OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גשר מנהטן

חתך של הגשר: במפלס העליון, מצד ימין בחתך שני נתיבים הפונים לכיוון מנהטן ובצד שמאל שני נתיבים הפונים לכיוון ברוקלין. במפלס התחתון: שני מעברים להולכי רגל (מסומנים בירוק), שני קווי מסילות ברזל (מצד ימין - לכיוון צפון, ומשמאל - לכיוון דרום) - מסומנים בשחור, ושלושה נתיבי כלי רכב שכיוון התנועה בהם משתנה - מסומנים באדום.
גשר מנהטן (באנגלית: Manhattan Bridge) הוא גשר תלוי החוצה את איסט ריבר שבארצות הברית. הגשר מחבר בין שני רבעים בניו יורק: אזור מנהטן תחתית שברובע מנהטן ורובע ברוקלין.

==היסטוריה==
הגשר תוכנן ונבנה בפיקוח של המהנדס הפולני ראלף מודג'סקי. כבלי המתיחה של הגשר תוכננו על ידי לאון מויסייף, אשר תכנן גם את גשר מצר טקומה בשנת 1940. בנייתו של הגשר הסתיימה והגשר נפתח לתנועת כלי רכב ב- 31 בדצמבר 1909.

==מבנה הגשר==
לגשר ארבעה נתיבי כלי רכב במפלסו העליון, ושלושה במפלסו התחתון (אחד בכל כיוון, ואחד משתנה בהתאם לשעת העומס). במפלס התחתון מצויים גם ארבע מסילות ברזל (שתיים בכל כיוון) ושני מעברים להולכי רגל ורוכבי אופניים.

אורכו של מרכז הגשר 448 מטרים, אורכו מקצה לקצה - 890 מטרים, ואורכו הכולל (לרבות כבישי הגישה) - 2,089 מטרים.

==מסילות הרכבת התחתית==
על הגשר עוברות ארבע מסילות רכבת תחתית - שתי המסילות הצפוניות משמשות רכבות הנוסעות לכיוון צפון, ושתי הדרומיות משמשות רכבות הנוסעות לכיוון דרום.

בשל העובדה שהרכבות מצויות משני צדי הגשר, מעבר הרכבות גורם לגשר להיטלטל. בשל עובדה זו נזקקות המסילות לשיפוצים תכופים. המסילות הצפוניות שופצו בין השנים 1986–1988 (במסילות אלה עוברות יותר רכבות), והמסילות הדרומיות נסגרו בשנת 1988 ולמעט זמן קצר בשנת 1990 היו סגורות לתנועת רכבות עד ה-22 ביולי 2001. המסילות הצפוניות פעלו רק בשעות עומס בין 1995–2001 ובשנת 2001 נפתחו לתנועת רכבות בכל שעות היום.

== גלריה ==
<gallery>
Manhattan_Bridge.JPG|הגשר בזריחה
Manhattan Bridge Construction 1909.jpg|הגשר בעת בנייתו, בשנת 1909.
LGBManhattanBridge.jpg|מבט על הגשר מכיוון איסט ריבר
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nyc.gov/html/dot/html/bridges/bridges.shtml גשרים בניו יורק]
*[http://www.nycroads.com/crossings/manhattan/ גשר מנהטן]
*[http://www.nycsubway.org/bmt/manhbr/ גשר מנהטן - שאלות ותשובות מאתר הרכבת התחתית של ניו יורק]
*[https://web.archive.org/web/20080724110144/http://www.transalt.org/bridges/manhattan.html גשר מנהטן]
*[http://www.nycfoto.com/showPage.php?albumID=170 גשר מנהטן - תמונות]
* 

קטגוריה:ניו יורק: גשרים
מנהטן
קטגוריה:1909 בארצות הברית
מנהטן
קטגוריה:ארצות הברית:אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים
גשר מודעי

גשר מודעי הוא גשר העובר מעל נתיבי איילון ומחבר בין מתחם הבורסה ברמת גן לבין דרך נמיר בתל אביב, וקצהו העובר ברמת גן נבנה בין לאונרדו סיטי טאוור לבית גיבור ספורט. הגשר קרוי על שם השר יצחק מודעי.
== היסטוריה ==
הקמת הגשר הייתה כרוכה בוויכוח בן עשר שנים בין עיריית רמת גן לעיריית תל אביב-יפו, שחששה שחיבור מתחם הבורסה לתל אביב יגביר את נהירת המשרדים לרמת גן ובכך יפגע בהכנסות העיר. השפעתו של ויכוח זה נותרה גם לאחר הקמת הגשר: במקום המפגש של הכביש שבהמשכו של הגשר עם דרך נמיר אפשרית רק פנייה ימינה (לכיוון צפון), עקב התנגדותה של עיריית תל אביב להתקנת פנייה שמאלה (דרומה). תוצאה זו גורמת לכל הרוצים לנסוע דרומה שלא להשתמש בגשר זה, אלא במחלף ארלוזורוב.

בשנת 2018 נחנך מבנה כניסה ויציאה חדש מתחנת הרכבת תל אביב מרכז ישירות לגשר מודעי.

==תמונות==

<gallery mode="packed" heights="120">
PikiWiki Israel 49981 ramat gan's bridge.jpg
PikiWiki Israel 40344 Observation sculpture in Ramat Gan.JPG
Modai-bridge-panoramic-view.jpg
</gallery>

==ראו גם==
*נתיבי איילון
*תחבורה בתל אביב
*[http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=616826 הגשר שמחבר את תל אביב לרמת גן - אבל לא כל כך להפך - כתבה מערוץ 10]
*[http://www.knesset.gov.il/protocols/data/html/kalkala/2011-05-30-03.html פרוטוקול דיון בוועדת הכלכלה של הכנסת בנושא פתיחת גישה דו-כיוונית של הגשר, 30 במאי 2011]

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דרך נמיר
קטגוריה:מתחם הבורסה
מודעי
קטגוריה:נתיבי איילון
קטגוריה:רמת גן: מבנים
קטגוריה:רמת גן: תחבורה
מודעי, גשר
חומצה גלוקורונית

חומצה גלוקורונית (באנגלית: Glucuronic acid) היא חומצה קרבוקסילית בעלת מבנה דומה למבנה הגלוקוז, למעט אטום הפחמן השישי המחומצן לחומצה קרבוקסילית. נוסחתה הכימית היא C<sub>6</sub>H<sub>10</sub>O<sub>7</sub>. מלח של חומצה גלוקורונית קרוי גלוקורונט (Glucuronate).

כיוון שחומצה גלוקורונית מסיסה מאוד במים, מחבר אותה הגוף באמצעות קשר גליקוזידי עם חומרים שונים שאותם יש לשנע בגוף כגון הורמונים, או רעלים שאותם צריך להפריש מהגוף במהירות. החיבור הזה מאפשר מסיסות גבוהה יותר מזו שהייתה לחומר המקורי. בנוסף לכך מהווה חומצה גלוקורונית מרכיב דומיננטי של חומרים כימיים שונים המאפשרים תפקוד תקין של הגוף כגון: בילירובין המשמש כנוגד חמצון חזק ביותר ובסיום פעולתו בגוף הוא נותן לצואה את צבעה החום, כונדרויטין סולפט הנמצא בסחוסים, ושל חומצה היאלורונית המהווה חלק עיקרי של הנוזל הסינובי המצוי בחלל המפרקים ומאפשרת את התנועה החלקה.

==קישורים חיצוניים==

גלוקורונית, חומצה
Rise of Nations

Rise of Nations הוא משחק מחשב, מסוגת משחקי אסטרטגיה בזמן אמת, שפותח על ידי Big Huge Games ושווק על ידי מיקרוסופט. במשחק שולט השחקן באחד מעמי העולם, לפי בחירתו, ומטרתו היא הבסת צבא יריב. במהלך המשחק יש להשיג משאבים שונים, כגון מזון, מתכת, נפט, עץ וזהב, לעבור תקופות במשחק ולבנות צבא חזק, כדי להביס את צבא היריב ולכבוש את הטריטוריה שלו. המשחק נמכר לראשונה ב-20 במאי 2003. בשנת 2006 יצא מעין משחק המשך בשם Rise of Nations: Rise of Legends. גם משחק זה שייך לאותו הז'אנר אבל הפעם הזירה מתרחשת בעולם דמיוני בו קסם וטכנולוגיה מתקיימים זה לצד זה.

== התקופות במשחק ==
המשחק מתחלק לשמונה תקופות:
* העת העתיקה (Ancient Age)
* התקופה הקלאסית (Classical Age)
* ימי הביניים (Medieval Age)
* עידן אבק השריפה/ הרנסאנס (Gunpowder Age)
* תקופת ההשכלה (Enlightenment Age)
* המהפכה התעשייתית (Industrial Age)
* העת המודרנית (Modern Age) (עד תחילת שנות ה-80)
* עידן המידע (משנות ה-80 ועד ימינו) (Information Age)

בכל תקופה ניתנת האפשרות לקדם את המשאבים במדינה, לשפר את יחידות הצבא ולהקים מתקנים ייחודיים לאותן התקופות, לדוגמה, בתקופות מאוחרות ניתן לבנות שדה תעופה למטוסי קרב, מפעלים ליצור טילים, ועוד.

קובץ:Rise_of_Nations.jpg

== עמי המשחק ==
* אצטקים
* בנטו
* בריטים
* סינים
* מצרים
* צרפתים
* גרמנים
* יוונים
* אינקה
* יפנים
* קוריאנים
* מאיה
* מונגולים
* נובים 
* רומאים/איטלקיים
* רוסים
* ספרדים
* טורקים

ובחבילת ההרחבה Thrones and Patriots:
* אמריקאים
* שבט לקוטה
* שבט אירוקוי
* הולנדים
* פרסים
* הודים

== סדרת Rise of Nations ==
* Rise of Nations: Thrones and Patriots - חבילת הרחבה למשחק המקורי (2004).
* Rise of Nations: Rise of Legends - המשחק השני בסדרה (2006).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:משחקי אסטרטגיה ממוחשבים (זמן אמת)
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2003
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי macOS
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בארצות הברית
אביר קודש

אביר קודש
אביר קודש (בלועזית: פָּלָדִין) הוא אביר דתי שנלחם למען האמונה או הממסד הנוצרי. דמות אביר הקודש הופיעה בהיסטוריה בעיקר בימי הביניים ומסעי הצלב ובימינו מופיעה במגוון רחב של ספרים, סרטים, משחקי מחשב, משחקי וידאו, הצגות, תוכניות טלוויזיה, משחקי תפקידים ועוד. לפי ההקשרים השונים מונח זה מתורגם כ-Knight, Champion, Crusader, Templar או Paladin.

== אביר קודש בהיסטוריה ==
מסדרים נוצריים צבאיים קמו בעיקר הודות למסעי הצלב. מסדרים אלה אורגנו כמו מסדרי נזירים והיו כפופים לאפיפיור בלבד. פעילותם הצבאית העיקרית הייתה באזור ארץ הקודש בהגנה על צליינים ושמירה על דרכי המסחר. הם סייעו לממלכת ירושלים להתגונן בפני המוסלמים ואף על פי שהיו הכוח הצבאי הממושמע והחזק ביותר של הנוצרים, לא הצליחו למנוע את נפילתה של ממלכת ירושלים. במאות שאחרי נפילת הממלכה עסקו מסדרי האבירים בעיקר בבנקאות ובמלחמה בשודדי הים שבאגן הים התיכון.

המסדרים המפורסמים:
* מסדר אבירי היכל שלמה (טמפלרים)
* מסדר אבירי יוחנן הקדוש (הוספיטלרים)
* המסדר הטבטוני

== אביר קודש במשחקי תפקידים ==
אביר הקודש המכונה גם פלדין, הוא סוג של מקצוע במשחק מבוכים ודרקונים. אביר הקודש הוא איש קרבות בדומה ללוחם אך הוא ניחן ביכולת הטלת לחשי קודש ומספר יכולות על-טבעיות נוספות הקשורות לתמיכה בחבריו לקבוצה והבסת הרוע. לדוגמה, אביר קודש שולט בנשק כבד, ומסוגל לגרש אל-מתים, לרפא במגע ולהסיר מחלות. אבירי הקודש מקדישים את חייהם למלחמה ברוע, לרוב במסגרת מסדר דתי, לכן נטייתם חייבת להיות סדר-טוב.

== אביר קודש בספרות ובקולנוע ==
* אבירי השולחן העגול המופיע באגדות המלך ארתור הם אבירים אציליים ואנשי כבוד שנשבעו להילחם למען הטוב, לשמור על הצדק ולהגן על ממלכתו של המלך ארתור.
* מסדר אבירי סולאמניה המופיע ביקום הבדיוני של סדרת ספרי "רומח הדרקון" הוא מסדר אבירי קודש המשרת את אל הטוב פלאדין.
* מסדר אבירי הג'דיי בסרטי "מלחמת הכוכבים" מזכיר מאוד באופיו את תדמית אביר הקודש הקלאסי.

קטגוריה:מסדרים צבאיים נוצריים
קטגוריה:מקצועות צבאיים היסטוריים
קטגוריה:משחקי תפקידים
אולבר

אוּלבֶר (Ulver, "זאבים" בנורווגית) היא להקה נורווגית שהוקמה על ידי כריסטופר ריג (אז בן 16). ללהקה קריירה ייחודית בהיסטוריה של המטאל.

==1993-1998==
האלבום הראשון Bergtatt היה בסגנון פולק ובלאק מטאל מסורתי, עם קטעים אקוסטיים ושירה משולבת. האלבום השני Kveldssanger היה אקוסטי לחלוטין, עשיר במנגינות פולק נורדיות מסורתיות ובשירה, במה שנחשב אז לגישה לא שגרתית לגבי להקה מן הז'אנר. הטקסטים של האלבום השלישי Nattens Madrigal, עסקו כולם בנושאים הקשורים לזאבים, אנשי-זאב (ליקנטרופיה) ומיני נושאים פנטזיים אחרים מהפולקלור הנורדי כגון טרולים, מוזיקלית האלבום מתאפיין בחזרה אל סגנון הבלאק מטאל הכבד, זניחת הכלים האקוסטיים ושימוש ברעש כאלמנט רקע דומיננטי. האלבום נחשב ליצירה הכבדה ביותר של הלהקה, וכאחד הכבדים והרועשים ביותר בסצנת המטאל בכללה עד היום.

==1998-2007==
בשנת 1998, באחד מן המהלכים הקיצוניים ביותר של הלהקה מאז ומעולם, אולבר הוציאה את האלבום Themes From William Blake's The Marriage Of Heaven And Hell וחדלה מלהיות להקת מטאל. שם האלבום עצמו, הבלתי "מטאלי" בעליל, רמז על כך שלא מדובר באותה הלהקה. ב-2000 יצא האלבום Perdition City, שכלל שילוב של אמביינט נסיוני, טריפ-הופ ואלקטרוניקה, והלהקה החלה לקחת את המוזיקה שלה לכיוון נסיוני, אלקטרוני יותר. לאחריו בא האלבום "Blood Inside" שלקח את הלהקה לגבולות האוונגרד. אלבום זה מורכב מצלילים שונים וייחודיים וכמעט שאין בו כלים חיים.
בשנת 2002 לקחה הלהקה עוד צעד מוזיקלי גדול בכך שהחלה לעבוד גם על הלחנה וביצוע פסקולים לסרטים נורווגיים, עוד כה ביצעה הלהקה אלבומים לשני סרטים

בדצמבר 2007, יצא אוסף הוקרה בינלאומי ללהקה, האוסף המורכב משני דיסקים של להקות ואמנים שונים המבצעים קאברים לשירים ידועים של הלהקה מכל התקופות המוזיקליות שלהן. האוסף יצא באינטרנט כחינם להורדה, האלבום אמור לצאת באופן פיזי על תקליטורים באמצע שנת 2008.

באותה שנה, יצא האלבום האחרון לעת של הלהקה, בשם Shadows of the Sun (צללי השמש), האלבום ניכר באופי יותר אפל ומלנכולי מקודמיו ומכיל בנוסף לעריכה המוזיקלית האלקטרונית גם נוכחות של הרבה כלים חיים.

==חברי ההרכב==
*כריסטופר ריג (גארם) - שירה (ראו גם ארקטורוס)
*יורן ה. סוורן (גיטרה, שונות)
*טורה יילויזקר (הלחנה, תכנות)

===חברי עבר===
*אייסמאל (גיטרה)
*יו סטיבן ג'יימס מינגיי (סקול) (בס (ראו גם ארקטורוס))
*אייוואריקיאר (תופים)
*אריק אולייביאר לנסלוט (תופים)

==אלבומים==
<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">
* Bergtatt - 1994
* Kveldssanger - 1995
* Nattens Madrigal - 1997
* Themes From William Blake's Marriage - 1998
* Metamorphosis - 1999 (מיני-אלבום)
* Perdition City - 2000
* Silence Teaches You How To Sing - 2001 (מיני-אלבום)
* Silencing The Singing - 2001 (מיני-אלבום)
* Blood Inside - 2005
* Shadows of the Sun - 2007
* Wars of the Roses - 2011
* Messe I.X-VI.X - 2013
* ATGCLVLSSCAP - 2016
* The Assassination of Julius Caesar - 2017
* Drone Activity - 2019
* Flowers of Evil - 2020
* Scary Muzak - 2021
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.jester-records.com/ האתר הרשמי של ג'סטר רקורדס]
* [https://web.archive.org/web/20110724213446/http://aasph.org/ulver/ אתר אלבום ההוקרה לאולבר]

קטגוריה:להקות בלאק מטאל
קטגוריה:להקות נורווגיות
קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1993
ב. טראוון

רט מרוט, האדם אשר רוב ההיסטוריונים מעריכים כי הוא ב. טראוון.
ב. טראוון (B. Traven; נולד ב-1882 או ב-1890, נפטר בתאריך לא ידוע, הוא שם עט של סופר שכתב בגרמנית והתפרסם בארצות הברית בזכות ספרו, "האוצר מסיירה מדרה", אשר היווה בסיס לסרט בו כיכב המפרי בוגארט. רוב ההיסטוריונים מעריכים שטראוון היה למעשה רט מרוט, שחקן במה ואנרכיסט, שברח מאירופה למקסיקו בסביבות שנת 1924.

טראוון נחשב לאיש המסתורין בעולם הספרות של המאה ה-20. הוא נולד למשפחה גרמנית באזור שהיה אז גרמני והיום הוא חלק מפולין. הוא היה מעורב בפוליטיקה ובתקופה הסוערת, שלאחר מלחמת העולם הראשונה, מספרים שהיה לזמן קצר ראשה של ממשלה מהפכנית במדינת בווריה. מסופר גם שנידון למות ומאז נמלט ושוטט בעולם. הוא נאסר באנגליה בגלל חוסר תעודות ולאחר שהשתחרר הפליג משם כמלח בספינת סוחר נורווגית לכיוון אמריקה וליד טמפיקו שבמקסיקו קפץ מהספינה וכנראה נשאר במקסיקו עד מותו בשנת 1969. על שמו האמיתי ומוצאו יש ספקולציות רבות כולל אחת הטוענת שהוא בן בלתי חוקי של הקיסר וילהלם השני. טראוון כתב 12 ספרים שתורגמו לשפות רבות ופורסמו בכל רחבי העולם.

בשנת 1929 פורסם הרומן "הוורד הלבן", על ניסיונותיה של חברת נפט אמריקאית לרכוש חווה מקסיקנית, בניגוד לרצונו של בעל החווה. רומן זה שימש, בין השאר, השראה לשמה של מחתרת "הוורד הלבן" שהתנגדה לשלטון המפלגה הנאצית בגרמניה.

בשנת 1948 הסריט ג'ון יוסטון במקסיקו את הסרט "האוצר מסיירה מדרה" על פי הספר. לביצוע המלאכה עזר יועץ טכני בשם האל קרובס שלאחר מכן זוהה כטראוון עצמו.

בשנת 1954 הוסרט ספרו "מרד התלויים" במקסיקו. בשנת 1960 הוסרט "מקריו" על ידי רוברטו גאוולדון (Roberto Gavaldón) בשם "הזמנה למקריו".

בגלל חייו ההרפתקניים, כונה טראוון בארצות הברית, "ג'ק לונדון הגרמני".

== מספריו ==
* "בארץ החופשית ביותר בעולם" 1917 - 1921 Der Ziegelbrenner (מאמרים)
* Der Busch 1928
* "מחוזות האביב" Land Des Frühlings 1928
* "גשר בג'ונגל" 1929 Die Brücke im Dschungel
* "אסלן נורבל" Aslan Norval 1960 

סיפורי הג'ונגל
* "הקרן" 1931 Der Karren
* "השלטון" Government 1931
* "צעידה אל קאובה" Der Marsch ins Reich der Caoba 1933
* "טרוזה" 1936 Die Troza
* "יצירת השמש" 1936 Sonnen-Schöpfung (אגדה אינדיאנית) 
* "גנרל שבא מהג'ונגל" 1940 Ein General kommt aus dem Dschungel
* "מקריו" 1950 Macario

==ספריו שתורגמו לעברית==
* 1925 קוטפי הכותנה (Die Baumwollpflücker) - תרגם מגרמנית צבי ארד, זמורה, ביתן - מוציאים לאור בשנות השמונים. 
* 1926 אונית המתים (Das Totenschiff) - תרגם מגרמנית יצחק שנברג, הוצאת שטיבל, 1933; תרגם מגרמנית צבי ארד, זמורה, ביתן - מוציאים לאור, 1983.
* 1927 האוצר של סיירה מאדרה Der Schatz der Sierra Madre - תרגם מגרמנית צבי ארד, זמורה, ביתן - מוציאים לאור, 1985.
* 1929 השושנה הלבנה (Die Weiße Rose) - תרגם מגרמנית אפרים ברוידא, הוצאת שטיבל, 1932; עם עובד, 1962; תרגמה מאנגלית עינת שמיר, הוצאת תמוז, 1986.
* 1936 מרד התלויים (Die Rebellion der Gehenkten) - תרגמה מאנגלית עליזה נצר, עמיחי, 1964.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* 
* 

קטגוריה:סופרים גרמנים
קטגוריה:אישים שזהותם אינה ידועה
קטגוריה:אנרכיסטים גרמנים
קטגוריה:נפטרים על פי ויקינתונים
אצטט

אצטט הוא מלח הנוצר מתגובה של חומצה אצטית עם בסיס אלקלני, בורוני או מתכתי. אצטט גם מציין את היון <sup>−</sup>C<sub>2</sub>H<sub>3</sub>O<sub>2</sub>.

רוב החומצה האצטית המיוצרת בעולם מיועדת לייצור אצטטים פולימריים.

כבר ב-1865 ידעו ליצור חוט מאצטט, אבל רק ב-1894 זה נרשם כפטנט.
==ראו גם==
* אצטילציה
* תסיסה
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחים
קטגוריה:אניונים
ביקור המלאכים באוהל אברהם

ציור של [[לודוביקו בוטי.]]
ביקור המלאכים באוהל אברהם הוא סיפור מקראי שמופיע בתחילת פרשת וירא, , העוסק בביקור של שלושה מלאכים באוהלו של אברהם באלוני ממרא שבישרו לו על לידת יצחק.

==הסיפור כפי שהוא מופיע בתורה==

==הסיפור על פי מדרשי חז"ל==
המעשה כפי שמופיע במקרא מספר על התגלותו של אלוהים אל אברהם אבינו ביום חם במיוחד, כאשר האירוע התרחש ביום השלישי למילתו של אברהם - מצב בו היה חלוש במיוחד. כאשר ראה אלוהים בחולשתו הוא "הוציא חמה מנרתיקה" כדי לעצור בעד בני האדם לצאת לרחוב ובכך למנוע מאברהם את הטרחה שבאירוח. אולם אברהם שנחשב למכניס אורחים, ישב על פתח ביתו בציפייה לאורחים מזדמנים.

אלוהים עצמו בא ל"ביקור חולים" אצל אברהם, ובעוד אלוהים משוחח עם אברהם הבחין אברהם מרחוק בשלוש דמויות, אברהם עזב את אלוהים ורץ לקבל את האורחים, פנה אליהם וביקשם לסור לביתו. מאחר שאברהם חשש שהם עובדי עבודה זרה הסוגדים לאבק רגליהם ביקשם טרם היכנסם לרחוץ רגליהם ורק אחר כך להיכנס לביתו. הוא פנה לשרה אשתו וביקש ממנה להכין לחם משלושת סאה קמח והוא עצמו רץ להכין חמאה, חלב ובן בקר להגיש לאורחים. אף על פי שמלאכים אינם יכולים לאכול ולשתות, משום כבודו של אברהם הם התחזו אוכלים ושותים.

ביקורם של המלאכים נועד, מלבד סיפוק רצון אברהם לאורחים, גם לביצוע שליחויות שונות. מלאך ראשון נשלח לבשר לשרה על הולדת בנה יצחק, השני בישר את מהפכת סדום ועמורה והשלישי בישר לאברהם על ריפויו מכאב ברית המילה ועל חובתו להציל את לוט ממהפכת סדום ועמורה. ואכן לאחר הסעודה בישר מלאך לאברהם כי בעוד שנה תוליד שרה אשתו בן, ולחיזוק ההבטחה חרץ המלאך חריץ בכותל בית אברהם ואמר כי בעוד שנה, כאשר תגיע השמש לחריץ זה, ייוולד הבן, הוא יצחק אבינו.

לפי הרמב"ם כל הסיפור היה בחלום של אברהם.

==תאריך הסיפור==

בסדר עולם פרק ה' ביקור המלאכים מתוארך לט"ו בניסן. בפרקי דרבי אליעזר פרק כ"ט אברהם נימול ביום הכיפורים והיום השלישי שבו באו המלאכים היה י"ב בתשרי. בספר היובלים פרק ט"ז ביקור המלאכים מתוארך לראש החודש הרביעי (יום תקופה - מקביל לא' בתמוז) בעוד שברית המילה מתוארכת בפרק ט"ו ל-15 בחודש השלישי (ט"ו בסיוון) שהוא חג השבועות בלוח השנה במגילות קומראן.

==פרשנויות==
במסכת בבא מציעא מופיע קטע אגדה מסוף דף פ"ו עד תחילת דף פ"ז, אשר לומד מהסיפור דרך ארץ:
* לסרב לאדם קטן (כמו בדוגמת המלאכים עם לוט), אבל לא לסרב לאדם גדול (אברהם).
* לשאול לשלום האישה.
* אברהם אמר שיכין מעט אך עשה הרבה, כמעשה הצדיקים (בניגוד למעשה עפרון).
== קישורים חיצוניים ==

יעקב ישראל סטל, [https://www.academia.edu/58979219/אימתי_ביקרו_המלאכים_אצל_אברהם אימתי ביקרו המלאכים אצל אברהם], סגולה, 23 חשוון תשפ"ב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סיפורי ספר בראשית
קטגוריה:פרשת וירא
קטגוריה:אישים בתנ"ך ששמם אינו מצוין
גשר קווינסבורו

מבט מהאוויר על גשר קווינסבורו ומרכז האי [[מנהטן.]]

גשר קווינסבורו (באנגלית: Queensboro Bridge) הוא גשר העובר מעל איסט ריבר ומחבר בין שכונת לונג איילנד סיטי ברובע קווינס לבין האי מנהטן בעיר ניו יורק. הגשר עובר מעל האי רוזוולט.

==כינוי הגשר==
גשר קווינסבורו
תושבי העיר מכנים את הגשר "גשר רחוב 59" - שם שהפך פופולרי עוד יותר בעקבות שירם של סיימון וגרפונקל "שיר גשר רחוב 59".

==הקמת הגשר==
ההצעות לחיבור האי מנהטן עם לונג איילנד סיטי בקווינס הוצעו לראשונה בשנת 1838. ניסיונות ראשונים להשגת מימון הקמת הגשר החלו בשנת 1867 עם הקמת חברה לצורך העניין, אולם זו פשטה רגל בשנות ה-90 של המאה ה-19. בשנת 1903 הוגשו תוכניות להקמת הגשר על ידי מחלקת הגשרים של העירייה. התוכניות תוכננו על ידי גוסטב לינדנתל יחד עם לפרט ל. באק והנרי הורנבוסלט, אשר תכננו גם את גשר ויליאמסבורג.

הקמת הגשר נמשכה בשנים 1903–1909. משך הבנייה התארך בשל התמוטטות חלק מהגשר הנבנה במהלך סופה, וכן שביתות עובדים רבות (אשר באחת מהן נעשה ניסיון לפוצץ את אחד מחלקי הגשר). עלות הבנייה הגיעה ל-18 מיליון דולר. במהלך הקמת הגשר נהרגו 50 עובדים.

הגשר נפתח לציבור ב-30 במרץ 1909. 

שמו המקורי של הגשר היה "גשר האי בלקוול" - שמו הקודם של האי רוזוולט.

==מבנה הגשר==
הגשר - מבט מכיוון [[לונג איילנד סיטי.]] 
לגשר חמישה מקטעים שאורכם: 
* האי מנהטן לאי רוזוולט - 360 מטרים.
* המקטע מעל האי רוזוולט - 192 מטרים.
* האי רוזוולט לקווינס - 300 מטרים.
אורך הגשר בין שני עוגניו 1,135 מטרים, ואורכו הכולל של הגשר (לרבות כבישי הגישה) - 2,270 מטרים.
לגשר שני מפלסים. בעת בנייתו היו במפלס העליון שני נתיבי תנועת כלי רכב, ושתי מסילות ברזל אשר שימשו את קו השדרה השנייה. במפלס התחתון היו ארבעה נתיבי כלי רכב ושני נתיבי חשמלית.
נתיבי הרכבת ונתיבי החשמלית הוסרו בשנות ה-40 של המאה ה-20, ומאז היו בגשר 11 נתיבי תנועת כלי רכב.
בשנת 1987 החל שיפוץ של הגשר הצפוי לעלות מעל 300 מיליון דולרים, אשר טרם הסתיים.

==שימושי הגשר==
בחלקו העליון של הגשר מצויים ארבעה נתיבי תנועת כלי רכב. בחלקו התחתון של הגשר שישה נתיבים - הארבעה האמצעיים לכלי רכב, והשניים החיצוניים לתנועת הולכי רגל ורוכבי אופניים.

==הגשר באומנות==
הגשר שימש רקע לסרט ספיידרמן משנת 2002. בסרט הגובלין הירוק זורק את מרי ג'יין ווטסון מהגשר וספיידרמן צריך להחליט האם להציל אותה או להציל את הנוסעים ברכבל האי רוזוולט.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nycroads.com/crossings/queensboro/ כבישים בניו יורק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קווינסבורו
ארפינו

ארפינו (באיטלקית: Arpino), או בשמה הקדום ארפינום, היא עיירה הממוקמת בנפת פרוזינונה שבמחוז לאציו במרכז איטליה.

שטח העיירה משתרע על 55 קמ"ר. נכון ל-2005 מנתה אוכלוסיית ארפינו כ-7,430 נפשות.

תאריך היווסדותה של ארפינום אינו ידוע, אולם נראה שתושביה הקדומים היו וולסקים. בשנת 354 לפנה"ס נחתם הסכם בין הרפובליקה הרומית לבין הסאמניטים שחילק את שטח הוולסקים בין שני הכוחות וארפינום נפלה בידי הסאמניטים. במהלך המלחמות הסאמניטיות עברה העיר לשליטתה של רומא.

בשנת 188 לפנה"ס קיבלו תושבי העיר אזרחות רומית, מלאה או חלקית. נראה שארפינום נחשבה כבר במאה ה-2 לפנה"ס עיר רומאית לכול דבר, השערה שנתמכת על בסיס היותה מקום לידתם של שנים מגדולי המדינאים הרומים, גאיוס מריוס וקיקרו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:לאציו: ערים
לי קוניץ

לי קוניץ (באנגלית: Lee Konitz; 13 באוקטובר 1927 – 15 באפריל 2020) היה מלחין ונגן ג'אז אלטו-סקסופון יהודי-אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
קוניץ נולד בשיקגו, ארצות הברית למשפחה יהודית, שהיגרו מאוסטריה ומרוסיה. נחשב לאחד ממייסדי סגנון הקול ג'אז (Cool Jazz) ומעמודי התווך שלו, לאחר הופעותיו בסדרת ההקלטות של מיילס דייוויס "Birth of the Cool". בעוד שבאותה תקופה מרבית נגני האלטו-סקסופון הושפעו השפעה מכרעת מענק נגני האלטו-סקסופון צ'ארלי פארקר, יצר קוניץ צליל ייחודי, והפך לאחד מאמני האלתור האמיתיים.

לפני הופעותיו עם מיילס דייוויס, זכה קוניץ להכרה בזכות נגינת הסולו שלו בתזמורתו של קלוד ת'ורנהיל בשלהי שנות ה-40, אך למעשה פיתח את תפיסתו המקורית לאלתור במהלך לימודיו עם לני טריסטנו.

בשנת 1949 הקליט קוניץ שני אלתורים חופשיים עם שישייתו של הפסנתרן לני טריסטנו, הרכב שבו השתתף וורן מארש, נגן סקסופון טנור אשר ליווה את קוניץ שנים רבות. לאחר תקופה בה הופיע עם תזמורתו של סטן קנטון, (1952–1954) הקים קוניץ הרכב ג'אז משלו.

במהלך ארבעים שנות חייו האחרונות, ניגן והקליט קוניץ בכל סגנונות הג'אז, החל מבי בופ דרך קול ג'אז ועד לג'אז חופשי.

באוגוסט 2014 הופיע קוניץ בפסטיבל הג'אז באילת.

קוניץ נפטר ב-15 באפריל 2020 בבית החולים לנוקס היל שבניו יורק, לאחר שאובחן כחולה בדלקת ריאות, כתוצאה מסיבוך של נגיף הקורונה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:סקסופוניסטים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו במגפת הקורונה
גשר ברונקס וייטסטון

מבט אווירי על הגשר
גשר ברונקס וייטסטון (באנגלית: Bronx Whitestone Bridge) המכונה גם "גשר וייטסטון" הוא גשר תלוי החוצה את איסט ריבר ומחבר בין רובע קווינס לרובע הברונקס בניו יורק.

הגשר, אשר נבנה על מנת לשמש אמצעי גישה לתערוכה העולמית של ניו יורק (1939), נפתח לתנועה ב-29 באפריל 1939. בעת שנבנה היו בו ארבעה נתיבים, אולם בשנת 1949 הוא הורחב לשישה נתיבי כלי רכב.

הגשר התלוי מחבר בין פארק פרי פוינט שברובע הברונקס לוייטסטון שבקווינס.
אורכו הכולל של הגשר 1,149 מטרים, ואורך חלקו המרכזי - 701 מטרים. הגשר תוכנן בדומה לגשר מצר טקומה ולאחר שהאחרון התמוטט, הוא שופץ הגשר וחוזק. הגשר בבעלות העיר ניו יורק ומתופעל על ידי רשות מנהר וגשר טרייבורו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060428090108/http://www.mta.nyc.ny.us/bandt/html/throgs.htm רשות התחבורה המטרופולינית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: גשרים
ברונקס וייטסטון
ברונקס וייטסטון
קטגוריה:הברונקס
גשר ויליאמסבורג

זיקוקים בליל הפתיחה של הגשר, 1903
מבט על תמוכות הגשר
גשר ויליאמסבורג (באנגלית: Williamsburg Bridge ) הוא גשר תלוי החוצה את איסט ריבר ומחבר בין לואר איסט סייד של רובע מנהטן ושכונת ויליאמסבורג שברובע ברוקלין בעיר ניו יורק.

==הקמת הגשר==
עבודות הקמת הגשר החלו בשנת 1896 והגשר נפתח לציבור ב-19 בדצמבר 1903. עלות הקמתו של הגשר הייתה 12 מיליון דולרים. בעת שנבנה היה הגשר - הגשר התלוי הגדול בעולם. הגשר נשא תואר זה עד לבניית גשר בר מאונטיין בשנת 1924. את תואר הגשר התלוי הארוך ביותר בצפון אמריקה הוא נשא עד פתיחת גשר בנג'מין פרנקלין בשנת 1926.

==מבנה הגשר==
אורכו של מרכז הגשר 488 מטרים, ואורך הגשר בין שני עוגניו - 2,227 מטרים. רוחבו של הגשר במרכזו 36 מטרים, וגובה הגשר מעל פני הנהר 41 מטרים. גובה המגדלים של הגשר 102 מטרים.

בעת הקמתו היו על הגשר שני מסלולים לנסיעת כלי רכב, שני מעברי הולכי רגל, ארבע מסילות חשמלית ושתי מסילות רכבת תחתית.

הגשר הוא אחד משני גשרים באזור העיר ניו יורק הנושא הן תחבורת כלי רכב והן רכבות (השני הוא גשר מנהטן).

בשנות ה-80 של המאה ה-20 שופץ הגשר מספר פעמים.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20071020045422/http://www.nyc.gov/html/dot/html/motorist/bridges.html רשות התחבורה - העיר ניו יורק]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ויליאמסבורג
ויליאמסבורג
קטגוריה:לואר איסט סייד
יורה דעה

יורה דעה (בראשי תיבות: יו"ד) הוא החלק השני בספר ארבעה טורים של רבי יעקב בן אשר ושל החלק המקביל לו בשולחן ערוך.

הדינים הנכללים בחלק יורה דעה נוגעים להלכות איסור והיתר, ונחשבים כשניים בחשיבותם רק להלכות המובאות בחלק אורח חיים, ההלכות הנוגעות ליומיום.

כיום משתמשים בשם יורה דעה גם כדי להגדיר את מכלול הדינים הנוגעים לדיני איסור והיתר, כגון: תערובות, נדרים ונידה.

==תוכן יורה דעה בטור ובשו"ע==

==מפרשים על השולחן ערוך - יורה דעה==
=== חיבורים שנדפסו סביב החיבור שולחן ערוך ===

=== חיבורים שנדפסו בנפרד ===

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי הלכה
קטגוריה:שולחן ערוך
קטגוריה:יוסף קארו
אבן העזר

אבן העזר (בראשי תיבות: אה"ע או אבה"ע) הוא החלק השלישי בספר ארבעה טורים של רבי יעקב בן אשר ושל החלק המקביל לו בשולחן ערוך.

== תוכן הספר ושמו ==
חלק זה עוסק בדיני אישות (כגון קידושין וגיטין). השם נלקח בהשראה מן הפסוק "אעשה לו עזר כנגדו" שמדבר על בריאת זיווגו של האדם הראשון - חווה.

כיום השם אבן העזר משמש להגדרת מכלול הדינים הנוגעים לדיני נישואים וגירושים. דינים אלו אינם כוללים את דיני נידה המהווים חלק מהלכות איסור והיתר המובאות בחלק יורה דעה.

בספרות ההלכה והשו"ת של האחרונים חולקו לרוב, הנושאים העוסקים בהלכות אלו, לפי הסדר שנקבע בחלק אבן העזר בטור.

==הנושאים הנידונים באבן העזר==
*הלכות פריה ורבייה א-ו
*הלכות אישות ז-כה
*הלכות קידושין כו-סה
*הלכות כתובה סו-קיח
*הלכות גיטין קיט-קנד
*הלכות ייבום קנו-קסח 
*הלכות חליצה קסט-קעו 
*הלכות אונס ומפתה קעז 
*הלכות סוטה קעח

== מפרשים על השולחן ערוך - אבן העזר ==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי הלכה
קטגוריה:שולחן ערוך
קטגוריה:יוסף קארו
קטגוריה:הלכות אישות
קטגוריה:משפט עברי: דיני משפחה ואישות
חושן משפט

חושן משפט (בראשי תיבות: חו"מ) הוא החלק הרביעי והאחרון בספר ארבעה טורים של רבי יעקב בן אשר ושל החלק המקביל לו בשולחן ערוך.

== מקור שם הספר ותוכנו ==
מקור השם "חושן משפט" נובע מהפסוק "ועשית חושן משפט מעשה חושב" וזאת משום המילה משפט המורה על עיסוקו של הספר בדיני ממונות.

כיום משמש הביטוי חושן משפט למכלול הדינים הנוגעים לדיני ממונות.

==תוכן חושן משפט==
{|
|- valign="top"
|
*א'–כ"ז: הלכות דיינים
*כ"ח–ל"ח: הלכות עדות
*ל"ט–ע"ד: הלכות הלוואה
*ע"ה–צ"ו: הלכות טוען ונטען
*צ"ז–ק"ו: הלכות גביית מלווה
*ק"ז–קט"ז: הלכות גביית חוב מיתומים
*קי"ז–ק"כ: הלכות אַפּוֹתֵּיקֵי
*קכ"א: הלכות עושה שליח לגבות חוב
*קכ"ב–קכ"ח: הלכות הרשאה
*קכ"ט–קל"ב: הלכות ערב
*קל"ג–קל"ט: הלכות חזקת מטלטלין
*ק"מ–קנ"ב: הלכות חזקת קרקעות
*קנ"ג–קנ"ו: הלכות נזקי שכנים
|
*קנ"ז–ק"ע: הלכות שותפות בקרקע
*קע"א–קע"ד: הלכות חלוקת שותפות
*קע"ה: הלכות מצרנות
*קע"ו–קפ"א: הלכות שותפים
*קפ"ב–קפ"ח: הלכות שלוחים
*קפ"ט–רכ"ו: הלכות מקח וממכר.
*רכ"ז–ר"מ: הלכות אונאה ומקח טעות
*רמ"א–ר"ן: הלכות מתנה
*רנ"א–רנ"ח: הלכות מתנת שכיב מרע
*רנ"ט–רע"א: הלכות אבידה ומציאה
*רע"ב: הלכות עוברי דרכים
*רע"ג–רע"ה: הלכות הפקר ונכסי הגר
*רע"ו–רפ"ט: הלכות נחלות
|
*ר"צ: הלכות אפוטרופוס
*רצ"א–ש"ב: הלכות שומרים
*ש"ג–ש"ה: הלכות שומר שכר
*ש"ו: הלכות אומנים
*ש"ז–שי"ט: הלכות שוכר
*ש"כ–ש"ל: הלכות חכירות
*של"א–של"ח: הלכות שכירות פועלים
*של"ט–שמ"ז: הלכות שאלה
*שמ"ח–שנ"ח: הלכות גנבה
*שנ"ט–שפ"ז: הלכות גזילה
*שפ"ח: מאבד ממון חבירו בידו ומוסר ומלשין
*שפ"ט–תי"ט: נזקי ממון
*ת"כ–תכ"ז: חובל בחבירו
|}

==נושאי כלים וספרים בולטים==
על דפי השולחן ערוך על פי רוב מופיעים נושאי הכלים המופיעים בכל חלקי השולחן ערוך (ט"ז, באר היטב, באר הגולה, ביאור הגר"א, חידושי רבי עקיבא איגר, חידושי החת"ם סופר, חכמת שלמה ופתחי תשובה) ובנוסף מופיעים הספרים המיוחדים לחושן משפט:
*ש"ך (מופיע לצד טקסט השולחן ערוך)
*סמ"ע (מופיע לצד טקסט השולחן ערוך)
*קצות החושן
*נתיבות המשפט
*כסף הקדשים
*אמרי ברוך
בחלק מהמהדורות נוספו:

* חידושי ההפלאה, 
* קונטרס הספיקות
* משובב נתיבות
* לוח סימנים מבעל הסמ"ע
* משכנות יעקב
* נחלת צבי מבעל ה"פתחי תשובה" 
* "פרי מגדים" לרב שמואל בן אלכסנדר.

ספרים בולטים נוספים ההעוסקים בעייני חושן משפט הם: 

* אורים ותומים
* שער משפט
* משפט שלום
* אולם המשפט

==קישורים חיצוניים==

* [https://turshulchanarukh.alhatorah.org/Dual/Beit_Yosef/Choshen_Mishpat/1.1#m7ecn6 טור - שולחן ערוך חושן משפט], עם נושאי כלים באתר על התורה

* 
* [http://www.hebrewbooks.org/9725 חושן משפט], hebrewbooks

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי הלכה
קטגוריה:שולחן ערוך
קטגוריה:יוסף קארו
קטגוריה:משפט עברי: דיני ממונות
גשר קרוס ביי וטרנס ממוריאל

גשר קרוס ביי וטרנס ממוריאל (באנגלית: Cross Bay Veterans Memorial Bridge; "גשר חוצה המפרץ זיכרון לוותיקי המלחמות") הוא גשר החוצה חלק ממפרץ ג'מייקה ומגיע לחצי האי רוקאווי שברובע קווינס בעיר ניו יורק.

הגשר נפתח לתנועה בשנת 1970 והוא כולל שישה נתיבים לכלי רכב.

הגשר נמצא בבעלות העיר ניו יורק ומופעל על ידי רשות המנהרות וגשר טרייבורו.

הגשר פועל ככביש אגרה ועלות המעבר בו הוא דולר וחצי למנויים, עם הנחות לתושבי האזור. בשנת 1997 רודולף ג'וליאני הבטיח הנחות לתושבי האזור בתשלום האגרה וזכה בסקרים בתמיכה גורפת שלהם.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קרוס ביי וטרנס ממוריאל, גשר
קטגוריה:כבישי אגרה
עודד בצר

עודד בֶּצֶר (22 באוגוסט 1921 – 17 באוקטובר 1989) היה סופר ישראלי.

==ביוגרפיה==
בצר נולד בברסלאו שבגרמניה, בן שלישי של משפחה יהודית אמידה. שמו המקורי היה וולפגנג בסר (וולפגנג-זאב).

בזמן הלימודים הצטרף בצר לתנועת נוער ציונית "הבונים" ואחריהם הצטרף, בשנת 1936, להכשרה של הסוכנות בכפר אלגוט (בחבל שלזיה).
בליל הבדולח הועברו חניכי המחנה ברכבת משא, דרך גבול גרמניה למחנה הריכוז בוכנוואלד. לאחר חודש ימים הצליחה הסוכנות היהודית לשחרר את הצעירים בטענה כי "היהודים הללו יצאו מיד מגרמניה כדי להשתלם בחקלאות בהולנד". בצר יצא עם חברי ההכשרה לחיות בהכשרה ההולנדית "וירנגו" ולאחר שישה חודשים עלה באוניית המעפילים "דורה", כשבועיים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
עם הגעתו ארצה הצטרף לקיבוץ הבונה שהמתין בחדרה לעלייתו על הקרקע. באותו הזמן הצטרף להגנה ובמשך השנים השתתף בקורסים רבים כחניך וכמדריך.
בשנת 1941 נמנה עם ראשוני העולים על הקרקע של קיבוץ דורות, שהיה באותם ימים היישוב היהודי הדרומי ביותר בארץ ישראל ובצר התמנה לאחראי מטעם ההגנה לרשת האיתות של יישובים בסביבתה של דורות.

משנת 1950 עד שנת 1959 שירת בצבא קבע כקצין קשר והשתתף במלחמת סיני, מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים. בשנת 1957 עזב את קיבוץ דורות ובשנת 1960 סיים את לימודיו במכון להשכלה ולמחקר בבית ברל. 

בצר היה נשוי לברכה לבית יהוד, אב לבן ולשתי בנות.

=== ארכיון ===
ארכיונו נמצא בארכיון גנזים- אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.

==כתביו==
בצר החל בכתיבה במלחמת העצמאות ופרסם עשרות סיפורים קצרים וסיפורים בהמשכים החל משנות ה-50.

בפסטיבל הזמר והפזמון 1965 הושמע פזמון שכתב בצר בשם "איילת החן" ללחן של נתן שחר ולעיבוד של יצחק גרציאני בשני ביצועים שונים, אחד של אריק איינשטיין ואחד של יפה ירקוני . 
הפזמון זכה בפרס הראשון בפסטיבל וזכה גם בתואר "שיר השנה" במצעד הלהיטים של קול ישראל. 

*"ביבר הארגמן"- 1956.
*"גבעת הערוצים"- 1959. 
*"הצנחנית שלא שבה"- 1969, פרס למדן.
*"נא לא לדרוך על הדשא"- 1969.
*"לא בדרך המלך"- 1973.
*"הגששים מגבול הצפון"-1975, פרס אסתר רבינוביץ'.
*"המסע המופלא אל לוחמי בר-כוכבא"-1978, פרס זאב לספרות ילדים ונוער.
*"המסע המופלא אל מנהרת הזמן"-1983.
*"שומר סודות- 1988.
*"ביקור בגן החיות- 1990.

==לקריאה נוספת==
*אוריאל אופק, לקסיקון אופק לספרות ילדים, הוצאת זמורה ביתן, עמ' 102-101.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [http://www.notes.co.il/eshed/48278.asp אלי אשד "מנהרת הזמן של רמת אילן"]

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס למדן
קטגוריה:זוכי פרס זאב
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:דורות (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
קול ג'אז

קוּל ג'אז (באנגלית: Cool Jazz) או ג'אז החוף המערבי הוא סגנון ג'אז שהתפתח בסוף שנות הארבעים, כפי הנראה כתוצאה מסדרת הקלטות אותן הקליט מיילס דייוויס ואשר הסתכמו בתקליט The Birth of the Cool, ומכאן שמו. הסגנון התפתח במקביל לפיתוח ה"בִּי בּוֹפּ" (Bebop) בחוף המזרחי על ידי צ'ארלי פארקר.

הסגנון מתאפיין בשינויי מלודיה על סמך האקורדים המקוריים, בדומה ל-בי בופ, אולם הוא חסר את "החומץ והפלפל" של ה-בי בופ. המוזיקה רגועה יותר ורבים טוענים כי היא חסרה את הרגשנות האינטנסיבית שכה מאפיינת את ה-בי בופ. כמו כן אמני ה-קול ג'אז מצטיינים לרוב יותר באיכות הצליל בעוד שאמני ה-בי בופ ביכולת טכנית ובאלתור מהיר.

המתופפים בסגנון קול ג'אז מרבים להשתמש במברשות תיפוף במקום במקלות, כך שבמקום קצב מהיר עם צלילים חדים, מופק מהתופים קצב רגוע עם צלילים רכים יותר.
הסגנון היה פופולרי מאוד מראשיתו בשנות הארבעים ועד לאמצע שנות ה-50.

בין המוזיקאים הבולטים שניגנו בסגנון זה ניתן למנות את: 
*מיילס דייוויס
*צ'ט בייקר
*פול דזמונד
*ג'רי מאליגן
* סטן גץ
* דייב ברובק
* שלי מאן

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ג'אז
איי קרקנה

איי קרקנה, או איי כרכנה (בערבית: جزر قرقنة) הם קבוצת איים הממוקמים במפרץ גאבס שבתוניסיה, מצפון לאי ג'רבה.

קבוצת איים זו מכילה 7 איים ששטחם הכולל הוא 170 קמ"ר. רק 2 איים מתוך הקבוצה מיושבים. אחד מאיי הקבוצה שימש מקום מקלט זמני לגאיוס מריוס, לאחר שהוגלה מרומא על ידי סולה בשנת 88 לפנה"ס. כמו כן נמצא כאן הבית בו הסתתר במשך שלושה ימים חביב בורגיבה, מנהיג העצמאות שהפך לנשיא הראשון של תוניסיה, כאשר ברח ממעצר צרפתי בשנת 1945.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קרקנה, איי
קטגוריה:תוניסיה: גאוגרפיה
קרקנה
צ'ארלס מריאם

בית הלבן, לאחר פגישה עם הנשיא רוזוולט, 1938]]
צ'ארלס אדווארד מריאם (באנגלית: Charles Edward Merriam; 15 בנובמבר 1874 – 8 בינואר 1953) היה איש מדע המדינה וחוקר פוליטי בארצות הברית, מאבותיה של הגישה ההתנהגותית במדע המדינה.

== קריירה ==
מריאם שימש כשנים רבות כפרופסור למדע המדינה באוניברסיטת שיקגו. עד לתקופתו של מריאם עסק תחום מדע המדינה בעיקר בניתוחם של מוסדות פוליטיים מתוך גישה פורמלית, והמעיט בערכו של המחקר האמפירי. מריאם, מתוך ראיית ההתפתחות במדעים כסוציולוגיה, אנתרופולוגיה ופסיכולוגיה אשר קידמו מחקר מדעי המבוסס על ממצאים אמפיריים, קידם את "הגישה ההתנהגותית", והוציא את מדע המדינה מן התחום הצר שיועד לו במסגרת הפקולטה למשפטים או הפקולטה לפילוסופיה, לכלל גישה ייחודית, בין תחומית, הנשענת על הקידמה המדעית, ועל שיטות מחקר כמותניות, שעיקרן ביצוע מחקרי שטח הנשענים על סקרים. אמונתו של מריאם הייתה כי בכוחם של תהליכי תיעוש וקידמה מדעית לחזק את ההשתתפות הפוליטית של האזרחים במערכת הפוליטית.

מריאם שילב את המחקר הפוליטי עם ניסיון לעסוק בקריירה פוליטית. בשני העשורים הראשונים של המאה ה-20 שימש מריאם במספר ועדות חקירה שחשפו את אי הסדרים הכספיים במפלגה הרפובליקנית בשיקגו. בכך קנה לו שם הן בעירו שיקגו והן ברמה הלאומית. כישלונו בבחירות המקדימות לראשות העיר שיקגו בשנת 1919 לא היווה סיום לקריירה הפוליטית שלו, אם כי לאחריו לא ניסה עוד את כוחו בבחירות למשרה פוליטית. מריאם שימש כיועץ לנשיאים הרברט הובר ופרנקלין דלאנו רוזוולט ובתקופת השפל הגדול קידם את אמונתו בכוחה של המערכת הפוליטית ליצור שינוי חברתי בסיסי.

בשנת 1931 פרסם מריאם את מאמרו פורץ הדרך "על מצבו הנוכחי של חקר הפוליטיקה". הייתה זו תחילתה של אסכולה מחקרית אשר קידמה את גישתו של מריאם במדע המדינה באמצעות הקמת גופים כ"ועדה לחקר מדע החברה" (Social Science Research Committee) ו"המועצה לחקר מדע החברה" (Social Science Research Council) אשר העניקו מלגות ומענקים לחקר מדעי החברה על פי שיטתו המדעית של מריאם. מריאם ותלמידיו הרולד לאסוול והרולד גוסנל פעלו בשנים הבאות, עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה לקידום מחקרים פורצי דרך בשאלות של השתתפות פוליטית ופסיכולוגיה פוליטית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lib.uchicago.edu/e/spcl/centcat/fac/facch15_01.html ביוגרפיה ותמונה] מתוך אתר אוניברסיטת שיקגו
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תאורטיקנים במדע המדינה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקאית למדע המדינה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איווה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1874
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1953
ארוחת צהריים

ארוחת צוהריים מסורתית ב[[קרנאטקה שבהודו, מוגשת על עלה בננה]]
ארוחת צוהריים היא ארוחה הנאכלת בצוהריים או בשעות אחר הצוהריים המוקדמות.

== סוג מזון ==
המזון הנצרך בארוחת הצהריים משתנה מתרבות לתרבות. בתרבויות מסוימות אוכלים בצוהריים ארוחה חמה, לעיתים בת יותר ממנה אחת. יש הנוהגים לאכול בצוהריים את הארוחה העיקרית של היום. תזונאים רבים סבורים שעדיף לאכול ארוחה גדולה בצוהריים מאשר בערב, לפני השינה, כיוון שאז האנרגיה מהארוחה תשמש את הסועד בהמשך היום. בישראל, בגרמניה ובסקנדינביה למשל נוהגים לאכול את הארוחה העיקרית, החמה, בצוהריים.
לעומתן, יש גם מדינות בהן נהוג לאכול בצוהריים ארוחה קלה, ואילו בערב לאכול את הארוחה העיקרית של היום (לדוגמה: הולנד, בלארוס, האיים הקנריים).

== ארוחות צוהריים מחוץ לבית ==
ארוחת צוהריים באזור [[מרכז רוקפלר, מנהטן]]
שלט בירושלים בשנת 1948 המודיע על ארוחת צהריים כשרה

אנשים רבים אוכלים את ארוחת הצוהריים שלהם במקום העבודה או במקום הלימודים. מעבידים כמו גם בתי הספר מגדירים פרק זמן המכונה "הפסקת צוהריים" באמצע היום לשם אכילת ארוחת הצוהריים.

ישנם מקומות עבודה ובתי ספר רבים שבהם ישנה קפיטריה שבה אפשר לקבל או לרכוש ארוחת צוהריים חמה או קרה. במקומות עבודה מסוימים נוהגים העובדים לצאת ולאכול במסעדות שבסביבה, שחלקן מציעות גם ארוחה עסקית בתעריף מוזל יחסית.

ישנם מקומות שבהם לא ניתן לספק ארוחות צוהריים מסודרות ואז נוהגים העובדים, או התלמידים, להצטייד במזון קר ארוז מראש בקופסת אוכל. ארוחה שכזו תכלול בדרך כלל כריך, ירקות, פירות ודברי מתיקה.

תפוצתו של תנור המיקרוגל במקומות העבודה מאז תחילת שנות השמונים שינתה את תוכנה של ארוחת הצוהריים עבור אנשים רבים והיא עשויה לכלול מזון קפוא, שאריות של מזון שבושל בבית, ומזון מוכן מראש שיש רק לחממו מחדש (ארוחת טלוויזיה).

==ארוחת צהריים באומנות==
קטע מתוך התמונה ארוחת צהריים על גורד שחקים

ארוחת צהריים על גורד שחקים הוא תצלום מפורסם בשחור-לבן שצולם במהלך הבנייה של בניין RCA (הקרוי כיום בניין קומקאסט) ברובע מנהטן שבניו יורק. בתצלום נראים 11 פועלים הסועדים ארוחת צהריים בנינוחות, כשהם יושבים על קורת מתכת של שלד הבניין הניצבת בגובה 256 מטרים, כשברקע נופה של ניו יורק. התמונה צולמה ב־20 בספטמבר 1932, בקומה ה־69 של הבניין, כצעד של יחסי ציבור למרכז רוקפלר, שבניין ג'י אי הוא הבניין המרכזי בו. התמונה פורסמה לראשונה כעבור כשבועיים, ב־2 באוקטובר, בעיתון "ניו יורק הראלד טריביון". הפועלים יושבים ללא כל אמצעי בטיחות, ונכונותם להסתכן כך מיוחסת לשפל הגדול, שגרם לכך שעובדים הסכימו לקבל כל עבודה שהוצעה להם.

ארוחת צהריים עירומה הוא סרט דרמה סוריאליסטי בבימויו של דייוויד קרוננברג ובכיכובם של פיטר ולר וג'ודי דייוויס, אשר יצא לאקרנים ב-1991. עלילתו מבוססת על חייו ועבודותיו של הסופר ויליאם ס. בורוז ועוקבת אחר מסעו ההזייתי של התגלמותו הקולנועית, ויליאם לי, סופר היוצא למשימה חשאית בעיר דמיונית באפריקה תחת שימוש כבד בסמים ולאחר שהרג בשוגג את אשתו.

==ראו גם==
* מנת קרב
* סעודת אמנים
* ארוחת מנחה
* הפסקת קפה

==קישורים חיצוניים==

צהריים
ארוחת ערב

קטלאנית של יום שישי הטוב - בקלה עם ביצים קשות וצימוקים]]
ארוחת ערב היא הארוחה הנאכלת בשעות הערב, בדרך כלל הארוחה האחרונה ביום.

בישראל מקובלת ארוחת ערב קלה, הדומה בהרכבה לארוחת בוקר ישראלית, וכוללת ביצים, סלטים, לחם, גבינות ומיצים. חלופה לכך היא מאכל פחמימות המוגש חם, למשל טוסט, פיצה, פסטה. ארוחת ערב בשרית מקובלת פחות.

במדינות האנגלו-סקסיות כמו בריטניה, קנדה וארצות הברית, ארוחת הערב מוגשת בדרך כלל בשעות הערב המוקדמות, בין שש לתשע בערב. במקומות אחרים באירופה, כמו למשל ספרד, ארוחת הערב יכולה להיות מוגשת אפילו בעשר או אחת-עשרה בלילה. ארוחות ערב חברתיות עם אורחים וידידים יכולות גם הן להימשך מאוחר אל תוך הלילה.

ארוחת הערב היא לרוב הארוחה שמשמשת כשילוב של אוכל ובידור או מפגש חברתי, בין אם היא נאכלת במסעדה או בבית, כדי לחגוג אירועים שונים כמו חתונות או ימי הולדת, או אירועים רשמיים יותר בין אם ממלכתיים או פרטיים. 

ארוחת ערב חגיגית כוללת לרוב שתי מנות לפחות, ועשויה להיות מוגשת עם יין. בסופה מוגש לעיתים קינוח. המנה העיקרית בארוחת ערב חמה תכלול בדרך כלל שילוב של בשר, פחמימות וירקות. ארוחות ערב רשמיות יכולות לכלול מנות רבות, לדוגמה: אפריטיף (משקה מתאבן), מתאבנים, מרק, סלט, פסטה, דגים, סורבה (לניקוי החיך), מנה עיקרית, צלחת גבינות, פירות, קינוח, דיז'סטיף (משקה קינוח) ואף סיגר.

==קישורים חיצוניים==

* 
*ארנה רז, [https://alaxon.co.il/article/%D7%99%D7%95%D7%9D-%D7%A9%D7%A9%D7%99-%D7%99%D7%A9-%D7%9E%D7%90%D7%99%D7%9F/ יום שישי יש מאין], אלכסון, 26 ביוני 2018
* 

ערב
יצחק יצחקי

יצחק יצחקי (26 בנובמבר 1936 - 19 בפברואר 1994) היה חבר הכנסת, איש חינוך וסופר ישראלי.

==ביוגרפיה==

יצחקי נולד בטבריה למשפחה ששורשיה בסוריה והיה פעיל שם ב"מכבי הצעיר". למד פסיכולוגיה וחינוך באוניברסיטאות בר-אילן ותל אביב. לימד התעמלות בבתי-ספר יסודיים והיה מנהל בית-הספר הממלכתי ח' בטבריה לילדים חריגים בשנים 1963-1961. בנוסף ייסד וניהל את כפר ”עידוד” לילדים פגועי מוח בשנת 1961.

לקראת הבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977 הצטרף למפלגת שלומציון של אריאל שרון כמספר 2 ברשימה ונכנס יחד עם שרון לכנסת. מיד לאחר הבחירות התמזגה המפלגה עם הליכוד. ב-14 באוקטובר 1980 פרש יצחקי מהליכוד והקים סיעה עצמאית בשם "ישראל אחת". לפני שזכה להכרה כסיעה, הוסיף יצחקי את המילים "ישראל אחת" לשם משפחתו, כדי שיושב ראש הישיבה יקראנו בשמו המלא "חבר הכנסת יצחקי ישראל אחת" ובכך יביא את שם הסיעה שביקש להקים לתודעת הציבור. כאשר זכה להכרה כסיעה נפרדת, כעבור מספר שבועות, חזר לשמו הישן. כחבר כנסת עסק בעניינים חברתיים, ובפרט בנושאים הקשורים לזכויות הילד, לשכבות החלשות וללוקים במוגבלות שכלית התפתחותית. בין היתר יזם תיקון לחוק חינוך חובה, המטיל על המדינה את ההשתתפות בחינוכם של ילדים חריגים מגיל שלוש.

יצחקי חלה במחלת הסרטן, ונפטר ב-19 בפברואר 1994.

==ספריו==
* להיות ככל הילדים (1975)
* לחש וקמיע (1976)
* אדוני היו”ר, כנסת נכבדה! לקסיקון שימושי למונחי הכנסת (1975)
* זכויות הילד בחקיקה הישראלית (1983)
* סמים וקטינים (1983)

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
פינדארוס

פינדארוס (522–443 לפנה"ס) היה משורר יווני, מיוצריה הדגולים של השירה הלירית ביוון העתיקה. נולד בכפר קינוסקאפלאי אשר במחוז תבאי. באנגלית ובשפות אירופיות נוספות הוא נקרא גם פינדאר.

==משורר המיתוס והאריסטוקרטיה==
בשירתו בולטת המסורת המשפחתית שלו, והעובדה שאביו נמנה עם האריסטוקרטיה ואילו אימו השתייכה למעמד נמוך, ויש אומרים אף לקטגוריה של העבדות, השפיעה על חלק מכתיבתו הלירית ועל אופייה.

פינדארוס היה מבאי חצרות שליטים והסתופף במחיצתם של האריסטוקרטים. למעשה היה אריסטוקרט בלב ובנפש והקפיד על תוארי המשפחה וסמליה עד כדי חרדת קדושה. אביו השתייך לקבוצה שנקראה בשם "אייגידאי", היינו צאצאי הגיבור המיתולוגי אייגאוס. חבורה זו נקשרה לאצולה הוותיקה של העיר תבאי, לדור המייסדים, שקצה החוט המיתולוגי שלו מתגלגל עד לימי מייסד העיר, הלא הוא קדמוס.

אלכסנדר הראשון ממקדוניה הזמינו לחצרו ופינדארוס חיבר שיר תהילה לכבודו. כגמול לכך חמל שליט זה על ביתו של פינדארוס בתבאי ולא החריבו ואף לא בזז את רכושו, כפי שנהג כלפי שאר המבנים בעיר זו.

==אמן הליריקה==
על פי האגדה, פינדארוס נעקץ על ידי דבורה בפיו בשנות ילדותו, וכך הפך למשורר ששירתו מתוקה כדבש. פינדארוס נחשב לאחד המשוררים המובילים בשירה הלירית המקהלתית שביוון הקדומה. שיריו מצטיינים בשלימות צורה וביופי של הצלילים. פינדארוס מרבה לשזור את המיתולוגיה בכלל יצירותיו. הוא אמן השימוש במטפורות ובתיאורים נועזים. פינדארוס למד מוזיקה ונגינה בכלי זמר, ובעיקר ב"אאולוס" (החליל הדו-קני). מיומנותו המוזיקלית מזדקרת ביצירותיו, הן בהקשר לתוכן, למהות ולמיקצב.

==ה'אודות' האולימפיות==
נודעו במיוחד ה"אודות" ("אודה" – oide – שיר שזומר במקהלה או ביחיד בליווי כלי נגינה) שחיבר, הן לכבוד ניצחונותיהם של בני אצולה בקרבות והן לכבודם של מנצחים בתחרויות הקודש הספורטיביות, באולימפיה, בדלפוי, בנמאיה ובקורינתוס. מליריקה זו, ובפרט מ"האודות האולימפיות", עולה תמונה עשירה, מגוונת ועסיסית על המשחקים הספורטיביים: הספורטאים, המאמנים, האימונים, ענפי התחרויות, השיפוט, הקהל, הפרסים, העבריינות ועוד. שיריו זורקים אור היסטורי מעניין על נושא תרבות הגוף והמשחקים האולימפיים ביוון העתיקה.

חלק גדול מיצירותיו אבד ומה ששרד נמצא בספרייה הגדולה של אלכסנדריה ובציטטות מפי משוררים אחרים. יצירותיו של פינדארוס השפיעו רבות על השירה הרומית.

פינדארוס נפטר בארגוס והוא בן 79 שנה, גיל מופלג לימיו.

==תרגום יצירתו לעברית==
* מזמורי הניצחון, תרגם אהרן שבתאי, הוצאת שוקן, 2019.

==קישורים חיצוניים==

* [http://catalog.perseus.org/catalog/urn:cts:greekLit:tlg0033 קטלוג יצירותיו מתורגמות לאנגלית] באתר The Perseus Catalog
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררי יוון העתיקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
בלוטות זיעה

בלוטות זיעה נחלקות לשני סוגים: בלוטות זיעה אקריניות ובלוטות זיעה אפוקריניות.

בלוטות זיעה אקריניות מפוזרות על פני כל שטח העור, מלבד השפתיים ואיברי המין. בלוטות זיעה רבות שכאלו נמצאות על כף היד ובגב העליון. בלוטת זיעה בנויה כצינור מתפתל. בבסיס הצינור, בשכבה התת-עורית, נוצרת הזיעה. הצינור עובר בעיקר דרך הדרמיס. 
תפקיד הבלוטות האקריניות הוא סילוק פסולת דרך הזיעה שהן מפרישות וכן איבוד חום יתר על ידי התאדות הזיעה, תופעה שמאפשרת ויסות ושמירה על טמפרטורת גוף קבועה. 

בלוטות זיעה אפוקריניות מופיעות בריכוזים גבוהים בבית השחי ובמפשעה. הבלוטה מתפתלת ומתחילה בשכבה התת-עורית. בלוטות אלו גדולות יותר מהבלוטות האקריניות ומתפתחות בגיל ההתבגרות. 
הנוזל אותו הן מפרישות הוא יותר צמיג וכהה מן הזיעה, והריח הלא נעים שניתן להרחה בקלות אצל אנשים שלא משתמשים בדאודורנט נובע מחיידקים שניזונים מההפרשה, כיוון שבית השחי הוא מקום לח וחם - בית גידול אידיאלי לחיידקים. הבלוטות מפרישות חומר אנטי-פטריתי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:מערכת הכסות
קטגוריה:פיזיולוגיה
בקעת סיירים

בקעת סיירים היא בקעה באזור דרום הנגב.
== גאוגרפיה ==
הבקעה גובלת בצפון בבקעת עובדה וצוקי עובדה, במזרח בהר ברך, בדרום בהרי אילת ובמערב בהר הוגן, הר שגוב וגבול ישראל-מצרים.

רוחבה של הבקעה הוא כ-2 ק"מ ואורכה כ-6 ק"מ. הבקעה נמצאת באחד מקטעיו של נחל חיון הזורם אל אזור הערבה.

הבקעה נכבשה במהלך מלחמת העצמאות במבצע עובדה שנערך בשנת 1949. הבקעה נקראה על שם סיירי הפלמ"ח מחטיבת הנגב אשר סיירו באזור במהלך מבצע עובדה בניסיונם למצוא דרך לאילת אשר תעקוף את מעבר ראס א-נקב שנשלט על ידי הצבא המצרי ואשר היה המעבר היחידי דרכו היה ניתן להגיע למפרץ אילת (מלבד המעבר מכיוון הערבה בה פעלה חטיבת גולני). במהלך מבצע עובדה הוקם במקום מנחת בשם "שדה אברהם", ששימש להנחתת כוחות למבצע.

בבקעה נמצא מחנה מגן סיירים, מחנה צבא הקרוי על שמו של האלוף קלמן מגן. המחנה שימש בעבר את חיל השריון וכיום משמש את חיל הגנת הגבולות.
 
סיירים
קטגוריה:גבול ישראל–מצרים
קטגוריה:כביש 10
תא אפנדימלי

תא האפנדימה
תא האפנדימה ("Ependyma cell") הוא אחד מארבעת סוגי תאי הגליה במערכת העצבים המרכזית, הם אינם יכולים לייצר CSF אך יכולים להתמיין לתאים המייצרים את נוזל ה-CSF, הנוזל מוחי שדרתי, המגן על מערכת העצבים המרכזית, ויצירת רקמת אפיתל המרפדת את המוח וחוט השדרה.
בקרום תאי האפנדימה הפונה לחלל נמצאות שלוחות ארוכות דמויות ריסים המכונות סיליה ("Cilia"), שתפקידן להניע את נוזל ה-CSF במערכת. 
על קרום זה ישנן גם שלוחות קצרות יותר, חסרות יכולת תנועה, בשם מיקרווילי ("Microvilli"), אשר משמשות לספיגה מחודשת של הנוזל המוחי שדרתי כדי למחזרו.

==קישורים חיצוניים==
* 

אפנדימלי
אפנדימלי
מיקרוגלייה

מיקרוגְלִייָה (Microglia) הם סוג של תאי גלייה במערכת העצבים המרכזית. הם מהווים את קו ההגנה הראשון בהגנה על המוח מפני פגיעות.
גודלם קטן יחסית לתאי גלייה אחרים, ומכאן שמם – מיקרו-גלייה. 
הם שונים במוצאם העוברי ובפונקציה שלהם במוח. 
תאי המיקרוגלייה מהווים כ-20% מכלל תאי הגלייה במוח, וכ-12% מכלל תאי המוח. 
תאי המיקרוגלייה נמצאים בכל חלקי המוח כשהם במגע הדוק עם הסינפסות, גופי תאי העצב וכלי הדם.
מוצא תאי המיקרוגלייה הוא במזודרם (המקור ליצירת מח העצם), ובשלב מסוים של ההתפתחות העוברית הם נודדים למערכת העצבים ומתיישבים בה. 
ניתן לזהות במורפולוגיית המיקרוגלייה מורפולוגיה אמבואידית (דמוית אמבה): הם תאים גדולים ונפוחים. צורה זו משמשת אותם בתפקידם בסילוק שיירי תאי העצב המתים. 
במוח הבוגר קיימת מורפולוגיה שונה לתאי המיקרוגלייה: גוף תא קטן והרבה שלוחות מסועפות, הנמצאות בתנועה מתמדת וחשות את סביבתן. 
כאשר נוצר נזק למוח יש התקבצות שלוחות מיקרוגלייה בזמן קצר מאוד. 
הכניסה המסיבית של השלוחות יוצרת בידוד של האזור הפגוע מהסביבה.

==תגובת המיקרוגלייה==
המידע על הנזק מתקבל מתאי העצב ותגובת המיקרוגלייה נחלקת לשני סוגים: תגובה מהירה ותגובה מאוחרת. 
תגובה מהירה – שליחה מסיבית של שלוחות מגוף תא המיקרוגלייה לאזור הנזק ליצירת בידוד האזור. 
תגובה מאוחרת – עלייה במספר תאי המיקרוגלייה על ידי חלוקת תאים נמרצת ונדידת התאים החדשים (לאחר החלוקה) לאזור הנזק. 
התאים שנדדו לאזור במוח שניזוק משנים את המורפולוגייה שלהם לצורה עגולה ואמבואידית, המאפיינת תאים בעלי יכולת פגוציטוזה.

==תפקידי המיקרוגלייה==
* בליעת זיהום חיידקי או זיהום נגיפי בפגוציטוזה.
* סילוק שאריות שברי תאים או תאים מתים.
* משמשים כתאים מציגי אנטיגנים, כך שיכולים לשלוח סיגנל לתאי T של מערכת החיסון.
* מפרישים פקטורים שתומכים בהישרדות תאי העצב הפגועים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070311000353/http://www.shofarnews.co.il/site/ARDetile.asp?id=8092&Catogory=3&SubID=6783 משטרת המח]
* 

קטגוריה:מערכת העצבים
קטגוריה:תא
קטגוריה:אימונולוגיה
ליאו דליב

ליאו דליב
ליאו קלמנט פיליברט דליב (שם מלא בצרפתית: Léo Clement Philibert Delibes; 21 בפברואר 1836 – 16 בינואר 1891), היה מלחין צרפתי, תלמיד של אדולף אדם. בתחילת דרכו כתב כמה אופרות ואופרטות. ב-1863 נתמנה נגן-ליווי באופרה של פריז וכעבור זמן היה למנצח על מקהלת האופרה. יצירותיו הנודעות ביותר הן הבלטים "קופליה" וסילביה (בלט) והאופרה "לאקמה".

הוא לימד בקונסרבטואר של פריז. קמיל ארלנגר היה בין תלמידיו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bbc.co.uk/programmes/p0215y1j תוכנית על ליאו דליב], אתר BBC 
* 
* 

קטגוריה:מלחיני אופרה צרפתים
קטגוריה:מלחיני בלט
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1836
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1891