OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
"O"-Jung.Ban.Hap.

O-Jung.Ban.Hap הוא האלבום השלישי של להקת הבנים הקוריאנית TVXQ. האלבום יצא ב-29 בספטמבר 2006 ובמכירת 349,317 עותקים הפך לאלבום הנמכר ביותר בקוריאה בשנת 2006.
האלבום קבע את מעמדם של TVXQ בתעשיית הבידור הקוריאנית - הם זכו בזכותו בפרסים רבים, ביניהם גם בתואר להקת השנה ואמן השנה בטקס פרסי המוזיקה הקוריאני.

== שם האלבום ==
שם האלבום, שהוא גם שם שיר הנושא שבו, פירושו "אוֹ!-תזה. אנטיתזה. סינתזה.". השיר הוא שיר מחאה נגד האגואיזם והאגוצנטריות הקיימים בעולם, מילות השיר כוללות ביטויים כמו: "אם לא מקשיבים זה לזה לא ניתן למצוא את התשובה" ו"אני מחפש אחווה". שם השיר מתייחס באופן ישיר לתאוריה פילוסופית השייכת לגאורג וילהלם פרידריך הגל. מילותיו מתקשרות לפירוש פשטני של התאוריה שאומר שאם גורמים לשני צדדים מנוגדים ("תזה" ו"אנטיתזה") לעבוד יחד התוצאה היא דבר מושלם ("סינתזה").

== רשימת שירים ==
=== גרסה A ===
# O!-Jung.Ban.Hap
# You're my miracle
# Hey!Girl
# Get me some
# I'll be there
# Remember
# 이제 막 시작된 이야기 ("הסיפור רק החל עכשיו")
# ON&ON
# 환영 ("פנטום")
# You only love
# 풍선 ("בלונים")

=== גרסה B ===
==== CD ====
# O!-Jung.Ban.Hap
# You're my miracle
# Hey!Girl
# Get me some
# I'll be there
# Remember
# 이제 막 시작된 이야기 ("הסיפור רק החל עכשיו")
# ON&ON
# 환영 ("פנטום")
# You only love
# 풍선 ("בלונים")

==== DVD ====
# תקציר הדרמה "VACATION"
# קליפ הדרמה "VACATION" לשיר "Holding Back the Tears..."
# מאחורי הקלעים של צילומי עטיפת האלבום בפראג.
# ריאיון עם חברי הלהקה.
# מאחורי הקלעים של הקליפ לשיר "O-Jung.Ban.Hap".
# הקליפ של "O-Jung.Ban.Hap".
# בונוס עם חברי הלהקה.

=== גרסה C ===
==== CD ====
# O!-Jung.Ban.Hap
# You're my miracle
# Hey!Girl
# Get me some
# I'll be there
# White Lie...
# Remember
# 이제 막 시작된 이야기 ("הסיפור רק החל עכשיו")
# ON&ON
# 환영 ("פנטום")
# You only love
# 풍선 ("בלונים")

==== DVD ====
# הצגת הדרמה "VACATION"
# "VACATION" (גרסה מלאה של כל הדרמה: 4 פרקים)
# הצגת הפספוסים בידי חברי הלהקה.
# פספוסים.

=== גרסה D ===
==== CD ====
# O!-Jung.Ban.Hap
# You're my miracle
# Hey!Girl
# Get me some
# I'll be there
# White Lie...
# Remember
# 이제 막 시작된 이야기 ("הסיפור רק החל עכשיו")
# ON&ON
# 환영 ("פנטום")
# You only love
# 풍선 ("בלונים")

==== DVD ====
# ההופעה לקידום האלבום "O!-Jung.Ban.Hap" (גרסה מלאה)
# קליפים: Hug, The way U are, I believe, Tri-Angle, Rising Sun, O!-Jung.Ban.Hap, Balloons.
# מאחורי הקלעים לקליפ 풍선 ("בלונים")
# בונוס עם חברי הלהקה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומים בקוריאנית
AR-7

AR-7 Explorer הוא רובה חצי-אוטומטי בקוטר 5.56 מ"מ מתוצרת חברת ארמלייט אשר פותח בידי יוג'ין סטונר, ממציא הרובה M-16, עבור חיל האוויר האמריקני, על מנת לשמש כנשק אישי לצורכי הישרדות של צוותי האוויר שלו.

== פיתוח ==
AR-7 פותח על ידי סטונר על בסיס דגמים קודמים של נשקי הישרדות אשר שימשו את צוותי האוויר האמריקנים.
בניגוד לדגמים הקודמים שדרשו דריכה ידנית באמצעות הסטת הבריח וגריפת כדור חדש מן המחסנית לפני כל ירייה, בדגם החדש נעשה שימוש במנגנון חצי אוטומטי של טעינה עצמית (Blowback), אשר עושה שימוש בלחץ הגזים הנפלטים בעת הירי לצורך ההסטה אחורנית של הבריח, והחזרתו קדימה באמצעות קפיץ לצורך גריפת והטענת כדור חדש בבית הבליעה.

AR-7 בנוי מחלקי אלומיניום ופלסטיק, המפחיתים משמעותית את משקלו. הנשק מורכב מארבעה חלקים מתפרקים (קנה, מחסנית, קת, ומנגנון ירי), המאוחסנים בתוך חלל מלא בקצף, אשר מקנה לנשק גם כושר ציפה במים. המטרה העיקרית שלה יועד הפיתוח הוא כאמור לאפשר לצוות אוויר שנטש מטוס לשרוד בשטח ולהשיג מזון באמצעות ציד.
אורכו הכולל של הנשק כשהוא מפורק כ-41 ס"מ, וכשהוא מורכב כ-89 ס"מ. משקלו הכולל כ-1,200 גרם. הנשק מצויד בכוונות ברזל קדמית ואחורית, ומאפשר רמת דיוק מספקת בירי למרחק של כ-45 מטר. קיים מגוון מחסניות לבחירה בתכולה של 10, 15, 25 ו-50 כדורים.

== כשלים ==
אמינות ההפעלה של AR-7 תלויה במיוחד במצב המחסנית והתחמושת המשמשת לירי. שיפוע הטעינה המהווה חלק מן המחסנית הוא פגיע יחסית. יש להקפיד ולשמר את שפתי המחסנית במצב תקין ללא פגיעה בקימורים, על מנת להבטיח תנועה חלקה של הכדור בזמן הגריפה לתוך בית הבליעה. שימוש בתחמושת בעל קצה מעוגל יכולה לשפר את זווית ההחלקה של הכדור לתוך הקנה. חיבורי הקנה עלולים להתרופף לאחר ירי של מספר כדורים ויש להקפיד על הידוקם באופן שוטף.

== שימוש בחיל האוויר הישראלי ==
טייסי חיל האוויר הישראלי מצוידים ב-AR-7 כנשק הישרדות (ובדרך כלל גם באקדח מדגם וולטר ppk), אך הדגם המשמש אותם עבר מספר התאמות ושינויים בהתאם לדרישות החיל. לנשק התווספו מארז לכוונת וידית אחיזה דמוית אקדח. הקנה קוצר לכ-35 ס"מ ושונתה צורת הכוונת הקדמית לצורת גליל עגול. הקת המקורית הוחלפה בקת טלסקופית.

ב-29 באוקטובר 2010 פורסם כי נשק ההישרדות האישי מדגם זה שהיה שייך לרון ארד הוחזר לישראל תמורת שחרור מחבלים, במסגרת המשא ומתן שהתנהל עם חזבאללה לצורך איתורו.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלי ירייה
קטגוריה:נשק קל אמריקאי
קטגוריה:רובים חצי-אוטומטים
קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: אמצעי לחימה
מדגסקר במשחקים האולימפיים

מדגסקר משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת טוקיו (1964). היא החרימה את אולימפיאדת מונטריאול (1976) יחד עם מרבית מדינות אפריקה במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות מהמשחקים את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק עם נבחרת דרום אפריקה בה היה נהוג שלטון האפרטהייד באותה העת. כן החרימה מדגסקר את אולימפיאדת סיאול (1988), כהזדהות עם בת בריתה דאז, קוריאה הצפונית. מאז אולימפיאדת ברצלונה (1992) היא משתתפת במשחקים ברציפות.

לאורך השנים שלחה מדגסקר נבחרות מעוטות משתתפים (בין אחד באולימפיאדת טוקיו לעשרה באולימפיאדת סידני (2000)), מרביתם אתלטים. איש מהם לא זכה במדליה אולימפית, ומעטים מהם הגיעו להישגים משמעותיים. ז'אן ראוולומאנאנטסואה העפיל לשלב הגמר בריצת 100 מטר באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), וסיים במקום השמיני. נבחרת הנשים במרוץ השליחות ל-100X4 מטר באולימפיאדת סידני (2000) העפילה לשלב חצי הגמר, וסיימה במקום ה-14.

