OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מוזיאון נזו

מוזיאון נזו (ביפנית: 根津美術館) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם ברובע מינאטו של העיר טוקיו, יפן.
== היסטוריה ==
המוזיאון הוקם על בסיס אוסף האמנות של נזו קימצ'ירו (Nezu Kaichirō), שנתרם על ידי בנו והפך למוזיאון, שנפתח בשנת 1941. בשנת 1964 הורחב מבנה המוזיאון המקורי ובין השנים 2009-2006 עבר המוזיאון שיפוץ מקיף בתכנון האדריכל היפני קנג'ו קומה (Kengo Kuma). אוסף המוזיאון מכיל למעלה מ-7,400 פריטים, ביניהם 87 בעלי חשיבות לאומית (Important Cultural Properties) ו-94 יצירות לאומיות (Important Art Objects). בין הפריטים חפצי ברונזה, טקסטיל, ציור, פיסול וקדרות יפנית. לצד תצוגות האוסף, המוזיאון מציג גם תערוכות מתחלפות שונות. לצד מבנה המוזיאון הוקם גן בסגנון מסורתי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

נזו
קטגוריה:יפן: מוזיאונים לאמנות
מנחם רומנו

הרב מנחם אברהם רומנו (בסרבו-קרואטית בכתב לטיני: Abraham Menahem Romano; 20 במאי 1882, סרייבו, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 31 באוקטובר 1968, סרייבו, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היה הרב הראשי הספרדי של יהודי זאגרב בין 1919–1936, הרב הראשי של יהודי סרייבו בין 1946–1968 והרב הראשי של יהדות יוגוסלביה.

==קורות חייו==
מנחם רומנו נולד בסרייבו למשפחת רבנים נודעת. אביו אברהם רומנו כיהן ברבנות בסרייבו ובן דודו אברהם מוריץ רומנו היה הרב הראשי האחרון של יהודי ביטולה. הוא רכש השכלה רבנית בבית המדרש לרבנים בסרייבו תחת אביו ובהמשך תחת הרב ד"ר מוריץ לוי. ב-1902 נישא לרחל לבית קָמְחִי ולזוג נולדו 5 ילדים: שמואל, בלאנקה, יעקב-יאשה לימים היסטוריון, רבקה ומאיר.

ב-1919 כיהן ברבנות בבאניה לוקה ובשלהי אותה השנה עבר עם משפחתו לזאגרב ומונה לרב הקהילה הספרדית שבעיר אשר מנתה בשיאה 625 נפשות. ב-1927 הוכרה הקהילה על ידי השלטונות היוגוסלביים כקהילה נפרדת, מנחם רומנו מונה רשמית לרב הראשי של הקהילה וכיהן בתפקידו עד 1936. ב-1936 שב לסרייבו, כיהן ברבנות ולימד בבית המדרש התאולוגי היהודי, אשר הכשיר מורים, ממלאי מקום לרבנים, חזנים, מוהלים ושוחטים ובראשו עמדו הרבנים מוריץ לוי והינקו אורבך. באפריל 1941 כבשה גרמניה הנאצית את ממלכת יוגוסלביה ואזור בוסניה נמסר לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. עד מהרה הוחל ברדיפות יהודים. ביתו רבקה ובעלה גורשו לשאבאץ ובהמשך נספו. בנו של מנחם רומנו ד"ר שמואל רומנו לו היו קשרים בקרב נכבדי העיר, הצליח למלט את הוריו לכפר מחוץ לסרייבו ושם הסתתרו עד לסיום המלחמה. 

ב-1946 מונה לרב הראשי של יהודי סרייבו ופעל לחידוש חיי הקהילה שרוב בניה נספו בשואה. בהמשך מונה לרב הראשי של יהודי יוגוסלביה. ב-1968 הלך לעולמו והוא בן 86 ונקבר בסרייבו. נכדו ד"ר נֶנָאד רומנו (בסרבית: Nenad Romano) הוא מפיק סרטי טלוויזיה ומרצה באוניברסיטת בלגרד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://portal.ehri-project.eu/units/il-002798-o_39-90 ארבעה שירים שכתב הרב מנחם רומאנו יליד Sarajevo יוגוסלביה 1882 על קורות העם היהודי ועל היטלר], באתר התשתית האירופאית למחקר השואה

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים בשואה: יוגוסלביה
קטגוריה:ניצולי השואה: יוגוסלביה
קטגוריה:ניצולי השואה: בוסניה
קטגוריה:סרייבו: רבנים
קטגוריה:זאגרב: רבנים
קטגוריה:ילידי 1882
קטגוריה:יוגוסלבים שנפטרו ב-1968
ליילה פורי

ליילה פורי (באנגלית: Layla Fourie) הוא סרט מתח דרום אפריקאי-גרמני-הולנדי-צרפתי שביימה פיה מאריי. הסרט מספר על ליילה, אישה צעירה שבתור מאבחנת פוליגרף בוחנת פגיעה שגרמה להריגה של אדם שהיא עשתה.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שהתקיים ב-11 בפברואר 2013, שם זכה לשבח מיוחד. בהמשך הסרט היה מועמד למספר פרסים שבחלקם זכה. שפת הסרט היא אנגלית, ואורכו כ-90 דקות.

== תקציר העלילה ==
הסרט מספר על ליילה, אישה צעירה שחיה עם בנה הקטן, קיין, ביוהנסבורג שם היא עובדת בלילה כמלצרית. לאחר ראיון עבודה מוצלח כמאבחנת פוליגרף, ליילה פוגעת בטעות באדם והורגת אותו. מתוך דאגה לבנה במקרה ותשלח למעצר, ליילה מחביאה את הגופה ומטשטשת עקבות. למחרת, ליילה מתייצבת במקום העבודה החדש שלה, בו למרבה האירוניה היא בוחנת את הפגיעה שהיא עשתה. מפגש עם שני נבחנים משנה את התמונה כולה.

== שחקנים ודמויות ==
* ריינה קמפבל - ליילה
* אוגוסט דיהל - יוג'ין פינאאר
* ג'ורן קרנדברג
* רפאלנה סייפמו - סיפו קומאלו
* ז'אן בליבר
* יו יאמאשיטה - סוזי
* ז'ראר רודולף - וואן נייקרק

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי מתח גרמניים
קטגוריה:סרטים הולנדיים
קטגוריה:סרטי מתח צרפתיים
קטגוריה:סרטים דרום אפריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
My Love: Essential Collection

My Love: Essential Collection (בעברית: אהבתי: אוסף חיוני) הוא אלבום להיטים של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום הלהיטים יצא ב-24 באוקטובר 2008, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, כהמשך לאלבום האוסף הקודם שלה בשפה האנגלית All the Way... A Decade of Song, אך הוא גם יצא לרגל הגעתה של דיון למכירות של 200 מיליון שירים ואלבומים ברחבי העולם, מה שהפך אותה לזמרת הנשית המוכרת ביותר בעולם אחרי מדונה ולצד מריה קארי.

בחוברת ההערות של האלבום היא הקדישה את האלבום לכל מעריציה שתמכו בה לאורך השנים.

== רקע ==
אלבום הלהיטים כולל בין היתר את הלהיט הענק "My Heart Will Go On" שהפך לימים לשיר המצליח ביותר בקריירה של הזמרת וגם לאחד מהשירים הכי מצליחים בהיסטוריה, ובנוסף כלל גם את הלהיטים "A New Day Has Come" ,"Because You Loved Me" ו-"The Power of Love".

בנוסף לגרסה הרגילה של האלבום לאלבום יצאה גם גרסה מיוחדת תחת השם My Love: Ultimate Essential Collection ב-2011, אשר כללה שני דיסקים עם שירים מיוחדים שלא הופיעו באלבומים קודמים שלה כמו השיר "There Comes a Time". גרסה זו אינה יצאה ביפן אלא במקומה יצאה גרסה אחרת תחת השם Complete Best.

== ביקורת והצלחה ==
האלבום קיבל ביקורות חיוביות. הוא הגיע לראש מצעדי האלבומים של אירלנד, בלגיה והולנד ואף גם בצרפת. בקנדה האלבום הגיע למקום השני, בארצות הברית למקום ה-8 ולמקום ה-5 בבריטניה.

בבריטניה האלבום הגיע למעמד של פלטינה משולשת, בנקדה ואירלנד הגיע למעמד פלטינה כפולה, בבלגיה ובהולנד הגיע למעמד פלטינה ובארצות הברית, ניו זילנד ומקסיקו הגיע למעמד זהב. הסינגל הראשון מהאלבום "My Love" היה שיר אוטוביוגרפי למחצה שנכתב על ידי לינדה פרי עבור דיון ונמצא גם באלבומה Taking Chances. בצרפת, גרסת הרמיקס לשיר "" שוחררה כסינגל.

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי אוסף של סלין דיון
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי וולטר אפאנאסייף
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
הר באטל

הר באטל (באנגלית: Mount Battle) הוא הר בהרי באפין, על האי באפין בטריטוריית נונאווט שבקנדה. 

ההר הוא חלק מהקורדילרה הארקטית.

ההר ממוקם 65 קילומטרים צפונית מזרחית מהעיירה האינואיטית פאנגנירטונג.

גובהו של ההר 1,329 מטרים מעל פני הים.

==היסטוריה==
===מקור השם===

ההר נקרא על שם בן באטל (Ben Battle), גאומורפולוג מאוניברסיטת מקגיל, אשר טבע בעת שחצה נחל קפוא שהחל להימס בסמוך לאגם גליישר, במהלך משלחת חקר של המכון הארקטי של צפון אמריקה, בשנת 1953.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.geodata.us/canada_names_maps/maps.php?featureid=OABTK&f=323 תצלום לוויין של אזור הר באטל]
* [https://mapcarta.com/24505416 מפה טופוגרפית של אזור הר באטל]
* [https://bivouac.com//MtnPg.asp?MtnId=4588 הר באטל] באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית"
* [http://journeyscope.com/auyuittuq-national-park-nunavut/ תצלומי הר באטל ותיאור הפארק הלאומי אויואיטוק]
* [https://www.mountain-forecast.com/peaks/Mount-Battle/forecasts/1329 תחזית מזג אוויר ארוכת טווח עדכנית עבור הר באטל (לפי גבהים)]

==הערות שוליים==

באטל
קטגוריה:הקורדילרה הארקטית
באטל
באטל
שבתי הלוי

הרב שבתי הלוי היה אב בית הדין בקושטא וממלא מקום החכם באשי של האימפריה העות'מאנית בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.

==ביוגרפיה==
חי ופעל בקושטא שבטורקיה, וכיהן תחילה כממונה איסור והיתר בעיר, סביב שנת 1894 (ה'תרנ"ד). בשנה זו, ובשנים 1897 (ה'תרנ"ז) ו-1905 (ה'תרס"ה), כיהן כחבר בוועד הרוחני של הקהילה היהודית.

בשנת 1909 (ה'תרס"ט) מונה לכהן כאב בית הדין של קושטא, וכיהן בתפקיד במשך שנה.

בחודשים מרץ–מאי 1910 החליף את הרב חיים נחום אפנדי בתפקיד החכם באשי, ופעם נוספת בחודשים מרץ–יולי ובחודש אוגוסט 1912. בשנים אלו המשיך לכהן בתפקידו גם בוועד הרוחני, עד לשנת 1918.

נמצא חתום בראש הוועד הרוחני בין השנים 1912–1918, ובראש רבני העיר על תקנות הרבנות המקומית והרבנות הראשית בשנת 1914, תחת הרב חיים נחום.

אחיו היה הרב משה הלוי, שכיהן גם הוא בתפקיד החכם באשי של האימפריה העות'מאנית.

==לקריאה נוספת==
* שמעון ואנונו, ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח, ה'תשס"ו, חלק ד', עמ' 2018

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.farhi.org/Documents/Chief%20Rabbi%20of%20the%20Ottoman%20Empire%20by%20Albert%20Bivas.htm Chief Rabbis of the Ottoman Empire], באתר Farhi

==הערות שוליים==

קטגוריה:נושאי משרת חכם באשי של קושטא
קטגוריה:טורקיה: רבנים ראשיים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-19
קטגוריה:אישים במאה ה-20
קו העימות

קו העימות הוא אזור במדינת ישראל, המשתרע לאורך גבולה של ישראל עם לבנון, וכולל את הערים קריית שמונה, מעלות תרשיחא ונהריה, וכן מושבים וקיבוצים רבים באזור. נמצא בחלקה הצפוני של ישראל וחופף לחלק הצפוני של הגליל העליון. גובל בחלקו הצפוני של מישור החוף הצפוני במערב, ברמת הגולן במזרח, ובדרום לבנון בצפון. נמצא בתחומי המועצות האזוריות הגליל העליון, מרום הגליל, מטה אשר, מעלה יוסף ומבואות החרמון.

== היסטוריה ==

קו הגבול בין ישראל ללבנון נקבע לפי הסכם שביתת הנשק עם לבנון, אחד מהסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות, אשר נחתם ב-29 במרץ 1949. צה"ל פינה את 14 הכפרים שנכבשו על ידו בתחום לבנון עד נהר הליטני, וצבא לבנון פינה את ראש הנקרה - קו הגבול המנדטורי בין ארץ ישראל ללבנון הפך לקו שביתת הנשק של ישראל עם לבנון, כחלק מהקו הירוק. סימון הקו מחדש הושלם ב-18 בינואר 1951. כתוצאה ממלחמת ששת הימים, גבולותיה של ישראל עם מצרים, ירדן וסוריה השתנו באופן כליל, אך גבול הצפון עם לבנון נותר כמעט כשהיה, אך הוא התארך בקצהו המזרחי, כתוצאה מכיבוש רמת הגולן, שבחלקה הצפוני גובלת אף היא עם לבנון. במהלך מלחמת לבנון השנייה, ישראל כבשה מחדש גם את כפר ע'ג'ר שתושביו הפכו לאזרחים ישראלים, הנמצא בשטח לבנון, ממנו נסוגה לאחרונה בשנת 2000. בעשור השני של המאה ה-21 ביצר צה"ל אזורים בגבול הצפון, באמצעות לוחות בטון מזוין, סוללות עפר, מגדלים ממוגנים ושדרוג של גדר הגבול, על מנת למנוע מחזבאללה לתקוף יישובים הסמוכים לגבול. נכון לשנת 2018, יש עדיין 13 נקודות שבהן הגבול שנוי במחלוקת.

== יישובי קו העימות ==
ברשימת יישובי אזור קו העימות הצפוני, שפרסמה רשות המיסים, נכללים היישובים הבאים:
{|
| valign = top |
*אביבים
*אבירים
*אבן מנחם
*אדמית
*אילון
*אלקוש
*בית הלל
*בן עמי
*בצת
*ברעם
*גונן
*גורן
*ג'ש (גוש חלב)
| valign = top |
*געתון
*גורנות הגליל
*גשר הזיו
*דוב"ב
*דישון
*דלתון
*דן
*דפנה
*הגושרים
*מצפה הילה
*נווה זיו
*זרעית
*חוסן
| valign = top |
*חניתה
*חורפיש
*יערה
*יפתח
*יראון
*כברי
*כפר בלום
*כפר גלעדי
*כפר ורדים
*כפר יובל
*כפר סאלד
*כרם בן זמרה
*לימן
*מטולה
| valign = top |
*מירון
*מלכיה
*מנות
*מנרה
*מעונה
*מעיליא
*מעיין ברוך
* מעלות תרשיחא
*מצובה
*מרגליות
*משגב עם
*מתת
*נאות מרדכי
| valign = top |
* נהריה
* נטועה
* סאסא
* סער
* עבדון
* עברון
* עין יעקב
* עלמה
* עמיר
* ערב אל עראמשה
* פסוטה
* פקיעין
* פקיעין החדשה
| valign = top |
*צבעון
*צוריאל
*ע'ג'ר
*קריית שמונה
*ראש הנקרה
*ריחאניה
*רמות נפתלי
*שאר ישוב
*שדה נחמיה
*שומרה
*שלומי
*שמיר
*שניר
*שתולה
|}

== ראו גם ==
*גבולות ישראל
*סכסוך ישראל-חזבאללה לאחר מלחמת לבנון השנייה
*עוטף עזה
*הגליל העליון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גבול ישראל–לבנון
2018 09
הרי ברוס

הרי ברוס (באנגלית: Bruce Mountains) הם רכס הרים על החוף הצפוני של האי באפין, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.

רכס ההרים מהווה תת-רכס של הקורדילרה הארקטית. ההרים נמצאים דרומית מזרחית מפיורד דקסטריטי, וצפונית מערבית מפיורד קלארק.

ההרים מגיעים לגובה של 457 מטרים מעל פני הים. שטח הרכס 4,597 קמ"ר.

הרכס הוא מוצאם של ארבעה קרחונים הזורמים אל מתחת לפני האוקיינוס הארקטי.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">• Gifford H. Millera, Alexander P. Wolfea, Eric J. Steiga, Peter E. Sauera, Michael R. Kaplana, Jason P. Briner, [https://faculty.eas.ualberta.ca/wolfe/eprints/Miller%20et%20al%20QSR%202002.pdf The Goldilocks dilemma: big ice, little ice, or ‘‘just-right’’ ice in the Eastern Canadian Arctic], Quaternary Science Reviews 21 (2002), PP 33–48</div>

<div class="mw-content-ltr">• Harrison, D.A., A reconnaissance glacier and geomorphological survey of the Duart Lake Area, Bruce Mountains, Baffin Island, N.W.T. Geographical Bulletin 21, 1964, P 57–70</div>

<div class="mw-content-ltr">• J.A. Dowdeswell, M. Canals, M. Jakobsson, B.J. Todd, E.K. Dowdeswell, K. Hogan, [https://books.google.co.il/books?id=ZsyyDQAAQBAJ&pg=PA89&lpg=PA89&dq=%22Bruce+Mountains%22+height&source=bl&ots=JT91j_04Dk&sig=yy1rHCm8r6RdHA2xOvYRh2zP16k&hl=iw&sa=X&ved=2ahUKEwjFndnD8ODdAhWnlYsKHf-3BlEQ6AEwC3oECAIQAQ#v=onepage&q=%22Bruce%20Mountains%22%20height&f=false Atlas of Submarine Glacial Landforms: Modern, Quaternary and Ancient], P 89</div>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.geodata.us/canada_names_maps/maps.php?featureid=OACTR&f=319 תצלום לוויין של הרי ברוס]
* [http://www.summitsearch.org/places/bruce-mountains הרי ברוס] באתר summitsearch
* [https://www.meteoblue.com/en/weather/forecast/week/bruce-mountains_canada_5910128 תחזית מזג אוויר עדכנית, ותחזית מזג אוויר ארוכת טווח עבור הרי ברוס]

==הערות שוליים==

ברוס
ברוס
אלישקה מיסקובה

אלישקה מיסקובה (בצ'כית: Eliška Misáková; 12 באוקטובר 1925 בקוייטיצה - 14 באוגוסט 1948 בלונדון) הייתה מתעמלת צ'כוסלובקית, אלופה אולימפית (לונדון 1948) בתחרות הקבוצתית בהתעמלות ובכך הייתה לספורטאית היחידה בהיסטוריה שזכתה במדליה אולימפית לאחר מותה.

==ביוגרפיה ==
מיסקובה נולדה בקוייטיצה וגדלה בווישקוב. בשנת 1947 היא עברה להתגורר בפראג.

באוגוסט 1948 טסה מיסקובה עם חברותיה לנבחרת להשתתף באולימפיאדת לונדון (1948). כבר בטיסה היא הרגישה רע וחום גופה החל להעלות. היא הופרדה מחברותיה במעונות הספורטאים והובחנה כלוקה בשיתוק ילדים ומיד אושפזה בבית חולים בבידוד. היא חוברה לריאת ברזל במשך כ-4 ימים עד שנפטרה, ביום בו זכו חברותיה לנבחרת צ'כוסלובקיה במדליית זהב לפני נבחרת הונגריה ונבחרת ארצות הברית (מתוך 11 נבחרות). ורה רוז'יצ'קובה החליפה אותה בתחרות בהצלחה רבה, לאחר שסיימה במקום 6 מבין 90 המשתתפות, שלישית מבין המתעמלות הצ'כוסלובקיות. בנבחרת ההתעמלות השתתפה גם אחותה הבוגרת, מילוסלבה מיסקובה שסיימה במקום רביעי מבין 90 המשתתפות ושנייה מבין המתעמלות הצ'כוסלובקיות. בטקס חלוקת המדליות, הונף דגל צ'כוסלובקיה עם סרט שחור סביבו.

מיסקובה נקברה בווישקוב ב-4 בספטמבר 1948.

==קישורים חיצוניים ==

* [http://www.vyskov-mesto.cz/vismo/dokumenty2.asp?id_org=18857&id=1067598&query=misáková אלישקה מיסקובה] 
* [https://oh.idnes.cz/zlato-gymnastek-oramovaly-slzy-kvuli-smrti-kolegyne-pdl-/olympiada-peking.aspx?c=A080702_205507_olympiada-peking_ot The gold gymnastics framed tears as a colleague died] 
* [http://zupadrbukovskeho.blog.cz/0803/beseda-eliska-misakova אלישקה מיסקובה] 

קטגוריה:מתעמלות צ'כוסלובקיות
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:ילידות 1925
קטגוריה:נפטרות ב-1948
המוזיאון הלאומי של טוקיו

"המוזיאון הלאומי של טוקיו" (ביפנית: 東京国立博物館) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בפארק אואנו, ברובע טאייטו של העיר טוקיו, יפן. המוזיאון, שהוקם בשנת 1872 הוא המוזיאון הגדול והוותיק ביפן. אוספו, המכיל למעלה מ-100,000 פריטים, כוללים פריטי ארכאולוגיה, אומנות ואמנות מיפן ומרחבי המזרח הרחוק. בין מוצגיו 87 פריטים הנחשבים לאוצר לאומי (National Treasure) ו-610 פריטים המוגדרים כבעלי חשיבות תרבותית (Important Cultural Property).

==היסטוריה==
ראשיתו של המוזיאון הלאומי של טוקיו היא בתערוכה שאורגנה בשנת 1872 על ידי מחלקת המוזיאונים במשרד החינוך של יפן. בשנת 1882 עבר המוזיאון למיקומו הנוכחי שבפארק אואנו. בשנת 1886 הפך המוזיאון ל"מוזיאון האימפריאלי" של האימפריה היפנית. בשנת 1900 שונה שמו ל"מוזיאון בית הנכות האימפריאלי של טוקיו" (Tokyo Imperial Household Museum). בשנת 1923 נפגע בניין המוזיאון ברעידת האדמה והצונמי בקאנטו. ב-1925 הופרדו ממנו אוספי הטבע, שהיוו את הבסיס להקמת מוזיאון הטבע והמדע הלאומי. ב-1938 נפתח המוזיאון במבנה מחודש - בניין הונקאן (Honkan) - בסגנון "אימפריאלי" (Imperial Crown Style). כיום משמש הבניין כמבנה הראשי של המוזיאון. בשנת 1947 שונה שמו ל"מוזיאון הלאומי של טוקיו".

בשנת 1968 נוסף למוזיאון בניין טויוקטן (Tōyōkan), המציגה אמנות אסייתית שאינה יפנית. בשנת 1999 נפתח בניין הייקייסן (Heiseikan) לציון נישואיו של נארוהיטו, נסיך יפן. הוא מציג בעיקר פריטי ארכאולוגיה ואמנות יפנית. שטח המוזיאון כולל גם את מבנה היוקייקאן (Hyōkeikan), שהוקם בשנת 1909 לציון נישואיו של יושיהיטו, לימים קיסר יפן, ומשמש כחלל לתצוגות מתחלפות וכן את בניין אוצרות הוריו-ג'י (Hōryū-ji Hōmotsukan), המציג כ-300 פריטים ממקדש הוריו-ג'י.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:טוקיו: מוזיאונים
קטגוריה:יפן: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:טוקיו: תרבות
המורה (סרט, 2015)

"המורה" (ברוסית: Учи́лка) הוא סרט קולנוע עלילתי רוסי מסוגת הפעולה והדרמה משנת 2015 בבימויו של אלכסיי פטרוחין. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-11 באוגוסט 2015 בעיר ויבורג במסגרת פסטיבל הקולנוע הרוסי "חלון לאירופה", XXIII במספר. הסרט יצא להפצה מסחרית ב-26 נובמבר 2015.

ב-20 באוקטובר 2017 החלו צילומי סרט המשך בשם "המבחן האחרון". הבכורה מתוכננת לאוגוסט 2019.

== תקציר עלילת הסרט ==
במתחם בית הספר נורתה ירייה. אלה ניקולאייבנה היא מורה להיסטוריה בתיכון, נואשת וחשה שנמאס לה מתלמידיה הסוררים. היא מחליטה לקחת את תלמידיה כבני ערובה על מנת ללמד אותם לקח מוסרי, אבל כעבור זמן קצר היא עצמה הופכת שבויה למצב. אירוע בני הערובה מדווח לקולונל קאדישב, איש הכוחות המיוחדים במשטרה ובעברו תלמיד של אלה ניקולאייבנה, הוא נרתם לנהל את המשא ומתן — כשהוא חולק עמה את תחושותיה על מצבם המוסרי הירוד של התלמידים המודרניים.

==שחקנים ודמויות==

== הפקה ==
הסרט צולם בבית הספר מספר 7 של העיר קורוליוב במחוז מוסקבה, בו למד בעבר השחקן אנדריי מרזליקין. הסרט צולם בחודש מרץ 2015.

== סרט המשך ==
ב-16 באוקטובר 2015, נמסרה הצהרה מאולפני הפקה כי במהלך בחורף 2015/2016, יתחילו צילומי סרט ההמשך "המורה. המבחן". על פי הסיפור, אנה ניקולאייבנה לוקחת את תלמידי הכיתה לצפות במחזמר הפופולרי "מבחן אחרון", אך לפתע האולם כולו, שבו שבע מאות איש, מוצא עצמו מוחזק כבן ערובה על ידי טרוריסטים שפלשו להצגה. למעשה, הסרט היה אמור להיות מוקדש למשבר בני הערובה בתיאטרון בדוברובקה, אשר התרחש ב-23 וב-26 באוקטובר 2002 במוסקבה.

ב-20 באוקטובר 2017 בעיר מיטישצ'י שבפרברי מוסקבה החלה הפקת הסרט. אירוע הבכורה נערך ב-4 באוקטובר 2018.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=GTDN0FFgxkE קדימון הסרט] באתר יוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
קטגוריה:סרטי 2015
מגדל סוחארב

מגדל סוחארב (ברוסית: Сухарева башня) היה מבנה תרבותי ואדריכלי בעל חשיבות רבה ששכן במרכז מוסקבה, רוסיה משנת 1701 ועד שנהרס על ידי השלטון הסובייטי בתקופתו של סטלין בשנת 1934 לצורך סלילתה של שדרת הגנים. כאשר נפתח לראשונה המבנה הוא תוכנן להיות סוג של שער ניצחון לכבודו של הצאר פטר על מלחמתו באחותו סופיה אלכסייבנה רומנובה על ירושת הכתר. המגדל קיבל את שמו לכבודו של לורנטי פנקרטביץ' סוחארב שהיה מפקד הצבא. המגדל הוקם לראשונה בשנת 1692 ונפתח לאחר 9 שני בתכנונו של האדריכל מיכאיל צ'וגלוקוב איוונוביץ'. המגדל שימש בתור בית הספר למתמטיקה וניווט של מוסקבה עד לשנת 1921 בתקופה הקומוניסטית שבו הפך לבניין העירייה של מוסקבה ובו שכן גם: "המוזיאון להיסטוריה של מוסקבה" עד שלבסוף נהרס בשנת 1934 לצורך סלילתה של טבעת הגנים אף על פי שהיו התנגדויות רבות להריסתו בקרב הציבור ובקרב אדריכלים רוסיים רבים. המגדל הוקם בסגנון אדריכלי הקרוי: בארוק נארישקין. בקומת הגג שכן מצפה כוכבים ובקומת הכניסה שכן שוק פשפשים שנסגר לאחר הקמתה של ברית המועצות.

עד למאה ה-19 עבר הכביש של המשך הרחוב מתחת לבניין אך לאחר מכן נסתם ונפתחה בו קומה מסחרית.

== שיחזור ושיקום ==
בשנת 2017 החליטה עיריית מוסקבה לשחזר את המבנה אך נכון לעכשיו אין עדיין תאריך לתחילת העבודות וקביעת מיקום חדש עבור שחזור המבנה שנהרס.

== גלריה ==
<gallery>
Suhareva bashnya otkr.jpg
Suharev Tower. View from Prospect Mira.jpg
Sukhareva bashnya 1870.jpg
1931. Сухарева башня.jpg
</gallery>

== ראו גם ==
* עיריית מוסקבה
* המוזיאון להיסטוריה של מוסקבה

== קישורים חיצוניים ==

* קטגוריה:מוסקבה: תרבות
* קטגוריה:מוסקבה: מוזיאונים
* קטגוריה:מוסקבה: אוניברסיטאות ומכללות
קזחסטן באירוויזיון הילדים

קזחסטן השתתפה לראשונה באירוויזיון הילדים 2018 שהתקיים בבלארוס ב-25 בנובמבר 2018. הנציגה שלה היא דנאליה טולאשובה, ששרה את השיר "Өзіңе сен", שפירושו: "תאמין בעצמך".

== היסטוריה ==
ב-25 בנובמבר 2017, הביעה קזחסטן רצון להשתתף באירוויזיון הילדים 2018. ב-22 בדצמבר 2017 קזחסטן החלה להיות חברה באיגוד השידור האירופי, מה שהעלה את הסיכויים של קזחסטן להשתתף באירוויזיון הילדים 2018.

במאי 2018 הודיעה קזחסטן כי היא תעשה את הופעת הבכורה שלה בתחרות אירוויזיון הילדים 2018. באותה שנה דנאליה טולאשובה יצגה את קזחסטן עם השיר "Өзіңе сен" ("תאמין בעצמך") והגיעה למקום השישי עם 171 נקודות.

ביולי 2019 הודיעה קזחסטן כי היא תשתתף באירוויזיון הילדים 2019. רשות השידור הקזחית בחרה את ירז'אן מקסים לייצג את המדינה עם השיר "Armanyńnan qalma" ("אל תחמיץ את החלום שלך"). קזחסטן הגיעה באותה שנה למקום השני עם 227 נקודות, בהפרש של 51 נקודות מהמקום הראשון.

באירוויזיון הילדים 2020 קזחסטן יוצגה על ידי קרקאט בשאנובה והשיר "Forever". קזחסטן הגיעה שוב למקום השני, הפעם עם 152 נקודות. נכון ל-2023 זהו המיקום הטוב ביותר של המדינה בתחרות.

באירוויזיון הילדים 2021 קזחסטן יוצגה על ידי אלינור חאמזין ובקנור ז'אניבק והשיר "World of Fairytales". קזחסטן הגיעה למקום השמיני עם 121 נקודות.

באירוויזיון הילדים 2022 קזחסטן יוצגה על ידי דוד צ'רלין והשיר "Jer-Ana" ("אמא אדמה"). השיר הגיע למקום ה-15 והאחד לפני האחרון עם 47 נקודות. נכון ל-2023 זוהי התוצאה הגרועה ביותר של קזחסטן באירוויזיון הילדים.

ביוני 2023 קזחסטן הודיעה שלא תשתתף באירוויזיון הילדים 2023 . זוהי הפעם הראשונה שקזחסטן פרשה מהתחרות.

== המבצעים והשירים שייצגו את קזחסטן באירוויזיון הילדים ==

{| class="wikitable sortable" style="font-size:90%; text-align: center;"
!שנה
!מבצע
!שיר
!תרגום לעברית
!גמר
!ניקוד
|-
|2018
|דנאליה טולאשובה
|"Өзіңе сен"
|"תאמין בעצמך"
|6
|171
|-bgcolor="silver"
|2019
|ירז'אן מקסים
|"Armanyńnan qalma"
|"אל תחמיץ את החלום שלך"
|2
|227
|-bgcolor="silver"
|2020
|קרקאט בשאנובה
|"Forever"
|"לנצח"
|2
|152
|-
|2021
|אלינור חאמזין ובקנור ז'אניבק
|"World of Fairytales"
|"עולם האגדות"
|8
|121
|-
|2022
|דוד צ'רלין
|"Jer-Ana"
|"אמא אדמה" 
|15
|47
|-
| colspan="6" |לא נטלה חלק בשנת 2023
|}

== ראו גם ==
* מדינות שלא משתתפות באירוויזיון
* אירוויזיון הילדים 2018

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אירוויזיון הילדים לפי מדינה
קטגוריה:קזחסטן: תרבות
המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית

"המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית" (ביפנית: 国立西洋美術館) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בפארק אואנו, ברובע טאייטו של העיר טוקיו, יפן.

ראשיתו של המוזיאון הוא באוסף האמנות המערבית של קוג'ירו מטצוקטה (Kōjirō Matsukata), שכלל כ-370 יצירות אמנות במדיה שונות. המוזיאון נפתח בשנת 1959 במבנה שתוכנן על ידי האדריכל לה קורבוזיה, והוא הוכרז ב-2016 כחלק מאתר המורשת העולמית "העבודה האדריכלית של לה קורבוזיה" ביחד עם עוד 16 מבנים וקומפלקסים שתכנן ברחבי העולם. המוזיאון מכיל יצירות אמנות שנוצרו באירופה ובארצות הברית החל מתקופת רנסאנס ועד לסוף המאה ה-20. בין היצירות הידועות עבודות של לוקאס קראנאך האב, אל גרקו, פאולו ורונזה, ג'ובאני בטיסטה טייפולו, טינטורטו, גוסטב קורבה, פול גוגן, פול סזאן, קאמי פיסארו, קלוד מונה, אדואר מאנה ורבים נוספים. בין הפריטים אוסף גדול של יצירות אוגוסט רודן, שנקנו על ידי קוג'ארו בתקופת מגוריו בפריז ונוצקו מן התבניות המקוריות של הפסלים. חלק מן העבודות, כגון "שערי הגיהנום" או "שועי העיר קאלה" מוצבים בחזית המוזיאון. המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות שונות לצד תצוגת קבע גדולה של אוסף המוזיאון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* [http://www.nmwa.go.jp/en/index.html אתר המוזיאון הלאומי לאמנות מערבית]

קטגוריה:יפן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:טוקיו: מוזיאונים
קטגוריה:יפן: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:מבנים שתכנן לה קורבוזיה
פיה מאריי

פיה מאריי (באנגלית: Pia Marais; נולדה בשנת 1971) היא תסריטאית ובמאית קולנוע דרום אפריקאית.

== ביוגרפיה ==
פיה מאריי נולדה בשנת 1971 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה, להורים שוודים ודרום אפריקאים. היא גדלה בדרום אפריקה, אחר כך בשוודיה ובספרד. היא למדה פיסול וצילום בלונדון, באמסטרדם ובדיסלדורף, וקולנוע באקדמיה בברלין, שם היא חיה בימים אלה.

בשנת 2007, לאחר מספר סרטים קצרים שהיא ביימה, ביימה מאריי את הסרט הראשון שלה "Die Unerzogenen" (בתרגום חופשי לעברית "ללא השכלה"). הסרט השני שלה "At Ellen's Age" (בתרגום חופשי לעברית "בגיל של אלן") הוצג לראשונה בשנת 2010 בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בלוקרנו ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו.

כדי לצלם את הסרט השלישי שלה, "ליילה פורי", היא חזרה לארץ הולדתה דרום אפריקה. הסרט היה מועמד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין שהתקיים ב-11 בפברואר 2013, וזכה לשבח מהשופטים.

בשנת 2017, זכה סרט הטלוויזיה שלה "So auf Erden" (בתרגום חופשי לעברית "אז על פני האדמה"), בפסטיבל הסרטים של מינכן.

== פילמוגרפיה ==
=== סרטים קצרים ===
* "Loop" (1996)
* "Deranged" (1998)
* "Tricky People" (1999)
* "17" (2003)

=== סרטים באורך מלא ===
* "Die Unerzogenen" (2007)
* "Im Alter von Ellen" (2010)
* "ליילה פורי" (2013)
* "So auf Erden" (2017)

== פרסים ==
* 2007: פסטיבל מעבר אירופה - הסרט העלילתי הטוב ביותר, עבור הסרט "Die Unerzogenen"
* 2011: פסטיבל מעבר אירופה - הסרט העלילתי הטוב ביותר, עבור הסרט "At Ellen's Age"

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאיות קולנוע דרום אפריקאיות
קטגוריה:תסריטאיות קולנוע דרום אפריקאיות
קטגוריה:נשים דרום אפריקאיות
קטגוריה:קולנוע בדרום אפריקה
קטגוריה:דרום אפריקאיות שנולדו ב-1971
בגמטי (נהר)

נהר הבגמטי (בנפאלית: बागमती खुसी, बागमती नदी) הוא נהר הזורם בעמק קטמנדו באורך של 597 ק"מ ומהווה קו הפרדה בין קטמנדו ללליטפור. בקרב בודהיסטים והינדואים הנהר נחשב קדוש ומימיו מהווים מי טהרה לאבלים שאת גופות מתיהם מטבילים בנהר 3 פעמים לפני שריפתן. לצידי הנהר מצויים מקדשים רבים. מוצאו של הנהר הוא בהרי ההימלאיה ונמשך עד למפגש נהר במדינת ביהר בצפון הודו.
בשנים האחרונות עקב ריבוי האוכלוסייה בעיר ופינוי האשפה לתוך הנהר, הוא נעשה למזוהם במיוחד.

==היסטוריה==
הנהר נחשב מקור לציוויליזציה ולעיור בנפאל ומוזכר בכתבי וינאיה פיטקה כנהר "וואגומודה" (בנפאלית: वग्गुमुदा) ובעוד כמה כתבי יד בודהיסטים עתיקים.

==גאוגרפיה==
מימיו של נהר הבגמטי נובעים מגבעות בפארק הלאומי שיבאפורי בכפר בגדוואר הממוקם כ-15 ק"מ מעמק קטמנדו. הוא מתחיל ממפגש של 3 זרמי מים הנשפכים דרך גרגויל הבנוי בצורת פה של טיגריס. הנהר עובר בעמק, מפריד בין קטמנדו ללליטפור ונמשך דרומית מזרחית לאזורים המישורים בדרום נפאל. לאחר מכן חוצה בין נפאל להודו בסמוך לכפר בראהמפורי עד שבסופו של דבר
מתחבר לנהר הגנגס בצפון הודו.

==גלריה==
<gallery>
Bagmati River, 1950 - 1955.jpg|צילום הנהר משנות ה-50
Bagmati ghats (12654043064).jpg|מקדשים ומבנים לצידי הנהר כיום
Bagmati River at Sundarijal (1).JPG|ממוזער|מפל מים בסונדריג'אל
</gallery>

==ראו גם==
* עמק קטמנדו
* לליטפור

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפאל: גאוגרפיה
קטגוריה:הודו: נהרות
פרסוכוס

פרסוכוס (שם מדעי: Parasuchus; מלטינית: "קרוב לתנין") הוא סוג של זוחל נכחד מקבוצת הדיאפסידה שחי בטריאס לפני 222.5-212 מיליון שנה מזמננו. מאובני הזוחל התגלו במאדהיה פרדש ואנדרה פרדש שבהודו. למרות מראהו הוא לא היה קרוב לתנין או לאף זוחל מודרני אלא השתייך לסדרה הנכחדת פייטוזאורים.

ליצור התגלה מין אחד שהתבסס על שני מאובנים שנמצאו ב-1885 בהודו. בתוך בטנו של אחד מהם נמצאו שרידי זוחל מסוג Malerisaurus שנטרף או נאכל. במשך זמן רב הסוג Paleorhinus, שמאובניו נמצאו באירופה ואמריקה הצפונית, אוחד עם סוג זה וכיום רואים בו רבים טקסון מוטל בספק. עם זאת כמה חוקרים רואים ב-Paleorhinus סוג נפרד.

==תיאור==
זוחל זה הגיע לאורך 2.5 מטר, הגיע לגובה 35 סנטימטר והגיע לשקל 50-100 קילוגרם. מבנה לסתותיו הזכיר לסתות של גאביאל עם שיניים מובלטות מהלסת והחלק הקדמי של הלסת העליונה בלט כלפי מעלה, בצורה שנועדה לעזור לו לנשום במים. ככל הנראה היה לו ציפוי שריון דומה לזה של התנינים הקיימים.

על פי מבנה שיניו תנין זה היה אוכל דגים בדומה לגאביאל אך גם גיוון בזוחלים שהתקרבו למים כמו ארכוזאורים קטנים ואף דינוזאורים קטנים, להם הוא ארב במימי אגמים ונהרות בסוף הטריאס. אויביו היו תנינאים גדולים כמו הפוסטוסוכוס וייתכן שגם כמה תרופודים גדולים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פייטוזאורים
קטגוריה:בעלי חיים שחיו בטריאס בהודו ובמדגסקר
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1885
הקולגיום הלאומי של מקסיקו

הקולגיום הלאומי של מקסיקו (בספרדית: Mexico Colegio Nacional) הוא אקדמיה לשם כבוד שנוצרה במקסיקו בצו נשיאותי בשנת 1943 על מנת שתכלול את האישים הבולטים של המדינה, אנשי רוח, אמנים ומדענים. החברות בו היא לכל החיים ומקנה הוקרה מיוחדת. חברי הקולגיום הלאומי מוזמנים לפרקים להרצות בתחומם במסגרת קורסים וסמינרים.
אין לבלבל עם El Colegio de Mexico, מכללת מקסיקו, שהיא בית ספר גבוה לחינוך ולמחקר.

==היסטוריה==
הקולגיום הלאומי הוקם ב-8 באפריל 1943 במטרה לקדם את התרבות והמחקר של מקסיקו בתחומים שונים. המוטו של הארגון הוא Libertad por saber (חירות למען הידע) וסמלו הוא נשר המוכן לעוף (המסמל חופש החשיבה) ומעל - שמש לוהטת (המסמלת חוכמה)
צו הקמת הקולגיום שנחתם על ידי נשיא מקסיקו באותה תקופה, הגנרל מנואל אבילה קמאצ'ו (1946-1940), הגביל את מספר חבריו לעשרים בלבד. הם היו אמורים להרצות במושב הרשמי של הארגון החדש במקסיקו סיטי.
בשנת 1971 העלה הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס את מספר חברי הקולגיום לארבעים והרשה להם שירצו וילמדו גם במקומות מחוץ לעיר הבירה. מעל גיל 70 הם פטורים מחובת ההרצאות, אם זה מבוקשם. אנשים שהתאזרחו במקסיקו יכולים להתקבל לקולגיום אם עברו עשר שנים מאז התאזרחותם.
בשנת 1995 הנשיא ארנסטו סדייו תיקן את הכללים בכך שאיפשר לכל אזרח מקסיקני להתקבל למוסד זה, בלי קשר לוותק אזרחותם.

==הבניין==
מושב הקולגיום הוא בניין שבו שכן עד שנת 1863 בית שהתשייך למנזר לה אנסניאנסה (La Enseñanza). אחרי הרפורמות שהביאו לסגירת המנזר, הוא הפך להיכל המשפט. מאוחר יותר הוא חולק בין הארכיון הנוטריוני הלאומי ולקולגיום הלאומי.
הבניין נראה כמו היום החל משנת 1871. בימי הנשיא לאסרו קארדנס הוא שימש את תנועת הנוער הסוציאליסטי המאוחדת.

הכניסה הראשית לבניין הוא מרחוב לואיס גונסלס אוברגון בין הרחובות ארגנטינה וברזיל. כניסה זו הייתה בעבר הכניסה האחורית של המנזר. לבית בחזית שלוש קומות והוא מכוסה באבן מקומית "טסונטלה" (tezontle), שהיא אבן וולקנית, אדומה ונקבובית. הדלתות, החלונות והמרפסות ממוסגרות באבן אפורה-לבנה הקרויה "צ'ילוקה". החלונות והמרפסות מצוידות במעקות וסורגי ברזל. הכניסה הראשית מובילה דרך אולם כניסה לפאטיו מרכזי. בקומת הקרקע של הפאטיו ישנן פילסטרים ובקומה העליונה -עמודים. החלל החשוב ביותר בבניין הוא אולם האספה, שבו מתקיימים דיונים, מתארגנים טקסי הקבלה של חברים חדשים וכנסים בתחומים השונים.

הבניין מאכסן אוסף של תשעה מזבחים מוזהבים מסוף המאה ה-17, הגדול ביניהם מוקדש למרים אם ישו, במעמד "הגבירה הקדושה של העמוד".
בין הציורים המוצגים בהם נמצאים "עליית מרים" ו"הבתולה של האפוקליפסה" שניהם מאת אנדרס לופס משנת 1779.

==חברים בקולגיום==
:חברים מייסדים (1943)
*אלפונסו רייס, סופר ודיפלומט,
*דייגו ריברה, צייר ויוצר ציורי קיר
*חוסה וסקונסלוס, סופר ופילוסוף
*חוסה קלמנטה אורוסקו, צייר ויוצר ציורי קיר
*קרלוס צ'אבס, מלחין
ואחרים.

===חברים שהתקבלו אחרי ההקמה, במאה ה-20===
*אוקטביו פס, משורר וסופר, חתן פרס נובל לספרות
*קרלוס פואנטס, סופר
*אלפונסו גרסיה רובלס, משפטן
*אדוארדו מאטה, מלחין ומנצח
*לואיס רודריגס, אסטרונום
*רופינו טאמאיו, צייר
ואחרים

===חברים שהתקבלו במאה ה-21===
*מריו חוסה מולינה, חתן פרס נובל לכימיה (1995)
*לינדה רוסה מנסנייה, ארכאולוגית
ואחרים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אגודות מדעיות
קטגוריה:מקסיקו סיטי: מבנים
קטגוריה:מקסיקו: מדע וטכנולוגיה
סינהלית

סינהלית (සිංහල, סינהלה) היא שפה המדוברת בפי ה המרכיבים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בסרי לנקה עם כ-70% מהאוכלוסייה ואחת השפות הרשמיות במדינה. השפה משתייכת לענף השפות ההודו-אריות ממשפחת השפות ההודו-אירופיות.

==רקע==
סינהלית מדוברת בפי 19 מיליון בני אדם בסרי לנקה, מתוכם 16 מיליון דוברים אותה כשפת אם. היא הפכה לשפה בעלת מעמד רשמי יחד עם טמילית לאחר חוקה שתוקנה ב-1987 הקובעת כי שתיהן תהיינה השפות הרשמיות במדינה. שמה של השפה נגזר מהמילה הסנסקריטית "סימהה"
सिंह (אריה), ככל הנראה בשל מקורות המעידים כי אריות שפעו אז באי.

==ראו גם==
* טמילית
* סרי לנקה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שפות הודו-איראניות
קטגוריה:סרי לנקה: תרבות
איינדה (סרט)

איינדה (באנגלית: Ayanda) הוא סרט דרמה רומנטית דרום אפריקאי משנת 2015, שבוים על ידי שרה בלצ'ר ונכתב על ידי טריש מלון. הסרט מספר על איינדה, מעצבת וצלמת מוכשרת שמוכנה לעשות הכל כדי שלא יסגרו את המוסך של אביה שנפטר.

הסרט הוקרן לראשונה בשם "Ayanda and the Mechanic" ("איינדה והמכונאי") בפסטיבל הסרטים של לוס אנג'לס אשר התקיים ב-13 ביוני 2015. בנובמבר 2015, הסרט הופץ על ידי חברת ARRAY. אורך הסרט הוא כ-105 דקות, ושפתו היא אנגלית.

הסרט היה מועמד למספר פרסים וזכה בכמה מהם.

== תקציר העלילה ==
הסרט מתרחש בדרום אפריקה, ומספר על איינדה, מעצבת וצלמת מוכשרת אשר עובדת במוסך של אביה שנפטר. כאשר אמה והחבר הכי טוב של אמה אומרים לה שהם צריכים למכור את המוסך, איינדה לא מוכנה לכך, עקב הזיכרונות שיש לה ממנו על אביה. איינדה מתחייבת להציל את העסק, בכך שתשפץ מכוניות ישנות בעזרת שני מוסכים נאמנים. הסרט בוחן את המאמץ של איינדה, ואת הרצון שלה לשמור על המוסך של אביה.

== שחקנים ודמויות ==
* פולו מוגובאני – איינדה
* אוקייצ'וקו אוקייג'ה – דוד
* נתחי מושש – דורותי
* קנת' נקוסי – זאמה
* תומאס גומד – זום
* ג'אמטה מאמאבולו – לנקה

== ביקורות ==
עם הפצת הסרט, הסרט קיבל ביקורות טובות, בנוסף הסרט זכה בציטוט מיוחד מהשופטים של פסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס.

== פרסים ==
{| class="wikitable"
|- style="text-align:center;"
! style="background:#cce;"| פרס
! style="background:#cce;"| תאריך הטקס
! style="background:#cce;"| קטגוריה
! style="background:#cce;"| תוצאה
|-
| "rowspan="1" |פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע
| rowspan="1" |שנת 2016
| השחקנית הראשית הטובה ביותר
| 
|-
|פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע
|שנת 2016
|השחקנית הטובה ביותר בסרט תכונה
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים דרום אפריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
בית המכס התחתון

250px
250px
250px
בית המכס התחתון ולידו [[גשר בנות יעקב. צילום מסביבות 1920(אוסף מטסון - ספריית הקונגרס)|שמאל|]]
בית המכס התחתון הוא מבנה במורדות המערביים של רמת הגולן, כ-300 מטר מגשר בנות יעקב. שימש בראשיתו כחאן לאירוח שיירות שנעו לאורך דרך הים, כנקודת גבול בין צרפת ובריטניה (לפי הסכם סייקס–פיקו) וכמוצב בתקופת השלטון הסורי ברמת הגולן. מאז סיום מלחמת ששת הימים המקום נטוש ומוזנח על אף היותו אתר היסטורי.

== ההיסטוריה של המקום ==
בית המכס התחתון ממוקם על דרך הים העתיקה שהובילה עוברי אורח וסוחרים בין מצרים וסוריה. המבנה הוקם בסמוך לגשר בנות יעקב שהיה אחד מהמעברים הבודדים על גבי נהר הירדן והיה קיים עוד מהתקופה הרומית.

באמצע המאה ה-15 הקימו הממלוכים חאן כ-300 מטר ממזרח לגשר שבנו מעל הירדן. החאן החד קומתי נבנה מאבני בזלת מקומיות ושימש את העוברים בדרך המלך. החאן שימש בתפקידו גם בתקופה העות'מאנית.

בסוף המאה ה-19 בנו הטורקים חאן נוסף, בן שתי קומות, מדרום לחאן הממלוכי. בנייה זו נעשתה עם אבן נארי שהובאה ממחצבות באזור. בתקופה זו כונה המקום "ח'אן ג'יסר בנאת יעקוב".

בתקופת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה התנהל במקום קרב גשר בנות יעקב בין הטורקים הנסוגים וצבאות בריטניה התוקפים. לקראת הקרב ביצרו הטורקים, בראשות אוטו לימן פון זאנדרס, קו הגנה לאורך מורדות הגולן מגשר בנות יעקב עד החולה. במסגרת זו הציבו בבית המכס התחתון ובחצר המקיפה אותו עמדות מקלעים. בתאריכים 27 ו-28 בספטמבר 1918 פרצו הבריטי את קו ההגנה הטורקי וכבשו את המקום.

לאחר מלחמת העולם הראשונה מומש הסכם סייקס–פיקו ומדרונו המזרחי של הירדן הפך לקו הגבול בין בריטניה וצרפת. בריטניה הקימה נקודת מכס ובדיקת סחורות מול משטרת ראש פינה וייתכן שהצרפתים הקימו תחנת מכס זמנית בחאן שבקרבת הגשר אם כי אין לכך עדות ברורה וייתכן והשם בית המכס התחתון הוא שיבוש שנוצר עקב קיום מבנה נמוך מבית המכס העליון.

לאחר מלחמת העצמאות עבר המקום לידי צבא סוריה שהפך אותו לעמדה ולנקודת מעבר גבול. בתחילת מלחמת ששת הימים נכבש המקום על ידי חיילי משמר הגבול.

מאז סיום המלחמה לא נעשה שימוש באתר ולא נעשו בו פעולות שימור ושיקום והוא עומד בשיממונו. השטחים שמסביב לאתר מסומנים כשדות מוקשים.

ב-1986 הוגשה תוכנית להפיכת המקום לאכסניה וחוות סוסים אולם מאז 1990 אין התקדמות בתכנון.

== ראו גם ==
*בית המכס העליון
*קרב גשר בנות יעקב

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.mapa.co.il/מפה/אנציקלופדיה/2517 בנות יעקב, ח'אן] באתר "מפה" 
*[http://amudanan.co.il/w/P217664 בית המכס התחתון] באתר "עמוד ענן"
*, עריכה: צחי שקד

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רמת הגולן: מבנים
הארמייה השלישית (ברית המועצות)

הארמייה השלישית (ברוסית: армия я-3) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
היחידה הוקמה ב-15 בספטמבר 1939 על בסיס היחידות שהיו ממוקמות באזור ויטבסק. היא השתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין. 

לאחר פלישת הורמאכט לברית המועצות, היא החלה בקרבות מגננה באזור הורדנה. בסוף יוני, בעקבות קרב ביאליסטוק-מינסק היא למעשה הפסיקה להתקיים. אומנם מפקדה וסילי קוזנצוב עם חלק מהיחידות הצליח לצאת מהכיתור.

ב-1 באוגוסט 1941 הארמייה השלישית הוקמה מחדש. היא השתתפה בקרב סמולנסק ונחלה תבוסה. באוקטובר-נובמבר 1941 היא השתתפה בקרב מוסקבה. לאחר מכך יחידות הארמייה השלישית עסקו בעיקר במגננה על העמדות. ביולי-אוגוסט 1943 היא השתתפה בקרב קורסק והתקדמה עד לגבול בלארוס הסובייטית. בשנת 1944 יחידות הארמייה השתתפו במבצע בגרטיון והגיעו לגבול פולין. בשנת 1945 היא השתתפה במבצע פרוסיה המזרחית. בתחילת אפריל 1945 היחידות עברו לגרמניה וסיימו את המלחמה באזור מגדבורג.

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הארמייה פורקה והמטה שלה היה בסיס להקמה מחדש של המחוז הצבאי מינסק.

==מפקדים==
* וסילי קוזנצוב ספטמבר 1939 - אוגוסט 1941
* יעקב קרייזר אוגוסט 1941 - דצמבר 1941
* פיוטר פשניקוב דצמבר 1942, נהרג בקרב
* פאבל באטוב דצמבר 1942 - פברואר 1942
* פיליף ז'מצ'נקו פברואר 1942 - מאי 1942
* פאבל קורזון מאי 1942 - יוני 1943
* אלכסנדר גורבטוב יוני 1943 - יולי 1945

==קישורים חיצוניים==
* [http://samsv.narod.ru/Arm/a03/arm.html הארמייה השלישית] באתר samsv 

3
קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
3
דודג' אספן

דודג' אספן (באנגלית: Dodge Aspen) היא מכונית משפחתית גדולה המוגדרת כמכונית קומפקטית אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1975–1980.

דגמי "דודג' אספן" יוצרו בארצות הברית, מקסיקו וקולומביה.

==תצורות==

* 4 דלתות - סדאן
* 2 דלתות - קופה
* 4 דלתות - סטיישן
===דגמים===
* 3.7 ליטר
* 5.2 ליטר
* 5.9 ליטר

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="100">
קובץ:1977 Dodge Aspen wagon (17565768260).jpg | "דודג' אספן", שנת 1977 - סטיישן
קובץ:1979 Dodge Aspen station wagon at 2015 Rockville show 2of3.jpg | "דודג' אספן" - סטיישן
קובץ:1976 Dodge Aspen SE coupe at 2015 Macungie show 3of3.jpg | "דודג' אספן", קופה, דגם "SE", שנת 1976 - מבט לתא הנהג
קובץ:White-Aspen.jpg | "דודג' אספן", קופה
קובץ:Dodge Aspen 2-door sedan brown.jpg | "דודג' אספן" - קופה
קובץ:Tn xlarge Dodge.jpg | דודג' אספן" קופה דגם "R/T"
קובץ:Dodge Aspen (2).jpg | "דודג' אספן" - סדאן
קובץ:Dodge Aspen 1977 (15289680733).jpg | "דודג' אספן" - סדאן, שנת 1977
</gallery>

==ראו גם==
* קרייזלר
* דודג'
* דודג' דארט
* דודג' Aries

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:מכוניות סטיישן
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1975
אספן
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים במקסיקו
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בקולומביה
סטיבן קובי

סטיבן ריצ'רדס קובי (בשם מלא באנגלית: Stephen Richards Covey; 24 באוקטובר 1932 – 16 ביולי 2012) היה מנטור, סופר, איש עסקים ומרצה אמריקאי. 

ספרו הפופולרי ביותר הוא 7 ההרגלים של אנשים אפקטיביים במיוחד, שהפך לרב מכר במדינות רבות בעולם, וביניהן ישראל.

בשנת 1996, מגזין "טיים" כינה אותו כאחד מ-25 האנשים המשפיעים בעולם. 

הוא היה פרופסור בבית הספר לעסקים ג'ון מ. האנטסמן באוניברסיטת יוטה סטייט (USU) בזמן מותו.

== קורות חיים והשכלה ==
קובי נולד להוריו, סטיבן גלן קובי ואיירין לואיז ריצ'רדס קובי, בסולט לייק סיטי, יוטה, ב-24 באוקטובר 1932. 

קובי היה אתלטי בצעירותו, אך בשל מחלה שהתגלעה בעצם הירך בהיותו בתיכון, שינה את המיקוד שלו למסלול אקדמי ולהצטרפות לצוות הדיבייט, וסיים את התיכון מוקדם. 

קובי קיבל תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת יוטה, תואר MBA מבית הספר לעסקים של הרווארד (HBS), ודוקטור לחינוך דתי מאוניברסיטת בריגהם יאנג (BYU). הוענקו לו עשרה תוארי דוקטור לשם כבוד.

== רקע פילוסופי ==
קובי הושפע מאוד מפיטר דרוקר ומקרל רוג'רס. השפעה מרכזית נוספת על חשיבתו הייתה מחקרו שערך לצורך עבודת הדוקטורט, שכלל מאות ספרי עזרה עצמית אמריקאים. השפעה נוספת על קובי הייתה השתייכותו לכנסיית LDS. לפי קלייטון כריסטנסן, שבעת ההרגלים הם זיקוק חילוני של הערכים המרכזיים שינק בכנסייה.

== ספרים ==
ספרו של קובי Spiritual Roots of Human Relations יצא לאור ב-1970. יצירותיו המאוחרות של קובי היו פיתוח חילוני של הרעיונות שהופיעו בספר זה.

==== 7 ההרגלים של אנשים אפקטיביים במיוחד ====
7 ההרגלים של אנשים אפקטיביים במיוחד, הוא ספרו הידוע ביותר, שנמכר ביותר מ-20 מיליון עותקים ברחבי העולם מאז פרסומו הראשון בשנת 1989. גרסת האודיו הפכה לספר האודיו העיון הראשון בארצות הברית. פרסום היסטוריה כדי למכור יותר ממיליון עותקים.

==== ההרגל ה-8 (The 8th Habit) ====
ספרו The 8th Habit: From Effectiveness to Greatness יצא לאור בשנת 2004. זהו ספר המשך ל-7 ההרגלים. 

==== המנהיג שבי ====
קובי פרסם את ספרו The Leader in Me: How Schools and Parents Around the World Are Inspiring Greatness, One Child at a Time בנובמבר 2008. 

== פרויקטים אחרים ==

==== חברת ייעוץ 'פרנקלין קובי' ====
בשנת 1985 הקים קובי חברה לייעוץ, אשר בשנת 1987 הפך ל"Covey Leadership Center". בשנת 1997 התמזג עם Franklin Quest והקים את FranklinCovey, חברה עולמית לשירותים מקצועיים המוכרת כלים להדרכה וכלי פרודוקטיביות לאנשים פרטיים ולארגונים. 

כיום, מועסקים במרכזים שלו מעל 500 עובדים ומחזור הכספים שלו נאמד בכחמש מאות מיליון דולר.

==== אתר מקוון ====
במרץ 2008 השיק את הקהילה המקוונת. האתר היה אוסף של קורסים מקוונים, ניהול מטרות ורשתות חברתיות. הוא השתמש בו כדי ללמד את מחשבותיו ורעיונותיו על נושאים עדכניים ומנהיגות עצמית. האתר הוסר זמן לאחר מותו.

== חיים אישיים ==
קובי התגורר עם אשתו, סנדרה מריל קובי, ומשפחתם בפרובו, יוטה, ולהם תשעה ילדים וחמישים וחמישה נכדים ונינים.

קובי היה חבר פעיל בכנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרון הימים, וגם שירת שליחות של שנתיים באנגליה עבור הכנסייה. 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת יוטה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
יחפים בפארק

יחפים בפארק (באנגלית: Barefoot in the Park) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1967 עם רוברט רדפורד, ג'יין פונדה, מילדרד נטוויק ושרל בואייה בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי ניל סיימון, והוא מבוסס על המחזה המצליח שלו "יחפים בפארק" משנת 1963, המוצג עד עתה ברחבי העולם. המחזה הועלה על הבמה בישראל, בין היתר בשנת 1965 בהפקתו של גיורא גודיק באולם נחמני ובבימויה של נולה צ'לטון.

מילדרד נטוויק הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, וג'יין פונדה הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הזרה הטובה ביותר בתפקיד ראשי.

==תקציר העלילה==
קורי (ג'יין פונדה) ופול בראטר (רוברט רדפורד) הם זוג צעיר שנישא זה עתה ונוסעים בכרכרה ברחובות ניו יורק לבית מלון שם יבלו את ירח הדבש שלהם. קורי בעלת מזג סוער לעומת רוברט שהוא שקט ושמרן. לאחר שבילו חמישה ימים במלון בלי לצאת מהחדר, רוברט יוצא לעבודתו כעורך דין מתחיל וקורי נוסעת לדירה ששכרה לעצמם בגריניץ' וילג'.

מסתבר שהדירה נמצאת בקומה השישית וכל מי שמגיע לשם מתנשף בדלת הכניסה ומעולף, זה כולל את מתקן הטלפון (הרב אדלמן), את רוברט ואת אתל בנקס (מילדרד נטוויק), אמה של קורי.

הדירה קטנה, החימום לא פועל, הרהיטים לא הגיעו ובגג הזכוכית יש חור גדול. לעזרתם נרתם השכן שגר בעליית הגג, ויקטור ולסקו (שרל בואייה).

קורי מעוניינת לשדך בין אמה הבודדה לוויקטור. ויקטור לוקח את כולם למסעדה אלבנית בסטטן איילנד, שם הם אוכלים תבשיל אלבני ובעיקר שותים אוזו. ויקטור וקורי מתחילים לרקוד לצליל תזמורת אלבנית בעוד שרוברט ואתל יושבים ומביטים בהם במבוכה.

בחזרה לדירתם מבקש ויקטור ללוות את אתל המבוסמת מהאוזו, לביתה וקורי מסכימה בחשש.

קורי מטיחה ברוברט כי הוא עצור מידי ושמרן וכי שבקשה ממנו פעם ללכת יחף בפארק כיכר וושינגטון הוא סירב. וויכוח ביניהם מתלקח והיא מודיעה לו כי הם לא מתאימים באופיים וכי ברצונה להתגרש. רוברט עובר לישון על הספה בסלון ומצטנן מהשלג החודר דרך החור בגג הזכוכית. בבוקר הוא אורז מזוודה ועוזב את הדירה.

קורי מתקשרת לאמה ומתחילה לדאוג כשאין תשובה. לבסוף חוזרים ויקטור ואתל לאחר שבילו את הלילה בחדרו של ויקטור. אתל משכנעת את קורי לחפש את רוברט ולהתפייס. קורי מוצאת את רוברט שתוי והולך יחף בפארק כיכר וושינגטון. הוא מחליט לחזור לדירה כי היא גם שלו. כשהם מגיעים לדירה עולה רוברט על גג הזכוכית ומכריח את קורי החרדה להגיד כי בעלה הוא שתיין ומשוגע. קורי אומרת זאת ורצה לגג לאחוז בו שלא ייפול. הם מתנשקים לעיני האנשים ברחוב הצופים בהם ומוחאים להם כפיים ובתוכם ויקטור ואתל.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/watch?v=rY-uQehpXf0 קדימון לסרט יחפים בפארק], באתר יוטיוב
*[http://www.tcm.turner.com/tcmdb/title/3988/Barefoot-in-the-Park/ יחפים בפארק], באתר TCM

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1967
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות של ניל סיימון
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטי רוברט רדפורד
נו וייב

נו וייב (באנגלית: No wave) הוא זרם מוזיקלי ואומנותי אשר התפתח בשנות ה-70 המאוחרות. על אף שרוב הלהקות שהנהיגו את הזרם התפרקו תוך שנים אחדות בלבד, הזרם נחשב למשפיע ביותר על סגנונות ולהקות רבות.

==מאפיינים אמנותיים==
הנו-וייב משלב השפעות של נויז-רוק, מוזיקת אוונגארד, פאנק (Punk), אמנות פרפורמנס ואלתור חופשי.
לעיתים קרובות הוא מאופיין על ידי א-טונאליות, דיסוננטיות ושימוש ניסיוני ברעש והרמוניה.

הליריקה האופיינית לז׳אנר לרוב מתכתבת עם פוסטמודרניזם ואנטי-פואטיקה.

==היסטוריה==
סגנון ה"נו וייב" צמח מתוך תת-תרבות הפאנק בשלהי שנות השבעים, ובפרט מתוך סצנת האנדרגראונד בעיר ניו יורק, שהכילה בין היתר להקות כגון סוניק יות׳, Swans, וטינאייג׳ ג׳יזס אנד דה ג׳רקס.<br />
השם "נו וייב" (No wave) מייצג את הניגודיות של הסצנה ביחס לסגנון הגל החדש (New wave) הפופולרי והמסחרי, ואת האופי הלעומתי והאוונגרדי שלה.
<Br />
סצנת הנו-וייב, שבמסגרתה פעלו להקות, אמנים ויזואליים ויוצרי קולנוע, אופיינה בפילוסופיה ניהליסטית, באסתטיקה חתרנית ואירוטית ובגישה אקספרימנטלית.

==להקות בולטות==
*8 Eyed Spy 
*Contortions 
*DNA 
*The Lounge Lizards 
*Mars 
*Sonic Youth
*Swans
*Teenage Jesus and the Jerks 
*Youth in Asia 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
Taking Chances World Tour: The Concert

Taking Chances World Tour: The Concert הוא אלבום הופעה של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום ההופעה יצא לאור ב-29 באפריל 2010 באוסטרליה (ובאירופה וצפון אמריקה בסוף מאי של אותה השנה), על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס.

אלבום ההופעה כבש את צמרת מצעד אלבומי הווידאו של ארצות הברית.

== רקע ==
אלבום ההופעה מחולק לשני חלקים כאשר חלק אחד כולל דיסק עם השירים עצמם אותם דיון ביצעה בהופעה והחלק השני זה ה-DVD עצמו של ההופעה בקנדה ובארצות הברית שצולמה במהלך סיבוב ההופעות "Taking Chances World Tour".

אלבום ההופעה יצא בשתי מהדורות: המדורה הראשונה היא המהדורה האנגלית והמהדורה השנייה היא המהדורה הצרפתית שיצא בשם Tournée mondiale Taking Chances: le spectacle. ההופעה שב-DVD מכילה קטעים של שתי הופעות: אחת ההופעה בבוסטון והשנייה במונטריאול כחלק מסיבוב ההופעות שנועד לקדם את אלבומה, Taking Chances. ההופעות שצולמו בוימו על ידי ז'אן למורו.

== ביקורת והצלחה ==
אלבום ההופעה זכה לביקורות חיוביות ששיבחו את נוכחות הבמה של דיון, את הופעותיה העוצמתיות ואת השירים שבחרה. בנוסף גם האלבום זכה להצלחה מסחרית כאשר בקנדה האלבום הגיע למעמד יהלום בגרסה הצרפתית שלו, ובגרסה האנגלית שלו הגיע למעמד פלטינה מרובעת. גם בארצות הברית האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למעמד פלטינה במדינה. גם במצעדים האלבום זכה להצלחה כאשר הגיע למקום הראשון בארצות הברית, צרפת, אירלנד ושוודיה ולחמישייה הפותחת במדינות נוספות בעולם.

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!בריטניה (BPI)<ref></ref>
|זהב
|100,000<small></small>
|-
| colspan="3" |<small> מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-2010
קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2010
קטגוריה:אלבומי הופעה של סלין דיון
קטגוריה:אלבומי וידאו של סלין דיון
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי הופעה בצרפתית
קטגוריה:אלבומי וידאו באנגלית
קטגוריה:אלבומי וידאו בצרפתית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
The Best So Far... 2018 Tour Edition

The Best So Far... 2018 Tour Edition (בעברית: הטוב ביותר עד כה... גרסת 2018) הוא אלבום אוסף של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום האוסף יצא לאור על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק באסיה, כחלק מקידום סיבוב ההופעות שלה ביבשת אשר התרחש באותה השנה.

ב-6 ביולי באותה השנה, אלבום האוסף יצא לאור גם באוסטרליה וב-20 ביולי, גם בניו זילנד.

== רקע והפקה ==
את אלבום האוסף הפיקו רבים ביניהם אריק בנזי, רוי ביטאן, מארק דולד, דייוויד פוסטר, ז'אן-ז'אק גולדמן, ג'יימס הורנר, מקס מרטין, בן מודי, כריסטופר ניל, אלדו נובה, ריק נואלס, ג'ון שנקס, בילי סטיינברג וג'ים סטיינמן.

אלבום האוסף כולל מגוון רחב של להיטיה של דיון בין השנים 1993–2013. עטיפת האלבום עצמה צולמה בסיבוב ההופעות הקודם של דיון. אלבום האוסף הגיע למקום הרביעי באוסטרליה וניו זילנד, ולמקום ה-24 ביפן.

== תוכן ==
בתוך אלבום האוסף נכללים מגוון רחב של להיטיה של דיון מהשנים 1993–2013 אשר עם רובם הופיעה בסיבוב ההופעות שלה Celine Dion Live 2018 אשר התקיים באותה שנה. בין היתר האלבום כולל את השירים "The Power of Love", "Because You Loved Me", "My Heart Will Go On", "Think Twice", "It's All Coming Back to Me Now", "Falling into You", "That's the Way It Is", "A New Day Has Come", "I Drove All Night", "Immortality", "All by Myself", "Taking Chances", "To Love You More" וכולי.

אלבום האוסף כולל בעיקר שירים אשר הצליחו באסיה, אוסטרליה וניו זילנד, המקומות בהם יצא האלבום. כמו למשל השיר "To Love You More" אשר הגיע למקום הראשון ביפן, "Think Twice" אשר הגיע למקום השני באוסטרליה ו-"Because You Loved Me" אשר הגיע לעשירייה הפותחת בניו זילנד.

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!חברת תקליטים
!פורמט
!קטלוג
!מקור
|-
! rowspan="2" |יפן
| rowspan="2" |30 במאי 2018
| rowspan="2" |SMEJ
|הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • בלו-ספק CD2
|SICP-31172
| rowspan="2" |
|-
|סטרימינג • הורדה דיגיטלית • בלו-ספק CD2 <small>(עם מטפחת)</small>
|SICP-31170 ～ SICP-31171
|-
!טייוואן
|1 ביוני 2018
| rowspan="2" |סוני
|תקליטור <small>(עם פוסטר ומחברת)</small> • הורדה דיגיטלית • סטרימינג
| rowspan="4" |19075842342
|
|-
!תאילנד
|15 ביוני 2018
| rowspan="3" |תקליטור • הורדה דיגיטלית • סטרימינג
|
|-
!אוסטרליה
|6 ביולי 2018
|סוני אוסטרליה
|
|-
!ניו זילנד
|20 ביולי 2018
|סוני
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.allmusic.com/album/the-best-so-far-2018-tour-edition-mw0003178832/similar The Best So Far... 2018 Tour Edition] באתר AllMusic

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי אוסף של סלין דיון
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
פריניב

פריניב בע"מ היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייצור מיצים סחוטים. החברה הוקמה בשנת 1994 במושב דבורה שבחבל התענך על ידי משפחת יניב. 

בעבר התפרנסה משפחת יניב מחקלאות, אך בעקבות משבר בענף החקלאות עזבה את החקלאות, ובשנת 1994 הקימה את המפעל לייצור מיצים סחוטים. שמה של החברה הוא הלחם של המילים "פרי" ושל שם המשפחה, יניב. תחילה מכרו בני המשפחה את המיצים הסחוטים למסעדות ולקייטרינגים באזור מגוריהם. לאחר כ-15 שנות פעילות החליטו להיכנס לשוק הקמעונאי ולמכור את מוצריהם בכל רחבי ישראל.

בשנת 2014 הועבר המפעל ממושב דבורה לאזור התעשייה מבואות הגלבוע. במפעל מועסקים קרוב ל-100 עובדים.

בשנת 2015 החלה חברת זוגלובק להפיץ את מוצרי פריניב, והחל מאוגוסט 2017 הם מופצים על ידי תנובה.

כיום משווקת החברה את מוצריה גם מחוץ לישראל, במדינות סקנדינביה (בפינלנד היא מחזיקה ב-20% משוק המיצים), ברוסיה, בצרפת ובארצות הברית, תחת המותג PRINIV.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצרני משקאות ישראלים
קטגוריה:מיצים
קטגוריה:תעשייה
קטגוריה:חבל התענך