OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יער לאומי (ארצות הברית)

סוג של יקינתוניים) והצד המערבי של רכס טיטון כפי שהם נראים מהיער הלאומי קאריבו-טארקגהי, איידהו]]
יער לאומי בארצות הברית (באנגלית: National forest (United States)) הוא יער וקרקע שעליה גדלים עצים, הנהנים מהגנה חוקתית. היערות הלאומיים מנוהלים על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית באמצעות שירות היערות, לפי הנחיות מטעם מחלקת החקלאות. ניהול הקרקעות הללו מתמקד בעיקר בהפקת חומר גלם מעצים, אדמות מרעה, מים, חיות בר ופנאי. ניתן לעשות ביערות הלאומיים שימוש מסחרי, ובניגוד לפארקים לאומיים הרשויות מעודדות את הפעילות הזאת בחלק מהמקרים. היערות הלאומיים נמצאים בקטגוריה VI של ניהול הקרקעות המוגנות של IUCN.

מערכת היערות הלאומיים הוקמה לאחר אישורו של חוק בדיקת הקרקעות המחודשת - 1891. חוק זה התקבל כתוצאה מלחץ פוליטי שהופעל על ידי בעלי קרקעות ואנשי עסקים מאזור לוס אנג'לס, שהיו מודאגים מהנזק שנגרם לקו פרשת המים של הרי סאן גבריאל כתוצאה מפעילות הכרייה והחקלאות. אבוט קינזי והיערן תאודור לוקנס היו הדוברים הראשיים של שדלנות זו.

השימוש בקרקע של היערות הלאומיים הוא עילה לעימותים רבים בין חברות לעיבוד עצים ותומכי איכות הסביבה. העימותים הללו מתרכזים סביב הגנה על מינים בסכנת הכחדה, כריתת יערות עתיקים, כריתת יתר, קנסות לא משמעותיים, חוקי כרייה מיושנים ובניית דרכים ביערות.

בארצות הברית יש 154 יערות לאומיים ו-20 ערבות לאומיות המשתרעים על פני שטח של כ-781,000 קמ"ר. הקרקעות הללו מהוות 8.5% מהשטח הכולל של ארצות הברית, השווה בקירוב לגודלה של מדינת טקסס. רק 13% מקרקעות היערות הלאומיים נמצאים ממזרח לנהר המיסיסיפי. באלסקה לבדה נמצאים 12% משטחי הקרקעות של היערות הלאומיים. 

ישנם שני סוגים שונים של יערות לאומיים:
* אלו הנמצאים ממזרח למישורים הגדולים הם בעיקר יערות שנרכשו או נשתלו מחדש, כלומר, הקרקע הייתה בבעלות פרטית ונרכשה על ידי הממשל על מנת ליצור יער לאומי חדש. במקרים הללו השטח של היער הרשום על גבי המפה לא מייצג את גבולותיו הממשיים של היער, כי אם את גודל השטח שנרכש. ברוב המקרים השטח הממשי שנרכש קטן מהשטח של היער כולו.
* היערות הלאומיים שממערב למישורים הגדולים הם כאלה שתמיד היו ברשות הציבור. במקרים הללו, השטח של היערות כפי שהוא רשום במפות הוא השטח הממשי של היער.

ביערות הלאומיים יש אתרי סקי, אתרי מחנאות, אתרי מורשת, מונומנטים לאומיים, שבילים (שבילי הליכה, אופניים, טרקטורונים, רכיבה על סוסים, אופנועי שלג ועוד). תושבי ארצות הברית רשאים לחנות בכל מקום ביערות הלאומיים, בתנאי שאתר החנייה נמצא במרחק של 200 רגל לכל הפחות מכל דרך או שביל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fs.fed.us אתר שירות היערות של ארצות הברית]
*
קטגוריה:יערות
קטגוריה:ארצות הברית: שמורות טבע

== הערות שוליים ==
אאוג'ן טריקה

אֵאוּגֵ'ן טְרִיקָה (ברומנית: Eugen Trică; נולד ב-5 באוגוסט 1976) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום עוזר מאמן בקבוצת פוליטכניקה יאשי.

==קריירה==
טריקה החל את הקריירה במחלקת הנוער של אוניברסיטטה קראיובה וקודם לקבוצה הבוגרת בשנת 1995. אחרי הצלחה יחסית בקבוצה הבוגרת עבר טריקה ב-1998 לקבוצה גדולה יותר ברומניה, סטיאווה בוקרשט, ועמה זכה באליפות בשנת 2001. בשנת 2003 חתם בקבוצת ליטקס לובץ' הבולגרית, שבמדיה שיחק שנתיים.

בשנת 2005 הצטרף טריקה לקבוצה הישראלית מכבי תל אביב, אך אחרי מספר חודשים בלבד בישראל הוא חזר לבולגריה, הפעם לשורות צסק"א סופיה.

במאי 2007 חזר טריקה לרומניה, אחרי שלא הסכים לחדש את חוזהו בצסק"א, וחתם בקלוז'-נאפוקה, איתה אף השתתף בליגת האלופות. בשנת 2009 חתם טריקה באנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית, שם שיחק עד תום העונה. עם סיום העונה חזר לקלוז' לפרק זמן קצר ואז חתם בשורות אוניברסיטטה קראיובה, קבוצת נעוריו.

בשנת 2010 חתם טריקה בשורות קונקורדיה צ'יאייניה מהליגה השנייה ברומניה, שבמדיה שיחק עד שפרש בשנת 2011.

לזכותו של טריקה ארבע הופעות בנבחרת רומניה. בשנת 1999 ערך את הופעת הבכורה שלו, ובשנת 2007 רשם את הופעתו האחרונה בנבחרת.

לאחר פרישתו החל לשמש מאמן קבוצת יובנטוס בוקרשט מהליגה השלישית ברומניה, ובשנת 2013 שימש לתקופה קצרה מנג'ר קלוז'. לאחר מכן מונה למאמן UTA ארד מהליגה השנייה ברומניה. לאחר פרקי זמן קצרים כמאמן של יובנטוס בוקרשט, צ'.פ.ר קלוז ומטאלול רשיצה מהליגה השנייה, כיום משמש טריקה עוזר מאמן בקבוצת אל-איתיחאד.

==חיים אישיים==
עד לשנת 2015 טריקה היה נשוי ללורנה, בתו של איליה באלאץ', שהיה אחד מכדורגלני העבר הגדולים ביותר ברומניה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:קשרי כדורגל רומנים
קטגוריה:קראיובה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אוניברסיטת קראיובה
קטגוריה:כדורגלני סטיאווה בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני ליטקס לובץ'
קטגוריה:כדורגלני צסק"א סופיה
קטגוריה:כדורגלני צ'.פ.ר. קלוז'
קטגוריה:כדורגלני אנורתוסיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלני קונקורדיה קיאז'נה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רומניה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל רומנים
קטגוריה:מאמני צ'.פ.ר. קלוז'
קטגוריה:ספורטאים זרים בבולגריה
קטגוריה:ספורטאים רומנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים רומנים בקפריסין
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1976
כריסטיאן גונזאלס

כריסטיאן מריו גונזאלס איידינוביץ (בספרדית: Cristian Mario González Aidinovich; נולד ב-19 בדצמבר 1976) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הבלם והמגן הימני.

גונזאלס שיחק במהלך הקריירה שלו במספר קבוצות באורוגוואי, ביניהן ליברפול ופניארול, ובשנת 2005 הגיע לישראל וחתם במכבי תל אביב. לאחר עונה אחת עבר למועדון ספורט אשדוד, במדיה שיחק שתי קדנציות עד שנת 2010, אז עבר לבית"ר ירושלים.

בשנת 2011 חזר לאורוגוואי, וחתם בקבוצת ריבר פלייט מונטווידאו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.one.co.il/Player/05-06/1,1,3,32217/%D7%9B%D7%A8%D7%99%D7%A1%D7%98%D7%99%D7%90%D7%9F_%D7%92%D7%95%D7%A0%D7%96%D7%90%D7%9C%D7%A1 כריסטיאן גונזאלס] באתר ONE

קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:מגני כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:בלמי כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:מונטווידאו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ליברפול מונטווידאו
קטגוריה:כדורגלני דפנסור ספורטינג
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו מלדונדו
קטגוריה:כדורגלני לאס פאלמאס
קטגוריה:כדורגלני פניארול
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט (אורוגוואי)
קטגוריה:כדורגלני סוד אמריקה
קטגוריה:ספורטאים אורוגוואים בספרד
קטגוריה:ספורטאים אורוגוואים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אורוגוואי
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1976
אלדו אדורנו

אלדו אוסמר אדורנו (בספרדית: Aldo Osmar Adorno; נולד ב-8 באפריל 1982) הוא כדורגלן עבר פרגוואי ששיחק בעמדת הקשר.

==קריירה==
אדורנו שיחק במספר קבוצות בפרגוואי ובמקסיקו, ובשנת 2003 הגיע לישראל ושיחק עונה אחת במכבי תל אביב.