מדגסקר השתתפה גם באולימפיאדת חורף אחת, אולימפיאדת טורינו (2006). מתיו ראזאנקולונה, קנדי ממוצא מלגשי היה הספורטאי היחיד שייצג אותה. הוא התחרה בסקי אלפיני וסיים במקום ה-39.

==ראו גם==
* מדגסקר במשחקים הפאראלימפיים
* מדגסקר במשחקים האולימפיים לנוער

קטגוריה:מדגסקר: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
Mirotic

Mirotic הוא האלבום הקוריאני הרביעי של להקת הבנים TVXQ. האלבום יצא ב-26 בספטמבר 2008 ועבר את 300,000 העותקים ביום הראשון ליציאתו, דבר שמיקם אותו מיד כאלבום הנמכר ביותר של 2008. בתחילת ינואר 2009 מכר האלבום 502,837 עותקים, בכך זכה להיות האלבום הקוריאני הראשון שעבר את חצי מיליון המכירות זה שש שנים.

== הפקת האלבום ==
=== שם השיר ===
Mirotic הוא ביטוי חדש שהוטבע על ידי חבר הלהקה קים ג'אג'ונג. ג'אג'ונג חיבר בין המילה miro (מקוריאנית: 미로) שפירושה "מבוך", לסיומת האנגלית "tic" ויצר שם תואר חדש. כוונת Mirotic היא תחושה שאתה תחת כישוף ולא יכול להיחלץ ממנו.

=== תרומת חברי הלהקה לאלבום ===
אחד הפנים הבולטים בהפקת האלבום הרביעי הוא השתתפות חברי הלהקה בכתיבת והלחנת השירים. קים ג'וּנסוּ ושים צ'אנגמין כתבו את מילות השירים "노을.. 바라보다" ("מסתכל על השקיעה") ו"Love in the Ice", בהתאמה. בנוסף, קים ג'אג'ונג ופארק יוצ'אן כתבו והלחינו את השירים "사랑아 울지마" ("אל תבכי, אהובה") ו"사랑 안녕 사랑 " ("אהבה להתראות אהבה"), כל אחד בהתאמה.

== מחלוקת לגבי מילות השיר ==
בנובמבר 2008, פסקה הוועדה לשמירה על שלום הילד בקוריאה כי Mirotic מזיק לנוער ומעביר מסרים פרובוקטיביים. כתוצאה מכך, נאסר למכור את האלבום לאילו שמתחת גיל 19 והופעות של שיר הנושא, Mirotic, הוקרנו רק לאחר עשר בלילה.
חברת ההפקה של הלהקה, SM Entertainments, הסכימה לערוך שינויים קלים במילות השיר, אך בנוסף הגישו בקשה לבית משפט לפסיקה נגד החלטות הוועדה.
TVXQ הופיעו את הגרסה הנקייה של השיר, בה שונה המשפט "I got you under my skin" ל"I got you under my sky".
<br /> במרץ 2009, פסק בית המשפט לטובת TVXQ וטען שלמרות שישנן רמיזות מיניות בשיר, הן אינן משפיעות על הנוער ולא פרובוקטיביות כפי שהוועדה לשלום הילד ניסתה להציג אותן.
הוועדה לא ויתרה ופנתה לבית המשפט העליון שפסק לטובתה וקבע כי השיר גס מדי עבור נוער.

== רשימת השירים ==
=== גרסה א' ===
# 주문-MIROTIC ("כישוף-Mirotic")
# Wrong Number
# 노을..바라보다 ("מסתכל על השקיעה")
# CRAZY LOVE
# HEY! (Don't bring me down)
# 넌 나의 노래 ("את השיר שלי")
# 무지개 ("קשת בענן")
# 낙원 ("גן עדן")
# 악녀 (Are you A Good girl?)
# Flower Lady
# 잊혀진 계절 ("עונות נשכחות")
# Love in the Ice

=== גרסה ב' ===
==== CD ====
עטיפת גרסה ב' של האלבום Mirotic
# 주문-MIROTIC ("כישוף-Mirotic")
# Wrong Number
# 노을..바라보다 ("מסתכל על השקיעה")
# CRAZY LOVE
# HEY! (Don't bring me down)
# 넌 나의 노래 ("את השיר שלי")
# 무지개 ("קשת בענן")
# 낙원 ("גן עדן")
# 악녀 (Are you A Good girl?)
# Flower Lady

==== DVD ====
# ריאיון עם יונהו (המראיין: ג'אג'ונג)
# ריאיון עם צ'אנגמין (המראיין: יונהו)
# ריאיון עם ג'ונסו (המראיין: צ'אנגמין)
# ריאיון עם יוצ'אן (המראיין: ג'ונסו)
# ריאיון עם ג'אג'ונג (המראיין: יוצ'אן)
# שיחה על Mirotic (עם כל חברי הלהקה)
# הצצה מיוחדת אל הופעת הקיץ A-Nation ביפן.

=== גרסה ג' ===
עטיפת גרסה ג' של האלבום Mirotic
# Wrong Number
# 사랑아 울지마 ("אל תבכי, אהובה")
# 주문-MIROTIC ("כישוף-Mirotic")
# CRAZY LOVE
# HEY! (Don't bring me down)
# 소원 ("משאלה") (מ־TVXQ ג'ונסו וצ'אנגמין שרים ומSuper Junior)
# 넌 나의 노래 ("את השיר שלי")
# 노을..바라보다 ("מסתכל על השקיעה")
# 무지개 ("קשת בענן")
# 사랑 안녕 사랑 ("אהבה להתראות אהבה")
# 낙원 ("גן עדן")
# 악녀 (Are you A Good girl?)
# Flower Lady
# Don't Say Goodbye
# 잊혀진 계절 ("עונות נשכחות")
# Love in the Ice

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2008
קטגוריה:אלבומים בקוריאנית
מאוריציוס במשחקים האולימפיים

האתלט סטיבן באקלנד
מאוריציוס משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). הופעת הבכורה שלה הייתה אמורה להיות באולימפיאדת מוסקבה (1980), אך היא הצטרפה לחרם שהובילה ארצות הברית על המשחקים, במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. מאוריציוס מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

הספורטאי הראשון ממאוריציוס שהגיע להישג משמעותי במשחקים היה האתלט סטפן באקלנד, שהעפיל לשלב חצי הגמר בריצת 200 מטר באולימפיאדת סידני (2000), וסיים במקום העשירי. באולימפיאדת אתונה (2004) שיפר באקלנד את הישגו, העפיל לשלב הגמר וסיים במקום השישי. אתלט נוסף, ג'ונתן צ'ימייר, סיים במקום העשירי בקפיצה לרוחק. 

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היה המתאגרף ברונו ג'ולי לספורטאי הראשון ממאוריציוס שזוכה במדליה אולימפית, מדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 54 ק"ג. באותם משחקים התחרה באקלנד בפעם השלישית. הוא לא הצליח להעפיל לשלב הגמר, וסיים במקום ה-12. באולימפיאדת לונדון (2012) בלטה הג'ודוקא כריסטיאן לז'נטיל, שסיימה במקום השביעי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שוב סיימה לז'נטיל במקום השביעי. באותם משחקים העפיל המתאגרף קנדי סן-פייר לשלב רבע הגמר.

==מדליות==

===לפי אולימפיאדה===
באולימפיאדות הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! אולימפיאדה
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת סיאול (1988) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת ברצלונה (1992) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת אטלנטה (1996) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת אתונה (2004) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) || 0 || 0 || 1 || 1
|-
|align=right| אולימפיאדת לונדון (2012) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת טוקיו (2020) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
! סך הכל || 0 || 0 || 1 || 1
|}

===לפי ענף===
בענפי הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! ענף
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| איגרוף || 0 || 0 || 1 || 1
|-
! סך הכל || 0 || 0 || 1 || 1
|}

==ראו גם==
* מאוריציוס במשחקים הפאראלימפיים
* מאוריציוס במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאוריציוס: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
הערפד הראשון שלי

הערפד הראשון שלי (באנגלית: Vampires Suck) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא בשנת 2010. הסרט הוא פרודיה אודות טרנד הסרטים, הספרים וסדרות הטלוויזיה אודות ערפדים אשר נפוץ בארצות הברית בתקופת הפקת הסרט, ובראשם סדרת דמדומים של סטפני מאייר.

==עלילת הסרט==
עלילת הסרט לועגת לעלילות ספרי דמדומים, ורבות מהדמויות והאירועים מתכתבים עם אלו אשר התרחשו בספרים ובעיבודם הקולנועי. כך, למשל, גיבורת הסרט היא בקה קריין, ומושא אהבתה הוא אדוארד סאלן.

בקה עוברת עם אביה לעיירה ספורקס, שם היא מתאהבת באדוארד, המתגלה כערפד, בן למשפחה הנמנעת מדם אנושי במקום זו שותה דם חיות. כשבקה מבקרת בביתו של אדוארד היא נחתכת באצבעה מנייר, והדבר גורם למשפחה לנטוש את התמכרותם. אדוארד מרחיק את בקה ונוסע לברזיל, שם הוא יוצא עם ליידי גאגא. בקה שבורת הלב מתקרבת לחבר ילדותה ג'ייקוב ווייט, עד אשר זה מתגלה כאדם-צ'יוואווה - קרי, מסוגל להפוך לכלב צ'יוואווה, בדומה לאדם זאב.

אדוארד חושב בטעות שבקה מתה ומחליט שלחייו אין טעם - הוא מחליט לסיים את חייו על ידי חשיפת גופו בטקס הסיום של בית ספר ובכך להביא עליו את חמת זעמם של ה"זולטורי" - שבט ערפדים רב עוצמה המסוגל להורגו. בקה מגלה וממהרת למקום כדי לעצור את אדוארד, אך מתעכבת בעקבות קרב בין נערות מעריצות אדוארד לנערות מעריצות ג'ייקוב, הנאבקות זו בזו בעקבות המחלוקת מי יותר טוב.

בקה מגיע באיחור אך אדוארד ניצל בעקבות ליקוי חמה פתאומי. מנהיג ה"זולטורי" מכריח את אדוארד להפוך את בקה לערפדה, והוא מסכים בתנאי שתינשא לו קודם. היא מסכימה, והוא נושך אותה, אך מיד לאחר מכן מעריצת ג'ייקוב פוגעת בו בראש עם אלה ממוסמרת. לאחר הכתוביות הוא קם ומוציא את האלה מראשו, ובקה, שהפכה לערפדה, תוקפת את מעריצות ג'ייקוב.

==שחקנים==
* ג'ן פרוסק - בקה קריין
* מאט לנטר - אדוארד סאלן
* כריס ריגי - ג'ייקוב וייט
* קן ג'ונג - דארו, מנהיג ה"זולטורי"
* אנליס ואן דר פול - ג'ניפר
* דידריך באדר - פרנק קריין, אביה של בקה
* צ'ארלי ובר - ג'ק

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ערפדים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי פרודיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים שצולמו בלואיזיאנה
איי וייוויי

אַיי וֵייוֵיי (בסינית: 艾未未; בפין-יין: Ài Wèiwèi; נולד ב-28 באוגוסט 1957) הוא אמן, אוֹצֵר, מעצב ופעיל חברתי סיני.

== קורות חייו ==
איי נולד ב-1957 בבייג'ינג בירת הרפובליקה העממית של סין. אביו איי צ'ינג (艾青, Aì Qīng; 1910–1996), היה משורר נודע.

עיקר פעילותו האמנותית של איי נעשתה החל משנות ה-90, ובשנים האחרונות הוא משמיע דעות נחרצות בעניין מצב זכויות האדם בסין. הוא השתתף בעיצוב האצטדיון הלאומי הסיני של אולימפיאדת 2008, יחד עם ז'אק הרצוג ופייר דה-מרון ("קן הציפור"). יצירתו "זרעי חמניות" מוצגת בגלריית טייט בבריטניה כחלק מסדרת יוניליוור. לחמניות משמעות סמלית בסין, באשר הם שימשו להאדרת שמו של מאו דזה טונג בזמן מהפכת התרבות.

הוא השתתף בחשיפת שחיתות בבניית מבני ציבור שקרסו ברעידת אדמה בשנת 2008. בנובמבר 2010 הוטל עליו מעצר בית; לדבריו, הדבר נעשה על מנת למנוע ממנו לקיים מסיבה לציון הריסתו הצפויה של הסטודיו החדש שלו בשאנגחאי, בטענה שהוא מבנה בלתי חוקי.

ב-3 באפריל 2011 נעצר איי על ידי השלטונות בחשד ל"פשעים כלכליים", ושוחרר לאחר כחודשיים וחצי.

על אף תנאי השחרור שלו, בהם נאסר עליו לבקר את המשטר הסיני למשך שנה, פרסם חודשיים לאחר שחרורו מאמר נוקב באתר ניוזוויק אודות בייג'ינג אותה כינה עיר-סיוט.

ביולי 2015 החזירו לו השלטונות את דרכונו לאחר 4 שנים.

בספטמבר 2015 ארגן בלונדון עם עמיתו אניש קאפור צעדת הזדהות עם 60 מיליוני הפליטים בעולם.

בשנת 2016, איי עבד על סרט דוקומנטרי בנושא פליטים. עיסוקו זה הביא אותו בדצמבר 2015 לאי לסבוס, במרץ 2016 לאיסטנבול, ובמאי 2016 לישראל ולעזה.

באפריל 2018, בעקבות ניסיונות ישראל להטיל ספק בזהותו של הצלם יאסר מורטג’ה, שנורה למוות בידי חיילי צה”ל, פרסם תמונות של הצלם שעבד איתו בעזה ואמר: "ירי על עיתונאי הוא סימן לברבריות".

איי פעיל רבות באינסטגרם ובטוויטר.

===מיצירותיו===
בקיץ 2022 הציב האמן בסטוקהולם כלוב מתכת בגובה 12 מ' שממרכזו חתוכה צורה של דמויות אנוש משולבות. הפסל הוצג לראשונה בניו יורק בשנת 2017 כחלק ממיצב בנושא גדרות בקריאה למעבר חופשי ולעולם ללא גבולות. הוא יישאר בסטוקהולם.

===כתביו שתורגמו לעברית===
* וֵייוֵיי־אִזְמִים, אסופת רעיונות וראיונות מאת איי וייוויי ערך לארי וארש ובתרגום ערן צלגוב. הוצאת פרדס 2016.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=MVnH8ou3Kd4&feature=player_embedded הרצאתו של אי ויוויי] בכינוס TED
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אדריכלים סינים
קטגוריה:אמנים סינים
קטגוריה:מתנגדי משטר סינים
קטגוריה:במאי קולנוע סינים
קטגוריה:בוגרי בית ספר פרסונס לעיצוב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1957
פרנקופיליה

פרנקופיליה (בצרפתית: Francophilie) היא חיבה ועניין רב של אדם כלפי העם הצרפתי או כלפי התרבות, הממשל וההיסטוריה הצרפתית. עניין זה יכול להיות באחד מתחומים אלה או במשולב ולכלול לדוגמה חיבה לשפה הצרפתית, למטבח הצרפתי, לספרות הצרפתית ועוד.

היפוכו של הפרנקופיל הוא הפרנקופוב – אדם המתעב כל דבר המשויך לצרפת.

הפרנקופיליה היא תופעה אותה ניתן למצוא לעיתים קרובות בקולוניות לשעבר של צרפת, בהן נהגה האליטה המקומית לדבר בצרפתית ולנהוג בגינוני העם הצרפתי. גילויי הפרנקופיליה הראשונים מיוחסים לתומכי הפילוסופיה של הנאורות הצרפתית החל מתקופת המהפכה הצרפתית.

גילויי פרנקופיליה מוכרים ניתן למצוא גם במדינות אירופאיות כבלגיה או רומניה, בה התרבות הצרפתית זוכה לפופולריות רבה בקרב השכבות המשכילות. הפרנקופיליה ידועה גם בקרב קנדים ממוצא צרפתי שאימצו ושימרו את התרבות הצרפתית.

==פרנקופיליה בבלגיה==
בבלגיה נלוותה לתופעה גם קריאה פוליטית שידועה כ"הצירוף מחדש". מדובר היה בקריאה פוליטית זניחה יחסית, במספר חבלים של בלגיה לצירוף המחוז דובר הצרפתית ולוניה (ולעיתים גם את מחוז בריסל) אל צרפת.
קריאה זו לצירוף חלקים מבלגיה לצרפת קיימת למעשה כבר מיום הקמתה של בלגיה ב-1830, והיא התחדשה בעשור האחרון עת הופץ מחדש בשנת 2003 המניפסט לתרבות הוולונית שנחתם במקור ב-1983. על רקע הבדלי התרבות בין המחוזות הוולוני והפלמי ורצונם הגובר של הפלמים בפיצול המדינה, גברה גם התמיכה בקריאה זו. כך למשל סקרים שנערכו במחוז ולוניה בשנת 2007, עת ניצבה בלגיה בפני פיצול, העידו כי כ-60% מתושביו מוכנים להצטרף לאחר פיצול שכזה לצרפת. סקרים מקבילים שנערכו בצרפת בשנת 2010, ערב הבחירות בבלגיה, הראו כי 66% מהצרפתים מוכנים לצירופו של החבל למדינה היה וזו תפוצל.

==פרנקופיליה בקנדה==
בשנת 1982 התקבל כתב הזכויות והחירויות הקנדי שעיגן את השוויון בין הצרפתית לאנגלית כשפות הרשמיות במדינה, וביקש לטפח את האופי הרב-תרבותי של תושביה (סעיפים 16 ו-27 בהתאמה). בשנות ה-70 הוחל בלימוד השפה הצרפתית במערכת החינוך הציבורית באמצעות השימוש בה כשפת הלימוד וחיי בית הספר. מהלכים אלו הובילו להערכה רבה יותר של התרבות הצרפתית בקרב קנדים בעלי מורשת אנגלית. ריכוז דוברי הצרפתית הגדול בקנדה נמצא כיום בפרובינציית קוויבק.

==פרנקופיליה בישראל==
פרופסור רות עמוסי מאוניברסיטת תל אביב היא חוקרת רב-תחומית, בעלת שם בינלאומי, שספריה בתחום ביקורת הספרות והתרבות הצרפתית נחשבים ביותר בתחום.

בישראל קיים אתר אינטרנט בשם ״פרנקופילים אנונימיים״ אשר נותן מדריך מקיף לכל דבר הקשור בחופשה בצרפת. כולל כתבות והמלצות רבות. 

==ראו גם==
* יודופיליה
* גרמנופיליה
* פרנקים

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת: תרבות
קטגוריה:הערצת תרבויות זרות
סיישל במשחקים האולימפיים

סיישל השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מוסקבה (1980). היא נעדרה מאז מהמשחקים רק פעם אחת, כשהחרימה את אולימפיאדת סיאול (1988) לאות הזדהות עם בת בריתה דאז, קוריאה הצפונית. באולימפיאדות החורף לא השתתפה מעולם.

לאורך השנים לא רשמו הספורטאים שייצגו את סיישל הישגים משמעותיים במשחקים האולימפיים. להישג הגבוה ביותר הגיע המתאגרף ריוואל קאדו, שהעפיל לשלב רבע הגמר באולימפיאדת אטלנטה (1996).

==ראו גם==
* סיישל במשחקים הפאראלימפיים
* סיישל במשחקים האולימפיים לנוער

המתאגרף אנדריקה אליסופ, שהתחרה באולימפיאדת לונדון ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סיישל: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
מייק ברונר

מייקל לי "מייק" ברונר (באנגלית: Michael Lee "Mike" Bruner; נולד ב-23 ביולי 1956) הוא שחיין אמריקאי בעבר. הוא אלוף אולימפי בעל שתי מדליות זהב, אלוף עולם ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר פרפר.

== ביוגרפיה ==
ברונר נולד באומהה, נברסקה. הוא למד באוניברסיטת סטנפורד תחת הדרכתו של ביל רוס.

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה ברונר בשתי מדליות זהב לאחר שגילח את ראשו, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא עולם חדש של 1:59.23 דקות, שיפור לשיא הקודם של רוג'ר פיטל ממזרח גרמניה שנקבע חודש וחצי לפני כן ועמד על 1:59.63 דקות (פיטל שבר את שיאו של מארק ספיץ והיה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-2 דקות). הזוכים הנוספים במדליות היו חבריו לנבחרת סטיבן גרג (1:59.54 דקות) ואלוף העולם ביל פורסטר (1:59.96 דקות), פיטל סיים במקום רביעי (2:00.02 דקות). מדליית זהב נוספת במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם ברוס פורניס, ג'ון נייבר וג'ים מונטגומרי בשיא עולם חדש של 7:23.22 דקות, לפני ברית המועצות (7:27.97 דקות) ובריטניה (7:32.11 דקות). כשחיין ראשון הוא שחה את המשחה בתוצאה של 1:52.35 דקות. 

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין בשנת 1978 זכה ברונר במדליית זהב במשחה של-200 מטר פרפר בשיא תחרות חדש של 1:59.38 דקות, לפני גרג (1:59.80 דקות) ופיטל (2:01.22 דקות).

בשיא כושרו ניבחר ברונר לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מוסקבה (1980) בשלושה משחים אך הוא לא השתתף בה בגלל החרם האמריקאי.

== תארים ==
*בסך הכל קבע ברונר שני שיאי עולם חדשים, אחד במשחה ל-200 מטר פרפר ואחד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, 2 שיאים אמריקאים, זכה ב-7 תוארי אליפות ארצות הברית ו-2 תוארי NCAA.
*ברונר זכה בתואר שחיין השנה בארצות הברית בשנת 1980.
*בשנת 1988 זכה ברונר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[https://web.archive.org/web/20101124025711/http://ishof.org/honorees/88/88mbruner.html]

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר פרפר

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלופי עולם בשחייה
קטגוריה:שחייני פרפר
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
חדר מתים

חדר מתים
חדר מתים (בבית חולים או בית קברות) הוא חדר אחסון גופות המחכות לזיהוי, נתיחה שלאחר המוות, קבורה או שרפה.

בחדר מתים מודרני, מאוחסנות הגופות בקירור למניעת ריקבון.

==סוגי תאי קירור==
שני סוגים של תאי קירור נפוצים ביותר בחדרי מתים:
;טמפרטורה חיובית
גופות מאוחסנות בטמפרטורה בין 2°C ל-4°C. תאי קירור מסוג זה מאפשרים שמירת גופות לתקופה של עד מספר שבועות. תא זה לא מונע רקבון, אלא רק מאט את קצב התקדמותו.
;טמפרטורה שלילית
גופות מאוחסנות בטמפרטורה בין &lrm;–15°C ל-&lrm;–25°C. לרוב בשימוש במוסדות משפטיים או מכוני רפואה, במיוחד כאשר לא זוהתה הגופה. בטמפרטורות אלה הגופה קופאת לחלוטין והריקבון נמנע כמעט לגמרי.

==חדרי מתים בעולם==
במספר מדינות בעולם, הגופה נחנטת - מה שהופך את תהליך קירור הגופות ללא שימושי.

ברוב המדינות, משפחת הנפטר חייבת לקבור את הגופה בתוך 72 שעות (שלושה ימים) מהפטירה, אך לעיתים, בעיקר במדינות אפריקה, מתבצעת הקבורה שבועות או חודשים לאחר הפטירה. במדינות אלו נשמרות הגופות לתקופה של עד שנה או שנתיים בבית חולים או בית הלוויות וכאשר המשפחה אוגרת מספיק כסף לממן את הטקס, נלקחת הגופה לקבורה.

===חדרי מתים ממתינים===
חדרי מתים ממתינים הם חדרי מתים שייעודם הוא בעבור גופות שמחכות לווידוא מוות. בעבר, לפני שהרפואה המודרנית יכלה לוודא מוות באופן מובהק, אנשים פחדו להיקבר בחיים, כך שלאחר הכרזתם כמתים, הועברו הגופות המוטלות בספק לחדרי המתים מסוג זה, שם חיפשו מתמחים אחר סימני חיים. לעיתים הותרה הרקבות הגופה מעט לפני הקבורה, לווידוא המוות לחלוטין.

==ראו גם==
* פתולוגיה
* נתיחה שלאחר המוות

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גופת מת והטיפול בה
קטגוריה:קבורה
קטגוריה:טיפוסי מבנים
סנופס

סנופס (באנגלית: snopes), או בשמו המלא דפי מקורות על אגדות אורבניות (באנגלית: Urban Legends Reference Pages) הוא אתר אינטרנט שמרכז מידע על אגדות אורבניות ושאר שמועות. האתר מנסה לאמת או לפסול שמועות. עבור שמועות שגויות הוא מנסה גם לאתר את מקורותיהן. הוא נחשב לאתר הפופולרי ביותר בתחום. נכון ל־2010 יש לו 300,000 כניסות יומיות. נכון לפברואר 2014 דירוג האתרים אלקסה מדרג את האתר במקום ה-2,584 בדירוג העולמי ובמקום ה-676 בארצות הברית.

מקור שמו של האתר הוא מכינויו של דייוויד מיקלסון בקבוצות דיון ברשת. בני הזוג הקימו את האתר על מנת לספק מידע אמין ככל האפשר על שמועות. כיום הם מתפרנסים מהכנסות מפרסום באתר ומשקיעים את זמנם בתחזוקתו.

==ראו גם==
* מכסחי המיתוסים - תוכנית בידור הבוחנת את מידת נכונותם של מיתוסים ואגדות אורבניות שונות

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1995
קטגוריה:בדיקת עובדות
המרכז הרפואי בית ישראל

שדרה הראשונה]]
המרכז הרפואי בית ישראל (באנגלית: Beth Israel Medical Center) הוא בית חולים בניו יורק. בית ישראל משמש גם כבית חולים לימודי. במקור, הוקם המרכז הרפואי במטרה לשרת מהגרים יהודים שגרו בלואר איסט סייד. הבניין המרכזי של בית החולים נמצא בפינת השדרה הראשונה ורחוב 16, מול כיכר טויווסאנט. קמפוסים ובנינים אחרים של המרכז כוללים את מחלקת "דרך המלכים - בית ישראל" בברוקלין ואת המרכז לטיפול אמבולטורי פיליפס בכיכר יוניון.

המרכז משמש גם כבית חולים אוניברסיטאי וכקמפוס ללימודי הרפואה של ישיבה יוניברסיטי. בית החולים הוא גם בית חולים לימודי של אוניברסיטת סיינט ג'ורג' ומרכז ללימודי אחיות "בית ישראל פיליפס".

ב-2013 הצטרף המרכז למערכת הבריאות מאונט סיני , מערכת ללא מטרת רווח שנוסדה בידי בית החולים מאונט סיני.

==היסטוריה==
בית ישראל הוקם בשנת 1890 על ידי קבוצה של 40 חרדים בלואר איסט סייד אשר ביניהם הפילנתרופ - הארי פישל, כאשר כל אחד מהם שילם 25 סנט בעבור פתיחת בית החולים, שיועד לשימוש תושבים יהודים שהיגרו, ובעיקר מהגרים חדשים. בזמנים ההם בתי החולים בניו יורק טיפלו רק בתושבים שהתגוררו בעיר מעל לשנה. בתחילה, נפתחה מרפאה בלואר איסט סייד ובשנת 1891 היא הועברה לבניין בית החולים הראשון שבו היו 20 מיטות. בשנת 1902 הועבר בית החולים לבניין עם 115 מיטות.

בשנת 1929 עבר בית החולים לבניין בעל 13 קומות ו-500 מיטות במיקום הנוכחי, מול כיכר טויווסאנט. הבניין שליד, ששימש בעבר את בית החולים הכללי של מנהטן, נרכש על ידי בית החולים בשנת 1964 ואז שונה שמו למרכז הרפואי בית ישראל.

עד אמצע שנות השמונים, התרחב בית החולים מעבר לבסיס היהודי שבו. בשנת 1988 הייתה בבעלות בית החולים רשת המרפאות לטיפול בגמילה מהרואין הגדולה בארצות הברית, בה טופלו כ-7500 מטופלים בשנה.

ב-1994, במשך ארבעת החודשים האחרונים לחייו היה מאושפז במקום הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד שנפטר בין כותלי המרכז הרפואי. 

נכון לשנת 2010, המרכז הרפואי בית ישראל כולל כמעט כל תחום התמחות ברפואה, בין היתר: רפואת חירום, רפואה פנימית, רפואת אף אוזן גרון, כירורגיה, רדיולוגיה, רפואת משפחה, דרמטולוגיה, גינקולוגיה וילודה, נוירולוגיה, אופתלמולוגיה, פתולוגיה, פסיכיאטריה, פודיאטריה ואורולוגיה.

בית החולים נראה מספר פעמים בסדרה "חברים" ובו התאשפזה פיבי בופה.

ביולי 2016, בעקבות משבר פיננסי הוחלט על סגירת חלק מהמרכז הרפואי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://m-doctorsearch.com/med6/r286/?cityID=12 עוד מידע על בית החולים] באתר MyDoctor

קטגוריה:מנהטן: מבנים
קטגוריה:ניו יורק: מבנים
קטגוריה:ארצות הברית: בתי חולים יהודיים
קטגוריה:ניו יורק: בתי חולים
יהדות ארובה

פסלו של ראש הממשלה הראשון של ארובה, היהודי [[הני אימן]]
הקהילה היהודית בארובה שבאיים הקריביים, נוסדה אי שם במאה ה-16. המצבה העתיקה ביותר בבית הקברות היהודי העתיק באורנייסטאד נושאת את תאריך הפטירה 1563. עם זאת, רק כעבור כמאתיים שנה, בשנת 1754 הקהילה היהודית באי התמסדה. משה שלמה הלוי מדורו, אשתו וששת ילדיו, קיבלו אישור מיוחד ממשפחת המלוכה ההולנדית להתיישב באי. מדורו ייסד את חברת הספנות מדורו ובניו. באי התיישבו יהודים אנוסים שנמלטו מספרד ומפורטוגל. בית הקברות היהודי החל לשמש באופן קבוע לקבורה בשנת 1837.

בשנת 1924 התיישבה באורנייסטאד, בירת ארובה, קבוצה גדולה של יהודים ממזרח אירופה, רובם מפולין, יחד עם קהילות מהולנד ומשפחות ספרדיות מסורינאם. כמרכז הקהילה, נפתח בנין הקאנטרי קלאב של הקהילה בשנת 1942, וארבע שנים לאחר מכן, עם הגעת ניצולים מהשואה, הוקמה הקהילה באופן רשמי.

כיום (דצמבר 2011) הקהילה כוללת כ-85 תושבים. בגלל ממדיה הקטנים של הקהילה כיום, התאחדו בה ספרדים ואשכנזים ויצרו תרבות משותפת. 

בית הכנסת במקום, בית ישראל, נבנה בשנת 1962 ונפתח ב-4 בנובמבר. הוא משתייך לחלק הליברלי בקהילה, הדומה ליהדות רפורמית או יהדות קונסרבטיבית. רב בית הכנסת הוא הרב ד"ר מריו גורביץ' שהיגר למקום מארגנטינה.

ראש הממשלה הראשון של ארובה, מיד לאחר קבלת האוטונומיה ב-1 בינואר 1986 היה היהודי הני אימן. אחיו הצעיר מייק אימן היה ראש הממשלה של האי עד 2018, גם הוא יהודי.

==קישורים חיצוניים==
*[http://haruth.com/jw/JewsAruba.html אתר הקהילה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארובה
ארובה
מיכאל זייפרט

מיכאל זייפרט (בגרמנית: Michael Seifert; 16 במרץ 1924 - 6 בנובמבר 2010), היה פושע מלחמה נאצי ששימש שומר במחנה הריכוז בולצאנו באיטליה בתקופת מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
זייפרט נולד בעיירה לנדאו (בימינו שירוקולניבקה באוקראינה), שהוקמה על ידי מהגרים גרמנים במהלך המאה ה-19. היה בנם השני של מיכאל שעבד כפקיד בסניף הדואר המקומי וברטה. ב-1933 פוטר אביו מעבודתו מאחר שנחשד בתמיכה בתנועה הנאצית והמשפחה נאלצה להגר לבית קרובים בחצי האי קרים. ב-1939 חזר זייפרט לאזור אוקראינה ועבד כחקלאי שכיר. בהמשך עבר למיקולאייב ועבד כפועל במפעל ליצור כלי עבודה.

===במלחמת העולם השנייה===
בשלהי יוני 1941, לאחר תחילתו של מבצע ברברוסה ועם הגעתם לאזור של יחידות איינזצגרופן שנקראו איינזצגרופה ד' ונלוו לארמייה ה-11 הגרמנית, גייסו הגרמנים מתנדבים מקרב האוכלוסייה המקומית ממוצא גרמני, לכוחות שיטור מקומיים. זייפרט גויס לכוח עזר, הועסק בתחילה כשומר במספנה המקומית וב-1943 לאחר שנסגרה, גויס לאס אס, בדרגת רוטנפיהרר, במיקולאייב. באפריל 1944 נכבשה מיקולאייב בידי הצבא האדום וזייפרט הוצב על ידי מפקדת האס דה בוורונה ובהמשך הוצב כשומר במחנה הריכוז פוסולי. בשלהי 1944 הורשע בידי בית משפט צבאי באונס, הועבר מתפקידו והוצב ביחידת השיטור של מחנה המעבר בולצנו. יעודו הראשוני של מחנה בולצנו היה לקלוט אסירים שהועברו ממחנה הריכוז פוסולי, שננטש באוגוסט עקב התקדמות צבאות בעלות הברית. לפי ההערכות כמות האסירים במחנה בולצנו נעה מ-9,500 ועד 11,000, חלקם אסירים פוליטיים, חלקם פרטיזנים וחלקם נרדפי גזע כגון יהודים וצוענים. 3,405 מתוכם גורשו בהמשך למחנות השמדה. טרום גירושם הועסקו האסירים בעבודות כפייה. במחנה בולצנו הוקמו תאי כליאה וצינוק וזייפרט היה אחד מסגל שומרי תאי הכליאה. במסגרת זו רצח זייפרט אסירים והתעלל ברבים אחרים.

===לאחר המלחמה===
ב-1951 ביקש וקיבל אשרת הגירה לקנדה תוך ציון עובדות כוזבות על עברו. ב-10 ביוני 1954 הוציאה איטליה צווי מעצר בינלאומיים נגד סגל מחנה בולצנו ובכלל זה זייפרט. ב-1999 חשף העיתון האיטלקי לה סטאמפה את מקום מגוריו של זייפרט והוגש נגדו כתב אישום בגין פשעיו. זייפרט החליט שלא להגיע למשפט. ב-24 בנובמבר 2000 הורשע זייפרט ב-15 מעשי רצח וזוכה מ-6 אחרים מחמת הספק. במהלך המשפט נשמעו עדויות על כך שזייפרט הרעיב אסיר למוות, אנס ורצח אישה הרה ועקר את עיני אסיר אחר. מעשים אילו הובילו לכינויו "החיה מבולצנו". זייפרט נידון שלא בפניו למאסר עולם. ב-26 באפריל 2002 הגישה איטליה לקנדה בקשת הסגרה רשמית של זייפרט. באוקטובר 2002 אושר גזר הדין לאחר שנדחה ערעורו של זייפרט בערכאות עליונות. באמצע פברואר 2008 הוסגר זייפרט לאיטליה לאחר שנשללה אזרחותו הקנדית והוא נכלא בכלא צבאי בסנטה מריה קפואה וטרה שבדרום איטליה. ב-2010 הלך זייפרט לעולמו בבית חולים בקזרטה והוא בן 86 שנים

==קישורים חיצוניים==
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/europe/7248502.stm Canada sends ex-SS guard to Italy], אתר BBC 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:אישים שהוסגרו
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1924
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2010
התערוכה העולמית של ברצלונה (1929)

ארמון התערוכות המרכזי, [[פלאו נסיונל]]
התערוכה העולמית של ברצלונה (בקטלנית: Exposición Internacional de Barcelona) הייתה התערוכה העולמית השנייה שהתקיימה בברצלונה (הראשונה התקיימה ב-1888). התערוכה התקיימה על פני שטח של 1,180 דונם בין פלאסה ד'אספניה להר מונז'ואיק. נושאי התערוכה היו תעשייה, אמנות וספורט. התערוכה נפתחה בטקס חגיגי בהשתתפות 200,000 צופים במעמד פטרון התערוכה אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד וראש ממשלתה, מיגל פרימו דה ריברה.

בתערוכה, שנערכה בין 20 במאי 1929 ל-15 בינואר 1930, הציגו עשרים אומות אירופאיות ביתנים לאומים-ממלכתיים (בהן גרמניה, בריטניה, בלגיה, דנמרק, צרפת, הונגריה, איטליה, נורווגיה, רומניה ושווייץ) וכן גורמים פרטיים מארצות הברית ויפן. במקביל התקיימה בסביליה התערוכה האיבראו-אמריקאית בה הציגו מדינות אמריקה הלטינית.

==מבנים בעלי חשיבות==
בין המבנים הלאומיים שהוקמו עבור התערוכה היה ביתן ברצלונה, שייצג את גרמניה ואשר תוכנן על ידי האדריכל לודוויג מיס ון דר רוהה. הביתן נחשב לאבן דרך חשובה בהיסטוריה של האדריכלות המודרנית. המבנה התאפיין בצורה פשוטה למדי, אף כי נעשה בו שימוש בחומרים יקרים כגון שיש ואבן טרוונטין. ייחודו של המבנה התבטא בפריצת הדרך המחשבתית לגבי צורתה של אדריכלות, תפישת החלל, שימוש חדש בחומרי בנייה ועיצוב מינימליסטי, שהתממש בזכות פרטי בניין מתוחכמים. בביתן הוצג כיסא ברצלונה בעיצובם של מיס ון דר רוהה ולילי רייך. עיצובו של הכיסא, שלווה גם בהדום תואם, מהווה דוגמה בולטת לעיצוב תעשייתי מודרניסטי.

בין פלאסה ד'אספניה להר המונז'ואיק נסללה "שדרת האמריקות" (כיום שדרת אבנידה ריינה מריה כריסטינה) שבקצהָּ הוקמה המזרקה המרשימה והמוארת "מזרקת הקסם של מונז'ואיק". לאורך השדרה הוקמו ארמונות שהציגו את התעשייה והמדע של ספרד בכלל וקטלוניה בפרט: ארמון התקשורת והתחבורה, ארמון המתכת, החשמל והמכניקה וכדומה. במורדות ההר הוקם ה"פואבלו אספניול" (הכפר הספרדי) שהציג דוגמאות מבנים כפריים מרחבי ספרד. במעלה ההר הוקם ארמון התערוכות המרכזי, הארמון הלאומי (Palau Nacional).

==ראו גם==
* תכנון עירוני של ברצלונה

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110527145644/http://www.expo2000.de/expo2000/geschichte/detail.php?wa_id=11&lang=1 אתר מידע על התערוכה] 

פנורמה של התערוכה

*
קטגוריה:1929
Heart, Mind and Soul

Heart, Mind and Soul הוא האלבום היפני הראשון של להקת הבנים הקוריאנית TVXQ. האלבום יצא ב-22 במרץ 2006, והגיע למקום 25 בדירוג השבועי על פי אוריקון (דירוג רשמי על פי מכירות ביפן) כשמכר 9,554 עותקים בלבד.

== רשימת שירים ==
=== גרסת הדיסק בלבד ===
# Introlude
# Kotoba wa Iranai ("אין צורך במילים")
# Asu wa Kuru Kara ("מחר בטוח יגיע")
# Somebody to Love
# My Destiny
# Hug
# Break Up the Shell
# Stay with Me Tonight
# Aisenai Aishitai ("לא יכול לאהוב, רוצה לאהוב")
# One
# Rising Sun
# Eternal
# Heart, Mind and Soul
# Stay with Me Tonight (גרסת א-קאפלה)
# Somebody to Love (גרסת א-קאפלה)
# My Destiny (גרסת א-קאפלה)
# Asu wa Kuru Kara (גרסת פסנתר)

=== גרסת הדיסק + DVD ===
==== CD ====
# Introlude
# Kotoba wa Iranai ("אין צורך במילים")
# Asu wa Kuru Kara ("מחר בטוח יגיע")
# Somebody to Love
# My Destiny
# Hug
# Break Up the Shell
# Stay with Me Tonight
# Aisenai Aishitai ("לא יכול לאהוב, רוצה לאהוב")
# One
# Rising Sun
# Eternal
# Heart, Mind and Soul

==== DVD ====
# הקליפ של Stay with Me Tonight
# הקליפ של Somebody to Love
# הקליפ של My Destiny
# הקליפ של Asu wa Kuru Kara ("מחר בטוח יגיע")
# הקליפ של Rising Sun (הגרסה הקוריאנית)
# הקליפ של Tonight (הגרסה הקוריאנית)

== סינגלים ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2006
קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2006
קטגוריה:אלבומים ביפנית
מתי קלארווין

מתי קלארווין (Mati Klarwein; נודע גם כעבדול מתי קלארווין; 9 באפריל 1932 - 7 במרץ 2002) היה צייר אשר נודע בזכות יצירת עטיפות תקליטים (בהם עטיפת תקליטו של מיילס דייוויס Bitches Brew). יצירותיו, אשר אופיינו כסוריאליסטיות ופסיכדליות, שילבו מאפיינים ייחודיים כמו סמלים ואלים מהמזרח, צורות גאומטריות ונופים משונים.

==ביוגרפיה==
קלארווין נולד ב-9 באפריל 1932 בהמבורג לאדריכל היהודי יוסף קלארווין. כשהיה בן שנתיים ברחה המשפחה מגרמניה הנאצית למנדט הבריטי בארץ ישראל, ובשנת 1948, עם קום המדינה, עברה המשפחה לפריז. למד אצל פרנאן לז'ה ואחר כך למד באקדמיה לאמנות יפה בפריז. אחר למד אצל ארנסט פוקס שלימד אותו את טכניקת הציור הפלמי והשפיע מאוד על דרכו האמנותית בהמשך. קלארווין עזב את צרפת בשנת החמישים וטייל ברחבי העולם, בין השאר התגורר בטיבט, בהודו, בבאלי, בצפון אפריקה, בטורקיה, באירופה ובמדינות אמריקה. בשנות השישים השתקע בניו יורק, שם הכיר את ג'ימי הנדריקס, טימותי לירי, דאלי ואחרים.

קלארווין הוסיף לשמו את השם "עבדול" בסוף שנות החמישים במטרה לבטא את רצונו לשכך את הסכסוך בין היהודים והמוסלמים; הוא חשב ששני העמים יבינו זה את זה יותר טוב אם כל יהודי יאמץ שם פרטי מוסלמי וכל מוסלמי יאמץ שם יהודי. בשנות השישים הפסיק להשתמש בשם זה.

עבודותיו של קלארווין מושפעות מהסגנונות הסוריאליסטי ומתרבות הפופ, וכן מרעיונות, סמלים ואלים לא-מערביים. למרות שכתב על ניסיונותיו עם סמי הזיה מסוג אל אס די, הוא טען כי הם לא היו מקור ההשראה העיקרי שלו באמנות, אשר מכונה לעיתים פסיכדלית.

קלארווין עיצב עטיפות תקליטים רבות, אשר זיכו אותו בהכרה ובהערכה רבה. בין השאר עיצב עטיפות בעבור: ביל לאסוול, באדי מיילס, ג'ורג' דיוק, גרג אלמן, ג'ון האסל, מיילס דייוויס, ליאונרד ברנשטיין, סנטנה ואחרים.

קלארווין נפטר מסרטן במרץ 2002 בעיר דיה שבאי הספרדי מיורקה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.matiklarweinart.com/ אתר המוקדש לעבודתיו] 
* 

קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2002
טראובה טונבאך

טראובה טונבאך (בגרמנית: traube-tonbach) הוא מלון הנמצא ביער השחור בבאיירנבורן-טונבאך בגרמניה.

==היסטוריה==
ב-1789 העניק הדוכס קארל אויגן פון ויטנברג לטוביאס פיינקביינר רישיון להקים בית מרזח לחוטבי עצים של היער השחור. ב-1812 פתח בנו לודוויג מאפייה כפרית בצמוד לבית המרזח. ב-1890 החל פרידריך, בן הדור השלישי, למכור יין וסיידר במקום. ב-1920 היינריך, בן הדור הרביעי, החל להשכיר חדרים. בזמן מלחמת העולם השנייה החרימו הנאצים את המלון ואחר-כך תפשו אותו כוחות הכיבוש הצרפתיים. ב-1950 שב המלון לידי המשפחה והיא הפכה אותו למלון יוקרה ובו אתר נופש. ב-1978 נפתחה מסעדת הדגל שוורצוואלד שטובה. ב-1993 עבר המלון לידי היינר פינקביינר, בן הדור השישי, הוא הרחיב את המלון ופתח בו בית ספר לאמנות האירוח.

==אודות המלון==
במלון שוהים כ-300 אורחים ביום ומשרתים אותם כ-300 אנשי צוות. המלון מונה מספר מסעדות: מסעדת הדגל – שוורצוואלד שטובה, אותה מנהל השף הראלד וולפארט, המסעדה מחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום וב-19.5 נקודות במדריך הגו מיו. קוהלר שטובה – מסעדה בינלאומית. באורן שטובה – מסעדה כפרית המגישה את מאכלי האזור, כאן היה המרזח ממנו התפתח המלון. זילברברג – חדר אוכל לאורחי המלון. בלוקהיטה – מגישה מאכלים חמים. ביסטרו הבריכה – מגיש תבשילי בריאות. גן השושנים – מגיש אוכל קל. במרפסת גג המלון נמצאים בית קפה ולידו בר. במלון גם חדר כושר, ספא ומספר בריכות.

מלון טראובה-טונבאך ומסעדת שוורצוואלד שטובה ממוקמים בין עשרת המקומות הראשונים לפי מדריך דר פיינשמקר הגרמני.

==לקריאה נוספת==

* רות סירקיס, "פנינה ביער השחור", יין וגורמה 107, אפריל 2007, עמ' 53-50.

* שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 62.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.bownsbest.com/blackforest.htm Hotel Traube Tonbach & Restaurant Schwarzwaldstube, Baiersbronn], bownsbest

* [https://web.archive.org/web/20110221161200/http://www.worlds-luxury-guide.com/Travel/Luxury-Hotels/Europes-Most-Impressive-Hotels/Traube-Tonbach-Baierbronn Traube Tonbach, Baierbronn], worlds-luxury-guide.com

* [http://www.activehotels.com/1/1/1264441-hotel-traube-tonbach-baiersbronn.html Hotel Traube Tonbach, Baiersbronn], activehotels.com

* [http://www.tripadvisor.in/Hotel_Review-g187279-d238379-Reviews-Hotel_Traube_Tonbach-Baiersbronn_Black_Forest_Baden_Wurttemberg.html Hotel Traube Tonbach], ביקורות בtripadvisor.in

קטגוריה:גרמניה: בתי מלון

קטגוריה:באדן-וירטמברג: מבנים
אמיל קנבל

אמיל (מילק) קנבל (28 בפברואר 1934 - 4 בדצמבר 2013) היה צלם ובמאי ישראלי, פרופסור בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. משנת 2005 לימד בבצלאל.

== אודות ==
קנבל נולד כבן הצעיר למשה וברוניה בעיירה נובי סונץ' בפולין, במשפחה בורגנית בת שני בנים. אביו היה סוחר יינות. בנערותו היה חבר בתנועת "השומר הצעיר". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברחה המשפחה מזרחה לברית המועצות. את שנות המלחמה העבירו בסיביר. את האהבה לקולנוע רכש בנעוריו. סרטים ביוגרפיים כגון אלכסנדר נבסקי השפיעו עליו. כל בני המשפחה שרדו את השואה ושבו לפולין במסגרת הרפטריאציה ב-1945.

בשנת 1950 עלה ארצה עם הוריו והמשפחה התיישבה בתל אביב. הוא נשלח לקיבוץ ולמד תחילה בעין שמר ואחר כך במשמר העמק.
לאחר שנה שב לתל אביב החל לעבוד ביום וללמוד בבית ספר ערב. דרך אחיו הבכור, אשר, שהיה חבר של הצלם יורם גרוס, החל לעבוד כעוזר צלם של גרוס (שצילם עבור יומני גבע).
בסרט הקצר "4:35" למניעת תאונות דרכים עבור משטרת התנועה משנת 1951 שימש לראשונה כעוזר-צלם של יעקב יונילוביץ'.
התגייס לצה"ל ב-1953 ובזכות יורם גרוס צורף ליחידת ההסרטה הצבאית. בסוף שנות ה-50 נמנה עם צוות צלמי יומני גבע. יחד עם יעקב יונילוביץ' ורולף קנלר שימש כצלם במשפט אייכמן.

קנבל היה בוגר תואר ראשון במדעי הרוח מאוניברסיטת תל אביב. בתחילת שנות ה-70 נמנה עם צוות ההקמה של החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1974 החל ללמד במחלקה לקולנוע בבית צבי. בין השנים 1989 ל-1996 לימד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה שבירושלים. בשנת 1994 החל ללמד כפרופסור עמית באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1997 מונה לעמוד בראש המחלקה לקולנוע וטלוויזיה, תפקיד שבו החזיק עד לשנת 2001. בשנת 2005 החל ללמד גם בבצלאל. שימש כפרופסור עמית באוניברסיטת ניו יורק, בית הספר Tisch לאמנות, וכמרצה אורח ב-SUNY, ניו יורק.

הבמאי דני סירקין נמנה עם תלמידיו.
קנבל היה נשוי לד"ר אירית דובלון-קנבל, היסטוריונית. הזוג התגורר בתל אביב, ולהם שני ילדים.
אמיל קנבל נפטר ממחלת הסרטן ונטמן בבית העלמין קריית שאול.

== סרטים שצילם ==
* 1976: "הבננה השחורה", בימוי: בנימין חיים.
* 1972: "אדם", בימוי: יונה דאי.
* 1970: "דוד דוד", תסריט ובימוי: ולדיסלב גרוסמן.
* 1962: "אשת הגיבור", בימוי: פיטר פריי.
* 1961, "בנהלל", בימוי, צילם: אדם גרינברג. עבור "שרות הסרטים הישראלי"
* 1961: "No Plane for Zagreb", בימוי: ליונל רוגוזין .
* 1961: "Wonderful Times", בימוי: ליונל רוגוזין.
* 1960: "Killing Time", בימוי: ריצ'רד הילרי - סרט על חיי הסטודנטים באוניברסיטת פרינסטון.
* 1959-1960: "Come Back Africa", בימוי: ליונל רוגוזין.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.beitberl.ac.il/academic/art/maslulim/kolnoa/segel/kenbel/Pages/cv.aspx קורות חיים]
* [http://www2.tau.ac.il/person/art/researcher.asp?id=afdledcdg דף אישי] באתר אוניברסיטת תל אביב
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=fwX_9lrAd-g אשדוד 1965] סרט בבימוי נתן גרוס, צילם אמיל קנבל
* 

קטגוריה:צלמי קולנוע ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
קטגוריה:משפט אייכמן: אישים
VK

בית זינגר, המשמש כמשרדי החברה
משרדי החברה

VK, במקור VKontakte "וְקוֹנְטַאקְטֶה" (מרוסית: ВКонтакте; "בקשר") היא רשת חברתית מקוונת פופולרית בעיקר בקרב דוברי רוסית ברחבי העולם, והאתר הפופולרי ביותר ברוסיה, עם משתמשים רבים בבלארוס, אוקראינה, קזחסטן, קירגיזסטן, מולדובה, אסטוניה ולטביה. נכון ליולי 2019, ברשת החברתית רשומים 550 מיליון משתמשים, ודירוג אלקסה מציב אותה במקום במקום ה־15 ברשימת האתרים הפופולריים בעולם.

הרשת החלה את דרכה ב־10 באוקטובר 2006 על ידי האחים פבל וניקולאי דורוב כרשת חברתית בעיקר עבור סטודנטים ובעלי השכלה גבוהה. עד מהרה הפכה לאחת היישומים החברתיים המובילים בעולם לדוברי הרוסית. משרדי החברה נמצאים בבית זינגר בסנקט פטרבורג ולה משרדים גם במוסקבה ובקייב. מנכ"ל החברה מאז פברואר 2017 הוא אנדריי רוגוזוב.

==מאפיינים==
האתר התחיל כרשת חברתית לסטודנטים באוניברסיטאות הרוסיות ועד מהרה הפך לרשת חברתית כללית. הוא מבוסס פונקציונלית ועיצובית על הגרסאות הראשונות של פייסבוק. ניתן לפתוח בו פרופיל משתמש אישי ולאתר חברים קיימים או להכיר חברים חדשים. VK נגיש ביותר מ־90 שפות שונות וכמו רשתות חברתיות אחרות מאפשר שליחת הודעות, יצירת קבוצות, עמודים ציבוריים ואירועים, שיתוף תמונות, אודיו, וידאו ומשחקי דפדפן. לרשת ישנן אפליקציות סלולריות המלוות ומסתנכרנות עם האתר. שלא כמו בפייסבוק, ב־VK לא ניתן לראות פרטים על המשתמשים ללא הרשמה לאתר ואין צנזורה על תכנים המכילים חומרים פורנוגרפיים.

=== אנטישמיות ===
ב־2021 "הוכתרה" VK בתור הרשת החברתית עם התכנים האנטישמיים ביותר באינטרנט.<ref name=":0" /> בדו"ח של התנועה למאבק באנטישמיות ברשת נכתב כי היא מלאה בתכנים קיצוניים ובתמונות אנטישמיות וכי 82% מהם לא הוסרו למרות הדיווחים.<ref name=":0" />

==בעלי ומייסדי הרשת החברתית==
מייסדי הרשת הם פאבל דורוב (בתחילת הדרך שלט, יחד עם לב לבייב, ב־20% מהחברה וברוב כוח ההצבעה), יצחק מירילשוילי ואביו מיכאל מירילשוילי (שלטו לפי דיווחים ב־60% וב־10% בהתאמה), ולב אבנירוביץ' (10%). בסתיו 2010 פורסם כי חברת Mail.Ru Group מחזיקה ב־24.99% ממניות החברה ובשנת 2011 היא הגדילה את נתחה לכ־40%. בשנת 2013, קרן השקעות בשם United Capital Partners, שבראשה עומד איליה שרבוביץ', קנתה מידי בעלי המניות העיקריים – יצחק מירילשוילי, לב לבייב וג'ייקוב אשקלון – 48% מסך המניות הקיימות, ואילו בשנת 2014 Mail.ru רכשה ממנה את 48% האחוזים והפכה לבעלת השליטה בחברה.

== ראו גם ==
* VK (חברה)

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סנקט פטרבורג: חברות
VK
קטגוריה:אתרים מבוססי תוכן משתמש
קטגוריה:רשתות חברתיות מקוונות
קטגוריה:אתרי אינטרנט ברוסית
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2006
קטגוריה:אתרי אינטרנט רוסיים
הרברט פישר

הרברט פישר (בגרמנית Herbert Fischer; 12 באוקטובר 1882 – 23 באוקטובר 1939) היה מפקד בכיר ברייכסווהר ובוורמאכט.

==ביוגרפיה==
פישר נולד ב-12 באוקטובר 1882 בשטוטגרט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1901 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-119 (וירטמברג ה-1 (המלכה אולגה). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלח לאימפריה העות'מאנית, שם שירת במשלחת הגרמנית בצבא העות'מאני עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות במלחמת העולם קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, ואות מסדר המג'ידיה.<ref></ref>

עם תום מלחמת העולם הראשונה הצטרף פישר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1928 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, ומונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-17. ב-1 באפריל 1931 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באפריל 1933 מונה לנספח הצבאי באיטליה. ב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 בדצמבר 1935 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-1 באוקטובר 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-31, וב-1 באפריל 1937 פרש מתפקידו.

ב-31 באוקטובר 1937 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ופרש מהצבא לביתו. עם זאת, לקח חלק, מוסווה לחלוטין, בתוך הקבוצות המבצעיות של לגיון קונדור. תחום האחריות המיוחד שלו היה הובלת ההגנה במסגרת "קמפף 88" כדי לספק תמיכה מודיעינית לפריסת טייסות הקרב הגרמניות כדי להביס את הרפובליקנים הספרדים.

ב-23 באוקטובר 1939, זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, מת פישר ממחלה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/F/FischerHerbert-R.htm הרברט פישר] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [https://www.armedconflicts.com/Fischer-Herbert-t32707 הרברט פישר], באתר armedconflicts.com 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1939
Five in the Black

Five in the Black הוא האלבום היפני השני של להקת הבנים הקוריאנית TVXQ. האלבום יצא ב-14 במרץ 2007, והגיע למקום עשירי במצעדים שבועיים במכירת 26,686 עותקים.

== רשימת שירים ==
=== גרסת הדיסק בלבד ===
# Zion
# Sky
# Begin
# Choosey Lover
# Dead End
# High Time
# Proud
# Yakusoku ("הבטחה")
# Miss You
# O-Jung.Ban.Hap
# I'll Be There
# Step by Step
# Hello Again
# Begin (גרסת א-קאפלה)
# Miss You (גרסת א-קאפלה)
# A Whole New World*
*כלול רק בגרסה ששוחררה בהונג קונג.

=== גרסת הדיסק+DVD ===
==== CD ====
# Zion
# Sky
# Begin
# Choosey Lover
# Dead End
# High Time
# Proud
# Yakusoku ("הבטחה")
# Miss You
# O-Jung.Ban.Hap
# I'll Be There
# Step by Step
# Hello Again
==== DVD ====
# הקליפ של Rising Sun
# הקליפ של Begin
# הקליפ של Sky
# הקליפ של Miss You
# הקליפ של O-Jung.Ban.Hap
# הקליפ של Step by Step
# הקליפ של Choosey Lover
# מאחורי הקלעים*
*כלול רק במהדורה המוגבלת.

== סינגלים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומים ביפנית
המנון גרנדה

הריעו לגרנדה (באנגלית: Hail Grenada) הוא ההמנון הלאומי של גרנדה מאז הקמתה של גרנדה בשנת 1974. השיר נכתב על ידי מאסנטו בפטיסט והולחן על ידי לואי ארנולד. 

==מילות השיר==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! אנגלית
|-
| <poem>הידד! גרנדה, ארץ שלנו,
אנו משביעים את עצמנו בפנייך,
ראשים, לבבות וידיים באחדות
כדי להגיע לגורלנו.
מודעים תמיד לאלוהים,
גאים במורשתנו,
מי ייתן שאנו עם אמונה ואומץ
נשאף, נבנה, נתקדם
כעם אחד, משפחה אחת.
אלוהים יברך את אומתנו.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Hail! Grenada, land of ours,
We pledge ourselves to thee,
Heads, hearts and hands in unity
To reach our destiny.
Ever conscious of God,
Being proud of our heritage,
May we with faith and courage
Aspire, build, advance
As one people, one family.
God bless our nation.</poem>
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

גרנדה
דר פיינשמקר

"דר פיינשמקר" (בגרמנית: Der Feinschmecker; "אנין טעם", "גורמה") הוא ירחון גרמני העוסק בבישול עילי, במסעדנות ובעניינים הקשורים לכך. המו"ל מאז הגיליון הראשון הוא יוכן קרסטן (Jochen Karsten), והעורכת האחראית היא מדלן יקיץ (Madeleine Jakits). במחצית השנייה של 2010 נמכרו 86,105 עותקים של כתב העת.

המדריך הופיע לראשונה באוקטובר 1975. כל גיליון מתמקד בנושא אחד מתחום הבישול וסגנון החיים. בין הכותבים הבולטים בו אקארט ויציקמן (Eckart Witzigmann) ווולפראם זיבק (Wolfram Siebeck).

"דר פיינשמקר" בוחר מדי שנה את "שף השנה" ואת "השף המבטיח של השנה". בנוסף לכך הוא מוציא לאור את Der Feinschmecker Guide, מדריך שנתי למסעדות ולבתי המלון הטובים ביותר בגרמניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.der-feinschmecker-club.de/ אתר כתב העת]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסעדות
קטגוריה:גרמניה: כתבי עת
קטגוריה:עיתונים בגרמנית