יחסי דרום אפריקה – מלאווי

יחסי דרום אפריקה–מלאווי הם היחסים הבילטרליים בין דרום אפריקה לבין מלאווי. היחסים של דרום אפריקה עם מלאווי החלו להתקיים בשנת 1967, והם היחסים הביליטרליים הראשונים שמדינה אפריקאית עצמאית כלשהי החלה לקיים עם דרום אפריקה.<ref></ref> מלאווי מחזיקה נציבות עליונה בפרטוריה,<ref></ref> ודרום אפריקה מחזיקה נציבות עליונה בלילונגווה.<ref></ref>

שתי המדינות הן רפובליקות בחבר העמים הבריטי<ref></ref> וחברות האיחוד האפריקאי<ref></ref> וה-G77.<ref></ref>

==היסטוריה==
===יחסים בתקופת הקולוניאליזם===
בזמן תקופת הקולוניאליזם באפריקה, מלאווי ייצאה כוח עבודה למכרות בדרום אפריקה.<ref name=":0"></ref><ref></ref>

===ימי האפרטהייד (1964–1994)===
ייצוא כוח העבודה ממלאווי למכרות בדרום אפריקה המשיך להתקיים גם לאחר שמלאווי קיבלה עצמאות, בשנת 1964.<ref></ref><ref name=":0" /><ref></ref> תושבי מלאווי נתפסו כעובדים חשובים במכרות דרום אפריקה בשל כישוריהם, משמעת העבודה שלהם וחוסר הלוחמנות שלהם.<ref></ref><ref></ref>

בהתאם למדיניות שהנהיג נשיא מלאווי הייסטינגס באנדה, מלאווי הייתה המדינה היחידה ששמרה על יחסים הדוקים עם דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד, עד לתחילת שלטונו של נלסון מנדלה ב-1994.<ref></ref> הייסטינגס באנדה היה נשיאה הראשון של מדינה באפריקה שביקר בדרום אפריקה, בשנת 1971.<ref></ref> הוא היה גם המנהיג הראשון שביקר בדרום אפריקה מאז שביקר בה ב-1947 ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת. יחסיו החמים של באנדה עם דרום אפריקה גרמו למנהיגים פאן-אפריקאיים אחרים להתרחק ממנו. בביקורו בדרום אפריקה, הוא קרא תיגר על מנהיגים אחרים בארגון אחדות אפריקה. טנזיה קראה לחרם על מלאווי בעקבות הקשרים הללו. בעיתון שפורסם בקניה נכתב כי מעשיו של באנדה "מניעים רכבת של אירועים דיפלומטיים שלא יתרמו כהוא זה לשחרורם של מיליוני אנשים שחורים, החיים עדיין תחת הדיכוי הלבן". בתגובה לתגובות אלה שקיבלה מלאווי, טען באנדה כי שאר המנהיגים לוקים בצביעות, שכן הם מטיפים לאחדות ולשוויון בעוד שהם מדכאים את בני עמם.

===סיום תקופת האפרטהייד (1990–1994)===
בתקופת המעבר, הן עבור מלאווי - מעבר ממפלגה אחת לדמוקרטיה רב-מפלגתית, והן עבור דרום אפריקה - מעבר מאפרטהייד לדמוקרטיה רב-מפלגתית, עתיד היחסים של ממשלת מלאווי עם דרום אפריקה לא היה ידוע עקב יחסיה של מלאווי בעבר עם ממשלת האפרטהייד. חלק ממנהיגי התנועה נגד האפרטהייד לא תמכו בממשלת בנדה או בהמשך קיום הקשרים עם מלאווי. דרום אפריקה הייתה שותפת הסחר הגדולה ביותר של מלאווי וסיפקה מקום תעסוקה לפועלים מלאוויים רבים, כך שהיחסים עם דרום אפריקה עדיין היו חיוניים למלאווי. מ-1988 עד 1992, כ-13,000 מהגרי עבודה מלאוויים הושבו בכוח מדרום אפריקה למלאווי. ההסבר הרשמי להחזרת העובדים היה ש-200 מלאוויים נמצאו חיוביים ל-HIV בשנתיים שקדמו לכך. עם זאת, רבים מאמינים שזה נבע מהצורך לפטר פועלים במהלך המשבר בתעשיית הכרייה של דרום אפריקה.<ref></ref>

ממשלת מלאווי עשתה מאמצים לשקם את יחסיה עם דרום אפריקה על ידי אירוח מנהיג הקונגרס הלאומי האפריקני, נלסון מנדלה. הביקור התאפשר הודות למאמצים של דיפלומטים מלאוויים תושבי דרום אפריקה, כולל השגריר בפועל פרסי קצ'יפנדה. זמן קצר לאחר מכן נחשף שהייסטינגס באנדה סייע בחשאי לקונגרס הלאומי האפריקני בתקופת האפרטהייד. ממשלת מלאווי הבטיחה תמיכת בחירות והמשך תמיכה בממשלת הקונגרס הלאומי האפריקני, והיחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נמשכו.

===לאחר תקופת האפרטהייד (מאז 1994)===
לאחר הבחירות הרב-מפלגתיות הדמוקרטיות הראשונות שהתקיימו הן בדרום אפריקה והן במלאווי ב-1994, היחסים בין המדינות השתפרו. בשנת 2008, הממשלות של שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות שנועד לשפר את היחסים בין המדינות באמצעות שיפור שיתוף הפעולה הביטחוני.<ref>[http://allafrica.com/stories/200802251310.html Country, Malawi to Enhance Defence Co-Operation] by Bathandwa Mbola, BuaNews, 25 February 2008</ref> הנפקת אישורי עבודה במלאווי הפכה לבעייתית כאשר דרום אפריקה ניסתה ליצור מקומות עבודה לדרום אפריקאים שהתגוררו במלאווי.

בוועדת האמת והפיוס טען פרדריק וילם דה קלרק, נשיא דרום אפריקה שביטל את האפרטהייד במדינה, שאמנם לסנקציות ולבידוד של הקהילה הבינלאומית היה חלק בפירוק האפרטהייד, אך פעמים רבות הם גרמו לעיקוב הרפורמה במקום לקידומה. לטענתו, ההחלטה של מלאווי לשלוח דיפלומטים שחורים לפרטוריה הייתה הרבה יותר אפקטיבית בחשיפת האבסורדים הלוגיים והלוגיסטים של האפרטהייד מאשר ההחלטות של האומות המאוחדות.<ref></ref>

==הערות שוליים==

קטגוריה:דרום אפריקה: יחסי חוץ לפי מדינה
קטגוריה:מלאווי: יחסי חוץ לפי מדינה