OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כפר שמאי

כפר שמאי למרגלות [[הר מירון בזריחה]]
כְּפַר שַׁמַּאי הוא מושב באזור הצפון ליד צפת, השייך למועצה אזורית מרום הגליל (גליל עליון). הוא ממוקם על כביש 866 המחבר בין כרמיאל למירון ולצפת. בסמוך למושב זורם נחל עמוד, נחל איתן הזורם כל השנה ונמצא בטיפולה ובאחזקתה של רשות הטבע והגנים.

המושב קרוי על שמו של שמאי הזקן, שהיה בר פלוגתא של הלל הזקן בתקופת הזוגות, ואשר נקבר לפי המסורת היהודית בהר מירון, או ב"גבעת שמאי" הסמוכים שניהם למושב. בכפר שמאי כיום מתגוררת ילדה שעונה לשם אילה ע. היא נמצאת במצוקה בימים אלה. אבל דיי סבבה לה בסך הכל. 

== היסטוריה ==
המושב הוקם במאי 1949 על ידי הפועל המזרחילמען עולים מתימן, בבתים של הכפר הערבי הנטוש סמועי. באמצע 1950 הוחל בבניית בתים למושב בצידו השני של הכביש. בשנת 1954 הותקנו במושב קווי מים להשקיית החלקות ליד הבתים. בפברואר 1957 חובר המושב לרשת החשמל. במאי 1968 נחנך בית העם במושב.

משפחותיהם של רוב העולים המקוריים מתימן נותרו במקום עד היום (2009). בשנים 1956–1957 היו במושב בעיקר עולים מתימן ומעט עולים ממרוקו. במשך השנים הצטרפו למושב עולים נוספים מרומניה. קיימים במושב שלושה בתי כנסת (תימני, מרוקאי ואשכנזי) ומתגוררות בו 73 משפחות וכ-350 נפשות.

עד תחילת שנות ה-60 גודלו במושב עגבניות ומלפפונים בהצלחה, בין השאר בגלל ההבשלה המאוחרת באזור.
עד שנת 1995, התפרנסו מרבית התושבים בעיקר מחקלאות קיץ (פירות, הדסים ופרחים) ומשיווק ביצים.

החל משנות האלפיים המאוחרות החל פיתוח של תיירות יין באזור. במושב עצמו קמו כשלושה יקבים: יקב דרור, יקב שמאי ויקב נחל עמוד, וניטעו כרמים רבים. ב-2011 הוכרז האזור כ"דרך היין" הישראלית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

שלט בכניסה למושב כפר שמאי

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
כפר קיש

כְּפַר קִישׁ הוא מושב במזרח הגליל התחתון, בסמוך לכפר תבור, השייך למועצה אזורית הגליל התחתון ומהווה את היישוב הדרומי ביותר בה. המושב קרוי על שמו של פרדריק קיש שהיה בריגדיר בצבא הבריטי, ושימש ראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית בשנים 1929 עד 1931.

== היסטוריה ==
כפר קיש הוקם ביולי 1946 כמושב שיתופי על ידי חיילים יהודים ששרתו תחת פיקודו של פרדריק קיש בצבא הבריטי. היישוב הוקם על שטח של כ-6,800 דונם שנרכש מהשטחים של כפר מצר ותוכנן ל-70–80 משפחות. בתחילה התקיים במושב חדר אוכל משותף אך עם סיום בניית בתי התושבים בוטלו הארוחות המשותפות. בגרעין המייסד היו 37 חברים. בנובמבר 1947 הצטרף לכפר ארגון "נבו" (ראשי תיבות של: "נכה באויב ונחזורה") של חיילים משוחררים יוצאי הבריגדה, שמנה כ-70 נפש. אולם ביולי 1949 עדיין סבל המושב ממחסור במתיישבים ובשנת 1951 עדיין היו מחצית מ-80 הבתים במושב ריקים מתושבים. רבים מהחברים עזבו את המקום בגלל סכסוכים חברתיים ומחלוקות פוליטיות. לאחר שנשארו במקום רק 15 משפחות הוחלט על הפיכת הכפר למושב עובדים תוך ביטול השיתופיות. ביולי 1953 כבר היו במקום 43 משפחות, כאשר רוב המצטרפים הגיעו מחיפה במסגרת תנועת מן העיר אל הכפר, אשר ראתה ב"כפר קיש המחודש" יישוב שהוקם על ידי התנועה. בשנת 1957 הורחב המושב בקליטת עולים מפולין. בשנת 1960 התגוררו במושב 6 משפחות מדור המייסדים, 26 משפחות מתנועת מן העיר אל הכפר, מתוך 34 משפחות שהגיעו ועוד 24 משפחות עולים מפולין.

היישוב מונה מאות בודדות של תושבים, מתוכם 84 משפחות חדשות שנקלטו בהרחבה שהוקמה בין השנים 2008 ל-2012 על ידי קבוצת "הלה" של רפאל אלאלוף.

המושב שוכן כקילומטר אחד מצפון לאפיקו של נחל תבור, וכחמישה ק"מ ממזרח לתל קישיון ("ח'רבת קיסון"), עיר הנזכרת בספר יהושע בנחלת שבט יששכר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.romgalil.org.il/cds/414/ כפר קיש] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* [https://www.youtube.com/watch?v=m9-TQDkhW2E&list=TLPUlPaL5W6Yc הקמת כפר קיש], יומני כרמל 1946
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1946
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
כלנית (יישוב)

כַּלָּנִית היא יישוב קהילתי בתחום שיפוט מועצה אזורית מרום הגליל, הממוקם בין טבריה לכרמיאל.

== היסטוריה ==
טקס עלייה על הקרקע התקיים ב-29 באוקטובר 1981. היישוב הוקם בדצמבר 1981 כמושב על ידי "הפועל המזרחי" עבור בני המושבים עלמה ודלתון יוצאי העדה הטריפולטאית. מקימי המושב התיישבו באופן זמני החל מינואר 1978 בגבעת חנניה.

בתחילה הוקם המושב על ידי 20 משפחות ו-12 רווקים ובהמשך התרחב ל-35 משפחות. המושב עבר פיתוח בהתיישבות על ידי בנים ממשיכים ועם הזמן הפך ממושב ליישוב קהילתי.

==אופי היישוב==
משפחות היישוב הן משפחות דתיות מסורתיות אך ישנה כניסה ליישוב ברכבים בשבת.

בכלנית ספריה פעילה, בית כנסת מפואר, ומעון שנפתח בעזרת הוועד המוניציפלי. לילדי המושב יש אפשרות ללמוד בבית הספר בבר יוחאי במועצת מרום הגליל או בבית הספר נתיב הושעיה.

במושב בקתות אירוח ("צימרים"), בית בד של משפחת ג'השאן ופעילויות שטח "טרקטורוני כלנית".

שמו של היישוב הוא על שם הפרח כלנית אשר היה בשפע על הגבעה לפני תחילת ההתיישבות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.romgalil.org.il/cds/309/ כלנית], באתר הרשות לפיתוח הגליל
* [https://www.mrg.org.il/כלנית/ כלנית], באתר מועצה אזורית מרום הגליל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:מועצה אזורית מרום הגליל
קטגוריה:תוכנית המצפים
ריחאניה

ריחאניה (באדיגית (צ'רקסית): Рихьаные; נודע גם בשם הלא-רשמי כפר ריחאניה) הוא יישוב כפרי צ'רקסי ב שבצפון ישראל. מבחינה מוניציפלית משתייך למועצה אזורית מרום הגליל, ושוכן מצפון לצפת. רוב תושבי הכפר הם צ'רקסים-מוסלמים, משבט אבזאח.

ריחאניה הוא אחד מ-2 הכפרים הצ'רקסיים היחידים בישראל, כשהשני הוא כפר כמא שבגליל התחתון.

== רקע והיסטוריה ==
הצ'רקסים הגיעו למזרח התיכון לאחר שגורשו ממולדתם שבצפון הקווקז. הצ'רקסים, שנלחמו תקופה ארוכה בכיבוש הרוסי בצפון הקווקז, נטבחו וגורשו על ידי רוסיה מהקווקז באירוע אשר קיבל את השם "גלות הצ'רקסים". האימפריה העות'מאנית, שראתה בצ'רקסים לוחמים מנוסים, קלטה אותם בשטחה ויישבה אותם באזורים שהיו דלילים בהתיישבות, בין השאר – בגליל.

היישוב ריחאניה נוסד בשנת 1873 אך רק בשנת 1880 הגיעו אליו משפחות צ'רקסיות משבט אבזאח מצפון הקווקז, אזור אשר נמצאות בו כיום הרפובליקות קאראצ'אי-צ'רקסיה ואדיגיה, בתחומה של הפדרציה הרוסית.

היישוב נבנה בשיטה צ'רקסית מסורתית, אשר מקורה בקווקז ושמה "כפר חומה" – הבתים נבנו כשהם צמודים זה לזה ויוצרים חומת מגן מסביב ליישוב אשר שרידיה נשתמרו עד היום. בכפר מסגד שצורתו כמסגדים הצ'רקסיים בקווקז, ושונה מהותית מהמסגדים הערביים. כמו כן נמצא במקום מוזיאון ומרכז למורשת הצ'רקסית. לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל התגוררו ביישוב 290 תושבים ושטחו השתרע על 6,137 דונמים (מתוכם 25 דונם שטחים ציבוריים).

במלחמת העצמאות סייעו תושבי היישוב להעפלה מלבנון והתנדבו לשרת לצד היישוב היהודי. מכיוון שהצ'רקסים היו לבני ברית של היהודים, ברחו למקום מעט תושבים ערבים, וכיום כשליש מתושבי המקום הם ערבים.

בדצמבר 1949 הוכנה תוכנית לגירוש אנשי הכפר, יחד עם תושבי יישובים ערביים נוספים בגליל, אך היא לא יצאה לפועל עקב התנגדותם של משה שרת ואליעזר קפלן.

בשנת 1960 התקיימו לראשונה בריחאניה בחירות לוועד מקומי לקראת צירוף היישוב הכפרי למועצה אזורית מרום הגליל.

בפברואר 1973 חוברה ריחאניה לרשת החשמל הארצית. באותה עת היו בכפר 75 בתים.

ריחאניה הוא אחד משני הכפרים הצ'רקסיים היחידים בישראל (השני הוא כפר כמא שבגליל התחתון).<gallery widths="200" heights="200">
קובץ:PikiWiki Israel 8832 the mosque in rihaniya.jpg|המסגד בריחאניה
קובץ:PikiWiki Israel 8833 wall of rihaniya.jpg|החומה הישנה בריחאניה
קובץ:PikiWiki Israel 8834 rihaniya.jpg|שלט הסבר בריחאניה
</gallery>

==המוזיאון הצ'רקסי==
בכפר קיים מוזיאון להנצחת התרבות ואורח החיים הצ'רקסי. המוזיאון הוקם ביוזמתו של בן הכפר המנוח, שאוקי חון, והוא ממוקם בבית פרטי השייך למשפחתו מאז התיישבותם בכפר בשנת 1873 לערך. המוזיאון בריחאניה הוא קטן יותר מזה הממוקם בכפר כמא אך גם הוא מכיל כלי בית וכלים חקלאיים, פרטי ביגוד מסורתיים, וכלי נגינה ונשק האופייניים לתרבות הצ'רקסית. חון עצמו היה עורך את הסיורים במוזיאון ומלווה אותם בהסברים ובחוויות מתקופת ילדותו וזכרונותיו האישיים.

== ראו גם ==
* אבזאח
* כפר כמא
* אסלאם בישראל
* צ'רקסים בישראל

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1880
קטגוריה:יישובים צ'רקסיים בישראל
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
מוקייבלה

מוּקֵייבִּלָה (בערבית: مقيبلة, הגייה נפוצה בערבית: מֻקֵ֫יבְּלֶה או מְקֵ֫יבְּלֶה) הוא יישוב ערבי השייך למועצה אזורית הגלבוע והיישוב הגדול במועצה. היישוב שוכן בדרום עמק יזרעאל, סמוך ל, בין חבל תענך לג'נין, ומתגוררים בו כ-4,300 תושבים (נכון לשנת 2022).

הכפר נקרא על שם השייח' מוקאבל, שקברו נמצא במקום. בסמוך לכפר מוקמת תחנת הכוח בג'נין. רוב תושבי הכפר הם מוסלמים, אך יש בכפר מיעוט נוצרי המונה כ-120 איש, ולהם כנסייה בכפר.

==היסטוריה==
הכפר הוקם בתחילת המאה ה-19. אדוארד רובינסון שביקר באזור בשנת 1838 מזכיר את הכפר וכותב שהוא נמצא על אם הדרך בין נצרת וג'נין. ויקטור גרן שביקר בכפר בשנת 1870 תיאר אותו ככפר של 400 תושבים עם בורות מים וממגורות בסלע עתיקים שעדיין בשימוש. הקרן לחקר ארץ ישראל שביקרה בכפר בשנת 1882 תיארה אותו ככפר בוץ, המקבל מים מבורות מים. 

במפקד האוכלוסין של שנת 1922, נמנו בכפר 181 מוסלמים ו-20 נוצרים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל נמנו במוקייבלה 67 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 244 מוסלמים ו-26 נוצרים.

בשנת 1936 הועברו למוקייבלה 25 משפחות שגרו קודם בכפר אל-חרם שהיה ליד הרצליה. בינואר 1939 ערך הצבא הבריטי חיפושים בכפר. 

בתחילת יוני 1948 נכבש הכפר על ידי צה"ל. בתחילת קרבות עשרת הימים נסוגו כוחות צה"ל מהכפר אך כבשו אותו מחדש ב-10 ביולי 1948 ושוב נסוגו בלחץ הכוחות העיראקיים. הכפר הועבר לידי ישראל על פי הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות. במשך שנים לאחר המלחמה נותרו מסביב לכפר נפלים מימי הקרבות, שאחד מהם הביא לאסון בו נהרגו 15 ילדים מהכפר סנדלה.

באוקטובר 1963, בעת שהוסרו רבות מההגבלות שחלו על ערביי ישראל במסגרת הממשל הצבאי על ערביי ישראל, לא הוסרו מגבלות אלו בכפר שנחשב למרוחק ממרכזי האוכלוסייה הערבים ועל כן כדורש פיקוח מיוחד.

ביולי 1964 צורף הכפר למועצה אזורית הגלבוע. באותה עת התגוררו בכפר כ-90 משפחות שבהן כ-500 נפשות. בשנת 1967 נסלל כביש גישה לכפר.

== מנחת מוקייבלה ==
החאן הקדום שסביבו התפתח הכפר, 2007
מנחת מוקייבלה נמצא כקילומטר מדרום לכפר בשטח שכיום נמצא ברשות הפלסטינית. השדה נבנה בשנת 1917 בידי חיל האוויר הגרמני, בזמן שלחם עם האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה. בתקופת המנדט הבריטי הפך לבסיס של חיל האוויר המלכותי (RAF Muqeible (Royal Air Force. בשנת 1942 חנו בו לסירוגין שלוש טייסות אמריקאיות. השדה ננטש לאחר מלחמת העולם השנייה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-19
טטררכיה (התקופה ההלניסטית)

טטראכיה ביהודה בין יורשי [[הורדוס:]]
טטררכיה (מיוונית: טטרא (ארבע) + ארכה (שלטון)) הייתה סוג של חלוקה מדינית-מנהלית שהתקיימה בתקופה ההלניסטית והרומית, ובה נחלקה יחידה מדינית-מנהלית לארבע יחידות משנה נפרדות. המונח טטררכיה מתייחס הן לשיטה עצמה, והן לכל אחת מהיחידות הנפרדות; בראש הטטררכיה עמד טטררך, שמעמדו גבוה משל נציב או מושל, אך נמוך משל מלך.

נראה שמקור המושג הוא בתסליה, אשר כבר בשלב מוקדם של קיומה נחלקה לארבעה מחוזות שהיוו יחידות מנהליות נפרדות, ומקובל להניח שזה גם מקור שמה.<ref>Derived from tessares/pettares "four", from a division into four parts (Thessalian tetrarchy: Phthiotis, Thessaliotis, Histiaeotis and Pelasgiotis), according to G. N. Khatzidaki, "Koskylmatia", Athena 8 (1896), p. 119</ref> לאחר גלגולים שונים, פיליפוס השני מלך מוקדון (אביו של אלכסנדר מוקדון) כונן מחדש את חלוקתה של תסליה לארבע טטרכיות בעלות אוטונומיה פנימית, אשר נשלטו בידי שליטים מקומיים שהיו כפופים לו. השיטה המנהלית והמונח המתאר אותה המשיכו לשמש לאורך התקופה ההלניסטית.

עם כיבוש המזרח על ידי רומא הטטררכיה המשיכה להתקיים במדינות חסות של רומא שלא נשלטו ישירות על ידיה, לעיתים שליטי הטטררכיה היו כפופים לסמכות מקומית גבוהה משלהם ולעיתים הם נחשבו כשליטים עצמאיים שחייבים בדין וחשבון רק לאדוניהם הרומאים, היוקרה של התואר טטררך הייתה פחותה מזו של ווסאלים אחרים של רומא שקיבלו את התואר מלך.

טטרכיה מוכרת היא זו שנהגה ביהודה לאחר מות הורדוס, כאשר ממלכתו נחלקה על פי צוואתו לארבע טטררכיות.

הטטררכיה הידועה והחשובה ביותר הייתה ההסדר שלטוני שהונהג באימפריה הרומית בסוף המאה השלישית לספירה על ידי הקיסר דיוקלטיאנוס, על מנת לייצב את האימפריה שנהייתה גדולה מדי לשלטון יציב. המונח טטררכיה, בעומדו לבדו, מתייחס לטטררכיה זו, אשר התקיימה בין השנים 293 ועד 324 לספירה, עד אשר השיטה נכשלה והאימפריה הרומית אוחדה מחדש ליחידה אחת.

==ראו גם==
* רובע
*טופרכיה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יוון העתיקה: משטר
יום הזיכרון ליצחק רבין

[[כיכר רבין למחרת הרצח]]
העצרת השנתית לציון [[רצח יצחק רבין, 2015]]
יום הזיכרון לרצח ראש הממשלה יצחק רבין הוא יום זיכרון לאומי, שנקבע על ידי הכנסת בחוק יום הזיכרון ליצחק רבין, התשנ"ז-1997. הוא חל בי"ב בחשוון, יום הירצחו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין לפי הלוח העברי. יום זה אינו חל בשבת, אך אם הוא חל ביום שישי, מועד יום הזיכרון מוקדם ליום חמישי (י"א בחשוון). יש המציינים את יום הירצחו של יצחק רבין לפי הלוח הלועזי, ב-4 בנובמבר.

לאחר רצח רבין הועלתה דרישה ציבורית לציין את הירצחו באופן שנתי. חקיקת החוק התעכבה בצורה משמעותית בשל קשיים פוליטיים לגבי החוק הנוסף, העוסק בהנצחתו של רבין, חוק המרכז להנצחת זכרו של יצחק רבין, התשנ"ז-1997 (ובמיוחד לגבי תקצובו של מרכז יצחק רבין) והושלמה רק לקראת יום השנה השני.

יום הזיכרון מצוין בטקסים ממלכתיים, בהר הרצל (שם קבור רבין), בכיכר רבין (שם נרצח) וברחבי ישראל. דגלי המדינה מורדים לחצי התורן בכל המוסדות הממלכתיים. בחוק נקבע כי
:"בבתי הספר יצוין יום הזיכרון -
:(1) בפעולות שבהן יועלו דמותו ופועלו של יצחק רבין;
:(2) בפעולות שיוקדשו לחשיבות הדמוקרטיה בישראל ולסכנת האלימות לחברה ולמדינה".

מיד לאחר קביעת היום הציעו רבנים רפורמים בולטים לקיים מנהגי אבלות ויום צום ביום הזיכרון, קריאה שלא זכתה להיענות בקרב הציבור הרפורמי. מספר שנים לאחר מכן החלה קבוצת אזרחים קטנה לצום ביום רבין ולעודד אחרים לעשות כן. אולם גם קבוצה זו לא הצליחה להנחיל את היום כיום צום.

יום הזיכרון מצוין בבתי המדרש הפלורליסטיים בערבי לימוד, בהם נלמדים המקורות היהודיים העוסקים בהתמודדות עם מצבים של מחלוקת וחוסר הסכמה, תוך שימת דגש על מקורות יהודיים המעודדים סובלנות דתית.

ביום זה נערכת האספה ישראלית בה מגיעים בני נוער מתנועות דרור-ישראל,
הנוער העובד והלומד, המחנות העולים, בני עקיבא, הצופים, השומר הצעיר, מכבי צעיר, הנוער הלאומי בית"ר, האיחוד החקלאי, מועצת תנועות הנוער, מרכז יצחק רבין ועוד למעגלי שיח בכיכר רבין על מנת לקרב בין חלקי החברה הישראלית. 

בנוסף ליום זיכרון זה, עד לשנת 2019 נערכה מדי שנה עצרת הזיכרון המרכזית לרבין, שאינה ממלכתית, במוצאי שבת הקרובים ל-י"ב בחשוון, בכיכר רבין בתל אביב. בעצרת נאמו אנשי רוח ופוליטיקה, ומופיעים אמנים. ב-2023, לראשונה לא חלו טקסי הזיכרון הממלכתיים עקב פריצתה של מלחמת חרבות ברזל, שלושה שבועות קודם לכן.

==ראו גם==
* רצח יצחק רבין
*יצחק רבין
*יגאל עמיר

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.knesset.gov.il/rabin/heb/Rab_Law.htm חוקים לזכרו של יצחק רבין], באתר הכנסת
* [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/UNITS/Mazkirut_Pedagogit/Rabin האתר הרשמי של משרד החינוך לפעילויות לקראת יום הזיכרון ליצחק רבין]. מתופעל על ידי המטה לחינוך אזרחי וחיים משותפים.
* 
* [http://midreshet.org.il/search.aspx?tag=531 דפי לימוד לציון יום הזיכרון לרצח יצחק רבין], באתר מדרשת
* [https://tarbutil.cet.ac.il/lessons/השחתת-צלם-אלוהים/?itemid=b9aacbe6-3b8f-4a1f-b4d6-62e8ce434a59&lang=heb מערך שיעור לשיעור חברה בתיכון כהכנה ליום הזיכרון ליצחק רבין] - אתר תרבות.il
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רצח יצחק רבין
קטגוריה:ישראל: ימי זיכרון
קטגוריה:הנצחת יצחק רבין
קטגוריה:אירועים בחודש חשוון
In-A-Gadda-Da-Vida

In-A-Gadda-Da-Vida הוא שיר רוק שיצא בשנת 1968 על ידי הלהקה איירון באטרפליי.

שם השיר הוא עיוות של המשפט In the Garden of Eden. האלבום ממנו לקוח הסינגל קרוי אף הוא In-A-Gadda-Da-Vida.
השיר הזה זיכה את האלבום במעמד של אלבום פלטינה.
למעשה האלבום הנ"ל הוא האלבום הראשון שהגיע למעמד של אלבום פלטינה.
אורכו של השיר הוא כ-17 דקות.
השיר כולל סולו תופים שנמשך 2.5 דקות.

לשיר תפקיד מפתח בהיסטוריה של הרוק: הוא עזר להגדיר את הנקודה בה רוק פסיכדלי הפך להארד רוק ולהבי מטאל. כמה שנים לאחר מכן, להקות כמו לד זפלין ודיפ פרפל, שעיצבו את ההארד רוק ואת ההבי מטאל, הושפעו משיר זה.

נכון לאפריל 2020, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-15 מיליון.

== רקע ==
למרות שהשיר לא הוקלט עד אלבומם השני, In-A-Gadda-Da-Vida נכתב בימים הראשונים של איירון באטרפליי. לדברי המתופף רון בושי, נגן העוגב דאג אינגל כתב את השיר ערב אחד בזמן ששתה גלון שלם של יין רד מאונטיין. כאשר אינגל השיכור ניגן את השיר עבור בושי, שכתב עבורו את המילים, הוא השמיץ את מילותיו בצורה כה גרועה, עד שמה שהיה אמור להיות "In the Garden of Eden" ("בגן עדן") התפרש על ידי בושי כ-"In-A-Gadda-Da-Vida".

למרות שכמעט כל השירים של איירון באטרפליי היו די מובנים, הרעיון להפוך את הבלדה בת הדקה וחצי לג'אם ממושך עלה מוקדם מאוד. ג'ף בק טען שכאשר ראה את איירון באטרפליי מופיעים במועדון גלקסי בשדרות סאנסט בלוס אנג'לס באפריל 1967, חצי שנה לפני שהלהקה הקליטה את אלבומה הראשון, כל הסט השני שלהם כלל גרסה בת 35 דקות של In-A-Gadda-Da-Vida. השיר הוקלט באולפני אולטראסוניק בהמפסטד, לונג איילנד, ניו יורק.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1968
קטגוריה:סינגלים מ-1968
קטגוריה:שירי בוני אם
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי רוק פסיכדלי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הנסה רקורדס
כפר הנוער הדתי

כְּפַר הַנֹּעַר הַדָּתִי הוא כפר נוער דתי הנמצא בצפון הארץ, בתחומי מועצה אזורית זבולון, ליד כפר חסידים.

== היסטוריה ==
כפר הנוער הוקם בשנת 1937, וכיום הוא מונה כ-400 תלמידים. התלמידים הם בכיתות ז'-י"ב ורוב עולים, חצי מאתיופיה, וחצי עולים מברית המועצות לשעבר וישראלים ותיקים. התלמידים הגיעו לכפר על ידי עליית הנוער.
בנוסף ללימודים, התלמידים עוסקים בעבודות כפיים, כגון גינון ורפתנות.

בספטמבר 2018 שולבה בבית הספר כיתה שמיועדת לציבור דתי-לאומי בשם "קול צופייך". 

בעברו כלל בית הספר שני נתיבים: ישיבת נחלת ישראל – ישיבה תיכונית ציונית-חסידית; ונתיב תיכון תורני-מדעי "בראשית", אך אלה הועברו מבית הספר בסיום שנת הלימודים תשע"ג, בעקבות החלטת הנהלת כפר הנוער הדתי.

כפר הנוער תוכנן על ידי האדריכל הדתי מאיר בן אורי, שתכנן ישיבות ויישובים נוספים ברחבי ישראל.

==ראו גם==
* רשימת בוגרי הכפר

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100407075732/http://www.kfarnoar.org/ כפר הנוער הדתי] - אתר אודות אויגן מיכאליס מייסד הכפר, ותולדות הכפר בראשיתו
* - תערוכת צילומים על בני נוער מכפר הנוער הדתי המושווים לבני נוער מקיבוץ סמוך
* [http://clickit3.ort.org.il/Apps/WW/Page.aspx?ws=b8fe2af3-36fe-4584-9a4b-4ea94407d625&fol=bb4eb16b-1999-4892-aa41-a34c62dd39f2&page=395a707b-a72d-4fb6-904b-0c2d47066181&box=6749c4ef-cf57-42e9-85a3-82a394ec2301&_pstate=item&_item=21984ffe-36ea-4a60-bbd7-d9cf57dfb6b9 הפעלת תוכנית 'מורשה' בכפר הנער הדתי] - תוכנית לימודים לעיצוב זהות יהודית דרך המשק החקלאי
* [http://www.schooly.co.il/kfar-noar/ שיעורים תמונות ופעילות בכפר הנער הדתי], באתר בתי הספר הארצי
* [http://www.mchp.gov.il/Site/School/ArgiculturalFarm/ArgiculturalShuk/pic_1.htm תמונת תלמידות וצוות במכירת שמן תוצרת הכפר], באתר הכפר העולמי של משרד החינוך, בנושא משקים חקלאיים בכפרי נוער 
* [https://www.youtube.com/watch?v=JJMN_Bw0c14&feature=em-uploademail חנוכת כפר הנוער הדתי על יד] כפר חסידים, יומני כרמל, 1936

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1937
קטגוריה:כפרי נוער
קטגוריה:עליית הנוער
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן מאיר בן אורי
קטגוריה:כפר חסידים
כפר החורש

כפר החורש (כְּפַר הַחֹרֶשׁ) הוא קיבוץ השוכן על גבעה בעמק יזרעאל, ממערב לעיר נצרת, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.

==היסטוריה==
האדמות נרכשו על ידי הקק"ל בשנת 1930. היישוב הוקם ב-30 בנובמבר 1930 על ידי קבוצת חברים מארגון הכפר. הוא היה מאוכלס בכ-15 חברים, שתפקידם היה להכשיר את המקום ליישוב קבע, על ידי גידור ונטיעות. הם גרו תחילה בצריפים, וכעבור כמה חודשים בנו לעצמם בית.

בשנת 1933 עזבה קבוצה זו את המקום על מנת לעבור למקום קבע משלה, ובמקומם הגיעו 40 מאנשי גורדוניה שבאו למקום מנס ציונה שם ישבו קודם לכן.

בשנת 1942 הוקם בית הבראה על הגבעה שמדרום לקיבוץ. בית ההבראה נועד להיות עוגן כלכלי לקיבוץ.

על פי תוכנית החלוקה נועד כפר החורש להכלל במדינה הערבית. במלחמת העצמאות היה היישוב מוקף באוכלוסייה ערבית וסבל מעזיבת תושבים.

לאחר המלחמה הגיעו למקום אנשי קיבוץ צאלים, חלקם הגיעו מקיבוצם שבנגב, וחלקם מקבוצתם ששכנה ליד רחובות, ובסך הכל כ-100 איש. הם הגיעו לכפר החורש במרץ 1949 במטרה לחזק את היישוב. אנשי צאלים לא הסתדרו עם התושבים הוותיקים, ולאחר זמן מה הם הציבו אולטימטום: או הם או הוותיקים, והוותיקים עזבו את המקום.

בשנת 1951, המקום נעשה צר ל-200 התושבים, והוחלט להעביר את הקיבוץ לגבעה שמדרום לו, עליה נמצא בית ההבראה של הקיבוץ, ואת בית ההבראה להעביר למקום הקיבוץ.

==כיום==
משנת 2000 כפר החורש הוא קיבוץ מתחדש (מופרט). ענפי המשק העיקריים שלו הם מאפיית אנג'ל-אורנים (נמכרה בשנת 2023), וגד"ש (גידולי שדה).

ביער כפר החורש מתקיים סמינרי הדרכה ומחנות קיץ של תנועת הנוער העובד והלומד.

ליד היישוב עובר שביל לרוכבי אופניים ("סינגל") הנקרא "סינגל כפר החורש".

<gallery>
קובץ:כפר החורש - מראה כללי צילום אויר.-JNF044934.jpeg|צילום מן האוויר של כפר החורש, 1939
קובץ:Kfarhachoresh02.JPG|אחד ממבני המגורים בבית הארחה ההיסטורי בקיבוץ
קובץ:Kfarhachoresh03.JPG|אחד ממבני הציבור בקיבוץ, כיום הקומה העליונה משמשת כחנות כלבו וקומת הקרקע כחנות יד שנייה וחדר חוגים
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://kh.localtimeline.com/index.php?lang=he כפר החורש - סיפור מקומי], ארכיון קהילתי מבוסס ציר זמן, מציג את התפתחות כפר החורש באמצעות תמונות, מסמכים וסרטונים
* [http://www.romgalil.org.il/cds/171/ כפר החורש], באתר הרשות לפיתוח הגליל
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2015/12/26/סיבוב-בשני-חדרי-אוכל-בקיבוצים-יזרעאל-ו/ סקירה על תולדות חדר האוכל והקיבוץ], באתר 'חלון אחורי', 26 בדצמבר 2015

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1933
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:מקבלי נס הקוממיות
תיקו

תֵּיקוּ (מארמית: תֵּקוּ – תַּעֲמֹד) הוא מצב של אי-הכרעה.

==בתלמוד ובהלכה==
תיקו הוא מונח תלמודי המורה על סיום דיון באי־הכרעה בין אמוראים או תנאים כאשר לא ניתן לענות תשובה על השאלה באופן מוחלט (לעומת "קשיא" שמסמל שאין כל תירוץ לַקּוּשְׁיָא). מקור הביטוי אינו ידוע אך ההשערה היא שהמילה "תיקו" היא נוסח קצר למילה הארמית "תיקום", שמשמעותה "תעמוד", כלומר: תעמוד השאלה ולא תוכרע. במידה מסוימת, מקביל המונח תיקו למונח אפוכה בפילוסופיה היוונית, ובייחוד לסופם של הרבה מהדיאלוגים האפלטוניים.

בנוסף, המילה נדרשת כראשי תיבות של: "תשבי יתרץ קושיות ובעיות". שמשמעותן: השאלה תעמוד ותישאר עד לעתיד לבוא שאז יבוא תשבי (אליהו הנביא), והוא יתרץ את הקושיא. (גם המקור לראשי תיבות אלו אינו ידוע).

סוגיה הלכתית שהוכרעה בתיקו מוכרעת לפי דיני ספיקות, כלומר במקום שמדובר על דין דרבנן ההכרעה היא כדברי הַמֵּקֵל כיוון שספק דרבנן לקולא, ואילו במקרה שבו מובא תיקו בדין דאורייתא ההכרעה היא כדברי המחמיר כיוון שספק דאורייתא לחומרא. בדיני ממונות אין מחייבים את הנתבע ומעמידים ממון בחזקת בעליו מדין המוציא מחברו עליו הראיה.").

משמעות נוספת ל"תיקו": הביטוי תיקו נכתב על ידי "עורך הגמרא" כדי ללמדנו שבהכרח אין פתרון אחר. לעומת הביטוי "קשיא" שמלמדנו שניתן לפתור את ה"קשיא" בכל דור (על פי ה"ים של שלמה").

המושג מובא בתלמוד יותר מ-300 פעמים.

== בעברית המודרנית ==
תיקו במשחקים תחרותיים הוא מצב שבו משחק מסתיים בשוויון או ללא הכרעה לאחד הצדדים.

במשחקי הליגות הישראליות בכדורגל (כמו גם במדינות רבות ברחבי העולם) ניתנת נקודה אחת לכל קבוצה עבור תיקו, לעומת 3 נקודות למנצחת ו-0 למפסידה. בעבר ניתנו 2 נקודות לניצחון, ושיטת ניקוד זו עדיין נהוגה בכדוריד ובהוקי קרח.

בשחמט ניתנת עבור תיקו חצי נקודה לשני השחקנים, בעוד שניצחון מקנה לרוב נקודה, ואילו הפסד – 0 נקודות.

בכדורסל אין מצב של תיקו. במקרה של שוויון בתום הזמן הרגיל, משחקים עוד 5 דקות של הארכה, ואם עדיין יש שוויון – משחקים עוד הארכות עד שמושגת הכרעה. במספר מקרים מצומצם מאוד קרה שבכל זאת משחק כדורסל הסתיים בשוויון.

בהימורי הטוטו והווינר מיוצג תיקו באות X.

בקרבות גלדיאטורים לא היה נהוג מצב של תיקו, אך בקרב בין ורוס ופריסקוס הכריז טיטוס באופן חריג על תיקו.

==ראו גם==

*יהא מונח עד שיבוא אליהו
*תיקו מקסיקני

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.daf-yomi.com/data/uploadedfiles/userfiles/tafrit-teko.pdf פרשנים שונים על המילה תיקו בתלמוד], באתר פורטל הדף היומי
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מונחים תלמודיים
קטגוריה:ספורט
קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
קטגוריה:דיני ספקות
קטגוריה:אליהו הנביא
סטירת לחי

ילדה סוטרת לחברתה
סטירה (נקראת לפעמים בסלנג כּאָפָה או זָפּטָה) היא מכה הניתנת באמצעות כף היד, בדרך כלל על לחיו של אדם. יותר מהכאב הפיזי הכרוך בסטירה, בעיקר כאשר היא ניתנת בעוצמה רבה, עיקר הפגיעה בה היא ההשפלה, בפרט כאשר היא ניתנת בפומבי.

בתנ"ך מתוארת סטירת לחי שנתן צדקיהו בן כנענה, נביא שקר מממלכת יהודה, לנביא מיכיהו בן ימלה, כתגובה על כך שהעז לנבא רעות על תוצאות מלחמה עתידית באוזני המלך אחאב: .

פעמים רבות מוצגת הסטירה בקולנוע ובספרות כדרך שבה אישה מגיבה לפגיעה של גבר בכבודה, ובפרט בפגיעה בדרך של הטרדה מינית. בכך מהווה הסטירה בעיקר מסר שעניינו כבוד, ופחות צעד של אלימות. סטירה של גבר לאישה, לעומת זאת, נחשבת כמעשה מובהק של אלימות. 

הדגשת העלבון שבקבלת סטירה ניכרת בביטוי "סטירה מצלצלת", שבנוסף לתיאור של סטירה רבת עוצמה, משמש בהשאלה לתיאורו של עלבון צורב. 

על פי המשפט העברי, סטירה באמצעות גב היד נחשבת למעליבה יותר מאשר סטירה באמצעות כף היד; ולכן בהקשר של תשלומי בושת, על סטירה באמצעות גב היד משלמים פי שניים מאשר על סטירה רגילה.
ציור [[גרפיטי של תקרית הסטירה של ויל סמית'–כריס רוק]]

==הסטירה ככלי משמעתי==

בעבר היה נהוג להכות ילדים בכל צורה שהיא ואף בסטירת לחי. עם השנים התחדדה התפיסה כי סטירת לחי היא אקט משפיל וכיום נאסרה הכאה כוללת ברוב מדינות העולם. עם זאת, גם היכן שמותר להכות ילדים סטירה בלחי כבר לא מקובלת ונהוג להעניש באמצעות מכות בישבן. 

בישראל, חוק זכויות התלמיד, משנת 2000 אוסר נקיטת אמצעי משמעת גופניים כלפי תלמיד. עוד קודם לחקיקתו של חוק זה נקבע בפסיקה כי אין לנקוט אמצעי משמעת גופניים כלפי תלמיד. קודם לקביעות אלה, היה מותר למורים בבתי ספר להשתמש במתן סטירה כאמצעי ענישה המעביר מסר חינוכי, לחינוכו של תלמיד סורר. בדיון שנערך בישיבת הממשלה בנושא האלימות הציע השר מאיר שטרית להתיר מתן סטירה לתלמיד, ואמר: .

==להפנות את הלחי השנייה==

אחת האמירות הנודעות ביותר של ישו, המופיעה בספר הבשורה על-פי מתי היא: "אל תתקוממו לרשע, והמכה אותך על הלחי הימנית, הטה לו גם את האחרת" (לרעיון שורשים במקרא, במגילת איכה (ג, ל): ). מקור זה התגלגל לביטויים "להפנות את הלחי השנייה" או "להגיש את הלחי השנייה", המתארים מצב שבו אדם מוכן לספוג פגיעה בהבלגה גמורה ומופגנת, ולאפשר את המשכה. נוסח הביטוי באנגלית: turn[ing] the other cheek או offering [one's] cheek. בדרך כלל הוא משמש על דרך השלילה, כלומר בפי אדם המדגיש שאין בכוונתו להפנות את הלחי השנייה, ובכוונתו להגיב בחומרה על פגיעה בו.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלימות
קטגוריה:כפות ידיים
קטגוריה:לחיים
אצבע הגליל

250px
הנוף של אצבע הגליל נשקף מ[[הרי נפתלי]]
אצבע הגליל היא אזור גאוגרפי בצפון-מזרח ישראל.

אזור אצבע הגליל כולל את עמק החולה ורצועה מזרחית מהרי נפתלי של הגליל העליון. גבולות האזור: במערב ובצפון גבול ישראל-לבנון, במזרח רמת הגולן ונהר הירדן, ובדרום קו דמיוני בין קיבוץ מלכיה במערב לגונן במזרח.

אצבע הגליל היא שלוחה של הגליל העליון הישראלי ועמק החולה, שצורפה לשטח המנדט הבריטי על ארץ ישראל בשנת 1924, בהסכם בינו לבין המנדט הצרפתי על סוריה ולבנון, בין השאר בעקבות ייסוד היישובים מטולה, תל חי וכפר גלעדי באזור. כינויה ניתן לה בשל צורתה הצרה והמוארכת, כמעין אצבע יבשה הפולשת לתחום לבנון.

==היסטוריה==
עם תחילתה של ההתיישבות הציונית בארץ ישראל, החלה הקמת יישובים בגליל, לרבות באצבע הגליל, שם הוקמו מטולה, כפר גלעדי ותל חי. מאורעות תל חי סימלו בראשית תקופת המנדט את מאבקם של הערבים נגד יהודים על ארץ ישראל במהלך מאורעות תר"פ. בעקבות המאורעות, נערכו דיונים דיפלומטיים בין בריטניה לצרפת, ובסופם נכלל השטח בתחום המנדט הבריטי כחלק מקביעתו הסופית של הגבול בשנת 1924, בשונה מהסכם סייקס–פיקו משנת 1916, שלפיו נועד להיכלל בתחום המנדט הצרפתי.

בשנות ה-30 וה-40, הוקמו באזור קיבוצים ומושבים על מנת ליצור ריכוז התיישבות שיבטיח את השליטה בו, והאזור אכן נכלל בשטח המדינה היהודית בתוכנית החלוקה.

במהלך מלחמת העצמאות, לאחר כיבוש צפת, ב-10 במאי 1948, הפעיל הפלמ"ח "תעמולת לחש" – שמועה שהופצה בקרב הכפריים הערבים ולפיה כוח רב של יהודים עומד לפשוט על העמק ולבער את הכפרים הערביים. תעמולה זו צלחה, וחלק ניכר מהכפריים נמלט מאימת הצבא.

לאחר קום המדינה הוקמו באצבע הגליל מספר יישובים נוספים, בהם העיר קריית שמונה. עד כיבוש הגולן במלחמת ששת הימים ספג האזור פגיעות קשות מצד סוריה. בשנים שלאחר מכן הוא נפגע לא אחת מכיוון לבנון, הן בחדירות מחבלים והן בהתקפות קטיושות ומרגמות.

מאז הנסיגה הישראלית מלבנון בשנת 2000, וביתר שאת לאחר מלחמת לבנון השנייה ב-2006, החל ארגון חזבאללה להעלות דרישות טריטוריאליות לאזור תוך שימוש בשמות הכפרים הערביים שהיו בסביבה, חלק מ"שבעת הכפרים".

== דמוגרפיה ==
קו הגבול לפי הסכם סייקס–פיקו

ההתיישבות היהודית המתחדשת בצפון הגליל העליון שראשיתה בסוף המאה ה-19, ולימים נודעה בשם "אצבע הגליל", התעבתה במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר נפילת האימפריה העות'מאנית,הסכם סייקס–פיקו ייעד את אצבע הגליל להיות תחת השפעה צרפתית. בפועל, לאחר שהכוחות הבריטים נסוגו האזור בראשית 1919, הצרפתים לא קיימו בו נוכחות צבאית מתמדת, הלאומנים הסורים שאפו לספחו לממלכה הערבית של סוריה ושבטים מקומיים גם הם בחשו בקדירה. לאור זאת האזור הפך לשטח הפקר ומריבה עד לסימונו הסופי של הגבול – הסכם ניוקומב-פולה מ-1924 והוא התוואי המוכר כיום כגבול הבינלאומי בין ישראל, סוריה ולבנון.

באצבע הגליל חיים כ־50,000 תושבים בצורות יישוב שונות: עיר, קיבוץ, מושב ומושבה. הבעיות שהתושבים מתמודדים איתן הן בעיות המאפיינות פריפריה גאוגרפית.

==לקריאה נוספת==
*[https://kotar.cet.ac.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=85418719#12.956.6.fitwidth 'אצבע הגליל' — תיחומים גאוגרפיים־פוליטיים גדעון ביגר - כותר]

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:הגליל: אזורים
יוגנדסטיל

[[שעון מטוטלת משנת 1920 בסגנון יוגנדסטיל]]
יוגנדסטיל, או יוגנדשטיל (בגרמנית: Jugendstil - "סגנון הנעורים"), הוא סגנון אמנותי, בעיקר בתחומי האדריכלות והאומנות הדקורטיבית, שהיה נפוץ בגרמניה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. היוגנדסטיל היה חלק מתנועת האר-נובו והוא התקיים במקביל לסגנון הזצסיון הווינאי, שנפוץ באותה התקופה באוסטריה, ול באנגליה. הוא נקרא כך על שם כתב העת הגרמני "יוגנד", שהתפרסמו בו איורים רבים בסגנון זה. 

הערים המפורסמות ביותר בהן קיימים בניינים בסגנון אדריכלי של היוגנדסטיל הן וינה, ברצלונה (שבה נקרא הסגנון מודרניסטה), פראג, מנהיים, בריסל וריגה.

== ראו גם ==
* אר נובו
* הזצסיון הווינאי
* מודרניזם קטלאני

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אר נובו
קטגוריה:סגנונות באדריכלות
עמותת עטרת כהנים

[[בית יהונתן, בית של העמותה בכפר התימנים בשילוח (סילואן)]]
עמותת עטרת כהנים היא עמותה ישראלית הפועלת ליישוב יהודים בעיר העתיקה ובמזרח ירושלים. ראש העמותה מאז הקמתה הוא מתי דן.

== פעילות ==
העמותה הוקמה בתחילת שנות השבעים, ונקראה בתחילה בשם 'עטרה ליושנה'. לאחר חיכוכים רבים על אופי פעילותה, נסגרה העמותה הראשונה. במקומה נפתחה עמותה חדשה בשם עטרת כוהנים, לצד הישיבה הנושאת שם זה. בעוד פעילות 'עטרה ליושנה' התמקדה בעיקר באיתור נכסים יהודיים ברובע המוסלמי והעברתם לידיים יהודיות בדרכים משפטיות, פעילותה של עטרת כהנים כוללת רכישת בתים ברובע המוסלמי מידי ערבים או שכירתם מחברות ממשלתיות ואכלוסם ביהודים.

בין השאר קיבלה העמותה את החזקה בבית ויטנברג, שבהמשך התגורר בו ראש הממשלה אריאל שרון וכן גאלה ושיקמה את חצר ובניין ישיבת חיי עולם.

בראשית המאה ה-21 החלה העמותה לרכוש קרקעות גם בשכונות מזרח ירושלים שמחוץ לעיר העתיקה. ביוזמת העמותה הוקמו שכונות יהודיות בקדמת ציון שבשכונת אבו דיס, ובסמוך לקבר שמעון הצדיק בשכונת שייח' ג'ראח. פעולת הרכישה מערבים נעשית בחשאי, בשל המאבק הפלסטיני במכירת קרקעות ליהודים שבמסגרתו עומדים חייו של מוכר קרקע ליהודים בסכנת חיים או במאסר קשה. במבני העמותה בעיר העתיקה מתגוררות כ-80 משפחות.

== מימון ==
פעילות העמותה מתבססת על תרומות, ובין תורמיה הגדולים ניתן למנות את בני הזוג היהודים-אמריקנים ארווינג וצ'רנה מוסקוביץ.

משרד השיכון מממן שירותי אבטחה עבור המשפחות המתגוררות בנכסי העמותה, בעלות שנתית של עשרות מיליוני שקלים. זאת בעקבות מקרי רצח והתנכלויות נוספות מצד התושבים הערבים.

== נכסי העמותה ==
* בית ויטנברג
* בית הצלם
* בית ציון
* בית הנוף
* מלון פטרה
* מלון אימפריאל

==ראו גם==
*ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני ימין בישראל
עטרת כהנים
קטגוריה:מזרח ירושלים
קטגוריה:תנועות מיישבות
קטגוריה:גאולת אדמות בארץ ישראל
החזית לשחרור פלסטין

החזית לשחרור פלסטין (חש"פ) (בערבית: جبهة تحرير فلسطين, תעתיק מדויק: ג'בהת תחריר פלסטין) היא ארגון טרור פלסטיני שמושבו בלבנון, עם בסיסים בתוניסיה ובעיראק. הארגון חבר באש"ף.

הארגון הוקם ב־24 באפריל 1977 בעקבות פיצול בארגון החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית של אחמד ג'יבריל. בראשות הארגון החדש עמדו מוחמד זיידאן (אבו עבאס) וטלעת יעקוב. הארגון ביצע במהלך השנים פעולות טרור כנגד מטרות אזרחיות וצבאיות ישראליות, ובכללן מספר ניסיונות חטיפה כושלים. הארגון פעיל בעיקר באזור הגבול ישראל-לבנון.

על רקע המרד הפנימי בפת"ח לאחר מלחמת לבנון הראשונה, התפצל הארגון לשלוש סיעות. כל סיעה המשיכה לשמור על השם המקורי ולטעון כי היא מייצגת את הארגון:
#הסיעה הפרו-סורית בראשות עבד אל-פתאח ע'אנם, חבר הוועד המרכזי של הארגון, השתלטה על משרדי הארגון בדמשק, ותמכה בקבוצת המורדים בפת"ח ובארגוני חזית הסירוב הנתמכים על ידי סוריה. הסיעה ביצעה פעולות טרור נגד ישראל לאורך הגבול הלבנוני.
#הסיעה הפרו-לובית בראשות טלעת יעקוב, המזכיר הכללי של הארגון. הסיעה נשארה נייטרלית במאבק בין הארגונים הפלסטיניים השונים, ומיקמה את כוחותיה בלבנון. היא קיבלה סיוע כספי ואימון משלטונות לוב. יעקוב נפטר ב־1988 מהתקף לב, והסיעה התפרקה.
#הסיעה הפרו-אש"פית בראשות מוחמד זיידאן (אבו עבאס), סגן המזכיר הכללי של הארגון, צידדה בפת"ח ובערפאת. אבו עבאס הצטרף לאש"ף והעביר את מפקדותיו ואנשיו לתוניס. לאחר ההתקפה על האונייה אקילה לאורו באוקטובר 1985, הוא גורש על ידי הרשויות התוניסאיות והקים מחדש את מפקדותיו בבגדאד, שם קיבל תמיכה מהשלטון העיראקי. סיעתו הייתה הגדולה ביותר, וכוחה הצבאי מנה כ-400 לוחמים.

בנובמבר 1986 פתחו אבו עבאס ויעקוב במשא ומתן למיזוג בין סיעותיהם, אך המיזוג צלח רק ב־1989, לאחר מותו של יעקוב. אבו עבאס, שהיה המזכיר הכללי החדש, נבחר לוועד הפועל של אש"ף והארגון הפך למעשה לנספח של פת"ח, למרות שנתמך לוגיסטית ובאימונים על ידי לוב וסוריה.

הארגון ביצע מספר פעולות טרור ידועות, חלקן מתוחכמות במיוחד, ושימש כמודל לדוגמה לארגוני טרור פלסטיניים אחרים. יש לו יחידה ימית ויחידת מטוסים קלים ודאונים לפיגועי טרור בתוך ישראל.

בשנים האחרונות ראשי הארגון משתלבים פוליטית באש"ף ובפת"ח, למרות שהמסגרת הארגונית העצמאית של החזית נשמרה, במיוחד במחנות הפליטים בלבנון. אנשי הארגון מעורבים, יחד עם אנשי פת"ח, בעימותים מקומיים נגד ארגונים הנתמכים על ידי סוריה.

לאחר הסכמי אוסלו קיבל אבו עבאס את החלטת אש"ף להימנע מביצוע מעשי טרור. הארגון התמקם בלבנון ובתוניס, שם יש לו כוח המונה כמה מאות לוחמים. לארגון אין כמעט תמיכה בקרב הפלסטינים ביהודה ושומרון.

באפריל 2003 נעצר אבו עבאס בעיראק על ידי הכוחות האמריקאיים. הוא מת בכלא האמריקאי במרץ 2004.

*
קטגוריה:הארגון לשחרור פלסטין
טירן (טנק)

טנק טירן 5 במוזיאון [[יד לשריון בלטרון]]
טירן הוא השם הישראלי לטנקים מתוצרת סובייטית שנפלו שלל במלחמות ישראל והוכנסו לשימוש בצה"ל, רובם לאחר שעברו השבחה.

==טירן 4 ו-5==
המראה של טנק T-55 לאחר ששודרג להיות טירן 5 
טירן 5 באתר ההנצחה ללוחם הבדואי
במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים תפס צה"ל מעל לאלף טנקי שלל מדגמי T-54 ו-T-55 מצבאות סוריה ומצרים. טנקי ה-T-54 קיבלו את השם טירן 4 וטנקי ה-T-55 קיבלו את השם טירן 5. בעוד שבשתי הגרסאות המנוע הוחלף למנוע דיזל מתוצרת ג'נרל מוטורס, רק בטנקי הטירן 5 הוחלף תותח ה-D10 הסובייטי לתותח L68 היורה תחמושת נאט"ו 105 מ"מ סטנדרטית. לטנקים נוספו תאי זיווד בצדי הצריח כדי להבדילם מהטנקים של כוחות האויב. במערב נודעו טנקי הטירן כ-Ti-67. בין מובילי צוות ההסבה היה ארקדי תימור, מהנדס חשמל ואלוף-משנה חיל השריון של הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.

טירן לדגמיו השונים שרת בצה"ל עד 1990, בעיקר בחטיבות המילואים. בתחילה בחטיבה 274 שהוקמה לאחר מלחמת ששת הימים, כאשר בשל משקלם הקל יחסית של טנקים אלו והתאמתם למשימות צליחה הם נטלו חלק במבצע רביב במלחמת ההתשה, במהלכו פשטו על יעדים במפרץ סואץ. החטיבה נטלה חלק בקרבות בחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים. לאחריה הורחב מערך הטירן בצה"ל עם הסבתה של אוגדה 440 לאוגדת שריון המבוססת על טנקי טירן 4 ו-5. היא כללה שלוש חטיבות: חטיבה 274 הוותיקה שהייתה לחטיבה 691, חטיבה 265 וחטיבה 889.

עם סיום שירותם בצה"ל נמכרו רוב הטנקים למדינות זרות, אך חלקם שימשו כבסיס לנושא הגייסות המשוריין (נגמ"ש) "אכזרית".

==טירן 6==
טנק טירן 6 במוזיאון [[יד לשריון.]]
טירן 6 באימון ברמת הגולן בשנת 1974
טירן 5 ליד תעלת סואץ בינואר 1974
ה-T-62 נכנס לשירות בצבאות ערב בראשית שנות ה-70. במלחמת יום כיפור נפלו לידי צה"ל טנקים מסוג זה, והוחלט להכניס חלק מהם לשירות בצה"ל. חטיבה 320 כללה כ-100 טנקים שהוכנסו לשירות, כמעט ללא שינויים, וקיבלו את השם טירן 6.

== סמובר ==
בסוף שנות השבעים, הועלתה בחיל החימוש אפשרות ליצירת גרסה מחודשת של הטירן שכונתה "סמובר". הסמובר, שנחשף ב-1984, היה למעשה טירן שרוקן מתוכנו, נותר כקליפה ריקה של תובה וצריח ואובזר מחדש במערכות מערביות - מנוע, ממסרת מערכות אלקטרוניות ותותח טנק 105 מ"מ.

הסמובר לא נכנס בסופו של דבר לשימוש כאשר הוחלט להתמקד בטנק המרכבה החדש, אך הקונספט של התקנת מנוע מערבי בתובת ה-T-55 יושם בנגמ"ש האכזרית ובטנק המצרי רעמסס השני.

== משתמשים ==
*ישראל
*אורוגוואי
*רואנדה
*לבנון - מספר לא ידוע של טנקים הגיעו למספר ארגונים בזמן מלחמת לבנון. בין אם זה היה ארגון המשתף פעולה עם צה"ל או ארגון שנפל לידיו טנקים כשלל.<ref></ref>

== ראו גם ==
* טנקים בשירות צה"ל
* T-55/54
* רעמסס השני (טנק)

==קישורים חיצוניים==

* [http://idfmodelling.free.fr/ref_veh_pictures/tiran/tiran_01.jpg טנקי טירן 5 במצעד צה"ל]
* [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showpost.php?p=861875&postcount=9 תמונות ושרטוטים של טנק הסמובר]
* - עדותו על מבצע רביב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טנקים ישראליים
קטגוריה:טנקי מערכה
קטגוריה:נשק שלל בצה"ל
לואי השלישי, מלך צרפת

לואי השלישי (בצרפתית: Louis III; 863 – 5 באוגוסט 882, סן-דני) היה מלך פרנקיה המערבית בין השנים 879-882. בנם של לואי השני ואנסגרד מבורגונדיה.

==ביוגרפיה==
לאחר מות אביו, נבחר לואי למלך יחד עם אחיו קרלומן מלך צרפת על ידי רבי הכנסייה והאצילים. הממלכה חולקה לאחר כמה חודשים בין האחים בעקבות הסכם אמיין שנחתם במרץ 880 ולואי קיבל את נויסטריה.

זמן קצר לאחר תחילת מלכותו התמרד חלק מהאצילים ועבר לצידו של לודוויג הצעיר שפלש לנויסטריה במטרה לתפוס את השלטון. לואי השלישי ויתר לטובתו על לותארינגיה המזרחית ובכך שם קץ לסכסוך.

בקיץ שנת 880 יצאו לואי וקרלומן למלחמה נגד הרוזן בוזו שהכריז על עצמו מלך פרובאנס. בדרך הם כבשו את מקון (Macon) ואת רוב נחלתו הצפונית של בוזו אך לא הצליחו לכבוש את ויין (Vienne) עליה צרו מאוגוסט עד נובמבר.

הסכנה הגדולה ביותר עבור נויסטריה נשארו פלישות הנורמנים שבזזו והחריבו את כל אשר עמד בדרכם. ב-3 באוגוסט 881 לואי הכה אותם בקרב סוקור (Saucourt) והשיג בכך ניצחון מזהיר שהונצח בשירה הגרמנית בשם "שירת לואי" (Ludwigslied) ושימש גם רקע לאפוס הצרפתי גורמון ואיזמבר (Gormont et Isambart).

המלך הצעיר אשר השיג את הניצחון החשוב ביותר של הפרנקים על הנורמנים נהרג שנה לאחר מכן בתאונה לפני שמלאו לו עשרים. הוא לא השאיר יורש ונויסטריה עברה תחת שלטון אחיו, קרלומן.

==קישורים חיצוניים==

דיוקן של לואי השלישי
* 
* 

קטגוריה:השושלת הקרולינגית
קטגוריה:מלכי צרפת מהמאה ה-9
קטגוריה:ילידי 863
קטגוריה:נפטרים ב-882
חיים תבורי

חיים תבורי (1919 – 11 באוגוסט 1992) היה מפכ"ל המשטרה השישי של משטרת ישראל (1976–1979).
המפכ"ל חיים תבורי עם קצין המבצעים [[אברהם פטוקה בכנס באודיטוריום בחיפה]]
קברו של חיים תבורי בהר הרצל

==ביוגרפיה==
תבורי נולד בשנת 1919 בעיר רובנו שברוסיה, בנם של שרה-לאה ומשה בלגולה (לימים תבורי), וב-5 באוגוסט 1925 עלה לארץ ישראל עם הוריו על סיפון האוניה "סיני". אביו היה ממקימי תחנת מכבי האש של פתח תקווה ומפקדה הראשון.
שירת בש"י ובשנת 1939 התגייס לנוטרות ושירת בראש העין.

ב-1 בינואר 1939 התנדב כחבר ההגנה, להיות נוטר במשטרת היישובים העבריים. ב-27 בספטמבר 1939 הוענקה לו אזרחות פלשתינאית (ארץ ישראלית), שם משפחתו העברי היה בעל-עגלה ומקצועו פקיד.

בשנת 1940 התגייס לחיל הרוכבים של משטרת המנדט. ב-1947 מונה למדריך בבית הספר לשוטרים בבית לחם. במלחמת העצמאות נפצע בקרב בעיר העתיקה בירושלים, במאי 1948 התגייס למשטרת ישראל ושירת כסמל בעיר העתיקה בירושלים. בשנת 1949 הועלה לדרגת מפקח שני ושירת בפרברי ירושלים, במהלך שירותו עוטר בצל"ש המשטרתי הראשון על חלקו בפענוח פרשת היעלמותו של שייח' יוסף אבו גוש. ב-1950 מונה למפקד משטרת באר שבע, בשנת 1952 היה לראש ענף תנועה במחוז ירושלים, ממנו עבר ב-1954 לשמש מפקד נפת הנגב, ושימש בתפקיד במשך 16 שנה (החל ב-1961 בדרגת סגן-ניצב). ב-1970 קודם לדרגת ניצב-משנה ומונה לסגן מפקד מחוז הדרום. ב-1971 מונה למפקד מרחב ירושלים.

בשנת 1973 מונה למפקד המחוז הדרומי בדרגת ניצב. בשנת 1975 מונה לראש אגף המבצעים והיה שותף להכנת המשטרה לקבלת האחריות על ביטחון הפנים.

ב-1 בינואר 1977 מונה למפכ"ל המשטרה ושימש בתפקידו זה עד ל־31 בדצמבר 1979.

אחר פרישתו כיהן כיו"ר ארגון יד לבנים בבאר שבע. זכה בשנת 1988 בתואר יקיר באר שבע.

תבורי היה נשוי ליעל – לבית כספי (דור שישי בארץ), ואב ל-3.

נפטר בשנת 1992, בגיל 73, ונקבר בחלקת המשטרה בהר הרצל בירושלים.

אחיו דב תבורי היה ראש עיריית פתח תקווה בשנים 1978–1989.

לימים, נכדו, אמנון אלקלעי, התגייס למשטרת ישראל ועבר מסלול כמעט זהה למסלול שעבר סבו רב ניצב חיים תבורי, כאשר אמנון שירת במחוז הדרומי כמפקד תחנת באר שבע, מפקד מרחב הנגב, עבר לשרת במחוז ירושלים כמפקד מרחב מוריה, מפקד מרחב ציון וחזר למחוז הדרומי כסגן מפקד מחוז דרום ובהמשך כממלא מקום מפקד המחוז וכראש אגף השיטור בדרגת ניצב, תפקיד שבעברו נקרא ראש אגף המבצעים עד שפוצל והמבצעים עברו תחת סמכותו של סגן המפכ"ל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.police.gov.il/history/fullArticleText.aspx?aid=82 חיים תבורי] באתר משטרת ישראל
* [http://www.news1.co.il/Archive/006-D-3227-00.html חיים תבורי] באתר news1
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפכ"לי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז ירושלים במשטרת ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בחלקת המשטרה בהר הרצל
קטגוריה:ישראלים ילידי רוסיה
קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:יקירי באר שבע
קטגוריה:אנשי הש"י
קטגוריה:אנשי משטרת המנדט
קטגוריה:נוטרים
קטגוריה:אנשי משטרת היישובים העבריים
קטגוריה:מעוטרי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף שיטור וביטחון
קטגוריה:מפקדי מחוז הדרום במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1992
דוד קראוס

דוד קראוס (1929 - 16 בדצמבר 2000) היה המפכ"ל התשיעי של משטרת ישראל.

==ביוגרפיה==
נולד בצ'כוסלובקיה לגבריאל ובלימה (ברטה) (לבית כהן) והיה הבן הבכור מבין שמונת ילדיהם. במלחמת העולם השנייה נלקח למחנה אושוויץ שם עבר סלקציה ומויין לטור המיועדים לעבודה. באושוויץ איבד רבים מבני משפחתו לאחר השחרור איתר את אביו שהיה השורד היחיד ממשפחתו הגרעינית. קראוס עבר לאיטליה והצטרף לגרעין של ההגנה. בשנת 1948 עלה לישראל והתגייס לשורות הפלמ"ח ושובץ בחטיבת הנגב. עם קום המדינה שירת בצה"ל, ולאחר שחרורו התגייס למשטרת ישראל.

בין השנים 1952–1957 מילא תפקידי שטח בתחום התנועה, הסיור והתביעות. קראוס שירת בבסיס האימונים הארצי של המשטרה ולאחר מכן בענף התנועה של מחוז חיפה. בשנת 1958 סיים קורס קצינים ומונה למפקד יחידת סיור. בתפקידיו הבאים שימש ראש לשכת סיור ומבצעים, מפקד מרחב דן, ובשנת 1971 מונה למפקד מרחב המרכז. בסוף 1974 הועלה לדרגת ניצב משנה. שירת כמפקד מרחב ירושלים ובשנת 1977 עבר לשמש ראש אגף מנהלה במטה הארצי. בשנת 1978 מונה לראש אגף שיטור וביטחון ובשנת 1981 מונה, במקביל, לסגן המפקח הכללי. בשנת 1982 מונה לאב בית הדין המשמעתי ובשנת 1984 למפקד מחוז תל אביב.

בשנים 1982-1983 היה נשיא הסניף הישראלי של ארגון השוטרים הבינלאומי.

ב-1 באפריל 1985 מונה למפכ"ל התשיעי של משטרת ישראל, ושירת עד פרישתו ב-31 במרץ 1990.

שירת כשגריר ישראל בהונגריה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.police.gov.il/history/fullArticleText.aspx?aid=79 דוד קראוס] באתר משטרת ישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפכ"לי משטרת ישראל
קטגוריה:שגרירי ישראל בהונגריה
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:מפקדי מחוז תל אביב במשטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף שיטור וביטחון
קטגוריה:ראשי אגף תמיכה לוגיסטית
קטגוריה:סמפכ"לי משטרת ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
האיחוד

מדינות האיחוד (באנגלית: Union; נודעות גם בשם "הצפון" - the North) במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית כללו 25-23 מדינות צפוניות בארצות הברית, ולחמו בקונפדרציית המדינות של אמריקה שהוקמה ב-4 בפברואר 1861 על ידי 11 מדינות דרומיות שפרשו מארצות הברית. 

חמש המדינות היחידות שהתירו עבדות בארצות הברית, לא הצטרפו לקונפדרציה, ונותרו באיחוד באותה עת: דלאוור, מיזורי, מערב וירג'יניה, מרילנד וקנטקי.

==מדינות האיחוד==

בפרוץ המלחמה כלל האיחוד 23 מדינות: אוהיו, אורגון, איווה, אילינוי, אינדיאנה, דלאוור, ויסקונסין, ורמונט, מיזורי, מיין, מינסוטה, מישיגן, מסצ'וסטס, מרילנד, ניו ג'רזי, ניו המפשייר, ניו יורק, פנסילבניה, קונטיקט, קליפורניה, קנזס, קנטקי ורוד איילנד.

במהלך המלחמה הצטרפו לאיחוד שתי מדינות נוספות: וירג'יניה המערבית ב-20 ביוני 1863 - בעקבות פילוג ממדינת וירג'יניה, ונבדה ב-31 באוקטובר 1864.

==צבא האיחוד==

עם פרוץ מלחמת האזרחים באפריל 1861, הצבא הסדיר של האיחוד כלל כ-16,000 חיילים ב-19 רגימנטים - עשרה של חיל רגלים, ארבעה של ארטילריה, שלושה של חיל רגלים רכוב ושניים של פרשים. הנשיא אברהם לינקולן יזם גיוס של 75,000 מתנדבים, וב-22 ביולי 1861 הקונגרס אישר גיוס של חצי מיליון מתנדבים. 

בשיאו כלל צבא האיחוד כ-2.5 מיליון חיילים, רובם מתנדבים.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:מלחמת האזרחים האמריקנית
נחליאלי צהוב

נַחֲלִיאֵלִי צָהוֹב (שם מדעי: Motacilla flava) הוא ציפור שיר קטנה ממשפחת הנחליאליים. הנחליאלי הצהוב נפוץ בכל אירופה ובחלקים נרחבים מאסיה ויש לו אחיזה גם בצפון אמריקה באלסקה. במערב אירופה המין יציב, אולם אוכלוסיות צפוניות ומזרחיות נודדות לאפריקה ולאסיה. אוכלוסייתו הכוללת של הנחליאלי הצהוב בעולם מוערכת בכ-5–50 מיליון פרטים.

== מאפיינים ==
הנחליאלי הצהוב הוא עוף רזה ואורכו 15–16 ס"מ. פרט בוגר הוא לרוב בצבע זית בחלקו העליון ואילו בחלקו התחתון צבעו צהוב. הצבע ותבנית הצבע של הראש משתנים בין תת-מינים שונים. בכל תטולה 4–8 ביצים.
מסלול נדידה: נודד בקיץ ובחורף בחזית רחבה. נדידת הסתיו ממערב אירופה לאפריקה במסלול מערבי, דרך פורטוגל ומערב ספרד לגיברלטר ודרומה.

<gallery>
Motacilla flava 2 young (Marek Szczepanek).jpg
Motacilla flava 1 young (Marek Szczepanek).jpg
Motacilla flava (13900974517).jpg|נחליאלי צהוב ברוסיה
Cuculus canorus canorus MHNT.ZOO.2010.11.150.44.jpg |Cuculus canorus canorus + Motacilla flava 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.birdsbase.com/bbis_test/heb/spec.jsp?id=511 נחליאלי צהוב] בתוך [http://www.birdsbase.com מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל ע"ש ]
* [http://www.tatzpit.com/Site/pages/inPage.asp?catID=9&subID=333&subsubID=432 נחליאלי צהוב במגדיר ציפורי ישראל]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: נחליאליים
קטגוריה:נחליאליים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
מקס גרסון

מקס גרסון (בגרמנית: Max Gerson; 18 באוקטובר 1881 – 8 במרץ 1959), רופא יהודי-גרמני שפיתח לטענתו שיטה לטיפול במחלת הסרטן שכללה דיאטה מיוחדת של מיצים אורגניים וחוקני קפה. ב-1958 פרסם ספר שכותרתו "A Cancer Therapy: Results of 50 Cases" ובו שטח את טענותיו. הטענות שבספר נבחנו על ידי המכון הלאומי לסרטן בארצות הברית, שקבע כי המידע שהציג גרסון לא הוכיח כלל את טענותיו, וכי לא נמצאו יתרונות במשטר התזונה שהמליץ עליו. כיום יש המחשיבים את "שיטת גרסון" כשיטה שלא רק אינה מועילה לחולי סרטן, אך עלולה גם לגרום נזק בריאותי חמור. לא קיימים מחקרים עצמאיים (שלא בוצעו על ידי גרסון או בתו) התומכים בטענותיו.

== ביוגרפיה ==
גרסון נולד בוונגרוביץ (עיר שבאותה עת הייתה חלק מן האימפריה הגרמנית). הוא למד בין היתר באוניברסיטאות בברסלאו ובברלין, ייסד שיטת טיפול מיוחדת לטיפול בשחפת עור בבית החולים האוניברסיטאי של מינכן ופרסם על כך מאמרים בעיתונות הרפואית המובילה. היגר לארצות הברית לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, ומאז 1938 טיפל בניו יורק במשך כעשרים שנה, במאות מקרים של מחלות סרטן סופניות, שנואשו בהם מטיפול בדרכים קונבנציונליות.

הציג בפני ועדת הקונגרס האמריקני לענייני בריאות בשנת 1946, את שיטות הטיפול שלו שבהם מושם דגש רב על שיפור תפקודי הכבד באמצעים שונים כמו תוספים של אשלגן, הורמון בלוטת המגן, ויטמין B<sub>12</sub>, טיפול באוזון וביוד, מיצי ירקות ופירות וחוקני קפה, וטען להצלחה (כ-30%) בריפוי חולי סרטן סופניים. בחינה מדוקדקת של הממצאים העלתה כי חלק מן החולים ש"נרפאו" לטענתו מסרטן כלל לא אובחנו כחולים במחלה באמצעים כמו בדיקה היסטולוגית, ואחרים לא נרפאו מן המחלה. כיום בתו שרלוטה ממשיכה את שיטתו, במרכז גרסון בקליפורניה ובמקסיקו. חרף טענותיה לריפוי באמצעות השיטה שפיתח אביה, המעקב היחיד שנעשה על מטופלים ששוחררו מ"מכון גרסון" נעשה על ידי נאטורופט, והעלה כי מתוך 21 מטופלים ששוחררו, לאחר חמש שנים נפטרו 20 ממחלתם, וחולה נוסף עדיין נאבק במחלת הסרטן. בנוסף, בין השנים 1980 ל-1986 אושפזו בבתי חולים בעיר סן דייגו (שבה "מכון גרסון") 13 אנשים שטופלו ב"שיטת גרסון" ואשר סבלו מאלח דם שנגרם מחיידק Campylobacter fetus. חמישה חולים נכנסו למצב של תרדמת לאחר שסבלו מרמת נתרן נמוכה במיוחד בדם, ככל הנראה בגלל רמות הנתרן הנמוכות במשטר התזונה של גרסון.

גרסון נפטר ב-1959 לאחר שהורעל בארסן<ref></ref><ref></ref>.
קורות חייו ומפעלו שעוד פועל תועדו בסרט The Beautiful Truth<ref name="cansoc"></ref>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.gerson.org אתר מכון גרסון], אתר הבית
* Stephen Barrett, [http://www.quackwatch.org/01QuackeryRelatedTopics/cancer.html Questionable Cancer Therapies] מתוך אתר quackwatch
* סרט מתורגם לעברית על שיטת גרסון : http://www.youtube.com/watch?v=9EUb-mcPBFg&feature=player_embedded
* הסרט המלא The Beautiful Truth [http://הסרט%20המלא%20The%20Beautiful%20Truth http://youtu.be/wvzDHGLEUyw]

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מרפאים אלטרנטיביים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959
מיראז' (תופעה אופטית)

מִירַאז (בצרפתית: Mirage) או מראה תעתועים הוא תופעה אופטית אטמוספירית שבה רואים בבואה אחת או יותר של עצם בנוסף לעצם עצמו. שמו הלועזי נגזר מהמילה הלטינית mirari שפירושה "להיות מודהם". 

==מיראז' תחתון==
[[מיראז' תחתון בשקיעה בחוף בת ים]]
מיראז' תחתון (inferior mirage) הוא הסוג הנפוץ יותר של מיראז'. הוא נקרא כך משום שהבבואה מופיעה מתחת לעצם. הוא נוצר על ידי שבירה קרן אור כאשר היא עוברת בשכבה חמה של אוויר המרחף קרוב לקרקע. לאוויר החם צפיפות נמוכה יותר ולכן מקדם השבירה שלו קרוב יותר ל-1 מזה של האוויר הקר שמעליו. 

במדבר, מיראז' יכולה לגרום לרושם של אגם או מקווה מים גדול אחר באופק. זו בעצם בבואה של השמים המשתקפת מהאוויר החם המרחף קרוב לפני הקרקע. על כבישי זפת וחצץ, מיראז' נותנת רושם שעצמים מרוחקים משתקפים על ידי שלולית מים על הכביש.

==מיראז' עליון==
מיראז' עליון (superior mirage) נוצר עקב היפוך טמפרטורות בשכבות האוויר קרוב לפני הקרקע, כך שהאוויר הצמוד לפני הקרקע קר מהאוויר שמעליו. במיראז'ים אלו, בבואה נוספת נראית מעל העצם הזקוף. צורה מיוחדת של מיראז' עליון קרויה פאטה מורגנה.

דוגמאות למיראז' עליון (היפוכי טמפרטורות מעל ימת סופיריור):
עצים נראים באופק כאשר בדרך כלל לא ניתן לראות אותם כלל ומיראז' עליון משתקף מעליהם.

אור ראשון של זריחת השמש הנגרם על ידי מיראז' עליון.

זריחת שמש כפולה הנגרמת על ידי מיראז' עליון.

אינוורסיה באטמוספירה.]]

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תופעות אופטיות אטמוספיריות