OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נורת'פליט (אונייה)

"נורת'פליט" (באנגלית: Northfleet) הייתה אוניית מפרשים מסחרית בריטית, שטבעה בתעלת למאנש בינואר 1873. באסון קיפחו את חייהם 293 בני אדם – גברים, נשים וילדים.

==תיאור האונייה==
"נורת'פליט" הייתה אוניית מפרשים מסחרית מסוג "פריגטת בְּלֶקְווֹל" , בעלת מעטה רוחבי שלם – שלושה תרנים, שעל כל אחד מהם מונפים שלושה מפרשים רוחביים לפחות. מידותיה: תפוסה ברוטו – 951 טון, תפוסה נטו – 895 טון, אורך בין ניצבים – 180 רגל (55 מ'), רוחב – 32.3 רגל (9.8 מ'), ועומק הספנה 20 רגל (6.1 מ'). היא נבנתה ב־1856 בנורת'פליט, קנט, עבור בעל אוניות לונדוני בשם דָּנְקֶן דָּנְבָּר (Duncan Dunbar), והפליגה בעיקר בין אנגליה לאוסטרליה ובין אנגליה להודו ולסין.

==טביעתה==
בשנת 1872 הייתה האונייה בבעלותו של ג'ון פֶּטוֹן הבן (.John Patton, Jr) מלונדון, ונחכרה להובלת פועלים ומשפחותיהם, 340 טונות של פסי רכבת ו־240 טונות של ציוד אחר לצורך בניית מסילת הברזל בטסמניה. רב החובל, אדוארד נוֹאֶלְס (Edward Knowles, נולד ב־4 במאי 1839), שימש קודם לכן כקצין הראשון של האונייה.

ב־13 בינואר 1873 יצאה "נורת'פליט" מגרייבזנד אל הובארט שבטסמניה, כשעל סיפונה 379 איש: רב החובל, 34 אנשי צוות, שלושה נוסעי תאים (cabin passengers) ו־248 מהגרים, 42 נשים ו־52 ילדים. בשל מזג האוויר הגרוע נאלצה האונייה לעצור ולהטיל עוגן פעמים אחדות עוד בטרם יצאה מתחומי התעלה האנגלית. בליל ה־22 עמדה האונייה על עוגן כשניים-שלושה מייל (5 ק"מ) מדָאנְגֶ'נֶס (לשון יבשה בחופה הדרום־מזרחי של קנט). איתרע מזלה, ובסביבות השעה 22:30 התנגשה בה אוניית קיטור, שהסתלקה מיד בחסות החשיכה מבלי לעצור ולהושיט עזרה. "נורת'פליט" העמוסה במלואה טבעה תוך חצי שעה, לפני שספינות אחרות שנמצאו בקרבתה הבינו מה ארע. 293 נוסעים ואנשי צוות טבעו, ורק 86 הצליחו להינצל. מבין הנשים שבאונייה ניצלו רק אשת רב החובל ומהגרת אחת, ומבין הילדים – שניים בלבד. רק שתי סירות הצליחו להתרחק מן האונייה הטובעת, אחת ללא משוטים והשנייה ניזוקה. רב החובל טבע במצולות יחד עם אונייתו.

לימים התברר כי האונייה הפוגעת היא אוניית קיטור ספרדית בשם "מוּרִילוֹ", שעוכבה ונעצרה בדובר ב־22 בספטמבר 1873, שמונה חודשים לאחר האסון. בית משפט של האדמירליות פסק למכור את האונייה האשמה באסון והטיל קנסות כבדים על קציניה.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Lubbock, Basil (1922?). The Blackwall Frigates. Glasgow, J. Brown & Son. [https://archive.org/details/blackwallfrigates00lubb Digitized copy] in Internet Archive. p. 185.
* [https://hec.lrfoundation.org.uk/archive-library/ships/northfleet-1853-32402/search/everywhere:northfleet "Northfleet"] in Lloyd's Register Foundation archive-library. Accessed 28 April 2024.
* The Loss of the Ship Northfleet (1873). London, Waterlow and Sons. [https://archive.org/details/lossshipnorthfl00shipgoog/page/n8/mode/2up Digitized copy] in Internet Archive.
* John Cassell's Illustrated History of England (c. 1885). Vol. 10, pp. 40-42.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* "האסון האיום שאירע לאניה "נארטהפלעט". המגיד, מס' 6, 5 בפברואר 1873. [https://www.nli.org.il/he/newspapers/mgd/1873/02/05/01/page/3 העתק דיגיטלי] באוסף עיתונות יהודית היסטורית של הספרייה הלאומית. [https://sfathayam.com/2017/04/23/האסון-האיום-שארע-לאניה-נארטהפלעט-1873/ e-text] באתר שפת הים - ים וספנות בעיתוני ההשכלה, התחייה והיישוב, אפריל 2017.

קטגוריה:אוניות שטבעו באוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:1873
קטגוריה:אסונות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:תעלת למאנש
הפארק הלאומי אטושה

הפארק הלאומי אטושה הוא פארק לאומי המצוי בצפון נמיביה. הפארק הוקם ב-22 במרץ 1907, על ידי מושל דרום אפריקה, פרידריך פון לינדנקוויסט (Friedrich von Lindequist) כשמורת טבע. השמורה הפכה לפארק לאומי ב-1967 על ידי המנדט של דרום-מערב אפריקה ששלט בשטחי נמיביה. בהמשך הפארק הועבר למדינת נמיביה, במחוז קוננה.

הפארק משתרע על 22,270 קמ"ר ומכיל מאות מינים של יונקים, עופות וזוחלים שרבים מהם מצויים בסכנת הכחדה.

נוף הפארק הוא נוף של סוואנה יבשה וכולל מעט מיני צמחים, בעיקר ממשפחת הדגניים וכן עצי שיטה ושל עצי טמבוטי (Spirostachys africana). כמו כן ישנם שיחים נמוכים וקוצניים.

מבחינת החי ישנם 114 מיני יונקים, 340 עופות, 110 זוחלים, 16 דוחיים ומין אחד של דג. רוב המינים הם שוכני סוואנות הנפוצים ברחבי אפריקה כמו פיל אפריקני, קרנף צר שפה, אריה, צבוע מנומר, נמר, ברדלס, זאב טלוא, שועל אוזנן מיני פרסתנים כמו הדלגן, זברה מצויה, תאו אפריקני, ראם הצבי וג'ירף. מבין העופות בולטים יען מצוי, פלמינגו מצוי, פלמינגו זוטר, שקנאי מצוי ועופות מים שונים. כמו כן עגוריים, חוברה אפריקנית, שרקרקים ואורגיים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.lonelyplanet.com/namibia/northwestern-namibia/etosha-national-park הפארק אטושה באתר lonely planet]
זברות מצויות, דלגנים ופילים אפריקנים מתקבצים ליד בור מים.]]
* 

קטגוריה:נמיביה: גאוגרפיה
קטגוריה:אפריקה: פארקים לאומיים
Guns N' Roses (מיני-אלבום)

Guns N' Roses (מוכר כ-Live from the Jungle) הוא ה-EP השני של להקת ההארד רוק האמריקאית Guns N' Roses. האלבום יצא לאור ביפן בלבד, בשנת 1988.

== רקע ==
האלבום יצא בפורמטים של תקליט, קסטה ותקליטור, כאמור, ביפן בלבד. האלבום כולל את השיר "Sweet Child O' Mine", מאלבום הבכורה של הלהקה - Appetite For Destruction. שלושה משירי האלבום הוקלטו בהקלטה חיה בלונדון, ב-28 ביוני 1987 והם: "It's So Easy" (הופיע גם הוא באלבום הבכורה), "Knockin' on Heaven's Door" (קאבר לשירו של בוב דילן משנת 1973 ו-"Whole Lotta Rosie" (קאבר ללהקת AC/DC). השיר "Move to the City" הופיע קודם לכן במיני-אלבום הקודם של הלהקה, Live ?!*@ Like a Suicide, אשר יצא לאור ב-1986.

לפי עטיפת האלבום המכילה את שם הלהקה בלבד, נראה כי האלבום נקרא על שמה של הלהקה. למרות זאת, רבים מתייחסים למיני-אלבום בשם Live from the Jungle, לפי הכתובית ביפנית על העטיפה - ライブ・フロム・ザ・ジャングル ガンズ・アンド・ローゼズ - המתורגמת למילים: "Live from the jungle: Guns N' Roses".

== רשימת רצועות ==

== משתתפים ==
*אקסל רוז - שירה
*סלאש - גיטרה חשמלית
*איזי סטראדלין - גיטרת ליווי וקולות רקע
*דאף מק'אגן - גיטרת בס וקולות רקע
*סטיבן אדלר - תופים וכלי הקשה

== קישורים חיצוניים ==

* [https://musicbrainz.org/release/ff26b65d-fb96-436b-8053-ee892cb03c17 דף האלבום], באתר (musicbrainz.org)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיני-אלבומים מ-1988
קטגוריה:אלבומי Guns N' Roses
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
קטגוריה:מיני-אלבומי חברת גפן רקורדס
אריה גרושקביץ

אריה (לייב) גרושקביץ (ינואר 1897 - 18 בנובמבר 1960) היה ראש המועצה המקומית קריית מוצקין בין השנים 1941–1958.

==ביוגרפיה==
גרושקביץ נולד בינואר 1897, למשפחת סוחרים דתית, בעיירה פלונסק, שבפולין. הוריו שכרו לו מלמדים פרטיים, כדי שלא ייחשף לרעיונות הציוניים של הנוער. עם זאת, כבר בגיל 17 הוא היה פעיל בתנועת "המזרחי", הציונית.

בשנת 1920, גויס גרושקביץ לצבא פולין. אחרי השירות הוא התחתן וקיבל עבודה, בוורשה במשרד של תנועת "המזרחי", בו גויסו כספים עבור היישוב העברי בארץ ישראל. במסגרת זאת, הגיע לארץ ישראל כתייר ב-1924 וב-1925. במהלך הביקור השני, גמל בליבו החלטה לעלות לארץ ישראל ולכן, התפטר ממשרתו. בישראל, קיבל עבודה כבנקאי בחיפה.

בשנת 1934 היה גרושקביץ מראשוני רוכשי המגרשים במה שכונה אז "שכונת מוצקין". בניית ביתו הושלמה בשנת 1936 ומשנה זו הוא כיהן, לסירוגין, כראש ועד שכונת מוצקין, עד שנת 1940. ב-1940, שכונת מוצקין הוכרה כמועצה מקומית ובשנת 1941 גרושקביץ נבחר לראשות המועצה.

כראש מועצה הוא השתדל למנוע בידול בין זרמי החינוך, לפי מפלגות וזרמים פוליטיים, ולמנוע זיקה מפלגתית של גורמים במועצה. ב-1958 הוא הודח מראשות המועצה על ידי קואליציה בראשות מפא"י, אך נשאר חבר מועצה.

בנו של אריה גרושקביץ, , נהרג בהיותו טייס במפציץ "ליברייטור" במלחמת העולם השנייה, כשמטוסו נפגע בקרב אווירי של להק צבא ארצות הברית עם מטוסי אויב בים הצפוני, ליד אנגליה. מקום קבורתו לא נודע. מועצת קריית מוצקין קראה רחוב על שמו את "רחוב אהרון".

אריה גרושקביץ נפטר ב-18 בנובמבר 1960, בדרכו חזרה לישראל בעת מביקור בלונדון.

ביתו של גרושקביץ, שהוסב לאחר פטירתו לספרייה עירונית, משמש בשנות האלפיים כארכיון ומוזיאון לתולדות העיר. שמו של הרחוב בו המבנה הוסב מ"התקווה" ל"גרושקביץ".

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.kiryat-motzkin.muni.il/222 אריה (לייב) גרושקביץ], באתר האינטרנט של עיריית קריית מוצקין
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ראשי מועצת קריית מוצקין
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם המזרחי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1960
לואיס מריאנו

לואיס מריאנו (בספרדית: Luis Mariano; 13 באוגוסט 1914 – 14 ביולי 1970) היה טנור ושחקן סרטים ממוצא ספרדי בסקי.

== ביוגרפיה ==
מריאנו נולד בעיר אירון, באזור הבסקי האוטונומי, בספרד בשם Mariano Eusebio González García, כבנו של מוסכניק ונהג מונית. בהיותו בן 14 עברה משפחתו לבורדו, בצרפת, שם למד בקונסרבטוריון. מריאנו שר בקברטים בבורדו וזכה להצלחה. הוא עבר לפריז, שם המשיך להופיע בשירה וגם בסרטים מוזיקליים. הוא זכה להצלחה רבה בתפקיד הראשי באופרטה היפה מקדיס (La Belle de Cadix), בו התחיל להופיע בסוף 1945.

הוא הופיע באופרות ובאופרטות רבות ומכאן נגזר כינויו "מלך האופרטה של פריז". מריאנו שר בבסקית (שפת האם שלו), בספרדית ובצרפתית שירים שהיו פופולריים בצרפת, בספרד, באמריקה הלטינית ובקוויבק.

הקריירה שלו ידעה הצלחות רצופות, כולל סבב הופעות ברומניה, ב-1966, אך בדצמבר 1969 חלה בדלקת כבד ונאלץ להפסיק את הופעותיו. ביולי 1970 מת בבית החולים משבץ מוחי.

מריאנו לא נישא מעולם.

== סרטים בהם הופיע ==
* 1937 Ramuntcho
* 1943 Le Chant de l'exilé
* 1946 L'Escalier sans fin
* 1947 Histoire de chanter
* 1947 Cargaison clandestine
* 1948 Fandango
* 1948 Je n'aime que toi
* 1949 Pas de week-end pour notre amour
* 1951 Andalousie
* 1951 El sueño de Andalucia
* 1951 Rendez-vous à Grenade
* 1952 Violettes impériales
* 1953 Paris chante toujours
* 1953 La Route du bonheur
* 1955 Quatre jours à Paris
* 1955 Napoléon
* 1956 Le Chanteur de Mexico
* 1956 À la Jamaïque
* 1956 Printemps à Paris
* 1958 Sérénade au Texas
* 1960 Candide ou l'Optimisme au XXe siècle
* 1964 Les Pieds dans le plâtre

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:זמרים ספרדים
קטגוריה:זמרים צרפתים
קטגוריה:מוזיקאים בסקים
קטגוריה:זמרי אופרה צרפתים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1970
נח עלוני

נח עלוני (1911 - 12 במאי 1984) היה ראש המועצה המקומית קריית מוצקין בין ה-12 בינואר 1958 לבין ה-14 בדצמבר 1959.

==ביוגרפיה==
עלוני נולד בפולין. היה תלמיד ישיבה ובית ספר ערב. הוא עבר גם הכשרה חלוצית בגולה, טרם עלייתו ארצה, בשנת 1933. בארץ הוא שימש כחלוץ בהקמתם של מספר יישובים. במושב שאר ישוב ובמושב כפר חוגלה, הוא שימש בתפקידים ציבוריים - מנהליים.

בין השנים 1948–1964 הוא היה עובד הסוכנות היהודית ועסק בקליטת עלייה. בינואר 1958 הוא קיבל מהסוכנות חופשה ללא תשלום, בת שנתיים, כדי לשמש כראש מועצת קריית מוצקין. זאת לאחר שקואליציה במליאת המועצה, שהונהגה על ידי משה גושן ממפא"י הדיחה מראשות המועצה את אריה גרושקביץ מהמזרחי. החל מאמצע דצמבר 1959, שימש בתפקיד גושן עצמו, לאחר שנבחר בבחירות מסודרות. אף על פי שכהונתו של עלוני הייתה קצרה, ניכרה בה תנופת פיתוח בקריית מוצקין.

לאחר תום כהונתו, חזר עלוני למלא תפקידים מנהליים בסוכנות ובהמשך בחברות פרטיות ומוניציפליות בירושלים.

הוא נפטר בירושלים ממחלה ב-1984. על שמו נקרא רחוב קצר בעיר.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.kiryat-motzkin.muni.il/223 נח עלוני], באתר האינטרנט של עיריית קריית מוצקין

קטגוריה:ראשי מועצת קריית מוצקין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1984
קטגוריה:מועצה אזורית מבואות החרמון: אישים
נורית בר-יוסף

נורית בר-יוסף (באנגלית: Nurit Bar-Josef, נולדה ב-1975 בבוסטון) היא כנרת יהודיה אמריקאית, בת לאב ישראלי ואם אמריקאית. בשנת 2001 מינה אותה המנצח ליאונרד סלטקין לקונצרטמייסטר של התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית (הצעירה ביותר שמונתה עד אז לתפקיד זה בתזמורת אמריקאית חשובה). קודם לכן, משנת 1998 עד 2001 הייתה משנה לנגן הראשי של התזמורת הסימפונית של בוסטון ושל תזמורת הטיילת של בוסטון ובעונת 1998-1997 הייתה משנה לנגן הראשי בסקציית הכינור השני של תזמורת סנט לואיס.

== חייה ==
נורית בר-יוסף למדה במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה אצל אהרון רוזנד ואחר בג'וליארד בניו יורק אצל רוברט מאן.

בר-יוסף הופיעה כסולנית עם תזמורות רבות, בהן התזמורת הסימפונית הלאומית, התזמורת הסימפונית ותזמורת הטיילת של בוסטון, תזמורת סנט לואיס ועוד. בנגינת מוזיקה קאמרית הופיעה בפסטיבל המוזיקה הקאמרית של סיאטל, בפסטיבל המוזיקה של אספן, בטנגלווד ועוד. עם זאת, היא אינה רואה את עצמה כסולנית אלא ככנרת, המופיעה מדי פעם כסולנית. מופת הביצוע שאליו היא נושאת עיניה הוא יצחק פרלמן, שאל הקול שלו היא שואפת להשתוות.

נורית בר-יוסף הייתה בין מייסדי קבוצת הנגנים הקאמריים של מרכז קנדי ונמנתה עם חברי הקבוצה במשך תשע שנים, כמו כן, היא ממייסדי רביעיית דריידן. היא הופיעה בבית הלבן עם מאסטרו כריסטוף אשנבאך.

בר-יוסף נישאה ביולי 2010 לאריך הקשר, נגן בסון. השניים חיים בוושינגטון.

נורית בר-יוסף מנגנת בכינור ז'אן באטיסט ויום משנת 1871, בהשאלה מן הספרייה.

== פרסים ואותות הוקרה ==
* פרס ראשון בתחרות התזמורת הסימפונית של בוסטון
* פרס ראשון בתחרות התזמורת הסימפונית של אוניברסיטת וולסלי
* פרס ראשון בתחרות קורפוס כריסטי לאמנים צעירים
* פרס ראשון בתחרות הקונצ'רטו של ג'וליארד

== קישורים חיצוניים ==

* [http://washingtonjewishweek.com/18950/bar-none/featured-slider-post/ וושינגטון ג'ואיש ויק, ריאיון עם נורית בר-יוסף] 14 בינואר 2015 
* [http://www.ayporchestras.org/events/NuritBarJosef.php ביוגרפיה קצרה של נורית בר-יוסף באתר תזמורת הנוער הפילהרמונית של אמריקה (AYPO)]
* [http://www.dryden-quartet.com/nurit-bar-josef נורית בר-יוסף באתר של רביעיית דריידן]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כנריות אמריקאיות
קטגוריה:כנריות יהודיות
קטגוריה:כנרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרות מכון קרטיס למוזיקה
קטגוריה:בוגרי מכון קרטיס למוזיקה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1975
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
Injustice: Gods Among Us

Injustice: Gods Among Us (בתרגום לעברית: אי-צדק: אלים בינינו) הם שני משחקי לחימה, המבוססים על היקום הבדיוני של DC קומיקס וסדרה של חוברות קומיקס בשם זה. המשחקים פותחו על ידי NetherRealm Studios ופורסמו על ידי האחים וורנר עבור פלייסטיישן 3, Xbox 360, Wii U. המשחק הראשון פורסם באפריל 2013 בצפון אמריקה, אירופה, אוסטרליה, וביוני 2013 ביפן. גרסה מורחבת של המשחק, שכותרתו "Injustice: Gods Among Us - Ultimate Edition", שוחררה בנובמבר 2013 עבור פלייסטיישן 3, פלייסטיישן 4, פלייסטיישן ויטה, Xbox 360, ו-Microsoft Windows. המשחק השני יצא ב-2017 ל-פלייסטיישן 4.
אפליקציה חינמית למשחק הראשון ואפליקציה בכסף למשחק השני שוחררו גם עבור אנדרואיד ו-iOS.

==עלילה==
בקומיקס שיצא ב-2013 בשם זה, ביקום מקביל ב-2008 הג'וקר ממלכד את לויס ליין בפצצת אטום וסופרמן בטעות מפעיל אותה ומשמיד את מטרופוליס. ברגע נדיר, אף על פי שתמיד התנגד להרג, סופרמן רוצח את הג'וקר במו ידיו כנקמה.

בסיפור המשחק, באמצע קרב בין גיבורי-העל לנבלי-העל של יקום DC של היקום המרכזי חמישה גיבורים (באטמן, גרין לנטרן, אקווה-מן, החץ הירוק ווונדר וומן) ונבל אחד (הג'וקר) נשאבים ליקום המקביל 5 שנים אחרי הפיצוץ וסופרמן האלמן שולט בעולם ביד קשה ורצחנית, עדיין מתאבל על לויס ליין. היחידים שמתנגדים לו הם באטמן (ה"מקומי") ולקס לות'ר, שביקום הזה אינו נבל, כשהם נעזרים בהארלי קווין ובדת'סטרוק. הג'וקר ה"מקומי" המת הפך לקדוש מעונה בגות'אם סיטי, והג'וקר של המציאות האמיתית מנסה למלא את מקומו. ה"סטורי" של המשחק כולל קרבות נגד כפילים מרושעים (כולל הפקח הירוק נגד פקח צהוב מושחת, דמות שלקוחה מקומיקס DC בו קיים יקום ביזארו). ארס פחות מרושע במציאות החלופית.

המשחק השני מתרכז ביקום החלופי עם קפיצות בין 2013 ו-2017, שנה בה ברייניאק פולש לכדור הארץ וסופרגירל וסופרמן המרושע מצטרפים ללחימה בו.

במשחקי הסמארטפון ישנם קלפי לוחמים, חלקם מבוססים על המשחקים וחלקם על גרסאות קומיקס/קולנועיות/טלוויזיוניות של הלוחמים, ואף על יקומים מקבילים ("Earth 2", "Red Son" ועוד). גם ריידן וסקורפיון ממשחקי "Mortal Kombat" "מתארחים" בגרסאות שונות שלהם. ל-Earth-prime (המציאות שלנו) יש 46 קלפים ול-Earth-injustice יש 24 קלפים.

דמויות נוספות: קאטוומן, נייטווינג, ביין, סולומון גרנדי, סינסטרו, הוקגירל, רייבן, סייבורג, צבי הנינג'ה, הלבוי. במשחק השני: גורילה גרוד, הקנרית השחורה, פויזן אייבי, הדחליל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:DC קומיקס
קטגוריה:משחקי קרוס-אובר
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2013
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2017
קטגוריה:משחקי לחימה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 4
קטגוריה:משחקי Wii U
קטגוריה:משחקי Xbox 360
זאב שטיל

זאב שטיל, היה אתלט פולני-ישראלי. אלוף המכביה השנייה (1935), אלוף ישראל ושיאן ישראל במשך שנים רבות (כ-17 שנים), בזריקת דיסקוס.

== ביוגרפיה ==
שטיל נולד וגדל בפולין.

במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכה שטיל במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40 מטר, אחרי הרי שניידר (48.30 מטר) ודוד אילדמן (41.36 מטר), שניהם מארצות הברית.

במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה שטיל במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.11 מטר, לפני בלא וייס
מצ'כוסלובקיה (36.91 מטר) וטוביה מיורצ'יק מפולין (35.49 מטר)

באליפות האתלטיקה הראשונה של ארץ ישראל שנערכה באצטדיון ימק"א ירושלים בסוף נובמבר 1935 זכה שטיל בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.65 מטר, לפני אריה אטרמן ממכבי תל אביב (32.21 מטר) ולב גוריון מבר כוכבא ירושלים (32.17 מטר) ומדליית כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.36 מטר, אחרי אריה אטרמן (11.77 מטר) ולפני דב רבינוביץ' ממכבי תל אביב (10.56 מטר).

באליפות האתלטיקה של ארץ ישראל שנערכה ברחובות ב-3 באפריל 1937 קבע שטיל שיא ישראלי חדש של 40.56 מטר. שיא זה החזיק מעמד כ-15 שנים ונשבר בשנת 1952 על ידי אורי גלין.

ב"אולימפיאדת המזרח הקרוב" בהשתתפות, טורקיה, יוון, מצרים, נבחרת הצבא הבריטי במצרים וארץ ישראל שנערכה בקהיר, במאי 1940 זכה שטיל במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.10 מטר.

== שיאים אישיים ==
* זריקת דיסקוס: 40.56 מטר (1937)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופי המכביה: אתלטים
קטגוריה:אלופי ישראל בזריקת דיסקוס
קטגוריה:אתלטים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אתלטים יהודים
קטגוריה:אתלטים פולנים
קטגוריה:שיאני ישראל באתלטיקה
קטגוריה:נפטרים ב-1968
פטריק אברקרומבי

סר לסלי פטריק אברקרומבי (באנגלית: Sir Leslie Patrick Abercrombie; 6 ביוני 1879 – 23 במרץ 1957) היה אדריכל ומתכנן ערים אנגלי נודע ורב-השפעה שנודע בעולם בעיקר בשל התוכניות לשיקום לונדון לאחר הבליץ בזמן מלחמת העולם השנייה. אחיו של המשורר והדרמטורג האנגלי לסלס אברקרומבי.

==ביוגרפיה==
===קריירה===
פטריק אברקרומבי הוכשר להיות אדריכל לפני שהתמנה כפרופסור לתכנון עירוני באוניברסיטת ליברפול בשנת 1915. בשנת 1935 התמנה גם לפרופסור לתכנון עירוני בקולג' האוניברסיטאי של לונדון. אברקרומבי זכה בפרס על הצעות התכנון שהציע בעבור מרכז העיר דבלין, ובהדרגה ביסס את הדומיננטיות שלו כאדריכל בעל חשיבות בינלאומית, דבר שבא לידי ביטוי בתכנון מחדש של הערים: פלימות', הול, באת', אדינבורו ובורנמות', ועוד רבות.

אברקרומבי היה מעורב בהקמתה של המועצה לשימור אנגליה הכפרית (CPRE). לאחר הקמתה, בדצמבר 1926, הוא שימש בתפקיד מזכיר המועצה.

הוא נודע ביותר בשל התוכניות לשיקום ותכנון מחדש של לונדון לאחר מלחמת העולם השנייה. הוא יצר את תוכנית המחוז של לונדון (1943) ואת תוכנית לונדון רבתי (1944), אשר בדרך כלל מכונות ״תוכניות אברקרומבי״.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.npg.org.uk/collections/search/person.php?LinkID=mp50040 תמונת של פטריק אברקרומבי] באתר הספרייה הלאומית הבריטית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-19
קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-20
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1879
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1957
אורה פטישי

אורה פטישי (נולדה ב-18 בינואר 1945) היא סופרת ישראלית שכותבת רומנים, ספרים לילדים ולנוער וספרי שירה.

==ביוגרפיה==
אורה פטישי נולדה בתימן בשנת 1945 ויחד עם משפחתה הגיעה לישראל בשנת 1949 במבצע "מרבד הקסמים". המשפחה התגוררה במגדיאל. אורה למדה בבית ספר ממלכתי דתי במקום. היא למדה בתיכון "מורשת" בכפר סבא. בגיל 18, התחילה ללמד בבתי ספר יסודיים בעפולה, גבעת המורה והוד השרון. ב-1973 עברה לבאר שבע. למדה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב לתואר ראשון בלשון ובחינוך, ותואר שני בספרות והמשיכה ללמד בבתי ספר תיכוניים.

פטישי החלה לכתוב בגיל 17 שירים ובשנות ה-70 וה-80 כתבה מעשיות וסיפורים שהתפרסמו במדורי ילדים ונוער בעיתונים שונים ובמשמר לילדים. היא כתבה את סיפרה הראשון ,"שחר מספר" בגיל 28 במקביל לעבודתה בתיכון ולאחר מכן, כתבה את "מגעים" בסיום התואר הראשון באוניברסיטה. ב-2003 כתבה את הספר "מלכת הכיתה" שהיה לרב-מכר.

פטישי ייסדה הוצאת ספרים משלה, טנא אור, בה הוציאה מספר ספרים שכתבה. כיום אורה כותבת ספרי שירים.

== ספרים ==
* שחר מספר – קובץ סיפורים לילדים (יעד, 1977)
* מגעים – רומן אלגורי על אהבת ארץ ישראל (טללים, 1988)
* מלכת הכיתה – סיפור לבני הנעורים (ספר לכל, 2003)
* סערות באביב – רומן התבגרות (טנא אור, 2004)
* ציפור החול – רומן (טנא אור, 2005)
* אביב עלומיה (טנא אור, 2007) (ספר המשך ל"מלכת הכיתה")
* בת הקודש – רומן (טנא אור, 2009)
* גבי מהשכונה – סיפור לבני הנעורים (טנא אור, 2010)
* שירים ברוח: שירים (גוונים, 2012)
* ליופי בצלילי הקיום: שירים (גאיה, 2014)
* מפה לשם משם לפה – שירים (מנדלי ספרים אלקטרוניים, 2016)
*ידידות במבחן – סיפור לבני הנעורים (קורל, 2017)
*מראה אמת – סיפור לבני הנעורים (קורל, 2020)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://bbooks.co.il/product-category/סופרים/אורה-פטישי/ כל ספריה של אורה פטישי], לרכישה בפורמט מודפס ודיגיטלי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:ישראליות ילידות תימן
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:מגדיאל: אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
גליה להב

גליה להב היא מעצבת אופנה ישראלית, בעלי בית האופנה לתפירה עילית הקרוי על שמה.

==ביוגרפיה==
להב נולדה בפינסק שבבלארוס ב-1948. ב-1957 עלתה עם הוריה, אחותה התאומה ואחיה הבכור לישראל.

למדה בסמינר למורות למלאכת יד ואמנות בגבעתיים ועבדה כמורה לאמנות בבית ספר יסודי באשדוד. ב-1985 פתחה סטודיו לעיצוב אופנה באשדוד והתמחתה בעיצוב שמלות כלה עם קישוטי תחרה ייחודיים. בהמשך עברה לפעול בסטודיו רחב בצפון רחוב דיזנגוף בתל אביב-יפו וב-2015 עברה למבנה בן ארבע קומות ברחוב הרצל בעיר.

בית האופנה זכה להצלחה בינלאומית ולו חנויות בתל אביב, לוס אנג'לס, המבורג וכ-70 נקודות מכירה ברחבי העולם. ב-2016 התקבל לפדרציה של החייטות העילית הצרפתית (הוט קוטור) והיה בכך לבית האופנה הישראלי הראשון שהגיע להישג זה.

להב נשואה לנתן להב, מנכ"ל חברת יהודה רשתות, הם הורים לשני בנים ובת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מותגי אופנה עילית
קטגוריה:מעצבות אופנה ישראליות
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראליות ילידות בלארוס
קטגוריה:ישראלים ילידי בלארוס
Who Owns My Heart

Who Owns My Heart (בעברית: מי הבעלים של הלב שלי) הוא שיר של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס. השיר יצא לאור ב-22 באוקטובר 2010 כסינגל השני מתוך האלבום השלישי של סיירוס, Can't Be Tamed.

באופן כללי, השיר מדבר על מפגש אהבה פוטנציאלי במועדון בלילה. סיירוס תיארה את סצנת המועדון שלדעתה הייתה מורכבת בעיקר מהמוזיקה ומהתאורה העזה וחשבה שזה עלול לגרום לרגשות מזויפים עם האדם שרוקדים איתו. היא אומרת "האם אתם אוהבים את הבן שאתם רוקדים איתו או שזה רק בגלל האווירה?".<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי רוברט הלס. הווידאו קליפ יצא ב-20 באוקטובר. הקליפ מתחיל בזה שהיא מתעוררת על מזרן בחדר השינה ואז היא יושבת על קצה האמבטיה ושרה ומתכוננת למסיבה הקרובה ולאחר מכן היא מופיעה במושב אחורי של לימוזינה וברגע שהיא מגיעה למסיבה באחוזה היא רוקדת על שולחן עץ גדול. בהמשך הקליפ היא רוקדת עם הרבה אנשים ברחבת הריקודים ואז הקליפ מסתיים בזה שהיא מתעוררת שוב בחדר השינה שלה. נכון לינואר 2022 לשיר יש למעלה מ-172 מיליון צפיות.

==מיקומי שיא==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תואר
!עותקים
!מקור
|-
! (RIAA)
|זהב
|500,000
|<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי מיילי סיירוס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי טים ג'יימס
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מיילי סיירוס
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אנטונינה ארמאטו
קטגוריה:שירי אלקטרופופ
קטגוריה:שירי זהב בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הוליווד רקורדס
טרפז (סרט)

טרפז (באנגלית: Trapeze) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1956 בבימויו של קרול ריד עם ברט לנקסטר, טוני קרטיס וג'ינה לולובריג'ידה בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן The Killing Frost מאת הסופר הבריטי מקס קאטו משנת 1950.

זאת הייתה ההופעה הראשונה של לולובריג'ידה בסרטים אמריקאיים. לנקסטר ביצע את רוב הפעלולים על הטרפז בעצמו לאור ניסיונו הרבה כאקרובט לפני שהחל בקריירת משחק. גם קרטיס ולולובריג'ידה עברו אימוני בטרפז מעופף ואת החלקים הפשוטים ביצעו בעצמם.

הסרט צולם בפריז ובקרקס החורף (Cirque d'hiver) בעיר. בסרט יש קטעים נרחבים של פעלולים על הטרפז המעופף וכן הופעות אקרובטיות, פילים, סוסים ואריות

ברט לנקסטר זכה על משחקו בסרט זה, בפרס דב הכסף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-1956.

==תקציר העלילה==
מייק ריבל (ברט לנקסטר) הוא לוליין מעופף ותיק ומנוסה בקרקס בוליונה בפריז. הוא הלוליין השישי בעולם שהצליח לבצע סלטה משולשת בטרפז מעופף. באחד הביצועים נפל ונחבל ברגלו ומאז הוא צולע ונזקק למקל הליכה והוא מדוכא וממורמר.

טינו אורסיני (טוני קרטיס), בנו של חבר לשעבר של מייק מגיע מניו יורק לקרקס שבפריז, מדגים לפני מייק את יכולותיו על הטרפז ומבקש שייאמן אותו לבצע סלטה משולשת ובעת המופע ישמש כתופס (catcher) שלו. מייק מסרב ומתחמק ממנו אבל נערת הסוסים רוזה (קייטי חוראדו), אהובתו לשעבר של מייק, שעדיין מאוהבת בו בסתר ליבה, משכנעת אותו לקבל את טינו והם מתחילים באימונים.

מייקל מתחיל לאמן את טינו אבל כאן נכנסת לעלילה לולה (ג'ינה לולובריג'ידה) הקופצת מעל טרמפולינה. היא שואפת להתקדם בתפקיד בקרקס ומתחילה לפלרטט עם מייק וטינו. היא משכנעת את בעל הקרקס להופיע כמשתתפת שלישית במופע של טוני ומייק. מייק מסרב אך טינו שמתאהב בלולה מתנה את המשך המופע שלהם בהשתתפותה. בעלה של רוזה, שמקנא במייק, מכיוון שהוא מבין שלרוזה יש עדיין רגשות כלפיו, משחרר את הנמר של הקרקס על מייק ובמהלך המאבק עם הנמר נפגעת ידו של מייק והוא אינו יכול לשמש יותר תופס ומביאים לו מחליף. בינתיים למרות המתח ביניהם, מתפתח סיפור אהבה בין לולה לבין מייק. בעל הקרקס שמבין שכל השלישייה עומדת לנטוש אותו לטובת קרקס מצליח יותר מגלה כנקמה לטינו על הרומן בין מייק ללולה. טינו מתחקה אחר לולה ורואה אותה הולכת למלון ונפגשת שם עם מייק, הוא משכנע אותה לחזור אליו, תוך שהוא חוזר באוזניה על דברים שמייק אמר עליה בעבר.
לאחר כל המריבות בין טינו למייקל מגיע הקטע הדרמטי. טינו מחליט להופיע ומייקל מקדים את מחליפו ועולה מיד לעמדת הטרפז. ההופעה מתחילה למרות כעסו של מנהל הקרקס המורה להסיר את רשת הביטחון. בתזמון מושלם מצליח טינו לבצע את הסלטה המשולשת לקול תשואות הקהל. הסרט מסתיים כאשר טינו הופך לכוכב באופן מיידי ומרואיין על ידי העיתונאים הנמצאים בקהל, בינתיים עוזבים מייק ולולה את הקרקס כל אחד ונפגשים ברחוב, שם הם מתחבקים וממשיכים ללכת.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=5xHzGEQjVzg קדימון לסרט טרפז], באתר יוטיוב
* [http://www.tcm.com/tcmdb/title/25707/Trapeze/ טרפז (1956)], באתר TCM

קטגוריה:סרטי 1956
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי קרקס
קטגוריה:סרטי ברט לנקסטר
קטגוריה:סרטי טוני קרטיס
קטגוריה:סרטים שהולחנו על ידי מלקולם ארנולד
בדידותי הנהדרת (מישהו אוהב אותי)

בדידותי הנהדרת (מישהו אוהב אותי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית דיקלה, מתוך אלבומה החמישי, סיפור אופטימי. השיר יצא לאור ב-31 באוקטובר 2016, כסינגל השלישי מתוך האלבום.

עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השני במצעד של רשת ג', אך נחסם מלהגיע לצמרת על ידי "למה לי", של שרית חדד.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי דיקלה, הולחן על ידי דיקלה ואוריאל וינברג והופק על ידי רוני בראון, גיל פלדמן, יפתח שחף ודיקלה. השיר הוא בלדת פופ, המדברת על בדידותה של דיקלה, ועל הכמיהה שלה להשגת אהבה.

עם השיר הופיעה ספיר סבן במסגרת תוכנית הטלוויזיה דה וויס ישראל.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ צולם בבית המידות שבתל אביב. הקליפ מתחיל כאשר ניתן לראות את דיקלה יושבת מול שידת איפור, כשהיא לבושה בשמלה אדומה, ומוצרי איפור ניצבים לפניה. בסמוך לכך, היא מביטה אל המראה הנמצאת מולה, וחולמת על עצמה כשהיא לבושה בשמלת כלה.

לאחר מכן, ניתן לראותה עומדת על במה באמצע חדר חשוך, המוקף נרות המאירים אותו. בסוף הקליפ, מתגלה כי את כל זה חלמה דיקלה מול אותה המראה שבה הביטה בהתחלה.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2016
קטגוריה:סינגלים מ-2016
קטגוריה:שירי דיקלה
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דיקלה
קטגוריה:שירים על בדידות
קטגוריה:שירים על דכדוך
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון
דקוטה מאייר

דקוטה לואיס מאייר (באנגלית: Dakota Louis Meyer; 26 ביוני 1988) הוא נחת אמריקאי שעוטר במדליית הכבוד על גבורתו במלחמת אפגניסטן.

== ביוגרפיה ==
מאייר נולד וגדל בעיירה קולומביה, קנטקי. לאחר סיום לימודיו בתיכון התגייס בשנת 2006 ל חיל הנחתים של ארצות הברית. הוא עבר הכשרה כלוחם חי"ר ובהמשך הכשרה כצלף. בשנת 2007 הוצב בגדוד ה-3 שברגימנט הנחתים ה-3 ולחם בעיראק. בהמשך הוצב באפגניסטן. 

ב-8 בספטמבר 2009 היה מאייר חלק מכוח יועצים אמריקנים שסופח לכוחות ביטחון אפגנים אשר פעל בעמק גנג'גאל הסמוך לגבול פקיסטן. הכוח המשולב נפל למארב ונאלץ ללחום בתנאי נחיתות קשים כנגד כמאה פעילי טליבאן, כאשר חלק ניכר מאנשי הכוח נפצעו. לאחר הקרב הוחלט בשנת 2011 להעניק למאייר, בשל הגבורה שהפגין בשדה הקרב, את מדליית הכבוד. 

הטקס התקיים ב-15 בספטמבר 2011, והעיטור ניתן מידי נשיא ארצות הברית דאז, ברק אובמה. מאייר ביקש שבאותה שעה יתקיימו בו-זמנית תפילות הנצחה במקומות נוספים כדי לכבד את זכרם של עמיתיו שמתו או נפצעו אנושות במהלך המארב וניסיונות החילוץ שלו.

== ביקורת על הענקת העיטור ==
בשנת 2011 פרסם תאגיד העיתונות מקלאצ'י תחקיר על הקרב והנסיבות שהביאו להענקת העיטור<ref></ref>. מההצהרות בשבועה של מאייר ואחרים שהשתתפו בקרב עולה שרוב מעשי הגבורה שמתוארים בסיפור המעשה כלל לא אירעו. התחקיר מוסיף וקובע כי המדליה של מאייר אושרה בעקבות לחץ שהופעל על הפנטגון להעניק יותר מדליות כבוד בגלל המעט יחסית שהוענקו במלחמות באפגניסטן ובעיראק. יחד עם זאת, המאמר הדגיש כי מאייר "לכל הדעות ראוי לעיטור". בתגובה לממצאים של מקלאצ'י, טען הצבא שהוא עומד מאחורי המלצות הליך הבדיקה הפורמלי שמצאו את מאייר ראוי לעיטור. 

== חיים אישיים ==
מאייר פרש מן השירות בשנת 2010. לאחר שחרורו ניסה להתאבד ואובחן כסובל מתסמונת פוסט טראומה. כשנשאל על חייו אחרי המלחמה הוא אמר: 

"מה שיש לרוב הבחורים זה אשמה, תסכול... חבר'ה שאיבדת, אחים ואחיות נפלו שם לידך, אבל אתה חזרת הביתה... אמרתי לעצמי, אם אתה באמת רוצה ללכת בדרך הזאת, קח את האקדח, תכניס בו כדור ותעשה את זה, אם זה כל כך גרוע. אם זה לא... לעולם אל תסתכל אחורה. תעשה את מה שצריך לעשות כדי להשאיר שריטה".

מאייר היה נשוי לבריסטול פיילין, בתה של שרה פיילין. הם התגרשו לאחר שהיו נשואים במשך כשנתיים<ref></ref>.

החל משנת 2015, מאייר יושב במועצה המייעצת של VETPAW, ארגון של יוצאי צבא ארצות הברית המוקדש להגנה על חיות הבר באפריקה.<ref></ref> הוא פעיל גם בארגון Hiring Our Heroes, שפועל לחבר בין פורשי צבא לעסקים על מנת ליצור הזדמנויות תעסקתיות לפורשים. 

== ראו גם ==

* איירה הייז

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצינים וחוגרים בחיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי לב הארגמן
קטגוריה:אישים שניסו לשים קץ לחייהם וכשלו
קטגוריה:מעוטרי מדליית הכבוד
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1988
קדג'רדי

קדג'רדי (בתעתיק לאנגלית: Qedjerdi) היה ראש קבוצה כנענית שנקראה "איסר" שחיה בגליל המערבי בימיו של רעמסס השני במהלך המאה ה-13 לפנה"ס. הוא מוזכר בפפירוס אנאסטאזי א שבו המחבר לועג לו על שנאלץ לטפס על עץ בושם מפני צבוע.

במחקר הארכאולוגי-היסטורי הוצע לזהות את הקבוצה שלו עם שבט אשר בשלב הפרוטו-ישראלי, דהיינו בשלב ההתגבשות לשבטי ישראל. רעמסס השני גם חתם על או יזם חוזה הסגרת מורדים מכנען עם קדג'רדי במידה ויעברו בטריטוריה שלו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:כנען: אישים היסטוריים
קטגוריה:המאה ה-13 לפנה"ס
הוא כותב לי מאמי

"הוא כותב לי מאמי" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דיקלה, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, סיפור אופטימי (2016). הוא יצא לאור ב-29 במאי 2016, כסינגל המוביל מתוך האלבום, בהוצאת חברת התקליטים הליקון. את השיר כתבה, הלחינה והפיקה דיקלה ביחד עם יפתח שחף, רוני בראון וגיל פלדמן.

עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד של מדיה פורסט, השמיני במצעד ה-TV של מדיה פורסט, והראשון במצעד של רשת ג'.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי דיקלה, הולחן על ידי דיקלה, יפתח שחף ורוני בראון והופק על ידי יפתח שחף, רוני בראון, דיקלה וגיל פלדמן. בדומה לשיר "בדידותי הנהדרת (מישהו אוהב אותי)", גם השיר הזה הוא מעין בלדת פופ, המתארת סיפור אהבה.

עם השיר הופיעה דיקלה במופע השקת האלבום סיפור אופטימי, אשר התקיים ב-2 בדצמבר 2016.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ מתחיל בצילום שער של בית, ובהמשך ניתן לראות את דיקלה מתחילה לשיר כשהיא מביטה מהחלון ושוכבת על המיטה. היא מתייפחת מצד לצד, בעוד שאפשר לראות את מושא אהבתה יושב על יד החלון. לאחר מכן, היא יושבת לבדה בפינת איפור. רגעים ספורים אחרי זה, מושא אהבתה שב ומנסה להחזיר אותה בחזרה אליו; ככל הנראה לאחר ויכוח. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות את דיקלה יושבת, שוכבת על מיטתה ומתאפרת. במהלכו נוצר מתח מסוים, כשדיקלה מאיימת לעזוב את הבית, עד שזה קורה באחד הקטעים – אולם היא חוזרת. לבסוף, ברגע השיא של הקליפ, ניתן לראותה ביחד עם מושא אהבתה, כשהם יושבים סביב שולחן ועליו פמוט עם מספר נרות; היא קמה במפתיע בכעס מהכיסא לעבר המראה.

בהמשך, היא יושבת לשוחח עימו אך מטיחה את כיסא ובורחת מהבית. בסצנות האחרונות של הקליפ, ניתן לראות את דיקלה כשהיא מחזיקה את נעלי העקב השחורות שלה, בעוד היא לובשת שמלה שחורה עם גלימה מבד שחור עשוי תחרה, כשהיא רצה אל הלא נודע. הקליפ צבר למעלה מ-6 מיליון צפיות והוא אחד מהנצפים ביותר של הזמרת.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2016
קטגוריה:סינגלים מ-2016
קטגוריה:שירי דיקלה
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דיקלה
קטגוריה:שירים על כאב לב
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד העברי של מדיה פורסט
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון
הנרי מיוסי

הנרי אנדרוס מיוסי (באנגלית: Henry Andrews Mucci 4 במרץ 1909 - 20 באפריל 1997) היה קולונל אמריקאי, שהתפרסם בתפקידו כמפקד גדוד הסיירים השישי במהלך הפשיטה על מחנה השבויים בקבנטואן.

==חייו==
מיוסי נולד וגדל בעיירה ברידג'פורט, קונטיקט, להורים שהיגרו מסיציליה. הוא החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית וסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1936, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. בראשית 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, הוטל על מיוסי להסב את גדוד תותחני השדה ה-98 לכדי גדוד הסיירים השישי, גדוד קומנדו התואם ביכולותיו לגדודי הריינג'רס האמריקנים והקומנדו הבריטי בחזית אירופה. מיוסי הדיח חיילים רבים, ועיצב את הנותרים לגדוד עילית, המתמחה בפעולות סיור, לוחמת ג'ונגל, פשיטה ולוחמה אמפיבית. מיוסי פיקד על גדוד הסיירים השישי במערכה בפיליפינים, אולם בראשיתה לא נמצאה לגדודו תעסוקה מבצעית ניכרת.

בהמשך המערכה, ב-30 בינואר 1945, פיקד מיוסי על כוח מן הגדוד בפשיטה לחילוצם של למעלה מ-500 שבויים מחיילי בעלות הברית, שהוחזקו בשבי היפני לאחר נפילת הפיליפינים ב-1942. כוח הסיירים בפיקוד מיוסי חדר לשטח שהוחזק בידי היפנים מבלי שהתגלה, תקף את המחנה, הרג את חיל המצב היפני, וחילץ את 512 שבויים במסע רגלי לעבר שטח כוחות בעלות הברית. אבדות הסיירים היו שני הרוגים, הרופא וסייר שנהרג מירי דו צדדי, ו-23 פצועים לכוחות הגרילה הפליפינים שסייעו בבידוד הגזרה ובמניעת הגעת כוחות תגבור יפניים. במהלך הפשיטה נהרגו מעל חמש מאות חיילים יפנים. בשל הצלחת הפשיטה העניק הגנרל דאגלס מקארתור, מפקד כוחות צבא ארצות הברית באוקיינוס השקט, למיוסי את עיטור צלב השירות המצוין. באוקטובר 1944 הציל חייל מטביעה ועוטר על כך במדליית החייל. לאחר המלחמה השתחרר מן הצבא ופנה לעסקים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:מעוטרי צלב השירות המצוין
קטגוריה:הריינג'רס
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:מעוטרי לב הארגמן
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי מדליית החייל
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
סטיבן קווסט

סטיבן ל. קווסט (באנגלית: Steven L. Kwast) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית.

==ביוגרפיה==
קווסט סיים ב-1986 תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מאקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1988 סיים תואר במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד. 

עבר קורס טיס בבסיס ויליאמס שבאריזונה והוכשר כטייס מטוסי F-15E סטרייק איגל בבסיס חיל האוויר לוק באריזונה. שירת בטייסת הקרב 336 בקרוליינה הצפונית. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר שירת בשנים 1997–1999 כעוזרו הצבאי של סגן נשיא ארצות הברית. לאחר מכן הוצב בטייסת הקרב 492 בבסיס חיל האוויר המלכותי לייקהית' שבאנגליה ושימש עוזר קצין מבצעים, קצין אג"ם ומפקד הטייסת. בספטמבר 2003 מונה למפקד להק המבצעים של כנף האימונים 47. בפברואר 2005 עבר לשרת במחלקת קצינים בכירים באגף כוח אדם של חיל האוויר. 

בספטמבר 2006 מונה למפקד כנף הקרב הרביעית בבסיס סימור ג'ונסון שבקרוליינה הצפונית. בספטמבר 2008 מונה לסגן ראש מחלקת דרישות בפיקוד הקרב של חיל האוויר. באפריל 2009 מונה למפקד כוח המשלוח האווירי 455 בבסיס באגראם שבאפגניסטן. במהלך תפקידו קודם לדרגת בריגדיר גנרל ביוני 2010 מונה לראש המחלקה לענייני אירופה, נאט"ו ורוסיה באגף התכנון והמדיניות של המטות המשולבים. במרץ 2012 מונה לראש מחלקת דרישות בפיקוד הקרב וקודם לדרגת מייג'ור גנרל. בינואר 2013 מונה לראש צוות הערכה ובניית התוכנית הרב-שנתית של חיל האוויר. 

בנובמבר 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה לנשיא אוניברסיטת חיל האוויר של ארצות הברית. במהלך תפקידו הקים מכללה ללוחמה קיברנטית. 

בנובמבר 2017 מונה למפקד פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר. הוא שירת בתפקיד עד יולי 2019. 

במהלך שירותו צבר למעלה מ-3,300 שעות טיסה, כולל למעלה מ-650 שעות טיסה מבצעיות. הוא עוטר בצלב התעופה המצוינת ו-11 פעמים במדליית האוויר. הטיס מטוסי T-6 טקסאן II, T-37 טוויט, T-38 טאלון ו-F-15E סטרייק איגל. 

קווסט בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד, בוגר המכללה לפיקוד ומטה ומכללת המלחמה של חיל האוויר. בוגר תוכנית לימודי ביטחון לאומי באוניברסיטת בוסטון, תוכנית בכירים ב-MIT ובאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.af.mil/About-Us/Biographies/Display/Article/108470/major-general-steven-l-kwast/ ביוגרפיה] באתר חיל האוויר של ארצות הברית

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים בחיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:מעוטרי מדליית האוויר
קטגוריה:טייסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטת חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של חיל האוויר
קטגוריה:מפקדי פיקוד החינוך והאימונים של חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
אילון שליו

אילון שליו (נולד ב-1951) הוא איש עסקים ועיתונאי ישראלי, לשעבר העורך הראשי של העיתון ידיעות אחרונות בשנים 1996–1999, והמנהל הכללי הראשון של חברת החדשות ומייסדה.

==ביוגרפיה==
שליו נולד בשנת 1951 ברמת גן ולמד בבית הספר היסודי [https://web.archive.org/web/20170519161618/http://ramat-gan.org/Schools/hashmonaim/Default.aspx חשמונאים] שבעיר. בשנת 1969 הוא התגייס לשירות בגלי צה"ל ואחרי שחרורו מצה"ל ב-1973 נותר לעבוד בתחנה כאזרח עובד צה"ל.

הוא היה כתב לענייני כלכלה, כתב מדיני וכתב בחצי האי סיני בגלי צה"ל, עד שבשנת 1974 מונה למנהל מחלקת החדשות. בתפקיד זה גיבש את מתכונת יומני החדשות של התחנה והיה בין הוגי רעיון של מבזקי החדשות והתוכנית "אוניברסיטה משודרת". ב-1977 יצא לשנת לימודים גבוהים בארצות הברית. ב-1978 שב לתחנה ומונה לסגן מפקד גלי צה"ל עד שעזב את התחנה ב-1982.

ב-1983 מונה לעורך הראשי של רשת המקומונים "רחוב ראשי". רשת מקומונים זו לא האריכה ימים יותר משנה. לאחר סגירת רשת המקומונים, שליו הצטרף לצוות ההקמה של העיתון היומי "חדשות". בשנת 1985 עזב את העיתון "חדשות" והצטרף כעורך לרשת המקומונים של "ידיעות אחרונות". הוא שימש כעוזרו של דב יודקובסקי, העורך הראשי של "ידיעות אחרונות", עד לפרישתו של יודקובסקי בסוף שנת 1989.

בראשית שנת 1987 הקים יחד עם גיסו, יורם אלרואי, את חברת הרפואה הפרטית שח"ל - שירות חולי לב, ארגון המעניק שירות רפואי לחולי מחלות לב. שליו כיהן כדירקטור בחברה, ובחברות נוספות ביניהן סלקום, אביב גלעדי הפקות, טלעד ואגיס.

שליו נמנה בין מייסדי חברת החדשות והערוץ השני, והיה המנכ"ל הראשון של חברת החדשות של ערוץ 2 מאז הקמתה בשנת 1993 ועד 1995. שליו יזם את התוכנית "חמש עם רפי רשף" בהנחיית רפי רשף.

ב-1995 פרש מחברת החדשות של ערוץ 2 וביוני 1996 מונה לעורך הראשי של ידיעות אחרונות. ב-1999 פוטר מתפקידו כעורך הראשי עקב חילוקי דעות עם ארנון מוזס, המוציא לאור והבעלים של העיתון. בשנת 2000 מונה על ידי נשיא השקעות דיסקונט, יורם טורבוביץ' לסגן נשיא האחראי על תחום התוכן בחברה. שליו עזב את תפקידו בחברה כשנה לאחר מכן, בסוף ספטמבר 2001. שליו היה מבין ממקימי חברת לוגיה, זרוע התוכן הסלולרי של סלקום.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.mako.co.il/mako-vod-keshet/people-s3/VOD-98bf47d795b6241006.htm?Partner=searchResults ריאיון עם אילון שליו], אבי וייס ושלום קיטל במסגרת 20 שנה להקמת ערוץ 2, כחלק מהתוכנית אנשים, באתר mako

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי בית הספר חשמונאים (רמת גן)
קטגוריה:עורכי ידיעות אחרונות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:אזרחים עובדי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
צבים כל הדרך למטה

האנקדוטה גורסת כי העולם עומד על שרשרת של צבים ומתחת לכל צב ישנו צב גדול יותר. לכן : "צבים כל הדרך למטה".
"צבים כל הדרך למטה" הוא ביטוי המייצג פרדוקס לא פתיר. מקור הביטוי באנקדוטה המתייחסת למודל של כדור הארץ השטוח. חלק מהאנשים שהאמינו במודל הארץ השטוחה, חשבו שמה שמחזיק את הארץ מליפול, הוא צב העולם עליו הארץ הייתה מונחת (זאת לפי מיתוס הינדי עתיק). צב העולם, בתורו נתמך על ידי טור של צבים. אמונה זו מזמנת את השאלה הבלתי נמנעת - על מה עומד הצב האחרון בטור? על כך ניתנה התשובה הפרדוקסלית "יש צבים כל הדרך למטה". אי לכך נטבע הביטוי בסלנג פופולרי כסמל לאבסורד. בפילוסופיה, הביטוי מבטא נסיגה אינסופית בקוסמולוגיה המוצגת על ידי פרדוקס "הזז ללא הזזה" (הזה שזז בלי שיזיזו אותו).

ביטוי זה ממחיש את תפיסת האבנאסטה בפילוסופיה ההודית, ומתייחס לפגם הנסיגה האינסופי בכל ויכוח פילוסופי. בניגוד למרבית האמונה המערבית, זו לא אמונה מאוד פופולרית. למעשה זה עיקרון מקובל בפילוסופיה ההודית, המשמש בדרך כלל כדי לדחות טענות התומכות בקיום "אלוהים בורא עולם" או קיום "הזז ללא הזזה".

הביטוי נפוץ, לפחות מאז תחילת המאה ה-20.
מטאפורה דומה המתארת את הנסיגה האינסופית ומעגלי הסיבה ותוצאה לאותה הבעיה היא "פרדוקס הביצה והתרנגולת". 

== ראו גם==
* מודל הארץ ככדור

קטגוריה:צבים בתרבות
קטגוריה:פרדוקסים פיזיקליים
קטגוריה:הארץ השטוחה
עונת 1960/1961 בפוטבול ליג

עונת 1960/1961 הייתה העונה ה-62 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-20 באוגוסט 1960 והסתיימה ב-21 באפריל 1961. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. 

הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. אסטון וילה וקארדיף סיטי היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. 

עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.

טוטנהאם הוטספר זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות המועדון. היא זכתה גם בגביע האנגלי. פעם הקודמת זה התרחש בעונת 1896/1897 כאשר אסטון וילה זכתה בתוארים. 

בסוף העונה לליגת משנה ירדו ניוקאסל יונייטד ופרסטון נורת' אנד. במקומן לליגה הבכירה עלו איפסוויץ' טאון (בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון) ושפילד יונייטד.

==כדורגלנים מצטיינים==
ג'ימי גריבס מצ'לסי כבש 41 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השנייה בקריירה.

דני בלנשפלאואר מטוטנהאם הוטספר זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. זאת בפעם השנייה בקריירה.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" style="text-align:center"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=20|שערי זכות
!width=20|שערי חובה
!width=20|יחס שערים
!width=20|הפרש שערים
!width=20|נקודות
|הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
|1|| טוטנהאם הוטספר||42||31||4||7||115||55||2.091||60||66 ||זכייה בליגה ובגביע האנגליהעפלה לגביע האלופות 
|-
|2|| שפילד וונסדי||42||23||12||7||78||47||1.660||31||58
|-
|3|| וולברהמפטון וונדררס||42||25||7||10||103||75||1.373||28||57
|-
|4|| ברנלי||42||22||7||13||102||77||1.325||25||51
|-
|5|| אברטון||42||22||6||14||87||69||1.261||18||50
|- bgcolor=#99BADD 
|6|| לסטר סיטי||42||18||9||15||87||70||1.243||7||45||העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע כסגנית מחזית גביע
|-
|7|| מנצ'סטר יונייטד||42||18||9||15||88||76||1.158||12||45
|-
|8|| בלקברן רוברס||42||15||13||14||77||76||1.013||1||43
|- 
|9|| אסטון וילה||42||17||9||16||78||77||1.013||1||43 
|-
|10|| וסט ברומיץ' אלביון||42||18||5||19||67||71||0.944||4-||41
|-
|11|| ארסנל||42||15||11||16||77||85||0.906||8-||41
|-
|12|| צ'לסי||42||15||7||20||98||100||0.980||2-||37
|-
|13|| מנצ'סטר סיטי||42||13||11||18||79||90||0.878||11-||37
|-
|14|| נוטינגהאם פורסט||42||14||9||19||62||78||0.795||16-||37
|-
|15|| קארדיף סיטי||42||13||11||18||60||85||0.706||25-||37
|-
|16|| וסטהאם יונייטד||42||13||10||19||77||88||0.875||11-||36
|-
|17|| פולהאם||42||14||8||20||72||95||0.758||23-|| 36
|-
|18|| בולטון וונדררס||42||12||11||19||58||73||0.795||15-||35
|- bgcolor=#FFF5C4
|19|| בירמינגהאם סיטי||42||14||6||22||62||84||0.738||22-||34||השתתפות בגביע ערי הירידים
|-
|20|| בלקפול||42||12||9||21||68||73||0.932||5-||33
|- bgcolor=#F08080
|21|| ניוקאסל יונייטד||42||11||10||21||86||109||0.789||23-||32||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
|22|| פרסטון נורת' אנד||42||10||10||22||43||71||0.606||28-||30||ירדה ליגה
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rsssf.com/engpaul/FLA/1960-61.html נתונים מפורטים מאתר rsssf]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1961
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1960
קטגוריה:עונות בפוטבול ליג
קטגוריה:1960 בממלכה המאוחדת
קטגוריה:1961 בממלכה המאוחדת
עונת 1961/1962 בפוטבול ליג

עונת 1961/1962 הייתה העונה ה-63 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-19 באוגוסט 1961 והסתיימה ב-30 באפריל 1962. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי. 

הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. איפסוויץ' טאון (בפעם הראשונה בתולדות המועדון המועדון) ושפילד יונייטד היו הקבוצות שעלו מליגת משנה. 

עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.

איפסוויץ' טאון שזו הייתה העונה הראשונה שלה בליגה הבכירה זכתה באליפות.

בסוף העונה לליגת משנה ירדו קארדיף סיטי וצ'לסי. במקומן לליגה הבכירה עלו ליברפול ולייטון אוריינט (בפעם הראשונה בתולדות המועדון).

==כדורגלנים מצטיינים==
ריי קרופורד מאיפסוויץ' טאון ודרק קוואן מוסט ברומיץ' אלביון כבשו 33 שערים וזכו בתואר מלך השערים. 

ג'ימי אדמסון מברנלי זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" style="text-align:center"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=20|שערי זכות
!width=20|שערי חובה
!width=20|יחס שערים
!width=20|הפרש שערים
!width=20|נקודות
|הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
|1|| איפסוויץ' טאון||42||24||8||10||93||67||1.388||26||56||זכייה בליגה העפלה לגביע האלופות 
|-
|2|| ברנלי||42||21||11||10||101||67||1.507||34||53
|- bgcolor=#99BADD 
|3|| טוטנהאם הוטספר||42||21||10||11||88||69||1.275||19||52||העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע 
|-
|4|| אברטון||42||20||11||11||88||54||1.630||34||51
|-
|5|| שפילד יונייטד||42||19||9||14||61||69||0.884||8-||47
|- bgcolor=#FFF5C4
|6|| שפילד וונסדי||42||20||6||16||72||58||1.241||14||46||השתתפות בגביע ערי הירידים
|-
|7|| אסטון וילה||42||18||8||16||65||56||1.161||9||44
|-
|8|| וסטהאם יונייטד||42||17||10||15||76||82||0.927||6-||44
|-
|9|| וסט ברומיץ' אלביון||42||15||13||14||83||67||1.239||16||43
|-
|10|| ארסנל||42||16||11||15||71||72||0.986||1-||43
|-
|11|| בולטון וונדררס||42||16||10||16||62||66||0.939||4-||42
|-
|12|| מנצ'סטר סיטי||42||17||7||18||78||81||0.963||3-||41
|-
|13|| בלקפול||42||15||11||16||70||75||0.933||5-||41
|-
|14|| לסטר סיטי||42||17||6||19||72||71||1.014||1||40
|-
|15|| מנצ'סטר יונייטד||42||15||9||18||72||75||0.960||3-||39
|-
|16|| בלקברן רוברס||42||14||11||17||50||58||0.862||8-||39
|- bgcolor=#FFF5C4
|17|| בירמינגהאם סיטי||42||14||10||18||65||81||0.802||16-||38||השתתפות בגביע ערי הירידים
|-
|18|| וולברהמפטון וונדררס||42||13||10||19||73||86||0.849||13-||36
|- bgcolor=#FFF5C4
|19|| נוטינגהאם פורסט||42||13||10||19||63||79||0.797||16- ||36||השתתפות בגביע ערי הירידים
|-
|20|| פולהאם ||42||13||7||22||66||74||0.892||8-||33
|- bgcolor=#F08080
|21|| קארדיף סיטי ||42||9||14||19||50||81||0.617||31-||32||ירדה ליגה
|- bgcolor=#F08080
|22|| צ'לסי||42||9||10||23||63||94||0.670||31-||28||ירדה ליגה
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rsssf.com/engpaul/FLA/1961-62.html נתונים מפורטים מאתר rsssf]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1961
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1962
קטגוריה:עונות בפוטבול ליג
קטגוריה:1961 בממלכה המאוחדת
קטגוריה:1962 בממלכה המאוחדת
שארה

שֶׁאֱרָה, היא דמות מקראית, בתו של אפרים בנו של יוסף. שמה מופיע פעם אחת בתנ"ך, בספר דברי הימים. מסופר עליה כי בנתה שלוש ערים, בית חורון תחתון, בית חורון עליון ואת אוזן שארה.
[[בית סירא, המזוהה עם אזן שארה אשר בנייתה מיוחסת במקרא לשארה בתו של אפרים]]
המחבר המקראי מציין כי שארה היא צאצאית יחידה של אפרים, אשר ניצלה בעקבות כישלון שבט אפרים בניסיונם להיאחז באזור עמק איילון:

בתנ"ך מופיעים סיפורים רבים המייחסים בניית ערים לדמויות מקראיות אך אלו ברובם גברים. אף ייסוד עיר אינו מיוחס במקרא לאף אישה זולת שארה.

יש הסוברים כי בסיפור זה, המופיע בספר דברי הימים, משובצת מסורת שנעלמה ביד עורך ובאה בסתירה לסיפור יציאת מצרים. הסיפור המופיע בדברי הימים מספר על רשימה גנאלוגית של אפרים וסותר אף את הסיפור בבראשית, על פיו נולד אפרים ליוסף במצרים, ולא התגורר בארץ כנען. ואילו על פי המסורת בדברי הימים, חי אפרים בארץ כנען, בניו נהרגים בהתקלות עם תושבי העיר גת ולאחר מותם בונה שארה שלוש ערים. ייתכן כי מגמתו של סיפור זה היא להבליט את הקשר של שבט אפרים לארץ ישראל. יש הסוברים כי שבט אפרים עלה לארץ טרם התנחלות השבטים בארץ, ואחרים טוענים כי הסיפור מיוחס לתקופה שלאחר כיבוש הארץ.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשים בספרי הכתובים
קטגוריה:אישים בספר דברי הימים
קטגוריה:נחלת שבט אפרים
פיאט 522

פיאט 522 (באיטלקית: Fiat 522) היא מכונית סלון, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט אשר יוצרה בין השנים 1931–1934. בנוסף, יוצר הדגם גם בגרסאות טורפדו וקבריולה.

סך הכול יוצרו 5,988 יחידות.

פיאט 522 דגם S
פיאט 522 דגם S

==גרסאות==

* דגם ספורט - 522S Sport
* דגם קצר - 522C 
* דגם ארוך - 522L

==תצורות==

* 2 דלתות סלון 
* 4 דלתות סדאן
* 4 דלתות טורפדו
* 2 דלתות - קבריולה
* 4 דלתות - קבריולה

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="100">
קובץ:Fiat 522 L Torpedo 1931.jpg| פיאט 522 L טורפדו
קובץ:Fiat 522 S Sport-Sedan 1932.jpg| פיאט 522 S Sport-Sedan, 4 דלתות, שנת 1932
קובץ:Fiat 522 C Sedan 1931.jpg| פיאט 522 C סדאן, שנת 1931
</gallery>

==ראו גם==

* פיאט 
* פיאט זירו
* פיאט 70
* פיאט 2B
* פיאט 502
* פיאט 505
* פיאט 507
* פיאט 512
* פיאט 519
* פיאט 521
* פיאט 524
* פיאט 525
* פיאט 527

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=pQsxrdmrorA פיאט 522 - פרסומת] (5:52 דקות), יו-טיוב
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1931
קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:מכוניות קבריולה
522
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים