוסים השונים וכן תוכנית יומית - "יומן אקדמי", המביאה חדשות אקדמיה.

האתר הייעודי של הערוץ אינו פעיל, אך הערוץ ממשיך ליצור תוכניות ולהעלותן ליוטיוב.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/user/UniversityofHaifa#p/u שידורי הערוץ האקדמי] ביוטיוב
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH002372794/NLI ספר הערוץ בספריה הלאומית]
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH002489207/NLI Channel book at the national Hebrew library]
* [https://youtu.be/aIOI2z3bhkI סרטון הפרומו של הערוץ האקדמי]

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:חיפה: תקשורת
דלתא 2

דלתא 2 (באנגלית: Delta II) היה משגר לוויינים וחלליות לא מאוישות, הוא תוכנן ונבנה במקור על ידי חברת מקדונל דגלאס, והופעל בשנים האחרונות על ידי ULA (חטיבת הטילים השייכת לבואינג וללוקהיד מרטין במשותף). דלתא 2 שוגר לראשונה בשנת 1989 וייצורו הופסק בספטמבר 2018.

==היסטוריה==
עם תחילתה של תוכנית מעבורות החלל, הושהה הפיתוח של משגרים חד־פעמיים לחלל, אך אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר שינה מדיניות זו, ופיתוחו של דלתא 2 החל. הטיל יועד בתחילה לשיגור לווייני ה־GPS, ועם הזמן ייעודו הורחב.

עד פרישתו בספטמבר 2018, דלתא 2 ביצע 156 שיגורים, מהם 154 בהצלחה מלאה ו-2 שנכשלו.

===שיגורים ידועים===
דלתא 2 שיגר בין היתר את החלליות והלוויינים הבאים:
* הגשושית פיניקס
* הגשושית פגיעה עמוקה
* סדרת הלוויינים תמיס
* דיפ ספייס 1
* קלאודסאט

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סדרת טילי דלתא
יורי דמיטרייביץ'

יורי דמיטרייביץ (ברוסית: Юрий Дмитриевич; 26 בנובמבר 1376 - 5 ביוני 1434) היה נסיך מוסקבה אשר בכל תקופת שלטונו הקצרה ניהל מאבק פנימי נגד בן דודו וסילי השני.

בשנת 1389, כאשר יורי היה בן 15, נפטר אביו דמיטרי דונסקוי. בהתאם לצוואתו הוא קיבל לשליטתו את נסיכות זבניגורדו שהייתה חלק מנסיכות מוסקבה והוגדר כיורש אחרי האח וסילי הראשון. פסקה זו בצוואה הייתה בהמשך בסיס למאבקים פנימיים בתוך נסיכות מוסקבה.

הוא התבסס בזבניגורוד ובנה בעיר מספר כנסיות שבעיטור שלהם השתתף גם אנדרי רובליוב. הוא היה פופולרי מאוד וידוע כמצביא ודיפלומט מוצלח. בשנת 1399 ארגן פשיטה מוצלחת לשטחים סביב נהר הוולגה תוך כיבוש 14 ערים טטריות, כולל קאזאן. למעשה זו הייתה הפלישה המוצלחת הראשונה שאורגנה על ידי נסיכים רוסים לשטחים אלו. בשנת 1414 עמד בראש פשיטה מוצלחת על ניז'ני נובגורוד שחיזקה את התלות של עיר זו בנסיכות מוסקבה. בשנת 1417 השתתף במערכה נגד רפובליקת נובגורוד.

== מאבק על שלטון בנסיכות מוסקבה==
יורי אף פעם לא הסתיר את שאיפותיו לרשת את וסילי הראשון. מיד לאחר פטירתו, נמלט יורי לגאליץ' (עיר באזור מוסקבה) והחל במשא ומתן עם אצילי מוסקבה. אף צד לא רצה להתחיל במלחמה פנימית כוללת ועל כן בתיווך ראש הכנסייה הרוסית, ארכיבישוף מטרופוליטני פוטי, סוכם לדחות את הנושא ולקבל את הכרעת חאן אורדת הזהב. בשנת 1427 אימו של וסילי השני, סופיה, נסעה איתו לאביה וויטובט, הדוכס של הדוכסות הגדולה של ליטא, וביקשה את עזרתו. במצב זה היה קשה ליורי להתמודד על תפקיד נסיך מוסקבה ובשנת 1428 הוא הבטיח להפסיק את המאבק.

בשנת 1430 נפטר נסיך ליטא וויטובט וזמן קצר לאחר מכן, נסע יורי לחצר חאן אורדת הזהב במטרה להשיג הכרעה לטובתו. גם וסילי נסע לחאן. יורי התבסס על צוואת דמיטרי דונסקוי אך החאן החליט שעל וסילי להמשיך למשול במוסקבה.

באפריל 1433 כוחותיו של יורי החלו לנוע לכיוון מוסקבה. וסילי לא הצליח לארגן את הצבא שלו, הפסיד בקרב ונמלט לקוסטרומה אך נעצר שם. למרות בקשות יועציו, יורי לא הרג אותו ואף העביר לשליטתו את העיר קולומנה. הוא אף הרשה לו לקחת איתו לקולומנה את יועציו מאצולת מוסקבה. בהיותו בקולומנה וסילי הצליח לקבץ סביבו את רוב אצולת הנסיכות. יורי, שראה את המצב, החליט לוותר על תפקיד נסיך מוסקבה וכך כבר באותה שנה, לאחר מספר חודשים בשלטון, החזיר את כס הנסיכות לווסילי ואז נסוג לגאליץ'.

בניו של יורי לא הסכימו להחלטת אביהם והמשיכו במאבק. בקרב שנערך בשנת 1434 הם ניצחו את הכוחות של וסילי. כאשר נודע לווסילי שבכוחות שהשתתפו בקרב היו גם אנשיו של יורי הוא פשט על גאליץ' ושרף אותה. כתוצאה מכך, הצטרף יורי בעצמו למאבק. באביב 1434 הכוחות המשותפים של יורי ובניו השיגו ניצחון חשוב על הכוחות של וסילי. יורי החל את הכהונה השנייה שלו ואילו וסילי נמלט לניז'ני נובגורוד והחל בהכנות לנסיעה לאורדת הזהב.

ב-5 ביוני 1434 נפטר יורי באופן פתאומי, על פי מספר גרסאות לאחר הרעלה. לאחר פטירתו, המשיכו בניו במאבק על השליטה בנסיכות מוסקבה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.hrono.ru/biograf//yuri_dm.html קורות חיים]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נסיכי מוסקבה
קטגוריה:ילידי 1374
קטגוריה:נפטרים ב-1434
קהת שור

קהת שור (כ"א באדר א' תרע"ט, 21 בפברואר 1919 – כ"ז באלול תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מאמן קליעה ישראלי וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.

==ביוגרפיה==
קהת שור נולד ברומניה לאלקה ומיכאל, החל לעסוק בקליעה כבר בגיל צעיר, הפך למומחה והיה לאלוף רומניה מספר פעמים. אימן את נבחרת רומניה במספר אולימפיאדות. במהלך מלחמת העולם השנייה ערך פשיטות אל תוך ערים רומניות להציל יהודים שהסתתרו שם. בספטמבר 1963 עלה לישראל והשתקע בנווה שרת שבתל אביב ביחד עם אשתו שרה ובתם מיכל. עבד במשרד החינוך ובמקביל הצטרף לקבוצת הקליעה של הפועל תל אביב, ובמהרה מונה למאמן הלאומי שאימן צלפים צעירים ישראלים וכן את משלחת נבחרת ישראל למשחקים האסיאתיים בבנגקוק ולאולימפיאדת מינכן.

ב-5 בספטמבר 1972 פרצו טרוריסטים ערביים, חברי ארגון "ספטמבר השחור", לחדרו בכפר האולימפי, רצחו את משה ויינברג ויוסף רומנו, ולקחו תשעה מחברי משלחת ישראל, ושור בתוכם, כבני ערובה. שור נראה פעם אחת בלבד בזמן שהיה חטוף, לבוש חולצה צהובה, כשידיו כפותות מלפנים, עומד מאחורי אנדרי שפיצר שניהל משא ומתן עם המשטרה הגרמנית. זו הייתה הפעם האחרונה שרוב האנשים ראו אותם בחיים. לבקשת החוטפים הם והחטופים הועברו לנמל תעופה שמשם תוכנן להעלות אותם למטוס ולטוס למדינה ערבית. בנמל התעופה החל ניסיון חילוץ כושל של הצבא הגרמני, שבמהלכו המחבלים רצחו ביריות וברימונים את כל בני הערובה, בהם שור, שהיה במסוק המערבי. 

