OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אידאה פיקס

אַידֶה פיקְס (מצרפתית Idée fixe – רעיון מקובע) הוא ביטוי שמתאר רעיון או תפיסה שקנו אחיזה כה מוצקה, עד שכל רעיון אחר נדחה ללא בדיקה של ממש. הביטוי מתייחס למצב חולני, בו השבוי באידה פיקס כלל לא מודע לעיוורונו, דוחה על הסף כל ביקורת ואף מאשים את מבקריו, שכן לדידו עצם הערעור על האידה פיקס הוא מעשה בלתי נסבל.

השימוש הראשון במונח מתוארך ל-1812, אז שימש את אבות הפסיכיאטריה כמונח מקצועי במקום המונח השגור קיבעון. המונח ממשיך לשמש בפסיכיאטריה לתיאור גורמים מרכזיים בהפרעות שונות כמו מלנכוליה וקנאה.

==דוגמאות==
* הקונספציה של אמ"ן ערב מלחמת יום הכיפורים היא דוגמה להרסנות אידה פיקס. אמ"ן התעלם משלל הסימנים שהעידו על מלחמה קרבה, וכתוצאה מכך צה"ל נתפס לא מוכן.
* ישנה טענה שתפיסת ה"אין פרטנר" הפכה לאידה פיקס בו שבוי חלק ניכר מהציבור בישראל עקב מאורעות האינתיפאדה השנייה.
*סירובו של יוסיף סטלין להאמין לאמיתותה של פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ב-22 ביוני 1941. למרות דו"חות מודיעין מוקדמים ולמרות הפלישה עצמה התעלם סטלין ממנה עד ל-11 ביולי.

==השאלת המונח לעולם היצירה==
בספרות השתמשו ברעיון האידה פיקס מאות שנים או יותר טרם נטבע המונח, למשל בדמותו של דון קישוט. אחרי שהמונח נטבע והוגדר חיש מהר הוא הושאל על ידי סופרים. למשל ג'ון לה קארה בספרו החפרפרת מתאר איך צמרת הביון הבריטי התמכרה לרעיון, שחשד בקיום חפרפרת נובע מניסיון לקעקע את תרגיל ההונאה שלה עצמה, עד שהשתיקה כל התנגדות במשך שנים, בלי שתבין שההונאה הייתה כפולה.

מוזיקאים משתמשים בו לתאר מוטיב מוזיקלי בעל משמעות סמלית ביצירה, החוזר בכל פעם ב"לבוש" אחר במהלך היצירה, שמאפיין יותר מכל את התקופה הרומנטית. ה"אידה פיקס" הופיע לראשונה בסימפוניה הפנטסטית של ברליוז, בה סימל את אהובתו של גיבור העלילה, השבה ונגלית אליו בהזיותיו. מלחין מאוחר יותר שעשה שימוש במושג הוא אדגר וארז, מן המלחינים הבולטים במחצית המאה העשרים ומראשוני המוזיקה האלקטרונית.

==ראו גם==
* קיבעון
* הקונספציה
* מצעד האיוולת

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אופרה
קטגוריה:טעויות חשיבה
טלי שלום עזר

טלי שלום-עזר (נולדה ב-21 במאי 1978) היא במאית ותסריטאית קולנוע ישראלית.

== ביוגרפיה ==

שלום-עזר נולדה וגדלה בכפר סבא, לאב שעלה מעיראק ולאם שעלתה מרומניה. למדה משחק בבית צבי ותיאטרון באוניברסיטת תל אביב. סיימה תואר ראשון בקולנוע בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, ובמהלך לימודיה זכתה במלגת קרן התרבות אמריקה ישראל לשנים 2005–2007.

שירתה בצה"ל כמאבחנת פסיכוטכנית.

== פילמוגרפיה ==
את "ליבינג רום", סרטה העלילתי הראשון, כתבה וביימה כשהייתה בשנת הלימודים השנייה שלה. זוהי דרמה בת 20 דקות, המגוללת את סיפורה של לאה (קרן מור), אישה בשנות הארבעים לחייה, שמתגוררת עם אמה (תיקי דיין). לאחר היכרותה עם אישה אחרת (אורנה פיטוסי), מנסה לאה לעזוב את הבית. הסרט הוקרן בפסטיבל קאן 2006, בפסטיבל ירושלים 2006 ושודר ברצועת הדרמה של ערוץ 1.

גם את "קיץ אחד באברבנאל", סרט דוקומנטרי בן 59 דקות שיצא בשנת 2005, יצרה במהלך לימודיה, והוא נעשה בתמיכת קרן רבינוביץ. הסרט מלווה שלושה חולים המאושפזים בבית החולים אברבנאל במסעם לחיים נורמליים, ואחת הסיבות שמשכו את טלי לעסוק בנושא הייתה סכנת הסגירה שריחפה מעל בית החולים באותו הזמן. הסרט זכה במקום השני בפסטיבל "דוקאביב" 2005 במסגרת תחרות סרטי סטודנטים, הוקרן במסגרת הפנורמה של פסטיבל סינגפור 2008 ושודר בערוץ 8 של הוט.

סרטה "סרוגייט", שיצא ב-2008, הוא סרט עלילתי באורך 56 דקות, המגולל את סיפורו של איליי, גבר בן 32 המתקשה ביצירת קשרים עם נשים ופונה לטיפול הסרוגייט הגר. הסרט מלווה את המפגשים האינטימיים והחושפניים של איליי והגר, ובמקביל, מאפשר לצופים להתבונן בהשלכות הטיפולים על חייו האישיים של איליי ובני משפחתו.

התסריט לסרטה הראשון באורך מלא - "משפחה חדשה" - קיבל מענק פיתוח לסרט באורך מלא מ"קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב", וכן זכה "בתחרות התסריטים ע"ש אדם פלינט". בנוסף, זכה התסריט בתחרות היוקרתית Talent Pitch Award במסגרת ה-Talent Market Project ב"שוק הקופרודוקציות" של פסטיבל ברלין 2009. הסרט יצא ב-2015 תחת השם "פרינסס".

ב-2017 הוציאה את סרטה העלילתי השני וסרטה הבינלאומי הראשון, "מרסי" ("My Days of Mercy"), קופרודוקציה אמריקאית-בריטית בכיכובם של השחקניות קייט מארה ואליוט פייג'. בכורת הסרט הוקרנה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ובישראל הוא הוקרן בבכורה בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה ה-13.

בשנת 2024 ביימה את הסדרה הבריטית-אמריקאית "המקעקע מאושוויץ" עבור רשת Peacock האמריקאית ורשת Sky Atlantic <small>(אנ')</small> הבריטית, המבוססת על הרומן באותו שם מ-2018 מאת הסופרת הניו זילנדית הת'ר מוריס.

==חיים פרטיים==
שלום-עזר היא בת-זוגה לשעבר של ליבי טישלר, ולשתיים תאומות. מתגוררת בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.iwff.net/He/Grad.asp?grId=12&Yid=2011 ביוגרפיה קצרה] , באתר הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:בוגרות החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:במאי קולנוע להט"בים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1978
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
פג'ר 27

פג'ר 27 (פרסית: فجر ۲۷) הוא תותח ימי מתוצרת משרד ההגנה האיראני, המבוסס על תותח אוטו מלרה 76 מ"מ. 

המערכת נחשפה לתקשורת בספטמבר 2006. על פי הצהרות שר ההגנה האיראני, מוסטפא מוחמד נג'ר, התותח מסוגל לירות 85 פגזים (בקוטר 76 מילימטר) בדקה לטווח של עד 17 קילומטרים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תותחים
קטגוריה:אמצעי לחימה איראניים
ברירה קבוצתית

ברירה קבוצתית היא תהליך באבולוציה, שקיומו שנוי במחלוקת, בו הישות עליה פועלת הברירה הטבעית היא קבוצה של פרטים ולא כל פרט בודד בנפרד. הקבוצה יכולה להיות אוכלוסייה, מין או כל יחידה טקסונומית אחרת. בברירה קבוצתית אללים המעניקים יתרון לקבוצה נפוצים באבולוציה גם אם הפרט אדיש להם או ניזוק מהם.

רעיון קיומו של תהליך אבולוציוני המעדיף ברירה של קבוצות על פני ברירה של בודדים זכה לפרסום בעקבות עבודתו של ויין-אדוארדס ב-1962. כבר בשנות ה-60, זמן קצר אחרי פרסומו של הרעיון, הוא ספג ביקורת חריפה. ויליאמס התייחס לטענותיו של ויין-אדוארדס באופן ספציפי בשנת 1966. מאז אפילו המצדדים בקיום התהליך טוענים שהוא ממעט להתרחש ומתרחש בקצב נמוך מאוד, הרבה יותר נמוך מהקצב של ברירה טבעית, כך שבפועל ניתן להתעלם ממנה. בנוסף לכך לא נמצאו לברירה קבוצתית תימוכין אמפיריים, הווה אומר לא נמצאו תופעות שברירה קבוצתית מסבירה ואילו ברירה טבעית לא מצליחה להסביר. 

חוקרים השתמשו בברירה קבוצתית כהסבר לזולתנות. גישה זו ספגה ביקורת, בעיקר בגלל הקצב הנמוך של פעולתה. מיינרד סמית' מצא שברירה קבוצתית תהיה כוח דומיננטי רק במקרה שקצב ההגירה נמוך מאוד וקצב ההכחדה גבוה מאוד. תנאים כאלו לא מתקיימים בפועל. תופעות כגון זולתנות בטבע שהוסברו לכאורה על ידי ברירה קבוצתית צומצמו לתהליכים אחרים כגון ברירת שארים וברירה בין אסטרטגיות יציבות אבולוציונית.

באוגוסט 2010 התפרסם מאמר בכתב העת Nature שכתבו אדוארד וילסון, מאבות הסוציוביולוגיה ושני מתמטיקאים מאוניברסיטת הרווארד, מרטין נוואק וקורינה טרניטה, התומך בברירה קבוצתית. השלושה טענו כי העובדה שאורגניזמים מפותחים מבחינה חברתית מעדיפים, בסופו של דבר, את קרובי משפחתם (זוהי ברירת שארים), היא תוצר לוואי של חברותם בקבוצה, ולא הסיבה להתאגדות בקבוצה. ברירת השארים אינה הסיבה להתנהגות אלטרואיסטית, אלא רק תוצאתה.

הפרסום עורר סערה בקרב מדענים בתחום, ולמגזין Nature נשלחו, בחודשים שלאחר פרסום המאמר של וילסון ועמיתיו, חמישה מכתבים התוקפים בחריפות את וילסון ואת הבנתו את תורת האבולוציה. על אחד מחמשת המכתבים חתמו 137 מדענים בכירים, בהם שניים מעמיתיו של וילסון באוניברסיטת הרווארד.

==לקריאה נוספת==
*Mark Ridley, Evolution, 1993, pp. 310-313
==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.ted.com/talks/jonathan_haidt_religion_evolution_and_the_ecstasy_of_self_transcendence/transcript?language=en&subtitle=en הרצאת] TED של ג'ונתן היידט בנושא ברירה קבוצתית, סיבותיה ואופן התפתחותה

==הערות שוליים==

קטגוריה:אבולוציה
קטגוריה:פסיכולוגיה אבולוציונית
דלטון הייוויי

דלטון היווי (באנגלית: Dalton Highway) ידועה גם כ "דרך 11", היא דרך ארוכה באלסקה המתחילה כשישים קילומטר צפונית לעיר פיירבנקס שבמרכז אלסקה, מקבילה לקו צינור הנפט טראנס-אלסקה ומצפינה עד נקודת היישוב "דד הורס" שלחופי פרודו ביי - אתר קידוחי הנפט שלחוף האוקיינוס הארקטי.

הדרך שהושלמה בשנת 1974 ונקראת על שמו של ג'יימס דלטון, מהנדס יליד אלסקה שפיקח על סלילתה, עשויה מכורכר כבוש ואינה סלולה באספלט.

הצורך בסלילת הדרך נבע מהפיכתו של שדה הנפט באזור למסחרי לכל דבר בשנת 1977. מכיוון שעקב תנאי מזג האוויר אין אפשרות להעביר את הנפט עם מכליות דרך הים, הוחלט על בניית צינור נפט הנקרא קו צינור הנפט טראנס-אלסקה מפרודו ביי בצפון עד לעיר ואלדז שבדרום אלסקה, בה מצויים מסופי הנפט להעברה למכליות. בעקבות הקמת צינור הנפט, הוקמו נקודות בקרה והגברת זרימה לאורך הקו וכדי להקל על תחזוקת הקו ולקשר בין התחנות - נסללה דרך דלטון.

לאורך הדרך יש רק 2 נקודות יישוב בהן אפשר לתדלק ולהתרענן. הנקודה הראשונה נמצאת מיד לאחר הגשר העובר מעל נהר יוקון, ובמקום נמצאת גם מסעדה קטנה המשרתת לרוב את פועלי הקו. הנקודה השנייה נקראת "קולד-פוט" (Coldfoot) ומהווה תחנת רענון לעוברים בדרך. במקום קיים מלון דרכים קטן ומסעדה עם תפריט מלא ועשיר. מקולד-פוט ועד פרודו-ביי אין כל נקודת יישוב, תדלוק, או כל נקודה אחרת (למעט תחנות השאיבה).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160304065023/http://www.para-tours.ch/_admin/pdf/03Dalton_Hwy.pdf נתונים על דרך דלטון] (באנגלית, PDF)
* [https://web.archive.org/web/20120813051939/http://www.alaskageographic.org/uploads/pdf/dalton-vg2012.pdf מסמך הסבר מפורט ביותר המסביר על דרך דלטון] (באנגלית, PDF)
* [http://www.geobotany.org/nicop/docs/gb009.pdf מדריך ענק ומפורט על דרך דלטון] (באנגלית, PDF 8Mb)
* [https://www.alaska.org/guide/dalton-highway הסבר מקיף ומפורט באתר Alaska.com] (באנגלית)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלסקה
קטגוריה:ארצות הברית: כבישים
תקרית מרץ

תקרית מרץ (1931) הייתה ניסיון הפיכה ביפן אשר תוכנן על ידי ארגון בשם "אגודת פרחי הדובדבן" ולא יצא אל הפועל, על אף שההפיכה נכשלה, היא ביטאה את עליית הלאומיות ביפן ואת אכזבת האזרחים מהמשטר הקיים, ולאחריה החלה סידרה של ניסיונות הפיכה שאירעו לאורך שנות ה-30 של המאה ה-20.

==הרקע==
כבר בסוף המאה ה-19 הושפעה יפן מרעיונות לאומניים ושאיפות אימפריאליסטיות, השפעה שהביאה אותה למלחמות רבות עם שכניה ולכיבושים רבים (כגון מלחמת סין יפן ומלחמת רוסיה יפן). על אף פעולות אלו עדיין היו יפנים רבים שחשו כי ארצם אינה עושה מספיק וכי על מנת להפוך למעצמה בקנה מידה עולמי עליה להמשיך בעוד פעולות בזירה הבינלאומית. המשבר הכלכלי הגדול בתחילת שנות ה-30 הביא לאכזבת התושבים מהמשטר הקיים אותו ראו כמושחת, חוסר יכולתו של המשטר לספק פרנסה לכל התושבים גרם להתפתחות עוינות מסוימת לפוליטיקאים המושחתים והעשירים. כך התפתחו ביפן תנועות לאומיות רבות שקראו להחליף את המשטר בטוב או ברע, ביניהן הייתה גם "אגודת פרחי הדובדבן".

==התכנון==
אגודת פרחי הדובדבן קמה בשנת 1930, היו אלו קבוצה של קצינים בדרגות שונות מהמטכ"ל היפני. ההפיכה אמורה הייתה להתבצע בשלושה שלבים:

# אחת ממפלגות האופוזיציה תעורר מהומות נגד הממשלה בטוקיו, מה שיאלץ את הממשלה להכריז על משטר צבאי.
# הצבא היפני הקיסרי יבצע הפיכה ויתפוס את השלטון.
# ממשלה חדשה תקום ברשותו של, הגנרל אגאקי.

לאחר סיום התכנון, ביטל הגנרל אגאקי את השתתפותו. הוא טען כי אין לו תמיכה רחבה מספיק על מנת לתפוס את השלטון. ביטול השתתפותו של אגאקי חיסל למעשה את התוכנית.

==השלכות==
כשהתגלה ניסיון הקשר לא נעשה כמעט דבר לקושרים, שחלקם הקטן הועבר מתפקידו אך אף אחד לא נענש בשום צורה אחרת. דבר זה היווה תקדים מסוכן לניסיונות המרד הבאים, והוריד את רתיעת האזרחים מן השלטון שלא יכול לכפות ולאכוף את חוקיו.

עיקר חשיבותו של ניסיון המרד היא בכך שהוא ביטא את אכזבת האזרחים מהשלטון שהיה ביפן ואת רצונם להחליפו. רגשות אלה התבטאו לאחר מכן במרידות נוספות שבאו בעקבות "תקרית מרץ" ובהן תקרית אוקטובר (1931), ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932 ומרד הנפל (1936).

==ראו גם==
* תקרית אוקטובר
* ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932
* אוקאוה

==לקריאה נוספת==
* יפן המודרנית - בן עמי שילוני, הוצאת שוקן.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:האימפריה היפנית: פוליטיקה
קטגוריה:מרידות ביפן
קטגוריה:האימפריה היפנית: היסטוריה
תקרית אוקטובר

תקרית אוקטובר (1931) הייתה ניסיון הפיכה ביפן אשר תוכנן על ידי ארגון בשם "אגודת פרחי הדובדבן", ההפיכה לא יצאה לפועל בשל גילויה המוקדם.

==רקע==
כבר בסוף המאה ה-19 הייתה יפן מושפעת מרעיונות לאומניים ושאיפות אימפרילאליסטיות, דבר זה הביא אותה למלחמות רבות עם שכנותיה ולכיבושים רבים (כגון מלחמת סין יפן, מלחמת רוסיה יפן וכיבוש מנצ'וריה) על אף פעולות אלו עדיין היו יפנים רבים שחשו כי ארצם אינה עושה מספיק וכי על מנת להפוך למעצמה בקנה מידה עולמי עליה להמשיך בעוד פעולות בזירה הבינלאומית. המשבר הכלכלי הגדול בתחילת שנות ה-30 הביא לאכזבת התושבים מהמשטר הקיים, אותו ראו כמשטר מושחת. חוסר יכולתו של המשטר לספק פרנסה לכל התושבים גרם להתפתחות עוינות מסוימת לפוליטיקאים המושחתים והעשירים. כך התפתחו ביפן תנועות לאומיות רבות שקראו להחליף את המשטר בטוב או ברע, ביניהן הייתה גם "אגודת פרחי הדובדבן".

במרץ 1931 ניסתה האגודה לראשונה לבצע הפיכה, הפיכה זו נכשלה והיא נודעה בשם תקרית מרץ, עם זאת חיזקה ההפיכה את המורדים בכך שהמחישה להם כי העונש על הפיכות מהסוג הזה אינו חמור, שכן בתקרית מרץ איש מהקושרים לא נענש.

==התכנון==
התוכנית הייתה בשלושה שלבים:

*מטוסים מפציצים את משרד ראש הממשלה והורגים את חברי הממשלה. 

*קבוצה של חיילים משתלטת על טוקיו בדרישה למנות את הגנרל אגאקי לראשות הממשלה.

מה שהכשיל את ההפיכה היה גילויה המוקדם בידי הגנרל מינאמי שהסתייג ממנה לחלוטין ושללה. כך נכשלה גם התוכנית השנייה של אגודת פרחי הדובדבן.

==השלכות== 
גם מתכנני מבצע זה לא נענשו כמעט בכלל, אמנם מספר אנשים נחקרו אך לא נענשו כמעט כלל. התנהלות זו המשיכה את התנהלות הרשויות ביפן מתקרית מרץ דבר שהזמין מרידות נוספות.

==ראו גם==
* תקרית מרץ
* אוקאוה
* ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932

==לקריאה נוספת==
* יפן המודרנית - בן עמי שילוני, הוצאת שוקן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:האימפריה היפנית: פוליטיקה
קטגוריה:מרידות ביפן
קטגוריה:האימפריה היפנית: היסטוריה
ראובן קובנט

ראובן קובנט (נולד ב-21 באוגוסט 1953) מנהל חברות ישראלי, לשעבר חוקר כלכלי בכיר במשטרת ישראל וברשות ניירות ערך.

==ביוגרפיה==

ראובן קובנט נולד בתל אביב, בנערותו התחנך בכפר הנוער יוהנה ז'בוטינסקי. קובנט, בעל תואר ראשון במדעי החברה ותואר שני במנהל עסקים, מאוניברסיטת תל אביב, שימש קצין חקירות בכיר ביחידה הארצית לחקירות הונאה של משטרת ישראל בשנים 1988-1978, ובין השאר שימש בתפקיד או ניהל תיקים נודעים כמו זה של השר אהרן אבוחצירא, השר הראשון שהורשע בישראל; איש העסקים מיכאל אלבין; וחברות הקש שוויסתו את מניות הבנקים, טרם התמוטטותם בשנת 1983. קובנט זכה באות קצין החקירות המצטיין של משטרת ישראל לשנת 1986.

בין השנים 1988–1998 שימש קובנט כראש מערך החקירות של הרשות לניירות ערך, חבר הנהלת הרשות והממונה על מערך החקירות. במהלך כהונתו ניהל קובנט מאות חקירות. חקירות אלה הביאו לשינוי מהותי בהתנהלות הגופים המוסדיים והמשקיעים בשוק ההון והפיכת שוק ההון בישראל לשוק מבוקר עם ממשל תאגידי תקין שינויים שאיפשרו אמון המשקיעים בהשקעות בשוק ההון הישראלי, במקביל לכהונתו ברשות לניירות ערך ניהל קובנט חקירות נוספות, תחת יועץ המשפטי לממשלה ופרקליטות המדינה, דוגמת פרשת שמעון שבס, וחקירת החשדות להעברת רשימת האזנות סתר מחקירת פרשת דרעי לחשודים בתיק זה על ידי גורמים מהמשטרה והשב״כ .על תרומתו זו הוענק לקובנט ב-1999 אות אביר איכות השלטון של התנועה לאיכות השלטון. בנימוקי השופטים לבחירת קובנט לאביר איכות השלטון נכתב :

״הוקרה על היותו מודל חינוכי לקציני משטרה ולחוקרי רשויות המוסמכים על פי חוק. קצין הגון, מקצועי, חסר פשרות ואמיץ, אשר ללא כחל וסרק ומבלי לאפשר לגורמים חיצוניים להתערב במהלך חקירותיו, ניהל עבודתו בנחישות למען הגנת הציבור מפני המאיימים לחבל בכללי השוק הכלכלי החופשי.”

בשנים 1998–2011 כיהן קובנט כמנכ"ל חברת דן אנד ברדסטריט ישראל והיה מבעלי החברה, בתקופה זו בה ניהל קובנט החברה הפכה החברה מחברה מפסידה לחברת המידע העסקי הגדולה בישראל וזאת בזכות פיתוח שורה של מוצרים מתקדמים בתחום ניהול סיכוני אשראי ובקרת סיכונים.

בין השנים 2008–2011 כיהן קובנט כיו"ר פעיל בחברת מיקרומדיק טכנולוגיות.

בשנת 2012 יסד ומנהל קובנט את חברת ״ההר הירוק אחזקות״ חברת השקעות הפועלת בשוק המקומי והעולמי.

ראובן קובנט כיהן כדירקטור בחברות פרטיות וציבוריות כגון דן אנד ברדסטריט ישראל, די. בי החברה לנתוני אשראי צרכני, .די.בי העולמית WWN ,בנק דיסקונט למשכנתאות, תמיר פישמן קרנות נאמנות, חברת פריורטק ופועלים סהר.

==חיים אישיים==
קובנט נשוי ואב לשלושה, ומתגורר בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==
*
*
*
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי אות אביר איכות השלטון
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:שוטרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער יוענה ז'בוטינסקי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
אליהו קפשאלי

רבי אליהו קפשאלי בן אלקנה (1490, הרקליון, כרתים - נפטר בסביבות 1550<ref name=":0"></ref>), היה החכם האחרון במשפחת קפשאלי, והנודע שבהם. 

נותרו ממנו כתבים רבים; אחד מהם הוא 'סדר אליהו זוטא', שבו הוא מתאר את הלכי הרוח באזור בו חי לאורך מספר שנים. רבי אליהו חתום גם על חלק מתקנות קנדיאה, ונמנה עם עורכי התקנות.

== קורות חייו ==
נולד בקנדיה שבאי כרתים לר' אלקנה, שהיה מתלמידי מהר"י מינץ בפדובה.

בכתביו לא נזכרה שנת הולדתו במפורש, אך מתוך כתביו ניתן לשער זאת: בספרו "סדר אליהו זוטא" נכתב על אירוח אנשים שגורשו מספרד על ידי אביו ושם כותב הרב קפשאלי: ; בהתייחס לכך שיצא ללמוד בפדובה בגיל 25, יוצא שנולד בשנת רמ"ה בערך.

בילדותו למד תורה מפי אביו, ואחר כך נשלח ללמוד בישיבת פדובה המפורסמת, אליה הגיע ביום כ"ז בכסלו ה'רס"ט. מספר ימים לאחר הגעתו נפטר ראש הישיבה מהר"י מינץ, ובנו רבי אברהם מונה לכהן תחתיו. את עיקר תורתו קיבל מפי רבי ישראל מפירושא (רבי ישראל ב"ר יחיאל אשכנזי), שהיה תלמיד חבר של מהר"י מינץ.

בשלב מסוים עבר לוונציה, שם המשיך ללמוד מפי רבי ישראל מפירושא, ומפי אחי אמו, רבי מנחם בן שמואל דלמדיגו. בשנת רע"ד עזב את ונציה וחזר למקום הולדתו קנדיה, שם התמנה לראש הקהל. בשנת רפ"ח מונה לכהן כרב הכולל של כל קהילות קנדיה, ותיקן תקנות חשובות. הרב קשפאלי לא היה נוטל שכר עבור משרתו, והיה מחלק מכספו למטרות צדקה ולפדיון שבויים.

בשנת 1523 כתב קפשאלי את ספרו הגדול "סדר אליהו זוטא" בעת שהיה בהסגר עקב מגפת הדבר בעירו קנדיה<ref name=":0" />. הספר כולל עשרות סיפורים ואנקדוטות קצרות המבוססים על אירועים היסטוריים שהתרחשו בספרד, באיטליה ובאימפריה העותמאנית<ref name=":0" />.

רבי אליהו קפשאלי היה בעל השכלה כללית רחבה, והוא החזיק ברשותו ספרייה גדולה וענפה בה היו בין השאר כתבי יד יהודיים נדירים. במהלך השנים הכתבים התגלגלו, וכיום הם מצויים בספריית הוותיקן ברומא, ומהווים את אחד האוספים החשובים ביותר של כתבי יד יהודיים. בין השאר מצוי שם כתב יד עתיק ומפורסם של הספרא עם ניקוד בבלי.

לרבי אליהו קפשאלי לא היו ילדים<ref>כמו שמעיד על עצמו בספרו מאה שערים שער פד: "ואף אחר שנישאתי, אלו היה מזכני ה' בבנים הייתי מנהיגם ומדריכם במנהג זה, דאין זה כי אם בית אלקים וזה שער שיכנס הבן ביראת שמים. אלא שעונותי או מזלי הם הגורמים לי ואנכי הולך ערירי".</ref>.

==חיבוריו==
* סדר אליהו זוטא (מהדירים: אריה שמואלביץ', מאיר בניהו, שלמה סימונסון), יד בן-צבי והאוניברסיטה העברית והמכון לחקר התפוצות באוניברסיטת תל אביב, תשל"ו.
* אברהם שושנה, מאה שערים לרבינו אליהו ב״ר אלקנה קפשאלי, יוצא לאור לראשונה מכתב יד יחיד בצירוף הערות וביאורים, מבוא ומפתחות ותולדות
* נועם וחובלים - תשובה על חיבורו שלרבי דוד ויטאל 'הצלת הרועה מיד הזאב' נדפסה על ידי מאיר בניהו בספר זאבים טורפים את בנימין, להגנה על רבי בנימין זאב מארטה (ה'בנימין זאב'), אוניברסיטת תל אביב, תש"נ.

==לקריאה נוספת==
*מאיר בניהו, רבי אליהו קפשאלי איש קנדיאה: רב מנהיג והיסטוריון, ירושלים, תשמ"ג. ([https://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?84103 צפייה חלקית] באתר אוצר החכמה)
* [http://jewishencyclopedia.com/view.jsp?artid=132&letter=C#504 מאמר על משפחת קפשאלי], באתר אנציקלופדיה יודאיקה .

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:היסטוריונים מימי הביניים
קטגוריה:ילידי 1490
קטגוריה:נפטרים ב-1555
מפלגת אל-וסט

מפלגת אל-וסט ("מפלגת האמצע", בערבית: حزب الوسط) היא מפלגה מצרית שהוקמה בשנת 1996. המפלגה לא זכתה להכרה מהממשל המצרי.

==ייסוד המפלגה==
רשימת מייסדי מפלגת אל-וסט מנתה 74 איש, מתוכם 62 חברים מוצהרים לשעבר באחים המוסלמים, שהחזיקו בעמדות מפתח באיגודים מקצועיים, בראשם אבו אל-עלא מאדי (בערבית: أبو العلا ماضي), עצאם חשיש, עצאם סולטאן, עומר עבדאללה, מוחמד עבד אל–לטיף, וסלאח עבד אל-מקצוד. מסיבה זו, נתפסה המפלגה בראשיתהּ כניסיון של "האחים" להשיג הכרה פוליטית חוקית. ואולם בין מייסדיה היו גם כמה נשים ונוצרים קופטים. חברותם של קופטים נועדה להדגיש את תמיכתה של אל-וסט בעקרון האחדות הלאומית שבין מוסלמים ללא-מוסלמים (וטניה), וכן להבליט את אופייה האזרחי לעומת הדתי, האסור על פי החוק. מבין מייסדיה הקופטים בלט בעיקר רפיק חביב, דובר המפלגה, סוציולוג בהכשרתו ובנו של ראש הכנסייה האוונגלית הפרוטסטנטית.

==אידאולוגיה ומצע==
הפרופיל האידאולוגי של אל-וסט מבשר חריגה בהיבטים מסוימים מזה של תנועת האחים המוסלמים. על פי מנהיגי אל-וסט, המפלגה מציגה אסלאם אחר, פתוח ומתון, בהתאם למונח וסאט אותו אימצה המפלגה כשמה, המצדד במערכת פוליטית פלורליסטית בלא מונופול על האמת הדתית וההיסטורית. מנהיג המפלגה אבו אל-עלא מאדי, שכיהן בעבר כסגן מזכ"ל איגוד המהנדסים המצרי, הצהיר כי העניין המרכזי של מפלגתו הוא בקידום צדק חברתי ופוליטיקה הוגנת. על אף היותה מפלגה אסלאמית, מדגיש מצע המפלגה דווקא את הצד הדמוקרטי של המפלגה: 

== הניסיונות לקבלת לגיטימציה ==

במאי 1996 הגישו מייסדיה בקשה להכרה מהוועדה לענייני מפלגות, אולם בקשה זו נדחתה בנימוק שמצעה אינו ייחודי כפי שדורש חוק המפלגות הפוליטיות, וכי הרבה מהשקפותיה הפרוגרסיביות שאובות ממצע מפלגת השלטון. מאדי לא ויתר, ו-48 שעות לאחר דחיית הערעור הוא הגיש בקשה נוספת להקמת המפלגה. הפעם הוא שינה את שמה של המפלגה לאל-וסט המצרית וכן רענן את המצע ואת רשימת המייסדים: הפעם היא מנתה רק 24 פעילים לשעבר באחים המוסלמים מכלל 93. כל זאת כדי להתנתק מהאחים המוסלמים. עם זאת, בספטמבר שוב נדחתה בקשת הערעור. ב-2004 פנתה אל-וסט לבית הדין המינהלי, אולם בינואר 2007 נדחתה ההכרה ב-12 מפלגות לא-חוקיות, ובהן אל-וסט.
למרות הדחיות החוזרות של הממשל להכיר במפלגת אל-וסט, ב-2007 הצהיר מאדי בעיתונות כי הוא נחוש להשיג הכרה חוקית במפלגתו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20090609223816/http://arabist.net/post-islamist-rumblings-in-egypt-the-emergence-of-the-wasat-party/ Post-Islamist rumblings in Egypt: the emergence of the Wasat party]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצרים: פוליטיקה
קטגוריה:מצרים: מפלגות
קטגוריה:ההפיכה במצרים (2013)
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1996
ברגהוף

"האולם הגדול" בשנת 1936
ברגהוף (מגרמנית: Berghof) היה הכינוי לביתו הפרטי של היטלר במתחם הנופש, האירוח והשליטה הנאצי באוברזלצברג שבקרבת העיירה ברכטסגאדן שבבוואריה.

==היסטוריה==
הבית הוקם על בסיסה של בקתת הרים בסגנון אלפיני שנבנתה בשנת 1916 כבית נופש עבור איש עסקים מצפון גרמניה, וכונתה "בית וכנפלד".
בשנת 1928 הושכר הבית להיטלר ולאחותו-למחצה, אנגלה, אשר שימשה בו כסוכנת הבית. אנגלה עזבה את הבית בשנת 1931 לאחר מות בתה גלי ראובל בדירתו של היטלר במינכן.
בשנת 1933 רכש היטלר את "בית וכנפלד" מכספים שקיבל ממכירת ספרו "מיין קאמפף".
בין השנים 1935–1936 בוצעו שיפוצים מאסיביים והרחבה משמעותית של בקתת ההרים המקורית. השינויים נעשו בתכנונם של האדריכל אלואיס דגאנו והיטלר עצמו, והמבנה המחודש קיבל את השם ברגהוף. למבנה נוספו מרפסת שמש גדולה, חדרי אירוח ועבודה, אולם קולנוע ומרתף. העיצוב הפנימי התאפיין בצבעוניות וקישוטיות מופרזת ובריהוט כבד, ובאופן כללי בראוותנות חסרת טעם.
בקיר המרכזי של חדר האירוח הותקן חלון גדול אשר השקיף לכיוון אוסטריה, מולדתו של היטלר. תחזוקת הבית הייתה נתונה בידי צוות גדול של עובדים, גננים וטבחים.

היטלר התגאה בברגהוף ובכל הזדמנות הזכיר כי רכש אותו בכספו הפרטי. הוא נהג לשהות בו מספר חודשים בכל שנה, גם בזמן המלחמה. בתקופת שהותו שם נהג לקיים בברגהוף פגישות ודיונים מדיניים וצבאיים, לצד אירועי תרבות מוזיקליים ואחרים.

=== אחרית דבר ===
ב-14 ביולי 1944 עזב היטלר את הברגהוף בפעם האחרונה, ועבר להתגורר באופן קבוע במפקדת החזית של מזרח פרוסיה – "מאורת הזאב".

אזור אוברזלצברג הופצץ קשות מן האוויר בתקופת המלחמה, וחלק מן ההפצצות גרמו נזקים קשים גם לברגהוף.
ב-4 במאי 1945, לאחר התאבדותו של היטלר, הציתו חיילי האס אס הנסוגים את הריסות המבנה, וחיילי בעלות הברית שכבשו את המתחם בזזו את שנותר ממנו.
בית התה המעוגל לא נפגע, אך נהרס בשנת 1951 בידי ממשלת בוואריה, על מנת למנוע ממנו מלהפוך למקום כינוס ועלייה לרגל לניאו נאצים. הריסות המבנים נותרו פזורים באזור עד שנת 2006, אז פונו ההריסות והשטח נוקה משרידי המבנים.

ממשלת בוואריה, אשר חששה מהפיכת המקום לאתר תיירות, נטעה עצים בשיפולי הגבעה על מנת לטשטש את המיקום המדויק, ולא סימנה אותו עד לשנת 2008, אז נקבע באתר שלט ציון.
כיום (2009) ניתן להבחין באתר הברגהוף בשרידי החומות ובסיסי הבטון של המבנה, אשר כוסו בצמחייה ובעצים.

==הסביבה==
לאחר הקמת הברגהוף "נרכשו" שטחים נוספים בסביבה על ידי מקורביו של היטלר מידי התושבים המקומיים, אשר בעצם אולצו לוותר על נחלות שבהן החזיקו במשך דורות, וכל אחד מהם הקים לעצמו בית נופש ראוותני משלו. כך נבנו באזור אוברזלצברג שבקרבת הברגהוף מספר נוסף של מבני אירוח ונופש בבעלות הצמרת הנאצית. נוסף להם הוקמו מבני שירות לצוותי התחזוקה והשומרים, ומחסנים.

המפורסם שבמבנים אלה היה "בית התה" – היה בית תה במבנה מעוגל שנבנה במעבה החורש הטבעי במרחק של כקילומטר מהברגהוף. בשביל המוליך שביניהם נהג היטלר לטייל מדי יום כאשר שהה במקום, ובדרך כלל בחברת אחד מאורחיו, תוך כדי דיונים פוליטיים ופילוסופים.

כתוצאה מתהליך זה הפך האזור כולו בשנות ה-30 לאתר תיירות עממי, אשר חייב הגבלות תנועה וגישה אליו.

==ראו גם==
*אתרי המפקדה של אדולף היטלר
*קן הנשרים
*מאורת הזאב

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.thirdreichruins.com/wachenfeld.htm אוסף תמונות חוץ ופנים] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אדולף היטלר: מפקדות
קטגוריה:בוואריה: מבנים
קטגוריה:אדריכלות נאצית
קטגוריה:גרמניה: בתי מגורים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן רודריך פיק
לואי ב. מאייר

מאייר עם [[ג'ודי גארלנד ומיקי רוני]]
לואי ברט מאייר (באנגלית: Louis Burt Mayer; 4 ביולי 1884 – 29 באוקטובר 1957) היה מפיק הוליוודי יהודי-אמריקאי, ממקימי האולפן "מטרו גולדווין מאייר" ונחשב לממציא "שיטת הכוכבים" בהוליווד.

==קורות חיים==
נולד בשם לזר מאיר (Lazar Meir) למשפחה יהודית במינסק שברוסיה דאז (כיום בבלארוס). בגיל צעיר היגר עם הוריו לארצות הברית, ולאחר מכן השתקעה המשפחה בעיירה הקנדית סנט ג'ון, שם עסק אביו בעסקי מחזור מתכת.
בגיל 19 עבר לבוסטון, ולאחר זמן מה רכש תיאטרון בעיירה האוורהיל במסצ'וסטס. תוך חמש שנים השתלט על רוב עסקי הבידור במחוז.

בשנת 1918 עבר מאייר ללוס אנג'לס והתקדם בעסקי הסרטים. בשנת 1929 הפך למנכ"ל האולפן מטרו-גולדווין-מאייר. תחת הנהלתו הפך האולפן למצליח ביותר בעולם, והוא נותר רווחי גם בשנות השפל הכלכלי הגדול. למאייר היו מוניטין של איש עסקים קשוח ובוטה, וגישה שמרנית לנושאים בהם יכולים סרטיו לעסוק. היו לו קשרים פוליטיים ענפים, הוא היה פעיל במפלגה הרפובליקאית ואף שירת כיו"ר המפלגה בקליפורניה בתחילת שנות השלושים.

בשנות הגדולה של האולפן טיפח מאייר עשרות כוכבים ובמאים הוליוודיים, והיה נותן הטון בהתנהלות העסקית ובכיוון האמנותי של הוליווד. בשנים אלו היה מאייר מעורב במספר פרשיות בהן ניסה האולפן לטייח מעשי פשע הקשורים לכוכביו. 

החל בסוף שנות הארבעים, עם הופעת הטלוויזיה ורגולציה מוגברת של פעילות האולפנים, איבד האולפן של מאייר ממרכזיותו, אם כי המשיך להרוויח. בעקבות 3 שנים ללא פרס אוסקר וסכסוכים עם בעלי האולפן על הכיוון האמנותי, פוטר מאייר ממשרתו ב-1951 ופרש מעסקיו. בשעות הפנאי טיפח מאייר סוסים. בשנת 1957 נפטר מאייר ממחלת הלוקמיה ונטמן בבית הקברות בית שלום במזרח לוס אנג'לס, בו טמונים גם אחותו הגדולה אידה מאייר-קמינגס ואחיו הצעירים ירמיה (ג׳רי) וראובן מאייר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:מייסדי האקדמיה האמריקאית לקולנוע
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:יהודים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1884
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1957
כבל (יחידת מידה)

כֶּבֶל היא יחידת מרחק ימית.

כבל אחד שווה ערך לעשירית של מיל ימי, כלומר 185.2 מטרים או לכ-100 פאתום. מקור יחידה זו הוא באורך הכבל של עוגני ספינות.

בדרך כלל נהוג לציין מרחק בין כלי שיט בכבלים. כך לדוגמה, אם המרחק בין שתי אוניות הוא חצי מיל, מקובל להגיד שהמרחק הוא 5 כבלים.

==ראו גם==
*קשר (יחידת מידה)

קטגוריה:יחידות מידה: אורך
קטגוריה:מונחים ימיים
סרוגייט (סרט)

סרוגייט הוא סרט ישראלי עלילתי בן 57 דקות, בהפקת אלעד גביש ו"מרקר הפקות" ובבימויה של טלי שלום עזר. הסרט זכה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות 2009 והוצג בפסטיבל ירושלים 2008. "סרוגייט" נבחר להשתתף בפסטיבל אדינבורו 2009 בתחרות הרשמית, בחירה שסביבה נוצרה סערה תקשורתית, בעקבות קריאתו של הבמאי קן לואץ' לחרם על הפסטיבל. יצא להקרנות מסחריות במאי 2009 בסינמטק תל אביב ובסינמטקים השונים ברחבי הארץ.

==תקציר==
הסרט מגולל את סיפורו של איליי (אמיר וולף), גבר בן 32 המתקשה ביצירת קשרים עם נשים ופונה לטיפול סרוגייט (הגר, בגילומה של לנה אטינגר). הסרט מלווה את המפגשים האינטימיים והחושפניים של אילי והגר, ובמקביל, מאפשר לצופים להתבונן בהשלכות הטיפול על חייו האישיים של איליי. הצופה מתוודע ליחסים משפחתיים מורכבים עם אחותו אדווה (ליאת גליק) ובנה ירדן (יונתן סבירסקי) ובעיקר עם אמו (רוזינה קמבוס) ולתמורות החלות בהם.

==הפקה==
"סרוגייט" הוא סרט עצמאי בהפקת "מרקר הפקות" בבעלותו של המפיק אלעד גביש, שהפיק גם את סרטה הקודם של טלי שלום עזר - "ליבינג רום". הסרט הופק בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב - פרויקט קולנוע, החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב ובמסגרת שיתוף פעולה ישראלי-פולני בסיוע המכון הפולני לתרבות. הסרט צולם על ידי הצלם הפולני ראדק לאדצ'וק (Radek Ladczuk).

בנוסף קיבל הסרט את תמיכתם של גרוויטי בית פוסט, המועצה לתרבות ולאמנות של מפעל הפיס, מכון אדם מיצקביץ, ורשה, וקרן אנה הבאס.

== הסערה התקשורתית סביב הקרנת הסרט בפסטיבל אדינבורו ==
סביב נסיעתה של שלום עזר לפסטיבל אדינבורו התחוללה דרמה תקשורתית, שהחלה בקריאתו של הבמאי הבריטי הנודע קן לואץ' להחרים את הפסטיבל בשל מענק (בסך 300 לירה שטרלינג), שקיבלה הנהלתו משגרירות ישראל, לצורך מימון הגעתה של שלום עזר. לואץ' פנה להנהלת הפסטיבל וביקש להסיר את דגל ישראל מהתוכניה, ולהשיב לשגרירות ישראל בלונדון את הכסף שתרמה לפסטיבל. בפנייתו, ייצג לואץ' גורמים פרו-פלסטינים בסקוטלנד, וטען שמעשיה של מדינת ישראל בעזה (במהלך מבצע עופרת יצוקה) הופכים את כספה לבלתי רצוי. הנהלת הפסטיבל, שעד אותו הרגע עמדה בסירובה להיכנע ללחצים פוליטיים, נכנעה ודחתה את המימון הישראלי, בטענה שעליה להתחשב בתחושותיה של קהילת הקולנוע.

הנושא גרר מאות תגובות באמצעי התקשורת השונים, בעיקר בבריטניה. מאמרים פורסמו בעיתונות הבריטית ובהם תגובות של קן לואץ' ושל טלי שלום עזר בנושא. קבוצת התנגדות לגזענות בפסטיבל אדינבורו נפתחה מיד בפייסבוק ובבלוגים רבים התנהל דיון סוער בנושא בין התומכים בגינוי לבין המתנגדים לו. חילופי מכתבים פתוחים בין לואץ' ושלום עזר פורסמו בכלי התקשורת, וכן פורסם מכתבו של הבמאי הבריטי גארי סיניור, שהביע מחאה על החרם וביקש להסיר את שמו מרשימת זוכי הפסטיבל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטי סטודנטים
קטגוריה:פסטיבל אדינבורו
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2008
השריר הדו-בטני

השריר הדו-בטני (בלטינית: Digastricus) הוא שריר קטן מתחת ללסת התחתונה, ולו שתי "בטנים". השריר יוצא מן הזיז הפטמתי ( mastoid process) שמאחורי האוזן, עובר מתחת לעצם הלסת התחתונה ומתחבר לסנטר.

התכווצות השריר הדו-בטני גורמת להורדת עצם הלשון. אם העצם מוחזקת במקום על ידי שרירים אחרים, תגרום התכווצות השריר הדו-בטני לפתיחת הפה על ידי הורדת הלסת התחתונה.

בהתפתחות העובר נוצרות שתי הבטנים של השריר מקשתות פרינגיאליות שונות, לכן הן מעוצבבות על ידי עצבי גולגולת שונים: הבטן הקדמית על ידי שלוחה של העצב המשולש והאחורית על ידי שלוחה של עצב הפנים. החלק הגידי של השריר, המחבר בין הבטנים, חוצה את שריר החרט ועצם הלשון (Stylohyoideus).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
דו-בטני
המנון מיקרונזיה

הפטריוטים של מיקרונזיה (באנגלית: Patriots of Micronesia) הוא ההמנון הלאומי של מיקרונזיה. לחנו של ההמנון הוא לחנו של שיר סטודנטים גרמני, לחן אשר חובר בידי יוהנס ברהמס והיה לאחד ההמנונים הלא-רשמיים של מערב גרמניה בתחילת שנות ה-50'. מחבר מילות ההמנון אינו ידוע, אך קיים דמיון מסוים בין מילותיו למילות שיר הסטודנטים הגרמני. ההמנון החליף בשנת 1991 את ההמנון הקודם של מיקרונזיה, "מבוא", שהיה להמנונה של מיקרונזיה מאז עצמאותה.

==מילות השיר==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! אנגלית
|-
| <poem>כאן זה המקום שבו אנו מתחייבים,
בלב וביד,
להקדשה מוחלטת
עבורך, מולדתנו,
להקדשה מוחלטת
עבורך, מולדתנו.

כעת הצטרפו כולם לפזמון,
הניחו לאיחוד להמשיך.
בכל רחבי מיקרונזיה
שלבו ידיים מכל צד,
בכל רחבי מיקרונזיה
שלבו ידיים מכל צד.

אנו עובדים כולנו יחד,
בעזרת הלבבות, הקול והיד,
עד להפיכת איים אלה
לארץ מובטחת נוספת,
עד להפיכת איים אלה
לארץ מובטחת נוספת.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Tis here we are pledging,
with heart and with hand,
Full measure of devotion
to thee, our native land,
Full measure of devotion
to thee, our native land.

Now all join the chorus,
let union abide.
Across all Micronesia
join hands on every side,
Across all Micronesia
join hands on every side.

We all work together,
with hearts, voice and hand,
Till we have made these islands
another promised land,
Till we have made these islands
another promised land.</poem>
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

מיקרונזיה 
קטגוריה:מיקרונזיה: סמלים לאומיים
נויקלן (רובע)

נויקלן (Neukölln) הוא אחד מ-12 הרבעים המרכיבים את העיר ברלין, בירת גרמניה.

רובע נויקלן שוכן בדרום ברלין. כל השכונות המרכיבות את נויקלן שכנו לפני נפילת חומת ברלין ב-1989 במערב ברלין. רובע נויקלן גובל ברבעים פרידריכסהיין-קרויצברג מצפון, טרפטו-קפניק ממזרח, טמפלהוף-שנברג ממערב ובמדינת ברנדנבורג מדרום. רובע נויקלן לא הושפע מרפורמת השכונות של ברלין ב-1 בינואר 2001, כיוון שבאותה העת התגוררו בו למעלה מ-200,000 תושבים.

רובע נויקלן מורכב מ-5 שכונות:
* נויקלן (Neukölln)
* בריץ (Britz)
* בוקו (Buckow)
* רודו (Rudow)
* גרופיוסשטאדט (Gropiusstadt)

כמעט מחצית מתושבי הרובע מתגוררים בשכונה נויקלן, אשר הקנתה לרובע את שמו. זוהי השכונה המאוכלסת ביותר מכל 95 שכונות ברלין, והרביעית מבחינת צפיפות האוכלוסין.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ברלין: רבעים

fi:Neukölln
fr:Neukölln
it:Neukölln
גארדיום

גארדיום
גארדיום בפעולה
הגארדיום (באנגלית: Guardium), שנקרא בצה"ל שותף נאמן, הוא כלי רכב בלתי מאויש (כרב"מ) שנועד לסייר ולבצע פטרולים בגבולות עוינים, כגון בציר הוברס, בהם יש סכנה לירי נ"ט והפעלת מטענים כנגד הכוחות המפטרלים. הכלי פותח על ידי חברת ג'י-ניוס מערכות קרקעיות בלתי מאוישות (יו ג'י אס) בע"מ שהוקמה על ידי התעשייה האווירית ואלביט מערכות ושכנה ביקנעם.
==מפרט==
הכלי מבוסס על שלדת מכונית תומקאר ויכול לשאת כ-300 ק"ג הכולל שריון, חיישנים ומערכות תצפית, ולעיתים אף כלי נשק. הכלי מצויד במערכת מיקום טקטית המאפשרת לו פעילות אוטונומית לצד פעילות בשלט רחוק ממרכז הבקרה. הכלי נשלט מרחוק על ידי מפעיל בתחנה קרקעית אך גם בעל יכולת ניהוג אוטונומית ויכול לבצע פטרולים במסלולים מתוכננים מראש. הכלי מסוגל לנוע במהירות 80 קמ"ש.
==היסטוריה== 
המיזם המשותף של אלביט והתעשייה האווירית לפיתוח, ייצור ושיווק הרכב הושק בקיץ 2006. זאת לאחר ששתי החברות החליטו לשתף פעולה ולבטל את הפרויקטים הנפרדים שלהן בתחום.

בשנת 2008 החל צה"ל בהצטיידות ניסיונית בגארדיום, תחת השם "שותף נאמן", ובהכנסתו לשירות מבצעי. גם רשות שדות התעופה בחנה שימוש בגארדיום לאבטחת שדות התעופה של ישראל, ובעיקר נמל התעופה בן-גוריון. המערכת נחשפה לראשונה ללקוחות בינלאומיים, בתערוכת הנשק הצרפתית יורוסאטורי ביוני 2008. בספטמבר 2009 הושקה גרסה לוגיסטית של הרכב המסוגלת לשאת ציוד במשקל טונה.

החל מ-2009 שירת הגארדיום על ציר הוברס והופעל על ידי חיל מודיעין השדה ומאוחר יותר לאחריות אוגדת עזה. הרכב שירת בהצלחה בגזרה והוחלט להרחיב את השימוש בו גם לגזרות אחרות. בתחילת שנת 2010 החלה קליטת הרכב בפיקוד הצפון.

בשנת 2016 החליטו התעשייה האווירית ואלביט מערכות לסגור את חברת ג'י-ניוס ולהביא את מיזם גארדיום לידי סיום, לאחר שלא התקבלו הזמנות משמעותיות לכלי. גארדיום ממשיך להופיע בסל המוצרים של התעשייה האווירית.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.iai.co.il/p/guardium Guardium Autonomous Border Protection System], באתר התעשייה האווירית
* ניר קוסטי וגילי כהן, [https://web.archive.org/web/20090916212813/http://dover.idf.il/IDF/News_Channels/bamahana/09/033/03.htm כלי רכב לא מאוישים לגזרות], דובר צה"ל, במחנה
* רות סמיה, [http://dover.idf.il/IDF/News_Channels/bamahana/2010/25/02.htm אוסף המודיעין החדש של פיקוד הצפון - כלי רכב בלתי מאויש], במחנה, 30.6.2010.
* [https://web.archive.org/web/20111128231239/http://mazi.idf.il/113-10055-he/IGF.aspx הכרב"ם] (וידאו), אתר זרוע היבשה, 2.11.2011
* [http://www.flickr.com/photos/idfonline/sets/72157631988786559/with/8178694751/ תמונות של Guardium UGV], בערוץ הפליקר של צה"ל
* [http://www.idfblog.com/2012/12/06/the-idf-unmanned-ground-vehicle/ Always Watching: The IDF Unmanned Ground Vehicle], בבלוג של צה"ל

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: מוצרים
קטגוריה:אלביט מערכות: מוצרים
קטגוריה:כלי רכב בלתי מאוישים
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו בישראל
טמפלהוף-שנברג

טמפלהוף-שנברג (גרמנית: Tempelhof-Schöneberg) הוא אחד מ-12 רובעי ברלין, בירת גרמניה.
== גאוגרפיה ==
הרובע השוכן בדרום ברלין, נוצר מאיחוד שני רבעים לשעבר, טמפלהוף ושנברג, במסגרת רפורמת השכונות של ברלין ב-1 בינואר 2001. כל השכונות המרכיבות את טמפלהוף-שנברג שכנו לפני נפילת חומת ברלין ב-1989 במערב ברלין. הרובע גובל ברבעים פרידריכסהיין-קרויצברג מצפון-מזרח, נויקלן ממזרח, שרלוטנבורג-וילמרסדורף מצפון-מערב, מיטה מצפון, שטגליץ-צלנדורף ממערב ובמדינת ברנדנבורג מדרום.

רובע טמפלהוף-שנברג מורכב משש שכונות:
* שנברג (Schöneberg)
* פרידנאו (Friedenau)
* טמפלהוף (Tempelhof)
* מריינדורף (Mariendorf)
* מריינפלדה (Marienfelde)
* ליכטנראדה (Lichtenrade)

רובע טמפלהוף-שנברג הוא המאוכלס ביותר בברלין, אחרי רובע פנקו. 15.5% מתושבי הרובע אינם אזרחים גרמניים. הרובע מגוון מאוד מבחינה כלכלית וחברתית. למעלה משליש מתושבי הרובע מתגוררים בשכונה שנברג. השכונה, השוכנת יחסית במרכז ברלין, היא בעלת אופי עירוני, ושוכנים בה אין-ספור מוסדות תרבות, אמנות ובילוי, מהחשובים והידועים בברלין. שאר שכונות הרובע הן שכונות מגורים חסרות זוהר, בהן מתגוררים תושבים מהמעמד הבינוני בעיקר. השכונה פרידנאו היא הקטנה ביותר בשטחה מבין 95 שכונות העיר ברלין, והשנייה בצפיפות האוכלוסין.

בית העירייה של שנברג משמש כבית העירייה של הרובע כולו. עד לאיחוד גרמניה בשנת 1990 שימש בית העירייה של שנברג כבית העירייה של מערב ברלין.

== ראו גם ==
* נמל התעופה ברלין טמפלהוף

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ברלין: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2001
איחוד הג'יהאד האסלאמי

איחוד הג'יהאד האסלאמי (בראשי תיבות IJG או JCAM, ראשי תיבות של "איחוד הג'יהאד של מרכז אסיה") הוא ארגון טרור קטן המסונף לארגון הטרור העולמי אל-קאעידה ופעיל באוזבקיסטן, טג'יקיסטן, קירגיזסטן, קזחסטן, אפגניסטן, פקיסטן, ישראל ורוסיה. הארגון התפרק מהתנועה המוסלמית של אוזבקיסטן אבל עדיין הארגון מקושר עמו ומתאם פעילות עמו. נאג'מידין ג'אלולוב היה בין מנהיגי ומקימי הארגון.

==פיגועים בולטים==
* 28 במרץ 2004: שני פיגועי התאבדות בטשקנט בירת אוזבקיסטן נגד חיילים, שוטרים, ומשקיפים אוזבקיסטנים, בפיגוע נרצחו 47 בני אדם מתוכם 33 חיילים ו-14 שוטרים ומשקיפים.
* 30 ביולי 2004: פיגוע ירי נגד שגרירויות ישראל וארצות הברית בטשקנט בירתה של אוזבקיסטן, בפיגוע נרצחו 2 בני אדם.
* 12 באוקטובר 2007: ניסיון לבצע פיגועים ברחבי גרמניה נגד מטרות אמריקניות ביום שבו התכנס הפרלמנט הגרמני כדי להצביע על המשך ההשתתפות במשימת נאט"ו באפגניסטן. ניסיון פיגוע זה סוכל.

קטגוריה:ארגוני טרור סוניים
קטגוריה:ארגונים המסונפים לאל-קאעדה
קטגוריה:ארגונים שהוגדרו על ידי ארצות הברית כארגון טרור
אוויור

{| align="left"
|-
|

|-
|

|-
|

|}

אוויור (בכתיב לועזי: Avior) או ε בשדרית הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים שדרית והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. 

ציוני באייר של כוכבי הקבוצה ניתנו בזמן שהקבוצה הייתה חלק מקבוצת הספינה ארגו לפני שזו פורקה לשדרית, מפרש, ירכתי הספינה ומצפן ולכן הם אינם עקביים. בשל מיקומו הדרומי - כ-30° מהקוטב השמימי הדרומי, הוא לא היה מוכר בעת העתיקה ושמו הופיע רק בשנות ה-40 של המאה ה-20 באלמנך הניווט של האדמירליות הבריטית, ככל הנראה כעזר לניווט בחצי הכדור הדרומי. מקור השם אינו ברור, ייתכן שמרמז על שימושו לניווט מטוסים.

==תכונות==
אוויור הוא כוכב כפול במרחק של כ-630 שנות אור המורכב מענק כתום ומכוכב הסדרה הראשית כחול המקיפים זה את זה במרחק של כ-4 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-2.2 שנים. תצפיות מראות על שינוי מחזורי בבהירות הכוללת של כעשירית דרגת בהירות נראית שנובע ככל הנראה מליקוי חלקי בו הענק הכתום מסתיר חלקית את פני הכוכב הקטן יותר. בשל המרחק הגדול והקרבה היחסית בין בני הזוג לא ניתן להפריד בין שני הכוכבים באמצעות טלסקופ והמידע על תכונותיהם של בני הזוג מושג באמצעות מדידות ספקטרוסקופיות.

===אוויור A===
אוויור A הוא ענק כתום מסוג ספקטרלי K3 עם מסה של כ-4.5 מסות שמש ורדיוס של כ-100 פעמים רדיוס השמש. בהירות נראיתו היא מדרגה 2.9 כך שהוא מאיר בערך פי 2,000 מעוצמת ההארה של השמש. טמפרטורת פני השטח שלו היא כ-4,000 קלווין, מה שגורם לצבעו הכתום. מכיוון שהכוכב נמצא בשלבי התפתחות מתקדמים ביחס לבן הזוג, הוא היה כנראה המסיבי יותר מבין השניים, אך איבד חלק ניכר ממסתו כך שכיום בן הזוג יותר מסיבי ממנו.

===אוויור B===
אוויור B הוא כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי B עם מסה של כ-7 מסות שמש ורדיוס גדול פי 6 משל השמש. בהירותו היא מדרגה 2.25, כך שהוא מאיר בערך פי 4,000 מהשמש באור נראה ובערך כפול מכך בתוספת הקרינה בתחום העל-סגול, זאת כתוצאה מהטמפרטורה הגבוהה של כ-23,000 קלווין.

==קישורים חיצוניים==
* [http://stars.astro.illinois.edu/sow/avior.html אוויור באתר של ג'ים קלר]
* 

קטגוריה:ענקים מסוג K
קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג B
קטגוריה:כוכבים כפולים
קטגוריה:משתנים לוקים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים שדרית
קטגוריה:כוכבים בהירים
ננסי פלצ'וק

ננסי פלצ'וק (באנגלית: Nancy K. Falchuk; נולדה ב-1946) כיהנה בין השנים 2007–2011, כנשיאה ה-24 של ההסתדרות הציונית הדסה וחברת חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית.

==קורות חיים==
פלצ'וק נולדה בלונג איילנד למשפחה יהודית אמידה בעלת רקע של פעילות ציבורית. אף אמהּ וסבתה היו פעילות בהדסה.

פלצ'וק המתגוררת בעיר ניוטון במסצ'וסטס, היא אחות מוסמכת בעלת תואר אקדמי בסיעוד מ-Russell Sage College בטרוי שבמדינת ניו יורק ובוגרת אקדמיית וודמיר. עבדה כאחות במחלקה לטיפול נמרץ בבוסטון, שם הכירה את בעלה, ד"ר קנט פלצ'וק המכהן כפרופסור לרפואה באוניברסיטת הרווארד ונושא בתפקידים שונים, ואם לשני בנים ובת.

החלה את פעילותה בסניף בוסטון של הדסה, הייתה היו"ר של ועידת "הדסה" הארצית (לוס אנג'לס, 2000). בשנים 2000 - 2004 שימשה כרכזת של ארגון "הדסה" הבינלאומי, נבחרה לוועד הפועל של המועצה הארצית וכיהנה כרכזת הפיתוח הארצית של הארגון.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.jaficamps.org/JewishAgency/Hebrew/Home/About/Board+of+Governors/Members+of+the+BOG/FalchukH.htm באתר הסוכנות היהודית]
* [http://www.jpost.com/servlet/Satellite?cid=1235898327881&pagename=JPost%2FJPArticle%2FShowFull ריאיון עם הגב' פלצ'וק] 
* [http://www.hadassah.org/about/content/president_bios/Falchuk_Nancy.pdf הודעה רשמית של הדסה על המינוי] 

קטגוריה:פעילות חברתיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:פעילות חברתיות יהודיות
קטגוריה:נשיאות הדסה
קטגוריה:אחיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילות ציוניות בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
מעון יום

מָעוֹן יוֹם או פָּעוֹטוֹן הוא מסגרת טיפול וטיפוח לתינוקות ופעוטות מגיל לידה ועד בערך גיל 3 שנים. לאחר המעון ממשיכים הילדים אל גן הילדים. שעות הפעילות במעון יום הן שעות הבוקר או שעות הבוקר והצהריים.

==מעון יום בישראל==
מעון יום בישראל הוא מקום המיועד לשמירה על ילדים בגילאי 3 חודשים עד 3 שנים. המעון מופעל על ידי תאגיד כגון ארגון נשים, עמותה, מלכ"ר, חברה בע"מ או רשות מקומית, המקבלים "סמל מעון" מטעם משרד הכלכלה. מעונות היום בישראל נתונים לפיקוח המשרד, אך בעשר השנים הקרובות הם צפויים לעבור בהדרגה לפיקוח משרד החינוך ככל מערכת החינוך.
שעות הפעילות במעון הן 7:00-16:00, לעיתים גם עד 17:00 (כדי לתת מענה לצרכים של הורים עובדים), ובימי שישי עד 13:00. בנוסף לפעילות כגן ילדים בחלקו הראשון של היום, כוללת הפעילות במעון גם מתן ארוחת צהריים לילדים, ולאחריה שנת צהריים. עם זאת, בחלק ממעונות היום בישראל קיימת אפשרות עבור הורים המעוניינים בכך, לאסוף את ילדיהם מהמעון כבר בשעות הצהריים.

חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות נחקק ב-2018 בעקבות מקרי התעללות של מטפלות בפעוטות שתועדו ופורסמו. עיקרו התקנת מצלמות במעונות יום לילדים בגילאי 0–3 והוא נועד למנוע אלימות של מטפלות כלפי פעוטות ובכך להגן על שלומם הנפשי והגופני.

בכדי לעודד את שילובם של הורים בשוק העבודה, המדינה, באמצעות משרד הכלכלה, מסייעת במימון מעונות יום ומשפחתונים מוכרים. הסיוע במימון מוגבל למשפחות העומדות בקריטריונים לזכאות וגובהו נקבע בהתאם לרמת ההכנסה לנפש במשפחה. בשנת 2021 שר האוצר אביגדור ליברמן רצה לבטל סבסוד זה עבור אברכים. בעקבות פסיקת בג"ץ החלטה זו בוטלה.

באוגוסט 2024 הורתה היועמ"שית לממשלה גלי בהרב מיארה להפסיק את הסיוע במימון המעונות למשפחות אברכים המיועדים לגיוס<ref></ref>. איגוד מעונות היום חלמיש הודיע כי יגיש בג"ש כנגד עמדת היועמש"ית<ref></ref>.

=== אלימות במעונות יום ===
האלימות במעונות יום נחשבת בעיה קשה שנמצאת בפרופיל תקשורתי גבוהה, למרות שבפועל אין למדינה נתונים על כמות הפעוטות במעונות היום, ולא על מקרי האלימות במעונות. חוק התקנת מצלמות לשם הגנה על פעוטות במעונות יום לפעוטות נחקק ב-2018 בעקבות מקרי התעללות של מטפלות בפעוטות שתועדו ופורסמו. עיקרו התקנת מצלמות במעונות יום לילדים בגילאי 0–3 והוא נועד למנוע אלימות של מטפלות כלפי פעוטות ובכך להגן על שלומם הנפשי והגופני.<ref></ref>

=== מעונות יום בתקופת הקורונה ===
בעקבות התפרצות נגיף קורונה ובמסגרת המדיניות של הגבלות פעילות, תנועה וריחוק חברתי, החליטו בישראל על סגירת מסגרות טיפול וחינוך לילדים. ב-15 במרץ 2020 פורסם צו בריאות העם, נגיף הקורונה החדש שקבע כי לא תתקיים כל פעילות במעונות היום.<ref></ref>

=== התמודדות הציבור ===
בעיות האלימות במעונות היום יוצרות תגובות מהציבור הרחב, חלקן מהורי הפעוטות אשר מעבירים ביקורת קשה כלפי הגננות והממשלה. הורים רואים את ילדיהם כחסרי ישע אשר חווים אלימות מילולית ופיזית, ופועלים במספר דרכים על מנת להגן על הפעוטות כגון: הפגנות, פוסטים ברשתות החברתיות, הגשת תלונה והקנטות. בעקבות תלונות הציבור המדינה ניסתה לתת מענה לבעיה ולמגר אותה, אך הציבור מרגיש שלא התחולל שינוי.<ref></ref>

==הנחות תמ"ת==

==ראו גם==
* מסגרות חינוכיות לגיל הרך בישראל
* גן ילדים
* בית ספר

==הערות שוליים==

קטגוריה:חינוך לגיל הרך
קטגוריה:ילדות
אברהם אבוקרט

אברהם אבוקרט (נולד ב-14 בפברואר 1960) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק במכבי חיפה בעמדת הקשר האחורי.

== קריירה ==
אבוקרט נולד בשכונת ואדי סאליב בחיפה, ארבע שנים אחרי שהוריו עלו מרוקו. בהיותו בן 9 התגלה אבוקרט על ידי צייד כישרונות של מחלקת הנוער של מכבי חיפה, והצטרף לקבוצת הילדים של המועדון. הוא התקדם בהמשך גם לקבוצת הנערים ולקבוצת הנוער. בצעירותו שיחק אבוקרט בעמדת הקשר ההתקפי, והבקיע שערים רבים.

ב-1 בינואר 1977 ערך אבוקרט את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה במשחק מול הפועל עכו, בטרם מלאו לו 17, תחת המאמן שמעון שנהר שהיה גם מאמנו בקבוצת הנערים. עם זאת, בהמשך העונה הוחלף שנהר בידי אלי פוקס, שלא שיתף את אבוקרט הצעיר והעדיף להסתמך על השחקנים הוותיקים בקבוצה. מכבי חיפה ירדה באותה עונה לליגת המשנה, ונשארה בה למשך ארבע עונות. לאחר מספר עונות בהן מיעט לקבל דקות משחק החל אבוקרט להשתלב בקביעות בקבוצה הבוגרת בעונת , וסייע לה להעפיל בחזרה לליגה הבכירה, תוך שהוא משחק לרוב כקשר אחורי.

תחת המאמן ג'ק מנסל שיחק אבוקרט לרוב כקיצוני, אך שלמה שרף, שהגיע לאמן את מכבי חיפה ב-1983, החזיר אותו לעמדתו כקשר אחורי. בעונת הוא סייע לקבוצה לזכות באליפות ישראל הראשונה בתולדותיה, ואף נבחר על ידי שרף לשחקן העונה של המועדון, יחד עם איתן אהרוני. הוא זכה עם הקבוצה באליפויות נוספות ב-1985 ו-1989, ובעונת זכה עם עמה בדאבל הראשון בתולדותיה. בשנים אלו הוא הפגין יעילות רבה בחוליית הקישור, וארגן בהצטיינות את המשחק של קבוצתו.

בסך הכול שיחק אבוקרט ב-396 משחקים עבור מכבי חיפה, וכבש תשעה שערים. הוא החזיק בשיא ההופעות של מכבי חיפה במשחקי הליגה ובמשחקי גביע המדינה (63 הופעות), עד שלימים נשברו שיאים אלו על ידי אלון חרזי. הוא שיחק גם 14 פעמים במסגרת גביע האינטרטוטו.

לאחר פרישתו ממשחק ב-1993, החל אבוקרט לשמש כעוזר המאמן לגיורא שפיגל, והחזיק בתפקיד עד לעזיבתו של שפיגל, ב-1998 ומונה למאמנה של הפועל בית שאן, עד המחזור ה-10 של העונה. לאחר סיום דרכו בקבוצה הבוגרת החל אבוקרט לאמן את קבוצת הנשים של מכבי חיפה, ובהמשך אימן את קבוצות הנערים השונות של המועדון. בשנת 2012 מונה למאמן קבוצת הנוער של המועדון, ובעונתו הראשונה זכה עמה בדאבל.

== חיים אישיים ==
אבוקרט מתגורר בשכונת קריית חיים, והוא אב לשתי בנות ובן. בנו, רן, היה כדורגלן גם הוא.

כיום הוא עובד בעיריית חיפה כמנהל של מספר אולמות ספורט בעיר.

==תארים==
כשחקן מכבי חיפה:
*אליפויות: 1983/1984, 1984/1985, 1988/1989, 1990/1991
*גביע המדינה: 1990/1991

כמאמן הנוער של מכבי חיפה:
* אליפות: 2012/2013, 2013/2014
* גביע: 2012/2013, 2013/2014

==קישורים חיצוניים==

* [https://mhaifafc.com/playerPage?h=1&PlayerId=2093 עמוד השחקן] באתר מכבי חיפה און-ליין

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:חיפה: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני הפועל בית שאן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
אוניברסיטת סן-ז'וזף

אוניברסיטת סַן-ז'וזף (בצרפתית: Université Saint-Joseph; בערבית: جامعة القديس يوسف, תעתיק: "ג'אמעת אלקדיס יוסף") היא מוסד חינוכי אקדמי פרטי, שהוקם על ידי המסדר הישועי בביירות, לבנון, בשנת 1875, הידוע בזכות בית הספר לרפואה שלו, ובית החולים Hôtel-Dieu de France השייך לו. ממשלת לבנון מכירה רשמית באוניברסיטה ובתעודות שהיא מעניקה, בהתאם לחוק המסדיר את ההשכלה הגבוהה במדינה.

==הקמת האוניברסיטה==
הישועים שיחקו תפקיד חשוב בפיתוח ההשכלה בלבנון ובכלל ברנסאנס הערבי שהתפתח בסוף המאה ה-19. בשנת 1839 אנשי המסדר הגיעו לראשונה לביירות והקימו שם בית ספר צנוע. בשנת 1855 הוקם בית ספר נוסף בע'זיר שהועבר לביירות בשנת 1875. הרשויות העניקו לבית הספר החדש את התואר "אוניברסיטה", מה שהקנה לו את הזכות להעניק תארים, בעיקר תוארי דוקטור בפילוסופיה ובתאולוגיה. במשך השנים הבאות נפתחו עוד ועוד פקולטות ובתי ספר. למשל הפקולטה לרפואה הוקמה בשנת 1883 בתור "הפקולטה לרפואה ולרוקחות". קליניקה לרפואת נשים נפתחה ב-1896, בית הספר למזרחנות נפתח ב-1902, בית ספר למשפט צרפתי ב-1913, שהפך לפקולטה למשפטים בשנת 1946. בית הספר להנדסה נפתח ב-1913 והפך בשנת 1948 למוסד הגבוה להנדסה.

==כיום==
מבט מקמפוס אוניברסיטת בביירות
האוניברסיטה בעלת 5 קמפוסים בביירות ובנוסף 3 קמפוסים אזוריים: בצידון (דרום), בזחלה (בקאע) ובטריפולי (צפון). בנוסף, האוניברסיטה מפעילה 12 מתקנים ו-22 מוסדות מקצועיים. כיום לומדים באוניברסיטה ושלוחותיה 10,000 סטודנטים.

==ראו גם==
* בוגרי אוניברסיטת סן-ז'וזף

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:לבנון: תרבות
סן-ז'וזף