OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בלקברן רוברס

מועדון הכדורגל בלקברן רוברס (באנגלית: Blackburn Rovers Football Club) הוא מועדון כדורגל מהעיר בלקברן, המשחק בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, הליגה האנגלית השנייה. המועדון הוקם בשנת 1875, וב-1890 עבר לשחק באצטדיון הבית הקבוע עד היום, "איווד פארק".

הקבוצה זכתה בשלוש אליפויות (אחת במסגרת הפרמייר ליג ושתיים במסגרת הפוטבול ליג), שישה גביעי FA, גביע ליגה ומגן קהילה אחד.

== היסטוריה ==
הקבוצה הוקמה בשנת 1875, והיא מבין המועדונים הוותיקים ביותר באנגליה. בשנת 1890 עבר המועדון לשחק באצטדיון "איווד פארק" המשמש אותו עד היום. המועדון היה אחד מהבולטים בתחילת הכדורגל האנגלי עד תחילת שנות ה-30 וזכה בשתי אליפויות ובשישה גביעים בין השנים 1884 ל-1928.

מאז ועד לשנות ה-90 לא היו למועדון הישגים משמעותיים מלבד הגעה לגמר הגביע האנגלי בשנת 1960. בתחילת שנות ה-90 שב המועדון לצמרת הליגה, ובשנת 1994 נאבק עם מנצ'סטר יונייטד על אליפות אנגליה, אך לבסוף סיימה הקבוצה במקום השני, שמונה נקודות מתחת ליונייטד. עונה לאחר מכן הצליח המועדון לזכות באליפות הליגה לאחר שגם בעונה זו נאבק עם מנצ'סטר יונייטד על תואר האליפות. בתחילת עונת 1996/1997 המועדון איבד את אחד מהשחקנים שתרמו לאליפות ההיסטורית, אלן שירר שנמכר לניוקאסל בתמורה ל-15 מיליון ליש"ט. כעבור שנתיים המועדון ירד לליגה השנייה, הפוטבול ליג ובחלוף שנתיים המועדון חזר לפרמייר ליג. בעונת 2002/2003 המועדון סיים במקום השישי, שנחשב למיקום שיא מאז הזכייה באליפות בשנת 1995 והעפילה לגביע אופ"א. עונה לאחר מכן החלה הידרדרות ביכולתה והמועדון במשך שנתיים נלחם על ההישרדות. בעונת 2005/2006 המועדון העפיל לגביע האינטרטוטו.

בשנת 2012 נשר המועדון לליגת המשנה. כעבור חמש שנים נשרה הקבוצה לליגת הפוטבול ליג הראשונה, הליגה השלישית בחשיבותה באנגליה, לראשונה מזה 37 שנים, אך בחלוף שנה שבה הקבוצה לליגת המשנה.
==סגל שחקנים==
נכון ל-11 בספטמבר 2022

 (בהשאלה מליברפול)

 (בהשאלה מלסטר סיטי)
 (בהשאלה משטוטגרט)

 (קפטן)

==שחקנים בולטים בתולדות המועדון==

==תארים==
*אליפות אנגליה (3): 1911/12, 1913/14, 1994/95
*גביע אנגלי (6): 1884, 1885, 1886, 1890, 1891, 1928
*גביע הליגה (1): 2002
*מגן הקהילה (1): 1912

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www1.skysports.com/football/teams/blackburnrovers חדשות בלקברן], באתר סקאי ספורט
* [http://www.bbc.com/sport/football/teams/blackburn-rovers חדשות המועדון], באתר הספורט של הבי.בי.סי
* [https://web.archive.org/web/20081020133350/http://www.spartacus.schoolnet.co.uk/Fblackburn.htm ההיסטוריה של בלקברן רוברס: 1875-1914]

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל אנגליות
קטגוריה:לנקשייר: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1875
ז'וליאנו בלטי

ז'וליאנו אאוס בלטי (פורטוגזית: Juliano Haus Belletti; נולד ב-20 ביוני 1976 בברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-איטלקי ששיחק בעמדות המגן הימני והקשר.

== קריירה ==
את הקריירה התחיל בלטי בשנת 1993, במועדון הכדורגל הברזילאי קרוזיירו. כעבור שנתיים, לאחר 22 הופעות במדי קרוזיירו, עבר לסאו פאולו אשר גם היא בברזיל. בלטי שיחק עבור סאו פאולו עד שנת 1999, אז עבר לאתלטיקו מיניירו, שם הצליח לעזור לקבוצתו לסיים במקום השני בליגה הברזילאית. בשנת 2002 עבר לאירופה, למועדון הכדורגל הספרדי ויאריאל. בשנת 2004 הוא עבר לברצלונה, אחד ממועדוני הפאר של ספרד. ב-17 במאי 2006, בגמר ליגת האלופות, הגיע אחד מהרגעים הגדולים בקריירה של בלטי. חברו לקבוצה, סמואל אטו הבקיע על-מנת לעזור לקבוצתו להשוות את התוצאה ל-1-1. כמה דקות לאחר מכן, בדקה ה-81, קיבל בלטי מסירה מהמחליף השני של קבוצתו, הנריק לארסון והבקיע את שער הניצחון שהחזיר את הגביע לקטלוניה.

ב-22 באוגוסט 2007 חתם בלטי בצ'לסי, לאחר הסכם העברה עם ברצלונה בסכום של 5.5 מיליון אירו. בגמר ליגת האלופות 2008 שותף בלטי כמחליף בדקות הסיום. 

ביוני 2011 הכריז על פרישה מכדורגל.

== תארים ==
;ויאראל
*גביע האינטרטוטו - 2003
ברצלונה
*ליגת האלופות - 2006
*הליגה הספרדית - 2004/2005, 2005/2006
*הסופר קאפ הספרדי - 2005, 2006

;צ'לסי
*הגביע האנגלי - 2009
*מגן הקהילה - 2009
*פרמייר ליג - 2009/2010

;נבחרת ברזיל
*גביע העולם - 2002

==קישורים חיצוניים==

 

קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:מגני כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:מגני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני פלומיננסה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1976
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1976
פיג'ו 601

פיג'ו 601 (בצרפתית: Peugeot 601) הוא דגם של רכב צרפתי מתוצרת פיג'ו שיוצר בשנים 1934–1935. יוצרו 3,999 מכוניות בלבד.

הפיג'ו 601, שמשקלו היה 1,300 ק"ג, היה מצויד במנוע בעל שישה צילינדרים בנפח 2,148 סמ"ק. המנוע היה חלש יחסית למשקל הרכב, ומהירותו המרבית הייתה 115 קמ"ש בלבד.

מכונית היוקרה הבאה, עם מנוע 6 צילינדרים, שייצרה חברת פיג'ו לאחר יותר מ-40 שנה הייתה ה-פיג'ו 604.

==קישורים חיצוניים==
.

601
קטגוריה:מכוניות משפחתיות גדולות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1934
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
בית הכנסת אברהם אבינו

חורבן בית הכנסת ב[[טבח חברון (תרפ"ט)]]
פנים בית הכנסת היום

בית הכנסת על שם אברהם אבינו נמצא במרכזה של שכונת אברהם אבינו בחברון. בית הכנסת נוסד לראשונה במאה ה-16 ונחרב במאורעות תרפ"ט. אחרי הקמת קריית ארבע, נחשף בית הכנסת על ידי פרופסור בן ציון טבגר. בעקבות זאת, שוקם בית הכנסת וכיום הוא משמש שוב לתפילה.

==היסטוריה==
בית הכנסת נבנה במאה ה-16 לספירה על ידי קבוצת יהודים ממגורשי ספרד שהגיעו לעיר בהנהגת הרב מלכיאל אשכנזי.

שמו של בית הכנסת לקוח מאגדה המספרת על יום כיפור אחד בו היו רק תשעה יהודים בחברון והיה חסר העשירי להשלמת המניין. בהיכנס החג הגיע יהודי אלמוני ובזכותו נתקיימה בחברון תפילה במניין. במוצאי החג נעלם האיש והופיע שוב בחלומו של החזן בקהילה וסיפר לו כי הוא אברהם. בעקבות אגדה זו נקרא בית הכנסת בחברון בית הכנסת על שם אברהם.

ב־1835, לאחר שאיברהים פאשא ציווה לפרק את בית הכנסת שבעזה ולבנות באבניו מצודה במג'דל, נטלו בני הקהילה היהודית בחברון את דלתות העץ של בית הכנסת בעזה והציבום בבית הכנסת אברהם אבינו שבעירם.

בית הכנסת הורחב בימי רבונות של רבי אליהו מני.

במאורעות תרפ"ט הרסו הערבים את בית הכנסת והקימו במתחם שירותים ציבוריים, מזבלה ודיר עיזים. גם את שאר שרידי הרובע הם הרסו בפקודת מלך ירדן.

אחרי הקמת קריית ארבע, נחשף בית הכנסת על ידי פרופסור בן ציון טבגר והוא פעל לשיקומו מחדש (הוא פעל גם לשיקומו של בית העלמין היהודי של חברון שאף הוא נהרס וחולל על ידי הערבים אחרי הטבח בתרפ"ט). ניסיון להביא לפתיחת בית הכנסת מחדש בראש השנה תשל"ז (ספטמבר 1976) הוכשל בידי כוחות הביטחון, אך ב-1 באוקטובר, לאחר שערבים פגעו בפרוכת במערת המכפלה, אורגנה תפילה גדולה בבית הכנסת שפוזרה ביד קשה. בשנת 1977 שיפץ הממשל הצבאי את בית הכנסת. בית הכנסת שוחזר על פי תמונות ועל פי זכרונות של בני חברון שניצלו בתרפ"ט, וכיום הוא שוב משמש לתפילה. לבית הכנסת הוחזרו ספרי תורה עתיקים שנלקחו ממנו לירושלים לאחר הטבח בתרפ"ט.

בתוך בית הכנסת התקיים בית כנסת הקטן האשכנזי שנרכש מהקהילה הספרדית בידי ר' שמעון שמרלינג, ככל הנראה בתחילת שנות העשרים של המאה ה־19, עת בוא הקהילה החב"דית לעיר. מכיוון שבית הכנסת הקטן שכן בצמוד לקיר הצפוני של הרובע ובמפלס נמוך מבתי הרובע, רק חלקו העליון נהרס וחלקו התחתון, בו נמצאת גומחת ארון הקודש, שרד. בית הכנסת מכונה כיום בית מנוחה רחל.

==לקריאה נוספת==
* אליעזר רפאל מלאכי, "בית הכנסת של אברהם אבינו", בתוך: אלחנן ריינר וחגי בן-שמאי (עורכים), מנגד תראה: אסופה ממאמרי א.ר. מלאכי בענייני ארץ-ישראל, יד יצחק בן צבי, ירושלים, תשס"א 2001, עמ' 511–517

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20130302143346/http://www.aashul.org/ אתר האינטרנט] של בית הכנסת

== הערות שוליים ==

אברהם אבינו
קטגוריה:היישוב היהודי בחברון: מבנים
אברהם אבינו
קטגוריה:אברהם
קטגוריה:ישיבת תורת אמת-חברון
אברהם אבינו
בגדי המלך

בגדי המלך הוא מחזה מקורי מאת נסים אלוני. המחזה נכתב בשנת 1961 כסאטירה מז'אנר "מחזות המלוכה" של נסים אלוני. ניתן לפרש את המחזה כהמשך אקטואלי לאגדת הילדים "בגדי המלך החדשים" (הנס כריסטיאן אנדרסן). המחזה בנוי משלוש מערכות: סתיו, חורף, אביב, כאשר כל אחת מהן מחולקת לתמונות. 

==עלילה==

===מערכה ראשונה - סתיו===
נקודת הפתיחה של המערכה הראשונה היא סופו של סיפור הילדים המקורי. בתמונה הראשונה מאזינים ראש הממשלה זום ועוזרו סזארו לצעקות הרמות של מורד הקורא: "המלך הוא עירום!".

בהמשך מתברר לצופים כי ראש הממשלה עצמו שיתף פעולה עם מורד מארגון המחתרת וביקש ממנו להופיע בפומבי כשהוא צועק "המלך עירום!". 

להפתעת המלך, המורד לא נמנה עם ארגון המחתרת כפי שסבר תחילה, אלא מדובר במשורר העונה לשם הקטור אשר החליט על דעת עצמו לזעוק את האמת הפשוטה כאשר נוכח כי המלך אכן עירום. למרות הבלבול, מנצל ראש הממשלה את האירוע ומאלץ את הקטור להציג את עצמו כנציג של ארגון המחתרת. להקטור שני חברים: דמפוני ומארי איתה הוא שואף לקיים קשר רומנטי. 

בסוף הסתיו מסתבר כי מאחורי הקלעים פועלים צמד החייטים טורנו וקורבו אשר הגיעו מארץ רחוקה. צמד החייטים זוכים להערצה גדולה של העם והמלך ומטילים אימה על ראש הממשלה.

===מערכה שנייה - חורף===
במערכה זו מופעל לחץ על הקטור לשאת את בת המלך, לוסי לאישה כאות מחווה של רצון טוב וחרטה. אולם הקטור דוחה זאת על הסף.

בהמשך מוזמן הקטור לתוכנית אירוח בה הוא צועק שוב "המלך הוא עירום! כולכם עירומים!" (ניתן צו לכל בעלי המשרות הגבוהות "להתלבש" בבגדי המלך).

האירוע הזה משמח מאוד את ראש הממשלה המייחל לנפילת המלך עד בוא האביב.

===מערכה שלישית - אביב===
במערכה זו חלה תפנית. המלך נעשה חולה מאחר שלא לבש כסות ממשית על גופו במהלך כל ימות החורף. הקטור הוא המועמד לרשת את כס המלוכה לאחר שנשא לבסוף לאישה את בת המלך. המלוכה משנה את הקטור. הוא זונח את ערכי המוסר שלו ותום ליבו ומשתכר מהכוח שבשררה. המחזה מסתיים באופן טרגי כאשר הקטור הורג את מארי, אהובתו לשעבר כיוון שמרדה במלכותו.

שלוש המערכות מקוריינות על ידי שדר הרדיו בובו פורטונה ושתי זונות בשם מרתה וטרזה.

==על הבמה==
* 1961 - הועלה המחזה לראשונה בהשתתפות אבנר חזקיהו בתפקיד המלך.
* 1992 - הועלה המחזה שנית בעיבוד מחודש של מיקי גורביץ' ודורי פרנס.
* 2004 - הועלה המחזה בשלישית כקופרודוקציה בתיאטראות החאן והבימה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.youtube.com/playlist?list=PL5A1F1C252E377696&feature=plcp וידאו מלא של ההצגה בבימויו של מיכאל גורביץ', קופרודוקציה של החאן והבימה]
* [http://www.michaelgurevitch.co.il/index.php?option=com_flippingbook&view=book&id=7%3A2010-08-08-21-11-47&catid=1%3Adefault-category&Itemid=12 תוכנית ההצגה], באתר של מיכאל גורביץ'
* [https://web.archive.org/web/20070313104511/http://www.tochnia.co.il/editorials/aloni-project/ יומן ההפקה של נסים אלוני] בשיתוף תיאטרון החאן ותיאטרון הבימה

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מחזות סאטיריים
קטגוריה:נסים אלוני
קטגוריה:יצירות משנת 1961
קטגוריה:ישראל: סאטירה
ננאד פראליה

ננאד (ננו) פראליה (בקרואטית: Nenad Pralija, נולד ב-11 בדצמבר 1970) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר.

== קריירה ==
את קריירת הכדורגל החל פראליה בקבוצת הנוער של היידוק ספליט, כשסיים גיל נוער עבר לשחק בשורות RNK ספליט מהליגה השלישית.
בתחילת עונת 1994\1995 חזר לשחק בקבוצת נעוריו, היידוק ספליט, שעימה זכה באליפות, דאבל, והגיע עד לרבע גמר ליגת האלופות.

בסוף עונת 1996/1995 נרכש על ידי קבוצת אספניול שם כמעט ולא זכה לשחק. לאחר ששוחרר מאספניול ללא תמורה חזר פראליה להיידוק ספליט. לאחר חצי עונה עזב, והיה על סף חתימה בהפועל חיפה, אך לבסוף החליט לחתום ברג'ינה האיטלקית, שבהרכבה פתח רק שמונה פעמים וכמחליף שיחק במספר משחקים נוספים.

בעונת 2001/2000 הגיע לישראל וחתם במכבי חיפה. פראליה היה ממצטייני העונה שבה זכתה מכבי חיפה באליפות השישית שלה.
בתחילת עונתו השנייה במכבי חיפה הצטרף לקבוצה חברו מילדות, ג'ובאני רוסו, גם בעונה זו היה מהמצטיינים. בסוף העונה, הודיע על רצונו לסיים את הקריירה במכבי חיפה והצדדים החליטו להאריך את חוזהו בעונה אחת.
העונה השלישית של פראליה במכבי חיפה התאפיינה בהפכפכות, משחקים גדולים בליגת האלופות מול פציעות טורדניות ויכולת בינונית בליגה.
בתום העונה הסתיים חוזהו ופראליה שב למולדתו ולקבוצת נעוריו היידוק ספליט. בחיפה נרשמו לזכותו 33 שערים ב-109 הופעות.

פראליה נמנה שנים רבות על סגלה של נבחרת קרואטיה, ובמדיה רשם 11 הופעות ושער אחד.

בעונת 2005 פרש ממשחק פעיל והחל בקריירת אימון.

ב-4 בינואר 2012 פורסם כי פראליה נעצר בחשד למעורבות בהטיית משחקים.

==תארים==
;היידוק ספליט
* אליפות קרואטיה: 1993/1994, 1994/1995, 2003/2004, 2004/2005
* הגביע הקרואטי: 1994/1995
* הסופר קאפ הקרואטי: 1993, 1994, 2004, 2005

;מכבי חיפה
* אליפות ישראל: 2000/2001, 2001/2002
* גביע הטוטו: 2002/2003

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.mhaifafc.com/playerPage?h=1&PlayerId=2305 עמוד השחקן] באתר הרשמי של מכבי חיפה

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:קשרי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני ספליט
קטגוריה:כדורגלני היידוק ספליט
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני רג'ינה קלצ'ו
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בספרד
קטגוריה:ספורטאים קרואטים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בישראל
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1970
באוד

באוד (באנגלית: Baud) היה מדד נפוץ לקצב העברת מידע, עד שהוחלף במושגים יותר נוחים להשוואה, כמו ביטים לשנייה. המונח באוד מייצג את כמות הסמלים בשנייה אחת. מאחר שסמל הוא יחידת נתונים מורכבת היכולה לייצג יותר מביט אחד, הבאוד הוחלף במדד של ביטים לשנייה, כהצגה של קצב שידור הנתונים ללא הצורך לבצע שקלול נוסף של כמות הביטים שכל סמל מייצג.

המדד נקרא על-שם המהנדס הצרפתי ז'אן מאוריס אמיל בודו. נעשה בו שימוש לראשונה כדי למדוד קצב שידור של טלגרף.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קטגוריה:יחידות מידה: מחשוב
מכון סוורדלין להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית

מכון סוורדלין להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית הוא מכון מחקר המתמקד בחקר ההיסטוריה של אמריקה הלטינית ותרבותה. המכון השייך לבית הספר להיסטוריה ע"ש זלמן ארן בפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין שבאוניברסיטת תל אביב.

== היסטוריה ==
באפריל 1999 אישר סנאט אוניברסיטת תל אביב את הקמת המכון להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית ובראשו פרופסור צבי מדין. הקמת המכון נעשתה בד בבד עם קיומו של קונגרס עולמי של הפדרציה העולמית ללימודי אמריקה הלטינית והקריביים באוניברסיטה. תחת הכותרת "הים התיכון ואמריקה הלטינית" התכנסו כ-400 חוקרי אמריקה הלטינית והקריביים בכינוס ראשון מסוגו ובהיקפו בישראל. מאז גדל המכון והתפתח וכיום הוא אחד המכונים הפעילים והפוריים ביותר באוניברסיטה. לאחר תקופה ארוכה בה עמד בראש המכון פרופסור רענן ריין, עברה ראשות המכון בשנת 2005 לידי דוקטור חררדו לייבנר. במאי 2008 נקרא המכון על שם משפחת סוורדלין.

על אף פעולתו במסגרת בית הספר להיסטוריה מהווה המכון מסגרת רב-דיסציפלינרית שמטרתה היא קידום לימודי אמריקה הלטינית וספרד באוניברסיטה ופיתוח המחקר אודות חלקי עולם אלו. לשם כך מקיים המכון מגוון פעילויות, עליהן ניתן למנות את קיומו של סמינר מחלקתי שנתי; עשרות הרצאות פתוחות לקהל הרחב בשנה; הקרנות סרטים המלוות בהרצאות רקע שונות; הזמנת מומחים בינלאומיים מרחבי העולם להרצאות וכנסים בארץ; מתן מלגות לתלמידי אוניברסיטה שמחקרם מתמקד בתחומי עיסוקו של המכון לשיפור מיומנויות שפה ונסיעות מחקר הדרושות להשלמת תארים מתקדמים; הרחבת אוסף הספרים האוניברסיטאי אודות אמריקה הלטינית על מנת לשפר את יכולות המחקר ובעיקר קיטלוגו של אוסף וודרו בורה, שנתרם למכון עם מותו של החוקר.

נוסף על פעילויות אלו מקיים המכון מדי שנה כנס בינלאומי המביא לארץ עשרות מומחים בתחום מסוים של לימודי אמריקה הלטינית וחצי האי האיברי, המאפשר גם לחוקרים ישראלים להציג את מחקרם בפני הקהל הרחב ועמיתיהם מחו"ל. החל משנת 2003 נקרא גם כנס זה על שם וודרו בורה. החל משנת 2004 מקיים המכון, בשיתוף עם החוג ללימודים ספרדיים ולטינו-אמריקאים של האוניברסיטה העברית בירושלים ובתמיכת שגרירות ספרד בישראל ומכון סרוונטס, כנס ארצי תחת הכותרת "מחקרים חדשים בהיסטוריה ותרבות של ספרד ואמריקה הלטינית". כנס זה מהווה במה ייחודית להצגת תחום לימודים זה בעברית ובישראל.

המכון מוציא לאור את סדרת הספרים איברו-אמריקה בעריכת צבי מדין ורענן ריין, המוקדשת כולה למחקר מקורי, ישראלי ומתורגם כאחד. נוסף על כך מוציא המכון לאור את כתב העת Estudios Interdisciplinarios América Latina y el Caribe, הרואה אור באנגלית, ספרדית ופורטוגזית החל משנת 1990 (טרם ייסוד המכון).

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.tau.ac.il/~medin/fiealc/fiealc99.html El Mediterráneo y América Latina] עמוד כינוס הפדרציה העולמית ללימודי אמריקה הלטינית והקריבים בתל אביב 1999 באתר [http://www.tau.ac.il/~medin/fiealc/ FIALC] 
* [http://www.tau.ac.il/eial/ אתר כתב העת Estudios Interdisciplinarios de América Latina y el Caribe]

קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב: יחידות מחקר
קטגוריה:אוניברסיטת תל אביב: הפקולטה למדעי הרוח
קטגוריה:לימודי אמריקה הלטינית
ויליאם מיינור

ויליאם צ'סטר מיינור (באנגלית: William Chester Minor, היה ידוע גם כ-W. C. Minor; יוני 1834 – 26 במרץ 1920) היה מנתח בצבא האמריקאי, שתרם לערכים רבים במילון אוקספורד, תוך כדי הסגר במוסד לחולי נפש באשמת רצח.

== תחילת ימיו ועבודתו ==
נולד באי ציילון (כיום סרי לנקה). בתור נער נמשך ברגשות עזים לילידות האי, תופעה שגרמה לו ייסורי מצפון רבים. הוריו, שהיו מיסיונרים מניו אינגלנד, שלחו אותו בגיל 14 חזרה לארצות הברית, ובשנת 1863 הוא סיים את לימודיו כמנתח באוניברסיטת ייל.

הוא התקבל לצבא האיחוד ככירורג ובמסגרת מלחמת האזרחים נכח בקרבות עזים ששיכלו רבים מחבריו. מסופר על מקרה מסוים בו נצטווה לצלק את פניו של חייל אירי שניסה להשתמט מאחד הקרבות. סיוטים, הזיות ופרנויה סביב זוועות המלחמה ליוו אותו עד סוף ימיו.

== מחלתו וההסגר ==
לאחר מלחמת האזרחים הוצב מיינור לעבוד בניו יורק. הוא נמשך לאזורים המפוקפקים של העיר ובילה את רוב זמנו הפנוי אצל זונות. ב-1867, הבחינו רשויות הצבא בהתנהגותו (שנחשבה בזמנו למוזרה) והעבירו אותו למוצב נידח בפלורידה. ב-1868 אושפז מיינור במוסד לחולי נפש "סיינט אליזבת" שבוושינגטון די. סי.. לאחר 18 חודשים בהם לא הראה כל שיפור במצבו, אישר לו הצבא להתפטר מתפקידו ולהתחיל לקבל פנסיה.

המבשלה שבה עבד מיינור ושבסמוך אליה ירה בג'ורג' מרט
ב-1871 הוא עבר לגור בלמבת', פרבר עני של לונדון. ב-17 בפברואר, מיינור, רדוף פרנויה, ירה באדם בשם ג'ורג' מרט בטענה כי ניסה לפרוץ לדירתו. מרט היה באותו הזמן בדרכו לעבודה לתמוך בששת ילדיו ובאשתו ההרה, אלייזה. במשפט, זוכה מיינור מחמת חוסר שפיות ונשלח בעל כרחו למוסד סגור בכפר קראות'ורן. בזכות הפנסיה הצבאית שלו ומכיוון שלא נחשב מסוכן, זכה מיינור לתנאי מגורים נוחים שאפשרו לו לקנות ולקרוא ספרים רבים.

== אחרית ימיו ותרומתו למילון ==
כנראה בעקבות ההתכתבות שלו עם מוכרי ספרים בלונדון, נודע למיינור כי דרושים מתנדבים לתרום לערכים במה שעתיד להיות מילון אוקספורד. מיינור הקדיש את רוב שארית חייו למטרה זו.

הוא התברר כאחד התורמים היעילים ביותר למילון. מיינור עבר באופן שיטתי על כל הספרים ברשותו וסקר את תדירות המילים השונות. הוא התאים את הרשימה שלו לרשימת הערכים שחסר להם ציטוט במילון אוקספורד. ככל שרשימתו גדלה כך יכול היה לספק ציטוטים רבים יותר למילה מסוימת. לאחר זמן התיידד מיינור באופן אישי עם עורך המילון ג'יימס מארי, שאף הגיע לבקרו במוסד.

מצבו הנפשי המשיך להידרדר וב-1902 כרת לעצמו את איבר המין. בריאותו התערערה והותר לו לחזור לארצות הברית, למוסד לחולי נפש סיינט אליזבת, שם אובחן כחולה סכיזופרניה. הוא נפטר ב-1920 בניו הייבן, קונטיקט.

== לקריאה נוספת ==
* הפרופסור והמשוגע מאת סיימון וינצ'סטר, תרגם מאנגלית מאיר ויזלטיר, בהוצאת כנרת, 2000

== קישורים חיצוניים ==

* [https://public.oed.com/history/oed-editions/contributors/#minor סריקה של אחד מדפי התרומה של מיינור], באתר מילון אוקספורד
* [https://web.archive.org/web/20100417050639/http://www.institutions.org.uk/asylums/england/BRK/broadmoor_asylum.htm המוסד לחולי נפש ברודמור]
* יוכי שלח, [https://pashoot.wordpress.com/2004/05/13/הפרופסור-והמשוגע/הפרופסור-והמשוגע לשון ושיגעון: על "הפרופסור והמשוגע", סיימון ווינצסטר]
* 

קטגוריה:מילונאים אמריקאים
קטגוריה:כירורגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת ייל
קטגוריה:רופאים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מתמודדים עם מגבלה נפשית: אמריקאים
קטגוריה:סכיזופרנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1834
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1920
Lorca

Lorca הוא אלבומו החמישי של הזמר טים באקלי אשר יצא ב-1970.

== רשימת שירים ==
#Lorca – 9:53
#Anonymous Proposition – 7:43
#I Had a Talk With My Woman – 6:01
#Driftin' – 8:12
#Nobody Walkin' – 7:35

== משתתפים ==
*טים באקלי – גיטרה, שירה
*לי אנדרווד – גיטרה ראשית, מקלדת
*ג'ון באלקין – באס, עוגב
*קרטר קולינס – תופי קונגה
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי טים באקלי
קטגוריה:אלבומי חברת אלקטרה רקורדס
פזטיירוי

פזיטיירוי מקדוני (תבליט על סרקופג של אלכסנדר)
פזטיירוי (מיוונית: πεζέταιροι - בני לוויה רגליים) היו חיילי חיל רגלים נושאי רמחים ששירתו בצבא המקדוני בעת העתיקה.

פזטיירוי היו החיילים שהרכיבו את הפלנקס בצבאו של אלכסנדר הגדול. הם גויסו מקרב בני מקדוניה מקוריים. לצד ההטיירוי וההיפספיסטים הם היו החלקים המלכותיים בצבאו של אלכסנדר הגדול ובין הנאמנים ביותר.

כ-9,000 פזטיירוי החלו את המסע, כשהם מאורגנים בשש חטיבות שונות. לרוב, הפזטיירוי נלחמו יחד, אם כי ידועים מקרים בהם חטיבה מסוימת נשלחה למשימתה ללא שאר החטיבות. בדומה להטיירוי, גם הפזטיירוי גויסו על פי בסיס טריטוריאלי.

קטגוריה:חיל רגלים
נפת מסטיה

נפת מֶסטִיָה (בגאורגית: მესტიის მუნიციპალიტეტი, מילולית: מֶסטִיִיס מוניציפליטי) או סוואנתי עילית היא נפה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית שבגאורגיה. גובלת מצפונה ברוסיה, ממערבה בנפת אוצ'מצ'ירה שבאבחזיה, מדרום בנפת מרטווילי, נפת צ'חורוצקו, נפת צאלנג'יחה, וממזרח נפת לנטחי שבאימרתי. עד שנת 1917 נכללה בפלך כותאיסי שהשתייך למחוז ההיסטורי, סוואנתי. משנת 1921 במזרה של סוואנתי עילית, ומשנת 1930 כנפת מסטיה.

השפה המדוברת בנפה היא הסוואנית בדיאלקטים באלית עילית ובאלית תחתית.

הנפה מאוכלסת ב-9,316 תושבים בצפיפות אוכלוסין של 3.06 איש לקמ"ר. היישוב העירוני (דאבא) מסטיה מהווה את המרכז המנהלתי של הנפה. כמו כן הנפה כוללת 152 כפרים ב-14 תמי: בֶּר'וֹ, אֶצֵרִי, אוֹפַּארִי, קָאלַא, לָאטַאלִי, לָאחַאמוּלָה, לֶנגֵ'רִי, מוּלַאחִי, נַאקרָה, אוּשגוּלִי, פָּארִי, צחוּמַארִי, צווִירמִי, צ'וּבֵּרִי וחָאִישִי.

מגדל בסוואנתי

==גאוגרפיה==
בנפה זורמים הנהרות הבאים: האנגורי והנהרות הנשפכים אליו: אדישיסצ'אלה, מוּלחרָה, דִילרָה, נֶנסקרָה ואִיפַּארִי, חָאִישוּרָה ועוד.

==היסטוריה==
בימי הביניים הייתה חלק מהמחוז ההיסטורי, סוואנתי, שהייתה חלק מהממלכה הגאורגית המאוחדת. עם התמוטטותה הסופית של הממלכה הגאורגית במאה החמש עשרה התפצלה סוואנתי לשלושה אזורי שליטה: חלקו הצפוני והמבודד - נפת מסטיה, יותר זכה בעצמאות גמורה והתנהל מאז כחברה שבטית ללא שיעבוד פיאודלי.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

מסטיה
מסטיה
קטגוריה:סוואנתי
קטגוריה:סמגרלו וסוואנתי עילית
צ'נקלה

צ'נקלה (בטורקית: Çanakkale) היא עיר נמל בצפון-מערב טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז מרמרה שהיא אחת משתי הנפות בטורקיה השוכנות בשתי יבשות נפרדות (אירופה ואסיה, האחרת היא נפת איסטנבול). העיר מרוחקת 235 ק"מ דרום-מערבית לעיר איסטנבול ולפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה 197,841 תושבים.

הטורקים מכנים את מערכת גליפולי "קרב צ'נקלה", על שם עיר זו השוכנת לחופו הדרומי (האסייתי) של מיצר הדרדנלים, ממול חצי האי גליפולי. 

מרבית היהודים בצ'נקלה הם יהודים ספרדים מגירוש ספרד.

איזכור בתרבות

בשנת 2012 יצא לאקרנים סרט על מערכת גליפולי בשם "צ'נקלה".

בשנת 2018 יצא לאקרנים הסרט עץ האגס הפראי של הבמאי הטורקי נורי בילגה ג'יילן. עלילת הסרט מתרחשת ברובה בעיירה זו.

צ'נקלה היא העיר הקרובה ביותר לטרויה הקדומה. סוס העץ מהסרט "טרויה" מוצג בה לראווה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טורקיה: ערי נמל
קטגוריה:קהילות יהודיות בטורקיה
קטגוריה:טורקיה: ערי חוף
קטגוריה:הים האגאי: ערי נמל
מריה השחורה

מריה השחורה
מריה השחורה (באנגלית: Black Maria) הוא שמו של אולפן הקולנוע הראשון, אשר הוקם על ידי תומאס אדיסון בארצות הברית בשנת 1894.

אולפן קולנוע זה, אשר היה צבוע כולו בשחור (ומכאן שמו), סבב על צירו, והיה בעל פתח בגגו לשם חדירת קרני השמש עבור תאורה לצורך צילומי סרטיו של אדיסון. זאת משום שהצילום, בעת ההיא, דרש אור רב מאוד.
באולפן זה אדיסון צילם להטוטנים שונים ואנשי קרקס ובידור בראשית לידתו של הקולנוע, ואת סרטיו הקרין במכשירי הקינטוסקופ, איתם הציג את סרטיו בצפייה יחידנית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:היסטוריה של הקולנוע
קטגוריה:חברות אמריקאיות להפקת סרטים
קטגוריה:תומאס אלווה אדיסון
איגור קורצ'טוב

איגור וסילייביץ' קורצ'טוב (ברוסית: И́горь Васи́льевич Курча́тов; 8 בינואר 1903 - 7 בפברואר 1960) היה פיזיקאי רוסי סובייטי, אבי פצצת האטום הסובייטית.

== ביוגרפיה ==

קורצ'טוב נולד בסימסקי זאבוד, גוברניית אופה (כיום העיר סים במחוז צ'ליאבינסק). 
הוא למד פיזיקה באוניברסיטת קרים ובניית אוניות במכון הפוליטכני של פטרוגרד. בשנת 1925 עבר למכון לפיזיקה וטכנולוגיה באותה עיר שם חקר סוגיות ברדיואקטיביות בהנחיית אברם פדורוביץ' יופה. ב-1932 הוקצה לו מימון לצוות מחקר גרעיני משלו. בשנת 1935 הוא ביחד עם לב ארצימוביץ' השלימו עבודת מחקר בתחום פיזיקה גרעינית. צוות בראשות קורצ'טוב בנה את הציקלוטרון הסובייטי הראשון והפעיל אותו ב-21 בספטמבר 1939.

קורצ'טוב ותלמידו גאורגי פליורוב גילו את העקרונות הבסיסיים של תגובת השרשרת של האורניום ואת עקרונות הפעולה של כור גרעיני בשנות השלושים. ב-1942 העריך קורצ'טוב כי "בביקוע הגרעינים של קילוגרם אחד של אורניום תשתחרר אנרגיה השווה לפחות לפיצוץ 20,000 טונות חומר נפץ".

כאשר פרצה המלחמה בין ברית המועצות וגרמניה ב-1941, הסב קורצ'טוב את מחקרו לתחום הגנת הספינות ממוקשים מגנטיים ולחקר שריון לטנקים. בשנת 1943 השיג הנ.ק.ו.ד. עותק מדו"ח בריטי סודי שדן באפשרות פיתוח נשק אטומי, מה שהביא את סטלין להחלטה לפתח נשק כזה גם כן. יופה המליץ על קורצ'טוב למולוטוב וקורצ'טוב מונה לראש התוכנית לפיתוח פצצת אטום לברית המועצות.

פרויקט פצצת האטום הסובייטית תועדף ברמה נמוכה למדי עד אשר מידע מהמרגל קלאוס פוקס ותוצאות הפצצת הירושימה ונגסקי המריצו את סטלין לפעולה. הוא הורה לקורצ'טוב להכין פצצה עד 1948, ומינה את לברנטי בריה כמנהלו הישיר. העיר סארוב בגורקי אובלאסט (כיום ניז'ני נובגורוד אובלאסט) הוכפפה לפרויקט הפצצה, שמה שונה ל"ארזמאס-16" והיא הפכה למתחם סגור בו שוכנו הפיזיקאים הבכירים שעסקו בפיתוח הפצצה, כיולי בוריסוביץ' חריטון ויעקב בוריסוביץ' זלדוביץ'.

הרוסים נעזרו במקורות מודיעיניים שהשיגו מידע מהמערב, אך קורצ'טוב ובריה התעקשו על מחקר מהבסיס, תוך שימוש ספקני במידע המודיעיני לאישוש מסקנות חוקריהם. ב-29 באוגוסט 1949 פוצץ הצוות את מתקן RDS-1 שהיה פצצת ביקוע פלוטוניום בסמיפלאטינסק. קורצ'טוב סיפר לאחר מכן כי תחושתו העיקרית הייתה הקלה.

קורצ'טוב היה מעורב גם בפרויקט פיתוח פצצת המימן הסובייטית, אך לאחר מכן התמקד בפיתוח אנרגיה אטומית למטרות אזרחיות והתנגד לניסויים גרעיניים.

במהלך עבודתו על פצצת האטום הסובייטית נשבע קורצ'טוב שלא לגלח את זקנו עד אשר ישיג הצלחה. הוא המשיך לגדל זקן, שעוצב לרוב בתספורות מיוחדות ואקסצנטריות, גם לאחר מכן, מה שהפך לאות ההיכר שלו.

על הישגיו בתחום הגרעין הוא זכה בפרס לנין לשנת 1957.

קורצ'טוב מת במוסקבה ב-1960 משבץ מוחי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:פיזיקאים סובייטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של חומת הקרמלין
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:סגל המכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ברוסיה
קטגוריה:תוכנית הגרעין של ברית המועצות
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1903
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1903
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1960
אימה

[[הבעת פנים המבטאת אימה. דימוי מספר 20 בספרו של צ'ארלס דרווין, "הבעת הרגשות בקרב בני אדם וחיות" (1872).]]
אֵימָה היא רגש חזק שאנשים חווים כאשר הם פוחדים, נבהלים, מבועתים או מזדעזעים, בעקבות סיטואציה שהם נמצאים בה. הסיטואציה יכולה לכלול שמיעת בשורה רעה, צפייה באירוע שלילי ובכל מקרה בו ההשפעה על האדם במישור הפיזי או הנפשי היא שלילית ומיידית.

כאשר אנשים חשים תחושה זו באופן טבעי בגלל אירוע מציאותי, היא לרוב שלילית. עם זאת, מקובל בעולם לגרום לרגש זה להתעורר באופן יזום על ידי מגוון פעולות ותחביבים, על-מנת להעלות את רמת האדרנלין בגוף, לחוש את הסכנה וליהנות, בלי להיות במצב מסכן חיים באמת. למשל: סרטי אימה, רכבות שדים, ספרות אימה ועוד.

== ראו גם ==

* סרט אימה
* ספרות אימה
* משחק אימה

==קישורים חיצוניים==
* [https://horror-world.co.il/ עולם האימה] - סקירת סרטי אימה, אתרים תיירותיים מפחידים, מוצרי אימה, יצירות אומנות ועוד
* זיוי ברמן וגדי שבת, [http://www.icast.co.il/default.aspx?p=Podcast&id=524741&cid=526270 הפסאז' - וריאציות על נושא: אימה], 11 באוגוסט 2016

*
קטגוריה:רגשות
הרפובליקה של בתומי

רפובליקת בתומי הייתה רפובליקה שהוקמה בינואר 1919, כאשר הצבא הבריטי תפס את השליטה בבתומי, עיר נמל לחוף הים השחור, אחרי הפינוי של העות'מאנים בסוף מלחמת העולם הראשונה. ביולי 1920, נסוגו הבריטים מאותם שטחים, והרפובליקה התפרקה והסתפחה לרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה.

קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:בתומי
בתומי
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה
קטגוריה:יחסי גאורגיה–טורקיה
בתומי, הרפובליקה של
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם הראשונה
דינמו בתומי

דינמו בתומי (בגאורגית: ბათუმის დინამო, בַּתוּמיס דינַמוֹ) היא קבוצת כדורגל מהעיר בתומי שבגאורגיה המשחקת בליגת העל הגאורגית.

הקבוצה החלה את הופעותיה באירופה בעונת 1995/1996 בגביע אירופה למחזיקות גביע. בסיבוב המוקדמות הראשון הקבוצה ניצחה את קבוצת אוביליץ' בלגרד מסרביה. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת סלטיק הסקוטית והודחה מהטורניר.

ב-2021 זכתה הקבוצה באליפות גאורגיה לראשונה בתולדות המועדון.

==היסטוריה==
* 1923: יסוד המועדון תחת השם דינמו בתומי
* 1990: שינוי שם למועדון הכדורגל בתומי
* 1994: שינוי שם למועדון הכדורגל של דינמו בתומי
* 1995: השתתפות ראשונה בגביע אירופה דרג 2

==תארים==
* אליפות גאורגיה
* זכייה (2): 2021, 2023
* גביע גאורגיה:
* זכייה (1): 1998
* גמר: 1993, 1995, 1996, 1997, 2023
*הסופרקאפ הגאורגי:
*זכייה (1) 1998

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20090831063622/http://www.geocities.com/georgiasoccer/DinamoBatumi.html מידע על הקבוצה] 

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאורגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1923
קטגוריה:בתומי
דגל מישיגן

דגל מדינת מישיגן מציג על רקע כחול כהה את סמל המדינה. סמל המדינה כולל שלט עליו מופיעה צללית אדם אשר ביד אחד מנופפת לשלום ובשנייה מחזיקה רובה. האדם עומד על שפת ימה וברקע נראית השמש הזורחת. הצללית מייצגת את החלוצים האמריקאים אשר נעו מערבה אל מרחבי מישיגן. השלט מוחזק מימין ומשמאל על ידי האייליים: אייל קורא (מימין) ואייל קנדי (משמאל) המייצגים את מישיגן, ומעליו מרחף עיטם לבן-ראש המייצג את ארצות הברית.

על הדגל שלוש כתובות בלטינית:
* E pluribus unum – על סרט אדום למעלה, שמשמעותו "מתוך רבים אחד" שהיה מוטו לא רשמי של ארצות הברית
* Tuebor – על השלט עצמו, שמשמעותו "אגן על עצמי"
* Si Quaeris Peninsulam Amoenam Circumspice – על סרט לבן מתחת לשלט, שמשמעותו "אם אתה מחפש חצי אי נעים, הסתכל סביבך" שהוא המוטו של מישיגן

הדגל הראשון של מישיגן הציג מצד אחד את סמל מישיגן עם חייל ואישה ומן הצד השני את תמונתו של מושל המדינה. בשנת 1865 הדגל שונה ובמקום תמונת המושל הוצג סמל ארצות הברית. הדגל הנוכחי אומץ באופן רשמי ב-1 באוגוסט 1911.

== קישורים חיצוניים==

* 
* 

מישיגן
מישיגן
קטגוריה:מישיגן: סמלים
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:איילים בתרבות
המשרד (סדרת טלוויזיה בריטית)

המשרד (באנגלית: The Office) היא קומדיית מצבים מוקומנטרית בריטית אשר נוצרה, נכתבה ובוימה על ידי ריקי ג'רווייס וסטיבן מרצ'נט. הסדרה הופקה במקור בבריטניה לערוץ BBC2 בין השנים 2001 ל-2003. בעקבות הצלחתה של הסדרה נוצרו לה גרסה אמריקאית, גרסה צרפתית, גרסה גרמנית וכן הגרסה הישראלית, ששודרה בערוץ yes Stars Comedy ב-yes.

בנוסף ל-12 הפרקים של הסדרה הופקו שני פרקים מיוחדים לחג המולד באורך של 45 דקות. הסדרה נמכרה לרשתות שידור בלמעלה מ-80 ארצות ברחבי העולם.

הסדרה שודרה בישראל בערוץ סטאר וורלד ו-BBC entertainment (לשעבר BBC prime).

== הדמויות הראשיות ==
הסדרה עוקבת אחר קבוצה מעובדי משרד ובעיקר אחר ארבע דמויות:
* דייוויד ברנט (ריקי ג'רווייס) - מנכ"ל המשרד האחראי על מכירת נייר לצורכי דפוס. אף על פי שהוא מאמין כי הוא עצמו מצחיק מאוד, ידידותי, ואהוד על כולם, הוא למעשה יהיר, קטנוני ופוגעני. ההתנהגות הילדותית שלו באה לידי ביטוי לאורך הסדרה בכך שהוא מסתובב במשרד, מנסה לבדר את עובדיו עם בדיחות לא מצחיקות חסרות טאקט, מבצע חיקויים לא מוצלחים ונכנס לצרות בשל כך. אף על פי שברנט מחשיב את עצמו לאדם מודרני ומנסה לשמור על תקינות פוליטית, הוא לעיתים קרובות חושף את עמדותיו הפוגעניות כלפי נשים, מיעוטים אתניים, הומואים ונכים.
* טים קנטרברי (מרטין פרימן) - איש מכירות במשרד. שלא בדומה לברנט, טים הוא מצחיק ולא יומרני. אף על פי כן, טים איננו מרוצה מחייו - הוא בן 30, חי עדיין עם הוריו ועובד בעבודה אשר לפי דעתו היא חסרת טעם. אף על פי שהוא רוצה לעזוב את המשרה הנוכחית ולנסות ולהשיג מטרות יותר גדולות וחשובות בעיניו, חוסר הביטחון שלו מונע ממנו לפעול כדי לשנות את מצבו. הוא שומר על שפיותו על ידי כך שהוא מקווה ליזום קשר רומנטי עם פקידת הקבלה במשרד, דון טינסלי, ועל ידי מתיחות שונות שהוא עושה לגארת'.
* גארת' קינאן (מקנזי קרוק) - שותפו לעבודה התמהוני של טים ואויבו המושבע. בניגוד לטים, גארת' חסר חוש הומור. הוא נוהג להטריד באופן קבוע את טים בהערותיו היומרניות והמגוחכות. הוא מתגאה בכך שהוא המנהיג של הצוות, בעיקר משום שהוא לא מבין כי תיאור התפקיד שלו בעיקר חסר משמעות. אף על פי כן הוא מנסה באופן קבוע לכפות את מעט הסמכות שיש לו על שאר העובדים במשרד. בדומה לברנט, גארת' הוא יהיר וחצוף. יתר הצוות במשרד מכיר בכך שגארת' הוא "כלבלב המחמד" של ברנט.
* דון טינסלי (לוסי דייוויס) - פקידת קבלה של המשרד. היא לרוב נאלצת להתמודד עם ההתנהגות השטותית של ברנט. בדומה לטים, גם היא מודעת למצב העגמומי בו היא נמצאת בחייה. היא מאורסת במשך תקופה ארוכה לבחור בשם לי אשר עובד במחלקת האספקה של החברה. היא ויתרה על קריירה של כתיבת ספרי ילדים כדי לעבוד במשרתה הנוכחית.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20150518164311/http://yes.walla.co.il/?w=1%2F9725 המשרד] ב yes וואלה!

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: סדרות
קטגוריה:זוכי פרס פיבודי
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות מוקומנטריה
קטגוריה:קומדיות מצבים בריטיות
דלתא (רכב)

דלתא הוא השם בו שווק בישראל רכב רומני מתוצרת דאצ'יה, המבוסס על קו היצור של הרנו 12. הרכב שווק בעולם תחת השם דאצ'יה דנים, אך יבואני הרכב לישראל בחרו לשווקו בשוק זה תחת השם "דלתא".
הרכב יוצר משנת 1966 ועד 2004, ונעשו בו מידי כמה שנים שיפורים קוסמטיים תוך כדי מאמץ ליצור עניין בפני לקוחות חדשים.

נוצרו מספר דגמים לרכב זה - דאצ'יה 1300, דאצ'יה 1310, דאצ'יה 1400, דאצ'יה 1410 וטנדר.
במשך שנות השלטון הקומוניסטי ברומניה הייתה הדאצ'יה הרכב הנפוץ ביותר במדינה, ונוכחותו ניכרה בכל מקום. היו שני קווי יצור לרכב זה, אחד לשיווק מקומי, ואחד ליצוא. בדגם שנועד ליצוא השתמשו בחלקים איכותיים יותר, ולכן רומנים רבים העדיפו לקנות את הרכב במדינות השכנות ולחזור איתו בנסיעה לארצם.

==הדלתא בישראל==
הדלתא יובאה לישראל באופן לא סדיר, ולמעשה יובאה ארבע פעמים על ידי יבואנים שונים.

ב-1978 שווק הרכב לראשונה בישראל. מכירת הרכב הסתיימה כעבור שנה אחת בלבד, זאת עקב בעיות איכות, שהגיעו אף לפרסום בתוכנית הטלוויזיה "כלבוטק". ב-1982 חודש השיווק של הרכב על ידי יבואן טריומף תחת השם "גאלידי". בשנת 1988, לאחר מסע פרסום מוצלח בישראל תחת הסיסמה "גם אתה יכול 88'", חודשה מכירת הרכב. חברת "קייזר אילין" באמצעות חברת הבת שלה, "קפריש" הצליחה למכור כ-6,000 רכבים. באוגוסט 1988 פשטה חברת "קפריש" את הרגל ולקוחות ששילמו מקדמות לא קיבלו את המכונית וגם לא את כספי המקדמות. הניסיון האחרון היה על ידי היבואן "מוטקארס", הפעם תחת השם המקורי דאצ'יה, וגרסאות הסטיישן והטנדר תחת השם שיפטר.

==נתונים טכניים==
*דגמים: סדאן, סטיישן, טנדר
*נפח מנוע: 1289 סמ"ק
*כוחות סוס: 54 כ"ס
*סוג דלק: בנזין
*הילוכים: ידני 4+1
*הנעה: קדמית

==ראו גם==
* רנו

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1969
ד
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים ברומניה
קטגוריה:מכוניות סדאן
אי-ציות אזרחי

אי-ציות אזרחי (באנגלית: Civil Disobedience) הוא שמה של מסה מפורסמת מאת הנרי דייוויד תורו.

המסה פורסמה לראשונה בשנת 1849 בכתב העת "Aesthetic Papers" תחת השם "התנגדות לממשלה אזרחית". השם "אי־ציות אזרחי" ניתן לה רק כשנדפסה שוב באוסף "יאנקי בקנדה", שראה אור ב־1866, לאחר מותו של תורו.

המסה משקפת את דעתו של תורו כי אסור לאזרחים לתת לממשלה לשלוט במצפונם ומוטלת עליהם האחריות להתנגד לכל גילוי של חוסר צדק במדינה. מקובל כי תורו כתב את המסה בעקבות התנגדותו למלחמת מקסיקו וסלידתו העזה ממוסד העבדות בארצות הברית.

במסה קורא תורו לפרוץ את גבולות ההתנגדות המקובלים בדמוקרטיה, זאת מבלי לגלוש לאלימות. ניסיונו של תורו להרחיב את ממדי ההתנגדות למשטר הפך לימים לתקדים המכונן של מרי אזרחי וסרבנות, על פיו פעלו חוגי אופוזיציה והתנגדות רדיקליים, ביניהם מרטין לותר קינג, מתנגדי מלחמת וייטנאם ובימינו מתנגדי הגלובליזציה.

המסה פותחת בקטע המפורסם:

== לקריאה נוספת ==
*אי־ציות אזרחי, תורגם מאנגלית על ידי דפנה לוי, הוצאת רסלינג, 2006.
* מרי אזרחי, וולדן, הוצאת מוסד ביאליק, 1962.

== קישורים חיצוניים ==

*המסה בוויקיטקסט האנגלי
*[http://www.gutenberg.org/etext/71 הטקסט המלא], פרויקט גוטנברג
*קובי דנה, [https://web.archive.org/web/20150326083721/http://www.e-mago.co.il/magazine/thoreau2.html עיון במבחר כתבי הנרי דייוויד תורו (חלק ב: אי ציות אזרחי)], באתר מגזין אימגו, 9 במרץ 2015

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חיבורים פילוסופיים
קטגוריה:ספרות פוליטית
קטגוריה:מרי אזרחי
קטגוריה:אי-אלימות
הרמאפרודיט

חלזונות הגינה, להם תאי רבייה הן של זכר והן של נקבה.]]
הרמאפרודיט או אנדרוגינוס (באנגלית: Hermaphrodite) הוא יצור חי (למשל, בעל חיים או צמח) המתרבה ברבייה מינית ומייצר גם תאי מין נקביים וגם תאי מין זכריים.

[[חמנייה משתייכת למשפחת מורכבים השייכת למערכת בעלי הפרחים. רוב בעלי הפרחים הם הרמאפרודיטים]]
הרמאפרודיט סימולטני הוא אורגניזם בוגר בעל מערכת רבייה זכרית ונקבית הפועלות בו-זמנית, כאשר על פי רוב מתקיימים מנגנונים (התנהגותיים / פיזיולוגיים) המונעים הפריה עצמית. נפוץ באלמוגים<ref></ref> המייצרים בעונה מסוימת תאי זוויג שונים, ומשחררים אותם למים לצורכי רבייה, בתזמון מדויק. לעומת זאת, אצל הרמאפרודיט שאינו סימולטני, מערכות רבייה זכריות ונקביות פעילות בשלבי חיים שונים.

דוגמאות:
* רוב הצמחים בעלי הפרחים הם הרמאפרודיטים ונקראים צמחים דו-מיניים, שכן יש להם אברי רבייה זכריים (אבקנים) ונקביים (צלקת ושחלות) באותו הפרח. מערכת בעלי הפרחים היא המערכה הגדולה ומהחשובות ביותר של הצמחים העילאיים והיא כוללת עשרות אלפי מיני צמחים. ברוב הצמחים הללו קיימים מנגנונים למניעת הפריה עצמית, אולם יש מינים שבהם מתרחשת האבקה עצמית ואבקה של פרח נתון מפרה את הביציות של אותו פרח.
* חלזונות – כ-60 אלף מינים המהווים את המחלקה הגדולה ביותר במערכת הרכיכות. בפגישה בין שני חלזונות מאותו מין טקסונומי, כל אחד מהם תורם זרע להפריית הביציות של השני. במקרה כזה כל צד מטיל ביצים מופרות.

בעבר שימש מונח זה גם לציין פתולוגיה של פרט (למשל אדם ספציפי) שבניגוד לשאר בני מינו הטקסונומי יש לו סממני מין של שני הזוויגים. כיום נהוג לכנות פרט כזה בשם "אינטרסקס".

==מקור המונח==
מקור המונח "הרמאפרודיט" בסיפור המיתולוגי על הרמאפרודיטוס (בנם של הרמס ואפרודיטה – ומכאן שמו). המונח "אנדרוגינוס" הוא הלחם של "אנדרו" (זכר) ו"גין" (נקבה).

==ראו גם==
* גינאנדרומורפיזם
* כימרה (ביולוגיה)
* אינטרסקס

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבייה
קטגוריה:רבייה מינית
ברסינוסטרואיד

המבנה הכימי של ברסינוליד. טבעת הלקטון היא השנייה מימין

ברסינוסטרואידים (באנגלית ביחיד: Brassinosteroid; בקיצור: BR) הם משפחה של תרכובות אורגניות המשמשות כהורמונים צמחיים.

הברסינוסטרואידים הם ההורמונים הצמחיים האחרונים שהתגלו. קיומם הוכח לראשונה ב-1970; ב-1979 בּוּדד ההורמון העיקרי במשפחה, ברסינוליד (Brassinolide), ומבנהו הובהר באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן. קיומם של הברסינוסטרואידים הובחן לראשונה בגרגרי אבקה של צמח הקנולה; שמו המדעי של הצמח, Brassica napus, נתן לברסינוסטרואידים את שמם (אם כי בתחילה הם נקראו ברסינים (Brassins)). ב-1979 בודדו 4 מיליגרם של ברסינוליד מ-227 קילוגרם של אבקת קנולה.

מבחינה כימית הברסינוסטרואידים הם ליפידים סטרוליים הקרובים מאוד במבנם לתרכובות ולהורמונים מעולם החי, כגון כולסטרול, אסטרוגן וטסטוסטרון. אחת מארבע הטבעות בברסינוסטרואידים קשורה לאטום חמצן נוסף (אשר אינו קיים בסטרולים מעולם החי), דבר ההופך את הטבעת ללקטון (אסטר טבעתי). ברסינוסטרואידים הם ההורמונים הצמחיים היחידים הדומים במבנם להורמונים בבעלי חיים.

עד לשנת 2003 התגלו כ-60 ברסינוסטרואידים בכ-30 משפחות שונות של צמחים, בעיקר צמחי זרע, אך גם בצמחים נחותים יותר ובאצות ירוקות. הברסינוסטרואידים נמצאים בכמויות מועטות כמעט בכל חלקי הצמח. הם מעודדים התארכות הגבעול, הבשלת זרעים וסינתזת אתילן; הם מונעים נשירת עלים ומעכבים את צמיחת השורש; והם מעורבים בגרביטרופיזם (תגובת איברי הצמח לכוח המשיכה) ובוויסות של גנים רבים הקשורים להתפתחות הצמח, למטבוליזם שלו ולהתמיינות תאיו.

קטגוריה:הורמונים צמחיים
קטגוריה:ליפידים
הגביע הלטיני

הגביע הלטיני היה טורניר כדורגל בינלאומי ששוחק שמונה פעמים, בין השנים 1949 ו-1957, והפגיש אחת לשנה את אלופות הליגות של ארבע ארצות: ספרד, צרפת, איטליה ופורטוגל.

==מבנה התחרות==
התחרות שוחקה במחזורים של ארבע שנים (בפועל הושלמו שני מחזורים כאלה), כאשר כל אחת מארבע ההתאחדויות המשתתפות מארחת בתורה. הפורמט היה פשוט: שני חצאי גמר, משחק על המקום השלישי ומשחק גמר בכל שנה. המשחקים נערכו בקיץ במרוכז, כדי לחסוך בנסיעות.

בתום מחזור בן ארבע שנים דורגו הארצות על פי איכות התוצאות שהשיגו הקבוצות שייצגו אותן. ספרד הייתה זו שדורגה במקום הראשון, גם ב-1949-1952 וגם ב-1953-1957. שתי הגדולות של הכדורגל הספרדי, ברצלונה וריאל מדריד, זכו בגביע פעמיים כל אחת.

==חשיבות==
בטרם נוסד גביע אירופה לאלופות, נחשב הגביע הלטיני לתואר היוקרתי ביותר שמועדון כדורגל אירופאי יכול לזכות בו. אולם ב-1954 נוסדה אופ"א, התאחדות העל האירופאית, ושתי התחרויות שאורגנו על ידה החל מ-1955, גביע האלופות וגביע ערי הירידים, תפסו את מקומו של הגביע הלטיני והפכו אותו למיותר.

==כל משחקי הגמר==
{| class="wikitable"
|-
!שנה
!מארחת
!זוכה
!סגנית
!תוצאה
|-
|1949 || || ברצלונה || ספורטינג ליסבון || 2-1
|-
|1950 || || בנפיקה ליסבון || בורדו || 3-3, 2-1 <br />(בהארכה של משחק חוזר)
|-
|1951 || || מילאן || ליל || 0-5
|-
|1952 || || ברצלונה || ניס || 1-0
|-
|1953 || || סטאד ריימס || מילאן || 0-3
|-
|1955 || || ריאל מדריד || סטאד ריימס || 2-0
|-
|1956 || || מילאן || אתלטיק בילבאו || 1-2
|-
|1957 || || ריאל מדריד || בנפיקה ליסבון || 1-0
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rsssf.com/tablesl/latin.html כל המשחקים, ההרכבים והמבקיעים בגביע הלטיני], באתר קבוצת הדיון RSSSF (Rec.Sport.Soccer)

קטגוריה:תחרויות כדורגל באירופה
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
וו עצירה

וו עצירה של מטוס [[E-1 טרייסר]]
וו עצירה של מטוס [[F/A-18 הורנט]]
וו עצירה הוא מתקן הממוקם בחלקו האחורי של מטוס, המיועד לבלום את המטוס בעת נחיתה, נמצא בשימוש במטוסי קרב, כאשר בנחיתות על מסלולי טיסה קרקעיים השימוש מיועד לתקלות ומצבי חירום ואילו בנושאות מטוסים השימוש הוא לנחיתות בשגרה. 

וו העצירה הוא מוט מתכת חזקה (במטוסים מסוימים, ה-F-16 לדוגמה, המוט עשוי מתכת גמישה למדי) שבקצהו וו מעוקל המיועד להיתפס בכבל המתוח לרוחב מסלול הנחיתה, הקרוי כבל עצירה. את השימוש בוו משלימה לעיתים רשת עצירה מיוחדת שתופסת את המטוס בזמני חירום.

הוו מותקן בחלק האחורי של המטוס, והוא מחובר למנוע המאפשר לטייס להרימו ולהנמיכו על פי הצורך, בשעת תקלה, ובנושאות מטוסים לקראת כל נחיתה.

בנושאות מטוסים אמריקאיות ישנם ארבעה כבלי עצירה המתוחים לרוחב סיפון הנחיתה. אם הטייס מפספס את ארבעתם הוא ממשיך את הטיסה, הולך סביב לנושאת וחוזר לנחיתה חוזרת. אם אחד מהכבלים נתפס בוו, הוא נמתח וחוזר אחורה באטיות, תוך כדי העברת כוח הדחף של המטוס לבסיס הכבל עד לעצירה מוחלטת.

במסלולי נחיתה קרקעיים הכבלים משמשים רק כגיבוי למקרי חירום.

מסוקים וכלי טיס אחרים המסוגלים לבצע נחיתה אנכית לא יכולים להשתמש בוו עצירה, והוא מוגבל למטוסים רגילים בלבד.

מטוס התובלה הזעיר זיפליין נוחת חזרה במרכז ההפצה בעזרת בקרס בקצהו האחורי, שנתפס על כבל בין שתי זרועות שמתרוממות בדיוק ברגע הנכון כדי ללכוד אותו. לאחר מכן המטוס מתונדד על הכבל עד לעצירה, ואז הוא מוסר ועובר לפירוק לקראת הטיסה הבאה.

==הערות שוליים==

== ראו גם ==

* רשת עצירה
* כבל עצירה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רכיבי כלי טיס
תעודת מעבר

כריכת תעודת מעבר ישראלית (קצוות הכריכה נקטמו לאחר שפג תוקפה)
העמוד הראשון בתעודת מעבר ישראלית
תעודת מעבר (בלועזית: לֶסֶה-פָּסֶה, מצרפתית: Laissez-passer, "הניחו לעבור") היא תעודה המשמשת במקום דרכון, ומונפקת על ידי מדינה או ארגון בינלאומי כדוגמת האו"ם. 

תעודת מעבר מונפקת על ידי מדינה בשני מקרים עיקריים:
#כאשר האדם איננו אזרח של המדינה - במקרה זה התעודה ניתנת במקום דרכון לאומי. בישראל, תושבי קבע שאינם אזרחים, כמו תושבי מזרח ירושלים והדרוזים ברמת הגולן, מקבלים תעודת מעבר.
#כאשר הביקור במדינה נמשך זמן קצר ביותר (פחות מ-24 שעות), כך שאין צורך בפרוצדורה של הנפקת דרכון.

תעודת מעבר מונפקת גם לאזרח ישראלי שאיבד 2 דרכונים ובכך מסכן את ביטחון המדינה בהשאירו אחריו דרכונים שעלולים למצוא את דרכם אל ארגוני טרור או גורמים פליליים.

בספורט, עד מאי 2007 היו רשאים לשחק במדי הנבחרת הלאומית גם שחקנים שיש להם תעודת מעבר בלבד, ולא היו חייבים להיות בעלי תעודת זהות, אך החל ממאי 2007 תקנה זו אינה בתוקף.

האו"ם מעניק תעודת מעבר לעובדיו היוצאים לנסיעה רשמית.

==קישורים חיצוניים==

מעבר

en:Travel document#Laissez-passer and emergency passports
מקסימיליאן של

משפטי נירנברג]]
מקסימיליאן של (; 8 בדצמבר 1930 – 1 בפברואר 2014) היה שחקן קולנוע אוסטרי-שווייצרי, זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1961 על תפקידו כהנס רולפה בסרט "משפטי נירנברג". 

==ביוגרפיה==
נולד בווינה, בירת אוסטריה, וגדל בציריך, שווייץ. אחותו הייתה שחקנית הקולנוע מריה של.

של החל להופיע בקולנוע ובטלוויזיה דוברת הגרמנית החל משנת 1952. הוא התפרסם כשחקן במחזות של שייקספיר. את הופעת הבכורה הקולנועית הראשונה שלו בסרט אמריקני עשה בדרמה המלחמתית של אדוארד דמיטריק, "כפירי אריות" (1958), שעסק במלחמת העולם השנייה. נושא זה הופיע גם בסרטו הבא, "משפטי נירנברג" (1961), עליו קיבל את פרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר. ב-1964 הופיע בתפקיד ראשי בסרט טופקאפי למולה של מלינה מרקורי.

בהמשך חזר לסרטים העוסקים בנאצים שוב ושוב. הוא קיבל שתי מועמדויות נוספות לפרס האוסקר, עבור סרטים ששניהם עסקו בנאצים: "האיש בתא הזכוכית" (1975, כשחקן ראשי), בה גילם יהודי ניצול מחנה השמדה, המתגלה למעשה כנאצי אכזרי על ידי סוכן ישראלי המביא אותו למשפט בישראל, ובסרטו של פרד זינמן "ג'וליה", שקיבל 11 מועמדויות לפרס האוסקר. 

בין סרטיו האחרים נמנים "הרומן הקטלני", שביים סידני לומט, "תרגיל בחמש אצבעות" (1962), "בחזרה מן האפר" (1965), "מזרחית ליאווה" (1968), "תיק אודסה" (1974), לצד ג'ון וויט, "גשר אחד רחוק מדי", "החור השחור" (1979), לצד אנטוני פרקינס, "הדגול" (1981), עיבוד קולנועי לרומן של חיים פוטוק, "לשקר באמריקה" (1997), לצד קווין בייקון ו"פגיעה קטלנית" (1998), עם רוברט דובאל ומורגן פרימן, שהיה לשובר קופות.

בשנת 1972 שיחק בסרט האפיפיורית יוהנה.

במקביל ניהל קריירת משחק בסרטי טלוויזיה, בהם זכה לגלם שורה של דמויות ידועות: ד'ארטרניאן ב"שלושת המוסקטרים" (1960), אוטו פרנק, אביה של אנה פרנק ב"יומנה של אנה פרנק" (1980), פנטום האופרה ב"פנטום האופרה" (1983), פיוטר הגדול במיני סדרה "פיוטר הגדול" (1986), פרידריך השני מלך פרוסיה ב"קתרין הקטנה" (1991), ולדימיר לנין ב"סטלין" (1992), עליו קיבל מועמדות לפרס אמי כשחקן המשנה הטוב ביותר, פרעה מלך מצרים ב"אברהם" (1994) ואת אלברט איינשטיין ב"Giganten: Albert Einstein" משנת 2006.

בעשור האחרון לחייו הרבה להופיע בהפקות דוברות גרמנית, לצד סרטיו האמריקאים. כך הופיע ב-20 פרקים בסדרת טלוויזיה גרמנית בין השנים 2003–2005. בניגוד לשחקנים אחרים, של לא האט מקצב עבודתו בשל גילו המבוגר (75+). למשל, במהלך שנת 2006 הופיע בארבעה סרטים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nytimes.com/movies/person/110140/Maximilian-Schell מקסימיליאן של], באתר הניו יורק טיימס
* [https://web.archive.org/web/20080509222338/http://www.rainbowfilms.com/max.htm מקסימיליאן של], באתר rainbowfilms
* [http://movies.yahoo.com/movie/contributor/1800019100/filmography מקסימיליאן של], באתר Yahoo! Movies
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה שווייצרים
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן משנה
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
דעיכת לנדאו

דעיכת לנדאו היא תופעה בפיזיקת הפלזמה בה גלים אלקטרומגנטיים העוברים דרך פלזמה דועכים עקב אינטראקציה עם החלקיקים הטעונים מהם מורכבת הפלזמה.
הגל מעביר אנרגיה לחלקיקים הנעים במהירות הנמוכה במעט ממהירות הפאזה שלו, ומקבל אנרגיה מחלקיקים הנעים במהירות הגבוהה במעט ממהירות הפאזה שלו. כיוון שבדרך כלל יש יותר חלקיקים איטיים, בסך הכול הגל מפסיד אנרגיה ולכן דועך. עקב מעבר האנרגיה לחלקיקים משתנה התפלגות המהירות שלהם, לכן הדעיכה אינה ליניארית (כלומר עוצמת הגל אינה דועכת באופן אקספוננציאלי).

דעיכת לנדאו מעידה על יציבות הפלזמה - הפרעה הנוצרת בפלזמה תדעך ולא תתפשט.

תופעה זו קרויה על שם הפיזיקאי לב לנדאו, אשר גילה אותה באופן תאורטי בשנת 1946.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיקת הפלזמה
קטגוריה:קרינה אלקטרומגנטית
אדם (מחזה)

"אדם" הוא מחזה מאת יהושע סובול. המחזה נכתב בשנת 1989 והועלה לראשונה בתיאטרון הבימה.

"אדם" הוא המחזה השני בטרילוגיית "טריפטיך הגטו" שנכתבה על ידי סובול ומתרחשת כולה בגטו וילנה. שני המחזות הנוספים בטרילוגיה הם "גטו" ו"במרתף". במחזות אלו מציג סובול תיאטרון ריאליסטי-מודרני המתעד את גטו וילנה מנקודות ראות שונות (תיאטרון - מחתרת - בית החולים) תוך שמירה על דיוק עובדתי היסטורי המגיע עד לרמת הפוליטיקה שבתוך הגטו ושבין הגטו לגרמנים.

המחזה מתרחש בזמן מלחמת העולם השנייה בגטו וילנה, והוא מספר את סיפורה של המחתרת היהודית בגטו (ארגון הפרטיזנים המאוחד, FPO) ואת סיפור הסגרתו של מנהיג המחתרת אדם רולניק (מהדמויות היחידות שלא נקראת בשמה קרי יצחק ויטנברג). עלילת המחזה מתבססת על עדותה של אחת מלוחמות המחתרת, ניוסיה דלוגי (לובוצקי) שהעלתה על הכתב את פרטי פרשת ויטנברג. המחזה מעלה שאלות מוסריות רבות לגבי החיים בתקופת השואה. כמו כן המחזה מראה תפיסה שאינה מוצגת על הבמה כמעט כלל ובה נאצי לא "פלקטי" - נאצי בעל עקרונות, נאצי מוסרי המתנגד למשטר הנאצי והמחזיק את הגטו בתור אקט מוסרי המונע מהחיילים האחראים על הגטו להישלח לחזית. המחזה גם מציג את דמותו של מפקד היודנראט בגטו (במקור יעקב גנס). המחזה מוצג מנקודת מבטה של נדיה, אישה זקנה שעברה את השואה אך עדיין חווה סיוטים והזיות על המקרים שקרו לה שם (והמחזה בעצם הוא הזיותיה). המחזה מבוסס על אירועי פרשת ויטנברג, אך הדמויות, אפיונן, היחסים ביניהן, הדברים הנאמרים על ידיהן ומבנה המחזה כולו דמיון.

במחזה, מתאר בהרחבה את כל מה שהתרחש לאחר שראש היודנראט גנס נפגש עם מטה המחתרת ועד לרגע שויטנברג, כבול באזיקים, הובל למטה הגסטאפו. שיאו הדרמטי של המחזה הוא בקטע ההצבעה. לפי סובול, הוחלט ברוב של שלושה כנגד שניים, שעל ויטנברג להסגיר את עצמו. בין אלה שהצביעו בעד הסגרתו של ויטנברג היה סגנו (שבמחזה נקרא לב). מי שהיה סגנו של ויטנברג באותה תקופה, היה אבא קובנר. אלמנתו ויטקה, הביעה מחאה על סיפור המחזה ועל סיפור ההצבעה שלא התרחש במציאות.

==לקריאה נוספת==
* ניוסיה דלוגי (לובוצקי), יום ויטנברג בגיטו וילנא, מוזיאון הלוחמים והפרטיזאנים, תל אביב, דצמבר 1989, שנה כ"ב, כרך ז' מס' 9 (69)

==קישורים חיצוניים==
* [http://archive.habima.co.il/showPage/?itemId=655 "אדם" מאת יהושע סובול] באתר ארכיון תיאטרון הבימה
* -ריאיון עם סובול על המחזה
ביקורות
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:יהושע סובול
קטגוריה:גטו וילנה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי ליטא
קטגוריה:יצירות משנת 1989