OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מעשה רקח

ספר מעשה רקח

מעשה רקח הוא ספר פירוש על משנה תורה לרמב"ם מאת הרב מסעוד חי רקח.

בתחילת הספר העתיק המחבר פירושים על הרמב"ם ממספר ראשונים ובראשם ר' אברהם בן הרמב"ם. ספר מעשה רקח נחשב לאחד מספרי היסוד של הפירושים למשנה תורה, הן בזכות ברור הגרסה המדויקת של הרמב"ם (על ידי השוואת שבעה נוסחים של הרמב"ם) והן בזכות פירושי הרב רקח עצמו. במשך עשרות שנים בספר זה הייתה הגרסה המודפסת היחידה של כתבי ר' אברהם בן הרמב"ם, דבר שנתן חשיבות גדולה לספר.

החיבור הוא בן ארבעה כרכים, כשרק חלק א' יצא בחיי המחבר, בדפוס ונציה בשנים 1742 - 1743, חלקים ב' וג' הודפסו בשנים 1862 - 1863 בדפוס ליוורנו, וחלק ד' הודפס בשנת 1964 בירושלים על ידי הרב שמואל עקיבא שלזינגר. החידושים של הרב רקח מגיעים עד לאמצע "ספר קנין" ומשם ואילך- יש חידושים של חתנו, רבי נתן אדאדי, בעל "נתן מאורות".

== פרטים ביבליוגרפיים ==
ספר מעשה רקח
במרכז דפי הספר נדפס נוסח הרמב"ם ומצדדיו הפירוש מעשה רקח בשני טורים כשמעל כל טור הכותרת מעשה רקח. בהקדמתו הכין המחבר מענה לשאלה צפויה ("וכאן הבן שואל") מדוע הוא שינה מהמקובל ולא הדפיס את השגות הראב"ד יחד עם לשון הרמב"ם, הסברו הוא שבתוכניתו לא היה להתעסק ב"תירוצים והלצות" על השגות הראב"ד כי כבר קדמוהו המגיד משנה והכסף משנה "ואינו בדין להזכיר ההשגה בלא ההלצה".

חלק א - נדפס בחיי המחבר בוויניציאה בשנים תק"ב-תק"ד (1742 – 1743), עם הסכמות רבני ויניציאה ובו רפ"ו עמודים.

חלק ב' - נדפס בליוורנו בשנת תרכ"ב (1862) על ידי בן בתו של המחבר רבי חיים אברהם אדאדי עם הסכמות רבני טבריה, ליוורנו, טריפולי ורבי חיים פאלאג'י ובו קנ"ז דפים.

חלק ג' - נדפס בליוורנו בשנת תרכ"ג על ידי רבי יעקב רקח (תק"ס - תרנ"א) דור חמישי למחבר ובו קס"ז דפים.

חלק ד' - נדפס לראשונה בירושלים בשנת תשכ"ד (1964) על פי כתב יד שהועתק ועוטר בהערות על ידי רבי שמואל עקיבא יפה - שלזינגר ובו שמ"ה עמודים.

נינו רבי אברהם חיים אדאדי בהקדמתו לחידושים על ח"ב של הרמב"ם שיצאו לאור על ידו כתב שיש ברשותו חידושים על חלק ד' של הרמב"ם "עד פי"א מהלכות זכייה ששם נסתלק ארון הקודש" אכן בכתב יד שעל פיו הוציא הרב שלזינגר את מהדורתו הנ"ל נכתב בסוף פ"י מהלכות זכייה ומתנה מכאן ואילך הוא ממו"ר זקיני הרב מאורות נתן זלל"ה כי כן שמעתי ממנו, וכמו שכן מוכח ממה שכתב לקמן פי"ב שאלה ופקדון וגם ממה שכתב לקמן פרק י"ב שאלה ופקדון דין י"א, וגם ממה שכתב לקמן בהל' שכנים פרק עשירי דין י"א שיטה ט יעוי"ש והוא היה חתן המלך כנודע". הרב שלזינגר כותב בפתח הספר" פעמים מספר מזכיר המחבר בכתב היד מה שכתב במקומות אחרים בהלכות שונות, ומכיוון וכל זה נדפס בחלקים הראשונים של ספרו הרי שאין כל ספק לגבי אמיתות כתב היד והדברים מעידים על עצמם מבטן של מי הם יצאו"

==ראו גם==
* ר' מסעוד חי רקח

==קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hebrewbooks.org/rambam.aspx?rid=241&bid=232&hilite= תיאור הספר מעשה רקח ומידע על המחבר] באתר היברובוקס.
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:ספרי שנות ה-1740
קבלה (הנהלת חשבונות)

קבלה היא מסמך המאשר את קבלתו של תשלום. מקבל התשלום כותב את הקבלה ומוסר אותה למשלם במעמד התשלום (או שולח אותה אליו כאשר המשלם מרוחק ולא מתאפשרת מסירה מידית). 

קבלה כוללת את הפרטים הבאים: מספר סידורי, שם מקבל התשלום וחתימתו, תאריך הוצאת הקבלה, סכום התשלום ומהות התשלום (תיאור המוצר או השירות שבגינם ניתן התשלום). פעמים רבות כוללת הקבלה גם את שם המשלם ותיאור של אמצעי התשלום: מזומן, המחאה, כרטיס אשראי, העברה בנקאית וכדומה. כאשר התשלום מפוצל לתשלומים אחדים, מפרטת הקבלה את מועדי התשלום ואת הסכום שייפרע בכל אחד מהם. 

כאשר מקבל התשלום הוא עוסק, קודמת הוצאת חשבונית למסירת הקבלה, ולעיתים משולבים שני מסמכים אלה למסמך אחד, המציג במשולב את הפרטים הנדרשים בשניהם. 

מוסר הקבלה שומר לעצמו העתק של כל קבלה שנתן. פנקס הקבלות משמש בסיס לקביעת ההכנסה של העסק, הן לשם הניהול הפנימי שלו והן למתן הוכחה לרשויות המס. בידי מקבל הקבלה משמשת הקבלה אסמכתה להוצאות שהיו לו.

חובת ניהול מערכת חשבונות, ובכלל זה מתן קבלה על כל תשלום, מוסדרים בישראל בהוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג-1973. את הקבלה יש להפיק מיד עם קבלת התשלום. קבלת תשלום ללא מתן קבלה היא עבירה פלילית, העלולה להביא לפסילת ספרי החשבונות של הנישום ולקביעת שומה לפי מיטב השפיטה. 

הנפקת קבלות היא מרכיב בסיסי של מערכת הנהלת חשבונות ממוחשבת. קופה רושמת משמשת לרישום מוצרים שרכש קונה, והיא מפיקה קבלה בסוף תהליך הרישום. 

גם מלכ"רים מוסרים קבלות על שירות או מוצר שהם מספקים, וכן על תרומות הניתנות להם. כאשר תרומה למלכ"ר מזכה בזיכוי ממס הכנסה, כוללת הקבלה גם את מספר האישור לזיכוי תרומות, המאפשר לתורם לקבל את הזיכוי המגיע לו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nevo.co.il/law_html/Law01/255_179.htm הוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג-1973], באתר "נבו" 
* 

קטגוריה:הנהלת חשבונות
בירנבוים

בירנבוים או בירנבאום (לעיתים גם: בירנבום), הוא שם משפחה. מקור השם בעיר הפרוסית קרייס בירנבאום ובנוסף פירוש השם "בירנבאום" הוא עץ אגסים.

קטגוריה:שמות משפחה
אדם סימונזון

אדם סימונזון (12 בנובמבר 1908 – 12 ביוני 1983) היה מחנך, סופר ומחזאי ישראלי.

== קורות חיים ==
סימונזון נולד בשנת 1908 בברלין בירת גרמניה, בנם של ד"ר אמיל סימונזון, הרופא המייעץ של הרצל, וואלי סימונזון לבית קספרי. למד באוניברסיטת ברלין וב-1933 הוענק לו תואר דוקטור. לאחר תום לימודיו עבד עם הצוות שהקים את מפעל "עליית הנוער" בראשות רחה פראייר.

בשנת 1934 עלה סימונזון לארץ ישראל עם קבוצת הנוער הראשונה ששלחה "עליית הנוער" לעין חרוד והצטרף להכשרת שער הנגב, ששכנה ליד המושבה גדרה. בשנים אלה החליט להפוך למורה לעברית על מנת לסייע לעולים החדשים, לשם כך עבר לירושלים ולמד בסמינר בית הכרם ע"ש דוד ילין. עם תום לימודיו נסע לאנגליה ללמוד אנגלית, ולאחר מכן שב להכשרת שער הנגב, אשר התיישבה בקיבוץ כפר סאלד שבגליל העליון. הוא שהה בה 1947. בשנת 1948 עבר להתגורר בתל אביב, והיה מפקח חינוכי במוסדות "עליית הנוער".

במהלך שנות עבודתו כתב ספרי לימוד להוראת השפה והתרבות העברית.

עם פרישתו לגמלאות החל בכתיבת מחזות, ובהם "השליח" (מחזה העוסק בפרשת קסטנר); "צער חינם" (מחזה העוסק בילדות תימניות שאולצו להינשא בגיל צעיר מאוד לגבר מבוגר); "המחזה"; ו"בעל המאה".

==משפחתו==
אדם סימונזון היה נשוי עד מותו לשרה (1919–1993), ואב לשתי בנות ובן: זיוית אברמסון, דניה אנזנברג ואיתמר סימונסון.

==ספריו==
* עליַּת מר זיגפריד כהן: רומן (תל אביב: צ' ליינמן, תש"ג).
* הרפובליקה הרומית: נושא לימודי (ירושלים, הוצאת הסוכנות היהודית לארץ ישראל - המחלקה לעלית ילדים ונוער - המדור להדרכה, 1957–1958).
* הבה נלמד לשוננו: ספר למוד השפה העברית; הציורים: רן שחורי, 2 כרכים (תל אביב: יסוד, תשכ"ב 1961).
* אדם סימונזון, אריה לוי, למרחבים: ספר קריאה ולמוד הלשון העברית; הציורים: משה מלמד, 3 כרכים (ירושלים: אחיאסף, תשכ"ה 1964–תשכ"ט). (כרך א: הספר האדֹם, תשכ"ה; כרך ב: הספר הכתֹם, תשכ"ו; כרך ג: הספר החום, תשכ"ט)

===תרגום===
* הלן ל' קאופמן, תולדות מאה גדולי הקומפוזיטורים; עברית: א' סימונזון (תל אביב: צ' ליינמן, תש"ה).
* סולומון גולדמן, זרמים בביקורת המקרא; תרגם מאנגלית: א' סימונזון (ירושלים: המחלקה לעלית ילדים ונוער – מדור להדרכה – (הסוכנות היהודית) ('עיונים למדריך ולמורה'), תשי"א).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.worldcat.org/identities/lccn-nr95-34557 אדם סימונזון] באתר WorldCat Identities
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי עליית הנוער
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
ג'קובו (מחנה ריכוז)

בית העלמין היהודי המשוחזר במחנה
מחנה הריכוז גָ'קוֹבוֹ (בסרבו-קרואטית: Koncentracioni logor Đakovo, בסרבית קירילית: Концентрациони логор Ђаково), היה מחנה ריכוז אשר הוקם על ידי שלטון האוסטאשה בסמוך לג'קובו אשר במדינה העצמאית של קרואטיה, ופעל בין דצמבר 1941 לסוף יוני 1942. המחנה נועד לקלוט נשים וילדים רובם בני יהדות יוגוסלביה וכן מקרב האוכלוסייה הסרבית. ביוני 1942 גורשו מרבית העצירים היהודים למחנה ההשמדה יאסנובאץ.

לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הוקמה מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה שהייתה למעשה מדינת בובות של הגרמנים. עם הקמתה הוחל במבצע ל"טיהור קרואטיה מיסודות זרים", בתחילה הסרבים ובהמשך יהודי המדינה. ביוני 1941 הוחל במעצרם של יהודי זאגרב, באוגוסט הוחל באקציות בכל רחבי בוסניה ובראשית ספטמבר בסרייבו עצמה.

במחצית השנייה של ספטמבר הגיע לסרייבו איוואן טולי (בסרבו-קרואטית: Ivan Tolj, בסרבית קירילית: Иван Тољ) אשר מונה למפקד המשטרה בסרייבו, ונודע עוד קודם לכן באכזריותו כלפי האוכלוסייה הסרבית. טולי פיקד אישית על האקציות בקרב יהודי העיר. באוקטובר גורשו 1,400 יהודים ובנובמבר גורשו כ-3,000 מבני הקהילה. הגברים נשלחו למחנה ההשמדה יאסנובאץ, שם נרצחו מרביתם, והנשים והילדים נשלחו למחנה הריכוז ג'קובו. בסך הכל הגיעו למחנה ג'קובו 1,865 יהודים ועוד 50 נשים סרביות

בסוף נובמבר 1941, קיבלו פרנסי הקהילה היהודית באוסייק הוראה מהשלטונות, כי עליהם למצוא מקום לכליאת כ-2,000 נשים וילדים יהודים תוך חמישה ימים. רב הקהילה, שטקל, ששהה באותו זמן בעיירה ג'קובו, שמע כי במקום נמצאת טחנת קמח נטושה, השייכת לכנסייה, ואפשר לשכן בה אנשים רבים. הבישוף של ג'קובו, אקשמוביץ', התנגד בכל תוקף להפיכת נכס של הכנסייה למחנה ריכוז. על אף התנגדות הכנסייה, פסקו השלטונות על החרמת טחנת הקמח ושני המשלוחים וכך, בסיועה של הקהילה היהודית באוסייק הורחב המחנה בשטחה של טחנת קמח סמוכה ובני הקהילה סיפקו מזון לכלואים. בראשית דצמבר 1941 הועברו לג'קובו 1,197 נשים יהודיות וסרביות וילדים מסטארה גרדישקה בשל מגפת טיפוס המעיים שפרצה שם.

מספר הכלואים הגיע לכ-3,000 נפשות שנכלאו בתנאי צפיפות ותברואה קשים. במקום פרצה מגפת טיפוס שהובילה למותם של כ-600 מהעצירות. בשלהי יוני 1942 החליטו שלטונות האוסטאשה לסגור את המחנה. העצירים הועברו למחנה ההשמדה יאסנובאץ ונרצחו עם הגעתם. שטפן קולב, שהועסק כקברן המחנה ניהל רישום של הנפטרים שנקברו ולאחר מלחמת העולם הוקמו במקום מצבות.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20170919234813/http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/bearing-witness/djakovo.asp לוחות מצבה מפח מבית הקברות היהודי ליד מחנה ג'אקובו, קרואטיה, הנושאים את שמותיהם של קורבנות המחנה, נשים וילדים], מתוך תערוכת "עדים דוממים: סיפורי חפצים מאוסף מוזיאון יד ושם", באתר יד ושם

==הערות שוליים==

קטגוריה:שואת יהודי קרואטיה
קטגוריה:קרואטיה: היסטוריה
קטגוריה:מחנות ריכוז של האוסטאשה
נחום בסלו

נחום בסלו (נולד ב-28 בדצמבר 1958) הוא תת-אלוף במילואים ואיש ניהול ישראלי, אשר כיהן כמנכ"ל משרד המודיעין; כיהן בעבר כקצין קשר ותקשוב ראשי.

== ביוגרפיה ==
בסלו עלה לישראל מסוריה בגיל שש יחד עם משפחתו. ב-1977 התגייס לצה"ל. ב-1983 סיים קורס קציני קשר. שירת בגדוד הקשר הפיקודי של פיקוד הדרום כמפקד מתקן קשר וכקמב"ץ.

שימש קצין קשר חטיבתי באזור רצועת עזה במהלך האינתיפאדה הראשונה והיה ממקימי גדוד הקשר במסגרת אוגדת עזה. היה קצין אג"ם קשר בפיקוד דרום, קצין קשר של חטיבה 211, חטיבת טנקים סדירה באוגדה 162. שימש סגן קצין קשר באוגדת מילואים ומפקד קורס קציני קשר בבה"ד 7, ראש ענף קשר במל"י, קצין קשר באוגדת שריון מילואים, מפקד גדוד קשר בחיל המודיעין וראש ענף מפקדים בבה"ד 7.

ב-2002, מונה למפקד קשר פיקוד המרכז ושירת בתפקיד במהלך בתקופת האינתיפאדה השנייה ומבצע חומת מגן. ב-2004 מונה לראש מחלקת תכנון באגף התקשוב, ב-2007 מונה לראש חטיבת ההפעלה באגף התקשוב, תפקיד חדש שנוצר בעקבות לקחי מלחמת לבנון השנייה. לאחר החזרת חיל התקשוב לאגף התקשוב מזרוע היבשה כיהן כראש חטיבת התקשוב ומונה במקביל לקצין קשר ותקשוב ראשי, תפקיד בו כיהן עד ספטמבר 2011.

לאחר סיום שירותו הצבאי, שימש בסלו כיועץ לחברות טכנולוגיות וביטחוניות, בהן רפא"ל. ב-2019 עבר לעבוד כמחנך ומורה להיסטוריה בבית ספר אורט מלטון בבת ים.

ב-31 בדצמבר 2023 החליטה שרת המודיעין, גילה גמליאל למנותו למנכ"ל משרד המודיעין, תפקיד אותו סיים עם סגירת המשרד במרץ 2024.

בסלו הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב בהיסטוריה של המזרח התיכון ובעל תואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* יוסי הטוני, [http://www.pc.co.il/it-news/67565/ תא"ל נחום בסלו: "צה"ל ייצא לענן מחשוב פרטי"], אנשים ומחשבים, 17 באוגוסט 2011
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:קציני קשר ראשיים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים ילידי סוריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
מיליאצקה (נהר)

מִילִיָאצְקָה (בבוסנית: Miljacka) הוא נהר הזורם במרכזה של בוסניה והרצגובינה, אורכו 35.9 קילומטרים והוא חוצה את העיר סרייבו. מקורו של הנהר סמוך לעיר פאלה אשר ברפובליקה סרפסקה והוא נשפך אל הנהר בוסנה.

מיליאצקה הוא אחד מיובליו של הנהר בוסנה. הוא חוצה את סרייבו בספיקה של 5.7 מטר מעוקב לשנייה ונשפך לנהר בוסנה מספר קילומטרים מערבית לעיר. בגלל הספיקה הנמוכה יחסית של הנהר וסוג הקרקע, מימיו עכורים יחסית ובגוון אדמדם, עניין שהוביל לכינויו בשם "הנהר האדום". לאורך הנהר הוקמו מספר גשרים ומהם נודע הגשר הלטיני, אשר בסמוך אליו נרצח פרנץ פרדיננד יורש העצר האוסטרו-הונגרי ורציחתו הובילה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: נהרות ונחלים
קטגוריה:סרייבו
איתן אברהם

איתן אברהם הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שימש מפקד חטיבת אפרים.

== שירות צבאי ==
אברהם התגייס לצה"ל בפברואר 1983, ושובץ בחטיבת הנח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 50. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד בא"ח נח"ל בין השנים 1993–1995. לאחר מכן מונה למפקד גדוד 50 בין השנים 1995–1996, והוביל אותו בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר שהועלה לדרגת אל"ם מונה למפקד חטיבת אפרים בין השנים 1999–2001. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של פיקוד הדרום, במהלך האינתיפאדה השנייה ובמהלך תוכנית ההינתקות. כיום משרת בשירות מילואים פעיל כמפקד יקל״ר העיר מודיעין, ואחראי על הכנתה לחירום מטעם פיקוד העורף.

לאחר שחרורו פנה אברהם לתחום החינוך, וכיום משמש כמורה ומחנך בבית הספר עירוני א׳ במודיעין.

==קישורים חיצוניים==
* .
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חיילי פיקוד העורף
קטגוריה:מפקדי חטיבת אפרים
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הנח"ל
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
עופר שפרן

עופר שפרן הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, אשר כיהן כסגן מפקד אוגדת עזה וכנספח צה"ל בתאילנד.

== שירות צבאי ==
עם גיוסו לצה"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח לפלוגת בני המשקים. בצנחנים שפרן עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. שם גם עבר את מלחמת לבנון הראשונה, עם סיום הקורס שב כמפקד מחלקה לפלוגה ג' בפיקוד יגאל שרון. שפרן השלים תפקיד סמ"פ, ושימש כמפקד פלוגה א' בגדוד 950, שימש כמפקדה השני של פלס"ר נח"ל. בשנים 1995-1993 שימש כמפקד גדוד 50 (בזלת), והוביל אותו בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. לאחר מכן שימש כסמח"ט הנח"ל, קצין אג"ם של עוצבת הגליל, מפקד עוצבת הגולן וסגן מפקד אוגדת עזה, בין היתר בהאינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כנספח צה"ל בתאילנד.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בתאילנד
קטגוריה:מפקדי סיירת נח"ל
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת הנח"ל
קטגוריה:מפקדי עוצבת הגולן
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון הראשונה
פנקס הפסיכולוגים

פנקס הפסיכולוגים (מכונה לעיתים גם "רשם הפסיכולוגים") הוא מאגר נתונים שבו רשומים האנשים בעלי רישיון קבוע מטעם משרד הבריאות לעיסוק בפסיכולוגיה במדינת ישראל. הפנקס קיים מכוח חוק הפסיכולוגים משנת 1977. מטרת פנקס הפסיכולוגים היא לספק לציבור מידע בסיסי על הרשאים לעסוק בפסיכולוגיה בישראל, כדי למנוע מצבים בהם לא מוסמכים, לא מורשים או מתחזים יעניקו טיפול או אבחון פסיכולוגי.

מנהל רישום פנקס הפסיכולוגים במשרד הבריאות הוא הפסיכולוג הארצי.

== התארים המוכרים לרישום ==
* בעלי תואר שני בפסיכולוגיה.
* בעלי תואר "מוסמך" בפסיכולוגיה או בעל תואר גבוה יותר ממוסד המוכר על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
* בעלי תואר בפסיכולוגיה ממוסד אקדמי בחו"ל שוועדת הרישום מכירה בו כתואר שווה ל"מוסמך" בפסיכולוגיה או תואר גבוה יותר.

סטודנטים שסיימו את חובות השמיעה בתארים אלו בישראל, אך עדיין לא קיבלו את תעודת המוסמך, יכולים להירשם בפנקס ברישום זמני (לאחר אישור ועדת הרישום). ניתן להחליפו ברישום קבוע לאחר סיום כלל הדרישות לתואר שני (כולל תזה או קורסי השלמה ופרקטיקום נדרשים) והצגת תעודת מוסמך לוועדת הרישום.

== זכאים לרישום בפנקס ==
כדי להיות זכאים להירשם בפנקס הפסיכולוגים יש לעמוד בכללים הבאים:
* אזרחי ישראל או תושבי ישראל.
* בעלי תואר מוכר לרישום.
* קבלת אישור מוועדת הרישום של משרד הבריאות.

== המידע בפנקס ==
הפנקס מכיל את המידע הבא:
*תאריך קבלת רישיונו של כל פסיכולוג.
*תחומי מומחיותו של הפסיכולוג (במידה וסיים תהליך התמחות), ותאריך קבלת המומחיות, בתחומים הבאים: פסיכולוגיה קלינית, פסיכולוגיה חינוכית, פסיכולוגיה התפתחותית, פסיכולוגיה ארגונית, פסיכולוגיה שיקומית, פסיכולוגיה רפואית או פסיכולוגיה חברתית.
*תחומי הדרכה של הפסיכולוג: האם ובאיזה תחום רשאי הפסיכולוג להדריך.
*אזור עבודתו של הפסיכולוג.

==ראו גם==
* הסתדרות הפסיכולוגים בישראל
* מועצת הפסיכולוגים

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.old.health.gov.il/oskimbbriut/Psiholog/index.asp ממשק החיפוש בפנקס הפסיכולוגים], באתר משרד הבריאות
* [http://www.health.gov.il/Subjects/MedicalAndHealthProfessions/Psychology/Pages/OccupationLicenseApplication.aspx בקשה לקבלת רישיון - פסיכולוגיה], באתר משרד הבריאות
* [http://www.psychology.org.il/sites/psycho/UserContent/files/hokhaps.pptx חוק הפסיכולוגים והרישום בפנקס הפסיכולוגים], משרד הבריאות 
* [http://www.hebpsy.net/page.asp?id=47 פנקס הפסיכולוגים], באתר פסיכולוגיה עברית
* [https://www.haaretz.co.il/blogs/taliherutisover/BLOG-1.4301019 הארץ,טלי חרותי-סובר,האם הפסיכולוג שלכם מומחה? כך תגלו,14 ביוני 2011]

קטגוריה:מוסדות פסיכולוגיים
קטגוריה:ישראל: בריאות ורפואה
קטגוריה:ישראל: מאגרי נתונים
מנח ראש קדמי

מנח ראש קדמי
מנח ראש קדמי (באנגלית: Forward head posture) הוא ליקוי ביציבת הצוואר. תנוחה זו מכונה גם "ראש צב".

התנוחה נוצרת מכיפוף בסיס הצוואר מטה, וכיפוף מעלה של החלק העליון של הצוואר, כך שהמבט נשאר אופקי. הליקוי עשוי להיגרם ממבט ממושך מטה, למשל בעת קריאה בספר או בטלפון חכם.

ליקוי זה יוצר חוסר איזון בין השרירים בצוואר ובעורף, ושיטוח הקשת הטבעית של עמוד השדרה הצווארי. תנוחה זו עלולה לגרום לכאבים בשרירי העורף ובסיס הגולגולת, וכן לכאבים כתוצאה מלחץ על העצבים. תיתכן גם השפעה שלילית על מפרק הלסת התחתונה.

כדי לטפל ולתקן מנח ראש קדמי, יש למתוח את פושטי הצוואר העליון וכופפי הצוואר התחתון, ולחזק את כופפי הצוואר העליון ופושטי הצוואר התחתון. כמו כן, יש להימנע מתנוחות אשר גרמו לבעיה, למשל באמצעות הקפדה על כללי ארגונומיה, ושמירה על ליבה אורתוגונלית.

בשנים אחרונות תופעה זו התרחבה בעקבות שימוש רחב במכשירי מחשוב ניידים

==הערות שוליים==

קטגוריה:רפואה
נחום טרייביטש

רבי נחום טרייביטש (בגרמנית: Nehemias Trebitsch; ג' באלול תקל"ט, 15 באוגוסט 1779 – כ"ו בתמוז תר"ב, 4 ביולי 1842) היה אב"ד פרוסטיץ והרב הכולל למוראביה בניקלשבורג. מחבר הפירוש שלום ירושלים על התלמוד הירושלמי, וספר קובץ על הרמב"ם.

== ביוגרפיה ==
נולד בפראג ביום ראשון ג' באלול תקל"ט לרבי זליג טרייביטש, שהיה שליח ציבור באלטנוישול. בילדותו למד ב"בית המדרש ילדים" של הקהילה המקומית. אביו נפטר בהיותו בגיל צעיר מאוד והוא נותר יתום ועזוב.

נעשה תלמידו המובהק וממשיך דרכו של הרב יעקב גינצבורג רבה של פראג, שאימץ אותו. בשנותיו המאוחרות של רבו, מינה אותו להעביר את שיעורו היומי בבית מדרשו שבפראג, ומסר לו את כל כתביו. רבי נחום טרייביטש הכין את כתבי רבו לדפוס, והדפיסם בספר "זרע יעקב". רבי נחום טרייביטש היה ידידם של רבנים ידועי שם בני תקופתו, כמו: רבי בצלאל רנשבורג, מחבר "הורה גבר" ו"חכמת בצלאל"; ורבי אלעזר לעוו מחבר "שמן רוקח".

בשנת תקפ"ו (1826) עזב את פראג ואת משרתו כראש הישיבה בה, והתמנה לרבנות העיר פרוסטיץ. בחנוכה של שנת תקצ"א (1831), למעלה משנה אחרי פטירתו של רבי מרדכי בנט (נפטר בי"ג באב תקפ"ט), מונה רבי נחום טרייביטש במקומו כרבה של מוראביה, וקבע את מושבו בניקלשבורג.

טרייביטש המשיך במדיניות קודמו. הוא היה פתוח למרכיבים המתונים של ההשכלה, שהתמקדו בשפה העברית, אך לא מעבר לכך: גישתו הלכה ונעשתה שמרנית יותר ויותר ביחס לתנאים המשתנים בחבל. הוא השלים רק בחירוק שן עם רפורמות שנכפו עוד קודם על ידי הממשלה בחיי הקהילות, דוגמת בתי-ספר כלליים. טרייביטש היה מסוכסך עם הרב ליב שוואב מפרוסניץ, הרב הבולט ביותר ברוזנות שהחזיק בדעות ליברליות והפיץ את נוסח וינה, וניסה לשווא להכשיל את מינוייהם של תלמידו הרב צבי הירש פאסל כיורשו בעיר ההיא ושל הרב אברהם נוידא בלוישיץ. כמו כן שלל היתר הוראה, שכל מועמד לרבנות במוראביה היה חייב לקבל אישית ממנו, מהרב יהודה לייב לעף. 

למרות שידע גרמנית בסיסית – יצחק מאיר וייז, שלמד בישיבתו, זכר כי היה מסוגל לתקשר בשפה אך נזקק לעזרת הבחורים לצורכי קרוא וכתוב – הוא התנגד הן לדרשות בה בבית-הכנסת והן לשילובה המלא בבתי-הספר החדשים. עמדותיו, בייחוד סכסוכו הממושך עם נוידא והצלחת יריביו להציגו כאויב הגרמנית, הובילו לכך שהשלטונות פגעו שוב ושוב במעמדו. במהלך שנותיו במשרה התעלמו ממנו בפועל רוב הקהילות מחוץ לניקולשבורג. עם מותו היה הקיטוב בין היסודות המתקדמים לאדוקים במוראביה חריף כל כך עד שנדרשו עוד ארבע וחצי שנים למצוא לו יורש, וגם אז לא היה זה רב מקומי אלא רש"ר הירש, שהובא מגרמניה.

== חיבוריו ==
* שלום ירושלים על התלמוד הירושלמי, חלקים גדולים מהחיבור נשארו בכתב ידו, וחלקם הודפסו בסוף המאה ה-20 בפרויקט של מכון ירושלים.
* שו"ת רבי נחום טרייביטש - שאלות ותשובות בהלכה.
* קובץ על הרמב"ם - הספר נדפס בסוף כרכי ספרו של הרמב"ם, משנה תורה.

== קישורים חיצוניים ==

* יוסף בוקסבוים, פתח דבר לתולדות רבינו נחום טרייביטש זצ"ל, בתוך: 
* 
* 
* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניקלשבורג: רבנים
קטגוריה:פרוסטיוב: רבנים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:פרשני התלמוד הירושלמי
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:פראג: רבנים
קטגוריה:ילידי 1779
קטגוריה:נפטרים ב-1842
יואב טילן

הטנק של טילן במוצב ה[[בופור (1995)]]

יואב טילן (נולד ב-27 בינואר 1972) הוא אלוף-משנה בצה"ל, המשרת כקצין אג"ם של הגיס הצפוני. בתפקידו הקודם כיהן כמפקד עוצבת ראם.

==ביוגרפיה==
יואב טילן הוא נכדם (מצד אימו רעיה) של שופט בית המשפט העליון אליהו מני ושל ציפורה לבית גמזו (אחותו של ד"ר חיים גמזו). אביו היה ישראל טילן, מהנדס וחתן פרס ביטחון ישראל, שידוע כמפתח הטנקים שוט קל ומרכבה.

===שירות צבאי===
עם גיוסו לצה"ל שובץ טילן בחטיבה 211 של חיל השריון, שם עבר הכשרה כלוחם ואליה חזר אחרי קורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קציני שריון ושימש כמפקד מחלקת טנקים. בשנים 1995-1996 היה מפקד פלוגה ו' של גדוד 77 מחטיבה 7, אחריה פיקד על פלוגה בקורס קציני שריון. שימש קצין אג"ם של חטיבה 7 והיה מתוכנן להתמנות למפקד גדוד 82, אולם בעקבות הדחת מפקד גדוד 71 מחטיבה 188, מונה בתחילת 2004 למג"ד 71. בעת ששימש כמפקד גדוד 71 נחטף גלעד שליט ששירת באחת הפלוגות בגדוד, בשעה שהגדוד ביצע תעסוקה מבצעית בגזרת כרם שלום. טילן לא הואשם בתפקודו הלקוי של שליט, כיוון שהגזרה שבה בוצעה החטיפה, כרם שלום, הייתה אז תחת פיקודה של חטיבת גולני. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד 198 בחטיבה 460 וכסגן מפקד חטיבה 188. בתפקידו הבא שימש כמפקד עוצבת ראם ומדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. בינואר 2015 הוחלט על מינויו לקצין אג"ם של הגיס הצפוני , והוא נכנס לתפקיד באוגוסט 2015.

יואב נשוי לדנה טילן, להם שני ילדים.

== קישורים חיצוניים ==
* יואב טילן ואלי מיכלסון, [https://www.idf.il/%D7%90%D7%AA%D7%A8%D7%99-%D7%99%D7%97%D7%99%D7%93%D7%95%D7%AA/%D7%9E%D7%A8%D7%9B%D7%96-%D7%93%D7%93%D7%95/%D7%92%D7%99%D7%9C%D7%99%D7%95%D7%9F-6-%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%9F-%D7%94%D7%9B%D7%95%D7%97-%D7%90/%D7%99%D7%97%D7%99%D7%93%D7%95%D7%AA-%D7%9E%D7%99%D7%95%D7%97%D7%93%D7%95%D7%AA-%D7%9C%D7%9C%D7%9E%D7%99%D7%93%D7%94-%D7%9E%D7%A2%D7%A8%D7%9B%D7%AA%D7%99%D7%AA-%D7%91%D7%A6%D7%94-%D7%9C-%D7%A9%D7%A7%D7%93-%D7%A8%D7%99%D7%9E%D7%95%D7%9F-%D7%95-%D7%90%D7%92%D7%95%D7%96-%D7%9B%D7%9E%D7%A7%D7%A8%D7%99-%D7%9E%D7%91%D7%97%D7%9F-%D7%9C-%D7%99%D7%97%D7%99%D7%93%D7%95%D7%AA-%D7%9C%D7%9E%D7%99%D7%93%D7%94-%D7%98%D7%99%D7%9C%D7%9F-%D7%95%D7%9E%D7%99%D7%9B%D7%9C%D7%A1%D7%95%D7%9F/ יחידות מיוחדות ללמידה מערכתית בצה"ל – "שקד", "רימון" ו"אגוז" כמקרי מבחן ל"יחידות למידה"], בין הקטבים 6, ינואר 2016, עמ' 145–163

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי עוצבת ראם
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 188
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 460
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
קטגוריה:חיילי גדוד 77
אראפיראקה

אראפיראקה (בפורטוגזית: Arapiraca) היא עיר במרכז מדינת אלגואס שבברזיל. העיר שוכנת במרחק של 135 ק"מ ממערב לבירת המדינה מסייאו והיא העיר השנייה בגודלה במדינה. היא נוסדה בשנת 1924. העיר ידועה בעיקר בשל תעשיית הטבק שלה, ולפיכך נחשבת ל"בירת הטבק של ברזיל".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלגואס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1924
פביליון ד'ארסנל

פביליון ד'ארסנל (צרפתית: pavillon de l'Arsenal, פירוש: "ביתן התחמושת") הוא מוזיאון הממוקם בפריז, בירת צרפת ומוקדש לאדריכלות ותכנון עירוני של פריז.

== היסטוריה ==
בניין המוזיאון נבנה בשנת 1879 על ידי לורן לואי בורניש שהיה סוחר עצים וצייר, בסמוך למנזר סלסטין. 

בשנת 1988 הפך למרכז של תערוכות ותיעוד בנושאים הקשורים לתכנון עירוני והאדריכלות של פריז. כיום הפעילות במוזיאון כוללת גם ספרייה העוסקת בחייהם היומיים של תושבי פריז וסימפוזיונים פתוחים לציבור בנושאי התכנון העירוני של פריז בשיתוף עם אנשים הנוגעים בדבר. 

בתצוגת תערוכת הקבע של המוזיאון בשטח של 800 מטר מרובע ישנה תצוגה המראה את התפתחות העיר והאדריכלות של פריז משנת הקמתה ועד היום. בנוסף ישנם עוד שלושה חללים המשמשים לתערוכות מתחלפות בנושאי הדיור, ותכנון העיר על ידי הברון אוסמן ופרויקטים מתוכננים. בנוסף חלל נוסף מוקדש לכל האדריכלות הצרפתית.

== גלריה ==
<gallery>
OEUVRES-CONSTRUITES.jpg|אולם התצוגה הראשי
Paris - métropole 2020 (Pavillon de l'Arsenal) (7385407458).jpg|תצלום אווירי של פריז באולם הראשי
L'invention de la tour européenne.tif|חלל התצוגה המוקדש לפרויקטים עתידיים
L'espace robotique (Futur en Seine, pavillon de l'Arsenal).jpg|סימפוזיון במוזיאון
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
 
* 

קטגוריה:פריז: מוזיאונים
קטגוריה:מוזיאוני עיצוב
קטגוריה:מוזיאונים לאדריכלות
קטגוריה:מוזיאונים לתכנון ערים ואזורים
ריו לארגו

ריו לארגו (בפורטוגזית: Rio Largo) היא עיר במדינת אלגואס שבברזיל. העיר שוכנת במרחק 27 ק"מ צפון-מערב לבירת המדינה, מסייאו והיא העיר השנייה בגודלה במטרופולין של מסייאו.

ריו לארגו נוסדה בשנת 1830 וב-1915 זכתה למעמד של עיר. כלכלתה התבססה בעיקר על גידול סוכר, סיבי טקסטיל, וטבק, אם כי מאז שנות השבעים של המאה ה-20 חלה התפתחות משמעותית של ענפי התעשייה והשירותים. עם זאת, [https://www.caravela.info/regional/rio-largo---al על פי נתונים רשמיים משנת 2024], אינדקס רמת החיים של העיר הוא 2.8, והתוצר השנתי הוא 18,800 ריאל לנפש (3380 דולר), כ-35% מהנתון הממוצע בברזיל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלגואס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1830
סוויפט (שפת תכנות)

סוויפט (אנגלית: Swift) היא שפת תכנות שפותחה על ידי אפל לפיתוחי iOS, macOS, watchOS, tvOS ולינוקס. השפה הוצגה לראשונה בכנס המפתחים העולמי של אפל – WWDC. השימוש בשפה הֵחֵל כאשר גרסה 6 של Xcode הושקה בתאריך 9 בדצמבר 2014.

== קוד לדוגמה ==
<syntaxhighlight lang="swift">
var apples = 5
var oranges = 10
print("I have \(apples) apples and \(oranges) oranges")
// I have 5 apples and 10 oranges
</syntaxhighlight>

== ראו גם ==
* Objective-C

== קישורים חיצוניים ==

*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שפות תכנות
מגדל רמז

מגדל רמז הוא מגדל מגורים בן 31 קומות ברחוב רמז 6 בתל אביב ובו 40 יחידות דיור.
== הקמה ==
טרם בנייתו נקנה הבניין על ידי קבוצה מאורגנת בת מספר משקיעים פרטיים שאורגנה על ידי אורי חייצ'וק, שכל אחד מהם רכש מספר קומות מ–30 קומותיו, שטח כל קומה 500 מ"ר. הקבוצה רכשה את המגרש ב-2007 לאחר שהציעה 41 מיליון דולר במכרז שערכה שירותי בריאות כללית.

המגדל עוצב על ידי משרד האדריכלות "משה צור אדריכלים", וכן משרד "דו אדריכלים" כאדריכל משנה, הרכישה היא סימטרית - מי שקנה את הקומה התחתונה ביותר רכש גם את העליונה, וכך הלאה עד נקודת האמצע. עיצוב הפנים של החללים המשותפים במגדל הוא של האדריכל פיצו קדם והחברה המבצעת הייתה א. דורי. במגדל בריכה וספא.

מיקומו של המגדל נמצא בלב תל אביב ומן חלונתיו משקיף נוף לקו הרקיע של העיר. הבניין נראה כתיבה אנכית מזכוכית.

בפברואר 2022, התרחשו מספר הפגנות של אוהדי בית"ר ירושלים כנגד בעלי בית"ר, משה חוגג, הגר במגדל, במהלך אחת ההפגנות רימון הלם הושלך לעבר המגדל, כתוצאה מכך קירות הזכוכית שבו נופצו.

==פרסים ותחרויות==
* אות העיצוב שנת 2013 למבני ומגדלי מגורים
* עלה לשלב הגמר בתחרות המגדלים של הארגון הבינלאומי המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

רמז, מגדל
קטגוריה:הצפון החדש
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן משה צור
סנטנה דו איפנמה

סנטנה דו איפנמה (בפורטוגזית: Santana do Ipanema) היא עיר בחלקה המערבי של מדינת אלגואס שבברזיל העיר נוסדה בשנת 1875 על גדות נהר איפנמה. מקור השם איפנמה הוא "מים רעים" בשפת הילידים. בסוף המאה ה-18 הגיעו למקום מיסיונרים שבנו בו כנסייה. בשלב זה התפתחו במקום החקלאות וגידול בעלי החיים.

בשנת 1836 הוגדר המקום כיישוב, שב-1875 הוכרז ככפר וב-1921 כעיר. בעיר פועלת כיום האוניברסיטה של מדינת אלגואס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלגואס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1836
טרבוויץ' (הר)

הר טְרֶבֶּוִויץ (בבוסנית: Trebević) הוא הר בבוסניה והרצגובינה, השוכן בשטח הרשות המקומית סרייבו המזרחית וחולש על העיר סרייבו.

הר טרבוויץ' היה אחד מאתריה של אולימפיאדת החורף בסרייבו (1984). על מורדות הר טרבוויץ' סמוך לקובאצ'יצ'י שוכן בית העלמין "הישן" של יהודי סרייבו שהוקם ב-1630. עוד שוכן במקום פארק ההנצחה וראצה ובו אנדרטאות לזכר 2,000 חללי הפרטיזנים היוגוסלבים שנהרגו בקרבות לשחרור יוגוסלביה במלחמת העולם השנייה וכן 9,000 אזרחים ומהם כ-7,500 יהודים בני בוסניה שנרצחו על ידי הנאצים והאוסטאשה במחנות ההשמדה. במהלך מלחמת בוסניה התחוללו במקום קרבות כבדים, הצבא הסרבי מיקש את שטח ההר ונגרמו נזקים כבדים לבית העלמין ופארק ההנצחה. לאחר המלחמה ובסיוע ארגוני סיוע בין-לאומיים פונו המוקשים מההר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.peakbagger.com/peak.aspx?pid=-85222 הר טרבוויץ'], באתר peakbagger.com 
* [https://web.archive.org/web/20150331200528/http://zppks.ba/bs/trebevic הר טרבוויץ'], באתר web.archive.org 

טרבוויץ', הר
קטגוריה:סרייבו
יאן קליין

יאן קליין (בהולנדית: Jan Kasper Klein, נולד ב-8 ביוני 1912) היה מורה להתעמלות בבית ספר בדלפט שבהולנד וחסיד אומות העולם.

==פעילותו בתקופת השואה==
זמן מה לאחר כיבוש הולנד על ידי גרמניה הנאצית אפשר קליין ליהודי בשם מישה אלקן להתגורר עמו. החל מינואר 1943 אפשר קליין גם לקופץ למים היהודי בוב דנבום (Bob Denneboom), שעד אז הסתתר במקומות מסתור שונים, לגור עמו. באביב 1942, עם תחילת גירושיהם של יהודי הולנד למחנות השמדה, הסתיר בביתו קליין את כל בני משפחתו של דנבום, ובסך הכל 17 יהודים. כדי לתת הסבר משכנע לשכניו בדבר העובדה שהוא מביא ככרות לחם רבים לביתו, סיפר להם קליין שהוא מפעיל עסק לפירורי לחם. בתקופת המלחמה הועסק יאן בהפצת מזון, ועיסוק זה אפשר לו לנוע בחופשיות ברחבי העיר. באמצעות קשריו עם המחתרת ההולנדית האנטי-נאצית הצליח קליין להשיג כרטיסי מזון וכך לספק מזון נוסף למסתתרים. חלק מהיהודים המסתתרים הועברו בחשאי מעת לעת אל בית אמו של קליין בעיר האג.

==חשיפתו ומעצרו==
ב-16 בפברואר 1944 פשטו הגרמנים על בתיהם של קליין ושל אמו. כולם נעצרו, כולל יאן, גב' קליין ומישה אלקן. רק בוב דנבום נמלט. מבין 19 האנשים שנעצרו, רק חמישה שרדו את המחנות. הוריו של בוב, אחותו ובעלה, נרצחו באושוויץ. חברו של בוב, [http://db.yadvashem.org/names/nameDetails.html?itemId=4304892&language=iw סימון ווס], נרצח בגרמניה. יאן קליין, שנכלא בדכאו, ואמו, גב' קליין בת ה-65 שנכלאה בווכט, שרדו. מבין היהודים שרדו רק שלושה: מישה, שעלה לישראל לאחר המלחמה; רוזה ווס-רייקסמן, שלאחר מכן נישאה לבוב דנבום; וקרוב רחוק של בוב. מקס ון פרג הגיע לדירת המסתור של יאן קליין בספטמבר 1943 לאחר שדירת המסתור של משפחתו בדלפט נחשפה בעקבות הלשנה. הוא נתפס שם בפשיטת הגרמנים, הועבר לאושוויץ ולא שב.

==לאחר המלחמה==
לאחר המלחמה שב קליין לעבודתו כמורה להתעמלות.

==הכרה==
ב-1974 הכיר יד ושם בקליין כחסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
*
* [https://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/righteous-sportsmen/klein.asp יאן קליין] באתר יד ושם

==הערות שוליים==

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1912
אגם שקודרה

אגם שקודרה, נקרא גם אגם סקאדר (באלבנית: Liqeni i Shkodrës, במונטנגרית: Скадарско језер, באיטלקית: Lago di Scutari), הוא האגם הגדול ביותר בחצי האי הבלקני. שטחו 450 קמ"ר, והוא מתחלק בין מונטנגרו ואלבניה. העיר הגדולה היחידה לחופו היא שקודרה שבאלבניה, בקצהו הדרומי של האגם.

==גאוגרפיה==

שטח האגם נע בין 370 קמ"ר ל-530 קמ"ר תלוי בעונת השנה. למפלס המים של האגם משרעת של כ-5 מטרים. המקור העיקרי למים הוא נהר מוראצ'ה הזורם מהרי מונטנגרו ונשפך בצפון האגם. בנוסף לכך יש נביעות בקרקעית האגם ומספר נהרות קטנים. האגם מתנקז לנהר בונה היוצא מדרום האגם ליד שקודרה, קרוב לשם מתחבר אליו נהר דרין. בונה נשפך לים האדריאטי לאחר 41 ק"מ ומהווה ב-21 הק"מ האחרונים שלו את הגבול בין מונטנגרו לאלבניה. 2/3 משטח האגם נמצא במונטנגרו ו-1/3 באלבניה.

האגם וחופיו בתחום מונטנגרו הוכרזו ב-1983 כשמורת טבע, אחת מהגדולות באירופה. השטח האלבני מועמד לכך. 

==החי באגם==
אגם שקודרה מוכר כאזור של מגוון ביולוגי של פאונת מים מתוקים ונמצאים בו מגוון רחב של רכיכות. כן נמצא בשמורה של האגם כ-270 מיני עופות, בעיקר שקנאים, קורמורנים, אנפות ושחפיים. באגם 34 מיני דגים טבעיים לאגם, הכוללים קרפיון, לבנון וצלופח ו-13 מיני דגים שהובאו מן החוץ. 7 מיני דגים אנדמים לאגם.

באגם נמצאו כ-50 חלזונות מים מתוקים ובמדגם של 39 מהם נמצאו 12 אנדמיים לאגם. כן נמצאו באזור האגם 17 מיני שטצדאים, מתוכם 10 אנדמיים.

==תיירות==
המקום כאמור הוא שמורת טבע ויש הגבלות על הפיתוח שלו. התיירות בעיקר היא אקולוגית, צפרות, דיג וסיורים מודרכים בסירות מנוע ומשוטים.

העיירה הקטנה וירפאזר (בסרבית - Вирпазар) משמשת מעגן לסירות היוצאות לסיורי תיירות באגם. בעיירה יש בית מלון ואנדרטה לפרטיזנים שנפלו באזור זה במלחמת העולם השנייה.

באגם יש מספר איים קטנים. המפורסם ביניהם הוא גרמוז'ור (Грможур). העות'מאנים בנו עליו מבצר ב-1843. עם עצמאות מונטנגרו ב-1878 הוא הפך לבית כלא לפושעים מסוכנים וכונה "האלקטרז של מונטנגרו". בתחילת המאה ה-20 הוא הפך לכלא לאסירים פוליטיים. ברעידת אדמה שפקדה את האזור ב-1905 נהרס המבצר ולא שוקם. באי יש מושבות רבות של ציפורים והוא מכונה על ידי המקומיים "אי הציפורים".

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.xplorer.co.il/map/europe/montenegro/lake_skadar_montenegro?i=info מידע על טיול באגם סקאדר], באתר Xplorer
* [http://www.likemontenegro.me/montenegrin-alcatraz-grmozur-island-on-skadar-lake/ האי גרמוז'ור] , באתר like montenegro
* 
==הערות שוליים==

<gallery>
File:Fortress Grmožur in Skadar Lake.JPG|מבצר גרמוז'ור באגם שקודרה
File:Lake Scutari (Skadar) (2).JPG|שייטים, קורמורנים ומבצר גרמוז'ור באגם שקודרה
File:Virpazar Monument.JPG|אנדרטת הפרטיזנים בווירפאזר
File:Virpazar (1).JPG|מעגן הסירות בווירפאזר
</gallery>

קטגוריה:מונטנגרו: גאוגרפיה
קטגוריה:אלבניה: גאוגרפיה
קטגוריה:אתרי רמסר
פארק ההנצחה וראצה

פארק ההנצחה וראצה (בבוסנית: Vraca Spomen Park) הוא פארק לאומי ואתר מורשת לאומית של בוסניה והרצגובינה השוכן במורדות הר טרבוויץ' ונועד להנציח את חללי הפרטיזנים היוגוסלבים והנרצחים על ידי הנאצים והאוסטאשה במהלך מלחמת העולם השנייה, מקרב תושבי בוסניה והרצגובינה.

הפארק תוכנן על ידי האדריכל ולדימיר דוברוביץ', הפסל אלייה קוצ'וקאליץ' ומתכנן הנוף אלכסנדר מלטריץ', ונחנך ב-25 בנובמבר 1981. הוא שוכן בסמוך למצודה אוסטרו-הונגרית משלהי המאה ה-19. בפארק ממוקמות אנדרטאות לזכר 2,000 הפרטיזנים מבוסניה ומהם 324 יהודים אשר נהרגו בקרבות לשחרור יוגוסלביה ולזכר 9,000 הנרצחים על ידי הנאצים ושלטון האוסטאשה ובכלל זה כ-7,500 מבני הקהילה היהודית.

ב-1996, בשלהי מלחמת בוסניה נהרס הפארק בשיטתיות על ידי צבא רפובליקה סרפסקה עם נסיגתו מהאזור בכפוף להסכם דייטון. לאחר המלחמה שוקם הפארק וב-2005 הוכרז אתר מורשת לאומית של בוסניה והרצגובינה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרייבו
וראצה
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: גאוגרפיה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי יוגוסלביה
קטגוריה:שואת יהודי קרואטיה
קטגוריה:קרואטיה: היסטוריה
קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: היסטוריה
קטגוריה:אוסטאשה
קטגוריה:אירופה: אנדרטאות להנצחת השואה
קטגוריה:אנדרטאות למלחמת העולם השנייה
ג'ון הלדיין

שדרה ע"ש ג'ון הלדיין ב[[קולקטה, הודו]]
ג'ון ברדון סנדרסון הלדיין (באנגלית: John Burdon Sanderson Haldane; ), שנודע בקיצור כ-JBS Haldane, היה מדען בריטי. עיקר תרומתו המדעית הייתה בשטחי הפיזיולוגיה, הגנטיקה והביולוגיה האבולוציונית. הוא היה מתמטיקאי שתרם תרומות חדשניות בתחומי הסטטיסטיקה והחינוך הביומטרי בהודו. עוד היה פוליטיקאי וכתב ספרות מדע פופולרי. זכה לפרסים רבים, בעיקר בתחומי הביולוגיה.

== ביוגרפיה ==
הלדיין נולד למשפחת אצולה סקוטית חילונית. מחקרו הראשון פורסם בגיל עשרים, בשיתוף עם אביו, כשהיה סטודנט לתואר ראשון. במלחמת העולם הראשונה לחם בשורות הצבא הבריטי. בתום המלחמה המשיך במחקרו באוקספורד. בשנים 1922–1932 לימד ביוכימיה בטריניטי קולג' שבקיימברידג'. הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובשנת 1933 מונה לפרופסור חבר לגנטיקה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. בשנת 1956 היגר להודו ועבד במכון לסטטיסטיקה בכלכותה ולאחר מכן באודישה.

מחקרו הראשון בנושא גנטיקה פורסם בשיתוף עם אחותו נעמי, בשנת 1915, והפך לציון דרך באשר לאופן שבו מודגם קשר גנטי בין יונקים. עבודותיו הבאות עזרו לבסס את האיחוד בין הגנטיקה המנדליאנית לבין האבולוציה הדרווינית בדרך הברירה הטבעית. עם רונלד פישר וסיואל רייט הניח הלדיין את היסודות לסינתזה האבולוציונית המודרנית, מונח שלימים נודע כנאו-דרוויניזם בין היתר בעקבות ספרו של ריצ'רד דוקינס, הגן האנוכי, משנת 1976. עבודתם החלוצית בתחום השילוב בין מתמטיקה וביולוגיה הייתה בסיסו של ענף מדעי חדש, גנטיקה של אוכלוסיות. מאמרו "מוצא החיים" משנת 1929 היווה בסיס לתאוריית "המרק הקדום", הקרויה כיום אביוגנזה, תאוריה שפותחה באופן בלתי תלוי גם על ידי המדען הסובייטי אלכסנדר אופרין ולימים נודעה בשם "תאוריית אופרין-הלדיין". תאוריה זו היא הבסיס להבנה המודרנית של המוצא הכימי של החיים. "תאוריית המלריה" שלו, בדבר וריאציה גנטית שהופכת אוכלוסיות אפריקאיות לפגיעות יותר לאנמיה חרמשית אך מגנות עליהן מפני מלריה, זכתה לאישוש מחקרי. הלדיין היה הראשון למצוא את מקומם של הגנים להמופיליה ולעיוורון צבעים על הגנום האנושי, בכרומוזום X.

הלדיין היה סוציאליסט ומרקסיסט. הוא היה יושב ראש ועדת המערכת של "העובד היומי" (Daily Worker), עיתון קומוניסטי שיצא לאור בלונדון בשנים 1940–1949. הוא התאכזב מהטוטליטריות של טרופים ליסנקו בברית המועצות וגינה את המפלגה הקומוניסטית, אך המשיך להעריץ את לנין.

הלדיין היה הראשון להעלות את רעיון את הפריות המבחנה, בספרו הבדיוני "דדלוס" (Daedalus). בשנת 1923 הגה, בנאום שנשא באוקספורד, את רעיון השימוש באנרגיה גרעינית. הוא טבע רבים מהביטויים המשמשים כיום בתחום המחקר הביולוגי, בהם "שיבוט" (Clone), "טראנס" (כמו בביטוי "טראנסגני"), "דרווין" (יחידת מדידה של אבולוציה) ועוד.

הלדיין מת מסרטן המעי הגס וציווה לתרום את גופתו למדע, באמרו שהוא מבקש להישאר שימושי גם אחרי מותו.

== אותות הוקרה ==
* זוכה מדליית דרווין בשנת 1952.

== ראו גם ==
* המרק הקדום

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:ביולוגים אנגלים
קטגוריה:חוקרי טבע
קטגוריה:חוקרי אבולוציה של האדם
קטגוריה:אתאיסטים בריטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:ביוכימאים סקוטים
קטגוריה:אנגלים ממוצא סקוטי
קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:זוכי מדליית ליניאוס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1892
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1964
קטגוריה:זוכי מדליית דרווין
בית חולים 10

מבנה מרפ"א צפון
שלט זיכרון לבית הספר ששכן באתר
בית חולים 10 (או מרפ"א צפון) הוא מרכז רפואי צבאי השוכן ברחוב שמחה הולצברג בחיפה (ליד דרך הים). המתקן היה בעבר בית ספר נוצרי לבנים בשם "סנט לוקס", בחסות הכנסייה האנגליקנית.

בעברו הרחוק שכן המרפ"א בבית החולים האיטלקי, כבית חולים צבאי, אך במהרה הוחזר בית החולים האיטלקי לבעליו והמרפ"א עבר לרחוב תל אביב בעיר התחתית למשך מספר שנים ובסוף שנות השישים עבר לבסיס "מחנה דוד". עם העברת שטחי בסיס מחנה דוד לשימוש בית העלמין הצבאי הועבר בית חולים 10 למיקומו הנוכחי. 

כיום בית חולים 10 מתפקד כמרפאה, ויש לו יכולת לתפקד כבית חולים בעיתות חירום. בשנת 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל נפתח במקום מתקן לטיפול בכ־300 חולי קורונה.

בבית חולים 10 מתבצעות בדיקות רפואיות וכן מתקיימות גם ועדות רפואיות לצורך הערכתו וקביעתו של פרופיל צבאי, לחיילים שחלו או נפצעו במסגרת שירותם הצבאי. בסדיר ובמילואים.

בשטח הבסיס נמצאת אנדרטת חיל הרפואה ובמקום נערך אחת לשנה טקס התייחדות עם חללי חיל הרפואה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hevra.org.il/04/%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%97%D7%95%D7%9C%D7%99%D7%9D-10/ מנוע חיפוש למוסדות רפואיים בישראל - בית חולים 10]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חיפה: בתי חולים
קטגוריה:יחידות צה"ל
קטגוריה:חיל הרפואה
קטגוריה:חיפה: בסיסי צבא
גיל מעוז

גיל מעוז (נולד ב-3 בינואר 1969) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, אשר פיקד על עוצבת יפתח.

==ביוגרפיה==
גדל בחיפה. התגייס לצה"ל ב-1987 לקורס טיס ממנו נשר ושובץ בחיל השריון. בשריון עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קציני שריון ושימש כמפקד מחלקת טנקים בגדוד 74 של חטיבה 188. גיל מעוז שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל ובהם מדריך בקורס קציני שריון, קצין בגדוד 71 ומפקד פלוגה של טנקי מרכבה 3 בחטיבה 188. לאחר לימודי הנדסת חשמל בטכניון מונה לסגן מפקד גדוד 71. בתפקידו הבא שימש קצין אג"ם באוגדה 36. לאחר מכן מונה למפקד גדוד 433 בחטיבה 500. לאחר מכן שירת כראש אגף תכנון בזרוע היבשה ובמינוי חרום קצין אג"ם ב' באוגדה 162. עבר קורס מח"טים ושימש סמח"ט בבית הספר לשריון. בשנים 2004 ועד 2007 כיהן כמפקד חטיבה 434 ובמקביל שימש כראש תורת חיל השריון. במלחמת לבנון השנייה פיקד מעוז על עוצבת יפתח שלחמה כחלק מאוגדה 366 בגזרת מרג' עיון. לאחר מכן שימש כראש תוכנית צבא יבשה דיגיטלי במז"י. זוכה פרס ביטחון ישראל לשנת 2015 על חלקו בפיתוח מערכת צי"ד.

==קישורים חיצוניים==
* 
;מפרי עטו:
* [https://www.lebanonwar2.idf.il/%D7%93%D7%91%D7%A8-%D7%94%D7%9E%D7%A4%D7%A7%D7%93%D7%99%D7%9D/%D7%90%D7%9C%D7%9D-%D7%9E%D7%99%D7%9C-%D7%92%D7%99%D7%9C-%D7%9E%D7%A2%D7%95%D7%96/ דבר מפקד עוצבת "יפתח" במלחמת לבנון השנייה, אל"ם (מיל') גיל מעוז], אתר צה"ל, 10.07.2016.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי עוצבת יפתח
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 500
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
אולגה קורקולינה

אולגה קורקולינה (נולדה ב-18 במאי 1971) היא ספורטאית ישראלית אוקראינית, אלופת ישראל בקפיצה לגובה (4 פעמים ברציפות, 2002-1999) ובהדיפת כדור ברזל (1999 ו-2001), שיאנית ישראל בקפיצה לגובה (1.87 מטר) ובעלת התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים של אתלטית ישראלית, מפתחת גוף ושחקנית קולנוע ישראלית. קורקולינה הופיעה בסרט קיק אס 2 כ"אמא רוסיה", נבלית-על חסרת רחמים הניחנת בכוח פיזי עילאי.

== ביוגרפיה ==
קורקולינה נולדה באוקראינה.

===אתלטית===
קורקולינה התאמנה בקבוצת מכבי חיפה כרמל, בהדרכת בעלה דמיטרי קורקולין.

====שיאנית ישראל ואלופת ישראל====
בתחרות שנערכה באולם במוסקבה רוסיה ב-19 בפברואר 1999 קבעה קורקולינה בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.82 מטר. שיא זה החזיק מעמד כ-7 שנים ונשבר על ידי מעיין שחף (1.83 מטר). באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לגובה (1.80 מטר) ובהדיפת כדור ברזל (12.62 מטר).

באליפות ישראל שנערכה בשנת 2001 זכתה קורקולינה בשתי מדליות זהב, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.79 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.88 מטר. שנה לאחר מכן, באליפות ישראל היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר ובכך הגנה על תוארה.

====אלופת המכביה====
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-16 שנערכו בתל אביב ב-18 ביולי 2001 היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.66 מטר.

בתחרות שנערכה בכנרת, ב-2 בפברואר 2002 קבעה קורקולינה בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.87 מטר, שיפור לשיא בן עשר השנים של לודמילה מרמן (1.86 מטר). שיא זה החזיק מעמד כ-8 שנים ונשבר על ידי שחף (1.88 מטר). באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר, לפני דליה פבלוב (1.62 מטר) ומאירה הראל (1.57 מטר).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2004 זכתה קורקולינה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.85 מטר, אחרי סיוון ג'אן (14.52 מטר) ומדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.62 מטר, אחרי חן עדרי (1.71 מטר). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 33.33 מטר.

== חיים אישיים ==
קורקולינה נשואה, מתגוררת בחיפה ולה בן ובת.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* קפיצה לגובה: 1.87 מטר (2002)
* הדיפת כדור ברזל: 13.25 מטר (2001)
* הטלת כידון: 33.48 מטר (1999)
* יידוי פטיש: 26.24 מטר (2001)
* קרב שבע: 4356 נקודות (1999)

===אולם===
* קפיצה לגובה: 1.82 מטר (1999)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iaa.co.il/index.php?uri=/results/athlet/846 אולגה קורקולינה] , באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* [http://www.gbrathletics.com/nc/isr.htm אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה] באתר gbrathletics 
* 
* - הצגה בהשתתפות קורקולינה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופות ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:אלופי ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:אלופות המכביה: אתלטיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שיאניות ישראל בקפיצה לגובה
קטגוריה:הודפות כדור ברזל ישראליות
קטגוריה:הודפי כדור ברזל ישראלים
קטגוריה:אתלטיות ישראליות
קטגוריה:מפתחות גוף ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות אוקראינה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
סנטנה (אמאפה)

סנטנה (בפורטוגזית: Santana) היא עיר בדרום-מזרח מדינת אמאפה שבברזיל. זוהי העיר הקטנה יותר באמאפה, היא למעשה מהווה פרבר של בירת המדינה מקאפה ושתי הערים יחדיו יוצרות אזור מטרופוליני. העיר שוכנת במרחק קצר מאוד מקו המשווה ומדרום לה זורם נהר האמזונאס.

סנטנה הוקמה בשנת 1758 ומבחינה היא הייתה חלק ממקאפה וב-1981 היא הוגדרה כמחוז משנה של העיר. ב-1 בינואר 1982 קיבלה סנטנה מעמד של עיר נפרדת.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמאפה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1758
אויאפוקי

אויאפוקי (בפורטוגזית: Oiapoque) היא עיירה בצפון מדינת אמאפה שבברזיל. העיירה שוכנת בסמיכות לנהר הנושא את אותו שם והמהווה את הגבול בין ברזיל לבין גיאנה הצרפתית וגשר, שנבנה בשנת 2011, והחוצה את נהר זה מקשר בין אויאפוקי עם העיירה סן ז'ורז' שמעבר לגבול.

כעיירה השוכנת בצפון חופה של ברזיל, נחשבת אויאפוקי כנקודה הצפונית ביותר בארץ, למרות שקיימות נקודות צפוניות יותר במדינת רוריימה. יחד עם זאת, אויאפוקי היא עיר החוף הצפונית ביותר בברזיל ושטחה המוניציפלי משתרע לאורך יותר ממחצית גבולה הצפוני של מדינת אמאפה.

מקובל להניח שנהר אויאפוקי התגלה על ידי מגלה הארצות הספרדי ויסנטה יאנייס פינסון (Vicente Yáñez Pinzón) בראשית המאה ה-16. הנהר נקרא בשמות שונים עד אשר השם אויאפוקי הוכנס לשימוש רשמי בראשית המאה ה-20, כאשר סכסוך טריטוריאלי בין ברזיל לבין צרפת הגיע לפתרון על ידי בוררות שווייצרית.

בראשית המאה ה-20 פעל בתחומי אויאפוקי מחנה מאסר שבו נכלאו אנרכיסטים ומיליטנטים ברזילאים שנדונו לעבודת פרך.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמאפה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1945
פורטו גרנדה

פורטו גרנדה (בפורטוגזית: Porto Grande) היא עיירה בדרום-מזרח מדינת אמאפה שבברזיל. העיירה הוקמה בשנת 1992.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אמאפה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1992
ליניארס

ליניארס (בפורטוגזית: Linhares) היא עיר במדינת אספיריטו סאנטו שבברזיל. העיר שוכנת במרחק של 135 ק"מ מצפון לבירת המדינה ויטוריה והיא הגדולה מכל ערי המדינה בשטחה.

ליניארס קרויה על שמו של רודריגו סוזה קוטינו (Rodrigo de Souza Coutinho), שקיבל מאת מריה הראשונה, מלכת פורטוגל את תואר האצולה רוזן ליניארס וכיהן כשר בממשלות ברזיל בתחילת המאה ה-19.

האזור בו שוכנת כיום ליניארס היה מיושב על ידי שבטי האימורה (Aimoré, בפורטוגזית: Botocudo). העיירה, שנוסדה על ידי המתיישבים האירופאים ב-22 באוגוסט 1800 הוחרבה על ידי האינדיאנים במהלך מלחמה שהתקיימה ב-1809.

פדרו השני, קיסר ברזיל ביקר במקום ב-1860 והאי בו הוא הציב את רגלו נקרא עד היום אי הקיסר. ליניארס הוכרזה כעיר ב-1945, כאשר היא הופרדה משטחה של קולטינה.

כלכלת העיר מבוססת בעיקר על מסחר, חקלאות גידול בקר ונפט. פני הקרקע שטוחים ברובם ובסביבה נמצאים אין ספור אגמים. 60 ק"מ ממזרח לעיר פועל חוף נודיסטים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אספיריטו סאנטו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1800
פרינטינס

פרינטינס (בפורטוגזית: Parintins) היא עיר במזרח מדינת אמזונאס שבברזיל. העיר שוכנת על אי בתוך נהר האמזונאס. פרינטינס ידועה בשל פסטיבל הפולקלור שלה הקרוי בוי הנערך מדי שנה בחודש יוני. בעיר נוהל בשנת 2006 ניסוי בתקן WiMAX לתקשורת אלחוטית במימונה של חברת אינטל.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינת אמזונאס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1852
קרוסאובר (מכונית)

קרוסאובר קטן מדגם [[רנו קפצ'ור, משנת 2013]]
AMC Eagle משנת [[1987]]
קרוסאובר (באנגלית: Crossover; מכונה בישראל גם "ג'יפון" או "רכב פנאי" או "שטח רך") הוא סוג של כלי רכב המבוסס על פלטפורמת מכונית נוסעים המשלבת מאפיינים של SUV. עם זאת, לעיתים משמשים המונחים SUV וקרוסאובר כמילים נרדפות או שקבוצת קרוסאובר מוגדרת כתת-קבוצה של SUV. מקור השם הוא במונח האנגלי המתאר חצייה של גבול, במקרה זה בין שתי קבוצות של סוגי מכוניות.

צורתו של רכב קרוסאובר דומה בדרך כלל למכונית נוסעים מסוג סטיישן שהוגבהה בדומה לרכב שטח או SUV, אף על פי שלקרוסאובר אין יכולת נסיעה בדרכים לא סלולות בעלות עבירות קשה. שלדת קרוסאובר היא מסוג שלדה אחודה, בדומה למכוניות נוסעים ובניגוד לרכבי SUV המתבססים על מרכב הרוכן על שלדת סולם עצמאית. מבנה זה תורם למשקל עצמי קל באופן משמעותי המסייע לחיסכון בצריכת דלק ולהשגת התנהגות כביש טובה הדומה להתנהגות הכביש של מכונית נוסעים.

קיימים גם רכבי קרוסאובר חשמליים, שאינם משתמשים בדלק בכלל, או רכבי קרוסאובר היברידיים המשתמשים במנוע בנזין ומנוע חשמלי וצורכים פחות דלק.

כלי רכב בעלי מאפייני קרוסאובר הופיעו לעיתים בשוק הרכב בעשורים האחרונים של המאה ה-20, אך השימוש במונח החל מסיבות שיווקיות בשנות ה-80 של המאה ה-20. ייתכן שראשון הדגמים שעונה להגדרה של קרוסאובר הוא AMC Eagle שנמכר בעיקר בארצות הברית מ-1979 עד 1987, אך דגמי קרוסאובר הפכו נפוצים בעיקר בעשור הראשון של המאה ה-21. הראשון שזכה לתפוצה רחבה, היה הטויוטה ראב-4. ראשוני הדגמים דמו במובהק למכונית סטיישן מוגבהת, אך עם השנים צורתם הפכה דומה ל-SUV. הדמיון החיצוני טשטש את הגבולות בין שני הסוגים, אף שהבדלי השילדה ומכלולי ההנעה עדיין מבדילים ביניהם. שני הסוגים יכולים לכלול מערכת הנעה לכל ארבעת הגלגלים, אך SUV המיועד לנסיעה בדרכים בעלי עבירות קשה יכלול נעילת דיפרנציאל אחת או יותר והילוך כוח בתיבת ההילוכים. גם מתלי קרוסאובר הם תמיד עצמאיים לכל גלגל, בעוד שב-SUV ייתכן שימוש בסרן חי.

== ראו גם ==
* סיווג מכוניות
* SUV

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכוניות לפי סיווג