OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ממלכת בית תלמי

ממלכת בית תלמי או הממלכה התלמאית (ביוונית: Πτολεμαϊκὴ βασιλεία) הייתה ממלכה חשובה בעולם ההלניסטי, שמרכזה ועיקר שטחיה במצרים. עם מותו של אלכסנדר הגדול, חולקה האימפריה שכבש בין יורשיו הדיאדוכים, ומצרים נפלה בידיו של תלמי הראשון. צאצאיו משלו במצרים עד 30 לפנה"ס ולאחר מכן נשלטה מצרים בידי האימפריה הרומית. ממלכת בית תלמי שלטה לפרקים גם על חלקים מקירנאיקה, צפון סיני, ארץ ישראל (כולל עבר הירדן), פיניקיה, דרום ומערב אסיה הקטנה ואף חלקים מהים האגאי, והמונח "התקופה התלמיית" משמש לתקופת השלטון התלמי בתולדות ארצות אלה.

ממלכת בית תלמי הייתה אחת הממלכות ההלניסטיות הגדולות והחזקות ביותר. תקופת הזוהר של הממלכה נמשכה למעלה מ-100 שנה תחת שלטונם היציב של שלושת המלכים הראשונים, ובימי תלמי הרביעי (221–205 לפנה"ס) החלה שקיעת הממלכה. במהלך המאה ה-2 לפנה"ס נכנסה הממלכה לתקופת תוהו ובוהו, וללא שלטון יציב אבדה את עצמאותה לרומא שהשתלטה עליה באופן מלא בשנת 30 לפנה"ס.

מצרים התלמיית הייתה מרכז מדעי ותרבותי מהמעלה ראשונה בעולם הקלאסי. הספרייה הגדולה של אלכסנדריה, לדוגמה, הייתה המוסד החינוכי הגדול ביותר בזמנה. יצירות אמנות, ספרות, אדריכלות ואחרות קישטו את הממלכה ופיארו את שם שליטיה מעבר לים.

==דמוגרפיה==
כשכבש אלכסנדר את מצרים בשנת 332 לפנה"ס, כללה אוכלוסיית הארץ גם בני לאומים נוספים שהתיישבו בה, בהם יוונים שהגיעו כבר במאה ה-7 לפנה"ס כחיילים שכירים וכסוחרים, ויהודים שהיגרו אליה לאחר חורבן בית ראשון.
המלכים התלמיים עשו מאמצים ניכרים למשוך מהגרים מהעולם היווני וגם מטריטוריות אחרות של האימפריה שלהם. הם נזקקו להם ככוח אדם צבאי אך גם לאיוש משרות המנהל הממלכתי ולפיתוח המשק. בתקופה התלמית השתנה ההרכב האתני של אוכלוסיית מצרים בצורה משמעותית, אך משקלם של ילידי מצרים נותר מכריע, ונראה ששיעור המהגרים היה רק אחוזים בודדים מכלל האוכלוסייה.
לפי ההיסטוריון דיודורוס סיקולוס, שכתב במחצית השנייה של המאה ה-1 לפנה"ס, מנתה אוכלוסיית מצרים 7 מיליון נפש.

בכל מצרים היו רק שלוש ערים במעמד של פוליס: נאוקרטיס, אלכסנדריה ופטולמאיס . במצרים היו כמה עשרות ערים, אך הכפר היה צורת היישוב העיקרית בחלק המעובד של מצרים.

== צבא ==

צבא ממלכת בית תלמי לא היה שונה בהרבה מצבא הלניסטי אחר, עם שינויים קטנים שיתאים לסביבת הממלכה. כשעיקר הצבא היה מקצועי ולא מגויס מהעם אלה בשעת הצורך.

לפי הנוהג בממלכת תלמי היו החיילים מקבלים נחלות אדמה מידי המלך להתיישב עליהן, ומושבותיהם היו כעין עתודה לצבא הקבע.

בין היתר כלל הצבא חיל רגלים לסוגיו השונים (קל, בינוני וכבד), חיל קשתים, וחיל פרשים (בינוני וכבד) בכמות גדולה בהשוואה לצבאות הלניסטיים אחרים. גם מרכבות היו נפוצות בשורות הצבא התלמיי, כמו בצבאות מצריים שקדמו לו. הצבא התלמיי החזיק בפילי מלחמה בכמות מצומצמת.

בכל הקשור בים הצי התלמיי היה המוביל בהשוואה לציים הלניסטיים אחרים.

==ראו גם==
* בית תלמי

==לקריאה נוספת==
* 
<div class="mw-content-ltr">
* J. G. Manning, The last pharaohs: Egypt under the Ptolemies, 305 - 30 BC., Princeton university press, 2010
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
תלמיית
מחוזות נמיביה

מבחינה מנהלית, נמיביה מחולקת ל-14 מחוזות (région). כל מחוז מחולק לנפות.

מפת מחוזות נמיביה

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
| מס'|| שם || בירה ||שטח||אוכלוסייה (נכון ל-2016)||שם בשפת המקור
|-
| 1 ||מחוז קוננה|| אוטיו||115,260||97,865 	||Kunene Region 
|-
| 2 ||מחוז אומוסטי|| אאוטפי||26,551||249,885 ||Omusati Region 
|-
| 3 ||מחוז אושנה|| אושקאטי||8,647||189,247 ||Oshana Region 
|-
| 4 ||מחוז אואנבגנה|| אנחנה|| 10,703||255,510||Ohangwena Region
|-
| 5 ||מחוז אושיקוטו|| צואמב||38,685||195,165 ||Oshikoto Region 
|-
| 6 ||מחוז קבנגו מערב|| נקונרורו||23,166 ||89,131||Kavango West Region
|-
| 7 ||מחוז קבנגו מזרח|| רונדו||25,576 ||148,466||Kavango East Region
|-
| 8 ||מחוז זמבזי || קאטימה מולילו||14,785 ||98,849||Zambezi Region
|-
| 9 ||מחוז ארונגו|| סווקופמונד||63,598||182,402 ||Erongo Region
|-
| 10 ||מחוז אוצוזונדג'ופה|| אוקחנג'ה||105,460||154,342||Otjozondjupa Region 
|-
| 11 ||מחוז אומחקה|| גוגביס||84,981||74,629||Omaheke Region 
|-
| 12 ||מחוז קומס|| וינדהוק||36,964||414,680||Khomas Region 
|-
| 13 ||מחוז חרדף|| מריאנטל||109,781||87,186||Hardap Region
|-
| 14 ||מחוז צקאראס || קיטמנסהופ|| 161,215||85,769 ||ǁKaras Region
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://cms.my.na/assets/documents/NIDS_2016.pdf דוח סטטיסטי, 2017]

*
מחוזות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
הדסה ביריביס

הדסה ביריביס-עורי (14 במרץ 1909 – 23 במרץ 2009) הייתה מוזיקאית ישראלית, מורה לפסנתר בתל אביב במשך עשרות שנים.

==ביוגרפיה==
ביריביס נולדה בעיירה אוברוץ' שבאוקראינה במשפחה בת שמונה בנות ושני בנים. בשנת 1919 נרצח אביה בפוגרום, ובשנת 1925, כשהייתה כבת 16, עלתה לארץ ישראל עם אמה וכמה מאחיותיה. היא השתקעה בתל אביב והתגוררה בה עד מותה.

ניגנה בפסנתר מגיל שש. בתל אביב למדה אצל רבקה שרתוק-הוז וארבע שנים אצל מרים לוית בבית הספר למוזיקה "בית לוויים".

ניגנה בגני ילדים, בהם גנה של צפורה וולפסון, עבדה עם שרה לוי-תנאי ולהקת ענבל ובמשך שנים נתנה שיעורים פרטיים בנגינה ובמחול.

בין תלמידיה: המלחין דוד זהבי, הפסנתרן שלומי שם-טוב (בילדותו), המלחין יואל ולבה, עופר גביש, רונית בורדו, הפסנתרן והמנצח יוני פרחי ושדרנית קול המוסיקה זמירה לוצקי.

==פרסומיה==
* הדסה ביריביס, משה דפנא, עמנואל עמירן ואברהם עומר (עורכים), זמר-חן: שירון לגני הילדים ולכיתות היסוד א'–ב', תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ-ישראל, 1960.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.tlv100.co.il/HE/Events/Documents/100_31-40&#91;1&#93;.pdf#page=3 הדסה עורי-ביריביס], בתוך: דני עשת, "1909–2009: מחווה לתושבי תל אביב יפו סביב גיל מאה"
* אילה יפתח וַלְבֶּה, [http://www.zemereshet.co.il/biography.asp?artists_id=134&id=87 פגישה מקרית-בתל אביב ושכרה בצידה], אפריל 2009, באתר זמרשת

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:ישראליות ילידות אוקראינה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראליות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2009
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
מחוזות סאו טומה ופרינסיפה

מבחינה מנהלית סאו טומה ופרינסיפה מחולקת ל-2 מחוזות (province). המחוזות מחולקים לנפות (district): מחוז סאו טומה מחולק ל-6 נפות ומחוז פרינסיפה כולל נפה בודדת.

מפת מחוזות סאו טומה ופרינסיפה

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
| מס'|| שם || בירה || שטח || אוכלוסייה (נכון ל-2012)||שם בשפת המקור
|-
| 1 ||מחוז סאו טומה|| סאו טומה||854 ||179,814|| São Tomé
|-
| 2 ||מחוז פרינסיפה|| סנטו אנטוניו||142||7,542||Príncipe
|-
|}

מחוזות
קטגוריה:מחוזות
ספריית פרנקל

ספריית פרנקל הייתה ספרייה עשירה וידועה בעולם של יודאיקה, כתבי יד יהודיים וספרים מראשית ימי הדפוס בווינה שבאוסטריה. הספרייה, שהייתה שייכת לרב דוד פרנקל ונוהלה על ידו, הוחרמה על ידי הנאצים ב-1938 ומאז לא נודעו עקבותיה.

== היסטוריה ==
במשך תקופה של כ-40 שנה, מתחילת המאה ה-20, תרו דוד פרנקל ובני משפחתו אחרי ספרים יהודיים עתיקים. הם נסעו לאיטליה, רוסיה, מצרים, סוריה, ארץ ישראל, אפגניסטן, עיראק, ותוניסיה וקנו ספרים נדירים, כתבי יד וטקסטים שונים ומכרו אותם לספריות ידועות כגון הספריות של אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ייל. חלק מהספרים, בהם ספרים מהמאה ה-15 נותרו בספרייה בווינה, לרבות כתב יד, יחיד במינו, של הרמב"ם.

ב-2 במאי 1938 הגיע אדולף אייכמן לספרייה והודיע למשפחה כי כל הספרייה מוחרמת. הגסטפו הכניס את תוכן הספרייה ל-56 ארגזי ענק והעביר אותם למקום בלתי ידוע. למרות חיפושים אינטנסיביים מאז תום מלחמת העולם השנייה לא נודע מה עלה בגורל הספרים.

נכדתו של דוד פרנקל, פולה פרנקל, לימים הרבנית פולה ריבקין אשתו של הרב הראשי של סנט לואיס שלום ריבקין, ניצלה מהשואה כשהועברה לבריטניה במסגרת הקינדר-טרנספורט. היא התמידה בחיפושים ולפני כמה שנים הצביעו החיפושים על הארכיון הלאומי במוסקבה כיעד אפשרי אליו הועברו הספרים. נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הבטיח בביקורו באוסטריה כי רוסיה תחזיר לאוסטריה כל רכוש אוסטרי הנמצא ברשותה. צוות אוסטרי נשלח למוזיאון במוסקבה, אך העלה חרס בחיפושיו אחר הספרים. ואולם, הצוות מצא בארכיון קטלוגים שנתיים והתכתבויות על הספרים בספרייה, מהם ניתן ללמוד על תכולתה העשירה.

== ראו גם ==
* ספריית שטראשון

== לקריאה נוספת ==
* Evelyn Adunka, The Robbery of the Books
* הרבנית פולה ריבקין, נכדתו של דוד פרנקל, St. Louis Jewish Light, 25 במרץ 2009

פרנקל
פרנקל
קטגוריה:וינה: חינוך
קטגוריה:יהדות וינה
פרנקל
המנון ליכטנשטיין

מעל, במקור הריין (בגרמנית: Oben am jungen Rhein) הוא ההמנון הלאומי הרשמי של נסיכות ליכטנשטיין. ההמנון מנוגן בלחן דומה ל"אלוהים, נצור את המלך", המנונה הלאומי של בריטניה. ההמנון אומץ ב-1920. 

המילים המקוריות של השיר נכתבו על ידי הכומר השווייצרי יאקוב יוזף יאוך ב-1850, בזמן שנסיכות ליכטנשטיין, שנחשבה לשריד האחרון של האימפריה הרומית הקדושה, הייתה חלק מהקונפדרציה הגרמנית. כעשור מוקדם יותר, תבעה צרפת את הגדה השמאלית של נהר הריין, תביעה שהביאה לאופנה של שירי ריין גרמנים, שזהו אחד מהם. 

ההמנון אומץ כהמנון הלאומי של ליכטנשטיין בשנת 1920. בשנת 1963 נערכו בו שינויים והוסרו ממנו אלמנטים גרמניים: שם השיר שונה מ"מעל, בריין הגרמני" ל"מעל, במקור הריין", ההתייחסות ל"מולדת הגרמנית" שונתה ל"מולדת האהובה", ומן השיר הושמטו כליל הבתים השני, השלישי והרביעי.

== מילות ההמנון ==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! תעתיק עברי !! גרמנית
|-
|<poem>מעל, במקור הריין
נשענת ליכטנשטיין 
על פסגות האלפים.
את מולדת אהובה זאת,
ארץ אבותינו היקרה,
בחרה לנו 
ידו החכמה של האל.

תחי ליכטנשטיין, 
ותלבלב על מקור הריין,
מאושרת ונאמנה.
יחי נסיך ארצנו,
תחי מולדתנו,
באחווה וברעות 
מאוחדת וחופשייה.</poem>
|<poem>אוֹבְּן אַם יוּנְגְן רַיְן
לֶנֶט זִיך לִיכְטֶנְשְׁטַיְן
אַן אַלְפֶּנְהֵן.
דִּיס לִיבֶּה הַיְמַטְלַאנְד,
דַּאס טוֹיְרֶה פַאטֶרְלַאנְד,
הַאט גּוֹטֶס וַיְזֶה הַאנְד
פִיר אוּנְס אֶרְזֵן.

הוֹך לֶבֶּה לִיכְטֶנְשְׁטַיְן
בְּלִיהנְד אַם יוּנְגְן רַיְן,
גְּלִיקְלִיך אוּנְד טְרוֹי.
הוֹךְ לֶבּ דֵּר פִירְסְט פוֹם לַאנְד,
הוֹך אוּנְזֶר פַאטֶרלַאנְד,
דּוּרְךְ בְּרוּדֶרְלִיבֶּה בַּאנְד
פֵרְאַיְנְט אוּנְד פְרַי.</poem>
| dir="ltr" | <poem>
Oben am jungen Rhein
Lehnet sich Liechtenstein
An Alpenhöh'n.
Dies liebe Heimatland,
Das teure Vaterland,
Hat Gottes weise Hand
Für uns erseh'n.

Hoch lebe Liechtenstein
Blühend am jungen Rhein,
Glücklich und treu.
Hoch leb' der Fürst vom Land,
Hoch unser Vaterland,
Durch Bruderliebe Band
Vereint und frei.</poem>
|}

==מדיה==

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

ליכטנשטיין
קטגוריה:ליכטנשטיין: סמלים לאומיים
שד הצהריים

שד הצהריים (מצרפתית: Démon du midi) הוא ספר של פול בורז'ה משנת 1914 ובהמשך עובד למחזה ולסרטים.

זוהי דרמה קומית העוסקת בחייה של אישה, המגלה יום אחד, שבעלה בוגד בה עם המזכירה. מועלות שאלות נוקבות על החיים – מהם חיי הנישואים? כיצד ניתן לפתוח בחיים חדשים? 

המחזה עלה לראשונה בצרפת בשנת 2005.

בישראל הוצג המחזה בגרסתו העברית, על ידי השחקנית קטי רויטמן, בתיאטרון הסימטה ביפו.

בהמשך צולמו מספר סרטים שעובדו מהמחזה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.nrg.co.il/online/47/ART1/860/130.html כתבה על הגרסה העברית באתר nrg]
*
*[http://www.hasimta.com/ אתר תיאטרון הסימטה]

קטגוריה:ספרים צרפתיים
קטגוריה:ספרי 1914
שון מונסון

שין "שון" מונסון (אנגלית: Sean "Shawn" Munson; נולד ב-27 באפריל 1982 בבריוויל, מערב וירג'יניה) הוא כדורסלן עבר ישראלי-אמריקאי. מונסון משחק בעמדת הסנטר ומתנשא לגובה של כ-205 סנטימטרים.

== חייו ==
מונסון, החל בקריירת המכללות, כאשר שיחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לפאייט בתחרויות של פטריוט ליג ובמקביל למד לתואר ראשון במתמטיקה ובמדעי המחשב. בעונתו הראשונה, באוניברסיטה, רשם ממוצעים של כ-9.5 נקודות ו-6 כדורים חוזרים, שלא עזרו לקבוצתו להעפיל למשחקי ההצלבה של הדיוויז'ן ה-1 של ליגת המכללות. בשנת 2001 עבר לאוניברסיטת וגנר, עימה שיחק במשך שתי עונות.

לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, שיחק מונסון במספר קבוצות מהליגות החצי מקצועניות של ארצות הברית (ביניהן בליגת ה-USBL) במשך שנתיים.

במהלך שנת 2005, מונסון התגייר.

בתחילתה של עונת 2005/06, מונסון, עזב את ארצות הברית וחתם במדיה של הקבוצה הלוקסומבורגית, הכוכב השחור מארסק, עימה זכה באליפות לוקסמבורג. לאחר עונה אחת, עבר אל שורותיה של הפועל גלבוע/עפולה. לאחר עונה אחת, מונסון עזב את הקבוצה ועבר אל בני השרון, לאחר שלא קיבל דקות משחק במדי גלבוע/עפולה. בשנת 2009 פרש ממשחק פעיל וייסד חברת טיולים בשם "Virginia River Trips" שיושבת בווייט פוסט, וירג'יניה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.proballers.com/basketball/player/46073/sean-munson סיכום הופעות של שון מונסון]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורסלני בני השרון
קטגוריה:גרים
קטגוריה:וירג'יניה המערבית: כדורסלנים
קטגוריה:בוגרי מכללת וגנר
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:סנטרים (כדורסל)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
מחוזות קניה

ממוזער
עד כניסת חוקת 2010 לתוקף באופן מלא ב-2013 הייתה קניה מחולקת מבחינה מנהלית ל-8 מחוזות (Provinces, לפני 1966 נקראו Regions). המחוזות חולקו ל-46 נפות.

ב-2013 בוטלה החלוקה למחוזות ועתה החלוקה של קניה היא ל-47 נפות (Counties, לפני 2013 נקראו Districts) בלבד.

הנפות מחולקות ל-262 תת-נפות, תת-הנפות מחולקות ל-2,427 מיקומים והמיקומים מחולקים ל-6,612 תת-מיקומים.

==המחוזות של קניה==
{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
! מס'!! שם !! בירה !! אוכלוסייה נכון לשנת 2019 !!שטח
|-|
|1|| מחוז מומבסה ||מומבסה||1,208,333	||212
|-
|2|| מחוז קוולה || קוולה || 866,820 || 8,270
|-
|3||מחוז קיליפה || קיליפה || 1,453,787	 || 12,245
|-
|4|| מחוז נהר טנה|| הולה || 315,943 || 35,375
|-
|5|| מחוז למו|| לאמו || 143,920 || 6,497
|-
|6||מחוז טייטה-טאבתה|| מבאטטה || 340,671	 || 17,083
|-
|7||צחוז גאריסה|| גאריסה || 841,353 || 45,720
|-
|8||מחוז ואג'יר|| ואג'יר || 781,263 || 55,840
|-
|9||מחוז מנדרה|| מנדרה || 867,457 || 25,797
|-
|10||מחוז מרסאביט|| מרסאביט || 459,785 || 66,923
|-
|11||מחוז איסולו|| איסולו || 268,002	 || 25,336
|-
|12||מחוז מרו|| מרו || 1,545,714 || 7,003
|-
|13||מחוז טחארקה-ניטחי|| קאטוואנה || 393,177	 || 2,609
|-
|14||מחוז אמבו|| אמבו || 608,599 || 2,556
|-
|15||מחוז קיטוי || קיטוי || 1,136,187	 || 24,385
|-
|16||מחוז מצ'אקוס || מצ'קוס || 1,421,932	 || 5,953
|-
|17||מחוז מקואני || ווטה || 987,653	 || 8,009
|-
|18||מחוז נואנדרוע || אול קאלו || 638,289 || 3,108
|-
|19||מחוז ניירי || ניירי || 759,164 || 2,361
|-
|20||מחוז קיריניאגה || קריגוייה || 610,411 || 1,205
|-
|21||מחוז מורנגה || מורנגה || 1,056,640 || 2,325
|-
|22||מחוז קיאמבו || קיאמבו || 2,417,735	 || 2,449
|-
|23||מחוז טורקנה || לודוואר || 926,976 || 71,598
|-
|24||פוקוט מערב || קפנגוריה || 621,241 || 8,418
|-
|25||פוקוט סאמבורו || מאראלל || 310,327 || 20,182
|-
|26||טרנס נזויה || קיטלה || 990,341 || 2,470
|-
|27||אואסין גישו || אלדורט || 1,163,186	 || 2,955
|-
|28|| אלדאו-מרבאקט || || 454,480	 || 3,050
|-
|29||ננדי || קפסבט || 885,711 || 2,884
|-
|30|| ברינגו || קרבנט || 666,763 || 11,075
|-
|31|| לאיקיפיה || ננויקי || 518,560 || 8,696
|-
|32|| נקורו || נקורו || 2,162,202 || 7,509
|-
|33|| נרוק || נרוק || 1,157,873 || 17,921
|-
|34|| קאיאדו || קאיאדו || 1,117,840 || 21,292
|-
|35|| קריחו || קריחו || 901,777 || 2,454
|-
|36|| בומט || בומט || 875,689	 || 1,998
|-
|37|| קראמגה || קראמגה || 1,867,579	 || 3,034
|-
|38|| ויהיגה || ויהיגה || 590,013 || 531
|-
|39|| בונגומה || בונגומה || 1,670,570 || 2,207
|-
|40|| בוסיה || בוסיה || 893,681 || 1,628
|-
|41|| סיאיה || סיאיה || 993,183 || 2,496
|-
|42|| קיסומו || קיסומו || 1,155,574 || 2,010
|-
|43|| חומה ביי || חומה ביי || 1,131,950 || 3,155
|-
|44|| מיגורי || מיגורי || 1,116,436	 || 2,586
|-
|45|| קיסיל || קיסיל || 1,266,860 || 1,318
|-
|46|| ניאמירה || ניאמירה || 605,576 || 912
|-
|47|| ניירובי || ניירובי || 4,397,073|| 695
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קניה: חלוקה מנהלית
דונליאלה

דונליאלה (שם מדעי: Dunaliella) היא אצה ירוקית, יצור חד תאי המסוגל להתקיים בתנאים קיצוניים של חום ומליחות. כהתמודדות עם תנאי הסביבה הקשים מייצר תא הדונליאלה חומרים המסייעים לו לשרוד. אותם חומרים מסייעים בשיקום עור האדם. הדונליאלה התגלתה על ידי מישל פליקס דונל ב-1838.

בין מיני הדונליאלה נמנים: דונליאלה ווירדוס, דונליאלה סאלינה, דונליאלה פארווה, דונליאלה מדיה, דונליאלה מינוטה, ודונליאלה אחלורה.

הדונליאלה מצויה בישראל, איטליה, צרפת ועוד. היא מצויה באגמים, בריכות, לגונות ומאגרי מים נוספים המכילים מים מלוחים או מתוקים. האצה יכולה לשרוד גם בים ואפילו בים המלח על אף שמו הלועזי "ים המוות".

אף על פי שהאנזימים של הדונליאלה אינם עמידים למלח היא מצליחה לחיות גם בסביבות בעלות מליחות גבוהה שהרי היא יצור סביל למלח. בשביל להתגבר על הלחץ האוסמוטי הדונליאלה אוגרת גליצרול. האצה מווסתת את יצירת הגליצרול בהתאם לריכוזי המלח בסביבתה החיצונית. בזכות התכונה המאפשרת לה לווסת את כמות הגליצרול, האצה מותאמת לסביבות מחיה שונות בעלות רמות מליחות מגוונות.

==בטא-קרוטן==
בעת גירוייה האצה מפרישה בטא-קרוטן עשיר במיוחד המשמש את תעשיית הקוסמטיקה והתרופות.

לאחר העקה האצה הופכת להיות עקרה, כלומר אינה מסוגלת להתרבות.

להפקה מרבית של בטא קרוטן מהדונליאלה נדרשים התנאים הבאים:
#מים עם מליחות גבוהה.
#תזוזה.
#חשיפה לשמש.

על מנת לספק לדונליאלה את התנאים הללו מכניסים אותה לבריכות רדודות שבהן נע גלגל פדלים הגורם לתזוזה מתמדת. כיוון שהבריכות רדודות קרני השמש מגיעים עד הקרקעית, מכאן שכל תאי הדונליאלה מקבלים את קרני השמש הדרושים. בנוסף בבריכות ישנם מי ים מלוחים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20091126060316/http://telem.openu.ac.il/courses/c20237/deadsea-g.htm/ חיים בים המוות]
* [http://www.mada.org.il/young/2003-life.aspx/ השפעת ריכוזים שונים של מי-חמצן על יצור של ביתא קרוטן באצה דונליילה סלינה: מחקר ביוטכנולוגי]
* [https://www.o8cosmetics.com/דונליאלה-סלינה/ דונליאלה סלינה במוצרי תינוקות] - באתר o8cosmetics

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ירוקיות
גלאוקוכרואיט

איור 1: המבנה של תא היחידה של האוליבין במבט לאורך ציר a. אטומי החמצן באדום, הצורן בוורוד, המנגן והסידן בכחול. היטל של תא היחידה משורטט כמלבן שחור
גלאוקוכרואיט הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) השייך לקבוצת האוליבין.

==תכונות==
נוסחת המבנה הכימי של גלאוקוכרואיט טהור היא CaMn<sup>+2</sup>SiO<sub>4</sub>. הגלאוקוכרואיט כמעט ואינו יוצר תמיסה מוצקה (שורה איזומורפית, כלומר תרכובות דומות בהרכבן) עם מינרלים אחרים. מחקר שנערך ב-1987 הוכיח כי יש מעט מאוד תמיסה מוצקה בין הגלאוקוכרואיט והטפרואיט (Mn<sub>2</sub> SiO<sub>4</sub>), אף הוא חבר בקבוצת האוליבין. כמו כן יש מעט החלפות של קטיון המנגן במגנזיום, ברזל או אבץ.

כמו שאר המינרלים בקבוצת האוליבין, הגלאוקוכרואיט מתגבש במערכת האורתורומבית (חבורת סימטריות מרחבית Pbnm) כפי שמוצג באיור 1. היונים של המנגן מצויים באתר M1 והיונים של הסידן באתר M2. תא היחידה גדול יותר מתא היחידה של האוליבין נטול הסידן, הטפרואיט, והפרמטרים שלו הם: Åa=4.92 , b=11.19Å, c=6.51Å.

הגלאוקוכרואיט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים גרגריים או חסרי צורה. הגבישים פריזמתיים ארוכים, אינם מפותחים, וגודלם עד 1 ס"מ, בדרך כלל בנפרד או במקבצים עמודיים. גבישים תאומים נפוצים בדרך כלל בזוגות, ולעיתים רחוקות בשלישיות. הקשיות של המינרל בינונית, 6 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא 3.4.

אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדם השבירה של הגלאוקוכרואיט נע בין 1.68 ל-1.73. צבעם של גבישי הגלאוקוכרואיט הוא בדרך כלל ירוק, אפור כחלחל, ורדרד או לבן, ובגושים גדולים חום. במקצת הדגימות נתגלה "אפקט האלכסנדריט" (שינוי צבע כתלות בסוג האור המוטל על המינרל).

המינרל נתגלה לראשונה ב-1899 במכרה פרנקלין, במחוז ססקס (Sussex) שבניו ג'רזי שבארצות הברית על ידי צמד הגאולוגים האמריקנים סמואל פנפילד (Samuel Lewis Penfield) וצ'ארלס וורן (Charles Hyde Warren). מקור שם המינרל מיוונית, צרוף של המילים "כחול-ירוק" ו"צבע", רמז לגוון של דגימות המינרלים הראשונות. הדגימה המקורית שנתנה את השם למינרל מצויה כיום באוניברסיטת ייל.

==מקור ותפוצה==
הגלאוקוכרואיט נוצר באבני גיר המכילות מינרלי מנגן שעברו התמרה (כך בפרנקלין ובקורומן בדרום אפריקה); בסלעי סקארן במגע בין דיאבז לשיש (כך בערוץ אנאקיט ברוסיה)

גלאוקוכרואיט הוא מינרל נדיר מאוד, ועד היום הוא אותר בשישה מקומות בלבד בעולם. המקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא גלאוקוכרואיט כוללים את מכרה פרנקלין, ב שבניו ג'רזי שבארצות הברית (המקום שבו נתגלה המינרל לראשונה), מקום בו המינרל מצוי בשפע, אך בניגוד למינרלים רבים אחרים מפרנקלין, הוא אינו מצוי כלל בגבעת סטרלינג (Sterling Hill) הסמוכה; במכרה וסלס (Wessels) במחוז הכף בדרום אפריקה; סמוך לערוץ אנאקיט בשפך הנהר טונגוסקה תחתונה במרכז סיביר שברוסיה ובמכרה קומבאט (Kombat), 49 ק"מ מצואמב שבנמיביה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://webmineral.com/data/Glaucochroite.shtml אתר WebMineral]
*[http://www.mindat.org/min-1708.html גלאוקוכרואיט באתר Mindat]
*[http://franklin-sterlinghill.com/dunn/ch15/glaucochroite.stm גלאוקוכרואיט באתר המינרלים של פרנקלין] (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה)
*[http://rruff.geo.arizona.edu/doclib/hom/glaucochroite.pdf פרויקט rruf]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוליבין
קטגוריה:נזוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים
סוביניון בלאן

בקבוק יין סוביניון בלאן ישראלי
סוביניון בלאן (Sauvignon Blanc) הוא זן ענבים לבן שמקורו באזור בורדו שבצרפת. הסוביניון בלאן, ביחד עם זן הענבים האדום קברנה פרנק הוא ההורה הגנטי של הזן הנפוץ קברנה סוביניון.

הזן משמש לרוב להפקת יין לבן יבש, אולם הוא מהווה מרכיב חשוב גם ביינות קינוח כגון אלו המיוצרים בסוטרן.
היינות המפורסמים ביותר מזן זה מגיעים מצרפת (בעיקר מבורדו ומעמק הלואר), ומניו זילנד - אולם הוא נפוץ באזורי יין רבים אחרים, בהם דרום אמריקה, ארצות הברית, אוסטרליה וישראל.

יינות סוביניון בלאן לרוב יתאפיינו בחומציות ובגוף קל. חלקם בעלי מאפיינים טרופיים בולטים בעוד אחרים מציגים אופי יותר עשבוני ומינרלי. ייננים בצרפת מעדיפים לרוב להתסיס את התירוש בטמפרטורות גבוהות יחסית (18-16 מעלות צלזיוס) שמניבות יינות בעלי אופי מינרלי יותר, בעוד ייננים בניו זילנד מעדיפים לרוב תסיסה בטמפרטורות מעט נמוכות יותר, המניבות יינות בעלי אופי פירותי וטרופי. בישראל בה חלק גדול מהיינות מיוצרים בסגנון העולם החדש - גם יינות הסוביניון בלאן הם בעלי אופי טרופי רענן.

==ראו גם==
* יין בורדו

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100612105854/http://www.grape-man.com/default.asp?contentID=742 פרופ' עמוס הדס], פורסם במגזין יין וגורמה

קטגוריה:זני ענבים
לוע הר געש

[[הר געש]]
לוע הוא שקע שנוצר בהר געש כתוצאה מפעילות געשית. שקע זה הוא קצהו העליון של צינור הזנה, דרכו נפלטת מאגמה אל פני השטח. צורתו כאגן מעוגל נובעת מחלל שנותר לאחר שהמאגמה שזרמה דרכו נפלטה או חזרה וירדה אל תא המאגמה. מסביב לשקע מצטבר חומר געשי שנפלט בעת ההתפרצות, ובמקרים רבים הוא נערם בצורת חרוט מסביב ללוע.

==היווצרות==
במהלך התפרצות געשית נוצר לחץ גבוה בתוך תא מאגמה, ממנו נפלטים אל פני השטח מאגמה, גזים, אדי מים ושברים מסלעים מקומיים שהועפו בלחץ ההתפרצות. חלק מן החומר הנפלט נושר בחזרה כפתיתי אפר געשי או כלבה שהתקררה והתקשתה כאשר באה במגע עם האוויר. לבה קרושה זו יוצרת זכוכית געשית וסלעי בזלת וסקורה, הנצברים מסביב לצינור ההזנה. ככל שהלבה צמיגה יותר, כן יהיה החרוט תלול יותר. שטחו ועומקו של הלוע משתנים מהר געש למשנהו ומהתפרצות אחת לשנייה.

הלוע בראש [[וזוב]]
חמישה סוגים של לועות געשיים נוצרים בשלבים שונים של ההתפרצות:
*לוע התפוצצות – התפרצות המתפוצצת בעוצמה דוחפת מאגמה צמיגה ואת החומר הסלעי העומד בדרכה כלפי מעלה ומותירה חלל במעלה צינור ההזנה. לוע התפוצצות שקוטרו גדול מקילומטר נקרא קלדרת התפוצצות.
*לוע שקיעה – בשוך ההתפרצות פוחת הלחץ ומאגמה נוזלית זורמת בחזרה אל תא המאגמה, כאשר חלק ממנה מתקרר במורד הצינור ונוצר פקק געשי. ככל שהמאגמה נוזלית כן רבה השקיעה ונוצר לוע עמוק.
*לוע התפוצצות משני, מאר – שקע מעוגל הנוצר במהלך התפרצות פריאטית כאשר מאגמה לוהטת באה במגע עם מים (מי תהום, אגם, קרחון) ונוצר קיטור דחוס בלחץ גבוה היוצר התפוצצות. מארים נמצאים לרוב במורדות הר הגעש או בסביבתו הקרובה.
*לוע פליטת גזים, דיאטרם – סוג זה של לוע געשי נוצר בעיקר בשל פליטת גזים, אם כי עשויה להיפלט דרכו כמות קטנה של מאגמה. לוע זה דומה למשפך אנכי עמוק, ולאחר ההתפרצות הוא מתמלא בשברי סלעים היוצרים ברקציה. קימברליט מכיל יהלומים הוא סוג של דיאטרם.
*לוע התמוטטות, קלדרה – התפרצויות עזות במיוחד מרוקנות במידה רבה את תא המאגמה. שפוכת כבדה של סלעים מצטברת בשולי הר הגעש וגורמת להתמוטטות דפנות הלוע פנימה. קלדרה שונה באופן עקרוני מהתמוטטות של שפת לוע עקב רעידת אדמה, סחיפה או כוחות בליה, והמאפיין העיקרי שלה היא קריסה של תקרת תא המאגמה למטה אל התא.

[[בריכת רם]]
==אגמי לוע וג'ובות==
לאחר הפסקה בפעילות הגעשית, לועות רבים מתמלאים במי גשמים שאין להם אפשרות להתנקז, ונוצרים בהם אגמים הנקראים אגמי לוע. אגם מסוג זה הוא הקלדרה של אגם טובה שבסומטרה: התפרצות-על שהתרחשה בו לפני כ-75,000 שנה מוטטה את דפנות הלוע. מי גשמים הציפו את הקלדרה והקיפו את שברי ההתמוטטות, שהפכו לאי הניצב במרכז.

===בישראל===
*בצפון רמת הגולן מצויה בריכת רם – הנחשבת ללוע מסוג מאר שנוצר בו אגם מהיקוות מי גשמים.
*ברמת הגולן מצויות גם הג'ובות – שם מקומי לשקעי לוע, שחלקם קרסטי והם נוצרו בעקבות המסה של סלעי גיר, ואחרים - מארים או דיאטרמים. הידועים בהם: הג'ובה הגדולה ביער אודם וחלונות שמיר במורדות המערביים של רמת הגולן, מול קיבוץ שמיר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:וולקנולוגיה
מחוזות סיישל

סיישל מחולקת מנהלית ל-26 מחוזות (district). שמונה מחוזות מהווים את עיר הבירה ויקטוריה וגם 14 נוספים ממוקמים באי הגדול מאהה. 2 מחוזות מהווים את האי פרלין (Praslin) ושני מחוזות נוספים הם האי לה דיג והאיים החיצוניים.

מפת סיישל

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
| אי || מיקום יחסי|| שם || שם בשפת המקור || אוכלוסייה נכון לשנת 2010 ||שטח
|-
| rowspan=8 align="center" style="background:#eee;" | מאהה ויקטוריה
|בל אייר||Bel Air || 2,900|| 5 
|-
| הנהר האנגלי|| La Rivière Anglaise|| 4,196||1.7 
|-
| לה ממלס|| Les Mamelles || 2,667|| 2 
|-
| הר באקסטון|| Mont Buxton || 3,089||1 
|-
| הר פלרי|| Mont Fleuri || 3,419||6 
|-
|פלייסן|| Plaisance || 3,781||3 
|-
| צוק קיימן|| Roche Caiman || 3,232||1 
|-
|סן לוי|| Saint Louis || 3,325||1 
|-
| rowspan=14 align="center" style="background:#eee;" | מהאה<BR> אזור כפרי
| מפרץ א פינס|| Anse aux Pins || 3,850||2 
|-
| מפרץ בולה|| Anse Boileau || 4,011||12 
|-
|מפרץ אטואל|| Anse Etoile || 4,717||6 
|-
| או קאף|| Au Cap || 4,233||8 
|-
| מפרץ רויאל|| Anse Royale || 4,168||7 
|-
| מפרץ לזר|| Baie Lazare || 3,608||12 
|-
| בה ואלון|| Beau Vallon || 4,120||4 
|-
| בל אומבר|| Bel Ombre || 3,708|| 9
|-
| קסקד|| Cascade || 4,267||10 
|-
| גלסיה|| Glacis || 3,833||7 
|-
|גרנדאנס מהאה|| Grand'Anse Mahé || 3,106||15 
|-
| פוינט לה רו|| Pointe La Rue || 3,071||4 
|-
| פורט גלאד|| Port Glaud || 2,572||27 
|-
| טקמק|| Takamaka || 2,825||14 
|-
| rowspan=2 align="center" style="background:#eee;" | פרלין
| מפרץ סן אנה|| Baie Sainte Anne || 4,876||25 
|-
| גרנדאנס פרלין|| Grand'Anse Praslin|| 3,727|| 14 
|-
| || האיים החיצוניים|| Zil Elwannyen Sesel|| 758|| 211 
|-
| || ||לה דיג|| La Digue|| 3,045||42 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סיישל: חלוקה מנהלית
אמורפיות

מבנה מיקרו של זכוכית
מוצק אָמוֹרְפִי, הוא מוצק שבו אין סדר כללי במבנה האטומים שלו, אין ציר קריסטלוגרפי כלל, איננו מוגדר. רוב סוגי החומרים יכולים להימצא במצב אמורפי, לדוגמה, הזכוכית שממנה עשוי החלון הביתי ואפילו מאכלים כמו צמר גפן מתוק במצב אמורפי.

בכימיה, בקריסטלוגרפיה ובמשמעות דומה גם בתחומים אחרים, אמורפיות היא תכונה המתארת חומר שאינו בעל צורה מוגדרת. בקריסטלוגרפיה, אמורפיות מתארת חומר חסר גבישים. 
בתחומים אחרים, כגון פילוסופיה, ביולוגיה, ארכאולוגיה ועוד, המונח הושאל לתיאור דברים מוחשיים או אבסטרקטיים ללא צורה או מבנה מסודר.

גם מתכות ניתן להביא לאמורפיות באמצעות התכתן ואז קירורן באופן מהיר מאוד (בקצב של מיליון מעלות צלזיוס לשנייה). הקירור המהיר משמר את המבנה האמורפי של האטומים של המתכת מהיותה נוזל גם בהיותה מוצק. למתכות אמורפיות יש תכונות פיזיקליות שונות מאשר לאותן מתכות במצב מוצק רגיל: הן עמידות יותר בפני קורוזיה, קשיחות יותר, חזקות יותר ועוד. הן משמשות בתעשייה לבניית שנאים, גופי חימום ועוד.

==ראו גם==
* זכוכית
* זכוכית געשית

== קישורים חיצוניים ==

* פיטר גוין, [http://www.snunit.k12.il/heb_journals/mada/263122.html מתכת שהיא זכוכית], סנונית
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תכונות כימיות
קטגוריה:זכוכית
קטגוריה:מצבי צבירה
וולווקאליים

וְוֹלוְוֹקָאלְיִים (שם מדעי: Volvocales) היא סדרה של מטפסים (שוטונים) ופסאודוסליאטים של האצה הירוקה. מטפסים הללו נכללים במחלקת האצות הירוקניות (Chlorophyceae).

אצות מסדרת הוולווקאלים יכולות ליצור מושבות שטוחות או מושבות כדוריות (spherical colonies). בין המשפחות הנכללות בסדרה זו נמנית משפחת הוְוֹלוְוֹקאניים (Volvocaceae).

ממדי המושבות נעים בין 4 ל-32 תאים מאכלסים במקרה של גוניום (שם מדעי: Gonium), ועד 500 תאים ויותר במקרה של וולווקס (Volvox).

==הגוניום==
הגוניום היא סוג של אצה הבנויה ממושבות, מסדרת הוולווקאליים, משפחת הוולווקאניים. מושבת גוניום טיפוסית מכילה בין 4 ל-16 תאים, כולם באותו הגודל, מאורגנים במעגל שטוח, ללא הבדל בין הצד האחורי לצד הקדמי. בכל מושבה בעלת 16 תאים, ישנם 4 תאים במרכז, וכל ה-12 הנותרים מתחלקים ל-4 קבוצות כשכל קבוצה נפרסת לכיוון אחר. בכל אחת מ-4 הקבוצות ישנם 3 תאים.

==הוולווקס==
הוולווקס היא סוג של אצה הבנויה ממושבות. בדומה לגוניום, גם זוהי אצה מסדרת הוולווקלים, משפחת הוולווקלנים. זוהי אחת מהאצות הירוקיות המוכרות ביותר. זוהי אצה המפותחת ביותר מתוך הסדרות של המושבות הכדוריות (ספֶירוֹת). כל מושבת וולווקס בשלה בנויה מכמות עצומה של תאים עם שוטונים הדומים לכלמידומונות (Chlamydomonas), יותר מ-50,000 בסך הכל. אנטוני ואן לֵוֶונהוּק היה הראשון שצפה בוולווקס בשנת 1700.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ירוקיות
זכוכית סוכר

זכוכית סוכר (נקראת גם זכוכית פריצה או זכוכית אכילה) היא ערבוב של סוכר, סירופ תירס ומים. זכוכית הסוכר נראית כמו זכוכית אמיתית לפרק זמן קצר מרגע שהתקשתה, ולאחר פרק זמן זה היא מתעקמת ונמסה מכיוון שהיא היגרוסקופית. היא משמשת לביצוע פעלולים בקולנוע ובטלוויזיה במקום זכוכית אמיתית היות שהיא נשברת בקלות ופחות מסוכנת ממנה. בשל איבוד מראה הזכוכית האמיתי פרק זמן קצר לאחר ההתקשות, יש להשתמש בזכוכית סוכר בסמיכות ליציקתה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.angelfire.com/movies/nobudgetsfx/candyglass.html מתכון להכנת זכוכית סוכר] 
* [https://www.webcitation.org/query?id=1256472581020158&url=www.geocities.com/Hollywood/Lot/9373/SCREAM/glass.html עוד מתכון להכנת זכוכית סוכר] 

קטגוריה:אפקטים מיוחדים בקולנוע
יאוי

340x340px
יאוי (ביפנית: やおい; בכתיב לטיני: Yaoi) הוא ז'אנר של אנימה ומאנגה המכילה סיפורים הומו-רומנטיים. היאוי עוסק בחלק המיני, וברוב סדרות היאוי הזוגות עוברים משבר ומתגברים עליו. נפוץ מאוד שיהיו זוגות צד הומו-רומנטיים עם קשר מסוים לזוג הראשי.

== עקרונות ==
כמו בכל ז'אנר של מנגה, גם ליאוי יש טרמינולוגיה המיוחדת לו:
המילה אוּקֵה (ברומג'י: uke), מייצגת את בן הזוג הפאסיבי, המקבל. בדרך כלל יהיה נשי ועדין יותר מבן זוגו ולכן יצטרך גם הגנה מגברים אחרים החושקים בו. מקור המילה אוּקֵה במילה היפנית אוּקֵרוּ (באנגלית: ukeru), שפירושה "לקבל" (ראו גם אוקה (אמנויות לחימה)).

המילה סֵמֵה (בתעתיק לטיני: seme) מייצגת את בן הזוג האקטיבי במערכת היחסים. בדרך כלל יהיה חסון וגדול יותר מהאוּקֵה. הוא מוביל את מערכת היחסים, לעיתים אף על ידי כפיית עצמו על האוּקֵה. מקור המילה סֵמֵה במילה היפנית סֵמֵרוּ (ברומג'י: semeru) שפירושה "לתקוף".

בהתעלם מאנימות היאוי, מנגות היאוי נחשבות יוקרתיות מאוד, והז'אנר הזה הוא ז'אנר המנגה הנמכר ביותר בעולם. לרוב, למנגות היאוי יש עלילה יותר מפותחת ומורכבת, ועיצוב הדמויות נחשב למוצלח יותר מאשר באנימה. יאוי נהיה ז'אנר מנגה נפוץ במיוחד בשנים האחרונות גם בארצות מערביות כמו ישראל וארצות הברית. יש ביפן סטודיואים (של מנגה) המפתחים את ז'אנר היאוי והשונן-איי בלבד ויש להם מקום מכובד בין רשימת הסטודיואים השונים של האנימה והמנגה ביפן.

== בין אנימות היאוי/שונן איי המבוססות על מנגות מפורסמות ==
*Kizuna
*Ai no kusabi
*My sexual harassment
*Enzai
*Fujimi orchestra
*Zetsuai
*Level C
*Legend of the blue wolves
*Haru wo daiteita
*Sensitive pornograph
*Okane ga nai!
* בוקו נו פיקו
*Papa to kiss in the dark
*junjou romantica \ ג'ונג'ו רומנטיקה
*love stage!! \ אהבה על הבמה!!
*gravitation \ משיכה
*a guy like you
*given
*Yes ka No ka Hanbun ka
*Killing stalking
*sekaiichi hatsukoi
*hypersalivation
*love love campus
*unbelivable space love

== שונן-איי ==
רבים נוטים להתבלבל בין שונן-איי ליאוי, משום שהם דומים מאוד בתוכנם.

שני הז'אנרים עוסקים באהבת בנים. ז'אנר היאוי מתמקד בחלק המיני של האנימה, בעוד ז'אנר השונן-איי מתמקד ברומנטיקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:תרבות להט"ב
קטגוריה:הנטאי
קטגוריה:מונחי מאנגה ואנימה
דגל ברנדנבורג

דגל ברנדנבורג הוא דגלה של המדינה הגרמנית ברנדנבורג. עיצובו של הדגל הוא עיצוב ביקולור אדום-לבן המוטען במרכזו בסמל ברנדנבורג.

עיצובו של הדגל מעוגן בחוק מדיני מ-30 בינואר 1991. הקובע את צורתו של הדגל, צבעיו, יחסיו והשימוש בו.

עם תבוסת גרמניה הנאצית בסופה של מלחמת העולם השנייה, הניפה ברנדנבורג דגל טריבנד אדום-לבן-אדום (ביחס של 2-1-2) אשר הוטען בסמל המדינה דאז. אולם, עם הקמתה של גרמניה המזרחית וביטול החלוקה למדינות בוטל גם דגל זה. נפילתה של חומת ברלין ואיחוד גרמניה הובילו להקמתה מחדש של המדינה. הדגל הנוכחי הונף באופן לא רשמי משנת 1989 ועד לאימוצו החוקי.

==ראו גם==
* סמל ברנדנבורג 

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

ברנדנבורג

קטגוריה:ברנדנבורג
ברנדנבורג
ברנדנבורג
דם תיאטרלי

איפור חיילת תוך כדי שימוש בדם תיאטרלי במסגרת [[תרגיל צבאי.]]
דם תיאטרלי או דם במה הוא כל חומר שיכול לשמש כתחליף לדם לצרכים קולנועיים או תיאטרליים. לדוגמה, בתעשיית האפקטים המיוחדים, כאשר במאי צריך לדמות שחקן שנפגע מירי או חתך למשל, ניתן להשתמש במגוון חומרים שישמשו להצגת דם כביכול אמיתי בעיני הצופה. החומר הנפוץ ביותר בו עושים שימוש כדם מלאכותי הוא צבע מאכל אדום, בדרך כלל בתוך בלונים קטנים שמתפוצצים בעת הצורך ומתיזים את הדם לפי דרישת הבמאי. אלפרד היצ'קוק השתמש בסרטו פסיכו בסירופ שוקולד כתחליף לדם (השיטה הצליחה מפני שהסרט צולם בשחור-ולבן). שימושים אחרים בדם תיאטרלי הם בתחפושות ובזיהוי פלילי לצורך סרולוגיה משפטית וחקר כתמי דם.

קיימות סיבות רבות לשימוש בדם תיאטרלי ולא בדם אמיתי, בין היתר סיבות מוסריות, היגייניות וחוסר רצון לפגוע ברגשות השחקנים.

אין לבלבל בין דם תיאטרלי לבין תחליפי דם אחרים שמטרתם להחליף ביולוגית את תפקידו של הדם בגוף, ולא לצרכים ויזואליים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090406005020/http://www.shades-of-night.com/painneck/blood.html מתכונים להכנת דם תיאטרלי] 

קטגוריה:אפקטים מיוחדים בקולנוע
קריניאן

בקבוק יין קריניאן זני מתוצרת ישראל מבציר 2006
קריניאן (באנגלית: Carignan ובספרדית: Cariñena) הוא זן ענבים אדומים המשמש לייצור יין. מקורו של הזן באזור אראגון בספרד, ונחשב בתור מרכיב היסטורי בממסך (בלנד) של היינות האדומים מאזור ריוחה (Rioja) המפורסם בספרד.

כיום הזן נטוע בעיקר בצרפת (באזור לנגדוק), בספרד (באזור פריורט), באיטליה (באזורים סרדיניה ולאציו). אזורי יין נוספים בהם נעשה שימוש בענב, המשויכים לאמריקה כוללים את קליפורניה (שם הזן משמש בעיקר לממסך), מקסיקו, אורוגוואי, צ'ילה, ארגנטינה, אוסטרליה ודרום אפריקה.
אחד ממאפייני זן הקריניאן הוא יכולת לתנובה גבוהה יחסית של יבול, המגיעה אף לארבע טונות לדונם. ביבולים גדולים היינות המתקבלים מן הזן הם נחותים, אולם משטר גידול נכון ודילול יבולים יכולים להביא ליינות איכותיים.

==הקריניאן בישראל==
כרמי הקריניאן הראשונים ניטעו בארץ כבר בשנות השמונים של המאה התשע-עשרה, על ידי פקידיו של הברון רוטשילד. מאז ועד תחילת המאה העשרים ואחת סבל הזן בישראל מתדמית רעה, שנבעה מיינות לא איכותיים שיוצרו עקב גידולו במשטר של יבולים גבוהים.
בבציר 1999 הוציאו ביקב מרגלית את היין הזַנִּי הראשון שנחשב איכותי. בשנת 2002 הוציאו ביקב ויתקין יין זני נוסף מענבי קריניאן, ומאז מייצרים ביקב באופן קבוע יין מזן זה. בעקבות כך יקבים נוספים בישראל החלו בייצור יינות מקריניאן, בהם יקבי כרמל (בסדרה האזורית), יקב סוסון ים (בין השאר בממסך "גאודי" המבוסס על הזן),יקב נווה ירק, יקב סומק, יקב שדה בוקר (המייצר יין קינוח בשיטת בציר מאוחר מהזן). נראה כי היינות המוערכים יותר המיוצרים מהזן בארץ מתבססים על כרמים בוגרות באזורי בנימינה וזכרון יעקב.

בנוסף, זן הקריניאן ביחד עם הזן סוזאו מפורטוגל הם ההורים הגנטיים של הזן הישראלי ארגמן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זני ענבים
התארכות היממה

מחקרים המתבססים על נתונים ההיסטוריים שנאספו לאורך 2,700 השנים האחרונות מראים שהיממה מתארכת בכ־1.70 מילי-שניות במאה שנים. ישנם מספר הערכות לגורמים לתופה זו. לתופעה זו אין השפעה מעשית כל שהיא שכן השפעתה תורגש בצורה משמעותית רק בעוד כמה אלפי שנים.

== התופעה ==
נתונים ההיסטוריים שנאספו לאורך 2,700 השנים האחרונות מראים שהיממה מתארכת בכ־1.70 מילי-שניות במאה שנים (עם סטיית תקן של 0.05 מילי-שניות). מדידות אלה מתאימות היטב להשפעות המנוגדות של הגאות וכיפות הקרח.

אם כך, לפני c מאות שנים הייתה היממה קצרה יותר ב-1.7c מילי-שניות. מדידה של <math>\ 365 \cdot 100c</math> היממות שחלפו מאז על-פי השעון הקבוע, לעומת זמן היממה הממוצעת לאורך התקופה, סוטה ב- <math>\ \ \frac{1}{2}1.7 \cdot 365 \cdot 100 c</math> מילי-שניות, שהן כ- <math>\ \Delta T = 31c^2</math> שניות. אחת ההשלכות של התארכות היממה, היא על הכנת לוחות אסטרונומיים. כך למשל, לוח שנה מדויק לחלוטין שהוכן לפני 2,000 שנה ולא לקח בחשבון את התארכות היממה, יהיה נגוע בימינו בסטייה מצטברת של כ-3.5 שעות.

== הגורמים לתופעה ==
הגורם בעל ההשפעה הגדולה ביותר על אורך היממה באופן מצטבר, הוא האטת הגאות. עליית וירידת פני המים, פעמיים בכל יממה סביב כדור הארץ כולו, מפעילה חיכוך הבולם את הסיבוב בהדרגה. על-פי השינויים הנצפים במסלול הירח (אותם ניתן לחשב בדייקנות, בעזרת מדידת מרחקים באמצעות קרן לייזר המוחזרת ממראות פינתיות שהושארו על הירח במשימות אפולו), אפשר לחשב שהגאות והשפל גורמים להארכת היממה ב-2.3 מילי-שניות במאה שנים. לדוגמה, לפני מיליון שנה הייתה היממה קצרה מזו של היום ב-23 שניות, ובקמבריון, לפני כ-500 מיליון שנה, היו ביממה רק 21 שעות (כאורכן היום).

גורם ארוך טווח נוסף, הוא השינוי בפחיסות כדור הארץ. כידוע, כדור הארץ אינו כדורי באופן מושלם, אלא אליפסואידי, סיבובו על צירו גורם למתיחה בכיוון התנועה, שבגללה היקפו בקו המשווה גדול מן ההיקף במסלול מקוטב לקוטב. בעידן הקרח, הצטברו בכיפות הקרח שבקטבים מסות קרח אדירות, שתחת לחצן גברה פחיסותו של הכדור. מחקרים גורסים כי הקרח החל לימס לפני כ-10,000 שנה, אבל קרום כדור הארץ אינו מגיב להפחתת הלחץ באלסטיות מושלמת, ומעריכים שדרושות לו עוד כ-4,000 שנה לפני שיגיע לשיווי משקל הידרוסטטי. התהליך מביא להפחתת הרדיוס בקו המשווה, המרוחק מציר הסיבוב, והתנע הזוויתי הקבוע מתרגם את ההפחתה להאצה של הסיבוב. מעריכים שאפקט זה מקצר את היממה בכ־0.6 מילי-שניות במאה שנים, בקורלציה מושהית עם תקופות הקרח השונות.

==קישורים חיצוניים==
* צמ"ד אונליין - מאגר מדע: [http://davidson.weizmann.ac.il/online/maagarmada/earth_sci/יום-בכדור-הארץ יום בכדור הארץ] סרטון עם הסברים.
*
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסטרופיזיקה
קטגוריה:מידות אסטרונומיות
אצות ירוקניות

אצות ירוקניות (שם מדעי: Chlorophyceae) היא מחלקה של אצות במערכת ירוקיות, הבולטות בעיקר על בסיס מבנה על-מורפולוגי.

בין הסדרות הנכללות במחלקה זו נימנת סדרת הוולווקאליים (Volvocales), סדרת הדונליאליות
(Dunaliellales סדרה בה נכללות אצות מסוג הדונליאלה) וסדרת כלמידומונדאלות
(Chlamydomonadales) .

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ירוקיות
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1884
העולם המלאי

מיקום העולם המלאי במפת העולם: ירוק כהה - שטחים שנחשבים על פי רוב כחלק מהעולם המלאי, ירוק בהיר - שטחים הנחשבים לעיתים כחלק מהעולם המלאי
העולם המָלָאִי הוא מושג המתאר את השטח שמאכלסים בני אדם מהגזע המלאי בעולם. האנשים הדרים בשטח זה הם בעלי ייחודיות תרבותית ולשונית. העולם המלאי נפרש על פני הארכיפלג הכולל (נכון לעשור הראשון של המאה ה-21) את אינדונזיה, מלזיה, סינגפור, ברוניי, מזרח טימור, את החלק הדרומי של תאילנד ולעיתים מחשיבים גם חלקים מהפיליפינים מגינאה החדשה ומאיי קוקוס בתוכו.

השפות המדוברות באזור זה הן השפות האוסטרונזיות, בדגש על המלאית שהיא השפה הרשמית במלזיה ובברוניי, ואחת מהשפות הרשמיות באינדונזיה ובסינגפור. 

גבולות העולם המלאי וחלוקתו למדינות כפי שהוא כיום הושפעה במידה רבה מחוזה אנגליה-הולנד מ-1824 שנחתם בין שתי המעצמות הקולוניאליסטיות ששלטו בו באותה התקופה.

קטגוריה:תרבות לפי זהות אתנית
קטגוריה:דרום-מזרח אסיה: גאוגרפיה
סויוז TMA-6

סויוז TMA-6 (ברוסית: Союз ТМА-6) היא חללית סויוז ששוגרה ב-15 באפריל 2005 בשעה 00:46 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - הקוסמונאוט הרוסי סרגיי קריקאליוב, האסטרונאוט האמריקאי ג'ון פיליפס שהיו חברי משלחת מס' 11 וטייס החלל האיטלקי רוברטו ויטורי. אחרי קרוב לחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה סויוז TMA-6 לכדור הארץ ב-11 באוקטובר.

==הצוות==

===צוות המראה===
* סרגיי קריקאליוב - מפקד
* ג'ון פיליפס - מהנדס טיסה
* רוברטו ויטורי - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-6 וחזר בסויוז TMA-5)

===צוות נחיתה===
* סרגיי קריקאליוב - מפקד
* ג'ון פיליפס - מהנדס טיסה
* גרגורי אולסן - תייר החלל השלישי (שוגר בסויוז TMA-7 וחזר בסויוז TMA-6)
===צוות גיבוי===
* מיכאיל טיורין
* רוברט תירסק 
* דניאל טאני

==מהלך המשימה==
לאחר אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז".

חללית "סויוז TMA-6" שוגרה ב-15 באפריל 2005 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

ב-17 באפריל בוצע עגינה במדודול "פירס" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 10 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד לירוי צ'יאו. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת קבועה מס' 10 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות משלחת מס' 11. על הטיסה היה נציג איטליה רוברטו ויטורי שהחל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו כחלק של תוכנית ENEIDE. ב-24 באפריל צוות קבוע מס' 10 ויורי שארגין עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-5" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.

חללית "סויוז TMA-6" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.

ב-19 ביולי בוצע שינוי מיקום עגינה - חללית נותקה ממדול "פירס" וחוברה מחדש למודול "זאריה"

צוות משלחת מס' 11 בפיקוד סרגיי קריקאליוב החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית. במהלך שהותם בתחנת החלל בוצע ביקור של מעבורת החלל דיסקברי בנסגרת משימה STS-114. 

ב-3 באוקטובר 2005 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-7 עם צוות משלחת מס' 12 בפיקוד ויליאם מקארתור. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, משלחת מס' 11 וגרגורי אולסן מארצות הברית שהגיע עם "סויוז TMA-7" נכנסו לחללית "סויוז TMA-6" ונחתו בכדור הארץ ב-11 באוקטובר 2005 אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות.

בתחנת החלל הבין-לאומית נותר צוות משלחת מס' 12 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-7.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-tma-6.htm מידע על הטיסה]
* [https://www.russianspaceweb.com/iss_soyuztma6.html תיאור המשימה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2005 ברוסיה
סויוז TMA-5

סויוז TMA-5 (ברוסית: Союз ТМА-5) היא חללית סויוז ששוגרה ב-14 באוקטובר 2004 בשעה 03:06 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - האסטרונאוט האמריקאי לירוי צ'יאו ושני הקוסמונאוטים הרוסים סליז'אן שריפוב ויורי שראגין. אחרי קצת יותר מחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה "סויוז TMA-5" לכדור הארץ ב-24 באפריל 2005.

==הצוות==
===צוות המראה===
* סליז'אן שריפוב - מפקד
* לירוי צ'יאו - מהנדס טיסה, מפקד משלחת קבועה מס' 10
* יורי שארגין - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-5 וחזר בסויוז TMA-4)

===צוות נחיתה===
* סליז'אן שריפוב - מפקד
* לירוי צ'יאו - מהנדס טיסה, מפקד משלחת קבועה מס' 10
* רוברטו ויטורי - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-6 וחזר בסויוז TMA-5)
===צוות גיבוי===
* ולרי טוקארב
* ויליאם מקארטור
==מהלך המשימה==
לאחר אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בלבד בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז".

חללית "סויוז TMA-5" שוגרה ב-14 באוקטובר 2004 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

ב-16 באוקטובר בוצע עגינה במודול "פירס" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 9 בפיקוד גנאדי פדאלקה. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 9 לתחנת החלל הבין-לאומית ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 10. על הטיסה היה נציג רוסיה יורי שארגין שהחל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו. ב-20 באוקטובר צוות משלחת מס' 9 ויורי שארגין עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-4" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.

חללית "סויוז TMA-5" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.

צוות משלחת מס' 10 בפיקוד לירוי צ'יאו החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו 17 ניסויים מדעיים וביצעו פעמיים פעילות חוץ רכבית. 

ב-30 בנובמבר בוצע שינוי עגינה של החללית. היא התנתקה ממודול "פירס" וחוברה למודול "זבזדה".

ב-17 באפריל 2005 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-6 עם צוות משלחת מס' 11 בפיקוד סרגיי קריקאליוב. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות משלחת מס' 10 ורוברטו ויטורי מאיטליה שהגיע עם "סויוז TMA-6" נכנסו לחללית "סויוז TMA-5" ונחתו בכדור הארץ ב-24 באפריל 2005 אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות.

בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 11 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-6.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-tma-5.htm נתונים על הטיסה]
* [https://www.russianspaceweb.com/iss_soyuztma5.html תיאור המשימה]
 

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2004 ברוסיה
קטגוריה:2005 ברוסיה
סויוז TMA-4

סויוז TMA-4 (ברוסית: Союз ТМА-4) היא חללית סויוז ששוגרה ב-19 באפריל 2004 בשעה 03:19 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - הקוסמונאוט הרוסי גנאדי פדלקה, האסטרונאוט האמריקאי מייקל פינק וטייס החלל ההולנדי אנדרה קויפרס. אחרי קצת יותר מחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה סויוז TMA-4 לכדור הארץ ב-24 באוקטובר 2004.

== הצוות==
===צוות המראה===
* גנאדי פדלקה - מפקד טיסה ומפקד משלחת מס' 9
* מייקל פינק - מהנדס טיסה
* אנדרה קויפרס - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-4 וחזר בסויוז TMA-3)

===צוות נחיתה===
* גנאדי פדלקה - מפקד
* מייקל פינק - מהנדס טיסה
* יורי שראגין - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-5 וחזר בסויוז TMA-4)
===צוות גיבוי===
* סליז'אן שריפוב 
* הרהרד טילה
* לירוי צ'יאו

==מהלך המשימה==
בעקבות אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בלבד בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז". צוות חללית "סויוז TMA-4" עבר שיוני בעקבות שינויים אלו.

חללית "סויוז TMA-4" שוגרה ב-19 באפריל 2004 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.

ב-21 באפריל בוצע עגינה במודול "זאריה" בתחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 8 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד מייקל פול. החללית הביאה איתה גם ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 8 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 9 לתחנת החלל הבין-לאומית. על הטיסה היה נציג הולנד אנדרה קויפרס שהחל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו. ב-29 באפריל צוות משלחת מס' 8 ואנדרה קויפרס עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-3" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.

חללית "סויוז TMA-4" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.

צוות משלחת מס' 9 בפיקוד גנאדי פדלקה החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו 21 ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית 4 פעמים. 

ב-16 באוקטובר 2004 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-5 עם צוות משלחת מס' 10 בפיקוד לירוי צ'יאו. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות משלחת מס' 9 ויורי שראגין שהגיע עם "סויוז TMA-5" נכנסו לחללית "סויוז TMA-4" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות.

בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 10 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-5.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-tma-4.htm נתונים על הטיסה] 
* [https://www.russianspaceweb.com/iss_soyuztma4.html תיאור המשימה]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2004 ברוסיה
נווה כפיר

בית הכנסת אלגריבה בשכונת כפיר
נווה כפיר היא תת-שכונה בדרום-מזרחה של העיר תל אביב-יפו. היא שוכנת בכפר שלם, ממזרח לשכונת בית יעקב ומצפון לדרך בר לב (דרך לח"י).

== היסטוריה ==
עד לשנות ה-70 הייתה שכונת כפיר חלק מכפר סלמה-כפר שלם. בתיה היו בתים חד קומתיים ישנים. באותה עת החלה עיריית תל אביב-יפו לפנות את תושבי סלמה מבתיהם ובנתה עבורם שיכונים סביב הגרעין המרכזי של הכפר. השכונות החדשות שהוקמו הן: נווה אליעזר, ניר אביב, נווה חן, נווה בארבור, נווה צה"ל ולבנה. על תכנון שכונת כפיר הופקד האדריכלים אורה ויעקב יער וע. הלל, אשר זכו ב-1980 בפרס רוקח עבור עבודתם. השכונה תוכננה עבור חברת "חלמיש".

== מבנה השכונה ==
השכונה נבנתה בצורה ייחודית כאשר כל בלוק מורכב מעשרה בניינים בני ארבע קומות ובניין גבוה אחד של שמונה קומות. הבלוקים מתעקלים כקוביות וסובבים כמסגרת עם פינות משופעות ובתוך המסגרת ישנה גינת משחקים עם פינת דשא. בסך הכל ישנם בשכונה חמישה בלוקים כאלו. באופן פורמלי מקיפה השכונה רק את הבלוקים האלה ומבנה דיור מוגן לקשישים, אולם נהוג לכלול בה גם בתים נוספים שקמו בשנים האחרונות על חורבות כפר שלם.

בהמשך למדיניות התכנונית שאושרה בוועדה המקומית, הוחלט בשלהי שנת 2023 לקדם תוכנית התחדשות ביוזמה ובמימון עירוני למרבית מבנני השכונה המקוריים. אלו יהרסו וייבנו מחדש, תוך מתן פרשנות חדשה לתכנון הקיים, ואילו המבנן המרכזי "מבנן הליבה" ישומר, יעבור לידי העירייה, ישנה את ייעודו לטובת מבני ציבור וישלים את השלד הציבורי החדש. 

== חינוך וקהילה בשכונה ==
בשכונה מספר בתי ספר - בית הספר "כפיר" הממלכתי, ובית הספר "קהילות יעקב-שערי ציון" של החינוך העצמאי. בשנת תשס"ט נפתחה בה ישיבה חדשה בשם "ישמח בו".

בקצה שכונת כפיר נבנה על ידי חלמיש בית דיור מוגן לקשיש שבו חיים קשישים בקהילה אחת. סמוך לבית הקשישים נפתח מועדון על ידי קרן תל אביב לפיתוח שבו שוכן "בית חם", מקום מפגש חברתי לבני נוער, בו הם יכולים לפגוש צוות מקצועי ולזכות לאוזן קשבת.

סמוך לשכונה בדרך בר לב שוכנת משטרת השכונות שהיא חלק ממרחב יפתח.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.notes.co.il/Jacobson/57717.asp תמונות עדכניות של השכונה] באתר רשימות, 6/09.
* 
* קישור למסמך המדיניות העירוני לשכונה: https://www.tel-aviv.gov.il/Residents/Development/Pages/kfirrenewal.aspx

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן ע. הלל
מחוזות סנגל

מבחינה מנהלית סנגל מחולקת ל-14 מחוזות (région). כל מחוז מחולק לנפות.

מפת מחוזות סנגל

{| class="wikitable sortable"
!מס'
!שם
!בירה
!שטח
!אוכלוסייה (נכון ל-2013)
!שם בשפת המקור
|-
| 1 ||מחוז דקר || דקר||550 ||3,137,196||Dakar Region 
|-
| 2 ||מחוז דיורבל|| דיורבל||4,824||1,497,455||Diourbel Region
|-
| 3 ||מחוז פאטיק|| פאטיק||6,849||835,352 ||Fatick Region
|-
| 4 ||מחוז קאפרין|| קאפרין|| 11,262||566,992 ||Kaffrine Region 
|-
| 5 ||מחוז קאולק|| קאולק||5,357||960,875||Kaolack Region
|-
| 6 ||מחוז קדוגו|| קדוגו||16,800||152,357 ||Kédougou Region 
|-
| 7 ||מחוז קולדה|| קולדה||13,771||714,392||Kolda Region 
|-
| 8 ||מחוז לוגה|| לוגה|| 24,889||874,193||Louga Region
|-
| 9 ||מחוז מתם|| מתם||29,445||562,539||Matam Region 
|-
| 10 ||מחוז סן-לואי|| סן-לואי||19,241||908,942||Saint-Louis Region 
|-
| 11 ||מחוז סדיו|| סדיו||7,341||452,944 ||Sédhiou Region 
|-
| 12 ||מחוז טמבאקונדה|| טמבאקונדה||42,364||681,310||Tambacounda Region 
|-
| 13 ||מחוז צ'אס|| צ'אס||6,670||1,788,864||Thiès Region 
|-
| 14 ||מחוז זיגינשור|| זיגינשור||7,352||549,151 ||Ziguinchor Region 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סנגל: חלוקה מנהלית