OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רוז'ה טאייפה

רוז'ה טאייפה (בצרפתית: Roger Taillefer; 1907, פרואסי שבצפון צרפת – 1999, מונמיין שבדרום צרפת) היה איש המחתרת הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת.

==קורות חיים==
הוריו של טאייפה היו עובדי רכבת בפרואסי. טאייפה למד מכונאות רכב וחשמלאות. לאחר מכן התגייס לצבא הצרפתי ובין השנים 1925–1927 שירת בחיל האוויר בקזבלנקה שבמרוקו הצרפתית. עם שובו עבד בחברת רכבת בפריז. 

טאייפה נישא לאנטואנט בנזו (Bennezon) ובשנת 1929 נולד בנם היחיד.

===פעילותו בתקופת מלחמת העולם השנייה===
בשנת 1939 גויס טאייפה לצבא צרפת ושירת בארמייה השנייה. עם כניעת צרפת לגרמניה ביוני 1940 נכלא טאייפה במחנה שבויים בגרמניה. בפברואר 1942 ברח מהמחנה ושב לצרפת. הגרמנים חיפשו אותו ולכן לא יכול היה לשוב לעבודתו ברכבת בפריז. במקום זאת ברח לדרום צרפת, לאזור משטר וישי, והחל לעבוד בחברת התעשייה האווירית הצרפתית SNCASE במריניאן שבדרום צרפת. בתיווכו של חבר יהודי הצטרף טאייפה לתנועת ההתנגדות הצרפתית. הוא פעל ברשת הצלה במרסיי שאותה ייסד וריאן פריי. אחד מתפקידיו היה להקים נתיב להברחת מתנגדי המשטר, וכן יהודים, לשווייץ. במהלך הקיץ והסתיו של 1942 הוביל טאייפה לשאמוני, בעזרת אשתו אנטואנט, מספר קבוצות של פליטים יהודים, ובסך הכל כעשרים יהודים, אל אזור הגבול עם שווייץ, בעזרת מדריך הרים . 

בתחילת 1943 סייע טאייפה למספר סוכנויות ריגול באזור מרסיי. הוא היה שותף בהקמתה של קבוצת חוטבי עצים באזור מואסק-בלוו שבחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. עם הקבוצה פעל להמשך הצלתם של יהודים על ידי סיוע בהעברתם אל מעבר לגבול שווייץ, וכן הוביל איסוף מידע מודיעיני עבור כוחות בעלות הברית. המודיעין המדויק שאסף סייע להפצצות בעלות הברית על כוחותיהן הצבאיים של מדינות הציר באזור. בפעילות זו המשיך עד אוגוסט 1944. במהלך תקופה זו נעצר על ידי הגסטפו אך הצליח להימלט דרך הגג למרות שהיה אזוק בידיו.

===אחרי מלחמת העולם השנייה===
טאייפה השתחרר מהצבא הצרפתי ביולי 1945. הוא פתח עסק מסחרי ברגיס שבדרום צרפת, עם אשתו אנטואנט ומאוחר יותר עסק במלונאות ובמסעדנות. בשנת 1971 מתה אנטואנט וטאייפה נישא מחדש, לז'ולייט מנסטרי (Menestrey).

==הנצחה והוקרה==
לאחר המלחמה הוענקה לטאייפה מדליית המלך לאומץ בשירות החירות - מדליה המוענקת לאלה שסייעו לצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה. כמו כן הוענקו לו אות צלב המלחמה, מדליית ההתנגדות, אות לגיון הכבוד הצרפתי, צלב מלחמת העולם השנייה ואותות כבוד צרפתיים רבים נוספים.

בשנת 1989 הוכר טאייפה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי מדליית הרזיסטנס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1907
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1999
רוזלי דה בלו

רוזלי דה בלו (בפורטוגזית: Roseli de Belo; נולדה ב-7 בספטמבר 1969) היא כדורגלנית עבר ברזילאית ששיחקה כחלוצה. רוזלי, שידועה בדרך כלל רק בשמה הפרטי, שיחקה בשני
גביעי עולם ושלוש אולימפיאדות במדיה של נבחרת ברזיל.

==חייה==
רוזלי נולדה בספטמבר 1969 בסאו פאולו, ובצעירותה הצטרפה לקבוצת ראדאר - שרוב שחקניותיה ייצגו את ברזיל בטורנירים הבינלאומיים השונים. ב-1988 היא הייתה חלק מסגל הנבחרת שהשתתף בטורניר ההכנה של פיפ"א לקראת גביע העולם 1991. טורניר ההכנה נערך בסין, והנבחרת הברזילאית הודחה בחצי הגמר לאחר הפסד לנורווגיה. בסיום התחרות נבחרה רוזלי להרכב המצטיינות של הטורניר על ידי התקשורת הסינית. שלוש שנים אחר כך, אירחה סין את גביע העולם בכדורגל נשים שנערך בפעם הראשונה אי פעם, ורוזלי זכתה להיכלל בסגל שנבחר לטורניר. היא פתחה בהרכב הראשון בכל שלושת משחקיה של ברזיל בטורניר, אך הנבחרת השיגה רק ניצחון אחד והודחה כבר בשלב הבתים.

ב-1995 עברה רוזלי לטאקרזוקה באניס מליגת העל היפנית, שבאותן שנים משכה אליה כוכבות בינלאומיות רבות. באותה שנה היא גם השתתפה עם ברזיל בגביע העולם שנערך בשוודיה, ואף כבשה את השער היחיד בניצחון המפתיע של הברזילאיות על המארחת. למרות הניצחון במשחק הפתיחה, הפסידה הנבחרת בשני משחקיה הבאים והודחה בשלב הבתים בפעם השנייה ברציפות. שנה אחר כך, נערך בפעם הראשונה טורניר הכדורגל האולימפי לנשים, ורוזלי נבחרה לסגל הברזילאי. היא כבשה שער אחד נגד סין בחצי הגמר, אך הברזילאיות פספסו את המדליות וסיימו במקום הרביעי.

באליפות דרום אמריקה, ששימשה שטורניר המוקדמות לגביע העולם 1999, ושנערכה במרץ 1998 בארגנטינה, כבשה רוזלי 16 שערים בשישה משחקים והובילה את ברזיל לזכייה שלישית ברציפות בטורניר. אף על פי כן, היא נפצעה בברכה במהלך משחק ידידות נגד ארצות הברית, ונאלצה להחמיץ את הגביע. בלעדיה, הגיעו הברזילאיות למקום השלישי. שנה אחר כך, סיימה ברזיל שוב במקום הרביעי בטורניר הכדורגל האולימפי, בדיוק כמו באטלנטה 1996. בטורניר זה שימשה רוזלי בעיקר כשחקנית מחליפה ופתחה במשחק אחד בלבד.

בשנת 2001, הוקמה ליגת ה-WUSA, שהייתה לליגת כדורגל הנשים המקצוענית הראשונה בארצות הברית. רוזלי הצטרפה לקבוצת וושינגטון פרידום, אך שיחקה רק ב-11 משחקים (מתוכם פתחה בשלושה) ולא כבשה אפילו שער אחד. בסיום עונה זו, היא שוחררה מהקבוצה ועברה לליגת המשנה האמריקאית, שם שיחקה לצידה של מריבל דומינגז המקסיקנית. לאחר עונה אחת בליגת המשנה, היא חזרה לשחק בליגה הברזילאית.

האליפות הבינלאומית האחרונה של רוזלי עם נבחרת ברזיל הייתה אולימפיאדת אתונה שנערכה בקיץ 2004. הברזילאיות העפילו עד לגמר הטורניר, אך הפסידו בהארכה 2-1 לארצות הברית, והסתפקו במדליית הכסף. רוזלי זכתה לעלות כמחליפה בשניים מתוך ששת משחקי הטורניר, אך לא במשחק על מדליית הזהב. שנתיים לאחר מכן, הייתה רוזלי חלק מקבוצת הנשים של סאו פאולו שהשתתפה בגביע מלכת השלום שנערך בקוריאה הדרומית. בטורניר עצמו, היא כבשה שער אחד (בהפסד 2–4 לקנדה), אך לא הצליחה להוביל את הקבוצה מעבר לשלב הבתים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fifa.com/fifa-tournaments/players-coaches/people=346/index.html רשומת משחקיה הבינלאומיים באתר פיפ"א]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדליסטים אולימפיים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלניות ברזילאיות
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:חלוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:ברזילאיות שנולדו ב-1969
לואי פאש

לואי פאש (בצרפתית: Louis Pache; נולד ב-1896, בואלורסין שבמזרח צרפת ומקום וזמן מותו אינם ברורים) היה אחד מחברי "חברת המדריכים של שאמוני" (Compagnie des guides de Chamonix) וחסיד אומות העולם מצרפת.

==קורות חיים==
===פעילותו בתקופת מלחמת העולם השנייה===
בתקופת מלחמת העולם השנייה חי פאש עם אשתו פראנסלין וילדיהם בלה בואה (Le Buet) שבסבואה עילית, על גבול שווייץ, ליד ההר בואה . בשנת 1940, לאחר כניעת צרפת לגרמניה, בעידודו של הכומר אנדרה פאיו (André Payot), לימים חסיד אומות העולם, החל פאש, שהכיר היטב את שבילי האזור, להעביר יהודים ומתנגדי המשטר הנאצי אל מעבר לגבול עם שווייץ. זאת עשה למרות הסכנה שנשקפה לו מהמשמרות הגרמניים באזור וכן ממשתפי פעולה עם הנאצים שהיו מסגירים לידי השלטונות יהודים, מתנגדי משטר ואת המסייעים להם. 

ההר לה בואה - אתר פעילותו של פאש להצלת יהודים

בסתיו 1942 רבו נסיונותיהם של השווייצרים להחזיר לצרפת, לידי הגרמנים, יהודים שניסו לעבור את הגבול. הכומר פאיו ניסה לגלות שביל חדש שיוביל את הבורחים לשווייץ בלי להיתפס על ידי המשטרה ומשמר הגבול השווייצריים, ופאש השתמש בנתיב זה. פאיו נעצר על ידי הגרמנים והוחזק במאסר למשך מספר חודשים, אך לבסוף שוחרר. פאש לא נתפס והמשיך בפעילותו, בה העביר אל שווייץ עשרות יהודים מצרפת, וכן מתנגדי המשטר הנאצי, עד שחרור האזור על ידי בעלות הברית.

==הנצחה==
בשנת 1979 הוכר פאש על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1896
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1972
בולטימור בולטס (1944–1954)

בולטימור בולטס (באנגלית: Baltimore Bullets) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר בולטימור, מרילנד, שפעלה בין השנים 1944–1954.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה כחברה בליגת הכדורסל האמריקאית (ABL) בשנת 1944, ועברה לליגת ה-BAA בשנת 1947, לאחר שהתפרקה ליגת ה-ABL. בולטימור זכתה באליפות ה-BAA בעונתה הראשונה, לאחר שגברה בסדרת הגמר על פילדלפיה ווריורס בתוצאה 4-2. בסיום עונת התמזגה ליגת ה-BAA אל ליגת ה-NBA, בה שיחקו הבולטס מאז ועד עונת . הקבוצה התפרקה במהלך אותה עונה, ב-27 בנובמבר 1954. מתוך 15 קבוצות העבר שהשתתפו בליגת ה-NBA והתפרקו, בולטימור היא הקבוצה ששיחקה במספר העונות הרב ביותר, והיחידה מביניהן שזכתה באליפות.

בעונת עברה קבוצת ה-NBA "שיקגו זפרס" לעיר בולטימור, ושינתה את שמה ל"בולטימור בולטס". המועדון שיחק תחת שם זה עד עונת , אז שינה את כינויו ל"קפיטל בולטס", ובעונה הבאה הפך ל"וושינגטון בולטס" (כיום וושינגטון ויזארדס). ליגת ה-NBA עושה הפרדה בין קבוצת בולטימור בולטס המקורית לבין מועדון זה, אשר הסטטיסטיקות, המאזנים והישגי העבר שלו נרשמים לזכות קבוצת וושינגטון ויזארדס.

==מאזנים לפני עונה==
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
! עונה !! ליגה || מאמן || מאזן ניצחונות || מחוז || פלייאוף
|-
| || BAA || באדי ז'נט || 28-20 || מערב || אליפות ה-BAA
|-
| || BAA || באדי ז'נט || 29-31 || מזרח || חצי גמר המזרח
|-
| || NBA || באדי ז'נט || 25-43 || מזרח || לא העפילה
|-
| || NBA || באדי ז'נט, וולט בודקו || 24-42 || מזרח || לא העפילה
|-
| || NBA || פרד סקולרי, צ'יק רייסר || 20-46 || מזרח || לא העפילה
|-
| || NBA || צ'יק רייסר, קלייר בי || 16-54 || מזרח || חצי גמר המזרח
|-
| || NBA || קלייר בי || 16-56 || מזרח || לא העפילה
|-
| || NBA || אלברט ברת'לם || 3-11 || מזרח || התפרקה במהלך העונה
|-
|}

==קלעים מובילים==
להלן עשרת הקלעים המובילים בתולדות המועדון. חברי היכל התהילה של הכדורסל מודגשים:
* 1. פול הופמן - 3,040
* 2. וולט בודקו - 1,783
* 3. דון בארקסדייל - 1,680
* 4. פרד סקולרי - 1,585
* 5. אדי מילר - 1,413
* 6. ריי פליקס - 1,269
* 7. צ'יק רייסר - 1,167
* 8. סטן מייזק - 1,062
* 9. באדי ז'נט - 997
* 10. קוני סימונס - 917

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.basketball-reference.com/teams/BLB/ סיכום העונות של המועדון], באתר Basketball-reference.com

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל אמריקאיות
קטגוריה:קבוצות NBA שהתפרקו
קטגוריה:בולטימור: מועדוני ספורט
הפיגוע בלאהור (2016)

הפיגוע בלאהור התרחש ב-27 במרץ 2016. מחבל מתאבד הפעיל את מטענו בפארק בעיר וגרם למותם של 72 אנשים ולפציעתם של כ-340. 

הפיגוע התרחש בשעה 18:30 (זמן מקומי) בפארק גולשאן-י איקבאל (گلشن-اقبال پارک), אחד הפארקים הגדולים בלאהור. מטען החבלה שהופעל היה על פי הערכה במשקל של 20 קילוגרמים והכיל גם כדוריות מתכת. הוא הופעל נגד קהל רב שגדש את הפארק, שבתוכו היו נוצרים רבים שבאו למקום לחגוג את סוף השבוע של חג הפסחא. מרבית הנפגעים בפיצוץ היו נשים וילדים. מספר הנפגעים היה כה רב עד כי מספר האמבולנסים שחשו למקום לא הספיק ונפגעים הועברו לבתי החולים גם במוניות ובריקשות.

בעקבות הפיגוע הוכרזו בפקיסטן שלושה ימי אבל.

ארגון ג'מעת אל-אחראר, שהוא פלג של הטליבאן הפקיסטני, נטל אחריות על הפיגוע והודיע שזהו מסר לראש ממשלת פקיסטן נוואז שריף, שהעיר היא מעוזו. כן הודיע הארגון כי הפיגוע כוון נגד תושבים נוצרים של העיר. עם זאת מרבית ההרוגים היו דווקא מוסלמים.

בשנים האחרונות התרחשו בפקיסטן מספר פיגועים שכוונו אל האוכלוסייה הנוצרית הקטנה במדינה. ב-22 בספטמבר 2013 תקפו שני מחבלים מתאבדים קהל בכנסיית כל הקדושים בעיר פשאוור והרגו 75 בני אדם. ב-15 במרץ 2015 תקפו שני מחבלים מתאבדים אחרים כנסייה בלאהור במהלך תפילות יום ראשון וגרמו למותם של 15 איש.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.nytimes.com/2013/09/23/world/asia/pakistan-church-bombing.html?_r=1 ידיעה על הפיגוע בכנסייה בפשאוור בספטמבר 2013], באתר הניו יורק טיימס

==הערות שוליים==

קטגוריה:פקיסטן: פיגועי התאבדות
קטגוריה:פיגועי טרור אסלאמי
קטגוריה:פעולות טרור ב-2016
קטגוריה:לאהור
פונקציה ליניארית למקוטעין

במתמטיקה, פונקציה ליניארית למקוטעין היא פונקציה ממשית אשר מורכבת רק מהדבקה של פונקציות ליניאריות על המספרים הממשיים או חלק מהם. כאשר הפונקציה היא רציפה, אז הגרף שלה הוא עקומת מצולעים. 

באופן מדויק יותר, f היא ליניארית למקוטעין אם קיימת חלוקה של הישר הממשי לקטעים זרים (יכולים להיות סגורים, פתוחים או סגורים רק באחד משני הקצוות) כך ש:
# איחוד כל הקטעים הוא כל הישר הממשי: <math>\biguplus_{\lambda \in \Lambda} I_\lambda = \mathbb{R}</math>.
# בכל קטע <math>I_\lambda</math> הפונקציה היא מהצורה <math>y = a_\lambda x + b_\lambda</math>.

==דוגמאות==
פונקציה ליניארית למקוטעין לדוגמה
קירוב של עקומה על ידי פונקציה ליניארית למקוטעין
דוגמה לפונקציה ליניארית למקוטעין היא הפונקציה:
:<math>f(x) = \begin{cases}
-x-3 & \text{if }x \leq -3 \\
x+3 & \text{if }-3 < x < 0 \\
-2x+3 & \text{if }0 \leq x < 3 \\
0.5x-4.5 & \text{if }x \geq 3
\end{cases}</math>
הפונקציה הזו היא בעלת 4 חלקים (הגרף שלה משמאל), והיא פונקציה רציפה אשר מוגדרת עבור כל המספרים הממשיים.
דוגמאות נוספות הן פונקציית רצפה, ערך מוחלט, גל שן מסור. 
ניתן להשתמש בפונקציה ליניארית למקוטעין בשביל לקרב פונקציה או עקומה כלשהי, כפי שניתן לראות בסרטוט משמאל. ישנם אלגוריתמים שיכולים לעשות זאת.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:גלים
קטגוריה:פונקציות מתמטיות
מרדכי טברסקי (קוזמיר)

רבי מָרְדְּכַי טְבֶרְסְקִי מִקּוֹזְמִיר (ה'ת"ר – ח' בתמוז ה'תרע"ז) היה אדמו"ר חסידי בפולין ובגליציה, משושלת טריסק.

== ביוגרפיה ==

רבי מרדכי נולד בטוריסק בשנת ה'ת"ר לרבי אברהם טברסקי (המגיד מטריסק) ולריקל בתו של רבי יעקב לייב מקאוולא (בן רבי מרדכי מנשכיז). מקובל כי אביו אמר שמאז פטירת אביו המגיד מצ'רנוביל עבד הרבה כדי שיוכל להמשיך לבנו את נשמת אביו ולכן קרא לבנו זה מרדכי על שמו.
נישא לחנה בתו של רבי אשר (השני) מסטולין. אחר נישואיו התגורר זמן מה אצל סב אשתו הבית אהרן מקרלין ולאחר תקופה קצרה חזר לטוריסק.

== פרישותו ==

סיגל לעצמו מנהגי קדושה ופרישות, עד כדי כך שדודו רבי יצחק טברסקי מסקווירא התבטא באוזני רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא שגודל מדרגתו של רבי מרדכי בענייני קדושה ופרישות היה חידוש גם אילו היה בימי התנאים והאמוראים. כמו כן לא היה ישן במיטה כלל, רק היה מתנמנם בעמידה אצל הקיר. ומקובל שאביו וחותנו אמרו לו שיכולים הם לפעול בשמים שיהיו לו ילדים ובתנאי שיישן בכל לילה שלוש שעות במיטה, אך רבי מרדכי סירב באמרו שאין באפשרותו לשלם מחיר כבד כל כך.

== נדודיו ==

בחיי אביו ובפקודתו החל לנהוג באדמו"רות בטוריסק עד שנת ה'תרמ"ה אז בגזירת השלטונות נאלץ לנדוד יחד עם אחיו רבי מנחם נחום לולאדאווקע שבפולין – שם ייסד את חצרו.

עם פטירת אביו בב' בתמוז ה'תרמ"ט נסעו הרבה מחסידי אביו אליו לולאדאווקע אולם זמן מועט לאחר מכן, עקב הלשנות המשכילים ורדיפות השלטונות, נמלט רבי מרדכי לנארול שבגליציה, ממנה עבר לדומברובה. לפי המסורת החסידית ניהל בדומברובה מלחמה שמיימית עם הצאר הרוסי אלכסנדר השלישי. לאחר מיתתו של הצאר בשנת 1894 התאפשר לו לחזור לפולין שם נתיישב בקוזמיר ועל שמה נתפרסם. הוא נודע בעבודת התפילה המיוחדת שלו ובמופתיו ונפלאותיו. 

עקב מהפכת 1905 עבר רבי מרדכי ללובלין (שנחשבה כבטוחה יותר מקוזמיר) שם שהה עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, במהלכה נדד בין הערים חמלניק, חלם וקילץ.

רבי מרדכי נפטר ללא ילדים בקילץ בח' בתמוז ה'תרע"ז ושם נקבר. לאחר פטירתו הדפיס אחיינו רבי ניסן יהודה לייב את ספרו "מאמר מרדכי" על חומש בראשית וענייני חנוכה.

== תלמידיו ==
*רבי חיים אלעזר שפירא ממונקאטש'
*רבי חיים שרגא מוואנחאצק
*רבי מאיר יחיאל מאוסטרובצא
*רבי מאיר שלום מקאלושין
*רבי משה מקשנוב
*רבי פנחס מפינטשוב

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ivelt.com/forum/viewtopic.php?f=31&t=8114 אשכול אודותיו בפורום היידי] אידישע וועלט פארומס.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רי טריסק
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:נפטרים ב-1917
נזר

נזר

נזר הוא כתר שמשובצים בו יהלומים ואבני חן, הנלבש בדרך כלל על ידי נשים.
בנות משפחות המלוכה באירופה ומשפחות עשירות בארצות הברית היו נוהגות ללבוש נזר באירועים ותחילתו במאה ה-18. 

למשפחת המלוכה השוודית ישנו אוסף תכשיטים גדול המורכב מהרבה נזרים. זוכות בתחרויות יופי ומלכות נשף סיום בית ספר עונדות על ראשן נזר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כתרים
כלל רוחב הסרט של קרסון

כלל רוחב הסרט של קרסון מגדיר את רוחב הסרט האפקטיבי של אות מאופנן FM או PM.

רוחב סרט אפקטיבי הוא רוחב הסרט המכיל לפחות 98% מהאנרגיה של האות המאופנן.

משתמשים בכלל זה בתחומי ה-RF ואופטיקה לתכנון של אנטנות, משדרים, מקלטים ומערכות תקשורת נוספות.

הכלל נכתב בידי ג'ון רנשוו קרסון ב-1922.

==הגדרות==
# עבור אות מאופנן תדר רוחב הסרט הדרוש שווה ל- <math>CBR - Carson\ Bandwidth\ Rule\ =\ 2(f_ \Delta+f_m)\ </math> 
#*<math>f_m \!\, </math> - התדר הגבוה ביותר של אות המידע 
#*<math>f_ \Delta \!\, </math> - הסטייה המקסימלית של האות המאופנן מהתדר המרכזי 
# הגדרה רחבה יותר, עבור אות מאופנן תדר או פאזה, רוחב הסרט האפקטיבי הוא - <math>CBR - Carson\ Bandwidth\ Rule\ =\ 2(\beta + 1)W \!\, </math> 
#*<math>W \!\, </math> - רוחב הסרט של האות המאופנן 
#*<math>\beta \!\, </math> - אינדקס האפנון של האות 

== מגבלות==
* רוחב הסרט של קרסון נותן לנו רק 98% מהאות, כלומר בשאר הספקטרום שמחוץ לרוחב סרט זה יש לנו <math>10\log\left(\frac{0.02}{0.98}\right) = -17dB</math> ביחס להספק האות שבתוך רוחב הסרט של קרסון ולכן עבור יישומים הנדסיים הדורשים דיוק רב יותר נשתמש בכלים מדויקים יותר.
* כלל זה הוא קירוב, ניתן למצוא את רוחב הסרט האפקטיבי על ידי ניתוח מדויק יותר בעזרת פונקציית בסל מהסוג הראשון, עבור אות כניסה המאופנן על ידי טון בודד (אות סינוסי).

== ראו גם ==
*אפנון
*אפנון תדר
*אפנון פאזה
*רוחב סרט

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* A. V. Oppenheim, A. S. Willsky & S. H. Nawab, "Signals & Systems", 1997, 
</div>

קטגוריה:אפנון
קטגוריה:קשר רדיו
קטגוריה:הנדסת מערכות תקשורת
קטגוריה:כללי אצבע
ים דייוויס

ים דייוויס הוא אזור של הים לאורך חופי מזרח אנטארקטיקה, בין מדף הקרח המערבי ממערב לו ומדף הקרח שקלטון ממזרחו. או בין 82° ל-96° מזרח. השם "ים דייוויס" מופיע ברוב הפרסומים הנחשבים לבני סמכא בתחום הגאוגרפיה, כגון המהדורה ה-10 משנת 2014 של "אטלס העולם" בהוצאת נשיונל ג'יאוגרפיק והמהדורה ה-12 משנת 2014 של "אטלס העולם" של טיימס.

לפי "האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה", משתרע ים דייוויס מ-87° מזרח עד 98° מזרח, והעומק המרבי שלו הוא 1,300 מ'. שטחו הנתון הוא 21,000 קמ"ר. מקורות מהימנים אחרים, כגון נשיונל ג'יאוגרפיק, מקצים לו שטח קטן בהרבה.

ים דייוויס שוטף את חופי ארץ הנסיכה אליזבת (שם רק חוף לאופולד ואסטריד), ארץ קייזר וילהלם השני, וארץ המלכה מרי, כולם חלקים של הטריטוריה האוסטרלית באנטארקטיקה.

כ-55 ק"מ מחוף ארץ המלכה מרי נמצא האי דריגאלסקי. תחנת מירני הרוסית נבנתה בשנת 1956 על חוף ארץ המלכה מרי. קרחון רוסקו זורם אל חלקו המזרחי של ים דייוויס. סמוך לחוף נמצאים סלע ביג'לו ואיי גיליס.

את ים דייוויס גילתה משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה (1911–1914) בראשות סר דאגלס מוסון, שכינה אותו על שם רב החובל של אוניית המשלחת, "אורורה", ג'ון קינג דייוויס, משנה למפקד המשלחת.

==הערות שוליים==

דייוויס
דייוויס
פרענומעראנטן

פרענומעראַנטן (בעברית: חותמים-מראש; באנגלית: Pre-subscribers) משמעה ביידיש רשימה בתחילתה או בסופה של מהדורה ראשונה של ספר קודש המכילה את שמות המזמינים מראש את החיבור בטרם יצא לאור, אשר השלישו את תמורתו מראש ובכך סייעו להופעתו. 

מלבד הטרמה של שיטת מימון ההמונים, לרשימות הללו גם ערך גנאלוגי וגאוגרפי כיוון שלצד כל מזמין מראש מצוין שם היישוב בו הוא חי. בעברית, לרשימות אלה עשויות להיות כמה כותרות חלופיות:
*רשימת נותני מעות קדימה
*לזיכרון עולם
*מעות קדימה
*ואלה יעמדו על הברכה; ועוד.

==היסטוריה==
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 במזרח אירופה וצפון אפריקה היה נהוג שסופר משליש מראש למוציא לאור חלק מההוצאות הכרוכות בהוצאת הספר לאור. את המקדמה הזו מימן הסופר על ידי כך שהוא או אנשים מטעמו, היה זה מקצוע, סבבו בעיירות ושידלו אנשים/מוסדות, לא סתם עמך אלא כאלו שידעו שיהיה להם עניין בספרות הקודש וידם משגת לשלם בעבור הספר טרם הודפס. אלו שנענו זכו ששמם ייזכר במהדורה הראשונה. של הספר תוך ציון עיירת מגוריהם ולעיתים אף תוארם, עיסוקם וקרבתם למחבר. כמובן, שאם בסופו של התהליך הספר היה יוצא לאור הנרשמים מראש היו מקבלים את העותק ששילמו עבורו.

בשנת 1975 הופיע "ספר הפרענומעראנטן" של ברל כגן ובו אינדקס בחתך שמות עיירות לספרים שברשימת הפרענומעראנטן שלהם נזכרות העיירות. שפת האינדקס יידיש ועברית עם הקדמה באנגלית ומכיוון שהוא מובנה כאינדקס קל לנווט בו למרות שפת היידיש. באינדקס נזכרות 8767 קהילות במזרח אירופה וצפון אפריקה ולכן שמש כבסיס למדריכים גאוגרפיים כמו:
<div class="mw-content-ltr">Where Once We Walked by Gary Mokotoff and Sallyann Sack (New Jersey: Avotaynu, 2002) and Shtetl Finder by Chester Cohen (Los Angeles: Periday, 1980)</div>

במדריכים הגאוגרפיים הללו לצד כל שטעטל שמוזכר באינדקס של כגן מופיעות האותיות HSL לציין שמקורן ב Hebrew Subscription Lists - שם ספרו של כגן באנגלית.
יש להדגיש שהספר של כגן אינו מכיל את רשימות הרוכשים מראש אלא את רשימת הערים והעיירות שמוזכרות בכל ספר וספר מספרי הקודש שכגן סרק. המתעניין בעיירה מסוימת ימצא בעזרת האינדקס את רשימת הספרים ששם העיירה מוזכר בהם ואז יחפש את המהדורה הראשונה של הספרים הנ"ל ובה ימצא את שמות האנשים שרכשו מראש את הספר. סך כל החותמים מראש הנזכרים במהדורות הראשונות שכגן סרק מגיע לכ-350,000.

בשנת 1986 יצא ספר המשך לספרו של כהן-כגן בשם: ספר החתומים מאת שלמה קצב (בשתי חוברות). בשנת 1998 יצאה הדפסה מחודשת של ספרו של כהן-כגן.

==לקריאה נוספת==
*Sefer HaPrenumerantn: Veg vayzer tsu prenumerirte Hebreishe sforim un zeyre hotmim fun 8,767 kehiles in Eyrope un Tsofn-Afrike. (New York: Library of the Jewish Theological Seminary and Ktav Publishing, 1975). xx, 384, xii pages.
*זאב גריס, [https://web.archive.org/web/20151207031103/http://hsf.bgu.ac.il/cjt/files/limud/Gries.pdf הספר כסוכן תרבות מראשית הדפוס עד לעת החדשה]

==קישורים חיצוניים==
*, מהדורה מקוונת.
*[http://www.jewishgen.org/InfoFiles/prenumerantn.htm המדריך המלא למתעניין המתחיל בספר הפרענומעראנטן] באתר הג'ואישג'ן.
==הערות שוליים==

קטגוריה:הוצאה לאור
קטגוריה:ספרות בעברית
רמוס קופלר

רמוס קופלר (Remus Koffler; 5 ביולי 1902 – 17 באפריל 1954) היה פעיל קומוניסטי מחתרתי יהודי רומני שהיה קרבן לטיהורים בתוך המפלגה הקומוניסטית בשנות ה-50 של המאה ה-20, הועמד למשפט יחד עם יתר "קבוצת פטרשקנו", נידון לעונש מוות והוצא להורג.
==קורות חייו==
קופלר נולד בגאלאץ, רומניה, במשפחה של סוחר יהודי, אך הוטבל לנצרות קתולית ולמד בבית ספר לותרני. הוא עמד בבחינות הבגרות בציריך, שווייץ ונשלח ללמוד כימיה בברלין, גרמניה, אך שם התוודע לכתבי קרל מרקס והתקרב לקומוניזם. הוא חלה בעגבת ונזקק לטיפולים עד שנת 1948. ב-1920 נישא וב-1925 נולדה לו בת. הוא עבר קורס של הקומינטרן וביצע שליחויות עבור המפלגה. הוא התרועע עם לוקרציו פטרשקנו. ב-1927 עבר לגרמניה, שם, מ-1930, היה חבר במפלגה הקומוניסטית של גרמניה. ב-1932 חזר לרומניה.

מ-1937 עד 1944 עמד בראש הוועד המרכזי הפיננסי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית, אחראי למימון המפלגה. בנוסף לדמי החבר של חברי המפלגה, קופלר השיג תרומות של אנשים מבוססים ואפילו עשירים, בעיקר יהודים, דוגמת אמיל קלמנוביץ' או יהודים שהתנצרו, דוגמת מקס אאושניט. ב-1941 הפך לידיד ותומך קרוב של שטפאן פוריש וב-1944 הודח בעקבות הדחתו של פוריש.

קופלר היה מיודד עם חוגו של הפסיכואנליסט אגון וייגל ורעייתו של וייגל, לילי, הייתה המאהבת שלו. מפגשים לא זהירים בין המאהבים הביאו לחשיפת בית בטוח של המפלגה הקומוניסטית, שהשתמשו בו ומעצרה של לילי. קופלר הפעיל קשרים, אחיו (יהודי מומר כמוהו) היה עורך דין מיודד עם הרופא הראשי של הסיגורנצה ובעזרתו הצליח להוציא את אהובתו למפגשים ולהעביר לה חבילות. לילי נידונה לעשר שנות מאסר וזה נחשב לעונש קל וקופלר לא נעצר.

בדצמבר 1949, כשהקומוניסטים שלטו ברומניה, קפלר נעצר, יחד עם קומוניסטים נוספים ונחקר ובהמשך נשפט במסגרת מה שכונה "פרשת פטרשקנו". קופלר עונה בחקירה והודה בכל מיני מעשים כולל היותו סוכן של סיגורנצה, גנבת כספי מפלגה ומעשים מיניים סוטים, אך במשפטו, ב-1954, חזר בו מההודאות. הוא נידון לעונש מוות יחד עם פטרשקנו באשמה שיחד עם פטרשקנו ופוריש ניסו להרוס את המפלגה הקומוניסטית הרומנית בתקופת המחתרת. הוא סירב להגיש בקשת חנינה והיא הוגשה מטעם המדינה ונדחתה – הוצא להורג כעבור עשרה ימים מיום מתן פסק הדין.

== לקריאה נוספת ==
* ולדימיר טיסמניאנו, Stalinism pentru eternitate, היסטוריה פוליטית של הקומוניזם הרומני, הוצאת Humanitas, בוקרשט, 2014.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://istoriacomunismului.blogspot.co.il/2005/08/editorial-omul-lui-foris.html Editorial: Omul lui Foris ] 
* [https://web.archive.org/web/20061017143240/http://www.dntb.ro/sfera/63/arhiva_p25-30.htm Arhiva Sfera Politicii] 

קטגוריה:קומוניסטים רומנים
קטגוריה:קומוניסטים גרמנים
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי ברומניה
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג ברומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1954
לא אני הוא האיש

לא אני, המוכר גם בשם לא אני הוא האיש, הוא שיר מאת אלכסנדר פן שהתפרסם בשנת 1929, ובגרסה נוספת - בשנת 1956. השיר מוכר בעיקר בביצועו המאוחר יותר של צביקה פיק, אך הושר גם בידי יהורם גאון ואריק לביא.

== היסטוריה ==
המשורר אלכסנדר פן כתב את השיר "לא אני הוא האיש" בשנת 1928,<ref></ref> שנה אחרי שעלה לארץ ישראל ובאותה השנה שבה התחתן עם בלה דון. בניגוד למילות השיר, בהן מבטיח הדובר כי לא הוא האיש שיתחתן עם האישה לה מוקדש השיר. פן חיזר בעיקשות אחר דון, תוך איומים בהתאבדות בירייה ואף מימש איומו חלקית בירי שפצע אותו. לאחר שהוקסמה דון בת ה-18 מן המעשה, התחתנו השניים.

השיר התפרסם בכתב העת הספרותי "כתובים" ב-24 באוקטובר 1929. בשנות ה-50 עובד השיר ושונו אחדות ממילותיו, לגרסה בת שבעה בתים (לעומת שישה בנוסח המקורי), ובגרסה זו נכלל בקובץ השירים "לאורך הדרך" משנת 1956.

בהמשך הופיע השיר בקובץ "היה או לא היה" בעריכת יוסי גמזו ובהוצאת צ'ריקובר, שפורסם בשנת 1972, יומיים לאחר מותו של פן, וב"רחוב העצב החד סטרי" בהוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ז. רק לאחר מותו הולחן השיר - בידי משה וילנסקי (1976), רוני וייס (1978), צביקה פיק (1978) ודפנה אילת. צרויה להב היא זו שהפנתה את תשומת לבו של פיק לשירו של פן.<ref></ref>

== ביצועים ==
בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ו (1976), שנקרא באותה השנה "חגיגת הזמר העברי" (והיה ללא מסגרת תחרותית כקודמיו), ביצע לראשונה הזמר יהורם גאון את השיר, בגרסתו המקורית שפורסמה ב"כתובים", על פי לחן של משה וילנסקי.

שנתיים מאוחר יותר, יצא תקליטו של אריק לביא, "אני אשיר לך שיר", ובו הופיע ברצועה מספר 7 הביצוע של לביא לשירו של פן, בגרסתו המאוחרת שנכללה בקובץ "לאורך הדרך", הפעם על פי לחן של רוני וייס.

מאוחר יותר באותה השנה יצא גם תקליטו של צביקה פיק, "מוזיקה", ובו הופיע ברצועה מספר 6 עיבוד משלו לשיר, בגרסתו המקורית שפורסמה ב"כתובים", שהוא עצמו הלחין. השיר התפרסם ברדיו בשנה העוקבת, והגיע למקום החמישי במצעד הפזמונים העברי השנתי תשל"ט (1979) הן ברשת ג' והן בגלי צה"ל. בשני המצעדים היה זה השיר השני הגבוה ביותר של פיק (אחרי "מרי לו" שזכה במקום השני בשניהם) מתוך ארבעה שנכנסו למצעד בביצועו ("שוב נתחיל מחדש", "אין לי איש מלבדי", "מרי לו" ו"לא אני הוא האיש") וחמישה שהלחין (גם "שיר הפריחה" ברשת ג' ו"לגור איתו" בגלי צה"ל). עקב ההצלחה, לחנו וביצועו של פיק הפכו למזוהים ביותר עם השיר. בעיבודו של פיק שונו חלק ממילות הבתים בשיר.

ביצועים נוספים לשיר הם של ארקדי דוכין, שנכלל בדיסק 4 של מיזם "עבודה עברית", עמיר בניון, ליאור ייני, מושיק עפיה ו רונית שחר בביצוע שיצא לזכרו של צביקה פיק.

== ביאור ==
הדובר בשיר פונה אל אישה הממתינה זמן רב לבואו של אהובה ("אל שובו משכבר מצפה את"). הדובר מציין שלא הוא האהוב שלו היא מצפה ("לא אני הוא האיש"). הדובר אינו מאמין שאהבתה צריכה להיות נתונה לו אלא לאחר ("מה אכפת לך: אני או הוא או אחר יתנבא עלי סער"), שעשוי להגיע בעתיד הרחוק ("תעבורנה שנים ואחר לך יביא טבעת") ומזלזל באהבתה ככלל ("ובמותך לא ידעו למי את הקדשת את לבך המנוח").

==בתרבות פופולרית==
שיר זה נכלל במחזמר הלהיטים "מרי לו" שעלה לראשונה בתיאטרון הבימה בשנת 2002 ומבוסס על 25 משיריו של צביקה פיק.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://shironet.mako.co.il/search?q=לא+אני+הוא+האיש מבצעים לשיר "לא אני הוא האיש"], באתר "שירונט"

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי שנות ה-1920
קטגוריה:שירי צביקה פיק
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי אלכסנדר פן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי צביקה פיק
גשר הרכבת הטורקי על נחל תבור

גשר רכבת העמק מעל נחל תבור שבעמק בית שאן ליד האתר גשר הישנה
גשר הרכבת הטורקי נחל תבור נמצא צפונית לבית שאן בין נווה אור לבין אתר גשר הישנה ליד חרבת יקוש, עובר מעל נחל תבור. הגשר מורכב מחמש קשתות הבנוי מאבנים מסותתות לבנות, שנבנה בין 1905-1904 על ידי האימפריה העות'מאנית כחלק ממסילת רכבת העמק. הגשר נבנה כחלק ממסילה שחיברה בית שאן עם צמח, והוא אחד מסדרה של גשרים ומעברי מים על תוואי המסילה. האימפריה העות'מאנית, ביוזמתו ובמימונו של הסולטאן עבדול חמיד השני, בתכנונו של גוטליב שומאכר הטמפלרי ובביצועו של פאשה היינריך אוגוסט מייסנר, בנתה בין השנים 1902–1905 את מסילת הרכבת החיג'אזית מדמשק, בירת סוריה, לעיר אל-מדינה שבחג'אז ואת השלוחה שלה מחיפה לסמח' (כיום "צמח") ומשם לדרעא, על קו הרכבת החיג'אזית.

השימוש במסילה ובגשר הופסק ב-1948 לאחר שבמהלך קרבות של מלחמת העצמאות פוצצו הגשרים מעל הירדן ומעל הירמוך, ונהריים עבר לירדנים מה שמנע אפשרות להגיע ברכבת לצמח.

==ראו גם==
* גשר הרכבת הטורקי על נחל הקישון
* גשר הרכבת הטורקי על נחל יששכר
* גשר הרכבת אל חמה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.thecar.co.il/טיול-לשבת-הגשרים-של-מחוז-מזרח/ טיול לשבת: הגשרים של מחוז מזרח]
* [http://www.nrg.co.il/online/55/ART1/749/226.html תחנה שישית: הגשרים של מחוז עמק הירדן]
* [https://danielventura.wikia.org/he/wiki/הגשר_על_נחל_תבור הגשר על נחל תבור]

תבור
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז צפון
תבור
קטגוריה:ההיסטוריה של רכבת ישראל
קטגוריה:1904
מכון ממרא

מכון ממרא הוא מכון מחקר תורני אשר מטרתו היא הנגשת טקסטים בסיסיים ומדויקים של ארון הספרים היהודי: תנ"ך, משנה, תוספתא, תלמוד בבלי, תלמוד ירושלמי, משנה תורה להרמב"ם ותרגום אונקלוס. חלק מן הטקסטים מוגהים על פי כתבי יד תימניים. מהדורת משנה תורה שבעריכתם, מבוססת על פי רוב כתבי היד התימניים ולא על פי איכותם. במסגרת זו הדפיס המכון מהדורה של המקרא לפי נוסח ארם צובה<ref></ref>, ובעיקר הנגיש את ספרי היסוד (תנ"ך, רמב"ם ותלמוד) ברשת האינטרנט. בנוסף לאתר המכון, הטקסטים מוצגים גם במאגר ספרות הקודש של אתר סנונית. המכון נקרא על שמו של המקום בו חי אברהם: . תלמידי החכמים הפועלים במכון משתייכים לזרם ה"בלאדי" של יוצאי תימן והם מתלמידיו של הרב יוסף קאפח. המכון נוסד על-די הרב שלמה בן אברהם ושוכן בגבעת שאול בירושלים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://www.mechon-mamre.org/i/aboutdrk.htm אודות המכון], באתר של מכון ממרא

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוני מחקר תורניים
קטגוריה:קצרמר יהדות
קטגוריה:יהדות תימן בארץ ישראל
קטגוריה:אתרי אינטרנט דתיים
קטגוריה:משנה תורה
ביביאנה שטיינהאוס

ביביאנה שטיינהאוס (בגרמנית: Bibiana Steinhaus; נולדה ב-24 במרץ 1979) היא שופטת עבר בכדורגל ממוצא גרמני. שטיינהאוס היא האישה הראשונה ששפטה בליגות הגברים המקצועניות של גרמניה, והאישה הראשונה שכיהנה כשופטת ראשית בליגה בכירה בתחום כדורגל הגברים.

==חייה==
שטיינהאוס נולדה במרץ 1979 בבד לאוטרברג, ובצעירותה שיחקה בקבוצת כדורגל הנשים של העיר. ב-1999 היא החלה לעסוק בשיפוט, בדיוק כמו אביה שגם היה שופט בעברו. בתחילה שפטה שטיינהאוס רק בבונדסליגה לנשים, אך מהר מאוד עברה לשפוט גם בליגה האזורית לגברים, שבאותן שנים הייתה השלישית בטיבה בגרמניה. ב-2003 היא שפטה לראשונה בגמר הגביע הגרמני לנשים, במשחק שהפגיש את דיסבורג 2001 ופרנקפורט.

בשנת 2005 החלה שטיינהאוס לשפוט במפעלי פיפ"א ואופ"א השונים, וביניהם גם ליגת האלופות לנשים. שלוש שנים לאחר מכן, בעונת 2007/08, היא כבר התחילה לשפוט משחקים בבונדסליגה השנייה, והייתה לאישה הראשונה שמגיעה להישג זה. באותה עונה היא אף החלה לשמש כשופטת רביעית במשחקי הבונדסליגה הראשונה. עונה אחר כך, ב-10 באוגוסט 2008, היא הייתה לשופטת הראשונה שמנהלת משחק במסגרת הגביע הגרמני לגברים, כששפטה בין נוישטרליץ למינכן 1860.

בנובמבר 2008 שפטה שטיינהאוס שני משחקים בגביע העולם לנערות עד גיל 20, ומספר חודשים לאחר מכן שפטה בשלושה משחקים במסגרת אליפות אירופה שנערכה בפינלנד - וביניהם משחק רבע הגמר בין נורווגיה לשוודיה. בקיץ 2010 היא שפטה שוב בגביע העולם גיל 20, כולל המשחק על המקום השלישי בין קוריאה הדרומית לקולומביה.

אל הגביע העולמי שנערך בגרמניה ב-2011, הגיעה שטיינהאוס כאחת השופטות הבולטות בעולם. במהלך הטורניר היא שפטה בשלושה משחקים, ולשיאה הגיעה כאשר נבחרה לשפוט את משחק הגמר בין ארצות הברית ויפן. שנה לאחר מכן היא שפטה בגמר טורניר כדורגל הנשים של אולימפיאדת לונדון, ובכך הייתה שטיינהאוס לשופטת הראשונה בעולם ששפטה גם בגמר גביע העולם וגם בגמר טורניר הכדורגל האולימפי.

ביולי 2013 שפטה שטיינהאוס שלושה משחקים אליפות אירופה שנערכה בשוודיה, כשאחד מהם היה רבע הגמר בין נורווגיה לספרד. שנתיים לאחר מכן היא ניהלה שני משחקים במסגרת גביע העולם שהתקיים בקנדה, כולל משחק שמינית הגמר בין סין לקמרון.

במאי 2017 הודיעה מנהלת הבונדסליגה על מינויה של שטיינהאוס כשופטת מן המניין לעונת 2017/18 בבונדסליגה. החלטה זו יצרה היסטוריה, כאשר שטיינהאוס הפכה לשופטת הראשונה בבונדסליגה לגברים.

במקביל לעיסוקה בתור שופטת כדורגל, עובדת שטיינהאוס כשוטרת.

ב-30 ביולי 2020 שפטה ביביאנה את משחקה האחרון לפני פרישתה, את גמר אלוף האלופים הגרמני בו באיירן מינכן ניצחה 3-2 את בורוסיה דורטמונד.

==תארים אישיים==
* ספורטאית השנה בהנובר: 2007
* שופטת השנה של התאחדות הכדורגל הגרמנית: 2007, 2008, 2009, 2010, 2011
* שופטת השנה בעולם של הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל: 2013, 2014

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שופטות כדורגל
קטגוריה:שופטי כדורגל
קטגוריה:נשים גרמניות
קטגוריה:גרמניה: אישים בכדורגל
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1979
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1979
שש התחבולות

שש התחבולות (בסינית מסורתית: 六韜; בסינית מפושטת: 六韬; בפין-יין: Liù Tāo, לְיוֹ טָאו) הוא ספר, אחד משבע הקלאסיקות הצבאיות של סין, והיחיד שנכתבה מנקודת מבטו של המהפכן.

הספר מיוחס במסורת לג'יאנג דזה יה המכונה "הדוכס האדיר", יועץ ומצביא של מלכי שושלת ג'ואו הראשונים, אולם על פי המחקר הטקסט נכתב בתקופת המדינות הלוחמות, כ-800 שנים מאוחר יותר. הספר מחולק ל-6 מגילות, אחת לכל תחבולה, ומכיל כעשרים אלף סימנים.

==חשיבות==
"שש התחבולות" משמש מומחים צבאיים החל מתקופת שושלת סונג, אז נכלל בשבע הקלאסיקות הצבאיות. הוא עד היום מוערך מאוד בקרב מומחי צבא בסין וביפן. הוא מתאפיין בעיסוק בפן המדיני והארגוני, ולא רק בפן הצבאי, בניגוד לקלאסיקות צבאיות אחרות, ובשל כך נחשב גם כבעל ערך בהקשר ניהולי ועסקי.

ב"תחבולת התרבות" מדגימה היצירה אידאולוגיות מן הדאואיזם, הקונפוציאניזם והלגאליזם, לעיתים על סף סתירה עצמית. לפיכך הפרקים בתחבולה זו (ואולי גם ב"תחבולת המלחמה") נראים כאוסף מסמכים שנלקטו על בסיס ניסיון פרקטי. התחבולות האחרות מציגות קו אחיד יותר המתמקד בפן הצבאי-מעשי של הדברים.

==פרקי היצירה==
ליצירה שישה פרקים:

{| class="wikitable"
|-
! מס' מגילה
! שם פרק בסינית מסורתית
! שם פרק בעברית
! מיקוד הפרק
|-
| 1
| 文韬
| תחבולת התרבות
| בניית תשתית שלטונית יציבה.
|-
| 2
| 武韬
| תחבולת המלחמה
| ערעור שליט קיים.
|-
|3
| 龙韬
| תחבולת הדרקון
| איתור, גיוס והתנהלות מצביאים ומומחים.
|-
|4
| 虎韬
| תחבולת הטיגריס
| סידור מערכי קרב, התמודדות עם מערכי אויב, הצבת יחידות מתמחות וציוד צבאי.
|-
|5
| 豹韬
| תחבולת הפנתר
| התמודדות עם מצבי סיכון גבוה ותנאי שטח קשים.
|-
|6
| 犬韬
| תחבולת הכלב
| יחידות מיוחדות, ובעיקר מרכבות, פרשים ורגלים.
|}

== תרגומים ==
הספר תורגם לאנגלית, צרפתית, יפנית, קוריאנית ווייטנאמית. התרגום הוותיק ביותר הוא התרגום הצרפתי שנעשה במאה ה-18.

הספר תורגם לעברית במלואו בידי עופר ולדמן בשנת 2016. עד כה פורסם מהתרגום רק הפרק הראשון "תחבולת התרבות" שזמין באינטרנט.

==היסטוריה וגרסאות==
עוד מתקופת שושלת סונג נחשדה היצירה כזיוף מאוחר, או לפחות כבעלת ייחוס שגוי לדוכס האדיר. ממצאים מחפירות ב-1972 ו-1973 העלו כי פרקים מן היצירה הממוקדים במדיניות התקיימו כלשונם עוד בתקופת שושלת האן, אולם נראה שאז עוד היוו חלק מיצירה אחרת בשם "הדוכס האדיר" - יצירה בעלת אופי שלטוני-דאואיסטי, והחלקים העוסקים בצבא (ארבע התחבולות האחרונות) קובצו לאלו רק בשלב מאוחר יותר, וכך יצרו את "שש התחבולות" המוכרת כיום.

הגרסאות הקיימות כיום הן שלוש גרסאות קדומות וחלקיות של "הדוכס האדיר" שנחשפו בחפירות, הגרסה המרכזית מתוך "שבע הקלאסיקות הצבאיות" של שושלת סונג וגרסה אחת קדומה יותר מימי שושלת טאנג, אשר אינה מסודרת, אינה כוללת תוכן עניינים, וחסרה את "תחבולת הפנתר".

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.no-camel.com/chinese_translations/liu_tao/liu_tao__hebrew_translation.pdf תרגום מסינית לעברית של "תחבולת התרבות"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרות סינית
קטגוריה:ספרי המאה ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:אסטרטגיה
קטגוריה:הונאה צבאית
קטגוריה:טקטיקה צבאית
ססיליה בולוקו

ססיליה בולוקו (בספרדית: Cecilia Bolocco; נולדה ב-19 במאי 1965) היא שחקנית, דוגמנית, עיתונאית ומנחת טלוויזיה צ'יליאנית. זוכת מיס תבל לשנת 1987.

==ביוגרפיה==
בולוקו נולדה בסנטיאגו, צ'ילה לאנזו בולוקו, איש עסקים ולרוז מריה פונק אסלר. היא למדה שנה הנדסה אזרחית באוניברסיטת סנטיאגו. ב-1987 נבחרה למלכת היופי של צ'ילה ולאחר מכן נבחרה למיס יוניברס ובכך נהייתה הצ'יליאנית הראשונה הזוכה בתואר זה. 

היא התחילה את הקריירה הטלוויזיונית שלה בטלוויזיה הצ'יליאנית שם הנחתה שתי תוכניות ולאחר מכן עברה להתגורר באטלנטה, שם שימשה כמגישת חדשות במהדורה בשפה הספרדית של רשת CNN. ב-1990 הצטרפה לצוות ערוץ טלמונדו שזהו ערוץ הטלוויזיה דובר הספרדית הגדול ביותר בארצות הברית ושם הגישה בין היתר שני מגזיני חדשות, תוכנית לייף סטייל ואת התוכנית "הערב עם ססיליה בולוקו" שזכתה בשני פרסי אמי. 

ב-1993 הנחתה את טקס מיס תבל לצד דיק קלארק. 

ב-1996 החלה לקחת חלק בהנחיית התוכנית "Viva el lunes" שהיא התוכנית בעלת המדרוג הגבוה ביותר בהיסטוריה של צ'ילה ובאותה שנה שימשה כשופטת בתחרות מיס תבל. 

ב-2000 ייסדה בולוקו פסטיבל שירים.

== חיים אישיים ==
ב-26 במאי 2001 נישאה בולקו לנשיא ארגנטינה בעבר קרלוס מנם. ב-19 בנובמבר 2003 נולד בנם הראשון, מקסים סאול. הזוג נפרד באפריל 2007 והתגרש סופית במאי 2011.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צ'יליאניות
קטגוריה:אנשי תקשורת צ'יליאנים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה צ'יליאנים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה
קטגוריה:דוגמניות צ'יליאניות
קטגוריה:זוכות מיס צ'ילה
קטגוריה:זוכות מיס תבל
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1987
קטגוריה:בני זוג של פוליטיקאים
קטגוריה:מהגרות לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מצ'ילה לארצות הברית
קטגוריה:צ'יליאנים ממוצא גרמני
קטגוריה:ילידות 1965
טיסה 181 של איג'יפטאייר

טיסה 181 של איג'יפטאייר הייתה טיסה פנימית של חברת התעופה המצרית "איג'יפטאייר" שנחטפה בבוקר 29 במרץ 2016 בדרכה מנמל התעופה בורג' אל-ערב שבאלכסנדריה לנמל התעופה הבינלאומי של קהיר. לפי דרישת החוטף, הונחת מטוס האיירבוס A320, בעל רישום SU-GCB, בנמל התעופה לרנקה, קפריסין. על סיפון המטוס היו בעת החטיפה 56 נוסעים, 7 אנשי צוות ואיש ביטחון אחד.

על פי מקורות מצריים, החוטף הוא אזרח מצרי בן 27 בשם סייף א-דין מוסטפא. המניע לחטיפה לא היה ברור. בתחילה נמסר כי ייתכן שהיא בוצעה כדי להשיג מקלט מדיני עבור החוטף. לאחר שחרור החטופים ומעצר החוטף התברר כי מדובר באדם תמהוני והרקע לחטיפה אינו ברור. חגורת הנפץ התבררה כמטען דמה.

מחשש של חדירה לתחום האווירי של ישראל, הוזנקו מטוסי קרב של חיל האוויר הישראלי. המטוסים חזרו לבסיסם לאחר שהמטוס החטוף נחת בלרנקה.

==השתלשלות האירועים==
בשעה 10:00, שעון ישראל, דווח כי החוטף החל לשחרר חלק מן הנוסעים. בהמשך דווח כי שוחררו כל אזרחי מצרים מקרב הנוסעים, וכי החוטף מחזיק בצוות המטוס ובארבעה בעלי דרכונים זרים.

לאחר שבע שעות, שבמהלכן לא דרש החוטף דבר מלבד העברת מכתב שכתב לגרושתו, נכנע החוטף ונעצר בידי המשטרה המקומית. כל החטופים שוחררו בשלום.

== ראו גם ==
*טיסה 209 של אפריקייה איירווייז

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חטיפות מטוסים
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה במצרים
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-2016
קטגוריה:קפריסין: תעופה
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה במעורבות מטוסי איירבוס
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה של כלי טיס מצריים
אשר מסטולין (הראשון)

רבי אשר פרלוב מסטולין (כונה דער גרויסער רבי אשר או רבי אשר הזקן; ה'תק"ך, 1759 – כ"ו בתשרי ה'תקפ"ז, 1826) היה בנו של רבי אהרן הגדול מקרלין והאדמו"ר השלישי בשושלת קרלין.

== ביוגרפיה ==
רבי אשר נולד בקרלין בשנת ה'תק"ך ללאה ורבי אהרן הגדול מקרלין, בגיל 12 התייתם מאביו ונתגדל אצל רבו וממלא מקום אביו רבי שלמה מקרלין. לאחר פטירת רבו בכ"ב בתמוז ה'תקנ"ב פנו רוב החסידים אליו. כיהן באדמו"רות בתחילה בקרלין עיר מגורי אביו, ומאוחר יותר, עקב כך שהפריעו שם לחסידים לגדל פאותיהם, ייסד את חצירו בסטולין.

אחרי פטירת רבו רבי שלמה מקרלין נסע הרבה עם רעו רבי מרדכי מלעכוויטש לרבי ברוך ממז'יבוז', כן נסע לרבי פנחס מקוריץ, לאוהב ישראל מאפטא ולמגיד מקוז'ניץ אשר שדכו עם פייגה. לאחר נישואיו אלה התגורר זמן מה בקוז'ניץ וז'לחוב.

בשנת תקנ"ט נאסר על ידי הממשלה הרוסית עקב הלשנה של המתנגדים יחד עם רבי שניאור זלמן מלאדי ה"בעל התניא" ורבי מרדכי מלעכוויטש ושוחרר בחודש כסלו באותה שנה. כמו כן עודד עליית חסידיו לארץ ישראל ופעל לגיוס כספים עבורם, ועמד בקשר עם רבי אברהם מקאליסק, מראשי עליית החסידים לארץ ישראל.

בלט במיוחד בתפילותיו הנלהבות, ובהיותו בעל קול ערב, שימש רבות כשליח ציבור. וכך התבטא עליו המגיד מסטפין שמעיד הוא, שבביאת המשיח ושבעת הרועים עמו, יכבדו את רבי אשר מסטולין להתפלל לפני התיבה.

ניהל את עדתו במשך שלושים וחמש שנה עד לפטירתו בקרלין בכ"ו בתשרי ה'תקפ"ז ושם נטמן. בנו רבי אהרן מילא את מקומו כאדמו"ר הרביעי בשושלת.

== משפחתו ==
לרב אשר לא היו ילדים מזיווגו הראשון, ומזיווגו השני נולדה לו בתו פרל. לפני פטירתו, לאחר פטירת אשתו השנייה, נסע על פי עצת נכדו לפולין, שם נישא לפיגה, על פי הוראת המגיד מקוז'ניץ. מזיווג זה נולד לו בנו אהרן.

צאצאיו:

* פרל, אשת רבי אהרן יפה מלעכוויטש (נפטר ג' בשבט ה'תקס"ו), בנו של רבי מרדכי מלעכוויטש. בנם הוא רבי שלמה חיים פרלוב, מייסד חסידות קוידנוב

*רבי אהרן פרלוב מקרלין, ממלא מקום אביו ובעל מחבר "בית אהרן".

==קישורים חיצוניים==
* קובץ בית אהרן וישראל, [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=13094&st=&pgnum=87 מאמרו של אברהם אביש שור], באתר היברובוקס
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רי קרלין
קטגוריה:קרלין: רבנים
קטגוריה:סטולין: רבנים
קטגוריה:רבנים בלארוסים
תרבות ארכאולוגית

תרבות ארכאולוגית היא מכלול חוזר של סוגים של חפצים, מבנים ומונומנטים מתקופה ואזור ספציפיים שעשויים להוות את שרידי התרבות החומרית של חברה אנושית מסוימת בעבר. הקשר בין הטיפוסים הללו הוא התבוננות אמפירית. הפרשנות שלהם במונחים של קבוצות אתניות או פוליטיות מבוססת על הבנתם של ארכאולוגים. עם זאת, זה נתון לעיתים קרובות לוויכוחים לא פתורים בעולם המדע. מושג התרבות הארכאולוגית הוא יסוד לארכאולוגיה תרבותית-היסטורית.

== הרעיון ==
לקבוצות תרבותיות שונות יש פריטי תרבות חומריים הנבדלים הן מבחינה תפקודית והן מבחינה אסתטית עקב שיטות תרבותיות וחברתיות שונות. מושג זה נכון בקנה מידה רחב ביותר. לדוגמה, הציוד הקשור לחליטת תה משתנה מאוד ברחבי העולם. היחסים החברתיים לתרבות החומרית כוללים לרוב מושגים של זהות ומעמד.

חסידי תאוריית הארכאולוגיה התרבותית-היסטורית משתמשים בתפיסה כדי לטעון שניתן להשתמש בקבוצות של תרבות חומרית כדי להתחקות אחר קבוצות עתיקות של אנשים שהיו או חברות המזהות את עצמן או קבוצות אתניות. תרבות ארכאולוגית היא מכשיר סיווג לסדר נתונים ארכאולוגיים, המתמקד בחפצים כביטוי של תרבות ולא של אנשים. ההגדרה הקלאסית של רעיון זה מגיעה מוויר גורדון צ'יילד:

הרעיון של תרבות ארכאולוגית היה מכריע לקישור הניתוח הטיפולוגי של עדויות ארכאולוגיות למנגנונים שניסו להסביר מדוע הם משתנים עם הזמן. ההסברים המרכזיים שהעדיפו על ידי היסטוריוני התרבות היו התפשטות צורות מקבוצה אחת לאחרת או הגירה של העמים עצמם. דוגמה פשטנית לתהליך עשויה להיות שאם לסוג חרס אחד היו ידיות דומות מאוד לאלו של הסוג השכן אבל הקישוטים על החרס דומים לשכן אחר, הרעיון לשתי התכונות עשוי היה להתפזר מהשכנים. לעומת זאת, אם סוג חרס אחד מחליף פתאום מגוון גדול של סוגי חרס באזור שלם, זה עלול להתפרש כקבוצה חדשה שנודדת פנימה עם הסגנון החדש הזה.

== קישורים חיצוניים ==

*
שיקגו סטאגס

שיקגו סטאגס (באנגלית: Chicago Stags) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר שיקגו, אילינוי, ששיחקה בליגת ה-BAA וליגת ה-NBA בין השנים 1946–1950.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה בשנת 1946, ולקחה חלק בעונת הבכורה של ליגת ה-BAA. הליגה כללה אז 11 קבוצות המחולקות בין שני בתים, והסטאגס שובצו בבית המערבי. את עונת הבכורה שלה סיימה שיקגו עם המאזן השני בטיבו בליגה, 39–22, והעפילה עד גמר ה-BAA בו הפסידה לפילדלפיה ווריורס בתוצאה 1–4. בכל שלוש העונות הבאות העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, אך לא הצליחה לשחזר את הישג ההעפלה לגמר הליגה. לקראת עונת התמזגה ליגת ה-BAA אל ליגת ה-NBA, בה שיחקה שיקגו בעונתה האחרונה.

כוכב הקבוצה הבלתי מעורער היה הקלע מקס זסלופסקי, שנבחר לחמישייה הראשונה של העונה ארבע פעמים ברציפות והוביל את קלעי הקבוצה בכל עונותיה, עם ממוצע של 17.9 נקודות למשחק. כמו כן בלט בקבוצה הרכז אנדי פיליפ, שהעמיד בשלוש עונותיו בקבוצה ממוצעים של 11.6 נקודות ו-4.9 אסיסטים למשחק. בהמשך הקריירה שותף פיליפ בחמישה משחקי אולסטאר כשחקן הווריורס, ונבחר בשנת 1961 להיכל התהילה של הכדורסל.

בדראפט 1950 רכשו הסטאגס את זכויות הדראפט על שחקן היכל התהילה לעתיד בוב קוזי, אך בשל פירוק הקבוצה נערך "דראפט פיזור" על שחקני שיקגו, בו נבחר קוזי על ידי בוסטון סלטיקס. כשחקן הסלטיקס נבחר קוזי 13 פעמים למשחק האולסטאר, וזכה עם הקבוצה ב-6 אליפויות NBA. 

בשנת 1961 הוקמה בשיקגו קבוצת ה-NBA "שיקגו פקרס", שעברה כעבור שנתיים לבולטימור (כיום וושינגטון ויזארדס), ובשנת 1966 יוסדה בעיר קבוצת שיקגו בולס. שני מועדונים אלה – הויזארדס והבולס – לא נחשבים כגלגולים של שיקגו סטאגס אלא כמועדונים נפרדים המשאירים את הסטאגס על תקן קבוצה שחדלה להתקיים.

==מאזנים לפי עונה==
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
! עונה !! ליגה || מאמן || ניצחונות || הפסדים || פלייאוף
|-
| || BAA || הרולד אולסן || 39 || 22 || גמר ה-BAA
|-
| || BAA || הרולד אולסן || 28 || 20 || חצי גמר ה-BAA
|-
| || BAA || הרולד אולסן, פיליפ בראונסטיין || 38 || 22 || חצי גמר המערב
|-
| || NBA || פיליפ בראונסטיין || 40 || 28 || חצי גמר המחוז המרכזי
|-
|}

==קלעים מובילים==
להלן חמשת הקלעים המובילים בתולדות המועדון:
* 1. מקס זסלופסקי - 4,196
* 2. אנדי פיליפ - 1,822
* 3. סטן מייזק - 1,665
* 4. אודי ספירס - 1,243
* 5. ג'ין ואנס - 977

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.basketball-reference.com/teams/CHS/ סיכום העונות של המועדון], באתר Basketball-reference.com
* [http://www.nba.com/bulls/history/stags_060417.html הבולס בערב מחווה לשיקגו סטאגס], באתר הרשמי של שיקגו בולס

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל אמריקאיות
סטאגס, שיקגו
קטגוריה:קבוצות NBA שהתפרקו
אשר מסטולין (השני)

רבי אשר פרלוב מסטולין (כונה: האדמו"ר הצעיר וביידיש דער יונגער רבי; כ' בתמוז ה'תקפ"ז 1827 – ט"ו באב ה'תרל"ג 1873 בנו של רבי אהרן מקרלין בעל ה"בית אהרן" והאדמו"ר החמישי בשושלת קרלין.

== ביוגרפיה ==

רבי אשר נולד בסטולין בכ' בתמוז תקפ"ז לרבי אהרן (השני) מקרלין ולחוה בתו של רבי מרדכי מקרמניץ. כבר בחיי אביו התנהג בגינוני אדמו"רות לצד אביו, ועם פטירת אביו בי"ז בסיוון ה'תרל"ב נתמנה למלא את מקומו כאדמו"ר החמישי בשושלת.

נישא בראשונה לחיה בתו של רבי מנחם נחום טברסקי ממקארוב, ולאחר שנפטרה בעת לידתה - נשא לאשה את אחותה שיינה צביה. אחרי כ-14 שנות נישואין שבהן לא ילדה - התגרש ממנה ונישא בשלישית לשרה דבורה, בתו של רבי אלימלך שפירא מגרודז'יסק ואלמנתו של רבי יחיאל יעקב מקוז'ניץ. 

כשנה בלבד כיהן כאדמו"ר עד לפטירתו בט"ו באב ה'תרל"ג בעיר דרוהוביטש במגפה שהשתוללה אז בעיר. בנו רבי ישראל מסטולין (הינוקא מסטולין) מילא את מקומו.

בשל פטירתו בגיל צעיר, ובשל כהונתו כשנה בלבד, כונה בחסידות דער יונגער רבי או בעברית האדמו"ר הצעיר.

== צאצאיו ==
מזיווגו הראשון נולדה חנה אשת רבי מרדכי טברסקי מקוזמיר, ונחמה פיגא אשת רבי ישראל שפירא מגרודזינסק. מזיווגו השלישי נולד לו בנו רבי ישראל (הינוקא) מסטולין.

== לקריאה נוספת ==
* בנימין בראון, [https://www.academia.edu/36277456/LIKE_A_SHIP_ON_A_STORMY_SEA_THE_STORY_OF_KARLIN_HASIDISM_-_Table_of_Contents_%D7%9B%D7%A1%D7%A4%D7%99%D7%A0%D7%94_%D7%9E%D7%99%D7%98%D7%9C%D7%98%D7%9C%D7%AA_%D7%97%D7%A1%D7%99%D7%93%D7%95%D7%AA_%D7%A7%D7%A8%D7%9C%D7%99%D7%9F_%D7%91%D7%99%D7%9F_%D7%A2%D7%9C%D7%99%D7%95%D7%AA_%D7%9C%D7%9E%D7%A9%D7%91%D7%A8%D7%99%D7%9D_-_%D7%A9%D7%A2%D7%A8_%D7%95%D7%AA%D7%95%D7%9B%D7%9F_%D7%94%D7%A2%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%A0%D7%99%D7%9Dכספינה מיטלטלת: חסידות קרלין בין עליות למשברים], ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2018.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רי קרלין
קטגוריה:סטולין: רבנים
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:דרוהוביץ': רבנים
מירון זלטין

מירון זלטין (בצרפתית: Miron Zlatin; 1904, אורשה - 1944, טאלין) היה חקלאי יהודי צרפתי, שהציל את ילדי איזיו, כמאה במספר, בתקופת מלחמת העולם השנייה. נרצח בשואה.

==קורות חיים==
===נעורים===
משפחתו של מירון הייתה משפחה יהודית שחיה ברוסיה. אביו של זלטין עסק במסחר בעצים על פני נהר הדנייפר. זלטין היגר לצרפת והיה סטודנט לחקלאות באוניברסיטת ננסי. באוניברסיטה הכיר את סבין ובשנת 1927 נישאו השניים. הם הקימו חוות עופות בעיירה לנדה בצפון צרפת. ביולי 1939 קיבלו מירון וסבין זלטין אזרחות צרפתית.

===בתקופת מלחמת העולם השנייה===

בשנת 1940 עברו בני הזוג זלטין למונפלייה ומשם עברו לאיזיו . במאי 1943 הקימו השניים בכפר איזיו בית ילדים ובו מצאו מחסה עשרות ילדים יהודים, נרדפי הנאצים, שהובאו למקום על ידי האוז"ה. זלטין ניהל את בית הילדים. בית הילדים היה חלק מרשת של בתי ילדים שבחלקם שהו הילדים בתור מסתור, ובחלקם באופן זמני, לפני העברתם אל מעבר לגבול, אל שווייץ או ספרד הנייטרליות. למעלה ממאה ילדים שהו בבית הילדים באיזיו מהקמתו במאי 1943 ועד פשיטת הגרמנים באפריל 1944. חלקם שהו במקום רק מספר שבועות או חודשים.

עם פשיטת הגרמנים על בית הילדים באפריל 1944 נעצר גם זלטין עם יתר אנשי הצוות, שבעה במספר בסך הכל, ועם 44 הילדים ששהו במוסד באותה העת. הוא גורש מתחנת רכבת בבוביני שבמחוז סן-סן-דני, בטרנספורט 73 שיצא לטאלין ב-15 במאי 1944 ונרצח באוגוסט 1944 בירי. יתר ילדי איזיו שגורשו, נרצחו באושוויץ. רק אחת מהם, לאה פלדבלום, שרדה.

==הנצחה==
ביולי 1946 נקרא על שמו של זלטין רחוב בעיירה לנדה בצפון צרפת, שם חיו מירון וסבין זלטין תקופת מה לפני השואה.

אשתו של זלטין, סבין, פעלה להנצחת ילדי איזיו בשנים שלאחר המלחמה. היא הייתה אחת היוזמות להקמת מוזיאון בבניין ששימש את בית הילדים. בשנת 1987 הוקם, בבניין בו פעל בית הילדים, מוזיאון המנציח את סיפורם של הילדים ואת סיפור הגירוש. 

על שמם של מירון וסבין זלטין קרוי רחוב ברובע השביעי בליון. בשנת 2012 שינתה עיריית ליון את שם הרחוב מ"רחוב סבין זלטין" ל"רחוב סבין ומירון זלטין". 

ב-6 באפריל 2015, במלאת 71 שנה לגירוש, חנך נשיא צרפת פרנסואה הולנד את מוזיאון בית הילדים המחודש באיזיו, לאחר שזה נסגר למספר חודשים לשם שיפוצים.

==קישורים חיצוניים==

* על [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/childrens-homes/izieu/index.asp בית הילדים באיזיו (MAISON D'IZIEU)], באתר יד ושם

קטגוריה:חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית
קטגוריה:יהודים בצבא צרפת החופשית וברזיסטאנס
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:יהודים שפעלו להצלה בתקופת השואה
קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1904
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1944
אנרי ברטולי

אנרי ברטולי (בצרפתית: Henri Bartoli; 1918, ליון – 2008) היה כלכלן צרפתי שהתמחה בהיסטוריה של המחשבה הכלכלית וכן חסיד אומות העולם.

==קורות חיים==
לפני מלחמת העולם השנייה וכן בתקופת השלטון הגרמני בצרפת היה ברטולי סטודנט למשפטים בליון ופעיל בארגון הנוער הנוצרי העובד .

===פעילותו בתקופת מלחמת העולם השנייה===
ברטולי הזדהה עם מאבקו של הכומר פייר שאייה למען היהודים והתיידד עם סטודנטים יהודיים באוניברסיטה בה למד. בשנת 1943 נעצרה רנה מורל, אחת מידידותיו של ברטולי, על ידי הגסטפו ונשלחה למחנה הריכוז דראנסי עם אמה. ברטולי הגיע לפריז עם ארוסה של מורל וטען בפני אנשי הגסטפו שהידידה היא נוצרייה מזה דורות. כדי להשיג את שחרורה של מורל יצר ברטולי קשר עם הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים, מפקדת הצבא הגרמני בצרפת ובכירים בכנסייה הקתולית בצרפת שהגנו על יהודים. הכומר אנרי מנרדה (Henri Ménardais) הציג תעודות טבילה מזויפות לפיהן הייתה מורל נוצרייה וכך גם הוריה. ברטולי הגיע עם התעודות למחנה דראנסי והציגן בפני פקידי הקומיסריאט הכללי לענייני יהודים במקום. אלה השתכנעו והורו על שחרורן של מורל ואמה.

===לאחר המלחמה===
ברטולי היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת פנתאון-סורבון בפריז. בכתביו הרבים ביטא מחשבה הומניסטית וסוציאליסטית, עסק בשאלת הרעב העולמי ובפערים הכלכליים, שטען שפוגעים בחברה, וניסה לעגן מחשבה חברתית ביסודות כלכליים. הוא הושפע בין היתר מהאנציקליקה "Rerum novarum" של האפיפיור לאו השלושה-עשר, מסוף המאה ה-19, בה הושמעה קריאה לצדק חברתי.

==הנצחה==
בשנת 1998 הוכר ברטולי על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==

* [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4013819 פעילותו של ברטולי להצלתה של מורל] באתר יד ושם .

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפתים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: צרפת
קטגוריה:כלכלנים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1918
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2008