OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
המינהל הראשי ללוחמה בשחיתות ובפשע המאורגן (בלארוס)

ממוזער
המינהל הראשי ללוחמה בשחיתות ובפשע המאורגן של משרד הפנים הבלארוסי, הידוע בראשי התיבות GUBOPiK (רוסית: Главное управление по борьбе с организованной преступностью и коррупцией МВД Республики Беларусь (ГУБОПиК), בלארוסית: Галоўнае ўпраўленне па барацьбе з арганізаванай злачыннасцю і карупцыяй МУС Рэспублікі Беларусь (ГУБАЗіК), GUBAZiK, HUBAZiK) הוא מנגנון ביטחון פנים משטרתי הפועל כגוף למלחמה בפשיעה מאורגנת ובשחיתות אך בפועל משמש את משטרו של אלכסנדר לוקשנקו כמכשיר לדיכוי פוליטי, אלימות ועינויים כנגד יריביו הפוליטיים.

==היסטוריה==
GUBOPiK נוצרה כיחידה של משרד הפנים ב-1991 ואורגנה מחדש ב-2003. כונתה על ידי התקשורת כ"אחד הגופים העיקריים האחראים על רדיפה פוליטית" בבלארוס. היסטורית, היא הייתה ידועה בלחץ על קבוצות ימין ושמאל לא רשמיות וביחס אכזרי לעצורים.

בשנים 2020 ו-2021, במהלך ההפגנות ההמוניות שלאחר הבחירות שנויות במחלוקת לנשיאות, GUBOPiK, כולל מפקדה מיקלאי קרפיאנקו באופן אישי, הייתה מעורבת בהטרדה, רדיפה ועינויים של פעילי זכויות אדם ומפגינים נגד משטרו של אלכסנדר לוקשנקו.

בשנים 2020 ו-2021, היחידה ביצעה פשיטות על בתים ומשרדים של פעילים פוליטיים, פעילי זכויות אדם ועיתונאים. ב-7 בספטמבר 2020, GUBOPiK חטפה את הפוליטיקאית מריה קלסניקבה. ב-9 בספטמבר 2020, על פי הדיווחים, GUBOPiK פשטה על משרדו של המועמד לנשיאות ויקטור באבריקה.

במחצית השנייה של 2020, קצין GUBOPiK סטניסלב לופונוסוב צידד באופוזיציה, העביר כמות גדולה של מידע פנימי לתנועה לבחירות חופשיות ועזב את בלארוס. במאי 2021, GUBOPiK אישרה רשמית כי אנשיה היו מעורבים במעצרו של הבלוגר רומן פרוטסביץ' לאחר נחיתה כפויה של טיסת 4978 של Ryanair במינסק בעקבות איום מזויף על פצצה במטוס.

ביולי 2021, ועדת הלסינקי הבלארוסית, מרכז זכויות האדם של ויאסנה, איגוד העיתונאים הבלארוסי וכמה ארגונים נוספים קראו לחקור את עינויים לכאורה של לפחות שמונה אסירים פוליטיים על ידי GUBOPiK. בנוסף, בפברואר 2022 עצרו אנשי היחידה את מארק ברנשטיין, שיצר את הערך בשפה הרוסית העוסק בפלישה הרוסית לאוקראינה בויקיפדיה הרוסית. ברנשטיין נחשב לאחד מ-50 עורכי התוכן הבכירים ביותר בה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בלארוס: ארגוני אכיפת חוק
הפארק הלאומי הוהה טאוארן

הפארק הלאומי הוהה טאוארן (בגרמנית: Nationalpark Hohe Tauern) הוא הפארק הלאומי הגדול ביותר באוסטריה ובאזור רכס הרי האלפים ואחד משמורות הטבע הגדולות ביותר במרכז אירופה.
== היסטוריה ==
הפארק נוסד בשנת 1981. הפארק משתרע על פני כ-1,856 קמ"ר ונמצא בשטחן של שלוש מדינות פדרליות - זלצבורג, טירול, וקרינתיה.

בשטח הפארק נמצאים מספר פסגות הרים אשר בגובה של מעל ל-3,000 מטר, כולל הר גרוסגלוקנר (3,798 מטרים), אשר הוא הפסגה הגבוהה ביותר באוסטריה.

בתחום הפארק ישנם אלפי מינים של בעלי חיים וצמחים.

הפארק מהווה יעד תיירותי פופולרי. האטרקציות המרכזיות של הפארק הלאומי כוללות, בנוסף לפסגות ההרים, גם את מפלי קרימל וגולינג והערוץ הצר ליכטנשטיינקלאם. בנוסף ישנם גם מספר רב של מסלולי הליכה פופולריים ברחבי הפארק.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אוסטריה: גאוגרפיה
קטגוריה:אירופה: פארקים לאומיים
קטגוריה:זלצבורג (מדינה): גאוגרפיה
קטגוריה:טירול: גאוגרפיה
קטגוריה:קרינתיה
קומודורה

קומודורה הייתה דרגת הקצונה הבכירה הגבוהה ביותר בקריגסמרינה, דומה לקומודור בכוחות הצי הבריטי. לפי הכוחות המזוינים המודרניים היא הייתה המקבילה לדרגת נאט"ו OF-5. לא הייתה לה דרגה מקבילה בכוחות היבשה של הוורמאכט ובלופטוואפה הגרמניים, אולם היא הייתה מקבילה לדרגת אוברפיהרר בוואפן אס אס.

== היסטוריה ==
[[פרידריך רוגה (באמצע)]]
מקורו של קומודורה כתואר ששימש כמה קפיטן צור זי וקורבטנקפיטן מהצי הפרוסי והצי הקיסרי הגרמני, במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.

קומודורה גרמני היה יכול להחזיק בכל דרגה ימית בין לוטננט לקפטן והתואר קומודורה הוחזק על ידי אותם קצינים שהחזיקו בשליטה טקטית על יותר מכלי שיט אחד. זה היה נפוץ ביותר עם מפקדי U-Boat שהיו אחראים על כמה צוללות שהוקצו לכוח משימה יחיד. במאה ה-19, קצינים גרמנים בדרגה זו כונו קברניטי הצי (Flottenkapitän).

במלחמת העולם השנייה, קומודורה הפכה לדרגה ממשית - אם כי בשימוש נדיר - בקריגסמרינה. התפקיד נחשב כקפטן בכיר, כאשר הסמל הוא כותפות של קפיטן צור זי עם פס דרגות אחד עבה של אדמירל על השרוול. קומודורים גרמנים גם הורשו ללבוש דשי מעיל וסמל מצחייה של אדמירל, אך לא היו חברים רשמית באדמירליות הגרמנית. כנראה הבעלים הבולט ביותר בדרגה זו היה קרל דניץ, שהפך לקומודורה ולפיהרר דר אונטרזיבוט (מפקד צוללות) ב-28 בינואר 1939; עם זאת, הוא החזיק בדרגה קצת יותר משמונה חודשים עד ל-1 באוקטובר 1939, אז הועלה לדרגת קונטר-אדמירל.

דרגת "קומודורה" במלחמת העולם השנייה התקיימה באזור אפור של ותק, שכן לאף אחד משני הענפים האחרים של הוורמאכט (כוחות היבשה של הוורמאכט ולופטוואפה) לא היו דרגות שוות; לפיכך, היא הייתה דומה מאוד לדרגת האס אס של אוברפיהרר.

לאחר נפילת גרמניה הנאצית, ובנייתו מחדש של הצי הגרמני, דרגת קומודורה יצאה משימוש כדרגה, ולמעשה הוחלפה על ידי פלוטילה-אדמירל שהיא דרגת הדגל הנמוכה ביותר. היא הופיעה שוב כתואר בשנות ה-50. בעידן המודרני, קומודור גרמני הוא קפטן בכיר המחזיק בדרגת קפטן אך ממלא תפקידים כמפקד שייטת בצי.

== סימני הדרגה ==
סמל הדרגה כלל רצועת כתף ותחרה בשרוול. כותפות, המקבילות לאלו של קפיטן צור זי, היו נועדו ללבוש על ז'קטים אחידים והורכבו מצמות כסופות מסורגות עם שני פסי זהב (כוכבים) על בסיס בכחול כהה ואפנפרבה. סמל החפת הורכב מכוכב אחד מחומש מעל שרוך זהב גדול. טבעות השרוול הקיפו את החפתים התחתונים.

רצף הדרגות (מלמעלה למטה) באותה קבוצה מסוימת הוא כדלקמן:
* OF-6: קונטר-אדמירל / גנרל-מיור
* OF-5a : קומודורה / ללא דרגה מקבילה ב-Heer או ב-Luftwaffe
* OF-5/OF-5b: קפיטן צור זי / אוברסט

קטגוריה:דרגות צבאיות בגרמניה
קטגוריה:קריגסמרינה
רטאנקוסין (אי)

האי רטאנקוסין (בתאית: เกาะรัตนโกสินทร์) הוא אזור היסטורי בעיר בנגקוק שבתאילנד. האי גובל בנהר צ'או פראיה במערב ובתעלות שונות במזרח אש רנחפרו במטרה לשמש כחפירים למה שהיה במקור מרכז העיר המבוצר.

המלך ראמה הראשון ייסד את העיר כבירת סיאם בשנת 1782. עד לאותה העת האי היה מיושב בעיקר על ידי תושבים סינים, שעברו בעקבות כן לאזור בו נמצאת כיום שכונת צ'יינה טאון של בנגקוק.

האי משתרע על 3.88 קמ"ר ומכיל כמה מאטרקציות התיירות המרכזיות של בנגקוק כמו ארמון מלך תאילנד, מקדש ואט פהו אשר הוא המקדש הגדול והעתיק במקדשי בנגקוק, מקדש וואט סאקט, מקדש וואט סותאט, כיכר סאנאם לואנג בה נערכים טקסים ואירועים מלכותיים, המוזיאון הלאומי, הגלריה הלאומית לאמנות, ושוק הפרחים.

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="225">
קובץ:Grand_Palace_Chakri_Mahaprasad.jpg|ארמון מלך תאילנד
קובץ:Wat_Phra_Kaew_by_Ninara_TSP_edit_crop.jpg|מקדש ואט פרה קוו
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בנגקוק
אריה לוי (ראש ישיבה)

הרב אריה לייב לוי (יעקב יהודה לייב) (נולד בכ"ה בטבת ה'תרצ"ז, 1937) הוא ראש ישיבת שכר שכיר (הנגב) וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.

==ביוגרפיה==
נולד בשכונת מאה שערים בירושלים, בתאריך כ"ה בטבת תרצ"ז. גדל והתחנך בתלמוד תורה יבנה, ובישיבה קטנה תפארת צבי, לאחר מכן עלה לישיבת חברון. שם נקשר לרבותיו ראשי הישיבה, ובפרט לרב אברהם פרבשטיין. כמו כן היה משתתף תדיר בשיעוריהם של הרב חיים שמואלביץ והרב נחום פרצוביץ בישיבת מיר.

נשא לאשה את לאה לוי (בתו של הרב ברוך יצחק לוין, רב וראש ישיבת 'מקור חיים'). לאחר נישואיו למד בכולל מקור חיים (שם הוציא את ספרו), וכן בכולל של הרב מרדכי אליפנט, ואחר הצהריים בישיבת מיר.

בשנת תשל"א נקרא על ידי הרב יששכר מאיר לכהן כר"מ בישיבת הנגב.

לאחר פטירת הרב יששכר מאיר (בשנת תשע"א) מונה לכהן במקומו כראש הישיבה.

בי"ח בכסלו תשפ"א מונה לחבר במועצת גדולי התורה שע"י דגל התורה.

==משפחתו==
גיסיו: הרב יהושע מאיר רוזנטל (רב שכונת שערי חסד בירושלים). הרב חיים מאיר שטיינברג (ראש כולל אור הנר מבני ברק).

בניו: הרב אהרן יוסף לוי, הרב דב לוי, הרב משה יחיאל לוי (ר"מ בישיבת אהל משה בנתניה), הרב חננאל לוי (משגיח בישיבת בית שמעיה בבני ברק).

חתניו: הרב יהושע הלר, הרב דוד דיסין (מרבני ישיבת נחלת הלווים בחיפה), הרב הלל גרוסברד.

==חיבוריו==
*נושא ספר תורה בישיבת שכר שכירתוספות אהרן על מסכת עירובין. בסוף הספר חלופת מכתבים עם הגר"ח קניבסקי.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.jdn.co.il/tag/רבי-אריה-לוי/ הרב אריה לוי], באתר JDN
* הספר [https://tablet.otzar.org/book/book.php?book=84891&width=-17&scroll=0&udid=16472095753263252&pagenum=1 תוספות אהרן], באתר אוצר החכמה

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של דגל התורה
קטגוריה:ראשי ישיבה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
מעבר איגליקה

מעבר איגליקה (באנגלית: Iglika Passage ; בבולגרית: проток Иглика), הוא מצר ים המפריד בין ארכיפלג איי זד לבין האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.

רוחבו של מצר הים 1.53 קילומטרים (בין האי לסידרן לבין נקודת ויליאמס, בחצי האי וארנה שבאי ליווינגסטון).

== היסטוריה ==
המעבר מופה לראשונה בידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.

המעבר נקרא על שם היישובים בשם איגליקה - האחד בצפון בולגריה, השני בצפון-מזרח בולגריה, והשלישי בדרום-מזרח בולגריה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://apcbg.org/gazet-bg.pdf הגאזט האנטארקטי הבולגרי] 
* [https://copernix.io/#?where=-60.141666999999984,-62.445694,14&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור המצר, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix

איגליקה
איגליקה
איגליקה
אדם בכרי

אדם בכרי (בערבית: آدم بكري; נולד ב-15 במאי 1988) הוא שחקן ערבי-ישראלי.<ref name="interview magazine"></ref>

== ראשית חייו ==
בכרי נולד ביפו למשפחה העוסקת בקולנוע; אביו, מוחמד בכרי, הוא שחקן ובמאי קולנוע, וגם אחיו סאלח וזיאד הם שחקנים.<ref></ref> בעל תואר ראשון כפול בספרות אנגלית ואמנות הבמה מאוניברסיטת תל אביב. בנוסף למד במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע שבניו יורק.<ref name="Cheers for Palestinian film of love and betrayal"></ref>

מתגורר כיום בשכונת איסט וילג' שבניו יורק.<ref name="interview magazine" /><ref></ref>

== קריירה ==
בכרי החל את קריירת המשחק שלו בגיל 13, אז הופיע לראשונה בהצגה "זגרודת אלארד" (יללת האדמה) בתיאטרון אל-מידאן בחיפה ובנצרת.<ref></ref> זמן קצר לאחר שסיים את לימודיו, הוא לוהק לתפקיד הראשי לסרט הדרמה "עומאר" בבימויו של האני אבו אסעד.

בשנת 2014 השתתף בעיבוד של הבמאי אסיף קפדיה ל"עלי ונינו", רומן לאומי אזרי המתרחש בתקופת הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן.<ref></ref>

בשנת 2018 הופיע בכרי בתפקיד הראשי בסרט האוסטרלי "Slam" בתפקיד ריקי נאסר.<ref></ref> שנה לאחר מכן השתתף בסרט המותחן הפוליטי "סודות מדינה" בתפקיד יסאר, בן זוגה של קתרין גאן.<ref></ref>

בשנת 2021 כיכב בסדרה הלבנונית "Hell's Gate" בתור אדם, גבר מבודד שחייו משתנים כאשר אישה מגיעה אל מפתן ביתו, וכל זה תחת משטר אוטוריטרי בביירות 2052. 

בשנת 2024 התראיין בבירות לפודקסט לבנוני בערוץ יוטיוב פופולרי (SARDE after dinner) והביע ביקורת חריפה כלפי ישראל אותה הציג כמדינת כיבוש-אפרטהיד גזענית, קולוניאליסטית ומרושעת<ref></ref>. 

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!שם הסרט
!תפקיד
!במאי
! class="unsortable" |הערות
|-
|2012
|Unfold
|אליאס סוחנון
|אינגריד צ'יקאוי
|סרט קצר
|-
|2013
|עומאר
|עומאר
|האני אבו אסעד
|
|-
|2014
|A little bit of bad
|קנת'
|פטריק פון ברקנברג
|סרט קצר
|-
|2016
|עלי ונינו 
|עלי חאן שירוונשיר
|אסיף קפדיה
|
|-
|2018
|Slam 
|ריקי נאסר
|פארת'ו סן-גופטה
|סרט אוסטרלי-צרפתי
|-
| rowspan="2" |2019
|סודות מדינה
|יסאר גאן
|גאווין הוד
|סרט בריטי-אמריקאי
|-
|Amsterdam to Anatolia
|מרואן
|סוזן יוסף
|סרט קצר
|}

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!ארגון
!פרס
!עבור
!תוצאה
! class="unsortable" |הערות
|-
|2013
|פרסי המסך של אסיה פסיפיק
|ההופעה הטובה ביותר של שחקן/ית
| rowspan="3" align="center" |עומאר
|
|<ref name="Asia Pacific Screen Award for Best Performance by an Actor"></ref>
|-
|2014
|פסטיבל הסרטים הערבי של מאלמה
|השחקן הטוב ביותר
|
|<ref></ref><ref></ref>
|-
|2015
|פרסי קלוטרודיס
|השחקן הטוב ביותר
|
|<ref></ref>
|-
|2018
|פסטיבל סרטי הלילות השחורים של טאלין
|השחקן הטוב ביותר
| align="center" |Slam
|
|
|-
|2019
|מעגל מבקרות הקולנוע הנשים
|הצמד הטוב ביותר 
| align="center" |סודות מדינה
|
|<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקנים ערבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
טרנזיט (1980)

טרנזיט (Transit) הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1980 בבימויו של דניאל וקסמן, עם גדליה בסר ולאורה ריבלין בתפקידים הראשיים.

זה סרטו הארוך הראשון של דניאל וקסמן שהשתתף גם בכתיבת התסריט עם דני הורוביץ והסרט הראשון שהופק בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי.

העלילה היא על יהודי שנמלט מגרמניה הנאצית ולאחר מעבר באיטליה ובשנחאי הוא הגיע למדינת ישראל אבל אינו מתאקלם בה ורואה את המדינה גם כן כמקום מעבר (טרנזיט) למולדת ממנה גורש - גרמניה.

העלילה מתרחשת בתל אביב לאחר מלחמת ששת הימים.

