אנרי ויקטור רניו

מכתש רניו על הירח
אַנְרִי וִיקְטוֹר רֶנְיוֹ (בצרפתית: Henri Victor Regnault; ) היה כימאי ופיזיקאי צרפתי הידוע בעיקר בזכות מדידותיו הקפדניות של התכונות התרמיות של גזים. הוא היה תרמודינמיסט מוקדם והיה מנטור לוויליאם תומסון בסוף שנות ה-40 של המאה ה-19. הוא מעולם לא השתמש בשמו הפרטי, והיה ידוע לאורך חייו בתור ויקטור רניו.

==קורות חייו==
רניו נולד באקס-לה-שאפל בשנת 1810 (אאכן בגרמניה המודרנית, באותה תקופה תחת שלטון צרפת). הוא עבר לפריז בגיל שמונה, לאחר מות הוריו. שם עבד בחברת ריפוד עד גיל שמונה עשרה. בשנת 1830, התקבל לאקול פוליטקניק, ובשנת 1832 סיים את לימודיו ב ("בית הספר למכרות").

תוך כדי עבודתו תחת יוסטוס פון ליביג בגיסן, רניו התבלט בתחום החדש של כימיה אורגנית על ידי סינתזה של כמה פחמימנים כלורידים (למשל , , דיכלורומתאן), והוא מונה לפרופסור לכימיה באוניברסיטת ליון. בשנת 1840 הוא מונה ליושב ראש הקתדרה לכימיה של האקול פוליטקניק, ובשנת 1841 הוא מונה לפרופסור לפיזיקה בקולז' דה פראנס.

החל משנת 1843, הוא החל לערוך טבלאות מספריות נרחבות על תכונות הקיטור. אלו פורסמו ב-1847, והיו השראה ל לפתח את טורבינת הקיטור.

רניו קיבל את מדליית רמפורד של החברה המלכותית של לונדון ומינוי למהנדס ראשי של מכרות. בשנת 1851 הוא נבחר כחבר זר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים. בשנת 1854 הוא מונה למנהל עבודות החרסינה במפעל ב. בשנת 1855, הוא נבחר לחברה הפילוסופית האמריקאית.

בסוור הוא המשיך לעבוד על התכונות התרמיות של החומר. הוא עיצב מדחומים, היגרומטרים, וקלורימטרים רגישים, ומדד את קיבול החום הסגולי של חומרים רבים ואת מקדם ההתפשטות התרמית של גזים. במהלך עבודה זו, הוא גילה שלא כל הגזים מתפשטים במידה שווה בעת חימום וכי חוק בויל-מריוט הוא רק קירוב, במיוחד בטמפרטורות הקרובות לנקודת הרתיחה של החומר.

רניו היה גם צלם חובב נלהב. הוא ביצע לראשונה את השימוש ב כחומר מפתח, והיה אחד הצלמים הראשונים שהשתמשו בתשלילים מנייר. בשנת 1854, הוא הפך לנשיא המייסד של .

בשנת 1871 המעבדה שלו בסוור נהרסה ובנו הצייר נפל בקרב, שניהם כתוצאה ממלחמת צרפת-פרוסיה. הוא פרש מהמדע בשנה שלאחר מכן ומעולם לא התאושש מאובדנים אלו. הוא נפטר ב-19 בינואר 1878.

==מורשת==
 על הירח נקרא על שמו של רניו, ושמו הוא אחד מ-72 השמות החרוטים על מגדל אייפל. יש המשערים שגם הסמל R עבור קבוע הגזים נקרא על שמו.

על שמו נקראה הצוללת הצרפתית , שנבנתה בין 1913 ל-1924, ויצאה משירות ב-1937.

==כתביו וסיכומי הרצאותיו==
<div style="direction: ltr;">
* Recherches sur la chaleur spécifique des corps simples et composés, Paris, Bachelier imprimeur-libraire, 1840 [https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k9621294w?rk=107296;4 (lire en ligne)].
* Études sur l'hygrométrie, Paris, Bachelier imprimeur-libraire, 1845 [https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k9630959t?rk=150215;2 (lire en ligne)].
* Cours élémentaire de chimie, 4 volumes, Paris, Victor Masson, 1851-1860 [https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k9692323d?rk=64378;0 (tome 2)], [https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k9657265v?rk=21459;2 (tome 3)], [https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k96340181?rk=42918;4 tome 4)].
* Regnault-Strecker's kurzes Lehrbuch der Chemie. Vieweg, Braunschweig 1851 [http://nbn-resolving.de/urn:nbn:de:hbz:061:2-29099 Digital edition] by the University and State Library Düsseldorf
** [http://nbn-resolving.de/urn:nbn:de:hbz:061:2-90190 2. Organische Chemie. 1853]
** [http://nbn-resolving.de/urn:nbn:de:hbz:061:2-90209 1. Anorganische Chemie. 3., verb. Aufl. 1855]
** [http://nbn-resolving.de/urn:nbn:de:hbz:061:2-26776 2. Organische Chemie. 2. Aufl.1857]
** [http://nbn-resolving.de/urn:nbn:de:hbz:061:2-27384 1. Anorganische Chemie. 4. Aufl.1858]
** [http://nbn-resolving.de/urn:nbn:de:hbz:061:2-166284 1. Anorganische Chemie. 9., neu bearb. Aufl. / von Johannes Wislicenus. 1877]
</div>

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Laurie Dahlberg, Victor Regnault and the advance of photography: the art of avoiding errors, Princeton university press, 2005, 208 p. ().
* Jean-Baptiste Dumas, « Éloge historique de Henri-Victor Regnault », lu dans la séance publique annuelle de l'Académie des sciences du 14 mars 1881, dans Mémoires de l'Académie des sciences de l'Institut de France, tome 42, Paris, Gauthier-Villars, 1883, p XXXVII-LXXV [https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k32569/f39.item (lire en ligne)].
* Hervé Guibert, « L'ami des savants », Le Monde, 24 mai 1979
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

<div style="direction: ltr;">
* [https://archive.wikiwix.com/cache/display2.php/attachment.pdf?url=https%3A%2F%2Fhal.science%2Fhal-00678894%2Fdocument Sébastien Poncet, Laurie Dahlberg, The legacy of Henri Victor Regnault in the arts and sciences]
* [https://www.newadvent.org/cathen/12722a.htm Henri Victor Regnault], in the Catholic Encyclopedia
</div>

==ביאורים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כימאים צרפתים
קטגוריה:פיזיקאים צרפתים
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים צרפתים
קטגוריה:סגל קולז' דה פראנס
קטגוריה:סגל אקול פוליטקניק
קטגוריה:חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1810
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1878