OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יואל דר

יואל דר (נולד בשנת 1938) הוא עיתונאי ישראלי. עבד כעיתונאי וכשדר במשך 42 שנה ב"קול ישראל" ובעיתונים רבים בישראל ובעולם.

==ילדותו ונעוריו==

יואל דר נולד ב-1938 במוסול שבעיראק, בשם יואל דרויש, בעיר מוסול שבעיראק למשפחה דלת אמצעים ומרובת ילדים.
למד בבית ספר "אליאנס"-לימודי חולין, וב"חדר" לימודי תורה, שם למד עברית.
עלה לישראל בשנת 1951 והתגורר במעברה עד 1954. 
היה חבר ומדריך בתנועת הנוער "בית"ר" בקריית אתא.

==השכלה==
דר הוא בוגר אוניברסיטת חיפה בחוגים: שפה ובספרות אנגלית, וספרות כללית.
בגיל 15 הוא החל לעבוד כמחלק עיתונים כדי לממן את לימודיו. באותה עת החל גם לכתוב בעיתון "חירות לנוער".

==שירותו בצהל==
דר שירת בשירות הסדיר בצה"ל כצפן. במילואים שרת בתפקידים שונים ביניהם: חוקר במודיעין, קצין קישור לאו"ם, סגן מנהל תחנת שידור בדרום לבנון ועוד.

==עבודתו==
לאחר שחרורו מצה"ל שימש כתב ב"חיפה העובדת", והחל מספטמבר 1959 ועד 1982 (עת פרש מעבודתו) שימש כתב בעיתון "דבר" לענייני הגליל המערבי והגליל העליון, כשעיקר סיקורו היה בנושא הערבים בישראל. משום שגילה בקיאות בנושא זה, דבר שאפשר לו לספק בשנים הבאות ידיעות בעלות חשיבות גם לעיתונים אחרים בישראל ובעולם. כתיבתו על הערבים זכתה לביקורת משמאל שהאשימה אותו בכתיבה סטריאוטיפית על הערבים.
 
בשנת 1961 השתלב בשידורים הערביים של "קול ישראל" ובעיתון באנגלית ה"ג'רוזלם פוסט".

לאחר מלחמת ששת הימים, שימש כראש המערכת בצפון של העיתון בערבית "אל-אנבא".
בשנת 1970 השתלב בקורס כתבים של רשות השידור ומאז ועד פרישתו סיקר את נושא הערבים בישראל בעיקר ברשת ב'.
בשנת 1979 נסע עם משפחתו ללונדון בזכות מלגה חלקית שקיבל מה"ג'רוזלם פוסט" ושם סיפק ידיעות לשבועון סאנדיי טיימס ולשבועון היהודי "ג'ואיש כרוניקל". עם שובו ארצה (בשנת 1980) השתלב גם ברשת ידיעות תקשורת של ידיעות אחרונות
בנוסף על כך העביר ידיעות ל"ניו יורק טיימס" ולסוכנות הידיעות האמריקאית "יונייטד פרס".

במרוצת שנות עבודתו זכה לקבל ממעבידיו עשרות תעודות הצטיינות על ידיעות בלעדיות. בשנת 2020 הוא וחביבה רוגר קיבלן פרס על מפעל חיים של אגודת העיתונאים חיפה וצפון.

==חייו האישיים==
יואל דר נישא בשנת 1965 לרותי דר ולהם נולדו שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.karmel.co.il/index.php?option=com_content&task=view&id=32885 יואל דר על הדרוזים] בפורטל הכרמל כולל ראיונות מצולמים עם דר.
* יואל דר, [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_Heb/SharedView.Article.aspx?parm=Ay0GvckTtimWqN0NtzgU1iOnEUYYLJvPi4njj3M59X0gz9ETxLVgkARLfUiaaPfAYw%3D%3D&mode=image&href=DAV%2f1965%2f12%2f26&page=4&rtl=true "מה קרה בנצרת"]
* יואל דר, [https://www.kan.org.il/content/archive/yomkippur-war/p-495182/%D7%94%D7%99%D7%95%D7%9D-%D7%A9%D7%90%D7%97%D7%A8%D7%99/508056/ ראיון עם האלוף רפאל איתן, רשת ב', 1973].

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:סגל דבר
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי בית"ר
אפי נכסים

אפי נכסים בע"מ, שנקראה עד יולי 2019 אפריקה ישראל נכסים בע"מ ונודעה בשם המקוצר אפריקה נכסים, היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בייזום, הקמה, תפעול והשכרה של מבנים לתעשייה, למשרדים ולמסחר בישראל ובאירופה (במדינות רומניה, צ'כיה, סרביה, גרמניה, פולין, בולגריה, לטביה והונגריה). החברה הייתה בשליטתה של אפריקה ישראל להשקעות בע"מ ומרכזת את פעילות הנדל"ן המניב של הקבוצה בישראל ובחו"ל.
ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסה לניירות ערך בתל אביב ונכללים במדד תל אביב 90 ובמדדים נוספים.

יו"ר החברה הוא איתן בר זאב ומנכ"ל החברה הוא אבי ברזילי. בעלת השליטה בחברה היא חברת ביג מרכזי קניות.

==היסטוריה==
החברה נוסדה בשנת 1971 כחברה פרטית בשם "פרק לתעשיות עתירות מדע בע"מ"
כדי להקים את פארק המדע קריית ויצמן בנס ציונה על ידי אפריקה ישראל להשקעות בשיתוף מכון ויצמן למדע.

בשנת 1984 שינתה שמה ל"קריית ויצמן – פרק המדע בע"מ", בשנת 2003 שינתה שמה לשם "אפריקה ישראל נכסים בע"מ" ובשנת 2019 שינתה שמה לשם הנוכחי. בספטמבר 2004 הפכה החברה לחברה ציבורית עם רישום ניירות הערך שלה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

ביוני 2018 זכתה החברה ביחד עם חברת שיכון ובינוי במכרז קריית התקשוב של צה"ל בבאר שבע.

במרץ 2019 רכשה קבוצה בראשות החברות מגה אור החזקות וביג, יחד עם שורה של גופים מוסדיים, 51% ממניות החברה ב-1.2 מיליארד שקל.

==נכסים עיקריים של החברה==
בין הנכסים שבבעלות (חלקית או מלאה) של החברה ובניהולה בישראל:
* פארק המדע קריית ויצמן בנס ציונה.
* מגדל היובל ובית פסגות בתל אביב
* מגדלי קונקורד בבני ברק

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:חברות נדל"ן ובנייה ישראליות
קטגוריה:אפריקה ישראל להשקעות
קטגוריה:יהוד-מונוסון: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1971
משה בלאס

משה אבא בלאס (בפולנית: Moshe Aba Blass 1971–1896) היה שחמטאי יהודי-פולני, אלוף ורשה בשחמט, חבר המשלחת הפולנית (שזכתה במדליית ארד) לאולימפיאדת השחמט 1928 ואלוף השחמט של המכביה השנייה. אחיו הוא שמחה בלאס (סבו של אורי בלאס).

בלאס נולד בלומז'ה, אז באימפריה הרוסית ולאחר מלחמת העולם הראשונה בפולין לאביו יצחק מאיר בלאס ואימו שרה-דבורה לבית רוטנברג וב-1911 היגר לארצות הברית. ב-1924 חזר לפולין.

ב-1931 עלה לארץ ישראל בצורה בלתי לגאלית. מסיבה זו הוא לא נכלל במשלחות שחמטאיות של ארץ ישראל.

== הישגים בולטים ==
* 1935 - זכה במקום ראשון באליפות המכביה
* 1935 - זכה במקום ראשון באליפות תל אביב
* 1936 - סיים במקום שני-שלישי משותף באליפות ארץ ישראל
* 1937 - זכה במקום ראשון באליפות תל אביב, בפעם השנייה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.chess.org.il/users/ShowNewsUpdates.aspx?contentId=1027&contentTypeId=2 ד"ר שלמה קנדלשיין:"המוח היהודי, המשחק היהודי והאולימפיאדה היהודית"]
* [http://jewishchesshistory.blogspot.co.il/2014/09/why-did-abram-blass-change-his-name-to.html Why Did Abram Blass Change his Name to Moshe Blass?]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים פולנים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:שחמטאים ביישוב
קטגוריה:אלופי המכביה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
אנדרטת מנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת

אנדרטת מנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת מנציחה את גבורת סוכני הארגון הבריטי בצרפת הכבושה במלחמת העולם השנייה, את בריתם עם אנשי המחתרת הצרפתית ואת שמותיהם של סוכני הארגון בצרפת שנפלו בעת מילוי תפקידם.

האנדרטה ניצבת בפאתי העיירה וָלַנְסֶה () שבעמק הלואר, כ-200 קילומטרים דרומית לפריז. האנדרטה ניצבת במרכזה של כיכר במעגל תנועה. גובהה שמונה מטרים והיא כוללת עמוד בהיר ועמוד שחור שדיסקית בהירה מחברת ביניהם. העמוד השחור מסמל את הלילה והחשאיות שבחסותם נעשו רבות מפעולות הארגון והמחתרת הצרפתית והעמוד הבהיר מסמל את רוחם וגבורתם. צמד העמודים מסמל את שיתוף הפעולה ביניהם. הדיסקית מסמלת את הירח, שהיה עד לרבות מפעולותיהם. האנדרטה עוצבה על ידי אליזבת לוקס הריסון (Elizabeth Lucas Harrison). הקמתה מומנה מתרומות של יחידים וחברות בבריטניה וצרפת בהשתתפות ממשלות שתי הארצות.

בשולי הכיכר ניצבים לוחות זיכרון. עליהם מונצחים שמות 104 סוכני מחלקה F (צרפת) של מנהלת המבצעים המיוחדים - 91 גברים ו-13 נשים - שנפלו בעת מילוי תפקידם. מרביתם נרצחו במחנות ריכוז גרמניים לאחר שנאסרו.

האנדרטה נחנכה ב-6 במאי 1991, במלאת חמישים שנה להגעתו של הסוכן הראשון לצרפת, אשר צנח ממטוס לא הרחק מוולנסיי. טקס החנוכה נערך במעמד אליזבת, המלכה האם מבריטניה והשר הצרפתי לענייני ותיקי צבא אנדרה מריק (André Méric). 

מדי שנה ב-6 במאי מתקיים טקס זיכרון ליד האנדרטה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://herve.larroque.free.fr/sgbindex.htm אתר אודות האנדרטה ופעולות מנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת]
*[https://www.youtube.com/watch?v=Jojzi4wU9kE סרטון אודות האנדרטה], באתר יוטיוב

==הערות שוליים==

מנהלת המבצעים המיוחדים
מנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת
קטגוריה:סאנטר-עמק הלואר: מבנים
קטגוריה:מנהלת המבצעים המיוחדים
קטגוריה:תנועת ההתנגדות הצרפתית
ג'ורג' ווטרהאוס

ג'ורג' מארדסן ווטרהאוס (באנגלית: George Marsden Waterhouse; 6 באפריל 1824 – 6 באוגוסט 1906) היה ראש ממשלת אוסטרליה הדרומית מאוקטובר 1861 ועד יולי 1863 וראש ממשלת ניו זילנד מאוקטובר 1872 ועד מרץ 1873.

==ראשית חייו==
ווטרהאוס נולד בעיירה פנזנס שבקורנוול. אביו, ג'ון ווטרהאוס, היה כומר שהיה פעיל בתנועת המיסיונים באוסטרליה ובפולינזיה. ג'ורג' ווטרהאוס התחנך בבית ספר בעיר באת'.

==אוסטרליה==
ווטרהאוס היה בן 15 כאשר ב-1839 היגרה משפחתו לאוסטרליה, בתחילה להובארט. ארבע שנים לאחר מכן הוא עבר להתגורר באדלייד והקים שם עסק מסחרי.

הוא נבחר לראשונה לפרלמנט של אוסטרליה הדרומית באוגוסט 1851. שלוש שנים מאוחר יותר הוא התפטר ונבחר שוב ב-1857, אך התפטר שוב זמן קצר לאחר מכן.

הוא תמך בפיתוח כלכלי של המושבה באמצעות סחר חופשי ונבחר שוב למועצה המחוקקת של אוסטרליה הדרומית ב-1860, שם הוא קידם איחוד תעריפים בכל המושבות האוסטרליות. הוא היה המזכיר הראשי בממשלתו של תומאס ריינולדס ממאי 1860 ועד פברואר 1861. לאחר סיום כהונתו של ריינולדס כראש ממשלת אוסטרליה הדרומית, הרכיב ווטרהאוס ממשלה חדשה מתוך כוונה לגבש עתירה כנגד השופט בות'בי, שופט בית המשפט העליון של אוסטרליה הדרומית, שגרם לקשיים על ידי כך שהתנגד ללגיטימיות של בית המשפט לערעורים במסגרת החוקה החדשה. ווטרהאוס התפטר מתפקידו לאחר שמשימה זו הושלמה, אך שוכנע להרכיב ממשלה נוספת שכיהנה עד יולי 1863, עת קרסה עקב האשמות באי סדרים כספיים. ב-1864 הוא פרש מהחיים הפוליטיים באוסטרליה הדרומית ובילה זמן מה באנגליה.

==ניו זילנד==
ב-1869 היגר ווטרהאוס לניו זילנד וב-13 במאי 1870 הוא מונה להיות חבר במועצה המחוקקת (הבית העליון של ניו זילנד שהיה קיים אז). בנובמבר 1871 הוא כיהן כשר בממשלתו של ויליאם פוקס ובאוקטובר 1872 הוא נבחר להיות ראש ממשלת ניו זילנד. במרץ 1873 הוא התפטר מתפקידו לאחר שמצא שזה בלתי אפשרי להיות חבר הבית העליון ולהמשיך לשלוט בשרי הממשלה. הוא המשיך להיות חבר בבית העליון עד יוני 1890.

==פרישה באנגליה==
עקב בריאותו הרופפת, פרש ווטרהאוס לאנגליה ב-1889. הוא מת בטורקי ב-6 באוגוסט 1906.

==קישורים חיצוניים==

* [http://adb.anu.edu.au/biography/waterhouse-george-marsden-4806 "Waterhouse, George Marsden". Australian National Biography. Retrieved 14 January 2011.]
* [http://www.teara.govt.nz/en/1966/waterhouse-hon-george-marsden A. H. McLintock, ed. (23 April 2009). "WATERHOUSE, Hon. George Marsden". An Encyclopaedia of New Zealand. Ministry for Culture and Heritage / Te Manatū Taonga. Retrieved 4 October 2012. ]
* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת ניו זילנד
קטגוריה:פוליטיקאים אוסטרלים
קטגוריה:ילידי 1824

קטגוריה:נפטרים ב-1906
פצצה קופצת

פצצה קופצת במוזיאון בדקספורד, אנגליה
פצצה קופצת היא פצצה המעוצבת כך שתקפץ על פני המים לעבר המטרה. מסלול הפצצה מחושב כך שתימנע ממכשולים מימיים כמו רשתות טורפדו, ומאפשר לקבוע מראש את מהירות הפגיעה ואת תזמון הפיצוץ, בדומה לפצצת עומק.

פצצות קופצות פותחו על ידי ברנס ווליס במהלך מלחמת העולם השנייה. הפצצות נועדו לקפוץ על פני המים בדומה לזריקת אבנים שטוחות על פני אגם, ובכך לעקוף את רשתות ההגנה של הסכרים הגרמניים. הרעיון נולד מתוך צורך ליצור פיצוץ מדויק ומתוזמן ליד קירות הסכר בעומק מסוים מתחת לפני המים. המטרה הייתה לגרום להרס מקסימלי ולשטף מים שיפגעו בתשתיות תעשייתיות. אפקט של פיצוץ כזה דומה לפיצוץ פצצת גרנד סלאם או טולבוי, שגם את שתיהן הוא המציא.

פיתוח הפצצות כלל ניסויים עם מרבלות וכדורי גולף, כדי להבין את התנועה האופטימלית של הפצצה על פני המים. כדי להבטיח שהפצצה תישאר יציבה בזמן הקפיצה, הוסיפו לפצצה ספין אחורי (Backspin), מה שגרם לה להתרומם מעל המים ולחזור למשטח בעדינות יחסית. פצצות אלו, הידועות כ"פצצות תחזוקה" (Upkeep), שימשו בהצלחה במבצע נזיפה, שהתרחש במאי 1943 וגרם להרס משמעותי לסכרים במוהן ואדר.

מבצע נזיפה עצמו היה פעולה מסוכנת ומורכבת, שבוצעה על ידי טייסת 617 של חיל האוויר המלכותי. המטוסים השתמשו בפצצות הקופצות כדי לפגוע בסכרים במטרה להציף את חבל הרוהר ולפגוע בכושר הייצור התעשייתי של גרמניה הנאצית. ההצלחה של המבצע נזקפה לזכותו של ברנס ווליס והצוותים שהפעילו את הפצצות בגובה נמוך ובמהירות גבוהה כדי להשיג את התוצאות הרצויות.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קופצת
קטגוריה:אמצעי לחימה בריטיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ההפצצות האסטרטגיות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
דניאל פולן

דניאל פולן (באנגלית: Daniel Pollen; 2 ביוני 1813 – 18 במאי 1896) היה ראש ממשלת ניו זילנד התשיעי.

==ראשית חייו==
דניאל פולן נולד בדבלין, אירלנד. הוא היה בנם של יו פולן, שהיה מנהל רציפים (Dockmaster) ושל אליזבת לבית אוניל. מעט ידוע על תקופה זו של חייו, אך ככל הנראה הוא גדל באירלנד ובארצות הברית. אביו היה מנהל רציפים ב-1812 וב-1832 עדיין החזיק במשרה זו. על פי כמה דיווחים היה אביו של פולן בין אלה שהשתתפו בבניית בניין הקפיטול בוושינגטון.

דניאל פולן היה רופא במקצועו, אם כי אין תיעוד על כך במוסד האקדמי בו הוא למד. בסוף שנות השלושים של המאה ה-19 הוא נסע לניו סאות' ויילס ובינואר 1840 הוא עבר להתיישב בחבל נורת'לנד שבניו זילנד. הוא היה עד חתימתו של הסכם ואיטנגי. ב-1841 הוא החל לעסוק ברפואה באוקלנד. ב-1844 הוא מונה להיות חוקר מקרי מוות, תפקיד אותו מילא במשך ארבע שנים.

במאי 1846 נשא פולן לאישה את ג'יין הנדרסון, בתו של קצין בצי המלכותי. ב-1847 עברו השניים להתגורר באי קואו, לאחר שפולן מונה להיות רופא בחברת כריית נחושת סקוטית.

==קריירה פוליטית==
פולן בילה מספר שנים בקואו. במהלכן הוא החל לכתוב מאמרים לעיתון The New Zealander שקראו להנהגתו של ממשל עצמי למושבה. הוא גם היה פעיל בתחומי המדע והספרות ובתמיכה בהתנזרות משתיית משקאות חריפים.

===מחוז אוקלנד===
כאשר נחקקה חוקת ניו זילנד ב-1852, מונה פולן להיות הפקיד הראשי במשרד נציב מחוז אוקלנד. מכאן הוא התקדם בסולם הדרגות. שנתיים לאחר מכן הוא מונה להיות חבר במועצה המנהלת וב-1858 הוא מונה להיות נציב אדמות הכתר באוקלנד. ב-1856 הוא נבחר למועצת המחוז של אוקלנד וכיהן בתפקיד זה עד 1865.

ביולי 1861 מונה פולן להיות חבר במועצה המחוקקת (הבית העליון של ניו זילנד שהיה קיים אז). ב-1862 הוא התפטר מתפקיד נציב אדמות הכתר והפך להיות סגן מפקח המחוז של אוקלנד. בדצמבר 1867 הוא התפטר מהמועצה המחוקקת והיה לנציגה באוקלנד של הממשלה המרכזית.

ביוני 1868 הוא שב למועצה המחוקקת והתפטר ממנה ב-1870 כדי לשמש שוב כנציג הממשלה באוקלנד.

ב-1870 החזיק פולן בארבע משרות במקביל: האחראי על מסי הקרקעות, הנציב לענייני הקרקעות המופקעות, הנציב לענייני חוק הקרקעות של הילידים וקצין ההגירה.

===ראש ממשלת ניו זילנד===
ב-1873 התבקש פולן לכהן שוב במועצה המחוקקת על ידי ראש ממשלת ניו זילנד, ג'וליוס ווגל, והוא מונה להיות המזכיר הקולוניאלי. הוא מילא תפקיד זה עד אוקטובר 1877 תחת כמה ראשי ממשלה. ב-6 ביולי 1875 הוא נבחר להיות ראש הממשלה וכיהן בתפקיד עד 15 בפברואר 1876. לאחר מכן הוא מונה שוב כחבר במועצה המחוקקת וכיהן בה עד למותו.

דניאל פולן מת ב-18 במאי 1896.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div class="mw-content-ltr"> 
* [http://www.teara.govt.nz/en/1966/pollen-daniel 'POLLEN, Daniel (1813–96)', from An Encyclopaedia of New Zealand, edited by A. H. McLintock, originally published in 1966. Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand, updated 22-Apr-09]
</div>

קטגוריה:ראשי ממשלת ניו זילנד
קטגוריה:רופאים ניו זילנדים
קטגוריה:ילידי 1813
קטגוריה:נפטרים ב-1896
נרקיסיזם ממאיר

נרקיסיזם ממאיר היא תסמונת פסיכולוגית המורכבת מתמהיל קיצוני של הפרעת אישיות נרקיסיסטית, התנהגות אנטי-חברתית, אגרסיביות וסאדיזם.<ref></ref> 

תאורטיקנים כגון אוטו קרנברג ואריך פרום תיארו הפרעה זו כסוג קיצוני של הפרעת אישיות נרקיסיסטית. יש המנגידים אותו לסוג קיצוני אחר של ההפרעה, נרקיסיזם פגיע (המשלב הפרעה נרקיסיסטית עם הפרעת אישיות נמנעת, מופנמות ונטייה לדיכאון). סיווג זה לא מוזכר במדריכי האבחנות הפסיכיאטריים הרשמיים, כגון ICD או DSM. כתסמונת היפותטית וניסיונית, יש המכלילים בנרקיסיזם ממאיר גם היבטים של פרנויה.

אדם הלוקה בסוג זה של נרקיסיזם מאופיין במניפולטיביות, חיפוש כוח ושליטה בהקשר הבין-אישי, חשיבות עצמית קיצונית, דעתנות עקשנית, היעדר חרטה וחשיבה לטווח רחוק, חוסר שקט ואנרגטיות קיצונית, ובמקרים קיצוניים ליקוי בשיפוט המציאות. הוא מתקשה לחשוב באופן אמפתי על האנשים בסביבתו, ממעיט בערכם, מזלזל בהם ויוצר להם דה-הומניזציה. רמת העוינות שלו עלולה לעלות לאורך זמן. 

הטיפול המקובל בדומה להפרעת אישיות נרקיסיסטית, הוא פסיכותרפיה, או טיפול קוגניטיבי-התנהגותי המיועד להפחתת הרצידיביזם. לרוב המטופלים מבטאים התנגדות משמעותית בתחילת הטיפול (כגון ניסיונות לשלוט במטפל או לפגוע בו), בין השאר בשל החשש לאיבוד תחושת הכוח והשליטה, ובשל הקושי בהתמודדות עם הרעיון שמישהו חיצוני יכול לסייע להם, ולכן הפרעה זו קשה לטיפול בהשוואה להפרעות נפשיות אחרות. 

== פסיכופתיה ==
אוטו קרנברג טוען כי יש להחשיב נרקיסיזם ממאיר כחלק מהספקטרום של נרקיסיזם פתולוגי, שלדעתו נע בין הקצה החמור ביותר שהוא פסיכופתיה, באמצע נמצא נרקיסיזם ממאיר, ובקצה הנמוך נמצאת הפרעת אישיות נרקיסיסטית.<ref></ref>

על פי קרנברג, ניתן להבחין בין נרקיסיזם ממאיר לבין פסיכופתיה בגלל יכולתו של הנרקיסיסט הממאיר להפנים ולהעריץ מאפיינים אגרסיביים וסדיסטיים, מה שמוביל להתנהגות התוקפנית של מטופלים אלה. לדברי קרנברג, העמדה הפרנואידית של הפסיכופת אינה מאפשרת לו או לה להפנים אפילו את ערכי "התוקפן", בעוד שאדם עם נרקיסיזם ממאיר יכול לפתח הזדהות מסוימת עם דמויות אידיאליות חזקות אחרות כחלק מ"כנופיה" מגובשת ... המאפשרת לו להפנים לפחות ערכים מסוימים של נאמנות ויחסי אובייקט טובים. קרנברג כתב כי "חלקם עשויים להפגין התנהגות אנטי-חברתית תוך שימוש ברציונליזציה – למשל, כמנהיגים של כנופיות או ארגוני טרור... עם יכולת נאמנות לעמיתיהם".<ref></ref>

לפיכך, נרקיסיזם ממאיר הוא צורה פחות פתולוגית של פסיכופתיה. רשימת הפסיכופתיה המעודכנת של רוברט ד' הייר מדגישה מספר תכונות דומות, וכן נמצא במספר יחסית גדול של מחקרים, כי הפריטים מגורם 1 מתואמים באופן משמעותי עם הפרעת אישיות נרקיסיסטית. ציונים גבוהים בכלי האבחון של הייר נקשרים באופן חיובי ועקבי למדדים של אימפולסיביות, מקיאווליזם, התנהגות אנטי-חברתית מתמשכת, ונקשרים באופן שלילי למדדים שונים של חיברות, אמפתיה, ושיתוף פעולה.

==לקריאה נוספת==
* Ronningstam, Elsa. Identifying and understanding the narcissistic personality. Oxford : Oxford University Press, 2005.

==קישורים חיצוניים==
* Dickinson, K. A., and Pincus, A. L., [http://www.sakkyndig.com/psykologi/artvit/dickinson2003.pdf Interpersonal Analysis of Grandiose and Vulnerable Narcissism]. Journal of Personality Disorders, 17(3), 188-207, 2003

==הערות שוליים==

קטגוריה:נרקיסיזם
נטלי בנט

נטלי בנט (באנגלית: Natalie Bennett; נולדה ב-10 בפברואר 1966) היא עיתונאית ופוליטיקאית בריטית ילידת אוסטרליה. בנט עמדה בראש מפלגת הירוקים של אנגליה וויילס מספטמבר 2012 עד ספטמבר 2016.

==ביוגרפיה==
נטלי בנט נולדה בשנת 1966 בסידני שבאוסטרליה. היא נולדה להורים מתבגרים בני המעמד הפועלים, אמה הייתה מזכירה במשרד חלקית ואביה נגר מתלמד. בזכות מלגה בנט למדה בבית ספר פרטי בניו סאות' ויילס והמשיכה לתואר ראשון בחקלאות מאוניברסיטת סידני, תואר ראשון בלימודי אסיה מאוניברסיטת ניו אינגלנד ותואר שני בתקשורת המונים מאוניברסיטת לסטר. היא הייתה הראשונה מבני משפחתה שלמדה באוניברסיטה. 

את הקריירה העיתונאית שלה החלה בניו סאות' ויילס, שם עבדה במקומונים אחדים. בשנת 1995 עברה לתאילנד, שם עבדה תחילה בארגון סיוע, שממנו עברה לעבוד כעורכת חדשות חוץ בעיתון "בנגקוק פוסט". בשנת 1999 היגרה לבריטניה. החל משנת 2006 הייתה בעלת טור בעיתון "הגרדיאן". מדצמבר 2007 ועד מרץ 2012 הייתה סגנית עורך ולאחר מכן עורכת של השבועון The Guardian Weekly. עבדה גם בעיתונים הלונדוניים "אינדפנדנט" ו"הטיימס".

ב-1 בינואר 2006 הצטרפה למפלגת הירוקים של אנגליה וויילס. ב-2006 וב-2010 הייתה מועמדת המפלגה בבחירות למועצת רובע קמדן בלונדון, אך לא נבחרה. בשנת 2010 התמודדה בבחירות לפרלמנט, אך לא נבחרה. כפמיניסטית הקימה את קבוצת הנשים של מפלגת הירוקים. ב-3 בספטמבר 2012 נבחרה לעמוד בראש המפלגה. בשנת 2015 התמודדה פעם נוספת על מקום בפרלמנט, אך לא נבחרה לאחר שסיימה שלישית במניין קולות המחוז.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.greenparty.org.uk/leaders-blog/ הבלוג של נטלי בנט] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:פמיניסטיות בריטיות
קטגוריה:עיתונאיות בריטיות
קטגוריה:פוליטיקאיות בריטיות
קטגוריה:מהגרים מאוסטרליה לממלכה המאוחדת
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סידני
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1966
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1966
גביע הזהב 1998

גביע הזהב של CONCACAF 1998 נערך בין ה-1 ל-15 בפברואר 1998 בארצות הברית, והיה הטורניר הרביעי של גביע הזהב, והמהדורה ה-14 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. בטורניר השתתפה כנבחרת אורחת. 

בשונה מטורניר גביע הזהב 1996, הורחב המפעל מ-9 ל-10 נבחרות, שחולקו לשלושה בתים.

 החליטה שלא להשתתף בטורניר, ובמקומה השתתפה על אף שלא עברה את שלב המוקדמות. למרות זאת, הנבחרת שהשתתפה גם בטורניר מונדיאל 1998 שנערך חצי שנה מאוחר יותר, הפתיעה כשסיימה ראשונה בשלב הבתים, לפני ברזיל, והעפילה לחצי הגמר.

במשחק הגמר גברה על בתוצאה 1–0, והשלימה זכייה שלישית ברציפות בתואר. למרות שארצות הברית אירחה את הטורניר, משחק הגמר שהתקיים בלוס אנג'לס נערך מול קהל פרו-מקסיקני, שעודד את הנבחרת המנצחת לאורך המשחק.

==משתתפות==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
!נבחרת
!סיבת העפלה
!מספר הופעות בטורניר
!הופעה אחרונה בטורניר
!הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
| align="right" |
|מארחת הטורניר
|3
|1996
|זכייה בגביע (1991)
|-
| align="right" |
|עלתה אוטומטית
|3
|1996
|זכייה בגביע (1993, 1996)
|-
| align="right" |
|כרטיס חופשי בעקבות פרישת קנדה
|2
|1993
|מקום שלישי (1993)
|-
| align="right" |
|זוכת גביע הקריבים 1997
|2
|1996
|שלב הבתים (1991, 1996)
|-
| align="right" |
|מנצחת הפלייאוף בין סגניות גביע הקריבים 1996 ו-1997
|0
|
|
|-
| align="right" |
|זוכת גביע UNCAF לאומות 1997
|2
|1993
|מקום שלישי (1993)
|-
| align="right" |
|סגנית גביע UNCAF לאומות 1997
|2
|1996
|מקום רביעי (1996)
|-
| align="right" |
|מקום שלישי בגביע UNCAF לאומות 1997
|1
|1996
|שלב הבתים (1996)
|-
| align="right" |
|מקום רביעי בגביע UNCAF לאומות 1997
|3
|1996
|מקום שני (1991)
|-
| align="right" |
|אורחת
|1
|1996
|מקום שני (1996)
|}

==משחקי הטורניר==

10 הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשלושה בתים. בית א' הכיל ארבע נבחרות, ושאר הבתים הכילו שלוש נבחרות. הנבחרת שסיימה ראשונה בכל בית העפילה אוטומטית לשלב חצי הגמר, ואליהן הצטרפה הנבחרת שסיימה שנייה בבית א'. שלבי חצי הגמר והגמר התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד.

===שלב הבתים===
====בית א'====

====בית ב'====

====בית ג'====

===שלב הנוקאאוט===

משחק על המקום השלישי

משחק הגמר

== תארים ופרסים ==
* מלך השערים: פאולו ואנצ'ופה, לואיס הרננדס (4 שערים)
* השחקן המצטיין: חורחה קמפוס

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1998
קטגוריה:תחרויות גביע הזהב בארצות הברית
קטגוריה:1998 בארצות הברית
גביע הזהב 1996

גביע הזהב של CONCACAF 1996 נערך בין ה-10 ל-21 בינואר 1996 בארצות הברית, והיה הטורניר השלישי של גביע הזהב, והמהדורה ה-13 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. לראשונה בטורניר, השתתפה בו נבחרת אורחת שאינה חברה ב-CONCACAF. הנבחרת שהוזמנה הייתה , ששלחה לטורניר את הנבחרת האולימפית שלה (עד גיל 23). 

בשונה מטורניר גביע הזהב 1993, הורחב המפעל מ-8 ל-9 נבחרות, שחולקו לשלושה בתים במקום לשניים. טורניר זה, בניגוד לקודם, התקיים בחודשי החורף ולא בקיץ.

במשחק הגמר גברה על הנבחרת האורחת ברזיל בתוצאה 2–0, והשלימה זכייה שנייה ברציפות בתואר.

==משתתפות==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
!נבחרת
!סיבת העפלה
!מספר הופעות בטורניר
!הופעה אחרונה בטורניר
!הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
| align="right" |
|מארחת הטורניר
|2
|1993
|זכייה בגביע (1991)
|-
| align="right" |
|עלתה אוטומטית
|2
|1993
|זכייה בגביע (1993)
|-
| align="right" |
|עלתה אוטומטית
|2
|1993
|שלב הבתים (1991, 1993)
|-
| align="right" |
|זוכת גביע הקריבים 1995
|1
|1991
|שלב הבתים (1991)
|-
| align="right" |
|סגנית גביע הקריבים 1995
|0
|
|
|-
| align="right" |
|זוכת גביע UNCAF לאומות 1995
|2
|1993
|מקום שני (1991)
|-
| align="right" |
|סגנית גביע UNCAF לאומות 1995
|1
|1991
|שלב הבתים (1991)
|-
| align="right" |
|מקום שלישי בגביע UNCAF לאומות 1995
|0
|
|
|-
| align="right" |
|אורחת
|0
|
|
|}

==משחקי הטורניר==
תשע הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשלושה בתים בני שלוש נבחרות כל אחד. הנבחרת שסיימה ראשונה בכל בית העפילה אוטומטית לשלב חצי הגמר, ואליהן הצטרפה הנבחרת עם המאזן הטוב ביותר מבין הנבחרות שסיימו במקום השני. שלבי חצי הגמר והגמר התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד.

===שלב הבתים===
====בית א'====

====בית ב'====

====בית ג'====

===שלב הנוקאאוט===

משחק על המקום השלישי

משחק הגמר

== תארים ופרסים ==
* מלך השערים: אריק וינאלדה (4 שערים)

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1996
קטגוריה:תחרויות גביע הזהב בארצות הברית
קטגוריה:1996 בארצות הברית
אוון שפיגל

שפיגל, 2013
אוון תומאס ספיגל (באנגלית: Evan Thomas Spiegel, נולד ב-4 ביוני 1990) הוא יזם אינטרנט אמריקאי אשר ייסד יחד עם בובי מרפי ורג'י בראון את חברת "סנאפצ'ט" בשנת 2011, ומשמש מנכ"ל החברה.

ספיגל נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, וגדל בבית נוצרי-אפיסקופלי.<ref name="laweekly1"></ref>

לאחר הנפקת החברה שלו העריך מגזין "פורבס" את הונו ב-3.4 מיליארד דולר בשנת 2017.

מאז 2017 נשוי לדוגמנית האוסטרלית מירנדה קר. להם שני ילדים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1990
גביע הזהב 1993

גביע הזהב של CONCACAF 1993 נערך בין ה-10 ל-25 ביולי 1993, והיה הטורניר השני של גביע הזהב, והמהדורה ה-12 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני, ולראשונה התקיים תחת אירוח משותף, של ארצות הברית ומקסיקו.

שתי הנבחרות המארחות, ו, הגיעו למשחק הגמר של הטורניר שהתקיים באצטדיון האצטקה, ושם הביסה מקסיקו את האלופה המכהנת בתוצאה 4-0.

מקסיקו הגיעה לגמר תוך תצוגות כדורגל מרשימות, כולל ניצחונות 9-0 על , משחק בו כבש שחקנה לואיס רוברטו אלבס (זגיניו) שבעה שערים, 8-0 על , ו-6-1 על בחצי הגמר.

==משתתפות==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
!נבחרת
!סיבת העפלה
!מספר הופעות בטורניר
!הופעה אחרונה בטורניר
!הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
| align="right" |
|מארחת הטורניר
|1
|1991
|זכייה בגביע (1991)
|-
| align="right" |
|מארחת הטורניר
|1
|1991
|מקום שלישי (1991)
|-
| align="right" |
|עלתה אוטומטית
|1
|1991
|שלב הבתים (1991)
|-
| align="right" |
|זוכת גביע הקריבים 1993
|0
|
|
|-
| align="right" |
|סגנית גביע הקריבים 1993
|1
|1991
|שלב הבתים (1991)
|-
| align="right" |
|זוכת גביע UNCAF לאומות 1993
|1
|1991
|מקום שני (1991)
|-
| align="right" |
|סגנית גביע UNCAF לאומות 1993
|1
|1991
|מקום רביעי (1991)
|-
| align="right" |
|מקום שלישי בגביע UNCAF לאומות 1993
|0
|
|
|}

==משחקי הטורניר==

שמונה הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. הנבחרות שסיימו בשני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר. שלב זה, וכן שלב הגמר, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד.

===שלב הבתים===
====בית א'====

====בית ב'====

===שלב הנוקאאוט===

משחק על המקום השלישי

בעקבות השוויון שתי הנבחרות זכו במקום השלישי

משחק הגמר

== תארים ופרסים ==
* מלך השערים: לואיס רוברטו אלבס (11 שערים)
* השחקן המצטיין: רמון רמירז

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1993
קטגוריה:תחרויות גביע הזהב בארצות הברית
קטגוריה:1993 בארצות הברית
קטגוריה:דאלאס: ספורט
קטגוריה:מקסיקו סיטי: כדורגל
ז'אן בטיסט דה קוסטר (זליק)

ז'אן בטיסט דה קוסטר (בצרפתית: Jean-Baptiste De Koster; 1905 – 1997) היה חסיד אומות העולם - קתולי מאזור בריסל שבבלגיה.

==פעילותו בתקופת השואה==
כשהחל גירוש יהודי בלגיה למחנות ההשמדה במזרח, בקיץ 1942, מספר שכנים של משפחת פרנקל בבריסל הציעו את עזרתם בהסתרת הילדה לואיז סילבי פרנקל, שנולדה בבריסל בשנת 1939, להוריה, מהגרים יהודים מפולין ומהולנד. השכנים פנו לקרוביהם, ז'אן בטיסט ויוז'ני (Eugénie) דה קוסטר, חקלאים מהיישוב זליק שבפרברי בריסל. בני משפחת דה קוסטר הסכימו לעזור ולואיז סילבי הובאה לביתם. היא ישנה במיטתן של שתי בנותיהם של בני הזוג דה קוסטר והייתה שותפה לחייהם. לואיז סילבי נותרה בביתה של משפחת דה קוסטר עד תום המלחמה.

==לאחר השואה==
לאחר השואה שבו הוריה של לואיז סילבי, שניצלו במסתור אחר, וביקשו לקחתה. עקב השהות הממושכת עם בני משפחת דה קוסטר, הייתה הפרידה קשה, והמבוגרים בשתי המשפחות הסכימו לבצע את המעבר בהדרגה. ראשית ביקרה לואיז סילבי בבית הוריה מדי יום א', ורק לאחר מספר חודשים עברה לשהות של קבע בבית הוריה, אם כי המשיכה להיות בקשר הדוק עם מציליה.

בשנת 2005 פנתה לואיז סילבי פרנקל ליד ושם בבקשה להעניק למציליה את התואר חסידי אומות העולם, ובשנת 2007 הוענק התואר לשני המצילים, ז'אן בטיסט דה קוסטר ואשתו יוז'ני.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלגים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: בלגיה
קטגוריה:ילידי 1905
קטגוריה:נפטרים ב-1997
ז'אן בטיסט דה קוסטר

ז'אן בטיסט דה קוסטר (בצרפתית: Jean-Baptiste De Coster; 1896 – 1968), היה כומר קתולי מבריסל שבבלגיה, חסיד אומות העולם.

==פעילותו בתקופת השואה==
האב דה קוסטר היה חבר המסדר הישועי בבריסל וראש הקולג' הישועי על שם ז'אן ברכמן הקדוש בבריסל. לבקשתו של בנדיקט גרינפאס, שהיה ראש מחתרת להצלת יהודים בבריסל, ולימים חסיד אומות העולם אף הוא, הסכים דה קוסטר לתת מחסה בקולג' שלו לקבוצות שמנו יהודים רבים. הצעירים שבין היהודים הורשו להשתתף בשיעורים בקולג' כדי להפחית את היעדר חינוכם עקב שנות המלחמה. חלקם הוסתרו במסווה של נזירים קתוליים. כמו כן סייע האב דה קוסטר לתת ליהודים רבים אישורי הטבלה מזויפים לנצרות כדי להצילם מגירוש, עם תחילתו של גירוש יהודי בלגיה למחנות ההשמדה בקיץ 1942. עבור יהודים אחרים סייע האב דה קוסטר במציאת מקום מסתור מחוץ לקולג'.

==הנצחה==
בשנת 1975 הכיר יד ושם באב דה קוסטר כחסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלגים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: בלגיה
קטגוריה:אנשי דת בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1896
קטגוריה:בלגים שנפטרו ב-1968
איה קרמרמן

איה קרמרמן (נולדה ב-21 באוקטובר 1976) היא מנחת טלוויזיה ודוגמנית עבר.

==ביוגרפיה==
קרמרמן היא בתם של רחל קרמרמן-מרידור (בתו של יעקב מרידור) ויוסף קרמרמן, חבר הכנסת במשך שלוש קדנציות, שנפטר מדום לב ב-1981, בהיותה בת חמש שנים. אחותה של מלייקה קרמרמן ואחייניתה של מעצבת האופנה מיקה בשן, אשתו של הזמר יגאל בשן.

למדה בבית ספר לאומנויות בתל אביב ובגיל 14 עברה ללמוד בבית ספר לאומנויות בצפון קרוליינה, ארצות הברית, במגמת בלט.

בהיותה בגיל 18 החלה בקריירת הדוגמנות, והתפרסמה בעיקר כאשר החלה לשמש כתבת בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" יחד עם שירלי גליק.

בשנת 2011 הגישה למשך מספר שבועות תוכנית בוקר בערוץ 10, לאחר אימוץ אורחות החיים החרדיים, אך החליטה לפרוש.

בשנת 2015 השתתפה בעונת ה-VIP של תוכנית הריאליטי "מאסטר שף", והגיעה בגמר התוכנית למקום השלישי.

בשנת 2016 הגישה לצדה של פאולה רוזנברג את העונה הראשונה של התוכנית "בייק אוף ישראל" בשידורי קשת של ערוץ 2.

בשנת 2019 הוציאה לאור את ספר הבישול "מתרגשת. המתכונים. הבית. האוכל".

בעלת טור קבוע במוסף "אתנחתא" של עיתון בשבע ומגישה בערוץ 20.

== חיים אישיים ==
ב-2010 חזרה בתשובה יחד עם בעלה, הצטרפה לחסידות ברסלב, והפסיקה להופיע בטלוויזיה. בתקופה זו עסקה בהרצאות על תורתו של רבי נחמן מברסלב ופעלה להחזרת נשים בתשובה.

נשואה לאיש האסטרטגיה של ערוץ 14 זיו לנגר, בעברו בעל חברת קידום מכירות ומנכ"ל סוכנות הדוגמנות "לוק". לבני הזוג שישה ילדים והם מתגוררים בירושלים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* סיון רהב-מאיר, חדשות 2, 3 בנובמבר 2009, [https://www.youtube.com/watch?v=HPwaipzFvE0 פעם דוגמנית, היום מחזירה בתשובה - איה קרמרמן בגרסת גלאט כושר], באתר יוטיוב
* 
* 
* 
* 
* 
* שירלי גליק, לשעבר חלק מהצמד איה ושירלי, [https://www.facebook.com/itay.gurevich/videos/10156895771537287/ מתארחת] ב[https://www.guapo-fashion.com/fashion-industry-israel תעשיית האופנה - מגזין אופנה שבועי]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:חוזרות בתשובה
קטגוריה:חסידי ברסלב
קטגוריה:מתחרי מאסטר שף (ישראל)
קטגוריה:משפחת יעקב מרידור
קטגוריה:בוגרות בית הספר לאמנויות תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות תל אביב
קטגוריה:סגל קשת
קטגוריה:סגל ערוץ 20
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
יאן דובראצ'ינסקי

יאן דובראצ'ינסקי (בפולנית: Jan Dobraczyński; 1910, ורשה – 1994, ורשה) היה חסיד אומות העולם מהעיר ורשה שבפולין.

==פעילותו בתקופת השואה==
עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין, בספטמבר 1939, היה דובראצ'ינסקי חייל בצבא פולין. לאחר כיבוש פולין בידי גרמניה וברית המועצות היה דובראצ'ינסקי חבר מחתרת הארמייה קראיובה.

בתקופת הכיבוש הגרמני בפולין היה דובראצ'ינסקי מנהל שירותי הרווחה בעיריית ורשה, וסייע לז'גוטה, המועצה לסיוע ליהודים, בכך שסיפק לה מסמכים מזויפים למען ילדים יהודים. במסמכים אלה הוכרו היהודים כנכים, מוגבלים ביכולותיהם או יתומים, וזאת כדי שיתאפשר להכניסם למוסדות נוצריים - בעיקר מנזרים - ושם להגן עליהם מפני פעולות הטרור של הנאצים בוורשה. בהוראת דובראצ'ינסקי ניפקו עובדיו דו"חות מזויפים ודובראצ'ינסקי החתים אותם בחותמתו הרשמית. אנשי הצוות במנזרים בהם הוסתרו ילדים יהודים ידעו ברוב המקרים כי המוסתרים הם יהודים, ולמרות זאת הסכימו לקבלם למנזרים. דובראצ'ינסקי הציל מאות ילדים יהודים בדרך זו. הוא החשיב את סיועו ליהודים כחלק ממאבקו נגד הפולש הנאצי. הוא לא ביקש תמורה מהילדים שהוסתרו או מהוריהם. הודות לאמצעי הזהירות שנקט דובראצ'ינסקי, לא התגלה על ידי הנאצים אף אחד מהילדים שהוסתרו בעזרתו. לאחר מרד ורשה של שנת 1944 נכלא דובראצ'ינסקי במחנה הריכוז ברגן-בלזן.

==לאחר המלחמה==
לאחר המלחמה היה דובראצ'ינסקי קומוניסט פולני, חבר באגודת פאקס שהוקמה מקתולים תומכי הקומוניזם. כמו כן קיבל דובראצ'ינסקי דרגת גנרל בצבא הפולני.

הוא עסק בכבתיבה ופרסם מספר ספרים. על בסיס ספרים אלו צולמו סרטים.

==הנצחה==
בשנת 1985 העניקה ממשלת פולין לדובראצ'ינסקי את אות הכבוד וירטוטי מיליטארי , אות הכבוד הצבאי הגבוה ביותר שמעניקה ממשלת פולין. 
בשנת 1993 הכיר יד ושם בדובראצ'ינסקי כחסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ברגן-בלזן
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1910
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1994
ישר אדריכלים

ישר אדריכלים הוא משרד אדריכלים ישראלי בינלאומי, אשר נוסד על ידי האדריכל יצחק ישר בשנת 1956. נכון ל-2023 זהו משרד האדריכלים הרביעי בגודלו בישראל על פי דירוג דן אנד ברדסטריט 2014.

בשנותיו הראשונות של המשרד, תכנן האדריכל יצחק ישר שכונות, בנייני מגורים ומבני ציבור מודרניסטים ידועים, כגון מוזיאון תל אביב לאמנות ובניין מקסיקו באוניברסיטת תל אביב (בשיתוף אדר' דן איתן) ודיזנגוף סנטר (בשיתוף אדר' עליזה טולדו). מבנים אלה זיכו אותו בפרס רכטר (1972) ובפרס רוקח (1967, 1984).

בשנת 1986 הצטרף למשרד בנו של יצחק ישר, אדריכל אבנר ישר, אשר העביר את הדגש לבניה בצפיפות גבוהה. המשרד כיום עוסק במגוון תחומי האדריכלות (מגורים, משרדים, מסחר, תב"ע), ומזוהה בעיקר עם מגדלי מגורים ומשרדים בתל אביב רבתי, כגון מגדל רוטשילד 1 ומגדל W בתל אביב.

בעל המשרד הוא אדריכל אבנר ישר. שותפיו הם אלעד יהודה (מנכ״ל), יונתן גרוסוסר, יואב מיכאל ואביב אלנבוגן.

נכון ל-2023 מונה המשרד 118 עובדים מקצועיים, ביניהם 106 אדריכלים ותשעה שותפים, והוא ממוקם בתל אביב<ref></ref>.

==פרויקטים נבחרים==
שכונת [[פארק צמרת בתל אביב]]
* מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, בשיתוף דן איתן
* בית התפוצות, תל אביב, בשיתוף אלי גבירצמן
* בניין מקסיקו, אוניברסיטת תל אביב, בשיתוף דן איתן
* דיזנגוף סנטר, תל אביב, בשיתוף עליזה טולדו
* מגדלי דוד, תל אביב, בשיתוף אורי זרובבל
* מגדל רוטשילד 1, תל אביב
* מגדל W, פארק צמרת, תל אביב
* מגדל נוה נוף, בת ים
* שוק בצלאל, תל אביב
* השוק הסיטונאי, תל אביב
* GINDI LOVE TLV, תל אביב
* מגדלי דה וינצ'י, תל אביב

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* מיכאל יעקובסון: [https://xnet.ynet.co.il/articles/0,7340,L-5150624,00.html תקועים באיילון? אולי תגורו מעליו: מתחם הענק שישנה את דרום תל אביב], 13 במרץ 2018, xnet
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
גביע הזהב 1991

גביע הזהב של CONCACAF 1991 נערך בין 28 ביוני ל-7 ביולי 1991 בארצות הברית, והיה הטורניר הראשון של גביע הזהב, והמהדורה ה-11 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני. הפעם האחרונה בה התנהלה אליפות צפון אמריקה הייתה בשנת 1971, ומאז ועד לטורניר גביע הזהב, הנבחרת שסיימה ראשונה בבית ההעפלה לטורניר המונדיאל החזיקה בתואר אלופת צפון אמריקה.

הנבחרת המארחת, , הפכה בתום התחרות לנבחרת הראשונה שזוכה בגביע הזהב, לאחר שגברה במשחק הגמר על בדו-קרב פנדלים שהסתיים בתוצאה 4–3, לאחר 0–0 בתום ההארכה.

==משתתפות==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
!נבחרת
!סיבת העפלה
!מספר הופעות בטורניר
!הופעה אחרונה בטורניר
!הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
| align="right" |
|מארחת הטורניר
|0
|
|
|-
| align="right" |
|זוכת אליפות CONCACAF 1989
|0
|
|
|-
| align="right" |
|עלתה אוטומטית
|0
|
|
|-
| align="right" |
|עלתה אוטומטית
|0
|
|
|-
| align="right" |
|זוכת גביע הקריבים 1991
|0
|
|
|-
| align="right" |
|סגנית גביע הקריבים 1991
|0
|
|
|-
| align="right" |
|סגנית גביע UNCAF לאומות 1991
|0
|
|
|-
| align="right" |
|מקום שלישי בגביע UNCAF לאומות 1991
|0
|
|
|}
==משחקי הטורניר==

שמונה הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. הנבחרות שסיימו בשני המקומות הראשונים בכל בית העפילו לשלב חצי הגמר. שלב זה, וכן שלב הגמר, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד.

===שלב הבתים===
====בית א'====

====בית ב'====

===שלב הנוקאאוט===

===משחק על המקום השלישי===

===משחק הגמר===

== תארים ופרסים ==
* מלך השערים: בנג'מין גלינדו (4 שערים)
* השחקן המצטיין: טוני מאולה

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1991
קטגוריה:תחרויות גביע הזהב בארצות הברית
קטגוריה:1991 בארצות הברית
כוויצת דופיטרן

כוויצת דופיטרן או מחלת דופיטרן (באנגלית - Dupuytren's contracture ; Dupuytren's disease) היא התעבות לייפתית של חיתולית כף היד (Palmar Fascia), העוטפת את גידי כף היד והאצבעות. המחלה גורמת להתכווצות קבועה של האצבעות וחוסר יכולת ליישר אותן.

המחלה נקראת על שם הכירורג הצרפתי גיום דופיטרן (1777–1835), שתיאר אותה ב-1831.

==תסמינים==
תסמיני המחלה מופיעים בתחילה בזרת ובקמיצה, על פי רוב, ועשויים להתפשט לשאר האצבעות ולכף היד. ניתן לחוש בתופעת ההתעבות של הגידים באמצעות מגע, אליו עשוי להתלוות עקצוץ מקומי. 

==אבחנה==
כוויצת דופיטרן באצבעות 4 ו-5
[[תרשים זרימה לטיפול בכוויצת דופיטרן]]

על פי רוב, נקבעת האבחנה על פי המידה שבה מצליח הנבדק לשטח את כף ידו כנגד שולחן באופן מלא ("בדיקת שולחן").

המחלה נפוצה אצל גברים ביחס של 1:10 לעומת נשים, ושכיחה בעיקר בארצות צפון-מערב אירופה (עובדה שהעניקה לה את הכינוי "מחלת הויקינגים" או "היד הקלטית"). למחלה מרכיב גנטי משפחתי, ועל פי רוב תתפרץ לאחר גיל 40. לייפת עשויה להופיע במוקדים נוספים, כמו בפין (מחלת פיירוני) או בכף הרגל, כתחלואה נלווית. המחלה שכיחה יותר אצל חולי סוכרת, אלכוהוליזם ושחמת הכבד.

==טיפול==
===טיפול שמרני===
הטיפול השמרני נועד למקרים קלים בשלביה הראשונים של המחלה, והוא כולל הקרנה והזרקת סטרואידים או חמרים המכילים את האנזים "קולגנאז", אשר מפרק את סיבי הקולגן.

===טיפול ניתוחי===
הטיפול הניתוחי מיועד למקרים מתקדמים בהם יש פגיעה בתפקוד כף היד. יש שתי שיטות טיפול:
* טיפול זעיר פולשני על ידי חתך קטן והכנסת מחט המפרידה את רקמת החיבור מהגידים (Needle Aponeurotomy). היתרון הוא צלקת קטנה, זמן החלמה קצר ולרוב אין צורך בטיפול בריפוי בעיסוק. החיסרון הוא אפשרות פגיעה בגידים או בעצבים תחושתיים של כף היד.

*טיפול ניתוחי המשחרר את כל הגידים על ידי כריתת רקמת החיבור הפתולוגית והסרתה או חיתוכה (Dupuytren's Fasciotomy/Fasciectomy). היתרון הוא שיפור גדול יותר בתנועת האצבעות לעומת שיטת המחט, החיסרון הוא זמן החלמה ארוך וצורך בטיפול בריפוי בעיסוק ממושך. יש חזרת המחלה עד ל-50% מהמנותחים תוך מספר שנים.

==פרוגנוזה==
ברוב המקרים נעצרת המחלה בפגיעה בזרת ובקמיצה ומאפשרת עדיין תפקוד של היד ללא צורך בניתוח. הניתוח אמנם משפר את התפקוד אבל מספר מחקרים הראו שיש חזרת המחלה עד 50% במנותחים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://emedicine.medscape.com/article/329414-overview#showall כוויצת דופיטרן, באתר Medscape]
* [https://www.themedical.co.il/Article.aspx?f=12&s=2&id=3567 התכווצות דופיטרן, מחלת דופיטרן, באתר The Medical]
* [https://www.assuta.co.il/default.asp?catid=%7BD90EED09-79BB-4444-ACC9-C720C3F03C50%7D&details_type=1&itemid=%7BA5B00277-5643-4D35-8A1F-674E0A567FCA%7D&info=type3 ניתוח בכוויצת דופיטרן, באתר "אסותא"]
* [http://www.erezavisar.co.il/%D7%94%D7%96%D7%A8%D7%A7%D7%AA-xiapex-%D7%9C%D7%9E%D7%99%D7%AA%D7%A8-%D7%93%D7%95%D7%A4%D7%99%D7%98%D7%A8%D7%9F-%D7%91%D7%9B%D7%A3-%D7%94%D7%99%D7%93-%D7%95%D7%94%D7%90%D7%A6%D7%91%D7%A2%D7%95%D7%AA/ הזרקת קולגנאזה בכוויצת דופיטרן]
* 

קטגוריה:הפרעות ברקמות רכות
אנה אן

אנה אֵן (בגרמנית: Anna Ehn; נולדה ב-1931, וינה) היא חסידת אומות העולם מווינה, אוסטריה.

==בתקופת מלחמת העולם השנייה==
לאחר כיבוש הונגריה בידי גרמניה הנאצית במרץ 1944, גורשה אילונה כץ (לימים פרידמן - Illona Katz-Friedman) בת ה-13 מהונגריה לווינה עם אמה וששת אחיה ואחיותיה, במסגרת קבוצת יהודים מדברצן שבהונגריה שגורשו לווינה לשם ביצוע עבודות כפייה. עם התגברות הפצצות האוויר של בעלות הברית על וינה, חויבו היהודים המגורשים לנקות את הרחובות מנזקי ההפצצות. באחד הימים בהם הייתה אנה אן בת ה-13 בדרכה למיסה, פנתה אליה כץ ברחוב וביקשה ממנה מזון. אן נתנה לה מזון, וכך עשתה גם בימים שלאחר מכן.

כשאחותה הגדולה של כץ נפצעה בהפצצות ואושפזה בבית חולים שהיה תחת פיקוח האס אס, ביקשה כץ מאן להציל את אחותה מגירוש למחנה השמדה. אן ניגשה לבית החולים, פנתה לסגל בית החולים שהיה כפוף לאס אס, והצליחה להביא לשחרורה של האחות מאשפוז ולשכנה בביתה-שלה. בעשותה זאת חשפה אן את עצמה כתומכת ביהודים, וסיכנה את חייה.

אחותה של כץ שהתה בביתה של אן במשך שלושה חודשים. לקראת סוף המלחמה הועברה קבוצת היהודים, ובתוכה בני משפחת כץ, למאוטהאוזן. כץ ואחותה שרדו את השואה. לאחר השואה היגרה כץ לישראל.

==לאחר המלחמה==
ב-1978 הכיר יד ושם באנה אן כחסידת אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אוסטריות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: אוסטריה
קטגוריה:אוסטריות שנולדו ב-1931
דוד דוידוף

דוד דוידוף (נולד ב-1 ביולי 1937) הוא כדורגלן עבר ישראלי ומאמן כדורגל ששיחק ואימן בקבוצת בית"ר ירושלים.

דוידוף החל לשחק בקבוצת הנוער הירושלמית בית"ר יהודה. לאחר שהרשים את המאמן אגון פולק, הוא זומן לקבוצה הבוגרת של בית"ר ירושלים כשהוא בגיל 16. בשנת 1955 ערך את משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה, במשחק דרבי מול הפועל ירושלים, כשהוא מתופקד בעמדת הקיצוני השמאלי, עמדה בה שיחק לאורך מרבית שנותיו כשחקן.

לאחר שהתגייס לצה"ל פגש את הכדורגלן נחום סטלמך, שלימד אותו את רזי תורת הנגיחות בכדור. דוידוף התאמן וליטש את טכניקת הנגיחה שלו, שהפכה לסימן ההיכר שלו כשחקן. הוא הצטיין בניתור גבוה, ונגיחות עוצמתיות מהן הרבה לכבוש שערים. לימים כונה בתקשורת "ראש הזהב", בדומה לכינויו של סטלמך עצמו. את אחד משערי הנגיחה המפורסמים שלו, כבש במשחק ידידות באצטדיון ימק"א מול הקבוצה הצרפתית טולוז, כשניתר לכדור שהגביה לעברו הקשר אהוד פדרמן.

במדי בית"ר ירושלים שיחק דוידוף אחד עשר עונות, בהן כבש 45 שערי ליגה, והוא משיאני כובשי השערים של המועדון בכל הזמנים. דוידוף שיחק לפרק זמן קצר בקבוצת בית"ר תל אביב, כשזאת נאבקה על חייה בליגה הראשונה.

לאחר פרישתו ממשחק, התבקש על ידי יושב ראש קבוצת בית"ר ירושלים, ראובן ריבלין, להקים מחלקת ילדים למועדון. דוידוף אימן שחקנים דוגמת אלי אוחנה, אבי כהן, סמי מלכה, משה בן ארוש, אהוד אשש ועוד. בעונת שימש דוידוף כמאמן הקבוצה הבוגרת של בית"ר ירושלים, ולאחריה חזר לאמן במחלקות הנוער והילדים של המועדון.

דוד דוידוף הוא אביו של במאי הקולנוע והטלוויזיה עודד דוידוף.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:ירושלים: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני בית"ר ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
יאשינובקה

יאשינובקה (בפולנית: Jasionówka, נקרא: [jaɕɔˈnufka], יאשונובקה; ביידיש: יאַשינעווקע) היא עיירה במחוז מונקי , בחבל פודלסיה שבצפון-מזרח פולין. השוכנת בתחום השיפוט של גמינה יאשינובקה.

העיירה ממוקמת כ-16 קילומטרים מזרחית לבירת המחוז, מונקי , ו-33 קילומטרים צפונית לבירת החבל, ביאליסטוק.

נכון ל-2006 אוכלוסיית העיירה מנתה במשוער, 860 אנשים.

==היסטוריה יהודית==
ביאשינובקה התקיימה קהילה יהודית גדולה. בין רבני הקהילה היו רבנים מפורסמים, מהם: רבי אריה ליב ילין מחבר "יפה עיניים"; רבי יוסף זכריה שטרן (1851-1860, בערך), רבי גבריאל זאב מרגליות (עד 1879), ורבי תנחום גרשון ביליצקי (מ-1887 עד פטירתו במרץ 1941). חתנו, הרב בנימין מרקוס היה רבה האחרון של העיירה לפני השמדת יהודיה בשואה.

לפני מלחמת העולם השנייה נמנו ביאשינובקה כ-1,300 יהודים, שהיוו אחוז גבוה (כ-70%) מכלל האוכלוסייה, וניהלו בה חיי מסחר ותרבות. בסוף הקיץ של 1939, עם כיבוש מערב פולין בידי הגרמנים, גדל מספר היהודים בעיירה בשל זרם הפליטים שהגיע מאזורי הכיבוש. לקראת סוף ספטמבר, כבש הצבא האדום את העיירה והחיל בה את תנאי החיים הסובייטיים, תוך שהוא עוצר ומגלה "יסודות בורגניים" מקרב החברה המקומית, חלקם יהודים.

ב-27 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיירה, ובאותו יום חוללו בה פוגרום בעזרת מקומיים. בפוגרום נשרפו בתי יהודים רבים ונרצחו עשרות. הוקם בעיירה גטו ואליו הובאו יהודים נוספים מעיירות באזור. בסך הכל שהו ביאשינובקה בתקופת קיום הגטו קרוב ל-3000 יהודים. בעיירה הוקם יודנראט, שטיפל בחיי האוכלוסייה וגייס יהודים לעבודות כפייה.

בינואר 1943 נמלטו צעירים יהודים רבים מיאשינובקה לגטו ביאליסטוק. חיסול גטו יאשינובקה התבצע ב-25 בינואר 1943. רוב היהודים שנותרו בעיירה (כ-2000) גורשו לטרבלינקה, ומעטים הצליחו להימלט ליערות בסביבה ולהסתתר בהם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* [https://dbs.bh.org.il/he/יאשינובקה/מקום קהילת יהודי יאשינובקה] באתר בית התפוצות
* [http://www.stat.gov.pl/broker/access/prefile/listPreFiles.jspa נתונים סטטיסטיים רשמיים של ממשלת פולין] (מעודכנים ל-2014)

==הערות שוליים==

קטגוריה:פודלסיה: יישובים
קטגוריה:פודלסיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
אשד (בית חרושת)

הלוגו של בית חרושת "אשד"
בית החרושת 'אשד היה בית חרושת לשימורים בקיבוץ אשדות יעקב לפני שהקיבוץ התפלג לאשדות יעקב איחוד ולאשדות יעקב מאוחד.

== היסטוריה ==
בית החרושת "אשד" הוקם בשנת 1938 מתוך כוונה לעבד את עודפי הפירות והירקות של הקיבוץ והסביבה הקרובה. לצורך כך, הוקם בניין קטן שצויד במכונות שיתאימו לתפקידו. בראשית מלחמת העולם השנייה, כשהתקבלו הזמנות לריבות ומיצים משלטונות הצבא הבריטי והנאפ"י (השק"ם הבריטי), התרחבה העבודה בבית החרושת בממדים גדולים. הוקם בניין חדש ורחב מידות ונוספו מכונות לסחיטת מיצים שנבנו במסגריה של הקיבוץ. באותה עת, 'אשד' היה אחד משלושת בתי-החרושת הקיבוציים שעסקו באותם מוצרים, והשתייך לתאגיד 'אשד-גת-רימון'.

בית החרושת "אשד" ממעוף הציפורבית החרושת "אשד" ממעוף הציפור. ברקע אשדות יעקב ומגדל המים

השימורים שהמפעל ייצר כללו: גזר חתוך בקוביות, כרוב כבוש, לפתן מלון, לפתן שזיפים, ריבת מישמש, ריבת תפוזים, משקה מתפוחי עץ, משקה מאשכוליות, משקה מישמש, מלפפונים מתובלים ביין, רסק עגבניות, ועוד.

בתקופת מלחמת העולם השנייה הצבא הבריטי העמיד לרשות המפעל חומרי גלם כגון סוכר ולדר. באותה עת, סוכר היה מצרך יקר המציאות בארץ ישראל, אך הודות לבריטים באשדות יעקב הוא היה מצרך חופשי וזמין לכל איש. בתקופת המלחמה היה באשדות יעקב נציג מטעם הממשלה הבריטית שתפקידו היה לפקח שהמפעל משתמש בצורה מושכלת בחומרים שהבריטים העמידו לרשותו.

מבט פנימי על חלק בבית החרושת "אשד" שייצר את קופסות השימורים טרם מילויין בתוצרת לצרכן

בשיא תפקודו, עבדו במפעל 50–60 איש, כולם חברי ונערי הקיבוץ, שכלל גם נהגים להובלת התוצרת למרכז הארץ. בשנות ה-50 רבים מהעובדים היו פועלים מטבריה.

ביולי 1953, בעקבות הפילוג באשדות יעקב, נותר בית חרושת אשד הנכס המשותף היחיד של הקיבוצים. בשלב זה הושבת המפעל על ידי אשדות יעקב איחוד לצורך ספירת מלאי והגעה להסכמות על הפעלת המפעל בעתיד. אחרי כחודש המפעל נפתח מחדש לאחר שהושגו הסכמות על זמן לספירת המלאי. כן נקבע שבית החרושת יעסיק באופן שווה פועלים משני הפלגים של הקיבוץ. בעקבות סגירת המפעל הקימו העובדים ועד עובדים בפברואר 1955 נסגר המפעל באופן פתאומי בעקבות טענות על הפרה של ההסכמות בין פלגי הקיבוץ. בסוף שנת 1962, לאחר משברים נוספים בהפעלת המפעל, הוחכר המפעל לחברת יכין-חק"ל והופעל תחת השם "אשד יכין". בית החרושת ייצר שימורי הדרים, פירות, ירקות ומשקאות קלים. בשנת 1965 סירבה יכין-חק"ל להמשיך את הסכם החכירה ובעלות המפעל, שני קיבוצי אשדות יעקב ומועצה אזורית עמק הירדן ניסו לשקם את המפעל על ידי התאמתו לעיבוד ושימור אשכוליות. בשנת 1967 נסגר המפעל.

בשנים 1968–1970, ימי מלחמת ההתשה בבקעת הירדן, שימש מבנה בית החרושת כבסיס ליחידות צה"ל ששמרו בקיבוץ. בשנת 1971 המבנים ששימשו את "אשד" החלו לשמש את בית החרושת "לוג - מוצרים פלסטיים" של קיבוץ אשדות יעקב איחוד.

<gallery>
eshed.oranges.jpg|עטיפה לקופסת שימורים "רבת תפוזים" תוצרת "אשד"
eshed.plums.jpg|עטיפה לקופסת שימורים "לפתן שזיפים" תוצרת "אשד"
eshed.cabbage.jpg|עטיפה לקופסת שימורים "כרוב כבוש" תוצרת "אשד"
eshed.cucumbers.jpg|עטיפה לקופסת שימורים "מלפפונים בחומץ יין" תוצרת "אשד"
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*
*[http://www.logpac.com/ אתר מפעל לוג - קיבוץ אשדות יעקב איחוד]

==הערות שוליים==

קטגוריה:התעשייה הקיבוצית
קטגוריה:אשדות יעקב
אריה ליב ילין

רבי אריה ליב ילין (בכתיב היידי: יעֶלין; ה'תק"פ, 1820, סקידל - ז' בניסן תרמ"ו, 12 באפריל 1886, בילסק) היה רב ליטאי, רבה של בילסק. נודע על שם ספרו "יפה עיניים".

==ביוגרפיה==
נולד בעיירה סקידל שבאימפריה הרוסית, לחיה שרה מלכה בת הרב שלום מאוסטרהא, ולרב שלום שכנא ילין, בן הרב נפתלי ילין. בהיותו בן 13 (1833) נפטרה אמו, ואביו נשא לאשה את אחותה דובקה. ב-1858 עלה אביו עם אשתו החדשה וחלק מבני המשפחה לארץ ישראל, ועוד באותה שנה יצא בשליחות רבני ירושלים לחלב כדי להעתיק את הנוסחאות המדויקות שבכתר ארם צובא, הוא הספיק להגיה לפי ה"כתר" רק את התורה והנביאים אך לא את הכתובים, והחזיר עמו את העותק המוגה לירושלים, עבודתו הושלמה 10 שנים מאוחר יותר בידי חתנו ר' משה יהושע קמחי.

אריה ליב נותר במזרח אירופה ולמד בישיבת וולוז'ין בה היה תלמידו של ראש הישיבה, רבי יצחק מוולוז'ין. נישא למיכלה בת ר' משה פנחס מז'טל. כיהן ברבנות העיירה יאשינובקה עד לשנת 1856, אז עבר לכהן ברבנות העיר בילסק, עד פטירתו בז' בניסן תרמ"ו, 12 באפריל 1886.

נודע בגאונותו ובקיאותו. בהקדמתו ל"יפה עיניים" על מסכת שבת כתב: "ות"ל [=ותהילה לאל\ותודה לה'] מקום יש בראש להניח בו שני עניינים ממינים שונים, וכאילו עשה עליית קיר קטנה במוח למשכן מחשבת ד"ת [=דברי תורה] אשר שם לא תבוא רגל הטרדה, גם בעיני יפלא...".

בספר "נאד דמעות" הכולל דברי מספד עליו, מסופר שכבר מנעוריו, כשלמד בישיבת וולוז'ין, היה חוזר בכל יום על התנ"ך ועל הש"ס, בכל חודש השלים את כל התנ"ך, בכל שנה השלים תלמוד בבלי.

==משפחתו==
מאשתו הראשונה נולדו לו שני בנים ובת.
* בנו הבכור, ר' יעקב ילין, התגורר באמצ'יסלב ועסק במסחר.
* בתו חיה שרה מלכה, נישאה לרבי יצחק מייזיל. נפטרה שנתיים לפני מות אביה. לאחר מותה נשא רבי יצחק את מחותנתו, בת ר' זלמן משה יפה מרוגובה, חתן רבי יצחק מוולוז'ין.
** נכדו ר' שלום שכנא מייזיל, בנו של ר' יצחק, היה מנהל בית המדרש הגבוה "תחכמוני" בביאליסטוק. בשנות ה-30 עלה לארץ ישראל. נישא לרבקה מרים דנינברג, בתם של חיים לייב ופרידה דנינברג (פרידה היא בתם של רבי זלמן משה יפה, שהיה חתנו של רבי יצחק מוולוז'ין).
***בתו של ר' שלום שכנא מייזיל: חיה שרה מלכה ובעלה הרב חיים ברנשטיין מירושלים (אחיו של הרב משה ברנשטיין, ראש ישיבת קמניץ).
****בנם הרב יצחק ברנשטיין, ראש ישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים.
****בתם המחנכת רבקה נביס מירושלים, אשת הרב יהושע זליג הלוי נביס.

אחרי פטירת אשתו הראשונה, בשנת 1870, נישא רבי אריה לייב ילין בשנית ונולדה לו בת, צביה לאה (שפירא). בתה היא רופאת הילדים ד"ר פניה ליבנט מווילקומיר ובאחרית ימיה בירושלים.

==כתביו==
ספרו "יפה עיניים" נדפס בש"ס וילנא, ומאז בכל מהדורות התלמוד הבבלי המבוססות על מהדורה זו, ספר זה הוא תשתית ללימוד ומחקר השוואתי בין התלמוד הבבלי והתלמוד הירושלמי, הוא מציין על כל סוגיה בתלמוד הבבלי את הסוגיות העוסקות בנושא זה בתלמוד הירושלמי. מלבד חיבורו המפורסם, כתב גם את הספר "מצפה אריה" על הלכות הרי"ף, ואת ספר דרשותיו "קול אריה".

==קישורים חיצוניים==
;עליו
* 
* 
* 
* 

;ספריו
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:פרשני התלמוד הירושלמי
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1820
קטגוריה:נפטרים ב-1886