OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מפרט

מפרטים
מַפרט (באנגלית: Guitar pick, Plectrum ובקיצור Pick) הוא משטח קטן של חומר נוקשה (לרוב פלסטיק) המשמש לפריטה על מיתרים. המפרט הפשוט בדרך כלל מעוצב בצורה של טיפה.

מבין כלי הנגינה העושים שימוש במפרט ניתן לציין את הבנג'ו, המנדולינה הקאנון והעוד. בימינו נפוץ השימוש במפרטים בעיקר בגיטרות אקוסטיות וחשמליות.

==סוגי מפרטים==
קיימים מפרטים שונים לפי גדלים וחומרים: עוביים של מפרטים נע לרוב בין 0.5 מ"מ ל-2 מ"מ. הם יכולים להיות עשויים ממגוון חומרים, ביניהם פלסטיק, סיבי פחמן, טרטקס, קרן, שנהב, שריון צב, עץ או מתכת. סוג המפרט תלוי בכלי שבו מנגנים: מפרטי גיטרות אקוסטיות יהיו לרוב דקים וגמישים. בגיטרות חשמליות נעשה שימוש נרחב יותר במפרטים עבים יותר שיהיו עשויים מפלסטיק, טרטקס או סיבי פחם. מפרטי גיטרה בס הם לרוב עבים יותר, בהתאם למיתריה של גיטרת הבס, שהם העבים ביותר.

==שיטת הנגינה==
את המפרט נהוג להחזיק בין שתי אצבעות בלבד: האגודל והאצבע המורה. את היד המנגנת מניחים על המיתרים (או מעליהם, תלוי מה מנגנים) מעל תיבת התהודה או מעל הפיקאפים בגיטרה החשמלית או גיטרת הבאס. על המיתר פורטים עם קצהו של המפרט. המפרט עצמו, מונח במקביל למיתר, או מוטה מעט באלכסון (אך עדיין יושב ליד המיתר).

השיטה המקובלת לשימוש במפרט היא פריטה לסירוגין (Alternate picking) - פריטה למטה ולמעלה לסירוגין על פי הפעמות בתיבה- שיטה המאפשרת להגיע למהירויות נגינה גבוהות. השיטה נמצאת בשימוש נגני העוד והמנדולינה כבר מעל לאלף שנה. עם התפתחות טכניקת הנגינה בגיטרה חשמלית, גם נגני כלי זה אימצו את השיטה.

==מפרטים וגיטרה==
שימוש במפרט לנגינה על בנג'ו.
הצורך בשימוש במפרט תלוי בסוג הגיטרה ובסגנון הנגינה. כך, למשל, נהוג לעשות שימוש במפרט בעת הנגינה בגיטרה חשמלית, במטרה לתת לנגינה גוון "מחוספס" (או "מלוכלך") יותר, או כדי לאפשר נגינה מהירה במיוחד (כגון נגינה מהירה על סולמות ותבניות תווים, או "סוויפים" - נגינה מהירה במיוחד של תבניות תווים על ידי החלקת המפרט על גבי מספר מיתרים ברצף). במהלך שנות השבעים והשמונים, שיא ימי פריחתה של הגיטרה החשמלית ברוק ובפיוז'ן, פיתחו וירטואוזים רבים טכניקות מורכבות לייעול השימוש במפרט.

בנגינה בגיטרה הקלאסית, לעומת זאת, נהוג בדרך כלל לפרוט באמצעות האצבעות והציפורניים, מאחר שהשימוש במפרט אינו מאפשר פוליפוניה, הנדרשת עבור מרבית היצירות לגיטרה קלאסית.
במוזיקת הפלמנקו לדוגמה, נחשבת הנגינה במפרט לנחותה והנגן נדרש לגדל את ציפורניו.

על אף כי נהוג לנגן בגיטרת בס עם האצבעות, ישנם גם בסיסטים אשר משתמשים במפרט (לרוב השימוש באצבעות/מפרט תלוי בסגנון המוזיקה).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלי פריטה
קטגוריה:כלי מיתר
קטגוריה:גיטרה
רמי מאירי

הומאז' בגרפיטי (ספריי צבע) לציור קיר של רמי מאירי, "הצעקה", על קיר בית הספר "מקס פיין", מול [[מגדלי עזריאלי]]
רמי מאירי (נולד ב-16 באוגוסט 1957) הוא אמן ישראלי, מראשוני ציירי הקיר בישראל, הידוע בציורי הקיר הענקיים שצייר על קירות בערי ישראל.

== חייו ==
מאירי למד רישום, פיסול וציור במכון אבני בתל אביב בין השנים 1978–1982. את ציור הקיר הראשון שלו צייר בחוף גורדון בתל אביב בשנת 1980. זהו אחד מציורי הקיר הראשונים שנעשו בעיר. מאז התפתחה אמנות זו והפכה לחלק חשוב בפסיפס התרבותי של תל אביב. רוב ציורי הקיר נעשים בטכניקת "Trompe-l'œil" ("הטעיית העין"), הגורמת לטשטוש הגבולות בין מציאות לאשליה. בעבודותיו נוטה מאירי להשתמש ביסודות של אור וצל, מאחר ששחור ולבן נחשבים לצבעים עמידים שאינם דוהים, וכן ליצירת קונטרסט בציור שיבליט אותו למרחקים.

עם ציוריו המפורסמים ביותר נמנים, בין היתר, "הצעקה" על חומת בית הספר "מקס פיין", בצומת רחוב קפלן ודרך בגין (מול מגדלי עזריאלי) בתל אביב, ו"ילדים רוקדים" ברחוב ביאליק ברמת גן. את "הצעקה" צייר מאירי בעקבות קרנבל בברזיל, ועליו אמר:

ציור מפורסם נוסף של מאיר היה זה של הנערים המציצים למלתחות הנשים בחוף שרתון בתל אביב, כהומאז' לסרטם הידוע של אורי זוהר ואריק איינשטיין "מציצים". מאירי צייר את הציור בשנת 2002 ולאחר שזכה לביקורת רבות מצד פעילות פמיניסטיות ואף הושחת מספר פעמים, החליטה עירית תל אביב באוגוסט 2020 למחוק את הציור. מאירי לא התנגד למחיקה ואמר: "הציור מראה תרבות נאיבית שהייתה ונעלמה, היום לא הייתי מצייר אותו". 
 
את ציורי הקיר של מאירי ניתן למצוא על קירות בתי ספר, מפעלי תעשייה, מבנים ציבוריים ובמקומות בילוי ברחבי הארץ. לדברי מאירי, הוא נמנע מעבודות בבתים פרטיים, ומעדיף שעבודותיו יהיו חשופות לקהל הרחב.

במהלך השנים צייר מאירי ציורי קיר גם במקומות נוספים בעולם, ובהם בגרמניה, בבייג'ינג, בפורט לודרדייל שבפלורידה, ובבואנוס איירס. בחלק מהאתרים צוירו הציורים מטעם מדינת ישראל שבחרה בציורי הקיר של האמן כמייצגי פן ייחודי של התרבות הישראלית.

מאירי נחשב היום לאחד מפורצי הדרך בתחום אמנות הרחוב והגרפיטי. במידה רבה סלל הוא את דרכם של אמני הרחוב הצעירים ממנו כגון Know hope, עדי סנד, Dede ואחרים. אולם, במקרה של מאירי מתקבלים האישורים לציורים מהעירייה, בניגוד לציירי גרפיטי רבים אחרים הפועלים ללא אישור.

== גלריה ==
<gallery perrow="4">
Rami_meiri01.jpg|ציור קיר ליד שוק הכרמל
Rami meiri02.jpg|ציור קיר בנחלת בנימין
File:PikiWiki Israel 7479 mural by rami meiri.jpg|ציור הקיר 'הצעקה'
File:PikiWiki Israel 7891 mural by rami meiri.jpg|
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20090601064641/http://bzl.bezalel.ac.il/mywikipedia/index.php/%D7%A8%D7%9E%D7%99_%D7%9E%D7%90%D7%99%D7%A8%D7%99 עבודה על רמי מאירי] ב[https://web.archive.org/web/20090310011408/http://bzl.bezalel.ac.il/mywikipedia/index.php/%D7%A2%D7%9E%D7%95%D7%93_%D7%A8%D7%90%D7%A9%D7%99 בזל] - רשת שיתופית של בית הספר בצלאל

* [http://www.pikiwiki.org.il/index.php?action=gallery&tag_id=2615 גלריית תמונות רמי מאירי בפיקיוויקי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אמנות חזותית
קטגוריה:אמני גרפיטי ישראלים
קטגוריה:בוגרי מכון אבני

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
USA Today

USA Today הוא עיתון יומי אמריקאי הראשון בתפוצתו בארצות הברית עם 1,621,091 עותקים נכון ל-2019. העיתון נוסד ב-15 בספטמבר 1982 על ידי אלן ניוהארט, ומוצא לאור בחברת גנט. העיתון מופץ ב-50 מדינות בארצות הברית.

בעיתון ארבעה מדורים עיקריים, ולכל מדור צבע מאפיין:
* חדשות – צבע כחול
* כלכלה (Money) – צבע ירוק
* ספורט – צבע אדום
* בידור (Life) – צבע סגול

העיתון נוסד ב-1982, במטרה ליצור עיתון שיופץ בהפצה ארצית, בניגוד לרוב העיתונים בארצות הברית שהם מקומיים. פורמט העיתון שונה אף הוא – העיתון צבעוני, גדוש בתרשימים ותמונות. פורמט זה שונה לחלוטין מהפורמטים של שאר העיתונים הגדולים בארצות הברית, שרובם כתובים בשחור-לבן כמו הניו יורק טיימס והוול סטריט ג'ורנל.

העיתון היה בין העיתונים הראשונים שהשתמשו בלוויינים בתהליך ההפצה שלו. הגרסאות הסופיות של העיתון נשלחות לבתי דפוס אזוריים ברחבי ארצות הברית. חידוש זה גרם לדחיית שעת סגירת הגיליון שלו והפיכתו למעודכן יותר ביחס לשאר העיתונים.

עם תפוצה שבועית של 726,206 עותקים, בסיס מנויים דיגיטליים של 504,000 מנויים, ומספר קוראים יומי ממוצע של 2.6 מיליון, היו אס איי טודיי נחשב לעיתון הנקרא ביותר בארצות הברית. הקהל של העיתון הוא בדרך כלל בעל דעות מרכז. העיתון מופץ בכל 50 מדינות ארצות הברית כולל פוארטו ריקו. הגרסה הבין-לאומית מופצת גם באסיה, קנדה, אירופה, והאיים הפסיפיים.

ב-2001 עברה מערכת העיתון למקלין שבווירג'יניה, לבניין המכסה שטח של 120,000 מטר רבוע.

במרץ 2004 נאלצו עורכי העיתון להתמודד עם סקנדל – ג'ק קליי, כתב העיתון וזוכה פרס פוליצר, הואשם שזייף סיפורים אשר פורסמו בעיתון. עורכי ה-USA Today ערכו בדיקות קפדניות לכל כתבותיו של קליי, ולאחר שנתגלה שחלקן זויפו עזב קליי את מערכת העיתון. העיתון פרסם התנצלות רשמית בעמוד הראשון, יום לאחר סיום הפרשה, פרשה שדמתה לפרשת ההעתקות של ג'ייסון בלייר בניו יורק טיימס, אך לוותה בפחות רעש תקשורתי.

ב-2006 התייקר מחיר העיתון ב-50%, מ-50 סנט ל-75 סנט. העיתון אינו מופץ בימים ראשון ושבת, והמוטו שלו הוא "עיתון האומה – מספר 1 בארצות הברית" (The Nation's Newspaper – #1 in the USA).

== מדור הדעה ==
מדור הדעה של היו אס איי טודיי מכיל מאמרי מערכת, טורים שנכתבים על ידי כותבים אורחים, וחברים בוועד התורמים למאמרי המערכת, מכתבים למערכת וקומיקס קצר. מאפיין מיוחד של מאמר הדעה של העיתון הוא פרסום דעות מנוגדות. נוסף על מאמר המערכת, מופיע גם מאמר שנכתב על ידי כתב אורח המנוגד למאמר המערכת, בדרך כלל מומחה בתחומו.
מאז הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1984, היו אס איי טודיי באופן מסורתי שמר על מדיניות של לא לתמוך באף מועמד לנשיאות ארצות הברית או כל פקיד ממשלתי ופדרלי אחר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: עיתונים
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: דיווח מסביר
שהרן שלח

שַׂהֲרֹן שֶׁלַח (נולד ב-3 ביולי 1945) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת רטגרס בניו ג'רזי, ארצות הברית. חתן פרס ישראל לחקר המתמטיקה לשנת תשנ"ח (1998), פרס וולף (2001) ופרס א.מ.ת (2011).
שהרן שלח

==קורות חייו==
שהרן שלח הוא בנו של המשורר יונתן רטוש (שמו הספרותי של אוריאל שלח) ושל דבורה, בתם של שמואל ורודה כצנלסון ואחותו של העיתונאי הרוויזיוניסט קלמן כצנלסון. נולד בירושלים ולמד בבית הספר תיכון חדש בתל אביב. בתחילת שנות ה-60 סיים לימודים לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן שירת ביחידת אכ"א למחשב ליד מרכז המחשבים של צה"ל (ממר"ם). את תואר הדוקטור קיבל בשנת 1969 באוניברסיטה העברית, על עבודה שכותרתה "קטגוריות של מחלקות מודלים" שנעשתה בהנחייתו של מיכאל רבין.
שלח עוסק בלוגיקה מתמטית, תורת המודלים ותורת הקבוצות.

שלח הוא אחד המדענים הפוריים בעולם, כשהוא זוקף לזכותו מספר מאמרים רב, מהגבוהים בהיסטוריה, כ-1,100 מאמרים.

שלח פתר בעיות מתמטיות רבות. בין הישגיו:
* בתורת המודלים פיתח תחום הקרוי classification theory ובאמצעותו פתר את בעיית Morley
* הוכיח שבעיית וייטהד אינה ניתנת להכרעה במסגרת תורת הקבוצות המקובלת.
* פיתח את תאוריית Possible Co-Finalities - PCF ואת המושג של Proper Forcing והוכיח עקביות של אקסיומות כפייה שונות.

שלח הוא חתן פרס ארדש (1977), פרס פוליה (1992), נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים בשנת 1988, נבחר כחבר זר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1991 וב-1998 זכה בפרס ישראל לחקר המתמטיקה. זכה גם בפרס וולף (2001) ובפרס א.מ.ת (2011).

בשנת 2018 זכה בפרס רולף שוק ללוגיקה ופילוסופיה.

אחיו היה השופט חמן שלח, אשר נרצח ביחד עם אשתו אילנה שלח ובתם צליל בפיגוע בראס בורקה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [https://web.archive.org/web/20061002130836/http://www.wolffund.org.il/fullheb.asp?id=82 נימוקי השופטים] לקבלת פרס וולף לשנת 2001
* 
* [http://highmath.haifa.ac.il/data/alim27_38/ale23-pdf/ale23-4.pdf קווים לדמותו של פרופ' שהרן שלח], מתוך פרסום של ועדת פרס ישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס וולף למתמטיקה
קטגוריה:זוכי פרס ארדש
קטגוריה:זוכי פרס פוליה
קטגוריה:ישראלים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למתמטיקה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1998
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מתמטיקה
קטגוריה:משפחת יחיאל היילפרין
קטגוריה:זוכי פרס א.מ.ת.
קטגוריה:זוכי פרס רולף שוק ללוגיקה ולפילוסופיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
גריפון

איור של גריפון
גריפון, במוזיאון הזואולוגי של קופנהגן
האחמנית גריפון בפרספוליס]]
גְריפֿון או גריפִֿין (חמורמקור) הוא חיה מיתולוגית בעלת גוף, זנב ורגליים אחוריות של אריה, וראש וכנפיים של עיט. לעיתים קרובות לגריפון יש טפרי עיט בתור רגליים קדמיות. מכיוון שהאריה נחשב באופן מסורתי למלך החיות, והעיט למלך הציפורים, בימי הביניים, נחשב הגריפין ליצור חזק ומלכותי במיוחד. מאז העת העתיקה הקלאסית, גריפינים היו ידועים בשמירה על אוצרות ורכוש יקר.

הציור הראשון של הגריפון שידוע עליו כיום הופיע במצרים, בין דמויות של בעלי חיים אחרים על לוח תמרוקים משנת 3200 לפנה"ס בערך. במקדשי הקבורה של סחו-רע ושל פפי השני הוא נקרא "תשתש" (טורף, קורע) וכן נקרא גם "פתפת". בציורים הראשונים של הגריפון היו כנפיו סגורות, ורק מאוחר יותר הן צוירו פרושות.

סוג אחר של גריפון שהופיע במקומות שונים בתקופה מאוחרת יותר היה בעל ראש של עוף בלתי ידוע המזכיר תרנגול. את הסוג הזה של גריפון ניתן לראות כמעט בכל האגן המזרחי של הים התיכון: מגידו בישראל, גבל בסוריה, נמרוד באשור וביוון - בדלוס, בדלפוי ובאתונה. על פי המיתולוגיה היוונית, הגריפון מתגורר בקן דמוי קן עוף, אך במקום ביצים הוא מטיל אבנים יקרות מסוג אכטיס (אגתה). הגריפונים היו מקודשים לאלה בריטומרטיס, אלת הרשתות.

בארץ ישראל נמצאו כמה גריפונים כדוגמת חרפושית ועליה ציור של גריפון, בסגנון מצרי קדום, שנמצאה בחפירות תל מגידו. בין רגלי הגריפון חרות השם "חמן" בכתב עברי קדום. בערבית מכונה הגריפון "אלענקא" (בעל צוואר ארוך), והוא מקושר לפעמים עם דמות מיתולוגית יהודית – הכרוב.
נמצא ציור של גריפון מופיע על תקרת בית כנסת בעיירת הורב שליד במברג, דרום גרמניה. תקרת בית הכנסת נמצאת היום במוזאון ישראל בירושלים, תערוכת יודאיקה.

הגריפון הופיע על רבים מהפסלים והתכשיטים מאזור חופי הים השחור ומרכז אסיה. בעולם העתיק נהגו להראות עצמות ענק ולומר כי אלו עצמות גריפון, אך ככל הנראה מדובר היה בעצמות דינוזאורים. הגריפון מסמל את הסיטי של לונדון, ופסליו נמצאים בכל הגבולות המפרידים בין הסיטי ושאר חלקי לונדון. הוא מופיע ביצירות ספרות, ובהן "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" וספרי "דברי ימי נרניה". אויבו הגדול ביותר הוא הסוס.
<gallery>
קובץ:Griffioen, Kasteel de Haar, juli 2003.JPG|פסל גריפון בהולנד
קובץ:Trapezophoros con due grifoni che sbranano una cerva.jpg|שני גריפונים צדים צבי - מעמד שולחני עשוי שיש מאיטליה מהמאה הרביעית לפנה"ס
קובץ:ראש גריפון - חיספין.jpg|ראש גריפון מחיספין, רמת הגולן
קובץ:Griffon hadhramaut.jpg|תגליף של גריפון במוזיאון הלאומי של תימן בעדן; שׁבּוַה (אנ'), בירת ממלכת חצרמות הקדומה בדרום ערב; אמצע המאה השלישית
קובץ:Tsory Gilod Synagogue in Lviv 06.jpg|גרופונים אוחזים את לוחות הברית - ציור בבית הכנסת צרי גלעד בלבוב
</gallery>

==ראו גם==
*היפוגריף, יצור מיתולוגי אשר חציו גרפין וחציו סוסה.
*כימרה
*כרוב (מיתולוגיה)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.gryphonpages.com הגריפון]
* [https://web.archive.org/web/20050920085155/http://www.isidore-of-seville.com/griffins/ גריפון באומנות]
*[https://web.archive.org/web/20011130035536/http://homepage.mac.com/cparada/GML/BESTIARY.html גריפין במיתולוגיה היוונית]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצורי כלאיים מיתולוגיים
רפי פסחזון

רפי פסחזון (י"ז בניסן ה'תרצ"ז, 29 במרץ 1937 – ט"ו בחשוון ה'תשנ"ב, 23 באוקטובר 1991) היה מוזיקאי, מנחה זמר עברי ומנצח על חבורות זמר.
== חייו ==
את דרכו בניצוח החל כעוזרו של יצחק גרציאני כמנצח מקהלת צדיקוב. היה הממונה על המדור המוזיקלי בהסתדרות ובמסגרת תפקידו פעל להפצת הזמר העברי בציבור הרחב. הוא עשה זאת במסגרת שירונים וספרי זמר שהוציא המדור וכן בעריכת מפגשי חבורות זמר במקומות שונים בארץ, במפגשים אלה היה גם שר עם הקהל.

פסחזון ניצח על חבורות זמר רבות ובהן חבורת הזמר "האירוסים - זמרי בית אלפא". הוא ערך יחד עם תלמה אליגון-רוז את ששת הכרכים של "אלף זמר ועוד זמר", המקיפים חלק גדול מהשירים העבריים המוכרים.

גיל אלדמע ותלמה אליגון-רוז הקדישו לפסחזון את היצירות : "רעי הטוב" ו"שירים עד שנמות"..

הלך לעולמו ב-1991 ממחלת לב והוא בן 54. היה חבר קיבוץ גבעת השלושה.

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:שירה בציבור בישראל
קטגוריה:גבעת השלושה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת השלושה
קטגוריה:מנצחי מקהלת צדיקוב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
2004

__TOC__

== אירועים בולטים בעולם ==
רעידת האדמה ב[[אוקיינוס ההודי גורמת לגלי צונאמי המביאים חורבן ומוות למאות אלפי אנשים בדרום מזרח אסיה]]
[[רעידת האדמה באוקיינוס ההודי (2004)]]
31 בדצמבר: נחנך ב[[טאיוואן טאיפיי 101, גורד השחקים והמבנה הגבוה ביותר בעולם (509 מטר)]]

== נולדו ==

== נפטרו ==
[[רונלד רייגן]]
[[כריסטופר ריב]]
[[יאסר ערפאת]]
תאו ואן גוך]]
[[יוליאנה, מלכת הולנד]]

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
פרדריק סקינר

בורהוס פרדריק סקינר(נודע גם כ-ב' פ' סקינר; באנגלית: Burrhus Frederic Skinner; 20 במרץ 1904 - 18 באוגוסט 1990) היה פסיכולוג אמריקני רב השפעה, הנחשב לדמות המשפיעה ביותר בגישה הביהביוריסטית במאה ה-20.

== חייו ==
סקינר נולד בפנסילבניה, ארצות הברית, בן זקונים להורים דתיים אדוקים מאוד. 

למד בקולג' של האמילטון, ניו-יורק, ועשה תואר ראשון בספרות אנגלית. מאוחר יותר ניסה לעסוק בכתיבה ולהפוך לסופר אך ללא הצלחה. בשנת 1928 החל את לימודיו באוניברסיטת הרווארד. לאחר שקיבל תואר שלישי בפסיכולוגיה, סקינר עבד כ-5 שנים בבית הספר הרפואי בהרווארד בחקר מערכת העצבים של בעלי חיים. בשנת 1936 הפך למרצה באוניברסיטת מינסוטה. סקינר ציין בגאווה שכמה מתלמידיו באותו הזמן התקבלו לאספירנטורה והפכו לביהביוריסטים בעצמם. 

בשנת 1938 פרסם סקינר את ספרו הראשון, "התנהגות האורגניזמים". הספר כולל סדרת מחקרים מעבדתיים באמצעות תיבת סקינר, שקרויה על שמו. הניסויים, שנערכו במשך כשבע שנים, עסקו בחקר התניה אופרנטית על חולדות ותיארו מתודולוגיה חדשה לחקר ההתנהגות. הספר היווה את הבסיס לתחום מדעי שיסד - ניתוח התנהגות ניסויי (אנ'). 

ב-1948 סקינר פרסם את ספרו "וולדן השני". זהו ספר אוטופי-ניסויי שמתאר קהילה קטנה שחייה על פי עקרונות ניתוח ההתנהגות. הרעיון של הספר מהווה אלטרנטיבה לתרבויות הנוכחיות ומציע את האפשרות לעצב תרבויות חדשות עם תנאים טובים יותר. 

סקינר היה בין הפסיכולוגים הבודדים שקיבלו (בשנת 1968) את המדליה הלאומית למדעים מידי נשיא ארצות הברית.

מבין ספריו, שניים תורגמו לעברית:
* ביהביוריזם, תרגם עמשי לוין (1976)
* מעבר לחירות ולכבוד, תרגם עמשי לוין (1973)

==ראו גם==
* התניה אופרנטית
* פרויקט יונה
*ביהביוריזם
*ניתוח התנהגות יישומי
*התניה קלאסית
*איוואן פבלוב
*ג'ון ב. ווטסון

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=qG2SwE_6uVM&index=11&list=PL8dPuuaLjXtOPRKzVLY0jJY-uHOH9KVU6 How to Train a Brain] - על השפעת החיזוקים במסגרת התניה ולמידה, מפבלוב ועד סקינר 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגים אמריקאים
קטגוריה:ביהביוריזם
קטגוריה:בוגרי מכללת המילטון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
1960 בקולנוע

== אירועים ==
* 20 באפריל – בפעם הראשונה מאז חזרתו משירותו הצבאי בגרמניה, אלביס פרסלי חוזר להוליווד לצילומי את הסרט "G.I. Blues"
* 10 באוגוסט – מתחילים צילומי סיפור הפרברים
* 4 בנובמבר – הסתיימו צילומי "The Misfits" בכיכובם של מרילין מונרו וקלארק גייבל (שהיה סרטו האחרון)
* 13 בנובמבר – סמי דייוויס ג'וניור מתחתן עם מיי בריט

== סרטים שוברי קופות ==
* פסיכו, במאי - אלפרד היצ'קוק
* הדירה, במאי - בילי ויילדר

== פרסים ==

== נולדו ==
* 26 במרץ – ג'ניפר גריי, שחקנית אמריקאית
* 24 במאי – קריסטין סקוט-תומאס, שחקנית אנגלייה
* 16 באוגוסט – טימותי האטון, שחקן קולנוע אמריקאי
* 17 באוגוסט – שון פן, שחקן ובמאי
* 9 בספטמבר – יו גרנט, שחקן קולנוע בריטי
* 10 בספטמבר – קולין פירת', שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה בריטי
* 10 באוקטובר – אנטוניו בנדרס, שחקן ספרדי
* 18 באוקטובר – ז'אן-קלוד ואן דאם, שחקן קולנוע בלגי
* 3 בדצמבר – דריל האנה, שחקנית
* 3 בדצמבר – ג'וליאן מור, שחקנית

== נפטרו ==
* 16 בנובמבר – קלארק גייבל, 59, שחקן, התקף לב

== סרטים נוספים ==

* האיש השקוף
* חולות לוהטים

== ראו גם ==
*1959 בקולנוע 
*1960
*1961 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20140112175834/http://www.moviedb.co.il/he/sort/year/1960 רשימת הסרטים משנת 1960]
* [http://www.imdb.com/year/1960/ שנת 1949] במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
ושט

הוושט (בלטינית: œsophagus), הוא צינור שרירי במערכת העיכול בעל דפנות המצופות בקרום רירי המחבר את החלק התחתון של הגרון (הלוע) עם הקיבה.

לאחר שהמזון נלעס בפה, הוא עובר דרך הלוע לוושט. הדפנות השריריות של הוושט דוחפות את המזון בתנועה פריסטלטית עד לקיבה, כך שתנועת המזון אינה תלויה בכבידה.

אורכו של הוושט במבוגרים כ-25 סנטימטרים. בדרכו מהצוואר לקיבה, עובר הוושט דרך פתח בסרעפת. בין הוושט לקיבה אין שסתום שרירי של ממש, ורפלוקס קיבתי-ושטי נמנע על ידי הטונוס הגבוה של שריר הסרעפת דרכו הוושט בוקע.

הוושט ממוקם מאחורי קנה הנשימה. כדי שלא ייכנס בטעות מזון לקנה הנשימה, מכסה הגרון סוגר את קנה הנשימה בעת האכילה. מסיבה זו טבעו חז"ל את הפתגם "אין מסיחין בסעודה, שמא יקדים קנה לושט ויבא לידי סכנה". (תענית, ה', ב')

בעיות רפואיות הקשורות לוושט הם: תפקוד לקוי של השריר הסוגר העליון (Oropharyngeal Dysphagia) או התחתון של הוושט, הרס רפידת הוושט בעקבות רפלוקס קיבתי-ושטי (GERD - Gastro Esophageal Reflux Disease), גידולים והפרעות שרירים שמקשים על הבליעה (Esophageal Dysphagia), לחץ של כלי דם על הוושט, הצרות דלקתית של הוושט (Esophagitis), או הצרות של החלק התחתון של הוושט (טבעת ושטית תחתונה, Achlasia).

בדיקות רפואיות הקשורות לוושט הם בדיקת בריום, מנומטריה, בדיקת pH, בדיקת ברנסטיין, ואסופאגוסקופיה (אנדוסקופיה של הוושט).

==ראו גם==
*מחלות והפרעות של הוושט
*רפלוקס קיבתי-ושטי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:מערכת העיכול
קטגוריה:צוואר
קטגוריה:בית החזה
קטגוריה:איברים בגוף האדם
ניופורט

ניופורט (באנגלית: Newport) היא עיר המחוז (County seat) של מחוז ניופורט במדינת רוד איילנד שבארצות הברית, בה שוכנת מכללת המלחמה של הצי האמריקני.

בשנת 1663 קיבלה הקולוניה של רוד איילנד עצמאות והמושל ישב בניופורט שהפכה לבירת רוד איילנד עד לשנת 1790, אז הייתה למדינה ה-13 במספר שהצטרפה לארצות הברית והבירה עברה לפרובידנס.

בניופורט נמצא בית הכנסת טורו, שהוא בית הכנסת העתיק ביותר בארצות הברית. בית הכנסת פעיל עד היום, והוא אחד המבנים ההיסטוריים לשימור שברשימה הלאומית של מקומות היסטוריים של ארצות הברית.

במפנה המאה העשרים קיבלה העיר צביון של עיר נופש אריסטוקרטית, ונבנו בה מספר אחוזות נופש ובתי קיץ מפוארים של המשפחות העשירות ביותר בארצות הברית, כגון משפחת ואנדרבילט ומשפחת אסטור.

== היסטוריה ==
ניופורט נוסדה בשנת 1639 ברוד איילנד, אשר נקרא כיום איי אקווידנק. שמונת המייסדים והקצינים הראשונים שלה היו ניקולס איסטון, וויליאם קודינגטון, ג'ון קלארק, ג'ון קוגהשל, וויליאם ברנטון, ג'רמי קלארק, תומאס האזרד והנרי בול. רבים מהאנשים הללו היו חלק מההתיישבות בפורטסמות', יחד עם אן האצ'ינסון וחסידיה. הם עזבו לאחר שנה והחלו להתיישב בניופורט בצד הדרומי של האי.

ניופורט גדלה להיות הגדולה מבין ארבעת היישובים המקוריים שהפכו למושבות. רבים מהקולוניסטים הראשונים בניופורט הפכו לבפטיסטים, והקהילה הבפטיסטית השנייה ברוד איילנד הוקמה ב-1640 בהנהגתו של ג'ון קלארק.

בשנת 1658 התיישבה בניופורט קבוצה של יהודים, אשר נמלטו מהאינקוויזיציה בספרד ובפורטוגל. הם לא הורשו להתיישב במקום אחר. קבוצה זו זכתה בסופו של דבר לכינוי קהילת ישועת ישראל, והיא הקהילה היהודית השנייה בגודלה בארצות הברית. מקום מפגשם הוא בית הכנסת טורו, בית הכנסת העתיק ביותר באמריקה.

== ראו גם ==
* פסטיבל הג'אז של ניופורט
* פסטיבל הפולק של ניופורט

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

[[בית הכנסת טורו, העתיק בבתי הכנסת שבארצות הברית]]
אחוזת הנופש של [[משפחת ואנדרבילט, The Breakers]]

קטגוריה:רוד איילנד: ערים
רוד איילנד
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1639
דוקים

ילדים משחקים דוקים בישראל ב-[[1952]]
דוקים
נער משחק מיקאדו
שמאל
דוקים הוא משחק שבו יש 41 קיסמים ארוכים – מקלות דקים בעלי קצוות מחודדים, באורך של כעשרים סנטימטרים. מקורו של משחק הדוקים הוא באירופה, אך עדויות למשחקים דומים מראות על כך שיש למשחק שורשים במזרח הרחוק. הדוקים עשויים עץ או פלסטיק, וזהים באורכם הנע בין 17 סנטימטרים ל-20 סנטימטרים.

ב-1936, הובא המשחק מהונגריה, בה הוא נקרא מרוקו (Marokko) לארצות הברית. השם מיקאדו (Mikado), הוא סימן מסחרי וכך מכונה המקל הכחול בעל הניקוד הגבוה ביותר על שם מיקאדו (קיסר יפן).

==מהלך המשחק==
בתחילת המשחק מפזרים את הקיסמים בערימה. המטרה היא להוציא כמה שיותר קיסמים בזה אחר זה, מבלי להזיז את הקיסמים האחרים שבערימה, על ידי שימוש בקיסמים אחרים. הקיסמים ממוינים לפי פסי צבע, וצבעו של כל קיסם קובע את מספר הנקודות אותן יקבל השחקן על הוצאתו המוצלחת. בדרך כלל, לאחד הקיסמים צבע מיוחד, וניקוד גבוה במיוחד, בהתאם. אם הוזז קיסם שלא היה מיועד לזוז, התור נגמר והוא עובר למשתתף הבא בלי לאסוף שוב. המשתתף בעל מספר הנקודות הגבוה ביותר מנצח.

משחק מיקאדו מסורתי כולל 41 מוטות, באורך חמישה-עשר סנטימטרים, המקודדים בצבעים שונים המסמלים ערכים שונים, כשסך הניקוד עומד על 170 נקודות. המוטות אינם מחודדים, והם נחתכים בקצותיהם כדי לא לדקור את המשחקים בהם.

{| class="wikitable"
|-
! שם
! סוג עץ מסורתי
! צבע
! ניקוד
! מספר מוטות
|-
| מיקאדו
| אגוז מלך
| כחול
| 20 נקודות
| 1
|-
| מנדרין
| דובדבן
| צהוב/שחור, שני פסים אמצעיים רחבים בקצוות
| 10 נקודות
| 5
|-
| בונזן
| שעם
| כתום, 5 פסים
| 5 נקודות
| 5
|-
| סמוראי
| אשור
| ירוק, 3 פסים
| 3 נקודות
| 15
|-
| קולי
| מילה
| אדום, 2 פסים
| 2 נקודות
| 15
|-
|}

וריאציות נפוצות לחוקים הם:
* המוטות מוטלים מחדש בכל תור.
* מותר להשתמש במוטות מסוימים כדי להוציא מוטות אחרים.
* הזזת מוט כלשהו מעבירה אותו לשחקן אחר.

==סוגים==
מיקאדו משווק (בעיקר באירופה וארצות הברית) במספר גדלים (היקף המוט 1-8 מילימטרים):
* סטנדרטי: באורך 17 סנטימטרים.
* ענק: באורך 28 סנטימטרים.
* סופר: באורך 50 סנטימטרים.
חלק מגרסאות הענק והסופר משווקות באריזות של 26 מוטות.
מיני מיקאדו בניקוד כולל של 145 נקודות, כולל 31 מוטות.

מיקאדו ענקי לשימוש בטיולים מורכב מ-26 מוטות באורך 93 סנטימטרים והיקף של 10 מילימטרים. ניקוד המשחק הכולל מגיע ל-200 נקודות.

בחלק מן החפיסות נהוגים צבעים שונים כך שישנו דוק יחיד, בדרך כלל שחור, שערכו הגבוה ביותר משאר הדוקים האחרים הצבועים בירוק, אדום, כחול וצהוב.

==אזכורים בתרבות==
בתוכנית הקומדי סטור, שרו המשתתפים את שיר הדוקים ובו השורה "דוקים זה משחק מרהיב, דוקים זה כה חביב – אז הבה נתלפלף".

==ראו גם==
* ג'נגה
* גולות
* פוגים

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nostal.co.il/Site.asp?table=Terms&option=single&serial=4407&subject=%EE%F9%E7%F7%E9%20%F7%E5%F4%F1%E0&portal=%EE%F9%E7%F7%E9%ED%20%E5%F6%F2%F6%E5%F2%E9%ED דוקים] באתר נוסטלגיה אונליין
==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקים
קטגוריה:משחקי ילדים
הושעיה

הוֹשַׁעְיָה או מצפה הושעיה הוא יישוב קהילתי דתי לאומי ב, כשישה ק"מ צפונית לנצרת. היישוב שייך למועצה אזורית עמק יזרעאל ולארגון יישובי הפועל המזרחי. היישוב נקרא על שם האמורא רבי הושעיה רבה, אשר ישב בציפורי הסמוכה בראשית תקופת התלמוד.

בשנת 1980 הוקמה במקום, במסגרת תוכנית המצפים בגליל, היאחזות נח"ל, שאוזרחה לאחר שלוש שנים. בט"ו בשבט ה'תשמ"ג (1983) החלו לעלות לקרוואנים 10 המשפחות הראשונות של יישוב הקבע. חלק מחברי היאחזות הנח"ל גרים עד היום ביישוב, הנמצא בצמיחה מתמדת. 

בהושעיה מתגוררים כ-2,100 תושבים (נכון לשנת 2022), ובכך הוא היישוב השלישי בגודלו בתחומי מועצה אזורית עמק יזרעאל (אחרי שמשית ואחוזת ברק). תעסוקת התושבים היא מגוונת: היי-טק, ביטחון, הוראה ויזמות מקומית.

ביישוב ישנם שלושה בתי כנסת, בית ספר יסודי (א-ח), ספריה, בריכה, אולם ספורט, 'מועדון נוער' וסניף בני עקיבא, וכן מפעלי צדקה שונים - גמ"חים ובית תמחוי. מתקיימים בו מניינים לעדות השונות, וכן תפילות נשים מדי פעם.

רב היישוב, כבר למעלה מ-20 שנה, הוא הרב ד"ר חיים בורגנסקי, מרצה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן. כמו כן, ביישוב מתגורר שר המודיעין לשעבר ח"כ אלעזר שטרן שהוא גם ממייסדי היישוב.

ביישוב מתקיימת פעילות תיירותית ובה, בין השאר, "כפר קדם" - כפר משנאי משוחזר, מלון הבוטיק "נוף ציפורי" וגלריה לאמנות ״אורייתא״.

בסמוך ממערב ליישוב נמצא אתרה של עיירת הקדרים הקדומה שיחין, מתקופת בית שני והמשנה, בו נתגלו שרידי בית כנסת מימיו של התנא נחמיה איש שיחין.

ביישוב עובר שביל ישראל.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.hoshaya.com/ אתר הושעיה]
* [http://hoshaya.localtimeline.com/index.php?lang=he סיפור מקומי - הושעיה], סיפור התפתחותו של היישוב על ציר הזמן, לאורך שנותיו
* [http://www.romgalil.org.il/cds/936/ הושעיה] באתר הרשות לפיתוח הגליל
בית הכנסת של הושעיה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
*
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:תוכנית המצפים
שפכים

צינור ביוב
שפכים הם כל נוזל מימי אשר הושפע על ידי גורמים אנתרופוגניים. שפכים כוללים תוצרי פסולת נוזליים ביתיים, עירוניים, חקלאיים או תעשייתיים ויכולים להכיל מספר רב של ריכוזים מזהמים. השימוש הנפוץ ביותר למונח מתייחס לשפכים הזורמים במערכות הביוב וההולכה, אם כי במדינת ישראל עדיין 4% מהשפכים נספגים בקרקע בבורות ספיגה. המערכת הפיזית הכוללת צינורות, משאבות, נפות ורשתות ותעלות המשמשת להזרמת שפכים ומי ביוב ממקורם לנקודת הטיפול או הסילוק נקראת ביוב.

מי שופכין או מי ביוב מתייחסים לשפכים המזוהמים בצואה או שתן אך לעיתים קרובות משתמשים במונחים אלו לתאר סוגים נוספים של שפכים. בניגוד למי שופכין (המכונים גם "מים שחורים"), מים אפורים הם נוזלים שמקורם אינו מאסלות ההדחה (כגון ממכונות כביסה, מדיחי כלים, כיורים, מקלחות ואמבטיות רחצה) ואשר, אחרי טיפול מתאים, ניתנים לשימוש חוזר בעיקר אל מכלי ההדחה של האסלה, במטרה לחסוך במים שפירים ובעלותם הכספית. 

==הרכב השפכים==
מקורם של שפכים ומי ביוב נובע ממספר רב של מקורות מזהמים וביניהם פסולת אורגנית אנושית, פסולת תעשייתית נוזלית, פליטות של מפעלי טיהור שפכים, מים אפורים, מי תהום שהסתננו אל מי שופכין, מערכות ניקוז של מי גשמים, פסולת תעשייתית לא נוזלית כגון חול, אלקלי וכו'.

==מתקני טיהור שפכים==

קיימים ארבעה סוגים נפוצים של מתקני טיהור שפכים:
* אגנים ירוקים - שימוש בצמחייה בשטח פתוח לטיהור השפכים. בשיטה זו הצמחים צורכים את החומרים המזהים ומותירים מי קולחין באיכות משופרת.
* ברכות חמצון - במתקנים אלו מתבצע טיהור החומר האורגני בחמצון באמצעים מיקרוביולוגיים, השיטה מתאימה ליישובים בקנה מידה קטן.
* סינון ממברני - שימוש בסדרת מסננים בעלי נקבים הולכים וקטנים הלוכדים את החומרים המזהים.
* בוצה משופעלת - בשיטה זו משיבים חלק מן המשקעים (בוצה) לזרם השפכים החדש הנכנס למתקן. משקעים אלו רוויים במיקרואורגניזמים המאיצים את תהליך פירוק המזהים בשפכים החדשים.

תהליכי טיפול שונים עשויים להשלים זה את זה על מנת להפיק מי קולחין איכותיים יותר.

==בורות ספיגה==
בור ספיגה הוא בור שנכרה באדמה בעומק ממוצע של 1–2 מטר וברדיוס של 1/2 מטר ומשמש לפינוי השפכים. בור כזה מתאים למגורים צמודי קרקע, כאשר כל בור משרת לרוב יחידת דיור אחת. מבורות אלו מחלחלים השפכים באופן חופשי אל הקרקע ומותירים בהם את השפכים המוצקים. בורות ספיגה עשויים לגרום נזק למי התהום וגורמים לזיהום הקרקע ולפגיעה במי התהום.

==בישראל==
נכון לשנת 2008, בישראל מופקים 500 מלמ"ק קולחין מדי שנה, כאשר כ-70% מושבים לשימוש בחקלאות בעזרת מכוני טיהור השפכים.

== לקריאה נוספת ==
* פרופ' נחום רקובר, איכות הסביבה - היבטים רעיוניים ומשפטיים במקורות היהודיים, "שפכים, פסולת וריחות", 58. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, 1993

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איומים ומפגעים סביבתיים
קטגוריה:זיהום מים
קטגוריה:פסולת
טל

טיפות טל על [[דשא.]]
טל על רשת [[קורי עכביש]]
טל הוא משקע מימי המצטבר בעיקר במשך הלילה על גבי עצמים הנמצאים בחוץ באוויר הפתוח. עקב צניחת הטמפרטורה בלילה, מתעבים אדי המים (שהיו עד כה נישאים באוויר הפתוח) על המשטחים לכדי טיפות, המאפיינות את שעות הבוקר המוקדמות. בטבע, הטל מתהוה בעיקר על עלוות צמחים ועל הקרקע. בכך הטל מסייע, בין היתר, לצמחים לשמור על לחות ורעננות באזורים צחיחים ובמדבריות.

==מנגנון ההיווצרות==
הטל נוצר בלילות בהירים כתוצאה מהתקררותם של עצמים ופני הקרקע שהתחממו במשך היום.

האוויר מכיל אדי מים בכמות מסוימת. כאשר מתקרר האוויר, כמות הלחות שהוא יכול להכיל יורדת, והוא מגיע למצב של רווית-על. המים העודפים מפסיקים להיות אדים ומתעבים על גרעיני ההתעבות שנמצאים בסביבה – בייחוד כאשר גרעיני התעבות אלו (עצמים, קרקע) קרים יותר מן האוויר. מים אלו קרויים טל. במצב זה אומרים כי טמפרטורת האוויר ירדה אל מתחת לטמפרטורת הרוויה של האוויר (הטמפרטורה שבה האוויר אינו יכול להכיל יותר לחות או אדי מים נוספים).

הטל אינו נוצר בדרך כלל בלילות מעוננים היות שהעננות מונעת במידת מה את ההתקררות של הקרקע. כמו כן גם רוחות מונעות היווצרות טל היות שהסעת האוויר המהירה מונעת את התעבותו.

לטל חשיבות רבה כמקור לחות לצמחייה באזורים שכמות המשקעים שבהם מועטת, וכמקור שתייה לחרקים קטנים.

ניתן לאגור מי טל באמצעות רשת ערפל.

==בישראל==
מספר לילות הטל בישראל שונה מאזור לאזור. בממוצע, טל נוצר בכ-200 לילות בשנה בעמק יזרעאל ובשפלת החוף, 250 לילות בצפון הנגב, 150–180 לילות באזורי ההר ועד 50 לילות בעמק הירדן. באזורי הכנרת וצפון ים-המלח הטל נוצר במרבית ימי השנה (320–365 לילות).

==מדידת כמות הטל==
למדידת כמות הטל משתמשים במכשיר הנקרא מד טל. המתקן הומצא על ידי חוקר הטבע הישראלי שמואל דובדבני. המתקן נפוץ בכל העולם ומורכב מלוח עץ צבוע בצבע כהה החובר למעין "סקלת טל". הבדיקה הכמותית נעשית בשיטה אופטית.

==ביהדות==
בתפילת שמונה עשרה מזכירים במשך חודשי הקיץ את השבח "מוריד הטל" (מלבד נוסח אשכנז בחוץ לארץ). גם בחודשי החורף כורכים יחד את הטל והמטר בבקשה "ותן טל ומטר לברכה".

הטל מוזכר פעמים רבות בתנ"ך והוא משמש משל למקור רענן של חיים ולשפע של ברכה. כן מצאנו בברכת יצחק ליעקב אבינו וכן מצאנו בהבטחת ה' לישראל בנביא הושע 

במקרא נמצא גם קישור של הטל לתחיית המתים: , ובעקבות כך גם חז"ל מתארים "טל שעתיד להחיות בו מתים", שבעזרתו החיה האל את בני ישראל שמתו לאחר ששמעו את קולו במעמד הר סיני.

הטל מוזכר גם כאחד משבעת המשקים (חלק מראשי התיבות י"ד שח"ט ד"מ, כשה- ט' הוא הטל) שכאשר נופלים על דבר מאכל, הם מכשירים אותו לטומאה, וכן הוא משקה שאם הוא בא במגע עם קמח בפסח, הוא מחמיץ את העיסה.

טללים שאינם ברכה מכונה "טללים רעים". אחת הסיבות לנענועים של הלולב בחג הסוכות היא "לעצור טללים רעים", שלא יבואו במשך השנה.

==ראו גם==
*נקודת הטל
*מטאורולוגיה - מונחים
*תפילת טל

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.haganhasolari.co.il/אגירת-מי-טל/ אגירת מי-טל] לטובת השקיה - מידע מאתר הגן הסולארי
* [https://web.archive.org/web/20070311002207/http://www.mezegavir.net/read.php?id=17 טל, לחות וחום כמוס]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משקעים
*
בורלנד

בורלנד הייתה חברת תוכנה אמריקנית. מטה החברה היה ממוקם בעיר קופרטינו אשר בקליפורניה. החברה נוסדה בשנת 1981 באירלנד, על ידי שלושה אזרחים דנים: נילס ינסן, אולה הנריקסן ומורגנס גלד. בורלנד העולמית הפכה חברה ציבורית פחות משנתיים לאחר מכן, לאחר שנרשמה בקליפורניה ב־2 במאי 1983. פיליפ קאהן שימש כנשיא החברה הראשון ובמשך מרבית שנותיה של החברה לאחר מכן.

== תולדות החברה ==
כמעט מרגע היווסדה נחשבו מוצרי בורלנד למובילים בתחומם ולפורצי דרך. בראשית דרכה בלטו תוכנת Sidekick, תוכנית TSR שכללה מחשבון ועזרי ניהול זמן בימים ש־DOS הריץ רק תוכנה אחת בכל זמן, וסביבת הפיתוח והמהדר Turbo Pascal.

החברה הייתה בין המובילות בפיתוח תוכנות לסביבת DOS והחלוצות בפיתוח מחולל יישומים. בשנות ה־90 מחולל היישומים שלה שנקרא בשם פרדוקס היה דומיננטי בשוק. היא הייתה גם הראשונה שהשקיעה מאמצים רבים, להגר לסביבת התכנות מונחה העצמים. לצורך זה שכתבה את גיליון הנתונים האלקטרוני שלה, Quattro Pro.

עיקר התמחותה בשפות תוכנה, במהדרים ובסביבת פיתוח משולבת (IDE). סדרת המהדרים שלה, שמרכיביה כונו "טורבו", זכתה להצלחה רבה, בזכות נוחות העבודה, איכות המוצר והמחיר הנמוך. המהדר הראשון בסדרה היה Turbo Prolog, מהדר לשפת Prolog, ואחריו באו Turbo Pascal, מהדר לשפת פסקל ו־Turbo C, מהדר לשפת C. מהדר נוסף נועד לשפת בייסיק ועוד.

המהדרים שלה נודעו ביכולות הטכניות שלהם. הם היו מוציאים קובצי הרצה אופטימליים ומהירים יותר משל התוכנות המקבילות של חברת מיקרוסופט, שבתקופת הזוהר של בורלנד הייתה שחקן זניח בשוק המהדרים.

בעקבות הדומיננטיות של מיקרוסופט בשוק מחוללי היישומים החליטה בורלנד להתמקד בתחום התכנות, ולמכור את כל המוצרים האחרים שלה. ולהתמקד במהדרים ובסביבות פיתוח למתכנתים. 

במענה ל־Visual Basic של מיקרוסופט פיתחה בורלנד מוצר דומה בשם דלפי המבוסס על שפת פסקל והוא למעשה היורש של ה-Turbo Pascal שלה. בשנת 2003 התאימה סביבת הפיתוח בורלנד דלפי 8 עבור פלטפורמת .NET של מיקרוסופט.

מוצרים נוספים של החברה היו: בסיס נתונים InterBase, סביבת הפיתוח JBuilder ל-Java ו-Turbo Assembler לפיתוח בשפת סף.

בתחילת שנות ה-2000 החלה בורלנד להתמחות בפתרונות לניהול מחזור חיי יישום (ALM). לשם כך רכשה את חברת TogetherSoft המתמחה בתחום ה- UML, חברת Segue המתמחה בתחום הבדיקות, וחברת StarBase שהביאה עימה פתרון לניהול דרישות וניהול תצורה. במסגרת זו ביקשה בורלנד להציע חלופה לקו מוצרי Rational מבית IBM, בכך שהיא מציעה פתרון כולל, משלב ניהול דרישות התוכנה ועד לבדיקת המוצר הסופי, דרך ניהול תקלות, תצורה ותכנון חזותי.

בשנת 2006 העבירה בורלנד את כל סביבות הפיתוח מתוצרתה (Delphi, C++Builder, JBuilder) לחברת-בת חדשה בשם CodeGear, שהתבססה על מחלקת הפיתוח שלה. ב-2008 נרכשה חברה זו על ידי חברת Embarcadero Technologies.

ב-2009 היא נרכשה על ידי חברת התוכנה האנגלית מיקרו פוקוס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תוכנה אמריקאיות
קטגוריה:חברות שפיתחו שפות תכנות
פפירוס

פּפּירוס (מיוונית: πάπυρος; בלטינית: Papyrus) הוא סוג קדום של נייר שיוצר מצמח הגומא, הנודע גם כצמח הפפירוס. השימוש הידוע הראשון בנייר פפירוס נעשה במצרים העתיקה, עוד בימי השושלת הראשונה של מצרים ואולי אף לפני-כן. נעשה שימוש בפפירוס בכל אזור המזרח התיכון, כמו גם ביבשת אירופה ובדרום-מערב אסיה.

==ייצור ושימוש==
גומא
פפירוס מצרי עם איור של האל [[אוזיריס]]
[[פרסקו של איש צעיר אוחז מגילת פפירוס מהרקולנאום מהמאה ה-1 במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי.]]
גליונות פפירוס יוצרו מגזע הגומא. ראשית מסירים את הקליפה החיצונית, ולאחר-מכן פורסים את תוכן הגזע לרצועות דקות באורך 40 ס"מ בערך. מניחים את הרצועות זו לצד זו על משטח קשה, כששוליהן חופפים קמעה, ואז מניחים שכבה שנייה בזווית של 90 מעלות לראשונה. ייתכן כי לפני-כן נטבלו הרצועות במים עד להתחלת רקב, אולם הדבר אינו ודאי. בעודן לחות, שתי השכבות נלחצות זו לזו עד שהן הופכות לגיליון יחיד, וגיליון זה מיובש בלחץ. לאחר הייבוש לוטש הגיליון בעזרת חפץ מעוגל כלשהו (אולי אבן).

במקור השימוש בפפירוס היה ליצירת מגילות, אולם בהמשך גילו היוונים כיצד לכרוך גליונות לספרים.

באקלים יבש כמו זה של מצרים, הפפירוס יציב, ונשמר בצורה טובה יחסית. אולם אחסון בתנאי לחות מוביל לרקב המשמיד את הגליונות. פפירוסים מיובאים, שהיו נפוצים בעבר ביוון ובאיטליה, התקלקלו עד שלא ניתן לשחזרם, אולם במצרים עדיין מתגלים מדי פעם גליונות פפירוס חדשים בחפירות ארכאולוגיות.

אחד הפפירוסים החשובים שנמצאו במצרים הוא פפירוס אברס, מסמך עתיק המכיל רשימה של 867 מיני צמחים, בעיקר צמחים אשר מיוחסות להם סגולות רפואיות. לימוד הפפירוסים מהווה את מקור הידע העיקרי ללימוד החיים במצרים עתיקה. כך למשל אוסף של פפירוסי הכישוף היווניים מהווה בסיס ללימודי מצרים מהמאה ה-2 לפנה"ס ועד למאה ה-5.

במצרים נמשך השימוש בפפירוס עד למאה ה-8 לערך, ואז הוחלף בידי הנייר, שהיה זול יותר; הנייר הגיע למצרים בידי הערבים. עוד לפני-כן שימש הקלף כתחליף לפפירוס באזורים מסוימים במצרים. השימוש המאוחר ביותר הידוע הוא לפסק-דין של האפיפיור משנת 1057, ומסמך ערבי משנת 1087. באימפריה הביזנטית נעשה שימוש בפפירוס עד למאה ה-12, אולם לא שרדו פפירוסים מתקופה זו.

== ראו גם ==
* כתב חרטומים
* פפירוס איפוור

==קישורים חיצוניים==

* 
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נייר
קטגוריה:מדיה לכתיבה
קטגוריה:ארכאולוגיה
*
ויטוס ברינג

ויטוס יוהנסן ברינג (בדנית: Vitus Jonassen Bering, ברוסית גם: Иван Иванович Беринг – איוואן איוואנוביץ' ברינג; 5 באוגוסט 1681 – 19 בדצמבר 1741) היה יורד ים דני שפעל בשירות רוסיה. על שמו נקראים מצר ברינג המפריד בין אסיה לאמריקה הצפונית, ים ברינג שמדרום לו, האי ברינג – הגדול באיי קומנדור (שאף הם נקראים על שמו של ה"קומנדור" ויטוס ברינג שגילה אותם ב-1741) שבים ברינג, ממזרח לחצי האי קמצ'טקה ועוד.

ויטוס ברינג נולד בהורסנס שבדנמרק באוגוסט 1681. בשנת 1703 התנדב לצי הרוסי הקיסרי ושירת בצי הבלטי.

בשנת 1724 מונה לראש משלחת מחקר שהייתה צריכה לצאת דרך היבשה לחצי האי קמצ'טקה שבצפון מזרח סיביר, משם לרדת אל הים ולחפש את הגשר שחיבר (כך האמינו) בין אמריקה הצפונית לאסיה. מסעו של ברינג נמשך זמן רב, יותר משלוש שנים. כשהגיע ברינג עם משלחתו לקמצ'טקה, הוא בנה ספינה, ובשנת 1728 שט בה לכיוון צפון מזרח ואחר כך צפונה, ועבר במצר שמפריד בין אסיה לאמריקה הצפונית שנקרא כיום על שמו (אף על פי שהתגלה כבר קודם על ידי מגלה אחר). מסע זה הוכיח שאסיה ואמריקה הצפונית אינן מחוברות, אך הוא לא היה מודע לגודל התגלית, משום שהערפל מנע ממנו לראות יבשה מצד זה או זה.

בשנת 1730 חזר ברינג לסנקט פטרסבורג שברוסיה, דיווח שלא עלה בידו לברר אם אסיה ואמריקה מחוברות או מופרדות, והכין עוד משלחת, שעימה התכוון לצאת לכיוון אלסקה. הקיסרית הרוסית אנה הורתה לו לצאת למסע שני בסיביר. המשלחת הצפונית הגדולה (1733–1742) הייתה פרויקט מחקר בקנה מידה גדול, עם כמעט 1,000 משתתפים, שנחלקו לשבע משלחות נפרדות שכל אחת נוהלה בנפרד. המטרה הכוללת הייתה למפות את הגבולות המזרחיים של סיביר ואת קו החוף של צפון אמריקה, וכן לתעד את הבוטניקה, האתנוגרפיה והאסטרונומיה של האזורים. לאחר עוד מסע יבשתי מפרך, הגיע ברינג בפעם השנייה בחייו לחצי האי קמצ'טקה במזרח סיביר. הפעם היה לו צוות גדול יותר, שכלל גם את המדען הגרמני גאורג וילהלם סטלר, שגילה מספר תגליות בוטניות וזואולוגיות במהלך המסע.<ref></ref> יום אחד ראה ברינג רכס הרים גבוה וחוף מפורץ, ובכך גילה את אלסקה שביבשת אמריקה. הוא לא הגיע לאלסקה בגלל מזג האוויר הקשה, שגרם לרבים מאנשי צוותו לחלות. הים הסוער הדף את ספינתו מערבה לחופי קמצ'טקה, ושם, באי הנושא כיום את שמו, מת ב-19 בדצמבר 1741.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי האזור הארקטי
קטגוריה:מגלי ארצות דנים
קטגוריה:קציני הצי הרוסי הקיסרי
קטגוריה:חבל מנהלי קמצ'טקה
קטגוריה:ים ברינג
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:דנים שנולדו במאה ה-17
קטגוריה:נפטרים ב-1741
פיררוקו

מבט מלפנים.
פיררוקו או ארפאימה ענק (שם מדעי: Arapaima gigas) הוא מין הדג הגדול ביותר באמאזונאס ואחד הגדולים ביותר בין כל דגי המים המתוקים בעולם. משמש כדג המאכל העיקרי בחבל הטרופי של ברזיל.

== מאפיינים ==
אורך גופו של הפיררוקו 2–3 מטרים ומשקלו 150–200 ק"ג. ראשו הירקרק משוטח וחסר קשקשים. מפתח הפה רחב וקשתי כלפי מעלה, כשהלסת התחתונה בולטת מהעליונה. גופו הארוך צר ומכוסה קשקשים גדולים, וצבעו ירוק ובעל גוון אדמדם. סנפירי הגב והשת ממוקמים בחלק האחורי של הגוף וסנפירי החזה בצדו התחתון של הגוף. סנפיר הזנב מעוגל.

הפיררוקו שוכן במים רדודים או על קרקעית הנהר כמעט מבלי לנוע. עולה אל פני המים, כדי לשאוף אוויר חופשי. שלפוחית השחייה, פועלת כריאת עזר ומאפשרת לו קיבולת נשימה גדולה. זהו טורף רעבתני הניזון מתולעים, סרטנים, צפרדעים, רכיכות, צמחים ואף מדגים מתים. את טרפו הוא מחזיק בין שיניו ומועך אותו. בהיות לו שיניים בעצם הלשון ובעצם החך מאפשרות לו לסתותיו לנשוך נשיכה כפולה.

עונת הרבייה חלה בחודשי אפריל-מאי. הקן ממוקם במים צלולים, עומקו כ-15 ס"מ ורוחבו כ-50 ס"מ. הנקבה מטילה כ-180 אלף ביצים והזכר מפרה אותן מיד ואחר משגיח עליהן. הדגיגים בוקעים כעבור חמישה ימים וגדלים במהירות, אך מגיעים לבגרות מינית רק בהיותם בני חמש שנים.

את הפיררוקו צדים באמצעות חיצים או צלצלים. הילידים האינדיאנים נוהגים לבתר אותו ולייבש את הנתחים בשמש או לעשנם כדי לשמר את בשרו. התושבים המקומיים נוהגים לטגנו זמן קצר לאחר שלייתו מן המים. הנתחים מוגשים חסרי עצמות ונחשבים למעדן מלכים. משום הציד הרב ישנם אזורים בסביבת מקומות מיושבים בהם נעלמה אוכלוסיית הפיררוקו לחלוטין, ועתה נעשים מאמצים לשמרו באמצעים שונים.

הארפאימה היא המקור לסירנה הפרואנית.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1822
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי היינריך רודולף שינץ
קטגוריה:ארפאימיים
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קטגוריה:ברזיל: דגי מים מתוקים
קטגוריה:דגי האמזונאס
קטגוריה:דגים: טורפי-על
המנון קנדה

ההמנון הלאומי של קנדה הקרוי בשם "הו קנדה!" קיים בשני נוסחים שונים - בשפה האנגלית והצרפתית.

==היסטוריה==
השיר "הו קנדה" נכתב בצרפתית על ידי קליסקה לוואלה ואדולף בזיל רוטיה, כשיר פטריוטי צרפתי-קנדי עבור "האגודה של סן ז'אן בפטיסט". השיר בוצע לראשונה ב־24 ביוני 1880 ב"יום סן ז'אן בפטיסט", החג הלאומי של קוויבק. הגרסה האנגלית מבוססת על שיר של רוברט סטנלי וויר מ-1908 והיא איננה תרגום של הנוסח הצרפתי.

השיר שימש באירועים פנימיים של קנדה, בעוד ההמנון הלאומי של האימפריה הבריטית ששימש בתור ההמנון הלאומי בקנדה. ב־1 ביולי 1980 אומץ "הו קנדה" להמנון הרשמי של קנדה. אחרי קבלת ההמנון החדש, ההמנון הישן הפך להמנון המלכותי, ומשתמשים בו לציון לשבח המושל או ברגע שבני המשפחה המלכותית נמצאים במדינה. הוא מנוגן גם ברוב האירועים הממלכתיים כגון הלוויות ויום זיכרון לחיילים (וטרנים).

בחודש יוני 1980, בטרם קיבל ההמנון מעמד רשמי, פנה הקונגרס היהודי-קנדי (CJC) לממשלה בבקשה להשמיט את המילה "צלב" מן הגרסה הצרפתית של ההמנון אך הבקשה לא התקבלה.

ב-2018 תיקן הפרלמנט את השורה השלישית של השיר על מנת להופכו לשווה מבחינה מגדרית.

== מילות ההמנון ==
{| cellpadding="5" align="center"
! תרגום לעברית !! אנגלית
|-
| <poem>הו קנדה!
ביתנו וארץ מולדתנו!
אהבה פטריוטית כנה מושלת בכולנו.
בלבבות זוהרים אנו חוזים בעלייתך,
הצפונית, החזקה והחפשית!
מכל מקום, הו קנדה,
אנו עומדים על משמרתך.
אלוהים שמור על ארצנו מפוארת וחופשית!
הו קנדה, אנו עומדים על משמרתך.
הו קנדה, אנו עומדים על משמרתך.</poem>
| dir="ltr" | <poem>O Canada!
Our home and native land!
True patriot love in all of us command.
With glowing hearts we see thee rise,
The True North strong and free!
From far and wide, O Canada,
We stand on guard for thee.
God keep our land glorious and free!
O Canada, we stand on guard for thee.
O Canada, we stand on guard for thee.</poem>

|-
! צרפתית
|-
| <poem>הו קנדה!
ארצם של אבותינו,
עטור מצחך זרי פרחים.
על כי ידך נכונה לשאת את החרב,
יכול תוכל היא לשאת את הצלב
עברך הוא שיר הלל
למעשי גבורה נוראי הוד.
וגבורתך השאובה מאמונה
תגן על בתינו וזכויותינו
תגן על בתינו וזכויותינו</poem>
| dir="ltr" | <poem>Ô Canada!
Terre de nos aïeux,
Ton front est ceint de fleurons glorieux!
Car ton bras sait porter l'épée,
Il sait porter la croix!
Ton histoire est une épopée
Des plus brillants exploits.
Et ta valeur, de foi trempée,
Protégera nos foyers et nos droits
Protégera nos foyers et nos droits.</poem>
|-

|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.national-anthems.net/real/vocal/CA שמיעת ההמנון הקנדי] 

==הערות שוליים==

קנדה
קטגוריה:קנדה: סמלים לאומיים
קבוצות הבחירה של המחנות העולים

קבוצות הבחירה של המחנות העולים הוא שמה של תנועת הבוגרים של תנועת הנוער המחנות העולים.

בעבר הייתה קבוצות הבחירה תנועת נוער נפרדת שדגלה בחלוציות, סוציאליזם וציונות. פעילותה ההיסטורית היא היום חלק מפעילות תנועת הנוער המחנות העולים. המושג "קבוצות הבחירה" מתייחס כיום לכלל הבוגרים של תנועת המחנות העולים וקבוצות הבחירה ההיסטורית. חברי "קבוצות הבחירה של המחנות העולים" חיים בקבוצות שיתופיות במגדל העמק, בנוף הגליל, בבת ים, בראשון לציון, בקיבוץ נערן ובאילת. החברים בקבוצות השיתופיות עובדים בעיקר בחינוך, בין השאר במיזמים חינוכים וחברתיים של תנועת הבוגרים ובתנועת הנוער המחנות העולים.

==היסטוריה==
תחילתה של התנועה בחטיבת בני הקיבוצים של הנוער העובד והלומד בתק"ם בשנת 1986. קבוצות הבחירה היו קבוצות של בני נוער מקיבוצי התק"ם שנפגשו אחת לחודש לסוף שבוע של פעילות מודרכת, ובחופשים למפגשים ארוכים יותר שחלקם משותפים לכלל התנועה. השם "קבוצות הבחירה" נבע מכך שההשתתפות בפעילותן הייתה מתוך בחירה, ולא מתוך חובה, כפי שהייתה כלל הפעילות בחטיבת בני התק"ם. בגלל צורת הפעילות ראתה עצמה תנועת קבוצות הבחירה תנועת נוער "אמיתית" שתכניה לא נקבעים מראש על ידי אנשים מבוגרים. הקבוצות הרבו לעסוק בנושאי החברה הישראלית והתנועה הקיבוצית וביצעו פרויקטים מעשיים שונים על פי בחירתן. חלק מהקבוצות המשיכו יחד לשנת שירות, לגרעיני נח"ל ולחיים משותפים אחרי הצבא.

בשנת 1998 החלה להתגבש תנועת בוגרים לקבוצות הבחירה על בסיס חברי תנועה שבתום שירותם הצבאי לקחו אחריות על ריכוז פעילותה, והחלו לחיות ביחד חיי שיתוף בערים מגדל העמק ונצרת עילית.

לאחר פירוק חטיבת בני הקיבוצים, ב"ועידת יגור" בשנת 1989, הוחלט על צירוף בני התק"ם למחוזות וקיני הנוער העובד והלומד. למרות שמדריכי הקבוצות היו מעתה משויכים לנוע"ל נשארו קבוצות הבחירה נבדלות מפעילות קיני הנוע"ל בגלל האופי השונה של הפעילות ואוכלוסיית היעד שלהן.

עם השנים החלה התנועה לפנות גם לבני נוער שאינם בני קיבוצים ובמקביל עברה להתמקד בעיקר באזור הצפון, שם הייתה לה מראש אחיזה חזקה יותר עקב ריבוי הקיבוצים. פעילות התנועה נעשתה מקבילה יותר ויותר לפעילות השכבות הבוגרות של הנוע"ל באזור הצפון, ופנתה פעמים רבות לאותם החניכים. בשנת 2000 התנתקה תנועת קבוצת הבחירה מהנוע"ל, בין השאר עקב מחלוקות ארוכות על אזורי הפעילות של הקבוצות.

תנועת קבוצות הבחירה פעלה כשנה כתנועה נפרדת, ובשנת 2001 נכנסה לתהליך איחוד עם תנועת המחנות העולים, וזאת, היות ששתי התנועות חלקו מטרות משותפות כלפי החברה הישראלית, קשיים ארגוניים בפעולה כתנועה נפרדת, וכן בעקבות קשרים אישיים בין בוגרי קבוצות הבחירה ובוגרי המחנות העולים. התנועות הכריזו על איחודן ב-26 במרץ, שנת 2005. בתהליך ההסמלה המחודשת שעברו התנועות עם איחודן הוחלט כי השם "קבוצות הבחירה" ישמש מעתה והלאה כשם כולל לתנועת הבוגרים של שתי התנועות.

כיום פעילות קבוצות הבחירה מוטמעת ומשולבת בתוך פעילות תנועת הנוער המחנות העולים. הפעילות פונה לבני נוער מכתה ט' ומעלה וכוללת פעילות חינוכית ערכית, גיבוש גרעינים לשנת־שירות ולנח"ל, ופעילות משימתית־חברתית. 

בשנת 2007 הכריזו בוגרי התנועה על הקמת קיבוץ עירוני, שנקרא באופן בלתי רשמי "נעמה", לפי ראשי התיבות של הערים נצרת עילית ומגדל העמק. בשנת 2012 נרשמו חברי הקיבוץ העירוני אצל רשם האגודות כקיבוץ משעול. נכון לאוגוסט 2012 מונה קיבוץ משעול כ-80 חברים ו-40 ילדים החיים ב-8 קבוצות.

== ראו גם ==

* המחנות העולים
* תנועת בוגרים
* קיבוץ עירוני
* קיבוץ משעול
* קיבוץ נערן

קטגוריה:תנועות נוער עבריות
קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
קטגוריה:תנועות נוער ציוניות סוציאליסטיות
קטגוריה:המחנות העולים
שפות אורליות

מפת תפוצה של השפות האורליות
השפות האוּרליות הן משפחת שפות שמוצאן בהרי אורל (Ural) שברוסיה, ועל-אף התפשטותן באירופה הן אינן חלק מקבוצת השפות ההודו-אירופיות. 

משפחת שפות זו מתחלקת למספר תתי-קבוצות, שהגדולה בהן היא תת-הקבוצה הפינו-אוגרית, המתחלקת אף היא למספר תתי-קבוצות. שתי קבוצות חשובות הן השפות האוגריות (עליהן נמנית ההונגרית) והשפות הפיניות (עליהן נמנות הפינית והאסטונית). משפחת השפות האורליות היא אחת ממשפחות השפות העיקריות של העולם, כלומר היא לא נכללת באף מדרגת מיון גבוהה יותר, אבל קיימת סברה המקשרת בין השפות האורליות למשפחת השפות האלטאיות ההיפותטית כחלק ממשפחת העל שמכונית השפות האורלו-אלטאיות.
החלוקה הפנימית של משפחת השפות האורליות

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.ethnologue.com/subgroups/uralic אילן היוחסין של השפות האוראליות], באתר Ethnologue.
* 

*
סינדרין

סִינְדַרִין (Eglathrin; באנגלית: Sindarin) היא שפה מתוכננת שפותחה על ידי ג'.ר.ר. טולקין, ובלגנדריום שלו מדוברת על ידי האלפים (בני־הלילית/העלפים). נכתבת בכתב הטנגוואר או הקירת . דקדוקה מושפע בעיקר מוולשית.

השפה דוברה בעיקר על ידי עלפי הסינדר בדוריאת, אוסיריאנד והפלס.

== ראו גם ==
* קווניה

==קישורים חיצוניים==

*[https://translate.yandex.com/?lang=he-sjn תרגום מעברית לסינדארין] בתרגום יאנדקס
*[http://www.uib.no/People/hnohf/ ארדאלאמביאון – אתר על שפות הארץ־התיכונה]
**[http://www.uib.no/People/hnohf/sindarin.htm מאמר על סינדארין]

קטגוריה:שפות הארץ התיכונה
קטגוריה:שפות שתוכננו לצרכים ספרותיים או קולנועיים