אנדרו כהן

אנדרו כהן (נולד ב-1955) הוא מנהיג כת לשעבר, סופר ומוזיקאי יהודי-אמריקאי, אשר פיתח תורה להתפתחות רוחנית, שאותה הוא מכנה "הארה אבולוציונית".
כהן ראה את עצמו כאחד המנהיג את סובביו ליצור שלב חדש באבולוציה של התודעה והתרבות הרוחנית והאנושית. כחלק מתוכנית זו, כהן הירבה להיפגש, לדון ולבקר מגוון מורים רוחניים, פילוסופים, פעילים חברתיים ואנשי תרבות. רבים ממפגשים אלו תועדו ופורסמו, לצד כתביו של כהן עצמו, בכתב העת שייסד מכספי חסידיו "EnlightenNext" (משחק מילים היוצר את הביטוי "ההארה הבאה").

לאחר מספר רב של ביקורות על ניצול כלכלי ונפשי של חסידיו, אשר פורסמו נגדו בספרים, מאמרים וראיונות מצולמים עם קורבנותיו, פרש כהן בשנת 2013 מהנהגת הכת ומהוראה בהודעה רשמית בבלוג הרשמי שלו בה הוא תיאר את הבנתו שאינו מואר, והתנצל בפני קורבנותיו על הסבל שגרם להם כל עוד התפאר בהיותו מואר.

==ביוגרפיה==
כהן נולד בניו יורק בשנת 1955. הוא התחנך כאתאיסט ומספר כי חייו קיבלו תפנית משמעותית בעקבות התגלות ספונטנית של "תודעה קוסמית" שחווה בהיותו בן שש-עשרה. זיכרון אותה חוויה לא הרפה ממנו והוא נטש את חלומו להיות למתופף מוזיקת ג'אז ובגיל 22 החל לחפש אחר ההארה. חיפושו, שהוביל אותו מאמנויות לחימה ליוגה ולבודהיזם, הגיע לסיומו בשנת 1986 כאשר פגש במאסטר ההודי לאָדוַואִיטָה וֶדָאנטַה, ה.ו.ל. פונג'ה, תלמידו של המורה הרוחני ראמנה מהרשי. לאחר שבועיים במחיצתו, בהם עבר חוויה אותה הוא מתאר כהתעוררות רוחנית עמוקה, החל כהן ללמד – תחילה בעידודו של פונג'ה, עד אשר נפרדו בעקבות מחלוקת.

בשנת 1988 ייסד כהן את EnlightenNext, ארגון בינלאומי שמטרתו "לעצב תודעה ותרבות אנושית חדשה ביחיד ובחברה". בנוסף לקבוצות קטנות של תלמידים ברחבי העולם (כולל ישראל), מפעיל ארגון זה מרכזים לקהל הרחב בניו-יורק, בבוסטון, בלונדון, באמסטרדם, בפריז, בציריך, בפרנקפורט, בקופנהגן וברישיקש שבהודו. המרכז הראשי של EnlightenNext נמצא במערב מדינת מסצ'וסטס ובו מתגוררת כיום קבוצת התלמידים הגדולה ביותר של כהן.

זמן קצר לאחר שהפך למורה, החל כהן להיפגש עם מורים רוחניים אחרים כדי לחלוק עמם מניסיונו ולחקור עמם את משמעותה של ה"הארה". חקירה זו זכתה לפרסום והורחבה כשהוא ייסד, ב-1991, את כתב העת EnlightenNext (בשמו הקודם, "?What Is Enlightenment", "מהי הארה?"). כמייסדו וכעורכו הראשי של המגזין, כהן רואה את עצמו כמחויב ליצירת "לא פחות ממהפכה בתודעה ובתרבות." מראשית דרכו של המגזין ועד לסגירתו, בשנת 2011, נפגשו כהן וצוות עורכיו עם מיסטיקנים ומטריאליסטים, פיזיקאים ופילוסופים, פעילים חברתיים וספורטאים מובילים במאמץ ליצור פורום פופולרי לדיאלוג ולחקירה מעמיקים על משמעות החיים האנושיים בעידן הפוסט-מודרני.

עם הזמן עבר כתב העת המרה לרבעון הפונה יותר אל המיינסטרים. הוא צמח מעבר לגבולות המדיה המודפסת והוליד סדרת מרצים בינלאומית, פורום מולטימדיה מקוון, ועד לאחרונה שותפות עם The Graduate Institute בקונטיקט שבאמצעותה ניהלו עורכי כתב העת תוכנית מוכּרת לתואר שני בתחום האבולוציה של התודעה. בשנת 2000 כהן החל לשמש כאחד מהחברים המייסדים של "המכון האינטגרלי" (Integral Institute) של הפילוסוף קן וילבר. הוא היה אחד מהדוברים המרכזיים ב"פרלמנט דתות העולם" בשנת 2004. ב-2006 הוענק לכהן פרס ה"קאשי" ההומניטארי. באותה שנה (2006) ושוב ב-2007 זכה האתר של מגזין EnlightenNext בפרס "Webby" בקטגוריית הדת והרוחניות שהוענק לו על ידי האקדמיה הבינלאומית למדעים ולאמנות דיגיטלית.
כבר בשנת 2004 קם אתר אינטרנט המאגד את נפגעי הכת. הפופולריות העצומה שעורר כהן הביאה גם את אמו להפוך לתלמידתו, אך לאחר מספר שנים בכת פרשה ממנה בסערה וכתבה ספר בשם "אמא של אלוהים" בו היא מתארת מציאות קשה וניצול של חברי הכת על ידי כהן, בדומה לספר מוקדם יותר שנכתב על ידי תלמידו לשעבר ויליאם יינר.

באביב 2011 הודיע ארגון EnlightenNext כי הוא מפסיק להפיק את המגזין המודפס, מסיבות כלכליות. הארגון ממשיך להפיץ את רעיונתיו ותורתו של כהן באמצעות אתרי אינטרנט, ספרים ודיאלוגים שהוא ממשיך לקיים עם דמויות מובילות בעולם הרוחני. בספטמבר 2011 יצא לאור, באנגלית, ספרו של כהן, "Evolutionary Enlightenment" ("הארה אבולוציונית"), שאמור להיות סיכום מקיף של הגותו ומשנתו הרוחנית.

לאחר שנים רבות בהן סירב להגיב לטענות נגדו, בחודש יוני בשנת 2013 כתב כהן בבלוג הרשמי שלו רשומה בשם "התנצלות" בה הודיע שהוא פורש מתפקיד הגורו ויוצא לשנת שבתון שמטרתה תרפיה, חקירה עצמית ומדיטציה, על מנת לרפא ולשפר את מה שהוא מכנה "האגו" שלו - אך עודנו נשאר דבק באמיתות רעיונותיו בדבר ה"הארה האבולוציונית".

==רעיונותיו==
כהן אומר כי תורתו הרוחנית, "ההארה האבולוציונית", קושרת את ה"הארה" המסורתית לתהליך אבולוציוני-קוסמי. לדבריו, על ידי התעוררות ל"קרקע ההוויה" הנצחית, בני אדם יכולים להשתחרר ממניעיהם האנוכיים (האגו שלהם), וללמוד לבטא את "האני האותנטי". ה"אני" הזה, נטול האגו, מתואר על ידי כהן כיצירתי, אכפתי ומונע על ידי דחף התפתחותי "שאינו נפרד מהמפץ הגדול עצמו". לטענתו, כשבני אדם בוחרים לחיות מתוך האני האותנטי, הם יכולים להבין שאינם נפרדים מהיקום ולגלות תכלית חיים המתעלה מעבר לאגואיזם - מחויבות מוסרית להשתתף בלב שלם באבולוציה של התודעה עצמה, משהו שרק בני אדם מסוגלים לו.

יש לציין, כי השימוש שכהן עושה במונח "אגו" שונה מהשימוש במונח זה בהקשר פסיכולוגי. אצל כהן, אגו הוא "הצורך הכפייתי והמושרש עמוקות להיות נפרד מהזולת ונעלה עליו בכל זמן, בכל מקום ובכל תנאי". מהות הנתיב הרוחני, לשיטתו, היא להסיט את מרכז הכובד של הווייתנו כדי שחיינו יהוו ביטוי של האני האותנטי ולא של האגו.

כהן מבדיל את ההארה האבולוציונית מההארה האישית המסורתית. ההארה האבולוציונית אינה שייכת לאינדיבידואל, כפי שהיה מקובל לחשוב בעבר, אלא היא הופכת לבסיס של התפתחות בינאישית, ממנה נוצרת תרבות חדשה. כהן טוען כי ההישרדות של המין האנושי תלויה ביצירתן של התודעה והתרבות החדשות האלו. לדבריו, יצירתן תלויה בעיקר ביכולתם של אנשים הנמצאים בחוד החנית של התפתחות התרבות האנושית לחבור יחדיו מעבר לאגו.

כדי לסייע לאלה שמעוניינים ליישם את רעיונותיו בחייהם, פיתח כהן תורה מקיפה הכוללת חמישה עיקרים ושישה עקרונות של ההארה האבולוציונית, כמו גם שני מודלים המתמצתים בצורה גרפית את הפרספקטיבה של תורה זו.

==ביקורת==
לאורך שנותיו כמורה רוחני ומנהיג כת, הופיעו בתקשורת פרסומים רבים על כי השתמש בכריזמה שלו באופן מניפולטיבי ונצלני. אמו של כהן, לונה טארלו, כתבה בספרה את חוויותיה כאחת מתלמידיו ואת מאבקה להשתחרר משליטתו. היא האשימה את בנה באכזריות, האדרה עצמית וניצול שלה ושל שאר תלמידיו. ד"ר אנדרי ון-דר-בראאק כתב גם הוא ספר ובו תיאור שנות לימודיו אצל כהן. הוא טען שכהן דרש סכומי כסף גדולים מתלמידיו וכן מסירות קיצונית שלהם כלפיו. תלמידים נוספים לשעבר האשימוהו בניצול פסיכולוגי ופיזי. כהן עצמו השיב לטענות אלה במאמר שפרסם בבלוג שלו, בשם "הצהרת אינטגריטי", אך כאמור בשנת 2013 הודה, אם כי במרומז, באחריותו לפוגענות וניצול בשם מעמדו.

==ספריו==
* לחבוק שמיים וארץ (שניים מספריו בכריכה אחת, בהוצאת "ידיעות אחרונות", 2002).
* הארה למאה ה-21 (בהוצאת "אנלייטנקסט", 2008).

<div style="direction: ltr;">
*,(1989) My Master Is My Self
*,(1991) Enlightenment Is a Secret
*,(1992) Autobiography of An Awakening
*,(1995) An Unconditional Relationship to Life
*,(1996) The Challenge of Enlightenment
*,(1999) In Defense of the Guru Principle
*,(1997) Freedom Has No History
*,(1998) Who Am I? and How Shall I Live?
*,(2011) Evolutionary Enlightenment
</div>

==קישורים חיצוניים==
===חיוביים===
* 
* ווידאו באתר YouTube: איתי מאוטנר מראיין את אנדרו כהן, [http://www.youtube.com/watch?v=c4mhca0td44 חלק א'] [http://www.youtube.com/watch?v=xshy8y96avE וחלק ב'] (עם כתוביות בעברית)
* קובצי אודיו מאתר Integral Naked: [https://web.archive.org/web/20071205065912/http://in.integralinstitute.org/live/view_guru_and_pandit.aspx#A_Choise_for מבחר שיחות] בין אנדרו כהן לבין קן ווילבר (באנגלית)
* [http://www.findhornpress.com/spirituality-18/11-days-at-the-edge-206.html Eleven Days At The Edge]: ספרו של מייק וומבאקר, המתאר את חוויותיו ב-2005 בזמן סדנה אינטנסיבית בהנחיית אנדרו כהן.
* [http://www.webbyawards.com/webbys/current.php רשימת זוכי פרסי Webbie ב-2006 וב-2007], וביניהם המגזין של כהן, EnlightenNext (המופיע ברשימות בשמו הקודם, ?What Is Enlightenment), בקטגוריה "דת ורוחניות"

===ביקורתיים===
* תומר פרסיקו, [http://www.notes.co.il/TOmer/55878.asp אנדרו כהן - נפתוליו עם האמת] (גרסה מלאה של [http://www.nrg.co.il/online/55/ART1/886/469.html המאמר ב-nrg]), 5 במאי 2009
* תומר פרסיקו, [http://www.notes.co.il/tomer/55790.asp על חזירים, אלילות, משיחים והדלאי לאמה], בלוג באתר "רשימות", 4 במאי 2009
* תומר פרסיקו, [https://tomerpersico.com/2013/07/07/andrew_cohen_off/ אנדרו כהן מתפוטר, מוסד הגורו בצרות], בלוג באתר "לולאת האל", 7 ביולי 2013
* תומר פרסיקו, [https://tomerpersico.com/2013/07/28/guru_blues/ מוסד הגורו במערב: למה צריך אותו, והאם יש לו תקומה], בלוג באתר "לולאת האל", 28 ביולי 2013
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:פילוסופים אמריקאים
קטגוריה:ראשי כתות אמריקאים
קטגוריה:מורים רוחניים יהודים
קטגוריה:דתות חדשות
קטגוריה:מדיטציה
קטגוריה:מורים רוחניים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955