OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
צפנת פענח (על הרמב"ם)

הספר צפנת פענח על משנה תורה לרמב"ם הוא אחד מספריו של הרב יוסף רוזין, שרבים מהם נקראו "צפנת פענח".

== תוכן וסגנון הספר ==
הספר עוסק בפרשנות תמציתית של החיבור משנה תורה לרמב"ם, ומנוסח באופן קצר מאוד וקשה להבנה באופן חריג. הקושי בהבנת הכתוב בספר נובע בין השאר מריבוי ראשי התיבות שבו ומכך שהכלים שבהם הוא דן ומנתח, נושאים אופי של פילוסופיה האופיינית לרמב"ם.

להלן ציטוט המהווה דוגמה אופיינית לפסקה בספרו: 

פענוח הציטוט: עיינו ברש"י דף ד' ודף ז', ועיינו שם גם בתוספות, וכן בדף ט"ז עמוד א' ועמוד ב', ועיינו שם ברש"י בעניין זה ובדף י' עמוד ב'.

גם לאחר קריאה בכל המקומות להם מציין המחבר בצפנת פענח קשה ללומד שאינו רגיל במשנתו של הרב רוזין לעמוד על הקשר בין שלל המקורות שהוא מציין להם להלכה ברמב"ם הוא בא לבאר. בספר "מפענח צפונות" הקדישו פרקים להסברת כללי שיטתו ולהסברת ראייתו הפילוסופית של הרב רוזין את דברי התלמוד והמפרשים הראשונים ולפי כללים אלו ניתן להבין בדרך כלל למה הוא מתכוון בציוני המקורות.

לאחר השואה נעלמו כתביו של הרב יוסף רוזין וביניהם הספר "צפנת פענח", אולם בשנות ה-60 של המאה ה-20 גילה אותם הרב מנחם מנדל כשר, תלמידו של הרב יוסף רוזין, לאחר שבתו של הרב רוזין, רחל ציטרון, שנסעה לאירופה להציל את הכתבים ונספתה שם, הספיקה לשלוח שק מלא בצילומי כתביו של הרב יוסף רוזין לדודתו של הרב ישראל אלטר ספרן פוקס (שהחליף את הרב יוסף רוזין ברבנות העיר דבינסק - כיום דאוגבפילס). חלק מכתביו עדיין לא יצאו לאור.

==מהדורות הספר==
* מהדורה (ראשונה ככל הנראה): ורשה-פיוטרקוב תרס"ג; מו"ל - מאיר יחיאל אלטר.
* מהדורה נוספת: ניו יורק תשי"ד; מו"ל - לא ידוע.
* צפנת פענח עם ביאורים והשלמות מאת הרב אברהם בן שמעון, הוצאת ספרים מוסד הרב קוק; הלכות שבת; הלכות איסורי ביאה; הלכות אישות
* צפנת פענח עם השלמות והרחבות, על הלכות איסורי ביאה (ג"כ), בהוצאת מכון ירושלים

==ראו גם==
* יוסף רוזין
* נושאי כליו של הרמב"ם
* מנחם מנדל כשר
* מפענח צפונות

==לקריאה נוספת==
* מפענח צפונות מאת הרב מנחם מנדל כשר שלמד מהרב יוסף רוזין בצעירותו, הספר מכיל הקדמה שסוקרת את מהותה של שיטת הלימוד והחשיבה של הרב יוסף רוזין, הפירוש לספר צפנת פענח ומילון ערכים ייחודי למשנתו של הרב יוסף רוזין.
* צפנת פענח המבואר מאת הרב אברהם אטלס (שהקים גם צוות לפרשנות כתבי הרב יוסף רוזין).
* העמק עיון מאת הרב משה גרוסברג.
* צפנת פענח על גרושין, צפנת פענח על הלכות שבת, צפנת פענח על הלכות אישות חלק א' [קדושין] ועל חלק ב' [כתובות] מאת הרב אברהם בן שמעון, הוצאת מוסד הרב קוק.

==קישורים חיצוניים==

* [http://chabadlibrarybooks.com/tzadi אתר] המביא את צילומי עמודי השער של הספר צפנת פענח במהדורותיו השונות.
* שתי דוגמאות לדיון בספר צפנת פענח: [http://www.etzion.org.il/dk/5765/1014mamar.htm בעניין ערי מקלט]. [http://www.haoros.com/Archive/index.asp?kovetz=896&cat=8&haoro=3 בעניין ברכה על דבר האסור].
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משנה תורה
קטגוריה:ספרי חידושים תורניים
סרז' ברדוגו

שלמה "סרז' " ברדוגו, (בערבית: سيرج بيرديغو, נולד ב-1938), הוא נשיא קהילת יהודי מרוקו. בשנות השמונים כיהן כשר התיירות של מרוקו, תפקיד בעל חשיבות במדינה הנשענת רבות על תיירות. היה היהודי היחידי במדינות ערב באותה עת, והיהודי השני במרוקו המכהן בתפקיד שר (הראשון היה לאון בן זקן, שר הדואר ב-1956).

הוא מכהן כנשיא קהילת יהודי מרוקו מאז 1988, במקביל להיותו נשיא קהילת יהודי קזבלנקה, ועם עבר של איש ציבור ושר התיירות מכהן משנת 2006 גם כשגרירו האישי של המלך מוחמד השישי. פעילותו העיקרית מתרכזת בקידום ענייניה של מרוקו בקפיטול. מרוקו נשענת על הלובי היהודי, וסרז' ברדוגו כנציג המלך מוחמד השישי נהנה מתמיכה רחבה.

יוזמה נוספת של סרז' ברדוגו היא ניסיון להביא להכרה במלך מרוקו מוחמד החמישי (סבו של המלך הנוכחי) כחסיד אומות העולם, כהערכה על פועלו בהצלת יהודי מרוקו בזמן השואה. לגרסה זו יש מתנגדים. ישנה מחלוקת האם אכן ניתן לתאר את המלך כמגן היהודים בזמן המלחמה; בעוד שהוא התנגד באופן הצהרתי לצעדים אנטי-יהודיים מצד משטר וישי, הוא עצמו חתם על הצווים שהכניסו אותם לתוקף. באשר לסוגיית חסיד אומות העולם אנשי יד ושם קבעו כי המלך מוחמד החמישי אינו עומד בקריטוריונים של "פנייה רשמית של הנאצים להסגרת היהודים", וכי המלך לא "העמיד עצמו בסכנת חיים". לטענת ברדוגו, המלך הציל חיים רבים ואף קיבל משלחת יהודים בעת המלחמה והבטיח להם את חסותו על הקהילה היהודית במרוקו.

למרות התנגדויות בקהילה היהודית, סרז' ברדוגו מכהן כנשיא הקהילה שנים ארוכות ובניגוד לתקנון הקהילה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.csmonitor.com/2007/0109/p09s01-coop.html מרוקו: מודל לקשרי מוסלמים-יהודים], מאת: סרז' ברדוגו, העיתון "כריסטיאן סיינס", 9 בינואר 2007.
* [http://www.forward.com/articles/8286/ מרוקו שוקלת חידוש יחסים], אנדרה אזולאי וסרז' ברדוגו מתראיינים במגזין היהודי-אמריקאי "הפורוורד", 3 באוקטובר 2003
* [http://crazymoor.wordpress.com/2007/12/15/stealth-campaign-underway-to-name-late-moroccan-king-as-righteous-gentile/ קמפיין נחבא בדרך להשמת מלך מרוקו המנוח כגוי צדיק], על התהליך של ברדוגו מול יד ושם והקושי שבדרך, הבלוג של מרק פרלמן, כתב העיתון "הפורוורד", 15 בדצמבר 2007
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים מרוקאים
קטגוריה:שרי תיירות
קטגוריה:ילידי 1938
ויאצ'סלב סוקריסטוב

ויאצ'סלב ואסילייביץ' סוקריסטוב (בליטאית: Viačeslavas Sukristovas, ברוסית: Вячеслав Васильевич Сукристов; נולד ב-1 בינואר 1961) הוא כדורגלן עבר סובייטי-ליטאי ששיחק בעמדות קשר ומגן בקבוצת ז'לגיריס וילנה בתקופת ברית המועצות.
== קריירה ==
בשנת 1990 הגיע סוקריסטוב לישראל ובמשך כשבע שנים שיחק במספר קבוצות ישראליות (ביניהן בית"ר תל אביב, מכבי נתניה ובני יהודה תל אביב). שיחק ארבעה משחקים במדי נבחרת ברית המועצות והיה בסגל הנבחרת שהגיעה למקום השני ביורו 1988 (אך סוקריסטוב לא שותף באף אחד מהמשחקים). לאחר התפרקות ברית המועצות שיחק בנבחרת של ליטא.

אחרי פרישתו ממשחק פעיל הוא החל בקריירת האימון. בשנת 2005 אימן את ז'לגיריס וילנה, ולאחר מכן מונה לעוזר המאמן במועדון.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים ליטאים
קטגוריה:מגני כדורגל סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:מגני כדורגל ליטאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ליטאים
קטגוריה:וילנה: כדורגלנים
קטגוריה:ליטאים ממוצא רוסי
קטגוריה:כדורגלני ז'לגיריס וילנה
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני הכח רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל ליטאים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליטא
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בישראל
קטגוריה:כדורגלני יורו 1988
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1961
האיגרת השנייה אל טימותיוס

האיגרת השנייה אל טימותיוס היא אחת מאיגרות הרועה - איגרת שמשויכת לשליח פאולוס (שאול התרסי) ומהווה חלק מאיגרות פאולוס. האיגרת היא אחת מספרי הברית החדשה - ספרי הקודש של הנצרות.