חוץ מדרכון פאראגוואי, יש לאדורנו גם דרכון ספרדי, ולאחר שעזב את ישראל שיחק בספרד עד שהגיע לקפריסין בשנת 2006. אדורנו שיחק במספר קבוצות מליגת העל הקפריסאית, ובשנת 2011 חתם באפואל ניקוסיה. בספטמבר 2014 חתם במטאלורג דונצק האוקראינית. לאחר חצי עונה באוקראינה חזר לקפריסין וחתם בארמיס ארדיפו. בקיץ 2015 חתם בקבוצת נאה סלמיס פמגוסטה.

ב-25 ביולי 2019 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים פרגוואים
קטגוריה:קשרי כדורגל פרגוואים
קטגוריה:כדורגלני ספורטיבו לוקניו
קטגוריה:כדורגלני קרוס אסול
קטגוריה:כדורגלני סול דה אמריקה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אלמריה
קטגוריה:כדורגלני אנוסיס נאון פאראלימני
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:כדורגלני אפולון לימסול
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני מטאלורג דונצק
קטגוריה:כדורגלני ארמיס ארדיפו
קטגוריה:כדורגלני נאה סלמיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים במקסיקו
קטגוריה:ספורטאים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים פרגוואים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים זרים באוקראינה
קטגוריה:ילידי 1982
דופלקס (סרט)

דּוּפְּלֵקְס (באנגלית: Duplex) הוא סרט קומדיה שבוים על ידי דני דה ויטו ונכתב על ידי לארי דויל. הסרט יצא ב-ישראל ב-1 בינואר 2004. כוכבי הסרט הם בן סטילר, דרו ברימור ואיילין אסל.

== עלילה ==
זוג צעיר, אלכס (בן סטילר) וננסי (דרו ברימור), עובר לדירה שנמצאת מתחת לדירת אישה זקנה. הזוג חושב שמצא את דירת החלומות שלו, אך גברת קונלי, האישה הזקנה שגרה מעליהם, שנראתה בלתי מזיקה, מתחילה למרר את חייהם. קונלי מבקשת מהזוג עזרה לעיתים תכופות, ולא מאפשרת להם לחיות חיים נורמליים. הזוג מתכנן דרכים למזער את הנזק, וכשזה לא מצליח הם מתכננים איך לגרום לה לעבור דירה, ולבסוף איך לרצוח אותה.

== צוות שחקנים ==
*בן סטילר - אלכס רוז
*דרו ברימור - ננסי
*איילין אסל - גברת קונלי
*הארווי פירסטיין - קנת
*ג'סטין ת'רו - שוטר
*רוברט וויזדום - השוטר דן
*סווזי קורץ - ג'ין
*מאיה רודולף - טארה
*אמבר ולטה - סלין

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מיראמקס
ליס אסיה

ליס אסיה (בגרמנית: Lys Assia; 3 במרץ 1924 – 24 במרץ 2018) הייתה זמרת פופ שווייצרית, הזוכה הראשונה בתחרות הזמר של האירוויזיון כנציגת שווייץ בתחרות בשנת 1956.

==קורות חייה==
אסיה נולדה בשם רוזה מינה שארר בקנטון ארגאו שבצפון שווייץ. בצעירותה למדה ריקוד. מכריה ששמעו אותה שרה, הבחינו מיד בכשרונה הרב והציעו לה להסב את מקצועה לזמרת. בשנת 1940 החלה בקריירה שלה בתור זמרת. היא הפכה במהרה לאחת מזמרות הפופ המצליחות והפופולריות בשווייץ בתקופה ההיא. מול זאת, היו כאלו שהתנגדו לה וקראו שלא לשדר את שיריה בתחנות הרדיו, בטענות על מלל המכיל גזענות במספר משיריה.

==תחרות הזמר של האירוויזיון==
ליס אסיה כאורחת כבוד ב[[אירוויזיון 2008]]
בשנת 1956 נבחרה לייצג את שווייץ בשני שיריה בתחרות האירוויזיון הראשונה, כפי ששלחה כל מדינה בתחרות זו. בסבב הראשון ביצעה את "Das alte Karussell" ("הקרוסלה הישנה") שמקומו כשאר השירים פרט לזוכה בתחרות זו אינו ידוע. בסבב השני ביצעה את "Refrain" ("פזמון חוזר") וזכתה איתו בתחרות. אסיה ייצגה את שווייץ בתחרות גם בשנת 1957 עם השיר "L'enfant que j'étais" ("הילדה שהייתי") שאיתו סיימה במקום תשיעי מתוך עשרה, ובשנת 1958 עם השיר "Giorgio" ("ג'ורג'יו") שאיתו השיגה מקום שני, בקבלת נקודות בודדות פחות מהזוכה.

אסיה המשיכה לעסוק בתחום המוזיקה, והופיעה כאורחת כבוד באירועי התחרות השונים. כך למשל, באירוויזיון 2008 נטלה חלק בחצי הגמר השני כשהכריזה על תחילת ההצבעה, באירוויזיון 2009 הגישה את הפרס לזוכה ובתחרות ובאירוויזיון 2013 התארחה בחצי הגמר השני לריאיון קצר יחסית.

בספטמבר 2011 הגישה אסיה את שירה "C'était ma vie" ("אלה היו חיי") לבחירת השיר שייצג את שווייץ באירוויזיון 2012. השיר הולחן על ידי ראלף זיגל, המלחין עם מספר השירים הרב בתחרות הזמר של האירוויזיון, ומלחין השיר של גרמניה שזכה באירוויזיון 1982. אסיה סיימה בתחרות במקום ה-8 עם זכייה ב-5.46% מהצבעת הציבור. פטירתה הותירה רושם רב על מעריצי האירוויזיון לאורך כל השנים, ובתחרות האירוויזיון שנערכה באירוויזיון 2018 הוקדש שיר קצר לזכרה.

==משיריה==

==פילמוגרפיה==
*"Ein Mann Vergißt Die Liebe" (שנת 1955)
*"Schlager Parade"

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות יהודיות
קטגוריה:זמרות שווייצריות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים שווייצרים
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:נציגי שווייץ באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1956
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1957
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1958
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: שווייץ
קטגוריה:ילידות 1924
קטגוריה:נפטרות ב-2018
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-2018
א-זבאבדה

אַ-זַּבַּאבִּדַה (בערבית: الزبابدة), ובהגייה פלסטינית אֶ-זַּבַּאבְּדֶה, הוא כפר פלסטיני נוצרי בהרי השומרון, כ-10 קילומטרים דרומית לג'נין, על כביש טובאס–קבאטיה (588) וכ־2 ק"מ דרומית לאוניברסיטה הערבית־אמריקאית בג'נין.

== היסטוריה ==
בכפר ובסביבתו נמצאו שרידים מתקופת הברונזה התיכונה II, תקופת הברזל I ו-II, מהתקופה הביזנטית וכן מהתקופה הממלוכית והעות'מאנית.

הכפר הנוכחי הוקם בשנת 1834 בידי שלוש משפחות נוצריות (יוונים-אורתודוקסים) מן הכפר טייבה, שרכשו את השטח ממוסלמים מג'נין.

הכפר מוזכר בדו"ח הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 ככפר בגודל בינוני השוכן בקצהו הדרומי של שטח חקלאי מעובד, ואדי א-סלהב, ומקבל מימיו מבאר במזרח הכפר.

הנציגות הקתולית הלטינית ביססה את נוכחותה בכפר ב-1883.

לפי סקר האוכלוסין המנדטורי מ-1922 מנה הכפר 482 תושבים. בסקר הכפרים משנת 1945 נאמדה האוכלוסייה ב-870 תושבים, ושטח הכפר כלל 5,719 דונמים. בשנת 1967 התגוררו בכפר 1,500 איש. בסקר הר מנשה נספרו בו 35 בורות מים – עדות לגודלו של הכפר.

עיקר פרנסת התושבים מחקלאות: עצי הזית מכסים כשליש מן השטח המעובד, בשאר השטח מגדלים דגנים וירקות.

בכפר ארבעה בתי ספר: בית הספר הלטיני, שבו לומדים גם ילדים רבים מכפרים אחרים, שני בתי ספר ממלכתיים (אחד לבנות ואחד לבנים) ובית הספר של האוניברסיטה הערבית-אמריקנית.

בכפר מצויות חמש כנסיות ושני מסגדים. לכל זרם נוצרי כנסייה משלו: כנסייה קתולית, כנסייה יוונית-אורתודוקסית, כנסייה יוונית-קתולית וכנסייה אוונגלית.

== אוכלוסייה ==
כשני שלישים מתושבי הכפר הם ערבים נוצרים. ראש הכפר, על פי חוק, חייב להיות נוצרי.

{| class="wikitable"
| colspan="4" |מפקדי אוכלוסין בא-זבאבדה
|-
|שנה
|תושבים
|מקור
|-
|1922
|482
|<ref name="ה1"></ref>
|-
|1931
|632
|
|-
|1945
|870
|
|-
|1961
|1,474
|
|-
|1982
|1,500
|
|-
|1987
|2,400
|
|-
|1997
|2,876
|
|-
|2005
|3,751
|
|-
|2010
|3,913
|
|-
|2013
|4,227
|
|-
|2016
|4,555
|
|}

==== שונות ====
הכפר הופיע בסרט קצר "מלח הארץ: נוצרים פלסטינים בצפון הגדה המערבית" , שבחן את חייהם של תשעה נוצרים פלסטינים המתגוררים בשומרון. הסרט הופק על ידי Salt Films, Inc., בשנת 2004, על ידי מיסיונרים פרסביטריאנים כאשר הם חיו ועבדו בכפר זבאבאדה.

