OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קדאיף

מפעל לייצור קדאיף בטורקיה
[[בקלווה עם אטריות קדאיף]]

אטריות קדאיף הן אטריות דקיקות העשויות מבלילת קמח ומים אשר נמזגת דרך מסננת על גבי מגש מתכת עגול ולוהט בבישול קצר מאוד ומשמשות כבסיס להכנת קינוחים מזרח-תיכוניים ומאכלים אחרים. מקור האטרייה הוא טורקי והוא היה נפוץ בגבולות האימפריה העות'מאנית בשמו הטורקי "קדאיף". נוכח טעמן הנייטרלי של האטריות הן משמשות בעיקר להכנת מאכלים חלביים מתוקים או מלוחים, ובהם: בקלאווה, כנאפה, כמצע לעוגות, כקישוט להגשת תבשילים שונים ועוד. לעיתים רחוקות משמשות גם עבור מאכלים בשריים.
שערות קדאיף ב[[כנאפה]]

== תהליך הייצור ==
בעבר היו מיוצרות באופן ידני ללא מכונה ולאחר מכן באופן חצי-אוטומטי. כיום אטריות הקדאיף מיוצרות בתהליך תעשייתי לעיתים אף באופן אוטומטי לחלוטין ללא מגע יד אדם ואף במכונות ביתיות ובחלק ממדינות המזרח התיכון והן נמכרות בשווקים באריזות אטומות המיועדות לאחסון בדרך כלל בהקפאה אשר שומרת על פריכותן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מאכלים
קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
קטגוריה:המטבח הטורקי: קינוחים
קטגוריה:המטבח הערבי: קינוחים
Girl (שיר של הביטלס)

"Girl" (בעברית: "נערה") הוא שיר של להקת הביטלס הנושא את הקרדיט הקבוע "לנון-מקרטני". השיר הולחן על ידי לנון ומקרטני בביתו של לנון בקנווד, לפי רעיון בסיסי של לנון, כשמקרטני שותף בכתיבת המילים וחלק מהלחן. השיר יצא בדצמבר 1965, כחלק מהאלבום Rubber Soul.

== תוכן ==
הדובר בשיר מקונן על־כך שנערתו ממררת את חייו בתפישותיה הנוקשות לגבי החיים, ובאי אהבתה אותו. מהשיר משתקפת תחושתו המרירה של לנון כלפי חיי הנישואים שלו, מרירות שמצאה ביטוי גם בשיר "Norwegian Wood", אף כי חלק מהביטויים המרירים ביותר הם דווקא משל מקרטני, שהקשר הרומנטי הסבוך שלו עם ג'יין אשר מצא ביטוי בתקליט Rubber Soul בשיר "I'm Looking Through You".

הדובר בשיר מקונן על־כך שהוא אוהב את נערתו יתר על המידה. הנערה מאכזבת אותו תדירות, מפגינה אליו יחס צונן, ומפגינה קרירות מינית, אך כאשר הוא מבקש לעזבה היא פורצת בדמעות ומבטיחה להשתנות והדובר "מאמין לה/ אחרי כל זה, אני לא יודע מדוע."

== עיבוד ==
השיר כתוב בסולם דו מינור, וכולל מעברים תכופים בין הסולם המינורי למקבילה המז'ורית שלו (מי במול מז'ור). מעבר כזה טיפוסי לכתיבתם של לנון ומקרטני כאחד, ואילו הסולו הכלי הבא לקראת סופו של השיר דומה לשיר אחר שכתב לנון, "You've Got Hide Your Love Away". לנון ביקש להעניק לשיר תחושה אינטימית וביקש כי אנחות הצער שלו ונשימותיו יישמעו בבירור. באולפן, הושגה מטרה זו באמצעות הצגת דוחס קול מיוחד על קולו של לנון, שאחר־כך הקליט שוב את התפקיד הקולי.

הפזמון בשיר אינו מהיר בהרבה מהבית, וכדי להעניק לו תחושה דינמית יותר מלווים מקרטני והאריסון את שירתו של לנון בחזרה קצבית ובקצב כפול על ההברה "tit". החזרה הקצבית הייתה התחכמות פנימית של חברי הלהקה, אל מול המפיק ג'ורג' מרטין, בהמרת "dit" ב-"tit" (באנגלית, שד).
== מצעדים ==
{| class="wikitable"
|+מצעדי כל הזמנים
!ארגון
!שם
!מיקום
|-
|כאן 88
|מצעד שירי הביטלס של כאן 88
|38
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.delta.ro/beatles/lyrics/pgirl.html מילות השיר]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1965
קטגוריה:בלדות משנות ה-1960
קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים ביקורתיים על הדת
קטגוריה:בלדות פולק
קטגוריה:בלדות רוק
לא בלי בתי

"לא בלי בתי" (באנגלית: Not Without My Daughter) הוא ספר שנכתב על ידי הסופרת בטי מחמודי. הסופרת מתארת בספר את חייה שלה כאישה אמריקאית אשר מתאהבת באזרח אמריקאי-איראני ונקלעת למציאות דתית וחברתית קיצונית באיראן בראשית תקופת שלטונו של רוחאללה ח'ומייני. הספר תורגם מאנגלית על ידי המשורר והמתרגם עמשי לוין ויצא לאור בהוצאת כנרת.

==עלילה==
בטי, אמריקאית גרושה ואם לשני בנים, הכירה את מודי (קיצור שמו -סייד בוזורג מחמודי) בבית חולים. הקשר ביניהם התהדק, מודי טיפל וסעד אותה ולאחר מכן הם נישאו. בטי ומודי ניהלו חיי נישואים שגרתיים ונולדה להם בת. לאחר שמודי מפציר בבטי, היא מסכימה שיבקרו למשך שבועיים בלבד במולדתו איראן כדי להכיר אותה ואת בתם מהטוב למשפחתו. בתום שבועיים באיראן, מודי מודיע לבטי כי הם יישארו באיראן לתמיד.

התקופה הייתה תחילת שלטונו של ח'ומייני, שהתאפיינה במעבר מהיר מהחוק האזרחי לחוק האסלאמי הקיצוני. בתקופה זו המשטרה החשאית החלה לעצור אזרחים שנהגו שלא על פי חוקי האסלאם ובעיקר נשים שלא לבשו צ'אדור (גלימה ארוכה שחורה שמכסה את הגוף כולו, בדומה לבורקה). על פי החוקים החדשים הנשים והילדים הפכו לרכושו של הגבר שהיה רשאי לצוות עליהם את רצונו ואף לנקוט כלפיהם באלימות.

מודי החל לנקוט כלפי בטי באלימות והחזיק בה ובמהטוב שהייתה בת חמש בהסגר. הוא הרשה להן לצאת מהבית בליווי צמוד בלבד. הכבוד שרחשה בטי לבעלה נעלם והיא החלה לנטור לו טינה. לאחר 18 חודשים בתנאים קשים, בטי ומהטוב הצליחו להימלט דרך ההרים והגיעו לטורקיה שם נעזרו בשגרירות ארצות הברית וחזרו בסופו של דבר למישיגן שם התאחדו עם משפחתה של בטי.

==בטי מחמודי לאחר הבריחה==
לאחר שמחמודי חזרה לארצות הברית היא כתבה את ספרה על החיים באיראן. היא השתתפה בהרצאות על ילדים חטופים והשתתפה בהכנת סרט שנעשה על פי סיפור חייה בשנת 1991. הסרט צולם בישראל (בתל אביב ביפו העתיקה ובעכו בחאן אל-עומדאן) במשך שבעה שבועות. כוכבת הסרט, שגילמה את בטי מחמודי, הייתה סאלי פילד.

לאחר מכן הוציאה מחמודי ספר נוסף בשם "למען אהבת ילדי" שהוא סיפור ההמשך של "לא בלי בתי". הספר מספר על המאורעות אחרי שחזרה למשפחתה בארצות הברית, על הפחד שמודי יחזור, על מסעותיה בעולם לקידום הספר, ועל האנשים שפגשה במהלכם.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ספרי 1987
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
טומאת מת

טומאת מת בהלכה היא אחת מסוגי הטומאה, הבאה על ידי גופת אדם מת או חלק מגופתו. טומאה זו מוגדרת אבי אבות הטומאה. המת יכול לטמא אדם, כלים, אוכלין או משקין.

== מקור הדין ==
בפרשת חוקת אומר ה' למשה ולאהרון: 

==פרטי ההלכות==
===טומאת מגע===

אדם שמת מטמא כל אדם הנוגע בו או נושא (מרים או מזיז) אותו, בין אם המת היה איש או אישה, גוי או יהודי, גדול או קטן, ואפילו עובר (שהריונו נמשך לפחות ארבעים יום). אדם או כלים שנגעו במת נקראים טמא מת, וטומאתם נמשכת שבעה ימים מיום הנגיעה במת ("טומאת שבעה"), ובמהלך שבעת הימים יש להזות על הטמא מאפר פרה אדומה.
===טומאת אוהל===

קיים אופן נוסף בו המת מטמא את השוהים בקרבתו, והוא טומאת אהל, כאשר האדם נמצא עם המת תחת אותה קורת גג. לגבי טומאת אהל ישנה מחלוקת תנאים וראשונים, האם היא קיימת רק במת יהודי או גם במת גוי. גם קברו של המת מטמא את הנוגע בו או מאהיל עליו, גם אם לא האהיל מעל גופת המת שבתוכו.

===טומאת משא===

כן מטמא המת את מי שמסיט אותו או את מי שנושא אותו, טומאה זו נקראת טומאת משא.
===טומאה רצוצה===

טומאה הנמצאת במקום שאין לה חלל טפח להתפשט, נחשבת לטומאה רצוצה, שעל פי הלכה למשה מסיני היא מתפשטת והולכת עד הרקיע.
===טומאת אוהלים===
טומאה נוספת הנובעת מן המת היא טומאת אוהלים: אהל עראי שנמצא בו מת - נעשה בעצמו "אב הטומאה". לעומת זאת, בית קבע שהמת נמצא בו - אינו נטמא, אלא רק אנשים וחפצים שנמצאים בו טמאים. בעניין זה יש להבדיל בין המושג "טומאת אוהל", שפירושו שהמת מעביר טומאה לכל מי שנמצא איתו תחת אותה קורת גג לבין המושג "טומאת אוהלים", שהתייחד לדין זה שהאוהל עצמו נטמא. על כך אומרת המשנה המפורסמת: "כל היוצא מן העץ אינו מיטמא טומאת אוהלים אלא פשתן", כלומר: כל חומר מן הצומח שעושים ממנו מבנה - דינו כבית קבע, שאינו נטמא בעצמו אלא רק מעביר את הטומאה למה שבתוכו, פרט לפשתן, שגם הוא עצמו נטמא.

==הדבר המטמא==
לא רק גופת מת שלמה מטמאת, אלא גם חלקים מסוימים מן המת: כזית מבשרו. אבר שלם (הכולל בשר, גיד, ועצם) גם אם אין בו כזית (למשל - אחד מפרקי האצבעות). עצמות שמייצגות את האדם בכללו, כדוגמת: גולגולת או שידרה. רביעית מדם המת. עצמות קטנות, החל מגודל שעורה ומעלה (כס"מ אחד), מטמאות טומאה קלה יותר: רק לנוגע בהם או נושא אותם, אך לא בטומאת אהל (ראו להלן: דרכי ההיטמאות). גם אבר שנחתך מאדם חי נחשב כאבר מן המת, ומטמא כמותו. לאחר שבשר המת הרקיב, הוא מטמא רק בשיעור גדול של "מלא תרווד", וגם זאת רק בטומאת משא וטומאת אוהל, אבל אין הרקב מטמא במגע, מכיוון שפירורי הרקב אינם מחובר זה לזה.

==דרגות הטומאה במת==
אדם וכלים (פרט לכלי חרס) שנוגעים במת נקראים "טמא מת" ונעשים בעצמם "אב הטומאה", המטמא אדם וכלים, ולפיכך המת נקרא "אבי אבות הטומאה". כינוי זה אינו מופיע בדברי חז"ל, אלא לראשונה בפירוש רש"י שיצר את המינוח הזה לבטא את הדין המוסכם.

במקרים מסוימים גם הכלי הנוגע במת נעשה "אבי אבות הטומאה", ודין זה נקרא "חרב הרי הוא כחלל". קיימת מחלוקת בראשונים בפרטי דין זה: האם מדובר על כלי מתכת בלבד או על כל הכלים פרט לכלי חרס. מחלוקת נוספת, מהם הדרכים שבהן ה"חרב" מטמאת: האם רק במגע או גם במשא. או אפילו באהל. הדעה המקובלת בנושא זה היא שהכלי שנטמא מן המת מטמא כמת אפילו לאחר שנפרד מן המת, יש שטענו שעל פי מקורות חז"ל הכלי שנגע במת מטמא כמת רק בעודו צמוד למת, ואילו לאחר שפרש מן המת - הרי הוא אב הטומאה רגיל, ולא "אבי אבות הטומאה".

==הערות שוליים==

קטגוריה:טומאת מת
מת
קטגוריה:פטירה ואבל ביהדות
קטגוריה:פרשת חקת
איריס צ'אנג

איריס צ'אנג (באנגלית: Iris Shun-Ru Chang; 28 במרץ 1968 - 9 בנובמבר 2004) הייתה סופרת ועיתונאית אמריקאית, שעמדה בראש קבוצת פעילים קטנה שלחמה נגד מה שכינתה "קשר השתיקה" האופף את הטבח והאונס ההמוניים בננקינג. כבת למשפחה סינית שנמלטה מאימי הכיבוש היפני, היא תיעדה את סיפורי האימים ופרסמה ב-1997 ספר שזכה לתהודה רבה: "האונס של ננקינג" ("The Rape of Nanking").

הספר מביא את סיפור המעשה מ-3 זוויות ראייה: זווית הראייה של החיילים היפניים שביצעו את המעשים, זווית הראייה של הקורבנות הסיניים וזווית הראייה של קבוצת אזרחים אירופאיים ואמריקאים אשר לא עזבו את העיר ויצרו אזור ביטחון שהציל בסופו של דבר מאות אלפי אנשים.

הספר מביא גם את סיפורו של הנאצי ג'ון ראבה, אזרח גרמני אותו מכנה צ'אנג "אוסקר שינדלר הסיני", שהתגורר ברובע הזרים בננקינג והציל באופן אישי אזרחים רבים.

מעבר לתיאור הטבח ההמוני, מנתחת הסופרת את תרבות המלחמה היפנית המזלזלת לטענתה באופן בוטה בחיי אדם ומאשימה הן את המזרח והן את המערב (כל אחד מסיבותיו הוא) בהשתקת הפשע הנורא, השתקה בה היא רואה אונס ופשע נוספים.

צ'אנג התאבדה בגיל 36, גופתה נמצאה ב-11 בנובמבר 2004 ירויה בתוך מכוניתה בעיירה לוס גאטוס בקליפורניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מתאבדות: פעילות פוליטיות
קטגוריה:מתאבדות אמריקאיות
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:פעילות פוליטיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1968
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2004
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
ג'רום רובינס

ג'רום רובינס (באנגלית: Jerome Robbins;
11 באוקטובר 1918, ניו יורק – 29 ביולי 1998, ניו יורק) היה רקדן בלט וכוריאוגרף יהודי-אמריקאי. זכה בפרס האוסקר על בימוי הסרט "סיפור הפרברים". הוא עבד שנים רבות בברודוויי, ושיתף פעולה גם עם להקת "בת שבע" מישראל.

==קורות חיים==
=== ג'רום רובינס איש הבלט ===
בשנת 1937 הופיע כרקדן בהפקת "האחים אשכנזי" על ידי התיאטרון האידי האמנותי.

בשנת 1940 התקבל לתיאטרון הבלט שזה אך נוצר ואשר היום קרוי תיאטרון הבלט האמריקאי שם הפך מהר מאוד לסוליסט ולכוריאוגרף.

בשנת 1949 עזב רובינס את תיאטרון הבלט והצטרף ללהקתם החדשה של לינקולן קירסטין וג'ורג' בלנשין-בלט העיר ניו יורק שם מיד נקרא מנהל אמנותי שותף עמית.

עזב לתקופה את בלט העיר ניו יורק והקים להקה משלו: בלט ארצות הברית.

בשנת 1969 הוא חזר לבלט העיר ניו יורק שם הוא חלק עם ג'ורג' בלנשין את תפקיד הבלט מסטר.

בשנת 1983 לאחר מותו של בלנשין חלק רובינס ביחד עם פיטר מרטינס את הניהול האמנותי של בלט העיר ניו יורק.

בין תפקידיו כסוליסט: תפקיד פטרושקה-המריונטה הטרגית ביצירת הבלט פטרושקה של פוקין וסטרווינסקי, תפקיד שנרקד במקור על ידי ואצלב ניז'ינסקי. תפקיד אלפונסו – המאהב הספרדי בבלט האחרון כחול הזקן של מיכאל פוקין (1941), תפקידו של ליאוניד מאסין בבלט "הכובע משולש הפינות" (1943), תפקיד ראשי בבלט: "הבן האובד" של בלנשיין.

כוריאוגרפיות: למוזיקה מקורית של ליאונרד ברנשטיין: פנסי פרי (1944), תעתיק (1946), עידן החרדה (1951), הדיבוק (1974)
למוזיקה מקורית של מארק בליצשטיין: האורחים (1949).

=== ג'רום רובינס איש ברודוויי ===
בשנת 1946 רובינס וברנשטיין השתתפו ביצירת on the town, על בסיס יצירת הבלט שלהם פנסי פרי.
בשנת 1957 שיתוף הפעולה שלו עם ליאונרד ברנשטיין הניב את סיפור הפרברים – רובינס אחראי על הבימוי הכוריאוגרפיה והרעיון.
בשנת 1964 הוא יצר את כנר על הגג.

;יצירות נוספות בברודוויי:
* "המלך ואני" (1951) – כוריאוגרף
* "פיטר פן" (1954) – במאי וכוריאוגרף
* "פעמונים מצלצלים" – במאי בתפקיד הכוריאוגרף: בוב פוסי
* "ג'יפסי" (1959) – במאי וכוריאוגרף
* "אמא קוראז' וילדיה" (1963) – מפיק ובמאי

=== ג'רום רובינס והקולנוע ===
בשנת 1956 יצר את הכוריאוגרפיה לסרט "המלך ואני".

בשנת 1961 קיבלו ג'רום רובינס ורוברט וייז את פרס האוסקר על הסרט סיפור הפרברים בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר, על סרט זה רובינס קיבל אוסקר נוסף לשם כבוד על כוריאוגרפיה.

===ג'רום רובינס וישראל===
בשנת 1953 הוא שכנע את אנה סוקולוב להירתם במקומו לביסוס מקצועיותה של להקת ענבל.

בשנת 1969 הוא העמיד עבור להקת בת שבע את עבודתו תנועות.

