יחסי איראן–פורטוגל

יחסי איראן–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה הפורטוגלית.

== היסטוריה ==
=== עד 1900 ===
החזקה הפורטוגזית של הורמוז סביב 1572, רישום מאת גאורג בראון
הקשר הבין-ממשלתי הרשמי הראשון החל בשנת 1507, כאשר נציג של השאה אסמאעיל הראשון ניסה לתפוס את האי הורמוז ונפגש עם אפונסו דה אלבוקרקי, שהשתלט על העיר.

אלבוקרקי נותר האדמירל החשוב ביותר של פורטוגל ב באותה תקופה. היה לו גם מבצר שהוקם בהורמוז, שהושלם בסביבות 1515. במקביל, אלבוקרקי, המשנה למלך של הודו הפורטוגזית, רדף גם כן אחר ארגון מחדש וארגון של שטחו, שכלל גם מספר משלחות דיפלומטיות, לבית המלוכה של אסמאעיל הראשון. השליח הפורטוגזי התקבל היטב בבית המלוכה הפרסי וחזר להורמוז מלווה על ידי שליח פרסי, עם מתנה מפוארת למשנה למלך הפורטוגלי, שקיבל אותו ב"טקס מפואר" במבצר שטרם הושלם. משנת 1507 כבש אלבוקרקי מספר ערים נוספות על חופי המפרץ הפרסי, שמאז ואילך היו כפופים לכתר הפורטוגזי. הורמוז, עם מיקומו החשוב אסטרטגי בכניסה למפרץ, נותר הבסיס הצבאי והמרכז המסחרי של הנוכחות הפורטוגלית באזור. עם זאת, האי לא הציע מספיק מים ומזון ולכן היה צריך לספק אותו בסיסים אחרים בשליטה פורטוגזית. במאי 1621 חידש פרייר דה אנדראד את מצודת קשם כדי לספק ביטחון צבאי ואספקה לוגיסטית לאי, אולם השאה ראה בצעד הבנייה הזה כמעשה עוין.

פורטוגל, שהייתה כעת באיחוד אישי עם ספרד ההבסבורגית, חוותה אז ירידה באימפריה הקולוניאלית שלה והתקשתה יותר ויותר להדוף התקפות, במיוחד נגד האנגלים הגואים והמתנגשים עם ספרד. לראשונה נפגשו פורטוגזים ואנגלים בקרב הימי בג'סק בדצמבר 1620 / ינואר 1621. ב-11 בפברואר 1622 הכריחו הכוחות האנגלו-פרסיים את נטישת המצודה הפורטוגזית קשם. ב-20 בפברואר שלאחר מכן לחצו לראשונה על הורמוז למעלה מ-3,000 חיילים פרסיים ושש אוניות מלחמה בריטיות.

מצודת הורמוז הפורטוגזית (2011)
ב-12 במאי 1622, פורטוגל סוף סוף ויתרה על האי הורמוז. כ-2,000 הפורטוגלים עברו למאסקט, והורמוז חזר לפרס, אך תחת שלטון פרוטקטורט הבריטי. ניסיונות כיבוש פורטוגזיים שונים באו לאחר מכן בשנים 1623, 1624, 1625 ו-1627. לאחר ניסיון אחרון, הפעם ניסיון דיפלומטי בשנת 1631, פורטוגל החזירה את נוכחותה במפרץ הפרסי עם מפעל חדש בבסורה (בצרה) בשאט אל-ערב.

בשנים 1624/1625 כוננו הפורטוגלים חוזה עם פרס, שהעניק להם מפעל מבוצר בבנדר-קונג (היום במחוז המינהל בנדר לנגה). ניתן לראות עדיין את חורבות המתחם שהיה חזק בעבר. בשנת 1631 נבנה מבצר פורטוגלי נוסף בצד חצי האי מוסנדאם מול פרס. פרייר דה אנדרדה, הבכיר הפורטוגלי החשוב ביותר במפרץ פרס, נפטר בשנת 1633. הוא נקבר בכנסיית איגרג'ה דה סנטו אגוסטינהו במוסקאט.

הסחר הפורטוגלי באזור המשיך לפרוח. בשנת 1648, לעומת זאת, לאחר מצור של סולטנות מאסקט, הפורטוגזים נאלצו לנטוש ולהרוס את המבצרים שהיו להם באזור לטובת סולטנות מאסקט, מה שסימן את סיום הנוכחות הפורטוגזית במפרץ הפרסי ובמפרץ עומאן.

הקשר הפרסי-פורטוגלי ירד באופן טבעי, אך עדיין התמיד, במיוחד ברמת הדיפלומטיה והסחר. באמצעות משלחות דיפלומטיות כמו זו של 1696/1697, שני הצדדים דנו באינטרסים משותפים והסכימו לשתף פעולה. אז ספינות מלחמה פורטוגזיות התווכחו עם הצבא הפרסי נגד מוסקט, במיוחד בשנים 1715 ו-1718.

=== מאז 1900 ===
ב-15 באוקטובר 1956 הוסמך לואיש נורטון דה מאטוש, נציג פורטוגל בטורקיה, כשגריר הראשון באיראן. ב-10 בפברואר 1972 החל השגריר קרלוש הנריקה פריירה למונדה מקדו לעבוד בשגרירות פורטוגזית שזה עתה נפתחה בטהראן.

מאז סיום הסנקציות על תוכנית הגרעין האיראנית בשנת 2016, שני הצדדים חותרים לחזק, בעיקר, את היחסים הכלכליים. לדוגמה, שר החוץ הפורטוגלי ז'ורז'ה קוסטה אוליביירה ביקר באיראן עם משלחת כלכלית של יזמים פורטוגזים ביוני 2016. הוא אמר כי המדינות רצו תחילה להרחיב את הסחר הדו-צדדי ואז לפתח הזדמנויות השקעה הדדיות. הוא הזכיר את תחומי הייצור והתיירות, אך גם את החזרה ליבוא הפורטוגזי של נפט איראני.

הצד האיראני חותר גם למערכת יחסים חזקה יותר עם פורטוגל. בפברואר 2017 הצהיר נשיא איראן חסן רוחאני, לרגל ההסמכה של שגריר פורטוגל החדש בטהראן, כי אין מכשולים להתעצמות מקיפה של היחסים הדו-צדדיים, לא רק פוליטית וכלכלית, אלא גם תרבותית, מדעית, טכנולוגית ואקדמית.

== יחסי סחר ==
לשכת המסחר הפורטוגזית AICEP מחזיקה משרד בשגרירות פורטוגל בטהראן.

בשנת 2016 ייצאה פורטוגל סחורות בשווי 18.04 מיליון אירו לאירן (2015: 19.74 מיליון; 2014: 7.03 מיליון; 2013: 7.40 מיליון; 2012: 13.24 מיליון), מתוכם 41.3% נייר ועיסת נייר, 15.9% מכונות ומכשירים, 9.8% מוצרים כימיים-תרופתיים ו-9.2% כלי רכב וחלקי רכב.

באותה תקופה איראן ייצאה לפורטוגל סחורות בשווי 33.97 מיליון אירו (2015: 26.83 מיליון; 2014: 30.63 מיליון; 2013: 13.13 מיליון; 2012: 7.34 מיליון), מתוכם 97.3% מתכות, 1.9% מוצרים חקלאיים, 0.4% עפרות ומינרלים ו-0.3% מוצרים כימיים-תרופתיים.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* איראן מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון.
* פורטוגל מחזיקה באיראן שגרירות בטהראן.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==