OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אמיל רנו

שארל-אמיל רנו (בצרפתית: Charles-Émile Reynaud; 8 בדצמבר 1844 מונטריי-סו-בואה - 9 בינואר 1918) היה מורה צרפתי, ממציא הפרקסינוסקופ ואבי ההנפשה.

כילד היה שוליה בבית מלאכה למכניקה עדינה, ואחר כך שוליית צלם. אימו שלמדה ציור תרמה לנטיותיו האומנותיות.

כל אלה בנוסף לידע שרכש במכניקה ובאופטיקה, הספיקו לו כדי להמציא, בגיל 28, את הפרקסינוסקופ.
מכשיר עגול, דומה לסיר רחב, שסדרת הציורים של שלבי תנועה שהוצמדה לדופן הפנימית שלו השתקפה במערכת מראות. זו הותקנה על ציר במרכז המכשיר ואפשרה, בזמן שה"סיר" מסתובב, לקבל אשליית תנועה: סרט מצויר.

בשנים הבאות ייצר רנו ומכר פרקסינוסקופים רבים. במקביל שקד על שכלול ההמצאה והגדלתה, כך שתתאפשר הקרנת סרטים לקהל. למכשיר ההקרנה קרא תיאטרון חזותי. הוא כלל מרכיבים ליצירת פסקול והשמעתו. הקרנה נפרדת של רקע ותנועה על אותו מסך והמנועים שלו היו שלושה אנשים.

לסדרת סרטיו הראשונה שהקרין פומבית קרא ריינו "פנטומימה קורנת", שם כלל שלושה מסרטיו:"בירה טובה", "הליצן וכלביו" ו"פיירו המסכן". הקרנה זו, שנערכה ב-28 באוקטובר 1892 במוזיאון גרוון בפריז, הייתה ההקרנה הראשונה בהיסטוריה של סרטים מצוירים ועל כן מצוינת כיום ההנפשה הבינלאומי מדי שנה. בשל כך נחשב רנו לאבי ההנפשה.

החל משנת 1896 יצר רנו סרט ראינוע משל עצמו, "וילהלם טל", בהשתתפות הליצנים פוטיט ושוקולד. ביולי 1897 יצר סרט חדש של צילום מונפש בבימויו, "הסיגר הראשון" (Le premier cigare) בביצוע השחקן הקומי גליפו. ב-1899 שילב סרטי אנימציה מתוצרתו עם יומני החדשות גומון.(Gaumont)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממציאים צרפתים
קטגוריה:הנפשה
קטגוריה:אנימטורים
קטגוריה:חלוצי הקולנוע
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1844
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1918
פרקסינוסקופ

פרקסינוסקופ מתוצרת גרמניה הפועל על ידי [[מנוע אוויר חם]]
פרקסינוסקופ
פרקסינוסקופ הוא מכשיר להקרנת סרטים מצוירים, שהומצא בשנת 1873 על ידי אמיל ריו.

המכשיר עגול ודומה לסיר רחב. לדופנו הפנימית מוצמדת סדרת ציורים של שלבי תנועה, המשתקפת במערכת מראות. סדרת הציורים הותקנה על ציר במרכז המכשיר ואפשרה, בזמן שה"סיר " מסתובב, לקבל אשליית תנועה היוצרת מעין סרט מצויר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכנולוגיות תצוגה
שושנה אשמן-שגב

שושנה אַשְׁמַן-שֶׂגֶב (20 באוגוסט 1923 – 7 בנובמבר 1965) הייתה סופרת ילדים, עורכת ועיתונאית ישראלית.

==ביוגרפיה==
שושנה אשמן-שגב נולדה בתל אביב, בתו של המשורר והמחזאי אהרן אשמן. סיימה את בית הספר היסודי והתיכון בעירה, והשלימה לימודיה בבית מדרש למורים. עסקה בהוראה, ובנוסף למורה כללית הייתה פסנתרנית (תלמידתו של פרנק פלג) וגם מורה לנגינה.

בשנת 1948 עשתה הסבה לעיתונאות, והחלה לפרסם סיפורים קצרים, רשימות וטורים בעיתוני הילדים בארץ. עברה לעיתון "לאשה", ובו הייתה כתבת בכירה ועורכת מדורים.

אשמן-שגב נשאה לוויקטור שגב וילדה שני בנים. הבכור, עידן (1949, פרופסור לנוירופיזיולוגיה באוניברסיטה העברית) והצעיר, יואב (1952, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת בן-גוריון). 

בסתיו של שנת 1965 ירדה לאילת לשם הכנת כתבה, יחד עם צלם העיתונות גיורא רון (רוכמן). מכוניתם התהפכה סמוך לבאר שבע כתוצאה מפגיעה של משאית ושניהם נספו. שנה לאחר מכן נפטר גם בעלה ויקטור ממחלת כבד.

אשמן-שגב השאירה אחריה רשימות עיתונאיות רבות שמיעוטן כונסו לאחר מותה. כתיבתה, בעיקר לבני הנעורים, הייתה בעלת לבוש של קלילות ורהיטות, אך הנושאים שבהם טיפלה היו רציניים.

==ספריה של שושנה אשמן-שגב==
*המלחין והשוטר: סיפורים מעולם המוזיקה, ציורים א. לואיזדה, תל אביב, יבנה, 1960.
*בנות-הנעורים, יבנה, תל אביב, 1968.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:הרוגות תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום

קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1965
משל הכרם

משל הכרם הוא משל שנושא הנביא ישעיהו לעם ישראל ב. הנמשל מפורש ב, הנביא ממשיל את עם יהודה לכרם שהכזיב והעלה פירות באושים, ועתיד לתת על כך את הדין.

==תוכן המשל==

הנביא ממשיל את אלוהים לכורם המטפל במסירות בכרם שנטע, ואת עם ישראל לכרם, שלמרות הטיפול המסור מניב פירות באושים.

ניתן לחלק את המשל לשלושה חלקים:

הטיפול בכרם והאכזבה מהתוצאות (פסוקים א'-ב'):

כאן ניכרת הבנה עמוקה של הנביא בחיי האיכרים ובעבודה החקלאית, והוא מתאר אותה בדייקנות: לפני נטיעת הכרם יש לחפור באדמה כדי להוציא את האבנים הקשות ("ויעזקהו") ולפנות אותן החוצה ("ויסקלהו").
לאחר ההכנות נטע בכרם "שורק" - גפן מזן משובח, ולהשלמת המלאכה בנה בכרם מגדל לשומריו וחצב בו יקב לעשיית יין.

למרות ההשקעה הגדולה, במקום להצמיח ענבים, הצמיח הכרם באושים (ענבים סרוחות ונפסדות) .

בקשה למשפט בין האיכר ובין כרמו (פסוקים ג'-ד'):

גזר הדין (פסוקים ה'-ו'):

כגודל ההשקעה בטיפוח הכרם, כך גודל ההשקעה בהריסתו. האיכר מסיר את גדר הקוצים ("הסר משוכתו") ואת חומת האבן ("פרץ גדרו") ומפקיר את הכרם למרמס ולמרעה בהמות.
לצד הפעולות האקטיביות נוקט בעל הכרם דרכי מניעה, כדי לא לאפשר שיקום בעתיד, הוא לא מניח לאנשים אחרים לזמור ולעדור בכרם ומקלל אותו כעין קללת דוד על הרי הגלבוע: .
אפשר שכבר בפסוק זה הנמשל צץ ועולה, כי היחיד שיכול לצוות על העבים מהמטיר מטר הוא אלוהים.

בפסוק ז' החותם את הנבואה חושף הנביא את הנמשל:

במקום משפט וצדקה, חוטאים ישראל בעיוות הדין ובאטימות חברתית.

==הרטוריקה של המשל==

לא בכדי בוחר ישעיהו דווקא בדימוי החקלאי של כרם, היחס בין האל לעמו משול במקומות רבים ליחס הנוטע וכרמו: (תהלים פ), (ירמיה ב, כא), (הושע י, א). על יסוד ההשוואה הזו כתב הפייטן בתפילת יום הכיפורים: .

זאת ועוד, בני ישראל הם עובדי אדמה ברובם, ותוכחה בה משוקעים מונחים רבים מחיי היום יום שלהם ודאי תובן ותחדור ללבם בקלות.
כדי להוסיף עניין למשל משתמש הנביא בלשון נופל על לשון: .

==קישורים חיצוניים==
* סרטון על הסיפור [http://mikranet.cet.ac.il/pages/item.asp?item=19180&items=1 הלוקח מתוך האתר מקראנט]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירה בתנ"ך
כרם
קטגוריה:ספר ישעיהו
אלישע והדובים

אלישע: הנערים נהרגים על ידי הדובים. מאיורי התנ"ך, [[1712]]
מרכבת [[אליהו הנביא בשמים, הנערים לועגים לאלישע ומותקפים על ידי הדובים. איור מכתב יד צרפתי, שנת 1463.]]
סיפור אלישע והדובים הוא מקרה המתואר בספר מלכים ב', , בו שיסה הנביא אלישע דובות בנערים שהקניטו אותו.

==התנהגות הנערים ותגובת אלישע==
זה לשון המקרא:

לפי הגמרא במסכת סוטה ה'נערים קטנים' נקראו על שם מקומם, היישוב נערן השוכן מצפון מערב לעיר יריחו (כלומר מדובר ב"נערנים" – תושבי נערן). נערים אלו מכרו מים לתושבי יריחו לפני שריפא אלישע את מעיין העיר ( באותו הפרק) – הוא מעיין אלישע של ימינו (עין א-סולטאן), ועתה קופחה פרנסתם בידי הנביא. ככל הנראה עד טיהור המעיין נאלצו תושבי יריחו לרכוש את מימיהם מהעיר נערן הסמוכה (ממעיין עין דויוק ועין נועמה). בעקבות טיהור המעיין ביריחו הפסיקו תושבי יריחו לרכוש מים משכניהם, ונערי נערן הם שיצאו נגד הנביא. לפי פירוש נוסף, כינוי זה הוא על שם שהיו "מנוערים מן המצות" וקטני אמונה.

חז"ל דרשו את המילים "עלה קרח" כך: "אמרו לו, עלה שהקרחת עלינו את המקום" – היינו "הקרחת=גזלת את מקום פרנסתנו", אך לפי הפשט לעגו הנערים לאלישע, שבניגוד לרבו אליהו הנביא, שהיה "בעל שיער" ועלה לשמיים פסוקים ספורים לפני כן, היה קרח. כעונש על חוצפתם הוציא אלישע דובים מהיער שטרפו את הנערים.

==פרשנות==
הפרשנים ניסו להקהות את חומרת העונש ש. ועוד דרשו ש"קיללם בשם ה'" דווקא, שלא מקללתו מתו אלא מהקללה שקללם בשם ה'.

עם זאת לא מנעו חכמים את תוכחתם מאלישע וגינו את האכזריות במעשה:
.

בגמרא מובאת מחלוקת כמה נסים היו בפרשה זו. האם היה יער ואלישע הוציא ממנו את הדובים, או שמא אלישע יצר את היער וגם את הדובים, החכם הסובר את הדעה האחרונה קובע כי לא דובים היו ולא יער היה, ובעקבות דבריו נוצר הביטוי המפורסם לא דובים ולא יער.
. הגמרא מקשרת בין מעשה הדובים לכוונתו הרעה של בלק בהקרבתו 42 קורבנות נגד ישראל: .

=== פירוש על דרך הקבלה ===
הרמ"ע מפאנו מבאר על דרך הקבלה ששני הדובים הם נשמות בלק ובלעם. ועוד מבאר כי נשמתו של אלישע התגלגלה ברבי יוסי דמן יוקרת, שהמית את בנו ובתו, והוא אלישע הנביא ש"גירה דובים בתינוקות ועתה גירה המות בבנו".

=== שיוך לתת-מין דוב בימינו ===
יש המזהים את הדוב המקראי עם תת-המין דוב חום סורי.

== ראו גם ==
* "לא דובים ולא יער" (מתוך הערך "אלישע")
* שתיים דובים – רומן מאת הסופר מאיר שלו

==קישורים חיצוניים==

*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נסי אלישע
קטגוריה:בעלי חיים בתנ"ך
סמל קנזס

סמל מדינת קנזס מספר את סיפור הקמתה של המדינה.

==תיאור הסמל==
הסמל כולל שדה שמאחוריו זורחת שמש המסמל את ענף החקלאות במדינה; נהר ובו עוברת אוניית קיטור המסמלת את המסחר; בקתה ואדם החורש בשדה, המסמלים את המתיישבים הראשונים באזור; עגלה המסמלת את המסע של המתיישבים מערבה; שני אינדיאנים, רכובים על סוסים צדים ביזון (מתוך עדר של ביזונים) מסמלים את המתיישבים המקוריים של האזור, ו-34 כוכבים בראשו של הסמל המסמלים את היותה של קנזס המדינה ה-34 שהצטרפה לארצות הברית. בתחתית הסמל מופיע מוטו המדינה: "Ad Astra per Aspera" (בלטינית: "עד הכוכבים על אף הקשיים").

הסמל מופיע במרכזו של דגל המדינה.

==היסטוריה==
הסמל הוצע על ידי ג'ון אינגלס, סנטור של המדינה, אשר הציע גם את מוטו המדינה, והתקבל כסמל המדינה על פי החלטה משותפת של שני בתי המחוקקים של המדינה מ-25 במאי 1861.

קטגוריה:קנזס: סמלים
קנזס
קטגוריה:סוסים בתרבות
דגל קליפורניה

דגל מדינת קליפורניה (באנגלית: Flag of California) המכונה גם דגל הדוב הוכר רשמית כדגל המדינה על ידי בית המחוקקים של המדינה בשנת 1911.

==היסטוריה==
דגל הדוב הונף לראשונה ב-18 ביוני 1846 בסונומה שבקליפורניה על ידי "מניפי דגל הדוב" בהנהגתו של ויליאם ב. אייד במטרה להביא לעצמאות מהשלטון המקסיקני. בעקבות מרד זה הכריזה קליפורניה על עצמאותה ונוסדה רפובליקת קליפורניה שאייד הפך לנשיאה. זמן קצר לאחר מכן, ב-9 ביולי 1846 הניף ג'ון דרייק סלואוט מצי ארצות הברית את דגל ארצות הברית (שבאותה עת היו בו 28 כוכבים) במונטריי שבקליפורניה והכריז על הטריטוריה כשטח ארצות הברית.

יומיים מאוחר יותר הגיע צי ארצות הברית לסונומה והניף את דגל ארצות הברית במקום דגל הדוב.

דגל הדוב המקורי נשמר בסן פרנסיסקו עד שנשרף בשריפה הגדולה בעקבות רעידת האדמה של 1906 שהחריבה את העיר.

==תיאור הדגל==
הדגל לבן עם פס אדום בחלקו התחתון, כוכב אדום בפינתו השמאלית העליונה של הדגל ודוב גריזלי קליפורניה (זן נכחד) הפונה שמאלה הולך על דשא במרכז הדגל.

בדגל המקורי היה הדוב קטן יותר ולא היה עשב תחת רגליו.

==פרשנות הדגל==
* הדוב מזכיר את דובי הגריזלי הנמצאים בצפון המדינה ומסמל את חוזקה של המדינה.
* Republic- אזכור הרפובליקה כשריד לעצמאותה הקצרה של קליפורניה.
* הכוכב האדום- סולידריות למדינת הכוכב היחיד Lone Star State הלא היא טקסס.

==הדגל באמנות==
בכיכר העיר סונומה שבקליפורניה ישנו פסל המתאר את הנפת הדגל בפעם הראשונה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.sfmuseum.org/hist6/toddflag.html תמונות של הדגל המקורי.]
* [http://www.vom.com/bearflag/REVOLT.HTM יצירת דגל הדוב.]
* 

קליפורניה
קליפורניה
קטגוריה:קליפורניה: סמלים
ח'וואלד

חַ'וואלִד או אלחַ'ואלִד (בערבית: الخوالد) הוא יישוב כפרי ערבי-בדואי בגליל התחתון, אשר קיבל הכרה בשנת 1993. עד להסדרת מעמדו של היישוב בתים בו נהרסו מספר פעמים, בעקבות צווי הריסה שהוציא מינהל מקרקעי ישראל.

משמעות השם היא ה"ח'אלדים", כלומר צאצאיו של המצביא ח'אלד בן אל-וליד מבני לווייתו של הנביא מוחמד.

היישוב נמצא בתוואי נחל ציפורי בסמוך ליישוב נופית. בכפר נולד וגדל איסמעיל חאלדי, השגריר הבדואי-ישראלי הראשון, שהיה גם שגריר ישראל באריתראה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://dugrinet.co.il/18019/story/2016/november/20 הרשויות באו לכפר ח'וואלד בגישה לא נכונה] - ראיון עם סמי חלדי פעיל בכפר, על תהליך ההכרה של המדינה ביישוב. באתר דוגרינט 
* 
* [http://www.zvulun.org.il/%D7%97%D7%95%D7%95%D7%90%D7%9C%D7%93 ח'וואלד] באתר המועצה האזורית זבולון
* [http://www.nofit.org.il/ViewPage.asp?pagesCatID=13861&siteName=nofit על חוואלד] באתר היישוב נופים

==הערות שוליים==

מסגד הכפר בבנייה

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1993
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
סמל הולנד

סמל הולנד מבוסס על סמלהּ של הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, שאומץ עם הקמתה ב-1815. בסמל מופיע אריה מוזהב שטפריו ולשונו אדומים ובידו חרב, על גבי מגן כחול עם משבצות מוזהבות. במגן תומכים שני אריות זקופים, ומעליו מופיע כתר הולנד. מתחת למגן מופיע המוטו ההולנדי, בצרפתית: "Je maintiendrai" (אני אתגבר). ברקע הסמל - גלימה מלכותית שצדה החיצוני ארגמן, צדה הפנימי פרוות סמור, וכתר נוסף בראשה.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הולנד: סמלים לאומיים
הולנד

הולנד
קטגוריה:אריות בתרבות
סמל איסלנד

סמל איסלנד (Skjaldamerkið, באיסלנדית) מתאר את ארבעת השומרים של איסלנד על פי מחזור העולם, עומדים על לוח בזלת עם דגל איסלנד במאונך, בחזית. השור הוא השומר של דרום מערב איסלנד, העיט הוא השומר של צפון מערב איסלנד, הדרקון הוא שומר צפון מזרח איסלנד וענק הסלעים שומר על דרום מזרח איסלנד. הם מתוארים בסמל לפי הסדר הזה.
הממשלה האיסלנדית היא היחידה שרשאית להשתמש בסמל הזה על גבי הדגל. הסמל מופיע על גבי המטבעות באיסלנד ועל המסמכים הרשמיים של המדינה.

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איסלנד: סמלים לאומיים
איסלנד

איסלנד
קטגוריה:שור בתרבות
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:דרקונים
סמל נורווגיה

סמל נורווגיה הוא אחד העתיקים באירופה, מקורו הוא על גלימת אנשי בית המלוכה. 
הסמל הוא מגן אדום שעליו אריה זהב זקוף, לראשו כתר ובידו גרזן שראשו כסף. מעל המגן, כתר מלכותי.

במהלך השנים עיצוב הסמל השתנה מעט, בהתאם לאופנת הסמלים באירופה. בשנת 1280, אריק מגנוסון הוסיף את הכתר לאריה, וכן את הגרזן. במהלך ימי הביניים ידית הגרזן התארכה רבות, עד שנראתה כמו חנית, אולם בשנת 1844 הושב הגרזן לסמל, במקומה של החנית. בשנת 1905 ממשלת נורווגיה שינתה שוב את הסמל - שינתה את צורת המגן למשולש, וקבעה כי האריה צריך להיות מעט יותר זקוף. הסמל הנוכחי אושר על ידי הוקון השביעי, מלך נורווגיה ב-20 במאי 1922. 

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נורווגיה: סמלים לאומיים
נורווגיה

נורווגיה
קטגוריה:אריות בתרבות
סמל קליפורניה

סמל מדינת קליפורניה (באנגלית: Seal of California) או החותם הגדול של מדינת קליפורניה (The Great Seal of the U.S. state of California) אומץ על ידי האספה החוקתית של המדינה בשנת 1849. הסמל עוצב מחדש בשנת 1937.

==תיאור הסמל==
בסמל מופיעה אלת החכמה מינרווה, דב גריזלי - שהוא החיה המסמלת את המדינה באופן רשמי, האוכל מאשכול ענבים המסמלים את תעשיית ייצור היין של המדינה, אלומת חיטה - המסמלת את ענף החקלאות המהווה מרכיב חשוב בכלכלת המדינה, וכן כורה המסמל את הבהלה לזהב ואת ענף המכרות, וספינה מייצגת את המסחר ואת הכלכלה של המדינה. בסמל מופיע מפרץ סן פרנסיסקו ונהר סקרמנטו, וכן מוטו המדינה: "יוריקה" - "מצאתי" (Eureka) - המתאר את גילוי הזהב במדינה.

סביב הסמל מצויים 31 כוכבים המסמלים את היותה של קליפורניה המדינה ה-31 המצטרפת לארצות הברית.

האלה מנרווה "נולדה" כאדם בוגר לאחר שקפצה מראשו של האל יופיטר ועל כן היא מסמלת את מדינת קליפורניה שהפכה למדינה מבלי להיות קודם טריטוריה.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20081012173803/http://www.learncalifornia.org/doc.asp?id=933 סמלי קליפורניה לאורך ההיסטוריה]

קטגוריה:קליפורניה: סמלים
קליפורניה
קטגוריה:דוביים בתרבות
קמניץ

קמניץ (בגרמנית: Chemnitz ) היא עיר במדינת סקסוניה שבגרמניה. אוכלוסיית העיר מונה 241,210 תושבים נכון לשנת 2012, ושטח השיפוט שלה הוא 220 קמ"ר.

קמניץ היא העיר השלישית בגודלה בסקסוניה. היא קרויה על שם נהר קמניץ הקטן, העובר בשטחה. בגרמניה המזרחית שונה שם העיר לקרל-מרקס-שטאט (Karl-Marx-Stadt), ולאחר נפילת חומת ברלין ב-1989 שונה בחזרה לשם הישן.

בעיר שוכנת אוניברסיטה לטכנולוגיה, עם כ-10,000 סטודנטים ומהווה מרכז מדעי חשוב.

==היסטוריה==
העיר הוקמה על ידי מתיישבים משבטים סלאבים בסוף המאה ה-10, ומוזכרת לראשונה במסמכים בשנת 1143, כמקום מושבו של מנזר. בשנת 1170 העניק פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לעיר מעמד של עיר קיסרית חופשית (ככזו, זכתה העיר לחסות הקיסר). בימי הביניים הפכה העיר למרכז טקסטיל, כשיותר משליש מתושבי העיר עסקו בענף זה. במהלך המאה ה-19 הפכה העיר למרכז תעשייתי גדול (היא כונתה בשל כך "מנצ'סטר של סקסוניה"), ובשנת 1913 עמדה אוכלוסייתה על 320,000 תושבים – שיא שאליו לא שבה עוד – מבין הערים הבודדות שמספרם לא גדל מתקופה זו.

במהלך מלחמת העולם השנייה, עקב הריכוז הגבוה של מפעלים חיוניים לכוחות הצבא הגרמניים, הופצצה העיר באופן נרחב. בסיום המלחמה מרבית העיר הפכה לחורבות. גרמניה המזרחית ששלטה על האזור, שיקמה את העיר ובנתה בה דיור מוזל. חלק ממוקדי התיירות שוקמו אף הם, בעיקר לאחר איחוד הגרמניות.

העיר, נכון ל-2006, מחזיקה במספר הלידות הנמוך לנפש בעולם. בחודש אוגוסט 2018, בעקבות חשד לרצח של אזרח גרמני בידי מבקשי מקלט מסוריה ומעיראק, התקיימה בעיר ההפגנה הלאומנית הגדולה ביותר מאז מלחמת העולם השנייה, ובה השתתפו כ-8,000 בני אדם.

בעיר מתקיים מדי שנה מאז שנת 1996 פסטיבל סרטים בינלאומי לילדים ונוער בשם "CHLINGEL International Film Festival"

== יהדות קמניץ ==

בעיר קמניץ התקיימה קהילה יהודית מפוארת. בבעלותה היה בית הכנסת, שהיה אחד הבניינים המפוארים בעיר. בית הכנסת חרב ב-9 בנובמבר 1938, בליל הבדולח. הרב פוקס, רב הקהילה, ניסה להציל את ספרי הקודש מבית הכנסת הבוער אך סבל ממכות קשות מידי הפורעים. עקב גודלו ופארו של בית הכנסת התקשו הנאצים להחריבו וקבוצת אנשי אס אה פינו את הריסותיו במשאיות. בתקופה לפני כן, גורשו מבתי הספר הציבוריים כל הילדים היהודים, והוקם להם בית ספר יהודי ששרת אותם עד שנשלח המורה שניהל אותו למחנות הריכוז. לאחר השואה נותרו בקמניץ יהודים מעטים, כשרובם עזבו את העיר ועברו לברלין או לערים אחרות.

זהו מקום הולדתה של סוניה אולשנצקי, שהייתה לוחמת ב"רזיסטאנס". אולשנצקי פעלה כבלדרית ברשת "רובין", אחת מעשרות רשתות שהפעילו האנגלים בצרפת של וישי, במסגרת מינהלת המבצעים המיוחדים הבריטית במלחמת העולם השנייה. היא נתפסה על ידי הגסטפו, והוצאה להורג במחנה הריכוז נצוויילר-סטרוטהוף.

ב-2009 מנתה הקהילה היהודית בקמניץ כ-700–800 אנשים (רובם מהגרים מאוקראינה ומרוסיה). לקהילה ישנו מבנה (2001), ובו מתקיימות פעילויות רבות למגוון הגילאים.

== ערים תאומות ==
נכון ל-2022, לקמניץ 12 ערים תאומות:

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [https://www.jg-chemnitz.de/ אתר הקהילה היהודית בקמניץ]
* [https://web.archive.org/web/20110723045123/http://www.jews-in-chemnitz.org/ דף לזכר יהדות קמניץ]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר - כל הערכים
קטגוריה:סקסוניה: ערים
קובוס שחור-רגל

קובוס שחור-רגל (שם מדעי: Kobus kob; מוכר גם בכינוי האפריקני קוב) הוא מין אנטילופה המצויה בסוואנות של אפריקה לאורך מרכז אפריקה מסנגל ועד מערב קניה. באזורים הדרומיים יותר של אפריקה קיים מין דומה - קובוס המשקפיים.

== מאפיינים ==
גובהו של הקובוס שחור-הרגל עד כתפו הוא 70 עד 100 ס"מ, אורך גופו 1.25 עד 1.8 מטר ומשקלו 80-100 ק"ג. צבע גבו הוא כתום-אדום, שמתבהר ללבן בחלקיו התחתונים וברגליים, ישנן טבעות לבנות סביב עיניו ופסים שחורים ברגליו. לקובוס זנב קטן באורך של 20–40 ס"מ. לזכרים קרניים באורך כ-50 ס"מ.

הקובוס שחור-הרגל הוא פעיל יום, אך בשעות החמות ביותר של היום הוא לא פעיל. הוא חי בקבוצות של נקבות וגורים או זכרים בלבד. קבוצות אלו מונות בין 5 ל-40 פרטים, אולם באזורים מסוימים ידועות אף קבוצות של למעלה מאלף פרטים. מערכת הרבייה של הקובוסים היא מסוג רביית לק: הזכרים מתקבצים בשטח גדול, קבוע, בו הם נאבקים על שליטה באזור הליבה, כלומר, במרכז. הנקבות שנכנסות לזירת הלק מעדיפות להזדווג עם הזכרים החזקים, שהשתלטו על המרכז.

משכו של ההיריון 7.5 עד 9 חודשים ובסופו נולד בדרך כלל גור אחד. הגור יונק מאמו עד הגיעו לגיל 6–7 חודשים, ואז הוא נגמל מיניקה. הנקבות מגיעות ל[בגרות מינית בגיל 13 חודש ואילו הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 18 חודש. אורך חיי הקובוס הזה כ-17 שנה.

==תת-מינים==
*K. k. kob - נפוץ במערב אפריקה מסנגל ועד קמרון, צ'אד והרפובליקה המרכז אפריקאית.
*K. k. leucotis - נפוץ בסודאן ובצפון מערב אוגנדה.
*K. k. thomasi - נפוץ בצפון קונגו ובדרום מערב אוגנדה.

== גלריה ==
<gallery>
Male Ugandan kob - Queen Elizabeth National Park, Uganda.jpg|קובוס שחור-רגל באוגנדה
Female and male Ugandan kobs - Queen Elizabeth National Park, Uganda.jpg
Uganda Natural World (21868595574).jpg
Uganda-Kob (4x3).jpg
Ugandan kobs (Kobus kob thomasi) female and calf.jpg|נקבה עם עופר
Ugandan kobs (Kobus kob thomasi) males fighting composite.jpg|זכרים לוחמים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/11036/all קובוס שחור-רגל באתר IUCN] 
* [http://www.ultimateungulate.com/Artiodactyla/Kobus_kob.html Kob] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1777
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן כריסטיאן ארקסלבן
קטגוריה:צבאי סוף
קטגוריה:ניגריה: יונקים
קטגוריה:אוגנדה: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
אאורקה

אאורקה – מקור המילה באגדה מפורסמת שמופיעה בכרך התשיעי של הספר "[[על אודות האדריכלות" מאת ויטרוביוס, ומסופר בה על הדרך בה הצליח ארכימדס לגלות האם הכתר של המלך היירון השני עשוי מזהב טהור.]]
אֵאוּרֵקָה (ביוונית: – "מצאתי"; מבוטא הֵאוּרֵקָה ביוונית עתיקה ואֶבְרִיקָה ביוונית מודרנית) היא אמרתו המפורסמת של ארכימדס, המיוחסת לו לאחר גילוי חוק הציפה שעל שמו. הביטוי משמש בהשאלה לציון גילוי חשוב או תובנה חשובה ומפתיעה. 

מקור המילה באגדה מפורסמת שמופיעה בכרך התשיעי של הספר "על אודות האדריכלות" מאת ויטרוביוס, ובה מסופר על הדרך שבה הצליח ארכימדס לגלות האם הכתר של המלך היירון השני עשוי מזהב טהור. כדי למצוא את הרכב כתר המלך היה צריך להשוות את נפחו לנפח של כתר זהב באותו משקל, אולם אז לא ידעו איך למדוד את נפח הכתר. בעת שארכימדס רחץ בבית מרחץ ציבורי הוא הבין שגופו השקוע באמבט דוחה כמות מים השווה לנפח גופו. בדרך זו הוא למד כיצד למדוד נפח של גוף כלשהו. מרוב התלהבות יצא בריצה לרחוב כשהוא עירום וצועק "אאורקה!" (מצאתי). הסיפור ככל הנראה לא מדויק משום שהבדלי הנפח בין כתר זהב לכתר מזויף באותו משקל, שלצורך הדוגמה חציו זהב וחציו כסף, יגרמו לעליית פני המים בהפרש קטן מדי מכדי שיבחינו בו במכשירי המדידה של אותם ימים.

הביטוי משמש כמוטו של מדינת קליפורניה שבארצות הברית, וזאת כדי לסמל את הבהלה לזהב של שנת 1848.

==ראו גם==
*חוויית "אהא!"
*חוק ארכימדס

==לקריאה נוספת==
* סיפור המעשה בתרגום לעברית בתוך: ויטרוביוס, על אודות האדריכלות בעשרה ספרים. תרגם לעברית והוסיף מבוא, הערות, איורים ומפתחות רוני רייך. תל אביב, הוצאת דביר, תשנ"ז/1997. עמ' 193–194.

==קישורים חיצוניים==

*[http://math.nyu.edu/~crorres/Archimedes/Crown/Vitruvius.html הסיפור המקורי בספרו של ויטרוביוס]
*[http://www.mada.org.il/kids/archimedes.html ארכימדס במוזיאון המדע בירושלים]
*[https://web.archive.org/web/20060428171419/http://www.shu.edu/projects/reals/history/archimed.html סיפור התגלית של ארכימדס] (הערה: יש לשים לב כי ההגדרה של חוק ארכימדס שמופיעה באתר לא נכונה)
* 

קטגוריה:היסטוריה של הפיזיקה
קטגוריה:ארכימדס
קטגוריה:ביטויים ביוונית
סידני שלדון

סידני שלדון (באנגלית: Sidney Sheldon; 11 בפברואר 1917 – 30 בינואר 2007) היה סופר ותסריטאי אמריקאי.
== חייו ==
שלדון נולד בשיקגו להורים יהודים. הקריירה שלו החלה בשנת 1937 בהוליווד בתור עורך וכותב תסריטים בכמה סרטים.
בזמן מלחמת העולם השנייה שירת בצבא, לאחר המלחמה החל לכתוב מחזות זמר לתיאטרון ברודוויי וכמו כן כתב תסריטים לאולפני MGM ול-אולפני סרטי פרמאונט.

במשך השנים כתב שלדון לטלוויזיה, לקולנוע ולתיאטרון. ב-1947 זכה בפרס אוסקר עבור 
"The Bachelor and the Bobby-Soxer" ("הרווק ובת הטיפש עשרה"), ובפרס "טוני" עבור המחזמר Redhead. היה מועמד לפרס אמי על סדרת הטלוויזיה "אני חולם על ג'יני". ב-1948 השתתף בכתיבת התסריט של "מצעד הפסחא.

בשנת 1969 כתב שלדון את הרומן הראשון שלו שזיכה אותו בפרס אדגר. ספרו "מעבר לחצות" (1973) זכה לעמוד חודשים אחדים בראש טבלת רבי המכר של עיתון הניו יורק טיימס. וכמו כן עובד לסרט קולנוע בכיכובה של סוזן סרנדון.

==מספריו==
*פנים ללא מסיכה (1970) - זכה בפרס הספרותי על שם אדגר אלן פו והוסרט לקולנוע.
*מעבר לחצות (1973) - הספר הוסרט לקולנוע.
*זר במראה (1976) - הספר הוסרט לקולנוע.
*קשר דם (1977) - הספר הוסרט לקולנוע.
*זעם המלאכים (1980) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*שושלת החטאים (1982) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*הימור כפול (1985) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*סערת האלים (1987) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*במערבולת הזמן (1988) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*זיכרון חצות (1990) - המשך של "מעבר לחצות"; הספר הוסרט למיני סדרה.
*מזימת יום הדין (1991)
*מרוץ לצמרת (1992)
*דבר אינו לנצח (1994) - הספר הוסרט למיני סדרה.
*כבוד משפחתי (1995)
*שיקוי העוצמה (1997)
*ספרי מה חלמת (1998)
*הנרדפת (2001) - המשך של "שיקוי העוצמה".
*מי מפחד מהחושך (2004)

==אוטוביוגרפיה==
*הצד האחר שלי (2005)

==קישורים חיצוניים==

* אלי אשד, [http://www.notes.co.il/eshed/28384.asp פרידה מסידני שלדון]
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
קתי גריפין

גריפין, 2011
קתלין מארי "קתי" גריפין (באנגלית: Kathleen Mary "Kathy" Griffin; נולדה ב-4 בנובמבר 1960) היא קומיקאית ושחקנית אמריקאית.

==קורות חיים==
גריפין נולדה באוק פארק, אילינוי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא אירי. לאחר שסיימה את לימודיה עברה ללוס אנג'לס, שם התחילה בקריירת מופעי סטנד-אפ ואף החלה להופיע בתפקידים קטנים בסרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה, ביניהן "הנסיך המדליק מבל אייר", "סיינפלד", "של מי השורה הזאת בכלל?" ו"המופע של דרו קארי". לבסוף זכתה בתפקיד קבוע בסדרה הקומית "סוף סוף סוזן".

תוכנית המציאות בכיכובה, "שחקנית סוג ז'", זכתה בפרס אמי ב-2007 וב-2008.

גריפין היא גם מדבבת עבור סדרות אנימציה.

ב-2010 הוציאה אוטוביוגרפיה בשם "Official Book Club Selection".

בשנת 2015, בעקבות מותה של ג'ואן ריברס שנה לפני כן, הצטרפה לתוכנית האופנה השבועית של , "משטרת האופנה", בה היא מעבירה ביקורות אופנה ועל אירועים מרכזיים בשטיח האדום. גריפין עזבה את התכנית בתום העונה.

במאי 2017 עוררה גריפין סערה מעוררת מחלוקת בהקשר לנשיא דונלד טראמפ, בו הצטלמה עם בובה בדמות ראשו הכרות. הדבר עורר סערה רחבה בארצות הברית ובכלי התקשורת, אף על פי התנצלותה מצדה של גריפין מספר פעמים. בעקבות השערורייה, הודיעה רשת CNN כי פיטרה את גריפין מתפקידה כמנחת טקס השנה החדשה של הרשת.

ב-2 באוגוסט 2021 עברה גריפין ניתוח, לאחר שאובחנה כחולה בסרטן הריאה. על פי הודעתה המוקדמת של גריפין, בניתוח הוסרה מחצית ריאתה השמאלית.

בשנת 2022 הצטרפה לעונה החמישית של סדרת הקומדיה "משלחת חיפוש" בדמותה של ליקריץ.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:קומיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:מדבבות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע
קטגוריה:בוגרי מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: הפקת תוכנית מציאות
קטגוריה:כותבות אוטוביוגרפיה אמריקאיות
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה אמריקאים
קטגוריה:אתאיסטיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילות פוליטיות אמריקאיות
קטגוריה:סטנדאפיסטיות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:מנחות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות
קטגוריה:זוכות פרס גרייסי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
נעלי אולסטאר

נעלי אולסטאר בצבע שחור
צ'אק טיילור אול-סטאר (באנגלית: Chuck Taylor All-Stars), או קונברס אול סטאר (Converse All Stars), הן נעלי בד המיוצרות בחברת קונברס האמריקאית.
הנעליים יוצרו לראשונה ב-1917 כנעלי כדורסל, ושמן הראשון היה "אול סטאר".

נעלי אולסטאר לא היו פופולריות עד תחילת שנות העשרים. בשנת 1921 שחקן הכדורסל צ'ארלס ("צ'אק") טיילור "אימץ" אותן כנעליו האהובות ביותר. הוא התרשם מאוד מעיצוב הנעליים, והפך למקדם מכירות של המוצר. לאחר מספר שינויים קלים בעיצוב הנעליים הוטבעה עליהן חתימתו של צ'אק טיילור, ושמן שונה לשם הנוכחי – צ'אק טיילור אולסטאר.

עד שנת 1966 יוצרו ונמכרו נעלי אולסטאר רק בצבעי שחור-לבן. באמצע אותה שנה החלה חברת קונברס לשווק את הנעליים בשלל צבעים, בגזרות גבוהות ונמוכות, ולאחר מכן גם בגזרה גבוהה עד הברך. נוסף על כך חל גיוון גם בחומרים שמהם עשויה הנעל.

בשנות ה-70 המאוחרות התחבבו הנעליים במיוחד על קהילת הפאנק, והיא הפכה אותן לטרנד אופנתי.

בשנת 2003 קנתה חברת נייקי את חברת קונברס בסכום של 305 מיליון דולר.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://converse.com אתר האינטרנט של חברת קונברס] 

קטגוריה:מותגי הנעלה
קטגוריה:כדורסל
סמל אוגנדה

סמל אוגנדה מורכב ממגן ושתי חניתות על רקע של שדה ירוק. 

המגן והחניתות מייצגים את רצון תושבי אוגנדה להגן על ארצם. על המגן יש 3 איורים - גלי מים, המייצגים את אגם ויקטוריה; שמש, המייצגת ימים רבים של שמש יוקדת הפוקדת את אוגנדה, ותוף מסורתי, המייצג ריקודים ושמחות. 

מימין למגן מופיע עגור כתר לבן-לחיים, הציפור הלאומית של אוגנדה. משמאל מופיע קובוס שחור-רגל סוג של אנטילופה, המייצג חיי פרא ושפע. השדה מייצג את הקרקע הפורייה של אוגנדה. במרכז השדה עובר הנילוס, ולגדותיו - שיחי כותנה וקפה. בתחתית מופיעה הסיסמה "For God and My Country" (באנגלית - לאלוהים ולארצי).

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אוגנדה: סמלים לאומיים
אוגנדה

אוגנדה
קטגוריה:מעלי גירה בתרבות
קטגוריה:עגוראים בתרבות
סמל אזרבייג'ן

סמל אזרבייג'ן משלב אלמנטים עתיקים ומודרניים. מוקד הסמל הוא סימן הלהבה האדומה במרכז. הלהבה מזוהה עם האומה האזרית עוד מימי קדם, והיא מקור השם "אזרבייג'ן". צבעי הכחול והירוק לקוחים מהדגל הלאומי. הכוכב בן שמונה הפינות מייצג את שמונת הזרמים המרכיבים את האומות הטורקיות, מקור הלאום האזרי. בין כל שתי פינות נמצא כוכב מתומן אחר. אלומת החיטה בתחתית מייצגת את הענף החקלאי המרכזי באזרבייג'ן. הצמח השני המופיע בתחתית הסמל הוא האלון, הגדל אף הוא בשפע באזרבייג'ן.

==ראו גם==
*דגל אזרבייג'ן
*המנון אזרבייג'ן

==קישורים חיצוניים==

אזרבייג'ן
קטגוריה:אזרבייג'ן: סמלים לאומיים
אזרבייג'ן
אזרבייג'ן
לודוויג במברגר

לודוויג במברגר (בגרמנית: Ludwig Bamberger; 22 ביולי 1823, מיינץ – 14 במרץ 1899, ברלין) היה בנקאי, כלכלן ופוליטיקאי יהודי-גרמני.

== קורות חיים == 
במברגר נולד בעיר מיינץ להורים יהודים. הוא למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטת גטינגן ולקח חלק פעיל במהפכה הרפובליקנית בגרמניה (1848). במברגר היה אחד מראשי המהפכנים בעירו וערך עיתון רפובליקני, שבו פרסם מאמרי תמיכה בדמוקרטיה. ב-1849 היה מעורב במרד במדינת באדן. לאחר כישלון המרד נדונו מארגניו למוות, אולם במברגר נמלט לשווייץ.

במשך כעשור וחצי חי בגולה, קודם בלונדון ובהולנד ומ-1852 ואילך בפריז, שם עבד כבנקאי, רכש ידע נרחב בכלכלה ואף עסק מעט בפוליטיקה. 

ב-1866 קיבלו מהפכני 1849 חנינה כללית, שאפשרה לבמברגר לשוב לגרמניה. הוא עשה כן ב-1867 ואף נבחר לחבר הרייכסטאג ארבע שנים לאחר מכן. ב-1869 הצטרף למפלגה הליברלית הלאומית של גרמניה. ב-1870 היה שותף להקמת הבנק דויטשה בנק, שיועד להתמחות בסחר בינלאומי, יחד עם אדלברט דלברוק ובנקאים נוספים. 

למשך תקופה קצרה שימש כיועצו של אוטו פון ביסמרק, בעיקר בנוגע להקמת הבנק המרכזי של הקיסרות הגרמנית החדשה. הוא היה מעורב בחקיקה כלכלית מקיפה והיה ידוע כליברל התומך בסחר חופשי ומתנגד בתקיפות לסוציאליזם. כמו כן היה לו חלק בדבקותה של המדינה בבסיס הזהב, והתנגד תקיפות לשימוש בבסיס דו מתכתי. 

כששינה ביסמרק את טעמו ופנה בעצמו לרפורמות חברתיות, קולוניאליזם ולהחלת מכסי מגן, היה במברגר בין המתנגדים למדיניותו. במשך שלוש שנים שימש כיועצו של הקיסר (לימים) פרידריך השלישי. ב-1892 פרש מהחיים הפוליטיים וב-1899 נפטר בברלין.

== במברגר והיהדות ==
במברגר, שכונה "היהודי האדום", היה בן למשפחה יהודית מתבוללת. ב-1880 פרסם מאמר בשם "יהדות וגרמניות" (Deutschtum und Judentum), בו השיב על המאמרים האנטישמיים שפרסם היינריך טרייצ'קה, בהם טען כי היהודים לא השתלבו בחברה הגרמנית, ולכן עליהם לעזוב את גרמניה.

== מאמריו ==
מלבד המאמרים בנוגע ליהדות, פרסם גם מאמרים בנושאים מדיניים וכלכליים. עיקר מאמריו המדיניים העבירו ביקורת על השלטונות בגרמניה (בעיקר על משטר ביסמרק שלאחר השינוי). מאמריו הכלכליים עסקו בעיקר בכלכלה מדינית כללית ובסוגיות מטבע. כל מאמריו אוגדו לחמישה ספרים בשנים 1894–1898.

== לקריאה נוספת ==
* עמוס אילון - רקוויאם גרמני - יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743-1933 (תרגם מאנגלית: דני אורבך), הוצאת דביר, 2004.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:בנקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:כלכלנים יהודים גרמנים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הגרמני
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:אביב העמים: אישים
קטגוריה:מהפכנים גרמנים
קטגוריה:מהפכנים יהודים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1823
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1899
בית הקברות כנרת

מראה הכנרת מבית הקברות (ינואר 2013)
בית הקברות כנרת הוא בית קברות השוכן לחוף הכנרת, בקרבת המושבה כנרת וקבוצת כנרת.

==תולדותיו==
הקבר הראשון בבית הקברות נכרה בשנת 1911 מספר חודשים לאחר השביתה הגדולה. זה היה קברו של מנחם מנדל שמואלביץ (ממש"י) שהיה אחד האריסים בבית המוטור. הוא נפטר או נרצח בעת שיצא להביא לחם ממושבת כנרת. ההחלטה הייתה לקבור אותו ליד ים כנרת.

בית הקברות שימש את תושבי המושבה כנרת, ובמשך הזמן גם את קבוצת כנרת, אנשי ההסתדרות ואנשי תנועת העבודה.

בבית הקברות קבורים אישים מפורסמים בני העלייה הראשונה והשנייה, ובהם רחל המשוררת, ברל כצנלסון, שאול אביגור, אברהם הרצפלד ואחרים. כמו כן קבורים בו גם המשוררת אלישבע ביחובסקי, וכן מנהיגים ציונים סוציאליסטים שנפטרו ונקברו בגולה, ועצמותיהם הועלו ארצה לאחר הקמת המדינה, כמו משה הס, דב בר בורוכוב ונחמן סירקין. בבית הקברות פינה מיוחדת לשמואל יבנאלי, שליח הקונגרס הציוני שעסק בהעלאת תימני כנרת ארצה בשנת 1909. כמו כן, ישנן בבית הקברות מצבות של אנשי השומר הקבורים בכפר גלעדי, וכן קברו של שמואל סטולר, מראשוני קבוצת כנרת וחתן פרס ישראל לחקלאות.

בבית הקברות חלקה מיוחדת שהוקצתה לתימני כנרת. עם פרסום ספרו של פרופסור יהודה ניני "ההיית או חלמתי חלום, תימני כנרת – פרשת התיישבותם ועקירתם", נחשף סירובם של תושבי הקבוצה והמושבה לקבור את מתי תימני כנרת בבית הקברות עצמו, ורק לאחר זמן מה הוקצתה להם חלקה נפרדת בבית הקברות.

חלקה נוספת מיוחדת לגולי תל אביב אשר הגיעו לכנרת לאחר שגורשו בשנת 1917 מתל אביב. 52 נפש הגיעו לחצר כנרת וחיו שם בתנאים קשים. 10 נפטרו ונקברו תחת גל אבנים ללא ציון. בשנות החמישים הציבו חברי כנרת על כל אחד מהקברים מצבה ובה נכתב "אלמוני מגולי יהודה". שמות הגולים שנפטרו, אשר התגלו בארכיון הציוני ב-1991, מונצחים במצבת זיכרון שהוקמה בלב בית הקברות, סמוך לחלקה זו.<ref></ref>

המשוררת והפזמונאית נעמי שמר, בת כנרת, קבורה אף היא בבית הקברות. במרחק מה ממנה קבור הסופר והמחזאי אהרן מגד.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:מצבת קברו של מנחם שמואלי (ממשי) .jpg|קברו של מנחם שמואלי (ממשי), הקבר הראשון בכנרת
קובץ:Ber Borohov.jpg|קבר דב בר בורוכוב
קובץ:קברי נעמי שמר והוריה בבית הקברות כנרת.jpg|קברי נעמי שמר והוריה
קובץ:PikiWiki Israel 20581 Kinneret Cemetery.JPG|קברי ברל כצנלסון ושתי אהבותיו, שרה שמוקלר ולאה מירון
קובץ:Moshe Hes.JPG|קבר משה הס
קובץ:קבר רחל המשוררת בבית הקברות כנרת.jpg|רחל המשוררת
קובץ:קבר המשוררת אלישבע בבית הקברות כנרת.jpg|המשוררת אלישבע (ביחובסקי)
קובץ:Tel Aviv Refugees Kinneret.JPG|מצבת גולי תל אביב
קובץ:קברה של נעמי פולני.jpg|קברה (ללא מצבה) של נעמי פולני
</gallery>

==ראו גם==
*קבר יוסף זלצמן - הקבר הראשון של בן קבוצת כנרת

==לקריאה נוספת==
* מוקי צור, לחופי ירדן וכנרת: בעקבות שירי רחל לחופי ירדן וכנרת: בית הקברות של כנרת, ירושלים: הוצאת אריאל, תשנ"ט 1998.

==קישורים חיצוניים==

* , 
* - 97 שנה אחרי שהוקם, בית העלמין ההיסטורי בכנרת עלול להיסגר בשל חוסר תקציב
* 
* [https://www.mabat-al.com/2012/01/06/%d7%91%d7%a2%d7%a7%d7%91%d7%95%d7%aa-%d7%91%d7%a0%d7%99-%d7%90%d7%93%d7%9d-%d7%9e%d7%a9%d7%95%d7%a0%d7%99%d7%9d/ בעקבות בני אדם משונים] (סיור בבית העלמין של כנרת), בבלוג "מבט-על"
* 

==הערות שוליים==

*
כנרת
קטגוריה:הכנרת
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:עמק הירדן
קטגוריה:קבוצת כנרת
צבע מים

צבעי מים

צבע מים (בלועזית: אַקוָורֶל) הוא צבע לציור המורכב מפיגמנטי צביעה, מים וגומי ערבי לעיבוי וייבוש.

==אופן הציור בצבעי מים==
ציור בצבעי מים

צבעי מים ניתנים לשימוש על מצעי ציור רבים, ביניהם קרטון, בד, קיר ועוד, אך לרוב מצוירים על גבי נייר עבה ומותאם במיוחד לספיגה, הקרוי . צבעי מים מגיעים לצרכן בשני אופנים: צלוחיות ושפופרות. הצלוחיות מכילות תיבה קטנה של צבע מים מיובש, שניתן להמיסו במגע עם מים, והשפופרות מכילות צבע מים לח, שניתן לדללו במים או למרחו ישירות.

צבעי מים מתייבשים במהירות על הדף לשכבה שקופה למחצה (בהתאם למידת הדילול של הצבע בעת המריחה) וניתן לעבוד עליהם בשכבות, כמו גם להרטיב את הדף על מנת ליצור מחיקה של שכבה או פיזור שונה לשכבת צבע.

שימוש בצבעי מים מאפשר רמות שקיפות שונות, החל מצבעים כמעט שקופים ועד אטימות מוחלטת. פעמים רבות נדרשת עבודה במספר שכבות על מנת להגיע למורכבות של צבע וטקסטורה. לפיכך, נדרשת מיומנות בעבודה עמם. הצבעים מתאימים לעבודות אמנות מופשטת באותה מידה שהם יכולים לשמש לעבודות היפר ריאליסטיות ומדויקות.

==טכניקות ציור שונות==

בטכניקת הציור בצבעי מים, מתחיל הצייר לרשום בעזרת צבע בהיר ומדולל במים ובהדרגה הוא מוסיף שכבות כהות ומדוללות פחות. זאת מכיוון שטיבם החצי-שקוף של צבעי המים אינו מאפשר בנוחות להבהיר את הגוון, ושכבה נוספת תכהה תמיד את זו שמתחתיה. בנוסף, הנייר וצבעו מהווים אלמנט מכריע בציור, כיוון שהוא משתקף דרך שכבות הצבע. בציורים רבים מהווה הנייר הבהיר תחליף לפיגמנט הלבן שאינו נמצא בדרך כלל בשימוש בעת ציור בצבעי מים. הציור נעשה בעזרת מכחולים בעלי סיבים רכים מאוד הקרויים מכחולי צובל, או מכחולים מסיבים סינתטיים אחרים. קיימים גם צבעי מים אטומים, הקרויים גואש, שטכניקת השימוש בהם דומה לציור בצבעי שמן או אקריליק.

==ציור בחיק הטבע==
ציור של חיק הטבע בצבעי מים ו[[עיפרון על נייר]]

צבעי מים נחשבים למדיום פופולרי לציור בחיק הטבע, היות שהם דורשים מעט הכנות מוקדמות, יחסית לשיטות ציור כגון צבעי שמן. בהתאם, כמעט לכל מותג של צבעי מים יש גרסה ניידת, שהיא קופסה ובה סדרת צלוחיות ומגש ערבוב, או סדרת שפופרות קטנות. ניתן לפיכך לצייר בנוחות בצבעי מים בנסיעות ארוכות, כמו גם בחנייה ארעית בחיק הטבע. כצבעים מהירי ייבוש, קל לעבוד בשכבות מהירות ואקספרסיביות וללכוד על הדף מצבים משתנים כגון חיות בר ומזג אוויר. רבים מבני האצולה האנגלים ציירו בצבעים אלה באופן זה.

==שימור ציורים בצבעי מים==

אחת הבעיות העיקריות עם צבעי מים היא המסיסות במים. גם כשהצבע יבש, מגע עם מים ימוסס אותו מחדש, וכך רסס אקראי עלול להרוס לחלוטין ציור בצבעי מים. מגע עם אוויר לח יכול אף הוא לשנות את הגוונים על הדף. על מנת לשמור על ציור בצבעי מים לאורך זמן, יש להשתמש בנייר בעל יכולת שימור, ולמסגר את הציור הגמור תחת זכוכית אטומה.

==ראו גם==
* עיפרון מסיס במים
* ירושלים, שער החבשים
* חיפה, הטכניון
* לוח צבעים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
קטגוריה:טכניקות ציור
*
קנה שורש

קנה-שורש של נענע, ובמרכזו הסתעפות כלפי האדמה שתיהפך בסופו של תהליך לשורש של צמח נפרד. הנענע הוא דוגמה לצמח בעל קני-שורש עיליים.
שורש הזנגביל הוא קנה שורש
קנה שורש הוא סוג של גבעול שמסוגל להצמיח הן שורשים והן גבעולים, מתוך ניצניו. לרוב קנה השורש הוא תת-קרקעי, אך יש צמחים בעלי קנה שורש שגדל מעל פני האדמה, כמו מינים מסוימים של אירוס. אם חלק מקנה השורש נשבר, הוא יכול לבדו להצמיח צמח חדש, ולכן הוא משמש לרבייה וגטטיבית.

עם הצמחים בעלי קנה השורש נמנים: אספרגוס, חיננית, שן-ארי, אירוס, יבלית, זנגביל (ג'ינג'ר), גלנגל, נענע וסוגים שונים של דשאים.

בלעז קנה השורש נקרא "ריזום", מילה שמקורה ביוונית עתיקה, rhizoma, ופירושה מסה של שורשים.

בפילוסופיה יש קונספט בשם ריזום, שפותח על ידי ז'יל דלז ופליקס גואטרי בהשפעת המושג הבוטני. משמעות המונח היא התרחשותם של מספר דברים שונים בו זמנית המשפיעים אחד על השני. דוגמה טובה לכך נמצאת בסרט "ספרות זולה" שבו התרחשו מספר עלילות שאינן קשורות אחת לשנייה במקביל אך הייתה להן השפעה גדולה זו על זו.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www2.fiu.edu/~chusb001/GiantEquisetum/Ecophysiology.html#RhizArch Rhizome architecture in relation to ecology]
* 

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
צו מילאנו

צו המדליוני או האדיקט של מילאנו (בלטינית: Edictum Mediolanensium), המכונה "צו הסובלנות של גלריוס וקונסטנטינוס", הוא כתב הכרזת סובלנות דתית שפורסם באימפריה הרומית בשנת 313 תחת שמם של הקיסר המערבי קונסטנטינוס והקיסר המזרחי ליקיניוס, בעת שהותם במילאנו.
לוח הנצחה לצו מילאנו, הקבוע בכנסיית סן ג'ורג'ו אל פלאצו במילאנו
הצו, קובע כי הדת הנוצרית הפכה מדת אסורה (Religio Illicita) לדת מותרת (Religio licita) באימפריה, וכי יש לאפשר לנוצרים, ולבני כל הדתות אחרות, חופש לקיים את דתם בגלוי, מבלי שהדבר יוביל להתנכלות מצד מוסדותיה הרשמיים של האימפריה, ובכך אסר על רדיפות על רקע דת.

בנוסף לכך קבע הצו המופנה אל האפיפיור מילטיאדס כי יוחזרו לכנסייה הנוצרית כל רכוש או מקום התכנסות אשר הוחרם ממנה על ידי האימפריה.

צו דומה, צו הסובלנות של גלריוס, שיצא שנתיים קודם לכן על ידי קיסר המזרח גלריוס, הבטיח גם כן הגנה מפני רדיפות לנוצרים, אם כי הוא היה פחות מובהק ברוח הסובלנות הדתית שבו, והתייחס לדת הנוצרית כאל איוולת שניתן למחול עליה, ולא כאל דת שוות־מעמד.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.fordham.edu/halsall/source/edict-milan.html הטקסט המלא לצו מילאנו וצו גלריוס, בתרגום לאנגלית]
*[https://web.archive.org/web/20110716072059/http://web.upmf-grenoble.fr/Haiti/Cours/Ak/Constitutiones/ed_tolerat1.htm הנוסח המקורי בלטינית]
* 

קטגוריה:האימפריה הרומית
קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:313
קטגוריה:מילאנו
קטגוריה:רומא העתיקה: היסטוריה
סווינגל סינגרס

סווינגל סינגרס (אנגלית: Swingle Singers) הוא הרכב המתמחה במוזיקת א-קפלה (שירה ללא ליווי כלי נגינה), שהוקם בשנת 1963 בפריז, בידי וורד סווינגל האמריקאי. כעבור עשר שנים סווינגל נסע ללונדון לאחר שהתפרק ההרכב הצרפתי, והקים בה הרכב בריטי בעל אותו שם. הגם שמאז עברו כמה דורות של זמרים, ההרכב פעיל עד עצם היום הזה.

הסווינגל סינגרס קנו לעצמם שם של וירטואוזים של הקול האנושי. הרפרטואר של ההרכב, הנע מעיבודי א-קפלה למוזיקה קלאסית ועד ביצועים קוליים לסטנדרטים של ג'אז. למעשה, חלק ניכר מתהילתם בא להם דווקא מהחיבור בין השניים: עיבודי ג'אז ליצירות של י.ס. באך מתקופת הבארוק.

בשנת 1998 ביצעו הסווינגל סינגרס את האופרה "הנער והקסמים" מאת המלחין הצרפתי מוריס ראוול בביצוע מיוחד ובהשתתפות התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון בניצוחו של מנדי רודן.

==תחילת הדרך==
בשנת 1963 שימש וורד סווינגל כזמר ליווי באולפן הקלטות בפריז, וליווה יחד עם עמיתיו את שארל אזנבור, אדית פיאף, ואחרים. כשהחלה קבוצת המלווים לעבוד עם מישל לגראן, שהיה אז בתחילת דרכו, נחשפו לעיבודי ג'אז קוליים. בספרו "Swingle Singing" כותב סווינגל:

==חברי ההרכב==
נכון ל-2011 השתתפו 74 זמרים בהרכבים השונים של הלהקה. ההרכב בשנים האחרונות מונה ארבעה זמרים וארבע זמרות:
** סופרן: ג'ואנה גולדסמית-אטיסון ושרה ברימר
** אלט: לוסי ביילי וקלייר ווילר 
** טנור: ריצ'רד אטיסון וכריסטופר ג'יי
** בס: טוביאס הוג וקווין פוקס

עד שנת 2007 שרה במסגרת ההרכב הזמרת הישראלית כנרת ארז.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:להקות א-קפלה
קוראט

קוראט הוא גזע של חתול הבית בעל פרווה דלילה בצבע אפור-כחול.

== היסטוריה של הגזע ==
מוצאו של חתול הקוראט הוא בתאילנד (בעבר סיאם). בארץ מוצאו הוא נחשב כסמל למזל טוב, האמינו כי הוא מביא גשם בגלל צבעו הכסוף של ענני הגשם. אף היה נהוג לתת במתנה זוג חתולי קוראט לכלה כאות למזל טוב.
אחד התיעודים הראשונים של הגזע, מוזכר בספר שירה על חתולים "The cat book Poem" שיצא לאור בין השנים 1350–1767, עותק של הספר ניתן למצוא היום במוזיאון הלאומי של בנגקוק. הספר מציג שבעה עשר חתולים מביאי מזל כאשר ביניהם נמנה הקוראט.
את שמו, קיבל הקוראט מהמלך ראמה ה-5 שהתפעל מיופיו של החתול ואמר את המלה "קוראט". במולדתו נקרא הקוראט, "סי-סוואט" (Si-Sawat) בגלל צבעו הכסוף. ישנן אמונות תאילנדיות ומסורות רבות הקשורות בחתול הקוראט.

להבדיל מגזעי חתולים אחרים שהושבחו על ידי האדם הקוראט הושבח באופן טבעי ללא התערבות האדם.

את הקוראט הביאו לראשונה מתאילנד לארצות הברית בשנות ה -50 של המאה ה-20 ולבריטניה הובאו לראשונה בשנות ה-70 של המאה ה-20. כיום זהו חתול המשתתף בתערוכות חתולים בעולם בהצלחה.
עד היום הגזע הוצג בישראל במידה מועטה וידועים מגדלים אחדים בלבד של הגזע בארץ.

== מבנה כללי ==
הקוראט אינו חתול גדול, הוא חתול בינוני וקומפקטי. בעל מבנה גוף רזה ואלגנטי. לקוראט אזניים גדולות ממוקמות גבוה על הראש ואף קצר, מה שמעניק לראשו צורה של לב. עיניים גדולות בצבע ירוק בוהק. הפרווה קצרה בצבע כחול כסוף, מרגע לידתו.

==צבעים מוכרים==
לקוראט צבע אחד מוכר - כחול. לעיתים נולדים גם קוראטים בצבע לילך אך מרבית ארגוני החתולים בעולם לא מכירים בהם לתצוגה ותחרות.

== אופי ==
לקוראט מזג מיוחד מאוד. זהו חתול הנאמן מאוד לבעליו, קולני וסקרן ומסתדר טוב מאוד עם משפחה וילדים. יחד עם זאת זהו חתול עדין מאוד.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20051214200017/http://www.cfa.org/breeds/standards/korat.html סטנדרט הגזע ב CFA]
* [http://www.koratworld.com אתר המוקדש לקוראט, גידולו והיסטוריה]
* [http://www.korat.fr/ ג'וליה ציילד קוראט]

קטגוריה:גזעי חתולים
שלושת המצפים

נטיעות ב[[בית אשל, 1944]]
שלושת המצפים הם שלוש נקודות יישוב יהודיות שהוקמו בנגב בימי מלחמת העולם השנייה: מצפה גבולות, מצפה רביבים ובית אשל.

בספר הלבן משנת 1939 נקבעו "תקנות הגבלה" על רכישה ויישוב של קרקעות בארץ ישראל על ידי יהודים. בתגובה לכך, בהתאם להחלטה של התנועה הציונית, הוגברו רכישות קרקע על ידי הקרן הקיימת לישראל. עליהן הוקמו שלוש יחידות התיישבות שייעודן הראשוני היה בחינת הקרקע והאקלים לקראת התיישבות עתידית, ניסויי חקלאות, ובחינת תגובת הבריטים למהלך כזה.

המצפה הראשון שהוקם היה מצפה גבולות. היישוב הוקם במאי 1943 על ידי חברי "קיבוץ ארץ-ישראלי ג' " של השומר הצעיר (כיום קיבוץ חצור). אחריו הוקם מצפה רביבים על ידי אנשי הנוער העובד. המצפה שלישי שהוקם היה בית אשל, באתר בו כבר הייתה נקודת התיישבות מ-1939. ישובו התקיים על ידי תנועת המושבים.

המצפים הוקמו בתבנית אחידה – חצר מרובעת מוקפת חומה, ובפינתה מגדל תצפית. בצלע אחת של הריבוע מבני המגורים, ובצלע השנייה מבני השירות. מתכנן המצפים היה האדריכל יעקב מטריקין.

שלוש שנים אחר כך עלו לקרקע מפעל המשך גדול יותר – 11 הנקודות.

ראויה לציון חשיבות המצפים בהחזקת הקרקעות שנרכשו בנגב והגברת הביטחון באזור. המידע הרב שנצבר בשלושת המצפים בעניין דרך החיים באזור, העבודה החקלאית והקשרים עם הבדואים סייעו להקמת הנקודות.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:התיישבות בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:היישוב
קטגוריה:ההתיישבות היהודית בארץ ישראל
קטגוריה:הנגב
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יעקב מטריקין
בונאוונטורה קאוואליירי

פסל בונאוונטורה קאוואליירי מאת ג'ובאני אנטוניו לבוס בארמון בררה ב[[מילאנו]]
בונאוונטורה פרנצ'סקו קאוואליירי (באיטלקית: Bonaventura Francesco Cavalieri; 1598 – 30 בנובמבר 1647) היה מתמטיקאי איטלקי, הידוע כיום כמנסח עקרון קאוואליירי, הקובע ששני חפצים שווים בנפחם אם חתכי הרוחב שלהם שווים בשטחם בכל מקום. במציאת עיקרון זה הוא בישר, במובן מסוים, את מושג האינטגרל. כמו כן פיתח את נוסחת לוטשי העדשות.

קאוואליירי נולד במילאנו, והתחנך מגיל צעיר במנזרים ישועיים, תחילה בסאן גרלאמו במילאנו ואחר כך בפיזה. הוא למד גאומטריה באוניברסיטת פיזה. החל משנת 1632 הוא פרסם 11 ספרים. הוא היה בקשר עם גלילאו גליליי שתמך בו במחקרים המתמטיים. הוא בנה משאבה הידראולית במנזר שלו. כמו כן, פרסם טבלאות לוגריתמיות והדגיש את החשיבות של שימוש בהם לצורכי אסטרונומיה וגאוגרפיה. נפטר בבולוניה.

על שמו נקרא המכתש הירחי, קאוואלייריוס .


== ראו גם ==
* הבעיה השלישית של הילברט

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1598
קטגוריה:נפטרים ב-1647
נובלה

נוֹבֵלָה (באיטלקית: Novella) היא סוגה ספרותית מרכזית, שכוללת סיפורים קצרים יחסית, שעלילתם מתרכזת במקום אחד, נמשכת לאורך תקופה קצרה וסובבת ציר רעיוני או עלילתי אחד. לעיתים מוגדרת נובלה גם על־פי אורכה: ארוכה מסיפור קצר וקצרה מרומן.

התפתחות הנובלה כז'אנר ספרותי החלה בימיה הראשונים של תקופת הרנסאנס באירופה, בידי סופרים צרפתים ואיטלקים. הבולט מביניהם היה ג'ובאני בוקאצ'ו, שספרו הדקאמרון הכיל כ-100 יצירות ספרותיות שונות הנחשבות כאבות היסוד של הסוגה. בסוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 החלו להיווצר קווים וחוקים סגנוניים קבועים לטיב הנובלה, בעיקר בספרות הגרמנית. מבקר הספרות יוסף אורן מונה ביניהם:

* מיקוד רב בעלילה ומיעוט בתיאורים ובהשתהות ללא פעולה
* לשון מדויקת ועניינית
* מבנה סיפור השואף אל שיאו תוך קיום מתח גובר והולך אצל הקורא
* על אף הפעולות הברורות, חלק ממניעי הפעולות נותר סתום, ומותיר תחושה דֵמוֹנית<ref></ref>

נובלות משמשות לעיתים כבסיס ליצירות ארוכות ומפותחות יותר, בעיקר בתחומי המדע הבדיוני והפנטזיה. לדוגמה אפשר למנות את יצירתה של ננסי קרס, "קבצנים בספרד", שפורסם בהתחלה כנובלה ולאחר מכן הורחב לרומן. דוגמאות נוספות לטכניקה זו אפשר למצוא אצל רוג'ר זילאזני, אורסולה לה-גווין, אן מק'קפרי ועוד. נובלה מפורסמת ומשפיעה נכתבה על ידי טולסטוי ב-1889 בשם "סונאטת קרויצר" אשר הסעירה בזמנו את הרוחות ברוסיה ונחשבה בפי רבים לשערורייתית ממש.

הסופר רוברט סילברברג כתב:

בספרות העברית אחד מכותבי הנובלות המפורסמים ביותר הוא ש"י עגנון, שמספר רב מיצירותיו נחשבות לנובלות, ביניהן "והיה העקוב למישור" ו"תהלה". על המחברים העבריים האחרים שחיברו נובלות נמנים בנימין תמוז, אהרן אפלפלד, עמוס עוז, אברהם ב. יהושע, שולמית הראבן ואורלי קסטל-בלום.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:סוגות ספרותיות
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
המזרקה לזכר הנסיכה דיאנה

אזור באנדרטה. בתמונה זו המזרקה אינה מופעלת והמים אינם זורמים באנדרטה
מזרקת הזיכרון לזכר דיאנה, נסיכת ויילס (באנגלית: Diana, Princess of Wales Memorial Fountain) היא אנדרטה לזכר הנסיכה דיאנה, הממוקמת בפינה הדרומית מערבית של הייד פארק בלונדון, דרומית לאגם הסרפנטיין ומזרחית לגלריית סרפנטיין.

אבן הפינה להקמת האנדרטה הונחה בספטמבר 2003 והאנדרטה נחנכה ב-6 ביולי 2004.

==תיאור האנדרטה==
האנדרטה עוצבה על ידי קתרין גוסטפסון ובנייתה עלתה 3.5 מיליון ליש"ט. האנדרטה היא מזרקה המורכבת מ-545 מקטעי אבן גרניט מקורנוול.

צורת המזרקה היא אובלית והיא בנויה באזור שמידותיו חמישים על שמונים מטרים. רוחב התעלה בה זורמים המים משתנה בין 3 ל-6 מטרים, ועומק התעלה משתנה. המזרקה ממוקמת על מדרון והמים זורמים בה בכיוון דרום במורד האנדרטה. בצד אחד של האנדרטה זורמים המים בתעלה רדודה ובזרימה איטית, ובצידה השני יש בתעלה מדרגות ומחסומים שיוצרים זרימה סוערת יותר. האנדרטה נועדה לשקף את חייה של דיאנה - הן חיים שמחים והן תקופות סוערות וקשות.

האנדרטה נועדה לשקף את אישיותה החברותית של דיאנה ואת היחס החם שלה לכל מי שפגשה ולתושבי בריטניה בפרט, ולכן תוכננה האנדרטה בצורה המאפשרת לכל אחד לגעת במים, ולילדים - להיכנס ולשחק במים. אולם, לאחר פתיחת המזרקה אירעו שלושה מקרים של אשפוז בשל פציעה מהחלקה במים, והמזרקה נסגרה. המזרקה נפתחה מחדש באוגוסט 2004 לאחר שהוצבו שישה שומרים המונעים מאנשים להיכנס למים.

בשל מספר המבקרים הרב נהרסו משטחי הדשא סביב האנדרטה ולכן בדצמבר 2004 החל פרויקט של שיפוץ האנדרטה על ידי בניית שבילים המובילים לאנדרטה, ושתילת דשא עמיד יותר סביבה.

==ראו גם==
* גן המשחקים על שם הנסיכה דיאנה
* מסלול ההליכה על שם הנסיכה דיאנה

==קישורים חיצוניים==

*[http://news.bbc.co.uk/1/hi/uk/2549263.stm תיאור המצבה]
*[http://news.bbc.co.uk/1/hi/england/london/3555634.stm תיאור חדשות ה-BBC מיום חנוכת האנדרטה]

קטגוריה:וסטמינסטר: אנדרטאות
קטגוריה:הייד פארק
קטגוריה:הנצחת דיאנה, הנסיכה מוויילס
קטגוריה:אירופה: מזרקות
הפליינג בייבי

הפליינג בייבי היא להקת רוק ישראלית השרה באנגלית. הלהקה הוקמה על ידי גבע אלון, רשף שחר, גדי אלטמן ושחם אוחנה.

גבע ורשף נולדו וגדלו בקיבוץ מעברות וגדי גדל בקיבוץ מגל.
הלהקה הושפעה רבות מהמוזיקה ששמעו חבריה בקיבוץ, להקות כמו לד זפלין, ניל יאנג, וכמו כן זמרים ישראלים כגון מאיר אריאל וכו' היו בין המשפיעים העיקריים על סגנונם.

לאחר נסיעות חברי הלהקה לארצות הברית והחיפוש אחר ההצלחה הגדולה חזרו החברים לנגן יחד בארץ, ללא שחם אוחנה שבינתיים פרש מן הלהקה, הלהקה הוציאה אלבום שנגנז, ואחריו עוד שני אלבומים:
*Inner World בשנת 2002 בלייבל עצמאי.
*Pain To Give בשנת 2004 בהוצאת Blue Sun Music.
שניהם זכו להערכה רבה בקרב הקהל והמבקרים
.

רשף שחר, המתופף הראשון, פרש גם הוא מהלהקה, את מקומו תפס גיא שכטר שלאחר מכן פרש גם הוא. המתופף הנוכחי מאז שנת 2004 הוא איסר טננבאום (מתופף להקת רוקפור לשעבר).

גבע אלון, סולן וגיטריסט הלהקה אחראי גם על המילים והלחנים. גדי אלטמן על הבס וקולות הליווי ואיסר טננבאום אחראי על התופים וקולות הליווי.

במרץ 2024, לאחר הפסקה של כ-10 שנים, חידשה הלהקה את פעילותה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שלישיות מוזיקליות ישראליות
קטגוריה:להקות רוק ישראליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2000
ביצות האקני

ביצות האקני (באנגלית: Hackney Marshes) הן אזור פתוח של משטחי עשב על גדת הנהר לי ברובע האקני של העיר לונדון.
ביצות האקני - מגרשי ה[[כדורגל]]

אזור זה היה אזור ביצות לא מיושב. לאחר מלחמת העולם השנייה יובשו הביצות תוך שימוש בהריסות מבני לונדון בעקבות הבליץ. האזור הפך להיות פארק ציבורי והוא משמש את ליגת הכדורגל של ימי ראשון. בפארק 88 מגרשי כדורגל ונערכים בו מדי יום ראשון מעל 100 משחקי כדורגל של קבוצות הכדורגל המקומיות של לונדון. זהו הריכוז הגדול בעולם של מגרשי כדורגל המצויים במקום אחד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:האקני
קטגוריה:לונדון: פארקים