==מחבר האיגרת ותיארוכה==
מרבית החוקרים סבורים כיום כי איגרת זו, יחד עם יתר איגרות הרועה (האיגרת הראשונה אל טימותיוס והאיגרת אל טיטוס) לא נכתבו על ידי פאולוס, אלא נכתבו על ידי אחד מתלמידיו לאחר מותו של פאולוס בשלהי המאה הראשונה או ראשית המאה השנייה, ושויכו לו. 

יחד עם זאת, השפה, הביטויים והרעיונות באיגרת השנייה שונים משתי איגרות הרועה האחרות, ודומים יותר לאיגרות פאולוס האחרות - ועל כן, מרבית החוקרים סבורים כי מחבר איגרת זו הוא תלמיד אחר של פאולוס ולא התלמיד שכתב את שתי איגרות הרועה האחרות. ריימונד בראון מסביר את הדמיון בין איגרת זו לאיגרות המאוחרות של פאולוס (שאין מחלוקת שנכתבו על ידיו) בכך שמדובר בתלמיד של פאולוס אשר שהה עמו בשנת חייו האחרונה. ג'רום מרפי אוקונור סבור כי מדובר אכן באיגרת שפאולוס כתב בשל הדמיון לאיגרות שאין מחלוקת שהוא כתב.

==תוכן==
האיגרת נשלחה מאת פאולוס אל עוזרו טימותיוס ובה מייעץ לו פאולוס לא להיות ביישן, ולא להתבייש בעדותו בדבר האל הנוצרי (א' 7 - 8). פאולוס מבקש מטימותיוס לבוא אליו לפני החורף, ולהביא עמו את מרקוס, כי הוא חוזה שמותו קרב (ד' 6). פאולוס מקווה כי טימותיוס ימשיך לעמוד בפני תורות השקר ומייעץ לו להילחם בתורות אלה תוך אזכור איגרות קודמות, וכן מייעץ לו להיות סובלני במקרה שירדפו אותו (א' 6 - 15), ולשמור בקפדנות על חובות תפקידו (ד' 1 - 5).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.kirjasilta.net/ha-berit/2Tim.html האיגרת בעברית] (תרגום פרנץ דליטש)
*[https://web.archive.org/web/20080708233254/http://www.bibleinternational.com/bible/niv/niv2Ti1.html תרגום לאנגלית של האיגרת]

קטגוריה:הברית החדשה
טימותיוס 2
איגרות הרועה

איגרות הרועה או איגרות הרועים הן שלוש איגרות המהוות חלק מאיגרות פאולוס ומספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות.

איגרות אלה הן:
* האיגרת הראשונה אל טימותיוס;
* האיגרת השנייה אל טימותיוס;
* האיגרת אל טיטוס.

יש המשייכים לאיגרות אלה גם את האיגרת אל פילמון.

האיגרות הן שלושה מכתבים שנכתבו על ידי פאולוס השליח אל תלמידיו טימותיוס וטיטוס. 

האיגרות נקראות בכינוי זה מאחר שמדובר באיגרות הנשלחות אל תלמידיו של פאולוס שהיו ראשי הקהילה ("רועים") ולא אל הקהילות עצמן.

==האיגרות==
===האיגרת הראשונה אל טימותיוס===
איגרת זו כוללת בעיקר עצות לטימותיוס בדבר ניהול התפילה בכנסיות וארגון מבנה הכנסייה, וכן בחובות החלות על חברי הכנסייה - הבישופים והכמרים (דיאקונים). 

===האיגרת השנייה אל טימותיוס===
באיגרת זו מבקש פאולוס מטימותיוס לשוב אליו לפני החורף ולהביא עמו את מרקוס כי מותו קרב. כמו כן האיגרת מעודדת את טימותיוס להאבק בתורות השקר ולקבל בסבלנות את הרדיפות הצפויות לו. 

===האיגרת אל טיטוס===
איגרת קצרה זו ממוענת את טיטוס - שליח ששהה בכרתים. האיגרת מפרטת את תכונות האופי הנדרשות מראשי הכנסייה (פרק א'), את מבנה הכנסייה וההיררכיה בה (פרק ב'), ומתארת את אורך החיים הטוב והמוסרי הנדרש מהקהילה הנוצרית על מנת שזו תוכל לקבל את חסד האל (פרק ג').

==זהות מחבר האיגרות==
אף שהמסורת הנוצרית מקבלת את פאולוס כמחבר האיגרות, וגורסת כי ההבדלים בין האיגרות (הבדלים באוצר המילים ובביטויים) כהבדלים מכוונים בשל העובדה שהאיגרת ממוענת לנמענים שונים. 

מאידך, כבר בעת העתיקה הועלתה שאלת כתיבת האיגרות על ידי פאולוס, והיו קבוצות נוצריות אשר לא קיבלו איגרות אלה לתוך כתבי הקודש.

המחקרים המודרניים מראים שאוצר המילים של איגרותאלה שונה מייתר איגרות פאולוס ומייתר ספרי הברית החדשה. מרבית החוקרים המודרניים סבורים כי האיגרות נכתבו זמן מה לאחר מותו של פאולוס.

==תיארוך האיגרות==
ככל הנראה נכתבו האיגרות בשלהי המאה השנייה או באמצעיתה, לאור הדעות האנטי גנוסטיות המצויות בהן. מרקיון אינו מזכיר את האיגרות בכתביו (משנת 140 לערך) אולם אירנאיוס מצטט אותן (בשנת 170 לערך) ועל כן, ככל הנראה האגרות נכתבו בין תקופות אלה.

על פי ריימונד בראון האיגרת נכתבה בין השנים 80–100 מתוך בחינה של האמור בטקסט לאור מצב הקהילות הנוצריות (אחת האיגרות מתייחסת לדור שלישי של נוצרים - דבר אפשרי רק החל משנים אלה).

האיגרות מסודרות בברית החדשה לפי אורכן. מרבית החוקרים סבורים שאין קשר בין סידורן בברית החדשה למועד כתיבתן, וישנו קונצנזוס לפיו האיגרת השנייה אל טימותיוס נכתבה לפני האיגרת הראשונה אל טימותיוס.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.PastoralEpistles.com אתר איגרות הרועים.com]:
*[http://www.earlychristianwritings.com כתבי הקודש הנוצריים]:
**[https://web.archive.org/web/20080220145353/http://www.earlychristianwritings.com/1timothy.html האיגרת הראשונה אל טימותיוס]
**[http://www.earlychristianwritings.com/2timothy.html האיגרת השנייה אל טימותיוס]
**[http://www.earlychristianwritings.com/titus.html האיגרת אל טיטוס]

רועה, איגרות
*
אלי ששר

הרב אלי ששר
הרב אלי ששר (1932 – 26 בדצמבר 1996) היה איש חינוך ישראלי, מייסד אולפנת כפר פינס, ומקים בפועל של השירות הלאומי לבנות דתיות.

==ביוגרפיה==
נולד בגרמניה למשפחת שרשבסקי, משפחה של רופאים, שעלתה ארצה כשהיה בן שנתים. למד בתיכון צייטלין בתל אביב. בצעירותו הדריך ששר בסניף בני עקיבא בבת ים ולאחר מכן אף היה למרכזו. לאחר שירותו בצה"ל, למד גאולוגיה באוניברסיטה העברית ולמד בישיבת חברון במשך שנה אחת. הוא היה מתלמידיו של הרב צבי יהודה הכהן קוק בישיבת מרכז הרב.

בשנים ה'תשי"ב–ה'תשי"ג עבד במחלקת הנוער של הפועל המזרחי יחד עם פינחס קהתי ופעל רבות במעברות.

לאחר הקמת אולפנת כפר פינס וניהולה, השתתפו ששר ומשפחתו בהקמת קרני שומרון, והוא ניהל מוסדות חינוך באזור כמפורט בהמשך.

ששר נפטר באופן פתאומי בט"ז בטבת ה'תשנ"ז (26 בדצמבר 1996) בעת הדרכת מורים בקריית ארבע.

מדרשת אליה הפועלת במסגרת הגרעין התורני בחריש קרויה על שמו של אלי ששר. אף בית הכנסת המרכזי בקרני שומרון קרוי על שמו.

== עבודתו החינוכית ==
בשנת ה'תש"ך, בהיותו בן 28, נשלח בידי הרב משה צבי נריה להקים את האולפנה בכפר פינס, "אם האולפנות", כדי לגשר על הפער התורני והחינוכי שנוצר בסניפי תנועת בני עקיבא בין בחורי הישיבות התיכוניות ובין הבנות שלמדו עד אז בבתי ספר תיכון מקומיים.<ref name=":0"></ref> ששר מילא את תפקיד ראש האולפנה במשך 7 שנים, והוחלף על ידי הרב אברהם בהר"ן.

לאחר מכן, כאשר התגורר בקרני שומרון, ניהל בית ספר תיכון בכפר סבא והיה מנהל האגף הדתי בעליית הנוער.

בשנים ה'תש"ן–ה'תשנ"ג, היה ראש אולפנת השומרון באלקנה.<ref name=":0" />

== הקמה בפועל של שירות לאומי על ידי בנות דתיות ==
שירות לאומי לבנות על פי חוק עוגן בשנת 1953 אך בגלל התנגדות רבנית רחבה לא יצא לפועל במשך כעשור. בשנת תשכ"ד, כאשר המחזור הראשון של אולפנת כפר פינס עמד לסיים את חוק לימודיו, יזם ששר מסגרת המשך של שירות לאומי, תחילה, תחת השם של "שנת נתינה". בשנה הראשונה של התוכנית, התגוררו הבנות בכפר מימון ושירתו בבתי ספר בסביבה בהוראת עברית ויהדות לעולים הצעירים, תוך הנחיה מקרוב של הרב יעקב אריאל רבה של כפר מימון והנחיה מרחוק של ששר שאף טרח לבקר את הבנות מדי שבוע. שנה זו יצרה את התשתית לאגודות ההתנדבות השונות הפועלות במסגרת השירות הלאומי, אשר נותר שירות התנדבותי.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20090214021253/http://midreshet-eliya.org.il/html/eli.htm על אלי ששר באתר מדרשת אליה]
* [http://www.yba.org.il/%D7%90%D7%9C%D7%99-%D7%A9%D7%A9%D7%A8---%D7%9E%D7%A7%D7%99%D7%9D-%D7%90%D7%95%D7%9C%D7%A4%D7%A0%D7%AA-%D7%91%D7%A0%D7%99-%D7%A2%D7%A7%D7%99%D7%91%D7%90-%D7%9B%D7%A4%D7%A8-%D7%A4%D7%99%D7%A0%D7%A1 על אלי ששר באתר בני עקיבא] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:ראשי אולפנות
קטגוריה:אנשי עליית הנוער
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר צייטלין
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:קרני שומרון: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:שירות לאומי: אישים
טום הדלסטון

תומאס אנדרו "טום" הדלסטון (באנגלית: Thomas Andrew "Tom" Huddlestone; נולד ב-28 בדצמבר 1986 בנוטינגהאם, נוטינגהאמשייר) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת האל סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.

==קריירת מועדונים==
הדלסטון החל את הקריירה המקצוענית שלו בדרבי קאונטי, וערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במחזור הפתיחה של עונת 2003–2004, בתבוסה הביתית 0–3 לסטוק סיטי. למרות התבוסה, הדלסטון נבחר כשחקן המצטיין במשחק.

הוא חתם בטוטנהאם בינואר 2005, תמורת סכום של 2.5 מיליון פאונד, אבל בכל זאת נשאר בדרבי עד לסיום אותה העונה.

הדלסטון הושאל מספר חודשים מעונת 2005–2006 לקבוצת וולבס, בה כבש את שער הליגה הראשון שלו בקריירה, באופן אירוני זה היה במשחק חוץ בדרבי. לאחר שחזר לטוטנהאם, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-31 בינואר 2006, בהפסד החוץ של קבוצתו 0–1 לפולהאם. הוא פתח לראשונה בהרכב טוטנהאם, ב-14 בספטמבר 2006, במשחק חוץ נגד סלביה פראג במסגרת גביע אופ"א, בו ניצחה טוטנהאם 0–1. ב-8 בנובמבר 2006 כבש את שערו הראשון בקבוצה נגד פורט וייל במסגרת השלב הרביעי של גביע הליגה שבו כבש צמד, כששערו השני העלה את טוטנהאם לשלב רבע גמר הגביע. ב-17 בדצמבר 2006 כבש את שער הבכורה שלו בליגה בטוטנהאם נגד מנצ'סטר סיטי.

הוא רכש לעצמו מעמד של אחד הכדורגלנים הקשרים הצעירים המבטיחים ביותר בפרמייר ליג במהלך עונת 2006–2007, ואפילו מאמנו בקבוצה, מרטין יול, השווה אותו לאגדת הכדורגל הגרמני פרנץ בקנבאואר.

ב-25 בדצמבר 2006 חתם הדלסטון על חוזה חדש בטוטנהאם לארבע שנים, עד שנת 2011. ב-30 ביוני 2008 חתם על הארכת חוזה משודרגת בטוטנהאם, הפעם לחמש שנים עד שנת 2013. באוגוסט 2013 עבר להאל סיטי. ב-15 ביולי 2017 חזר לאחר 12 שנה לקבוצת נעוריו דרבי קאונטי וחתם לשנתיים.

ב-17 באוגוסט 2021 חתם לעונה אחת בהאל סיטי.

==קריירה בינלאומית==
הדלסטון הוא שחקן הרכב קבוע בנבחרת אנגליה עד גיל 21. שיחק פעמיים במהלך אליפות אירופה לנבחרות צעירות ב-2007, עד שקיבל כרטיס אדום שמנע ממנו לשחק בשלבי חצי הגמר וגמר הטורניר.

מאמן נבחרת אנגליה פאביו קאפלו זימן את הדלסטון לסגל הנבחרת הבכירה לקראת משחקי הידידות נגד ארצות הברית וטרינידד וטובגו, אך בשני המשחקים הוא לא שותף ונותר על ספסל המחליפים.

==תארים==
;טוטנהאם הוסטפר
* גביע הפוטבול ליג: 2007/2008

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tottenhamhotspur.com/players/first_team/tomhuddlestone.html Player Profile] at Tottenham

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני דרבי קאונטי
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני וולברהמפטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני האל סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:נוטינגהאם: כדורגלנים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1986
איגרת (נצרות)

איגרת (ביוונית: επιστολη - אפיסטולה - מכתב) היא מכתב שנשלח על ידי אחד השליחים אל שליח אחר, תלמידו של השליח או אל קהילה נוצרית.

==איגרות הברית החדשה==
מרבית האיגרות המהוות חלק מהברית החדשה משויכות לשליח פאולוס (שאול התרסי) ונקראות יחד איגרות פאולוס.

איגרות בברית החדשה שנכתבו בוודאות על ידי פאולוס הן:
* האיגרת אל הרומאים
* האיגרת הראשונה אל הקורינתים
* האיגרת השנייה אל הקורינתים
* האיגרת אל הגלטים
* האיגרת אל הפיליפים
* האיגרת הראשונה אל התסלוניקים
* האיגרת אל פילימון
איגרות שמיוחסות לפאולוס אולם ייחוסן שנוי במחלוקת (בקרב חוקרים):
* האיגרת אל האפסים
* האיגרת אל הקולוסים
* האיגרת השנייה אל התסלוניקים
איגרות שכנראה לא נכתבו על ידי פאולוס (ונקראות גם "איגרות הרועה", "איגרות הרועים", או "הפסטוראליות"): 
* האיגרת הראשונה אל טימותיוס
* האיגרת השנייה אל טימותיוס
* האיגרת אל טיטוס

איגרת שייחוסה אינו ידוע:
* האיגרת אל העברים

האיגרות הכלליות:
* איגרת יעקב
* איגרת פטרוס הראשונה
* איגרת פטרוס השנייה
* איגרת יוחנן הראשונה
* איגרת יוחנן השנייה
* איגרת יוחנן השלישית
* איגרת יהודה

==מבנה האיגרות==
האיגרות נכתבו בהתאם למקום בתרבות ההלניסטית, וכללו פתיחה ובה שם כותב האיגרת, וסיום ובו מצוין לעיתים שם הסופר שהוכתבה לו האיגרת (לדוגמה: האיגרת אל הרומאים).

לאחר הפתיחה ישנה ברכה (ברוב איגרות פאולוס): "חסד ושלום עליך" - שילוב של הברכה ההלניסטית המקובלת (חסד) לברכה היהודית המקובלת (שלום).

==כחלק מהתפילה==
במיסה הקתולית ובתפילה אנגליקנית האיגרות נקראות בין קריאת התפילה היומית (הקולקטיו) לבין קריאת ספרי הבשורה. בשירה הגיאוגוריאנית נהגו לשיר את האיגרות בטונוס מסוים שכונה "טונוס האיגרות" (tonus epistolae)

בכנסייה המזרחית נקראות האיגרות כחלק משיעורים מדי יום בשנה, למעט בתקופת התענית.

==ראו גם==
* הברית החדשה
* איגרות פאולוס
* האיגרות הכלליות

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כתבי קודש נוצריים
איגוד ערים לאיכות סביבה יהודה

ממוזער
איגוד ערים לאיכות סביבה יהודה הוא גוף סטטוטורי לטיפול בנושאי איכות הסביבה. הוא אחד משני איגודים הפועלים ביהודה ושומרון (השני הוא איגוד ערים לאיכות סביבה שומרון). באיגוד חברות 8 רשויות באזור יהודה. הרשויות הן: מועצה מקומית אפרת, עיריית ביתר עילית, מועצה אזורית גוש עציון, מועצה מקומית הר אדר, מועצה אזורית מגילות, עיריית מעלה אדומים, ומועצה מקומית קריית ארבע.

== תפקידי האיגוד ==
גיבוש מדיניות לטיפול בפסולת מוצקה, ניטור סביבתי-קרינה, רדון, רעש, זיהום אוויר, מים ושפכים. מזעור מפגעים הנגרמים ממפעלי תעשייה, מחקלאות, ומשימושי קרקע עירוניים. טיפול בנושא חומרים מסוכנים, לחימה במזיקים, הגנה על בעלי חיים. חינוך סביבתי והסברה. תכנון סביבתי וקיימות מקומית. חקיקה סביבתית.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.enviosh.org.il/yehuda.php?id=13 אתר איגוד ערים לאיכות סביבה יהודה]

יהודה
יהודה
קטגוריה:יהודה
קטגוריה:מחוז יהודה ושומרון
וו יי

וו יי (במנדרינית תקנית: 吳儀, בפין-יין: Wú Yí; נולדה ב-17 בנובמבר 1938) הייתה אחת מארבעת סגני ראש ממשלת סין, עד לחודש מרץ 2008, האחראית על כלכלת המדינה. וו יי הייתה האישה בעלת ההשפעה הגדולה ביותר בממשלת סין, ודורגה על ידי המגזין "פורבס" כאישה השנייה בעוצמה בעולם לשנים 2004, 2005 ו-2007, בשנת 2006 דורגה במקום השלישי.

==תולדות חייה==
וו יי הצטרפה למפלגה הקומוניסטית של סין בחודש אפריל 1962. בחודש אוגוסט 1962 סיימה לימודיה בהנדסת דלק, במחלקה לזיקוק דלק של מכון הנפט של בייג'ינג. שנים רבות עבדה בתעשיית הדלק של סין והגיעה לדרגת סגן מנהל בתי הזיקוק דונגפנג הונג בבייג'ינג וכן עוזרת מנהל ומזכירת המפלגה בחברת הדלק יאנשאן פטרוכמיקל בייג'ינג. 

בשנת 1988 מונתה לממלאת מקום ראש עיריית בייג'ינג, תפקיד אותו מילאה עד לשנת 1991. לאחר המחאות בכיכר טיין-אן-מן בשנת 1989 הצליחה לשכנע עובדי מכרות פחם להמשיך בעבודתם, לאחר שאיימו לפתוח בשביתה משחלק מחבריהם נהרגו במהומות. בין השנים 1991–1998 שימשה כסגן השר ליחסי-חוץ כלכליים ומסחר, השרה למסחר בינלאומי ושיתוף פעולה כלכלי וחברה בוועד המרכזי ה-14 וה-15 של המפלגה הקומוניסטית של סין. 

בשנת 1998 התמנתה כחברה במועצת המדינה, היא ממשלת סין, ובחודש מרץ 2003 מונתה לסגן ראש מועצת המדינה. היא הייתה האישה הראשונה בתפקיד סגן ראש הממשלה מאז שנת 1978, ונחשבת לאישה בעלת העוצמה הפוליטית הגדולה ביותר בסין. וו יי נטלה חלק פעיל במגעים לצירופה של סין לארגון הסחר העולמי ויזמה את ארגונו מחדש של שרות המכס הסיני, לאחר שארצות הברית התלוננה על הפרת זכויות קניין רוחני בהיקף נרחב בתחומי סין.

בעת משבר תסמונת הסארס בסין, החליפה בתפקיד שר הבריאות את זאנג וונקאנג, שפוטר לאחר שהואשם בהסתרת ממדי המשבר, והקימה ועדה מקצועית לפתרון המשבר. בזכות פעולותיה ומנהיגותה בפתרון המשבר היא כונתה "אלת השקיפות" על ידי השבועון "טיים" ונכללה ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם בשנת 2004 של השבועון.

וו יי, המכונה בעיתונות העולם "גברת הברזל של סין", מצטיירת כאישה תקיפה וישירה. מאז שהתמנתה לתפקיד סגנית ראש הממשלה נטלה חלק פעיל במשא ומתן ובחתימת הסכמים בינלאומיים עם שכנותיה של סין. וו יי אף יוצאת לביקורים רבים במחוזות דרום סין. בסוף שנת 2007 הכריזה וו יי כי תפרוש מתפקידה בחודש מרץ 2008. אף לאחר פרישתה היא ממשיכה לכהן כחברה בוועד המרכזי ה-16 של המפלגה הקומוניסטית בסין. 

וו יי היא רווקה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.chinavitae.com/biography/Wu_Yi/bio ביוגרפיה של וו יי] באתר China Vitae

קטגוריה:פוליטיקאיות סיניות
קטגוריה:שרי ממשלת סין
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:סינים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:ילידות 1938
אבינעם ילין

[[שלט רחוב על שם אבינועם ילין בירושלים]]
גן אבינעם ילין
אבינעם יֶלין (1900, תר"ס – 22 באוקטובר 1937, תרצ"ח), ילדם השישי של איטה ודוד ילין, היה מחנך ומזרחן, איש ירושלים, מומחה לערבית וחוקר בספרות ישראל.

==ביוגרפיה==
יליד ירושלים, למד בגן הילדים העברי הראשון בירושלים (של לשכת בני ברית) ובבית הספר למל. בין השנים 1917–1918 שהה יחד עם משפחתו בגלות בדמשק. בתקופה זו למד ערבית. בן 20 נשלח לאנגליה, ללימודים באוניברסיטת קיימברידג', ושם למד שפות שמיות וחינוך והוסמך בשנת 1923 לאחר שכתב עבודה על השירה בערבית שנכתבה על ידי יהודים. בתקופה זו גם החל לתרגם לעברית את "ספר אחיקר החכם", שיצא לאור רק חודש אחרי מותו. ב-1925 חזר לארץ ישראל, ומונה על ידי המנדט הבריטי למפקח הכללי על החינוך העברי בארץ ישראל. בתוך כך עסק גם בהוראה באופן פעיל, בעיקר בהוראת עברית וערבית וחיבר ספרי לימוד להוראת הלשון העברית והשפה הערבית, היה חבר בוועד הלשון העברית. בנוסף חקר כתבים מגניזת קהיר וכתבי יד של ספרים יהודים עתיקים.

אשתו עלזה הייתה בתו של אלעזר הלוי גרינהוט ממשפחת ריבלין, בוגרת אחד המחזורים הראשונים של בית הספר לאחיות של "הדסה".

בתקופת המרד הערבי הגדול הותקף על ידי ערבים סמוך למשרדו, משרד מחלקת החינוך של ממשל ישראל, על הר ציון, ב-21 באוקטובר 1937, ונפטר מפצעיו למחרת. אמו, איטה ילין הספידה אותו: "אבינעם בני יקירי, נפלת חלל בירושלים עירך. קראוך לאמריקה להיות פרופסור בפילדלפיה, הריצו טלגרמות אחריך – אך אתה בחרת בירושלים ונפלת בה קרבן. עפרך קדוש, בני אבינועם, ואתה קדוש לה'."

על שמו נקראו רחובות ב[https://www.jerusalem.muni.il/he/city/streetnames/streets/?street=374 ירושלים] ופתח תקווה, וכן מלגת לימודים של המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין.

ב-1938 ניטע בשטח מכללת דוד ילין, "גן אבינעם" לזכרו. בתחילה כגן בוטני ואחר כך כגן לימודי הפעיל עד היום.

==כתביו==
* תרגום מסורית, לפי מספר כתבי יד, של [http://www.daat.ac.il/daat/sifrut/ahikar/shaar-2.htm ספר אחיקר החכם]
* אוסף כתבי הגניזה אשר בבית עקד הספרים הלאומי בירושלים, קריית ספר, תרפ"ה.
* ספרי יסוד בלימוד לשון עברית בראשם הספר הבסיסי הפופולרי שער לשוננו שהיה מאויר בידי נחום גוטמן ושימש דורות של תלמידים וספרי לשון רבים בהם "כיצד אנקד", "כיצד נוטים פעלים", "כיצד נוטים שמות" ועוד
* ספרי יסוד בלימוד הלשון הערבית לדוברי עברית כגון "להוראת השפה הערבית בבית הספר התיכוני העברי" ו"ליקוטי קריאה בלשון הערבית לתלמידי בתי הספר וללומדים מעצמם"

==לקריאה נוספת==
* מרדכי רוזן, פרקי לשוננו עמ' 97.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* ,
* , תרגום מכתב למערכת הטיימס מאת רונלד סטורס
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חוקרי גניזת קהיר
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר למל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
אבינעם
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית
קטגוריה:מזרחנים ישראלים
קטגוריה:חללי היישוב במרד הערבי הגדול
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:יהודים שהוגלו לדמשק במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1937
חוסאם ע'אלי

חוסאם אל סעיד ע'אלי (בערבית: حسام غالي, בתעתיק מדויק: חסאם ע'אלי; נולד ב-15 בדצמבר 1981) הוא כדורגלן עבר מצרי ובינלאומי ששיחק בעיקר כקשר מרכזי, ולעיתים רחוקות שובץ כמגן ימני בשל אילוצים בסגל.

== קריירה ==
ע'אלי גדל במחלקת הנוער של מועדון הפאר המצרי אל-אהלי, ופרץ להרכב הראשון של הקבוצה בשנת 2001. הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב אל-אהלי עד שעבר לקבוצה ההולנדית פיינורד בשנת 2003, אחרי שהיה מחוזר על ידי מועדונים רבים באירופה, כמו שטוטגרט הגרמנית ונאנט הצרפתית. פיינורד שילמה לקבוצתו המצרית 1.4 מיליון אירו תמורת כרטיס השחקן שלו.

לאחר שלוש עונות רוויות בעיות בהולנד, ע'אלי הצטרף לטוטנהאם הוטספר האנגלית בינואר 2006.

בעונתו הראשונה בטוטנהאם, קיבל ע'אלי הרכב קרדיט והשתתף במספר משחקים בהם שיחק היטב. משחק בלתי נשכח שלו היה נגד היריבה העירונית צ'לסי, בו ע'אלי העניק לטוטנהאם את היתרון הזמני 3-1 במשחק במסגרת גביע ה-FA. ע'אלי גם עזר לטוטנהאם באמצעות כיבוש מנקודת העונשין, כאשר מרבית שעריו בעצם ניצחו את המשחק עבור טוטנהאם.

עתידו במועדון האנגלי הוטל בספק לאחר שפשט מעליו את חולצת המשחק וזרק אותה לקרקע בזלזול לאחר החלפתו במהלך משחק ליגה נגד בלקברן רוברס ב-10 במאי 2007. כעסו של ע'אלי נבע מכך שהשתתף במשחק כמחליף במחצית הראשונה בגין פציעתו של סטיד מלברנק, והוחלף בצעד לא שגרתי (לאחר שנכנס כמחליף לפני כן). אוהדי הקבוצה זעמו בעקבות הזלזול של ע'אלי וקראו לעברו: "אתה לא ראוי ללבוש את החולצה הזו", הוא נענש על ידי המועדון זמן קצר לאחר האירוע. ע'אלי הבין מה עשה והביע את צערו במילים "אני כל כך כועס על עצמי", ופרסם באתר האינטרנט הרשמי של טוטנהאם התנצלות רשמית: "אני תמיד החשבתי את לבישת חולצת טוטנהאם ככבוד רב ואני לא מתכוון להראות לעולם זלזול בחולצה ובמועדון". בהמשך ההודעה פרסם את הסיבה לתסכולו והבנתו שהמעשה היה לא ראוי ומזלזל.

למרות התנצלותו, ע'אלי לא שיחק מאז במדי טוטנהאם. הוא ביקש להיכנס לרשימת ההעברות של המועדון, בעקבות התסכול שצבר מחוסר משחק.

ברמינגהאם סיטי סיכמה עם טוטנהאם על העברתו תמורת 3 מיליון פאונד ב-30 ביולי 2007, והגיעה עם ע'אלי להסכמה על חוזה ל-3 שנים עם אופציה להארכה (בתלות באשרת עבודה שעליו להשיג). למרות זאת, ב-3 באוגוסט 2007, בירמינגהאם הכריזה שביטלה את השלמת העסקה עם ע'אלי עקב הביקורת שהעביר על שיטות האימון של הקבוצה ועל ניבולי הפה של שחקניה.

בינואר 2008, דרבי קאונטי וטוטנהאם הסכימו על עסקת השאלתו של ע'אלי לדרבי עד לסיום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בדרבי ב-12 בינואר 2008, בהפסד ביתי 1-0 לוויגאן אתלטיק. לאחר ששיחק 15 משחקים בדרבי, שירדה ליגה בסיום העונה, ע'אלי סירב להמשיך בקבוצה כיוון שרצה להישאר לשחק בפרמייר ליג ושב לטוטנהאם.

במשחק גביע ה-FA בווייט הארט ליין, החל ע'אלי להתחמם בצדי המגרש, כהכנה להיכנס כמחליף. הקהל שרק "בוז" לע'אלי, ולכן מאמן הקבוצה הארי רדנאפ החליט שלא לשתפו. ב-22 בינואר 2009, ע'אלי חתם על השלמת עסקת העברתו למועדון הסעודי א-נסר, למשך 3 שנים. ב-6 ביולי 2010, ע'אלי חתם על חוזה בקבוצת אל-אהלי, למשך 3 שנים. ב-2 ביולי 2013, עבר לשחק בקבוצת לירסה הבלגית. לאחר עונה אחת בלבד חזר לאל-אהלי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים מצרים
קטגוריה:קשרי כדורגל מצרים
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי (קהיר)
קטגוריה:כדורגלני פיינורד
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני דרבי קאונטי
קטגוריה:כדורגלני א-נסר
קטגוריה:כדורגלני לירסה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מצרים
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2010
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1981
קטגוריה:כפר א-שיח': כדורגלנים
טיטוס (שליח)

טיטוס היה שליח וקדוש נוצרי שהוזכר בברית החדשה.

==קורות חיים==
טיטוס היה עוזרו של פאולוס (שאול התרסי) על פי המסופר בחלק מאיגרות פאולוס ובעיקר באיגרת אל טיטוס.

טיטוס התלווה אל פאולוס ואל בר-נבה בעת שהם הטיפו לנצרות באנטיוכיה ומאוחר יותר התלווה אליהם במסעם לועידת ירושלים (האיגרת אל הגלטיים ב' 1 - 3; מעשי השליחים ט"ו 2 - אף ששמו לא מוזכר בספר זה).

ככל הנראה טיטוס היה גוי שהתנצר (מאחר שפאולוס סירב למול אותו לאור אמונתו של פאולוס כי הבשורה של ישו שחררה את המאמינים מחובות תורת משה ובהם החובה לקיים ברית מילה.

אזכור מאוחר יותר מציין כי טיטוס התלווה לפאולוס ולטימותיוס בהיותם באפסוס ומשם נשלח על ידי פאולוס לקורינתוס שביוון על מנת שיאסוף תרומות לעניי ירושלים (האיגרת השנייה אל הקורינתים ח' 6, י"ב 18).

טיטוס שב ופגש את פאולוס בהיותו במקדוניה (האיגרת השנייה אל הקורינתים ז' 6 - 15).

בעת שפאולוס נכלא, שהה טיטוס בכרתים - לשם נשלח על ידי פאולוס במטרה שיארגן את מבנה הכנסייתי בה (האיגרת אל טיטוס א' 5).

האזכור האחרון של טיטוס מתייחס להגיעו לרומא ולשהייתו עם פאולוס בעת כליאתו השנייה (האיגרת השנייה אל טימותיוס ד' 10), משם נשלח לדלמטיה במשלחת מיסיונרית.

הברית החדשה אינה מצינת את תאריך ומקום פטירתו, אולם לפי המסורת הנוצרית מונה לבישוף גורטין שבכרתים ונפטר בשנת 107 בהיותו בן 95.

==יום קדוש==
חגו של טיטוס לא נכלל בלוחות הקדושים של הכנסייה הקתולית עד שנת 1854 עת הוקצה לטיטוס ה-6 בפברואר. בשנת 1969 שונה יום חדו ל-26 בינואר, יחד עם חגו של טימותיוס, במטרה לחגוג את שני תלמידיו של פאולוס יחד יום לאחר חג ההתנצרות של פאולוס.

==טיטוס וטימותיוס==
ריצ'רד ג. פלוז טוען כי השם "טיטוס" הוא שמו הפרטי של טימותיוס ולמעשה מדובר בשלוש איגרות (איגרת זו וכן האיגרת הראשונה אל טימותיוס והאיגרת השנייה אל טימותיוס) הממוענות אל אותו אדם. פלוז תומך טענתו במספר פסוקים באיגרת הראשונה אל הקורינתים (ד' 17, ט"ז 10) ובאיגרת השנייה אל הקורינתים (ב' 13, ז' 6, ז' 13 - 14 ו-י"ב 18) וכן במעשי השליחים 19 כ"ב. לדבריו, פסוקים אלה מראים כי מדובר באדם אחד שהיה עוזרו של השליח פאולוס. יחד עם זאת באיגרת השנייה אל תימוטיוס מצוין בפרק ד' פסוק 10 כי טיטוס הגיע לדלמטיה - דבר שאינו סביר אם מדובר באותו אדם אליו מופנית האיגרת.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נוצרים בארץ ישראל
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
איזבלה, נסיכת ספרד

האינפנטה איזבלה קלרה אאוחניה מספרד (ספרדית: Isabel Clara Eugenia de Austria; הולנדית: Isabella Clara Eugenia van Spanje; 12 באוגוסט 1566 - 1 בדצמבר 1633) הייתה נסיכה ספרדייה ששימשה יחד עם בעלה, אלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה, כשליטת (סטאדהאודר) של ארצות השפלה של בית ההבסבורג מ-1621 ועד מותה. במספר מקורות מכונה Clara Isabella Eugenia.

==ביוגרפיה==
איזבלה נולדה בסגוביה ב-12 באוגוסט 1566, כבתו של פליפה השני, מלך ספרד ואשתו השלישית, אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת. סבה וסבתה מצד אביה היו הקיסר קרל החמישי ואיזבלה, נסיכת פורטוגל. מצד אמה, היו סבה וסבתה אנרי השני, מלך צרפת וקטרינה דה מדיצ'י. אחותה קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד נולדה בשנת 1567 והאם נפטרה בדיוק שנה לאחר מכן במהלך הלידה של בן שנפטר אף הוא. איזבלה ואחותה גדלו בחצר המלוכה תחת השגחתה של המינקת מאריה דה מסה. פליפה השני נישא לאחר מות אשתו לאחייניתו, אנה, שהייתה בתו של הקיסר מקסימיליאן השני. בין האם החורגת לבנותיה נרקם קשר חם ואמיץ. גם יחסיה עם האב היו הדוקים ביותר, שלא כמו יחסיו עם בנו מנישואיו הראשונים, יורש העצר קרלוס.

ב-1 בדצמבר 1633 מתה איזבלה בבריסל.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:ילידי 1566
קטגוריה:נפטרים ב-1633
פיקנטי

פיקנטי הייתה חברה ומפעל עיבוד בשר ישראלי, בבעלות אריה שרגר ומשה בדש. החברה התמחתה בטכניקות פרסום אגרסיביות, ועשתה שימוש בין היתר בזמרירים חוזרים ונשנים ברדיו. החברה זכתה לפרסום גם בעקבות התמודדות של בדש בבחירות לכנסת.

== מוצרים וחנויות ==
בבעלות החברה היו מפעלים שייצרו נקניקים, סוגי סלטים שונים ומוצרי מזון נוספים. החברה אף ייצרה ומכרה את החטיף "מקרנה", כתחליף ל"במבה" של חברת אׂסם. 

בשיאה הפעילה החברה 12 חנויות בישראל, וחנויות נוספות הופעלו על ידי זכיינים. בשל העובדה שלחנויות ולמפעלים היו אותם בעלים, יכלה חברת פיקנטי להימנע מפערי תיווך ולכן מכרה את מוצריה במחירים זולים מהמקובל.

באמצע שנות התשעים פתחה רשת פיקנטי את רשתות ההסעדה "פיקנסין" למאכלים סיניים ו"פיקנסטייק" למאכלי בשר.

== שיטות פרסום ושיווק ==
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, עם גל העלייה מברית המועצות לשעבר, עסקה פיקנטי במכירת ציורי שמן של אמנים עולים לצד מוצרי הבשר, ופרסמה עצמה כ"מפעל קולט עלייה".

סיוע פרסומי נוסף בא לחברה מהספרים שכתב ושיווק בדש, בהם מתח ביקורת קשה כלפי מערכת המשפט ורשויות המס בישראל. הספר "העלוקות" (1989) היה טקסט ביקורתי על מס ההכנסה. בספר "חריש עמוק" (1991) הובעה ביקורת על היועץ המשפטי לממשלה דאז, יוסף חריש. הספר "השיטה" (1993) הציג את אריה דרעי כאדם ללא רבב ואת רשויות החוק כעברייניות. כל הספרים יצאו בהוצאת "עם אובד".

כחלק ממערכת הפרסום שלו, הריץ בדש בבחירות לכנסת השלוש עשרה בשנת 1992 מפלגה בשם "פיקנטי" ושילב מודעות פרסום למוצרי בשר עם מודעות בחירות במשך חודש שלם – עד שוועדת הבחירות המרכזית אסרה שיטת פרסום זו. בבחירות לכנסת זכתה המפלגה בראשותו ב-3,750 קולות.

באמצע שנות התשעים הפסידה החברה בתביעה על מעבר על חוק איסור לשון הרע לטומי לפיד. לפיד תבע את החברה על שקראה לנקניקייה על שמו. נקניקייה זו פורסמה כ"הנקניקייה טומי מסדרת הלפיד, נקניקייה גוצה, שמנה והונגרייה".

== פשיטת רגל ==
בשנת 1992 נרצח אריה שרגר במהלך שוד פדיון כספי החברה. אלמנתו חנה שרגר הגישה אז תביעת פיצוי בסך עשרות מיליוני שקלים.

בשנת 1997 פשטה החברה רגל ופיטרה את 1,064 עובדיה. לטענת בדש החברה קרסה כתוצאה מקרטל חרם סחורות שהוקם כנגדו על ידי אׂסם וכלל חברות המזון האחרות השולטות בשוק (קוקה קולה, תנובה ועוד), שמותג החטיף "מקרנה" של פיקנטי איים על מותג הדגל שלה הבמבה שהיה בזמנו (1997) 32% מכלל הרווחים. בדש שינה את שם החברה ל"ניצולת הקרטל" והגיש תביעות נגד אלו שלטענתו גרמו לפשיטת הרגל. התביעה, בסכום של 1.8 מיליארד ש"ח, נדחתה על ידי בית המשפט כיוון שבדש לא היה יכול לעמוד בתשלום האגרה הגבוה, ובדש חויב בתשלום הוצאות על סך 7,000 ש"ח לכל אחת מ-29 חברות המזון אותן תבע. בספטמבר 2011 חידש משה בדש את תביעתו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
*.
*[https://youtu.be/2nUZ2VuiS2I "רמי לוי של שנות ה-90: האיש שניסה להילחם ברשתות הענק וקרס"], כתבה על פיקנטי, ערוץ כאן חדשות, 15 באפריל 2018
*
*
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תעשיית מזון בישראל
קטגוריה:מפלגות בישראל שמעולם לא עברו את אחוז החסימה
קטגוריה:רשתות מרכולים בישראל
פן ביני

פן ביני הוא אזור הגבול בין מים מתוקים שמקורם באקווה, המצויה בדרך כלל באזור החוף, לבין מים מלוחים. המושג משמש בעיקר לתיאור הגבול בין מי התהום שמתחת לקרקעית הים, לבין מי התהום המתוקים שמתחת ליבשה.

בגלל הבדלי המליחות בין מי התהום התת-ימיים למי התהום היבשתיים אין הפן הביני אנכי, אלא משופע וחודר אל מתחת ליבשה בזווית המתאימה ליחס בין המשקל הסגולי של המים המלוחים לזה של המים המתוקים.

== עקרון גיבן-הרצברג ==
עקרון גיבן-הרצברג הוא מודל פשוט למציאת העומק של הפן הביני בנקודה מסוימת באקווה. הוא קרוי על שמם של שני חוקרים אשר ניסחו אותו בראשית המאה ה-20. לפי המודל, עומק הפן הביני מתחת למפלס מי התהום בנקודה מסוימת ניתן לפי הנוסחה הבאה:
<blockquote><math> z = \frac{ \rho_f} {(\rho_s-\rho_f)} h</math></blockquote>

כלומר, עומק הפן הביני (<math>z</math>) תלוי בגובה עמודת המים המתוקים מעל פני הים (<math>h</math>), וביחס הצפיפויות שבין המים המתוקים (<math>\rho_f</math>) למי הים המלוחים (<math>\rho_s</math>).

לאחר הצבת ערכי צפיפות המים המתוקים (כ-1.000 גרם לסמ"ק) ומי הים (1.250 גרם לסמ"ק) מתקבלת המשוואה:
<blockquote><math>z\ = 40 h</math></blockquote>
כלומר, לכל מטר של מים מתוקים מעל גובה פני הים באקווה מצויים כ-40 מטרים של מים מתוקים מתחת לפני הים, ומתחתם הפן הביני המפריד בינם לבין מי הים.
קיימים מודלים מורכבים יותר המביאים בחשבון פרמטרים נוספים ומהם עולה כי הפן הביני לא מתמשך בקו ישר אלא בקשת ששיפועה גדול יותר בקרבת הים.

== הפן הביני בישראל ==
לאורך חופי הים התיכון של מדינת ישראל הושחת הפן הביני הטבעי, עקב עיור של מישור החוף ושאיבה אינטנסיבית של מי התהום. מצב זה מביא לחדירה של מי תהום תת-ימיים מלוחים לתוך אקוויפר החוף, ופוגע במשאבי המים של ישראל. 

משום כך חברת מקורות שומרת את מי התהום בגובה מעל פני הים כדי שהמים המלוחים לא יזהמו את מי התהום. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מי תהום
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:הנדסה אזרחית
איסצ'יגואלסטו

איסצ'יגואלסטו (בספרדית: Ischigualasto; ידוע גם בשם "עמק הירח") הוא פארק פרובינציאלי בפרובינציית סן חואן בצפון-מערב ארגנטינה, כ-320 ק"מ צפונית לעיר סן חואן.
== גאוגרפיה ==
הפארק משתרע על פני 603.7 קמ"ר, בגובה ממוצע של כ-1,300 מטר מעל פני הים, באזור צחיח, שבו יורדים בין 80 ל-200 מ"מ גשם בשנה. פרובינציית סן חואן הכריזה על איסצ'יגואלסטו כפארק פרובינציאלי ב-1971, ובשנת 2000 הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית, יחד עם הפארק הלאומי טלמפאז'ה, המצוי בתחומי פרובינציית לה ריוחה וגובל בו מצפון.

הפארק מכונה גם "ואז'ה דה לה לונה" (Valle de la Luna; מילולית, "בקעת הירח"), בשל נופיו, הכוללים תופעות של סחיפה שנגרמו מרוח ומים. שם זה הוענק לו ב-1946 בידי מועדון הרכב הארגנטינאי. כמה מתצורות הסלעים זכו לכינויים שונים, ובהם "הצוללת", "הספינקס" ועוד.

בפארק נמצאו שרידים פלאונטולוגיים רבים מתקופת הטריאס, שנחשבים למגוונים ולשמורים ביותר מסוגם בעולם כולו. מאובני הדינוזאורים שנמצאו בו כוללים, בין היתר, בעלי אגן דמוי לטאה ובעלי אגן דמוי עוף. כן מצויים בפארק מאובנים של עצים, שרכים ושבטבטים. בעבר, מזג האוויר באזור היה לח וגשום, וגדלו בו גם עצי שיטה, גינקגו ודקל. מרבית המאובנים הועברו למוזיאונים שונים, ומקצתם מוצגים במוזיאון הקטן שהוקם בפארק.

כיום, הצמחייה בפארק דלילה ביותר, ומתבססת על מיני קקטוסים ושיחים נמוכים. עם בעלי החיים המצויים בו נמנים גואנקואים, מארות, שועלים, ננדואים, טינמיים, נצים ובזים.
== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
Ischigualasto03.jpg|מאובן של שרך
Ischigualasto01.jpg|
Ischigualasto Cancha de Bochas.jpg|
Ischigualasto02.jpg|סלע המכונה "הספינקס"
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20051018154023/http://www.lahueya.com.ar/index/parques/ischigualasto.htm מידע נוסף על הפארק] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארגנטינה: גאוגרפיה
קטגוריה:ארגנטינה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אמריקה הדרומית: אתרים פלאונטולוגיים
קטגוריה:סן חואן (פרובינציה)
קטגוריה:ארגנטינה: פלאונטולוגיה
קטגוריה:מקומות שנקראו על שם הירח
סיפור גן-העדן

סיפור גן-העדן (ביידיש: דאס בוך פון גן-עדן, הספר מגן-עדן) הוא סיפור סאטירי מאת איציק מאנגר ופורסם בוורשה בשנת 1939. הסיפור עמד על תפיסת גן העדן אצל היהודים אל מול הווי החיים הקשה שלהם בעיירות. גיבורו המרכזי הוא שמואל-אבא, מלאך שנולד על הארץ בלא ששכח את עברו בגן העדן, ומספר להוריו ולקומץ מאנשי העיירה את חוויותיו מחייו הקודמים שם. סיפוריו של שמואל-אבא מכים בהלם את השומעים, שכן מתברר שאין הבדל בין גן העדן לבין החיים עלי אדמות פרט לשליטה במלאך המוות, בניגוד לתפישת גן העדן האידילית שרווחה בזמנו אצל היהודים. במהלך הסיפור שזורים גם פזמונים רבים וחלקם אף הומוריסטים.

סיפור גן-העדן ידוע גם בשם פרשת חייו המופלאה של שמואל אבא אברבו.

==עלילת הספר==
שמואל-אבא, צעיר המתגורר בגן עדן, משתובב עם חברו משתינון, כשזה מספר לו שהוא שמע כי אחד המלאכים השיכורים קיבל משימה לנקוף על אפו של שמואל-אבא ולשלחו לארץ. מקור הנקיפה באמונה יהודית שטרם נולדים ויורדים אל הארץ, בא מלאך (ומלמד אותו כדי להקל על קליטתו במשך חייו, לאחר מיכן) מכה את הנולד הרך על אפו, כך שזה שוכח את כל שראה בגן העדן וגם מקבל את שני הפסים שבין האף לפה. שמואל-אבא לא רוצה לשכוח את שראה בגן העדן, ולכן מחליט לרקום מזימה נגד אותו המלאך שאמור לנקוף על אפו ולשלחו. הוא מערים עליו באמצעות אלכוהול ואף מזויף, כך שעולה בידו של שמואל-אבא להיוולד להורים ארציים בלא שנקף מלאך על אפו, ועל כן לא שכח את שקרה לו לפני היוולדו. מיד עם היוולדו מתחיל לדבר עם אימו ולחבב אותה, אך את אביו אוהב פחות שכן הוא אלים ובוטה.

אז מחליט שמואל-אבא לשתף את הוריו וקומץ ממכובדי העיירה בחוויותיו מגן העדן ופותח בסדרת שיחות ליליות שבכל אחת מהן הוא מספר על אירוע אחר שחווה בגן העדן. הוא פותח בחברותו עם מלאך אחר בשם משתינון וממשיך בסיפור על רוחות הרפאים שראה בגן העדן בליל שימורים שעבר. בערב זה הוא מתאר היתקלות של מלאך המוות עם מלאך אחר, שניסה למנוע ממנו לקחת את נפשה של צעירה בת 19 ולא הצליח בכך, וכן את פרלה המלאכית, שאהבתה נכזבה ומאז
היא סובבת בגן עדן בלילות כמשוגעת.

בערב שלאחר מכן, מספר שמואל-אבא על הרפתקה לילית אליה יצא עם חברו משתינון, באחוזותיו של דוד המלך, שם ראו את הנעשה בחדרי חדרים בין דוד לבת שבע ולאבישג, וכן את שאול המלך שבא להילחם על המלוכה שאבדה לו. בסתר אף פגשו באדם וחוה שביכו את מר גורלם בעקבות התפוח שאכלה חוה.

הספר מסתיים בסיפורו של שור הבר שברח מגן העדן היהודי לעבר גן העדן הנוצרי, ועל המהומה שנוצרה שכן כל הצדיקים לא ידעו מה יאכלו עתה כשיבוא המשיח. שמואל-אבא ומשתינון נשלחו לשמור עליו בגן העדן הנוצרי כדי שהשור לא ייטמא, ולאחר תקופת הבראה בו חזר השור לסורו, מלווים אותו חזרה לגן העדן היהודי וחוגגים עם כל הצדיקים את חזרתו.

==תרגומים והוצאות==
סיפור גן-העדן הופיע בוורשה ביידיש בשנת 1939 ותורגם להולנדית בשנת 1958, לגרמנית בשנת 1963. הספר יצא בעברית בשנת 1982 בתרגומו של ק. א. ברתיני ובהוצאת עם עובד. בשנת 1981 העלה התיאטרון הקאמרי עיבוד בימתי לספר בבימויו של שמואל בונים.

== לקריאה נוספת ==
* וולוול טשרנין, "בין אוטופיה לדיסטופיה: "ספר גן העדן" מאת איציק מאנגר", נכון: כתב עת לאוטופיה ולדיסטופיה בספרות, 1, אוקטובר 2018, עמ' 89-77.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:ספרי 1939
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:איציק מאנגר
מוטל

מוטל ב[[אריזונה, ארצות הברית]]
מוֹטֶל (מלון דרכים) הוא בית מלון הבנוי על שפת כביש ראשי, סביב מגרש חניה, באופן בו מכל חדרי המלון קל להגיע אל מכוניתיהם של המתארחים במלון. זוהי מילה מושאלת מאנגלית (Motel) שהיא הלחם של המילים מנוע (Motor) ומלון (Hotel).

מוטל על פי רוב הוא בניין בן קומה אחת או שתיים שלכל חדר בו יש כניסה פרטית ממגרש החניה. הלינה בו לרוב זולה ביחס למקובל בבתי מלון. המוטלים נפוצים במיוחד בארצות הברית, והם החלו להתפתח עם התרחבות השימוש במכונית. שנות ה-50 אשר אופיינו בעלייה תלולה בקצב סלילת הכבישים ובקצב החדירה של המכונית הפרטית למשקי הבית האמריקניים גרמו להתפשטות נרחבת בתפוצת המוטלים.

==ראו גם==
*פונדק
*אכסניה

==קישורים חיצוניים==

* 

*[https://m.youtube.com/watch?v=Pr5eKGDcYLU השיר: ׳אל תבכה, ילד׳] באתר: ׳יוטיוב׳.

*
קטגוריה:תחבורה
גדוד בגרמיאן

גדוד בגרמיאן (בארמנית: Բաղրամյան; בגאורגית: ბაგრამიან; ברוסית: Баграмяна) היה גדוד המורכב ברובו מארמנים המשינים שהתגוררו באבחזיה. הגדוד הוקם באבחזיה במהלך מלחמת אבחזיה (1992-1993) הם נלחמו לצד כוחות הבדלנים האבחזים. הגדוד נקרא על שמו של המרשל הארמני-סובייטי המוערך, הובאנס בגרמיאן (Քրիստափորի Բաղրամյան), והוקם במטרה להגן על הארמנים המתגוררים באבחזיה מפני ההפרזה בשימוש בכוח על ידי צבא גאורגיה. הגדוד נוסד בפברואר-מרץ 1993, ומפקדה הראשון היה ואגארשאק אראמוביץ' קוסין (Вагаршак Арамович Косян).

הפלוגה הארמנית הראשונה הוקמה בנובמבר או בדצמבר 1992. הגדוד נוסד לאחר קרב גגרה, לאחר שהיו כבר ארבע פלוגות ארמניות בכוחות הבדלנים האבחזים, על ידי שר ההגנה של אבחזיה הבדני. לגדוד התגייסו גם ארמנים ממקומות אחרים. אף על פי שרוב הגדוד היה מורכב מארמנים השתייכו לגדוד גם רוסים, אבחזים, גרמנים ואף אזרים.

הפעולה הראשונה של הגדוד התקיימה ב-15 במרץ 1993, וב-4 ביולי של אותה שנה, הועברו חיילי הגדוד, יחד עם מיליציה של קונפדרציית עמי ההר של הקווקז ומיליציות אבחזיות, לכאורה על ידי כוחות ימיים רוסיים, לעיר טקווארצ'לי והם החלו משם בצפון מחוז סוחומי לכיוון העיר סוחומי. עד לסוף יום המחרת, ה-5 ביולי, הם כבשו את שרומה, טאמישי וקמאני, וגרמו לאבדות כבדות בקרב הגאורגים. באותו שבוע השתתף הגדוד בטבח קמאני. בספטמבר של אותה שנה השתתפו בטבח סוחומי. לאחר מכן השתתף הגדוד גם בקרבות בגולריפש ואוצ'מצ'ירה, ובסופו של דבר נשלחו למחוז גאלי. לאחר מכן נשלח הגדוד לעמק קודורי ליד הכפר לאטה, שם ספגו אבדות כבדות.

ב-10 במאי 1998, במהלך מלחמת אבחזיה השנייה, נפתחה אש על מבנים של המנהלה ותחנת הכוח במזיאורי. איש לא נפגע בהתקפה. סוכנות הידיעות פריים ניוז שבסיסה בטביליסי, דיווחה כי ההתקפה בוצעה על ידי הגדוד. פקידים גאורגיים רשמיים האשימו כי הגדוד נשלח על ידי השלטונות הבדלניים של אבחזיה כדי לבצע פעולות ענישה וטיהור אתני במחוז גאלי המפורז, שרוב אוכלוסייתו גאורגים, ולצבא אבחזיה אסור היה להיכנס אליו. לאחר המלחמה בוטל הגדוד.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.abkhaziya.org/confer/bagramyan.html אבחזיה - ארץ נופש], באתר www.abkhaziya.org 
* [https://web.archive.org/web/20110521092454/http://www.regnum.ru/english/739111.html ארמניה מתכננת לכבוש את אבחזיה? האינטליגנציה הגאורגית מאשימה את הארמניה ברצח עם של גאורגים], "רגנום", 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הסכסוך האבחזי-גאורגי
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
לאון בן זקן

לאון בן זקן (בערבית: ليون بن زاكين; 31 בדצמבר 1928, טנג'יר - מאי 1977), היה רופא יהודי ידוע במרוקו שהפך לרופאו האישי של המלך מוחמד החמישי (סבו של המלך הנוכחי) ולשר היהודי הראשון בממלכה והממשלה הראשונה שלאחר קבלת העצמאות ב-1956. מונה תחילה כשר הדואר ולאחר מכן לשר הבריאות, תפקיד בו כיהן עד שנת 1958.

ב-1956, כאשר מרוקו קיבלה עצמאות, תפסו היהודים כמה תפקידים פוליטיים, כולל שלושה מושבים בפרלמנט ושר אחד בקבינט כשר הדואר והטלגרף. עם קבלת העצמאות, הסולטאן התעקש על מינויו של ליאון בן זקן, כשהקהילה היהודית לא הגיעה לידי הסכמה את מי לשלוח כנציג בקבינט. בד בבד עם מינויו הביע תמיכה בזכות היהודים להגירה, בתנאי שזה לא יכלול לחץ או פרופגנדה. הבעיה באותה עת הייתה ההתנגדות של גורמים שונים במרוקו להגירה המונית של היהודים שתשחק לידי הסוכנות היהודית, אך זכות ההגירה, לפחות על בסיס אינדבדואלי הוכרה. כמו כן, טען כי מרוקו ותוניסיה יוכלו להיות בעמדה של מתווך להסדר בין מדינות ערב לישראל, וכי אף על פי שלא יוכלו להביע זאת פומבית, המנהגים במרוקו לא חשים כל סימפתיה לנאצר או דיקטטורים אחרים במזרח התיכון.

הדעה הרווחת היא כי בזמן המאבק על העצמאות של מרוקו, נשאר נייטרלי, בשל המאבק הפנים קהילתי של היהודים, בין המודרניסטים, בוגרי "כל ישראל חברים" (AIU, אליאנס), הציונים והמסורתיים (סירב ב-1944, לחתום על מנשר העצמאות של מפלגת החרות "איסתיקלאל", שהתנגדה לכיבוש אך גם לבית המלוכה).

למרות מינויי זה, כצעד של רצון טוב כלפי היהודים, ליאון בן זקן לא שרד בתפקידו, כאשר בוצעו חלופי ממשלה, בפעם הראשונה במרוקו העצמאית ויהודים לא מונו יותר למשרות מיניסטריאליות (עד שנות ה-80).

==הערות שוליים==

קטגוריה:שרי ממשלת מרוקו
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים מרוקאים
קטגוריה:רופאים יהודים מרוקאים
קטגוריה:ילידי 1928
קטגוריה:נפטרים ב-1977
תמה

תֵּמָה (בלטינית: Thema; מיוונית עתיקה: θέμα שמקורה במילה τίθημι (טיתמי) – "לשים במקום") היא נושא, מסר או רעיון מרכזי ביצירה אמנותית (בספרות, אמנות פלסטית, מוזיקה, אדריכלות וכיוצא בזה), במחקר, בדיון, או ברעיון. בספרות תמה היא רעיון או נקודת מבט מרכזית בסיפור שאפשר בדרך כלל לסכם במלה אחת (למשל מאבק, אהבה, בגידה). דוגמאות טיפוסיות לתמה מהסוג הזה הן קונפליקט בין היחיד לחברה, אהבה נכזבת, מרד נעורים, השאפתנות ומחירה, מוסר וצביעות. 

התמה לרוב אינה מצוינת במפורש ביצירה, והיא ניתנת להסקה מבחינת הרעיונות השונים העולים מן היצירה.

==ביצירה ספרותית==
את התמה ניתן להסיק מבחינת השילוב בין העלילה, הרקע ומיקום העלילה, הדמויות (מהותן ואופיין) והקונפליקט ביצירה. התמה מהווה רקע לסיפור, וכולו מתבסס עליה ומשולב בה.

כך, לדוגמה, מחזהו של ויליאם שייקספיר "רומיאו ויוליה", המבוסס על ספרו של מטאו בנדלו "ההיסטוריה הטראגית של רומיאו ויוליה" מבוססים על תמות חוצות-תרבות של "הסכנות באי-ציות למשפחה/לחברה", "הסכנות העולות מחוסר יושר" ו"מורכבות הקונפליקט בין המוסר האישי לנורמה החברתית".

מרבית יצירות האמנות ויצירות הספרות מבוססות על תמות על-תרבותיות אלה, ולכן בני תרבויות שונות מסוגלים להבין ולהתקשר רגשית אל יצירות שנוצרו בתרבויות אחרות ובתקופות אחרות.

===טכניקות ספרותיות===
ישנן מספר טכניקות ספרותיות המשמשות להדגשת התמה שבבסיס הסיפור:

====לייטוורטשטיל ולייטמוטיב====
לייטוורטשטיל (מגרמנית: Leitwortstil) הוא שימוש מכוון במשפטים החוזרים על עצמם או במוטיב החוזר על עצמו - כך, לדוגמה, החזרה המצויה ב"אלף לילה ולילה" ומופיעה בראשית כל פרק ובסיומו מדגישה את התמה שבבסיס העלילה ומקשרת את הסיפורים השונים לתמת מסגרת אחת. ראו גם לייטמוטיב.

====מבנה תמטי====
מבנה תֵּמָטִי (באנגלית: Thematic patterning; על פי האקדמיה ללשון העברית: מבנה נוֹשְׂאִי) הוא מבנה ספרותי בו נושא מרכזי חוזר ומופיע שוב ושוב ברכיבים וחלקים שונים במהלך העלילה או בתוך יסודות ספרותיים שונים של המלל. ובמלים אחרות זהו שימוש במוטיב מסוים החוזר באלמנטים שונים או באירועים שונים בעלילה. לדוגמה: מוטיב החוזר ונשנה בכל אחד מ"סיפורי אלף לילה ולילה" הוא "אומץ" וגם "נאמנות". מוטיבים אלה מהווים תמה בבסיס הסיפור, וביחד - תמה לאוסף כולו. לפיכך סיפורים אלו כתובים במבנה תמתי, שנושאיו הם אומץ ונאמנות.

==תמות באדריכלות==
תמה יכולה להיות רעיון הנמצא בבסיסו של מבנה אדריכלי מסוים או אף בבסיסו של תכנון אורבני אזורי. התמה משלבת בתוכה את הרעיונות השונים המרכיבים את המתחם ולרוב אינה גלויה על פניה.

לדוגמה: בניין בית המשפט העליון בירושלים, בנוי בסגנון האופייני לתקופת בית המקדש השני, אולם בבסיס המבנה שלוש תמות: הקשר ההיסטורי לירושלים, הקשר הרוחני לצדק - תמה של הצדק כפי שהוא מופיע בפסוקים שונים בתנ"ך, ותמה אוניברסלית של צדק. תמה זו משתקפת באלמנטים שונים של המבנה ומבחירת מיקום החלונות והעיטורים של המבנה, ומשפיעה על מראהו הכללי של המבנה ועל הסגנון בו נבנה. כך לדוגמה, חומת האבן החוצה את המבנה ובה שערים הבנויים בסגנון תקופת הבית השני מסמלת מחד את חומת ירושלים ואת הכותל המערבי (התמה ההיסטורית), את שערי העיר אליהם באו בתקופת התנ"ך לקבל צדק (התמה הרוחנית לאומית), ואת השערים הפתוחים כיום לכל המבקש צדק (התמה האוניברסלית), וכך לדוגמה גם אמת המים בחצר המבנה מסמלת את מקורה של ירושלים סביב מעיין הגיחון ואת נקבת חזקיהו (התמה ההיסטורית), את קו הצדק שהוא ישר (תמת הצדק בתנ"ך - התמה הלאומית), ואת הקו הישר המוליך למסקנה אחת צודקת (התמה האוניברסלית).

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:אמנות
קטגוריה:טכניקות ספרותיות
הודאת בעל דין

הודאת בעל דין כמאה עדים דמי הוא כלל בדיני ממונות בהלכה, לפיו דברי אדם הנאמרים לחובת עצמו נאמנים יותר מכל דבר אחר, ומתחייב ממון על פי דבריו.

מקורו של כלל זה והדיונים המרכזיים סביבו מופיעים במסכת קידושין ובמסכת סנהדרין.

== מקור הדין וטעמו ==
כמקור לדין הודאת בעל דין מביא רש"י את הפסוק , שממנו למדין את דין מודה במקצת – מכך שיש דין מודה במקצת ניתן להבין שיש משמעות להודאת בעל דין.

ישנן ארבע שיטות מרכזיות לטעם הדין של מודה במקצת:

# נאמנות במיגו – היות שלאדם יש את האפשרות לשלם ולחייב את עצמו הוא נאמן לטעון טענות חיוב לעצמו.
# התחייבות – הודאת בעל דין הוא חוב חדש, והמודה באמת לא נאמן.
# נאמנות מגזרת הכתוב שנלמדת מהפסוק "אשר יאמר כי הוא זה".
# שוויה אנפשיה – אדם נאמן על עצמו בעניין איסורים, ובית דין מפרישים אותו מאיסור גזל.

== טענות פטור מהודאת בעל דין ==
אם הודאת בעל דין לא הייתה בפני התובע הנתבע יכול לטעון שלא התכוון להודות אלא לגרום לאנשים לחשוב שהוא פחות עשיר, ויש שאומרים שגם אם התובע היה בזמן ההודאה אלא שהתובע לא תבע אותו אלא הוא הודה מעצמו יכול לטעון שרצה לגרום לאנשים לחשוב שהוא פחות עשיר.

אם הנתבע לא ידע שהוא מודה בפני עדים, יכול לטעון שהודאתו לא הייתה ברצינות, ואם לא טען אין טוענים לו, אבל ליורשים טוענים, ואם טען לא היו דברים מעולם נחלקו אמוראים ולהלכה מניחים ששיטה בו ודברים לא חשובים אנשים שוכחים.

== פרטי הדין ==
* טענו חיטין והודה לו בשעורין – אם התובע תבע משהו אחד והתובע הודה לו במשהו אחר, פטור מלשלם על מה שהודה.
* חב לאחריני – במקרה בו כתוצאה מההודאה נוצר גם חוב לאחרים, אפילו שהמודה מחייב גם את עצמו - עדיין אינו נאמן לגבי אחרים. מצב זה מוגדר בתלמוד "חב לאחריני".
* אין אדם משים עצמו רשע – אדם נאמן לחייב את עצמו בבית דין רק ממון ולא עונשים אחרים (מיתה, מלקות, גלות ועוד), גם חיובי ממון שהם מדין קנס אדם אינו יכול לחייב בהודאתו (אלא להפך, הוא נפטר מהם גם אם יבואו עדים, מדין מודה בקנס פטור).
* "אתם עדי" - המודה שהוא חייב לחברו, יכול לחזור בו ולטעון "משטה הייתי בך", אלא אם כן הודה בפני בית דין או בפני שני עדים שאמר להם "אתם עדי".

== ראו גם==
*אודיתא
* אין אדם משים עצמו רשע
* מודה במקצת
* פלגינן דיבורא

==קישורים חיצוניים==
* (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם)
* אסופת מאמרים בנושא [http://asif.co.il/?page_id=33515 הודאת בעל דין], באתר ספריית אסיף
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משפט עברי: דיני ראיות
קטגוריה:מונחים תלמודיים