OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לאוניד פילאטוב

לאוניד פילאטוב (ברוסית: Леонид Филатов; 24 בדצמבר 1946- 26 באוקטובר 2003) היה שחקן, במאי וסופר רוסי וסובייטי. הוא זכה בפרס הפדרציה הרוסית, בשנת 1996 הוענק לו תואר אמן העם.

== חייו ==
לאוניד פילאטוב נולד בקאזאן. אביו היה קשר רדיו ובילה זמן רב במשלחות. כאשר לאוניד היה בן 7 הוריו התגרשו והוא נסע עם אימו לאשגבאט (אז בתחומי ברית המועצות) בה התגוררו קרוביה. לאחר סיום בית הספר לאוניד פילאטוב נסע למוסקבה וכוונתו היה להתקבל ללימודים ב-VGIK אך הוא לא התקבל. במקום זה הוא התקבל לבית הספר לתיאטרון ליד תיאטרון וכטנגוב וסיים אותו בשנת 1969.

בשנת 1970 פילאטוב התקבל לתיאטרון טגנקה ושיחק על במת תיאטרון זה במשך שנים. כאשר יורי ליובימוב גורש מברית המועצות ולתיאטרון נשלח במאי אחר, פילאטוב עבר עם כמה שחקנים בולטים נוספים לתיאטרון סוברמניק. הוא חזר לתיאטרון טגנקה בשנת 1987. 

בשנת 1993 ביחד עם ניקולאי גובנקו ומספר שחקנים נוספים פילאטוב הקים תיאטרון חדש "איגוד שחקני תיאטרון טגנקה".

החל משנת 1970 פילאטוב החל להצטלם בקולנוע. היו לו כמה הצלחות והוא זכה לפופולריות, במיוחד על תפקיד בסרט "צוות אוויר" משנת 1979. בשנת 1993 הוא ביים בעצמו סרט על בסיס תסריט שכתב. בשנת 1989 פילאטוב נבחר למזכיר איגוד עובדי הקולנוע הסובייטי.

בשנת 1993 פילאטוב עבר שבץ מוחי. בעקבות האירוע הוא כבר לא היה יכול לשחק בתיאטרון. פילאטוב החל להנחות תוכנית טלוויזיה על שחקנים וותיקים והיה המנחה במשך עשור - עד לשנת 2003.

פילאטוב כתב כמה ספרים ומחזות. במהלך סוף שנות ה-90 הוא קיבל כמה פרסים על יצירותיו הספרותיות.

בשנת 1997 פילאטוב עבר ניתוח בכליות. בשנת 1997 הושתלו בגופו כליות חדשות. בשנת 2003 פילאטוב התקרר ובעקבות סיבוך במחלה חלה בדלקת ריאות. הוא היה צריך לקבל תרופות לחיזוק חסינות, אך לאור כך שבגופו הושתלה כליה הוא לא היה יכול לקבל תרופות נדרשות. לאוניד פילאטוב נפטר ב-26 באוקטובר 2003 במוסקבה.

פילאטוב היה נשוי פעמיים, בכל פעם לשחקניות תיאטרון טגנקה. לפילאטוב לא היו ילדים אך הוא גידל בן של אשתו השנייה (אביו היה שחקן אחר של תיאטרון טגנקה ואלרי זולוטוחין).

==קישורים חיצוניים==

* [http://lib.ru/PXESY/FILATOW/ יצירות ספרותיות של פילאטוב]
* 

קטגוריה:שחקני תיאטרון רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין וגנקובסקויה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1946
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2003
היון סונג-וול

ש'ואן סונגיו, בעלת שם הבמה היון סונג-וול (בהנגול: 현송월, בהנג'ה: 玄松月; נולדה ב-1977) היא זמרת פופ צפון קוריאנית שהתפרסמה כסולנית להקת "Pochonbo Electronic Ensemble", הרכב פופ שהיה מפורסם בצפון קוריאה בתחילת שנות האלפיים. ניהלה מערכת יחסים עם קים ג'ונג און בטרם הפך לשליט מדינה זו.

באוגוסט 2013, דווח בתקשורת המערבית כי היא הוצאה להורג בירי בגין הפרת חוק שאוסר פורנוגרפיה יחד עם עוד 11 אזרחים נוספים. ההאשמות הוכחשו בצפון קוריאה, ובמאי 2014 אף הופיעה בטלוויזיה הצפון קוריאנית והיללה את הנשיא.

עם הקמת להקת הבנות הייצוגית מארנבונג והתזמורת האינסטרומנטלית האלקטרונית מודנפנג המלווה אותה, מונתה היון להיות ראש הלהקה והמנהלת המקצועית. בשנת 2017 נבחרה לוועד המרכזי של מפלגת הפועלים הקוריאנית (WPK). היא גם ליוותה את קים ג'ונג און בכמה ביקורים מדיניים בין 2018 ל-2019. במאי 2020 פורסם שהיא מונתה להיות סגן מנהל "מחלקת התעמולה והֲנָעָה"

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.the7eye.org.il/109288?obref=obinsite"קוואק" בקוריאנית - ברווזים צפון-קוריאניים ממשיכים להתל בעיתונאים וכלי תקשורת מערביים], העין השביעית, 19 במאי 2014.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות פופ
קטגוריה:נשים צפון קוריאניות
קטגוריה:ילידות 1977
פלשבק (פסיכולוגיה)

פלשבק (מאנגלית: היבט לאחור; גם: מַעְתָּק לֶעָבָר) הוא תופעה פסיכולוגית, אשר במסגרתה אדם חווה באופן פתאומי חוויה מעברו או אלמנטים מסוימים ממנה. הפלשבק כולל לעיתים קרובות רגשות שהאדם חש בזמן החוויה.

המושג משמש בעיקר לתיאור תופעה זו כאשר היא מתרחשת באופן שאינו נשלט, או כאשר היא כה עזה עד שהאדם מרגיש כאילו הוא "חי מחדש" את אותו הרגע, והוא אינו מסוגל לאבחן אותו כזיכרון, וטועה בו כמשהו המתרחש בהווה. לכן ניתן לתאר פלשבקים כחוויות אישיות הצצות אל תוך המודעות של האדם, באופן שאינו הכרתי. תופעה זו מתרחשת בדרך כלל ללא קשר למצב בו האדם נמצא בעת שהוא חווה אותה.

אנשים עם הפרעת דחק פוסט-טראומטית עשויים לחוות פלשבקים מהחוויה הטראומטית שחוו. פלשבקים אלו עלולים להיות כה מטרידים, עד שהם משבשים את שגרת היום-יום.

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* 

* Rasmuseen, A.& Berntsen, D. (2009) [http://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1002/acp.1615/abstract The Possible Functions of Involuntary Autobiographical Memories]. Applied Cognitive Psychology. 23, 1137–1152.
* Rubin, D, Boals, A. & Berntsen, D., 2008). [http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC2597428/ Memory in Posttraumatic Stress Disorder: Properties of Voluntary and Involuntary, Traumatic and Nontraumatic Autobiographical Memories in People With and Without Posttraumatic Stress Disorder Symptoms]. Journal of Experimental Psychology, 137(4), 591-614
* Frankel FH. [http://www.tandfonline.com/doi/abs/10.1080/00207149408409362#.UiDPE-Ee6Kc The concept of flashback in historical perspective]. The International Journal of Clinical and Experimental Hypnosis. 1994;42:321–336.
* Hellaway SJ, Brewin CR. [http://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0005796703000883 A comparison of flashbacks and ordinary autobiographical memories of trauma: Cognitive resources and behavioral observations]. Behavior Research and Therapy. 2002;42:1–12
</div>

קטגוריה:זיכרון
קטגוריה:מדעים קוגניטיביים
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים להכרה, תפיסה, מצבים רגשיים והתנהגות
אברהם עמיצור

אברהם עֲמיצוּר (במקור: אברהם הכהן מזרחי) (י בטבת תרנ"א, 21 בדצמבר 1890, נובנדגאן, איראן – ד באב ה'תשכ"ט, 19 ביולי 1969, פתח תקווה) היה סופר ומשורר ישראלי יליד איראן, שכתב על קורות יהודי פרס.

== ביוגרפיה ==
עמיצור נולד בכפר נובנדגאן שבמחוז שיראז באיראן. כשהיה בן תשע התייתם מאביו, שלמה הכהן, ונשלח עם דודיו לעבוד ברוכלות, ולעזור בפרנסת משפחתו, שכללה את אמו, אחיו ואחותו.

עוד בילדותו אהב ללמוד ולקרוא, ובין ספרי אביו גילה את התנ"ך. הקריאה בספר הותירה בו רושם, והוא ביקש לדעת מה אירע לעם ישראל לאחר חורבן בית המקדש השני; אלא שבני כפרו לא היו יודעי ספר, והוא לא קיבל תשובות. מאז התפתח בו רצון עז לעלות לירושלים ולהכיר את ההיסטוריה של עם ישראל.

בשנת ה'תרע"א (1911) כשהוא בן 20, עלה לארץ ישראל עם אשתו אסתר בשיירה מאיראן, ושינה את שם משפחתו ממזרחי לעמיצור, שם המעיד על חלומותיו הציוניים. עם הגיעו לארץ השתכן בירושלים למשך שלושה חודשים. לאחר מכן עבר למושבה כפר סבא, שם רכש כרם שקדים עוד בטרם בואו ארצה. הכרם לא היה רווחי כלל, ובשנת 1914, זמן קצר לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, פתח חנות מכולת. בסוף המלחמה לא היה זכר לכרם, שכן הטורקים עקרו את העצים לשימוש כדלק לרכבות.
לאחר המלחמה עבר עמיצור למושבה פתח תקווה, שם עבד כפועל בפרדסי העיר. לאחר תקופה פתח חנות בגדים, ושם עבד בשארית חייו.

במהלך השנים ניסה לשקם את כרמו עוד פעמיים: פעם אחת מלחמת העולם השנייה גרמה גם היא לכישלון העסק, ופעם נוספת נאלץ לוותר על החלום החקלאי, כאשר בתום מלחמת העצמאות כשכבר שיקם את הכרם, באו תושבי המעברות הסמוכות, ואכלו את הפֵרות. לאחר כל זה, בלית ברירה, מכר את הפרדס במחיר אפסי.
לעמיצור נולדו שבעה ילדים, חמש בנות ושני בנים, והוא שאף שכולם יקבלו השכלה; ואכן, ילדיו גדלו והיו למורים ולגננות.

על הקריאה בתנ"ך כתב בזקנותו למשורר ישורון קשת:

עמיצור נפטר בפתח תקווה ב-1969, בגיל 78. נקבר בעירו.

== כתביו==
את שירו הראשון פרסם בכתב העת הספרותי "הדים" בעריכת אשר ברש ויעקב רבינוביץ, ולאחר מכן הדפיס שירים וסיפורים בכתבי עת נוספים: "כתובים", "מאזנים", "הארץ", "בוסתנאי", "הדואר", "גליונות", קובצי "קטיף", "הד המזרח" ועוד.

שלושה ספרים מפרי עטו ראו אור, האחרון בהם לאחר מותו:
* לבטים: רומן מחיי עולי פרס, 2 כרכים, תל אביב: אמנות ('ספריה לכל'), 1933. (תחת השם א' כהן-מזרחי)
* הנידחים: רומן, ירושלים: אגודת שלם, 1969. (רומן מחיי יהודים בפרס ועלייתם ירושלימה; הופיע חודשים אחדים לפני מותו)
* הנדר: סיפורים מחיי יהודי פרס ועלי פרס, ירושלים: ר' מס, 1973. (קובץ סיפורים שנכתבו בארבעים השנים האחרונות לחייו)

== הנצחה ==
עיריית פתח תקווה הנציחה את עמיצור, שהיה תושב העיר במשך שנים רבות, ברחוב על שמו.
רחוב עמיצור בפתח תקווה

== לקריאה נוספת ==
* ישורון קשת, "על אברהם עמיצור", בצרון סב (תשל"א), 36–42.
* ישורון קשת, "הקדמה: עם סיפורי אברהם עמיצור", בתוך: אברהם עמיצור, הנדר, ירושלים: ר' מס, 1973, עמ' 5–18.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

משיריו:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי איראן
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1890
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969
כוחות הפנים של משרד הפנים של רוסיה

כוחות הפנים של משרד הפנים של רוסיה (רוסית: Внутренние войска Министерства внутренних дел России) היו כוח דמוי-צבאי של הפדרציה הרוסית, גוף ז'נדרמריה, שהיה כפוף למשרד הפנים של רוסיה ועסק במגוון תפקידים הקשורים בגיבוי משטרת רוסיה, התמודדות עם הפרות סדר גדולות, הפגנות, עימותים פנימיים ואבטחת מתקנים ממשלתיים וביטחוניים אסטרטגיים. בשגרה, הכוחות היו כפופים למשרד הפנים הרוסי ובשעת חירום למשרד ההגנה הרוסי וסייעו לצבא הפדרציה הרוסית בלחימה. 

בשיאה, היחידה מנתה כ-182,000 אנשים. היחידה הצטיידה בנשק קל עד בינוני ומגוון של אמצעים לפיזור הפגנות והייתה פעילה מאוד במלחמת צ'צ'ניה הראשונה ומלחמת צ'צ'ניה השנייה. באפריל 2016 הוחלט לפרק את הכוחות על מנת להקים במקומן משמר לאומי הכפוף לנשיא.
==היסטוריה==

ב-7 בפברואר 1816 הוקם החיל הנפרד למשמרות הפנים (Отдельный корпус внутренней стражи), כחלק ממשרד הפנים הרוסי הקיסרי. ב-1836 הוקמה הז'נדרמריה הרוסית כיורשת לחיל זה.

ב-1919 הוקם החיל להגנת פנים הרפובליקה של נקוו"ד (войска внутренней охраны республики НКВД СССР, ВОХР). הכוחות נטלו חלק בטיפול במפגעים רדיואקטיביים כמו אסון מאיאק ב-1957 ואסון צ'רנוביל ב-1986.

מ-1996 עד 1999 הכוחות השתתפו באבטחת מתקנים גרעיניים. לאורך שנות קיומם הכוחות נחשבו לכוח צבאי מתקדם מאוד והיחידות המובחרות של הכוחות (Спецназ внутренних войск) נחשבו לטובות ביותר במדינה. הכוחות פעלו במסגרת החוק הפדרלי אודות כוחות הפנים של משרד הפנים הרוסי, שאושר בדומה בפברואר 1997.

באפריל 2016 הכוחות פורקו כדי לייסד במקומם את המשמר הלאומי של רוסיה.
==מפקדים==
המפקד העליון של כוחות הפנים היה האיש האחראי על פיקוד כוחות הפנים ועמד בראשם.
{| class="wikitable"
!שם!! תקופת כהונה !! הערות
|-
| אלכסנדר גולייב || 1941 - 1942
|-
| איוואן שרדגה || 1942 - 1944
|-
| ארקדי אפולונוב || 1944 - 1946
|-
| פיוטר בורמאק || 1946 - 1953
|-
| טאראס פיליפוב || 1953 - 1954
|-
| אלכסנדר סירוטקין || 1954 - 1956
|-
| טימופיי סטרוקאץ' || 1956 - 1957
|-
| סמיון דונסקוב || 1957 - 1960
|-
| גנאדי אלייניקוב || 1960 - 1961
|-
| ניקולאי פילשצ'וק || 1961 - 1968
|-
| איוואן יאקובלב || 1968 - 1986
|-
| יורי שטאלין || 1986 - 1991
|-
| וסילי סאבין || 1991 - 1992 
|-
| אנטולי קוליקוב || 1992 - 1995
|-
| אנטולי רומנוב || 1995 || ממלא מקום
|-
| אנטולי שקירקו || 1995–1997
|-
| לאונטי שבצוב || 1997–1998
|-
| פאבל מסלוב || 1998–1999
|-
| ויאצ'סלב אובצ'יניקוב || 2000–2004
|-
| ניקולאי רוגוז'קין || 2004–2014
|-
| ויקטור זולוטוב || 2014–2016 ||
|}
==ראו גם==
*המשמר הלאומי של רוסיה

==קישורים חיצוניים==
 

קטגוריה:משרד הפנים (רוסיה)
קטגוריה:רוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:רוסיה: ארגוני אכיפת חוק
לילן מצרי

לילן מצרי
לֵילָן מצרי (שם מדעי: Nycteris thebaica) הוא מין של עטלף. הלילן הוא עטלף חרקים הנפוץ באפריקה ובמזרח התיכון, לרבות ארץ ישראל.

==תיאור==
הלילן שוקל בין 6.5 ל-16 גרם, אורכו נע בין 8.3 ל-16.8 ס"מ ומוטת כנפיו בין 27 ל-30.7 ס"מ.

פרוותו ארוכה ודמוית משי, וצבעיה נעים מאפור, עבור באדמדם וכלה בחום, פרוות הבטן היא בצבע אפור בהיר. ללילן אוזניים גדולות, ארוכות יותר מראשו. יש לו זנב ארוך יחסית מחובר לקרום הנקרא uropatagium, היוצרים ביחד צורת "T" אופיינית למשפחת הלילניים (Nycteridae). הלילן הוא דיפיודונט (Diphyodont), הגורים נולדים ללא שיניים ובהיותם קטנים מאוד הם מגדלים שיני חלב שבהמשך מתחלפות בשיניים קבועות.

==מזון==
הלילן הוא עטלף חרקים הצד פרוקי-רגליים כמזון. הוא משתמש באיכון הד (Echolocation) לשם סריקת השטח ואיתור טרף, אך עוצמת הקול שהוא מפיק חלשה יחסית (ולכן מכונה לעיתים "עטלף לוחש"). מכיוון שהאקולוקציה אצלם חלשה, מסתמך הלילן גם על עיניו לניווט ואיתור מזון. ראייתו טובה יותר מזו של עטלפי חרקים אחרים. התפריט של הלילן מגוון ותלוי במיקום ובעונה. הוא טורף בעיקר פרפרים ועשים, וגם עקרבים, עכבישים וסוגי חרקים נוספים. שיטות הטרף של הלילן מגוונות: חלק מהחרקים הוא טורף במעופו, חלק אחר הוא מאתר כאשר הוא תלוי על עץ ואז עט עליהם. כמו כן הוא טורף פרוקי רגליים שאינם זזים אלא נחים על קירות, סלעים וכו'. לעיתים הלילן אינו אוכל את הטרף בעת תפיסתו אלא לוקח אותו לאתר לינתו לאכול אותו אחר כך בנחת.

==תפוצה==
הלילן מצוי ברחבי אפריקה, ישראל וחצי האי ערב. לילנים נצפו באי קורפו הנמצא מחוץ לאזור גידולם הרגיל.

הלילן נפוץ במגוון בתי גידול, החל מבתי גידול יבשים כמדבריות וסוואנות ועד ליערות. לילנים משתמשים במגוון רב של מחסות כאתרי לינה: החל ממבנים טבעיים כגון מערות ועצים ועבור במבנים מלאכותיים כגון מכרות, בונקרים ובארות נטושות. השיקול העיקרי בבחירת אתר לינה הוא טמפרטורה נמוכה.

בארץ ישראל נצפה הלילן בבית שאן, יריחו, מרחביה, עין גדי, נאות הכיכר ועין יהב.

==התנהגות==
לילנים חולקים לעיתים קרובות את אתר הלינה עם מיני עטלפים אחרים. בעוד רוב מיני הלילניים חיים בזוגות או בקבוצות קטנות, הלילן נצפה במושבות שמנו מאות פרטים במערה בודדת. למנוחה הלילנים נתלים ברגליהם על עץ או על קיר המערה, ראשם כלפי מטה כאשר הגב לכיוון פתח המערה והראש מתעקל לכיוון הגב כדי להביט החוצה. הלילן הוא עטלף נודד והנדידות מתרחשות כנראה עקב שינוי במקורות המזון.

==רבייה==
לא הרבה ידוע על הרבייה של הלילן. נקבות הלילנים בדרך כלל ממליטות פעם אחת בשנה גור אחד. ההריון נמשך בין חודשיים לשישה חודשים, תלוי באקלים. ההמלטה מתרחשת בתחילת הקיץ, כך שגורים קטנים נצפו בחצי הכדור הצפוני ביוני-יולי, ובדרום אפריקה בנובמבר. תקופת הינקות נמשכת כחודשיים במין Nycteris macrotis וכך כנראה גם במין זה.

== קישורים חיצוניים ==

*מידע על [http://www.wildisrael.com/content/%D7%9C%D7%99%D7%9C%D7%9F הלילן בישראל], אתר עמותת [http://www.wildisrael.com/content/%D7%9E%D7%9F-%D7%94%D7%A9%D7%93%D7%94 מן השדה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר
קטגוריה:לילניים (עטלפים)
קטגוריה:ארץ ישראל: עטלפים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1813
New (אלבום של פול מקרטני)

New (בעברית: חדש) הוא אלבום האולפן ה-16 של פול מקרטני, שיצא ב-14 באוקטובר 2013. האלבום כולל 12 רצועות מקוריות בגרסה הסטנדרטית ועוד 2 בגרסת הדה-לוקס (גרסה מורחבת), דבר שהופך אותו לאלבום הסטודיו המלא הראשון של מקרטני מאז האלבום Memory Almost Full שיצא ב-2007.

== היסטוריה ==
ההודעה על יציאת האלבום פורסמה ב-28 באוגוסט 2013 באתרו הרשמי של מקרטני ובכלי מדיה נוספים, ובאותו היום גם יצא הסינגל הראשון מהאלבום הנושא את אותו השם - New.

בתאריך 23 בספטמבר 2013 נחשפה באתרו הרשמי של מקרטני עטיפת האלבום בגרסתו הסטנדרטית, וכמו כן גם רשימת השירים המלאה בגרסה המורחבת (גרסת הדה-לוקס) של האלבום

== רשימת השמעה ==
רשימת ההשמעה פורסמה באתרו הרשמי של מקרטני ב-13 בספטמבר 2013 ולצידה פרטים נוספים על האלבום.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=pE_1V0phMW8 קישור לשמיעת הסינגל New], באתר YouTube
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2013
קטגוריה:אלבומי פול מקרטני
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מארק רונסון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי פול אפוורת'
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אווטאר
פובדה

פובדה (ברוסית: Победа, נהגה פַּאבֶּדַה, ניצחון) היא מכונית נוסעים סובייטית שיוצרה במפעל גא"ז בעיר ניז'ני נובגורוד בשנים 1946-1958, וכן בפולין בשנים 1951-1973. במהלך תקופה זו נבנו כמעט חצי מיליון מכוניות.

==רקע==
מפעל כלי הרכב בניז'ני נובגורוד קיבל במהלך שנת 1943 הנחיה ממשלתית לתכנן מכונית נוסעים חדשה, שכונתה "גא"ז - מ-20" (קיצור של מולוטוב-20). תחילה תוכננו שתי גרסאות של המכונית - עם מנועים בעלי 6 ו-4 צילינדרים, אולם בהמשך הוחלט לייצר מכונית עם 4 צילינדרים בלבד. כתוצאה מכך הייתה הפובדה כבדה יחסית להספק המנוע שלה. נפח המנוע היה 2100 סמ"ק.

במהלך מלחמת העולם השנייה נפלו בידי הסובייטים מכוניות גרמניות רבות, ובתכנון המכונית החדשה ניצלו המתכננים מספר פיתוחים טכנולוגיים ממכוניות "אופל קפיטן" הגרמניות.

הפובדה הייתה המכונית הראשונה שתוכננה לייצור המוני בברית המועצות. תחילה נקראה "מולדת", אולם במהלך הצגת המכונית ליוסיף סטלין, שאל סטלין "באיזה מחיר תמכרו את המולדת?" והשם הוחלף ל"פובדה" (ניצחון).

==נתונים טכניים==
המנוע שהותקן בפובדה יוצר במפעל כבר משנת 1937, בהתבסס על מנוע Dodge D5. הספק המנוע (2100 סמ"ק) היה 50 כוח סוס.

תיבת ההילוכים הייתה בעלת 3 הילוכים. גלגלי המכונית היו רחבים לאותה תקופה. מערכת הבלמים הייתה הידראולית, לראשונה בברית המועצות.

מערכת החשמל פעלה במתח של 12 וולט. לראשונה בברית המועצות הותקן במכונית מחמם פנימי. בהמשך התווסף איתות חשמלי ומגב לניקוי שמשות.

==ייצור==
המכוניות הראשונות יצאו מפס הייצור ב-29 ביוני 1946, אולם עד סוף אותה שנה נבנו 23 מכוניות בלבד. הייצור ההמוני החל באביב 1947 ועד אוגוסט 1948 נבנו 1700 מכוניות. בשלב זה הוחלט על עצירת פס הייצור וטיפול בבעיות טכניות שהתגלו במהלך הרצת המכוניות הראשונות. במהלך סוף 1948 החל ייצור מכוניות משופרות ובשנת 1949 הופעל פס ייצור חדש שנבנה באולמות חדשים. בשנת 1949 קיבלו מתכנני המכונית את פרס סטלין.
* ГАЗ-М-20 - הדגם הנפוץ ביותר, שיוצר עד 1954. בסך הכול נבנו כ-140 אלף מכוניות מדגם זה.
* ГАЗ-М-20В - דגם משופר עם מנוע 52 כ"ס, 1955-1958.
* ГАЗ-М-20А - סדרה לשימוש כמונית. נבנו כ-37.5 אלף מכוניות.
* ГАЗ-М-20 — Kабриолет - דגם קבריולה. נבנו כ-14 אלף מכוניות.
* ГАЗ-М-20Д - דגם עם מנוע 62 כ"ס לצורכי מערכת הביטחון.

בשנת 1951 החל ייצור מקביל במפעל בפולין, ונמשך שם עד 1973. החל מ-1956 כל החלקים נבנו אף הם בפולין. במסגרת זו נבנו כ-255 אלף מכוניות.

במהלך שנות ה-50 יוצאו מכוניות לאירופה, במיוחד לפינלנד ולבלגיה.

על בסיס מכוניות פובדה נבנו כמה יחידות להשתתפות במרוצים. בשנת 1951 הן הגיעו למהירות של 167 קמ"ש אך היו להן בעיות טכניות רבות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110805111735/http://gaz20.spb.ru/ אתר המוקדש למכונית פובדה]
קטגוריה:מכוניות סובייטיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1946
קטגוריה:מכוניות משפחתיות גדולות
קטגוריה:כלי רכב גא"ז
עונת העצמות

עונת העצמות (באנגלית: The Bone Season) הוא ספר פנטזיה אורבנית מאת הסופרת הבריטית סמנתה שאנון והספר הראשון שלה שיוצא לאור. הספר ראה אור ב-20 באוגוסט 2013 ב-20 מדינות במקביל, כולל ישראל. הספר הוא הראשון מבין סדרה של שבעה ספרים, אשר שלושת הראשונים מביניהם נמכרו להוצאת בלומסברי בסכום של שש ספרות (בליש"ט). הזכויות לסרט על "עונת העצמות" נמכרו לאולפנים הבריטיים אימג'ינריום. בעברית יצא הספר לאור בהוצאת "אגם", בתרגום דבורה בושרי.

שאנון הצהירה לגבי הספר, כי תהתה מה יקרה אם "הדיסטופיה תתמודד עם העל-טבעי" ואם יהיה ציד מכשפות נוסף.

==עלילה==
עלילת "עונת העצמות" מתרחשת בשנת 2059 ומסקרת את מצבה של הדמות הראשית, פייג' מארני. לפייג' יש יכולת על טבעית המאפשרת לה לפרוץ לנשמות של אנשים. היא מותקפת ונחטפת למושבת עונשין באוקספורד.

==התפתחות הספר==
שאנון החלה בכתיבת הספר בעודה עובדת עבור סוכן הספרים דייוויד גודווין ותוך כדי למידה בקולג' סנט אן של אוניברסיטת אוקספורד. היא החלה לעבוד אצל גודווין לאחר שזה הציע לה התמחות לאחר שלא קיבל את ספרה הראשון, 'אורורה'. לאחר שקראה כתבי יד וצברה ניסיון בעסקי הספרים, עלה לשאנון הרעיון הבסיסי עבור "עונת העצמות". שאנון דמיינה "ילדה, שהיה לה בדיוק אותו יום בעבודה כמוני, רק שלה הייתה יכולת על-טבעית" והחלה לתכנן את הספר בעודה בארוחת הצהריים. היא החלה להשתמש באווירה בקולג' סנט אן ובארכיטקטורה הכללית של אוניברסיטת אוקספורד כהשראה עבור תיאור מושבת העונשין "שאול I" שבספרה.

==ביקורת==
לפני יציאתו לאור, הושווה "עונת העצמות" לסדרת הספרים של הארי פוטר ושאנון קיבלה פעמים רבות את הכינוי "ג'יי קיי רולינג הבאה". העיתונות מצאה קווי דמיון בין המקרים כיוון ששאנון חתמה באותה הוצאת ספרים (בלומסברי) בה חתמה רולינג עבור 'הארי פוטר' וכיוון שבשני המקרים הסדרה הורכבה משבעה ספרים. עם זאת, כתב ה-Atlantic Wire (אתר אחות ל-The Atlantic) הגיב ש"התרועות הרגילות של התקשורת... גרמו להשוואה של כמעט כל סופרת מדע בדיוני או פנטזיה מוכרת ומזוהה".

הביקורות המשמעותיות על הספר היו בעיקר חיוביות. USA Today כתב אודות הדמיון לסדרת "הארי פוטר" בביקורת החיובית שלו ל"עונת העצמות", באמירה שהרעיון בבסיס הספר "דומה מאוד בהיבטים מסוימים" לסדרה הנ"ל אך גם טען שהספר כולל "רעיונות חדשניים מצוינים ומעל לכל, קול חדש ומרשים עבור ספרות הפנטזיה". NPR הבחין גם הוא בהשוואה הזו, אך העיר שהספר יותר דומה לסדרת משחקי הרעב מאשר לסדרת 'הארי פוטר'. גם הביקורת של הטלגרף ציינה שהספר דומה לסדרת 'משחקי הרעב' ואמרה שהעלילה תהא מוכרת לקוראי פנטזיה, אך גם אמרה ששאנון "מראה כישרון אמיתי בשילובם בקלות לעולם דמיוני מהנה ומקורי".

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=wCx-U9VNmLk טריילר "עונת העצמות"], באתר YouTube, 26 באוגוסט 2013
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:ספרי 2013
קטגוריה:ספרי הוצאת אגם
האגם הפוקיני

האגם הפוקיני או אגם פוקינוס (בלטינית Fucinus Lacus; באיטלקית Lago Fucino) היה אגם רחב-ידיים במרכז איטליה, בחבל אברוצו. בתקופת הקיסרות הרומית נעשו כמה ניסיונות לנקז את מי האגם ולייבשו, אך הוא יובש סופית רק ב-1875, וכיום הוא עמק בשם פוּצִ'ינוֹ.

==היסטוריה==
הרומאים הכירו את האגם בשם "פוקינוס", ובשם זה הוא מופיע בחלק השביעי של האינאיס מאת ורגיליוס, המתאר כיצד מבכה האגם את מותו של הכוהן אוּמְבּרו. הרומאים בנו יישובים לגדת האגם (כולל העיר מָרוּביוּם, כיום סן בנדטו דֵיי מָארְסִי), ונערך שם קרב חשוב בשנת 89 לפנה"ס במסגרת מלחמת בעלות הברית. אלא שהאגם, אף על פי שסיפק קרקע חקלאית פורייה ושפע של דגים, היה גם מקור ליתושי מלריה, ומאחר שלא היה לו ניקוז טבעי הוא היה מציף לעיתים תכופות את האדמות החקלאיות שסביבו. הקיסר קלאודיוס ניסה לפתור את הבעיה באמצעות חציבת מנהרה באורך 5.6 ק"מ דרך ההרים, שתזרים את מי האגם אל נהר הלירי, משימה שארכה אחת-עשרה שנה ועבדו בה 30,000 פועלים, אלא שלא ברורה מידת הצלחתו. את סיום העבודות, לפני פתיחת הסכר, הוא חגג בנאומכיה ראוותנית. שטח האגם המקורי, המשתנה על פי העונה, היה כ-140 קמ"ר, וייתכן שמפעלו של קלאודיוס צמצם אותו לכ-90 קמ"ר. אדריאנוס הרחיב והעמיק תעלת אגירה באורך 4.5 ק"מ, והקטין את שטח האגם לכ-57 קמ"ר. המנהרה הגדולה יותר שנבנתה במאה ה-19, פחות או יותר במסלול זהה לזו הרומית, חיסלה את רוב הממצאים הארכאולוגיים של המנהרה הרומית, ולפיכך קשה לאמוד אל נכון את מידת הצלחתו של קלאודיוס. התעלה שבנה אדריאנוס השמידה את שרידי התעלה של קלאודיוס. התעלה הרומית האחרונה, לעומת זאת, השאירה ממצאים ברורים: במרחק קילומטר מן האגם היא הייתה בעומק 7.5 מטר ורוחבה 19.5 מטר בשפתה ו-4.5 מטר בבסיסה. השיפוע שלה היה 0.05%.

לאחר נפילת הקיסרות הרומית, מערכת הניקוז הרומית לא תוחזקה ולבסוף נסתמה התעלה בסחף ובצמחייה. רעידת אדמה מוטטה את הקרקע לצד האגם והנמיכה את פני השטח ב-30-35 ס"מ ביחס לחיבור למנהרה, אבל הממצאים מצביעים על כך שהסחף נצבר בה עוד קודם לכן. קרוב לוודאי שעד סוף המאה החמישית חזר האגם למצב שבו היה לפני העבודות של קלאודיוס. במאות ה-13 וה-15 היו הצעות לשקם את הניקוז הרומי, אבל הן לא יצאו אל הפועל: פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תכנן לייבש את האגם, וכמוהו גם אלפונסו החמישי, מלך אראגון. 

במאה ה-19 שכר הנסיך אלסנדרו טורלוניה את המהנדס השווייצרי פרנץ מאיור דה מונטרישה (Montricher) לייבש את האגם אחת ולתמיד. העבודות החלו ב-1862 והסתיימו כעבור שלוש-עשרה שנה, שבמהלכן נחצבה תעלה באורך 6.3 ק"מ וברוחב 21 מטרים. האגם נוקז והתייבש, וכיום מישור פוצ'ינו הוא אחד האזורים הפוריים ביותר באיטליה. עתיקות רומיות ושרידים שנותרו מעבודות הניקוז הקדומות של האגם הם היום חלק מאוסף טורלוניה.
בקעת פוצ'ינו כיום, במבט מהר סִירֶנְטֶה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

פוקיני
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים רומיים
קטגוריה:בקעות ועמקים
פוקיני
גאורג היים

גאורג היים (בגרמנית: Georg Heym; 30 באוקטובר 1887 - 16 בינואר 1912) היה סופר ומשורר גרמני. מחשובי המשוררים האקספרסיוניסטים, המייצג את האקספרסיוניזם המוקדם.

==ביוגרפיה==
היים נולד בילניה גורה שבשלזיה בשנת 1887 להרמן ולג'ני היים. במשך חייו הקצרים, היה תדיר בקונפליקט מול מוסכמות חברתיות. הוריו, בני מעמד הביניים, לא הבינו את גישתו המרדנית של בנם. גישתו של היים עצמו כלפי הוריו הייתה דו ערכית; מצד אחד הייתה בו חיבה עמוקה כלפיהם אך מצד שני הוא התנגד בנחרצות לכל ניסיון לדכא את האינדיבידואליות והעצמאות שלו.

בשנת 1900 עברה משפחת היים לברלין, שם הלך גאורג למספר בתי ספר שונים, אך לא בהצלחה רבה. לבסוף הגיע לגמנסיית פרידריך וילהמס שבברנדנבורג. הוא לא היה מרוצה, וכדי להשתחרר מעט החל לכתוב שירה. לאחר שסיים את בית הספר, החל ללמוד משפטים בווירצבורג ולכתוב מחזות. רוב ההוצאות לאור התעלמו מכתביו.

בשנת 1910 פגש היים את הכותב והמשורר סיימון גוטמן, שהזמין את היים להצטרף ל"מועדון החדש" שייסדו קורט הילר ויעקב ואן הודיס, בו ביקרו בין היתר גם אלזה לסקר-שילר, גוטפריד בן, קרל קראוס, דוד באומגרט וגאורג טראקל. למרות שלמועדון לא הייתה מטרה מוצהרת, כל חבריו היו שותפים בתחושת מרד נגד התרבות העכשווית של זמנם וברצון למהפך פוליטי ואסתטי. המועדון העלה קברטים ייחודים (Neopathetisches Cabaret ) בהם החברים הציגו עבודות. זה היה המקום בו השיג היים את הכרתו הראשונה, ושירתו קיבלה מיד שבחים. בינואר 1911, יצא לאור ספרו הראשון של היים והיחיד שהתפרסם בחייו: Der ewige Tag.

בשנים הבאות עסק היים במספר עבודות משפטיות, אך לא החזיק באף אחת מהן זמן ממושך, לאור חוסר ההערכה שלו כלפי סמכות. ב-16 בינואר 1912 היים וחברו ארנסט באלקה יצאו להחליק בנהר הקפוא של האוול. כמה ימים מאוחר יותר, נמצאו גופותיהם. נראה שבאלקה נפל למי האגם דרך פתח בקרח והיים ניסה להצילו אך נפל גם הוא. היים נותר בחיים כחצי שעה וזעק לעזרה. קריאותיו נשמעו בידי כמה עובדי יערות, אך הם לא הצליחו להגיע אליו.

==עבודתו==
===שירה===
* Der Gott der Stadt, 1910
* Der Krieg, 1911
* Der ewige Tag, 1911
* Umbra vitae, 1912
* Marathon, 1914

===פרוזה===
* Der Dieb. Ein Novellenbuch, 1913

===דרמה===
* Der Athener Ausfahrt, 1907

===אחר===
* Versuch einer neuen Religion, 1909

==ביבליוגרפיה==
<div class="mw-content-ltr">
* 
* Bilingual edition. [https://web.archive.org/web/20130620202807/http://www.poetrymagazines.org.uk/magazine/record.asp?id=16882 Review by Will Stone] (2004). [http://www.guardian.co.uk/books/2005/may/21/featuresreviews.guardianreview18 Review by Michael Hoffman] (21 May 2005). (הוצאה מחודשת: Evanston, Illinois: Northwestern University Press, 2006. .)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:משוררים אקספרסיוניסטים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:נפטרים ב-1912
10 אירו-סנט

מטבע של 10 סנט
10 אירו-סנט הוא מטבע האירו בעל העריך החמישי במחזור. מטבע זה כמו מטבעות ה50 אירו-סנט וה-20 אירו-סנט עשוי מסגסוגת מסוג זהב נורדי. בעוד צד הנושא של המטבע נושא עיצוב ייחודי לכל מדינה המנפיקה אותו, ועל כן נקרא גם הצד הלאומי, צד הערך הוא משותף ונושא עיצוב של מפת אירופה יחד עם הכיתוב 10 אירו סנט.

==מידות המטבע==
קוטרו של המטבע הוא 19.75 מילימטרים
עוביו של המטבע הוא 1.93 מילימטרים
משקלו של המטבע הוא 4.1 גרם
שולי המטבע בדומה למטבע ה50 אירו-סנט בעלי חריצים המשמשים לזיהוי על ידי לקויי ראייה.

==צד הערך==
בצד המשותף של המטבע מוטבעת מפת אירופה ועל גביה עריך המטבע באלפבית לטיני. בצדה הימני של הטבעת החיצונית מוטבעים 12 כוכבים, המסמלים את 12 הכוכבים בדגל האיחוד האירופי, והם מצומדים ומחוברים בקווים. מימין מופיעים ראשי התיבות של האמן שעיצב את צד הערך של המטבע, לוק לואיקס. עד שנת 2007 הוטבעה על הצד המשותף מפה שכללה את מדינות האיחוד האירופי בלבד, אולם בעקבות הצטרפותן של 11 מדינות נוספות לאיחוד הורחבה המפה לאירופה כולה.

==הצד הלאומי==
{| class="wikitable"
|-
! מדינה!! תיאור
|-
| אוסטריה|| קתדרלת סטפנוס הקדוש הנמצאת בווינה
|-
| איטליה || הולדת ונוס
|-
| אירלנד || מוטבע סמל אירלנד ושם המדינה באירית - "Éire"
|-
| אסטוניה|| מפת אסטוניה ושם המדינה באסטונית - "EESTI"
|-
| בלגיה || דיוקנו של מלך בלגיה אלברט השני.
|-
| גרמניה || שער ברנדנבורג
|-
| הולנד || דיוקנה של ביאטריס, מלכת הולנד
|-
| יוון|| דיוקנו של ריגאס פראיוס סופר, הוגה דעות ומהפכן יווני
|-
| לוקסמבורג|| דיוקנו של אנרי, הדוכס הגדול מלוקסמבורג
|-
| מלטה || סמל מלטה
|-
| סלובניה|| מבנה הפרלמנט של סלובניה
|-
| סלובקיה||טירת ברטיסלבה
|-
| ספרד || תמונתו של מיגל דה סרוואנטס מגדולי היוצרים בשפה הספרדית
|-
| פורטוגל|| החותם המלכותי
|-
| פינלנד || סמל פינלנד
|-
| צרפת|| אישה זורעת זרעים בשדה ומאחוריה קרני השמש באמצע צד ימין יש את שנת ההטבעה ואת האותיות FR קיצור של הרפובליקה הצרפתית סמל זה הוטבע גם על הפרנק צרפתי
|-
| קפריסין || הספינה קירניה
|-
! colspan="2" |מדינות שאינן באיחוד האירופי אך הן חלק מגוש האירו ובעלות עיצוב משלהן
|-
| קריית הוותיקן|| משנת 1999 עד שנת 2005 הוטבעה תמונתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני. בשנת 2006 הוטבע סמל קריית הוותיקן ומשנת 2007 מוטבעת תמונתו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר.
|-
| מונקו|| משנת 2002 עד שנת 2005 הוטבע החותם המלכותי של מונקו, משנת 2006 מוטבע המונוגרמה של אלבר השני, נסיך מונקו
|-
| סן מרינו || כנסיית מרינוס הקדוש - קדוש נוצרי המגן על סן מרינו
|-
! colspan="2" | מדינות שקבעו עיצוב לאירו עוד לפני שהיה המטבע הרשמי שלהן
|-
| ליטא || סמל ליטא
|-
| לטביה|| סמל לטביה
|-
|אנדורה|| הכנסייה של סנטה קולומה
|}

==ראו גם==
*אירו
*50 אירו-סנט
*20 אירו-סנט
*1 אירו
*2 אירו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אירו
עטלפון לבן-שוליים

עטלפון לבן-שוליים (שם מדעי: Pipistrellus kuhlii) הוא מין של עטלף. העטלפון לבן-השוליים הוא עטלף חרקים הנפוץ באירופה, אסיה, אפריקה והמזרח התיכון, לרבות ארץ ישראל. למעשה, זהו עטלף החרקים הנפוץ ביותר בישראל.

== מאפיינים ==
העטלפון לבן-השוליים שוקל בין 5 ל-8.5 גרם וגודלו אינו עולה על זה של כף יד. הוא נקרא כך על שם פס בהיר בקצה כנפיו. זהו עטלף קטן הניזון מחרקים. הוא חי במגוון אקלימים: מאקלים ממוזג, עבור באקלים טרופי וכלה באקלים ים-תיכוני. עטלפון קטן זה הוא צייד חרקים יעיל ביותר: הוא צד חרקים בגדלים שונים מהאוויר, מהקרקע ומעל צמחים. בשל יכולתו לטרוף כמות גדולה של חרקים מדי לילה הוא נחשב למדביר ביולוגי מבוקש.

בניגוד לעטלפי חרקים רבים, העטלפון לבן-השוליים אינו לן בעיקר במערות, אלא בעיקר בעליות גג, בקתות עץ, ענפי עצים ונקרות עצים. התנהגות זו הגנה עליו כאשר מערות עטלפים רבות הודברו בגז רעיל בשנות ה-60 של המאה ה-20 ופגעו פגיעה קשה בעטלפים שדרו בהן. בכך ששרד את ההדברה הגדולה ובזכות חיותו גם במשכנות האדם הפך העטלפון לבן-השוליים לעטלף החרקים הנפוץ בישראל. אוכלוסייתו בישראל נאמדת בעשרות עד מאות אלפי פרטים.

עם התגברות ההתיישבות בנגב, החל העטלפון לבן-השוליים לחדור גם לחבל ארץ זה וניתן לראותו צד חרקים ליד פנסי תאורה.

== גלריה ==
<gallery widths=200 heights=150>
File:Pipistrellus kuhlii.jpg
File:Bat-front side.jpg
File:Bat back side.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.iucnredlist.org/details/17314/0 מידע] באתר IUCN
* [http://www.wildisrael.com/content/%D7%A2%D7%98%D7%9C%D7%A4%D7%95%D7%9F-%D7%9C%D7%91%D7%9F-%D7%A9%D7%95%D7%9C%D7%99%D7%99%D7%9D עטלפון לבן שוליים] במדור [http://www.wildisrael.com/content/%D7%A2%D7%98%D7%9C%D7%A4%D7%99-%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C-0 עטלפי ישראל], עמותת [http://www.wildisrael.com/ מן השדה]
* 
* [http://www.kotar.co.il/kotarapp/index/Chapter.aspx?nBookID=19152467&nTocEntryID=19225295 עטלפון לבן-שולים], לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל - בעלי חיים, כרך 2, עמ' 147, באתר כותר

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1817
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי היינריך קאל
קטגוריה:ארץ ישראל: נשפוניים
קטגוריה:צרפת: יונקים
קטגוריה:איטליה: יונקים
קטגוריה:איראן: יונקים
קטגוריה:נשפוניים
קטגוריה:חיות בר שחיות בערים בישראל
קסם של הורים - הסרט: חג המולד

קסם של חג מולד הוא סרט טלוויזיה המבוסס על הסדרה קסם של הורים. הסרט שודר לראשונה ב-29 בנובמבר 2012 וב-10 בדצמבר 2013 בערוץ ניקלודיאון האמריקאי והוא הסרט השני של הסדרה. מספר הצופים בתאריך השידור המקורי של הסרט עמד על 4.473 מיליון אנשים.

הסרט שודר בישראל בעברית ב-26 באוגוסט 2013.

== תקציר עלילה ==

בסרט טימי, טוטי, קוזמו, וונדה ופוף מטיילים סביב העולם ומגשימים משאלות לילדים עדיין בלי לחשוב איזה דברים רעים יכולים לקרות מהמשאלות האלה. לאחר מכן אנו רואים את סנטה קלאוס נמצא בקוטב ומתכונן לחג המולד הבא, אך הילדים ב"רשימת הנחמדים" נמחקים מהרשימה. בנוסף, כמה מ"רשימת השובבים" נמחקים מהרשימה. סנטה לא יכול לסבול את הדבר ומזמן את טימי וחבריו לביתו בקוטב הצפוני.

כשסנטה מגלה שהמכונה לעטיפת המתנות התקלקלה, הוא מתבונן בתוכה וטימי מבקש שהמכונה תתוקן. סנטה מחליק ונופל למכונה. הוא מאבד את זיכרונו. לפתע יורגן מודע לטימי שהוא יהיה סנטה קלאוס המחליף עד שיחזור לסנטה הזיכרון, אך טימי לא יכול לקבל את התפקיד משום שהוא עצמו נמצא ב"רשימת השובבים". כדי להוריד את חפותו מ"רשימת השובבים", עליו להגיע לביתו של אחראי רשימת השובבים, אלמר זקן הגמדים. בדרכם אליו, טימי, טוטי, קוזמו, וונדה, פוף, דנזל קרוקר ו-2 שדונים צריכים לעבור מספר קשיים: החלקה על מוט, התפצלות בין טימי ודנזל קרוקר לשאר הקבוצה, פגישה עם אנשי עוגייה מפלצתיים שתוקפים אותם בגלל שדנזל קרוקר אכל את הראש של אחד מהם ועוד.

טימי מגיע לביתו של אלמר זקן הגמדים ומגלה שהוא ב"רשימת השובבים", לא רק משום שהוא גרם לסנטה לאבד הזיכרון, אלא גם מפני שהוא לא באמת עוזר לאנשים, אלא הפיות עזרו להם. לבסוף דנזל קרוקר מוכיח את בטענה שטימי הציל את חייו. אלמר זקן הגמדים מאמין בהוכחה ומוחק את טימי מרשימת השובבים. טימי מחלק את כל המתנות ולבסוף הזיכרון של סנטה חוזר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי חג המולד
קטגוריה:סרטים קנדיים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מצוירים למחצה
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
חג המולד
פרנק נטר

פרנק הנרי נטר (באנגלית: Frank Henry Netter; 25 באפריל 1906 – 17 בספטמבר 1991) היה כירורג ואמן אמריקאי, שעסק באיור רפואי של אנטומיית האדם ותחומי רפואה אחרים, ויוצרו של "אטלס נטר" לאנטומיה. עבודתו בתחום האיור הרפואי תרמה רבות להבנת האנטומיה של גוף האדם, ולחינוכם של תלמידי רפואה בכל העולם.

==ביוגרפיה==
נטר נולד ב-1906 במנהטן שבניו יורק. למד בתחילה בסיטי קולג' ואחר כך למד אמנות באקדמיה הלאומית לציור ובליגת הסטודנטים לאמנות. הוא הושפע מסגנונם של המאיירים הגדולים של המגזינים של אותה תקופה, כמו רוברט הנרי, ג'ורג' בלואוס וחברים אחרים ב"אסכולת אשקן" (Ashcan School) שניסו לתעד את חיי היום-יום. כצייר מסחרי צעיר, הוא זכה להצלחה יחסית, אך בעצת הוריו שינה מקצוע והחל ללמוד רפואה באוניברסיטת ניו יורק. 

כבר בתחילת לימודיו גילה כי הוא מיטיב לזכור את חומר הלימודי באמצעות איורו, במקום שינונו בכתב. ציוריו של נטר זכו עד מהרה להכרה על ידי הפקולטה לרפואה, ונטר החל, כעבודה צדדית, לצייר איורים לספרי לימוד ולהרצאות. נטר התמחה בכירורגיה, אך לאור הביקוש העצום לאיוריו, זנח את הכירורגיה והתמקד באיור רפואי.

עבודתו הראשונה של נטר כמאייר רפואי הייתה בשנת 1938, כאשר חברת התרופות CIBA ביקשה ממנו לצייר פרסומת לתרופה דיגיטליס, אשר זכתה להצלחה גדולה. בעקבות זאת פרסם נטר עוד סדרת תמונות של איברים שונים, שגם הן זכו להצלחה בזכות דיוקן האנטומי ובהירותן. בהמשך צייר איברים ומערכות אנטומיות ופתולוגיות מגוונות של גוף האדם. חברת התרופות פרסמה את איוריו בספר "The Netter Collection of Medical Illustrations", שיצא לאור בשנת 1948.

איורי האנטומיה של נטר משמשים עד היום כאמצעי מרכזי ללימוד אנטומיה בפקולטות לרפואה ברחבי העולם.

בחורף 1989 בעת ניתוח הסרת כיס המרה אובחן אצלו מפרצת בטנית באבי העורקים. ב-1990 במרכז הרפואי טקסס עבר ניתוח שהסתבר כמורכב יותר והסתבך.
בעקבותיו שהה ששה שבועות בטיפול נמרץ ונשאר מרותק למיטה, אך עדיין במודע צלול ומסוגל לנשום חופשי. במאי 1991 הועבר מבית החולים בטקסס לבית החולים הר סיני בניו יורק, בו נהנה מביקורי משפחתו וחבריו. בספטמבר 1991 אחרי הטבה במצבו לקה בספסיס ונפטר באותו בית חולים ב-17 בספטמבר 1991.

==הנצחה==
ב-2010 נקרא על שמו בית הספר לרפואה של אוניברסיטת קיניפיאק בנורת' הוון, קונטיקט (Frank H. Netter M.D. School of Medicine at Quinnipiac University), שהוקם במימון תרומות בני משפחתו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.us.elsevierhealth.com/Netter פרנק נטר], באתר elsevierhealth
* [http://artdaily.com/news/43644/Morris-Museum-Exhibition-Features-the-Michelangelo-of-Medicine--Frank-/url תערוכה של נטר במוזיאון מוריס], באתר Artdaily
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:כירורגים אמריקאים
קטגוריה:מאיירים אמריקאים
קטגוריה:אנטומיסטים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1991
פלאשדאנס

פלאשדאנס (באנגלית: Flashdance) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית-מוזיקלית שיצא ב-1983 בבימוי אדריאן לין. העלילה עוסקת בצעירה המתפרנסת כרתכת וכרקדנית בפאב, המנסה להתקבל לבית ספר לריקוד, במקביל נוצר קשר רומנטי עם המעסיק שלה במפעל המתכת, המסייע לה.

בסרט נוצר שיתוף הפעולה הראשון בין המפיקים דון סימפסון וג'רי ברוקהיימר. הסרט כלל מספר חלקים בסגנון קליפ מוזיקלי, שהשפיעו על סרטים חשובים נוספים שיצרו סימפסון וברוקהיימר בשנות ה-80, בהם "אהבה בשחקים". פסקול הסרט פלאשדאנס כלל מספר להיטים, בהם "Flashdance... What a Feeling" בביצוע איירין קארה, שזכה בפרס אוסקר, ו-"Maniac" בביצוע מייקל סמבלו.

הסרט קיבל ביקורות שליליות מצד מבקרי הקולנוע. אך זכה להצלחה מסחרית מפתיעה בקופות בארצות הברית, והפך לסרט השלישי בדירוג הסרטים המכניסים בארצות הברית לשנת 1983, בנוסף הכניס הסרט ברחבי העולם יותר מ-100 מיליון דולר.

== המחזמר ==
בשנת 2008 הועלה על בימות וסט אנד המחזמר המבוסס על הסרט.

ביולי 2019 הועלה המחזמר על בימות ישראל בתיאטרון תל אביב. המחזמר בארץ הועלה עם התרגום לעברית מאת דניאל אפרת, בנוסף על כך השירים תורגמו גם הם לעברית, חוץ מהשירים "What A Feeling", "Maniac" ו- "I Love Rock n' Roll".

להלן התפקידים והאנשים שמשחקים במחזמר בארץ:

בתפקיד אלכס - ספיר יצחק.

בתפקיד ניק הארלי - צחי הלוי / יפתח מזרחי.

בתפקיד האנה - ריקי גל / דפנה דקל

בתפקיד גלוריה - רויטל זלצמן/ מיטל נוטיק

בתפקיד טס - מיי פיינגולד / שיר פופוביץ

בתפקיד קיקי - עדי כהן.

בתפקיד ג'ימי - רועי וינברג/ יפתח מזרחי

בתפקיד הארי - ליאור זוהר.

בתפקיד C.C - יונתן פז בוגנים.

בתפקיד לואיז / גב' ווילד - ענת סלונים / סיון קרצ'נר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1983
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
מודנה (כדורגל)

מועדון כדורגל מודנה (באיטלקית: Modena Football Club) היה מועדון כדורגל איטלקי, מהעיר מודנה שבאיטליה. המועדון, המשחק בסרייה ב'. המועדון פורק בנובמבר 2017 בעקבות פשיטת רגל, וחזר לפעילות עונה לאחר מכן.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1912 לאחר איחוד 2 מועדוני כדורגל בעיר מודנה. המועדון התחיל לשחק בעונת 1912/1913 בליגה הראשונה באיטליה. המועדון שיחק בליגה הראשונה באיטליה 20 שנה ברציפות עד עונת 1931/1932 שבסיומה ירד בפעם הראשונה לליגה השנייה באיטליה.

המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה הראשונה מעונת 1932/1933 ועד עונת 1948/1949 . בעונת 1935/1936 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת אלסנדריה. בעונות 1938/1939, 1939/1940 הגיע לרבע גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצות נובארה וגנואה בהתאמה. בעונת 1941/1942 הגיע לחצי גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת יובנטוס. בעונת 1942/1943 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת בולוניה. 

מעונת 1949/1950 ועד עונת 1959/1960 המועדון שיחק ברציפות בליגה השנייה. בתקופה זו שיחק במועדון הטנור לוצ'אנו פבארוטי. בסוף עונת 1959/1960 הגיע למקום 19 מתוך 20 בליגה השנייה וירד בפעם הראשונה לליגה השלישית באיטליה.

המועדון שיחק עונה אחת בליגה השלישית ועלה לליגה השנייה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה שבה הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת לקו ועלה לליגה הראשונה. המועדון שיחק שנתיים בליגה הראשונה מעונת 1962/1963 ועד עונת 1963/1964 שבסיומה ירד לליגה השנייה.

המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה השלישית מעונת 1964/1965 ועד עונת 2001/2002. בעונת 1990/1991 הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת בולוניה. בסוף עונת 2001/2002 חזר לליגה הראשונה אחרי 38 שנה. המועדון שיחק שנתיים בליגה הראשונה מעונת 2002/2003 ועד עונת 2003/2004 שבה הגיע לשמינית גמר הגביע האיטלקי והפסיד לקבוצת לאציו. בסוף העונה ירד לליגה השנייה. 

ביוני 2015 מונה הרנן קרספו למאמן הקבוצה.

ב-2022 שבה הקבוצה לסרייה ב', לאחר שש שנות היעדרות.

==שחקנים מפורסמים==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל איטלקיות
קטגוריה:אמיליה-רומאניה: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1912
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2018
הבשורה (בוטיצ'לי, המט)

הבשורה, של מוזיאון המטרופוליטן היא ציור טמפרה וזהב על לוח עץ במידות של 19.1X31.4 ס"מ מאת הצייר האיטלקי מתקופת הרנסאנס, סנדרו בוטיצ'לי. הציור מוצג במוזיאון המטרופוליטן בניו-יורק.

הציור כולל את האלמנטים האייקוניים של הבשורה למרים, נושא שבוטיצ'לי עסק בו במשך שנים. כיום מוכרים שבעה ציורים של האמן המתארים את האירוע, הראשון מ-1479 והאחרון מ-1493.

==ראו גם==
ציורי בשורה נוספים מאת בוטיצ'לי:
* הבשורה שבגלריית אופיצי בפירנצה.
* הבשורה במוזיאון קלווינגרוב בגלאזגו.
* הבשורה - פרסקו בגלריה אופיצי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.metmuseum.org/Collections/search-the-collections/459016?rpp=20&pg=1&ft=Botticelli+&pos=10 הבשורה בקטלוג מוזיאון המטרופוליטן] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סנדרו בוטיצ'לי
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-15
קטגוריה:מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
קטגוריה:ציורי טמפרה
הרפורמה המוניטרית בברית המועצות (1947)

הרפורמה המוניטרית 1947 הייתה הרפורמה המוניטרית שבוצעה בברית המועצות במהלך דצמבר 1947. במהלך הרפורמה הולאמו בחלקו חסכונות האזרחים ובמקביל בוטלה שיטת תלושי מזון.

==רקע==
הדרישה לרפורמה מוניטרית הורגשה עוד במהלך מלחמת העולם השנייה. תחילה תוכנן לבצע אותה במהלך שנת 1946. לאור הרעב והבצורת הוחלט לדחות אותה לשנת 1947. ב-13 בדצמבר 1947 פורסמה החלטת פוליטביורו על ביצוע ביטול תלושי מזון ורפורמה מוניטרית.

השמועות על הרפורמה הקרובה התחזקו במהלך סתיו 1947. כתוצאה מכך אנשים החלו להביא את כספיהם לקופות החיסכון (למעשה אלה היו סניפי הבנק המרכזי בתקופה הסובייטית), להוציא הפקדות גדולות ולפזר אותם בין מספר חשבונות. כמו כן הורגשו מכירות גבוהות במיוחד של רהיטים, כלי נגינה, כלי רכב, זהב ותכשיטים. זאת לצד רכישות גדולות של מוצרי מזון הניתנים לאגירה לזמן ארוך.

בהנכת מתכונת הרפורמה בנוסף לאנשי משרד האוצר ואנשי המנגנון המפגלתי התתשפו מומחים חיצוניים מאקדמיה לרבות יוסיף טרכטנברג, גנריך קוזלוב ונוספים.

==תנאי הרפורמה==
שטר של רובל משנת 1947
התנאים פורסמו בצו מועצת השרים מ-14 בדצמבר 1947 שחתום על ידי יוסיף סטלין ואנדריי ז'דאנוב. להלן עיקר התנאים:

* הפקדות בחשבונות של פחות מ-3 אלף רובל הוחלפו ביחס 1:1.
* הפקדות בחשבונות של 3-10 אלף רובל הוחלפו ביחס 1:3
* הפקדות בחשבונות מעל 10 אלף רובל הוחלפו ביחס 2:3
* כסף מזומן בידי האזרחים הוחלף לפי מפתח 1:10. החלפת שטרות בוצע תוך שבוע. לא היה צורך בהחלפת מטבעות.
* הוחלט על הורדת מחירים לשורה ארוכה של מוצרי מזון בכ-10%.
* תשלומי משכורות יימשכו ללא שינוי

==תוצאות הרפורמה==
לפי הערכת כלכלנים רמת המחירים בשנת 1948 הייתה בכ-17% נמוכה יותר מבשנת 1947. כמות הכסף בידי האזרחים הוקטנה מ-43.6 מיליארד רובל ל-14 מיליארד רובל.

לאחר ביטול תלושי מזון, המשכורת הייתה בתחום של 500-1000 רובל, כיכר לחם עלה 3-4 רובל, ליטר חלב - 3-4 רובל, קילוגרם סוכר - 15 רובל, עשיריית ביצים - 12-16 רובל, בקבוק חצי-ליטר של וודקה - 60 רובל. כמו כן נקבעו מכסות למכירה חד-פעמית של מוצרי מזון. למשל לא היה ניתן למכור לבן אדם אחד יותר מ-2 קילוגרם של לחם, קילוגרם בשר, ליטר חלב, חצי קילוגרם סוכר, זוג נעליים, שני זוגות גרביים וכו'. מגבלות אלו היו בתוקף עד לשנת 1958 ובחלקו אף עד לשנת 1963 תוך הגדלת מכסות.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20181123112426/http://istmat.info/files/uploads/51210/vypusk_3_denezhnaya_reforma_1947_goda_v_dokumentah_podgotovka_provedenie_i_ocenka_rezultatov.pdf תיאור הרפורמה וניתוח תוצאות] 
קטגוריה:ברית המועצות: כלכלה
קטגוריה:1947 בברית המועצות
BearCity

BearCity הוא סרט דרמה קומית להט"בית (בפרט, קהילת הדובים) משנת 2010, מאת הבמאי דאג לאנגוויי, שכתב את התסריט ביחד עם לורנס פרבר. זהו סיפור על גבר הומו צעיר המפנטז על דובים ועל החיפוש שלו למצוא את הגבר המושלם.

בשנת 2012 יצא לסרט זה סרט המשך בשם BearCity 2: The Proposal. בשנת 2013 עובד הסרט ויצא לאור כרומן מאת לורנס פרבר.

==תקציר העלילה==
הסיפור סובב סביב טיילר (ג'ו קונטי), שחקן שאפתן בשנות העשרים המוקדמות של חייו, שזה עתה עבר לגור בעיר הגדולה ניו יורק, בניסיון להתניע את הקריירה שלו. טיילר, שמתאים לתיאור "קוקיצה", מוצא את עצמו נמשך לדובים - גברים גדולים ושעירי גוף, בדרך כלל. לאחר שנכנס לגור עם פרד וברנט (בריאן קין וסטיבן גוארינו, בהתאמה), שחיפשו שותף חדש לדירתם, טיילר מבין כי ציפיותיו להרפתקאות מיניות אינן הולכות להתממש כפי שהוא היה רוצה, בעודו מתאהב ברוג'ר (ג'רלד מק'קלואך), חברם השרירן של פרד וברנט. רוג'ר חושש שמערכת היחסים שלו עם טיילר, שאיננו נמנה עם קהילת הדובים, לא תתקבל בעין יפה בתוך הקהילה, והוא מהסס להציג את טיילר בפני חבריו.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
| ג'ו קונטי
| טיילר
| 
|-
| אשלי אטקינסון
| איימי
| 
|-
| פיליפ ס.ר. אליסון
| 
| 
|-
| סטיבן גוארינו
| ברנט 
| 
|-
| בריאן קין 
| פרד
| 
|-
| ג'רלד מק'קלואך
| רוג'ר
| 
|-
| קווין א. סמית'
| סנטה
| 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטי להט"ב אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה קומית אמריקאיים
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
עקיבא ישראל ורטהיימר

הרב עקיבא ישראל ורטהיימר
רבי עקיבא ישראל ורטהיימר (בגרמנית: Akiba Israel Wertheimer; ה'תקל"ח, 1778, ברסלאו – כ"א באייר ה'תקצ"ה, 20 במאי 1835, אלטונה). היה רבה הראשי של אלטונה ושלזוויג-הולשטיין משנת 1823.

== חייו ==
עקיבא ורטהיימר נולד בברסלאו לרב אביגדור ורטהיימר. הוא למד אצל רבי עקיבא איגר ובא עם הוריו לאלטונה. ב־1805 נעשה מלמד. ב־1806 התמנה לרב במויסלינג וליבק.

בשל גירוש היהודים מליבק ועוניים של יהודי קהילת מויסלינגר שלא יכלו לשלם את משכורתו, הוא קיבל ב־1816 את בקשת קהילת אלטונה לשמש מורה הוראה ורב בקלויז ('קלויזנער'). בפועל שימש גם כראש בית הדין, משום שראש בית הדין הרשמי, רבי מנחם מנדל פרנקפורטר (סבו של הרב שמשון רפאל הירש), כבר היה זקן. ב־1819, כאשר פרץ ריב ההיכל נגד הקהילה הרפורמית בהמבורג, הוא הצטרף למאבק האורתודוקסי בה ואסר על שימוש בסידור התפילה בשפה הגרמנית. ב־1823, אחרי פטירת הרב פרנקפורטר, התמנה להיות אב"ד והרב הראשי הראשון של אלטונה ושלזוויג-הולשטיין.

ב־1835 נפטר עקיבא ורטהיימר בגיל 57 באלטונה. מחליפו כרב ראשי היה רבי יעקב אטלינגר, מחבר "ערוך לנר".

לורטהיימר היו שמונה ילדים, ארבעה בנים וארבע בנות. בנו משה היה אביו של הפילוסוף קונסטנטין ברונר.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
*Abraham Suhl: Zu Constantin Brunners Biographie. In: Der Constantin Brunner Gedanke. (Herausgegeben von Dr. R. Pinner u. Dr. A. Suhl) Jahrgang 1, Heft 3/4, August 1955, S. 21-33
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www5.kb.dk/images/billed/2010/okt/billeder/object479438/en?id=%2Fimages%2Fbilled%2F2010%2Fokt%2Fbilleder%2Fobject479438 ציור דיוקן נוסף בספרייה הלאומית של דנמרק]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים גרמנים
קטגוריה:תלמידי רבי עקיבא איגר
קטגוריה:רבני אה"ו
קטגוריה:ילידי 1778
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1835
פיילוט (יצרנית עטים)

תאגיד העטים פיילוט הוא יצרן עטים יפני, המייצר גם כלי כתיבה נוספים ותכשיטים.
== פעילות ==
זהו יצרן העטים הגדול ביותר ביפן, ויש לו מספר גדול של חברות בנות ברחבי העולם, למשל: בפיליפינים, באנגליה, באינדונזיה, במלזיה, בברזיל, בדרום אפריקה, בגרמניה ובצרפת. רוב עטי פיילוט מיוצרים ביפן, צרפת וארצות הברית. 

חברת עטי פיילוט נוסדה על ידי ריוסוק נמיקי (Ryosuke Namiki) בשנת 1918 תחת השם "נמיקי". ב-1926 החברה פתחה משרדים במקומות נוספים כגון מלזיה, סינגפור, בוסטון, לונדון ושאנגחאי. בשנת 1938 שונה שם החברה ל"חברת עטי פיילוט" (Pilot Pen Co., Ltd) ובשנת 1950 שונה שוב ל"חברת דיו פיילוט" (Pilot Ink Company, Ltd). בשנת 1954 נפתח סניף של החברה בברזיל. בין השנים 1972—1999 חברות בת שונות הוקמו מענפי החברה והחברה הפכה לתאגיד שכולל את השלוחות העולמיות של החברה המקורית כחברות בנות. 

החברה השיקה פיילוט סדרת מוצרים "ירוקים" תחת השם BeGreen - עטים ועפרונות המורכבים ברובם מחומרים ממוחזרים.

== מוצרים ==
מוצרים עיקריים שמייצרת פיילוט:
{| class="wikitable" style="text-align:right"
! קטגוריה !! פירוט מוצרים 
|-
|align=center| עטים || עט נובע, עט כדורי
|-
|align=center| מדגשים || טושים, מדגשים
|-
|align=center| עפרונות || עפרונות מכניים
|-
|align=center| עזרים || מילויים לעטים
|-
|-
|}
<gallery>
My Hi-TEC-Cs and Erk's Pens (498161156).jpg|עטי "היי-טק" של פיילוט
Mechpencilrubb.JPG|עיפרון מכני
Pilot Dr. Grip Gel Pen.JPG|עט ג'ל "Dr. Grip"
Pilot Frixion Pens.jpg|עט מחיק "Frixion"
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יצרני ציוד משרדי
קטגוריה:אמצעי כתיבה
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בטוקיו
קנת וולש

קנת מרשל "קן" ווֹלְשׁ (באנגלית: Kenneth Marshall "Ken" Walsh; נולד ב-11 בפברואר 1945 באורנג', ניו ג'רזי) הוא שחיין עבר אמריקאי. אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) בעל 2 מדליות זהב ומדליית כסף ושיאן עולם במשחה ל-100 מטר חופשי (1967–1968).

== ביוגרפיה ==
וולש נולד באורנג', ניו ג'רזי וגדל בפונט ודרה ביץ', פלורידה. הוא למד באוניברסיטת המדינה של מישיגן והתאמן בהדרכתו של צ'ארלס מקאפרי.

===1967===
====שיאן עולם====
ב שנערכו בויניפג, קנדה בסוף יולי תחילת אוגוסט 1967 הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 3:34.8 דקות ובמשחה שליחים 4X100 מטר מעורב (3:59.31 דקות). חודש לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בטוקיו, יפן בסוף אוגוסט תחילת ספטמבר הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:32.6 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 52.6 שניות, שיפור לשיא בן 3 השנים של אלן גוטוולה מצרפת ובן ארצו סטיב קלארק (52.9 שניות) ובמשחה שליחים 4X100 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 3:57.2 דקות.

===1968===
====אלוף אולימפי====
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה וולש ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחי שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם זכרי זורן, סטיבן רריץ' ומארק ספיץ בשיא עולם חדש של 3:31.7 דקות לפני ברית המועצות (3:34.2 דקות) ואוסטרליה (3:34.7 דקות), ובמשחה שליום 4x100 מטר מעורב ביחד עם צ'ארלס היקוקס, דון מקנזי ודאגלס ראסל בשיא עולם חדש של 3:54.9 דקות, לפני גרמניה המזרחית (3:57.5 דקות) וברית המועצות (4:00.7 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.8 שניות, אחרי מייקל ונדן מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש של 52.2 שניות ולפני מארק ספיץ (53.0 שניות).

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:אלופי האוניברסיאדה בשחייה
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
טונדלה (כדורגל)

מועדון ספורט טונדלה הוא מועדון כדורגל המשחק בעיר טונדלה שבפורטוגל. המועדון משחק בליגת העל הפורטוגלית.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1933. עד עונת שיחק בליגה אזורית בפורטוגל. בסוף עונת עלה מהליגה האזורית לליגה הרביעית בפורטוגל. המועדון שיחק שנתיים בליגה הרביעית ובסוף עונת עלה מהליגה הרביעית לליגה השלישית.

המועדון שיחק שלוש שנים בליגה השלישית ובסוף עונת ירד מהליגה השלישית לליגה הרביעית. המועדון שיחק שנתיים בליגה הרביעית וירד לליגה החמישית שהיא הליגה האזורית. המועדון שיחק שש שנים בליגה האזורית ובסוף עונת עלה לליגה הרביעית. המועדון שיחק ארבע שנים בליגה הרביעית ובסוף עונת עלה לליגה השלישית. המועדון שיחק שלוש שנים בליגה השלישית.

בעונת הגיע לשלב 32 האחרונות בגביע הפורטוגזי והפסיד לקבוצת אוליביירנסה. בסוף העונה עלה בפעם הראשונה לליגה השנייה בפורטוגל. המועדון משחק בליגה השנייה מעונת . בעונה זו הגיע לסיבוב השלישי של הגביע והפסיד לקבוצת ויטוריה סטובאל. בעונת ניצח בסיבוב השלישי של הגביע את קבוצת אוניאו דשפורטיבה דה לייריה. בשלב 32 האחרונות של הגביע הפסיד לקבוצת פאסוס די פריירה.

בעונת 2021/2022 השיגה הקבוצה הישג גדול בגביע הפורטוגלי כשהעפילה לגמר הגביע בפעם הראשונה בתולדותיה בו נכנעה לפורטו 1-3. עם זאת הקבוצה נשרה בסיום אותה העונה לליגת המשנה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל פורטוגזיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1933
עוגיית פלורנטין

פלורנטינים
עוגיות פלורנטין (מכונות גם עוגיות פלורנטינר או פלורנטינים, על שם העיר פירנצה) הן עוגיות איטלקיות פריכות, המוכנות בדרך כלל בצורת ריבועים דקים, עשויות דבש, קרמל, שקדים ופירות יבשים. לרוב אינן מכילות קמח או ביצים.

הייחוד שלהן בכך שראשית מבשלים את הבצק, ואז אופים אותו. השילוב הדקורטיבי המתקבל מהשקדים והפירות היבשים נתן לעוגיות את שמן הנוסף, "עוגיות תחרה". ברוב הגרסאות מצפים את העוגיות בשוקולד מריר מומס, ומקשטים בעיטורים עדינים.

בגרסה הישראלית של עוגיות אלה מחליפים לעיתים את הפירות היבשים בקליפות תפוז מסוכרות.

==קישורים חיצוניים==

* 

פלורנטין
קטגוריה:המטבח האיטלקי: קינוחים
קטגוריה:מאכלי שקדים