OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איילט בגדאד

איילט בגדאד (בטורקית עות'מאנית: ایالت بغداد)<ref name="someprov"></ref> היה איילט של האימפריה העות'מאנית שמרכזו בבגדאד. שטחו המדווח במאה ה-19 היה . <ref></ref>

== היסטוריה ==
שאה אסמאעיל הראשון מהאימפריה הספווית כבש את אזור בגדאד מאק קויונלו בשנת 1508.<ref name="otm-enc"></ref> לאחר ההשתלטות הספווית הפכו המוסלמים הסונים, היהודים והנוצרים למטרות רדיפה, ונהרגו בשל היותם כופרים.<ref name="otm-enc" /> בנוסף הורה שאה איסמעיל על השמדת קברו של אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה, מייסד האסכולה החנפית, אליה השתייכו העות'מאנים.<ref name="otm-enc" />

בשנת 1534 נכבשה בגדאד על ידי האימפריה העות'מאנית, ואיילט בגדאד הוקם בשנת 1535. <ref></ref> בין השנים 1623–1638 נכבש המחוז שוב בידיים פרסיות. הוא נכבש מחדש באופן נחרץ על ידי העות'מאנים בשנת 1638,<ref name="otm-enc" /> והוסכם על החזרתו לידיים עות'מאניות בהסכם זוהאב ב-1639.

במשך זמן מה הייתה בגדאד העיר הגדולה ביותר במזרח התיכון. העיר ראתה התחדשות יחסית בחלק האחרון של המאה ה-18 תחת שלטון ממלוכי אוטונומי ברובו. השלטון העות'מאני הישיר הוחזר על ידי עלי רידהא פאשה בשנת 1831. בשנים 1851–1852 ובין השנים 1861–1867, נשלטה בגדאד, תחת האימפריה העות'מאנית, על ידי מחמד נאמיק פאשה. האנציקלופדיה של נוטל מדווחת על אוכלוסיית בגדאד בשנת 1907 שמנתה 185,000 נפש.

== חטיבות מנהליות ==
סנג'קים של איילט בגדאד במאה ה-17:<ref name="narratives"></ref>
{|
| width="50%" |שבעה מתוך שמונה עשר הסנג'קים באיילת זו חולקו לזיאמים וטימארים:

# סנג'ק אל-חלה
# סנג'ק זנג-עבאד
# סנג'ק ג'באזר
# סנג'ק רומיה
# סנג'ק ג'אנגולה
# סנג'ק קארה-טאג
# [שם הסנג'ק השביעי חסר]
| width="50%" | לאחד עשר הסנג'קים האחרים לא היו זיאומטים או טימארים והם היו לגמרי בשליטת מושליהם:

# סנג'ק טרטנג
# סנג'ק סאמוואט
# סנג'ק ביאט
# סנג'ק דרנה
# סנג'ק דה-באלאד
# סנג'ק אבסט
# סנג'ק קרנה-דה
# סנג'ק דמיר-קאפו
# סנג'ק קראניה
# סנג'ק קילאן
# סנג'ק אל-סאה
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: איילטים
קטגוריה:עיראק: היסטוריה
אנדראס מטאקסס

אַנְדְּרֵאָס מָטַאקְסְס (ביוונית: Ανδρέας Μεταξάς; 1790 – 19 בספטמבר 1860) היה פוליטיקאי, לוחם ודיפלומט יווני, אשר לחם במלחמת העצמאות היוונית וכיהן כראש ממשלת יוון בין 1843 ל-1844. מטאקסס היה ראש הממשלה היווני הראשון בתקופת המונרכיה החוקתית שהחלה לאחר מהפכת ה-3 בספטמבר 1843, במהלכה חתם אותון, מלך יוון, על חוקה שהגבילה את סמכויותיו והביאה את המונרכיה האבסולוטית לסופה.

== ביוגרפיה ==
מטאקסס נולד באיים היוניים ב-1790, עת היו חלק מהרפובליקה של ונציה. משפחת מטאקסס הייתה משפחה אמידה ומוכרת שהיגרה מקונסטנטינופול במהלך המאה ה-15. על אף שלא ניתן לו חינוך מיוחד, מטאקסס ידע לדבר באופן שותף באיטלקית וצרפתית נוסף על יוונית שהייתה שפת האם שלו והיה למומחה בהיסטוריה של יוון העתיקה. מטאקסס היה חלק מאחוות פיליקי אטריה ובפרוץ מלחמת העצמאות היוונית גייס מיליציה בת 350 איש לפלופונסוס. מטאקסס נשלח עם כוחותיו, בהצעת דימיטריוס איפסילנטי, לכבוש את פטרס מידי האימפריה העות'מאנית. עקב פציעתו של מטאקסס במהלך קרב לאלס, הוא היה מעורב רק במנהל הפוליטי להמשך מלחמת העצמאות. במסגרת הפוליטית של הרפובליקה ההלנית הראשונה, מטאקסס צידד עם הרוזן יואניס קפודיסטריאס.

בסיומה של מלחמת העצמאות נותר מטאקסס חבר בממשלה היוונית הזמנית עד להגעתו של אותון, מלך יוון, זאת למרות מאבקים עם הפוליטיקאי רב ההשפעה יואניס קולטיס. הממשל של אותון הונהג בידי עוצרות של פוליטיקאים מממלכת בוואריה אשר דגלו במונרכיה אבסולוטית. מטאקסס היה מעורב במספר תפקידי מנהל משניים בפלופונסוס עד שהוגלה למרסיי, המונרכיה של יולי, בידי משטר העוצרות עקב דעותיו הליברליות. בהמשך נקרא לשוב ליוון ושירת כשגריר יוון בממלכת ספרד והיה לשר לענייני הצבא בממשלתו של אלכסנדרוס מברוקורדאטוס. במותו של המצביא והפוליטיקאי תיאודורוס קולוקוטרוניס הפך מטאקסס למנהיג 'המפלגה הרוסית' השמרנית, מלוכנית מתונה, אשר תמכה בחיזוק הקשרים של יוון עם האימפריה הרוסית. מטאקסס היה מעורב, ביחד עם דמטריוס קאלרגיס (אנ'), בהוצאה לפועל של מהפכת ה-3 בספטמבר 1843, שהביאה את המלך אותון לחתום על חוקה אשר הביאה לסיום שלטון העוצרות והסדירה מונרכיה פרלמנטרית.

עם המהפכה וביטול העוצרות הגיע הממשל הבווארי ביוון לסיומו, ומטאקסס מונה לראש ממשלת יוון החדש. מטאקסס היה הראשון מבין ראשי השרים היוונים שנקרא בתואר 'ראש ממשלה'. ממשלתו של מטאקסס הייתה ממשלה זמנית והוטל עליה לפקח על ניקיון הבחירות הכלליות לאספה המחוקקת לפי חוק זכות הבחירה החדש שנקבע לפי החוקה. לאחר מכן המשיך מטאקסס לפעול במספר תפקידי מפתח בממשלות שונות ונותר פוליטיקאי רב השפעה. הוא כיהן בתור שר האוצר בממשלתו החדשה של יואניס קולטיס בין 1844 ל-1847. ב-1850 הועלה לדרגת לוטננט גנרל על פועלו והוענק לו עיטור מסדר הגואל מידי המלך אותון. באותה השנה נשלח מטאקסס לקונסטנטינופול לשמש כשגריר יוון באימפריה העות'מאנית. בפרוץ מלחמת קרים התפטר ממשרת השגריר בזעם ופרש מהפוליטיקה.

בשנותיו האחרונות היה מטאקסס מעורב בניהול ארגונים שונים לקידום חינוך ביוון. הוא נותר בעל תדמית ציבורית של אדם כן, חזק, אמיץ ופטריוטי עם פטירתו באתונה ב-1860.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.hellenicaworld.com/Greece/Person/en/AndreasMetaxas.html אנדראס מטאקסס], העולם ההלני 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים יוונים
קטגוריה:ראשי ממשלת יוון
קטגוריה:שגרירים בספרד
קטגוריה:שגרירים בטורקיה
קטגוריה:מלחמת העצמאות היוונית: אישים
קטגוריה:ילידי 1790
קטגוריה:נפטרים ב-1860
קטגוריה:יוונים שנפטרו במאה ה-19
שניאור ובר

שניאור זלמן ובר (נולד בח' באלול ה'תשנ"ו, 23 באוגוסט 1996) הוא איש תקשורת ופובליציסט ישראלי. מגיש הפודקאסט 'כור ההיתוך'. בעבר כיהן כעורך הראשי של אתר בחדרי חרדים ורשת העיתונים קו עיתונות דתית ועיתון "מרכז העניינים".

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בירושלים, בשכונת בתי אונגרין הסמוכה למאה שערים לרב עידו ארליך-ובר. למד בישיבה קטנה בתומכי תמימים באלעד, את דרכו בעיתונות התחיל בהיותו תלמיד בישיבת חב"ד במגדל העמק. בהמשך שימש כעורך אתר חב"ד שטורעם.נט. שירת בצה"ל ושימש כחזן צבאי ברבנות הצבאית, שם זכה לאותות הצטיינות על פועלו.

כתלמיד ישיבה קיים ראיון יוצא דופן עם אב"ד העדה החרדית הרב יצחק טוביה וייס שפורסם בשבועון כפר חב"ד, כן ערך ראיון עם מנהיג קהילת ישיבת המתמידים הרב לייב מינצברג, בו הביע האחרון התנצלות על דברים שפורסמו בשמו נגד חסידות חב"ד.

לאחר שסיים את לימודיו בישיבה, יצא לשליחות בעיר אנטוורפן שבבלגיה ושימש משגיח רוחני בישיבת "תומכי תמימים" לבני שלוחי חב"ד מרחבי אירופה.

הצטרף לאתר בחדרי חרדים והיה לעורך האתר. בשנת 2019 מונה לעורך רשת המקומונים קו עיתונות דתית. במסגרת תפקידו הרחיב את עיתון סוף השבוע של הרשת – "כל ישראל". בנוסף, פרסם טור פרשנות ופובליציסטיקה שבועי. מפרסם מעת לעת מאמרי דעה פובליציסטיים.

ביולי 2021 מונה לעורך הראשי של עיתון "מרכז העניינים", בעל תפוצה של 135 אלף עותקים במגזר החרדי, והחליף בתפקיד את העיתונאי יצחק נחשוני.

במסגרת תפקידו הוסיף מדורים חדשים. בעריכתו, שם דגש על מאמרי דעה ופרשנות וכן כתבות מגזין שבועיות.

בספטמבר 2022 פרסם בעיתון 'מרכז העניינים' מאמר מאת ראש האופוזיציה בנימין נתניהו שבו קרא לחסידים ולליטאים להמשיך להיות מאוחדים, זאת על רקע החשש מפיצול ביהדות התורה לקראת הבחירות לכנסת. המאמר גרר ביקורת ביהדות התורה נוכח מה שהשתמע כהתערבות של נתניהו במחלוקת פנימית במפלגה.

בנובמבר 2022 ערך ריאיון עם רבם של יהודי איראן, הרב יהודה גראמי, שבו תיאר האחרון את מצבם של יהודי איראן לנוכח המצב המתוח ששרר במדינה והסכנה הנשקפת למשטר.

החל משנת 2023 הוא משדר פודקאסט ראיונות שנקרא 'כור ההיתוך'.

בפברואר 2024 אירח את אחיו של ראש הממשלה, ד"ר עדו נתניהו בפודקאסט 'כור ההיתוך' בהגשתו. נתניהו תקף את התנהלות ראשי מערכת הביטחון בליל שמחת תורה, טרם הטבח המזעזע שבוצע למחרת.

== חיים אישיים ==
נשוי ואב לארבעה. אחיו הוא העיתונאי אריה ארליך, עורך מגזין בעיתון 'משפחה'.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.bhol.co.il/categories/1168/953840 דעות- שניאור ובר], באתר בחדרי חרדים
* [https://www.makorrishon.co.il/writer/שניאור-ובר/ דעות- שניאור ובר], במקור ראשון
* [http://www.kolhazman.co.il/category/דעות/שניאור-ובר דעות- שניאור ובר, באתר כל הזמן]
* [https://pashkevil.co.il/60788/ שיחת היכרות עם שניאור ובר, שמונה לאחרונה לתפקיד עורך ראשי של 'מרכז העניינים'], באתר פאשקעוויל
* [https://col.org.il/news/132733 מעל הדוכן: חבר הכנסת הקריא את מאמרו של העיתונאי החב"די]
* [https://www.bhol.co.il/news/1519748 חרדים לרפורמה: זו הדמוגרפיה, לא הדמוקרטיה // שניאור ובר]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאים חרדים
קטגוריה:פרשנים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ושדרנים חסידי חב"ד
קטגוריה:פובליציסטים
קטגוריה:סופרים חרדים
קטגוריה:כפר חב"ד: אישים
קטגוריה:חיילי הרבנות הצבאית
קטגוריה:בוגרי רשת ישיבות תומכי תמימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
יחסי אורוגוואי–קטר

יחסי אורוגוואי–קטר הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי למדינת קטר. שתי המדינות חברות באו"ם.

== היסטוריה ==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-16 במרץ 1987. בשנת 2009 פתחה אורוגוואי שגרירות בדוחה, ובשנת 2013 פתחה קטר שגרירות במונטווידאו.

== ביקורים רשמיים ==
נשיא אורוגוואי ד"ר טאבארה ואסקס ומשלחתו ביקרו במדינת קטר בשנת 2007.

האמיר השייח' חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, ביקר באורוגוואי בשנת 2010.

שר החוץ של אורוגוואי, ד"ר לואיס אלמגרו ומשלחתו, ביקרו במדינת קטר בשנת 2014.

שר התחבורה של קטר, ג'אסם בן סאיף אל סלוטי, ומשלחתו ייצגו את מדינת קטר בטקס השבעת נשיא הרפובליקה אורוגוואי טאבארה ואסקס לכהונתו השנייה ב-1 במרץ 2015.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* קטר מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו.
* אורוגוואי מחזיקה בקטר שגרירות בדוחה.

== הערות שוליים ==
ברבראטי

ברבראטי היא העיר השלישית בגודלה ב, עם אוכלוסייה של 105,155 תושבים, נכון ל-2012. היא ממוקמת בדרום-מערב המדינה, ליד הגבול עם קמרון. היא משמשת כבירה של מחוז ממברה-קאדיי.

שטחה של העיר הוא 67 קילומטר רבוע וגובהה הוא 589 מטרים מעל פני הים.

בעיר נמצא נמל התעופה ברבראטי.

רוב בתי התפילה בעיר הם כנסיות ומקדשים נוצריים, אך יש גם מספר מסגדים מוסלמים בעיר.

== היסטוריה ==
העיר נוסדה בשנת 1893. בתחילת המאה ה-20, ברבראטי הייתה חלק מאובנגוי-שארי, אחת מארבע הטריטוריות שכללו את אפריקה המשוונית הצרפתית, שהפכה מאוחר יותר לרפובליקה המרכז-אפריקאית. בשנת 1911, העיר נמסרה ל, על פי תנאי הסכם מרוקו-קונגו והסכם פאס והפכה לחלק מהמושבה הגרמנית נויקמרון, עד שנכבשה מחדש על ידי הצרפתים בשנת 1916, לאחר תבוסת הכוחות הגרמנים במערב אפריקה, במהלך מלחמת העולם הראשונה.

== בריאות ==
בית החולים האוניברסיטאי בבעלות המדינה של ברבראטי הוא מתחם לא מגודר ליד מרכז העיר. בית החולים נבנה בשנות החמישים והופעל על ידי רופאי הצבא הצרפתי עד שנות השמונים. לאחר התפטרות הרופאים והמנהלים הצרפתים מבית החולים, החלה לנהל את בית החולים נזירה קתולית איטלקית גולה, אם כי גם בית החולים זוכה לתמיכה פרוטסטנטית.

== אקלים ==
על פי שיטת קפן, העיר מסווגת כמקום שהאקלים שלו הוא אקלים סוואנה טרופי.<ref></ref>

== אוכלוסייה ==
{| class="wikitable"
|+האוכלוסייה בעיר
!שנה
!אוכלוסייה
!עלייה במספר
!עלייה באחוזים
|-
|1988
|41,891
|
|
|-
|2003
|76,918
|35,027
|45.5%
|-
|2012
|105,155
|28,237
|26.8%
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרפובליקה המרכז-אפריקאית: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1893
קייטי מון

קת'רין (קייטי) מון נאג'וט (באנגלית: Kathryn (Katie) Nageotte; נולדה ב-13 ביוני 1991) היא אתלטית אמריקאית. אלופה אולימפית (טוקיו 2020), סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) ופעמיים אלופת העולם (יוג'ין 2022 ובודפשט 2023) בקפיצה במוט.

== ביוגרפיה ==
=== 2021 ===
====אלופה אולימפית====
באולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה מון במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.90 מטר לפני אלופת העולם אנג'ליקה סידורובה הוועד האולימפי הרוסי (4.85 מטר) והולי בראדשו מהממלכה המאוחדת (4.85 מטר).

===2022===
באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.75 מטר, אחרי בת ארצה סנדי מוריס (4.80 מטר) ולפני טינה שוטיי מסלובניה (4.75 מטר).
====אלופת עולם====
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 4.85 מטר, לפני סנדי מוריס (4.85 מטר) ונינה קנדי מאוסטרליה (4.80 מטר)

=== 2023 ===
==== אלופת העולם בפעם השנייה ברציפות ====
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכתה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.90 מטר בצוותא עם נינה קנדי מאוסטרליה, לפני וילמה מורטו מפינלנד (4.80 מטר) שזכתה במדליית ארד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קופצות במוט
קטגוריה:קופצים במוט אמריקאים
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קפיצה במוט
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:קופצות אמריקאיות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות באולימפיאדת טוקיו (2020): אתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות אמריקאיות באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1991
וילאייט בצרה

וילאייט בצרה (בטורקית עות'מאנית: ولايت بصره) הייתה חטיבה מנהלית מהרמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית. הוא כיסה היסטורית שטח המשתרע מנאסריה ואמארה בצפון ועד כווית בדרום. מדרום וממערב, תאורטית לא היה גבול כלל, אך אף אזורים מעבר לקטר בדרום וסנג'ק נג'ד במערב נכללו מאוחר יותר במערכת הניהולית.<ref name="Visser2005p179"></ref>

בתחילת המאה ה-20, לפי הדיווחים, שטחו היה , בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (שפורסם בשנת 1908) נתנו כי האוכלוסייה מונה 200,000 נפש.<ref name="asia">[https://archive.org/stream/asiakeane00kean#page/460/mode/1up Asia] by A. H. Keane, page 460</ref> דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו.<ref name="asia" />

בירת הווילאייט, בצרה, הייתה מרכז צבאי חשוב, עם חיל מצב קבוע של 400 עד 500 חיילים, והיוותה את בסיס הצי העות'מאני במפרץ הפרסי.

== היסטוריה ==
הווילאייט התקיים בין השנים 1875–1880, ושוב לאחר 1884, כאשר הוא הוקם מחדש מהסנג'קים הדרומיים של וילאייט בגדאד.

לאחר 1884 הורחב הווילאייט לזמן קצר לאורך שפת המפרץ כדי לשלב את נג'ד ואל-חסה, כולל חופוף, קטר וקטיף, הכללתה של נג'ד נמשכה רק עד 1913<ref name="al-Rasheed2002"></ref> לפני סופו של הווילאייט.<ref name="Finnie1992"></ref>

בשנת 1899 סיכם שייח מובארכ א-סבאח הסכם עם בריטניה, שקבע כי בריטניה תגן על כווית מפני כל תוקפנות חיצונית, מה שהפך אותה למעשה לפרוטקטורט בריטי.<ref name="Abdulghani2012"></ref> למרות רצונה של ממשלת כוויית להיות עצמאית או תחת שלטון בריטי, הבריטים הסכימו עם האימפריה העות'מאנית בהגדרת כווית כחלק אוטונומי של האימפריה העות'מאנית. מצב זה נמשך עד מלחמת העולם הראשונה.

בצרה נפלה בידי הבריטים ב-22 בנובמבר 1914, וכוח המשלוח המסופוטמי כבש כמעט את כל המחוז עד יולי 1915.<ref name="Wakehurst1923"></ref>

== חטיבות מנהליות ==
מפה המציגה את המחוזות המנהליים של האימפריה העות'מאנית בשנת 1899, כולל וילאייט בצרה והסנג'קים שלה
הסנג'קים של הווילאייט:<ref name="tsoi"></ref>

# סנגק אמארה
# סנג'ק בצרה
# סנג'ק דיוואניה
# סנג'ק מונטאפיק
# סנג'ק נג'ד; משנת 1875, <ref>[http://www.worldstatesmen.org/Saudi_Arabia.htm#Hasa Worldstatesmen — Saudi Arabia]</ref> נכבש על ידי הסעודים בשנת 1913.
ערב לפני מלחמת העולם הראשונה 1914

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

בצרה
קטגוריה:כווית: היסטוריה
קטגוריה:עיראק: היסטוריה
וילאייט מוסול

וילאייט מוסול<ref name="geodict"></ref> (בטורקית עות'מאנית: ولايت موصل) היה חטיבה מנהלית ברמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית. הוא הוקם מהסנג'קים הצפוניים של וילאייט בגדאד בשנת 1878.

בתחילת המאה ה-20 היה על פי הדיווחים שטחו של , בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (פורסם בשנת 1908) מסרו כי האוכלוסייה מונה 300,280 תושבים.<ref name="asia">[https://archive.org/stream/asiakeane00kean#page/460/mode/1up Asia] by A. H. Keane, page 460</ref> דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו.<ref name="asia" />

העיר מוסול והאזור שמדרום לזב הקטן הוקצו לצרפת בהסכם סייקס-פיקו של מלחמת העולם הראשונה בשנת 1916, ולאחר מכן הועבר לעיראק המנדטורית בעקבות שאלת מוסול.

== חטיבות מנהליות ==
מפה המציגה את החטיבות המנהליות של האימפריה העות'מאנית בשנת 1899, כולל וילאייט מוסול והסנג'קים שלה.
הסנג'קים של הווילאייט:<ref name="a-ids">[http://tarihvemedeniyet.org/2009/10/musul-vilayeti/ Musul Vilayeti | Tarih ve Medeniyet]</ref>

# סנג'ק מוסול (מוסול)
# סנג'ק כירכוכ (כירכוכ, Sehr-i-Zor)
# סנג'ק סולימאניה (סולימאניה)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

מוסול
קטגוריה:עיראק: היסטוריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1878
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1918
קטגוריה:מוסול
יחסי קוריאה הדרומית – תוניסיה

יחסי קוריאה הדרומית–תוניסיה הם היחסים הכלכליים, הדיפלומטים והביטחוניים שבין קוריאה הדרומית לתוניסיה.

== סקירה כללית ==
היחסים בין המדינות כוננו עם הקמתה של תוניסיה בשנת 1956 והכרתה בידי קוריאה הדרומית.

בשנת 2021, על רקע אולימפיאדת טוקיו, ביקר נשיא הוועד האולימפי התוניסאי מהרז בוסיין את שגריר קוריאה הדרומית בתוניס, צ'ו קו ריי. במהלך הפגישה הדגישו הצדדים את חשיבות תחלופת הספורטאים בין המדינות, שיחזקו את הקשרים הלאומיים<ref></ref>.

המדינות חברות בארגוני האומות המאוחדות, הארגון למניעת הפצת נשק כימי, אונסק"ו ועוד.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* תוניסיה מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול<ref></ref>.
* קוריאה הדרומית מחזיקה בתוניסיה שגרירות בתוניס<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
ז'אן דגוטס

ז'אן דגוטס (בצרפתית: Jean Degottex; 25 בפברואר 1918 – 9 בדצמבר 1988) הוא צייר מופשט צרפתי, הידוע בעיקר בשל קרבתו הראשונית לתנועת ההפשטה הלירית של שנות החמישים והשישים. במילים שלו, עבודתו עברה בהדרגה ממחוות וסימן, לכתיבה, ולאחר מכן מכתיבה לקו. הוא נחשב לאמן הפשטה מרכזי במחצית השנייה של מאה ה-20, הוא שאב השראה מהקליגרפיה של המזרח הרחוק ופילוסופית הזן על מנת להשיג את מחיקת הנושא היצירתי בעבודותיו.

== קורות חיים ==
ז'אן דגוטס נולד במחנה "סאתוניי" ב-25 בפברואר 1918 לבית צנוע, ובילה את ילדותו בליון. בגיל חמש עשרה הוא עובר עם הוריו לפריז, עזב את בית הספר והחל להתפרנס בעצמו. הוא היה מעורב בחוגים ליברטריאנים והשתתף בסדנאות ציור ורישום במוסדות אקדמיים ליברליים, כולל האקדמיה גראנד שומיאר. בתוניסיה, שם סיים את שירותו הצבאי, ולאחר מכן באלג'יריה, בשנים 1939 עד 1941, הוא צייר את ציוריו הפיגורטיביים הראשונים, בהשראת הזרם בפוביסטי.

לאחר מכן הוא החליט להתמסר כולו לציור. משנת 1941, משתתף בסלון des moins de Trente Ans. בשנת 1946, התחתן עם מארי רוז (מירוזה) פטריקס, אחותו של מישל פטריקס, אמן המזוהה מאוד עם לה גראנדה שאומייר, ובפברואר 1947 נולדה בתם פרדריק. באותה שנה הוענק לו "פרס קנדינסקי.

משנת 1948 הוא פונה דווקא לאמנות מופשטת. מכאן ואילך, סגנון ציור זה מתחיל להתפתח ביצירות של דגוסט. העבודות של תקופה זו מקרבות אז את ז'אן דגוטס למופשט לירי, זרם גדול באותה תקופה.

בשנת 1949 הוא מציג לראשונה בגלריית דניס רנה (Denise René), התומכת באומני התנועה המופשטת האוונגרדית, ולאחר מכן בגלריה בון. באותה שנה הוא מתיידד עם רנה בסלון, משוררת, אמנית ויזואלית ומבקרת אמנות, שתישאר בן לווייתו עד מותו. הוא זכה בפרס קנדינסקי בשנת 1951.

בסן-לאונרד-אן-בוס, אחר כך בברטאן ובפורטסל, ב-1953 וב-1954, עבודותיו הופיעו כפרשנויות חופשיות של הטבע, אך החל משנת 1954 דגוטס מתקדם לעבר המחווה המפושטת, רדיקלית יותר.

בשנת 1955 המצטרף הוא לגלריית קלבר בניהולו של ז'אן פורנייה. הוא נתקל בזמנים מורכבים עם שימון הנטאי וז'ורז' מתיו. הוא התיידד עם המשורר ברנרד היידסייק, עם הציירים פרנסואז יאניקוט, ז'אן דופוי והפסל פול ארמנד גטה. בשנת 1959, הוא מצטרף לגלריה הבינלאומית לאמנות עכשווית, בניהולו של מוריס ד'ארקיאן. בשנת 1953 הציג לראשונה בגלריה L'Étoile Scellée, שהייתה תחת ניהולו האמנותי של אנדרה ברטון. ברטון ראה ביצירותיו אז אילוסטרציה פיקטוריאלית אפשרית של עקרונות "כתיבה אוטומטית". הוא הצביע בפניו על זיקתו הספונטנית עם כביסה וכתבים סיניים ויפנים, ובעיקר עם הפילוסופיה והפרקטיקות של זן<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1918
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1988
כביש 611

כביש 611, הידוע בתור "עוקף חריש", הוא כביש רוחב אזורי המשמש ככביש הגישה העיקרי והיחיד לעיר חריש. בעבר, מספור הכביש מצומת חריש ועד הכניסה לחריש סומן כ"כביש 6353", אולם בהמשך מוזג קטע זה עם כביש 611. כביש זה משמש כמו כן כניסה נוספת להתנחלות ריחן שבשומרון.

== היסטוריה ==
בעבר הכביש היה מתחיל מהיציאה המזרחית מחריש, ורובו של הכביש היה בשטחי יהודה ושומרון (4.7 ק"מ). עד למיזוג הכביש הקטע מצומת חריש ועד היציאה המזרחית סומן ככביש מקומי, ומוספר ככביש 6353.

=== המיזוג עם כביש 6353 ===
לאור התוכנית שהוציא משרד התחבורה ב-2018, נכון ל-2021 מוזג הכביש עם הקטע של כל כביש 6353. הקטע המקומי התווסף לכביש 611. בעקבות מיזוג הכביש כיום אורכו של הכביש הוא כ-10.6 ק"מ, מתוכן 4.7 הם בשטחי יהודה ושומרון.

== רשימת הצמתים לאורך הכביש ==
{| class="wikitable"
!קילומטרים
!שם
!סוג מפגש
!מיקום
!דרכים
מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" |כביש 611 ממערב למזרח
|-
|align="center"| 0
|align="center"| צומת חריש
|align="center"| 29x29 פיקסלים
|align="center"| ליד ברקאי
|align="center"| 
|-
|align="center"| 0.18
|align="center"| צומת ברקאי
|align="center"| 29x29 פיקסלים
|align="center"| ברקאי
|align="center"| כניסה לקיבוץ ברקאי
|-
|align="center"| 0.3
|align="center"| צומת ללא שם
|align="center"| 29x29 פיקסלים
|align="center"| מנשה
|align="center"| כביש פנימי
|-
|align="center"| 1.5
|align="center"| גשר
|align="center"| 33x33 פיקסלים
|align="center"| מנשה
|align="center"| חוצה את 
|-
|align="center"| 1.9
|align="center"| כיכר חריש
|align="center"| 25x25 פיקסלים
|align="center"| חריש
|align="center"| דרך ארץ
|-
|align="center"| 2.6
|align="center"| צומת ללא שם
|align="center"| 29x29 פיקסלים
|align="center"| הר אלכסנדר
|align="center"| כביש הגישה לא-טווילה
|-
|align="center"| 3.2
|align="center"| צומת אום-אל-קוטוף
|align="center"| 29x29 פיקסלים
|align="center"| חריש
|align="center"| כביש הגישה לאום אל-קוטוף
|-
|align="center"| 3.7
|align="center"| כיכר ללא שם
|align="center"| 25x25 פיקסלים
|align="center"| חריש
|align="center"| רחוב ספיר, רחוב קידמה
|-
|align="center"| 3.9
|align="center"| כיכר הזיתים
|align="center"| 25x25 פיקסלים
|align="center"| חריש
|align="center"| דרך ארץ
|-
|align="center"| 4.1
|align="center"| צומת ללא שם
|align="center"| 29x29 פיקסלים
|align="center"| חריש
|align="center"| רחוב הגשמה
|-
|align="center"| 4.4
|align="center"| כיכר ללא שם
|align="center"| 25x25 פיקסלים
|align="center"| חריש
|align="center"| רחוב התנופה, שדרות אחווה
|-
|align="center"| 5.3
|align="center"| צומת מצפה אילן
|align="center"| 29x29 פיקסלים
|align="center"| ליד מצפה אילן
|align="center"| כביש הגישה למצפה אילן
|-
|align="center"| 6.1
|align="center"| הקו הירוק
|align="center"| 
|align="center"| ליד מצפה אילן
|align="center"| מעבר לשטחי יהודה ושומרון
|-
|align="center"| 7.3
|align="center"| צומת ללא שם
|align="center"| 29x29 פיקסלים
|align="center"| דרומית לברטעה
|align="center"| כביש 6115
|-
|align="center"| 10.7
|align="center"| צומת ללא שם
|align="center"| 29x29 פיקסלים
|align="center"| ליד מחסום ריחן
|align="center"| כביש 596
|}

== ראו גם ==
* כבישי ישראל

קטגוריה:יהודה ושומרון: תחבורה
קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:חריש: תחבורה
קטגוריה:בסמ"ה
אצל חמדת

אצל חמדת הוא סיפור קצר בן אחד עשר פרקים מאת ש"י עגנון, שהתפרסם לראשונה בלוח הארץ בעיתון הארץ בשנת ה'תש"ג, ולאחר מכן נדפס בכרך סמוך ונראה שהופיע בהוצאת שוקן בשנת תשי"א (1950). הסיפור עוסק בערב יום הכיפורים בעיר יאס ובחמדת, שליח הציבור של בית הכנסת.

==תקציר העלילה==
הסיפור עוסק בנער יהודי תושב וואסלוי שברומניה, שהתייתם מאמו וסובל מאמו החורגת, ולפי בקשת אביו הלך לעיר יאס לשמוע את שליח הציבור חמדת בתפילות יום הכיפורים. לאחר שהוא מגיע לעיר, הוא מחפש את חמדת ושואל מספר אנשים היכן הוא נמצא, אך לא מוצא את חמדת. לאחר מכן הוא רואה אדם יושב במספרה, וחושב בליבו שזה חמדת. האדם אומר לו שהוא אינו חמדת, אך מוביל אותו אל חמדת. כשהוא מגיע אל חמדת, הוא מוצא אותו יושב ואוכל, ומתלווה אל חמדת למקווה, לבית המדרש, לחלוקת לקח ולארוחה מפסקת. חמדת ואשתו מתארגנים לקראת תפילת ערבית, והולכים לתפילה. הכותב מתאר את תפילת חמדת והקהל, ואת סליחת הקב"ה לעם ישראל.

==פרשנות==
===חמדת===

חמדת מופיע בסיפורים בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש, גבעת החול, לילות, תמול שלשום, מעצמי אל עצמי, שכתב ש"י עגנון, אבל בניגוד לחמדת המוזכר בשאר סיפוריו של עגנון, שהוא צעיר המתגורר ביפו, כאן חמדת הוא אדם זקן המתגורר ביאס ברומניה.

לשם "חמדת" ניתנו מספר פירושים:
* שם בנו של עגנון היה שלום מרדכי, אך אשתו קראה לו בילדותו "חמדת". ולאחר מכן הפך את השם לשמו הרשמי, ויש המפרשים כי עגנון קרא לחמדת בסיפור על שמו של בנו.
* בתו של עגנון, הסופרת אמונה ירון סיפרה כי היה חזן בפולין שהיה מאריך במילים "חמדת ימים אותו קראת", ועל כן כינויו היה חמדת, ועגנון קרא על שמו לחזן בספר. פרופסור דב סדן העריך כי עגנון שמע על חמדת מפי אליעזר רוקח.

==קישורים חיצוניים==
* דוד גלעדי, [https://www.nli.org.il/he/newspapers/mar/1950/12/15/01/article/36/?e=-------he-20--1--img-txIN%7ctxTI--------------1 עוד פנינה של ש"י עגנון], מעריב, 15 דצמבר 1950
* לאה גולדברג, [https://agnonhouse.org.il//article/על-המשהו/ על המשהו], עיתון על המשמר, ט' בתשרי תש"ד, באתר בית עגנון

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
קטגוריה:סיפורים קצרים בעברית
טבסקו (פלפל)

פלפל הטבסקו הוא זן של הפלפל החריף "Capsicum frutescens", שמקורו במקסיקו. הוא מוכר בעיקר בזכות השימוש בו ברוטב טבסקו.

חלק גדול ממלאי פלפל הטבסקו נפל קורבן לנגיף מוזאיקת הטבק בשנות ה-60; הזן העמיד הראשון (Greenleaf tabasco) לא היה מעובד עד 1970 בערך<ref></ref>.
== שם ==
252x252 פיקסלים
הפלפלים נקראים על שם מדינת טבסקו המקסיקנית. באנגלית, האות הראשונה במילה טבסקו ניתנת כאות קטנה כאשר המילה מתייחסת לזן הבוטני, אך היא כתובה באות גדולה כאשר מתייחסים למדינה המקסיקנית או למותג הרוטב החריף, רוטב טבסקו.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קצרמר חקלאות
קטגוריה:פלפל
הציפור הכחולה (מחזה)

איור ממהדורת 1923. צייר: [[פרדריק קייליי רובינסון ]]
איוואן מוסקבין בתפקיד החתולה

הציפור הכחולה (בצרפתית: L'Oiseau bleu) הוא מחזה מאת מוריס מטרלינק. בכורת המחזה נערכה בתיאטרון האמנותי של מוסקבה של קונסטנטין סטניסלבסקי ב-1908. ב-1910 הועלה המחזה בברודוויי. ב-1919 חיבר אלברט וולף את האופרה הציפור הכחולה על פי המחזה. למחזה נעשו מספר עיבודים לקולנוע, בהם סרט מ-1940 בכיכובה של שירלי טמפל, שנוצר כתגובה של אולפני המאה ה-20 ל"הקוסם מארץ עוץ" של אולפני MGM וסרט מ-1976, קופרודוקציה אמריקאית-סובייטית בבימויו של ג'ורג' קיוקור ובכיכובם של אליזבת טיילור, ג'יין פונדה, אווה גרדנר, סיסלי טייסון, רוברט מורלי ואחרים, שנועד להיות הצלחה ונחל כישלון חרוץ.

המחזה הוא מחזה סימבוליסטי בו מופיעים עקרונות ורגשות כדמויות דוברות במחזה. המחזה מעוצב כחלום ערב חג המולד ומתאים להצגה בערב חג המולד.

== עלילת המחזה ==
המחזה מספר על שני ילדים, טילטיל (Tyltyl) הבן ומיטיל (Mytyl) הבת, בחיפושם אחר האושר המיוצג על ידי ציפור כחולה. במסעם החלומי, הם נעזרים בפיה הטובה ברילון (Bérylune), בכלב טיילו (Tylo), בחתולה טיילט (Tylette), באור המנורה, אש האח, הלחם, המים והחלב, שאת כולם הופכת הפיה לדמויות אנושית.

הילדים הם בני-עניים המקנאים בעשירים, הפיה מסבירה להם שהאושר אינו טמון בעושר ושאל להם לחפש אחר עושר אלא עליהם להיות מאושרים באמת. הילדים עורכים את החיפוש אחר האושר - הציפור הכחולה - במקומות רבים ושונים. בהם ארץ העבר, היער (שעציו מפצירים בילדים לנטוש את ההרפתקה), בחיי עושר ובקרב תינוקות שטרם נולדו.

לבסוף, אחרי שהם לא מוצאים את הציפור, מתברר שהציפור הייתה כל הזמן בביתם הדל.

== הדמויות העיקריות ==
* הילד טילטיל
* הילדה מיטיל
* אור המנורה
* הפיה ברילון
* אבא טיל
* אמא טיל
* הכלב טיילו
* החתולה טיילט
* אש האח
* לחם
* מים
* חלב
* סבא וסבתא (מתים)
* אחיהם ואחריותיהם של הילדים (3 בנים ו-3 בנות, מתים)
* השכנה ברלינגוט
* חיות משק
* עצי היער
* תינוקת שטרם נולדה

== המחזה בעברית ==
=== על הבמה ===
המחזה הועלה בהפקה מלאה בתיאטרון הבימה ב-1952 בבימויו של רנטו מורדו לפי תרגומו של שמעון הלקין ובכיכובם של שושנה רביד ובתיה קנטור כילדים, שפרירה זכאי בתפקיד החלב ושלמה בר-שביט בתפקיד האש. ובהשתתפות מיטב כוכבי התיאטרון המבוגרים חנה רובינא בתפקיד הלילה, יהושע ברטונוב בתפקיד הכלב ורפאל קלצ'קין בתפקיד החתול.

בשנת 1962 הועלה המחזה כמחזמר בבימוי מנחם גולן, בתרגומו של אוריאל אופק ועם לחנים מאת מרדכי אולרי-נוז'יק בהפקת תיאטרון "תילון" ("התיאטרון ישראלי לילדים ולנוער" של מנחם גולן). שיר הנושא הוקלט על ידי מרים אביגל.

=== תרגומים ===
המחזה תורגם לעברית לפחות ארבע פעמים:
* תרגום ש' הלקין, תל אביב: שטיבל (דפוס "הפועל הצעיר"), תרפ"ח. (מהדורה נוספת: תל אביב: מסדה, תשי"ג.)
* תרגום אוריאל אופק (על פי מוריס מטרלינק), תל אביב: עופר, [תש"ם].
* תרגום שלמה טנאי, תל אביב: יבנה ('מבחר אגדות העולם'; 12), 1982.
* תרגום [https://www.amirlavie.co.il/the-blue-bird/ אמיר לביא] - תרגום מלא נגיש באופן חופשי ברשת

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.gutenberg.org/ebooks/8606 המחזה המלא], פרויקט גוטנברג
* תרגום [https://www.amirlavie.co.il/the-blue-bird/ אמיר לביא] - תרגום מלא נגיש באופן חופשי ברשת
* [https://www.ibdb.com/broadway-show/the-blue-bird-2102 רשימת ההפקות של המחזה בברודוויי]
* [http://archive.habima.co.il/showPage/?itemId=341 הפקת "הבימה"]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות צרפתיים
קטגוריה:יצירות משנת 1908
קטגוריה:מעשיות ואגדות
טסלה סייברקוואד

טסלה סייברקוואד (באנגלית: Tesla Cyberquad) היא מכונית קונספט חשמלית במרכב טרקטורון, שהוצגה על ידי טסלה יחד עם טסלה סייברטראק בנובמבר 2019<ref></ref>.

בסיום ההצגה של הסייברטראק באולפן העיצוב של הטסלה בהות'ורן, הודיע אילון מאסק על "דבר נוסף", ובשלב זה הוצג הטרקטורון על גב הסייברטאק.

הטרקטורון הוזכר במפרט הסייברטראק. הסייברטראק תואר כבעל "מקום לארגז הכלים שלך, הצמיג והסייברקוואד, עם מקום פנוי". יום לאחר מכן, צייץ אילון מאסק, "טרקטורון דו-מושבי של טסלה יגיע בהתחלה כאופציה עבור הסייברטראק" בהוספת 100 דולר.

הסייברקוואד יכול להיטען משקע ה-V2L של הסייברטראק במתח של 120 או 240 וולט.

== טסלה סייברקוואד לילדים ==
בדצמבר 2021 חשפה טסלה טרקטורון אשר מבוסס על הסייברקוואד<ref></ref>. הוא בעל מרכב יותר קטן ועם מהירות מוגבלת ל-16 קמ"ש ועם שעת שימוש לכל טעינה<ref></ref>. מחיר הטרקטורון עומד על 1,900 דולר ליחידה, בשעות הראשונות למכירה נגמרו כל היחידות לפני שנפתח פס הייצור מחדש<ref></ref>.

בשנת 2022 בגלל בעיות בטיחות בוצע ריקול של היחידות שנמכרו ובשנת 2023 החלו מכירות של דגם משודרג.

== גלריה ==
<gallery widths="220" heights="135">
קובץ:The Wicked-Fast Next Gen Roadster.jpg|מימין לשמאל טסלה רודסטר, טסלה סייברקוואד, טסלה סייברטראק
קובץ:Tesla ASM Lineup of Vehicles.jpg|משמאל לימין: טסלה סייברטראק, טסלה סייברקוואד, טסלה רודסטר וטסלה סמי
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://motomagazine.co.il/news/הטרקטורון-החשמלי-של-טסלה-לייצור-ב-2021/ הטרקטורון החשמלי של טסלה לייצור ב-2021] באתר מוטו מגזין

==הערות שוליים==

סייברקוואד
קטגוריה:מכוניות קונספט
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2019
קטגוריה:מוצרים עתידיים
בריון אלן

בריון אלן (באנגלית: Bryon Allen; נולד ב-1 במאי 1992) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הרכז והקלע בהפועל אילת.

==קריירה==
ב-14 באוגוסט 2016, חתם אלן בנימבורק הצ'כית. הוא העמיד שם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-3.1 אסיסטים ב-42 משחקי ליגה.

ב-18 ביוני 2017, חתם אלן במועדון הכדורסל אולדנבורג מהליגה הגרמנית. ב-12 בדצמבר 2017 עזב אלן את אולדנבורג וארבעה ימים לאחר מכן, הוא חתם במועדון הטורקי פינאר קרשיאקה.

ב-30 ביוני 2018, חתם אלן במועדון האיטלקי, ברשיה לאונסה.

ב-20 בדצמבר 2018, חתם אלן בפלקנסטרו רג'אנה.

ב-14 באוגוסט 2019, חתם אלן במועדון הכדורסל זאדאר. הוא קלע שם 18 נקודות בממוצע למשחק. 

ב-9 באוקטובר 2020, אלן חזר לגרמניה וחתם בלובן בראונשווייג.

ב-2 באוגוסט 2021, חתם אלן בהפועל אילת מהליגה הישראלית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת ג'ורג' מייסון
קטגוריה:כדורסלני נימבורק
קטגוריה:כדורסלני פינאר קרשיאקה
קטגוריה:כדורסלני פלקנסטרו רג'אנה
קטגוריה:כדורסלני הפועל אילת
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1992
הציפור הכחולה (סרט, 1940)

שירלי טמפל (מיטיל), ג'וני ראסל (טילטיל) עם אדי קולינס (הכלב טיילו) בסצנה מהסרט
הציפור הכחולה (באנגלית: The Blue Bird) הוא סרט ילדים וסרט פנטזיה משנת 1940, בכיכובה של שירלי טמפל, בהפקת דריל זאנוק מאולפני המאה ה-20. הסרט ביקש להיות "תגובת נגד" של אולפני המאה ה-20 לסרט המצליח "הקוסם מארץ עוץ" של אולפני MGM (בכיכובה של ג'ודי גרלנד), שהופק שנה לפני כן. כמו "הקוסם מארץ עוץ", גם "הציפור הכחולה" הוא חלום המצולם בטכניקולור, כאשר המציאות הלא-חלומית מופיעה כפרולוג בשחור-לבן. הסרט מבוסס על המחזה "הציפור הכחולה" מאת מוריס מטרלינק. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ולפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר, אך היה כישלון קופתי. במאי הסרט היה ולטר לאנג ומלחין הפסקול היה אלפרד ניומן.

==עלילה==

עלילת הסרט מתרחשת בעת מלחמות נפולאון. הסרט פותח בפרולוג בשחור-לבן. הילדה, מיטיל (שירלי טמפל), מוצאת ציפור מיוחדת ביער ומסרבת להעניק אותה לשכנתה החולה אנג'לה. אמה ואביה מוטרדים מאוד מהתנהגותה האנוכית של בתם. בערב נקרא אב המשפחה לשירות צבאי במלחמה. באותו לילה חולמת מיטיל חלום ובו מבקרת אותה הפיה הטובה ברילון (ג'סי ראלף), הלוקחת אותה ואת אחיה (ג'רי ראסל) למסע לחיפוש ציפור האושר. כך מתחיל מסעם החלומי של הילדים, יחד עם הטובה ברילון, הכלב טיילו (Tylo), החתולה טיילט (Tylette) ואור המנורה, כולם נהפו על ידי הפיה לדמויות אנושית בחלום. המסע החלומי מוביל את הילדים למקומות רבים ושונים, בהם ארץ העבר, היער (שעציו מפצירים בילדים לנטוש את ההרפתקה), בחיי עושר ובקרב תינוקות שטרם נולדו. המסע גורם למיטיל להעריך את האושר שבביתה ומשפחתה. עם בוקר מתברר שנחתם הסכם שלום והאב משוחרר. מיטיל מסכימה לתת את הציפור (שכעת, כאשר הצילום צבעוני, מבינים הצופים שהיא כחולה) לשכנתה אנג'לה.

=== הבדלים בין הסרט למחזה ===
כל סיפור המסגרת על המלחמה, חייב המשפחה לפני החלום, האב המגויס והשכנה אנג'לה אינו קיים כלל המחזה והוא תוספת של הסרט. הדמות הראשית בסרט שונה, הוא מתמקד בעיקר במיטיל הבת, בעוד המחזה נוטה לשים במרכז את טילטיל הבן. האנוכיות של מיטיל אף היא אינה קיימת במחזה.

== קישורים חיצוניים ==

* - הסרט המלא

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי 1940
קטגוריה:סרטי ילדים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
פרנק קנדל השלישי

פרנק קנדל השלישי (באנגלית: Frank Kendall III; ) הוא מהנדס, עורך דין ומנהל אמריקאי, שמכהן כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית ה-26 החל מ-28 ביולי 2021. קודם לכן הוא שימש במספר תפקידים בכירים במחלקת ההגנה של ארצות הברית. הוא בוגר האקדמיה הצבאית של ארצות הברית, וקצין בדימוס בדרגת לוטננט קולונל ששירת בכוחות המילואים של צבא ארצות הברית. בשנים 2012–2017 הוא שימש כתת-מזכיר ההגנה של ארצות הברית לרכש, טכנולוגיה ולוגיסטיקה בממשל ברק אובמה.
==קריירה==
קנדל נולד בפיטספילד, מסצ'וסטס. הוא החל את הקריירה שלו כקצין בצבא ארצות הברית. לאחר כמה הצבות, כולל בגרמניה, והוראת הנדסה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, הוא הצטרף לשירות האזרחי כמהנדס מערכות במערך ההגנה מפני טילים. ב-1986 הוא היה לעוזר תת-המזכיר למערכות ההגנה האסטרטגיות. בשנים 1989–1994 הוא שימש כסגן מנהל למחקר והנדסת הגנה עם אחריות לכל תוכניות הפיתוח של מערכות הנשק הקונבנציונליות של ארצות הברית. לאחר שסיים את עבודתו בממשל ב-1994, שימש קנדל כסגן הנשיא להנדסה בתאגיד ריית'יאון טכנולוגיות, ולאחר מכן כיועץ בתאגיד. במהלך תקופה זו הוא סיים לימודי משפטים במרכז המשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון ועבד על בסיס פרו בונו כעורך דין לזכויות אדם.
==בממשל אובמה==
ב-2010 שב קנדל לשירות הממשלתי, בתחילה כתת-מזכיר ההגנה הראשי ולאחר מכן כתת-מזכיר ההגנה לרכש, טכנולוגיה ולוגיסטיקה.

במהלך כהונתו בתפקיד זה יישם קנדל מדיניות שהובילה לשיפורים ניכרים בעלות ובלוחות הזמנים של תוכניות רכש הנשק של מחלקת ההגנה. ב-2016 הוא הוכר כאיש השנה של כתב העת Aviation Week & Space Technology על מאמציו להפחתת העלויות. בנוסף לשינוי מדיניות הוא יזם והוציא לפועל את מיזמי "כוח קניה טוב יותר" (Better Buying Power), שבמסגרתם הוא פיקח ישירות על יותר מ-50 תוכניות לייצור מערכות ההגנה הגדולות ביותר. דוגמאות למיזמים אלו כללו את מיזם מטוס התקיפה F35 שייצורו הוקפא למשך שנתיים לעודד את המאמצים לייצוב הדגם, מערכת הקרקע GPS Block IIIA ומערכת OCX שבהם הוא הוביל את המאמצים לבנות מחדש ולהשלים את התוכנית הבעייתית. הוא פיקח על הפיתוח של המפציץ החמקן B-21 שכעת נמצא בתכנון. קנדל הגה והוביל את המאמצים לרכישת מערכת ניהול שאומצה על ידי המחלקה לענייני חיילים משוחררים ועל ידי מחלקת ההגנה. קנדל גם הוביל את המאמץ לתמוך בפעילות בעיראק ובאפגניסטן עם תוכניות רכישה מהירות. הוא גם הוביל את המאמצים להרחקת כלי הנשק הכימי הסורים והשמדתם בים. קנדל היה היוזם הראשי של היוזמה להשקת סוכנות DARPA. הוא היה אחד הראשונים שהזהירו נוגע לתהליכי המודרניזציה של הכוחות המזוינים של סין ובנוגע לאיום שהם הציבו לעליונות הצבאית הקונבנציונלית של ארצות הברית. בעת כהונתו בתפקיד הוא כתב מאמרים בנושאי רכש צבאי שאותם הוא קיבץ בספר בשם "רכש צבאי נכון".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מזכירי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:סגל מחלקת ההגנה של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאות ג'ו ביידן: אישים
קטגוריה:נשיאות ברק אובמה: אישים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
יחסי אורוגוואי–סרביה

יחסי אורוגוואי–סרביה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לרפובליקה של סרביה. שתי המדינות חברות באו"ם.

== סקירה כללית ==
אורוגוואי כוננה יחסים דיפלומטיים עם יוגוסלביה בספטמבר 1950. שר החוץ הסרבי א' מרקיץ' השתתף במסגרת משלחת סרבית בראשות הנשיא טומיסלב ניקוליץ', בפסגת הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות (CELAC)–האיחוד האירופי, ב-26 בינואר–27 בינואר 2013 בסנטיאגו דה צ'ילה, באותה הזדמנות הוא נפגש עם הנשיא חוסה מוחיקה.

== יחסים כלכליים ==
בשנת 2015 הסתכם היצוא מסרביה לאורוגוואי ב-241 אלף אירו, והיבוא מאורוגוואי לסרביה ב-794 אלף אירו. בתקופה שבין ינואר לספטמבר 2016 היצוא עמד על 248 אלף אירו והיבוא על 171 אלף אירו. 

== נציגויות דיפלומטיות ==
* סרביה מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה.
* אורוגוואי מיוצגת בסרביה באמצעות שגרירותה בבוקרשט, רומניה.

== הערות שוליים ==
הציפור הכחולה (סרט, 1976)

הציפור הכחולה (באנגלית: The Blue Bird; ברוסית: Синяя птица) הוא סרט פנטזיה משנת 1976, בבימויו של ג'ורג' קיוקור. קופרודוקציה אמריקאית-סובייטית בכיכובם של אליזבת טיילור, ג'יין פונדה, אווה גרדנר, סיסלי טייסון, רוברט מורלי ואחרים, שנועד להיות הצלחה ונחל כישלון חרוץ. עלילת הסרט מבוססת באופן חופשי למדי על המחזה "הציפור הכחולה" מאת מוריס מטרלינק. בניגוד לסרט בשם זה משנת 1940, בו כיכבה שירלי טמפל והיה סרט ילדים, סרט זה אינו שם את הילדים במרכז, אלא את הכוכבים המבוגרים.

==עלילה==

הילדה מיטיל (פטסי קנזיט בת השמונה) והילד טילטיל (טוד לוקינלנד), יוצאים לחפש אחר ציפור האושר הכחולה, בסיועה של מלכת האור (אליזבת טיילור, שמגלמת גם את אמם של הילדים ואהבת הנצח), שמעניקה להם כובע קסמים עם יהלום שמאפשר לקרוא לנשמת כל חי ודומם בעולם. כמו במחזה, מלווים הילדים בייצוגים מואנשים של כלב (ג'ורג' קול), חתולה (סיסלי טייסון), סוכר, לחם, חלב ואש (המגולמים על ידי רקדני בלט רוסים, ששורות הטקסט הבודדות שלהם מדובבות לאנגלית). המסע החלומי מוביל את הילדים למקומות רבים ושונים, בהם ארץ העבר, היער (שעציו מפצירים בילדים לנטוש את ההרפתקה), בחיי עושר ובקרב תינוקות שטרם נולדו. בסופו של דבר מתברר שהציפור הכחולה הייתה בחצר ביתם כל אותה העת.

== צוות השחקנים ==
* אליזבת טיילור - מלכת האור, אמם של הילדים ואהבת הנצח
* ג'יין פונדה - הלילה
* אווה גרדנר - העושר החומרי
* סיסלי טייסון - טיילט החתולה
* רוברט מורלי - "אבא" זמן
* לאוניד נבדומסקי - אבא טיל
* הארי אנדרו - עץ אלון
* טוד לוקינלנד - טילטיל
* פטסי קנזיט - מיטיל
* ויל גיר - סבא
* מונה וושברן - סבתא
* ג'ורג' קול - טיילו הכלב
* נדז'דה פבלובה - הציפור הכחולה
* אולג פופוב - ליצן

== הפקה ==
הסרט צולם בין ינואר לאוגוסט 1975 במוסקבה ולנינגרד. הן שירלי מקליין והן קתרין הפבורן הוזמנו לככב בו, אך לא הגיעו לסיום ההפקה. הצוות האמריקאי סבל מתנאי קיום בסיסיים ביותר. מחוסר בשפה משותפת והבדלי תרבות עמוקים, כמעט ולא היה קשר בין אנשי הצוות האמריקאים לרוסים, והבמאי קיוקור עשה שימוש בשפת סימנים על מנת להבהיר את כוונותיו לשחקנים הרוסים.

== התקבלות ==
הביקורת על הסרט הייתה קטלנית. התוצר הסופי היה, לדברי הביקורת, מוזר ולקוי מכל בחינה אפשרית. אופיו של הסרט היה לא ברור והוא כלל חלקים שנראו סובייטיים וחלקים הוליוודיים, כאשר חלקים אלה לא התחברו כלל, וככלל נראה שהסרט הורכב משאריות שנותרו על רצפת חדר העריכה של סרטים סובייטיים ואמריקאים משובחים יותר.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.dailymotion.com/video/x7vk0ab הסרט המלא], אתר dailymotion

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי אליזבת טיילור
יחסי אורוגוואי–נורווגיה

יחסי אורוגוואי–נורווגיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לממלכת נורווגיה. שתי המדינות חברות באו"ם.

== סקירה כללית ==
אורוגוואי כוננה יחסים דיפלומטיים עם האיחוד השוודי-נורווגי ב-1 ביוני 1838, וב-24 ביולי 1874 מונה קונסול כבוד בנורווגיה. בשנת 1905 נעשתה נורווגיה מדינה עצמאית, ובאפריל 1906 הוסמך שגרירה בבואנוס איירס, ארגנטינה גם עבור אורוגוואי. ב-4 באפריל 1936 נחתם "הסכם מסחר וניווט וידידות" בין המדינות, ובמהלך מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות חלק מבעלות הברית.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* נורווגיה מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד במונטווידאו.
* אורוגוואי מיוצגת בנורווגיה באמצעות שגרירותה בסטוקהולם, שוודיה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
Come to Daddy (שיר)

"Come to Daddy" (בעברית: בוא לאבא) הוא שיר של מפיק המוזיקה האלקטרונית הבריטית ריצ'רד ד. ג'יימס, שיצא תחת השם הבדוי הראשי שלו אפקס טווין. הוא יצא כסינגל דרך חברת התקליטים ווארפ רקורדס ב-6 באוקטובר 1997, במקביל למיני אלבום בעל אותו שם. עבור השיר יצא וידאו קליפ, אשר מדורג במקום הראשון ברשימה של פיצ'פורק "טופ 50 וידאו קליפים של שנות התשעים. באוקטובר 2011 NME דירגה את השיר במקום ה-42 ברשימת "150 הרצועות הטובות ביותר ב-15 השנים האחרונות".<ref></ref> השיר הגיע למקום 10 במצעד הסינגלים הדני ולמקום 36 במצעד הסינגלים הבריטי.

== רקע ==
ג'יימס ציין את מחשבותיו על השיר בראיון משנת 2001 לאינדקס מגזין, ובמיוחד את זה שלא התעניין בפופולריות שלו.<blockquote>"'Come to Daddy' קרה בזמן שסתם הסתובבתי בבית שלי, התעצבנתי ועשיתי את הג'ינגל דת' מטאל המחורבן הזה. אחר כך הוא שווק והסרטון נוצר, והרעיון הקטן הזה שהיה לי, וזה היה בדיחה, הפך למשהו ענק. זה לא היה תקין בכלל."<ref name="Index Magazine"></ref></blockquote>לאחר יציאתו לאור המוצלחת, טען ג'יימס כי הסיר את התקליט מההפצה למשך שבוע אחד, בתקווה למנוע ממנו להגיע למקום הראשון; הוא הגיע בשיאו למיקום ה-36.<ref name="Index Magazine"/>

"Come to Daddy" התפרש כפרודיה על הלהיט של הפרודיג'י "Firestarter".<ref></ref>

== קליפ ==
את הווידאו קליפ של "Come to Daddy" (אשר יצא באוקטובר 1997) ביים כריס קונינגהאם והוא צולם באותם נכסי מועצה שבה צילם סטנלי קובריק סצנות רבות בתפוז המכני.<ref name="insidehousing" /> הסצנות צולמו סביב מרכז הקניות טאבי ברידג', תמסמד, שנהרס בשנת 2007.<ref name="insidehousing">[https://archive.today/20120803065013/http://www.insidehousing.co.uk/story.aspx?storycode=6506603 Inside Housing] 2 October 2009</ref> חלק ניכר מהחניה התת-קרקעית החשוכה נעלם.

=== תיאור ===
הסרטון נפתח באישה מבוגרת (בגילומה של קרול לורן) המטיילת עם כלב בסביבה תעשייתית ומלוכלכת. הכלב משתין על טלוויזיה נטושה המונחת על המדרכה, וגורם לה לזנק במפתיע לחיים, ולצילום ראש מעוות של ריצ'רד די ג'יימס להופיע ולזמר את המילים. הדבר משחרר רוח, מלווה בכנופיית ילדים קטנים, כולם נושאים את פניו המחייכות של ג'יימס, ושנראה שהם מאכלסים את הבניינים הנטושים. הילדים מסתובבים כשהם גורמים להרס, משחיתים סמטה ורודפים אחרי גבר אשר מנסה להגיע לרכבו, לנסוע ולברוח מהם. גבר רזה (בגילומו של אל סטוקס) יוצא מהטלוויזיה, צורח בפניה של האישה, ואז אוסף את הילדים סביבו.

=== הוקרה ופרסים ===
הסרטון כלול במארז התקליטורים Directors Label, בחלק The Work of Director Chris Cunningham. הסרטון דורג במקום הראשון ברשימה של פיצ'פורק "טופ 50 וידאו קליפים של שנות התשעים.<ref></ref> בנוסף, הסרטון זכה בפרס הזהב (הפרס הראשי) בקטגוריית המוזיקה הדיגיטלית ב-Prix Ars Electronica בשנת 1999.<ref></ref>

בשנת 2021, הקליפ דורג במקום ה-47 ברשימת "100 הקליפים הטובים בכל הזמנים" של מגזין הרולינג סטון.<ref></ref>

== רשימת השמעה ==
* Warp - WAP94<ref name="Vinyl listing"></ref>

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1997
קטגוריה:סינגלים מ-1997
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי כריס קנינגהם
קטגוריה:מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה
יחסי אורוגוואי–בולגריה

יחסי אורוגוואי–בולגריה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לממלכת נורווגיה. שתי המדינות חברות באו"ם.

== סקירה כללית ==
אורוגוואי כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של בולגריה ב-21 במאי 1958. כיום חיים באורוגוואי בין 1,000–2,000 אנשים ממוצא בולגרי. שתי המדינות משתפות פעולה בארגונים בינלאומיים, ובכלל זה באו"ם.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* בולגריה מיוצגת באורוגוואי באמצעות שגרירותה בבואנוס איירס, ארגנטינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד במונטווידאו.
* אורוגוואי מיוצגת בבולגריה באמצעות שגרירותה בבוקרשט, רומניה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בסופיה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
גלעד קינן

גלעד קינן (נולד בשנת 1976) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף וטייס קרב בחיל האוויר הישראלי המכהן כראש להק מבצעי אוויר.

==ביוגרפיה==
קינן התגייס בשנת 1994 וסיים קורס טיס מס' 134 בהצטיינות בשנת 1996 במגמת קרב. עבר קורס אימון מבצעי בטייסת 116. שירת כטייס F-16 נץ בטייסת 140 ובטייסת 253. בשנים 2001–2002 שימש סמ"ט ב' בטייסת 144, יצא ללימודים ובשנים 2006–2008 שירת כסמ"ט א' בטייסת 106. ב-2008 מונה לראש מדור תשתיות בלהק האוויר. ב-2010 מונה למפקד טייסת 133 וב-2012 מונה לראש ענף עומק במחלקת מבצעים של חיל האוויר, כראש הענף עסק בתכנון המערכה בין המלחמות. ב-2014 מונה למפקד טייסת 253. ביוני 2016 מונה לראש מחלקת התקפה אווירית בלהק מבצעי אוויר. כראש המחלקה פיקד על תא השליטה במהלך העימות האווירי בין ישראל לסוריה ואיראן (פברואר 2018), תקיפת שדה התעופה T-4 (אפריל 2018), תקיפת מחסני התחמושת האיראניים בסוריה (אפריל 2018) ומבצע בית הקלפים.

ביולי 2018 מונה למפקד בסיס רמון. באוגוסט 2021 מונה למפקד בסיס נבטים, תפקיד בו כיהן עד יולי 2023. ב-9 באוגוסט 2023 נכנס לתפקיד ראש להק מבצעי אוויר.

==השכלה וחיים פרטיים==
קינן הוא בן קיבוץ רעים, נשוי ואב לשלושה ילדים. בעל תואר ראשון בהנדסת ביוטכנולוגיה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובעל תואר שני בניהול משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון די. סי..

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:מפקדי בסיס נבטים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס רמון
קטגוריה:ראשי מחלקת התקפה אווירית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לביטחון לאומי
קטגוריה:ראשי להק מבצעי אוויר
קטגוריה:רעים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
יחסי סלובניה–צ'כיה

שגרירות סלובניה בפראג
יחסי סלובניה–צ'כיה הם יחסי החוץ בין סלובניה לצ'כיה.

== היסטוריה ==
שתי המדינות היו חלק מממלכת הבסבורג מאז המאה ה-16, ולאחר מכן חלק מהאימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית עד לאחר מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן היו שתי המדינות חלק מממלכת יוגוסלביה וצ'כוסלובקיה, אשר היו חברות בברית ההסכמה הקטנה. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה הנאצית, ולאחר המלחמה הוקם בשתי המדינות משטר קומוניסטי. בשנת 1991 הכריזה סלובניה על עצמאותה מיוגוסלביה, וב-1 בינואר 1993 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים, לאחר שצ'כיה נפרדה מסלובקיה.

== יחסים כלכליים ==
צ'כיה נמצאת במקום ה-11 מבין שותפות הסחר החוץ של סלובניה. אף על פי שלסלובניה יש גירעון סחר קבוע עם צ'כיה, היא נותרה אחת משותפות הסחר החשובות ביותר של סלובניה.

בשנת 2001 הסתכם הסחר בין שתי המדינות ב-416.7 מיליון דולר. היצוא הסלובני היה בשווי 168 מיליון דולר, עלייה של 11.4 אחוזים לעומת השנה שקדמה לה, והייבוא מצ'כיה היה 248.7 מיליון דולר, ירידה של 1.4 אחוזים.

כל ההסכמים הרלוונטיים מהתחום הכלכלי נחתמו והמדינות הן חברות ב-CEFTA, הסכם הסחר החופשי המרכזי של אירופה.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* סלובניה מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג.
* צ'כיה מחזיקה בסלובניה שגרירות בליובליאנה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
ג'ייקוב אוואנס

ג'ייקוב אוואנס השלישי (באנגלית: Jacob Evans III; נולד ב-18 ביוני 1997) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע בהפועל אילת.

==קריירת מכללות==
אוואנס דורג בארבעה כוכבים במחזור 2015 של התיכונים. הוא קלע 8.4 נקודות בממוצע בעונתו הראשונה באוניברסיטת סינסינטי. בעונתו השנייה הוא שיפר את ממוצע הנקודות שלו ל-13.5 נקודות.

בעונתו השלישית, אוואנס נבחר לקבוצה הראשונה של העונה, והוא היה פיינליסט של פרס הסמול פורוורד של העונה על שם ג'וליוס ארווינג. בטורניר ה-NCAA, קלע אוואנס 19 נקודות בסיבוב 32 האחרונות, במהלך ההפסד 73–75 לאוניברסיטת נבדה. אוואנס העמיד ממוצעים של 13.0 נקודות, 4.7 ריבאונדים, 3.1 אסיסטים ו-1.3 חטיפות למשחק באותה עונה. בתום העונה, אוואנס הכריז על מועמדותו לדראפט ה-NBA {{כ}}2018.

==קריירה מקצוענית==
בדראפט נבחר אוואנס בבחירה ה-28 שבסיבוב הראשון על ידי אלופת ה-NBA בעונה החולפת, גולדן סטייט ווריורס. ב-2 ביולי 2018 הוא חתם בקבוצה. באותה עונה, הווריירס העפילו עד לגמר ה-NBA, אך הפסידו שם בשישה משחקים לטורונטו ראפטורס.

ב-24 באוקטובר 2019, אוואנס קלע את שיא הנקודות שלו ב-NBA, כשקלע 14 נקודות בהפסד 122–141 ללוס אנג'לס קליפרס.

ב-6 בפברואר 2020, אוואנס עבר בטרייד יחד עם דיאנג'לו ראסל ועומארי ספלמן למינסוטה טימברוולבס, עבור אנדרו וויגינס ושתי בחירות דראפט.

ב-24 בנובמבר 2020, עבר אוואנס בטרייד לניו יורק ניקס, אך שוחרר ב-9 בדצמבר בלי שרשם הופעה בקבוצה.

ב-26 בינואר 2021, חתם אוואנס באירי בייהוקס מליגת הפיתוח של ה-NBA. הוא שוחרר מבייהוקס ב-2 בפברואר, שהביאה במקומו את ג'ורדן בל.

ב-23 בפברואר 2021, חזר אוואנס לסנטה קרוז ווריורס, שבמדיה שיחק גם במהלך תקופתו בגולדן סטייט.

ב-5 באוגוסט 2021, חתם אוואנס לעונה בהפועל אילת מהליגה הישראלית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת סינסינטי
קטגוריה:בחירות דראפט של גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני סנטה קרוז ווריורס
קטגוריה:כדורסלני מינסוטה טימברוולבס
קטגוריה:כדורסלני איווה וולבס
קטגוריה:כדורסלני הפועל אילת
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1997
יוסי לב

יוסי לב (נולד ב-1 בפברואר 1945) הוא מוזיקאי ישראלי ועורך ומבצע ערבי שירה בציבור.

== ביוגרפיה ==
יוסי לב נולד בנשר וגדל בהרצליה. למד בתיכון פנימיית הכפר הירוק.

לקראת הגיוס לצה"ל עבר בהצלחה מבחני כניסה ללהקת הנח"ל כנגן אקורדיון, אך התנדב לשרת בחיל השריון. הוא היה אורח קבוע ב"חוג הזמר" של המלחין והמשורר עמנואל זמיר ובהדרגה הצטרף לנגן אתו ברחבי הארץ.

בכפר הירוק פגש לב את גיל אלדמע, אריה לבנון ודרורה חבקין שחשפו אותו לסגנונות מוזיקה שונים.

בגיל צעיר החל להופיע כמוזיקאי ברחבי הארץ כמנחה שירת רבים (שירה בציבור) ב-1974 הוא הקים מועדון ראשון לשירה בציבור בבאר שבע, מועדון שפעל במשך 15 שנה. בשנות ה-70 הקים הרכב נגנים."תזמורת מחולות עם באר שבע" שהקליטה ריקודי עם נגינה במרתונים, בפסטיבלים והושמעה ברדיו.

עם הזמן החל להשתתף באירועים ופסטיבלים גדולים ואירח אמנים שונים בהופעותיו.<ref>[https://www.youtube.com/watch?v=RIo6Zry1gGA יוסי לב מארח את נורית הירש]</ref> <ref>[https://www.youtube.com/watch?v=12F7gGsk0Js יוסי לב מארח את דודו זכאי] 3/8/2012</ref> לב היה חלק מצוות ההקמה של פסטיבל ערד הראשון ב-1983 והיה שותף פעיל בפסטיבלי כרמיאל, טבריה, צפת ונהלל. עד היום הוא מפיק תוכניות נושא ואירועים בזמר העברי, כמו כן הוא פעיל במסגרות כמו "תרבות לישראל" ואמ"י.

לב ערך והפיק ערב לזכרו של מורו, עמנואל זמיר.<ref>[https://www.youtube.com/watch?v=TZEaoizVinA יוסי לב וחבורת האש במחרוזת עמנואל זמיר]</ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [https://www.indexbidur.co.il/A/אמנים_ויוצרים/יוסי_לב_שירה_בציבור יוסי לב] באינדקס בידור ובמה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:שירה בציבור בישראל
איילט סלוניקי

איילט סלוניקי (בטורקית עות'מאנית: ایالت سلانیك)<ref name="someprov"></ref> היה איילט של האימפריה העות'מאנית.

== היסטוריה ==
האיילט הוקם בשנת 1826, כחלק מפיצולו של איילט רומליה. האיילט כלל חלקים מרכזיים ומזרחיים של מקדוניה היוונית ופירין מקדוניה בבולגריה. בשנת 1864, בעקבות חוק הווילאייטים שונה האיילט לווילאייט סלוניקי.

== חטיבות מנהליות ==
הסנג'קים של האיילט באמצע המאה ה-19:<ref name="narratives"> By James Henry Skene</ref>

# סנג'ק טירלה (טריקלה)
# סנג'ק סלניק (סלוניקה)
# סנג'ק סירוז (סרס)
# סנג'ק דרמה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: איילטים
קטגוריה:יוון: היסטוריה