OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סבל

ייסורים, אוגוסט פרידריך אלברכט שנק, 1878. בציור נראית כבשה המתאבלת על הטלה שלה, בעוד עורבים מצפים לעוט על הפגר. [[אבלות ובייחוד שכול, נמנים בין הגורמים לסבל נפשי.|]]
סבל הוא התנסות בתחושת כאב הנגרמת לאדם או בעל-חיים אחר, כל כאב פיזי או נפשי. סבל נמצא בבסיס השלילי של ההתנסויות היום-יומיות (רגשות, תחושות, מצבי רוח, סנטימנטים), בעוד שהנאה או אושר קיימים בבסיס החיובי של אותן התנסויות.

יש המבחינים בין סבל גופני וסבל נפשי, זאת על פי מקור הסבל העיקרי, בין אם הוא תהליך גופני או תהליך נפשי. סבל גופני עשוי להתלוות לתחושות של כאב, בחילה, קוצר נשימה, גירוד ועוד. סבל נפשי עלול להיגרם כתוצאה מחרדה, אבלות ובייחוד שכול, שנאה ושעמום.

סבל עלול להתרחש במגוון של עוצמות, החל מסבל פעוט וחולף ועד לסבל אדיר שלא ניתן לתארו במילים. משך הסבל וכן שכיחותו עשויים להשפיע על עוצמתו הכוללת בעיני הסובל.

יחסם של אנשים לסבל עשוי להשתנות בהתאם למספר גורמים: תפיסת עוצמת הסבל, השאלה האם מדובר בסבל נמנע או בלתי-נמנע, סבל מועיל או חסר תועלת, בעל תוצאות מרובות או תוצאות פעוטות, סבל ראוי או בלתי ראוי, סבל הבא מתוך בחירה או שאינו רצוי, סבל מתקבל על הדעת או בלתי מתקבל על הדעת, ועוד.

השימוש במונחים "כאב" ו"סבל", אינו מובחן תמיד ויש לבררו. לעיתים משתמשים בשני מונחים אלה, כמונחים חלופיים וזהים; לעיתים השימוש במונחים אלה הוא כמונחים מנוגדים האחד לשני, לדוגמה: "כאב הוא בלתי נמנע, סבל הוא בחירה", או "כאב הוא גופני, סבל הוא נפשי"; לעיתים מונח אחד מתייחס למכלול בעוד שהמונח השני הוא מקרה פרטי בתוכו, לדוגמה: "כאב הוא סבל פיזי", או "סבל הוא כאב פיזי או נפשי עז"; לעיתים השימוש במונחים אלה הוא במובן שונה לחלוטין.

ניתן לטעון כי יצורים בעלי הכרה סובלים במהלך חייהם, בדרכים מגוונות ולעיתים באופן ניכר. אין תחום ידע בודד העוסק בכל היבטי הסבל, אולם תחומים רבים עוסקים בטבעו של הסבל ובתהליך הסבל, במקורו, בגורמיו, במשמעותו ובחשיבותו ובביטויו האישיים, החברתיים והתרבותיים, בדרכי הטיפול והריפוי ובשימושים שניתן להפיק ממנו.

== ראו גם ==
*דיסטופיה
*עצב (רגש)
*ייסורים

==לקריאה נוספת==
* דוד הרטמן, סבל. בתוך, ארתור א. כהן ופול מנדס-פלור (עורכים), אברהם שפירא (עורך המהדורה העברית), לקסיקון התרבות היהודית בזמננו: מושגים, תנועות, אמונות, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשנ"ג, 1986. עמ' 348–352.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רגשות
אגנס הקדושה

אַגְנֶס הקדושה (Agnes), או אגנס מרומא, היא מרטירית מהתקופה הרומית, המוכרת כקדושה בנצרות הקתולית ובכנסיות המזרחיות. יום חגה ב-21 בינואר. היא משמשת בעיקר כפטרונית של הבתולות והגננים, וכן כפטרונית של ילדות, זוגות מאורסים וקורבנות אונס.

לפי האגדה, אגנס, ילדה בת שתים-עשרה שנה, הואשמה בהשתייכות לדת הנוצרית, בזמן הרדיפות של הקיסר דקיוס בשנת 249, או, לפי מקורות אחרים, אלה של ולריאנוס ב-258, או של דיוקלטיאנוס ב-303. האגדה מספרת כי לאחר שסירבה להקריב קורבן לאלה וסטה, הורה הקיסר להפשיטה מבגדיה ולהעמידה במקום שבו הציגו זונות העיר את מרכולתן (לפי אחת הטענות, מאחר שהחוק הרומי אסר על הוצאתן להורג של בתולות). באופן פלאי איש לא העז לחללה; היחיד שהתקרב אליה נפל לארץ ומת. אלא שהנס שנעשה בה לא הצילהּ מהמרטיריום. היא הועלתה על המוקד, וכשהאש לא נגעה בה, פקעה סבלנותו של הנציב הרומי, והוא ערף את ראשה בחרבו.

פולחן הקדושה אגנס עתיק מאוד, וכבר קונסטנטינה, בתו של קונסטנטינוס, הורתה להקים לכבודה כנסייה במקום קבורתה בוִיָה נומנטנה (via Nomentana) ברומא. כנסייה זו נקראת כיום Sant'Agnese fuori le mura (אגנס הקדושה שמחוץ לחומות). כן מוקדשת לה הכנסייה סַנְט'אַנְיֶיזֶה אִין אָגוֹנֶה (S. Agnese in Agone) שבפיאצה נאבונה, אף היא ברומא.

האטריבוט (הסימן המזהה) שלה באיקונוגרפיה הנוצרית הוא טָלֶה, על שום דמיון שמה למילה הלטינית agnus (טלה). כמו כן היא מצוירת לעיתים קרובות עם ענף הדקל שמסמל את המרטיריום.

== ראו גם ==
* המאוזוליאום של סנטה קונסטנצה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

אגנס
קטגוריה:נשים שהוצאו להורג בעריפת ראש
קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4
אונזער טריבונע

אונזער טריבונע (בתרגום חופשי מיידיש: "הבמה שלנו") היה כתב עת ביידיש שייסדו זאב ז'בוטינסקי, דוד אידר וג'וזף קאואן ((1932—1868) Joseph Cowen מי שהקים את הפדרציה הציונית של אנגליה) בספטמבר 1916, בעיצומם של ימי מלחמת העולם הראשונה. 

מטרת המייסדים הייתה לקדם את הרעיון המתהווה להקמת הגדודים העבריים וגיוס לפחות 1000 יהודים אליהם עד למועד ספציפי, 25 באוקטובר 1916. 

עורכו הראשון של העיתון היה מאיר גרוסמן, ששנה קודם לכן עזב את העיתון היידישאי אותו ערך עד אז בקופנהגן ובין הכותבים בו נמנה אשר ביילין. מרכזו ישב בלונדון אך הייתה לו תפוצה בקהילות אירופה. המממן היה ג'וזף קאואן.

העיתון פעל תחילה כיומון (23 גיליונות שלו), אולם נכשל במשימה העיקרית שהציבו לו מייסדיו, כאשר עד למועד הספציפי שנקבע נרשמו לגיוס לגדודים העבריים רק 200 יהודים. ז'בוטינסקי החליט לפיכך להעבירו למתכונת שבועית וכך הוא התפרסם בשנים שאחרי כן, עת שימש ביטאון לזרם האקטיביסטי בציונות, זרם שלימים היה לתנועת הציונות הרוויזיוניסטית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי עת ביידיש
קטגוריה:ציונות רוויזיוניסטית
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:עיתונים וכתבי עת ציונים
*
קטגוריה:ציונות בבריטניה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: עיתונים
בארי וייט

בארי יוג'ין וייט (Barry Eugene White; 12 בספטמבר 1944 - 4 ביולי 2003) היה זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אמריקאי, הידוע בזכות כתיבת להיטי נשמה ודאנס רבים. הקים את להקת "Love Unlimited Orcastra", עימה יצר שירים רבים נוספים.

==ביוגרפיה==
וייט נולד בגאלווסטון, טקסס. גדל באזורים מוכי הפשע של דרום-מרכז לוס אנג'לס, קליפורניה. הצטרף לכנופיה בגיל 10, ובגיל 17 נכלא לארבעה חודשים על גנבת צמיגי קאדילק בשווי 30,000$.

לאחר ששוחרר מהכלא עזב וייט הצעיר את חיי הכנופיה והחל בקריירת שירה. בתחילה היה חבר במספר מקהלות, ובאמצע שנות ה-60 החל בקריירת סולו. זכה להצלחה ראשונה כאשר התפרסם ככותב שירים לזמרים מפורסמים כגון בובי פולר.

בשנת 1969 גילה שלוש זמרות מוכשרות והרכיב איתן את להקת "Love Unlimited". הלהקה הייתה אמורה לחקות את להקת המוטאון המצליחה, הסופרימס, ונוהלה על ידי וייט במשך שנתיים, עד שהזמרות חתמו על חוזה עם חברת "20th Century Fox Records". במהלך העבודה המשותפת וייט הלחין, כתב והפיק את הלהיט הגדול ביותר של הלהקה, "Walking in The Rain"; עם צאתו נכנס השיר ל-20 הגדולים במצעד האמריקאי.

הלהקה יצרה מספר להיטים יחד עם וייט. וייט נישא לזמרת המובילה של הלהקה, גולדן ג'יימס. כאשר הקליט וייט מספר דמואים לשירים שיועדו לקולות גברים, יעצה לו חברת התקליטים לעבור אל קדמת הבמה. אז החלה קריירת הסולו של וייט. הוא הקליט שירים מפורסמים רבים: "I'm Gonna Love You Just a Little More Baby" (1973), "Never, Never Gonna Give You Up" (1973), "Can't Get Enough of Your Love, Babe" (1974), "You're the First, the Last, My Everything" (1974), "What Am I Gonna Do With You" (1975), "Let the Music Play" (1976), "Your Sweetness is My Weakness" (1978), "Change" (1982), "Sho' You Right" (1987), "Practice What You Preach" (1994) ועוד. הוא כונה על ידי מעריציו בשם "המאסטרו".

