OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סיודד פריקו

סיודד פריקו (בספרדית: Ciudad Perico), או בקיצור פריקו, היא עיר בפרובינציית חוחוי בארגנטינה. העיר נמצאת במרחק של 35 קילומטרים מסן סלבדור דה חוחוי, בירת הפרובינציה.

==היסטוריה==
ההתיישבות באזור החלה כבר במאה ה-16, עת הוא קיבל את השם וז'ה דה לוס פריקוס (valle de los pericos, מילולית: "עמק התוכיים") בשל ציפורי התוכי הרבות באזור.

ב-29 באוקטובר 1913 נפתחה באזור תחנת רכבת בשם "אסטסיון פריקו", שנועדה לשרת את ההצטלבות בין הקו בין סן סלבדור דה חוחוי ובואנוס איירס והקו בין העיר סלטה והגבול עם בוליביה. תוך זמן קצר התפתחה התיישבות סביב התחנה שאימצה את השם שלה.

בעשורים שלאחר מכן שם המקום שונה ל"סנדה דה מדינה" ובהמשך ל"חואן דומינגו פרון", על שם נשיא ארגנטינה חואן דומינגו פרון. ב-1967 השם שונה סופית לסיודד פריקו.

==כלכלה==
סיודד פריקו היא אחד המוקדים הכלכליים של הפרובינציה. הכלכלה המקומית מתבססת על גידול טבק וכן על היותה מרכז תחבורתי.

==תחבורה==
על גבול תחום השיפוט של העיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי גוברנדור אורסיו גוסמאן, אשר בעיקרון משרת את בירת הפרובינציה סן סלבדור דה חוחוי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:חוחוי: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1913
ז'אנג ז'י

ז'אנג ז'י (במנדרינית תקנית: 郑智 נולד ב-20 באוגוסט 1980) הוא כדורגלן עבר סיני ששיחק בעמדת הקשר ושימש כקפטן נבחרת סין.

==קריירת מועדונים==
ז'אנג התחיל את הקריירה שלו בצעירי ליאונינג כמגן. בשנת חתם בשנג'ן מליגת העל בה הוסט לעמדת הקשר, וזכה עימה באליפות בשנת . לקראת תחילת עונת חתם בשאנדונג לוננג במדיה כבש 31 שערים ב-45 משחקים. בתום עונת זכה עם המועדון בדאבל.

ב-29 בדצמבר 2006 הושאל לצ'רלטון את'לטיק עד לסיום העונה עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו בתום תקופת ההשאלה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ליגה נגד מנצ'סטר יונייטד. ב-18 במרץ 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בצ'רלטון בניצחון 2–0 נגד ניוקאסל יונייטד. לאחר שנגמרה עונת , חזר ז'אנג לשאנדונג ושיחק בה עד אוגוסט אז מימשה צ'רלטון את האופציה עליו והוא חתם לשנתיים. בתום עונת המועדון ירד לפוטבול ליג הראשונה ועזב את המועדון לאחר שסיים את חוזהו.

ב-1 בספטמבר 2009, חתם לשנתיים בסלטיק והפך לסיני השני שמשחק בליגה הסקוטית אחרי דו ויי. ב-4 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי סלטיק בדרבי נגד גלאזגו ריינג'רס, במשחק זה סחט פנדל שנתן לסלטיק ניצחון 2–1. ב-8 במאי 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון נגד הארט אוף מידלות'יאן.

ב-28 ביוני 2010 חזר לסין כאשר חתם בגואנגג'ואו אוורגראנד ששיחקה אז בליגה הסינית השנייה. ב-17 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה נד ווהאן זל, ארבעה ימים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 10–0 נגד נאנג'ינג יויו. את העונה הוא סיים עם חמישה שערים ועלה עם הקבוצה לליגת העל. בתום העונה הקפטן לי ז'יהאי עזב את המועדון וז'אנג הפך לקפטן. בתום עונת זכה עם המועדון באליפות והפך לכדורגלן הראשון שזוכה באליפות סין עם שלושה מועדונים שונים. עונה לאחר מכן עם המועדון בדאבל. ב-9 בנובמבר 2013 זכה עם המועדון בליגת האלופות האסיאתית, כאשר המועדון הפך למועדון הסיני הראשון שזוכה במפעל.

==קריירה בינלאומית==
בצעירותו שיחק ז'אנג בנבחרת הצעירה של סין. בשנת ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין. ב-29 בינואר 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות בו ניצחה סין 1–0 את . ז'אנג נכלל בסגל הנבחרת בגביע אסיה 2004, גביע אסיה 2007, אולימפיאדת בייג'ינג (2008) וגביע אסיה 2015. ז'אנג שימש גם כקפטן הנבחרת.

==תארים==
; שנג'ן
*אליפות סין: 

; שאנדונג לוננג
*אליפות סין: 
*גביע ה-FA הסיני: 

; גואנגג'ואו אוורגראנד
*הליגה הסינית השנייה: 
*אליפות סין: , , , , , , 
*גביע ה-FA הסיני: , 
*הסופר קאפ הסיני: , , , 
*ליגת האלופות האסיאתית: , 

; אישיים
*כדורגלן השנה בסין: , 
*נבחרת גביע אסיה 2004
*כדורגלן השנה באסיה: 
*נבחרת ליגת האלופות האסיאתית: 
*נבחרת העונה בליגת העל הסינית: , , , , , , , , 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סינים
קטגוריה:קשרי כדורגל סינים
קטגוריה:כדורגלני שאנדונג טאיישן
קטגוריה:כדורגלני צ'רלטון את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני סלטיק
קטגוריה:כדורגלני גואנגג'ואו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סין
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2007
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2015
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2019
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באסיה
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1980
פיטר רוסקאם

פיטר רוסקאם (באנגלית: Peter Roskam; נולד ב-13 בספטמבר 1961) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כנציג המחוז השישי של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 2007–2019.

==ביוגרפיה==
רוסקאם נולד במחוז קוק שבאילינוי. ב-1983 סיים תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. לאחר הלימודים עבד כמורה, בשנים 1985 עד 1987 עבד במטהו של חבר הקונגרס מטקסס טום דיליי ושל חבר הקונגרס מאילינוי הנרי הייד. ב-1989 סיים תואר JD במשפטים מהמכון הטכנולוגי של אילינוי ועבד כעורך דין פרטי.

בשנים 1993 עד 1999 כיהן בבית הנבחרים של אילינוי, ובשנים 2000 עד 2006 כיהן בסנאט של מדינת אילינוי. בנובמבר 2006 נבחר לנציג המחוז השישי של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית, לאחר שגבר על יריבתו מהמפלגה הדמוקרטית תמי דקוורת'. מאז נבחר לחמש כהונות נוספות, האחרונה בהן בנובמבר 2016. בבחירות בנובמבר 2018 הפסיד למועמד המפלגה הדמוקרטית שון קסטן. בשנים 2011 עד 2014 כיהן כסגן מצליף הסיעה הרפובליקנית. שימש חבר בוועדת המיסוי והתקציב (Committee on Ways and Means) וכיהן כיו"ר ועדת המשנה שלה לענייני פיקוח. כמו כן הוא היה חבר בוועדה המיוחדת לחקירת אירועי מתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי ב-2012.

רוסקם כיהן כיושב ראש משותף של השדולה הרפובליקנית למען ישראל בבית הנבחרים, יחד עם דאג למבורן, לאונרד לאנס ולי זלדין. ב-2015 העביר בקונגרס את החוק למאבק ב-BDS ובחרם על ישראל (H.R. 825: United States-Israel Trade and Commercial Enhancement Act). החוק נחתם על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ביוני 2015.

נשוי לאליזבת ואב לארבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150708113427/http://roskam.house.gov/about/full-biography פיטר רוסקאם] באתר בית הנבחרים
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאילינוי
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי האספה הכללית של אילינוי
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-112 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של אילינוי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
ברנדור אולסן

ברנדור הנדריקסון אולסן (בפארואזית: Brandur Hendriksson Olsen; נולד ב-19 בדצמבר 1995) הוא כדורגלן פארואזי המשחק בפרדריקסטאד ובנבחרת איי פארו בעמדת הקשר.

==קריירת מועדונים==
אולסן התחיל את הקריירה שלו ב-B71 סאנדוי. בשנת עבר לפ.צ. קופנהגן, בספטמבר הצטרף לקבוצה הבוגרת. ב-15 באוגוסט 2014 נכלל לראשונה בסגל הקבוצה הבוגרת. ב-30 באוקטובר 2014 אולסן ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת במשחק הגביע נגד רוסקילדה. ב-13 באפריל 2015, אולסן ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ליגה בניצחון נגד סילקבורג. ב-14 במאי 2015, אולסן הבקיע את שער הבכורה שלו במדי קופנהגן במסגרת גמר הגביע הדני נגד וסטסיאלנד שהיה גם שער הניצחון שהוביל לזכייתה של קופנהגן בגביע. כעבור שבועיים אולסן הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-1 נגד אודנסה.

ב-22 בדצמבר 2015 הושאל לונדסיסל מהליגה הדנית הראשונה עד לסיום העונה על מנת לצבור דקות משחק.

ב-21 באפריל 2018 חתם בהפנרפיירדיר מליגת העל האיסלנדית.

==קריירה בינלאומית==
ב-11 באוקטובר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איי פארו במשחק נגד במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-13 ביוני 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .

==תארים==
; פ.צ. קופנהגן
*הגביע הדני: 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fck.dk/holdet/spillerprofil/?playerid=151672 פרופיל השחקן] באתר פ.צ. קופנהגן

קטגוריה:כדורגלנים פארואזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פארואזים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קופנהגן
קטגוריה:כדורגלני ראנס
קטגוריה:כדורגלני הפנרפיירדיר
קטגוריה:כדורגלני הלסינגבורג
קטגוריה:כדורגלני פרדריקסטאד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איי פארו
קטגוריה:ילידי 1995
פלפלה

פלפלה (בספרדית: Palpalá) היא עיר בפרובינציית חוחוי בארגנטינה. העיר נמצאת במרחק של 13 קילומטרים דרום-מזרחית לסן סלבדור דה חוחוי, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 1,686 קילומטרים צפון-מערבית לבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.

==היסטוריה==
השם פלפלה הוא ככל הנראה עיוות של השם פספלה (Paspala), שמו של העמק בו נמצאת העיר בשפת קקאן.

פלפלה נוסדה באופן רשמי ב-17 באפריל 1948. בקרבת פלפה הוקם מפעל פלדה בשם "אלטוס אורנוס ספלה" שסיפק תעסוקה למתיישבים. בהמשך הגיעו לפלפלה מהגרים מסוריה, לבנון, ספרד, איטליה, צ'ילה ובוליביה אשר הגדילו את אוכלוסייתה.

ב-25 במאי 1972 פלפלה קיבלה מעמד רשמי של עיר.

==כלכלה==
בעשורים האחרונים של המאה ה-20 מפעל הפלדה ירד מחשיבותו ומאז כלכלת העיר מתבססת בעיקר על גידול טבק.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חוחוי: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
שמעון תמיר

שמעון (סיימון) תמיר
שמעון סיימון תמיר (נולד ב-20 באפריל 1950 ג' באייר ה'תש"י) הוא דובר המכללה האקדמית ספיר, חבר האקדמיה הישראלית לקולנוע. מפיק סרטים ועיתונאי.

== ביוגרפיה ==
תמיר נולד וגדל בקיבוץ הזורע בעמק יזרעאל, בן למייסדי הקיבוץ, ארנון ואלישבע תמיר (פישמן), למד בבי"ס יסודי הזורע, ב"ס תיכון: בוגר המוסד החינוכי 'שומריה' במשמר העמק, חניך תנועת הנוער השומר הצעיר.

תמיר הוא בוגר תואר ראשון BA במדע המדינה ותקשורת ובוגר תואר שני MA במדע המדינה (תקשורת פוליטית) של אוניברסיטת תל אביב. בנוסף, הוא בוגר בית הספר הגבוה לאמנות הבמה והקולנוע ובוגר קורס דירקטורים של המכללה האקדמית ספיר. כיום מתגורר בגבעתיים, נשוי ללידיה ואב לשני בנים.

=== איש תקשורת ===
בשנת 1980 כיהן תמיר כמנכ"ל ובעלים בחברת הפקה לסרטים וסדרות. בתפקידו היה מפיק ועורך ראשי של סדרת טלוויזיה היסטורית "מבט – מידע באמצעות טלוויזיה" (13 פרקים), עורך ראשי של סרט עלילתי "ילדי סטלין" בבימוי נדב לויתן. במאי ומפיק של הסרטים דוקומנטריים על תנועת הלח"י: "הבריחה מלטרון" על בריחת יצחק שמיר וחבריו ממחנה המעצר בלטרון, ו- "ולא חזרנו לבסיס" על פעולת הטרור הכושלת בבתי המלאכה של הרכבת בחיפה. עורך ראשי, ובמאי בסדרת הסרטים "אישים דגולים ביהדות" (12 סרטים): בן-גוריון, לוי אשכול, משה דיין, גולדה מאיר, ארתור רופין, קפקא, יצחק גרינבוים, פנחס ספיר, ברל כצנלסון, יגאל אלון, ועוד. במקביל שימש בשנים אלה כמרצה במכללת ספיר לעריכה ובימוי קולנוע, במרכז צעירים דימונה ובגבעת חביבה שם לימד הוראת הפקה ובימוי סרטים.

בין השנים 1992–1996 ניהל את אגף הסברה, פרסום ותקשורת במפלגת העבודה. בתפקידו ניהל את מרכז המידע והיה אחראי על מחקר ותכנון, תקצוב, פלנינג, ועבודה מול משרד פרסום. בנוסף ניהל קמפיינים, הפצה תכנים בתקשורת ממוכנת, דיגיטלית, טלפונית, ובעל-פה (אירועים). ניהול מדיה כתובה ואלקטרונית בכל אמצעי התקשורת ומדיות הפרסומיות. כמו כן נמנה עם צוות ההפקה של ההפגנה הגדולה בה נרצח ראש הממשלה יצחק רבין.

תמיר היה ראש צוות מיוחד בקמפיין הבחירות של מפלגת העבודה בראשותו של יצחק רבין והיה למנהל קמפיין השטח של מפלגת העבודה בבחירות 1996 שבהן התמודד שמעון פרס.

בשנת 1997 שימש כעיתונאי וכתב שטח וספורט אתגרי והיה לבעל טור קבוע בתחום התיירות בידיעות אחרונות וככתב בתחום הביטחוני במגזין בלייזר.

בשנת 2001 כתב את הספר: "טיולי ג'יפים", ספר מסלולי טיול בג'יפים בישראל. שיצא לאור בהוצאת מודן.

משנת 2003 מכהן כמנהל אגף תקשורת, שיווק ויחסי ציבור של המכללה האקדמית ספיר.

=== קריירה צבאית ===

בשירותו הסדיר שירת בסיירת שקד ולקח חלק במלחמת ההתשה ונלחם לאורך תעלת סואץ וחצי האי סיני. במלחמת יום כיפור היה מפקד צוות במיל' בחטיבת הטנקים 421 (חטיבת הצליחה) והשתתף בקרבות הנגד לחילוץ מוצב 'לקקן', קרבות ההגנה על מתחמי חמוטל וציונה. השתתף בקרב הצליחה במרחב סרפאום, פאיד, ק"מ 101.

במלחמת לבנון הראשונה היה סמ"פ במילואים בפלוגת סיור בחטיבת הטנקים 755.

כיום הוא משרת כסגן-אלוף במילואים.

== ספריו ==
* טיולי ג`יפים: טיול וטבע בישראל (2001)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הזורע: אישים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי המוסד החינוכי שומריה
קטגוריה:לוחמי סיירת שקד
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
האלור האנסון

האלור האנסון (בפארואזית: Hallur Hansson; נולד ב-8 ביולי 1992) הוא כדורגלן פארואזי המשחק בוויילה בעמדת הקשר.

==קריירה==
האנסון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ואגור, בגיל יותר מאוחר עברה משפחתו לטורסהאבן, והוא עבר למחלקת הנוער של הבנר בולטפלאג המקומית. כאשר סיים את גיל הנוער ביחד עם עמיתו לקבוצה גילי רולנטסון הוא חתם באברדין הסקוטית. ב-27 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בהפסד 2-0 נגד קילמרנוק. לאחר שלא זכה לדקות משחק באברדין, בשנת חזר להבנר בולטפלאג. ב-29 בינואר 2013, חתם לשנה וחצי באולבורג הדנית, אך כעבור שנה עזב את המועדון וחתם בויקינגור גוטה. בסיום העוה חתם בונדסיסל בה הוא שיחק במכרז השדה לצד יליד איי פארו נוסף ברנדור אולסן. ב-17 ביוני 2016 חתם לשנתיים בהורסנס.

ב-31 במרץ 2023 האנסון חתם בקלאקסוויק.

האנסון שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של ארצו. ב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איי פארו במשחק ידידות נגד . ב-11 באוקטובר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.

==תארים==
; אישיים
*קשר העונה בליגת העל של איי פארו: 
*נבחרת העונה בליגת העל של איי פארו: 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.faroesoccer.com/player.php?PlayerName=H&gender=&_=&playerID=3847 פרופיל השחקן] באתר FaroeSoccer.com

קטגוריה:כדורגלנים פארואזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פארואזים
קטגוריה:כדורגלני אברדין
קטגוריה:כדורגלני אולבורג
קטגוריה:כדורגלני הורסנס
קטגוריה:כדורגלני ויילה בולקלוב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איי פארו
קטגוריה:ילידי 1992
יגדיל תורה (סלוצק)

יגדיל תורה (מכונה לעיתים "יגדיל תורה הסלוצקאי") היה מאסף תורני שיצא לאור בסלוצק ובבוברויסק, בין השנים ה'תרס"ט-ה'תרפ"ח (1908-1928).

עורכי כתב העת היו רבי איסר זלמן מלצר שכיהן אז כרבה של סלוצק וכראש ישיבת "עץ חיים" בעיר, ותלמידו רבי משה בנימין טומשוב ("מבי"ט").

==היסטוריה==
===סדרה ראשונה===
רבי איסר זלמן מלצר, אז רבה של סלוצק וראש הישיבה בה, הציע את רעיון ייסוד כתב העת בסעודת פורים שנערכה בביתו בשנת ה'תרס"ח (1908). תלמידו הרב טומשוב שנכח בסעודה, קידם את הרעיון ושלח קול קורא להשתתפות בגליונותיו, לרבנים רבים בליטא ובשאר הפזורה היהודית במזרח אירופה.

גיליונו הראשון של כתב העת, ראה אור בחנוכה תרס"ט (דצמבר 1908). המאסף יצא בתחילת דרכו כשבועון ונדפסו ממנו בשנותיו הראשונות עשרות גליונות. כתב העת נתקל בבעיות תקציביות, אך הדפסתו נעצרה רק כאשר נפל העורך הרב טומשוב למשכב ונאלץ לנסוע לברלין לצורך רפואתו.

===סדרה שנייה: יגדיל תורה (ניו יורק)===
בהמשך הוא היגר לארצות הברית, ועם הגיעו לניו יורק בשנת ה'תרע"ו (1916) התחיל להוציא לאור סדרה חדשה של כתב העת. סדרה זו מכונה לעיתים "יגדיל תורה (ניו יורק)" או "יגדיל תורה הניו-יורקי" כדי לבדלה מיגדיל תורה הסלוצקאי המקורי, בשל היותה סדרה חדשה בעלת מספור גליונות חדש. על גליונות כתב העת נדפסו במקביל מספר השנים לסדרה החדשה והמקורית, כך נדפס בראש גליונות שנת ה'תרע"ז: .

בגליונות אלו התרחב קהל הכותבים הטבעי של כתב העת וכלל גם רבנים רבים מרבני יהדות ארצות הברית, לחלקם הוא מהווה במה יחידה בה נדפסו מחידושי תורתם ופסקיהם ההלכתיים.

===סדרה שלישית: סלוצק-בוברויסק===
עם כניסתו בשנות ה-20 של המאה ה-20 של הרב יחזקאל אברמסקי לכהן כרבה של סלוצק, חידש יחד עם הרב שלמה יוסף זוין, אז רבה של נובוזיבקוב את הופעת כתב העת ברישיון ממשלתי. בכך היה "יגדיל תורה" לכתב העת העברי והיהודי היחיד שיצא לאור ברוסיה הסובייטית. 
בשני גליונותיו שהודפסו בבוברויסק בשנת תרפ"ח (1927-1928), נדפסו מאמרים מרבנים בולטים שעדיין נותרו בברית המועצות, כמו: הרב מאיר סטולביץ, רבה של חסלביץ; הרב משה פיינשטיין, אז רבה של ליובאן והרב פתחיה מנקין מקרוצ'ה .

==משתתפים==
בגליונות כתב העת הופיעו מאמריהם התורניים של רוב ככל האישים הרבניים הבולטים של יהדות ליטא, ולצידם רבנים מרוסיה, פולין ועוד. בין הכותבים נמנו: רבי משה מרדכי אפשטיין; רבי מנחם קרקובסקי מחסלביץ; רבי ברוך יהושע הורוביץ מאלקסוט; רבי ראובן כץ, אז רבה של אמדור; רבי יחיאל מיכל רבינוביץ, מחבר "אפיקי ים"; רבי אברהם יצחק הכהן קוק; רבי שמעון שקופ; רבי אליהו מאיר פייבלזון; רבי יהושע יוסף פרייל (דודו של ג'ו שווארץ); רבי יהודה לייב צירלסון מקישינב; רבי אברהם דובער כהנא שפירא מקובנה; רבי משה סוקולובסקי; רבי יעקב צבי אופנהיים, רבה של קלם; רבי יחיאל יעקב ויינברג, אז רבה של פילווישקי; רבי צבי יחזקאל מיכלזון מפלונסק ורבים אחרים.

==לקריאה נוספת==
* יהודה רובינשטיין, יגדיל תורה (סלוצק), בתוך: יצחק לוין (עורך), אוצר כתבי־עת תורניים: ביבליוגרפיה של כתבי עת תורניים... בשנות תנ"א – תש"ח. ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תש"מ. עמ' 106–107.
** הנ"ל, יגדיל תורה (ניו יורק), שם עמ' 107–108.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת תורניים
קטגוריה:כתבי עת תורניים
יגדיל תורה (ורשה)

יגדיל תורה (לעיתים: יגדיל תורה הוורשאי) היה קובץ רבני-תלמודי שהופיע בפרבר הוורשאי פראגה, בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, ושימש כבמה תורנית מרכזית לחידושי תורה ופסקי הלכה של רבנים ותלמידי חכמים מרחבי העולם היהודי, בדגש על רבני יהדות פולין.

כתב העת נערך בידי הרב אברהם בנימין גלוביצ'ובר (גלאוויטשאווער) מפראגה, והרב ישעיהו יוסף מרגולין מברנזוויל, ניו יורק, ארצות הברית.

החל משנת 1933 נדפס כתב העת באוסטרוב מזובייצקה.

==תכנים ומשתתפים==
לצד חידושי תורה בפרסום ראשון מכתבי יד של רבנים כמו האדמו"ר מאוסטרובצה רבי יחזקאל הולשטוק, רבי יעקב שור מקיטוב ורבי יוסף רוזין, "הרוגאצ'ובי". פרסמו מאמרים בכתב העת, הרבנים: פנחס אפשטיין מירושלים, מנחם זמבה מפראגה, יצחק טרונק מקוטנה וצבי יחזקאל מיכלזון מוורשה.

התפרסמו בכתב העת גם חידושי תורה של בחורים צעירים, בהם שמחה אלברג.

בגיליון אב-אלול תרצ"ג, נדפס נספח ובו חידושים למסכת כתובות מכתב יד של הרב מאיר דן פלוצקי.

==לקריאה נוספת==
* הרב אבא זיונס, יגדיל תורה (וורשה-פרגה), בתוך: יצחק לוין (עורך), אוצר כתבי־עת תורניים: ביבליוגרפיה של כתבי עת תורניים... בשנות תנ"א – תש"ח. ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תש"מ עמ' 109.

==קישורים חיצוניים==
;מגליונות כתב העת
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:כתבי עת תורניים
צ'ילסיטו

צ'ילסיטו (בספרדית: Chilecito) היא עיר בפרובינציית לה ריוחה בארגנטינה. צ'ילסיטו נמצאת במרכז הפרובינציה, בעמק בין רכס סיירה דה ולסקו במזרח ורכס סיירה דה פמטינה במערב.

==היסטוריה==
תחנה של הרכבל בלה מחיקנה
צ'ילסיטו נוסה ב-19 בפברואר 1715 על ידי המתיישב הספרדי דומינגו דה קסטרו אי בסאן תחת השם "ויז'ה סנטה ריטה", על שם הקדושה הנוצרית האיטלקייה ריטה מקאשה (Rita da Cascia). אחר כך שונה השם ל"ויז'ה ארחנטינה", ולאחר מכן לשם הנוכחי. מקור השם לא ברור, ואחת הדעות היא שהוא נובע מהשם הילידי של האזור.

במאה ה-19 הכלכלה המקומית הסתמכה בעיקר על כריית זהב במכרות בהרים הסמוכים. אחת העדויות שנותרו מתקופה זו היא מעין רכבל המקשר את צ'ילסיטו למכרה "לה מחיקנה" (La Mejicana) ברכס סיירה דה פמטינה, אשר הפך לאטרקציה תיירותית.

==כלכלה==
כיום כלכלת צ'ילסיטו מתבססת על חקלאות, בעיקר על גידול גפנים ובמידה פחותה יותר על גידול פירות שונים.

==חינוך==
בעיר נמצאת האוניברסיטה הלאומית של צ'ילסיטו, שהייתה במקור קמפוס של האוניברסיטה הלאומית של לה ריוחה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פרובינציית לה ריוחה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1715
חצי האי סקנדינביה

חצי האי סקנדינביה (או חצי האי הסקנדינבי) הוא חצי אי בצפון יבשת אירופה, בו נמצאים כיום המדינות נורווגיה (בחלק המערבי של חצי האי), שוודיה (בחלק המזרחי של חצי האי) והחלק הצפוני של מדינת פינלנד (אזור הנמצא בחלק הצפון-מזרחי של חצי האי). רכס ההרים הסקנדינבי עובר כמעט באופן מושלם בגבולות המדיניים של שלוש המדינות, מלבד החלק הדרומי ביותר של רכס ההרים, אשר פונה מערבה לעבר אזור דרום-מרכז נורווגיה.

חצי האי גובל במפרץ הבוטני, הים הבלטי, מצר קטגט, מצר סקאגרק, הים הצפוני, הים הנורווגי וים ברנץ.

חצי האי סקנדינביה הוא חצי האי הגדול ביותר ביבשת אירופה – יותר מחבל הבלקן, מחצי האי האיברי, ומחצי האי האיטלקי.

== ראו גם ==
* סקנדינביה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סקנדינביה
קטגוריה:אירופה: חצאי איים
ג'וזף קנדי השלישי

ג'וזף (ג'ו) פטריק קנדי השלישי (באנגלית: Joseph Patrick "Joe" Kennedy III; נולד ב-4 באוקטובר 1980) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן כנציג המחוז הרביעי של מסצ'וסטס בבית הנבחרים של ארצות הברית. כיום הוא מכהן כ"שליח המיוחד של ארצות הברית בצפון אירלנד".

==ביוגרפיה==
קנדי נולד בשכונת ברייטון בבוסטון שבמסצ'וסטס. הוא בנם של חבר הקונגרס ג'וזף קנדי השני ורעייתו שיילה ראוץ' ונכדם של אתל ורוברט קנדי. יש לו אח תאום בשם מת'יו. הוריו התגרשו כשהיה בן 11.

ב-2003 סיים תואר ראשון במדעי הניהול והנדסה באוניברסיטת סטנפורד וב-2009 תואר JD במשפטים מאוניברסיטת הרווארד. הוא התנדב לחיל השלום ובשנים 2004 עד 2006 השתתף במשימות ברפובליקה הדומיניקנית ובפוארטו ריקו. כעורך דין עבד כעוזר לתובע המחוזי במחוז מידלסאקס ובמחוז קייפ קוד והאיים סביבו.

בנובמבר 2012 ניצח ברוב של 61% בבחירות לנציגות המחוז הרביעי בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא זכה ברוב גדול בבחירות לכהונה נוספת בנובמבר 2014 כשהתמודד ללא תחרות מצד נציגי מפלגות גדולות אחרות ולכהונה נוספות ב-2016 וב-2018. הוא כיהן כחבר בוועדת האנרגיה והמסחר.

ב-2018 נבחר על ידי המפלגה הדמוקרטית לשאת את נאום התגובה של המפלגה לנאום מצב האומה של דונלד טראמפ. קנדי הודיע כי אין בכוונתו להתמודד מחדש בבחירות 2020 לבית הנבחרים. פרישתו זו באה לאחר שהחליט להתמודד בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית לייצוג מסצ'וסטס בסנאט של ארצות הברית נגד הסנאטור המכהן אד מרקי. במסע הבחירות שלו לסנאט הביעו תמיכה מספר אישים דמוקרטים בהם קירסטן סינמה, גיל סיסנרוס, סטפני מרפי, ג'ון לואיס ואחרים. בבחירות המקדימות עצמן הפסיד קנדי למרקי ברוב גדול.

קנדי נשוי ללורן ומתגורר בברוקליין שבמסצ'וסטס. הם הורים לבת ובן.

=== אילן יוחסין ===

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20150802050617/http://kennedy.house.gov/about-joe/full-biography ג'וזף קנדי השלישי] באתר בית הנבחרים האמריקאי
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אישים
קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממסצ'וסטס
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
ג'וזף קנדי השלישי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
מקס רואו

מקס רואו (באנגלית: Max Rowe; 1912–1985) היה מנהל החברה היהודית ליישוב ארץ ישראל (פיק"א) ונשיאה הראשון של האוניברסיטה הפתוחה.

==ביוגרפיה==
מקס רואו נולד בלייפציג שבגרמניה בשנת 1912. הוא רכש השכלה משפטית באנגליה, והחל להופיע בבית-המשפט בלונדון ב-1937. במלחמת העולם השנייה, שירת במשך ארבע שנים בחיל המודיעין הבריטי בדרגת רב-סרן, ועם תום המלחמה שב לפרקטיקה המשפטית שלו.

בשנת 1948 עלה רואו לישראל, הצטרף לקרן רוטשילד וכיהן בתפקיד מנהל "החברה היהודית ליישוב ארץ ישראל" (פיק"א). ב-1966 נתמנה למנכ"ל קרן רוטשילד ושימש בתפקיד עד 1982. בשנת 1976 התמנה לנשיא האוניברסיטה הפתוחה, ושימש בתפקיד זה שנה אחת.

===טכנולוגיה וחינוך===
רואו ראה חשיבות בקידומה של מערכת החינוך, וכחלק מן התשתיות הנדרשות לקידומה של המערכת יזם את הקמתם של האוניברסיטה הפתוחה, הטלוויזיה החינוכית והמרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט"ח). שלוש היוזמות הללו התאפיינו בשימוש מתקדם בטכנולוגיה ככלי לעבודה החינוכית, ושיקפו את דרכו של רואו בהנגשת חוכמה ודעת לציבור.

מפעלו האחרון של רואו טרם מותו היה "בית הספר לטכנולוגיה" של האוניברסיטה הפתוחה. על תרומותיו הרבות בתחום החינוך, העניקה לו האוניברסיטה העברית בירושלים תואר דוקטור כבוד לפילוסופיה בשנת 1982.

את מחשבותיו אודות הדרכים לקדם את מערכת החינוך פרסם מקס רואו במסמך ששמו "ממערכת בתי-ספר למערכת למידה בישראל". המסמך מציג את הצעדים הנדרשים להובלת מערכת למידה חדשנית, המבוססת על למידה יחידנית ועושה שימוש נרחב בטכנולוגיה מודרנית מתוך רצון ליצור שוויון הזדמנויות.

==פרס רוטשילד ע"ש מקס רואו==
בשנת 1987 החליטה יד הנדיב להעניק פרס לאנשי חינוך הפועלים מתוך הצטיינות, יוזמה וחדשנות במערכת החינוך בארץ ע"ש מקס רואו. ועדת הבחירה של הפרס כוללת נציגים של משרד החינוך, חברי סגל של האוניברסיטה בתחום החינוך, ואנשי ציבור.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
קטגוריה:נשיאי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:יהודים בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
אוניברסיטת נאנסי

בניין אוניברסיטת נאנסי
אוניברסיטת נאנסי (בצרפתית: Nancy-Université) כללה שלושה מוסדות להשכלה גבוהה בעיר נאנסי, בחבל לורן שבצרפת לפני שאוחדה לתוך אוניברסיטת לורן ב-1 בינואר 2012.
* אוניברסיטת אנרי פואנקרה (UHP, גם נאנסי 1): מדעי הטבע, כולל מספר פקולטות ובתי ספר להנדסה.
* אוניברסיטת נאנסי 2: מדעי החברה: מציעה למעלה מ-50 תוכניות לתואר ברמת התואר הראשון והשני. 
* המוסד הלאומי הפוליטכני של לורן (בצרפתית: l'Institut National Polytechnique de Lorraine, או INPL): בתי ספר להנדסה
עם יותר מ-50,000 סטודנטים, אוניברסיטת נאנסי הייתה החמישית בגודלה בצרפת.

== ספריות ==
לאוניברסיטת נאנסי היו מספר ספריות אקדמיות. הספרייה האקדמית של אוניברסיטת נאנסי 2, נפתחה בידי הנשיא אלבר לברן, כשהיא מכילה 500,000 מסמכים, מתוכם כ-250,000 ספרים, ב-35 מקומות.

== היסטוריה ==
האוניברסיטה המקורית של נאנסי נוסדה ב-1572 בעיר סמוכה על ידי שארל השלישי, דוכס לורן, ושארל, קרדינל לורן והועברה אל נאנסי ב-1768. האוניברסיטה נסגרה על ידי המהפכנים ב-1793 ונפתחה מחדש ב-1864.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:נאנסי
גברדייסק

גברדייסק (ברוסית: Гвардейск; עד שנת 1946 נקראה בשמה הגרמני Tapiau; בליטאית: Tepliuva; בפולנית: Tapiawa/Tapiewo) היא עיר במחוז קלינינגרד שברוסיה.

==היסטוריה==
לראשונה מוזכרת ב-1255 כיישוב פרוסי בשם טפיאוב. בחצי השני של המאה ה-13 שכן ליד העיר מבצר של המסדר הטבטוני, בין 1280–1290 בעיר נבנה מבצר עשוי מעץ, ב-1351 נבנתה טירת אבן.

בין 1469 ל-1722 בטירת העיר החזיקו את הארכיון של המסדר הטבטוני.

ב-6 באפריל 1722 פרידריך וילהלם הראשון העניק לטפיאוב מעמד של עיר והעניק לה סמל. ב-1807 לעיר נכנס צבאו של נפוליאון, ב-1902 בעיר נפתח מרכז לבריאות הנפש, ב-1904 החל לצאת לאור עיתון העיר, ב-1914 בזמן הפצצה ארטילרית על העיר הושמד ארכיון עירוני.

לאחר מלחמת העולם השנייה העיר סופחה לברית המועצות ושמה שונה לגברדייסק.

==אוכלוסייה==
אוכלוסיית גברדייסק לפי שנים:
{| class="wikitable"
| ||שנה || מספר תושבים || || שנה || מספר תושבים
|-
|1 || 1875 || 2,679 ||6 || 1979 || 10,819
|-
|2 || 1895 || 4,061 ||7 || 1989 || 11,904
|-
|3 || 1910 || 5,986 ||8 || 1996 || 12,700
|-
|4 || 1939 || 9,326 ||9 || 2000 || 12,000
|-
|5 || 1959 || 7,560 ||10 || 2014 || 13,514
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mojgorod.ru/kalining_obl/gvardejsk/index.html האנציקלופדיה העממית של עריה ומחוזותיה של רוסיה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז קלינינגרד: ערים
קטגוריה:ערים גרמניות לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
אליהו פיינשטיין

רבי אליהו הלוי פיינשטיין (מכונה: רֶבּ אֶלֶ'ה פרוז'ינער; ז' בטבת ה'תר"ג, 10 בדצמבר 1842 – כ"ז בתשרי ה'תרפ"ט, 11 באוקטובר 1928) היה רב ליטאי, רבן של ערים שונות ברחבי ליטא, שהתפרסם בעיקר כרבה של עיר רבנותו האחרונה, פרוז'ני.

==ביוגרפיה==
נולד בסלוצק לרב אהרן הלוי פיינשטיין, בהיותו פעוט עברו הוריו להתגורר בעיירה סטרובין שבה התמנה אביו כרב. בילדותו התקרב לרב יוסף פיימר רבה של סלוצק. בהיותו בן שלוש עשרה, התארס עם גוטא כישא בת הרב יצחק יחיאל דוידזון מקורליץ, ונכדת רבי יששכר בער דוידזון רבה של קאפולי. חמיו לעתיד, שלח אותו להשתלם בלימודי רבנות בישיבת וולוז'ין, והוא התפרסם בה כעילוי.

הזוג נישא בח' בתמוז ה'תר"ך (1860), בשנים הבאות ישב בעירו של חותנו ועסק בהרחבת היקף ידיעותיו בתלמוד הבבלי והירושלמי. הוא עשה לו למנהג עד סוף ימיו, לסיים מדי שנה את שני התלמודים, ובלכתו ברחוב היה משנן משניות בעל פה.

בפסח תרכ"ג (1863) נפטר אביו, והוא התמנה תחתיו כרבה של סטרובין, במשרתו זו החזיק שבע שנים. הוא סירב להצעה לכהן כראב"ד בעיר בריסק לאחר פטירת הרב איסר יהודה מאלין. בשנת תר"ל (1870), עזב הרב יהושע רבינוביץ את רבנות העיר קלצק לטובת רבנות נעשוויז והרב פיינשטיין התמנה במקומו כרבה של קלצק. עם פטירת חמיו בתרל"ג נאלץ למלא את מקומו בקורליץ, עד שנת תרל"ט, אז התמנה כרבה של חסלוביץ וכיהן בה חמש שנים.

באספת הרבנים אחרי פרעות הסופות בנגב, היה המתנגד היחיד לפניית הרבנים לבקשת רחמים מאלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה, כי סבר שפרעות בסדר גודל כזה, בהכרח קיבלו סיוע ארגוני או הסכמה שבשתיקה מהממשל בסנקט פטרבורג, ולכן פנייה לממשל עלולה רק לפגוע במצב היהודים.

בשנת תרמ"ד (1884) עזב הרב ירוחם יהודה ליב פרלמן (לימים "הגדול ממינסק") את רבנות פרוז'ני לטובת רבנות מינסק, והרב פיינשטיין נקרא למלא את מקומו. הוא כיהן בתפקידו זה עד פטירתו בכ"ז בתשרי ה'תרפ"ט, 11 באוקטובר 1928.

ספרו "הליכות אליהו", סודר מכתביו לאחר פטירתו והוא כולל פרשנות וחידושים על משנה תורה לרמב"ם ושו"ת בענייני הלכה. הספר נדפס בשנת תרצ"ב.

==משפחתו==
* בנו יצחק יחיאל - היה עסקן ופעיל חסד, נפטר בברלין בה' בחשון ה'תר"צ.
* בנו - אברהם לייב פיינשטיין.
* חתנו רבי מנחם קרקובסקי - רבה של נובהרדוק ורב בווילנה. הוא פרסם את תולדות חמיו בעיתונות היהודית ברוסיה בסדרת מאמרים ארוכה.
* בתו פסיה (פשקה) - אשת רבי משה סולובייצ'יק. בניהם-נכדיו: הרבנים יוסף דוב ואהרן סולובייצ'יק.
* חתנו רבי דוד פייגנבוים מילא את מקומו כרב בפרוז'ין. 
* בתו שרה רבקה - נישאה לרב אליעזר יצחק מייזל מלודז'

הוא השיא את גיסתו, אחות אשתו, פייא גיטל דוידזון, לרב דוד פיינשטיין. בנם היה הרב משה פיינשטיין ונכדם הרב יחיאל מיכל פיינשטיין. גיס נוסף, היה הרב יעקב קנטורוביץ.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), 'פיינשטיין, ר' אליהו ב"ר אהרן הלוי („ר' אליהו מפרוז'אן”)', בתוך: יהדות ליטא, כרך ג, תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 77 (, תמונה 1275)

;ספרו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת פיינשטיין
קטגוריה:סלוצק: אישים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:קלצק: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:ילידי 1842
קטגוריה:נפטרים ב-1928
קלטה אוליביה

קלטה אוליביה (בספרדית: Caleta Olivia) היא עיר בפרובינציית סנטה קרוס בארגנטינה. העיר נמצאת בחוף מפרץ סן חורחה, בחלקה הצפוני של הפרובינציה.

==היסטוריה==
בתחילת המאה ה-20 ממשלו של הנשיא חוליו ארחנטינו רוקה יזם הקמה של קו טלגרף מבירת ארגנטינה בואנוס איירס אל אזור כף וירחנס בדרום המדינה. ב-1901, במהלך העבודות של הנחת הקו, עגנה במפרץ קטן באזור ספינה שהכינה את התשתיות לקו. אסקיאל גוטרו שהיה מפקד הספינה זיהה באזור פוטנציאל להקמת התיישבות חדשה, אשר הוקמה ב-20 בנובמבר 1901. ההתיישבות נקראה קלטה אוליביה, ככל הנראה על שם המפרץ הקטן (בספרדית: קלטה) ועל שם אשתו של גוטרו, אוליביה.

בעשורים שלאחר מכן קלטה אוליביה נותרה התיישבות קטנה עם עשרות בודדות של מתיישבים. העיירה התחילה להתפתח לאחר הקמת ה-YPF, חברת הנפט הלאומית של ארגנטינה שהוקמה ב-1922 בעקבות גילוי מצבורי הנפט באזור קומודורו ריבדביה. קלטה אוליביה הפכה לאחד הבסיסים האזוריים של ה-YPF, מה שתרם להתפתחות העיירה.

ההתפתחות הואצה בשנות ה-40 של המאה ה-20, בין היתר בשם מציאת מאגר נפט בקרבת קלטה אוליביה ב-1944. בשנים שלאחר מכן אוכלוסיית העיר התייצבה, עד שבשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 העיר קלטה מהגרים רבים מצפון ארגנטינה שבאו לעבוד בתעשיית הנפט. גם הגדילה הזו נעצרה, בעקבות ההפרטה של YPF בשנות ה-90.

בתחילת חודש פברואר ב-2014 הופסקה הזרמת המים לעיר בעקבות חור בצינור ההובלה. העיר נאלצה להתמודד עם חוסר הזרימה במשך כחודש, דבר שגרם הפגנות של התושבים שאילצו את הממשל להביא לעיר משלוחי מים במשאיות.

==כלכלה==
כלכלת העיר מתבססת בעיקר על תעשיית הנפט, ובמידה פחותה יותר גם על דיג ותיירות. כמו כן בחלק הדרומי של העיר נמצא נמל קטן בשם "קלטה פאולה".

==חינוך==
בעיר נמצא אחד הקמפוסים של האוניברסיטה הלאומית של דרום פטגוניה, שמרכזה נמצא בבירת הפרובינציה ריו גז'גוס.

==תחבורה==
העיר נמצאת על מסלול הכביש הלאומי מספר 3, המקשר בין בואנוס איירס לדרום ארגנטינה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סנטה קרוס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1901
אוניברסיטת לורן

אוניברסיטת לורן (בצרפתית: Université de Lorraine, לעיתים בראשי תיבות: UL), נוסדה ב-1 בינואר 2012 מאיחודם של אוניברסיטת נאנסי על שלושת מוסדותיה ואוניברסיטת מץ.

האוניברסיטה מחולקת לשני מרכזים אוניברסיטאיים, אחד בנאנסי והשני במץ ולומדים בה כ-52,000 סטודנטים.

== מוסדות חברים ==
הפקולטה למשפטים, כלכלה ומנהל בנאנסי

* אוניברסיטת אנרי פואנקרה (לעיתים מכונה נאנסי-I)
* אוניברסיטת נאנסי 2
* אוניברסיטת פול ורלן - מץ
* המוסד הפוליטכניק הלאומי של לורין (INPL)

== ראו גם ==

* אוניברסיטת נאנסי

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צרפת: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:לורן
קטגוריה:גראנד אסט: מבנים
מוסיכף

מוסיכף היא תוכנית טלוויזיה לילדים בנושא מוזיקה קלאסית ומחול, בהנחייתה של ניצה שאול ובהשתתפות תזמורת סימפונט רעננה בניצוחו של ירוחם שרובסקי.

כל פרק בתוכנית עסק בנושא אחר כגון: חיות, צעצועים, סיפורים וכו' ובמהלכו הושמעו קטעים מיצירות קלאסיות שונות שהותאמו לנושא הפרק ובליווי שחקנים, ליצנים ורקדנים.

התוכנית שודרה בערוץ 2 תחת זכיינית השידור רשת בשנים 1993–1994 והופקה על ידי אולפני הרצליה.

כמו כן, הופצו קלטות וידאו של התוכנית על ידי חברת קלסיקלטת, המציגות שני פרקים נבחרים מתוך התוכנית.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:מוזיקה קלאסית
קטגוריה:ניצה שאול
קטגוריה:תוכניות שצולמו באולפני הרצליה
אנטיפריסטזיס

אנטיפריסטזיס (מיוונית: άντιπερίστασὶς), בפילוסופיה, הוא מונח כללי עבור מספר תהליכים, אמתיים או מבוימים, שבהם תכונה אחת מחזקת תכונה אחרת הופכית. היסטורית, הסבר זה יוחס למספר תופעות, החל מתגובת סיד למים קרים, למקורם של הרעם והברק.

מקור המונח ביוונית הוא ἀντί ("מתנגד") ו-περίστασις ("עומד סביב").

המונח שימש להסביר את טענת הפילוסופים שקור, במקרים רבים, מגביר את טמפרטורת הגוף, ויובש מגביר את לחותו. לפיכך, נאמר, סיד (תחמוצת סידן) לוהט כאשר מוסיפים לו מים (תופעה שהוסברה אחר כך כתגובה אקסותרמית). רעיון זה שימש גם כהסבר לכך מדוע מי הבארות חמים יותר בחורף מאשר בקיץ (תופעה המוסברת כהסתגלות עצבית). גם הרעם והברק הוסברו כתגובה לקרירות הרקיע.

פילוסופים מן האסכולה הפריפטטית, כדוגמת תלמידי אריסטו, עשו שימוש נרחב ברעיון זה.

רוברט בויל בחן רעיון זה בעבודתו "New Experiments and Observations upon Cold", ומצא אותה לא תקפה מדעית.

== ראו גם ==
* עקרון לה שטלייה
* הומאוסטאזיס
קטגוריה:אריסטו
קטגוריה:תאוריות מדעיות ארכאיות
קלורינדה

קלורינדה (בספרדית: Clorinda) היא עיר בפרובינציית פורמוסה בארגנטינה. העיר ממוקמת על גדות נהר פילקומיו, המשמש גבול בין ארגנטינה ופרגוואי, קילומטרים ספורים לפני שהוא נשפך לנהר פרגוואי באזור בירת פרגוואי אסונסיון. קלורינדה במרחק של 115 קילומטרים צפונית לפורמוסה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 1,241 קילומטרים צפון-מערבית לבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.

==היסטוריה==
ההתיישבות באזור החלה באמצע המאה ה-19, אם כי התאריך הרשמי של הייסוד לא ברור. העיר ככל הנראה נוסדה על ידי הספרדי חוסה פרננדס קנסיו ב-1892. מקור שמה של העיירה הוא ככל הנראה בקלורינדה פייטנרה דה בוסי (Clorinda Pietanera de Bossi) שהייתי קרובת משפחה של מנפרדי דה ארטלנדי (Manfredi de Hertelendy), שמשפחתו החזיקה בשטחים רבים בעיירה החדשה.

במהלך שנות קיומה של קלורינדה נהר פילקומיו עלה על גדותיו מספר פעמים, אם כי נגרם לעיר נזק משמעותי רק בהצפה ב-1992.

==כלכלה==
כלכלת העיר מסתמכת בעיקר על מסחר עם אסונסיון והעיירה הקרובה ננאווה מעברו השני של הגבול.

==תחבורה==
מספר גשרים מקשרים את קלורינדה לעברו השני של הגבול כשהמרכזי ביניהם הוא הגשר הבינלאומי סן איגנסיו דה לויולה, המקשר בין קלורינדה והעיירה חוסה פלקון.

העיר היא הקצה הצפוני של הכביש הלאומי מספר 11, המגיע לרוסאריו בפרובינציית סנטה פה, והקצה המזרחי של הכביש הלאומי מספר 86, אשר מתקדם לאורך נהר פילקומיו עד מערב פרובינציית פורמוסה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פורמוסה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1900
רזלוג

רָזְלוֹג (בבולגרית: Разлог) היא עיר, אתר סקי ורשות מקומית, השוכנת בדרום-מערב בולגריה בשטח מחוז בלגואבגרד, כ-151 קילומטרים מהבירה סופיה. בסמוך לעיר שוכן הפארק הלאומי פירין שהוא אתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
האזכור הראשון בכתובים ליישוב בשם רזלוג הוא מראשית המאה ה-11 בהקשר למסעו הצבאי של בסיליוס השני בולגרוקטונוס, קיסר האימפריה הביזנטית נגד הממלכה הבולגרית הראשונה. בהמשך נשלט האזור על ידי הממלכה הבולגרית השנייה ובמהלך המאה ה-14 נכבש היישוב על ידי האימפריה העות'מאנית. ב-1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיר על ידי הצבא הבולגרי וסופחה לשטחי ממלכת בולגריה.

==אקלים==
בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מרכסי ההרים, החוסמים את הרוחות הצפוניות הקרות. הטמפרטורה השנתית הממוצעת המרבית היא 17.5<sup>o</sup>c, והמזערית היא 5<sup>o</sup>c. ערכי הקיצון נעים ממינוס 5<sup>o</sup>c בחודש ינואר ועד 29<sup>o</sup>c בחודשים יולי ואוגוסט. כמות המשקעים השנתית עומדת על 629 מילימטרים.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.guide-bulgaria.com/SW/Blagoevgrad/Razlog הרשות המקומית רזלוג], באתר guide-bulgaria 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מחוז בלגואבגרד
אחמד אבו חאטיר

ד"ר אחמד אבו חאטיר (בערבית: أحمد أبو خاطر) הוא גאוגרף ומתכנן פלסטיני, מומחה לניהול משאבי מים, איכות הסביבה ותכנון עירוני. כמו כן הוא ספורטאי העוסק בהרמת כוח.

==קריירה מקצועית==
אחמד אבו חאטיר נולד ברפיח. בנערותו היגר לארצות הברית. למד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, שם השלים תואר ראשון בהנדסת מערכות בניין ותואר שני בתכנון עירוני. קיבל תואר דוקטור בתכנון קהילתי ואזורי מאוניברסיטת טקסס באוסטין. מחקריו שמו דגש על ניהול משאבי מים, יישוב סכסוכים וגישור.

כיום, ד"ר אבו חאטיר משמש כמנהל בכיר בחברה למערכות מידע גאוגרפי ומערכות ניווט בשם "Trimble Navigation" בסאניווייל. לפני כן כיהן בתפקידי ניהול בתחומים של פיתוח תוכנה ושיווק במספר חברות בקליפורניה, וכן היה מרצה באוניברסיטת טקסס באוסטין. תחומי התמחותו הם מערכות מידע גאוגרפי, תכנון ופיתוח קהילתי, תכנון ערים ואזורים, מדעי הסביבה ופיתוח בר-קיימא, ניהול משאבי מים חוצי גבולות, ויישוב סכסוכים. הוא כתב מספר מאמרים על ניהול משאבי מים בהקשר של הסכסוך הישראלי-ערבי, וכן על ניהול משאבי מים חוצי גבולות בארצות נוספות במזרח התיכון.

ד"ר אבו חאטיר פרסם מאמרים רבים, מרצה בכנסים ומייעץ, וקיבל מעל 20 פרסים על עבודותיו. כמו כן פרסם מספר רב של ספרים באנגלית. ספרו האחרון, "מים כזרז לשלום - ניהול מים בין גבולות ויישוב סכסוכים", מתאר מסגרת לתהליכי משא ומתן על משאבי מים.

==הישגיו בהרמת כוח==
אבו חאטיר הוא ספורטאי העוסק בהרמת כוח, והיה הספורטאי הראשון שייצג את פלסטין באיגוד העולמי של מרימי כוח באליפות בלאס וגאס בשנת 2006. אבו חאטיר ייצג שוב את פלסטין בתחרות בשנת 2007 באנהיים, קליפורניה, שם קבע שיא עולם פלסטיני חדש.

אחמד אבו חאטיר מתחרה בקטגוריית גברים עד 198 פאונד.
* שיאו בסקוואט: 630 פאונד.
* שיאו בלחיצת חזה: 610 פאונד.
* שיאו בדדליפט: 705 פאונד.

==קישורים חיצוניים==
* [http://imeu.org/article/dr.-ahmed-abukhater-author-business-executive-and-record-setting-athlete באתר IMEU]

קטגוריה:ספורטאים פלסטינים
קטגוריה:גאוגרפים ערבים
קטגוריה:מרימי משקולות
קטגוריה:רפיח: אישים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אדריכלים פלסטינים
פרסידנסיה רוקה סאנס פניה

פרסידנסיה רוקה סַאֶנְס פניה (בספרדית: Presidencia Roque Sáenz Peña), או בקיצור סאנס פניה, היא עיר בפרובינציית צ'אקו בארגנטינה. העיר נמצאת במרחק של 168 קילומטרים מרסיסטנסיה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של 1,184 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.

==היסטוריה==
העיר נוסדה כמושבה חקלאית על ידי אנשי הצבא הארגנטינאים פדרו אמרנטה וקרלוס דומינגו פרנאנדס ב-1 במרץ 1912. כשפרנאנדס נסע לבואנוס איירס הוא ביקש את רשותו של נשיא ארגנטינה באותו זמן רוקה סאנס פניה לכך שהמושבה תישא את שמו. הוא הסכים וב-24 באוקטובר 1912 המושבה קיבלה את השם "פרסידנסיה רוקה סאנס פניה" (מילולית: "[תקופת] נשיאותו של רוקה סאנס פניה").

בשנים שלאחר מכן האזור יושב על ידי מהגרים צ'כוסלובקים והאוכלוסייה גדלה עד שב-1923 המושבה קיבלה מעמד של עיר.

==כלכלה==
כלכלת העיר מתבססת על חקלאות, בעיקר גידול כותנה ושעועית, עיבוד התוצרת החקלאית ותעשייה.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה פרסידנסיה רוקה סאנס פניה הנמצא במרחק של כ-5 קילומטרים מהעיר.

סאנס פניה נמצאת על מסלולם של הכבישים הלאומיים 16, המקשר בין העיר קוריינטס בפרובינציית קוריינטס ובין סן חוסה דה מטאן בפרובינציית סלטה, ו-95, המקשר בין ויז'ה חנרל גואמס בפרובינציית פורמוסה ובין סרס בפרובינציית סנטה פה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צ'אקו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1912
ולאד מוראר

קֶלין ולאד מוראר (ברומנית: Călin Vlad Morar; נולד ב-1 באוגוסט 1993 בזלאו שברומניה) הוא כדורגלן רומני, המשחק בעמדות הקשר והחלוץ בגז מתאן מדיאש.

==קריירה==
ולאד מוראר נולד וגדל בעיר זלאו בירת מחוז סלאז' שברומניה ושיחק במספר מועדוני נוער קטנים ברומניה. בשנת 2011, חתם מוראר באוניברסיטת קלוז' כשבעונתו הראשונה במדי הקבוצה שיחק דקה אחת בה גם רשם שער בכורה במדי המועדון. אחרי עונה אחת בה רשם שבע הופעות וארבעה כיבושים, בקיץ 2012 חתם מוראר בפטרולול פלוישט יחד עם עוד מספר שחקנים שעזבו את קלוז' וחתמו בקבוצה.

בעונתו הראשונה במדי פטרולול, רשם מוראר 10 הופעות ליגה בהן כבש שלושה שערים בנוסף לכך, ערך מוראר שלוש הופעות במסגרת הגביע הרומני וכבש שער אחד. בעונתו השנייה בקבוצה מיעט מוראר לשחק בליגה אך רשם שתי הופעות במוקדמות הליגה האירופית. באחד המשחקים שיחק מוראר נגד ויטסה ארנהיים ההולנדית. אחרי שנתיים לא מוצלחות במדי פטרולול, בתחילת עונת 2014/15, חזר מוראר לקלוז' ורשם 14 הופעות בהן כבש שלושה שערים.

ב-1 ביולי 2015, רכשה בית"ר ירושלים את כרטיס השחקן של מוראר מקלוז' תמורת 160 אלף אירו והקשר חתם לשלוש עונות במועדון. אולם, לאחר חודשיים, ב-4 בספטמבר 2015, לא הצליח להתאושש מהפציעה עמה הגיע לבית"ר, והוא שוחרר מהקבוצה. ב-13 בינואר 2016 לאחר חצי שנה ללא קבוצה, חתם בראפיד בוקרשט לשנתיים.

===נבחרת רומניה===
לזכותו של מוראר שתי הופעות במדי נבחרת רומניה עד גיל 21.

==תארים==
;פטרולול פלוישט
* הגביע הרומני: 

;ויטורול קונסטנצה
* אליפות רומניה: 

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:קשרי כדורגל רומנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל רומנים
קטגוריה:כדורגלני אוניברסיטת קלוז'
קטגוריה:כדורגלני פטרולול פלוישט
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני ראפיד בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני טרגו מורש
קטגוריה:כדורגלני פארול קונסטנצה
קטגוריה:כדורגלני פאנטוליקוס
קטגוריה:כדורגלני וולונטר
קטגוריה:כדורגלני ארד
קטגוריה:כדורגלני גז מתאן מדיאש
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים רומנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים ביוון
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1993
עמק אמוק

נוף בעמק אמוק
עמק אָמוּק (או אמיק; בטורקית: Amik Ovası; בערבית: الأعماق) שוכן בחלקה הדרומי של טורקיה, בחבל האטיי, בקרבת העיר אנטקיה (העיר העתיקה אנטיוכיה). העמק ידוע באתרים הארכאולוגים הרבים שנמצאו בו. העמק, המכונה גם "מישור אנטיוכיה", מוקף בהרים. שטחו 500 קמ"ר. לעמק צורה של משולש: בקודקודו הצפוני של המשולש נמצאת העיר קיריהן (Kırıkhan), בקודקוד הדרום־מזרחי - העיר רֵיהנְלי (Reyhanlı), ובקודקוד הדרום־מערבי - העיר אנטקיה.

את העמק חוצה נהר האורונטס, שנשפך לים ליד עיר הנמל הקטנה Samandağ (סלאוקיה פייריה העתיקה). שיטפונות נהר האורונטס הביאו לעמק אדמת סחף, שהפכו אותו לעמק פורה. במרכז העמק שכן בעבר אגם אנטיוכיה (אגם אמיק) . אגם זה, ששטחו היה בין 300–350 קמ"ר, נוצר כנראה במשך 3,000 שנה ממימי השיטפונות של הנהר, שהביאו לעקירת יישובים בשטח בו נוצר. האגם שימש כמקור חשוב של דגים וצדפות לתושבי האזור. האגם יובש באמצע המאה ה-20 בין שנות ה-40 לשנות ה-70; במרכז האגם המיובש הוקם שדה־תעופה.

== אתרים ארכאולוגים ==

האתרים העיקריים בעמק הם תל ג'ודאידה (Tell Judaidah) ותל טאיינאט. אתרים אלה היו מיושבים מהתקופה הנאוליתית ועד התקופה הביזנטית. אתר נוסף הוא אללח', שהיה מיושב מתקופת הברונזה הקדומה ועד תקופת הברונזה המאוחרת; וכן גם תל דהאה (Tell Dhaha), השוכן בצמוד לתל ג'ודאידה וקשור אליו.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 נערכו בעמק סקרים ארכאולוגים על ידי המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו ועל ידי הארכאולוג הבריטי ליאונרד וולי. המכון של אוניברסיטת שיקגו חזר וביצע בין השנים 1995–2005 סקרים ארכאולוגיים מקיפים של האתרים הארכאולוגים בעמק.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://oi.uchicago.edu/research/projects/amuq-survey-and-related-projects The Amuq Survey and Related Projects] של המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו
* [http://sites.utoronto.ca/tap/ Tayinat Archaeological Project]
* 

קטגוריה:טורקיה: גאוגרפיה
אוטגאווה טויוקוני

אוּטָגָאוָוה טוֹיוֹקוּני (ביפנית: 歌川豐國; 1769 – 24 בפברואר 1825) אמן הדפסי עץ ומאייר ספרים יפני, מאמני האוקיו-אה החשובים והמשפיעים בתקופת אדו, נודע בעיקר בשל איורים של שחקני קבוקי ונשים יפות (ביג'ינגה), השתייך לאסכולת אוטגאווה של אומני הדפסי העץ. לעיתים קרובות מצוין שמו כטויקוני 1 כדי להבדיל אותו מתלמידיו שכונו טויקוני 2 וטויוקוני 3.

== ביוגרפיה ==
טויקוני היה בנו של יצרן בובות ששלח אותו ללמוד בסטודיו של אוטאגוואה טויוהארו מייסד אסכולת אוטאגוואה. טויוקוני היה בין האמנים הבולטים בתחום. בתחילת דרכו התרכז בציורי ביג'ינגה ובהמשך החל לצייר שחקני קבוקי וסצינות מתיאטרון הקבוקי. בשנת 1794 פרסם סדרת פורטרטים של שחקני קבוקי שנקראה "תמונות של שחקנים על הבמה" (Yakusha Buta no sugata-e) וסגנונו החדש החל להתפתח. בעקבות כך הגיעה ההצלחה, שחקני הקבוקי היו אייקוני תרבות באותה התקופה והדפסי עץ שעסקו בנושא היו מבוקשים. אסכולת אוטאגוואה צמחה והתפתחה וטויקוני ותלמידים נוספים סיפקו את הביקוש הגובר להדפסי הקבוקי.
לאחר מותו של טויהארו ב-1814 הפך למוביל התנועה. הודות לפועלו ותרומתו של טויקוני הפכה אסכולת אוטגאווה למובילה ומשפיעה בתחום אומנות האוקיו אה במאה ה-19. בין התלמידים המפורסמים של התנועה ושל טויקוני עצמו נמנים אוטאגוואה קוניסדה ואוטאגוואה קוניושי ועל אף ששני תלמידיו אלו הפיקו הדפסי שונגה רבים, טויקוני עצמו ייצר קומץ של איורי שונגה, למעשה סוברים כי בשיא הקריירה שלו הוא לא ייצר הדפסי שונגה כלל אלא רק בשנותיו האחרונות.

== סגנונו ויצירותיו ==
הסדרה "תמונות של שחקנים על הבמה" (Yakusha Buta no sugata-e) מנתה עשרות הדפסים של שחקני תיאטרון הקבוקי, השחקנים הופיעו כגבוהים במיוחד, מבטם דרמטי והם מתוארים בצבעים הרמוניים בעוד הרקע אפור.

יכולותיו של טויוקוני להעביר סצנה דרמטית באו לידי ביטוי ביתר שאת באיורו בו הוא מראה את השחקן מצומוטו קוג'ירו מגלם את מוקואמון המאוים על ידי רוח המגולמת על ידי אונואה מאצוסוקה (Actors Onoe Matsusuke I as the Ghost of Iohata and Matsumoto Kojiro as Mokuemon).

הרוח בצד השמאלי של התמונה מוצגת כדמות גבוהה המתכתבת עם הקווים האנכיים מימין, באמצע על האדמה מצויר מוקומון בקווים מעוגלים, גופו ופניו מביעים את האימה שבה הוא שרוי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.artelino.com/articles/utagawa_toyokuni.asp?cay=1 artelino, short article on Toyokuni]
* [http://www.artcyclopedia.com/artists/toyokuni.html Toyokuni Online]
* [https://web.archive.org/web/20160307060607/http://xn--kunstdurchblttern-1qb.de/index.php?artist=16&x=browse a collection of large images by Toyokuni]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים יפנים
קטגוריה:ילידי 1769
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1825
וילהלם פילכנר

וילהלם פילכנר (בגרמנית: Wilhelm Filchner 13 בספטמבר 1877 - 7 במאי 1957) היה חוקר ארצות גרמני.

==משלחות ראשונות==
בגיל 21, השתתף פילכנר במשלחת הראשונה שלו, שלקחה אותו לרוסיה. כעבור שנתיים, יצא לבדו על גב סוס לסייר בהרי פמיר, מאוש למורגאב ומשם דרך ואקן אל טאשקורגן וחזרה. מ-1903 עד 1905 עמד בראש משלחת שחקרה את טיבט.

==משלחת לאנטארקטיקה==
לאחר שובו מטיבט, הוטלה על המשימה לארגן משלחת גרמנית למיפוי אנטארקטיקה. לאחר משלחת אימון והכשרה בשפיצברגן, יצאה המשלחת בספינה "דויטשלנד", ב-4 במאי 1911. המשלחת נכנסה אל ים ודל וגילתה את חוף לואיטפולד ואת מדף הקרח פילכנר-רון, שפילכנר קרא במקור על שם וילהלם השני, קיסר גרמניה. הייתה זו המשלחת הראשונה שהרחיקה אל תוך ים ודל מעבר לג'יימס ודל, כ-80 שנה קודם לכן.

הספינה עגנה למשך החורף בקרח הדחוס לאחר שהמאמצים להקים בסיס על מדף הקרח עלו בתוהו בגלל הינתקות גוש קרח. רק בספטמבר 1912 נחלצה ה"דויטשלנד" משביה ויכלה לחזור אל נמל הבית שלה. בזמן שהספינה נגרפה בקרח הצף של ים ודל, חקר פילכנר את קיומו של ניו סאות' גרינלנד, קו חוף לא-מוכח, שקפטן בנג'מין מורל ראה לכאורה בשנת 1823, במהלך מסע לצייד כלבי-ים. פילכנר לא מצא כל עדות לקיומו של חוף כזה והסיק, שמורל ראה חזיון תעתועים.

==המשך חייו==
פילכנר לא חזר מעולם לאנטארקטיקה, אך יצא למסעות רבים בנפאל ובטיבט, בהם סקר גאוגרפי של נפאל בשנת 1939.

אדולף היטלר העניק לו את פרס האמנות והמדע הלאומי של גרמניה כהכרה בהישגיו בחקר העולם.

במהלך מלחמת העולם השנייה היה פילכנר עצור במחנות שונים בהודו. לאחר שחרורו בנובמבר 1946 חי בפונה שבהודו.

פילכנר מת בגיל 79 בציריך, שווייץ.

==כתבים==
<div class="mw-content-ltr">
*Wilhelm Filchner: Life of a Researcher
*Wilhelm Filchner: To the sixth continent (translation by William Barr 1994)
*Wilhelm Filchner: Through East Tibet
*Wilhelm Filchner: Hell and Fever in Nepal
</div>

==ראו גם==
* העידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Turney, Chris (2013), [http://books.google.com.au/books/about/1912.html?id=5O75DrnZiMwC 1912: The Year The World Discovered Antarctica], Text Publishing, Melbourne.
*Murphy, David Thomas. German Exploration of the Polar World: a History, 1870–1940. London, Great Britain and Lincoln, Nebraska: University of Nebraska Press, 2002. xiii, 273 p. .
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.south-pole.com/p0000103.htm ביוגרפיה של וילהלם פילכנר באתר הקוטב הדרומי]
* 

קטגוריה:מגלי ארצות גרמנים
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1877
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1957
המרכז הארצי לטהרת המשפחה

המרכז הארצי לטהרת המשפחה הוא ארגון הגג לחיזוק נושא טהרת המשפחה, על ידי הדרכה והסברה, הקמה של מקוואות טהרה לנשים, ופיקוח הלכתי עליהם.

== אודות הארגון ==
הארגון הוקם בשנת תש"ב (1942) על ידי הרב אפרים זלמן הלפרין בעידודו של רבי שלמה גולדמן האדמו"ר מזוויעהל, לצידו ואחריו ניהל את הארגון הרב יהושע לוי.

בנשיאות הארגון עמד הרב דב בריש ויידנפלד והוא נתמך על ידי החזון אי"ש שהורה לסייע לארגון, הרב צבי פסח פרנק אף הורה לתורמים להעדיף תרומה לארגון לצורך הקמת מקווה על פני הקמת בית כנסת.

במהלך השנים כיהנו כנשיאי הארגון גם הרבנים זלמן סורוצקין, יחזקאל אברמסקי, הרב אברהם מרדכי אלתר האדמו"ר מגור, הרב יואל טייטלבוים האדמו"ר מסטמר, הרב אהרן קוטלר, הרב מנחם מנדל שניאורסון האדמו"ר מחב"ד, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב אהרן יהודה ליב שטינמן, הרב עובדיה יוסף, חכם שלום כהן, הרב שמעון בעדני ועוד.

מנהיג הציבור החרדי הרב חיים קניבסקי תמך (בדומה לרבו החזון איש) באופן נלהב בארגון ואף קרא לסייע בכל דרך לפעילותו, הוא גם ראה בתמיכה בפעילות העמותה סגולה לפרי בטן ול"ישועות" רבות.

הארגון מסייע במימון בנייה ושיפוץ של מקוואות. עד שנת תשס"ו (2006), הקים הארגון כ-900 מקוואות.

כיום עומד בראשות הארגון הרב חיים לוי. מנכ"ל הארגון הוא עקיבא ויינר. נשיא הארגון כיום והרב הפוסק של הארגון הוא הרב מרדכי אוירבך.

בנשיאות הארגון עומדים כיום הרבנים דוב לנדו, ברוך דב פוברסקי, משה הלל הירש, ראובן אלבז ושמעון גלאי, לצד האדמורי"ם מבעלז, צאנז, באיאן, מודז'יץ, רחמסטריווקא, פינסק קרלין, זוויעהל ועוד.

על פי דיווחי הארגון מלבד פעילותו להקמת מקוואות, הוא מפקח על כ-800 מקוואות בישראל ומעניק להם תעודות כשרות. כמו כן מפעיל הארגון מרכז מידע בנושא טהרת המשפחה, ומפיק מדריכים בעניין. הארגון מקיים חוגי בית וימי עיון לבלניות ולציבור.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://taharat.org.il/ אתר המרכז הארצי לטהרת המשפחה]
* [http://www.guidestar.org.il/organization/580005197 המרכז הארצי לטהרת המשפחה] באתר גיידסטאר
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים דתיים בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:טהרת המשפחה