שור, בן 53 במותו, השאיר אחריו אישה ובת. גופתו הוטסה לישראל והוא נקבר לצד עמיצור שפירא, אנדרי שפיצר, אליעזר חלפין ומארק סלבין בבית העלמין קריית שאול שבתל אביב.

ב-2004 בתו, מיכל שחר, הדליקה משואה ביום העצמאות ה-56 למדינת ישראל.

בסרט "מינכן" בבימויו של סטיבן ספילברג, המציג את סיפורם של סוכני "המוסד" הישראליים שחיסלו את המחבלים המעורבים בתכנון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שיחק דייוויד פלדמן את דמותו של קהת שור.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.munich11.org/?page_id=99 מידע על קהת שור] 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קלעים ישראלים
קטגוריה:מאמני ספורט ישראלים
קטגוריה:ספורטאי הפועל תל אביב
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:חללי אולימפיאדת מינכן
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
אנגיולוגיה

מערכת הדם האנושית
אנגיולוגיה (ביוונית: ἀγγεῖον), הידועה גם כרפואת כלי דם (באנגלית: Vascular Medicine), הוא תחום ברפואה אשר עוסק בכלי הדם ובמחזור הדם.

אנגיולוגיה עוסקת בטרשת עורקים ובתוצאותיה באיברים השונים (למשל צליעה לסירוגין או מפרצת באבי העורקים). כחלק מההתעסקות בטרשת עורקים, קיים העיסוק בתפקוד אנדותל. תחומים נוספים אשר בהם עוסקת האנגיולוגיה כוללים איזון גורמי סיכון למחלת לב, קרישת יתר, מחלות לימפה, מחלות ורידים כולל פקקת ורידים ותסמונת בתר פקקת (תסמונת פוסט פלביטית; ופגמים מולדים שונים במערכת כלי הדם.

==אנגיולוגיה בעולם==
באירופה אנגיולוגיה קיימת מאז שנות הארבעים של המאה העשרים. לעומת זאת בארצות הברית זהו תחום חדש יחסית מאז שנות השמונים המאוחרות בלבד. בארצות הברית התחום נקרא רפואת כלי דם (Vascular Medicine).

מרכזים שונים בוחרים להתייחס למקצוע האנגיולוגיה באופנים שונים. לכן, אפשר למצוא רופאים אשר טוענים שהם עוסקים במקצוע זה תוך גישה פולשנית (צנתורים, למשל) ובמקומות אחרים אילו יהיו רופאים אשר מרבית עיסוקם במרפאה או ליד מיטת החולה.

קיימים עיתונים מקצועיים שונים אשר מפורסמים בעולם ואשר קשורים לתחום רפואת כלי הדם. דוגמאות הם Angiology ו-Vascular Medicine. קיימים גם איגודים שונים אשר עוסקים בתחום האנגיולוגיה וביניהם ה-International Union of Angiology ו-Society for Vascular Medicine.

==הכשרת רופא כלי דם / אנגיולוג==
אנגיולוג הוא רופא אשר עוסק באנגיולוגיה. בארצות הברית אותו רופא ייקרא רופא כלי דם (בשונה ממנתח כלי דם). בחלק מהמקרים רופא כלי דם יהיה קרדיולוג אשר בחר להרחיב את ידיעותיו בכיוון זה, ובאחרים יהיה רופא פנימי ואף רופא כללי אשר המשיך לכיוון זה אחרי תום לימודיו.

הכשרת אנגיולוג אורכת בין שנתיים לבין שלוש שנים וכוללת מרכיבים תאורטיים ומעשיים רבים. על אנגיולוג להכיר את תחומי העיסוק של רופאים שונים איתם בא במגע יומיומי ואשר איתם יטפל בחולים מורכבים. לכן, מרבית האנגיולוגים מבינים היטב בבדיקות הדמיה של כלי דם כגון אולטרה סאונד מסוג דופלקס ודופלר, סי טי של כלי הדם (המכונה CTA או Computed Tomographic Angiography) ודימות תהודה מגנטית של כלי דם, המכונה "MRA" (שזה Magnetic Resonance Angiography).

אנגיולוגים רבים עוסקים בקרישי דם. חלק מהגישה דומה לזו הנהוגה על ידי רופאים המטולוגים, אך בשונה מהם, אנגיולוגים לוקחים בחשבון מאפיינים אנטומיים של הורידים ומנצלים את בדיקות ההדמיה לטיפול מותאם אישית.

נושא נוסף שבו עוסקים רופאי כלי דם הוא חסימות בעורקים. לרוב, החסימות נובעות מטרשת עורקים, אבל יש גם סיבות נדירות יותר לחסימות. הטיפול הוא לרוב תרופתי. טיפולים נוספים כוללים פעילות גופנית מותאמת, ולעיתים פחות קרובות צנתורים וניתוחי מעקפים. לכן, על האנגיולוג להכיר את כל הגישות לאבחון ולטיפול במצבים אלו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תחומים ברפואה
קטגוריה:מערכת ההובלה
ספרות קיריליות

המספרים מ-1 ועד 9 וכפולתיהם בספרות קירילית
[[מגדל שעון ובו ספרות קיריליות בעיירה סוזדל שבמחוז ולדימיר ברוסיה]]
ספרות קיריליות היא שיטת ספירה המבוססת על האלפבית הקירילי, אשר משמש מספר עמים סלאביים. הספרות הקיריליות שימשו ברוסיה עד המאה ה-17, אז החלו להשתמש במקביל גם בספרות הודיות-ערביות, ובין השנים 1700–1719 החליף הצאר פטר הגדול באופן סופי את הספרות הקיריליות בספרות הודיות-ערביות.
בדומה לשיטת הספרות הרומיות, הספרות הקירליות מכילות את המספרים 1–9 וכפולותיהם, אך אינן מכילות את הספרה 0 – לא לציון המספר אפס ולא כשומר מקום בכתיבת שמות של מספרים באמצעות ספרות.
ייצוג מספרים מעל 1,000

==קישורים חיצוניים==

קירילי
קטגוריה:אלפבית קירילי
עדנה או'בריאן

עדנה או'בריאן (באנגלית: Edna O'Brien; 15 בדצמבר 1930 – 27 ביולי 2024) הייתה סופרת אירית שכתבה רומנים וסיפורים קצרים.

או'בריאן נולדה בטומגרני, מחוז קלייר, אירלנד, ב-1930. אמה היגרה לתקופת מה לארצות הברית אך חזרה לאירלנד והקימה משפחה. ב-1950 סיימה או'בריאן לימודי רוקחות, וב-1954 נישאה לסופר ארנסט גבלר, ועברה עמו להתגורר בלונדון. לזוג נולדו שני ילדים והם התגרשו כעבור עשר שנים. ב-2006 קיבלה מינוי של פרופסור נלווה לספרות אנגלית בקולג' אוניברסיטת דבלין.

== כתביה ==
עדנה או'בריאן כתבה רבות על אירלנד, למרות ששנים לא התגורה שם, ונגעה בנושאים חברתיים שנויים במחלוקת כמו הפלות וה-IRA.

ספרה הראשון, "נערות הכפר", פורסם ב-1960. הספר הפך בהמשך לטרילוגיה.
בכתיבתה התמקדה או'בריאן בתיאור רגשותיהן של נשים בודדות, והשתמשה בחומרים מחייה האישיים. יחסה אל אירלנד היה מריר וביקורתי. היחס אל נערות ונשים מצד החברה, בעיקר הכפרית, והכנסייה הקתולית כפי שהוא השתקף בכתיבתה היה כובל, משפיל ומבזה. אחת הבעיות שהיא הרבתה לעסוק בה היא השתיינות, התורמת לאלימות הגברים כלפי נשותיהם וילדיהם ועם זאת מתקבלת בסובלנות, או לפחות בעצימת עין, מצד הכנסייה. למעשה, בטרילוגיה "נערות הכפר" קשה למצוא התייחסות חיובית למישהו מן הנפשות הפועלות, ביוצא מן הכלל אחד – הווטרינר, אבי חברתה הטובה של הגיבורה הראשית, המתחלפת איתה בסיפור המעשה בגוף ראשון. הנשים בספריה של או'בריאן בודדות גם כשהן נשואות (לכאורה בבחירה חופשית שלהן) ואמהות. אין להן קשר ממשי ובונה עם שום אדם אחר, שיוכל להוות בשבילן מקור ייעוץ ומודל התנהגות - לא הוריהן, לא בני משפחה אחרים, לא מורות (נזירות קתוליות מחמירות) ולא כמרים. גם אהבתה של קייתלין לקריאה איננה מרחיבה את אופקיה ואיננה פותחת לפניה אפשרויות לשינוי חייה. היא נשארת נערת כפר נפחדת, נכלמת ונבערת מדעת עד יומה האחרון. מבחינה זו ברור שאו'בריאן הייתה האנטיתזה לדמויותיה – זו שנחלצה והתקדמה.

בצעירותה קראה או'בריאן את ספרו של ת"ס אליוט על ג'יימס ג'ויס, שספרו דיוקן האמן כאיש צעיר השפיע עליה עמוקות. הערצתה לסופר הביאה אותה ב-1999 לפרסום הספר "ג'יימס ג'ויס", ביוגרפיה של הסופר הכתובה בסגנון ייחודי, יותר כמחווה לסופר מאשר כביוגרפיה טיפוסית. או'בריאן הודתה כי ג'ויס השפיע לעומק על כתיבתה. ב-2009 פרסמה ביוגרפיה נוספת, של המשורר לורד ביירון, "Byron in Love".

נפטרה ב-27 ביולי 2024.

== פרסים וכיבודים ==
* 2019 – פרס דייוויד כהן לספרות.<ref></ref>

== יצאו לאור בעברית ==
* נערות הכפר – טרילוגיה ואפילוג
* נערות הכפר
* נערה ירוקת עיניים
* אדמת אלילים
* הבית שעל שפת האגם, מאנגלית: תרצה גור-אריה, הוצאת הד ארצי וספריית מעריב
* ג'יימס ג'ויס, מאנגלית: יורם ברונובסקי, ספריית מעריב, 2002

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.theatlantic.com/unbound/interviews/ba2000-04-20.htm ראיון של פיליפ רות עם עדנה או'בריאן ] 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות איריות
קטגוריה:משוררות איריות
קטגוריה:מחזאיות איריות
קטגוריה:כותבות זיכרונות
קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים
קטגוריה:חברות האגודה המלכותית לספרות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1930
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1930
קטגוריה:נפטרות ב-2024
קטגוריה:אירים שנפטרו ב-2024
וסילי הפוזל

וסילי יורייביץ' קוסוי הידוע גם כווסילי הפוזל (1421–1448; ברוסית: Василий Юрьевич Косой) היה נסיך מוסקבה במשך תקופה קצרה.

הוא הוזכר בפעם הראשונה בכרוניקה הרוסית ב-1433. במהלך חתונת וסילי השני, הואשם וסילי הפוזל על ידי אמו של וסילי השני שהוא ענד תכשיט שהיה שייך לדמיטרי דונסקוי ונגנב. המהומה שקמה בעקבות האירוע הייתה בין הגורמים למלחמה הפנימית בתוך נסיכות מוסקבה.

וסילי השתתף בכל הקרבות שניהל אביו יורי דמיטרייביץ' ואחיו דמיטרי שמיאקה נגד הנסיך וסילי השני. ב-1434 הוכתר יורי דמיטרייביץ' לנסיך מוסקבה, אך נפטר זמן קצר לאחר מכך.

לאחר מות אביו הכריז על עצמו וסילי הפוזל כיורש העצר, אך מסיבות שאינן ידועות התנגדו אחיו ומרבית מתומכיו להכתרתו לנסיך מוסקבה וחברו לווסילי השני. בעקבות המהלך החליט וסילי הפוזל לברוח לנובגורוד, לאחר כחודשיים עבר לקוסטרומה, ובינתיים הוכתר וסילי השני לנסיך מוסקבה. לאחר מספר קרבות, הובס וסילי הפוזל ונעצר ב-1436. כאקט עונשין החליט וסילי השני לעקור את עיניו.

לאחר אירוע זה, לא הוזכר עוד שמו בכרוניקות. ככל הנראה מת במעצר ב-1448.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
*Кинёв Сергей Леонидович. [https://cyberleninka.ru/article/n/moskovskie-knyazya-perioda-dinasticheskih-voyn-vtoroy-chetverti-xv-v-v-velikoknyazheskom-i-nezavisimom-letopisanii-galitskaya-vetv МОСКОВСКИЕ КНЯЗЬЯ ПЕРИОДА ДИНАСТИЧЕСКИХ ВОЙН ВТОРОЙ ЧЕТВЕРТИ XV В. В ВЕЛИКОКНЯЖЕСКОМ И НЕЗАВИСИМОМ ЛЕТОПИСАНИИ (ГАЛИЦКАЯ ВЕТВЬ)]. <small>(ברוסית)</small>
</div>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:נסיכי מוסקבה
קטגוריה:ילידי 1421
קטגוריה:נפטרים ב-1448
עיר רפאים

עיירת רפאים ב[[קליפורניה.]]
יישוב רפאים הוא יישוב שננטש לחלוטין על ידי תושביו. בהתאם לגודל היישוב נהוג גם לומר עיירת רפאים או עיר רפאים. המונח גם משמש לעיתים בהשאלה לתאר ערים, עיירות או שכונות המיושבות באופן דליל משמעותית מאשר בעבר. נטישת היישוב יכולה להיות תהליך מתמשך שמקורו בהידלדלות האוכלוסייה המקומית בשל הגירה, מגפה, רעב וכן הלאה או אירוע חד פעמי שהביא לנטישה. לעיתים ננטשים יישובים ששוכנים סמוך לדרכים ונשענים על אספקת שירותים לעוברי הדרך, כאשר נסללת דרך חדשה ומתמעט מספר הנוסעים בדרך שלצידה שכן היישוב. מה שנשאר מאותם מקומות יישוב קפא בזמן ולפיכך מהווה מעין קפסולת זמן לתרבות יותר ישנה.

בין יישובי הרפאים המפורסמים: אנגקור, פטהפור סיקרי ופריפיאט.

== גורמים ==
בין הגורמים הנפוצים להפיכת יישוב לעיר רפאים:
* מלחמות - גורם מאוד ידוע של נטישת יישובים
** סואץ - עיר במצרים, על תעלת סואץ שהייתה הגבול בין מצרים לישראל. בתקופת מלחמת ההתשה, כשהפצצות משני הצדדים פגעו בה, ובעיקר בבתי הזיקוק, גרמו לנטישת התושבים עד להפסקת האש.
** ח'וראמשהר - עיר איראנית על גבול איראן-עיראק, הייתה בלב אזור קרבות במלחמת עיראק-איראן (1980-1988), נחרבה, ננטשה והוקמה מחדש
** פרישטינה - בירת קוסובו, ננטשה במהלך מלחמת קוסובו (1996-1999), אך לאחר המלחמה חזרו אליה חלק ניכר מתושביה
** כובאני - עיר בכורדיסטן הסורית שנחרבה בעת מלחמת האזרחים בסוריה, אך במהלך המלחמה חזרו אליה חלק ניכר מתושביה
** קוניטרה - עיר סורית שהוחזקה בידי ישראל בין 1967 ל-1974 ולא שוקמה לאחר החזרתה לסוריה.
* פעילות כלכלית מצומצמת שלא יכלה להמשיך לתמוך באוכלוסייה המקומית. לדוגמה:
** צ'ופוט-קלה - יישוב בקרים שכל תושביו הקראים נטשוהו עם קבלת ההיתר להגר ממנו.
** נינינגר - עיירה בארצות הברית
* אסון טבע או אסון מעשה ידי אדם שהביא לקריסת יכולת הקיום של האוכלוסייה. לדוגמה:
** פריפיאט וצ'רנוביל - ערים שננטשו באחת בשל אסון צ'רנוביל.
** ג'ונסטאון - קומונה מבודדת בגיאנה שנכחדה באחת בעקבות התאבדות המונית.
** סנטרליה - יישוב בפנסילבניה, ארצות הברית שננטש בעקבות בעירת פחם מתחת לעיר.
** פלימות' - יישוב במונטסראט שננטש בעקבות התפרצות הר געש.
** פיצ'ר - עיירה באוקלהומה, ארצות הברית שננטשה בעקבות זיהום הסביבה והקרקע במתכות כבדות שנכרו בסביבתה ובשל האפשרות של התמוטטות מכרות מתחת לעיר.
** ויז'ה אפקואן - עיירת נופש בפרובינציית בואנוס איירס, ננטשה בשנת 1985 בעקבות שיטפון.
* החלטה ממשלתית מכוונת או מדרג גבוה מספיק שחייבה את האוכלוסייה לנטוש. לדוגמה:
** סוול - עיירת כורים בצ'ילה שננטשה בהדרגה בעקבות החלטה להעביר את מגורי התושבים ליישוב סמוך.
** ויילס (אונטריו, קנדה), סנט תומאס (נבדה, ארצות הברית) - יישובים שננטשו בעקבות הצפה צפויה שמקורה ביצירת נתיב מים חדש או לחלופין בניית סכר.
** פירמידה (סבאלברד) - יישוב רוסי באי הנידח אשר פונה וננטש בהוראת רוסיה, בגלל עלות אחזקתו הגבוהה כתוצאה מריחוקו.

חלק מיישובי הרפאים אף הופכים עם הזמן למוקדי משיכה תיירותיים, למשל צ'ופוט-קלה וסוול שהוכרזה כאתר מורשת עולמית.

== בתרבות ==
* תסמונת העיירה לבנדר – קריפיפסטה המבוססת על עיירת רפאים בדיונית במשחקי הווידאו "פוקימון אדום וכחול", לפיה למעלה ממאה ילדים יפנים התאבדו לאחר האזנה למנגינה שבעיר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
חיה יוסף

חיה (לני) יוסף (20 בפברואר 1920 – 4 בדצמבר 2021) הייתה עיתונאית וסופרת ישראלית.

==ביוגרפיה==
חיה יוסף נולדה בשם חיה בוצ'קו ב-1920 בצ'חנוב שבפולין, וכעבור כשנה עברה עם הוריה לגרמניה.
בשנת 1936 עלתה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער ונשלחה לקיבוץ גן שמואל, בו גרה במשך שנתיים.
לאחר מכן עברה לתל אביב, למדה ריקוד אצל גרטרוד קראוס ומשחק אצל צבי פרידלנד. ב-1939 נישאה לעיתונאי "על המשמר" חנן יוסף. בשנת 1956 יצאו לשליחות בחו"ל, שם התוודעה לשיטת פלדנקרייז, לריפוי בתנועה ולידה טבעית, ולמדה את תחום הצרכנות.

בשובה לישראל פתחה בית ספר לריתמיקה לילדים, ובמקביל החלה לכתוב סיפורי ילדים, שפורסמו ב"משמר לילדים" והוקראו בתוכנית הרדיו לילדים בשבת בצהריים. התגוררה בשיכון מפ"ם בשכונת יד אליהו בתל אביב.

בשנת 1967 התאלמנה מבעלה, שנפטר בגיל 48. עברה להתגורר בלב תל אביב, בבית ישן אותו שיפצה בעצמה.
בסוף שנות ה-70 החלה יוסף לכתוב למבוגרים ב"על המשמר", בין השאר במדור קבוע בעל המשמר במסגרת "דף למשפחה", ומאוחר יותר במוסף "חותם". עם סגירת העיתון ב-1995 עברה לכתוב בעיתון "דבר", ולאחר סגירתו של זה ב-1996 השתתפה בקביעות בתוכנית הרדיו של עוגניה שמחוני בקול ישראל, ומאז לקחה חלק בעשרות תוכניות רדיו.
עם הקמת הערוץ השני שובצה בתוכנית במסגרת הטלוויזיה הניסיונית, ומשם הוזמנה ל"בין הכיסאות", תוכניתה של רבקה פרידמן-סנה בטלוויזיה החינוכית. לכבוד שנת ה-50 למדינה ראיינה יוסף 50 דמויות מרכזיות מחיי הארץ, בהם פוליטיקאים, אמנים ואנשי רוח.

בשנותיה האחרונות לקחה חלק בתוכניות רבות שפנו לגיל הזהב, הן ברדיו והן בטלוויזיה, לצדם של מנחים כגדעון רייכר, אלכס אנסקי וטלי ליפקין-שחק.
ביום העצמאות תשע"ב (2012) הוענק לה התואר יקירת העיר תל אביב-יפו.

יוסף נפטרה בביתה ב-4 בדצמבר 2021, בגיל 101. השאירה אחריה בת ובן, ארבעה נכדים ונינים.

==ספריה==
* מהריון ללידה, תל אביב: ספרית הפועלים בשיתוף עם הוצאת שבא, תשל"ו.
* עצות מן השרוול; ציורים: אדר דריאן, תל אביב: מודן, 1993. (לכלכלת הבית)
* במטבח שלי, תל אביב: מודן, 1995.
* שלושה חדשים ויום, תל אביב: י. גולן, 1999. (יומן על אודות מחלתו של פינק (פנחס) דגן (וייץ))
* סבתא בישלה --- תרופה; איורים - אדר דריאן ; צילומים: בועז לניר, תל אביב: ספרית פועלים, תש"ס 2000.
* סיפורים קטנים על אנשים גדולים: ראיונות, תל אביב: י. גולן, תשס"ה 2005.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:עולות בעליית הנוער
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:יקירות תל אביב-יפו לשנת 2012
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2012
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2021
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
דמיטרי שמיאקה

דמיטרי שמיאקה (ברוסית: Дмитрий Юрьевич Шемяка; 1420–1453) היה נסיך מוסקבה בתקופת מאבק בין בני דמיטרי דונסקוי על כס הנסיך.

==ביוגרפיה==

מקור השם שלו אינו ברור. קיימות שתי גרסאות - שהקמור הוא מילה טטרית שפרושה "תכשיט" או לפי הגרסה השנייה - פרוש השם הוא "בעל כוח גדול במיוחד".

בשנות ה-30 של המאה ה-15 הוא היה שותף פעיל במאבק אביו יורי דמיטרייביץ' ואחיו ואסילי הפוזל על כס נסיך מוסקבה. לאחר פטירתם, החל משנת 1436 הוא היה בראש המחנה.

ב-7 ביולי 1445 במהלך הקרב בין ואסילי השני, נסיך מוסקבה לבין הכוחות של חאנות קאזאן הנסיך נלקח בשבי. בהתאם לנוהג, כס נסיך מוסקבה הועבר לדמיטרי שמיאקה כי באותה התקופה הוא היה הבכור בין צאצאיו איוואן הראשון, נסיך מוסקבה. ואסילי השני הבטיח סכום כסף גדול לחאן, הצליח להשתחרר מהשבי ואף קיבל משוביו כוח צבאי שהיה צריך לעזור לו לחזור לשלטון. עם חזרתו של ואסילי למוסקבה, דמיטרי שמיאקה העביר לו את השלטון ללא בעיות וחזר לעיר אוגליץ' באזור מוסקבה. לצורך העברת כסף לשוביו ואסילי הגדיל מאוד את המיסים והדבר גרם להתמרמרות גדולה בקרב האצילים בנסיכות. רבים מהם ביקשו מדמיטרי לחזור למוסקבה. בתמיכתם, בפברואר 1446 הוא כבש את העיר והחל כהונה שנייה של שלטונו. מספר ימים לאחר מכך נתפס גם נסיך ואסילי. דמיטרי שמיאקה החליט לעוור אותו לאות נקמה על אחיו ואסילי הפוזל ושלח אותו לאוגליץ'. אבל השלום בין בני הדודים היה שברירי מאוד. בסוף שנת 1446 כוחות שתמכו בואסילי השני התקרבו למוסקבה וב-17 בפברואר 1447 הוא החזיר לעצמו את השלטון.

