לאורה פאוזיני

לאורה פאוזיני בהופעה, 2009
לאורה פאוזיני (באיטלקית: Laura Pausini; נולדה ב-16 במאי 1974) היא זמרת פופ איטלקייה, זוכת פרס גראמי.

==ילדותה ונעוריה==
פאוזיני נולדה וגדלה בצפון סולרולו שבאיטליה. היא החלה לשיר בגיל שמונה בהופעות של אביה פבריציו, שהיה נגן פסנתר ובס בבארים מקומיים.

פאוזיני התפרסמה בפסטיבל סן רמו ב-1993, בשיר "La solitudine" (באיטלקית: "הבדידות"), כשהייתה בת 18 בלבד, וזכתה בפרס לזמר החדש הטוב ביותר בפסטיבל.

==אלבומים==
ב-1993, חתמה פאוזיני על חוזה עם חברת התקליטים "Warner Music Italy", והוציאה את אלבומה הראשון "Laura Pausini" אשר זכה להצלחה עצומה באיטליה, בצרפת ובהולנד.

בסוף 1994 הוציאה פאוזיני את אלבומה הראשון בספרדית: "Laura Pausini". האלבום הכיל עשרה להיטים של פאוזיני מאלבומיה הקודמים, אשר תורגמו לספרדית. השיר, "Se fue" (בספרדית: "הוא הלך"), הפך לאחד השירים המושמעים ביותר ב-1995. ב-1999 הוציאה את אלבומה "La mia risposta" (תרגום מאיטלקית: "התשובה שלי") ובו השיר "In assenza di te" ("כשאתה חסר"), אותו הקליטה בגרסאות באיטלקית ובספרדית, ולאחר מספר שנים הוציאה גרסה של השיר גם באנגלית. השיר זכה גם לגרסה עברית, שנכתבה על ידי דוד זיגמן, בשם: "העצב בתוכי". גרסה זו בוצעה על ידי שרית חדד, ונכללה באלבומה ילדה של אהבה.

פאוזיני הוציאה שבעה אלבומים נוספים, כולם באיטלקית, שהעצימו את הצלחתה, והציבו אותה בשורה הראשונה של הזמרים הפופולריים ביותר באיטליה, ביניהם: ארוס רמאצוטי, ולריה רוסי, ג'ינו פאולי, צוקרו ועוד.

ב-2001 הוציאה פאוזיני לראשונה אלבום אוסף של להיטיה הגדולים באיטלקית ובספרדית. בנובמבר 2002 הוציאה את אלבומה הראשון באנגלית, "From the Inside" ("מבפנים"). הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Surrender" (באנגלית: "אני נכנעת") זכה להצלחה רבה בעולם, אך האלבום עצמו פחות. באוקטובר 2004 יצא האלבום "Resta in ascolto" ("הישאר קשוב").

בשנת 2018 הוציאה פאוזיני את השיר "Novo", ביחד עם הצמד הברזילאי סימונה וסימריה. גרסה נוספת בשם "Nuevo", יצאה לאחר מכן ללא הצמד.

ב-2022 הנחתה את אירוויזיון 2022 יחד עם אלסנדרו קטלן ומיקה.

==הצלחה ופרסי זכייה==
ב-2005 זכתה פאוזיני בפרס גראמי הלטיני, וב-2006 בפרס גראמי ל"זמרת הטובה ביותר במוזיקה הלטינית". בנוסף, זכתה בפרס גראמי לאלבום הפופ הלטיני של השנה. בנובמבר של אותה השנה יצא אלבומה "Io canto" ("אני שרה").

ב-2 ביוני 2007 הפכה פאוזיני האישה הראשונה שהופיעה באצטדיון סן סירו במילאנו, בפני קהל של 70,000 איש. ב-8 בנובמבר של אותה שנה זכתה פאוזיני בפרס גראמי הלטיני בקטגוריית "אלבום השנה". היא הקדישה את הפרס לזכרו של גדול טנורי איטליה המנוח, לוצ'אנו פבארוטי.

עד היום מכרה פאוזיני כשלושים מיליוני אלבומים, מתוכם כ-160 אלבומי פלטינה ואלבום יהלום אחד. חלק גדול משיריה נכתבו והולחנו על ידה. הצלחתה של פאוזיני נובעת בעיקר משיטת קידום אלבומיה, כאשר כל אלבום היא נוהגת להקליט באיטלקית ובספרדית, עובדה התורמת לפרסומה הנרחב גם באמריקה הלטינית. במסגרת הקריירה שלה, זכתה פאוזיני לשיר עם גדולי הזמרים, כגון: ריי צ'ארלס, לארה פביאן, לוצ'אנו פברוטי, הלן סגרה ועוד. בנוסף, שיתפה פעולה עם אמנים ידועים נוספים, כגון: פיל קולינס, חואנס, סימונה וסימריה ועוד.

==קישורים חיצוניים==

* .

* [http://www.laurapausini.co.uk/ אתר מעריצים של לאורה פאוזיני] בבריטניה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:זמרות פופ
קטגוריה:זוכות פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה העולמי: איטלקים
קטגוריה:שופטי The Voice
קטגוריה:שופטות תוכניות מציאות
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:מנחי האירוויזיון באיטליה
קטגוריה:מפיקות מוזיקליות איטלקיות
קטגוריה:איטלקיות שנולדו ב-1974
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1974