OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Where Angels Fall

Where Angels Fall (בעברית: "היכן שמלאכים נופלים") היא להקת מטאל גותי מנורווגיה.
== היסטוריה ==
הלהקה הוקמה ב-2003 באוסלו על ידי אנדרה בנדיגטסן ואולה לווברג, שרצו לנגן מוזיקה אפלה אך מלודית. ב-2004 הצטרפה איירין בנדיגטסן ללהקה כסולנית ומספר נגנים נוספים, וביחד הוציאו את המיני אלבום (EP) הגותי-סימפוני Dies Irae באותה שנה.

בשנותיה הראשונות ניגנה הלהקה מטאל גותי סימפוני שהתבסס על שירתה של הזמרת איירין בנדיגטסן, ושילב קלידים (כולל קלידים המדמים עוגב) ושירת מקהלה. בשנותיה האחרונות משלבת הלהקה גם רוק גותי ומוזיקה אלקטרונית בשיריה.

הלהקה הפסיקה את פעילותה ב-2016 וחידשה אותה ב-2022.

== דיסקוגרפיה ==
* Dies Irae - מיני אלבום, 2004
* Illuminate - אלבום אולפן מלא, 2006
* Marionettes - אלבום אולפן מלא, 2008
* Indifferent - סינגל, 2009
* Senseless - סינגל, 2013
* Redemption - אלבום אולפן מלא, 2014

== חברי הלהקה ==
=== חברים נוכחיים ===
* Kristian Svenning - גיטרה
* André Bendigtsen - גיטרה מובילה וקלידים (2003-היום)
* Eirin Bendigtsen - זמרת סולנית (2004-היום)
* Espen Lohne - גיטרת באס (2004-היום)

=== חברי עבר ===
* Jarle Byberg - תופים
* Øyvind "Lionheart" Larsen - גיטרה
* Ole Kristian Løvberg - תופים (2003)
* Kristian Andersen - גיטרת באס (2004–2008)
* Tom Remi Flygel - קלידים (2004–2005)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:להקות מטאל גותי
קטגוריה:להקות נורווגיות
אנתוני זיני

אנתוני צ'ארלס זיני (באנגלית: Anthony Charles Zinni; נולד ב-17 בספטמבר 1943) הוא גנרל אמריקאי יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית אשר שימש כמפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית וכשליח הנשיא ג'ורג' ו. בוש לישראל ולרשות הפלסטינית.

==ביוגרפיה==
זיני נולד וגדל בפנסילבניה.

בשנת 1965 התגייס זיני לחיל הנחתים. הוא עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים ה-6. בשנת 1967, בעת מלחמת וייטנאם, שירת זיני כיועץ צבאי לצבא דרום וייטנאם. בשנת 1970 שב לווייטנאם שנית כמפקד פלוגת נחתים ונפצע בלחימה. בהמשך שירת כמפקד הגדוד השני ברגימנט ה-8 של החיל ולאחר מכן על הרגימנט ה-9. לאחר מכן פיקד על כוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים ועל הכוח הרב לאומי בסומליה. בשנת 1997 מונה למפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. במסגרת תפקידו פיקד זיני ב-20 באוגוסט 1998 על מבצע שועל המדבר בעיראק. בנוסף פיקד על מבצע השגה אינסופית ("Operation Infinite Reach"), פעולת תגמול לפיצוץ שגרירויות ארצות הברית בקניה וטנזניה על ידי אל-קאעידה ב-7 באוגוסט אותה שנה. במהלך המבצע ירה הצי האמריקני 75 טילי שיוט נגד מחנות של אל-קאעידה באפגניסטן, בין היתר במטרה להרוג את אוסאמה בן לאדן. בנוסף ביצעו ספינות הצי האמריקני אשר בים הערבי ירי של טילי שיוט כנגד מפעל החשוד שהוא מייצר נשק כימי בסודאן. במהלך התקיפות נהרגו כשלושים מחבלים בסודאן ובאפגניסטן, אולם בן לאדן עזב את המחנות מספר שעות קודם לכן. בשנת 2000 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.

בשנת 2002 שימש זיני כשליחו המיוחד של הממשל האמריקאי הנשיא ג'ורג' ו. בוש לישראל ולרשות הפלסטינית ומאוחר יותר למזרח התיכון כולו.

==לקריאה נוספת==
* עמוס הראל ואבי יששכרוף, המלחמה השביעית - איך ניצחנו ולמה הפסדנו במלחמה עם הפלסטינים, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004
* רביב דרוקר ועפר שלח, בומרנג - כישלון המנהיגות באינתיפאדה השנייה, הוצאת כתר, 2005 ([http://drucker10.net/?page_id=574 לקריאת הספר ברשת])

==קישורים חיצוניים==

* .
* .
* .
* .
* .
* .
* .
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וילאנובה
קטגוריה:גנרלים בחיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של הצי
קטגוריה:מעוטרי לב הארגמן
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם
קטגוריה:מפקדי פיקוד מרכז של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
אריק שקד

אריה (אריק) שקד (נולד ב-29 בנובמבר 1949) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, פיקד על חטיבה 519.

==ביוגרפיה==
שקד (במקור מנדלמן) נולד בטבריה ולמד בבית הספר החקלאי כדורי.

את שירותו הצבאי החל בסיירת שריון, במלחמת יום הכיפורים פיקד על פלוגת חרמ"ש שהורכבה מחניכי קורס מ"כים של חטיבה 460. הפלוגה שלחמה תחת אות הקריאה "מקנס" לחמה בחזית המצרית. תחילה סופחה לחטיבה 14 ולחמה תחילה בגזרת גדוד 184 בפיקוד שאול שלו ולאחר מכן בגזרת גדוד 79/196 בפיקוד עמרם מצנע. היא הופעלה במשימות סיור, תצפית, אבטחה ופינוי נפגעים. ב-12 באוקטובר עברה הפלוגה תחת פיקוד חטיבה 421 והופעלה במשימות אבטחה, לחימה בכוחות קומנדו מצריים והגנה על מאמצי צליחת התעלה. לאחר המלחמה המשיך שקד בשירות בחיל השריון, בשנים 1979 עד 1980 פיקד על גדוד טנקים ולאחר מכן השתחרר משירות הקבע.

במלחמת לבנון הראשונה פיקד על גדוד שריון במילואים שהשתתף בלחימה בגזרה המזרחית. לאחר המלחמה חזר לשירות הקבע למשך כעשר שנים. בשנים 1984 עד 1988 פיקד על חטיבה 519 ובהמשך פיקד על מגמת יבשה בפו"ם ושירת כסגן מפקד עוצבת עמוד האש.

שימש דירקטור בחברת אית"ם (כיום סטאר נייט טכנולוגיות), יצרנית ציוד אלקטרואופטיקה ודירקטור בחברת רילון. היה הבעלים של קבוצת האבטחה "אנוש" שקרסה בשנת 2005. מכהן כסגן נשיא לפיתוח עסקי בקבוצת ברן. ב-2012 התמודד בפריימריז של מפלגת העבודה אך לא זכה להצלחה.

שקד בעל תואר ראשון בהיסטוריה ומדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה.

היה נשוי פעמיים והוא אב לארבעה: שתי בנות מרעייתו הראשונה ותאומים מרעייתו השנייה, מיכל מירון-שקד, ממנה התאלמן ב-2007.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.421.co.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/miknas%281%29.pdf צינה בחולות], סיפור לחימתה של פלוגת "מקנס", באתר חטיבה 421

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבה 600
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:בוגרי בית הספר כדורי
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
אחיעזר בן השמעה הגבעתי

אֲחִיעֶזֶר בֶּן־הַשְּׁמָעָה הַגִּבְעָתִי היה מגבורי דוד. 

==יחוסו וקורות חייו==

על פי רד"ק אחיעזר היה מקרובי שאול, ועל פי רש"י אחיעזר היה רק משבטו של שאול – בנימין. אחיעזר נולד בעיר גבעה. אחיעזר הצטרף אל דוד כשהיה בצקלג, יחד עם חבורת הגיבורים משבט בנימין שבאו איתו. על פי המצודות, אחיעזר פיקד על הגבורים משבט בנימין שנספחו אל דוד בהיותו בצקלג, ועל פי המלבי"ם, אחיעזר פיקד על עשרה מהם.

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוחמים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר דברי הימים
צומת וולקן

צומת ווּלקָן הוא צומת ראשי באזור מפרץ חיפה. שמו הרשמי של הצומת במדריך רחובות חיפה הוא הל"ט והוא מוגדר ככיכר.

הצומת הוא מקום המפגש של כביש 4 - שדרות ההסתדרות עם רחוב החרושת הפונה צפון-מערבה לכיוון מרכז הקניות "חוצות המפרץ" ולבתי המלאכה של הרכבת, דרום-מערבה לרחוב משה דיין המוביל לבית הספר הטכני של חיל האוויר ומספר דרכי-שרות.

הצומת קיים לפחות משנות ה־30 של המאה ה־20, אז קישר בין כביש חיפה - עכו ובתי המלאכה של הרכבת. בעבר הצומת הוסדר באמצעות מעגל תנועה.

שמו הרשמי של המקום, כיכר הל"ט (השלושים ותשעה), מציין את זכרם של 39 עובדי בתי הזיקוק היהודים שנרצחו בידי פועלים ערבים בטבח בתי הזיקוק ב-30 בדצמבר 1947. שמו הפופולרי יותר של הצומת ניתן לו על שם בית-היציקה ומפעל האמבטיות וולקן, ששכן בעבר במקום שבו נמצא היום מרכז הקניות. המפעל הוקם בשנת 1934 ונקרא על שם וולקן, שמו הרומי של הפייסטוס אל האש, הנפחים וחרשי הברזל במיתולוגיה היוונית. בניית מרכז הקניות במקום בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 השפיעה על המורכבות והעומס של הצומת.

מחלף ההסתדרות (נחנך ב־2012) ממוקם מעט מדרום לצומת, ומקשר בין אזור הצומת לכביש 22 (עוקף קריות). בסמוך למחלף מפגש מסילת ברזל של מסילת שירות קצרה המוליכה לבתי הזיקוק ומפעל דשנים.

בצומת ישנה תחנת אוטובוס לכל הקווים הנוסעים מחיפה צפונה (לעכו, שפרעם ועיירות הגליל, נהריה, כרמיאל וצפת), ותחנות לכל קווי המטרונית בשני כיווני הנסיעה.

בשנת 1999 יצא לאקרנים הסרט "צומת וולקן" בבימויו של ערן ריקליס, המגולל את סיפורה של קבוצת צעירים בקריות בתקופה שלפני מלחמת יום הכיפורים. במרכז הקבוצה עומדת להקת הרוק שחלקם חברים בה, "צופן גנטי", והפאב המקומי הקרוי "צומת וולקן" בשל קרבתו לצומת.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150528200807/http://www.iroads.co.il/content/כביש-22-עוקף-קריות כביש 22 (ותמונות המחלף)], באתר נתיבי ישראל

==הערות שוליים==

ההסתדרות, מחלף
קטגוריה:חיפה: צמתים ומחלפים
קטגוריה:רובע המפרץ
רומן בירקי

רומן בירקי (בגרמנית: Roman Bürki; נולד ב-14 בנובמבר 1990 במינסינגן שבשווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת השוער בקבוצת סנט לואיס סיטי.

אחיו הצעיר הוא מרקו בירקי, המשחק בקבוצת פ.צ. תון.

==קריירת מועדונים==
בירקי החל את הקריירה שלו בשנת 2007 בקבוצתה המילואים של יאנג בויז ברן. בשנת 2009 הוא הושאל לתון, ולאחר חצי שנה הושאל לשאפהאוסן. בקיץ 2010 חזר ליאנג בויז ברן, ולאחר חצי שנה הושאל לגראסהופרס ציריך. בהמשך חתם במועדון באופן קבוע.

ב-24 במאי 2013 חתם בירקי בפרייבורג, והחליף את אוליבר באומן שעזב להופנהיים. בירקי שיחק בכל 34 המשחקים של קבוצתו, והציג יכולת טובה מאוד, אך לא הצליח למנוע את נשירת הקבוצה אל הבונדסליגה השנייה.

ב-14 ביוני 2015 הודיעה קבוצת בורוסיה דורטמונד על החתמתו על חוזה עד סוף 2019. ב-15 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בניצחון 4:0 על בורוסיה מנשנגלדבך במחזור הראשון בבונדסליגה.

ב-16 במרץ 2022 בירקי חתם בסנט לואיס סיטי שהחל מעונת תשחק ב-MLS.

==קריירה בינלאומית==
בירקי שיחק בנבחרת שווייץ בכדורגל עד גיל 21, והשתתף עמה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011. לאחר מכן, בירקי היה חלק מהסגל של נבחרת שווייץ הבוגרת במונדיאל 2014, אך לא שיחק בטורניר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-18 בנובמבר 2014 במשחק ידידות נגד נבחרת פולין.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:שוערי כדורגל שווייצרים
קטגוריה:כדורגלני יאנג בויז ברן
קטגוריה:כדורגלני תון.
קטגוריה:כדורגלני שפהאוזן
קטגוריה:כדורגלני גראסהופרס ציריך
קטגוריה:כדורגלני פרייבורג
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שווייץ
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1990
דלעת הנחש הסורית

דלעת-נחש סורית (שם מדעי: Bryonia syriaca) היא מטפס עשבוני רב-שנתי ממשפחת הדלועיים הנפוצה בישראל, ירדן, לבנון, ובחצי האי סיני. הפרחים חד-מיניים, ירוקים צהובים, מעורקים בעורקים שקועים בצבע ירוק כהה, ובעלי חמישה עלי כותרת. לפרח הזכרי חמישה אבקנים, ולפרח הניקבי עמוד עלי אחד. לרוב הצמח דו-ביתי. העלה משולש ושעיר בשני צדדיו, וכן הגבעול. הפרי הוא ענבה ירוקה בקוטר כסנטימטר אחד המבשיל בקיץ. הפרי רעיל לאדם.

דלעת-נחש סורית היא אחד מבין שני מינים בסוג דלעת-נחש הגדלים בר בישראל. המין השני הוא דלעת-נחש מצויה בעלת עלים שמחולקים כעין כף יד ל-5 עד 7 אונות עמוקות, ולעיתים האונה האמצעית של העלה מאורכת ומסתיימת בחוד. בסוף שנת 2022 נמצא מין נוסף ונדיר בחרמון - דלעת-נחש רחבת עלים<ref></ref>. מין זה גדל בר בטורקיה, באיראן, בעיראק, בלבנון (?) ובסוריה. החרמון מהווה עבור דלעת-נחש רחבת עלים את גבול תפוצתה הדרומי בעולם<ref></ref>.

התפתחות העלווה היא מתחילת נובמבר עד אמצע מאי. הפריחה מסוף נובמבר עד תחילת מאי. פרי בהפצת זרעים מספטמבר ועד דצמבר.

== תפוצה ובית גידול ==
משרעת התפוצה העולמית היא מזרח הים התיכון: סוריה, לבנון, ירדן, סיני וישראל. בישראל מין זה נפוץ בגליל העליון, בגליל התחתון, בכרמל, בגלבוע, בחוף הגליל, בעמק עכו, בחוף הכרמל ובגלעד; מצוי בגולן, בבקעת כנרות, בעמק יזרעאל, בבקעת בית שאן, בשפלה, בהרי יהודה, בעמון; נדיר בשרון; נדיר מאוד בבקעת חולה, בערבות הירדן ובאדום.

מין זה גדל בבתי גידול טבעיים בלבד בחורש וביער ים-תיכוני וגם בבתות הספר. 

== תמונות ==
<gallery>
קובץ:דלעת-נחש סורית פרי בשלבי התפתחות שונים.jpg|דלעת-נחש סורית - הפרי בשלבי התפתחות שונים
קובץ:דלעת-נחש סורית פירות.jpg|פירות של דלעת-נחש סורית בגבעת השחומית קריית שמונה
קובץ:דלעת-נחש סורית פרי אדום.jpg|פרי בשל ואדום של דלעת-נחש סורית
קובץ:Bryonia syriaca - fruit.JPG|פירות של דלעת-נחש סורית
קובץ:Bryonia syriaca kz01.jpg|דלעת-נחש סורית
קובץ:דלעת-נחש סורית שרועה על אבני בזלת.jpg|דלעת-נחש סורית שרועה על אבני בזלת
</gallery>

==הערות שוליים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1856
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אדמון בואסייה
קטגוריה:דלועיים
חיים ירקוני

חיים ירקוני (נולד ב-1931) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד עוצבת התקומה וסגן קצין תותחנים ראשי.

== חייו ==
ירקוני נולד בעיר רדאוץ שבבוקובינה ברומניה בשם קרול גרינברג. בתקופת מלחמת העולם השנייה שהה במחנות ריכוז בטרנסניסטריה. בסיום המלחמה חזר לרדאוץ והצטרף לתנועת בית"ר. הוא עבר הכשרה באיטליה, ב-1947 העפיל לארץ ישראל באמצעות אוניית המעפילים חיים ארלוזורוב. האונייה נתפסה על ידי הבריטים והמעפילים בהם ירקוני נשלחו למחנות המעצר בקפריסין, שם שהה במשך מספר חודשים עד הגעתו לישראל. 

בישראל התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים. במלחמת סיני לחם כקצין ניהול אש בגדוד 403, גדוד תותחי 155 מ"מ. אחרי המלחמה שימש מדריך ראשי בענף אימון קצינים בבה"ד 9, בשנים 1962 עד 1963 פיקד על גדוד 404. ב-1963 מונה למפקד גדוד 403 והסב אותו מתותחים נגררים לתותחים מתנייעים M7 פריסט. לאחר מכן שירת כראש ענף ההדרכה ותורת חת"ם במפקדת קצין תותחנים ראשי. היה חניך בפו"ם ובשיבוץ חירום שימש מפקד גדוד מילואים 827 באגד ארטילרי 212. בתקופת ההמתנה לקראת מלחמת ששת הימים גויס הגדוד ובמלחמה השתתף הגדוד תחת חטיבה 37 בקרבות כיבוש צפון השומרון, שכם ורמת הגולן. שימש מפקד בה"ד 9 ב-1970 מונה למפקד עוצבת התקומה אותה הקים כאגד ארטילרי קבוע של עוצבת המפץ. שימש מפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד המרכז ובתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש סגן קצין תותחנים ראשי עד שחרורו ב-1973. 

לאחר שחרורו עבד כמנהל במפעלי תעשייה בהם במפעלי נייר חדרה. 

מכהן בהתנדבות כיו"ר ארגון "צוות" בגבעתיים ובמחוז דן וכיו"ר ועדת ההתנדבות. ב-2014 זכה לאות יקיר העיר גבעתיים.

==לקריאה נוספת==
*קרול גרינברג - זיכרונות, הוצאה עצמית, 2001

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.iba.org.il/aleph/?entity=813401&type=1&topic=963 אנו באנו - חיים ירקוני], אתר רשת א'

==הערות שוליים==

קטגוריה:יקירי גבעתיים
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 213
קטגוריה:מפקדי בית הספר לתותחנות שדה
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גולי מחנות המעצר בקפריסין
קטגוריה:מפקדי תותחנים פיקוד המרכז
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:מפקדי עוצבת התקומה
דוד הכהן סקלי

הרב דוד הכהן סקלי (כ"ח באלול ה'תרכ"ב, 3 בספטמבר 1862 – כ"ד באייר ה'תש"ט, 23 במאי 1949) היה מקובל, דיין ואב בית הדין של אוראן שבאלג'יריה, מחבר הספרים שו"ת קריית חנה דוד, דרשות על התורה לך דוד, לדוד ברוך ועוד.

==ביוגרפיה==
הרב סקלי
נולד בעיר דבדו שבמרוקו לרבי משה צאצא למשפחת כהן-סקלי ולרחל בת הרב אצבן בן שמואל. בגיל 13 החל ללמוד תורה אצל הרב אברהם בן סוסאן, ובהמשך אצל הרב אהרן הכהן והרב שלמה הכהן צבאן (ארבי לקביר)<ref>הקדמה מאת אברהם אלמליח לספר ויקץ שלמה לרבי שלמה כהן זאגורי, ירושלים תש"ל</ref>. נשא לאשה את בת דודו, שמחה.

בשנת 1896 עבר להתגורר בעיר תלמסאן שבאלג'יריה, שם לימד תורה את בני הקהילה היהודית ביחד עם הרב חיים בלייח. מאוחר יותר, בשנת 1900, התבקש להגיע ללמד תורה בעיר אוראן, בישיבת 'וזאת ליהודה' שנתמכה על ידי הגביר הרב יהודה חסאן.<ref>הקדמת הרב דוד הכהן סקלי לספר 'שמו יוסף'.</ref> שם למד בחברותא עם רבי יוסף בן וואליד.<ref>ראו: ספר שמו יוסף סימן רס"ה.</ref> בשנת 1913 נתמנה לדיין בעיר לצד הרב מיכאל בן סעיד, ויותר מאוחר ירש את תפקיד אב"ד בבית הדין של אוראן<ref name=":0"></ref>.

מלבד עיסוקו במשפט העברי ובפסיקת ההלכה, עסק גם בקבלה, ונהג במנהגי חסידות ופרישות. ניתן למצוא בכתביו אזכורים רבים מהזוהר, ומכתבי האר"י.

עמד בקשרים הדוקים עם רבני ארץ ישראל ורבני צפון אפריקה אשר העריכו אותו מאוד. הרב יוסף משאש כינה אותו במכתביו "המלך דוד הכהן".

ראה בעין טובה את העליות לארץ וההתארגנות הלאומית וכך כתב: .

בתאריך כ"ד באייר ה'תש"ט - 1949 כינס את כל בני קהילתו בביתו, וביקש מרעייתו ליטול לו את ידיו, עטף את עצמו בתכריכים ונשא נאום פרידה מכל הנוכחים. בתום דבריו נפטר, בגיל 87<ref name=":0" />.

==חיבוריו==
* קריית חנה דוד – שאלות ותשובות על ארבעת חלקי השו"ע, שני חלקים. הספר הודפס לראשונה בשנת 1935 ופעם נוספת בשנת 1988.
*קרן דוד – חידושים על הש"ס. בספר זה נדפסו עוד שני חיבורים: ילקוט דוד – חיבור על הזוהר; בנפש דוד – חידושי דינים ומאמרי הלכה ואגדה.
* לך דוד – על פרשיות התורה וההפטרות.
* משכיל לדוד – ביאור על הזוהר.
*לדוד ברוך – דרושי הרב לפי העת והזמן.
* בשוב דוד

==תלמידיו==
*חתנו הרב שלמה הכהן זאגורי – רב העיר תאורירת ומחבר הספר "ויקץ שלמה".
*הרב דוד אבן כליפא – רב המחוזות עין תמושנת וסעידה באלג'יריה, ורב קהילת מאסי בצרפת וראש בית המדרש ובית הכנסת "קריית חנה דוד- מכלל יופי" בירושלים. מחבר שו"ת "דרכי דוד".
*הרב אליהו בן גיגי – רבה של סעידא, אלג'יריה. מחבר הספר – "קול צעקת הרועים".
*הרב שמואל מרציאנו (לחימר) – מח"ס שו"ת ויען שמואל.
*הרב משה בן גיגי – רבה של לעיון.
*הרב דוד מרציאנו בן עקו – רבה של ברגנט ולאחר מכן של מיסור.
*הרב יעקב אסרף בן שלמה לעסרי.

*הרב יחייא אמסלם

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.meirtv.co.il/site/alon.asp?id=1425 מאמר על הרב דוד הכהן סקלי] באתר מכון מאיר.
* ספרו [http://www.hebrewbooks.org/37764 קרן לדוד] באתר HebrewBooks.
* ספרו [http://www.hebrewbooks.org/1281 קריית חנה דוד] באתר HebrewBooks.
* סיפור שופרו של הרב ומועד פטירתו המדויק [https://www.youtube.com/watch?v=fFU6LcVNrcE בסרטון ביו טיוב]
* [https://www.youtube.com/watch?v=KayvlhQ96B8 הרב סקאלי והרב גורן], שיעורו של הרב משה אלחרר
* אתר [http://www.hacohenskali.com/ משפחת הכהן סקאלי ויהודי דבדו]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דבדו: רבנים
קטגוריה:אוראן: רבנים
קטגוריה:רבנים ספרדיים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אבות בתי דין
דוד
קטגוריה:ילידי 1862
קטגוריה:נפטרים ב-1949
אברטון ריביירו

אברטון אוגוסטו דה בארוס ריביירו (בפורטוגזית: Everton Augusto de Barros Ribeiro; נולד ב-10 באפריל 1989 בארוז'ה שבברזיל), הידוע בקיצור כאברטון ריביירו הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי וקשר הכנף בקבוצת באהיה. ידוע ביכולות המסירה והכדרור שלו. נבחר כשחקן השנה של ברזיל בשנת 2013.

בשנת 2015 עבר לקבוצת אל-אהלי דובאי תמורת המחיר המוערך בכ-15 מיליון אירו.

==קריירה בינלאומית==
ריביירו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל ב-6 בספטמבר 2014 במשחק ידידות נגד נבחרת קולומביה, כשהחליף את וויליאן בדקה ה-72.

זומן לסגל הנבחרת בקופה אמריקה 2015 ובקופה אמריקה 2021.

ב-18 ביוני 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת פרו במסגרת קופה אמריקה 2021.

נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר מונדיאל 2022.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני סאו קייטנו
קטגוריה:כדורגלני קוריטיבה
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני שבאב אל-אהלי דובאי
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני באהיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2015
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2021
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים באיחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1989
צל בבגדד

צל בבגדאד הוא סרט תיעודי משנת 2013 בבימויו של הבמאי דוקי דרור, ובתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. הסרט מתעד את סיפורה של לינדה עבדול עזיז מנוחין, עיתונאית ישראלית שבצעירותה נמלטה מארץ מולדתה עיראק, במהלך שנות ה-70, ואת הקשר שלה עם עיתונאי עיראקי צעיר שיוצר איתה קשר במאמץ לעזור לה לחקור את היעלמותו של אביה בעיראק זמן קצר אחרי שנמלטה משם. הסרט מדלג בין האירועים בישראל, ירדן ועיראק. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים חיפה והיה בין הגורמים שהובילו לעניין ציבורי בארץ ובעולם, בסיפור היעלמותם של קהילות יהודי ערב. הסרט הוקרן גם בספריית הקונגרס האמריקאי בוושינגטון עם פתיחת תערוכת הארכיון היהודי-עיראקי בארכיון הלאומי של ארצות הברית.

==תקציר העלילה==
הסרט נפתח עם מנוחין, עיתונאית ישראלית עצמאית הכותבת לכלי תקשורת בשפה הערבית, כשהיא חוצה את הגבול מישראל לירדן, בניסיון שלא צלח בסופו של דבר, להצביע בבחירות לנשיאות עיראק ב-2010. למרות שמנוחין מתחילה את היום באופטימיות בנוגע ליכולתה להשתתף בבחירות כעיראקית, היא נתפסת ומוחזקת בידי הרשויות העיראקיות בקלפי בשגרירות עד ששירותי הביטחון הירדנים מתערבים בעניין. עם שובה לישראל, מנוחין כותבת בלוג על חוויותיה בירדן, ובעקבות כך פונה אליה עיתונאי עיראקי שמתעניין בסיפור שלה ושל אביה, יעקב עבדול עזיז, שנעלם בעיראק כמה עשורים קודם לכן. יחד עם התעמקות הקשר בין שני העיתונאים, הם מתחילים לחקור יותר ויותר לעומק את עברה של מנוחין, כמו גם זה של הקהילה העיראקית-יהודית, בניסיון למצוא רמזים למה יכול היה להיות גורלו של אביה. בעוד הם נאבקים למצוא רמזים שיתחקו אחר עקבותיו של אביה, העיתונאי העיראקי יוצא לרחובות בגדאד, סורק את האזור אל מוסבאח בו מנוחין חיה בעבר עם משפחתה. בינתיים, בישראל, מנוחין מבקרת אנשים שהיו שייכים בעבר לקהילה העיראקית-היהודית בבגדאד, את אלה שהכירו את אביה לפני שהם עצמם נמלטו לישראל, כדי לנסות ולהבין טוב יותר את הנסיבות שבהן אביה נעלם.

==ראו גם==
*לינדה מנוחין
*דוקי דרור

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://www.facebook.com/pages/צל-בבגדד-ظل-في-بغداد-Shadow-In-Baghdad/436553936462322 דף הפייסבוק של "צל בבגדאד"]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2013
יבגני שאחוב

יבגני סרגייביץ' שאחוב (ברוסית: Евгений Сергеевич Шахов; נולד ב-6 ביולי 1962) הוא כדורגלן עבר סובייטי ואוקראיני ששיחק בעמדות הקשר וחלוץ בקבוצות מטאלורג זפוריז'יה ודנייפר דנייפרופטרובסק בתקופת ברית המועצות, ובשנות ה-90 שיחק חמש עונות בקבוצת מכבי פתח תקווה הישראלית. אחרי פרישתו ממשחק פעיל עבר לאימון, ושימש כעוזר מאמן במספר קבוצות בליגה האוקראינית.

==קריירה==
שאחוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת "מטאלורגז זפוריז'יה" מליגת המשנה הסובייטית. בשנת 1981 התגייס לשירות חובה בצבא הסובייטי. במהלך שירותו שיחק בקבוצה הצבאית סק"א אודסה. לאחר סיום שירות החובה חזר לשחק במטאלורג זפוריז'יה. בשנת 1987 עבר לקבוצת דניפרו דניפרופטרובסק. בעונת 1988 זכה עם הקבוצה באליפות ברית המועצות. באותה עונה היה שאחוב מלך השערים של ליגת העל הסובייטית. שנה לאחר מכן זכה עם דניפרו בגביע ברית המועצות.
בשנת 1990 שיחק זמן קצר בקבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן מהבונדסליגה.

בשנת 1991 הגיע לישראל. שיחק בקבוצת מכבי פתח תקווה עד לסוף עונת 1994/1995. לאחר מכן שיחק במשך עונה אחת במכבי יפו ועונה אחת במכבי נתניה. בשנת 1997 פרש ממשחק פעיל. שאחוב ניסה לקבל מעמד של תושב קבע בארץ, אך בקשותיו נדחו על ידי משרד הפנים. הוא נאלץ לעזוב את ישראל ולחזור לאוקראינה.

באוקראינה אימן קבוצות מליגת המשנה. בשנים 2008 - 2014 היה עוזר מאמן של קבוצת דניפרו דניפרופטרובסק מהליגה הבכירה באוקראינה.
==תארים==
* אליפות ברית המועצות : 1988
* הגביע הסובייטי: 1989
* מלך השערים של הליגה הסובייטית : 1988
==משפחתו==
ליבגני שאחוב יש שני בנים - סרגיי ויבגני, שניהם כדורגלנים מקצועיים. יבגני שאחוב הבן משחק בקבוצת טובול הקזחית בעמדת קשר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סובייטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:זפוריז'יה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מטאלורג זפוריז'יה
קטגוריה:כדורגלני דניפרו
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי יפו
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל אוקראינים
קטגוריה:ספורטאים אוקראינים בישראל
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1962
ז'אן פרנסואה דוקלרק

ז'אן פרנסואה דוקלרק (בצרפתית: Jean-François Duclerc; נולד בגוואדלופ; נפטר ב-18 במרץ 1711 בריו דה ז'ניירו) היה רב חובל צרפתי ואביר במסדר סנט לואיס.

==ביוגרפיה==
הוא נולד בגוואדלופ לז'אן דוקלרק. דוקלרק החל את הקריירה שלו בחיל הים הצרפתי, תחילה כקפטן, ולאחר מכן בפיקוד של פריגטה. במלחמת הירושה הספרדית ב-10 במאי 1710 הוא הפליג מלה רושל כמפקד של שייטת קטנה כדי לתקוף את ריו דה ז'ניירו. היו ברשותו רק שש ספינות ו-1,200 אנשים. 

בסוף אוגוסט 1710 הם הגיעו לריו דה ז'ניירו וניסו לכבוש את העיר, מה שהתברר כאסון. הפורטוגזים קיבלו מידע על הגעתם, ולא נתקלו בקשיים נגד הכוח הקטן. 400 צרפתים נהרגו ו-700 נתפסו. על-אף הכישלון, דוקלרק נעשה אביר במסדר סנט לואיס. ב-18 במרץ 1711 נרצח דוקלרק בכלא בנסיבות מסתוריות על ידי קבוצה של רעולי פנים. בספטמבר 1711 כוח צרפתי גדול יותר בהנהגתו של רנה דוגאי-טרוין הצליח לכבוש את ריו דה ז'ניירו ושחרר את האסירים השורדים מהפשיטה של דוקלרק.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צרפתים
קטגוריה:רבי חובלים
קטגוריה:נפטרים ב-1711
אום סלאל (כדורגל)

נאדי אום סלאל א-ריאדי (מועדון הספורט אום סלאל; בערבית: نادي أم صلال الرياضي; בתעתיק מדויק: נאדי אם צלאל אלריאצ'י) הוא מועדון כדורגל מהעיר אום סלאל מוחמד שבקטר. בעבר הוא נקרא "מועדון הספורט א-תדאמון". זהו המועדון הקטרי הראשון שהעפיל לשלב חצי הגמר של ליגת האלופות האסיאתית.

==היסטוריה==

מועדון הספורט אום סלאל נוסד בשנת 1979 תחת השם "מועדון ספורט א-תדאמון", ונכנס לליגת המשנה הקטרית לצד חמישה מועדונים אחרים. לאחר התפרקות של שני מועדונים בליגה, התפרקה גם קבוצת א-תדאמון.

הקבוצה הוקמה מחדש בשנת 1996, כאשר השייח' עבדולעזיז בן עבדולרחמן אלת'אני עומד בראשה. היא זכתה באליפות ליגת המשנה הקטרית בעונתה השנייה ועשתה זאת גם בשנים 2000 ו-2006.

בשנת 2004 שונה שם המועדון ל"אום סלאל" בהחלטת הוועד האולימפי של קטר.

המועדון העפיל לליגת העל הקטרית בעונת 2006/2007. הוא נהנה מהצלחה בליגה, כשסיים במקום השלישי מספר עונות ברצף. בשנת 2008 העפיל המועדון לליגת האלופות האסיאתית 2009, לאחר שניצח את אל-גראפה בתוצאה 4:1 בדו-קרב בעיטות עונשין מ-11 מטרים בגמר גביע אמיר קטר.

כינויה של הקבוצה, "הבזים של ברזן", מתייחס למגדל ברזאן.

==תארים==
* גביע אמיר קטר (1):
** 2008
* גביע השייח' ג'אסם (1):
** 2009

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל קטריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1979
יגבהה

נחלות שבטי ישראל
יָגְבְּהָה הייתה עיר מקראית בעבר הירדן, בנחלת שבט גד.

העיר נזכרת לראשונה בספר במדבר, כעיר שבנו בני שבט גד בשטחי סיחון מלך האמורי: .

מאוחר יותר, נזכרת העיר בתיאור המרדף שניהל גדעון בן יואש אחר המדיינים בעבר הירדן: .

יגבהה אינה נזכרת בתיאור נחלת שבט גד ב.

בחלק ממהדורות תרגום השבעים, תורגם הפסוק מ כך: . באחת המהדורות של התרגום ל תורגמה המילה "יגבהה" למילה "יגבאל". בשני המקרים נראה כי מדובר על שיבוש בתרגום.

ממיקומה של העיר ברשימת שבספר במדבר, נראה שמדובר בעיר שנמצאת בחלק הצפוני של נחלת שבט גד. מאזכורה של העיר בספר שופטים, נראה כי מדובר על עיר במרחב המזרחי של הנחלה ולכן רואים את העיר כממוקמת בחלק הצפון-מזרחי של נחלת שבט גד.

באמצע המאה ה-19 הוצע זיהויה של העיר הקדומה עם קבוצת תלים המכונה ח'רבת ג'ביהה, כאחד עשר ק"מ צפונית-מערבית לרבת עמון, בהם נתגלו מגדל שמירה עמוני לצד ממצאים מהתקופה הישראלית. כיום באזור זה נמצאת העיר ג'וביהא. זיהוי זה עולה יפה גם מבחינה גאוגרפית וגם מבחינה לשונית.

אפשר שמקור השם הוא במילה העברית "גבוה", בשל מיקומה הטופוגרפי של העיר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט גד
קטגוריה:עבר הירדן המזרחי
הרברט נורקוס

נערי ה[[היטלריוגנד בהלווייתו של נורקוס]]
הרברט נורקוס (בגרמנית: Herbert Norkus; 26 ביולי 1916, ברלין - 24 בינואר 1932, ברלין) היה נער גרמני חבר ההיטלריוגנד שנרצח בידי פעילים קומוניסטים והפך למיתוס בקרב המפלגה הנאצית.

==חייו==
הרברט נורקוס נולד ב-1916 בברלין. אמו הייתה אשה חולנית בעלת עצבים רופפים ומתה שנה לפניו. בניגוד לטענה המקובלת, אביו ככל הנראה היה נאצי בעצמו ואף היה חבר באס אה. בבית הספר נודע כילד רגיל ולא בולט. נורקוס הצטרף להיטלריוגנד, בבוקרו של ה-24 בינואר 1932 הסתובב יחד עם כמה חברים בברלין ותלה כרזות פרסומת לאירוע תעמולה של המפלגה הנאצית. כמה נערים מהתנועה הקומוניסטית ראו אותם ורדפו אחריהם, נורקוס הוכה ונדקר. הוא ניסה ככל הנראה להגיע אל בית החולים אולם מת מפצעיו בדרך. גופתו נמצאה מאוחר יותר באותו היום והרצח זכה לכיסוי תקשורתי נרחב. הלווייתו התקיימה ב-28 בינואר והשתתפו בה 5,000 אנשים. הוא נקבר בבית הקברות סנט יוהאן בברלין. הרוצחים נידונו לשלוש שנות מאסר.

==המיתוס==
הנאצים הבינו את הזדמנות הפז שנפלה לידיהם, רצח של נער תמים בידי קבוצת בריונים קומוניסטים. נורקוס הפך לקדוש מעונה ויום מותו הוכרז כיום אבל בקרב הנוער ההיטלראי. הסופר קרל אלויס שקנזינגר כתב רומן על חייו עוד באותה השנה. בספר נורקוס מתואר כבנו של קומוניסט נלהב שרוצה לחנך את בנו כמוהו, אולם הבן לא מתלהב מהקומוניסטים הגסים ומרגל לטובת ההיטלריוגנד עד שבסופו של דבר אמו מתאבדת והוא נרצח בידי קומוניסט ממורמר. שנה לאחר מכן עובד הספר לסרט בשם "נער היטלר קווקס" שהופק בידי הנס שטיינהוף. הסרט הוקרן בבתי ספר ובבתי קולנוע. מה שהביא לכך שלהיטלריוגנד הצטרפו עשרות מתגייסים ומתגייסות חדשים. 

במשך שלטונה של המפלגה הנאצית בגרמניה יצאו עוד מספר ספרים אודותיו והוא גם כיכב במספר שירי תעמולה של ההיטלריוגנד. כמה רחובות נקראו על שמו, בקריגסמרינה אף תכננו לבנות ספינת מלחמה בשם "הרברט נורקוס". הספינה מעולם לא נכנסה לשימוש פעיל והוטבעה בידי בעלות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה. ליד ביתו בברלין הוצב שלט לזכרו שהוסר במסגרת הדה-נאציפיקציה. אגודת ניאו נאצים הפועלת בסקסוניה קרויה "אחוות נורקוס" על שמו.
פונדלפארק

פונלדפארק (בהולנדית: Vondelpark) הוא פארק בגודל של כחצי קילומטר רבוע הממוקם ברובע דרום מזרח בעיר אמסטרדם.

הפארק נפתח לציבור בשנת 1865 בשם 'הפארק החדש' (Nieuwe Park), בהמשך שונה שמו לפונדל על שם הסופר מהמאה ה-17 יוסט ואן דן פונדל. לאורך הפארק ישנם מספר שבילים וגופי מים בין אזורים מיוערים ומדשאות רחבות, בנוסף ישנם מספר מסעדות ובתי קפה. את הפארק פוקדים כעשרה מיליון מבקרים בשנה.

==היסטוריה==
בשנת 1864 הוקמה "העמותה להקמת פארק לרכיבה והליכה" על ידי מספר תושבי העיר אמסטרדם. העמותה רכשה שטחי אדמה וביצות בפאתי העיר במטרה להקים בהן את הפארק החדש, הם פנו לאדריכל יאן דוויד זוכר לסייע בתכנונו.
שערי הכניסה לפארק, [[1914.]]

בשנת 1865 נפתח 'הפארק החדש' (Het Nieuwe Park) באופן חופשי לחברי העמותה ותמורת תשלום גם לכלל התושבים. שנתיים לאחר פתיחתו הוקם בו פסל לזכר המשורר יוסט ואן דן פונדל בעיצובו של לויס רוייר, כתוצאה מכך זכה הפארק בכינוי הלא רשמי "הפארק של פונדל", עד שב-1880 שונה שמו הרשמי של הפארק לפונדלפארק.

בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20, עלויות התחזוקה של הפארק החלו לצמוח כתוצאה מהפופולריות הרבה שלו בקרב תושבי העיר. בשנת 1953 העמותה מכרה את הפארק לעיריית אמסטרדם, כתוצאה מכך הפארק עבר שיפוץ במהלך שנות ה-50, האדריכל אחברט מוס החל בשיפוץ הפארק להקל על התחזוקה שלו כמו גם כדי שיהיה נגיש יותר לתושבי העיר.

במהלך שנות ה-60 וה-70, בתקופת "ילדי הפרחים", נודע הפארק כמקום שבו הכל אפשרי וכמעט הכל מותר. במהלך שנות ה-90 מספר המבקרים בפארק גדל לכדי כעשרה מיליון בשנה, מה שהביא לשיפוץ נרחב נוסף שהתרחש במהלך שנות האלפיים והסתיים ב-2010. בשנת 1996 זכה הפארק להכרה כאתר מורשת לאומית (rijksmonument).

==אתרים בפארק==
התיאטרון הפתוח ומולו אגם במרכז הפארק
* בית התה הכחול (Blauwe Theehuis): בית קפה ומסעדה עגולה שנבנתה בשנת 1937 בסגנון מודרניסטי.
* התיאטרון הפתוח (Openluchttheater)
** פונדלינג (Vondeling): בר\מסעדה הצמודה לתיאטרון הפתוח.
* בית החלב הגדול (Groot Melkhuis): בית קפה ומסעדה מרכזית בצפון הפארק.
* גינת פונדל (Vondeltuin): בר מסעדה במרכז הפארק, סמוך לתיאטרון הפתוח.
* הפונדלפארק פביליון (Vondelparkpaviljoen)
* במת התזמורת (Muziektent): מבנה עגול אשר שימש כבמת תזמורת, נבנה בשנת 1873.
* גינת הוורדים: הוקמה בעיצוב דומה לגינות אנגליות מספר שנים לאחר פתיחת הפארק.
* פסל יוסט ואן דן פונדל: הוקם שנתיים לאחר פתיחת הפארק והעניק לו את שמו.
* פסל "הדג": פסל שעוצב על ידי פבלו פיקאסו בשנת 1965.

==תמונות==
<gallery>
Vondelpark, Amsterdam (5719298304).jpg|אגם בדרום הפארק
Amsterdam - Vondelpark - 1496.jpg|מבקרים בפארק בין אופניים
Amsterdam 0056.jpg|מטיילים בשבילי הפארק
Blauwe Theehuis 2.jpg|'בית התה הכחול'
Overzicht waterspeeltuin - Amsterdam - 20425553 - RCE.jpg|ילדים בבריכת השחיה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.amsterdam.info/parks/vondelpark/ אודות הפארק] באתר 'Amsterdam.info'.

קטגוריה:אמסטרדם
קטגוריה:גנים ופארקים עירוניים
קטגוריה:הולנד: אתרי מורשת לאומית
בית הרם

נחלות שבטי ישראל
בֵּית הָרָם (גם: בֵּית הָרָן, בית רמתה, יוליאס, לִיבְיָאס או ליויאס) הייתה עיר יהודית בעבר הירדן המזרחי, מול יריחו, הנזכרת במגוון מקורות היסטוריים.

== היסטוריה ==
=== במקרא ===
תחילה, נזכרת העיר בספר במדבר, כאחת הערים שבנו בני שבט גד בשטחי סיחון מלך האמורי: .

לאחר מכן, נזכרת העיר בספר יהושע כאחת הערים שבנחלת שבט גד: .

=== בבית שני ולאחריו ===
בתקופת בית שני נזכרת העיר על ידי יוסף בן מתתיהו, כאחת הערים היהודיות המרכזיות בעבר הירדן. תחילה, הוא מזכיר אותה בשמה המקראי, "בית הרם", כאשר הוא מספר שלאחר מותו של המלך הורדוס, נשרף בה ארמונו על ידי פורעים. הוא מציין כי הורדוס אנטיפס, שקיבל את הטטררכיה של עבר הירדן, הקיף את העיר "בית הרמתא" בחומה והעניק לה את השם "יוליאס", על שם ליוויה, אשתו של אוגוסטוס קיסר. נראה שתחילה נקראה העיר "ליוויאס" (Livias) ורק מאוחר יותר הוסב שמה ל"יוליאס", לאחר שליוויה אומצה למשפחתו של בעלה המנוח אוגוסטוס (משפחת היוליים), ונקראה על שמה, יוליה.
מאוחר יותר העניק נרון קיסר את יוליאס למלך אגריפס השני, יחד עם המחוז שלה בעבר הירדן, שכלל 14 כפרים סביבה.
בעת המרד הגדול כבשו הכוחות הרומיים בפיקודו של פלקידוס את העיר מידי המורדים היהודים, כחלק מכיבוש הפראיה כולה.

הסופר הרומאי פליניוס הזקן כתב בספרו "תולדות הטבע" (המאה ה-1 לספירה), כי ארץ יהודה מפורסמת בשל עצי התמר שלה, וכי התמרים הגדלים בעמקים של ארכלאיס, פצאליס וליוויאס נחשבים משובחים מאד.
ליוויאס נזכרת ברשימת ערי ארץ ישראל שערך הגאוגרף תלמי בספרו "גאוגרפיה" (המאה ה-2), בין הערים ש"ממזרח לנהר הירדן".

== זיהוי ==
חז"ל זיהו את העיר המקראית עם יישוב בן זמנם בשם "בית רמתה".

אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), ציין כי "בית הרם" המקראית נקראת על ידי הסורים "בית רמתא" וכי בזמנו היא נקראת "ליויאס". אבות הכנסייה מזכירים את העיר פעמים רבות, ואצלם היא מופיעה גם בשם "ליוויאדה" (Liviada).
בתקופה הביזנטית נחשבה העיר בתחום הפרובינקיה פלשתינה פרימה והייתה בה קהילה יהודית.

הגאוגרפים המוסלמים מוקדסי ויאקות אל-חמאווי מציינים בתקופה הערבית את "בית א-רם" או "בית רמה" (בהתאמה) ככפר מפורסם בין מחוז בלקא לבקעת הירדן.

שמה של העיר הקדומה נשתמר לפי הסברה בשמה של החורבה תל א-ראמה שבערבות הירדן, כשישה ק"מ מזרחית לנהר הירדן, מול יריחו.
באתר נמצאו שרידים החל מהתקופה הרומית, ולכן, יש המציעים כי העיר המקראית שכנה בתל הנמצא מזרחית לאתר, בו נתגלו ממצאים החל מהתקופה הכלקוליתית.

== ראו גם ==
* רמה

==לקריאה נוספת==
* שמואל קליין, ספר היישוב, כרך א' (בערכו)
* 
* 
* שמואל אפרים ליונשטאם, אנציקלופדיה מקראית, תל אביב: הוצאת מוסד ביאליק, תשי"ד, כרך ב', עמ' 71.
* ד"ר פנחס נאמן, אנציקלופדיה מקראית, הוצאת צ'צ'יק, תשכ"ג.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נחלת שבט גד
קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:המרד הגדול
קטגוריה:עבר הירדן המזרחי
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
מריו קואומו

מריו מת'יו קואומו (באנגלית: Mario Matthew Cuomo; 15 ביוני 1932 – 1 בינואר 2015) היה פוליטיקאי אמריקאי וחבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ניו יורק בשנים 1983–1995. לפני כן כיהן כסגן מושל ניו יורק בשנים 1979–1982.

== ביוגרפיה ==
קואומו נולד ברובע קווינס בניו יורק למשפחה ממוצא איטלקי. קאומו למד בבית הספר למכינה סנט ג'ון, משפחתו ניהלה חנות מכולת.

== קריירה פולטית מוקדמת ==
בינואר 1975 מונה למזכיר מדינת ניו יורק. בשנת 1977 התמודד בפריימריס של המפלגה הדמוקרטית על המועמדות של המפלגה לראשות עיריית ניו יורק ועלה לסיבוב השני בו הפסיד לאד קוץ'.

הוא נודע בשל דעותיו הליברליות, בפרט בשל נאומו המפורסם בכנס הוועידה הדמוקרטית הלאומית בשנת 1984 בו מתח ביקורת על מדיניותו של רונלד רייגן. נאום זה הביא לתהודה ציבורית סביבו, והוא נחשב למועמד מוביל למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ב-1988 וכן ב-1992, אך בסופו של דבר לא התמודד.

== מושל ניו יורק ==
לאחר שלוש כהונות כמושל, הפסיד קואומו למועמד הרפובליקני ג'ורג' פטאקי בבחירות בשנת 1994 ולאחר מכן פרש מהפוליטיקה.

== חיים אישיים ==
קואומו היה אב לחמישה ילדים, בהם מושל ניו יורק לשעבר אנדרו קואומו והעיתונאי כריס קואומו מרשת CNN.

קואומו נפטר מאי-ספיקת לב בביתו שבמנהטן, ניו יורק, ביום השנה החדשה ב-1 בינואר 2015. ביום זה גם הושבע בנו אנדרו לכהונה שנייה כמושל.

== ראו גם ==

* מושל ניו יורק
* ניו יורק
* אנדרו קואומו
* כריס קואומו

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנט ג'ון בניו יורק
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
מריו
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סגני מושלי ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
חיוך גלאזגו

השחקן [[טומי פלנגן קיבל חיוך גלאזגו כשהותקף בקטטה מחוץ לבר בסקוטלנד]]
חיוך גלאזגו (ידוע גם בכינוי חיוך צ'לסי, או גלאזגו, או חיוך חתול צ'שייר) הוא פצע אשר נגרם על ידי ביצוע חתכים קטנים בפינות פיו של הקורבן, ולאחר דקירתו או הכאתו, שרירי פניו מתכווצים - דבר שגורם לחתכים להתרחב כלפי לחייו של הקורבן, ולעיתים עד אוזניו. חתכים אלו משאירים צלקות בצורת חיוך, ומכאן השם.

המעשה מבוצע בדרך כלל על ידי סכין יפנית או פיסת זכוכית שבורה, ומותיר צלקת הגורמת לקורבן להיראות כאילו הוא מחייך חיוך רחב.

נאמר כי מקורו של המעשה הוא בגלאזגו, סקוטלנד אך נהיה פופולרי בקרב כנופיות רחוב אנגליות (בעיקר כנופיית ה"Chelsea Headhunters," המבוססת בלונדון, שבקרב אנשיה המעשה ידוע בתור "חיוך צ'לסי"- "Chelsea grin").

הספר "האדם הצוחק" של ויקטור הוגו (1869) מתאר ילד שפניו הושחתו בידי סוחרי ילדים לצורת חיוך גלאזגו כדי שיקבץ נדבות נדיבות יותר.

=== ביטויים מקבילים ===
בסלנג הנפוץ בקרב עבריינים בישראל, וכן בבתי הסוהר, נפוץ השימוש במונחים "קוסה", "קוסה מחשי" או "פיקאסו" בשביל לתאר חיוך גלאזגו.<ref></ref>

== ראו גם ==
*הדליה השחורה
*עיט של דם
*איצ'י דה קילר
*הג'וקר

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כנופיות
קטגוריה:עינויים
קטגוריה:פשע בממלכה המאוחדת
קטגוריה:לחיים
גלאזגו
קטגוריה:צילוק
דברת (יישוב מקראי)

דָּבְרַת הייתה עיר הנזכרת מספר פעמים בתנ"ך, והתקיימה גם בתקופת בית שני.

תחילה נזכרת העיר בגבול שבין נחלת שבט זבולון ונחלת שבט יששכר, ליד הר תבור: .

לאחר מכן, נזכרת כעיר לוויים בנחלת שבט יששכר: .

במהדורת האנאלים של תגלת-פלאסר השלישי 'דָּבְרַה' הייתה עיר שסבלה ממדיניות ההגליות האשוריות דאז.

העיר המשיכה להתקיים כיישוב יהודי גם בתקופת בית שני, ובתקופת המרד הגדול מזכיר אותה יוסף בן מתתיהו (בצורה דבריתא) כעיר שצעיריה שדדו את שיירת המלכה ברניקי.

היישוב המשיך להתקיים גם בתקופת התלמוד, ואוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה) זיהה את "דברת" המקראית עם "דבריתא" בת זמנו, וציין כי מדובר בכפר של יהודים.

שם העיר השתמר בשמם של קיבוץ דברת וכפר דבורייה, השוכנים באזור שבו שכנה העיר.

==קישורים חיצוניים==
* 
** 
** 
* רבקה שפק-ליסק, [http://www.e-mago.co.il/Editor/history-3219.htm הכפר הערבי דבוריה היה בעבר יישוב יהודי] באתר e-mago
==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט יששכר
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:המרד הגדול
קטגוריה:ערי לויים
אליפות צרפת בטניס 1951

אליפות צרפת 1951 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-23 במאי והסתיימו ב-3 ביוני. זו הייתה האליפות ה-50 מאז ייסודה. 

==התחרות==
===תחרות הגברים===
ירוסלב דרובני (משמאל), מנצח התחרות
בתחרות זו השתתפו 88 טניסאים שחולקו ל-8 בתים.

מנצח תחרות 1950 באדג' פאטי () הודח ברבע הגמר. בגמר ניצח ירוסלב דרובני ( מצרים) את אריק סטארגס ( דרום אפריקה) ב-3 מערכות.

===תחרות הנשים===
שירלי פריי (במרכז), מנצחת התחרות
בתחרות הנשים השתתפו 45 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:

# דוריס הארט (), מנצחת תחרות 1950, הפסידה בגמר
# מרגרט אוסבורן דופונט (), מנצחת תחרות 1946 ו-1949, הודחה בחצי הגמר 
# שירלי פריי (), ניצחה בתחרות
# ג'ין סמית' (), הודחה בחצי הגמר
# בברלי בייקר (), הודחה ברבע הגמר
# תלמה לונג (), הודחה ברבע הגמר
# נלי אדמסון (לנדרי) (), מנצחת תחרות 1948, הודחה ברבע הגמר
# ג'וי מוטרם (), הודחה בסיבוב השלישי

במשחק הגמר דוריס הארט () נפגשה עם שירלי פריי () והפסידה ב-3 מערכות.

===תחרות זוגות גברים===
בתחרות השתתפו מספר זוגות. משחק הגמר קן מקגרגור ופרנק סג'מן () נפגשו עם גרדנר מלוי ודיק סוויט () ניצחו אותם ב-4 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה, אליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות וימבלדון. בכך הם זכו בגראנד סלאם בתחרויות זוגות גברים.

===תחרות זוגות נשים===
בתחרות השתתפו 23 זוגות. 4 זוגות החזקות זכו בדירוג:

# דוריס הארט ושירלי פריי (), מנצחות תחרות 1950, זכו בתחרות
* נלי אדמסון (לנדרי) () ותלמה לונג (), הודחו בחצי הגמר
* ג'וי מוטרם וקיי טקי (), הודחו ברבע הגמר
* ג'ין קורטייר וג'ין סמית' (), הודחו בחצי הגמר

במשחק הגמר מנצחות תחרות 1950 דוריס הארט ושירלי פריי () נפגשו עם הזוג הלא מדורג בריל ברלט ( דרום אפריקה) וברברה סקופילד () וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.

===תחרות זוגות מעורבים===
בתחרות השתתפו מספר זוגות. מנצחי תחרות 1950 ברברה סקופילד () ואנריקה מוראה () לא השתתפו. במשחק הגמר דוריס הארט () ופרנק סג'מן () נפגשו עם תלמה לונג ומרווין רוז () וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20131203014744/http://ww2.fft.fr/rolandgarros/pdfpalmares/femmes1951_en.pdf תחרות נשים]
* [https://web.archive.org/web/20131203014136/http://ww2.fft.fr/rolandgarros/pdfpalmares/hommes1951_en.pdf תחרות גברים]
* [http://www.rolandgarros.com/ האתר הרשמי של אליפות צרפת הפתוחה]
* [http://www.tennisforum.com/showthread.php?t=25064&page=4 נתונים נוספים על האליפות]

צרפת
קטגוריה:אליפות צרפת הפתוחה
קטגוריה:1951 בצרפת
ڨ

גאף (בערבית : ڨاف) היא אות חיצונית לאלפבית הערבי שנוספה כוואריאנט של קאף כדי לייצג את העיצור /g/ (כמו גימ"ל).

בתוניסיה ובאלג'יריה משתמשים באות במילים שאולות ובשמות מקומות כמו ڨالمة (גאלמה, עיר אלג'יראית).

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד' ארז

אם הנכם משתמשים באות ﭪ מומלץ להשתמש באות گ ולא ڨ כדי שלא יהיו אי הבנות (האותיות گ וڨ זהות מלבד צורת הכתיב) מכיוון שהצורה התחילית והאמצעית האותיות ﭪ וڨ נראות אותו דבר (ڨـ וڤـ / ـڨـ וـڤـ)

== אותיות מקבילות ==
گ

קטגוריה:אותיות בערבית
בית חגלה (עיר מקראית)

[[מפת מידבא]]בֵּית חָגְלָה הייתה עיר מקראית בנחלת שבט בנימין, ממזרח ליריחו, אשר המשיכה להתקיים גם בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד. על שם העיר קרואים המנזר דיר חג'לה וההתנחלות בית חגלה.

== אזכורים ==
העיר נזכרת לראשונה בתיאור גבול נחלת שבט יהודה: .

כמו כן, נזכרת בתיאור גבול נחלת שבט בנימין: . בנוסף, נזכרת כאחת מערי שבט בנימין: .

בתחילת המאה ה-4 לספירה נזכרה העיר באונומסטיקון של אוסביוס כיישוב שהיה נושב בתקופתו, הנמצא במרחק של שלושה מיל מיריחו ושני מיל מנהר הירדן, תוך שאוסביוס מקשר בינה ובין האתר "גֹּרֶן הָאָטָד" הנזכר בתנ"ך.

שם העיר מופיע גם במפת מידבא, תוך ציון כי המדובר ב"גורן האטד" המקראית.

== זיהוי המקום ==
מטע דקלים בעין חַגְ'לֶה
שמה של העיר השתמר לפי הסברה המקובלת, שציין החוקר יהוסף שוורץ עוד בראשית המאה ה-19, במנזר העתיק "דיר חַגְ'לֶה" שממזרח ליריחו ובמעיין "עין חַגְ'לֶה" הסמוך אליו, לצד כביש "עוקף יריחו" כיום, ואפשר שהעיר הקדומה שכנה באחת החורבות באזור זה.

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.jewishjericho.org.il/hebrew/places/AncientHogla.html בית חגלה המקראית]
*[http://kotar.cet.ac.il/KotarApp/Index/Chapter.aspx?nBookID=95669121&nTocEntryID=95679809 בית חגלה] באנציקלופדיה מקראית 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
קטגוריה:נחלת שבט בנימין
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
ארכובית שבטבטית

אַרְכֻּבִּית שְׁבַטְבַּטִּית (שם מדעי: Polygonum equisetiforme) הוא עשב רב שנתי ממשפחת הארכוביתיים בו 200 מינים ומתוכם 13 בארץ. ארכובית פירושה בעברית ברך. הארכובית ידועה בעיקר בגלל סגולות המרפא שלה ברפואה העממית.

==מאפייני הצמח==
ארכובית שבטבטית היא צמח רב שנתי הגדל בצידי דרכים, בשדות בור ובערוצי נחלים, וכמעט בכל אזורי הארץ. צמח הארכובית בדרך כלל שרוע על פני האדמה. ענפי הצמח מרובים וארוכים, העלים מוארכים, איזמליים ומרוכזים בחלק התחתון של הענף, בעודו שרובו של הענף הוא חסר עלים.

==סגולות מרפא==
לארכובית שבטבטית סגולות מרפא שונות ומגוונות. ברפואה העממית השתמשו בה כתרופה למחלות באיברים שונים בגוף כגון מחלות עיניים, כאבי בטן, צרבת, הרעלות קיבה, דיכאון, בעיות שתן שונות, פצעים בשפתיים, עור קשה ומבוקע דימום בחניכיים, כאבי שיניים ואף בבעיות לב שונות.
בימיי הביניים אף שימשה כמקור הקלה לסוכרת, ולצורכי גרימת הפלות.
תה הארכובית משמש לגירגור להקלת כאבי גרון, עצירת דימומים וקשיי נשימה שלרוב באים ממקורות אסתמטיים.
למעשה, יש זנים מיוחדים ונדירים של ארכוביות שבטבטית המשמשות מקור רפואי חשוב לכל העולם.

==תרומה לרפואה==
בארכובית שבטבטית מצויה חומצה סליצילית, שהיא אחד מהחומרים המרכיבים את האספירין (התרופה הראשונה למניעת מיגרנות, חום וכאבי ראש). וייתכן שחשיבותה הרפואית הגבוהה של הארכובית היא בעיקר בגלל חומר זה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1809
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס אדוארד סמית
קטגוריה:ארכוביתיים
מוריס מותמד

מוריס מותמד (בפרסית: موریس معتمد; נולד ב-1945) היה נציג הקהילה היהודית במג'לס - הפרלמנט האיראני.
מותמד נבחר למג'לס בשנת 2000 ושוב בשנת 2004. הוא ייצג את יהודי איראן מתוקף חוק שנשמר בחוקה האיראנית המחייב לשריין מושב בפרלמנט בעבור המיעוטים הרשמיים זורואסטרים, יהודים ונוצרים; חוק זה חל גם בחוקה הקודמת משנת 1906.

==קריירה==
בפרלמנט האיראני, מותמד היה פעיל בהגנה על יהודים, נוצרים וזורואסטרים נגד אפליה. הוא גם לקח חלק משמעותי במאמצים להקלת המשפטים נגד חלק מחברי הקהילה היהודית באשמת ריגול לא חוקי, או ניסיון הימלטות מהמדינה. כמו כן הוא השתתף גם כחבר בוועדת האנרגיה הפרלמנטרית באיראן. באמצעי תקשורת שונים, מותמד הביע באופן קבוע את תמיכתו בעמדות הרשמיות של ממשלת איראן לעניינים בינלאומיים, על מנת להדגיש את הנאמנות הלאומית של יהודי איראן למדינה, כולל תמיכה בתוכנית הגרעין של איראן.

בהתייחס להערות הכחשת שואה שנאמרו על ידי נשיא איראן לשעבר, מחמוד אחמדינז'אד, מותמד הפגין חששות משמעותיים וציין כי . הוא גם מתח ביקורת על הטלוויזיה האיראנית בעקבות שידור תוכניות אנטישמיות אך הוסיף כי .

בשנת 2005 הוא גינה שידור סדרה עיניה הכחולות של זהרה האנטישמית בטלוויזיה.

ביולי 2007 התראיין לתקשורת אודות יוזמה של הסוכנות היהודית למתן סכום של כ-10,000 דולר לכל יהודי איראני שיעלה לישראל והתנגד להצעה. מותמד אמר "ההצעה מרמזת כי אפשר לעודד את יהודי איראן להגר באמצעות כסף. יהודי איראן הורשו תמיד להגר ושלושה רבעים עשו זאת לאחר המהפכה. אולם 70% מהם העדיפו לצאת לאמריקה ולא לישראל".

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט האיראני
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים איראנים
קטגוריה:ילידי 1945
משפחת בלייה

[[לואן אמרה עם אריק לארטיגו. 2014.]]
משפחת בלייה (בצרפתית: La Famille Bélier) הוא סרט קומדיה רומנטית שביים אריק לארטיגו (Éric Lartigau) ויצא לאקרנים בשנת 2014. הסרט הצליח מאוד בצרפת והיה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר בפרס סזאר ובפרס לומייר. לסרט היו מועמדויות נוספות בפרסים אלו אך רק השחקנית הראשית בסרט, לואן אמרה, זכתה בפרס סזאר לשחקנית המבטיחה ביותר. הסרט הוצג לראשונה ב־7 בנובמבר 2014 בפסטיבל הסרטים של אראס ויצא לאקרנים בצרפת ב־17 בדצמבר 2014.

בינואר 2021, יצאה לאקרנים גרסה של הסרט באנגלית בשם "CODA", שזכתה בפרס הראשון בפסטיבל סאנדנס וכן בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-94. הסרט נרכש לשירות הסטרימינג אפל טיוי.

== תקציר ==
הסרט עוסק במשפחתה של פאולה בת ה-16, נערה שומעת במשפחה שבה כולם חירשים. פאולה משמשת כמתרגמת למשפחתה. בזמן שאביה החירש רוצה להיבחר לראשות העיר, פאולה מחליטה להצטרף למקהלת בית הספר ושם היא מגלה שיש לה כישרון מיוחד לשירה. המורה של המקהלה מפציר בה להצטרף לבית הספר למוזיקה הטוב ביותר בפריז. פאולה עומדת בפני דילמה, האם להגשים את חלומה, לנסוע לפריז ולהשאיר את משפחתה בכפר להתמודד לבדם; או לחלופין להישאר עם משפחתה בכפר מבלי להגשים את חלומה.

== שחקנים ודמויות ==
* פרנסואה דמיאן (François Damiens) בתור רודולף בלייה (אבא).
* לואן אמרה בתור פאולה בלייה.
* קארין ויאר (Karin Viard) בתור גיגי בלייה (אמא).
* לוקה גלברג (Luca Gelberg) בתור קוונטין בלייה (אח).
* אריק אלמוסנינו (Éric Elmosnino) בתור מר תומאסון (מורה למוזיקה).
* רוקסן דוראן (Roxane Duran) בתור מטילד (חברה).
==ביקורת==
עם צאתו של הסרט, דיווח האינדפנדנט על תגובת החירשים בצרפת לסרט "חלק מהפעילים למען החירשים כועסים על כך ששני שחקנים ידועים בעלי שמיעה מושלמת לוהקו לשחק את הוריה החירשים של פאולה שהם משתמשים בשפת הסימנים הצרפתית. הם מתלוננים גם שהדמויות החירשות הן המקור העיקרי לקומדיה בסרט. "כישרון לשיר שמשפחתה לא יכולה להעריך או לגשת אליו". אטקינסון אמר, "שמיעת הקסם של אנשים מהקשר בין מוזיקה לחירשות פשוט לא מהדהדת אצל רוב החירשים". אטקינסון גם מתח ביקורת על הליהוק, "הסרט משתמש בשחקנים שומעים כדי לגלם את תפקידיהן של דמויות חרשות, שתוצאתן היא פרשנות מביכה ופוגענית של תרבות החירשים ושפת הסימנים".

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
ביקורות
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים בצרפתית
צ'ארלס קרולאק

צ'ארלס צ'אנדלר קרולאק (באנגלית: Charles Chandler Krulak; נולד ב-4 במרץ 1942) הוא גנרל אמריקאי יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית אשר שימש כמפקד ה-31 של החיל.

==חיים מוקדמים ולימודים==
קרולאק נולד וגדל בבסיס חיל הנחתים קוונטיקו, שבמדינת וירג'יניה. אביו הוא גנרל הנחתים ויקטור קרולאק שנחשב לאחד הקצינים הנודעים בחיל. בשנת 1963 החל קרולאק את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית. בסיום לימודיו הוסמך כקצין בחיל הנחתים.

==קריירה==
בשנת 1964, לאחר הסמכתו לקצונה, עבר קרולאק בחיל הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. במלחמת וייטנאם השלים קרולאק שני סבבי שירות כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה. הוא עוטר בשני עיטורי כוכב הכסף על גבורתו. בהמשך שירת כמדריך באקדמיה של הצי וכמפקד הגדוד השלישי ברגימנט ה-3 של החיל. במלחמת המפרץ פיקד על אגד התחזוקה ה-2 של החיל.

קרולאק השלים מספר תפקידי פיקוד ומטה נוספים בחיל ובכללם מפקד כוחות הנחתים בזירת האוקיינוס השקט. לאחר מכן פיקד על מפקדת הפיתוח הקרבי של חיל הנחתים ופיתח את מושג "הרב"ט האסטרטגי". בתפקידו האחרון שירת כמפקדו ה-31 של חיל הנחתים. בשנת 1999 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.

לאחר פרישתו שימש כיו"ר ומנכ"ל "MBNA Europe Bank" וכמנכ"ל קבוצת הכדורגל אסטון וילה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים בחיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה
קטגוריה:מעוטרי לב הארגמן
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:עסקני כדורגל
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם
קטגוריה:עסקני ספורט אמריקאים
קטגוריה:מפקדי חיל הנחתים
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
לטאה ירוקה

לטאה ירוקה (שם מדעי: Lacerta Media) היא מין של לטאה שחיה באסיה מהמזרח התיכון וצפונה לעבר הים הכספי ועד לרוסיה. היא מגיעה לאורך של 45 סנטימטרים. בישראל מצוי תת-מין אנדמי של הלטאה, לטאה ירוקה ישראלית (Lacerta Media Israelica). צבעה ירוק בוהק עם כתמים שחורים. היא ניזונה מחרקים, פרוקי רגליים, מכרסמים קטנים ואף לטאות אחרות. היא פעילת יום. בישראל היא חיה בצפון הארץ, בעיקר בגליל, בגולן ובאזור הכרמל. תת-המין הישראלי מצוי בסכנת הכחדה קלה כתוצאה מאיבוד שטחי מחיה.

== רבייה ==
בעונת הרבייה האוזניים והגרון של הזכר נוצצים בכחול עז. הזכר מחזר אחרי הנקבה ומזדווג איתה פעמים אחדות. בסוף האביב הנקבה מטילה כעשר ביצים בגומה שחפרה בקרקע. כעבור שלושה חודשים בוקעים הצעירים אך רק מעטים מהם מגיעים לבגרות.

== לקריאה נוספת ==
* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. , עמודים 93–94

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארץ ישראל: לטאיים
קטגוריה:לטאיים
קטגוריה:רוסיה: זוחלים
קטגוריה:קרואטיה: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1920