בשנת 1977 ביצעה להקת המחול בת שבע את עבודתו אחר הצהריים של פאון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [https://web.archive.org/web/20070216143233/http://www.abt.org/education/archive/choreographers/robbins_j.html עבודותיו של רובינס], באתר ABT
* [http://www.nycballet.com/company/history/robbins.html ג'רום רובינס], באתר NYCB
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:זוכי אוסקר: הבימוי הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:זוכי פרס דונלדסון
קטגוריה:זוכי פרס טוני: במאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: כוריאוגרפים
קטגוריה:רקדנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:כוריאוגרפים אמריקאים
קטגוריה:כוריאוגרפים יהודים
קטגוריה:להט"בים יהודים
קטגוריה:רקדני בלט אמריקאים
קטגוריה:רקדני בלט יהודים
קטגוריה:רקדנים להט"בים
קטגוריה:תיאטרון מחול
קטגוריה:זוכי פרס מרכז קנדי
קטגוריה:אישים המופיעים ברשימה השחורה של הוליווד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
ויליאם ס. בורוז

ויליאם ס. בורוז (באנגלית: William S. Burroughs; 5 בפברואר 1914 – 2 באוגוסט 1997), סופר, מסאי, מבקר תרבות, צייר ואמן ספוקן וורד אמריקאי. יחד עם דמויות נוספות כמו ג'ק קרואק, אלן גינסברג, הרברט הנקה ופיטר אורלובסקי היה חלק מדור הביט. חלק ניכר מכתביו של בורוז מבוסס על חוויותיו האישיות, התנסותו בסמים שונים וניסיונות הגמילה שלו. בורוז היה הומוסקסואל גלוי.

== קורות חייו ==
בורוז נולד בסנט לואיס. בשנת 1951 הרג בשוגג את בת זוגו ג'ואן וולמר בבר במקסיקו במהלך משחק בשם "שעשוע בסגנון וילהלם טל", שבו ניסה לירות בכוס זכוכית שהניח על ראשה. אחיו, שהגיע לבקרו בכלא, הצליח לשחד פקידי ממשל וסוהרים כדי לשחררו בערבות, ובורוז נמלט בחזרה לארצות הברית לפני תום משפטו. הוא הורשע שלא בפניו ונידון לשנתיים מאסר. 

שנים לאחר מכן טען בורוז כי לאירוע הירי הייתה השפעה מכריעה על החלטתו להתמקד בכתיבה, אם כי הוא החל לכתוב עוד בשנת 1945.

ספרו הראשון ג'אנקי, שיצא לאור בשנת 1953, מתאר בגוף ראשון את חייו של מכור להרואין. את הספר החל לכתוב בהשפעת ידידו אלן גינסברג, ששימש עבורו גם עורך וסוכן ספרותי. בורוז פרסם את הספר בתחילה תחת שם העט ויליאם לי בהוצאת הספרים הקטנה Ace Books, שהוציאה עד אז בעיקר ספרי קומיקס, סיפורי פשע אמיתיים וסיפורים בלשיים. לאחר שזכה לפרסום בינלאומי בזכות ספרו ארוחה עירומה, הודפס הספר במהדורות חוזרות בשנות ה-60 ובשנות ה-70. בשנת 1962 הספר ארוחה עירומה נאסר למכירה בבוסטון ארצות הברית בשל גסות, אם כי ארבע שנים מאוחר יותר בית המשפט העליון במסצ'וסטס ביטל את ההחלטה והספר חזר להימכר. זה היה המשפט האחרון בנושא צנזורה בספרות שנערך בארצות הברית. הוא ציין שהושפעה מדנטון וולץ' והקדיש לו אחד מספריו.

בשנת 1991 הופקה גרסה קולנועית לספר בבימויו של דייוויד קרוננברג.

ב-1984 זכה לעיטור אביר במסדר האמנויות והספרות של צרפת.

בורוז נפטר ב-2 באוגוסט 1997 מסיבוך של התקף לב שעבר יום קודם לכן. כמה אסופות של כתביו התפרסמו מאז מותו, ודיונים אודות כתביו ואישיותו מתקיימים בעשרות רבות של אתרי אינטרנט. מספר סרטים ותוכניות טלוויזיה נעשו על חייו ובהתבססות על כתביו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://readingmachine.co.il/home/books/book_800_954/chapter01_3780844 קטע מעדותו של אלן גינזברג במשפט על "ארוחה עירומה"]
* [https://web.archive.org/web/20170101235907/http://www.hasharat.co.il/html/article_3590.php מי מפחד מוויליאם ס. בורוז?]
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דור הביט
קטגוריה:אמני ספוקן וורד
קטגוריה:ביסקסואלים אמריקאים
קטגוריה:מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:פעילים למען לגליזציה של סמים קלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
שבתאי קור

עטיפת ספרו של שבתאי קור - נהג חדש
שבתאי קור (נולד ב-29 באפריל 1981), הוא עיתונאי בעל טור ישראלי, תלמיד ישיבה לשעבר, שפרסם ספר אוטוביוגרפי על יציאתו בשאלה.

== קורות חייו ==
שבתאי קור נולד בשם שבתאי קורדובה, למשפחה חילונית ביפו. בהיותו ילד חזרה משפחתו בתשובה ועברה להתגורר בירושלים. בצעירותו למד בישיבה הספרדית "משכן ציון" בירושלים, ולאחר מכן עבר ללמוד בישיבת פוניבז' בבני-ברק.

באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 פרסם את סיפור יציאתו בשאלה בהמשכים ולאורך זמן בבלוג שלו ובפורום "יוצאים בשאלה". בשנת 2007 הוציא לאור בהוצאת כרמל את ספרו "נהג חדש". בספר הוא מתאר חיים של נער חרדי שנשלח לישיבה בת מאות תלמידים שאמורה לשמש כחומה מפני פיתויי הרחוב החילוני, ושאלות כפירה שאסורות להישאל. הספר מתאר את חייו כבחור ישיבה, את השאלות וההרהורים שלו על אמיתות האמונות הדתיות, את ההתחבטויות, ואת התהליך המורכב אותו עבר. הוא גם מתאר את הקושי הרב שביציאה מהעולם החרדי לעולם של תוהו ובוהו מוסרי ורגשי אליו הוא אינו מרגיש שייך.

במשך תקופה הפיץ את מאמריו ברשת, אחד מהם הוא "המדריך ליוצא בשאלה", שבו הוא מייעץ לחרדים המעוניינים לצאת בשאלה ונתקלים בקשיי התמודדות, בעיקר מצד ארגונים ממוסדים או אנשים פרטיים בחברתם הקודמת.

בתחילת 2014 יצא לאור ספרו השני 'זה ג'ונגל פה'.

קור פרסם טורים וביקורת ספרים באתר nrg.

==קישורים חיצוניים==
* 
* - ריאיון עם שבתאי קור לרגל צאת ספרו.
* [https://web.archive.org/web/20070216202232/http://israblog.nana.co.il/blogread.asp?blog=16636 החיים בכוכב שבתאי] - יומן הרשת של שבתאי קור
* 
* [http://www.tapuz.co.il/tapuzforum/main/articles/article.asp?forum=292&a=18563&c=2097&sc=0&ssc=0 יציאתו בשאלה של ``שבתאי צבי``] - המאמרים המקוריים שכתב שבתאי בפורום יוצאים בשאלה בתפוז.
* [http://www.e-mago.co.il/Editor/bikoret-1550.htm נהג חדש – שאלות קשות ליוצא בשאלה] - ראיון עומק עם שבתאי קור מאת רמי נוידרפר באתר אימגו.
* 
* [http://www.nrg.co.il/gevanew/owa/MORE.OPINIONS?pWriterID=1831570 כל הטורים של שבתאי קור] ב-nrg
* [https://web.archive.org/web/20160303184923/http://israblog.nana10.co.il/blogread.asp?blog=16636&blogcode=8761390 החוזר בתשובה והיוצא לשאלה בדיון אינטימי] החיים בכוכב שבתאי - שבתאי קור
* [http://sf.tapuz.co.il/shirshur-2165-149696982.htm שבתאי קור חוזר בתשובה כאן התשובה החלקית] פורום חרדים על כורחם באתר תפוז

קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
סקאנדה

סקאנדה, הידוע גם כמורוגה, לורד מורוגאן וקריטקיה, הוא אל המלחמה במיתולוגיה ההינדית, בנו של שיווה מפרוואטי.

במדינת טאמיל נאדו שבהודו וכן בסרי לנקה הוא אחד האלים הנחשבים ביותר, מוצג לרוב כבעל שישה פרצופים.

בקיץ (בחודש יולי או אוגוסט) מתקיים בעיר קולומבו שבסרי לנקה פסטיבל הוול (vel) שבו גוררים מרכבה מהודרת של סקאנדה ממקדש אחד למקדש אחר, בתהלוכה הכוללת הרבה מוזיקה (בעיקר הלמות תופים) וריקודים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://palani.org/names.htm רשימת שמותיו של סקאנדה]
* 

קטגוריה:אלים הינדואים
קטגוריה:אלי מלחמה
איירן

איירן (Ayran) הוא משקה יוגורט המוגש קר וכן רוטב למאכלי בשר כגון קבב, כריכי בשר ומאפים ממולאים בבשר.

האיירן מורכב מיוגורט אשר מעורבב עם מים או מי סודה ומלח ליצירת מרקם אוורירי. המתכון של האיירן משתנה ממדינה למדינה ומאזור לאזור. יש המוסיפים מיץ מלפפונים במקום כל המים או חלק מהם, שום כתוש, אבקת פלפל, נענע קצוצה וקליפת לימון מגוררת.

מקורו של האיירן ככל הנראה בצורך שהיה קיים לשימור ועיכוב תהליך החמצתו של היוגורט על ידי המלחתו, ודילולו במים (לשם הקטנת ריכוז המלח) לפני השימוש בו. האיירן נפוץ מאוד בטורקיה כיום ונחשב למשקה הקל העממי המקובל מאוד במסעדות, במזנונים מהירים ובאירוח ביתי. הוא מוגש ללא כל תוספת בכוסות זכוכית באירוח ביתי. האיירן נפוץ גם בארמניה, בקפריסין, בבולגריה, בסוריה, בלבנון, באזרבייג'ן ובמדינות נוספות בבלקן ובמזרח התיכון.
בשנות ה-90 החל ייצור ושיווק האיירן 3% שומן בישראל. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משקאות
קטגוריה:יוגורטים
קטגוריה:טורקיה: המצאות
קטגוריה:המטבח המרכז-אסייתי
פאלודה

פאלודה ורדים
מנת פאלודה
פַאלוּדֶה או פאלוּדַה (פרסית: فالوده) משקה בעל מרקם סורבה מוגש בקיץ ופופולרי בצפון הודו, פקיסטן ואיראן. נחשב לאחד מהקינוחים הקפואים הראשונים בהיסטוריה, ויש עדויות לקיומו כבר בשנת 400 לפני הספירה.

השם נגזר מהפועל הפרסי פּאלודן (paloodan, پالودن) שפירושו לעדן. הגיית שם המשקה ב-פ' רפויה מקורה בהיגוי הערבי של המילה שהופיע לאחר הכיבוש הערבי של איראן (הערבית התקנית חסרה את הפונמה פ'-דגושה).

הפאלודה מבוססת על מים, גרגירי בזיליקום, רוזטה, סוכר, מי ורדים ומיץ לימון במתכון האיראני מוספות גם איטריות אורז ופיסטוקים ולעיתים גם גלידה איראנית מסורתית. לאחר ערבוב החומרים, מצונן המשקה ואגב כך מעורבב עד אשר מתקבל המרקם האופייני, לעיתים נהוג להכין פאלודה איראני גם עם שבבי תפוחים.

בעבר הוכן על ידי רוכלים במרכזי הערים בכלי מתכת מיוחד בעל דופן כפולה ומעטה חיצוני מבודד כאשר בתווך (מחוץ לתא הפנימי) נדחס קרח שמצנן את המשקה עד לקבלת המרקם הרצוי. כיום הכנת הפאלודה מתבצעת על ידי מכונת ערבוב והקפאה חשמלית. בישראל נמכר הפאלודה בדרום תל אביב ובמקומות בהם קיימת קהילת יוצאי איראן. לפי המסורת של קהילת יוצאי איראן, היה נהוג לשתות פאלודה בסגנון תפוחים, לאחר צום יום הכיפורים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.recipezaar.com/120560 מתכון לפאלודה] 
* [http://www.chowhound.com/topics/300849 מידע על המשקה במדינות השונות] 

קטגוריה:משקאות
קטגוריה:המטבח הפרסי
קטגוריה:המטבח ההודי
אבי מטוס

אבי מטוס הוא זמר, מלחין ונגן מפוחית ישראלי.

==ביוגרפיה==

נולד כאבידר מטוס בתל אביב. חלק משנות ילדותו שהה באתיופיה ואחר כך בהונדורס עקב שליחויות משפחתו, שם כמוזיקאי צעיר נחשף לתרבויות וספג השפעות מקומיות.

ב-1986 הוציא מטוס את תקליט הרגאיי העברי הראשון, "לוקח את היום לאט", בהפקה מוזיקלית של יוסי פיין ודניס בובאל. שיר הנושא של האלבום, "לוקח את היום לאט", הצליח במצעדי הפזמונים, כמו גם "הקצב משתנה", שהפך ללהיט רדיו גדול. מטוס ולהקתו נטלו חלק בשנות ה-80 בפסטיבלי רגאיי כגון פסטיבל אכזיב, בהופעות במועדון הסוו'אטו התל אביבי, וכן בהופעות בתוכניות טלוויזיה אחדות כ"זהו זה".

מטוס גם ניגן במפוחית באלבום טיפ טיפה של אהוד בנאי.

מאז (2012) התגורר מטוס בקמבודיה שם הוא הקים חווה חקלאית וגידל עצי גומי. לאחר מכן חזר לישראל, ומאז מחלק את זמנו בין ישראל למדינות אחרות.

==לוקח את היום לאט==
שירי האלבום נכתבו על ידי אבי מטוס ודן מינסטר. חלק הארי של האלבום הוקלט באולפני "TMC" ו-"טרמינל 24" בלונדון תחת הפקתו המוזיקלית של דניס בובאל. את חלקו האחר של האלבום הפיק יוסי פיין בתל אביב.

מלבד שיר הנושא בלטו באלבום זה גם השירים "הקצב משתנה", "כל היום הסתובבתי", "רצינו קצת לעוף", "איש עם נשמה" ו"הליילה" שזכו להשמעות רבות והצליחו במצעדי הפזמונים. למרות זאת, האלבום לא זכה להצלחה רבה במכירות.

ב-1996 הוציאה מחדש חברת NMC את האלבום בפורמט של דיסק וכללה בו רצועת בונוס.

שירי האלבום:

{| class="wikitable"
|- style="background: #efefef;"
! scope="col" | מספר
! scope="col" | שם השיר
! scope="col" | אורך
! scope="col" | הערות
|-
! scope="row" | 1
| לוקח את היום לאט
| 04:30
|-
! scope="row" | 2
| רצינו קצת לעוף
| 04:08
|-
! scope="row" | 3
| הקצב משתנה
| 03:59
|-
! scope="row" | 4
|כל היום הסתובבתי
| 05:01
|-
! scope="row" | 5
|הדם שבלב
| 05:45
|-
! scope="row" |6
| אל תלכי עכשיו
| 03:16
|באלבום גרסאות הכיסוי, "קדימה אחורה", של אסף אמדורסקי נכללה גרסת כיסוי לשיר זה.
|-
! scope="row" | 7
| איש עם נשמה
| 03:39
|-
! scope="row" | 8
| אל תלכי
| 04:10
|-
! scope="row" | 9
| שב הביתה
| 04:14
|-
! scope="row" | 10
| הלילה
| 03:34
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://aleph.nli.org.il/F/YJA8RMASN5QMGASUCL6E4T8BHPQM4ETBLK4XV336KFBEA7522R-02226?func=find-b&amp=&amp=&amp=&request=002565553&find_code=SYS&local_base=NNL01&pds_handle=GUEST "לוקח את היום לאט"] - קישור להקלטה של האלבום, בספריה הלאומית של ישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרי רגאיי ישראלים
נגרות

כלי עבודה ידניים לנגרות]]
[[שיעור מלאכה בעיבוד עץ בבית הספר תחכמוני לבנים, תל אביב]]
נגרות היא מקצוע עיבוד עץ ומוצריו לכדי מוצרים לתועלת האדם: רהיטים, כלים, פיגומים, בתים וכדומה. העבודות נעשות בעזרת כלי עבודה כמו פטיש, מסור, אזמל ומקצועה. אדם העוסק בנגרות נקרא נגר.

נגרות בתקופת ימי הביניים ותקופת הרנסאנס הייתה מקצוע נבחר בעל חשיבות רבה שדרש כוח גופני וידיים חזקות ומפותחות לחיתוך העץ ולעיבודו. כיום מבוצעות רוב המלאכות בנגריה על ידי מכונות חשמליות, והעיסוק בנגרות מסורתית עבר להיות נחלת האמנים והחובבים.

== תולדותיה ==
יחד עם האבן, העץ הוא בין חומרי הבנייה העתיקים ביותר.

אחד מחפצי העץ המוכרים הקדומים ביותר הוא חלק של קרש מלוטש מהאתר האשלי של גשר בנות יעקב שבישראל, מלפני יותר מ-780 אלף שנה. באירופה, בסין ובאפריקה הופיעו כלי העץ הראשונים לחיפוש מזון ולציד לפני 400 אלף שנה.<ref></ref>

חלק מהשימוש הראשון בעץ למבנים על ידי בני אדם מתוארך לתקופת האבן לפני כחצי מיליון שנה, כאשר בזמביה שבאפריקה, הפלטפורמות או שבילי ההליכה הראשונים הורכבו מבולי עץ מחורצים ומחודדים.<ref></ref>

היכולת לעצב עץ לכלי עבודה, למחסים ולכלי נשק השתפרה עם ההתקדמות הטכנולוגית בתקופת המעבר מתקופת האבן לתקופת הברונזה ועד לתקופת הברזל. כמה מהעדויות הארכאולוגיות מתקופת האבן המאוחרת לנגרות הן מעטפות של בארי מים. אלה כוללות מבנה מעצי אלון ולוז משנת 5256 לפני הספירה, שנמצא באוסטרוב שבצ'כיה, ואחת שנבנתה באמצעות עץ אלון מפוצל עם שגם ומגרעת ופינות מחורצות שנחפרה במזרח גרמניה, מלפני כ-7,000 שנה מהתקופה הנאוליתית המוקדמת.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* מילונים למונחי נגרות באתר האקדמיה ללשון העברית:
** [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=22 נגרות רהיטים 1914]
** [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=305 נגרות רהיטים 1949]
** [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=134 נגרות (לוח) 1921]
** [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=21 נגרות 1928]
** [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=304 נגרות בניין 1949]
** [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=19 נגרות בניין 1971]
** [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=75 נגרות, מנעול 1953]
** [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=119 נגרות, סחר עצים 1937]
** [https://terms.hebrew-academy.org.il/Millonim/ShowMillon?KodMillon=118 נגרות, עבודות עץ 1934]
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:מלאכת יד
קטגוריה:מקצועות
קטגוריה:העץ בשירות האדם
קור (תחושה)

קור היא תחושה אותה חשים בני אדם או בעלי חיים כאשר הם שוהים באזור שבו הטמפרטורה נמוכה יחסית, או בעת שהם נוגעים בחפץ שהטמפרטורה שלו נמוכה יחסית. תחושת קור קלה אצל האדם הממוצע מתחילה בטמפרטורה של 17–20 מעלות צלזיוס, והיא הולכת וגוברת ככל שהטמפרטורה נמוכה יותר. קור אינו גודל פיזיקלי, אלא תחושה הנובעת מפליטה מוגברת של חום מגוף האדם.

קור הוא תוצאה של איבוד חום מהגוף. לדוגמה, כאשר פועל מזגן בתוך חדר, ופותחים את החלון, החום נכנס אל החדר אבל הקור לא יוכל לצאת לסביבה.

במשך שנים רבות, שימשו את בני האדם להגנה מפני הקור בגדים, המבודדים את האדם מסביבתו ושומרים על חום גופו (ובפרט מעילים וכפפות), מבנים המבודדים את האדם מהטמפרטורה החיצונית ומאפשרים חימום שיביא את הטמפרטורה בתוך המבנה לרמה רצויה, וכן הבערת אש. החל מהמהפכה התעשייתית החל האדם לפתח גם מכשירי חימום חשמליים דוגמת תנור חימום.

== השפעת הקור על הגוף ==
רוב היונקים והעופות שומרים על חום גוף שנע סביב 37 מעלות, מצב בו האנזימים בגוף פועלים באופן מיטבי. לאורך התפתחותם של יצורים אלו פיתחו שיטות שונות, דוגמת רעידות, כדי להתמודד עם קור, ועליהם לצרוך כמות גבוהה של מזון כדי לשמור על טמפרטורת גוף גבוהה.

כאשר תחושת הקור מתגברת היא עלולה להיות בלתי נעימה, ובטמפרטורות נמוכות מאוד קיימת סכנה של כוויית קור ואף היפותרמיה ומוות.

גם קור שאינו קיצוני עלול להגביר סיכוי למחלות, מכיוון שמשפיע לרעה על מערכת החיסון<ref></ref>. מחקרים שונים מצאו קשר בין חשיפה ממושכת לקור לבין הופעת תסמינים של התקררות, וכן ישנם חיידקים ונגיפים שהופכים לאלימים יותר בטמפרטורה קרה יותר.

== ראו גם ==
* חום (פיזיקה)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חושים
חליטת צמחים

חליטת צמחים היא משקה המוכן על ידי השריה של חלקי צמח שונים ממינים שונים במים רותחים.
תערובת צמחים לחליטה
חלקי הצמח אשר יכולים לשמש לחליטה הם לרוב עלים אולם קיימים גם חליטות של שורשים וחלקי צמח אחרים.

הכנת החליטה כוללת השריה של חלקי הצמח בכלי מתכת, חרס או זכוכית במים פושרים לפרק זמן של מספר דקות ועד מספר עשרות דקות, לאחר מכן הבאה לרתיחה ובישול לפרק זמן נוסף של מספר עשרות דקות ולפעמים עד שעות ספורות. הבישול יכול להעשות בכלי סגור או לחלופין בכלי פתוח במטרה לאדות חלק מהמים ולהעלאת ריכוז החליטה.

בסיום הבישול מסוננים חלקי הצמח ומתקבל נוזל החליטה.

ברפואה העממית קיימות חליטות צמחים המשמשות להכנת שיקויים שמיוחסת להם סגולה רפואית.

כיום משווקות חליטות צמחים מסוגים שונים בשקיקים להכנה מהירה (בדומה לשקיקי תה), ויש המכנים אותן בטעות "תה צמחים" למרות שאינן מכילות כלל עלי תה, ובזכות כך הן נטולות קפאין.

==ראו גם==
* מאטה
* נייר סינון

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משקאות
ימת ואן

250px
ימת ואן (בטורקית: Van Gölü, בארמנית: Վանա լիճ, בכורדית: Gola Wanê) היא ימה ממקור געשי במזרח טורקיה בין נפת ואן ונפת ביטליס. שמה של הימה התפתח ככל הנראה מהמילה ביאינילי (Biainili) שהיה שמה של ממלכת אוררטו באוררטית.

== גאוגרפיה ==
שטחה של הימה, שהיא הגדולה במדינה, הוא 3,755 קמ"ר, והיא שוכנת בגובה של 1,648 מטרים מעל פני הים. אורכה המרבי 120 ק"מ ורוחבה 80 ק"מ. הימה ניזונה ממספר נחלים קטנים הזורמים מן ההרים המקיפים אותה, עומקה המרבי הוא 451 מטרים ועומקה הממוצע 171 מטרים.

הימה נעדרת ניקוז; היא נוצרה כאשר מוצאה נחסם בשלב כלשהו בתקופת הפליסטוקן על ידי לבה שזרמה מהר נמרוט לעבר מישור מוש שממערב לה. ימת ואן חשופה לשינויים קיצוניים במפלס מימיה. בסמוך לעיר טאטואן (Tatvan) על חופה המערבי של הימה, נצפה בשנת 1901 קו חוף גבוה באופן משמעותי ממפלסה של הימה באותה עת. מאידך, במשך שנות התשעים של המאה ה-20 עלה מפלס מימי הימה בשלושה מטרים לפחות, תוך שהוא גורם להצפת שטח חקלאי ניכר. לאחר תקופה של יציבות במפלס שבו מימי הימה ונסוגו, ונראה כי לאחרונה חודשה מגמת העלייה.

מימי הימה מתאפיינים בערך הגבה גבוה (בסיסי) ועשירים במלחים כדוגמת נתרן פחמתי, המשמשים כחומרי חיטוי וניקוי (ניתן לכבס בגדים במימי הימה ללא צורך בסבון). בשל המליחות הגבוהה של המים, רק מין אחד של דג המליח מסוגל לשרוד בהם, והפריטים מתרכזים בסמוך לשפכי הנחלים המזינים את הימה.

המעבורת בימת ואן
הימה שנשלטה בעבר על ידי הארמנים, הייתה אחת מ"שלוש הימות של ארמניה" (שתי האחרות היו ימת סוואן בארמניה וימת אורמיה באיראן). הארמנים בנו כנסיות ומנזרים רבים לאורך חופי הימה ועל חלק מהאיים שבה. המבנה שהשתמר באופן הטוב ביותר הוא כנסיית "הצלב הקדוש" מתחילת המאה ה-10 לספירה על האי אקדאמאר. אתר היסטורי חשוב נוסף הוא מצודת ואן (Van Kalesi) הניצבת סמוך לעיר ואן, על שרידי העיר טושפה, בירת ממלכת אוררטו.

הימה שוכנת במרכז אזור חקלאי והגידולים העיקריים הם פירות ודגנים. האזור ידוע בגזע חתולים ייחודי (בעל פרוות גוף לבנה וזנב וראש בצבע אחר) שמקורו בסביבת הימה והמכונה ואן טורקי (Van kedesi).

קו הרכבת המקשר את טורקיה ואיראן נבנה בשנת 1970 והוא "חוצה" את הימה באמצעות מעבורת בין הערים טאטואן וואן. פרויקט זה היה חלק ממסילת הברזל הטרנס-אסיאתית. לאורך הקו פועלות רכבות במסגרת "אקספרס ימת ואן" (Van Gölü Ekspresi) המגיע עד איסטנבול.

מאז 1995 לערך נפוצו עדויות על מפלצת באורך של כ-15 מטרים המתגוררת לכאורה במימי הימה, ואשר זכתה לכינוי "המפלצת של ימת ואן" (Van Canavarı). עוזר הוראה מאוניברסיטת ואן אסף למעלה מאלף עדויות בנושא וקיבץ אותן לספר.

==ראו גם==
* נפת ואן
* נפת ביטליס

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080908091330/http://www.tatvan.net/galeri4.htm גלריית תמונות של ימת ואן]
* 

קטגוריה:ימות ואגמים מלוחים
ואן
קטגוריה:אגמים טרמינליים
קטגוריה:כורדיסטן הטורקית
קטגוריה:כורדיסטן: גאוגרפיה
הפארק הלאומי אגמונט

תצלום לווין של אזור הפארק. קו היער מסמן בקרוב את גבולות הפארק
הפארק הלאומי אגמונט (אנגלית: Egmont National Park) הוא פארק לאומי בניו זילנד, בחבל טראנאקי.

== גאוגרפיה ==
הפארק אגמונט נמצא בחלקו המערבי של האי הצפוני, סביב הר הגעש טראנאקי, מדרום לניו פלימות'. שטחו של פארק אגמונט הוא 335 ק"מ רבוע. הפארק החל את דרכו כשמורת יער, שהוקמה בשנת 1881 על שטח ברדיוס של 9.6 ק"מ מפסגת הטראנאקי כדי לשמר את יער הגשם סביב ההר. במשך עשרים השנים שלאחר מכן פותחו באזור תשתיות למטיילים ומבקרים ולשמורה נוספו שטחים נוספים, עד שבשנת 1900 הוכרז פארק אגמונט כפארק הלאומי השני בניו זילנד, והצטרף לפארק הלאומי טונגרירו.

הר טראנאקי שבמרכז הפארק הוא הר געש רדום, שעל פי הערכות גאולוגיות היה פעיל במהלך 120,000 עד 135,000 השנים האחרונות והתפרץ לאחרונה בשנת 1755. בתחומי הפארק שני הרי געש כבויים נוספים, קטנים יותר מטראנאקי: פואקאי, הנמצא צפונית מערבית לטראנאקי והיה פעיל בתקופות קדומות יותר מטראנאקי, וקאיטקה הנמצא צפון מערבית לפואקאי.

ממוצע המשקעים בפארק גבוה משמעותית מהממוצע באזור בגלל הקרבה לים, והגובה, ועולה ככל שעולים בגובה. אוויר לח המגיע מים טסמן עולה כאשר הוא מגיע לרכס הנוצר על ידי הטראנאקי, הקאיטקה והפואקאי וכתוצאה מירידת הטמפרטורה עם העלייה בגובה מוריד משקעים. בפסגת הר טראנאקי ממוצע המשקעים מגיע ל-7,000 מ"מ בשנה (לעומת 1,500 מ"מ בשנה בניו פלימות'). כמות המשקעים הרבה, בצירוף הקרבה לחוף והטמפרטורות הנוחות השוררות באזור לאורך רוב ימות השנה הביאו ליצרתו של יער גשם צפוף. 

השטחים שסביב הפארק משמשים כשטחי מרעה לחקלאים המתגוררים בסביבה וכך קו היער נותר חד וברור ומשקף כמעט במדויק את גבול הפארק הלאומי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://doc.govt.nz/templates/PlaceProfile.aspx?id=38419 הפארק הלאומי אגמונט] - באתר ה-DOC, מחלקת השימור של ניו זילנד

אגמונט
קטגוריה:האי הצפוני
קומי קודה

קודה קומי

קוּמי קוֹדה, נולדה כקוּמיקוֹ קוֹדה (ביפנית:神田來未子; נולדה ב-13 בנובמבר 1982) היא זמרת J-Pop יפנית.

== חייה ==
קודה, ילידת קיוטו, החלה את קריירת השירה שלה בשנת 2002 כשהוציאה סינגל בשם "TAKE BACK", שלא הצליח במצעדים. הסינגל השביעי שלה, "real Emotion/1000 no Kotoba" הצליח מאוד בזכות הקשר למשחק פיינל פנטזי X-2 לפלייסטיישן 2. משנת 2005 הפכה קודה לזמרת פופולרית מאוד ביפן.

==דיסקוגרפיה==
{| class="wikitable"
|-
!rowspan="1"|שנה
!rowspan="1"|שם האלבום
!rowspan="1"|סוג האלבום
!rowspan="1"|מיקום במצעד אוריקון
|-
| 2002
| affection
| אלבום סטודיו
|align="center"|12
|-
|- bgcolor="#F0F8FF"
| 2003
| grow into one
| אלבום סטודיו
|align="center"|9
|-
| 2004
| feel my mind
| אלבום סטודיו
|align="center"|7
|-
|- bgcolor="#F0F8FF"
| 2005
| Secret
| אלבום סטודיו
|align="center"|3
|-
| 2005
| ~BEST ~first things
| אלבום אוסף
|align="center"|1
|-
|- bgcolor="#F0F8FF"
| 2006
| ~BEST ~second session
| אלבום אוסף
|align="center"|1
|-
| 2006
| Black Cherry
| אלבום סטודיו
|align="center"|1
|-
|- bgcolor="#F0F8FF"
| 2007
| ~BEST ~BOUNCE & LOVERS
| אלבום אוסף
|align="center"|2
|-
| 2008
| Kingdom
| אלבום סטודיו
|align="center"|1
|-
| 2009
| TRICK
| אלבום סטודיו
|align="center"|1
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרות יפניות
קטגוריה:יפניות שנולדו ב-1982
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1982
בוראקס

B<sub>4</sub>O<sub>5</sub>(OH)<sub>4</sub><sup>2−</sup>}}: אטומי בור - ורוד, אטומי [[חמצן - אדום, מימנים - לבן. שני אטומי בור (בקצוות) במרכז משולש מישורי ושני אטומי בור (מגשרים) במרכזי טטראדרים]]
בוראקס (Borax) הוא מלח של חומצה בורית המצוי כמינרל טבעי במשקעים של אגמים מלוחים. נוסחתו הכימית <chem>Na_2B_4O_7. 10H_2O</chem>. ייתכנו הרכבים שבהם יש פחות מי גביש, כמו Borax pentahydrate שנוסחתו כ<chem>Na_2B_4O_7. 5H_2O</chem> כתיבה מדויקת יותר של הנוסחה היא <chem> Na_2[B_4O_5(OH)_4]. 8H2O</chem> משום שהבוראקס מכיל את האניון המורכב משני טטראדרים של <chem>BO_3OH</chem> ושתי יחידות של <chem>BO_2OH</chem> (משולשים מישוריים) כמודגם באיור.

הבוראקס מסיס במים ומופיע בדרך כלל באבקה לבנה המורכבת מגבישונים רכים חסרי צבע.

== שימושים ==
* דטרגנט טבעי
* בופר לתמיסות מעבדה כימיות וביוכימיות, למשל לאלקטרופורזה בג'ל של DNA
* כחומר גלם בייצור אמייל, זכוכית (למשל פיירקס) וקרמיקה.
* חומר מעכב בעירה
* מונע פטרת
* הורג נמלים
* תוסף מזון שסימונו E285, אסור בשימוש במדינות אחדות ובהן ארצות הברית.
* ייצור סליים מדבק פלסטי ותמיסת בוראקס. משרד הבריאות והמכון הארצי למידע בהרעלות מזהירים להימנע משימוש זה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בור: תרכובות
קטגוריה:נתרן: תרכובות
סיר הסירים

"סיר הסירים" הוא ספר ילדים חינוכי שכתבה וציירה אלונה פרנקל. 

הספר נועד ללמד פעוטות כיצד לעשות את צורכיהם בסיר. הספר יצא לאור בהוצאת מסדה ולאחר סגירתה המשיך לצאת לאור בהוצאת מודן. הוצאת עברית לילדים פרסמה גרסה אינטראקטיבית לספר. התרגום האנגלי של הספר עובד לקלטות שמע ול-DVD.

בשנת 2023 יצא ספר המשך שנקרא "היה היה על האסלה" על שימוש באסלה. גם ספר זה יצא בגרסת ילד ובגרסת ילדה.

== עלילה ==
הספר מתחיל בתיאורו של נפתלי התינוק והסבר על איברים שונים ותפקודם. אמו של נפתלי מחליפה לו חיתולים עד שיום אחד הוא מקבל מסבתו חבילה. נפתלי מנסה להבין מה תפקיד החפץ בחבילה עד שלבסוף מתגלה כי זה סיר. הוא מנסה להשתמש בסיר כמה פעמים ללא הצלחה עד שפעם אחת ישב וישב, עד שהצליח. אמו של נפתלי שמחה שהצליח להיגמל מהחיתול ושולחת את הצרכים לשירותים משם הם יגיעו לים.

== על הספר ==
זהו הספר הראשון של הסופרת והמאיירת אלונה פרנקל. הספר הפך לרב-מכר בארץ ותורגם לשפות רבות: אנגלית, הונגרית, הולנדית, ספרדית, שוודית, נורווגית, דנית, פולנית, אפריקאנס, יפנית, סינית וקוריאנית.
לפי דרישת המו"ל בארצות הברית נוצרה גם גרסה שבה גיבור הספר (שנקרא באנגלית "ג'ושוע") מוחלף בגיבורה - "פרודנס". בעקבות זאת יצאה לאור גם גרסה עברית כזו, בשם "סיר הסירים - ילדה", שבו הגיבורה קרויה "ציונה". לשתי הגרסאות (של נפתלי ושל ציונה) יצאה לאור גם מהדורה המודפסת על קרטון, כמקובל בספרים לפעוטות.

לדברי פרנקל, הרעיון לספר הופיע כאשר נתקלה בחדר מדרגות ביתה בילד נכה בגיל בית ספר שעשה את צרכיו במכנסיו.

== להתראות בים ==
"שלום פיפי! שלום קקי! אמר נפתלי. להתראות בים! אמרתי אני, אמא של נפתלי והורדתי את המים." משפט המופיע בסוף הספר ועורר את חמתם של כמה גורמים. הסופרת קיבלה מספר רב של מכתבים המתלוננים על המסר כי הפסולת נשפכת לים וטענו כי מסר זה אינו חינוכי. מכתב רשמי של מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה דרש לשנות את סוף הספר ואפילו הזמין את אלונה לסיור בבריכות החימצון. מאחר שבאותו הזמן פרצה מגפת כולרה שמקורה בחיידקים צואתיים שהוזרמו לים החליטה להשאיר את הסוף כמו שהוא. על כל פנים, בגרסאות שאינן בעברית המשפט השני הוסר.

== ראו גם ==
* גמילה מחיתולים

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:אלונה פרנקל
קטגוריה:ספרי הוצאת מסדה
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
פלשתינה

==קישורים חיצוניים==
* שמעון שמיר – [http://www.the7eye.org.il/DailyColumn/Pages/article5519.aspx?RetUrl=/WRITTERS/Pages/shimon_shamir.aspx איך מבלבלת התקשורת הישראלית בין פלשתינאים לפלסטינים ומדוע זה חשוב], העין השביעית, 1 במרץ 2005
סמסרה

סמסרה (בסנסקריט ובפאלי: "תנועה מתמשכת" או "זרימה מתמשכת") הוא מונח המתייחס למעגל של גלגול נשמות או לידה מחדש בהינדואיזם, בודהיזם, ג'ייניזם, וסיקהיזם ובדתות קשורות נוספות. משמעותו המדויקת של המעגל משתנה ואף מגדירה זרמים במסורות המזרח כמו הינדואיזם ובודהיזם.

==אטימולוגיה==
סמסרה נובעת מ"לזרום יחדיו", או לעבור דרך מצבים, לנדוד. דלת מסתובבת בין החיים והמוות וחיים חדשים בגלגול חיים חדש. ידועה גם כמשחק בהודו העתיקה. 

==מעגל של לידה מחדש==
ברוב המסורות הפילוסופיות ההודיות, כולל במערכת ההינדית, הבודהיסטית, הסיקית והג'יינית, קיימת הנחה שלפיה הטבע נשלט על ידי מחזור מתמשך של לידה, מוות ולידה מחדש. אולם מסורות אלה נבדלות באופן ניכר בטרמינולוגיה שבה הן מתארות את התהליך ובמטפיזיקה שבה הן משתמשות כדי לפרש אותו. רוב המסורות הללו, בצורתן המפותחת, מתייחסות לסמסרה באופן שלילי, כמצב ירוד שיש לברוח ממנו. חלקן, כמו האדוואיטה וודאנטה רואות בעולם ובהשתתפות בסמסרה שבו דבר אשלייתי הקרוי מאיא. 

חלק מהיישומים המאוחרים יותר של מסורות אלו רואה בסמסרה מטפורה ולא יותר.
הארה מלאה היא ההבנה שהסמסרה והנירוואנה חד הן.

==סמסרה בהינודאיזם==
בסוגים מסוימים של הינדואיזם, סמסרה נתפסת כבורות מהאני האמיתי, ברהמן, וכך הנפש מובלת לחשוב באמיתות של העולם הזמני, עולם התופעות. 

בהינדואיזם זוהי אבידיה, או הבורות אודות האני האמיתי, ברהמן, שמובילה לתודעת-אגו של הגוף, שבו הנפש מובלת לחשיבה באמיתות של העולם הזמני, עולם התופעות. דבר זה מקרקע את הישות בתשוקה והשרשרת המתמשכת של קארמה וגלגול נשמות. מצב האשליה ידוע כ "מאיה". 

בהינדואיזם יש מונחים רבים למצב של השחרור כמו מוקשה, מוקטי, נירוואנה ו"מהא-סאמאדהי" (ריכוז מדיטטיבי עילאי, עמוק/רחב). 

מסורות היוגה ההינדית מחזיקות באמונות שונות. ניתן להגיע למוקשה באמצעות אהבת אישוור\האל (ראו תנועת בהקטי), על ידי מדיטציה פסיכו-פיזית (ראג'א יוגה), על ידי הבחנה בין מהו אמיתי ומהי אשליה על ידי התבוננות עמוקה (ג'אנה יוגה) ועל ידי קארמה יוגה, הנתיב לפעולה לא-אנוכית שחותרת תחת האגו ומחזקת את ההבנה של ההוליזם או האחדות של הכל. על פי הזרם אדוואיטה וודאנטה, שהשפיע באופן משמעותי על היוגה ההינדית, ה"ברהמן", התודעה-אמת-אושר-עילאי האולטימטיבית היא המציאות האינסופית הבלתי אישית.

==סמסרה בבודהיזם==
סמסרה בבודהיזם מתייחסת למעגל הלידה (ג'אטי) הדעיכה והמוות (ג'אראמאנא), שבו משתתפות כל הישויות ביקום, ושממנו ניתן להימלט באמצעות הבנה ומודעות לתהליך, במצב תודעתי של "הארה". סמסרה מקושרת עם סבל, והיא בדרך כלל נחשבת לאנטי-תיזה של נירוואנה.

לפי התפישה הבודהיסטית - הסמסרה נתפשת כרצף מחשבה הזורם בזמן, גלגול תודעתי המתרחש בהווה, ולא בין העבר לעתיד, כפי שנהוג לחשוב.
ההבנה המלאה (חכמה, פאניה) של האופן שבו מתרחשת התהוותו של ההווה מבטלת את המחשבה מכוונת המטרה, הנקראת קארמה. ההגעה להארה מסמנת את ההחלצות ממעגל הלידה והמוות של המצב התודעתי הרגיל, ושחרור מהסבל הנובע מבורות, השתוקקות ודחייה. מצב תודעתי זה, החפשי מחוויית הסמסרה, הוא הנירוואנה.

==ראו גם==
*גלגול נשמות
*גלגל החיים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מונחים בבודהיזם
קטגוריה:הינדואיזם
קטגוריה:גלגול נשמות
תסביך נחיתות

המונח הפסיכולוגי "תסביך נחיתות" מתאר את התחושה המקננת באדם לפיה הוא נחות או פחות מזולתו במובן מסוים. לעיתים זו תחושה תת-הכרתית, אשר מניעה את הלוקים בה לפצות עליה, מה שעשוי להביא להישגים מרשימים, התנהגות אנטי-חברתית קיצונית, או שניהם.

== רקע ==
חלוץ המחקר בתחום הזה הוא הפסיכולוג הנודע אלפרד אדלר. הוא עשה שימוש בדוגמה של "תסביך נפוליאון" כדי להמחיש את התאוריה שלו. ישנם סוציולוגים שגורסים כי תסביך נחיתות עשוי להתקיים גם ברמת הכלל, ולהשפיע על תרבויות שלמות – תאוריה זו ידועה בשם "רפיסות תרבותית".

== סוגי רגשי נחיתות ==
האסכולה של אדלר מבחינה בין רגשי נחיתות ראשוניים ושניוניים.
לשיטתה, מקורם של רגשי הנחיתות הראשוניים נעוץ בחוויות החולשה, חוסר האונים והתלותיות המוקדמות של הילד. אלו יכולים להתעצם כאשר משווים בינו לבין אחיו הבוגרים, או המבוגרים.
לעומתם, רגשי נחיתות שניוניים מתקשרים לחוסר יכולתו של אדם בוגר להגיע ל"יעד" מדומה ובלתי-מודע של ביטחון והצלחה סובייקטיביים שיפצו על רגשי הנחיתות. המרחק מאותו "יעד" יוביל לתחושה שלילית ולפגיעה בדימוי העצמי, שעלולה להצית מחדש, ובעוצמה רבה, את רגשי הנחיתות הראשוניים.

ה"יעד" המדומה נוצר בתפישתו של אדם כדי להפיג את רגשי הנחיתות הראשוניים שלו, אולם למעשה גורם לרגשי הנחיתות השניוניים, ובכך מהווה מעין מלכוד 22; מעגל הרסני זה רווח בקרב בני אדם נוירוטיים.

== גורמים משפיעים ==
* גישות הורים בחינוך - הערות שליליות המביעות מורת רוח ואי שביעות רצון כלפי הילד, והערכת התנהגות הילד שממחישה ומדגישה את טעויותיו ולקויותיו של הילד, קובעת את עמדות הילד בסביבות הגיל הרך.
* לקויות פיזיולוגיות - כגון חוסר פרופורציות בגוף, בפנים, גובה, משקל, כוח פיזי, לקות דיבור, לקות ראייה - כל אלו יכולים לגרום לרגשי נחיתות.
* מגבלות מנטליות - תורמות לרגשי נחיתות כאשר נערכות השוואות עם הישגים מרשימים של אחרים, וכאשר מצופים מהילד הישגים והתנהגות משביעת רצון.
* אפליה חברתית - על רקע משפחה, גזע, מגדר, נטיות מיניות, מעמד כלכלי, דת או צבע עור.

==בראי התרבות==
* בסרטם של "הביטלס", "לילה של יום מפרך" (1964), מעיר ג'ורג' האריסון לרינגו סטאר "יש לך תסביך נחיתות", והאחרון משיב "כן, אני יודע, לכן אני מנגן על תופים – כך אני מפצה עליו".
* במחזה "ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס, מאבחן ג'ים את לורה כקורבן של תסביך נחיתות, ויועץ לה לראות את עצמה כ"עליונה במובן מסוים", בהתייחסו לשאיפותיו העתידיות שלו. ג'ים מדרבן את לורה להיחלץ מביישנותה.

== ראו גם ==

* תסביך אלוהים - תופעה הפוכה

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אימה
נחיתות
הר טראנאקי

הר טראנאקי (Mount Taranaki) או הר אגמונט (Mount Egmont) הוא הר געש רדום שנמצא במרכז חבל טראנאקי שבמערב האי הצפוני של ניו זילנד. ההר מתנשא לגובה של 2,518 מטר מעל פני הים והוא בעל צורת חרוט כמעט מושלם פרט לבליטה בצדו הדרומי.

מבחינה גאולוגית טראנאקי הוא הר צעיר באופן יחסי. הפעילות הגעשית בו החלה לפני כ-120,000 עד 135,000 שנים. ההתפרצות האחרונה התרחשה בסביבות שנת 1854. ההתפרצות הגדולה האחרונה התרחשה בשנת 1655. מוקד הפעילות הגעשית של ההר נע בכיוון דרום מזרח בעקבות תנועה של הלוח האוסטרלי, עדות לכך ניתן לראות בשני הרי הגעש הכבויים שנמצאים בקו אחד מצפון מערב אליו - קאיטקה (Kaitake) ופואקאי (Pouakai).

==שם ההר ומיתולוגיה מאורית==
המאורים נתנו להר את השם טראנאקי וכך הוא נקרא במשך מאות שנים עד בוא הארופאים הראשונים לניו זילנד. משמעותו של השם, ככל הנראה, היא "הר זוהר" (טרא - הר, נאגי - זוהר) כביטוי לכיסוי השלג הלבן שההר עוטה בחורף. ג'יימס קוק נתן להר את השם "הר אגמונט" על שם ג'ון פרסיבל, הרוזן מאגמונט שתמך במסעו הראשון של קוק לאזור ניו זילנד. השם הר אגמונט הופיע במפות וברישומים רשמיים עד לשנות השמונים של המאה ה-20, אז הוחלט להעניק לשני השמות מעמד זהה. עם זאת הפארק הלאומי המקיף את ההר נקרא עדיין פארק לאומי אגמונט.

על פי המיתולוגיה המאורית הר טראנאקי היה פעם סמוך להרי הגעש שבמרכז האי הצפוני - רואפהו, טונגרירו ונגאורוהו אולם הוא נאלץ לברוח ממקום מושבו בעקבות פרשיית אהבים בינו לבין פיאהנגה (הר געש בקרבת אגם טאופו, ואהובתו של רואפהו על פי המיתולוגיה המאורית) שהעלתה את חמתו של רואפהו. טראנאקי נס על נפשו לכיוון מערב, כשהוא מותיר בדרך צלקת בפני האי שהפכה לנהר ונגנאוי והתיישב בודד לחופו של ים טסמן, הרחק משאר הרי הגעש של האי הצפוני.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

תצלום לווין של ההר, ניתן לראות את צורת החרוט ואת שני הרי הגעש הכבויים קאיטקה ופואקאי. קו היער מסמן בדיוק רב למדי את גבול הפארק הלאומי אגמונט

קטגוריה:ניו זילנד: גאולוגיה
קטגוריה:האי הצפוני
טראנאקי
טראנאקי
ב' באדר

על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בב' אדר א' או שבר המצווה שלו חל בשנה פשוטה, היא ברוב השנים פרשת תרומה. אם בר המצווה חל בשנה שלמה המתחילה ביום חמישי (שנה פשוטה מקביעות השא או שנה מעוברת מקביעות השג לילד שנולד באדר א') פרשת בר המצוה היא פרשת תצוה. עבור ילד שנולד באדר ב' או בשנה פשוטה ובר המצווה חל בשנה מעוברת, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת פקודי. אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה ביום חמישי פרשת בר המצווה היא פרשת ויקרא.

==אירועים היסטוריים==
ה"דוידקה"
*  ה'תר"ך – נוסדה חברת כל ישראל חברים (כי"ח, "אליאנס")
*  ה'תש"ח (אדר ב') – מלחמת העצמאות: ההגנה משתמשת לראשונה בדוידקה, בהתקפה על שכונת אבו כביר ביפו
*  ה'תשל"ח (אדר ב') – 35 הרוגים בפיגוע אוטובוס הדמים בכביש החוף
*  ה'תשמ"ו (אדר א') – פעיל זכויות האזרח, נתן שרנסקי מגיע לישראל לאחר תקופת מאסר של כ-9 שנים בברית המועצות

==נולדו==
*  ה'תש"ד – רון לאודר, איש עסקים יהודי-אמריקאי
*  ה'תש"ז – יהונתן גפן, משורר, מחזאי, סופר, פזמונאי, פובליציסט, מתרגם וסאטיריקן ישראלי (נפטר ב-ה'תשפ"ג)
*  ה'תשכ"ב (אדר א') – שולי רנד, זמר ושחקן ישראלי
*  ה'תשל"ד – גילה גמליאל, שרת המודיעין וחברת הכנסת מטעם הליכוד
*  ה'תש"ם – טל בורשטיין, כדורסלן ישראלי

==נפטרו==
*  ה'תע"ח (אדר א') – רבי גבריאל אסקלס, אב"ד ומרא דאתרא בפראג, במץ ובניקולשבורג.
* ה'תקצ"ג – הרב הלל פריד, חתנו של רבי חיים מוולוז'ין והמשנה לראש ישיבת וולוז'ין
*  ה'תקס"ב (אדר א') – רבי יום טוב אלגאזי, 'המהרי"ט אלגאזי', הראשון לציון שד"ר, וראש ישיבת המקובלים בית אל.
*  ה'תקע"ג (אדר א') – רבי אהרן אריה לייב, האדמו"ר השני מפרמישלאן (נולד ב-ה'ת"ק)
* ה'תש"א – הרב יעקב יחזקיה גרינוולד (ה"ויגד יעקב") רבה של קהילת עץ חיים בפאפה שבהונגריה וראש הישיבה בה (נולד ה'תרמ"ב)
*  ה'תשל"ד – בנימין זאב פון וייזל, ממייסדי התנועה הרוויזיוניסטית (נולד ה'תרנ"ו).
*  ה'תשל"ז – רבי ישראל אלתר, האדמו"ר הרביעי של חסידות גור (נולד ה'תרנ"ה).
*  ה'תש"ם – נתן ילין-מור, ממנהיגי הלח"י וחבר הכנסת בכנסת הראשונה (נולד ה'תרע"ג).
*  ה'תש"ם (אדר א') – רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (ירושלים), ראש ישיבת בריסק (נולד בתמוז ה'תרע"ו)
* ה'תשמ"ט (אדר ב') – הרב צבי מגנצא רב קהילת "בית המדרש הגדול" בסנט לואיס, מיזורי שבארצות הברית, מחבר ספר "מגן צבי – ספר קדושת הארץ" העוסק בעניינים הקשורים בארץ ישראל (נולד כ' בתמוז ה'תרע"ד)
*  ה'תשנ"ד – שמחה הולצברג, אבי הפצועים (נולד ה'תרפ"ה).

----
* א' באדר – ג' באדר
* אדר
* אדר א'

ו02
י02
ג' באדר

על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בג' אדר א' או שבר המצווה שלו חל בשנה פשוטה, היא ברוב השנים פרשת תרומה. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה או כסדרה המתחילה ביום חמישי (שנה פשוטה מקביעות הכז או השא או שנה מעוברת מקביעות השג לילד שנולד באדר א') פרשת בר המצוה היא פרשת תצוה. עבור ילד שנולד באדר ב' או בשנה פשוטה ובר המצווה חל בשנה מעוברת, פרשת בר המצווה, ברב השנים, היא פרשת ויקרא. אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחה) פרשת בר המצווה היא פרשת פקודי. 

==אירועים היסטוריים==
* – סיום בניית בית המקדש השני על ידי שבי הגולה ובראשם זרובבל בן שאלתיאל ויהושע בן יהוצדק בשנה הששית לדריווש מלך פרס.
*  ה'ת"ש (אדר ב') החלו שידורי "קול ישראל" 
*  ה'תש"ד – אנשי האצ"ל מפוצצים את משרדי מס ההכנסה
*  ה'תש"ט – הממשלה הראשונה של מדינת ישראל החליפה את הממשלה הזמנית
*  ה'תשי"ז (אדר ב') – ישראל נסוגה מסיני אחרי מבצע קדש
*  ה'תשכ"ה (אדר ב') – המרגל הישראלי וולפגנג לוץ נתפס במצרים
*  ה'תשל"א – בעקבות אירועי ספטמבר השחור, מכריזה המועצה הלאומית הפלסטינית על ירדן כחלק מפלסטין
*  ה'תשמ"ו (אדר ב') – נפתחת התערוכה "דלות החומר כאיכות באמנות הישראלית" במוזיאון תל אביב לאמנות
*  ה'תשמ"ז – יונתן פולארד נדון בארצות הברית למאסר עולם באשמת ריגול
*  ה'תשפ"ד (אדר א') – מבצע יד הזהב שבו חולצו שני אזרחים מרצועת עזה

==נולדו==
*  ה'תרכ"ו – שמואל קרויס, היסטוריון וחוקר תלמוד מאנשי חכמת ישראל, ראש בית המדרש לרבנים בווינה. (נפטר בה'תש"ח)
*  ה'תר"ס (אדר ב') – יהושע אלוף, מבכירי תנועת מכבי ומייסדי תחום הספורט בארץ ישראל (נפטר ב-ה'תש"ם)
*  ה'תרס"א – דוד מרכוס, האלוף הראשון בצה"ל, קולונל יהודי בצבא ארצות הברית שלחם במלחמת העצמאות כאחד מאנשי מח"ל ונהרג בשוגג מאש צה"ל. (נהרג בד' בסיוון ה'תש"ח)
*  ה'תרצ"ב (אדר א') – יוסף בא-גד, מייסד ישיבת נחלים וחבר הכנסת מטעם מולדת
*  ה'תשי"א (אדר ב') – אריה גמליאל, חבר הכנסת מטעם ש"ס
*  ה'תשי"א (אדר ב') – יוסף יצחק וילשאנסקי, ראש ישיבת "חסידי חב"ד ליובאוויטש" בצפת
*  ה'תשל"א – אשכול נבו, סופר ישראלי

==נפטרו==
*  ה'שע"ב (אדר ב') – הרב מרדכי יפה, מחשובי הפוסקים, רב בפראג ובפוזנא ומחבר ספרי ה"לבוש".
*  ה'תקכ"א (אדר א') – אליעזר די אבילה – ראש ישיבה ודיין בעיר רבאט שבמרוקו, מחבר הספר "מגן גבורים".
*  ה'תקס"ב (אדר ב') – רבי נח חיים צבי ברלין, ראש ישיבה במגנצא ואב"ד קהילות אה"ו. (נולד בה'תצ"ד)
*  ה'תרס"ה (אדר א') – האדר"ת (הרב אליהו דוד רבינוביץ' תאומים), רבן של פוניבז' ומיר שבליטא, ובסוף ימיו רבה של ירושלים. (נולד בה'תר"ג)
*  ה'תר"ע (אדר א') – משה לייב ליליינבלום, סופר איש תנועת ההשכלה ברוסיה, מראשי חובבי ציון והציונות המעשית. (נולד בכ"ט בתשרי ה'תר"ד)
*  ה'תרפ"ד (אדר א') – הרב אליעזר רבינוביץ, תלמיד הבית הלוי, חתנו של הגדול ממינסק וממלא מקומו ברבנות העיר.
*  ה'תשי"ב – יעקב נחום אפשטיין, פילולוג וחוקר ספרות חז"ל, מאבות מדעי היהדות, פרופסור באוניברסיטה העברית ומייסד המכון למדעי היהדות בה. (נולד בכ"ד בחשוון ה'תרל"ט)
*  ה'תשס"ו – נעמי רוזנברג, מחנכת, מורה ומשוררת ישראלית. (נולדה בי"ד באדר א' ה'תש"ג)
*  ה'תשס"ט – איסר לובוצקי, מפעילי המחתרת של גטו וילנה, פרטיזן, לוחם ומפקד באצ"ל, היועץ המשפטי הראשון של הליכוד. (נולד בה'תרפ"ג)
----

*ב' באדר – ד' באדר
*אדר

ו03
י03