הסרט הוקרן בפסטיבל ברלין, פסטיבל טורונטו, פסטיבל קייפטאון, דרום אפריקה, פסטיבל Filmex לוס אנג'לס, ארצות הברית ופסטיבל סידני, אוסטרליה (1980).

הסרט הופק בסכום של כ-3 מיליון לירות, מהן חלק נכבד בעידוד ממשלתי. הסרט נמכר לרשת הטלוויזיה הגרמנית א.ר.ד תמורת 80 מארקים.

==תקציר העלילה==
הסרט מסופר בחלקו על ידי קריינות של בנו של הדמות הראשית, המדבר על אביו בדיעבד, לאחר שעזב.

אריך נוסבאום (גדליה בסר) הוא יהודי בודד שנמצא כל חייו בתחנות מעבר (טרנזיט). הוא גורש מגרמניה, שם עבד במוזיאון בברלין, הגיע דרך איטליה לשנחאי ומשם למדינת ישראל. הוא נישא ליעל (לאורה ריבלין), ילידת הארץ שצעירה ממנו בשנים רבות, ונולד להם בן, מיכאל (יאיר אלעזר). הנישואים לא החזיקו מעמד והם התגרשו ומיכאל עבר לגור עם אמו.

אריך מתפרנס בקושי מחנות לחפצים עתיקים ומתכנן כל הזמן לחזור לברלין שם הציעו לו עבודה במוזיאון שפיטר אותו. הוא לא מסתגל לאווירה ולתרבות בישראל ומתכנן לקחת אתו את מיכאל ואת גרושתו. ידידו מברלין, וילי (גדעון זינגר), שגם הוא היה פליט כמוהו, מנסה לשכנעו להישאר בארץ, אך ללא הצלחה.

אריך אמנם מדבר עברית, אך שתי אחיותיו לילה (רות גלר) וגרטי (לונה בדיאן), מדברות רק גרמנית.

אריך גר בדירה בדמי מפתח. בעלת הבית ורה (פאני לוביץ') עוברת לבית אבות בפרדס חנה ובנה עמנואל (אהרון מסקין) רוצה להרוס את הבית. אריך הוא הדייר האחרון שנשאר. הוא מסרב להיתפנות, למרות לחץ ואיומים של עמנואל, שמוכן לשלם לו יותר מהערכת השמאי, מר הופה (אלכס מונטה).

אריך עוזב את הדירה ושוכר חדר במלון זול שמנוהל על ידי פלורה (ג'טה לוקה). הוא מתוודע שם לכמה טיפוסים בשולי החברה כמו דיסקין (יצחק פיצ'ו בן צור) ונסים (מוטי שירין). דיסקין מסובך בהלוואות בשוק האפור וחייב כסף לעבריין (מוחמד בכרי) ששולח את אנשיו להכות אותו.

הוא קונה כרטיס טיסה לברלין, אך מהסס לטוס לשם וכנראה יישאר בישראל - זר, בודד וחסר שורשים כל חייו.

==ביקורות==
גידי אורשר כתב על הסרט:

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|גדליה בסר
|אריך נוסבאום
|
|-
|לאורה ריבלין
|יעל
|גרושתו של אריך
|-
|יאיר אלעזר
|מיכאל
|בנם של אריך ויעל
|-
|גדעון זינגר
|וילי
|חבר של אריך
|-
|רות גלר
|לילה
|אחותו של אריך
|-
|לונה בדיאן
|גרטי
|אחותו של אריך
|-
|פאני לוביץ'
|ורה רוחוץ'
|בעלת בית
|-
|אמנון מסקין
|עמנואל
|בנה של ורה
|-
|יצחק (פיצ'ו) בן צור
|דיסקין
|
|-
|ג'טה לוקה
|פלורה
|מנהלת מלון
|-
|אלכס מונטה
|מר הופה
|שמאי
|-
|מוחמד בכרי
|
|מלווה בשוק האפור
|-
|מוטי שירין
|נסים
|עבריין
|-
|צדוק צארום
|צדוק
|ברמן
|-
|קרוליין לנגפורד
|
|תיירת
|-
|טליה שפירא
|
|רקדנית בבאר
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1980
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
לגרדר

לגרדר (בצרפתית: Lagardère S.A), הוא תאגיד רב-לאומי צרפתי העוסק בעיקר בתקשורת ופועל ב-40 מדינות. המטה ממוקם בהרובע השישה-עשר של פריז. החברה הוקמה בשנת 1992 ועסקה במגוון תחומים אך בהדרגה התמקדה בתחום התקשורת. בראש החברה עומד ארנו לגרדר, בנו של מייסד הקבוצה.

== היסטוריה ==
ביסוד החברה עמד לאוי אשט שקנה חנות למכירת ספרים בפריז בשנת 1826. בהמשך הוא הקים הוצאה לאור "אשט". בשנת 1855 הוא החל להוציא לאור Le Journal pour Tous "עיתון לכולם". בשנים 1863–1872 הוא הוציא לאור מילון Dictionnaire de la langue française ב-4 כרכים. בשנת 1946 הוא הוציא לאור ספר דקדוק של אודט ואדואר בלד שעד היום נחבש לספר הטוב בתחום.

בשנת 1945 הוקמה חברת Matra שהתמחה בפיתוחים בתחום תעופה. בשנת 1963 למנכ"ל החברה מונה ז'אן-לוק לגרדר, באותה תקופה החברה כללה כ-1500 עובדים. בשנת 1981 הוא רכש את הוצאת האור "אשט". בשנת 1988 הקבוצה רכשה Grolier, חברה אמריקאית שהתמחה בתחום אנציקלופדיות. בשנת 1992 לאחר רה-ארגון משמעותי שנמשך כשנה הוקמה חברה Lagardère group. ז'אן-לוק לגרדר החליט להתמקד בתחום טלוויזיה ורכש מסילביו ברלוסקוני זכויות לערוץ La Cinq.

החל משנת 1994 הקבוצה החליטה להתמקד בתחום התקשורת. בשנת 1998] הוקמה Hachette Multimedia. בשנת 2000 נחתם הסכם שיתוף פעולה עם דויטשה טלקום לאספקת שרותי אינטרנט. בשנת 1997 נרכשה תחנת רדיו Europe 1.

בשנת 2003 בעקבות פטירת מייסד החברה השליטה עברה לבנו ארנו לגרדר. בשנת 2011 החברה החלטה למכור את 102 ירחונים שהיו בבעלותה לחברת Hearst Corporation תמורת 651 יורו. העסקה כללה זכויות לירחון Elle תמורת תשלומים שנתיים.

בשנים אחרונות התאגיד רכש מספר הוצאות לאור באירופה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:חברות הנסחרות ביורונקסט
קטגוריה:חברות תקשורת אירופאיות
סניה (אי)

הר סגלה באי סניה
סניה (בנורווגית: Senja) הוא האי השני בגודלו בנורווגיה באזור הטרומס, צפונית לחוג הארקטי.

האי מחובר ליבשת באמצעות גשר גיסונד (Gisundbrua) המגיע לעיירה פינסנס.

== גאוגרפיה ==
שטחו של האי הוא 1,586.3 קמ"ר. האי מאופיין בהרים הנישאים לגובה של 600 מטרים ויותר, וחלקם נישאים אף לגובה 900 מטרים מעל פני הים. אחד ההרים המפורסמים באי הוא הר סגלה המתנשא לגובה 639 מטרים, ולו תצורה ייחודית. ההרים ממוקמים בסמיכות לחוף האוקיינוס האטלנטי. בשל מיקומו הגאוגרפי באזור הטרומס, קיימת בו תופעת שמש חצות וזוהר הקוטב.

באי מצוי פארק פולאר, שהוא הפארק הצפוני ביותר בעולם. בפארק מצויים שועל, שועל שלג, דובים שונר, אייל הצפון, מוס ועוד.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* [https://www.lametayel.co.il/pois/68o12 האי סניה], באתר למטייל
* 

קטגוריה:נורווגיה: איים
יחסי איי פארו–ישראל

יחסי איי פארו–ישראל הם יחסים אשר עד 2021 התנהלו דרך דנמרק היות שאיי פארו תחת חסות של דנמרק עם אוטונומיה רחבה, איי פארו מיוצגת דרך דנמרק באופן זהה לגרינלנד.

למרות היותה תחת אוטונומיה של דנמרק, מחזיקה איי פארו משרד חוץ ומספר מצומצם של נציגויות דיפלומטיות.

איי פארו הודיע ב-2019 שהיא מכירה בירושלים כבירת ישראל למרות מעמדה האוטונמי.

איי פארו הייתה עד 2021 מיוצגת על ידי דנמרק, אך בחרה לפתוח נציגות עצמאית בישראל.

ישראל מיוצגת באיי פארו דרך שגרירות ישראל בקופנהגן.

איי פארו תחילה שקלה לפתוח את הנציגות שלה בירושלים אך בסוף פתחה את הנציגות בתל אביב צמוד לשגרירות דנמרק בישראל.

יחס האהדה של הפארואים לישראל הוסיפה בפתיחת נציגות דיפלומטית ועל הצורך בהעמקת היחסים.

אזרחי איי פארו וישראל נהנים מפטור מאשרה (ויזה) עבור כניסה לישראל או איי פארו מתוקף פטור מויזה בין מדינת ישראל ודנמרק.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איי פארו
עכסן שחור-זנב

עכסן שחור־זנב (שם מדעי: Crotalus molossus) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן החי בדרום מערב ארצות הברית ומקסיקו.

== מאפיינים ==
אורכו של העכסן 75 עד 107 סנטימטרים (ואף נמצאו פרטים שאורכם 129 סנטימטרים), והוא בעל גוף בצבע צהוב וחום עד ירוק זית וזנב בצבע שחור (זה מקור שמו של העכסן). הנקבה גדולה יותר מהזכר. הוא משיל את עורו כמה פעמים בשנה.

הנחש חי בדרום מערב ארצות הברית באריזונה, ניו מקסיקו, טקסס, מפרץ קליפורניה ובמקסיקו עד מדינת אואחאקה, במגוון בתי גידול כמו מדבריות, ערבות ואזורים הרריים.

הנחש ניזון בעיקר ממכרסמים ויונקים קטנים אחרים אך גם מעופות וזוחלים קטנים כמו לטאות ונחשים אחרים. הארס שלו כולל בעיקר המטוקסין, אך הוא פחות ארסי מעכסן גב-יהלום מזרחי ועכסנים אחרים. למרות זאת הוא בעל שיני ארס גדולות יותר משאר העכסנים וכדי שהארס יהיה יעיל הוא צריך להזריק כמויות גדולות מהארס לטרפו.

באביב ובסתיו הנחש פעיל בעיקר ביום ואילו בקיץ הוא פעיל לילה. בחורף הוא ישן תרדמת חורף במחילות של בעלי חיים אחרים. הנקבה משריצה 4 עד 12 נחשים קטנים בקיץ, והצאצאים נשארים עם האם עד שהם עצמאיים.

תוחלת החיים של נחש זה היא 15 עד 20 שנה. מצב השימור של נחש זה על פי הרשימה האדומה של IUCN הוא ללא חשש עקב תפוצה גדולה ונוכחות באזורים מוגנים רבים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1853
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל פרדריק ז'ראר
קטגוריה:צפעוני גומה
קטגוריה:ארצות הברית: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים מדבריים באמריקה הצפונית
ג'ואל ליטל

ג'ואל ליטל (באנגלית: Joel Little; נולד ב-13 בפברואר 1983) הוא מפיק מוזיקלי, מוזיקאי וכותב שירים ניו זילנדי, זוכה פרס גראמי.<ref name="3news.co.nz">[http://www.3news.co.nz/Lordes-Silver-Scroll-a-big-deal-for-co-writer-Joel-Little/tabid/418/articleID/317408/Default.aspx Lorde's Silver Scroll 'a big deal' for co-writer Joel Little] . 3 News NZ. 16 October 2013.</ref><ref name="Lorde takes out top Silver Scroll">[http://www.radionz.co.nz/news/national/224792/lorde-takes-out-top-silver-scroll Lorde takes out top Silver Scroll] . Radio NZ. 16 October 2013.</ref> הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בכתיבתו ובהפקתו לאמנים רבים, בין היתר ללורד, טיילור סוויפט, לנון סטלה, Foster the People, סם סמית', נואה קאהן, Imagine Dragons, ג'יימס ביי, 6lack, אלי גולדינג, חאליד, דאייה, רות ב., קשה, טייט מקריי, שון מנדס, ואנס ג'וי, גרייסי אברמס, אליסיה קארה, בישופ בריגס, מרינה דיאמנדיס, אוליביה רודריגו והאחים ג'ונאס.

== קריירה ==
ג'ואל ליטל למד במכון למוזיקה ואודיו של ניו זילנד , והחל את הקריירה שלו כזמר וגיטריסט של להקת הפופ פאנק Goodnight Nurse. הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן, Always and Never ו-Keep Me on Your Side.<ref></ref>

הוא אחד מהכותבים והמפיקים של אלבום הבכורה של Kids of 88 , Sugarpills.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

בשנת 2011 הקים ליטל אולפן הפקה משלו, Golden Age, באוקלנד, ניו זילנד.<ref></ref>

ב-2012, ליטל היה שותף לכתיבה ולהפקה של המיני-אלבום הראשון של לורד, The Love Club EP.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> ליטל גם היה שותף לכתיבה ולהפקה של אלבום האולפן הראשון של לורד, Pure Heroine, שיצא ברחבי העולם ב-30 בספטמבר 2013.<ref></ref>

בתחילת ספטמבר 2013, ליטל, לצד לורד, הועמדו בפרסי APRA , בזכותם כתיבתם של השיר "Royals".<ref></ref> בטקס שנארך ב-16 באוקטובר, הוכרז כי הם זכו בפרס. ב-26 בינואר 2014, הוא זכה, לצד לורד, בפרס גראמי בקטגוריית שיר השנה עבור "Royals".

ליטל כתב והפיק לצמד הפופ ברודס את הסינגל "Bridges", את המיני-אלבום הראשון של הצמד, Broods, ואלבום האולפן הראשון של הצמד, Evergreen.<ref></ref>

בשנת 2019, ליטל כתב והפיק, יחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית, טיילור סוויפט, 4 שירים עבור אלבום האולפן השביעי שלה, Lover: "", "You Need to Calm Down", "The Man", ו-"Miss Americana & the Heartbreak Prince". ליטל וסוויפט גם כתבו והפיקו יחד שיר חמישי, "Only the Young", שנשאר מחוץ לאלבום ויצא רק ב-2020 יחד עם יציאתו של הסרט התיעודי, Miss Americana.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ניו זילנדים
קטגוריה:פזמונאים
קטגוריה:מוזיקאים ניו זילנדים
קטגוריה:ניו זילנדים שנולדו ב-1983
BTR-3

ה-BTR-3 (מרוסית: БТР-3 קיצור של: Бронетранспортер המתורגם נושא גייסות משוריין) הוא נגמ"ש אמפיבי בעל 8 גלגלים תוצרת אוקראינה, אשר פותח בשנים 2000–2001 על ידי מספר חברות מרחבי העולם. חברות שותפות בפרויקט: הלשכה לתכנון מבני מכונות של חרקוב מורוזוב של אוקראינה, חברת ADCOM MANUFACTURING של אבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות, והמרכז המדעי הטכני של ארטילריה ונשק רובים של אוקראינה. אף על פי שהמראה דומה במקצת ל-BTR-80 הרוסי, ה-BTR-3U הוא נגמ"ש חדש לגמרי ולא שדרוג של נגמ"ש ישן.

== עיצוב ==
האבזור הסטנדרטי של ה-BTR-3U כולל גם היגוי מוגבר הידראולי על ארבעת גלגלי הכביש הקדמיים ומערכת מרכזית לוויסות לחץ אוויר בצמיגים המאפשרת לנהג להתאים את לחץ הצמיגים כך שיתאים לשטח הנסיעה. ה-BTR-3U מצויד בצמיגי מישלן צרפתיים.

המנוע של BTR-3U הוא מנוע דיזל 326 כ"ס יחד עם תיבת הילוכים אוטומטית מלאה של אליסון. ערכת הכוח וההילוכים מותקנות על ידי לשכת תכנון בניין מכונות חרקוב מורוזוב בסיוע טכני של Deutz AG וחברת אליסון. תא המנוע מצויד במערכת כיבוי אש אוטומטית כפולה.

הנגמ"ש הוא אמפיבי לחלוטין, מונע כשהוא צף על ידי סילון מים יחיד המותקן בחלק האחורי של הגוף. כדי להכין את הנגמ"ש למים, הנהג מפעיל את המערכת מתוך הנגמ"ש.

תא הלוחמים מכיל שישה חיילים שנכנסים ויוצאים מהנגמ"ש בדלת משני צידי הנגמ"ש. החלק התחתון של הדלת מתקפל כלפי מטה ליצירת מדרגה, כאשר החלק העליון נפתח קדימה. ישנם גם פתחים בגג ופתחי ירי עם אמצעי ראייה נלווים המסופקים בצדי הנגמ"ש ובחזיתו. מערכת מיזוג אוויר מותקנת כסטנדרט על מנת להבטיח נוחות לצוות בתנאי חום.

== גרסאות ==
* BTR-3U "Hunter" : הדגם הבסיסי (נגמ"ש לחימה)
** BTR-3U Guardian : גרסה לנחתים של איחוד האמירויות עם צריח.
* BTR-3E : בעל מנוע חדש.
** BTR-3E1 : הגרסה עם צריח BM-3 "שטרם" ועם מנוע חדש.
** BTR-3E ARV : טנק חילוץ עם כננת, מנוף ולהב דוזר.
** BTR-3E 90 : נגמ"ש לחימה כבד עם צריח 'קוקריל' ותותח 90 מ"מ CSE 90LP.
* BTR-3DA : גרסה משודרגת שנרכשה על ידי הכוחות המזוינים של אוקראינה בשנת 2017.
* BTR-3KSH : גרסת נגמ"ש שליטה ובקרה.

== מפעילים ==
בכחול מדינות מפעילות BTR-3
* אזרבייג'ן - 6 נגמ"שי לחימה
* צ'אד - 12 נגמ"שי לחימה
* אקוודור - 3 הוזמנו
* קזחסטן - 2 נגמ"שי לחימה
* מיאנמר - 500+ בשירות. קייב חתמה על חוזה של 500 מיליון דולר בשנת 2004 לאספקת 1000 נגמ"שים (APC). נרכש כערכות להרכבה מקומית. ההרכבה הייתה אמורה להסתיים בשנת 2013. 
* ניגריה - 30 מדגמים שונים
* ערב הסעודית - מספר לא ידוע של כלים משרתים במשמר אזרחי
* סודאן - 2 כלים
* תאילנד - 96 משרתים ו-120 נוספים בהזמנה מאוקראינה. הצבא המלכותי התאילנדי מתכנן להשתמש ב-BTR-3 בתור עמוד השדרה ליצירת גדוד חי"ר ממוכן הדורש 288 כלים. הזמנה הראשונה כללה שבעה דגמים 64 נגמ"שים, ארבעה נגמ"שי שליטה ובקרה למפקדים, שלושה נגמ"שי אמבולנס ו-19 נגמ"שי לחימה. יתרה מזאת, ממשלת אוקראינה נתנה חמישה נגמ"שים בחינם, כולל ארבעה רגילים ואחד למשימות הצלה בנוסף לקבוצה הראשונה של 96. בנוסף להזמנה של 12 BTR-3 עבור חיל הנחתים המלכותי התאילנדי, נגמ"שי BTR-3 אלה אמורים להחליף את ה-V-150 המיושן.
* איחוד האמירויות הערביות - 90 נגמ"שי לחימה בשרות חיל הנחתים
* אוקראינה - 77 כלים: 22 מדגמים הראשנים בשירות הכוחות המזוינים של אוקראינה והמשמר הלאומי של אוקראינה מ-2014, ועוד 55 נגמשים מדגמים החדשים בשירות מ-2017.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20040624045100/http://www.morozov.com.ua/eng/body/btr3u.php?menu=m1.php מפרט הדגמים השונים] באתר היצרן.

קטגוריה:נגמ"שים אופניים
קטגוריה:כלי רכב אמפיביים
קטגוריה:אוקראינה: צבא וביטחון
סקונדיליאנו

250px
סקונדיליאנו היא שכונה גדולה הנמצאת בצפון העיר נאפולי, איטליה.

שמה של סקונדיליאנו מורכב מהלחם של המילים "מייל" (miglio) ו-"שני" (secondo) כדי לציין שהאזור הוא ציון הדרך השני בדרך לקפואה, עיר חשובה במחוז קמפניה. הסבר חלופי למקור השם, הוא שהוא נובע משם המשפחה הרומאי סקונדילי (Secondili). האזור היה אחוזה פיאודלית בתקופת ימי הביניים, ולא התווסף לנאפולי עד לתקופה הפשיסטית.

סקונדיליאנו היא מודרנית באופן יחסי, הודות לבנייה נרחבת שנעשתה בעיר בשנות ה-70 וה-80. עם זאת, האזור מוכה בעיות חברתיות רבות, כגון אבטלה רבה, שיעורים גבוהים של היעדרות ונשירה של תלמידים ממערכת החינוך, סמים ונוכחות גבוהה של פשע מאורגן מצד ארגון הקאמורה.<ref></ref>

== ברית סקונדיליאנו ==
ברית סקונדיליאנו היא ברית אסטרטגית של ארגונים המשתייכים למאפיית הקאמורה בנאפולי ומחוז קמפניה, השולטת בנתיבי המסחר בסמים, ומבצעת גביית דמי חסות באזורים שונים בנאפולי וסביבתה. לברית סניפים נוספים גם בספרד והולנד, עם אינטרסים וקשרים הנוגעים לסחר בינלאומי בסמים והלבנת כספים.<ref></ref><ref></ref>

== בתרבות ==
סקונדיליאנו היא מקום ההתרחשות העיקרי של הסדרה האיטלקית גומורה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נאפולי
סטיקספיי

סטיקספיי (באנגלית: SatixFy) היא קבוצת חברות ישראלית-בריטית העוסקת בפיתוח שבבים ומכשירים לתקשורת לוויינית.

סַטִיקְסְפַיי ישראל בע"מ, השלוחה הישראלית של הקבוצה, הוקמה ביולי 2012 על ידי יואל גת, שקודם לכן נמנה עם מייסדי החברות גילת רשתות לווין ורייסאט ישראל. גת היה גם מנכ"ל החברה עד לפטירתו באפריל 2022. מטה החברה שוכן ברחובות, ולה מרכז פיתוח במנוף. חברת SatixFy UK שוכנת בפארנבורו שבאנגליה, וחברת SatixFy Space Systems UK שוכנת ב שבאנגליה. לחברה משרדים גם בבולגריה ובארצות הברית.

החברה מפתחת שבבים לתקשורת לוויינית בתדרי Ka-band ולתקשורת במטוסים, בטכנולוגיות ASIC ו-. לדברי החברה, השבבים שלה מפחיתים במידה ניכרתת את העלות, הגודל, המשקל וצריכת החשמל של מסופי המשתמש () ואת עלויות זמן האוויר של הלוויינים. קו מוצרים נוסף של החברה הוא אנטנות.

בנובמבר 2016 גייסה החברה 25 מיליון דולר. בגיוס נוסף גייסה החברה 20 מיליון דולר.

בפברואר 2021 החלה החברה בתהליך של הנפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אך הנפקה זו לא יצאה אל הפועל עקב חוסר עניין מצד המשקיעים המוסדיים.

במרץ 2022 הודיעה החברה על הסכם למיזוגה עם חברת ספאק בשם הנסחרת בנאסד"ק. החברה המאוחדת תקבל כ-201 מיליון דולר מחשבון הנאמנות של Endurance ו-29 מיליון דולר ממשקיעי PIPE, שיביאו את החברה המאוחדת לשווי שוק של 813 מיליון דולר. המיזוג הושלם באוקטובר 2022, ומניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעשיית אלקטרוניקה בישראל
קטגוריה:רחובות: חברות
טנק חילוץ

טנק חילוץ או רכב חילוץ משוריין (ARV) הוא רכב קרבי משוריין המבוסס בדרך כלל על תובת טנק חזקה או שלדה משוריינת ששונתה לצורך גרירה או תיקון של כלי לחימה משוריינים שניזוקו, נתקעו או הושבתו. נעשה שימוש גם במונח "רכב תיקון וחילוץ משוריין" (ARRV).

== ציוד ==
טנקי חילוץ על בסיס [[T-72 של צבא עיראק]]
נגמ"ש פר"ג (טנק חילוץ מבוסס טנק מרכבה סימן 3) מחליף מנוע לטנק מרכבה סימן 4מ]]
לטנק חילוץ יש בדרך כלל כננות, מנופים ולהבי דחפור כדי לסייע לטנקים. יש לו ציוד הרמה מיוחד כדי לחליף את הצריח והתותח שנמצאים על טנק מערכה. רכבי חילוץ עשויים במקרים מסוימים לכלול גנרטורים חשמליים, מסורים, ומשאבות דלק כדי לסייע בפעולות תחזוקה, או חלקי חילוף כדי להקל על תיקונים בשטח. לחלק מרכבי החילוץ יש כף דחפור כדי לעגן את הכלי כשהוא בגרירה או הרמה. מכיוון שרוב טנקי חילוץ מבוססים על שלדות טנק או נגמ"ש, יש להם תא צוות ומנוע משוריינים, מה שאומר שניתן להפעיל רכבי חילוץ בתנאי לחימה.
נגמ"ש חילוץ על בסיס [[BTR-3]]
חלק מרכבי חילוץ מופעלים במקביל לדחפורים משוריינים. רכבי חילוץ בדרך כלל יכולים לגרור רק רכב ברמה מקבילה או כזה שהוא קל יותר במשקל. כלומר רכב חילוץ המבוסס שלדת נגמ"ש יכול רק לגרור ולחלץ נגמ"ש, אבל לא כלי כבד בהרבה. בעוד שרוב רכבי חילוץ מיוצרים או מבוססים על שלדת טנק, לעיתים רחוקות יותר, רכב חילוץ עשוי להיות מבוסס על שלדת רכב הנדסי. לחלק מרכבי החילוץ יש ציוד מיוחד המאפשר להם לפעול בחופים או במים רדודים.

== חימוש ==
לעיתים רחוקות, רכב חילוץ עשוי להיות חמוש, כגון כמה רכבי M32, בעלי מרגמה 81 מ"מ למטרות מיסוך, ו-M88, בעל מקלע כבד 0.5. חלק מ-M4 שרמנים ממלחמת העולם השנייה עברו הסבה לרכבי חילוץ יש תותח דמה שהותקן במקום שבו הצריח שיש בדרך כלל.

== היסטוריה ==
טנק חילוץ M-32
רכבי חילוץ מוקדמים פותחו במלחמת העולם השנייה והיו לעיתים קרובות טנקים שהוסבו, כאשר הצריח והחימוש הוסרו והוחלפו בסוג כלשהו של כננת. כיום רכבי חילוץ נבנים בדרך כלל מראש כרכבי חילוץ. למרות זאת, רכבי חילוץ משתמשים לעיתים קרובות בשלדה משותפת המשמשת על כלי קרב אחרים של הצבא, שכן הדבר מקל על תיקון ותחזוקה של רכב חילוץ (מאחר שניתן להשתמש באותם חלקים על רכב חילוץ ועל כלי הרכב שהוא תומך בו).

== טנקי חילוץ ==
טנק החילוץ M-88 מחליף מנוע לטנק M-1 אברמס]]
* M-32
* M-88
* BTR-3
* נמ"ר אחזקה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טנקים
מגפי צ'לסי

עור בצבע שחור]]
מגפי צ'לסי הם מגפיים צמודים וגבוהים שצידיהם אלסטיים. לעיתים קרובות מחוברת אליהם בצידם האחורי טבעת בד בה ניתן להיעזר במטרה למשוך את המגף בזמן הנעילה. ניתן להתחקות אחר מקורותיו של הדגם עד לתקופה הוויקטוריאנית, אז נעלו אותו נשים וגברים כאחד.

מגפי צ'לסי וכמה מדגמיהם הייחודיים נחשבו אלמנטים אייקוניים בשנות ה-60 בבריטניה, בעיקר בתרבות המוד.

==היסטוריה==
מגפי צ'לסי מ[[זמש חום]]
את המגפיים עיצב ג'וזף ספארקס הול, סנדלרה של המלכה ויקטוריה.<ref name="Esquire Nov2012"></ref> לטענתו, .<ref name="Mr Porter Mar2011"></ref> בפרסומים מאותה תקופה הוא מתייחס למגפיים כאל "מגפי הפטנט בעלי העקב האלסטי של ג' ספארקס הול".<ref name="GG_Nanjappa"></ref> המגפיים הפכו פופולריים עבור פעילויות כמו רכיבה והליכה.<ref name="Mr Porter Mar2011" />

כשצ'ארלס גודייר המציא את הגומי המגופר התאפשרה המצאת המגף שכלל את הצדדים האלסטיים, שיתרונם היה בקלות נעילתם וחליצתם. לקראת סוף שנות הארבעים של המאה ה-19, החל גם עולם האופנה לאמץ את המגפיים, והן הפכו פופולריות בארצות המערב, עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.<ref></ref>

בשנות ה-50 וה-60 חזרו המגפיים להיות פופולריות בבריטניה, לאחר שדמויות מפתח בלונדון החוגגת, כמו האבנים המתגלגלות וג'ין שרימפטון נעלו אותן. השם "מגפי צ'לסי" מגיע כנראה מאותה תקופה, שכן דמויות המפתח בתרבות התרכזו באותה תקופה ברחוב קינגס רואד שבשכונת צ'לסי.<ref name="Mr Porter Mar2011" /><ref name="GG_Nanjappa" />
[[הביטלס (כאן בתמונה מ-1963) עזרו להפוך את המגפיים לפופולריות.]]

==דגמים==
===מגפי ביטל===
בשנת 1961 יצרו מעצבי הנעליים "Anello & Davide" שהתמחו בעיצוב נעלי במה ובלט גרסה של המגפיים שלהן עקב גבוה יותר מבגרסה המקורית ("עקב קובני") ובגזרה מחודדת יותר, עבור להקת הביטלס, בהזמנה מיוחדת עבור ג'ון לנון ופול מקרטני שראו את המגפיים בחלון ראווה. סגנון זה של המגפיים נודע מאז כ"מגפי ביטל".<ref></ref>

גם מגפי הביטל אומצו על ידי תרבות המוד, ואנשיה נהגו לנעול אותן עם חליפות מחויטות.<ref name="GG_Nanjappa" />

===מגפי עבודה===
מגפי עבודה אוסטרליות.
הסוגים השונים של מגפי העבודה כוללים מגפי רכיבה כמו מגפי ג'ודפור ההודים, מגפי עבודה אוסטרליים, כמו אלה שמייצרת חברת בלנדסטון וחברות אחרות. לעיתים כוללות מגפי העבודה הללו חרטום גפה מפלדה על מנת להגן על כפות רגליהם של הפועלים מפגיעה. בברזיל מכונות המגפיים הללו "בוטינה", הידועות במראן הגס, המחוספס והמעשי, גם כן בדומה למגפיים האוסטרליות. הן מזוהות עם ה"קאיפירה", תושבי האזורים הכפריים בברזיל.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגפיים
1337x

1337x הוא אתר אינטרנט המשמש כמנוע חיפוש לקובצי טורנט ממגוון סוגים.<ref name=":0"></ref> על פי בלוג החדשות "טורנטפריק", 1337x הוא אתר הטורנטים השלישי הפופולרי ביותר בעולם נכון לשנת 2021.<ref></ref>

== היסטוריה ==
1337x הוקם בשנת 2007 וצבר פופולריות בשנת 2016 לאחר שהאתר KickassTorrent נסגר.<ref name=":0" /> באוקטובר 2016, האתר עוצב מחדש והתווספו אליו פונקציות חדשות.<ref name=":0" /><ref name=":1"></ref> בעקבות עתירה של שירות ההפצה היווני Feelgood Entertainment בשנת 2015, האתר נאסר ממנוע החיפוש של גוגל ואינו מופיע כשמחפשים אותו.<ref name=":1" /><ref name=":0" />. באותה שנה, סיומת האינטרנט של האתר השתנה, מ-pl ל-to, בין השאר על מנת להתחמק מהחסימה של גוגל.<ref name=":0" /><ref name=":1" /><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2007
קטגוריה:אתרי אינטרנט שצונזרו
קטגוריה:שיתוף קבצים
כביש 562

כביש 562 הוא כביש אורך ארצי באזור השרון. הוא מתחיל בצומת עם כביש 553 בתחומי המועצה המקומית תל מונד ומסתיים בצומת עם כביש 57 בתחומי העיר כפר יונה. אורכו הוא 7.6 קילומטרים. הוא מקשר בין כביש 57 (בעיקר מכיוון נתניה) והעיר כפר יונה למועצות המקומיות תל מונד וקדימה-צורן, אך גם בין יישובי המועצה האזורית לב השרון.

== היסטוריה ==
בעבר, אורך הכביש היה 4.8 קילומטרים, והוא נמשך מתל מונד בדרום ועד לצומת גאולים בצפון – מעגל תנועה עם כביש 5613, ליד המושב גאולים. בעקבות התפחתותה של העיר כפר יונה לכיוון מזרח, הוחלט על הארכת הכביש, כך שיעקוף את העיר ממזרח. כמו כן, הוחלט להוסיף לעיר שתי כניסות ממעגלי תנועה בתוואי הכביש החדש. העבודות להארכת תוואי הכביש החלו במרץ 2017 והסתיימו בשנת 2018. בשנים 2016–2017 שופר תוואי הכביש מקדימה-צורן בדרום ועד צומת גאולים בצפון.

בחודש מרץ 2024 החל לפעול צומת מרומזר הכולל תאורה בכניסה מכביש 562 ליישוב קדימה. הצומת החליף מעגל תנועה באותה נקודה, אשר לפי הבקשה לשינוי נועד להפחית עומסי תנועה.<ref></ref>

== צמתים לאורך הכביש ==
{| class="wikitable"
|+
!קילומטרים
!שם
!צומת
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" |כביש 562 מדרום לצפון
|-
| align="center" |0
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |תל מונד
| align="center" |
|-
| align="center" |0.6
| align="center" |כיכר ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |קדימה-צורן
| align="center" |רחוב הזית
|-
| align="center" |1.4
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |קדימה-צורן
| align="center" |שדרות הדקלים, רחוב ברבור (כביש גישה לעין שריד)
|-
| align="center" |3.4
| align="center" |כיכר ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |צורן
| align="center" |דרך לב השרון (כביש גישה לצורן)
|-
| align="center" |4.8
| align="center" |צומת גאולים
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |ליד גאולים
| align="center" |
|-
| align="center" |5.7
| align="center" |כיכר ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |כפר יונה
| align="center" |שדרות מנחם בגין
|-
| align="center" |6.8
| align="center" |כיכר ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |כפר יונה
| align="center" |רחוב האושר
|-
| align="center" |7.6
| align="center" |צומת כפר יונה מזרח
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |כפר יונה
| align="center" |
|}

== ראו גם ==
* כבישי ישראל
== הערות שוליים ==
שינוי מעגל התנועה בכניסה לקדימה לצומת מרומזר (כתבה בוואלה) 
קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:תל מונד
קטגוריה:כפר יונה: תחבורה
נסים יצחק אלגראנאטי

הרב נסים יצחק אלגראנאטי (נפטר ב-30 בספטמבר 1877) היה רב ודרשן באזמיר, ומתלמידיו הוותיקים של הרב חיים פאלאג'י.<ref>ראה עיני כל חי דף ס"א ע"ד לבבא בתרא דף צ"ח ע"א, חיים ומלך דף ט' ע"א הכתוב לחיים מזמור קי"ח דף קס"ה ע"ב. </ref>
==תולדותיו==
נולד באזמיר לרבי מאיר ולמד בנערותו בישיבת בית יעקב רבי שבעיר. כשגדל, חמיו, הרב שם טוב קאלומיטי, פירנס אותו והביאו ללמוד בבית מדרש "בתי כהונה", שם למד אצל הרב הפרד"ס. למד אצל הרב חיים פאלאג'י, שמביא אותו בספריו מכנה אותו. היה עמיתו בתורה של הרב אברהם פאלאג'י שמביא מתורתו רבות בספריו.<ref>אברהם את עיניו על מסכת נדרים דף נה ע"א וכן בספר וימהר אברהם, מערכת ע'. עוד מתורתו בספר ויקרא אברהם דף כט עמוד ב, בספר 'אברהם אנכי': סדר נצבים, ושם בסדר חקת, סדר ראה, תהלים סימן לז ה, ועוד וראה גם בספר אברהם את עיניו' על מסכת ברכות ירושלמי הלכה ז </ref>

היה רגיל תמיד לפרש<ref>חכמה מאין, דף קכ"ה עמוד א'</ref> את פסוקים "תורת ה' תמימה משיבת נפש, עדות ה' נאמנה מחכימת פתי, יראת ה' טהורה עומדת לעד"; ע"פ אמרת חז"ל<ref>מסכת יומא דף פג</ref> כי מי שאחזו בולמוס,<ref>חולי המכהה את העיניים (רש"י)</ref> ניתן להאכילו גם דברים טמאים, ורבי יוחנן שמעיד על עצמו פעם אחת אחזו בולמוס, ורץ למזרחה של תאנה, וקיים בעצמו "החכמה תחיה בעליה",<ref>תלמוד בבלי מסכת יומא דף פג עמוד ב</ref> וכך מתפרשים הפסוקים לעיל, שאין צורך לאכול דברים טמאים כדי להשיב את הנפש, אלא די בתורה.

סבל ממחלת מעיים,<ref>חכמה מאין דף קכג עמוד א</ref> ממנה נפטר בליל שמחת תורה תרל"ח, ב-30 בספטמבר 1877.<ref>הסכמת הרב אברהם פאלאג'י לספר חכמה מאין</ref> פטירתו הייתה סמוכה לאחר פטירת שני רבנים נוספים באזמיר, הרב בכור יוסף אלבעלי<ref>בנו של מחבר ספר "פרי העץ" ונכדו של הרב משה אלבעלי</ref> והרב אברהם ואלאנסי.<ref>חכמה מאין, דרוש על הרב המחבר</ref> היה גיסו של רבי אברהם ישושום וחתנו היה הרב משה זיביל שגם טרח בהוצאת ספרו של הרב נסים אחרי פטירתו.

== חיבורו ==
ספר [https://beta.hebrewbooks.org/37306 חכמה מאין] (אזמיר תרמ"ב) ובו כ-חמשים דרשות בנושאים: נישואין, הספדים (ביניהם הספד על רבו, הרב פנחס רפאל יהושע די שיגורה), פסח, ברית מילה, מעלת הייסורים, מעלת הענוה, תורה, עבודת המידות, גמילות חסדים ושבת הלבשה. הרב אברהם פאלאג'י נתן הסכמה לספרו ושיבח אותו מאד. קרא לספרו בשם זה מכיוון שהוא מכיל ר"ת של שמו: חכמה מאלגראנטי יצחק נסים. בסוף הספר נדפסה דרשת הספד על המחבר מאת הרב משה אלגראנאטי. 

== לקריאה נוספת ==
* שמעון וואנונו, אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, עמוד 474
* חכמה מאין, הסכמת הרב הכולל, שם, דרשה על הרב המחבר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישיבת בית יעקב רבי (איזמיר)
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
ג'יימס גריימס

ג'יימס וילסון גריימס (באנגלית: James Wilson Grimes; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הוויגית ולאחר מכן המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל איווה השלישי בשנים 1854–1858, וכסנאטור מטעם מדינתו בשנים 1859–1869.

==ראשית חייו==
ג'יימס גריימס נולד בעיר דירינג שבניו המפשייר. הוא סיים את לימודיו באקדמיית המפטון ולמד בדארטמות' קולג'. הוא למד משפטים, עבר מערבה והחל לעסוק במקצועו ביישוב בטריטוריית ויסקונסין שלימים הפך להיות לעיר ברלינגטון שבאיווה. הוא גם עסק בחוואות. גריימס שימש כחבר בית הנבחרים של טריטוריית איווה בשנים 1838–1839 ובשנים 1843–1844. ב-1854 הוא נבחר כמושל איווה וכיהן בתפקיד עד 1858. בשנים 1855 ו-1856 הוא היה אחת הדמויות המובילות של המפלגה הרפובליקנית באיווה.

==סנאטור==
ב-1859 נבחר גריימס לסנאט של ארצות הברית כנציג איווה מטעם הרפובליקנים. הוא נבחר לכהונה שנייה ב-1865, ובסך הכול כיהן בסנאט מ-4 במרץ 1859 ועד 6 בדצמבר 1869, כאשר הוא התפטר מסיבות בריאות.

בסנאט כיהן גריימס כיושב ראש ועדת הסנאט למחוז קולומביה בשנים 1861–1865, וכיושב ראש ועדת הצי בשנים 1865–1869. הוא גם שימש כחבר בוועדה המשותפת של הקונגרס שניסחה את התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית.

ב-1861 היה גריימס נציג בוועידת השלום שהתקיימה בוושינגטון הבירה במאמץ למצוא דרכים למנוע את פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית. בדצמבר אותה שנה הוא הגיש לסנאט הצעת חוק שהובילה להנהגתה של מדליית הכבוד, שבתחילה הוענקה רק לאנשי הצי וחיל הנחתים.

במהלך משפט ההדחה של אנדרו ג'ונסון, הפר גריימס את המשמעת המפלגתית, ויחד עם שישה סנאטורים רפובליקנים נוספים, הוא הצביע בעד זיכויו של הנשיא. שבעת הסנאטורים: ויליאם פיט פסנדן, ג'וזף ס. פאולר, גרימס, ג'ון ב. הנדרסון, ליימן טרמבול, פיטר ג. ואן וינקל, ואדמונד רוס, שהיו לשון המאזניים בהצבעה, קראו תיגר על מפלגתם ועל דעת הקהל, והצביעו נגד ההדחה. הם היו מוטרדים מהאופן בהם ההליכים תומרנו כדי לאפשר מצג חד-צדדי של העדויות. לאחר המשפט ניהל בנג'מין בטלר שימוע על הדיווחים הרווחים שסנאטורים רפובליקנים קיבלו שוחד כדי להצביע בעד זיכויו של ג'ונסון. בשימוע של בטלר, ובחקירות שהתקיימו אחריו, עלתה עדות שכמה מהקולות בעד הזיכוי הושגו תמורת הבטחות למשרות פטרונות ותמורת תשלום כספים.

==מותו והנצחתו==
ג'יימס גריימס נפטר בברלינגטון ב-7 בפברואר 1872, בגיל 55. הוא נטמן בבית הקברות אספן גרוב שבעיר.

על חלקת האדמה שעליה ניצב בעבר ביתו, שוכן כיום בית ספר יסודי הקרוי על שמו. העיירה גריימס שבאיווה נקראת על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nga.org/governor/james-wilson-grimes/ ג'יימס וילסון גריימס] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* 
* [http://uipress.lib.uiowa.edu/bdi/DetailsPage.aspx?id=145 ג'יימס וילסון גריימס] במילון הביוגרפי של איווה 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/grimes.html#059.66.53 ג'יימס וילסון גריימס] באתר The Political Graveyard 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושלי איווה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הוויגית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאיווה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של איווה
קטגוריה:פוליטיקאים צפוניים במלחמת האזרחים האמריקנית
קטגוריה:בוגרי דארטמות' קולג'
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1816
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1872
אגודת דוגוניץ'

מיקלוש אישו, אדולף הוסאר: פסל אנדראש דוגוניץ' על גלויה ישנה
אגודת דוגוניץ (בהונגרית: Dugonics Társaság) הייתה הארגון האזרחי והארגון הלא ממשלתי הוותיק ביותר בעיר סגד, האגודה הספרותית מדעית נקראה על שם הנזיר הפיאריסטי, סופר ופרופסור באוניברסיטה אנדראש דוגוניץ' ונוסדה בשנת 1892 על ידי הבולטים בחיים האינטלקטואלים של העיר. האגודה בוטלה על ידי המשטר הקומוניסטי בשנת 1952 ולאחר מכן אורגנה מחדש ב-1991 (לאחר חילופי המשטר), על ידי פטריוטים מקומיים נלהבים.

== היסטוריה ==
מאפייני האגודה היו: היא קיימה מפגשי קריאה ספרותיים, עסקה בהכנת מכרזים והוציאה פרסומים ספרותיים ואלה היו משמעותיים בחיי הספרות של העיר סגד. לסגד היו סופרים מקומיים מצוינים, שההקראות שלהם במפגשי האגודה הצליחו מאוד, למשל ( אישטוואן טמרקן, פרנץ מורָה, דיולה יוהאס, מיהאי צ'רזי), אוניברסיטת פרנץ יוזף (היום אוניברסיטת סגד) וגם שנדור שיק, ראש המחלקה לספרות באוניברסיטה, העביר שם ערבי הרצאות. גם מדענים כמו חתן פרס נובל (בשל בידוד והפקה של הוויטמין C) אלברט סנט-גיירגי, משוררים וסופרים מפורסמים מאזורים אחרים בהונגריה הוזמנו לערבי קריאה, לדוגמה גזה גארדוני ב-1895, בלה ויקאר (Béla Vikár) ב-1896, אוטו הרמן ב-1903, אנדרה אדי ב־1905, ארון טמאשי ב-1933, מיקלוש רדנוטי, מ-1933 עד 1939. בישיבות החברה התקיימו הרצאות גם בנושאי מדעי הטבע, רפואה ואתנוגרפיה, אך קריאת יצירות של אותה העת בסיפורת שררה ברובן המכריע. האספה האחרונה של אגודת דוגוניץ' התקיימה ב-6 ביוני 1948. בפגישה זו, הונצח יום השנה המאה למהפכת 1848 בהונגריה על ידי דיולה אורטוטאי. אגודת דוגוניץ', שהוקמה מחדש בשנת 1991, ציינה בשנת 1992 את הקמת האגודה מאה שנים לפני כן בשנת 1892.

== חברים מייסדים ונשיאים ==

=== חברים מייסדים ===
* אנטל בקפי
* לאיוש קאלמאן
* הרב עמנואל לעף
* איזידור מילקו
* פאוסטין פלוטאש
* לאיוש פושה
* יאנוש רייזנר
* ז'יגמונד שבק (מודם שטרנפלד)
* שאמואך סרמלאי

=== נשיאי האגודה ===
* ג'רג' לאזאר, ראש העיר של סגד (1892-1915)
* הפסקה בנשיאות (1915–1917)
* יוז'ף סלאי (1917–1937)
*אימרה ואראדי (1938–1940)
* יאנוש באנר (1940–1944)
* שאנדור שיק (1945–1948)

== חברים בולטים באגודה ==

== לקריאה נוספת ==
* Péter László: Öt portré. A Dugonics Társaság elnökei. Szeged, 14. évf. 11. sz. 2002 november. 10-13.
* A Dugonics Társaság centenáriumi évkönyve. 1992. ISBN 9630426072
* Új magyar irodalmi lexikon I. (A–Gy). Főszerk. Péter László. Budapest: Akadémiai. 1994. 472. o. ISBN 963-05-6805-5

קטגוריה:ספרות הונגרית
קטגוריה:הונגריה: תרבות
קטגוריה:הונגריה: היסטוריה
קטגוריה:חברי אגודת דוגוניץ'
לבנית לואיזיאנה

לבנית לואיזיאנה או לבנית טריקולור (שם מדעי: Egretta tricolor) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החי בביצות בדרום אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית, הקריביים ובחלק העליון של אמריקה הדרומית. לרוב היא חיה באזור הטרופי שמדרום לארצות הברית, אך לעיתים מגיעה גם לטקסס וקליפורניה ודרומה עד ברזיל ופרו.
== מאפיינים ==
אנפה זו תוארה ב-1776 בידי החוקר הגרמני פיליפ לודוויג סטטיוס מולר , אשר נתן לה את שמה המדעי עקב שלושת הצבעים העיקריים של נוצותיה: כחול, ורוד ולבן.

אורכה של האנפה 56 עד 76 ס"מ, מוטת כנפיה הממוצעת 86 סנטימטרים. משקל הזכרים גדול במעט ממשקל הנקבות ומגיע ל-415 גרם לעומת 334 גרם בממוצע אצל הנקבות. האנפה בעלת נוצות כחולות-אפורות לאורך גופה כשהבטן לבנה והחזה כחול אך בעל פס לבן-ורדרד לאורכו היורד מקצה המקור האפור. בסיס המקור ותחתית העיניים צהובים ומוקפים בעור ורוד ומאחורי הראש ציצה לבנה והרגליים ארוכות ואפורות.

האנפה מצויה סביב אגמים, נהרות רדודים וביצות ולעיתים גם בחופים של אמריקה הטרופית. האנפה חיה לצד אנפות אחרות ודגה יחד אתן במים הרדודים. היא חוטפת את מזונה – סרטנים או דגים קטנים – במכת מקור מהירה. אנפה זו מקננת על עצים, בזוגות ולא בלהקות. הנקבה מטילה 3 עד 7 ביצים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ לודוויג סטטיוס מולר
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1776
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:מקסיקו: עופות
לואיג'י מאנזוטי

לואיג'י מאנזוטי (באיטלקית: Luigi Manzotti 2 בפברואר 1835 - 15 במרץ 1905) היה רקדן מימיקה וכוריאוגרף.

מאנזוטי נולד במילאנו. את הבלט הראשון שלו יצר בשנת 1858 והפקותיו הבאות בוצעו ברחבי העולם. כיום הוא זכור בעיקר בכוריאוגרפיה שלו לבלט "אקסלסיור" (1881), למוזיקה מאת רומואלדו מארנקו

== אופרות ==
* "פייטרו מיקה", 1871
* "גליליאו גליליי", 1873
* "זיאבה", 1878
* "אקסלסיור" בלט, 1881
* "אמור", 1886
* "ספורט", 1897

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.oxfordreference.com/view/10.1093/oi/authority.20110803100132387 ביוגרפיה קצרה של לואיג'י מאנזוטי באוקספורד רפרנס]

קטגוריה:כוריאוגרפים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1835
קטגוריה:נפטרים ב-1905
אנפה לבנת-פנים

אנפה לבנת-פנים (שם מדעי: Egretta novaehollandiae) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה לאורך דרום-מזרח אסיה באינדונזיה, גינאה החדשה, מרבית אוסטרליה וניו זילנד. האנפה מצויה הן לאורך מים מתוקים והן במים מלוחים סמוך לחופים, כשלרוב היא לא נודדת הרחק.

אנפה זו דומה למין אנפה כחולה קטנה, אף שבעבר בלבלו בינה לבין המין אנפה לבנת-צוואר והכלילו אותה בסוג אנפה. היא תוארה ב-1770 בידי החוקר ג'ון לת'אם .

==תיאור==
אורכה של האנפה 60 עד 70 ס"מ, קטן יחסית לסוגה ומשקלה הממוצע הוא 550 גרם. האנפה בעלת נוצות גב, בטן, חזה וכנפיים אפורים-כחולים עם רגליים צהובות עד אפורות. החלק האחורי של הראש כחול, למעט כמה ציצות לבנות, אך רובו לבן בסמוך לסנטר, למקור, ללחיים ולעיניים. האזור סביב העיניים לעיתים צהוב. בעונת הרבייה הזכרים מצמיחים מספר נוצות בצבע ורוד-ברונזה על הגרון והחזה הכחולים יחסית. מקורה של האנפה ארוך ודק בצבע אפור עם קצה שחור.

האנפה מצויה בסמוך לביצות, שדות, שפכי נהרות וחופים לאורך אוסטרליה, חלק מאיי אוקיאניה, גינאה החדשה ובכמה מאיי אינדונזיה. היא נמצאת גם בטסמניה (המין היחיד בסוגה המתרבה באי), קלדוניה החדשה, ניו זילנד ובכמה איים כמו אי חג המולד, איי קוקוס ואיי שלמה. אנפה זו היא דייגת מוצלחת הניזונה בעיקר מדגים ומסרטנים שהיא חוטפת.

== גלריה ==
<gallery mode="packed">
קובץ:White Faced Heron (2).jpg
קובץ:Heron on the dam wall-1+ (2301495338).jpg
קובץ:White-faced heron, Brisbane (126171257).jpg
קובץ:White faced heron03.jpg
קובץ:White-faced Heron (Egretta novaehollandiae) - Flickr - Lip Kee (2).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1790
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לאת'אם
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: עופות
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
אנפה כחולה קטנה

אנפה כחולה קטנה (שם מדעי: Egretta caerulea) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית ומצפינה גם לדרום אמריקה הצפונית שסביב חוף המפרץ והקריביים, ולעיתים אף מצפינה עד הגבול הדרומי של קנדה, אך נודדת דרומה בחורף. אנפה זו היא קרובתה של לבנית אדמדמה, הגדולה ממנה והיא בעלת תפוצה רחבה ואינה נמצאת בסכנת הכחדה.
== מאפיינים ==
אנפה זו מגיעה לאורך ממוצע של 64–76 ס"מ ובעלת מוטת כנפיים של 102 סנטימטרים ומשקלו של 325 גרם. נוצותיה כחולות-אפורות עם צוואר וראש סגולים-כהים ומקור אפור וצהוב בתחילתו. הראש והצוואר בעלי נוצות פרועות מעט המאדימות בעונת הרבייה. לעומת הבוגרים, הצעירים בשנים הראשונות לעומתם לבנים בהרבה, דומים מעט ללבנית השלג.

האנפה חיה במושבות סמוך לצמחייה, לרוב סביב מים מתוקים כמו ביצות ונהרות איטיים וכן בין מנגרובים וביצות מלחה, כשהאנפות הצפוניות נפוצות יותר גם לאורך החופים. האנפה צדה ממארב בעזרת מקורה הארוך טרף קטן של דגים, צפרדעים, תולעים, סרטנים וחרקים.

לעיתים קרובות אנפה זו מתרבה לצד אנפית השלג בקבוצות גדולות. עם זאת בשאר הזמן האנפות נעות ביחידות. בקן הנקבות מטילות 3 עד 7 ביצים בצבע תכלת.

== גלריה ==
<gallery mode="packed">
Little Blue Heron (50226708062).jpg
Egretta caerulea -Cananeia, Sao Paulo, Brasil-8.jpg
Little blue heron on wing (22967854365).jpg
Jan 29 201736392 (31778770933).png
Little Blue Heron - Egretta caerulea, Anhinga Trail, Everglades National Park, Homestead, Florida.jpg
Little blue heron with sandworm (16753807979).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנפתיים
קטגוריה:קוסטה ריקה: עופות
קטגוריה:פרגוואי: עופות