OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קובי נסים

קובי נסים (נולד ב-1952) הוא משורר, מסאי ועורך-דין ישראלי.

==ביוגרפיה==
קובי נסים נולד בתל אביב, והוא בן הדור השני בה. אביו, בלפור נסים (1926 - 2010), נקרא על שם הלורד ארתור ג'יימס בלפור, אמו, תקוה (זלאיט) נסים, ילידת 1932 עלתה לארץ ישראל כנערה בעת מלחמת העצמאות.

נסים רכש השכלה בתחומי התיאטרון, הספרות, הכלכלה, והמשפטים. מרבית שנות לימודיו התקיימו בתל אביב, בבית הספר היסודי גרץ, (על שם צבי גרץ), בתיכון עירוני ה', ובאוניברסיטת תל אביב.

לאחר שחרורו מצה"ל בדרגת סגן, עסק במלאכות שונות ובכלל זה בכתיבה עיתונאית. כתיבה זו כללה גם רשימות ביקורת על ספרים והצגות, ועיקרה במהלך השנים בהן היה כתב בעיתון על המשמר. שירים מפרי עטו פורסמו בכתבי העת לספרות מאזנים, "סימן קריאה", "עיתון 77", "אפיריון", "הליקון", "עכשיו", במוספי הספרות בעיתונות היומית ובאתר "ליריקה".

במקביל לעבודתו כעורך דין ומגשר עוסק נסים בכתיבת שירה, דרמה וסיפורת.

נסים חבר באגודת הסופרים העבריים.

נסים אב לשלושה: תמוז - מוזיקאית, זמרת ומלחינה, גפן - מוזיקאית ובוגרת למשפטים, ויותם.

==מספריו==

* אסיר אדמה, הוצאת ירון גולן, 1991.
* מה אני זוכר מן החומר, עריכה: לאה שניר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999.
* נִשְׁמַת הַיַּחַד, עריכה : צביקה שטרנפלד, הוצאת קשב לשירה, 2016.
* קדיש ניסים, הוצאת עיתון 77, 2019.
* מתמגדרים, הוצאת עיתון 77, 2022.

==משיריו==

=== משיריו שהולחנו===
תמוז נסים, : לחן, עיבוד וביצוע השיר "אך הציפורים שבראשינו" מ"נשמת היחד", יוטיוב, 2015.

==ממאמריו ורשימותיו==

==לקריאה נוספת==

על "אסיר אדמה":
* עמוס לויתן, "כותרים חדשים", "על המשמר", 29 בנובמבר 1991.
* א.ב. יהושע, מכתב אישי, 2 בדצמבר 1991.
* נתן יונתן, מכתב אישי, 5 בדצמבר 1991.
* רפי וייכרט. ניסוחים חזקים. מוסף לספרות של "על המשמר", 17 בינואר 1992.
* רמי סערי, מכתב אישי, 18 בפברואר 1992.
*חוה פנחס-כהן, שירה אינטנסיבית, מכתב אישי, 22 במרץ 1992.
* פופובסקי, מיכל, "קורע פנים מעצמו", עתון 77, גיליון 147–148, (אפריל-מאי 1992).

על "מה אני זוכר מן החומר" :
* עמוס לויתן, על לשון השירה. "עתון 77", גל' 239, ינואר 2000.
* עודד פלד. עיר זבת מים מלוחים. מוסף ספרות וספרים "מעריב", 7 ביולי 2000.
* שביט, יעקב שי. כרס של משורר. "עתון 77", גל' 249, נובמבר 2000.
* רן יגיל, חומר ביד היוצר. "מאזנים", גיליון 5/01, מאי 2001.
* יערה בן-דוד. יד על דופק הקיום. "אפיריון" גל' מס' 74, יוני 2002.
* לוי פורת, ירון. על "מה אני זוכר מן החומר". ב"חדש על המדף", רשת א' של קול ישראל, 25 בפברואר 2002.

על "נִשְׁמַת הַיַּחַד" :
* [http://www.nillydagan.com/ האתר של נילי דגן], אנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, סוף שבוע שירה 78, קובי נסים

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי בית הספר היסודי גרץ (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משוררים ששיריהם הולחנו
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
יושינורי אוסומי

יוֹשִינוֹרִי אוֹסוּמִי (ביפנית: 大隅 良典, תעתיק: Ōsumi Yoshinori; נולד ב-9 בפברואר 1945) הוא ביולוג של התא, ומומחה באוטופגיה. פרופסור במכון הטכנולוגי של טוקיו. חתן פרס קיוטו בקטגוריית המדעים הבסיסיים לשנת 2012.

ב-3 באוקטובר 2016 הוכרז אוסומי כחתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנה זו בזכות הישגיו בתחום האוטופגיה.

== ביוגרפיה ==
אוסומי נולד ב-9 בפברואר 1945 בפוקואוקה שביפן. הוא השלים תואר ראשון (B.Sci) בשנת 1967, ודוקטורט בשנת 1974. את שני תאריו רכש באוניברסיטת טוקיו. בשנים 1974–1977 עבד באוניברסיטת רוקפלר בניו יורק.

לאחר מכן חזר לאוניברסיטת טוקיו כעמית מחקר, וקיבל דרגת פרופסור חבר בשנת 1988. ב-1996 עבר למכון הלאומי לביולוגיה בסיסית באוקזקי שביפן. בין השנים 2004-2009 כיהן כפרופסור גם באוניברסיטה ללימודים מתקדמים שבעיר היפנית היאמה (Hayama).

==מחקריו==

== פרסים ==
להלן אחדים מן הפרסים שבהם זכה אוסומי לאורך הקריירה המדעית שלו:
* פרס פוג'יהרה, מקרן פוג'יהרה למדע (2005)
* פרס האקדמיה היפנית (2009)
* פרס קיוטו למדעים הבסיסיים (2012)
* פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://search.star.titech.ac.jp/titech-ss/lang.act?forward=pursuer.act?from=outside&lang=en&&ssToken=3be7470225029b9fdbbea16877b2fc97_UEcNdZiGKy&key_t2r2Rid=CTT100585137 פרופיל אקדמי של אוסומי] 
* [http://www.ohsumilab.aro.iri.titech.ac.jp/ohsumieng.html דף קורות חיים] באתר של יושינורי אוסומי 
* ד"ר יוחאי וולף, [http://davidson.weizmann.ac.il/online/sciencenews/נובל-ברפואה-2016-העיכול-העצמי-של-תאים נובל ברפואה 2016: העיכול העצמי של תאים], באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי
* 
* 
* 
* 

...

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יפנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:ביולוגים יפנים
קטגוריה:זוכי פרס פריצת דרך במדעי החיים
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר התרבות
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1945
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
עונת 1963/1964 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1963/1964 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה התשיעית של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-10 בספטמבר 1963 ותחרות הסתיימה ב-27 במאי 1964. 

בתחרות השתתפו 31 קבוצות. נציגת קפריסין השתתפה בתחרות בפעם הראשונה.

משחק הגמר נערך בפראטר סטדיון, וינה. התחרות הסתיימה בניצחון של אינטר מילאנו בפעם הראשונה בתולדות המועדון.

==מתכונת התחרות==
בתחרות השתתפו 31 קבוצות. מילאן כמחזיקת הגביע קודמה ישירות לשמינית הגמר. יתר הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. 

בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ.

==השלבים המתקדמים==

==ראו גם==
* גמר גביע אירופה לאלופות 1964

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.uefa.com/uefachampionsleague/season=1963/index.html נתונים מאתר אופ"א]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1963
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1964
קטגוריה:עונות בליגת האלופות
פאבל פיליפ

פּאבל פיליפּ (ברומנית: Pavel Filip, נולד ב-10 באפריל 1966 בפנששט) הוא פוליטיקאי מולדובי, שכיהן בין 20 בינואר 2016 - ל־8 ביוני 2019 (נשאר במקביל עד 14 ביוני) כראש ממשלת רפובליקת מולדובה. ב-9 ביוני 2019 השהה בית הדין החוקתי של מולדובה את הנשיא איגור דודון מתפקידו ומינה את פאבל פיליפ לנשיא בפועל ולראש ממשלת מעבר. אולם ב-14 ביוני ויתר על השלטון לטובת הממשלת הקואליציה בראשות מאיה סנדו שהצליחה להשיג רוב בפרלמנט וקיבלה את תמיכת המעצמות - רוסיה, האיחוד האירופי וארצות הברית. בית הדין החוקתי ביטל את החלטותיו מ-9 ביוני, חזר להכיר בנשיאותו של דודון. והכיר בממשלת סנדו.

פיליפ הוא מהנדס מכונות בהכשרתו ומילא בעבר את תפקיד השר לטכנולוגיה של המידע והתקשורת בממשלות פילאט, ליאנקה, גבוריץ' וסטרלץ. הוא מכהן כסגן יושב ראש המפלגה הדמוקרטית של מולדובה שבראשות ולדימיר פלחוטניוק.

מינויו לראש הממשלה אירע אחרי שלושה חודשים של משבר ממשלתי. פאבל פיליפ מונה על ידי הנשיא טימופטי אחרי שהנשיא דחה את מועמדותו של איש העסקים ולדימיר פלחוטניוק, גם הוא חבר המפלגה הדמוקרטית, ואחרי ניסיון למנות לתפקיד את מזכיר הנשיאות יון פדורארו. פיליפ קיבל את תמיכתם של 57 מקרב 101 חברי הפרלמנט.

