OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גביע אינטראמריקנה

גביע אינטראמריקנה (בספרדית: Copa Interamericana, באנגלית: Interamerican Cup) היה טורניר כדורגל שנערך בין השנים 1968 ועד 1998. הטורניר הפגיש את הזוכה בגביע ליברטדורס של קונפדרציית CONMEBOL (דרום אמריקה) ואת הזוכה בגביע CONCACAF לאלופות של קונפדרציית CONCACAF (צפון אמריקה, מרכז אמריקה והאיים הקריביים).

לאחר הפסקה של 19 שנים בשנת 2024 מתוכנן לקיים את התחרות מחדש.
==הזוכות==
{| class="wikitable"
|-
! שנה !! אלופה !! סגנית!! הערה
|-
| 1968 || אסטודיאנטס לה פלאטה || דפורטיבו טולוקה || שוחק ב-1969
|-
| 1971 || נסיונל || קרוס אסול || שוחק ב-1972
|-
| 1972 || אינדפנדיינטה || אולימפיה (טגוסיגלפה) || שוחק ב-1973
|-
| 1974 || אינדפנדיינטה || מוניסיפל || שוחק ב-1974
|-
| 1975 || אינדפנדיינטה || אתלטיקו אספניול || שוחק ב-1976
|-
| 1977 || אמריקה || בוקה ג'וניורס || שוחק ב-1978
|-
| 1979 || קלוב אולימפיה || דפורטיבו פאס || שוחק ב-1980
|-
| 1980 || אוניברסידד נסיונל || נסיונל || שוחק ב-1981
|-
| 1985 || ארחנטינוס ג'וניורס || דיפנס פורס || שוחק ב-1986
|-
| 1986 || ריבר פלייט || אלחואלנסה || שוחק ב-1987
|-
| 1988 || נסיונל || אולימפיה (טגוסיגלפה) || שוחק ב-1989
|-
| 1989 || אתלטיקו נסיונל || אוניברסידד נסיונל || שוחק ב-1990
|-
| 1990 || אמריקה || קלוב אולימפיה || שוחק ב-1991
|-
| 1991 || קולו-קולו || פואבלה || שוחק ב-1992
|-
| 1993 || אוניברסידד קתוליקה || דפורטיבו סאפריסה || שוחק ב-1994
|-
| 1994 || ולס סארספילד || קרטחינס || שוחק ב-1996
|-
| 1995 || אתלטיקו נסיונל || דפורטיבו סאפריסה || שוחק ב-1997
|-
| 1998 || די.סי. יונייטד || ואסקו דה גאמה || שוחק ב-1998
|}

==זכיות לפי מדינה==
===7 פעמים===
* 20px ארגנטינה

===3 פעמים===
* 20px מקסיקו

===פעמיים===
* 20px צ'ילה
* 20px קולומביה
* 20px אורוגוואי

===פעם אחת===
* 20px פרגוואי
* 20px ארצות הברית

==זכיות לפי קונפדרציה==
* 14 פעמים - CONMEBOL
* 4 פעמים - CONCACAF

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.rsssf.com/tablesi/intam.html גביע אינטראמריקנה] באתר RSSSF

קטגוריה:תחרויות כדורגל בין-לאומיות למועדונים
קטגוריה:אמריקה הצפונית: ספורט
קטגוריה:אמריקה המרכזית: ספורט
קטגוריה:אמריקה הדרומית: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
ארטור רודז'ינסקי

ארטור רודז'ינסקי (בפולנית: Artur Rodziński; 1 בינואר 1892 – 27 בנובמבר 1958) היה מנצח פולני.

רודז'ינסקי נולד בספליט (כיום בקרואטיה) להורים פולנים. הוא גדל בלבוב (כיום לביב באוקראינה) ולמד משפטים באוניברסיטה המקומית. בשנת 1914 שלח אביו את המשפחה לווינה, שם המשיך רודז'ינסקי בלימודי המשפטים ובמקביל נרשם לאקדמיה למוזיקה של וינה. בשנת 1916 קיבל תואר דוקטור למשפטים.

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1918, חזר אל לבוב, אז בפולין, שם מצא עבודה כמנצח, והופיע לראשונה בניצוח על האופרה "ארנאני" של ורדי. בשנת 1920 עבר לגראנד תיאטר בוורשה.

בהמשך היגר לארצות הברית ועבד שם עם לאופולד סטוקובסקי מ-1925 עד 1929. המעבר הבא לקח אותו לקליפורניה, שם ניצח על הפילהרמונית של לוס אנג'לס במשך ארבע שנים. משנת 1933 עד 1943 כיהן כמנהל מוזיקלי של תזמורת קליבלנד, תקופה שכללה עונות אחדות של הצגות אופרה בהפקה בימתית מלאה. מקליבלנד עבר למלא תפקיד מנהל מוזיקלי לפילהרמונית של ניו יורק, שם נשאר עד 1947. אז התמנה למנצח התזמורת הסימפונית של שיקגו ועבד עם האופרה הלירית של שיקגו.

כמי שניצח על שלוש מן התזמורות היוקרתיות ביותר באמריקה, בזו אחר זו, נחשב רודז'ינסקי למנצח בכיר, מן החשובים בתקופתו.

הוא מת בבוסטון, מסצ'וסטס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מנצחים פולנים
קטגוריה:מהגרים מפולין לארצות הברית
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1958
סרט אילם (סרט)

סרט אילם (באנגלית: Silent Movie) הוא סרט קומי מ-1976 בבימויו ובכיכובו של מל ברוקס. צוות השחקנים כולל גם את דום דה-לואיז, מרטי פלדמן, ברנדט פיטרס, סיד סיזר, אן בנקרופט, לייזה מינלי, ברט ריינולדס, מרסל מרסו, ג'יימס קאן ופול ניומן (ששת האחרונים שיחקו בתפקיד עצמם).

כפי שמרמז שמו של הסרט, הוא מהווה פרודיה על ז'אנר הסרט האילם, ובעיקר על קומדיות הסלפסטיק של האל רוץ', מאק סנט ובאסטר קיטון. אחת מן הבדיחות הרבות שכולל הסרט היא שהמילה המדוברת היחידה בסרט - !Non (בצרפתית: לא) נאמרת דווקא על ידי הפנטומימאי המפורסם מרסל מרסו העונה לבקשה להשתתפות בסרט. (הסרט נכנס לספר השיאים של גינס כסרט המדובר בעל מספר השורות המדוברות הקטן ביותר).

==תקציר העלילה==
עלילת הסרט מתארת את תהליך הפקתו של סרט, ובפרט גיוס שחקנים לסרט. מוצג בה ניסיון השתלטות של תאגיד הענק "Engulf and Devour" (טרוֹף ובלַע) על אולפן קטן, ובכך מתייחסת באופן ברור לעין להשתלטותה של חברת "Gulf and Western" על סרטי פרמאונט, שהיוותה חלק מטרנד שהיה נהוג בשנות השבעים שבמסגרתו חברות גדולות נהגו לרכוש חברות קטנות יותר.

==צוות השחקנים==
* מל ברוקס - מל פאן
* דום דה-לואיז - דום בל
* מרטי פלדמן - מרטי אגס
* ברנדט פיטרס - וילמה קפלן
* סיד סיזר - צ'יף
* הרולד גולד - אנגולף
* רון קרני - דבור
* ברט ריינולדס - בתפקיד עצמו
* ג'יימס קאן - בתפקיד עצמו
* לייזה מינלי - בתפקיד עצמה
* אן בנקרופט - בתפקיד עצמה
* פול ניומן - בתפקיד עצמו
* מרסל מרסו - בתפקיד עצמו

== תגובות ==
הסרט זכה לביקורות חיוביות, ציון 89% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 19 ביקורות.

== פרסים ==
הסרט היה מועמד ל-4 פרסי גלובוס הזהב:
* הסרט הטוב ביותר - קומדיה/מיוזיקל
* השחקן הטוב ביותר בקומדיה/מיוזיקל - מל ברוקס
* השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה - מרטי פלדמן
* השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה - ברנדט פיטרס

כמו כן, היה הסרט מועמד לפרס על תסריט הקומדיה הטוב ביותר שנכתב ישירות בעבור סרט קולנוע מטעם Writers Guild of America.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטי מל ברוקס
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי פרודיה
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
רפאל קובליק

רפאל ירונים קובליק (בשם מלא בצ'כית: Rafael Jeroným Kubelík; 29 ביוני 1914 – 11 באוגוסט 1996) היה מנצח ומלחין צ'כי.

== קורות חיים ==
קובליק היה בנו של הכנר יאן קובליק. נולד בביכורי, אוסטרו-הונגריה, כיום בצ'כיה. למד בקונסרבטוריון בפראג. משנת 1936 עד 1939 ושוב משנת 1942 עד 1948 היה מנצח התזמורת הפילהרמונית הצ'כית. עם עליית הקומוניסטים אחרי מלחמת העולם השנייה, גמלה בלבו ההחלטה לעזוב את צ'כוסלובקיה.
ההזדמנות נקרתה בדרכו כאשר נסע לבריטניה להופיע בפסטיבל אדינבורו. קובליק ורעייתו הורשעו בעריקה במשפט שהתנהל בהיעדרם. בשנת 1967 קיבל אזרחות שווייצרית.

קובליק היה מנצח התזמורת הסימפונית של שיקגו משנת 1950 עד 1953 (לפי השמועה, ניסיון מתסכל הן לו והן לתזמורת), מנהל מוזיקלי של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן משנת 1955 עד 1958, של תזמורת רדיו בוואריה משנת 1961 עד 1979 ושל המטרופוליטן אופרה, ניו יורק, משנת 1972 עד 1974. כמנצח, הקליט את מחזור הסימפוניות של רוברט שומאן בשתי הזדמנויות (בשביל דויטשה גרמופון ב-4–1963 ולסוני קלאסיקל ב-1979). המחזור השלם של סימפוניות מאהלר (שהוקלט בין השנים 1967 - 1970) עודנו זוכה להערכה רבה.

בין יצירותיו חמש אופרות, כמה סימפוניות ומוזיקה קאמרית.

לאחר מותו בשנת 1996 בלוצרן, שווייץ, נקבר קובליק בבית הקברות וישהראד בפראג.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מנצחים צ'כים
קטגוריה:מלחינים צ'כים
קטגוריה:עריקים מהגוש המזרחי
קטגוריה:מהגרים מצ'כוסלובקיה לארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס לאוני סונינג למוזיקה
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1914
קטגוריה:נפטרים ב-1996
נייר לקמוס

ניירות לקמוס ([[אינדיקטור pH) לפני שימוש, וטבלת תוצאות ערכי ה־pH לפי צבעים]]
אבקת לקמוס
נייר לקמוס (מכונה גם נייר ליטמוס; בגרמנית: Lackmus; באנגלית: Litmus) הוא נייר מיוחד העשוי מתמציות צבע שנלקחו מחזזיות. הוא משמש לרוב כאינדיקטור pH, על מנת לבדוק האם חומר מסוים הוא חומצה או בסיס. נייר לקמוס קיים בשלושה צבעים: אדום, כחול וסגול. נייר לקמוס כחול הופך אדום במגע עם חומר חומצי, ואילו נייר לקמוס אדום הופך כחול במגע עם חומר בסיסי. נייר לקמוס נייטרלי הוא סגול. ניתן לייצר נייר לקמוס גם מתמיסות מימיות שמתפקדות באופן דומה.

==היסטוריה==
השימוש הראשון המתועד בנייר לקמוס היה בשנת 1300 לספירה, על ידי האלכימאי הספרדי ארנולדוס דה וילה נובה. 

מהמאה ה-16 ואילך, הצבע הכחול נלקח מחזזיות שונות, בעיקר באזור הולנד.

מקור השם העברי (המקובל גם בגרמנית ובשפות אחרות, אך לא באנגלית) בשפה ההולנדית: לאק (ורנית) + מוס (חזזית).

==שימוש==
נייר לקמוס כחול ישנה את צבעו לאדום בסביבה חומצית (pH נמוך מ-4.5), ואילו בסביבה בסיסית (pH גדול מ-8.3) יישאר כחול (ערכי ה-pH מציינים את רגישותו של נייר הלקמוס; מבחינת ההגדרה הכימית pH גבוה מ-7 הוא בסיסי ונמוך מ-7 - חומצי).

השימוש העיקרי בנייר לקמוס הוא לקביעה האם תמיסה היא חומצית או בסיסית. נייר לקמוס מגיב באופן מיידי בטמפרטורת החדר.

ישנם סוגים שונים של נייר לקמוס: כאלה המודדים ערכים רק בטווח החומצי או רק בטווח הבסיסי, כאלה המודדים את כל טווח הערכים, נייר שרק מבדיל בין בסיס לחומצה. כמו כן הנייר מגיע בנגזרות קטנות או בגליל ארוך. 

==עקרון מדעי==

הריאקציה הכימית המשנה את המבנה המולקולרי של [[אינדופנול במגע עם חומצה (אדום) או בסיס (כחול)]]

==מקורות טבע==
לקמוס יכול להימצא בסוגים שונים של חזזיות. הצבען נלקח במיצוי מזנים כגון: Roccella tinctoria (דרום אמריקה), Roccella fuciformis (אנגולה ומדגסקר), Roccella pygma (אלג׳יריה), Roccella phycopsis, Lecanora tartarea (נורווגיה, שוודיה), Variolaria dealbata, Ochrolechia parella, Parmotrema tinctorum ו-Parmelia Parmelia. 

כיום, המקורות העיקריים הם Roccella montagnei (מוזמביק) ו-Dendrographa leucophoea (קליפורניה).

==ראו גם==
*יון הידרוניום
* יון הידרוקסיד

==קישורים חיצוניים==

* 

pH
הבדרן

הבדרן (באנגלית: The Entertainer) הוא מחזה מאת ג'ון אוסבורן וסרט קולנוע משנת 1960.

סיפורו של ארצ'י רייס, בדרן מוזיקלי כושל החי בצל תהילת אביו. הוא מתעקש להמשיך ולהעלות מופעים גם במחיר הרס חייו האישיים ואומללות בני משפחתו. הרקע למחזה הוא דעיכת מסורת המיוזיק הול בבריטניה, המסמל את התפוררות האימפריה הבריטית שאחרי מלחמת העולם השנייה.

המחזה עובד לסרט קולנוע על ידי ג'ון אוסבורן ונייג'ל ניל ובוים על ידי טוני ריצ'רדסון. לורנס אוליבייה שגילם את ארצ'י רייס בהצגה שיחק בתפקיד הראשי. שחקנים נוספים בסרט היו ברנדה דה בנזי, רוג'ר לייבסי, ג'ואן פלורייט (שהייתה אשתו של אוליביה אחרי גירושיו מויוויאן לי), אלן בייטס, דניאל מאסי ואלברט פיני. אוליביה היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט.

==צוות השחקנים==
* לורנס אוליבייה - ארצ'י רייס
* ברנדה דה בנזי - פיבי רייס
* רוג'ר לייבסי - בילי רייס
* ג'ואן פלורייט - ג'ין רייס
* אלן בייטס - פרנק רייס
* דניאל מאסי - גרהאם
* שירלי אן פילד - טינה לאפפורד
* ת'ורה הירד - גברת לאפפורד
* אלברט פיני - מיק רייס

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מחזות 1960
קטגוריה:סרטי 1960
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
להטוטני הכדורסל

להטוטני הכדורסל (אנגלית: The Super Globetrotters) היא סדרת אנימציה בת 13 פרקים שהופקה לטלוויזיה על ידי האנה-ברברה במקור בשביל רשת NBC ב-1979. בישראל הסדרה שודרה בערוץ המזרח התיכון בשנות ה-80 של המאה ה-20 ובערוץ הילדים בתחילת שנות ה-90. הסדרה היא סדרת בת לסדרה "הארלם גלובטרוטרס" אשר הופקה בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20.

==עלילה==
הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם של קבוצת כדורסל אמיתית בשם הארלם גלובטרוטרס כקבוצת סופר גיבורים אשר במקביל למשחקי הכדורסל נלחמים ברשע בזמנם החופשי. בסדרה הם היו הופכים לסופר גיבורים כאשר הם נכנסו לתאי מלתחות הקסם הניידים שלהם אותם הם לקחו במיניבוס שלהם. כל חבר בקבוצה הייתה בעל כוחות-על ייחודיים וכל חברי הקבוצה היו מסוגלים לעוף.

הגלובטרוטרס קיבלו את משימותיהם מלוויין-כדורסל מדבר (בעברית הוא נקרא "כדור-רדאר"). לקראת סופם של רוב הפרקים בסדרה בדרך כלל הגלובטרוטרס אתגרו את הנבל הראשי ושותפיו הנלהבים למשחק כדורסל בו יוכרע מי ינצח, במחצית הראשונה של המשחק הגלובטרוטרס היו משחקים בלעדי כוחות העל שלהם והיו מובסים על ידי הנבלים בהפרש גדול, ואז במחצית השנייה הם היו משתמשים בכוחות-העל שלהם ובעזרתם הם היו סוגרים את הפער וכך לבסוף מנצחים את הרעים.

== הדמויות ==
* נייט בראנש בתור "ליקוויד-מן" (בעברית "איש המים") - בעל יכולת להפוך לגל מים. 
* פרדי ניל בתור "סופר-ספיר" (בעברית "סופר-כדור") - בעל יכולת להפוך לכדורסל בעצמו.
* ג'יימס סאנדרס בתור "ספגטי-מן" - בעל יכולת להפוך את גופו לסולם או לחבל.
* לואיס דונבאר בתור "גיזמו" - בעל שיער אפרו ממש גדול ממנו יכל להוציא אביזרים בכמות בלתי מוגבלת.
* יוברט אוסבי בתור "מולטי-מן" (בעברית "רב-איש") - בעל כוחות שיבוט.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:האנה ברברה - סדרות ודמויות
הארלם גלובטרוטרס (סדרת טלוויזיה)

הארלם גלובטרוטרס (באנגלית: The Harlem Globetrotters) היא סדרת אנימציה בת 22 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1970 ל-1973. הסדרה שודרה בערוץ המזרח התיכון בשנות ה-80 של המאה ה-20.

הסדרה מתמקדת בהרפתקאותיהם של קבוצה כדורסל, המאמנת שלהם והכלב שלהם אשר במקביל למשחקי הכדורסל הם פותרים תעלומות בזמנם החופשי.

ב-1979 הופקה סדרת בת לסדרה זו בשם "להטוטני הכדורסל" בה ניתנו לשחקני הקבוצה כוחות על.

הסדרה מבוססת על קבוצת הכדורסל "הארלם גלובטרוטרס".

==ראו גם==
* להטוטני הכדורסל

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070312174344/http://www.hoophall.com/halloffamers/harlem_globetrotters.htm על הקבוצה מתוך "היכל התהילה של הכדורסל"]

קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:CBS: תוכניות וסדרות
קייסי קלר

קייסי קלר (אנגלית: Kasey Keller; נולד ב-29 בנובמבר 1969 בלייסי שבוושינגטון) הוא שוער עבר אמריקאי.

== קריירה ==
קלר שיחק בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת פורטלנד. ב-4 בפברואר 1990, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, נגד נבחרת קולומביה. אחרי שהיה בסגל הנבחרת למונדיאל 1990, חתם קלר במועדון האנגלי, מילוול, והיה אהוב הקהל בין השנים 1992 ועד 1996. קלר רצה לשחק בפרמייר ליג, ולכן חתם בלסטר סיטי, עימה זכה בגביע הליגה ב-1997. קלר היה חלק מנבחרת ארצות הברית במונדיאל 1994, במונדיאל 1998 ובאולימפיאדת אטלנטה (1996).

קלר זכה בתואר הכדורגלן האמריקאי של השנה בשנים 1997, 1999 ו-2005. בשנת 2000, עבר קלר למועדון הספרדי, ראיו ואיקאנו, בו שיחק שנתיים. לאחר מכן, הוא חזר לפרמייר ליג, לקבוצת טוטנהאם הוטספר. במונדיאל 2002, היה קלר השוער השני של הנבחרת אחרי ברד פרידל.

בעונת 2004/05, קלר ירד לספסל בטוטנהאם, לאחר שפול רובינסון תפס את מקומו בתור השוער הראשון של הקבוצה. בנובמבר 2004, הושאל קלר לסאות'המפטון, ושיחק חודש בקבוצה.

ב-15 בינואר 2005, חתם קלר במועדון הגרמני, בורוסיה מנשנגלדבך. קלר הפך לבורג מרכזי בקבוצה ושיחק בכל החצי השני של העונה.

בגביע הזהב 2005, קלר עצר שני פנדלים בגמר מול נבחרת פנמה, והוביל את ארצות הברית לזכייה בגביע.

כאשר ברד פרידל הודיע על פרישה מנבחרת ארצות הברית, חזר קלר להיות השוער הראשון של הנבחרת, ועזר לה להעפיל למונדיאל 2006.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:שוערי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:כדורגלני פורטלנד טימברס
קטגוריה:כדורגלני מילוול
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני ראיו ואיקאנו
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה מנשנגלדבך
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני סיאטל סאונדרס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה בארצות הברית
קטגוריה:מדינת וושינגטון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1991
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1995
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1996
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1998
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1999
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2002
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2003
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2007
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:כדורגלנים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פורטלנד
קטגוריה:ספורטאים אמריקאים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים אמריקאים בספרד
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לכדורגל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
ג'ייסון קרייס

ג'ייסון קרייס (באנגלית: Jason Kreis, נולד ב-29 בדצמבר 1972) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אמריקאי, המשמש כמאמן הנבחרת האולימפית של ארצות הברית בכדורגל וכעוזר מאמן אינטר מיאמי.

==ביוגרפיה==

קרייס נולד באומהה שבנברסקה. אחרי ששיחק בכל משחקי קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת דיוק, חתם קרייס בקבוצת ראלי פליירס מליגת ה-USISL. ב-1996 נבחר קרייס במקום ה-43 בדראפט ה-MLS, על ידי דאלאס בורן. קרייס כבש את השער הראשון בתולדות הקבוצה. ב-1999 היה קרייס לאמריקאי הראשון שזוכה בתואר ה-MVP של ה-MLS, אחרי שהוביל את הליגה בנקודות ובשערים.

ב-26 ביוני 2004 כבש קרייס את שער הליגה ה-89 שלו נגד די.סי. יונייטד ועקף את רוי לסיטר בטבלת מלך השערים בכל הזמנים של ה-MLS. בתואר זה החזיק שלוש שנים, עד אשר חיימה מורנו שבר את שיאו.

ב-17 בנובמבר 2004 עבר קרייס בטרייד לריאל סולט לייק, והפך לשחקן הראשון בהיסטוריה של הקבוצה. הוא עזב את דאלאס כשהוא שיאן הקבוצה במשחקים (247), שערים (91), בישולים (65) ונקודות (247). קרייס הפך לכובש הראשון בתולדות סולט לייק, כאשר כבש שער בהפסד 1–3 ללוס אנג'לס גלאקסי. ב-13 באוגוסט 2005 היה לשחקן הראשון בהיסטוריה של ה-MLS שכבש למעלה ממאה שערים.

קרייס לא הצליח לשחזר את הישגיו בליגה בנבחרת ארצות הברית, וכבש רק שער אחד ב-14 משחקים. הופעת הבכורה שלו הייתה ב-20 באוגוסט 1996, נגד נבחרת אל סלבדור. את שערו היחיד בנבחרת כבש ב-1999, בתיקו 2:2 מול ג'מייקה.

בשנת 2007 פרש קרייס ממשחק פעיל, והפך למאמנה של קבוצת ריאל סולט לייק. ב-2013 הודיעה ניו יורק סיטי כי קרייס יאמן אותה בעונתה הראשונה ב-MLS, עונת 2014/15.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:קשרי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:כדורגלני דאלאס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורגלני ריאל סולט לייק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של ה-MLS
קטגוריה:נברסקה: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
טירת הילסבורו

הכניסה הרשמית לטירת הילסבורו
טירת הילסבורו (באנגלית: Hillsborough Castle) היא בית אחוזה המצוי במחוז דן שבצפון אירלנד. הטירה היא בית מגורים רשמי של בית המלוכה הבריטי ומשמש כיום את צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. בטירה מתגורר דרך קבע מזכיר המדינה לענייני צפון אירלנד המהווה נציג בית המלוכה בצפון אירלנד. באחוזה נוהגים להתגורר בני בית המלוכה הבריטי בבקרם בצפון אירלנד מאז שנת 1920.

==היסטוריה==
המבנה, על אף שמו, אינו טירה, ולמעשה הוא בית אחוזה הבנוי בסגנון ג'ורג'יאני. המבנה נבנה במאה ה-18 עבור המרקיז מדנשייר, והיה בבעלות המשפחה עד שנת 1922 עת המרקיז השישי מדנשייר מכר את המבנה לממשלה הבריטית. הבית נרכש על מנת למנוע מחלוקת פוליטית, מאחר שעל פי חוק ממשלת אירלנד, 1920 נוצרה מדינה בשם צפון אירלנד והופרד הממשל בין צפון אירלנד ודרום אירלנד. לאחר החלוקה משל הלורד הסגן של אירלנד על כל אירלנד, אולם בעקבות החוזה האנגלי אירי משנת 1921 ניתנה עצמאות לאירלנד הדרומית והיא הפכה למדינת אירלנד בוטלה משרת הלורד סגן, ולא היה למעשה נציג לכתר הבריטי בצפון אירלנד, וכן לא היה לו מקום מגורים רשמי (מקום המגורים של הלורד הסגן היה משכן המשנה למלך בדבלין. טירת הילסבורו, המצויה בסמוך לבירת צפון אירלנד - בלפסט הייתה מקום מתאים למגורי נציג בית המלוכה. המושל הראשון של צפון אירלנד, ג'יימס אלברט אדוורד המילטון, הדוכס השלישי של אברקורן עבר להתגורר במבנה בשנת 1925.

==מזכיר המדינה==
בעקבות ההחלטה לשינוי שיטת הממשל בצפון אירלנד וביטול שלטון הרוב בצפון אירלנד בוטלה משרת המושל של צפון אירלנד וראש הממשלה של צפון אירלנד, ובמקומם נוצר תפקיד מזכיר המדינה של צפון אירלנד, ובעל תפקיד זה עבר להתגורר באחוזה.

==מגורי בית משפחת המלוכה==
בית המלוכה הבריטית נוהג, בביקוריהם בצפון אירלנד, להתגורר בטירת הילסבורו. המלכה אליזבת ובעלה הנסיך פיליפ התגוררו במבנה במהלך ביקורים במסגרת סיורי שנת היובל למלכותה של אליזבת בשנת 2002.

==ההסכם האנגלי אירי==
בטירה נחתם ההסכם האנגלי אירי בשנת 1985. ראש ממשלת אירלנד גארט פיצג'ראלד האמין שחתימה על ההסכם בטירה תעזור לפייס את היוניוניסטים (תומכי האיחוד) האירים, אולם דווקא החתימה על ההסכם באולם הכתר של הטירה הביאה להתנגדות רבה יותר להסכם מצד היוניוניסטים.

==חדשנות בארמון==
טירת הילסבורו היא בית המגורים המלכותי הבריטי הראשון בו התגוררו בגלוי זוג הומוסקסואלי - מזכיר המדינה של צפון אירלנד פיטר מנדלסון התגורר במבנה עם בן זוגו לחיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060507042016/http://www.nio.gov.uk/virtual-tour.htm סיור וירטואלי של טירת הילסבורו]

הילסבורו, טירת
קטגוריה:צפון אירלנד: מבנים
הילסבורו, טירת
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בתי מגורים
טירת סטורמונט

חלקה המרכזי של טירת סטורמונטטירת סטורמונט (באנגלית: Stormont Castle) היא בית אחוזה המצוי בבלפסט. מבנה זה שימש, בין השנים 1921–1972 כבית המגורים הרשמי של ראש ממשלת צפון אירלנד (אולם חלק מראשי הממשלה העדיפו להתגורר בבית סטורמונט - מקום המגורים הרשמי של יושב ראש בית הנבחרים של צפון אירלנד שלא היה בשימוש מאחר שמרבית יושבי הראש העדיפו להישאר ולהתגורר בבתיהם הפרטיים). כמו כן שימש המבנה כבניין הממשלה של ממשלת צפון אירלנד עד שנת 1982.

מאז שנת 1973 משמש המבנה למשרדי מזכיר המדינה של צפון אירלנד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בלפסט: מבנים
סטורמונט
קטגוריה:אדריכלות סקוטית ברוניאלית
מושבי יחדיו

מושבי יחדיו הוא שם כולל לשלושת המושבים ברוש, תדהר ותאשור, הממוקמים בצפון־מערב הנגב, דרומית־מזרחית לנתיבות וצפונית־מזרחית לאופקים. שמם מגיע מספר ישעיהו: . בעבר כונו המושבים "גוש שעריות" או "יישובי שעריות" על שם ואדי שעריה שחוצה אותם.

המושבים הוקמו בשנת 1953 כחלק ממועצה אזורית בני שמעון על ידי תנועת המושבים, בעיקר על ידי יוצאי עדות המזרח. התושבים עוסקים בעיקר בחקלאות ובעבודות חוץ. בשנת 1960 עלה הרעיון להעביר את המושבים למועצה אזורית שלחים, מכיוון שמועצת בני שמעון מטפלת בעיקר בקיבוצים, אך הרעיון לא יצא לפועל.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הנגב
קטגוריה:גושי התיישבות
קטגוריה:ההתיישבות היהודית בארץ ישראל
קטגוריה:מועצה אזורית בני שמעון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
ארץ הבסקים

ארץ הבסקים, כארץ השלמה (בבסקית: Euskal Herria) היא אזור תרבותי אירופאי, במערב הרי הפירנאים, הממוקם משני צדי הגבול שבין צרפת וספרד, לחופי האוקיינוס האטלנטי.

ארץ הבסקים מקיפה בתוכה את הקהילות האוטונומיות הספרדיות: חבל הבסקים, נווארה, וכן את חבל הבסקים הצפוני בצרפת. עם חלוף השנים, יסודות מהתרבות הספרדית והצרפתית (כולל השפות בהתאמה) השפיעו על החלקים השונים של חבל הארץ הזה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של ספרד
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של צרפת
קטגוריה:אירופה: אזורים
בית סטורמונט

בית סטורמונט (באנגלית: Stormont House) שימש כבית המגורים הרשמי של יושב ראש בית הנבחרים של צפון אירלנד בין השנים 1921–1972.

==היסטוריה==
המבנה תוכנן על ידי האדריכל ראלף נוט הידוע בתכנון מבנה בניין המחוז שבלונדון.
במרבית השנים שבין 1921 - 1972 התגוררו במבנה בפועל ראשי הממשלה של צפון אירלנד שהעדיפו להתגורר בבניין זה על פני המגורים הרשמיים - טירת סטורמונט (ששימשה בעיקר את בני בית המלוכה בבקרם בצפון אירלנד). יושבי הראש של בית הנבחרים העדיפו להתגורר במעונותיהם הפרטיים על פני בית המגורים הרשמי.

קטגוריה:בלפסט: מבנים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בתי מגורים
אגודלים (משחק)

אגודלים הוא משחק חברה לשני שחקנים ומעלה. במשחק אגודלים המפסיד (או זה שנשאר במשחק אחרון) הוא זה שמוטלת עליו המטלה או העונש. אגודלים הוא גם פתרון יצירתי לנושאים שבמחלוקת.

== לפני שמתחילים ==
* השחקן שיתחיל ייבחר על ידי הגרלה במשחק כגון אן דן דינו, אבן נייר ומספריים או זוג או פרט.
* כיוון המשחק ייקבע מראש על ידי השחקנים.

== חוקי המשחק ==
* כל משתתף בתורו בסיבוב אומר מספר (המספר תלוי בכמות המשתתפים) בו ברגע שנשמע המספר, המשתתפים מרימים באותו הזמן את אגודליהם. הם רשאים להרים אגודל אחד, שני אגודלים או לא להרים אף אגודל. ישנה גרסה למשחק בה המשתתף שמכריז על מספר האצבעות אומר "רדי" כאשר הוא מאריך את ההברה האחרונה עד לרגע שבו הוא אומר את המספר.
* אם המספר יוצא בכמות האצבעות, מי שאמר את המספר, נותן סטירות על הידיים של המשתתפים, כגובה המספר אותו ניחש. אם המשתתף ניחש את המספר 0, הוא נותן 10 סטירות לכל משתתף.

== כמות המשתתפים ==
לכמות המשתתפים יש קשר ישיר לקושי המשחק ולאורכו. לדוגמה, במשחק בן 4 משתתפים, כל משתתף בתורו רשאי להגיד מספר בין 0 ל 8 (כמות האגודלים המקסימלית במשחק). כשמתקדם המשחק, פוחתת כמות האגודלים שניתן להגיד.

== משחק לדוגמה ==
רועי ומיכאל משחקים אגודלים. מיכאל הוגרל להתחיל. מיכאל פוצח ואומר את המספר "שלוש". מיכאל מרים אגודל אחד ורועי מרים שני אגודלים. סכום האגודלים הוא שלוש לכן מיכאל צדק ומוציא יד אחת מהמשחק.

תורו של רועי. רועי אומר את המספר "אחד". רועי לא מרים אף אגודל ומיכאל מרים שני אגודלים. רועי לא קלע ונשאר עם שני אגודלים במשחק.

תורו של מיכאל שנית. מיכאל אומר את המספר "אחד" ומרים אגודל אחד. רועי לא מרים אף אגודל. מיכאל צדק בפעם השנייה ולכן הוא יוצא מנצח מן המשחק. רועי הוא המפסיד.

== עקרונות מנחים ==
* בכל תור, כשנאמר המספר, כל המשתתפים חייבים להרים (או לא להרים כלל) את אגודליהם מיידית. עקרון הזמן מאוד חשוב. אסור לספור אגודלים ואז להחליט.
* אגודלים הוא משחק עם טקטיקה. יש השפעה פסיכולוגית של כמה גורמים:
** מספר האגודלים שכל שחקן הרים בסיבוב הקודם.
** הזמן שכל שחקן בתורו מחכה לפני שהוא אומר את המספר.
** המספר שנאמר בתור הקודם וכמות האגודלים שהורמו.

שחקן אגודלים טוב יודע לנצל את כל הגורמים הנ"ל לטובתו.

אגודלים ידוע כמשחק שתייה, כאשר המפסיד צריך לשתות. לאחר כמה סיבובי שתייה, מהירות התגובה של השחקנים פוחתת והמשחק נהפך למשעשע ביותר.

==ראו גם==
*אצבעות קסם
*זוג או פרט

קטגוריה:משחקי ידיים
קטגוריה:משחקי חברה
קטגוריה:אגודלים
חרב אלף הראמות

חרב אלף הראמות הוא ספר פנטזיה מאת חנן קוגל, אשר יצא בהוצאת "משכל - ידיעות אחרונות" בשנת 2003. הספר הוא הראשון בסדרת "ארמדין" של קוגל, המונה שני ספרים (השני הוא אל ממלכת החושך). בספר זה מתוארת דרך מפגשה של חבורת הגיבורים אחריה עוקבת הסדרה ותחילת מסעם למיגור הרוע מהעולם הדמיוני ארמדין. הדמות הראשית בספר הוא מנהיג החבורה, נער בן אנוש בשם גייבור.
החבורה מונה את: ניית'ן, אחיו של גייבור. טייראנה, אלפית. פיידין, קוסם. קיווה, לוחם. מרדריד, כהן דת. לורין, בתו המאומצת של מרדריד, ועוד דמויות רבות המצטרפות בהמשך.

הספר משלב סגנונות פנטזיה נפוצים ובהם יסודות ממבוכים ודרקונים ושאר עולמות פנטזיה. בין השאר נפוצים בספר בני גזעים אגדתיים שונים, קוסמים, "חרבות גורל" ועוד.

==קישורים חיצוניים==
* ניר יניב, [http://www.sf-f.org.il/sf-f/old_site/story_569.html הראשון בבידור], ביקורת על הספר באתר האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה.
* 

קטגוריה:ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:ספרי הוצאת משכל
לטישה כריסטיאן טיילר

לטישה כריסטיאן טיילר (באנגלית: Letitia Christian Tyler; 12 בנובמבר 1790 – 10 בספטמבר 1842) הייתה אשת נשיא ארצות הברית, ג'ון טיילר, והגברת הראשונה של ארצות הברית החל משנת 1841 ועד מותה.

==היסטוריה==
לטישה נולדה בחווה בווירג'יניה. היא לא קיבלה השכלה מסודרת, אולם למדה ממשפחתה כיצד לנהל חווה.
לטישה נישאה לג'ון טיילר ב-29 במרץ 1813 בהיותו בן 23. כאשר הוא כיהן בקונגרס או בתפקידו כמושל מדינת וירג'יניה, ניהלה היא את החווה. נולדו לג'ון וללטישה שמונה ילדים; אחד מהם נפטר זמן קצר לאחר לידתו.

לאחר בחירתו של טיילר לנשיא התגוררה לטישה בבית הלבן אולם לא השתתפה באירועים חברתיים ורשמיים בשל נכותה (לטישה הפכה נכה שנתיים לפני בחירתו של בעלה). מאחר שילדותיה הנשואות היו צריכות לטפל במשפחתן וילדותיה האחרות היו צעירות, לקחה על עצמה פרסילה קופר טיילר בת ה-24, אשת בנה, את תפקיד הגברת הראשונה של ארצות הברית.

לטישה הייתה אשת הנשיא הראשונה שנפטרה בבית הלבן. לטישה נפטרה ב-10 בספטמבר 1842 ונקברה בווירג'יניה, בחווה בה נולדה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.whitehouse.gov/about-the-white-house/first-ladies/letitia-christian-tyler/ ביוגרפיה] באתר הבית הלבן.
* [http://www.firstladies.org/biographies/firstladies.aspx?biography=10 ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות]
* 
* 

קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:וירג'יניה: אישים
קטגוריה:הגברות השניות של ארצות הברית
קטגוריה:בני זוגם של סגני נשיא ארצות הברית
קטגוריה:ג'ון טיילר
קטגוריה:ילידות 1790
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1842
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1842
לעמעלע

לעמעלע (ביידיש: גדי, שה קטן) הוא אלבום שירי עם ביידיש של המוזיקאית והזמרת הישראלית חוה אלברשטיין, שיצא בשנת 2006. שירי האלבום, שנכתבו על ידי משוררים יידיים בתקופה המודרנית (בשנות ה-40), הולחנו עבור האלבום על ידי אלברשטיין. האלבום כולל שירים העוסקים בשואה ושמו של שיר הנושא "לעמעלע" מתייחס לשה מסיפור עקדת יצחק.

==סקירה כללית==
"לעמעלע" כולל עיבוד עשיר המעניק נפח לשירים היידיים האישיים. הוא הופק בידי המוזיקאי הצ'כי אלס ברזינה ששיתוף הפעולה איתו החל לאחר שברזינה שילב קטעים מתוך אלבומה של אלברשטיין "The Well" בפסקול שיצר לסרט "Divided We Fall", שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר ב-2001. האלבום הוקלט באולפן הקלטות נחשב בצ'כיה, בו הקליט גם דייוויד בואי, ומנגנת בו תזמורת קלאסית גדולה וכן נגני ג'אז ומוזיקה עממית מצ'כיה, סרביה וקרואטיה. האלבום הופץ באירופה החל מ-2007 על ידי חברת התקליטים הנחשבת "Naïve". חוברת השירים המצורפת כוללת תרגומים של המילים לעברית (בני מר), אנגלית וצרפתית.

האלבום זכה בישראל לתשומת לב רבה יותר מאשר אלבומיה הקודמים של אלברשטיין ביידיש, הגיע בשבוע הראשון לצאתו אל צמרות מצעדי המכירות העבריים, ושהה זמן רב במצעדים. הוא יצא כמעט במקביל להוצאתו המחודשת של האלבום "כמו צמח בר". "לעמעלע" זכה לביקורות משבחות בישראל. אמיר עמרמי מ"נענע 10" כינה אותו "יצירת מופת" וכתב כי "מעטים הם האלבומים מהתקופה האחרונה, שהצליחו להוציא סאונד קלאסי טהור כל כך חם ואמיתי של תזמורת מלאה".

==רשימת השירים==
{|align="left" cellspacing="4" width="28%" cellpadding="4" style="border: 2px solid #aaa; font-size: 100%; padding: 4px; margin: 0 1em; margin-right:0; background-color: #f9f9f9;clear:right;"
|-
|align="right"|
:ואמא שם, את שערי מותחת
:ולחם בחמאה רכה מורחת
:היא מלבישה אותי ומפצירה בי
:ללכת אל החדר, אל הרבי
:רק לא לשם, עודני רך עיניים
:לרבי צהובות השיניים
:לרבי יש סידור שחור כזפת
:כל אות ואות שבו עליי זועפת
:אבל כשאף דמעה כבר לא נשארת
:כל אות ואות באור כוכב זוהרת
|-
|align="left"|
<small>מתוך "גוטער זיכרון" ("זיכרון טוב")<br />מאת בינם הלר<br />תרגם לעברית בני מר</small>
|}
* כל הלחנים: חוה אלברשטיין

#גוטער זיכרון (מילים: בינם הלר)
#תפילה (מילים: קדיה מולודובסקי)
#מלכהלע (מילים: איציק מאנגער)
#לעמעלע (מילים: בער שנאפער)
#דער זומער אוונט (מילים: איציק מאנגער)
#וייסע יארן (מילים: יוסף פפירניקוב)
#א געזינד זאלבע אכט (מילים: אברהם ריזין)
#דריי שומרים (מילים: מני לייב)
#אוי מיידל מיידל (מילים: אברהם ריזין, מני לייב)
#דער ים (מילים: יהואש)
#וויגליד (מילים: אהרן ליילס)
#א טאג פארגייט (מילים: קדיה מולודובסקי)
#מיין ליבער (מילים: איציק פפר)

== קישורים חיצוניים ==

* אבי אפרתי, [http://tam.co.il/31_3_2006/tarbut-music.htm מעולה'לה], ידיעות תל אביב
* 
* אמיר עמרמי, [http://net.netvision.net.il/Article/?ArticleID=367609&Action=Print א'מחייע], באתר נענע 10
* גיל רוביו, [http://www.atmag.co.il/תרבות-ופנאי/א-ליכטיק-נשומה א-ליכטיק נשומה], מגזין את

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי חוה אלברשטיין
קטגוריה:אלבומים ביידיש
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:השואה במוזיקה
קטגוריה:אלבומי מוזיקה יהודית
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
פרסילה קופר טיילר

אליזבת פרסילה קופר טיילר (באנגלית: Elizabeth Priscilla Cooper Tyler; 14 ביוני 1816 – 29 בדצמבר 1889) הייתה אשת בנו של נשיא ארצות הברית העשירי ג'ון טיילר, שהייתה למעשה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין 10 בספטמבר 1842 ל-26 ביוני 1844.

==ביוגרפיה==
פרסילה קופר נולדה בעיר ניו יורק בשנת 1816 לתומס אפתורפ קופר ולמרי פיירלי קופר. תומאס אפתורפ קופר היה שחקן ומפיק הצגות, ואשתו מרי, הייתה אשת חברה. המשפחה התגוררה בביתם ברחוב ברודוויי. פרסילה קופר החלה לעבוד כשחקנית בגיל 17.

פרסילה קופר פגשה את רוברט טיילר, בנו של החוואי העשיר והסנטור ג'ון טיילר בעת ששיחקה במחזה "אותלו" בתפקיד דסדמונה. על אף שבאותה עת היו השחקנים במעמד חברתי נמוך ביותר, ורבים ראו בשחקניות כמעמד אחד יותר גבוה מזה של הנפקניות נישאה פרסילה קופר לחוואי מהמעמד הגבוה ב-12 בספטמבר 1839 ומשפחת בעלה לא התנגדה לנישואים וקיבלה אותה למשפחתם.

כחודש לאחר בחירתו כסגן הנשיא נפטר נשיא ארצות הברית ויליאם הנרי הריסון וג'ון טיילר הפך לנשיא ארצות הברית.

===הגברת הראשונה של ארצות הברית===
בעת מינויו של ג'ון טיילר לנשיא הייתה אשתו, לטישה כריסטיאן טיילר נכה, והיא בקשה מאשת בנה לסייע לה בתפקידיה הרשמיים כמארחת הבית הלבן. לאחר מותה של לטישה ב-10 בספטמבר 1842 הפכה פרסילה קופר לגברת הראשונה של ארצות הברית - ואף נסעה עם הנשיא לסיוריו כחלק מפמליית הנשיא.

לאחר שבעלה והיא עברו לפילדלפיה בשנת 1844 עברו תפקידי הגברת הראשונה לג'וליה גרדינר טיילר.

===שנים מאוחרות===
בני הזוג טיילר התגוררו בפילדלפיה 16 שנים. רוברט, בעלה של פרסילה עסק בעריכת דין והיה פעיל פוליטית במפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1861 הביעו בני הזוג תמיכה במדינות הקונפדרציה של אמריקה ועברו לריצ'מונד שם הפך רוברט לרשם משרד האוצר של הקונפדרציה.

לאחר תום המלחמה הפך רוברט לעורך העיתון "דואר ופרסום" ("Mail and Advertiser") במונטגומרי שבאלבמה, ושם נפטר בשנת 1877. פרסילה המשיכה להתגורר במונטוגמרי עד מותה, 12 שנים מאוחר יותר.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:ג'ון טיילר
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1816
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1816
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1889
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1889
תומאס ראבלי

תומאס ראבלי (נולד ב-13 באוגוסט 1959) הוא כדורגלן-עבר שוודי, ששיחק בעמדת השוער. ראבלי היה לשיאן ההופעות בנבחרת שוודיה לאחר שהופיע ב-143 משחקים. היה זה גם השיא הבינלאומי, עד שנשבר על ידי איקר קסיאס הספרדי.

במהלך הקריירה שלו שיחק ראבלי בקבוצות גטבורג ואסטרש וזכה עימן בשמונה אליפויות שוודיה. בנוסף, שיחק בקבוצת טמפה ביי מיוטיני מליגת ה-MLS. הקריירה הבינלאומית שלו נמשכה מ-1981 ועד 1997; הוא שיחק במונדיאל 1990, ביורו 1992 ובמונדיאל 1994, שבו זכתה שוודיה במקום השלישי. דמותו פרצה לתודעת הציבור בעקבות עצירת שני פנדלים במונדיאל 1994 במהלך משחק נגד נבחרת רומניה.

אחיו התאום, אנדרש ראבלי, היה גם הוא כדורגלן מצליח. לראבלי שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים שוודים
קטגוריה:שוערי כדורגל שוודים
קטגוריה:כדורגלני גטבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שוודיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני יורו 1992
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1959
ג'ון סקוטוס אריגנה

יוהאן סקוטוס
ג'ון סקוטוס אריגנה (באנגלית: John Scotus Erigena; בלטינית: Johannes Scotus Eruigena; 815–877 בקירוב) היה פילוסוף, תאולוג ומשורר אירי.

נולד באירלנד בשנת 815 בקירוב. לאחר שרכש לעצמו השכלה קלאסית נרחבת, עבר בסביבות גיל שלושים להשתקע בצרפת, על-פי הזמנתו של המלך שארל הקירח. בצרפת לימד, תרגם כתבים יוונים קלאסיים ללטינית, וכתב את רוב כתביו. על פי מקורות מסוימים, באחרית ימיו עזב את צרפת ועבר לאנגליה, על פי הזמנת המלך אלפרד הראשון, אבל דבר זה מוטל בספק, ויש המשערים כי נשאר בצרפת עד יום מותו. בהגותו הושפע מאוד מאוגוסטינוס והמשיך את דרכו של שילוב רעיונות נאופלטוניסטים בתאולוגיה הנוצרית.

ספרו החשוב ביותר הוא "החלוקה של הטבע", אשר נכתב בצורת דיאלוג בין תלמיד ורבו. טענתו המרכזית היא: הכל הוא אחד, אלוהים, אולם כיוון שבני האדם הם בעלי תפיסה סופית יש צורך במהלך דידקטי, הפרדה בין חלקיו של האל. סקוטוס מגדיר את הטבע, ככל הניתן לתפיסה על ידי הדעת האנושית, בין אם קיים או לאו. לפיכך, החלוקה של הטבע היא גם החלוקה (המדומה) של אלוהים.

ארבעת חלקי הטבע הם:

# היוצר אשר לא נברא, אלוהים כמקור כל הדברים.
# הנברא אשר יוצר, צורות החיים, בדומה לאידיאות האפלטוניות.
# הנברא אשר לא יוצר, העולם הנגלה, תופעות.
# האין - אשר לא נברא ואינו יוצר, אלוהים כתכלית כל הדברים, כנקודת ההתכנסות.

אריגנה טבע את המושג "אמנויות מכניות".<ref></ref> מאוחר יותר השתשרש כמושג "אומנויות שימושיות" ולאחר מכן - "טכנולוגיה". ארגינה, שיכתב את ספרו של קפלה, נישואיהם של פילולוגיה ומרקורי. בחיבור המקורי של קפלה, מרקורי מעניק לכלתו הטריה את מתנת שבע האמנויות החופשיות הליברליות (דקדוק, רטוריקה, דיאלקטיקה, מתמטיקה, גאומטריה ואסטרונומיה). בשכתוב של אריגנה, מעניקה בתמורה הכלה פילולוגיה לחתנה מרקורי את מתנת 7 האמנויות המכניות, הכוללות ביניהן רפואה וארכיטקטורה. נראה כי עצם המשגת "האמנויות המכניות" היווה את השינוי המשמעותי ביחס כלפי אמנויות אלה על ידי הכנסייה - ממצב של אמנויות בזויות ונחותות לתפיסה המכירה בהן כחלק משלמות האדם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר משוררים
קטגוריה:פילוסופים אירים
קטגוריה:פילוסופים של ימי הביניים
קטגוריה:נפטרים ב-877
ג'וליה גרדינר טיילר

ג'וליה גרדינר טיילר (באנגלית: Julia Gardiner Tyler; 23 ביולי 1820 – 10 ביולי 1889) הייתה אשתו השנייה של נשיא ארצות הברית ג'ון טיילר והגברת הראשונה של ארצות הברית בין 26 ביוני 1844 ועד 4 במרץ 1845.

==ביוגרפיה==
ג'וליה גרדינר נולדה בעיר ניו יורק לבני הזוג ג'וליאן מקלכלן (Juliana McLachlan) ודייוויד גרדינר (David Gardiner), שניהם צאצאי משפחות החברה הגבוהה בניו יורק. בשנת 1842 הגיעה משפחת גרדינר לוושינגטון הבירה על מנת לפגוש את החברה הגבוהה בעיר, וג'וליה הקסימה את כל מי שפגשה, ובהם את נשיא ארצות הברית האלמן.
ג'וליה, אחותה מרגרט ואביה הצטרפו לנשיא בהפלגתו בפריגטת הצי "פרינסטון" בשנת 1843 - הפלגה בה נפגע אביה של ג'וליה בתאונה בשל פיצוץ בתותח הספינה.

הנשיא ניחם את ג'וליה על מות אביה ובהמשך שכנעה להתארס לו. טיילר היה הנשיא הראשון שנישא בהיותו בתפקיד. הזוג נישא בכנסיית העלייה לשמים בעיר ניו יורק ב-26 ביוני 1844 - נישואים שעוררו עניין ציבורי רב בשל הפרש הגילאים (30 שנה) בין בני הזוג.

ג'וליה שימשה כגברת הראשונה במשך שמונה החודשים שנותרו לכהונתו של בעלה.

לאחר פרישתו של טיילר עברו בני הזוג לגור במטע שרווד פורסט שבוירג'יניה ונולדו להם שבעה ילדים (לטיילר היו שמונה ילדים נוספים מאשתו הראשונה לטישה). טיילר נפטר ב-18 בינואר 1862 ואשתו נמלטה לניו יורק בשל מלחמת האזרחים האמריקנית שם הביעה את תמיכתה במדינות הקונפדרציה של אמריקה. בתום המלחמה הגיעה ג'וליה על סף פשיטת רגל, אולם לאחר שבשנת 1870 קבע הקונגרס כי אלמנתו של לינקולן, מרי, זכאית לפנסיה (רק בשנת 1958 נקבע בחוק פדרלי שכל אשת נשיא זכאית לפנסיה), פנתה לקונגרס. בדצמבר 1880, לאחר הרצחו של הנשיא ג'יימס גרפילד, נקבע בחוק של הקונגרס כי לוקרישיה גרפילד, מרי טוד לינקולן שרה צ'יילדרס פולק וג'וליה טיילר זכאיות לפנסיה שנתית של 5,000 דולרים.

ג'וליה חיה את שנות חייה האחרונות בנוחות בריצ'מונד שבוירג'יניה ונפטרה שם ב-10 ביולי 1889. היא נקברה לצד בעלה בבית הקברות הוליווד של ריצ'מונד.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.whitehouse.gov/about-the-white-house/first-ladies/julia-gardiner-tyler/ ביוגרפיה] באתר הבית הלבן.
* [http://www.firstladies.org/biographies/firstladies.aspx?biography=11 ביוגרפיה - אתר ספריית הגברת הראשונה הלאומית]
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:ג'ון טיילר
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1820
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1820
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1889
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1889
האסלאם השחור

האסלאם השחור הוא כינוי למגוון של תנועת מחאה כנגד האפליה ששררה בארצות הברית ביחס לאפרו אמריקנים. התנועה הראשונה המזוהה עם השם, קמה ב-1930 בדטרויט, בין השאר על רקע השפל הכלכלי הגדול ששרר בארצות הברית באותה עת והאפליה הגזעית. מטרתה הסופית של התנועה הייתה הקמת מדינה שחורה נפרדת על אדמת ארצות הברית. השאיפה להתנתק מהתרבות של הלבנים הביאה לאימוץ הערבית כשפה הרשמית של מאמיני התנועה ותומכיה. התנועה פעלה, מאותה מטרה, להגברת ההפרדה הגזעית, בין היתר באמצעות איסור נישואי תערובת וצמצום פעילויות משותפות למינימום האפשרי. בשנת 1938 רכשה קבוצה של מוסלמים ממוצא אפריקני חלקת אדמה שזכתה לכינוי, "הגבעה הערבית" במטרה להפוך אותה כמקום עיקרי בארצות הברית לאכיפת חוקי השריעה. הקבוצה מינתה מטעמה מושל אשר היה אמור לפקח ולהשגיח על הקהילה המוסלמית. הקבוצה שאפה גם לקבץ את המוסלמים האפריקאיים מכל ארצות הברית כאשר הכריזה על החובה הדתית להגר לאותו שטח כדי לעודד את המוסלמים להצטרף לקהילה החדשה התומכים בתנועה נמנו בדרך כלל על המעמד הנמוך ביותר בקרב האפרו אמריקנים, אלו שנואשו מכל תקווה למצוא את מקומם בקרב החברה הלבנה. לאחר מלחמת העולם השנייה, עת עבר המשק האמריקני לפסים של צמיחה ושגשוג, נחלש מאוד כוחה של התנועה. זאת גם בשל האפשרויות התעסוקתיות הרבות שנוצרו לאפרו אמריקנים ברחבי המדינה, מה שהפחית את האטרקטיביות של האסטרטגיה המתבדלת שהציעה התנועה.

==הערות שוליים==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:ארצות הברית: היסטוריה

en:Islam in the United States#Black Muslim movements
מיכה אנקורי

מיכה אנקורי (נולד ב-1938) הוא פסיכולוג קליני מומחה ישראלי ומחבר ספרים על היבטים פסיכולוגיים של הקבלה ותנועת החסידות.

==קורות חיים==
מיכה אנקורי נולד בכפר ויתקין ב-1938. למד פיזיקה ומתמטיקה בפקולטה לפיזיקה ובפקולטה למתמטיקה בטכניון ובאוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן למד פסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט עשה בהדרכת פרופ' אפרים פישביין על השפעה מעכבת של לימוד החשבון בשנים הראשונות של בית הספר היסודי על התפתחות החשיבה המתמטית.

בשנת 1986 יזם והקים יחד עם רעייתו עדית ואחרים את בית הספר הדמוקרטי בחדרה, שהוא כיום אחד מבתי הספר המובילים בין בתי הספר הדמוקרטיים בארץ ובעולם. במקביל לימד במכללת בית-ברל.

אנקורי מוסמך כפסיכולוג קליני, וחבר ב"חברה היונגיאנית החדשה", שהוא נמנה עם מייסדיה (הוקמה בשנת 2000). מכהן כיועץ אקדמי של התוכנית הצפונית לפסיכותרפיה יונגיאנית במכללת אורנים שעברה למכללת רופין. בנוסף עוסק בחקר המיסטיקה היהודית ובגילוי היבטים פסיכולוגיים באגדות חז"ל ובתורת הקבלה, ופרסם מספר מאמרים וספרים בתחום.

יועץ אקדמי ל[http://www.israjung.co.il/about-36.html תוכנית הצפונית לפסיכותרפיה יונגיאנית] .

==ספריו==
* וזה היער אין לו סוף - מיסטיקה יהודית ופסיכולוגיה אנליטית, הוצאת רמות, 1991.
* הלב והמעיין - חסידות ופסיכולוגיה אנליטית, הוצאת רמות, 1991.
* מרומי רקיעים ותחתיות שאול - מסע הנפש של רבי נחמן מברסלב, הוצאת רמות, 1994.
* הפסיכולוגיה של החלום, הוצאת פרולוג, 1999.
* בסוד לויתן - מחשבת ישראל במבט מיתולוגי-פסיכולוגי (יחד עם אוהד אזרחי), הוצאת מודן, 1994.
* דברי חלומות - היחיד והחלום, המיתוס והשבט, הוצאת דופן, 2008.

==לקריאה נוספת==
*מיכה אנקורי, לארץ-ישראל: מסע נפש – משאת נפש, "דימוי", 19, תשס"א 2001.
*מיכה אנקורי, פרטי, לאומי ואוניברסלי בחלומו של רבי נחמן, "דבר", אוקטובר 1982.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.israjung.co.il/about-19.html מיכה אנקורי] , ביוגרפיה ומאמרים, באתר החברה היונגיאנית החדשה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כפר ויתקין: אישים
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית בית ברל
קטגוריה:עוסקים בפסיכולוגיה יהודית
קטגוריה:חוקרי קבלה
קטגוריה:חוקרי חסידות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
רנה קאסן

רנה סמואל קסין (בצרפתית: René Samuel Cassin, ההיגוי בצרפתית - רנה קאסן, שמו העברי: שמואל קצין; 5 באוקטובר 1887 – 20 בפברואר 1976) היה משפטן יהודי צרפתי, חתן פרס נובל לשלום. כיהן כפרופסור למשפטים באוניברסיטת ליל ובהמשך באוניברסיטת פריז.

== קורות חיים ==
נולד בבאיון שבדרום-מערב צרפת, בנם של גבריאל (לבית דרייפוס) והסוחר אנרי קסין. למד משפטים והפך לפרופסור למשפט אזרחי באוניברסיטת פרובנס, ולאחר מכן באוניברסיטת פריז. נלחם ונפצע במלחמת העולם הראשונה.

היה נציג צרפת בחבר הלאומים בין השנים 1924–1938. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש צרפת, היה בין הראשונים שהצטרפו לממשלת צרפת הגולה ולשארל דה גול שעמד בראשה. בממשלת צרפת הגולה שימש בתפקידים שונים והיה יועץ קרוב של דה גול.

עם סיום המלחמה נמנה בין פעילי זכויות האדם שהקימו מחדש את הליגה הצרפתית לזכויות האדם, לאחר שזו הוצאה מהחוק על ידי ממשלת וישי. הוא ניסח את הטיוטה הראשונה של ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם של האו"ם והיה לחבר בוועדה לזכויות אדם של האו"ם. קסין היה גם חבר, ומאוחר יותר גם הנשיא של בית המשפט האירופי לזכויות אדם בשטרסבורג. על פועלו בכתיבת "ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם" זכה בפרס נובל לשלום לשנת 1968.

בשנת 1946 עזר לייסד את מועצת הארגונים היהודיים העולמיים – ארגון זכויות אדם יהודי – ועמד בראשה. היה גם פעיל בארגון "כל ישראל חברים" בצרפת ועמד בראש הארגון משנת 1943 ועד למותו בשנת 1976. הוא לחם למען זכויות היהודים בצרפת, והיה פעיל ציוני.

== הנצחה ==
בשנת המאה להולדתו זכה לכבוד השמור לגדולי בניה של צרפת, וארונו הועבר לפנתאון של פריז.

בית הספר התיכון רנה קסין בשכונת מעלות דפנה בירושלים נקרא על שמו, ופועל ברוח ההומניזם שייצג קסין.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nobel.se/peace/laureates/1968/index.html Nobel Committee Information for Cassin]
* [http://www.renecassin.org CCJO.RenéCassin Human Rights Group]
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:משפטנים צרפתים
קטגוריה:משפטנים יהודים
קטגוריה:פעילים ציונים בצרפת
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מעוטרי מדליית הרזיסטנס
קטגוריה:יהודים אנשי הכוחות המזוינים של צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר השחרור
קטגוריה:צרפת החופשית: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ליל צפון צרפת
קטגוריה:שרי המשפטים של צרפת
קטגוריה:דיפלומטים צרפתים
קטגוריה:דיפלומטים יהודים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פריז
קטגוריה:יהודים בצבא צרפת החופשית וברזיסטאנס
קטגוריה:אישים הקבורים בפנתאון של פריז
קטגוריה:זוכי פרס האומות המאוחדות בתחום זכויות האדם
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1887
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1976
שרה צ'יילדרס פולק

שרה פולק
שרה צ'יילדרס פולק (באנגלית: Sarah Childress Polk; 4 בספטמבר 1803 - 14 באוגוסט 1891), אשתו של נשיא ארצות הברית ג'יימס פולק הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין ה-4 במרץ 1845 ועד 4 במרץ 1849.

==ביוגרפיה==
שרה צ'יילדרס הייתה בתם של קפטן ג'ואל צ'יילדרס (Joel Childress) ואליזבת צ'יילדרס (Elizabeth Childress). שרה נולדה במטע במרפריסבורו שבטנסי, ולמדה בבית ספר בנאשוויל ומאוחר יותר במכללת סיילם בקרוליינה הצפונית.

שרה נישאה לג'יימס פולק - אז חבר בית הנבחרים של טנסי ב-1 בינואר 1824 בהיותו בן 28 ובהיותה בת 20. לבני הזוג לא היו ילדים, אולם הם גידלו את אחיינם מרשל טייט פולק (1831–1884) ואת אחייניתה שרה פולק ג'טון (1847–1924).

שרה ליוותה את בעלה במסעותיו הפוליטיים, ואף כתבה את מרבית נאומיו, תכתובותיו ויעצה לו בהחלטותיו.

בשל אדיקותה הדתית ואמונתה הפרסביטריאנית לא השתתפה בנשפי ריקודים (למעט טקס השבעת בעלה בו לא רקדה) וכן לא הלכה לתיאטרון.

לאחר תום כהונת בעלה עברו השנים לגור בבית פולק שבנאשוויל, שם בעלה נפטר לאחר שלושה חודשים. לאחר מותו הלכה שרה פולק במשך שארית חייה - 42 שנים נוספות - לבושה בגדי אלמנות שחורים.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית היה ביתה של שרה פולק שטח נייטרלי בו נפגשו אנשי צבא מהאיחוד ומהקונפדרציה. היא נפטרה מספר שבועות לפני יום הולדתה ה-88 (וחיה לאחר מותן של הנשים הראשונות ששהו בבית הלבן לאחריה - מארגרט טיילור, אביגייל פילמור, ג'יין פירס, מרי לינקולן, אלייזה ג'ונסון ולוסי ווב הייז).

היא נקברה לצד בעלה בנאשוויל.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.whitehouse.gov/about-the-white-house/first-ladies/sarah-childress-polk/ ביוגרפיה] באתר הבית הלבן.
* [http://www.firstladies.org/biographies/firstladies.aspx?biography=12 ביוגרפיה באתר הספרייה של הגברות הראשונות]
* 
* 

קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:ג'יימס פולק
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1803
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1803
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1891
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1891
ויליאם פרימרוז

ויליאם פרימרוז (באנגלית: William Primrose; 3 באוגוסט 1903 - 1 במאי 1982) היה ויולן ומורה סקוטי, נחשב לוויולן המפורסם ביותר בזמנו. 
== חייו ==
פרימרוז נולד בגלאזגו, שם למד כינור. לאחר מכן המשיך למה שהיה אז בית ספר גילדהול למוזיקה בלונדון ומשם עבר לבלגיה ללמוד אצל אז'ן איזאיי, שעודד אותו להחליף את הכינור בוויולה. בשנת 1930 הצטרף אל וורוויק אוונס, ג'ון פנינגטון ותומס פטר כוויולן ברביעיית המיתרים של לונדון. הקבוצה התפרקה בשנת 1935. בשנת 1937 החל לנגן בתזמורת הסימפונית של NBC בניצוחו של ארטורו טוסקניני. כשיצאה השמועה שטוסקניני עומד לעזוב את התזמורת בשנת 1941, התפטר פרימרוז מעבודתו. הקריירה שלו כסולן החלה במסעות קונצרטים עם ריצ'רד קרוקס. אחר כך חתם חוזה עם ארתור ג'ודסון, אמרגן קונצרטים רב-השפעה. בשנת 1944 הזמין קונצ'רטו לוויולה אצל בלה בארטוק. 

מאוחר יותר בחייו נעשה פרימרוז למורה בעל שם, שכתב ספרים אחדים על הנגינה בוויולה ונתן שיעורים ברחבי יפן וארצות הברית, מדי פעם בבית ספר ג'וליארד ובבית הספר איסטמן למוזיקה. בשנת 1972 הוציא לאור את זיכרונותיו ,"A Walk on the North Side".

ויליאם פרימרוז מת מסרטן בפרובו שביוטה.

אוסף שלו היה בסיס לארכיון הויולה הבינלאומי על שם פרימרוז.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ויולנים
קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1904
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1982
פועל בניין (משחק וידאו)

פועל בניין (באנגלית: Hard Hat Mack) הוא משחק מחשב שנוצר בשנת 1983 על ידי מייקל אבוט ומת'יו אלכסנדר. המשחק הפך פופולרי ונועד במקור לאפל II, ולאחר מכן הוסב לקומודור 64, מחשבי 8 ביט של אטארי ול-DOS. למרות שהמשחק הוא לא חיקוי של "דונקי קונג (Donkey Kong)" יש לו נושא ומשחקיות דומים.

==מטרת המשחק==
מק, פועל בניין וגיבור המשחק, צריך לאסוף חלקים החסרים בפיגומי הבניין עליו הוא עובד, ולאחר שהניחם במקומם - עליו לעבור עליהם עם פטיש אוויר כדי למסמר אותם למקומם. בו-בזמן עליו להיזהר מדמויות שונות הנעות בין הפיגומים. לאחר השלמת המקטעים החסרים, עוברים שלב.

== מהלך המשחק ==
* שלב ראשון - השחקן צריך להרים את חלקי הפיגומים כדי למלא 4 חורים ברצפה, ואז להשתמש בפטיש אוויר כדי לחזק אותם. תוך כדי, על השחקן להתחמק מברגים שנזרקים עליו מלמעלה, לא ליפול דרך החורים ברצפה, ולהימנע מנפילה מקצה המבנה.
* שלב שני - השחקן מוביל את פועל הבניין דרך אתר בניין בעל 4 קומות ואוסף 6 קופסאות אוכל שמוגנות על ידי מכשולים שונים. אחרי שכל קופסאות האוכל נאספו, השחקן צריך להוביל את מק למסוע, כדי שמגנט ענק ימשוך אותו כלפי מעלה ובכך יגן עליו מנפילה אל מותו.
* שלב שלישי - השחקן אוסף 6 קופסאות וזורק כל אחת מהן לתוך מעבד. היריב זז מקופסה לקופסה, מה שמקשה על השחקן להשיג אותה. השחקן יצטרך לבצע קפיצה מאוד מדויקת. בנוסף, השחקן יצטרך להימנע מליפול לתוך אסלה שנמצאת בתחתית המסך.

לאחר סיום השלבים, המשחק מתחיל מההתחלה כאשר המשחקיות נהיית יותר מהירה, ובכך יותר מאתגרת.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.old-games.org/games/hhm פועל בניין], באתר מסע אל העבר

קטגוריה:משחקי חשיבה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי מחשב
קטגוריה:משחקי קומודור 64
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1983
קטגוריה:משחקי DOS
מוזג הברים

שמאל
מוזג הברים (באנגלית: Tapper) הוא משחק מחשב שנוצר בשנת 1983 על ידי מארווין גלאס.<ref></ref> גיבור המשחק הוא ברמן. מטרת המשחק היא לחלק בירה ללקוחות חסרי סבלנות ולאסוף כוסות ריקות וטיפים ולהימנע מעימותים עם הלקוחות. בכל שלב עולה הקושי.

==תיאור המשחק==
המשחק מתנהל כולו בפאב אשר מכיל ארבעה שולחנות. לקוחות רבים נכנסים לפאב באופן שוטף מצדו הימני של המסך וכולם דורשים משקאות. השחקן חייב להוציא במהירות משקאות ללקוחות בעודם מתקדמים לאורך השולחנות באיטיות לכיוון המוזג. כאשר אחד הלקוחות מצליח להגיע למוזג, הלקוח תופס את המוזג וזורק אותו - דבר אשר עולה לשחקן בנקודת חיים אחת.

המוזג משרת את הלקוחות על ידי כך שהוא ממלא ספל אחד באחד מארבעה ברזים. כאשר הספל מלא, השחקן משחרר את הברז ובאופן אוטומטי הספל מחליק על השולחן לכיוונו של הלקוח אשר מרים את הספל ושותה את המשקה. הלקוחות יתפסו ספלים שמחלקים בכיוונם, רק אם הם אינם עסוקים כבר בשתיית בירה. אם הלקוח לא תפס את הספל (משום שהלקוח עסוק בשתיית הספל הקודם או כי בשולחן לא קיים לקוח), אז הספל ימשיך להחליק עד קצה השולחן והספל יפול על הרצפה - דבר אשר יעלה לשחקן בניקוד. לאחר שהלקוח מסיים לשתות את הספל הוא מחליק את הספל חזרה למוזג. השחקן חייב לאסוף את הספלים הריקים לפני שהם מגיעים לסוף השולחן ונופלים לקרקע. ספל אשר נופל לקרקע עולה נקודת חיים אחת.

הלקוחות גם משאירים טיפים על השולחן למוזג. הטיפ יופיע רק לאחר מספר ספציפי של ספלים ריקים אשר נצרכו על ידי הלקוחות, ויופיעו במקום שבו עמד הלקוח כאשר סיים לשתות את המשקה שלו. לדוגמה, בכל רמות המשחק, הטיפ הראשון ניתן על ידי הלקוח אשר צרך שני משקאות וימצא במקום שבו הלקוח עמד. על ידי איסוף הטיפים, השחקן מרוויח נקודות.

כדי לסיים שלב, השחקן חייב לרוקן את כל הבר מהלקוחות.

ככל שהשלבים במשחק מתקדמים יותר, הלקוחות מהירים יותר ודורשים יותר שתייה, ובכך מצטמצם המרחק בין השחקן ללקוחות.

לאחר שמסיימים את כל 13 השלבים של המשחק, המשחק מתחיל מהשלב הראשון שוב, אשר קשה יותר מהפעם הראשונה עם וריאציות שונות.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.old-games.org/games/tapper מוזג הברים], באתר מסע אל העבר
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משחקי מחשב
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1983
קטגוריה:משחקי קומודור 64
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי פעולה ממוחשבים