OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה

מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Maria Anna von Österreich; 7 בספטמבר 1683 - 14 באוגוסט 1754), הייתה בתו של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואשתו של ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל.

==ביוגרפיה==
מריה אנה נולדה ב-7 בספטמבר 1683 ללאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואלאונורה מגדלנה מנויבורג, בתו של פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ ורעייתו אליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט, והייתה אחותם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

ב-27 באוקטובר 1708 התחתנה מריה אנה עם ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל, והביאה עמה כנדוניה 100,000 כתרים. בשנת 1742 מונתה מריה אנה לעוצרת הממלכה, לאחר שבעלה ז'ואאו החמישי עבר אירוע מוחי ששיתק אותו באופן חלקי. בשנת 1750 מת בעלה ז'ואאו החמישי, ובנה ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו. ב-14 באוגוסט 1754 מתה מריה אנה ונקברה בליסבון, בעוד שלבה נשלח לקבורה בקריפטה הקיסרית בווינה.

==משפחתה==
בשנת 1708 התחתנה מריה אנה עם ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
* ברברה מפורטוגל (1711–1758)
* פדרו, נסיך ברזיל (1712–1714)
* ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל (1714–1777)
* קרלוס, נסיך פורטוגל (1716–1736)
* פדרו השלישי, מלך פורטוגל (1717–1786)
* אלכסנדרה, נסיך פורטוגל (1723–1728)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אצולה אוסטרית
קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:ילידות 1683
קטגוריה:נפטרות ב-1754
קטגוריה:עוצרות
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-17
קטגוריה:מלכות רעיות מהמאה ה-18
מריאנה ויקטוריה מספרד

מריאנה ויקטוריה מספרד (31 במרץ 1718 - 15 בינואר 1781), הייתה בתו של פליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו של ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל.

==ביוגרפיה==
מריאנה ויקטוריה נולדה במדריד ב-31 במרץ 1718, לפליפה החמישי, מלך ספרד ואשתו השנייה אליזבטה פארנזה (הנצר האחרון למשפחת פארנזה) מפארמה, ונקראה על שם סבתה מריה אנה ויקטוריה, דוכסית בוואריה.

בשנת 1721 נערך הסכם נישואיה של מריאנה ויקטוריה ללואי החמישה עשר, מלך צרפת, והיא נשלחה לצרפת, אולם בשנת 1725 הוחלט לשלוח את מריה אנה ויקטוריה בחזרה לספרד והסכם הנישואים בוטל. בעקבות כך נוצר קרע בין ממלכת צרפת לממלכת ספרד, וספרד כרתה ברית עם אוסטריה בהסכם וינה נגד צרפת.

בשנת 1729 התחתנה מריאנה ויקטוריה עם ז'וזה, נסיך ברזיל, בעוד אחיה למחצה פרננדו, נסיך אסטוריאס התחתן עם אחותו של ז'וזה ברברה מפורטוגל. נישואי הזוג היו מוצלחים, על אף בגידותיו הרבות של ז'וזה, והם אהבו לצאת למסעות ציד ביחד, וכן אהבו מוזיקה - מריאנה הייתה זמרת מוצלחת.

בשנת 1750 מת חמיה ז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל, ובעלה עלה לשלטון במקומו כז'וזה הראשון, מלך פורטוגל. ב-1 בנובמבר 1755 בשעה 9:40 בבוקר התחוללה בליסבון רעידת אדמה קשה. הרעידה הייתה אחת הרעידות ההרסניות בהיסטוריה, וכתוצאה ממנה נהרגו בין 60 ל-100 אלף איש (המספר המדויק אינו ידוע). בנוסף, יצרה רעידת האדמה גל צונאמי ושריפות רבות, שגרמו להרס כמעט מוחלט של ליסבון. בעקבות הרעידה הקצינו המתחים הפוליטיים בפורטוגל וחוסלו לחלוטין שאיפותיה הקולוניאליות של המדינה. במזל רב יצאה המשפחה המלכותית ללא פגע. לאחר שהגיעו למיסה בבוקר האירוע, ביקשה אחת מבנותיה לנפוש הרחק מליסבון, וכבקשתה עזבו המלך ואנשי חצרו את העיר.

בשנת 1758 נפצע ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל בניסיון התנקשות. משפחת טאבורס ודוכס אביירו הואשמו במעשה, והוצאו להורג לאחר משפט קצר. סבשטיאאו דה מלו האשים גם את אנשי מסדר הישועים בבגידה ובקשירת קשר לניסיון ההתנקשות, מה שפגע קשות בדעת הקהל וביחסי הציבור של הישועים בעידן האבסולוטיזם הנאור. שנה לאחר מכן גורשו הישועים מפורטוגל. דה מלו לא הראה שום מידה של רחמים, והעמיד לדין כל אדם שהיה מעורב, אפילו נשים וילדים, אולם מריאנה ויקטוריה ובתה מריה, נסיכת ברזיל התערבו והצילו כמה מהנשים והילדים.

לאחר שסבל ז'וזה הראשון מכמה התקפים, מינה ב-29 בנובמבר 1776 את מריאנה ויקטוריה לעוצרת הממלכה במקומו. ב-24 בפברואר 1777 מת בעלה ז'וזה הראשון, ובתה עלתה לשלטון במקומו כמריה הראשונה, מלכת פורטוגל. מריאנה ויקטוריה נטלה על עצמה את שיקום היחסים בין פורטוגל לספרד, ולצורך כך נסעה ב-28 באוקטובר 1777, ושהתה שם כשנה. בהיותה בספרד חוותה מריאנה ויקטוריה התקף של שיגרון, ובנובמבר 1778 חזרה לפורטוגל. מצבה של מריאנה ויקטוריה המשיך להתדרדר, וב-15 בינואר 1781 מתה מריאנה ויקטוריה בארמון בליסבון.

==משפחתה==
בשנת 1729 התחתנה מריאנה ויקטוריה עם ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
* מריה הראשונה, מלכת פורטוגל (1734–1816)
* מריה אנה פרנסיסקה, נסיכת פורטוגל (1736–1813)
* בת (1762)
* מריה דורוטיה, נסיכת פורטוגל (1739–1771)
* בן (1742)
* בן (1742)
* בן (1744)
* בנדיטה, נסיכת פורטוגל (1746–1829)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:ילידות 1718
קטגוריה:נפטרות ב-1781
מרדכי לנדינסקי

הרב מרדכי לנדינסקי (י"ז בכסלו תרס"ו, 15 בדצמבר 1905 – י"ז בסיוון תשנ"ה, 15 ביוני 1995) היה רב פולני אמריקאי, כיהן כרב בעיר נובופוסט שבפולין ובברוקלין שבניו יורק. היה חבר באגודת הרבנים של ארצות הברית ופעיל בועד ההצלה. הקים וניהל את ישיבת "חפץ חיים" בניו יורק וישיבת ראדין בנתניה.

== ביוגרפיה ==
נולד בראדין שבפולין, לרחל ולרב משה לנדינסקי, ראש ישיבת ראדין. בבחרותו למד בישיבת ראדין אצל החפץ חיים ואצל אביו. בשנת תרצ"ז (1926) נסמך להוראה על ידי רבי נפתלי טרופ ורבי אהרן וולקין. לאחר נישואיו שימש ברבנות בעיר נובופוסט שבפולין. בתקופת מלחמת העולם השנייה, לפני כיבוש ליטא הצליח להגר לארצות הברית והתיישב בברוקלין, ניו יורק, שם מונה לרב קהילת "אגודת אחים בני יעקב".

לאחר בואו לארצות הברית הצטרף לפעילות ועד ההצלה של אגודת הרבנים באמריקה. עם סיום המלחמה יצא יחד עם הרב שמחה וסרמן והרב יצחק הרצוג לאירופה לחיפוש אחר ילדים שהושארו בבתי יתומים ובמנזרים קתוליים.

הקים יחד עם הרב מנחם מנדל זקס, חתנו של החפץ חיים, את ישיבת חפץ חיים בניו יורק. הוא עמד לצידו בראשות הישיבה וניהל אותה עד לפטירתו. בנוסף, הקים בארץ ישראל את ישיבת ראדין בנתניה וניהל אותה עד לסגירתה.

היה חבר באגודת הרבנים של ארצות הברית וקנדה. ופעיל בארגון עזרת תורה שעל ידי האגודה.

נפטר בי"ז בסיוון תשנ"ה, הלווייתו התקיימה בישיבת חפץ חיים בניו יורק ולאחר מכן הועלה ארונו לישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.otzar.org/wotzar/Book.aspx?193359&$201611290129694 כתבה על פטירתו בדגלנו], באתר אוצר החכמה

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי ישיבת ראדין
טיסה 2933 של LaMia

טיסה 2933 של LaMia הייתה טיסה של חברת התעופה LaMia שהייתה בדרכה מסנטה קרוס דה לה סיירה שבבוליביה למדיין שבקולומביה. הטיסה התרסקה ב-28 בנובמבר 2016 דרומית לעיר מדיין, כשעליה 73 נוסעים ו-4 אנשי צוות. בין הנוסעים היו שחקני מועדון הכדורגל הברזילאי "שאפקואנסה" שהיו בדרכם למשחק הגמר של גביע סודאמריקנה.

שבעה מיושבי המטוס שרדו את ההתרסקות, אך אחד מהם מת מפצעיו בבית החולים. בתאונה נספו 71 מיושבי המטוס, בהם 19 שחקני שאפקואנסה ומאמן הקבוצה. עוד בין הנספים, כדורגלן העבר ושדר ערוץ "פוקס ספורט" ברזיל מריו סרג'יו ועשרים עיתונאים שטסו על מנת לסקר את המשחק.

==הטיסה==
ב-28 בנובמבר 2016, בשעה 22:00 הכריז צוות המטוס על מצב חירום בשל כשל חשמלי תוך כדי טיסה במרחב האווירי של קולומביה. המטוס התרסק לתוך ההר סרו גורדו. מסוקים שנשלחו לאתר את המטוס לא הצליחו להתקרב לאתר ההתרסקות עקב ערפל כבד באזור. בשעות שלאחר ההתרסקות המטוס התפרסמו דיווחים שונים לגבי סיבת ההתרסקות ובהן כשל חשמלי ומחסור בדלק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* דו"ח החקירה הראשוני הרשמי של התאונה [http://www.aerocivil.gov.co/autoridad-de-la-aviacion-civil/investigacion/2016/English%20-%20Preliminary%20Report%20CP2933%20V01%20-%20STATES%20REVISION.pdf באנגלית] ו[http://www.aerocivil.gov.co/autoridad-de-la-aviacion-civil/investigacion/2016/Spanish%20-%20Informe%20Preliminar%20Especial%20CP2933%20V02%20-%20STATES%20REVISION.pdf בספרדית]
* [http://www.bbc.com/news/world-latin-america-38140981 דיווח מתעדכן על התאונה] באתר BBC
* [http://www.ndtv.com/world-news/plane-carrying-football-players-from-brazil-crashes-in-colombia-1631523?browserpush=true דיווח על התאונה] באתר NDTV
* [https://www.theguardian.com/world/2016/nov/29/plane-carrying-brazilian-footballers-team-chapecoense-crashes-en-route-to-medellin דיווח על התאונה] באתר הגרדיאן הבריטי

==הערות שוליים==

קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-2016
קטגוריה:קולומביה: תעופה
קטגוריה:אמריקה הדרומית: תקריות ואסונות תעופה
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה שבהם נספו חברי קבוצת ספורט
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה עקב מיצוי הדלק
קטגוריה:אסונות בקולומביה
קטגוריה:בוליביה: תחבורה
קטגוריה:2016 בברזיל
חטיפת טיסה 706 של אייר וייטנאם

טיסה 706 של אייר וייטנאם נחטפה ב-15 בספטמבר 1974 לאחר המראתה מנמל התעופה של העיר דה נאנג בדרום וייטנאם. האירוע הסתיים בהתרסקות המטוס ליד העיר פאן ראנג, תוך הריגת כל 75 יושבי המטוס.

המטוס מדגם בואינג 727-121C המריא מדה נאנג בדרכו לסייגון בירת דרום וייטנאם בשעה 02:12 כשעליו 67 נוסעים ושמונה אנשי צוות. 18 דקות לאחר ההמראה הודיע צוות הטיסה לבקרה האווירית בסייגון כי המטוס נחטף על ידי חוטף בודד, שהיה חמוש בשני רימוני יד. התברר כי החוטף הוא ריינג'ר מצבא דרום וייטנאם בשם לה דוק טאן. הוא הורד זה מקרוב מדרגת סרן לדרגת סגן לאחר שגנב שתי מכוניות בדה נאנג. הוא פילס את דרכו אל המטוס בערמה דרך מחסומי הביטחון בנמל התעופה.

החוטף דרש שהמטוס יטוס לעיר האנוי שבצפון וייטנאם. למרות זאת פנה המטוס דרומה והגיע לשדה התעופה של העיר פאן ראנג, כ-400 קילומטרים מדרום לדה נאנג. המטוס התקרב לנחיתה בשדה, אך הטייס הפסיק את תהליך הנחיתה. אז פנה המטוס שמאלה ונסק לגובה של 300 מטרים. לאחר מכן צלל המטוס אל הקרקע והתרסק.

סיבת ההתרסקות לא הובררה, אך משערים שהחוטף פוצץ את רימוני היד שהיו ברשותו לאחר שהבין שהטייסים לא צייתו להוראותיו.

כחצי שנה לאחר החטיפה, באפריל 1975, חדלה חברת אייר וייטנאם להתקיים לאחר נפילת סייגון וכיבוש דרום וייטנאם על ידי צבא צפון וייטנאם.

==קישורים חיצוניים==
* [https://aviation-safety.net/database/record.php?id=19740915-0 תיאור האירוע], באתר Aviation Safety Network

טיסה 706
קטגוריה:אסיה: תקריות ואסונות תעופה
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה במעורבות מטוסי בואינג 727
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1974
קטגוריה:וייטנאם: תעופה
YZ בלווייתן

YZ בלווייתן (נקרא גם גליזה 54.1 או LHS 138) הוא ננס אדום הנמצא במרחק של כ-12.1 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים לווייתן. זהו אחד הכוכבים הקרובים לכדור הארץ אך כמו כל שאר הננסים האדומים, גם את YZ בלווייתן לא ניתן לראות ללא ציוד עזר, שכן בהירות נראיתו היא מדרגה 12, נמוכה בהרבה מסף הראייה האנושי. ניתן לראותו רק באמצעות טלסקופ, כ-7 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לכוכב β בלווייתן וכ-7.5 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב τ בלווייתן, מעט צפונית לקו המחבר את שניהם.

==היסטוריה==
הכוכב מוזכר לראשונה בקטלוג של כוכבים עם תנועה עצמית גבוהה שפרסם האסטרונום ההולנדי וילם יקוב לויטן בשנת 1942 תחת הציון L 725-32. בגרסאות מאוחרות יותר של קטלוג הכוכבים בעלי תנועה עצמית של מעל חצי שניית קשת בשנה קיבל הכוכב גם את הציונים LFT 118 (1955) ו-LHS 138 (1976). בשנת 1969 הוא הוכנס למהדורה השנייה של קטלוג גליזה לכוכבים קרובים תחת הציון גליזה 54.1. בשנים 1969 ו-1975 זוהו להבות סולריות שמתפרצות ממנו וגורמות לשינויי בהירות שמגיעים ל-0.75 דרגות. בעקבות גילויים אלה הוגדר הכוכב ככוכב הבזק וקיבל את הציון של כוכב משתנה YZ בלווייתן.

==מאפיינים==
YZ בלווייתן הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M4.5 V. רדיוסו מוערך ב-0.17 רדיוס שמש, מסתו מוערכת בכ-0.13 מסת שמש ועוצמת הארתו היא כ-0.02% מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בגלל טמפרטורת פניו הנמוכה, כ-3,000 קלווין, כמעט כל קרינתו היא בתחום התת-אדום. המרחק שבו כוכב לכת המקיף את YZ בלווייתן יכול להכיל מים נוזליים הוא בין 0.036 ל-0.078 יחידה אסטרונומית, אבל עד לשנת 2013, חיפוש אחר כוכבי לכת המקיפים את YZ בלווייתן לא העלו תוצאות שמאפשרות לקבוע אם כאלו קיימים או לא. באוגוסט 2017 גילה צוות חוקרים במצפה האירופי הדרומי כי לכוכב ישנה מערכת כוכבי לכת, ביניהם שלושה כוכבי לכת בעלי מסה הדומה לזו של כדור הארץ.
לכוכב תנועה עצמית גדולה של 1.345 שניות קשת בשנה.

==סביבה==
הכוכב הקרוב ביותר ל-YZ בלווייתן הוא τ בלווייתן שבמרחק של 1.6 שנות אור הוא נראה ככוכב הבהיר ביותר בשמים עם בהירות מדרגה של 0.9-, מעט בהיר יותר מסיריוס שנמצא במרחק של כ-13.4 שנות אור ובהירותו תהיה כ-0.5-. במרחק של 3.5 שנות אור נמצאים זוג הננסים האדומים גליזה 65 שלא ניתנים לראייה בעין אנושית ללא ציוד עזר ממרחק זה. שאר השכנים הם גם כן ננסים אדומים שלא ניתנים לראייה ללא ציוד עזר, למעט ε בארידנוס שנמצא במרחק של כ-7 שנות אור וניתן לראייה ככוכב לא בולט עם בהירות מדרגה 2.8. השמש תראה משם ככוכב חסר יחוד עם דרגת בהירות 2.68.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ננסים אדומים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים לווייתן
קטגוריה:כוכבי הבזק
קטגוריה:כוכבים קרובים
קטגוריה:קטלוג גליזה
קטגוריה:קטלוג לויטן
מורין קיירד

מורין קיירד-ג'ונס (באנגלית: Maureen Caird-Jones; נולדה ב-29 בספטמבר 1951) היא אתלטית אוסטרלית בעבר, אלופה אולימפית (מקסיקו סיטי 1968) בריצת 80 מטר משוכות. נכון ל-2016 היא האתלטית הצעירה ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים שזכתה במדליית זהב (17 שנה ו-19 יום).

==ביוגרפיה==
קיירד נולדה בקמברלנד, ניו סאות' ויילס. היא התאמנה בהדרכתן של האלופה האולימפית בטי קאת'ברט והמדליסטית האולימפית ג'ון מאסטון.

===אלופה אולימפית===
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה קיירד במדליית זהב בריצת 80 מטר משוכות בשיא אולימפי חדש של 10.39 שניות, לפני בת ארצה פאם קילבורן (10.46 שניות) וצ'י צ'נג מהרפובליקה הסינית (10.51 שניות) ובכך הייתה לאתלטית הצעירה ביותר שכתה במדליית זהב במשחקים האולימפיים.

במשחקי חבר העמים שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1970 זכתה קיירד במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות, שהחליפה את ריצת 80 מטר משוכות, בתוצאה של 13.73 שניות, אחרי יריבתה פאם קילבורן (13.27 שניות).

באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה קיירד רק במקום 19 בריצת 100 מטר משוכות שהחליפה את ריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 13.63 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.61 שניות.

== חייה האישיים ==
קיירד פרשה מהשתתפות בתחרויות בשל כאב בטן שאובחן כסרטן. היא נישאה ומתגוררת בניו זילנד.

== תארים והישגים ==
* בשנת 1986 זכתה להיכלל בהיכל התהילה של הספורט באוסטרליה.

== שיאים איישיים ==
* ריצת 100 מטר: 11.5 שניות (1970)
* ריצת 80 מטר משוכות: 10.39 שניות (1968)
* ריצת 100 מטר משוכות: 13.1 שניות (1972)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי מדליית הספורט האוסטרלית
קטגוריה:אצניות אוסטרליות
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אוסטרליות: אתלטיקה
קטגוריה:אוסטרליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 80 מטר משוכות
יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג

יואכים הראשון "נסטור", הנסיך הבוחר מברנדנבורג (בגרמנית: Joachim I. Kurfürst von Brandenburg; 21 בפברואר 1484 - 11 ביולי 1535) היה נסיך בוחר של ברנדנבורג בין השנים 1499–1535.

==ביוגרפיה==
יואכים הראשון נולד ב-21 בפברואר 1484, ליוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ומרגרטה מתורינגיה, בתם של וילהלם השלישי, רוזן תורינגיה ואן, דוכסית לוקסמבורג. בשנת 1499 מת אביו יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ויואכים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן התחתן יואכים עם אליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של הנס, מלך דנמרק וכריסטינה מסקסוניה.

יואכים שיפר מאוד את עשיית הצדק ברחבי הנסיכות, סייע בפיתוח המסחר, והיה קשוב לצורכי העיירות. בשנת 1514 תמך יואכים בבחירתו של אחיו אלברכט מברנדנבורג ארכיבישוף מיינץ, ועל מנת לעמוד בתשלומי החובות שלקחו כדי לשלם את סכום הבחירה, התגייס הכומר הדומיניקני יוהאן טצל לגביית דמי "סליחה וכפרה" באמצעות מכירת שטרי מחילה (אינדולגנציות), מכירה שאושרה על ידי האפיפיור לאו העשירי ושנועדה רשמית לממן את בניית בזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. כאמור הוטל עליהם להביא את מחצית הסכום לידי האפיפיור, והמחצית השנייה שימשה למימון חובותיו. מסע זה הוציא נזיר אוגוסטיני פשוט, בשם מרטין לותר משלוות נפשו (וזאת עוד ללא שידע את המטרה האמיתית של המסע), וגרם לו לפרסם את 95 התזות המפורסמות שלו על כותלי כנסיית ויטנברג, בו הוא מבקר את המדיניות ואת התאולוגיה של מכירת מחילה בכסף. בבחירות לקיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1519, חיזרו אחריו גם פרנסואה הראשון, מלך צרפת וגם קרלוס הראשון, מלך ספרד. על אף שלבסוף תמך יואכים בקרלוס שנבחר כקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לא היה עמו ביחסים ידידותיים, ולעיתים אף תמך באויביו של קרל.

יואכים היה קתולי אדוק, ואף היה ממיסדי ליגת הנסיכים הקתולים בדסאו בשנת 1525. לעומת זאת, אשתו של יואכים ובנו המירו את דתם לדת הלותרנית נגד רצונו, ואף נמלטו לסקסוניה כדי לשמור על ביטחונם.

ב-11 ביולי 1535 מת יואכים הראשון, ובמקומו עלה לשלטון בנו יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.

==משפחתו==
בשנת 1499 התחתן יואכים עם אליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של הנס, מלך דנמרק וכריסטינה מסקסוניה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
* יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (1505–1571)
* אנה מברנדנבורג, דוכסית מקלנבורג (1507–1567), התחתנה עם אלברכט השביעי, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב
* אליזבת מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-קאלנברג-גטינגן (1510–1558), התחתנה עם אריך הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג
* מרגרטה מברנדנבורג, דוכסית פומרניה (1511–1577), התחתנה עם גאורג הראשון, דוכס פומרניה, ולאחריו התחתנה עם יוהאן החמישי נסיך אנהלט-צרבסט
* יוהאן, מרקיז ברנדנבורג-קיסטרין (1513–1571)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

{| class="wikitable" align="center" style="margin:auto;"
|-
| colspan="3" align="center"| יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג בית הוהנצולרן נולד:21 בפברואר 1484 מת:11 ביולי 1535
|-
| rowspan="1" align="center"| יוהאן השני
| rowspan="1" align="center"| נסיכות הבוחר מברנדנבורג 1499–1535
| rowspan="1" align="center"| יואכים השני
|}

קטגוריה:נסיכים בוחרים מברנדנבורג
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:בית הוהנצולרן
קטגוריה:ילידי 1484
קטגוריה:נפטרים ב-1535
יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג

יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (בגרמנית: Johann II Cicero., Kurfürst von Brandenburg; 2 באוגוסט 1455 - 9 בינואר 1499) היה נסיך בוחר של ברנדנבורג בין השנים 1486–1499, וקיבל את התואר "ציצרו" על שם מרקוס טוליוס קיקרו הנואם הנודע מהרפובליקה הרומית.

==ביוגרפיה==
יוהאן נולד ב-2 באוגוסט 1455, לאלברכט, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך ומרגרטה מבאדן, בתם של יקוב, מרקיז באדן-באדן וקתרינה מלורן, מרקיזת באדן-באדן. בשנת 1466 הצטרף אביו לדודו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג במלחמת הירושה של שטטין, ובשנת 1470 התפטר פרידריך ואביו עלה לשלטון במקומו.

בשנת 1486 מת אביו אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ויוהאן עלה לשלטון במרקיזות ברנדנבורג במקומו, ואילו אחיו פרידריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך וזיגיסמונד, מרקיז ביירוית ירשו את הנחלות בפרנקוניה. בשנת 1488 קבע יוהאן את ברלין כבירת הנסיכות, ובשנת 1490 צירף שטחים בפומרניה לנחלותיו.

ב-9 בינואר 1499 מת יוהאן, ובמקומו עלה לשלטון בנו יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.

==משפחתו==
בשנת 1476 התחתן יוהאן עם מרגרטה מתורינגיה, בתם של וילהלם השלישי, רוזן תורינגיה ואן, דוכסית לוקסמבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
* וולפגנג (1482)
* יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (1484–1535)
* אליזבת (1486)
* אנה מברנדנבורג (1487–1514), התחתנה עם פרדריק הראשון, מלך דנמרק
* אורסולה מברנדנבורג (1488–1510), התחתנה עם היינריך החמישי, דוכס מקלנבורג
* אלברכט מברנדנבורג (1490–1545)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

{| class="wikitable" align="center" style="margin:auto;"
|-
| colspan="3" align="center"| יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג בית הוהנצולרן נולד:2 באוגוסט 1455 מת:9 בינואר 1499
|-
| rowspan="1" align="center"| אלברכט השלישי
| rowspan="1" align="center"| נסיכות הבוחר מברנדנבורג 1486–1499
| rowspan="1" align="center"| יואכים הראשון
|}

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נסיכים בוחרים מברנדנבורג
קטגוריה:האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:בית הוהנצולרן
קטגוריה:ילידי 1455
קטגוריה:נפטרים ב-1499
יואן לי

יואן לי (בפין-יין: Lǐ Yuǎnzhé, נולד ב-19 בנובמבר 1936) הוא כימאי מטאיוואן וזוכה פרס נובל לכימיה בשנת 1986. זכה בפרס נובל יחד עם ג'ון פולני ודאדלי הרשבאך על תרומתם בעניין הדינמיקה של תהליכים כימיים אלמנטריים. הזוכה הראשון בפרס נובל לכימיה אשר מגיע מטאיוואן. בשנת 2011 נבחר לכהונת נשיא המועצה הבינלאומית למדע.

== ביוגרפיה ==
יואן לי נולד בעיר קטנה בצפון טאיוואן בשם שינצ'יקו. על סמך הישגיו הבולטים בתיכון החל ללמוד באוניברסיטה הלאומית של טאיוואן. בשנת 1959 קיבל תואר דוקטור. בשנת 1965 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. היה חבר בחבר הנאמנים הבינלאומי לכימיה משנת 1977 עד שנת 1984.

== זכייתו בפרס נובל ==
לי עסק בחקר קינטיקה כימית. חקר את התלות של תגובה כימית באוריינטציה מולקולרית וביצע מחקרים אחרים הקשורים לאופי חומרי הביניים, דינמיקה של דעיכה, וזיהוי מנגנוני תגובה מורכבים. לשם כך, פרופסור לי השתמש בטכניקות פורצת דרך לזמנו, שנקראת "Crossed molecular beam" שבה יוצרים התנגשות בין אלומות של אטומים או מולקולות ליצירת תגובה כימית בה ניתן לעקוב אחרי הדינמיקה של התגובה ברמה של התנגשות אינדיבידואלית. עבודתו אפשרה לו ולצוותו להבין את הדינמיקה של תגובות כימיות יסודיות. על עבודתו בעניין זה הוא זכה בשנת 1986 בפרס נובל לכימיה, והיה לזוכה הראשון בפרס נובל לכימיה מטאיוואן.

== חיים אישיים ==
לי נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא אחד מ-22 חתני פרס נובל שחתמו על המניפסט ההומני.

==פרסים והוקרה==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:טאיוואנים
קטגוריה:כימאים פיזיקליים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא טאיוואני
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:ילידי 1936
קטגוריה:סגל הקולג' לכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי
Erfreute Zeit im neuen Bunde, רי"ב 83

[[נונק דימיטיס - נבואת שמעון הקדוש בציור של Aert de Gelder מתחילת המאה ה-18]]
Erfreute Zeit im neuen Bunde (בעברית: זמנים עליזים בברית החדשה), רי"ב 83, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה בחג קנדלמאס, 2 בפברואר 1724.

==היסטוריה==
קנטטה זו הייתה השביעית שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 81. ככל הנראה זו הקנטטה הראשונה שכתב לחג הקנדלמאס. ב-1727 כנראה ביצע אותה שוב באותו מועד, אם כי ידוע שביצע אז גם את רי"ב 82. ב-1725 ביצע לכבוד יום זה את רי"ב 125.

ב-1872 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 20 של פרסומיה.

==מילים ומוזיקה==
חג קנדלמאס מציין את הטהרותה של מרים, אם ישו לאחר לידת ישו, הצגתו של ישו הרך במקדש, ותפילתו ונבואתו של שמעון הקדוש. סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מספר מלאכי המתאר את הגואל העתיד לבוא וכן פסוקים מהבשורה על-פי לוקאס המתארים את בואה של מרים להיטהר במקדש ואת נבואת שמעון הקדוש שממנה מובן שישו הוא הגואל המובטח. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא כוללת ציטוטים והתייחסויות לנבואת שמעון. כורל הסיום לקוח ממזמור של מרטין לותר.

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שתי קרנות, שני אבובים, כינור סולו בליווי שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה חמישה פרקים:
# אריה לאלט: Erfreute Zeit im neuen Bunde (זמנים עליזים בברית החדשה)
# אריה (כורל) ובס (רצ'יטטיב): Herr, nun lässest du deinen Diener in Friede fahren (ועתה, אדוני, פטור נא את עבדך בשלום)
# אריה לטנור: Eile, Herz, voll Freudigkeit (מהרה נא, לבי)
# רצ'יטטיב לאלט: Ja, merkt dein Glaube noch viel Finsternis (כן, הגם שאמונתך עדיין שרויה בעלטה)
# כורל: Es ist das Heil und selig Licht (הוא הישועה והאור המבורך)

==הקלטות==
היצירה הוקלטה במלואה 8 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1967), טון קופמן (ב-1998), ג'ון אליוט גרדינר (ב-2000) ומסאקי סוזוקי (ב-2002).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bach-cantatas.com/BWV83.htm פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך]
* [http://www.bach-cantatas.com/Texts/BWV83-Heb1.htm טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
אל"ף (ארגון לסבי פמיניסטי)

אל"ף (ארגון לסבי פמיניסטי), היה הארגון הלסבי הראשון שפעל בישראל. הארגון הוקם בשנת 1978, והיה פעיל במשך כשנה וחצי עד התפרקותו בשנת 1979.

==רקע==
כבר בתחילת שנות ה-70, היו מספר ניסיונות כושלים של נשים לסביות להתאגד ולהקים מועדון חברתי לסבי כחלק מהפעילות התגבשת של קבוצות פמיניסטיות בחיפה, ירושלים ותל אביב. בשנת 1976 התקיים בקיבוץ גזר כנס בנושא מיניות האשה, במהלך הכנס יצאה מהארון אחת ממארגנותיו כלסבית, ובעקבותיה הכריזו נשים נוספות על היותן לסביות. הדיון שהתעורר בעקבות הדברים הוביל מספר נשים לסביות להתחיל להיפגש ולהתגבש בהקשרים חברתיים, ולדבר על חוסר הנוחות שלהן בתוך התנועה הפמיניסטית "הכללית". 

בשנת 1975 הוקמה אגודת הלהט"ב (שנקראה אז "האגודה לשמירת זכויות-הפרט"). האגודה ארגנה בתחילת דרכה מפגשים חברתיים ומסיבות לחברי הקהילה הגאה, אך בשל הייצוג הנשי הקטן מאוד בין חברי האגודה, ובעקבות מספר הערות סקסיסטיות שנשמעו במפגשי האגודה מצד פעילים גברים, החליטו בשנת 1977 מספר נשים לסביות פמיניסטיות לפרוש מהארגון ולנסות להתארגן בעצמן, ללא גברים. הארגון אל"ף הוקם בינואר 1978. במהלך הכנס הפמיניסטי הראשון בארץ שהתקיים ב-1 במאי באותה שנה בבאר שבע, שבו הכריזה הפעילה הפמיניסטית עמליה ברגמן, בת זוגה של מרשה פרידמן, לראשונה על הקמתו.

==פעילות הארגון==
אל"ף שם לעצמו למטרה ליצור פתיחות בקרב הציבור לגבי פמיניזם ולסביות, וליצור מקום מפגש לנשים לסביות. במסגרת זו אורגנו דיונים, הרצאות, קבוצות להעלאת התודעה ומסיבות עבור נשים לסביות, ביניהן קורס בפמיניזם שהועבר בידי חברת הכנסת לשעבר מרשה פרידמן. המפגשים הראשונים של הארגון, התקיימו בסלון ביתה של חנה קליין, מהפעילות החברתיות הראשונות של הקהילה הגאה. בשנת 1979 לקחו חברות הארגון חלק בארגון הפגנת "הנעימים והנעמות" בכיכר מלכי ישראל, שהייתה ההפגנה ההומו-לסבית הפומבית הראשונה בארץ. אל"ף מנה פעילות מתל אביב, ירושלים וחיפה, ובשיא פעילותו, מנה הארגון למעלה ממאה נשים. בסופו של דבר, הארגון התפרק עקב חוסר במבנה ארגוני מסודר, ועקב מחלוקות פנימיות בין פעילות שזיהו עצמן בעיקר כפמיניסטיות ושאפו לשים את המאבק הפמיניסטי במרכז סדר היום של הארגון, לבין פעילות שראו בארגון בעיקר מסגרת חברתית עבור נשים לסביות.

==ראו גם==

*קל"ף
*פמיניזם לסבי

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני נשים בישראל
קטגוריה:ארגוני להט"ב בישראל
קטגוריה:פמיניזם בישראל
קטגוריה:ארגונים פמיניסטיים בישראל
קטגוריה:לסביות בישראל
ישיבת מאור התורה

ישיבת מאור התורה היא ישיבה חרדית-ספרדית השוכנת בשכונת מקור ברוך בירושלים. הישיבה כוללת ישיבה קטנה, ישיבה גדולה, ובעבר כללה אף כולל אברכים, המונים יחד כ-500 תלמידים. הישיבות הוקמו על ידי הרב אברהם סלים, לזכר אביו הרב חכם נתן סאלם.

== היסטוריה ==
ראש הישיבה הרב אברהם סלים
הרב נתן סאלם ייסד וניהל את תלמוד תורה "מגן דוד" בשכונת הבוכרים בירושלים. בשנת ה'תשמ"ג (1983), הקים בנו הרב אברהם סלים כולל לאברכים ספרדים. באלול ה'תשמ"ד (1984) הקים הרב סלים את הישיבה הקטנה לבחורים ספרדים, ועמד בראשה. בניין הישיבה הוקם על מקום התלמוד תורה והונצח שם בית כנסת ע"ש חכמי ארם צובא. בנו הרב נתן סלים מכהן כר"מ בישיבה ומסייע לו בגיוס הכספים והחזקת הישיבה. חתנו, הרב בנימין טולדנו (בנו של רבי ניסים טולדנו) מכהן כר"מ בישיבה. משגיח הישיבה הוא הרב ישראל פרישמן. הישיבה מונה כ-180 בחורים.

בשנת ה'תשנ"ד (1994), הקים הרב סלים את הישיבה הגדולה. בהמשך צירף את ראש ישיבת חברון הרב דוד כהן אשר מוסר שיעור כללי מדי שבוע. חלק נכבד מבוגרי הישיבה הקטנה ממשיכים את לימודיהם בישיבה הגדולה. הר"מים הם הרבנים שלום משה טולידאנו (בנו של הרב יעקב טולידאנו) יעקב שרבני, ישראל מאיר טופיק, שלמה ברדוגו (ארבעתם חתני הרב סלים), בנימין כהן, אפרים זאב גרבוז, חזקיה סלים (בנו של ראש הישיבה) פינחס זלבנסקי, ואורי מלכיאל. משגיח הישיבה היה הרב פנחס אלגרבלי במשך כ-28 שנה, אך הוא נפטר ב-י"ח באב ה'תשפ"ב ה-15/08/2022 ובמקומו נתמנה לתפקיד המשגיח הרב שמעון וייס, משגיח לשעבר בישיבת יסודות התורה, בתחילת זמן קיץ תשפ"ד עזב הרב וייס את התפקיד וכרגע הישיבה נותרה ללא משגיח.

הישיבות שוכנות בשני בניינים ברחוב דוד ילין בשכונת מקור ברוך בירושלים. לבחורי הישיבה הקטנה בניין פנימייה ברחוב אלפנדרי. הסמוך. וכן ברחוב רש"י פנימיות בחורי הישיבה הגדולה פזורות בדירות שונות בשכונת מקור ברוך. בניין הישיבה גדולה עבר מספר סבבי הרחבה. בתמוז ה'תשס"ח (יולי 2008), הונחה אבן הפינה לבניין הישיבה החדש הנבנה בשכונת סנהדריה, במעמד הרבנים אהרן יהודה לייב שטינמן, שמואל אוירבך ועוד. בפברואר 2019 יצאה הישיבה בקמפיין מימון המונים לכיסוי הוצאות הבנייה. בחורף תשפ"ג לאחר קבלת האישורים להגדלת שטח הבניה, התחדשו העבודות בבניין הישיבה החדש.

סגנון הלימוד בישיבה הוא על פי שיטת הלימוד המקובלת בישיבות ליטא. ראש הישיבה הרב סלים, בוגר ישיבת פוניבז' ותלמידו של הרב אלעזר מנחם מן שך, שתמך בו בהקמת הישיבה. בד בבד מחנך ראש הישיבה את תלמידיו להמשיך ולהקפיד על המנהגים והמורשת של בני עדות המזרח.

הרבנית פנינה, בתו של הרב בן ציון הכהן רבין ורעייתו של הרב סלים, מנהלת את משק הישיבה.

== קישורים חיצוניים ==

* בארכיון האינטרנט
* 

* [http://www.kolhalashon.com/New/Ravs.aspx?Lang=Hebrew&Path=Hebrew%7CYeshivot%7CByYeshiva%7CYeshiva_Het-Mem%7CMaorHaTorah שיעורים ושיחות של צוות הישיבה], באתר קול הלשון
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישיבות ספרדיות
קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ירושלים: ישיבות
קטגוריה:מקור ברוך
קטגוריה:ישיבות קטנות ספרדיות
טום פרייס

תומאס אדמונדס "טום" פרייס (באנגלית: Thomas Edmunds "Tom" Price; נולד ב-8 באוקטובר 1954 בלאנסינג, מישיגן) הוא רופא ופוליטיקאי אמריקאי אשר כיהן כמזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית בממשלו של דונלד טראמפ במשך שבעה חודשים, מפברואר עד ספטמבר 2017.
== ביוגרפיה ==
פרייס כיהן בין השנים 2005–2017 כנציג של המחוז השישי של ג'ורג'יה בקונגרס של ארצות הברית, מטעם המפלגה הרפובליקנית, לאחר 8 שנים בסנאט המדינתי של ג'ורג'יה. מחוז הבחירה שלו הכיל את הפרוורים הצפוניים של העיר אטלנטה. הוא כיהן כיושב ראש ועדת התקציב של הקונגרס.

פרייס הוא מנתח אורתופדי במקצועו שהיה ממובילי ההתנגדות בקונגרס לביטוח הבריאות של הנשיא ברק אובמה, שזכה לכינוי "אובמה-קֶר".

ב-29 בנובמבר 2016 הודיע הנשיא הנבחר דונלד טראמפ על בחירתו בפרייס לתפקיד מזכיר הבריאות ושירותי אנוש של ארצות הברית. ב-10 בפברואר 2017 אושר המינוי בסנאט ברוב של 52 קולות לעומת 47.

בספטמבר 2017 נחשף כי החל מחודש מאי 2017 השתמש פרייס במטוסים צבאיים ומטוסי צ'רטר פרטיים לצורך נסיעות אישיות, בעלות של יותר ממיליון דולר, מה שהוביל להאשמות על בזבוז כספי ציבור. לאחר ביקורת ציבורית עזה וביקורת גם מהנשיא טראמפ, אולץ פרייס להתפטר ב-29 בספטמבר 2017.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל דונלד טראמפ
קטגוריה:מזכירי הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מג'ורג'יה
קטגוריה:חברי האספה הכללית של ג'ורג'יה
קטגוריה:אורתופדים אמריקאים
קטגוריה:נשיאות דונלד טראמפ: אישים שפרשו או הודחו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אמורי
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
פברז'ה

פַּבֶּרְזֶ'ה (בליטאית: Paberžė, בפולנית: Podbrzezie, פודבז'ז'ה, ביידיש: פּאָדבערעזע) הוא כפר בליטא, במחוז וילנה.

== היסטוריה ==
שטח פברז'ה היה מיושב מימי הביניים המוקדמים, שהוזכר לראשונה ברשומות היסטוריות בשנת 1484 כאשר הכנסייה הראשונה נבנתה. בשנת 1503 הוקמה קהילת פברז'ה. 

בשנת 1517, הדוכס הגדול זיגסמונד הראשון הישן העניק את הזכות להקים בית מרזח בפברז'ה, הרווחים של מוסד זה שימשו לתמיכה בכנסייה המקומית.

במאה ה-16, הכפר נודע בשם Beržai (עצי ליבנה בלטינית). 

במחצית השנייה של המאה ה-17 חיו בפברז'ה נזירים קתולים, היו שם כנסייה קתולית ובית ספר קהילתי. 

בשנת 1676 נבנתה כנסיית עץ חדשה אשר חודשה בשנת 1759 ונבנתה מחדש בשנת 1793. בשנת 1860 נבנתה שוב כנסיית העץ הקתולית. ב-1866, לאחר מרד ינואר, הוא הועבר לכנסייה האורתודוקסית המזרחית. כומר קתולי מקומי המיר את דתו לאורתודוקסיה המזרחית ועודד את בני הקהילה שלו לעשות את אותו הדבר.

לפני מלחמת העולם הראשונה, הכפר היה מפורסם בשל הרודיאו שלו עם שוורים. 

במהלך התקופה שבין המלחמות, נבנתה כנסייה נאו-גותית עם מאפיינים מודרניסטיים גלויים היטב.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ליטא: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
במנטל

במנטל (בגרמנית: Bammental) היא עיירה במחוז ריין-נקר שבמדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה. העיירה שוכנת במרחק של 9 ק"מ מדרום-מזרח להיידלברג ו-13 ק"מ מצפון-מערב לסינסהיים שבעמק הנהר אלזנץ, בין הכפר מאוור לבין העיירה נקרגמונד. בתחומיה של במנטל שוכן גם הרובע ריילסהיים.

==היסטוריה==
האזור בו שוכנת במנטל היה מיושב כבר בתקופות הפרהיסטוריות. במאוור השכנה נתגלו שרידים של מין האדם הומו היידלברגנסיס שחי באזור במנטל בתקופה של 500,000 עד 600,000 לפני זמננו. שרידי הדרך והמבנים הרומיים מהווים עדות ליישוב רומי במקום.

היישוב ריילסהיים מוזכר לראשונה במסמך שקרוי "קודקס לורש" (Lorscher Codex) משנת 769 תחת השם Risolfesheim. ריילסהיים הוא אחד היישובים העתיקים ביותר בעמק הנהר אלזנץ, שככל הנראה נוסדו במהלך השלטון הפרנקוני במאה ה-6 או ה-7. מריילסהיים התפצלו מספר יישובי לוויין, כולל במנטל שהוקמה במאה ה-8 או ה-9. בשטר הקניין הנושא את התאריך 29 ביוני 1016, מוזכרת לראשונה Benemaden. מסמכים אמינים בהם מוזכרת במנטל קיימים רק החל מהמאה ה-12. שני היישובים שהיו נפרדים זה מזה הפכו להיות יחידה מנהלית מאוחדת במאה ה-13. ב-1325 הוזכר כבר שמו של ראש עיר משותף. ריילסהיים ובמנטל צמחו יחדיו ובין החלקים העתיקים שלהן צמח שטח מיושב חדש, החל מטחנת הקמח באלזנץ ב-1628 וכלה בהקמת מפעל הטפטים ב-1862. השטח שבין שתי העיירות מהווה כיום את מרכזה של במנטל ובו שוכנים בניין העירייה והמרכז המסחרי.

במנטל-ריילסהיים השתייכו בימי הביניים לחבל אלזס ולאחר מכן הן נוהלו על ידי פוגט של האימפריה הרומית הקדושה שישב בווימפפן. בין השנים 1330 – 1803 היה האזור חלק מנסיכות הבוחר מפפאלץ. למספר מנזרים ולאצילים מהירשהורן היו נחלות בריילסהיים ובבמנטל, אך יותר משני שלישים מהאדמות החקלאיות היו בבעלות חופשית של החוואים. במאה ה-18 התפתחה במנטל בעקבות ההגירה של האיכרים והייתה לגדולה מבין שתי העיירות. ב-1803 עברה במנטל לשליטתה של מדינת באדן. לאחר 1831 ניסתה ריילסהיים באופן זמני להיות עיירה עצמאית, אך בסופו של דבר, ב-1841 נדחתה בקשתה.

עד לעיצומה של המאה ה-19 הושפעה כלכלתה של במנטל מהחקלאות ומהייעור. המפעל התעשייתי החשוב הראשון של העיירה היה המפעל לייצור טפטים ונייר של האחים שרר שנפתח ב-1863 וב-1888 הועסקו בו כבר 200 עובדים. בנוסף תפס ענף ייצור הסיגרים חשיבות בכלכלת העיירה.

לאחר מלחמת העולם השנייה נקלטו בבמנטל יותר מאלף תושבים חדשים, בעיקר משטחי גרמניה המזרחית לשעבר, מצ'כיה, מהונגריה ומיוגוסלביה. מהלך זה הוביל לעליה חדה באוכלוסיית העיירה ובפיתוחם של אזורי מגורים חדשים. ענפי הכלכלה המסורתיים, כמו ייצור הנייר והסיגרים, איבדו את חשיבותם, אך ענפים חדשים נפתחו במהלך שנות הנס הכלכלי. עד ל-1973 השתייכה במנטל למחוז היידלברג. עם פירוקו של מחוז זה עברה העיירה לשטח שיפוטו של מחוז ריין-נקר

==ערים תאומות==
* .

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:באדן-וירטמברג: ערים
T-DNA

T-DNA (קיצור של Transfer DNA) הוא DNA המועבר דרך מערכת של פלסמיד Ti במינים שונים של חיידקים, לדוגמה, חיידקי Agrobacterium. ה-T-DNA מועבר מהפלסמיד אשר נמצא בחיידק אל מקום אקראי בתוך ה-DNA הגנומי, הנמצא בגרעין של צמח אותו החיידק הדביק. ה-T-DNA תחום בשני צידיו בחזרות באורך של 25 נוקליאוטידים. ההעברה לתוך הגנום המארח נעשה מהגבול הימני ומסתיים בגבול השמאלי. תהליך ההעברה דורש את נוכחותם של גני ה-vir אשר נמצאים על הפלסמיד Ti.

אורך ה-T-DNA החיידקי הוא כ-24,000 זוגות בסיסים, ומכיל גנים המקודדים לאנזימים שמסנתזים אופינים והורמונים צמחיים. על ידי העברת ה-T-DNA לגנום הצמח, החיידק משנה את התוכנית התאית וגורם ליצירת גידול, וכן מזון המתאים לחיידק. סינתזת ההורמונים הצמחיים אוקסין וציטוקינין מאפשר את השגשוג של תאי הצמח ויצירתם של עפצים. נעשה שימוש במערכת זו במסגרת הנדסה גנטית של צמחים.

== טרנספורמציה באמצעות T-DNA ==
העברת DNA לתוך גנום צמחי היא שיטה המשמשת באופן נרחב בביוטכנולוגיה. כדי לעשות הנדסה גנטית, הגנים אשר מובילים ליצירת אופינים לגידולים מוסרים מהפלסמיד. אל תוך הפלסמיד מוכנס מקטע ה-DNA אותו רוצים להכניס אל הצמח. ניתן להכניס גם רצף DNA אשר יהווה סמן ברירה. רצף זה יסייע לזיהוי הצמחים בהם הפלסמיד הצליח לחדור, מכיוון שהם יצליחו לגדול על מצע בררני (לדוגמה, עמידות לאנטיביוטיקה). פלסמיד זה מוכנס לחיידק האגרובקטריום, אשר מתקיף את הצמח ומחדיר את ה-T-DNA לתוכו. בשיטה זו ניתן ליצור צמחים טרנסגנים אשר מכילים מקטע DNA זר.

== מנגנון ההעברה של T-DNA ==
השלב הראשון בחדירה של ה-T-DNA לגנום המארח הוא שבירה של הפלסמיד באזור הגבול הימני בפלסמיד ה-Ti. דבר זה גורם ליצירת אזור חד גדילי ב-DNA עד לגבול השמאלי. חלבונים היודעים להיקשר ל-DNA חד גדילי נקשרים, ונוצר חיתוך גם בגבול השמאלי. כעת מקטע זה יכול לחדור לגנום המאחר בעזרת גני ה-vir השונים, אשר מקורם באותו פלסמיד.

== ראו גם ==
* מערכת T-DNA בינארית
* Agrobacterium
* הנדסה גנטית#פלסמיד Ti – אגרובקטריום

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20161117141240/http://stwww.weizmann.ac.il/g-bio/geneengine/anim8.html החדרת גנים לצמחים באמצעות חיידק האגרובקטריום], באתר הנדסה גנטית – מעקרונות ושיטות למחקר ויישומים של מכון ויצמן ומשרד החינוך

2016 11
קטגוריה:DNA
קטגוריה:גנטיקה
קטגוריה:ביוטכנולוגיה
קטגוריה:הנדסה גנטית
מערכת T-DNA בינארית

מערכת T-DNA בינארית היא מערכת בעלת זוג פלסמידים, פלסמיד בינארי (binary plasmid) ופלסמיד מסייע (helper plasmid). המערכת משתמשת בשני הפלסמידים על מנת להנדס גנטית צמחים, ומכאן מקור שמה. אלו הם פלסמידים מלאכותיים, אשר מקורם בפלסמיד Ti המצוי בחיידק האגרובקטריום. הווקטור הבינארי יכול להשתכפל הן בחיידק ה-E.coli והן באגרובקטריום.

המערכת נקראת מערכת בינארית כאשר גני ה-vir וה-T-DNA אינם נמצאים על אותו הפלסמיד. ה-T-DNA נמצא על הפלסמיד הבינארי, ומכיל מקורי שכפול המתאימים לאגרובקטריום ולאי קולי. בנוסף, הוא מכיל עמידות לאנטיביוטיקה, על מנת שנוכל לברור את החיידקים המכילים את הפלסמיד משאר אוכלוסיית החיידקים. הפלסמיד המסייע מכיל את גני ה-vir הנדרשים להחדרת מקטע ה-DNA לגנום המותקף.

ישנם מספר פלסמידים הנפוצים במעבדות מחקר, כאשר ההבדלים הם בעיקר במקורות השכפול בחיידק האגרובקטריום, ובהם pGreen, pPVP, pBIN19. פלסמיד מסייע נפוץ הוא EHA101.

== מבנה הפלסמיד ==
=== הפלסמיד הבינארי ===
אזור ה-T-DNA בפלסמיד הבינארי תחום על ידי גבול ימני וגבול שמאלי. בנוסף, הוא מכיל סמן ברירה, באמצעותו אפשר לברור את הצמחים אשר קיבלו את המקטע. מחוץ לגבולות הנ"ל, הפלסמיד מכיל עמידות לאנטיביוטיקה שתבוטא בחיידק, כדי לברור את החיידקים בעלי הפלסמיד, וכן מקור שכפול חיידקי.
=== הפלסמיד המסייע ===
פלסמיד זה מכיל את גני ה-vir אשר מקורם בפלסמיד Ti הנמצא באגרובקטריום. גנים אלו מקודדים לחלבונים שונים אשר חותכים את מקטע ה-T-DNA מהפלסמיד הבינארי, ומחדירים אותם לגנום המותקף. גם פלסמיד זה מכיל עמידות לאנטיביוטיקה שתבוטא בחיידק, כדי לברור את החיידקים בעלי הפלסמיד, וכן מקור שכפול חיידקי.

==פיתוח הפלסמיד הבינארי ==
פלסמיד ה-pBIN19 פותח בשנות השמונים של המאה ה-20 והוא נמצא כיום בשימוש נרחב. פלסמיד ה-pGreen פותח בשנות האלפיים, והוא גרסה חדשה יותר המאפשרת בחירה של פרומוטורים, סמני ברירה וגנים מדווחים. שיפור משמועתי נוסף בפלסמיד זה, הוא הצמצום בגודלו, דבר שהעלה את יעילות הטרנספורמציה (מגודל של כ-11.7Kbp ל-4.6Kbp).

בפלסמיד ה-pBIN19, הגן לעמידות ממוקם ליד הגבול הימני, ואילו ב-pGreen הוא נמצא סמוך לגבול השמאלי. המיקום חשוב, מכיוון שיעילות ההחדרה משתנה בגבולות ה-T-DNA. הגבול הימני חודר לגנום הצמחי בתחילה, ואם הגן לעמידות ממוקם באזור גבול זה (כמו המצב בפלסמיד pBIN19), ותהליך ההעברה אינו נשלם מסיבה כלשהי, ייווצר מצב בו יתקבל צמח עמיד לאנטיביוטיקה אך בלי הגן אותו רצינו להכניס (תוצאה חיובית כוזבת). לפיכך בפלסמיד ה-pGreen העמידות, אשר ממוקמת ליד הגבול השמאלי, חודרת לגנום אחרונה, כך שצמח עמיד יכיל את הגן אותו רצינו להחדיר.

== ראו גם ==
* T-DNA
* Agrobacterium
* הנדסה גנטית#פלסמיד Ti – אגרובקטריום
* פלסמיד Ti

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20161117141240/http://stwww.weizmann.ac.il/g-bio/geneengine/anim8.html החדרת גנים לצמחים באמצעות חיידק האגרובקטריום], באתר הנדסה גנטית- מעקרונות ושיטות למחקר ויישומים של מכון ויצמן ומשרד החינוך.

2016 11
קטגוריה:DNA
קטגוריה:גנטיקה
קטגוריה:ביוטכנולוגיה
קטגוריה:הנדסה גנטית
נמרוד ברקן

נמרוד ברקן בפגישה עם [[אנדרו שיר]]
נמרוד ברקן (נולד ב-1 בדצמבר 1952) הוא דיפלומט בשירות החוץ הישראלי. כיהן בשורת תפקידים בכירים במשרד החוץ, בהם שגריר ישראל לקנדה, שגריר ישראל לאונסק"ו, השגריר הראשון של ישראל ל-OECD וראש המרכז למחקר מדיני.

==בשירות החוץ==
לאחר תום שירותו הצבאי, הצטרף בשנת 1977 לקורס הצוערים של משרד החוץ. מילא מגוון תפקידים בנציגויות ישראל בעולם, בהם קונסול בקונסוליה הכללית של ישראל בפילדלפיה (1982–1985), יועץ מדיני בשגרירות ישראל בקהיר (1985–1987), ציר הסברה בשגרירות ישראל בוושינגטון (1992–1995) וקונסול כללי של ישראל בסן פרנסיסקו (1995–1997).

במטה משרד החוץ בירושלים שימש בין היתר כסגן מנהל לשכת שר החוץ ויועץ למשרד הביטחון לנושאי הקונגרס האמריקאי, מנהל מחלקת מצרים ומנהל המחלקה לבקרת נשק וביטחון אזורי. היה מנהל המחלקה לנושאים פלסטינים וחבר צוות המשא ומתן הישראלי לשיחות השלום עם הרשות הפלסטינית בקמפ דייוויד (1999–2000). מאוחר יותר שימש כיועץ מדיני למנכ"ל משרד החוץ (2001–2002) וכראש חטיבת תפוצות ודתות (2002–2006). בין השנים 2006–2010 כיהן כסמנכ"ל משרד החוץ וראש המרכז למחקר מדיני, גוף המודיעין וההערכה של משרד החוץ. בתקופתו עבר המרכז רפורמה ארגונית מקיפה. בנוסף כיהן כמרצה ליחסים בין-לאומיים במכללה לביטחון לאומי ובאוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 2010 מונה לשגריר ישראל לאונסק"ו (ארגון החינוך, התרבות והמדע של האו"ם) ולשגריר הישראלי הראשון ל-OECD (הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי), שמושבו בפריז. בתקופת כהונתו החליטה האספה הכללית של אונסק"ו לקבל את "מדינת פלסטין" כחברה מלאה בארגון, אף שהאו"ם טרם הכיר בה כמדינה. בתגובה הפסיקו ארצות הברית וישראל להעביר מימון לארגון, מהלך שהוביל לשלילת זכות ההצבעה שלהן באונסק"ו. בריאיון לתקשורת הסביר ברקן, כי ישראל "מתנגדת לפוליטיזציה של אונסק"ו ושל כל גוף בינלאומי שהוא, בצירופה של מדינה שאינה קיימת, דוגמת פלסטין".

בשנים 2014–2016 היה עמית מחקר במכון טרומן של האוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל, כיהן כשגריר ושליח מיוחד של ישראל לוועדה השלישית של העצרת הכללית של האו"ם, העוסקת בנושאים חברתיים, הומניטריים ותרבותיים.

בינואר 2016 אישרה הממשלה את מינויו כשגריר ישראל בקנדה ובדצמבר 2016 החל לכהן בתפקיד.

==משפחתו==
ברקן נשוי ואב לשתי בנות.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.youtube.com/watch?v=PV2QlM9x0Kw נמרוד ברקן - שגריר ישראל בקנדה] באתר יוטיוב 
* [https://www.youtube.com/watch?v=NGVwiTNrsas ריאיון עם נמרוד ברקן בעקבות קבלת הפלסטינים לאונסק"ו] באתר יוטיוב 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:קונסולי ישראל בסן פרנסיסקו
קטגוריה:ראשי המרכז למחקר מדיני
קטגוריה:שגרירי ישראל בקנדה
קטגוריה:שגרירי ישראל באונסק"ו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
ליאו לאפורט

ליאו גורדון לאפורט (נולד ב-29 בנובמבר 1956) הוא כתב טכנולוגיה אמריקאי, שדרן, סופר ויזם.

== רקע ==
לאפורט, בנו של גאולוג, החל ללמוד היסטוריה סינית באוניברסיטת ייל עד שהחליט לפרוש בשנתו השלישית כדי לרדוף אחר חלומו להפוך לשדרן רדיו וטלוויזיה, שם נודע בשמות שמות הרדיו הראשונים שלו דייב אל (Dave Allen) ודן הייז (Dan Hayes). החיבור לתחום המחשבים החל עם קבלתו את המחשב אישי הראשון שלו ה-אטארי 400.

== טלוויזיה ורדיו ==
לאפורט היה שותף בכמה תוכניות הקשורות לטכנולוגיה. בשנת 1991 הנחה את התוכנית "דבורק על מחשבים"(כמנחה שותף לצד הסופר והשדרן הטכנולוגי ג'ון דבוראק), בהמשך הנחה את התוכנית "לאפורט על מחשבים" בתחנות הרדיו KGO Radio ו-KSFO בסן פרנסיסקו.

בשנת 1997, זכה לפורט בפרס אמי של צפון קליפורניה על תפקידו כ"דב נול"(Dev Null), דמות וירטואלית שנורה על ידי לכידת תנועה בתוכנית The Site ברשת הטלוויזיה האמריקאית MSNBC.

בשנת 1998 לאפורט יצר והנחה בשיתוף עם כמה מגשים את התוכנית "שומר המסך" (The Screen Savers), ואת הגרסה הראשונה לתוכנית "Call for Help" ברשת הטלוויזיה ZDTV (שלימים הפך לערוץ TechTV) תוכנית בה היו מתקשרים הצופים בשידור חי עם שאלות ובעיות בנושאי מחשבים ושאר וטכנולוגיות, וצוות המנחים היה משיב לשאלות הצופים בשידור חי.

לאפורט הנחה תוכנית יומית בשם "המעבדה עם ליאו לאפורט (The Lab with Leo Laporte), שהופקה בוונקובר קנדה ושודרה במשך כשנתיים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
איליין צ'או

איליין לן צ'או (באנגלית: Elaine Lan Chao; נולדה ב-26 במרץ 1953) היא פוליטיקאית אמריקאית ממוצא טאיוואני, חברת המפלגה הרפובליקנית, שכיהנה כמזכירת התחבורה של ארצות הברית בקבינט של הנשיא דונלד טראמפ. צ'או כיהנה כמנהלת חיל השלום בשנים 1991–1992 וכמזכירת העבודה של ארצות הברית בקבינט של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש בשנים 2001–2009. בעקבות ההסתערות על הקפיטול בינואר 2021, הכריזה צ'או על התפטרותה כמזכירת התחבורה.

==ביוגרפיה==
צ'או נולדה בטאיפיי שבטאיוואן, בת להורים שנמלטו לאי בעקבות מלחמת האזרחים הסינית. ב-1961 עברה עם אמה ואחיותיה הצעירות לארצות הברית, שם חברו בניו יורק לאביה ששלוש שנים קודם לכן החל ללמוד במדינה. אביה נהיה לאיל ספנות והקים את תאגיד פורמוסט (Foremost Group) ופילנתרופ. היא אחת משש אחיות. 

ב-1975 סיימה תואר ראשון בקולג' מאונט הוליאוק במסצ'וסטס וב-1979 סיימה תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד. לאחר לימודיה עבדה בסיטיקורפ ובבנק אוף אמריקה.

ב-1983 התקבלה לתוכנית עמיתי הבית הלבן ועבדה עבור ממשל נשיא ארצות הברית רונלד רייגן. ב-1986 מונתה למשנה לראש מנהל הספנות במחלקת התחבורה של ארצות הברית וב-1988 מונתה לעמוד בראש סוכנות הפיקוח על תחום הספנות. ב-1989 מונתה לסגנית מזכיר התחבורה סמואל סקינר. בתקופת מלחמת המפרץ הייתה אחראית על התיאום עם ציי הסוחר לתמיכה במאמץ המלחמתי.

בשנים 1991–1992 כיהנה כמנהלת חיל השלום. ב-1993 מונתה לנשיאה ומנכ"לית ארגון הסיוע "United Way of America", ושיקמה את הארגון שסבל משערוריית הונאה מצד מנהלו הקודם. ב-1996 הצטרפה כעמיתה למכון המחקר השמרני "Heritage Foundation".

לאחר היבחרו של ג'ורג' ווקר בוש מונתה צ'או בינואר 2001 למזכירת מחלקת העבודה ומילאה תפקיד זה בכל שמונה שנות כהונתו של בוש כנשיא. בתקופת כהונתה הביאה לשינוי בחוק תנאי העבודה התקינים, כך שגם עובדי צווארון לבן יכללו בו ויהיו זכאים לתשלום עבור שעות נוספות ושכר מינימום.

ב-31 בינואר 2017 נכנסה לתפקידה כמזכירת מחלקת התחבורה בקבינט של דונלד טראמפ, לאחר אישור מינויה בסנאט (ברוב של 93–6). על רקע ההסתערות על קומפלקס הקפיטול ב-6 בינואר 2021, הכריזה צ'או ב-7 בינואר 2021 על התפטרותה מהתפקיד. התפטרותה נכנסה לתוקף ב-11 בינואר, 19 ימים בלבד בטרם הסתיימה כהונתה בין כה וכה.

==חיים אישיים==
צ'או נשואה מ-1993 למיץ' מקונל, סנאטור מטעם מדינת קנטקי ומנהיג סיעת המיעוט הרפובליקנית בסנאט.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20161222211222/https://www.dol.gov/oasam/programs/history/chao.htm איילין צ'או] באתר מחלקת העבודה של ארצות הברית

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברות המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' ווקר בוש
קטגוריה:מזכירות העבודה של ארצות הברית
קטגוריה:מזכירי העבודה של ארצות הברית
קטגוריה:מנהלות אמריקאיות
קטגוריה:מזכירות התחבורה של ארצות הברית
קטגוריה:מזכירי התחבורה של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל דונלד טראמפ
קטגוריה:בני זוג של פוליטיקאים אמריקאים
קטגוריה:מהגרות לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מטאיוואן לארצות הברית
קטגוריה:בוגרות מכללת מאונט הוליוק
קטגוריה:בוגרות בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא טאיוואני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא טאיוואני
קטגוריה:אסייתים-אמריקאים חברי הקבינט של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאות דונלד טראמפ: אישים שפרשו או הודחו
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
הרכבת התחתית של האנוי

הרכבת התחתית של האנוי היא מערכת הסעת המונים הפועלת האנוי בירת וייטנאם.

משרד התחבורה של וייטנאם הכין בשנת 2008 תוכנית תחבורה חדשה לעיר האנוי, המכוונת לצמצום השימוש ברכב מנועי בשטחה. תוכנית זו נדרשה נוכח הגידול החד במספר התושבים והפעילות הכלכלית בהאנוי מאז שנת 2000 מזה, והפסקת שירותי הטראם בעיר ב-1991 וחוסר היעילות של מערך האוטובוסים בה מזה.

התוכנית שהוכנה כוללת גם הקמת מערכת רכבת תחתית מונעת בחשמל, שכוללת עם השלמתה שמונה קווים, כל אחד באורך של 11 עד 53 קילומטרים ובאורך כולל של כ-170 קילומטרים. חלק מהקווים כוללים קטעים מעל פני האדמה. כל רכבת מסיעה עד 900 נוסעים במהירות מקסימלית של 80 קילומטר לשעה.

במערכת הרכבת התחתית של האנוי פועלים ארבעה קווים:
*קו 1 - בכיוון צפון-דרום, באורך ראשוני של 15.3 קילומטרים
*קו 2 - מצפון-מערב לדרום-מזרח, בעל 10 תחנות, באורך ראשוני של 11.5 קילומטרים
*קו 2A - מצפון-מזרח לדרום-מערב, בעל 12 תחנות, באורך ראשוני של 13 קילומטרים
*קו 3 - בכיוון מזרח-מערב, בעל 12 תחנות, באורך ראשוני של 12.5 קילומטרים.

העבודות להקמת קו 3 החלו בספטמבר 2011. בינואר 2012 החלה הקמת קו 2A והפעלתו צפויה במהלך שנת 2017. קו 3 צפוי להיות מופעל ב-2018.

מימון הקמת המערכת נעשה בין השאר באמצעות סיוע של ממשלות יפן וצרפת והלוואות מהבנק האסיאני לפיתוח, הבנק האירופי להשקעות וממשלת סין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.railway-technology.com/projects/hanoi-metro/ פרויקט הרכבת התחתית של האנוי], באתר Railway Technology
* [http://www.globalmasstransit.net/archive.php?id=13616/ פרויקט הרכבת התחתית של האנוי], באתר Global Mass Transit

==הערות שוליים==

האנוי
רכבת תחתית
רכבת תחתית של האנוי
מקס ארצט

{{תמונה להחלפה}}
מקס ארצט (אנגלית: Max Arzt; 20 במרץ 1897–31 באוגוסט 1975) היה רב קונסרבטיבי בארצות הברית ופרופסור לתאולוגיה בבית המדרש לרבנים באמריקה, נשיא כנסת הרבנים ("Rabbinical Assembly") וסגן נשיא מועצת בתי הכנסת בארצות הברית ("Synagogue Council of America").

==ביוגרפיה==
ארצט נולד בסטניסלב שבפולין (אז חלק של האימפריה האוסטרו-הונגרית). בגיל ארבע היגרה משפחתו לארצות הברית. בשנת 1921 הוסמך לרבנות ב"בית המדרש לרבנים באמריקה". באותה תקופה גילה עניין בציונות. באמצע שנות ה-20 מונה לרב קהילת "טמפל ישראל" ("Temple Israel") בסקרנטון, פנסילבניה, וכיהן בתפקידו חמש עשרה שנה.

בשנת 1939 הוא החל את פעילותו הרשמית בבית המדרש לרבנים באמריקה. בשנת 1951 התמנה לסגן נגיד "בית המדרש לרבנים". בשנת 1962 מונה לפרופסור לתאולוגיה מעשית. בשנת 1963 פרסם את ספרו "צדק ורחמים" ("Justice and Mercy"), פירוש על ראש השנה ויום כיפורים. כמו כן פרסם חיבורים תלמודיים שונים. היה מעורכי "סידור השבת והחגים" ("Sabbath and Festival Prayer Book"), שבמשך שנים היה סידור התפילה הפופולרי בקהילות היהודיות הקונסרבטיביות בארצות הברית.

ארצט היה חבר ועדת העריכה של "The Jewish Publication Society of America", שעסקה בהכנת תרגום חדש של התנ"ך. הוא שימש נשיא "כנסת הרבנים" ("Rabbinical Assembly") וסגן נשיא מועצת בתי הכנסת באמריקה של התנועה הקונסרבטיבית ("Synagogue Council of America").

מת בארצות הברית בשנת 1975. בשנת 1979 יצא ספרו "Joy and Remembrance: Commentary on the Sabbath Eve Liturgy".

קטגוריה:רבנים קונסרבטיבים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1975
טבח בית הכנסת אלמנשה בדמשק

טבח בית הכנסת אלמנשה בדמשק 1949 אשר ברובע היהודי בדמשק, סוריה, התרחש בליל שבת נחמו תש"ט, 5 באוגוסט 1949, ובו נרצחו 12 יהודים ושישים נפצעו.

==רקע==
בית כנסת אלמנשה הוא אחד מבתי הכנסת העתיקים בעיר. בניינו היכל מפואר. הוא ממוקם במרכז השכונה היהודית, בסמטה מהרחוב הראשי "תלת אלחיג'רה" סמוך לבית אלמעלם פרחי.

כישלון תוקפנותו של צבא סוריה במלחמת העצמאות, מלחמה שפרצה משום דחייתם של מדינות ערב וערביי ארץ ישראל את החלטה 181 של האו"ם לחלוקתה של ארץ ישראל למדינה יהודית ומדינה ערבית, הוליד תסכול רב בסוריה.

==הטבח==
התסכול הסורי הניע פורעים ערבים חברי קבוצת "כתאיב אלפדא אלערבי" - גדודי הלוחם הערבי, שלימים הפך לארגון החזית העממית, להטיל שלושה רימוני יד לתוך בית הכנסת בזמן קבלת שבת של ילדי תלמוד התורה. מרבית הנפגעים היו מקרב הילדים. 12 יהודים נרצחו ושישים נפצעו. בזמן מנוסתם הטילו הרוצחים רימון נוסף לעבר כמה יהודים שרדפו אחריהם. הרוצחים מצאו מקלט במסגד אומיה.

כעבור כמה חודשים שבו ופעלו הרוצחים בשכונה היהודית והשליכו רימוני יד לכמה בתים. נזק רב נגרם לרכוש.

==ראו גם==
* פליטים יהודים ממדינות ערב
* פרעות חלב (1947)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.shaar-binyamin.com/%D7%90%D7%9C%D7%9E%D7%A0%D7%A9%D7%94.html בית הכנסת אלמנשה], סרטון באתר שער בנימין
* [http://www.meforum.org/263/why-jews-fled-the-arab-countries Why Jews Fled the Arab Countries], by Ya'akov Meron, Middle East Quarterly, September 1995, pp. 47-55

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוגרומים ביהודי מדינות ערב והאסלאם
קטגוריה:יהדות סוריה
קטגוריה:דמשק: היסטוריה
דמשק
קטגוריה:פיגועים במוסדות דת יהודיים בחוץ לארץ
קטגוריה:1949 בסוריה