דמיטרי שמיאקה המשיך במאבק צבאי, אך ללא הצלחה והפסיד במספר קרבות. בשנת 1452 הוא הצליח להימלט לנובגורוד וככל הנראה הורעל שם בשנת 1453.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hrono.ru/biograf//dm_yu17.html קורות חיים]

קטגוריה:נסיכי מוסקבה
קטגוריה:ילידי 1421
קטגוריה:נפטרים ב-1453
לחשן

לחשן הוא אדם הנמצא בקרבת הבמה בתיאטרון, ותפקידו לסייע לשחקן שעל הבמה במקרה ששכח את המילים שעליו לומר, או ששכח לנוע למקום על הבמה שבו עליו להיות. הטכנולוגיה המודרנית מאפשרת למקם את הלחשן שלא בקרבת הבמה, תוך שימוש באוזניות אלחוטיות.

בדרך כלל עוסק בתפקיד זה מנהל ההצגה, שבידיו הטקסט המלא של המופע, ובו גם ההעמדה של כל סצנה.

לחשנים היו בעבר חלק קבוע בצוות התיאטרון, אך כיום בתיאטרון מקצועי הסתייעות בלחשן נחשבת לחוסר מקצועיות. לעיתים אין להימנע ממנה, למשל כאשר מדובר בשחקן שזיכרונו נחלש, והוא זקוק לנוכחות של לחשן, לפחות ליתר ביטחון.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מקצועות הבידור
קטגוריה:תיאטרון
קטגוריה:אמנות הבמה
מלנתיוס

מֶלַנְתיוּס (מיוונית: Μελάνθιος) הוא דמות מיתולוגית המופיעה באודיסאה להומרוס. מלנתיוס היה רועה צאן שעבד בביתו של אודיסאוס לצד רועה החזירים אומאיוס ורועה הבקר פילוטיוס. מלנתיוס היה היפוכו של אומאיוס.

== מיתולוגיה ==
מלתוניוס היה רועה עזים שסיפק את העזים הטובות ביותר לעדר כדי להכין סעודה למחזרי פנלופה.<ref>Homer, Odyssey 20.174</ref> הוא שירת את המחזרים ליד שולחן האוכל, מזג להם יין ואף הדליק אש באולם לפי בקשתם.<ref>Homer, Odyssey 20.226</ref> נראה כי מלתוניוס היה מועדף על רבים מהם, כאשר אורימכוס מצוין כמי שמחבב אותו במיוחד, והוא הורשה לסעוד באותו אולם עם המחזרים.<ref>Homer, Odyssey 17.257 ff.</ref>

אודיסאוס, שהתחפש לקבצן ושהיה מלווה באומאיוס, פוגש במלתוניוס בדרכו לעיר, ליד המזרקה המוקדשת לנימפות. מלתוניוס מיד לועג לאודיסאוס ובועט בו בירך, מבלי לדעת שהוא בעצם מבזה את אדונו, דבר שגורם לאודיסאוס לשקול לתקוף אותו.<ref>Homer, Odyssey 17.212 ff.</ref> מאוחר יותר, כאשר אודיסאוס מובא בפני המחזרים, מלתוניוס טוען כי אינו יודע דבר על הזר ושאומאיוס הוא האחראי היחיד להבאתו. דבריו מובילים לנזיפות מצד המחזרים כלפי אומאיוס.<ref>Homer, Odyssey 17.370–375</ref>

במהלך הקרב עם המחזרים, תופסים אומאיוס ופילויטיוס את מלתוניוס בניסיון לגנוב עוד כלי נשק ושריון עבור המחזרים. לפי פקודתו של אודיסאוס, הם קושרים אותו ותולים אותו מהקורות, שם אומאיוס לועג לו. לאחר שהקרב מסתיים, טלמאכוס (בנו של אודיסאוס), אומאיוס ופילויטיוס תולים את שתים-עשרה העבדים, כולל אחותו של מלתוניוס, מלנתו. לאחר מכן נלקח מלתוניוס לחצר הפנימית, שם כורתים לו את האף והאוזניים בעזרת חרב, תולשים את אבר מינו כדי להאכיל בו את הכלבים, ולבסוף, בכעסם, כורתים לו את הידיים והרגליים.<ref>Homer, Odyssey 22.458–488</ref>

לפי מלקולם דייוויס מקולג' סנט ג'ון באוקספורד, הטקסט אינו מציין מי בדיוק מבצע את המעשה של השחתת גופו של מלתוניוס.<ref name="Daviesp5362">Davies, p. 536.</ref> ריק ניוטון מאוניברסיטת קנט טען כי "אין כל רמז" לכך שתלאמכוס לא השתתף בהוצאתו להורג של מלתוניוס, ואין תשובה מפורשת לשאלה האם אודיסאוס ביקש משלושתם להרוג את מלתוניוס. ניוטון מזהה את אומאיוס ופילויטיוס כמי שמשתתפים במעשה ההשחתה.<ref name="Newtonp6">Newton, p. 6.</ref>

הטקסט אינו מציין במפורש שמלתוניוס מת כתוצאה מהפציעות האלו. דייוויס טען כי לדעתו מלתוניוס שורד את הפציעות הללו.<ref>Davies, p. 535.</ref> לדבריו, אופייה של ההשחתה מצביע על מעמדו החברתי הנמוך של מלתוניוס, בהשוואה למותם האצילי יותר של המחזרים.<ref name="Daviesp535536">Davies, p. 535-536.</ref> הוא גם מוסיף כי מלתוניוס הופך ל"מת מהלך", אשר חשוף ללעג כתוצאה מעונש נורא ומשפיל זה.<ref>Davies, p. 536.</ref>

ניוטון טוען כי מלתוניוס מת מפצעיו, וכי ההשחתה מהווה הוצאה להורג. על פי מילון הביוגרפיה והמיתולוגיה היוונית והרומית בעריכתו של ויליאם סמית, אודיסאוס היה אחראי למותו של מלתוניוס, וכי מוות זה נעשה באכזריות רבה. מארק בוצ'ן טען כי מלתוניוס מת וכי ההשחתה של ידיו, רגליו ואיבר מינו מכילה סמליות; לטענתו, האיברים הראשונים משמשים בקרב, בעוד שהאיבר האחרון הוא "ביטוי ברור יותר לגבריותו".<ref> - Cited: page 153.</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דמויות באודיסאה
כנסיית אולם

St. Wolfgangskirche, Schneeberg
Stadtkirche, Bad Hersfeld
כנסיית אולָם היא כנסייה שכל ספינותיה או אגפיה (הספינה הראשית (אולם התווך) והספינות המשניות (הסיטראות)) הן שוות גובה, ולעיתים מאוחדות תחת גג אחד. המונח נטבע לראשונה באמצע המאה ה-19 בידי חוקר תולדות האמנות וילהלם ליבקה.

בניגוד לבזיליקה המסורתית, בה הספינות המשניות נמוכות מהספינה הראשית, ובכך מתאפשרת חדירת אור מחלונות קומת התאורה, התאורה בכנסיית אולם היא מהחלונות הצידיים של הספינות המשניות, שגובהן בדרך כלל הוא כגובה הקיר.

לתכנון של כנסיית האולם יש היסטוריה ארוכה, ודוגמה מוקדשת היא קפלת ברתולמאוס (Bartholomäuskapelle) של הבישוף של מיינוורק, שנחנכה בסביבות 1017. עם זאת כנסיות האולם הגיעו לשיאן רק באדריכלות הגותית המאוחרת, בעיקר בגרמניה (ובסגנון הזונדרגותיק) באזור וסטפאליה. סגנון זה זכה לעדנה גם באנז'ו שבצפון צרפת, למשל בקתדרלת פואטייה), ובמקומות אחרים, תכנון כנסיות האולם אומץ בהיקף קטן יותר, כמו בכנסיית טמפל בלונדון.

מספר כנסיות של התחייה הגותית מחקות את תכנון כנסיית האולם, בעיקר אלה העוקבות אחרי תקדימים גרמניים באדריכלות. דוגמה לכנסיית אולם נאו-גותית היא כנסיית סנט פרנציס סיילס בסנט לואיס מיזורי, שתוכננה בידי ויקטור קלותו והושלמה ב-1908.

מונח אחר לגמרי, אך בעל שם זהה, מהמאה ה-20, משמש לתיאור מבנה רב-שימושי עם כיסאות הניתנים להזזה במקום ספסלים, ואזור מזרחי שניתן להסתרה במסך, ובכך להפוך את הכנסייה לאולם ומרכז קהילתי. מבנים כאלה היו פופולריים במרכזי הערים בבריטניה החל משנות ה-60 של המאה ה-20.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדריכלות
קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:כנסיות לפי סוג
דורון שפע

דורון שפע (נולד ב-3 באוקטובר 1961). הוא כדורסלן עבר ישראלי. גובהו 1.96 מטר. תפקד בעמדת הקלע. הוא היה אחד מהקלעים הטובים בהיסטוריה של הכדורסל הישראלי, וממוקם במקום ה-11 בטבלת הקלעים של כל הזמנים בארץ עם 5,713 נקודות, 15.7 נקודות בממוצע למשחק. שפע גם שיחק בנבחרת ישראל, בה קלע 635 נקודות ב-86 משחקים.

ברוב שנותיו ככדורסלן שיחק בהפועל ירושלים.

==ביוגרפיה==

דורון שפע נולד בניו יורק. כשהיה בן שנתיים וחצי נפרדו הוריו, והוא עלה עם אימו לישראל. בגיל 8 עבר עם משפחתו לגור במוצא עילית. בילדותו שיחק כדורמים וכדורסל. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת הצנחנים, תחילה כלוחם בפלס"ר צנחנים, ולאחר מכן שירת בבית ליד, ביחידת מחסני חירום של הצנחנים. בירושלים החל את קריירת הכדורסל שלו. בשנת 1980 עלה לבוגרים של הפועל ירושלים וב-1981 ירד עם הקבוצה לליגת המשנה. ב-1983 חזר לליגת העל במדי קבוצת הפועל עפולה, בה שיחק כשנתיים. בין השנים 1985–1988 שיחק במכבי חיפה. בין השאר השתתף במשחק גמר הגביע מול מכבי תל אביב, בו הובסה חיפה 121:81. במשחק זה קלע 31 נקודות. בעונתו האחרונה בחיפה קלע 25 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר למלך הסלים הישראלי לעונת 1985/6. היה שותף להישג נבחרת הכדורסל ב-1986, כאשר סיימה במקום ה-7 מתוך 24 קבוצות.

בעונת 1989, חזר לקבוצת נעוריו הפועל ירושלים. בשנים אלו השלים את הטריו הירושלמי המפורסם כאשר שיחק יחד עם ארז חזן ועדי גורדון. בעונת 90/91 הוביל את השחקנים הישראלים בנקודות עם ממוצע של 23.6 נקודות למשחק ו-471 נקודות בסך הכל באותה עונה, יותר מכל שחקן אחר.

ב-1993 עבר להפועל חולון, בתקופה בה השקיע בה כספים איש העסקים נחום מנבר. בין השאר היה שותף שוב למשחק הפסד בגמר גביע המדינה של 1995 (77-88 לקבוצת בני הרצליה, משחק בו קלע 24 נקודות). בעונת 94/95 הוביל את הליגה באחוזי קליעה לטווח ה-3 עם 57.1% (48 קליעות מתוך 84 ניסיונות).

ב-1996 חזר שפע לירושלים ופרש במדיה מליגת העל ב-2000. בעונות אלה היה שותף בין השאר לשני הגביעים הראשונים בהם זכתה הפועל ירושלים. במשחק הראשון ב-1996 קלע 9 נק', ובשני ב-1997 קלע 13 נק'. במשחק הראשון של סדרת הגמר בשנת 1997 בין מכבי תל אביב להפועל ירושלים, הורחק על ידי ראובן וירובניק יחד עם ברד ליף. ליף, שכעס על עבירה קשה לכאורה ששפע ביצע על עודד קטש במהלך הקודם, תקף את שפע והשופט הרחיק את שני השחקנים.

שפע הוא שני ברשימת מלך הסלים של הקבוצה בכל הזמנים, עם 2,789 נקודות (אחרי ישראל אמיר ברלינסקי). במסגרת הליגה הסדירה קלע סה"כ 5,714 נקודות.

לצד צבי לובצקי, שפע הוא השחקן שניצח את מכבי תל אביב יותר מכל שחקן אחר - כל אחד מהם ניצח את הקבוצה ב-13 משחקים.

בנו, בר, היה חלק מסגל הפועל ירושלים בשנת 2017 לפני שעבר לשחק בליגות הנמוכות.

===לאחר הפרישה===
לאחר הפרישה מליגת העל עבר לשחק כחובבן בליגות הנמוכות. בין השאר שיחק בקבוצה של היישוב מוצא שבהרי ירושלים.
דורון שפע הוא אחיהם הבכור של יריב וסהר שפע, שהקימו את רשת ארומה אספרסו בר, וכמו כן מנהל את סניף ארומה במגדלי עזריאלי שבתל אביב. הוא גם מחזיק מניות בחברה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.basket.co.il/StatsPage_PlayersPoints.asp?PlayerId=10016 דורון שפע, באתר מנהלת הליגה]
* [http://www.cadursela.co.il/Dictionary_Value.asp?id=48&Category=167&Dad=167 א-ב של כדורסלע. שם הערך: שפע, דורון - מכל זווית, מכל שיפוע]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
דורון
קטגוריה:מוצא עילית: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
מהימנות (דיני ראיות)

מהימנות (או אמינות) בדיני הראיות, היא מבחן ראייתי המבטא את יחסו של בית המשפט לאמיתות עדותו של עד במשפט.

==מהימנות כמבחן ראייתי==

<div align=center>

</div>

==מהימנות במשפט הישראלי==
===מהימנות בחקיקה הישראלית===
מבחן המהימנות של המשפט הישראלי מעוגן בסעיף 53 לפקודת הראיות הקובע ש.
====עניין של בית המשפט להחליט בו====
====התנהגותם של העדים====
מחקרים העלו ספקות האמנם התנהגות העד על דוכן העדים ראויה לשמש אבן בוחן למהימנותם.

====נסיבות העניין====
====אותות האמת המתגלים במשך המשפט====
===מהימנות בפסיקת בתי המשפט בישראל===
קביעת ממצאי מהימנות מצריכה , נוסף על שיקולים שבהיגיון. עם זאת, גם כאשר השופט לא התרשם ישירות מהעד, הוא מוסמך לקבוע ממצאי מהימנות על יסוד שיקולים שבהיגיון בלבד.

הלכה היא כי רשימת השיקולים המנויים בסעיף 53 אינה רשימה סגורה, אך מצויים בה השיקולים העיקריים שעל פיהם נדרש בית המשפט להכריע בשאלת המהימנות. "אותות האמת" אינם רק אלה העולים מתוך עדות העד עצמו, אלא גם אינדיקציות לאמיתות או אי-אמיתות העדות העולות מתוך עדויות וראיות אחרות במהלך המשפט.

יעקב קדמי מסכם בספרו את ארבעת המבחנים העיקריים למהימנות עד:
{|border="1"
!style="text-align:right;vertical-align:top;white-space:nowrap;"|התרשמות
|style="text-align: right; vertical-align: top;"|התרשמות ישירה של השופט מהתנהגותו של העד על הדוכן. אופן הצגת הדברים בידי העד, מראהו של העד בעת מסירת העדות וכדומה.
|-
!style="text-align:right;vertical-align:top;white-space:nowrap;"|השוואה חיצונית
|style="text-align: right; vertical-align: top;"|השוואת דבריו של העד עם דברים שהוא עצמו אמר במקום אחר ודברים שנאמרו על ידי עדים אחרים.
|-
!style="text-align:right;vertical-align:top;white-space:nowrap;"|השוואה פנימית
|style="text-align: right; vertical-align: top;"|העמדת עדות העד במבחן של היגיון, שכל ישר וניסיון חיים, בשאיפה לעקביות ללא סתירות פנימיות.
|-
!style="text-align:right;vertical-align:top;white-space:nowrap;"|אישיות
|style="text-align: right; vertical-align: top;"|בדיקת ההשלכה האפשרית של אישיותו על מהימנות דבריו ובמיוחד אופיו של העד ונגיעתו לעניין הנדון.
|}
הכלל הוא כי שאלת המהימנות מופקדת בידי הערכאה הדיונית השומעת את העד ועל כן בדרך כלל לא ניתן לערער על הכרעה הנוגעת למהימנות עד. ערכאת הערעור תתערב רק במקרים נדירים.

.

====הבחנה בין מהימנות לאמינות====
השופט יעקב טירקל מבחין בין מהימנות לאמינות. לגישתו, אפשר שתיקבע מהימנות גבוהה לעֵד ובו בזמן תתגלה בעיית אמינות ביחס לעדות.

==ראו גם==
* ראיות
* דיני הראיות
* קבילות
* משקל
* דיות

==לקריאה נוספת==
* מרדכי קרמניצר, קריטריונים לקביעת ממצאים עובדתיים והתערבות ערכאת ערעור בממצאים המתייחסים למהימנות של עדים, הפרקליט ל"ה, חוברת ג', דצמבר 1983, עמ' 407–437
* אריאל סלטו, כשאת אומרת שאמרת: לא! עדות מתלוננות בתיקי "אינוס היכרות" – אמרה שאינה ניתנת להפרכה, הפרקליט נ"ג, חוברת א', יולי 2014, עמ' 166–193

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיני ראיות
ציפיטפוט

ציפיטפוט היא תוכנית טלוויזיה לילדים בהנחייתה של ציפי שביט, שצולמה ב-1979 בטלוויזיה החינוכית ושודרה במהלך שנות ה-80. שמה של התוכנית הוא הלחם של שם המנחה, ציפי, עם המילה "פטפוט", המעידה על נטייתה לפטפטנות.

התוכנית כללה קטעי שירה ומשחק של שביט, המגלמת בדרך כלל ילדה פטפטנית, ולעיתים דמויות אחרות. התוכנית כללה גם פינות קבועות. בפינה סיפורימפו סיפר ינשוף סיפורים שהוצג על ידי בובות. פינה נוספת הייתה "החבורה העליזה", סדרת אנימציה אמריקאית קצרה.

את שיר הפתיחה של התוכנית כתב יורם טהרלב והלחין רוני וייס.

==קישורים חיצוניים==

* "[https://www.kankids.org.il/program/?catId=1341 ציפיטפוט]" באתר כאן חינוכית

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית
קטגוריה:ציפי שביט
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
ים בופור

ים בופור (בצרפתית: mer de Beaufort) מהווה חלק מאוקיינוס הקרח הצפוני ונמצא צפונית לטריטוריות הצפון-מערביות, יוקון ואלסקה ומערבית לארכיפלג הארקטי הקנדי. גבולו הצפון-מערבי של ים בופור הוא הקו המחבר בין היישוב פוינט ברו, היישוב הצפוני ביותר באלסקה, והיישוב לנדס אנד על אי הנסיך פטריק שבקנדה. הים קרוי על שם ההידרוגרף האירי סר פרנסיס בופור. שטח הפנים של הים הוא כ־476,000 ק"מ רבועים, והעומק הממוצע הוא 1,004 מטר. היישוב הראשי לאורך ים הבופור הוא מפרץ פרודוהי, אלסקה, המהווה את מרכז ייצור הנפט בשפלה החופשית המכונה המדרון הצפוני. צינור טרנס-אלסקה נושא נפט גולמי דרומה ממפרץ פרודוהי לוואלדז, נמל נטול קרח במרחק של כ- 1,300 ק"מ משם בחוף הדרומי של אלסקה.

על פי הערכות מומחים בקרקעית ים בופור קיימות עתודות נפט משמעותיות. ים בופור נסקר לראשונה בשנות ה-60 ובשנת 1986 החלו בו קידוחי נפט.

בתחומי ים בופור קיים סכסוך גבול ימי מזה שנים, בין ארצות הברית לבין קנדה. קנדה טוענת כי ההגבול הימי בין יוקון לאלסקה נמשך למרחק 370 ק"מ על קו אורך 141, בהמשך לגבול היבשתי שבין המדינות. ארצות הברית טוענת מנגד כי הגבול הימי בין המדינות הוא קו אנכי לקו החוף למרחק 370 ק"מ לתוך הים. טענותיהן שתי המדינות יוצרות שטח ים בצורת טריז, שעליו קיימות טענות בעלות מתחרות. קיומן של עתודות נפט משמעותיות בקרקעית ים בופור החריפה את סכסוך הגבול שבין המדינות, ושתיהן פתחו מכרזים על חיפושי נפט בשטח המריבה.

רוב שטחו של ים בופור קפוא לאורך רוב ימות השנה וכיפת הקרח הצפונית מכסה את קצהו הצפוני של הים. רק באוגוסט וספטמבר הקרח מתפרק, ורק ליד החופים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ימים באוקיינוס הקרח הצפוני
בופור
בופור
בופור
קטגוריה:גבול ארצות הברית – קנדה
בופור
קטגוריה:יוקון: גאוגרפיה
קטגוריה:הטריטוריות הצפון-מערביות: גופי מים
חוחחוט

חוחחוט (במונגולית: 17px/Хөх хот; במנדרינית: 呼和浩特; בפין-יין: Hūhéhàotè; ברוסית: Хух-Хото - חוּח-חוֹטוֹ) היא נציבות עירונית ובירת המחוז האוטונומי מונגוליה הפנימית שבצפון-מרכז הרפובליקה העממית של סין.

העיר נוסדה בשנת 1580 על ידי החאן המונגולי בשם חוחחוט (בתרגום מילולי ממונגולית - העיר הכחולה), על שם רכס ההרים השולט על העיר. בעיר נבנו מקדשים ומבצרים, ובשנת 1693, עם חדירת ההשפעה המוסלמית לאזור, נבנה בעיר מסגד. בשנת 1919 אוחדה העיר עם מבצר קרוב וכונתה מחדש "גוויסווי", אך עם הכיבוש היפני בשנת 1937 שונה שמה מחדש. לאחר מלחמת העולם השנייה סופחה העיר לרפובליקה של סין. בשנת 1952 החליפה חוחחוט את כבירת מונגוליה הפנימית.
העיר ידועה במוצרי החלב המיוצרים בה.

==גאוגרפיה==
נציבות חוחחוט משתרעת על פני 17,143 קמ"ר בדרום-מרכז המחוז האוטונומי מונגוליה הפנימית. חוחחוט שוכנת בגובה 1,065 מטרים מעל פני הים כ-410 ק"מ צפון-מערבית לבייג'ינג בירת סין ומוקפת ב מצפון וב מדרום. האקלים בעיר הוא קר וצחיח עם טמפרטורות שבין 20 מעלות צלזיוס מתחת לאפס בחורף ל-30 מעלות בקיץ.
[[תצלום לווין של חוחחוט]]

==דמוגרפיה==
מאז החלו הרפורמות בסין בשנת 1989 התפתחה העיר במהירות; על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בנציבות העירונית כ-3.4 מיליון תושבים, מתוכם כ-2.68 מיליון בשטח האורבני. רובם של תושבי העיר (87%) הם סינים אתניים (בני האן), שהיגרו לאזור לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין. כעשרה אחוזים מבני העיר הם מונגולים אתניים. מיעוטים נוספים כוללים את בני החווי, מנצ'ורים, קוריאנים ואויגורים. השפות הרשמיות בעיר הן מנדרינית ומונגולית. 

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מיליונים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים
קטגוריה:מונגוליה הפנימית: ערים
קטגוריה:מונגוליה: היסטוריה
קטגוריה:מחוזות הרפובליקה העממית של סין: ערי בירה
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: נציבויות עירוניות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
מעבר הגידי

מעבר הגידי (בערבית: ممر الجدي) הוא מעבר בין שני רכסי הרים במערב חצי האי סיני. אורכו של המעבר הוא 29 קילומטר וכיוונו הכללי הוא מזרח-מערב. הכביש שבמעבר מתחבר במזרחו לכביש ביר גפגפה - ביר תמדה ובמערבו לכביש הרוחב (בלוזה - טסה - ראס סודר).

חשיבותו של המעבר נובעת מהיותו אחד משני המעברים היחידים (השני הוא מעבר המיתלה שמדרום למעבר הגידי) המאפשרים תנועה רכובה מחלקה הדרומי של תעלת סואץ אל מרחבי חצי האי סיני. המעבר נפרץ על ידי המצרים לאחר מלחמת סיני כאחד מלקחי המלחמה.

במלחמת ששת הימים חטיבה 200 של צה"ל, בפיקודו של יששכר שדמי, שהשתייכה לאוגדה 31 (בפיקוד אברהם יפה) ולחמה בגזרת חצי האי סיני, כבשה את מעברי המיתלה והגידי וחסמה בכך את דרך הנסיגה של כוחות צבא מצרים.

