OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
האי הצפוני

האי הצפוני (מאורית: Te Ika-a-Māui, אנגלית: North island) הוא הצפוני מבין שני האיים הגדולים של ניו זילנד. הוא מצוי בין ים טסמן לדרום האוקיינוס השקט כ-2000 ק"מ דרום מזרחית מאוסטרליה. האי הצפוני הוא האי ה-14 בגודלו בעולם ומשתרע על 113,729 קמ"ר. כ-76% מאוכלוסיית ניו זילנד מתגוררת באי הצפוני ורוב הערים המרכזיות ממוקמות בה. בהן אוקלנד, העיר הגדולה ביותר בניו זילנד שנמצאת בצפון האי ועיר הבירה, ולינגטון, בקצה הדרומי של האי. 

מקור שמו המאורי של האי ,Te Ika-a-Māui (הדג של מאווי), הוא האגדה המאורית על היווצרותה של ניו זילנד. על פי האגדה שט האל מאווי בקנו עם אחיו והעלה דג גדול בחכתו. כשמאוי לא שם לב, התקקוטטו האחים על הדג וחבטו בו בעוצמה. הקנו הפך לאי הדרומי והדג הפך לאי הצפוני, כאשר העמקים וההרים שבאי הם תוצאותיה של מריבת האחים. שמו האנגלי של האי North island ניתן לו כיוון שהוא הצפוני מבין שני האיים הגדולים של ניו זילנד.

האי הצפוני מחולק לשמונה חבלים (Regions) המנוהלים על ידי מועצות אזוריות - נורת'לנד, אוקלנד, ואיקטו, ביי אוף פלנטי, הוקס ביי, טראנאקי, מנוואטו-ונגנאוי, ולינגטון. חבל נוסף מנוהל על ידי המועצה העירונית גיזברן.

בשנת 1843 בדרום האי התרחשה רעידת אדמה משמעותית. רעידות קלות נמשכו עד לשנת 1845.

חוף תשעים המיילים בחלק הצפוני של האי שימש בשנת 1932 מסלול המראה למטוסי שרות אוויר לאוסטרליה.

==חלוקה מנהלית==
חבלים ורשויות אזוריות באי הצפוני]]
{| class="wikitable sortable"
|-
!colspan="7"| חבלים באי הצפוני
|-
! 
! שם
! בירה
! שטח<small>(קמ"ר)</small>
! אוכלוסייה<small>(2018)</small>
! צפיפות<small>(בנפש לקמ"ר)</small>
! רשויות{{ש}}אזוריות
|-
| bgcolor="#FF8A8A"| 
! נורת'לנדNorthlandTe Tai Tokerau
| פאנגרי
| 12,498
| 179,100
| 13.71
| 3
|-
| bgcolor="#F8AC5B"| 
! אוקלנדAucklandTāmaki-makau-rau
| אוקלנד
| 4,940
| 1,695,900
| 326.78
| אין
|-
| bgcolor="#EAEA00"| 
! ואיקטוWaikato
| המילטון
| 23,900
| 468,800
| 18.79
| 11
|-
| bgcolor="#BBEA00"| 
! ביי אוף פלנטיBay of PlentyTe Moana-a-Toi
| פקטאני
| 12,071
| 305,700
| 24.31
| 7
|-
| bgcolor="#00EC00"| 
! גיזברןGisborneTe Tai Rāwhiti
| גיזברן
| 8,386
| 49,100
| 5.71
| אין
|-
| bgcolor="#FDA1E1"| 
! טרנאקיTaranaki
| סטרטפורד
| 7,254
| 119,600
| 16.07
| 3
|-
| bgcolor="#9DB8FF"| 
! מנוואטו-ונגנאויManawatu-WanganuiManawatū-Whanganui
| פלמרסטון נורת'
| 22,221
| 234,500
| 10.55
| 10
|-
| bgcolor="#00ECD5"| 
! הוקס בייHawke's BayTe Matau-a-Māui
| נפיר
| 14,137
| 165,900
| 11.42
| 6
|-
| bgcolor="#CC9DFF"| 
! ולינגטוןWellingtonTe Whanga-nui-a-Tara
| ולינגטון
| 8,049
| 521,500
| 62.73
| 9
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ניו זילנד: איים
כ"ה בתשרי

==אירועים היסטוריים==
[[דגל ישראל]]
* ה'ו' – הממלוכים מביסים את ממלכת ירושלים ואת בני בריתה בקרב הירביה
* ה'תרס"ו – נוסדה ביפו הגימנסיה העברית הרצליה, הגימנסיה העברית הראשונה בעולם
* ה'תרפ"א – נתכנסה אספת הנבחרים הראשונה ליהודי ארץ-ישראל
* ה'תרפ"ו – התאריך המיוחס להקמת "המחנות העולים", תנועת נוער חלוצית ארץ-ישראלית
* ה'תש"ט – דגל ישראל הופך לדגל הרשמי של מדינת ישראל

==בר מצווה==
פרשת הבר מצווה של ילד שנולד בכ"ה תשרי היא פרשת נח, אם בר המצווה חל בשנה המתחילה ביום חמישי, או פרשת בראשית ברוב השנים.

==נולדו==
* ה'תקצ"ט – רבי אברהם בורנשטיין מסוכטשוב אדמו"ר ומייסד חסידות סוכטשוב, מחבר הספרים: "אגלי טל" ו"אבני נזר" (נפטר בה'תר"ע)
* ה'תרכ"ט – הרב יצחק ניסנבוים, מהוגי הציונות הדתית (נפטר בתש"ג)
* ה'תשל"ג – אלי כהן, שר המודיעין וחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד

==נפטרו==
* ה'תקס"א – שמואל זביטקובר, סוחר ובנקאי יהודי פולני, סוכן החצר של מלך פולין סטניסלאב פוניאטובסקי. (נולד בה'תפ"ז)
* ה'תק"ע – רבי לוי יצחק מברדיצ'ב (נולד ה'ת"ק)
* ה'תקצ"ה – רבי צבי הירש הלר, מחבר ספר 'טיב גיטין' (נולד ה'תקל"ו)
* ה'ת"ר – החת"ם סופר, אב"ד וראש ישיבה במטרסדורף ובפרשבורג, ומגדולי הרבנים והפוסקים בדורות האחרונים, ממעצבי ההשקפה היהודית-אורתודוקסית. (נולד בה'תקכ"ג)
* ה'תר"ץ – הרב מנחם גרינוולד - רבה של שופרון, הונגריה (נולד ה'תר"ה)
* ה'תשמ"ח – הרב מרדכי מנטליק, ראש ישיבת תומכי תמימים המרכזית - 770 בניו יורק וחבר הנהלת "אגודת חסידי חב"ד העולמית" (נולד תרע"ג)
* ה'תשנ"א – ליאונרד ברנשטיין, מלחין ומנצח יהודי-אמריקני (נולד ה'תרע"ח)
* ה'תשנ"ח – רבי דוד מתתיהו רבינוביץ האדמו"ר מביאלא בני ברק
* ה'תשס"ז – ראובן דיין, שחקן ישראלי (נולד ה'תש"ג)
* ה'תשע"ג – רבי אברהם גנחובסקי
----

* כ"ד בתשרי – כ"ו בתשרי
* תשרי

==הערות שוליים==

א25
י25
קרל לנדשטיינר

קרל לנדשטיינר (בגרמנית: Karl Landsteiner; 14 ביוני 1868 – 26 ביוני 1943) היה ביולוג ורופא אוסטרי אמריקאי, יהודי מומר. פרסומו בא לו בזכות פיתוח השיטה המודרנית לסיווג הדם ב-1900, וזאת על יסוד זיהוי נוכחות נוגדנים לכדוריות האדומות. בשנת 1930 קיבל פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה. בשנת 1937 הוא גילה את גורם ה-Rh. בשנת 1946, לאחר מותו, הוענק לו פרס לסקר על גילוי גורם ה-Rh.

==קורות חיים==
לנדשטיינר נולד בשנת 1868 בווינה שבאוסטריה ללאופולד לנדשטיינר (1875-1818) ופאני לבית הס. אביו היה דוקטור למשפטים ונודע כעיתונאי ועורך ראשי של העיתון "די פרסה". האב נפטר כאשר קרל היה בן שש ואמו גידלה אותו לבדה. על כך העריץ אותה עד יום מותו. 
בשנת 1890, בגיל 22, המיר לנדשטיינר את דתו לנצרות הרומית-קתולית, הדת ששלטה באימפריה. עוד בהיותו סטודנט פרסם לנדשטיינר מאמר על השפעת סוגי התזונה על הרכב הדם.
בשנת 1891 סיים לימודי רפואה באוניברסיטת וינה. במשך חמש שנים לאחר תום לימודיו התמחה בכימיה ובביוכימיה במעבדות שונות באירופה. בשנת 1909 יחד עם קונסטנטין לוואדיטי ועם ארווין פופר הראה שניתן להעביר את מחלת שיתוק ילדים לקופים ושהמחלה נגרמת על ידי נגיף. 

בשנת 1911 התמנה לפרופסור לאנטומיה פתולוגית באוניברסיטת וינה. בשנת 1916 התחתן עם הלן וולסטו ונולד להם בן אחד. לאחר מלחמת העולם הראשונה עזב את מולדתו ועבר להולנד. בשנת 1922 הצטרף לסגל מכון רוקפלר למחקר רפואי בניו יורק ונשאר שם במשך שארית חייו. בשנת 1939 פרש לגמלאות, אך המשיך לעבוד במעבדתו. 

לנדשטיינר נפטר מהתקף לב בעת שעבד במעבדה.

לנדשטיינר פרסם מאמרים רבים ופורצי דרך בתחום האנטומיה הפתולוגית, תורת החיסון והיסטולוגיה. אולם זכור בעיקר כמי שקבע את שיטת סיווג הדם. על עבודתו בתחום זה הוענק לו פרס נובל לרפואה.

==לקריאה נוספת==
* אמיל פוירשטיין, יהודים מפורסמים במדע, 1956. עמ' 162–169.

==קישורים חיצוניים==

* [https://nobel.anumuseum.org.il/persona/קרל-לנדשטיינר/ קרל לנדשטיינר], אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר [https://www.anumuseum.org.il/he/ בית התפוצות].
* [http://www.laskerfoundation.org/awards/show/rh-factor-as-a-cause-of-hemolytic-anemia-in-newborns/ לנדשטיינר באתר פרס לסקר]
* 
* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביולוגים יהודים אוסטרים
קטגוריה:ביולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אימונולוגים יהודים
קטגוריה:אימונולוגים אוסטרים
קטגוריה:אימונולוגים יהודים אמריקאים
קטגוריה:היסטולוגים
קטגוריה:אנטומיסטים יהודים
קטגוריה:אנטומיסטים אמריקאים
קטגוריה:אנטומיסטים אוסטרים
קטגוריה:פתולוגים יהודים
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:רופאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:רופאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים מומרים אוסטרים
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים אוסטרים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רוקפלר
קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:מתנצרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1943
קטגוריה:זוכי פרס לסקר-דבייקי למחקר קליני רפואי
חנה בר

חנה בר
חנה בר (נולדה ב-1945) היא סופרת ומשוררת ויועצת חינוכית לילדים ונוער.

==קורות חיים==
בר נולדה בחיפה בשנת 1945, וגדלה בקריית שמואל. שירתה בצבא בנח"ל. לאחר תום שירותה הצבאי למדה פסיכולוגיה וייעוץ חינוכי באוניברסיטת חיפה ועבדה שנים רבות כיועצת בבית ספר. חברה באגודת הסופרים העברים במדינת ישראל, באקו"ם, בסומליו"ן ובאגודה הבינלאומית לספרות ילדים (IBBY). חנה בר מקיימת מפגשים עם ילדים על יצירותיה במסגרות שונות

מתגוררת בפתח תקווה, נשואה ואם לשלוש בנות.

==יצירות==
ספרה הראשון - ספר שירים לילדים בשם "מחר חגיגה" יצא לאור בשנת 1974.
בר פרסמה 14 ספרי ילדים. בין יצירותיה נימנים:
* מגירות מקראה בעריכת עודד בארי, הוצאת דני ספרים, 1998.
* אוגדן לכתה א'- בהוצאת משרד החינוך והתרבות.
* הפעלוטף - אנציקלופדיה לפעילות חברתית למשפחה ולגיל הרך, הוצאת החברה למתנ"סים, משרד החינוך, ספרי חמ"ד, 1999
* שמור בלב - אנתולוגיה בעריכת עפרה גלברט ונורית יובל, הוצאת דני ספרים, 2000
* המסע המופלא אל עצמי - בעריכת פרופ' אדיר כהן, הוצאת שמעוני 2001.
* מסע בעקבות סוד.
* סדרת "דודה פטרוזיליה ואני" (2009-2013).

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070310215916/http://www.itu.org.il/Index.asp?ArticleID=1865&CategoryID=560&Page=1 ביוגרפיה באתר הסתדרות המורים בישראל]
* [https://web.archive.org/web/20070212104635/http://www.planetnana.co.il/somalion/027.htm מידע על הסופרת באתר סומליון של נענע]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:יועצים חינוכיים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
דרך התערוכות

המוזיאון להיסטוריה של הטבע
הכניסה למוזיאון המדע
הכנסייה המורמונית
דרך התערוכות (באנגלית: Exhibition Road) היא דרך בדרום קנזינגטון ברובע קנזינגטון וצ'לסי שבלונדון שבאנגליה. הדרך קרויה על שם התערוכה הגדולה של 1851 שנערכה בהייד פארק, צפונית לה, שבעבורה נבנתה הדרך.
הדרך מקשרת בין תחנת דרום קנזינגטון של הרכבת התחתית של לונדון לבין המקום בו עמדה התערוכה. לאורכה של הדרך ממוקמים כמה מהמוזיאונים החשובים ביותר בלונדון ובהם: המוזיאון להיסטוריה של הטבע, מוזיאון ויקטוריה ואלברט ומוזיאון המדע. על הדרך ממוקמים גם מבני אימפריאל קולג' בלונדון והחברה הגאוגרפית המלכותית.

== ראו גם ==

* אלברטפוליס
* דרך קרומוול

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.rbkc.gov.uk/EnvironmentalServices/general/ex_road_history.asp היסטוריה של דרך התערוכות] באתר הרובע המלכותי של קנזינגטון וצ'לסי
* [http://www.rbkc.gov.uk/EnvironmentalServices/general/ex_road_project.asp פרויקט דרך התערוכות] באתר הרובע המלכותי של קנזיגטון וצ'לסי
* [http://www.vam.ac.uk/about_va/exhib_rd/index.html תוכניות לשיפוץ דרך התעורוכות]
* [http://www.vam.ac.uk/collections/architecture/trails/exhib_trail/index.html דרך התערוכות] באתר מוזיאון ויקטוריה ואלברט
* [http://www.alwaystouchout.com/project/110 פרויקט דרך התערוכות]

קטגוריה:קנזינגטון וצ'לסי
קטגוריה:לונדון: רחובות
המוזיאון לגאולוגיה (לונדון)

המוזיאון לגאולוגיה (באנגלית: Geological Museum), שנקרא במקור "המוזיאון לגאולוגיה מעשית (באנגלית): The Museum of Practical Geology) הוא מוזיאון לגאולוגיה שהוקם בשנת 1835 בלונדון שבאנגליה, והיום הוא חלק מהמוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון.

== היסטוריה ==
המוזיאון היה אחד המוזיאונים למדע הראשונים בעולם. בשנת 1935 עבר המוזיאון מדרך ג'רמין למשכנו הרשמי בדרך התערוכות בדרום קנזינגטון (כיום ברובע קנזינגטון וצ'לסי), והפך פופולרי ביותר בשל הדיורמות הרבות בו, שהציגו הסברים על תופעות גאולוגיות ועל שיטות כרייה. בשנת 1971 יצר המעצב ג'יימס גרדינר תצוגה בשם "סיפורו של כדור הארץ" (The Story of the Earth) שהייתה פופולרית ביותר, והפכה את המוזיאון לאחד המוזיאונים הגאולוגיים המפורסמים בעולם. התערוכה נפתחה בנוכחות המלכה אליזבת השנייה. צוות העיצוב של המוזיאון יצר מספר רב של תערוכות בין השנים 1974–1988 ובהם: "ימיה הראשונים של הגאולוגיה בבריטניה", "מסע אל הכוכבים", "הזהב השחור", "בריטניה לפני האדם", "מאובנים בבריטניה", "חלוקי נחל", "אוצרות כדור הארץ" והאחרונה שבהם הייתה "נפט וגז לחופי בריטניה".

התערוכה "אוצרות כדור הארץ" הייתה התערוכה הראשונה אי פעם שהשתמשה במחשבים כחלק מהתצוגה. 

בשנת 1985 הפך המוזיאון לחלק מהמוזיאון להיסטוריה של הטבע.

== קישורים חיצוניים ==

 
* [http://www.victorianlondon.org/entertainment/geologicalmuseum.htm מידע על המוזיאון]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
גאולוגיה, המוזיאון ל-
קטגוריה:קנזינגטון וצ'לסי
אוטו מאירהוף

אוטו פריץ מאירהוף (בשם מלא בגרמנית: Otto Fritz Meyerhof ;12 באפריל 1884 – 6 באוקטובר 1951) היה רופא וביוכימאי יהודי-גרמני, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1922 על תגליתו בדבר חילוף החומרים בתאי השריר והיחס הקבוע שבין צריכת החמצן ורמת חומצת חלב.

==קורות חיים==
אוטו מאירהוף נולד בהנובר לפליקס ובטינה מאירהוף. אביו, פליקס, היה סוחר אמיד. בשנת 1884 עברה משפחתו להתגורר בברלין, שם סיים אוטו את לימודיו בבית הספר התיכון על שם וילהלם. כנער, חלה בכליותיו ונאלץ לבלות את רוב זמנו במיטה. הוא למד רפואה באוניברסיטאות פרייבורג, ברלין, שטרסבורג (אשר הייתה עדיין בתחום גרמניה) והיידלברג. מאירהוף סיים את לימודי הרפואה בשנת 1909. אחר סיום לימודי הרפואה עסק לזמן מה בלימודי פילוסופיה ופסיכולוגיה, תחומים בהם המשיך להתעניין לשארית חייו. הוא שב לאוניברסיטת היידלברג וחקר שם בתחום הפיזיולוגיה של התא. בשנת 1912 עבר לעיר קיל, שם נתמנה כעוזר במכון הפיזיולוגי, ולאחר שנה קיבל שם תעודת מרצה בפיזיולוגיה. בשנת 1914 התחתן עם הדוויג, לזוג נולדו שלושה ילדים.

בשנת 1924 הוזמן מאירהוף לכהן כראש המחלקה הביולוגית של מכון הקייזר וילהלם בברלין, שהוקמה במיוחד עבורו, ובשנת 1929 הוא התמנה למנהל מכון הקיסר וילהלם בהיידלברג. בשנת 1938, לאור קשיי חייו בגרמניה כיהודי, עזב את מולדתו. בין השנים 1938- 1940 שהה בפריז וניהל את שם המכון לביולוגיה פזיולוגית וכימית.

בחודש יוני, 1940, בשל הפלישה הנאצית לצרפת, מאירהוף נמלט תחילה לטולוז ומשם, דרך ספרד, בעזרת וריאן פריי (הוועד לסיוע לשעת חירום) לארצות הברית, שם נתמנה לפרופסור מחקר בתחום הכימיה הפיזיולוגית באוניברסיטת פנסילבניה ובקרן רוקפלר.

עיקר מחקרו המוקדם של מאירהוף הוקדש להבנת מנגנוני החימצון בתא ולהרחבת היישום בשיטות של אנליזת גז לצורך מדידה קלורימטרית של תפוקת הלב. הישגו המחקרי החשוב ביותר של מאירהוף הוא בהוכחה כי חומצת החלב הנוצרת בשריר של צפרדע הופכת לפחמימות בנוכחות חמצן. בשנת 1922 הוא קיבל פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על תגליתו כי קיים יחס קבוע בין צריכת החמצן לבין מטבוליזם של חומצת חלב בשריר. את הפרס חלק עם הפיזיולוג האנגלי ארצ'יבלד ויויאן היל. תגליתו גרמה להבנת מנגנון התכווצות השרירים ולהבנת מנגנון המטבוליזם בתאים באופן כללי.

בין תוארי הכבוד להם זכה, מאירהוף נבחר לחבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית ולחברה המלכותית בלונדון.

בשנת 1944 הוא סבל מהתקף לב, התקף לב נוסף בשנת 1951 הביא לפטירתו.

==לקריאה נוספת==
* אמיל פוירשטיין, יהודים מפורסמים במדע, 1956. עמ' 170–180.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://nobel.anumuseum.org.il/persona/מאיירהוף-אוטו/ אוטו מאיירהוף], אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר [https://www.anumuseum.org.il/he/ בית התפוצות].
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים גרמנים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים גרמנים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:רופאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1951
אליעזר הגר (סרט ויז'ניץ)

רבי אליעזר הָגֶר (י' בתשרי יום כיפור ה'תרפ"ה, 8 באוקטובר 1924 – כ' בתמוז ה'תשע"ה, 7 ביולי 2015) מכונה ה"חכמת אליעזר", היה האדמו"ר השני מחסידות סערט ויז'ניץ.
רבי אליעזר (יושב שני מימין) בצעירותו, בחתונת הרב [[מנחם ארנסטר, תשכ"ט (1969)]]
==ביוגרפיה==
נולד בגרוסוורדיין שברומניה לרבי ברוך הגר, האדמו"ר מסערט ויז'ניץ, ולרבנית צירל. בשנת תש"ז (1947) עלה לישראל באוניית מעפילים, נעצר בנמל חיפה ונכלא במחנה המעצר בעתלית.

לאחר שחרורו בהיותו אברך בחיפה התגייס לפלוגה הדתית של ההגנה בעיר. הוא השתתף בין השאר בקרבות מלחמת העצמאות ברמת יוחנן שבהם נפצע ברגלו מקליע, וגם היה שותף לכיבוש הגבעה בחיפה, בה התגורר עם קהילתו לימים. כמו כן היה חשמלאי בהשכלתו המקצועית. חבר הכנסת אביגדור ליברמן הזכיר בנאום שנשא מעל בימת הכנסת בקשר לחוק הגיוס את שירותו הצבאי של הרב הגר.

בשנת תשי"א (1951) נישא לרבנית חיה צירל, בתו של הרב שלום עוזר ברוין (ה'תרצ"ג - כ' באלול ה'תשס"א). בתשכ"ה, כשנה לאחר פטירת אביו, מונה ליורשו. אחיו, הרב משה הגר, מונה במקביל לתפקיד ראש ישיבת "יחל ישראל – סערט ויז'ניץ".

רבי אליעזר הרבה לדבר בדרשותיו על חומרת איסור לשון הרע.

בחודש תמוז ה'תשע"ג (2013) אושפז בבית חולים לאחר בעיות בגבו ומאז נחלש, הוא מיעט להופיע בציבור והנהגת החסידות עברה בפועל לידי בנו היחיד רבי יעקב הגר. שני גיסיו התחילו במאבקי שליטה שלא עלתה בידם.

נפטר בביתו בכ' בתמוז ה'תשע"ה לאחר דום לב פתאומי.רבי אליעזר הגר עם בן דודו רבי [[משה יהושע הגר]]
רבי אליעזר הגר עם אחיו רבי [[משה הגר ראש ישיבת יחל ישראל]]

הישיבה הקטנה של חסידי סערט ויז'ניץ בבני ברק נקראה לאחר פטירתו "חכמת אליעזר" על שמו.

==ילדיו==
* בתו הגדולה רחל נשואה לרב נפתלי ראובן קורנרייך. היה רב קהילת סערט ויז'ניץ בבני ברק. בתשס"א מונה בעזרת חותנו לרב של תל ציון, שם פתח את ישיבת קוסוב ויזניץ. בתשע"ג עבר עם בני קהילתו לבית שמש. לאחר פטירת חותנו הוכתר לאדמו"ר מקוסוב-ויזניץ, והקים קריה ברמה ג'2 בבית שמש.
* בנו רבי יעקב הגר, האדמו"ר הנוכחי מסערט ויז'ניץ. נשוי לרבנית חוה בת רבי דוד מתתיהו רבינוביץ מביאלה.
* בתו הצעירה מרים נשואה לרב אהרן טוביה שפיטץ, בנו של רבי משה אב"ד ביסטריץ. הרב אהרן טוביה כיהן בעבר כרב חסידי סערט ויז'ניץ בארצות הברית, לאחר פטירת חמיו פתח קהילה עצמאית בשם "סערט ויז'ניץ-ארצות הברית" בארצות הברית, וכיהן כרבה. בשנת תשפ"א עבר להתגורר בלייקווד שם פתח ישיבה, והחל להשתמש בכינוי "האדמו"ר מסערט ויז'ניץ לייקווד".

== לקריאה נוספת ==
* הרב יצחק ליבוביץ, "בהגיגי תבער אש", ה'תשע"ז.

==קישורים חיצוניים==
* 
* חגי הוברמן, [http://anashnews.net.websitepanel.co.il/default.aspx?pageid=57&articleID=1666 האדמו"ר שלחם לשחרור חיפה והגליל], פורסם במקור בעלון השבת "מצב הרוח"
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים הקבורים באוהל אדמו"רי ויז'ניץ
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל
קטגוריה:חיפה: אדמו"רים
קטגוריה:חסידות סרט ויז'ניץ
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:אדמו"רי ויז'ניץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
חטיפת הדיפלומטים האיראנים

חטיפת הדיפלומטים האיראנים התרחשה ב-4 ביולי 1982, בזמן מלחמת האזרחים בלבנון. באירוע נחטפו שלושה דיפלומטים משגרירות איראן בלבנון ועיתונאי, ועקבותיהם נעלמו.

הדיפלומטים הם מוחסן אלמוסאווי, הממונה על השגרירות, אחמד מותוואסליאן, הנספח הצבאי האיראני בלבנון, ותקי רסתגאר, נהג השגרירות. אליהם נלווה כאזם אח'וואן, צלם ועיתונאי שטח של סוכנות העיתונאים האיראנית אירנ"א.

על פי הגרסה המקובלת, הארבעה היו בדרכם משגרירות איראן בדמשק ללבנון על כביש ביירות-דמשק, נעצרו במחסום של הכוחות הלבנוניים מצפון לביירות ב-4 ביולי 1982 והועברו למטה הפלנגות בביירות, שם נרצחו. האיראנים טוענים כי בשנת 1990 הארבעה הועברו חיים לישראל. מאז הם משמשים כטיעון קבוע שמועלה על ידי איראן וארגון חזבאללה בכל דיון על עסקה לחילופי שבויים, ובכלל זה בנושא רון ארד. ישראל הכחישה טענה זו.

יו"ר הכוחות הלבנוניים סמיר ג'עג'ע, שהיה מפקד בכוחות בזמן מלחמת האזרחים, סתר את הטענה האיראנית כשטען בריאיון לעיתון הלבנוני "א-ספיר" בשנת 2006, לאחר ששוחרר מן הכלא, כי הכוחות הלבנוניים עומדים מאחורי רציחתם של הדיפלומטים.

בשנת 2007 יצא באיראן משחק מחשב שעיקרו שחרור בדיוני של ארבעת הדיפלומטים מהשבי בישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרפובליקה האסלאמית של איראן: היסטוריה
קטגוריה:לבנון: היסטוריה
קטגוריה:יחסי ישראל–לבנון
קטגוריה:היעלמויות בלתי מוסברות
קטגוריה:סכסוך איראן-ישראל: מבצעים ישראלים
קטגוריה:1982 בלבנון
קטגוריה:מתקפות נגד נציגויות דיפלומטיות
יום העלייה

בני ישראל חוצים את [[נהר הירדן ונכנסים לארץ כנען ביום י' בניסן (1919)]]
יום העלייה הוא יום ציון ממלכתי במדינת ישראל המצוין בז' בחשוון. זהו יום ציון שנתי להכרה בחשיבות העלייה לארץ ישראל כבסיס לקיום מדינת ישראל כמדינה יהודית. בנוסף, החוק הוא יום ציון של י' בניסן, המועד בו על פי המקרא בני ישראל עברו את הירדן ונכנסו לארץ ישראל. החג נקבע בחוק יום העלייה משנת 2016.

==קביעת החוק==
ציור של מעבר הירדן בימי יהושע, מאת [[גוסטב דורה המאה ה-19.]]
בני ישראל חוצים את נהר הירדן ונכנסים לארץ כנען ביום י' בניסן
יום ציון זה נועד . חג זה נקבע ב, שאושר בכנסת ב-21 ביוני 2016.

למרות שהחג מציין בין היתר את י' בניסן, הוא נקבע לז' בחשוון. זאת בשל הקרבה לחג הפסח, בו בתי הספר בחופשת חג והכנסת בפגרה. ז' בחשוון נמצא כתאריך מתאים בשל סמיכותו לקריאת פרשת לך לך, בה מצווה אברהם ללכת לארץ ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* סופה לנדבר, [http://www.israelhayom.co.il/opinion/425663 דעה: יום העלייה: שבט אחים בישראל], באתר ישראל היום, 7 בנובמבר 2016

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מועדים לאומיים
קטגוריה:אירועים בחודש ניסן
קטגוריה:אירועים בחודש חשוון
קטגוריה:עלייה
משה הגר

אדמו"ר מסרט ויז'ניץ]]
הרב משה הגר (ה' בתמוז ה'תרפ"ו, 22 ביוני 1926 - ט' באייר ה'תשנ"ט, 25 באפריל 1999) היה ראש ישיבת יחל ישראל של חסידות סרט ויז'ניץ בחיפה במשך כשלושים וחמש שנה. מכונה לאחר פטירתו על שם ספרו, "הברכת משה".

==קורות חייו==
מצבת קברו, באוהל אדמו"רי ויז'ניץ
נולד בגרוסוורדיין שברומניה, לרבי ברוך הגר, האדמו"ר מסרט ויז'ניץ, שהיה בנו הרביעי של רבי ישראל הגר, מנהיג חצר ויז'ניץ. נקרא על שם דודו רבי משה הגר שכיהן באדמו"רות בשאץ, שנפטר חודשיים לפני כן. בילדותו למד יחד עם אחיו אליעזר, עם אביהם. בבחרותו למד בישיבת "בית ישראל ותמכין דאורייתא" בסירט.

בשנות השואה הוגלה יחד עם משפחתו ושאר יהודי האזור לטרנסניסטריה שהפכה למחנה ריכוז גדול. עלה לארץ ישראל בשנת 1947 (ה'תש"ז) באנית המעפילים "כנסת ישראל", נעצר בנמל חיפה וגורש למחנות המעצר בקפריסין, שם שהה כשנה ולאחר מכן עלה ארצה למחנה המעצר בעתלית. שימש כרב ורשם נישואין במועצה הדתית של חיפה.

כשנה אחרי פטירת אביו הוכתר אחיו הבכור לאדמו"ר מסרט ויז'ניץ ואילו הוא מונה לראש ישיבת "יחל ישראל - סרט ויז'ניץ". בישיבה נהג לתת שיעורים בעיון בגמרא ובשולחן ערוך, כמו כן נהג לערוך בחינות שבועיות לתלמידי הישיבה. במשך עשרות שנים נהג לנסוע לחו"ל למשך כחודשיים מדי שנה (חודש בקיץ וחודש בחורף) לצורך גיוס כספים להחזקת המוסדות. שלא כבמקרים אחרים בחסידות ויז'ניץ, שבהם מונו כמה אחים לאדמו"רים, ביטל הרב משה את דעתו לאחיו האדמו"ר. האחים נהגו להתייעץ זה בזה. הרב משה ייצג את החצר באירועים שונים, בישראל ובחו"ל.

הרב הגר נהג לקום מדי יום בהשכמה וללמוד שעות רבות לפני תפילת שחרית. שמר על סדרי לימוד קבועים במשך היום. תמך בבחורים ואברכים נזקקים בשיכון על ידי נתינת הלוואות ומענקים (חלקם כ"מתן בסתר") מקרן גמ"ח שניהל.

בחורף שנת ה'תשנ"ט חלה הרב הגר והוטס לטיפולים רפואיים בארצות הברית. בט' באייר של אותה שנה נפטר. נטמן באוהל אדמו"רי בית ויז'ניץ בבית העלמין זיכרון מאיר בבני ברק.

לאחר פטירתו הודפסו חלק מחידושיו ודרשותיו בספר "ברכת משה". רחוב השילוח בחיפה המוביל לקריית החסידות "רמת ויז'ניץ", נקרא אף הוא "ברכת משה" על שמו.

==משפחתו==
הרב הגר נישא לבת דודתו, אלטע פעריל (נפטרה ב' בטבת ה'תשע"ה, 24 בדצמבר 2014), בתו של הרב חיים מנחם דוד הורוביץ, רבה האחרון של דז'יקוב ונכדו של רבי ישראל הגר. לזוג נולדו שני בנים ושתי בנות.
*בנו הבכור הוא הרב מנחם דוד הגר, האדמו"ר משאץ ויז'ניץ. נשוי לבלומא מלכה, בתו של הרב חיים אלתר פנט, רבה של שייך מוניס (כיום רמת אביב) (משושלות דעש-קוסון).
*בנו הרב ישראל אליעזר הוא רב ביהמ"ד של חסידי סרט-ויז'ניץ בירושלים. נשוי לדבורה, בתו של האדמו"ר רבי שמואל שמעלקי רובין מסוליצא.
*בתו רבקה נשואה לרב מאיר כ"ץ, ראש הכולל ברמת ויז'ניץ.
*בתו חוה נשואה לרב אהרן אליהו, בנו של חיים משה פלדמן מלונדון, נגיד ואיש חסד, מראשי העסקנים בחצר חסידות ויז'ניץ.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חסידות סרט ויז'ניץ
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים בישראל
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:גולי מחנות המעצר בקפריסין
קטגוריה:אישים הקבורים באוהל אדמו"רי ויז'ניץ
משה הגר
קטגוריה:רבני ישיבת יחל ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999
קיצביל

קיצביל (בגרמנית: Kitzbühel; נהגה: ) היא עיר במדינת טירול שבאוסטריה, על גדות נהר קיצבילר אכה. בירת מחוז קיצביל.

גובה העיר הממוצע הוא 762 מטר מעל גובה פני הים. העיר משתרעת על פני 58.02 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה כ-8,000 תושבים נכון ל-2013.

פירוש השם בתרגום חופשי הוא תל (Bühl) עופר (Kitz).

==היסטוריה==
המתיישבים הראשונים באזור היו האילירים, שהתיישבו באזור בין המאה ה-11 לפנה"ס למאה ה-8 לפנה"ס לצורך כריית נחושת מהגבעות הסמוכות לעיר.

בסביבות שנת 15 לפנה"ס, תקופת שלטונו של אוגוסטוס קיסר, כבשו הרומאים את האלפים והקימו את פרובינציית נוריקום שכללה את אזור קיצביל. לאחר שקיעת האימפריה הרומית, התיישבו הבווארים באזור והחלו בכריתת יערות.

במאה ה-12 העיר הוזכרה לראשונה במסמך ממנזר כימזה כ-"Chizbuhel". בעקבות היותה עיר גבול ידעה קיצביל פעמים רבות מעבר מיד ליד בין אוסטריה לבוואריה.

ב-1255 הפכה העיר חלק מבוואריה. לודוויג השני, דוכס בוואריה העניק לקיצביל זכויות של עיר ב-6 ביוני 1271. עקב כך בוצרה העיר בחומה. 
מכיוון שבמשך המאות הבאות שימשה העיר כמרכז מסחר אזורי, פרחה ביציבות, אוכלוסייתה גדלה והיא לא נפגעה במלחמות, נהרסו חומות העיר מעל לגובה של קומה אחת ושמשו לבניית בתים חדשים.

כשמרגרטה מאולטש נישאה לדוכס הבווארי לודוויג החמישי ב-1342 שבה קיצביל להיות חלק מטירול, אך לאחר שלום שרדינג ב-1369 העיר הוחזרה לבוואריה. ב-30 ביוני 1504 כבש מקסימיליאן הראשון את קיצביל ואת קופשטיין הסמוכה, וכך העיר שבה להיות חלק מטירול.

במאה ה-16 עברה העיר כפיקדון לידי דוכס בית למברג, עד 1 במאי 1840, אז שבה העיר לשליטת אוסטריה.
המלחמות במאה ה-18 לא הגיעו לתחום העיר, אך מספר תושבים מטירול השתתפו בהתקוממות נגד נפוליאון. בחוזה פרסבורג משנת 1805 נאלץ הקיסר פרנץ הראשון למסור את העיר לבוואריה, אולם לאחר מפלתו של נפוליאון הושבה העיר לטירול, כפי שסוכם בקונגרס וינה.

בשנת 1875, כשבניית מסילת הרכבת זלצבורג טירולר באן נסתיימה, המסחר והתעשייה בעיר שגשגו. במלחמות העולם הראשונה והשנייה העיר לא נפגעה, בזכות היותה רחוקה מאזורי הלחימה.

==ערים תאומות==
קיצביל היא עיר תאומה של הערים:
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://web.archive.org/web/20061106141750/http://www.kitzbueheler-alpen.com/en/default.asp אתר הסקי של קיצביל]
* 
* 

פנורמה של קיצביל

קטגוריה:טירול: ערים
האהבה פנים רבות לה

האהבה פנים רבות לה הוא האלבום ה-13 של הזמר אריק איינשטיין, אלבום שנוצר עם המוזיקאי יוני רכטר ויצא לאור בשנת 1976. האלבום מהווה את שיתוף הפעולה הראשון של איינשטיין עם רכטר, יוצא להקת כוורת.

רכטר הלחין ועיבד את מרבית שירי האלבום, למעט השירים "עוד יהיה", שכתב והלחין איינשטיין, והשירים "זה לא בושה להיות עצוב" ו"לא היה מה שהיה", שהולחנו על ידי רכטר יחד עם שותפו הקודם של איינשטיין ושל רכטר עצמו, המוזיקאי אבנר קנר. האלבום כולל גם גרסה עברית לא מלאה לשירו של אלביס פרסלי "Love Me Tender", שעוברת לשם "נגמרו לי המילים" וכולל גם שירה באנגלית.

איינשטיין כתב 6 מ-10 שירי האלבום. ארבעה שירים הולחנו למילים של לאה גולדברג, רכטר וגידי רוזנטל.

לצד רכטר מנגנים באלבום יוצאי להקת כוורת נוספים: יצחק קלפטר, מאיר פניגשטיין ואלון אולארצ'יק (התקליטון הראשון שהוציא איינשטיין בשנת 1960 כלל שיר שנכתב לו על ידי אביו של אולארצ'יק, אדוארד: "היא הייתה בת 17").

את עטיפת האלבום ציירה בתו של איינשטיין, שירי, שציירה שנתיים קודם (ב-1974) גם את עטיפת האלבום "סע לאט".

את שיר הנושא של האלבום כתב גדעון (גידי) רוזנטל (אחיו הצעיר של הלשונאי רוביק רוזנטל) שנהרג במלחמת יום הכיפורים והיה בן 23 במותו.

== רשימת רצועות ==

==קרדיטים==
*אריק איינשטיין: שירה
*יוני רכטר: עיבודים, הפקה מוזיקלית, פנדר רודס, פסנתר, אורגן וסינתיסייזר
*אלון אולארצ'יק: גיטרה בס, קולות רקע
*יצחק קלפטר: גיטרות
*מאיר פניגשטיין: תופים וכלי הקשה
*שם טוב לוי: חליל (שירים 1,5)
*מורטון קם: סקסופון
*טומי פרידמן: טכנאי הקלטה
*לואי להב: טכנאי הקלטה
*שמוליק בורנשטיין: מפיק
*שירי איינשטיין: ציור העטיפה

== לחנים, עיבודים ==
* לחנים - יוני רכטר (חוץ מהיכן שצוין)
* עיבודים והפקה מוזיקלית - יוני רכטר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1976
קטגוריה:אלבומי אריק איינשטיין
קטגוריה:אלבומי יוני רכטר
קטגוריה:אלבומים משותפים
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול
צמד רעים

צמד רעים בהופעת הבכורה שלהם כצמד, ב[[פסטיבל הזמר החסידי הראשון (1969)]]
צמד רעים בהופעה ב-2019
צמד רעים הוא הרכב מוזיקלי של שני זמרים, ישראל גוטסדינר ובני רוזנבאום (שניהם ילידי 1948), השרים בעיקר מוזיקה יהודית וחסידית. הצמד פעיל למעלה מ-50 שנה ונכון לשנת 2024 הוא הצמד היחיד בהיסטוריה שעשה זאת עד כה.

== היסטוריה ==
גוטסדינר ורוזנבאום היו חברי להקת הרבנות הצבאית. כשהשתחררו מצה"ל, בשנת 1969, החלו להופיע יחד בשם "צמד רעים". הם הופיעו ברוב פסטיבלי הזמר החסידי. בסוף 1971 זכו במקום השלישי עם השיר "והבא עלינו". בשנת 1971 זכו במקום הראשון בפסטיבל שירי התנ"ך עם השיר "אשת לוט". שנה לאחר מכן זכו בפסטיבל הזמר החסידי עם השיר "עוד יישמע" במקום השני. בשנת 1975 זכו שוב במקום השני כששרו את "ולירושלים עירך" יחד עם גלי עטרי. בשנת 1974 יצאו לסבב הופעות בדרום אמריקה ובשנת 1975 הופיעו בקנדה ובארצות הברית. בשנת 1976 זכו בפסטיבל הזמר החסידי עם השיר "יחדשו" שהולחן מברכת החודש.

זכו באות הוקרה על תרומה ייחודית לזמר העברי מטעם אוניברסיטת בר-אילן במאי 2009. ב-2019 קיבלו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה.

===בטלוויזיה===
בסוף 1969 הופיעו במוצאי שבת בטלוויזיה בתוכנית "המבדיל בין קודש לחול". בהמשך, הגישו תוכניות מסורת שונות במשבצת ערב שבת/מוצאי שבת. בשנים 1972–1973 הגישו את התוכנית "יום השישי". בשנים 1975–1976 הגישו את התוכנית "שלום לבוא שבת". בשנים 1977–1980 הגישו את התוכנית "בצאת השבת".

== דיסקוגרפיה ==
*מה יביא לי המחר
*ח"י לרעים
*כי אשמרה שבת
*שמחנו - עם צמד רעים
*שלום לבוא שבת
*שמח תשמח רעים האהובים - ינואר 1975
*עוד יישמע
*עם ישראל חי!
*חצי יובל פלוס - 27 שנים ביחד - 1996

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.tsofar.com//zofar/mashtap/show.asp?id=386 30 שנה ועוד. רעים] מופע לרגל שלושים שנה לצמד רעים מאתר "צופר" (קובץ וידאו)
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות חסידיות ישראליות
קטגוריה:חברי מקהלת הרבנות הצבאית
רעים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:זוכי פסטיבל הזמר החסידי
קטגוריה:משתתפי פסטיבל שירי הילדים
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
80 (מספר)

80 (במילים: שמונים) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 79 ולפני 81.

== במתמטיקה ==
* 80 הוא מספר הרשאד.

== במדע ==
* המספר האטומי של כספית.

== ביהדות ==
* על פי מסכת אבות, אומרים על אדם שהגיע לגיל 80 שהוא הגיע לגבורות.

== בתחומים אחרים ==
* 80 הוא מספר הימים שלקח להקיף את העולם בספר מסביב לעולם בשמונים יום.
* 80 הוא מספר הפורט של HTTP בפרוטוקול TCP/IP.
*T-80 הוא טנק מערכה אשר פותח בעיר לנינגרד בברית המועצות בין השנים 1973-1975 ונכנס לייצור סדרתי בשנת 1976.
*המרד ההולנדי שהיה בשנים 1568-1648 נקרא גם מלחמת שמונים השנה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מספרים טבעיים
הולשטיין (גזע בקר)

הולשטיין (בגרמנית: Holstein) הוא זן של בקר שמקורו בפריזלנד, הולנד. ההולשטיין הוא הזן הנפוץ בעולם של פרות המיועדות לייצור חלב. הצבע העיקרי של הפרה מזן זה הוא שחור ולבן, אך ישנו גם זן אדום ולבן, הקרוי "הולשטיין אדום".

בארצות הברית בלבד פרות ההולשטיין מהוות 90% מאוכלוסיית הפרות לחלב. בישראל היה נפוץ עד ראשית המאה ה-20 הזן הדמשקאי, אך יבוא מסיבי של פרות הולשטיין בעשורים הראשונים של המאה הביא לדומיננטיות של זן זה במשק החלב הישראלי. פרת החלב הישראלית אף הוגדרה כתת-גזע הנקרא "הולשטיין פריזי ישראלי". כיום כמעט כל פרות החלב בישראל הן מזן הולשטיין.

גורמים פרטיים ייבאו זירמה של פרים מזנים שונים (בעיקר סימנטל, מונביליארד, וג'רזי), על מנת ליצור מכלוא בין זנים אלו לבין ההולשטיין. אגודת ההזרעה הקואופרטיבית השולטת בשוק ההזרעות, שיאון, מתנגדת למהלך זה בתוקף, מתוך טענה שהוא מהווה העדפה של יתרון קצר-טווח בצורת און כלאיים על פני טיפוח ארוך טווח ומסודר. 

המאפיין הבולט ביותר בהולשטיין הוא השילוב בין נפח גבוה של ייצור חלב לבין אחוז השומן שבחלב. חלב אופייני של פרת הולשטיין יכיל בין 3%-4% של שומן חלב.

תפוקת החלב הממוצעת של פרות הולשטיין בארצות הברית עומדת על כ-10,000 ליטר בשנה. תפוקת החלב הממוצעת של פרות הולשטיין באירופה עומדת על 8,000-7,000 ליטר בשנה. תפוקת החלב הממוצעת של פרות הולשטיין-פריזי-ישראלי בישראל עמדה ב-2018 על 12,010 ליטר בשנה.
פרת הולשטיין אדומה - לבנה עם עגל. ה[[פנוטיפ בו הצבע השחור מוחלף באדום נדיר והוא תוצאת אלל רצסיבי.]]משקלה של פרת הולשטיין בוגרת כ-700 ק"ג וגובהה (בכתפיים) כ-1.5 מטר, משקל הלידה של העגל כ-40 ק"ג.

==ראו גם==
*בקר לבשר
*בקר לחלב

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גזעי בקר
לאקי לוצ'יאנו

צ'ארלס "לאקי" לוצ'יאנו (Charles "Lucky" Luciano; נולד בשם סלבטורה לוּקניה) (24 בנובמבר 1897 – 26 בינואר 1962) היה חבר במאפיה האמריקאית, מייסד המועצה ואחראי במידה רבה, עם עמיתו מאיר לנסקי, למבנה המודרני הכולל את חמש משפחות המאפיה בארצות הברית.

==ראשית חייו==
נולד בסיציליה ב-1897, היגר לארצות הברית ב-1906 והתערה בעולם הפשע הסיציליאני-אמריקני, הכרותו עם מאיר לנסקי החלה בתגרת רחוב ביניהם שלאחריה התיידדו. 

ב-1927 הגרו לארצות הברית רבים מתושבי קסטלמארה שבסיציליה, מנהיגם היה סלבטורה מרנזנו, משהתבססו בניו יורק פרצה מלחמה בינם לבין כנופיית ג'ו מסריה, מלחמה זו נודעה בשם מלחמת הקסטלמארזים, במהלך המלחמה לוצ'יאנו היה מהבכירים בצדו של ג'ו מסריה, ב-1929 נחטף לוצ'יאנו לרכב, הוכה, נדקר והושלך לחוף הים כשהוא פצוע קשה, למרות פציעתו החלים וזכה מאז לכינוי "לאקי" (בר מזל).

ב-1931 תכנן עם ידידו לנסקי את השתלטות הדור הצעיר על המאפיה, וכצעד ראשון החליט לרצוח את מפקדו ג'ו מסריה, הוא הזמין אותו למסעדה וכאשר לוצ'יאנו הלך לשירותים נכנסה קבוצת אנשים ורצחה את מסרייה. הרוצחים היו קבוצה מעורבת של איטלקים ויהודים, כשעליהם נמנים אלברט אנסטסיה, בן סיגל, ויטו ג'נובזה וג'ו אדוניס.

==עלייתו לשלטון==
מותו של מסריה איפשר למרנזנו להשתלט על המאפיה, הוא מינה את עצמו ל"בוס כל הבוסים" והכריז על לוצ'יאנו כסגנו, בשבועות שלאחר מכן כינס אספה בה התווה את עתידו של העולם התחתון, כל ארגוני הפשע האיטלקי בניו יורק חולקו לחמש משפחות, באותה הזדמנות נבחרה מועצה (Commission) שתפקידה לגשר במריבות בין המשפחות, מרנזנו הכריז על שמות ראשי המשפחות, ולוצ'יאנו קיבל לידיו את השליטה בארגונו של מסריה. חצי שנה לאחר מכן החל לוצ'יאנו לחשוש שמרנזנו רוצה להיפטר ממנו ומחבריו, הוא שלח את לנסקי לתכנן את חיסולו של מרנזנו, לנסקי בחר קבוצה של פושעים יהודיים שאינם מוכרים לאנשיו של מרנזנו, ובמסווה של סוכני אלכוהול פדרליים הם נכנסו למפקדתו של מרנזנו, וירו בו למוות. 

לאחר מותו השתלטו לנסקי ולוצ'יאנו על המאפיה ויצרו חוקים חדשים, המאפיה החלה לעבוד בשיתוף פעולה עם כנופיית פשע אחרות, ונוסדה מועצת מנהלים שההחלטות בה התקבלו בהצבעה. על חברי המועצה נמנו לנסקי, לוצ'יאנו, לואיס בוכהלטר, פרנק קוסטלו, ובן סיגל.

==מעצר וגירוש==
ב-1936 נעצר לוצ'יאנו ובמשפט נידון למאסר של שלושים עד חמישים שנה. לנסקי ידידו הבטיח לשחררו. במלחמת העולם השנייה רקם לנסקי עסקה, לפיה לוצ'יאנו יסייע לפלישה האמריקנית לסיציליה על ידי קשריו עם חברי המאפיה בסיציליה, ותמורת זה ישוחרר מהכלא, ואכן, ב-1946 שוחרר לוצ'יאנו וגורש מארצות הברית לאיטליה. הוא מת בגיל 64 מבעיית לב.

== בתרבות ==
ב-1973 יצא סרט על דמותו. בסדרה "אימפריית הפשע" גילם את דמותו וינסנט פיאצה. בסרט "באגסי" משחק ביל גרהם בתפקיד לוצ'יאנו. יש הטוענים כי דמותו של ויטו קורליאונה בסרט "הסנדק" מבוססת על דמותו של לוצ'יאנו.

==ראו גם==
* המועצה
* מאיר לנסקי
* אלברט אנסטסיה
* מלחמת הקסטלמארזים

==לקריאה נוספת==
* ריץ' כהן, יהודים קשוחים, תרגמה עפרה אביגד, הוצאת מודן, 1998.
* מייק דש, המשפחה הראשונה: טרור, סחיטה והולדת המאפיה האמריקאית, תרגמה דבי אילון, ספרי עליית הגג, 2011.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מורשעים בדין בארצות הברית
קטגוריה:מאפיונרים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מאיטליה לארצות הברית
קטגוריה:פשע בניו יורק
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1897
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1962
טינטורטו

טינטוֹרֶטוֹ (באיטלקית: Tintoretto; 29 בספטמבר 1518 – 31 במאי 1594) הוא כינויו של יאקופו קומין (Jacopo Comin), צייר בן הרפובליקה של ונציה, מחשובי ציירי אסכולת ונציה והרנסאנס באיטליה. יצירתו של טינטורטו מאופיינת בשימוש בקומפוזיציות תאטראליות ובצבעים עזים, שבזכותם זכה לכינוי 'איל פוריוזו' (Il Furioso).

==ביוגרפיה==

טינטורטו נולד כיאקופו קומין בוונציה בשנת 1518, הבן הבכור מתוך 21 אחים. אביו, ג'ובאני, היה צבע בדים (טינטורה באיטלקית) ומכאן קיבל את כינויו, טינטורטו - צבע קטן. מקור המשפחה הוא בברשה בלומברדיה, שהייתה אז חלק מהרפובליקה של ונציה. בעבר מקובלת הייתה הסברה כי מקור המשפחה בעיירה הטוסקאנית לוצ'ה.

בילדותו נהג טינטורטו לצייר על קירות ביתו. בערך בשנת 1533 נשלח טינטורטו אל הסטודיו של הצייר טיציאן, כדי להתמחות בסדנא שלו. טינטורטו שהה בסטודיו רק עשרה ימים וטיציאן שלח אותו בחזרה הביתה. ייתכן כי הסיבה לכך הייתה שטיציאן ראה כמה ציורים חדשניים ומרעננים שנוצרו על ידי טינטורטו, מה שגרם לו לקנא באמן הצעיר והמבטיח, או להבין שבשל גישתו העצמאית לא יוכל להיות תלמיד נוח.

למרות זאת, ניכרת השפעתו הרבה של טיציאן על יצירתו של טינטורטו. עדות לכך ניתן למצוא בכתובת שכתב על קיר הסטודיו שלו - "Il disegno di Michelangelo ed il colorito di Tiziano" (עיצובו של מיכלאנג'לו, צבעיו של טיציאן). אכן השפעתו של מיכלאנג'לו ניכרת בעיצוב הדמויות בציוריו.

טינטורטו היה הצייר הרשמי של הרפובליקה הוונציאנית ויצר תמונות רבות עבור ארמון הדוג'ה. את ציוריו של טינטורטו מאפיינות קומפוזיציות תיאטרליות וצבעים עזים. בשל שימושו הדרמטי בפרספקטיבה וצורות תאורה מיוחדות, הוא נחשב למבשר אומנות הבארוק.

טינטורנו הוזכר בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.

==גלריה==

<gallery mode="packed">
תמונה:Jacopo Tintoretto - Finding of the body of St Mark - Yorck Project.jpg|מציאת גופתו של מרקוס הקדוש, יצירת מופת 1562-6שמן על בד398x315 ס"מגלריית האקדמיה, ונציה
קובץ:Accademia - Miracle of the Slave by Tintoretto.jpg|נס העבד, 1548שמן על בד415x544 ס"מגלריית האקדמיה, ונציה

Tintoretto Battle of Asola.jpg|המטה של אצולה (1544-45), המוזיאון הלאומי שבפוזנן
Jacopo Tintoretto 003.jpg|אריאדנה, ונוס ובכחוס (1576-77) ארמון הדוג'ה
קובץ:Tintosoup.jpg|הסעודה האחרונה, 1590-4שמן על בד365x568 ס"מכנסיית סן ג'ורג'ו מג'ורה, ונציה
Jacopo Tintoretto 008-2.jpg| ישו ביחד עם מרי ומרתה (ca. 1560), פינקוטק הישן, מינכן
Jacopo Tintoretto 026.jpg|גן העדן, עבודת ההכנה ליצירת המופת גן העדן שמוצגת בארמון הדוג'ה (1588), מוזיאון הלובר, פריז
Accademia - Miracle of the Slave by Tintoretto.jpg| סן מרקו הצלת עבדים, (1548), גלריית האקדמיה, ונציה
Jacopo Tintoretto-Cain and Abel-Academia Galleries-Venice.jpg|קין והבל, (1550-53), גלריית האקדמיה, ונציה

</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

*
קטגוריה:ציירים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:ילידי 1518
קטגוריה:נפטרים ב-1594
קטגוריה:ציירים ונציאנים
שורפני

שוֹרַפַּני (בגאורגית: შორაპანი) היא עיירה בנפת זסטפוני שבמחוז אימרתי, גאורגיה. העיר נוסדה במאה ה-3 לפנה"ס, כמקום מושבם של נסיכי (אֶריסתַווי) ארגוותי (ידועה גם כדוכסות שורפני) בתקופת יוון הקלאסית ותחילת ימי הביניים. במפקד שנערך בשנת 2014 נמנו בעיירה 1,258 תושבים.

ליד העיר נמצאים שרידי מצודת שורפני, שאוזכרה על ידי סטרבון כ"סַרַפַּנה", ועל ידי פרוקופיוס "סַרַפַּניס", ותוארה כמבצר על הדרך שהובילה מקולכיס שבמערב גאורגיה לממלכת איבריה שבמזרח גאורגיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:אימרתי
קטגוריה:יוון העתיקה: ערים בגאורגיה
ביצ'ווינתה

קתדרלת אנדרי הקדוש מ[[המאה ה-10 לערך]]
ביצ'ווינתה (בגאורגית: ბიჭვინთა, באבחזית: Пицунда) היא עיירת נופש באבחזיה, רפובליקה בדלנית של גאורגיה. היא ממוקמת על גדת הים השחור, 25 ק"מ דרומית לגגרה.

== אקלים ==
הקיץ בביצ'וינתה חם עם טמפרטורות ממוצעות של 23°С (באוגוסט). החורף הוא מתון יותר עם טמפרטורות ממוצעות 6°С (בינואר). ממוצע המשקעים השנתי הוא 1,410 מ"מ.
== היסטוריה ==

העיר נוסדה על ידי היוונים במאה ה-5 לפנה"ס כקולוניה מסחרית בשם: פיטיוס (Πιτυοΰς) או פיטיאונט. בחפירות ארכאולוגיות נתגלו שרידי כנסייה מהמאה ה-4 ובית מרחץ עם רצפת מוזאיקה. הקדוש יוחנן כריסוסטומוס הוגלה לשם ומת ליד החוף, בשנת 407. נמל "פיתוס הגדולה" לשעבר, היא כיום אגם בתוך העיר. במאה ה-6, העיר הייתה מרכז פוליטי ודתי חשוב ובירת ממלכת אגריסי. בישופות פיטיאונט נוסדה בשנת 541. בתקופת הממלכה הגאורגית המאוחדת נקרא העיר ביצ'וינתה. בשנות ה-80 של המאה ה-8 הייתה חלק מממלכת אבחזיה, עד לסוף המאה ה-10, ובסוף אותה מאה המלך בגרט השלישי בנה בעיר קתדרלה מרהיבה שנותרה עד היום, ומכילה שרידים של ציורי קיר מהמאה ה-13 וה-16. ביצ'וינתה גם שימשה כמקום מושבה של הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית הקתוליות של אבחזיה עד אשר הפכה אבחזיה להיות תחת ההגמוניה של האימפריה העות'מאנית, במאה ה-16.

במאה ה-13 השתלטו הסוחרים מג'נובה על האזור, וקראו לו "פֶּזוֹנדה". הם שלטו עד למאה ה-15. במאות ה-17 וה-18 הייתה תחת שליטת האימפריה העות'מאנית. ובתחילת המאה ה-19 תחת שליטת האימפריה הרוסית.

המונומנט העיקרי של ביצ'וינתה היא קתדרלה מהמאה ה-10, שנבנתה על ידי המלך בגרט השלישי. הוא מכיל שרידים של הקיר המצויר מהמאה ה-13 והמאה ה-16, ובו נכתב כתב היד הבשורות של ביצ'ווינתה. כמו כן ישנן בעיר מלונות רבים לתיירים רוסים, הפוקדים את העיר בקיץ.

== תמונות ==
<gallery>
תמונה:Ridge view from pitsunda cape.jpg|מבט על הרי הקווקז מכף ביצ'וינתה
תמונה:2014 Picunda, Sobór św. Andrzeja (wnętrze) (02).jpg|הפרסקו בכיפת קתדרלת ביצ'וינתה
תמונה:Organ in Pitsunda.jpg|העוגב בקתדרלת ביצ'וינתה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאורגיה: ערים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:אבחזיה: יישובים
קטגוריה:גאורגיה: ערי חוף
קטגוריה:הים השחור: יישובים
עקרון לה שטלייה

אנרי לה שטלייה, 1850-1936
עקרון לה שטלייה (בצרפתית: Le principe de Le Chatelier), הקרוי על שמו של הכימאי הצרפתי אנרי לה שטלייה, עוסק בשיווי משקל כימי ותמציתו:כלומר, המערכת תשאף למזער את השפעתן של עקות המופעלות עליה על ידי ביצוע שינויים פנימיים שמטרתם לחזור לשיווי משקל.

עקות שכיחות במערכות כימיות הן שינויי ריכוז, טמפרטורה או לחץ.

לדוגמה, אם מחממים מערכת בשיווי משקל היא תקרר את עצמה, אם מקררים אותה היא תנסה לחמם את עצמה וכן הלאה. עקרון לה שטלייה חשוב מאוד בתחום התעשייה, שכן אם מורידים את ריכוז התוצר במערכת בשיווי משקל (מוציאים אותו ממכל התגובה למשל), המערכת תתאזן על ידי הגדלת כמות התוצר. לדוגמה: בתגובת מתילציה עם מתיל-יודיד השקעת יון היודיד החופשי עם יון כסף (כלוריד, למשל) תחזיר את התגובה.

חוק איכותי זה מאפשר לחזות את שינוי שיווי המשקל של תגובה כימית. למשל: שינוי בריכוז בתגובת שיווי משקל של דו־תחמוצת הגופרית וחמצן שהופכת לגופרית תלת חמצנית.

אם נגדיל את הלחץ של דו־תחמוצת הגופרית אז התגובה תיטה כדי להוריד את הלחץ שלה.

דוגמה נוספת: ביצור של חומצה גופרתית, השלב השני הוא תגובה הפיכה.

כאשר הטמפרטורה עולה, כאשר במקרה זה התגובה כלפי התוצרים היא אקסותרמית והתגובה ההפוכה היא אנדותרמית, המצב החדש יצור העדפה של התגובה ההפוכה כאשר היא משתמשת באנרגיית החום, וכך נשמר שיווי המשקל על ידי הורדת החום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרמודינמיקה
קטגוריה:כימיה פיזיקלית
קטגוריה:כימיה של שיווי משקל
טילדה

טילדה (~) (על פי האקדמיה ללשון העברית: גַּל, באנגלית: Tilde) היא סימן כתב (עילי בדרך כלל) המשמש כסימן דיאקריטי בספרדית ובפורטוגזית. במקור שימש לציון ראשי תיבות וכיום יש לה שימושים מגוונים בהקשרים שונים.

המילה טילדה (tilde בספרדית) מקורה מהמילה הלטינית titulus שפירושה כותרת או כתב עילי. ישנו דמיון בין סימן ה"טילדה", לבין הטעם המקראי זרקא, או הצִנּ֘וֺרִית – המסומן באופן דומה, מעל האות המוטעמת.

==שימושים שונים==
===הגייה===
* בשפות כמו פורטוגזית הטילדה משמשת כסימן דיאקריטי – הופעתה מעל האות משנה את הגייתה (כגון O ו-Õ).
* בשפות כמו ספרדית ואסטונית הטילדה משמשת כחלק מאות, למשל Ñ הספרדית ו-Õ האסטונית.
* באלפבית הפונטי הבין-לאומי טילדה מעל סימן תנועה מציינת אנפוף (כך: [ɔ] לעומת [ɔ̃]), טילדה העוברת במרכז סימן עיצור מציינת וילוּן או ליעלוע (כך [l] לעומת [ɫ]), וטילדה תחת עיצור קולי או תנועה מציינת קוליות חורקנית.

===סימון===
* באנגלית – בערך, בקירוב. למשל $10~ משמעו בערך 10 דולר.
* במילונים – מחליף את שמו של הערך כאשר הוא חוזר בהגדרת הערך על מנת לחסוך במקום.

===במדעים===
* בלוגיקה הטילדה מסמנת את שלילת הטענה כך למשל P~ פירושו: לא P.
* באלקטרוניקה – זרם חילופין.
* במתמטיקה – לסימן <math>\ A\sim B</math> יש בדרך כלל משמעות של דמיון, שקילות או שוויון בסדרי הגודל.
* בפיזיקה – מציין סדר גודל, לדוגמה x~1000 משמעותו היא ש-x הוא מסדר גודל של 1000.
*בגאומטריה– הסימן ~ בין שני מצולעים מסמן שהם דומים, כלומר זוויותיהם שוות והיחס בין הצלעות זהה, והסימן =~ או -~ מסמן חפיפה מלאה בין מצולעים.

===במחשבים===
====שפות מחשב====
* במערכת ההפעלה Windows – קיצור של שמות קבצים שארוכים מ-8 תווים תחת חלון DOS.
* במערכת ההפעלה Unix – משמשת הטילדה לציון תיקיית הבית של המשתמש הנוכחי.
* בשפת התכנות C++&lrm; – כאשר היא באה לפני שם המחלקה משמשת הטילדה לציון Destructor, פונקציה ההורסת את המחלקה, או להיפוך הסיביות של ערך מספרי.
* בתחום הביטויים הרגולריים, בעקבות השימוש ב-perl לציון הפעלת ביטוי רגולרי על מחרוזת.
* שימושים נוספים ב-CSS ובשפות אחרות.

====במקלדת מחשב====
במקלדת מחשב רגילה, ממוקם מקש הטילדה בפינה השמאלית-העליונה של לוח המקשים. מקש זה מארח גם את סימן ההטעמה המשני או את הנקודה-פסיק במקלדת עברית ומחייב שימוש בו-זמני במקש Shift במקביל ללחיצה על מקש הטילדה, על מנת ליצור ~.

להזנת סימן הטילדה בתוכנת וורד כך שיופיע מעל האות הרצויה יש להקליד את האות ולאחריה (ללא רווח) את המספר 0303 וללחוץ Alt+X.

==ראו גם==
*זרקא – אחד מטעמי המקרא הדומה בצורתו לטילדה
*גרש
*אפוסטרוף

==קישורים חיצוניים==

* [http://monsu.desiderio.free.fr/curiosites/tilde.html טילדה באתר הצרפתי של דומיניק דידייה, מורה בשאלון-אן-שמפאן] (Au domicile des mots dits et écrits:Le cabinet de curiosités)
* [http://dictionary.reference.com/browse/tilde במילונים בשפה האנגלית]
* [http://www.computerhope.com/jargon/t/tilde.htm Computer Hope]
* [http://mathworld.wolfram.com/Tilde.html Wolfram MathWorld]
* (Acklam, Peter and Weisstein, Eric W. "Tilde." From MathWorld—A Wolfram Web Resource)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סימנים דיאקריטיים
קטגוריה:סימני כתב
סילון

סילון מים מלאכותי ב[[אגם ז'נבה]]
סילון הוא כינוי לזרימה במהירות גבוהה בכיוון מסוים. הזרימה יכולה להיות של חומר או מספר חומרים במצב צבירה כלשהו או במספר מצבי צבירה - נוזל, גז, פלזמה, או גופי מוצק קטנים, ולעיתים קרובות פחות, זורם אחר כגון חלקיקים.

גייזר הוא סילון של מים וקיטור שנוצר באופן טבעי. סילון מלאכותי של מים נוצר באמצעות צינור המזרים מים בלחץ גבוה, ולעיתים משמש במזרקות.

מנוע סילון מתבסס על סילון של גז - אוויר ותוצרי בערת המנוע - היוצא מהמנוע והודף את המטוס שבו הוא מותקן, בהתאם לחוק השלישי של ניוטון.

באסטרופיזיקה, סילון מתאר זרימה מהירה של פלזמה בניצב למישור דיסקת ספיחה שנמצאת לעיתים סביב חור שחור או כוכב נייטרונים.

בניסויי מאיצי חלקיקים, סילון מתאר את אוסף ההאדרונים שנוצר סביב קווארק או גלואון. סילונים שמתגלים בגלאי מעידים על קווארקים או גלואונים שנוצרו בהתנגשות החלקיקים בניסוי.

בעלי חיים מסוימים יכולים להתיז סילון דם מגופם. לדוגמה איגואנית מקרינה טקסנית, במקרי קיצון, מתיזה סילון דם מעינייה ובשל כך היא מכונה "לטאת דם". זהו אמצעי הנועד לבלבל את הטורף ולאפשר להן להימלט.
הדבר נעשה באמצעות עצירת זרם הדם מהראש ויצירת לחץ מבוקר אשר מתבטא בסילון דם מבוקר שהן מכוונות כלפי האיום. טווח סילון הדם הוא כ-90 ס"מ.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מכניקת הזורמים
קטגוריה:אסטרופיזיקה
קטגוריה:פיזיקת חלקיקים
מאריס ורפקובסקיס

מאריס ורפקובסקיס (בלטבית: Māris Verpakovskis; נולד ב-15 באוקטובר 1979 בלייפאיה, לטביה) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת החלוץ בנבחרת לטביה.
== קריירה ==
ורפקובסקיס החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת לייפאיס מטאלורגס, שם שיחק 37 משחקים שבהם הבקיע 7 שערים. ב-2000 עבר לסקונטו ריגה, שם שיחק 77 משחקים והבקיע 41 גולים.
אחרי שהבקיע את רוב השערים לזכות נבחרת לטביה במוקדמות יורו 2004 (6 שערים ב-10 משחקים), והיה אחד השותפים העיקריים להעפלתה של הנבחרת לראשונה לטורניר גדול, חתם ורפקובסקיס לחמש שנים בדינמו קייב מליגת העל האוקראינית.
ב-2004 נבחר לשחקו העונה על ידי האוהדים.

לאחר שאיבד את מקומו בדינמו קייב, בשנת 2007 הושאל מאריס לקבוצת חטאפה הספרדית, ולאחר מכן הושאל לקבוצת היידוק ספליט הקרואטית ולסלטה ויגו הספרדית.

בשנת 2009 הושאל לארגוטליס מליגת העל היוונית, ובשנת 2011 הסתיים חוזהו בדינמו קייב, והוא חתם בקבוצת FK באקו מאזרבייג'ן. בינואר 2013 חזר לארגוטליס. בשנת 2014 הצטרף ללייפאיה הלטבית.

== תארים ==
* אלוף אוקראינה עם דינמו קייב: 2004
* מחזיק הגביע האוקראיני עם דינמו קייב: 2005
* אלוף לטביה עם סקונטו ריגה: 2001, 2002, 2003
* הכדורגלן הלטבי של השנה (2): 2003, 2004.
== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים לטבים
קטגוריה:חלוצי כדורגל לטבים
קטגוריה:כדורגלני לייפאיס מטאלורגס
קטגוריה:כדורגלני סקונטו ריגה
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני חטאפה
קטגוריה:כדורגלני היידוק ספליט
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני באקו
קטגוריה:כדורגלני ארגוטליס
קטגוריה:כדורגלני לייפאיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני נבחרת לטביה
קטגוריה:לטבים שנולדו ב-1979
צ'ה בום-קון

צ'ה בום-קון (הנגול: 차범근; ) כדורגלן דרום קוריאני, חלוצה הפורה של נבחרת קוריאה הדרומית בשנות השבעים, שהיה לשחקן בולט בבונדסליגה בשנות השמונים.

== קריירת משחק ==
אחד מהטובים שבכדורגלני יבשת אסיה בכל הזמנים, בום-קון זכור בקרב אוהדי נבחרת ישראל בשנות השבעים ואף בקרב שחקניה, ממספר משחקים בין נבחרות קוריאה וישראל, במוקדמות גביע העולם. שחקן הנבחרת הישראלית גידי דמתי אמר ל"הארץ" כי: "כולנו הכרנו רק שם אחד, צ'ה בום קון. כל התרגולים היו על השחקן הזה, שהיה גבוה, מהיר עם משחק ראש מצוין ובעיטות איומות בשתי הרגליים".

אף שקוריאה הדרומית של בום-קון מנעה מישראל את ההעפלה למונדיאל 1978, היא גם לא הגיעה לשם בעצמה. בשנים שלאחר מכן לא שותף במשחקי הנבחרת, לאחר שעבר לשחק בגרמניה בגיל 27. לאחר פחות משנה במדי דרמשטדט, הוא עבר לשחק באיינטרכט פרנקפורט וזכה עימה בגביע אופ"א. לאחר מספר שנים עבר לבאייר לברקוזן וגם עימה זכה באותו מפעל אירופי, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול מול אספניול. במשחק הראשון בחוץ, בו הובסה לברקוזן בתוצאה 3–0, נפצע בום-קון והוחלף לאחר 18 דקות. בגומלין, בו ניצחה לברקוזן באותה תוצאה, כבש בום-קון את השער השלישי של קבוצתו, שניצחה לבסוף בדו-קרב פנדלים. באותה תקופה היה בום-קון אחד מהכוכבים הגדולים בבונדסליגה; כשפרש ב-1989, עמדו לזכותו 98 שערים ב-308 הופעות בליגה הגרמנית הבכירה - יותר מכל שחקן זר אחר לפניו.

במובן מסוים הקדימה ההצלחה של בום-קון את זמנה. הכדורגל בארצו לא היה מפותח דיו אז. הליגה המקצוענית הקוריאנית (K-League) נוסדה רק ב-1983; הנבחרת הלאומית העפילה לראשונה מזה שלושים ושתיים שנה למונדיאל רק ב-1986. במקסיקו 1986 שיחק אמנם בום-קון עם הנבחרת, לאחר שנעדר ממנה שמונה שנים. אולם את הפריחה שבאה אחר כך, שהתבטאה בשש הופעות רצופות נוספות במונדיאל, החמיץ כשחקן, אף שהיה לו בה חלק כמאמן.

== קריירת אימון ==
עם שובו לקוריאה פנה לעסוק בפיתוח הכדורגל בה. הוא הקים רשת של בתי ספר לכדורגל ואימן את קבוצת אולסן יונדאי הוראנג-אי מהליגה הקוריאנית, במשך שלוש שנים (1991–1994). ב-1997 מונה למאמן הנבחרת הלאומית, אותה הצעיד להעפלה למונדיאל 1998 בצרפת, ולהדחה נוספת מהטורניר כבר בשלב הבתים הראשון. לאחר התבוסה הכואבת 5-0 להולנד של חוס הידינק, פוטר מתפקידו. אז האשים בתקשורת את ההתאחדות הקוריאנית על שלא הציעו בונוסים ראויים, והוסיף על כך את הטענה שתוצאות משחקי הכדורגל המקצועני בקוריאה נקבעות מראש. ההתאחדות הקוריאנית הטילה עליו עונש מיידי של הרחקה לחמש שנים. הוא עזב את קוריאה עם אשתו. הידינק החליף אותו בתפקיד מאמן נבחרת קוריאה הדרומית, ובהמשך הוביל אותה להישג הגדול (מקום רביעי) במונדיאל 2002, אותו אירחה.

לאחר שאימן במשך כשנה וחצי את קבוצה שנג'ן פינגאן מהליגה הסינית וזכה באליפות, חזר לקוריאה ועבד כפרשן בטלוויזיה שם. ב-2003 שב לליגה הקוריאנית כמאמנה של סוואן סמסונג בלו-וינגס, עימה זכה באליפות ב-2004.

בנו, צ'ה דו-רי, שיחק כמו אביו לפניו, בליגה הגרמנית ובנבחרת קוריאה הדרומית.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.rsssf.com/miscellaneous/cha-intl.html כל ההופעות הבינלאומיות] באתר [http://www.rsssf.com rsssf.com]
* 
* 

קטגוריה:כדורגלנים דרום קוריאנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל דרום קוריאנים
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:מאמני כדורגל דרום קוריאנים
קטגוריה:מאמני נבחרת קוריאה הדרומית בכדורגל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוריאה הדרומית
קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1953