OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דורי, צ'יף יג'ו

ראס דורי (נפטר ב-1831) היה הראס של באגמדיר ורגנט/סגן הקיסר של האימפריה האתיופית. היה אחיו של קודמו בתפקיד ראס מאריה.

ראס דורי ואחיו ראס מאריה הוליכו את צבאם צפונה לנהר הטקזה שם הביסו את צבאו של ראס סאבגדיס בקרב דברה אבאי ב-14 בפברואר 1831. למרות ניצחונם בקרב ראס מאריה נהרג בקרב וכנקמה על מותו של מאריה חייליו נכנסו לתיגראי והרסו אותה..
ראס דורי חלה זמן קצר לאחר שנשא בתפקיד האנדראסה.
הצעד המשמעותי ביותר שעשה דורי היה ב-18 ביוני כאשר הדיח את הקיסר ג'יגר והכתיר במקומו את ייאסו הרביעי לקיסר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שושלת יג'ו
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:נפטרים ב-1831
הילה (מערכת תצפית)

"הילה" היא מערכת תצפית אווירית המופעלת על ידי חיל האיסוף הקרבי. המערכת מורכבת מבלון תצפית באורך 32 מטר שבו מותקנות מצלמה תת"ס ("תנשמת תלת סנסורית") המצלמת יום/לילה ומכ"ם המאפשר למערכת לאתר תנועות חשודות ולהתמקד על אזורים מסוימים. הבלון מרחף בגובה של כקילומטר מעל פני הקרקע ומתחת לעננים, ולכן יכול לפעול גם במזג אוויר סוער. שווי המערכת הוא כמיליון וחצי דולרים אמריקאים. הבלון מגיע עד לגובה של כ-400 מטרים מעל הקרקע. מתחת לבלון המערכת מורכב מטען ייעודי, שמחובר לקרקע בכבל שמספק חשמל ותקשורת, וכן מאפשר לשלוט בו.

עיקר שימושה של מערכת ה"הילה" הוא בשמירה על ציר הוברס המקיף את רצועת עזה ואיתור חוליות היורות רקטות ופצמ"רים אל עבר יישובי עוטף עזה. המערכת מאפשרת סגירת מעגל אש מהירה וחיסול החוליות בזמן מהיר יחסית. בנוסף מפיקה המערכת מודיעין לקראת מבצע (מל"מ) ומתצפתת על צירים ושטחי שיגור בצפון הרצועה. המערכת הופעלה בהצלחה בנתיב העשרה, נחל עוז וכרם שלום.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20080803182432/http://147.237.77.17/4637-5227-HE/IGF.aspx דברים שרואים משם - "הילה", מערכת איסוף מודיעין ושו"ב], אתר זרוע היבשה
* 
* 

קטגוריה:אמצעי איסוף מודיעין
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:כדורים פורחים: שימושים צבאיים
אקוולייזר

תגובות התדר של [[אקולייזר פרמטרי המכוון להנחתה (באדום) ולהגברה (בכחול). ניתן להבחין בצורת הפעמון של תגובות התדר]]
[[אקולייזר גרפי לשני ערוצים (סטריאו); 15 תחומי תדרים בכל ערוץ]]
אִקווֶלַייזֵר (באנגלית: Equalizer, בעברית: שַׁוְיָן) הוא מכשיר אלקטרוני או אלגוריתם (הממומש בחומרה או בתוכנה) המיועד לשנות את העוצמה היחסית של תדרים בתוך אות שנושא מידע. השינוי נעשה באמצעות הגברה או הנחתה של תחומי תדרים מסוימים בתוך האות. אקוולייזרים משמשים בעיבוד אותות בכלל ובעיבוד אותות שמע בפרט, לצורך השוואה בין אות שמתקבל לאחר שידור או הקלטה לאות המקורי (זה מקור השם equalizer). כיום משמש האקוולייזר גם ליצירת שינויים יזומים באות, במטרה להדגיש או להחליש תחומי-תדרים מסוימים מסיבות אמנותיות או טכניות.

האקוולייזר הפשוט ביותר מבוסס על מסננים שמעבירים רק תחומי תדרים מסוימים. אקוולייזרים מורכבים יותר שמשמשים בעיקר למערכות שמע הם האקוולייזר הפרמטרי והאקוולייזר הגרפי.

אקוולייזר פרמטרי מגביר או מנחית תחום תדרים מסוים סביב תדר מרכזי שניתן לשלוט בו. שני פרמטרים נוספים שניתן לשלוט בהם הם השבח ובדרך כלל גם רוחב הסרט (פקטור Q). צורת תגובת התדר של אקולייזר פרמטרי נראית כפעמון (bell shape) או כמדף (shelf shape). 

אקוולייזר גרפי מכיל חלוקה קבועה מראש של תדרי השמע ל-3 עד 31 תחומי תדרים. ניתן לשלוט על כל תחום תדרים בנפרד ולבצע עליו הנחתה או הגברה, אך תחומי התדרים וצורת התגובה של כל תחום קבועים מראש ולא ניתן לשנותם.

== ראו גם ==

* אקולייזר פרמטרי
* מאסטרינג
* מסנן (אלקטרוניקה)

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכות שמע
קטגוריה:עיבוד אותות
קטגוריה:מכשירי חשמל
דיניאר ביליאלטדינוב

דיניאר רינאטוביץ' ביליאלטדינוב (ברוסית: Динияр Ринатович Билялетди́нов; נולד ב-27 בפברואר 1985) הוא כדורגלן רוסי ממוצא טטרי המשחק בעמדת הקשר.
== קריירה ==
ביליאלטדינוב נולד במוסקבה לאב כדורגלן. אביו, רינאט, שיחק גם כדורגל בעברו. כילד טופח דיניאר ביליאלטדינוב בידי אביו, אשר הכיר לו את הכדור. ב-2004 החל ביליאלטדינוב את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת לוקומוטיב מוסקבה מליגת העל הרוסית, ושיחק בה במשך כחמש עונות. הוא שימש כקפטן הקבוצה למרות גילו הצעיר, ושותף במדי לוקומוטיב במעל ל-140 משחקים. בקיץ 2009 עבר ביליאלטדינוב לאברטון מהפרמייר ליג שם שיחק עד לינואר 2012 עת עבר לספרטק מוסקבה. בשנת 2014 הושאל לאנז'י מחצ'קלה ולאחר כחצי שנה בקבוצה הושאל לטורפדו מוסקבה. ביולי 2015 עבר לקבוצת רובין קאזאן אותה אימן אביו רינאט. בספטמבר 2017 עבר לקבוצת הכדורגל טרקי הליטאית.

את משחק הבכורה שלו בנבחרת שיחק מול לטביה ב-17 באוגוסט 2005. את שערו הראשון כבש ביליאלטדינוב מול נבחרת ישראל ב-17 בנובמבר 2007 בהפסד 2-1. ביליאלטדינוב זומן לסגל הנבחרת ליורו 2008, והיה שותף להצלחתה ולהעפלתה לחצי הגמר.

==תארים==
===קבוצתיים===
;לוקומוטיב מוסקבה
* אליפות רוסיה: 2004
* סופר קאפ הרוסי: 2005
* גביע הרוסי: 2007
* גביע אלופות חבר המדינות: 2005

===אישיים===
* השחקן הצעיר הטוב של הליגה: 2004

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.one.co.il/Player/Current/3,29,3245,37244/דיניאר_ביליאלטדינוב דף השחקן] באתר ONE

קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:מוסקבה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני ספרטק מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני אנז'י מחצ'קלה
קטגוריה:כדורגלני טורפדו מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני רובין קאזאן
קטגוריה:כדורגלני טרקאי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רוסיה
קטגוריה:טטרים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1985
עמנואל גולדברג

שער המאמר "הדפסה צבעונית וצילום צבעוני" (Farbendruck und Farbenphotographie) מאת עמנואל גולדברג, 1908.
עמנואל גולדברג (31 באוגוסט 1881 – 13 בספטמבר 1970) היה כימאי ישראלי שהגה המצאות רבות ובעלות השפעה בתחומי הפוטוכימיה וטכנולוגיית המידע ויזם מחלוצי התעשייה עתירת הידע בישראל. חתן פרס ישראל במדעים מדויקים לשנת תשכ"ח, 1968.

==ביוגרפיה==
גולדברג נולד במוסקבה שברוסיה, לאב, שהיה קצין רפואה בצבא הרוסי. גולדברג החל ללמוד כימיה ברוסיה, אולם עקב האנטישמיות שם עבר ללמוד בגרמניה. בשנת 1906 סיים לימודי דוקטורט בלייפציג, בהנחייתו של וילהלם אוסטוולד. בסיום לימודיו, עבד גולדברג באקדמיה ובתעשייה, והיה יוזם ושותף למגוון המצאות בפוטוכימיה ובפיתוח טכנולוגיית ההדמיה. ב-1907 מונה כראש המחלקה לצילום באקדמיה המלכותית לאמנויות גרפיות בלייפציג.

תרומותיו העיקריות בתחומים מדעיים הן בפיתוח המכשור לקביעת האוטומציה בחשיפת סרט צילום לאור ("Goldberg Wedge"), היכולת לקיום רפרודוקציה, יכולת הדפסה בצבע, יכולת הקטנת תמונות (כפי שנעשה במיקרופיש), פיתוח מצלמת ה-Contax ומסרטת ה-Kinamo, וכן פיתוחים ראשונים בטכנולוגיית הטלוויזיה. "עקרון גולדברג" (המוכר כיום בשם Gamma Rule) הוא עקרון העיצוב על פיו הוא עבד בפיתוח המכשירים. כמו כן, יש הטוענים כי גולדברג הוא הוגה הטכניקה המודרנית של המיקרונקודה.

גולדברג עזב את עבודתו האקדמית בלייפציג בשנת 1917, והצטרף לחברת "Zeiss Ikon". עבודתו בחברה החלה כיועץ טכני, ולאחר מכן כמנהל מחלקת המחקר. בשנת 1926, בעקבות מיזוג עסקי של החברה, מונה גולדברג למנכ"ל, ועמד בראשה. באותה עת, הייתה זו חברת המצלמות הגדולה בעולם. בתקופה זו, בשנת 1927, הוצגה על ידו המצאת "מכונה סטטיסטית", אשר הייתה הטכנולוגיה הראשונה לאחזור אלקטרוני של מסמכים (בדומה למכשיר הממקס שהציע ונבר בוש מספר שנים אחר כך). בשנת 1931 נרשמה ההמצאה כפטנט.

בשנת 1933 נחטף גולדברג על ידי המשטר הנאצי ממקום מושבו בדרזדן. לאחר שחרורו הוא היה לפליט, ועבר לעבוד בחברת "Zeiss Ikonsubsidiary Ikonta", חברת הבת של צייס בפריז. בשנת 1937 עלה לארץ ישראל, בהשפעת חיים ויצמן, והקים את "מעבדת גולדברג למכשור מדויק", שבתקופת מלחמת העולם השנייה סייעה למאמץ המלחמתי של הבריטים. על בסיסה הוקמה לימים חברת "אל-אופ".

הוא נפטר בשנת 1970 בתל אביב ונקבר בבית העלמין קריית שאול.

===הוקרה===
בשנת 1957 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון, וב-1968 פרס ישראל למדעים מדויקים.

===משפחתו===
גולדברג נישא לסופיה פוזניאק ב-1907 ולזוג נולדו שני ילדים. כשעלו לארץ ישראל היגר בנם הרברט לארצות הברית ובתם חוה עלתה עם משפחתה לישראל, עבדה במעבדתו של אביה ונישאה להיסטוריון מרדכי גיחון.

==לקריאה נוספת==
* Buckland, Michael. Emanuel Goldberg and his Knowledge Machine. Libraries Unlimited, 2006.

==קישורים חיצוניים==

* [http://people.ischool.berkeley.edu/~buckland/goldberg.html קורות חייו] באתר אוניברסיטת ברקלי 
* [http://people.ischool.berkeley.edu/~buckland/goldchf.pdf תיאור עבודתו של גולדברג] 
* [http://lu.com/showbook.cfm?isbn=0313313326 תקציר ספר אודות גולדברג] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:ממציאים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעים מדויקים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1968
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון
קטגוריה:חלוצי הקולנוע
קטגוריה:ישראלים שנחטפו
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1881
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
דפנה לוסטיג

דפנה לוסטיג (נולדה ב-18 באוקטובר 1979) היא עיתונאית, שדרנית רדיו ומנחת טלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
לוסטיג גדלה בכפר שמריהו, בת לנעמי, אחות במקצועה, ולשמחה לוסטיג, בן למשפחת יהלומנים. למדה במגמת תקשורת וספרות ב"תיכון חדש" שבהרצליה. כשהייתה בת 17 החלה לעבוד בתחנת רדיו תל אביב.

התגייסה לצה"ל ושירתה כצפ"טית (מפעילת תקשורת נתונים והצפנה) בחיל הים, אך השתחררה לאחר חצי שנה.

== קריירה ==
לאורך השנים שימשה כתבת ומבקרת מוזיקה, בין היתר באתרים: "nrg", "ynet" ו"וואלה", ובעיתונים "ידיעות אחרונות" (במוסף "7 לילות"), "מעריב" (במוסף "פרומו") ובשבועון "רייטינג". ערכה והפיקה תוכניות רדיו בתחנת "רדיו תל אביב", שבה גם הגישה את התוכנית "אלקטריק אבניו". בין השאר הגישה פינות בנושא מוזיקה בתוכניות הטלוויזיה "אקזיט" ב"HOT", "יום חדש" ו"קצת תרבות" של "שידורי קשת" בערוץ 2.

בשנת 2007 החלה להנחות את תוכנית המוזיקה "המגזין" לצד רן לוי בערוץ 24. בנוסף, הצטרפה לתחנת הרדיו "רדיו 99", שם הגישה רצועת מוזיקה. בעקבות דברים שאמרה בשידור חי בגנות מנהלת מחלקת הספורט בתחנה, הושעתה מהגשת התוכנית.

בשנת 2008 הצטרפה כאורחת לצוות שופטי העונה השישית של התוכנית "כוכב נולד". בשנת 2010 הגישה את התוכנית "המצעד 7.0" בערוץ HOT בידור ישראלי. בשנת 2011 החלה להשתתף כחברת פאנל בתוכנית "הינשופים" בהגשת רוגל אלפר בערוץ 8. בשנת 2012 הנחתה את פאנל התוכנית "המבקרים" ובמקביל הנחתה את התוכנית "מאחורי הקלעים עם דפנה לוסטיג". שתיהן שודרו בערוץ האופנה הישראלי.

לוסטיג היא גם מבקרת אופנה.

בשנת 2014 החלה להגיש תוכנית בוקר ברדיו תל אביב, יחד עם אסי עזר, ובהמשך עם מיה דגן. התוכנית ירדה משידור בסוף פברואר 2019.

ב-2017 הצטרפה לצוות המנחות של התוכנית היומית "מועדון תרבות" בערוץ כאן 11, לצדן של שפרה קורנפלד, אסתר רדא ולוסי איוב. חרף ביטולה של התוכנית, עדיין הצליחה לזכות בטקס פרסי הטלוויזיה 2017 (ששודר ב-2018) בקטגוריית "תוכנית התרבות הטובה ביותר. מגישה את מגזין האירוויזיון 'ערב טוב אירופה' בכאן 11 יחד עם אביה מלכה, שעלתה לאוויר לקראת אירוויזיון 2019 שיתקיים בעיר תל אביב.

==חיים אישיים==
בשנים 2005–2012 הייתה בת זוגו של איש הטלוויזיה אסף הראל, וב-2009 נולדה בתם המשותפת. מאז 2014 בן זוגה הוא המסעדן יונתן הלר, ב־2016 נולד בנם, וב-2017 הם התחתנו.

לוסטיג התבטאה פעמים רבות נגד מדיניות ישראל בשטחים. ב-2010 חתמה על מסמך הקורא לאנשי קולנוע וטלוויזיה להחרים את אריאל. יצאה נגד ביקורו של אשטון קוצ'ר בחברון, משום שהאזור לדעתה הוא שטח כבוש, והיא מתראיינת תדיר בתוכניות טלוויזיה ורדיו בנושא.

לקראת הבחירות לכנסת ה-19, חשפה כי היא תומכת במפלגת מרצ.

בפברואר 2022 חשפה לוסטיג בדף הפייסבוק שלה כי היא סובלת מאנדומטריוזיס, מחלה גינקולוגית כרונית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש הרצליה
קטגוריה:משפחת גרבוז-הראל
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הטלוויזיה
קטגוריה:כפר שמריהו: אישים
קטגוריה:משפחת לוסטיג
קטגוריה:נפגעי ונפגעות תקיפות מיניות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1979
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
ירוסלאב פלאשיל

ירוסלאב פלאשיל (צ'כית: Jaroslav Plašil; נולד ב-5 בינואר 1982) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדות הקיצוני השמאלי והקשר ההתקפי בקבוצת הכדורגל הצרפתית בורדו.
== קריירה ==
פלאשיל החל לשחק במועדון הראדץ קראלובה, ב-2000 עבר למונקו. בעונת הגיעה הקבוצה בהשתתפותו לגמר ליגת האלופות בו הפסידו לפורטו. באותה עונה, פלאשיל כבש שער בניצחון השיא של מונקו בליגת האלופות, 8-3 על דפורטיבו לה קורוניה הספרדית. 

פלאשיל שיחק במדי נבחרת צ'כיה במהלך יורו 2004, מונדיאל 2006, יורו 2008, יורו 2012 ויורו 2016 שלאחריו פרש מהנבחרת.

הוא נשוי לאנה לוסיה סוזה מאז נובמבר 2007.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים צ'כים
קטגוריה:קשרי כדורגל צ'כים
קטגוריה:כדורגלני הראדץ קראלובה
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני קרטיי
קטגוריה:כדורגלני אוססונה
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני קטניה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'כיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים צ'כים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:צ'כים שנולדו ב-1982
ציצאמורי

ציצאמוּרי (בגאורגית: წიწამური) הוא כפר קטן מחוץ למצחתה גאורגיה. המקום התפרסם בשל העובדה כי, בשנת 1907, נרצח בה בהתנקשות הסופר והמשורר הגאורגי הנודע, איליה צ'בצ'בדזה. 

ליד ציצאמורי, המזוהה עם סאוסמורה (Seusamora) על פי סטראבון, נמצאים שרידי אקרופוליס מתקופת איבריה העתיקה ונתגלתה בשנת 1953 על ידי הארכאולוג אנדריה אפאכידזה. שרידי האקרופוליס מזוהים "זדן-ציחה" (ზადენციხე) כלומר "מצודת זדאני", המופיעה ברשומות הגאורגיות של ימי הביניים. המצודה והמקדש הפגני שכנראה היה בו, ניתן היה לצפייה מהר זדאזני (זדאזני עילית), במקום בו נבנה מאוחר יותר מנזר נוצרי. נקרופוליס שנבנה בין המאה ה-1 לפנה"ס למאה ה-2 נתגלה בשנות ה-80 של המאה ה-20; בין הממצאים היו גם את שפיכה מברונזה מתקופת רומא העתיקה וכד יין מקדרות יוון העתיקה. 

==קישורים חיצוניים==
* גיורגי מליכישווילי (1970), [http://www.nplg.gov.ge/ic/DGL/work/SIN/sin%201+/10/1.htm מחקרים בהיסטוריה של גאורגיה], כרך 1 (גאורגית) 
* קאצ'ארבה, [http://www.jstor.org/pss/581171 ארכאולוגיה בגאורגיה 1990-1980 (מהתקופה שלאחר פרהיסטוריה לקדם ימי הביניים)], דוחות ארכאולוגיים, מס' 37, עמ' 86-79

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:כארתלי
יוסף סיטרוק

מצבתו בהר הזיתים
הרב יוסף חיים סיטרוק (כ"ט בתשרי ה'תש"ה, 16 באוקטובר 1944 – כ"ב באלול ה'תשע"ו, 25 בספטמבר 2016), היה הרב הראשי של יהדות צרפת מאז יוני 1987 ועד ליוני 2008. על אף שלא כל יהודי צרפת ראו בו סמכות דתית, הוא זכה להערכה, בעיקר מצד קהילות צפון אפריקה.

==תולדות חייו==
נולד בתוניס ליצחק ואמה סיטרוק. בגיל 13 עבר עם משפחתו לניס שבצרפת. לאחר שנים של פעילות בתנועת הצופים היהודית בעירו, החליט לעבור ללימודי רבנות בסמינר לרבנים ווקלין שבפריז. לאחר סיום הלימודים שם וסמיכתו לרבנות, למד שנה בישיבת 'שארית יוסף' בבאר יעקב בראשות הרב נסים טולדנו. בחזרתו לצרפת, מונה לעוזרו של הרב הראשי של שטרסבורג, הרב מקס ורשבסקי. ב-1975 מונה לרבה של מרסיי. במשך כהונה זו, שארכה 12 שנים, גדלה והתפתחתה הפופולריות שלו בקרב יהודי צרפת, והוא אף התיידד עם פוליטיקאים צרפתים כמו גסטון דפר, ראש עיריית מרסיי דאז, ופרנסואה מיטראן, שנבחר לנשיאות בשנת 1981. ב-1987 נבחר לרבה הראשי של צרפת, וחזר ונבחר לכהונה זו פעמיים נוספות, בכל פעם לשבע שנים. בפעם הרביעית, ב-22 ביוני 2008, הפסיד הרב סיטרוק לרב ז'יל ברנהיים, שכבר התמודד מולו ב-1994 והפסיד. כיהן גם כנשיא ועידת רבני אירופה מ-1999 עד 2011.

הוא היה אחד ממרביצי התורה הגדולים בצרפת, החזיר יהודים רבים בתשובה. נהג למסור שיעור שבועי בפריס בכל ימי שני, בשיעור היו מאות משתתפים. עסק בפעילות רבנית ברחבי צרפת, וכתב ספרים רבים על מוסר, הלכה והשקפה.

ב-2001, עקב שבץ שבו לקה (וממנו החלים), נוסף לו השם חיים, כנהוג במסורת היהודית.

בשנותיו האחרונות סבל הרב סיטרוק משני גידולים ממאירים בפניו. מהאחד החלים, ומהשני נפטר בכ"ב באלול ה'תשע"ו. מסע הלווייתו התחיל בצרפת והמשיך בישראל. נקבר בהר הזיתים.

הרב סיטרוק הותיר אישה ו-9 ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/330931 הקשר האמיץ בין הרב סיטרוק לשומרון], באתר ערוץ 7
* 
* [https://www.inn.co.il/tags/הרב_יוסף_חיים_סיטרוק_זצל כל הכתבות על הרב סיטרוק], באתר ערוץ 7

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים חרדים
קטגוריה:רבנים ראשיים של צרפת
קטגוריה:רבנים תוניסאים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים היהודים בצרפת
קטגוריה:יהודים תוניסאים
קטגוריה:מהגרים לצרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1944
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2016
מוריץ לויט

ד"ר מוריץ לויט (בגרמנית: Moritz Lewitt; 12 באוגוסט 1863, פוזנן – 1 באפריל 1936, ברלין) היה שחמטאי יהודי-גרמני.

==קורות חיים==
לויט חי בברלין ובמשך שנים ארוכות היה נשיא מועדון השחמט הגרמני הוותיק ביותר, Berliner Schachgesellschaft שנוסד בשנת 1827. כאשר נבחר מחדש בשנת 1904 המועדון היה גם הגדול ביותר בגרמניה עם למעלה מ-150 חברים.

לויט שיחק בתחרויות רבות בברלין ובמקומות אחרים. הגיע למקום התשיעי בתחרות ברלין 1891 (ניצח: הורציו קארו), הגיע רביעי בתחרות דרזדן 1892 (ניצח: פול ליפקה), הגיע שלישי בתחרות קיל 1893 (ניצח: הוגו זוכטינג), חלק מקום 7–8 בתחרות ברלין 1893 (ניצח: שמעון אלאפין), חלק מקום 3–5 בתחרות לייפציג 1894 (ניצח: נורמן ון לנף).

לויט הגיע שני, אחרי הורציו קארו, וחלק מקום 5–6 (ניצח: תיאודור פון שווה) בשתי תחרויות שנערכו בברלין בשנת 1894, הגיע למקום ה-13 בתחרות מינכן 1900 (ניצח: רודולף סוידרסקי), חלק מקום שני, אחרי אוסיפ ברנשטיין בתחרות ברלין 1902, חלק מקום 3–4 בתחרות קובורג 1904 (ניצח: הנס פארני).

בשנת 1904 ניצח לויט בתחרות ברלין, בהקדימו את רודולף שפילמן, חלק מקום ראשון עם הורציו קארו בתחרות ברלין 1905 (אך הפסיד בדו-קרב בשלב הפלייאוף +3 -4 =5 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) וחלק מקום 7–8 בתחרות ברלין 1913 (ניצח: אריק קוהן).

== אטיוד שחיבר ==

אטיוד משנת 1933, הלבן נוסע וזוכה.<ref>https://www.arves.org/arves/index.php/en/halloffame/689-lewitt-moritz-1863-1936</ref>

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים גרמנים
קטגוריה:עסקני שחמט
קטגוריה:עסקני ספורט גרמנים
קטגוריה:עסקני ספורט יהודים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1863
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1936
ויורל מולדובן

דינו ויורל מולדובן (רומנית: Dinu Viorel Moldovan; נולד ב-8 ביולי 1972 בביסטריצה) הוא שחקן עבר ומאמן כדורגל רומני ששיחק בעמדת החלוץ. מולדובן היה בורג חשוב בנבחרת רומניה במהלך שנות ה-90.

== קריירה ==
מולדובן שיחק בגלוריה ביסטריצה (1990–1993), דינמו בוקרשט (1993–1995) המקומיות, נשאטל קסמאקס () השווייצרית, גרסהופרס (1996–1998), גם היא משווייץ, קובנטרי סיטי (1998) האנגלית, פנרבחצ'ה (1998–2000) מטורקיה, נאנט (2000–2004) הצרפתית, סרבט ז'נבה () משווייץ, פולי טימישוארה (2005) הרומנית וראפיד בוקרשט (). השנים המוצלחות ביותר בקריירה שלו היו בפנרבחצ'ה ובנאנט, 1998–2004.

בנבחרת רומניה שיחק מולדובן 70 משחקים, בהם כבש 26 שערים. הוא שיחק בנבחרת רומניה במהלך מונדיאל 1994 בארצות הברית, יורו 1996, מונדיאל 1998 (במהלך הטורניר הוא כבש את שערה הראשון של רומניה, במשחק נגד גרמניה) ויורו 2000.

לאחר פרישתו אימן את ואסלוי במשך עונה אחת (), ולאחר שעזב אותה החל לאמן את בראשוב. אחר כך אימן את ספורטול, ועזב אחרי חצי שנה. הוא אימן את קבוצת ראפיד בוקרשט ובשנת 2014 מונה למאמן נבחרת רומניה עד גיל 21.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל רומנים
קטגוריה:ביסטריצה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גלוריה ביסטריצה
קטגוריה:כדורגלני דינמו בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני נשאטל גזמאקס
קטגוריה:כדורגלני גראסהופרס ציריך
קטגוריה:כדורגלני קובנטרי סיטי
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני נאנט
קטגוריה:כדורגלני סרבט ז'נבה
קטגוריה:כדורגלני פוליטכניקה טימישוארה
קטגוריה:כדורגלני ראפיד בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רומניה
קטגוריה:מאמני כדורגל רומנים
קטגוריה:מאמני וסלוי
קטגוריה:מאמני בראשוב
קטגוריה:מאמני ראפיד בוקרשט
קטגוריה:מאמני אוסר
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1972
גאורגה פופסקו

גאורגה ("ג'יקה") פופסקו (נולד ב-9 בדצמבר 1967 בקלאפאט) הוא כדורגלן עבר רומני אשר שיחק כמגן, והיה חלק חשוב מהנבחרת הרומנית במהלך שנות ה-90. הוא שיחק במספר רב של מועדונים באירופה ולזכותו תארים רבים ברחבי היבשת.

במהלך הקריירה שיחק פופסקו באוניברסיטטה קראיובה (1985–1987, 1988–1990), סטיאווה בוקרשט (1988, בהשאלה), דינמו בוקרשט (2002), בהולנד במדי פ.ס.וו. איינדהובן (1990–1994), טוטנהאם הוטספר האנגלית (1994–1995), ברצלונה (1995–1997) הספרדית, גלאטסראיי הטורקית (1997–2001), לצ'ה האיטלקית (2001–2002) ובהנובר 96 הגרמנית (2003).

פופסקו זכה גם בתארים רבים ומגוונים במהלך הקריירה הפורה שלו: גביע אירופה למחזיקות גביע ב-1997 עם ברצלונה, גביע אופ"א והסופר קאפ האירופי עם גלאטסראיי ב-2000, אליפות רומניה, שתי אליפויות הולנד, 3 אליפויות בטורקיה, הגביע הרומני, הגביע הספרדי, הסופר קאפ ההולנדי ובתואר האישי של שחקן השנה הרומני זכה לא פחות משש פעמים (1989, 1990, 1991, 1992, 1995, 1996).

ברמה הבינלאומית, פופסקו נחשב לאחד השיאנים בהופעות בנבחרת עם 115 הופעות, בהן כבש 16 שערים. הוא שיחק למען רומניה ב-3 מונדיאלים ובשני אליפויות אירופה: מונדיאל 1990, מונדיאל 1994, מונדיאל 1998, יורו 1996, יורו 2000. 

הוא גיסו של שותפו לנבחרת הרומנית, גאורגה חאג'י.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:בלמי כדורגל רומנים
קטגוריה:מגני כדורגל רומנים
קטגוריה:כדורגלני אוניברסיטת קראיובה
קטגוריה:כדורגלני סטיאווה בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני דינמו בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רומניה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1967
לוסיאן פבר

לוסיאן פֶבְר (בצרפתית: Lucien Febvre;22 ביולי 1878 – 26 בספטמבר 1956), היסטוריון צרפתי, ממייסדי אסכולת האנאל בחקר ההיסטוריה.

==ביוגרפיה==
לוסיאן פבר נולד בננסי. בעבודתו הוא הושפע רבות מווידל דה לה בלאש (Vidal de La Blache) במהלך לימודיו באקול נורמל סופרייר, בשנים 1899 עד 1902.

את עבודת הדוקטורט, בנושא "פליפה השני והפרנש קונט", סיים בשנת 1911 וזמן קצר אחר כך, החל ללמד באוניברסיטת דיז'ון. פבר נלחם במלחמת העולם הראשונה, ואחריה החל ללמד באוניברסיטת שטרסבורג, לאחר שחבל אלזס הוחזר לצרפת.

בשנת 1929 ייסד את כתב העת Annales d'histoire, économique et sociale יחד עם ההיסטוריון היהודי-צרפתי מרק בלוך. משמו של כתב העת נגזר שמה של אסכולת מחקר היסטורית רבת השפעה, אסכולת האנאל.

בשנת 1933 קיבל פבר מינוי בקולז' דה פראנס. במהלך שנות השלושים והארבעים הצטיין בפוריות מחקרית רבה, על אף שמלחמת העולם השנייה פגעה בעבודתו. בעקבות מותו של בלוך נותר לבדו כמוביל אסכולת האנאל, והוא שפיתח אותה בעידן שאחרי המלחמה. תלמידו פרנאן ברודל המשיך ופיתח את מפעלו לאחר מותו בשנת 1956.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:היסטוריונים צרפתים
קטגוריה:היסטוריונים כלכליים
קטגוריה:סגל קולז' דה פראנס
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:סגל בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1878
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1956
מקס הרמוניסט

מקס הרמוניסט (בגרמנית: Max Harmonist; 10 בפברואר 1864 - 16 באוקטובר 1907) היה שחמטאי גרמני שהתפרנס גם כרקדן בלט.

הרמוניסט חלק מקום 1-4 בתחרות ברלין 1883, הגיע שלישי בתחרות ברלין 1884, ניצח בתחרות המבורג 1885, ניצח בתחרות ברלין 1887, הגיע למקום ה-21 בתחרות פרנקפורט 1887, חלק מקום 4-5 בתחרות ברלין 1888, חלק מקום 4-5 בתחרות נירנברג 1888, חלק מקום 15-16 בתחרות ברסלב 1889 וחלק מקום 5-8 בתחרות ברלין 1890.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://chessmetrics.com/cm/PL/PL14865.htm אומדן מד כושר של מקס הרמוניסט]
* [http://query.nytimes.com/gst/abstract.html?res=9401E4D7103BEF33A25751C0A9679D94629ED7CF כתבה על משחק בין הרמוניסט לביירד]

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1864
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1907
כרוב הקלח

כרוב הקלח
זן סגול של כרוב הקלח

כְּרוּב הַקֶּלַח (שם מדעי: Brassica oleracea var. gongylodes), או קוֹלְרַבִּי, הוא זן ירק חד-שנתי ממין הכרוב במשפחת המצליבים.

== מקור השם ==
מקור השם קולרבי מגרמנית: Kohlrabi (שמשמעותו כרוב לפת). השם הגרמני הוא התאמה של השם האיטלקי cavolo rapa בעל המשמעות הזהה.

== מאפיינים ==
גודלו של כרוב הקלח הוא כ-10 ס"מ, ומשקלו 150 גרם. החלק הנאכל בו הוא התעבות של הגבעול. הצמח מבשיל כחודשיים לאחר הזריעה, ועמיד לחודש נוסף לאחר מכן. בתחילת גידולו נראה כרוב הקלח דומה מאוד לכרובית, לברוקולי או לכרוב. הוא נקטף בשלב מוקדם יותר בהשוואה לזנים אחרים במין הכרוב, אחרת יהפוך לסיבי, וטעמו יאבד מעדינותו. ירק גדול מדי הוא לרוב סימן לכך שנקטף מאוחר מדי.

כרוב הקלח דל בקלוריות אך מכיל ויטמינים רבים, במיוחד ויטמין C, וכן ויטמינים B1, B2, B6 וחומצה פולית. הוא מכיל מינרלים רבים, ובהם זרחן, אשלגן, ברזל, סידן, מגנזיום ונחושת.

כרוב הקלח ניתן לאכילה טרי או מבושל. הוא דומה בטעמו לליבת הכרוב או לגבעול הברוקולי, אם כי טעמו מתוק ומתון יותר.

ישנם כמה זנים בקבוצת כרוב הקלח, שבחלקם צבע הקליפה סגול. בכל הזנים פנים הירק ירוק בהיר נוטה לצהוב.

== היסטוריה ==
המידע הכתוב הראשון שקיים על הקולרבי הוא מאיטליה במאה ה 16. הבוטנאי מטיולי כתב בשנת 1554 ש"הקולרבי הגיע לאחרונה לאיטליה".<ref></ref>

עד סוף המאה ה-16 נפוץ הקולרבי למדינות נוספות באירופה וכן באגן הים התיכון.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140327221328/http://www.yerakot.org.il/content/3768 גידול קולרבי] באתר מגדלי הירקות

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:מצליבים
קטגוריה:ירקות
קטגוריה:תת-מיני צמחים
עיצור בתר-מכתשי, מחוכך שורק, קולי

עיצור בתר־מכתשי מחוכך שורק קולי הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ʤ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-dZ. העיצור מוכר לדוברי עברית מודרנית כגימ"ל גרושה (ג') המשמשת לכתיבת מילים שאולות. כדי לבטא עיצור זה יש לבטא את העיצורים [] ו-[] בו זמנית. זהו צליל ה-ג' במילה ג'חנון וכמו J במילה Jacket באנגלית.

למעשה, תעתיקו האמיתי של עיצור זה אינו /dʒ/ אלא /ḏʒ/, שכן בהידמות בסיס החיתוך (המכתשי) של פונמת /d/ לזה של /ʒ/ (בתר־המכתשי) הופך זה לאלופון [ḏ] (עיצור בתר-מכתשי, סותם, קולי), אך מפאת הנוחות ואי־ההבדל לאזניים רגילות, נוח יותר לתעתקו כ-/dʒ/.

==התרחשות==
{| class=wikitable style=text-align:center;
! שפה !! מילה !! IPA !! משמעות
|-
| אנגלית 
| Jump 
| [ʤʌmp]
| 'קפיצה'
|-
| עברית 
| גחנון 
| [ʤaːχnun]
| 'ג'חנון'
|}

==ראו גם==

בתר-מכתשי
חירור גולגולת

איור מן המאה ה-18 המתאר ניתוח חירור גולגולת
חירור גולגולת או טְרֶפַּנַצְיָה (Trepanation) הוא ניתוח שבמהלכו נקדח או נחתך חור בגולגולת, דרכו נחשף הקרום הקשה (dura mater) של המוח כדי לטפל במחלות תוך-גולגולתיות. בימינו משמש ניתוח זה בעיקר לטיפול בדימומים תוך-גולגולתיים ובבדיקות נוירוכירורגיות כגון מדידת לחץ תוך-גולגולתי.

ניתוחי חירור גולגולת בוצעו לאורך ההיסטוריה לצרכים רפואיים ומיסטיים כאחד. שרידים רבים המצביעים על ביצוע ניתוחי חירור גולגולת בבני אדם נמצאו בגולגולות פרהיסטוריות, החל מן התקופה הנאוליתית. במקרים רבים יש עדויות לכך שעצמות הגולגולות החלו להתאחות, כלומר שהמטופל שרד את הניתוח. בארץ ישראל קיימות עדויות רבות לחירור גולגולת, בעיקר מהתקופה הכלקוליתית ותקופת הברונזה הקדומה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.bbc.com/earth/story/20160826-why-our-ancestors-drilled-holes-in-each-others-skulls Why our ancestors drilled holes in each others skulls] מאתר ה-BBC
גולגולת מחוררת מ[[תקופת הברזל. הרקמה סביב החור מעוגלת בעקבות גדילה מחודשת לאחר החירור; זו עדות לכך שהמטופל שרד את הפרוצדורה]]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נוירוכירורגיה
קטגוריה:פעולות כירורגיות
קטגוריה:רפואה עתיקה
קטגוריה:גולגולת
רכבת גרורת קטר

רכבת גרורת קטר ב[[תחנת הרכבת חיפה מרכז]]
רכבת גרורת קטר היא רכבת המופעלת על ידי קטר הנמצא תמיד בראשה ובו נמצא גם הנהג, זאת בניגוד לרכבת המורכבת מקרונועים, בה אין קטר כלל, או רכבת מו-דו המופעלת על ידי קטר, המבצע משיכה או דחיפה של הרכבת, אינו נמצא בהכרח בראשה, והשליטה ברכבת יכולה להתבצע מקרון ניהוג הנמצא בקצה הנגדי לקטר.

בעבר כל הרכבות היו רכבות גרורות קטר מאחר שקטרי הקיטור דרשו טיפול מתמיד של הנהג לשם פעולתם התקינה ולא היה ניתן לשלוט בפעולתם מרחוק. כיום, לאחר שיפור הקטרים ואמצעי השליטה מרחוק, השימוש בהן הולך ופוחת.

==חסרונות==
הכורח בהצבת הקטר בראש הרכבת יוצר קושי תפעולי, שכן עם הגעת הרכבת לתחנתה הסופית, יש לבצע חיוג פיזי, כלומר להעביר את הקטר אל הקצה השני שלה. פעולה זו דורשת את קיומם של מסילות נוספות ומסוטים לשם העברת הקטר, מאריכה את זמן השהיה של הציוד הנייד וצוות הרכבת בתחנה בין נסיעות ופעולות הניתוק והחיבור של הקטר מהקרונות דורשות זהירות רבה בביצוען. בשל מגבלות אלו, הולך ופוחת השימוש ברכבות גרורות קטר בשביל רכבות נוסעים מודרניות, שבהפעלתן נדרשת גמישות תפעולית, כדי לצמצם איחורים, ויעילות גבוהה בהפעלת הציוד הנייד ובכוח האדם.

==יתרונות==
היתרון היחידי של רכבות גרורות קטר הוא העלות הנמוכה יחסית של הציוד הנייד. קטרים ישנים לא ניתנים תמיד לשליטה מרחוק וקרונות ישנים לא מכילים את החיווט הדרוש לשליטה על הקטר מצידה השני של הרכבת, כך שלשם מעבר מרכבות גרורות קטר לרכבות מו-דו דרוש ציוד נייד חדש ויקר יחסית.

רכבות משא הן כמעט תמיד גרורות קטר, שכן הגמישות התפעולית חשובה פחות וממילא במקרים רבים הרכבת נבנית מקרונות שונים בתחנת המוצא ומפורקת בתחנת הסיום. כמו כן, ברכבות אלו נעשה שימוש לעיתים קרובות במספר קטרים הנשלטים כולם מהקטר הראשון, ולכן יותר הגיוני שכל הקטרים יהיו בראש הרכבת. 

==רכבות דו-ראשיות==
על מנת להקל על תפעולן של רכבות גרורות קטר, נעשה לפעמים שימוש בשני קטרים, אחד בכל קצה של הרכבת והנהיגה מתבצעת מהקטר הקדמי בעוד האחורי נמצא בהילוך סרק ונגרר כמו קרון רגיל. שיטה זו מבזבזת משאבים, שכן היא דורשת שני קטרים לכל רכבת בעוד שרק אחד מבין השניים פעיל.

==רכבות גרורות קטר ברכבת ישראל==
עד לשלהי העשור הראשון של המאה ה-21 עשתה רכבת ישראל שימוש ברכבות נוסעים גרורות קטר. הרכבות האחרונות גרורות קטר ברכבת ישראל היו מורכבות מקטר Bo-Bo הגורר עד שמונה קרונות נוסעים ישנים, רובם מתוצרת חברת "Metalka" היוגוסלבית, או מתוצרת "Carel Fouché" הצרפתית וקרונות ששימשו בעבר כחלק ממערכי קרונועים מתוצרת חברת "Esslingen" הגרמנית. לרכבות אלו צורף גם קרון כוח בזנב הרכבת לאספקת חשמל למערכות מיזוג האוויר. לקראת הוצאתם משירות היו מערכי רכבות אלו פעילים כמעט רק בקו נהריה - תל אביב - מודיעין. הם יצאו מהשרות עם הגעת קרונות רכבת חדשים מתוצרת סימנס.

==ראו גם==
* ציוד נייד ברכבת ישראל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציוד רכבות נייד
רוסי לבן

רוסי לבן (באנגלית: White Russian) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מוודקה, ליקר קפה ושמנת הנמזגים ישירות לכוס אולד פאשן המכילה קרח.

==מקור השם==
המשקה קיבל את שמו מפני שהוודקה המזוהה עם רוסיה היא המרכיב העיקרי בו, והשמנת מקנה לו צבע לבנבן. המשקה נקרא על שם חיילי ה"הצבא הלבן", ארגון נגד-הבולשביקים במלחמת האזרחים ברוסיה, שכונו גם "רוסים לבנים". כן שמו מקושר למשקה עם המשקה רוסי שחור, שהופך ללבן עם הוספת השמנת, אולם מכיוון שלשניהם אותו מקור, השימוש בוודקה ובליקר הקפה, לא ניתן לדעת מי מהמשקאות נוצר קודם.

==היסטוריה==
מילון אוקספורד מציין כי השימוש הראשון במילה "רוסי לבן" כקוקטייל מופיע בעיתון מאוקלנד בקליפורניה ב-21 בנובמבר 1965. בעיתון נכתב להוסיף: .

==פופולריות המשקה==
הרוסי הלבן זוכה לאזכורים בסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע. דוגמה בולטת נמצאת בסרט ביג לבובסקי בו גפ'רי "הדוּד" לבובסקי שותה את המשקה בכמויות גדולות ובמספר סצנות.

==ראו גם==
* רוסי שחור

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nytimes.com/2008/12/03/dining/03lebo.html?_r=1&hp/ White Russians Arise, This Time at a Bowling Alley]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוקטיילים
גלונית

גַּלּוֹנִית (שם מדעי: .Ballota L, שם עברי קודם: בָּלוֹטָה) הוא סוג צמחים במשפחת השפתניים. הסוג מונה 27 מינים ו-11 תת-מינים ומקיף עשבים רב-שנתיים או בני שיח<ref></ref>. סוג זה ניכר, בין השאר, בגביע הפרח הרחב יחסית, שהכותרת אינה בולטת ממנו הרבה, או קטנה ממנו. תכונה זו משותפת לשני סוגים קרובים נוספים במשפחת השפתניים - היא בולטת במיוחד אצל בר-גביע ובאה לידי ביטוי גם באשבל. לכן, סוגים אלו נחשבים לקרובים במשפחה.

השם העברי הקודם, בלוטה, הוא שימור של השם הלטיני (Ballota). בשל הצליל העברי, שם זה נשמר ועדיין רווח בציבור. למעשה, למין זה אין בלוטות מאפיינות, ולכן הוא אינו 'ראוי' לשם זה. שמו הוחלף לשם הנוכחי גלונית על שום צורתם הגלית של שולי העלים<ref></ref><ref></ref>.

== מאפיינים ==
גלונית פלשתית
עשבים רב-שנתיים או בני שיח. הגבעולים רְבוּעִים. הלוואים חסרים<ref name=":0"></ref>.

העלים נגדיים, פשוטים. שפת העלים משוננת או חרוקה וגלונית. החפים (עלי התפרחת) מאורכים או דמויי מצרע ( עלה צר שמתחדד בהדרגה לחוד כלפי קודקודו).

התפרחות ערוכות בדורים רבי-פרחים, שרחוקים זה מזה או שקרובים זה לזה ואז הם יוצרים מעין שיבולת. 

הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול ודו-שפתניים (שתי השפתיים ברורות למדי ונראות יפה מבחוץ).

הגביע מאוחה עלים, דמוי משפך או קונוס הפוך. צינור הגביע בעל 10 עורקים ושפת הגביע בעלת 5 (בלוטה פלשתית וגלונית מבאישה) או 10 שיניים.

צינור הכותרת חבוי בתוך הגביע או בולט ממנו במקצת ובעל טבעת שערות מבפנים. השפה העליונה של הכותרת זקופה וקמורה. השפה התחתונה פרושה והאונה האמצעית שלה מפורצת.

האבקנים, שמספרם 4, מעורים בצינור הכותרת וחבויים מתחת לשפה העליונה. הזוג הקדמי ארוך מהזוג האחורי. הפרי מפרדת, והפרודות מעוגלות (קהות) בראשן וחלקות<ref></ref>.

== מיני הגלונית בישראל ובסביבתה ==
330x330 פיקסלים
ארבעה מיני בר גדלים בארץ ישראל, 3 בני-שיח קבועים ועשב רב-שנתי אחד אקראי (גלונית מבאישה).
*גַּלּוֹנִית הַסְּלָעִים (Ballota saxatilis Sieber ex C.Presl) - בן-שיח ים-תיכוני. ראו ערך.
*גַּלּוֹנִית מַבְאִישָׁה (.Ballota nigra L) - כונתה גם בלוטה שחורה<ref name=":0" />. ראו ערך.
*גַּלּוֹנִית מְצוּיָה (.Ballota undulata Benth, שם עברי קודם: בלוטה גלונית) - בן-שיח ים-תיכוני מצוי, ירוק, שעיר כולו, גובהו 50 ס"מ, ופרחיו הלבנים חבויים בגביע רחב שנשאר זמן רב לאחר הפריחה. ראו הרחבה בערך.
*גַּלּוֹנִית פְּלִשְׁתִּית (.Ballota philistaea Bornm) - גלונית פלשתית היא צמח רב-שנתי, ים-תיכוני שעיר, רב-גבעולים מין זה אנדמי למישור החוף בישראל ובהרי אדום בדרום ממלכת ירדן. צמח נדיר ועל סף איום הכחדה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:שפתניים
רצף שיין דלגרנו

רצף שָיְין דַלְגָרנוֹ (או קופסת שיין דלגרנו), הוא רצף נוקלאוטידים מסוים ב-mRNA, אליו נקשר הריבוזום במסגרת תהליך תרגום ה-mRNA לחלבון. בדרך כלל, נמצא במרחק 6-7 נוקלאוטידים במעלה הזרם מהקודון ממנו מתחיל התרגום בפועל (AUG).

קרוי על שם מגליו, המדענים האוסטרלים, ג'ון שיין ולין דלגרנו. הרצף קיים ביצורים פרוקריוטים (חסרי גרעין) בלבד. הרצף המסוים הוא בן 6 בסיסים והוא עוזר לקשור את הריבוזום במקום הנכון כדי שתהליך תרגום החלבון יתחיל בקודון ההתחלה. בכל גן הרצף שונה קמעה, אך מעיון במגוון הרצפים השונים החוקרים יצרו רצף אידיאלי המהווה קונצנזוס של כל הרצפים השונים: AGGAGG. אצל יצורים אאוקריוטים (בעלי גרעין) קיים רצף בעל תפקיד דומה הנקרא רצף קוזק. 

אנטי שיין דלגרנו הוא הרצף המשלים (על פי הקוד הגנטי): CCUCCU. רצף האנטי נמצא בקצה '3 של יחידת 16s rRNA בריבוזום. מוטציות ברצף שיין דלגרנו עשויות לפגוע בתהליך תרגום החלבון. אולם, אם ייוצרו מוטציות מקבילות ברצף האנטי שיין דלגרנו, התרגום יחזור לרמתו הנורמלית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גנטיקה מולקולרית
חבורת ערד

חבורת ערד היא חבורה גאולוגית שנוצרה בתקופת היורה ומורבדת על התצורות של חבורת רמון. היא בנויה מסלעי אבן חול, אבני גיר ופצלים עם מעט שכבות ביניים חוואריות בעובי של 2,000 מטר. הסלעים מכילים שרידי רכיכות וקיפודי ים, המעידים על הרבדה בים רדוד. 

התפוצה של התצורה היא בהר החרמון, בורג' אל-מלח בשומרון ובמכתשים: הקטן, הגדול ורמון.

==תצורות החבורה==
למעלה מעשר תצורות הוגדרו בקידוחים שנעשו ברחבי הארץ: מתצורות: חלוצה, ניר-עם ושדרות בנגב הצפוני ועד ל"תצורת מפרץ חיפה". 

מעל פני הקרקע נחשפות התצורות הבאות:
* תצורות זוהר, כידוד ובאר שבע - במכתש הגדול ובמכתש הקטן - בהרכב אבני גיר, חאוור ומעט גבס. 
* תצורת משחור - נמצאת בבורות במרכז במכתש רמון. התצורה מורכבת מחרסית קאולינית דמוית צור, שצבעה משתנה מלבן נקי בפנים הבורות, לסגלגל בחלקם החיצוני. סלעי התצורה מעידים על אקלים טרופי חם ולח ששרר בתקופת היורה בארץ ישראל.
* תצורת ארדון - שאף היא נחשפת במכתש רמון. התצורה בנויה בעיקר מדולומיט, וכן חוואר וחרסית. סלעים אלה מעידים על סביבת השקעה רדודה ביותר. 
* תצורת אנמר - נחשפת בהרי החרמון. היא מתאפיינת בחילופי חול וחרסיות.
* תצורת מליח - בבורג' אל מליח.

לאור שוניות האלמוגים הרבות שנמצאו בתצורות זוהר ובאר-שבע, מניחים כי האקלים ששרר באזורנו ה אקלים טרופי חם ולח. אקלים זה משתקף הן בשוניות האלמוגים הרבות שנמצאו (תצורות זוהר ובאר-שבע).
 
בחבורה זו נכללים גם גופים מאגמתיים רבים, ביניהם הסדן המכונה "שן רמון", דייקים רבים באזור "הר ארדון" וכן סילים.

==קישורים חיצוניים==
* תומר סימון, [http://luna.tau.ac.il/~tomer/geology/eras/meso/jura.htm תור היורא] , אוניברסיטת תל אביב - כולל לוח ובו תפוצת הסלעים בישראל ובסיני
* שמעון צבי - אילני מינסטר,[http://www.gsi.gov.il/_uploads/ftp/GsiReport/2007/Ilani-Shimon-GSI-14-2007.pdf מחצבות עזובות בתחומי המפות של ערד-מזרח, דימונה, שדה בוקר וניצנה] , המכון הגאולוגי לישראל, המשרד לתשתיות לאומית בקרן לשיקום מחצבות

ערד, חבורה
אורי גורדון

אורי גורדון
גן אורי גורדון ברעננה
"בית אורי" בניצנה
[[שלט הנצחה לאורי גורדון ב"בית אורי" בניצנה]]
אורי גורדון (14 באפריל 1935 – 30 ביולי 2000) היה פעיל ציוני. מילא תפקידים בכירים בהנהלה הציונית ובסוכנות היהודית.

==ביוגרפיה==
בילדותו חלה בשיתוק ילדים ונפגע קשה ברגליו אך עובדה זו לא מנעה ממנו להצליח ולהתקדם בחיים. הוא היה ממקימיה של המשמרת הצעירה במפלגת העבודה. בשנת 1974 נקרא לעמוד בראש החטיבה לדור ההמשך של התנועה הציונית.

בשנת 1979 יצא בשליחות התנועה הציונית לארצות הברית, שם ייסד את "התנועה לציונות מגשימה" (תל"ם) שהעמידה בראש מטרותיה את החינוך היהודי-ציוני ואת העלייה לארץ ישראל. כל אחד מחברי תל"ם התחייב לעלות ארצה כתנאי לחברותו.

בשנת 1983 חזר ארצה ונבחר כחבר הנהלת הסוכנות וכראש מחלקת עליית הנוער. הוא היה היזם של "תהליך מוריה", שבעקבותיו הוקמה עמותת הפורום הישראלי. בתקופה זו היה אחראי על קליטתם של אלפי בני נוער שהגיעו מאתיופיה במהלך מבצע משה. הוא היה מבין ראשיה ומקימי הקהילה החינוכית-התיישבותית בכפר הנוער ניצנה ביחד עם אריה אליאב.

בשנת 1987 נבחר לעמוד בראש מחלקת העלייה והקליטה של הסוכנות היהודית. בתקופת כהונתו נטל חלק בהעלאתם ובקליטתם של יהודי אתיופיה במבצע שלמה וכמעט חצי מיליון עולים מחבר המדינות ומארצות אחרות. בשנת 1992 נבחר לתקופת כהונה נוספת.

בשנת 1998 נבחר לנשיא המועצה הציונית בישראל.

בשנותיו האחרונות לקה באירוע מוחי חמור שריתק אותו לכיסא גלגלים אך לא פגע ביכולתו האינטלקטואלית. הוא הגה ויזם את הקונגרס הציוני הישראלי הראשון שהתכנס בירושלים במאי 2000.

הוא פרסם עשרות מאמרים בנושאי ציונות, העם היהודי ויחסי מדינת ישראל ליהודי הגולה ולעלייה. חיבר אוטוביוגרפיה בשם: "ציונות זו לא מילה גסה". נפטר בכ"ז בתמוז תש"ס.

בשנת 2004 נחנך ברעננה גן אורי גורדון על שמו. בשנת 2006 נחנך בכפר הנוער ניצנה בית אורי על שמו - מרכז מבקרים ולמידה. בתל אביב נמצאת בכניסה לשכונת נווה שרת כיכר על שמו. בשנת 2017 הוקמה פינת הנצחה בקן בורוכוב לזכרו.

==כתביו==
* שישה פרקים ציוניים, ירושלים: מוסד ביאליק, תשמ"ז-1987.
* כספים וכיסופים, ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ו-1996.
* ציונות זו לא מילה גסה (עם מנחם מיכלסון), [ירושלים : חמו"ל], תשנ"ח-1998.
* ציוני ישראל אגדה או מציאות?: האם נהיה פה בעוד 50 שנה?: מחשבות לקראת הכינוס הראשון לבחינה מחודשת של ישראל והציונות בפתח, [ירושלים: חמו"ל, תשנ"ט-1998].
* שיחות עם אורי גורדון: בנושא העם, המדינה ודור העתיד (עריכה והבאה לדפוס: יוסף גלילי, יעקב שליש), תל אביב: קרן שרותי דפוס, 1999.
* נכות ללא הנחות (עריכה: מנחם מיכלסון), [ירושלים: חמו"ל], תשס"א-2001.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:חברי הנהלת הסוכנות היהודית
קטגוריה:אנשי עליית הנוער
קטגוריה:פעילי עלייה
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
קטגוריה:שליחי הסוכנות היהודית
פרנקולין

פרנקולין (שם מדעי: Francolinus) הוא סוג ממשפחת הפסיוניים, תת-משפחת החוגלות. הסוג מונה כארבעים מינים.
בעבר היה הפרנקולין עוף נפוץ, אך בשל ציד מופרז שלו אוכלוסייתו בעולם הצטמצמה ועמדה על סף הכחדה. כיום, מיני הפרנקולין נפוצים בחלקים מסוימים של דרום האזור הפלארקטי, לרוב במטעים, בסבכי-צמחים ובקרבת בריכות דגים.

בישראל חי מין אחד, פרנקולין שחור, שהוא יציב מצוי בעמק החולה ועמק בית-שאן. במקומות שונים בצפון הארץ נצפים פרטים בודדים. עתידו של העוף בסכנה.

== מבנה והתנהגות ==
אצל הפרנקולין קיימת דו-צורתיות זוויגית בולטת.
הזכרים ניכרים בטבעת צבעונית על צווארם ובגוף בעל נקודות לבנות. הנקבות מתאפייניות בגוף חום המתאים לצורכי הסוואה.
בעת תקופת הייחום החלה בחודש מרץ, מתחילים משחקי-החיזור של הזכרים כאשר הם משמיעים קולות רעשניים במיוחד. הנקבה מטילה בין 8 ל-12 ביצים ודוגרת לבדה כ-21-24 ימים.

בישראל מבקר נציג יחיד, פרנקולין שחור.

==מיון==
*סוג פרנקולין (Francolinus)
**מין פרנקולין שחור (Francolinus francolinus)
**מין פרנקולין צבוע (Francolinus pictus)
**מין פרנקולין סיני (Francolinus pintadeanus)
**מין פרנקולין אפור (Francolinus pondicerianus)
**מין פרנקולין ביצות (Francolinus gularis)

בנוסף לסוג זה ישנם סוגים נוספים המכונים פרנקולין: הסוג פרנקולין קטן (Peliperdix), פרנקולין מצויץ (Dendroperdix sephaena), הסוג פרנקולין מפוספס (Scleroptila) והסוג פרנקולין חוגלתי (Pternistis).

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1819
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס פרנסיס סטפנס
קטגוריה:טווסים
משחקליק

משחקליק (באנגלית: Klik & Play) היא תוכנה המאפשרת ליצור משחקי מחשב בעזרת מאגר גדול של אובייקטים, אנימציות וכלי GUI (ממשק משתמש גרפי) כדי ליצור אפליקציות עצמאיות תחת מערכת ההפעלה חלונות. משחקליק חופשייה מתכנות ומיועדת למשתמשים אשר לא מחזיקים בידע טכני קודם, ומשתמשת בממשק פשוט כדי ליצור תוכנות על ידי הקשה על כפתורים, ניווט בין תפריטים, וגרירת אלמנטים על גבי המסך.

התוכנה פותחה ושווקה לראשונה בשנת 1994 על ידי חברת Clickteam בתור התוכנה הראשונה של החברה אשר מתמחה ביצירת משחקים. התוכנה שווקה על ידי חברת Maxis.

לאורך השנים החברה פיתחה את הקונספט המקורי ויצרה שלל תוכנות נוספות מתקדמות יותר אשר עושות את אותו הדבר - ביניהם התוכנות:
* "The Games Factory" - יצא בשנת 1996
* "Click & Create" - יצא בשנת 1996
* "Multimedia Fusion" - יצא בשנת 1998
* "The Games Factory 2" - יצא בשנת 2006
* "Multimedia Fusion 2" - יצא בשנת 2006

קטגוריה:תוכנות ליצירת משחקים
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1994

en:Klik & Play
שמואל ברקאי (ברקוביץ)

שמואל ברקאי (ברקוביץ; 1900 – 19 ביולי 1983, ט' באב ה'תשמ"ג) היה מפקד ההגנה בתל אביב בשנים 1941–1944 ומנהל "בנק ישראל-אמריקה לפיתוח התעשייה" של בנק הפועלים.

==קורות חיים==
ברקאי נולד בעיירה אובודיבקה בפלך פודוליה שבאוקראינה. להוריו, יצחק (נרצח בפוגרום בטרוסטיאנץ ב-1919) וציפורה פייגה ברקוביץ (לבית משה לייב ליפשיץ), נולדו 6 ילדים: נחום (נרצח עם משפחתו על ידי הנאצים), זאב (נרצח עם אביו), יהודית ברקאית (שחקנית בתיאטרון האהל), בלה, מרים ושמואל.

בשנת 1913, בהיותו נער, עלה ברקאי לבדו לארץ ישראל כדי ללמוד בגימנסיה הרצליה. במשך מלחמת העולם הראשונה הוא למד בגימנסיה ובאפריל 1917 עם גירוש תושבי תל אביב על ידי אחמד ג'מאל פאשה, עברה הגימנסיה למושבה שפיה ואיתה כ-90 תלמידים בודדים שהגיעו לבדם לארץ ישראל. כשסיים את לימודיו ב-1918, התנדב שמואל ברקאי לגדודים העבריים.

לאחר מאורעות 1921 היה ברקאי בין מניחי היסוד לארגון ההגנה בתל אביב. בין 1925 ל-1936 שימש ברקאי מחסנאי נשק ואחראי סליקים בתל אביב. החל מ-1929 היה חבר המפקדה בתל אביב והחל מ-1933 היה סגנו של אלימלך זליקוביץ ("אבנר"), מפקד ההגנה של תל אביב ובנותיה (בת ים, חולון, מקוה ישראל ובן שמן). בין 1941 ל-1944 היה מפקד ההגנה של תל אביב ובנותיה. במלחמת העצמאות שימש ברקאי כסגן-אלוף בממשל הצבאי בגליל.

במקביל להתנדבותו בארגון ההגנה היה ברקאי בין ראשוני עובדיו של בנק הפועלים שהחל את פעילותו ב-1921. במשך הזמן עלה בדרגות, שימש כסגן מנהל הסניף המרכזי (1954–1966), חבר מועצת המנהלים של הבנק והחל מ-1958 מנהל בנק ישראל-אמריקה לפיתוח התעשייה, אשר הוקם כחברת בת של בנק הפועלים. כמו כן הוא היה חבר ועדה בחברות כלכליות שונות ובמשרד הביטחון.

ברקאי נמנה עם מייסדי שכונת אפקה צפונית לירקון, שכונה שנבנתה על ידי מפקדי ההגנה בתל אביב ב-1955. (על שמו רחוב באפקה בו שוכן בית הלוחם תל אביב). בין השנים 1966–1973 שימש שמואל ברקאי כיושב ראש ארגון ההגנה הארצי ובין השנים 1973–1983 כיושב ראש ארגון חברי ההגנה בתל אביב. ב-1981 קיבל ברקאי את אות יקיר תל אביב. נפטר בשנת 1983.

שמואל ברקאי נישא לרינה לבית ניק (1922-1996), מנהלת אגף קצבאות ילדים בביטוח לאומי, ולהם נולדו ארבעה ילדים: צחי (שנפל ב-1966 בעת מילוי תפקידו בקורס קצינים), רזי, עידית ואורית.

ממייסדי לשכת "בצלאל" של "הבונים החופשיים". נשיא הלשכה בשנת 1952-1951.

== קישורים חיצוניים ==
* 
*אתר הבית של [https://bh-tla.inz.org.il/ בית הלוחם] 

קטגוריה:לוחמי ההגנה 
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:עובדי בנק הפועלים
קטגוריה:מגורשי תל אביב
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1981
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
בית ספר שדה חרמון

בית ספר שדה חרמון הוא בית ספר שדה הנמצא ברמת הבניאס ליד קיבוץ שניר. בית הספר ממוקם בלב יער אלוני תבור בשטח כ-70 דונם, ובמרחק הליכה משמורת נחל חרמון. 

בית הספר הוא אחד משלושה בתי ספר שדה ברמת הגולן: השניים האחרים נמצאים בקצרין ובקשת יהונתן. ההדרכה בשלושת בתי הספר נעשית במרוכז על ידי מרכז ההדרכה הצפוני של החברה להגנת הטבע, "גולן וחרמונים".

== פעילות ==
מרחב הטיולים של בית הספר הוא: האתר הארכאולוגי בניאס, המעיינות והמפל, נחל עיון, המפלים, האשד, הטחנה והתנור, שמורת דן הכוללת את תל דן (תל אל קאדי) ומעיינות נחל דן, נחל סער, יער אודם, ברכת רם, נחל שניר (החצבני), קלעת נמרוד, הר החרמון, צוק מנרה, חורשת טל, שמורת החולה, אגמון חולה, הר בנטל והר אביטל.

בחורף משמש בית הספר בסיס יציאה לטיולים בהר החרמון, ומספק הדרכה לתנועה ולשהייה בשלג.

בבית הספר 60 חדרים ללינה ושני חדרי אוכל לאירוח עד 420 איש.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20070302212611/http://www.datinet.co.il/1/beit_sefer_sadei_hermon/4.html אתר בית ספר שדה "חרמון"]
* [http://www.teva.org.il/?CategoryID=410 בית ספר שדה חרמון באתר החברה להגנת הטבע]
* 

קטגוריה:רמת הגולן: חינוך
קטגוריה:עמק החולה
חרמון
בגידה (מעילה באמון)

בגידה היא מעילה באמון ביחסים שבהם מתקיים אמון בין בני אדם, כלומר עשיית מעשה הנוגד את האמון שניתן בעושהו. המעילה באמון עשויה להיות הפרה של סעיף מפורש בחוזה שבין הצדדים, הפרה של תנאי מכללא בחוזה כזה, או פגיעה ביחסי אמון שאינם יחסים חוזיים. דוגמה: חבר בחבורת עבריינים, המסגיר את חבריו למשטרה, ייחשב כבוגד בהם. בוגד נודע, ששמו הפך לסמל לבגידה, הוא יהודה איש קריות, שהיה אחד משנים עשר השליחים המוזכרים בברית החדשה, ולפי הכתבים הנוצריים, בגד בישו ומסר אותו לידי השלטונות הרומאיים.

לשאלת מיקום הגבול שבין בגידה לצייתנות, אין תשובה קטגורית. כך למשל, תלמיד בכיתה שדיווח למורה כי אחד מחבריו העתיק בבחינה, ייחשב לבוגד בעיני חבריו, ואולי אף בעיני כל הכיתה, ואילו המורה עשוי לשבחו על אומץ הלב להסגיר את ה"עבריין" ולהילחם על אכיפת החוקים והתקנות.

==בגידה במולדת==

יחס מחמיר במיוחד ניתן לבגידה של אדם במדינתו, באמצעות סיועו לאויב במאבקו כנגד המדינה, בימי מלחמה או בעת עימות קשה בימי שלום (כדוגמת המלחמה הקרה), או בעת סכסוך מזוין ופעולות איבה שאינם בגדר מלחמה מלאה. על בגידה כזו חל לעיתים עונש מוות (גם בישראל, בסעיפים 97–99 של חוק העונשין ובסעיף 43 של חוק השיפוט הצבאי).

==בגידה במסגרת מערכת יחסים זוגית==

לתשומת לב מיוחדת זוכה בגידה הנערכת במסגרת מערכת יחסים זוגית, שבה מצפים שני בני הזוג זה מזה לנאמנות, כלומר לא לקיים יחסים מקבילים עם בן זוג אחר. כאשר בני הזוג נשואים זה לזה, בגידה קרויה ניאוף, היא מהווה הפרה של חוזה הנישואים, ונחשבת לחטא חמור, עד כדי כך שבדתות שונות ואף בקודקסי חוקים קדומים עונשה מוות. ניאוף לא יהווה בגידה אם נעשה בהסכמת בן הזוג, אך עדיין ייחשב לחטא דתי.

==הקומדיה האלוהית==
בפואמה "הקומדיה האלוהית" שכתב דנטה אליגיירי בתחילת המאה ה-14, ונחשבת לפואמה השירית הגדולה ביותר בספרות האיטלקית, נחשבת הבגידה לחטא חמור ביותר. בגיהנום, המתואר ביצירה זו, נמצאים הבוגדים במעגל התשיעי, המחולק לארבעה אזורים:
*האזור הראשון קרוי "קינה" (Caina) על שם קין, ובו מוחזקים הבוגדים בקרוביהם כשהם קפואים עד גובה המותניים.
*האזור השני נקרא "אנטנורה" (Antenora), ובו נמצאים הבוגדים בעירם או בארצם כשהם קפואים עד גובה הכתפיים.
*האזור השלישי הוא "טולומאה" (Tolomea), באזור זה קפואים הבוגדים באורחיהם כשהם שקועים בקרח עד עיניהם.
*האזור הרביעי "יהודקה" (Giudecca), הוא המקום אליו נשלחים החוטאים הגדולים ביותר, הבוגדים באדוניהם, הם מוחזקים לנצח נצחים כשכל גופם שקוע במים הקפואים. במרכז האזור, שקוע עד מותניו בקרח לכוד השטן. דנטה מתאר את השטן כבעל שלושה ראשים (כניגוד לשילוש הקדוש), והוא אוכל לנצח את גופם של הבוגדים הנוראים ביותר ברוטוס וקסיוס שבגדו ביוליוס קיסר ואת ראשו של יהודה איש קריות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתיקה
קטגוריה:הונאה
א-נאקורה (נפת שכם)

אַ-נַּאקוּרַה (בערבית: الناقورة) הוא כפר פלסטיני בנפת שכם ליד ההתנחלות שבי שומרון. מספר תושביו, נכון לסוף שנת 2006, הוא 1,658. בכפר נקבת מים קדומה, "מעיין חתום", שממנה זרמו מים אל העיר שומרון העתיקה והיא מקור שמו.

==המעיין==
שמו של הכפר מעיד על ייחודו. המילה "נאקורה" פירושה נקרה, והכפר כולו מכונה על שום נקרה חצובה המצויה בו ומובילה אל מעיין מים בשם עין הארון (עין אהרון). מימיו זורמים צפונה אל הכפר סבסטיה.

בשנת 1924 ביקר ב"עין הארון" החוקר יוסף ברסלבי וזיהה במקום מערכת מתקנים אשר הוליכה את המים לשומרון. בין השאר מצא ברסלבי בנקבה גומחת תפילה הפונה צפונה. לדעתו, היה זה מקדש אלילי לפולחן מאיומסה, שם הגזור מן המילה מים, והוא מציין מקום פולחן לאל המים.

==שמורת חומש==
בסמוך לכפר, כשלושה קילומטרים מהריסות היישוב חומש, נמצאת "שמורת חומש" המשתרעת סביב פסגת ג'בל אבו יזיד, 724 מטר מעל פני הים. מרבית השמורה נמצאת בשטח C, אך בהתאם לחוק יישום תוכנית ההתנתקות הייתה אסורה בכניסה לישראלים ומאז אינה מנוהלת כשמורת טבע גם לאחר ביטול החוק באזור חומש. בתחום השמורה נמצא חתך גאולוגי אופייני לצפון השומרון, והצומח בשטח מגיב להבדלי הקרקע הקיימים ברכס, אם כי החורש הטבעי באזור זה נכחד זה מכבר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפת שכם
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
דיר שרף

דֵיר שַׁ֫רַף (בערבית: دير شرف, פירוש: "מנזר כבוד") הוא כפר פלסטיני בנפת שכם. מספר התושבים בסוף שנת 2006 היה 2,759. הכפר מהווה צומת דרכים בין כביש 57 (טולכרם–שכם) לבין המשך כביש 60 (ירושלים–ג'נין). כחצי קילומטר צפונית מזרחית לכפר עברה מסילת הרכבת הטורקית שנסללה במלחמת העולם הראשונה מתחנת הרכבת מסעודיה (סבסטיה) לשכם. תוואי זה הוא שלוחה של הרכבת מג'נין לדרום הארץ שהושלם לאחר חציבת מנהרת רמין. התכנון היה להמשיכו משכם לירושלים, אולם הביצוע הופסק בלחץ צרפת שחששה למצב הכלכלי של המסילה בין יפו לבין ירושלים. בסופו של דבר פוצלה המסילה בתחנת סבסטיה וסעיף אחר של המסילה המשיך לטול כרם ומשם לבאר שבע. סעיף האחר של המסילה המשיך בתוואי המתוכנן והושלם רק עד שכם. בתוואי זה בנוי היום הכביש היוצא משבי שומרון להר עיבל.

שלוחה מסעיף המסילה לשכם הוביל לפאתיה הצפוניים של דיר שרף, מעט דרומה, מול הכניסה המזרחית לשבי שומרון (היום סגורה). שם מצויה קבוצה של מבנים בני קומה אחת (ראו בתמונה) ששימשו מחסנים של הרכבת.

לפי כתבים עתיקים היה בדיר שרף מנזר לנשים. אדם זרטל בסקר הר מנשה כותב שהסוקרים לא מצאו עדות לכך בכפר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נפת שכם
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים