OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סיפור ורוד

סיפור ורוד (2005) הוא רומן גרפי מאת הקריקטוריסטית הישראלית אילנה זפרן. הספר מציג דיוקן עצמי של המחברת ואת התבגרותה על רקע תולדות המאבק להשוואת זכויות להט"ב בישראל.

"סיפור ורוד" מתאר את סיפור יציאתה מהארון של המחברת. במקביל, מתארת המחברת אירועים שונים בהיסטוריה של התקבלות הומוסקסואלים ולסביות בחברה הישראלית, החל מימי תקופת המנדט הבריטי ועד לשנת 2005, שנת הוצאת הספר. אירועים אלו נבחרו ומוצגים מנקודת מבט אישית וסובייקטיבית. בין אירועים אלו הקמת ארגון קל"ף, ביטול האיסור בחוק הישראלי על משכב זכר, תרבות הדראג בשנות ה-90 של המאה ה-20 (הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר, בנות פסיה), מצעדי הגאווה, "בג"ץ קלפים פתוחים" ועוד.

זפרן בחרה להשתמש במדיום הקומיקס, כדי לשלב את הסיפורים השונים. אמצעי אמנותי נוסף היה השימוש בצבעי שחור-לבן בחלק הראשון של הספר ("בארון") ובצבעים בחלקו השני של הספר (מחוץ לארון"). בנוסף, הוסיפה המחברת נספחים ובהם כרונולוגיה של האירועים ההיסטוריים, מילון מונחים ואינדקס.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.ilanazeffren.com/ סיפור ורוד] באתר של אילנה זפרן
* 
* 
* טל איתן, [http://www.gogay.co.il/content/article.asp?id=2532 ההיסטוריה שלנו בקומיקס], באתר GoGay, 28 ביוני 2005
*
*עפרה עמיחי, [http://www.imageandnarrative.be/index.php/imagenarrative/article/view/811 חיתולים אדומים, סיפורים ורודים], מאמר על הספר (באנגלית).

קטגוריה:רומנים גרפיים
קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:קומיקס ישראלי
קטגוריה:ספרות להט"ב
קטגוריה:אילנה זפרן
ארסיפה

ארסיפה (בספרדית: Arrecife – "שונית") היא עיר במזרח האי לנסרוטה שבקהילה האוטונומית של האיים הקנריים בספרד. העיר היא בירת האי מאז 1852. 
אוכלוסיית העיר מנתה בשנת 2013 כ-55,673 תושבים, ושטחה הוא 22.72 ק"מ. היא נמצאת מדרום לאריה (Haría), ממזרח לטינאחו (Tinajo) ומצפון-מזרח ליאיסה (Yaiza). 
בארסיפה פועל נמל שממנו מפליגות ספינות לשאר האיים, לאירופה ולאפריקה. הענפים הכלכליים העיקריים שלה הם חקלאות, עסקים ותיירות. העיר שוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי שמשתרע ממזרח ומדרום-מזרח לה. מצפון לה משתרעים הרים, ממערב לה גבעות ובסביבתה קיים אזור חקלאי.

==היסטוריה==
העדות הראשונה על קיומה של ארסיפה היא מהמאה ה-15 כאשר הייתה כפר דייגים קטן. השם שניתן לה אז (Arrecifes), התייחס לשונית געשית שחורה שמאחוריה יכלו סירות להתחבא מפני התקפות שודדי ים.

לקראת סוף המאה ה-16 היישוב החל לגדול כמענה לצורך במקומות לינה ואחסון שישרתו את נתיבי הסחר הימיים בין העולם הישן לעולם החדש שהחל אז להתפתח. הכנסייה הראשונה נבנתה באותה תקופה והיא הוקדשה לבישוף הראשון של העיר, סן חינס (San Ginés). שגשוגה של העיר הגביר את משיכתה כמטרה להתקפות של שודדי ים. ב-1571 הותקפה העיר וכמעט ונחרבה לחלוטין.

ב-1964 הוקם בעיר המפעל הראשון באי להתפלת מי ים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:האיים הקנריים: ערים
קטגוריה:ספרד: ערי חוף
קרולינה (פוארטו ריקו)

קרולינה (בספרדית: Carolina) היא עיר בצפון פוארטו ריקו, לחוף האוקיינוס האטלנטי. העיר נחשבת לחלק מהאזור המטרופוליטני של סן חואן, בירת פוארטו ריקו.

==היסטוריה==
העיירה נוסדה ב-1816 תחת השם "טרוחיו באחו" (מילולית: "טרוחיו הנמוכה") ביחד עם טרוחיו אלטו, שתיהן נקראו על שם העיר טרוחיו בספרד. ב-1857 שמה שונה ל"סן פרננדו דה לה קרולינה", או בקיצור "קרולינה" על שמו של קרלוס השני, מלך ספרד.

==כלכלה==
בעיר נמצא אחד הקניונים הגדולים בפוארטו ריקו. בנוסף בעיר יש גם ענפי תעשייה ומסחר.

==תחבורה==
אחד מנמלי התעופה המשרתים את האזור המטרופוליטני של סן חואן, נמל התעופה הבינלאומי לואיס מוניוס מרין , נמצא בעיר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פוארטו ריקו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1816
ערן שגיא סשיצקי

ערן שגיא (סשיצקי) (נולד ב-1 בינואר 1978) הוא מורה, במאי וסופר ישראלי.

== קורות חייו ==
שגיא נולד בתל אביב וגדל בקריית אונו. למד בתיכון בן צבי.
בעל תואר ראשון בפילוסופיה וקולנוע ותואר שני באמנות, שניהם מאוניברסיטת תל אביב.

לימד בחוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב ובמדרשה שבבית ברל. עובד כמורה לקולנוע וספרות וכמחנך בתיכון אלון ברמת השרון.

בשנת 2011 יצא לאור ספרו הראשון, זה קורה מהר, בהוצאת זמורה ביתן ובעריכת עלמה כהן-ורדי. זהו רומן על אלון השמיניסט ועל אלי, חברת הילדות היפה והפרועה שלו. שגיא מתאר "את חיי גיבוריו ואת הנעורים עצמם, היפים והמפתים כל כך, עם כל התקוות וההבל והבדידות ושיברונות הלב" (מתוך העטיפה).

בשנת 2014 יצא לאור ספרו השני, אקלים, גם הוא בהוצאת זמורה ביתן ובעריכת עלמה כהן-ורדי. הוא מספר את סיפורם של שני זוגות: מיקה ואביתר, העוברים לגור בדירה ישנה בתל אביב, ואורי ועמית, המתגוררים בבית שממול. משחק של זוג מול זוג ושל כל אחד בינו ובין עצמו.

בשנת 2016 ביים וידאו קליפ לשיר 'כן כן כן' של יוסי בבליקי ואילה בן פורת.

בשנת 2017 יצא לאור ספרו השלישי, (היילי), בהוצאת אינדיבוק ובעריכת ארז שוייצר. הרומן מתאר את קורותיה של דניאלה, שחקנית תל אביבית, המשתתפת בהפקה קולנועית המצולמת בטוקיו.

בראשית שנת 2017 סרטו התיעודי, טוקיו 905, השתתף בתחרות הישראלית של פסטיבל אפוס לסרטי תרבות ואמנות. באוקטובר של אותה שנה הסרט הוצג בהקרנות סדירות בסינמטק תל אביב.

בשנת 2018 רקד והיה שותף ליצירת המחול זה לא ככה (יחד עם אורי טורקניץ' ורותם פרימר), יצירה שהוצגה בפסטיבל א-ז'אנר בתיאטרון תמונע. באותה שנה פרסם סיפור בשם 'אב' ב'מאזנים', וסיפור נוסף בשם 'יפניות במסדרון' שיצא באסופת 'תן' השלישית (אנשי העכברים).

בשנת 2021 סרטו התיעודי, הצופה (שבוים יחד עם יעל דנון) הוצג במסגרת האוצרות התיעודית של פסטיבל קולנוע דרום. באותה שנה כתב סיפור העומד בבסיס יצירת המחול בשביל מה? מאת אורי טורקניץ'. בשנת 2022, הצופה הוצג במסגרת התחרות הישראלית של פסטיבל אפוס לסרטי תרבות ואמנות כמו גם בפסטיבל הקולנוע התיעודי של לונדון.

בשנת 2023 כתב, יחד עם בנו, מחזה קצר לילדים בשם איש הביצה והקיפוד שהוצג בפסטיבל עושים מקום. באותה שנה פרסם סיפור בשם 'מלך ישן' ב'הבה להבא', והיה מפיק שותף בסרטה של ויקי כהן אלמנה ויתום.

שגיא מתגורר בתל אביב.

==ספריו==
* זה קורה מהר, זמורה ביתן, 2011
* אקלים, זמורה ביתן, 2014
* (היילי), אינדיבוק, 2017

<big>סרטיו</big>

* טוקיו 905, 2017
* הצופה, 2021

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* זה קורה מהר ב[http://www.text.org.il/index.php?book=1101101 אתר טקסט]
*כן כן כן, וידאו קליפ https://www.youtube.com/watch?v=boCplu4Rhcs
*טוקיו 905, סרט תיעודי https://docs.org.il/movie/%D7%98%D7%95%D7%A7%D7%99%D7%95-905/
*אב, סיפור קצר שפורסם ב'מאזנים' http://www.hebrew-writers.org/images/07-moznaim/Moznaim_March18_In.pdf

===מפרסומיו===
* [http://www.scribd.com/doc/195211783/%D7%90%D7%A7%D7%9C%D7%99%D7%9D-%D7%A9%D7%92%D7%99%D7%90-%D7%A2%D7%A8%D7%9F שני הפרקים הראשונים בספר "אקלים"], באתר scribd

=== כתבות, ראיונות וביקורות ===
* 
* [http://readbooks.co.il/eran-sagi ביקור בית עם הסופר ערן שגיא], באתר ספרים, 8 בפברואר 2012
* 

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון בן צבי (קריית אונו)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
גינאה ביסאו במשחקים הפאראלימפיים

גינאה ביסאו השתתפה לראשונה ב בלונדון (2012) כששלחה למשחקים משלחת של שני ספורטאים, גבר ואישה. במשחקי החורף לא נטלה גינאה ביסאו חלק מעולם.

הספורטאים אותו שלחה גינאה ביסאו אל משחקי 2012, התחרו שניהם באתלטיקה, אולם לא הצליחו להעפיל מהמקצים המוקדמים ולהגיע להישגים ספורטיביים משמעותיים. 

==ראו גם==
* גינאה ביסאו במשחקים האולימפיים
* גינאה ביסאו במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:גינאה ביסאו: ספורט
פוארטו דל רוסריו

פוארטו דל רוסריו (בספרדית: Puerto del Rosario) היא עיר בחלקו הצפוני של האי פוארטוונטורה (Fuerteventura) שבקהילה האוטונומית של האיים הקנריים בספרד. העיר היא בירת האי מאז 1835. בשנת 2013 מנתה אוכלוסיית העיר 36,774 תושבים. ענפי הכלכלה העיקריים של העיר הם חקלאות ותיירות.

עד שנת 1956 היה שמה של העיר פוארטו קברס (Puerto Cabras – נמל העיזים). היישוב החל כמקום מגורים לקבוצה קטנה של רועי עיזים וכמעגן קטן. בראשית המאה ה-19 נפתחה בה מסעדה והמקום נהייה לכפר. הנמל שימש ליצוא העיזים ובשרן וכן למגוון של צמחים שמהם הופק נתרן פחמתי (Barilla). כתוצאה מעליית חשיבותה של העיר, היא קיבלה בשנת 1860 מעמד של בירת האי.

בחלקה הדרומי של העיר שוכן מחנה צבאי גדול שמשמש את הלגיון הספרדי לאחר שהוא נסוג מסהרה המערבית באמצע שנות השבעים ואחת מיחידותיו יושבת במקום עד היום.

העיר מקושרת לסנטה קרוס דה טנריפה בשירות מעבורות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.fuerteventurainfo.com/puerto_del_rosario.asp Puerto del Rosario on FuerteventuraInfo.com]

==הערות שוליים==

קטגוריה:האיים הקנריים: ערים
קטגוריה:ספרד: ערי חוף
סבאגרובה

סבאגרובה (בשוודית: Sveagruva – "מכרה שוודי", או בקיצור: Svea) הוא יישוב כורים באי שפיצברגן שבאיי סבאלברד שבנורווגיה. היישוב שוכן בקצהו של פיורד והוא השלישי בגודלו מבין היישובים בקבוצת האיים, לאחר לונגיירבין ובארנצבורג. כיום מגיעים למקום כ-300 עובדים מלונגיירבין על בסיס יומי או שבועי וביישוב עצמו אין אוכלוסייה קבועה. מכרה הפחם במקום מופעל על ידי חברת כרייה נורווגית (Store Norske Spitsbergen Kulkompani). במקום פועל שדה תעופה.

==היסטוריה==
היישוב הוקם ב-1917 על ידי שוודיה. בשנת 1944 הוא נהרס, אך הוקם מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה. פעילות הכרייה הופסקה ב-1949 וחודשה ב-1970. בשנות התשעים היישוב כמעט ונעלם מאחר שהפעילות בלונגיירבין הייתה נרחבת יותר. בשנת 1987 הושעתה פעילות הכרייה לזמן קצר. ב-2005 פרצה במכרה שרפה שנמשכה באופן רצוף יותר מחמישה שבועות וגרמה לנזק בשווי של 700 מיליון כתר נורווגי.

כיום מרוכזת בסבאגרובה רוב פעילות כריית הפחם בסבאלברד. המכרה שנפתח ב-2001 מפיק יותר מ-4 מיליון טונות פחם בשנה, ובכך הוא מהווה את אחד ממכרות הפחם התת-קרקעיים הגדולים באירופה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://norway.co.il/סבאגרובה-sveagruva/ סבאגרובה], באתר נורווגיה

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקומות יישוב נידחים
קטגוריה:סבאלברד: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1917
צבי רוטברג

הרב צבי רוטברג (נולד בשנת ה'תש"ג, 1943) הוא רב חרדי-ליטאי, ראש ישיבת בית מאיר בבני ברק ולשעבר חבר מועצת גדולי עולם התורה של הפלג הירושלמי.

== ביוגרפיה ==
נולד בפתח תקווה לרב זלמן רוטברג ולשרה, בת הרב מאיר קרליץ. למד בתלמוד תורה יבנה, בישיבת חפץ חיים בכפר סבא ובישיבת תפארת ציון בבני ברק. בגיל 13 החל ללמוד בישיבת פוניבז'. לאחר שפתח אביו את ישיבת בית מאיר עבר ללמוד בה.

בשנות ה-60 נשא את חיה, בתו של הרב שמחה בונים לייזרזון ואחותו של אברהם יוסף לייזרזון.

לאחר נישואיו החל לכהן כר"מ בישיבת בית מאיר, ולאחר פטירת אביו, בשנת תשס"ב, התמנה לראש הישיבה. בנוסף על שיחותיו ושיעוריו בישיבה (המסכתות הישיבתיות), נוהג למסור שיעורים מחוץ לישיבה בענייני קדשים, זרעים וטהרות. 

משך עשרות שנים למד בחברותא עם הרב חיים קניבסקי, ויחד למדו בעיון את כל התלמוד בבלי והתלמוד ירושלמי. במסגרת הלימוד, איירו השניים ציורים השייכים להלכות קידוש החודש במשנה תורה לרמב"ם, והם הודפסו במשנה תורה מהדורת פרנקל.

לאחר פטירת רעייתו, נשא את שרה, בת הרב שמואל רוזובסקי.

== משפחתו ==
=== בניו ===

* בנו, הרב שמחה, ר"מ בישיבתו

* בנו, הרב טוביה (חתנו של הרב יצחק הקר), ר"מ בישיבתו

=== חתניו ===

* הרב ישראל אדלשטיין, בנו של הרב גרשון אדלשטיין, ראש ישיבה בישיבת בית מדרש עליון בישראל.

* הרב יצחק זאב זקס, ראש ישיבת כנסת הגדולה
* הרב רפאל פרוכטר ראש ישיבת "בית מאיר לצעירים"

==מספריו==
*, וכן כרכים על שמות, ויקרא ובמדבר
*
*
*
* מודע לבינה - שבעה כרכים על שבת ועל מועדי ישראל
*ביד נביאך - שלשה כרכים על נביאים ראשונים

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:משפחת הכהן (וילנה)
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:חברי נשיאות מפעל הש"ס
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:חברי מועצת גדולי עולם התורה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
מושבת זרים

סוחרים זרים ב[[מושבת הזרים יוקוהמה, 1861]]
מושבת זרים (ביפנית: 外国人居留地) הוא מונח המתייחס לאזור מסוים בנמלי ההסכם, אשר יועד בידי ממשלת יפן במחצית השנייה של המאה ה-19 (תחת שלטון שוגונות טוקוגאווה) כמקום מגורים ועבודה לזרים ביפן. באותם ימים, יפן הייתה בלבו של תהליך פתיחה למערב שהתבטא במעבר מחברה פאודלית למדינה מודרנית.

בסך הכל, היו שש מושבות זרים. הן היו, מצפון לדרום:
* מושבת הזרים הקודאטה בהקודאטה, הוקאידו
* מושבת הזרים ניאיגטה בניאיגטה, ניאיגטה
* מושבת הזרים צוקיג'י בצוקיג'י, צ'ואו, טוקיו
* מושבת הזרים יוקוהמה בקנאי, יוקוהמה, קאנטו
* מושבת הזרים קוואגוצ'י בקוואגוצ'י, אוסקה
* מושבת הזרים קובה בקובה, היוג'ו
* מושבת הזרים נגסאקי בנגסאקי, קיושו

== מושבת הזרים נגסאקי ==
מושבת הזרים נגסאקי הוקמה בעקבות הסכמים בין המערב ליפן במהלך שנות ה-50 של המאה ה-19, ונשארה מרכז חשוב בחיים המערביים ביפן עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. המושבה הציגה חידושים רבים ליפן, דוגמת מכשיר טלגרף הבינלאומי הראשון במדינה וקטר קיטור (ה״Iron Duke״) הראשון המדינה.

העיר נגסאקי עורכת פסטיבל שנתי (באמצע ספטמבר) שנושאו המרכזי הוא מושבת הזרים.
== ראו גם ==
* נמלי ההסכם
* דג'ימה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יפן: היסטוריה
ברוסיה (אסטרואיד)

ברוסיה (שם מלא: 323 ברוסיה; באנגלית: Brucia 323) הוא האסטרואיד הראשון שהתגלה בשימוש בצילום על ידי אסטרונומים.

האסטרואיד התגלה ב-22 בדצמבר 1891 בעיר היידלברג, גרמניה על ידי האסטרונום הגרמני מקס וולף, ברוסיה הוא גם האסטרואיד הראשון שגילה מקס וולף מתוך 248 האסטרואידים שגילה. האלבדו שלו הוא 0.1765.

האסטרואיד נקרא על-שם קתרין וולף ברוס, תורמת ונדבנית אמריקאית אשר תרמה לבניית טלסקופים רבים.

התצפית הראשונה על האסטרואיד התרחשה ב-31 בדצמבר 1891, התצפית האחרונה על האסטרואיד התרחשה ב-4 בינואר 2014.

==קישורים חיצוניים==

* [http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=323 ברוסיה 323 באתר המעבדה להנעה סילונית של נאס"א] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חגורת האסטרואידים
חטיבת אלון

חטיבת אלון (חטיבה 228), המכונה גם "חטיבת הנח"ל הצפונית", בשל היותה כפופה לפיקוד הצפון, היא חטיבת חי"ר במילואים בצבא ההגנה לישראל, המורכבת מיוצאי חטיבת הנח"ל.

בעבר הייתה החטיבה, חטיבת חי"ר קל והשתייכה לחטמ"ר צמח אוגדת יהודה. בין היתר נטלה חלק במבצע חומת מגן.

החטיבה הוסבה לחטיבת חי"ר מעולה כלקח ממלחמת לבנון השנייה. תהליך ההסבה הושלם בשנת 2012.

== מפקדי החטיבה ==

{| border=1 cellpadding=4 cellspacing=0
|- bgcolor="#F0F0F0"
!שם||תקופת כהונה||הערות
|-
| יצחק שגב || 1983 - ||
|-
| רוני בלקין || 2000–2002 || מפקד החטיבה בזמן מבצע חומת מגן
|-
| יריב סנדלון || 2002 - 2004||
|-
| יוחאי בן ישי || 2004 - 2008||
|-
| יובל ג'רבי || 2008–2011 ||
|-
| וג'די סרחאן || 2011–2014 ||
|-
| אלעד אופשטיין || 2014–2016 ||
|-
| יהודה הכהן || 2016 - 2019 ||
|-
| ברק רובין || 2019 - 2021 ||
|-
| אלי טולדנו || 2021 - 2023 || לימים סגן מפקד אוגדת עזה
|-
| אילן שפירא || יוני–דצמבר 2023 || מפקד החטיבה בפרוץ מלחמת חרבות ברזל
|-
| יניב מלכה || דצמבר 2023– ||
|}

== היסטוריה ==
ראשיתה של עוצבת אלון כגוף המילואים של חטמ"ר העמקים (228, חטמ"ר צמח) בשנות השבעים.

לאחר מלחמת העצמאות במהלכו הייתה חטיבת גולני אחראית על מרחב עמק הירדן הדרומי ועמק בית שאן הוכפף האזור לאחריות מפקדת חטיבה 2, חטיבת כרמלי שפורקה לאחר המלחמה. במלחמת סיני קיבלה את הפיקוד על המרחב אוגדה 36 הצעירה שאחיותיה לחמו בסיני. במלחמת ששת הימים היה האזור תחת פיקוד גוש כנרת ובהתשה הפכה מפקדת חטיבת המילואים לחטמ"ר 612, חטמ"ר העמקים, שהגן על המרחב כולו גם במלחמת יום הכיפורים כשעבר לפעול תחת פיקוד המרכז. ב-1974 הופרדה ממפקדת העמקים חטיבת חי"ר 165 שלחמה ככזאת במלחמת של"ג.

בחטמ"ר העמקים 228 שמפקדתו בצמח הוקם גוף מילואים עצמאי על בסיס תושבי עמק הירדן והצפון, שמחסני החירום שלו היו בכפר הילדים מול בית חולים העמק בעפולה. בשנת 1979 הפך גוף המילואים לחטיבת חי"ר נפרדת מהחטמ"ר, החטיבה החדשה נקראה חטיבה 172 והייתה כפופה לאוגדה 92 שישבה בכפר הילדים. בשנת 1983 הוחלט להפריד שוב את החטיבות 172 וימ"ח 228. החטיבה הועברה למחנה עמוס והוכפפה לאוגמ"ר 85 (אוגמ"ר העמקים) ושוב נקראה ימ"ח 228.

בשנת 1992 פורקה אוגדה מרחבית 85 והחטיבה הועברה לכפיפות אוגדת יהודה.

בשנת 1993 שונה מספר החטיבה ל-7228 (הוסיפו את הספרה 7) על מנת להפריד בין החטמ"ר הסדיר בצמח לבין חטיבת המילואים במחנה עמוס.

בעקבות ירידת האיום הביטחוני בגזרת החטמ"ר ושינויי הסד"כ שנערכו בצה"ל בראשית העשור הראשון של שנות 2000 הועברה חטיבת המילואים לפיקוד הצפון, בשנת 2003 אוחדה חטמ"ר צמח עם חטמ"ר הבקעה וחטיבת המילואים חזרה לשאת את המספר 228.

בשלהי שנת 2012 הושלם תהליך הסבת החטיבה לחטיבת חי"ר מעולה, תהליך ההסבה החל כחלק מלקחי מלחמת לבנון השנייה, שמרה על מספרה, והוכפפה לעוצבת המפץ.

החטיבה השתתפה במלחמת שלום הגליל ובמבצע חומת מגן.

=== מלחמת חרבות ברזל ===

: ערך מורחב – החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל

ב-7 באוקטובר 2023 הוקפצה החטיבה לגבול לבנון תחת אוגדה 91 על מנת להגן על גבול הצפון מפני מתקפה מצד ארגון הטרור חזבאללה, זאת בעקבות מתקפת הפתע של חמאס על יישובי עוטף עזה והנגב המערבי. כוחות החטיבה ניהלו קרב הגנה בגזרה המזרחית ובהמשך בגזרה המערבית תחת אוגדה 146, נקטו פעולות התקפיות יזומות ובמסגרת מוכנותם ליום פקודה, תרגלו גם תמרון קרקעי בתוך לבנון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

אלון
אלון
בארנצבורג

בארנצבורג (ברוסית: Баренцбург, בנורווגית: Barentsburg) הוא היישוב השני בגודלו בסבאלברד שבנורווגיה. היישוב שוכן על פתחו של פיורד על חופו המערבי של האי שפיצברגן והוא קרוי על שמו של מגלה הארצות ההולנדי, וילם ברנץ. אוכלוסייתו מונה כ-500 תושבים שהם ברובם רוסים ואוקראינים. חברת הכרייה בבעלות ממשלת רוסיה, ארקטיקוגול (Арктикуголь), היא הבעלים של מכרה הפחם המקומי מאז 1932.

למרות היותה טריטוריה נורווגית, אמנת סבאלברד משנת 1920 מאפשרת לאזרחי כל המדינות החתומות עליה זכויות שוות בניצול המשאבים בקבוצת האיים. רוסיה מבצעת פעולות כרייה בסבאלברד. רוסיה מחזיקה קונסוליה כללית בבארנצבורג, הנציגות הדיפלומטית מכל סוג שהוא הצפונית ביותר בעולם. נורווגיה מספקת את שירותי הדואר והתקשורת לבארנצבורג.
==בסיס כלכלי==
בארנצבורג הוקם כיישוב כורים הולנדי בשנות העשרים של המאה ה-20. ב-1932 מכרו ההולנדים את הזיכיון שלהם לברית המועצות. מאז, פועלת בסבאלברד חברת הכרייה בבעלות המדינה הסובייטית/רוסית, ארקטיקוגול. הפעילות הכלכלית העיקרית במקום היא כריית פחם. לאחרונה החל להתפתח גם ענף התיירות, אך הוא עדיין בחיתוליו.

פעילות כריית פחם עדיין מתבצעת בבארנצבורג כשהפחם נמכר בעיקר ללקוחות בצפון אירופה. המטבע המקומי הוא למעשה הרובל הרוסי והיישוב מסתמך לחלוטין על אספקת מזון מרוסיה. בעבר היו מקרים בהם לא נשלחה כמות מזון מספקת וסיוע הוגש ליישוב מלונגיירבין בירת הטריטוריה. 
==תחבורה==
המרחק בין בארנצבורג לבין לונגיירבין הוא כ-55 ק"מ, אך אין כל כביש המחבר בין שני היישובים. רוב התעבורה בין היישובים מתבצעת באמצעות סירות, אופנועי שלג או מסוקים. מנחת מסוקים פועל במרחק 4 ק"מ מצפון לבארנצבורג וכביש מחבר אותו עם היישוב. תיירים מגיעים בשייט האורך 2-3 שעות מלונגיירבין. הפחם משונע מהמכרה בספינות המפליגות מנמל בארנצבורג.
==תרבות==
מוזיאון המציג את תרבות הפומורים (Помо́ры, מתיישבים רוסים בצפון הארקטי), את עולם החי והצומח בסביבה וממצאים ארכאולוגיים שנשתמרו באדמה הקפואה, פועל ביישוב. המוזיאון נפתח בדרך כלל כאשר מגיעות ספינות תיירים בקיץ. במקום פועל מרכז ספורט, כולל בריכת שחיה עם מי ים מחוממים. 
==פעילות מדעית==
בבארנצבורג פועל מרכז מחקר מדעי. בכל קיץ מגיעים קבוצות חוקרים מרוסיה ומארצות אחרות לבצע פעילות מחקר. החוקרים הם בעיקר מתחומי הגאופיזיקה, הגאולוגיה, הארכאולוגיה, הביולוגיה, חקר הקרחונים, הגאוגרפיה ועוד. במקום פועלות במשך כל השנה תחנה מטאורולוגית והתחנה למדידת קרינה קוסמית הצפונית ביותר בעולם.
==השרפה של 2006==
ב-17 באוקטובר 2006 גילו פקחים נורווגים שרפה סמויה תת-קרקעית בבארנצבורג. היה חשש שהשרפה תתפתח לאש גלויה שתאלץ את כל תושבי בארנצבורג להתפנות למשך זמן בלתי ידוע וכן תגרום לנזק סביבתי עצום לקבוצת האיים. הושגה שליטה על האש ופעילות הכרייה במקום חודשה בשנת 2010.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bekkoame.ne.jp/~bluemt/Svalbard/Barentsburg/index_E.html על בארנצבורג מתוך אתר יפני] 
* , 9 באוקטובר 2019 
* [http://www.flickr.com/photos/timo/sets/502498/ תמונות בארנצבורג], מתוך אתר פליקר
* [https://web.archive.org/web/20140222191857/http://wpictures.net/svalbard/barentsburg.html אתר תמונות נוסף]
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/europe/6204427.stm כתבה על בארנצבורג] מתוך אתר ה-BBC

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקומות יישוב נידחים
קטגוריה:סבאלברד: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1920
פירמידה (יישוב)

פירמידה (ברוסית: Пирамида; בנורווגית: Pyramiden) הוא יישוב כורי פחם באי שפיצברגן שבאיי סבאלברד שבנורווגיה. היישוב הוקם ב-1910 על ידי שוודיה ונמכר לברית המועצות ב-1927. היישוב נטוש מאז 1998 והתשתיות שלו עדיין תקינות ברובן.

==היסטוריה==
פירמידה הוקם ב-1910 על ידי שוודיה ונמכר לברית המועצות ב-1927. היישוב שוכן בקצהו של פיורד באי שפיצברגן והוא קרוי על שם הר בצורת פירמידה הסמוך לו. היישוב שוכן 50 ק"מ מצפון לבירת הטריטוריה לונגיירבין, 100 ק"מ מצפון-מזרח לבארנצבורג ו-100 ק"מ ממזרח לנו אלסון.

היישוב הוא בבעלות חברת הכרייה בבעלות ממשלת רוסיה, ארקטיקוגול (Арктикуголь), שהיא גם הבעלים של בארנצבורג. בעבר מנתה אוכלוסיית היישוב 100 תושבים. היישוב ננטש ב-1998 עקב עלויות אחזקתו הגבוהות וריחוקו. עד לשנת 2007 היה פירמידה יישוב רפאים ובתוך הבניינים נשאר המצב כאילו העיר ננטשה בבהלה. צופים שעקב קצב הריקבון האיטי הנובע מהטמפרטורות הנמוכות, המבנים העיקריים ביישוב ישרדו במשך 500 שנה. במרכז התרבות של היישוב נמצא פסנתר הכנף הצפוני ביותר בעולם.

==פירמידה כיום==
הגישה לפירמידה היא באמצעות אופונועי שלג מלונגיירבין, כחלק מסיור מודרך או באופן עצמאי. לא קיימות מגבלות על ביקור ביישוב שעדיין נמצא בבעלותה של חברת "ארקטיקוגול", אך נאסר על המבקרים להיכנס לבניינים ללא אישור גם אם הם פתוחים. למרות שרוב הבניינים נעולים, פריצה לבניינים, ונדליזם ולקיחת "מזכרות", הפכו למכה בעיר המאיצה את ההתדרדרות במצבם של הבניינים.

מאז 2007 שיפצה החברה את המלון ומבצעת עבודות לשדרוג התשתיות, כולל בניית תחנת כוח חדשה כדי לשכן את התיירים המגיעים ליישוב. כ-6 עובדים חיים ביישוב במהלך כל השנה כדי לתחזק את התשתיות ולהדריך את התיירים. נכון לשנת 2013 מלון "טוליפ" פועל מחדש וניתן לשהות בו ללינת לילה. בנוסף, פועל מלון קטן על גבי סיפונה של אוניית מכולות ישנה העוגנת ליד הנמל. יחד עם זאת, אין כל כוונה כרגע להחזיר את היישוב לפעילות מלאה.

==בתרבות==
* הסופר הנורווגי קיארטן פלוגסטד (Kjartan Fløgstad) כתב ספר על היישוב.
* אחד מפרקי הסדרה העולם אחרי האנושות של ערוץ ההיסטוריה צולם ביישוב פירמידה כהמחשה ליישוב שתושביו נטשו אותו בפתאומיות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://englishrussia.com/2012/10/17/the-city-abandoned-at-the-worlds-end/ The City Abandoned At the Worlds End]
* [https://web.archive.org/web/20130618024857/http://ruinmemories.org/2012/08/back-in-pyramiden-svalbard/ ##Pyramiden revisited by Ruin Memories archaeologists Bjerk and Andreassen]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקומות יישוב נידחים
קטגוריה:סבאלברד: יישובים
קטגוריה:ערי רפאים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1910
ולדיסלב ביקנוב

ולדיסלב ביקנוב (באוקראינית: Владислав Быканов; נולד ב-19 בנובמבר 1989) הוא ספורטאי ישראלי המתחרה בהחלקה מהירה במסלול קצר. הוא אלוף אירופה בהחלקה מהירה במסלול קצר ל-3000 מטר (דודרכט 2015 ודרזדן 2018). הוא ייצג את ישראל שלוש פעמים באולימפיאדת החורף (סוצ'י 2014, פיונגצ'אנג 2018 ובייג'ינג 2022).

== ביוגרפיה ==
נולד בלבוב שבאוקראינה הסובייטית. בגיל 5 עלה לישראל עם משפחתו ולמד את ההחלקה בארץ. ביקנוב מתגורר בקריית שמונה.

===2014===
באליפות אירופה שנערכה בדרזדן שבגרמניה הוא סיים במקום 10 בתחרות ל-500 מטר, במקום 9 בתחרות ל-1000 מטר ובמקום 10 בתחרות ל-1500 מטר.

באולימפיאדת החורף (סוצ'י 2014) זכה לכבוד לשאת את דגל המדינה בטקס הפתיחה של המשחקים. הוא הספורטאי (גבר) הראשון המתחרה בישראל באולימפיאדת החורף בענף זה.
בתחרות ל-1000 מטר לא עבר את שלב המוקדמות וסיים במקום ה-24 ובתחרות ל-1500 מטר הגיע לשלב חצי הגמר וסיים במקום ה-25.

===2015===
====אלוף אירופה====
באליפות אירופה שנערכה בדודרכט שבהולנד זכה ביקנוב במדליית זהב בתחרות ל-3000 מטר ובכך היה למחליק הקרח הישראלי הראשון שזכה בתואר זה. הוא הקדים את האלוף האולימפי וגדול מחליקי הקרח ויקטור אן מרוסיה. נוסף לכך, הוא סיים במקום 6 בתחרות ל-500 מטר ול-1000 מטר, ובמקום 19 בתחרות ל-1500 מטר.

===2018===
====אלוף אירופה====
באליפות אירופה שהתקיימה בדרזדן גרמניה בינואר 2018 זכה ביקנוב ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בתחרות ל-3000 מטר בתוצאה של 5:02.882 דקות, מדליית כסף בניקוד הכללי (52 נק') ומדליית ארד בתחרות ל-1500 מטר בתוצאה של 2:15.432 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי לאחר שניצח את גמר ב' בתחרות ל-500 מטר בתוצאה של 41.229 שניות, שהייתה מהירה מאלה של המתחרים בגמר א'.

====אולימפיאדת פיונצ'אנג====
במקצה הראשון בו השתתף באולימפיאדת פיונגצ'אנג, מקצה 1,500 מטרים (שנחשב למקצה החזק שלו), נפסל ביקנוב בשלב המוקדמות לאחר שהשופטים קבעו שדחף מחליק קנדי.

===2022===
====אולימפיאדת בייג'ינג====
באולימפיאדת בייג'ינג (2022) התחרה ביקנוב במקצה ל-1500 מטרים. הוא סיים רביעי את המקצה שלו, אך כיוון שהמקצה היה מהיר ביותר - כל ארבעת הראשונים בו, כולל ביקנוב, שברו את השיא האולימפי, והשיגו תוצאות טובות יותר ממנצחי כל המקצים האחרים - עלה ביקנוב לחצי הגמר. בחצי הגמר סיים את המקצה שלו במקום השישי ובמקום ה-17 הכללי.

==שיאים אישיים==
{| class="wikitable" border="1"
! תחרות !! תוצאה !! תאריך !! מיקום
|-
!500 מטר
| 40.823 שניות || 15 במרץ 2014 || מונטריאול, קנדה
|-
!1000 מטר
| 1:23.251 דקות || 12 בנובמבר 2016 || סולט לייק סיטי, ארצות הברית
|-
!1500 מטר
| 2:09.932 דקות || 9 בפברואר 2022 || בייג'ינג, סין
|-
!3000 מטר
| 4:54.151 דקות || 25 בינואר 2015 || דודרכט, הולנד
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח ישראלים
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:נושאי דגל ישראל באולימפיאדה
קטגוריה:מחליקים מהירים על קרח באולימפיאדת סוצ'י (2014)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת בייג'ינג (2022)
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
סמרנבורג

סמרנבורג (בהולנדית: Smeerenburg) היא עיר רפאים השוכנת על האי אמסטרדמויה (Amsterdamøya – "האי אמסטרדם") אשר מצפון-מערב לאי שפיצברגן שבסבאלברד שבנורווגיה. היישוב הוקם על ידי ציידי לווייתנים דנים והולנדים ב-1619 והיה אחד מהיישובים הצפוניים ביותר בעולם

==היסטוריה==
סמרנבורג היה מרכזו של צייד הלווייתנים בצפון בראשיתו. משמעות השם היא "עיר שומן הלווייתנים". המקום יושב לראשונה על ידי ההולנדים ב-1614, כאשר ספינות של חברת הסחר הצפונית של אמסטרדם (Noordsche Compagnie) הקימה תחנת ציד לווייתנים זמנית ובמקום נבנו אוהלים עשויים מקנבס ותנורים ארעיים. ב-1615, 1616 ו-1618 הגיעו ההולנדים שוב למקום. ב-1619 נשלחה לשפיצברגן ספינה בהדחק של 500 טונות עמוסה בעצים וחומרים אחרים. האוהלים והתנורים הארעיים הוחלפו במבני עץ ובקדרות נחושת.

בשנתו הראשונה אוכלס היישוב רק על ידי דנים והולנדים. בשנים 1619 ו-1620 נשלחו ספינות דניות למקום על ידי סוחרים מקופנהגן ובשנים 1621 ו-1622 ניתנה חסות מלכותית למקום. ב-1623 נשלחו שתי ספינות בסקיות שהועסקו על ידי הדנים לסמרנבורג והחלו לקחת ציוד ציד לווייתנים מבקתותיהם של הדנים עד שגורשו משם על ידי ההולנדים. ב-1625 כאשר חזרו הבסקים למקום, ניזוקה תחנת הציד שלהם עקב פעולתם של ההולנדים והאנגלים שנה קודם לכן. לאחר מכן גורשו הדנים מהמקום על ידי ההולנדים.

בשיא פעילתו, בשנות השלושים של המאה ה-17, היו ביישוב 16–17 מבנים, כולל "מבצר" במרכזו שנבנה עוד לפני 1631 כדי להתריע מפני פולשים, בעיקר דנים. השבילים בין המבנים רוצפו באבן עם תעלות ניקוז שאפשר לעוברים בהם ללכת בדרך יבשה. במקום נבנו תנורים בחזיתות המבנים. באותה תקופה התגוררו במקום כ-200 איש שעסקו בהפקת שמן משומן הלווייתנים, בחיתוך השומן ובייצור חביות לאגירת השמן.

בעקבות הריסת התחנה ההולנדית באי יאן מאיין על ידי הבסקים שפעלו בשליחות הדנים ב-1632, שלחו ההולנדים קבוצה של שבעה אנשים שישהו בסמרנבורג בחורף של 1633–1634. כולם מצאו את מותם. התדרדרותו של היישוב החלה בשנות הארבעים, אך עדיין קיים אזכור למקום משנת 1657. בערך בשנת 1660, עם המעבר לייצור השמן משומן הלווייתנים עם החזרה לנמל המוצא, ועם הרחבת צייד הלווייתנים לשטחי האוקיינוס, ננטש היישוב.

ב-1973 הוכרזו חורבותיה של סמרנבורג כחלק מהפארק הלאומי של צפון-מערב שפיצברגן.
סמרנבורג בשנות השלושים של המאה ה-17

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סבאלברד: יישובים
קטגוריה:האימפריה ההולנדית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1614
קטגוריה:ערי רפאים
בורי ראם

בורי ראם או בוריראם (בתאית: บุรีรัมย์) היא עיירה בתאילנד, בירת מחוז בורי ראם שבאזור איסאן, הנמצאת כ-300 ק"מ צפונית-מזרחית לבנגקוק. אוכלוסיית העיירה בשנת 2021 הייתה 30,021.

==היסטוריה==
לפני כמעט 1,000 שנה שלטה באזור בורי ראם האימפריה החמרית. בפארק ההיסטורי פאנום רונג נמצא הר געש לא פעיל ומבצר אשר נבנה על ידם. על פי כתובות שנמצאו, שליט בורי ראם הכיר בהגמוניה של קיסר האימפריה החמרית. בבנגקוק בתקופה המוקדמת, בתחילת המאה ה-19, העיר נקראה במקור מואנג פיי. העיר הייתה תחת שלטון תאילנדי. לאחר רפורמות מנהליות בסוף המאה ה-19, בורי ראם סופחה לתאילנד.

== גאוגרפיה ==
בורי ראם סמוכה לגבול קמבודיה. מחוז בוריראם ממוקם באזור הצפון מזרחי של תאילנד, הידוע בשם איסאן. העיר בורי ראם ממוקמת בקצה הדרומי של מישור קהוראט, שמוצף בעונה החמה ויבש מאוד בעונת הגשמים. המרחק לבירה בנגקוק הוא 400 קילומטר.

==חינוך==
פועלים בעיר גני ילדים, בתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים כגון בית ספר מריה אנוסורן, אוניברסיטאות ובתי ספר בודהיסטים.

== תחבורה ==
שדה התעופה בורי ראם הוא שדה התעופה היחיד במחוז בורי ראם. אייר אסיה תאי משרתת את תושבי המחוז מנמל התעופה הבינלאומי דון מואנג (DMK).

הכבישים המהירים 218, 219, 226 ו-2074 עוברים דרך בורי ראם.

רכבת המדינה של תאילנד (SRT), חברת הרכבות הלאומית של תאילנד, מספקת שירות מתחנת הרכבת בורי ראם. בורי ראם נמצאת על קו הרכבת הצפון מזרחי.

חברת האוטובוסים הארצית, The Transport Co., Ltd, מפעילה מסוף אוטובוסים בתחנת האוטובוס בבורי ראם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תאילנד: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1936
קמיל סטוך

קמיל ויקטור סטוך (בפולנית: Kamil Wiktor Stoch; נולד ב-25 במאי 1987 בזאקופנה) הוא קופץ סקי פולני. הוא פעמיים ברציפות האלוף האולימפי (סוצ'י 2014 ופיונגצ'אנג 2018) מקפיצה מגבעה גבוהה, בעל 3 מדליות זהב משתי אולימפיאדות חורף. ואלוף העולם (2013). במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-39 ניצחונות במסגרת סבב גביע העולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=JP&competitorid=73228&type=result קמיל סטוך] באתר fis-ski 

קטגוריה:ספורטאים פולנים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצת סקי
קטגוריה:קופצי סקי באולימפיאדת טורינו (2006)
קטגוריה:קופצי סקי באולימפיאדת ונקובר (2010)
קטגוריה:קופצי סקי באולימפיאדת סוצ'י (2014)
קטגוריה:קופצי סקי באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1987
שרי סרולוביץ'

שרי סרולוביץ (נולדה ב-1964) היא צורפת ומעצבת ישראלית.

==ביוגרפיה==
שרי סרולוביץ' נולדה וגדלה בירושלים. משנת 1993 היא יוצרת בסטודיו עצמאי ב"חוצות היוצר" בירושלים. יצירותיה של סרולוביץ' בוחנות מחדש את העיצוב המסורתי של פריטי יודאיקה, תוך התייחסות למסורת העיצוב המודרניסטית והמינימליסטית. יצירותיה משלבות עבודת יד מסורתית יחד עם טכנולוגיה מודרנית. בשנת 2013 השתתפה בתערוכה "הידור נשים: תשמישי קדושה מאת מעצבות עכשוויות", במוזיאון ישראל, ירושלים (לצד גליה רוזנפלד ואיריס טוטנאור).

לכבוד שנת ה-75 למדינת ישראל, עיצובה של שרי סרולוביץ' נבחר לשמש כעיטור נשיא מדינת ישראל. העיטור שנבחר מעוצב בצורת דסקית קמורה בצבע זהב, ובשני צדיה מנוסרות אותיות הא'-ב' העברי בכתב רש"י באופן שמאפשר מעבר של אור מבעד לחיתוכי האותיות. האור הוא אלמנט שעובר כחוט השני בייצוגי התרבות האנושית, היהודית והישראלית. בגב העיטור חרוט סמל המנורה.

==השכלה==
*1989-1985 תואר ראשון, המחלקה לצורפות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
*1991-1989 תואר שני, צורפות, הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון, אנגליה

==הוראה==
*1994-1992 המחלקה לצורפות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
*1996-1993 המחלקה לצורפות, האקדמיה לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה, חיפה
*1999-1998 המחלקה לצורפות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
*2013 חברת חבר הנאמנים, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים

==פרסים==
*1987 פרס הצטיינות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
*1987 פרס לוקמן לעיצוב יישומי, בצלאל, אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים
*1988 פרס ע"ש איתן רון, בצלאל, אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים
*1989 פרס רומי שפירא ליודאיקה, בצלאל, אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים
*1989 פרס מייזלר לעיצוב מצטיין
*1989 פרס הצטיינות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
*1989 מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל ע"ש שרת
*1990 פרס, קרן אליכס דה רוטשילד, ירושלים
*1990 מלגת לימודים, המועצה הבריטית
*2009 פרס, קרן אליכס דה רוטשילד, ירושלים

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140222173604/http://www.jerusalem-art.org/%D7%99%D7%95%D7%93%D7%90%D7%99%D7%A7%D7%94-%D7%9E%D7%95%D7%93%D7%A8%D7%A0%D7%99%D7%AA/ שרי סרולוביץ'] באתר חוצות היוצר
* 
* [http://www.imj.org.il/exhibitions/presentation/he/exhibit/?id=875 הידור נשים: תשמישי קדושה מאת מעצבות עכשוויות], מוזיאון ישראל, ירושלים

קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי הקולג' המלכותי לאמנות
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:מורים לאמנות בישראל
קטגוריה:צורפות ישראליות
קטגוריה:צורפים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
איריס טוטנאור

איריס טוּטְנַאוֶּר (נולדה ב-1964) היא צורפת ומעצבת ישראלית.

==ביוגרפיה==
איריס טוטנאור נולדה בירושלים ולמדה צורפות בבצלאל. רוב יצירתה של טוטנאור הוא בתחום עיצוב פריטי יודאיקה. סגנון העיצוב שלה פונקציונלי והוא משלב בין טכניקות מסורתיות לצד טכנולוגיות חדשות. בעוד חלק מעבודותיה עושה שימוש בסגנון מודרניסטי, הרי שבעיצוב פריטים כגון הדס לבשמים (1998) עושה טוטנאור שימוש בעלי כסף היוצרים גופים תלת־ממדיים. בשנת 2013 הציגה בתערוכה "הידור נשים: תשמישי קדושה מאת מעצבות עכשוויות" במוזיאון ישראל, ירושלים (לצד גליה רוזנפלד ושרי סרולוביץ').

==השכלה==
*1990 בוגרת המחלקה לצורפות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים

==פרסים==
*1988 פרס להצטיינות בלימודים, בצלאל האקדמיה לאומנות ועיצוב, ישראל
*1991 מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל ע"ש שרת
*1998 שלב הגמר, פרס ספרטוס ליודאיקה, מוזיאון ספרטוס, שיקגו, ארצות הברית

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.imj.org.il/exhibitions/presentation/he/exhibit/?id=875 הידור נשים: תשמישי קדושה מאת מעצבות עכשוויות], מוזיאון ישראל, ירושלים

קטגוריה:צורפות ישראליות
קטגוריה:צורפים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
גליה רוזנפלד

גליה רוזנפלד (נולדה ב-1977) היא מעצבת ישראלית ילידת ארצות הברית.

יצירותיה של גליה רוזנפלד נמצאות על התפר שבין שימושיות לאמנות. רבים מעיצוביה עושים שימוש ביחידות מודולריות מבד השלובות זו בזו ללא תפירה ומשמשות כחומר גלם לעיצוב פריטים שונים. בשנת 2011 הוזמנה ליצור עבודה עבור חלקו האחורי של בניין מוזיאון תל אביב לאמנות. בשנת 2013 השתתפה בתערוכה "הידור נשים: תשמישי קדושה מאת מעצבות עכשוויות" במוזיאון ישראל, ירושלים (לצד איריס טוטנאור ושרי סרולוביץ').

==השכלה==
*1996 המחלקה לעיצוב קרמי, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
*1999 בית הספר לאמנויות דקורטיביות, פריז, צרפת
*2000 בוגרת, המחלקה לצורפות ואופנה, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים

==פרסים==
*1998 פרס לוקמן לעיצוב יישומי, בצלאל, אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים
*1999 פרס מייזלר לעיצוב מצטיין, בצלאל, אקדמיה לאומנות ועיצוב, ירושלים
*2003 מלגת שהייה, מרכז ירבה בואנה לאמנויות, סן פרנסיסקו, ארצות הברית
*2004 מלגת חבר סגל בעיצוב אופנה, מכללה קליפורניה לאמנויות, סן פרנסיסקו, ארצות הברית
*2005 פרס לעיצוב קטלוג אופנה, Graphic Design USA Magazine, ניו-יורק, ארצות הברית

==קישורים חיצוניים==
*
*[https://web.archive.org/web/20140222235224/http://www.tamuseum.org.il/he/about-the-exhibition/galya-rosenfeld-between-many-points-2011 גליה רוזנפלד: דרך הרבה נקודות, 2011], מוזיאון תל אביב לאמנות
*[http://www.imj.org.il/exhibitions/presentation/he/exhibit/?id=875 הידור נשים: תשמישי קדושה מאת מעצבות עכשוויות], מוזיאון ישראל

קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
קטגוריה:מעצבות ישראליות
קטגוריה:מעצבים ישראלים
קטגוריה:מעצבות אופנה ישראליות
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
נורדאוסטלנדט

נורדאוסטלנדט (בנורווגית: Nordaustlandet – "האי הצפון-מזרחי") הוא האי השני בגודלו מבין איי סבאלברד שבנורווגיה. שטחו של האי הוא 14,443 קמ"ר והוא שוכן מצפון-מזרח לשפיצברגן. רוב שטחו של האי מכוסה בקרחונים ושאר שטחו הוא שטח טונדרה שמשמש כבית גידול לאוכלוסייה של תת-מין מקומי של אייל הצפון ושל ניבתנים. האי אינו מיושב וכל שטחו הוא חלק מהפארק הצפון-מזרחי של סבאלברד (Nordaust-Svalbard naturreservat).
==היסטוריה==
ציידי ניבנתים אנגלים גילו את נורדאוסטלנדט כאשר חלפו ליד הנקודה הדרומית שלו ב-1617. התגלית צוינה במפות כבר בשנת 1625 בהן האי נקרא בשם "אי סר תומאס סמיית'" (Sir Thomas Smyth's Iland). במפה הולנדית משנת 1662 מסומן האי בשם "הארץ המזרחית" (Oostlandt) ובמפה שיצאה שנה לאחר מכן מסומן האי כאשר חופיו משורטטים בצורה מדויקת יותר וניתן לראות בה את חופיו המערביים והצפוניים, כשהאחרונים מופרדים משבעת האיים (Sjuøyane). מפה הולנדית משנת 1710 הייתה הראשונה להציג את האי בצורה מדויקת ובה הוא נקרא בשם "הארץ הצפון-מזרחית" (Het Noord Ooster Land).
==גאולוגיה==
מקורותיהם של טיפוסי הסלעים בנורדאוסטלנדט מגיעים מתקופות גאולוגיות שונות. חלקו הצפוני של האי בנוי מסלעים גבישיים כמו: שיש, קוורציט, צפחה, גנייס וגרניט. מזרחה לפיורד לידי פרנקלין (Lady Franklinfjorden) ולפיורד דובה (Duvefjorden) המסלע הוא ממקור געשי. מזרחה ודרומה לפיורד ריפ (Rijpfjorden) סלע היסוד עשוי מגרניט אדום. גרניט זה עשוי מגרגרים בינוניים. הוא מכיל מוסקוביט, ביוטיט, קוורץ, פלגיוקלז ואורתוקלז. הסלעים מתוארכים לתקופת הסילור המאוחרת.

סלעי גברו דיאבז מרובדים מתקופת הסילור נמצאים בכף לאורה (Kapp Laura) שבנקודה המזרחית ביותר בנורדאוסטלנדט, וכן על האי סטורויה (Storøya) ובחלקו המזרחי של האי קוויטייה (Kvitøya). בקצהו הדרומי של קויטויה הסלעים השכיחים ביותר הם גרניט וגנייס. בקצהו המזרחי של קרחון אוסטפונה (Austfonna) ניתן לראות ארבעה דורות של סלעים: גנייס, אמפיבוליט, גרניט אפור וגרניט ורוד. דרומה לפיורד והלנברג (Wahlenbergfjorden) יש שטח גדול של סלעי משקע, בעיקר אבן גיר ודולומיט מתור הקרבון ומתור הפרם. הסלעים הצעירים ביותר בנורדאוסטלנדט הם סוללות דיאבז מהקרטיקון-יורה, שמהווים את סלע היסוד של האי לאגויה (Lågøya) ובמוצאו של פיורד ברנווינס (Brennevinsfjorden).

פעילות קרחונית עיצבה את פני השטח של נורדאוסטלנדט במשך כמה עידני קרח. מישורים חלקים והרים בעלי מתאר מעוגל הם הנוף השכיח ביותר. ההרים הגבוהים ביותר באי בגובה של 600 מטרים מעל פני הים נמצאים בצפון האי. חלקו המזרחי של האי מכוסה בקרחונים והאזורים החשופים מועטים, אם כי בעשורים האחרונים הקרחונים נמסו במידת מה וחשפו שטחי קרקע חדשים. שני הקרחונים העיקריים באי הם קרחון אוסטפונה (Austfonna), ששטחו הוא 8450 קמ"ר המהווים כ-58% משטח האי, וקרחון ווסטפונה (Vestfonna), ששטחו 2445 קמ"ר. בין שני הקרחונים הללו משתרע השטח החשוף הגדול ביותר באי. קרחון בראסוולברין (Bråsvellbreen) הוא סעיף של קרחון ווסטפונה. ב-1937–1938 התנתק ממנו גוש הקרח הגדול ביותר שתועד אי פעם בסבאלברד. גוש ברוחב של 30 ק"מ גלש למרחק של 20 ק"מ לתוך מימי האוקיינוס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://cruise-handbook.npolar.no/en/northeast_reserve/nordaustlandet-geology-and-landscape.html Bjørn Fossli Johansen (ed.), Øystein Overrein, Winfried Dallmann, "Nordaustlandet's geology and landscape", Norwegian Polar Institute, April 2009]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איים באוקיינוס הקרח הצפוני
קטגוריה:סבאלברד
קטגוריה:נורווגיה: איים לא מיושבים
שמעה (דמות מקראית)

שִׁמְעָה הוא בנו של ישי ואחי דוד, מוזכר ב בשם: שַׁמָּה, וזו הופעתו הראשונה בתנ"ך.

==דמותו==
ב מופיע לראשונה שמעה כבן השלישי של ישי, אבי דוד, בסיפור משיחת דוד למלך: . בפסוק זה מסופר כי גם שמעה לא נבחר על ידי ה'. הופעתו השנייה והשלישית בתנ"ך היא בספר שמואל ב' פרק יג' ובפרק זה מצוין כי היה אביו של יונדב: . ספר דברי הימים, ברשימת היחס של בני ישי, מציין אף הוא כי היה האח השלישי, בכתיב: שִׁמְעָא: . בספר מצוין שמו בכתיב שִׁמְעָא, אך כאביו של יהונתן: .

התלמוד הבבלי מייחס לרבי חייא ייחוס גניאולוגי המגיע עד שמעה אחי דוד. במסכת כתובות מסופר: .תרגום: .

==בניו==
בתנ"ך נזכרים שני בנים לשמעה – האחד חכם, יונדב בן שמעה, והשני גיבור – יהונתן בן שמעי (קרי: שמעה). יהונתן נזכר כמי שנלחם בפלשתים ביחד עם דוד. הוא הרג את אחד מארבעת ילדי הרפה מגת הפלישתית, שהיה בעל שש אצבעות בכל יד ורגל (שמואל ב כא, כ-כא). יונדב נזכר כרעו החכם של אמנון-יורש העצר של דוד, אשר חז"ל התייחסו אל חכמתו כאל חכמה לרשעה, כלומר חוכמה לעשות את הרע, אולי בגלל התוצאות הרעות שהביאה העצה 'החכמה' שלו על אמנון.

== פירוש שמו ==
לדעת מרטין נות, השם שמעה או שמה הוא שם תאופורי מקוצר המגיע מהשמות המורכבים מהשורש ש.מ.ע.<ref name=":0">ראו אנציקלופדיה מקראית כרך ח</ref>

==הנצחת שמו==
היישוב שמעה בהר חברון, השייך למועצה האזורית הר חברון, ממוקם דרומית לעיר חברון, בסמוך לא-סמוע, נקרא על שמו של שמעה, אחיו של דוד המלך. היישוב הוקם בסיוע תנועת אמנה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:משפחת ישי
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:לוחמים בתנ"ך
קטגוריה:שמעה (יישוב)
אחמד מג'דלאני

אחמד עבד א-סלאם חסן מג'דלאני (בערבית: أحمد مجدلاني; נולד ב-1956) הוא פוליטיקאי פלסטיני, פרופסור וחוקר באוניברסיטה. שר לשעבר בממשלה הפלסטינית. משמש כיום כמזכ"ל של וחבר בכיר בוועד הפועל של הארגון לשחרור פלסטין הנחשב לדרג הפוליטי הגבוה ביותר ברשות הפלסטינית.

== ביוגרפיה ==
מג'דלאני נולד להורים פלסטינים בדמשק שבסוריה ב-1956. הוא למד לתואר ראשון במדעי המדינה בלבנון וסיים בשנת 1978, למד לתואר שני מנהל ויחסים בין-לאומיים בבולגריה וסיים בשנת 1982 ובשנת 1987 הוא קיבל תואר דוקטור בכלכלה פוליטית באקדמיה למדעי החברה בסופיה, בולגריה.<ref name="JMCC">[http://www.jmcc.org/people.aspx?idd=873 Ahmed Majdalani Profile]. Jerusalem Media and Communications Center (JMCC). 2010-01-23. Retrieved on 2012-01-23.</ref>

== קריירה פוליטית ==
מג'דלאני הוא חבר במועצה הלאומית הפלסטינית ובוועד הפועל של הארגון לשחרור פלסטין.<ref>[http://www.maannews.net/eng/ViewDetails.aspx?ID=210648 Who are the members of the new Palestinian government?] Ma'an News Agency. 2009-05-19. Retrieved on 2012-01-23.</ref> בשנת 1998 כיהן כמנהל הכללי של יחסים ערביים ובין-לאומיים של הרשות הפלסטינית.<ref>[https://books.google.com/books?id=O7klq8D5UvMC&dq=Ahmad+Majdalani&pg=PA2 Report of the Director-General: appendix]. International Labor Organization, 1998. p. 2.</ref>

לאחר מותו של סמיר ע'ושה, מג'דלאני נבחר ב-12 באוגוסט 2009 למזכיר הכללי של חזית המאבק העממי הפלסטיני, ובמסיבת העיתונאים שערך הצהיר כי ימשיך את מדיניות קודמו ויפעל לחיזוק את המוסדות הדמוקרטיים הפלסטיניים ולקיום בחירות שיפסיקו את הסכסוך בין חמאס, השולט ברצועת עזה, לבין פת"ח, השולט בגדה המערבית.<ref>[http://www.maannews.net/eng/ViewDetails.aspx?ID=218532 PPSF elects new Secretary General replacing deceased former leader] . Ma'an News Agency. 2009-08-12. Retrieved on 2012-01-23.</ref>

=== שר בממשלה הפלסטינית ===
מג'דלאני מונה לתפקיד שר המדינה בממשלה הפלסטינית ה-9, מפברואר 2005 עד מרץ 2006, שם הייתה משימתו העיקרית לטפל בסוגיות הנוגעות לגדר ההפרדה.

החל מ-2009 כיהן כשר העבודה של הרשות הפלסטינית. הוא מונה לתפקיד על ידי מחמוד עבאס, הנשיא הפלסטיני.

בדצמבר 2011 התפטר מתפקידו לאחר שערורייה שנתעוררה בעקבות דברים שאמר, בלא ידיעה שהוא מוקלט, כנגד ארגון העובדים הממשלתיים.<ref></ref>

ב-13 באפריל 2019 מונה לשר לפיתוח חברתי בממשלה הפלסטינית ה-18.

כיום משרת כשר לעניינים סוציאליים ונחשב מקורבו של אבו מאזן.

== קריירה אקדמית ==
מג'דלאני הוא פרופסור לפילוסופיה ותרבות באוניברסיטת ביר זית, השוכנת צפונית לרמאללה. הוא חיבר שלושה מחקרים אקדמיים: "האיומים החמורים העומדים בפני הפרויקט הלאומי הפלסטיני" (2007), "יוזמת השלום הערבית: אפשרות או אסטרטגיה להשכנת שלום?" (2007), ו"הצהרת עצמאות חד-צדדית" (2008).<ref>[http://www.pij.org/authors.php?id=542 Ahmad Majdalani]. Palestine-Israel Journal of Politics, Economics and Culture.</ref>

== קישורים חיצוניים ==
* ג'ייקוב מגיד, [https://www.zman.co.il/403427/popup/ הפלסטינים, שהתייאשו מארצות הברית תולים תקווה בתוכנית השלום של סין], זמן ישראל, 26 ביוני 2023 – ראיון עם מג'דלאני

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת ביר זית
קטגוריה:שרי ממשלת הרשות הפלסטינית
קטגוריה:ילידי 1956
ירון פרסלני

ירון פרסלני (נולד ב-24 במרץ 1959) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.

== קריירה ==
פרסלני נולד בשכונת קריית חיים. הוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ועלה לקבוצה הבוגרת של המועדון בשנת 1977. הוא לקח חלק ב-176 משחקי ליגה, 23 משחקי גביע המדינה, ומשחק גביע הטוטו. פרסלני היה גם קפטן הקבוצה, השתתף בשישה משחקים במסגרות אירופאיות, והיה חלק מסגל הקבוצה שזכה בשתי האליפויות הראשונות של מכבי חיפה. בשנת 1985 עזב את הקבוצה, ולאחר מכן שיחק גם במכבי פתח תקווה, הפועל כפר סבא ובית"ר תל אביב, עד שפרש ממשחק פעיל בתחילת שנות ה-90.

פרסלני התבלט בכדורגל הישראלי כבלם אחורי, אך למרות תפקידו ההגנתי הוא גם הבקיע 19 שערים (בעיקר בראשו) לזכות מכבי חיפה. פרסלני סבל מפציעות קשות וסיבוכים, שגרמו לו להיעדר מהרבה משחקים ופגעו במעמדו בקבוצה ובנבחרת.

לזכותו של פרסלני 20 הופעות בנבחרת ישראל. ב-15 בפברואר 1983 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות נגד נבחרת בלגיה. במרץ 1988 יצאה נבחרת ישראל בכדורגל לסדרת משחקים באוסטרליה ובניו זילנד, ששימשו כטורניר המוקדמות לקראת אולימפיאדת סיאול. המשחק הראשון בשלב זה היה מול נבחרת אוסטרליה בקרייסטצ'רץ', והוא נחשב לאחד האלימים ביותר בתולדות הנבחרת. בתחילת המחצית השנייה הוכשל פרסלני, ותוך כדי שהיה שרוע על הדשא ספג בעיטה מכוונת מצד האוסטרלי גארי מקדאוול, שהורחק בכרטיס אדום. הופעתו האחרונה בנבחרת הייתה ב-16 באפריל 1989, במשחק מול אוסטרליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1990.

== חיים אישיים ==
פרסלני אב לשלושה. אביו, נתן פרסלני ואחיו ג'ימי ואריה היו כדורגלנים אף הם.

גיא וטל פרסלני אחיינים של ירון הלכו בדרך אחרת ושיחקו בהפועל חיפה כדורסל ומכבי חיפה כדורסל.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://mhaifafc.com/historyPlayer.asp?P=1165 ירון פרסלני] באתר של מכבי חיפה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:חיפה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:בוגרי אורט קריית ביאליק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
דריה דומרצ'בה

דריה ולדימירובנה דומרצ'בה (בבלארוסית: Дар’я Уладзіміраўна Домрачава; נולדה ב-3 באוגוסט 1986 במינסק), היא ביאתלטית בלארוסית. היא האלופה האולימפית בעלת 6 מדליות מהמשחקים האולימפיים, מהן 3 מדליות זהב מאולימפיאדת סוצ'י (2014) ומדליית זהב מאולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018). אלופת העולם בעלת 7 מדליות, מהן 2 מדליות זהב. היא בעלת 30 ניצחונות במסגרת סבב גביע העולם.

דומרצ'בה נולדה במינסק וגדלה בניאגאן שבסיביר. היא שירתה בקד"ב, סוכנות הביון הבלארוסית, עד 2014.

דומרצ'בה נישאה ב-2016 לביאתלט הנורווגי אולה איינר ביורנדלן ולזוג בת אחת.

== קישורים חיצוניים==

* 

* [http://services.biathlonresults.com/athletes.aspx?IbuId=BTBLR20308198602 דריה דומרצ'בה] באתר biathlonresults 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ילידות 1986
קטגוריה:ביאתלטיות בלארוסיות
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ביאתלון
קטגוריה:ביאתלטים באולימפיאדת ונקובר (2010)
קטגוריה:ביאתלטים באולימפיאדת סוצ'י (2014)
קטגוריה:ביאתלטיות באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)
קטגוריה:משתתפות אולימפיאדת ונקובר (2010)
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מבלארוס
קטגוריה:אלופות אולימפיות מבלארוס
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מבלארוס
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית: ביאתלון
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית: ביאתלון
גל כהן

גל כהן (נולד ב-14 באוגוסט 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם וכיום עוזר מאמן נבחרת ישראל.

== קריירה ==
כהן נולד במושב דור והחל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי חיפה. בגיל 17 עבר כהן למ.כ. נווה יוסף, ובשנת חתם בהפועל פתח תקווה לחמש שנים, כאשר במקביל קיבל זימון לנבחרת הנוער ורשם בה הופעה אחת. בקיץ הושאל להפועל נצרת עילית, ולאחר עונה אחת חזר לפתח תקווה.

בקיץ חתם כהן בבני יהודה תל אביב, במדיה שיחק שלוש שנים עד שירדה לליגה הלאומית בסוף עונת .

ב-5 ביוני 2014 חתם כהן לשנתיים בקבוצת הפועל חיפה. לאחר עונה אחת בקבוצה, הודיע ב-29 באוקטובר 2015 על פרישה ממשחק פעיל בעקבות פציעה.

ב-7 ביוני 2019, לאחר שנתיים כמאמן קבוצת הנוער של הפועל רעננה, מונה לעוזר המאמן של מנחם קורצקי בקבוצה הבוגרת. ב-19 בפברואר 2020, בעקבות פיטוריו של ניסים אביטן, מונה למאמן הקבוצה, אך ב-24 במאי הוחלף על ידי אייל לחמן לאחר שני משחקים בלבד. עם סיום עונת 2019/2020 וירידתה של הפועל רעננה לליגה הלאומית מונה שוב למאמן הקבוצה ב-6 ביולי, עד שפוטר ב-10 בדצמבר 2020.

ב-17 ביוני 2021 מונה כהן לעוזר המאמן של ארווין קומאן בבית"ר ירושלים. לאחר התפטרותו של קומאן בדצמבר 2021, אימן כהן את הקבוצה באופן זמני עד למינויו של יוסי מזרחי למאמן הקבוצה הבוגרת.

ב-1 בפברואר 2024 מונה כהן למאמן בית״ר ירושלים לאחר ששימש בתור עוזרו של יוסי אבוקסיס שהתפטר מאימון הקבוצה. לאחר שלושה משחקים בהם לא השיגה הקבוצה נקודה פוטר מתפקידו והוחלף על ידי ברק יצחקי .ב-29 במאי 2024 מונה לעוזרו של מאמן נבחרת ישראל, רן בן שמעון.

== תארים ==
;בית"ר ירושלים (כעוזר מאמן)
* גביע המדינה: 2022/2023

==קישורים חיצוניים==

* [http://hpt.co.il/?ShowPlayer=395 עמוד השחקן], באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל רעננה
קטגוריה:דור (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
רישומון

"רישומון" היא רצועת קומיקס שבועית מאת אילנה זפרן, שהופיעה בעיתון "עכבר העיר" בין השנים 2006-2013.
כריכת אוגדן הקומיקס

רצועת הקומיקס "רישומון" החלה להתפרסם ביולי 2006. באותה עת שימשה זפרן כעורכת הגרפית של המגזין. בתחילה התפרסמה הרצועה על גבי כחצי עמוד, אולם לאחר זמן גדל שטחה לעמוד שלם. הרצועה מבוססת על

אירועים מחיי היום יום ונושאים אקטואליים, המוצגים דרך נקודת המבט של "רפי" ו"ספגטי", שני החתולים של דמות מחברת הקומיקס ובת זוגה, המכונות "אמא 1" ו-"אמא 2".

בשנת 2014 יצא לאור אלבום המאגד טורים מתוך הקומיקס בהוצאת "פרדס".
==קישורים חיצוניים==
* 
*
*
*
*
*[http://www.haaretz.co.il/Tags/25496.aspx רישומון] באתר עכבר העיר
קטגוריה:קומיקס ישראלי
קטגוריה:תרבות להט"ב
קטגוריה:העיר
קטגוריה:אילנה זפרן
אדגייה

מפת האי
אדגייה (בנורווגית: Edgeøya, לעיתים מכונה באנגלית: Edge Island) הוא אי בלתי מיושב בקבוצת איי סבאלברד שבנורווגיה. זהו האי השלישי בגודלו בקבוצת האיים. כאי ארקטי הוא חלק משמרת הטבע הדרום-מזרחית של סבאלברד (Søraust-Svalbard naturreservat) ובית הגידול של דובי קוטב ואיילי צפון. חלקו המזרחי מכוסה בקרחון ושטחו הוא 5073 קמ"ר. האי נקרא על שם תומאס אדג' (Thomas Edge) סוחר אנגלי וצייד ליוויתנים שחי בין השנים 1588-1624. כיום נדירים הביקורים באי.

==היסטוריה==
נסיבות גילויו של אדגייה שנויות במחלוקת. האי, או חלקים ממנו מופיעים על מפות שונות של מגלים שונים הטוענים לזכות הגילוי הראשונה של האי. בכל מקרה כל הטענות מתייחסות לגילויו של האי בזמנים שונים בעשור השני של המאה ה-17 על ידי הולנדים או אנגלים.

בין השנים 1743-1749 שהו ארבעה מלחים רוסים ניצולי ספינה טרופה על האי ושלושה מהם שרדו. מטפס ההרים והסופר דייוויד רוברטס כתב ספר על סיפור הישרדותם (Four Against The Arctic). מסקנתו הייתה שהמלחים היו על אי קטן בקבוצת האיים האלבמנאויה (Halvmåneøya) שמדרום מזרח לאדגייה.

יישוב של קבע לא התפתח מעולם על האי, אך פעילות של ציידי ניבתנים התקיימה באזור באופן אינטנסיבי ושרידים שלה ניתן לראות בכמה איים שמדרום לאדגייה.

==גאוגרפיה ואקולוגיה==
בחלקו המערבי של אדגייה נמצא פיורד סטור (Storfjorden), המפריד בינו לבין שפיצברגן. בצפון שוכן מפרץ פרימן (Freemansundet) המפריד בין אדגייה לבין אי ברנץ (Barentsøya). בצפון ממזרח מפרץ אולגה (Olgastretet) מפריד בין אדגייה לבין ארץ המלך קרל (Kong Karls Land). בנוסף משתרעות קבוצות איים קטנות במזרח ובדרום. את חופו הדרומי של האי תופס הפיורד הגדול ביותר בו, פיורד טיוב (Tjuvfjorden). הנקודה הצפונית ביותר באי היא כף הוגלין (Kapp Heuglin).

מבחינה גאולוגית האי דומה למרכזו של האי שפיצברגן. המסלע הוא מעידן המזוזואיקון, במיוחד פצלים מתור הטריאס, אבן חול, שבתוכה מופיעים לעיתים סלעי דיאבז ושכבות מתור היורה בדרום-מערב האי וניתן להבחין בהשפעת הבלייה של הקרחונים. בחלקו המזרחי של האי משתרע קרחון גדול.

אדגייה וכמה מהאיים השכנים לו מהווים חלק משמורת הטבע הדרום-מזרחית של סבאלברד שהוכרזה על ידי הממשלה בשנת 1973. אוכלוסייה משמעותית של אייל הצפון מתקיימת באי והוא אתר חשוב לפעילות הרבייה של דוב קוטב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spitsbergen-svalbard.com/spitsbergen-information/islands-svalbard-co/heleysund-edgeoya-barentsoya-tusenoyane/edgeoya.html אתר המוקדש לאי]
* [http://placenames.npolar.no/stadnamn/Edge%C3%B8ya?ident=3217&lang=en על אדגייה באתר המכון הארקטי הנורווגי] 

קטגוריה:איים באוקיינוס הקרח הצפוני
קטגוריה:סבאלברד
קטגוריה:נורווגיה: איים לא מיושבים