במלחמת יום הכיפורים נערך כוח צה"לי, בפיקודו של אלוף מנחם מרון, במעברי המיתלה והגידי, במטרה לשמש כוח עתודה לבלימה אם הצבא המצרי יצליח לפרוץ את קווי צה"ל שממזרח לתעלת סואץ.

כחלק מהסכם הביניים בין ישראל למצרים, נסוגה ישראל ב-22 בפברואר 1976 לקו המיתלה והגידי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סיני: גאוגרפיה
קטגוריה:החזית המצרית במלחמת ששת הימים
קטגוריה:החזית המצרית במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מעברי הרים
מכבי רחובות (כדורסל)

מכבי רחובות היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר רחובות המשחקת בליגה הלאומית. מארחת את משחקיה באולם ברזילי ברחובות.

== היסטוריה ==
מועדון הכדורסל מכבי רחובות נוסד בשנות ה-50 וברוב שנות פעילותו שיחקה הקבוצה הבוגרת בליגה א' ובליגה הארצית. אולמה הביתי של הקבוצה הוא אולם של בית הספר התיכון אורט אולם ברזילי המכיל 700 מושבים הנבנה בשנת 1983.

סמל הקבוצה בעונות 2020-2022
בשנות ה-90, כאשר שיחקה תחת הדרכתו של מוטי ארואסטי בליגה לאומית ב', הייתה הקבוצה קרובה לעלייה לליגה הבכירה אך לא הצליחה להשלים את המשימה.

בסיום עונת 2015/16 העפילה מכבי רחובות לליגה הלאומית אחרי 17 שנות היעדרות. באותה עונה הופעלה לראשונה שיטת הפלייאוף בליגה הארצית בסיום העונה הסדירה ורחובות ניצחה בחצי הגמר את מכבי בת-ים ובגמר את אליצור רמלה, כאשר בשתי הסדרות היא עשתה זאת ללא יתרון ביתיות.

בסיום עונת 2016-17 סיימה רחובות את הליגה הסדירה במקום השישי והעפילה לרבע הגמר הפלייאוף, בו הודחה בידי הפועל באר שבע/ב"ש לאחר הפסד 2-0 בסדרת רבע הגמר הפלייאוף.

את עונת 2017-18 סיימה רחובות את הליגה הסדירה במקום השלישי, והודחה בחצי הגמר לאחר הפסד 3-0 למכבי קריית גת.

את עונת 2018-19 סיימה הקבוצה במקום ה-13 בליגה הלאומית ונשרה לליגה הארצית לאחר שלוש עונות, זאת על אף שהחזיקה בתקציב השני בגודלו בליגה, הקבוצה נבנתה לעליה לליגת העל ובה שיחקו בין היתר יובל נעימי, דניאל איידן, גור פורת ואבירם זליקוביץ'. במהלך העונה פוטרו שני מאמנים, רועי חגאי ומיקי גורקה.

את עונת 2019/20 שיחקה הקבוצה בליגה הארצית כאשר לכל אורכה הייתה בצמרת הליגה, אך צמד הפסדים למוליכה מכבי עירוני רמת גן במהלך העונה הותירו את רחובות במקום ה-2 עם מאזן של 14 ניצחונות ו-2 הפסדים. העונה הופסקה בגלל התפרצות מגפת הקורונה ולא הגיעה לסיום. עקב כך נשארה הקבוצה בליגה הארצית לעונה נוספת.

לקראת עונת 2020/21 חתם אבי סוכר כמאמן הקבוצה במקומו של יניב בורגר
. עונת 2020/21 הייתה בצל מגפת הקורונה ובפתיחת העונה הוחלט לקיים את הליגה בעונה זו ללא פלייאוף. מכבי רחובות סיימה את גם עונה זו במקום השני ושוב לא עלתה לליגה השנייה (לאומית) לאחר שני הפסדים להפועל לוד ולמכבי מעלה אדומים כאשר השנייה עלתה לליגה הלאומית בסיום העונה.

בעונה 2021/22 פתחה מכבי רחובות בהחתמת מאמן, קובי חסון, אשר שיחק במועדון במשך 15 שנים, יחד איתו מונה לתפקיד עוזר המאמן, אופיר פרחי אשר שיחק בעונת 2015/16.
בסיום אותה עונה חזרה מכבי רחובות לליגה הלאומית בכדורסל אחרי 3 שנות היעדרות לאחר שניצחה בגמר הפלייאוף את אליצור יבנה 0-2

הקבוצה מפעילה מחלקת נוער בשיתוף החברה העירונית רחובות אשר כוללת 13 קבוצות גיל.

== שחקנים בולטים בעבר ==
*מתן נאור
*אורי קוקיה
*פביאן ליפרמן
* גרי גנדל
* אלעד הופמן
* אורן נודלמן
* קובי חסון
* ארז מרקוביץ'
* ינעם אירם

==קישורים חיצוניים==

* [http://ibasketball.co.il/league/4039/team/287965 מכבי רחובות] , באתר של איגוד הכדורסל בישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
רחובות
רחובות
קטגוריה:רחובות: מועדוני ספורט
לאט יותר

"לאט יותר" הוא סרט קצר שכתב, הפיק וביים אברהם הפנר, בשנת 1967. הסרט נחשב על ידי מבקרי וחוקרי קולנוע ישראלי כאחד מהסרטים הקצרים החשובים והמשפיעים ביותר שנעשו בישראל.
הסרט זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר לשנת 1967 בפסטיבל ונציה.

התסריט המקורי של הסרט ראה אור כנספח בספרו של אברהם הפנר "סינימה נייר - עיבודים מספרות לקולנוע" בשנת 1999.

==עלילת הסרט==
הסרט מתאר משבר בזוגיות רבת שנים דרך מחשבותיה של אשה מזדקנת. האישה רבה עם בעלה לאחר שזה שיקר לה. לאחר חילופי האשמות, יוצאת האישה בטריקת דלת מדירתם. היא הולכת לבית קפה, ובו היא מהרהרת על החיים, הזוגיות והזקנה. הרהוריה נמשכים כאשר היא חוזרת לביתה הריק, ומגלה שבעלה הלך לבדו לסרט. בבדידותה, מחשבותיה הקיומיות ממשיכות לסחוף אותה בין מצבי רוח שונים. היא הולכת לישון, ומתעוררת בבוקר לצד בעלה. הוא מנסה להסביר לה מה קרה, אך היא מסרבת לשמוע. הריב מתחדש והוא יוצא מהבית, היא נשארת שוב לבדה.
הבדידות מובילה אותה פעם נוספת למחשבות נוגות. היא מהרהרת במראה שלה, בפניה המזדקנים וביחסיה למלבושיה. האישה נרדמת במרפסת, וכאשר היא מתעוררת היא מוצאת את בעלה לצידה. הוא מפייס אותה, והיא סולחת לבעלה ומבינה את חשיבותו בחייה.

==חשיבות קולנועית==
את התסריט כתב הפנר תוך שימוש במילותיה של סימון דה בובואר מתוך מאמר שפרסמה בכתב העת "זמנים מודרניים". סגנונו הקולנועי של הסרט ייחודי - הוא נטול דיאלוגים לחלוטין, האינטראקציה בין הדמויות מתקיימת דרך מחשבותיה של האישה בלבד ומועברת בקריינות (Voice over). באמצעות הקריינות, האישה מדבבת את הוויכוחים בינה לבין בעלה, כאשר לעיתים דיבוב השיח ייעשה על פני מראה הדמויות המתווכחות אחת עם השנייה, ולעיתים על פני מראה פניהן השותקות ותו לא.

עלילת הסרט משקפת באופן מובהק את המונח שהוטבע שנים אחר כך, הרגישות החדשה. הסיפור ייחודי ויוצא דופן בנוף סרטי הבורקס הקולנועי של שנות השישים - הסרט עוסק באנשים, ביחסים וברגשות מורכבים.
סגנון הבימוי מושפע מסרטי הגל החדש הצרפתי, סגנון אליו התוודע הפנר בעת ששהה בפריז יחד עם חברו אורי זוהר, בתחילת שנות השישים.

כאחד מראשוני הסרטים שהגדירו את "הרגישות החדשה", נחשב סרט זה למכונן בהיסטורית הקולנוע הישראלי.

==לקריאה נוספת==
*

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים ישראליים קצרים
קטגוריה:סרטי 1967
קטגוריה:סרטי אברהם הפנר
קטגוריה:סימון דה בובואר
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1967