שוגרלנד אקספרס

שוגרלנד אקספרס (באנגלית: The Sugarland Express) הוא סרט דרמת פשע אמריקאי, בבימויו של סטיבן ספילברג שגם היה שותף בכתיבתו. זהו סרטו הראשון של ספילברג אשר הוצג בבתי הקולנוע. בסרט מככבים גולדי הון, בן ג'ונסון, ויליאם אתרטון ומייקל סאקס.

הסרט מגולל את סיפורם של בעל ואישה המנסים להימלט מהחוק והוא מבוסס על אירוע שהתרחש במציאות. בסרט, לוקחים בני הזוג שוטר סיור כבן ערובה ויוצאים למסע בריחה לאורך מדינת טקסס, בניסיונם לתבוע בחזרה לחזקתם את בנם בטרם יימסר למשפחת אומנה. הסרט צולם כולו במדינת טקסס שבה אירע גם הסיפור האמיתי (אם כי באזורים שונים). לפי עלילת הסרט, בני הזוג מנסים להגיע לבית המשפחה אשר בחזקתה נמצא הילד בעיר שוגרלנד שבטקסס, ומכאן שמו של הסרט.

ספילברג שכנע את המפיקים ריצ'רד זאנוק (בנו של מפיק העל ומייסד אולפני פוקס דריל זאנוק) ודייוויד בראון שיאפשרו לו לביים את סרטו הקולנועי הראשון בהתבסס על הסיפור האמיתי לעיל<ref>Howard, Allan R., "Sugarland Hard Sell", The Hollywood Reporter, April 29, 1974</ref>. הסרט צולם בינואר עד אפריל 1973 בסיוע כ-5,000 ניצבים מתושבי טקסס<ref>Vangelisti, Paul, "Almost 5,000 Extras Carried Aboard 'Sugarland Express'",The Hollywood Reporter, April 18, 1973</ref>. סרט זה כולל גם את שיתוף הפעולה הראשון בין ספילברג ובין המלחין ג'ון ויליאמס. מבין כל הפסקולים שחיבר ויליאמס עבור ספילברג (כל סרטיו מלבד חמישה), זהו היחיד שלא יצא לאור כאלבום נפרד. עם זאת, ויליאמס הקליט בשנית את נעימת הסרט ב-1991 בליווי טוטס טילמנס ותזמורת הטיילת של בוסטון. ההקלטה נכללה באלבום האוסף משנת 1991 שכולל מגוון יצירות מבין שלל שיתופי פעולה בין השניים<ref></ref>.

== עלילה ==
לו-ג'ין פופלין מבקרת את בעלה קלוביס בבית כלא בטקסס ומבשרת לו כי בנם עומד להימסר לידי משפחת אומנה לצמיתות. אף על פי שקלוביס נמצא ארבעה חודשים בלבד לפני שחרורו, היא משכנעת אותו לברוח ולסייע לה להשיג את הילד בחזרה. הם תופסים טרמפ במכוניתו של זוג מבוגר, אך כאשר ניידת סיור עוצרת אותם בגין עבירת תנועה קלה, לו-ג'ין וקלוביס נמלטים עם המכונית. שוטר הסיור שעצר אותם, מקסוול סלייד, פותח במרדף אחריהם וכאשר המכונית נקלעת לתאונה והוא ניגש לסייע להם, הם מצליחים להשתלט על האקדח והניידת שלו ולוקחים אותו כבן ערובה. בני הזוג וסלייד נוסעים לאורכה של טקסס כאשר מלווה אותם שיירת ניידות משטרה (בפיקודו של קפטן טאנר), רכבי חדשות ומסוקים. במהלך המסע, אשר כולל עצירות תדלוק וקניית מזון מהיר בדרך, נרקמים בין בני הזוג ובין סלייד קשרי חברות וכבוד הדדי.

כאשר בני הזוג וסלייד מגיעים לבית משפחת האומנה הם נתקלים במארב של כוחות משטרה. קלוביס נורה בידי צלפים ונהרג, לו-ג'ין נלקחת למעצר וסלייד משוחרר ללא פגע. שקופית המופיעה בסוף הסרט מספרת כי לאחר ריצוי מאסרה, לו-ג'ין הצליחה בסופו של דבר לשכנע את הרשויות וקיבלה בחזרה את בנה.

== צוות השחקנים ==
* גולדי הון – לו-ג'ין פופלין
* ויליאם אתרטון – קלוביס פופלין
* בן ג'ונסון – קפטן טאנר
* מייקל סאקס – מקסוול סלייד
* גרגורי וולקוט – משבורן (שוטר)
* סטיב קנאלי – ג'סופ (שוטר)
* לויס ליית'ם – גברת לובי (אם אומנת)

שוטר הסיור שנחטף במציאות, ג'יימס קנת' קרון, השתתף אף הוא בסרט בתפקיד אורח קטן.

== הסיפור האמיתי ==
הדמויות של לו-ג'ין וקלוביס פופלין מבוססות על איילה פיי הולידיי דנט בת ה-21 ורוברט "בובי" דנט בן ה-22, דמותו של מקסוול סלייד מבוססת על שוטר הסיור ג'יימס קנת' קרון, בן ה-27 ודמותו של קפטן טאנר מבוססת על קפטן ג'רי מילר<ref name="Campbell, Frank pages 20-23">Campbell, Frank, "Our Stories", Highway Patrol Magazine, pages 20-23, December 12, 1995</ref>.

במציאות, איילה פיי לא הבריחה את בובי מבית הכלא - הוא שוחרר עוד לפני אירוע החטיפה, שאירע ב-2 במאי 1969. בניגוד למסע בן היומיים בסרט, המסע האמיתי ארך מספר שעות והסתיים באותו היום. בובי נורה בבית הוריה של איילה פיי בעיירה ווילוק שבטקסס, לשם הם נסעו על מנת לבקר את שני ילדיה של איילה פיי מנישואים קודמים<ref name="Campbell, Frank pages 20-23"/>. הוא מת בדרך לבית החולים. איילה פיי נעצרה ובהמשך נידונה לחמש שנות מאסר, אך בסופו של דבר ריצתה רק מספר חודשים. היא מתה מסרטן ב-1992. השוטר קנת' קרון המשיך לשרת כשוטר במחלקת ביטחון הציבור של טקסס עד לשנת 1978. הוא מת כתוצאה מהתקף לב בפברואר 2011<ref></ref>.

== ביקורות ==
התגובות לסרט היו חיוביות ברובן. בעוד חלק מהמבקרים טענו כי ספילברג לא העניק מספיק עומק לדמויות הראשיות והתרכז יתר על המידה בסיטואציה המגוחכת שיצר המרדף<ref>Ebert, Roger (August 26, 1974). "The Sugarland Express". RogerEbert.com. Retrieved April 24, 2019.</ref>, אחרים שיבחו את משחקה של גולדי הון ובעיקר את יכולות הבימוי של ספילברג שהיה אז צעיר וכמעט אנונימי, ואת יכולתו להפוך את הסיפור האמיתי הפשוט לסרט המשלב אלמנטים קומיים וטרגיים ומייצג תמונה מפוכחת של החברה האמריקאית<ref>Thomas, Kevin (April 5, 1974). "Mother's Love Leads a Curious Caravan". Los Angeles Times. Part IV, p. 1</ref>. מבקרים רבים ניבאו על בסיס הסרט כי ספילברג עוד יוכיח את עצמו כבמאי שיירשם בספרי ההיסטוריה של הוליווד<ref>Kael, Pauline (March 18, 1974). "The Current Cinema". The New Yorker. 130.</ref>.

גם בישראל התקבל הסרט בתגובות חיוביות. כך למשל נתן גרוס בביקורתו על הסרט: "סרט שבולט לטובה בביצועו המבריק, בחינו, בסגולותיו הקולנועיות ובמשקלו."<ref>נתן גרוס, "משפט שלמה המלך", על המשמר, 30 באוגוסט 1974</ref> מאיר שניצר כותב: "זהו האנושי שבסרטי שפילברג, שהוא בדרך-כלל בלתי אנושי ביותר. תערובת של הומור וחרדה ומלודרמה, עם גולדי הון המצוינת בתפקיד הראשי."<ref>מאיר שניצר, "טלוויזיה", העיר, 29 בינואר 1988</ref>

== פרסים ==
הסרט זכה בפרס "התסריט הטוב ביותר" לשנת 1974 בפסטיבל הקולנוע בקאן.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1974
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטי סטיבן ספילברג