אמיתה גדולה

אַמִּיתָה גְּדוֹלָה (שם מדעי: Ammi majus, שם ערבי: סוּפְלין, חַיילֶה), הוא צמח עשבוני חד-שנתי, זקוף וגבוה (מעל חצי מטר) ממשפחת הסוככיים. מרבית העלים ארוכים, גזורים-מנוצים פעמיים לאונות דמויות אזמל או מוארכות. הסוככים גדולים ובעלי סוככונים רבים. הפרחים קטנים ולבנים, ומפיצים ריח נעים. הפרי הוא דו-זרעון קירח, מאורך וקטן. קרנות הסוכך מפושקות ואינן נסגרות בהבשלה או בעת ההתייבשות והסוכך נשאר פתוח.

הסוג אמיתה כולל, מלבד אמיתה גדולה עוד 2 מינים נוספים שגדלים בר רק באיים האזוריים<ref></ref>. ומכאן אמיתה גדולה היא יחידה בסוגה בישראל ובארצות הים-התיכון. לפי המיון העכשווי אמיתה קיצית (Visnaga daucoides) משויכת לסוג Visnaga שכולל מין נוסף מדרום איטליה ועד לסיציליה. החלוקה הזאת בין המינים האמורה כאן אינה מקובלת על הבוטנאים הישראלים<ref></ref>.

== מאפיינים ==
הנדן בולט וגבעול מצולע, אונות העלה משוננות
סוכך צעיר מאחור
ממוזער
אמיתה גדולה צמח עשבוני חד-שנתי, ים תיכוני, זקוף, מסתעף בעיקר בחלקו העליון, קירח וגובהו 30 עד 70 ס"מ. היא בולטת בסוככים צפופים ובהרבה פרחים קטנים ולבנים. 

הגבעולים מצולעים-מעוגלים ומסתעפים.

העלים מסורגים, ללא לוואים ועם פטוטרות ארוכות, מורחבות בבסיסן בצורת נדן החובק את מפרק הגבעול<ref name=":2"></ref><ref name=":3"></ref>. מרבית העלים גזורים-מנוצים פעמיים לאונות דמויות אזמל או מוארכות. העלים התחתונים ארוכי פטוטרת, העלים העליונים גזורים פחות, משוננים או תמימים<ref name=":0"></ref>. 

האונות הסופיות של העלים או לפחות של העלים העליונים דמויות אזמל או מוארכות ושפתן משוננת, בשונה מאמיתה קיצית שהאונות הסופיות של כל העלים שלה הן נימיות או סרגליות, ואינן משוננות<ref name=":2" />.

התפרחת היא סוכך מורכב, מרובה סוככונים, גדול, קוטרו 10 ס"מ, נישא לרוב בקצה הגבעול ולעיתים גם על ענפים צדדיים. בבסיס הסוכך מעטפת שקצרה מקרנות הסוכך והיא מורכבת מ-3 עד 5 עלים (חפים) גדולים, גזורים-מנוצים פעמיים, שאונותיהם נימיות<ref name=":0" /><ref name=":3" />. 

קרנות הסוכך אינן נסגרות בהבשלה או בהתייבשות והסוכך נשאר פתוח, בשונה מאמיתה קיצית שקרנות הסוכך שלה נסגרות בהבשלה או בהתייבשות ונפתחות בהירטבו<ref name=":0" /><ref name=":1"></ref>.

הסוככונים רבים בכל סוכך ומרובי פרחים. קרנות הסוכך שנושאות את הסוככונים אינן שוות זו לזו. בתחתית הסוככון מעטפית שעליה (חפיות) מרובים, גזורים לאונות נימיות דמוי מרצע ותמימים<ref name=":1" /><ref name=":0" />.

הפרחים לבנים, מפורדי עלי כותרת, דו-מיניים ואורכם 1 עד 2 מ"מ. פרחי ההיקף גדולים מהפרחים הפנימיים.

חמשת שיני הגביע בלתי ניכרות.

הכותרת בת 5 עלים נפרדים לבנים-ירקרקים. עלי הכותרת החיצוניים של הפרחים ההיקפיים אינם גדולים משאר עלי הכותרת שבסוכך. 

חמשת האבקנים ניצבים בסירוגין לעלי הכותרת.

השחלה תחתית, בת 2 עלי שחלה מאוחים ו-2 מגורות חד-זרעיות. בראשה נמצא כנית - גופיף שטוח או חרוטי המחולק בדרך כלל לשתיים ומפריש צוף. מן הכנית עולים 2 עמודי שחלה מפושקים ומורחבים בבסיסם לדיסקוס<ref name=":3" />. הצופן מתפתח בבסיס עמוד השחלה והוא משותף לבסיס עמוד השחלה ולכנית<ref name=":4"></ref>.

הפרי דו-זרעון, המורכב מ-2 פרודות חד-זרעיות. דו-זרעון מהווה טיפוס של מפרדת, אלא שבעצם הוא פרי מדומה, כיוון שהוא מתפתח משחלה תחתית<ref name=":4" />. בשלב הפרי הירוק הפרודות מעורות זו בזו באמצעות עמוד ביניים, שהוא המשכה של מצעית הפרח. הן נפרדות במהלך ההבשלה זו מזו לאורך התפר - הוא שטח המגע שבין הפרודות<ref name=":3" />.

כל פרודה בעלת 5 צלעות ראשיות (שמהן 3 עוברות במרכז הפרודה ו-2 בשוליה), נימיות בהן עוברים צרורות צינוריות. ברווחים שבין הצלעות הראשיות עוברים בקליפת הזרעון ביבי שמן אחד<ref name=":5"></ref>. בין הצלעות הראשיות האלו עוברות 4 צלעות משניות<ref name=":3" />. הביבים של השמנים הם בעצם חללים בין תאיים מיוחדים מוארכים (לא כדוריים) שאוגרים את השמנים המופרשים. החללים נוצרים על ידי התרחקות של דפנות תאים זה מזה<ref name=":4" />.

הפרי של אמיתה גדולה בעל 2 פרודות, פחוס מהצדדים (ולא מגבן כמו אצל דל-קרניים כרמלי), מוארך (באמיתה קיצית הפרי דמוי ביצה), ולא כעין לוחית דמוית דיסקוס, קירח, אינו מבריק ואינו שיכני או קוצני<ref name=":5" /><ref name=":1" />, 5 צלעותיו נראות בבירור, ואורכו 1.5 עד 2 מ"מ. לפרודות אין שולים נפוחות או צלעות מכונפות<ref name=":5" />. בראש הפרי 2 עמודי שחלה משתיירים.

העלווה מתחילת ינואר ועד תחילת אוקטובר. הפריחה מסוף פברואר ועד תחילת אוקטובר.

== בית גידול ותפוצה ==
אמיתה גדולה גדלה בקרקעות כבדות ואדמות שחף של בתי-גידול מופרעים, בצדי דרכים, בשדות מעובדים, בשוליהם, ובשדות בור, בעיקר בקרבת האדם, אך גם בבתי-גידול טבעיים. התפוצה העולמית היא מקרונזיה, ומאגן הים התיכון ועד חצי האי-ערב והאזור האירנו-טורני של מערב אסיה (אירן ועיראק). בישראל היא גדלה בשפלה ובהר, בנגב צפוני, בבקעה, בגולן ובסיני<ref></ref>.

==שימושים רפואיים על פי מקורות קדומים ועד ימינו==
מדיווחיהם של הרופאים הקלאסיים עולה כי זרעי הצמח שימשו, בין היתר, לטיפול בהכשות ובעקיצות של בעלי חיים ארסיים, לזירוז הווסת ולניקוי מערכת המין הנקבית. בימינו משמשים הזרעים ברפואה העממית להמסת אבנים בכליות ולריפוי דלקות בדרכי השתן.

== תמונות ==
<gallery>
קובץ:אמיתה גדולה סוכך צעיר.jpg|סוכך צעיר
קובץ:Ammi majus sl41.jpg|פרחים
קובץ:Ammi majus Sturm8.jpg|
קובץ:Ammi_majus_002.JPG|אמיתה גדולה
</gallery>

==הערות שוליים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סוככיים
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753