OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קז'ימייז' דולני

קז'ימייז' דולני (בפולנית: Kazimierz Dolny; בפי יהודי העיר: קוזמיר דלובלין) היא עיר השוכנת על גדות הוויסלה במחוז פולאווי (Puławy) בפרובינציית לובלין שבמזרח פולין.

במאה ה-14 רכש המלך קז'ימייז' השלישי ("הגדול") כפר, שעד ימיו נקרא "וייצ'נה וולה" ושינה את שם המקום לקז'ימייז' על שמו. העיר התפתחה במאה ה-16 כאשר היוותה צומת מסחר בדגנים. 

בתקופה בין מלחמות העולם האזור היה מוכר כ"כפר אמנים". בין האמנים שהיו מבקרים באזור בקביעות וציירו את השטטל נמנים אברהם אדולף ברמן, שמואל פינקלשטיין, מאוריצי מינקובסקי ורבים נוספים. בשנת 1937 בעיר צולם סרט הדיבוק.

כיום משמשת העיר אתר תיירות פנים וחוץ והיא ידועה בזכות כיכר העיר המוקפת מבנים בסגנון רנסאנס.

==יהודי העיר==
המצבה בדרך לקז'ימייז' דולני, פולין, לזכר יהודי העיירה. יולי 2002
כבר בימי המלך קז'ימייז' השלישי ("הגדול") הייתה בעיירה קהילה יהודית קטנה. המלך העניק לקהילה כתב זכויות ועקב כך הפכה העיירה יעד להגירת יהודים אליה. הצלחת היהודים הביאה לקנאה, שהביאה לאיסורים שונים בתחילת המאה ה-17. על היהודים נאסרו סוגי מסחר שונים שבהם זכו להצלחה ודחקו את רגלי הסוחרים הפולנים וכן נאסר עליהם לייצר בירה. איסור נוסף היה על מגורים בבתים המשקיפים על כיכר העיר.

כאשר סובייסקי נבחר כמלך פולין הוא שחרר את היהודים ממסים ואישר את כל הזכויות שהיו ליהודים תחת שלטון המלכים הקודמים. 
במהלך השנים בוטל גם איסור המגורים והקהילה פרחה מחדש.

במאה ה-19 הקים הרב יחזקאל טאוב, מתלמידיו של החוזה מלובלין, את חסידות קוזמיר. בשנת 1897 נמנו בעיר 1,772 יהודים, ובשנת 1921 נמנו בה 1,382 יהודים, כמחצית מתושביה באותה עת.

בתקופת השואה הוקם בעיר יודנראט שבתיווכו, ובסיוע כוח משטרה יהודי, הכריחו הנאצים את יהודי העיר לעסוק בעבודות כפייה ולסלול כביש הבנוי מאבני המצבות של בית העלמין היהודי. לאחר השואה הוקם "קיר מצבות" משרידי מצבות אלו.
נוף בעיר. ציור משנת 1935, מעשה ידי הצייר היהודי [[שמחה טרכטר שנספה בשואה]]
במאי 1940 הוקם גטו אליו הובאו גם יהודים מפולאווי והסביבה. במהלך 1942 הובלו חלק מהיהודים ששרדו את המחלות והעבודה הקשה לבלזץ. בסוף 1942 הייתה העיר "נקייה" מיהודיה.

בשנת 2018 החל מאבק משפטי בין העירייה ובין צאצאי הרב יחזקאל מקוזמיר, עקב גילוי שרידי בית העלמין העתיק של העיירה שהוחרב על ידי הנאצים ושוכן כעת מתחת למגרש כדורגל סמוך לבית ספר יסודי. החסידים, בייצוג הארגון J-nerations, תובעים מהעירייה לאשר את הפיכת המקום לאתר המקודש ליהודים ולהקים בו מבנה לציון קבר רבם.

מבין יהודי העיר, התפרסם הצייר והפסל חיים גולדברג. בעיירה גדל גם הצייר שמואל וודניצקי.

==לקריאה נוספת==
* מ. צאנין, קוזמיר בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 42–49

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://polin2006posts.blogspot.com/2006/07/blog-post_26.html על המקום]
* [http://c3.ort.org.il/Apps/WW/Page.aspx?ws=5663736b-7ab4-4f0c-b6c6-b559bdbb6df0&page=4ac54222-73cd-42c8-bb58-9a150e2410b6&fol=542fd766-efd7-45d3-962a-363e8f46e1db תמונת קיר המצבות]
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20151210220813/http://moreshet.pl/he/node/1164 קז'ימייז' דולני] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): ערים
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
ימאי שיטור

כוח שיטור ימי במעגן של [[תחנת הכוח רדינג]]
ימאי שיטור הוא שוטר מוסמך במשטרת ישראל בעל תעודה. אדם בעל רקע וידע בתחום הימאות שנבחר לשרת ביחידת השיטור הימי בתפקיד ימאי שיטור. הבחירה נעשית בתאום מקצועי של המדור הימי במטה הראשי תחת פיקוד מטה משטרת ישראל.

תפקיד ימאי שיטור מקביל לתפקיד שוטר על פי משמעותו בפקודת המשטרה, אך בים. ימאי שיטור הוא בעל הסמכה נוספת הקשורה בימאות, נוהל וחוק השיט בכלי שיט קטנים. תפקידו, שיטור לשמירת הסדר צבורי והחוק הפלילי בים על ידי פיקוח ואכיפת חוקי מדינת ישראל החלים על רישוי ושימוש מותר בכלי שיט קטנים כמו אופנועי ים, סירות גומי, סירות, סירות מנוע, מפרשיות.

שניים עד שלושה ימאי שיטור מאיישים כלי שיט של יחידת השיטור הימי. קיימות 6 תחנות שיטור ימי בישראל: באילת, באגם כנרת, בעכו, חיפה, תל אביב ובאשקלון.

כלי השיט של יחידת השיטור:
* ספינות עם שני מנועים המיועדות לשהות ארוכה בים
* ספינות בעלות מנוע המיועדות לשיט בקרבת החוף
* סירות גומי (בקיץ נעזרים באופנועי ים)

<gallery>
קובץ:Independence 150421 Police boat 01.jpg|כוח שיטור ימי מול חופי תל אביב, ביום העצמאות, 2021
קובץ:TLV 260412 Police Boat 01.JPG|כוח שיטור ימי במעגן של תחנת הכוח רדינג, 2012
קובץ:TLV 260412 Police Boat 02.JPG|כוח שיטור ימי במעגן של תחנת הכוח רדינג, 2012
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

*[https://archive.today/20121218173658/www.police.gov.il/mehozot/agafKehila/HitnadvitMishez/Pages/yami2.aspx יחידת השיטור הימי, משטרת ישראל]

קטגוריה:משטרת ישראל
קטגוריה:ישראל: ימאות
קנת השני, מלך סקוטלנד

קנת השני (באנגלית: Kenneth II, בגאלית סקוטית: קינאד מק מל קולים – Cináed mac Maíl Coluim באיות עתיק, Coinneach mac Mhaoil Chaluim באיות מודרני, כלומר "קנת בנו של מלקולם"; 954 לערך – 995) היה מלך סקוטלנד משנת 971 ועד שנת 973, ולאחר מכן משנת 977 ועד מותו בשנת 995. קנת כונה "רוצח אחיו" (An Fionnghalach)

==קורות חיים==
קנת היה בנו של מלקולם הראשון ועלה לשלטון לאחר הירצחו של המלך קולן בידי אמדארך מסטרת'קלייד בשנת 971.

בתקופת מלכותו של קנת נכתבה היצירה ההיסטורית "דברי ימי מלכי אלבה" אולם מרבית התיאורים המופיעים בספר זה הם חסרי ביסוס היסטורי.

"דברי ימי מלכי אלבה" מתאר מסע מלחמה של קנת לממלכת סטרטתקלייד, וכי צבאו הובס. עוד מתוארים שלושה מסעות ביזה לנורת'מבריה, כאשר אחד מהם הגיע עד הנהר די בצ'סטר, סמוך לוויילס. ככל הנראה מדובר במסע מלחמה שנערך בשנת 980, שכן תעודות היסטוריות אנגליות מציינות התקפה סקוטית על אזור צ'שייר מתקופה זו.

על פי "דברי ימי מלרוז", בשנת 973 יצא קנת לצ'סטר שבאנגליה יחד עם מאל קולים הראשון, מלך סטרת'קלייד, מאקוס, מלך האיים (ככל הנראה מלך האי מאן), ומלך ויילס, על מנת להביע אמונים לאדגר, מלך אנגליה.

על פי "דברי ימי אלסטר", בשנת 977 אמלאיב, בנו של אינדולף, מלך סקוטלנד, נהרג בקרב על ידי קינאד מק דומנייל. ואילו "דברי ימי טיגרנאך" מתארים אירוע זה ומציינים כי מי שהרג את אמלאיב היה קינאד מק מל קולם (היינו קנת בן מלקולם – המלך קנת השני). משמעות דיווחים אלה שלמשך תקופה קצרה, ככל הנראה החל ממסעו של קנת לאנגליה בשנת 973 ועד שנת 977 הייתה הפיכה בסקוטלנד ואמלאיב, אחיו של קולן קודמו של קנת, מלך בה. לאחר מכן הצליח קנת להשיב לידיו את השלטון והרג את אמלאיב.

תעודות היסטוריות מציינות שקנת ייסד מנזר גדול בברכין.

קנת נהרג בשנת 995. "דברי ימי אלסטר" מציינים שמותו נגרם כתוצאה של "קשר כנגדו", ואילו "דברי ימי טיגרנאך" מציינים שקנת נהרג "על ידי אחד מנתיניו".

מקורות מאוחרים יותר כגון "דברי ימי מלרוז", ג'ון מפרדון ואנדרו מוייטון מציינים כי קנת נהרג על ידי אנשיו בפטרקיירן, ככל הנראה כתוצאה מקשר שקשרה פינגואלה (המכונה גם פימברהלה), בתו של קונקאר מונמאר אנגוס, כנקמה על שקנת הרג את בנה. ג'ון מפרדון אף מציין כי קונסטנטין השלישי וקנת השלישי היו קשורים לקשר.

ב"נבואת ברכאן" מכונה קנת בשם "הורג אחיו", אולם מצוין שם שקנת נהרג בסטרת'מור הסמוכה לפרת'.

בנו של קנת, מלקולם השני מלך לאחר מלכותם של קונסטנטין השלישי וקנת השני. לקנת היו שני בנים נוספים: בנו השני נקרא דונגאל או גיל קומגיין ויש מקורות המציינים שבנו השלישי נקרא בודהי (אולם ייתכן ומדבר בבנו של קנת השלישי, ולקנת השני היו שני בנים בלבד).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ucc.ie/celt/published/T100001A/index.html דברי ימי אלסטר]
* 

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית אלפין
קטגוריה:ילידי 954
קטגוריה:נפטרים ב-995
אלבטרוס אפור

אלבטרוס אפור (שם מדעי: Phoebetria palpebrata) הוא עוף ימי בינוני בגודלו ממשפחת האלבטרוסיים.

== מאפיינים ==
משקלו נע בין 2.5 ל-3.7 קילוגרמים, ומוטת כנפיו בין 1.8 ל-2.2 מטרים. אורכו כ-80 סנטימטרים. ניצויו אפור - חום ברוב הגוף. כנפיו ארוכות, דקות וחומות. זנבו מזדקר מעלה. מקורו שחור, ולאורך הלסת התחתונה מצוי תלם כחול. מסביב לעיניו עיגולים לבנים לא-שלמים.

נפוץ באיי ג'ורג'יה הדרומית, באיי אוקלנד, באי קמפבל ובאיי האנטיפודה, באי אמסטרדם, באיי קרוזה ובאיי קרגלן, באיי הנסיך אדוארד ועוד. כיתר האלבטרוסים, הוא מתרבה אחת לשנתיים. הקינון נעשה במושבות קטנות ורופפות, ולעיתים אף ביחידות. הנקבה מטילה ביצה יחידה בסביבות החודשים אוקטובר-נובמבר. הגוזל בוקע בין דצמבר לינואר, ומתחיל לעוף במאי או ביוני. תזונתו מורכבת מדיונונים, מדגים ומפגרים.

אוכלוסייתו מוערכת בכ-58,000 פרטים, כאשר המגמה הכללית היא ירידה. האיום העיקרי עליו, כעל יתר האלבטרוסים, מגיע מצד דייגים המשתמשים במערכי חכות כשיטת הדיג שלהם. כמו כן נראה שבעלי חיים שהגיעו לאיים תודות לאדם, ושלא היו בהם קודם לכן, מאיימים גם כן על האלבטרוסים במרבית האיים בהם הם מקננים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.birdlife.org/datazone/search/species_search.html?action=SpcHTMDetails.asp&sid=3971&m=0 האלבטרוס האפור] באתר BirdLife International
* [http://ibc.hbw.com/ibc/phtml/especie.phtml?idEspecie=112 סרטונים] באתר Internet Bird Collection

== הערות שוליים ==

זוג אלבטרוסים אפורים בקינם

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן ריינהולד פורסטר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1785
אפור
קטגוריה:עופות האיים הסאב-אנטארקטיים
יובל אבידור

יובל אבידור (נולד ב-19 באוקטובר 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
אבידור שיחק במחלקת הנוער של הפועל חיפה. בעונת הוא עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון כששיחקה בליגה הלאומית, ושיחק בעונה זו ב-14 משחקים במדי הקבוצה, בכולם עלה כמחליף מלבד שני משחקים בגביע הטוטו, אך לא כבש בעונה זו. בעונת קיבל אבידור יותר הופעות משחק מבקודמת. בעונת כבש אבידור 17 שערים והוכתר כמלך השערים של הליגה הלאומית, אולם הקבוצה סיימה את העונה במקום השלישי, מקום אחד אחרי המקום השני המוביל לעלייה לליגת העל.

ב-24 במאי 2007 אבידור עזב את הפועל חיפה לטובת עירוני קריית שמונה, העולה החדשה לליגת העל. בעונת אבידור הצטיין וכבש 11 שערים ב-38 הופעות במדי קריית שמונה, שסיימה את העונה במקום השלישי ועלתה לשחק בגביע אופ"א לראשונה בתולדותיה. אבידור אף זכה בתואר תגלית העונה. בעונת אבידור עלה עם קבוצתו לסיבוב השני במוקדמות גביע אופ"א, אך למרות יכולת טובה שלו, לא הצליח למנוע את ירידת הקבוצה לליגה הלאומית.

בזכות יכולתו בקריית שמונה זומן אבידור לראשונה לסגל נבחרת הצעירה של ישראל, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול הנבחרת הצעירה של קפריסין ב-4 במרץ 2008. הוא השתתף עם הנבחרת הצעירה במשחק הפלייאוף של מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 2009 מול הנבחרת הצעירה של איטליה, בו ישראל הפסידה 1–3.

בקיץ 2009 עבר אבידור למכבי תל אביב. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 5 שערי ליגה, אך בעונתו השנייה כבש רק שער אחד, והקבוצה החליטה לא לממש את האופציה עליו, והוא חזר לקריית שמונה. אבידור הספיק לערוך 3 הופעות בלבד בקריית שמונה, וב-20 בספטמבר 2011 הושאל לקבוצת נעוריו הפועל חיפה. אבידור כבש 13 שערי ליגה בעונה זו, ובסופה שוחרר מקריית שמונה וחתם על חוזה חדש בהפועל חיפה. בעונת כבש חמישה שערי ליגה, ובעונה שלאחר מכן כבש שלושה שערי ליגה.

ב-26 במאי 2014 חתם אבידור בהפועל עכו, וב-13 באוגוסט 2015 שוחרר מהקבוצה. ב-21 בספטמבר 2015 חתם אבידור במכבי נתניה. ב-3 בפברואר 2016 חתם אבידור בבני סכנין. ב-16 בינואר 2017 כבש אבידור את השלושער הראשון שלו בקריירה במשחק שנערך נגד קריית שמונה.

ב-7 ביוני 2017, לאחר עונה וחצי, שוחרר אבידור מבני סכנין וחתם לעונה אחת בקבוצת מכבי פתח תקווה. ב-31 בינואר 2018 חזר אבידור לבני סכנין. ב-23 ביולי 2018 חתם אבידור בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית. ב-15 בינואר 2019 חתם בהפועל נצרת עילית, אשר בתום העונה שינתה את שמה להפועל נוף הגליל. ב-4 באוגוסט 2020 חתם במ.ס. כפר קאסם. ב-1 בפברואר 2021 חתם בהפועל מרמורק מליגה א'. בספטמבר אותה שנה חתם בהפועל רובי שפירא חיפה.

ב-3 בינואר 2022 חתם אבידור במכבי צור שלום קריית ביאליק מליגה א' צפון.

==חיים אישיים==
אבידור נשוי ומתגורר בקריית אתא.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט כפר קאסם
קטגוריה:כדורגלני הפועל מרמורק
קטגוריה:כדורגלני הפועל רובי שפירא חיפה
קטגוריה:קריית מוצקין: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
גאולה נוני

גאולה נוני בצבא בשנת 1961
צילום מאחורי הקלעים מן הסרט "סאלח שבתי". מימין לשמאל: [[אפרים קישון, גאולה נוני וחיים טופול]]
גאולה נוּני (9 ביוני 1942 – 10 בנובמבר 2014) הייתה שחקנית וזמרת ישראלית. שימשה חברת הוועד של האקדמיה הישראלית לקולנוע ונציגת אגודת אמני ישראל.

==ביוגרפיה==
נוני נולדה ברמת גן לזכריה שעלה מתימן ולציפורה שעלתה מאוסטריה. גדלה בעיר הולדתה במשפחה בת שלוש בנות. החלה להופיע כשחקנית כבר בגיל 15, תחילה ב"סמבטיון" ולאחר מכן במועדון התיאטרון בחיפה.
קודם לשירותה הצבאי שיחקה בסרט "איי לייק מייק" (1960), מהסרטים הראשונים שזכו להצלחה בקופות. בשנת 1961 הצטרפה ללהקת הנח"ל, והשתתפה בתוכניתה של הלהקה "היאחזות בחלל".

אחרי שירותה הצבאי שהתה באירופה ולמדה, בין היתר, ריקוד אצל מרי ויגמן. עם שובה לישראל הצטרפה לתיאטרון "הבימה", וב-1962 שיחקה בתפקיד הראשי במחזמר "אירמה לה דוס", ליהוק שהקנה לה מעמד של כוכבת עולה.

בשנת 1964 שיחקה בסרט שובר הקופות "סאלח שבתי" של אפרים קישון את חבובה, בתו של סאלח. בסרט גם שרה את השיר "לי ולך" יחד עם אריק איינשטיין.

בהמשך הקריירה שיחקה בסרטים נוספים: "רק לא בשבת" (1964), "פיצוץ בחצות" (1965), "האם תל אביב בוערת?" (1967), "צ'רלי וחצי" (1974), "משפחת צנעני" (1976), "לא לעלות יותר" (1979), "אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב" (1989) "אבא גנוב 3" (1991), "פעמיים בוסקילה" (1998) ו"סימה וקנין - מכשפה" (2003).

בתיאטרון הופיעה במחזמר "ירושלים שלי" וכן בקומדיה המצליחה "אמי הגנרלית".
בשנת 1971 נישאה להייני לידר, איש עסקים גרמני, ועברה מאוחר יותר לווינה. שם למדה חינוך לתיאטרון והשתתפה בהפקות מקומיות כגון "אמי הגנרלית", ו"פרשת דרייפוס".

ב-1988 השתתפה במחזמר "סאלח שבתי" בתיאטרון הבימה, בתור אשתו של סאלח (שגולם על ידי זאב רווח), ושרה את "העריסה נשארה לי שם".

בשנת 1994 שבה לישראל ושיחקה בסדרה "פאפא" לצדו של זאב רווח. בשנת 1998 שיחקה במחזמר "סיסי הנסיכה" לצידם של עודד מנשה, ודנה דבורין. בשנת 2001 שיחקה בטלנובלה הישראלית "לגעת באושר", ובקלטת הילדים "חלב ודבש" לצידם של שרון צור, ויוסף כרמון. בשנת 2010 שיחקה בסדרה "בלו נטלי", לצד צביקה הדר ודפנה דקל.

בעשור הראשון של המאה ה-21 הופיעה בכמה הצגות של התיאטרון הקאמרי: "הצמה של אבא" (2004), "ג'וני הלך" (2009), "ינטל" (2009) ו"חורף מתחת לשולחן" ב-2010.
גאולה נוני הייתה נשואה לפנטומימאי סמי מולכו.

== מותה ==
ב-10 בנובמבר 2014 נפטרה ממחלת סרטן המוח בבית החולים איכילוב בתל אביב. בת 72 הייתה במותה. נטמנה בבית הקברות נחלת יצחק והותירה אחריה בת, העיתונאית שרון נוני, ונכדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20141113080624/http://www.cameri.co.il/articles/cameri_articles_heb/geula_nuni גאולה נוני 1942–2014] באתר התיאטרון הקאמרי
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:חברות להקת הנח"ל
קטגוריה:זמרים ישראלים ממוצא תימני
קטגוריה:ישראליות שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
מוחמד חוסיין טנטאווי

מוחמד חוסיין טנטאווי (בערבית: محمد حسين طنطاوى; תעתיק מדויק: מחמד חסין טנטאוי; 31 באוקטובר 1935 – 21 בספטמבר 2021) היה איש צבא מצרי, שירת כמֻשִיר בצבא מצרים, שר ההגנה ויושב ראש המועצה העליונה של הכוחות המזוינים עד להדחתו באוגוסט 2012. בנוסף כיהן למעשה כראש מדינת מצרים בפועל בשנים 2011–2012 מהדחת חוסני מובארכ ועד להעברת השלטון למוחמד מורסי.

==ביוגרפיה==
טנטאווי נולד בקהיר, בן למשפחה ממוצא נובי (קבוצה שחיה בצפון סודאן ובדרום מצרים), היה לקצין בצבא מצרים ב-1 באפריל 1956 ושירת בחיל הרגלים. הוא השתתף כחייל בכוחות המזוינים המצריים במלחמת סיני, במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים, בה פעל כמפקד גדוד חי"ר בגזרת החווה הסינית. על תפקודו במלחמה קיבל את "אות האומץ הצבאי". בשנת 1975 מונה לתפקיד הנספח הצבאי של מצרים, תחילה בפקיסטן ולאחר מכן באפגניסטן. בשנת 1988 מונה ל"מפקד משמר הנשיאות".

טנטאווי התמנה לתפקיד שר ההגנה ומפקד הכוחות המזוינים של מצרים בשנת 1991, לאחר שפוטר הגנרל יוסף סברי אבו טאלב. הוא היה לקצין הראשון במצרים בדרגת "מֻשִיר" (המקבילה לדרגת פילדמרשל) מאז שנת 1989. במלחמת המפרץ הראשונה הוא נטל חלק בכוחות הקואליציה.

למרות ההפגנות במצרים ב-2011 לא החליף הנשיא מובארכ את טנטאווי והותיר אותו בתפקידו כשר ההגנה. לאחר שמובארכ פיטר את הממשלה ומינה ממשלה חדשה, הוא העניק לטנטאווי את תואר סגן ראש הממשלה, בנוסף לתפקידו כשר ההגנה. ב-11 בפברואר 2011 החליף טנטאווי את מובארכ כשליט המדינה בפועל, מתוקף היותו יו"ר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים במצרים, שאליה הועבר השלטון במדינה.

ב-12 באוגוסט 2012 הודח טנטאווי יחד עם הרמטכ"ל ו-3 גנרלים בכירים נוספים על ידי הנשיא מוחמד מורסי. עבד אל-פתאח א-סיסי מונה במקומו.

נפטר ב-21 בספטמבר 2021.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פלדמרשלים מצרים
קטגוריה:האביב הערבי: אישים
קטגוריה:נשיאי מצרים המודרנית
קטגוריה:שרי ההגנה של מצרים
קטגוריה:המהפכה במצרים (2011): אישים
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1935
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2021
עומר סולימאן

עומר מחמוד סולימאן (בערבית: عمر محمود سليمان, תעתיק מדויק: עמר מחמוד סלימאן; 2 ביולי 1936 - 19 ביולי 2012) היה איש צבא, פוליטיקאי, דיפלומט ואיש מודיעין מצרי. הוא שירת תחת משטרו של חוסני מובארכ כסגן נשיא מצרים וראש המודיעין הכללי המצרי. סולימאן היה מעורה היטב בצמרת המצרית, והיה מעורב בשורת פעולות תיווך מטעם משטר מובארכ, ובהן תיווך בין חמאס לפת"ח, ותיווך מתמשך בין גורמים פלסטינים לישראל.

==ביוגרפיה==
סולימאן נולד ב-1936 במחוז קינא שבדרום מצרים. ב-1954 עבר לקהיר, שם התחנך באקדמיה הצבאית, ולאחר מכן השתלם בנושאים צבאיים בברית המועצות. שירת בתפקידים שונים בצבא מצרים במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים, והגיע לדרגת לִוָאא', המקבילה לדרגת אלוף.

לסולימאן תארים אקדמאיים במדע המדינה מאוניברסיטת קהיר ומאוניברסיטת עין שמס. בשנת 1991 מונה לעמוד בראש המודיעין הצבאי של מצרים, ובשנת 1993 לראש המודיעין הכללי.

מאז פרוץ האינתיפאדה השנייה שימש סולימאן כשליחו המיוחד של נשיא מצרים חוסני מובארכ, במיוחד לעניינים הקשורים לפלסטינים. הוא היה אדריכל ההסכם בין פת"ח לחמאס, וכן שימש כמתווך בסוגיות שונות בין ישראל לפלסטינים. בין היתר תיווך בניסיונות לשחרור גלעד שליט.

במהלך השנים הוזכר סולימאן כמועמד לסגן נשיא מצרים, תפקיד שלא אויש מאז עליית מובארכ לשלטון לאחר רצח אנואר סאדאת. הדבר לא זכה לאישור רשמי מצדו או מצד מפלגת השלטון במצרים. ב-29 בינואר 2011, בעקבות ההפגנות במצרים, מונה סולימאן לסגן הנשיא, אירוע שהוביל מיד לאחריו להתנקשות כושלת בו, אך נהרגו שניים ממאבטחיו.

ב-10 בפברואר 2011 הודיע מובראכ כי יעביר את סמכויותיו לסגנו סולימאן. יום לאחר מכן הודיע סולימאן כי מובארכ העביר את כל סמכויותיו לידי הצבא.
בעקבות כך איבד סולימאן עצמו את כל סמכויותיו כסגן הנשיא. באפריל 2012 הגיש סולימאן מועמדותו לנשיאות מצרים, לקראת הבחירות שנערכו בחודש מאי, אך ועדת הבחירות המרכזית פסלה את מועמדותו.

נפטר ב-19 ביולי 2012 בארצות הברית במהלך ניתוח בלבו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים מצרים
קטגוריה:גנרלים מצרים
קטגוריה:סגני נשיאי מצרים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1936
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2012
אגם לאקר

אגם לאקר (ספרדית: Lago Lácar) הוא אגם המשתרע על פני 55 קמ"ר בהרי האנדים הארגנטינאיים, בפרובינציית נאוקן, בגובה של 630 מטר מעל פני הים.
== גאוגרפיה ==
האגם נוצר, בדומה לאגמים אחרים באזור, כתוצאה מנמיסת קרחונים. עומקו הממוצע של האגם 167 מטר, ועומקו המרבי 277 מטר. בניגוד למרבית האגמים בהרי האנדים הארגנטינאיים, אגם לאקר מתנקז לאוקיינוס השקט, דרך סדרה של נחלים ואגמים (הראשון שבהם נחל וָאוּם (Huahum)).

לחופו הצפון-מזרחי של האגם שוכנת עיירת הנופש סן מרטין דה לוס אנדס.

==קישורים חיצוניים==

לאקר
קטגוריה:פרובינציית נאוקן: גאוגרפיה
לאקר
דברצן ו.ס.ק.

דברצני ו.ס.ק. (בהונגרית: Debreceni VSC) הוא מועדון כדורגל מהעיר דברצן, הונגריה, שנחשב לאחד ממועדוני הכדורגל החשובים והידועים במדינה. כאחד מהמועדונים המעוטרים בהונגריה, מחזיק המועדון בשבע אליפויות של הליגה ההונגרית וכן בשישה גביעים. אצטדיונה הביתי הוא אצטדיון נדיאדרי בדברצן אשר נחנך בשנת 2014.
== היסטוריה ==
בשנת 1998 שיחקה בפעם הראשונה במפעלים האירופים במסגרת גביע האינטרטוטו. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת דנפר מוהילב מבלארוס, בסיבוב השני ניצחה את קבוצת הראדץ קראלובה, בסיבוב השלישי ניצחה את קבוצת הנזה רוסטוק, ובחצי הגמר הפסידה לקבוצת רוך חוז'וב מפולין והודחה מהטורניר.

בעונת העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר שגברה במוקדמות על לבסקי סופיה הבולגרית, ובאותו עונה זכתה בדאבל הראשון בתולדותיה. בעונת העפילה הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית.

בעונת זכתה הקבוצה בדאבל נוסף, ובעונה שלאחר מכן זכתה שוב בגביע. בעונת זכתה הקבוצה באליפות השביעית שלה, והגיעה עד שלב חצי גמר הגביע.

בעונת ירדה הקבוצה לליגה ההונגרית השנייה.

==תארים==
*אליפויות ליגת העל ההונגרית (7): 2005, 2006, 2007, 2009, 2010, 2012, 2014
*הגביע ההונגרי (6): 1999, 2001, 2008, 2010, 2012, 2013
*גביע הליגה ההונגרי (1): 2010
*הסופרקאפ ההונגרי (5): 2005, 2006, 2007, 2009, 2010

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל הונגריות
קטגוריה:דברצן
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1902
ג'וליאן רוטר

ג'וליאן רוטר (באנגלית: Julian B. Rotter; 22 באוקטובר 1916 – 6 בינואר 2014) היה פסיכולוג יהודי-אמריקאי שפיתח תאוריות רבות-השפעה בפסיכולוגיה, ובהן תאוריית הלמידה החברתית ומוקד שליטה.

==קורות חיים==
נולד בברוקלין, ניו יורק, בן להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית. למד כימיה בברוקלין קולג', שם הושפע מסלומון אש שלימד בקולג', ופנה ללימודי פסיכולוגיה. הוא סיים תואר שני באוניברסיטת איווה, שם למד אצל קורט לוין. התמחה בבית החולים וורוצ'סטר, שם פגש את קלרה ברנס שהתמחתה גם היא, והם נישאו; נולדו להם שני ילדים. ב-1941 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת אינדיאנה. במהלך לימודיו הושפע מהתאוריות של אלפרד אדלר, קלארק הול, פרדריק סקינר ואדוארד טולמן. 

במהלך מלחמת העולם השנייה היה יועץ ופסיכולוג עבור הצבא האמריקני. לאחר המלחמה עבד כראש התוכנית לפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת המדינה של אוהיו. ב-1963 עבר לאוניברסיטת קונטיקט וכיהן כראש מערך ההכשרה הקלינית, ושם עבד עד לפרישתו. בתקופה זו פיתח את "Interpersonal Trust Scale", מדד להערכת הבדלים בינאישיים באישיות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.betipulnet.co.il/lexicon/%D7%92%D7%95%D7%9C%D7%99%D7%90%D7%9F_%D7%A8%D7%95%D7%98%D7%A8/ ג'וליאן רוטר] בלקסיקון הפסיכולוגי "בטיפולנט"
* [http://psych.fullerton.edu/jmearns/rotter.htm ג'וליאן רוטר ותאוריית הלמידה החברתית] 

קטגוריה:פסיכולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פסיכותרפיסטים יהודים
קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:פסיכותרפיסטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי ברוקלין קולג'
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איווה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1916
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
God game

God game (בתרגום חופשי לעברית: משחק אלוהות) היא סוגת משחקי וידאו בה השחקן מבצע תפקיד או מנהל ארגון כלשהו בחייו ובדרכי התנהלותו, ואינו מגלם או מפעיל דמות מרכזית כלשהי. במשחקים מסוג זה, השחקן מקבל את תפקיד הישות הכול-יכולה כביכול, שיש לה חופש בחירה ופעולה ומטרתה לעצב את מושא המשחק. 

אחד המשחקים הראשונים בז'אנר היה אוטופיה.
מספר משחקים בולטים בז'אנר כוללים את סדרת משחקי סים סיטי, המאפשרים לבנות ולתכנן עיר, או את סדרת משחקי The Sims, בהם השחקן שולט בתושבי העיר עצמם ומנחה אותם בחייהם. משחקים אחרים מתרחשים בקנה מידה גדול יותר, כגון זה של עם או תרבות - כגון במשחקי Civilization - ואף גזע שלם, מינקות ועד לשיא אבולוציוני, כפי המתרחש במשחק ספור.

למשחקים אלו אין תמיד תנאי ניצחון חד-משמעיים, ובחלקם אין בכלל, והאתגר המוצג לשחקן הוא להמשיך ולנהל את מושא המשחק באופן הטוב ביותר לאורך זמן. גם כאשר ישנם תנאי ניצחון אשר אמורים להוביל לסיום המשחק - לעיתים יכול השחקן לבחור להמשיך ולנהל את מושא המשחק גם לאחר שהשיג אותם, ולאורך פרק זמן בלתי מוגבל, לבחירתו.

== ראו גם ==
* ערכים על משחקי אלוהות
* משחקי בניית ערים

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:סוגות משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי סימולציה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי אסטרטגיה ממוחשבים
לואי דיאמר

לואי-ז'וזף דיאמר (בצרפתית: Louis-Joseph Diémer; 14 בפברואר 1843, פריז – 21 בדצמבר 1919, פריז) היה פסנתרן, מלחין ונגן עוגב צרפתי.

== קורות חייו ==

דיאמר למד בקונסרבטואר של פריז, שם זכה בפרסים ראשונים בפסנתר, הרמוניה וליווי, קונטרפונקט ופוגה וסולפז', ובפרס שני בעוגב. מוריו היו אנטואן מרמונטל לפסנתר, אמברואז תומא להלחנה ופרנסואה בנואה לעוגב.

תוך זמן קצר עשה לו שם כווירטואוז ויצא למסעות קונצרטים עם הכנר פבלו סרסטה. בקונסרבטואר לימד, בין השאר, את אדואר ריזלר, אלפרד קורטו, לאזאר לוי, אלפרדו קאזלה, איב נאט ורובר קאסאדסי.

דיאמר עשה רבות גם לקידום השימוש בכלים עתיקים כשהגיש סדרת הופעות בצ'מבלו במסגרת התערוכה העולמית של פריז (1889) ותרם לייסוד "האגודה לכלי נגינה עתיקים".

תפוקתו של דיאמר כמלחין כללה קונצ'רטו לפסנתר ומספר רב של יצירות סלוניות, שכולן נשכחו פחות או יותר במשך השנים.

== יצירות שהוקדשו ללואי דיאמר ==

סזר פרנק חיבר בשבילו את יצירתו "וריאציות סימפוניות" ואדואר לאלו הקדיש לו את הקונצ'רטו שלו לפסנתר בפה מינור.

== הקלטות ==

דיאמר היה בן הפסנתרנים הראשונים שהקליטו לגראמופון. על הקלטותיו נאמר, שהן מציגות את מיטב ההיבטים של אסכולת הפסנתר הצרפתית במאה ה-19 - צלילות, דגש ושליטה בתרוצות מהירות של צלילים נפרדים (detaché) וסולמות שקופים בפיאניסימו. הן מצדיקות בבירור את התואר שנתנה לדיאמר העיתונות הצרפתית, "מלך הסולם והטריל".." הן מאשרות גם את דברי תלמידו לאזאר לוי, שגם השפעתו הוא ניכרה בזירת המוזיקה הצרפתית. וכך כתב לוי, "הדייקנות המדהימה של נגינתו [של דיאמר], הטרילים האגדיים שלו, צלילות הדעת והמתינות השקולה של סגנונו, עשו אותו לפסנתרן המצוין שכולנו הערצנו."

== לקריאה נוספת ==
* שנברג, הרולד, "הפסנתרנים הדגולים" (ניו יורק: סיימון ושוסטר, 1987, 1963)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://imslp.org/wiki/Category:Di%C3%A9mer,_Louis IMSLP]
* [http://www.lib.umd.edu/PAL/IPAM/diemerschool.html האסכולה הצרפתית: לואי דיאמר ותלמידיו] 
* [https://web.archive.org/web/20070907145129/http://www.music.ed.ac.uk/russell/instruments/hd7pt176915/hd7pt176915louisdiemer.html לואי דיאמר וצ'מבלו טאסקין משנת 1769]
* 

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:פסנתרנים צרפתים
קטגוריה:נגני עוגב צרפתים
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1843
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1919
גרף קיילי

גרף קיילי של [[חבורת התמורות הזוגיות <math>A_4</math>, עם יוצרים מסדר 2 (אדום) ו-3 (כחול)]]
בתורת החבורות, גרף קיילי של חבורה הוא גרף מכוון וצבוע, המהווה תיאור גרפי של החבורה, ומאפשר לחקור אותה בכלים גאומטריים, טופולוגיים והסתברותיים. הגרף נקרא על שם המתמטיקאי ארתור קיילי.

הגרף אינו מוגדר עבור חבורה <math>G</math> בפני עצמה, אלא רק ביחס לקבוצת יוצרים שלה, <math>S</math>. גרף קיילי של <math>G</math> ביחס ל-<math>S</math> הוא הגרף שקודקודיו הם אברי החבורה, ולכל יוצר <math>s\in S</math> יש בו קשת בצבע <math>s</math> מכל קודקוד <math>g\in G</math> למכפלה <math>gs</math>. באופן הזה מתקבל גרף מכוון רגולרי: מכל קודקוד יוצאות ונכנסות בדיוק <math>|S|</math> קשתות. באיור משמאל מוצג גרף קיילי של החבורה <math>A_4</math> ביחס ליוצרים <math>a=(12)(34)</math> באדום, ו-<math>b=(123)</math> בכחול. מקובל להשמיט את הכיוונים עבור היוצרים מסדר 2, כפי שעשינו לעיל.

בחבורות קטנות הגרף מאפשר לבצע חישובים במהירות. בגרף שלנו אפשר לחשב כי <math>(ab)^3=e</math>, משום שאם יוצאים מאיבר היחידה וצועדים בכיוון אדום-כחול-אדום-כחול-אדום-כחול, חוזרים לנקודת ההתחלה. אותה תוצאה נקבל מכל נקודת התחלה, דבר המדגים את מידת הסימטריה של הגרף. אכן, חבורת הסימטריות של גרף קיילי צבוע היא בדיוק החבורה שאותה הוא מתאר. על הגרף אפשר להגדיר את מטריקת המלה, שלפיה המרחק מקודקוד <math>g</math> לקודקוד <math>h</math> שווה למספר הקטן ביותר של יוצרים (והאיברים ההפוכים להם) הדרוש לכתיבת היחס <math>g^{-1}h</math>. 

==גרף קיילי כמרחב גאודזי==
אפשר להפוך את הגרף למרחב גאודזי, אם מתאימים כל קשת <math>g\mapsto gs</math> לקטע היחידה <math>[0,1]</math> (עם המטריקה הרגילה עליו). באופן הזה, כל גרפי קיילי של חבורה נוצרת סופית <math>G</math> (ביחס לכל קבוצת יוצרים סופית) הם קוואזי-איזומטריים זה לזה, וכך מתקבל העיקרון היסודי של תורת החבורות הגאומטרית: גרף קיילי הוא אינווריאנט קוואזי-איזומטרי של החבורה. לפי הלמה של שוורץ-מילנור,  כל מרחב גאודזי סימטרי די הצורך הוא גרף קיילי, במובן הבא: אם חבורה <math>G</math> פועלת על מרחב גאודזי <math>X</math> כחבורה של איזומטריות, באופן שהמרחב אינו גדול מדי (המנה <math>X/G</math> קומפקטית) ואינו קטן מדי (לכל קבוצה קומפקטית <math>K\sub X</math>, הקבוצה <math>\{g\in G:g(K)\cap K\ne\emptyset\}</math> סופית), אז <math>X</math> קוואזי-איזומטרי לגרף קיילי של <math>G</math> (על ידי ההתאמה <math>g\mapsto gx</math>, כאשר <math>x\in X</math> נקודה קבועה). לדוגמה, אם <math>M</math> הוא יריעת רימן פשוטת קשר אז כל סריג קו-קומפקטי בחבורת האיזומטריות של <math>M</math> (לחלופין, החבורה היסודית של כל יריעת רימן קומפקטית ש-<math>M</math> הוא מרחב הכיסוי האוניברסלי שלה) הוא קוואזי-איזומטרי ל-<math>M</math>.

==פונקציות על גרף קיילי==
מרחבי פונקציות המוגדרים על חבורה <math>G</math> מרחבים לתורת החבורות טכניקות אנליטיות שונות ומגוונות. הדוגמה החשובה ביותר היא מרחב הפונקציות האינטגרביליות-בריבוע, <math>L^2(G)</math>, שהוא אובייקט יסודי בתורת ההצגות. בעוד שמרחב זה תלוי בחבורה בלבד, אפשר לתאר גם מרחבים התלויים בקבוצת היוצרים, כגון מרחב פונקציות הרמוניות (הערך בנקודה הוא ממוצע השכנים), פונקציות המקיימות את תנאי ליפשיץ או בעלות גידול פולינומי, וכדומה. ראו למשל תכונת ליוביל.

==ראו גם==
*משפט קיילי
*גרף שרייר

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:תורת החבורות הגאומטרית
קטגוריה:תורת הגרפים
יעקב אפרת

יעקב אפרת (1912 - 21 בדצמבר 1977) היה אגרונום ישראלי וחתן פרס ישראל לחקלאות לשנת תשל"ז (1977).

אפרת נולד בשם יעקב מנקס בפולין. בתום לימודיו התיכוניים למד חקלאות באוניברסיטת ננסי שבצרפת ובשנת 1930 סיים את לימודיו בתואר מהנדס חקלאי. אפרת עלה לארץ ישראל בשנת 1936 והיה רכז המספוא והפלחה בקיבוץ ניר דוד.

בשנים 1943–1946 עבד אפרת בתחנת הניסיונות המנדטורית בעכו, תחילה בחקר גידולי שדה ומאוחר יותר בקידום העשייה בחברת "הזרע". בשנת 1949 הוא הצטרף כמורה לבית הספר החקלאי "מקוה ישראל" והיה למנהל שטחי גידולי השדה של בית הספר. בשנת 1955, במקביל לעבודתו בהוראה, הצטרף אפרת למכון וולקני והחל לעבוד כחוקר גידולי שדה וגידולי קטניות. בשנת 1959 הוא השלים עבודת דוקטורט בנושא "בעיות האקולוגיה של שבולת שועל".

עבודתו של אפרת במכון וולקני נמשכה עד לפרישתו לגמלאות. במהלך תקופה זו עסקו מחקריו העיקריים בהשבחה ובטיפוח של דגני חורף. כמו כן הוא עמד בראש המחלקה לפלחה ולמספוא. בתחום המחקר של דגני החורף טיפח אפרת זנים שונים של חיטה רכה בעל כושר אפייה ועמידות בפני מחלות הלספטוריה והחילדון. שניים מאלו - "לכיש" ו"מרים" היו לזנים הנפוצים בארץ במהלך שנות השבעים. כמו כן פיתח אפרת זני חיטה קשה בעלי יבול גבוה ופותחו על ידו שיטות השבחה שונות.

בשנים 1960 ו-1971 הוענקו לו פרסי "הזרע" עבור הישגיו בפיתוח והשבחה של דגנים, ובשנת 1975 הוא נבחר כמרצה השנה של מינהל המחקר החקלאי. 

בשנת 1977 הוענק לאפרת פרס ישראל לחקלאות. באותה שנה פרש לגמלאות, וחודשים ספורים לאחר מכן נפטר.

בנו, אפרים אפרת, עסק גם הוא במחקר חקלאי במינהל המחקר החקלאי, בעיקר בתחום פרחי הציפורן. נפטר בגיל צעיר.

בנו, רון אפרת, הוא ויולן ראשי בתזמורת הפילהרמונית של רוטרדם.

==קישורים חיצוניים==
* [http://old.agri.gov.il/Units/Spokesperson/Heritage/Heritage.asp?content=person&id=86 יעקב אפרת] באתר מינהל המחקר החקלאי

==הערות שוליים==

קטגוריה:אגרונומים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לחקלאות
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1977
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נאנסי
קטגוריה:סגל מרכז וולקני
קטגוריה:סגל בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:מהנדסים חקלאיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1977
ברוטוס (פסל)

ברוטוס (באיטלקית: Brutus) הוא פֶּסֶל שיצר הפסל מיכלאנג'לו בואונרוטי בשנת 1539–1540. הפסל הוא דיוקן של מרקוס יוניוס ברוטוס, פוליטיקאי רומאי בן המאה הראשונה לפנה"ס שהיה מראשי הקשר לרציחתו של הדיקטטור יוליוס קיסר.

הפסל היה ראשון הפסלים שהחלו נוצרים באיטליה בשנות הארבעים של המאה השש עשרה ועוצבו על פי הדגמים של הפיסול הרומאי העתיק. בניגוד לפסלים שנוצרו בעבר, הפסלים בסגנון הרומאי מוצבים על בסיס, הגימור של הטורסו הוא יותר מעודן כאשר הפסל לא נחתך אלא מגומר בצורה מעגלית והם חלולים בחלקם האחורי.

הפסל מציג את ברוטוס לבוש בטוגה וראשו מופנה לצידו. לפי ג'ורג'ו וזארי הפסל נוצר על ידי מיכלאנג'לו בהשראת תחריט אבן חן של ברוטוס, שנוצר במהלך העת העתיקה. חוקרים מודרניים פקפקו בהסבר של וזארי תוך שהם מציינים ששום תחריט כזה של ברוטוס לא נמצא והם הגיעו למסקנה, על סמך הדמיון בין הפסל של מיכלאנג'לו לפסליו של קרקלה, שפסלי קיסרי השושלת הסוורית היוו את ההשראה לפסל של ברוטוס.

הדיוקן של ברוטוס מבוסס על הדיוקנאות שמופיעים על מטבעותיו של ברוטוס, המטבעות הללו נטבעו בין השנים 44-42 לפנה"ס בשעה שברוטוס שהה בפרובינקיות המזרחיות והכין את צבאו לקראת ההתמודדות בקרב כנגד הטריומווירט השני. רוב החוקרים מחשיבים את התיאור של ברוטוס המופיע על המטבעות הללו כריאליסטי וכנאמן ביותר למראהו של ברוטוס האמיתי.

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
*Charles Tolnay, "[http://www.jstor.org/pss/866270 Michaelangelo's Bust of Brutus]", The Burlington Magazine for Connoisseurs 67 (388), July, 1935, pp. 23-29
</div> 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיכלאנג'לו בואונרוטי: פסלים
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פרוטומות
קטגוריה:פיסול של תקופת הרנסאנס
גזה נאגי

גזה נאגי (בהונגרית: Géza Nagy; 29 בדצמבר 1892 - 13 באוגוסט 1953) הוא שחמטאי הונגרי בדרגת אמן בינלאומי.

נאגי זכה באליפות הונגריה בשנת 1924. הוא הגיע למקום השישי בתחרות בודפשט 1926 (ניצחו: ארנסט גרינפלד ומריו מונטיצ'לי).

נאגי ייצג את הונגריה בשתי אולימפיאדות:

באולימפיאדת השחמט 1927, בלוח השני של נבחרת הונגריה באולימפיאדה הראשונה בלונדון +8 -3 =3 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בין היתר, ניצח את בוריסלב קוסטיץ', קארל הרומאדקה, יסטה סטולץ וקארל קארלס באולימפיאדת השחמט 1928, בלוח הראשון של נבחרת הונגריה באולימפיאדה השנייה בהאג +9 -2 =5.

בשתי ההופעות זכה נאגי במדליית זהב קבוצתית.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אמנים בין-לאומיים
קטגוריה:אלופי הונגריה בשחמט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1892
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1953
סנטה פה (ארגנטינה)

סנטה פה (בספרדית: Santa Fe) היא עיר בארגנטינה ובירת פרובינציית סנטה פה הממוקמת בצפון-מזרח המדינה, ממש ליד מפגש הנהרות פרנה וסלאדו. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2010 מספר התושבים בעיר היה כ-391,164 תושבים, על פי מפקד האוכלוסין משנת 2022 מספר התושבים הוא 573,448 תושבים [https://www.estadisticasantafe.gob.ar/wp-content/uploads/sites/24/2023/02/CENSOSF-0223-2.pdf]. במטרופולין של העיר ישנם כ-653,073 תושבים, מה שהופך אותו לשמיני בגודלו בארגנטינה.

מ-10 בדצמבר 2019 ראש העיר הוא אמיליו יטון <small>(ספ').</small> 

==היסטוריה==
סנטה פה נוסדה בשנת 1573 באזור סמוך, והועברה למיקומה הנוכחי בשנת 1653 בשל הצפות נהר. העיר הפכה לבירת המחוז כשמחוז סנטה פה הופרד ממחוז בואנוס איירס בשנת 1814. בהצפה של נהר הסלאדו בשנת 2003, פונו כמאה אלף מתושבי העיר, ורבים מבתיה נותרו שקועים במים למשך כשבוע.

==ספורט==

==יהודי העיר==
יהודי סנטה פה הם בדרך כלל בעלי אחוזי התבוללות נמוכים. בעיר שלושה בתי כנסת: שניים קונסרבטיבים ואחד אורתודוקסי.<ref></ref>

== ערים תאומות ==

* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:פרובינציית סנטה פה: ערים
קטגוריה:פרובינציות ארגנטינה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
אמלאיב, מלך סקוטלנד

אמלאיב (באנגלית: Amlaíb, King of Scotland, בגאלית סקוטית: אמלאיב מק אילדולב - Amlaíb mac Ilduilb באיות עתיק, Amhlaigh באיות מודרני, כלומר "אמלאיב בנו של אינדולף"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 977) היה מלך סקוטלנד משנת 973 לערך ועד מותו.

==קורות חיים==
אמלאיב היה בנו של אינדלף, מלך סקוטלנד (אידיאלב מק קאוסאנטין), ואחיו של קולן (קולן מק אילדולב). ככל הנראה שמו הוא גרסה קדומה של השם "אולאף".

לא ידוע הרבה על מלכותו, והיא מוזכרת ב"דברי ימי טיגרנאך" וב"כרוניקון סקוטורום") בהם מצוין כי אמלאיב מלך סקוטלנד נפטר בשנת 977 וככל נהראה נהרג על ידי קנת השני (קינאד מק מל קולים). ב"דברי ימי אלסטר" מצוין "קינאד מק דומנייל" כרוצחו של אמלאיב - אולם ייתכן ומדובר בקנת השני, מאחר שסביו נקרא דומנייל.

שמו אינו מוזכר בתיאורי המלכים שהגיעו בשנת 973 להישבע אמונים למלך אנגליה, אדגר בצ'סטר, ולכן, ככל הנראה מלכותו החלה לאחר תאריך זה, או בעת מסעו של קנת השני לצ'סטר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ucc.ie/celt/published/T100001A/index.html דברי ימי אלסטר]

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית אלפין
קטגוריה:נפטרים ב-977
אברהם ריבוצקי

אברהם ריבוצקי (1886–1946) היה פוליטיקאי, עיתונאי וסופר. פרסם ספרים ומאמרים בעברית על ארץ ישראל, העם היהודי ובעיות השעה. אחד מספריו נקרא:"מהצהרת בלפור עד הצהרת סמואל" בהוצאת "עבודה" משנת 1921 [http://www.2all.co.il/web/Sites/simplebooks/16107_(410).JPG] עד שנת 1917 הנהיג מפלגת העבודה הדמוקרטית היהודית חברתית (פועלי ציון). 

ריבוצקי עלה לארץ ישראל במהלך העלייה השלישית. בשנת 1919 עמד בראש 'מפלגת פועלים סוציאליסטית עברית בארץ ישראל' (מפס"ע). בשנת 1920 מונה למנהל הראשון של חברת הספנות העברית הראשונה של היישוב, 'החברה לאסדות וספנות חופית בע"מ'. 

מינויו של ריבוצקי למנהל החברה, נתמך על ידי נציגי ועד הצירים, הקפא"י, חברי ועדת המים כסניף הימים של 'תנועת העבודה המאוגדת', ובתמיכת אנשי תנועת פועלי ציון ותנועת החלוץ והפועל הצעיר. הוא ניהלה במשך כשנה, ובשנת 1921 סיים תפקידו שלא מרצונו. היה זה עקב הפסקת פעילות החברה מחוסר תקציב, שהיה אמור להגיע מוועד פועלי ציון, האחראי על מכירת מניות החברה בניו יורק. משלא הגיע ההון הדרוש, הביא הדבר לביטול חוזה החכירה. למרות ההשקעה הגדולה באונייה "החלוץ" וחיוניותה ליישוב, הוחזרת החלוץ לבעליה הקודמים, מר ליפשיץ ושות'. 

לימים יצא ריבוצקי לארצות הברית וחי בעיר ניו יורק, שם עסק בכתיבה. בחודש נובמבר 1931, ביקשה הגברת ריבוצקי לרדת מאונייה בנמל יפו לבקר בארץ ישראל ו'סורבה כניסתה' בשל חשד שלטונות המנדט הבריטי בבעלה אברהם ריבוצקי. הוא נחשד עקב פעילותו הפוליטית במעורבות בפעילות נגד המנדט. חיים ארלוזורוב מראשי הסוכנות היהודית בארץ ישראל, התערב אצל הפקידות ביפו, ואף נאלץ להפגש עם ממלא מקומו של הנציב העליון, עד שלבסוף הסדיר זאת משנאלץ לערוב לה. משך ביקורה הוקצב לשלושה חודשים כחוק. ארלוזורוב רשם זאת ביומנו "יומן ירושלים", מיום ד', 4 נובמבר 1931, כתב המאיר מעט על מעמד משפחת אברהם ריבוצקי בעיני ראשי היישוב [http://benyehuda.org/arlosoroff/jj_nov1931.html]

== קישורים חיצוניים==
===כתביו===
* [https://archive.org/details/mehatsharatbalfu00rivu/mode/2up מהצהרת בלפון עד הצהרת סמואל], יפו תרפ"א.

===ביקורת===
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20160303210116/http://benyehuda.org/_util/authors.html לקסיקון אישי ישראל] הוצאת עם עובד, תשמ"ג

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ימאות ביישוב
קטגוריה:קומוניסטים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1946
אדגר

אדגר (באנגלית: Edgar) הוא שם פרטי גברי, שם משפחה, או שם מקום. מקור השם באנגלית עתיקה (Ēadgār), והוא מורכב מהמילים "אד" (ēad) שמשמעו – עושר, שפע או אושר, ו"גאר" (gār) שמשמעו חנית, כלומר השם משמעו "חנית-עושר" או "חנית-אושר". 

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
מישל תאטו

מישל יוהאן תאטו (בצרפתית: Michel Johann Théato; 22 במרץ 1878–1923) היה אתלט לוקסמבורגי והמנצח בריצת מרתון באולימפיאדת 1900 בפריז. תאטו התחרה במשחקים האולימפיים כחלק מנבחרת צרפת ורק בסוף המאה ה-20 התגלה שהוא אזרח לוקסמבורג.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלופים אולימפיים מצרפת
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת מרתון (גברים)
קטגוריה:אתלטים לוקסמבורגים
קטגוריה:רצי מרתון
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת פריז (1900)
קטגוריה:ילידי 1878
קטגוריה:נפטרים ב-1919
פעיל שלום

פעיל שלום הוא אדם הפועל למען פתרון של שלום לסכסוכים בין מדינות או עמים. פעילות למען השלום אינה מחייבת השתייכות למפלגה כלשהי. חלק ניכר מפעילי השלום היו חלק מתנועות שלום בלתי-מפלגתיות, שלא שאפו להיבחר לפרלמנט, ולא תמכו במפלגה מסוימת.

לעיתים קרובות יש ויכוח על מטרותיהם של פעילים אלו ואם הם באמת ובתמים חותרים לשלום, לעיתים יש הסכמה על מטרותיהם אך נטוש ויכוח בשאלה אם פעילותם אכן עוזרת בסופו של דבר לקידום מטרותיהם, או שמא היא מעכבת ואף מונעת אותן. יש הסוברים שלפעילי השלום יש השפעה עקיפה על המדיניות גם כשהם נכשלים במימוש מטרותיהם הישירות, לדוגמה ד"ר לורנס ויטנר סבור שאף שתנועות השלום בארצות הברית נכשלו באופן עקבי במניעת מלחמות ובהפסקתן, הייתה להן השפעה ממתנת על מדיניות החוץ האמריקאית, שלדבריו הייתה עשויה להיות אגרסיבית הרבה יותר לולא פעילי השלום.
פעילי שלום שונים נוקטים במגוון של דרכים שונות לקידום מטרותיהם, ובהן הפגנות, תעמולה, שביתת רעב, וכן מפגש ישיר עם הצד היריב, גם כאשר מפגש כזה אסור על פי חוק.

פרס נובל לשלום ניתן לעיתים לפוליטיקאים מובהקים שע"פ ועדת הפרס תרמו להשכנת שלום, לפקידי ממשל שעסקו בכך, ובין מקבליו גם פעילי שלום אחדים.

==ראו גם==
*פציפיזם

==הערות שוליים==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:אי-אלימות
קטגוריה:אנטי מלחמה
קטגוריה:פציפיסטים
לואו

לוֹאוּ (Low; "נמוך") היא להקת רוק אלטרנטיבי אמריקאית.
== היסטוריה ==
הלהקה הוקמה בשנת 1993 בדולות', מינסוטה על ידי בני הזוג המורמונים אלאן ספרהוק (גיטרה, שירה) ומימי פרקר (תופים, שירה) וג'ון ניקולס (בס). להבדיל מלהקות הרוק הרבות של אותה תקופה, שבה הסגנון הפופולרי היה גראנג' רועש, לואו ניגנו שירים שקטים, איטיים ומינימליסטיים. למשל, מערכת התופים הייתה מורכבת רק מתוף סנר ומצילת היי האט.

הסגנון שלהם קיבל את הכינוי סלואוקור (Slowcore) - הלחם של Slow (איטי) ו-Core (ליבה). ספרהוק עצמו הביע את חוסר שביעות רצונו מהכינוי הזה, אך השם הפך לשם כללי לסגנון הזה וכונו בו להקות אחרות, בהן Death Cab for Cutie, Red House Painters, , Mojave 3 ו-מאזי סטאר.

הלהקה פעלה מאז הקמתה ברציפות והוציאה כמעט כל שנה אלבומים אשר זכו ברובם לביקורות אוהדות וצברה קהל מעריצים נאמן.

בשנת 2005 השיר California מתוך האלבום "The Great Destroyer" זכה בתואר "שיר השנה" של תוכנית הרדיו "הקצה" בגלגלצ.

בספטמבר 2008 ובינואר 2015 הלהקה הופיעה בתל אביב.

מימי פרקר נפטרה מסרטן השחלה ב־5 בנובמבר 2022.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

* אורי זר אביב, [http://timeout.co.il/%D7%AA%D7%A8%D7%91%D7%95%D7%AA/%D7%9E%D7%95%D7%96%D7%99%D7%A7%D7%94/%D7%96%D7%95%D7%9C%D7%92%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%93%D7%9E%D7%A2%D7%95%D7%AA-%D7%9E%D7%A2%D7%A6%D7%9E%D7%9F-%D7%A8%D7%90%D7%99%D7%95%D7%9F-%D7%A8%D7%92%D7%A9%D7%A0%D7%99-%D7%A2%D7%9D-low זולגות הדמעות מעצמן: אלן ספרהוק מלהקת Low בראיון רגשני], אתר Time Out תל אביב, 15 בינואר 2015

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
בית הסוהר רימונים

בית הסוהר רימונים

בית הסוהר רימונים הוא בית סוהר במחוז המרכז השוכן בסמוך לכביש 4 ליד צומת תל מונד והוא חלק ממתחם השרון הכולל 4 בתי סוהר בית הסוהר השרון, בית הסוהר אופק, בית המעצר הדרים ובית הסוהר רימונים.

בית הסוהר הוקם ב-18 בפברואר 2004 והוא אחד מארבעת בתי הסוהר של שירות בתי הסוהר ברמת ביטחון מרבית.

בית הסוהר מחולק לשני בניינים ומשתרע על 23,000 מ"ר. בכלא 13 אגפי כליאה הבנויים על פי מדרג אגפי, וכן אגף הפרדה ארצית ובידוד. בית הסוהרמיועד לאכלס כ-1100 אסירים בכלל האגפים השונים, כאשר בכל תא, שגודלו 10.5 מ"ר, משוכנים שני אסירים או שמונה. עם בניית הכלא המחודש הועברו אליו אסירים מבית סוהר אשמורת המיושן הנמצא בצומת בית ליד, שכיום אינו מאויש באסירים.

עד 2022, מפקד בית הסוהר היה גונדר משנה. החל משנת 2022 הכלא אוחד עם בית הסוהר הצמוד לו, בית הסוהר אופק (מתקן הכליאה לנוער מתחת לגיל 18), משרתים בשני המתקנים כ-400 אנשי סגל.מפקד בית הסוהר רימונים-אופק הוא מפקד שני המתקנים, בדרגת תת-גונדר.

בית הסוהר רימונים מתאפיין בשילוב בין שמירה קפדנית על הביטחון באמצעות טכנולוגיה מתקדמת ביותר ובין דאגה לרווחת האסיר. בבית הסוהר נבנו חדר כושר, 8 חדרי לימוד, כיתת מחשבים וכן חדרים המיועדים לביקורים פתוחים ולביקורים סגורים.

על פי דו"ח הוועדה לשירות בתי הסוהר של לשכת עורכי הדין, שפורסם ב-5 במרץ 2008 נמצא כי בית הסוהר רימונים הוא בעל תנאים ראויים וסבירים וכי האסירים בו זוכים לתנאים משופרים.

ב-23 בפברואר 2014, ירה האסיר סמואל שיינביין בשלושה סוהרים, ולאחר מכן התבצר בתא השירותים. סוהר אחד נפצע קשה, אחד בינוני ושניים נפצעו קל. לאחר שהמשא ומתן נכשל, שיינביין פתח שוב באש, ונורה למוות על ידי כוחות יחידת מצדה של השב"ס.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.gov.il/he/departments/PublicBodies/unit_rimonim בית הסוהר רימונים] באתר שירות בתי הסוהר

==הערות שוליים==

רימונים
קטגוריה:השרון
טפרי באנטי

טפרי באנטי (אוקטובר 1921 - 3 בפברואר 1977) היה איש צבא אתיופי אשר שימש כשליט אתיופיה השני לאחר הפלת מוסד הקיסרות.

== קורות חייו ==
באנטי נולד בכפר סמוך לעיר אדיס אבבה, ורבים חושדים שהשתייך לעם האורומו, דבר אשר הוא עצמו הכחיש. באנטי התגייס לצבא האתיופי בגיל 20 ולמד באקדמיה הצבאית אואלטה ולאחר מכן שירת בחטיבות השנייה, השלישית והרביעית. בערב של ה-23 בנובמבר 1974, ראש הדרג אמן אנדום שהיה במראקים עם חברי החונטה נרצח לאחר חילופי אש בביתו. בזמן שמקרה זה קרה באנטי פיקד על החטיבה הרביעית שהוצבה בעיר אסמרה. לאחר מותו של אנדום מילא את מקום ראש החונטה מנגיסטו עד לבחירתו של באנטי לשליט אתיופיה.

בריגדיר גנרל (תת-אלוף) טפרי באנטי נבחר לראש החונטה ושליט אתיופיה ב-28 בספטמבר 1974 ברוב קולות, המעשה הראשון אשר עשה הוא ששינה את האיות של שם משפחתו כדי שישמע אמהרי יותר, על מנת להדגיש את מוצאו החבשי. במהלך כהונתו הוא הכריז ונשא נאומים רבים על מנת להדגיש שהחונטה היא לטובת העם והיא תקים מפלגה הדומה למפלגה הקומוניסטית הסובייטית. טפרי נרצח במהלך פגישה בארמון מנליק השני, על ידי שליחים שנשלחו על ידי סגנו מנגיסטו היילה מריאם יחד עם עלמיו היילה, מוגס וולדה מיכאל ואסרט דסטה. לאחר רצח באנטי התמנה במקומו רוצחו, מנגיסטו.

== לקריאה נוספת ==
* מרינה ודוד אוטווי, אתיופיה: אימפריה במהפכה, .
*אנדרגצ'אוו טירונאה, המהפכה האתיופית 1974 - 1987, , .

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחמת האזרחים האתיופית
קטגוריה:אנשי צבא אתיופים
קטגוריה:שליטי אתיופיה
קטגוריה:ילידי 1921

קטגוריה:אתיופים שנפטרו ב-1977
בית המעצר הדרים

בית המעצר הדרים הוא בית סוהר בשרון השוכן בסמוך למחלף הדרים בכביש 4.
בית מעצר הדרים

בית המעצר הוא חלק ממתחם השרון הכולל עוד 3 בתי סוהר: בית הסוהר השרון, בית הסוהר אופק ובית הסוהר רימונים ומאוכלס בכ-500 עצירים ושפוטים.

בית המעצר שוכן בבנין חדיש, ומתוכנן על פי התפיסה המודרנית כי יש לשמור על כבוד האדם של האסירים.

בית המעצר מאוכלס ברובו בעצירים שאינם שפוטים, בעצורי ימים ועצורים עד תום ההליכים, ולכן רמת הביטחון בו היא מרבית.

בבית המעצר ישנם שני אגפים המיועדים לאסירים ביטחוניים, באגפים אלו כלוא מרואן ברגותי, ועד ליולי 2008 היה כלוא בבית המעצר סמיר קונטאר.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.gov.il/he/departments/PublicBodies/unit_hadarim בית המעצר הדרים] באתר שב"ס
* 
* 

הדרים
קטגוריה:השרון
קטגוריה:כביש 4
פולאבים

מפה של [[מרכז אירופה בין השנים 919–1125, שנערכה בידי ויליאם שפרד (Shepherd). שטחי הפולאבים מסומנים בסגול קרוב לקצה העליון; ובהם קבוצות האובודיטים והוולטים בלבן, והסורבים בסגול.]]
פולאבים (ברוסית: Полабы; בפולנית: Połabianie) הוא שם כולל המתייחס למספר שבטים סלאביים מערביים שנכחדו ברובם, אשר ישבו לאורך נהר האלבה, בין הים הבלטי מצפון, נהר הזאלה (Saale) והגבול הסקסוני ממערב, הסודטים ופרנקוניה מדרום, ופולין ממזרח. הפולאבים היו ידועים גם כ"סלאבים של האלבה" וכ"ונדים".

הסלאבים הפולאבים החלו להתיישב בשטח גרמניה של היום במחצית השנייה של האלף הראשון לספירה. במהלך המאה ה-12 הם נכבשו בידי הסקסונים והדנים, וכתוצאה מכך נכללו במרוצת הדורות באימפריה הרומית הקדושה. השבטים עברו בהדרגה תהליך התגרמנות, ובמאות שלאחר מכן התבוללו; הסורבים הם צאצאיהם היחידים של הפולאבים אשר שמרו על זהותם ועל תרבותם. השפה הפולאבית נכחדה כיום. עם זאת, שתי השפות הסורביות מדוברות כיום בפי כ-60,000 מתושבי האזור, וממשלת גרמניה מכירה בהן כשפות רשמיות של האזור.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Christiansen, Erik (1997). The Northern Crusades. London: Penguin Books, 287. .
*Goldberg, Eric Joseph (2006). Struggle for Empire: Kingship and Conflict Under Louis the German, 817-876. Ithaca and London: Cornell University Press. .
*De Vere, Maximilian Schele (1853). Outlines of comparative philology, with a sketch of the languages of Europe. New York: University of Virginia.
</div>

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20090208115432/http://police.info.pl/polabianie/images/mapka444.jpg מפה המראה את הארצות שבהן ישבו הפולאבים] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עמים סלאביים
קטגוריה:עמים קדומים
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קולן, מלך סקוטלנד

קולן או קולין (באנגלית: Cuilén או Colin, בגאלית סקוטית: קולן מק אילדולב - Cuilén mac Ildulb באיות עתיק, Cailean באיות מודרני, כלומר "אמלאיב בנו של אינדולף"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 971), המכונה "הלבן" (בגאלית סקוטית: An Fionn - "אן פיון") היה מלך סקוטלנד משנת 967 לערך ועד מותו.

==קורות חיים==
קולן היה אחד משלושת בניו של אינדלף, מלך סקוטלנד (אילדאלב מק קאוסאנטין); שני הבנים האחרים היו אמלאיב ואֶוֹכאיד (Eochaid).

קולין הומלך לאחר שהביס את קודמו, דאב (דאב מק מל קולום), בקרב שנערך בשנת 965.

על פי "דברי ימי אלסטר" וה"כרוניקון סקוטורום", בשנת 971 קולין ואחיו אוכאיד נהרגו בשריפה בלות'יאן. מצית האש היה אמדארך נסיך ממלכת סטרת'קלייד כנקמה על כך שקולין אנס את בתו של אמדארך.

ככל הנראה נקבר דאב באיונה - מקום קבורתם המסורתי של מלכי אלבה.

לאחר מותו של קולין, הומלך אחיו של דאב, קנת השני, אולם בשנת 973 הודח קנת לזמן קצר על ידי אחיו של קולין, אמלאיב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ucc.ie/celt/published/T100001A/index.html דברי ימי אלסטר]

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית אלפין
קטגוריה:נפטרים ב-971
אורחות צדיקים

אורחות צדיקים הוא אחד מספרי המוסר החשובים ביהדות, הגם כי זהות מחברו אינה ידועה. לפי השערות שונות וכתבי יד, הספר חובר בסביבות שנת ה'ר' (1440). הספר מעמיד במרכזו את העבודה על תיקון המידות, דהיינו על תכונות האדם והנהגותיו, כבסיס לחיי תורה ומצוות. יש בספר פרקים עבור למעלה מ-20 מידות, וכן על הנהגות בסיסיות כגון לימוד תורה, יראת שמים ותשובה.

בהקדמתו מסביר המחבר במשל את נחיצותו של הספר גם לתלמידי חכמים: כמו שאם יהיה בחבית יין משובח חור קטן, כל היין יישפך דרך אותו חור, כך גם תלמיד חכם שאין בו מידות טובות, כל תורתו תאבד.

== המבנה הרעיוני של הספר ==
הספר, המבוסס במתכונתו על "ספר תיקון מידות הנפש" של ר' שלמה אבן-גבירול, מחלק כמוהו את המידות בצורה של ניגודים, כשלכל מידה מוקדש פרק נפרד. הגאווה לעומת הענווה, הבושה לעומת העזות, האהבה לעומת השנאה, הרחמים לעומת האכזריות וכו'. בכל פרק כזה המחבר מביא את המידה המדוברת באסוציאציות חיוביות ושליליות. אף במידת האכזריות יש צד טוב (כשאדם מסרב לתת לבנו דבר מה שיזיק לו, הרי זה סוג מסוים של אכזריות, אך חיובית) וגם באהבה יש צד רע (אוהב כסף יותר מדי, שהוא עלול לקום ולגזול). בכך, אחד המסרים הכוללניים הבולטים בספר הוא, שאין תכונה שהיא חיובית או שלילית לגמרי אלא על האדם לאזן את חלקי האישיות שלו ולתת לכל חלק את מקומו הרצוי.

הספר משלב את דבריו במובאות רבות מ"מבחר הפנינים", מובאות רבות מהרמב"ם, ותקציר של קטעים או פרקים רבים מ"חובות הלבבות" (כך למשל "שער חשבון הנפש", המבוסס כולו על זה שבספר חובות הלבבות) ומ"שערי תשובה" (שגם הוא עצמו כנראה השתמש בשער התשובה של חובות הלבבות כבסיס לספרו).

==קישורים חיצוניים==

*[https://sites.google.com/site/kadish67/middot ספר המידות - אורחות צדיקים] – צילומי כתבי-יד ודפוסים ישנים של הספר; העתק של "סימני ספר המידות" (חלק מ"אורחות צדיקים" שנעדר מהדפוסים ונדפס כאן מתוך כתב-יד) יחד עם הערות על כתבי היד ועל תקופת חייו המשוערת של המחבר. כל החומר באתר ברישיון חופשי.
* [http://www.daat.ac.il/daat/mahshevt/orhot/shaar-2.htm הספר אורחות צדיקים] טקסט מלא וערוך באתר דעת.
* אפליקציית [https://play.google.com/store/apps/details?id=heb.apps.orchottzaddikim אורחות צדיקים] לאנדרואיד.
* [http://taamu.co.il/אורחות-צדיקים/ סדרת שיעורים ב'ארחות צדיקים'] | הרב בועז שלום | אתר 'טעמו וראו'

קטגוריה:ספרי מוסר
קטגוריה:ספרות הראשונים
קטגוריה:יצירות שמחברן אינו ידוע