OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אנדריי וישינסקי

אנדריי ינוארביץ' וישינסקי (ברוסית: Андре́й Януа́рьевич Выши́нский; 10 בדצמבר (לפי הלוח הישן 28 בנובמבר) 1883, אודסה – 22 בנובמבר 1954 בניו יורק) היה שופט רוסי וסובייטי ומאוחר יותר דיפלומט. שירת כשר החוץ הסובייטי מ-1949 עד 1953.
== ביוגרפיה ==
וישינסקי היה ממוצא פולני, דיבר מעט אנגלית וצרפתית משובחת.

הוא נעשה מנשביק ב-1903 ובשנת 1917 חתם על הפקודה לאסור את לנין לפי החלטת ממשלת המעבר הרוסית.

בשנת 1920 הצטרף לבולשביקים. בשנת 1928 הוא היה יושב ראש מושב מיוחד של בית משפט עליון במסגרת משפט שאחטי ובשנת 1930 במשפט מפלגת התעשייה. בשנת 1935 נעשה התובע הכללי של ברית המועצות, ההוגה המשפטי של הטיהורים הגדולים של סטלין. הוא נתן תוקף חוקי תאורטי לטיהורים תחת סעיפי אישום בבגידה. אחד העקרונות של התאוריה של וישינסקי היה שהחוק הפלילי הוא כלי שרת של מאבק המעמדות.

המונוגרפיה שלו שהצדיקה חקיקה זו, "תאוריה של הוכחות משפטיות במערכת הצדק הסובייטי", זיכתה אותו בפרס סטלין לשנת 1947.

וישינסקי היה התובע במשפטי הראווה העיקריים בתקופת הטיהורים הגדולים שכונו בשם "משפטי מוסקבה", ובתפקידו זה רמס את קורבנותיו חסרי ההגנה ברטוריקה שנונה ואכזרית. דווקא בעיניו של היטלר נשא חן תפקודו של וישינסקי כתובע והוא אמר על השופט הנאצי רולנד פרייזלר, מי שדן בפראות ובארסיות את מתנגדי המשטר ואת קושרי קשר העשרים ביולי, כי "הוא הווישינסקי שלנו".

בשנת 1937 וישינסקי מונה למנהל מכון לחקר משפטים של אקדמיה למדעים של ברית המועצות וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1941 כאשר איליה טריינין מונה במקומו.

ביוני 1940 נשלח וישינסקי לרפובליקה של לטביה כדי לפקח שם על הקמת משטר בובות ועל סיפוח המדינה לברית המועצות. מאוחר יותר, ב-1945, סייע לכונן משטר קומוניסטי שעלה לשלטון ברומניה.

וישינסקי היה אחראי להכנות הסובייטיות למשפטים של פושעי המלחמה הגדולים על ידי בית הדין הצבאי הבינלאומי (משפטי נירנברג) ב-1946.

בשנים 1939 עד 1944 כיהן כסגן ראש הממשלה, ב-1940 עד 1949 כסגן הקומיסר לענייני חוץ, ובשנים 1949 עד 1953 כשר החוץ. היה חבר האקדמיה הסובייטית למדעים משנת 1939 ונציג קבוע של ברית המועצות באומות המאוחדות.

וישינסקי מת בניו יורק. גופתו הועברה למוסקבה, שם נקבר בחומת הקרמלין.

כחלק מהדה-סטליניזציה בסוף שנות ה-50 משפחתו הפסיקה לקבל הטבות מהמשטר וספריו הפסיקו להיות חומר לימוד בנושא משפטי באוניברסיטאות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:שרי החוץ של ברית המועצות
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:מבצעי הטיהורים הגדולים
קטגוריה:שגרירי ברית המועצות ורוסיה באו"ם
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של חומת הקרמלין
קטגוריה:שופטים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מנשביקים
קטגוריה:רוסים ממוצא פולני
קטגוריה:עורכי דין רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1883
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1954
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1883
שטרית

שטרית הוא שם משפחה ממקור מרוקאי ידוע בקרב יהודים ממוצא מרוקאי החיים בישראל, צרפת וקנדה. ההגיה המקורית במרוקאית היא: sh-t-ret. הכתיב הצרפתי הוא Chetrit והוא המקובל ביותר.
למשפחה זו צאצאים רבים בהם שרי ממשלה אנשי תרבות ואנשי עסקים בארץ ובחו״ל. לשם המשפחה ייתכנו כמה מקורות: מהמילה הערבית שפירושה אמיץ, מהמילה זר או שמשמעותו חכם. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות מרוקו
נתון (דושאן)

"נתון: 1. מפל המים, 2. מנורת הגז" (בצרפתית: Étant donnés : 1° la chute d'eau, 2° le gaz d'éclairage) הוא מיצב פיסולי מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן, אשר נוצר בין השנים 1946–1966. העבודה, בגודל של 242.5 ס"מ על 177.8 על 124.5 ס"מ מוצבת במוזיאון פילדלפיה לאמנות. 

העבודה נחשבת כעבודה האחרונה שיצר דושאן. הוא יצר אותה בדירתו בניו יורק בתקופה של כעשרים שנה, תקופה בה דושאן הודיע כי פרש מן החיים האמנותיים לטובת משחק השחמט. היצירה מורכבת מדלת ישנה, חסרת ידיות, הנתונה בתוך משקוף לבנים. בדלת העץ ישנם שני נקבים זעירים דרכם יכול הצופה לצפות בסצנה סוריאליסטית - בתוך נוף כפרי שוכבת גופת אישה עירומה המחזיקה בידה עששית גז. האישה מתוארת ללא שיער גוף ומפשעתה פתוחה. ברקע התיאור מופיע מפל מים קטן.

שני הנושאים שביצירה הופיעו כבר קודם ביצירות מוקדמות של דושאן. כבר בשנת 1902 יוצר דושאן רישום קטן ממדים של מנורת גז תלויה (La suspencsion de ÍEcole Bossuet). המפל ומנורת הגז ממלאים תפקיד גם ביצירה "הזכוכית הגדולה". מקור איקונוגרפי נוסף נמצא על כריכת מונוגרפיה שחיבר רוברט ליבל (Robert Lebel) על דושאן בשנת 1958. דושאן עיצב עבור הספר כריכה חומה ועליה חיקוי של רדי מייד - שלט אמייל אשר היה נפוץ בשיווק דירות בצרפת בסוף המאה ה-19 ועליו הכיתוב: "EAU & GAS A TOUS LES ÉTAGES" ("מים וגז בכל קומה"). 

בעבודה זו הצופה נמצא בעמדה של מציצן המתבונן בתיאור המיני. שני הנקבים מאפשרים לצופה להתבונן ביצירה, בדומה לפעילות הראייה של האדם. הסצנה המתגלה מכילה מיניות מוזרה המתבטאת בגוף הנשי המתואר הן באופן מיני - על ידי העירום וחשיפת איבר המין הנשי לצופה, אך גם בצורה א-מינית, המתבטאת בשיער הערווה החסר של הדמות.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.philamuseum.org/collections/permanent/65633.html נתון], אתר מוזיאון פילדלפיה לאמנות (באנגלית)

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מרסל דושאן
קטגוריה:מוזיאון פילדלפיה לאמנות: יצירות אמנות
קטגוריה:מיצבים
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:יצירות משנת 1966
ברזני

בַּרְזַנִי, בַּרְזַאנִי או בַּארְזַאנִי (האחרון הוא התעתיק המדויק מ-بارزانی בכורדית) הוא שם משפחה המעיד על מוצא מהכפר במחוז ארביל שבכורדיסטן העיראקית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שמות משפחה
לבדיאקוס

מועדון הכדורגל לבדיאקוס (ביוונית: Α.Π.Ο. Λεβαδειακός) הוא מועדון כדורגל יווני מהעיר לבדיה שבמחוז בויאוטיה, יוון. נכון לעונת 2024/2025 משחקת הקבוצה בליגת העל היוונית, לאחר שהעפילה אליה מליגת המשנה בסיום עונת 2023/2024. הקבוצה משחקת באצטדיונה הביתי בלבדיה, לבדיה סטדיום, אחד האצטדיונים הקטנים באצטדיוני קבוצות הליגה.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה בשנת 1961. הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה היוונית הבכירה בעונת 1987/88. בעונות הבאות ביססה את מעמדה בליגה הראשונה בתחתית הטבלה. בעונת 1990/91 סיימה הקבוצה במקום ה-17, וירדה לליגת המשנה. הקבוצה חזרה לליגה הבכירה לקראת עונת 1993/94, אז נשארה בליגה באותה העונה לאחר שדורגה במקום ה-11 בטבלה בסיום בעונה. עונה לאחר מכן ירדה פעם נוספת לליגה השנייה. הקבוצה חזרה לליגה הבכירה לקראת עונת 2005/06, אך בתום עונה זו סיימה במקום הלפני-אחרון בטבלה וירדה לליגת המשנה. בעונת 2007/08 שבה לשחק בליגה הראשונה. בתום עונת נשרה לליגת המשנה. בסיום עונת 2023/2024 העפילה בחזרה לליגת העל לאחר שסיימה את העונה במקום הראשון. 

==שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה==
{| 
| valign="top" |
* מיכאליס קאסאפיס
* סרדן בלאזיץ'
* היולן קארטאריס
* גוראן פופוב
* טאקיס למוניס
* לוקאס קאראקטסאניס
* נבי מוסטאפי
| width="50" |
| valign="top" |
* חורחה באריוס
* זולט לאשקו
* פטריק דימבאלה
* סמואל פיטר
* טאקיס גוניאס
* מירנס סיסיץ'
* לוקאש קוביק
|}

==קישורים חיצוניים==
*

קטגוריה:קבוצות כדורגל יווניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1961
ארחנטינוס ג'וניורס

אסוסיאסיון אתלטיקה ארחנטינוס ג'וניורס (בספרדית: Asociación Atlética Argentinos Juniors) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי המפורסם בשל השחקנים אשר שיחקו בו. השחקן המפורסם בהם הוא דייגו ארמנדו מראדונה, שעל שמו נקרא גם האצטדיון הביתי של המועדון.

המועדון הנמצא בשכונת ויז'ה קרספו בבואנוס איירס זכה בשתי אליפויות ארגנטינה (1984, 1985) ובשני גביעים יבשתיים (ב-1985 זכתה בליברטדורס ובאינטראמריקנה). כיום הקבוצה נאבקת כדי לשרוד בליגה ולרוב מעורבת במשחקי התחתית.

== היסטוריה ==
המועדון נוסד ב-14 באוגוסט 1904 בשכונת "ויז'ה קרספו" בבואנוס איירס אך כעבור מספר שנים נדד לשכונת "ויז'ה אורקיזה". המועדון הצטרף לליגה הארגנטינאית הבכירה ב-1922 וסיים את עונתו הראשונה במקום השישי.

ב-20 באוקטובר 1976 ערך דייגו ארמנדו מראדונה את הופעת הבכורה במדי הקבוצה כשהוא רק בן 15. מראדונה שיחק בשורות הקבוצה עד שנת 1981 אז עבר לבוקה ג'וניורס.

בשנת 1984 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות ארגנטינה (טורניר מטרופוליטנו), את הקבוצה אימן 'מרקוס ספוריטי שהגיע במקומו של אנחל לברונה שנפטר ב-20 בספטמבר 1983. שניהם דגלו בשיטת משחק התקפית. ספוריטי הוחלף על ידי חוסה ז'ודיקה שהוליך את ארחנטינוס לזכייה שנייה באליפות (טורניר נסיונל). באותה שנה זכתה ארחנטינוס גם בגביע הליברטדורס היחיד בתולדותיה אחרי שגברה על אמריקה קאלי מקולומביה. לאחר מכן זכתה הקבוצה בגביע אינטראמריקנה שהמפגיש את אלופת דרום אמריקה ואלופת צפון אמריקה.

ארחנטינוס שיחקה מאוחר יותר מול יובנטוס בגביע הביניבשתי אך הפסידה בבעיטת הכרעה מ-11 מטרים.

ב-2010 זכתה הקבוצה באליפות הקלאוסורה, האליפות השלישית בתולדותיה.

== אצטדיון הקבוצה ==
ארחנטינוס משחקת באצטדיון דייגו ארמנדו מראדונה שנקרא על שמו של דייגו מראדונה. האצטדיון מכונה גם לה פטרנאל בשל מיקומו ברובע לה פטרנאל בבואנוס איירס. האצטדיון נחנך ב-26 בדצמבר 2003 ומכיל 24,800 מקומות. קודם לכן חלקה הקבוצה את אצטדיון ארקיטקטו ריקרדו אצ'ברי יחד עם קבוצת פרו קאריל אואסטה בין השנים 1993 עד 2003.

==שחקנים בולטים==
אקדמיית הנוער של המועדון נחשבת לאחת המעולות בארגנטינה ובשל כך הקבוצה מכונה "המִנבָּטָה" (אל סמיז'רו), רשימת השחקנים שגדלו בקבוצה כוללת בין היתר:
* דייגו ארמנדו מראדונה
* חואן רומן ריקלמה
* פרננדו רדונדו
* אסטבן קמביאסו
* חואן פבלו סורין
* דייגו קנייה
* פבריסיו קולוצ'יני
* כריסטיאן ראול לדסמה
* לוסיאנו גונדו

== תארים ==
* אליפות ארגנטינה - 3 (מטרופוליטאנו 1984, נסיונל 1985, קלאוסורה 2010)
* גביע ליברטדורס - 1 (1985)
* גביע אינטראמריקנה - 1 (1985)

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:בואנוס איירס: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1904
קטגוריה:בואנוס איירס: מועדוני כדורגל
כספי

כספי (Caspi) הוא שם משפחה שפירושו שמקורו ומשמעותו המתכת כסף (לא אמצעי התשלום)

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
דבורה בן-נר

דבורה בן-נר (קוּזְוִינֶר) (נולדה ב-9 באוקטובר 1932), היא סופרת ומשוררת לילדים ולמבוגרים.
== חייה ==
בן-נר נולדה בפולין, בעיירה ז'יכלין, ועלתה עם הוריה ארצה בשנת 1933. משפחתה השתקעה בתל אביב, ובן-נר למדה והתחנכה בדרום תל אביב. למדה בבית הספר לבנות ובגימנסיה 'מוריה'. לאחר שירותה הצבאי השלימה לימודי הוראה בסמינר למורות במכללת תלפיות. לאחר כמה שנים השלימה לימודיה בספרות ילדים באוניברסיטת תל אביב.

דבורה בן-נר השתקעה עם משפחתה בראש פינה, שימשה כגננת וכמורה לילדי המקום. היא לימדה בנוסף גם בסמינר למורות בעיר הסמוכה צפת.

בן-נר כתבה שירים מנעוריה המוקדמים, בתחילה בעיתוני בית הספר ותנועת הנוער. החל משנת 1957 החלו שירי הילדים שלה להידפס בעיתוני הילדים, ובעיקר בדבר לילדים. נופי העיר התחלפו ביצירתה בנופי הגליל העליון, שאליהם נקשרה עם המעבר של המשפחה לראש פינה.

יצירתה לילדים כונסה במספר ספרים.

חברה באגודת הסופרים ובסומליון<ref name=":0"></ref>.

נשואה ואם לשלושה – שכלה את בנה דוד (דדי) במלחמת של"ג (1982).

==ספריה==
* קונצרט בגן, צייר אבי מרגלית, ספרית פועלים, מרחביה, תשל"ג 1973.
* הידד הצלחתי! , עופר תל אביב, תשל"ט 1979.
*יום יום צוחקת שמש - שירים לחגים ולעונות השנה , יבנה תל אביב 1993.
* משקפיים של חלום, איירה נורית יובל, 1996.
*ציור של שלום, איורים - נורית יובל, 1999.
*בארץ ההר הלבנה: שירים, תל אביב: גוונים, 2014.

== לקריאה נוספת ==
* דבורה קוזוינר, ברוח הצר, שירה, גיליון מאזניים - חודש אוקטובר 2008, עמוד 23
* דבורה קוזוינר, בתוך שעון החול, גיליון מאזניים - שבט תשע"ג, עמוד 36

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי גימנסיה מוריה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1932
טריסטרם שנדי

חייו ודעותיו של טריסטרַם שנדי, ג'נטלמן (באנגלית: The Life and Opinions of Tristram Shandy, Gentleman), או בקיצור טריסטרם שנדי, הוא ספרו החשוב ביותר של הסופר האנגלי לורנס סטרן, שאותו החל לכתוב בשנת 1759. הספר ראה אור בעברית ב-1993 בסדרת הספריה החדשה, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.

==רקע==
הספר נכתב על ידי הסופר האנגלי בן המאה ה-18 לורנס סטרן החל משנת 1759 ובמשך עשר השנים שלאחר מכן, ופורסם בתשעה כרכים בשתי הוצאות שונות. הספר כתוב כרומן המודע לעצמו ומשתעשע בקונבנציות שהיו נהוגות בספרות באותה עת (ואף מאוחר יותר). העלילה משתרגת ומתפתלת תוך סטיות לדיונים תאורטיים שונים ועלילות משנה. בספר מופיעות גם מוזרויות עיצוביות שונות כגון דפים ריקים ומושחרים.

==עלילה==
על אף הנאמר בשמו של הספר, טריסטרם שנדי הוא המספר ולא דמות נוכחת; למעשה, הוא אינו נולד עד לכרך השלישי. רוב הספר מתאר את המצבים והקונפליקטים הנוצרים בשל הבדלי האופי שבין הגיבורים השונים (וטריסטרם עצמו אינו גיבור הנוכח בספר כלל וכלל). כבר ליום לידתו של טריסטרם נדחסים כ-200 עמודים ובהם דיונים שונים על ביצורים, שיטות מיילדות, שמות וחוטמים והשפעתם על אופיו של אדם, דרשות דתיות וויכוחים תאולוגים. הספר עמוס בציטוטים (חלקם מעוותים במתכוון) של הוגים שונים מתקופות שונות.

==הדמויות==
* וולטר, אביו של טריסטרם – שכלתן ומריר בעל תאוריות מבוססות עד אבסורד על כל נושא שבעולם, שאותן הוא מזקק תוך שימוש בכללי היסק נוקשים וייחודיים.
* טובי, דודו של טריסטרם – טוב לב ותמים, בעל אישיות ילדותית ושיגעון בולט לביצורים ולנושאים צבאיים. 
* טרים - נושא כליו של טובי ושותפו למשחקי הביצורים.
* דוקטור סלופ – רופא המגיע ליילד את טריסטרם.

==עיבודים==
בשנת 2005 הוציא הבמאי הבריטי מייקל וינטרבוטום עיבוד קולנועי יוצא דופן לרומן, בשם A Cock and Bull Story .

==תרגום לעברית==
בשנת 1993 יצא תרגום של הספר לעברית במסגרת הספריה החדשה של הוצאת הקיבוץ המאוחד, ספרי סימן קריאה ומוסד ביאליק בירושלים. את הספר תרגמה אסתר כספי שהוסיפה לו גם הערות. בסוף הספר נוספה אחרית דבר שנכתבה על ידי א"א מנדילוב. עטיפת הספר עוצבה על ידי יעל שוורץ.

==לקריאה נוספת==
* ויקטור שקלובסקי, "הרומן הפארודי: טריסטראם שנדי של סטרן", הספרות, 24 (1977), עמ' 11–22 (פורסם במקור ב-1925).

== קישורים חיצוניים ==

* עטיפת הספר טריסטרם שנדי באנגלית
* [http://www.newlibrary.co.il/HTMLs/product.aspx?C1010=12944&BSP=12839 'טריסטרם שנדי'] באתר הספריה החדשה
*
* 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרי שנות ה-1750
קטגוריה:ספרי הספריה החדשה
אנטוניוס מפדובה

אנטוניוס הקדוש בלוית שושן פורח וספר תפילה עם התינוק ישוע באמצעות [[אזולז'ו (אמנות פורטוגלית של ציור על אריחי קרמיקה) במעבר הכניסה לטירת סאו ז'ורז'ה]]
אנטוניוס הקדוש מפדובה (בלטינית: Antonius Patavinus; 15 באוגוסט 1195 – 13 ביוני 1231), הקרוי גם אנטוניוס הקדוש מליסבון, הוא קדוש בכנסייה הקתולית שנולד בליסבון כפרננדו מרטינס דה בוליוס למשפחה מכובדת, ומת בפדובה שבאיטליה. אנטוניוס היה נזיר פרנציסקני, מטיף ותאולוג. אנטוניוס הקדוש מפדובה נחשב לאחד ממורי הכנסייה ומכונה לעיתים "עושה הניסים" ועל שמו נקראת העיר סן אנטוניו שבטקסס. 

אנטוניוס היה בן למשפחה אצילה ומכובדת ונקרא על שם אנטוניוס הגדול. נגד רצון משפחתו, הצטרף בגיל 16 למנזר האוגוסטיני על שם וינסנט הקדוש בליסבון, שם עסק בחקר כתבי הקודש והספרות הלטינית. ביקורי משפחתו וחבריו והמתנות שהביאו עימם הביכו אותו והוא ביקש לעבור למנזר סנטה קרוז בקואימברה, שהייתה אז בירת פורטוגל. ב-1220 עבר למסדר הפרנציסקני ויצא לפעול כמיסיונר במרוקו. אנטוניוס נאלץ לעזוב את מרוקו בשל מחלה ונקלע בדרכו, בשל סערה, לסיציליה, וחי זמן מה באסיזי כנזיר מתבודד.

קיקרו מוראיס ביצע שחזור ממוחשב של פנים של הקדוש.

אנטוני מפאדובה מופיע באומנות בדרך כלל בלוית שושן פורח וספר תפילה, סמל לטהרתו ובלוית התינוק ישו. המקור הוא ציוריו המוקדמים בהם הוא מהרהר בספר הפתוח בעמוד בו מופיע ציורו של התינוק ישוע או שישוע עומד על הספר, עם הזמן נעלם הספר וישוע הופיע כאטריביוט בידיו של סנט אנתוני. 

==אנטוניוס הקדוש באזולז'וס על גבי חזית בית ברחוב הנס של אנטוניוס הקדוש בקרבת טירת סאו ז'ורז'ה ==
<gallery>
Rua do Milagre de Santo António-Azulejo.jpg
Rua do Milagre de Santo António-Azulejo-2.jpg
Rua do Milagre de Santo António-Azulejo-3.jpg|נס הפרד
</gallery>

==גלריה==
<gallery>
Facade of St. Anthony of Padua Church in Istanbul-Detail.jpg|אנטוני בלוית שושן פורח וספר תפילה בחזית כנסיית סנט אנטוני מפדובה בשדרות איסתיקלאל באיסטנבול
Igreja da Misericórdia de Guimarães V.jpg|הדגים נאספים לשמוע את אנטוני מטיף באזולז'ו בגימארייש
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידי 1195
קטגוריה:קדושים נוצרים

קטגוריה:נפטרים ב-1231
מטחנת שוקולד

"מטחנת שוקולד מס' 1" (1913) ו"מטחנת שוקולד מס' 2" (1914) (בצרפתית: Broyeuse de Chocolat) הם שני ציורים מאת האמן הצרפתי מרסל דושאן.

הציורים מציגים מכונה לטחינת שוקולד, אותה ראה דושאן בחלון ראווה של חנות שוקולד בעיר רואן שבצרפת, בעת ששהה שם בביקור בבית הוריו. במכונה המקורית נטחנו פולי הקקאו בתוך אגן גדול על ידי גלגלים כבדים. דושאן בחר להוריד את האגן ולהציב את המטחנה על גבי שולחן קטן בעל רגליים מעוקלות. בנוסף, הוסיף דושאן למכונה גלגל שלישי. המטחנה סימלה עבור דושאן כמטפורה לאוננות, בשל האיכויות הסנסואליות שבמכונת השוקולד. בעוד שהציור המוקדם, משנת 1913, מציג איכויות ציוריות כגון תיאור אור וצל וצבעוניות, הרי שבציור המאוחר יותר מתמקד דושאן בתיאור פרספקטיבה ללא התייחסות למרחב בה ניצבת המטחנה. האיכות הגרפית של היצירה מתחזקת על ידי שימוש בחוטים, המשמשים לתיאור גלגלי המכונה. בכל, משקפת היצירה את הנטייה הגוברת בעבודותיו של דושאן לטשטוש ודחייה של רעיון "מגע היד" של האמן.

התעניינותו של דושאן במכניקה ובמכשירים מכניים באה לביטוי כבר בעבודות קודמות כגון "מטחנת קפה" (1911) או "כלה" (1912). מטחנת השוקולד הפכה לאלמנט מרכזי בתיאור ה"רווקים" ביצירתו של דושאן "הזכוכית הגדולה" (1915–1923). רפרודוקציה של "מטחנת שוקולד מס' 2" הודפסה בשער הגיליון השני של המגזין "", אותו הוציאו דושאן ו במאי 1917.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.philamuseum.org/collections/permanent/51518.html מטחנת שוקולד מס' 1], אתר מוזיאון פילדלפיה לאמנות (באנגלית)
* [http://www.philamuseum.org/collections/permanent/51530.html מטחנת שוקולד מס' 2], אתר מוזיאון פילדלפיה לאמנות (באנגלית)

קטגוריה:מרסל דושאן
קטגוריה:מוזיאון פילדלפיה לאמנות: יצירות אמנות
קטגוריה:ציורים משנות ה-1910
צוף פילוסוף

צוף פילוסוף (נולד ב-2 באוגוסט 1958) הוא מלחין, מוזיקאי ונגן בס ישראלי. נגן בס בלהקת "תיסלם".

==ביוגרפיה==
פילוסוף גדל ברמת השרון. ב-1980 הצטרף ל"תיסלם" לאחר שכבר הקליטו את אלבום הבכורה שלהם, "רדיו חזק". בתחילה התכוון פילוסוף להצטרף ללהקה רק באופן זמני, אך לבסוף נשאר בה עד שהתפרקה ב-1983.

לאחר התפרקות "תיסלם" השתתף פילוסוף בהקלטות של אומנים ישראלים, ובעיקר היה חבר ב"להקה מקומית", להקת הליווי של סי היימן. בין היתר הלחין את השיר "סתיו ישראלי" שביצעה גלי עטרי באלבומה "אמצע ספטמבר" (1986) ובאלבום הבכורה של חברו לשעבר ל"תיסלם", דני בסן. פילוסוף הופיע בלהקת הליווי של רמי קלינשטיין ושל יהודית רביץ. הוא עבד לפעמים עם חברים אחרים ב"תיסלם", ושותף קבוע בהרכב שמלווה את יזהר אשדות בהופעות.

ב-1990 הופיעו "תיסלם" בסיבוב איחוד קצר, ובמסגרתו כתב פילוסוף את המילים ללהיט "יש לך אותי". שנה לאחר מכן הקליט גידי גוב שיר שהלחין וכתב פילוסוף, "אין עוד יום", באלבומו "אין עוד יום". לאותו אלבום הלחין פילוסוף גם את "אני שוב מתאהב" למילים של יונה וולך (ב-1990 הקליטה ורדינה כהן את השיר בלחן אחר). ב-1993 הלחין לריקי גל את השיר "יש לי חולשה לרקדנים" לאלבומה "חפש בי".

ב-1995 הקים פילוסוף אולפן הקלטות בשם "החדר" יחד עם קובי אייזמן.

ב-2005 הלחין וביצע עם עדי רנרט את הפסקול לסרט "אדמה משוגעת". השניים זכו בפרס אופיר לפסקול הטוב ביותר.

בנוסף לגיטרה בס, פילוסוף מנגן גם על קונטרבס לאחר שלמד אצל אלי מגן, וכן למד רפואה סינית במכון "ברושים".<ref></ref>

==חיים אישיים==
פילוסוף היה נשוי לעיתונאית מירי חנוך ולהם שתי בנות משותפות: ליה פילוסוף – שחקנית, וגייל, שיצרה סרט במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לסרטי ילדים ונוער. לפילוסוף גם בת ובן ממערכת יחסים עם המפיקה שרון שמיר, בתו של פרופ' שמעון שמיר.

== קישורים חיצוניים ==
[https://www.youtube.com/watch?v=8jZuNH-6fu4&ab_channel=יזהראשדותIzharAshdot יזהר אשדות מארח את צוף פילוסוף והקונטרבס], יוטיוב 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי להקת תיסלם
קטגוריה:בסיסטים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:משתתפי פסטיבל שירי הילדים
קטגוריה:משתתפי הפסטיגל
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: מוזיקאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
רובין רייט

רובין גייל רייט (באנגלית: Robin Gayle Wright; נולדה ב-8 באפריל 1966) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ובמאית קולנוע אמריקאית. זוכת פרס גלובוס הזהב על גילום דמותה של קלייר אנדרווד בסדרה "בית הקלפים" ומועמדת 8 פעמים לפרס האמי.

==ביוגרפיה==
רובין רייט נולדה בשם רובין וירג'יניה גייל רייט בדאלאס טקסס. היא בתם של גייל למשפחת גסטון, מנהלת בחברת הקוסמטיקה מארי קיי, ופרדי גייל רייט, מנהל בחברת תרופות. גדלה בסן דייגו, קליפורניה.

== קריירה ==
רייט התפרסמה כאשר שיחקה באופרת הסבון סנטה ברברה בתפקיד קלי קאפוול. תפקיד זה העניק לה שלוש מועמדויות לפרס אמי. כוכבה דרך בעקבות השתתפותה בסרטו של רוב ריינר "הנסיכה הקסומה" בתפקיד הנסיכה בַּאטרקאפ (Buttercup; בעברית "נורית"), ובסרטו של רוברט זמקיס "פורסט גאמפ" בתפקיד ג'ני קארן - שהקנה לה מועמדות לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית שחקנית המשנה. בעקבות השתתפותה בסרט "נאהבת" בשנת 1997 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של סיאטל. בשנת 2007 השתתפה שוב בסרט של זמקיס, "ביאוולף" לצד אנתוני הופקינס. החל משנת 2012 רייט מגלמת את קלייר אנדרווד בסדרה "בית הקלפים". על תפקידה זה זכתה ב-2013 בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.

בשנת 2017 השתתפה בסרט גיבורי-העל "וונדר וומן" בכיכובה של גל גדות, אשר מבוסס על חוברות הקומיקס "וונדר וומן" מבית DC קומיקס. הסרט הוא הרביעי במספר כחלק מהיקום הקולנועי של DC. באותה שנה שיחקה בסרט המדע הבדיוני "בלייד ראנר 2049" לצד האריסון פורד וג'ארד לטו. זהו סרט המשך ל"בלייד ראנר" מ-1982, גם הוא בכיכובו של פורד.

בשנת 2021 יצא סרטה של רייט "אדמה רחוקה", אותו ביימה ואף כיכבה בו. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-31 בינואר 2021 והוא יצא לאקרנים ברחבי ארצות הברית ב-12 בפברואר של אותה שנה.

== חיים אישיים ==
בשנת 1986 נישאה לשחקן דיין וית'רספון. הנישואין לא האריכו ימים והשניים התגרשו בשנת 1988. ב-27 באפריל 1996 נישאה לשחקן שון פן. לזוג כבר היו שני ילדים באותה עת: בתם דילן נולדה ב-13 באפריל 1991 ובנם הופר נולד ב-6 באוגוסט 1993. המשפחה התגוררה ביישוב רוס שבקליפורניה. ב-27 בדצמבר 2007 הודיעו רייט ופן כי החלו בהליכי גירושין. התהליך הופסק באפריל 2008, והוא הושלם בחודש יולי 2010.

בשנת 2018 התחתנה עם קלמן ז'ירו.

== פילמוגרפיה ==

=== טלוויזיה ===
* 1984 עד 1988 – סנטה ברברה, בתפקיד קלי קפוול
* 2005 – אימפריות נופלות, בתפקיד גרייס רובי
* 2011 – מוארת, בתפקיד סנדי
* 2013 עד 2018 – בית הקלפים, בתפקיד קלייר אנדרווד
* TBA – The Girlfriend בתפקיד: לורה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* נטלי כהן, [http://fashionforward.mako.co.il/news/71053/?Partner=mw קלף מנצח: בגיל 48, רובין רייט הפכה לסטייל אייקון], באתר mako, 20 בפברואר 2014
* 
* 
* 
* 
<div style="direction: ltr;">
* Edward Guthmann, [http://www.sfgate.com/cgi-bin/article.cgi?f=/c/a/2006/03/16/DDGG9HO5VV1.DTL Good luck finding Robin Wright Penn in a blockbuster. She'd rather sink her teeth into satisfying work], San Francisco Chronicle, 16.3.2006
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
נסיוב נגד ארס

נַסְיוּב נגד ארס (Antivenom) הוא נסיוב המופק מדם בעלי חיים, ובו נוגדנים לטיפול בפגיעה של ארס, כתוצאה מהכשה או עקיצה. הנסיוב מיוצר על ידי הזרקת כמות קטנה של ארס מסוים לבעלי חיים, בדרך כלל סוסים או פרדות, אולם גם אפשרי להזריקם בגופם של כבשים, עזים או ארנבות. בעל החיים מפתח תגובה קלה של המערכת החיסונית, המגרה ייצור נוגדנים כנגד האנטיגנים של הארס. לאחר היווצרות הנוגדנים, מייצרים את הנסיוב על ידי נטילת הדם והפרדתו לפלזמה – נוזל הדם.

חליבת נחש מתבצעת לצורך השגת נסיוב נגד ארס
השגת הארס מתקבלת באמצעות חליבת נחשים, המתבצעת בחוות מיוחדות לשם כך (חוות נחשים).

השיקולים במתן נסיוב נגד ארס לנפגע נקבעים לפי כמות הארס שהוזרקה, הבאה לידי ביטוי בתסמינים מקומיים באזור ההכשה, כמו כאבים עזים, דימום והתנפחות האזור המוכש, ובתסמינים מערכתיים הבאים לידי ביטוי בירידת לחץ דם, בצקת בדרכי הנשימה, ועוד. לא בכל הכשה משתמשים בנסיוב, מכיוון שלנסיוב עצמו עלולה להיות השפעה שלילית על המערכת החיסונית, וכן בשל העובדה שבכרבע ממקרי ההכשה כלל לא מוחדר ארס לגוף.

== היסטוריה ==
הנסיוב הראשון הומצא על ידי אלבר קלמט בשנת 1894 בצרפת, שם ייצר את הנסיובים הראשונים נגד הכשת נחש באמצעות נסיובים לקוחים מסוסים שעברו חיסון ושיטות אימוניזציה אחרות (הנסיוב על שם קלמט).

בימי קדם השתמשו ב"תריאק". התריאק הוא מונח יווני (θηριακή) שהושאל לשפות אחרות כגון עברית, סורית וערבית (ترياق). השם "תריאק" הוא הֶלְחֵם של שתי מילים: תִירְיַא [=יצורים ארסיים] ו-קַא [=סממנים רעילים], כלומר דבר המועיל מפני פגיעתם של יצורים ארסיים וחומרים רעילים. השימוש בתריאק תואר רבות בספרות הרפואית הקדומה במקורות היהודיים. בימי הביניים הייתה ארץ ישראל ידועה כמרכז להפקת תריאק ובה רוכזו הידע המקצועי ורכיבי התריאק השונים.<ref></ref>

==נסיוב נגד נחשים==
בישראל קיימים 41 מינים של נחשים שמתוכם רק 9 מינים ארסיים – שרף עין גדי, צפע מצוי, צפע החרמון, אפעה, פתן שחור מצוי, שפיפון הנגב, עכן חרטומים, עכן גדול ועכן קטן. בבתי חולים מקובל לשמור במלאי נסיוב נגד ארס לחלק ממיני הנחשים הפעילים באזור, אך לא לכולם. לעיתים השיקול הוא תקציבי, ולעיתים לא קיים נסיוב לארס מסוים. בארץ מחזיקים בתי החולים נסיוב לטיפול בהכשות של שלושה מינים – צפע מצוי, אפעה ופתן שחור מצוי. בעולם קיים גם נסיוב נגד ארס לעכן חרטומים ונסיוב פּוֹלִיוָולֵנְטִי (נסיוב שפותח לטיפול בכמה מינים ולא במין ספציפי) לעכן גדול ועכן קטן. גם בארץ היה מקובל בעבר להשתמש בארץ בנסיוב פוליוולנטי מתוצרת חוץ נגד הכשות העכנים, אך הוא לא הוכח יעיל. קיים גם נסיוב שפותח במקור לטיפול במין הקרוב לשפיפון הנגב, אך נמצא יעיל גם בהכשות של שפיפון הנגב עצמו, אף על פי שאפקט ההגנה שלו הוא רק נגד ההמוטוקסינים ולא נגד הנוירוטוקסינים. הזנים היחידים שנגדם לא קיים נסיוב כלל הם שרף עין גדי וצפע החרמון. נעשים ניסיונות לפתח נסיוב נגד הכשות של שרף עין גדי, לפחות על ידי מעבדה אחת.

== ראו גם ==
* פלזמה (דם)
* הכשת נחש

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.hadassah.org.il/ אתר בית החולים הדסה]
* [http://www.sciencedirect.com/science?_ob=ArticleURL&_udi=B6TCS-4KV8460-1&_user=10&_rdoc=1&_fmt=&_orig=search&_sort=d&view=c&_acct=C000050221&_version=1&_urlVersion=0&_userid=10&md5=c6ff8fd5556d9b92885d012f26ef462b למחקר הסעודי] *הקישור לא תקין*
* חדשות ערוץ 2, [https://www.youtube.com/watch?v=D8RxfIN4uX0 תיעוד ממחלבת הצפעים בישראל להפקת נסיוב רפואי], מאתר YouTube.
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בריאות
קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:טוקסיקולוגיה
Piece of Me (שיר של בריטני ספירס)

Piece of Me (בעברית: חלק ממני) הוא הסינגל השני מתוך Blackout, אלבומה של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס. השיר נכתב על ידי בריטני ספירס, כריסטיאן קרלסון, פונטוס וינברג וקלס אולנד. הסינגל אמנם הושמע ברדיו החל מסוף שנת 2007 בצורה לא רשמית אך הצליח להתברג אל המקום ה-18 במצעד הבילבורד האמריקאי ולמקום 2 במצעד הפזמונים הבריטי, וכמו כן לעשרת הגדולים במצעדי מדינות אירופאיות שונות, וכל זאת, לפני יציאתו הרשמית בשלהיי שנת 2008.

השיר היווה נקודת מפנה משמעותית בקריירה של ספירס, לאחר המפולת שידעו חייה החל משנת 2006, ואף מסמל את חזרתה של ספירס אל דרך הישר ולפעילות שגרתית, בשל זכייתו בטקס הVMA של שנת 2008 בשלושה פרסים; "הקליפ הנשי הטוב ביותר", "קליפ הפופ של השנה", והפרס החשוב ביותר "קליפ השנה". בזכות הזכייה בשלושת הפרסים בערב אחד, שבה ההתמקדות מחייה האישיים של ספירס אל הקריירה המשגשגת שלה.

== רקע וכתיבה ==
השיר, אשר נכתב על ידי ספירס, כריסטיאן קרלסון, פונטוס וינברג וקלס אולנד מספר על חייה של ספירס לאור הזרקורים. השיר עוסק באירועים כמו צילומי הפפראצי של ספירס ללא לבוש תחתון, בכך שבכל יום צצה דרמה נוספת בחייה, בכך שנהגה עם יד אחת על ההגה וביד השנייה החזיקה את תינוקה וגם בכך שצלמי הפפראצי מעצבנים אותה. הפזמון של השיר אומר כי ספירס נתפסת כ"גברת החיים הטובים", שעל כל מעשה שלה נאמר "אלוהים אדירים", על מוכרי עיתוני הרכילות שצועקים מדי יום "Extra! Extra! this just in" ועל הטענות בתחילת הקריירה כי היא סובלת מהפרעות אכילה.

לפני יציאת האלבום לאור, בביקורות מוקדמות לאלבום, נכתב כי השיר הוא השיר המועדף על ידי המבקרים. מגזין "Entertainment Weekly" ומגזין ה"בילבורד" שיבחו את השיר, about.com כתב כי השיר מבריק ולכן המאזינים ירצו לשמוע אותו, ומגזין המוזיקה "רולינג סטון" הכניס את השיר למקום ה-15 ברשימת השירים הטובים ביותר לשנת 2007 וכתבו כי כל אחד חייב להאזין לשיר.

== וידאו קליפ ==
הקליפ לשיר צולם בין ה-27 ל-28 בנובמבר במועדון לילה בהוליווד והושקע בו סכום של כ-500,000$. (אחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים) זהו הקליפ היקר ביותר של ספירס מאז הקליפ לסינגל "Toxic" אשר הושקעו בו כמיליון דולרים. הקליפ בוים על ידי ויין איזהם, אשר עבד עם ספירס גם בקליפ ל-"I'm Not a Girl, Not Yet a Woman". הקליפ שודר בהופעת בכורה בתוכנית TRL ב-14 בדצמבר 2007.

הקליפ נפתח בספירס המתכוננת למסיבה עם חברותיה, וצלמי פפראצי מחכים מחוץ לביתה. כשספירס יוצאת עם חברותיה, כולן לבושות בפאות בלונדיניות, על מנת להטעות את הצלמים. (בין לבין מופעה ספירס על גבי שערי עיתונים) במסיבה מכירה ספירס בחור ומתחילה לרקוד עמו עד שהיא מגלה שהוא צלם פפראצי במסווה, ואז היא כותבת לו "sucker" (פראייר) על המצח עם שפתון. לקראת סוף הקליפ ספירס וחברותיה נראות רוקדות בשירותי הנשים במועדון ספירס עם שיער אסוף ולהבזקים פזור. לאחר בכן ניראות בדירתה צופות בחדשות המדווחות על האירוע וספירס מגחכת.

לקליפ יש שתי גרסאות: גרסת ארצות הברית וגרסה בינלאומית. הגרסה הבינלאומית מכילה סצנות של בריטני עם פאה.

הווידאו קליפ זכה ל-119 מיליון צפיות באתר יוטיוב נכון לאפריל 2020.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2007
קטגוריה:סינגלים מ-2007
קטגוריה:שירי בריטני ספירס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על המדיה
קטגוריה:שירים על תהילה
קטגוריה:שירי אלקטרופופ
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הטוב ביותר של אישה
קטגוריה:זוכי פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ השנה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ג'ייב רקורדס
צמא

"צמא", [[ויליאם אדולף בוגרו, 1886]]
תחושת צמא היא תשוקה מודעת לשתיית מים. צמא מהווה חלק חשוב במנגנון ויסות משק המים בגוף, במצבים של הפרת האיזון לכיוון של חוסר במים, מתעוררת תחושת צמא.

==מאפייני הצמא==
הגורם העיקרי ליצירת צמא הוא עליה באוסמולריות של נוזלי הגוף, המעידה על ירידה בנפח המים בגוף.

במוח נמצאים מספר אזורים שהפעלתם גורמת לתחושת צמא. אלו נמצאים בקדמת החדר השלישי של המוח ובגרעין הפראופטי (Preoptic nucleus) שבהיפותלמוס. אזורים אלו מכונים מרכז הצמא.

אל מרכז הצמא שבמוח, מגיעים גירויים מאוסמורצפטורים המנטרים את כמות המומסים בפלזמת הדם ובנוזל מוחי שדרתי. במקביל להשפעתם על מרכז הצמא, גורמים האוסמורצפטורים לשחרור הורמון נוגד השתנה הפועל להקטנת איבוד מים בשתן. מרכז הצמא מופעל גם על ידי ירידה בנפח הדם, עליה ברמת אנגיוטנסין II ותחושת יובש בפה וברירית הוושט. מנגד, הרחבה של דפנות מערכת העיכול המעידה על כניסת מזון ומים, מדכאת את פעילות מרכז הצמא.

מכל הגורמים המשפיעים על פעילות מרכז הצמא, המשמעותית ביותר היא רמת האוסמולריות של הנוזל החוץ-תאי. די בשינוי של כאחוז וחצי באוסמולריות כדי לעורר תחושת צמא.

חוסר היכולת להרגיש צמא נקראת אדיפסיה, אשר יכולה להיגרם ממספר סיבות: פגיעה מוחית, סוכרת, נטילת תרופות, הפרעות נוירולוגיות והפרעות פסיכולוגיות.

== ראו גם ==
* התייבשות
* רעב

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיזיולוגיה
מישל אקרס

מישל אקרס (באנגלית: Michelle Akers; נולדה ב-1 בפברואר 1966 בקליפורניה) היא כדורגלנית עבר אמריקאית, שנחשבת לאחת משחקניות הכדורגל הטובות בכל הזמנים.

== קריירה ==
כבר כשהתחילה לשחק כדורגל, בתקופת התיכון, זכתה אקרס להיות חברה שלוש שנים בנבחרת ה-All-American של התיכונים. לאחר התיכון, עברה אקרס לאוניברסיטת מרכז פלורידה, שם זכתה להיות חברה ארבע שנים בנבחרת ה-All-American של הקולג'ים. בעונת , היא זכתה בתואר ספורטאית השנה של האוניברסיטה, ובעונה לפני כן זכתה בפרס הרמן. לאחר שעזבה את האוניברסיטה, הוחלט שהחולצה מספר 10 של אקרס, תוצא מהמחזור ואף שחקן לא יוכל ללבוש אותה שוב.

ב-18 באוגוסט 1985, זכתה אקרס להיות אחת מהכדורגלניות ששיחקו במשחק הראשון אי פעם של נבחרת הנשים של ארצות הברית, בהפסד 1-0 לאיטליה. יומיים לאחר מכן, במשחק נגד נבחרת דנמרק, כבשה אקרס את השער הראשון בתולדות הנבחרת, במשחק שהסתיים בתוצאה של 2-2. 

משנת 1985 ועד 1990 כבשה אקרס 15 שערים ב-24 משחקי נבחרת. בשנת 1991 קבעה שיא נבחרת כאשר כבשה 26 שערים בשנה אחת. בגביע העולם 1991, יצרה אקרס ביחד עם חברותיה לנבחרת - אפריל היינריקס וקארין ג'נינגס, את שלישיית ההתקפה האמריקאית שכונתה "החרב בעלת שלושת הלהבים", ושכבשה בטורניר 20 שערים ביחד. היא עצמה סיימה כמלכת השערים של הטורניר עם עשרה כיבושים. בגמר, נגד נבחרת נורווגיה, כבשה אקרס צמד והעניקה את הגביע לארצות הברית.

בשנת 1996 הייתה אקרס חברה בנבחרת ארצות הברית שזכתה בטורניר כדורגל הנשים של אולימפיאדת אטלנטה. ב-7 ביוני 1998, זכתה אקרס בתואר המצוינות של פיפ"א (התואר הגבוה ביותר של פיפ"א) על תרומתה לכדורגל העולמי. שנה לאחר מכן, בגביע העולם 1999, הובילה אקרס את נבחרתה לזכייה שנייה בגביע העולמי.

זמן קצר לפני אולימפיאדת סידני 2000 החליטה אקרס לפרוש מכדורגל מקצועני. את הקריירה היא סיימה כסגנית מלכת השערים של הנבחרת (שנייה רק למיה האם) עם 105 שערים ו-37 בישולים. 

מאז פרישתה ממשיכה אקרס לתמוך בעידוד כדורגל הנשים ובטיפוחו. בנוסף פרסמה מספר ספרים, כולל ביוגרפיה אישית על מלחמתה בתסמונת העייפות הכרונית.

בשנת 2002 נבחרה בצוותא עם סון ון הסינית בתואר כדורגלנית המאה מטעם פיפ"א.

שנתיים לאחר מכן, בשנת 2004, נבחרה אקרס ביחד עם חברתה לנבחרת, מיה האם, להיכנס לרשימת פיפ"א 100 - 125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. אקרס והאם היו שתי הנשים היחידות ברשימה זו. באותה השנה, אקרס נכנסה להיכל התהילה הלאומי לכדורגל, ביחד עם אריק וינלדה ופול קליגיורי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080329050159/http://www.soccerhall.org/famers/Michelle_Akers.htm ביוגרפיה באתר היכל התהילה הלאומי]
* [http://www.usolympicteam.com/26_37757.htm ביוגרפיה באתר האולימפי של ארצות הברית]
* 

קטגוריה:כדורגלניות אמריקאיות
קטגוריה:חלוצות כדורגל אמריקאיות
קטגוריה:חלוצי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:כדורגלניות טירסה
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: כדורגל
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מרכז פלורידה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרכז פלורידה
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לכדורגל
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לכדורגל
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
טבח שכא

טבח שכא (בערבית: <big>مذبحة شكا</big>) הוא טבח שביצעו לוחמים פלסטינים מהארגון לשחרור פלסטין (אש"ף) ב-5 ביולי 1976, בתקופת מלחמת האזרחים השנייה בלבנון, בנוצרים מרונים תושבי העיירה שכא שבצפון לבנון. בטבח זה נרצחו למעלה מ-117 נוצרים מרונים, רבים נפצעו, ורכוש רב נהרס והושחת.

==רקע==
שכא על מפת לבנון המחולקת לפי מיליציות שולטות משנת 1976, תקופת מלחמת האזרחים
העיירה שכא שוכנת לחוף הים התיכון, בנפת בתרון שבמחוז צפון לבנון, דרומית לעיר הנמל טריפולי וכ-15 קילומטר מהעיר בתרון. אוכלוסיית העיירה נוצרית מרונית, ובמקום מוסדות דת מרוניים ובתי ספר דתיים.

בתקופת מלחמת האזרחים בלבנון נשלט האזור על ידי מיליציות פלסטיניות, אך העיירה עצמה הייתה מובלעת נוצרית בשליטת המיליציה המרונית "הכוחות הלבנוניים" וכותרה על ידי כוחות עוינים. העיירה הותקפה רבות על ידי לוחמים פלסטינים ומוסלמים, אשר בסיסם היה בעיר טריפולי. התקפות אלה אמנם גבו קורבנות רבים, אך לא הגיעו למצב של טבח בזכות שהייתם של לוחמי "הכוחות הלבנוניים" בכפר וההגנה שסיפקו לתושבים.

==הטבח==
ב-5 ביולי 1976 החלו יוצאים לוחמים פלסטינים חמושים מטריפולי דרומה, לכיוון העיירה. הפלסטינים, בעודם מתקרבים אל העיירה, פתחו בירי לעבר מכוניות שנסעו בכביש המוביל אל שכא. כאשר נודע לתושבי העיירה על הלוחמים המתקרבים, קיבלו אנשי הכמורה הוראה לצלצל בפעמוני הכנסייה המקומית כאות אזהרה לתושבי העיירה וללוחמים המרונים. כאשר נכנסו הפלסטינים אל העיירה, התפתח במקום קרב בין שתי המיליציות: הפלסטינית והנוצרית. הפלסטינים החמושים, אשר היו רבים מספרית מהלוחמים הנוצרים, גברו על הלוחמים הנוצרים, וכבשו את העיירה.

לאחר כיבוש העיירה, החלו הפלסטינים טובחים בתושבים. לפי עדויות של ניצולים, התוקפים ירו ללא הבחנה בתושבים, שחטו אנשים בעזרת גרזנים, ערפו ראשים ואנסו נשים ונערות. כמו כן, ידוע כי התוקפים הציתו מבנים ומכוניות בהם, בין השאר, הסתתרו אזרחים. בכך, נמנעה מתושבים רבים האפשרות להינצל והם נשרפו בעודם בחיים. בטבח זה נרצחו לפחות 117 נוצרים תושבי העיירה ומספר תושבים מהכפרים הסמוכים, אשר עברו באזור. בנוסף לכך, נזרע הרס רב בעיירה, מבנים רבים ניזוקו קשות והכנסייה המקומית הושחתה.

==לאחר הטבח==
לאחר הטבח נשארו הכוחות הפלסטיניים בעיירה, שהייתה עד כה מובלעת נוצרית, וסיפחו אותו לשטח שבשליטתם. לאחר היוודע האירוע לראשי המיליציות הנוצריות, החליט אטיין סאקר לשלוח למקום יחידת לוחמים מהמיליציה שלו, "שומרי הארזים" ואליהם הצטרפו כתגבורת לוחמי הפלנגות הנוצריות, בניסיון לכבוש את העיירה חזרה מידי הפלסטינים. בקרב שהתפתח בין שני הכוחות, ב-10 ביולי כבשו הנוצרים את העיירה והניסו את הכוחות הפלסטיניים לצפונה של העיירה, הגובלת בשטח שבשליטתם, ומאוחר יותר הם הונסו מהעיירה כולה. לאחר הטבח, ועל-מנת למנוע מצב עתידי של טבח נוסף בעיירה, הציבו שומרי הארזים יחידת לוחמים לשמור על העיירה ותושביה.

יש הסוברים שטבח זה הוא אחד המניעים לטבח תל א-זעתר אשר ביצעו לוחמי מיליציות מרוניות ב-12 באוגוסט אותה השנה, בתושבי מחנה הפליטים הפלסטינים תל א-זעתר שבפאתי ביירות ובו נהרגו למעלה מ-1,000 פלסטינים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

שכא, טבח
קטגוריה:1976
קטגוריה:מלחמת האזרחים בלבנון
קטגוריה:מעשי טבח בערבים
מוסמוס

מוסמוס (נקרא גם: מוצמוץ; בערבית: مُصْمُص, תעתיק מדויק - מצמץ) הוא כפר בצפון מזרח ואדי עארה הנכלל במעלה עירון. הכפר משתרע משני צידי כביש 65, מזרח ומערב.

הכפר שוכן בגובה 366 מטר מעל פני הים, שטחו בתקופת המנדט הבריטי הגיע לכ-6,000 דונמים והופץ באזורי אלרוחה ומארג' בן עאמר, אך כיום הוא אינו עולה על 400 דונמים.

כפר מוסמוס נחשב לראשון מכפרי אום אל-פחם, ונבחרו הראשון היה חאג'י מחמוד איסמעיל. כיום ענייניו מנוהלים על ידי המועצה המקומית, טאלעת ערה, "מעלה עירון", הכוללת ארבעה כפרים נוספים: זלפה, סאלם, מושירפה ואל ביאדה. 

בכפר מתגוררים כ-4,215 נפש, כולם מוסלמים ערבים. בכפר יש ארבע משפחות (שכונות) גדולות - אגבאריה, אבו שהאב, מחאגנה, שרקאוי. המשורר ראשד חוסיין והאמן פואד אגבאריה נולדו בכפר.

==היסטוריה==
במוסמוס נמנו 222 תושבים במפקד האוכלוסין המנדטורי של 1922 ו-256 תושבים במפקד של 1931. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל נכלל הכפר בהערכה של אום אל-פחם וסביבותיה. במסגרת הסכם שביתת הנשק עם ירדן עבר הכפר לשליטת ישראל. בשנת 1954 הוקם בכפר מסגד. הכפר היה מאחרוני היישובים שהיה חסר מעמד מוניציפלי. בשנת 1973 ביקש משרד הפנים להכריז במקום על מועצה מקומית, אך התושבים סירבו והכפר המשיך להיות חסר מעמד מוניציפלי במשך שנים רבות. לבסוף הכפר הוכלל במועצה מקומית מעלה עירון שהוקם בשנת 1996.

ב05/04/2024, מחבל בן 17 מהכפר ניסה לתקוף שוטר באמצעות פטיש וחוסל.
==ספורט==
לכפר קבוצת כדורגל, "בני מוסמוס", המשחקת בליגה ב'. במסגרת תחרות גביע המדינה בכדורגל 2017/2018 הפתיעה הקבוצה כשניצחה את קבוצת בני לוד מהליגה הלאומית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעלה עירון
קטגוריה:יישובים במחוז הצפון
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:המשולש
ג'ין קירקפטריק

ג'ין קירקפטריק (באנגלית: Jeane Kirkpatrick; 19 בנובמבר 1926 – 7 בדצמבר 2006) הייתה שגרירת ארצות הברית באו"ם, והאישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה.
== חייה ==
קירקפטריק נולדה באוקלהומה וסיימה לימודים לתואר ראשון בברנרד קולג' , מכללת נשים הקשורה לאוניברסיטת קולומביה, בשנת 1948. היא קיבלה תואר שני מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1950 והגישה דוקטורט במכון למדע המדינה פריז.

הייתה מרצה למדע המדינה באוניברסיטת ג'ורג'טאון החל משנת 1967 ובשנת 1973 קודמה לדרגת פרופסור. בשנת 1975 היא פרסמה ספר על נשים בפוליטיקה. קירקפטריק הייתה חברת המפלגה הדמוקרטית ותמכה במדיניות חוץ נצית. בתחילת 1977 שמה עלה כמועמדת לשגרירת ארצות הברית בישראל. אולם בהמשך נשיאותו של קרטר היא ביקרה אותו בחריפות על מדיניות החוץ שלו, במאמר בקומנטרי. המאמר הובא לידיעת רייגן במהלך מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1980, ורייגן הזמין אותה לפגישה ממנה היא יצאה תומכת של רייגן. בכך הייתה מקבוצה של נאו-קונסרבטיבים שעברו למפלגה הרפובליקנית לאור ביקורתם על ממשלו של ג'ימי קרטר ובשל תמיכתם במדיניות החוץ הנצית של רייגן. במהלך ימי ההכנה לתחילת כהונתו של רייגן כנשיא היא נקבעה כמועמדת לתפקיד שגרירת ארצות הברית באו"ם.

קירקפטריק נודעה ביותר בשל המאמר שלה Dictatorships and Double Standards ("דיקטטורות וסטנדרט כפול") שנחשב לאחד מהטקסטים הקנוניים של הנאו-קונסרבטיבים.

בשנת 1985 העניק לה הנשיא רייגן את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.

קירקפטריק נפטרה בביתה ב-7 בדצמבר 2006 לאחר שסבלה מאי-ספיקת לב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית באו"ם
קטגוריה:מקבלי מדליית החירות הנשיאותית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:נאו-קונסרבטיבים
קטגוריה:בוגרות מכללת סטפנס
קטגוריה:בוגרות ברנרד קולג'
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל רונלד רייגן
קטגוריה:חברי AEI
קטגוריה:מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2006
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
ספרות סנגלית

לספרות הסנגלית תפקיד חשוב בספרות האפריקאית. מרבית המשוררים והסופרים הסנגליים כותבים בצרפתית, שפת הכובש הקולוניאלי לשעבר, אך קיימים גם פרסומים בערבית ובוולופית.

המשורר המפורסם ביותר מסנגל היה גם נשיאה הראשון, לאופולד סדאר סנגור. סנגור, מראשוני התנועה הפרנקופונית ותנועת הנגריטוד, היה גם האפריקאי הראשון שהתקבל כחבר באקדמיה הצרפתית ונחשב לבולט שבין האינטלקטואלים האפריקאים.

בין הסופרים הבולטים האחרים בספרות הסנגלית, ניתן לציין את Cheikh Hamidou Kane, בירגו דיופ, ובובקאר בוריס דיופ. ניתן גם להכליל אולי את יצירותיו הספרותיות של הקולנוען עוסמן סמבן.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:סנגל: תרבות
בית הכנסת בטרונדהיים

פנים בית הכנסת
בית הכנסת בטרונדהיים (בנורווגית: Synagogen i Trondheim) הוא בית כנסת הממוקם בטרונדהיים שבנורווגיה, והוא אחד מבתי הכנסת הצפוניים ביותר בעולם. בית הכנסת משרת את הקהילה היהודית של טרונדהיים מאז הקמתו ב-13 באוקטובר 1925. הבניין שימש קודם לכן את חברת הרכבות הנורווגית. הוא החליף את בית הכנסת הראשון של טרונדהיים (Synagogen i St. Jørgensveita i Trondheim). 

יהודים הגיעו לטרונדהיים החל משנות ה-80 של המאה ה-19, בעיקר מן הארצות הבלטיות. ב-1905 הוקמה רשמית קהילה בעיר. ב-1941, כשנה לאחר פלישת גרמניה הנאצית לנורווגיה, חיללו הגרמנים את בית הכנסת, בזזו אותו והפכו אותו לאורווה. 135 יהודים מטרונדהיים שלא ברחו לשוודיה השכנה, גורשו אל מותם. רק חמישה מבין המגורשים שרדו את השואה. 

ב-1947 שוקם בית הכנסת וב-1997 הוקם במקום גם מוזיאון יהודי.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070701222140/http://www.dmt.trondheim.no/ אתר בית הכנסת בטרונדהיים] 

קטגוריה:נורווגיה: בתי כנסת
טרונדהיים
קטגוריה:טרונדהיים: מבנים
רודפתסערה

רודפתסערה הוא הספר השני בסאגת טוויג, בסדרה "קורות קצעולם".

==עלילה==
טוויג יוצא עם אביו למרדפסופה כדי להביא סופראקס שייצב את האבן עליה בנויה סנקטפראקס. סופראקס הוא למעשה ברק מוצק, הנוצר במהלך סופת ברקים כאשר ברק פוגע באדמה ביערות הדמדומים. ככל שעובר הזמן נעשה הברק כבד, ושוקע באדמה - לכן חייבים לקחת אותו לפני שישקע באדמה. דבר זה הופך את רדיפתסופה לדבר קשה מאוד, שהרבה פיראטי רקיע לא שבו ממנו, מכיוון שבנוסף לקושי לקחת את הסופראקס לפני שישקע, קיימת סכנה נוספת - מי שנכנס ליערות הדמדומים מתחיל לדמיין דברים ועלול לא לצאת משם לעולם. סנקטפראקס זקוקה נואשות לספראקס, משום שכל הסופראקס נגנב, ונשגב בחירי האקדמיה הפך חלק ממנו לאבפראקס - חומר ההופך כל נוזל למים צלולים. זאב העננים מורה לטוויג להישאר בעירתחתונה, אך טוויג לא שומע לעצת אביו, ומתגנב לספינה ללא ידיעתו. רודפתסערה נעה לכיוון יערות הדמדומים. כשהם כמעט מגיעים, מאיים סילבו ספלית' על זאב העננים שיהרוג את טוויג אם לא ייתן לו את הסופראקס שישיג. זאב העננים נלחם עם ספלית', ובגלל חוסר תשומת הלב רודפתסערה מושלכת לתוך הסופה, למקום בו נוצר הברק. חברי הצוות קופצים מהספינה ונוחתים על הקרקע, אך זאב העננים לא נוטש את רודפתסערה. כשהם הולכים ביערות הדמדומים, הם מאבדים חברי צוות שהולכים אחרי דמיונותיהם. כשהם יוצאים מיערות הדמדומים, הם פוגשים יצור המכונה סקריד - או בכינויו המלא - סקריד נוטל הבהונות. סקריד אומר שיהיה מורה הדרך שלהם בביצה, אך הוא רוצח חלק מהצוות ולוקח את בהונותיהם. רק טוויג, נווט האבן והפרופסור לאור נשארים, ולאחר שטוויג מבין מה סקריד עשה, הוא נלחם איתו והורג אותו. לאחר שסקריד מת, הם מגלים שסקריד היה האביר הקודם שנשלח להביא סופראקס, ומכיוון שספינתו התרסקה הוא המשיך לגור בביצה וכל מי שטעה ביערות הדמדומים היה הורג אותו, לוקח את בהונותיו, והיה מוציא מהם גרגרי סופראקס שנתקעו בציפורניים, כדי שיוכל לאסוף את הסופראקס שנשבע להביא כאביר. הם מגלים קופסה מלאה גרגירי סופראקס, ומתחילים לתקן את הספינה. הפרופסור לאור מת, אך הם לא מתייאשים ומצליחים לתקן את הספינה. הם חוזרים לסנקטפראקס, ושמים את הסופראקס בבית האוצר. הספר נגמר בכך שטוויג מגייס צוות חדש, ויוצא לחפש אחרי אביו, שנודע לו שנסחף מעבר לקצה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קורות קצעולם
קטגוריה:ספרי 1999
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד: פנטזיה
קיימברידג' (מסצ'וסטס)

קיימברידג (באנגלית: Cambridge) היא עיר הסמוכה לבוסטון במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית. העיר נקראת על שמה של קיימברידג' שבבריטניה. היא מרכז אקדמי חשוב, בעיקר בזכות שתיים מן האוניברסיטאות הטובות בעולם השוכנות בה: אוניברסיטת הרווארד והמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT).

נכון לשנת 2013 מתגוררים בעיר 107 אלף תושבים, ולפיכך היא העיר החמישית בגודלה מבחינת אוכלוסייה במדינת מסצ'וסטס. כמו כן, צפיפות האוכלוסין היא 6,443 נפש/קמ"ר ולכן היא העיר ה-26 במידת צפיפותה בארצות הברית. קיימברידג' גובלת בעיר בוסטון מדרום, בערים סומרוויל וארלינגטון מצפון ובווטרטאון ובלמונט ממערב. נהר הצ'ארלס מפריד בינה לבין בוסטון השכנה.

בעיר מרכז המסחר והבילויים הגדול "הרווארד סקוור", שהתפתח סביב קמפוס אוניברסיטת הרווארד.

==היסטוריה==

במקור הוקמה כניו טאון בשנת 1630 על ידי חברת מפרץ מסצ'וסטס, והיא אורגנה כעיירה בשנת 1636 כשהפכה לאתר של מכללת הרווארד, והפכה למושב מחוז בשנת 1643. החלק הישן של קיימברידג' (סביב כיכר הרווארד) נחשב כסמל לתרבות והיסטוריה אמריקאית. שם נפגשו הסינודים הכלליים של הכנסיות בניו אינגלנד ב־1637 וב־1647 כדי ליישב נקודות מחלוקת. עם פרוץ המהפכה האמריקאית, הצבא האמריקני חנה באזור שכיום קיימברידג', שם קיבל ג'ורג' וושינגטון את מנהיגות הכוחות היבשתיים ב-3 ביולי 1775. האמנה החוקתית הראשונה של מסצ'וסטס נחקקה בקיימברידג' בשנים 1779–1780. הפיתוח התעשייתי המוקדם היה איטי. סטיבן דיי הקים את בית הדפוס הראשון במושבות הבריטיות בקיימברידג' בשנת 1638, והספרים הראשונים שהודפסו באמריקה הגיעו מעיתונות זו. לאחר השלמת חיבורי הרכבת התחתית לבוסטון, ב-1912, העיר חוותה התרחבות תעשייתית מהירה. ענפי התעשייה ירדו חשיבותם בסוף המאה העשרים, אך הם הוחלפו על ידי חברות שפיתחו תוכנות מחשבים, אלקטרוניקה וביוטכנולוגיה. מכוני ההשכלה הגבוהה הם המעסיקים הגדולים ביותר.<ref></ref>
==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מסצ'וסטס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1630
ליווינגסטון (זמביה)

ליווינגסטון (באנגלית: Livingstone) היא עיר בדרומה של זמביה, השוכנת על גדות נהר הזמבזי. העיר נמצאת בקרבת נקודת הגבול של ארבע מדינות: זמביה, זימבבואה, נמיביה ובוטסואנה, על יובלו של הזמבזי, נהר הצ'ובה. שם העיר ניתן לה על שמו של דייוויד ליווינגסטון. כיום, ליווינגסטון היא עיירת תיירות גדולה המשמשת בסיס לבאים לחזות בפלא של מפלי ויקטוריה ושל הפארק הלאומי מוסי אואה טוניה.

בעבר הייתה בעיר קהילה יהודית שהחזיקה בעיר מבנים לשירות הקהילה, כגון: מקווה ובית ספר. לקהילה היה בית כנסת בסגנון יהדות אשכנז עם במה לחזן, עזרת נשים ושנים-עשר חלונות - כמספר השבטים. בתחילת המאה העשרים התפזרה קהילת ליווינגסטון ומבניה של הקהילה היהודית נמכרו לכנסייה המקומית. כיום משמש הבניין הראשי ככנסייה, אבל עדיין ניתן לראות בו את במת החזן המקורית, גומחה לארון קודש הפונה לכיוון ירושלים, ואת המקום בו נתלשו ממקומן הגדרות של עזרת הנשים. תבליט של מגן דוד שהיה בראש הבניין נצבע לבן, אבל עדיין ניתן לראותו.

דייוויד ליווינגסטון מונצח באתרים שונים בעיר. בשדה התעופה ניצב פסל מוזהב ענק שלו ושל שני מלוויו. בעיר הוקם בשנת 1950 "מוזיאון רודז-ליווינגסטון" ובו מוצגים מחיי תושבי האזור. כיום נקרא המוזיאון "מוזיאון ליווינגסטון". גם בחזיתו מוצב פסל של ליווינגסטון, וכן בכניסה למפלי ויקטוריה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.cnn.com/video/data/2.0/video/international/2012/01/16/exp-inside-africa-zambia-jewish-settlement-b.cnn.html כתבה על בית הקברות היהודי והקהילה היהודית של ליווינגסטון] באתר CNN.
* 

קטגוריה:זמביה: ערים
אלפמאיו

אלפמאיו (Alpamayo, בקצ'ואה: "נהר הבוץ") הוא הר במרכז פרו, המתנשא לגובה של 5,947 מ' מעל פני הים. ההר הוא חלק מרכס בשם "קורדיירה בלאנקה" ("הרכס הלבן"), המהווה חלק מהרי האנדים. הוא נמצא בתחומי הפארק הלאומי וסקראן.

פסגת ההר היא בצורת פירמידה חדה, עשויה קרח, ששיפועה כ-60 מעלות. בשל יופייה, הכריז אונסק"ו על הר אלפאמיו כ"הר היפה ביותר בעולם" בשנת 1966.

בשנת 1951 טענה משלחת צרפתית-בלגית שהצליחה להעפיל לפסגת ההר. ואולם, לאחר שחברי המשלחת הגרמנית שהעפילה לפסגה ב-1957 השוו את התמונות שצילמו לאלה של קודמיהם, הגיעו למסקנה כי קודמיהם לא כבשו למעשה את הפסגה, וכי הם אלה שעשו זאת ראשונים.

על ההר קיימים מסלולי טיפוס אחדים והוא נחשב להר שהטיפוס עליו קשה במיוחד ואף מסוכן. בעשור הראשון של האלף השלישי אירעו על האלפמאיו ועל הרים שכנים לו תאונות אחדות, שאף גבו קורבנות בנפש. ביולי 2003 נספו במהלך טיפוס לפסגתו שמונה מטפסי הרים מנוסים ובהם הישראלים אופירה צוקר וגיא בן-זאב, כתוצאה מהתמוטטות קרחון על צלע ההר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060612060106/http://www.student.unimaas.nl/jp.lanslots/alpamayo.html תיאור מסע לפסגעת האלפמאיו שנערך ב-2001]

קטגוריה:הרי האנדים
קטגוריה:פרו: הרים
שורש 2 (כתב סיני)

שורש 2 או גוּן בּוּ (, פיניין: Gǔn bù) הוא השורש השני של הכתב הסיני. הוא נכתב כקו אנכי ישר ופירושו "מחובר אנכית"<ref> Shuowen Jiezi: "丨" means vertically connected.</ref>. הוא שורש אחד מתוך 6 (מתוך 214 סה"כ שורשים) משורשי הקאנגשי המורכבים מקו אחד בלבד.

במילון קאנגשי, יש רק 21 תווים (מתוך 49,030) שמכילים את השורש הזה.

== ראו גם ==
* ספרות סיניות

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
</div>
==קישורים חיצוניים==

* [https://www.unicode.org/cgi-bin/GetUnihanData.pl?codepoint=4E28 מאגר Unihan - U+4E28]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שורשים (כתב סיני)