== אדמה, חקלאות ומים ==
שטח הכפר הוא 5,719 דונם, מתוכם 5,713 דונם משוייכים לתושבים ו-6 דונם מושע.

בשנת 1945 השטח הבנוי של כפר היה כ 23 דונם, 5,577 דונם שימשו לחקלאות ו-119 דונם היו אדמות בור.

== אישים ==
לפי אגדה מקומית, האם הבתולה עברה כאן עם בת דודתה אלישבע, אמו של יוחנן המטביל.

במאה ה-19 התגוררה כאן האחות מארי אלפונסין דניל גטאס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.zababdeh.de פרטים על הכפר] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:השומרון: יישובים
זבאבדה
זבאבדה
קטגוריה:ארץ ישראל: נצרות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1834
תאודור דה באנוויל

תאודור דה באנוויל (בצרפתית: Théodore de Banville; 14 במרץ 1823 – 13 במרץ 1891) היה משורר וסופר צרפתי.

== קורות חייו ==
דה באנוויל נולד בעיר מולן במחוז אלייה שבחבל אוברן בצרפת לאב שהיה קצין בצי המסחרי הצרפתי. ימי נעוריו עברו עליו בחוסר עניין כאשר למד בבית הספר התיכון קונדרסה בפריז. הוא התבדל מחבריו לכיתה ולא השתתף אתם באירועים כלשהם. אחרי שסיים את למודיו בבית הספר התיכון הקדיש את עצמו לספרות.

ב-1842 פרסם את קובץ החרוזים "הפסלים" וב-1846 את הקובץ "הנטיפים התלויים". שני קובצי שירה אלה נתקבלו בביקורת עוינת, אך גרמו לידידותו עם המשורר אלפרד דה ויניי, והוא הקדיש את כל זמנו ליצירה ספרותית ולבקורת הספרות. החל ב-1853 פרסם ספרים ובהם "מחקר על המנהגים של פריז" שבו תיאר את חייהם של אנשי החברה הגבוהה שבעיר. הוא פרסם מאמרים בכתבי עת לספרות ושימש גם כמבקר תיאטרון של מספר עיתונים.

דה באנוויל התגורר בעיקר בפריז והיה אהוד על החוגים הספרותיים של העיר. הוא פרסם קובצי שירה נוספים ובהם הקובץ "מזמורי לוליינות" (1857) שאותו הקדיש לויקטור הוגו וזכה בעידודו. ב-1858 הוא זכה באות לגיון הכבוד הצרפתי. ב-1866 נשא לאישה את מארי אליזבט רושגרוס וב-1867 הקדיש לה את קובץ שיריו "הגולים". ב-1868 השתתף בעריכת המהדורה השלישית של קובץ שיריו הנודע של שארל בודלר "פרחי הרע".

דה באנוויל היה אחד האנשים בעלי ההשפעה הגדולה ביותר בספרות הצרפתית של תקופתו. בהשפעתו החל להופיע ב-1866 כתב העת לספרות "הפארנאסוס בן זמננו" שביטא את רעיונותיה של קבוצת משוררים שבה היה חבר שדגלה באידיאל של תאופיל גוטייה "אמנות לשם אמנות" ושהקימה את אסכולת הפארנאס בשירה הצרפתית. הוא טיפל באופן מיוחד בבעיות הסגנון בשירה, עשה ניסיונות להעשירה והחיה צורות שירה עתיקות כמו הבלדה והרונדו.

היו כאלה שדחו את שירתו כחסרת רגש וחסרת דמיון, אך השפעתו הגדולה אפשרה למספר רב של משוררים צעירים להתנתק מן הסגנון הרגשני המעושה שהשתרש בשירה ובספרות של תקופתו. בין משוררים אלה ניתן למנות את המשורר הצעיר ארתור רמבו שבמאי 1870 שלח לו את שירו "אופליה" וקיבל את תמיכתו בצורת המלצה למוציא לאור אלפונס למר.

דה באנוויל מת בפריז ב-1891 ונקבר בבית הקברות מונפרנאס שבעיר. אחד הרחובות של הרובע השבעה עשר של פריז נושא את שמו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110609204423/http://www.mta.ca/banville/index.html עבודתו הפואטית בכללותה - באנגלית]
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1823
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1891
תשוקה

[[תשוקה מינית]]
תשוקה (ידועה גם כתאוות בשרים) היא תחושה של דחף ורצון להשיג את מושא ההשתוקקות. תשוקה מתייחסת לרוב להיבט המיני, אך היא יכולה להיות מופנית גם כלפי אוכל ועוד.

ראשיתה של התשוקה ברצון להשיג דברים שחפצים בהם ובכך להגיע להרגשה של מיצוי עצמי. ברגע שמושא התשוקה הושג, מיד מתחילה התשוקה להתפוגג. האדם משיג את מושא תשוקתו ובכך הוא מוריד את המתח ואת התשוקה הקיימים אצלו. התשוקה היא תהליך שכיח בחוויה האנושית שכן היא נמצאת בכל מקום: תשוקה לשקט, לרגיעה, להורדת מתח, לאוכל, תשוקה מינית ועוד.

== תשוקה במקרא ==
המילה "תשוקה" מופיעה במקרא, בהטיות שונות, שלוש פעמים בסך הכל. בבראשית ג' נאמר בעקבות חטא אכילת פרי העץ הדעת: , בבראשית ד' נאמר אל קין לאחר שמנחתו לא נענתה: . המופע השלישי הוא בשיר השירים ז': .

המורכבות של פירוש המילה 'תשוקה' נובעת הן ממיעוט המופעים שלה, הן מהאניגמטיות של חלק מההקשרים בה היא מופיעה והן בגלל הסנטימנט השונה כל כך בין ההקשרים של המופעים הללו – בבראשית המילה נושאת מטען רגשי שלילי ואילו בשיר השירים נראה כי למילה יש סנטימנט חיובי דווקא.

גישה פרשנית אחת, מפרשת את המילה "תשוקה" במשמעות של 'משיכה' (desire) ובעיקר משיכה בעלת אופי מיני. יש ניואנסים בקרב מחזיקי גישה זו – חלקם תופסים את המשיכה בצורה מינית יותר ואחרים מזהים אותה כמשיכה וכתלות גופנית או נפשית של האישה באיש. גישה זו באה לידי ביטוי מובהק בתרגומים מודרניים שונים למקרא והיא מבוססת בחלקה על המופע של המילה 'תשוקה' בשיר השירים, שם למילה יש הקשר ארוטי מובהק והן על שימושים מאוחרים במילה תשוקה. השלכת גישה זו, בין היתר, היא שהכתובים בספר בראשית מזהים את המשיכה האירוטית שבין האיש לאישה כמרכיב בעונשה של האישה.

קריאה אחרת, מפרשת את המילה 'תשוקה' בהקשר של 'תשובה' (return) או פנייה של האישה חזרה אל האיש שלה. לקריאה זו יש ביסוס הן מתוך תרגומי המקרא הקדומים לשפות שונות (שמקבלים ביטוי גם בפרשנות המקרא הנוצרית והיהודית המוקדמת) והן מתוך עיון בהקשר המקומי של הכתובים בבראשית. בראשית ג' מתאר את העונש שלוקה בו האדם לאחר חטאו, העונש אצל האדם היא שיבתו אל העפר ממנו נוצר. תשוקת האישה מקבילה לשיבת האדם אל האדמה כי האדם נוצר מן האדמה ואילו האישה נוצרה מהאדם.

הביטוי "נפש שוקקה" במובן של אדם שמתאווה למזון, מופיע מספר פעמים במקרא: "וְהִנֵּה עָיֵף וְנַפְשׁוֹ שׁוֹקֵקָה" (ישעיה כ"ט ח'). "כִּי הִשְׂבִּיעַ נֶפֶשׁ שֹׁקֵקָה" (תהילים ק"ז ט').

==בפילוסופיה==
על פי הפילוסוף ברוך שפינוזה יש שלושה רגשות בסיסיים: תשוקה, שמחה ועצב. שפינוזה הגדיר את התשוקה כ"יצר יחד עם המודעות לו".

== ראו גם ==
* תשוקה מינית

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:רגשות
אסתויהאד

אסְתְוִיהַאד (בפהלווי: astwihād; באווסטית: Astō.vīδōtu; בפרסית: استویهاد או استویداد) הוא דיוו המוות במיתולוגיה הפרסית. 

משמעות שמו היא "משבר (או: מפריד) העצמות". בחיבור דאדסתאן-י דיניג מוסבר כי משמעותו ומהותו הם "פירוק היצורים החומריים." הוא משתייך לקבוצת הדיווים, התומכת באהרימן ונאבקת נגד אהורה מאזדה ועוזריו, האמשה ספנטס. אסתויהאד עוזר לדיוו ח'שם לענות את נשמות המתים העולות לשמיים, ומסופר כי הוא נשלח על ידי אהרימן להרוג את גַיוֹמַרְד, האדם הראשון.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20150407014807/http://www.pantheon.org/articles/a/asto_vidatu.html אסטו וידאטו] באתר אנציקלופדיה מיתיקה

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלים זורואסטריים
קטגוריה:אלי מוות
מספרי ברזל

מספרי ברזל היא שיטת מנייה המאפשרת לבדוק במהירות אם קבוצה מסוימת נוכחת במלואה. בניגוד לשיטות דומות לעריכת בדיקה זו, כגון הקראת שמות, שיטת מספרי הברזל יכולה להתבצע בזריזות, בתנאי ראות קשה וכשמפעיל השיטה אינו זוכר את שמותיהם של כל בני הקבוצה.

שיטה זו נהוגה בצבא כחלק מהתרגולות המקובלות בחיל הרגלים, אך גם קבוצות מטיילים גדולות נוהגות בשיטה זו.

==חלוקת מספרי ברזל==
חלוקת מספרי ברזל מתבצעת כאשר ידוע שכל האנשים בקבוצה נוכחים. בצה"ל נהוג שהמפקד עובר בין האנשים ומחלק להם מספרים עולים. כך, הראשון יהיה מספר אחת, אחריו יהיה מספר שתיים וכולי כאשר המפקד הוא האחרון. לאחר החלוקה מתבצעת בדיקת נוכחות על מנת לוודא שכל הנוכחים הבינו את מספרם.

כל אחד מחברי הקבוצה צריך לזכור את מספר הברזל שלו והאם הוא האחרון בקבוצה. לעיתים נכתבים המספרים בטוש על גוף החייל על מנת לסייע לו לזכור את המספר שהוקצה לו.

==בדיקת נוכחות==
כאשר יש צורך לבדוק את מצב נוכחות הקבוצה, האחראי מכריז "מספרי ברזל להתפקד", וכל אחד מאנשי הקבוצה מכריז את המספר שלו בתורו לפי סדר עולה, החל מ-1 ועד לאחרון. האחרון בקבוצה מוסיף את המילה "ואחרון" אחרי הכרזת המספר שלו על מנת להראות שהספירה הסתיימה, לדוגמה: "17 ואחרון".

אם אחד מאנשי הקבוצה חסר או לא מרוכז, הספירה תיעצר. במקרה כזה יש להכריז שנית על המספר האחרון שהוכרז ולהימנע מלקרוא את המספר החסר.
לדוגמה: אם בקבוצה של 17 איש הספירה נעצרה לאחר המספר 8, נושא המספר 9 חסר או שאינו מרוכז. לכן יש לשאול "מי הבא אחרי 8" ואסור לשאול "מי זה 9". אם אחד מבני הקבוצה שואל בטעות "מי זה 9", האחרים עשויים לחשוב שהמספר 9 הוכרז על ידי מי שאמור היה להכריזו. אם בדיקת הנוכחות לא התבצעה באופן תקין יש לבצע את הבדיקה שוב.

אם מגלים שאחד מאנשי הקבוצה חסר, מכנסים את הקבוצה לבירור זהותו של החבר החסר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:שירות בצה"ל
האוניברסיטה הבין-לאומית של הים השחור

האוניברסיטה הבין-לאומית של הים השחור היא אוניברסיטה אזורית שנוסדה בשנת 1995 בטביליסי גאורגיה, על ידי נשיא גאורגיה, אדוארד שוורדנדזה וראש ממשלת טורקיה, טנסו צ'ילר, במטרה להגדיל את שיתוף הפעולה בין טורקיה לגאורגיה.

לאוניברסיטה יכולים להתקבל תלמידים מגאורגיה, מטורקיה ומדינות אחרות. כדי להתקבל ללימודים צריכים התלמידים הטורקים לעמוד בבחינות הכניסה האוניברסיטאיות של טורקיה - ÖSS (Ögrenci Seçme Sınavı). הלימודים עצמם הם בשפה האנגלית אולם אפשר גם להבחן בגאורגית, טורקית ורוסית. בין הפקולטות באוניברסיטה נמצאים פקולטה למנהל עסקים, מדעי החברה, מדעי הרוח, טכנולוגיות מחשבים, הנדסה ובית ספר לשפות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

ים השחור
קטגוריה:טביליסי: חינוך
קטגוריה:טביליסי: מבנים
קטגוריה:יחסי גאורגיה–טורקיה
סולולקי

[[מסגד ברובע סולולקי. <small>שנות ה-70 של המאה ה-19</small>]]
סוֹלוֹלָקי (בגאורגית: სოლოლაკი) או סָלָלַקי הוא רובע עתיק בטביליסי גאורגיה.

מקור שם הרובע הוא מתקופת שלטונה אמירות טביליסי בגאורגיה. בתקופת שלטונם יצרו הערבים ערוץ מים שהוביל להשקיית גני מצודת טביליסי וקראו לה בערבית סוּלוּ לָאה . מאוחר יותר נקרא כתף ההר (שייך לרכס תריאלתי) שבו נמצא הרובע, סולולאה. מהמאה ה-19, בתקופת מלכות המשנה של הקווקז (האימפריה הרוסית) קיבלה את שמה-, סולולקי. לפני כן היה שם הרובע אוואנאָנתחֶווי והיו בנויים בו גנים שופעים.
== קישורים חיצוניים ==

* גיאורגי קאוותרדזה, [https://web.archive.org/web/20071017083434/http://www.geocities.com/komblege/solo.htm המורשת הגאורגית X: סולולקי עבור המקומיים], האוניברסיטה הממלכתית אקקי צרתלי, כותאיסי, 2006, גאורגית

קטגוריה:טביליסי: היסטוריה
קטגוריה:טביליסי: רבעים
משוגע (להקה)

משוגע (Meshuggah) היא להקת פרוגרסיב מטאל שנוסדה ב-1987 בשוודיה. הלהקה ידועה בשימוש הרב שהיא עושה בפוליריתמיקה וריבוי משקלים, במקצבים מסובכים ולא-שיגרתיים ובאקורדים דיסוננטיים. כמו כן, רוב שירי הלהקה אינם בנויים במבנה בית-פזמון מסורתי.

==סגנון==

בשנותיה הראשונות של הלהקה, היא ניגנה בעיקר גרוב מטאל ות'ראש מטאל עם אלמנטים של פרוגרסיב מטאל<ref></ref> ודגש על טכניקה וביצועים מורכבים.<ref name=":0"></ref> בהמשך, הלהקה עברה לנגן בסגנון מסוים של פרוגרסיב מטאל, אותו היא למעשה המציאה; וייקרא מאוחר יותר דג'נט.<ref></ref><ref name=":0" />

הלהקות מטאליקה, דרים ת'יאטר, טול, דילינג'ר אסקייפ פלאן, Lamb of God, Haken, God Forbid, דפטונז ואחרות ציינו את משוגע כמקור השפעה עליהן.

חברי הלהקה עצמם ציינו את מטאליקה, דת', סיניק, סלייר ומגאדת' כמקור השראה עבורם, אך גם את טורי איימוס, ביורק, סטילי דן, אדמה, רוח ואש, מייק אולדפילד, ראש, פריימוס ונירוונה.

שם הלהקה נלקח משפת היידיש.

ב -1 בינואר 1991 הוציאה הלהקה את הוא אלבום הבכורה Contradictions Collapse (בעברית סתירות קורסות). האלבום יצא על ידי Nuclear Blast. האלבום נוטה יותר לעבר טראש מטאל וצליל מטאלי אלטרנטיבי מאשר ביצירותיו המאוחרות של הלהקה, הכוללות ריפים כבדים והשפעות של היפ הופ וריקוד תעשייתי בתבניות התוף. הוא שוחרר מחדש דיגיטלי עם גרסה לא שלמה של ה- EP השני של משוגע בשם None, בשנת 1998, ללא כל תווים או מילות מילים נכללות בחוברת.

הלהקה הופיעה במועדון הבארבי בתל אביב במרץ 2011.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
* 1991 - Contradictions Collapse
* 1995 - Destroy Erase Improve
* 1998 - Chaosphere
* 2002 - Nothing
* 2005 - Catch Thirtythree
* 2008 - obZen
* 2012 - Koloss
* 2019 - The Violent Sleep of Reason
* 2022 - Immutable

===EP===
* 1989 -Psykisk Testbild
* 1994 - None
* 1995 - Selfcaged
* 1997 - The True Human Design
* 2004 – I סינגל של 21 דקות

===אוספים===
* 2001 - Rare Trax

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות פרוגרסיב מטאל
קטגוריה:להקות מטאל שוודיות
קטגוריה:להקות שוודיות
קטגוריה:להקות גרוב מטאל
קטגוריה:להקות ת'ראש מטאל
הנס לנגסדורף

הנס וילהלם לנגסדורף (בגרמנית: Hans Wilhelm Langsdorff; 20 במרץ 1894 – 19 בדצמבר 1939) היה קצין ים גרמני שנודע בשל פיקודו על אוניית מערכה זוטא אדמירל גרף שפה והטבעתה במכוון בקרב נהר לה פלטה במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==

לנגסדורף נולד בברגן שעל האי ריגן כבן הבכור. ב-1898 עקרה משפחתו לדיסלדורף והיו שכניו של מקסימיליאן פון שפה, לימים אדמירל וגיבור מלחמה גרמני. לנגסדורף הושפע משכניו והצטרף ב-1912 לצי הגרמני למרות מחאות הוריו. שירת כלוטננט במלחמת העולם הראשונה ואף זכה בצלב הברזל דרגה שנייה על תפקודו בקרב יוטלנד ב-1916. מאוחר יותר קיבל את צלב הברזל דרגה ראשונה.

לאחר המלחמה הוצב כקצין תיאום בדרזדן וב-1930 קיבל פיקוד על שייטת טרפדות קטנות. עם עליית הנאצים לשלטון ביקש לחזור ולשרת בים אך הוצב במשרד הפנים. ב-1936 הוצב על הגרף שפה ובאוקטובר 1938 קיבל את הפיקוד עליה. בחודשיים הראשונים לביצוע המשימה שלו באוקיינוס האטלנטי זכה להצלחה מסחררת והטביע 9 אוניות, בהדחק כולל של 50,000 טון, ללא אף הרוג בצוותו. לנגסדורף היה עוצר את אוניות הסוחר ומעלה את נוסעיהן לאונייתו, לפני טיבוען. לאחר שהבריטים הבינו את גודל הסכנה של הגרף שפה על התעבורה הימית הם דלקו אחריו והתפתח קרב נהר לה פלטה. 

לאחר שהגרף שפה נפגעה היא נאלצה להיכנס לנמל במונטווידאו לתיקונים ושם גם נערך טקס הקבורה למלחים שנהרגו בקרב. עדות מהלווית המלחים טוענת שלנגסדורף היה היחיד שהצדיע בהצדעה הימית המסורתית ולא בהינף מועל היד הנאצי. כשהבין שאין לו סיכוי מול הכוח הימי הבריטי העדיף העומד מולו, החליט לנגסדורף להטביע את הגרף שפה ולהתאבד, על מנת למנוע טענות על פחדנות. לנגסדורף שוכנע להימנע מהתאבדות על ידי אנשי צוותו, אך יומיים אחר כך, כאשר הבין כי הכוח הבריטי מולו הורכב מסיירות קלות, כך שהתמודדות עמו הייתה אפשרית, התאבד ביריה תוך שהוא נשען על סמל הגרף שפה, כמעשה סימבולי לטביעת אונייתו.

לנגסדורף השאיר מכתב למשפחתו ומפקדיו.
.

לנגסדורף נקבר בחלקה הגרמנית בבית הקברות בבואנוס איירס ובהלוויתו חלקו לו כבוד קצינים וימאים מכוחות שני הצדדים שלחמו בקרב נהר לה פלטה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי הקריגסמרינה
קטגוריה:מתאבדים: אנשי צבא גרמנים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ימאי הצי הקיסרי הגרמני
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1894
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1939
רחוב 42

רחוב 42, מימין ניתן לראות את [[בניין קרייזלר.]]
רחוב 42 במבט מה[[השדרה השישית עם אולם אאוליאן משמאל ב-1919]]
רחוב 42 (באנגלית: 42nd Street) הוא אחד הרחובות הראשיים של רובע מנהטן בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הרחוב חוצה את האי מנהטן ממזרח למערב, וידוע כמרכז תרבות עירוני בשל התיאטראות הרבים המצויים במפגש הרחוב עם רחוב ברודוויי בכיכר טיימס.

עם הקמת הכביש המהיר לינקולן בשנת 1913 (הכביש המהיר שחצה את ארצות הברית ממזרח למערב), החל כביש זה בכיכר טיימס, והמשיך ממנה מערבה לאורך רחוב 42, לעבר מעבורת ויהוקן על מנת לחצות באמצעותה את נהר ההדסון ולהמשיך מערבה עד סן פרנסיסקו.

== היסטוריה==
בראשית המאה ה-20 הפך אזור רחוב 42 ל"רובע החלונות האדומים" של העיר ניו יורק, ופעלו בו חנויות רבות לאביזרי מין ובתי קולנוע המקרינים סרטים פורנוגרפיים. בהתאם, הפשיעה ברחוב הייתה רבה.

הסרט המוזיקלי משנת 1933, "רחוב 42", מתרחש בסביבת הרחוב בתקופת השפל הכלכלי הגדול, ומדגים את אווירת הפריצות והלך הרוח בתיאטראות ברודוויי שפעלו בו באותה עת.

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, ביוזמה של אד קוץ', ראש עיריית ניו יורק, נסגרו חנויות המין ובתי הקולנוע, ופעילות של משטרת ניו יורק הפסיקה את הזנות ברחוב. 

ניקוי הרחוב אפשר את הפיכתו למרכז תרבות ראשי עם פיתוח אזור התיאטראות שבמפגש רחוב 42 עם ברודוויי, השדרה השביעית והשדרה השמינית.

== אתרים בעלי חשיבות==
לאורך הרחוב נמצאים (ממערב למזרח) תחנת האוטובוסים של רשות הנמלים, כיכר טיימס, פארק בריאנט, מכללת SUNY לאופטומטריה, הספרייה הציבורית של ניו יורק, תחנת גרנד סנטרל, בניין קרייזלר (במפגש הרחוב עם שדרת לקסינגטון), ומטה האומות המאוחדות בקצה המזרחי של הרחוב, בשדרה הראשונה.

ברחוב עוצרים קווים רבים של הרכבת התחתית של ניו יורק וכן מתחת לרחוב עובר קו רחוב 42 המקשר בין כיכר טיימס לבין תחנת גרנד סנטרל.

==קישורים חיצוניים==

42
מרית (כלי עבודה)

מרית (שפכטל)
תקרת גבס לאחר שטויחה בחלקה בעזרת שפכטל]]
מָרִית, מוכרת גם כשְפַּכְטֶל (בגרמנית: Spachtel), היא כלי עבודה המשמש בעיקר בעבודות בנייה, בין השאר לטיוח.

המרית עשויה מידית אחיזה מעוגלת, ולוח מתכת או פלסטיק דק וגמיש המתרחב מן הידית ומסתיים בשטח חתך ישר. השימוש העיקרי במרית הוא בתחום הבנייה והשיפוץ והיא משמשת למריחה ומילוי של חומרי טיח מסוגים שונים. הבנאי משתמש בה לטיוח קירות ותקרות, סתימת חורים (בעזרת חומר הקרוי מֶרֶק) ויישור של אלמנטים שונים, בפנים הבניין ומחוצה לו.

==מקור השם==
מקור המילה "שפכטל" הוא בגרמנית והיא שימושית בעברית, בדומה למילים גרמניות רבות שחדרו ללכסיקון הבנייה הישראלי, בשל העובדה כי רבים מאנשי הבנייה בתקופת היישוב, אז החלה תנופת הבנייה בישראל, היו ממוצא מרכז-אירופאי ובייחוד מהעלייה מגרמניה. לגרמנית הגיעה המילה מן המילה הלטינית spathe, שפירושה "חרב רחבה".

==שימוש לניקוי==
המרית משמשת גם לניקוי משטחים מחומרי בניין שנדבקו אליהם. המרית מגיעה במגוון צורות וגדלים המתאימים לשימושים השונים. ידיות האחיזה עשויה לרוב מעץ או מפלסטיק.

==צורת שימוש במילוי מרק==
צורת השימוש השכיחה למילוי במרק היא באמצעות שתי מריות המוחזקות בשתי הידיים. מרית אחת מוחזקת אפקית ומשמשת להערמת מנת מרק והמרית השנייה משמשת לאיסוף חלק מהמרק שבמרית הראשונה ומריחתו על גבי המשטח. השימוש בשתי מריות מאפשר העברת המרק בתנועה אופיינית ממרית למרית ובכך לערבוב מתמשך שלו ובכך לשמור המרקם הנימוח שלו ומניעת התקשות ויצירת גושים.

==אטימולוגיה==
המילה "שפכטל" מתייחסת לכלי העבודה אולם היא הפכה נפוצה מאוד גם בהתייחסות לחומר עצמו הנמרח בעזרת הכלי. נהוג לקרוא לסוג הטיח הנמרח, לרוב טיח גבס לקירות פנים, "שפכטל". מילה זו השתרשה בעגת הבנייה עד כדי כך שהיא לעיתים מודפסת על אריזת המוצר של חומר הטיוח עצמו.

==בתחומים נוספים==
מרית משמשת גם למגוון בעלי מקצוע אחרים כגון אמנים, המשתמשים בו למריחת צבע וערבוב חומרים שונים. טבחים משתמשים במרית לניקוי משטחי העבודה, לגריפה והוצאת תכולה מקערות ותבניות, להיפוך מזונות בשעת טיגון או להחלקה של קרמים - למשל בציפוי עוגה. מרית במטבח היא חלק מכלי 'ששת'.

מרית היא גם כלי עבודה בשימוש רופאי שיניים לשם מילוי חורים בשן וערבוב, איסוף והוצאה של חומרי הסתימה או תרופות, בתהליך דומה לעבודת הטיח, וטכנאי שיניים בתהליך בניית שיניים תותבות. הכימאי משתמש במרית להעברה וערבוב של אבקות לשם שקילה למשל. בשני תחומים אלה מקובל יותר השם ספטולה (spatula) וצורתה המקובלת היא לוח צר וארוך מעוגל בקצוות ולרוב דו צדדי (ידית אחיזה במרכז ושני לוחות בקצוות) המתאימה לעבודה עדינה עם כמויות קטנות.

== ראו גם ==
* דבק שפכטל
* מרית (כלי)
* מרית (כלי מטבח)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלי עבודה
קטגוריה:בנייה: כלי עבודה
רחוב 34

[[בניין האמפייר סטייט.]]
רחוב 34 הוא רחוב ראשי ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הרחוב חוצה את האי מנהטן ממזרח למערב, ומקשר בין מנהרת לינקולן (המובילה לניו ג'רזי) במערב האי לבין מנהרת קווינס מידטאון (המובילה לרובע קווינס) במזרח האי.

== אתרים בעלי חשיבות ==
בקצהו המערבי של הרחוב, לגדת נהר ההדסון ממוקם מרכז הכנסים ג'ייקוב ק. ג'אוויטס. בהמשך הרחוב לכיוון מזרח, עובר הרחוב דרך שכונת "מטבח הגיהנום" שנודעה בעבר לשמצה. במפגש הרחוב עם השדרה השמינית ממוקמת תחנת פן, בצידו הדרומי של הרחוב, המשמשת אחת משתי תחנות הרכבת העיקריות של ניו יורק, ולמולה נמצא המדיסון סקוור גארדן.

בהמשך הרחוב, בין ברודוויי והשדרה השביעית ישנן מספר חנויות כולבו גדולות ובהן מייסיס, הנחשבת לאחת החנויות הגדולות בעולם. חנות זו הונצחה בסרט "נס ברחוב 34" המתאר אותה, ומוקרן מידי חג המולד בתחנות טלוויזיה רבות, ונעשו לו גרסאות רבות, ואף הוצג כמחזמר. הסרט מציג, בין היתר, את תהלוכת יום ההודייה של מייסיס - תהלוכה שנתית המסתיימת ברחוב 34, בסמוך לחנות.

בהמשכו, מזרחה, עובר הרחוב דרך כיכר הראלד, ודרך השכונות קיפס ביי ומריי היל. במפגש הרחוב עם השדרה החמישית ניצב האמפייר סטייט בילדינג - המבנה הגבוה ביותר בניו יורק (עד לבנייתו של מגדל החירות). כמו כן נמצאת לצד הרחוב קתדרלת וארטאן הקדוש.

הרחוב מסתיים במזרח האי מנהטן, לגדת איסט ריבר, במפגש הרחוב עם דרך FDR.

==קישורים חיצוניים==

* 

34
פסיכולוגיה תרבותית

גישה בפסיכולוגיה חברתית החוקרת תרבויות מבפנים בעזרת מערכת המושגים שלהם. פסיכולוגיה תרבותית היא יותר "פסיכולוגיה של עמים", להבדיל מפסיכולוגיה כלל עולמית.

גישה זו דוגלת ביחסיות תרבותית. הפסיכולוגים התרבותיים טוענים כי אנשים תופסים את העולם לפי מערכת המושגים בה הם משתמשים, וכיוון שכל תרבות פיתחה לעצמה את מערכת המושגים שלה, הרי שלא ניתן להשוות בין תרבויות שונות.

לפי הפסיכולוגיה התרבותית, השוואה בין תרבויות על ידי שאלונים אחידים אשר בדרך כלל חוברו במערב, גורמת להטייה תרבותית ותוצאותיה מעוותות ואינן משקפות את המציאות.

הפסיכולוגיה התרבותית חוקרת כל תרבות בעזרת מושגיה הפנימיים, ומגיעה למסקנות אודות היחסים, האמונות והערכים הקיימים באותה תרבות, ובכך היא דומה גם לאנתרופולוגיה.

==קישורים חיצוניים==
* דליה וירצברג-רופא, [https://web.archive.org/web/20120818184702/http://www.e-mago.co.il/magazine-243.htm פסיכולוגיה תרבותית: תפיסת התרבות], אתר אימגו
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
אארולינאס ארחנטינס

מטוס איירבוס A330-200 של החברה
אָאֵרוֹלִינֵאָס אַרְחֶנְטִינָס (בספרדית: Aerolíneas Argentinas) היא חברת התעופה הלאומית של ארגנטינה והחברה הגדולה ביותר במדינה זו. אארולינאס ארחנטינס הוקמה על ידי משרד התחבורה הארגנטינאי ב-7 בדצמבר 1950. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי מיניסטרו פיסטריני שבבואנוס איירס. החברה מפעילה רשת נרחבת של שירותי נוסעים ומטען סדירים ליעדים בכל העולם.

אארולינאס ארחנטינס מנהלת את חברת התעופה אאוסטרל, את חברות המטענים אארולינאס ארחנטינס קרגו ו-Jet Paq, את החברה לשירותי הרמפה Aerohandling ואת החברה לשירותי תיירות Optar. החברה מפעילה טיסות לאוסטרליה, איטליה, ספרד, ארצות הברית ועוד.

==תולדות החברה==
החברה נוסדה במאי 1949, בעקבות איחוד בין כמה חברות תעופה קטנות. החברה המאוחדת החלה את פעילותה בדצמבר 1950. בשנותיה הראשונות, השתמשה החברה במטוסי דאגלס: DC-4, DC-6 ו-DC-3. בשנות ה-70 רכשה החברה לראשונה מטוסי סילון מחברת בואינג מדגמי 727, 737, ו-747.

בשנת 1989 הפריטה ממשלת ארגנטינה את החברה.

בתחילת שנות ה-2000 נקלעה החברה לקשיים רבים שכמעט הובילו לקריסתה, אך לבסוף החברה נרכשה מחדש על ידי ממשלת ארגנטינה.

החברה הצטרפה בשנת 2012 לברית חברות התעופה סקאיי טים.

בשנים האחרונות החברה שמה דגש על חידוש המטוסים והחלפת מטוסים ישנים בחדשים. החברה מכרה את כל מטוסי הבואינג 200–737 ו-500–737 של החברה. המטוסים הוחלפו במטוסי בואינג 737 חדישים.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לאוקטובר 2019:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:black;background:#00ccff;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="3" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:black;background:#00ccff;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">J</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A330-200
|10
|—
|24
|248
|272
|
|-
|בואינג 700–737
|8
|—
|8
|120
|128
|בתהליכי יציאה משירות
|-
|בואינג 737-800
|31
|—
|8
|162
|170
|
|-
|בואינג 737-8MAX
|5
|8
|8
|162
|170
|
|-
!סה"כ
!55
!8
!colspan=4|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=Aerolineas%20Argentinas&distinct_entry=true אארולינאס ארחנטינס] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:חברות תעופה ארגנטינאיות
וגיניזמוס

וגיניזמוס (באנגלית: Vaginismus, נקרא גם וגיניזם) הוא התכווצות בלתי רצונית ומתמשכת של שריר פתח הנרתיק, הפוגע באפשרות של נשים לקיים יחסי מין בחדירה, להשתמש בטמפונים ולעבור בדיקה גינקולוגית נרתיקית. ההתכווצויות עשויות להופיע גם בכל ניסיון למגע באזור הפות. הסיבות לכך יכולות להיות פיזיות או נפשיות. ההפרעה נוטה לגרום מצוקה רבה לנשים הסובלות ממנה ולבני/בנות זוגן, אך עם טיפול מתאים ניתן לטפל ברוב המקרים.

== הסיבות האפשריות ==
וגיניזמוס יכול להיגרם על רקע פיזיולוגי או על רקע פסיכולוגי. הסיבות הפיזיולוגיות העיקריות הן בעיה מבנית בנרתיק או בקרום הבתולים, דלקות בנרתיק ודלקת של בלוטות הסיכה בפתח הנרתיק. במקרים אלו, התכווצות הבלתי רצונית בנרתיק היא למעשה תגובה רפלקסיבית לכאב בזמן חדירה. במקרה כזה יש לאבחן ולטפל קודם בגורמי הכאב ולאחר טיפול במקור הפיזי, צריך לטפל בהורדת הפחד הנגרם כתוצאה מהכאב. וגיניזמוס יכול לנבוע גם מסיבה נפשית ואז הוא מאובחן כבעיה פסיכוסומטית. הסיבות הנפשיות יכולות להיות תגובת חרדה שנקשרה לטראומה מינית מהעבר, ניסיון לתקיפה מינית, אונס, גילוי עריות או ניסיון כפוי לקיים יחסי מין בהיעדר בשלות מינית ובחירה. סיבות נוספות הן חששות עמוקים מפני הריון ולידה, חוסר אמון בשותף/ה למין או בושה ממנו/ה או התנגדות עמוקה ליחסי מין מטעמים משפחתיים ותרבותיים השוללים מין והמשתמע ממנו.

==האבחנה==
לא קיימת אבחנה על בסיס תוצאות מעבדתית לווגיניזמוס. בדרך כלל האבחנה נעשית על סמך תגובה בזמן ניסיון לביצוע בדיקה גינקולוגית, או על סמך דיווח של האישה. בנוסף, על מנת לאבחן וגיניזמוס יש לשלול את קיומה של מחלות נרתיקיות אחרות היכולות לגרום להפרעה בחדירה נרתיקית. אם רואים כיווץ לא רצוני של הנרתיק בזמן ניסיון בדיקה, ישנו אישור לאבחנה.

== הטיפול ==
הטיפול לרוב משולב וכולל טיפול ברמה התנהגותית ופיזית, שילוב זה מאפשר לטפל בבעיה על כל דרגותיה השונות עם סיכויי הצלחה טובים יותר. השלב ראשון הוא הדרכה מינית הכוללת היכרות מחודשת עם המבנה והחלקים של מערכת המין הנקבית, תוך התמקדות בנרתיק, התמודדות עם עמדות ודעות קדומות ביחס ליחסי מין. בהמשך הטיפול הכולל שימוש בהחדרת מרחיבים נרתיקיים בקטרים עולים. בגמר השימוש במרחיבים מאפשרים לבני/בנות הזוג קיום יחסי מין כאשר ישנה העדפה בתחילה לתנוחה שתאפשר שליטה של המטופלת בחדירה.

== שיטות הטיפול ==
לתופעה שיטות טיפול מגוונות אשר הבחירה בהן תלויה בסיבות לתופעה אצל המטופלת. לעיתים נעשה שילוב של יותר משיטת טיפול אחת. כאשר מדובר בטאבו משפחתי או חינוכי נהוג להשתמש בסוגסטיה (השאה) פשוטה, אך כאשר הבעיה עמוקה יותר, נהוג להיעזר בפסיכותרפיה בעלת זיקה פסיכואנליטית. לעיתים הטיפול כולל את שני בני/בנות הזוג, בעיקר במקרים שבהם התופעה מתרחשת או מתחזקת בגלל התנהגות בן/ת הזוג.

שיטת טיפול נוספת היא פיזיותרפיה בשיקום אורו-גינקולוגי, ובמהלכה לומדת המטופלת לשלוט בהתכווצויות ובכאבים. במקרים קיצוניים ניתן לבצע ניתוח כירורגי.

== ראו גם ==
* וולוודיניה
* וסטיבוליטיס

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* גילה ברונר, [http://www.nashim.sheba.co.il/102/164.htm וגיניזמוס], באתר המרכז לרפואה מינית בבית חולים שיבא
* 
* טל תמיר (עורכת), נשים לגופן: בריאות, גוף, מיניות יחסים. מודן 2011: עמ' 313, 711
* 
* 

קטגוריה:הפרעות לא דלקתיות של מערכת המין הנשית
קטגוריה:נרתיק
קטגוריה:הפרעות בתפקוד המיני
דולר ליברי

דולר ליברי מ[[המאה ה-19]]

הדולר (LRD) הוא ההילך החוקי של ליבריה מאז שנת 1943. בין השנים 1847 ל-1907 היה הדולר מטבע רשמי. סימונו של הדולר הליברי הוא סימן הדולר $, אך ניתן לסמן אותו כך L$ כדי להבדיל בין הדולר הליברי לשאר הדולרים. הדולר הליברי מורכב מ-100 יחידות קטנות יותר הנקראות סנט.

==הדולר הראשון==
הדולר הליברי הראשון הונפק בשנת 1847, הוא היה שווה ערך לדולר האמריקאי והופץ לצידו עד 1907, כאשר ליבריה אימצה את הפאונד המערב אפריקאי אשר הוצמד ללירה שטרלינג.

===מטבעות===
בשנת 1847, הונפקו מטבעות נחושת של 1 ו-2 סנט אשר היו המטבעות היחידים של ליבריה עד לשנת 1896, כאשר הונפקה סדרת מטבעות של 1, 2, 10, 10, 25, ו-50 סנט. המהדורה האחרונה הונפקה בשנת 1906.

===שטרות===
משרד האוצר הליברי הוציא שטרות בין השנים 1857 ל-1880 בערכים של 10 ו-50 סנט, 3, 5 ו-10 דולר.

==הדולר השני==
הדולר האמריקאי החליף את הפאונד המערב אפריקאי הבריטי בליבריה בשנת 1935. החל משנת 1937 ליבריה הוציאה מטבעות משלה אשר הופצו לצדו של המטבע האמריקאי.

הברחה של מזוודות עמוסות בדולרים בהתמוטטות הכלכלית ב-12 באפריל 1980 יצרה חוסר במטבעות, אשר רק הוחמר כאשר הממשלה החלה לייצר מטבעות של חמישה דולרים. לרוע המזל המטבע בעל ה-7 צדדים היה באותו משקל ובאותו גודל כמו המטבע של ה-1 דולר. הדמיון בין שני המטבעות נוצל לעיתים קרובות על ידי סוחרים בעת שהיו מחזירים עודף שכאשר היו צריכים להחזיר מטבעות של 5 דולר היו מחזירים מטבע של דולר אחד.

בשלהי שנות השמונים הוחלפו המטבעות בשטרות עם עיצוב חדש שעוצבו לפי השטר האמריקאי (שטרות ג'וזף ג'נקינס רוברטס). העיצוב שונה במהלך מלחמת האזרחים (1990–2004) כדי להחרים שטרות שנגנבו מהבנק המרכזי של ליבריה. דבר זה יצר למעשה שני אזורי מטבע - השטרות ה"חופשיים" שהיו הילך חוקי באזורים שהמדינה החזיקה בהם (בין השטחים שהמדינה החזיקה הייתה עיר הבירה מונרוביה), ואילו השטרות הישנים היו הילך חוקי באזורים שהמדינה לא שלטה בהם. כל שטר היה לא חוקי בטריטוריה השנייה.

בבחירות לממשלה של צ'ארלס טיילור בשנת 1997 הוכנסה לשימוש סדרה חדשה של שטרות.

===מטבעות===
בשנת 1937, הונפקו מטבעות בערכים של ½, 1 ו-2 סנט. למטבעות אלו נוספו בשנת 1960 מטבעות בערכים של 1, 5, 10, 25, 50 סנט, ו-1 דולר. מטבעות 5 דולר הונפקו בשנת 1982 ו-1985.

===שטרות===
שטרות של 5 דולר הוכנסו לראשונה לשימוש בשנת 1989, נשאו את הדיוקן של ג'וזף ג'נקינס רוברטס אשר היה הנשיא הראשון של ליבריה, שטרות אלו כונו בשם "שטרות ג'זף ג'נקינס רוברטס". בשנת 1991, שטרות דומים לאלו הונפקו אך במקום הדיוקן של ג'וזף ג'נקינס רוברטס היה שם "Liberia's arms". שטרות אלו כונו "השטרות החופשיים". בשנת 1997, שטרות חדשים הונפקו בערכים של 5, 10, 20, 50 ו-100 דולר. והם בשימוש גם כיום.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080724164318/http://www.banknoteworld.com/countries/liberia.html גלריית שטרות של ליבריה]
* [http://worldcoingallery.com/countries/Liberia.html גלריית מטבעות של ליבריה]

קטגוריה:ליבריה: כלכלה
קטגוריה:מטבעות אפריקה
קטגוריה:מטבעות
פריץ רימן

פריץ רימן (בגרמנית: Fritz Riemann; 2 בינואר 1859, פולין - 25 בנובמבר 1932, גרמניה) היה שחמטאי גרמני.

== קריירה ==
רימן היה תלמידו של אדולף אנדרסן בעיר ורוצלב. בשנת 1876 ניצח בדו-קרב את ארנולד שוטלנדר 5-0. 

בשנת 1879 הגיע רימן למקום החמישי בלייפציג (אליפות גרמניה הראשונה, ניצח: ברטולד אינגליש), והגיע למקום השני בתחרות וסלבורן. בשנת 1880 הגיע למקום השני, אחרי לואיס פאולסן בתחרות בראונשויג, ובברלין סיים בתיקו דו-קרב עם אמיל שאלופ +2 -2 =2 (+ ניצחונות –הפסדים = תוצאות תיקו).
 
בשנת 1881 חלק מקום 13-14 בתחרות ברלין (אליפות גרמניה השנייה, ניצח: ג'וזף הנרי בלקברן).
בשנת 1883 חלק מקום 6-7 בתחרות נירנברג (האליפות השלישית, ניצח: שמעון אברמוביץ וינוור).
בשנת 1885 חלק רימן מקום 8-9 בתחרות המבורג (האליפות הרביעית, ניצח: איזידור גונסברג), ובאותה שנה סיים בתיקו דו-קרב עם ארנסט פלשיג +5 -5 =0) בעיר ורוצלב. בשנת 1888 חלק מקום ראשון עם קורט פון ברדלבן בתחרות לייפציג.
 
כתב ספר:
<div style="direction: ltr;">
Riemann, Fritz: Schach-Erinnerungen des jüngsten Anderssen-Schülers. Mit vielen Diagrammen im Text und einem Bildnis des Verfassers. de Gruyter, Berlin und Leipzig 1925.

</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=AtkkPa8b7lc משחק התקפה מבריק של רימן מול זיגברט טאראש]
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S108841000000111000000000026010100 מידע כללי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים גרמנים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1859
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1932
סוסה (מחוז)

מחוז סוסה (ערבית: ولاية سوسة) הוא אחד מ-24 מחוזות תוניסיה. המחוז הוקם ב-21 ביוני 1956. המחוז ממוקם בצפון-מזרח המדינה. שטח המחוז הוא כ-2,621 קמ"ר (כאחוז אחד משטח המדינה), ומתגוררים בו כ-544,000 תושבים, נכון לשנת 2004. בירת המחוז היא סוסה.

המחוז ממוקם על מישור החוף התוניסאי. הוא תחום במחוז נאבל בצפון, זאג'ואן וקירואן במערב ובמונסתיר ומחדיה בדרום. המחוז מחולק ל-16 נציגויות כפריות, 16 מחוזות, 9 מועצות, ו-104 אימאדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוניסיה: מחוזות
סמל טרינידד וטובגו

סמל טרינידד וטובגו אומץ רשמית ב-9 באוגוסט 1962 למדינה שעתידה הייתה לקום בסוף אוגוסט. הסמל התקבל שלושה שבועות ויום לפני ההכרזה על עצמאות המדינה.

הסמל עוצב על ידי ועדה, שקמה בשנת 1962, ומשימתה הייתה לבחור את הסמלים המתאימים לייצג את אנשי טרינידד וטובגו. בוועדה היו חברים האמן קרליס צ'נג והמעצב ג'ורג' ביילי. המגן נושא את צבעי דגל המדינה (שחור אדום ולבן). האדום מסמל את "נדיבות האנשים ואור השמש", הלבן מסמל את "השוויון והים" והשחור מסמל את "הדבקות באחדות העם".

הספינות הזהובות מסמלות את שלוש הספינות, שבהן השתמש כריסטופר קולומבוס במסעותיו לעולם החדש: סנטה מריה, נינה ופינטה. שתי הציפורים, הזהובות הקטנות, המצוירות על המגן הן ממשפחת הקוליבריים. במקרים מסוימים יש התייחסות לטרינידד כ"ארץ הקוליברי" משום שבאי זה נצפו לפחות 16 סוגים של הציפור.

שתי הציפורים הגדולות משני צדי המגן הן:
*משמאל - מגלן שני, הציפור הלאומית של טרינידד.
*מימין - צ'צ'לקה אדמונית, הציפור הלאומית של טובגו. 
מתחת להן כתוב המוטו של המדינה: "יחדיו אנו שואפים, יחדיו אנו משיגים" (באנגלית: "Together We Aspire, Together We Achieve").

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טרינידד וטובגו: סמלים לאומיים
טרינידד וטובגו
טרינידד וטובגו
קטגוריה:בעלי כנף בתרבות
קטגוריה:טרינידד וטובגו: עופות
יוסף יצחק וילשנסקי

הרב יוסף יצחק וילשנסקי (נולד בג' באדר ב' ה'תשי"א, מרץ 1951) הוא ראש ישיבת "חסידי חב"ד ליובאוויטש" בצפת, הישיבה החב"דית הגדולה בישראל.

==ביוגרפיה==
נולד בצרפת לזלטה ולרפאל וילשנסקי, שהיה מזכיר 'לשכת ליובאוויטש האירופאית', תחילה בצרפת ומתשל"ב בקראון הייטס. אמו נפטרה בהיותו כבן שלוש והוא חונך אצל אביו וסבו, הרב אלכסנדר סנדר מנקין.

למד בישיבת חב"ד בברינואה בצרפת, אצל ראש הישיבה הרב יוסף גולדברג שממנו רכש את הלימוד בשיטת בריסק שאותה אימץ. בשנת תשכ"ט עבר ללמוד במרכז חב"ד העולמי - 770 בניו יורק.

בשנת תשל"א נשלח לישיבת חב"ד במלבורן. לאחר מכן חזר למרכז חב"ד, שם סייע במשך כמה שנים לחברי 'ועד להפצת שיחות' שערך את שיחותיו של הרבי מליובאוויטש שהפכו לסדרת לקוטי שיחות. באלול תשל"ד נישא למלכה, בתו של הרב משה אשכנזי, רב קהילת חב"ד בתל אביב.

בשנת ה'תשל"ו היה אחד מקבוצת השלוחים ששלח הרבי מלובביץ' לישראל. התיישב בעיר צפת. בשנת ה'תשל"ז ייסד הרב אריה ליב קפלן עם הרב אליהו אריה פרידמן את ישיבת חסידי חב"ד ליובאוויטש בעיר העתיקה שם והחל לכהן בראשותה. הישיבה הייתה מהראשונות שבהן למדו תלמידים מבית חרדי עם תלמידים חוזרים בתשובה. היא הפכה לישיבה החב"דית הגדולה בישראל ובה מאות תלמידים. הישיבה מזוהה עם הזרם המשיחיסטי בחב"ד, מסונפים אליה ישיבה גדולה בחיפה וישיבה גדולה ברעננה. כמו כן קשורים אליה ישיבה קטנה, ישיבת חנוך לנער ומכון תורני-טכנולוגי-אורט בצפת.

ב-2001 מונה הרב וילשנסקי על ידי שלמה מיידנצ'יק, יו"ר אגודת חסידי חב"ד בישראל, לחבר באגודה. ב-2002 התנגד בית דין רבני חב"ד למינוי, ובשנת 2004 הסכים לו. 
הרב וילשנסקי חבר גם בהנהלת ארגון מטה משיח בארץ הקודש.

==שיטת לימודו ושיעוריו==
הרב וילשנסקי בשיעוריו מביא בנוגע לסוגיות הנלמדות את חידושי הרבי מלובביץ' שבשיחותיו. שיעוריו מתפרסמים בכתב העת של הישיבה, "שערי ישיבה" היוצא מאז ה'תש"ס, וחוברות 'הערות התמימים ואנ"ש' היוצאות מספר פעמים בשנה מאז תשל"ז.

==משפחתו==
אחיו הרב שניאור זלמן היה ראש ישיבת חב"ד במוריסטאון בניו ג'רזי. גיסו הרב מרדכי שמואל אשכנזי היה הרב של כפר חב"ד. גיסו הרב נחמן יוסף טברסקי, ר"מ בישיבת אהלי תורה בקראון הייטס.

===ילדיו===
* הרב מנחם מנדל, ראש ישיבת תומכי תמימים בחיפה
* בתו זלטה אשת הרב שמואל שלמה ליפשיץ (בן הרב שלום דוב ליפשיץ) ר"מ בישיבת תומכי תמימים במגדל העמק וחבר הנהלת יד לאחים
* הרב מאיר, ר"מ ומשפיע בישיבה הגדולה בצפת ושליח חב"ד בעמוקה
* הרב חיים אליעזר, ראש ישיבה ומנהל מוסדות "חנוך לנער" בצפת ובאופקים (הכוללים ישיבה קטנה וכפר נוער חרדי מטעם אורט ישראל)
* הרב שמואל אלכסנדר סנדר, ראש ישיבת חב"ד במילאנו
* הרב ישראל, ר"מ וממנהלי הישיבה קטנה בצפת
* הרב בצלאל, ר"מ בישיבה בקרית שמואל ושליח בעיר חיפה
* בתו חיה מושקא אשת הרב לוי יצחק ניסלביץ', משפיע וממנהלי הישיבה הקטנה בצפת

===עץ משפחתי===

==הערות שוליים==

קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים בישראל
קטגוריה:שלוחי חב"ד
קטגוריה:ראשי ישיבות תומכי תמימים - חב"ד
קטגוריה:בוגרי רשת ישיבות תומכי תמימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
יוחנן הנדבן

יוחנן הנדבן (550-619, או Johannes Eleemosynarius) הוא קדוש נוצרי בכנסייה הקתולית כמו גם בכנסייה האורתודוקסית. הוא היה הפטריארך של אלכסנדריה בתחילת המאה ה-7, מ-606 ועד 616. יוחנן היה בנו של אפיפניוס מושל קפריסין וצאצא למשפחת אצולה קפריסאית. בתחילת חייו הבוגרים נישא ואף נולדו לו ילדים, אך לאחר שהתאלמן ואיבד את ילדיו, החליט להקדיש את עצמו לעבודת האל.

במסגרת כהונתו כפטריארך אלכסנדריה זכור במיוחד תפקידו המרכזי באיסוף הכספים לשיקום כנסיית הקבר בירושלים, אשר נפגעה ב-614 במהלך מסע כיבוש פרסי. פעילות זו הקנתה לו את כינויו. במאה ה-11 הקים מסדר אבירים מנזר ובית מחסה לטיפול בעניי ירושלים אשר נקרא על שמו, ולאחר מכן על שם יוחנן המטביל, שכמוהו אומץ כפטרון מסדר ההוספיטלרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:ילידי 550
קטגוריה:נפטרים ב-619