OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גאיוס סרוויליוס אהלה

גאיוס סרוויליוס אהלה (לטינית: Caius Servilius Ahala), מגיסטראט רומאי שפעל בתקופת ראשית הרפובליקה.

== תולדות חייו ==
אהלה נולד למשפחת האצולה הפטריקית, הסרווילים. הוא מונה למגיסטר אקוויטום כאשר לוקיוס קווינקטיוס קינקינטוס מונה לדיקטטור בשנת 439 לפנה"ס. הסיבות למינוי הדיקטטור היה כביכול רצונו של ספוריוס מאליוס להשתלט על המדינה.

קינקינטוס ואהלה ביצרו את גבעת הקפיטולין בעזרת תומכיהם, אהלה זימן את מאליוס להתייצב בפני הדיקטטור, אולם האחרון סירב וניסה להתחמק על ידי היטמעות בקהל. ניסיונו לא צלח ואהלה רדפו והרגו.

מעשהו של אהלה נחשב על ידי בני הדורות הבאים כמופת של התנגדות לעריצות, ואף שימש השראה למרקוס יוניוס ברוטוס, רוצחו של יוליוס קיסר, שהיה אחד מצאצאיו. ברם, בני זמנו לא ראו כך את המעשה, ואהלה הועמד לדין בעוון רצח. הוא חמק מעונש רק בשל העובדה כי היה מוכן לצאת לגלות מרצון.

בשנת 436 לפנה"ס הוצע חוק על ידי טריבון הפלבס ספוריוס מאליוס, שדרש להחרים את כל רכושו של אהלה, אולם ההצעה לא התקבלה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
זאודיתו, קיסרית אתיופיה

הקיסרית זאודיתו "מלכת המלכים".
זֶאוּדִיתוּ (בגעז: ዘውዲቱ, זוודיתו; נולדה ב-29 באפריל 1876 בשם "אסכלה מריאם", נפטרה ב-2 באפריל 1930) הייתה בתו הצעירה של הקיסר מנליק השני מאשתו וויזרו אבאטצ'או באין. פירוש שמה הוא באמהרית הוא "הכתר".

הוכרזה כקיסרית אתיופיה לאחר הדחת אחיינה ייאסו החמישי ב-27 בספטמבר 1916 בארמון גאבי הגדול באדיס אבבה 
הוכתרה באופן רשמי לקיסרית ב-11 בפברואר 1917 בקתדרלת גאורגיוס הקדוש. תוארה המלא היה: האריה המנצח משבט יהודה בחירת האל מלכת המלכים של אתיופיה (מוע אנבסה זה-אם נגדה יהודה סיימתה אגזיבחר נגסתה נגסת זה-אתיופיה)
זאודיתו נישאה מספר פעמים, בעלה הראשון היה בנו של הקיסר יוהנס הראס אראיה סלאסי (נפטר ב-1888),
השני הדאג'זמץ וואגשום גוונגול (1904) השלישי הדאג'זמץ וובה אטנף סגד (1913), הרביעי והאחרון ראס גוגסה וולה (1930).

בשנות ה-20 של המאה ה-20 הביעה זאודיתו את רצונה לעבור להתגורר בירושלים ואף בנתה בית שהיה אמור לשמש אותה בבואה. התוכנית לא יצאה אל הפועל והבית הפך לבניין הקונסוליה האתיופית ולבית דירות להשכרה.

זאודיתו נפטרה לאחר ששמעה שבעלה מת בארמון מנליק ב-2 באפריל 1930 ונקברה בכנסיית המנזר ביתא לא מריאם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אתיופיה: תקופת הגיבוש
קטגוריה:השושלת השאוונית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:ילידות 1876
קטגוריה:נפטרות ב-1930
משפחת ג'ומאייל

משפחת ג'ומאייל (בערבית: الجميٌل) היא משפחה מרונית בולטת שמוצאה מביכפאיה, לבנון. משפחת ג'ומאייל בעלת תפקיד מרכזי בעדה המרונית משנת 1540. בן המשפחה, פייר ג'ומאייל, הקים את מפלגת הפלנגות בשנת 1936 תחת הסיסמה: "אלוהים, משפחה, מדינה".

*
ג'ומאייל
קטגוריה:נוצרים לבנונים
ג'ומאייל
דונלד בירד

דונלדסון טוסיינט ל'אוברטור (דונלד) בירד הבן (באנגלית: Donaldson Toussaint L'Ouverture Byrd II; 9 בדצמבר 1932 - 4 בפברואר 2013) היה חצוצרן ומלחין חשוב בעולם הג'אז אשר החל את דרכו במוזיקת הארד בופ ועבר בשנות ה-70 לפיוז'ן.

==קריירה מוזיקלית==
בירד נולד בדטרויט אשר במישיגן והחל לנגן בחצוצרה כבר בגיל צעיר. הוא הופיע מעט עם ליונל המפטון לפני שסיים את בית הספר התיכון. הוא ניגן תקופת מה בחיל האוויר האמריקני, ולאחר מכן עבר ללמוד מוזיקה באופן מקצועי ואף השיג תארים.

בעודו לומד בבית הספר למוזיקה של מנהטן, החליף את קליפורד בראון בלהקת שליחי הג'אז של ארט בלייקי והוראס סילבר. בתקופתו בהרכב הספיק לנגן עם מוזיקאים מוכרים ומוכשרים ובכך עלה שמו לתודעה. לאחר שעזב את ההרכב ב-1956 המשיך לנגן הארד בופ ועבד עם מוזיקאים מהשורה הראשונה, כגון ג'ון קולטריין, ת'לוניוס מונק, סאני רולינס, והרבי האנקוק. ביוני 1964 היה מהאחרונים שניגנו עם אריק דולפי, חודשיים בלבד לפני מותו הטרגי מהלם אינסולין.
בין השנים 1958-1961 הנהיג ביחד עם פפר אדמס, נגן הבריטון סקסופון, הרכב מוערך ומצליח שהקליט אלבומים רבים. ההקלטות הללו נחשבות בין ההקלטות הטובות ביותר של בירד. 

בשנות השבעים נטש את סוגת ההארד בופ והחל להתעסק בפיוז'ן. סגנונות דוגמת פאנק, מוזיקת נשמה ורית'ם אנד בלוז החלו להופיע יותר ויותר באלבומיו. בשנת 1972 אסף רשימה ארוכה ומרשימה של מוזיקאים, ביניהם צמד המפיקים המוזיקליים האחים לארי ופונס מייזל והקליט את האלבום "Black byrd", האלבום הצליח מסחרית בצורה יוצאת מן הכלל והוא בין האלבומים הנמכרים ביותר של חברת בלו נוט.

באמצע שנות השבעים פנה בירד ללימודי משפטים ועבד כעורך דין בעיקר בתחום של זכויות אדם וזכויות השחורים. לאחר מכן המשיך, לצד הנגינה, גם במחקר אקדמי ובהוראת משפטים. משנות התשעים כיהן בירד כפרופסור למשפטים.

ב-1993 ניגן בירד באחד הקטעים בפרויקט הג'אזסמיט, פיוז'ן בין ג'אז להיפ הופ.

==כמחנך==
בירד לימד מוזיקה לאורך השנים בחמש אוניברסיטאות, כולל אוניברסיטת ניו יורק. בשנות השבעים הוא אסף את תלמידיו הטובים ביותר ואלו החלו לנגן כבלקבירד, ואף זכו להצלחה. דונלד בירד חי עד מותו בטינק שבניו ג'רזי.

==קישורים חיצוניים==

* יאיר שפיגל, The SideMan - בלוג [http://yairjazz.blogspot.com/2008/11/donald-byrd-pepper-adams.html ג'אז], סקירת כל ההקלטות של דונלד בירד עם פפר אדמס (1958-1961)
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הווארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר מנהטן למוזיקה
קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:חצוצרנים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: חצוצרנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
חזיר נהרות

חזיר הנהרות (שם מדעי: Potamochoerus porcus) הוא מין בסוג חזיר אדום. חזיר הנהרות, הקרוי גם חזיר שיחים (שלא להתבלבל עם Potamochoerus larvatus ששמו הנפוץ הוא חזיר הסבך), הוא מין חזיר שחי בטבע באפריקה, ביערות הגשם (כמו ביערות קונגו), בהרים, ביצות, עמקים מיוערים ובשיחים וכן בסוואנות מיערות מסנגל עד לקונגו. שמו של חזיר זה מגיע מאזור חיותו ליד נהרות שהוא שוחה בהם.

== מאפיינים ==
חזיר בוגר שוקל 45–100 ק"ג וגובה הכתף הוא 60–75 ס"מ. צבע הפרווה הוא חום עד אדום (זה מקור השם באנגלית חזיר נהרות אדום), הרגליים וחלק מהראש בצבע שחור וחוטם לבן, פס לבן נמתח מקצה אחד של עמוד השדרה לקצה השני. הלחיים לבנות. אורך הזנב 30 עד 45 סנטימטרים. הם חיים בעדרים של 6 עד 20 פרטים, המונהגים על ידי הזכר החזק ביותר. בדרך כלל, נולדים בין 3–6 חזירונים בהמלטה אחת לאחר הריון של 4 חודשים.
החזיר אוכל-כול וניזון בעיקר משורשים, פקעות, פירות (בעיקר פירות שנפלו על ידי קופים, קלאונאים וסנאיים), עשב, בעלי חיים מתים, חלזונות, ביצים, חרקים, לטאות וגידולים חקלאיים כמו קסאווה ובטטה. הטורף העיקרי שלו הוא הנמר. תוחלת החיים של חזיר זה היא 15 שנים בטבע. החזיר לא נמצא בסכנת הכחדה ומצב שימרו הוא ללא חשש.

== גלריה ==
<gallery perrow="7" widths="150" heights="150">
Pinselohrschwein Potamochoerus porcus Tierpark Hellabrunn-2.jpg
Potamochoerus porcus (6337869916).jpg
Zoo Landau Pinselohrschweine weiblich.JPG
Potamochoerus porcus (1).jpg
Penseelvarken (4150523082).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:חזיריים
קטגוריה:ניגריה: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של אפריקה
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם האפריקאים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
ביל הארדמן

ויליאם פרנקלין הארדמן ג'וניור (באנגלית: William Franklin Hardman, Jr; 6 באפריל 1933 - 5 בדצמבר 1990) היה חצוצרן ג'אז ונגן פלוגלהורן אמריקאי, שניגן בעיקר בסגנון ההארד בופ.

==ביוגרפיה==

בעודו בבית הספר התיכון נהג להופיע יחד עם טד דאמרון, ולאחר שסיים את הלימודים הוא הצטרף ללהקתו של טיני בראדשו. עוד לפני שהתפרסם, הופיע והקליט עם כמה ממוזיקאי הג'אז המפורסמים ביותר. הקלטתו הראשונה הייתה עם ג'קי מקלין, ב-1955. לאחר מכן ניגן יחד עם צ'ארלס מינגוס, ארט בלייקי ומבשרי הג'אז, הוראס סילבר, לו דונלדסון, והוביל להקה יחד עם ג'וניור קוק. כמו כן, הוא גם הקליט כמוביל. הארדמן השתתף בשלושה סיבובי הופעות עם מבשרי הג'אז של ארט בלייקי, אך לא ניגן איתם בזמן תהילתם בהקלטות בלו נוט. במקור, ניגן הארדמן בסגנון ההארד בופ, בצליל חד ונקי, ללא צלילי גדיל. אך במהלך שנות השישים והשבעים, החל לנגן בסגנונו של קליפורד בראון, נגינה שופעת ויותר מוחצנת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חצוצרנים אמריקאים
קטגוריה:שליחי הג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1990
סויוז TMA-9

סויוז TMA-9 (ברוסית: Союз ТМА-9) היא חללית סויוז ששוגרה ב-18 בספטמבר 2006 בשעה 04:08 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות, בהם אנושה אנסארי, תיירת החלל הרביעית, האישה המוסלמית הראשונה בחלל והאיראנית הראשונה בחלל. כמו כן, בחללית הגיעה לתחנת החלל משלחת מס' 14.

==הצוות==
צוות המראה:
* מיכאיל טיורין – מפקד
* מייקל לופז-אלגריה – מהנדס טיסה
* אנושה אנסארי – תיירת החלל הרביעית (שוגרה בסויוז TMA-9 וחזרה בסויוז TMA-8)

צוות נחיתה:
* מיכאיל טיורין – מפקד
* מייקל לופז-אלגריה – מהנדס טיסה
* צ'ארלס סימוני – תייר החלל החמישי (שוגר בסויוז TMA-10 וחזר בסויוז TMA-9)

===צוות גיבוי===
* יורי מלנצ'נקו – מפקד
* פגי ויטסון – מהנדס טיסה

==תיאור המשימה==
חללית "סויוז TMA-9" שוגרה ב-18 בספטמבר 2006 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

ב-20 בספטמבר בוצע עגינה בתחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 13 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פאבל וינוגרדוב. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת קבועה מס' 13 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות משלחת מס' 14 לתחנת החלל הבין-לאומית. על הטיסה הייתה אנושה אנסארי, תיירת חלל אמריקאית-איראנית. במהלך שהות בתחנת החלל היא ביצע מספר ניסויים בהתאם לתוכנית של סוכנות החלל האירופית. ב-28 בספטמבר צוות קבוע מס' 13 ואנושה אנסארי עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-8" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל. תומאס רייטר מגרמניה שהיה חבר משלחת מס' 13 נותר בתחנת החלל והצטרף לצוות מס' 14.

חללית "סויוז TMA-9" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.

צוות משלחת מס' 14 בפיקוד מייקל לופז-אלגריה החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית. בדצמבר לתחנת החלל הגיע מעבורת החלל דיסקברי במסגרת משימה STS-116. עם המעבורת הגיע חבר נוסף במשלחת מס' 14 סוניטה ויליאמס שהייתה אמורה להחליף את תומאס רייטר מגרמניה. חברי המשלחת ביחד עם צוות STS-116 החלו בפעילויות בהרחבת תחנת החלל תוך שימוש בציוד שהגיע במעבורת. המעבורת עזבה את תחנת החלל ב-19 בדצמבר 2006 ביחד עם תומאס רייטר.

ב-9 באפריל 2007 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-10 עם משלחת מס' 15 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פיודור יורצ'יחין. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות קבוע מס' 14 המקורי וצ'ארלס סימוני מארצות הברית שהגיע עם "סויוז TMA-10" נכנסו לחללית "סויוז TMA-9" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות.

בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 15 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-10. סוניטה ויליאמס נותרה בתחנת החלל וצורפה לצוות משלחת קבועה מס' 15.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-tma-9.htm מידע על הטיסה]
* [https://www.russianspaceweb.com/iss_soyuztma9.html תיאור המשימה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2006 ברוסיה
קטגוריה:2007 ברוסיה
סויוז TMA-8

סויוז TMA-8 (ברוסית: Союз ТМА-8) היא חללית סויוז ששוגרה ב-30 במרץ 2006 בשעה 02:30 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - האסטרונאוט האמריקאי ג'פרי ויליאמס, הקוסמונאוט הרוסי פאבל וינוגרדוב והאסטרונאוט הברזילאי מרקוס פונטס.

==מטרת המשימה==
לאחר אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז".

חללית "סויוז TMA-8" שוגרה ב-30 במרץ 2006 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

ב-1 באפריל בוצע עגינה בתחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 12 בפיקוד ויליאם מקארתור. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת קבועה מס' 12 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות משלחת מס' 13. על הטיסה היה מרקוס פונטס, נציג סוכנות החלל הברזילאית. הוא החל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו. ב-8 באפריל צוות משלחת מס' 12 ומרקוס פונטס עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-7" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.

חללית "סויוז TMA-8" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.

צוות משלחת מס' 13 בפיקוד פאבל וינוגרדוב החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית. ביולי לתחנת החלל הגיע מעבורת החלל דיסקברי במסגרת משימה STS-121. עם המעבורת הגיע חבר נוסף במשלחת מס' 13 תומאס רייטר מגרמניה. בהתאם לכך, לראשונה משנת 2003 הרכב המשלחת הקבועה גדל ל-3 חברים. 

ב-20 בספטמבר 2006 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-9 עם צוות משלחת מס' 14 בפיקוד מייקל לופז-אלגריה. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות קבוע מס' 13 המקורי ואנושה אנסארי מארצות הברית שהגיע עם "סויוז TMA-9" נכנסו לחללית "סויוז TMA-8" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות. 

בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 14 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-9. תומאס רייטר נותר בתחנת החלל וצורף לצוות משלחת מס' 14.

==הצוות==

צוות המראה:
* פאבל וינוגרדוב - מפקד
* ג'פרי ויליאמס - מהנדס טיסה
* מרקוס פונטס - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-8 וחזר בסויוז TMA-7)

צוות נחיתה:
* פאבל וינוגרדוב - מפקד
* ג'פרי וילימס - מהנדס טיסה
* אנושה אנסארי - תיירת החלל הרביעית (שוגרה בסויוז TMA-9 וחזרה בסויוז TMA-8)

===צוות גיבוי===
* פיודור יורצ'יקין - מפקד
* מייקל פינק - מהנדס טיסה
* סרגיי וולקוב - מהנדס טיסה

==קישורים חיצוניים==

[http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-tma-8.htm מידע על הטיסה]
* [https://www.russianspaceweb.com/iss_soyuztma8.html תיאור המשימה]
* [https://web.archive.org/web/20120615130242/http://www.energia.ru/ru/iss/researches/centenario.html תוכנית Centenario]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2006 ברוסיה
סויוז TMA-7

סויוז TMA-7 (ברוסית: Союз ТМА-7) היא חללית סויוז ששוגרה ב-1 באוקטובר 2005 בשעה 03:55 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות – הקוסמונאוט הרוסי ולרי טוקרב, והאסטרונאוטים האמריקאים ויליאם מקארתור וגרגורי אולסן.

==הצוות==

===צוות המראה===
* ולרי טוקרב - מפקד
* ויליאם מקארתור - מהנדס טיסה
* גרגורי אולסן - תייר חלל (שוגר בסויוז TMA-7 וחזר בסויוז TMA-6)

===צוות נחיתה===
* ולרי טוקרב - מפקד
* ויליאם מקארתור - מהנדס טיסה
* מרקוס פונטס - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-8 וחזר בסויוז TMA-7)
===צוות גיבוי===
* מיכאיל טיורין
* ג'פרי ויליאמס
* סרגיי קוסטנקו

==מהלך המשימה==
לאחר אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז".

חללית "סויוז TMA-7" שוגרה ב-1 באוקטובר 2005 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

ב-3 באוקטובר בוצע עגינה במודול "פירס" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 11 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סרגיי קריקאליוב. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 11 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 12 לתחנת החלל הבין-לאומית. על הטיסה היה תייר חלל גרגורי אולסן ששילם כ-20 מיליון $. ב-10 באוקטובר צוות משלחת מס' 11 וגרגורי אולסן עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-6" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.

חללית "סויוז TMA-7" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.

צוות קבוע מס' 12 בפיקוד ויליאם מקארתור החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית. במהלך שהותם בתחנת החלל תוכנן ביקור של מעבורת החלל דיסקברי בנסגרת משימה STS-121 אך הוא נדחה ל-2006 

ב-18 בנובמבר בוצע שינוי מיקום החללית והיא חוברה למודול "זאריה"

ב-20 במרץ בוצע שינוי מיקום החללית והיא חוברה למודול "זבזדה"

ב-1 באפריל 2006 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-8 עם צוות משלחת מס' 13 בפיקוד פאבל וינוגרדוב. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות משלחת מס' 12 ומרקוס פונטס מברזיל שהגיע עם "סויוז TMA-8" נכנסו לחללית "סויוז TMA-7" ונחתו בכדור הארץ ב-8 באפריל 2006 אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות.

בתחנת החלל הבין-לאומית נותר צוות משלחת מס' 13 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-8.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-tma-7.htm מידע על הטיסה]
* [https://www.russianspaceweb.com/iss_soyuztma7.html תיאור המשימה]
* [https://web.archive.org/web/20120616090216/http://www.energia.ru/ru/iss/researches/olsen.html פעילות של גרגורי אולסן בתחנת החלל]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2005 ברוסיה
קטגוריה:2006 ברוסיה
פיוטר מאשרוב

פיוטר מירונוביץ' מאשרוב (רוסית: Пётр Миро́нович Маше́ров; או פיוטר מירונאביץ' מאשראו, בלארוסית: Пётр Міро́навіч Машэ́раў) היה מדינאי בלארוסי, מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הבלארוסית בשנים 1965–1980.

==ביוגרפיה==
מאשרוב נולד ב-26 בפברואר 1918 בכפר שירקי (Ширки) במחוז ויטבסק בשם פיאטרו מאשרה (בלארוסית: Пятро́ Маше́ра). למד הוראה במכון להכשרת מורים על שם קירוב באוניברסיטה הממלכתית של ויטבסק בשנים 1935-1939; בין השנים 1939-1941 עבד כמורה לפיזיקה בעיירה רוסון במחוז ויטבסק. בשנות מלחמת העולם השנייה היה מפקד יחידת פרטיזנים ועל פעילותו זו זכה בעיטור גיבור ברית המועצות. במהלך שירותו בפרטיזנים פעל להצלת יהודים בשטחי בלארוס, ליטא ופולין. ב-1943 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.

לאחר המלחמה מילא מספר תפקידים במפלגה הקומוניסטית של בלארוס, עד שבשנת 1965 מונה לתפקיד מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הבלארוסית (בפועל נשיא בלארוס). במהלך שנות כהונתו פעל רבות לקידום הכלכלה החברה בבלארוס. נחשב למנהיג פופולרי ואהוב בבלארוס והחזיק בדעות ליברליות באופן יחסי. הצלחתו בתפקיד זיכתה אותו בעיטור גיבור העמל הסוציאליסטי המקביל בחשיבותו לעיטור גיבור ברית המועצות. נחשב על ידי רבים כמועמד המוביל לרשת את ליאוניד ברז'נייב בתור מנהיג ברית המועצות.

מאשרוב סיים את חייו בצורה טראגית ב-4 באוקטובר 1980. הרכב הנשיאותי בו נסע סמוך למינסק, מלווה במספר מכוניות משטרה, התנגש במשאית שהובילה תפוחי אדמה. מאשרוב נפצע אנושות וכעבור מספר שעות נקבע מותו. רבים קושרים עד היום את הק.ג.ב. לטרגדיה (בטענה שהתקבלה הוראה מגבוה לסלק את אחד המועמדים המובילים והליברליים לתפקיד מנהיג ברית המועצות), אך עד היום לא הוצגו ראיות לטענה. אחד הטוענים העיקריים למעורבות מ"גבוה" בתאונה היה ויאצ'סלב קביץ', ראש הממשלה הראשון של בלארוס העצמאית ושותף פוליטי של נטליה מאשרובה, בתו של מאשרוב.

בשנות ה-90 נקראה אחת משדרות מינסק על שמו של מאשרוב, אך ב-2005 הושב לה שמה המקורי ושלושה רחובות אחרים קיבלו את שמו.. בתו של מאשרוב, נטליה, הציגה את מועמדותה לנשיאות בלארוס ב-2001, אך בהמשך הסירה אותה לפני הבחירות.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים בלארוסים
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:פרטיזנים סובייטים
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1918
קטגוריה:נפטרים ב-1980
ציונה קניג-יאיר

ציונה קניג-יאיר (נולדה ב-18 ביולי 1970) היא מנכ"לית משרד התפוצות, במקצועה היא משפטנית. בעבר הייתה סגנית נשיא מכון הרטמן. בשנים 2008–2016 כיהנה כנציבת שוויון ההזדמנויות בעבודה הראשונה.

==ביוגרפיה==
קניג-יאיר נולדה ב-1970 בברוקלין, ארצות הברית, עלתה לישראל עם משפחתה בשנת 1981, וגדלה ברעננה. היא בוגרת הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בראשית דרכה כעורכת דין עבדה במשרד פרטי ובהמשך הייתה פרקליטה פלילית בפרקליטות מחוז תל אביב.

בהמשך שימשה מנהלת המחלקה המשפטית של שדולת הנשים ולימדה בקליניקה משפטית לזכויות נשים במכללת רמת גן.

בעקבות תיקון לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה הוקמה בשנת 2008 במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה, האחראית על אכיפת הוראות החוק, באמצעות תביעות המוגשות בשם עובדים, או בשם הנציבות עצמה, לבתי-הדין לעבודה. קניג-יאיר מונתה לעמוד בראש הנציבות החדשה. היא כיהנה בתפקיד עד ינואר 2016.

ביוני 2021 הודיע שר התפוצות נחמן שי על כוונתו למנות אותה למנכ"לית משרד התפוצות. ב-19 ביולי אושר המינוי.

קניג-יאיר היא בוגרת קרן וקסנר.

== חיים אישיים ==
קניג-יאיר נשואה לאייל ואם לשלושה. מתגוררת במושב בני דרום.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* רות אגלש, [http://www.jpost.com/servlet/Satellite?pagename=JPost%2FJPArticle%2FShowFull&cid=1222017387568 ציונה קניג-יאיר: גברת חירות], בג'רוסלם פוסט (באנגלית)
* 
* 
* [http://www.economy.gov.il/Publications/PressReleases/Pages/EndofServiceCommissioner.aspx נציבת שוויון הזדמנויות במשרד הכלכלה מסיימת את תפקידה לאחר 8 שנות פעילות], באתר של משרד הכלכלה

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי כפר הנוער כפר בתיה
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרות תוכנית קרן וקסנר בישראל
קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:מנכ"לי משרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:מנכ"ליות משרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:משפטנים בוגרי תוכנית קרן וקסנר בישראל
קטגוריה:עולות בשנות ה-1980
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:עורכות דין פליליות ישראליות
קטגוריה:פקידים במשרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:פמיניסטיות ישראליות
קטגוריה:פמיניסטים ישראלים
קטגוריה:עורכי דין פליליים ישראלים
קטגוריה:בני דרום: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
האטוטו

האטוטו (באנגלית: Hatutu או Hatuta‘a) הוא אי באוקיינוס השקט באיי מרקיז הצפוניים ומהווה חלק מפולינזיה הצרפתית.

אורכו של האי כ-6.5 ק"מ, בהם פרוש רכס הרים שמגיע בשיאו ל-428 מטרים מעל לגובה הים.

האטוטו אינו מיושב, ובשנת 1992 הוא הוכרז כשמורת טבע<ref></ref>. בתחומיו נמצאת באופן נרחב ציפור הסולה כחולת-רגל, והוא שטח המחיה היחידי עבור מין ה-Hatutaa Polynesian Warbler.

== היסטוריה ==
האי מעולם לא היה מיושב באופן רציף, בעיקר בגלל גודלו הקטן וכן בגלל מחסור במים מתוקים<ref></ref>. עם זאת, לאורך השנים היו תושבים של אזורים שכנים מבקרים במקום. בשנת 1798 דיווח אדמונד פנינג על עשן שמיתמר מעל חלקים באי, דבר שנבע משהות אנשים במקום, לאחר שהגיעו כדי לאסוף את נוצותיהן של ציפורים ייחודיות<ref></ref>. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:פולינזיה הצרפתית: גאוגרפיה
קטגוריה:צרפת: איים לא מיושבים
עדה דה וארן

עדה דה וארן (באנגלית: Ada de Warenne; 1120 לערך - 1178), או אדלין דה וארן (Adeline de Varenne), הייתה רעייתו של הנרי מסקוטלנד, רוזן נורת'מבריה ורוזן האנטיגנדון.

==ביוגרפיה==

עדה הייתה בתו של ויליאם דה וארן, רוזן סארי ושל אליזבת מורמנדויה, נכדתו של אנרי הראשון, מלך צרפת. עדה הייתה אמם של שניים ממלכי סקוטלנד: מלקולם הרביעי וויליאם הראשון.

עדה נישאה להנרי מסקוטלנד באנגליה בשנת 1139, ועם נישואיה קיבלה את התואר רוזנת האדינגטון. בעלה נפטר בשנת 1152, ולכן לא הפך בעצמו למלך סקוטלנד (אביו, דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד נפטר בשנת 1153). בעקבות מותו של דייוויד, נבחר נכדו, מלקולם הרביעי למלך סקוטלנד והומלך על אבן הגורל במנזר סקון ב-27 במאי 1153, אולם מלקולם נפטר ב-9 בדצמבר 1165 ללא ילדים, ולכן בנה השני של עדה - ויליאם הראשון הוכתר למלך.
לעדה ולהנרי היו שלושה בנים ושלוש בנות:
* עדה מהאנטינגדון (1139–1206), נישאה בשנת 1161 לפלורי השלישי, רוזן הולנד
* מרגרט מהאנטינגדון (1140–1201), נישאה בשנת 1160 לקונן הרביעי, דוכס בריטני ורוזן ריצ'מונד, ולאחר מותו בשנת 1171, נישאה בשנית להמפרי דה בוהן מווילטשייר.
* מלקולם
* ויליאם
* דייוויד מסקוטלנד, רוזן האנטינגדון
* מטילדה מהאנטינגדון, נולדה בשנת 1152 ונפטרה בשנת לידתה.
* מרג'ורי מהאנטינגדון, נישאה לגייל קריסט, רוזן אנגוס.

עדה הייתה ידועה בפעילות הצדקה שלה ובפעילותה הדתית, ותרמה כספים רבים ואדמות רבות לכנסייה בהאדינגטון ולמנזרים באזור האדינגטון, העיירה שבה התגוררה.

עדה נפטרה בשנת 1178. לאחר מותה עברו אדמותיה לארמנגארד דה בומון, רעייתו של בנה אלכסנדר, והמלכה הרעיה של סקוטלנד.
קטגוריה:בית דאנקלד
קטגוריה:ילידי 1123
קטגוריה:נפטרים ב-1178
הנרי מסקוטלנד

הנרי מסקוטלנד (באנגלית: Henry of Scotland, בגאלית סקוטית: Eanric mac Dabíd - "הנרי בנו של דוד"; 1114 - 12 ביוני 1152) היה יורש העצר של הכתר הסקוטי, וכן רוזן נורת'מברלנד ורוזן האנטינגדון.
== ביוגרפיה ==
הנרי היה בנו של מלך סקוטלנד דייוויד הראשון ושל מוד, רוזנת האנטינגדון, ונכדו של וולת'וף, רוזן נורת'האמפטון ורוזן האנטינגדון. הנרי נקרא על שם דודו, הנרי הראשון, מלך אנגליה. 

בשנת 1139 נשא את עדה דה וארן ונולדו להם שלושה בנים, כאשר שניים מהם: מלקולם הרביעי וויליאם הראשון היו מלכי סקוטלנד, ושלוש בנות.
* עדה מהאנטיגדון (1139–1206), נישאה בשנת 1161 לפלורי השלישי, רוזן הולנד
* מרגרט מהאטינגדון (1140–1201), נישאה בשנת 1160 לקונן הרביעי, דוכס בריטני ורוזן ריצ'מונד, ולאחר מותו בשנת 1171, נישאה בשנית להמפרי דה בוהן מווילטשייר.
* מלקולם
* ויליאם
* דייוויד מסקוטלנד, רוזן האנטינגדון
* מטילדה מהאנטינגדון, נולדה בשנת 1152 ונפטרה בשנת לידתה.
* מרג'ורי מהאנטינגדון, נישאה לגייל קריסט, רוזן אנגוס.

הנרי נפטר בשנת 1152, שנה לפני מותו של אביו.

קטגוריה:בית דאנקלד
קטגוריה:יורשי עצר סקוטיים
קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:ילידי 1115
קטגוריה:נפטרים ב-1152
פוקה פוקה

תמונת לוויין של פוקה פוקה
פּוּקָה פּוּקָה הוא אטול באיי טואמוטו הצפוניים שבפולינזיה הצרפתית.
== גאוגרפיה ==
פוקה פוקה הוא בעל צורה אליפטית, אורכו כ-6 ק"מ ורוחבו המקסימלי כ-3.3 ק"מ. במפקד שנערך באי בשנת 2012 תועדו בו 166 תושבים, מהם 100 ביישוב טה און מאינה. שדה התעופה של האי נחנך בשנת 1979. בשנת 1996 נהרסו חלקים גדולים מהאי בעקבות טייפון, אך מרביתם שוקמו בסיוע צרפת.

פוקה פוקה הוא אי מבודד והיבשה הקרובה אליו ביותר היא האי פאקאינה במרחק 182 ק"מ מדרום-מערב לו. יש המשייכים את האי לקבוצת איי האכזבה, בהם מדוברת שפת האי פוקה פוקנית. הוא התגלה לראשונה בשנת 1521 על ידי מגלה הארצות פרדיננד מגלן והיה תגליתו הראשונה מבין איי טואמוטו. האי פלינט התגלה על ידי מגלן כמה ימים אחר כך. בשנת 1616 הגיעו אל האי מגלי הארצות ההולנדים יאקוב לה מארה (Jacob Le Maire) ווילם שכאוטן (Willem Schouten), והוא תועד על ידם בשם "אי הכלב" (Honden Island).

פוקה פוקה היה האי הראשון שפגשו חברי המשלחת שעל הרפסודה קון-טיקי במסעם בן שלושת החודשים מאמריקה הדרומית שנועד להוכיח את הטענה של יוזם המסע תור היירדאל כי האינדיאנים הקדומים היו מסוגלים לעשות מסע זה, וכי הם היו אלו שיישבו את איי פולינזיה לראשונה. ב-30 ביולי 1947 התקרבה הרפסודה אל פוקה פוקה, אולם האי היה מחוץ ליכולתם לנווט אליו את הרפסודה, והם נאלצו להמשיך בדרכם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:פולינזיה הצרפתית: גאוגרפיה
הום ראן

הום ראן
הום ראן (מאנגלית: Home Run) הוא מושג בתחום הבייסבול שמשמעותו חבטה מוצלחת, בדרך כלל מחוץ לתחומי המגרש, אשר מאפשרת לחובט להשלים הקפה מלאה של הבסיסים ובכך מזכה את קבוצתו בנקודה עבורו ועבור כל אחד משחקניה האחרים שהיו באותה עת על הבסיסים. 

==סוגים==
מקובל להבחין בין שני סוגי הום ראן, מחוץ לפארק ובתוך הפארק:

*הום ראן מחוץ לפארק היא חבטה חוקית בה הכדור מועף מחוץ לתחומי המגרש (מעבר לגדר), ולפיכך לשחקני השדה אין אפשרות לפסול את החובט שכן הכדור מוגדר כ"מת".
*הום ראן בתוך הפארק היא חבטה חוקית בה הכדור נותר בתחומי המגרש, שחקני הקבוצה היריבה לא ביצעו שגיאה, אך גם לא הצליחו לפסול את החובט לפני שהקיף את כל הבסיסים והגיע חזרה לבסיס הבית.

קיימת גם חלוקה על פי מצבים בהם נמצא החובט או המשחק:
*סולו הום ראן היא חבטת הום ראן בזמן שהבסיסים היו ריקים, ולקבוצת החובט נזקפת נקודה בודדת. 
*ווק אוף הום ראן (Walk-off home run) היא חבטת הום ראן שמעניקה ניצחון לקבוצת החובט, חבטה זו צריכה להיות בזמן המחצית השנייה (החלק התחתון) של האינינג, והביאה מספיק נקודות אשר הכריעו את המשחק ממצב של פיגור או שוויון לניצחון. 
*גראנד סלאם היא חבטת הום ראן בזמן שכל הבסיסים היו מאוישים בשחקני הקבוצה של החובט. הגראנד סלאם מעניק לקבוצה ארבע נקודות. 

==היסטוריה==
ההום ראן המתועד הראשון בליגות הבייסבול הבכירות התרחש ב-2 במאי 1876 בנשיונל ליג, החבטה הייתה של רוס ברנס מהשיקגו וייט סטוקינג. הום ראן זה היה בתוך הפארק, כמו מרבית אלו שנרשמו עד שנות ה-20 של המאה ה-20, זאת בין השאר משום שהגדרות היו מרוחקות מאוד מעמדת החובט והכדור היה פחות מתאים לחבטות ארוכות טווח. תקופה זו מכונה בעגת הספורט תקופת הכדור המת ("Dead Ball Era").

החל מ-1920 חלו שינויים משמעותיים בענף ובחוקי הבייסבול בארצות הברית שהביאו לקפיצה במספר ההום ראנס בכל משחק: החומרים שהרכיבו את הכדור שופרו והגבירו את יכולת המעוף שלו, נקבע כי הכדורים יוחלפו בתדירות גבוהה בזמן המשחק מה שמנע אפשרות של הקבוצה המגישה להקשות על החובט על ידי מניפולציות על הכדור. הפופולריות של המשחק גברה, קהל רב יותר זרם למגרשים ועל כן נבנו יציעים חדשים שקירבו את גבולות המגרש לעמדת החובט. התוצאות היו כאמור עלייה במספר חבטות ההום ראנס בשיעור של מאות אחוזים תוך עשור. 

אחד השחקנים הבולטים באותה תקופה היה בייב רות' שהחל את הקריירה שלו בתור מגיש, אך הפך לגדול החובטים של הליגה. רות' שבר במשך מספר שנים את שיא ההום ראנס בעונה, והעמיד אותו על 60 לעומת 27 בלבד לפניו. 

בשנות ה-90 חלה עלייה חדה נוספת במספר ההום ראנס ב-MLB, אם כי הפעם מקובל לייחס אותה לתופעה של סמים משפרי ביצועים.

==שיאים==

השחקנים בעלי מספר ההום ראנס הגבוה ביותר לאורך הקריירה ב-MLB, נכון ל-18 באוגוסט 2024 (מינימום 600 הום ראנס):
#בארי בונדס - 762
#האנק ארון - 755
#בייב רות' - 714
#אלכס רודריגז - 696
#אלברט פוהולס - 703
#וילי מייז - 660 
#קן גריפי ג'וניור - 630
#ג'ים ת'ומה - 612
#סמי סוסה - 609 
השחקנים בעלי מספר ההום ראנס הגבוה ביותר בעונה בודדת ב-MLB, נכון לסוף עונת 2023 (מינימום 60 הום ראנס):
#בארי בונדס - 73 (בשנת 2001)
#מרק מקגוויר - 70 (בשנת 1998)
#סמי סוסה - 66 (בשנת 1998)
#ארון גאדג' - 62 (בשנת 2022)
#רוג'ר מאריס - 61 (בשנת 1961)
#בייב רות' - 60 (בשנת 1927)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונחי בייסבול
תלמי (מלך קפריסין)

תלמי (ביוונית: Πτολεμαίος; ? - 57 לפנה"ס), מלך קפריסין מבית תלמי.

== תולדות חייו ==
תלמי היה בנו הלא חוקי של תלמי התשיעי ואחיו של תלמי השנים עשר. בשנת 103 לפנה"ס נשלח על ידי סבתו קלאופטרה השלישית יחד עם אחיו ובן דודו תלמי אלכסנדר (תלמי האחד עשר) לאי קוס בים האגאי לשם הגנתו בשנת 80 לפנה"ס כאשר אחיו תלמי השנים עשר הומלך למלך מצרים התלמיית הוא הצליח להשתלט על האי קפריסין ולהמליך את עצמו כמלך עליה.

אף על פי שתלמי הצליח לשלוט בקפריסין הוא לא היה בעל הבנה מדינית מספקת כדי לדאוג שהרפובליקה הרומית, שהייתה המעצמה בעלת הגמוניה בים התיכון, תכיר ותאשר את ריבונותו על קפריסין. כמו כן הוא הסתכסך עם פובליוס קלודיוס פולכר כאשר סירב לפדותו לאחר שהוא נפל בשבי שודדי ים, הדבר הזה קנה את איבתו של פולכר ולעובדה הזאת עתידה להיות משמעות גדולה. עוד סיבה לאובדן ממלכתו היו הכספים הרבים שנמצאו באוצר המלכותי, כספים שהרומאים חשקו לשים את ידיהם עליהם.

כאשר פולכר נבחר לטריבון הפלבס בשנת 58 לפנה"ס הוא חוקק חוק שלפיו על קפריסין להיות מסופחת לרפובליקה ולהיות מאורגנת כפרובינקיה. החוק נתמך על ידי חברי הטריומווירט הראשון, שהורכב מיוליוס קיסר, פומפיוס ומרקוס ליקיניוס קראסוס, הם שלטו בברית סודית ברפובליקה והחליטו בשלב כלשהו, שעל מנת שקאטו הצעיר לא יסכל את תוכניותיהם, יש לסלקו מרומא והתירוץ שנמצא לשם כך היה שליחו לארגון הפרובינקיה החדשה ולמינויו למושל קפריסין.

כאשר קאטו הגיע לקפריסין הוא החליט לנהוג עם תלמי בדרכי נועם, הוא הציע לספק לו פנסיה נדיבה, לתת תפקיד דתי ככוהן גדול באחד המקדשים ולערוב לשלומו. תלמי לא הסכים לכך ולא רצה להשלים עם אובדן ממלכתו אולם הוא הבין שלא יוכל להתנגד לרצונם של הרומאים ולכן הפתרון היחיד למצוקתו היה התאבדות.

==הערות שוליים==

קפריסין
קטגוריה:קפריסין: היסטוריה
קטגוריה:מלכים
פיקוס בנגלי

איור של פיקוס בנגלי
פיקוס בנגלי (שם מדעי: Ficus benghalensis) הוא עץ השייך למין של הסוג פיקוס ממשפחת התותיים הצומח בישראל כעץ נוי ירוק עד.

== מאפיינים ==
פיקוס בנגלי צומח בר בהודו ובאזורים הטרופיים של אפריקה. גובה העץ עשוי להגיע לכדי 20 מטר ורוחבו כ-8 מטר. כאשר העץ גדל באזור לח, הוא מצמיח שורשי אוויר ואלה מתעבים כגזעים עגולים המשתרשים בקרקע והופכים לגזעים לכל דבר, שתומכים בהתפשטות העץ על פני שטח רחב. עקב נטיות התפשטות אלה, יש לנטוע את העץ במרווחים גדולים מהצמחייה סביבו, והוא מתאים לגנים ציבוריים גדולים ולא כעץ שדרה. העלים גדולים, 12 עד 15 סנטימטר. הפרי הוא ענבה בגוון אדום, בולט על העץ ומושך עטלפי פירות ולכן עלול להוות מטרד. הפיקוס הבנגלי עמיד בתנאי מזג אוויר קיצוניים. הפיקוס הבנגלי הראשון בישראל, נשתל במקווה ישראל ב-1888, ועודו קיים כיום (2024). קוטר צמרתו מעל 30 מטרים והשטח בסביבות 1,000 מטר מרובעים.

הפיקוס הבנגלי הוא העץ הלאומי של הודו.

==גלריה==
<gallery>
Fruits of Indian banyan Suhrawardi Udyan Dhaka .jpg|פרי פיקוס בנגלי
Denkschriften der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften - Mathematisch-Naturwissenschaftliche Classe (1858) (20665373299), Ficus benghalensis.jpg|עלים של פיקוס בנגלי
Great banyan tree kol.jpg|פיקוס בנגלי בהאורה, הודו
Banyantree.jpg|פיקוס בנגלי בפלורידה, ארצות הברית
Sarkaradevi Temple Ficus Tree.jpg|פיקוס בנגלי בקראלה, הודו
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 12 עמ' 156: צמחים ובעלי חיים במשק האדם, הוצאת משרד הביטחון והחברה להגנת הטבע, 1988.

== קישורים חיצוניים ==

* פיקוס בנגלי בשדרות רוטשילד תל אביב
* [https://web.archive.org/web/20081231154256/http://www.horashim.co.il/aecommerce/c1717/17428.php פיקוס בנגלי באתר חורשים]
* [http://www.ganvnof.co.il/?CategoryID=187&ArticleID=93&Page=1 הפיקוס הבנגלי במקווה ישראל באתר גן ונוף]
* [https://web.archive.org/web/20080708212418/http://www.gizum.net/docs/muganim.html פיקוס בנגלי ברשימת העצים המוגנים]
* [https://amudanan.co.il/w/P181880 פיקוס בנגלי בשכונת נווה עוז בפתח תקווה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
בנגלי
קטגוריה:מיני צמחים פולשים בישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
תנגיז סיגואה

תֶנגיז סיגוּאָה (בגאורגית: თენგიზ სიგუა; 9 בנובמבר 1934 – 21 בינואר 2020) היה פוליטיקאי גאורגי, שכיהן כראש ממשלת גאורגיה.

==ביוגרפיה==

סיגואה, מהנדס מתכות במקצועו, הצטרף לפוליטיקה עם התמוטטות ברית המועצות. בשנת 1990, הוא עמד בראש "אגודת רוסתוולי של כל גאורגיה" והוביל אותה לעצירת מפלגתו של זוויאד גמסחורדיה, השולחן העגול-גאורגיה החופשית. בבחירות הרב-סיעתיות הראשונות בגאורגיה ב-14 בנובמבר 1990, נבחר סיגואה לראש השרים של "מועצת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה", וראש ממשלת גאורגיה מה-15 בנובמבר תחת נשיאותו של זוויאד גמסחורדיה.

שלטונו הרודני של גמסחורדיה גרם לרגשות איבה כלפיו בקרב ההנהגה. כתוצאה מכך התפטר סיגואה מתפקידו ב-18 באוגוסט 1991, והפך, יחד עם מנהיג המשמר הלאומי הגאורגי, תנגיז קיטובאני, למנהיג של אופוזיציה מודאגת שפתחה בהפיכה אלימה כנגד הנשיא מדצמבר 1991 ועד ינואר 1992. לאחר נפילתו של גמסחורדיה, ב-6 בינואר 1992 הוא כיהן כראש ממשלת הביניים בגאורגיה (מועצה צבאית ששינתה את צורתה מאוחר יותר למועצת המדינה אליה הצטרף מאוחר יותר אדוארד שוורדנדזה).

ב-6 באוגוסט 1993 סיגואה נאלץ להתפטר לאחר שהפרלמנט הגאורגי דחה את הצעת התקציב שהוצע על ידו פעמיים. הוא הפך לחבר פרלמנט מהשורה והנהיג את מפלגת האופוזיציה לשוורדנדזה, "החזית הלאומית לשחרור" וגיבה את תומכי הפתרון הצבאי לסכסוך הגאורגי-אבחזי. בינואר 1995, ארגנו סיגואה וקיטובאני ניסיון להוביל 1,400 פליטים גאורגיים חמושים למרידה בשלטון האבחזי באבחזיה. אולם שניהם נעצרו על ארגון לא חוקי של קבוצה חמושה. סיגואה שוחרר מספר חודשים מאוחר יותר ולא שב לחיים הפוליטיים.

נפטר ב-21 בינואר 2020.

== קישורים חיצוניים ==
* יעקב נמרודי, [http://nfc.livedns.co.il/ArticlePrintVersion.aspx?docId=28081&subjectID=3 SOS מגרוּזיה], קטע מסיפרו, מסע חיי, Nfc

קטגוריה:פוליטיקאים גאורגים
קטגוריה:ראשי ממשלת גאורגיה
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1934
קטגוריה:גאורגים שנפטרו ב-2020
ספיחס (סרט)

ספיחס הוא הסרט הרביעי בסדרת סרטי הקולנוע אסקימו לימון. לסרט יצא סרט ספין אוף בשם "סבבה".

== עלילה ==
יהונתן סגל, צחי נוי, יפתח קצור ויוסף שילוח בסרט "ספיחס" (צילם [[יוני המנחם)]]
בנצי, מומו ויהודה'לה מתגייסים לצבא הגנה לישראל. בתור טירונים הם נתונים למרותו של הרס"ר הקשוח שמש (יוסף שילוח), שיורד לחייהם. שמש הוא דמות סטריאוטיפית של נגד משמעת בשירות קבע ממוצא פרסי. שמש נתון לפיקוח ממפקדו הישיר והקשוח, רס"ר פלכטר (משה איש כסית) ובה בעת מנסה להתחמק מרס"רית (דבורה בקון) שמנה וביריונית ממחנה הטירונות הסמוך, איתה הוא יוצא בעל כורחו. בנצי מתאהב בטירונית מהמחנה הסמוך בשם רינה גרין (סוניה מרטין) בזמן שיהודה'לה (המקבל משמש את הכינוי "קיטבג") עסוק בהוצאת פטורים ומומו עובר מבחורה לבחורה. במהלך הסרט יהודהל'ה ובנצי נתקלים ברופא הומו חרמן (לואיס רוזנברג), ממנו הם מנסים להוציא גימלים. בהמשך, השלושה מתחפשים לנשים על מנת להתחמק מרס"ר שמש, ויהודהל'ה נופל לתוך בור צואה וגורר לשם גם את הנספח הצבאי הנורווגי שמנסה לחלץ אותו.
ובינתיים רינה מגלה שבנצי שיקר לה בעת היכרותם כאשר הציג עצמו כקצין למרות שהיה טירון כמותה, אך לבסוף סולחת לו.

לאחר הצלחת הסרט בישראל ומחוצה לה יצא סרט ההמשך "סבבה" (1983). סרט זה אינו שייך רשמית לסדרת אסקימו לימון, אך מהווה ספין אוף ספציפי לדמותם של יהוד'לה, שמש ורס"ר פלכטר מ"ספיחס". בסרט זה צחי נוי (יהודל'ה) הוא היחיד שמשתתף מבין שלושת השחקנים המרכזיים בסדרת "אסקימו לימון".

== הסרט בקופות ==
הסרט הביא לבתי הקולנוע 660 אלף צופים בישראל ו-1.3 מיליון צופים בגרמניה המערבית.

== קישורים חיצוניים ==

* , באתר וואלה! VOD

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסקימו לימון
קטגוריה:סרטי 1982
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1982
קטגוריה:סרטי בועז דוידזון
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי בורקס
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
פרנסואז ארדי

פרנסואז מדלן ארדי (בצרפתית: Françoise Madeleine Hardy; 17 בינואר 1944 – 11 ביוני 2024) הייתה זמרת, שחקנית ואסטרולוגית צרפתייה. הייתה גם דוגמנית, היוותה השראה למעצבי אופנה ובהם איב סן לורן ופאקו רבאן וזכתה למעמד של דמות נערצת בתחום האופנה והסגנון בעולם דובר הצרפתית<ref></ref><ref></ref><ref></ref>.

==ביוגרפיה==
ארדי נולדה בפריז בשנת 1944. בשנת 1961 חתמה לראשונה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים הצרפתית "Disques Vogue" שהתמחתה בתחום הג'אז הקל והפופ. באפריל 1962, זמן קצר לאחר שסיימה את הלימודים בבית הספר התיכון, יצא תקליטה הראשון "Oh Oh Chéri". השיר "Tous les garçons et les filles" ("כל הבנים והבנות", המתחיל במילים - "כל הבנים והבנות בגילי יודעים איך זה להיות מאושר, אך אני בודדה...") אותו כתבה ארדי בעצמה, היה ללהיט, ורכב על גל מוזיקת ה"Yé-yé", סוג של מוזיקת פופ שהיה פופולרי בצרפת ובקוויבק בשנות ה-60 ("יה יה" בסלנג צרפתי: "צעיר, תמים וחמוד"), ומכר שני מיליון עותקים.

ארדי שרה בצרפתית, באנגלית, באיטלקית, בספרדית ובגרמנית. בשנת 1963 ייצגה את מונקו בתחרות האירוויזיון והגיעה למקום החמישי עם השיר "L'Amour s'en va". בשנת 1968 זכתה בפרס הגדול של אקדמיית שארל קרוס.

ב-1966 הופיעה בסרט "הפרס הגדול".

ז'אק דוטרון (Jacques Dutronc) הוא שותפהּ לחיים משנת 1967. בתחילת שנות ה-70 ניהלה במקביל, במשך שנתיים, גם מערכת יחסים רומנטית עם היוצר והזמר האנגלי ניק דרייק.
לדוטרון ופרנסואז נולד בן תומא דוטרון ב-1973 שהפך מוזיקאי מצליח.
בשנת 1994 שיתפה פעולה עם הלהקה הבריטית בלר בהקלטת שיר בשם "To The End (La Comedie)". בשנת 2000 שבה להופיע, והוציאה תקליט בשם "Clair Obscur", בו לקחו חלק אמנים אורחים כאיגי פופ. ב-2012, שירה "Le Temps de l'Amour" היה חלק מפסקול הסרט "ממלכת אור הירח" של הבמאי וס אנדרסון.

נפטרה ב-11 ביוני 2024.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [https://www.francophilesanonymes.com/francoise-hardy/ פרנסואז ארדי] – פנים חדשות לבדידות - בכתבה באתר [https://www.francophilesanonymes.com/ פרנקופילים אנונימיים] (אוגוסט 2020)
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1963
קטגוריה:אסטרולוגים
קטגוריה:זמרות צרפתיות
קטגוריה:נציגי מונקו באירוויזיון
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1944
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1944
קטגוריה:נפטרות ב-2024
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2024
שלזית

שלזית (ślōnskŏ gŏdka ,ślōnski, לעיתים po naszymu) היא שפה המדוברת בשלזיה עלית, החלק הדרום-מזרחי של שלזיה, שמבחינה מדינית רובו מצוי כיום בפולין וחלקו בצ'כיה. דוברים של השפה חיים גם בגרמניה ובארצות הברית. שלזית קרובה לפולנית ונחשבת ניב שלה על ידי מספר בלשנים.

השם שלזית מתייחס לעיתים גם לשפה אחרת, גרמנית שלזית, ניב גרמני בעל השפעות סלאביות המדובר בשלזיה תחתית.

ישנם כמה סוגי אלפבית לשפה. דוברי השפה כותבים אותה באותיות השפה הפולנית. ב-2010 המציאו אלפבית חדש עבור שלזית על בסיס עשרה כתבי יד של השפה. כתיב זה צובר שימוש באינטרנט ובפרט בוויקיפדיה. 

Aa Ãã Bb Cc Ćć Dd Ee Ff Gg Hh Ii Jj Kk Ll Łł Mm Nn Ńń Oo Ŏŏ Ōō Ôô Õõ Pp Rr Ss Śś Tt Uu Ww Yy Zz Źź Żż
מפה לשונית של מרכז ומזרח אירופה, גבולות מדיניים בשחור. שלזית מדוברת באזור G1 (בצבע ירוק זית), שרובו בדרום פולין וחלקו הקטן בצ'כיה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפות סלאביות מערביות
קטגוריה:פולין: תרבות
קטגוריה:שפות
האמנה הבין-לאומית לבטיחות החיים בים

האמנה הבין-לאומית לבטיחות החיים בים (אנגלית: International Convention for the Safety of Life at Sea, ר"ת SOLAS) היא האמנה המרכזית להגנה על בטיחות אוניות סוחר. גרסתה הראשונה של האמנה התקבלה בשנת 1914 לאחר טביעתה של טיטניק. האמנה קבעה את מספרן של סירות ההצלה הנדרשות על כל אונייה וציוד חירום אחר, וכן נוהלי בטיחות, כולל הדרישה להאזנה מתמדת ברשת הקשר.

גרסאות מאוחרות יותר של האמנה נתקבלו בשנים 1929, 1948, 1960 ו-1974. האמנה משנת 1960, אשר נכנסה לתוקפה בשנת 1965, הייתה ההישג המשמעותי הראשון של ארגון הימאות הבין-לאומי לאחר היווסדו והציגה התקדמות משמעותית בעדכון תקנות הימאות המסחרית לאור התפתחויות טכנולוגיות בשטח הספנות. בשנת 1974 הוחלט לפשט את תהליך עדכון ושינוי האמנה. במקום כינוס אספת המדינות החברות באמנה וגיוס תמיכתן לשינויים, תיקון האמנה נעשה על יסוד הסכמה משוערת של החברות והתיקונים נכנסים לתוקף אלא אם כן המדינות החברות, שלהן אוניות במעמס מינימום מסוים, מגישות התנגדויות. מאז, הוכנסו לאמנה מספר שינויים ותיקונים. בין השינויים הבולטים היו תיקוני האמנה בשנת 1988 לאור תקנות הרדיו הבין-לאומיות משנת 1987, אשר הנהיגו את השימוש במערכת מצוקה ובטיחות ימית גלובלית (אנגלית: Global Maritime Distress Safety System), במקום קוד מורס שהיה נהוג עד לאותה עת. חובת השימוש במערכת ה-GMDSS נכנס לתוקף ב-1 בפברואר 1992.

==סעיפי האמנה לפי נושאיהם==
האמנה הבין-לאומית לבטיחות החיים בים מחולקת לפרקים הבאים:
* פרק I - הוראות כלליות
* פרק II-1 - בניית אוניות - חלוקת משנה ויציבות, מתקני מכונאות וחשמל
* פרק II-2 - בטיחות אש, גילוי שריפות וכיבויין
* פרק III - מתקנים להצלת חיים ונהלים
* פרק IV - תקשורת רדיו
* פרק V - בטיחות בניווט
* פרק VI - הובלת מטענים
* פרק VII - הובלת מטענים מסוכנים
* פרק VIII - אוניות בכוח גרעיני
* פרק IX - הנחיות לתפעול בטיחותי של אוניות
* פרק X - אמצעי בטיחות לכלי שיט במהירות גבוהה
* פרק XI-1 - אמצעים מיוחדים לקידום בטיחות בים
* פרק XI-2 - אמצעים מיוחדים לקידום ביטחון בים
* פרק XII - אמצעי בטיחות נוספים לאוניות צובר

==ראו גם==
* בטיחות בתחבורה
* מרכז תאום והצלה בים
* התקנות הבין-לאומיות למניעת התנגשויות בים 

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.imo.org/About/Conventions/ListOfConventions/Pages/International-Convention-for-the-Safety-of-Life-at-Sea-(SOLAS),-1974.aspx נוסח האמנה הבין-לאומית לבטיחות החיים בים] באתר ארגון הימאות הבין-לאומי

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משפט ימי
קטגוריה:בטיחות בתחבורה
פוקאפוקה

מפה של אטול פוקאפוקה
פוקאפוקה הוא שמה של קבוצת אטולים באיי קוק שבאוקיינוס השקט.

== גאוגרפיה ==
פוקאפוקה מורכב משלושה איים קטנים המקיפים לגונה. איים אלו הם המרוחקים ביותר מבין קבוצת איי קוק. צורת הקבוצה כצורת משולש ושטח שלושת האיים המרכיבים אותה אינו עולה על 3 קמ"ר. שם הקבוצה פוקאפוקה נגזר משם העץ פוקה ששכיח בתחומו. למרות בידודם ושטחם הקטן, על פי ממצאים ארכאולוגיים יושבו האיים לפני כ-2,000 שנה.

כיום בפוקאפוקה תושבים מועטים והאי מוכר בכינויו "אי הסכנה". מקורו של שם זה בתצפיות על האיים שנערכו על ידי כלי שיט בריטים בשנת 1765 והסכנה שהעמידו בניסיון לעגון בהם. הקבוצה התגלתה לראשונה על ידי מגלה הארצות האירופאי אלברו דה מנדניה בשנת 1595 ונקראה בשם "סן ברנרדו". בביקור שערך כומר באייה בשנת 1862 התגלה שתושבי המקום המירו דתם לנצרות קודם לכן על ידי מבקרים קודמים. האי תועד פעמים נוספות בהיסטוריה כמקום ממנו נחטפו כ-100 תושבים על ידי פורעים פרואנים (1863) וכמקום בו נטרפה אנייתו של מיסיונר בשם ג'ון ויליאמס (1864), כמו גם מקום יירוטם של שלושה מטוסים מצי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה (1942). סיפורם של 3 אנשי צוות מטוס שביצעו נחיתת חירום והפכו לניצולי סירת ההצלה, ובו נצלו חייהם, תואר בסרט נגד השמש משנת 2014. האי נפגע פעמיים מסופות טייפון וציקלון בשנים 1942 ו-2005. בשנת 1980 משכה ארצות הברית את דרישתה לבעלות על האיים.

שלושת האיים מהם מורכב פוקאפוקה הם מוטו קו בדרום מזרח המשולש, מוטו קוטאווה בדרום מערב המשולש ווייל בצפון המשולש. באי מוטו קו נמצא שדה התעופה המקומי, אך האי אינו מיושב ומשמש לחקלאות, כמו גם מוטו קוטאווה. באי וייל ישנן שלוש נקודות יישוב (לוטו, יאטו, נגאקה) ובמפקד שנערך בשנת 2001 תועדו בו 664 תושבים. תושבים אלו דוברי שפה מקומית, פוקהפוקנית.

הסופר האמריקני רוברט דין פריזבי התיישב בפוקאפוקה בשנת 1924 וחיי המקום מתועדים בספריו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
קטגוריה:איי קוק
קטגוריה:מקומות יישוב נידחים
קטגוריה:ניו זילנד: איים
קטגוריה:אטולים באוקיינוס השקט
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת לשעבר
אריה רייניש

אריה רייניש{{תמונה להחלפה}}
אריה רייניש (ריניש) (1905–1981) היה חלוץ, מורה ומחנך. ממעצבי החינוך החילוני-סוציאליסטי בארץ ישראל.

==ביוגרפיה==

רייניש נולד בעיירה ירמוליניץ באוקראינה, וכילד היה עד לפרעות פטליורה. למד בחדר ובבית-ספר חילוני, ועלה ארצה לבדו בשנת 1925. למד בסמינר למורים בית הכרם. היה תלמידו של פרופ' בן-ציון דינור.

בשנות השלושים לימד בבית-הספר ארלוזורוב בקריית חיים. בשנות הארבעים ניהל את המוסד החינוכי בקיבוץ יגור. ביחד עם המורה לזמרה במוסד החינוכי יהודה שרת (שרתוק) יצר טקסים קיבוציים שהחשוב מהם הוא סדר פסח הקיבוצי. חלק מהטקסים, הטקסטים והלחנים שבהם הועתקו מאוחר יותר על ידי רוב הקיבוצים החילוניים.

נעצר בפשיטה הבריטית על קיבוץ יגור בחודש יוני 1946 (השבת השחורה) ונלקח ביחד עם רבים ממנהיגי היישוב היהודי בארץ ישראל למחנה המעצר ברפיח. משם שוחרר לאחר כמה חודשים כדי להישלח לאירופה, כמפקח על חינוך ילדי שארית הפליטה במחנות העקורים בגרמניה. לצורך תפקיד זה קיבל דרגת ייצוג של קצין בצבא האמריקני.

עם קום המדינה חזר ארצה והשתתף בקרבות על שחרור רמלה ולוד.

משנת 1949 ועד 1972 שימש כמנהל בית-החינוך ג' לילדי עובדים בשכונת שפירא בדרום תל אביב. היה אחד מראשי "זרם העובדים" בחינוך. עם איחוד כל זרמי החינוך בארץ, הפך בית-החינוך לבית-הספר ויתקין.

במקביל לעבודתו זו, לימד תנ"ך בתיכון צה"ל, שפעל בבית החייל בתל אביב.

==ספריו==
* חוקת ישראל על-פי תורת ישראל
* השופטים, הנביאים והמלכים

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:יוצרים בעברית
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
השלישי (אלבום)

השלישי הוא אלבומו השלישי של הזמר אהוד בנאי (למעשה מדובר באלבומו הרביעי, אך הוא נחשב לשלישי מכיוון שהאלבום "תחת שיח היסמין", שיצא במשותף עם אביו, השחקן יעקב בנאי, אינו אלבום מוזיקלי אלא תקליט של אגדות עם ומזמורים). האלבום יצא ב-1992. מתוך האלבום יצאו לרדיו השירים: "דוד ושאול", "פלורנטין" ו"אל תפחד", שגם הפכו ללהיטים.

האלבום, בהפקה מוזיקלית של יהודית רביץ, היה נקי ומלוטש מקודמיו ופחות "פראי" מאלבום הבכורה וכמו כן פחות נוטה למוזיקה המזרחית מאלבומיו הקודמים.

== רשימת השירים ==
{|border=0
|-
|
#דוד ושאול (שיר געגועים) (4:18)
#פלורנטין (5:03)
#בגלגול אחר (4:45)
#עלמתי האירלנדית (5:32)
#שעה של מסתורין (6:14)
#כבוד סגן ראש העיר (3:01)
#כלבים משוגעים (4:11)
#אל תפחד (6:34)
#האור הראשון (2:56)
#כל הזמן באוויר (מקרה קב"ן) (5:08)
#האביב בפתח (1:47)
|}
* כל המילים והלחנים: אהוד בנאי.

== משתתפים באלבום ==
* הפקה מוזיקלית: יהודית רביץ.
* עיבודים: יהודית רביץ, אהוד בנאי.
* זאב אולמן: מפיק.
* אהוד בנאי: שירה, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, קלידים, טאר, סיטאר, מפוחית, קולות.
* יהודית רביץ: גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, טמבורין (תוף מרים), קולות.
* דודי הלוי: גיטרה חשמלית, גיטרה 12 מיתרים.
* טל הרצברג: גיטרה בס.
* רועי שקד: תופים.
* משה לוי: פסנתר, קלידים.
* נועם הלוי: כלי הקשה, חליל, קלרינט, זומזומיה, קולות.
* ג'ורג' סמעאן: כינור (ב-"דוד ושאל").
* אורי קצנשטיין: קולות (ב-"דוד ושאול).

==קישורים חיצוניים==

* [http://m.youtube.com/#/playlist?list=PL2E49B63BAEC0F73A&desktop_uri=%2Fplaylist%3Flist%3DPL2E49B63BAEC0F73A השלישי] באתר יוטיוב
* 

קטגוריה:אלבומי 1992
קטגוריה:אלבומי אהוד בנאי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יהודית רביץ
אבל אפשור

אבל פרקר אפשור (באנגלית: Abel Parker Upshur; 17 ביוני 1790 – 28 בפברואר 1844) היה עורך דין ושופט אמריקני, שכיהן כמזכיר לענייני הצי האמריקני וכמזכיר המדינה של ארצות הברית תחת הנשיא ג'ון טיילר. הוא נהרג במהלך כהונתו כמזכיר המדינה לאחר שנפגע מפיצוץ שאירע על ספינת מלחמה שעל סיפונה נכח.

==ביוגרפיה==
אפשור נולד בפונגוטיג שבווירג'יניה. הוא למד באוניברסיטת פרינסטון ובאוניברסיטת ייל אך לא סיים תואר באף אחד מהם. למד משפטים באופן עצמאי ובשנת 1810 והוסמך לעריכת דין. הוא עבד תקופה קצרה בתחום בולטימור, לאחר מכן הוא שב לריצ'מונד שבווירג'יניה. בשנת 1812 נבחר אפשור כציר לבית הנבחרים של וירג'יניה. הוא כיהן גם כפרקליט מטעם המדינה בריצ'מונד. לאחר מכן התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית ללא הצלחה ובשנת 1825 נבחר בשנית לבית הנבחרים של וירג'יניה. לאחר שהוא השתתף בכינוסים לקביעת חוקת המדינה (1829–1830), נבחר אפשור לבית המשפט הכללי של וירג'יניה.

במגוון התפקידים בהם החזיק היה אפשור בעל גישה שמרנית ונטה להטיב עם המדינה. בין פעולותיו אלו נמנית תמיכתו בזכות קרוליינה הצפונית לביטול חוקים שאינם מתיישבים עם חוקת המדינה, וכן תמיכתו בקיום עבדות במדינות ארצות הברית.

בשנת 1841 התמנה אפשור למזכיר לענייני הצי האמריקני בממשלו של הנשיא ג'ון טיילר. כהונתו בתפקיד נמשכה כשנה וחצי, במהלכה הושם דגש ניכר על ארגון מחדש של הצי וייעולו. בתקופתו הוחלפה מועצת נציבי הצי בלשכות המנהלה של הצי האמריקני. כמו כן הוגדל תקציב הצי והחלה בנייתן של ספינות מלחמה ואוניות קיטור.

ביולי 1843 מונה אפשור כמחליפו של מזכיר המדינה הפורש דניאל ובסטר. הישגו הגדול ביותר בחודשי כהונתו היה פועלו לסיפוח טקסס למדינות המתירות עבדות בתחומן. נוסף על כך הוא פעל באופן נמרץ במשא ומתן לקביעת גבולותיה של אורגון וצירופה למדינות האיחוד. פעולה זו לא הושלמה על ידו בעקבות פטירתו.

ב-28 בפברואר 1844 התלווה אפשור לנשיא טיילר ולנכבדים אחרים להשקת אוניית המלחמה פרינסטון. במהלך האירוע אירע פיצוץ באחד מתותחי האונייה ואפשור ואחרים נהרגו, ביניהם תומאס גילמר, מזכיר הצי. הוא הובא לקבורה בבית הקברות של הקונגרס בוושינגטון הבירה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מזכירי המדינה של ארצות הברית
קטגוריה:מזכירי הצי של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ון טיילר
קטגוריה:שופטי בתי משפט במדינות ארצות הברית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:וירג'יניה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של הקונגרס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1790
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1844