==ביוגרפיה==
פאבל פיליפ נולד ב-1966 ביישוב פנששט במחוז סטרשן, באותם הימים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית, חלק מברית המועצות.
הוא למד בשנים 1983–1990 הנדסת מכונות בבית הספר הפוליטכני בקישינב, אחר כך בשנים למד 1991–1996 מנהל בינלאומי במכון הבינלאומי למנהל בקישינב. בשנים 1984–1986 עשה במקביל ללימודים שירות בצבא הסובייטי.
בשנים 1991–2008 הוא עבד בחברה לייצור ממתקים "בוקוריה בע"ם" ובשנים 2001–2008 כיהן כמנכ"ל שלה.
בין 2008–2011 היה מנכ"ל של החברה הממלכתית לייצור סיגריות TUTUN-CTC.

פאבל פיליפ נשוי והוא אב לשני ילדים.
הוא דובר רומנית (שפת אם), רוסית ואנגלית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.gov.md/ro/content/pavel-filip-prim-ministru באתר ממשלת מולדובה]
* [http://www.nzz.ch/international/europa/pavel-filip-ist-neuer-ministerpraesident-1.18680653 כתבה בעיתון השווייצרי נויה צירכר צייטונג על מינוי פאבל פיליפ לראש ממשלה 20.1.2016]
* [http://www.european-times.com/sector/ict/minister-pavel-filip/ פאבל פיליפ בעיתון European Times ברשת בשנת 2011]
* [https://ria.ru/spravka/20160120/1362442115.html ביוגרפיה קצרה באתר "רוסיה היום"]

קטגוריה:ראשי ממשלת מולדובה
קטגוריה:מולדובנים שנולדו ב-1966
רסול באטלר

רסול באטלר (באנגלית: Rasual Butler; 23 במאי 1979 – 31 בינואר 2018) היה כדורסלן אמריקני ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2002–2016, בעמדות הסמול פורוורד והקלע.
ממוצעיו הכוללים ב-NBA הם 7.5 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-0.8 אסיסטים למשחק.

ב-31 בינואר 2018 נהרג יחד עם אשתו בתאונת דרכים בלוס אנג'לס, לאחר שאיבד שליטה על רכבו.

==נעורים ומכללות==
באטלר נולד וגדל בפילדלפיה שבפנסילבניה, ובין השנים 1998–2002 למד באוניברסיטת לה סאל. ב-4 עונותיו כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 19.3 נקודות בממוצע למשחק.

==קריירת משחק==
באטלר נלקח בבחירה ה-53 של דראפט ה-NBA{{כ}} 2002, על ידי קבוצת מיאמי היט. ב-3 עונותיו במיאמי שימש כשחקן ספסל וקלע כ-6.9 נקודות בממוצע למשחק. בעונת העפיל עם ההיט לשלב גמר המזרח, בו הפסידה לדטרויט פיסטונס בתוצאה 3–4.

באוגוסט 2005 הועבר לניו אורלינס הורנטס כחלק מהטרייד הגדול בתולדות ה-NBA, בו היו מעורבים 13 שחקנים ו-5 קבוצות. במהלך 4 עונותיו בקבוצה פתח בכמחצית ממשחקי קבוצתו, וקלע ממוצע של 9.1 נקודות למשחק לצד כוכבי הקבוצה כריס פול ודייוויד וסט.

לקראת עונת נשלח בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לבחירת דראפט עתידית. באותה עונה קלע שיא קריירה של 11.9 נקודות למשחק, אך במהלך העונה העוקבת שוחרר מהקבוצה. לקראת סיום העונה חתם על חוזה בשיקגו בולס, והעפיל עמה לגמר המזרח, בו הפסידה למיאמי היט בתוצאה 1–4. בעונת המקוצרת שיחק עבור טורונטו ראפטורס, אשר סיימה את העונה במקום ה-11 באזור המזרחי.

בעונת 2012/2013 עבר לשחק בליגת הפיתוח של ה-NBA, כאשר חתם על חוזה בקבוצת טלסה 66'. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 17.8 נקודות בממוצע למשחק וזכה בפרס "השחקן המשפיע של העונה", המוענק לשחקן שהצטרף לקבוצה במהלך העונה ותרם לה במידה רבה.

בעונת שיחק עבור אינדיאנה פייסרס, והודח עמה בשלב גמר המזרח, בפעם השלישית בקריירה שלו. בעונת הציג יכולת טובה כמחליפם מהספסל של בראדלי ביל ופול פירס בוושינגטון ויזארדס, כשקלע 7.7 נקודות בממוצע למשחק. בעונתו האחרונה בקריירה, , שיחק בסן אנטוניו ספרס, אך שוחרר ממנה לקראת שלב הפלייאוף לטובת החתמתו של הקלע קווין מרטין.

בשנת 2017 השתתף בעונת הבכורה של ליגת ה-BIG3, כשחקן הקבוצות "Ball Hogs" ו-"Power".

==מותו==
ב-31 בינואר 2018 נהרג יחד עם אשתו בתאונת דרכים בלוס אנג'לס, לאחר שאיבד שליטה על רכבו. בנתיחה שלאחר המוות נמצאו בדמו עקבות של מתאמפטמין, אוקסיקודון, קנאביס, וכן אלכוהול בריכוז גבוה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פנסילבניה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת לה סאל
קטגוריה:כדורסלני שיקגו בולס
קטגוריה:כדורסלני אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני ניו אורלינס הורנטס
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני טורונטו ראפטורס
קטגוריה:כדורסלני וושינגטון ויזארדס
קטגוריה:כדורסלני מינסוטה טימברוולבס
קטגוריה:בחירות דראפט של מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני טלסה 66'
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
פרוקופיס פבלופולוס

פרוקופיס פבלופולוס (ביוונית: Προκόπης Παυλόπουλος, נולד ב-10 ביולי 1950) הוא פוליטיקאי ועורך דין יווני שכיהן כנשיא יוון השביעי בין השנים 2015 עד 2020. בהשכלתו הוא פרופסור למשפטים. כיהן כשר הפנים בשנים 2004 - 2009.

ב-18 בפברואר 2015 נבחר פבלופולוס על ידי הפרלמנט ההלני לתפקיד נשיא יוון. הוא סיים את כהונתו ב-13 במרץ 2020.

==קריירה אקדמית==
פבלופולוס נולד וגדל בקלמטה. אביו היה מנהל בית ספר תיכון.

למד משפטים לתואר ראשון באוניברסיטת אתונה, ולאחר מכן למד לתואר שני ושלישי בבית הספר למשפטים באוניברסיטת פנתאון-אסאס. התמחה במשפט בינלאומי פומבי, קיבל תואר דוקטור למשפטים ב-1977.

בשנים 1978 - 1979 שירת בצבא היווני. ב-1980 הצטרף לסגל בית הספר למשפטים של אוניברסיטת אתונה, שם קיבל משרת פרופסור מן המניין.

==קריירה פוליטית==
בשנת 1974, לאחר נפילת המשטר הצבאי ביוון, היה פבלופולוס מזכירו של נשיא יוון הראשון שנבחר, מיכאיל סטסינופולוס. לאחר מכן מילא תפקידים פוליטיים שונים, ובין השאר שימש כראש הלשכה המשפטית של הנשיא קונסטנדינוס קרמנליס ויועץ מדיני של מפלגת "הדמוקרטיה החדשה" בה היה פעיל.

בשנת 2000 נבחר לפרלמנט היווני מטעם מפלגתו, ומילא תפקידים פרלמנטריים שונים. במרץ 2004 מונה כשר הפנים בממשלתו של קוסטס קרמנליס, ומילא תפקיד זה עד ספטמבר 2009.

בפברואר 2015 הכריז ראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס כי פבלופולוס הוא המועמד לנשיאות שבו תתמוך מפלגת השלטון סיריזה. הוא נבחר לנשיאות על ידי הפרלמנט ב-18 בפברואר 2015, הושבע ב-13 במרץ והחליף את קרולוס פפוליאס.

==מעורבותו בזירה הבינלאומית==
פבלופולוס בפגישתו ב[[ישראל עם ראובן ריבלין, 30 במרץ 2016]]
בדצמבר 2015 נפגש פבלופולוס באתונה עם נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, שפרש בפניו את חזון "שתי מדינות לשני עמים" והודה לו על תמיכת יוון בעם הפלסטיני. פבלופולוס אמר כי יוון תמשיך לפעול למציאת פתרון לסוגיה הפלסטינית, שיתאים לחוק הבינלאומי.

במרץ 2016 ביקר פבלופולוס בישראל, ובין השאר נפגש עם נשיא המדינה ראובן ריבלין וראש הממשלה בנימין נתניהו וביקר ביד ושם. בפגישותיו נדונו שיתופי פעולה בתחומי הביטחון והתיירות. בפגישותיו בישראל הדגיש פבלופולוס שאירופה חייבת להתמודד עם משבר הפליטים שמציפים אותה בדרכים הומניות, ולהתנגד לגזענות, לשנאת זרים ולאנטישמיות.

בספטמבר 2016 היה בין המשתתפים בהלוויית שמעון פרס.

==חיים אישיים==
פבלופולוס נשוי ואב לשתי בנות ובן.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי יוון
קטגוריה:משפטנים יוונים
קטגוריה:שרי פנים
קטגוריה:שרי ממשלת יוון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אתונה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1950
עונת 1964/1965 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

עונת 1964/1965 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה העשירית של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-13 בספטמבר 1964 ותחרות הסתיימה ב-27 במאי 1965. 

בתחרות השתתפו 31 קבוצות. נציגת קפריסין אומנם לא השתתפה בתחרות, אך במקומה השתתפה קבוצה מאיסלנד.

משחק הגמר נערך בסן סירו, מילאנו. התחרות הסתיימה בניצחון של אינטר מילאנו בפעם השנייה בתולדות המועדון. זה היה הניצחון השלישי ברציפות של קבוצה איטלקית מאותו עיר בתחרות (מילאן ופעמיים אינטר).

שני כדורגלנים מבנפיקה ליסבון זכו בתואר מלך השערים.

==מתכונת התחרות==
בתחרות השתתפו 31 קבוצות. מילאן כמחזיקת הגביע קודמה ישירות לשמינית הגמר. יתר הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר. 

בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ.

==השלבים המתקדמים==

==ראו גם==
גמר גביע אירופה לאלופות 1965.
==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.uefa.com/uefachampionsleague/season=1964/index.html נתונים מאתר אופ"א]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1964
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1965
קטגוריה:עונות בליגת האלופות
אוון צ'מברלין

אוון צ'מברלין (באנגלית: Owen Chamberlain; 10 ביולי 1920 – 28 בפברואר 2006) היה פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1959, יחד עם אמיליו סגרה, על גילוי האנטיפרוטון.

צ'מברלין נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה שבארצות הברית וסיים את לימודיו התיכוניים בפילדלפיה בשנת 1937. למד פיזיקה במכללת דרטמות ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1942 הצטרף לפרויקט מנהטן, ושנה לאחר מכן נישא לביאטריס, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. הוא התאלמן מביאטריס בשנת 1988.

ב-1946, לאחר מלחמת העולם השנייה, המשיך בלימודי הדוקטורט באוניברסיטת שיקגו, בהדרכת הפיזיקאי אנריקו פרמי. קיבל תואר דוקטור בשנת 1949.

ב-1959 זכה בפרס נובל לפיזיקה, יחד עם אמיליו סגרה, על גילוי האנטיפרוטון.

צ'מברלין היה גם פעיל פוליטי בנושאי שלום וצדק חברתי, ולא אחת התבטא נגד מלחמת וייטנאם.

הוא אובחן כחולה במחלת פרקינסון בשנת 1985, וב-1989 פרש מהוראה. נפטר בברקלי מסיבוכים של המחלה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:בוגרי דארטמות' קולג'
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
ונילה אייס

רוברט מתיו ואן וינקל (באנגלית: Robert Matthew Van Winkle, נולד ב-31 באוקטובר 1967), המוכר בשם הבמה ונילה אייס (Vanilla Ice), הוא ראפר, שחקן, מפיק מוזיקלי ומנחה טלוויזיה אמריקאי. ונילה התפרסם ב-1989 עם אלבומו Hooked. ב-1990 הפך הסינגל שלו, "אייס אייס בייבי" לשיר ההיפ-הופ הראשון שהגיע לראש דירוג הבילבורד.

== קריירה ==
בשנת 1991 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הקומי-מוזיקלי "קר כקרח" בתפקיד של ג'ון "ג'וני" ואן אוון, לצדה של נעמי קמפבל.

בשנת 2012 שיחק בתפקיד עצמו ונילה אייס בסרט "זה הבן שלי", לצד אדם סנדלר.

בשנת 2015 גילם את דמותו של מארק טוויין בסרט "השישה המגוחכים", שביים פרנק קורצ'י.

בשנת 2016 השתתף בתוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים", בעונתה ה-23 שם היה למודח הרביעי, בעוד הזוכה הייתה לורי הרננדז.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמנים אמריקאים הידועים בשם במה
קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: שחקנים
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:אמני ריפבליק רקורדס
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
מוני גלרטר

דוקטור מוני (סולומון) גלרטר (Moni Ghelerter; 3 באוגוסט 1905 - 4 בנובמבר 1979) היה משפטן, במאי תיאטרון ופרופסור לאומנות הבמה יהודי רומני, אחיינו של לאון גלרטר. פרט לתחום התיאטרון, היה משפטן בהכשרתו.

==קורות חיים==
===ילדות וצעירות===
גלרטר נולד ב-1905 יאשי שברומניה, במשפחה של הרוקח והעיתונאי רחמיל (ירחמיאל) מילו גלרטר ושל אשתו, הלנה גלרטר, יהודים המזוהים עם הסוציאליזם. 
אביו התיידד עם הסופר שלום עליכם ואירח אותו בשנת 1906 בעת ביקורו ביאש. 
ההתוועדות הראשונה לאנשי תיאטרון הייתה לו בגיל שמונה כשבבית הוריו ביקרה השחקנית אלווירה פפוסקו . בסיום בית הספר התיכון נרשם גלרטר לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת יאשי ולמד במקביל בקורסים של הקונסרבטוריון לאומנות דרמטית ביאשי אצל מיכאיל קודריאנו. הוא קיבל תואר דוקטור למשפטים בפריז, אך גם שם התמיד להיצמד לתחום התיאטרון.

===הקריירה האמנותית===
בשובו ליאש למשך עשור עבד גלרטר כעורך דין וכעיתונאי. הוא כיהן כמזכיר מערכת בעיתון "Le Moment" ("הרגע" בצרפתית) שהופיע בבוקרשט וכמזכיר של העורך דין והסופר הרומני דמוסטנה בוטז.

ב-1940, לאחר שהיהודים סולקו ממשרותיהם בתיאטראות הרומנים, מהתקשורת וממערכת החינוך מצא גלרטר עבודה בתיאטרון היהודי באראשאום, שם עבד כעוזר במאי. בבאראשאום התוודע לאמנים יהודים רבים כגון הצייר מקס הרמן מקסי והשחקנית והמורה תיאטרון ביאטה פרדנוב והיה לחניכו של הבמאי אלכסנדר פינצי וסיע בהעלאת המחזה "האבן הטובה" מאת מרגרת קנדי. בהמשך כעוזר במאי וכבמאי ביים מחזות רבים שזכו להצלחה. 

ב-1946 נשכר כבמאי בתיאטרון הלאומי בבוקרשט, שם הייתה לו הצלחה עם המחזה "Ultima oră" (השעה האחרונה) מאת מיכאיל סבסטיאן . מחזה זה הוצג בבכורה עולמית ב-23 בינואר 1946. אחרי הצגה זו ביים גלרטר שורה של מחזות קלאסיים, שדרכם הוכיח את כשרונותיו כבמאי תיאטרון מהשורה הראשונה. פעל בתיאטרון הלאומי בבוקרשט עד סוף חייו בנובמבר 1979. הוא הוזמן לביים כמה הצגות גם עבור התיאטרון העירוני וכן ביים את המחזה Celebrul 702 ( 702 המפורסם) מאת אלכסנדרו מירודן, בחנוכת התיאטרון לקומדיה בבוקרשט בשנת 1961. מחזה זה הוצג בהמשך גם בתיאטרון הלאומי ובפריז וזכה לשבחים בתקשורת הצרפתית. גלרטר ביקר עם להקת התיאטרון הלאומי גם בישראל, בסיור עם ההצגות Omul care a văzut moartea (האיש שראה את המוות) ו-Dragă mincinosule (יקירי השקרן). גלרטר ביים גם כמה מחזות עבור התיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט.

מ-1950 היה גלרטר לפרופסור במכון לאומנות תיאטרלית.
מוני גלרטר נפטר בשנת 1979 . הוא הובא לקבורה לצד אחיו, פליקס גלרטר, בבית העלמין פילנתרופיה בבוקרשט. מצבתו עוצבה בטרוורטין על ידי הפסל ניקולאיה רושו.

==פרסים ואותות הוקרה==
*פעיל מצטיין (אמריט) באמנות
*עיטור המסדר "ההצטיינות בתרבות" דרגה ב- עבור "זכויות מיוחדת בתחום האמנות הבמה"

==חיים פרטיים==
דודו מצד האב, ד"ר לאון (ליטמן) גלרטר היה רופא, ייסד בתי חולים ביאש ובבוקרשט ונודע כמנהיג של התנועה הסוציאליסטית ברומניה.
אחיו, פליקס גלרטר, היה מייסד ההוצאה לאור "פורום" שהולאמה ונסגרה על ידי השלטון הקומוניסטי בשנת 1952
גלרטר היה נשוי למשך שנים אחדות לשחקנית מרצ'לה רוסו, לימים אשתו של הפוליטיקאי אלכסנדרו ברלדיאנו ואחר כך של המחזאי אאורל בראנגה.

== לקריאה נוספת ==

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20080829134931/http://www.romanianjewish.org/db/pdf/nr235/pagina11.pdf Un strălucit regizor - Moni Ghelerter] 

קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים רומנים
קטגוריה:עורכי דין יהודים רומנים
קטגוריה:עיתונאים יהודים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:נפטרים ב-1979
המכון הטכנולוגי של טוקיו

המכון הטכנולוגי של טוקיו (ביפנית: 東京工業大学, תעתיק: Tōkyō Kōgyō Daigaku, ידוע גם כ־Tokyo Tech, או Tokodai; בראשי התיבות: TIT) הוא אוניברסיטת מחקר לאומית השוכנת במטרופולין טוקיו שביפן. המכון הטכנולוגי של טוקיו הוא מוסד ההשכלה הגבוהה המדעי-טכנולוגי הגדול ביותר ביפן, ונחשב לאחד ממוסדות ההשכלה ומחקר היוקרתיים בארצו. המכון הטכנולוגי חבר בקונסורציום RU11 וחבר באיגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה.

למכון שלושה קמפוסים במטרופולין טוקיו, ומבחינה מנהלית-אקדמית הוא כולל שישה בתי ספר המורכבים מלמעלה מארבעים מחלקות ומרכזי מחקר. נכון לשנת 2024, מתוך כ־10,500 סטודנטים בקמפוסים אוקאיאמה, סוזוקקדאי וטמאצ'י, מחציתם לומדים בתוכניות לתואר ראשון ואילו המחצית השנייה בתוכניות לתואר שני ודוקטורט. בסך הכול, לומדים במכון 1,800 סטודנטים זרים, והוא מעסיק 1,100 חברי סגל העובדים כחוקרים וכמרצים.

באוקטובר 2024, האוניברסיטה לרפואה ולרפואת שיניים של טוקיו (TMDU) תתמזג עם המכון הטכנולוגי של טוקיו (Tokyo Tech) כדי להקים את מכון טוקיו למדע.<ref>NEWS, KYODO. "[https://english.kyodonews.net/news/2022/10/6680b5d64e0e-2-tokyo-national-universities-to-merge-eyeing-global-competition.html 2 Tokyo national universities to merge, eyeing global competition]</ref>

== ארגון אקדמי ==
=== בתי ספר ומחלקות ===
המכון הטכנולוגי של טוקיו כולל 5 בתי ספר, מספר מחלקות ומכון לאמנויות ליברליות.
* בית הספר למדעים 
:* המחלקה למתמטיקה
:* המחלקה לפיזיקה
:* המחלקה לכימיה
:* המחלקה למדעי כדור הארץ וכוכבי לכת
* בית הספר להנדסה 
:* המחלקה להנדסת מכונות
:* המחלקה להנדסת מערכות ובקרה
:* המחלקה להנדסת חשמל וחשמל
:* המחלקה להנדסת מידע ותקשורת
:* המחלקה להנדסת תעשייה וכלכלה
* בית הספר למדעי החיים והטכנולוגיה 
:* המחלקה למדעי החיים והטכנולוגיה
* בית הספר למחשוב 
:* המחלקה למתמטיקה ומחשוב
:* המחלקה למדעי המחשב
* בית הספר לסביבה וחברה 
:* המחלקה לארכיטקטורה והנדסת בניין
:* המחלקה להנדסה אזרחית וסביבתית
:* המחלקה למדע והנדסה בין-דיסציפלינריים
:* המחלקה למדעי החברה והאנוש
:* ניהול חדשנות טכנולוגית / המחלקה למדעי החדשנות
* המכון לאמנויות ליברליות

== דירוגים ==
==== דירוג בין-לאומי ====
* דירוג שאנגחאי: מקום 151–200 (2023)
* Times Higher Education: מקום 191= (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 91= (2024)

==== דירוג אזורי - אסיה ==== 
* Times Higher Education: מקום 28 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 22 (2024)

==== דירוג אזורי - יפן ==== 
* דירוג שאנגחאי: מקום 4–5 (2023)
* Times Higher Education: מקום 5 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 4 (2024)

== בוגרים וסגל ידועים ==
בין בוגרי ומרצי המכון הטכנולוגי של טוקיו נכללים:

* נאוטו קאן – פוליטיקאי, ראש ממשלת יפן בין השנים 2010–2011.
* יוקיו הטויאמה – פוליטיקאי, ראש ממשלת יפן בין השנים 2009–2010.
* הידקי שירקאווה – חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2000.
* סאטורו איווטה – מפתח משחקים, כיהן כמנכ"ל חברת נינטנדו.
* מסאו יושידה – מהנדס גרעין.

* אחד מחברי הסגל במכון הוא יושינורי אוסומי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2016, וחתן פרס קיוטו בקטגוריית המדעים הבסיסיים בשנת 2012.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טוקיו: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:הונשו
קטגוריה:RU11
קטגוריה:איגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה
קטגוריה:יפן: אוניברסיטאות ומכללות
פריינגפן (נהר)

הנהר פריינגפן (באנגלית: Fryingpan River – "נהר המחבת") הוא יובל של הנהר רורינג פורק הזורם במרכז מערב מדינת קולורדו שבארצות הברית. אורכו 68 קילומטרים וספיקתו הממוצעת 5 מטרים מעוקבים לשנייה, אם כי בשנים שחונות יורדת הספיקה בשלהי הקיץ למטר מעוקב לשנייה, ובשנים ברוכות היא מגיעה באביב עד 76 מטרים מעוקבים לשנייה.

מקור השם יוצא הדופן (מילולית נהר המחבת) הוא בסיפור היסטורי כאשר קבוצה של ציידי פרוות הותקפה על ידי קבוצה של אינדיאנים משבט יוט, ורק שני אנשים שרדו, כשאחד מהם פצוע. האדם השני השאיר את חברו הפצוע במערה סמוכה, ורץ לחפש עזרה, אבל לפני כן הוא תלה מחבת על עץ כך שיוכל למצוא את המערה בשובו.

מקור הנהר באזור טבע בראשיתי האנטר-פריינגפן (Hunter–Fryingpan Wilderness) ביער הלאומי וייט ריוור (White River National Forest) ברכס סאווץ' (Sawatch Range), בקרבת הר מאסיב, בצפון-מזרח מחוז פיטקין, בצדו המערבי של קו פרשת המים של אמריקה. הוא זורם מערבה לאורך קו הגבול בין מחוז פיטקין למחוז איגל. סכר רואדי הוקם על הנהר אחרי מרדית (Meredith) תוך יצירת מאגר רואדי (Ruedi Reservoir). הוא נשפך לנהר רורינג פורק בבזלת, על הגבול בין מחוז פיטקין למחוז איגל. חלק ממי הנהר מוטים לצד המזרחי של קו פרשת המים של אמריקה במטרה לספק מים לשתייה והשקיה באמצעות מיזם פריינגפן-ארקנסו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

[[מאגר רואדי על נהר הפריינגפן]]

קטגוריה:קולורדו: נהרות
קטגוריה:יובלי הקולורדו
אירקוט

אירקוט (ברוסית: Ирку́т, בבוריאטית: Эрхүү мγрэн) הוא נהר במזרח סיביר, הזורם בשטחי רפובליקת בוריאטיה ומחוז אירקוטסק שברוסיה. אורכו 488 קילומטרים והוא מנקז שטח של 15,780 קמ"ר. הספיקה השנתית הממוצעת של אירקוט היא 142 מ"ק לשנייה. ספיקתו הממוצעת בנקודת השפיכה שלו אל הנהר אנגרה היא 140 מ"ק לשנייה.

ספיקת המים באירקוט מגיעה אל שיאה בחודשים יולי-אוגוסט, ונמצאת בשפל בחודשים פברואר-מרץ. בחודש אוקטובר הנהר מתכסה במעטה קרח, שעוטה אותו במשך 150–180 ימים. אירקוט ניזון בעיקר ממי הפשרת השלגים בהרים שבמעלה הזרם שלו, וכן ממי גשמים.

==גאוגרפיה==
מוצאו של אירקוט באגם אילצ'יר, במעבר ההרים נוכו-דבן שבהרי מזרח סייאן במערב בוריאטיה. נקודת המוצא היא בגובה 1,875 מטרים מעל פני הים. בקטע הזרימה העליון ביותר, הנהר נקרא אירקוט השחור. לאחר התמזגותו עם אירקוט האמצעי ואירקוט הלבן, נקרא אירקוט.

במעלה הזרם, כיוון הזרימה של אירקוט הוא דרום-מערב. ליד ההר מונקו-סרדיק, ברכס סייאן הגדול שמהווה את קו פרשת המים של הרי מזרח סייאן, הנהר פונה בחדות מזרחה. בנקודה זו, אירקוט מפריד את רכס סייאן הגדול מרכס טונקין, שהוא שלוחתו המזרחית ביותר של הרי מזרח סייאן.

בהמשך, אירקוט זורם לאורך 200 קילומטרים בשפלת טונקין הבין-הררית, שהיא בעצם אגן מבני שנוצר כתוצאה מהתפרצות געשית. באזור זה, אל הנהר נשפכים יובליו העיקריים, ביניהם: איכה-אוכגון, זנגיסן הגדול, טונקו, זון-מורן ובולשאיה ביסטראיה. משם, הנהר ממשיך לזרום בעמק, שבו ערוצו מסולע ולכן נוצרים בו אשדים.

אירקוט נשפך אל אנגרה משמאלו של נהר זה. נקודת השפיכה נמצאת במרכז העיר אירקוטסק, שנוסדה כאוסטרוג במאה ה-17 מול נקודה זו (על הגדה הימנית של אנגרה), וקרויה על שם הנהר אירקוט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רוסיה: נהרות
קטגוריה:מחוז אירקוטסק: גאוגרפיה
קטגוריה:בוריאטיה: גאוגרפיה
אליהו רוזנברג

אליהו רוזנברג במסע לפולין
אליהו רוזנברג (10 במאי 1924 - 23 בספטמבר 2010) היה ניצול שואה שהשתתף במרד האסירים במחנה ההשמדה טרבלינקה. לאחר השואה העיד במשפט אייכמן ובמשפט דמיאניוק.

== ביוגרפיה ==
אליהו רוזנברג נולד בוורשה שבפולין. אמו, רבקה לבית אוסלנדר הייתה עקרת בית ואביו, חיים רוזנברג, היה בעל מפעל קטן למראות. האב נרצח על ידי הנאצים בגטו ורשה בעת חזרתו מהעבודה לביתו בנובמבר 1940.

בערב ראש השנה 1942 נשלח רוזנברג עם אמו ושלוש אחיותיו למחנה ההשמדה טרבלינקה. עם הגיעם למחנה הופרד רוזנברג מאמו ואחיותיו, שנשלחו להשמדה בתאי הגזים. בטרבלינקה הועסק יחד עם קבוצת אסירים בהוצאת גופות הנרצחים מתאי הגזים ובשריפת הגופות. רוזנברג לא היה ממתכנני המרד המזוין של האסירים בטרבלינקה, אך היה שותף בסוד המרד. תפקידו במרד היה לזרוק שמיכות על גדר התיל על מנת לאפשר לאסירים לטפס על הגדרות מבלי להיפצע. ב-2 באוגוסט 1943 השתתף במרד והיה אחד מהמעטים שהצליחו להימלט.

רוזנברג הסתתר שנה ביערות, ובין היתר הסתתר בביתם של זוג פולני בכפר טולווין (Tołwin). בשנת 1992 הוכרו בני הזוג כחסידי אומות העולם. עם פלישת הסובייטים לפולין ושחרורה מהכיבוש הגרמני התגייס רוזנברג לצבא הפולני. לאחר שחרורו מהצבא, הצטרף לתנועת הבריחה.

עם עלייתו לישראל בשנת 1948 לחם בשורות ההגנה על הגנת ירושלים. עבד שנים רבות כמנהל עבודה בנמל יפו ובנמל אשדוד. נישא לעדינה, ניצולת שואה מאוקראינה, ונולדו לו שתי בנות: רבקה, הקרויה על שם אמו, ובלהה.

במשפט אייכמן בשנת 1962 הופיע כעד מטעם התביעה וסיפר על קורותיו במחנה ההשמדה טרבלינקה, ועל תהליך ההשמדה:

העיד במשפטי טרבלינקה בגרמניה. וכן, הופיע כעד מטעם התביעה במשפטו של פיודור פדורנקו (Feodor Fedorenko), שהיה שומר בטרבלינקה. לאחר המשפט, שהתקיים בארצות הברית, גורש פדורנקו לברית המועצות בשנת 1984, שם נשפט והוצא להורג. 

בשנת 1987 העיד רוזנברג במשפט דמיאניוק, ובין היתר, סיפר על שאירע בתוך תאי הגזים. עדותו צוטטה בפסק הדין. בעקבות עדותו במשפט, כתבה והלחינה חוה אלברשטיין את השיר "מר רוזנברג מעיד". השיר התפרסם באלבום "הצורך במילה הצורך בשתיקה".

אליהו רוזנברג ראה בהעברת זכר השואה לדורות הבאים ייעוד ומפעל חיים. הוא ליווה מספר רב של משלחות בני נוער לפולין וסיפר את קורותיו בשואה בפני בתי ספר ומחנות צה"ל.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=Lawkxh98wEk עדותו של ניצול על מחנה המוות טרבלינקה] סרטון באתר youtube
* [https://www.youtube.com/watch?v=4m4WM9xSpZI משפט אייכמן - ישיבה 66, ישיבה 67 ] סרטון באתר youtube
* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=383&wrkid=8212 מילים לשיר "מר רוזנברג מעיד" באתר שירונט] 
* יובל גורן וניסן צור, [http://www.nrg.co.il/online/1/ART2/171/362.html "אנחנו ניצולי מחנה טרבלינקה האחרונים"] באתר nrg
* [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4035382 משפחת Tolwin - חסידי אומות העולם באתר יד ושם - Yad Vashem]
* [https://m.youtube.com/watch?v=Vb2nrtcKldg ערב חדש 25 בפברואר 1987 משפט דמיאניוק: עדותו של אליהו רוזנברג] סרטון באתר youtube

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט אייכמן: עדים
קטגוריה:אסירים במחנה ההשמדה טרבלינקה
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
עונת 2014/2015 בליגת העל הקטרית

עונת 2014/2015 בליגת העל הקטרית הייתה העונה ה-42 של ליגת העל הקטרית, והזוכה באליפות בעונה זו הייתה לחוויאה.

== הקבוצות המשתתפות ==
* אום סלאל - אום סלאל מוחמד
* אל-אהלי - דוחה
* אל-גארפה - א-ריאן
* א-שחנייה - אל ח'ור 
* אל-ג'ייש - דוחה
* אל-וכרה - אל וכרה
* א-סד - דוחה
* א-סאיליה - א-ריאן
* אל-ערבי - דוחה 
* אל-ח'ור - אל-ח'ור
* אל-ח'ראייטיאת - אל-ח'ור 
* לחוויאה - דוחה
* א-שמאל - מדינת א-שמאל
* קטר - דוחה

== טבלת הליגה ==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: right;"
!מקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
!הפרש שערים
!נקודות
|-
|bgcolor=#FFDF00|1
|bgcolor=#FFDF00|לחוויאה
|bgcolor=#FFDF00|26
|bgcolor=#FFDF00|19
|bgcolor=#FFDF00|5
|bgcolor=#FFDF00|2
|bgcolor=#FFDF00|59
|bgcolor=#FFDF00|25
|bgcolor=#FFDF00|
|bgcolor=#FFDF00|62
|-
|bgcolor=#AFEEEE|2
|bgcolor=#AFEEEE|א-סד
|bgcolor=#AFEEEE|26
|bgcolor=#AFEEEE|17
|bgcolor=#AFEEEE|6
|bgcolor=#AFEEEE|3
|bgcolor=#AFEEEE|68
|bgcolor=#AFEEEE|35
|bgcolor=#AFEEEE|
|bgcolor=#AFEEEE|57
|-
|bgcolor=#AFEEEE|3
|bgcolor=#AFEEEE|אל-ג'ייש
|bgcolor=#AFEEEE|26
|bgcolor=#AFEEEE|15
|bgcolor=#AFEEEE|2
|bgcolor=#AFEEEE|9
|bgcolor=#AFEEEE|54
|bgcolor=#AFEEEE|33
|bgcolor=#AFEEEE|
|bgcolor=#AFEEEE|47
|-
|4
|קטר
|26
|14
|4
|8
|51
|40
|
|46
|-
|bgcolor=#ACE1AF|5
|bgcolor=#ACE1AF|אל-אהלי
|bgcolor=#ACE1AF|26
|bgcolor=#ACE1AF|11
|bgcolor=#ACE1AF|5
|bgcolor=#ACE1AF|10
|bgcolor=#ACE1AF|48
|bgcolor=#ACE1AF|40
|bgcolor=#ACE1AF|
|bgcolor=#ACE1AF|38
|-
|6
|אום סלאל
|26
|10
|7
|9
|43
|37
|
|37
|-
|7
|אל-גארפה
|26
|11
|3
|12
|48
|54
|
|36
|-
|bgcolor=#ACE1AF|8
|bgcolor=#ACE1AF|אל-ערבי
|bgcolor=#ACE1AF|26
|bgcolor=#ACE1AF|9
|bgcolor=#ACE1AF|9
|bgcolor=#ACE1AF|9
|bgcolor=#ACE1AF|43
|bgcolor=#ACE1AF|38
|bgcolor=#ACE1AF|
|bgcolor=#ACE1AF|35
|-
|9
|אל-ח'ראייטיאת
|26
|8
|10
|8
|37
|38
|
|34
|-
|10
|אל-ח'ור
|26
|7
|9
|10
|38
|48
|
|30
|-
|11
|א-סאיליה
|26
|8
|5
|13
|40
|54
|
|29
|-
|12
|אל-וכרה
|26
|6
|5
|15
|34
|52
|
|23
|-
|bgcolor=#FFDAB9|13
|bgcolor=#FFDAB9|א-שחנייה
|bgcolor=#FFDAB9|26
|bgcolor=#FFDAB9|5
|bgcolor=#FFDAB9|5
|bgcolor=#FFDAB9|16
|bgcolor=#FFDAB9|26
|bgcolor=#FFDAB9|57
|bgcolor=#FFDAB9|
|bgcolor=#FFDAB9|20
|-
|bgcolor=#FFDAB9|14
|bgcolor=#FFDAB9|א-שמאל
|bgcolor=#FFDAB9|26
|bgcolor=#FFDAB9|1
|bgcolor=#FFDAB9|8
|bgcolor=#FFDAB9|17
|bgcolor=#FFDAB9|24
|bgcolor=#FFDAB9|62
|bgcolor=#FFDAB9|
|bgcolor=#FFDAB9|11
|- class="sortbottom"
|}
{| class="wikitable sortable" style="text-align: right;"
!מיקום !! תוצאה
|-
|bgcolor=#FFDF00|האלופה||שלב הבתים בליגת האלופות האסיאתית
|-
|bgcolor=#AFEEEE|מקום 2-3||סיבוב שני במוקדמות ליגת האלופות האסיאתית
|-
|bgcolor=#ACE1AF|מקום 5,8||שלב הבתים בליגת האלופות של מדינות המפרץ
|-
|bgcolor=#FFDAB9|מקום 13-14||ירידה לליגת המשנה
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://uk.soccerway.com/national/qatar/stars-league/20152016/regular-season/r31638/ STARS LEAGUE]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2014
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2015
קטגוריה:עונות בליגת העל הקטרית
גלי הדנובה

גלי הדנובה (ברומנית: Valurile Dunării) הוא ואלס, שחובר על ידי המלחין הרומני יוסיף איוונוביץ' ב-1880, בלוגוז' והוקדש לנערה היהודיה המקומית בת ה-14, שרה פריד (Sara Fried).

יוסיף איוונוביץ' היה נגן קלרינט, מנצח תזמורות צבאיות ומלחין יליד טימישוארה, שחי רוב חייו בגאלאץ ובבוקרשט. בהיותו בלוגוז' ראה את שרה פריד וקיבל ממנה השראה ובחוזרו ללוגוז' ב-1880 מסר לה את תווי המנגינה יחד עם הקדשה בה נכתב בגרמנית:

ההקדשה שמורה בגנזך הקהילה היהודית של לוגוז'. מאוחר יותר, בגרסה המודפסת של המנגינה, בבוקרשט, ההקדשה שונתה לטובת "אמה גבאואר", ארוסתו של המוציא לאור, קונסטנטין גבאואר. ב-1886, המלחין הצרפתי אמיל ולדטויפל הכין עיבוד תזמורתי חדש עבור המנגינה, עיבוד שהוצג כעבור שלוש שנים בתערוכה העולמית של פריז (1889) וזכה במקום הראשון מבין 116 המנגינות שהשתתפו בתחרות ובכך נבחרה למנגינת התערוכה העולמית. לאחר זכייה זו התפרסמה המנגינה באירופה והגיעה גם לארצות הברית ב-1896 ושוב ב-1903.

עוגת דובדבנים פופולרית ברחבי גרמניה ואוסטריה זכתה לשם "עוגת גלי הדנובה" (דונאוולה).

== ההתפתחות בארצות הברית ==
ב-1931, בסרט Dishonored, מרלן דיטריך ניגנה בפסנתר את המנגינה של גלי הדנובה. ב-1946, בסרט The Jolson Story נעשה שוב שימוש במנגינה, הפעם עם מילים אנגליות, שלא קשורות לטקסט המקורי, ותחת השם Anniversary Song. בגרסה הזאת המילים מספרות על זוג הנזכר בנוסטלגיה על ליל חתונתם:

Oh, how we danced on the night we were wed

We vowed our true love, though a word wasn’t said

The world was in bloom, there were stars in the skies

Except for the few that were there in your eyes

את המילים לגרסה זו כתבו אל ג'ולסון ו-Saul Chaplin (Kaplan). הגרסה הזו זכתה לפופולריות רבה, בפברואר 1947 נכנסה לרשימת בילבורד הוט 100 ונשארה בה 14 שבועות, תוך הגעה למקום השני. זמרים נודעים רבים ובעלי תזמורות אימצו את המנגינה והופיעו איתה, כך גאי לומברדו, דינה שור, גלן מילר ותזמורתו, פול וסטון, ארטי שו ותזמורתו, ג'אנגו ריינהארדט, בינג קרוסבי, רוזמרי קלוני, איווה קסידי, פרנק סינטרה, אנדי ויליאמס ועוד. בסרטים Mayerling, Falling in love again, Avalon, Payback ו-Father and daughter נעשה שימוש במנגינה וכך גם בפרקים מתוך סדרות טלוויזיה ידועות. לא נס ליחה של המנגינה גם כעבור עשורים וטום ג'ונס הכליל אותה באחד מאלבומיו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://vlad.dulea.ro/2013/07/10/valurile-dunarii-povestea-celui-mai-celebru-vals-romanesc/ Valurile Dunăreii - scurtă istorie a celui mai celebru vals românesc] 
* [http://www.banatulazi.ro/cel-mai-celebru-vals-romanesc-s-a-nascut-in-banat/ Cel mai celebru vals românesc s-a născut în Banat] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקה רומנית
קטגוריה:דנובה
פורשה ג'וניור

פורשה ג'וניור (באנגלית: Porsche Junior) הוא טרקטור מחטיבת פורשה-דיזל, שיוצר משנת 1957 עד 1963 ומכונה גם פורשה 108. בסך הכל יוצרו כ-23,000 יחידות של הטרקטור.

הפורשה ג'וניור הוא טרקטור משקי קטן המצויד במנוע דיזל חד בוכנתי, בנפח 0.822 ליטר. לטרקטור מערכת קירור אוויר ושלושה הילוכים קדמיים. הוא מייצר כ-14 כ"ס ומגיע למהירות נסיעה מקסימלית של 17 קמ"ש.
צבע הטרקטור אדום בוהק, וחישוקי הגלגלים ומושב הנהג צבועים בצהוב.

הג'וניורים הגיעו לישראל במסגרת הסכם השילומים עם גרמניה, והורכבו בישראל במפעל מרכבים בקיסריה. מרביתם היו מצוידים עם מקצרת צד שלא הייתה יעילה והוסרה במהרה.

כיום, בישראל ובמדינות אחרות נחשב הג'וניור לפריט אספני נחשק בקרב קהילת האספנים והמשחזרים של כלים חקלאיים עתיקים.

==ראו גם==
* פורשה ג'וניור 108V
* פורשה סופר
* פורשה דיזל 218

==לקריאה נוספת==
*'פורשה לכל איכר', בתוך האבטומוביל, בהוצאת מועדון החמש, דצמבר 2012, גיליון 80, עמודים 10–11

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.porschetractors.com/ Porsche tractor history and facts]
* [http://www.porsche-diesel.com/ אתר החברה]
* [http://www.tractordata.com/farm-tractors/005/0/6/5061-porsche-junior.html פורשה ג'וניור באתר Tractor Data]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציוד חקלאי
קטגוריה:טרקטורים
ג'וניור
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
ונסן ת'יל

ונסן ת'יל (בצרפתית: Vincent Thill; נולד ב-4 בפברואר 2000 בלוקסמבורג) הוא כדורגלן לוקסמבורגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סבאך מליגת העל האזרית ובנבחרת לוקסמבורג.

ונסן הוא בנו של כדורגלן העבר סרג' ת'יל ואחיו הם הכדורגלנים סבסטיאן ואוליבייה.

== קריירת מועדונים ==
ת'יל גדל במחלקות הנוער של המועדונים פולה אש ופרוגרס נידרקורן מליגת העל הלוקסמבורגית. בשנת 2012 עבר ת'יל למחלקת הנוער של מץ מליגת העל הצרפתית. בתחילת עונת החל ת'יל לשחק במץ II, קבוצת המילואים של המועדון. ב-21 בספטמבר 2016 ערך ת'יל את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-82 בהפסד 3-0 לז'ירונדן דה בורדו במסגרת המחזור השישי בליגה.

== קריירה בינלאומית ==
ב-25 במרץ 2016 ערך ת'יל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת לוקסמבורג, כשנכנס כמחליף בדקה ה-69 בהפסד 3-0 לנבחרת בוסניה והרצגובינה במשחק ידידות. ב-31 במאי 2016 הבקיע ת'יל את שער הבכורה שלו בנבחרת, בדקה ה-90 בהפסד 3-1 לנבחרת ניגריה במשחק ידידות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים לוקסמבורגים
קטגוריה:קשרי כדורגל לוקסמבורגים
קטגוריה:כדורגלני מץ
קטגוריה:כדורגלני פו
קטגוריה:כדורגלני אורליאן
קטגוריה:כדורגלני נסיונל מדיירה
קטגוריה:כדורגלני וורסקלה פולטבה
קטגוריה:כדורגלני א.י.ק סולנה
קטגוריה:כדורגלני סבאך
קטגוריה:כדורגלני נבחרת לוקסמבורג
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים זרים באוקראינה
קטגוריה:ספורטאים זרים בשוודיה
קטגוריה:ספורטאים זרים באזרבייג'ן
קטגוריה:לוקסמבורגים שנולדו ב-2000
סילן

סילן (נקרא גם סילאן; באנגלית: Silane) או צורן הידריד הוא תרכובת אנאורגנית שנוסחתה SiH<sub>4</sub>. זהו גז שקוף, דליק בעל ריח דוחה וחריף המזכיר חומצה אצטית. סילן הוא פירופורי - מתלקח ספונטנית באוויר ללא צורך בהצתה חיצונית.

החומר הוא אנלוג של מתאן CH<sub>4</sub> אך בשל האלקטרושליליות הנמוכה של אטום הצורן (1.90 בהשוואה ל-2.55 בפחמן) קוטביות הקשר הפוכה (מטען שלילי חלקי על אטום המימן) בשל הבדל זה סילן נוטה יותר ליצור קומפלקסים עם יונים של מתכות המעבר. בטמפרטורה מעל <span lang="he" dir="ltr">420 °C</span> סילן מתפרק לצורן ולמימן ולכן משתמשים בו לייצור צורן נקי בשיטת (Chemical Vapor Deposition (CVD.

== ייצור ==
בתעשייה מפיקים סילן מצורן בתהליך דו שלבי. בשלב הראשון מגיבים צורן עם חומצת מימן כלורי ב <span lang="he" dir="ltr">300°C</span> לקבלת טריכלורוסילן ומימן גזי 

<math>Si_{(s)} + 3HCl_{(g)}\longrightarrow SiHCl_{3(l)} +H_{2(g)}</math>

תוצר התגובה טריכלורוסילן מורתח בנוכחות זרז במזרז קבלת סילן וצורן ארבע כלוריד, הזרז המקובל הוא אלומיניום כלוריד AlCl<sub>3</sub>

<math>4SiHCl_{3(l)}\longrightarrow SiH_{4(l)} + 3SiCl_{4(l)}</math>

בשיטה חלופית לייצור סילן בדרגת ניקיון גבוהה המתאימה להכנת צורן לתעשיית המוליכים למחצה חומרי הגלם הם צורן ברמת ניקיון מטלורגית (דרגה נמוכה מזו הנחוצה לתעשיית המוליכים למחצה), מימן וצורן טטרה כלוריד וכוללת סדרת תגובות בהם תוצרי הלוואי ממוחזרים וניקוי בזיקוק. התגובות בתהליך זה:

<math>Si + 2 H_2 + 3SiCl_4 \longrightarrow 4SiHCl_3

</math>

<math>2SiHCl3 \longrightarrow SiH_2Cl_2+ SiCl_4

</math>

<math>2SiH_2Cl_2 \longrightarrow SiHCl_3 + SiH_3Cl

</math>

<math>2SiH3Cl \longrightarrow SiH_4+ SiH_2Cl_2

</math>

פירוק תרמי של הסילן שהופק בתהליך זה נותן צורן בדרגת ניקיון גבוהה וגז מימן בתהליך חד שלבי 

תהליך תעשייתי נוסף להפקת סילן הוא חיזור של צורן דו-חמצני (SiO<sub>2</sub>) בתגובה עם אלומיניום ומימן בלחץ גבוה

<math>3SiO_2+ 6H_2+ 4Al \longrightarrow 3SiH_4+ 2Al_2O_3

</math>

== שימושים ==
לסילן כמה יישומים תעשייתיים ומעבדתיים. משתמשים בסילן להצמדת סיבי זכוכית וסיבי פחמן למטריצות פולימריות לקבלת חומרים מרוכבים. הסילן מצפה את הסיב ומאפשר קישור לפולימר. באופן דומה משתמשים בסילן לקבע ציפוי יציב מבחינה ביולוגית לשתלי טיטניום. יישומים אחרים כוללים ציפויים דוחי מים, ציפוי לבנים וציפויים נוגדי גרפיטי לקירות. משתמשים בסילן לבניית שכבה של צורן פולי קריסטליני על פרוסות סיליקון, בייצור תאים פוטווולטאים משתמשים בסילן לריבוד שבכת צורן אמורפי המסומם במימן (a-Si:H) על זכוכית. 

משתמשים בחומר גם כראגנט מחזר בסינתזה אורגנית ואורגנו-מתכתית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תרכובות אי-אורגניות
קטגוריה:צורן: תרכובות
קטגוריה:מימן: תרכובות
ארמון ארדשיר

ארמון ארדשיר פאפאכאן (בפרסית: دژ اردشير پاپکان), מוכר גם בכינוי אתש-כדה (آتشکده), הוא מבצר הנמצא על מדרון ההר בו נמצא גם ארמון דוח'תר בפרובינציית פארס באיראן. הארמון נבנה בשנת 224 לספירה על ידי המלך הסאסאני ארדשיר הראשון. הוא ממוקם שני ק"מ מצפון לעיר העתיקה גור, היא העיר העתיקה של פירוזאבאד במחוז פארס של פרס העתיקה. הארמון הוא חלק מאתר המורשת העולמית של אונסק"ו "הנוף הארכאולוגי הסאסאני בחבל פארס".

== תיאור האתר ==
תרשים חיצוני של ארמון ארדשיר, 1905
תרשים המבנה הפנימי של הארמון, 1905
המבנה כולל שלוש כיפות, דבר שהופך אותו לגדול ומפואר יותר מן המבנה שקדם לו, ארמון דוח'תר הסמוך. עם זאת, נראה כי המתחם נועד להציג את דמותו המלכותית של ארדשיר הראשון, ולא לשמש כמבצר למטרות הגנה. לכן אולי עדיף לכנות את המבנה "ארמון" ולא "טירה", אף על פי שחומות ענק מקיפות אותו (החומות עבות כפליים מן החומות של ארמון דוח'תר), והוא מבנה מסוגר. מבחינה ארכיטקטונית, נראה כי הארמון שימש כמקום למפגש חברתי שבו האורחים הוצגו בפני כס המלוכה הקיסרי. 
מעניין במיוחד הוא העיצוב הארכיטקטוני שאינו תואם במדויק את העיצוב הפרתי או הסאסאני. העיצוב הוא ייחודי לארכיטקטורה של פארס.
הארמון נבנה בקרבת אגם שמימיו מגיעים ממעיין טבעי, אולי בהקשר של אלת המים והצמיחה הפרסית, אנאהיטה. המעיין אמור היה לספק מים לגן מלכותי, בדומה לאופן בו בנה כורש את הגן שלו בפסארגאדה. האגם היה מחופה באריחים בצדדיו ומוקף ריצוף.
גודל המבנה הוא 104 מ' על 55 מ'. גובה האיוואן הוא 18 מטר, אף על פי שקרס חלקית. המבנה נבנה מאבנים מקומיות ומטיט, וטיח על הקירות הפנימיים. הסגנון של עיצוב הפנים דומה לזה של ארמון תצ'ר, שבנה דריווש הראשון בפרספוליס.

== התקופה המודרנית ==
זוג ארכאולוגים צרפתיים, ג'יין ומרסל-אוגוסט דיולפואה, ביקרו באתר בסוף המאה ה-19 ותיארו אותו בספרם La Perse, la Chaldée et la Susiane. 
רוברט ביירון ביקר באתר בפברואר 1934, וכתב על ביקורו בספר The Road to Oxiana. ביירון סבר כי הארמון כולל את אב-הטיפוס של קשת הזווית. לדעתו, מבנים כגון בזיליקת פטרוס הקדוש והטאג' מאהל לא היו קיימים ללא קשת הזווית והפנדנטיבה.

בשנת 1997, איראן הוסיפה את ארמון ארדשיר ואתרים אחרים באזור פירוזאבאד כאתרים פוטנציאליים לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. בסופו של דבר הוא הוכרז כחלק מאתר המורשת העולמית "הנוף הארכאולוגי הסאסאני בחבל פארס" ב-2018, שכולל עוד שבעה אתרים באזור.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="70">
File:Ardeshir-kakh3.jpg|מבט מצפון
File:Ardeshir-kakh2.jpg|מבט מדרום
File:Firuz_abad_iwan.jpg|האיוואן
File:Squinch.jpg|קשת זווית בתוך המבנה
File:Palace of Ardashir by Eugène Flandin.jpg|תרשים ארמון ארדשיר
Palais_de_Firouz-Abad.jpg|תרשים של חורבות הארמון, 1887
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.zoroastrian.org.uk/vohuman/SlideShow/Firuzabad/Firuzabad00.htm Firuzabad - A Sassanian Palace or Fire Temple?]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:איראן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:פרובינציית פארס: מבנים
12 הנועזים

12 הנועזים (באנגלית: The Dirty Dozen) הוא סרט דרמה ופעולה משנת 1967 בכיכובם של לי מרווין, צ'ארלס ברונסון, ארנסט בורגניין, ג'ורג' קנדי, דונלד סאת'רלנד, טלי סוואלס, ג'ון קסאווטס, ריצ'רד ג'אקל, רוברט ראיין וג'ים בראון המבוסס על ספר באותו שם מאת אירווין מ. נתנסון.

== עלילה ==
עלילת הסרט מתרחשת מספר חודשים בטרם פלישת בעלות הברית לנורמנדי. מייג'ור ג'ון רייזמן (לי מרווין), קצין ה-OSS, מגייס חבורה של 12 חיילים בצבא ארצות הברית שנידונו למוות או למאסר ממושך למשימת פשיטה נועזת. על הכוח בפיקודו הוטל לצנוח לצרפת הכבושה ולהסתנן בחשאי לטירה שבה מתקיים משחק מלחמה בנוכחות קצינים בכירים בוורמאכט ולהרוג כמה שיותר מהם, במטרה לפגוע בשליטת הצבא הגרמני על נורמנדי. בתמורה יזכו האסירים בחנינה.

בתחילת הסרט, מייג'ור ג'ון רייזמן סוקר את 12 האסירים כאשר הסמל בוארן (ריצ'רד ג'אקל) מקריא את עונשם, כדלהלן:

{| class="wikitable"
|-
! scope="col" style="width:150px;"| שם הדמות
! scope="col" style="width:150px;"| משוחק ע"י
! scope="col" style="width:150px;"| עונש
|-
|פרנקו
|ג'ון קסאווטס
|נידון למוות בתלייה
|-
|ולאדק
|טום באסבי
|30 שנות עבודת פרך
|-
|ג'פרסון
|ג'ים בראון
|נידון למוות בתלייה
|-
|פינקליי
|דונלד סאת'רלנד
|30 שנות מאסר
|-
|גילפין
|בן קרותרס
|30 שנות עבודת פרך
|-
|פוזי
|קלינט ווקר
|נידון למוות בתלייה
|-
|ולדיסלואו
|צ'ארלס ברונסון
|נידון למוות בתלייה
|-
|סוייר
|קולין מייטלנד
|20 שנות עבודת פרך
|-
|ליוור
|סטיוארט קופר
|20 שנות מאסר
|-
|בראווס
|אל מנצ'יני
|20 שנות עבודת פרך
|-
|חימנז
|טריני לופז
|20 שנות עבודת פרך
|-
|מאגוט
|טלי סוואלס
|נידון למוות בתלייה
|}

בתחילת שלב האימון מתבקשים חברי הקבוצה לבנות את מחנה המגורים שלהם מהחומרים בסביבה ומחומרי בניין שסיפק הצבא. לאחר תקופת אימון ראשונית נשלחת המחלקה לאימון צניחה בבסיס צבאי בפיקודו של קולונל בריד (רוברט ראיין). בתקופת שהותם שם מסתכסכים חברי המחלקה, ורייזמן בראשם, עם מפקדת המחנה ולכן הם נקראים לבירור בפניו של גנרל וורדן (ארנסט בורגניין) וסגנו בריגדיר גנרל דנטון (רוברט וובר) ולאחר דין ודברים מחליט וורדן שכדי שהמחלקה לא תפורק והמשימה לא תבוטל על המחלקה להוכיח את יכולותיה בתרגיל בו עליה להשתלט על מפקדתו של קולונל בריד. רייזמן ומחלקתו משתמשים בתחבולות שונות ובסופו של דבר מצליחים בתרגיל ומקבלים אישור מגנרל וורדן לצאת למשימה.

רייזמן, בוארן וחיילי המחלקה מוטסים לצרפת וצונחים בקרבת הטירה. במהלך הצניחה נהרג חימנז (טריני לופז) ושאר החיילים מקיפים את הטירה ונערכים להתקפה עליה. תוכנית ההתקפה משתבשת כשמאגוט (טלי סוואלס) משתגע, תוקף ורוצח את אחת מאורחות המלון ומתחיל לירות לכל עבר ובלית ברירה יורה בו ג'פרסון למוות. על פי תרגולת מתכנסים הקצינים הגרמנים הבכירים במרתף הטירה וחיילי המשמר נערכים להגן עליהם. אנשי המחלקה מפלסים דרכם בתוך הטירה ונועלים את דלתות המקלט כדי למנוע את בריחתם של הקצינים. לאחר מכן הם שופכים דלק וזורקים רימונים לפתחי האוורור של המקלט וגורמים לפיצוצו ולהריגת השוהים בו. במהלך הקרבות בטירה ובדרך ההמלטות ממנה נהרגים עוד 8 מחיילי המחלקה ובחיים נותרים רק רייזמן, בוארן וולדיסלואו (צ'ארלס ברונסון) שזוכה למחילה על פשעו. שאר חברי המחלקה זוכים גם הם למחילה ומוגדרים כחיילים שנהרגו בעת שירותם הצבאי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* .
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1967
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי צבא
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:זוכי אוסקר: עריכת הקול הטובה
קטגוריה:סרטי צ'ארלס ברונסון
זיו יחזקאל

זיו יחזקאל (נולד ב-1985) הוא מוזיקאי המבצע ומחדש מוזיקה ערבית קלאסית (דוגמת אום כולתום, עבד אלווהאב, עבד אלחלים) ומשמש כסולן של תזמורת נצרת. הופיע כסולן עם התזמורת האנדלוסית אשקלון במופעי מחווה לאום כולתום, וכסולן עם תזמורת אלמוגרביה במופעי מחווה למוחמד עבד אל ווהאב. ביצועיו פופולריים בקרב המגזר הערבי, הרשות הפלסטינית וערבים מרחבי העולם.

==ביוגרפיה==

נולד בקריית אונו לתמי ועזרא. בילדותו הוריו חזרו בתשובה. מגיל 13 נשלח לפייט בבית הכנסת והיה קורא את התורה בהגייה העיראקית המסורתית. הפיוטים בנוסח עיראק הם שלמעשה הובילו אותו להתחקות אחר המקורות של המוזיקה הערבית. נשלח לישיבת "זיכרון דוד" בבני ברק ולאחר מכן ל"מסילות התורה" בירושלים. בשנים אלו, על פי עדותו, התאהב במוזיקה ערבית ובניגון על עוד ולימד את עצמו את השפה הערבית – קרוא וכתוב ומוזיקה. רכש קלטות של גדולי הזמרים בעולם הערבי דוגמת פיירוז ופריד אל אטרש והתאמן לחקות אותם ולשיר בערבית במבטא מושלם.

הוציא שני אלבומים של הופעותיו החיות "הופעה חיה בנצרת עם נסיך הטראב, זיו יחזקאל" (2013) ו"נסיך הטראב, זיו יחזקאל, בהופעה חיה בלונדון" (2014).

הוא מתמחה בתורת המקאמים של המוזיקה הערבית, ובנוסף לקריירה כזמר-פייטן ונגן, הוא מרצה בתחום ומנהל את בית הספר למוזיקה ערבית, "המקאם".

משמש כסולן תזמורת נצרת ומשתף פעולה גם עם התזמורת האנדלוסית בירושלים, ומופיע בפני קהל יהודי וערבי.

בשנת 2016 התראיין לערוץ פלסטין 48 ברמאללה, במהלך הנסיעה הייתה תקרית של זריקת אבנים לעבר מכוניתו, לאחר הראיון נשלח אליו מייל התנצלות מאבו מאזן והוא הוזמן להיפגש איתו 

יחזקאל מגדיר את עצמו כ"יהודי-ערבי". סמי שלום שטרית כתב עליו: 

יחזקאל התחתן בדצמבר 2016, אל חתונתו הגיעה משלחת מהרשות הפלסטינית

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:מבצעי פיוטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
ג'ון סאבאג'

[[יוני המנחם לצד נסטסיה קינסקי וג'ון סאבאג' באתר הסרט "מאהביה של מריה"]]
ג'ון סאבאג (באנגלית: John Savage; נולד בשם ג'ון יאנגס; נולד ב-25 באוגוסט 1949) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בעיקר מהופעותיו בסרטי הקולנוע "צייד הצבאים", "שדה הבצל", "שיער" ו"סלבדור". בטלוויזיה הוא מוכר מהופעתו בדמות דונלד לידקר בסדרה "מלאך שחור".

==ביוגרפיה==
סאבאג' נולד באולד בת'פייג שבמדינת ניו יורק. הוא בנם של מיוריאל, עקרת בית, ושל פלויד יאנגס, סוכן ביטוח ששירת במהלך מלחמת העולם השנייה בגוודלקנל עם חיל הנחתים. אחיותיו הן רובין יאנג, אשת תקשורת ברדיו ובטלוויזיה, וגייל יאנגס שהיא שחקנית. אחיו הוא השחקן ג'ים יאנגס.

בשנת 1977 שיחק במחזה "אמריקן באפלו" פרי עטו של דייוויד מאמט; אשר הוצג בתיאטרון אתל ברימור בברודוויי.

התפקיד הגדול הראשון של סאבאג' היה בדמות סטיבן בסרט "צייד הצבאים" משנת 1978, המתאר את סיפורם של חבורת עובדי פלדה אמריקאים ממוצא רוסי בתקופת מלחמת וייטנאם. ב-1979 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "שדה הבצל" המבוסס על סיפור אמיתי אודות השוטר קארל הטינגר ומאבקו האישי אחרי שהיה עד לרצח שותפו.

ב-1979 שיחק סאבאג' באחד מתפקידיו המפורסמים ביותר בדמות קלוד הופר בוקובסקי בסרטו של מילוש פורמן "שיער", סרט המושפע מתרבות ילדי הפרחים של שנות ה-60 . בסרט המלחמה "הקו האדום" בבימויו של טרנס מאליק היה לסאבאג' תפקיד קטן. בסוף שנות השבעים של המאה העשרים הופיע סאבאג' בברודוויי במחזה "American Buffalo" מאת דייוויד מאמט יחד עם רוברט דובאל. ב-1991 השתתף בתפקיד ראשי בסרט "Door to Silence", סרטו האחרון של הבמאי האיטלקי לוצ'יו פולצ'י , שהוא מותחן פסיכולוגי שצולם בלואיזיאנה.

בהמשך שיחק סאבאג' בתפקידים שונים על המסך הקטן כמו גם על מסכי הקולנוע. הוא הופיע בעונות הראשונה והשנייה של סדרת הטלוויזיה "מלאך שחור" בדמות דונלד לידקר, וגילם את קפטן רנסום בשני פרקים בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".

תפקיד נוסף שלו בטלוויזיה הוא בדמות הנרי סקודר בסדרת הטלוויזיה "קרניבל" בהפקה של HBO. ב-2005 הופיע סאבאג' בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד". הוא היה הקריין באלבום "This Town" של סטיב סמית' מלהקת דרטי וגאס . האלבום יצא ב-18 בפברואר 2008. בספטמבר 2009 הופיע סאבאג' בפרק בעונה השנייה של הדרמה "פרינג'" של רשת פוקס.

ב-2012 שיחק סאבאג' בתפקיד משנה בקומדיה הרומנטית "רשימת חיסול". ב-2013 כיכב במערבון "The Sorrow" בבימויו של ורנון מורנטנסן יחד עם קירק האריס, ריאן באלאנס ומייקל מדסן.

===חיים אישיים===
ב-1967 התחתן סאבאג' עם סוזן יאנג, ונולדו להם שני ילדים. בני הזוג התגרשו ב-1969. בשנת 1993 נשא לאישה את סנדי שולץ.

==פילמוגרפיה==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
בהם

בהם (בגרמנית: Böhm) הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו "יוצא צ'כיה" בכלל או "יוצא בוהמיה" בפרט.

קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים