OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סמסונג גלקסי נוט 10.1 (2014)

מכשיר Samsung Galaxy Note 10.1 (משמאל)
Samsung Galaxy Note 10.1 גרסת 2014 הוא מחשב לוח מבוסס מערכת ההפעלה אנדרואיד בגרסת 4.3 (ג'לי בין) עם ממשק הטאצ'וויז של החברה. המכשיר מיוצר ומשווק על ידי חברת סמסונג. הוא שייך לדור החדש של מחשבי הלוח המיוצרים על ידי סמסונג הכולל את ה-Galaxy note 8.0. הוא הוכרז ב-4 בספטמבר 2013 והושק ברחבי העולם באוקטובר 2013. הוא היורש של ה-Samsung Galaxy Note 10.1 הראשון.

== היסטוריה ==
Samsung Galaxy Note 10.1 הוכרז ב-4 בספטמבר 2013. הוא הוצג יחד עם ה-Galaxy note 3 וה-Galaxy Gear בתערוכת IFA 2013 ובניו יורק בו זמנית. סמסונג הודיעה שהמכשיר יושק בחודש אוקטובר ברחבי העולם, במחיר של החל מ-549 דולר.

== תכונות ==
רוב התכונות הייחודיות למכשיר הם עבור עט הסטילוס ה-S Pen שמגיע עם המכשיר. זה כולל: חלונות "צפים", חיפוש במכשיר, כתיבה על המסך, מחברת, זיהוי כתב יד (עובד גם בעברית) ועוד. למכשיר יש את מערכת ההפעלה אנדרואיד בגרסת 4.3 (ג'לי בין) וכולל את ממשק
ה-TouchWiz UX מבית סמסונג. הוא כולל יישומים של סמסונג, חלקם לקוחים ממכשיר הטאבלט שהוצג יחד איתו ה-Galaxy note 3 ומכשיר הדגל ה-Galaxy S4 ביניהם גם מחוות שונות (לא כולל את כל המחוות שכלולות במכשירים סלולרים לשוק הגבוה מבית סמסונג) כמו: my magzin, ה-s voice. המכשיר כולל גם יישומים של Google הכלולים במערכת ההפעלה אנדרואיד: Google Play ,YouTube ,Gmail ועוד.

המכשיר זמין ב-WIFI בלבד, WIFI/3G, WIFI/ 4G. למכשיר יש שני סוגים של מעבדים בגרסאות ה-WIFI בלבד וה-WIFI/3G הוא כולל מעבד מבית סמסונג הכוללת את פלטפורמת ה-Exynos 5420 הכולל 4 ליבות לביצועים כבדים במהירות 1.9GHz ו-4 ליבות לביצועים חלשים במהירות 1.3GHz ומאיץ גרפי ARM Mali-T628MP6 . גרסת ה-4G כוללת מעבד מרובע ליבות ופלטפורמת ה-Snapdragon 800 במהירות 2.3GHz . למכשיר יש חיישן אינפרה אדום לשליטה עבור מכשירים שונים. יש לו מסך בגודל 10.1 אינץ' WQXGA TFT עם רזולוציה של 2560X1600 הנותן צפיפות פיקסלים (PPI) של 300 פיקסלים לאינץ' (רזולוציה וצפיפות פיקסלים הגבוהה ביותר למחשב לוח בהשקתו, הרזולוציה וצפיפות הפיקסלים זהה לזה שבמכשיר ה-Nexus 10) הוא כולל מצלמה אחורית 8MP הכוללת פלאש LED יחיד ומצלמה קדמית 2.1MP, שניהם יכולים לצלם וידאו ב-1080P HD. למכשיר יש סוללה בנפח 8,220mAh וחריץ הרחבה לכרטיס micro SD עד 64GB. הזיכרון מגיע בשלושה נפחי אחסון: 32GB,16GB ו-64GB (בפועל מקום האחסון יהיה פחות). המכשיר מגיע בשני צבעים: כחול ולבן.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.gadgety.co.il/77060/הוכרז-טאבלט-samsung-galaxy-note-10-1-מודל-2014-עם-מסך-ברזולוצי/ הוכרז: טאבלט Samsung Galaxy Note 10.1 מודל 2014 עם מסך ברזולוציית WQXGA ועט S-Pen משודרג] באתר Gadgety
* [http://www.fxp.co.il/showthread.php?t=13310607 הוכרז: טאבלט Samsung Galaxy Note 10.1 מודל 2014] בפורום FXP

קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-2013
קטגוריה:מחשבי לוח
קטגוריה:סמסונג גלקסי
גוויניד'

גוויניד (בוולשית: Gwynedd) הוא מחוז ממחוזות ויילס, בצפון-מערב ויילס, בממלכה המאוחדת. המחוז נוצר בשנת 1974 על בסיס מחוז קרנארבונשייר ההיסטורי וחלק ממחוז מריונת'שייר, כאשר הגבולות כיום נקבעו בשנת 1996. המחוז נקרא כך על שם ממלכת גוויניד' שהתקיימה בין המאה ה-5 למאה ה-12.

המחוז הוא השני בגודל שטחו (אחרי פוויס) ובעל צפיפות האוכלוסין הנמוכה ביותר מבין מחוזות ויילס. הבירה האדמיניסטרטיבית של המחוז נמצאת בעיירה קרנארבון בעוד שהעיר הגדולה ביותר היא בנגור (שניהם בחלק הצפוני, לצד מצר מנאי).

==גאוגרפיה==
מחוז גוויניד' גובל מצפון עם מחוז אנגלסי (אי המופרד מגוויניד' באמצעות מצר מנאי), מדרום-מערב הוא גובל עם מחוז קרדיגיון, מדרום-מזרח עם מחוז פוויס וממזרח עם דנבישייר וקונווי. המחוז נמצא בפינה הצפון-מערבית של ויילס, הדופן המערבית מורכבת מחוף הים האירי והדופן המערבית נמצאת לחופי מצר מנאי.

מעבר לרצועת החוף בצד הצפון-מערבי של המחוז, פנים המחוז מאופיין באזורים הרריים כאשר במחוז נכלל רוב שטחי סנודוניה, שכוללת את רכס הרי סנודון ואגם באלה, השמורה גם מרכיבה את חלק הארי של המחוז. המחוז כולל גם את חצי האי ל'ין (Llŷn), חצי אי באורך 48 קילומטרים היוצא מוויילס לתוך הים האירי.

מלבד עיר הבירה של המחוז קרנארבון (Caernarfon) עם 9,611 תושבים, ערים ועיירות נוספות המחוז כוללות את בנגור (Bangor) עם 16,358 תושבים, פסטיניוג (Ffestiniog) עם 5,500 תושבים, פורת'מדוג (Porthmadog) עם 4,764 תושבים, בת'סדה (Bethesda) עם 4,327 תושבים, פול'הלי (Pwllheli) עם 3,861 תושבים, טיווין (Tywyn) עם 3,264 תושבים, דולגל'אי (Dolgellau) עם 2,678 תושבים, נווין (Nefyn) עם 2,602 תושבים, ברמות' (Barmouth) עם 2,522 תושבים, אברדווי (Aberdyfi) עם 1,282 תושבים, באלה (Bala) עם 1,980 תושבים, הרלך (Harlech) עם 1,952 תושבים, וקריקאית' עם 1,753.

עיירה נוספת שראויה לציון היא אברגווינגרגין השוכנת בפינה הצפון-מזרחית של המחוז ואשר שימשה ב בתור עיר הבירה של נסיכות ויילס ואחת ממרכזי השלטון החשובים בממלכת גוויניד' ההיסטורית.

==תושבי גוויניד' מוכרים==
* תומאס אדוארד לורנס (לורנס איש ערב) - נולד בכפר טרמד'וג (Tremadog).
* דייוויד לויד ג'ורג' - פוליטיקאי וראש ממשלת בריטניה, נולד במנצ'סטר אך גדל בכפר ל'אניסטרומדווי (Llanystumdwy).

==ראו גם==
* ממלכת גוויניד'

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.gwynedd.gov.uk/ עמוד הבית הרשמי של המחוז].
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ויילס: מחוזות
הפרויקט הקאמרי הישראלי

הפרויקט הקאמרי הישראלי הוא הרכב קאמרי ישראלי. הפרויקט הקאמרי שם דגש על זהותו הישראלית והציב לו כיעד הן ביצוע רפרטואר ישראלי, כולל הזמנת יצירות חדשות ממלחינים ישראלים, והן הופעות באזורי פריפריה, שאינם נהנים מקונצרטים סדירים. במקביל מרבה ההרכב להופיע במרכז הארץ ובערים הגדולות. פעילותו כוללת גם העשרה למוזיקאים צעירים, בכיתות אמן, שיעורים ונגינה משותפת.

הרכבו הגמיש של הפרויקט הקאמרי מאפשר לו מגוון רפרטוארי רחב, החל בדואו ועד שישיות, שביעיות ויותר. הופעותיו כוללות לעיתים הסברים לקהל המאזינים. מאז הקמתו יצא הפרויקט הקאמרי לסיורי קונצרטים בארצות הברית ושיתף פעולה עם נגנים אורחים, בהם הצ'לן פיטר ויילי (חבר ברביעיית גוארנרי ובשלישיית בוזאר), הוויולן מייקל טרי (גם הוא מרביעיית גוארנרי), החלילן ג'ושוע סמית מתזמורת קליבלנד ועוד רבים. בפברואר 2012 הופיע ההרכב לראשונה בקרנגי הול בניו יורק. אלבום הבכורה של הפרויקט הקאמרי הישראלי, "אופוס 1", יצא בקיץ 2012 בחברת אזיקה רקורדס האמריקאית.

הפרויקט הקאמרי הישראלי הוא הרכב הבית של מרכז האמנויות אלמא שבזכרון יעקב.

==חברי ההרכב==
חברי ההרכב הם מוזיקאים ישראלים, בוגרי בתי ספר למוזיקה מן השורה הראשונה, כמו בית הספר ג'וליארד, הקונסרבטואר של פריז ואוניברסיטת ייל וזוכי תחרויות בינלאומיות, כגון תחרות צ'ייקובסקי, תחרות ג'ורג'ה אנסקו ותחרות הנבל הבינלאומית. הנגנים הקבועים בהרכב הם:
* טיבי צייגר - קלרינט
* איתמר זורמן, דניאל ברד - כינור
* גיא בן ציוני - ויולה
* מיכל קורמן - צ'לו
* אסף ויסמן, יעל קרת - פסנתר
* סיון מגן - נבל

==קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* [https://shaza10.wordpress.com/2018/02/25/%D7%94%D7%A4%D7%A8%D7%95%D7%99%D7%A7%D7%98-%D7%94%D7%A7%D7%90%D7%9E%D7%A8%D7%99-%D7%94%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C%D7%99-%D7%9E%D7%A6%D7%99%D7%92-%D7%9E%D7%91%D7%A8%D7%94%D7%9E%D7%A1-%D7%95%D7%A2/ על הפרויקט בעונת 2018-2017]
קטגוריה:הרכבים קאמריים ישראליים
רעיית יתר

אזור רעיית יתר, מערב [[ניו סאות' ויילס|195x195px]]

גבול מצרים ישראל. ניתן לראות כי הצד המצרי סובל מרעיית יתר]]

רעיית יתר היא מצב בו צמחים נחשפים לרעייה אינטנסיבית למשך זמן ארוך, בו לא מספיקה הצמחייה להשתקם. התופעה יכולה להיגרם כתוצאה מגידול משמעותי של אוכלוסיית חיות בר באזור או כתוצאה מרעייה של חיות משק ללא תכנון, דהיינו ללא חלוקה שווה בין אזורי המרעה, או בזמן שאינו מתואם עם מחזור הצמיחה של העשב.

הטענות כי רעיית יתר מובילה לצמצום יעילות הקרקע ופריונה ולצמצום מגוון הצומח בה עתיקות יומין. טענות נוספות הן כי היא תורמת למדבור ולסחיפת קרקע משום ששורשי הצמחים אינם מחזיקים את הקרקע והבהמות הרבות מהדקות אותה, תהליך הגורם למי נגר מוגברים. כתוצאה מצמצום ספיגת משקעים בקרקע, מאגר הפחמן והחנקן בקרקע יורד והיא נעשית פורייה פחות. נטען גם שהיא מסייעת להתפתחות מינים פולשים של צמחים.

רעיית יתר מובאת כדוגמה העיקרית של הטרגדיה של נחלת הכלל. פתרונות שהוצעו לרעיית יתר הם ויסות ותכנון הרעייה. התכנון יכול להיאכף על ידי חלוקה וגידור אזורים שונים שיאפשרו לצומח בהם לגדול. שיטות חקלאות בת קיימא כגון פרמקלצ'ר נותנות אף הן מענה לתופעה.

== בישראל ==

בניסיון לצמצם את רעיית היתר נחקק בשנת 1950 ה"חוק להגנת הצומח (נזקי עזים)". החוק הגביל את מספר העזים הרועות בשטח קרקע נתון ובפרט באזורים מיוערים. 

עם זאת, בשנות ה-90 טענו חוקרים שהחוק היה טעות היסטורית ושהבעיה בישראל היא מחסור ברעיה ולא רעיית יתר.. סיכום של מחקרי רעייה בישראל הראה שאין בישראל רעיית יתר, ושרעייה הכרחית לשמירה על מגוון ביולוגי בישראל.

==ראו גם==
*הטרגדיה של נחלת הכלל
*סחיפת קרקע

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שימושי קרקע
קטגוריה:איומים ומפגעים סביבתיים
קטגוריה:אקולוגיה
יוהאן פרייה

יוהאן פרייה, נשיא סורינם הראשון 1975–1980. צילום נובמבר 1975
יוהאן הנרי אליזה פרייה (בהולנדית: Johan Henri Eliza Ferrier; 12 במאי 1910 – 4 בינואר 2010) היה המושל האחרון של סורינאם, והנשיא הראשון שלה. פרייה היה מורה, מנהיג איגוד מקצועי וחלוץ רדיו ממייסדי המפלגה הלאומית של סורינאם. נולד בפרמריבו (עיר הבירה של סורינאם), ונפטר באוגסטגסט.

סורינאם הייתה מושבה הולנדית, ופרייה שימש באותה עת כיועץ לשר החינוך. בשנת 1950 קיבל את הדוקטורט באמסטרדם לצורך לימוד פדגוגי בנושא סורינאם.<ref></ref> בשנת 1968 הפך למושל סורינאם. המדינה הפכה עצמאית ב-25 בנובמבר 1975, ופרייה היה לנשיא הראשון של סורינאם. הממשלה הודחה בהפיכה צבאית בשנת 1980, על ידי דסי באוטרסה.

פרייה ומשפחתו עברו להולנד שם הוא כתב ספר ילדים בשם "אננסי הספר".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי סורינאם
קטגוריה:ילידי 1910
קטגוריה:נפטרים ב-2010
אולם הקונכייה

אולם הקונכייה הוא היכל ספורט רב תכליתי הממוקם בבאר שבע ומונה 3,000 מקומות ישיבה. ההיכל משמש כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל של הפועל באר שבע. הוא הוקם במסגרת קריית ספורט חדשה הכוללת גם את אצטדיון טרנר.
== היסטוריה ==
אולם הקונכייה פתח את שעריו בדצמבר 2013 במופעים של הפסטיגל, וב-25 בפברואר 2014 הוא נחנך על ידי רוביק דנילוביץ', ראש העיר של באר שבע, שמואל פרנקל, יו"ר מנהלת הליגה, ואיציק לארי, יו"ר וינר, לפני משחק האולסטאר המסורתי של ליגת העל.

אולם הקונכייה תוכנן על ידי האדריכל גדעון פובזנר.

ההיכל כולל 5,000 מ"ר בנוי והוקם בהשקעה של כ-50 מיליון ש"ח, כשחלק מהמימון בסיוע מפעל הפיס. ההיכל נבנה באמצעות החברה הכלכלית לפיתוח באר שבע ונוהל על ידי חברת "כיוונים".

החל מינואר 2021, במהלך התפרצות מגפת הקורונה בישראל, שימש ההיכל לפרקים כמתחם חיסונים נגד COVID-19 של שירותי בריאות כללית.

== ראו גם ==
* אצטדיון טרנר

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

הקונכייה
קטגוריה:באר שבע: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:הפועל באר שבע
מחלף יהלום מתחלף

תרשים הממחיש את התנועה במחלף
מחלף יהלום מתחלף הוא מחלף יהלום שבו שני כיווני הכביש החוצה מחליפים צדדים כאשר הם חוצים את הכביש המהיר. כך כל המחלף מרומזר בשני רמזורים (בדומה לכל מחלף יהלום), אך הפניות לכל כיוון נעשות ללא רמזורים כלל.

ייחודו של המחלף הוא בכך שבחלק הכביש החוצה את הכביש המהיר, התנועה נעה במסלול הנגדי ביחס לרגיל. יתרונו של מבנה מחלף כזה הוא במספר הרמזורים הקטן יותר שעומד בדרכם של כלי הרכב הפונים, רמזור בודד במקום שניים במבנה מחלף יהלום רגיל. התנועה הנעה בכביש המשני בלבד, עוברת שני רמזורים בדומה למחלף יהלום רגיל. עם זאת, מחלף יהלום מתחלף דורש שטח גדול יותר בהשוואה למחלף רגיל.

== קישורים חיצוניים ==

* 

יהלום מתחלף, מחלף
חבטת תילול (טניס)

חבטת תילול בטניס היא חבטה בכדור במסלול גבוה, תלול ועמוק אל תוך חלק המגרש של היריב. ניתן להשתמש בה כנשק התקפי או הגנתי בתלות במצב.

==היסטוריה==
חבטת התילול נצפתה לראשונה על ידי אלוף ווימבלדון השני, פרנק האדו, בהפסדו לספנסר גור. מסיבה זו נודע האדו כ"אלוף הנשגב ביותר".

חבטת תילול נחבטת בדרך כלל כאשר היריב עומד קרוב לרשת וממתין לחבטת יעף. המטרה בחבטה זו היא להעביר את הכדור מעל לשחקן היריב, אל חלק המגרש הפתוח שמאחוריו. חבטת תילול התקפית טובה היא כזו שהיריב לא מספיק להגיע אליה, כלומר חבטה נמוכה ובעלת מהירות מספקת שלא תאפשר ליריב לרוץ לאחור, לרדוף אחר הכדור ולהגיע אליו. חבטה זו מסוגלת לְזַכּוֹת את החובט ישירות בנקודה, אולם יש בה גם סיכון מסוים. סיבוב עילי משפר באופן משמעותי את יעילותה של חבטת התילול ההתקפית, אולם גם הופך אותה לקשה יותר לביצוע. בעת ביצוע חבטת התילול, שחקנים חובטים לרוב בכדור בזווית שבין 0 מעלות (חבטה שטוחה) ל-45 מעלות (חבטה אלכסונית). שחקנים מסוימים, דוגמת אנדרה אגאסי, מייקל צ'אנג, ולייטון יואיט, פיתחו חבטות תילול התקפיות טובות.

מטרתה של חבטת תילול הגנתית, לעומת זאת, היא פשוט לדחוק את היריב בחזרה לאחור, לקו הבסיס, ולהאריך את הנקודה. כאשר שחקן מוּצָא מתחומי המגרש במהלך נקודה, חבטת תילול הגנתית שימושית גם משום שהיא מקנה לשחקן המגן זמן לרוץ לאחור ולהגיע לעמדה הגנתית טובה יותר.

חבטת תילול לא מוצלחת היא כזו שהיריב מסוגל להגיע אליה (לרוב משום שהיא איננה גבוהה דַּיּוֹ) ולסיימה בהנחתה בסבירות גבוהה.

בזוגות מפעילים על חבטת התילול סיבוב או חיתוך, וזאת במטרה להעביר את הכדור מעל לראשו של השחקן שברשת וכן שיקפוץ הרחק מן השחקן שבקו הבסיס.

שחקנים מסוימים מסוגלים לייצר חבטת תילול שלמראית עין נראית חזקה וארוכה מדי, אולם בפועל החבטה מספיק עמוקה כדי לנחות באזור קו הבסיס ובתוך חלק המגרש של היריב, ובכך מתווסף לה לעיתים גם ערך מוסף של הטעיית היריב. חבטה מסוג זה נוצרת באמצעות סיבוב אחורי רב או חיתוך של הכדור המתווספים לה ומסייעים להעברתה מעל לראשו של השחקן היריב. חבטה זו, אותה ניתן לחבוט גם באמצעות סיבוב עילי רב, מכונה גם "חבטת יעף דמוית ירח".

בספר הביוגרפיה העצמית שלו הקדיש טניסאי העבר האמריקני ג'ק קרמר עמוד אחד לחבטות הטניס הטובות ביותר שראה מימיו. הוא כתב: "חבטת תילול - ריגס כמובן. אך גם אלו של סגורה, ביטסי גרנט ורוזוול היו יעילות כמעט באותה מידה. גם זו של קונורס מצוינת".

שחקנים נוספים שנודעו בחבטת התילול המצוינת שלהם הם:
(שחקנים מודגשים הם שחקנים פעילים).
*מאטס וילאנדר
*כריס אוורט
*איליה נסטאסה
*רוג'ר פדרר
*רפאל נדאל
*נובאק ג'וקוביץ
*אנדי מארי
*גרגור דימיטרוב
*דויד נלבנדיאן
*גיירמו קניאס
*מייקל צ'אנג
*אנדרה אגאסי
*פיט סמפראס
*לייטון יואיט
*מרטינה הינגיס
*ילנה יאנקוביץ'
*קים קלייסטרס
*קרוליין ווזניאקי
*ז'וסטין הנין
*אגניישקה רדוונסקה

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.youtube.com/watch?v=pyoGZlVRqWI&mode=user&search= וידאו: חבטת תילול]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חבטות טניס
רניירי הקדוש

רניירי הקדוש, רניירי מפיזה או רנינריוס (באיטלקית: Ranieri או Raniero, בלטינית: Rainerius; 1115/1117 – 1160 הוא קדוש נוצרי, הקדוש-הפטרון של העיר פיזה.

==תולדות חייו ==
הוא היה בנו של סוחר אמיד מפיזה. בנעוריו הרבה לנדוד ובאחד ממסעותיו פגש מטיף סגפן בשם אלברטוס מקורסיקה, שנהג ללבוש בגד צמר גס. רניירי הושפע מאוד מהאיש ועבר חוויה דתית ורוחנית בהשפעתה הפך להיות נזיר סגפן בעצמו.

ב-1146 הפליג רניירי מפיזה בספינת סוחר לצור, אז בשטח ממלכת ירושלים הצלבנית וממנה המשיך לירושלים. בעת תפילת חג המולד בה השתתף, אמר הכומר ש"בן האלוהים נמצא עמנו בקהל", רניירי הבין זאת כפניה אישית אליו. בעת שהותו בירושלים נפטר מכל רכושו, כולל בגדיו והחל להתהלך עם בגד צמר גס לגופו. הוא התפרנס מקבצנות בכנסיית הקבר בה שהה רוב ימיו ולילותיו. מדי פעם יצא למקומות הקשורים בישו כגון נצרת, הר תבור, בית לחם, חברון והר קרנטל שליד יריחו. בעת שהותו בירושלים שמע רניירי קולות אותם החשיב לקול אלוהים הדובר בו. האל בישר לו כי נבחר להוביל את הנוצרים ולהנהיגם ושהוא הביאה השנייה של ישו.

חייו של רניירי בירושלים נחקרו על ידי ההיסטוריון בנימין זאב קדר והפסיכיאטר אליעזר ויצטום רואה בו דוגמה מוקדמת לסינדרום ירושלים.

לאחר שבע שנים בארץ הקודש שב רניירי לפיזה ונכנס למנזר. הוא הפך למטיף מבוקש ופעל כמגרש שדים ועושה ניסים. עוד בחייו נחשב לקדוש. עם מותו נקבר בדואומו של פיזה.

== לאחר מותו ==
ארון קבורתו על מזבח הדואומו של פיזה
בתקופת האפיפיור אלכסנדר השלישי חיבר בישוף בשם בנינקאזה (Benincasa) חיבור הגיוגרפי על תולדות חיי הקדוש, בו תיאר את גופו ככלא בו התגלגלה נפשו של ישו עצמו.

במאה ה-14 יצר אנטוניו ונציאנו סדרת פרסקאות בקמפו סנטו שבצפון פיאצה דיי מיראקולי, הכיכר המרכזית של פיזה.

ב-1632 בחרו נכבדי פיזה ברניירי כקדוש הפטרון של עירם. ב-1689 הועבר ארון הקבורה שלו למזבח הדואומו

== לקריאה נוספת ==
* אליעזר ויצטום ומשה קליאן, "ירושלים של קדושה ושיגעון, צליינים משיחים והוזים". אריה ניר הוצאה לאור, 2013 עמ' 97–99
<div class="mw-content-ltr">
* Benjamin Z. Kedar, [http://books.google.co.il/books?id=JEN-0A3icQUC&lpg=PA79&ots=pi5WntomZU&dq=kedar%20ranieri&hl=iw&pg=PA79#v=onepage&q=kedar%20ranieri&f=false A Second Incarnation in Frankish Jerusalem] in Peter Edbury, Jonathan Phillips (Eds.), The Experience of Crusading, Cambridge University Press, 2003 Vol 1. chap. 5
</div>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אנשי דת איטלקים
קטגוריה:עולים לרגל לירושלים
קטגוריה:ילידי 1118
קטגוריה:נפטרים ב-1161
פרחית נעמי

פרחית נעמי (שם מדעי: Oxythyrea noemi; נקראת גם זיבלית-פרחים נעמי וזיבל-פרחים נעמי) היא חיפושית פרחים ממשפחת הזבליתיים. פרחית נעמי היא חיפושית בצבע שחור בוהק שעליו תבנית מורכבת של נקודות וכתמים לבנים, וגודלה נע בין 10 ל-15 מילימטר. פרחית נעמי היא המין הנפוץ ביותר של הסוג Oxythyrea בארץ ישראל, וניתן למוצאה בכל חלקי הארץ. החיפושית פעילה ביום בעיקר בסוף החורף ובאביב (עד יוני) על פרחים מהם היא ניזונה. הפגיות (לרווה) ניזונות משורשי צמחים.

מינים נוספים בסוג Oxythyrea בישראל הם פרחית אביגיל ופרחית נקודתיים. מראם הכללי דומה לזה של פרחית נעמי: גוף שחור ועליו נקודות לבנות, אך תבנית הנקודות שעליהם שונה מאשר זה של פרחית נעמי והם נדירים יותר. סימן זיהוי בולט של פרחית נעמי לעומת מינים אלה הוא פסים לבנים בצידי החזה.

== קישורים חיצוניים ==

ארבע חיפושיות פרחית נעמי על פרח [[חרצית עטורה.]]
* עוז ריטנר, [http://www.entomology.org.il/sites/default/files/pdfs/Rittner.pdf The genus Oxythyrea Mulsant in Israel], אתר חקר החרקים הישראלי http://www.entomology.org.il/
* [http://www.nature-of-oz.com/cetoniinae.htm נחושתניות וסימני זיהוי של פרחית נעמי], באתר הטבע של עוז ריטנר
* [http://ilanalakstein.blogspot.co.il/2011/06/glaphyridae.html תמונות של פרחית נעמי], הבלוג של אילנה לקשטיין
* צחי אבנור, [https://www.flickr.com/photos/zachievenor/albums/72157695636687445 פרחית נעמי Oxythyrea noemi], פליקר

קטגוריה:זבליתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חיפושיות
קטגוריה:חיות בר שחיות בערים בישראל
כביש M40

הכביש המהיר M40 (באנגלית: M40 Motorway) הוא כביש מהיר בממלכה המאוחדת המקשר את העיר לונדון לברמינגהאם. הכביש מהווה חלופה ל-M1 וה-M6 בחיבור לונדון למערב המידלנדס.

ה-M40 מתחיל מערבית ללונדון באזור אוקסברידג' כהמשך לכביש ה-A40 (אשר נכנס למרכז לונדון ומתחבר לדרך מרילבון). לאחר מכן הוא ממשיך בכיוון מערב צפון-מערב ונפגש במחלף עם כביש הטבעת של לונדון (ה-M25) באזור פולמר. לאחר מכן הוא עובר לצד ביקונספילד, היי וייקום ועוקף את אוקספורד מספר קילומטרים מצפון. לאחר מכן הוא עובר דרום-מערבית לביצ'יסטר, מזרחית לבאנברי ודרומית ללמינגטון ספא. בהמשך הוא מסתיים במפגש עם הכביש המהיר M42, מדרום למרכז העיר ברמינגהאם.

הכביש מהווה חלק מהכביש האירופי ה-E05, אשר מחבר את אלג'הירס בדרום ספרד, לגריינוק במערב סקוטלנד.

==היסטוריה==
ה-M40 נבנה בשני שלבים עיקריים; השלב הראשון החל בשנת 1967 והושלם בשנת 1974 הוקם כדי להקל על התנועה בכביש ה-A40 והוא חיבר את לונדון לאוקספורד. בשלב זה, הוחלט להקים כביש מהיר שיחבר את לונדון ומערב המידלנדס כדי להקל על הM1 וה-M6, רק בשנת 1983 הוחלט שה-M40 ימשיך לכיוון צפון-מערב ויתחבר לבסוף עם ברמינגהאם.

העבודות על השלב השני של הכביש החלו באוקטובר 1987, עבודות אלו נמשכו במספר פרקים עד שהכביש נפתח במלואו בינואר 1991. בשלב זה, החלק המקורי של הכביש שודרג אף הוא, כך שבסיום העבודות, הכביש כולו היה בעל שלושה נתיבים לכל כיוון. לקראת סוף שנות ה-90 הורחבו חלקי הכביש הראשונים, עד למחלף השלישי (J3) ליד היי וייקום, לכדי ארבעה נתיבים לכל כיוון.

==מחלפים עיקריים==
{| class="wikitable" border=1 cellpadding=1
!קילומטרים
!מחלף
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#ccccff" | הכביש המהיר M40
|-
| align="center" | 29.2
| align="center" | J1
| align="center" | כיכר דנהאם, אוקסברידג'
| align="center" חיבור עם כביש A40
|-
| align="center" | 32.0
| align="center" | J1a
| align="center" | פולמר
| align="center" כביש M25
|-
| align="center" | 77.3
| align="center" | J8J8a
| align="center" | אוקספורד
| align="center" כביש A4040px כביש A418
|-
| align="center" | 170.1
| align="center" | J17
| align="center" | ברמינגהאם
| align="center" כביש M42
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cbrd.co.uk/motorway/m40/ כביש M40] במאגר הכבישים הבריטי ה-'CBRB'. 

40
מנהרת האדמירליות

נשות [[שירות הנשים של הצי (WRNS) נחות בחדר התרבות שלהן שבתוך הצוק במהלך מלחמת העולם השנייה]]
מפת גיברלטר
מנהרת האדמירליות (באנגלית: Admiralty Tunnel) היא מנהרה תת-קרקעית הממוקמת בגיברלטר והיחידה החוצה אותה ממזרח למערב. אורכה של המנהרה הוא 1,000 מטר והיא נחצבה בתוך צוק גיברלטר בקו ישר וללא פיתולים.
== היסטוריה ==
מנהרת האדמירליות נבנתה בסוף המאה ה-19 במטרה לאפשר העברת סלעים ועפר מהמחצבות הקיימות בצד המזרחי של צוק גיברלטר אל נמל גיברלטר בצידו המערבי של הצוק. הסלעים נדרשו לשם הקמת הבסיס הימי החדש של הצי הבריטי, ומכאן שמה של המנהרה - מנהרת האדמירליות.

במהלך מלחמת העולם השנייה שופצה המנהרה ושימשה כמטה מבצעים של בעלות הברית. המטה היה מוגן מפני הפצצות אויב על ידי כמות גדולה של סלעים מכל כיוון, ובו תכנן דווייט אייזנהאואר את המבצע לכיבוש צפון אפריקה, מבצע לפיד. לא זאת בלבד שאייזנהאואר היה המפקד של מטה המבצעים מתוקף תפקידו כמפקד העליון של חיל המשלוח של בעלות הברית, אלא בנוסף הוא שימש כמפקד של גיברלטר כולה באותה התקופה. אייזנהאואר היה המפקד הראשון שאיננו בריטי שפיקד על גיברלטר מזה 200 שנים.

במנהרה יש מערכות עצמאיות לטיהור אוויר, לחשמל, לתאורה ולתקשורת עם העולם החיצוני. כיום (2013) משמשת המנהרה כמרכז אחסון ואבטחת מידע שבעבר הייתה בבעלות חברת Vault Technology Services וכיום בבעלות חברת Continent 8. המנהרה אינה פתוחה לציבור הרחב, אך ניתן להביט מצידה האחד ועד לקצה צידה האחר ולהתבונן עד כמה ישרה המנהרה. גישה לצידה המערבי של המנהרה מתאפשרת דרך קווינסווי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהרות
קטגוריה:גיברלטר: גאוגרפיה
קטגוריה:זירת דרום ומרכז אירופה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גיברלטר: מבנים
שידלובייץ

שידלובייץ (בפולנית: Szydłowiec; ביידיש: שידלאווצע) היא עיירה באזור "פולין קטן", ליד ראדום שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות העיירה==
במאה ה-12 השתייכו העיירה וסביבותיה למשפחת אבירים שהייתה נצר לאצולה בוהמית. במאה ה-13 כבר התקיים במקום כפר בשם שידלובייץ ולידו הוקמו ביצורים. העיירה הוקמה במאה ה-15, והייתה בין היתר בבעלות משפחת רדזיוויל עד המאה ה-19.

במהלך המאה ה-16 ובחציה הראשון של המאה ה-17, הייתה העיירה מרכז של מסחר ואמנות, בעיקר אמנות בניין שהתבססה על אבן חול מקומית, קלה לעיבוד. באבן זו נעשה שימוש ליצירת אלמנטים פיסוליים ואדריכליים, וכן ליצירת כלים חקלאיים. באבן זו נבנו גם מספר מבנים מקומיים, בהם הכנסייה ובניין העירייה המקומיים. אבן זו יוצאה לערים באזור, בהן קילצה, קרקוב וורשה. בין מוצרי הייצוא של העיירה הייתה תוצרת חקלאית.

פעילותה הכלכלית והתפתחותה הדמוגרפית של העיירה נעצרו בין השנים 1648-1717 עקב מלחמות, מגפות ושרפות. גם לאחר חלוקת פולין בסוף המאה ה-18, נפגעה התפתחות העיר. במחצית השנייה של המאה ה-19, בוצעו בעיירה פרויקטים של תכנון בנייה עירונית, ואלה מכתיבים את אופייה הצורני עד היום.

==יהדות שידלובייץ==
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-17. בין רבני העיירה נודע הרב מאיר אייזנשטאט ה"פנים מאירות". בעיירה פעלה שושלת אדמו"רים מבית פשיסחה, כאשר הראשון בה היה רבי נתן דוד משידלובצא, נכדו של "היהודי הקדוש מפשיסחה". אחריו כיהן בנו רבי צמח ברוך, אחריו בנו רבי נתן דוד, ואחריו אחיינו רבי צמח שנספה בשואה.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-7,200 יהודים, שהיוו כשלושה רבעים מתושבי היישוב, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל, תוך קיום בית ספר עברי ותלמוד תורה.

====בשואה====
ב-9 בספטמבר 1939, עם הפלישה הגרמנית לפולין, נכבשה שידלובייץ, ומיד החלו הגרמנים בביצוע מעשי התעללות ורצח ביהודים, תוך שריפת בית הכנסת הגדול בעיירה ביום כיפור, והטלת גזירות שונות על הקהילה. בדצמבר 1941 הוקם גטו בעיירה, בו רוכזו גם אלפים מיהודי הסביבה. 

בספטמבר 1942 נכנסו אנשי אס-אס לגטו, מלווים בכוחות עזר ליטאיים, אוקראיניים ופולניים, והצעידו את כ-15,000 יושביו לתחנת הרכבת האזורית, ממנה שולחו בקרונות משא למחנה המוות טרבלינקה. בחודשים שלאחר מכן, הוקם בעיירה גטו חוזר, בו רוכזו כ-5,000 יהודים נוספים. בינואר 1943 גורשו גם יהודים אלו לטרבלינקה, ונרצחו שם. יהודים מעטים מהעיירה שרדו את השואה במסתור, בבריחה ובמחנות עבודה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/valley/szydlowiec/index.asp תערוכת אינטרנט על שידלובייץ] באתר יד ושם
* 
* [https://web.archive.org/web/20151225115218/http://moreshet.pl/he/node/452 שידלובייץ] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
קורט גולדשטיין

קורט גולדשטיין (בגרמנית: Kurt Goldstein; 6 בנובמבר 1878 – 19 בספטמבר 1965) היה נוירולוג ופסיכיאטר יהודי גרמני, שהיגר מאוחר יותר לארצות הברית. מחלוצי הנוירופסיכולוגיה ופסיכולוגיית הגשטלט.

== תולדות חייו ==
נולד למשפחה יהודית גדולה בקטוביץ. לאחר לימודי פילוסופיה באוניברסיטת היידלברג למד רפואה באוניברסיטת ברסלאו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עבד במכון הנוירולוגי באוניברסיטת פרנקפורט (Senckenbergisches Neurologisches Institut), שם טיפל בפגועי ראש רבים מן החזית ופיתח מכון מחקר לחקר פגיעות מוחיות והשלכותיהן הפסיכולוגיות בתחום התפיסה, השפה והזיכרון. במחקריו בירר את הסיבות האורגניות לתופעות כמכלול של השפעה הדדית של גוף ונפש, בניגוד להסברים הביהביוריסטיים שרווחו באותה עת.

ב-1930 קיבל משרת פרופסור באוניברסיטת ברלין, אולם ב-1933 עם עליית הנאצים לשלטון, פוטר, נכלא ואולץ לעזוב את המדינה באופן מיידי. גולדשטיין עבר להולנד, בה שהה כשנה ושם כתב את ספרו הגדול Der Aufbau des Organismus ("המבנה של האורגניזם"). מהולנד היגר לארצות הברית בתמיכת קרן רוקפלר. ב-1940 קיבל אזרחות אמריקאית.

בניו יורק היה גולדשטיין חלק מהתנועה ההומניסטית של הפסיכולוגים אברהם מאסלו, קארל רוג'רס, אריך פרום, קארל ביהלר ואחרים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ling.fju.edu.tw/neurolng/goldstein.htm קורט גולדשטיין], ביוגרפיה באתר האוניברסיטה הקתולית פו ג'ן בטאיוואן
* [http://www.acsu.buffalo.edu/~duchan/history_subpages/kurtgoldstein.html קורט גולדשטיין], ביוגרפיה באתר אוניברסיטת בופאלו
* 

<div class="mw-content-ltr">
* Stahnisch, Frank W., Hoffmann, Thomas: [https://web.archive.org/web/20120325002409/http://www.th-hoffmann.eu/texte/stahnisch.hoffmann.2010_goldstein_movement.pdf Kurt Goldstein and the Neurology of Movement During the Interwar Years.] In: Hoffstadt, Christian u. a. (Hrsg.): Was bewegt uns? Menschen im Spannungsfeld zwischen Mobilität und Beschleunigung. Bochum/Freiburg: Projekt Verlag, 2010, pp. 283–311
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:נוירולוגים גרמנים
קטגוריה:נוירולוגים יהודים
קטגוריה:פסיכיאטרים יהודים גרמנים
קטגוריה:פסיכיאטרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת היידלברג
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1878
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1965
פולמוס ההיסטוריונים

פולמוס ההיסטוריונים של אמצע שנות ה-80 בגרמניה הוא כינוי לדיון בין היסטוריונים, גרמנים ברובם, לגבי משמעותה של השואה ומקומה בהיסטוריה הגרמנית.

==מקורו של הפולמוס==
הפולמוס החל בדיוני היסטוריונים בשנות ה-80 של המאה ה-20 בגרמניה המערבית. הוא נבע מגישה שמרנית שביקשה להחיות את הפטריוטיזם הגרמני ולחלץ את גרמניה מצל הנאציזם. הוויכוח נסב על שאלה היסטוריוסופית במהותה, שאלה שאין לה מענה היסטורי: מה משמעותו של העבר הנאצי לגבי גרמניה? עד כמה אחראית גרמניה של היום לפשעי הנאצים? בפולמוס הובעה הדעה שעל מעשי הרצח עצמם ידוע די והותר, והבעיה העיקרית עתה היא שיבוצם בהקשר הפוליטי והפרשנות שתוצע להם. עקב כך התמקד הפולמוס בפרשנויות ובמשמעויות של השואה, ולא ברציחות עצמן.

==מהלך==
כדי לפרוק את נטל האשמה מעל גרמניה, ניסו היסטוריונים שמרנים להמעיט מאופייה הייחודי של השואה, להשוות אותה לרציחות עם אחרות, ואף להציגה כתגובה לקומוניזם. ארנסט נולטה, קלאוס הילדברנד ואנדריאס הילגרובר טענו שהמבחן של היסטוריזציה נאותה הוא היכולת להסיט את המוקד במחקר התקופה הנאצית גם לסבל של קבוצות אחרות של קרבנות מלבד היהודים, ואף לסבלם של הגרמנים עצמם במלחמה. על פי הטענה, תיאור היבטים נוספים בתקופה הנאצית אינו עיוות וסילוף היסטורי, אלא דרך להקנות לתקופה זו פרספקטיבה מורכבת ושלמה יותר. בין מבקריה של גישה זו היה ההיסטוריון שאול פרידלנדר.

הילגרובר תיאר את סבלם של חיילי הוורמאכט בחזית המזרחית לקראת סוף המלחמה ואת ניסיונם להגן על גרמנים מפני הצבא האדום. כך נעלמה השואה מאחורי תמונת האלימות שחיילי הצבא האדום הפעילו נגד אוכלוסייה אזרחית גרמנית. נולטה טען שהרציחות ההמוניות של הוורמאכט במזרח, והשואה בכלל זה, היו "תגובת מנע" שנקטו הגרמנים מול מה שחששו שעלולים הסובייטים לעשות.

==משמעות==
כיוון שפולמוס זה היה אידאולוגי ולא מחקרי, הוא לא תרם למחקר ההיסטורי.

== לקריאה נוספת ==

* צימרמן משה, עבר גרמני - זיכרון ישראלי, ירושלים : עם עובד; האוניברסיטה העברית בירושלים, 2002.  
*צימרמן משה, דרכה המיוחדת של גרמניה בהיסטוריה, הוצאת ספרים ע״ש י״ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, 1989.
*כתב העת יד ושם: קובץ מחקרים, י"ט, ירושלים תשמ"ט, מוקדש ברובו לפולמוס ההיסטוריונים.
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yadvashem.org/he/articles/general/historikerstreit פולמוס ההיסטוריונים] באתר יד ושם
* [http://www.yadvashem.org/he/education/educational-materials/books/german-past ביקורת ספרים] מאת גדעון גרייף בכתב העת [http://www.yadvashem.org/he/education/newsletters/08 זיקה] באתר בית הספר להוראת השואה ביד ושם על ספרו של פרופ' משה צימרמן, עבר גרמני - זיכרון ישראלי, הדן בין היתר בפולמוס ההיסטוריונים
* [http://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%205152.pdf מאמר באתר יד ושם] מאת פרופ' דן מכמן על היסטוריוגרפיה של השואה ובמסגרתה - פולמוס ההיסטוריונים

קטגוריה:השואה: מסמכים ותיעוד
קטגוריה:היסטוריוגרפיה
שמואל אדלשטיין

פרופ' שמואל אדלשטיין
שמואל אדלשטיין (14 בינואר 1944 – 12 בינואר 2022) היה ביוכימאי ישראלי, פרופסור חבר בפקולטה לביוכימיה במכון ויצמן למדע, מפתח התרופה Alpha D3 לטיפול במחלות עצם מטבוליות.

== ביוגרפיה ==
אדלשטיין נולד בעפולה לבטי וליעקב. אמו בטי עלתה לארץ ישראל מבסרביה בשנת 1930, ואביו עלה מרומניה באותה שנה. אביו היה ממייסדי קואופרטיב האוטובוסים "אגד" וניהל את תחנת החברה בעפולה. כשהיה בן אחת עשרה התייתם מאביו. ב-1961 התגייס לצה"ל ושירת כמדריך גדנ"ע. ב-1963 החל לימודי ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ב-1967 קיבל תואר שני בהצטיינות מהמחלקה לביוכימיה, וב-1970 קיבל תואר דוקטור בתזונה, מטעם הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית.
בשנת 1965 נישא לאניטה ליבסון ולזוג נולדו שלושה ילדים. התגרשו בשנת 1990.

בשנים 1971–1972 שהה בהשתלמות לצורך פוסט-דוקטורט במכון לתזונה על שם Dunn של המועצה הבריטית למחקר רפואי MRC ואוניברסיטת קיימברידג' באנגליה.
בשנת 1973 שב לישראל ומונה למנהל המחלקה לחקר ויטמינים של אוניברסיטת תל אביב ומרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי. כמו כן החל לשמש כיועץ לחטיבת מחקר ופיתוח בחברת טבע תפקיד בו שימש עד שנת 1995.
בשנת 1977 הצטרף למחלקה לביוכימיה במכון ויצמן למדע ברחובות ובשנת 1980 מונה לפרופסור. כיהן כפרופסור חבר בפקולטה לביוכימיה במכון ויצמן עד שנת 2000, עת פרש לפרישה מוקדמת מרצון.

מחקריו של אדלשטיין התמקדו בחקר חילוף החומרים של ויטמין D והקשר של נגזרותיו הפעילות של הוויטמין עם מטאבוליזם העצם. מחקריו אלו, בשיתוף עם פרופ' יהודה מזור מהמחלקה לכימיה אורגנית הובילו לפיתוחה של התרופה אלפא-D3 שהופצה ברחבי העולם על ידי חברת טבע. התרופה הביאה מזור לחולים באי-ספיקת כליות, אשר סובלים ממחלת עצם קשה, ומאוחר יותר נמצא שבמינונים מסוימים התרופה מועילה לסובלים מדלדול עצם.
בשנים 1983 ו-1985 כיהן אדלשטיין כפרופסור אורח במחלקה לפיזיולוגיה של בית הספר לווטרינריה של אוניברסיטת קורנל שבניו יורק.
בשנת 1988 מונה למנהל המחקר והפיתוח של חברת טבע.

לאחר פרישתו, בשנים 2003–2005 כיהן כמנהל אקדמי של רשת מכללות "מדי-סין" לרפואה משלימה שהוביל למינויו לנשיא המכללה האקדמית להכשרת מורים "אוהלו" שבקצרין בשנים 2008–2010.
לאורך הקריירה שלו שימש אדלשטיין גם כיועץ מדעי לחברות ישראליות ובינלאומיות בתחומי הפארמה והתזונה כדוגמת רוש, נוברטיס, מעבדות אבוט, היינץ, GNC ועוד.

בנו הצעיר, ירון אדלשטיין הוא מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי.

אדלשטיין נפטר ב-12 בינואר 2022, מעט לפני יום הולדתו ה-78.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://perfecthr.org/פרופ-שמואל-אדלשטיין-פלאי-האומגה-3/ פרופ' שמואל אדלשטיין – פלאי האומגה-3]
* [http://www.old.health.gov.il/units/pharmacy/trufot/PerutTrufa.asp?Reg_Number=067%2070%2023923%2000&safa אלפא D3] - במאגר התרופות של אגף הרוקחות
* 

קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: ביוכימיה
קטגוריה:ביוכימאים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:עובדי טבע תעשיות פרמצבטיות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
דודה ליזה

דודה ליזה ([[חנה רובינא) וויקטור קדוש (שי דנון) בהצגה בתיאטרון הבימה, 1969]]
דודה ליזה: מלודרמה ישראלית הוא מחזה ישראלי פרי עטו של נסים אלוני, משנת 1968. המחזה הועלה ב"תיאטרון הבימה" בינואר 1969, בבימויו של אלוני, וזיכה אותו בפרס נשיא המדינה לספרות בשנת 1971 (אז הוענק פרס זה לראשונה).

==תקציר העלילה==
עלילת המחזה מתרחשת בסתיו של שנת 1966 בגן ובטרקלין של אחוזתה של ליזה בלנק, כאשר בני משפחתה עלו לארץ ישראל בעלייה השנייה והקימו מושבה. האחוזה ממוקמת במושבה השוכנת בקרבת מועצה מקומית ישראלית.

ברקע המחזה ז'אק בלנק קינא באהבתו של בנו יוסף לאביגיל, לה עמד להינשא, ונתן את אביגיל לאחיו אלכסנדר במקום. בתגובה לכך יוסף בלנק רצח את אביו במרתף היין הביתי לעיניה של הדודה ליזה, אחותו של ז'אק.

לאחר מכן יוסף גורש לארצות הברית, שם הפך לג'ו, וישב בכלא במשך חמש עשרה שנה. מתא כלאו שלח יוסף שליחים במטרה לרצוח את הדודה ליזה. אך ליזה הפיקחית נישאה לשליחים, ובעזרתו של האגרונום ד"ר אטלס, השתלטה עליהם, סרסה אותם והפכה את השלישייה לגננים חסרי בינה. ובתמורה לעזרתו דודה ליזה הפכה את אטלס לארוסה הנצחי.

כעת, עם תחילת המחזה, יוסף שב לישראל מתוך כוונה להשיב לעצמו את רכוש אביו שנתון בידיה של ליזה. ליזה מעמידה פני נכה על כיסא גלגלים, ונעזרת באטלס האגרונום וביאשה, משרתה הזקן, כדי שיוסף (ג'ו) ישחק לידיה. אך היא חוששת גם ממרים, בתה של אביגיל, השבה מלימודיה בז'נבה ודומה לאמה כשתי טיפות מים, שכן גם היא רוקמת ברית עם יוסף לרצוח את ליזה. ויוסף (ג'ו) מתאהב במרים, בתה של אהובתו לשעבר. ליזה נעזרת בוויקטור קדוש, אמן שנשכר על ידה בעבר כדי ליצור דמויות שעווה של בני משפחתה המתים, ובשלב מסוים אף מבקשת ממנו ליצור את דמותה שלה, כך שהגננים חסרי הבינה שבאים לרצוח אותה, טועים ו'רוצחים' בסופו של דבר את דמות השעווה, במקום את ליזה עצמה. לבסוף ד"ר אטלס רוצח את יוסף ואת דודה ליזה, שבעבר הייתה מאוהבת באחיינה, מצטערת על כך בדיעבד.

==המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי==
תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 18 בינואר 1969; מספר הצגות: 67
* יוצרים: 
** מחזה ובימוי - נסים אלוני
** תפאורה ותלבושות – אודרי ברגנר 
** תאורה- נתן פנטורין
* שחקנים: 
** ליזה בלנק (דודה ליזה) - חנה רובינא
** יוסף בלנק – נחום בוכמן
** דוקטור אטלס – ישראל בקר
** מרים בלאנק - אדית אסטרוק
** ויקטור קדוש – שי דנון
** יאשה סוכן הבית - חיים אמיתי / יוסי קיפניס
** מאקס הגנן – רפאל קלצ'קין
** לוצו הגנן - שמואל סגל
** קוק הגנן – יוסי פולק
** גברת פרל - בת עמי אלישיב-פינקל / סטלה אבני

==המחזה בדפוס==
* נסים אלוני, דודה ליזה: מלודרמה ישראלית בשתי מערכות; עריכת המחזה לדפוס: דורי פרנס; ציורים ורישומים: אודרי ברגנר, תל אביב: ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2000.

==לקריאה נוספת==
* יצחק בן-מרדכי, 'רצח במשפחה: קריאה במחזה "דודה ליזה" מאת נסים אלוני', בתוך: נורית יערי (עורכת), על מלכים, שחקנים וצוענים: מחקרים ביצירתו התיאטרונית של נסים אלוני, בני ברק: הקיבוץ המאוחד; המכון הישראלי לפואטיקה וסמיוטיקה ע"ש פורטר, אוניברסיטת תל אביב, 2005, עמ' 122–147.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.habima.co.il/show_item.asp?itemId=1457&levelId=63141&itemType=0 דודה ליזה], באתר תיאטרון הבימה
* , 
* 
* 
* 
* 
* 
* (ריאיון עם התפאורנית אודרי ברגנר)
* צבי גורן, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=1&Area=1&ArticleID=8963 דודה ליזה - מיתוס של תיאטרון], באתר הבמה, 20 בינואר 2009

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות 1968
קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:נסים אלוני
כביש M1

הכביש המהיר M1 (באנגלית: M1 Motorway) הוא כביש מהיר בממלכה המאוחדת המקשר את העיר לונדון ללידס. הכביש הוא הכביש המהיר הראשון אשר הוקם בבריטניה, כאשר חלקו הראשון הושלם בשנת 1959, מעבר לכך הוא אחד הכבישים המהירים החשובים בבריטניה משום שהוא עובר לאורך מרכז אנגליה ומחבר מספר מרכזי אוכלוסייה גדולים לעיר לונדון.

ה-M1 מתחיל במחלף עם כביש ה-A406, סמוך באזור הנדון מצפון-מערב למרכז לונדון. משם הוא ממשיך לכיוון צפון-מערב כשהוא עוקף את אדג'וור וווטפורד מכיוון מזרח, לאחר מכן הוא נפגש במחלף עם ה-A405 והכביש המהיר M25, הראשון משמש להתחברות עם ה-M25 מכיוון דרום והשני מכיוון צפון. בהמשך הוא עובר ליד האמל המפסטד ולוטון, כאשר הוא משמש חיבור מהיר עם נמל התעופה לונדון לוטון. 
משם הוא ממשיך לכיוון צפון-מערב ועובר ליד מילטון קינס ונורת'האמפטון לפני שהוא מתחבר במחלף עם תחילתו של הכביש המהיר ה-M45 באזור רגבי ולאחר מכן גם מתחבר במחלף עם תחילתו של ה-M5 אשר מתחבר לבסוף עם אקסטר. בהמשך ה-M1 ממשיך צפונה, עובר ליד ליסטר, בין דרבי לנוטינגהאם ובהמשך עובר ממערב למנספילד. משם הוא מתחבר במחלף עם תחילת הכביש המהיר ה-M18, הוא עובר בין רוטרהאם לשפילד ומספר קילומטרים משם הוא חוצה את הכביש המהיר ה-M62 דרומית ללידס. בחלקה המזרחי של העיר ליידס, ה-M1 מתחבר במחלף ל-M621 שנכנס ומתחבר לרשת הכבישים של העיר, מספר קילומטרים צפון-מזרחית משם ה-M1 מסתיים בחיבור עם ה-(M)A1.

==מחלפים עיקריים==
{| class="wikitable" border=1 cellpadding=1
!קילומטרים
!מחלף
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#ccccff" | הכביש המהיר M40
|-
| align="center" | 11.3
| align="center" | J1
| align="center" | אזור הנדון, לונדון
| align="center" כביש A406
|-
| align="center" | 14.6
| align="center" | J2
| align="center" | אדג'וור
| align="center" כביש A1(גישה רק מכיוון צפון)
|-
| align="center" | 31.7
| align="center" | J6J6a
| align="center" | בריקט ווד
| align="center" כביש M25
|-
| align="center" | 44.9
| align="center" | J9
| align="center" | פלמסטד
| align="center" כביש A540px כביש A5183
|-
| align="center" | 48.8
| align="center" | J10
| align="center" | לוטון
| align="center" | נמל התעופה לונדון לוטון
|-
| align="center" | 123.3
| align="center" | J17
| align="center" | סמוך לרגבי
| align="center" כביש M45
|-
| align="center" | 132.4
| align="center" | J19
| align="center" | סמוך לרגבי
| align="center" כביש M6
|-
| align="center" | 154.6
| align="center" | J21
| align="center" | ליסטר
| align="center" כביש M69
|-
| align="center" | 251.6
| align="center" | J32
| align="center" | רוטרהאם
| align="center" כביש M18
|-
| align="center" | 300.1
| align="center" | J42
| align="center" | מידלטון
| align="center" כביש M62
|-
| align="center" | 303.2
| align="center" | J43
| align="center" | לידס
| align="center" כביש M621
|-
| align="center" | 318.1
| align="center" | סיום
| align="center" | לידס
| align="center" כביש (M)A1
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cbrd.co.uk/motorway/m1/ כביש M1] במאגר הכבישים הבריטי ה-'CBRB'. 

1
דניאל ברד

דניאל בָּרְד (באנגלית: Daniel Bard; נולד ב-1977) הוא כנר וויולן ישראלי-קנדי.

==קורות חייו==
===לימודים===
ברד נולד בחיפה והחל את לימודי הכינור אצל אביגדור זמיר. בשנת 1990 עבר עם משפחתו לטורונטו שבקנדה והמשיך את לימודיו אצל הכנר דייוויד זייפר . ברד סיים תואר ראשון במוזיקה באוניברסיטת טורונטו בהדרכתו של לורנד פניבש ותואר שני באוניברסיטת ייל כתלמידו של פיטר אונדג'ן, חבר רביעיית טוקיו. ברד המשיך את לימודיו אצל דייוויד טָאקֶנוֹ בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון.

===קריירה תזמורתית וקאמרית===
ברד נמנה עם מייסדי "רביעיית מטרו" הקנדית והופיע עמה ברחבי קנדה ובפסטיבלים בינלאומיים. בנוסף לפעילות ענפה בתחום המוזיקה הקאמרית, הופיע ברד כסולן עם תזמורות שונות, בהן התזמורת הסימפונית של טורונטו, התזמורת הסימפונית והקאמרית של אוניברסיטת טורונטו, התזמורת הסימפונית של סטרטפילד בסידני ואנסמבל סולני תל אביב. מאז 2003 ברד הוא נגן ראשי ב"קאמרטה נורדיקה" השוודית וחבר בתזמורת הקאמרית הנורווגית וב"קשתני זיילר" בטורונטו. טביאה צימרמן הזמינה אותו להוביל את הקאמרטה של ברן בכמה הזדמנויות, ומאז 2009 הוא מכהן כוויולן הראשי של הסינפונייטה של אמסטרדם. 

דניאל ברד הוא חבר קבוע בשלישיית מונדריאן הישראלית ובפרויקט הקאמרי הישראלי מיסודו של הקלרניתן טיבי צייגר.
 
ברד מנגן בכינור ג'ובאני גראנצ'ינו משנת 1686, שהושאל לו באדיבות יהודה זיסאפל. הוא מתגורר באמסטרדם עם אשתו טלי ובתם נעמי.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20140102193944/http://www.israelichamberproject.org/icp_en/about/musicians ביוגרפיות של חברי הפרויקט הקאמרי הישראלי]
* http://strathfieldsymphony.files.wordpress.com/2013/01/1998-season-3-program.pdf#page=2

קטגוריה:ויולנים ישראלים
קטגוריה:ויולנים יהודים
קטגוריה:כנרים ישראלים
קטגוריה:כנרים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים קנדים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לקנדה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
מטבעון מדבר

מַטְבְּעוֹן מִדְבָּר או מטבעון מדברי (שם מדעי: "Spalerosophis diadema") הוא נחש השייך למשפחת הזעמניים. הוא נפוץ בעיקר באזורי מערב אפריקה ועד למרכז אסיה.

==פירוש השם==
השם העברי ניתן לו על שום הכתמים דמויי המטבע המצויים על גבו. פירוש השם הלטיני הוא ה"נחש הבוגדני" (spaleros בלטינית פירושו "לרמות" או "לבגוד", ו-ophis בלטינית פירושו "נחש"). שם המין (diadema) מציין עטרה או כתר, כלומר פירוש שמו המלא הוא ה"נחש הבוגדני המעוטר". לתת-המין המצוי בישראל קוראים "S.d.cliffordi", לכבודו של הקונסול ההולנדי בלוב בראשית המאה ה-19, שאסף בלוב את הפרט הראשון מתת-המין הזה שתואר למדע.

==מידע כללי==
====תפוצה====
מטבעון מדבר נפוץ בעיקר בשטחי מערב אפריקה ועד למרכז אסיה. תפוצתו בישראל היא באזור הנגב, מדבר יהודה ושטחי החולות שבמישור החוף הדרומי אולם העלמות שטחי החולות באזורים אלו מסכנים מאוד את קיומו בתפוצה זו
. בכל השטח הזה ניתן להבחין ב-5 תת-מינים (חלק מהחוקרים מאמינים כי אלו 5 מינים שונים). תת-המין הנפוץ בארץ הוא גם תת-המין הנפוץ ביותר בכל אזור התפוצה. שטחי המחיה שלו הם בפני הקרקע, בשטחים פתוחים של מישורי לס, מדרונות מסולעים של ואדיות וחולות.

====מבנה גוף והתנהגות====
מטבעון מדבר אינו ארסי. יש לו גוף גדול (מגיע לאורך של 1.5 מטרים ולמשקל של חצי קילו) שדומה, באופן כללי, לגופם של בני הסוג זעמן. צבעו היסודי חום בהיר עד צהוב. ראשו רחב מהצוואר, ועובר עליו פס חום המחבר את שתי עיניו (ככל הנראה כדי להסוות אותן). לאורך גבו ישנה שורת כתמים חומים דמויי מטבע וביניהם רווחים בהירים. השוליים של הכתמים הם לבנים בהירים. מטבעון מדבר הוא שוכן קרקע זריז מאוד, אשר פעיל בקיץ בשעות הקרירות של היום, כלומר בשעות אחר הצהריים המאוחרות ובשעות הדמדומים. בחורף הוא פעיל גם בשעות הצהריים. בדרך כלל פעילותו היומית די מוגבלת. ראייתו טובה יותר מזו של שאר הנחשים השייכים למשפחתו. המטבעון עלול להיות גם תוקפני בעת פחד מאויב, ולכן הוא מרבה לתקוף בנשיכות (שאינן מסוכנות מאחר שהוא אינו נחש ארסי, אך הן כן יכולות להכאיב מעט, כנעיצת מחטים קטנות). ניזון בעיקר ממכרסמים, אך אם יזדמן לו יטרוף גם ציפורים. פעילותו בשעות הערב מקבילה לשעות הפעילות של המכרסמים, ובכך הוא מגדיל את סיכוייו לתפוס את הטרף.

====רבייה====
ההזדווגויות של מטבעון מדבר מתרחשות בחודש יוני. אין נאמנות בין בני הזוג, מכיוון שדרכיהם נפרדות לחלוטין מיד עם תום ההזדווגות. המטבעונה מטילה ביצים כ-40 עד 50 ימים לאחר ההזדווגות. בכל הטלה מוטלות 3–16 ביצים. רוב ההטלות מתרחשות בחודשי הקיץ (יולי ואוגוסט). בדרך כלל, הנקבות מטילות ביצים פעם בשנתיים, אך נצפו גם מקרים של מספר הטלות בעונה אחת. אורך הגוף הממוצע של הצעירים הוא כ-40 ס"מ, והם עצמאיים לחלוטין מיד עם הבקיעה. בגרותם המינית של המטבעונים המדבריים מגיעה בגיל 4 שנים.

== קריאה נוספת ==
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים: 171-173

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20160303231028/http://www.wildisrael.com/?q=content%2F%D7%9E%D7%98%D7%91%D7%A2%D7%95%D7%9F-%D7%9E%D7%93%D7%91%D7%A8-01072015 מטבעון מדבר] באתר עמותת מן השדה
* [http://www.narinsky.net/gallery/p04_09.html תמונות מטבעון מדבר] באתר טבע חברה חינוך !

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הרמן שלגל
קטגוריה:זעמניים
קטגוריה:ארץ ישראל: נחשים שאינם ארסיים
ג'ובאני גראנצ'ינו

ג'ובאני גראנצ'ינו (באיטלקית: Giovanni Grancino; 12 במרץ 1637 - 3 ביוני 1709), בנו של אנדראה גראנצ'ינו, היה אחד מבוני הכינורות המוקדמים במילאנו, וייתכן שעבד עם אחיו, פרנצ'סקו. 

ג'ובאני הוא הידוע ביותר במשפחת בוני כלי הקשת האיטלקית גראנצ'ינו. בני המשפחה האחרים היו אנדראה גראנצ'ינו, פרנצ'סקו גראנצ'ינו, ג'אנבטיסטה גראנצ'ינו (או ג'ובאני ג'אנבטיסטה) ופאולו גראנצ'ינו. בכלים שבנו ניגנו יהודי מנוחין (כינור), זיגפריד פאלם (צ'לו) ואדריאן ברס (קונטרבס, בין השאר. הכנר הישראלי-קנדי דניאל ברד מנגן בכינור "ג'ובאני גראנצ'ינו", שקיבל בהשאלה מיהודה זיסאפל.

הסדנאות של גראנצ'ינו נמצאו כולן ב"קונטראדה לארגה", כיום "ויה לארגה" במילאנו. כלי הנגינה שלו נושאים את ה"'segno della corona" (סימן הכתר) האופייני. 

אף כי בוני כלי הקשת של מילאנו יצרו כלים באיכות משתנה, הכינורות, הוויולות, הצ'לי והקונטרבסים של גראנצ'ינו נחשבים מעולים בטיבם. גראנצ'ינו השתמש תחיל בלכה סמיכה, אדומה כהה, אך בהמשך עבר לשימוש בלכה במרקם עדין, בצבעי צהוב צלול עד חום בהיר.

התבניות ועיצובי כלים המוקדמים של גראנצ'ינו הושפעו מניקולו אמאטי מקרמונה, שיצירותיו המרשימות השפיעו על בוני כלים רבים באיטליה באותה תקופה. עם זאת, הכלים שהפיק בשנים הבאות מגלים קימור שטוח יותר וצורה צרה יותר בהשפעת סטרדיווריוס. הצ'לי של גראנצ'ינו נוטים להיות גדולים יותר מאחרים, אך צלילם הזך אופייני לבוני כלי הקשת האיטלקים. 

ממשיכיהם של יצרני הכלים גראנצ'ינו היו בני משפחת טסטורה. המבוגר שבהם, קארלו ג'וזפה טסטורה, בנה כינור לגראנצ'ינו השמור כיום במוזיאון המוזיקה הלאומי בקמפוס של אוניברסיטת דרום דקוטה. 

בין תלמידיו של גראנצ'ינו היה בונה כלי הקשת המילאנזי ג'ובאני ואסאלו.

לכינורות של גראנצ'ינו שמור מקום מעניין בסיפורת. הסופרת הקנדית אמילי-ג'יין הילס אורפורד (ילידת טורונטו, 1957) הכניסה לרומן שלה כינור גראנצ'ינו שכרוכה בו תעלומה לפיענוח. הרומן של האמריקאי הרולד דקר, בהוצאה עצמית, "אני, ג'וליה: מראה מבעד לפתחי-F" מתאר את חייו של כינור הגראנצ'ינו האהוב שלו. שחקנית הילדים הקנדית, פגי הילס (ילידת טורונטו 1950) מזכירה גם היא כינור גראנצ'ינו בקלטת שלה לילדים, "הכינור של פגי", שהייתה מועמדת לפרס יוני ב-2007.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Kulik, A. 'Reise ins Jahr 1710. Ein Grancino-Cello gibt sein Geheimnis preis', Toshiba Visions, German Edition Nr.5, 2001, p. 48-51.
* 
* 
*Walter Hamma, Meister Italienischer Geigenbaukunst, Wilhelmshaven 1993, 
*Willibald Leo Freiherr von Lütgendorff, Die Geigen und Lautenmacher von Mittelalter bis zur Gegenwart (2 vols) (Frankfurt 1922).
</div>

==קישורים חיצוניים== 

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.archive.org/stream/diegeigenundlaut02lt#page/616/mode/2up Examples of Grancino violin labels, Lütgendorff II pp.616 Fig 288 and 617 Fig 299.]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוני כלי קשת איטלקים
קטגוריה:יצרני כלי נגינה
קטגוריה:ילידי 1637
קטגוריה:נפטרים ב-1709
3D Realms

3D Realms (שם חוקי: Apogee Software, Ltd) היא חברת הוצאה לאור של משחקי וידאו ששוכנת באולבורג, דנמרק (לאחר ששכנה בעברה בגרלנד, טקסס, שבארצות הברית). החברה נוסדה ב-1987 ובעבר התעסקה גם בפיתוח משחקים, ולא רק בהוצאה לאור. ידועה רבות בשל שימושה במודל ההפצה של תוכנה שיתופית, וכיוצרת הזיכיונות של משחקי מחשב פופולריים כמו דיוק ניוקם 3D קומנדר קין, ו-Wolfenstein 3D.

בעוד החברה ידועה בשמה "3D Realms" שמה החוקי הוא Apogee Software, Ltd. השם "3D Realms" נוצר בהתחלה על ידי החברה ב-1994, כשם מותג המיועד רק למשחקים תלת־ממדיים, אך לאחר זמן, כשמשחקי התלת מימד הפכו לדומיננטיים, ו-Apogee החליטה להתמקד בסוגת משחקים זו, נטשה החברה את הסימן המסחרי של Apogee ב-1996. למרות סיום השימוש בשם, בשנת 2008 הודיעה החברה על חידוש השימוש בשם במשחקים חדשים, אך תחת רישיון חברה חיצונית בשם "Apogee Software, LLC".

==רקע==
Apogee החלה בשנת 1987 עם הפצת משחק המחשב ממלכת קרוז של סקוט מילר, שהשתמש בתוי ASCII מורחבים וגסים, כגרפיקה. המשחק הצליח במידה מספקת, ו-Apogee התבססה. ב-1991 ג'ורג' ברוסרד הצטרף לחברה כבעלים בשותפות, והביא יחד איתו מספר משחקים, שלפני כן הופצו תחת השם Micro F/X.

Apogee הפיצה גם משחקים שפותחו על ידי מפתחים חיצוניים, בנוסף לאלו שהיא עצמה פיתחה. אחד ממפתחים אלו הייתה חברת id Software שתרמה רבות להצלחתה של Apogee עם המשחקים קומנדר קין, ו-Wolfenstein 3D, הקשרים בין החברות נותקו עם הפצת המשחק DOOM ב-1993.

בשנת 1996 החברה שינתה את שמה לשמה הנוכחי כשהכריזה על מעבר להפצת משחקים בתלת מימד. 

=== בעלות חדשה והמעבר לדנמרק ===
ב-2 במרץ 2014 הודיעה חברת SDN Invest, הידועה כחברת בת של סליפגייט איירונוורקס, כי היא רוכשת את החברה בסכום בלתי מוגדר<ref></ref>. מייק נילסן, מייסד וראש SDN התמנה למנכ״ל החברה בעקבות הרכישה<ref></ref>. בעקבות כך, החברה עברה לדנמרק בדצמבר באותה שנה<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.scribd.com/doc/134559074/Apogee-Catalog הקטלוג הרשמי של Apogee]
*[http://www.3drealms.com/tech/allgames.html רשימת משחקים ש-3D\Realms היו מעורבים בהם]
*[http://www.mobygames.com/company/3d-realms-entertainment הפרופיל של 3D Realms] באתר MobyGames
*[https://web.archive.org/web/20071226143006/http://www.3drealms.com/history.html תאריכי ההפצה של החברה על ציר הזמן]
*[http://rinkworks.com/apogee/ דף השאלות הנפוצות של Apogee]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות משחקי וידאו אמריקאיות