OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רותם פלד

רותם פלד (נולדה בשנת 1985) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל והמכביה. בעלת שלוש מדליות זהב מהמכביה.

== ביוגרפיה ==
פלד החלה לשחות בגיל עשר בקבוצת השחייה של מכבי פארק מים רעות, בהדרכתו של אורי קליינמן. בשנת 1999 עברה להתאמן בפנימיית המחוננים בוינגייט תחת הדרכתו של לאוניד קאופמן. בהמשך שחתה בקבוצת השחייה של בני הרצליה.

===1999===
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך באסביירג, דנמרק ביולי 1999 זכתה פלד במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 1:02.09 דקות, שיפור לשיא שקבעה ורד בורוכובסקי בתחרות דומה שנערכה שנה קודם לכן במוסקבה (1:03.00 דקות).

===2000===
====אליפות העולם (בריכת 25 מטר)====
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באתונה, יוון במרץ 2000 סיימה פלד במקום 19 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:17.08 דקות ובמקום 22 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.09 דקות.
====אליפות אירופה====
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בתחילת יולי 2000 סיימה פלד במקום 20 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 28.96 שניות ובמקום 22 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.72 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות אירופה לנוער בשחייה שנערכה בדנקרק, צרפת היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:02.20 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי של 1:02.08 דקות, במקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:58.09 דקות ביחד עם בורוכובסקי, מאיה פינקלר וענבל לבבי, במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:19.84 דקות, 4 מאיות שנייה לאט מעלייה לשלב הגמר. נוסף לכך היא קבעה במשחה ל-50 מטר פרפר שיא אישי חדש של 28.90 שניות.

===2001===
====המכביה====
בתחרויות השחייה של המכביה ה-16 שנערכו בווינגייט ביולי 2001 זכתה פלד ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא מכביה חדש של 1:03.32 דקות, במשחה ל-200 מטר פרפר (2:23.17 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.

===2004===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 2004 זכתה פלד במדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:04:58 דקות, לפני סהר אלוני מהפועל עמק חפר (1:05:03 דקות) ושרי מצרי ממכבי תל אביב. במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב הייתה שותפה לשיא ישראלי חדש לאגודות ביחד עם סיגל סימסולו, מונה מירון וקרן זיבנר 4:24:66 דקות, שיפור לשיא של אגודת מכבי קריית אונו בן ה-4 שנים 4:28:36 דקות.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.swimrankings.net/index.php?page=athleteDetail&athleteId=1552414 רותם פלד] באתר swimrankings 
* נדב מיכאל, [http://mnews.co.il/article_focus.asp?article_id=3308 שוחה אל התואר], 23 במרץ 2006

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שחייניות פרפר ישראליות
קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
חיים קלופט

הרב חיים קלופט (נולד בכ"ד בשבט ה'תש"ח, 4 בפברואר 1948) הוא ראש ישיבת "קהלות יעקב" במודיעין עילית.

==קורות חייו==
נולד בירושלים לרב יואל קלופט. למד בישיבת אור ישראל הקטנה בפתח תקווה, ולאחר מכן בישיבת פוניבז' בבני ברק. נישא לבתו של הרב שאול ברזם, שהיה חתנו של הרב יעקב ישראל קניבסקי. 

בשנות ה-80 פתח את הישיבה לצעירים בבני ברק בהכוונתו ובהדרכתו של סב רעייתו הרב יעקב ישראל קנייבסקי<ref></ref>. לאחר פטירת הסב את שם הישיבה ל'קהילות יעקב' על שם ספריו<ref>בסמליל הישיבה כתוב: "לע"נ הגאון הגדול רבי יעקב ישראל קנייבסקי הסטייפלר זצ"ל"</ref>.

בשנת 1994 סייע לו הרב שך לפתוח ישיבה גדולה ביישוב אלומה (נקראה אז: חזון יחזקאל). בשנת 2011 עברה הישיבה למודיעין עילית לבניין משלה<ref></ref>, והוא החל לאגד סביבו קבוצות אברכים המשתתפים בשיעוריו ובשיחותיו בענייני מחשבה.

== שיטתו הלימודית ==
הרב קלופט מעמיק בלימודו, הוא מרבה לעסוק בענייני הגות ומחשבה. שיחותיו מבוססות על תורת המהר"ל, הרמח"ל, הגר"א ורבי חיים מוולוז'ין.

במשך שנים הוא מסר 'ועד' מיוחד בספר נפש החיים, והשלים את הספר לאחר תשע שנים. כיום הוא מוסר ועדים קבועים בספר 'נפש החיים' לבחורים ואברכים במודיעין עילית ובבני ברק.

תלמידיו מוציאים קונטרסים משיעוריו ושיחותיו, וכמו כן הם מועברים במסגרות שונות, בהן קול הלשון וקול הדף.

הרב קלופט נוהג להטיל פתיל תכלת בטלית קטן שלו, שלא כמקובל בציבור החרדי.

== משפחתו ==
* אחיו הרב שניאור קלופט הוא ראש כולל בחיפה. 
* גיסו (בעל אחותו) הרב מנחם צבי ברלין, ראש ישיבת "רבנו חיים עוזר" בבני ברק.
* גיסו (בעל אחותו) הרב שמואל אביגדור פייבלזון, ראש ישיבת נחלת נפתלי בצפת.
* גיסו (חתן חמיו) הרב טוביה יעקובזון, ראש ישיבה במודיעין עילית. 
* גיסו (חתן חמיו) הרב צבי יהודה אדלשטיין, מראשי ישיבת אורחות תורה. 
* בנו הרב שאול קלופט מכהן עמו בראשות הישיבה, החל משנת 2010.

==ספרים==
*קונטרס "דברי תורה", בני ברק, תשל"ח.
*קונטרס מה ראו על ככה : מהות ימי הפורים ולקחם ועבודת הימים לבני תורה.
* ספר "חקרי לב", בעבודת ראש השנה, מודיעין עילית, תשע"ד.
* ספר "חקרי לב", ב' כרכים על שער ג בנפש החיים, מודיעין עילית, תשע"ז.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:ראשי ישיבות קטנות
קטגוריה:מודיעין עילית: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
דיופיזיטיות

איקונין דמות ישו המפורסם מ[[מנזר סנטה קתרינה מורכב למעשה משני טיפוסים שונים שניתן לראות בבירור כשמציבים מראה באמצעו (כמו כאן).]]
דיופיזיטיות (ביוונית עתיקה: δυοφυσῖται מילולית "שני טבעים") היא השקפה כריסטולוגית בדבר טבעו של ישו. הכריסטולוגיה שבה מחזיקות הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית היא דיופיזיטית, דהיינו שישו, שהוא התגלמות בן האלוהים בגוף אדם, מורכב משתי מהויות, אלוהית ואנושית.

במאה ה-5 התנהל וויכוח האם היה לישו בחייו טבע אחד – אלוהי, השקפה המכונה מונופיזיטיות, שיוצגה על ידי אוטיכס ראש המנזר בקונסטנטינופול, כנגד הדעה כי לישו היו שני טבעים, טבע אלוהי וטבע אנושי, השקפה דיאופיזיטית כדעת פלביאנוס, פטריארך קונסטנטינופול.

פלאבינוס כינס בשנת 448 סינוד שגינה את אוטיכס, האשים אותו בכפירה מונופיזיטית (חד-גשמית) ונידה אותו. אך אוטיכס חזר על דעתו וערער בפני דיוסקורוס הראשון, פטריארך אלכסנדריה וסוורוס, פטריארך אנטיוכיה. בתמיכתם, כינס הקיסר הביזנטי תאודוסיוס השני (408-450) בשנת 449 ועידה אקומנית באפסוס (שזכתה אחר־כך לכינוי "לטרוקיניום" - ועידת גזלנים) ובה זוכה אוטיכס ואילו פלביאנוס גונה, וזמן קצר אחר־כך מת. האפיפיור הבא, לאו הראשון לא הכיר בהחלטות הוועידה. בשנת 451 כונסה ועידת כלקדון, ובה תמכו ההגמונים בהשקפתו של לאו ואישרו את ההשקפה הדיאופיזיטית, שעל פיה היה ישו בחייו משיח בעל שני טבעים שלמים (הטבע האנושי והטבע האלוהי) שלא התמזגו לאחד, אף שהיו נמצאים בגוף אחד ולא נבדלו זה מזה. על פי השקפה זו ישו היה בעודו בחיים בעת בעונה אחת אל (ולפיכך היה זהה עם אלוהים באלוהיותו) ואדם (ולפיכך היה זהה לכל אדם אחר באנושיותו). כן הוציאה הוועידה מחוץ לכנסייה את אוטיכס, סוורוס ודיוסקורוס.

בראשית המאה ה-7 אף היה ניסיון לאחד את המונופיזיטיות והדיופיזיטיות באמצעות המונותליטיזם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כריסטולוגיה
עידו מירון

עידו מירון (נולד ב-1975) הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה במשחי הגב. ייצג את ישראל באליפות אירופה (שפילד 1993). בעל שתי מדליות כסף מהמכביה הארבע-עשרה (1993).

== ביוגרפיה ==
מירון נולד וגדל במושב מולדת התאמן בקבוצות הפועל גלבוע ומכבי חיפה, בהדרכתו של ארנון אבני.

===1989===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1989 זכה מירון במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.58 דקות, אחרי אליאב טל מהפועל נתניה (2:12.37 דקות) וגלעד רפאלי מהפועל בני שמעון (2:15.05 דקות).

===1992===
====אלוף ושיאן ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ב-30 במאי 1992 זכה מירון במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:07.09 דקות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של ערן גרומי 2:07.48 דקות.

===1993===
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט ב-20 באפריל 1993 זכה מירון בשתי מדליות זהב, מבשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.37 שניות, לפני יוסי טנצר ממכבי קריית אונו (1:02.50 דקות) ויואב מאירי מהפועל ירושלים ובמשחה ל-200 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 2:05.00 דקות, שיפור לשיאו, לפני יוסי טנצר (2:13.08 דקות) ויואב מרקוביץ' מהפועל נהריה (2:16.12 דקות).

====המכביה ה-14====
בתחרות השחייה של המכביה ה-14 שנערכה ביולי 1993 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב זכה מירון ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אורי שטיפט, יואב מאירי ודימה רבינסקי בשיא ישראלי חדש של 3:53.80 דקות, לפני מקסיקו ודרום אפריקה. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.69 שניות, אחרי דניאל גרייבר מארצות הברית (58.90 שניות) ולפני אלפרד דייוויד מארצות הברית (1:00.13 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.85 דקות, אחרי דייוויד אלפרט (2:05.71 דקות) ולפני דניאל גרייבר (2:09.69 דקות).

====אליפות אירופה====
באליפות אירופה שנערכה בשפילד, אנגליה באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום 25 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:07.88 דקות.

===1994===
באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכה מירון במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.46 דקות, לפני ניר טוביס חברו לקבוצת מכבי חיפה (1:02.12 דקות) ויואב גת מהפועל קריית טבעון (1:03.47 דקות).

===1995===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 1995 זכה מירון במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.53 דקות, לפני חברו לקבוצה איתן אורבך (2:08.86 דקות).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.swimrankings.net/index.php?page=athleteDetail&athleteId=4041108 עידו מירון] באתר Swimrankings 
* [https://www.youtube.com/watch?v=aG5va-JjBC8 עידו מירון במכביה ה-14], באתר you tube, 8 ביולי 1993

קטגוריה:אלופי ישראל בשחיית גב
קטגוריה:מולדת (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
אנדרטת גור אריה יהודה

אנדרטת גור אריה יהודה היא אנדרטה השוכנת במרכז אדיס אבבה באתיופיה, כ-700 מטרים ממערב לכיכר מסקל. האנדרטה ניצבת בכיכר שלפני תחנה הרכבת של העיר (Lagaar), סמוך לתחילתן של שד' וינסטון צ'רצ'יל, אחת השדרות המרכזיות באדיס אבבה.

האנדרטה בדמות אריה מוזהב, סמלו של הקיסר היילה סלאסי ושל אתיופיה עד 1991. האנדרטה ניצבת על פודיום גבוה עשוי גרניט שחורה, שעליו פוסלו תבליטים של הקיסרים מנליק השני, היילה סלאסי וזאודיתו, וכן של ראס מקונן וולדה. האריה עצמו "פוסע" (Passant) והוא פונה שמאלה. לראשו כתר וברגלו הקדמית הימנית הוא אוחז במוט המסתיים בצלב.

האנדרטה הוקמה על ידי שליט אתיופיה היילה סלאסי בשנת 1930, סמוך לפני הכתרתו כקיסר. בשנת 1935 בזזו אותה האיטלקים והעבירוה לרומא, שם הוצבה סמוך לאנדרטת ויטוריו אמנואלה השני. במהלך החגיגות לציון ארבע שנים להכרזת האימפריה האיטלקית, בנוכחות בניטו מוסוליני, אדולף היטלר והמלך ויטוריו אמנואלה השלישי, נערך מצעד בו השתתף גם חייל מאריתראה בשם זראי דרס. כשהבחין דרס באנדרטה, התמלא רגשי פטריוטיות ודקר את החיילים הקולוניאליסטים שסביבו בחרב הטקסית שנשא. הוא הספיק להרוג חמישה חיילים ולפצוע אחרים, לפני שנהרג בעצמו על ידי הסובבים.
כיום זראיי דרס נחשב כגיבור פטריוטי באריתריאה ובאתיופיה.<ref></ref><ref>, cited in </ref><ref name=Triulzi></ref>

האנדרטה הושבה לאתיופיה לאחר משא ומתן ממושך בשנות ה-60 של המאה ה-20 והוצבה במקומה בנוכחותו של הקיסר היילה סלאסי. לאחר ההפיכה באתיופיה בשנת 1974, החליטה החונטה הצבאית להעביר את האנדרטה ממקומה, בהיותה סמל לקיסרות. התנגדות של אנשי צבא משוחררים שהעלו על נס את תקרית דרס, הובילה לביטול ההחלטה, והאריה נותר במקומו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.selamta.net/addis_ababa.htm Selamta]

==הערות שוליים==

גור אריה יהודה
תחנת הרכבת של אדיס אבבה

חזית התחנה
מראה הרציף ובו עדיין השילוט המקורי ב[[אמהרית ובצרפתית. נטוש אבל נקי]]
תחנת הרכבת של אדיס אבבה, המכונה "לאגאר" (Lagaar; מצרפתית La Gare - "התחנה"), היא תחנת רכבת השוכנת במרכזה של העיר אדיס אבבה, בירת אתיופיה, במרחק של כ-700 מטרים דרומית-מערבית לכיכר מסקל. התחנה היא התחנה הסופית במסילת הרכבת אדיס אבבה-ג'יבוטי שהיא מסילת הרכבת היחידה באתיופיה. כיום אין שירותי רכבת אל התחנה.

==היסטוריה==
סלילתה של מסילת הרכבת החלה בג'יבוטי ב-1894, והקטע הראשון הגיע עד דירה דאווה. ב-1908, לאחר עיכובים ומחלוקות, הוקמה "חברת מסילת הברזל הצרפתית-אתיופית" (Compagnie du Chemin de Fer Franco-Ethiopien) - חברה שניזונה בעיקר מהון צרפתי, וזו השלימה את סלילת המסילה מדירה דאווה לאדיס אבבה ב-20 במאי 1915. טקס חנוכת המסילה נערך ב-17 ביוני 1917 במעמד הקיסרית זאודיתו, שהשתתפה בנסיעת הרכבת הראשונה לג'יבוטי. 

חוזה שנחתם בין אתיופיה לצרפת ב-1922 הקצה את הקרקע הדרוש להקמת מבנה התחנה, ואבן הפינה הונחה ב-13 בפברואר 1928. המבנה הושלם ב-3 בדצמבר 1929 במימון צרפתי וגרמני. בשנת 1938 ביקש המושל האיטלקי להרוס את מבנה התחנה ולסלול קו רכבת חדש דרך מרכזה של העיר, ולאורכו ימוקמו שלוש תחנות. תוכנית זו נגנזה לבסוף בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה. שירותי הרכבת אל התחנה פסקו באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, עם השבתת קו הרכבת שממערב לדירה דאווה. גם אם השירות לאדיס אבבה יתחדש, סביר שבעיר תבנה תחנה חדשה, אם כי המבנה צפוי להישאר במקומו בשל ערכו ההיסטורי והאדריכלי.

==התחנה==
סגנונו של מבנה התחנה הוא קולוניאליסטי. הוא מתנשא לגובה של שתי קומות, בראשונה ארקדה הנתמכת בשורת קשתות, ובשנייה מרפסת עם מעקה מסוגנן, אליה מובילות דלתות גבוהות. במרכז המבנה, מעין מגדל המוסיף לו קומה שלישית ובה חלונות בצורת קשתות. המבנה והמגדל נושאים גגות רעפים אדומים. בתחנה רציף צד בודד וגשר להולכי רגל נטוי מעל מסילות הרכבת. בשטח התחנה שוכנים משרדי ההנהלה הראשית של חברת הרכבת, מחסני חלפים, בתי מלאכה, דפו, מרכז השתלמות ומרפאה ומועדון לעובדי חברת הרכבת. 

בכיכר הגדולה שבחזית התחנה פועל מסוף אוטובוסים עירוני, וניצבת בה אנדרטת גור אריה יהודה, פסל אריה מוזהב שהוקם על ידי הקיסר היילה סלאסי ב-1930. סמוך לתחנה שוכנים תחנת האוטובוסים הבין-עירונית של אדיס אבבה ליעדים קרובים (עד 250 ק"מ), והאנגר ובו שוכן "מוזיאון הרכבת" של אתיופיה.

==מוזיאון הרכבת==
בשנת 1935 העניקה ממשלת צרפת לקיסר היילה סלאסי שני קרונות לשימושו הפרטי. בקרון הראשון היה סלון, תא שינה ומשרד, ובשני הותקנו מטבח ומסעדה. ב-1954 הוענקו לקיסר שני קרונות נוספים, הפעם מממשלת אנגליה, גם הם מחולקים באופן דומה לקודמיהם. הרכבת הקיסרית הונעה בשני קטרים וכללה, נוסף על ארבעת הקרונות הקיסריים, קרון גנרטור חשמלי שסיפק את כל צריכת החשמל שלה, שני קרונות מחלקה ראשונה לאורחיו ולפמלייתו של הקיסר, שני קרונות מחלקה שנייה עבור משרתיו ושני קרונות משא. הרכבת הקיסרית הפסיקה את פעולתה ב-1973, זמן קצר לפני המהפכה האתיופית, וארבעת הקרונות הקיסריים שמורים במבנה המוזיאון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדיס אבבה: מבנים
קטגוריה:אתיופיה: רכבות
אדיס אבבה
קטגוריה:מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי
אנדרטת 12 ביכתית

אנדרטת 12 ביכתית (געז: የካቲት ፲፪) היא אנדרטה באדיס אבבה, בירת אתיופיה, המנציחה את זכר קורבנות טבח גרציאני ב־12 (בחודש) יכתית", המקביל ל־19 בפברואר בלוח השנה הגרגוריאני. 

==מיקום==
האנדרטה ניצבת בכיכר הנושאת אותו שם (የካቲት ፲፪ አደባባይ - "יכתית 12 אדבבאי"), בחלקו הצפוני של מרכז העיר. באופן לא רשמי מכונה הכיכר בשם "סידיסט קילו", היינו "שישה קילומטרים", המציינים את המרחק, הלכאורי, ממרכז העיר. בכיכר נפגשות, בין היתר, דרך אנטוטו המובילה צפונה אל הרי אנטוטו שבגבולה הצפון-מזרחי של אדיס אבבה, ורחוב המלך ג'ורג' השישי המוביל בשמות שונים דרומה אל כיכר מסקל, והלאה עד לנמל התעופה הבינלאומי אדיס אבבה בולה. 

בצידה הצפון-מערבי גובל בכיכר הקמפוס המרכזי של אוניברסיטת אדיס אבבה, ודרומית-מזרחית לה נמצא גן האריות בו עדיין חיים צאצאיהם של האריות הקיסריים. עוד ניצב בכיכר, בצידה הדרום-מערבי, בית החולים הנושא גם הוא את השם "יכתית 12", לאחר שבעבר נקרא על-שם הקיסר היילה סלאסי, וקודם לכן נקרא "ביתא סעידה".

==האנדרטה==
האנדרטה מנציחה את זכרם של קורבנות הטבח שהחל ב-19 בפברואר 1937 ונמשך שלושה ימים. הטבח, שבו נרצחו אלפי בני-אדם, החל ביום שבו כשל ניסיון התנקשות בחייו של מרשל רודולפו גרציאני, המושל הכללי של מזרח אפריקה האיטלקית. שרידי הקורבנות עצמם שמורים בקתדרלת השילוש הקדוש הסמוכה.

האנדרטה הוקמה ב-1955 על ידי הפסל הקרואטי אנטון אוגוסטינצ'יץ' , והוענקה לעם האתיופי במתנה מאת המרשל יוסיפ ברוז טיטו. הקיסר היילה סלאסי נהג להניח במקום זר ביום השנה לטבח. מסורת זו נמשכה על ידי מנגיסטו היילה מריאם לאחר המהפכה האתיופית ב-1974, ולאחר תום מלחמת האזרחים ב-1991 נמסרה לראש העיר. כיום נושא בתפקיד נשיא אתיופיה. 

האנדרטה בנויה בצורת אובליסק לבן שבתחתיתו שני תבליטים המקיפים את בסיסו. הסצינות מתארות את הטבח ואת הלוויית הקורבנות שהתקיימה לאחר שחרור המדינה מהכיבוש האיטלקי, בנוכחותו של הקיסר. באחת הפינות של האובליסק, מעט מתחת לחצי הגובה, ניצב פסל קטן של גור אריה יהודה, סמלם של הקיסר היילה סלאסי ושל אתיופיה עד 1991. האריה דומה לפסל האריה הגדול של אנדרטת גור אריה יהודה ליד תחנת הרכבת של אדיס אבבה; כמוהו הוא "פוסע" (Passant) ופונה שמאלה, לראשו כתר וברגלו הקדמית הימנית הוא אוחז במוט המסתיים בצלב. כשהחונטה הצבאית האתיופית עלתה לשלטון, היא סילקה את כל סמלי האריה של הקיסר, למעט באנדרטה זו ובאנדרטת גור אריה יהודה הנ"ל. האובליסק ניצב על בסיס מוגבה שאליו מוליכות שש מדרגות משלושה כיוונים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.angelfire.com/ny/ethiocrown/monuments.html Imperial Monuments of Ethiopia]
==הערות שוליים==

יכתית 12
קטגוריה:אדיס אבבה: כיכרות
קטגוריה:אתיופיה: התקופה האיטלקית
המרכז המשפטי לדרום העני

המרכז המשפטי לדרום העני (באנגלית: Southern Poverty Law Center) הוא ארגון ללא כוונת רווח אמריקאי הפועל באמצעים משפטיים ומבצע מעקב אחרי קבוצות גזעניות, ארגוני שנאה ומיליציות קיצוניות ומקיים פעילויות חינוכיות לקידום הסובלנות.

== היסטוריה ==
הארגון הוקם בשנת 1971 על ידי מוריס דיס וג'וזף ג'י לוין בתור פירמה משפטית במונטגמרי, אלבמה. פעיל זכויות האדם ג'וליאן בונד הצטרף אל השניים ושימש כנשיא הארגון בשנים 1971–1979. שיטת הפעילות של המרכז הייתה של הגשת תביעות נזיקין אזרחיות כנגד ארגוני שנאה או פעילים כדי לקבל פיצויים לקורבנות שנפגעו מהפעילות שלהם, וכך למוטט כספית את הארגונים או היחידים. המטרה הראשונה של הארגון הייתה לפעול כנגד ארגוני קו קלוקס קלאן המקדמים עליונות של הגזע הלבן אולם עם הזמן החל לפעול הארגון גם כנגד הפרדה גזעית ממוסדות, כנגד אפליה, כנגד התעמרות במהגרים ולמען נושאים נוספים בתחום זכויות האדם.

בשנת 1983 הוטמנה פצצה במשרדי הארגון שגרמה לשריפתו של הבניין ושל הארכיון של הארגון, אולם איש לא נפצע או נהרג בתקרית. כעבור שנתיים הודה ונשלח לכלא איש קלאן על ביצוע העבירה.

המרכז מקיים מעקב אחרי קבוצות שנאה שונות ברחבי ארצות הברית ונחשב לאחד מהגופים ברי הסמכא התחום. הגדרת ארגון שנאה לפני המרכז הוא ארגון "...שמחזיק באמונות או בפרקטיקות אשר תוקפות או מנסות להדיר קבוצה שלמה של בני אדם, בדרך כלל עקב תכונות שאינם בשליטתם". באתר ה-FBI יש קישור אליו כאחד ממקורות המידע בנושא. כיום רשומים במאגר הארגון כ-926 ארגוני שנאה שונים.

משנת 1981 מוציא המרכז כתב עת היוצא לאור ארבע פעמים בשנה, בשם Intelligence Report.

בין השנים 2006–2008, הארגון היה מעורב בתביעה המשפטית שהוגשה כנגד הארגון הגזעני הקלאנים האימפריאליים של אמריקה, אשר מהווה ארגון בת לקו קלוקס קלאן. במסגרת התביעה, המרכז המשפטי קיבל כתריסר איומים מפורשים, אשר הבטיחו להגשים "את האיום המסוכן ביותר". כמו כן, במהלך היום השני של המשפט, חבר לשעבר בתנועה העיד בפני בית המשפט כי פעילים בכירים בתנועה הטילו עליו להתנקש בחייו של התובע הראשי של ארגון המרכז המשפטי לדרום העני, מוריס דיס.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני זכויות האדם
קטגוריה:מונטגומרי (אלבמה)
העלאה על המוקד

שריפת אביר ומשרתו באשמת "[[מעשה סדום" בציריך, 1482.]]
העלאה על המוקד (ידועה גם כשרפה בחיים או שרפה למוות) היא הוצאה להורג פומבית על ידי בעירה. לרוב העלאה על המוקד באה כעונש לבגידה, כפירה וכישוף. מוות על ידי שרפה הפך ללא אהוד על הממשלות השונות ברחבי אירופה בסוף המאה ה-18, ובארצות הברית מוגדר העונש כחריג וכאכזרי.

==סיבת המוות==

אם האש הייתה גדולה בזמן השרפה, המוות היה מגיע לעיתים קרובות מהרעלת פחמן חד-חמצני לפני שהלהבות גרמו נזק של ממש לגוף. לשם כך היה נהוג לפזר קש. אם האש הייתה קטנה, הנידון למוות היה סובל מהחום אשר גרם למוות מדום לב, מכת חום, הלם היפוולמי, או מהתפרקות תרמית של האיברים החיוניים.

==שימושים היסטוריים==
אבירי הטמפלרים מועלים על המוקד.]]

הצדוקים סברו שעונש השרפה המוזכר בתנ"ך הוא העלאה על המוקד ממש, בעוד שהפרושים סברו שעונש השרפה המוזכר בתנ"ך הוא יציקת עופרת מותכת לתוך גרונו של הנידון למוות.

בתקופת המאה ה-6 לפנה"ס, הטיראנים היוונים באי סיציליה נהגו לצלות את אויביהם במתקן העינויים הנודע שור הפליז, אשר היה פסל חלול בדמות שור ממתכת אשר לתוכו היו מכניסים את האויבים, מבעירים אש מתחתיו, ובכך מחממים את הנידונים למוות.

שרפה שימשה כאמצעי לביצוע עונשים בחברות עתיקות רבות, בזמן הקיסרות הרומית מרטירים נוצריים הועלו על המוקד כחלק מהענישה.

רבי חנינא בן תרדיון, אשר היה אחד מעשרת הרוגי מלכות, הועלה למוקד אל מול הקיסר אדריאנוס אשר התנגד לדת היהודית.

לפי דבריו של יוליוס קיסר, הקלטים נהגו לשרוף את אלה אשר הואשמו בגנבה כעונש מחמיר ביותר.

האינדיאנים אשר באמריקה הצפונית נהגו לבצע הוצאות להורג על ידי שרפה, כחלק ממערכת ההתנגדות לבוגדים ולמתיישבים הראשונים של ארצות הברית אשר הגיעו מאירופה.

בין המאה ה-15 והמאה ה-17 נהגה האינקוויזיציה להוציא להורג כופרים באמצעות העלאה על המוקד. פעולה זו נעשתה במסגרת טקס שנקרא אוֹטוֹ דַה פֶה (Auto da fé). כך הוצאו להורג יהודים ואנוסים בספרד לאחר גירוש ספרד וחדשנים דתיים כיאן הוס וג'ורדנו ברונו, אך בעיקר, בשנים אלה, הועלו על המוקד נשים שהואשמו בכישוף.

==שריפות מודרניות==

טקס שריפת אלמנה מדת ההינדו, מתוך "היסטוריית סין והודו" משנת [[1851.]]

שום מדינה מודרנית אינה תומכת כיום בעונש שרפה, אך במקומות כמו מדינות באפריקה או באמריקה הלטינית: גואטמלה, ברזיל, ועוד, נשרפים לפעמים בני אדם (בעזרת חומרי בעירה) כעונש לא חוקי על מעשי גנבה, אונס, רצח והריגה. אחד המקרים הידועים התרחש במאי 2015 בה המון זועם בגואטמלה הציתו ושרפו בחיים נערה בת 16 שנחשדה בשוד ורצח של נהג מונית.

ישנם מנהגים במזרח הרחוק אשר בהם שורפים את אלמנת האדם שנפטר, ולעיתים היא אף משליכה עצמה אל מדורת השרפה של בעלה המנוח, ובכך היא מצטרפת אליו בעולם הבא.

ב-2015 רצח ארגון המדינה האסלאמית טייס ירדני שנשבה על ידי שריפתו בחיים כאשר הוא כלוא בכלוב.

== בשפה העברית ==
בעברית משמש הצירוף הועלה על המוקד (או עלה או העלה או העלאה) בהשאלה, ונאמר על מי שנשפט בחומרה ובאכזריות על ידי הציבור או התקשורת, לפעמים תוך גינוי חריף שהביא לידי ענישה בלתי מוצדקת או בלתי סבירה. הרחבת משמעות זו חלה גם במילה הוקיע (והוקעה): בתחילה היה פירושה המתה על ידי תלייה, צליבה: , ובעברית החדשה נתייחדה לה משמעות של פרסום לגנאי ("קלונו הוקע ברבים"). באנגלית ביטוי מקביל: burn (someone) at the stake.

==ראו גם==
* ארבע מיתות בית דין

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.capitalpunishmentuk.org/burning.html אתר ארגון אודות העלאה למוקד בבריטניה] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיטות הוצאה להורג
קטגוריה:אש
מארק רגב

מארק רגב (לשעבר פרייברג; נולד ב-1960) הוא דיפלומט ישראלי יליד אוסטרליה שכיהן כשגריר ישראל בבריטניה. כיהן כדובר ראש הממשלה ויועץ לעיתונות זרה ועניינים ציבוריים, תפקיד אותו מילא מאז מינויו על ידי ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט בשנת 2007 ועד מינויו לשגריר ב-2016, ופעם נוספת החל מ-2020. מאז שנת 2021 רגב הוא חוקר אורח במכון למחקרי ביטחון לאומי והחל מחודש יולי 2022 מכהן כיושב ראש מכון אבא אבן לדיפלומטיה בינלאומית באוניברסיטת רייכמן.

==ביוגרפיה==
רגב נולד ב-1960 במלבורן שבאוסטרליה, למרטין ופרידה. למד בבית הספר היהודי "מאונט סקופוס" (הר הצופים) שבעיר, רכש תואר ראשון במדעי המדינה והיסטוריה באוניברסיטת מלבורן, וכן תואר שני במדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, כמו גם תואר שני בניהול מאוניברסיטת בוסטון. בנעוריו רגב היה חבר בולט בתנועת הנוער הסוציאליסטית ציונית, איחוד הבונים, והיה פעיל באגודת הסטודנטים היהודים באוניברסיטה במלבורן.

בשנת 1982 עלה לישראל ועבד בקיבוץ תל קציר. בישראל שינה את שם משפחתו לרגב, כשם המשפחה המאמצת שלו בקיבוץ. רגב נשוי ואב לשלושה ילדים.

==קריירה==
רגב הצטרף למשרד החוץ הישראלי בשנת 1990, כשהוא משרת בנציגויות ישראל בבייג'ינג, וושינגטון, כסגן ראש משלחת הקונסוליה הכללית בהונג קונג, וכן כמרצה על יחסים בינלאומיים ואסטרטגיה במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה (פו"ם). לפני מינויו לתפקיד הנוכחי שלו, הוא היה דובר משרד החוץ בירושלים. רגב נחשף לתקשורת הבינלאומית כאשר הציג את העמדה הישראלית בראיונות רבים בטלוויזיה בשפה האנגלית ובערוצי הרדיו בזמן מבצע עופרת יצוקה 2008-2009, וכן בתגובותיו על נאומו של נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, מ-19 במאי 2011, ורעיונותיו למשא ומתן בין ישראל לפלסטינים. ב-2015, הממשלה אישרה את מינויו לשגריר ישראל בבריטניה והוא נכנס לתפקידו באפריל 2016.

באוגוסט 2020 הוא סיים את תפקידו כשגריר והוחלף על ידי ציפי חוטובלי. לאחר מכן מונה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לקדנציה נוספת כדובר לתקשורת הזרה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://embassies.gov.il/london/AboutTheEmbassy/Pages/The-ambassador.aspx מארק רגב] בשגרירות ישראל בבריטניה

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אוסטרלים
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל בממלכה המאוחדת
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:תל קציר: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מלבורן
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטרליה
קטגוריה:פעילים ציונים באוסטרליה
קטגוריה:יועצי תקשורת של ראשי ממשלת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
רייסטאפל

משפחה הולנדית אוכלת רייסטאפל. [[באנדונג, 1936]]
רייסטאפל (בהולנדית: Rijsttafel, בעברית: "שולחן אורז") הוא שמו ההולנדי של סגנון ארוחה אינדונזי שאומץ בהולנד. 

במרכז השולחן המשותף לסועדים רבים נמצאת צלחת אורז לבן גדולה ומסביבה תוספות רבות הכוללות תבשילי בשר עוף, בקר, חזיר, דגים, פירות ים, ירקות, ופטריות, המבושלים עם רוטב המכיל בוטנים וקוקוס או עשויים על גריל על שיפוד ("סאטה") ועליהם הרוטב. אחד העקרונות החשובים הוא גיוון של טעמים ושל מרקמים של אוכל, אם כי לכל המנות יש את אותו רוטב. המנות בהולנד מורכבות בעצם מהרבה מנות מכל רחבי אינדונזיה שבאופן מקורי לא אכלו אותן ביחד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:המטבח האינדונזי
קטגוריה:המטבח ההולנדי
קטגוריה:מאכלי אורז
ברוך אלמקייס

ברוך אלמקייס הוא ראש המועצה המקומית ירוחם לשעבר. כיהן כראש המועצה בשנות ה-80 ושוב בתחילת שנות ה-2000.

==שתי קדנציות ראשונות==
ב-1983 נבחר לראשונה כראש מועצת ירוחם, והיה לאחד מראשי המועצה הצעירים בישראל. במהלך כהונתו, הציע למחות על קיפוח עיירות הפיתוח באמצעות הקמת מדינת ירוחם.

במהלך כהונתו, נחנכו מוסדות תרבות רבים בעיר, אך שיעור האבטלה הגיע עד ל-39 אחוז ב-1986. אחת מהשקעותיו המרכזיות הייתה "אגם ירוחם" בפארק ירוחם, שהוקם ב-1992; בתחילה זכה האגם להצלחה רבה, אך כיום הוא נחשב לפרויקט בעייתי, שעל פי המשרד להגנת הסביבה, השחייה בו אסורה. בעקבות השקעות נוספות, ביניהן דוברה יקרה שאמורה הייתה לשמש כמסעדה צפה, נקלעה ירוחם לגירעון תקציבי. בעקבות זאת החליט שר הפנים דאז, אריה דרעי, לפזר את המועצה שבניהולו של אלמקייס. בבחירות שהתקיימו ב-1992 הפסיד אלמקייס למוטי אביסרור.

==קדנציה נוספת==
בשנת 2003, ניצח אלמקייס את אביסרור בבחירות לתפקיד ראש המועצה. בתקופת כהונתו שקעה המועצה בחובות, וחודשים רבים לא קיבלו עובדי המועצה את שכרם; בסופו של דבר, פעילות המועצה הושבתה כליל. בעקבות הבעיות בניהול וסכסוכיו עם פקידים בכירים, קרנות שונות הפסיקו את תרומותיהן לפעילויות ביישוב. אלמקייס עורר התנגדות רבה בשל כך ונערכו כנגדו הפגנות תושבים. אלמקייס הציע מספר הצעות מקוריות לשיקום העיר, בהן הקמת שכונה בדואית בירוחם לתושבי השבט השכן, ראשונה מסוגה בישראל בעיירת פיתוח יהודית.

בעקבות תלונות רבות שהושמעו כלפיו, הקים משרד הפנים ועדת חקירה שתבדוק את התנהלותו. בדו"ח שפרסמה הוועדה נכתב בין השאר כי אלמקייס "פעל, במובהק ובצורה גלויה, בניגוד לכל חוק ומינהל תקין", ועל כן המליצה הוועדה להרחיקו "מכל תפקיד ציבורי אחראי המחייב קבלת החלטות".

ב-25 בנובמבר 2004, לאחר שהחליט משרד הפנים על מינוי של חשב מלווה למועצת ירוחם, הוגשה נגד אלמקייס תלונה במשטרת הרצליה, על ידי מנכ"ל משרד הפנים, גדעון ברלב. ברלב טען כי אלמקייס תקף אותו; אלמקייס מצידו טען כי ברלב הוא זה שתקף אותו. בתחילת 2005 התרבו התלונות על אלמקייס והגיעו אף לבית המשפט העליון. בסוף אותה שנה הודיע שר הפנים אופיר פינס על הדחתו של אלמקייס, מונתה ועדה קרואה לניהול העיר, ובראשה הועמד עמרם מצנע.

==חיים אישיים==
אלמקייס נשוי לאורלי ואב לשלושה - ענבל, חניאל ולירז.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי מועצת ירוחם
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
איטן האלפים

אִיטָן האלפים (שם מדעי: Phleum alpinum) הוא עשב דגני חד שנתי.

תפוצתו של מין זה הוא בהרים באירופה, אסיה, צפון אמריקה ודרום אמריקה.מצב שימור המין הוא ללא חשש והוא תואר על ידי החוקר קארולוס ליניאוס ב-1753.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:דגניים
קטגוריה:צרפת: צומח
קטגוריה:איטליה: צומח
מרקאטו

מראה במרקאטו
מרקאטו (באמהרית: መርካቶ - "מרכתו"; מאיטלקית: Mercato - "שוק") הוא השוק המרכזי של אדיס אבבה, בירת אתיופיה, והשוק הפתוח הגדול באפריקה.

==היסטוריה==
השוק של אדיס אבבה שכן במקור מדרום לקתדרלת גאורגיוס הקדוש, כקילומטר צפונית-מזרחית למיקומו הנוכחי. שוק בלתי רשמי זה התגבש ברחובות הסמוכים, ונמכרו בו דגנים, תבלינים, קפה, כותנה, מלח, תכשיטים, מוצרים ביתיים, מלאכת יד ועוד. סמוך לאחר שאתיופיה נכבשה בידי איטליה הפשיסטית, הונהגה באתיופיה מדיניות הפרדה על בסיס גזעי, והשוק הקיים יוחד לאירופים. הסוחרים האחרים, רובם ערבים, התמקמו במיקומו הנוכחי של המרקאטו, ברובע "אדיס קטאמה" ("העיר החדשה"). עם השנים תפסו המקומיים את מקומם של הסוחרים הערביים, ומאז שנות ה-60 של המאה ה-20, המרקאטו הוא בעיקרו שוק מקומי.

==השוק כיום==
השוק משתרע על שטח של יותר מקילומטר רבוע ובו כ-15,000 בתי עסק שונים, הכוללים, בין היתר, כ-2,500 חנויות ודוכנים, 1,500 בתי עסק המעניקים שירותים שונים, עשרות חנויות כלבו ושני מבנים מקורים גדולים. למעשה, זהו רובע מגורים ומסחר ענק, המחולק ל-50 אזורים, ולא רק שוק במובן המערבי של המונח. את השוק הפועל בשעות האור, עשויים לפקוד כ-200,000 איש ביום. ימי שבת עמוסים במיוחד כאשר מגיעים למרקאטו מוכרים וקונים רבים מחוץ לעיר, ובימי ראשון המרקאטו שובת. במרקאטו נמכרים מוצרים מכל הסוגים, ואלה מחולקים לאזורים לפי סוגי הסחורה. חנויות למוצרי מזון ולתוצרת חקלאית, במיוחד קפה, הן עדיין החנויות הנפוצות ביותר בשוק; אך בעלי חיים, מלאכת יד, כלי בית, מוצרים ממוחזרים מעץ וממתכת, מוצרי אלקטרוניקה, ביגוד ומוצרי טקסטיל הם רק חלק מהמוצרים הנוספים המוצעים למכירה. למעשה ניתן למצוא במרקאטו כל דבר, אפילו רובים וכלי נשק מסורתיים. מצפון לשוק שוכנת תחנת האוטובוסים המרכזית הבין-עירונית של אדיס אבבה ליעדים רחוקים (מעל 250 ק"מ).

==קישורים חיצוניים==

* על [https://ethiopia.co.il/%D7%A9%D7%95%D7%A7-%D7%9E%D7%A8%D7%A7%D7%98%D7%95-%D7%91%D7%90%D7%93%D7%99%D7%A1-%D7%90%D7%91%D7%91%D7%94/ שוק מרקאטו] באתר אתיופיה
* [http://www.macalester.edu/courses/geog61/kshively/merkato.html Addis Merkato: The Indigenous Market Center]
* [http://www.pilotguides.com/destination_guide/africa/ethiopia/addis_ababa_mercato.php Addis Abeba Mercato]
* [https://web.archive.org/web/20111117124817/http://wordtravels.com/Attractions/?attraction=2332 Mercato]
* [https://web.archive.org/web/20110313163424/http://www.addisculturetourism.gov.et/en/tourism-addis-ababa-ethiopia-2/attractions-addis-ababa-ethiopia-2/mercato-addis-ababa-ethiopia-2.html Mercato]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדיס אבבה
קטגוריה:שווקים
אנטוניו לובו אנטונש

אנטוניו לובו אנטונש, מרץ 2010
אנטוניו לובו אנטונש (בפורטוגזית: António Lobo Antunes; נולד ב-1 בספטמבר 1942) הוא סופר פורטוגלי, הוא זוכה פרס קמואש לשנת 2007. 

אנטונש השלים את לימודיו בבית הספר לרפואה והתמחה בפסיכיאטריה. הוא התגייס לצבא הפורטוגלי והשתתף מספר שנים במלחמה הקולוניאלית באנגולה כרופא פסיכיאטר. אנטונש חזר לאירופה בשנת 1973 ובשנת 1979 פרסם את הרומן הראשון שלו: "זיכרון של פיל", המתאר את התמוטטות נישואיו הראשונים. בעקבות הצלחת הספר הוא עזב בהדרגה את הפסיכיאטריה והתמסר יותר לכתיבה. בשנת 2005 הוא בא לארץ עם רעייתו לקבל את פרס ירושלים ביריד הספרים הבינלאומי.

מלחמת העצמאות של אנגולה משמשת נושא חוזר בספריו של אנטונש והוא מושפע במיוחד מויליאם פוקנר ומלואי פרדינאן סלין. מרבה לצטט את המשוררים הקלאסיים ובהם ורגיליוס ואובידיוס.

==מספריו==
* זיכרון של פיל 1979
* הארץ בסוף העולם 1979
* ידיעת הגיהנום 1980
* הארורים (1985), תרגם לעברית - יורם מלצר, הוצאת עם עובד, 2003.
* שובן של הסירות 1988
* סדר הדברים הטבעי 1992
* מותו של קרלוס גרדל 1994
* לא ראיתיך בבבל אתמול 2006
* שמי הוא לגיון 2007

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:סופרים פורטוגזים
קטגוריה:זוכי פרס קמואש
קטגוריה:ילידי 1942
איטן

אִיטָן (שם מדעי: Phleum) הוא סוג עשב ממשפחת הדגניים. המינים בסוג זה הם רב-שנתי וגדלים באירופה, אסיה ואפריקה מלבד המין איטן האלפים שגדל גם בצפון ודרום אמריקה.

גובה הגבעול בין 20 ל-130 סנטימטר שמקצהו תפרחת גלילית צפופה דמוית שיבולת.
דגן זה משמש למרעה בקר וכן להאכלת חיות מבויתות.

מקור שמו העברי בתלמוד ירושלמי שם משמש שם זה לציון מין דגן אשר ניתן לגדלו עם חיטה והדבר לא יחשב ככלאיים.

==מיון טקסונומי==
בסוג זה שישה מינים לפי ITIS:
* איטן האלפים - Phleum alpinum
* Phleum arenarium
* איטן החולות - Phleum exaratum
* Phleum paniculatum
* Phleum pratense
* Phleum subulatum 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:דגניים
דני ספרים

דני ספרים בע"מ היא הוצאת ספרים ישראלית שנוסדה ומנוהלת על ידי המו"ל דני פחימה.

== היסטוריה ==
ההוצאה החלה כחנות ספרים שייסד פחימה עם אחיו בירושלים בשנת 1981 ובשנת 1985 הוציא לאור את הספר הראשון כהוצאה, "מברשת השיניים הראשונה שלי", שכתבה נורית כהן, גיסתו. עד היום הוציאה לאור כ־500 ספרים, רובם ספרי ילדים. בין מחברי ספרי ילדים שהוצאו על ידי הוצאת לאור ניתן לציין את אורה קרופיק שמוציאה כל שנה ספר חדש. 

משרדי ההוצאה נמצאים בקריית גת. 

כמו כן מוציא שני עיתוני ילדים לציבור הדתי: "אותיות" ו"סוכריות". ההוצאה מפרסמת את סדרת ספרי קופיקו וצ'יפופו של תמר בורנשטיין־לזר. חגי ברקת משמש כעורך הראשי של ההוצאה.

סמלילה של ההוצאה בעבר
בשנת 2009 רכשה ההוצאה את הוצאת הספרים יוסף שרברק, וכך קבלה בעלות על יצירות קלאסיות רבות בספרות העברית, בהם ספריה של דבורה עומר וספרי מוזיקה של יוני רכטר, אהוד מנור ומתי כספי.

דני ספרים חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20060109150331/http://www.itu.org.il/Index.asp?ArticleID=1043&CategoryID=490&Page=2 דני פחימה - המו"ל מקרית גת]
* 
* 

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:קריית גת: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1981
קיטא

הקיטָא באמהרית (ቂጣ) והקיצ'א בתגרית (ቂጫ) היא המצה אותה נהגו ביתא ישראל להכין לפסח לפי מנהגים ומסורות מיוחדות. תהליך אפיית המצה החל מדי שנה מספר שבועות לפני ערב פסח, ודרש הכנות ותכנונים קפדניים של אנשי העדה.

== רקע ==
כאשר בסוף חודש אדר היו מכריזים הכהנת באתיופיה על תחילתו של חודש ניסן, היו היהודים מתחילים בהכנות קדחתניות לקראת חג הפסח, בי"ד בניסן. המשימה הראשונה והחשובה ביותר הייתה הכנת המצה. מקור החיוב להכנת ואכילת מצה הוא בפסוק מהתורה, "בערב תאכלו מצות" (ספר שמות, פרק י"ב, י"ח).

== ההכנות לאפייה ==
אפיית המצה הייתה מורכבת, ונדרשו הכנות מיוחדות. הקושי העיקרי היה השגת החיטה. לא בכל הכפרים השתמשו בחיטה להכנת לחם אלא בקטניות (בעיקר בטֵף ובדָגוסָה), ולכן המשפחות היהודיות היו דואגות לייבא חיטה מוקדם ככל האפשר. קושי נוסף היה הצורך להכין כמות מצות גדולה מאוד - מכיוון שבחג הפסח עצמו לא ניתן היה להכין מצות טריות (כיוון שהן עשויות מקמח), נדרשה הכנת כמות גדולה מראש, שתספיק לכל ימי החג . כיוון שהיהודים באתיופיה חששו מחילול חג הפסח, הם הרחיקו את החמץ מביתם החל מי"ג בניסן, וסיימו את אכילת מצה רק בכ"ב בניסן, כלומר שמרו על תשעה ימים ללא חמץ (במקום שבעה, כנהוג בחג הפסח על פי התורה). 

המצות הוכנו בעבודת יד. שבועיים לפני כניסת החג החלו נשות הכפר באפייתן. מאחר שהבקתות טרם הוכשרו לקראת הפסח, נהגו לאפות את המצות במרחק מסוים מהבתים, בשדה, כדי להרחיק את החשש מפני מגע עם חמץ.

== תהליך האפייה ==
המצה נאפתה בתנור עצים שנבנה במיוחד למטרה הזו, כמו גם משטח החרס העליון עליו נאפתה המצה. לרוב כל משפחה אפתה את המצות בנפרד. לרוב שתי נשים בעלות ניסיון הופקדו על מלאכת האפייה: האחת מכינה ולשה את הבצק במהירות, והשנייה אופה את המצה על התנור. התהליך נעשה בהשגחה קפדנית של הזקנים.
 
לאחר האפייה נלקחו המצות לבתים, ושם אוחסנו על הגגות או בבקתה במדף מיוחד מעל המדורה. הסיבה לצורת אחסון זו קשורה בחששם של היהודים שהמצות יחמיצו בשל רטיבות, לכן הן נשמרו במקומות חמים ויבשים (חודש ניסן הוא שיא עונת הקיץ באתיופיה).

לקראת החג נהגו היהודים להוציא את כל כלי הבית שהיו עשויים חרס או מדלועים, אל מחוץ לבתים, ולאחסן אותם במערה או במסתור אחר בשדה, וזאת כדי לקיים את מצוות התורה "לא יראה לך חמץ" וכן "שבעת ימים שאור לא ימצא בבתיכם". הבתים נוקו היטב, ובערב פסח נערך סדר פסח, בו אכלו היהודים מצה עשויה מחיטים; אך עבור שאר ימי החג אפו היהודים לעצמם מצות עשויות מקטניות (טֵף ודָגוסָה), שהיו טעימות יותר ופחות קשות.

== בישראל == 
יהודי אתיופיה בישראל משתמשים כיום במצות התעשייתיות המקובלות ברחבי הארץ.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.youtube.com/watch?v=gOTx-19D7Nw סרטון המתאר אפיית מצות באתיופיה - חבל גונדר], באתר youtube

קטגוריה:מאכלי פסח
קטגוריה:היימנות
קרן נדל"ן

קרן נדל"ן (ידועה גם כקרן ריט, קרן להשקעות במקרקעין, בשל המונח האנגלי REIT – Real Estate Investment Trust) היא קרן השקעות פרטית או ציבורית, שתכליתה השקעה בנאמנות בנדל"ן מניב. קרן נדל"ן רוכשת מרכזים מסחריים, בנייני משרדים ובנייני דירות למגורים מתוך מטרה להשכיר הנכסים לתקופה ארוכה בסכום שכירות ידוע מראש. 

קרנות נדל"ן נסחרות בבורסה בארצות הברית מאז שנות ה-60 וכיום זוהי החזקה נפוצה בקרב משקיעים מוסדיים בארצות הברית, עקב התכונות שמקובל לייחס לסוג זה של נייר-ערך (רמת סיכון נמוכה יחסית, תשואה שניתן להעריכה מראש, תשלום דיבידנד בתדירות קבועה).

==החוק בישראל==
מעמדן של קרנות נדל"ן מוסדר בחוק בישראל. עיקר החקיקה נמצא ב. החקיקה הראשונית בנושא הייתה במסגרת תיקון 147 לפקודת מס הכנסה, בעקבות המלצות ועדה שבחנה הסוגיה. הסדרה זו הקימה את הענף בישראל. בשנת 2016 תוקנה שוב פקודת מס ההכנסה במטרה להנמיך את חסמי הכניסה להקמת קרנות חדשות ולעודד קרנות נדל"ן להשקיע גם בנדל"ן למגורים. התגובות בשוק לתיקון היו שהתשואה שתתקבל תהיה נמוכה בהרבה מנדל"ן מניב. התיקון לא יצר את השינוי שהמחוקק יחל לו.

בישראל פעילות מספר קרנות בורסאיות: ריט 1, שהוקמה סמוך להסדרת הנושא בחוק. וסלע קפיטל, שהוקמה מאוחר יותר, והיא בעלת היקף פעילות קטן יותר. מניבים קרן הריט החדשה בע"מ אשר הוקמה בשנת 2015, לאחר שהשלימה גיוס של 267 מיליון שקל ממשקיעים שונים, ומגוריט אשר הוקמה והונפקה בשנת 2016, וייחודה הוא שהיא משקיעה בעיקר בנדל"ן למגורים.

==מגבלות ויתרונות==
קרנות נדל"ן נסחרות בבורסה כמניה רגילה, אך הן פועלות תחת תנאים מיוחדים. התנאים בנוגע לפעולות קרנות נדל"ן ישראליות קובעים סף מינימום להחזקת נדל"ן בישראל, מגבילים את המינוף שלהן ונועדו למנוע פעולתן תחת בעלי שליטה מעטים. 

יתרונות ההשקעה בקרן נדל"ן:
* מאפשרת השקעה סחירה בנדל"ן מניב
* מחלקת את רוב רווחיה כדיבידנד. 
* נהנית ממעמד מס מיוחד, פטור ממס חברות ומיסוי חד שלבי ברמת בעלי המניות בלבד

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מקרקעין
היכל התהילה (תוכנית טלוויזיה)

היכל התהילה היא תוכנית מציאות מוזיקלית של ערוץ 24 שעלתה לשידור ב-22 במאי 2011, כחלק מפרויקט שידורים מיוחד בשם "עושים כבוד לנוסטלגיה" שמהווה מחווה לזמר העברי.

חברת באזילה (Buzzilla), הבודקת את "התהודה" של תוכניות הטלוויזיה כפי שהן באות לידי ביטוי באינטרנט, מיקמה את "היכל התהילה" עם עלייתה לשידור במקום השלישי, מתחת ל"כוכב נולד" ו-"Glee".

== כללי ==
בתוכנית השתתפו 12 זמרים וזמרות המייצגים ז'אנרים שונים ומגוונים של המוזיקה הישראלית, אשר לכל אחד המטען המוזיקלי האישי שלו וסגנונו הייחודי: אבי ביטר, אבי טולדנו, אביבה אבידן, אדם, איגי וקסמן, אילנה אביטל, אלונה דניאל, אריק סיני, בני אלבז, דפנה ארמוני, רוחמה רז ומייקל הרפז. מנחי התוכנית היו עינת ארליך וזוהר ישראל. התוכנית תיעדה את התמודדותם של המשתתפים עם משימות מוזיקליות שקיבלו, במטרה "לכבוש מחדש" את מקומם בשוק המוזיקה הישראלי. הם ביצעו שירים הנחשבים לנכסי צאן ברזל בתרבות המקומית.

התוכנית כללה מבט אל חדר החזרות של הזמרים, הופעות יומיות של אורחים מוזיקליים שהגיעו להיכל, ומופע מרכזי שהתקיים מדי ערב בשעות 18:00–20:00 בליווי להקה, שהיוותה תחרות מוזיקלית בשידור חי, במהלכו התחרו הזמרים בביצועים חיים של שירים ישראליים מכל התקופות. הזמרים ביצעו גרסאות כיסוי ללהיטים עבריים, יצרו שירים חדשים, וביצעו שירים מקוריים. בתוכנית התארחו מדי יום זמרים צעירים וותיקים.

==מהלך התוכנית==
מדי בוקר קיבלו הזמרים את השירים לקראת התחרות בערב ותועדו במהלך החזרות עם המנהל המוזיקלי תמיר קליסקי, ממייסדי להקת "אתניX".

הזמרים הופיעו וקיבלו ציונים מהזמרים האחרים בתוכנית, וכך נקבעה רשימת המועמדים להדחה. בעקבות מריבות בין הזמרים שונה לאחר מספר שבועות התקנון וחלוקת הציונים הפכה לאנונימית. בהמשך, הציונים הוענקו על ידי צוות שופטים שצורף לתוכנית, ובהם קובי אשרת, יוני רועה, אלדד שרים, מירית שם אור ושי להב.

אחת לשבוע לפי הצבעת צופי הערוץ, הודח אחד מהזמרים מהתוכנית, כאשר הזמר שנשאר אחרון בהיכל, בני אלבז, הוכרז כמנצח בתחרות.

"היכל התהילה" עוצב בהשראות מוזיקליות עם "קיר תהילה" שהורכב מרגעי השיא בקריירה של הזמרים, תמונות עבר נוסטלגיות, פרסים וגביעים מתחרויות שונות, קטעי עיתונות ואלבומי זהב. הוא הכיל חדר חזרות מקצועי, אולפן שידור מיוחד ובמת הופעות גדולה בחוץ אשר ממנה מועבר מדי יום המשדר המרכזי.

==סדר ההדחות==
# אלונה דניאל
# איגי וקסמן
# אביבה אבידן
# אבי ביטר – הודח בשל הפרת כללי האתיקה ותקנון התוכנית.
# דפנה ארמוני
# אילנה אביטל
# אריק סיני
# אבי טולדנו (יומיים לאחר הדחתו העפיל ישירות לגמר דרך תוכנית "גלגל הצלה" בהשתתפות כל המודחים)

===משתתפי תוכנית הגמר===
לתוכנית הגמר ששודרה ב-17 ביולי 2011, הגיעו:
# אדם – מקום חמישי
# אבי טולדנו – מקום רביעי
# רוחמה רז – מקום שלישי
# מייקל הרפז – מקום שני
# בני אלבז – הזוכה בגמר

==קישורים חיצוניים==

מידע וכתבות:
* 

ביקורות:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות: שירה
קטגוריה:ערוץ 24: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:מוזיקה ישראלית
שלומי אלקבץ

שלומי אלקבץ (נולד ב-5 בדצמבר 1972) הוא במאי, שחקן, מפיק ותסריטאי ישראלי. זוכה בפרס לנדאו בתחום הקולנוע לשנת 2017. הסרט "מחברות שחורות", אותו ביים, זכה בפרס אופיר לסרט תיעודי ארוך (מעל 60 דק').

== ביוגרפיה ==
אלקבץ נולד בשכונה ד' בבאר שבע להורים יוצאי מרוקו, וגדל רוב ילדותו בקריית ים. אחותו הייתה השחקנית רונית אלקבץ ואחיו הוא השחקן יחיאל אלקבץ. הוא למד משחק וצילום בניו יורק ושיחק בתיאטרון במשך שנתיים. 

== קריירה ==
הוא ביים את העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "רביעיית רן".

בשנת 2019 שיחק במיני סדרת הטלוויזיה "הנערים" ששודרה ב-HBO בתפקיד סימון, איש שב"כ.

מלמד קולנוע במכללה לאמנות במכללת ספיר ובמנשר לאמנות.

== חיים אישיים ==
גר בתל אביב עם בן זוגו יובל, ואב לבת, רנה ליליאן אלקבץ דורי, בהורות משותפת עם הזמרת דיקלה.

== פילמוגרפיה ==
* ולקחת לך אישה, 2004
* שבעה, 2008
* רביעיית רן עונה 2, 2010
* עדות, 2011
* גט, 2014
* לא פה, לא שם (מפיק), 2016
* הנערים, 2019
*מחברות שחורות (במאי), 2021

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* אסנת טרבלסי, [https://web.archive.org/web/20120325030926/http://www.kvish40.co.il/2011/06/1421/ על רקע עדותי], באתר כביש ארבעים, גיליון 118, יוני 2011
* 
* יורם יובל, [https://www.youtube.com/watch?v=4mMzVgXxD-4 שיחת נפש עם שלומי אלקבץ], כאן חינוכית, 14 במאי 2018
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:במאי קולנוע להט"בים ישראלים
קטגוריה:מפיקים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס לנדאו לאמנויות הבמה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
סינגל שיווקי

סינגל שיווקי, הוא סינגל, שמטרתו העיקרית להגדיל את החשיפה לאלבום מסוים, ובכך לקדם את המכירות שלו. הוא מוצע לרוב להורדה דיגיטלית, ומגיע כשהוא ארוז באותה עטיפה של הסינגל.

בשירות "iTunes", מוצע הסינגל השיווקי בדרך כלל במחיר נמוך משאר שירי האלבום.

סינגלים שיווקים נשלחים אל תחנות הרדיו והטלוויזיה, ולעיתים אף למבקרים, מתוך מטרה שהאחרונים יכתבו עליהם ביקורת.

== סינגלים שיווקים בעבר ==
בעבר, כמו סינגל רגיל יכול היה סינגל שיווקי לצאת כתקליט, קלטת שמונה ערוצים, קלטת שמע, תקליטור, ולרוב היו מוצעים בחינם, על מנת לאפשר קנייה של השיר גם על ידי מי שאינו יכול להרשות לעצמו לקנות סינגל. סינגל שיווקי היה מגיע לרוב עם מעט הערות אלבום ועם עטיפה.
במקרים נדירים, הסינגלים השיווקיים היו מוחזרים על ידי המפיץ, בגלל בעיות מסוימות. למשל, "Under the Pink" (שיצא כתקליט שיווקי) של טורי איימוס, הוחזר כיוון שאיימוס לא הייתה מרוצה מהעטיפה, ולאחר החלפת התמונה, הוא נשלח בחזרה אל הצרכנים.
סינגלים שיווקים לא היו מיוצרים בכמויות גדולות, ומסיבה זו, היו נחשבים למוצר אספנות.

== הפצה ==
סינגלים שיווקים מופצים בדרך כלל אל תחנות הרדיו. הסינגלים האלו כוללים את גרסת הרדיו של השיר, אך לעיתים מתווספות להם גרסת האלבום או רמיקס. שירי אלקטרונית ודאנס, נשלחים בדרך כלל לתקליטנים, וכוללים לעיתים מספר גרסאות נוספות, בנוסף לגרסאות רמיקס לשיר.

בנוסף, ישנן מספר חברות המספקות אוספים של סינגלים שיווקים, שמוצעים לרוב לתקליטנים. ישנם אוספים שמציעים שירים מסוגה אחת, וישנם אחרים, המשלבים בין מספר סוגות.

* שיווקי
קטגוריה:שיווק
קטגוריה:שיווק באינטרנט
יוהאן וילהלם קורנליוס פון קניגסלב

יוהאן וילהלם קורנליוס פון קניגסלב (בגרמנית: Johann Wilhelm Cornelius von Königslöw; 16 במרץ 1745, המבורג – 14 במאי 1833, ליבק) היה נגן עוגב ומלחין גרמני, שפעל מעל חמישים שנה בכנסיית "מריינקירכה" בליבק. כמנהל הקונצרטים "ערביות מוזיקליות" בליבק תרם לקידום ז'אנר האורטוריה.

== קורות חייו==
בילדותו בהמבורג למד קניגסלב נגינה בפסנתר ופיתוח קול אצל אביו, יוהאן כריסטוף בורכארד פון קניגסלב. בשנת 1758 הביא אותו אדולף קארל קונצן, נגן העוגב של מריינקירכה, כדי שילמד ויופיע כנער סופרן ("דיסקנטיסט" לפי המושגים של אז) בכנסייה, לרבות ב"ערביות המוזיקליות" (Abendmusiken). קניגסלב היה תלמידו של קונצן להלחנה, נגינה בעוגב ובכינור.

בשנת 1772 לקה קונצן באירוע מוחי ובהמשך לכך התמנה קניגסלב לסגנו ומחליפו. אחרי פטירת מורו בשנת 1781 ירש קניגסלב, באישור מועצת העיר ליבק, את תפקידו כנגן עוגב ומנהל המוזיקה ("ורקמייסטר") של הכנסייה.

קניגסלב ארגן לראשונה בליבק קונצרטים על טהרת המוזיקה לעוגב. כמו כן המשיך בניהול הקונצרטים השנתיים, הקרויים "ערביות מוזיקליות" (Abendmusiken) שהתקיימו בימי א' בסביבות חג השילוש הקדוש ולפני חג הפסחא במריינקירכה. קונצרטים אלה היו מבוססים על אורטוריות כנסייתיות, שכותבי הלברית להן היו, בין היתר, אחדים מנכבדי העיר. ערביות מוזיקליות התנהלו כסדרן עד לכיבוש הצרפתי בליבק בשנת 1810. בעשור הראשון של המאה ה-19 לא כלל הרפרטואר של קונצרטים אלה קטעי מוזיקה מקוריים חדשים, אלא יצירות ישנות או זרות בלבד. בימי שישי קדמו להם חזרות כלליות בנוכחות קהל. אחרי פרישת הקנטור יוהאן הרמן שנובל לגמלאות בשנת 1801 התמנה קניגסלב גם למנהל מוזיקלי של העיר.

מעבר להתחייבויות אלה, קיבל עליו קניגסלב לארגן סדרת קונצרטים לחובבי המוזיקה וקונצרטים לימי החורף. בנוסף למוזיקאים מקצועיים, שקיבלו את שכרם מעיריית ליבק, נעזר קניגסלב גם במוזיקאים חובבים. לצורך השתלמות בביצוע אורטוריות של מלחינים ידועים כמו הנדל, היידן ואחרים ומוזיקה קולית אחרת, הקים קניגסלב מכון לפיתוח קול. תחת ניצוחו בוצעו בליבק "משיח" מאת הנדל בשנת 1791, האורטוריה "בריאת העולם" מאת היידן ב-1802 ובשנת 1804 האורטוריה "העונות" של אותו המלחין.

==יצירות==
;אורטוריות
* "הכתרתו של דוד" Davids Thronbesteigung (1785, ליבק). ביצועה ב"ערבית מוזיקלית" כלל ציטוט קטעי המקהלה "הללויה" ו"אמן" מהאורטוריה "המשיח" מאת הנדל.
* "יוסף" (1784, סנט פטרבורג)
* "Der gebor'ne Weltheiland" - אורטוריה לחג המולד, (1788) (פרסומי הספרייה של העיר ליבק 2003 ) כלל גם ציטוט קטעי המקהלה Uns ist ein Kind geborn ו-Ehre sei Gott מ"המשיח" של הנדל.
*Die Rettung des Kindes Mose ("הצלת הילד משה")
* "קינת דוד על החרמון" (Davids Klage am Hermon; 1793) (פרסומי הספרייה של העיר ליבק 2006)
;מוזיקה לעוגב
*מבוא ופוגה ברה ומבוא ופוגה בדו לשני עוגבים - ב"ספר העוגב של ליבק" (Lübecker Orgelbuch; פורסם ב-2000)
*מבוא ופוגה בדו מז'ור ומבוא ופוגה בפה מז'ור (פורסם ב-2003)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160303220134/https://portal.d-nb.de/opac.htm?query=Woe%3D128781181&method=simpleSearch מידע על קניגסלב] בקטלוג הספרייה הלאומית הגרמנית
* - Howard E. Smither - A History of the Oratorio The Oratorio in the nineteenth and the twentieth centuries University of North Carolina Press, 2000 vol,4

קטגוריה:נגני עוגב גרמנים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1745
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1833
פשוט נהדרת

פשוט נהדרת (באנגלית: Absolutely Fabulous, לעיתים גם Ab Fab) היא קומדיית מצבים בריטית, ששודרה ברשת הטלוויזיה BBC בין 1992 ל-1996, בין 2001 ל-2004 ואילך, עד ל-2012 לסירוגין, בפרקים מיוחדים.

הדמות הראשית בסדרה היא אדינה מונסון (בגילומה של ג'ניפר סונדרס, שגם הגתה וכתבה אותה), אשת יחסי ציבור בשנות ה-40 לחייה, שמקדישה את מרבית זמנה לניסיונות להיות אופנתית ומעודכנת, ומתנהגת כאילו היא עדיין בשנות ה-20 לחייה. אדינה חיה לצד בתה, ספרון (ג'וליה סוואלה), חנונית ציניקנית בעלת אופי בוגר ואחראי משל אמה. חברתה הקרובה של אדינה, פטסי סטון (ג'ואנה לאמלי), היא עורכת מגזין אופנה בעלת חיבה יתרה לאלכוהול, שמנסה לחיות את נעוריה באופן מוקצן אף יותר מאשר אדינה. דמות בולטת נוספת בסדרה היא אמה השמרנית של אדינה (ג'ון ויטפילד).

הסדרה שודרה במשך שלוש עונות, בין 1992 ל-1995. ב-1996 לא שודרה עונה מלאה, אלא סרט טלוויזיה בן שני חלקים, בשם "The Last Shout" ("הצעקה האחרונה"). ב-2001 הוחל בשידורן של שתי עונות נוספות, שאף הן כללו סרט טלוויזיה אחד, "Absolutely Fabulous in New York" ("פשוט נהדרת בניו יורק"), שמאוחר יותר שונה שמו ל-"Gay". ב-2004 וב-2005 שודרו שני פרקי ספיישל. בסך הכול כללה הסדרה לאורך כל עונותיה 40 פרקים.

הסדרה שודרה במדינות שונות בעולם, בהן אירלנד, אסטוניה, ארצות הברית, בלגיה, ברזיל, גרמניה, הולנד, ישראל, מקדוניה, סרביה, פולין, פורטוגל, צרפת, קנדה ושוודיה. בצרפת הופקה ב-2001 גם גרסה מקומית של הסדרה, בכיכובן של ז'וזיאן בלסקו ונטלי ביי. ב-2009 שודר גם פיילוט אמריקאי ברשת פוקס, בכיכובן של קתרין האן וקריסטן ג'ונסון, אך הרשת החליטה שלא להמשיך בהפקת הסדרה.

לאורך השנים זכתה הסדרה בפרסים הן בממלכה המאוחדת והן מחוצה לה. ב-1993 הוענק לה פרס באפט"א בקטגוריית הסדרה הקומית הטובה ביותר וב-1994 זכה הפרק "Hospital" בפרס אמי הבין-לאומי. ג'ואנה לאמלי זכתה ב-1993 וב-1995 בפרס באפט"א בקטגוריית ההופעה הקומית הטובה ביותר, וכן בפרס הקומדיה הבריטית לשנת 1993 בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר. התסריט זיכה את ג'ניפר סונדרס בפרס גילדת התסריטאים הבריטית לשנת 1993 בקטגוריית קומדיות המצבים.

ב-25 בדצמבר 2011 חזרה הסדרה לחיים כחלק מספיישל של שלושה פרקים. הפרק השני שודר ב-1 בינואר 2012, והפרק השלישי שודר במהלך משחקי האולימפיאדה שהתקיימו בלונדון.

בשנת 2016, יצא לאקרנים סרט המשך לסדרה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קומדיות מצבים בריטיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א: סדרות
קטגוריה:מכון הסרטים הבריטי: מאה תוכניות הטלוויזיה הבריטיות הטובות ביותר
דומיניקה במשחקים האולימפיים

דומיניקה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת אטלנטה (1996). עד כה, התחרו ספורטאים מטעמה רק בענפי האתלטיקה והשחייה. את ההישג הגבוה ביותר רשם ז'רום רומן, שהעפיל לגמר הקפיצה המשולשת באטלנטה, וסיים במקום ה-12.

השתתפותה הראשונה באולימפיאדת חורף הייתה באולימפיאדת סוצ'י (2014).

באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט 2024 זכתה האתלטית תיאה נואליבה לפונד (באנגלית: Thea Noeliva LaFond, במדליית זהב בקפיצה משולשת.

==ראו גם==
* דומיניקה במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.doc.dm אתר הוועד האולימפי של דומיניקה]

קטגוריה:דומיניקה: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים