OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלחנדרה פיסארניק

אלחנדרה פיסארניק (בספרדית: Alejandra Pizarnik; 29 באפריל 1936 – 25 בספטמבר 1972) הייתה משוררת יהודייה ארגנטינאית אשר זכתה להכרה בינלאומית.

==ביוגרפיה==
פיסארניק נולדה בבואנוס איירס שבארגנטינה. היא למדה, בין השאר, פילוסופיה, ספרות וציור, ותירגמה שירה צרפתית לספרדית. יצירתה עוסקת בעיקר בבדידות, באהבה האבודה, בייאוש ובמוות. ספרים רבים על אודות פיסארניק ושירתה הופיעו אחרי מות המשוררת, ושיריה תורגמו, בין השאר, לצרפתית ולאנגלית. רבים משיריה תורגמו גם לעברית, בין השאר, בידי עודד סברדליק, רמי סערי, טל ניצן ופ"י קירטצ'וק הלוי.

אלחנדרה פיסארניק התאבדה בבואנוס איירס בשנת 1972 באמצעות מנת יתר של סקונל.

מבחר מקיף בעברית משיריה ומיומניה של פיסארניק, "בלילה הזה, בעולם הזה", בתרגומה של טל ניצן, ראה אור ב-2005 בהוצאת הקיבוץ המאוחד-סדרת "לטינו" והמפעל לתרגום ספרי מופת.

==ספריה==
* La tierra más ajena (הארץ הזרה ביותר) (1955)
* La última inocencia (התום האחרון) (1956)
* Las aventuras perdidas (ההרפתקאות האבודות) (1958)
* Árbol de Diana (העץ של דיאנה) (1962)
* Los trabajos y las noches (העבודות והלילות) (1965)
* Extracción de la piedra de locura (עקירת אבן הטירוף) (1968)
* El infierno musica (הגיהנום המוזיקלי) (1971)
* La condesa sangrienta (רוזנת הדמים) (1971)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080313221113/http://pages.slc.edu/~mnegroni/pizarnik/index.html אלחנדרה פיסארניק - ביוגרפיה, תמונות ומובאות]
* "[https://www.ramisaari.com/ap-tsel/ צל הימים שיבואו]", שיר בתרגום רמי סערי
* [https://web.archive.org/web/20090330061105/http://www.carmelph.co.il/periodical/carmel3_4/pisarnek.htm מחזור שירים בתרגום פבלו יצחק הלוי-קירטצ'וק], כתב העת "כרמל"
* [https://sites.evergreen.edu/politicalshakespeares/wp-content/uploads/sites/226/2015/12/Aira-on-Pizarnik-ML.pdf מאמר מאת ססר איירה]
* 
* 
* 

קטגוריה:בואנוס איירס: אישים
קטגוריה:מתאבדות: משוררות
קטגוריה:משוררות יהודיות
קטגוריה:יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:זוכות מלגת גוגנהיים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:משוררות ארגנטינאיות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בואנוס איירס
קטגוריה:ארגנטינאיות שנולדו ב-1936
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1936
קטגוריה:נפטרות ב-1972
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-1972
מרתה קנפילד

מרתה קנפילד (Martha L. Canfield; נולדה ב-28 במאי 1949) היא משוררת איטלקייה.

== חייה ==
קנפילד נולדה במונטווידאו, בירת אורוגוואי, לאב אנגלי ולאם איטלקייה. היא למדה ספרות בקולומביה ובשנת 1977 השתקעה באיטליה. כיום היא משוררת דו-לשונית, שפרסמה עד כה ארבעה ספרי שירה בספרדית ושני ספרי שירה באיטלקית. היא מוכּרת באיטליה כאחת מבכירות המתרגמים של ספרות אמריקה הלטינית לאיטלקית.

נכון לשנת 2005, קנפילד עבדה כפרופסורית לספרות אמריקה הלטינית באוניברסיטת פירנצה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://nillydagan.com/אינדקס-יוצרים-האתר-של-נילי-דגן/item/563-קנפילד-מרתה קורות חיים ושיר בתרגום של רמי סערי]
* "[https://www.ramisaari.com/mc-meser/ מסר עץ הערמון]", שיר בתרגום רמי סערי

קטגוריה:משוררים אורוגוואים
קטגוריה:משוררות איטלקיות
קטגוריה:מתרגמים איטלקים
קטגוריה:מתרגמות מספרדית
קטגוריה:מתרגמות
קטגוריה:ילידות 1949
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1949
סופיה דה מלו בריינר אנדרסן

סופיה דה מלו בריינר אנדרסן (בפורטוגזית: Sophia de Mello Breyner Andresen; 6 בנובמבר 1919 – 2 ביולי 2004) היא אחת המשוררות הפורטוגזיות החשובות במאה ה-20. זוכת פרס קמואש לשנת 1999.

אנדרסן פרסמה במהלך חייה מעל עשרים ספרי שירה, המפורסמים שביניהם "יום הים" (1947), "זמן מחולק" (1954), "משיח צועני" (1961), "שם הדברים" (1977), "איים" (1989) ו"מוזה" (1994). כמו כן, היא פרסמה סיפורים וספרים לילדים ותרגמה לפורטוגזית מיצירות שייקספיר, דנטה, קלודל וקריסטיאנסון. היא זכתה בפרס קרן קלושט גולבנקיאן בשנת 1992 ובפרס קמואינש בשנת 1999. היא נפטרה בליסבון בשנת 2004.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.ramisaari.com/sdmba/ "נקום" מאת סופיה דה מלו ברינר אנדרסן], תרגם מפורטוגלית רמי סערי באתר של רמי סערי
* 

קטגוריה:ילידות 1919
קטגוריה:זוכי פרס קמואש
קטגוריה:משוררות פורטוגזיות
קטגוריה:נפטרות ב-2004
קטגוריה:פורטוגזים שנפטרו ב-2004
מי ורדים

מפעל לייצור מי ורדים בעיר [[כאשאן באיראן]]
מי ורדים (בפרסית: گلاب; גולב) הם תרחיף המופק כתוצר לוואי של זיקוק עלי כותרת של ורדים. מי הוורדים מהווים תחליף זול לשמן ורדים שמשמש בתעשיית הקוסמטיקה. מקור מי הוורדים במטבח הפרסי.

מי הוורדים ניחנים בארומה חזקה ומשמשים במזרח הרחוק ובמזרח התיכון כתבלין למאכל – בעיקר בקינוחים מתוקים כגון מעמול, מלבי, סחלב, פלודה, לאסי, רחת לוקום, גלידה מסטיק, גלידה פרסית, פודינג אורז טורקי (Sütlaç), ועוד. מי הוורדים משמשים גם לצורכי דת בהינדואיזם ובאסלאם. במערב מי הוורדים משמשים בעיקר בתעשיית הקוסמטיקה.

בישראל משווקים מי ורדים שבחלקם מייצור מקומי ובחלקם מיובאים בשווקים, בחנויות ייחודיות, בבתי הטבע והקוסמטיקה. בחנויות התבלינים ניתן להשיג מי ורדים מהולים במים או בתמצית מרוכזת יותר בדיוק כמו מי זהר.

== במקורות היהודיים ==
מבחינת ההלכה היהודית, הרחת מי הוורדים חייבת בברכת "בורא מיני בשמים" ושימשו גם במנהגי אבלות בקהילות מסוימות כמו בציטוט הזה מהבן איש חי מבגדאד.

== ראו גם ==
* מי זהר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:מוצרי יסוד
קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:המטבח האזרי
קטגוריה:המטבח היווני
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח הפרסי
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:ורדיים
מזל עקרב

סמל מזל עקרב
עקרב
בול ישראלי המוקדש למזל עקרב
מזל עקרב הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל עקרב" הוא מי שנולד בין 24 באוקטובר לבין 21 בנובמבר. במסורת היהודית מתייחס מזל עקרב אל חודש חשוון. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל עקרב לחודש תשרי. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה מיקום השמש באזור השמיים המוקצה למזל עקרב האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קונסטלציית העקרב לבין אזור השמיים של מזל עקרב בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.

==מזל עקרב במיתולוגיה==

זהו העקרב שהרג את אוריון – הצייד. בשמים, העקרב זורח בדיוק כאשר אוריון שוקע כך ששתי הקבוצות לא נראות לעולם ביחד. זוהי מערכת בולטת, בפרט בחצי הכדור הדרומי. הכוכבים הבהירים שלה הם אנטארס (מיוונית: "יריבו של מאדים" בשל צבעו האדום החזק מאוד).

==מזל עקרב באסטרולוגיה==
===שיוך אסטרולוגי===

מזל עקרב הוא אחד משלושת מזלות יסוד המים, יחד עם מזל סרטן ומזל דגים. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקבועים, יחד עם מזל שור, מזל אריה ומזל דלי. הכוכב השליט של מזל עקרב הוא פלוטו, אם כי אסוציאציה זו היא מודרנית, ובאסטרולוגיה ה"קלאסית", עוד לפני גילויו של פלוטו, השתמשו (ועדיין משתמשים) בכוכב מאדים במקומו, כיום משתמשים במאדים כשליט משני למזל עקרב. הבית האסטרולוגי של מזל עקרב הוא הבית ה-8 שמסמן חיים ומוות ומאבקים רגשיים.

==ראו גם==
* גלגל המזלות
* ארבעת היסודות

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

עקרב
קטגוריה:קבוצת הכוכבים עקרב
קטגוריה:עקרב בתרבות
ויסר ז'יטי

ויסר ז'יטי (באלבנית: Visar Zhiti; נולד ב-2 בדצמבר 1952) הוא משורר וסופר אלבני.

==ביוגרפיה==
ויסר ז'יטי נולד בעיירה לושנייה (דרום אלבניה), למד שפה וספרות אלבנית בטירנה ועבד במשך חמש שנים כמורה בכפרים שבצפון-מזרח ארצו. בעקבות פרסום ספר שיריו הראשון, "זריעת הבדידות" (1980), נאסר ונגזרו עליו שמונה שנות מאסר עם עבודת פרך בעוון "הסתה ותעמולה". אחרי שחרורו פרסם את הספרים "זיכרון האוויר" (1993), "אני משליך גולגולת למרגלותיך" (1994), "הדלתות החיות" (1995) ו"רגלי דָּוִד" (1996). בתחילת שנות התשעים מונה ז'יטי לנספח תרבות בשגרירות אלבניה ברומא. כיום הוא חי בטירנה. אחדים משיריו תורגמו לעברית והתפרסמו במוסף "תרבות וספרות" של עיתון הארץ ובכתבי-עת שונים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* השיר "[https://www.ramisaari.com/hasearot/ השערות]" בתרגום לעברית 
* השיר "[https://www.ramisaari.com/imo/ אימו של המשורר]" בתרגום לעברית 
* הסיפור "[https://www.ramisaari.com/ofanav/ אופניו של הסטודנט הזר]" בתרגום לעברית 
* הסיפור "[https://www.ramisaari.com/oto/ אוטו הזבל הגדול]" בתרגום לעברית 

קטגוריה:סופרים אלבנים
קטגוריה:משוררים אלבנים
קטגוריה:ילידי 1952
עלי פודרימיה

עלי פודרימיה (באלבנית: Ali Podrimja; 1 באוגוסט 1942 – 21 ביולי 2012) הוא מחשובי המשוררים האלבנים בימינו.

==ביוגרפיה==

נולד בשנת 1942 בעיירה ג'קובה שבקוסובו, ושם עברה עליו ילדותו, בתנאים קשים. הוא למד לשון וספרות אלבנית באוניברסיטת פרישטינה ופרסם את שיריו הראשונים כבר בעת לימודיו בתיכון, בשנת 1957, בכתב-העת הספרותי "החיים החדשים". שירתו עוסקת בעיקר בגורל האלבנים ובמצוקת האדם החי במשטר טוטליטרי. גם מות בנו לוּמִי הטביע חותם עז על יצירתו. שירתו המאופיינת בפשטותה, בחרוזיה החופשיים ובדימוייה הבלתי-צפויים תורגמה בחלקה, בין השאר, לגרמנית ולשוודית. רמי סערי תרגם לעברית אחדים משירי פודרימיה, ואלה ראו אור בין השנים 1999 ו-2001 במוסף הספרות של עיתון הארץ וכן באחדים מגיליונות כתב-העת "הליקון". בין יצירותיו של פודרימיה נמנים ספרי השירה "המטפחות מברכות לשלום" (1963), "הכאב היפה" (1967), "צל האדמה" (1971), "אני מאמין" (1976), "לוּמִי" (1982), "חיוך בתוך כלוב" (1993) ו"חרקירי" (1999).

==קישורים חיצוניים==

*השיר "[https://www.ramisaari.com/podrimja/ בית בלי בעל]" בתרגום לעברית 

קטגוריה:משוררים אלבנים
קטגוריה:אלבנים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אלבנים שנפטרו ב-2012
דימיטר פוינאקו

דימיטר פוינאקו (באלבנית: Dhimitër Pojanaku; נולד באוגוסט 1956) הוא משורר אלבני. 
 
דימיטר פוינאקו נולד בעיר פוגרדץ שלחופי אגם אוחריד. פוינאקו למד משפטים בטירנה והוא עובד כשופט בעיר הולדתו. עד כה פרסם את ספרי השירה "הגשם קורא את צערי" (1991), "בוקר ומעט לילה" (1993), "השדים רוקדים פולקה" (1998) ו"אבנים מלבינות לילה" (2002). פוינאקו זכה על שירתו בפרסים אחדים, ושירתו תורגמה למספר שפות.

בשנת 2014 הוא נעצר באשמת שחיתות

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:משוררים אלבנים
קטגוריה:ילידי 1956
שאיפ אמרלהו

שאיפ אמרלהו (באלבנית: Shaip Emërllahu; נולד ב-13 באפריל 1962) הוא משורר אלבני.

שאיפ אמרלהו נולד בשנת 1962 בכפר טרבוש (Trebosh), שבקרבת העיר טטובה (בצפון-מערב מקדוניה, אז חלק של יוגוסלביה) ולמד שפה וספרות אלבנית באוניברסיטת פרישטינה (קוסובו). עד כה פרסם את ספרי השירה "הטבלת השנים" (1994), "המיזם השבור" (1997) ו"מות זעום" (2001). בשנת 2000 ראה אור ספרו "...גם אנחנו מעידים" על מעשי הטבח בקוסובו. אמרלהו כותב שירה ומסות ועובד כעורך הדפים הספרותיים של אחד העיתונים היוצאים לאור בסקופיה, בירת מקדוניה. זאת בנוסף לכהונת פרופסור באוניברסיטה בטטובה.

רבים משיריו מתייחסים למצב המיעוט האלבני בבלקן.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.diogenpro.com/uploads/4/6/8/8/4688084/shaip_emerllahu_short_cv.pdf קורות חיים]

קטגוריה:משוררים אלבנים
קטגוריה:ילידי 1962
בטים מוצ'ו

בטים מוצ'ו (באלבנית: Betim Muço; 21 בינואר 1947 – 15 בינואר 2015) היה משורר, סופר וגאולוג אלבני.

== ביוגרפיה ==
בטים מוצ'ו נולד בטירנה וסיים את לימודיו באוניברסיטת טרינה ועבר מספר שנים כמורה לפיזיקה.

לאחר קבלת התמחות בסייסמולוגיה בטים מוצ'ו החל לעבוד במכון לסייסמולוגיה בטירנה והתקדם עד שמונה למנהל המכון. הוא היה מנהל המכון עד לשמת 2001 כאשר עבר לארצות הברית. מאז הוא היה מועסק במכון לסיימולוגיה בוושינגטון די.סי.

בשנים 1990/1991 הוא היה ביפן לסיום עבודת פוסט דוקטורט. לאחר סיום העבודה הוא חזר לאלבניה ופרסם ספר ראשון של הייקו באלבנית.

הוא פרסם עד 2005 שמונה ספרי שירה, חמישה קבצים של סיפורים קצרים, שלושה רומנים וקובץ מסות.

בטים מוצ'ו תרגם יצירות רבות לאלבנית.

== קישורים חיצוניים ==
השיר "[https://www.ramisaari.com/ashlaya/ אשליה]" בתרגום לעברית 

קטגוריה:גאולוגים
קטגוריה:משוררים אלבנים
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית
קטגוריה:סופרים אלבנים
קטגוריה:ילידי 1947
קטגוריה:נפטרים ב-2015
חואן חוסה מייאס

חואן חוסה מייאס (בספרדית: Juan José Millás; נולד ב-31 בינואר 1946) הוא סופר ספרדי. 

הוא נולד בוולנסיה בשנת 1946 ומתגורר, נכון ל-2008, במדריד. מאז פרסום שני הרומנים הראשונים שלו, "סֶרְבֶּרוּס הם הצללים" (1974) ו"החיזיון של הטבוע" (1977), זכה מייאס להכרה ציבורית רחבה. במהלך שנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 פרסם יותר מעשרה ספרים.

בשנת 2007 הוא זכה ב-Premio Planeta עבור ספרו האוטוביוגרפי El mundo.

בשנת 2008 הוא זכה ב-Premio Nadal עבור הספרו La soledad era esto. בשנת 2002 סרחיו רנאן הפיק סרט על בסיס הספר.

==מיצירותיו שתורגמו לעברית==
* זו הייתה הבדידות, תרגם מספרדית איתי רון, רימונים הוצאה לאור, 2007. הרומן יצא לאור בספרדית ב-1990.
* אל תציץ מתחת למיטה, תרגם מספרדית איתי רון, הוצאת כרמל ירושלים 2007. הרומן יצא לאור בספרדית ב-1999.

==קישורים חיצוניים==

* (תרגום מאמר שהופיע בעיתון הספרדי "אל פאיס")

קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1946
חוליו לימסארס

חוּלְיוֹ ליָמָסָארֶס (ספרדית: Julio Llamazares) הוא סופר ומשורר ספרדי.

== ביוגרפיה ==
חוליו לימסארס נולד בכפר הנטוש וֶגַמְיָן (Vegamián), שבצפון ספרד בשנת 1955. לאחר שסיים את לימודי המשפטים עסק זמן-מה בעריכת דין, אך נטש במהרה מקצוע זה לטובת הכתיבה. לימסארס נחשב לאחד הסופרים המקוריים והמצליחים ביותר בספרות הספרדית העכשווית. לימסארס פרסם עד כה יותר מעשרים ספרים, ובכללם רומנים, ספרי מסעות, קבצים של מאמרים בענייני השעה, ספרי שירה, אוספים של סיפורים קצרים וכן מסות ותסריטים. רבים מספריו תורגמו לשפות זרות, בין השאר גם לעברית. לימסארס מתגורר כיום במדריד.

== ספריו שתורגמו לעברית ==
* ירח של זאבים (Luna de lobos), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 1999.
* הגשם הצהוב (La lluvia amarilla), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2000.
* זיכרון השלג (La lentitud de los bueyes, Memoria de la nieve), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2000.
* קטעים מסרט אילם (Escenas de cine mudo), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2001.
* גשם הכוכבים (Las lágrimas de San Lorenzo), מספרדית: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2020.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:משוררים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1955
ארכילוכוס

אַרְכִילוֹכוֹס (ביוונית: Ἀρχίλοχος, בלטינית: Archilochus; 680 לפנה"ס לערך – 645) היה משורר יווני ושכיר חרב. הוא היה המשורר היווני הראשון ששירתו הועלתה על כתב וחלקה השתמר.
== חייו ==
הידיעות על חייו של ארכילוכוס מעטות ביותר. הוא נולד באי פארוס ובשלב מסוים בחייו התגורר באי תאסוס. הוא חיבר שירה לירית ושירה סאטירית. הסאטירות החריפות שחיבר ארכילוכוס נגד אדם בשם ליקאמבֵּס שהבטיח לו את בתו נֵאוֹבּוּלֵה וחזר בו היו לחם חוקם של זמרים נודדים ביוון הארכאית, לצד האפוסים של הומרוס והסיודוס, בחגיגות ובבתי אצולה.

רק מעט נשתמר משירתו, ומתוכו עולה דמותו של ארכילוכוס כשילוב של רוח הלוחם ורוח המשורר. הוא אף מעיד על עצמו באחד משיריו, שעל אף שהוא משרתו של ארס, הוא יודע גם את אמנות המוזות (כלומר השירה).

על כתביו נמנו אלגיות, המנונות, ושירים יאמביים וטרוכאיים. בעת העתיקה יוחסה לו המצאת השירה היאמבית ושימושה לצורכי סאטירה. עד ארכילוכוס נהגו רק שתי צורות בשירה היוונית: המשקל האפי (הקסאמטר דאקטילי), והמשקל האלגי, הגזור ממנו. המשקל האפי האטי נראה לא מתאים למהלומות הזריזות שמנחיתה הסאטירה.

ארכילוכוס יצק את היאמב לתבנית הטרימטר היאמבי, ואת הטרוכא לתבנית הטטראמטר הטרוכאי. הוראטיוס היה מעריץ מובהק של ארכילוכוס, וחיקה את משקליו ואת מבנה הבתים שלו.

כל המקורות מן העולם העתיק מאוחדים בדעה חיובית במיוחד על ארכילוכוס, והוא זוכה לשבחים מופלגים לרוב. שיריו ניחנו בעוצמה, גמישות, תנופה, ותעוזה. חלק מהיוונים ראו בו שווה להומרוס.

הניב היווני שמופיע בשיריו הוא איונית עתיקה. לצד סמונידס איש אמורגוס הוא נחשב למשורר הבולט של התקופה.

תרגומים משירתו ניתן למצוא בתוך:
* אייסכילוס. נוטות החסד. מיוונית אהרן שבתאי. תל אביב, הוצאת שוקן, 1990. נספח: מבחר מקורות.
* אייסכילוס. הפרסים. מיוונית אהרן שבתאי. תל אביב, הוצאת שוקן, 1994. נספח: מבחר מקורות.
* בוזגלו, שמעון, , השירה הלירית היוונית בראשיתה, ספרי עליית הגג/ ידיעות ספרים, תל אביב, 2006 (מכיל מבחר מקיף משירת ארכילוכוס).

== ציטוטים ==
*"קבל במשורה את האושר שניתן לך במזל ואת המידה שאתה מפקיר לצער, כי קצב החיים הוא עליות ומורדות.
*"השועל יודע דברים רבים, אך הקיפוד יודע דבר אחד גדול".
*"תאסוס הוא כמו גבו של חמור, עטוף ביער פרוע."

==קישורים חיצוניים==

* 
* , באתר של שמעון בוזגלו
* 

קטגוריה:קצרמר יוונים
קטגוריה:משוררי יוון העתיקה
קטגוריה:פארוס: אישים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-7 לפנה"ס
עקרון המקומיות

בפיזיקה, עֶקְרון המקומיות (לוקליות) הוא ההנחה שכל אובייקט יכול להיות מושפע מאובייקטים הנמצאים בסביבתו המידית בלבד. השפעה הדדית בין אובייקטים מרוחקים נעשית על ידי מתווכים, שעל פי תורת היחסות הפרטית החסם העליון למהירותם הוא מהירות האור, ולכן זהו גם החסם העליון למהירות העברת מידע. לדוגמה, שני גופים טעונים חשמלית הנמצאים במרחק זה מזה אינם משפיעים ישירות זה על זה אלא באמצעות פוטונים.

ניסויים אשר נעשים באמצעות חלקיקים אשר שזורים קוונטית מפרים את עקרון המקומיות או את העיקרון הפילוסופי של ראליות. הדעה הרווחת בין המדענים היא שעקרון המקומיות הוא התקף ויש לזנוח את הריאליות.

== משמעות העיקרון לפיזיקה ==

כדי לתאר חוק פיזיקלי יש להתייחס למערכת מבודדת שבה ניתן לחשב את השפעת אותו חוק מבלי להתחשב בהפרעות חיצוניות. לדוגמה, חוק הכבידה מתאר את הכוח הפועל על גוף אחד כתוצאה מהמצאות גוף שני, מבלי להתייחס לכוחות נוספים שפועלים על אותו הגוף. התיאור של המצב הפיזיקלי האמיתי הוא כמובן שונה, מפני שתמיד קיימים כוחות נוספים, אך ניתן להזניח אותם בנימוק שהמערכת נמצאת במקום מבודד, כלומר מרוחקת מכל אובייקט חיצוני. אם נוותר על עקרון הלוקליות נאלץ להניח שכל גוף ביקום משפיע על אותה מערכת ולכן לא נוכל להתייחס לשום חוק פיזיקלי בפני עצמו.

== מכניקת הקוונטים ==

למכניקת הקוונטים ישנם הרבה היבטים לא מקומיים אך נראה שהיא בכל זאת מקיימת את עקרון המקומיות. המפתח ליישוב הסתירה לכאורה שבמשפט זה מצוי בעובדה שעקרון המקומיות מתייחס להשפעה בין גופים ומסתבר שישנם סוגים של קשרים בין גופים מרוחקים שאין להם ביטוי בהשפעה הדדית. 

=== הביקורת של איינשטיין ===

איינשטיין היה ממבקריה החריפים ביותר של מכניקת הקוונטים. לתפיסתו, היא סותרת את עקרון המקומיות שאותו ראה כבסיס לכל הפיזיקה. במאמר שכתב ביחד עם בוריס פודולסקי ונתן רוזן, הם הציעו להעמיד את תורת היחסות במבחן מול מכניקת הקוונטים: הוצע ניסוי EPR המשתמש בשזירה קוונטית כדי להראות שמכניקת הקוונטים מפירה לכאורה את עקרון המקומיות. 30 שנה מאוחר יותר ענה להם ג'ון סטיוארט בל במאמר משלו והראה שהסתירה היא עם ריאליזם מקומי שניתן לביטוי על ידי תורת משתנים חבויים מקומיים, לדוגמה פרשנות בוהם, ולא עם תורת היחסות הפרטית. כלומר ניתן ליישב את תורת הקוונטים, תורת היחסות הפרטית ועֶקְרון המקומיות אם נזנח את הריאליזם. בנוסף, ניסח בל את הסתירה בצורה הניתנת לבדיקה מבחינה ניסיונית על ידי הפרת אי שוויון בל. מחקר תאורטי נוסף הראה שאמנם קריסת המצב הקוונטי מתפשטת מהר יותר ממהירות האור, אך שאי-אפשר להעביר מידע באמצעותה.

=== ריאליזם מקומי ===
ריאליזם בפי הפיזיקאים אינו חופף לגמרי להגדרה הפילוסופית. בעוד שהפילוסופיה מדגישה אובייקטיביות ביחס לאדם, מבחינה פיזיקלית הדגש הוא על מכשיר המדידה. השאלה היא האם כל התכונות של כל אובייקט מוגדרות באופן מוחלט ללא תלות בדרך שבה הן נמדדות. לפי פרשנות קופנהגן של מכניקת הקוונטים, תוצאות המדידה נקבעות בצורה אקראית וניתן לחזות רק את ההסתברות של כל תוצאת מדידה. פרשנות ריאליסטית תגרוס שהאקראיות, לכאורה, בתוצאת המדידה נגרמת מחוסר ידע על המצב האמיתי של המערכת הפיזיקלית. למידע החסר מתייחסים בתור משתנים חבויים, כלומר ערכים פיזיקליים אמיתיים שאינם ידועים לנו ולכן איננו יכולים להסביר את תוצאות המדידה והן נראות אקראיות. ריאליזם מקומי הוא ההנחה שגם עקרון המקומיות וגם הריאליזם תקפים. התאוריה הנגזרת מכך היא תיאורית משתנים חבויים מקומיים, שבה אותם ערכים שאיננו יודעים מוגדרים למיקום מסוים בלבד ואינם יכולים להיות מושפעים ממיקום מרוחק. 

קטגוריה:תורת היחסות הפרטית
מריו בנדטי

מריו בנדטי (; 14 בספטמבר 1920 – 17 במאי 2009) היה סופר ומשורר אורוגוואי.

==ביוגרפיה==
מריו בנדטי נולד בשנת 1920 בפאסו דה לוס טורוס, אורוגוואי. כשהיה בן ארבע עברה משפחתו לגור במונטווידאו. לפני שפנה לעסוק בספרות עבד בנדטי בתור קצרן, קופאי, זבן, ספרן, עיתונאי, מתרגם, פקיד בחברה מסחרית ועובד ציבור. כך התוודע לקשת רחבה של אנשים ולמציאות החברתית העגמומית במולדתו, והיכרות מעמיקה זו מוצאת לה ביטוי נאמן ברבים מספריו. את דרכו הספרותית התחיל בנדטי במקביל לעבודתו כעיתונאי בשבועון "מַרְצָ'ה", שהיה אחד הפרסומים החשובים ביותר באורוגוואי בתחום הפוליטי והספרותי מאז היווסדו בשנת 1939 ועד סגירתו בהוראת השלטונות בשנת 1974. שיריו וסיפוריו הראשונים של בנדטי ראו אור כבר במחצית השנייה של שנות הארבעים, אבל יוצרם רכש את עיקר קוראיו הנאמנים רק בתחילת שנות השישים, עם פרסומם של הרומנים "ההפוגה" (1960) ו"תודה על האש" (1965). בשנת 1973, בעקבות ההפיכה הצבאית בארצו, גלה מארצו מסיבות פוליטיות ועד שובה של הדמוקרטיה לאורוגוואי חי כגולה, במשך כתריסר שנים, בעיקר בארגנטינה, בפרו, בקובה ובספרד. למן 1985 חילק בנדטי את חייו בין מדריד ומונטוידאו. בנדטי כתב מסות, סיפורים, שירה, מחזות, תסריטים, פזמונים, מאמרי ביקורת ספרותית ומאמרים עיתונאיים. הוא פרסם יותר מחמישים ספרים, ויצירתו תורגמה לעשרים ושלוש שפות. בעשרים שנות חייו האחרונות זכה בפרסים ולכיבודים רבים על כתיבתו, ועם מותו ב-17 במאי 2009 כתוצאה ממחלת הסרטן. הכריזה ממשלת אורוגוואי על יום אבל לאומי לזכרו. ספרו "ההפוגה" תורגם לעברית בידי רמי סערי וראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 1996.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים אורוגוואים
קטגוריה:משוררים אורוגוואים
קטגוריה:ילידי 1920
קטגוריה:נפטרים ב-2009
פאבלו אורבני

פאבלו אורבני (בספרדית: Pablo Urbanyi; ) היה סופר ארגנטינאי.

פאבלו אורבני נולד בהונגריה בשנת 1939. לאחר מלחמת העולם השנייה העיירה בה התגוררה המשפחה הפכה לחלק מצ'כוסלובקיה והם החליטו להגר לארגנטינה. בהיותו בבית הספר הוא התקרב למשורר הארגנטינאי רוברטו חוארוס שהכיר לו את הספרות הקלאסית.

אורבני עבד כעיתונאי ופרסם את הספרים "ליל המהפכנים" (1972) ו"אקדח בשביל מאק" (1975). בשנת 1977 גלה לקנדה, שבה הוא התגורר מאז ועד מותו. בשנות גלותו פרסם את הספרים "בשום מקום" (1981), "קצת מהכל והרבה כלום" (1988), "להיוולד מחדש" (1992), "סילבר" (1994) ו"שקיעת שמש" (1997). רבים מספריו תורגמו לאנגלית, לצרפתית ולהונגרית.

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* http://www.quebec-amerique.com/auteurs/pablo-urbanyi.html
* http://www.biografiasyvidas.com/biografia/u/urbanyi.htm
* http://www.hungarianpresence.ca/Culture/Literature/p-urbanyi.cfm.html
</div>

קטגוריה:סופרים ארגנטינאים
קטגוריה:עיתונאים ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-2024
ארכיטיפ

ארכיטיפּ (מגרמנית: Archetyp - אַרְכֶטִיפּ, הצורה העברית הנוכחית מושפעת מההיגוי באנגלית; מקור המילה ביוונית - αρχέτυπον ארכֶטיפּון - "דגם קדום", עבר ללטינית כ־archetypum ארכֶטיפּוּם) הוא אב טיפוס של רעיון, אדם, אובייקט או מצב שהאנושות, על תרבויותיה השונות, חוותה תדיר והוא נשמר כמשקע בזיכרון האנושי, כמודל שעל פיו פרטים אחרים מעוצבים בתבנית דומה. הפרט החווה את חייו הפרטיים חשוף תמיד הן להתרחשויות ההווה שהוא שותף להן, והן לאותם דימויים קדומים מעברה של משפחת האדם.

דוגמה: דמות האם היא ארכיטיפ, שהרי כל התינוקות בכל התרבויות שותפים לחוויית האם. תפיסת התינוק את אמו שלו משלבת בתוכה את התנסויותיו עם דימוי דמות האם הטבוע בו מלידה, כפי שחווה אותה הגזע האנושי מאז ומעולם.

== הארכיטיפים של יונג ==
על פי התאוריה האנליטית של הפסיכואנליטיקאי קרל יונג, קיימים מספר ארכיטיפים מרכזיים:
* אגו - ארכיטיפ ההסתגלות למציאות והשגת הזהות.
* הצל - הצד הנחות והלא רצוי באישיותנו, אותו אנו מדחיקים משום שאין אנו מוכנים להודות בקיומו. זהו ה"חלק האפל", המאכלס את היצרים והרגשות הפרימיטיביים הקיימים בנו.
* הפרסונה - המסכה אותה אנו חובשים בהתאם לדרישות הסביבה והחברה. זוהי האישיות החברתית, המתפקדת בהתאם לציפיות החברה ומסתירה את ה"אני האמיתי" - מעין פשרה בין אישיות היחיד לבין דרישות החברה.
* האנימה - היסוד הנשי המצוי בגברים בזכות ההתנסות האישית של האדם עם נשים, ובזכות חוויות קולקטיביות של גברים עם נשים לאורך ההיסטוריה (בהסתמך על התת-מודע הקולקטיבי). האנימה קובעת הן את יחס הגבר לנשים שבעולמו, והן את יחסו לצד הנשי המצוי בתוכו.
* האנימוס - הצד הגברי בנשים, הלקוח מהחוויות האישיות והקולקטיביות של נשים עם גברים. קובע את היחס של האישה לגברים שבעולמה, ולצד הגברי שמצוי בתוכה.
* העצמי - יונג טען שבסביבות גיל ארבעים מגיע האדם לשלמות ולהרמוניה פנימית, בה הוא חדל מלהתעסק בדברים חומריים (דוגמת כסף, בית, פרטנר וכדומה) ומרכז את האנרגיה שלו במטרות רוחניות מתוך שאיפה להגיע לשלמות רוחנית. העצמי מקנה לאישיות אחידות, שיווי משקל ויציבות.

דוגמאות לארכיטיפים נוספים: דמות האם, הגיבור, הילד, אלוהים, אמא אדמה, בעלי חיים, הזקן החכם, ועוד.

==קישורים חיצוניים==

*
ארברטו אלדר

ארברטו אלדר (בפורטוגזית: Herberto Helder; 1930 – 23 במרץ 2015) היה סופר ומשורר פורטוגלי. הוא נולד בהרברטו הלדר לואיס ברנרדס דה אוליביירה ב־23 בנובמבר 1930, למשפחה יהודית באי מדיירה באוקיינוס האטלנטי. אמו, מריה אסתר דוס אנג'וס לואיס ברנרדס, נפטרה כשהלדר היה בן שמונה, אירוע שהותיר עליו רושם עמוק. נושא האם יהפוך לאלמנט שחוזר על עצמו בשירתו. כנער הוא עזב את האי לפורטוגל ביבשת, שם למד משפטים ופילולוגיה רומנית בליסבון ואחר כך בקוימברה, אך מעולם לא השלים את לימודיו.

==ביוגרפיה==
אלדר נולד בעיר פונשל שבארכיפלג מדיירה ב־1930. מאז פרסום ספר שיריו הראשון, "האהבה בביקור" (1958), כבש לעצמו מקום חשוב כאחד ממחדשיה העכשוויים של שירת פורטוגל. אלדר נטש את לימודי המשפטים והבלשנות הרומאנית, נדד ברבות מארצות אירופה וחי תקופה ארוכה באנגולה. למרות הצלחת יצירתו התרחק מאור הזרקורים, לא העניק ראיונות, סירב לכיבודים ולפרסים והעדיף להתמסר כליל לכתיבה. אלדר העדיף תמיד את אמנותו השירית על פני פרסום. יש מעט מאוד תמונות שלו, והיו לו מעט חברים קרובים.<ref></ref> בשנת 1994 הוחלט להעניק לו את פרס פסואה, אך גם אותו סירב לקבל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים פורטוגזים
קטגוריה:סופרים פורטוגזים
קטגוריה:ילידי 1930
קטגוריה:נפטרים ב-2015
ירחית ארבע-קשתות

מדוזה כחולה על החול בחוף מעגן מיכאל
יְרֵחִית אַרְבַּע־קְשָׁתוֹת או אורליה כחולה (שם מדעי: Aurelia aurita; מכונה: מדוזת ירח) היא מדוזה נפוצה, המהווה מין בסוג אורליה.

הירחית חיה בים הפתוח, להוציא את שלבי ההתפתחות לאחר הפלנולה הקשורות למצע. בארץ ישראל הן מצויות בחוף הים התיכון ובחופי סיני, הצבע הטבעי של המדוזות הוא מלבנבן שקוף ועד סגול, וצריבתה אינה כואבת. מדוזה זו אינה מזיקה לאדם ואפשר להחזיק אותה ביד.

כינוייה "מדוזת הירח" ניתן לה עקב צורתה העגולה המזכירה ירח במילואו.
המדוזה ניזונה בעיקר מפלנקטון, חסילונים, קרילאים ושטרגליים.

== תפוצה ==
ירחית ארבע-קשתות נפוצה לאורך קו החוף המזרחי של אירופה, הגובל עם האוקיינוס האטלנטי, בחוף המערבי של צפון אמריקה ובמזרח קנדה. באופן כללי - הירחית מעדיפה את קו החוף, בדגש על אזורי שפכים ונמלים.

== תזונה ==
ירחית ארבע-קשתות ניזונה ממגוון אורגניזמים הכוללים: רכיכות, סרטנים, מיתרני זנב, פרוטוזואנים, אצות, ביצי דגים ואורגניזמים קטנים אחרים. מדי פעם הם נראים גם ניזונים מזואופלנקטון ג'לטיני כגון הידרתים ומסרקניות. גם למדוזות הבוגרות וגם לצעירות יש תאים צורבים ללכידת טרף וגם כדי להגן על עצמם מפני טורפים.

המזון נלכד בזרועות העמוסות תאים צורבים, שם הוא נקשר בריר ומובא אל חלל מערכת העיכול. אנזימי עיכול מה[https://www.merriam-webster.com/medical/serous%20gland תאים הסרסים] מפרקים את המזון. מעט ידוע על הדרישות לוויטמינים ומינרלים מסוימים בקרב האורליות, אך בשל הימצאותם של כמה אנזימי עיכול אנו יכולים להסיק באופן כללי שהירחית יכולה לעבד בצורה מסוימת פחמימות, חלבונים ושומנים.

== גלריה ==
<gallery widths="200" heights="120" mode="packed">
קובץ:Aureliaauritakils3.jpg
קובץ:Aureliaauritakils2.jpg|ירחית שתפסה שטרגל ומחדירה לגופה
קובץ:Aureliaauritakils1.jpg
</gallery><gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Aurelia aurita (Cnidaria) Luc Viatour.jpg|מדוזות ירח באקווריום Pairi Daiza בבלגיה
קובץ:Moonjellyfish2500ppx.JPG|מדוזת ירח באקווריום Monterey Bay
קובץ:Aurelia aurita (aka).jpg|מדוזת ירח פגועה
קובץ:Aurelia aurita 2.jpg|מדוזת ירח בוגרת
קובץ:Ecomare - oorkwal (pcd01079-oorkwal).jpg|מדוזת ירח שנסחפה לחוף
קובץ:Ecomare - oorkwal (oorkwal-7-pk).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:פתוחי פה
קטגוריה:הים התיכון: בעלי חיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
אני סומרי

אני סומרי (פינית: Anni Sumari; נולדה ב-1965) היא משוררת פינית. נחשבת לאחת המשוררות הצעירות הבולטות ביותר בשירה הפינית העכשווית.

==ביוגרפיה==
סוּמַרִי התחילה את דרכה הספרותית בשלושה ספרים בפרוזה – "סיפורי-מסע מהחושך" (1986), (Beautiful Dreamer" (1987" ו"שיר מתקצר על הצדדים המאושרים של הסֵבל" (1992) – והמשיכה בשישה ספרי שירה: "הסרקופג" (1994), "הענק של חייך" (1996), "מידה וכמות" (1998), "סִינֶרִיאָנִי" (2000), "שנים על-פני המים" (2003) ו"אדום שקוף" (2005).
אחדים משיריה תורגמו לעברית וראו אור בגיליונות כתב-העת "שבו". מאפייני כתיבתה של סוּמַרִי הם חדות ראייתה, תאוריה הצבעוניים ומלאי החיוניות ותפיסתה הרגישה והמפוכחת בעת ובעונה אחת.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.slopeeditions.org/anni-sumari קורות חיים]

משיריה בתרגום רמי סערי:
* "[https://www.ramisaari.com/as-n/ נרקיס]"
* "[https://www.ramisaari.com/as-haerga/ הערגה אל גן העדן]"

קטגוריה:משוררות פיניות
קטגוריה:ילידות 1965
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1965
למרחב (רשת מוסדות חינוך)

למרחב היא רשת מוסדות חינוך דתית לאומית תורנית הממוקמת בפתח תקווה וכוללת בתי ספר יסודיים (בנים ובנות), חטיבת ביניים ואולפנה. בראש המוסדות עומד הרב אברהם גרנביץ' שגם הקים את המוסדות. עד שנת תשע"ד נכללה ישיבת צביה פתח תקווה בין מוסדותיה.

==בית ספר יסודי==
הוקם בשנת 1996, והחל את שנת הלימודים עם שש כיתות בלבד, ארבע כיתות בנים (א'-ד') ושתי כיתות בנות (א'-ב') ובכל שנה נוספה שכבה חדשה, כך עד שהושלמו כל השכבות החסרות. בתחילה שכן בית הספר היסודי (לבנים ובנות בנפרד) באזור התחנה המרכזית, אך בהמשך עברו הבנות למבנה נצח ישראל ואילו הבנים נשארו במבנה עד שנת 2009, בה בוצעה החלפה עם תלמידי הישיבה כך שבית הספר היסודי עבר למבנה חדש בשכונת אם המושבות, והישיבה ירשה את השטח. מנהל בית הספר לבנים הוא הרב יעקב ליפשיץ, ומנהל בית הספר לבנות היה הרב שם שרפר שהוחלף בשנת 2019 על ידי לבנת שגיב.

בבית הספר קיים נוהל מיוחד, ולאחר סיום שנת הלימודים לומדים התלמידים שלושה שבועות (הארכה) נוספים לימודי קודש, ובמקביל נהנים מפעילויות שונות.

==חטיבת הביניים==
הוקמה בשנת התשנ"ט (1999) ובראשה עמד הרב מאיר רוזיליו. בסוף שנת הלימודים תשע"ז סיים רוזיליו את עבודתו כראש החטיבה ואת מקומו תופסים הרב חנן מרמורשטיין מתגורר ביישוב רבבה מונה להיות סגן מנהל של בית הספר כולו, הרב גילי אהרון אחראי התוועדויות יועץ חינוכי ביצהר, הרב אלעד נווה ממקימי בית המדרש גבעת שמואל למד בישיבת מרכז הרב בירושלים.

החטיבה ממוקמת יחד עם בית הספר היסודי בשכונת נוה גן.

בחטיבת למרחב הולכים לרוחו של הרב קוק, שיעורי הליבה מתקיימים אך בכמות מועטה לדוג' ישנם 3 שיעורי מתמטיקה 4 שיעורי אנגלית וכו'.

אך בחטיבה ישנו דגש ענקי על לימודי הקודש- 14 שעות גמרא, תפילות ארוכות מאד, 5 שיעורי תנ"ך בשבוע וכו'. בנוסף בחטיבה נשארים 3 שבועות לאחר סיום שנת הלימודים ללימודי גמרא ואמונה.

בבית הספר ישנם נהלים מסוימים, וביניהם הקפדה על לבישת חולצות צווארון ומכנסיים ארוכים בלבד.

פעם בחודש חטיבת הבינים בלמרחב מתכנסת להתוועדות עם רבנים שונים (הרב אהרון כהן, הרב אורי שטטנר ועוד), בנוסף כל שנה החטיבה יוצאת לטיול שנתי של 2 ימים באזור חודשי האביב וישנים באכסניית אלוני הבשן.

==אולפנה לבנות==
הוקמה בשנת התשס"ג. בראשה עמד הרב עמיחי פרל. כיום עומדת בראשה הרבנית ורד שוורצבוים. האולפנה שוכנת במתחם ליד נצח ישראל יחד עם בית הספר היסודי של הבנות אך בקטע מגודר ומופרד. באולפנה 12 כיתות שמתחלקות לחטיבה ותיכון.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://hinuch.education.gov.il/imsnet/PirteiMosad.aspx?Sm=440503 אולפנת למרחב]

== הערות שוליים ==

למרחב
קטגוריה:פתח תקווה: דת
קטגוריה:פתח תקווה: חינוך
קטגוריה:רשתות בתי ספר בישראל
קטגוריה:ציונות דתית: חינוך
לינו ספיטרי

לינו ספיטרי (מלטית: Lino Spiteri; 23 בספטמבר 1938 – 14 בנובמבר 2014) היה סופר, משורר, פוליטיקאי ועיתונאי מלטזי.

== חייו ==
ספירטי נולד בכפר קורמי (Qormi) שבמלטה. עם סיום לימודיו באוניברסיטת אוקספורד שב למולדתו ונבחר לפרלמנט המלטזי. ספיטרי פרסם את קובצי הסיפורים "בשר ודם" "נעורים מבוזבזים", "אנטומיה", "שני החברים", "הגנב" ו"באודם התלתן", את הרומן "מהפכה בדו מינור" ואת ספרי השירה "התוודות" ו"אני הולך לבדי". הוא שימש כשר האוצר המלטזי בין השנים 1981–1983 ופעם נוספת ב-1996–1997 כאשר החליף את ג'ון דלי. הוא היה ממנהיגי מפלגת העבודה של מלטה.

קטגוריה:משוררים
קטגוריה:סופרים מלטזים
קטגוריה:עיתונאים
קטגוריה:פוליטיקאים מלטזים
קטגוריה:שרי אוצר
קטגוריה:ילידי 1938
קטגוריה:נפטרים ב-2014
בצק פריך

מאפה מבצק פריך
בתחום הבישול, ובפרט בתחום המגדנאות, בצק פריך (בצרפתית: Pâte brisée או Pâte sucrée) הוא בצק שמכיל על כל כמות של סוכר (או אבקת סוכר) כמות כפולה של שומן (חמאה, מרגרינה, שמאלץ או שומן בע"ח אחר) וכמות משולשת של קמח לבן. מיחסי הכמויות האלה נובע כינוי נוסף לבצק מסוג זה, "בצק 3:2:1". יחסים אלו הם יחסי בסיס ויכולים להשתנות בהתאם לצורכי האופה. למשל לקבלת בצק עשיר יותר מגדילים את כמות החמאה ומפחיתים את כמות הקמח. אך בצק כזה קשה יותר לעבודה ומתאים למקצוענים בלבד.

בצק פריך נחשב לבסיסי מאוד ועליו נשענים הרבה חוקים ומתכונים בקונדטוריה בכלל ובקונדטוריה בצרפתית בפרט.

לשלושת המרכיבים הבסיסיים יכולים להתווסף ביצים או חלמוני ביצים, שמנת, חלב, מים ומלח לשיפור הטעם וכן משפרי טעם כמו וניל, קליפה מגוררת של לימון או תפוז ועוד.

==סקירה כללית==
פאי תפוחים המכוסה ברצועות בצק פריך

===לישת הבצק===
בהכנת בצק מבוסס חמאה רצוי שכל החומרים יהיו קרים. הלישה צריכה להיות קצרה: ככל שתהליך הלישה ארוך יותר, יהיה הבצק אלסטי יותר (ונוח לעבודה), אבל המוצר האפוי שיתקבל יהיה בצק קשה יותר ופחות פריך ובעל מרקם לא נעים. לישה ארוכה גורמת לפיתוח גלוטן שמזיקה לפריכות הבצק. אופים נוהגים לומר לגבי בצק פריך "אתה אל תתעסק איתו והוא לא יתעסק איתך..."

===סוגי בצק===
ישנם שני סוגים של בצק הנעשות בשיטות שונות, סבלאז וקרמאז'. שיטות אלו באות לידי ביטוי גם בהכנת בצקים קשים כמו עוגיות וקרקרים. שיטת הסבלאז' היא השיטה המוכרת להכנת הבצק, תרגום המילה סבלאז היא חול בצרפתית וזהו בדיוק המרקם של הבצק - חולי.

שיטת הקרמאז' מדברת על הקרמה של המוצרים, השימוש בחומרים יהיה בטמפרטורת החדר ולא קרים כמו בסאבלאז' ובדרך כלל לבצק יוספו דברים נוספים כמו אבקת אפייה.

===אפייה===
טמפרטורת אפייתו של בצק פריך נעה בין 160 ל-200 מעלות צלזיוס, בתלוי בגודל ובעובי המאפה. באפיית קלתיות ממולאות (למשל פאי תפוח עץ) בתנורים שבהם קיימת האפשרות לטמפרטורה שונה בחלק העליון ובחלק התחתון של התנור, הטמפרטורה ה"תחתונה" תהיה גבוהה יותר מן ה"עליונה", כך ששכבת הבצק העליונה והדקה יותר לא תיחרך.את הבצק יש לאפות על מצב טורבו, בכל התנורים ניתן לבצע "חצי אפייה", כלומר אפייה ראשונית של תחתית הקלתית עד להתייצבות הבצק, מילוי הקלתית והמשך האפייה. אחרי שמסדרים את הבצק בתבנית וטרם האפיה, מומלץ לדקור מעט בעזרת מזלג ברחבי הקלתית, להכניס לחצי שעה למקרר להתייצבות ולאפות על נייר אפייה מחורר (ישנם משטחים המיועדים לכך).

===בצק פריך מלוח===
בצק פריך מלוח (בצרפתית: Pâte brisée, "בצק שביר") משמש בעיקר לשם הכנת תחתיות לקישים ולפשטידות שונות.

אופן ההכנה ודרכי הטיפול דומים לאלו של הבצק הפריך הממותק, אבל בבצק זה נהוג להוסיף מים קרים מאוד וביצים. בצק זה היינו אלסטי ונוח לעבודה.

===טיפול בשאריות הבצק===
אפשר להשתמש בבצק מספר פעמים, אבל בכל שימוש חוזר הבצק יעשה יותר אלסטי ופחות פריך באפיה. מכיוון שכל שימוש נוסף גורם לבצק לעבור מעיין תהליך נוסף של לישה.

===אחסנת בצק פריך===
בצק פריך אפשר להקפיא לתקופות ארוכות בתנאי שהטמפרטורה במקפיא יציבה ולא משתנה. בקירור אפשר לשומרו מספר ימים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://nelly.co.il/short_crust/ כל מה שרציתם לדעת על בצק פריך] באתר "אופים עם נלי"
* 
* 

פריך
en:Shortcrust pastry
בועז דוידזון

צילום סצנה בסרט "[[אלכס חולה אהבה" (1985). משמאל: הבמאי בועז דוידזון]]
בועז דוידזון (נולד ב-8 בנובמבר 1943) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי, אשר ביים וכתב כמה מהסרטים המצליחים בישראל, וביניהם "צ'רלי וחצי", "חגיגה בסנוקר", "אלכס חולה אהבה", "משפחת צנעני" וסדרת סרטי "אסקימו לימון".

==ביוגרפיה==
בועז דוידזון נולד בתל אביב ולמד קולנוע בלונדון, שם ביים סרטים קצרים. בישראל החל את דרכו בחבורת לול וביים לצידו של אורי זוהר את סדרת הטלוויזיה "לול" (1969). בנוסף, ביים את הסרט "שבלול" (1970), שיצא בעקבות הסדרה. בשנת 1971 ביים דוידזון את הסרט "חצי חצי", ושנה לאחר מכן ביים את הסרט "עזית של הצנחנים".

בשנת 1973 ביים את הסרט "ג'ימי היפה" שהפיק צבי שיסל עבור הוועדה הבינמשרדית למלחמה בסמים, ומרכז ההסברה, ונועד לשמש כסרט תיעודי נגד השימוש בסמים. הסרט מציג את סיפורו של שמואל עדי, הידוע בכינויו ג׳ימי היפה, גבר בן 29 שחי בתל אביב, ומכור לאופיום וסמים נוספים. ג׳ימי חושף בפני המצלמה את מצבו הלא פשוט, ואת האנשים הסוביבים אותו, במטרה להיגמל מהסמים.

בהמשך עבר דוידזון לבימוי וכתיבה משותפת של סרטי בורקס, ביניהם הקומדיות "צ'רלי וחצי" (1974) ו"חגיגה בסנוקר" (1975), שהפכו לסרטי פולחן. ב-1976 ביים את "משפחת צנעני", גם כן מאותו ז'אנר. כמו כן ביים והשתתף בכתיבת התסריט של ארבעת הסרטים הראשונים בסדרת קומדיות הנעורים "אסקימו לימון" וכן כתב וביים את הסרט "אלכס חולה אהבה" (1986).

דוידזון כתב את התסריט לסרט המתיחות הישראלי הראשון "ישראלים מצחיקים" (1978). הוא שיחק בסרט זה וכן שיחק לצידו של יהודה ברקן בסרטי המתיחות "מצלמה בלי בושה" (1988) ו"אוכלים לוקשים" (1989), אותו גם ביים יחד עם צבי שיסל.

החל מ-1979 פועל דוידזון בארצות הברית, לשם עבר בהשפעת מנחם גולן ובתחילת דרכו פעל במסגרת חברת ההפקות שלהם, "קנון גרופ". בהוליווד התחיל דוידזון כבמאי, ובחר להמשיך כמפיק וכותב על מנת שיוכל לבלות זמן רב יותר עם משפחתו.

בעוד רוב סרטיו הישראלים הם קומדיות מסוגים שונים, בארצות הברית התפרס דוידזון לכל סוגי הז'אנרים, לרבות מתח ופעולה. חלק גדול מסרטיו הם סרטי טלוויזיה. בשנת 2006 היה מעורב בהפקת הסרט ההוליוודי "איש הקש", עם ניקולס קייג'.

בסך הכול ביים דוידזון 26 סרטים, הפיק כ-180, וכתב 36 תסריטים.

==חיים פרטיים==
נשוי לברוריה (ביבי), אומנית וציירת אשר ערכה כמה מסרטיו.<ref></ref>

בעבר היה דוידזון נשוי לציירת בתיה אפולו.

== סרטי קולנוע שביים ==
* Looking for Lola (1998)
* מרדף הדמים (1994) - סרט טלוויזיה
* Lunarcop (1994)
* אמריקן סייבורג - לוחם הברזל (1993)
* אוכלים לוקשים (1989)
* מצלמה בלי בושה (1988)
* Salsa (1988)
* Going Bananas (הופץ בארץ כ"קופיקו") (1987)
* Dutch Treat (1987)
* אלכס חולה אהבה (1986)
* ספיחס (1982)
* The Last American Virgin (בעברית: הבתול האמריקאי האחרון) (1982)
* Hospital Massacre (1982)
* שפשוף נעים (1981)
* זרע התמימות (1980)
* יוצאים קבוע (1979)
* אסקימו לימון (1978)
* לופו בניו יורק (1976)
* משפחת צנעני (1976)
* חגיגה בסנוקר (1975)
* צ'רלי וחצי (1974)
* ג'ימי היפה (1973)
* עזית הכלבה הצנחנית (1972)
* חצי חצי (1971)
* שבלול (1970)
* "לול" (1969) - סדרת טלוויזיה

==מסרטיו כשחקן==
* ישראלים מצחיקים (1978)
* מצלמה בלי בושה (1988)
*אוכלים לוקשים (1989)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:מפיקי קולנוע ישראלים
קטגוריה:יוצרים של סרטי מתיחות
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:חבורת לול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
אווה טיקה

אווה טיקה (בפינית: Eeva Tikka; נולדה ב-31 ביולי 1939) היא סופרת ומשוררת פינית.

==ביוגרפיה==
טיקה נולדה בעיירה ריסטינה שבמזרח פינלנד. היא החלה לכתוב עוד בגיל שלוש-עשרה. למדה בוטניקה באוניברסיטת הלסינקי ויש לה תואר ראשון בפילוסופיה. טיקה עבדה כמורה לגאוגרפיה ולביולוגיה החל מ-1968. ספרה הראשון יצא לאור ב-1973, אך לאחר חמש יצירות שנדפסו, עזבה את עבודתה ופנתה להתפרנס מן הספרות. על יצירתה זכתה טיקה בשלושה-עשר פרסים וציונים לשבח. בין היתר זכתה ארבע פעמים בפרס הספרות הלאומי, ועוטרה במסדר האריה הפיני מדרגה רביעית. היא מתגוררת ביואנסו שבצפון קרליה.

==כתביה==
===רומנים===
*כמו עלֵי אֶדֶר על העוֹר (1973). 
*זאב ערבות (1975).
*השור האדום (1977). 
*קיץ שקט (1979).
*סף התהום (1981). 
*אַנּוּ (1983).
*דהירה אל השמש (1986). 
*התמונות הבוערות (1988). 
*שיבת הבן (1993).
*טבילת הדרקון (2000). 
*ציפור אילמת (2004).

===שירה===
*ציור בסלע (1987). 
*באר חתומה (1989). 
*המלאך פוסע אל תוך הזרם (1991). 
*ארוכה הדרך לשלום (1994).

===אנתולוגיות===
*טבעות האלומיניום (1984).
*אגדות (1984). 
*הסוד של גבירת הזרם (1987). 
*ציפור לילה ובלי כנף (1989).
*המלך-הדייג (1990). 
*ליל הפיתון (1992). 
*צמָא לָאֵש (1995). 
*נטבל פעמיים (1997).
*פרפר הצפצפה (2002). 
 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:משוררות פיניות
קטגוריה:סופרות פיניות
קטגוריה:מורים לביולוגיה
קטגוריה:פיניות שנולדו ב-1939
ישיבת מעלות התורה

ישיבת מעלות התורה היא ישיבת קיבוץ בירושלים, שנוסדה על ידי הרב שמואל אוירבך, מנהיגה הרוחני של הפלג הירושלמי.

== היסטוריה ==
הישיבה נוסדה בשנת ה'תשמ"א (1981) על ידי הרב שמואל אוירבך שעמד בראשה עד לפטירתו בשנת ה'תשע"ח, בהכוונתם של אביו הרב שלמה זלמן אוירבך ושל הרב שך. בית המדרש של הישיבה שוכן בקומה העליונה של בית הכנסת הגר"א בשכונת שערי חסד.

בחודש אדר תשע"ח, לאחר פטירת הרב שמואל אוירבך, מונו שנים מתלמידיו לראשות הישיבה: הרב יוסף פטרוף והרב צבי וידר שמשמש רב קהילה, והיה מרבני הכולל בישיבה.

ישיבת "מדרש שמואל", משמשת כסניף לישיבה, ומיועדת לבחורים אמריקאים.

=== מאבק משפטי ופינוי ===
פטרוני הישיבה היו האחים רייכמן מטורונטו, ובמיוחד האח אדוארד (בעליהם של "מרכז הפעמון" ו"הטחנה" בירושלים) שבשנותיו האחרונות התגורר בסמוך לישיבה. במסגרת תמיכתו בישיבה, העביר אדוארד רייכמן 1.2 מיליון דולר לצורך רכישת מגרש ברחוב אבן שפרוט 3 בירושלים ובניית בניין הישיבה בתחומו. לצורך כך נרשמה משכנתה על שמו ועל שם בנו ונחתם הסכם, שבו הוגדרה העברת הכספים כהלוואה שמועד פרעונה הוא 90 יום לאחר שיפסיק הרב אוירבך לכהן בראשה מסיבה כלשהי. בנוסף נכתב בהסכם שהבניין הממושכן ישמש כעירבון והוא יעמוד למימוש ולפירעון מיידי במקרה של אי-פירעון ההלוואה במועד זה.

לאחר פטירתו של ראש הישיבה הרב אוירבך, פתח יוסף רייכמאן בהליכי הוצאה לפועל נגד הישיבה, שבמסגרתם ביקש לממש את המשכנתה. מנגד פתחה עמותת הישיבה בהליך משפטי שבו נטען כי העברת הכספים לא הייתה הלוואה אלא תרומה. בית המשפט המחוזי בירושלים דחה את טענת העמותה, אישר את טענותיו של רייכמאן וקבע שעל הישיבה לפנות את הבניין. בית המשפט העליון דחה את הערעורים של עמותת הישיבה בשתי עתירות משנת 2020 ושנת 2021.

התביעה לפנות את בניין הישיבה עוררה סערה רבה בציבור החרדי ובפרט בפלג הירושלמי. הרבנים אשר דויטש, אברהם דב אוירבך, שלמה משה עמאר ודייני בית הדין של העדה החרדית יצאו במכתב כנגד ההליכה לערכאות. תומכי הישיבה התבצרו בבניין על מנת למנוע את פינויה.

במרץ 2021, לאחר שנדחה הערעור לבית המשפט העליון, פונה הבניין בפשיטה של משטרת ישראל. בכלי התקשורת פורסמו לאחר הפינוי עדויות לוונדליזם של המתבצרים בבניין הישיבה.

==ייחודה ומאפייניה==
הישיבה מונה כשבעים בחורים. יש בה גם כולל אברכים ובו כמאה אברכים.

הישיבה היא "ישיבת קיבוץ" - מסגרת לימוד לבחורים שכבר למדו לפחות שלוש שנים בישיבה גדולה, ורק לעיתים רחוקות מתקבלים גם בחורים צעירים יותר. לאור זאת בחיי הרב אוירבך לא היו בישיבה אנשי צוות חינוכי מלבדו. הבחורים למדו בעיקר בעצמם והיו שומעים שיעור דו שבועי מהרב אוירבך. 

אנשי הישיבה החשיבו אותה כ"חבורה" שהתאספה סביב ראש הישיבה. הרב אוירבך עצמו היה גר בבניין הפנימייה של התלמידים. מועד סיום הסדרים היה כאשר הרב קם ממקומו כדי להתפלל.

==סדרי הישיבה==
רוב התפילות וסדרי הלימוד מתקיימים בבית כנסת הגר"א אשר מועמד לרשותם על ידי תושבי שכונת שערי חסד שרצו שהישיבה תוכל להמשיך להתקיים בשכונת שערי חסד בשביל שמירה על צביונה החרדי של השכונה. 

תפילת שחרית התפילות והסדרים בשבתות וימים טובים מתקיימים בבית הכנסת "אגודה" שנתרם לשימוש הישיבה על ידי גמ"ח שערי חסד.

==הערות שוליים==

*
מעלות התורה
מעלות התורה
מעלות התורה
קטגוריה:שערי חסד
קטגוריה:הפלג הירושלמי: מוסדות חינוך
מרדכי ליפסון

מרדכי ליפסון (בכתיב יידי: ליפסאָן; 1885, ביאליסטוק, פולין – 14 בינואר 1958, כ"ב בטבת תשי"ח, תל אביב) הוא שם העט של מרדכי יאבורובסקי, שהיה סופר ומתרגם פורה, ופולקלוריסט דו-לשוני, יידי ועברי.

==ביוגרפיה==
נולד בביאליסטוק ליום טוב ליפסאן. בילדותו למד ב"חדר מתוקן", והשלים לימודיו בישיבת 'החפץ חיים'. בשנת 1903 הוסמך לרבנות ושימש זמן קצר כרב בפועל. בשנת 1906 היגר לבלגיה, ושהה כשבע שנים באנטוורפן שם למד את מקצוע ליטוש היהלומים, עסק בהוראה וערך עיתוני יידיש.

בשנת 1913 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. בארצות הברית התמסר לעבודת עריכה כתיבה עיתונאית פורה בשתי הלשונות עברית ויידיש. אז גם החל בכתיבתו לילדים, וכפולקלוריסט הרבה לפרסם מעשיות עם מעובדות, משלים עממיים, מימרות ובדיחות והלצות עם. הוא הרבה לתרגם במשך חייו מן העברית אל היידיש ומן היידיש אל העברית.

מרדכי ליפסון עלה לארץ ישראל בשנת 1930, והשתלב מיד בעולם העיתונות וכתבי העת. היה עורך העיתון "העברי", בין השנים 1916 עד 1921. את כתבי העת האמריקאים העבריים "התורן" ו"הדואר" ערך במשך כמה שנים. בארץ ישראל ערך ליפסון את העיתונים "בוסתנאי", "דואר היום", ו"הצופה". וכן היה עורך הוצאת הספרים "אמנות" בתל אביב.

ליפסון התפרסם כמתרגם מוכשר של סופרי היידיש הגדולים: יצחק בשביס-זינגר, יוסף אופטושו, ישראל יהושע זינגר ואחרים. מסופרי העולם הידועים תרגם מיצירות קנוט המסון, והגרמניה אנה זגרס. מרדכי ליפסון פרסם בחייו כשלושים כרכים, רובם בעברית, של תרגומים, אסופות פולקלור ותולדות אנשי השם, גדולי ישראל באורחות חייהם וביצירתם שבעל פה.

ליפסון נפטר ב-14 בינואר 1958 ונטמן בבית העלמין קריית שאול.
==מספרי מרדכי ליפסון==
*מדור דור, א-ג, תל אביב - ניו יורק, 1929-1928.
*פרקי לשון, ירושלים, 1952.
*מועד: אישי ישראל מדור דור, מידותיהם, שיחותיהם, הנהגותיהם, הוצאת אמנות, תל אביב, 1945.
*מדרש זוטא: דברי אגדה, תל אביב ניו יורק, דורות, 1951.
*אמשול לך משל, משלי המגיד מדובנא, ניו יורק, דורות, 1956.

==לקריאה נוספת==
* נחום אריאלי, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ח; מרדכי ליפסון, בתוך: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך א, עמ' 498–499.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* מ. ליפסון, [http://jpress.nli.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?parm=MrAKY3h7cCFT7SPSLFz4PNYiXJ4x0lioZWKv0zQuaVujV%2BhbUm%2BeQY8atCgPyX44Yw%3D%3D&mode=image&href=HZH%2F1937%2F12%2F17&page=1&rtl=true שחרית - רשומות של יום], הטור הראשון, "הצופה", 17 בדצמבר 1937

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים יהודים פולנים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי יידיש
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים הידועים בשם עט
קטגוריה:מתרגמים יהודים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:סופרי יידיש הידועים בשם עט
קטגוריה:סופרים פולנים הידועים בשם עט
קטגוריה:ביאליסטוק: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1885
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1958
אייזיק ראבוי

אַייזיק רַאבּוֹי (נקרא גם יצחק, איסאק, אייזיק ראבאי; 1882 – 1944 בניו יורק) היה סופר יידיש. סופר שהיה שייך לקבוצת די יונגע.

==ביוגרפיה==
נולד ביער זאווליה ליד קמניץ-פודולסקי, וזמן קצר אחרי לידתו עברה המשפחה לרישקאן (Rîșcani) שבבסרביה. עד גיל 14 למד אצל מלמדים. השתלב בקבוצת משכילים והתחיל ללמוד רוסית בכוחות עצמו.
ראבוי וחבריו ניהלו בעיירה ספרייה ופתחו בית ספר יהודי. ב-1904 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק, שם עסק בייצור כובעים. הוא כתב הרבה אבל לא הצליח לפרסם, דבר שגרם לו דיכאון והוא תכנן להתאבד בשל כך. חבריו יואל אנטין ודוד פינסקי עודדו אותו וב-1906 פרסם לראשונה בעיתון "ווארהייט" את סיפורו הראשון.
אחרי שפגש בדוד איגנטוב, מני לייב פרסם את סיפורו "די רויטע בלום" (הפרח האדום) במאסף "יוגענד", שהיה הביטאון הראשון של קבוצת המשוררים והסופרים די יונגע. רבוי השתייך לקבוצה זו במשך כמה עשרות שנים.
ב- 1908 החליט להיות חוואי ולמד חקלאות בבית הספר לחקלאות של הברון הירש בוודביין. אחרי תום לימודיו עבד בחוות סוסים בדקוטה הצפונית. ב-1913 חזר לניו יורק ופתח חנות אך הוא נכשל בעסקיו וחזר לעבוד יצרן כובעים.
הוא נפטר בלוס אנג'לס ב-1944.

==יצירתו==

ראבוי כותב על הטבע הפראי שבערבות המערב. הוא נחשב לסופר הרומנטי ביותר שבין סופרי יידיש, ג'ק לונדון ביידיש הוא פרסם שלושה רומנים המהווים, לדעתו של שמואל ניגר יצירה אחת העוסקת בסוסים, ערבות, יערות, שוורים, געגועים, צער ושמחה: הער גאלדענבארג, שפורסם ב-1916, א פאס פון ים (1918), דער יידישער קאובאי (1942). ב-1918 פרסם עוד רומן העוסק בחיים במערב: אין דער ווייטער וועסט. הוא כתב גם אוטוביוגרפיה מיין לעבן (1945-1947) שיצאה גם בתרגום עברי: פרקי חייו של סופר עברי 
(1969). בנוסף לרומנים פרסם גם כמה מחזות: אידישע מנהגים (1926), שטעכיק דראט (חוט תיל דוקר) שהוא עיבוד מומחז לספרו הער גאלדענבארג. ב-1933 כתב מחזה מיטן פנים צום שאפ (עם הפנים לסדנת היזע). 

ניגר אומר שרבוי אינו מספר סיפורים גדול, הוא לא מפתח את דמויותיו מבחינה פסיכולוגית. כוחו הוא ברעננות הסגנונית. הוא לא כותב רומנים כי אם ליריקן מוסווה.. אולגין טוען בהקדמה שכתב לספר דער יידישער קאובאי שרבוי פרש מחבורת די יונגע משום שהיה קרוב יותר ברוחו לעם הפשוט, העמל בבתי החרושת ובסדנאות היזע. הוא לא כותב, כמו אנשי די יונגע ליושבי בתי הקפה ולאינטליגנציה. "דרכו, יותר מאשר בני קבוצת די יונגע עברה המסורת של ספרות חברתית לתקופה חדשה".

== לקריאה נוספת ==
*ש. ניגער. שמועסען וועגען ביכער, ערשטער טייל. ניו יארק: פערלאג יידיש, תרפ"ב 1922.
*לעקסיקאן פון דער נייער יידישער ליטעראטור, באנד 8. ניו יארק: אלוועלטלעכן יידישן קולטור-קאנגרעס, 1981.
* משה יוסף אולגין. א. ראבאי. הקדמה לספר דער יידישער קאובאי – ראמאן. ניו יארק: איקופ - אלוועלטלעכן יידישן קולטור-קאנגרעס, 1942
<div style="direction: ltr;">
*Mikhail Krutikov. Yiddish fiction and the crisis of modernity, 1905-1914
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.yiddishbookcenter.org/search?search_api_views_fulltext=%D7%A8%D7%90%D7%91%D7%90%D7%99&Submit+search=&restrict= אייזיק ראבאי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1882

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1944
נחל פארן

נַחַל פָּארָן (בערבית: ואדי אל-גֵ'רַאפִי) הוא נחל האכזב הגדול ביותר בישראל, והשלישי בגודלו בין כלל הנחלים אחרי נהר הירדן ונהר הירמוך. כמו כן, הוא הנחל הרחב ביותר בישראל.

אורכו כ-150 קילומטר, החל ממקורותיו בחצי האי סיני (במדבר פארן) ועד לשפכו בנחל הערבה. בין יובליו נמנה גם נחל אשל. בנחל זה קיימת זרימה רק בעת שיטפונות בזק. אגן הניקוז הגדול של הנחל, ששטחו אלפי קמ"ר, יוצר מישורים רחבים שמפרידים בין הרי הנגב הגבוהים שבצפון, לבין הרי אילת שבדרום.

בעבר, בזמן שיטפונות, כמו שאר הנחלים הגדולים של הנגב, הזרימה בנחל פארן הציפה את כביש הערבה (הדרך הראשית לאילת), עד הקמתו של גשר מעל הנחל. בנחל זה נרשמה הספיקה הגבוהה ביותר בישראל, בשיעור 1,150 מ"ק/שנייה, ב-6 בנובמבר 1970. ב-2004 נשבר שיא זה בספיקה של 1,280 מ"ק לשנייה שנמדדה בנחל צין. ב-18 בינואר 2010, במהלך שיטפונות שאירעו בנחל ניצנה, נמדדה ספיקת שיא של 1,420 מ"ק/שנייה. מדובר בספיקה הגבוהה ביותר שנמדדה אי פעם בישראל. זוהי ספיקה של יותר ממחצית הספיקה הממוצעת של נהרות כדוגמת הריין (2,290 מ"ק/שנייה) והנילוס 2,830 (מ"ק/שנייה). לשם השוואה, הספיקה הממוצעת בנהר הירדן העליון היא 16 מ"ק/שנייה.

קרוב לכניסתו לערבה, מתבצעים קרוב לנחל קידוחי מי תהום שמספקים מים בכמות נאה ליישובי הערבה. המים מלוחים מעט ולכן הם עוברים התפלה.

<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:NachalParan1.jpg
קובץ:NachalParan2.JPG
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

פארן
קטגוריה:הערבה
קטגוריה:שביל ישראל