וייט כתב אוטוביוגרפיה יחד עם הסופר מארק אליוט; הספר, "Barry White: Love Unlimited", יצא לאור בשנת 1999 בהוצאת Broadway Books.

וייט סבל מלחץ דם גבוה לאורך השנים, מצבו הבריאותי החל להדרדר בסתיו 2002, כאשר חלה במחלת כליות. במאי 2003 לקה בשבץ, בעקבותיו פרש מפעילות ציבורית. הוא נפטר ב-4 ביולי 2003 בבית החולים סדארס-סיני במערב הוליווד; מותו יוחס למחלת הכליות שלו.

==אזכורים תקשורתיים של שיריו==
שיריו של וייט זכו להוקרה מחודשת בעקבות סדרת הטלוויזיה האמריקאית המצליחה "אלי מקביל", ששודרה בשנים 1997–2002. הסדרה השתמשה בשיריו בפסקול הסדרה, להמחשת תחושותיהן ומחשבותיהן של הדמויות, וכך החזירה את שיריו לתודעת הציבור. וייט אף הופיע בסדרה פעמיים כאורח, עם דמותו האמיתית. מפגש נוסף שלו עם הטלוויזיה היה כאשר סדרת הטלוויזיה "סאות'פארק" יצרה את הדמות "שף" על בסיס דמותו של וייט. יוצרי הסדרה אף הציעו לווייט את התפקיד, אך הוא דחה את ההצעה עקב היותו נוצרי והתנגדותו לתכניה של האלימים והפרובוקטיביים של הסדרה. וייט גם הופיע מספר פעמים כשחקן אורח במשפחת סימפסון.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.nndb.com/people/929/000023860/ בארי וייט], באתר NNDB 
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/entertainment/3046650.stm ידיעה על מותו], באתר BBC 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:דיסקו
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:אמני A&M רקורדס
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה העולמי: אגדת מוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
מחוז פרשינג (נבדה)

מחוז פֵּרְשִׁינְג הוא מחוז במדינת נבדה בארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2000 במחוז 6,693 תושבים. בירת המחוז היא העיר לבלוק.

==היסטוריה==

בתחילה מחוז פרשינג היה חלק ממחוז האמבולדט. בשנת 1919 לאחר ששריפה כילתה את בית המשפט המחוזי בעיר וינמוקה, סירבו האנשים מלבלוק ודרומה להשתתף בבניית בית משפט חדש ודרשו יצירת מחוז חדש בדרום.
דרישתם נענתה והוכרז על מחוז חדש על שם גנרל ג'ון פרשינג מפקד הכוחות האמריקאים במלחמת העולם הראשונה. פרשינג הוא המחוז האחרון שנוצר במדינת נבדה.

==גאוגרפיה==

על פי לשכת מרשם האוכלוסין של ארצות הברית שטח המחוז עומד על 15,715 קמ"ר, מתוכם 80 קמ"ר מים (0.51%).

==דמוגרפיה==

על פי מפקד התושבים של שנת 2000 במחוז 6,693 תושבים, 1,962 משקי בית ו-1,383 משפחות. צפיפות האוכלוסין היא 0.43 נפשות לקמ"ר. במחוז 2,389 יחידות דיור.

==קישורים חיצוניים==

* 

פרשינג, מחוז
זלמן יפרויקין

זלמן יֶפרויקין (נכתב לעיתים אפרויקין; בכתיב יידי: יעפרויקין; באנגלית: Zalman (Salman) Yefroikin; 18 באפריל 1893 - 1 באוקטובר 1966), שנודע גם בשם העט S. Efron, היה סופר יידיש, מחנך ועורך יהודי.

==ביוגרפיה==
יפרויקין נולד ב-18 באפריל 1893 בווקשנה שברוסיה (ליטא). הוא קיבל חינוך דתי מסורתי אצל אביו רפאל, סוחר תבואות גדול. מנעוריו בחר בהשכלה חילונית והשלים לימודיו בסמינר למורים בריגה (לטביה). בשנת 1921, לאחר כמה שנות הוראה היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק, שם היה מורה ומחנך פעיל ברשתות החינוך ביידיש. היה בין מקימי בתי הספר של "חוג הפועלים" (ארבעטער רינג), וגם לימד בהם כמורה מן השורה.

יפרויקין היה עורך פורה ביידיש ובאנגלית. הוא השתתף בעריכת אנציקלופדיות יהודיות ביידיש, וכן ערך כתב עת יהודי חינוכי באנגלית. בשנת 1943 ייסד וערך עיתון ילדים יהודי בניו יורק בשם "קינדער צייטונג" (יידיש: "עיתון ילדים"). במשך שנים הוציא וערך ספרי מקראות ביידיש לילדים, ובהם כאלה שנפוצו לא רק באמריקה אלא גם באירופה, בפולין ובמזרח אירופה שבין שתי המלחמות.

משנת 1953 ועד מותו שימש המנהל החינוכי של 85 בתי-ספר יהודיים חילוניים של "חוג הפועלים". כן היה חבר במועצת המנהלים של ייווא, בוועד הפועל של "אַלװעלטלעכער ייִדישער קולטור־קאָנגרעס" (Congress for Jewish Culture), של 'האנציקלופדיה הכללית ביידיש', וכן בוועדות המנהליות של ועד העובדים היהודי ושל עיתון פארווערטס.

יפרויקין פרסם מכתביו עשרות כרכים ביידיש. אף ספר מספריו לא תורגם לעברית. הוא נפטר ב-1 באוקטובר 1966 בניו יורק.

==משפחה==
יפרויקין היה נשוי לאיימי ברזין (Amy Beresin), ובני הזוג היו הורים לשניים.

אחיו הבכור, ישראל אפרויקין, היה סופר יידיש והוגה דעות חילוני ידוע.

==כתביו==
*זלמן יעפרויקין, ח. בעז, אונזער ווארט: ליטעראריש-געזעלשאפטלעכע כרעסטאמאטיע, ניו-יורק: מאקס נ. מייזעל פארלאג, 1940.
*זלמן יעפרויקין, א באזוך אין סאוועט-רוסלאנד: איינדרוקן און באגעגענישן, ניו-יורק: ארבעטער-רינג, 1962.
*זלמן יעפרויקין, יידן גיבן זיך ניט אונטער [יידיש: "יהודים לא נכנעים"], ניו-יורק: ארבעטער-רינג, 1965 – על החיים היהודיים במזרח אירופה (תורגם לאנגלית בשנת 1966 תחת השם Jews Do Not Surrender).

==קישורים חיצוניים==
* [http://library.syr.edu/digital/guides/y/yefroikin_z.htm Zalman Yefroikin Papers], באוניברסיטת סירקיוז 
* 

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:עורכים ספרותיים יהודים
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער כותבי יידיש
קטגוריה:אנציקלופדיסטים יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1966
שפירא

שפירא הוא שם משפחה נפוץ בקרב משפחות יהודיות שמוצאן מיהדות אשכנז ההיסטורית שהתפזרה לאורך השנים ברחבי יהדות אירופה. 

לשם המשפחה ייתכנו מקורות שונים. מקור אחד לשם שפירא הוא שמה של העיר שפייר, בריינלנד, גרמניה. יהודים התיישבו בעיר במאה ה-11 ואולצו לעוזבה במאה ה-14,אז נפוץ השם השם באזורים אחרים באירופה. השם יכול להיות קשור גם במילה העברית "שפר" או "ספיר". וריאנט נפוץ לשם זה הוא .

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
אפולוגטיקה

אָפּוֹלוֹגֶטִיקָה היא העיסוק האנושי בהגנה שיטתית על עמדה מסוימת, ספרותית, דתית, אמונית, או עקרונית. מקור המילה הוא ביוונית - ἀπολογία, שמשמעותה תגובת הנאשם לקטגוריה אותה הוא מביע בעצמו (ולא באמצעות בא כוח כגון עורך דין).<ref name=":0">רוברט מקינטוש, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, ערך Apologetics</ref>

המושג השתרש בהשאלה בעיקר בענף התאולוגיה, ובעיקר זו הנוצרית , במשמעות של הגנה אינטלקטואלית על עיקרי האמונה והוכחת אמיתותה.<ref name=":0">רוברט מקינטוש, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, ערך Apologetics</ref> מבחינים בין אפולוגטיקה לבין ספרות פולמוס שהיא לא הגנתית אלא אגרסיבית. המונח משמש להביע צידוק אינטלקטואלי-לוגי, באמצעים רטוריים, לתפיסה, אמונה, מערכת ערכים ותורה פילוסופית.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:רטוריקה
שלוש נקודות

שלוש נקודות (…) הוא סימן פיסוק המורכב משלוש נקודות בזו אחר זו. שימושו העיקרי הוא כציון מקומו של טקסט שלא נכתב במלואו מסיבות שונות.

== שימושים ==

לסימן שלוש הנקודות מספר שימושים:
* במהלך פסיחה על מילה או מספר מילים בהבאת ציטוט. "...ואעשה עמו חסד אלהים ויאמר ציבא אל המלך עוד בן ליהונתן נכה רגלים" ().
* כדי לציין שתיקה: "אמא: אתה שברת את האגרטל? יותם: …"
* במקום שבו על הקורא להשלים את המשך הכתוב בעצמו: "שלם את החשבון, אחרת…".
* כדי לבטא רגש או היסוס: "הייתי מדבר אתו… אבל הוא קצת מפחיד אותי…".
* כדי לסמן את סופה של בדיחה או הלצה: "הייתי רוצה לעזור אבל פחות משלא הייתי רוצה לעזור…".
* בתרבות האינטרנט, בפרט אצל בני נוער, משמשות לעיתים שלוש נקודות (או יותר) במקום סימן פיסוק אחר: "ענק… איזה קטעים…", פעמים רבות נכתבות רק שתי נקודות ".." במקום שלוש. 
* במתמטיקה משתמשים בשלוש נקודות כדי לציין "וכך הלאה", לדוגמה, את המשכה של סדרה שיש בה חוקיות ידועה וברורה מאליו: 2, 4, 6, 8, …
* בשפת התכנות JavaScript נעשה שימוש בשלוש נקודות כדי לפרוס את האלמנטים של מערך או אובייקט לולאתי אחר.

יש המשתמשים בשתי נקודות בלבד או בארבע נקודות או יותר, אך הצורות הללו אינן נחשבות כתקניות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://hebrew-academy.org.il/topic/hahlatot/punctuation/#target-3459 רצף נקודות (…)], באתר האקדמיה ללשון העברית

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיסוק
גרזן דני

גרזן דני
הגרזן הדני, שנקרא גם Dane-axe, English long axe, Viking axe ו-Hafted axe היה סוג של גרזן מלחמה ענק. 

הגרזן הדני היה גרזן דו-ידני באורך ששקל פי 3 מגרזן רגיל וכלל להב כבד במיוחד. כדי להפעילו נדרש כוח רב והשליטה בגרזן דרשה תנועה של כל הגוף ולא רק של הידיים או הזרועות. עוצמת המכה שאפשר היה להפיק באמצעות כלי נשק זה הייתה אדירה. למעשה, שום דבר - למעט מגן כבד ביותר - לא יכול היה לספוג מכה של גרזן דני ולהישאר שלם. הגרזן הדני חדר בקלות שריון וניפץ מגנים קלים, כלי נשק ועצמות (הן של בני אדם והן של סוסים).

מקורו של הגרזן הדני הוא באנשי הצפון של סקנדינביה ואנגליה בתקופת הויקינגים. הוויקינגים היו ידועים בלחימתם האגרסיבית ובשימוש הפופולרי שלהם בגרזנים בגדלים שונים: חלקם חד-ידניים, חלקם בעלי מוט באורך מטר המאפשר שימוש ביד אחת או שתיים ואחרים שנועדו לשימוש דו-ידני בלבד. הגרזן הדני היה הגדול שבהם ומאחר שהצריך כוח רב, הוא היה בשימושם של יחידות עילית של אנשים חזקים וגדולי מידות במיוחד. 

הידועים שבמשתמשי הגרזן הדני היו ההאוסקרלים (Huscarles), יחידות מצבא הקבע של המלך הרולד הסקסוני. ב-1066 הצליחו ההאוסקרלים להדוף פלישה ויקינגית מהצפון בקרב גשר סטמפורד כאשר לוחמי המשמר החמושים בגרזנים אלו הניסו את הפולשים. כשבועיים אחר כך פלשו הנורמנים מהדרום ובקרב הייסטינגס, כמו קודם, ההאוסקרלים ניצבו בחזית האנגלית. הם נלחמו בגבורה וגרמו לנזק רב לחיל הפרשים הנורמני. לבסוף, הוכרעו ההאוסקרלים על ידי שילוב הפרשים עם הקשתים הנורמנים והם הובסו. 

אחרי כיבוש אנגליה ותבוסת הסכסונים נזנח השימוש בנשק כבד זה אך במאה ה-13 התחדש בו השימוש בעקבות ההופעה המחודשת של נשקי מוט באירופה. לצידו התפתחו כלי נשק דומים כגון הגרזן-חנית, ההאלברד והבארדיש.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשקי מוט
קטגוריה:גרזנים
קטגוריה:דנמרק: היסטוריה צבאית
קילטרטן

עטיפת "קילטרטן", 1964
קילטרטן הוא פרסום אוונגרדי שהוגדר כ"כתב עת חד-פעמי", שיצא בתל אביב בשנת 1964 בכמה מאות בודדות של עותקים ועסק בשירה ואמנות. שמו נלקח משירו של המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס "טייס אירי צופה מותו". עורכיו של כתב-העת היו המשורר מקסים גילן ונחום קיין (שם העט של נחום כהן, שהיה אז חייל). כמו כן השתתף בעריכה מאיר ויזלטיר. 

קילטרטן נחשב חריג בתולדות הפרסומים הספרותיים הישראליים, חלק מייחודו הוא בשאיפתו להיות כתב עת חד-פעמי. בגיליון היחיד שלו כתבו מאיר ויזלטיר, ברנרדוס לוציוס, מיכאל קרבובי, הצייר ניצן אביב, המחזאי יוסף מונדי, דפנה ערוד, יאיר הורביץ ויונה וולך שטרם מלאו לה 20. בגיליון התקיים גם ריאיון עם הפסל יצחק דנציגר (יוצרו של הפסל נמרוד).

קילטרטן הציב את עצמו משמאל לרוח האוונגרד שאז החלה לנשב בעולם הפואטי של ישראל. בגיליון הפנו עורכיו מכתב מתריס לנתן זך, עורך כתב העת "יוכני", ולגבריאל מוקד, עורך כתב העת "עכשיו", בו כתבו:

.

בנוסף, ניסח העורך מקסים גילן מכתב הקורא לוועידת פרס נובל לספרות להעניק את הפרס למשורר עזרא פאונד, על אף היותו פשיסט, בשל השפעתו הגדולה על השירה. 

קילטרטן הרבה ללעוג לפרובינציאליות הישראלית של אותה תקופה ובז למשוררים הוותיקים. הוא כלל כתיבה רעננה ועיצוב לא מוקפד, על גבול הפנזין. כיום עותקיו של פרסום זה נדירים ויקרים, אך אפשר לקרוא אותו דרך רשת האינטרנט. "קילטרטן" השפיע על כתבי עת שיצאו לאחר מכן בשנות השבעים ומשפיע עדיין על כתבי עת בעלי נטיות אוונגרדיות כ"מעין" ו"כתם".

==קישורים חיצוניים==
*
* 
* 

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:1964 בישראל
קטגוריה:יצירות משנת 1964
בעיית המסה החסרה

היחס בין [[אנרגיה אפלה, חומר אפל, חומר הניתן לגילוי וחומר קורן ביקום]]
בעיית המסה החסרה היא אחת הבעיות הפתוחות המרכזיות באסטרופיזיקה המודרנית. 

לפי חוק הכבידה של ניוטון מושפע מסלולו של עצם בחלל בעיקר מכח המשיכה של עצמים סמוכים לו. עוצמת כח המשיכה תלויה במרחקו ובמסתו של העצם המושך. כך למשל, תנועתן של גלקסיות בצביר תלויה במסתן של הגלקסיות האחרות בצביר. 

בגלקסיות ספירליות נעים רוב הכוכבים במסלול מעגלי סביב מרכז הגלקסיה. אפשר לחשב את מהירותו של כוכב בשולי הגלקסיה מתוך מסתה המשוערת. ככל שהגלקסיה כבדה יותר, כך ינועו בה הכוכבים מהר יותר.

החומר המאיר בגלקסיה, שבו אפשר לצפות ישירות, הוא כוכבים, ענני גז ואבק בין כוכבי, שאת מסתם ניתן להעריך בשיטות אסטרונומיות מקובלות. עדויות שהחלו להצטבר בשנות ה-70 של המאה ה-20 מצביעות על כך שאם הערכת מסת הגלקסיה לפי עוצמת ההארה שלה נכונה, אזי מהירותם של ענני מימן בשולי גלקסיות ספירליות רבות, גבוהה בהרבה מהמהירות הצפויה להם על פי חוק הכבידה של ניוטון. אם מניחים שחוק הכבידה וחוקי התנועה של ניוטון בכל זאת תקפים, מתחייב מכך שעוצמת ההארה של החומר הגלקטי איננה מהווה מדד להערכת המסה הגלקטית.

אי התאמה בין הערכת מסה גלקטית לפי עוצמת ההארה לבין מהירויות של גלקסיות בצבירים זוהתה כבר ב-1933 בתצפיות שערך האסטרופיזיקאי השווייצרי פריץ צוויקי כשהשתמש לצורך חישוביו במשפט הוויראליות. על-פי ההערכות המקוריות של צוויקי, הגלקסיות שבהן צפה כבדות פי ארבע מאות מן המסה שנצפתה ישירות. מאז השתכללו הן אמצעי התצפית והמדידה והן המודלים של מבנה הכוכבים, וכיום (2018) ההערכה הרווחת היא שמסת החומר הרגיל מהווה רק כ-4.9% ממסת החומר ביקום, בעוד 95.1% היא מסת חומר אפל או אנרגיה אפלה.

תאוריות אחרות מערערות על התוקף האבסולוטי של חוקי ניוטון. על פי המפורסמת בהן, דינמיקה ניוטונית מתוקנת, הערכת המסה הגלקטית על פי עוצמת ההארה כמקובל היא נכונה, ומהירות הסיבוב החריגה של כוכבים בשולי גלקסיות ספירליות לא נובעת מנוכחותו של חומר אפל אלא מכך שהחוק השני של ניוטון איננו תקף עבור תאוצות הנמוכות מערך נתון (a<sub>0</sub> ≈ 1.2 x 10<sup>−10</sup> m s<sup>−2</sup>), וחומר הנמצא בתאוצות בעלות ערכים נמוכים כאלה מציית לחוק שונה. מכאן נובע שחוק הכבידה של ניוטון איננו תקף כאשר התאוצה הרדיאלית היא בעלת ערכים נמוכים כמו אלה המתקיימים בשולי הגלקסיות הספירליות בהן נצפית התופעה, וחוק אחר המתאים לתצפיות תופס את מקומו.

== ניתוח פיזור המסה בגלקסיה אופיינית ==
עקומות סיבוב של גלקסיות ספירליות. העקומה A היא דוגמה אופיינית לעקומה התאורטית שחוזים חוקי ניוטון. העקומה B היא דוגמה אופיינית לעקומה שנמדדת בפועל.
חומר הנמצא במרחק r ממרכז הגלקסיה נע במהירות משיקית הקרובה ל- <math>\ v = \sqrt{\frac{G M(r)}{r}}</math>, כאשר <math>\ M(r)</math> היא מסת החומר הגלקטי המרוכזת בתוך הרדיוס r. בגלקסיה שבה פיזור המסה הוא בעל סימטריה מעגלית צופים חוקי ניוטון שמהירות הסיבוב תלך ותתקרב לאפס כאשר r גדל. עקומת סיבוב כזאת מתוארת כקו A באיור משמאל.

עקומת המהירות האופיינית לתצפיות בפועל היא העקומה המסומנת B באיור, שעל פיה מהירות הסיבוב מתקרבת לקבוע <math>v_1</math>. על מנת שהיא תתאים לחוקי ניוטון יש להניח שפיזור המסה בגלקסיה הוא <math>\ M(r) = \frac{v_1^2}{G} r</math>, כלומר, יש יותר מסה הרחק ממרכז הגלקסיה מאשר קרוב למרכז. מבנה היפותטי זה של פיזור החומר האפל בגלקסיה נקרא הילה.

== לקריאה נוספת ==
צפריר קולת, הצד האפל של היקום, הוצאת מפה, תל אביב, 2004.

קטגוריה:חומר אפל
קטגוריה:אסטרופיזיקה
קטגוריה:בעיות פתוחות בפיזיקה
חרס

כלי חרס מבהיה שבברזיל
חרס הוא תוצר של עיבוד חומר קרמי. העיבוד כולל עיצוב (כיור), ייבוש ושריפה להקשייתו של המוצר. עם התפתחות החברה האנושית, תהליך השריפה עבר לכבשן. כאשר פריט החימר עבר רק יבוש, הוא התפרק במגע עם מים. השריפה גורמת לשינוי כימי בחימר, והופכת אותו לעמיד במגע עם מים. כלים וחפצי אמנות יוצרו מחרס, ובחברות מסוימות, אפילו פריטי פולחן.

המילה חרס היא מילה עתיקה, שמופיעה במקרא (בכתיב חרשׂ) וכן במשנה ובתלמוד. בעברית מודרנית היא משמשת לצידה של המילה קרמיקה, למרות ההבדל ביניהם. כלי החרס עשויים מחומר (היום מקובלת יותר המילה חימר).

==היסטוריה של השימוש בחרס==
יסוד של כבשן לכלי חרס, [[ חורבת עוצה משכבה 9. שנים 310–330 לספירה]]
מנורה ובלולב משיחין שבגליל התחתון – נודעה בתלמוד בתעשיית הקדרות שבה.]]
פריטים עשויים חרס יוצרו כבר בתרבויות התקופה הפלאוליתית העליונה של אירופה, לפני כ-30,000 שנים, כמו הצלמיות באתר דולני וייסטוניצה. כלי החרס הקדומים בעולם יוצרו על ידי ציידים-לקטים נוודים בסין לפני כ-20,000 שנים, יובשו בשמש ושימשו כנראה לבישול. כ-6,000 שנה לאחר מכן השתמשו בכלי חרס גם בתרבות הג'ומון של יפן. בפרהיסטוריה של המזרח הקדום מופיעים כלי חרס בכפרים החקלאיים של התקופה הנאוליתית, לפני כ-8,000 שנה, ומסמנים את המעבר מהתקופה הנאוליתית הקדם-קרמית לתקופה הנאוליתית הקרמית. בארץ ישראל, הופעת תעשייה של כלי החרס בהיקף נרחב אירעה בתרבות הירמוכית של התקופה הנאוליתית הקרמית. הכלים האופייניים לאותה תקופה עוטרו במגוון עיטורים מוטבעים וצבועים. כאלף שנה מאוחר יותר, במהלך התקופה הכלקוליתית, החל השימוש באבניים.

כלי החרס היו זולים לייצור, כי חומר הגלם היה זמין. מצד שני, כלי חרס שנשבר אינו ניתן להתכה ולשימוש חוזר. מכאן הביטוי "כחרס הנשבר". שתי תכונות אלו גרמו לכך שאתרים ארכאולוגיים מניבים שפע רב של חרסים המשמשים את הארכאולוגים בטיפולוגיה על פי סגנונם המשתנה של הכלים.

חרסים שימשו גם כמצע כתיבה, ועליהם נכתב בכתב היתדות, בכתב החרטומים וסוגי כתב עתיקים נוספים. ביוון במאה ה-5 ובמאה ה-4 לפני הספירה, שברי כלי חרס שימשו אפילו כ"פתקי הצבעה". דוגמה לכך היא הצבעה להגלית אזרח אתונאי, במהלך שנקרא אוסטראקיזם. שבר החרס נקרא אוסטראקון<ref></ref>

==סוגי חרס==
באזורים שונים קיימים סוגי חימר שונים, המשפיעים על התוצר הסופי. גם טמפרטורת השריפה משפיעה על סוג החרס המתקבל.

מוצר העשוי חומר חרסיתי הנשרף בטמפרטורה של 600–800 מעלות צלזיוס ואינו עובר שום טיפול נוסף, חוץ מעיטור חיצוני, קרוי בפשטות "חרס", זהו הסוג הנפוץ ביותר, והוא אינו אטום לנוזלים. תכונה אחרונה זו היוותה בעיה בתקופות קדומות.

חימר לבן עדין הנשרף בטמפרטורות גבוהות יותר ועובר תהליך של כמעט-התכה נקרא בעברית חרסינה ובלועזית פורצלן. הוא אטום לנוזלים וכאשר דופן הפריט דקה, הוא שקוף למחצה.

==ראו גם==
* חרסית
* קדרות

==לקריאה נוספת==
* יהושע בראנד, כלי החרס בספרות התלמוד, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשי"ג.

==קישורים חיצוניים==

* 
* George Savage,[https://www/britannica.com/art/pottery Pottery], Britannica
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנדסת חומרים
קטגוריה:אמנות
קטגוריה:קדרות
קטגוריה:מדיה לכתיבה
דיכוי הגנה אווירית

[[AGM-88 הארם נישא מתחת לכנף F/A-18C הורנט]]
מבצעי דיכוי הגנה אווירית (באנגלית: Suppression of Enemy Air Defences, בקיצור: SEAD) נועדו לפגיעה במערכות המכ"ם של סוללות טילי קרקע-אוויר (טק"א) ותותחי הנ"מ של האויב. פעולת אלו מתבצעות בדרך כלל בשעות הראשונות של המערכה, ונועדו לאפשר חופש טיסה לכלי הטיס התוקפים.

דיכוי הגנה אווירית כוללים את המרכיבים הבאים:
*הפעלת לוחמה אלקטרונית לשיבוש פעולת המכ"מים של האויב.
*תקיפה של סוללות הטק"א והנ"מ והמכ"מים שלהם. תקיפה כזו יכולה להיעשות באמצעות שימוש בנשק כללי כמו פצצות שימוש-כללי, מצרר, מונחות-לייזר או אחרות. כמו כן, קיימות מערכות נשק שתוכננו במיוחד למטרות דיכוי הגנה אווירית.

נשק שתוכנן במיוחד למטרת דיכוי הגנה אווירית הוא טיל נגד קרינה (באנגלית: Anti-radiation missile בקיצור: ARM). טיל זה משוגר מהאוויר או מהקרקע, מתביית על הקרינה הנפלטת ממכ"ם האויב, ובכך מביא להשמדתה של תחנת המכ"ם – או להפסקת פעולתה על ידי מפעיליה, מחשש שתתגלה ותיפגע.

==ראו גם==
* ויילד ויזל
* יחידה 555
* מבצע ערצב 19

*
קטגוריה:טקטיקה צבאית
קטגוריה:לוחמה אלקטרונית
קטגוריה:תעופה צבאית
מוריס אוטריו

מוריס אוטרילו (בצרפתית: Maurice Utrillo, נהגה אוטריו; 25 בדצמבר 1883 – 5 בנובמבר 1955), נולד בשם מוריס ואלאדון, היה צייר צרפתי שהתמחה בציור נוף עירוני. נולד ברובע מונמרטר בפריז.

== ביוגרפיה ==
קברו של אוטריו
מוריס אוטרילו נולד בפריז בשנת 1883 לסוזאן ואלאדון, אקרובטית קרקס לשעבר שהייתה אז בת שמונה עשרה. האם, התגוררה בדירה עלובה ברובע מונמרטר, התפרנסה כדוגמנית לציירים והייתה בעצמה ציירת פורצת דרך. על אביו אין מידע מדויק.

אוטרילו נעזב בילדותו על ידי אמו, וסבתו היא שגידלה אותו. הוא לא סיים בית ספר ולא הצליח להתמיד בעבודה מסודרת. בגיל מוקדם החל לשתות משקאות חריפים שפגעו בבריאותו, בגיל 17 כבר נחשב לאלכוהוליסט חסר מרפא. כדי לגמול אותו מהרגלי השתייה שלו, לימדה אותו אמו לצייר. ב-1909 שוטט אוטריו עגום ונדכא בסמטאות פריז, מבלי יכולת לתקשר עם אנשים. בתקופה זו צייר כדי למצוא פורקן ליגונו ולפעמים כדי לקבל בקבוק יין תמורת ציור. ציוריו הפשוטים מצאו חן בעיני אנשים וגם סוחרי אמנות רכשו אותם. מוריס אושפז תכופות במוסדות לחולי נפש.

