OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שמואל אהרנסון

שמואל (סם) אהרנסון (1883, זכרון יעקב – 5 במאי 1950 י"ח אייר תש"י, חיפה) היה אגרונום יהודי מארץ ישראל, בנם של אפרים-פישל ומלכה אהרנסון, ממייסדי זכרון יעקב, ואחיהם של אהרֹן, צבי, אלכסנדר, שרה ורבקה.

== ביוגרפיה ==
לפי מספר מקורות, שמואל היה בנה הראשון של המושבה זכרון יעקב. שמואל אהרנסון למד בבית הספר העממי שבמושבה, שנוסד על ידי הברון רוטשילד, ולאחר מכן בבית הספר החקלאי של כל ישראל חברים שבמקווה ישראל (בין השנים 1896–1898 לערך). עם סיום לימודיו אלו נסע לאלג'יריה הצרפתית על מנת ללמוד בבית הספר הגבוה לחקלאות ברואיבה, שם קיבל תואר אגרונום. לאחר תום לימודיו חזר לזכרון יעקב ועבד במשק החקלאי של הוריו. כמו כן, פעל כיזם וכסוחר. בין השאר ייצא סוסים ערביים אצילים מהאזור לאירופה.

בשנת 1910 נשא לאישה את מרים (מרי) שטרנברג (נולדה בשנת 1888 בזכרון יעקב), ולאחר נישואיו החל לעבוד בתחנת הניסיונות החקלאיים בעתלית (חוות אהרנסון), שהוקמה על ידי אחיו הבכור אהרן באותה שנה. יחד עם אחיו הצעיר אלכסנדר נמנה עם ראשי אגודת הגדעונים, שהוקמה בשנת 1913 בהשראת אהרן. כמו אחותו רבקה לא הצטרף למחתרת ניל"י, ובזמן מלחמת העולם הראשונה נסע לארצות הברית. עם זאת, הוא תמך בפעולות אחיו הבכור אהרן כמנהיג ניל"י, ובין השאר היה מעורב עמו בהכנה, "מאחורי הקלעים", של הצהרת בלפור.

אחרי כיבוש הארץ על ידי הבריטים חזר עם משפחתו לזכרון יעקב, וניסה לשקם את תחנת הניסיונות בעתלית. בשנת 1920 נבחר מטעם רשימת התאחדות האיכרים לאספת הנבחרים הראשונה. בהמשך, הקים מחלבה מתקדמת ופעל כיזם כלכלי בתחומים אחדים. בשנת 1938 עבר עם משפחתו לחיפה. נולדו לו שני בנים: ידידיה (יליד 1912) ואהרן (יליד 1925), שאביו שמואל קראו על שם אחיו הבכור הנערץ.

==לקריאה נוספת==
* רן אהרנסון, "בית אהרנסון השני", אריאל 122–123 (אוג' 1997), עמ' 114–119
<div class="mw-content-ltr">
Efraim Halevi, [http://fathomjournal.org/balfour-100-mack-aaron-aaronsohn-the-nili-intelligence-network-and-the-balfour-declaration/ Balfour 100 | ‘Mack’: Aaron Aaronsohn, the NILI intelligence network and the Balfour Declaration], Fathom, summer 2017</div>

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
שמואל
קטגוריה:אגרונומים ביישוב
קטגוריה:אגרונומים ישראלים
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הראשונה
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1883
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1950
מייקל פרנסיס פולי

מייקל פרנסיס "מיק" פולי (באנגלית: Michael Francis "Mick" Foley; נולד ב-7 ביוני 1965) הוא מתאבק אמריקאי בעבר, וכיום הוא בין היתר עוסק במשחק, קומדיה וספרות. פולי היה ידוע בכינויי הבמה השונים שלו: קקטוס ג'ק, מֵנְקַיְנְד (Mankind - המין האנושי) ודוד לאב.

==ביוגרפיה==
פולי הצטרף בצעירותו לבית ספר להיאבקות, שם לימד אותו דומיניק דינוצ'י. פולי בילה תקופה זאת בחייו בנסיעות רבות למרחקים ארוכים כדי לקבל ממנו שיעורים פרטיים. ב-1985 פולי החל להתאבק בארגונים מקומיים תחת השם "קקטוס ג'ק". אחרי מספר חודשים התקבל ל-WWF (לימים, ה-WWE) והופיע תחת השם ג'ק פולי. דמותו לא צלחה ופולי פרש מהארגון לאחר מספר חודשים. פולי החל לעבור בין ארגוני היאבקות קטנים ברחבי ארצות הברית ויפן. עם הזמן הצליח להתברג לארגונים מעט גדולים יותר, כמו ה-WCW וה-NWA. במהלך אחד הקרבות המבוימים ב-WCW איבד פולי בתאונה לא מתוכננת את אוזנו.

פולי המשיך להשתתף במספר ארגונים שוליים ודמותו החלה להיות מזוהה בגימיק קבוע, במהלכו השתמש פולי בכלי נשק, כמו מסמרים וכדומה, בקרבות המבוימים. עם הזמן תשומת לבם של מנהלי ה-WWF שבה להתמקד בו ופולי קיבל הצעה לחוזה חדש. פולי חזר ל-WWF בשנת 1996 בשם "מנקיינד" (Mankind). דמותו החדשה של פולי זכתה לפופולריות רבה יותר ועומתה פעמים רבות נגד הדמות הוותיקה "הקברן".

עם הזמן התפתחה דמותו והייתה למרכז העלילה. פולי החל להחיות מחדש את דמויותיו הישנות מנדודיו בין הארגונים השוליים וזכה לאהדת הקהל. הוא הופיע פעמים רבות יחד עם מתאבקי צמרת אחרים בארגון, כמו טריפל H, קיין, סטיב אוסטין והרוק. המופעים בהם דמותו שותפה אופיינו לרוב באלימות רבה אף יותר מהמקובל ב-WWE.

פולי פרש מהשתתפות בקרבות המבוימים בשנת 2000, אך המשיך לככב במופעים בתור דמות "הקומישינר", דרכה הציג את כישרונו הקומי.

פולי אף חזר לזירה במספר קרבות מאז פרישתו, לקרבות מול מתאבקים כמו רנדי אורטון, ריק פלייר, אדג' ואחרים.

ב-2010 מיק פולי פוטר מ-TNA על ידי אריק בישוף. אחרי כמה חודשים חזר פולי ל-TNA כדי לשתף פעולה עם חבריו מ-ECW וב-2011 מיק פולי עזב שוב את החברה. באוקטובר 2011 מיק פולי חזר ל-WWE וב-14 בנובמבר פולי חזר ל-RAW!.

ב-14 בינואר 2013 בחגיגות ה-20 שנה לראו הוכרזה בחירתו של פולי להיכל התהילה של ה-WWE.

בשנת 2007 השתתף בתפקיד קטן במותחן הפסיכולוגי "אנאמורף" לצד וילם דפו. בשנת 2019 שיחק בסרט קולנוע ושמו "חיים אחרים" לצד שיה לה-באף ודקוטה ג'ונסון.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתאבקים מקצוענים אמריקאים
קטגוריה:מתאבקי ה-WWE
קטגוריה:מתאבקי ה-WCW
קטגוריה:מתאבקי Impact Wrestling
קטגוריה:היכל התהילה של ה-WWE
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
מרדכי קינד

אנדרטת מוטי קינד ברחובות
כיתוב באנדרטת מוטי קינד ברחובות
מרדכי (מוטי) קינד (17 בינואר 1951 – 6 בדצמבר 1975) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בקבוצת מכבי רחובות, יליד שכונת שעריים שברחובות.

שמו עלה לכותרות בנסיבות טרגיות לאחר שב-6 בדצמבר 1975 נדקר למוות במהלך משחק ליגה ג' של קבוצתו מול מכבי כפר גבירול, על ידי צופה אוהד כפר גבירול שפרץ למשחק.

==ביוגרפיה==
קינד נולד בשעריים, ושם החל לשחק כדורגל כבר בגיל 12 יחד עם אחיו התאום אהרל'ה. הוא שיחק עם מכבי שעריים בליגה הבכירה עד עזיבת משפחתו את שעריים בשנת 1969 ומעברה לרחובות, קינד המשיך לשחק כדורגל בליגות נמוכות יותר, במכבי קריית גת ובמכבי רחובות.

==הרצח==
האירוע בו נרצח מוטי קינד, היה משחק דרבי שנערך ב-6 בדצמבר 1975, בין קבוצתם של האחים קינד, מכבי רחובות, לבין מכבי כפר גבירול, במסגרת ליגה ג'. המשחק התנהל באווירה סוערת ואוהדי כפר גבירול פרצו למגרש מספר פעמים, השחקנים ביקשו מהשופט להפסיק את המשחק, במיוחד לנוכח היעדרותם של כוחות שיטור באצטדיון, אולם השופט סרב. בדקה ה-65, כאשר מכבי רחובות מובילה 0–1, שרק השופט לעבירה שבוצעה על שוער מכבי רחובות. בתגובה לשריקה זו, פרץ קהל נזעם למגרש, והכה את שחקני מכבי רחובות. אחד האוהדים, שמעון קרוה, דקר את מוטי קינד בלבו, בסכין. קינד צעד מספר צעדים ונפל לקרקע. הרצח בוצע לנגד עיניהם של שאר שחקני הקבוצה המוכים, בהם אחיו התאום של מוטי קינד.

==לאחר הרצח==
ההתאחדות לכדורגל הטילה עונש חסר תקדים על קבוצת מכבי כפר גבירול בעקבות המקרה - הרחקה לצמיתות מכל פעילות. למעשה קבוצת הכדורגל מכבי כפר גבירול פורקה. אהרון ידלין, שר החינוך, החליט כאות אבל לדחות את משחקי הליגות הנמוכות, ואת המחזור התשיעי של הליגה הלאומית, הליגה הבכירה, לאמצע השבוע שלאחר הרצח.

עונשו של הרוצח, שמעון קרוה בן השבע עשרה, נקבע בערעור בבית המשפט העליון על עשר שנות מאסר. השופטים כתבו כי "בבואנו להמתיק את דינו של המערער התחשבנו בכך, שכפי שקבע זאת בית-המשפט המחוזי, המערער איננו טיפוס אלים או פושע, אלא איש חלש אופי אשר נגרר אחרי היסטריה כללית, וכי הוא עודנו צעיר לימים ואין לו כל הרשעות קודמות".

== הנצחה ==
רחוב "מוטי קינד" ברחובות נקרא על שמו. בשנת 2009 הוקמה במרכז העיר, בגן המייסדים אנדרטה לזכרו, אותה יצר המעצב רענן כספין, בצורה של כדור כדורגל שבתוכו נעוץ סכין.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלני מכבי שעריים
קטגוריה:כדורגלני מכבי קריית גת
קטגוריה:רחובות: ספורט
קטגוריה:קורבנות רצח בישראל
קטגוריה:אלימות בספורט
קטגוריה:ספורטאים שעל שמם רחובות בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
דגל אוהיו

דגל אוהיו מונף ב[[סינסינטי]]
דגל אוהיו (באנגלית: Flag of Ohio) הוא דגלה של המדינה האמריקנית אוהיו. הדגל אומץ בשנת 1902 והוא פרי עיצובו של ג'ון אייזמן.

הדגל מעוצב בצורת דגלי חילות הפרשים שלחמו במלחמות ארצות הברית במאה ה-19 (מלחמת האזרחים ומלחמת ארצות הברית–ספרד), בצבעי אדום, כחול ולבן. לדגל, שצורתו אינה מרובעת כי אם משולשת, ישנו זנב סנונית ומתוארים בו משולש כחול, עליו מוטענים 17 כוכבים לבנים ועיגול אדום ממוסגר בלבן. בשולי הדגל ישנם חמישה פסים בצבעי אדום ולבן.

המשולש הכחול מסמל את הגבעות והעמקים של אוהיו, והפסים מסמלים את הדרכים (הן היבשתיות והן מעברי המים). שבעה עשר הכוכבים מסמלים את היותה של אוהיו המדינה ה-17 המצטרפת לארצות הברית. העיגול הלבן שבמרכזו עיגול אדום מסמל הן את האות הראשונה של שם המדינה באנגלית - האות "O" וכן את הכינוי של המדינה "מדינת הערמון" ("the Buckeye State")

הדגל הוא הדגל היחיד מבין דגלי מדינות ארצות הברית שאינו מרובע בצורתו. דגל נוסף הידוע בתכונה זו הוא דגל נפאל.

== קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אוהיו: סמלים
אוהיו
אוהיו
O

O (או) היא האות החמש עשרה באלפבית הלטיני.

== היסטוריה ==
מקורה של האות באות השמית "ע" – אשר נכתבה בכתב הפרוטו-כנעני בצורת עין, והתפתחה לצורת עיגול באלפבית הפיניקי והעברי הקדום. אות זו עברה לאלפבית היווני בתור אומיקרון, וממנו עברה ללטינית.

== שימוש ==
האות משמשת ברוב השפות לציין תנועת חולם או תנועות דומות.

== ייצוגים נוספים ==
דגל הקוד הבינלאומי של האות O]]

באלפבית פונטי נקראת האות "אוסקר" (Oscar).

בקוד מורס היא מסומנת כשלושה קווים:
"---".

בקוד ASCII מיוצגת האות כ-79 (O) או 111 (o).

ובכתב ברייל היא מסומנת:
:60px

== התפתחת האות O ==
{| align="center" border="0" cellpadding="5"
|align="center" width="130px"|פרוטו שמי
|align="center" width="130px"|פיניקי
|align="center" width="130px"|יווני
|align="center" width="130px"|יווני
|align="center" width="130px"|אטרוסקי
|align="center" width="130px"|לטיני
|-
|align="center" valign="top" width="130px"|עין פרוטו שמית
|align="center" valign="top" width="130px"|עין פיניקית
|align="center" valign="top" width="130px"|אומיקרון יוונית
|align="center" valign="top" width="130px"|אומגא יוונית
|align="center" valign="top" width="130px"|O אטרוסקית
|align="center" valign="top" width="130px"|O לטינית
|}

== משמעויות ואזכורים בתרבות ==
* ברפואה "O" (וכן בצירופים O+ או O-) הוא אחד מסוגי הדם האנושי.
* במתמטיקה ובמדעי המחשב, האות מסמלת סימון אסימפטוטי עליון (O) או תחתון (o) (נפוץ במיוחד בחישוב סיבוכיות).
* בכימיה האות מסמלת את היסוד חמצן.
* בהודעות טקסט, האות "O" מסמלת בקיצור חיבוק (בעוד שנשיקה מסומלת על ידי X).
* סיפורה של O הוא רומן ארוטי צרפתי.
* Ó (באנגלית (O') היא קידומת נפוצה של שמות משפחה איריים שמשמעותה "בן-".
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלפבית לטיני
סמל אוהיו

סמל מדינת אוהיו או החותם הגדול של מדינת אוהיו (באנגלית: The Great Seal of the State of Ohio) הוא סמלה של מדינת אוהיו שבארצות הברית. הסמל מציג אלומת חיטה המסמלת חקלאות ושפע, מקבץ של שבעה עשר חצים, המסמלים את היותה המדינה השבע עשרה שהצטרפה לארצות הברית. ברקע מופיע הר לוגאן כפי שהוא נראה מאחוזת אדנה שהיא אתר חשוב בהיסטוריה של אוהיו. השמש ושלוש עשרה הקרניים מסמלות את שלוש עשרה המדינות הראשונות של ארצות הברית הזורחות מעל המדינה הראשונה מהטריטוריה הצפון מערבית שהצטרפה לאיחוד. בסמל מופיעים גם נהר סקיוטו ושדות מעובדים.

==היסטוריה==

לסמל היו כמה גרסאות שונות במהלך ההיסטוריה של אוהיו. הסמל הראשון אושר ב-28 במרץ 1803 ונעשה לפי שרטוט של מזכיר המדינה של אוהיו באותה העת. ב-1805, החקיקה בנושא בוטלה, מה שהביא למגוון רחב של עיצובים.

ב-6 באפריל 1866 האספה הכללית של אוהיו שהיה בה רוב רפובליקני אישרה סמל חדש שהיה בצורת מגן ודמויות של חוואי ונפח התומכות בו, לאלמנטים שכבר הופיעו בו נוספו רכבת וספינה ונוסף גם מוטו בלטינית: "Imperium in Imperio", שמשמעותו מדינה בתוך מדינה. העיצוב החדש לא היה פופולרי, והוא שונה שנתיים לאחר מכן כשהשלטון עבר לדמוקרטים, ב-9 במאי 1868.

הסמל הנוכחי אושר ב-1967, והשינוי האחרון בו בוצע ב-1996, כשמספר קרני השמש נקבעו על 13. ב-1999 וב-2003 הוצע להוסיף לסמל את מטוס האחים רייט, אולם ללא הצלחה.

הסמל מוגדר בחוק מדינת אוהיו - פרק 5, סעיפים 4 ו-10.

==גלריה==

<gallery>
קובץ:Ohio True to the Union.png|1866-1803
קובץ:Emblems of USA 1876 - Ohio.png|1868-1866
קובץ:Ohio coat of arms, 1868.png|1967-1868
קובץ:Seal of Ohio (1967–1996).svg|1996-1967
</gallery>

==ראו גם==
* דגל מדינת אוהיו

==קישורים חיצוניים==

* הסעיפים בחוק של אוהיו המתייחסים לסמל:
:[http://codes.ohio.gov/orc/gp5.04 סעיף 4 בפרק 5] המתייחס לסמל המדינה.
:[http://codes.ohio.gov/orc/gp5.10 סעיף 10 בפרק 5] המתייחס לחותם.

אוהיו

קטגוריה:אוהיו: סמלים
פריחה

פריחה
פריחה היא שינוי לא-תקין בצבעו או במראהו של העור.

צבעה של הפריחה בדרך כלל ורוד-אדום, אך קיימים חריגים רבים. הפריחה עלולה להיות מלווה בשלפוחיות, נפיחות, גרד, חום אזורי וכאב.

פריחה אינה מהווה מחלה בפני עצמה, אלא תסמין לעשרות רבות של מחלות ומצבים רפואיים. כמעט כל מחלות העור מלוות בפריחה. מחלה המלווה בפריחה נקראת בשם הכללי אֲבָבִית. להלן הגורמים האפשריים לפריחה:
*זיהום חיידקי, זיהום נגיפי או פרוטיסטי: אדמת<ref></ref> נגרמת על ידי נגיף, שנית על ידי חיידק ושושנת יריחו על ידי פרוטיסט.
*אלרגיה<ref></ref> למזונות, תרופות, צמחים (ראו: סרפדת), כימיקלים, עקיצות של חרקים ובעלי חיים אחרים.
*כימיקלים (כולל סבונים, תמרוקים ודטרגנטים) המגרים את העור באופן כללי, ללא קשר לאלרגיה<ref></ref>.
*תגובת-לוואי לחיסון.
*מחלות אוטואימוניות כגון פסוריאזיס ודלקת עור אטופית.
*תופעת-לוואי של היריון.
*חשיפה ממושכת לשמש או לחום.
*הרעלת עופרת.
*גירוי כתוצאה משפשוף בגד בעור, או מתהליך שפשפת בין קפלי עור.
*פגם גנטי, כגון מחלת דרייר.
*מנינגיטיס (דלקת קרום המוח) - לעומת פריחה אלרגית, לא נעלמת בעקבות הפעלת לחץ עליה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים לעור ולרקמה התת-עורית
יונה אפרת

אפרת עם [[יגאל אלון בבניאס, 1967]]
יונה אפרת (2 באוקטובר 1925 - 4 ביוני 1993) היה אלוף בצה"ל שכיהן כמפקד פיקוד המרכז, עוזר הרמטכ"ל וחבר ועדת כהן.

