OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה (1944–1977)

לואי פרדיננד אוסקר כריסטיאן, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Louis Ferdinand Oskar Christian Prinz von Preußen 25 באוגוסט 1944 - 11 ביולי 1977) היה בנו של לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה, ואביו של גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה - ראש בית הוהנצולרן כיום.

== ביוגרפיה ==
לואי פרדיננד נולד ב-25 באוגוסט 1944 בגולצו, ללואי פרדיננד, נסיך פרוסיה וקירה קירילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של קיריל ולדימירוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה.

בשנת 1967 התגייס לואי פרדיננד לבונדסוור, ובשנת 1972 החל לעבוד כפקיד בבנק, תוך שהוא ממשיך בשירות מילואים בצבא. בשנת 1977 במהלך תמרונים צבאיים, נקלע לואי פרדיננד לתאונה חמורה בין שני כלי רכב, ושתי רגליו נקטעו. לואי פרדיננד לא התאושש מהתאונה, וכעבור כמה שבועות ב-11 ביולי 1977 מת בעיר ברמן.

בנו גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה הפך לראש בית הוהנצולרן לאחר מיתת אביו - לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה בשנת 1994, והוא ראש בית הוהנצולרן הנוכחי.

==משפחתו==
ב-24 במאי 1975 התחתן לואי פרדיננד עם דונאטה, רוזנת קסטל-רידנהאוזן, בתם של זיגפריד, נסיך קסטל-רידנהאוזן הרביעי ואירנה, רוזנת זולמס-לאובך, ממנה נולדו לו שני ילדים:
* גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה (נולד ב-1976)
* קורנליה צציליה, נסיכת פרוסיה (נולדה ב-1978)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20061214225527/http://www.preussen.de/de/familie/stammbaum/wilhelm_ii._koenig_von_preussen__deutscher_kaiser.html?cpid=709&cpid=787&cpid=721&cpid=788&cpid=751&cpid=789&cpid=770 שושלת בית הוהנצולרן]

קטגוריה:נסיכי פרוסיה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1944
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1977
הארנה לכדורמים (לונדון)

אולימפיאדה]]
ארנת הכדורמים (באנגלית Water Polo Arena) היה מתקן זמני, שהוקם עבור תחרויות הכדורמים של אולימפיאדת לונדון (2012). 

== תיאור המתקן ==
בניית המתקן התקיימה כשנה בלבד. במהלך המשחקים האולימפיים הכיל 5,000 מקומות ישיבה, והמתקן נהרס לאחר המשחקים האולימפיים. במתקן לא התקיימו כלל תחרויות במסגרת משחקים הפאראלימפיים. חומרי המתקן מוחזרו למקומות חדשים בבריטניה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מתקני אולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורמים
לולווה אל-עווזי

לוולה אל-עווזי (בערבית: لولوة العوضي) היא מובילת חקיקה לזכויות נשים בבחריין, עורכת-דין והמזכירה הכללית של המועצה העליונה לנשים: הארגון המרכזי של נשים בבחריין. בשנת 2002 זכתה להכרה ממלכתית: קיבלה את דרגת הכבוד הבחריינית: "שרת קבינט לשם כבוד".

==מהלכים שהובילה למען זכויות נשים בבחריין==
לוולה אל-עווזי הייתה אחת משתי הנשים הראשונות בבחריין שהוסמכו בשנות ה-70 להיות עורכות דין בפועל בנסיכות המפרצית בחריין, האשה השנייה מבחריין שהוסמכה לכך באותה התקופה היא חיה ראשד אל-ח'ליפה, שלאחר מכן התמנתה להיות נשיאה בעצרת הכללית של האו"ם.

אל-עווזי הובילה מסע פרסום של המועצה העליונה לנשים שמטרתו הייתה לגרום לפרלמנט להנהיג 'מצב אישי' בחוק, שמשמעותו היא הגנה על זכויות נשים בסוגיות של גירושין וירושה.

מאז שנת 2002, לנשים בבחריין ישנה זכות בחירה, וזכות ולהגיש מועמדות לבחירות לפרלמנט ולבחירות המקומיות. אל-עווזי האיצה בנשים שינצלו באופן מלא את הזכויות שלהן: "נשים חייבות להיות מסוגלות לזהות את כל ההוראות הרלוונטיות לנשים הנמצאות בחוקה, ואת האמצעים שיהיו בהם כדי לממש את הזכויות הפוליטיות שלהן".

אל-עווזי הייתה דמות מפתח בגיבוש האסטרטגיה של המועצה העליונה של סיוע לנשים להגיש מועמדות לבחירות בשנת 2006 בבחריין.

==עמדתה אל מול האסלאם הקיצוני==
מאבקה למען זכויות נשים בבחריין הוביל אותה למחלוקת עם אסלאמיים קיצוניים, שהבטיחו שיהיה "דם ברחובות" אם זכויות יינתנו לנשים. אל-עווזי היא אחת מכמה מנהיגים פוליטיים בודדים בבחריין המאתגרים באופן ישיר את האיסלאמיסטים, וטוענים שהאיסלאמיסטיים אינם מכבדים זכויות נשים, ובמקום לעסוק בוויכוח מנומס, הם עוסקים בעימותים חריפים על רקע אישי. עם זאת, היא נזהרת לשמור את הדיון על הצעת החוק בתוך תחומי החוק האיסלאמי הדתי. אל-עווזי אמרה בריאיון לאתר חדשות המפרץ: "אני הייתי האשה ועורכת הדין הבחריינית הראשונה שהבינה שבשנות השבעים היו הבדלים בין פסקי ההלכה ולבין יישומם בפועל".

==הכרה ממלכתית==
בשנת 2002 אל-עווזי קיבלה דרגת כבוד מטעם השלטון בבחריין: "שר בקבינט לשם כבוד", תפקיד שהוגדר בשנת 2002 כאשר המועצה העליונה לנשים הוקמה כחלק ממגמת הפתיחה החברתית של הממלכה המפרצית בחריין.

==ראו גם==
* זכויות האישה

==לקריאה נוספת==
* נתן אלוף, בחריין: קהילה שהייתה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2007.

==קישורים חיצוניים==
* ג'קי חוגי, , באתר nrg, 6 בדצמבר 2006
* [http://kavhutz.wordpress.com/2011/05/07/%D7%91%D7%97%D7%A8%D7%99%D7%99%D7%9F-%D7%94%D7%99%D7%A1%D7%98%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%94-%D7%A9%D7%9C-%D7%9E%D7%97%D7%90%D7%94/ בחריין | היסטוריה של מחאה], הגר שיזף, קו חוץ.
* 
* [https://web.archive.org/web/20160927050220/http://news.walla.co.il/item/704237 ערבייה ממוצא נוצרי מונתה ליו"ר הפרלמנט בבחריין - וואלה! חדשות]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1971
קטגוריה:מהפכנים
קטגוריה:האומות המאוחדות: אישים
קטגוריה:פוליטיקאיות בחרייניות
קטגוריה:פמיניסטיות ערביות
שבט ג'בליה, הר משה, סיני

"שבט ג'בליה, הר משה, סיני" הוא שמו של הדפס מאת האמנית הישראלית מילכה צ'יזיק.
==תיאור==
ההדפס, שנוצר בטכניקה של אקווטינטת סוכר, הודפס על גבי נייר בצבע קרם בגובה 65.5 ס"מ, וברוחב 50 ס"מ. הוא מתאר את הביגוד של בנות השבט הבדואי גַ'בֶּלִיַה שבג'בל מוסא בסיני. ההדפס הוא חלק מסדרה של הדפסים שיצרה האמנית בעקבות ביקור שערכה בשנת 1977 במנזר סנטה קתרינה שבדרום סיני, במסגרת פרויקט של קבוצת אמנים ישראלים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדפסים
קטגוריה:הדפס ישראלי
קטגוריה:סדנת ההדפס ירושלים
קטגוריה:תצריבים
קטגוריה:יצירות משנת 1980
קטגוריה:בדואים
הפיגוע בכנסיית אל-בוטרוסייה

ב-11 בדצמבר 2016, בשעה 10:00 לערך, בעת תפילה המונית, בוצע פיגוע התאבדות בקהיר, בכנסיית הקדושים פטרוס ופאולוס, הידועה בשם כנסיית אל-בוטרוסיה ונמצאת בסמוך לקתדרלת מרקוס הקדוש . הכנסייה שייכת לזרם הנצרות הקופטית ושוכנת ברובע אל-עבאסייה, בצמוד לקיר החיצוני של הקתדרלה. כתוצאה מהפיצוץ נהרגו 29 בני אדם ו-47 נפצעו, רובם נשים וילדים. הפיצוץ נגרם על ידי מטען במשקל 12 קילוגרם. ארגון המדינה האסלאמית קיבל אחריות לאירוע.

למעלה מ-15 מדינות (בהן ישראל, רוסיה, ערב הסעודית וארצות הברית) גינו את האירוע.

הפיגוע הוא חלק מרשימת פיגועי טרור במצרים שכוונו נגד הקהילה הנוצרית כחלק מרדיפת קופטים במצרים. בינואר 2011 נהרגו 21 בני אדם בהתפוצצות מכונית תופת ליד הכנסייה הקופטית אל-קידיסין בעיר אלכסנדריה. חמש שנים קודם לכן נדקר למוות מתפלל באותה כנסייה. פיגועים נוספים כוללים את פיגועי הכנסיות במצרים ביום ראשון של הדקלים

==ראו גם==
* רדיפת קופטים במצרים

==הערות שוליים==

קהיר
קהיר
כנסיית אל-בוטרוסייה
קהיר
קטגוריה:פיגועים במוסדות דת נוצריים
קטגוריה:פיגועי התאבדות
קטגוריה:קהיר: היסטוריה
קטגוריה:המדינה האסלאמית: פיגועים באפריקה
צבי הירש גליקר

צבי הירש (היינריך) גליקר (1892 – מאי 1951) היה ממייסדי קופת חולים לאומית ורכז המרפאות העירוניות בתל אביב.

==קורות חיים==
גליקר נולד בעיר ז'ברש בגליציה, בנם של פרימה ואלימלך, בן שלישי מתוך שלושה בנים ובת. סיים תיכון בלמברג. בתקופת היותו תלמיד תיכון השתתף בפעילות של תנועת צעירי ציון, ביחד עם אחיו יצחק ואריה פייגנבאום, בשנת 1912 התקבל ללמודי רפואה בלבוב, אבל עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האוסטרי כחובש. בהמשך, סיים קורס קציני חובשים, וגם זכה ב-2 עיטורים, ביניהם: "צלב הכסף". בשנת 1918 חזר ללבוב, והמשיך את לימודי הרפואה. סיים לימודי רפואה בווינה ב-1925. בשנים 1925–1931 התמחה ברפואה פנימית ובפיזיותרפיה.

בשנת 1927 התחתן עם שושנה תרזה לבית רוזנבאום, לאחר מספר שנים נולדה בתו רות.

גליקר כיהן כמזכיר בית"ר באוסטריה. עלה לארץ ישראל ב-1934. לבקשת ראש העיר מאיר דיזנגוף, שימש כרכז המרפאות העירוניות (כולל מד"א) של תל אביב. היה בין מקימי קופת חולים לאומית. שירת כרופא בהגנה אך טיפל גם בנפגעי האצ"ל.

נפטר בגיל 58 מהתקף לב ביום העצמאות 1951 והובא למנוחות בבית הקברות גבעת שאול.

==משפחתו==
אחיו, יצחק גליקר, עלה לארץ ישראל בשנת 1913, הרופא הראשון של קופת חולים כללית בחיפה. אחיו, אריה גליקר, עלה לארץ-ישראל בשנת 1935, היה רנטגנולוג.

==לקריאה נוספת==
* נסים לוי ויעל לוי, רופאיה של ארץ ישראל 1799–1948; עריכת תוכן, עיצוב וסדר: חדוה רוקח, איתי בחור, זכרון יעקב: איתי בחור הוצאה לאור, 2012 (הוצאה שנייה), עמ' 156–157

== הערות שוליים==

קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:רופאים פנימיים ביישוב
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
צבי הירש
קטגוריה:יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1892
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1951
עונת 2004 בגביע ליברטדורס

עונת 2004 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-45 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-3 בפברואר 2004, והתחרות הסתיימה ב-1 ביולי 2004. בתחרות השתתפו 36 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון ומקסיקו.

התחרות הסתיימה בניצחון של אונסה קלדס בפעם הראשונה בתולדות המועדון.

==מתכונת התחרות==
בתחרות השתתפו 36 קבוצות:
* ארגנטינה, ברזיל - 5 (כל אחת)
* קולומביה, פרו, צ'ילה, בוליביה, אקוודור, אורוגוואי, פרגוואי, ונצואלה- 3 (כל אחת)
* מקסיקו- 2

בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-9 בתים, כאשר הקבוצות שסיימו ראשונות בכל בית עלו לשלב השני. לאותן ראשונות התווספו 7 קבוצות שסיימו במקום השני בבתיהן. החל מהשלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.

בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו שלוש נקודות ועל תיקו נקודה אחת.

במידה ומספר קבוצות בבית סיימו עם אותו מספר נקודות, ההכרעה הייתה נקבעת לפי סדר חשיבותם של התנאים הבאים: יתרון בשערים שנכבשו, יתרון בשערים שנכבשו במשחקי חוץ, הגרלה. בשלבים שלאחר הבתים, במידה ולא הושגה הכרעה במשחק לאחר 120 דקות, הקבוצות ביצעו סדרת בעיטות עונשין במקום הגרלה.

==השלבים המתקדמים==

===סדרת הגמר===

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.rsssf.com/sacups/copa04.html פרטים על התחרות]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2004
קטגוריה:עונות בגביע ליברטדורס
דומו (אלה)

תיאור של דומו (1922).
דומו (בסינית: 斗母, מילולית: אם הדובה הגדולה), הידועה גם בשם דומו יואנג'ון (סינית: Dǒumǔ Yuánjūn פין-יין: 斗母元君 "אלת המרכבה") וטאיי יואנג'ון (פין-יין:太一元君 Tàiyī Yuánjūn "אלת הגדול"), היא אלה בדת הסינית העממית והטאואיזם. היא נקראת מתוך כבוד גם בשם טיאנהו (Tianhou 天后 "מלכת השמים"), במשותף עם אלות סיניות אחרות, במיוחד מאזו (Mazu), אשר נחשבות לפנים שלה. שמות אחרים שלה הם דאומו (Dàomǔ 道母 "אמא של" הדאו") וטאינמו (Tiānmǔ 天母 "אמא של גן עדן"), שהיא ההיבט הנשי האוניברסלי של אל השמיים.

דומו נחשבת אמם של שבעת כוכבי הדובה הגדולה ושניים לא גלויים, הג'יוהואנגדאדי (Jiǔhuángdàdì 九皇大帝 "תשעת המלכים האלוהיים הגדולים"). בתרבות הסינית המרכבה הגדולה היא סמל מסורתי של מקורו המוחלט של היקום (טיאן). לכן, דומו אינה האלה התת-קרקעית (הוטו- Houtu), וגם לא אלת הפריון ביקסיה (Bixia), אלא אלת ה"שמש" או אלה שמיימית. במקורות טאואיסטים מסוימים היא מזוהה בתור אלת החיים והמוות המסתורית זיוואנגמו (Xiangmu).בהקשר אליה, אל השמיים נקרא גם דופו (Dòufù 斗父 "Father of the Great Chariot, אב הכרכרה הגדולה")

== בדוקטרינות דתיות ==
=== תורת הטאואיזם ===
בתורת הטאואיזם היא מזוהה באותו אופן כמו ג'יוטיאן זואנו (Jiutian Xuannü 九天玄女 "האישה המסתורית של תשעה השמים") וזיוואנגמו (西王母Xiwangmu "המלכה האם של המערב"), המייצגת את אמא של בן אלמוות "הפעוט האדום". זה מקשר אותה ישירות אל המיתוסים על הלידה והחניכה של לאו דזה, p. 1207. ואל הקיסר הצהוב (אשר אימו- פובאו (Fubao) נכנסה להריון איתו

אחרי שהיא הייתה מגורה על ידי ברק, או אחרי שהסתובבה, הדובה הגדולה), כפי שמעיד בין השאר, ג'י הונג (283-343).

=== הפרשנות הבודהיסטית ===
במסורות וג'ריאניות של הבודהיזם הסיני (הטאנגמי - Tangmi), דומו שולבה עם הבודהיסטווה מאריסי (Marici), לפחות על ידי שושלת טאנג. מאריסי גם כן מתוארת בתור אמא של הדאו והדובה הגדולה, במרכזם של שמיי האנרגיה הראשונית של ברהמה (Brahma). המרכבה של מאריסי נמשכת על ידי שבעה חזירים.

== תיאורים אומנותיים ==
<gallery>
Hall of Goddess Doumu.jpg| האולם של דומו במקדש האיל הירוק בצ'נגדו, סצ'ואן
Goddess Doumu.jpg|פסל של דומו במקדש האיל הירוק
B-Doumou.JPG|פסל משושלת סונג של דומו
Kunming Oct 2007 138.jpg|פסל של דומו בקונמינג
斗姆元君.JPG|ממוזער|פסל של דומו בטאיוואן
</gallery>

== ראו גם ==
* מאריסי (בודהיזם)
* הדובה הגדולה

* העיקרון המוחלט
* תאולוגיה סינית

== לקריאה נוספת ==

* 
* שני כרכים: 1)-ל; 2) L-Z.
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלים
קטגוריה:מיתולוגיה סינית
איאן קלהאן

החבר איאן רוברט קלהאן (באנגלית: Ian Robert Callaghan; נולד ב-10 באפריל 1942 בליברפול, אנגליה, הממלכה המאוחדת) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק במרבית הקריירה שלו בקבוצת ליברפול, והוא שיאן ההופעות במדיה בכל הזמנים. קלהאן שיחק בעמדות הקישור.

==קריירה==
קלהאן החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת ליברפול מעיר הולדתו בעונת . במשך כל הקריירה הוא לא ספג ולו כרטיס צהוב או אדום אחד, לבד מבגמר גביע הליגה נגד נוטינגהאם פורסט ב-, בו קיבל כרטיס צהוב, עקב שיפוט שעליו אמר חברו לקבוצה טומי סמית' (מספר 8 בדירוג ההופעות במדי ליברפול בכל הזמנים) כי "היה צריך לירות בשופט". הוא שיחק במדי ליברפול 857 פעמים בכל המסגרות, מה שהפך אותו לשיאן ההופעות במדיה בכל הזמנים.

לאחר תקופתו בליברפול, בה זכה עם הקבוצה ב-19 תארים הסך הכל, שיחק בקבוצות קטנות בארצות הברית, אנגליה, אוסטרליה ואירלנד למשך כ-5 עונות נוספות, עד שפרש בשנת 1982. קלהאן קיבל את פרס כדורגלן השנה בליגה האנגלית בעונת ונכלל בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.

קלהאן שיחק גם בנבחרת אנגליה, עמה זכה במונדיאל 1966.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.liverpoolfc.com/history/past-players/ian-callaghan איאן קלהאן] באתר הרשמי של ליברפול

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני סוונסי סיטי
קטגוריה:כדורגלני קרו אלכסנדרה
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות עיתונאי הכדורגל)
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האנגלי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1966
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1942
אוגוסטה, נסיכת רויס-קסטריץ

אוגוסטה, נסיכת רויס-קסטריץ (בגרמנית: Auguste Prinzessin Reuß zu Köstritz; 26 במאי 1822 - 3 במרץ 1862), הייתה בתו של היינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ, ואשתו של פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.

== ביוגרפיה ==
אוגוסטה נולדה ב-26 במאי 1822 בקליפהאוזן, שהשתייכה לממלכת סקסוניה, להיינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ ואלאונורה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה, בתו של היינריך, רוזן שטולברג-ורניגרודה.

ב-3 בנובמבר 1849 התחתנה אוגוסטה עם פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין, ממנו היו לה 6 ילדים. ב-3 במרץ 1862 מתה אוגוסטה כתוצאה ממחלת לב, ונקברה בגני טירת שוורין.

==משפחתה==
בשנת 1849 התחתנה אוגוסטה עם פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. לזוג נולדו 6 ילדים:
* פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (1851–1897).
* פאול פרידריך, דוכס מקלנבורג-שוורין (1852–1923).
* מריה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1854–1920).
* ניקולאוס, דוכס מקלנבורג-שוורין (1855–1856).
* יוהאן אלברכט, דוכס מקלנבורג-שוורין (1857–1920).
* אלכסנדר, דוכס מקלנבורג-שוורין (1859).

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1822
קטגוריה:נפטרות ב-1862
אלדד פלד

אלדד פלד הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה.

== שירות צבאי ==
עם גיוסו לצה"ל שובץ פלד בחטיבת גבעתי ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שימש כמפקד מחלקה ופלוגה בחטיבה. בהמשך שימש כמפקד פלחה"ן גבעתי וכמפקד סיירת גבעתי. בשנים 1999–2001 שימש כמפקד גדוד שקד ולקח חלק בפעילות המבצעית כנגד הטרור הפלסטיני ברצועת עזה ובלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד בא"ח גבעתי וכסגן מפקד החטיבה. בשנים 2006–2009 שימש כמפקד מערך מגל. לאחר שחרורו פנה לעבוד כעורך דין.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גבעתי
קטגוריה:לוחמי חטיבת גבעתי
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
יחסי בוסניה והרצגובינה – ישראל

יחסי בוסניה והרצגובינה – ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין מדינת ישראל לבין בוסניה והרצגובינה.

== היסטוריה ==

בין שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1997, כחמש שנים לאחר הקמת בוסניה והרצגובינה כמדינה עצמאית. שגרירות ישראל האמונה על הטיפול בענייני בוסניה והרצגובינה נמצאת בטירנה שבאלבניה ושגרירות בוסניה והרצגובינה בישראל שוכנת בתל אביב-יפו.

ב-16 בדצמבר 2003 ביקר בישראל שר החוץ של בוסניה והרצגובינה מלאדן איבאניץ' ופגש בין היתר את שר החוץ וסגן ראש ממשלת ישראל סילבן שלום.

ב-14 במרץ 2017 חזר איבאניץ' לישראל, הפעם כיושב ראש הנשיאות של בוסניה והרצגובינה. איבניץ' נועד במהלך הביקור עם נשיא המדינה ראובן ריבלין ועם ראש הממשלה בנימין נתניהו. היה זה ביקור ראשון של נשיא בוסניה והרצגובינה בישראל.

=== יחסי ישראל-רפובליקה סרפסקה ===
היחסים של ישראל עם רפובליקה סרפסקה (ישות סרבית בתוך בוסניה והרצגובינה) הם יחסים מיוחדים והתבטאו בכך שגם בלחץ בוסני ופלסטיני, נציגי הישות הצביעו ופעלו בעד ישראל וגינו בתוקף החלטות נגדה.

בשנת 1995, במהלך מלחמת בוסניה, נודע בעיתונות זרה שהסרבים משתמשים באקדחים, רובים ופגזים ישראלים. פעילים פרו-בוסניים גינו את ישראל והאשימו מדינות נוספות שכנראה עבדו כצד שלישי. משרד החוץ מצידו הכחיש את התופעה ואמר והדגיש כי ישראל לא רוצה לקחת חלק בסכסוך ומקיימת את אמברגו הנשק שהאו"ם הטיל במלחמה זו.

בחודש נובמבר 2011, כאשר הרשות הפלסטינית ביקשה הכרה וחברות באו"ם דרך מועצת הביטחון הקול המכריע נשאר בידי בוסניה. החברים הקרואטים והמוסלמים מהפדרציה של בוסניה והרצגובינה תמכו בעמדה הפלסטינית. מאידך, הסרבים סירבו בכל תוקף לגבות את היוזמה הפלסטינית. בשל הנוהג הקיים בבוסניה והרצגובינה של ניהול מדיניות חוץ בקונצזוס, ובהיעדרו הנוהג הוא להימנע, שגריר בוסניה והרצגובינה באו"ם נאלץ לעכב תמיכת ארצו בבקשה הפלסטינית, אשר לא הצליחה לעבור כתוצאה מכך.

== ראו גם ==
* יחסי החוץ של ישראל

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

*
2016 12
מריה מסקסוניה-אלטנבורג

מריה מסקסוניה-אלטנבורג (; 14 באפריל 1818 – 9 בינואר 1907) הייתה נסיכה גרמנית, ולאחר מכן מלכת הנובר.

==ביוגרפיה==
מריה נולדה ב-14 באפריל 1818 בהילדבורגהאוזן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ליוזף, נסיך הכתר של סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ולאמליה, דוכסית וירטמברג, בתו של לודוויג, דוכס וירטמברג.

בשינויים שחלו במדינות תורינגיה לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, קיבל סבה פרידריך, דוכס סקסוניה-הילבורגהאוזן את אזור אלטנבורג, והפך לדוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1834 מת סבה פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ואביה יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. ב-18 בפברואר 1843 התחתנה מריה עם גאורג, נסיך הכתר של הנובר, ממנו נולדו לה שלושה ילדים.

בשנת 1851 מת חמיה ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר, ובעלה עלה לשלטון במקומו כגאורג החמישי, מלך הנובר. בשנת 1866 הצטרף בעלה גאורג לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, וב-29 ביוני נכבשה ממלכת הנובר על ידי הכוחות הפרוסים, וגאורג ומריה ומשפחתם ברחו לאוסטריה. בשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחה הנובר לממלכת פרוסיה, ונכללה בפרובינציית הנובר. בני המשפחה התיישבו בגמונדן שבאימפריה האוסטרית, וגאורג ניסה להחזיר את שלטונו ללא הצלחה. בשנת 1872 הייתה מריה הסנדקית של מריה לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין, ובשנת 1878 מת בעלה גאורג החמישי, מלך הנובר. 28 שנים מאוחר יותר מתה מריה ב-9 בינואר 1907 בגמונדן, ונקברה שם.

==משפחתה==
ב-18 בפברואר 1843 התחתנה מריה עם גאורג החמישי, מלך הנובר, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
*ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר (1845 -1923)
*פרדריקה, נסיכת הנובר (1848 -1926)
*מריה, נסיכת הנובר (1849 -1904)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידות 1818
קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:נפטרות ב-1907
פרנק קסייה

פרנק יאניק קסייה (בצרפתית: Franck Yannick Kessié; נולד ב-19 בדצמבר 1996 באורגהיו שבחוף השנהב) הוא כדורגלן איבוארי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אל-אהלי מליגת העל הסעודית.

== קריירת מועדונים ==
קסייה גדל במחלקת הנוער של סטלה קלוב מחוף השנהב, ובעונת החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. בחודש ינואר 2015 חתם קסייה באטאלנטה מהסרייה א', ולקראת עונת הושאל לצ'זנה מהסרייה ב' למשך עונה אחת. ב-19 בספטמבר 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-73 בניצחון 1–3 על אסקולי במסגרת המחזור השלישי בליגה. ב-31 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-75 בניצחון 0–2 על וירטוס לנצ'יאנו במסגרת המחזור ה-11 בליגה. בסך הכל ערך קסייה 37 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.

לקראת עונת חזר לשחק באטאלנטה. ב-13 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות והבקיע את השער השלישי בניצחון 0–3 על קרמונזה במסגרת הקופה איטליה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', כששיחק 90 דקות והבקיע צמד שערים בהפסד 3–4 ללאציו במסגרת המחזור הראשון בליגה.

ב-2 ביוני 2017 הצטרף למילאן בעסקת השאלה לשנתיים עם התחייבות לרכישה. ב-1 ביולי 2019 חתם על חוזה קבוע במילאן לשלוש שנים.

ב-4 ביולי 2022 חתם לארבע שנים בברצלונה.

ב-8 בספטמבר 2022 כבש את שער הבכורה בברצלונה במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות נגד ויקטוריה פלזן.

ב-19 במרץ 2023, כבש את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 על ריאל מדריד בקלאסיקו, כשהבקיע בדקה ה-92 את שער הניצחון. השער היה גם השער ה-3,000 של ברצלונה בקמאפ נואו, במסגרת הליגה.

== קריירה בינלאומית ==
ב-6 בספטמבר 2014 ערך קסייה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על נבחרת סיירה לאון במשחק ידידות.

נכלל בסגל נבחרת חוף השנהב לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.

== תארים ==
מילאן
* אליפות איטליה: 2021/2022
* ברצלונה
*

אליפות ספרד: 2022/2023

סופר קאפ: 2022/2023

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים מחוף השנהב
קטגוריה:קשרי כדורגל מחוף השנהב
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני צ'זנה
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת חוף השנהב
קטגוריה:ספורטאים איבוארים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים איבוארים בספרד
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2017
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:כדורגלנים מחוף השנהב באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2023
קטגוריה:איבוארים שנולדו ב-1996
עונת 2005 בגביע ליברטדורס

עונת 2005 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-46 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-1 בפברואר 2005 והתחרות הסתיימה ב-14 ביולי 2005. בתחרות השתתפו 38 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון ומקסיקו.

התחרות הסתיימה בניצחון של סאו פאולו, וזאת בפעם השלישית בתולדות המועדון. כמו כן, לראשונה בסדרת הגמר נפגשו קבוצות מאותה מדינה.

==מתכונת התחרות==
בתחרות השתתפו 38 קבוצות:

* ארגנטינה, ברזיל - 5 (כל אחת)
* קולומביה - 4
* פרו, צ'ילה,בוליביה,אקוודור,אורוגוואי, פרגוואי, ונצואלה, מקסיקו- 3 (כל אחת)

בתחילה 12 קבוצות (1 מכל המדינות המשתתפות ו-2 מקולומביה) התחרו על 6 מקומות במשחקי הבתים.
בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-8 בתים, ושתי קבוצות מכל בית העפילו לשלב השני. החל מהשלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט. 

בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו שלוש נקודות ועל תיקו נקודה בודדת.

במידה ומספר קבוצות בבית סיימו עם אותו מספר נקודות, ההכרעה הייתה נקבעת לפי סדר חשיבותם של התנאים הבאים: יתרון בהפרש שערים, יתרון בשערים שנכבשו, יתרון בשערים שנכבשו במשחקי חוץ, הגרלה. בשלבים שלאחר הבתים החל להיות מיושם חוק שערי חוץ. כמו כן, הקבוצות דורגו בהתאם להישגיהן בשלב הבתים: 1-8 מנצחות הבית, 9-16 הקבוצות שסיימו במקום השני. במידה ולא הושגה הכרעה לאחר 120 דקות, הקבוצות ביצעו סדרת בעיטות עונשין.

==השלבים המתקדמים==

===סדרת הגמר===

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.rsssf.com/sacups/copa05.html פרטים על התחרות]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2005
קטגוריה:עונות בגביע ליברטדורס
אוניברסיטת נוטינגהאם

אוניברסיטת נוטינגהאם( באנגלית: The University of Nottingham) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית שמרכזה בעיר נוטינגהאם, אנגליה. זוהי האוניברסיטה החמישית בגודלה בבריטניה מבחינת כמות הסטודנטים הלומדים בה.

היא נוסדה בשנת 1798 כמוסד להכשרת מורים. בשנת 1881, הפכה לאוניברסיטה ובשנת 1948 הוענק לה צ'ארטר מלכותי. האוניברסיטה חברה ברשת אוניברסיטאס 21, בחדשנות מידלנדס ובקבוצת ראסל.

הקמפוס המרכזי של האוניברסיטה ממוקם בפרברי העיר נוטינגהאם, ובאתרים נוספים בדרבי, דרבישייר, ולינקולן. נוסף על כך, לאוניברסיטה יש שלוחות אקדמיות מחוץ לאנגליה, במלזיה ובסין.

באוניברסיטת נוטינגהאם יש כ-44,000 סטודנטים, ו-9,000 אנשי סגל.

ההכנסה השנתית של האוניברסיטה, לשנת 2014–2015 הייתה 593 מיליון ליש"ט (מתוכן 119.4 מיליון ליש"ט ממענקי מחקר וחוזים).<ref></ref>

==פקולטות ומחלקות==

האוניברסיטה כוללת 5 פקולטות ובהן יותר מ-50 בתי ספר, מחלקות ומוסדות מחקר<ref></ref>:

* אמנות ומדעי הרוח - נלמדים תחומים כגון תולדות האמנות, היסטוריה, פילוסופיה, מוזיקה, לימודי גרמניה, לימודי אנגלית, לימודי תרבות ומדיה, לימודי שפות ועוד.

* הנדסה - נלמדים התחומים ההנדסיים הבאים: לימודי הנדסת אווירונאוטיקה, הנדסת כימיה וסביבה, הנדסה אזרחית, הנדסת חשמל, הנדסה מכנית.

* רפואה ומדעי הבריאות - ניתן ללמוד את התחומים לימודי רפואה, לימודי פיזיולוגיה, סיעוד, פיזיותרפיה, רפואת ספורט, וטרינריה.

* מדעים - המקצועות המדעיים הנלמדים באוניברסיטה כוללים ביוכימיה, ביולוגיה, כימיה, מדעי המחשב, מתמטיקה, רוקחות, פיזיקה, אסטרונומיה, פסיכולוגיה.

* מדעי החברה - נלמדים התחומים מנהל עסקים, כלכלה, חינוך, גאוגרפיה, משפטים, מדעי המדינה, סוציולוגיה.

== דירוגים בין-לאומיים ==
* דירוג שאנגחאי - מקום 101–150 (2023)
* Times Higher Education - מקום 130= (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 100= (2024)

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניברסיטת נוטינגהאם
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
2016 12
קטגוריה:אנגליה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:נוטינגהאם
קטגוריה:קבוצת ראסל
קטגוריה:אוניברסיטאס 21
קטגוריה:חדשנות מידלנדס
אימה אמריקאית: בית הרצח

"אימה אמריקאית: בית הרצח" (באנגלית: American Horror Story: Murder House) היא העונה הראשונה של סדרת האימה האמריקאית "אימה אמריקאית", שנוצרה והופקה על ידי ראיין מרפי ובראד פלצ'ק, ואשר עלתה לשידור לראשונה ב-5 באוקטובר 2011 ברשת FX Networks. חלק מהאירועים המתרחשים בסדרה הושראו באופן רופף מאירועים אמיתיים.

העונה הראשונה של "אימה אמריקאית", ששמה בדיעבד שונה ל"אימה אמריקאית: בית הרצח", היא על בגידה, בוחנת נושאים כגון: משפחה, אהבה וסליחה. 

==רקע העלילה==
הסיפור מתרחש בשנת 2011 ועוקבת אחרי משפחת הרמון: הפסיכיאטר בן (דילן מקדרמוט), אשתו ויויאן (קוני בריטון) ובתם המתבגרת ויולט (טאיסה פרמיגה) שעוברים מבוסטון ללוס אנג'לס לאחר שוויויאן עוברת הפלה ובן מנהל רומן עם אישה אחרת. משפחת הרמון עוברת לאחוזה משופצת ועד מהרה נתקלת בדיירי הבית לשעבר - משפחת לנגדון: קונסטנט לנגדון (ג'סיקה לאנג), שני ילדיה, טייט (אוון פיטרס) ואדי (ג'יימי ברואר) ובן זוגה שפניו הושחתו, לארי הארווי (דניס או'הר). ויויאן ובן מנסים להחיות מחדש את יחסיהם בעוד שוויולט הסובלת מדיכאון, מוצאת נחמה אצל טייט. משפחת לנגדון ולארי משפיעים לעיתים קרובות על חייהם של משפחת הרמון בזמן שזו מגלה שביתם החדש רדוף על ידי רוחות הדיירים הקודמים.

==שחקנים ודמויות==

==פרקים==
עונה זו היא בת 12 פרקים. הפרק הראשון שודר לראשונה ב-5 באוקטובר 2011. פרק סיום העונה שודרה לראשונה ב-21 בדצמבר 2011.

==הפקה==
===ליהוק===
קוני בריטון הייתה הראשונה שלוהקה לתפקיד הנשי הראשי של ויויאן הרמון. דניס או'הר לוהק שני כלארי הארווי, אחריו צורפה ג'סיקה לאנג לתפקידה הטלוויזיוני הקבוע הראשון כקונסטנט לנגדון. דילן מקדרמוט הצטרף אחרי לאנג לתפקיד הראשי כד"ר בן הרמון. טאיסה פרמיגה ואוון פיטרס היו האחרונים להצטרף לצוות השחקנים הראשי כוויולט הרמון וטייט לנגדון בהתאמה. בתפקידי אורח השתתפו השחקנים קייט מארה, מינה סוברי, אריק סטונסטריט וטדי סירס.

===כותרות הפתיחה===
כותרות הפתיחה נוצרו על ידי קייל קופר וחברת הפרסום שלו פרולוג. בנוסף יצר קופר את כותרות הפתיחה של סדרת האימה "המתים המהלכים" ושל הסרט "שבעה חטאים" בכיכובו של בראד פיט. נעימת הפתיחה הולחנה על ידי המלחין ומעצב הסאונד סזאר דבילה-איריזארי ועל ידי המוזיקאי צ'ארלי קלאוזר. צילומי הפתיחים בוצעו על ידי חואן רואיז אנקיה ועריכתם על ידי גבריאל ג'. דיאז. עבור העונה הראשונה, כותרות הפתיחה צולמו במרתף ביתם של משפחת הרמון וכוללות תמונות ילדים לאחר מותם, עוברים בצנצנות, גולגולות, שמלות הטבלה, מדי אחות ודמות המחזיקה מזמרה מגואלת בדם. ריאן מרפי מתאר את כותרות הפתיחה כמיני-מסתורית והצהיר כי "עד שתראו את הפרק התשיעי בעונה הראשונה, כל תמונה וסמל בכותרות הפתיחה יובהרו לכם". תמונתה של הרוצחת בגרזן לכאורה, ליזי בורדן, מוצגת בפתיח העונה הראשונה.

בכל חמש העונות, השתמשו בגופן המזכיר את סגנונו של האדריכל צ'ארלס רני מקינטוש.

===צילום===
פיילוט הסדרה צולם בבית בשכונת קאנטרי קלאב פארק שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ששימש כבית רדוף הרוחות וכזירת הפשע בעונה זו. עוצב ונבנה בשנת 1910 על ידי אלפרד רוזנהיים, נשיא המכון האמריקאי לאדריכלים, בית המשפחה שעוצב בסגנון טיודורי או גותיק קולגיאט שימש בעבר כמנזר. העונה הראשונה מצולמת על מה שנראה כסט צילום מועתק במדויק של הבית. פרטים קטנים כמו חלונות ויטראז'ים של לואיס קומפורט טיפאני וגופי תאורה מרוקעים מברונזה נוצרו מחדש על מנת לשמר את מראה הבית.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

1
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: עיצוב שיער
קארל דנקה

קארל דנקה (12 באוגוסט 1870 – 22 בדצמבר 1924) היה רוצח סדרתי גרמני.

==ביוגרפיה==
דנקה נולד במונסטרברג, שלזיה, בממלכת פרוסיה (כיום העיר נקראת זייביץ' והיא עיר פולנית). בגיל 12 הוא ברח מהבית וידוע מעט מאוד על ילדותו ונעוריו. אולם, ידוע כי בבגרותו עבד בתור נגן עוגב בכנסייה המקומית והיה דמות אהודה בקרב הקהילה. דנקה הפסיק לנגן במקהלת הכנסייה בשנת 1906.

ב-20 בדצמבר 1924, נעצר דנקה לאחר שתקף אדם בביתו באמצעות גרזן. המשטרה ערכה חיפוש בדירתו של דנקה ומצאה בשר אדם בתוך צנצנות מלאות במלח שימור. כמו כן, נמצאה בדירה רשימה ובה פרטים של 42 אנשים אותם דנקה רצח ואכל בין השנים 1914–1918. נטען כי הוא מכר את בשרם של חלק מקורבנותיו בשוק בוורוצלב כבשר חזיר.

יומיים לאחר מעצרו התאבד דנקה בכך שתלה את עצמו בתאו.

==ראו גם==
* המרטש מאטלנטה
* המפלצת מפירנצה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רוצחים סדרתיים גרמנים
קטגוריה:מתאבדים: חשודים בפלילים
קטגוריה:קניבלים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1860
קטגוריה:גרמנים שנפטרו במעצר
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1924
שקית חימום

240x240 פיקסליםשקית חימום (או כרית חימום; באנגלית "Hand warmer") היא מארז המסוגל לייצר חום באופן עצמאי למשך פרק זמן של כמה שעות.

שקית חימום היא על פי רוב מארז אישי וחד פעמי המשמש ספורטאים, מטיילים, ואנשי צבא לצורך חימום של איברים במהלך פעילויות חוץ שונות המתבצעות במזג אוויר קר.

שקית חימום אישית עשויה לספק חום בטמפרטורה של 40-70°C למשך פרק זמן של 6–24 שעות.

שקיות החימום מיוצרות בגדלים של 10 על 13 ס"מ, ובמשקל של כ-50 גרם בממוצע.

== סוגי שקיות חימום ואופן פעולתן ==
שלושת הסוגים הנפוצים ביותר של שקיות חימום הם:

==== שקיות מבוססות תגובה עם אוויר (Air activated) ====
מבוססות על תגובה כימית אקסותרמית של מתכת (בדרך כלל אבקת ברזל) עם חמצן (מהאוויר). בתהליך זה המתכת מתחמצנת ונפלט חום רב לסביבה.

ההרכב הנפוץ של שקיות מהסוג הזה כוללים: אבקת ברזל, חרסית, מסוג ורמיקוליט, שסופחה במי מלח ואבקת פחם פעיל. בעת הסרת מעטפת הפלסטיק שאוטמת את הכרית לאוויר, מתחילה התגובה הכימית שבה חמצן מגיב עם הברזל ומי המלח ליצירה של חלודה. הפחם הפעיל מספק פני שטח גדולים לאגירה של החמצן ולהתרחשות התגובה.

<math>4Fe(s)+3O_2(g)+6H_2O(g)\longrightarrow 4Fe(OH)_3(s) \qquad \Delta H=-853.68KJ/molo \ Fe </math>

מארז חימום המבוסס על תמיסת סודיום אצטט ברווית יתר

==== שקיות המסה ====
מבוססות על עיקרון של המסת מוצק כגון סידן כלורי (CaCl<sub>2</sub>) או מגנזיום גופרתי (MgSO<sub>4</sub>) במים. שקיות מהסוג הזה מופעלות על ידי קריעה של שקית המים הפנימית, שבהמשך ממיסה לתוכה את קפסולת המלח. תגובות ההמסה הללו משחררות חום רב לסביבה.

==== שקיות ברווית-יתר (Supersaturated solution) ====
מבוססות על תגובת גיבוש אקסותרמית של מלח הנמצא ברווית יתר בתמיסה. בעת הפעלה של לחץ פתאומי על השקית, נוצר בתוכה מרכז נוקליאציה (מרכז התגרענות) שמביא ליצירה מידית של גביש מהמלח שמומס. בדרך כלל, נעשה שימוש בתמיסה מימית של סודיום אצטט (CH<sub>3</sub>COONa), ודיסקית מתכת שמאפשרת יצירה של אתר התגרענות.

שקיות חימום מסוג זה הן רב פעמיות, וניתן להשמיש אותן על ידי טבילתן באמבט מים רותחים.

== ראו גם ==
* בקבוק חם
* שקית קירור
* רווית יתר

== קישורים חיצוניים ==

* DIY Hand Warmer at Home (Calcium Chloride), https://www.youtube.com/watch?v=p2zXjv8W38g
* Hand Warmers ,https://www.youtube.com/watch?v=lrCzAGPwcIY
* How Hand Warmers Work - Periodic Table of Videos, https://www.youtube.com/watch?v=QfC9kifJyWI 

קטגוריה:חימום
חימום
סנאי אדום

סנאים אדומים על עץ.
סנאי אדום או סנאי אירופי (שם מדעי: Sciurus vulgaris) הוא מין של סנאי ממשפחת הסנאיים החי ביערות ממוזגים ברחבי אירואסיה. הוא קרוב משפחה של המין סנאי אפור, החי באמריקה הצפונית ולעיתים מתרבה אתו.

אורכו של הסנאי 19-28סנטימטר וזנבו נע בין 14–20 סנטימטר. משקלו מגיע ל-250–340 גרם. שני המינים דומים בגודלם. סנאי זה בעל פרווה אדמונית ובטן לבנה, בעל אוזניים ארוכות, זנב שעיר המזדקר מעלה וכפות חזקות הנחוצות בטיפוס על עצים. לחלק מהפרטים ישנה פרווה חומה או שחורה.

הסנאים חיים בחבורות קטנות ומבלים על העצים, וכשאין סכנות גם על הקרקע, והם פעילים בעיקר בשעות הדמדומים. הם מצויים במגוון אזורים, אך נפוצים בעיקר ביערות מחטניים ובטייגה. הם ניזונים בעיקר מאצטרובלי עצי מחט אך גם מזרעים, אגוזים, פטריות, פירות יער, חרקים ואף ביצים וגוזלים. כמו רוב הסנאים הם בעלי שיניים חדות וחזקות היכולות לפצח אגוזים ואצטרובלים קשים.

הסנאים יכולים להגיע לתוחלת חיים של 7 שנים בטבע ול-10 שנים בשבי.

===תת-מינים===

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סנאים
קטגוריה:גרמניה: יונקים
קטגוריה:הולנד: יונקים
קטגוריה:צרפת: יונקים
קטגוריה:פינלנד: יונקים
קטגוריה:קרואטיה: יונקים
קטגוריה:פולין: יונקים
קטגוריה:לוקסמבורג: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
טטיאנה נבקה

טטיאנה נבקה באליפות העולם בהחלקה על הקרח ב-2004
טטיאנה אלכסנדרובנה נבקה (ברוסית: Татьяна Александровна Навка; נולדה ב-13 באפריל 1975) היא מחליקה אמנותית רוסית ממוצא יהודי שהשתתפה בהחלקה אמנותית. זכתה שלוש פעמים באליפות רוסיה בהחלקה על הקרח (2003, 2004, 2006), שלוש פעמים זכתה באליפות אירופה (2004–2006) ופעמיים זכתה באליפות העולם (2004, 2005).

באולימפיאדת טורינו (2006) התחרתה בהחלקה אמנותית: ריקוד על קרח עם רומן קוסטומרוב וזכתה במדליית זהב אולימפית.

טטיאנה נולדה לראיסה, כלכלנית במקצועה ואלכסנדר, מהנדס. בשנת 1988 עברה להתגורר במחוז מוסקבה.

נבקה נשואה לדמיטרי פסקוב, דובר הקרמלין.

היא ספגה ביקורת נוקבת על כך שרקדה על הקרח בתוכנית ריאליטי רוסית בשם "ריקוד על הקרח" ובו הופיעה עם אנדריי בורקובסקי לבושים כאסירי מחנה ריכוז, על רקע קטע מוזיקלי מתוך הסרט "החיים יפים".

במאי 2020 דיווחה כי היא ובעלה אושפזו לאחר שנמצאו חיובים לנגיף הקורונה, במהלך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה. עם זאת, היא הבריאה תוך זמן קצר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: החלקה אמנותית
קטגוריה:מחליקות אמנותיות על קרח רוסיות
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת לילהאמר (1994)
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת נאגנו (1998)
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מרוסיה
קטגוריה:מחליקות אמנותיות על קרח באולימפיאדת טורינו (2006)
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1975
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1975
גשר החגורה הקטנה

גשר החגורה הקטנה החדש (בדנית: Nye Lillebæltsbro) הוא גשר תלוי המחבר את האי פין לחצי האי יוטלנד בדנמרק. המִפְתח העיקרי הוא ברוחב של 600 מטר, העמודים מגיעים לגובה של 120 מטר והגובה המקסימלי מעל פני הים של ספינות שיכולות לעבור מתחתיו הוא 44 מטר. גשר זה היווה תחליף לגשר החגורה הישן במרבית תפקידיו.

== היסטוריה ==
בניית הגשר החלה בשנת 1965, והסתיימה ב-21 באוקטובר 1970. הגשר נחנך על ידי מלך דנמרק פרדריק התשיעי. הגשר נבנה גם כדי להיות כביש מהיר שיאפשר להגיע ממקום למקום באיים של דנמרק בשל התעבורה הגוברת בין יוטלנד לפין. הכביש המוחזק על ידי הגשר מחומם, על מנת שישמר ללא קרח ושלג בחורף.

=== גשר החגורה הקטנה הישן ===
גשר החגורה הקטנה הישן נבנה על ידי מונברג אנד ת'ורסן. בניית הגשר החלה בשנת 1929 והוא נפתח לתנועה ב-14 במאי 1935. אורכו 1,178 מטרים, רוחבו 20.5 מטרים, גובהו 33 מטרים, והמִפְתח העיקרי של הגשר הוא 220 מטרים. על הגשר יש שני פסי רכבת המשמשים כתחבורה מסילתית, שני נתיבים צרים למכוניות וגם מדרכה להולכי רגל. בזמן בניית הגשר לא הורשתה נסיעה של כלי רכב בגשר. הבסיסים של הגשר הורדו לים מאוניות על פי חישובים מדויקים, והאנשים שבנו את הגשר השתמשו בדליי מלט על מנת ליצור תבניות שיהוו את החיבור של הגשר עם היבשה.

כאשר הגשר החדש נפתח ונכנס לשימוש בשנת 1970, התייתר תפקידו של הגשר הישן כקו התנועה הראשי למכוניות בין פין ויוטלנד. עם זאת, הוא עדיין משמש כגשר הרכבות היחיד בין יוטלנד ובפונן ובכך הגשר הישן הפך לקו הרכבת היחיד המקשר בין יוטלנד ושלן והיחיד המחבר מבחינת תחבורה בין פרדריסיה ומידלפרת והעיירות הסמוכות.

== תחזוקה ==
הגשר דורש תחזוקה מתמדת. בעשורים הראשונים לאחר בניית הגשר חברת הבנייה של הגשר דאגה לצבוע את מבנה הפלדה של הגשר מקצה אחד אל הקצה השני. חמישה עד עשרה אנשים דואגים לתחזוקתו של הגשר כל הזמן.

== תיירות ==
גשר החגורה הקטנה הישן
בשנת 2015, המדריך "bridgewalking" החל להפעיל סיורים על דפנות הגשר. סיור ממוצע ייקח כמה שעות ברמות אבטחה שונות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

2016 12
החגורה הקטנה
החגורה הקטנה
קטגוריה:יוטלנד
חזית עבר הקווקז

ברזנייב, 1942.
חזית עבר הקווקז (ברוסית: Закавказский Фронт) הייתה חזית (מקביל לקבוצת ארמיות בצבאות מערביים) של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
החזית הוקמה ב-23 באוגוסט 1941 על בסיס פיקוד עבר הקווקז, וכמפקדה הראשון מונה דמיטרי קוזלוב. החזית הוקמה כהכנה לקראת הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן, ובמהלכה כבשה את איראן בשיתוף פעולה עם כוחות בריטיים על מנת למנוע את התייצבותה של איראן במלחמה לצד מדינות הציר. לאחר הפלישה תפקידה של החזית היה להגן על הגבול עם טורקיה איראן והים השחור. היא כללה את הארמיות ה-45 וה-46 על הגבול הטורקי, ואת הארמיות ה-44 וה-47 על הגבול האיראני. ב-30 בדצמבר של אותה שנה פורקה החזית ועל בסיסה הוקמה חזית הקווקז. ב-15 בפברואר 1942 הוקמה החזית מחדש וכמפקדה מונה איוואן טיולנב. החזית השתתפה בקרבות בצפון הקווקז ובחבל קובאן, ובכלל זה בקרב על קווקז. לאחר סיום המלחמה ב-25 באוגוסט 1945 פורקה החזית ועל בסיסה הוקם פיקוד טביליסי.

==מפקדים==
* דמיטרי קוזלוב (23 באוגוסט 1941 - 30 בדצמבר 1941)
* איוואן טיולנב (15 בפברואר 1942 - 25 באוגוסט 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://bdsa.ru/%D1%84%D1%80%D0%BE%D0%BD%D1%82%D1%8B/881-716 חזית עבר הקווקז] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות צבא של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
חזית קרים

חיילים מחזית קרים במהלך קרבות ב-[[1944]]
חזית קרים (ברוסית: Кры́мский фро́нт) הייתה חזית, של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
החזית הוקמה ב-28 בינואר 1942 על בסיס חזית הקווקז וכמפקדה מונה דמיטרי קוזלוב. החזית כללה את הארמיות ה-44 ה-47 וה-51, וקיבלה גם שליטה מבצעית על המחוז הצבאי צפון הקווקז, צי הים השחור, שייטת אזוב ובסיס הצי בקרץ'. החזית הוצבה באזור המזרחי של חצי האי קרים, והצליחה להתבסס באזור. במתקפה שבאה בעקבות קרב קרץ' הובסה על ידי הגרמנים, והכוחות פונו תוך השארת שבויים רבים וציוד צבאי רב. כתוצאה מהכישלון הסובייטי, הארמייה ה-11 של הוורמאכט יכלה להתרכז בהמשך מצור סבסטופול. ב-19 במאי 1942 פורקה החזית וחייליה הועברו אל חזית צפון הקווקז.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20161231182325/http://bdsa.ru/фронты/876-711 חזית קרים] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות צבא של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
חזית צפון הקווקז

חזית צפון הקווקז (ברוסית: Северо-Кавказский фронт) הייתה חזית של הצבא האדום, שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
חזית צפון הקווקז הוקמה ב-20 במאי 1942 על בסיס חזית קרים והחזית הדרומית. כמפקדה הראשון מונה סמיון בודיוני. החזית ספגה את המתקפה הגרמנית בין יולי לספטמבר במסגרת הקרב על קווקז, וב-4 בספטמבר של אותה שנה פורקה ועל בסיסה הוקמה קבוצת הים השחור. החזית הוקמה מחדש ב-24 בינואר 1943, וכמפקדה מונה איוואן מסלניקוב החזית כללה את הארמיות ה-9 ה-37 ה-44 וארמיית האוויר ה-4, והשתתפה בקרב על קווקז. במאי של אותה שנה עבר איוואן פטרוב לפקד על החזית, ופיקד עליה במהלך קרבות בחצי האי קרץ'. החזית פורקה ב-20 בנובמבר 1943, ועל בסיסה הוקמה ארמיית החוף.

==מפקדים==
* סמיון בודיוני (20 במאי 1942 - 4 בספטמבר 1942)
* איוואן מסלניקוב (24 בינואר 1943 - מאי 1943)
* איוואן פטרוב (מאי 1943 20 בנובמבר 1943)

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20161202030417/http://bdsa.ru/фронты/866-701 חזית צפון הקווקז] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות צבא של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
חזית עבר הבאיקל

חזית עבר הבאיקל (ברוסית: Забайкальский фронт) הייתה חזית, של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
החזית הוקמה ב-15 בספטמבר 1941 על בסיס פיקוד עבר הבאיקל וכמפקדה הראשון מונה מיכאיל קובליוב. החזית נפרשה לאורך הגבול עם השטחים שתחת שלטון האימפריה היפנית באזור ימת באיקל. החזית כולה לא השתתפה בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, אולם בהדרגה נשלחו מרבית חייליה לחזית זו. ביולי 1945 קיבל רודיון מלינובסקי את הפיקוד על החזית, ובאוגוסט של אותה שנה היא השתתפה במבצע סערת אוגוסט אשר במסגרתו פלשה למנגצ'אנג והגיעה עד חוחחוט, וכן למערב מנצ'וקוו תוך שהיא מגיעה עד מוקדן וצ'אנגצ'ון. באוקטובר 1945 ועל בסיסה הוקם מחדש פיקוד עבר הבאיקל.

==מפקדים==
* מיכאיל קובליוב (15 בספטמבר 1941 - יולי 1945)
* רודיון מלינובסקי (יולי 1945 - 10 בינואר 1945)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20161009183933/http://bdsa.ru/состав-войск-(помесячный)/3790-1-1945-1898 חזית עבר הבאיקל] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות צבא של ברית המועצות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חזיתות סובייטיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קבוצות ארמיות של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה
ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג

ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (; 16 בספטמבר 1826 – 7 בפברואר 1908), היה דוכס סקסוניה-אלטנבורג בין השנים 1853–1908.

==ביוגרפיה==
ארנסט נולד ב-16 בספטמבר 1826 בהילדבורגהאוזן שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן, לגאורג, נסיך סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ולמריה לואיזה, דוכסית מקלנבורג-שוורין, בתם של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וילנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה.

בשינויים שחלו במדינות תורינגיה לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, קיבל סביו פרידריך, דוכס סקסוניה-הילבורגהאוזן את אזור אלטנבורג, והפך לדוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1834 מת סביו פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ודודו יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו. שלטונו של יוזף היה מאוד שמרני, ומשום כך נאלץ להתפטר במהלך מהפכות אביב העמים, ואביו גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו.

בשנת 1853 מת אביו גאורג, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, וארנסט עלה לשלטון במקומו. במלחמת אוסטריה–פרוסיה תמך ארנסט בפרוסיה, ולאחר מכן הצטרף לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחותיו לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 צירף ארנסט את הדוכסות לאימפריה הגרמנית.

ב-7 בפברואר 1908 מת ארנסט ללא בנים, ואחיינו ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
ב-25 באפריל 1853 התחתן ארנסט עם אגנס, נסיכת אנהלט-דסאו, בתם של לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט ופרדריקה וילהלמינה, נסיכת פרוסיה. לבני הזוג היו שני ילדים:
* מריה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1854–1898), התחתנה עם אלברכט, נסיך פרוסיה
* גאורג, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1856)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג בית וטין נולד:16 בספטמבר 1826 מת:7 בפברואר 1908
|-
| rowspan="1" align="center"| גאורג
| rowspan="1" align="center"| דוכסות סקסוניה-אלטנבורג 1853–1908
| rowspan="1" align="center"| ארנסט השני
|}

קטגוריה:דוכסי סקסוניה-אלטנבורג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1826
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1908
פריץ קרמר

בריגדפיהרר פריץ קרמר (בגרמנית: Fritz Kraemer; 12 בדצמבר 1900 – 23 ביוני 1959) היה מפקד בוואפן אס אס שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
קרמר נולד ב-12 בדצמבר 1900 בעיר שטטין שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. כיום נקראת העיר שצ'צ'ין והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. בשנת 1918 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית והוצב ברגימנט הרגלים ה-111 (באדן ה-3 - מרקיז לודוויג וילהלם). הוא הגיע לדרגת לוטננט, ועזב את הצבא עם סיום מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1921 הוא הצטרף למשטרה ושימש כמפקד מחלקה. ב-1931 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט, ב-1933 עבר למשטרה הלאומית, וב-1934 לרייכסווהר. הוא למד באקדמיה הצבאית בברלין, וב-1 במאי 1935 הועלה לדרגת האופטמן והוצב ברגימנט הרגלים ה-55. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד פלוגה במסגרת הרגימנט.

===מלחמת העולם השנייה===

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 היה קרמר מפקד פלוגה במסגרת רגימנט הרגלים ה-55 אשר היה חלק מהדיוויזיה ה-13. הוא לחם במערכה בפולין, ועל חלקו במערכה קיבל את צלב הברזל דרגה שנייה. ב-1940 הוא לחם במסגרת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה וקיבל את צלב הברזל דרגה ראשונה. לאחר המערכה סווגה הדיוויזיה מחדש ושמה שונה לדיוויזיית הפאנצר ה-13. קרמר נותר קצין בה. זמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת מיור, וב-29 בינואר 1942 הוענק לו הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באפריל של אותה שנה הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-17 בדצמבר הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בינואר 1943 הועלה לדרגת אוברסט והוצב במטה ארמיית הפאנצר הראשונה. ביוני של אותה שנה מונה לראש מטה קורפוס הפאנצר אס אס הראשון. לבקשתו של מפקד הקורפוס, יוזף דיטריך, אשר התרשם ממנו מאוד, הוא עבר לוואפן אס אס, וב-1 בספטמבר הוענקה לו דרגה של אוברפיהרר. ב-1 באוגוסט 1944 הוענקו לו במקביל דרגת גנרל מיור בוורמאכט ובריגדפיהרר באס אס. ב-9 באוגוסט של אותה שנה הוא מונה כמפקד זמני של קורפוס הפאנצר אס אס הראשון, לפני שהוחלף בגאורג קפלר. הוא נותר בתפקיד ראש מטה הקורפוס. ב-24 באוקטובר 1944 מונה למפקד דיוויזיית האס אס ה-12 "היטלריוגנד", פיקד עליה במהלך הקרב על הבליטה והיה מעורב בטבח מלמדי. ב-13 בנובמבר של אותה שנה הוא מונה לראש מטה ארמיית הפאנצר אס אס השישית בפיקודו של דיטריך. הוא החזיק בתפקיד עד סוף המלחמה. ב-6 במאי 1945 הוספו עלי אלון לצלב האבירים שלו, ועם סיום המלחמה הא נכנע לבעלות הברית.

===אחריתו===
ב-16 ביולי 1946 קרמר נשפט בפני בית דין אמריקאי על חלקו בטבח מלמדי ופשעי מלחמה נוספים. הוא נמצא אשם, ונידון ל-10 שנות מאסר. לאחר שחרורו התגורר בהמבורג עד מותו ב-23 ביוני 1959 בגיל 58.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/K/KraemerFritz.htm פריץ קרמר] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים באס אס
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:אנשי הוורמאכט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959
CWT

CWT, המוכרת גם בשמה הקודם Carlson Wagonlit Travel, היא חברת נסיעות בבעלות פרטית של קואופרטיב Carlson Companies שבעברה פנתה הן למגזר הנסיעות הפרטי והן למגזר העסקי. החברה מכרה את חטיבת נסיעות הפנאי שלה לתאגיד חדש שנוצר על ידי הנהלת החברה בשנת 2008.

החברה פועלת ב-155 מדינות ומעסיקה 18,000 עובדים. לפי האתר Business Travel News Online.com, החברה עקפה בשנת 2007 את חטיבת הנסיעות העסקיות של חברת American Express, ובכך הפכה לחברה הגדולה בעולם בתחום הנסיעות העסקיות. היקף המכירות השנתי של CWT עמד על 23.0 מיליארד דולר לשנת 2016.

== היסטוריה ==
החברה קיבלה את צורתה הנוכחית בשנת 1994, כתוצאה מאיחוד בין שתי חברות נסיעות גדולות ביחס שווה של 50%-50%. הצד של קואופרטיב קרלסון התקיים לפני האיחוד בתור רשת סוכניות נסיעות העונה לשם Ask Mr. Foster Travel Agency ("שאל את מר פוסטר - סוכנות נסיעות"). מאוחר יותר שינתה הרשת את שמה לשם Carlson Travel Network ("רשת סוכניות הנסיעות של קרלסון"). הצד של חברת Wagonlit היה ידוע בתור רשת סוכניות נסיעות אירופאית בשם Compagnie Internationale des Wagon-Lits ("החברה הבינלאומית לקרונות לילה"). החברה הצרפתית ידועה בעיקר בשל הפעלתה של קו הרכבת הטרנס-אירופי היוקרתי - האוריינט אקספרס. חברת Accor הצרפתית החזיקה ב 50% מהחברה המשותפת CWT החל משנת המיזוג ועד שמכרה את חלקה בחזרה בשנת 2006. כאשר חברת Accor מכרה את החזקותיה בחברה המשותפת במחיר של 500 מיליון אירו היא למעשה העריכה את השווי המשותף של CWT בסך של מיליארד אירו, בשנת 2006.

ב-22 ביוני 2014, הודיעה CWT כי התאגיד הפרטי קרלסון, הפועל בתחומי המלונאות, השיווק, המסעדנות והנסיעות, יקנה את שארית הבעלות בחברת CWT, אשר עמד בשעתו על 45%, מחברת הבנקאות העולמית JPMorgan Chase. עד לזמן המכירה, תאגיד קרלסון החזיק ביתר השליטה בחברה. כלומר, ב 55% מחלקה של CWT.

התפתחויות בשנים 2018- 2019:

* תוכנת RoomIt מוגברת ויכולות הזמנת מלונות משופרת, סייעו להעלות את שיעור התפוסה במלונות בשנת 2018. 
* השקת מוצרים מתקדמים כגון Answer IQ, MyCWT ו- Travel Consolidator.
* בשנת 2018 היו למעלה מ -1.2 מיליון הורדות של האפליקציה סלולרית של MyCWT.
* בינואר 2019 התמנה מישל מקיני פריימיר לתפקיד סמנכ"ל כספים.
* בפברואר 2019 הושקה זהות מותג חדשה ל-CWT, שמה הרשמי החדש של החברה. מאוחר יותר מוקמה CWT כפלטפורמת ניהול נסיעות של "עסק לעסק עבור העובדים".

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.carlsonwagonlit.com/ אתר החברה Carlson Wagonlit Travel]
* [http://www.carlson.com אתר התאגיד Carlson]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סוכנויות נסיעות
ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג

ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג (; 31 באוגוסט 1871 – 22 במרץ 1955), היה הדוכס האחרון של סקסוניה-אלטנבורג בין השנים 1908–1918.

==ביוגרפיה==
ארנסט נולד ב-31 באוגוסט 1871 באלטנבורג שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-אלטנבורג, שהייתה חלק מהקיסרות הגרמנית, למוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, ולאוגוסטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתם של ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ומריה פרדריקה, נסיכת הסן-קאסל. ב-27 בפברואר 1898 התחתן ארנסט עם אדליידה, נסיכת שאומבורג-ליפה, בתם של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ובטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו.

בשנת 1907 מת אביו מוריץ, נסיך סקסוניה-אלטנבורג, ובשנת 1908 מת דודו ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ללא בנים, ומשום כך עלה ארנסט במקומו לשלטון. במהלך מלחמת העולם הראשונה ויתר ארנסט על דרגת הגנרל, מונה לקצין בדרגת אוברסט, ועד סוף המלחמה הגיע לפיקוד על הדיוויזיה ה-8, תוך שהוא מצטיין במהלך הקרב השני על הסום. כחובב ענייני מדע, החזיק ארנסט בטירתו באלטנבורג מערכת תקשורת אלחוטית במהלך המלחמה, ובכל חייו אהב להתעסק בטלגרף ובטלפון. ב-13 בנובמבר 1918 נאלץ ארנסט לוותר על כסאו, בעקבות התבוסה במלחמה והמהפכה הגרמנית שהתחוללה בעקבותיה.

לאחר המלחמה התגורר ארנסט בברלין, ובשנת 1920 התגרש מאשתו אדליידה, נסיכת שאומבורג-ליפה. ב-15 ביולי 1934 התחתן ארנסט עם מי שהייתה מאהבתו שנים רבות - מריה טריבל בנישואים מורגנטיים, אך לא היו להם ילדים. בשנת 1922 הקים ארנסט באחוזתו בוולפרדורף מצפה כוכבים, וב-1 במאי 1937 הצטרף למפלגה הנאצית.

לאחר מלחמת העולם השנייה התגורר ארנסט באחוזתו שהייתה בגרמניה המזרחית, ואף לאחר שהופקעה בידי הכיבוש הסובייטי המשיך להתגורר בה, ואף סירב לעבור לשטח הכיבוש הבריטי. ב-28 בפברואר 1955 מתה אשתו, וב-22 במרץ אותה שנה מת ארנסט באחוזתו שבטרוקנבורן-וולפרסדורף.

==משפחתו==
ב-27 בפברואר 1898 התחתן ארנסט עם אדליידה, נסיכת שאומבורג-ליפה, בתם של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ובטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו. לבני הזוג היו 4 ילדים:
* שרלוטה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1899–1989), התחתנה עם זיגיסמונד, נסיך פרוסיה
* גאורג מוריץ, נסיך הכתר של סקסוניה-אלטנבורג (1900–1991)
* אליזבת, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג (1903–1991)
* פרידריך ארנסט, נסיך סקסוניה-אלטנבורג (1905–1985)

ב-15 ביולי 1934 התחתן ארנסט עם מריה טריבל בנישואים מורגנטיים, אך לא היו להם ילדים.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| ארנסט השני, דוכס סקסוניה-אלטנבורג בית וטין נולד:31 באוגוסט 1871 מת:22 במרץ 1955
|-
| rowspan="1" align="center"| ארנסט הראשון
| rowspan="1" align="center"| דוכסות סקסוניה-אלטנבורג 1908–1918
| rowspan="1" align="center"| הדוכסות בוטלה
|}

קטגוריה:דוכסי סקסוניה-אלטנבורג
קטגוריה:ילידי 1871

קטגוריה:נפטרים ב-1955