רק בסוף מלחמת העולם הראשונה קיבל הערכה לאמנותו, ונערכו בפריז מספר תערוכות מוצלחות שלו. הייתה סביבו תכונה רבה, ומבקרים וידידים חיזרו על פתחו. בשנת 1934 הוענק לו אות לגיון הכבוד. ב-1953 הוא התחתן, ואשתו, לוסי וסינט, השגיחה על רכושו ודאגה שלא יחזור שוב לטיפה המרה.

== יצירתו ==
אוטריו החל לצייר בשנת 1903. ציוריו פשוטים לכאורה, כי הוא נמנע מכל עיוותי הצורה שבאמנות החדשה. אף-על-פי-כן הם טבועים בחותם אישי ופיוטי. עבודותיו מצטיינות בסגנון מיוחד כך שאי אפשר לשייך אותו לשום זרם אמנותי מוכר. ביצירתו גנוז וידוי של נפש רגישה, המחיה את פרברי פריז הנידחים.

את סגנונו נהוג לחלק לשלוש תקופות עיקריות:

* 1904-1910 - מונמאני (Montmagny)
:ציוריו הראשונים של אוטריו היו כהים. הוא הרבה לצייר מוטיבים אדריכליים, תמונות רחוב ומבנים. לאלפי התמונות שצייר באותה תקופה מכנה משותף בולט: בכל בניין או בית צייר אוטריו חלונות פתוחים, דומים למלבנים אפלים - כעין פצעים שחורים פעורים בטיח הבהיר של הקירות. החלונות, אשר מספקים בדרך כלל רמז כלשהו על החיים בתוך הבתים, הם אטומים ושחורים אצל אוטריו. חלונות אלה מספרים על בדידותו ועל גורלו העגום — המקור הטראגי הוא הסיבה לאופיים הלירי של ציוריו. הוא מצליח להעניק הוד לחפצי היומיום האפורים, שעובר אורח רגיל לא היה שם לב אליהם. יש המוצאים בציוריו השפעה של ציירים מאותה תקופה שבה הייתה אמו ביחסים טובים איתם. מפיסארו למד את השימוש בשכבות צבע דשנות; השפעתו של סיסלי על ציוריו מתגלה בעדינותם של גוני צבע שהשתמש בהם לציורי נופים, ומסזאן הוא לקח את הבניינים המוצקים. תקופה זו נקראת "מונמאני" על שם הרובע הפריזאי בו התגורר, ונותרו ממנה 50 תמונות המעידות על הקשר שלו עם הציור האימפרסיוניסטי.

* 1910-1914 התקופה הלבנה
:תקופה זו כוללת סדרה ארוכה של יצירות מופת. צבעי לוח הציור שלו מתבהרים, ומעתה שולטים בבדיו הצבעים לבן, שחור ומעט כחול. כאן מורגשת התבגרותו של האמן, ששולט היטב בטכניקה שלו ומחפש את הפינות השקטות, העזובות.

* 1922-1955 התקופה הצבעונית
:בתקופה הצבעונית שלו מופיעים בציוריו של אוטריו כתמי מכחול רעננים וספוגי חיים; קירות הבתים מוקמים רק באמצעות כתמי צבע רחבים. בתקופה זו הוא צייר ציורים שמחים באווירה של ציפייה והרמוניה צבעונית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131010091830/http://mushecht.haifa.ac.il/art/Artist-Collection.aspx?id=25 מוזיאון הכט תמונות נוספות]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1883
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1955
יחידת שט"ל

סמל יחידת שט"ל]]
יחידת שט"ל 121 (שירות טכנולוגי למודיעין) היא יחידת המודיעין החזותי של להק המודיעין (למד"ן) בחיל האוויר הישראלי.

תפקידה של היחידה הוא לפענח תצלומי אוויר ולייצר עזרים מבצעיים ליחידות חיל האוויר באמצעות אותם תצלומים. מפקד היחידה הוא קצין בדרגת סגן-אלוף. היחידה פועלת בשיתוף פעולה עם עוצבת מודיעין חזותי באגף המודיעין ועם יחידת המודיעין החזותי של מספן מודיעין (מד"ן) בחיל הים.

היחידה הוקמה בשנת 1948 מאיגוד של "מחלקת צילום אוויר" שאוישה על ידי מתנדבי חו"ל, טייסים ואנשי מיפוי בעלי ניסיון רב בצילום ופענוח תצלומי אוויר בפיקודו של איש צוות אוויר האמריקני, לי גודווין ו"מחלקת מפות" בפיקודו של ברוך קריס שנעשה למפקד היחידה הראשון, ועמד בראשה עד שנת 1963. 

בעת שגרה תפקידה של שט"ל הוא לספק תשתית פענוח המאפשרת הערכת מצב על פעילות בזירת המזרח התיכון, תוך חיפוש אחר פעילות בלתי-שגרתית.

בזמן חירום תפקידה של שט"ל הוא לייצר מטרות לתקיפה עבור חיל האוויר.

כאשר צריך לתקוף מטרה, אנשי שט"ל מקבלים את תצלום האוויר, מפענחים אותו, מוצאים ומסמנים את המטרה, מייצרים את העזר ההכרחי לביצוע התקיפה ולסיום מבצעים הערכת נזק הפצצה (באנגלית: BDA, ראשי תיבות של:Bomb Damage Assessment).

עבודת המפענחים דורשת היכרות מעמיקה עם תאי השטח אותם הם מנתחים ועם אמצעי הלחימה בהם אפשר להיתקל. על המפענחים להכיר את שדות התעופה בזירה ואת כלי הטיס החונים בהם. כמו כן עליהם להכיר את מערכות הנ"מ וטילי הקרקע-אוויר (טק"א), וכן את טילי הקרקע-קרקע (טק"ק), המצויים בזירה.

==תהליך המיון==
מבחני המיון מתקיימים טרם הגיוס, לאחר מבחני הצו ראשון. במיונים המלש"בים נבחנים על יכולת ניתוח מידע ויזואלי ממפות ותצלומי אוויר וזיכרון חזותי.

==תהליך ההכשרה==
את הטירונות החיילים מבצעים יחד עם יחידות אחרות בצה"ל.

לאחר הטירונות החיילים עוברים לבסיס הדרכה בו הם לומדים תכנים הקשורים לעבודה אותם יבצעו בשירותם, באחד משני התחומים: קורס פענוח וקורס מיפוי אווירי, בסופו של הקורס משתבצים החיילים בגפי היחידה השונים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iaf.org.il/1327-22291-HE/IAF.aspx רואים רחוק רואים שקוף], בטאון חיל האוויר, גיליון 157, יוני 2004
* 
* 

שט"ל
שט"ל
מאנקו קאפאק

מאנקו קאפאק - ציור של גואמן פומה
מאנקו קאפאק (בקצ'ואה: Manqu Qhapaq, "בסיס נהדר") הוא, על פי המיתולוגיה של האינקה, מייסדה האגדי של השושלת הראשונה של ממלכת קוסקו שממנה התפתחה קיסרות האינקה. כל הידיעות על אודותיו מקורן באגדות עם הקיימות בכמה גרסאות ועברו מפה לאוזן.

==אגדות מאנקו קאפאק==

על פי אגדה אחת הובא מאנקו קאפאק ממעמקי אגם טיטיקקה בידי אל השמש אינטי או שנולד לאל השמש. אגדה אחרת סיפרה כי היה בנו של טיקי ויראקוצ'ה. עם זאת, לא הותר לפשוטי העם לומר את שמו של ויראקוצ'ה, דבר המסביר את הצורך באגדות.

על פי מיתוס אחד נולדו מאנקו קאפאק ואחיו פאצ'אקמק לאל השמש אינטי, הידוע גם בשם "אָפּוּ פּוּנְצָ'אוּ". מאנקו קאפאק עצמו נערץ כאל השמש והאש. על פי אגדה זו, מאנקו קאפאק, אחיו ואחיותיו נשלחו לארץ בידי אל השמש והופיעו מתוך מערת פאקאריטמבו, כשהם נושאים מטה זהב הקרוי "טאפאק-יאוּרי". הם הונחו להקים את מקדש השמש לכבודו של אל השמש אביהם, במקום בו ישקע המטה באדמה. כדי להגיע לקוסקו הם פסעו דרך מערות תת-קרקעיות. במהלך המסע הפך אחד מאחיו (וייתכן שמדובר באחת מאחיותיו) לאבן ("הוּאקה" כינוי לחפץ קדוש בדת האינקה).

בגרסה אחרת של אגדה זו במקום לצאת ממערה בקוסקו הופיעו האחים והאחיות מתוך מימי אגם טיטיקקה.

באגדת טיקי ויראקוצ'ה, היה מאנקו קאפאק בנו של טיקי ויראקוצ'ה מ"פאקרי-טאמפו" הידועה כיום כ"פאקאריטמבו" (25 ק"מ דרומית לקוסקו). הוא ואחיו "אָיָיאר אינקה", "אייאר קאצ'י" ו"אייאר אוּצ'וּ" ואחיותיו "מאמה אוֹקיוֹ", "מאמה הוּאקוֹ", "מאמה ראאוּה" ו"מאמה קוּרה" (שהתחתנה מאוחר יותר עם סינצ'י רוקה) חיו בקרבת קוסקו ואיחדו את עמם ואת עשרת ה"איילו" (קהילה המורכבת מכמה משפחות) שפגשם במסעם על מנת לנצח את השבטים של עמק קוסקו. גם באגדה זו מופיע מטה הזהב, שמקובל להניח כי ניתן למאנקו קאפאק בידי אביו. לאגדה כמה תיאורים, אך בהתאם לכמה מהגרסאות קנא מאנקו הצעיר באחיו הבוגרים, בגד בהם והרגם, וכך הפך לשליט יחיד על קוסקו. כדי לקיים את טוהר מוצאו האלוהי נשא מאנקו קאפאק את אחותו הבכורה מאמה אוקלו לאישה. בכך החל מנהג שנמשך עד שהאימפריה הגיעה לקיצה, ולפיו, אף על פי שלקיסר האינקה היו נשים רבות, האישה הרשמית הייתה על פי רוב אחת מאחיות הקיסר.

==חייו של מאנקו קאפאק==
מאנקו קאפאק שלט בממלכת קוסקו בתוארו כסאפה אינקה כ-40 שנה. במהלך תקופה זו חוקק חוקים ונחשב כמי שביטל את פולחן קורבנות האדם. החוקים כללו איסור נישואים לאחות, אך חוקים אלה לא חלו על האצולה של האינקה והוא נישא לאחותו מאמא אוקלו שילדה לו בן - סינצ'י רוקה, שהיה קיסר אינקה אחריו. משערים כי מאנקו קאפאק מלך עד 1230, אם כי יש כאלה הקובעים שמת בשנת 1107.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אינקה
קטגוריה:קיסרי האינקה
קטגוריה:מלכים אגדיים
קטגוריה:אלי אש
קטגוריה:אלי שמש
גראבן

גראבן והורסט שרטוט באדיבות [[הסקר הגאולוגי של ארצות הברית]]
[[מצדה היא הורסט, מימין אפשר לראות את גראבן מצדה]]
גראבן (בגרמנית: Graben; מילולית תעלה) הוא מונח בגאולוגיה מבנית המתאר גוש סלע שקוע בין שני העתקים מקבילים.

== היווצרות ==
גראבן הוא תוצאה של גוש סלע השוקע והמייצר עמק שמשני צדדיו יש מדרונות, ונוצר לעיתים קרובות לצד הורסט. הורסט וגראבן הם מבני שברים המעידים על כוחות מתיחה ועל התפשטות קרום כדור הארץ.

גראבן הוא תוצאה של העתקים נורמליים (אנכיים) מקבילים, שבהם הגוש התלוי יורד וגוש הבסיס עולה. מישורי השבירה משני צדי הגראבן נוטים כלפי מרכז הגראבן. הורסטים הם גושי סלעים מקבילים שנותרים בין גראבנים. מישורי השבירה של ההעתקים משני צדי הורסט נוטים ממרכז ההורסט והחוצה.

גראבן הוא תולדה של כוחות פנימיים טקטוניים הגורמים לשבירה ולסידוק, ולכן בנוף "צעיר" גראבן יהיה תמיד עמק, אבל כשהנוף "מתבגר" ומופעלים עליו כוחות חיצוניים של סחיפה עשוי תבליט הנוף להשתנות ואפילו להתהפך, כך שגראבן יהיה דווקא רכס. לעיתים תהליך כזה נובע מהיפוך תנועת הגושים כך למשל גראבן יהודה וגראבן פלשת שבתקופת הקרטיקון חל בהם היפוך והם הפכו להורסטים.

גראבן בודד או סדרה של גראבנים יוצרים את עמקי הבקע (rift valleys) הגדולים כדוגמת השבר הסורי אפריקני.

==גראבנים ידועים==
*בקעת הירדן
*בקעת בית נטופה
*עמק המוות בארצות הברית.
*עמק הריין מצפון לבזל בשווייץ.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאולוגיה מבנית
קטגוריה:שקעים
ארצות הברית של קולומביה

ארצות הברית של קולומביה (אנגלית: United States of Colombia ; ספרדית: Estados Unidos de Colombia) הוא שמה של קונפדרציה שהתקיימה באמריקה הדרומית בין השנים 1863 ועד 1886. הקונפדרציה הוקמה בעקבות חוקת ריונגרו ושכנה בגבולות קולומביה ופנמה של ימינו. כשהקונפדרציה פורקה, הוקמה רפובליקת קולומביה (שהיא קולומביה של ימינו), ומאוחר יותר ב-1903 פנמה פרשה מהרפובליקה והפכה למדינה עצמאית.

== היסטוריה ==

כשהפדרציה של "רפובליקת קולומביה הגדולה" התפוררה בשנת 1830, שלוש המחלקות שהרכיבו אותה התפצלו לשלוש מדינות עצמאיות:
* מחלקת ונצואלה – הפכה למדינה עצמאית בשם "רפובליקת ונצואלה".
* מחלקת קיטו – הפכה למדינה עצמאית בשם "רפובליקת אקוודור".
* מחלקת קונדינמרקה – שהייתה הגדולה מבין המחלקות, הפכה גם היא לעצמאית ושינתה את שמה ל"רפובליקת גרנדה החדשה".

בשנת 1863 "רפובליקת גרנדה החדשה" שינתה שמה ל"ארצות הברית של קולומביה" בעקבות חוקת ריונגרו. בשנת 1886, לאחר מספר שנות מלחמת אזרחים, הוביל הצד המנצח בראשות רפאל נונז שינוי בחוקה שביטל את "ארצות הברית של קולומביה" ויצר את "רפובליקת קולומביה" של ימינו.

== מבנה ==

"ארצות הברית של קולומביה" שכנה בגבולות קולומביה ופנמה של ימינו. היא הייתה קונפדרציה שהורכבה מתשע מדינות וארבע טריטוריות.

המדינות:
* Antioquia
* Bolivar
* Boyaca
* Cauca
* Cundinamarca
* Magdalena
* פנמה
* Santander
* Tolima

הטריטוריות:
* Caqueta
* San Martin
* Nevada
* Motilones

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדינות לשעבר באמריקה
קטגוריה:מדינות לשעבר באמריקה הלטינית
קטגוריה:קולומביה: היסטוריה
קטגוריה:פדרציות לשעבר
ביתן לונדון

חזית ביתן לונדון בשנת [[2002]]
ביתן לונדון (באנגלית: London Pavilion) הוא מבנה בפינת שדרת שפטסבורי ורחוב קובנטרי, בפינה הצפונית של כיכר פיקדילי בלונדון שבאנגליה. כיום משמש המבנה כמרכז קניות ובילויים ומהווה חלק ממרכז טרוקדרו.

==היסטוריה==
המבנה נבנה בשנת 1859 ושימש כאולם מוזיקה וקונצרטים. בשנת 1885 נבנתה בקרבתו שדרת שפטסברי, ולצורך בנייתה נהרס המבנה ונבנה מחדש. 

בשנת 1923 הוקם שלט פרסומת חשמלי על צד המבנה הפונה לכיכר פיקדילי.

ב-1934 נערכו במבנה מספר שינויים והוא הפך לאולם קולנוע. ב-1986 נהרס המבנה, למעט חזיתו ששופצה, והפך למרכז קניות. לאחר בנייתו ועד ספטמבר 2001 שימש כאתר תערוכות של בובות שעווה מעשי ידי מוזיאון מאדאם טוסו. התערוכה הציגה בעיקר דמויות של מוזיקאים מתחום הרוק והפופ. 

בשנת 2000 שופץ הבניין והפך לחלק ממרכז טרוקדרו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:וסטמינסטר: מבנים
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה II
קטגוריה:לונדון: אטרקציות תיירותיות
רובר הראשון, מלך צרפת

רובר הראשון (בצרפתית: Robert Ier; 866 – 15 ביוני 923), מלך על פרנקיה המערבית מ-922 עד מותו ב-923.

== חייו ==
רובר היה בנו הצעיר של רובר החזק רוזן אנז'ו ואחיו של אודו מלך פרנקיה המערבית, שמינה אותו למושל פריז ולאב המנזרים. רובר מילא גם תפקיד של דוכס הפרנקים, שהיה בתקופתו תואר כבוד צבאי בעל חשיבות רבה. אחרי מות אחיו, המלך אודו, ב-1 בינואר 898 לא תבע רובר לעצמו את כתר פרנקיה המערבית והכיר בסמכותו של המלך שארל השלישי "התם", בן לשושלת הקארולינגים. רובר מילא את תפקידיו כמושל וכאב המנזרים, והגן על צפון צרפת מפני פלישות הנורמנים.

היחסים בין המלך שארל השלישי לרובר, (שהיה וסאל של המלך), היו תקינים עד 921, כאשר המלך התעלם מן האצילים ומינה לאיש סודו את אגנו שלא היה בעל תואר אצולה. ב-29 ביוני 922 מרדו האצילים במלך והמליכו תחתיו את רובר, שמלך בשם רובר הראשון. ב-15 ביוני 923 נהרג המלך רובר הראשון בדו-קרב עם שארל "התם". הכתר נמסר לראול, דוכס בורגונדיה, בטקס שנערך ב-13 ביולי 923 בכנסייה של העיר סואסון שבצפון צרפת.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלכי צרפת מהמאה ה-10
קטגוריה:ילידי 860
קטגוריה:נפטרים ב-923
עונת ההוריקנים האטלנטית 2005

עונת ההוריקנים האטלנטית בשנת 2005, שנמשכה מה-1 ביוני עד ל-30 בנובמבר, שברה את כל השיאים מבחינת מספר ההוריקנים ועצמתם. בצפון האוקיינוס האטלנטי היו 28 סופות טרופיות (שיא), 15 מתוכן הוגדרו כהוריקן (שיא) ומתוכם 7 היו בעצמה של קטגוריה 3 ומעלה. בהוריקן וילמה נמדד שקע ברומטרי של 882 מיליבר (שיא) ורוחות בעצמה של 295 קמ"ש. בעונת ההוריקנים כולה נספו 2,280 אנשים (בעיקר בעקבות הוריקן קתרינה והוריקן סטן), ונגרם נזק של כ-120 מיליארד דולר (שיא).

שתי סופות נוצרו בחודש יוני, חמש סופות ביולי, חמש סופות באוגוסט, חמש סופות בספטמבר, שש סופות באוקטובר, שלוש סופות בנובמבר, שתי סופות בדצמבר וסופה אחת בינואר. ארבע סופות הוגדרו כהוריקן בקטגוריה 5, הקטגוריה החזקה ביותר בסולם ספיר-סימפסון.

==סופות העונה==
[[הוריקן דניס]]
{| class="toccolours" cellspacing=0 cellpadding=3 style="float:right; clear:right; margin-left:1em; text-align:right;"
|+ סופות בעונת ההוריקנים האטלנטית 2005
|- style="background:#ccf;"
!align=center| סוג!! ממוצע לעונה!! <center>שיא ישן<br /></center> !! 2005
|-
|align=right| סופות|| 10 || 21 || 28
|-
|align=right| הוריקנים|| 6 || 12 || 15
|-
|align=right| הוריקנים בדרגה +3 || 2 || 7 || 7
|-
|align=right| הוריקנים בדרגה +5 || 0.3 || 2 || 4
|}

# ארלין
# ברט
# הוריקן סינדי (יולי, 3 הרוגים)
# הוריקן דניס (יולי, מעל 70 הרוגים)
# הוריקן אמילי (יולי, 14 הרוגים)
# פרנקלין
# גרט
# הארווי
# הוריקן איירין (אוגוסט, לא פגעה ביבשה)
# חוזה
# הוריקן קתרינה (אוגוסט, כ-1,300 הרוגים)
# לי
# הוריקן מריה (ספטמבר, הרוג אחד)
# הוריקן נייט (ספטמבר, לא פגעה ביבשה)
# הוריקן אופליה (ספטמבר)
# הוריקן פיליפה (ספטמבר, לא פגעה ביבשה)
# הוריקן ריטה (ספטמבר, שישה הרוגים)
# הוריקן סטן (אוקטובר, כ-1,540 הרוגים)
# תמי
# הוריקן וינס (אוקטובר)
# הוריקן וילמה (אוקטובר, 47 הרוגים)
# אלפא
# הוריקן בטא (אוקטובר)
# גמא
# דלתא
# הוריקן אפסילון (דצמבר)
# זטע

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:2005
ראול, מלך צרפת

ראול, מלך צרפת

ראול דוכס בורגונדיה (בצרפתית: Raoul de France) (מכונה גם רודולף [Rodolphe], 890 – 15 בינואר 936), מלך על פרנקיה המערבית מ-923 עד מותו.

==ביוגרפיה==
ראול ירש את דוכסות בורגונדיה מאביו, רישאר מאוטן ב-921. נישא לאמה מצרפת, בתו של המלך רובר הראשון, אך לא היו להם ילדים. אחרי שהמלך רובר הראשון נהרג בדו- קרב עם שארל התם (בן לשושלת הקארולינגים), נבחר ראול על ידי מועצת האצילים למלך פרנקיה המערבית ב-13 ביולי 923. בעזרתו של הרברט השני, רוזן ורמנדואה, דאג המלך ראול להחזיק את שארל "התם" בכלא במצודת טיירי (בחבל פיקרדי שבצפון צרפת), שם מת ב-929. המלך ראול פחד מתחרות על הכתר מצדו של הרברט השני, רוזן ורמנדואה, ולא היסס לקרוא לעזרתו את היינריך הראשון מלך גרמניה.

המלך ראול נתקל בקשיים כאשר רצה להטיל את מרותו על כל ממלכת פרנקיה המערבית, ובמיוחד על אקיטן ועל קטלוניה. היה עליו גם לעמוד בפני הנורמנים שמלכם היה דוכס נורמנדיה. המלך ראול איבד גם את השליטה בפרובאנס, והנסיכים המקומיים בכל רחבי הממלכה החלו לטבוע מטבעות משלהם. המלך ראול נפטר ב-936 ללא יורשים, והאצילים מסרו את הכתר ללואי, בנו של שארל "התם", שמלך בשם לואי הרביעי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דוכסי בורגונדיה
קטגוריה:מלכי צרפת מהמאה ה-10
קטגוריה:ילידי 890
קטגוריה:נפטרים ב-936
טרסיוסיים

[[קופיף גורסקי באי סולאווסי באינדונזיה.]]
טַּרְסְיוּסִיִּים המכונים גם קופיפיים (שם מדעי: Tarsiidae) היא משפחה של פרימטים ננסיים החיים ביערות דרום-מזרח אסיה והם קרובים רחוקים של הקופים.

לקופיפיים גוף קטן (אורך גופם כ-10–15 סנטימטרים) עם רגליים, עיניים ואזניים גדולות יחסית לגופם. הם מותאמים לחיים בחשכה ביערות. פרימטים אלה הם היחידים בסדרה שאינם ניזונים כלל מצמחים ומשיגים את מזונם על ידי טריפת בעלי חיים אחרים - בעיקר מחרקים. הם ישנים בחבורות בחללים בעץ במשך היום.

==מיון==
*משפחה טרסיוסיים (Tarsiidae)
**סוג ומין יחיד Xanthorhysis tabrumi - נכחד
**סוג Afrotarsius - נכחד
**סוג ומין יחיד קופיף פיליפיני (Carlito syrichta)
**סוג ומין יחיד קופיף מערבי (Cephalopachus bancanus)
**סוג קופיף (Tarsius)
***מין קופיף ממושקף (T. tarsier)
***מין קופיף דיאנה (T. dentatus)
***מין קופיף לאריאג (T. lariang)
***מין קופיף האי פלנג (T. pelengensis)
***מין קופיף האי סנגיהה (T. sangirensis)
***מין קופיף ננסי (T. pumilus)
***מין קופיף וולאס (T. wallacei)
***מין קופיף גורסקי (T. spectrumgurskyae)
***מין קופיף מקאסאר (T. fuscus)
***מין קופיף ניימיץ (T. niemitzi)
***מין קופיף ג'נטה (T. supriatnai)
***מין קופיף סיאאו (T. tumpara)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
השכל הפועל

השכל הפועל בפילוסופיה, היא ישות תבונית המופיעה בשני מקומות בקודקס האריסטוטלי, ב"על הנפש" וב"מטאפיזיקה". בפילוסופיה של אריסטו, מתפקידו של השכל הפועל הוא "לגשר" בין האינטלקט הפסיבי (האנושי) לבין הנוכחות המתמדת (בפועל) של מושאי ההשכלה על ידי הוספה של שכל אלוהי ש"מעצב" את כל הדברים (מקנה להם צורה) או "חושב" אותם. אריסטו מוכיח את קיומו ב"על הנפש" מתוך מה שנראה בטבע של הזמן שהאדם קודם חושב "בכוח" ורק לאחר מכן "בפועל" (מה שעלול לרמוז שהאפשרות לחשוב היא תנאי לקיום של מושאי החשיבה וזה אבסורד לשיטת אריסטו), ולכן אריסטו טוען שהכרח הוא שיהיה שכל שחושב את כל הדברים (או מעצב את כל הדברים כנחשבים-בפועל ועל-כן קיימים) קודם לפעילות החשיבה האנושית. דבר זה הוא "השכל הפועל" שב"על הנפש" אריסטו אינו מייחס לו חשיבות אלוהית. ב"מטאפיזיקה" אריסטו טוען מהקדימות האונטולוגית של הדברים "בפועל" ומהקדימות המוסרית של החשיבה כטוב העליון לנוכחות של "שכל פועל" שמקבל את כלל הפרדיקטים האלוהיים של אריסטו.

== היסטוריה של המושג ==
בתחילה המושג הופיע בקודקס האריסטוטלי רק בשני מקומות בודדים. לאחר מכן, הפרשנים היוונים ובמיוחד אלכסנדר מאפרודיסיאס הקנו לשכל הפועל מקום הרבה יותר רחב בפילוסופיה האריסטוטלית. בימי הביניים המוקדמים הפרשנים הנאו-פלטוניים איחדו בין פרשנותם לאפלטון ותפיסת האלוהות הנוצרית מחד לבין התפיסה היוונית-מאוחרת לגבי מקום "השכל הפועל" בפילוסופיה האריסטוטלית מאידך. לאחר מכן, לקראת סוף ימי הביניים המוקדמים ולאחר מפעל התרגום המוסלמי אימצו הפילוסופים הערבים את "השכל הפועל" בפרשנותו הנאו-אפלטונית. הרמב"ם אף זיהה אותו עם "שר העולם" המופיע בדברי חז"ל. בתחילת ימי הביניים האמצעיים הסכולסטיקה הנוצרית החלה גם היא לפתח את המושג במקביל. באופן כללי, ניתן להבחין ב"חיצוניות" (טרנסצנדנטיות) של השכל הפועל בקרב הפילוסופים המוסלמים והיהודים על-מנת להבטיח ידע אובייקטיבי שווה לכל לבין ה"פנימיות" (אימננטיות) של השכל הפועל לאנושיות המאפיינת בדרך כלל את הסכולסטיקה הנוצרית. מחלוקת אחרת בפרשנות התיאוריה האריסטוטלית נוגעת לשכל הפסיבי (או: השכל החומרי, שכל-בכח) עליו פועל השכל הפועל לפי משנתו של אריסטו: שעה שאבן רושד פירש את השכל הפסיבי של כל בני האדם כאותו חומר היולי אחד ויחיד, טען תומאס אקווינס הנוצרי כי לכל אדם יש שכל פסיבי עצמאי משלו, אף שהחומר ההיולי הזה דומה בכלל השכלים האנושיים.

== קישורים חיצוניים ==
* יוסף אליהו הלר, [http://www.daat.ac.il/daat/mahshevt/maamarim/mahuto-2.htm מהותו ותפקידו של השכל הפועל לפי תורת הרמב"ם] ספר יובל לכבוד שמואל קלמן מירסקי, ניו יורק תשי"ח.
* יהודה זייבלד, [https://www.academia.edu/19663189/לבירור_מושג_השכל_הפועל לבירור המושג שכל הפועל], דאצ'ה, גיליון 56, אב תשס"ט.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונחים בפילוסופיה
קטגוריה:מטאפיזיקה
דוד אבודרהם

רבי דוד אַבּוּדִרְהַם היה פרשן תפילות נודע שחי במאה ה-14 סביב שנת ה'ק, 1340 בספרד. מכונה גם בקצרה האבודרהם. נולד לרבי יוסף אבודרהם ונקרא על שם אבי אביו.

==ביוגרפיה==
אבודרהם ישב בסביליה שבספרד. לפי סברה אחת היה תלמידו של רבי יעקב בן אשר, בין השאר, כי הוא מרבה לצטטו בספרו. עיקר פרסומו נבע מספרו שכתב בשנת 1340 - "חיבור פירוש הברכות והתפילות" (ידוע יותר בשם "ספר אבודרהם") שמטרתו ריכוז התפילות פירושן והלכותיהן. בהקדמה לספר, מסביר אבודרהם שכתב אותו משום ש- 
בספר, אוסף אבודרהם פירושים והלכות מהתלמודים, הבבלי והירושלמי, ממכתבי הגאונים וכל הפרשנים הזמינים לו שקדמו לתקופתו ואת ההסברים שנוספו לסידור התפילה עצמו בהוצאות שונות. אבודרהם אסף גם את החיבורים הנוגעים לחגים והמנהגים ביהדות ספרד, מהם נדירים ביותר, והסביר בצורה שיטתית את הלוח העברי. הוא חילק את ספרו לשלשה חלקים, על פי ענייניהם: קריאת שמע, התפילות, ברכות המצוות. 

ספרו נדפס לראשונה בליסבון בשנת 1489, ומאז חזר ונדפס פעמים רבות, לעיתים בתוספת פירושים והוא נחשב כיום לאחד המקורות העיקריים בפירוש התפילה וחקר מנהגיה.

==שמו==
ישנם כמה פירושים אפשריים לשם "אבו דרהם": יש מפרשים: אבי מטבע ה"דירהם" – שם של מטבע בארצות האסלאם בימי הביניים, (המטבע דירהם משמש גם כיום באיחוד האמירויות הערביות). לפי פירוש זה, משערים שהיה בן למשפחת סוחרים או גובי מס, אך יש מפרשים, שכונה "אבי המטבע", היות שפרש תוכן התפילות שטבעו חז"ל. פירוש אחר הוא אבי המעלות (שכן יש בספרות הערבית חלוקה של המעגל שנקראת על שם החלוקה של מערכת המטבעות).

==לקריאה נוספת==
* ד"ר יחיאל צימלס, "ר' דוד (בר' יוסף) אַבּוּדֶרְהֶם", אנציקלופדיה לגדולי ישראל, כרך ב' עמ' 342 - 346, עורך: ד"ר מרדכי מרגליות, הוצאת יהושע צ'צ'יק, 1969

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
;ספרו
* 
* 
* אבודרהם באתר Hebrewbooks [http://www.hebrewbooks.org/26840 מהדורת ורשה], [http://www.hebrewbooks.org/26894 מהדורת אמסטרדם]
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:פרשני התפילה
פלונטר (אלבום)

פלונטר הוא אלבום הבכורה של הזמר רמי פורטיס שיצא ב-1978. את השם הציע דני סנדרסון לפורטיס<ref></ref>.

האלבום כולל את הלהיט "רד מעל מסך הטלוויזיה שלי", ששודר בתוכנית "עלי כותרת" בהנחיית ירון לונדון, בהשתתפות רמי פורטיס, חברי להקתו ושולץ האיום. כעבור שנים צולם וידאו קליפ עבורו שפתח את שידורי ערוץ 24 (הופק על ידי הערוץ) בהשתתפות רמי פורטיס, ירמי קפלן, חמי רודנר ויהלי סובול.

סמי בירנבך, שהפך מאוחר יותר לסולן להקת מינימל קומפקט שבה היה חבר גם פורטיס, כתב את מילות רוב השירים. להיטים נוספים מתוך האלבום אותם ניתן למנות הם: "המוות אינו מחוסר עבודה", "אינקובטור", "דבש" וכן "שמש לך מצפים" – שיר שקט ומלודי בקצב הרגאיי. האלבום מתנהל באווירה הומוריסטית ומושפע ברובו מהפּאנק של אותה התקופה. ב־2008 יצא "פלונטר" במהדורה מחודשת.

את האלבום פותח פורטיס כשהוא שר מילים באיטלקית-ג'יבריש, לרקע מחיאות כפיים מהקהל. לאחר מכן נשמע חיים רומנו אומר "יאללה איזק, תגיד שבת שלום ונלך", דמות שעונה לו "רק רגע" ואז מתחיל השיר "דבש". המשפט שאומר רומנו והתשובה שנאמרת לו הם הרמזים למערכון "שבת שלום" של הגשש החיוור.

את עטיפת האלבום צילם ז'ראר אלון ועיצבה נורית עגור.

השירים "למדי אותי הלילה", ו"מחפש את עצמי" נכנסו למצעדים השבועיים בגלי צה"ל, אך לא זכו להצלחה בהם. כמו כן השיר "שמש לך מצפים" נכנס למצעדים השבועיים ברשת ג' ובגלי צה"ל, אך גם לא זכה להצלחה בהם.

פורטיס הקליט את אלבום הסולו השני שלו, "סיפורים מהקופסא", עשר שנים מאוחר יותר, לאחר פירוקה של מינימל קומפקט.

ב-15 בפברואר 2008, האלבום דורג במקום השלישי ברשימת 50 אלבומי הבכורה הישראליים הטובים בכל הזמנים, מטעם מוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות.

==רשימת רצועות==

==משתתפים בהקלטות==
*חיים רומנו - גיטרה, הפקה מוזיקלית
*נטי ויסמן - גיטרה חשמלית
*יוסי בוזין - תופים
*דויד גריבס, חיים רומנו וקובי כהן - גיטרה בס
*פטר ורטהיימר - סקסופון
*דודי רוזנטל - פסנתר וקלידים
*טוני בראוור - כינור חשמלי
*קורין אלאל, נאוה ברוכין וריקי מנור - קולות רקע
*רפי מלול - הפקה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://youtu.be/IQ7d4kttxWI?t=45m2s "דבש" ו"רד מעל מסך הטלוויזיה"] - בתוכנית הסיום של "עלי כותרת" עם ירון לונדון, 1979, בערוץ היוטיוב של כאן 11
* 
* 
*פלונטר [https://www.kan.org.il/content/kan/radio_articles/p-11437/168211/ במצעד האלבומים האלטרנטיביים הישראליים הגדולים של כאן 88]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1978
קטגוריה:אלבומי רמי פורטיס
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
רטיקולוציט

רטיקולוציטים הם תאי דם אדומים צעירים, שרק השתחררו ממח העצם אל זרם הדם, לאחר יום בו שהו בזרם הדם הם מסיימים את תהליך התבגרותם והופכים לכדוריות דם אדומות רגילות. שמם של הרטיקולוציטים נגזר מכך שבעזרת מיקרוסקופ ניתן לראות דרך קרום התא את הרטיקולום אנדופלסמי (אברון הנמצא בציטופלזמה ומהווה מדור תאי מסועף מאוד בעל פעילויות ייחודיות) ובתוכם יש שרידי RNA שנצבעים בצביעה מיוחדת כ"רשת". 

כמות הרטיקולוציטים התקינה היא 25,000-75,000 במ"ל. כלומר, כאחוז בלבד מסך כמות כדוריות הדם האדומות.
עלייה במספר הרטיקולוציטים - רטיקולוציטוזיס - יכולה להתרחש כאשר יש תיקון של אנמיה, למשל: מי שסבל מאנמיה עקב חסר ברזל והחל לקבל ברזל, מספר הרטיקולוציטים יעלה אצלו בשלב התיקון של האנמיה. 

סיבה אחרת אפשרית לרטיקולוציטוזיס היא כאשר יש דרישה מוגברת לכדוריות דם אדומות, כמו אצל מי שמתרחש אצלו תהליך של המוליזה (הרס של תאי דם אדומים) או אצל מי שמאבד דם (דימום אקוטי או כרוני) וכדי לשמור על רמת המוגלובין תקינה עולה הייצור של כדוריות אדומות במח העצם ושחרורן לדם מוגבר.

== רטיקולוציטופניה ==

מוגדר כמצב של מחסור ברטיקולציטים, לרוב ממקור נגיפי - כגון נגיף פרוו (Parvo Virus B19).

הנגיף גורם למחסור חריף בכדוריות דם אדומות עקב מנגנון הפתולוגיה ההמוליטי שלו שכולל תקיפת רטיקולוציטים וכדוריות דם בוגרות. מצב זה שבו מקור כדוריות הדם וכדוריות הדם עצמן נמצאות בחוסר, נקרא אנמיה אפלסטית Aplastic Anemia.

לעומת זאת, משבר אפלסטי Aplastic crisis הוא מצב חריף שמופיע לרוב אצל חולים במחלות המוליטיות או כתוצאה מדימום אקוטי או כרוני, בנוסף על פגיעה בנגיף פרוו. מצב זה מוליד תופעה קשה שבה בנוסף על איבוד כדוריות הדם הבוגרות, אין יצור חדש של כדוריות דם. 

אפיונים נוספים של המשבר - מחסור בטסיות דם - תרומבוציטופניה, (הנגיף תוקף בנוסף את המגקריוציטים - תא המקור של הטסיות) ולכן אי קרישה.

החולים לרוב מטופלים בעירוי דם. 

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מערכת הדם
קטגוריה:תא

de:Erythropoese#Retikulozyt