OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כוכבים תועים (רומן)

כוכבים תועים (ביידיש: בלאָנזשענדע שטערן) הוא רומן מאת הסופר שלום עליכם, שתורגם למספר שפות. הרומן עוסק בקורותיהם של שני ילדים, רייזל ולייבל, הנמלטים מביתם כדי להצטרף לתיאטרון היידי.

== עלילה ==
בעיירה הקטנה הולנשט שבבסרביה, מתגוררים הילדים רייזל, בתו של הש"ץ העני המרוד ספיבאק, ולייבל, בנו של הגביר רפאלוביץ'. אהבתם המשותפת לתיאטרון היידי מחברת ביניהם. לילה אחד, השניים בורחים מבתיהם כדי להצטרף ללהקת שחקנים נודדת העוברת בעיירה. המנהלים החמדנים והמסוכסכים מפרידים ביניהם, ושניהם מפתחים את הקריירה האמנותית שלהם בנפרד, בתוך העולם הקשה והנכלולי של התרבות היידית, במסע ממושך בין שיכוני המהגרים היהודים בכרכי אירופה, ואף בקרב הקהל הגוי. רייזל הופכת לרוזליה ספיבאק, זמרת אופרה; לייבל נעשה ללאו רפאלסקו, שחקן תיאטרון. על אף הזמן שעבר, שניהם זוכרים זו את זה. לבסוף, לאו ורוזה עוקרים שניהם לניו יורק, ומזהים אישה את רעה, ומשוחחים ארוכות. העלילה מסתיימת, ומכתב מרוזה לאמה באפילוג מגלה כי הזמן עשה את שלו, ולאחר פגישתם הם נפרדו.

== עיבודים ==
תיאטרון הקאמרי העלה את ההצגה "כוכבים תועים" בשנת 1950. המחזה עובד על ידי רוזה טורקוב בהתבסס על תרגום של אברהם שלונסקי למקור. זיגמונט טורקוב ביים. המחזה לא נחל הצלחה בקרב הקהל. ב-1991 יצא עיבוד קולנועי בן שעתיים וחצי בברית המועצות, בבימוי וסבולוד שילובסקי. תיאטרון יידישפיל העלה עיבוד נוסף, ביידיש, בשנת 2016. את ההצגה כתבו איה קפלן ויהושע סובול, וקפלן גם ביימה אותה. גרסה זו זכתה לביקורות טובות ממבקרי תיאטרון. השחקנים שהשתתפו מנו את דורון תבורי, ענת עצמון, יעקב בודו, יהונתן רוזן ועוד. מבקר "הארץ", מיכאל הנדזלץ שיבח את ההפקה וציין כחלק מדברו: "אינני דובר יידיש, ובכל זאת נשאבתי לסיפור הזה."

==קישורים חיצוניים==

* שלום עליכם, [https://benyehuda.org/read/11437 כוכבים תועים], בתרגום קלמן אהרון ברתיני, דביר 1992. סריקה בפרויקט בן-יהודה.
* [https://www.yiddishbookcenter.org/collections/yiddish-books/spb-nybc210597/sholem-aleichem-blonzende-shtern-a-roman-in-tsvey - בלאנזענדע שטערן: א ראמאן אין צוויי טייל], ורשה, 1922. סריקה באתר המרכז לספרי יידיש.
* [https://yiddishpiel.co.il/plays/כוכבים-תועים כוכבים תועים] באתר תיאטרון יידישפיל.
* [https://www.tzavta.co.il/EventPage.aspx?id=253, כוכבים תועים] באתר צוותא.
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תיאטרון יידיש
קטגוריה:ספרי שלום עליכם
ג'ודי ג'טסון - רוק בחלל

ג'ודי ג'טסון - רוק בחלל (באנגלית: Rockin' with Judy Jetson) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי, שהופק על ידי האנה-ברברה, כחלק מסדרת הסרטים "Hanna-Barbera Superstars 10". הסרט שודר במקור ב-18 בספטמבר 1988.

בדיבוב העברי של הסרט, שהופץ בקלטות וידאו, כל השירים נשארו בשפה המקורית ולא דובבו לעברית.

==עלילה==
כאשר כוכב הרוק האינטרגלקטי סקיי רוקר מנגן בהופעה בקוסמיק קולוסיאום, ג'ודי ג'טסון וחברותיה הלכו אל האורביט. ג'ודי רצתה לפגוש את הגיבור שלה ולתת לו את השיר שהיא כתבה בשבילו, "רוק מעבר לגלקסיה". אולם בהופעה העוזרים של פלוניה המרשעת ושונאת המוזיקה הופיעו. הם לקחו את הקוד הסודי אשר ישחרר את הכוח של המנקה הנפשי ויגרום לפלוניה לשלוט ביקום ולבטל את כל המוזיקה לנצח!

הקוד הסודי הוחלף בטעות עם השיר של ג'ודי, וסקיי לא שם לב ללהיט הרוק החדש. ג'ודי הנואשת מוצאת מקלט במועדון המכתש, שם אביה ג'ורג' ג'טסון, מחופש לנער-רוק, מנסה "להציל" אותה מסקיי. אולם סקיי נחטף בידי פלוניה, ואז ג'ודי נעלמה. החוטפים שלה, אולם, הם הזומים, חיות מסיבות מהחלל החיצון שאוהבים מוזיקה וחגיגות ומקווים להביס את פלוניה.

פלוניה מצאה את ג'ודי ומתכוננת להמשיך הלאה איתה ועם סקיי. הם ברחו, אולם זה היה מאוחר מדי, פלוניה הפעילה את המנקה הנפשי. אז ג'ודי וסקי הבינו איך לעצור את פלוניה - מוזיקה! הם נגנו את השיר של ג'ודי ושלחו את הקצב לכל הגלקסיה. הצליל עלה על כוחו של המנקה הנפשי והביס את פלוניה. כשהיקום ניצל, סקיי המשיך את סיבוב ההופעות, אך בשמו האמיתי בילי בוסטר, עם ג'ודי באירוע הפתיחה החדש.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:האנה ברברה - סדרות ודמויות
קטגוריה:סרטי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הנפשה מוזיקליים
איז'אק לוי

איז'אק לוי (בהונגרית: Lőwy Izsák; שוראני, 1793 – אויפשט, 8 באפריל 1847) היה בורסקאי, יהודי-הונגרי, מאסטר לעיבוד עורות, ראש הקהילה היהודית המקומית, הפוגט (שופט) הראשון של היישוב.

== ביוגרפיה ==
איז'אק (יצחק) לוי נולד במשפחה יהודית דתית. אביו לימד אותו תלמוד כבר בילדותו. הוא למד בבתי ספר דתיים בדונאיסקה סטרדה, בברטיסלבה ובטרביץ', שם בטרביץ' למד גם מדעים חילוניים.<ref name="MZSL"></ref> בשנת 1823 לקח על עצמו את ניהול מפעל העור לסוליות נעליים שהקים אביו בעיר הולדתו. מכיוון שבנובה זמקי השכנה, שהיה השוק העיקרי למוצרי המפעל, הוטרד לוי ללא הרף בשל יהדותו, החליט להעביר את המפעל לפשט.<ref name="TJOH"> </ref>

לאחר שהרוזן אישטוואן קארויאי קיבל את בקשת המשפחה להתיישבות, הוא רכש אדמות במישור מג'ר, צפונית לגבול העיר פשט בשנת 1835 לבניית בית ובית חרושת לעורות יחד עם אחיו יואכים ואחיו התאום ברנאט. אחריהם הגיעו למקום כמה משפחות יהודיות נוספות, למה שנקרא אז מג'ר-חדש (Új-Megyer), כדי להקים שם עיר חדשה ומודרנית לגמרי שבנויה על ממשל עצמי מלא, שוויון דתי וחופש עיסוק בתעשייה ובמלאכה, ללא תלות בגילדות.

בשנת 1838 הוא נבחר למנהיג הקהילה היהודית שהייתה בנויה מ-13 משפחות גדולות. התפילות היומיות נערכו בבית תפילה ציבורי שהוקם בביתו של לוי עד שבית הכנסת הראשון הוקם בשנת 1839, ברחוב בוצ'קאי של היום, על חלקה שנתרמה על ידי הרוזן קארויאי.

לוי הוא זה שקרא לראשונה ליישוב בשם אויפשט (Újpest), כלומר "פשט החדשה" בהתכתבויותיו הפרטיות. בשל נדבנותו חסרת התקדים, הבנתו ופופולריותו זכה להערכה ולכבוד כה גדולים, ללא קשר להשתייכות הדתית, שנבחר להיות בשנת 1840 (כשהיישוב הוכרז כיישוב מוכר רשמית בשם אויפשט) האיש מספר 1 והפוגט של היישוב. תחילת 1847, מפעל הבורסקאות שלו פשט את הרגל, ואיז'אק לוי נפטר זמן קצר לאחר מכן.<ref name="ULEX"></ref>

== הנצחה ==
ב-29 באוגוסט 2009 הציב חוג התרבות הציבורי של אויפשט (כיום רובע 4 של בודפשט) לוח זיכרון לכבודו על קיר עיריית הרובע.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי דת יהודים
קטגוריה:תעשיינים יהודים
קטגוריה:שופטים יהודים הונגרים
קטגוריה:ילידי 1793
קטגוריה:נפטרים ב-1847
קרלוס אלברדו קסאדה

קרלוס אנדרס אלברדו קסאדה (בספרדית: Carlos Andrés Alvarado Quesada; נולד ב-14 בינואר 1980) הוא פוליטיקאי קוסטה ריקאי שכיהן כנשיאה ה-48 של קוסטה ריקה, בין השנים 2018–2022.

== ביוגרפיה ==
אלברדו קסאדה נולד בנפת פאבאס שבמחוז סן חוסה, בנו של מהנדס. הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החל להיות מעורב בפוליטיקה של קוסטה ריקה ובשנים 2014–2017 מילא מספר תפקידי שר בממשלה.

ב-1 באפריל 2018 קסאדה ניצח בסיבוב השני של הבחירות לנשיאות עם 61% מקולות הבוחרים, כשהוא גובר על פבריסיו אלברדו מוניוס (Fabricio Alvarado Muñoz). נישואים של בני-זוג מאותו המין היו נושא מרכזי במערכת בחירות זו, לאחר שפסיקה של בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם חייבה את קוסטה ריקה להכיר בנישואים אלה. אלברדו מוניוס יצא חוצץ נגד נישואים חד-מיניים, ואילו אלברדו קסאדה קרא לכבד את פסיקת בית הדין. הוא נחל ניצחון סוחף, תוך שהוא מתריס נגד סקרים שניבאו בחירות צמודות. הוא הושבע לתפקידו ב-8 במאי 2018.

כנשיא, קרלוס אלברדו קסאדה התמקד במאמציו להפחתת התלות של כלכלת קוסטה ריקה בפחמן, ומעבר ל"כלכלה דלת-פחמן". הוא הציב מטרה עבור הכלכלה להגיע לאפס פליטות פחמן עד שנת 2050, ובאופן שיטתי פועל להבטחת מטרה זו. מכיוון ש-40% מפליטת גזי החחמה בקוסטה ריקה הם תולדה של תחבורה מסיבית, בתחום זה ממקד קסאדה את מאמציו בבניית מערכת תחבורה ציבורית המבוססת על רכבת חשמלית בעיר הבירה סן חוסה. ב-24 בפברואר 2019 השיק קסאדה מיזם לחיסול מלא את תלות הכלכלה בפחמן, בטקס לצד כריסטיאנה פיגרס, לשעבר מנהלת אמנת המסגרת של האו"ם בנושא שינויי אקלים בקוסטה ריקה. באירוע זה הוא תיאר את הפחמן כ"אתגר הגדול של דורנו", והכריז כי "קוסטה ריקה חייבת להיות בין המדינות הראשונות להשיג זאת, אם לא הראשונה".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשיאי קוסטה ריקה
קטגוריה:אישים שהופיעו ברשימת טיים 100 נקסט
קטגוריה:ילידי 1980
מכינה קדם־צבאית איתן

המכינה הקדם צבאית איתן היא מכינה קדם צבאית השוכנת במעלה אדומים ומכינה את הלומדים בה לשירות בצה"ל. המכינה היא חלק ממפעליה החינוכיים של עמותת בית מורשת.

==היסטוריה==
מכינת איתן הוקמה בשנת 2010 (ה'תש"ע), כמיזם של בית המדרש החינוכי של עמותת בית מורשת. המכינה נועדה לתת מענה לצעירים המבקשים להתפתח אישית מתוך זיקה למסורת ישראל, אך לא בהכרח מתוך מחויבות דתית. בירור שנעשה בעמותה ובבית המדרש באותם ימים העלה כי לא קיימת מסגרת קדם צבאית כזאת וכי מרבית המכינות הקיימות נותנות מענה או להתפתחות תורנית או להתפתחות אישית בלבד. המכינה הוקמה לפיכך כדי לתת מענה ייחודי ומותאם לנוער המבקש לשלב בין העולמות בדרכו.

המכינה הוקמה בגבעת המייסדים, השוכנת במישור אדומים. בשנת הפעילות הראשונה למדו במכינה כ־20 חניכים, רובם תושבי מעלה אדומים. בשנותיה הראשונות לא זכתה להכרה רשמית. בשנת 2014 (ה'תשע"ד) קיבלה המכינה הכרה רשמית ממשרד הביטחון. בשנותיה הראשונות עמדו בראש המכינה מקימי המכינה, יאיר אנסבכר יחד עם הרב אסף כהן, מנהל עמותת בית מורשת. משנת 2013 (ה'תשע"ד) עמד בראשה אמיר כהן. בשנת 2020 (תשפ"א) התמנה עדיאל אזרד לעמוד בראשה.

==המכינה כיום==
במכינה פועל בית מדרש שבו מתקיימים שיעורים, לימוד בחברותות ותפילות. לצד זה, יש במכינה פתיחות והכלה לכל חניך הרוצה לפתח את עצמו בהכנה מנטלית, גופנית ומנהיגותית לשירות הצבאי בפרט ולחייו הבוגרים בכלל. במטרה לפתח את היכולות של החניכים, המכינה מנוהלת במעורבות רבה שלהם. החניכים משויכים לחוליות עשייה מגוונת – אוכל, תחזוקה, תוכן, גיוס חניכים, טיולים ועוד.

סדר היום במכינה כולל לימוד של תכנים תורניים, פעילות כושר גופני ומנטלי, צמיחה והתפתחות אישית, לימודי חקלאות ורתכות, הפעלת דיר כבשים ועוד. חניכי המכינה מעורבים בפעילות התנדבותית בעיר מעלה אדומים במסגרות החינוכיות ובארגונים קהילתיים וכן בפעילות חקלאית מגוונת. המכינה פועלת במתכונת דו־שנתית, כאשר בשנה השנייה נשארים לרוב כארבעים אחוז מתלמידי השנה הראשונה. נכון ל-2022 (ה'תשפ"ג) מספר החניכים בשנה א' ובשנה ב' יחדיו הוא כ-90<ref></ref>, ולה מאות בוגרים. חניכי המכינה מגיעים מכל שכבות האוכלוסייה. המכינה עתידה לקבל שטח למבנה קבוע בתוך העיר מעלה אדומים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מכינות קדם-צבאיות
קטגוריה:מעלה אדומים: חינוך
קטגוריה:מישור אדומים

== הערות שוליים ==
שרית לארי

שרית לארי (נולדה ב-12 באוקטובר 1971) היא שחקנית ישראלית.

==ביוגרפיה==
לארי נולדה לאם ממוצא רומני ואב ממוצא פרסי, היא למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב.

==קריירת משחק==
ב-1999 גילמה את טלי בעונה השנייה של הסדרה "20 פלוס". באותה השנה היא שיחקה בסרטים "זמן אוויר" של הבמאי יצחק צפל ישורון, וב"המכתב שהגיע בזמן".

בין השנים 1998- 1999 גילמה את אפרת הקצינת ת"ש בסדרה "טירונות". 

היא שיחקה בסדרה "מיי פירסט סוני" ששודרה בערוץ 2. 

ב-2014 שיחקה בסרט "הגננת" בתפקיד הראשי.

==עיסוקים אחרים==
בשנים 2013–2014 עבדה בעמותת גישה - מרכז לשמירה על הזכות לנוע. משמשת מנכ"לית שותפה בעמותת מהפך-תע'ייר.
קיבלה תואר דוקטור לפילוסופיה מבוסטון קולג'. כותרת הדיסרטציה שלה: "Trigger Narrative A Perspective on Radical Political Transformations".
לימדה בסמינר הקיבוצים, הקריה האקדמית אונו, מכללת ספיר ובוסטון קולג'.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.bc.edu/bc-web/schools/mcas/departments/philosophy/graduate.html ביוגרפיה] באתר של בוסטון קולג'
* 	
* 	

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
\קטגוריה:בוגרי בוסטון קולג'
קטגוריה:בוגרות בוסטון קולג'
קטגוריה:מנכ"ליות עמותות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
מניווה

מניווה (ביפנית: 真庭市) היא עיר במחוז אוקיאמה שביפן.

== גאוגרפיה ==
העיר נמצאת כ-49.5 ק"מ מבירת המחוז אוקיאמה, אוקיאמה , וכ-544 ק"מ מבירת יפן, טוקיו. בנוסף, העיר נמצאת ליד הפארק הלאומי דייסן-אוקי .

== אקלים ==

== ערים תאומות ==
* 
* 

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Okayama prefecture Maniwa regional office.jpg|לשכת השירות הכללי של המחוז אוקיאמה, מניווה
קובץ:Maniwa_city_office.jpg|בית העירייה של מניווה
קובץ:Maniwa City Katsuyama Library exterior ac.jpg|הספרייה המרכזית של מניווה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יפן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2005
אלכס מונטה

אלכס מונטה (25 באוגוסט 1929 – 5 בדצמבר 2019) היה שחקן ישראלי.

==ביוגרפיה==
מונטה נולד ברומניה ולמד באקדמיה לדרמה בקלוז', ב-1970 עלה לארץ, ושיחק בתיאטרון חיפה ובתיאטרון הבימה. בין המחזות שהופיע נמנים "קרום" ו"שידוכים".

ב-1977 שיחק בסרט "פנטסיה על נושא רומנטי", בתפקיד יעקב קולף, אדם פשוט שמלכת שוודיה מצילה אותו. ב-1981 שיחק את פיינרו בסרט "הפחדנים". ב-1983 הופיע בסרט "הפנימייה".

ב-1992 שיחק בסרטה של דליה הגר "קיץ אצל אריקה", לצדה של אלישבע מיכאלי.

ב-1999 שיחק בסרט "שקרים לבנים". ב-2002 גילם את בן זוגה של מיכל ינאי בסרט "תמונה קבוצתית עם אישה". בשנה זו גם שיחק בסרט הסטודנטים "מקרה קריות".

הוא היה נשוי לשחקנית ג'יטה מונטה.

נפטר ב-5 בדצמבר 2019.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
מיי פירסט סוני

מיי פירסט סוני הוא ספר מאת בני ברבש, שעובד לסדרת טלוויזיה ששודרה בערוץ 2, בסוף שנת 2002, ולאחר מכן עובד להצגת תיאטרון.

הספר מספר על התפוררות של משפחה תל אביבית הנקלעת למשבר מנקודת מבטו של יותם, ילד המתעד את משפחתו ברשמקול ביתי. בעיבוד הטלוויזיוני זה שונה מרשמקול למצלמת וידאו.

==סדרת טלוויזיה==
סדרת טלוויזיה הופקה על ידי זכיינית ערוץ 2 רשת מדיה, ועלתה לשידור ב-7 בדצמבר 2002. מפיקי הסדרה היו אורי סבג ועינת ביקל והבמאי היה אורי ברבש.

הסדרה התמודדה בפסטיבל הקולנוע ירושלים, וזכתה בפרס לסדרת הדרמה הטובה ביותר, בני ברבש זכה בפרס על התסריט הטוב ביותר.
===שחקנים ודמויות===
* אלמה לזר (דפנה רכטר): אשתו של אסף ואמם של שאול, יותם ונעמה.
* אסף לזר (יורם חטב): בעלה של אלמה ואביהם של שאול, יותם ונעמה. מחזאי.
* יותם לזר (לירון זייד)
* שאול לזר (רן בכור)
* נעמה לזר (אנני אהרוני)
* עמליה (אודיה קורן): חברתה הטובה של אלמה.
* יעל (מיטל דוהן): שחקנית איתה מנהל אסף רומן.
* מרים לזר (מרים זוהר): אמא של אסף.
* צבי לזר (אילן דר): אבא של אסף, ניצול שואה ולוחם אצ"ל.
* מיכל (שרית לארי)
==ההצגה==
"מיי פירסט סוני" עובד גם להצגת תיאטרון, במספר הפקות:
* כהצגת יחיד בתיאטרון תמונע, שרצה בין השנים 2000–2007. בימוי: דפנה וידנפלד-נגלר. משחק: רועי הורוביץ. ההצגה עלתה שוב במסגרת פסטיבל הצגות יחיד בבית העם בירושלים, בפברואר 2010.
* בהתיאטרון הקאמרי, בבימויו של היהודי-גרמני סטפן ביטון ובהפקת התיאטרון הגרמני מונסטרום פרנקפורט, ביוני 2010.
==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על ספרים
קטגוריה:תל אביב-יפו בטלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות דרמה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על משפחות
נונאטאק טיטאן

נונאטאק טיטאן (באנגלית: Titan Nunatak) הוא נונאטאק רחב בפינה הדרומית-מזרחית של האי אלכסנדר, שלמול חופי חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

הנונאטאק רחב, ופסגתו שטוחה. שיא גובהו 460 מטרים מעל פני הים.

הנונאטאק ממוקם בין נונאטאק קואול ונונאטאקי טתיס.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הנונאטאק ===

הנונאטאק התגלה לראשונה עת שצולם מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת' בטיסתו מעל האזור ב־23 בנובמבר 1935.

הנונאטאק מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר אלה על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג.

בשל כיוון הצילום (מצפון מערב), לא היה ברור אם מדובר בפסגה הממוקמת באי אלכסנדר, או באי במפרץ ג'ורג' השישי.

סקר קרקעי שבוצע על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, אשר יצא מתחנת האי סטונינגטון, שמיפה את אזור הנונאטאק ב-7 בדצמבר 1949, גילה שמדובר בפסגה ולא באי.

=== מקור השם ===

שמו של הנונאטאק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.

השם ניתן בהתייחס לקרחון סאטורן הסמוך ("סאטורן" הוא שמו האנגלי של כוכב הלכת שבתאי), הנונאטק הסמוך לקרחון נקרא על שמו של הירח טיטאן - אחד הלוויינים של כוכב הלכת שבתאי.

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• H. J. FALCON-LANG, D. J. CANTRILL and G. J. NICHOLS, [https://jgs.lyellcollection.org/content/158/4/709/tab-figures-data Biodiversity and terrestrial ecology of a mid-Cretaceous, high-latitude floodplain, Alexander Island, Antarctica], Journal of the Geological Society, 158, 709-724, 1 July 2001, https://doi.org/10.1144/jgs.158.4.709</div>

<div class="mw-content-ltr">• Fletcher, B. J., D. J. Beerling, S. J. Brentnall, and D. L. Royer (2005), [https://agupubs.onlinelibrary.wiley.com/doi/pdf/10.1029/2005GB002495 Fossil bryophytes as recorders of ancient CO2 levels: Experimental evidence and a Cretaceous case study], Global Biogeochem. Cycles, 19, GB3012, https://doi.org/10.1029/2005GB002495</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:15336 נונאטאק טיטאן] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=132734 נונאטאק טיטאן] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=14747&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR נונאטאק טיטאן] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==

טיטאן
ג'ימי מקוליס

דימיטריוס מקוליס (; 12 באפריל 1935 – 28 באוקטובר 2007), ידוע בשם הבמה שלו ג'ימי מקוליס, היה זמר יווני, שעבד בעיקר בגרמניה, אוסטריה ושווייץ. מקוליס ייצג את אוסטריה באירוויזיון 1961.

== ביוגרפיה ==
במחצית שנות ה-50, מקוליס התפרסם רבות ביוון, כמה שנים לפני שעבר לגרמניה. בשנת 1956, הוציא מקוליס את הסינגל "Auf Cuba sind die Mädchen braun", שהגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים היוונים. ב-1959, השיר השני שלו, "Gitarren klingen leise durch die Nacht", הגיע למקום הרביעי באותו המצעד.<ref></ref>

בשנת 1961, נבחר מקוליס באופן פנימי על ידי רשות השידור האוסטרית לייצג את המדינה באירוויזיון 1961, עם השיר "Sehnsucht". מקוליס הגיע למקום ה-16 והאחרון עם נקודה אחת בלבד, אותה קיבל מחבר השיפוט הבריטי.<ref>[http://www.esc-history.com/details.asp?key=64 ESC History 1961]</ref> "Sehnsucht" אף פעם לא הוקלט על ידי מקוליס, ולכן לא יצא כסינגל מעולם.<ref>[http://www.diggiloo.net/?1961at "Sehnsucht" at diggiloo.net]</ref>

בשנת 1965, עבר מקוליס לארצות הברית. הוא חזר ליוון בשנת 1985, וב-1990, השתתף בקדם היווני לאירוויזיון 1990. מקוליס הגיע למקום החמישי ולא נבחר לייצג את ארצו בתחרות.<ref>[http://natfinals.50webs.com/90s_00s/Greece1990.html ESC National Finals 1990]</ref> בתחילת שנות ה-90, עבר שוב לגרמניה.

ב-28 באוקטובר 2007, נפטר מקוליס בבית החולים באתונה, בגיל 72.<ref>[http://www.esctoday.com/news/read/9537 Report of death at Esctoday.com]</ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים יוונים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יוונים
קטגוריה:משוררים יוונים
קטגוריה:מלחינים יוונים
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:זמרים השרים ביוונית
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1961
קטגוריה:נציגי אוסטריה באירוויזיון
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1935
קטגוריה:נפטרים ב-2007
Bonnie Tyler Live

Bonnie Tyler Live (ידוע גם כ-Live) הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמרת הולשית בוני טיילר. הוא יצא לאור בפורמט תקליטור, שליווה את אלבום הווידאו Bonnie on Tour. הרצועות שנכללות באלבום הוקלטו בפריז, צרפת ובסרגוסה, ספרד.

== רשימת רצועות ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-2006
קטגוריה:אלבומי בוני טיילר
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
יהודה סגל רוזנר

רבי יהודה סגל רוזנר (ה'תרל"ז, 1877 – ו' בסיון ה'תש"ד, 28 במאי 1944) היה אב"ד וראש הישיבה בסקלהיד שברומניה במשך ארבעים שנה. בעל "אמרי יהודה".

==ביוגרפיה==
נולד בסערדנא, למאיר יששכר בער וגולדה. למד בישיבת פרשבורג אצל רבי שמחה בונם סופר בעל שבט סופר.

בשנת 1900 נשא את סאלי יונגרייז, בתו של רבי משה אב"ד קאשוי בן רבי אשר אנשל יונגרייז. בשנת 1902 התמנה לדיין בטשאפ.

בשנת 1905 התמנה לאב"ד סעקעלהיד ועמד בראשות הישיבה המקומית, שהייתה מהישיבות המפורסמות בהונגריה.

נהרג במחנה ההשמדה אושוויץ בו' בסיון ה'תש"ד.

כתביו נדפסו ספר "אמרי יהודה" (ו' חלקים).

בנו הרב שמואל חיים רוזנר סייע לו ברבנות ובישיבה, ונספה אף הוא באושוויץ, בגיל 33.

==מתלמידיו==
* רבי אברהם יצחק קאהן, האדמו"ר מתולדות אהרן
* רבי מרדכי הגר, האדמו"ר מויז'ניץ מונסי
* רבי אברהם אבא לייפר, האדמו"ר מפיטסבורג
* הרב יהודה זאב ליבוביץ
* רבי יחיאל יהודה איזקסון, רבה של אחוזה וראש ישיבת תורת אמת בלוס אנג'לס
* הרב משה יעקב וייס, רב שכונת נוה אחיעזר בבני ברק

== קישורים חיצוניים ==
* https://www.mytzadik.com/m/tzadik.aspx?id=1813
* [http://www.daat.ac.il/daat/chinuch/mosdot/romanya3-2.htm הישיבות בטרנסילבניה, לפני 1914]
* 
* האות להוצאת בני ישראל ממצרים, אמרי יהודה על התורה, הרב יהודה סג”ל רוזנר הי”ד, אתר [https://toratcha.com/?p=1026 תורתך לא שכחתי]

קטגוריה:ראשי ישיבה
קטגוריה:רבנים_שנספו_במחנה_ההשמדה_אושוויץ
קטגוריה:ילידי 1877
קטגוריה:נפטרים ב-1944
אדם (סרט)

אדם הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1973. זהו סרט אימה ומסתורין עם אלמנטים של מותחן פסיכולוגי.

את הסרט הפיק וביים איש העסקים יונה דאי, שהיה הבעלים של קפה נגה בתל אביב. דאי אף כתב את התסריט ביחד עם בת זוגו אלימה דאי. זהו סרטו היחיד. צלם הסרט הוא אמיל קנבל.

הכוכב הראשי הוא שמוליק קראוס, שגם כתב והלחין את שיר הנושא "זה קורה" (שהפך מאוחר יותר ללהיט גדול בפי אריק לביא).

==עלילה==
ד"ר דן אדם הוא רופא מנתח, הוא בעל כסף, יוקרה ומעמד חברתי, אך עם זאת הוא מרגיש לא מסופק מחייו. הוא מפתח עימות פילוסופי עם הפסיכולוג שלו בנוגע לטבע האדם. העימות מסלים כאשר אשתו של הפסיכולוג אבישר נכנסת לסיפור, במהלך הסרט דמותו של ד"ר אדם מתגלה כאיש בעל הפרעות נפשיות שאינו מבין את מהות החיים, למרות היותו רופא בכיר בבית החולים, המציל חיי אדם. חוקרי המשטרה חוששים שד"ר אדם מסוגל לרצוח את ד"ר אבישר. כאשר ד"ר אבישר עולה על זהותו הוא עוכב אחריו והשניים נפגשים, לאחר שהשניים עולים על סירת המנוע של ד"ר אדם חוששים במשטרה שמטרתו היא להרוג את ד"ר אבישר, דבר שלמעשה לא היה נכון, כאשר בעצם ד"ר אבישר ניסה להטביעו בים כאשר קפץ ד"ר לצלול בשטח מרוחק מהחוף, כהשניים היו על הסירה.

הסרט מציג סצנות סקס ואלימות, כולל פגיעה בבעלי חיים.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקן
! תפקיד
|-
| שמוליק קראוס || ד"ר דן אדם
|-
| אילן דר || ד"ר אבישר
|-
| שלמה וישינסקי || שלמה (שומר על ד"ר אבישר המאויים בידי אדם)
|-
| יהודה פוקס || דוקטור (חברו של ד"ר אבישר)
|-
| איריס דוידסקו || רות
|-
| שמוליק עצמון || קצין בכיר במרחב המשטרה, מפקד צוות החקירה
|-
| מוטי בהרב ||
|-
| גד קינר || איש האזנות הסתר במשטרה
|-
| אריאל פורמן || איש משטרה (חברו של ד"ר אבישר)
|-
| לאו יונג || מפקד המרחב במשטרה
|-
| ליאורה רמון || מזכירתו של ד"ר אדם
|}

== לקריאה נוספת ==
* עידו רוזן. "שתיקת הצברים: איך ומדוע הפסיק הקולנוע הישראלי לפחד מסרטי אימה". פס יצירה 6 (2014): 37–54.
* עידו רוזן. פחדים לאומיים בסרטי האימה בקולנוע הישראלי. עבודת גמר לשם קבלת תואר M.A. אוניברסיטת תל אביב, 2017.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי אימה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1973
הכל מתחיל בים

הכל מתחיל בים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2008, שהיה מועמד לשני פרסי אופיר בקטגוריית התסריט הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר. למרות זאת, זכה הסרט לביקורות מעורבות<ref></ref> ונכשל בקופות.

==עלילה==
הסרט עוסק במשפחת גולדשטיין, האמא דינה, האבא יודה והבן אודי, התמונה הראשונה בסרט מתרחשת בחוף הים, כאשר הם כמעט טובעים כשהם נסחפים כתוצאה מחור במזרן הים המתנפח, התמונה השנייה מתרחשת בפארק הלאומי באשקלון, התמונה השלישית בסרט מתרחשת בביתה החדש של המשפחה אליו היא עוברת לקראת הלידה הצפויה של הבת. כל אחד משלוש התמונות בסרט מלווה במוטיב של שאיפת המשפחה להתרחבות עם גורלה הישארות של שלושה בתא המשפחתי.

==שחקנים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקן
!width=80|תפקיד
|-
| דורית לב-ארי || דינה
|-
| יובל סגל || יודה
|-
| צחי גראד || טוביה
|-
| אריה מוסקונה || נוח
|-
| אילנית בן-יעקב || תרצה
|-
| נינה קוטלר || מירה
|-
| רון יגרמן || אודי
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי איתן גרין
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2008
פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה

גור מגידו ואור-לי ברלב מקבלים את הפרס בשנת 2021.

פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה מוענק מדי שנה, החל משנת 2021, על ידי ארגון העיתונאים והעיתונאיות והקרן על שם רחל ואורי אבנרי. הפרס מוענק בכנס חופש העיתונות של הארגון, לעיתונאי או קבוצת עיתונאים על "עבודה עיתונאית אמיצה, ייחודית ומהדהדת", בעברית, באנגלית או בערבית. מטרת הפרס הוצגה על ידי ארגון העיתונאים: "לעודד עריכת תחקירים עיתונאיים ייחודיים, רציניים ומעמיקים ומהדהדים הנוגעים ללב הדיון הציבורי. לעודד עבודה עיתונאית תחקירית שלא חוששת ללכת נגד הזרם והדעה הרווחת, ברוח סיסמת 'העולם הזה': 'בלי מורא, בלי משוא פנים'".

הזוכים הראשונים בפרס, בשנת 2021, היו העיתונאים גור מגידו ואור-לי ברלב.

אורן אהרוני מקבל את פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה לשנת 2022 מגור מגידו.]]

בשנת 2022 זכה בפרס עיתונאי כאן 11 אורן אהרוני על סדרת "תחקירים עיתונאיים החושפים שימוש לרעה בעמדות כוח שלטוני" במסגרת הסדרה ״ארץ, עיר״ ששודרה בתאגיד השידור הציבורי.<ref></ref>

בשנת 2023 [https://www.haaretz.co.il/gallery/media/2023-05-18/ty-article/.premium/00000188-300d-d914-af8c-ba3d9ac10000 הוענק הפרס] לעיתונאי יהושוע (ג'וש) בריינר, המשמש ככתב לענייני משטרה ב"הארץ". ועדת הפרס נימקה את החלטתה בכך שבריינר "היה כמעט העיתונאי היחידי בחווארה בערב שריפת המכוניות והבתים על ידי מתנחלים, תוך סיכון עצמי. ככתב משטרה הוא מסקר את התחום באופן רב ממדי, עם תחקירים וחשיפת מוקדי הכוח, ולא מסתפק בסיקור סטנדרטי של אירועי פשע והפרות סדר".
יהושוע (ג'וש) בריינר מקבל את פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה לשנת 2023 מאורן אהרוני]]בשנת 2024 זכו בפרס מעל מאה עיתונאים שנסעו ב-7 באוקטובר 2023 לאזור לעוטף עזה כדי לספר, לתעד ולצלם את מאורעות מתקפת הפתע של החמאס, תוך כדי סיכון ביטחונם האישי. 

== קישורים חיצוניים ==
*[https://www.itonaim.org.il/פרס-אורי-אבנרי-לעיתונות-אמיצה/ ארגון העיתונאים מכריז על פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה], באתר של ארגון העיתונאים, 23 בפברואר 2021
* 
צלם [[חדשות 13 דניאל חג'בי מקבל את הפרס בשם כלל הזוכים מידי חתן הפרס לשנת 2023, כתב הארץ ג'וש בריינר.]]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרסים ישראליים לעיתונאות
קטגוריה:אורי אבנרי
הנרי סנדהם

הנרי סנדהם (באנגלית: Henry Sandham; 24 במאי 1842 – 21 ביוני 1910) היה צייר ומאייר קנדי. הוא היה אחיו של הסופר והנומיסמטיקאי אלפרד סנדהם.<ref name=":0">Landry, Pierre B. "Henry Sandham". Dictionary of Canadian Biography.</ref>

== ביוגרפיה ==
יליד מונטריאול. סנדהאם החליט כבר בגיל צעיר להמשיך בקריירה אמנותית והועסק בסטודיו לצילום של ויליאם נוטמן בגיל 14. עד גיל 18 היה עוזרו של בן זוגו של נוטמן ג'ון ארתור פרייזר, שניהל את מחלקת האמנות של הסטודיו. מכיוון שבאותה תקופה לא היה בית ספר לאמנות במונטריאול, למד סנדהם את מלאכתו מפרייזר, כמו גם מהאמנים המקומיים אוטו ריינהולד ייקובי, אדולף ווגט ואחרים. כאשר פרייזר עזב את מונטריאול בשנת 1868 כדי לפתוח סניף בטורונטו של נוטמן ופרייזר, הפך סנדהם לראש המחלקה לאמנות. הוא הפך לשותף עם נוטמן בשנת 1877 והסטודיו שונה לשם נוטמן וסנדהאם. שותפות זו נמשכה עד 1882.

אולפן נוטמן היה ידוע בצילומיו המיוחדים, המורכבים מתצלומים של אנשים המוצגים בקפידה על רקע צבוע, טכניקה שהגה סנדהם. צילום שלהם, בהרכב מאתגר במיוחד, המורכב מיותר מ-300 אנשים שונים, זכה בפרס בתערוכה העולמית בשנת 1878 בפריז.<ref name=":0" /> 

בשנת 1877, הוא התחיל לעשות איורים לכתב העת "סקריבנר", שהיצירה הראשונה שלו ליוותה מאמר מאת ויליאם ג'ורג' בירס. לאחר מכן הוא אייר מאמר של עצמו בנובמבר 1878, ואיורים לסדרה בת ארבעה חלקים מאת ג'ורג' מונרו גרנט בשנת 1880. כל העבודות האלה הובילו אותו להתמנות כחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות, שהוקמה בשנת 1880.

בתחילת 1880, סנדהם ואשתו אגנס פרייזר, אחותה של המורה שלו, שאותה נשא בשנת 1865, סיירו באנגליה ובצרפת. בדצמבר הם ביקרו בבוסטון, מסצ'וסטס, והתכוונו להישאר זמן קצר בלבד כדי להשלים כמה ציורי דיוקן, אך במקום זאת הם נשארו שם כמעט עשרים שנה. באותה תקופה הוא החליט להתמקד יותר באמנות ופחות בעסקים.

בשנת 1882, מגזין "סנצ'רי" (היורש של "סקריבנר") שלח אותו למשימה עם הסופרת הלן האנט ג'קסון לדרום קליפורניה כדי לחקור את חייהם של האינדיאנים. יצירה זו פורסמה בשנת 1883, ובסופו של דבר היוותה בסיס לרומן הנמכר ביותר שלה משנת 1884, "רמונה", אשר סנדהאם הכין עבורה איורים (במהדורה של 1900).<ref>Davis, Carlyle Channing; Alderson, William A (1914). "Henry Sandham: The Artist of Ramona". The True Story of "Ramona". Dodge Publishing Co. pp. 234–55.</ref>

מלבד האיורים שלו, הוא נודע גם בזכות דיוקנאותיו (כולל אחד של ראש ממשלת קנדה ג'ון א. מקדונלד) וציוריו ההיסטוריים. בתקופתו בבוסטון הוצגו יצירותיו באופן קבוע במועדון האמנות של בוסטון ובאגודה האמריקאית לצבעי מים בניו יורק, והוא הציג בתערוכה הקולומביאנית העולמית (1893), ובתערוכה בינלאומית (1895), בטנסי סנטניאל - תערוכה בינלאומית (1897).

סנדהם עבר ללונדון בשנת 1901, והמשיך שם בקריירה שלו, עם עבודות שהוצגו באקדמיה המלכותית לאמנויות בין השנים 1905 עד 1908.

אשתו נפטרה בשנת 1906, והוא נפטר בשנת 1910. הוא קבור בבית העלמין של קנסל גרין.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="170">
File:Bicycling - Hy Sandham ; aquarelle print by L. Prang & Co. LCCN94508307.jpg

File:Henry Sandham (1910) Laura Secord.jpg

File:Henry Sandham - The Coming of the Loyalists.jpg

File:The March of Time, by Henry Sandham.jpg

File:Henry Sandham - Skating.jpg

File:Henry Sandham - Hunters returning with their spoil.jpg
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

* 
== הערות שוליים ==

 

קטגוריה:ציירים קנדים
קטגוריה:ילידי 1842
קטגוריה:נפטרים ב-1910
איזו ריבולטה IR 300

איזו ריבולטה IR 300 (באיטלקית: Iso Rivolta IR 300) היא מכונית ספורט קופה בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית Iso Autoveicoli S.p.A ,
אשר יוצרה בין השנים 1970–1962 באיטליה.

==ממאפייני "איזו ריבולטה IR 300"==
* שלדה: מפלדה על מסגרת פלדה מרותכת
* 2 דלתות
* 2+2 נוסעים
* מנוע V8 צילינדרים 5,350 סמ"ק, מחזור ארבע פעימות, מתוצרת שברולט סדרה "Chevrolet small-block engine" 
* תיבת ארבעה הילוכים עם משמרת רצפה, הנעה אחורית, דיפרנציאל מוגבל החלקה
* קירור מנוע: קירור מים עם משאבה ותרמוסטט. נפח קירור של 18 ליטר
* בלם הידראולי סרוו-רגל, בלמי דיסק מלפנים ומאחור (דיסקים אחוריים המותקנים על הדיפרנציאל), בלם יד מכני על הגלגלים האחוריים
* מתלה קדמי: עצם משאלה כפולה עם מוט מייצב, קפיצי סליל, מתלה אחורי: ציר דה-דיון (De-Dion) עם חוליית וואטס וקישורים נגררים כפולים, קפיצי סליל

===דגמים===
* "איזו ריבולטה 300", תאוצה בין 0–100 היא 8.4 שניות.
* "איזו ריבולטה 340", תאוצה בין 0–100 היא 7.9 שניות.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Iso Rivolta IR 300 GT.jpg | "איזו ריבולטה IR 300"
קובץ:Iso Rivolta (17748349475).jpg | "איזו ריבולטה IR 300"
קובץ:1964 Iso Rivolta, rear left (Greenwich 2019).jpg | "איזו ריבולטה IR 300", שנת 1964
קובץ:Iso Rivolta (1964) 1X7A7894.jpg | "איזו ריבולטה IR 300", שנת 1964
קובץ:1966 Iso Rivolta GT - lt blue - fvl2 (4637755918).jpg | "איזו ריבולטה IR 300", שנת 1966
קובץ:ISO Rivolta (4890099900).jpg | "איזו ריבולטה IR 300" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
</gallery>

==ראו גם==
* איזו פידיה
* איזו גריפו

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות גראן טוריסמו
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1962
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
מוזיאון הפשיעה והענישה הלאומי

מוזיאון הפשיעה והענישה הלאומי (באנגלית: National Museum Of Crime And Punishment) הוא מוזיאון המוקדש להיסטוריה של הפשיעה והענישה בארצות הברית. המוזיאון היה ממוקם בתחילה בוושינגטון די. סי. ומאז 2015 הוא פועל בפיג'ון פורג' שבטנסי.

== הקמת המוזיאון ==
המוזיאון, הידוע גם בשם "מוזיאון הפשע", נבנה בשנת 2008 בידי היזם ועורך הדין ג'ון מורגן, אשר במהלך סיור באלקטרז, החליט כי יש להקים מוזיאון שמציג את היסטוריית הפשיעה בארצות הברית, ומוקיר את מערכת אכיפת החוק.

המוזיאון מציג תערוכות שונות, חלקן אינטראקטיביות, המאפשרות למבקר להתנסות בעבודת המשטרה. תערוכות נוספות מציגות את ההיסטוריה של הפשיעה האמריקאית, החל מפיראטים וכלה ברוצחים סדרתיים.

בשנת 2016 הועברו תצוגות המוזיאון למוזיאון אלקטרז שבטנסי.

== תערוכות ותצוגות במוזיאון ==
במוזיאון תערוכות קבועות וכן מוצגים מתחלפים.
* מעבדת CSI - כניסה לזירת פשע וניסיון לפתרון החקירה.
* אימון סוכני FBI - אימון בירי במטווח.
* מרדף משטרתי - התנסות בסימולטור
* מוצגים כגון כיסא חשמלי, צינוק ואמצעי ענישה היסטוריים.
* מוצגים ייחודיים השייכים לאו. ג'יי סימפסון, טד בנדי, בוני וקלייד ופושעים מפורסמים אחרים.
* עמדה ללקיחת טביעות אצבעות והדפסת תעודות תואמות.
* תפאורת תוכנית הטלוויזיה "הפושעים המבוקשים ביותר באמריקה".

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים
קטגוריה:ארצות הברית: חוק ומשפט
קטגוריה:טנסי
קטגוריה:פשעים
קטגוריה:ענישה
סברינה גילוד

סברינה גילוד (בגרמנית: Sabrina Guilloud; נולדה ב-1987) היא דוגמנית שווייצרית.

==ביוגרפיה==
גילוד בז'נבה, הייתה לסגנית ראשונה במיס שווייץ 2010. בשנה זו הופיעה בתצוגת אופנה בציריך, בשנה לאחר מכן גם הופיעה בתצוגה בעיר כשדיגמנה ביגוד של חברת "Pepe Jeans".

ב-2013 השתתפה באירוע לעידוד המודעות לתסמונת רט ביחד עם ידוענים נוספים ממדינתה. היא הופיעה במסע פרסום לעידוד התיירות בשווייץ.

ב-2018 הובילה קמפיין לחברת הקוסמטיקה "Wildhorn" היא משמשת כשגרירה עבור הארגון "BLACKSWAN Foundation", העוסק במחקר עבור מחלות נדירות ויתומות.

היא גרה בשטוטגרט ועוסקת רבות בדוגמנות בגרמניה, אביה אריק גילוד הוא טייס שנהרג בתאונה אווירית באקוודור.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוגמניות שווייצריות
קטגוריה:צמחוניות שווייצריות
קטגוריה:דוגמנים שווייצרים
קטגוריה:צמחונים שווייצרים
קטגוריה:מהגרים לגרמניה
קטגוריה:ילידות 1987
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1987
מרי ריטר המילטון

מרי ריטר המילטון (באנגלית: Mary Riter Hamilton; 1873 – 1954) הייתה אמנית קנדית. בשנת 1919 היא ציירה את שדות הקרב של צרפת ובלגיה ותיעדה את תוצאותיה של מלחמת העולם הראשונה.

== ביוגרפיה ועבודה ==
מרי ריטר נולדה בטיזווטר, אונטריו ב -11 בפברואר 1873. [3] זמן קצר לאחר לידתה עברה המשפחה לקלירווטר, מניטובה. היא שמרה על קשריה עם מניטובה עוד בחייה המאוחרים.

בשנת 1889, כשהייתה בת 18, נישאה לצ'ארלס וו. המילטון, סוחר, ועברה לפורט ארתור, אונטריו כדי להיות איתו. הנישואים היו קצרים מאחר שבעלה נפטר כעבור ארבע שנים בשנת 1893. אז החלה לצייר על חרסינה וציורי מים בויניפג, מניטובה. היא נסעה זמן קצר ללמוד בטורונטו, אונטריו ובסופו של דבר עברה לאירופה ולמדה בגרמניה, איטליה, הולנד, ספרד וצרפת. היא למדה באקדמיה ויטי בפריז.

בשנת 1906 היא חזרה לויניפג בגלל מצבה הבריאותי של אמה. בשנת 1911 הייתה לה תערוכה בגלריה בטורונטו עם 150 ציורים. בשנת 1914 עברה לוויקטוריה, אונטריו.

בשובה מאירופה ארגנה המילטון מספר תערוכות מוצלחות של עבודותיה בטורונטו, אוטווה, מונטריאול, ויניפג וקלגרי. תחילת מלחמת העולם הראשונה מנעה ממנה לחזור לפריז. היא בילתה את שנות המלחמה בוויקטוריה שבקולומביה הבריטית בתמיכה בעצמה על ידי מכירת עבודות וציורי דיוקן.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, פעלה מרי ריטר המילטון לחזור לאירופה כאמנית מלחמה כדי לתעד את התרומה הצבאית של קנדה.

רק בשנת 1919 החלו לאסוף תיעוד מהמלחמה. המילטון הוזמנה לייצר ציורים משדות הקרב בצרפת. במשך שלוש שנים היא גרה בבקתת פח, בהתחלה בתנאי הצבא הקנדי אך מאוחר יותר עם עובדים סינים שנשכרו כדי לנקות את החזית המערבית מפסולת המלחמה למרות כנופיות של פושעים ועריקים.

היא ציירה על חומרים שונים כמו דיקט, נייר, בד וקרטון. המקלטים המאולתרים, האוכל הגרוע ומזג האוויר העוין הותירו אותה סחוטה רגשית ופיזית, ולעולם לא הצליחה לצייר באותה עוצמה.

בין השנים 1919–1922 ציירה המילטון על כל החומרים שהגיעו לידיה, ותיעדה את ההרס שהותירה המלחמה, ואת השמחה בחזרה לחיים הרגילים. היא ציירה יותר מ -300 תמונות בתנאים הלא נוחים ולעיתים המסוכנים של החזית המערבית לשעבר.

מאוחר יותר יופק סרט תיעודי עטור פרסים בשם 'No Man's Land', המספר מחדש את סיפורה של מרי ריטר המילטון.

תערוכות של הציורים הקודמים שלה התקיימו בוונקובר ובויקטוריה בשנת 1920.

תערוכות נוספות נערכו בפאלה גרנייה בפריז וכן הציגה בלונדון בבית סארי.

בשנת 1926 היא תרמה 227 מעבודות שדה הקרב שלה לארכיון הציבורי הקנדי, והקדישה את העבודות לטובת "יוצאי המלחמה, משפחותיהם והדורות הבאים."

היא פרשה, עיוורת חלקית, לוונקובר שבקולומביה הבריטית בשנות השלושים של המאה העשרים, ולבסוף מתה שם ב־22 בינואר 1954.

גופתה הועברה לפורט ארתור שבאונטריו ונקברה לצד בעלה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידות 1873
קטגוריה:אמניות מלחמה
קטגוריה:ציירות קנדיות
קטגוריה:ציירות המאה ה-19
קטגוריה:ציירות המאה ה-20
קטגוריה:ילידי 1873
קטגוריה:נפטרות ב-1954
טיסראד

טיסראד (בהונגרית: Tiszarád) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.

הכפר מוזכר בתעודות עוד משנת 1445 והוא מפורסם בזכות הפרדסים הקיימים בו ותוצריהם המשובחים.
בכפר כנסייה רפורמית שנבנה במאה ה-17.

==יהודי טיסראד==
יהודים חיו בטיסראד בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 יהודי טיסראד עם שאר יהודי הונגריה גורשו ונרצחו בשואה.
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|29
|335
|-
|1910
|23
|
|-
|1920
|7
|
|-
|1930
|5
|
|-
|1941
|7
|837
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
אינסייטק

אינסייטק בע"מ היא חברה פרטית ישראלית, העוסקת בפיתוח וייצור של מכשור רפואי לניתוח באמצעות אלומת אולטרה סאונד והדמיית תהודה מגנטית (MRI).

המכשור של החברה, בטכנולוגיית אולטרה סאונד ממוקד ומונחה MRI, נועד לאפשר הסרה של רקמות נגועות ללא שימוש בסכין מנתחים, תוך צמצום הסיכון לחולה ומשך האשפוז. המכשור משמש לטיפול ברעד ראשוני , מחלת פרקינסון ומיומות.

יו"ר החברה הוא ד"ר מוריס פרה. מנכ"ל החברה מאז הקמתה היה קובי וורטמן. בינואר 2016 מונה וורטמן לסגן היו"ר, ופרה מונה למנכ"ל החברה (בנוסף לתפקידו כיו"ר).

בעלת המניות העיקרית בחברה היא קוק תעשיות (דרך החברה הבת Koch Disruptive Technologies), ובעלי מניות נוספים הם קרן יורק, לאומי פרטנרס, מור השקעות וקרן פרגרין. בעבר הייתה חברת אלביט הדמיה בעלת השליטה בחברה (דרך החברה הבת אלביט מדיקל טכנולוג'יס).

בדו"ח השנתי של החברה לשנת 2023 נכללה הערת עסק חי.

ביוני 2024 גייסה החברה 150 מיליון דולר לפי שווי של 515 מיליון דולר (אחרי הכסף).

==קישורים חיצוניים==
* 
* כתבות על [https://techtime.co.il/tag/אינסייטק/ אינסייטק], באתר TechTime
* כתבות על [https://www.calcalist.co.il/home/0,7340,L-3704-16333,00.html אינסייטק], באתר "כלכליסט"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצרני מכשור רפואי ישראלים
קטגוריה:טירת כרמל: חברות
עמליה מרגולין

עמליה מרגולין (8 במרץ 1959 – 28 בפברואר 2018) הייתה קולנוענית, במאית ויוצרת דוקומנטרית ישראלית. הייתה נשואה לרון מרגולין.

מרגולין למדה בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 2018 נפטרה מרגולין ממחלת הסרטן.

== קריירה מקצועית ==
לאורך השנים שימשה, במקביל ליצירתה הטלוויזיונית והקולנועית, כמרצה לקולנוע.

החל משנת 2018 מוענק פרס לזכרה של הקולנוענית מרגולין, לתלמידים מצטיינים בבית הספר הירושלמי לקולנוע "מעלה".

== יצירותיה ==
מרגולין הייתה במאית ויוצרת מוערכת. בין עבודותיה ניתן למנות את היצירות הבאות:

===סרטים===
* "המשפט – סיור מודרך" (1994)
* "חובו של אהרן כהן" (1999)
* "מאה ילדים שלי" (2003)
* "הלוואי שתמותי" (2011)
* "סיפור שמתחיל בפוסט" (2015)

===סדרות===
* "היהודים החדשים" (2003)
* "פרנקו וספקטור" (2003–2004) יחד עם יוסף פיצ'חדזה
* "שיעור חופשי" (2005)
* "שמונה עשרה" (2010)
* "בקרוב אהבה" (2011)
* "הטיול הגדול" (2014)
* "המכון לרפואה משפטית" (2017)
* "ההחלטה" (2017–2018)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [https://www.cinema.co.il/event/זוכרים-את-עמליה-מרגולין/ ערב לזכרה של עמליה מרגולין בסינמטק תל אביב, במלאת שנה לפטירתה]
* [https://takriv.net/article/המשפט-סיור-מודרך/ סיור מודרך - מחווה לעמליה מרגולין] ב[https://takriv.net/ תקריב, כתב עת לקולנוע דוקומנטרי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרות החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:במאיות ישראליות
קטגוריה:במאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2018
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
פסטיבל הסרטים הקווירי של מוג'ודין

פסטיבל הסרטים הקווירי של מוג'ודין (בערבית: مهرجان موجودين للأفلام الكويرية) הוא פסטיבל קולנוע להט"בי שנתי בתוניסיה, מאז 2018. הפסטיבל נחשב כפסטיבל הקולנוע הקווירי הראשון בתנוסיה ובצפון אפריקה.<ref name="News24"></ref><ref name="Mahdaoui"></ref><ref></ref> הפסטיבל מאורגן על ידי הארגון הלא-ממשלתי, מוג'ודין. הפסטיבל מתמקד בזהויות קוויריות, במיוחד אצל אנשים מהדרום הגלובלי.<ref></ref>

== מוטיבציה ==
מטרת הפסטיבל היה ליצור מרחב לאנשים קווירים שאינו הטרונורמטיבי ואינו הומופובי. בשל סיבות ביטחוניות, מיקום הפסטיבל אינו נחשף כלל. אנשים שמעוניינים להשתתף בפסטיבל צריכים קודם ליצור קשר עם מארגני הפסטיבל.<ref name="Kapitalis"></ref>

המארגנים רואים בפסטיבל סוג של אקטיביזם: 

== היסטוריה ==
צמידים מפסטיבל הסרטים הקווירי של מוג'ודין, 2019
=== המהדורה הראשונה ===
המהדורה הראשונה של הפסטיבל הראשון התקיימה ב-15–18 בינואר 2018, במימון קרן הירשפלד אדי .<ref></ref> הנושאים העיקריים של מהדורה זו היו מגדר ונטייה מינית לא הטרונורמטיבית. בנוסף להקרנת 12 סרטים באורך קצר ובינוני,<ref name="Steward"></ref> הפסטיבל כלל גם קונצרטים, דיבייטים ודיוני הפאנל "Queer as Art" ו-"Queer as Resistance".<ref></ref>

=== המהדורה השנייה ===
המהדורה השנייה של הפסטיבל התקיימה ב-22–25 במרץ 2019, במרכז העיר תוניס.<ref></ref> מהדורה זו כיסתה את כל הספקטרום הלהט"בי, והתמקד גם בפמיניזם. בסך הכל, הוקרנו 31 סרטים בין-לאומיים ומקומיים. בנוסף לסרטים שהוקרנו, התקיימו הצגות, דיבייטים וסדנת התיאטרון "Towards a Queer Theater".<ref name="tn24"></ref>

=== המהדורה השלישית ===
המהדורה השלישית של הפסטיבל תוכננה להתקיים ב-20–23 במרץ 2020,<ref></ref> אך נדחתה בשל מגפת הקורונה.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Poster of First Edition of Mawjoudin Queer Film Festival.png|כרזת המהדורה הראשונה של הפסטיבל, 2018
קובץ:Official poster of the 2019 edition of Mawjoudin Queer Film Festival.jpg|כרזת המהדורה השנייה של הפסטיבל, 2019
קובץ:Logo of Mawjoudin Queer Film Festival 02.png|הקמע הרשמי של הפסטיבל
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסטיבלי קולנוע להט"בים
קטגוריה:תוניסיה: תרבות
Gibberish

"Gibberish" (בעברית: "ג'יבריש") הוא סינגל של הזמר-יוצר האמריקאי MAX בשיתוף פעולה עם הזמר-יוצר האמריקאי הודי אלן . הסינגל יצא ב-23 במרץ 2015, ונכון לנובמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-27 מיליון פעמים ביוטיוב ולמעלה מ-51 מיליון פעמים בספוטיפיי. השיר גם מוצג במשחק הריקודים, Just Dance 2016.

עם צאתו, השיר היה לסינגל המצליח ביותר של MAX עד כה, והגיע למקום הראשון במצעד הטוויטר של בילבורד . השיר מופיע במיני-אלבום, Ms. Anonymous, ובאלבום Hell's Kitchen Angel.

ביוני 2016, נבחר MAX לאמן החודש של אלביס דוראן , על ידי אלביס דוראן , והוצג בתוכנית הטלוויזיה של NBC, Today . בתוכנית הוא ביצע את הסינגל בשידור חי.

== מיקומי שיא ==

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable"
! scope="col" |שנה
! scope="col" |פרס
!קטגוריה
! scope="col" |תוצאה
! scope="col" |הערות
|-
|2015
|פרסי סטרימי
|שיר מקורי
| 
| style="text-align:center;" |<ref></ref>
|-
|2016
|פרסי המוזיקה של רדיו דיסני
|השיר הטוב ביותר לליפ סינק
| 
| style="text-align:center;" |<ref></ref>
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable plainrowheaders"
! scope="col" |מדינה
! scope="col" |תאריך
! scope="col" |פורמט
! scope="col" |חברת תקליטים
|-
! scope="row" | ארצות הברית
| 23 במרץ 2015
| הורדה דיגיטלית
|DCD2 רקורדס • Crush Management
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי MAX
קטגוריה:שירים באנגלית
איזו גריפו

איזו גריפו (ב-איטלקית: Iso Grifo) היא מכונית ספורט קופה בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית Iso Autoveicoli S.p.A , אשר יוצרה בין השנים 1974–1965 באיטליה

=="איזו גריפו"==
* מנוע קדמי-אורכי
* מנועים V8 צילינדרים
* סוג הנעה: הנעה אחורית
* מתלה קדמי: עם גלגלים עצמאיים, טרפז, קפיצים, בולמי זעזועים הידראוליים טלסקופיים / אחורי: ציר דה-דיון (De-Dion) עם קפיצי סליל, זרועות דחיפה ואורכי תגובה וזרועות רוחביות (מערכת וואטס), בולמים הידראולים טלסקופיים
* בלמים: בלמים קדמיים: דיסק / אחורי: דיסק, עם שליטה הידראולית, מאיץ בלמי ואקום.
* מערכת חשמל: 12 וולט
* קוטר סיבוב מינימלי - 12 מטר
* קיבולת מכל דלק: 100 ליטר כולל 22 ליטר רזרבה

===דגמים===
* "A 3 L Grifo" - יוצר בשנת 1965
* "Grifo GL" - יוצר בין השנים 1979-1965
* "Grifo 7 litr" - יוצר בין השנים 1968–1979
* "Grifo IR8" - יוצר בין השנים 1971–1974
* "Grifo IR8 Can-Am" - יוצר בין השנים 1971–1974

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="100">
קובץ:MHV Iso Grifo 1966 01.jpg | "איזו גריפו", שנת 1966
קובץ:MHV Iso Grifo 1966 02.jpg | "איזו גריפו", שנת 1966
קובץ:Iso Grifo (12415539143).jpg | "איזו גריפו"
קובץ:Iso Grifo Rear.JPG | "איזו גריפו"
קובץ:Iso Grifo, Techno-Classica 2018, Essen (IMG 9309).jpg | "איזו גריפו"
קובץ:Iso Grifo in Bedfordshire.JPG | "איזו גריפו" מסדרה שנייה
קובץ:Iso Grifo, Techno-Classica 2018, Essen (IMG 9137).jpg | "איזו גריפו", מסדרה שנייה
קובץ:Auto Italia Italian Car Day Brooklands May 2010 IMG 8807 (4569351300).jpg | "איזו גריפו" מנוע 7.0 ליטר
קובץ:Iso grifo can am.jpg | "איזו גריפו" מנוע 7.0 ליטר
קובץ:Iso Grifo 90 2010.jpg | "איזו גריפו 90"
</gallery>

==ראו גם==
* איזו פידיה
* איזו ריבולטה IR 300

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות גראן טוריסמו
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1965
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
נביסיים

נביסיים (שם מדעי: Nabidae) היא משפחה קטנה בתת-סדרת הפשפשים, המונה כ-500 מינים שונים בכ-20 סוגים. כל הנביסיים הם טורפים יבשתיים של חסרי חוליות קטנים, בעיקר פרוקי-רגליים. רבים מהם נוהגים לתפוס את הטרף ברגלייהם הקדמיות, באופן המזכיר גמלי שלמה אך ניזונים אופורטיוניסטים גם מגלמים וביצים. רבים מהמינים נמצאים על צמחייה נמוכה, חלקם על עצים וחלקם משוטטים על הקרקע. מינים אחדים נוהגים לחיות על קורי עכבישים ולאכול חרקים שנתפסו ברשת. הנביסיים נחשבים מועילים מבחינה חקלאית משום שרבים מהמינים מהם הם ניזונים הם מזיקים חקלאיים.

הממצא הקדום ביותר ממשפחה זו נמצא בענבר מהקנומן.

== מינים נמצויים בישראל ==
* תת-משפחה Nabinae
** שבט Nabini
*** Himacerus major
*** נביס הודי Nabis indicus
*** נביס ירוק Nabis viridulus
*** Nabis sareptanus
*** Nabis palifer
*** Nabis pseudoferus orientarius
*** Nabis capsiformis
* תת-משפחה Prostemmatinae
** שבט Prostemmatini
*** Alloeorhynchus flavipes
*** Prostemma aeneicolle
*** נביס דו-גוני Prostemma guttula asiaticum
*** Prostemma sanguineum

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פשפשאים
קטגוריה:חרקים טורפים
מרק אייזנברג

מרק אייזנברג (נולד בפריז ב-9 באפריל 1955) הוא איש עסקים ונדבן יהודי-צרפתי. אייזנברג מכהן כנשיא ארגון אליאנס (כל ישראל חברים) העולמי והוא מייסד ויו"ר עמותת קעליטה (Qualita), ארגון הגג של עולי צרפת בישראל. מרק אייזנברג הוא בנו של הרב ג'וזי אייזנברג.

==פעילות עסקית==
את דרכו בעולם העסקים החל כיועץ בתחום הניהול של חברות קטנות ובינוניות. בשנת 1986 הקים את קבוצת הייעוץ Alma Consulting Group, שעסקה בייעוץ ארגוני בעיקר בתחום צמצום עלויות והוצאות של חברות עסקיות. קבוצת Alma נחשבה במשך 15 שנים לאחת מ"100 החברות המצליחות ביותר בצרפת".
בשנת 1997 מכר אייזנברג את קבוצת Alma לחברה אמריקאית, וב-2001 קנה אותה בחזרה כרכישה ממונפת. בשנת 2007, הפכו כ-400 עובדי הקבוצה לבעלי מניות בה, ובשנת 2012 מנתה הקבוצה כ-1,700 שותפים. בשנים 1996, 2002, 2004, 2005, 2005 ו-2007 זכה אייזנברג בפרסי "היזם הטוב של השנה" בצרפת. Alma נבחרה בקביעות בדירוג החברות שטוב לעבוד בהן. בינואר 2012 אייזנברג פרש מהקבוצה.

==פעילותו בישראל==
בשנת 2014 עלה אייזנברג לישראל. הוא מכהן כנשיא אליאנס העולמית משנת 2011, ובשנת 2015 הקים את עמותת קעליטה, ארגון הגג של עולי צרפת בישראל. משנת 2016 מנכ"ל העמותה הוא אריאל קנדל, לשעבר ראש המשלחת של הסוכנות היהודית בצרפת.

==פעילות למען יהודי צרפת==
בשנת 1995 ז'אן טיברי, ראש עיריית פריז דאז, מינה את אייזנברג לתפקיד חבר בוועדה האחראית על השבת הרכוש של יהודי פריז, שהוחרם ונהרס בשואה. בתחילת שנות ה-2000 היה ממייסדי תנועת ידידי ה-CRIF - ארגון המייצג באופן רשמי את יהודי צרפת מול ממשלת צרפת. בשנת 2006 נבחר אייזנברג לוועד המנהל של ארגון אליאנס העולמי, וב-2011 התמנה לנשיאה העולמי. משנת 2008 הוא משמש כמנכ"ל קרן גורדין, המממנת השקעות נדל"ן עבור בתי ספר יהודיים בצרפת.

==ספורט==
אייזנברג עוסק בקידום ובפיתוח הספורט בישראל. הוא מכהן כחבר הנהלה וכסגן יו"ר איגוד האתלטיקה בישראל, והוא פועל להקמת פרויקט משותף לאיגוד האתלטיקה הצרפתי ולזה הישראלי, ולקידום ופיתוח ענף זה בישראל. בצרפת היה חבר במועצת המנהלים של ליגת האתלטיקה המקצועית הצרפתית בין השנים 2009–2013. בשנים 2010–2015 כיהן כיושב ראש מועדון הספורט Cercle Foch, הכולל מתחם ספורט ברובע ה-16 בפריז.

==חיים אישיים==
אייזנברג מתגורר בירושלים. הוא נשוי ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=ej3INVwwDQY, פגוש את העיתונות עם רינה מצליח, 18 בינואר 2016, youtube]
* [https://www.youtube.com/watch?v=zb05nhDvGBk, ראיון בקול ישראל בנושא רופאי שיניים מצרפת, 6 בינואר 2016, youtube]
* 

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים צרפתים
קטגוריה:בעלי קבוצות כדורגל
קטגוריה:כל ישראל חברים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1955
אמיל וולף (מהנדס)

אמיל וולף (בהונגרית: Wolf Emil; בודפשט, 2 בינואר 1886<ref></ref> – קוק-סור-מר, בלגיה, 15 ביולי 1947) היה מהנדס כימיה יהודי-הונגרי, ניצול שואה, ממייסדי תעשיית התרופות ההונגרית העצמאית.

== ביוגרפיה ==
אמיל וולף נולד במשפחה יהודית בבודפשט כבנם של הסיטונאי מור וולף ושל מריה לובל. הוא למד באוניברסיטת מינכן וסיים לימודי הנדסה כימית. לאחר מכן עבד במפעלים בגרמניה ואחר כך אצל גדעון ריכטר זמן מה. יחד עם מהנדס הכימיה ג'רג' קרסטי הקים את מפעל הכימיקלים "אלקה"-"Alka" בשנת 1910 ובינואר 1912 הפך את החברה שלו לחברת מניות בערבון מוגבל בעזרת הלוואה בנקאית. ב-1913 היא המשיכה לפעול בשם כינונין (Chinoin) מפעל למוצרים פרמצבטיים וכימיים. וולף ביחד עם גדעון ריכטר הקימו למעשה את תעשיית התרופות ההונגרית העצמאית. וולף יזם את ייצור התרופות הסינתטיות בהונגריה בראשית המאה העשרים, שלא היה קיים שם באותה תקופה. הוא הוביל את צוות המחקר אשר הפיק את ה"אולטראספטיל" (ultraseptyl) והעבודה המשמעותית שלו כללה את הייצור התעשייתי של הפפברין (Papaverine). וולף וקבוצת המחקר שלו שיתפו פעולה עם פרופסור גזה זמפלן, שניהל את המכון לכימיה אורגנית של אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה, והצליחו לפתור את המשימה בשנות ה-30 של המאה ה-20. הוא מילא את תפקיד המנכ"ל של החברה עד 1940 ואז נאלץ להתפטר בשל יהדותו ופרסום החוקים האנטי יהודיים ומיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי. בשנת 1944 גורש תחילה למחנה ריכוז בגרמניה הנאצית בגלל מוצאו היהודי ולאחר מכן לטרזיינשטט. הוא שרד את השואה וחזר לביתו בשנת 1945 ואז החל לארגן מחדש את מפעלו כמנכ"ל. בשל עבודתו וכדי להזניק שוב את המוניטין של מפעל כינונין נסע שוב גם לחו"ל ועבד בקצב עבודה יתר על המידה. הוא נפטר בבלגיה לאחר מחלה קצרה.

== משפחתו ==
הוא התחתן פעמיים. ב-17 בנובמבר 1917 בבודפשט עם ארז'בט, בתם של ד"ר שאלאמון (שלמה) אולנברג ושל גולדה פישר.<ref></ref> הם התגרשו בשנת 1924. הוא התחתן בשנית ב-18 במרץ 1933. אשתו השנייה הייתה וילמה, בתם של פרנץ צופון ושל ארז'בט דרשקוביץ'.<ref></ref>

== הנצחה ==
פסל פרוטומה שלו, עבודתו של הפסל דוד טוט נחנך באויפשט, ב-23 בספטמבר 2010.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* [http://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC16920/17134.htm לקסיקון ביוגרפי הונגרי]
* [http://www.kfki.hu/physics/historia/historia/egyen.php?namenev=wolf&nev5=Wolf+Emil לוח שנה של מלומדים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מהנדסים יהודים הונגרים
קטגוריה:כימאים יהודים הונגרים
קטגוריה:אסירים במחנות ריכוז
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:תעשיינים יהודים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1886
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1947