ישעיהו קורן

ישעיהו קורן (נולד ב-1940) הוא סופר ישראלי, חתן פרס ביאליק לספרות יפה (2008) על מפעל חייו ופרס ברנר לפרוזה (2013).

==ביוגרפיה==
קורן נולד בכפר סבא ולמד פילוסופיה וספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. שירת 19 שנה במערכת הביטחון הישראלית, והוא גמלאי של שירות הביטחון הכללי. עסק גם בהוראה, ייעוץ חינוכי ועסקי אבטחה.

את כתיבתו החל בשנות ה-60 המוקדמות בכתב העת "קשת". נמנה עם סופרי הגל החדש - סופרי שנות השישים של המאה ה-20, שכונו על ידי מבקרי הספרות דן מירון וגבריאל מוקד בשם דור המדינה אשר נוטה אחרי השינויים שחלו בספרות המערב, תוך העדפת סגנונות כתיבה אוונגרדיים בסיפורת. יש העדפה של התרכזות בפרט על פני המצב האנושי והגיבור עוטה דמות חדשה, דמות האנטי גיבור. יוצרי התקופה מושפעים מהפילוסופיה האקזיסטנציאליסטית מבחוץ ומבצע סיני ומלחמת ששת הימים מבית. בתחילת שנות השבעים, עם היווסדו של כתב-העת סימן קריאה, אימצו עורכיו את קורן, שהשתייך לפרוזה החדשה שביקשו לטפח. בגיליון השני של כתב-העת פורסמו לראשונה פרקים מתוך 'לוויה בצהריים', ספר שכתב קורן ב-1967 ולא מצא לו מו"ל, ובהמשך היה הספר לאחד הראשונים של הוצאת ספרי סימן קריאה.

כתיבתו של קורן מושפעת מהקשר אל האדמה. הוא מרבה להתייחס בסיפוריו לאבנים, אבק ואדמה. משנות ה-90 מפרסם סיפורים בעיתוני "הארץ" וב"קשת החדשה". 

קורן מושפע בספריו מארנסט המינגוויי, ויליאם פוקנר ושרווד אנדרסון. הוא אינו משתמש במונולוגים פנימיים, בהם קיים מספר כל יודע. דמויותיו שתקניות, מדברות במשפטים קצרים ואינן דנות במשמעות החיים. הן עמומות ולתחושותיהן אין ניסוח מפורש. גיבוריו של קורן הם אנשים של יום יום, קשי יום, ובהם עגלונים, רוכלים, חנוונים, מורים, בעלי מלאכה וחקלאים, המוצגים לקורא בשגרת קיומם ובסביבתם הפיזית פשוטה כמשמעה. המרחב החיצוני נבנה בכתיבתו מהצטרפותם של פרטים ופרטי-פרטים זעירים, לכאורה סתמיים, תוך כדי השתהות תיאורית על תופעות ופעולות, פירוקן לגורמים ויצירת מרקמים עשירים של הקבלות וקישורים סמויים ביניהן. הסיפורת של קורן מציגה מציאות נופית של התפוררות, שבה מהלכות דמויות שותקות וכאובות, המנסות ליצור מגעים אנושיים ולזכות ברגעי חסד, כל זאת בלשון חסכנית ובסגנון ענייני הנזהרים מהתפייטויות מיותרות. מבחינה זו, מאופיינת כתיבתו של קורן בעיצוב היפר-ריאליסטי צלול, מוחשי ואמין.<ref></ref> 

קורן מתגורר בזכרון יעקב.

==הכרה==
בשנת תשס"ח 2008 זכה בפרס ביאליק לספרות יפה . בשנת 2013 זכה בפרס ברנר לפרוזה.

מבקר הספרות בני ציפר כתב עליו: .

==ספריו==
*מכתב בחולות: סיפורים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשכ"ח
*לוויה בצהריים: רומאן, תל אביב: מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור: ספרי סימן קריאה, תשל"ד 1974
*:תורגם לצרפתית, אנגלית וגרמנית: 
<div style="direction: ltr;">
*Funérailles à midi: roman / traduit de l'hébreu par Rosie Pinhas-Delpuech (Arles: Actes Sud, 1994)
*Funeral at noon / translated by Dalya Bilu (South Royalton, VT: Steerforth Press, 1996)
*Beerdigung am Mittag: Roman / aus dem Hebräischen von Mirjam Pressler (Gerlingen: Bleicher, 1996)
</div>
*יונים לא עפות בלילה: סיפורים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד: ספרי סימן-קריאה, תשמ"ט 1989
*[https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH001257702/NLI העומדים בלילות]: נובלה וסיפורים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד: ספרי סימן-קריאה, תשנ"ג 1992
*שתי כפות ידיים ומלה: רומאן קצר וסיפורים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד: ספרי סימן-קריאה, תשע"ג 2013

===בעריכתו===
*עוזיאל וקסלר,<ref>על גבי החוברת כתוב השם באופן שונה במקצת: עזי וקסלר.</ref> ירושלמים של זהב: הסיירת הירושלמית במלחמת ששת הימים - חוברת זיכרון, ירושלים: הקרן להנצחת חללי הסיירת הירושלמית, 1968. 
*סיפורים - שנה ב - 1994 / בהנחייתו, תל אביב, קמרה אובסקורה, 1995

==לקריאה נוספת==
*דרור בורשטיין, "עכשיו אני רואה את השמש אחרת": פרגמנטים על "הוספיס" מאת ישעיהו קורן, מקרוב 15 (2005) 58-66
*בתיה גור, חומרת הגביש. הארץ, תרבות וספרות, כ"ו בתשרי תשנ"ג, 23 באוקטובר 1992; נדפס בספרה "מבלי דלג על דף": מבחר מסות ומאמרים / עורכים פוני בז'זינסקי ואריאל הירשפלד, ירושלים: הוצאת כתר, 2008, עמ' 340–342
*מרדכי אבישי, סיפורים של ניכור ובדידות. מאזנים, כרך כ"ז, גל' 1 (1968), עמ' 68–69 
*רחל גיל, כוחה של אותה שגרה. עתון 77, גל' 122 (1990), עמ' 14.
*אביב עקרוני, לויה בצהרים. "מאזנים", כרך ל"ט, גל' 5 (1974), עמ' 345–346. 
*רחל דנה-פרוכטר, קורן אוהב את הפועלים. "עתון 77", גל' 117 (1989), עמ' 7. 
*אורה טובאי, לא רק יונים... העולם הזה, גל' 2727 (6 בדצמבר 1989), עמ' 31. 
*מרדכי אבישי, האילמים ונדוני-הבדידות. "מאזנים", כרך ס"ז, גל' 2 (1992), עמ' 54–55. 
*מיכאל וילף, לקרוא לאט, ובין השיטין. על המשמר, כ"ד בחשוון תשנ"ג, 20 בנובמבר 1992, עמ' 18.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [http://www.kfar-saba-museum.org/index.php?option=com_content&view=article&id=69&Itemid=79 ישעיהו קורן], באתר מוזיאון לתולדות כפר סבא
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* יוני ליבנה, [https://bedofsodom.wordpress.com/2014/03/07/%D7%A8%D7%90%D7%99%D7%95%D7%9F-%D7%A2%D7%9D-%D7%99%D7%A9%D7%A2%D7%99%D7%94%D7%95-%D7%A7%D7%95%D7%A8%D7%9F-%D7%9B%D7%A4%D7%95%D7%AA-%D7%99%D7%93%D7%99%D7%99%D7%9D-%D7%95%D7%9E%D7%99%D7%9C%D7%94/ ראיון עם ישעיהו קורן, שתי כפות ידיים ומילה], המדור הספרות של ידיעות אחרונות, 5 באפריל 2013
* 

מכּתביו:
* 
* [https://www.poetryplace.org/article/%d7%92%d7%9d-%d7%90%d7%9d-%d7%9c%d7%90-%d7%9b%d7%9c-%d7%a9%d7%99%d7%a8%d7%99%d7%95-%d7%9e%d7%93%d7%91%d7%a8%d7%99%d7%9d-%d7%9c%d7%9c%d7%91%d7%99/ גם אם לא כל שיריו מדברים ללבי]: על ברוך כצנלסון, כתובת 1 (2009) 115-122
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס אקו"ם
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940