OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כבידת מכון הנפט האמריקאי

כבידת מכון הנפט האמריקאי (או כבידת ה-API; באנגלית: American Petroleum Institute gravity או API gravity) הוא מדד לאיכות הנפט הגולמי או נוזל דלק הנקבעת על ידי צפיפותו (משקלו הסגולי) אשר נמדדת במעלות API. המדד מציין עד כמה הנפט הגולמי או נוזל דלק מסוים כבד או קל בהשוואה למים. אם כבידת ה-API גדולה מ-10, הוא קל יותר וצף על פני המים (10=מים); אם היא נמוכה מ-10, הנפט או הנוזל, כבד יותר, שוקע, ולא איכותי.

ככל ש של הנפט או נוזל דלק גבוהה יותר (נפט או דלק כבד יותר), יורד דירוגו בסולם ה-API. וההפך, ככל שהמשקל הסגולי נמוך יותר וה-API (במעלות) גבוה יותר, הנפט יותר קל ואיכותי. סולם הערכים של ה-API נע בין 10 ל-70. בנפט "קל" רמת ה-API גבוהה מ-°31.1 (צפיפות נמוכה מ-870 ק"ג למטר מעוקב); בנפט "מדיום" – בין °22.3 ל-°31.1 (בין 870 ל-920 ק"ג למטר מעוקב); בנפט "כבד" – מתחת ל-°22.3 (בין 920 ל-1000 ק"ג למטר מעוקב); ובנפט "אקסטרה כבד" או ביטומן – מתחת ל-°10 (מעל ל-1000 ק"ג למטר מעוקב). הנוסחה לחישוב כבידת ה-API היא 141.5 חלקי הצפיפות היחסית של הנפט (בטמפרטורה של 15.56 מעלות צלזיוס או 60 מעלות פרנהייט חלקי הצפיפות של המים בטמפרטורה של 60 מעלות פרנהייט) פחות 131.5. איכות הנפט נקבעת גם על ידי תכולת הגופרית שבו. נפט גולמי קל ומתוק הוא נפט דל גופרית (פחות מ-0.5% ועל פי בורסת הסחורות בניו יורק/NYMEX – פחות מ-0.42%), בעל צפיפות וצמיגות נמוכים, כבידת API גבוהה שניתן להפיק ממנו סל תזקיקים רחב. הוא נחשב לנפט נקי יחסית שלאחר הזיקוק כשיר לניצול כדלק (בנזין, סולר) בכלי רכב, ולכן שכיח ומבוקש במשק האנרגיה. נפט מתוק מופק, למשל, ממפרץ מקסיקו והים הצפוני, במדינות ארצות הברית, בריטניה, נורווגיה, ניגריה ואנגולה. ככל שהנפט מכיל יותר גופרית, הוא "חמוץ" יותר ודורש זיקוק קפדני יותר. ככל שהנפט "קל" ו"מתוק" יותר, מחירו עולה. "ברנט בלנד" (Brent Blend) הוא נפט קל ומתוק מן הים הצפוני, בעל API °38 לערך, ותכולת גופרית של כ-0.4%. מרביתו מזוקק בצפון-מערב אירופה.

== קישורים חיצוניים ==
<div style="direction: ltr;">
* "[http://www.eia.gov/tools/glossary/index.cfm Glossary - API gravity]", U.S. Energy Information Administration (EIA)
* "[http://www.businessdictionary.com/definition/API-gravity.html API gravity] ", BusinessDictionary.com
* "[https://web.archive.org/web/20160304023204/http://www.hebrewenergy.com/terms/search?q=api+gravity&cat=&.x=274&.y=11 American Petroleum Institute Gravity-degrees]", English-Hebrew Energy Dictionary (Gina Cohen)
*"[http://nesteoil.com/default.asp?path=1,41,538,2035,5196,5197,5199 Types of crude oil]", Neste Oil website
* "[http://www.glossary.oilfield.slb.com/en/Terms.aspx?LookIn=term%20name&filter=API%20gravity API gravity] ", Schlumberger Oilfield Glossary
*"[http://www.rigzone.com/training/heavyoil/insight.asp?i_id=184 What is Heavy Oil and How is it Formed?]", Rigzone website
*"[https://web.archive.org/web/20160303232533/http://glossary.reuters.com/index.php?title=API_Gravity Financial Glossary - API Gravity]", Reuters
</div>
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נפט
קטגוריה:דלק
לאוסטכיוס ראטוט

לאוסטכיוס ראטוט או אוסטכיוס ראטולד (בלטינית והונגרית: Leustachius Rátót, בהונגרית Rátót nembeli Leusták לאושטאק , סוף המאה ה-12) היה אציל הונגרי ממשפחת ראטוט, שלפי צ'ארטר מלכותי משנת 1230, כיהן כוויבוד של טרנסילבניה בערך בשנים 1196-1176. נחשב הוויבוד של טרנסילבניה הראשון ששלט בוודאות בחבל ארץ זה. באותה תקופה (ב-1164) מציינים גם שמו של לאוכסטכיוס, רוזן של דובוקה, ואין יודעים אם מדובר באותו איש.

בני ראטוט, ככל הנראה בשמם המקורי ראתולד, היו, לפי הכרוניקה של שימון קזאי, צאצאים לשני איטלקים מקזרטה, נאפולי, בשם ראטולדו ואוליבר, שהתיישבו בהונגריה בימי המלך קלמן בסביבות שנת 1097.

לצד הפלטין של הונגריה, אמפוד או אומפוד ("Ompudinus tunc Banus et Leustachius Voyvoda") נדרש על ידי המלך בלה שלישי בשנת 1176, לשלוח תגבורות לאימפריה הביזנטית במלחמתה נגד הטורקים הסלג'וקים. בקרב שהתקיים במיריוקפלון ידם של הסלג'וקים הייתה על העליונה.

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
*2006 ,Curta, Florin Southeastern Europe in the Middle Ages, 500-1250. Cambridge University Press
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:שליטי טרנסילבניה
לשחרר את סין: האומץ להאמין

לשחרר את סין: האומץ להאמין (בסינית:自由中国：有勇气相信) הוא סרט תיעודי של הבמאי מייקל פרלמן שעוסק בהפרת זכויות אדם בסין ובייחוד בקצירת איברים חיים. הוא הופק במשותף על ידי מר קין וונג וערוץ טלוויזיה חופשי של סין, NTDTV. הסרט הוקרן בהקרנות פרטיות בפרלמנטים, באוניברסיטאות ובפסטיבלי סרטים כאשר הקרנות פרטיות בולטות נערכו בין היתר בכנסת, בקונגרס האמריקאי ובפרלמנט האירופי. הסרט יצא לאור לקהל הרחב בארצות הברית ב-31 במאי 2013 ובעולם ב-4 ביוני 2013. הוא זכה בפרסים ושבחים רבים ברחבי עולם.

==תוכן הסרט==
הסרט עוסק בסיפורם של ג'ניפר דזנג וצ'ארלס לי אשר נרדפים בידי המשטר בסין. פאלון גונג היא שיטה המערבת טאואיזם ובודהיזם אשר התפשטה בסין במשך שנות ה-90 (יותר מ-70 מיליון מאמינים). לאחר שהמשטר מעריך שקיימים יותר אנשים האוחזים באמונה הרוחנית מאשר אנשים החברים במפלגה הקומוניסטית, הוא אוסר את האמונה בחוק ומתחיל דיכוי אכזרי של המאמינים.

דזנג היא חברת מפלגה קומוניסטית המאמינה בשיטת פאלון גונג ולי הוא אמריקאי ממוצא סיני המנסה להרחיב את חופש הביטוי בסין. דזנג ולי נכלאים במחנות עבודה בהם הם חווים עינויים ושטיפת מוח במסגרת תוכנית לחינוך מחדש. כמו כן נחשפת בסרט שיטה מסחרית של סחר באיברים, לפיה כאשר נערכת הזמנה להשתלת איברים בסין לוקחים את המאמין בשיטת ה"פאלון גונג" וחותכים ממנו את האיבר בעודו בחיים, כדי לשמור על טריות האיבר (ידוע גם כ"קצירת איברים"). לאחר מכן רוצחים אותו.

דזנג מצליחה לברוח לאוסטרליה, שם היא מפרסמת ספר רב מכר אודות הרדיפות בסין ומתאחדת עם משפחתה. לי חוזר לסין במאמץ לסתור את התעמולה נגד אמונת הפאלון גונג.

===מרואיינים בסרט===
* ג'ניפר דזנג - חברת מפלגה קומוניסטית לשעבר, כותבת רב המכר "עדים להיסטוריה: מאבקה של אישה סינית אחת לחירות"
* ד"ר צ'ארלס לי - איש עסקים אמריקאי ממוצא סיני ואסיר לשעבר במחנה עבודה סיני
* דייוויד קילגור - מזכיר המדינה לשעבר של קנדה, אחד משני המחברים של דו"ח קילגור-מטאס.
* כריס סמית - חבר קונגרס אמריקני
*איתן גוטמן - מחבר הספרים: "Losing The New China" "לאבד את סין החדשה: סיפורו של המסחר האמריקני, תשוקה ובגידה" ושל הספר: "הטבח: הרג המוני, קציר איברים, והפתרון הסודי של סין לבעיית מתנגדי המשטר", כותב במגזין וול סטרייט אסיה

==ביקורות ופרסים==
הסרט זכה לתשבחות רבות בשל המסר הנוקב וחשיפת ראיות אודות קציר האיברים הסיני. ראש מחלקת ניו-יורק של ה-CNN לשעבר, קרן קרי, אמרה כי הוא "מרתק ואינטנסיבי". חבר הקונגרס האמריקני, כריס סמית, מקווה ש"הסרט הזה ישנה את כללי המשחק".

הסרט זכה לפחות ב-6 פרסים בפסטיבלי פרסים, רובם בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160303194741/http://www.falunnews.org.il/_list.php?name=_lists%2F_organharvest חדשות פאלון גונג - אודות קצירת האיברים]
* [http://www.youtube.com/watch?v=A96uUFpb9Mg&feature=player_embedded טריילר הסרט]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטים סיניים
קטגוריה:סרטים תיעודיים
נחל מחניים

עמק נחל מחניים ליד [[חורבת ירדה, בתמונה משטח של פרחי חרדל השדה]]
קטע נחל איתן ליד עין ירדה
נַחַל מַחֲנַיִם נקרא על שם קיבוץ מחניים. הנחל זורם במזרח הגליל העליון, תחילתו ברום של כ-900 מטר מעל פני הים ליד היישוב הקהילתי עמוקה במדרונות המזרחיים של הר יבנית, משם הוא זורם במדרון תלול לכיוון דרום-מזרח לחצור הגלילית וחוצה את היישוב ממערב למזרח. שם הנחל עושה תפנית לכיוון צפון-מזרח ומגיע לרמת כורזים ועובר מצפון לקיבוץ מחניים, מושב משמר הירדן וקיבוץ גדות ונשפך לירדן בתעלה מלאכותית המטה את הערוץ הטבעי לצורכי ניקוז וחקלאות.

הנחל מהווה את גבולה הצפוני של רמת כורזים. אורכו של הנחל 13 ק"מ, ואגן הניקוז שלו משתרע על שטח של 21 קמ"ר. לאורך הנחל נובעים מספר מעיינות קטנים המאפשרים קיום זרימת מים קבועה בקטעי הנחל, והופכים קטעים אלה לנחל איתן. ליד חורבת ירדה נובע מעין "עין ירדה" השופע מים עד כ-5 מ"ק לשעה. מים אלה נוצלו בעבר לחקלאות. היום משוחררים המים האלה לנחל.

בחלק הנחל בין עמוקה לחצור הגלילית נובעים המעיינות עין חוני על שמו של חוני המעגל ועין מרגנית שהוא מעיין עונתי. בקטע זה של הנחל נפוצה מאוד פריחה של חלמונית גדולה. בקטע הנחל הסמוך לחצור הגלילית נמצא קבר שיש המייחסים אותו לחוני המעגל.

בקטע הנחל שמצפון מזרח לקיבוץ מחניים הקימה מועצה אזורית גליל עליון מסלול אופניים העובר במקביל לנחל.

בשפך נחל מחניים לירדן מצפון לגשר בנות יעקב נמצא אתר ארכאולוגי פרהיסטורי האתר המוסטרי בשפך נחל מחניים המשויך לתקופה הפלאוליתית התיכונה (התרבות המוסטרית). האתר תוארך בשיטה רדיומטרית לכ-65,000 שנים לפני זמננו. באתר נמצאו עצמות של שור הבר וכלי צור ששימשו לביתור בעלי החיים לאחר הציד. האתר שהתגלה בשנת 1999, נחפר על ידי גונן שרון מטעם האוניברסיטה העברית ומכללת תל-חי.

==קישורים חיצוניים==

*הלל גלזמן [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=11837 מקורות המים - נחלי הגליל] באתר מט"ח
*[http://tiulim.net/%D7%A0%D7%97%D7%9C-%D7%9E%D7%97%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%9D-%D7%AA%D7%97%D7%AA%D7%95%D7%9F/ מסלול טיול - נחל מחניים התחתון]
==הערות שוליים==

קטגוריה:רמת כורזים
קטגוריה:יובלי הירדן
קטגוריה:הגליל העליון: נחלים
קטגוריה:משמר הירדן
סוגת

סוגת היא חברה ישראלית שמרכזה בקריית גת, המשווקת סוכר, קטניות ואורז. עד שנת 1979 עסקה גם בייצור סוכר.

== היסטוריה ==
מפעל סוגת – המפעל הראשון שהוקם באזור התעשייה קריית גת
סוגת הקימה מפעל לייצור סוכר מסלק סוכר שנחנך בתחילת 1961 בקריית גת, בהתאם לתוכנית משנות ה-50 להקים בישראל שלושה מפעלים לייצור סוכר מסלק סוכר: בצפון הארץ, במרכזה ובדרומה. המפעל הוקם על ידי קבוצת משקיעים ציונים ממקסיקו על שטח של 320 דונם בקריית גת ויועד לעבד 180 אלף טון סלק סוכר בשנה לייצור 23 אלף טון סוכר. בצד המפעל הוקמו תחנת כוח של המפעל ומכון טיהור שפכים שטיהר את השופכין של המפעל שהועברו לאחר טיהור לשימוש חקלאי.

המפעל החל לפעול במאי 1961 ונחנך רשמית ביוני של אותה שנה. המפעל פעל במשך כ-90 ימים בשנה, בעונת קציר הסלק ונוהל בידי דב פטישי ומשה שמיר. המפעל פעל במהלך העונה באופן רציף, דבר שהביא לבקשות מצד גורמים דתיים לסגירת המפעל בשבת ולסירוב בטענה שהדבר לא אפשרי כלכלית. בשנה הראשונה עיבד המפעל 70,000 טון סלק סוכר ובשנה השנייה עיבד 89,000 טון סלק סוכר. המפעל, כמו המפעל לייצור סוכר בעפולה, פעל כמעט לכל אורך תקופת פעילותו בגרעון גדול ונהנה מסבסוד עמוק על ידי ממשלת ישראל, ששילמה לו על פי שיטת "קוסט פלוס". בשנת 1970 עלה טון של סוכר בייצור מקומי 900 ל"י, לעומת 400 ל"י לטון מיובא, ובעקבות זאת הוחלט לסגור את מפעל הייצור בעפולה ולרכז את כל ייצור הסוכר במפעל סוגת. התוכנית לא יצאה אל הפועל והמפעל בעפולה לא נסגר. בשנת 1978 החליטה הממשלה להפסיק את סבסוד הסוכר הישראלי החל משנת 1979 וסירבה להטיל מכס של 5% על סוכר מיובא. יגאל הורביץ אמר על ההחלטה, ש"נגמרה החגיגה". אף על פי שלפני הבחירות לרשויות המקומיות, הבטיח סגן השר יורם ארידור שסוגת לא ייסגר, החלטת הממשלה קויימה ובעקבות זאת נסגר מפעל הסוכר בעפולה וסוגת חדלה לייצר סוכר והתמקדה בפעילות אריזה, שאז כללה אורז וסוכר ובהמשך הורחב למגוון של קטניות.

בעקבות עלייה תלולה במחיר הסוכר, נחתם הסכם לחידוש ייצור הסוכר במפעל בשנת 1981, אולם במהרה ירדו מחירי הסוכר והמפעל לא ייצר עוד סוכר. יתרה מזאת, תחרות באריזת סוכר, במיוחד מצד "עלית", הביאה לסגירת פעילות האריזה והמפעל נמכר ליצחק פדרמן, שבהמשך השקיע ב"עלית". בשנת 1985 הוקם בשטח המפעל מפעל דשן גת.

בשנת 1986 נכנסה סוגת לתחום התה ולמגוון של מוצרי קטניות. בסוף שנות ה-80 נכנס לניהול המפעל דייוויד פרנקלין, שניהל את המפעל עד שנת 2011. בשנת 2006 החלה סוגת בהקמת מתקן לזיקוק סוכר גולמי שנפתח בשנת 2009.

במרץ 2014 חיברה חברת נתיבי הגז הטבעי לישראל את מרכז האנרגיה של מפעל סוגת למערכת ההולכה הארצית של הגז הטבעי. בכך, הייתה סוגת למפעל ה-14 המתחבר למערכת. בשנת 2017 סגרה סוגת את מפעל זיקוק הסוכר לאחר הפסדים כלכלים רבים, ופיטרה כ-60 מרביתם תושבי קריית גת. מאותה העת היא מייבאת סוכר ממדינות שונות באירופה כאשר רוב היבוא הוא מגרמניה.

בשנת 2019 נרכשה סוגת מחברת ED&F Man על ידי "מלח הארץ" שהייתה בבעלות של קרן ההשקעות "פורטיסימו קפיטל", והחברות התמזגו לחברה אחת.

בימינו כוללת קבוצת סוגת את המותגים "סוגת", "מלח הארץ", "עץ הזית" ו"טחינת אל ארז", ושליטה בחברת "תבליני פרג". מוצרי סוגת משווקים הן לשוק הקמעונאי והן לשוק התעשייתי והמקצועי – מוסדות ממשלתיים, מפעלי תעשייה גדולים, בתי חולים, מסגרות חינוכיות ובתי עסק מתחום המזון.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעשיית מזון בישראל
קטגוריה:קריית גת: חברות
קטגוריה:פורטיסימו קפיטל
חופש העיסוק

חופש העיסוק הוא הזכות הטבעית של כל אדם לעסוק בכל עיסוק או מקצוע שיחפוץ בו. חשיבות זכות זו נובעת מההשלכה על רוב תחומי החיים, החל מקיום פיזי בסיסי, דרך מעמד בחברה וכלה באפשרות הפנאי להגשמת שאיפות.

הזכות נכללת בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם שנתקבלה באו"ם בשנת 1948. בישראל נקבעה זכות זו בראשית ימי המדינה בפסיקה של בג"ץ, ובשנת 1992 נחקק חוק יסוד: חופש העיסוק המסדיר את מעמדו של חופש העיסוק כעיקרון על-חוקי, אולם מגביל את עיסוקיו של אדם לעיסוק שלא נאסר בחוק (לדוגמה איסור על עיסוק כעורך דין ללא רישיון לעריכת דין) ומסדיר את מעמד חופש העיסוק אם קיימת התנגשות עם חוקים אחרים.

==חופש העיסוק במדינת ישראל==
כבר בימי ראשית המדינה קיבל חופש העיסוק ביטוי בבג"ץ בז'רנו נ' שר המשטרה:

בשנת 1992 נחקק חוק יסוד: חופש העיסוק, המעניק לחופש העיסוק מעמד עליון בחוק הישראלי. על פי רוב משתדל בית המשפט לצמצם פגיעה בחופש העיסוק כאשר הדבר אפשרי. פסקת ההגבלה הקיימת בחוק היסוד מאפשרת חריגים מצומצמים ופסקת ההתגברות שבו מאפשרת חריגים נוספים, הפוגעים באופן בוטה בחופש העיסוק. לחופש העיסוק יש השפעה נרחבת על חוקים אחרים כגון חוק שעות עבודה ומנוחה משנת 1951 וחוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם משנת 1996.

בשנת 1999 נתן בית הדין הארצי לעבודה פסק דין תקדימי המעדיף את חופש העיסוק של העובד על פני זכותו של המעביד להגנה על סודותיו המסחריים

== לקריאה נוספת ==
* ברק מדינה, דיני זכויות האדם בישראל, הוצאת נבו, 2017, פרק 6: חופש העיסוק, עמ' 833–918.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* מנחם גולדברג, [https://www.nevo.co.il/books/כתבי%20עת/כתבי%20עת/הפרקליט/כרך%20מא/haperaklit-41-3-291.pdf חופש העיסוק: מזכות יסוד לחוק יסוד], הפרקליט מא/3, תשנ"ג-תשנ"ד, עמ' 291–345

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:זכויות האדם
אברהם בן אסמעאל

רבי אברהם בן משה בן אסמעאל היה מחכמי ספרד במחצית השנייה של המאה ה-13 (בערך בין השנים ה'ם'-ה'ק'). למד תורה בברצלונה אצל הרשב"א ואף שימש כמזכירו בעת מחלתו האחרונה, לאחר מכן עבר ללמוד בטולדו אצל הרא"ש. בימינו הוא מפורסם בעיקר כרבו של רבינו ירוחם.

מחיבוריו היה ידוע עד לאחרונה רק חיבור קצר בשם "סדר העבודה בקצרה" שצורף לספרו של תלמידו רבינו ירוחם ותשובה אחת, אך בשנת תשמ"ה נדפס ספר בשם "חידושי תלמיד הרשב"א והרא"ש" על מסכת בבא קמא שזוהה מאוחר יותר כחיבורו של רבי אברהם, זהו ספר פסקים על סדר המסכת הבנוי בסגנון 'פסקי הרא"ש' אך בניגוד אליהם הוא משלב גם את מסורת הפסק הספרדית מבית מדרשו של רבו הרשב"א.

בידי רבי משה אלשקר היה מצוי גם חיבורו על מסכת בבא בתרא אך ספר זה כמו יתר כתביו לא הגיעו לידינו.

==לקריאה נוספת==
*יצחק גולדשטיין, פסקי בבא קמא לרבי אברהם אבן אסמעאל מוריה 15, א-ב (תשמו) כב-כג.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תלמידי הרשב"א
קטגוריה:ראשוני ספרד
זאב ברא"ז

זאב ברא"ז (1869 – 1933) היה איש העלייה השנייה, ממתיישבי פתח תקווה, פרדסן ובנקאי.

==קורות חיים==
נולד באולקניקי שבליטא (אז באימפריה הרוסית), למשפחת ברא"ז, מצאצאי הרב אלכסנדר זיסקינד מהורודנה (שם המשפחה הוא ראשי תיבות "בני ר' אלכסנדר זיסקינד"). בשנת 1906 עלה לארץ ישראל והתיישב בפתח תקווה. הוא עסק בפרדסנות ובבנקאות. ייסד את "קופת אשראי וחסכון" והיה יו"ר ההנהלה הראשון.

נפטר בשנת 1933, ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. על שמו רחוב בפתח תקווה.

==משפחתו==
היה נשוי ללאה-מלכה ברא"ז ואב לעשרה ילדים. בנו משה היה איש האצ"ל וכיהן כסגן ראש המועצה המקומית זכרון יעקב. בתו שרה נישאה לשלמה מכנס, בנו של אהרן לייב מכנס ואביו של עו"ד ידין מכנס. ילדיו של בנו יוסף הם השופט יצחק ברא"ז ועו"ד זאב ברא"ז .

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rishonim.org.il/petach-tikva/show_item.asp?levelId=15921&itemId=388&itemType=5001 פתח תקווה - אם המושבות] 

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:פרדסנים
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:בנקאים ביישוב
קטגוריה:מנהלים ביישוב
קטגוריה:משפחת ברא"ז
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1869
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1933
יצחק ברא"ז

יצחק ברא"ז (8 באוגוסט 1926 – 15 באוגוסט 2021) היה איש ציבור ומשפטן ישראלי, שכיהן כשופט בית משפט השלום בתל אביב.

==ביוגרפיה==
נולד בפתח תקווה, בנו של יוסף ברא"ז ונכדו של זאב ברא"ז, ממתיישבי פתח תקווה. היה בוגר תיכון אחד העם בפתח תקווה. היה חבר החי"ש של ההגנה. בשנות ה-40 השלים תואר ראשון במשפטים בבית הספר למשפט וכלכלה בתל אביב. בשנת 1950, לאחר שקיבל רישיון לעריכת דין, נסע ללונדון לשנתיים וחצי להשתלמות באוניברסיטת לונדון. בין השנים 1953–1976 עמד בראש משרד עורכי דין בפתח תקווה. משנת 1968, במסגרת שירותו הצבאי בצה"ל במילואים, כיהן כנשיא בית המשפט הצבאי בשומרון, בדרגת רב-סרן.

בשנת 1978, בבחירות לעיריית פתח תקווה, שלראשונה כללו הצבעה ישירה על תפקיד ראש העירייה, היה מועמד הליכוד לראשות העירייה, והפסיד למועמד המערך דב תבורי. כיהן כראש האופוזיציה במועצת העיר עד שנת 1982.

בשנת 1982 התמנה כשופט בית המשפט השלום בתל אביב, וכיהן עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1994. כמו כן, כיהן כמרצה באוניברסיטת תל אביב.

שימש כנשיא ארצי של ארגון "רוטרי ישראל", ראש אגף הספורט העממי במכבי, מרכז ומפקד מכבי הצעיר בפתח תקווה, וממלא מקום יו"ר ארגון הספורט העממי בישראל.

ברא"ז יזם צעדות עממיות רבות. ביניהן, צעדת מצדה המתקיימת משנת 1966.

נפטר ב-15 באוגוסט 2021.

היה נשוי לרינה סגל. בתם, ד"ר שפרה אש, היא מומחית לאונקולוגיית ילדים, מנהלת המחלקה להמטולוגיה אונקולוגיה ילדים בבית החולים רמב"ם; בתם עו"ד ספי ברא"ז-יונג היא תובעת בפרקליטות מחוז תל אביב; בנם אריק ברא"ז הוא מנכ"ל חברת "אקסטריפ" לטיולים ומסעות אתגריים ובתם קיקה ברא"ז-שורץ היא אדריכלית ובעלת משרד אדריכלות ותכנון עירוני שתכנן, בין היתר, את מתחם שרונה ושרונה מרקט.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת ברא"ז
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בתל אביב
קטגוריה:עסקני ספורט ישראלים
קטגוריה:חברי מועצת העיר פתח תקווה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:מקבלי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
אלכסנדר זוסיה טוליפמן

אלכסנדר זוסיה טוליפמן (1867 – 1935) היה איש העלייה הראשונה, ממתיישבי ראשון לציון וחבר ועד המושבה.

==ביוגרפיה==
נולד באוקראינה, בנו של יעקב טוליפמן. בשנת תרנ"א (1891) עלה עם משפחתו לארץ ישראל. בתקופה הראשונה התיישב ביפו ועבד ביקב בראשון לציון. כעבור זמן בנה את ביתו במושבה ועבר להתגורר בה. הוא נטע כרם ענבים ושקדים ועסק בגידולו.

בשנת 1909 היה חבר בוועד המושבה. בתקופה הראשונה שלאחר הקמת אגודת הלוואה וחיסכון כיהן כגזברה. היה מיוזמי הקמת בית המכבי בראשון לציון.

נפטר בשנת 1935 ונקבר בבית הקברות הישן בראשון לציון. על שמו רחוב בעיר.

==משפחתו==
לטוליפמן היה בן יחיד, דוד, וחמש בנות. דוד נישא לשפרה, בתו של השו"ב יעקב מרדכי זינגר. אחותיה נישאו ליעקב איכילוב (בנו של אברהם זלמן איכילוב) ושמעון כהנוב (בנו של פייבל כהנוב) וכן לשניים מבני משפחת גיסין. דוד טוליפמן נרצח בעת עבודתו בפרדסו בידי שודדים ערבים בשנת 1943. בנם של דוד ושפרה הוא המדען יוסף טוליפמן ובתם היא שולמית אשת אליקום אוסטשינסקי, ראש המועצה הראשון של ראשון לציון. אחת מבנותיו של אלכסנדר זוסיה טוליפמן, לאה, נישאה לנתן כהן, בנו של הרופא ד"ר אליאס כהן. בנם הוא השופט אליעזר כהן.
בנות נוספות: רבקה ברניצקי, שרה בלוך, רחל חודורובסקי וחנה אברמוביץ (אחותה התאומה של לאה).

==קישורים חיצוניים== 

* [http://www.gen-mus.co.il/person/?id=1258 אלבום המשפחות - עדת ראשון לציון]

*
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:ראשון לציון: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גני אסתר בראשון לציון
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1867
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1935
רובובי

רוֹבּוֹבִּי (מאנגלית: RoboBee; מילולית: רובוט-דבורה) הוא רובוט המסוגל לעוף, אשר פותח על ידי אוניברסיטת הרווארד. 

גודל הרובוט כ-3 ס"מ, ומשקלו כ-80 מיליגרם והוא מנופף בכנפיו 120 פעמים בשנייה. והוא המכשיר בעל יכולת טיסה הקטן ביותר שיוצר אי-פעם.

הרובוט עתיד לשמש למטרות שמירה והצלה ולהאבקה מלאכותית.

==קישורים חיצוניים==
*[http://robobees.seas.harvard.edu/ אתר המיזם]

קטגוריה:רובוטים
קטגוריה:אוניברסיטת הרווארד
יאיר גבאי

יאיר זאב גבאי (נולד ב-3 בדצמבר 1971) הוא חבר מועצת העיר ירושלים לשעבר, איש ציבור ופעיל חברתי.

== קורות חיים ==
גבאי נולד וגדל בירושלים. אביו, אליהו גבאי כיהן כחבר כנסת מטעם המפד"ל וכסגן ראש העיר ירושלים. גבאי הוא בוגר ישיבת "נתיב מאיר", למד בישיבת הסדר ובשירותו הצבאי שירת כלוחם בצנחנים. לאחר השירות הצבאי למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן והוסמך כעורך דין. בנוסף, לגבאי תואר שני במנהל עסקים. גבאי מרצה בנושא ירושלים ובעבר עסק כעורך ומגיש תוכנית האקטואליה "שולחן עגול" ברשת מורשת. 

גבאי נשוי, לזוג חמישה ילדים והם מתגוררים בירושלים.

== פעילות פוליטית ומוניציפלית==
החל את פעילותו הפוליטית במפלגת המפד"ל ובשנת 2003 נבחר לראשונה לחבר מועצת העיר ירושלים מטעמה. בבחירות לעיריית ירושלים ב-2008 נבחר שוב למועצת העיר מטעם המפד"ל. בשנת 2009 פרש גבאי מהמפד"ל . 

כחבר מועצת העיר ירושלים כיהן גבאי כיו"ר הוועדה להנצחת נרצחי טרור וכחבר הוועדה המקומית והמחוזית לתכנון ובנייה בירושלים. במהלך כהונתו פעל גבאי למען שחרורו של המרגל הישראלי יונתן פולארד כמו כן ניהל מאבק למען הנצחת שמותיהם של חללי צה"ל ברחובות העיר. 

גבאי עסק במאבקים של עמותות ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים כגון, אלע"ד, עטרת כהנים ושכונת שמעון הצדיק. בין השאר הוביל גבאי את התוכנית להקמת שכונה חדשה בקדמת ציון במזרח העיר והצליח לשלבה בתוכנית המתאר החדשה של העיר ירושלים. מלבד עיסוקיו המוניציפליים גבאי גם שימש כחבר הוועד המנהל של מרכז מורשת מנחם בגין החל משנת 2011 וכן כחבר דירקטוריון "מוריה", בה הוא כיהן גם כחבר ועדת הביקורת. 

ביולי 2013 פרש גבאי ממועצת העיר ירושלים.

בפברואר 2019 התמודד גבאי בפריימריז של מפלגת הליכוד אך לא נכנס לרשימה. שנתיים לאחר מכן שוריין במקום ה-36 בליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* [http://www.nrg.co.il/online/54/ART2/048/108.html גיבורי התרבות שלי], nrg, 1 בפברואר 2010
* [http://www.nrg.co.il/online/54/ART2/240/854.html מאיה הורודניצ'אנו, "לא עוזב את העיר": בגובה העיניים עם יאיר גבאי], nrg מעריב, 15 במאי 2011
* 
* 
* [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/252256 עדו בן פורת, "אות חירות ירושלים" ליונתן פולארד, יוזמתו של יאיר גבאי, חבר מועצת העיר ירושלים, התקבלה ברוב קולות], ערוץ 7, 28 בפברואר 2013
* [http://www.news1.co.il/blog/mryayag/ הבלוג של יאיר גבאי] באתר news1
* [http://www.facebook.com/media/set/?set=a.195664523914197.1073741826.145417612272222&type=3 נייר עמדה – חופש הדיור בירושלים], מתוך אתר הפורום לבניין ופיתוח מזרחה של ירושלים

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל קול ישראל
ג
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:פעילי המפד"ל
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
קרטיי

קְרֶטֶיִי (בצרפתית: Créteil) היא עיר מחוז של מחוז עמק המארן, שבצרפת. זהו הפרבר השישי באוכלוסייתו של פריז, ודיוקסיה קתולית.

עד מלחמת העולם השנייה היה מדובר על עיר קטנה ורק בשנת 1955 היא החלה לגדול. ב-1966 היא הוכרזה כעיר מחוז של ול-דה-מארן ובעקבות הכרזה זו הגיעו תקציבים גדולים להרחבת העיר. בין השאר נבנו שם בתי משפט (היכל הצדק של קרטיי), בתי מלון ובית חולים. כמו כן, נבנה אגם קרטיי בגודל של 42 קמ"ר.

==גאוגרפיה==
קרטיי ממוקמת במישור נרחב בין נהר הסן ממערב ונהר המארן ממזרח. מכיוון שהעיר שוכנת במישור, היא הוצפה מספר פעמים על ידי המארן או הסן. שטחים מהעיר הוצפו בפעם האחרונה ב-1970 על ידי המארן.

מזג האוויר הוא אטלנטי, ובממוצע יורדים 615 מ"מ גשם בשנה וכן יש כ-16 ימי שלג בשנה.

==היסטוריה==

==ערים תאומות==
* .
* .
* .
* .
* .
* .
* .
* .
*

==ראו גם==
*קרטיי (כדורגל)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:עמק המארן: ערים
עמק המארן

עמק המארן (בצרפתית: Val-de-Marne) הוא מחוז בחבל איל-דה-פראנס שבצרפת. המחוז נמצא דרומית-מזרחית לפריז ונקרא על שם נהר המארן שזורם בו ונשפך לנהר הסן. הוא אחד משלושת המחוזות המרכיבים את הטבעת הפנימית שמקיפה את פריז יחד עם רמות הסן וסן-סן-דני. המחוז הוכרז ב-1968.

עמק המארן הוא המחוז העשירי בכמות אוכלוסייה מבין מחוזות צרפת.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://insee.fr/fr/ppp/bases-de-donnees/recensement/populations-legales/pages2012/pdf/dep94.pdf מידע על אוכלוסיית המחוז] 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איל-דה-פראנס: מחוזות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1968
שאמיה

חרוזים וריקמה בשולי השאמיה
שאמיה או שחאטיפחו (באדיגית: шъхьэтепхъу) הוא כיסוי ראש מסורתי צ'רקסי הנלבש על ידי נשים צ'רקסיות.

== תיאור הלבוש ==
כיסוי הראש נלבש כמטפחת המכסה את כל שיער הראש.

השאמיה עשויה בד לבן בהיר, שבקצהו חרוזים קטנים (צבעוניים), המוקפים ברקמה לבנה. 
קטגוריה:לבוש מסורתי
קטגוריה:כיסויי ראש
קטגוריה:לבוש צ'רקסי
קושאה

מרכז למורשת הצ'רקסית]]
קושה (באדיגית: кушъэ) היא עריסה מתנדנדת לתינוק בתרבות הצ'רקסית.

בתרבות הצ'רקסית, הקושה מסמלת תהליך הגדילה של הילד.

==שימוש==
הקושה נועדה להרדים את התינוק. היו קושרים את ידיו בשמיכה עם כדי שהתינוק לא יזוז באמצע השינה ויהיה לו קר.

קושרים שרוך לידית של העריסה, ומי שמרדים את התינוק מחזיק אותו וכך מניע אותו מצד לצד והתינוק נרדם ברוגע ולפעמים שרים לו שירים בצ'רקסית כדי שיירדם יותר מהר.

בעבר היו עושים חור באמצע הקושה כדי שהתינוק ייעשה את צרכיו מבלי להתעורר ומבלי להפריע לו. בזמן שהוא ישן, ובהיותו קשור, האב יכל לעבוד בשדה זמן רב והאם יכלה לפנות זמן לעיסוקיה, ולא נדרשה שמירה צמודה על התינוק.

בעת אירועים משפחתיים, כשאורחים הגיעו לבית המשפחה בו נמצא התינוק, נהגו לשים את התינוק בקושה כדי שהאורחים יוכלו להביט עליו במקום להשכיב אותו על הרצפה ולמנוע אי נוחות לתינוק.

קטגוריה:צ'רקסים
אגם קרטיי

אגם קרטיי (בצרפתית: Lac de Créteil) הוא אגם מלאכותי שנמצא בתוך העיר קרטיי שבמחוז עמק המארן.

אגם קרטיי הוא אגם מלאכותי שנוצר באזור שהיה בעבר מחצבה שסבל מהצפות חוזרות ונשנות על ידי הסן והמארן. בשנת 1968 הוחלט להפוך את השטח לאגם מלאכותי. האגם נפתח כעבור מספר שנים והפך לאזור דיג ושיט, ומועדון שיט הוקם ב-1978. העבודות על האגם וסביבתו הסתיימו רק בשנת 1988.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ville-creteil.fr/le-lac-de-creteil אגם קרטיי] באתר העיר קרטיי 

אגם קרטיי
קטגוריה:אירופה: ימות ואגמים
קטגוריה:אגמי אגירה מלאכותיים
קטגוריה:צרפת: אגמים
בית היוצר (אקו"ם)

להקת האנשים בהופעה בבית היוצר ב-31 באוקטובר 2014]]
בית היוצר הוא מיזם של אקו"ם לקידום אמנים צעירים בתחום המוזיקה בישראל מיוזמתו של יוריק בן דוד. מרכז ההופעות של בית היוצר נמצא בנמל תל אביב ומשמש להופעות, סדנאות, חזרות, כיתות אמן ויצירה מוזיקלית וספרותית מקורית. 

המיזם מציע לאמנים נבחרים בתחילת דרכם אולם הופעות כולל כל השירותים הנלווים (סאונד, תאורה, יחסי ציבור ושיווק), כאשר ההכנסות מן ההופעה ממכירת כרטיסים (במחירים מוזלים) מועברים כולם לאמנים, ללא דמי תיווך. לפני שנחנך האולם בנמל תל אביב (בספטמבר 2012) הופקו ההופעות באולם צוותא, בית סוקולוב ותיאטרון הסימטה.

== קישורים חיצוניים ==

* רז שכניק, [http://www.acum.org.il/%D7%90%D7%A7%D7%95%D7%9D/%D7%9E%D7%94%D7%A2%D7%99%D7%AA%D7%95%D7%A0%D7%95%D7%AA/%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%94%D7%99%D7%95%D7%A6%D7%A8-%D7%A9%D7%9C-%D7%90%D7%A7%D7%95%D7%9D/895 נותנים במה] 
* [http://www.acum.org.il/%D7%9E%D7%A9%D7%AA%D7%9E%D7%A9%D7%99-%D7%9E%D7%95%D7%A1%D7%99%D7%A7%D7%94/%D7%97%D7%93%D7%A9%D7%95%D7%AA/%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%94%D7%99%D7%95%D7%A6%D7%A8-%D7%A0%D7%A4%D7%AA%D7%97/2419 בית היוצר נפתח!] , באתר אקו"ם
* [http://www.acum.org.il/%D7%9E%D7%A9%D7%AA%D7%9E%D7%A9%D7%99-%D7%9E%D7%95%D7%A1%D7%99%D7%A7%D7%94/%D7%97%D7%93%D7%A9%D7%95%D7%AA/%D7%A4%D7%A1%D7%98%D7%99%D7%91%D7%9C-%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%94%D7%99%D7%95%D7%A6%D7%A8-%D7%A9%D7%9C-%D7%90%D7%A7%D7%95%D7%9D/1001 פסטיבל בית היוצר] 
* 

קטגוריה:אקו"ם
קטגוריה:מוסדות מוזיקליים בישראל
קטגוריה:נמל תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיקה
Open Sound Control

Open Sound Control (בקיצור: OSC) הוא פרוטוקול תקשורת אוניברסלי מותאם לרשתות מודרניות המאפשר העברת הודעות בין מחשבים, סינתיסייזרים ושאר התקני מולטימדיה.
OSC מבטיח תקשורת אמינה, מהירה, גמישה, בעלת טווח רחוק והעברת מסרים באופן סימולטני בזמן אמת.<ref></ref>

OSC פותח במרכז למחקר CNMAT על ידי אדריאן פריד ומאת וורייאת', במטרה ליצור ממשק תקשורת פשוט בין מכשירים.
מטרתו של הפרויקט הייתה לפתח משהו דומה, אך באותו הזמן גם מתקדם ונגיש יותר ממידי.
היתרונות הבולטים של OSC על MIDI הם רזולוציה גבוהה יותר, אפשרות תקשורת בטווחים רחוקים יותר, סביבת מפתחים מזמינה והתבססות על ממשקים אוניברסליים (כמו ethernet ו-USB).
בתשתית רשתות, OSC מבוסס על פרוטוקול (UDP) ובתשתית USB, הנתונים מועברים בפרוטוקול SLIP.
בנוסף, לאור העובדה ש-OSC עובד על תשתית רשתות, ניתן לעבוד גם בתקשורת אל-חוטי Wi-Fi.

== תכונות ==
* סביבת קוד פתוח - איננו מוגן ברישיון.
* שימוש בתווים מיוחדים
* שפת תכנות נפוצה
* רזולוציה גבוהה, עד 4095 ערכים.
* ארגון הודעות לעבודה במקביל - תגובה בזמן אמת

קיימים עשרות יישומים ל-OSC, ביניהם עיבוד קול, תמונה וודיאו בזמן אמת, כלים אינטראקטיביים ברשת, תוכנות סינטיסייזר, מגוון רחב של שפות תכנות וההתקנים.
OSC, השתלב בין היתר בסביבות כמו מוזיקה במחשבים, רובוטים, וידאו, תאורה ומייצגים חזותיים.

== עיצוב ==
פקודות OSC כוללות תבנית כתובת, מחרוזת סוג, טיעונים ומשך.
* תבנית הכתובת מבוססת על נתיב הקבצים ב-UNIX או שדה url.
* מחרוזת סוג היא מחרוזת קצרה שמכילה את סוג הטיעונים.
* טיעונים מייצגים מחרוזת בינארית בגודל 4 בייטים. משך היא פונקציה אופציונלית.

== השימוש בישראל==
בארץ אין שימוש רחב לשיטה והיא כמעט ואיננה מוכרת.
השימוש בבקר ארדואינו הולך וגדל בזכות הדרך הפשוטה והזולה בה הבקר עובד.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלי נגינה אלקטרוניים
עידית סולקין

עידית סולקין (נולדה ב-10 במאי 1973) היא מוזיקולוגית, מוזיקאית ומרצה ישראלית. כותבת ומלחינה פזמונים ושירי משחק לילדים, מתמחה בקשר שבין פעילות מוזיקלית להתפתחות הילד.

== ביוגרפיה ==
סולקין נולדה בשנה האזרחית 1973 לעדי סולקין ואסתי סולקין, שניהם עוסקים בחינוך. גדלה בתל אביב. התגייסה לצה"ל ושירתה במשרד הביטחון.

== קריירה ==
=== כמוזיקולוגית ואשת חינוך ===
סולקין בעלת תואר ראשון במוזיקולוגיה ותואר שני בייעוץ חינוכי מאוניברסיטת תל אביב, תעודת הוראה במוזיקה ממכללת לוינסקי לחינוך, תואר שלישי במדעי המוזיקה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ופוסט דוקטורט בתקשורת בדגש על מדיה וילדים. הדוקטורט של סולקין התבצע במעבדה לחקר המוזיקה והתמקד בהשפעות של מוזיקה על התפתחות מוטורית, חברתית וקוגניטיבית של ילדים. מחקר הפוסט-דוקטורט שלה עוסק בהשפעות המדיה על מרחב הילדות וההורות.

סולקין לימדה 9 שנים במחלקה לאמנויות בחטיבת מדעי המוזיקה ולאחר מכן לימדה במחלקה לתקשורת באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. מעבירה קורס להכשרת מורות לריתמיקה במכללת "דעת - מוזיקה ושילוב אמנויות" ומלמדת במכללה האקדמית לחינוך גבעת וושינגטון.

סולקין חברה בעמותת "הפורום הדיגיטלי – שומרים על הילדים ברשת" ובמסגרתה היא מרצה בימי עיון ומעבירה הכשרות לאנשי מקצוע; בשנת 2019 הצטרפה למחאת הורים שיצאו נגד מילות השיר והקליפ הפרובוקטיבי "מים" של דודו פארוק.

=== כמוזיקאית ===
סולקין כותבת ומלחינה פזמונים ושירי משחק לילדים, יצירותיה עוסקות בקשר שבין פעילות מוזיקלית להתפתחות הילד. במהלך השנים הוציאה 11 אלבומים מוזיקליים ו-3 תקליטורי DVD של תוכניות ילדים שכתבה והפיקה. סולקין שיתפה פעולה עם המעבד והפסנתרן הישראלי דוד סופר במספר אלבומים וקטעים מתוך התוכניות שלה שודרו בערוץ "הופ" ו-"לולי".

== דיסקוגרפיה ==
* 2006 - שעה עם עידית
* 2010 - בגן עם עידית
* 2007 - שירים של משחק
* 2007 - חגיגה של קיץ
* 2008 - שירים של בוקר אור
* 2009 - שירים של חורף
* 2011 - שירים של אביב ופסח
* 2011 - חיות עושות שטויות
* 2011 - חגיגה במשפחה
* 2012 - חגיגה מדליקה בחנוכה
* 2016 - מוריה-יה

== חיים אישיים ==
סולקין נשואה ואם לשלושה ילדים, מתגוררת בתל אביב.

==קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

כתבות
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרות מכללת לוינסקי לחינוך
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי מכללת לוינסקי לחינוך
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:זמר עברי
קטגוריה:חוקרי התפתחות ילדים
קטגוריה:חינוך באמצעות מוזיקה
קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: תקשורת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
מעיין כנף

מַעְיַן כָּנָף או בשמו הערבי עֵין דֵיר עַזִּיז, הוא מעיין הנובע ליד מושב כנף במדרון הצפוני של נחל כנף בדרום רמת הגולן. המעיין נקרא גם מעיין אשי לזכר רב-סמל ראשון במילואים אשר ("אשי") נוביק, שנהרג בכפר דבל שבדרום לבנון ב-9 באוגוסט 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה.

המעיין נובע כקילומטר וחצי דרום-מזרחית למושב כנף ומימיו מתנקזים במורד המדרון לנחל כנף, אשר ערוצו עובר כ-500 מטרים מתחת למעיין. בעבר שימשו מי המעיין את הכפר הסורי דיר עזיז ששכן במעלה המדרון, עוד לפני כן שימש המעיין יישוב יהודי מתקופת בית שני שככל הנראה הייתה בו גם תעשיית כלי חרס. בנקודת הנביעה נבנו זוג קמרונים מעל לשלוש בריכות קטנות (בדומה לאלו המצויים באום אל-קנאטר ועין פית), אזור זה הוא כיום בשטחה של חפירה ארכאולוגית.

בשנים האחרונות שטח המעיין פותח לכדי חניון לילה ומטיילים. מאזור הנביעה הוצב צינור המוביל את מי המעיין לבריכה רחבה (כ-10 מטר אורך ו-5 מטר רוחב) בעלת קירות בטון, אשר מפלס המים בה מגיע עד כ-90 סנטימטר גובה. חניון זה פותח על ידי תושבי מושב כנף בסיוע עמותת "בדרכם" לזכרו של אשר נוביק שנהרג במהלך מלחמת לבנון השנייה.

הדרך למעיין עוברת בפנייה לכיוון דרום לפני הכניסה למושב ונסיעה של כקילומטר וחצי לאורך כביש עפר משובש. הגישה למעיין פתוחה לציבור עם חניון מוצל ומסודר לצידו, שירותים לאורחי המקום ומקום חניה בכניסה לאתר.

==קישורים חיצוניים==
*דובי זכאי, [http://www.nrg.co.il/online/55/ART1/746/431.html "תחת עץ האקליפטוס: טיול אל מעיין כנף"], 13 ביוני 2008, Nrg מעריב.
* [http://www.maslulim-israel.co.il/עין-דיר-עזיז.html אודות המעיין] באתר "מסלולים".
* [https://nelech.co.il/2020/04/10/מעיין-כנף-עין-כנף/ מעיין כנף] באתר "נלך".
* [https://www.tiuli.com/point_info.asp?point_id=143 אודות המעיין] באתר "למטייל".

==הערות שוליים==

כנף
יוריק בן דוד

יוֹריק בן דוד (נולד ב-10 בפברואר 1953) הוא זמר ומלחין ישראלי. כיהן כיו"ר אקו"ם מאז סוף שנות התשעים ומנכ"ל הארגון משנת 2000 ועד 2021.

==ביוגרפיה==

בן דוד נולד בתל אביב. בנערותו גדל בירושלים. למד בגימנסיה רחביה (סיים בשנת 1971). ב-1972 היה חבר להקת פיקוד הדרום והשתתף בתוכניתה "מדרום תיפתח הטובה".

לאחר השחרור מצה"ל למד קומפוזיציה וניצוח באוניברסיטת תל אביב ועם סיום לימודיו הצטרף לחברת התקליטים סי בי אס ישראל כמפיק ומעבד מוזיקלי לשירים רבים, בהם שירי ילדים ומשירי ארץ ישראל. ב–1978 השתתף כזמר בתוכנית "ארץ טרופית יפה" במסגרת תוכנית הרדיו "דו רה ומי עוד" יחד עם מתי כספי, יהודית רביץ, קורין אלאל, צילה דגן וצמד הפרברים ושר סולו את השיר "איזה כדורגל".

בשנות השבעים הנחה את תוכנית הזמר "קול ראשון" ששודרה בטלוויזיה הלימודית (הטלוויזיה החינוכית הישראלית).

ב-1979 הלחין והקליט לפסקול הסרט "דיזנגוף 99" את השיר "לילה לי" שאת מילותיו כתבה תלמה אליגון, והוא היה ללהיטו הגדול ביותר. ב-1981 חיבר עם רוני בראון את השיר "תני לי את הלב", שהוקלט על ידי שימי תבורי לאלבומו "צעד חמישי".

ב-1984 הפיק עם דודו אלהרר את המופע והאלבום מתתיהו ואלכסנדר של המוזיקאים מתי כספי וסשה ארגוב. ב-1986 הפיק ועיבד מוזיקלית את האלבום "למרוסיה באהבה", שכלל שירים רוסיים בתרגום עברי שהושרו בתנועות הנוער היהודיות הציוניות. בן דוד אף שר בתקליט לצד רוחמה רז, רותי בן אברהם, אופירה יוספי ודוד ד'אור.

ב-2008 נכשל ניסיון שהובילו מספר חברי דירקטוריון אקו"ם בראשות יעקב רוטבליט להדיח את בן דוד בגין טענות על החלטות שגויות בעניין חלוקת הכספים לחברי האגודה, החלטות שקיבל בלי להתייעץ עימם.

ב-2014 בטקס אקו"ם אמר הזמר אריאל זילבר שבן דוד מנע ממנו לקבל פרס על מפעל חיים, וטען שבן דוד מוכן לפסול אנשים על רקע דעתם הפוליטית.

בחודש מרץ 2021 פרש מתפקידו באקו"ם והוחלף על ידי סמנכ"ל הארגון אסף נחום<ref></ref>. בן דוד הצהיר עם עזיבתו את התפקיד: "עולם זכויות היוצרים והקניין הרוחני עובר מהפכה וטלטלה עם ההתפתחות המואצת של האונליין והדיגיטל. עובדה זו מעמידה אתגרים מרתקים בפני הדור החדש של מנהלים, מחוקקים ויזמים בתחומים אלה...".

בנו של בן דוד הוא המוזיקאי עמוס בן דוד.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:ראשי אקו"ם
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:פעילים במדורי המועצה הישראלית לתרבות ואמנות
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הדרום
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
RJ-12

מראה מחברי כבל RJ-12
RJ-12 (קיצור של Registered Jack 12) הוא מחבר טלפוניה ששימש בעיקר ברשתות טלפוניה משרדיות וכיום כמעט לא נמצא בשימוש לאחר המעבר למרכזיות המבוססות על VoIP.

כבל זה משתמש באותם מחברים כמו כבל RJ-11 וההבדל ביניהם הוא בחיבור: ב-RJ-12 מחוברים כל 6 החוטים וב-RJ-11 רק 4 חוטים מחוברים. הזוג הנוסף יכול לשמש בניתוב ברשת פרטית ולכן שימוש זה הוא רק במרכזיות של ארגונים גדולים. מכיוון שבטלפוניה רגילה אין בחיבור זה שימוש והוא עלול ליצור בעיות, לא היה מחבר זה נפוץ כמו RJ-11.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.differencebetween.net/technology/difference-between-rj11-and-rj12/ הבדל בין כבל RJ-12 לכבל RJ-11]

קטגוריה:חומרה
קטגוריה:מחברים חשמליים
אלחנדרה בניטס

אלחנדרה בניטס (בספרדית: Alejandra Benítez; נולדה ב-7 ביולי 1980) היא סייפת עבר ונצואלית שייצגה את ארצה ב-3 אולימפיאדות. בין 2013 ל-2014 כיהנה כשרת הספורט של ונצואלה.

==חייה==
בניטס נולדה בקראקס ב-1980. כנערה החלה להתאמן בסיף, והתמקצעה בחרב. ב-1999 זכתה באליפות העולם לנוער שנערכה בדיז'ון, ובשנת 2000 הייתה שותפה לזכייה הקבוצתית במדליית הארד באליפות העולם לנוער שנערכה בארצות הברית. בשנת 2003 זכתה במדליית הכסף במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו. שנה מאוחר יותר השתתפה באולימפיאדת אתונה (2004), אך הודחה בסיבוב הראשון. בשנת 2005 רשמה את ההישג הגבוה ביותר שלה בזירה העולמית, כשזכתה במדליית הזהב בתחרות שנערכה בהוואנה במסגרת סבב הגביע העולמי. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו ב-2007 הודחה ברבע הגמר, אך הייתה שותפה לזכייה במדליית הזהב בטורניר הקבוצתי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שוב הודחה בסיבוב הראשון, ובאולימפיאדת לונדון (2012) הודחה בשמינית הגמר. את הישגיה המשמעותיים האחרונים בזירה הבינלאומית רשמה במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה ב-2011, אז זכתה במדליית הכסף בטורניר היחידות ובמדליית הארד בטורניר הקבוצתי.

במקביל לעיסוקיה בסיף, למדה בניטס שיננות באוניברסיטה המרכזית של ונצואלה, והוסמכה בשנת 2006. בנוסף, עסקה בדוגמנות.

בשנת 2012 נבחרה בניטס לאספה הלאומית של ונצואלה מטעם המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת. באפריל 2013 מינה אותה הנשיא ניקולאס מאדורו לשרת הספורט בממשלתו, אך כבר בינואר 2014 הוחלפה בטוני אלברס במסגרת חילופי גברי נרחבים שערך מאדורו בממשלתו.

== קריירה פוליטית ==
בשנת 1999 פגשה בניטס את הוגו צ'אווס, שהותיר עליה רושם עז. היא תמכה בו בכמה בחירות והשתתפה בקמפיין הנשיאותי שלו.<ref></ref> ב-22 במרץ 2013 מונתה בניטס לשרת הספורט בממשלתו של ניקולאס מדורו. היא הוחלפה על ידי הזמר ושחקן הבייסבול לשעבר טוני אלברס עם השינוי בממשלה בינואר 2014. 

==קישורים חיצוניים==

* 

* שלמה פפירבלט, "[http://blogs.haaretz.co.il/shlomopapirblat/306/ חברת הממשלה העירומה של ונצואלה]", הבלוג של שלמה פפירבלט באתר הארץ, 24 באפריל 2013

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים ונצואלים
קטגוריה:שרי ספורט
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:סייפות ונצואליות
קטגוריה:דוגמניות ונצואליות
קטגוריה:ונצואלה: אישים בספורט
קטגוריה:ילידות 1980
קטגוריה:ונצואליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ונצואלים שנולדו במאה ה-20
אנציקלופדיה למדעי החברה

אנציקלופדיה למדעי החברה היא אנציקלופדיה בהוצאת ספריית פועלים המתמקדת בנושאים של מדעי החברה. האנציקלופדיה נכתבה בעיקר על ידי כותבים ישראליים, בעברית. 

האנציקלופדיה כוללת חמישה כרכים שבהם כ-3,000 ערכים מאל"ף עד ת"ו, וכרך מילואים שיצא בסוף שנת 1980. העבודה על האנציקלופדיה החלה על ידי דוד כנעני בשנת 1956 והכרך הראשון יצא בסוף שנת 1962. הכרך השני יצא בשנת 1964 והכרך השלישי יצא בשנת 1967 וזיכה את כנעני בפרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה. הכרך הרביעי יצא בשנת 1968, וכרך נוסף, חמישי ואחרון, יצא בשנת 1970. עורכי האנציקלופדיה עשו מאמץ לעדכנו כמעט עד ירידת כל כרך למכבש הדפוס.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה העברית
קטגוריה:מדעי החברה
קטגוריה:ספרי 1962
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
RJ-61

כבל RJ-48

RJ-61 (קיצור של Registered Jack 61) הוא מחבר הדומה במבנהו למחבר RJ-48 אולם שונה במבנה הפינים שלו.
הכבל משמש לחיבור טלפון רב-קווי. המחבר לא יכול לשמש למהירויות גבוהות בגלל שזוגות 3 ו-4 מחוברים ולכן לא מאפשרים שימוש בתדרים גבוהים. זאת בניגוד ל-RJ-48 שבו זוגות 3 ו-4 לא מחוברים כך שניתן להשתמש בו לחיבור T1. לכן, מחבר בתצורה זו אינו נמצא בשימוש נרחב היום שבו הטלפוניה עוברת לתקנים מהירים כמו VoIP, ADSL וכדומה.

== סימון הכבל ==
הכבל מכיל 8 חוטים בצבעים שונים. קיימות מספר צורות של סימון החוטים המוליכים. השתיים העיקריות הן הסימון הישן, שבו כל חוט היה בצבע שונה והסימון לפי קטלוג 5e או קטלוג 6 של תקן TIA-568 שאף הוא מחולק לשני תתי סימונים T568A ו-T568B.

{| class="wikitable"
|+ 
!פין !! זוגות T568B !! ± !! צבע לפי T568B !! מספור הפינים
|-
| 1 || 4 || + 
| Pair 1 Wire 1 Cat 5e לבן/חום
| rowspan=8 -
| 2 || 3 || + 
| Pair 2 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/ירוק
|-
| 3 || 2 || + 
| Pair 2 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/כתום
|-
| 4 || 1 || - 
| Pair 3 Wire 2 Cat 5e/6 כחול
|-
| 5 || 1 || + 
| Pair 1 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/כחול
|-
| 6 || 2 || - 
| Pair 3 Wire 1 Cat 5e כתום
|-
| 7 || 3 || - 
| Pair 1 Wire 1 Cat 5e ירוק
|-
| 8 || 4 || - 
| Pair 1 Wire 1 Cat 5e חום
|}

== ראו גם ==
* מונחים ברשת מחשבים
* כבל תקשורת

== קישורים חיצוניים ==
* [http://schematicdiagrams.net/rj61-wiring-color-code-and-pinout-diagram.html דף מידע על RJ-61 ]

קטגוריה:חומרה
קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
קטגוריה:מחברים חשמליים

en:Registered jack#RJ61
נווה שכטר

האולם בקומה השנייה, משמש כיום להופעות, אירועים והרצאות
נווה שכטר, מרכז לגסי הריטג' לתרבות יהודית, הוא מרכז יהודי רוחני יוצר בתל אביב-יפו.
המרכז, השוכן במבנה ההיסטורי של קפה לורנץ, מציע לימוד וחוויה יהודית בבית מדרש, בסדנאות וסדרות, מופעי מוזיקה וכיתות אמן, חוגים למשפחה וסיורים, תוך שימת דגש על אמנות ויצירה, פילוסופיה והגות.
בין היתר, מציע נווה שכטר פעילות קהילתית הפתוחה לקהל הרחב במסגרת לימוד, חגיגה וציון מועדים בסדר הזמנים העברי וכן השכרת אולמות להופעות מוזיקליות או לאירועים חברתיים ועסקיים אחרים. נווה שכטר מהווה חלק מפעילות עמותת מדרשת ירושלים, הפועלת כאגף החינוך לציבור מטעם מכון שכטר למדעי היהדות. המרכז חבר באיגוד ההתחדשות היהודית .

==הקהילה המסורתית נווה צדק==
בנווה שכטר פועל בית כנסת מסורתי (קונסרבטיבי) "נווה צדק" בהובלתו של הרב רוברטו ארביב, המכהן כמנהל החינוכי של נווה שכטר (מייסדה של מדרשת עיון).

קהילת נווה שכטר מארחת ומקיימת באולם ובבית הכנסת טקסים יהודים (בני/ בנות בר מצווה, חתונות ובריתות). בנוסף מתקיימים שיעורי הכנה לבר/ בת מצווה בהנחייתו של הרב ארביב וכן נערכות תפילות מידי שישי שבת ובחגים.

==סיפור הבית==

נווה שכטר שוכן במבנה היסטורי שנרכש בשנת 1886 על ידי משפחת לורנץ הטמפלרית (גרמנית) ממשפחה ערבית ביָפו את המקום. במקום הופעל "קפה לורנץ", ראינוע ואולם לתיאטרון ולאירועים. בשנות השלושים של המאה העשרים התקיימו בבית-הקפה כינוסים בעלי אופי גרמני לאומני.
בשנת 1940 החרים הממשל המנדטורי את המתחם והסב אותו למועדון לקצינים בריטיים. בין השנים 1951–1975 שימש המתחם כבית-החייל של תל אביב-יפו
לאחר שנים רבות בהן היה הבניין נטוש, הוא שוקם ב-2012 על ידי "מכון שכטר למדעי היהדות" בשיתוף קרן לגסי הריטג'. תהליך שיפוץ, שימור ושחזור המבנה בוצע על ידי משרד האדריכלים קימל אשכולות.

==ראו גם==
*מכון שכטר למדעי היהדות

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.schechter.ac.il מכון שכטר - האתר הרשמי]
* נטע אחיטוב: [http://www.xnet.co.il/architecture/articles/0,14710,L-3096308,00.html נווה שכטר: בית הקפה המנדטורי הופך לשער היהודי של נווה צדק], 23.7.12, Xnet
* מיכל אורן, "[https://archive.today/20121219114929/www.schechter.ac.il/bima.asp?ID=58 בית לורנץ: רכישתו ושימורו]", באתר מכון שכטר
* 
* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת קונסרבטיבים
קטגוריה:נווה צדק
קטגוריה:ארגונים החברים באיגוד ארגוני יהדות ישראלית
RJ-50

מחבר RJ-50
RJ-50 (קיצור של Registered Jack 50) הוא שם כללי למחבר בעל 10 פינים אשר כולם מחוברים (10P10C).

המחבר אינו נפוץ אך הוא משמש בעיקר להעברת נתונים ומספר חברות משתמשות בו במוצריהן כמו חברת Digi International ו-Avocent וכן למימוש ממשק RS-485.

חברת מוטורולה משתמשת במחבר בעל 10 פינים לחיבור מיקרופון למספר משדרי הרדיו.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20130518232747/http://pinoutsguide.com/connector/10_pin_RJ50_10P10C_male_connector.shtml מספר מחברי 10P10C]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חומרה
קטגוריה:מחברים חשמליים

en:Modular connector#10P10C
The House of Blue Light

The House of Blue Light (בית האור הכחול) הוא אלבומה השנים עשר של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור בשנת 1987.

==היסטוריה==
הקלטת האלבום הייתה מייגעת וכרוכה בקשיים וסיבוכים רבים, וריצ'י בלקמור העיד שחלק מהשירים הוקלטו שוב שוב עד לתוצאה הסופית. את הסיבה לכך ניתן להבין מדבריו של איאן גילן, שתיאר את המתיחות הרבה ששררה בין חברי הלהקה: "אני מסתכל אחורה אל התקליט "The House of Blue Light" - יש בו כמה שירים טובים, אבל אני מרגיש שמשהו שחסר בו. אני לא יכול להרגיש את ה"רוח" של הלהקה. אני יכול לראות או לשמוע חמישה אנשי מקצוע העושים כמיטב יכולתם, אבל זה כמו קבוצת כדורגל, אם אין את הרוח, זה לא מתפקד. זה כמו קבוצה של אחד עשר כוכבים שמשחקים על אותו מגרש, אך אינם מחוברים בלב וברוח". ג'ון לורד הוסיף: "עשינו טעות חמורה כשניסינו לייצר מוזיקה עדכנית, אך גילינו שזה לא מה שהציבור רוצה מאיתנו".

לצורך קידום האלבום יצרה הלהקה שני סרטוני וידאו לשירים "Bad Attitude" ,"Call of the Wild", אך חברי הלהקה משתתפים רק בקליפ של השיר הראשון.

הביקורות לאלבום היו ברובן חיוביות. אתר Allmusic העניק לאלבום 3 כוכבים מתוך 5. מגזין העניק לו 4.5 מתוך 5. האלבום אף הגיע למקום 34 במצעד "בילבורד 200" האמריקאי.

בשנת 1999 יצא לאור מהדורת אריך נגן של האלבום, ומספר רצועות משם קצרות מהגרסה המקורית, כך שאורכו הכולל הוא: 46:16.

==רשימת השירים==
כל השירים נכתבו על ידי ריצ'י בלקמור, איאן גילן ורוג'ר גלובר, למעט אם צוין אחרת:

==מבצעים==
*ריצ'י בלקמור - גיטרה
*איאן פייס - תופים, כלי הקשה
*איאן גילן - שירה, תופי קונגה, מפוחית פה
*רוג'ר גלובר - גיטרה בס, סינתיסייזר
*ג'ון לורד - קלידים, סינתיסייזר

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי דיפ פרפל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת פולידור רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת מרקורי רקורדס
גפניים

גַּפְנִיִּים (שם מדעי: Vitaceae) היא משפחה של צמחים דו-פסיגיים קדומים הכוללת 700 מינים המחולקים ל-17 סוגים שברובם הגדול מטפסים,שיחים ואפילו עצים הנפוצים בעיקר באזוריים תת-טרופיים וטרופיים. זו המשפחה היחידה בסדרת הגפנאים והיא התפתחה לפני 90 מיליון שנים בתקופת הקרטיקון עליון.

המין המוכר ביותר במשפחה זו הוא גפן היין אשר מוציא ענבים מהם מייצרים את היין.

==סוגים==
*Acareosperma
*Ampelocissus
*Ampelopsis
*Benisteiopsis - גפן הרוחות
*Cayratia
*קיסוסן (Cissus) - בו המין קיסוסן אנטארקטי
*Clematicissus
*Cyphostemma
*Leea
*Muscadinia
*Nothocissus
*גפנית - בו המין גפנית מחומשת, והמין גפנית משולשת
*Pterisanthes
*Pterocissus
*Rhoicissus
*Tetrastigma
*גפן (Vitis) - בו המין גפן היין
*Yua

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה
קטגוריה:משפחות צמחים
כרטיס ללונה פארק

כרטיס ללונה פארק הוא האלבום ה-18 של הזמר והמוזיקאי הישראלי שלמה ארצי שיצא במאי 1990.

לואי להב הפיק מוזיקלית את האלבום "כרטיס ללונה פארק" והעיבודים נעשו בידי עדי רנרט. ארצי כתב והלחין את כל השירים באלבום (למעט "סיטואציה" שהלחין עדי רנרט), ובהם "נכנסת לחיי", "רוקר חיי", "מעבר לנהר" (המוקדש למירון גרנות) ו"אגדת עשרים ואחת".

האלבום כולל שירים קודרים יחסית העוסקים בנושאים ריאליסטים. למרות שנוצר בתקופת השיא בקריירה של ארצי, בין האלבום חום יולי אוגוסט לאלבום ירח, נחשב האלבום להצלחה מינורית (אף שהגיע למעמד אלבום זהב) ולא הותיר להיטים רבים, אם כי לא עצר את ימי הזוהר של ארצי.

== רשימת רצועות ==

==משתתפים==
* עדי רנרט: קלידים, עיבודים, לחן ל"סיטואציה" (13)
* לואי להב: הפקה מוזיקלית
* עדי רנרט, שלמה ארצי, עודד פרח: קולות רקע
* עמוס הדני: גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית
* מיכה מיכאלי: בס
* גיל לדין: תופים וכלי הקשה
* שמוליק בודגוב: גיטרה חשמלית
* אמיר גבירצמן: סקסופון
* דניאל חכים: צילום תמונות כריכה
* אופטובסקי/דרי: עיצוב כריכה
* חיים שמש, אסנת קדוש, צפי אריאל: הפקה
* יעקב מורנו: טכנאי הקלטה ומיקס
* עדי פלטינוב, עודד פרח, עמי איילי: עוזרי טכנאי
*הוקלט באולפני "המון": ספטמבר 1989 - אפריל 1990

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.discogs.com/שלמה-ארצי-Shlomo-Artzi-כרטיס-ללונה-פארק-A-Ticket-To-The-Luna-Park/release/8449743 האלבום] באתר Discogs

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 1990
קטגוריה:אלבומי שלמה ארצי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
שנים עשר ענבי המזל

מגדל הפעמונים בכיכר [[פוארטה דל סול]]
שנים עשר ענבי המזל (בספרדית: Las doce uvas de la suerte) הוא שמו של מנהג ספרדי לערב השנה החדשה, 31 בדצמבר. לפיו אוכלים ענב אחד לאחר כל צלצול פעמון של שעון המבשר על תחילתה של השנה החדשה. על פי המסורת מביא מעשה זה לשנה של שגשוג. בחלק מן המקומות מאמינים גם שמנהג זה דוחה רוע ומבריח מכשפות.

ראשיתו של המנהג היא לכל הפחות בשנת 1895, אך הוא התקבע בשנת 1909. בסוף אותה שנה עודדו אותו מגדלי ענבים מאליקנטה, אשר ביקשו להביא למכירה מוגברת של ענבים מבציר טוב במיוחד.

המנהג מקושר גם למגדל הפעמונים בכיכר פוארטה דל סול במדריד, שצליליו מסמנים בספרד את בוא השנה החדשה.

המנהג אומץ גם במקסיקו, בארצות אחרות באמריקה הלטינית, בפיליפינים (שהיו בעבר תחת שלטון ספרדי) ובקהילות היספניות בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנהגים
קטגוריה:חגיגות השנה החדשה
קטגוריה:ספרד: תרבות
הרקליון (מצרים)

מפה המראה את מקומה של הרקליון בדלתה של הנילוס, [[קנופוס ואת מנותיס ]] 
תלמיים מהרקליון השקועה]]
הרקליון (Heracleion) או תוניס (Thonis) הייתה עיר נמל חשובה במפרץ אבוקיר , 20 ק"מ מזרחית לאלכסנדריה שבמצרים.

העיר התקיימה מן המאה ה-12 לפנה"ס ועד לשקיעתה תחת מי הים התיכון במאה השישית או השביעית לספירה. העיר, כולל פסלי אבן בגובה של כחמישה מטרים, שעיטרו את המקדש המרכזי בעיר, 64 ספינות טרופות ולמעלה מ-700 עוגנים, כמו גם אסטלות אבן עם כיתוב בכתב חרטומים, מטבעות זהב, משקולות מאתונה, שהתגלו לראשונה באתר חפירות במצרים וסרקופגים שהכילו מומיות, התגלתה בשנת 2001 על ידי צוות בראשות הארכאולוג הצרפתי, פרנק גודיו מן המכון האירופי לארכאולוגיה תת-ימית (IEASM).

בנובמבר 2017, פורסם על ידי העיתון אל-אהראם כי התגלו באתר שלוש ספינות טרופות וחפצי אמנות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/middle_east/1375708.stm Spectacular finds of lost city revealed], כתבה ב-BBC, 7 ביוני 2001

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קטגוריה:מצרים: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:ארכאולוגיה ימית
קטגוריה:ערים טבועות
קטגוריה:מצרים העתיקה: ערים