==קורות חייו ופועלו==
אפרת נולד בפולין בשם יונה הופרט. עלה לארץ ישראל בשנת 1935. אפרת היה חבר בארגון ההגנה ובמלחמת העצמאות התגייס לחטיבת גולני בה שימש כלוחם ומפקד. במהלך הקרבות נפצע אפרת פעמיים והשתתף במבצע עובדה. בשנת 1950 מונה למפקד סיירת גולני. במלחמת סיני השתתף בכיבוש שארם א-שייח' ובהמשך מונה למפקד גדוד 51 בחטיבת גולני. לאחר מכן שימש כקצין קישור עם כוח החירום של האומות המאוחדות בסיני ועוזר ראש מחלקת הדרכה לנושא חיל הרגלים. ב-1964 מונה למפקד חטיבת כרמלי וב-1966 מונה למפקד חטיבת גולני אותה הוביל במהלך מלחמת ששת הימים בקרבות קשים ברמת הגולן. ב-1971 מונה לעוזר ראש אג"ם, תפקיד בו כיהן עד אמצע ספטמבר 1973. בסוף ספטמבר 1973 מונה למפקד פיקוד המרכז תפקיד בו נשא עד 1977. אפרת תמך בהפעלת יד קשה כלפי הפרות סדר של הפלסטינים וגרס שזו הדרך היחידה למנוע הסלמה בהפרות הסדר הפלסטיניות. במלחמת שלום הגליל גויס למילואים והיה עוזר הרמטכ"ל.

לאחר שחרורו מצה"ל שימש אפרת כמנכ"ל החברה הממשלתית שירותי נפט בע"מ. היה חבר בוועדת כהן לחקר האירועים במחנה סברה ושתילה. רפאל איתן כתב שייתכן שמסקנות הוועדה הושפעו מהאיבה הגלויה ששררה בינו ובין אריאל שרון. בשנת 1987 הוא מונה לנהל את מבצע "אור לגויים", לניתוק חשאי של הצרכנים היהודיים מרשת החשמל של חברת החשמל המזרח ירושלמית וחיבורם לרשת של חברת החשמל לישראל.

נפטר ב-4 ביוני 1993 ונטמן בבית הקברות מורשה ברמת השרון.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131006154107/http://www.golani.co.il/Info/hi_show.aspx?Id=1213 יונה אפרת] באתר חטיבת גולני.
* 
* [https://web.archive.org/web/20140222034456/http://www.gadsargolani.com/Web/Units/Palsar/UnitCommanders/467.aspx יונה אפרת (הופרט) ז"ל (1950-1951)], באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:מפקדי חטיבת כרמלי
קטגוריה:מפקדי חטיבת גולני
קטגוריה:מפקדי פיקוד המרכז
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מנכ"לי חברות ממשלתיות בישראל
קטגוריה:מפקדי סיירת גולני
קטגוריה:חיילי חטיבת גולני במלחמת העצמאות
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת ההתשה
קטגוריה:חברי המטה הכללי במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:רמת השרון: אנשי צבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
קטגוריה:פיגוע כביש החוף
ג'וזואה קרדוצ'י

ג'וזואה קרדוצ'י
ג'וֹזוּאֶה אלסנדרו מיכֶּלֶה קרדוצ'י (באיטלקית: Giosuè Alessandro Giuseppe Carducci) (27 ביולי 1835 – 16 בפברואר 1907), משורר איטלקי, דוקטור לפילוסופיה ומרצה לספרות איטלקית באוניברסיטת בולוניה וסנאטור. 
== ביוגרפיה ==
קרדוצ'י נולד בוואלדיקסטלו (Valdicastello) שבנפת לוקה. אביו היה רופא, ששימש כמורה הראשון שלו. מגיל צעיר התעניין בספרות הקלאסית ובעיקר בגדולי משוררי איטליה. האזור שלו סופח לטוסקנה בשנת 1847 והוא למד בפירנצה והמשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת פיזה Scuola Normale Superiore, שם גם הוכתר בתואר דוקטור. תקופת מה עסק בהוראה פרטית ובשנת 1861 התמנה למרצה לספרות איטלקית באוניברסיטת בולוניה. הוא שימש בתפקיד הזה למשך כארבעים שנה. קרדוצ'י היה פטריוט מסור ונאבק בכנסייה ובדת. תחילה היה רפובליקאי ולאחר מכן מלוכני, אך תמיד היה נגד הכיבוש של אוסטריה ולמען עצמאות איטליה. בגיל 55 התמנה לסנאטור.

הוא הקדיש את קובץ השירים הראשון לזכרו של לֵאופארדי. שירתו מהפכנית (הוא מהלל את גיבורי המהפכה הצרפתית), נלהבת ונאבקת בדת ובכנסייה. באודות בארבאריות הוא מביע געגועים ליופי העולם ההלני. שירתו מצטיינת בכוח עז ומשמעת חזקה. שיריו מצטיינים במוזיקה נפלאה. הוא היה גם מבקר חשוב ונואם מחונן שידע לבטא את רעיונותיו בעושר לשוני ובמקוריות. הוא ניחן בשנינות וידע להשתמש בסאטירה. כתב מסות על המשוררים הקלאסיים של איטליה.

בשנת 1906 הוענק לו פרס נובל לספרות "לא רק בגלל ידיעותיו המרובות ועבודותיו בשטח המחקר, אלא בעיקר לאות הוקרה על האנרגיה הפלסטית, עושר הסגנון והכוח הלירי שבהם מצטיינות יצירות המופת שלו בשירה".

נפטר בבולוניה בשנת 1907.

== היצירות החשובות ביותר ==
* Rime 1857 חרוזים 
* Inno a Satana 1865 המנון לשטן. כתיבה מורדת ואנטיקלריקלית. עבור קרדוצ'י השטן אינו מייצג את הרוע, אלא את הקדמה.
* Nuove poesie 1873 שירים חדשים 
* Rime nuove 1861 - 1887 חרוזים חדשים 
* Odi barbare 1877 - 1889 אודות (פואמות ליריות) ברבריות 
* Rime e ritmi 1898 חרוזים ומקצבים. נכתב בסגנון המחקה את הורציוס ואת ורגיליוס

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://nobelprize.org/literature/laureates/1906/carducci-bio.html הדף הביוגרפי של קרדוצ'י], באתר פרס נובל 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:משוררים איטלקים
קטגוריה:זוכי פרס נובל איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1835
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1907
כליאה בבידוד

תא בידוד, הוא חדר המשמש לכליאה בבידוד, צורת ענישה שבה מונעים מאסיר כל מגע עם אנשים מלבד סוהרים ואנשי רפואה. צורת ענישה זו נחשבת לבין הקשות ביותר בכלא.

בדרך כלל תא בידוד הוא תא קטן, נטול חלונות או בעל צוהר קטן, שבו מושם האסיר כדי לבודדו משאר אוכלוסיית האסירים, ובו הוא מבלה את כל זמנו (או את רובו המכריע) עד לתום תקופת הענישה הספציפית. בסיום פרק הענישה חוזר הנענש ומשולב עם שאר אוכלוסיית הכלואים בבית הסוהר. לעיתים קרובות התא נמצא בצינוק.

בידוד נחשב במקומות מסוימים לענישה מוגזמת ואכזרית, בשל השפעותיו על מצבו הנפשי של האסיר. הטוענים בזכות השימוש בבידוד מציינים את חשיבותו לשם הפרדת אסירים המסוכנים לסביבתם משאר הכלואים. לעיתים משמש תא הבידוד להגנה על אסירים שנמצאים בסכנת פגיעה מחבריהם, כסוג של מעצר הגנתי.

==ראו גם==
*אובליאט

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ענישה
קטגוריה:בתי סוהר
קטגוריה:חדרים
סיטויין

סיטויין (Sittuyin) הוא הגרסה הבורמזית למשחק השחמט. שניהם, לצד משחקי השוגי, שיאנג-צ'י, מקרוק וגאנגי, הם נגזרות של המשחק ההודי העתיק צ'טורנגה. כיום המשחק אינו נפוץ, אך הוא עדיין משוחק במחוזות הצפוניים של בורמה. פירוש שם המשחק הוא "הצגה של הצבא".

==מטרת המשחק==
מטרת המשחק, כמו בכל גרסאות הצ'טורנגה, היא לגרום לכך שהמלך יהיה מאוים (בסכנת שבייה) ולא יוכל לצאת ממנה. גרימת מצב בו אין ליריב מהלך לעשות בתורו (למעט ניצחון) הוא אסור.

==הכלים==
הכלים זהים לכלים בשאתראנג', ותנועותיהם זהות (למעט הפיל, שזז צעד אחד באלכסון או אחד קדימה, כמו הפיל במאקרוק ואוק צ'אטראנג וגנרל הכסף בכל גרסאות שוגי). הנחת הכלים, לעומת זאת, היא שונה: בהתחלה הרגלים מונחים על הערוגות 3א-ד וערוגות 4ה-ח (לבן) ו-6ה-ח ומשבצות 5א-ד (שחור). הלבן מניח את כליו מאחורי חייליו (על ערוגות 3ה-ח ושורות 1 ו-2) בכל דרך שהוא רוצה, אחריו השחור עושה את אותו הדבר (על ערוגות 6ה-ח ושורות 7-8).

==קידום הרגלים==
מהפינה השמאלית העליונה ועד הימנית התחתונה מתוח אלכסון, וכנ"ל לגבי הפינה הימנית העליונה ועד השמאלית התחתונה. כאשר חייל מגיע למשבצת דרכה עובר אחד מאלכסונים אלה יכול לקבל קידום ולהפוך לפֶרְז (ראו ערך שאתראנג') (נקרא "גנרל" במשחק זה). אם הוא עובר את הערוגה הזו, אין ביכולתו לקבל קידום. כאשר הוא מגיע לשורה האחרונה – הוא משותק.
לשחקן ניתן לקדם את הרגלי שלו רק אם הפרז שלו נשבה.

==קישורים חיצוניים==

* האנס ל. בולדנדר, [http://www.chessvariants.org/oriental.dir/burmese.html סיטויין]
* ז'אן-לואי קאזוֹ, [http://history.chess.free.fr/sittuyin.htm סיטויין, השחמט הבורמזי]
* ד"ר פיטר ניקולאוס, [http://www.chessvariants.org/oriental.dir/burmesechess.html שחמט בורמזי מסורתי]

קטגוריה:וריאציות שחמט
קטגוריה:משחקי לוח
רולינג סטון

רולינג סטון (באנגלית: Rolling Stone) הוא מגזין אמריקאי העוסק בתרבות פופולרית. המגזין נוסד בסן פרנסיסקו בשנת 1967 על ידי יאן ונר - שהוא עודנו העורך והמוציא לאור של המגזין - ועל ידי מבקר המוזיקה ראלף ג'יי גליסון. המגזין היה ידוע לראשונה על כתיבה נרחבת על מוזיקת רוק ועל דיווחים פוליטיים שנכתבו על ידי האנטר ס. תומפסון. בשנות ה-90, המגזין התרחב והעביר את מיקודו לקהל קוראים צעיר יותר שהתעניין בתוכניות טלוויזיה וסרטים לנוער, וגם כך במוזיקה פופולרית. מאז הוא חזר לשילוב של תוכן הרגיל לו, הכולל מוזיקה, בידור, ופוליטיקה. מלבד כתבות, העיתון גם עורך רשימות המכונות "Best Ever Lists" המדרגות נושאים שונים בעולם המוזיקה.

הגיליון הראשון של "הרולינג סטון" היה ב-1967 וכלל את ג'ון לנון על תמונת השער. המגזין ידוע בשימוש שלו בתמונות פרובקטיביות וגם בתמונות השער שלו, הכוללות מוזיקאים, פוליטיקאים, אתלטים, ושחקנים. בנוסף למגזינים המודפסים שלו בארצות הברית, מפורסם גם תוכן באתר Rollingstone.com ומספר מהדורות בינלאומיות.

== היסטוריה ==
=== היווסדות והשנים המוקדמות ===
מגזין הרולינג סטון נוסד בסן פרנסיסקו ב-1967 על ידי יאן וונר וראלף ג'יי גליסון. כדי להתחיל את העסק, וונר לווה 7,500 דולר ממשפחתו ומההורים של ארוסתו. הגיליון הראשון, שכלל את ג'ון לנון על תמונת השער, עלה רק 25 סנט (המקביל של 1.88 דולר ב-2016).

בשנות ה-70, הרוליג סטון התחיל להטביע חותם עם הסיקור הפוליטי שלו, שבמסגרתו הכתב האנטר תומפסון, ממציא עיתונות הגונזו, החל לכתוב עבור המדור הפוליטי של המגזין. תומפסון פרסם בחלקים את ספרו הידוע ביותר פחד ותיעוב בלאס וגאס במגזין הרולינג סטון, שבו הוא נשאר עורך תורם עד מותו ב-2005. המגזין גם תרם לקריירות של הרבה סופרים נודעים בשנות ה-70, ביניהם קמרון קרואו ופטי סמית'. בשנים אלו המגזין פרסם כמה מהסיפורים הכי נודעים בו, ביניהם הסיפור על חטיפתה של פטי הרסט. מראיין אחד, שדיבר בשם הרבה מעמיתיו, אמר כי הוא קנה את העותק הראשון שלו של המגזין כשהגיע לראשונה לקמפוס הקולג' שלו, ותיאר את העותק כ"טקס מעבר".

== שער המגזין ==
Rolling Stone ב-22 בינואר 1981, על ידי [[אנני ליבוביץ']]
כמה אמנים הופיעו בעמוד השער פעמים רבות, וחלק מתמונות אלו נהפכו לאייקוניות. הביטלס, לדוגמה, הופיעו על עמוד השער יותר מ-30 פעמים, אינדיבידואלית או כלהקה. המגזין ידוע בצילומים פרובוקטיביים הכוללים מוזיקאים וסלבריטאים מהתקופה. המגזין Vanity Fair כינה את עמוד השער מ-22 בינואר 1981 המציג את ג'ון לנון ויוקו אונו כ"התמונה הכי טובה של הרולינג סטון בכל הזמנים".

== ראו גם ==
* רולינג סטון טופ 100
* רולינג סטון טופ 200

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.rollingstone.com/ דף הבית], אתר הרולינג סטון
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:כתבי עת למוזיקה
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
גביע (פרס)

ארון גביעי הישגים בכדורסל של [[ענת דרייגור.]]
בתחרויות, גביע הוא הפרס שמקבלים היחיד או הקבוצה שזכו בתחרות. אף שהחפץ עצמו, שצורתו על פי רוב היא של כוס גדולה ולעיתים צלחת או מדליה, עשוי במקרים רבים ממתכת יקרה ובעל ערך בזכות עצמו, הרי שהכבוד שבזכייה בתחרות יוקרתית, כמו גם הפרס הכספי הנלווה אליו, עולה בדרך כלל על ערך הגביע עצמו.

שורש המנהג הוא ביוון העתיקה, שם היה נהוג להעניק למנצח בתחרויות ספורט גביע או אמפורה מלאים בשמן מקודש.

בהשאלה, ניתן השם "גביע" גם לתחרות כולה שבה מוענק הגביע למנצח. למשל: גביע ה-FA (טורניר הגביע הוותיק ביותר בעולם, המשוחק באנגליה) או גביע העולם בכדורגל. 

שיטת גביע היא האופן שבו מאורגנות רבות מתחרויות אלו, אך לא כולן.

== גביע מדינה ==
לרוב המדינות ישנו מפעל גביע המדינה, בהרבה מתחומי הספורט. בנוסף לליגה הרגילה שבסופה הקבוצה בעלת ההישגים הטובים ביותר, זוכה באליפות. ישנה את תחרות הגביע. התחרות שונה שהיא אינה מבוססת על ליגה אלא על שיטת גביע כך שתאורטית גם קבוצה נחותה יותר יכולה לזכות בגביע. בנוסף תחרות הגביע מערבת קבוצות מליגות שונות מה שתורם לאפקט ההפתעה שישנו בגביע.

בישראל ישנו את גביע המדינה בכדורגל ואת גביע המדינה בכדורסל במשחקי הגמר במפעלים אלו נוהג נשיא המדינה לבוא ולהעניק את הגביע למנצחת. גם בכדורעף ובכדוריד ובעוד תחומים ישנם מפעלי גביע. בספרד הטורניר נקרא בשם גביע המלך הספרדי בגרמניה הגביע הגרמני ובאנגליה גביע ה-FA.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מונחים בספורט
האימאם שאמיל

האימאם שאמיל (באווארית: Шейх Шамил; 26 ביוני 1797 – 4 בפברואר 1871) היה איש דת מוסלמי ומנהיג צבאי בצפון קווקז, אימאם דאגסטן וצ'צ'ניה בין 1834 ל-1859. הנהיג את ההתקוממות נגד הרוסים במלחמת הקווקז.

== ביוגרפיה ==
האימאם שאמיל נולד ב-1797 בכפר קטן בחבל דאגסטן. בלידתו נקרא עלי ונחשב בינקותו לחולני. שמו שונה לשאמיל מתוך אמונה ששינוי השם ישנה את מזלו והוא יבריא. הוא אכן החלים והתחזק. שאמיל הצטיין בגובהו יוצא הדופן ונחשב לחזק ואתלטי<ref></ref>.

משפחתו האווארית השתייכה לאליטה המקומית ושאמיל זכה לחינוך מקיף ובין השאר למד ערבית, אסלאם, תרבות ערבית, ולוגיקה. שאמיל הצטרף לזרם הסופי הנקשבנדי באסלאם, וקנה לו מעמד בחברה המוסלמית בקווקז.

ב-1828 הוא ביצע לראשונה את החג', העלייה לרגל למכה, שם פגש את עבד אל-קאדר אל-ג'זאירי, מנהיג אלג'ירי שהיה אחד ממנהיגי ההתקוממות נגד השלטון הצרפתי באלג'יריה, ממנו למד טכניקות לוחמת גרילה וטקטיקות לחימה מחתרתית.

שאמיל נולד בזמן שהאימפריה הרוסית הרחיבה את שטחיה אל תוך שטחיהן של האימפריה העות'מאנית ופרס (ראו המלחמה העות'מאנית-רוסית (1806–1812) ומלחמת רוסיה–פרס (1804–1813)). בתמיכת השאה הפרסי, התמרדו שבטים קווקזים רבים כנגד הכיבוש הרוסי וביצעו פעולות גרילה הידועות גם כמלחמת קווקז. מנהיגי המרד הקודמים, לפני שאמיל, היו שייח' מנסור והאימאם האזימוחמד . שאמיל היה ידיד ילדות של האזימוחמד, ונעשה לתלמיד שלו.

ב-1834 מת האזימוחמד בקרב על גמירי, ושאמיל תפס את תפקידו כמנהיג ההתנגדות הקווקזית. שאמיל היה מנהיג אקטיבי ותוקפני הרבה יותר מהאזימוחמד, והוא עשה שימוש יעיל במלחמת גרילה וטקטיקות מתוחכמות. המרי תחת הנהגתו, שהוגדר על ידו כמלחמת קודש, המשיך עד לדיכויו ב-1859. ב-25 באוגוסט 1859 נכנעו שאמיל ומשפחתו לכוחות הרוסיים ונכלאו בכפר קטן בדאגסטן.

אחרי שנלכד, נשלח שאמיל למוסקבה לפגישה עם הצאר אלכסנדר השני, ועונשו היה הגליה לקלוגה, עיר קטנה במרכז רוסיה, קרוב למוסקבה. ב-1868 ניתנה לשאמיל הרשות לעבור לקייב, וב-1869 הורשה לו לסיים את חייו כמוסלמי בעיר הקדושה מכה. בדרכו למכה הוא עבר באיסטנבול, והתארח בה כאורחו של הסולטן. הוא מת במדינה ב-1871 בעת ביקור בעיר, והובא לקבורה בג'אנט אל באקי, בית קברות מפורסם במדינה, שם קבורים אנשים חשובים רבים מהעולם הערבי-מוסלמי. שני ילדיו לא הלכו בדרכו, ונעשו קצינים בצבא רוסיה.

== לאחר מותו ==
לאחר הכנעתו והתפרקות מאבק המורדים, החלה האימפריה הרוסית לבצע בקווקז 'התאמה' למחיה של נוצרים אורתודוקסים. ההתאמה כללה הפצה של הנצרות, והקמת מערכת מדינית-דתית בשליטה נוצרית.

שאמיל עודנו מוערץ על ידי אנשים רבים בקווקז בשל התנגדותו לרוסיה, והיווה מודל לחיקוי לאנשים רבים שראו את עצמם כממשיכי דרכו. הטרוריסט הצ'צ'ני שאמיל באסייב נקרא על שמו. גם העיר שאמילקלה (עד 1991, "סבטוגורסק") שבדגסטאן נקראה לזכרו.

בחסידות חב"ד מקובל כי שאמיל הלחין ניגון בעת מאסרו הידוע בשם ניגון שאמיל אותו לימד האדמו"ר מלובביץ', רבי מנחם מנדל שניאורסון.

== ראו גם ==
* מלחמת קווקז

== לקריאה נוספת ==
הנקין, יגיל. ננצח או שניעלם : תולדות מלחמת צ'צ'ניה הראשונה, 1994-1996. ת"א: מערכות, 2007. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דגסטן
קטגוריה:אנשי דת מוסלמים סונים
קטגוריה:קווקז: היסטוריה
קטגוריה:גלות הצ'רקסים
קטגוריה:ילידי 1797
קטגוריה:נפטרים ב-1871
דאריו ארג'נטו

דאריו ארג'נטו (באיטלקית: Dario Argento; נולד ב-7 בספטמבר 1940) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי איטלקי. ידוע בעבודתו בז'אנר סרטי האימה והמתח בקולנוע האיטלקי, מתחילת שנות ה-70 ועד היום.

==ביוגרפיה==
ארג'נטו נולד ב-1940 ברומא, בנם הבכור של אלדה לוקסרדו, צלמת ברזילאית וסאלבטורה ארג'נטו, מפיק סרטים איטלקי עוד מימי הסרט האילם. דאריו הושפע בילדותו מכתביהם של אדגר אלן פו והנס כריסטיאן אנדרסן.

===קריירה===
את דרכו הקולנועית החל ארג'נטו דווקא בצדו השני של המרקע, כמבקר קולנוע במקומון רומאי. ב-1968 כתב את התסריט למערבון האפי "היו זמנים במערב", ביחד עם ברנרדו ברטולוצ'י וסרג'יו ליאונה (שגם ביים). ארג'נטו בפסטיבל הסרטים ב[[טורינו, 2006|ימין|161x161 פיקסלים]]
סרטו הראשון של ארג'נטו כבמאי, "The Bird With The Crystal Plumage", מותחן איכותי במסורת סרטי הג'אלו האיטלקיים, הפך להצלחה מסחרית. ארג'נטו שכלל את הז'אנר בסרט זה.

שני סרטיו הבאים של ארג'נטו, "Four Flies On Gray Velvet" ו-"The Cat O'Nine Tails", השלימו את מה שמכונה כיום "טרילוגיית החיות". ב-1975 יצא סרטו "אדום עמוק" ("Profondo rosso"), סרט ג'אלו נוסף, הכולל תערובת של אלימות אופראית, עבודת מצלמה באיכות גבוהה, ועלילה מוזרה שהצופה בה לוקח חלק פעיל. גם פסקול הסרט, שהולחן על ידי להקת הרוק הפרוגרסיבי האיטלקית "גובלין", זכה להצלחה, וארג'נטו המשיך לעבוד עם הלהקה גם בסרטיו הבאים.

ב-1977 ביים ארג'נטו את סרטו המצליח ביותר מסחרית, "סספיריה" ("Suspiria"), בו עבר לז'אנר הפנטזיה והאימה. סרטו הבא, "Inferno", נחשב להמשכון בלתי רשמי ל-"Suspiria".

ב-1982 חזר ארג'נטו לטריטוריית סרטי המתח עם הברט "זעזוע", שנחשב סרטו האלים ביותר. לאחר מכן יצאו הסרטים "פנומנה" משנת 1985, בו שיחקה ג'ניפר קונלי כילדה, והסרט משנת 1987 "Opera", שסימן את סוף "תקופת הזהב" של הבמאי.

שלוש שנים לאחר מכן שיתף פעולה עם במאי סרטי האימה האמריקני ג'ורג' רומרו, כשכל אחד מהם ביים סרט בן שעה לפי סיפור של אדגר אלן פו. סרטו הבא, "טראומה" ("Trauma"), היה הסרט היחיד שביים בארצות הברית, והוא נחשב לסרטו הגרוע ביותר.

ב-1996 חזר ארג'נטו לביים, עם הסרט "The Stendahl Syndrome", סרט שנחשב ביזארי ומהפנט, בכיכובה של בתו, השחקנית אסיה ארג'נטו, בתפקיד הראשי, ובת זוגו, השחקנית דריה ניקולודי, בתפקיד משנה. ב-1999 ביים גרסה למחזה הידוע "פנטום האופרה". ב-2000 הפיק את סרטה הראשון של בתו אסיה כבמאית ותסריטאית, "Scarlet Diva".

ב-2001 ביים את "Non Ho Sonno", בו חזר לז'אנר הג'אלו. ב-2004 יצא סרטו "The Card Player", ושנה לאחר מכן יצא "Do You Like Hitchcock?". ב-2005-2006 ביים שני סרטי טלוויזיה, "Jenifer" ו-"Pelts", בסדרת סרטי האימה האמריקנית "אשפי האימה" ("Masters of Horror"). ב-2007 ביים את סרט האימה "אם הדמעות" ("The Mother of Tears"), בו כיכבו בתו, אסיה ארג'נטו ומורן אטיאס. ב-2009 ביים את "Gialio".

בשנת 2022 ביים וכתב את הסרט "משקפיים כהים". 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1940
קטגוריה:במאי קולנוע איטלקים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע איטלקים
קטגוריה:מפיקי קולנוע איטלקים
קטגוריה:איטלקים ממוצא ברזילאי
ליגה

בספורט, ליגה היא שיטה לארגון תחרויות ספורט שבה כל ספורטאי או קבוצה מתמודדים נגד כל יתר היריבים באותה קבוצה של מתחרים או הקבוצות. המונח "ליגה" עשוי גם להתייחס לכל אותם ספורטאים או קבוצות המתמודדים ביניהם בשיטת ליגה, כאשר הליגה הזו עשויה להיות אחת מכמה ליגות דומות באותו ענף ספורט במדינה או בכמה מדינות, המאורגנות לרוב בצורה היררכית.

לדוגמה: בכדורגל הישראלי הליגה העליונה היא ליגת העל, מתחתיה הליגה הלאומית, אחריה ליגה א' ועוד.

מקור המונח הוא הליגה בכדורגל של אנגליה, שהייתה הראשונה שהנהיגה תחרות בשיטה הזו ב-1888, ובעקבותיה הלכו מדינות נוספות וענפים נוספים והיא הפכה לשיטה הנפוצה בעולם לארגון אליפויות לאומיות במשחקי כדור קבוצתיים.

בתחרויות המתקיימות בשיטת ליגה מספר המשחקים של כל משתתף יהיה תמיד כפולה של מספר המשתתפים פחות אחד, מכיוון שכל משתתף מתמודד נגד כל המשתתפים למעט עצמו. לרוב תחרויות בשיטת ליגה מחולקות למחזורים שבהם כל המשתתפים מתחרים במקביל, כך שמספר המחזורים שווה למספר המשחקים. במקרה של מספר אי-זוגי משתתף אחד בכל מחזור יהיה חופשי, ומספר המחזורים יהיה כפולה של מספר המשתתפים.

במשחקי כדור קבוצתיים כגון כדורגל, כדורסל, כדורעף ועוד בדרך כלל אליפויות לאומיות נערכות בשיטת ליגה עם שני סיבובים או יותר. בליגה עם שני סיבובים כל קבוצה תשחק פעמיים נגד יתר הקבוצות, כאשר פעם אחת היא תהיה המארחת, כלומר המשחק יתקיים במגרש הבית שלה, ופעם אחת תהיה האורחת במגרש של הקבוצה היריבה.

בתחרות בשיטת ליגה כל קבוצה מקבלת ניקוד לפי הישגיה (בכדורגל נהוג להעניק שלוש נקודות על ניצחון, נקודה אחת על תיקו ואפס נקודות על הפסד) והמנצחת היא הקבוצה שצברה את מירב הנקודות בסיכום כל המשחקים ותום העונה.

באליפויות בינלאומיות המתקיימות במקום אחד בדרך-כלל יש שלב אחד או יותר המתקיים בשיטת ליגה עם סיבוב אחד (מכיוון שאין משמעות למשחקי בית וחוץ), כאשר המשתתפים או הקבוצות מחולקים למספר בתים, והמדורגים במקומות הגבוהים בכל בית ממשיכים לשלב הבא. באליפויות רבות יש שיטה מעורבת שבה חלק מהשלבים (המוקדמים בדרך כלל) נערכים בשיטת ליגה וחלק בשיטת גביע.

==ראו גם==

* מבנה ליגות ספורט

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מונחים בספורט
נטיף

מערת שורק]]
נָטִיף (סְטָלַקְטִיט) הוא סוג של ספלאותם, עמוד היורד מתקרה של מערה כלפי מטה. נטיפים נמצאים באזורים קרסטיים. מערות בהן יש הרבה נטיפים נקראות מערות נטיפים.

==היווצרות הנטיף==
מים ממיסים פחמן דו-חמצני (CO<sub>2</sub>) ומחלחלים דרך סדק במשטח גיר (סידן פחמתי, CaCO<sub>3</sub>) וחודרים לתוכו תוך תגובה בינו לבין המים והפחמן הדו-חמצני ליצירת סידן מימן-פחמתי (Ca(HCO<sub>3</sub>)<sub>2</sub>) על פי המשוואה הכימית:

<math>\ \mathrm {CaCO_3+H_2O+CO_2 \rightarrow Ca(HCO_3)_2} </math>

הסידן מימן-פחמתי הנוצר מתמוסס במים ומחלחל איתם דרך הסלע. התמיסה מגיעה לבקע בתקרת המערה ומתרחשת התגובה ההפוכה: סידן מימן פחמתי מתפרק למים, פחמן דו-חמצני וגיר. הפחמן הדו-חמצני משתחרר לאוויר, ומשקע של גיר (אשר אינו מסיס) מצטבר על תקרת המערה. במהלך אלפי שנים מצטברים משקעי הגיר הזעירים לנטיפי גיר ארוכים היורדים מתקרת המערה לעבר תחתיתה.

קצב הגדילה הממוצע של נטיפים הוא 0.13 מ"מ בשנה אך במקרים של מים הזורמים במהירות ועשירים בסידן, פחמה ופחמן דו-חמצני, הקצב יכול להגיע עד ל-3 מ"מ בשנה.

כאשר קצב הטפטוף גדול, הריאקציה מתרחשת לאחר נשירת טיפת המים לקרקע, ולכן משקע הגיר נוצר על רצפת המערה. הצורה הנוצרת מהצטברות של גיר על הרצפה, מול הסדק, נקראת זקיף.

ריכוז גבוה של פחמן דו-חמצני מפר את שיווי המשקל הכימי, וגורם לנוסחה להתהפך - ולהרוס את הנטיפים, וניתן לראות זאת במערות הנתונות לזרם רב של מבקרים (במערת אבשלום בישראל, לדוגמה, ישנה הגבלה על מספר האנשים הרשאים להיכנס בבת אחת).
 
מאחר שאבק בדרך כלל מכיל כמויות רבות של גיר, נוצרת תופעה נדירה של נטיפים במערות שאינן עשויות מגיר.

נטיפים הם ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.

==ראו גם==
* זקיף
* מערת אבשלום
* מערות שקוציאן
* מערת נטיפים

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://fbcdn-sphotos-e-a.akamaihd.net/hphotos-ak-ash3/942910_478392078911611_1898550652_n.jpg כתבה בידיעות אחרונות על פגיעה במערת נטיפים. (בפייסבוק של ירוק עכשיו)]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספלאולוגיה
סמטה פלונית וסמטה אלמונית

עמודי השער של רחוב סימטה פלונית
לוחית הסבר על פסל האריה בסמטה פלונית
סמטה פלונית וסמטה אלמונית הן שתי סמטאות קטנות, המקבילות זו לזו, ויוצאות מרחוב המלך ג'ורג' במרכז העיר תל אביב.

הסמטאות, אשר מחוברות זו לזו בצידן המזרחי, נבנו בשנת 1922 בסגנון האקלקטי. הסמטאות הפכו עם השנים למרכז תרבותי והן מהוות את מקום משכנם של בוטיקים אופנתיים, גלריית פלונית לאומנות ומרכז אינדימדיה הישראלי.

==מקור השם==

שמן של הסמטאות כרוך זה בזה ומסורת של אגדות אורבניות ניסו לבאר את שם הסמטאות. לפי אחת המעשיות מאיר גצל שפירא, בונה הבתים בסמטאות, ביקש לקרוא לאחת הסמטאות על שמו (ולפי גרסה אחרת, על שם רעייתו, סוניה) אך ראש העירייה, מאיר דיזנגוף לא ראה זאת בעין יפה. בסופו של דבר, החליט דיזנגוף לשנות את שמותיהן של הסמטאות כך שיהוו אי-הנצחה מושלמת לשמו של שפירא: האחת תקרא סמטה אלמונית, והשנייה סמטה פלונית. חלק מהסיפורים גורסים כי המחלוקת יושבה במחלקת שמות הרחובות, שם הוצע השם כשם זמני אשר הפך לקבוע.

==פסל האריה==
בקצה סמטה פלונית ניצב פסל אריה מבטון, אשר שוררת מחלוקת סביב זהות יוצרו. קרוב לוודאי שהפַסָל היה יעקב דב גורדון והוא נעזר בפסל חיים כץ. טוען נוסף הוא הפסל משה נימובסקי. הפסל הוזמן על ידי מייסד הרחובות מאיר גצל שפירא כמחווה לאשתו. הפסל היה מוזנח, לסת האריה נשברה והוא נצבע על ידי חברת פרסומת בצבע ברונזה. עיריית תל אביב יזמה את שיקום הפסל שכלל תיקון הלסת, הזנב, השבת הצבע מקורי בשיטת התזה וקביעת שלט הנצחה לפסלים גורדון וכץ.

== עמודי השער ==
בתחילת רחוב סמטה פלונית ישנם שני עמודי בטון אפורים בצורת אובליסקים, שהיו בעבר עמודיו של שער הרחוב.

==בתרבות==
*פסל האריה וסמטה פלונית מופיעים על עטיפת האלבום הייתי פעם ילד של אריק איינשטיין ויוני רכטר.
*הסמטאות ופסל האריה מוזכרים בסיפור "השיעור לפסנתר" בספרו של שבתי טבת, "יומנים מאתמול".
*הסמטאות ופסל האריה מוזכרות בסדרת הילדים המבוססת על ספרם של גיורא חמיצר "רוני ותום".

==גלריה==
<gallery heights="170px" widths="170px" perrow="4">
קובץ:PikiWiki Israel 984 the lion האריה.JPG|מבט אל סמטה פלונית 7, הבניין האחרון ברחוב, הבנוי בסגנון אקלקטי
קובץ:PikiWiki Israel 985 the palace הארמון.JPG|פסל האריה שבקצה סמטה פלונית לפני שיקומו
קובץ:The Lion statue in Simta Plonit str., Tel Aviv.JPG|האריה מהצד
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20120209231728/http://www.tel-aviv.gov.il/Tolive/Pages/VideoItem.aspx?List=53f502f4%2D2b24%2D4750%2Dac2d%2D82525762c362&ID=119 שיפוץ פסל האריה], באתר עיריית תל אביב
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: רחובות
קטגוריה:לב העיר
קטגוריה:רחוב המלך ג'ורג' (תל אביב)
הזחה

הזחה בתחילת פסקאות
הֲזָחָה (בלועזית: אַבְּזָץ או אִינְדֶּנְטַצְיָה) היא הרחקה של שורה כתובה מהשוליים. הזחה נהוגה בדפוס ובתכנות מחשבים.

הרווח בין השוליים לתחילת השורה הכתובה נקרא זִיחַ. בתוכנות רבות, המקש Tab, משמש להזחה.

==בדפוס==
בסלנג של אנשי הדפוס העבריים קרויה הזחה "אַבְּזָץ" (מהמילה הגרמנית: Absatz – פסקה).

בטקסטים מודפסים נהוג להתחיל פסקה חדשה בהזחה, המבהירה לקורא שלפניו פסקה חדשה. משקל גדול יותר יש להזחה כאשר היא משמשת לתת ביטוי ויזואלי למבנה הלוגי של מסמך כתוב. אחת הדוגמאות הנפוצות היא רשימת סעיפים ותתי-סעיפים, כמו בדוגמה הבאה: 

<blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2em;">
הסיבות הנפוצות לעריכה בוויקיפדיה הן:
:א. זולתנות. ישנם מספר סוגים של זולתנות: 
:::1. רצון למידע הנגיש לכל. 
:::2. רצון לעזור למעוטי יכולת, אשר אין באפשרותם לקנות אנציקלופדיה רגילה. 
:::3. רצון לפגוע בתאגידים המרוויחים סכומים מופקעים (לדעת העורכים) ממכירת מידע. 
:ב. בידור ועיסוק לשעות הפנאי.
:ג. האדרת האגו. 
</blockquote>
כפי שניתן לראות, ההזחות, אותן הרחקות מהשוליים, מאפשרות לקורא לראות בצורה קלה מה המבנה הלוגי של הסעיפים הכתובים כאן.

בדפדפות ובמחברות כתיבה, ישנה הזחה מפנים הדף, כדי להקל על כתיבה וקריאה וכדי שהטקסט לא יהיה צמוד מדי לקיפול.
בדף המחברת, הקו אדום מסמן הזחה, המקלה על כתיבה וקריאה

==בתכנות מחשבים==
בתכנות מחשבים משתמשים בהזחה באופן נרחב. ברוב שפות התכנות נהוג להזיח כל מבנה מקונן הזחה גדולה במעט מזו של המבנה העוטף אותו. משתמשים בהזחות בתיכנות כאשר כותבים בלוק חדש, למשל אחרי הצהרת פונקציה או מחלקה, בתוך לולאה או תנאי.
בתכנות, ההזחה היא בדרך-כלל לצורך שיפור הקריאות של הקוד הנכתב, שכן רואים היכן נמצאת תחילת שיגרה, ובדיוק מתחתיה (בהפרש של כמה שורות), סופה. עם זאת, קיימות שפות תכנות, כגון פייתון, שההזחה היא חלק מרכזי בהן והיא משפיעה על משמעות הקוד עצמו (ואינה משמשת לאסתטיקה בלבד).

דוגמה לשימוש בהזחה בשפה ויז'ואל בייסיק:
<syntaxhighlight lang="vb">
Private Sub Command1_Click()
Dim i_Loop As Integer

 For i_Loop = 1 To 20
 If i_Loop = Val(DEMO_Text.Text) Then
 MsgBox "equal"
 Else
 If i_Loop > Val(DEMO_Text.Text) Then
 MsgBox "not found"
 Exit For
 End If
 End If
 Next i_Loop

End Sub
</syntaxhighlight>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דפוס

pt:Indentação
אצבעות קסם

אצבעות קסם (או אצבע אלוהים) הוא משחק אסטרטגיה מתמטי לשני שחקנים, המבוסס על פעולת החיבור, ובגרסאות מתקדמות יותר על פעולת המודולו. המשחק מצריך ראייה קדימה של מספר צעדים מראש, בדומה למשחק השחמט. המשחק מהווה משחק ידיים כמו גם משחק נסיעה.

==כללי המשחק==
כלי המשחק הם ידי המשתתפים, כאשר מספר האצבעות הפשוטות מסמל את מספר האצבעות שיש לשחקן באותה יד. מטרת המשחק להביא את מספר האצבעות של השחקן השני לאפס.

המשחק נפתח כאשר שני השחקנים מושיטים אצבע בכל אחת מידיהם. לפי תור, על כל שחקן לגעת באמצעות אחת מידיו באחת מידיו של השחקן השני. על השחקן שננגע (השחקן הפסיבי בתור) לחבר את מספר האצבעות שביד הנוגעת למספר האצבעות שביד שננגעה, ולהציג מספר זה באמצעות היד שנגעו בה. למשחק כמה גרסאות, הנבדלות זו מזו בשלוש נקודות:

# הוספת אצבעות:
::* גרסת החיבור הפשוט – מספר האצבעות ביד הנוגעת נוסף למספר האצבעות ביד שבה נגעו.
::* גרסת החיבור המודולרי – מספר האצבעות ביד הנוגעת נוסף למספר האצבעות ביד שבה נגעו; מן המספר הזה מותירים את השארית בחלוקה ל-5. 
# איפוס יד:
::* יד המתבקשת להציג יותר מחמש אצבעות (לדוגמה, אם היו בה 3 אצבעות ונגעו בה ביד שבה 4 אצבעות) – מציגה אפס.
::* יד המתבקשת להציג חמש אצבעות או יותר – מציגה אפס. 
# העברת אצבעות מיד ליד:
::* אסורה
::* מותרת אם ביד אחת אין אצבעות, ובשנייה מספר זוגי. תוצאת ההעברה היא חלוקה שווה של האצבעות בין הידיים.
::* מותרת בכל מקרה
פעולה של העברת אצבעות מיד ליד מוגדרת כמהלך, כלומר באה במקום נגיעה ביד של השחקן היריב. אפשר להוסיף אצבעות ליד של היריב, רק כאשר היא מציגה אצבעות (אחת או יותר). 

ניצחון במשחק: שחקן ששתי ידיו מציגות אפס אצבעות, הפסיד.

===דוגמה===
(הדוגמה מתייחסת לגרסת החיבור הפשוט, כאשר יד המתבקשת להציג 5 אצבעות או יותר מתאפסת, והעברת אצבעות מותרת בכל מקרה)

השחקנים A ו-B מתחילים את המשחק עם אצבע אחת בכל יד. A נוגע ביד אחת של B, העובר ממצב של (1,1) למצב (1,2). B נוגע ביד שבה 2 אצבעות באחת מידי A, העובר למצב (1,3). אז נוגעת ידו המציגה 3 אצבעות של A בידו המציגה אצבע אחת של B, ומעבירה את B למצב (4,2). בתשובה, נוגע B בידו המציגה 4 אצבעות, בידו המציגה אצבע אחת של A – יד זו מתאפסת, ו-A עובר למצב (0,3). A נוגע באחת מידיו של B ומאפס אותה, אבל B נוגע בו ביד הנותרת, ומנצח.

== ניתוח המשחק ==
בגרסת החיבור הפשוט, כאשר יד המתבקשת להציג 5 אצבעות או יותר מתאפסת, והעברת אצבעות מותרת בכל מקרה, המשחק פתור:

העמדה ההתחלתית, שבה כל שחקן מציג אצבע אחת בכל יד, היא עמדת הפסד: הצד הראשון יפסיד בתוך 26 צעדים (בהנחה שהשחקן המפסיד ישתדל לדחות את קצו, והשחקן המנצח יעשה כל שביכולתו לקרב אותו). כאן "צעד" הוא מחצית התור.

מן העמדה (1,1) כנגד (1,2) שתופיע אחרי הצעד הראשון, יוכל השחקן השני לכפות עמדה של (1,1) (ידי הראשון) כנגד (0,4) (לשני), ואז כנגד (1,4), ואז כנגד (3,3) – כל מעבר בשני צעדים. אחר-כך הוא יוכל לכפות (0,1) כנגד (0,3) בארבעה צעדים, ואז (0,1) כנגד (2,2) או (1,3) בשניים (השחקן הראשון יוכל לבחור את ההסתעפות), וכנגד (2,3) בעוד שניים, בשני המקרים. משם יגיעו השחקנים לעמדה של (0,1) כנגד (3,3) בארבעה צעדים, ואז כנגד (0,2) בשני צעדים, כנגד (1,2) בשניים, וכנגד (0,4) בשניים נוספים. בעמדה זו ינצח השחקן השני על ידי מגע ידו המציגה 4 אצבעות בידו האחת של השחקן הראשון.

==ראו גם==
* מלחמת אגודלים

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי ידיים
אנטוניו סטרדיווארי

[[אנסטסיה פטרישאק מנגנת ב"איל קרמונזה", כינורו של אנטוניו סטרדיווארי משנת 1715]]
כינור סטראדיוואריוס
אנטוניו סטרדיווארי (באיטלקית: Antonio Stradivari; 1644 - 18 בדצמבר 1737) היה יצרן-אומן איטלקי של כלי קשת. הצורה הלטינית של שמו, "סטרדיוואריוס", היא שם המותג של מוצריו אז והיום.

הידיעות על אנטוניו סטרדיווארי שאובות בעיקר מחיבורם המקיף של ארתור, אלפרד וויליאם היל מ-1902.

סטרדיווארי נולד בעיר קרמונה שבאיטליה ב-1644 (לפי גרסאות אחרות ב-1649 או 1650) לאלסאנדרו סטרדיווארי ואנה מורוני. ייתכן שבין השנים 1667 ו-1679 הוא שימש כשוליה מתלמד בסדנתו של אחד מבוני הכינורות הנודעים בתקופתו, ניקולו אמאטי, אך מחקרים שבדקו זאת לא אימתו השערה זו.

ביולי 1667 נישא לאלמנה הצעירה פרנצ'סקה פרבושי ( Ferraboschi), ונולדו להם שישה ילדים. פרבושי נפטרה ב-1699, וסטרדיווארי נישא לאנטונינה מאריה זמבלי, להם נולדו חמישה ילדים.

ב-1680 הוא הקים סדנה משלו בפיאצה סן דומיניקו בעירו קרמונה וקנה עד מהרה שם ותהילה. הוא החל לשפר את הדגמים המוכרים של אמטי. הקימורים שופרו ועובי העץ במקומות השונים בכלי הוגדר מחדש במדויק. השבלול בקצה צוואר הכלי עוצב מחדש וגם טכניקת הצביעה והלכה.

אנטוניו סטרדיווארי מת ב-18 בדצמבר 1737 וקבור בבזיליקה סאן דומיניקו בעירו קרמונה.

על כל אחד מהכלים מצויה כתובת בלטינית הכוללת את שנת הייצור: ".... antonius stradivarius cremonensis faciebat anno"

הכלים שיוצרו בין השנים 1698 ל-1725 נחשבים לטובים והאיכותיים ביותר. זוהי "תקופת הזהב" של סטרדיוואריוס ששיאה בשנת 1715. הכלים שיוצרו בין השנים 1726 ו-1730 טובים מעט פחות.

על הכלים שיוצרו בשנים שלאחר 1730 מצויה הכתובת sub disciplina stradivarii שמעידה ככל הנראה שהכלים יוצרו על ידי בניו של סטרדיווארי, אומובונו (1697–1742) ופרנצ'סקו (1671–1743), כנראה תחת השגחתו של האב, או על ידי קארלו ברגונצי, אמן כינורות שעבד בסדנתו של סטרדיווארי.

מלבד כינורות ייצר סטרדיווארי גם צ'לו, ויולות, גיטרות מנדולינות ואפילו נבל אחד. בסך הכול יוצרו 1,100 כלים מהם שרדו עד היום כ-650 כלים.

כלי המיתר שיצר נחשבים לטובי הכלים ונמצאים בבעלותם של גדולי הנגנים כיום או מוחזקים על ידיהם בהשאלה. הצ'לו "דוידוף סטראד" נמצא בבעלות הצ'לן יו-יו מה, הצ'לו "דופונט סטראד" היה אצל מסטיסלב רוסטרופוביץ', הכינור "הדוכסית פוליניאק" שייך לכנר הישראלי גיל שחם, והכינור "סוייל סטראד" - כינור מ-1714 - בבעלותו של יצחק פרלמן. זה האחרון נחשב לגדול הכלים של סטרדיוואריוס.

האוספים החשובים ביותר של כלי סטרדיוואריוס המוצגים לקהל מצויים כיום ברשות ארמון המלוכה הספרדי - שלושה כינורות, שני צ'לו וויולה, ובספריית הקונגרס האמריקני - שלושה כינורות, צ'לו וויולה. "קרן סטרדיוואריוס" מחזיקה אוסף גדול יותר המושאל בחלקו לגדולי המבצעים כיום.

מצויים בשוק כלי מיתר שהם חיקויים מוצהרים של כלי סטרדיוואריוס, והדבר מצוין עליהם, ובמקביל להם גם זיופים ברמות איכות שונות.

== ראו גם ==
* סטרדיוואריוס

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.stradivarisociety.com/ stradivarius society] - קרן סטרדיוואריוס
* 
* 

קטגוריה:יצרני כלי נגינה
קטגוריה:בוני כלי קשת איטלקים
כלי קשת
קטגוריה:ילידי 1644
קטגוריה:נפטרים ב-1737
פונוגרף

פונוגרף
אדיסון עם פונוגרף מוקדם]]
גליל, צילינדר של פונוגרף

הפוֹנוֹגְרָף הוא המכשיר הראשון שאפשר להקליט צלילים, לשמר אותם על גבי מדיה מכנית ולהשמיעם שוב. המדיה בפונוגרף היא גליל הנקרא גם צילינדר, זאת בניגוד לתקליט השטוח של הגרמופון שפותח לאחר עשר שנים.

== הפונוגרף הראשון ==

אבטיפוס של המכשיר נבנה והופעל בהצלחה על ידי תומאס אלווה אדיסון ב־6 בדצמבר 1877.

כשאדיסון מצא דרך לשימור הקול הוא בא לנסות את ההמצאה, לצורך הקלטה הוא שר לתוך שפופרת המחוברת לממברנה דקה שבקצה שלה מחט חדה, גלי הקול הרעידו את המחט שחרטה שקעים על גבי גליל מסתובב מצופה ברדיד בדיל (Tinfoil). סיבוב הגליל מחדש כנגד המחט הרעיד את הממברנה שהשמיעה גלי קול וכך הנציחה את שיר הילדים "למרי הייתה כבשה קטנה" ואכן השיר השתמר בהקלטה ו"עשה היסטוריה". המנגנון לסיבוב הגליל במכשיר זה היה בורג שסובב בעזרת ידית.

== הפונוגרף המסחרי מקליט ומשמיע ==

בשנת 1878 ייסד אדיסון את חברת Edison Phonograph Corporation לשם שווק הפונוגרף בצורה מסחרית. הפונוגרף המסחרי של אדיסון הונע על ידי "מנוע קפיץ" שמתחו אותו בעזרת ידית מחוץ למכשיר (ראה ידית בצד ימין של התמונה). מנגנון מיוחד של וסת צנטריפוגלי מכני שחרר את הקפיץ בצורה מבוקרת לשם סיבוב הגליל במהירות קבועה. המכשיר הקליט על גבי גלילי שעווה קשה (צילינדרים) בעזרת ממברנת הקלטה ומחט חריטה מיוחדת. הצליל המוקלט הושמע לתוך השופר שבתחתיתו ממברנת הקלטה שהזיזה אנכית את מחט ההקלטה לפי תדירות ומשרעת (עוצמת) הצליל. מערך זה הוזז אופקית על פני גליל השעווה (בצבע חום בהיר בתמונה) המסתובב וכך נחרט על השעווה חריץ במסלול לולייני, מעין הברגה עדינה עם שקעים שעומקם משתנה לפי הצלילים שהושמעו לשופר. לשם השמעה סובבו את הצילינדר והניחו על החריץ המוקלט מחט השמעה המחוברת לממברנה שנעה על פי הצלילים המוקלטים ויצרה גלי קול. צלילים אלו עברו לשופר בצורת חרוט לשם הגברה ופיזור אקוסטי של הצלילים המושמעים. בתמונה נראה השופר כמו קצה של כלי נשיפה ממתכת.

== הגרמופון נגד הפונוגרף ==

הפונוגרף של אדיסון התחרה ביריבו הגרמופון של אמיל ברלינר שנים רבות. ייצור המוני ושכפול של תקליטים שטוחים עבור הגרמופון היה יעיל משמעותית מייצור של הצילינדרים עבור הפונוגרף. עם חלוף השנים גבר התקליט השטוח על הצילינדר. אדיסון הודה בניצחון התקליט ובשנת 1913 החל לייצר תקליטים שטוחים משל עצמו. התקליט היה האמצעי הנפוץ ביותר לשם האזנה למוזיקה ולהפצתה ברוב המאה ה-20.

== סוף דרכו של הפונוגרף ==

לפונוגרף היה יתרון בזה שהוא איפשר הקלטה ביתית, משרדית או מוסדית, קלה ונוחה יותר מאשר ההקלטה בגרמופון שדרשה אמצעים מיוחדים, אבל החיסרון היה שהצילינדרים משעווה שנועדו להקלטה נשחקו במהירות והיה קשה לשמר או לשכפל את ההקלטות. את הפונוגרף אמצו גורמים מסחריים להקלטת ישיבות כדיקטפון וכן להקלטות בעבודת שדה במחקר של מוזיקה אתנית ובתחומי האתנומוזיקולוגיה, הבלשנות והפסיכולוגיה.

את הפונוגרף הפסיקו לייצר בשנת 1929 אך המשיכו להשתמש בו כמכשיר הקלטה וכדיקטפון עד בערך אמצע המאה ה-20.

==ראו גם==
*גרמופון

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070209065752/http://www.ushistory.net/toc/phono.html על המצאת הפונוגרף] 
* [https://web.archive.org/web/20060209070512/http://www.todotango.com/english/biblioteca/cronicas/fonovsgra.html השוואה בין פונוגרף לגרמופון] 
* 
* 
* 

קטגוריה:מערכות שמע
קטגוריה:אלקטרוניקה בידורית
קטגוריה:המצאות במאה ה-19
קטגוריה:טכנולוגיות מיושנות
קטגוריה:תומאס אלווה אדיסון
ויקטימולוגיה

ויקטימולוגיה (באנגלית: Victimology) היא ענף בקרימינולוגיה העוסק בקורבנות של פשעים, בסיבות להיותם של אנשים מסוימים קורבנות, בנטיות, התנהגויות ומעשים הגורמים לאנשים להפוך לקורבנות, במידת אשמתו האפשרית של הקורבן במעשה הפשע, ובמערכת היחסים בינו לבין הפושע ולמערכות המשפט והחברה.

המושג נטבע לראשונה ב-1938 על ידי עורך דין יהודי-רומני בשם בנימין מנדלסון.

== תחומי עיסוק של הוויקטימולוגיה ==
===גישתו של סטפן שאפר===
סטפן שאפר (1968) חקר סוגים שונים של אחריות לפשע הקורבן:
# קורבנות לא קשורים - הקורבן הוא מטרה תמימה של הפושע.
# קורבנות פרובוקטיביים - העבריין מגיב להתנהגות או פעולה של הקורבן.
# קורבנות מאיצים - הקורבנות מסכנים את עצמם על ידי הימצאותם במקומות מסוכנים, לבוש לא הולם, אמירת דברים לא נכונים ועוד.
# קורבנות חלשים ביולוגית - ילדים, קשישים, נכים ועוד.
# קורבנות חלשים חברתית - מהגרים, בני מיעוטים.
# קורבנות עצמיים - כל האחריות על הקורבן: זנות, סמים, הימורים וכל פעולה שיש בה שיתוף עבריין-קורבן.
# קורבנות פוליטיים - אנשים שהופכים לקורבנות משום שהם מתנגדים ל"ראשי השלטון".

===גישתו של מרווינג וולפגנג===
מרווינג וולפגנג (1958) עסק בתבניות רצח ויחסי קורבן עבריין, והוא זיהה מספר גורמים טיפוסיים ברצח האצת הקורבן:
# לקורבן ולעבריין היה קשר בינאישי קודם - בעל, אישה, חברים. כלומר יש סיכוי גדול יותר למוות בידי מישהו מוכר.
# מעשה רצח הוא תוצר של ויכוח קטן שיצא מכלל שליטה (בעל מכה את אשתו, הכה אותה בעבר, הוא ממשיך להכותה, היא לוקחת סכין ודוקרת אותו).
# אלכוהול גורם שכיח במקרה של האצת הקורבן - בהשפעת האלכוהול, אדם מאבד בלמים ומביע רגשות / התנהגויות שמעוררות תגובה, ולא מסוגל להגיב בחזרה.

===גישתו של הנס פון הנטינג===
הנס פון הנטינג (1941) טען שהקורבן היה גורם לפעולה עבריינית ברבים מן הפשעים. המסר שלו: "אם נסתכל רק בתוצאה של הפעולה העבריינית, אנו עלולים שלא לזהות את הקורבן האמיתי".
יחד עם זאת, לא כל קורבן מתגרה, אלא לעיתים התרומה לפשע קשורה למאפיינים או לעמדות חברתיות שאינן בשליטת הפרט.

קורבנות משקפים חוסר יכולת להתנגד לעבריין בגלל חוסר יתרונות פיזיים / חברתיים, כגון: צעירים, נשים, זקנים, פגועים מוחית, מהגרים, מיעוטים, קורבנות לסחיטה ועוד.

===גישתו של מנדלסון===
מנדלסון (1956), שנחשב אבי תורת הקורבן, הרכיב קטגוריות של הקורבנות על פי דרגת האשמה:
# קורבן תמים לחלוטין.
# קורבן בעל אשמה מועטה / קורבן כתוצאה מחוסר ידיעה (מהחוק למשל).
# קורבן אשם כמו עבריין / קורבן מתנדב (עבירות מוסר, התאבדות).
# קורבן אשם יותר מהעבריין - התגרות מכוונת.
# קורבן אשם ביותר - למשל פורץ שנורה.
# קורבן מדומה - העמדת פנים של קורבן.

==ראו גם==
* אונס
* אישה מוכה
* קרימינולוגיה
* סינדרום סטוקהולם

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קרימינולוגיה
דגל איי הבתולה הבריטיים

דגל איי הבתולה הבריטיים הפך לדגל רשמי של האיים בשנת 1960. הדגל רובו בצבע כחול, ובקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב) נמצא היוניון ג'ק. מעט ימינה ממרכז הדגל נמצא סמל האיים - אורסולה הקדושה על מנורות הבתולות המלוות אותה.

דגל מושל איי הבתולה שונה מעט, והוא מורכב מדגל הממלכה המאוחדת (היוניון ג'ק) שעליו סמל האיים.

==ראו גם==
* גלריית דגלי הממלכה המאוחדת
* נס כחול
* נס אדום

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:איי הבתולה הבריטיים
איי הבתולה הבריטיים

הבתולה הבריטיים, איי
הבתולה הבריטיים
הבתולה הבריטיים