OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מרשלית

מרשלית (Kajin M̧ajeļ) היא שפה אוסטרונזית שמשמשת כאחת משתי השפות הרשמיות של רפובליקת איי מרשל.

כ-54,000 דוברים אותה, ובנוסף רבים שולטים גם באנגלית כשפה שנייה. השפה נכתבת בגרסת אלפבית לטיני מותאמת.

==פונולוגיה==
{| class=wikitable style=text-align:center; style="float: right;"
|+פונמות במרשלית
|
! colspan=2 | וילוני
! colspan=2 | חכי
! colspan=2 | מכתשי
! colspan=2 | דו־{{ש}}שפתי
|-align=center
! אפי
| width="15px" style="border-left: 0;"|ŋ<span style="color:red;">ʷ</span>||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|nʷ/<span style="color:red;">ʲ</span>/<span style="color:red;">ˠ</span>||width="15px" style="border-right: 0;"|
| width="15px" style="border-left: 0;"|mʲ/<span style="color:red;">ˠ</span>||width="15px" style="border-right: 0;"|
|-align=center
! סותם
| width="15px" style="border-left: 0;"| ||width="15px" style="border-right: 0;"|k<span style="color:red;">ʷ</span>
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"| ||width="15px" style="border-right: 0;"|tʲ/<span style="color:red;">ˠ</span>
| width="15px" style="border-left: 0;"| ||width="15px" style="border-right: 0;"|pʲ/<span style="color:red;">ˠ</span>
|-align=center
! rowspan=2 | מקורב(צדי)
| width="15px" style="border-left: 0;"|ɰ)<span style="color:red;">ʷ</span>)||width="15px" style="border-right: 0;"|
| width="15px" style="border-left: 0;"|j||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
| colspan=2 |
|-align=center
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|lʷ/<span style="color:red;">ʲ</span>/<span style="color:red;">ˠ</span>||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
|-align=center
! רוטט
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|rʷ/<span style="color:red;">ʲ</span>/<span style="color:red;">ˠ</span>||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
|-
| colspan=9 | <span style="color:red;">*</span> תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט
|}

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.ethnologue.com/language/mah מידע על מרשלית] באתר Ethnologue 
==הערות שוליים==

קטגוריה:שפות אוסטרונזיות
קטגוריה:איי מרשל
צ'נויי

צֶ'נְוֵיי (בסינית מסורתית: 讖緯; בסינית מפושטת: 谶纬; בפין-יין: chèn wěi) הוא מושג המתייחס לספרי נבואה וספרי "חוטי ערב" המשקפים גרסה מיסטית של הקונפוציאניזם. צורה זו של ספרות הייתה נפוצה בסין בימי שושלת האן.

"צֶ'ן" משמעו "נבואה" או "אות", והוא מתייחס לכתבים של אומנויות הכישוף והאלכימיה של תקופת שושלות צ'ין והאן. כתבים אלו מתייחסים לעקרונות הסודיים של אותות מבשרי טובה ומבשרי אסון, אשר התפתחו עם הזמן לפולחן עממי של דרישה באלים וניחוש אשר התקיים במקדשי אבות ומקדשים דאואידסטיים, ומשם עברו הפשטה לכדי קריאה במקלות במבוק שנפוץ גם כיום.

"וֵיי" היא ספרות שהתפתחה ממתן פרשנויות מרחיקות לכת לקלאסיקות הקונפוציאניות בימי שושלת האן. לאחר תקופתו של הקיסר גוָאנְג ווּ משושלת האן המזרחית דבק בהם הכינוי "הלימוד הפנימי", אולם במקור נקראו הכתבים הללו "הלימוד החיצוני". 

לימודי צֶ'נְוֵיי משמשים גם לחיזוי עתיד פוליטי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סין: היסטוריה
קטגוריה:קונפוציאניזם
יער הפנינים של גן הדהארמה

יער הפנינים של גן הדהארמה (בסינית מסורתית: 法苑珠林; בסינית מפושטת: 法苑珠林; בפין-יין: fǎyuàn zhūlín, פָה יְוֵּ'אן ג'וּ לִין) היא אנציקלופדיה בודהיסטית שחוברה בסין בשנת 668 על ידי הנזיר דָאו שְׁה, אשר חי בתקופת שושלת טאנג.

==מבנה היצירה==
היצירה מורכבת מ-100 מגילות, ומשתמש ביותר מ-400 מקורות שונים. בין המקורות נמצאים טקסטים מתחומי הבודהיזם, הקונפוציאניזם, הדאואיזם, הצֶ'נְוֵיי ועוד.

==חשיבות==
היצירה כוללת טקסטים בודהיסטיים ולא-בודהיסטיים אשר אינם מופיעים במקורות אחרים, ולפיכך נחשבת מקור חשוב לידע עתיק בתחומים רבים. ציטוטים רבים ממקורות בודהיסטים שאבדו מאז הופכים אותה גם למקור ללמידה על ההיסטוריה של הודו בתקופת ימי הביניים, ועל השינויים הגאוגרפיים שחלו בה. 

בתקופת שושלת סונג "יער הפנינים" הוגדרה כחלק מהקאנון הבודהיסטי, ובתקופת שושלת מינג שימש לשחזור אוספים עתיקים של "סיפורים מוזרים".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סין: היסטוריה
קטגוריה:ספרות סינית
קטגוריה:ספרי המאה ה-7
גאפסה

גאפֿסה (בערבית: قفصة, ברומית: Capsa) היא בירת מחוז גאפסה בתוניסיה. העיר ממוקמת במערב תוניסיה במרחק של 370 ק"מ מהבירה תוניס. העיר נתנה את שמה הלטיני לתרבות הכאפסית שהתקיימה במגרב בתקופה האפיפלאוליתית. לפי המפקד של תוניסיה משנת 2004 בעיר 84,676 איש, היא העיר התשיעית בתוניסיה מבחינת גודל האוכלוסייה.

== היסטוריה ==
גאפסה היא נווה מדבר בו נמצאו שרידים להתיישבות אנושית מלפני כ-15 אלף שנה.

לפי המיתולוגיה הוקמה קפסה על־ידי הרקלס הלובי.<ref name=":0">Siméon Vailhé, [https://www.newadvent.org/cathen/03314b.htm "Capsa"], האנציקלופדיה הקתולית</ref> המלך יוגורתה שלט בה ושמר בה את אוצרותיו. העיר נכבשה על־ידי גאיוס מריוס ב־106 לפנה"ס. מאוחר יותר היא הוקמה מחדש במתכונת פיניקית תחת שופטים, ובהמשך הפכה לקולוניה רומית.<ref></ref> גאפסה הייתה עיר חשובה באפריקה הרומית. שתיים מהבריכות הרומיות בעיר שרדו והן משמשת את תושביה עד היום. השלטון הרומי היה נתון להתקפות חוזרות ונשנות מצד הברברים, וקצו בא עם הכיבוש הערבי במאה השביעית. גאפסה ירדה מגדולתה אחרי ייסוד קירואן וקביעתה כמרכז השלטון הערבי באזור.

ב-1886 נמצא בקרבת העיר מכרה פוספטים שעד היום הוא אחד ממכרות הפוספטים הגדול בעולם.

במהלך מלחמת העולם השנייה העיר הייתה נתונה להפצצות מצד הגרמנים והאיטלקים, וחלק גדול מהקסבה של העיר נחרב.

ב-1980 קבוצת טרוריסטים חמושים שאומנו על ידי לוב השתלטו על העיר כמחאה על השלטון של חביב בורגיבה. 48 איש נהרגו בקרבות שפרצו לאחר מכן, עד שצבא תוניסיה השתלט מחדש על העיר. בינואר 2008 החלו מהומות בעיר בעקבות יוקר המחיה בתוניסיה ונגד שלטונו של זין אל-עאבדין בן עלי. המהומות דוכאו באלימות, והיום רבים מחשיבים את המהומות והתנועה שקמה בעקבותיהם כתחילת המחאה נגד בן-עלי, ואשר התעצמה עם האביב הערבי, כמה שהביא להפלת שלטונו של בן-עלי ושלטונם של מנהיגים נוספים בצפון אפריקה ובמזרח התיכון.

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://lexicorient.com/tunisia/gafsa.htm מידע על העיר גאפסה]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוניסיה: ערים
קטגוריה:פיניקים: מושבות
אנטסיראבה

אנטסיראבה (במלגשית: Antsirabe) היא העיר השלישית באוכלוסייתה במדגסקר. העיר ממוקמת 167 ק"מ דרומית לבירה אנטננריבו ברכס הרים בגובה 1500 מטר מעל לגובה פני הים. בעקבות המיקום הגבוה אנטסיראבה היא העיר הקרה ביותר במדגסקר והטמפרטורה בחורף יכול להגיע ל-0 מעלות צלזיוס.

העיר אנטסיראבה מכונה וישי המלגשי בעקבות המעיינות הטרמיים והמינרליים שבעיר. והיא גם נחשבת לבירת הריקשות בעקבות היחס הגבוה בין מספר הריקשות בעיר למספר התושבים

האירופאים הראשונים שהגיעו לעיר היו מיסיונרים לותרנים בשנת 1868. העיר עצמה נוסדה בשנת 1872 על ידי מיסיונרית שוודית בזכות מזג האוויר בסביבתה. מוחמד החמישי ובנו שלימים הפך לחסן השני, הוגלו לאנטסיראבה על ידי השלטון הצרפתי ב-1953 ועד לחזרתו למרוקו ב-1955.

== דמוגרפיה ==
הגרף הבא מציג את התפתחות האוכלוסייה ב:

=== שפה ===
רוב האוכלוסייה בעיר מורכבת מבני המרינה שמדברת מלגשית. באזורים אחרים אורבניים במדגסקר, צרפתית היא שפה מובנת על ידי האוכלוסייה.

==אקלים==
אנטסיראבה ממוקמת בגובה של כ-1500 מטרים, מה שהופך את האקלים של העיר לאקלים Cwb. במהלך החורף הטמפרטורה עשויה להיות נמוכה מ-0 מעלות צלזיוס במהלך הלילה. 

==ערים תאומות==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדגסקר: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1872
גדליה אוריה

גדליה אוריה (1940 - 13 במאי 2021) היה מחנך, פעיל עלייה ואסיר ציון.

==קורות חיים==
נולד ב-1940 בכפר במחוז בגמדר שבאתיופיה (אז מחוז אמהרה שבאפריקה המזרחית האיטלקית). בילדותו למד בכפר אזזו אצל המורה גטה ירמיהו ובראשית 1955 נשלח לתוכנית הכשרת מורים בכפר בתיה שעם סיומה בנובמבר 1957 חזר לאתיופיה ושימש כמורה ברשת בתי הספר לביתא ישראל בתחילה בווזבה לאחר מכאן באמבובר ולבסוף בטדה. 

באפריל 1977 הופקד על ידי חיים הלחמי מהיאס שהיה האחראי על עליית ביתא ישראל מטעם הסוכנות היהודית והרשויות האתיופיות לאיתור מועמדי עלייה במחוז גונדר במסגרת עסקת יהודים תמורת נשק. בעקבות פעילות זו הוא היה נתון להצקות מצד פקידי הממשל המקומי בגונדר ומצד מפקחי הממשל על פעילות אורט שהייתה אחראית על בתי הספר. בהמשך קיבלה אורט הוראה מישראל לעודד ולעזור ביציאתם של בני הקהילה לסודאן במסגרת מבצע אחים, פעולות אשר גרמו לסילוקה מהמדינה ב-1981 ולרדיפת עובדיה. בתקופה זו ניסה לברוח מהמדינה מספר פעמים עד אשר נתפס בניסיון לברוח, נכלא ועבר עינויים. לאחר מכאן היה נתון במעקב של הממשל האתיופי שבהם נכלא תכופות ועבר עינויים נוספים. 

במרוצות שנות ה-80 נעשו מאמצים של האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה על מנת להוציאו יחד עם משפחתו מאתיופיה. מאמצים אלו צלחו ואוריה הצליח לעזוב את המדינה בתואנה של עבודה בקניה. כאשר הגיע לקניה ב-1984 טס משם ועלה לישראל.

עם עלייתו התיישב בפתח תקווה ופעל למען עליית ביתא ישראל בצורת הסברה שבה בין היתר ערך מסע בצפון אמריקה וכן היה מעורב בקליטת העולים ובהכנות למבצע שלמה בסוכנות היהודית.

נפטר ב-13 במאי 2021.

==קישורים חיצוניים==
* [http://atzum.org/hebrew/projects/project-abrah/ פרויקט אברה], [http://www.youtube.com/watch?v=ZC0am6ZFdOk ריאיון עם גדליה אוריה], באתר YouTube
* דניאל אוריה, [https://web.archive.org/web/20160303203558/http://ethiopia.ganan1.com/index.php?option=com_content&view=article&id=49:-q-q&catid=38:2010-07-08-15-58-51 גדליה אוריה], באתר מטה יוצאי אתיופיה
* ישעיה אביעם, [https://www.nli.org.il/en/newspapers/?a=is&oid=mar19550406-01.2.31&type=nlilogicalsectionpdf&e=-------en-20--1--img-txIN%7ctxTI--------------1 "פלאשים בכפר-ילדים"], מעריב, 6 באפריל 1955

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אתיופים
קטגוריה:אסירי ציון באתיופיה
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:עליית ביתא ישראל: אישים
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פתח תקווה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
תדיאוס הקדוש

תדיאוס הקדוש מאת יאן אולדריך מאייר (1666–1721) ב[[גשר קארל, פראג]]
[[מנזר תדאוס הקדוש, מערב אזרבייג'ן]]

תדיאוס הקדוש היה אחד משנים עשר השליחים של ישו. הוא מזוהה לרוב עם יהודה, אחי ישו ונקרא לעיתים יהודה השליח, יהודה בן יעקב או יהודה תדיאוס. הכנסייה האפוסטולית הארמנית רואה בתדיאוס ובברתולומיאוס הקדוש את מייסדיה ואת הפטרונים-הקדושים המגנים שלה.

==זהותו==
בברית החדשה מוזכר אחד מתלמידי ישו שנקרא יהודה, והוא מובדל בבירור מיהודה איש קריות. כמו כן מוזכר אחד מתלמידיו בשם יהודה מיעקב שמפורש כיהודה בן יעקב או יהודה אחי יעקב. נוטים לזהות את יהודה מיעקב כאחיו של ישו שמוזכר בבשורה על פי מרקוס. כמו כן, שליח בשם תדיאוס (בגרסאות מסוימות – תַּדַי) מוזכר בברית החדשה ברשימות מהן נשמט שמו של יהודה מיעקב. לכן, מזהים הפרשנים את שניהם כאותו אדם ומשערים שמתי ומרקוס רצו להבדיל בבירור בין יהודה איש קריות וכינו את יהודה בן יעקב בשם תדיאוס.

עם זאת, פרשנים אחרים דוחים את איחוד הזהויות ומסבירים את אי ההתאמה ברשימות השליחים בטעויות העתקה או בכך שלא היו שנים עשר שליחים והמספר הוא סמלי בלבד.

קיים לעיתים בלבול בין תדיאוס הקדוש לתדיאוס מאדסה שהיה אחד משבעים השליחים ששלח ישו.

בכל מקרה, מזה מאות שנים ועד היום הוא נקרא לעיתים תדיאוס ולעיתים יהודה כשהכוונה היא לאותו אדם.

במסכת סנהדרין דף מ"ג ע"א הוא מוזכר כאחד התלמידים שנצלבו עם ישו.

==חייו==
הפרטים על חייו אינם ידועים לאשורם וקיימות לגביהם מסורות ואגדות.
על פי המסורת הוא נולד למשפחה יהודית בבניאס וכנראה היה חקלאי. קיימת אגדה שהוא בנם של קלופס ואשתו מרים, בת דודתה של מרים, אם ישו המוזכרת בתיאור צליבת ישו.
על פי ההיסטוריון הביזנטי מהמאה ה-14 ניקופורוס קסנטופולוס (Nikephoros Kallistos Xanthopoulos) היה תדיאוס החתן בחתונה בקנה.

תדיאוס הפיץ את הבשורה ביהודה, שומרון, אדום, סוריה, מסופוטמיה ולוב. על פי הכנסייה הארמנית, הגיע תדיאוס לארמניה עם ברתולומיאוס הקדוש והפיץ גם שם את בשורת ישו. הוא הומת בארמניה בגלל אמונתו יחד עם שמעון הקנאי ועל שמו נבנה מנזר תדאוס הקדוש, במקום בו הומת על פי האגדה. גרסאות אחרות טוענות שהוא מת בסוריה. דמותו מתוארת לעיתים עם גרזן, כדי לסמל את הדרך בה הוא נהרג. סיפור המעשים והניסים שהוא ושמעון ביצעו מתוארים בספר שנקרא מעשי שמעון ויהודה והוא תורגם ללטינית ומובא במקראת הזהב.

זמן מה לאחר מותו, הועברו עצמותיו לרומא ונקברו בבזיליקת פטרוס הקדוש שם הן נמצאות עד היום תחת מזבח יוסף הקדוש, יחד עם עצמותיו של שמעון הקנאי.
מסורות אחרות טוענות שהוא קבור באי באגם איסיק קול שבקירגיזסטן או במקום מבודד יותר בהרי פמיר.

== לקריאה נוספת ==
* 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.domestic-church.com/CONTENT.DCC/19980901/SAINTS/STJUDE.HTM תדיאוס הקדוש באתר Domestic Church]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:שנים עשר השליחים
קטגוריה:הכנסייה האפוסטולית הארמנית
אנדראס יונסון

אנדראס יונסון (בשוודית: Andreas Johnson; נולד ב-22 במרץ 1970 בבּיֵירִיד שבשוודיה) הוא זמר רוק-פופ ומוזיקאי שוודי.

==קריירה==
הוריו היו מוזיקאי ג'אז, וכתוצאה מכך העביר את נעוריו בדרכים ונכח ברבות מהופעותיהם. לאחר שהשתקע בפרבר של סטוקהולם החל יונסון את הקריירה המוזיקלית שלו כזמר בלהקת Planet Waves. הלהקה הוציאה אלבום אחד בלבד, "Brutal Awakenings", בטרם התפרקה בשל חילוקי דעות פנימיים. לאחר מכן פנה יונסון לקריירת סולו והוציא את אלבום הבכורה שלו, "Cottonfish Tales".

ב-1999 יצא להיטו הבינלאומי הראשון, "Glorious", שנכלל מאוחר יותר באלבומו "Liebling", ושנעשה בו שימוש במספר פרסומות של תאגידי ענק כדוגמת וולוו ונוטלה.

אלבומו השלישי, "Deadly Happy", יצא בשנת 2002. אלבומו הרביעי "Mr Johnson, Your Room is On Fire" יצא בשנת 2005 בוורנר מיוזיק. בשנת 2006 השתתף במלודיפסטיבלן, תחרות שמשמשת גם על תקן קדם האירוויזיון השוודי, בו הגיע למקום השלישי.

שנה לאחר מכן השתתף בשנית במלודיפסטיבלן 2007, ביצע את השיר "A Little Bit of Love" וזכה עמו במקום השני. יונסון המשיך להשתתף בתחרות גם בשנים 2008 ו-2010.

==דיסקוגרפיה==
*1997: Cottonfish Tales
*1999: Liebling
*2002: Deadly Happy
*2005: Mr. Johnson, Your Room Is On Fire
*2007: The Collector
*2008: Rediscovered
*2012: Village Idiot

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים שוודים
קטגוריה:מוזיקאים שוודים
קטגוריה:משתתפי מלודיפסטיבלן 2006
קטגוריה:משתתפי מלודיפסטיבלן 2007
קטגוריה:משתתפי מלודיפסטיבלן 2008
קטגוריה:משתתפי מלודיפסטיבלן 2010
קטגוריה:משתתפי מלודיפסטיבלן 2012
קטגוריה:משתתפי מלודיפסטיבלן 2015
קטגוריה:משתתפי מלודיפסטיבלן 2019
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1970
יגאל פליטמן

יגאל פְּליטמן (נולד ב-1948) הוא משפטן ישראלי, כיהן כנשיא בית הדין הארצי לעבודה בשנים 2013–2018.

==ביוגרפיה==
יגאל פליטמן נולד בשנת 1948 בישראל. בשנת 1966 סיים ללמוד בבית ספר תיכון חדש בתל אביב במגמה ריאלית.
בשנים 1966–1969 שירת בצה"ל. בשנת 1973 קיבל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1974 הוסמך כעורך דין. בשנת 1980 קיבל תואר שני במשפטים, אף הוא מהאוניברסיטה העברית.

בשנת 1975 החל לעבוד במוסד לביטוח לאומי, ובשנים 1983–1988 שימש מנהל הלשכה המשפטית של המוסד לביטוח לאומי במחוז ירושלים והדרום.

ביוני 1988 מונה לשופט בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, ובספטמבר 1997 מונה לנשיא בית הדין. במרץ 1999 מונה לשופט בבית הדין הארצי לעבודה. במרץ 2011 מונה לסגן נשיא בית הדין הארצי לעבודה. ב-19 בדצמבר 2013 החל לכהן כנשיא בית הדין הארצי לעבודה, במקומה של נילי ארד, שפרשה לגמלאות.

בין פסקי הדין שנתן:
* קביעה שהגבלת תשלום רטרואקטיבי של קצבת שאירים לשנה בלבד היא חוקתית, עומדת בתנאי המידתיות של חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, ואינה פוגעת בזכות הקניין של מקבל הקצבה.
* קביעה שחוק שעות עבודה ומנוחה אינו חל על עובדים זרים בתחום הסיעוד, ולכן הם אינם זכאים לגמול שעות נוספות. נגד פסק דין זה הוגשה עתירה לבג"ץ, אך זו נדחתה. בדיון נוסף נותר פסק הדין של בג"ץ על כנו.
* הצטרף לפסק דינה של הנשיאה נילי ארד שאסר על המעסיק להביע עמדה על התאגדות עובדיו, והוסיף שגם אם המעסיק סבור שהעובדים הפיצו מידע שקרי, אסור לו להביע דעתו בפני העובדים, אלא ליידע על כך את ארגון העובדים או לפנות לבית הדין לעבודה.
* פסק דינו האחרון של פליטמן כנשיא בית הדין הארצי לעבודה, שהוקרא על ידו בטקס הפרישה שלו במרץ 2018, קבע לראשונה כי תשר הניתן למלצרים במסעדות ובבתי קפה מהווה שכר המשולם על ידי המעסיק, והמעסיק חייב להעניק בגינו את כלל הזכויות הסוציאליות הנלוות. פסק הדין קבע שחובה זו תיכנס לתוקף ב-1 בינואר 2019.

ב-26 במרץ 2018 פרש לגמלאות. לאחר פרישתו הצטרף לצוות היועצים של משרד עורכי הדין AYR – עמר-רייטר-ז'אן-שוכטוביץ' ושות', שם הוא מועסק כיועץ מיוחד ועוסק בגישור, בוררות ופתרון סכסוכים.

פליטמן הוא גם שופט בבית הדין הצבאי לערעורים בדרגת אלוף-משנה. במסגרת זו נמנה בשנת 2017 עם ההרכב שדן בערעור על פסק הדין במשפטו של אלאור אזריה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי תיכון חדש
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:עובדי המוסד לביטוח לאומי
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:נשיאי בית הדין הארצי לעבודה
קטגוריה:נשיאי בתי הדין האזוריים לעבודה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
משפט עבודה-אנרגיה

בפיזיקה, משפט העבודה-אנרגיה קובע כי העבודה שנעשית על ידי שקול הכוחות על גוף מסוים, כאשר הוא נע מנקודה אחת לאחרת, שווה בדיוק להפרש באנרגיה הקינטית של הגוף, בין סופה לתחילתה של התנועה המדוברת. באופן פורמלי, <math>W_{\Sigma F} = \Delta {E_k} </math>.

== הוכחה ==

ההוכחה המוצגת כאן היא במסגרת המכניקה הניוטונית. נניח כי גוף נע מנקודה <math>a </math> אל נקודה <math>b </math> על פני מסילה <math>C </math>, תחת השפעת הכח השקול
<math>\vec{F}</math> כאשר ברגע <math>t_a</math> הוא נמצא ב-<math>a</math> וברגע <math>t_b</math> הוא ממוקם ב-<math>b</math>. העבודה שעושה הכח תוך כדי התנועה היא

<math>W=\int_C \vec{F} \cdot d\vec{r} </math>

על ידי שימוש בחוק השני של ניוטון,
<math>\vec{F}=m\vec{a}</math>, מקבלים

<math>W = \int_C m\vec{a}\cdot d\vec{r} = m \int_C \frac{d\vec{v}}{dt} \cdot d\vec{r}</math>

באמצעות שימוש בקשר <math>d\vec{r}=\vec{v}dt</math> ובפרמטריזציה לפי משתנה הזמן - <math>t </math>, מתקבל כי

<math>W =m \int_{t_a}^{t_b} \frac{d\vec{v}}{dt} \cdot \vec{v} dt </math>

משימוש בהחלפת משתנים נובע כי

<math> W = m \int_{v(t_a)}^{v(t_b)}{v}d{v} = \frac{mv^2(t_b)}{2} - \frac{mv^2(t_a)}{2} </math>

והואיל והגודל <math>\frac{mv^2}{2}</math> מוגדר להיות האנרגיה הקינטית, הרי שניתן לכתוב 

<math>W = \frac{mv^2(t_b)}{2} - \frac{mv^2(t_a)}{2} = \Delta {E_k} </math>

ובכך המשפט הוכח.

==קישורים חיצוניים==
* [http://ofer-megged-phys-notes.blogspot.co.il/search?q=משפט+עבודה-אנרגיה עוד על משפט עבודה אנרגיה] בבלוג [http://ofer-megged-phys-notes.blogspot.co.il/ רשימות בפיזיקה עיונית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכניקה
עבודה-אנרגיה
פסטיבל הפיוט

פסטיבל הפיוט הוא פסטיבל מוזיקה המתקיים מדי שנה במהלך עשרת ימי תשובה בירושלים. במרכזו עומד הפיוט היהודי המבוצע בסגנונות של מוזיקה מסורתית, מוזיקת עולם, ג'אז, רוק ומוזיקה אלקטרונית.

הפסטיבל החל את דרכו באביב של שנת 2008 עם סדרת אירועים מוזיקליים שהתקיימו בירוחם ובירושלים. בשנת 2009, התמסד הפסטיבל כאירוע שנתי בירושלים, ביוזמת המנהל האמנותי יאיר הראל, בשיתוף עם בית אבי חי.

הפסטיבל מהווה חלק מחדירת מסורת הפיוט למיינסטרים התרבותי-מוזיקלי בישראל, שהחל בעשור הראשון של המאה ה-21, והפך עם השנים לאירוע מוזיקה המושך קהל גדול ומגוון. הוא מציג את הפיוט ושירת הקודש של יהדות צפון אפריקה, לעיתים קרובות עם ביצועים ועיבודים חדשניים, אך מופיעים בו גם קטעי שירה ממסורת החזנות האשכנזית. כמו כן מועלות במסגרת הפסטיבל יצירות מקוריות שנוצרו בהשראת תרבות מסורתית.

אחד ממאפייני הפסטיבל היא הופעה משולבת של זמרים מקצועיים מובילים לצד פייטנים וחזנים. כך, למשל, ב"מופע הפיוט לימים הנוראים", שחתם את הפסטיבל השישי (2013), נפגשו על אותה במה זמר הרוק ברי סחרוף, שביצע כיסוי לשיר בן 500 שנה מאת ר' ישראל נג'ארה, לצד הפייטן רבי חיים לוק ונגני תזמורת ירושלים החדשה. בשנת 2012 הופיעה בין השאר להקת המטאל הישראלית אורפנד לנד, בשיתוף עם קובי אפללו.

==קישורים חיצוניים==
* רחלי ריף, [http://musaf-shabbat.com/2013/08/30/%D7%9C%D7%A0%D7%A9%D7%95%D7%9D-%D7%90%D7%AA-%D7%9B%D7%9C-%D7%94%D7%A2%D7%95%D7%9C%D7%9E%D7%95%D7%AA-%D7%A8%D7%97%D7%9C%D7%99-%D7%A8%D7%99%D7%A3/ לנשום את כל העולמות]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ישראל: פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:פיוטים
קטגוריה:תרבות יהודית בישראל
תיאטרון סוברמניק

תיאטרון סוברמניק (ברוסית: Театр Современник) הוא תיאטרון השוכן בבניין בסגנון נאו-קלסיציזם במרכז מוסקבה. התיאטרון נוסד בידי קבוצת שחקנים בראשות אולג יפרמוב ב-1956 והמשיך את המסורת של התיאטרון האמנותי של מוסקבה. ההרכב הראשון היה מבוסס על הסטודנטים של בית הספר למשחק של התיאטרון האמנותי.

== היסטוריה ==
בניין התיאטרון
התיאטרון הוקם בשנת 1956 בתקופת הקלות שלטוניות וביקורת על תקופת פולחן אישיות של יוסיף סטלין. בראש הקבוצה היו אולג יפרמוב, גלינה וולצ'ק, יבגני יבסטיגנייב ואולג טבקוב. ב-15 באפריל 1956 קבוצת שחקנים שרובם למדו אצל אולג יפרמוב בבית הספר למשחק ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה הציגה מחזה של ויקטור רוזוב על צעירי מלחמת העולם השנייה. ההצגה זכתה להצלחה גדולה וסוכם על הקמת סטודיו של שחקנים צעירים כסניף של התיאטרון האמנותי. הבמאי היה אולג יפרמוב שמונה לתפקיד זה באופן רשמי בשנת 1958. בשנים הראשונות יפרמוב העלה על הבמה מספר הצגות נוספות וגם שיחק בהם. על במת התיאטרון הועלו בעיקר הצגות של מחזאים סובייטיים שפעלו בשיתוף פעולה עם התיאטרון והבמאי.

עד לשנת 1961 למוסד לא היה בניין משלו והצגות הועלו במרכזים קהילתיים ופעמיים בחודש על במת תיאטרון האם. בשנת 1964 התיאטרון קיבל עצמאות מתיאטרון האם. בשנת 1966 לראשונה על הבמה הועלה הצגה בבימוי של גלינה וולצ'ק. בשנת 1966 לצוות התיאטרון הוענק פרס ברית המועצות על הצגה שהועלתה ובשנת 1969 אולג יפרמוב קיבל פרס ברית המועצות על תרומתו לקידום התיאטרון הסובייטי. 

בקיץ 1970 יפרמוב העלה את ההצגה האחרונה שלו השחף לפי אנטון צ'כוב ועזב לטובת בימוי בתיאטרון האמנותי. יחד איתו עזבו מספר שחקני מפתח נוספים.

לאחר עזיבת יפרמוב הייתה סכנה לכך שהתיאטרון יאבד את המוניטין שכבר רכש. אומנם כאשר בשנת 1972 גלינה וולצ'ק מותנה למנהל האמנותי של התיאטרון החלה תקופה חדשה בהיסטוריה של המוסד. בתקופה זו לסגל התיאטרון הגיעו מרינה ניולובה, ולנטין גאפט, קונסטנטין רייקין ושחקנים מוכשרים נוספים. בשנת 1984 הצטרפה לסגל התיאטרון ילנה יאקובלבה והיא שיחקה על הבמה במשך כ-30 שנים.

בשנת 1974 התיאטרון עבר לבניין חדש בו הוא שוכן גם כיום. האולם הראשי כולל 800 מקומות. בשנת 2003 בבניין שנבנה בצמוד הוקם אולם עם במה שנייה ובו 200 מקומות ישיבה.

בשנים 1996 ו-1997 התיאטרון הציג 3 הצגות בניו יורק וזכה בפרס.

גם בשנת 2019, גלינה וולצ'ק עומדת בראש התיאטרון.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוסקבה: תיאטראות
רחמים עצמיים

רחמים עצמיים הם רגש בו לאדם שלא השלים עם מצבו חסרים ביטחון עצמי ויכולת התמודדות. הם מתאפיינים באמונת האדם בהיותו קורבן נסיבות חסרות מזל ולכן ראוי לניחומים.<ref name=":0"></ref><ref></ref> רגש זה נתפש לרוב כשלילי, מכיוון שבדרך כלל הוא אינו מסייע בהתמודדות. בהקשר החברתי, יכולים רחמים עצמיים ליצור אפשרות להצעת סימפתיה או עצה. הם יכולים להחשב נורמליים – ובנסיבות מסוימות אף בריאים – כל עוד הם מהווים מצב חולף, המוביל להשלמה או לנחישות לשינוי.

רחמים עצמיים מאפשרים תשומת לב עצמית - אם כי שלילית - מרגיעים ומשפרים את ההרגשה. הם יכולים להיות קשורים לתגובה רגשית בעת דחק. ישנם הבדלים אינדיבידואליים שאפשר ליחסם למאפיינים אישיותיים מסוימים, ביניהם חוסר ביטחון, דיכאון והתעסקות יתר בכישלונות, בקשיים ובאובדנים. אנשי תורת הלמידה החברתית טוענים, שרחמים עצמיים הם שיטה לזכות בתשומת לב, למשוך תשומת לב, אמפתיה, או קבלת עזרה מהזולת.<ref name=":0" />

על אף שרחמים עצמיים מתמקדים בראש ובראשונה באדם היחיד וברגשותיו הפנימיים, יש להם גם מרכיב בינאישי בולט. כלומר, הרגש מכוון גם כלפי הזולת כשהמטרה היא לזכות בתשומת לב, באמפתיה או בעזרה.<ref name=":0" /> רחמים עצמיים קשורים גם לרומינציה והתמודדות ממוקדת הימנעות - המכוונת להרחקת הסיטואציה והפחתת המצוקה הרגשית.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==

*
קצבת נכות

קצבת נכות היא קצבה המשולמת על ידי מדינה לאנשים עם מוגבלות המונעת מהם לעבוד ולהשתכר ברמה מינימלית. קצבת הנכות כמעט תמיד מותנית בהיעדר הכנסה משמעותית ממקורות אחרים. 

קצבת נכות משולמת במדינות רבות, בהן ישראל וארצות הברית, ובאירופה: בולגריה, אסטוניה, צרפת, יוון, הונגריה, איסלנד, לטביה, הולנד, פולין וסלובניה. במלטה קיימת תוכנית של גמלת נכות הדומה יותר לקצבת נכות מאשר לתוכנית גמלת נכות.

==סוגי נכויות המזכים בקצבה==
הגדרת הנכות הנדרשת לקבלת הקצבה משתנה ממדינה למדינה. בבולגריה ההטבות מוגבלות לבעלי פגיעה פיזית, פגיעת ראייה או פגיעה שכלית בעלי לפחות 90% אובדן כושר עבודה. בצרפת, לעומת זאת, נדרשת לפחות 50% נכות קבועה וביוון 67% אחוזי נכות. 

בארצות הברית בשנת 1961, סבלו 25.7% ממקבלי הקצבה מבעיות לב ושבץ, 16% מבעיות נוירולוגיות, 9.6% מבעיות נפשיות והתפתחותיות, 8.3% מסרטן, 8.3% מבעיות גב ובעיות כאב אחרות, 7.2% ממחלות במערכת הנשימה, 2.5% מסכרת ו-22.4% מבעיות אחרות. בשנת 2011, סבלו 10.6% ממקבלי הקצבה מבעיות לב ושבץ, 8.2% מבעיות נוירולוגיות, 19.2% מבעיות נפשיות והתפתחותיות, 9.2% מסרטן, 33.8% מבעיות גב ובעיות כאב אחרות, 4.1% ממחלות במערכת הנשימה, 3.4% מסכרת, 3.7% מפציעות ו-7.7% מבעיות אחרות. 

בישראל, בשנת 2009, סבלו 32% ממקבלי קצבת נכות ממחלות נפשיות, 25% ממחלות פנימיות, 21% ממחלות נוירולוגיות ולוקמוטוריות, 11% מפיגור שכלי ו-7.5% מליקויים חושיים.

==שיעור מקבלי הקצבאות==
שיעור מקבלי קצבת הנכות משתנה ממדינה למדינה. בשנת 1999 היו ביפן קצת פחות מ-2% מקבלי קצבת נכות או גמלת נכות, בעוד בהולנד היה השיעור מעל 7%. ממוצע ה-OECD עמד על כ-5%. בארצות הברית היה שיעור מקבלי הקצבה בסוף שנות ה-70 כ-2.3%. בעקבות ביקורת ציבורית תוקן החוק בשנת 1980 על מנת להדק את הפיקוח על מבקשי הקצבאות, מרבים נשללה הקצבה ושיעור מקבלי הקצבה ירד באמצע שנות ה-80 אל מתחת ל-2%. צעד זה הביא בשנת 1984 לצעד בכיוון הנגדי, כאשר חוקק ב-1984 חוק הקורא ליחס יותר מקל כלפי מבקשי הקצבה. מאז, עלה שיעור מקבלי הקצבה באופן חד ובשנות ה-2000 עלה מעל ל-3.5%.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:נכות
קטגוריה:קצבאות
צביעת שיער

צביעת שיער
צביעת שיער היא פעולה הגורמת לשינוי מלאכותי של צבע השיער, לרוב באזור הראש. הצביעה יכולה לשנות את פיגמנט השערה או לכסות את השיער.
השימוש בצבע לשיער נפוץ בכל העולם.

== סיבות לצביעת שיער==
ישנן סיבות רבות לצביעת שיער:
* אופנה – התאמת צבע השיער וצורת הצביעה למגמות פופולריות.
* קוסמטיות – אנשים מבוגרים נוטים להשתמש בצביעת שיער לצורך הסתרת שיער שיבה.
* תרבותיות – ישנם מקומות בעולם בהם נהוג לצבוע את השיער הטבעי בצבע מסוים.

צביעת שיער נהוגה בקרב נשים וגברים כאחד ברחבי העולם, אם כי בשיעור גדול יותר בקרב נשים.

==מוצרים לצביעת שיער==
קיימים מוצרים רבים מתחום הקוסמטיקה, אשר מיועדים לצביעת שיער.
החומר המשמש לצביעת השיער יכול להיות טבעי או סינתטי.

===צביעת שיער בחינה===
חינה לצביעת [[שיער]]

החינה עשויה מצמח המכונה כופר לבן. צמח זה יכול לשמש כצבע שיער טבעי.

תהליך הצביעה כולל מריחה של העיסה על שיער יבש, החל בשורשים, והשארתו על הראש, עטוף במגבת למניעת לכלוך, למשך מספר שעות - משעה ועד ללילה שלם. לאחר מספר חפיפות ראש מתקבע הצבע.

לצביעת שיער באורך בינוני דרושה כמות של כ-200 גרם חינה. 
לאבקה מוסיפים תה חם וחזק וביצה, וכן חומרים נוספים, על פי מתכונים ומסורות שונות:
*שמן זית
*סומאק (אוג הבורסקאים) או פפריקה (פלפלת), להדגשת הצבע האדום
*אלכוהול
*תה פירות אדום להדגשת הצבע האדום

החינה האדומה צובעת את השיער הלבן בצבע כתום בוהק. לשיער כהה היא מעניקה ברק כתום לאור השמש. צביעת שיער לאחר חינה עשויה להניב צבעים בלתי צפויים.

חינה שחורה היא תערובת של החינה האדומה הטבעית עם החומר (para-phenylenediamine (PPD, לצורך ספיגה מהירה יותר של הצבע והגברה של עצמתו.

==סיכונים אפשריים==
קיים דיון מתמשך בנוגע לבטיחות של צביעת שיער.
חומרים מסוימים הנמצאים בצבעי שיער עלולים הגביר את הסיכון לסרטן השד. עם זאת, מחקרים שנעשו בנושא העלו נתונים סותרים.
החומר (para-phenylenediamine (PPD, הוא אלרגן המשמש כרכיב העיקרי בצבעי שיער קבועים.

מחקר משותף משנת 2019, שבוצע בשיתוף כמה גופי מחקר, הראה שנשים שחומות עור חשופות במיוחד לסכנה כתוצאה מצביעת שיער, וצביעה באופן קבוע עלולה להגביר עבורן את הסיכון לחלות בסרטן השד בעשרות אחוזים לעומת קבוצת הביקורת<ref></ref>. 

נמצא שהאמונה בכך שצביעת שיער יכולה להזיק, אינה מונעת מאנשים להשתמש בו באופן אינטנסיבי.

במידה ולא מכסים את העור ואת סביבת השיער שברצוננו לצבוע בקרם וזלין הדבר עלול להוביל לצביעת העור בצבע למשך מספר ימים.

==חימצון שיער==
קיימת שיטת הבהרת שיער בחמצונו, וצביעתו לבלונד. לצורך כך מערבבים אבקת חמצן (בדרך כלל בצבע כחול) עם מי חמצן, מומלץ להשתמש ב-6%–9%. לאחר מכן מורחים על האזור הרצוי למשך 15–30 דקות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיער
קטגוריה:צבעים
קטגוריה:צביעה
קטגוריה:קוסמטיקה
קטגוריה:מוצרי טיפוח שיער
יהודה שביט

יהודה שביט (11 באוגוסט 1951 - 12 באוקטובר 2013) היה ראש המועצה האזורית מטה אשר.

== ביוגרפיה ==
יהודה שביט נולד בשנת 1951 במעברת כורדני, קריית ביאליק, לפלה ושמואל שבקובסקי. אביו היה פרטיזן ואמו ניצולת שואה שהכירו בישראל אחרי מלחמת העולם השנייה. שביט הוא בנם הצעיר לאחר אחיו אריה וחנה. מגיל צעיר היה פעיל בתנועת המחנות העולים בקריות. בגיל 15 הצטרף כילד חוץ לקיבוץ כברי בו חי כל שנותיו.

שביט שירת בחיל האוויר. לקראת סוף שירותו הצבאי, התחתן עם נעמי. שימש כגזבר במחנות העולים ולאחר חזרתו לקיבוץ כברי מילא כל השנים תפקידים מרכזיים בקיבוץ. במשך השנים שימש כגזבר קיבוצו ובהמשך כגזבר "אגודה שיתופית משקי המפרץ" והמפעלים האזוריים. בשנים 1988 ועד שנת 1993 שימש כגזבר מפעלי מילואות.

הותיר אחריו אשה, נעמי, ושלושה ילדים. הובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ מגוריו, כברי.

=== קריירה פוליטית ===
החל מ-1994, נבחר שביט לראשות המועצה האזורית מטה אשר תפקיד שהחזיק בו עד ליום מותו.

יהודה עסק בפיתוח יישובי המועצה האזורית ובקליטת התושבים החדשים להרחבות. בראש מעייניו היו מערכת החינוך וחיי התרבות במועצה האזורית. תחום נוסף בו עסק היה פיתוח תשתיות ושמירה על איכות הסביבה וקידום המודעות להפרדת הפסולת בתחומי היישובים במועצה.

==הנצחה==
ב-2014 נחנך על שמו "מצפור שביט" ביער חניתה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ראשי מועצות אזוריות מטה אשר, געתון וסולם צור
קטגוריה:כברי: אישים
קטגוריה:בוגרי המחנות העולים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:אישים הקבורים בכברי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
גל איתן

גל איתן (נולד ב-25 ביולי 1987) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת אליצור נתניה מהליגה הארצית בכדורסל.

== קריירה ==
איתן גדל בקבוצת הילדים של מכבי ראש העין, ולאחר מכן בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב, אותה הוביל לזכייה בגביע המדינה בכדורסל מול היריבה העירונית מכבי תל אביב בעונת 2004/05. באותה עונה ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים מול אליצור אשקלון ב-09/05/2005, למספר דקות בלבד.

בעונת 2005/06 שיחק בקבוצת הבוגרים 6 משחקים בליגת העל והקבוצה ירדה לליגה השנייה. בעונה שלאחר מכן המשיך בליגה הלאומית.

בעונת 2007/08 שיחק בעולה החדשה ללאומית אליצור יבנה, שסיימה במקום החמישי ונעצרה רק ברבע גמר הפלייאוף על ידי מכבי חיפה.

בעונת 2008/2009, שיחק איתן במכבי אשדוד מהלאומית. באותה עונה שיחק כרכז שני ביחד עם דורי אסף, בסה"כ שיחק כ-25 דקות בממוצע בהם רשם כ-10 נקודות ו2.5 אסיסטים, הקבוצה סיימה במקום השני ונעצרה רק ברבע גמר הפלייאוף.

בעונת 2009/10 חתם בהפועל אוסישקין שהוקמה שנתיים קודם בליגה האחרונה, וכבר העפילה לליגה הארצית. איתן שיחק בקבוצה ארבע עונות רצופות. שכללו העפלה עד לליגת העל, ועוד עונה אחת בליגת העל שבה שימש בעיקר כשחקן מחליף שעולה ומשנה את מהלך המשחק.

בתחילת עונת 2013/14 חזר למכבי אשדוד ונפצע במניסקוס במשחקי ההכנה. באוגוסט 2014 חתם במכבי קריית גת.

בתחילת עונת 2015/2016 עבר איתן לעירוני רמת גן, ובקיץ 2016 עבר למכבי רחובות.

בקיץ 2017 עבר איתן לשחק באליצור נתניה מהליגה הארצית.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלני אליצור יבנה
קטגוריה:כדורסלני מכבי רחובות
קטגוריה:כדורסלני אליצור מכבי נתניה
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
בית ספר הארי רדזינר למשפטים

בית ספר הארי רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה הוקם בשנת 1994 על ידי פרופ' אוריאל רייכמן בסיועו של ד"ר הארי ל. רדזינר, והוא בית הספר המייסד של המרכז הבינתחומי. המחזור הראשון לתואר משולב במשפטים ומנהל עסקים סיים את לימודיו בשנת 1998.

עד לשנת 2017 השלימו את לימודיהם בבית ספר רדזינר למשפטים כ-7,300 בוגרים.

==תוכניות הלימודים==
במסגרת לימודי התואר הראשון, בית ספר הארי רדזינר למשפטים מציע מגוון מסלולי לימוד לתואר אקדמי כפול: משפטים ומנהל עסקים, משפטים וממשל ומשפטים ופסיכולוגיה. בנוסף, מציע בית הספר תואר ראשון במשפטים עם מסלול ישיר לתואר שני .M.A בכלכלה פיננסית, .M.A בממשל, MBA במנהל עסקים ותוכנית המצטיינים של בית הספר למשפטים (Honors program).

בית ספר הארי רדזינר למשפטים מציע תוכנית לימודים לתואר שני .LL.M במשפטים בהתמחות משפט עסקי. סטודנטים בתוכנית לימודים זו יכולים לבחור במסלול לימודים עם או ללא תזה. החל בשנת הלימודים תש"פ מציע בית ספר הארי רדזינר למשפטים תוכנית נוספת לתואר שני המיועדת למשפטנים וללא משפטנים המקנה M.A במשפטים, טכנולוגיה וחדשנות עסקית.

החל מ-20 במרץ 2018, בית הספר מציע גם מסלול לתואר דוקטור במשפטים. התוכנית מקנה לסטודנטים כלים מתודולוגיים לביצוע מחקרים אקדמיים בתחום המשפט ובהמשך לאיוש משרות בכירות בעולם המשפטים בישראל בעולם.

==דיקני בית ספר הארי רדזינר למשפטים==
* פרופ' אוריאל רייכמן - דיקן מייסד 1994–1996
* פרופ' יורם שחר - 1996-1998
* פרופ' משה בר ניב - 1998-2002
* פרופ' אמנון רובינשטיין - 2002-2005
* פרופ' עמיר ליכט - 2005-2009
* פרופ' משה בר ניב - 2009-2010
* פרופ' ישי בר - 2010-2012
* פרופ' שרון רבין-מרגליות - 2012-2016.
* פרופ' אמנון להבי - .2016-2021.
*פרופ׳ ליאור זמר - הדיקן המכהן החל משנת 2021

==כתב העת משפט ועסקים==
כתב העת משפט ועסקים נוסד בשנת 2004 והוא כתב העת המשפטי של בית ספר הארי רדזינר למשפטים. כתב העת יוצא לאור מדי שנה בשני כרכים: הכרך הראשון מאגד מאמרים הדנים בנושאים חופשיים מתחומי המשפט השונים, והכרך השני מאגד מאמרים משפטיים בתחום ספציפי אחד או יותר אשר נבחרו מבין המאמרים שהוצגו בכנסים שנערכו על ידי כתב העת.

==שיתוף פעולה בינלאומי==
בית ספר הארי רדזינר למשפטים מקיים שיתופי פעולה בינלאומיים במגוון מישורים; מדי שנה מתארחים מרצים מבתי הספר למשפטים בעולם המלמדים מגוון קורסים בשפה האנגלית; הסטודנטים בבית הספר למשפטים משתתפים בפעילויות בינלאומיות שונות במהלך לימודיהם, כגון; תוכניות חילופי סטודנטים, סמינרים משותפים ועוד.

== מכון צבי מיתר לחדשנות טכנולוגית, משפט ואתיקה ==
מכון צבי מיתר לחדשנות טכנולוגית, משפט ואתיקה בבית ספר הארי רדזינר למשפטים, הוקם על ידי קרן משפחת צבי ועפרה מיתר במטרה לחקור את הממשק שבין טכנולוגיה, מדע וחברה.

מכון המחקר בראשות ד"ר דב גרינבאום, מתמקד בהשלכות המשפטיות, אתיות וחברתיות הנובעות מהחדשנות הטכנולוגית ככלל ומטכנולוגיות חדשות ומתפתחות בפרט. פעילות המכון כוללת פרסום מאמרים מדעיים, עריכת מחקרים אקדמיים, סימפוזיונים, שולחנות עגולים, כנסים וסמינרים בקמפוס ומחוצה לו, שיתופי פעולה עם מוסדות אחרים בארץ ובעולם והגשת בקשות מחקר לקבלת מימון מקומי ובינלאומי. המכון פועל לקידום הצעות חוק, כתיבת ניירות עמדה והכנת בקשות הצטרפות כידיד בית משפט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://idclawreview.org/ אתר כתב העת משפט ועסקים]
* אתר [http://portal.idc.ac.il/en/main/research/zmi/pages/default.aspx מכון צבי מיתר לחדשנות טכנולוגית, משפט ואתיקה]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המרכז הבינתחומי הרצליה
קטגוריה:ישראל: בתי ספר למשפטים
פיאנארנצוה

פיאנארנצוה (במלגשית: Fianarantsoa) היא עיר הנמצאת בדרום מזרח מדגסקר, היא בירת מחוז פיאנארנצוה. העיר נמצאת ברמה בגובה 1,200 מטר מעל גובה פני הים ומקושרת במסילת ברזל לעיר מאנאקארה שלחופי האוקיינוס ההודי. 

העיר נבנתה בתחילת המאה ה-19 ושימשה כבירת ממלכת בטסילאו (Betsileos). משמעות שם העיר במלגשית הוא "חינוך טוב", ושמה ניתן בעקבות המרכזים התרבותיים שבה שהופכים אותה למרכז התרבותי והאינטלקטואלי העיקרי של מדגסקר. העיר היא מקום מושבם של קתדרלות פרוטסטנטיות ולוטריות ומקום מושבו של הארכיבישוף הקתולי של פיאנארנצוה. העיר גם נחשבת לעיר היין של מדגסקר בשל הכרמים הרבים שבסביבותיה. העיר גם ידועה בייצור אורז, טבק, קפה ושמן.

באוקטובר 1942 היה העיר מקום מושבו של המושל הצרפתי מטעם וישי, לאחר שכוחות בעלות הברית כבשו את בירת מדגסקר. העיר נכבשה ב-30 באוקטובר 1942 על ידי בעלות הברית.
 
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדגסקר: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1830
שירה והערות על מיני עניינים

שירה והערות על מיני עניינים (בסינית מסורתית: 事類賦註; בסינית מפושטת: 事类赋注; בפין-יין: shìlèi fùzhù, שְׁלֵיי פֿוּג'וּ) היא אנציקלופדיה בה על כל ערך נמצא מידע בצורת שיר פֿוּ והערות, אשר מהוות חלק אינטגרלי מן הערך. היצירה נכתבה בסין בשנת 993 על ידי ווּ שׁוּ, בתקופת שושלת סונג, וידועה גם בשם המקוצר "שירה על מיני עניינים ("事類賦"). היצירה רחבה בהיקפה ונוגעת אף בתחומים כגון ביולוגיה ואסטרונומיה.

==הרקע לכתיבה==
טרם כתיבת האנציקלופדיה הזו, השתתף ווּ שׁוּ בכתיבת כמה אנציקלופדיות אחרות, כגון "המקראות הקיסריות של עידן טאיפינג", "הרשומות הנרחבות של עידן טאיפינג" ו"היצירות העזות של גן הספרות" וכתב כבר כמה ספרים. 

ליצירה קרא בתחילה "שירים על נושאים בני מילה אחת" (一字題賦).

==חשיבות==
הצורה בה נכתבה היצירה - שירה על הערך ופרשנות לשורות השיר, נתנה ליצירה צביון של איכות אמנותית אשר גרמה לה להיחשב לספר איכותי בימי קדם.

היצירה שימשה גם השראה לארבע יצירות נוספות שנכתבו בין השנים 1699-1811: שירה על מיני עניינים המורחב, המשך שירה על מיני עניינים המורחב, שירה על מיני עניינים המורחב מאוד ונספח לשירה על מיני עניינים המורחב, וכולן שולבו לבסוף לאנציקלופדיה אחת תחת השם "כלל כתבי שירה על מיני עניינים".

==פרקי היצירה==
ליצירה 14 פרקים, ו-100 ערכים המתפרשים על פני 30 מגילות בסך הכל.
{| class="wikitable"
|-
! מס'
! שם פרק בסינית מסורתית
! שם פרק בעברית
! מגילות
|-
| 1
| 天
| השמיים
| 1,2,3
|-
| 2
| 歲時
| העונות והזמנים
| 4,5
|-
| 3
| 地
| הארץ
| 6,7,8
|-
| 4
| 寶貨
| אוצרות וטובין
| 9,10
|-
| 5
| 樂
| מוזיקה
| 11
|-
| 6
| 服用
| בגדים וכלים
| 12,13,14
|-
| 7
| 什物
| דברים
| 15,16
|-
| 8
| 飲食
| מאכל ומשקה
| 17
|-
| 9
| 禽
| ציפורים
| 18,19
|-
| 10
| 獸
| חיות
| 20,21,22,23
|-
| 11
| 草木
| צמחים ועצים
| 24,25
|-
| 12
| 果
| פירות
| 26,27
|-
| 13
| 鱗介
| בעלי קשקשים ושריון
| 28,29
|-
| 14
| 蟲
| חרקים
| 30
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:סין: היסטוריה
קטגוריה:ספרות סינית
קטגוריה:ספרי המאה ה-10
קטגוריה:אנציקלופדיות
קטגוריה:שירים בסינית
מתסמבורו

מתסמבורו (בצרפתית: Mtsamboro) היא קומונה בצפון מיוט שבמצר מוזמביק. הקומונה מאגדת בתוכה שלושה כפרים, מתסמבורו, מתסאארה ואמג'אגו. הקומונה נקראת על שם מייסדה מהמאה ה-15 מוואלימו בורו (Mwalimou Boro) ומשמעותה החוף של בורו.

הממצאים הארכאולוגיים בעיר מראים שהאזור יושב כבר במאה ה-13 ומדינה מהמאה ה-15. לעיר חשיבות בהיסטוריה של מיוט מכיוון שהעיר הייתה עיר הבירה של הסולטאן השיראזי הראשון עת'ומני בן מוחמד בסוף המאה ה-15. במשך כל תקופתו של הסולטאן העיר שימשה כנמל העיקרי של מיוט. כמו מקומות רבים במיוט, העיר ננטשה במאה ה-18.

היום ענפי התעשייה העיקריים של העיר הם הדיג ותעשיית התפוזים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיוט: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2011
החדשות מהירקון שבעים

החדשות מהירקון שבעים הייתה מהדורת חדשות שהוקרנה באינטרנט, בטלוויזיה ובסינמטק תל אביב. המהדורה הופקה באופן עצמאי ובהתנדבות על ידי קבוצה של כמה עשרות יוצרי טלוויזיה – כתבים, עורכים, במאים, צלמים, עיתונאים, מפיקים, מעצבים ועוד. בין אנשי הצוות נמצאו גם עיתונאים מוכרים כנסלי ברדה ולינוי בר גפן, אמנים כאורי גוטליב ואניה בוקשטיין ורבים אחרים.
תוכני המהדורה עסקו בנושאי חברה, כלכלה, איכות סביבה, מאבקי עובדים, פערים מעמדיים, דמוקרטיה, גזענות ועוד. המהדורה עלתה לאוויר ביוני 2009 ושודרה בקביעות מדי שבוע עד שנת 2014. המהדורה הורכבה מידיעות אולפן, כתבת חוץ ו"תחזית זיהום האוויר", פינה העוסקת באיכות סביבה.

== קישורים חיצוניים ==
 בארכיון האינטרנט
* [https://web.archive.org/web/20130929200053/http://www.98tv.co.il/%D7%94%D7%99%D7%A8%D7%A7%D7%9F%D7%9F70 על החדשות מהירקון שבעים] באתר הערוץ הקהילתי
* 

קטגוריה:תוכניות חדשות ואקטואליה
נוער הנרות

קטע הקיר שמשמר את כתובות האבל שכתבו נוער הנרות לצד האנדרטה לרצח רבין בכיכר רבין
נוער הנרות הוא כינוי לבני נוער רבים שהתאבלו בפומבי על הרצחו של ראש הממשלה יצחק רבין ב-1995. המושג מופיע רבות בכלי התקשורת המתעדים את תקופת רצח רבין בהתייחסו לתגובת בני הנוער לרצח ראש הממשלה. 

במהלך תקופת "השבעה" לאחר הרצחו של ראש הממשלה פקדו נערים ונערות רבים את כיכר מלכי ישראל (כיום כיכר רבין), בתי ספר ומרכזי ערים נוספות, כשהם מדליקים נרות נשמה רבים, מניחים פרחים ושרים שירי אבל לצד תמונתו של ראש הממשלה המנוח. נוער הנרות הביע את דעותיו ורגשותיו באמצעות כתיבה על קירות המקיפים את הכיכר. קטע מתוך הקיר אשר כוסה בכתובות שומר באמצעות זכוכית ומוצג כיום לצד האנדרטה לזכר יצחק רבין. בני נוער רבים גם כתבו מכתבים למשפחת רבין ולמשרד ראש הממשלה והביעו את צערם בנוגע לרצח.

==התגובה לתופעת נוער הנרות==
תופעת "נוער הנרות" הפתיעה רבים מהמבוגרים בחברה הישראלית אשר הניחו שהנוער הישראלי מנותק ויהיה אדיש לרצח. 
בכתבה בנושא נכתב:

עבור רבים מבני נוער הנרות, רצח רבין היה אירוע מכונן - הם חוו לראשונה רצח פוליטי, והביעו בהתנהגותם אבל אישי ולאומי. למשל, גיא רונן כתב כך:
פרופ' תמר רפופורט מהאוניברסיטה העברית ניתחה את התופעה בספר בשם "כל הנוער – קול הנוער? תגובות בני הנעורים לרצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין" אשר יצא לאור בשנת 1997.<ref></ref> ספר זה נכלל ברשימת הקריאה לקורס בנושא "מחאת בני נוער בישראל" באוניברסיטת תל אביב.

לפי ד"ר דוד גורביץ', "אימוץ הנרות על ידי בני הנוער כתגובה לרצח הוא אימוץ פולחן דתי למטרות חברתיות, חילוניות ופוליטיות. זהו שימוש באייקונים דתיים למטרות לא דתיות". עם זאת, הוא טוען שהמנהג ריק מתוכן: "אנחנו אחת מהחברות שמאמינות שסימנים מוליכים לדברים ממשיים, אבל מאחורי הנרות אין כלום. יש הרגשה שהנרות נותנים את החוויה, אבל אף אחד לא בודק מה מסתתר מאחוריהם. זו אופנה, משהו אסתטי, כמו נרות שולחן. לקחנו את הריטואל הקדום של אש והפכנו אותו למטאפורה שמעידה על אבל וצער". גם גדעון לוי טען במאמר בעיתון "הארץ" שהמנהג ריק מתוכן ואף צבוע: "הקמפיין לשחרור שליט ... נהפך לשסתום קיטור להפגין באמצעותו מעורבות אזרחית ואכפתיות - חלולות ונבובות, בדיוק כמו שעשה "נוער הנרות" שייבב לריק על רצח רבין, והצביע נתניהו."

==נוער הנרות כתנועה חברתית==
פעילים חברתיים רבים ואף פוליטיקאים מזהים עצמם כחלק מ"נוער הנרות" אשר תודעתם הפוליטית התגבשה בעקבות רצח רבין. תנועת "דור שלום" אשר קמה בעקבות הרצח ראתה עצמה כממשיכה פוליטית של "נוער הנרות" ופעלה בשמם למען שינוי בחברה הישראלית. בנוסף, מנהיגי "נוער העבודה" מתקופה זו שהתמודדו לראשות המפלגה כונו בעיתונות בשם "נוער הנרות".

==נוער הנרות ואביב גפן==
חלק מנוער הנרות זוהה כקשור לקהל המעריצים של הזמר אביב גפן, בעקבות הופעתו של גפן בעצרת השלום בה נרצח רבין, כשמספר דקות אחרי הופעתו נורה ראש הממשלה. מאז קיבל השיר "לבכות לך" משמעות חדשה והפך להמנון הבלתי רשמי של נוער הנרות.

==לקריאה נוספת==
* רפופורט תמר.(1997). [http://books.google.co.il/books/about/%D7%A7%D7%95%D7%9C_%D7%94%D7%A0%D7%95%D7%A2%D7%A8_%D7%9B%D7%9C_%D7%94%D7%A0%D7%95%D7%A2%D7%A8.html?id=epp_NQEACAAJ&redir_esc=y כל הנוער – קול הנוער? תגובות בני הנעורים לרצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין], המכון לחקר הטיפוח בחינוך, בית הספר לחינוך, האוניברסיטה העברית בירושלים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rabincenter.org.il/Web/He/Persona/People/Stateold/Default.aspx מדינה באבל], אתר מרכז יצחק רבין
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רצח יצחק רבין
קטגוריה:נוער בישראל
קטגוריה:ישראל: חברה
אבי מימרן

אברהם (אבי) מימרן (נולד ב-11 ביוני 1979, ט"ז בסיוון ה'תשל"ט) הוא שדרן רדיו ואיש תקשורת חרדי ישראלי. מנכ"ל ארגון מסוגלים.

==ביוגרפיה==
מימרן נולד וגדל בשכונת קריית צאנז בירושלים. למשפחה ממוצא מרוקאי. למד בתלמוד תורה המסורה, בישיבת נחלת משה לצעירים, ובישיבת כנסת הגדולה. לאחר נישואיו למד בכולל נתיב דעת. שירת ברבנות הצבאית, שם עבר מסלול הכשרה מקוצר ושירת ביחידה לזיהוי חללים. 

במקביל ללימודיו בכולל החל מימרן לשדר תוכנית שבועית בתחנת קול הנשמה לצד אריה דרעי, ועבד בחברה המפיקה סרטי תדמית. לאחר מכן היה מנהל התוכניות ברדיו קול ברמה ומגיש "המהדורה המרכזית" בערב. באוקטובר 2013 החל להגיש באתר כיכר השבת את התוכנית "כיכר TV". 

בשנת 2014 עבר להגיש את המהדורה המרכזית ברדיו קול חי. 

במהלך ריאיון עם הרב דוד סתיו שהקים יחד עם רבנים נוספים בית דין "מערך גיור אלטרנטיבי", הטיח בו מימרן שאינו רב בישראל ועורר סערה. בעקבות הריאיון הודיעו אישים בציונות הדתית שלא יתראיינו אצלו בתחנה. למחרת התנצל מימרן בגלי צה"ל על הדברים.

בשנת 2016 הקים את ארגון מסוגלים, עבור משפחות לילדים על הרצף האוטיסטי, וסייע בהקמת בית הספר הראשון עבור ילדים אוטיסטים במגזר החרדי..

בשנת 2018, התחיל מימרן לשדר ברדיו קול חי תוכנית שבועית, בה הוא עוסק בנושאים שהחברה החרדית ממעטת לעסוק בהם בפומבי, כגון השתלבותם של חוזרים בתשובה בחברה החרדית ויחס החברה החרדית לבעלי מוגבלות.

משמש כעמית במכון גשר למנהיגות, ובוגר תוכנית העמיתים של מעוז. 

בשנת 2020 השתתף מימרן בסדרה הדוקומנטרית נייעס.

=== חיים אישיים ===
מימרן נשוי למיכל ואב לחמישה. מתגורר בשכונת רמות בירושלים. אחד מילדיו הוא אוטיסט.

== קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאים חרדים ישראלים
קטגוריה:סגל רדיו קול ברמה
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו חרדים
קטגוריה:סגל רדיו קול חי
קטגוריה:סגל כיכר השבת
קטגוריה:חיילי הרבנות הצבאית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
קטגוריה:בוגרי תלמוד תורה המסורה
קטגוריה:רמות אלון: אישים
יפה כלבנה (אלבום)

יפה כלבנה הוא אלבומו החמישי של הזמר-יוצר אביתר בנאי, שיצא בשנת 2013 בחברת "הד ארצי", והופק מוזיקלית על ידי אמיר צורף. האלבום מכיל 11 שירים. בנאי כתב והלחין את כולם, מלבד לקטע הקולי "שלוש תנועות", שמבוסס על לחניהם של הבעל שם טוב, המגיד ממזריטש והאדמו"ר הזקן.

השירים באלבום עוסקים בשאלות רוחניות לא נגמרות, על חזרתו בתשובה של בנאי, על תהיות על חזרתו בתשובה האם הייתה מהירה וחיצונית, ועל מאבק בלתי פוסק עם האגו (כמו בשיר "גנב": ). בין השירים הבולטים באלבום ניתן למצוא את השיר "תל אביב", שיצא כסינגל ב-11 ביוני 2013 וזכה לקליפ שביים אסף אמדורסקי, ושיר הנושא "יפה כלבנה" שיצא כסינגל ב-5 באוגוסט 2013. על עטיפת האלבום מצולמת אשתו של בנאי בצללית.

בראיון שנערך עמו ערב הוצאת האלבום, בנאי מסביר שניתן להסתכל על השירים שכתב לאלבום בשלושה רבדים: הרובד הנמוך ביותר, כשיר ששר איש לאשתו. רובד גבוה יותר הוא בקשר בין אדם לנשמה שלו, והרובד הגבוה ביותר הוא הקשר בין אדם לקדוש ברוך הוא.

== רשימת רצועות ==

== קישורים חיצוניים ==

* 	
* 
* 	
* [https://web.archive.org/web/20140502003921/http://www.musicaneto.com/product/יפה-כלבנה/ יפה כלבנה], באתר מוזיקה נטו
* 
* מאיה קוסובר, [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=23721 יפה כלבנה | אביתר בנאי], בפודקאסט "שיר אחד"

קטגוריה:אלבומי 2013
קטגוריה:אלבומי אביתר בנאי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אמיר צורף
קטגוריה:אלבומי מוזיקה יהודית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
פארק החורשות

פארק החורשות הוא פארק בשכונת אבו כביר בתל אביב.

גבולות הפארק כיום הם: מתחם כנסיית פטרוס הקדוש ורחוב עופר כהן מצפון, מתחם אגודת צער בעלי חיים ורחוב הרצל ממערב, המכון לרפואה משפטית ודרך בן צבי מדרום ורחוב פנחס לבון ושכונת קריית שלום ממזרח.
== היסטוריה ==
לאחר כיבוש אבו כביר במלחמת העצמאות נטעו על שטח גדול מהשכונה בו היו מבנים רבים של אבו כביר שנהרסו ופרדס, חורשות של עצי אורן ירושלים ואורן קנרי. המקום נקרא בתחילה "גן ההגנה" והיה עזוב, מוזנח ומקום לפשע.

העבודות לשיקום המקום החלו ב-2011 וב-2013 נפתח לקהל שלב א' שהוא חלקו הדרומי של פארק החורשות המשתרע על שטח של 80 דונם. נסללו מסלולי אופניים נטעו עצי אלה וחרוב, שוקמו מתקני השקיה עתיקים שהיו בעבר בפרדס והותקנה תאורה. בעתיד יורחב הפארק עד רחוב קיבוץ גלויות וישתלבו בו הגן הבוטני והזואולוגי באבו כביר.

בפארק הוצבו מתקני משחקים לילדים ומתקן אומגה.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
Woods Prk in Abu Kabir, Tel Aviv.JPG|פארק החורשות. ברקע - הכנסייה הרוסית
PikiWiki Israel 33410 Woods Park in Abu Kabir-Tel Aviv.JPG|מתקן שעשועים בפארק
PikiWiki Israel 33408 Woods Park in Abu Kabir-Tel Aviv.JPG|פינה בפארק וברקע הכנסייה הרוסית
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.xnet.co.il/architecture/articles/0,14710,L-3101627,00.html הריאה הירוקה החדשה של דרום תל אביב], באתר Xnet
* [http://www.inature.info/wiki/%D7%A4%D7%90%D7%A8%D7%A7_%D7%94%D7%97%D7%95%D7%A8%D7%A9%D7%95%D7%AA פארק החורשות], באתר INature
* טלי חתוקה, [http://urbanologia.tau.ac.il/%D7%96%D7%94%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%A4%D7%99%D7%A0%D7%95%D7%99-%D7%91%D7%99%D7%A0%D7%95%D7%99-%D7%94%D7%AA%D7%A7%D7%93%D7%99%D7%9D-%D7%94%D7%9E%D7%A1%D7%95%D7%9B%D7%9F-%D7%A9%D7%9C-%D7%A4%D7%90/ זהירות פינוי-בינוי! התקדים המסוכן של פארק החורשות], באתר [http://urbanologia.tau.ac.il/ אורבנולוגיה], המעבדה לעיצוב עירוני, 29 באפריל 2015

קטגוריה:תל אביב-יפו: גנים ופארקים
קטגוריה:אבו כביר
ואני תפילתי: סידור ישראלי

ואני תפילתי: סידור ישראלי הוא סידור של הקהילה הקונסרבטיבית שיצא לאור בשנת תש"ע, 2009 בהוצאה משותפת של התנועה המסורתית בישראל וכנסת הרבנים המסורתיים, יחד עם הוצאת ידיעות ספרים מקבוצת ידיעות אחרונות. עורך הסידור הוא זאב קינן והמעצבת היא דבורה ליפשיץ.
הסידור הוא גרסה מחודשת של הסידור 'ואני תפילתי' שיצא לאור בשנת תשנ"ח, 1998 בעריכת הרב שמחה רוט.
נוסח הסידור מבוסס על הנוסח המסורתי, בתוספת שינויים שנועדו להתאימו לרוח התנועה המסורתית בישראל. בשנת 2013 יצאה הדפסה שלישית עם תיקונים. בשנת 2016 יצאה הדפסה רביעית עם תיקונים. במהדורה זו הדפסו סידורים בשלושה גדלים שונים. בשנת 2018 הושק על ידי התנועה המסורתית יישומון "ואני תפילתי" עבור מכשירי אנדרואיד ו-iOS. היישומון מכיל את כל תוכני הסידור: תפילות, קטעי הגות, שירה ישראלית עכשווית והסברים.

==הבדלים מול סידורים מסורתיים==
מנכ"ל [[התנועה המסורתית בישראל, יזהר הס מעניק את הסידור לנשיא המדינה שמעון פרס]]
===מעמד האישה=== 
הסידור מציע אלטרנטיבה (לרוב לצד הנוסח המסורתי) ליחס הלא-שוויוני כלפי נשים הקיים ביהדות האורתודוקסית לפי תפיסת התנועה הקונסרבטיבית. לדוגמה: הברכה ברוך שלא עשני אשה מוחלפת ב-'ברוך שעשני בצלמו' ונאמרת, יחד עם הברכה המקבילה 'ברוך שעשני כרצונו', בפי גברים ונשים כאחד.

===יחס לגויים===
בשל תפיסת היהדות הקונסרבטיבית את הנוסח האורתודוקסי כמפגין זלזול כלפי הגויים, הסידור מציע התייחסות שונה: ברכת 'ברוך שלא עשני גוי', לדוגמה, מוחלפת ב-'ברוך שעשני ישראל'.
גם בתפילת עלינו לשבח מושמטים המשפטים המתייחסים לעובדי האלילים: "שהם משתחווים להבל וריק ומתפללים אל אל לא יושיע" בנוסחים אוניברסליים, המבוססים בחלקם על פסוקי מקרא, בהם: "כי כל העמים ילכו איש בשם אלהיו, ואנחנו נלך בשם ה' אלהינו לעולם ועד" (), או "אשר נתן לנו תורת אמת, וחיי עולם נטע בתוכנו". כך בקדיש מוסיפים "הוא יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל ועל כל יושבי תבל".

===תפילה ישראלית===
הסידור מתייחס בתוכו לחיים בארץ ישראל תחת השלטון הישראלי. לדוגמה: המשפט "ותוליכנו קוממיות לארצנו" הוחלף ל- "ותוליכנו קוממיות בארצנו". כמו כן, נוספה תפילת "על הנסים" ליום העצמאות, ובהוספה של ברכות למדינת ישראל ולחיילי צה"ל וכוחות הביטחון בברכת המזון.

===ברכות מחודשות===
הסידור מציע ברכות "מי שברך" לעולים חדשים, למתגייסים לצה"ל, לנשים שהשתחררו מעגינות ולזוגות שאימצו ילד.

== קישורים חיצוניים ==
[http://www.masorti.org.il/page.php?pid=20 על 'ואני תפילתי: סידור ישראלי' באתר התנועה המסורתית בישראל]
קטגוריה:סידורים
קטגוריה:יהדות קונסרבטיבית
קטגוריה:ספרי 2009
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים