OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קילבסה

קילבסה "כפרית"
מגוון סוגי קילבסה, מלמעלה: קילבסה לבנה, [[קבנוס וקילבסה וייסקה, מוגשים עם חרדל]]
קילבּסה (פולנית :Kiełbasa, בהיגוי אוקראיני : קוֹלבּסה) היא סוג של נקניק מסורתי פולני, ובפולנית משמש אף המונח לתיאור נקניק בכללותו.

הקילבסה נמכרת בשני סוגים : יבשה ורטובה. המין היבש עמיד לזמן רב יותר, ואת המין הרטוב ניתן לאכול כפי שהוא או מבושל בתוך תבשילים פולניים כבורשט, קפושניאק או ביגוס.

מקור המילה כנראה בניב הטורקי külbastı שמשמעותו קציצה או נתח צלוי.

==שימוש במטבח==
הקילבסה היא מיסודותיו של המטבח הפולני ויש לה מינים וסוגים רבים, בהם מעושנים וטריים, אך רובם ככולם מבוססים על בשר חזיר. לכל אזור בפולין יש את מין הקילבסה שלו, ובהם :

* קבנוסני – נקניק דק מיובש באוויר המתובל בקימל. במקור יוצר מבשר סוס, אך כיום מיוצר מבשר חזיר או תרנגול הודו.
* קרקובסקה – נקניק ישר עבה המעושן בתיבול פלפל שחור ושום, מקורו בעיר קרקוב.
* וייסקה – נקניק גדול בצורת פרסה מבשר חזיר ועגל, מתובל במיורן ושום. משמעות שמו היא "כפרי".
* מיסליבסקה - מעושן קלות ומיובש

בפולין מוגשת הקילבסה לרוב בליווי חזרת אדומה ובצל מטוגן. לעיתים גם מטגנים חתיכות קטנות של קילבסה עם בצל כתוספת למילוי לפירוגי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח הפולני
קטגוריה:נקניקים
מערת תלפיות

הבטון שבו נחתמה המערה לאחר גילויה
המילים "ישוע בר יוסף" ממערת תלפיות
מערת תלפיות היא מערת קבורה שהתגלתה ב-1980 בשכונת תלפיות מזרח בירושלים. במערה נמצאו עשר גלוסקמאות, שעל שש מתוכן כתובות. על אחת הגלוסקמאות מופיעות המילים "ישוע בר יוסף" (מאוית: יסוע בר יהוסף) אשר חוקרים וארכאולוגים מסוימים ייחסו לישו הנוצרי. וכן ארונות עם שמות משפחתו וקרוביו של ישו, "מריה" (אמו של ישו), ״יוסה״ (אחיו, או אביו של ישו), "מתי" (תלמידו הראשון של ישו), "יהודה בר ישוע" וגם מריאמנה מרה (זיהוי אפשרי למרים המגדלית). על אף שזיהוי זה עורר מחלוקת רבה, הוא עורר עניין במערה כ"מערת הקבורה של ישו".

מחקר בנושא המערה פורסם בכתב העת הארכאולוגי "עתיקות", ביטאון רשות העתיקות. המאמר שכתב עמוס קלונר שלל אפשרות כי מדובר בקברו של ישו. בשנת 2007 הפיקו ג'יימס קמרון ושמחה יעקובוביץ' סרט, "מערת הקבורה של ישו", אשר טוען כי אכן מדובר בקברו של ישו ובני משפחתו: אביו, אמו, אחיו, בנו ורעייתו ואישים אחרים המוזכרים בברית החדשה. הטענה נדחתה על ידי ארכאולוגים ומומחים להיסטוריה נוצרית.

בינואר 2008 טענה אלמנתו של הארכאולוג יוסף גת שהיה בצוות חופרי המערה, כי הוא האמין כי המערה היא אכן מערת הקבורה של ישו, אך חשש לפרסם ממצאים אלה מחשש לגל אנטישמיות.

<gallery>
Ossuary of Jesus son of Joseph P1180849.JPG|הגלוסקמא הנושאת את השם "ישוע בר יוסף", מוזיאון ישראל
Ossuary of Jesus son of Joseph P1180848.JPG|הכתובת "ישוע בר יהוסף"
Ossuary of Judah son of Jesus P1180852.JPG|הגלוסקמא הנושאת את הכתובת "יהודה בר ישוע", מוזיאון ישראל
</gallery>

==ראו גם==
* מערת הקבורה של ישו
* גלוסקמת יעקב אחי ישו
* קבר ישו

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=KHBQz6GWJAI The Lost Tomb of Jesus], סרטו של שמחה יעקבוביץ' שהוקרן בערוץ דיסקברי (10 חלקים)
* [http://www.jesusfamilytomb.com/ האתר של שמחה יעקבוביץ' על התגלית]
* [http://www.tapuz.co.il/Blog/ViewEntry.asp?EntryId=930249 כך מצאתי את עצמי בוקר אחד כ"מגלה הקבר של ישוע"...] בלוג של אריאל מעוז, הילד שגילה את המערה, בתפוז בלוגים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ירושלים: מערות קבורה
קטגוריה:רכס ארמון הנציב
קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
מטווח 24

מטווח 24 המכונה גם שטח אש 24 א', שדה ניסויים 24 או מ.ק. 113 הוא מטווח של החטיבה הטכנולוגית ליבשה ויחידת נס"א השוכן על חופה הדרומי של ראשון לציון, צפונית לבסיס חיל האוויר פלמחים. המטווח משמש לניסויים בתחמושת חיה, בטילים, אמצעי לחימה מיוחדים, מערכות מבצעיות חדישות, ומדים חדשים. שטחו 7,500 דונם והוא קיים מאז קום המדינה.

ב-25 בפברואר 2008 נפצעו קצין ונגד מפיצוץ שאירע במהלך ניסוי בבסיס בנשק נ"ט שנפל שלל בידי צה"ל.

החל מינואר 2014 מתקיימים במטווח ימי הסיירות, לאחר תקופה ארוכה בה נערכו במכון וינגייט.

בשנים האחרונות תכנן צה"ל לפנות את חלקו הצפוני של הבסיס, ששווי שטחו נאמד במיליוני שקלים, אך הפינוי התעכב עקב מחלוקת בין משרד הביטחון לבין עיריית ראשון לציון באשר לגורם שיישא בעלויות פינוי השטח מחומרי נפץ ומנפלי פגזים. ב־7 בספטמבר 2022 נחתם ההסכם לפינויו של בסיס הניסויים שצפוי להוסיף לרצועת החוף של ראשון לציון לפחות 2 ק"מ, וישלש את גודלה. עיריית ראשון לציון בונה תוכנית פיתוח נרחבת לשטח שצפוי להתפנות (כ-2400 דונם) בהיקף של כ- 10,000 יח"ד (מסחר, מגורים ותיירות) ולפי פרסומי העירייה 90% מהשטח יהפכו לשמורת טבע פתוחה לציבור עם גישה לחוף הים. עם זאת, טרם הוכרז השטח באופן רשמי כ"שמורת טבע מוכרזת" על ידי כל הרשויות המוסמכות לכך ומעמדה נכון לאוגוסט 2023 הוא עדיין "שמורה מוצעת". 

שמורת הטבע "חולות ראשון לציון" צפויה להשתרע בשטחו המלא של הבסיס (כ-7,500 דונם).

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://dover.idf.il/IDF/News_Channels/bamahana/07/issue22/2203.htm שיווק הבסיס מתעכב בשל ויכוח על האחריות לפינוי חומרי הנפץ], במחנה, 2007, גיליון 22
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בסיסי צה"ל במחוז המרכז
קטגוריה:ראשון לציון: גאוגרפיה
קטגוריה:חיל החימוש
רשת א'

הכניסה לאולפן רשת א' במתחם רשות השידור בקריה, תל אביב
אולפן רשת א' ב[[בניין קול ישראל בהלני המלכה]]
רשת א הייתה תחנת רדיו ישראלית, שבעבר הייתה משודרת במסגרת קול ישראל והייתה התחנה הראשונה של קול ישראל ששידרה בעברית. בשעה 18:45 ב-5 ביוני 2017 נסגרה רשת א'.

רצועת השידור הועברה לידי תאגיד השידור הישראלי הידוע בשם "כאן", שפתחה תחנה בשם כאן תרבות.

== פעילות ==
התחנה משדרת תוכניות מגוונות בנושאי תרבות, אמנות, ספרות ושירה, מסורת, פולקלור, היסטוריה ותוכניות ייעוץ מומחים.

בין תוכניותיה הידועות ניתן למנות את "אקדמיה באלף" של בני הנדל ששידרה הרצאות אקדמיות החל משנת 1997, אך ירדה מלוח השידורים במרץ 2005 וחודשו בשנת 2010 (ואולי כבר ב-2009) בעריכתו והגשתו של איתן אלמוג המנהל היוצא של רשת א'.

עוד ידועה הרשת במחלקת הנוער של קול ישראל הפועלת בה. "בראש צעיר", תוכנית הנוער של רשת א' אשר שודרה לראשונה ב-1965, היא אחת מתוכניות הנוער הוותיקות ביותר בעולם הרדיו ולמעשה הייתה הפלטפורמה הראשונה לנוער שסיפקה חשיפה מעשית לרדיו. התוכנית היוותה קרש קפיצה למגישיה הצעירים שפיתחו את כישוריהם העיתונאיים. בין מגישי התוכנית הבולטים אז והיום הם: יוסף טרגין, שתוכנית המדע הפופולרי שלו "עולם המדע" שודרה במשך כשלושים שנה, אריה אלדד - ח"כ מטעם מפלגת האיחוד הלאומי והסופר דויד גרוסמן שהנחו את תוכנית הנוער "חתול בשק", דליה סיגן - לימים עורכת תוכניות הנוער של קול ישראל, שרית לוי - שמיד עם סיום שידוריה הצטרפה ליחידת דובר צה"ל, נעה לנדאו, דפנה ליאל ומרב כהן - שהתגייסו לגלי צה"ל, ועוד שדרנים וכתבים ידועים.

רשת א' הייתה תחנת הרדיו הישראלית הראשונה לשדר ב-FM, בתדר 91.3MHz.

אבישי פלחי מנהל את התחנה מאז 2012. פלחי החליף את צגה מלקו, שניהלה את התחנה משנת 2008.

בעבר הרשת ניצבה בפני סכנות סגירה או מיזוג עם רשתות אחרות של קול ישראל. בשנת 2004 נכפה על הרשת לחלוק את התדר יחד עם רשת מורשת, בעקבות החלטה שנויה במחלוקת של מנהל הרדיו לשעבר, יוני בן-מנחם. החלטה זו גרמה לצמצום משמעותי בשעות השידור של התחנה, שנאלצה לעבור משידורים של 24 שעות ביממה (תוכניות מוקלטות במהלך הלילה) ללוח שידורים יומי של 10 שעות בלבד (מ-6:00 עד 16:00) במהלך השבוע. בסופי השבוע רשת אלף משדרת החל מכניסת השבת ועד לצאתה. רשת מורשת משדרת בתדר זה ביתר שעות היום והלילה (החל מהשעה 16:00 עד ל-6:00 למחרת ובימי שישי ובמוצ"ש).

בשנת 2017 בעקבות סגירת רשות השידור ומעבר לתאגיד השידור הישראלי שונה שם התחנה ל"כאן תרבות".

== ראו גם ==
* קול ישראל

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.iba.org.il/aleph/ אתר רשת א']
* 

==הערות שוליים==

א', רשת
קטגוריה:ישראל: תחנות רדיו שנסגרו
יהדות סצ'חרה

{| border=1 align=left cellpadding=4 cellspacing=0 style="margin: 0.5em 1em 1em 1em; background: #f9f9f9; border: 2px #aaaaaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 95%;" width=150
|-
!colspan=5|מספר היהודים בסצ'חרהלפי שנים
|-align=right style="padding: 0 5px; background: #ccf; text-align: center;"
|align=right|שנה||סה"כ
|-align=right
|align=right|1884||600
|-align=right
|align=right|1909||1,128
|-align=right
|align=right|1926||983
|-align=right
|align=right|1970||1,643
|}
יהודי סצ'חרה נמצאו בעיירה כבר במאה ה-18. ההיסטוריון הגאורגי וחושטי מציין ברשימותיו כי בתקופה זו היו יהודי סצ'חרה אריסים של משפחת האצילים של צרתלי והכנסייה המקומית. עם ביטול האריסות ושחרור האיכרים בשנת 1864, השתחררו גם היהודים מעול אדוניהם. האוכלוסייה היהודית בכפר נחלקה לשלוש קהילות ונדרשו לה שלושה בתי תפילה שונים, ואכן בשנות ה-60 של המאה ה-19 היו בסצ'חרה ארבעה בתי כנסת. באותה תקופה נספרו 80 משפחות יהודיות בעיירה ונקבע לה רב ראשי, אליהו לֶלוּצ'אשווילי. 

== עלילת הדם בסצ'חרה ==

עלילת דם מפורסמת יותר התרחשה ב-4 באפריל 1878 בכפר פרוויסי שליד סצ'חרה, שם הואשמו תשעה רוכלים יהודים ברצח ילדה נוצרייה בת 6, זארא מודבדזה, ושימוש בדמה לאפיית מצות. הם הועמדו למשפט בבית הדין המחוזי בכותאיסי. דבר העלילה זכה לפרסום רב בעיתונות היהודית ברוסיה, והיא הביאה להתגייסותם של אישים יהודים, ובראשם הברון גינסבורג מסנקט פטרבורג. שני עורכי דין נודעים, קרופניק היהודי ואלכסנדרוב הרוסי, שנקראו להגן על הנאשמים, הצליחו ב-13 במרץ 1879 להפריך את ההאשמות, והנאשמים זוכו.

עלילת הדם בסצ'חרה לוותה במהומות כנגד יהודי כותאיסי בשנת 1895. חוגים נרחבים באליטה הגאורגית יצאו כנגד הקנאות הדתית כמנוגדת לתרבות ולמסורת הגאורגית והיו אף סטודנטים גאורגים שעמדו לצד היהודים בזמן פרעות אודסה בשנת 1905. 

== המאה ה-20 == 

בשנת 1909 הוקם תלמוד תורה בכפר (כיום יישוב עירוני), ובשנת 1914 נסתיימה בנייתו של בית כנסת חדש. 

בשנים הראשונות לאחר מלחמת העולם השנייה היו בעיר שתי קהילות, שנרשמו כחוק בשנת 1946. לרשותה של קהילה אחת עמד מבנה אבן, שנבנה בראשית המאה ה-20 כבית כנסת ושכן ברחוב צרתלי 20, וכבית כנסת של הקהילה השנייה שימש בית עץ ברחוב בריה 37. בשנת 1951 הוחרם בית הכנסת ברחוב צרתלי והוסב למאפייה.

== הערות שוליים ==

סצ'חרה, יהודי
קטגוריה:אימרתי
סצ'חרה
סצ'חרה

סָצ'חֶרֶה (בגאורגית: საჩხერე) היא עיירה בנפת סצ'חרה שבקצה הצפוני של מחוז אימרתי גאורגיה. היא בנויה על גדותיו של הנהר קווירילה. העיירה משמשת כמרכז המנהלתי של הנפה. היא הוכרזה ליישוב עירוני בשנת 1964 ואוכלוסייתה מונה 6,140 איש.

בעיירה זו נולד המשורר הגאורגי הבולט, אקקי צרתלי ויש המכנים את העיירה בשל כך בשם סָצֶרֶתלוֹ על שמו. בעיירה נמצא גם מוזיאון על שמו.

==יהודי סצ'חרה==

==ספורט==
צ'יחורה סצ'חרה הוא מועדון הכדורגל העירוני. משחקת בליגת העל הגאורגית.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אימרתי
קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
מקובלי צפת

מקובלי צפת הוא כינוי קיבוצי ליהודים שעסקו בלימוד קבלה ("מקובלים") שחיו ופעלו בעיר צפת בתקופת האר"י (רבי יצחק לוריא), לפניו ואחריו, בטווח השנים שבין שנת ה'ר"פ (1520) בערך עד שנת ה'ש"ס (1600). מקובלי צפת בכלל והאר"י ותלמידיו בפרט פיתחו כיוונים חדשים בתורת הקבלה, כיוונים אשר התפשטו במאות השנים הבאות והותירו חותם גדול על העולם היהודי.

==מקובלי צפת עד האר"י==
טרם הגעת האר"י לצפת, פעלו בעיר מספר רבנים ומקובלים ממגורשי ספרד וצאצאיהם שעלו לארץ ישראל, בהם רבי שלמה אלקבץ (מחבר הפיוט לכה דודי לקבלת שבת), תלמידו הרמ"ק (רבי משה קורדובירו) אשר כתב חיבורים על ספר הזוהר, וכן רבי יוסף קארו אשר מלבד כתיבתו ההלכתית עסק גם הוא בקבלה.

==האר"י==
שנתיים קודם פטירתו של הרמ"ק עלה האר"י לארץ ישראל והתיישב בצפת (1570). האר"י הצטרף לישיבתו של הרמ"ק ולמד עמו זמן מה עד פטירתו. הרמ"ק הכתיר את האר"י כממשיכו, ותלמידיו, ובהם רבי חיים ויטאל ורבי משה אלשיך, עברו ללמוד תחת הנהגת האר"י עד לפטירתו בשנת ה'של"ב (1572). תקופה זו נחשבת לתקופת השיא של הקבלה בצפת.

==תלמידי האר"י ומקובלים נוספים==
גדולי המקובלים לאחר האר"י היו רבי חיים ויטאל ובנו רבי שמואל ויטאל. שניהם השתקעו בקהילה היהודית בדמשק. מכאן ואילך החלה צפת לאבד מבכורתה בעולם המקובלים, וכוחם של מרכזים אחרים עלה. בשנת ה'תצ"ז (1737) איבדה צפת סופית את מעמדה כעיר הקבלה המרכזית עם פתיחת ישיבת המקובלים בית אל בירושלים על ידי הרב גדליה חיון.

עם זאת, צפת נותרה מזוהה עם התורה הקבלית שיצאה מבית מדרשו של האר"י אשר נותרה בעלת השפעה רבה עד היום. כמו כן, רבים ממקובלי צפת ובהם רבי יוסף קארו, האר"י, רבי שלמה אלקבץ ורבי משה קורדובירו קבורים בצפת.

==ראו גם==
* צפת במאה ה-16

==לקריאה נוספת==
* עלי יסיף, אגדת צפת: חיים ופנטסיה בעיר המקובלים, הוצאת אוניברסיטת חיפה וידיעות ספרים, 2011.
* אמנון רז-קרקוצקין, תודעת משנה, תודעת מקרא: צפת והתרבות הציונית, הוצאת הקיבוץ המאוחד ומכון ון ליר, 2022.

==קישורים חיצוניים==
* 	
* 
* משה אידל, [https://youtu.be/HhzI3ULjNNI התהוות המרכז הקבלי בצפת והסיבות לפריחתו], הרצאה באתר יוטיוב.
* גרשם שלום, [https://books.google.co.il/books/about/%D7%A7%D7%91%D7%9C%D7%AA_%D7%94%D7%90%D7%A8_%D7%99.html?id=TvwlAQAAIAAJ&redir_esc=y קבלת האר"י: אוסף מאמרים], בעריכת דניאל אברמס, לוס אנגלס, הוצאת כרוב, 2008.

==הערות שוליים==

*
*
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-16
אנדרוסטרון

אנדרוסטרון (3α-hydroxy-5α-androstan-17-one) הוא הורמון גברי מהראשיים שבקבוצת האנדרוגנים, יחד עם הטסטוסטרון. אלו הם הורמונים סטרואידיים המשפיעים על התפתחות מערכת הרבייה הזכרית ביונקים עילאיים ועל תהליך ההתבגרות הזכרי. האנדרוסטרון מיוצר באשכים וכמויות זעומות גם בבלוטות יותרת הכליה ובשחלות אצל נשים.
האנדרוסטרון מופרש בזיעה הגברית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הורמונים
חוק הופשטטר

חוק הופשטטר הוא אמרת כנף רקורסיבית שנטבעה על ידי מדען המחשב דאגלס הופשטטר ונקראת על שמו.

החוק קובע כי:

האימרה מופיעה לראשונה במגנום אופוס של הופשטטר, "גדל, אשר, באך", ומצוטטת בעיקר על ידי מתכנתים בהקשר לניסיונות לייעל תהליכים מורכבים. החוק מדבר על חוסר היכולת לאמוד את פרק הזמן הנדרש לבצע משימה כלשהי, גם כאשר נראה כי הובאו בחשבון כל האלמנטים "הבלתי מתוכננים" (בלת"ם). 

החוק כולל הפניה עצמית, כלומר הוא מתייחס אל עצמו בצורה רקורסיבית. בניגוד לכללים רקורסיביים אחרים, הוא אינו כולל תנאי עצירה עבור המקרה הטריוויאלי. מכאן כי גם אחרי שחוק הופשטטר נלקח בחשבון, עדיין יש לקחת את חוק הופשטטר בחשבון וכן הלאה, עד אין סוף.

==ראו גם==
*לולאה מוזרה - עוד הפניה עצמית מבית מדרשו של הופשטטר.

===כללים נוספים===
יש עוד כללים פסימיים ביסודם, העוסקים בחוסר היכולת לארגן דברים כמו שצריך. כמו חוק הופשטטר, גם הם קרויים על שם טובעיהם:
* בהקצאת משאבים - חוק פרקינסון 
* בניהול כוח אדם - העיקרון הפיטרי
* בחיים בכלל - חוק מרפי, חוק סטרג'ן

קטגוריה:חוכמת חיים
קטגוריה:רקורסיה
בנק קרדי ליונה

בנק קרדי ליונה הוא בנק צרפתי היסטורי.

בתחילת שנות ה-90 היה הבנק הצרפתי הגדול ביותר, בתקופה זו היה מוחזק ברובו על ידי המדינה. הבנק נודע בשל ניהולו הלקוי בתקופה זו, דבר שכמעט הוביל לפשיטת רגל ב-1993.

בשנת 2003 נקנה הבנק על ידי הבנק הצרפתי המתחרה קרדי אגריקול (Crédit Agricole), תמורת 20 מיליארד דולר, ומאז נקרא הבנק LCL.

==היסטוריה==
הבנק הוקם בשנת 1863 על ידי הנרי ז'רמן בעיר ליון שבצרפת, ובסביבות שנת 1900 היה לבנק הגדול בעולם.
בשנת 1945, לאחר מלחמת העולם השנייה, הולאם הבנק יחד עם שאר הבנקים הצרפתיים.

עד ראשית שנות ה-90 היה בנק קרדי ליונה בנק מרכזי בצרפת. אולם הבנק נפל קורבן להונאה בהיקף של 1.5 מיליארד דולר, ונוהל באופן כושל שהביא אותו לסף הליך פירוק בשנת 1996, אז הוזרמו לו כספים על ידי ממשלת צרפת. בשנת 1999 הופרט.

החל משנת 1998 חקרה המשטרה הצרפתית חלפנים שלקחו המחאות השייכות ללקוחות של בנקים בצרפת, העבירו אותן דרך בנקים בישראל והעלימו את מקורו של הכסף, וכך ביצעו העלמת הכנסות מפני רשויות המס. בעקבות החקירה והכניסה של ישראל לרשימה השחורה של כוח-המשימה הבין-ממשלתי למאבק בהלבנת-הון (Financial Action Task Force on Money Laundering), החליט הבנק בינואר 2002 להפסיק לעבוד עם בנקים מישראל.

==בארץ ישראל==
בסוף המאה ה-19 הפעיל הבנק סניף בארץ ישראל, לצד סניפים של בנקים בינלאומיים נוספים. פעילות הבנק בארץ ישראל החלה ב-1892 עם פתיחת סניף בירושלים<ref></ref> והפעלת נציגות ביפו, אשר ב-1903 התמסדה כסניף משנה. פעילותו הענפה בארץ השתנתה בעקבות מלחמת העולם הראשונה, כאשר מוסדות קתוליים העבירו את חשבונותיהם לבנק האיטלקי, בנקו די רומא, וארגונים יהודיים החלו להעביר את עסקיהם לבנק אנגלו-פלשתינה. ב-1927 חיסל הבנק את פעילותו בארץ ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קרדי ליונה
קטגוריה:חברות צרפתיות
קרדי ליונה
קטגוריה:צרפת: בנקים
BEML

ממוזער

BEML (ראשי תיבות באנגלית של Baharat Earth Movers Limited) היא חברה ממשלתית בהודו לייצור ציוד מכני הנדסי כבד לעבודות עפר, כרייה ותחבורה. מרכז הנהלת החברה שוכן בבנגלור והמפעלים העיקריים שלה בשדה הזהב קולאר שבקרנאטקה ובמייסור.

החברה נוסדה במאי 1964 והחלה בפעילותה ב 1 בינואר 1965. עד 1992 הייתה החברה בבעלות ובשליטה מלאה של משרד ההגנה ההודי, אז הופרטו 25% ממניות החברה. BEML היא החברה השנייה בגודלה באסיה לייצור ציוד לעבודות עפר ושולטת בכ-70% מנתח השוק ההודי לציוד זה. החברה נסחרת בבורסה הלאומית ההודית (NSE) בסימון BEML וכן בבורסת בומביי.

החברה מייצרת ציוד למערכות רכבת תחתית בהודו כדוגמת הקרונות מדגם ATO שבשימוש קו 2 של הרכבת התחתית של קולקטה.

== לקריאה נוספת ==
* 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חברות הודיות
קטגוריה:הודו: תעשייה
יהדות סוחומי

{| border=1 align=left cellpadding=4 cellspacing=0 style="margin: 0.5em 1em 1em 1em; background: #f9f9f9; border: 2px #aaaaaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 95%;" width=150
|-
!colspan=5|מספר היהודים בסצ'חרהלפי שנים
|-align=right style="padding: 0 5px; background: #ccf; text-align: center;"
|align=right|שנה||סה"כ||יהודיםמקומיים
|-align=right
|align=right|1897||134||
|-align=right
|align=right|1915||356||80
|-align=right
|align=right|1922||1,012||
|-align=right
|align=right|1926||916||201
|-align=right
|align=right|1939||1,545||
|-align=right
|align=right|1959||1,281||
|-align=right
|align=right|1970||4,000||
|}
יהודי סוחומי הופיעו בסוחומי בשנות ה-40 של המאה ה-19, עם הכיבוש הרוסי של האזור. אליהם נוספו יהודים מהאזורים האחרים של גאורגיה ובעיקר מקולאשי. 

בשלהי מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945, התארגנה הקהילה היהודית במקום ונרשמה כחוק. לרשות הקהילה נמסר מבנה של בית כנסת שנבנה בעשור הראשון של המאה ה-20 ושכן ברחוב קוּיבּישב. 
בית הכנסת בסוחומי
באוקטובר 1951 נהרס בית הכנסת בסוחומי ביוזמת השלטונות המקומיים. בפברואר 1952 הוגשה תלונה על כך מטעם האגודה הדתית היהודית בעיר. בתגובה ענה להם ד' שאלוטאשווילי, נשיא הוועדה הגאורגית לענייני דת, כי בית הכנסת נסגר על ידי הוועד הפועל של המועצה בעיר, ללא הסכמת השלטונות הסובייטיים הגבוהים. אולם למרות זאת נאלצה האגודה הדתית של סוחומי להתרוצץ כדי להשיג צדק. יחד עם זאת המשיכה הקהילה לפעול במבנה ברחוב גוגול 59/24.

== מקורות == 

* מרדכי אלטשולר, יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1941-1964, עמ' 480, מרכז זלמן לתולדות ישראל, ירושלים, 
* לילי באזובה, יהודי גרוּזיה בתקופת השלטון הסובייטי, עמ' 181-183

קטגוריה:סוחומי
קטגוריה:אבחזיה: דת
סוחומי
סוחומי
סגן יושב ראש המטות המשולבים

200px
סגן יושב ראש המטות המשולבים (אנגלית: Vice Chairman of the Joint Chiefs of Staff - VJCS - מילולית: סגן יושב ראש ראשי המטה המשותף) הוא הקצין הצבאי השני בדרגתו בכוחות המזוינים של ארצות הברית, והוא כפוף ישירות ליושב ראש המטות המשולבים.

תפקיד זה נוצר לאחר שנחקק חוק גולדווטר-ניקולס ב-1986 על מנת להוות תגבור לתפקיד היושב ראש ולהפחית את הנטל המוטל עליו. נשיא ארצות הברית מציע את מועמדו לתפקיד, והמועמד חייב לזכות בהצבעת רוב בסנאט. החוק קובע כי תפקיד זה יאויש על ידי קצין בדרגת גנרל ארבעה כוכבים. אם דרגתו של המועמד נמוכה מארבעה כוכבים, הוא מקודם לדרגה זו לפני כניסתו לתפקיד.

בהיעדרו של היושב ראש, הסגן הוא המנהל את ישיבות המטות המשולבים. כמו כן, סגן היושב ראש יכול לבצע פעולות כאלה אם קיבל הנחיה בנושא ממפקדו.

==רשימה כרונולוגית==
{| class=wikitable
! !! שם !! תמונה !! זרוע !! תחילת כהונה !! סיום כהונה
|-
|1. || גנרל רוברט ט. הרס || חיל האוויר || 6 בפברואר 1987 || 28 בפברואר 1990 
|-
|2. ||אדמירל דייוויד אי. ג'מיה || הצי || 1 במרץ 1990 || 28 בפברואר 1994 
|-
|3. ||אדמירל ויליאם אוונס || הצי || 1 במרץ 1994 || 27 בפברואר 1996 
|-
|4. ||גנרל ג'וזף רלסטון || חיל האוויר || 1 במרץ 1996 || 29 בפברואר 2000 
|-
|5. || גנרל ריצ'רד מאיירס || חיל האוויר || 29 בפברואר 2000 || 1 באוקטובר 2001
|-
|6. || גנרל פיטר פייס || חיל הנחתים || 1 באוקטובר 2001 || 12 באוגוסט 2005
|-
|7. ||אדמירל אדמונד ג'יאמבסטיאני || הצי || 12 באוגוסט 2005 || 27 ביולי 2007
|-
|8. ||גנרל ג'יימס קארטרייט || חיל הנחתים || 2 בספטמבר 2007 || 4 באוגוסט 2011
|-
|9. ||אדמירל ג'יימס וינפלד || הצי || 4 באוגוסט 2011 || 31 ביולי 2015 
|-
|10. ||גנרל פול סלבה || חיל האוויר || 31 ביולי 2015 || 1 באוגוסט 2019
|-
|11. || גנרל ג'ון הייטן || חיל האוויר || 21 בנובמבר 2019 || 19 בנובמבר 2021
|-
|12. || אדמירל כריסטופר גריידי || הצי || 20 בדצמבר 2021 || מכהן
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

סגן יושב ראש
*
מגנום אופוס

מַגְנוּם אוֹפּוּס (או אופוס מגנום) הוא ביטוי לטיני שפירושו "היצירה הגדולה" או "יצירת המופת" (masterpiece). הביטוי מתייחס בדרך כלל ליצירה הטובה או הפופולרית ביותר של סופר, אמן או מלחין. לרוב מדובר גם ביצירה הגדולה ביותר מבחינת היקף. לדוגמה, שלושת חלקי הקומדיה האלוהית מהווים יחד את האופוס מגנום של דנטה אליגיירי.
מונה ליזה נחשב לדעת רבים כמגנום אופוס של לאונרדו דה וינצ'י]]
הביטוי נמצא בשימוש בהקשר אחר, במסורות רוחניות ומיסטיות, כגון אלכימיה, הרמטיציזם<ref></ref> וקבלה. בהקשרים אלו, בדרך כלל הכוונה אינה ליצירה הגדולה, אלא ל"עבודה הגדולה" או ל"מטרה הגדולה"<ref></ref>. 

באלכימיה, ה"עבודה הגדולה" זוהי אבן החכמים, סדרת השלבים שבסופם ניתן להמיר מתכת פשוטה לזהב. בדרך כלל, תהליך זה כלל ארבעה שלבים<ref></ref>:

* השחרה (Negredo)
* האדמה (Rubedo)
* הצהבה (Citrinitas)
* הלבנה (Albedo)

בתורות מיסטיות מדובר במטרת העל, שהיא האיחוד הגמור עם הרוח או האלוהים. פירוש זה דומה לשימוש המטפורי שנעשה במושג הגביע הקדוש, כביטוי למטרה הנכספת ביותר של תחום מסוים.

על-פי תורת הבנייה החופשית, המגנום אופוס היא המילה האבודה, תוכנית סודית עתיקה אבודה, ומטרתם של הבונים החופשיים היא לגלות אותה ולהפיח בה חיים חדשים.<ref></ref>

== בתרבות ==

* מגנום אופוס 1-3, הוא פרויקט אמנות בין השנים 1994-1998 של האמנית אורית אשרי והצלם דניאל רובינשטיין.<ref></ref>
* מגנום אופוס, הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית קנזס, מתוך האלבום Leftoverture, שיצא לאור ב-1976.<ref></ref>
* Magnum Opus, הוא שם האלבום הסולו של הגיטריסט השוודי אינגווי מלמסטין משנת 1995.<ref></ref>

== ראו גם ==

* יצירת מופת
* אבן החכמים
* העבודה הגדולה באלכימיה (באנגלית)
* העבודה הגדולה בפילוסופיה התלמית (באנגלית)
* העבודה הגדולה בפילוסופיה ההרמטית (באנגלית)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
קטגוריה:אלכימיה
קטגוריה:מיסטיקה הרמטית
רביעיית בורודין

רביעיית בורודין היא רביעיית מיתרים שנוסדה בשנת 1945 בברית המועצות. היא אחת הרביעיות הוותיקות הפעילות עד ימינו; בשנת 2005 ציינה הרביעייה 60 שנות פעילות מוזיקלית. חברי הרביעייה הנוכחיים הם רובן אהרוניאן (כינור ראשון), אנדריי אברמנקוב (כינור שני), איגור ניידין (ויולה) וולדימיר בלשין (צ'לו). בין חבריה הקודמים ניתן לציין את רודולף ברשאי, שהיה ויולן הרביעייה בין השנים 1945 ו-1953.

במקור נקראה "הרביעייה הפילהרמונית של מוסקבה" ומאוחר יותר, ב-1955 הסבה שמה ל"רביעיית בורודין", על שם אלכסנדר בורודין, מאבות המוזיקה הקאמרית הרוסית.

בנוסף להופעותיה של הרביעייה, הרבו חבריה גם להקליט יצירות בחברות הקלטות נודעות כגון מלודיה, טלדק, וירג'ין וצ'אנדוס. לפרסום רב זכו הקלטות הרביעייה למכלול רביעיות המיתרים של דמיטרי שוסטקוביץ', אשר נועץ בחברי הרביעייה בהלחנתן, וכן לחמישיית הפסנתר בלה מז'ור אופוס 81 מאת אנטונין דבוז'אק, בשיתוף פעולה עם הפסנתרן סביאטוסלב ריכטר.

ברפרטואר היצירות של הרביעייה כלולות בין היתר גם רביעיות המיתרים של בטהובן, וכן של מלחינים ידועים פחות כגון מייצ'יסלאב ויינברג וניקולאי מיאסקובסקי.

== קישורים חיצוניים ==
* 

רביעיית בורודין
בורודין
מעצמה

מעצמה היא מדינה בעלת כוח כלכלי או צבאי, הנותן לה השפעת יתר על היחסים הבינלאומיים. בעבר המעצמות היו בעיקר אימפריות שהתפרשו על שטחים נרחבים (כמו האימפריות הצרפתית והרוסית) או מדינות שהיה להן מיקום חשוב במסחר (כמו האימפריה העות'מאנית).

שתיים מהמעצמות בעת העתיקה הן האימפריה האשורית והקיסרות הרומית. בימי הביניים היו אלה האימפריה הרומית הקדושה, האימפריה הביזנטית והערים בעלות צי אשר הייתה להן השפעה על הערים ששכנו באגן הים התיכון, ובהן ונציה, ג'נובה, פיזה. אל המעצמות נוספה במאה ה-16 האימפריה העות'מאנית. עם פתיחת עידן גילוי הארצות נוספו מעצמות חדשות: ספרד, פורטוגל והולנד. בעת החדשה נחשבו למעצמות פרוסיה וממשיכתה גרמניה, בריטניה איטליה וצרפת. מעצמות העל במאה ה-20 היו ארצות הברית וברית המועצות. מאז התפרקותה של ברית המועצות, ארצות הברית נחשבת למעצמת העל היחידה כיוון שהיא מהווה כוח צבאי, כלכלי ומדיני המשפיע באופן ניכר ועיקרי על התנהלות הקהילה הבינלאומית. 

בנוסף ישנן גם מעצמות כלכליות כמו יפן ומעצמות אזוריות, שאלו מדינות בעלות השפעה רבה בסביבתן הקרובה, כמו איראן, ישראל וטורקיה במזרח התיכון, או ברזיל באמריקה הלטינית ובאמריקה הדרומית ואף מעצמות של עולמות בעלות מכנים משותפים, כמו ערב הסעודית ומצרים בעולם הערבי ובליגה הערבית.

==האו"ם==
אחד המאפיינים של מעצמה בת זמננו הוא מושב קבוע ב[[מועצת הביטחון של האו"ם]]

בתום מלחמת העולם השנייה, כאשר נוסד האו"ם, הוקמה מועצת הביטחון ושם נקבע כי יהיו בה חמש חברות קבועות, המעצמות: ארצות הברית, ברית המועצות, אשר הוחלפה ברוסיה לאחר התפרקותה, בריטניה, צרפת וסין הלאומנית, אשר הוחלפה בהמשך על ידי הרפובליקה העממית של סין. לחברות הקבועות יש זכות וטו על פי פרק 27 של מגילת האו"ם-הצבעתה של אחת מחמש המדינות נגד הצעת החלטה של המועצה מונעת את קבלתה. מדינות אלו הן גם היחידות המורשות להחזיק נשק גרעיני על פי האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני (NPT). המושב הקבוע הוא מאפיין של מעצמה בת זמננו.

== ראו גם ==
*מעצמת-על

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדע המדינה
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
רביעיית מוזאיק

רביעיית מוזאיק (Quatuor Mosaïques) היא רביעיית מיתרים אוסטרית.

הרביעייה נוסדה בשנת 1985 על ידי ארבעה מחברי אנסמבל "Concentus Musicus Wien" למוזיקה עתיקה, וכזה האחרון, מנגנים חברי הרביעייה בכלי נגינה אותנטיים. הרביעייה מתמחה בביצוע יצירות מן התקופה הקלאסית ומן התקופה הרומנטית המוקדמת. הקלטות הרביעייה, ובמיוחד הקלטותיה לרביעיות המיתרים מאת יוזף היידן, זיכו את חבריה בנוסף לשבחים רבים, בפרסים שונים כגון פרס גרמופון, פרס דיאפזון ד'אור ועוד. בנוסף לרבות מרביעיות המיתרים של היידן, הקליטה הרביעייה יצירות מאת מוצרט, בטהובן, בוקריני, ז'אדן, שוברט, מנדלסון ומלחינים נוספים.

==חברי הרביעייה הנוכחיים==
* אריך הבארת - כינור ראשון
* אנדראה בישוף - כינור שני
* אניטה מיטרר - ויולה
* כריסטוף קואן - צ'לו

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20060620115917/http://www.artistsmanagement.com/chamber_music/quatuor_mosaiques-f.htm רביעיית מוזאיק], Artists Management Company Ltd site.

רביעיית מוזאיק
מוזאיק
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:הרכבים בכלים אותנטיים
רביעיית מלוס

רביעיית מלוס (Melos) הייתה רביעיית מיתרים גרמנית משטוטגרט שפעלה בין השנים 1965 ו-2005. שם ההרכב, "מלוס", פירושו "מוזיקה" ביוונית עתיקה (ומכאן נגזרה אף המילה "מלודיה"). חברי הרביעייה תכננו לקיים מסע הופעות פרידה בשנת 2005 כאשר הכנר הראשון, וילהלם מלכר, נפטר במפתיע לקראת יום הולדתו ה-65. 

==הקלטות הרביעייה==
חברי רביעיית מלוס הקליטו בחברת ההקלטות היוקרתית דויטשה גרמופון, בין היתר, את כל רביעיות המיתרים של פרנץ שוברט ושל פליקס מנדלסון וכן סט של שלושה תקליטורים ובהם רביעיות מיתרים מאת יוזף היידן. בנוסף, הקליטו את חמישיית המיתרים בדו מז'ור מאת שוברט (דויטש 956) עם מסטיסלב רוסטרופוביץ' המנגן את תפקיד הצ'לו השני.

==חברי הרביעייה==
* וילהלם מלכר - כינור ראשון
* גרהרד ווס - כינור שני (בין השנים 1965 ו-1993)
* אידה בילר - כינור שני (משנת 1993 ואילך)
* הרמן ווס - ויולה
* פטר בוק - צ'לו

==קישורים חיצוניים==

רביעיית מלוס
מלוס
ספר (מקצוע)

תספורת לילד
[[חפיפת שיער לפני/אחרי תספורת]]
"[[עמוד ספרים" בפתח מספרה בארצות הברית. הפסים באדום-לבן מסמלים את הדם והתחבושות שהיו בעבר חלק מעיסוקו של הגלב]]
מספרה אתיופית ישראל
סַפָּר הוא בעל מקצוע העוסק בטיפול בשיער ובעיצוב תסרוקת.
בית העסק של הספר נקרא מספרה.

בעבר הספרים הציעו מספר תספורות פשוטות בלבד, אולם כיום ישנם ספרים הנקראים מעצבי שיער המציעים מגוון תספורות תסרוקות ועיצובים ברוח האופנה, לעיתים נספח למספרתם השם "סלון", אך מילה זו מיוחסת יותר למקום המיועד לנשים.

==היסטוריה==
בעבר כלל מקצוע הספרות גם גילוח וטיפוח זקן ושפם.

גַּלָּבִים (ספרים העוסקים בגילוח) עסקו בעבר בין היתר בפעולות רפואיות כגון טיפולי שיניים שלרוב מוצו בעקירות. הקזת דם ומילה היו חלק מקובל ובלתי נפרד מעבודת הגלב, הגלב (ספר) התמחה בפעולות הקשורות בטראומטולוגיה שכן כיסא טיפולים מותאם, ואגן רחצה בנוסף ללהב חד ונקי היו בהישג ידו של הספר. לאחר ניתוח מוצלח היה הספר תולה את התחבושות הלבנות המגואלות בדם על מקל מחוץ לחנותו כסמל מסחרי למשלח ידו. כיום זהו המקור למקל האדום-לבן המוצב מחוץ למספרות. באזורים מסוימים במדינות העולם השלישי קיימים הגלבים. בשכונות חרדיות, ספרים עוסקים בסלסול פאות הגברים, ומספרות מיושנות בשווקים.

==כלי עבודה==
את הספר משמשים כלי עבודה אחדים:
* מספריים
* כיסא ספרים – כיסא שעליו יושב הלקוח, ומאפשר לספר סיבוב והטיה שלו בהתאם לצורך.
* מכונת תספורת – מכונה חשמלית המשמשת לגזירת השיער
* תער
* מברשת גילוח – משמשת למריחת קצף גילוח
* מסרק
* מברשת שיער
* מייבש שיער
* חלוק תספורת

== ראו גם ==
* "עמוד ספרים"
* החלקת שיער
* חפיפת שיער
* צביעת שיער
* תסרוקת
* קארה (תספורת)

== קישורים חיצוניים ==

* [https://archive.today/20130426165553/www.instappraisal.com/files/photos/apl1.jpg כיסא ספרים ישן]
* [https://archive.today/20130425041602/scribalterror.blogs.com/scribal_terror/images/2007/10/16/barber.jpg "ספר", ציור שמן בו ספר מבצע עקירת שיניים]
* [http://www.lzbetty.com/sitebuildercontent/sitebuilderpictures/barbershop.jpg ספר במלאכת גילוח במזרח הרחוק]
* [https://www.youtube.com/watch?v=b_oEcPFzAQ4#t=191 תחרות תספורות בישראל], יומני כרמל יולי 1951 <small><small>(התחלה 3:11)</small></small>
ייבוש שיער במספרה בישראל, שנות ה-60]]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקצועות
קטגוריה:נותני שירות
קטגוריה:שיער
קטגוריה:אופנה
בית ספנסר

בית ספנסר, בשנת [[1800 לערך]]
בית ספנסר (באנגלית: Spencer House) הוא בית אחוזה באזור סנט ג'יימס ברובע וסטמינסטר של העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת.

==היסטוריה==
המבנה הוקם ביוזמת ג'ון ספנסר, הארל הראשון מספנסר בשנת 1756. ספנסר החליט להקים בית אחוזה גדול בקרבת ארמון בית המלוכה על מנת להפגין את עושרו ומעמדו. ספנסר בחר את האדריכל ג'ון וארדי על מנת לתכנן את המבנה. וארדי תכנן מספר תוכניות אולם הוחלף בשנת 1758 על ידי ג'יימס סטיוארט ששינה את התוכניות והקים מבנה בסגנון נאו קלאסי בהשפעה יוונית.

המבנה שימש את משפחת ספנסר עד שנת 1895, שהמבנה הושכר לדוכס ממלבורו. בראשית המאה ה-20, בשנת 1910 שבו בני המשפחה להתגורר במבנה לזמן קצר, ואף שיפצו אותו בשנת 1926, אולם בשנת 1927 הושכר שוב המבנה ושימש כמועדון חברתי של נשות הצבא והצי (Ladies' Army and Navy Club) אשר פעל במקום עד שנת 1943. 

במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה הוסרו מהמבנה אלמנטים עיטוריים רבים במטרה להגן עליהם.

בשנת 1948 הושכר המבנה לכריסטיז אשר מבניה בסיטי נפגעו במהלך הבליץ. בשנת 1956 הושכר המבנה לחברת החמצן הבריטית (British Oxygen Company), ובשנת 1958 עברה למבנה יחידת המודיעין הכלכלי (Economist Intelligence Unit) אשר פעלה במקום עד שנת 1985, עת חכר את המבנה הלורד ג'ייקוב רוטשילד, אשר שיפץ את המבנה. כיום המבנה פתוח לציבור, ונערכים בו אירועים חברתיים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:וסטמינסטר: מבנים
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
ארמון קיו

הארמון בשנת [[1735. באותה עת היה המבנה מכונה "הבית ההולנדי" ("Dutch House") בשל הגמלונים שעליו.]]
ארמון קיו (באנגלית: Kew Palace) ממוקם באזור קיו ברובע ריצ'מונד שעל התמזה שבמערב העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. השם "ארמון קיו" שימש על מנת לתאר מספר מבנים שהיו באתר, וכיום משמש לתאר מבנה שכונה בעבר "הבית ההולנדי" ולאחר מכן "קוטג' המלכה שארלוט".

==ארמון קיו הישן==
המבנה הראשון שנשא את השם "ארמון קיו" נבנה בשנת 1631 על ידי סמיואל פורטריי. המבנה היה שייך בעת למשפחת קאפל, והועבר לבעלותו של סאמיול מולינוקס, מזכירו של המלך ג'ורג' השני.

בנו של המלך ג'ורג' השני, פרדריק, נסיך ויילס שכר את המבנה על מנת שישמש כאתר נופש, וסביבו נבנו גנים על ידי האדריכל ויליאם צ'יימברס (לימים, גני קיו).

==ארמון המלך ג'ורג' השלישי==
המבנה שניצב במקומו של ארמון קיו הישן תוכנן על ידי המלך ג'ורג' השלישי והאדריכל ג'יימס וייאט. עבודות הבנייה החלו בשנת 1802 בסגנון גותי, אולם לאחר טירופו של המלך ג'ורג' ו"כליאתו" בטירת וינדזור סירבה רעייתו של המלך ג'ורג', המלכה שארלוט להתגורר במבנה. בשנת 1828 נהרס המבנה הבלתי גמור על ידי המלך ג'ורג' הרביעי.

==ארמון המלכה שארלוט==
[[פרדריק, נסיך ויילס ואחיותיו. ציור משנת 1733 בו מנגנים בני משפחת המלוכה בגן שלפני הבית ההולנדי בקיו, לימים, ארמון קיו. הציור מוצג כיום בגלריה הלאומית.]]
המבנה הניצב כיום בגני קיו, והידוע בשם "ארמון קיו" היה בית אחוזה שהוקם בסמוך לארמון הישן. המבנה הוקם בשנת 1663 על ידי סוחר הולנדי וכונה לאחר הקמתו "הבית ההולנדי" (באנגלית: Dutch House) בשל גמלוניו. המבנה נרכש על ידי סר ריצ'רד לווט, סוחר עשיר והלורד ראש העיר של לונדון, ובשנת 1734 הוחכר לבית המלוכה. חכירה זו נועדה להיות קצרת ימים, עד שיבנה ארמון חדש.

בשנת 1735 התבקש האדריכל ויליאם קנט לתכנן ארמון בסגנון פלדיאני עבור קיו - מבנה שאמור היה להיבנות במקום בו ניצב הבית ההולנדי, אולם המבנה לא הוקם.

בשנת 1781 רכש המלך למלך ג'ורג' השלישי את המבנה, במטרה להתגורר בו זמן קצר עד שיבנה ארמון חדש בסגנון גותי (לעיל), אולם בשל טירופו של המלך ופרישתו החליט הפרלמנט הבריטי שלא להקים את הארמון, ורעייתו של ג'ורג' השלישי התגוררה בבית ההולנדי עד מותה ב-17 בנובמבר 1818.

בשנת 1837 עם המלכתה של המלכה ויקטוריה, היא העניקה את גני הארמון לציבור הבריטי, אולם שמרה על בעלותה במבנה, על מנת שישמש אותה כבית קיץ. המבנה כונה באותה עת "קוטג' המלכה". ויקטוריה לא ביקרה במבנה ובשנת 1887, בשנת היובל למלכותה, העניקה גם את המבנה לציבור הבריטי.

==הארמון כיום==
ארמון קיו, עם סיום עבודת השיקום בשנת 2006.
כיום הארמון מהווה חלק מגני קיו, ובמסגרת הגנים בוצעה עבודת שחזור נרחבת למבנה, שהחלה בשנת 1996 והסתיימה בשנת 2006. במסגרת עבודות שיקום אלה הוחלפו חיפויי הקיר של המבנה בשטחי קיר בסגנון אופייני שנארגו על ידי איאן דייל מסקוטלנד. כמו כן נבנתה מעלית באגף המערבי של המבנה, על מנת לאפשר גישה לנכים לקומות העליונות של המבנה, במקום בו עמדו קודם לכן חדרי שירותים בשלוש קומות המבנה. ב-21 באפריל 2006 נערכה במבנה ארוחת ערב ביוזמת צ'ארלס, נסיך ויילס לרגל יום הולדתה ה-80 של המלכה אליזבת השנייה. בחודש מאי 2006 נפתח המבנה לציבור לראשונה מאז החלו עבודות השיקום.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קיו, ארמון
קטגוריה:ריצ'מונד שעל התמזה
קטגוריה:מונומנטים רשומים
סנט ג'יימס

סנט ג'יימס (באנגלית: St. James's) היא שכונה במרכז רובע וסטמינסטר של העיר לונדון, בירת הממלכה המאוחדת.

השכונה גובלת בשכונת פיקדילי שמצפון לה, בגרין פארק שממערב לה, במאל ובפארק סנט ג'יימס שמדרום לה, ובהיימרקט שממזרח לה.

==היסטוריה==
בטרם הוקמה השכונה היה אזור סנט ג'יימס חלק מפארק מלכותי (ששרידים ממנו נותרו כיום בגרין פארק ובפארק סנט ג'יימס). בשנות ה-60 של המאה ה-17 העניק המלך צ'ארלס השני זכויות להנרי ג'רמין הארל הראשון מסנט אלבנז לפתח את האזור כאזור מגורים יוקרתי.

שכונת המגורים נבנתה סביב כיכר סנט ג'יימס. עד מלחמת העולם השנייה נחשבה השכונה לאחת משכונות המגורים היוקרתיות ביותר בלונדון. בשכונה נמצאים ארמון סנט ג'יימס, בית קלארנס, בית מאלבורו, בית לנקסטר, בית ספנסר, בית שומברג ובית ברידג'ווטר.

החל מהמחצית השנייה של המאה ה-20 הפך האזור לאזור משרדים יוקרתי ביותר. כיום נמצאות בשכונה ההנהלות העולמיות של בריטיש פטרוליום ושל חברת , וברחוב קינגס נמצא בית המכירות הפומביות כריסטיז.

החל מהמחצית השנייה של המאה ה-19 התמקמו בשכונה רבים ממועדוני הג'נטלמנים של לונדון, אשר שימשו מקום מפגש לאנשי החברה הגבוהה. בשנת 1990 פוצץ מועדון קארלטון, מועדון ששימש מקום מפגש של חברי המפלגה השמרנית הבריטית, על ידי ארגון ה-IRA.

==אתרים בעלי חשיבות==
בשכונה נמצאת כיכר סנט ג'יימס שהייתה בעבר אזור מגורים יוקרתי; כיום, מרבית מבני הכיכר הם המבנים המקוריים, אולם הם משמשים כמבני משרדים ולא כמבני מגורים. ספריית לונדון ממוקמת ברחוב ג'רמין. בפאל מאל ממוקמים רבים ממועדוני הג'נטלמנים של לונדון. טרסת בית קארלטון מכילה בתי טרסה שתוכננו על ידי האדריכל ג'ון נאש. מבנים אלה פונים לפארק סנט ג'יימס ומשמשים גם כיום למגורים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.british-history.ac.uk/source.asp?pubid=292 היסטוריה של השכונה]
* [http://www.streetmap.co.uk/newmap.srf?x=529387&y=180302&z=1&sv=529387,180302&st=4&ar=Y&mapp=newmap.srf&searchp=newsearch.srf מפת השכונה]
* [https://web.archive.org/web/20030302192347/http://www.touruk.co.uk/london_stjames/london_stjames.htm מידע על השכונה]

קטגוריה:וסטמינסטר
קטגוריה:לונדון: שכונות
בית הכנסת לזכר השואה

בית הכנסת לזכר השואה
בית הכנסת לזכר השואה במוסקבה (ברוסית: Московская Мемориальная синагога), השוכן בפארק הניצחון שעל גבעת פוקלונאיה (Поклонная гора) במחוז האדמיניסטרטיבי המערבי. נחשב אחד מבתי הכנסת היפים במוסקבה.

בית הכנסת נבנה בין השנים 1995–1998 לפי תוכניותיו של האדריכל הישראלי משה זרחי. הפסל הישראלי פרנק מייסלר יצר בבית הכנסת את הפסלים: "ירושלים", "שבטי ישראל" ו"תורה".

המבנה כולל אולם תפילה, משרדים וספרייה. במבנה נמצא גם המוזיאון לתולדות היהדות והשואה, מהמוזיאונים הבודדים ברוסיה בנושא זה. בצדו של המבנה מנורה ועליה שלט: "בית כנסת זה, נר תמיד לדורות, הוקם על ידי הקונגרס היהודי-רוסי בשנת 1998".

== קישורים חיצוניים ==

* 

זכר השואה
קטגוריה:אירופה: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן משה זרחי
זכר השואה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי ברית המועצות
מודולציה (מוזיקה)

מוֹדוּלַצְיָה היא תהליך של שינוי המרכז הטונאלי במהלך היצירה, כלומר עלייה או ירידה בסולם המוזיקלי. למרות הקרבה במונחים, אין לבלבל בין מודולציה לטרנספוזיציה, שמשמשת להתאמה של יצירה או שיר לכלי נגינה או למנעד מסוימים.

== מודולציה כאמצעי מוזיקלי ==

המודולציה גורמת לתפנית במבנה היצירה. ישנם מעברים חדים יותר וישנם פחות. השינוי בסולם יכול לשמש ככלי בידי היוצר להבעת תכנים שונים:
*הדגשת רגש מסוים (כמו פחד, עצב, דאגה, כאב, שמחה) ולהגביר את עוצמתו. 
*שינוי אווירה או גיוון ביצירה.
*העצמת סיום היצירה.

על ידי מודולציה, היוצר יכול לבטא את המסר העיקרי שהוא רוצה להעביר ביצירה יחד עם הרגש העוטף אותו בצורה חזקה וברורה מאוד ולתת לאותו מסר ולרגש המלווה אותו, לעבור בצורה ישירה יותר למאזין. כאשר מתרחשות מודולציות רבות בטווח זמן קצר מתקבלת תחושה של חוסר יציבות ואף של סערה פנימית.

מודולציות קיימות, במידה זו או אחרת, ברוב התרבויות המוזיקליות שמשתמשות בסולמות מוזיקליים. המוזיקה המערבית הטונאלית מתאפיינת בשימוש נרחב במודולציות על מנת להדגיש את המרכז הטונאלי של היצירה, באמצעות מעבר לסולמות חדשים וחזרה לסולם המקורי בסוף היצירה. למעשה, ניתן למצוא מודולציות מלודיות במוזיקה המערבית כבר מימי הביניים. אלה התפתחו בהדרגה למודולציות הרמוניות. שהגיעו לשיא בקונצ'רטו גרוסו בסוף המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18.

== טכניקות למודולציה ==

ישנן מספר שיטות למעבר מסולם אחד לסולם אחר. ככלל, מודולציה נעשית בין סולמות קרובים, כלומר סולמות שיש להם צלילים משותפים. במוזיקה מערבית טונאלית — מוזיקה קלאסית, ג'אז ומוזיקה קלה — נהוג להשתמש במודולציות דיאטוניות, כלומר שימוש באקורד ציר שמבוסס על צלילים משותפים לשני הסולמות. בג'אז נפוצה שיטה נוספת לביצוע מודולציה בעזרת אקורד מינורי או מוקטן המהווה דרגה שנייה של הסולם החדש, ולאחר מכן הדומיננטה של הסולם החדש המובילה לטוניקה שלו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סולמות במוזיקה
ניקול קראוס

ניקול קראוס (באנגלית: Nicole Krauss; נולדה ב-18 באוגוסט 1974) היא סופרת יהודיה-אמריקנית.

==ביוגרפיה==
קראוס נולדה ב-1974 בלונג איילנד. אמה יהודייה-בריטית ואביה יהודי-אמריקאי, שגדל תקופה מסוימת בישראל.
היא בוגרת אוניברסיטת סטנפורד ואוניברסיטת אוקספורד.

בשנות ה-20 לחייה החלה לכתוב שירה, אך זנחה את התחום ועברה לכתיבת פרוזה. ספרה הראשון, "Man Walks Into a Room", יצא לאור בשנת 2002, והיה מועמד לפרס הספרות של העיתון לוס אנג'לס טיימס. תרגומו לעברית ראה אור בשנת 2008 בהוצאת זמורה ביתן בשם "אדם נכנס לחדר".

ספרה השני, "The History of Love", יצא לאור בשנת 2005, והיה מועמד לפרס Orange לספרות נשים לשנת 2006. הוא תורגם לעברית בשנת 2006 ונקרא "תולדות האהבה", והיה לרב-מכר בישראל. בשנת 2017 עובד הספר לסרט קולנוע באותו שם.

ב-2010 יצא ספרה השלישי, "Great House", עבורו זכתה בפרס אניספילד-וולף לשנת 2011. באותה שנה ראה אור בעברית בשם "בית גדול" בהוצאת מחברות לספרות.

ב-2004 נישאה לסופר ג'ונתן ספרן פויר, ולזוג נולדו שני ילדים. ב-2014 נפרדו השניים. לאחר מכן, למשך תקופה מסוימת, הייתה בזוגיות עם הסופר והעיתונאי גון בן ארי.

==ספריה שתורגמו לעברית==

* תולדות האהבה (2005), תרגום: שאול לוין, מחברות לספרות
* אדם נכנס לחדר (2008), תרגום: ארז אשרוב, מחברות לספרות
* בית גדול (2011), תרגום: שאול לוין, מחברות לספרות
* יער אפל (2017), תרגום: שאול לוין, מחברות לספרות
* להיות גבר (2022), תרגום: שאול לוין, כנרת זמורה-דביר

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 
* 

מכּתביה:
* 

על כתביה:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סופרות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס אניספילד-וולף
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1974
קטגוריה:זוכי פרס סמי רוהר
בר קפרא

בר קפרא היה חכם בדור המעבר שבין התנאים והאמוראים. תלמידו של רבי יהודה הנשיא. היה ידוע כבדחן. בילדותו למד תורה מפי רבי מאיר.

יש שמזהים אותו עם רבי אלעזר הקפר, ואחרים אומרים שהוא בנו של רבי אלעזר הקפר. סידר קובץ משניות ערוך המכונה "משנת בר קפרא" (בבלי בבא בתרא, קנד, ב). קובץ זה מקביל ומשלים את משנת רבי יהודה הנשיא.

עם תלמידיו נמנה רבי יהושע בן לוי שמסר רבים מאמרותיו ופסקיו.

== משפחתו ==
בספר יחוסי תנאים ואמוראים מובאת אגדה לפיה לבר קפרא היו שתים עשרה נשים שהסכימו לפרנסו מרוב חכמתו. הרב ראובן מרגליות תמה על האפשרות כי היה ריבוי נשים אצל אחד מהתנאים דבר מקובל, והציע לפרש על פי גמרא המובאת בתלמוד ירושלמי המספרת כי לפני רבי יהודה הנשיא באו שתים עשרה נשים שבעליהן מתו ללא צאצאים והיו זקוקות לייבום, האח השלושה עשר סירב לייבם בטענה שלא יוכל לפרנסן, ולכן הציעו כי כל אחת תקבל על עצמה לפרנס את כולן חודש אחד בשנה ובחודש העיבור הסכים רבי יהודה לפרנסן. הרב מרגליות משער כי האח שסירב בתחילה לייבם היה בר קפרא הידוע בשיטתו שראוי לבצע חליצה במקום ייבום ולאחר שייבם היו לו שתים עשרה נשים. לפי הסבר זה היו לבר קפרא שנים עשר אחים ושלושים ושישה ילדים לפחות.

רבי יהודה בן פדייא היה בן אחותו של בר קפרא<ref>בראשית רבה כ"א, ז'.</ref>.

== מתורתו ==
גולן, ככל הנראה אביו של בר קפרא.]]
בר קפרא נחלק עם חבריו בהגדרת ההבדל בין גנבה לגזילה: . בניגוד לדעת רבי אבהו המגדיר את ההבדל בין גנבה לגזילה בהבדל דק כחוט השערה, ומגדיר אותו בהגדרה השווה להגדרות דומות באיסורי תורה (למשל המחלל שבת בפרהסיא שנחשב לכזה רק אם חיללה לעיני עשרה אנשים) ובמצוות (תפילה בציבור), שבהם "פרהסיא" הוא מעשה הנעשה בפני ציבור חשוב של עשרה אנשים המוגדר בהלכה כ"עדה", בר קפרא הגדיר את הדברים בדרך פחות פורמלית. הרמב"ם אף אימץ את דעתו בספר "משנה תורה": , וכך גם נפסק בשולחן ערוך.

== קברו ==
רבי בספרו "איגרת הקודש <small>(גלילות ארץ ישראל)</small>", סביב שנת 1624 לספירה, מציין את קברם של "רבי אלעזר הקפר ובנו בר קפרא" במערה ביישוב "קפרא" (קברה). כיום חורבה הממוקמת בסמוך לכרמיאל.

== לקריאה נוספת ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור החמישי לתנאים
קטגוריה:תלמידי רבי יהודה הנשיא
קטגוריה:דור המעבר לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:הדור הראשון לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי מאיר
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
דפתרדאר

דִפְתִרְדַאר (בטורקית עות'מאנית: <big>دفتردار</big>, בטורקית: Defterdar) פירושו "נושא הפנקס". היה זה תוארו של הממונה על האוצר. הוא היה הגזבר הראשי של המערכת המינהלית של האימפריה העות'מאנית.

במקביל לו היו דפתרדארים לתחומי פעילות מינהליים ולמחוזות של האימפריה. ארץ ישראל הייתה כפופה לדפתרדאר של חלב שהיה כפוף לדפתרדאר של דמשק, אך החל מהמאה ה-16 הכפיפות הייתה ישירות לדפתרדאר של דמשק.

הדפתרדאר הראשי היה בראש מנהל הכספים העות'מאני. מקביל לו היה "ראיסולכותאב" שעמד בראש מערכת משרדים של הדיוואן האימפריאלי. אגפים אלו היוו את מוסדות הבירוקרטיה העות'מאנית. 

בתולדות העיר יפו מוכר "הגביר" ר' ישעיהו אג'ימאן מאיסטנבול, שהיה השולחני, מנהל הכספים, הדפתרדאר של ראש חיל "יניצ'רים", כוחות העילית של האימפריה העות'מאנית. בשנת 1820 הוא קנה חצר ביפו והקים אכסניה עבור העולים המגיעים לארץ ישראל בדרכם לירושלים. היא כונתה בשם "דאר אל יאהוד" - דהיינו חצר היהודים.

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:תארים
קטגוריה:מילים וביטויים בטורקית
פסיכולוגיה אינדיבידואלית

פסיכולוגיה אינדיבידואלית היא אסכולה פסיכולוגית מיסודו של אלפרד אדלר, המתייחסת לאינדיבידואל בצורה הוליסטית (אחדותית) ללא חלוקתו לרכיבים שונים של האישיות, כפי שנעשה באסכולות אחרות.

אדלר, שהיה מתלמידי פרויד, לא הסכים עם חלק מהתאוריה הפסיכואנליטית של מורו, וכמו קרל גוסטב יונג שפרש, שנה לפניו, ופיתח את הפסיכולוגיה האנליטית, החליט ב-1913 להיפרד מפרויד.

עיקר המחלוקת ביניהם הייתה על הדגש ששם פרויד על מיניות האדם כמניע לכל מעשה או אי-מעשה וכן חילוקי דעות בנושא המניעים לתוקפנות. לפי אדלר, האדם נולד עם תחושת נחיתות ובמשך כל חייו הוא נאבק להשיג עליונות, עצמאות, חופש והגשמה עצמית (שאינם מותנים בשליטה על אדם אחר). לפי הגישה האינדיבידואלית, מקורה של תחושת הנחיתות הוא בילדותו של האדם, כאשר היה תלוי בהוריו (או במבוגרים אחרים) לסיפוק צרכיו והמשכו, כאשר נוכח כי למבוגרים קל יותר להשיג את מטרותיהם וכי הם יכולים להגיע להישגים שהוא אינו יכול להגיע אליהם.

לדעת אדלר, שיטת ההתמקדות בנחיתות האישית מזיקה, (למשל כשמובילה להפחתת ערך הזולת), בעוד התמקדות בנחיתות האוניברסלית היא מועילה. דרך משל, אדם הממציא תרופה למחלת הסרטן מתגבר על חוסר האונים של המין האנושי מולה ומפצה על הנחיתות האוניברסלית. האופן שבו אדם מתמודד עם נחיתותו קרוי סגנון חיים. האופן שבו האדם מתנהג בחברה, העניין החברתי שלו, יכול להעיד האם הוא פועל בכוונה לרמוס את הזולת או לשתף עמו פעולה.

לפסיכולוגיה ההומניסטית מיסודו של אברהם מאסלו יש מכנה משותף ניכר עם הפסיכולגיה האינדיבידואלית, מאסלו אף כתב על ההשפעה הרבה שהייתה לאדלר עליו. שתי האסכולות טוענות כי האינדיבידואל עצמו הוא זה שיכול להגדיר בצורה המיטבית את צרכיו, רצונותיו ושאיפותיו ולכן הטיפול צריך להתחיל ממנו.

דוגמה נציגים בולטים של אסכולת הפסיכולוגיה האינדיבידואלית הם רודולוף דרייקורס והנרי שטיין.

== ראו גם ==
* מכון אדלר

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Adler, A., The Practice and Theory of Individual Psychology, translated by P. Radin (Routledge & Kegan Paul, London 1925; revised edition 1929, & reprints).
* Adler, A., The Individual Psychology of Alfred Adler, H. L. Ansbacher and R. R. Ansbacher (Eds.) (Harper Torchbooks, New York 1956).
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.daat.ac.il/daat/chinuch/adler/adler.htm פסיכולוגיה אינדיבידואלית בבית הספר], באתר מכון "דעת"
* 
* 

קטגוריה:פסיכואנליזה
קוסמאס ודמיאנוס הקדושים

קוסמאס ודמיאנוס הקדושים (ביוונית: Κοσμάς και Δαμιανός, מתו בשנת 303 לערך) הם קדושים בנצרות שנחשבים למרטירים.

קוסמאס ודמיאנוס היו אחים תאומים שנולדו ככל הנראה בקיליקיה, או לכל הפחות חיו שם, ועסקו בריפוי לחופי מפרץ איסכנדרון. הם לא ביקשו שכר תמורת עבודתם, ותחת זאת העדיפו להמיר את דתם של החולים לנצרות. במסגרת גזרות דיוקלטיאנוס נגד הנוצרים הוצאו להורג בעריפת ראש. הם נחשבים לפטרוני ענף הרפואה והכירורגיה. יום חגם הוא ה-26 בספטמבר בכנסיות המערביות וה-1 בנובמבר בכנסיות המזרחיות.

על פי מסורות נוספות של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית, ייתכן שהיו שלושה זוגות של אחים רופאים, שפעלו בערך באותה תקופה (סוף מאה שלישית לספירה):

* האחים קוסמאס ודמיאנוס מקיליקיה, שמוצאם כנראה מאזור סוריה. הם נתפסו, עונו ולבסוף נערפו. יום חגם מצוין ב-17 באוקטובר.
* האחים התאומים קוסמאס ודמיאנוס מאסיה הקטנה (לפי מסורת אחרת - ממסופוטמיה), שמתו מוות טבעי ונקברו בעיר טרמן במסופוטמיה. יום חגם מצוין ב-1 בנובמבר.
* האחים קוסמאס ודמיאנוס מרומא, שנרצחו ליד העיר על ידי רופא פגאני שקינא בהצלחתם. יום חגם מצוין ב-1 ביולי.

בנוסף ליום המיוחד לכל זוג אחים, מציינים ביום ראשון הראשון בנובמבר את יומם של הרופאים ללא שכר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מרטירים
שטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה

שטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה (בגרמנית: Sowjetische Besatzungszone (SBZ) or Ostzone, רוסית: Советская зона Германии, היה שטחה המזרחי של גרמניה שנכבש על ידי ברית המועצות בשנת 1945, בסופה של מלחמת העולם השנייה. ב-1949 הוקמה בשטח הכיבוש הסובייטי "הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית" (גרמניה המזרחית), מדינה גרורה קומוניסטית של ברית המועצות.

שטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה היה אחד מארבעת שטחי הכיבוש שנוצרו לאחר מלחמת העולם השנייה. לפי הסכם פוטסדם , הממשל הצבאי הסובייטי בגרמניה קיבל אחריות על חלקה המזרחי של גרמניה, פרט לחלק המערבי של הבירה ברלין שנמסר לבעלות הברית המערביות. מיד לאחר מכן, הממשל הצבאי הסובייטי בגרמניה הורשה לפתח ארבע מפלגות פוליטיות, למרות שהדבר חייב אותן לעבוד ביחד בתנאי ברית שנודעו כ"בלוק הדמוקרטי". באפריל 1946, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה והמפלגה הקומוניסטית של גרמניה התאחדו ליצירת מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה שהייתה המפלגה השלטת בגרמניה המזרחית רוב שנות קיומה.

תחילה, יוסיף סטלין רצה להביא את כל שטחה של גרמניה תחת השפעה סובייטית, אך כשהמערב התנגד לרעיון, הוא ביקש להפוך את כל גרמניה ליחידה אחת ונייטרלית. כשהמערב התנגד גם לרעיון הזה, סטלין החליט למקד את מאמציו בשטח הכיבוש הסובייטי.

שטח הכיבוש הסובייטי הכיל בעיקר את שטחיה המרכזיים של פרוסיה. לאחר שפרוסיה פורקה על ידי בעלות הברית בשנת 1947, השטח חולק בין המדינות הגרמניות (גרמנית: Länder) ברנדנבורג, מקלנבורג, סקסוניה, סקסוניה-אנהלט ותורינגיה. ב-7 באוקטובר 1949 הסתיים הכיבוש הסובייטי הישיר ובשטחו הוקמה מדינה בשם הרפובליקה הגרמנית הדמוקרטית (נקראה לרוב גרמניה המזרחית). מדינה זו הייתה גרורה סובייטית, וחיילי הצבא האדום נשארו בשטחה לאורך שנות קיומה. בשנת 1952 פורקו המדינות שהרכיבו את מזרח גרמניה ושטחה חולק ל-14 מחוזות (גרמנית: Bezirke), כולל המחוז של מזרח ברלין.

==התנהלות ברית המועצות בשטח הכיבוש==
בספרו של נורמן מ. ניימארק "The Russians in Germany: A History of the Soviet Zone of Occupation, 1945-1949", מעריך המחבר ב-2 מיליון את מספר הנשים הגרמניות שנאנסו בידי חיילים סובייטיים. 

הסובייטים שאפו לקבל שילומים מגרמניה, ולצורך כך הפקיעו מפעלים שונים והעבירו אותם לברית המועצות, וכן בזזו מכל הבא ליד. ניימארק מעריך את השווי הכולל של השלל ב-10 מיליארד דולר.

ברית המועצות השקיעה מאמצים בהשגת טכנולוגיה צבאית גרמנית, במיוחד בתחום הגרעין, ולכדה מספר מדענים.

הסובייטים הקימו משטרה חשאית אשר ב-1950 הפכה לשטאזי הידוע לשמצה. במקביל עסק האמ וה דה בכליאת נאצים ואלמנטים אנטי-סובייטים במחנות, בהם מצאו את מותם עשרות אלפים.

==קריאה נוספת==
* ולדימיר גלפנד Deutschland-Tagebuch 1945–1946. Aufbau-Taschenbuch-Verlag 2008, ISBN 3746681553

== ראו גם ==
* היסטוריה של גרמניה המזרחית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גרמניה המזרחית
קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה
קטגוריה:שלטון הכיבוש של בעלות הברית בגרמניה
גרמניה
חופית אלפינית

ביצי חופית אלפינית
חופית אלפינית (שם מדעי: Calidris alpina) היא מין של עוף ביצה ממשפחת החרטומניים אשר מקנן בחלקים הצפוניים של כדור הארץ.

החופית האלפינית ניזונה מסרטנים, חלזונות, תולעים וזחלי חרקים אותם היא תופסת בזריזות במקורה הארוך והכפוף.

גודלה של החופית האלפינית הוא 18–20 ס"מ והנקבה גדולה במעט מהזכר. צבעיה של החופית האלפינית מתחלפים בהתאם לעונות השנה: נוצותיה צבועות בשחור וזהוב בקיץ ואפורות כאשר מגיע החורף. קצה מקורה של החופית האלפינית מאונקל מעט. כמו מיני חופית אחרים אין לה קרומי-שחייה בין אצבעותיה.
בעונת הרבייה, שהיא בין אוגוסט לאפריל, מטילה נקבת החופית 3–4 ביצים.

זוהו 10 תת-מינים של חופית אלפינית. 
לישראל מגיעה בוודאות ובאופן סדיר חופית מתת-מין אחד (C.a.Alpina), והיא מוגדרת בארץ כחולפת וחורפת שכיחה.<ref>אסף מירוז, חופית אלפינית, אתר הצפרות הישראלי</ref>

מצב השימור של חופית אלפינית מוגדר ללא חשש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.iucnredlist.org/details/22693427/0 חופית אלפינית] באתר [http://www.iucnredlist.org/ הרשימה האדומה של IUCN]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:חרטומניים
קטגוריה:האזור הארקטי: עופות
קטגוריה:עופות קוסמופוליטיים
קטגוריה:סיביר: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
ידי ג'אז

ידי ג'אז
ידי ג'אז היא תנועת ידיים נפוצה ששימושה מקובל בריקוד ותיאטרון. אופן הביצוע הוא החזקת הידיים עם כפות הידיים קדימה ואצבעות פרושות.

מיקום הידיים יכול להשתנות מווריאציה אחת לאחרת. בדרך כלל, הזרועות נמצאות מעל גובה הכתפיים. ניתן גם להחזיק יד אחת ישרה באלכסון כלפי מעלה והשנייה ישרה באלכסון כלפי מטה. וריאציה נוספת היא החזקת הזרועות באופקי, כשהמרפקים נוגעים בצידי הגוף.

ניתן להרעיד את ידי הג'אז, כמו תוף מרים. אך זהו אינו חלק חיוני מהתנועה עצמה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מחוות גופניות
קטגוריה:אצבעות