OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הרובע השישה-עשר של פריז

מבט לעבר הרובע השישה עשר של פריז מ[[גשר ביר-חכים]]
הרובע השישה-עשר של פריז (בצרפתית: XVIe arrondissement), הממוקם בגדה הימנית, הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. ברובע נמצאות שדרות פוש היוקרתיות, הרחבות ביותר בפריז, ואזור המגורים המרכזי של מחוז אוטיי ופאסי. ברובע זה נמצא מספר השגרירויות הבינלאומיות הגדול ביותר בצרפת. 

מספר מתקני ספורט חשובים ממוקמים ברובע: פארק דה פראנס, אצטדיון הבית של קבוצת הכדורגל פריז סן-ז'רמן; מגרשי הטניס המשמשים את הרולאן גרוס; ואצטדיון ז'אן-בואן, מגרש הבית של מועדון הרוגבי סטד פרנסה. 

במערב הרובע שוכן יער בולון, הפארק הציבורי השני בגודלו בפריז. 

שטח הקרקע של הרובע, כולל יער בולון, הוא 16.31 קמ"ר. ללא יער בולון שטחו עומד על 7.846 קמ"ר.

==דמוגרפיה==
אוכלוסיית הרובע השישה-עשר הגיעה לשיאה בשנת 1962, אז מנתה האוכלוסייה 227,418 איש. במפקד האוכלוסין משנת 1999, ברובע נמנו 161,773 תושבים. ברובע פעילות עסקית נרחבת, ועל פי המפקד של 1999, היו בו 106,971 משרות.

===היסטוריה של צפיפות אוכלוסין===
{| class="wikitable" border="1"
! שנה
<small>על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי</small>
! אוכלוסייה
! צפיפות (לקמ"ר)
|-
| 1872 
| 43,332
| 5,523
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1954
| 214,042
|27,280
|- 
| 1962 (שיא צפיפות האוכלוסין)
| 227,418
| 28,985
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1968
| 214,120
| 27,290
|- 
| 1975
| 193,590
| 24,674
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 1982
| 179,446
| 22,871
|- 
| 1990
| 169,863
| 21,650
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|1999
|161,773
|20,619
|- 
| 2005 (הערכה) 
| 146,900
| 18,723
|}

==היסטוריה==

==הרבעים הפנימיים==
כל אחד מעשרים הרבעים של פריז מחולק בעצמו לארבעה רבעים (quartiers). הרבעים הפנימיים של הרובע השישה-עשר הם:
* רובע אוֹטֵיְי (Quartier d'Auteuil)
* רובע דה לה מוּט (Quartier de la Muette)
* רובע דה לה פּוֹר-דוֹפין (Quartier de la Porte-Dauphine)
* רובע שַאיוֹ (Quartier de Chaillot)

==אתרים מרכזיים==
* יער בולון
* חלק מכיכר שארל דה גול
* גני טרוקדרו
* ארמון שאיו
* פאלה דה טוקיו
* מוזיאון האדם
* מוזיאון גימה
* שדרות פוש
* שאטו דה לה מוט
* בית הקברות של פאסי
* בית הכנסת אוהל אברהם

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20080910090415/http://www.mairie16.paris.fr/mairie16/jsp/site/Portal.jsp האתר הרשמי של עריית הרובע השישה-עשר] 

*
16
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1860
משה אריה קורץ

הרב ד"ר משה אריה קורץ (תר"ע, 22 בדצמבר 1909, יבוז'נה, גליציה, אוסטריה (פולין) – כ"ב בכסלו תשנ"ה, 25 בנובמבר 1994, ירושלים) היה פעיל בתנועת הפועל המזרחי ערב הקמתה של מדינת ישראל ונציג התנועה בארגון "ההגנה", מנכ"ל משרד הסעד בשנים 1960–1976.

==ביוגרפיה==

משה אריה קורץ נולד בשנת 1909 בעיר יבוז'נה שבגליציה, אוסטריה (בעקבות מלחמת העולם הראשונה בפולין). היה ממייסדי תנועת הנוער השומר הדתי בפולין. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בעירו, נסע ללמוד בווינה, שם קיבל בשנת 1936 תואר דוקטור באוניברסיטת וינה וסמיכה לרבנות בבית המדרש לרבנים בעיר (בין ידידיו בווינה היה ישראל אלדד). קורץ היה ציר הקונגרס הציוני ה-19 בלוצרן בשנת תרצ"ה (1935) מטעם "החלוץ וצעירי המזרחי". ב-1936, עם סיום לימודיו, עלה לארץ ישראל. בארץ ישראל לימד יהדות במקווה ישראל ושימש מורה בבתי ספר תיכוניים בתל אביב. כמו כן, היה מפעילי ההגנה. היה פעיל בתנועת הפועל המזרחי ועם קום המדינה היה לאחראי לענייניה הפוליטיים. היה חבר הוועד המפקח על בתי הספר של המזרחי. כיהן כסגן יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לכנסות השנייה, השלישית והרביעית.

היה מעורב בעבודה סוציאלית במסגרות ממלכתיות. פרסם ספר בנושא פיתוח שירותי הסעד במדינת ישראל וכן מאמרים שונים בנושא. היה חבר בארגונים בינלאומיים העוסקים במדיניות רווחה ובשירותים סוציאליים.
שימש מנכ"ל משרד הסעד משנת 1960 ועד פרישתו לגמלאות ב-1976, ותרם רבות לפיתוח התפקיד והמשרד. נמנה עם מחברי הערכים של האנציקלופדיה העברית.

היה ממייסדי כפר ילדים "נרדים" בערד בשנת 1981. יזם גם את הקמת הכפר “מגדים”, שנפתח רק לאחר פטירתו.

היה נשוי לחנה-מרים קורץ לבית שידלובסקי.
בין ילדיו: פרופ' עמיה ליבליך, פסיכולוגית וסופרת; עו"ד שלומית רובין, מבקרת עיריית ירושלים לשעבר; אלישבע מאי, עורכת ספרותית ופעילה חברתית.

==ספרו==
* משה אריה קורץ, שירותים סוציאליים בישראל: יעדים ומגמות: קובץ הרצאות ומאמרים, 1960–1975, ירושלים: משרד הסעד, תשל"ו-1975.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מנכ"לי משרד הרווחה והשירותים החברתיים
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:מקבלי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
רודולף סוידרסקי

רודולף סוידרסקי (בגרמנית: Rudolf Swiderski; 28 באוגוסט 1878 לייפציג - 2 באוגוסט 1909 לייפציג), שחמטאי גרמני, בנו של התעשיין פיליפ סוידרסקי. בנוסף לשחמט התעניין גם במוזיקה.
== קריירה ==
סוידרסקי סיים במקום שישי בתחרות אייזך 1896, מקום שני באנברג 1897, מקום 7-8 בברלין ומקום 3–6 באמסטרדם. התבלט בשנת 1900 כאשר זכה בתחרות מינכן. לאחר מכן שיחק במספר תחרויות חזקות.

בשנת 1902 חלק מקום 7–8 בתחרות הנובר, אותה ניצח דוד ינובסקי, ב-1903 היה במקום השמיני בתחרות וינה בה ניצח מיכאל צ'יגורין, ב-1904 מקום שישי בתחרות מונטה קרלו שבה ניצח גזה מארוצי. ב-1904 חלק מקום ראשון-שני עם פרנק מרשל בתחרות נוספת במונטה קרלו ומקום 1–3 משותף עם קורט פון ברדלבן וקרל שלכטר בתחרות קובורג.

בשנת 1905 חלק מקום רביעי-חמישי בתחרות שוינגן בה ניצח מרשל, ומקום שני בתחרות ברמן בה ניצח לאו פליישמן. בשנת 1906 מקום 13 בנירנברג בה ניצח מרשל וחלק מקום 12–13 בתחרות אוסטנד שם ניצח שלכטר. ב-1907 מקום 17 בתחרות אוסטנד בה ניצחו במשותף עקיבא רובינשטיין ואוסיפ ברנשטיין. ב-1908 מקום 12 בווינה בה ניצחו אולדריך דוראס, מארוצי ושלכטר, הגיע למקום ה-14 בתחרות דיסלדורף בה ניצח מרשל ובמפתיע ניצח בתחרות לייפציג בשנת 1909.

התאבד זמן קצר לפני יום הולדתו ה-31 משום שלכאורה לא היה מסוגל להתמודד עם ניתוח אותו היה צריך לעבור. 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://youtube.com/watch?v=tGhOPRaWkTI&feature=related ניצחון של סוידרסקי בשמונה מסעים בשחור ], youtube.com
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S128566000000111000000000028610100 מידע כללי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים גרמנים
קטגוריה:מתאבדים: ספורטאים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1878
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1909
That One Night: Live in Buenos Aires

That One Night: Live in Buenos Aires הוא מארז DVD להופעתה של הלהקה מגאדת' בבואנוס איירס. המארז יצא ב-6 במרץ 2007. ב-4 בספטמבר 2007 יצאה ההופעה במהדורת CD כפול. בגרסה המקוונת של iTunes מופיעים שלושה שירים שלא הופיעו במארז ה-DVD.

== רשימת שירים ==
#"Blackmail The Universe"
#"Set The World Afire"
#"Wake Up Dead"
#"In My Darkest Hour"
#"She Wolf"
#"Reckoning Day"
#"A Tout Le Monde"
#"Hangar 18" & "Return To Hangar"
#"I'll Be There"
#"Tornado of Souls"
#"Trust"
#"Something That I'm Not"
#"Kick The Chair"
#"Coming Home"
#"Symphony of Destruction
#"Peace Sells
#"Holy Wars"
#גרסה אלטרנטיבית ל-"Symphony of Destruction"

== רשימת שירים בCD ==
=== דיסק ראשון ===
#"Intro"
#"Blackmail The Universe"
#"Set The World Afire"
#"Skin o' My Teeth"
#"Wake Up Dead"
#"In My Darkest Hour"
#"Die Dead Enough"
#"She Wolf"
#"Reckoning Day"
#"A Tout le Monde"
#"Angry Again"

=== דיסק שני ===
#"Hangar 18"
#"Return To Hangar"
#"I'll Be There"
#"Tornado of Souls"
#"Trust"
#"Something That I'm Not"
#"Kick The Chair"
#"Coming Home"
#"Symphony of Destruction
#"Peace Sells
#"Holy Wars"

== שירים שבוצעו בהופעה אך לא מופיעים באף הוצאה ==
#"The Scorpion"
#"Train of Consequences"
#"Of Mice and Men"
#"Sweating Bullets"

== חברי ההרכב ==
*דייב מאסטיין - גיטרה ושירה
*גלן דרובר - גיטרה
*ג'יימס מקדונו - בס
*שון דרובר - תופים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי מגאדת'
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי וידאו באנגלית
איית בן חדו

איית בן חדו (בערבית: آيت بن حدّو, בברברית: ⴰⵢⵜ ⵃⴰⴷⴷⵓ, בצרפתית: Aït-Ben-Haddou) הוא כפר מבוצר, או קסר (قصر) במרוקו, השוכן במרחק של כ-30 ק"מ צפונית-מערבית לורזאזאת. הכפר ממוקם ליד אפיק נחל וארזאזאת – לאורך נתיב השיירות העתיק בין הסהרה לבין העיר מרקש וחופי האוקיינוס האטלנטי. ליבו של הכפר – הקסר – שוכן במעלה גבעה מבוצרת שעליה בתי אדמה בנויים בצפיפות, והוא מוקף בחומות גבוהות שבפינותיהן מגדלי שמירה. רובע זה מכונה לעיתים גם בכינוי קסבה.

מראה בעיר
מבט על הקסר מן הצד השני של הנחל
רוב תושבי הכפר הם ברברים אשר החליפו את חיי הנוודות במגורי קבע. התקיימה ביישוב קהילה יהודית, אך אחרון הקהילה עזב את היישוב בשנות החמישים.במקום נשאר עדיין בית קברות יהודי<ref></ref>. הכפר ידוע במספר גדול של סרטים היסטוריים אשר צולמו בתחומו, ובהם: לורנס איש ערב, יהלום הנילוס, ישו מנצרת, הפיתוי האחרון של ישו, גלדיאטור ואלכסנדר. גם חלקים מהסדרה משחקי הכס צולמו בכפר. איית בן חדו הוכרז בשנת 1987 כאתר מורשת עולמית בשל היותו דוגמה מצוינת לאדריכלות הסהרה המוקדמת ולאדריכלות בדרום מרוקו.

למרות שהשתמרו באופן טוב במשך מאות שנים, עתידו של המקום ככפר מיושב וחי מוטל בספק, בשל ירידה בכמות המשקעים, עזיבת האוכלוסייה הצעירה וההשקעה הגבוהה הנדרשת בשימור מבני האדמה. מאידך, התגברות זרם התיירים למקום והכרזתו כאתר מורשת עולמית עשויים לשמר את אתריו, ולהפכו למעין מוזיאון פתוח.

==הערות שוליים==

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070928020715/http://www.geopanorama.de/gpearth/aitbenhaddou.htm תמונה פנורמית של העיר]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מרוקו: יישובים
קטגוריה:מרוקו: אתרי מורשת עולמית
עוקץ (זואולוגיה)

עוקץ [[צרעה עם טיפת ארס]]
דבורה עוקצת

עוקץ הדבורה
עוקץ הוא איבר בגופם של חלק ממיני בעלי־החיים, המשמש לדקירת בעלי חיים אחרים ולהחדרת ארס אל גופם. מרבית בעלי העוקץ הם פרוקי-רגליים, לדוגמה דבורים, צרעות, נמלים, נדלים ועקרבים, אך גם אצל מספר חולייתנים כמו הברווזן, ואצל דגים מסוימים כמו הטריגונים, העוקצנוניים והאבנוניים. ליצורים רכים כמו מדוזות וצרעות ים ישנם איברים דמויי עוקץ בעלי תאים צורבים.

==עוקץ דבורת הדבש==
דבורת הדבש הפועלת משתמשת בעוקץ לצורכי הגנה והתקפה. אצל מלכת הדבורים העוקץ הוא צינור ההטלה. 
הארס פעיל מאוד והורג מיד זבובים וחרקים קטנים. גם על בעלי חוליות השפעתו של הארס חזקה.

העוקץ של הדבורה נמצא בקצה הבטן, ובנוי משלושה חלקים:
# נדן הוא החוד הדוקר בעת העקיצה. לנדן צמודים שתי מחטים משוננות העוזרות לחדירתו. כיוון שיני המחטים הוא כלפי הגוף הנעקץ. 
# בית הקיבול לארס מחובר לעוקץ. הוא מתמלא על ידי בלוטה חומצית.
# בלוטת ארס שנייה מצויה בפתח בית הקיבול. תוכן הפרשתה הוא בסיסי.

בשעת העקיצה מתערבבות ההפרשות של שתי הבלוטות ונוצר הארס. הרכבו העיקרי הוא חומצת נמלים.

הדבורה יכולה לעקוץ דבורים אחרות וגם חרקים אחרים מבלי שהיא תיפגע. בעקיצת בעלי חוליות דבורת הדבש אינה יכולה למשוך את העוקץ המשונן חזרה מגוף בעל החיים. כאשר היא מנסה לעשות כן, העוקץ נשאר תקוע בתוך הגוף הנעקץ, נקרע מגוף הדבורה ויחד עמו חלק מן האיברים הפנימיים. הדבורה מתה כעבור מספר רגעים.
כאשר הנדן נקרע הארס המחובר לו נשאר בגוף הנעקץ.

כאשר הדבורה עוקצת, דבורים אחרות חשות בריח של הארס והוא מזרז אותן להמשיך לעקוץ במקום העקיצה הקודם או בסביבה שלו.

===השפעת עקיצת הדבורה על האדם===
תופעות אפשריות בעקבות עקיצת דבורה: כאב, נפיחות וגרד במקום העקיצה; תגובה אלרגית ברמות שונות המתבטאת בחום, אודם בעור או הופעת בהרות אדומות, צמרמורת בעקבות החום, הכבדת הנשימה, עילפון.

<gallery>
קובץ:Bienenstich 20a.jpg|השפעה מיידית של העקיצה
קובץ:Bienenstich 37a.jpg|נפיחות
קובץ:Bee-sting-piqure-abeille-scale.jpg|אודם
</gallery>

==עוקץ העקרב==

עקרב ממין עקצן צהוב הוא בעל עוקץ (הממוקם בקצה הבטן האחורית דמוית ה"זנב") שארסי וקטלני גם לאדם.]]
כל העקרבים (בני סדרת העקרבאים) נושאים עוקץ בולט בפרק האחרון של הבטן האחורית הצרה דמוית ה"זנב". פרק העוקץ בא מיד לאחר שלפוחית העוקץ שנושאת את הארס. ארס העקרב נועד לשתק ולעיתים גם להמית את הטרף שלו ובכך להקל על הציד ועל האכילה. הארס של חלק מהעקרבים מסוכן גם לאדם והארסיים שבהם יכולים אף להמיתו. העקצן הצהוב, שחי בישראל, נחשב לאחד העקרבים הארסיים והמסוכנים ביותר בעולם, ועקיצתו יכולה לקטול גם בני אדם.

ב-2011 הרשות האמריקנית לתרופות ומזון (FDA) אישרה טיפול בשם Anascorp לטיפול בעקיצות עקרב.

==לקריאה נוספת== 
* א. בן-נריה, גידול דבורים, הוצאת ארגון מגדלי הדבורים בישראל, תל אביב, תש"י
==קישורים חיצוניים==

* ד"ר ארנון גולדברג, [https://web.archive.org/web/20130505083919/http://refua.hevre.co.il/refua3.asp?info_id=23860 עקיצות דבורים וצרעות], באתר "חבר'ה"
* פרופ' יואל דונחין ונתן קודינסקי, [http://www.starmed.co.il/FirstAid/AnimalInjuries/Bites עקיצות, הכשות ונשיכות], מתוך "עזרה ראשונה להצלת חיים", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, באתר "סטארמד"
* 
*[https://www.baba-mail.co.il/content.aspx?emailid=41043 תמונות שיעזרו לכם לזהות עקיצות של חרקים שונים], באתר בא במייל, 16 בפברואר 2020

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דבוראות
קטגוריה:זואוטומיה
קבר אסקיה

מתחם הקבר
לפי האמונה נחשב קבר אסקיה (צרפתית Tombeau des Askia) בעיר גאו שבמזרח מאלי לקברו של אסקיה מחמד הראשון, קיסר אימפריית סונגהאי הראשון. הקבר נבנה במאה ה-15 וכולל את פירמידת הקבר, שני מסגדים, בית קברות מוסלמי ואת החצר ההיקפית. הקבר הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 2004, ולבקשת ממשלת מאלי נכלל ברשימת האתרים בסיכון בשנת 2012 בשל המאבק המזוין בצפון המדינה.

==היסטוריה==
העיר גאו שוכנת על גדות נהר ניז'ר ונחשבת לאחת הערים העתיקות באפריקה שמדרום לסהרה. העיר נוסדה ככל הנראה במאה ה-7 ונזכרה במקורות ערביים במאה ה-11 בשם קאו קאו. בשנת 1138 הייתה גאו לבירת סונגהאי, ואסקיה מחמד הראשון ייסד בה שושלת קיסרית ב-1492. מחמד הראשון המשיך בהרחבת גבולות הקיסרות, מלאכה בה החל דודו ושליט המדינה לפניו, ואלה הגיעו עד לאוקיינוס האטלנטי במערב ועד להרי אייר במזרח. עושרה של הקיסרות התבסס על שליטתה במסחר בזהב ובמלח שהתנהל לאורך דרכי המסחר בסהרה שמצפון לה ובדרכים המובילות ליערות הטרופיים מדרום.

לפי המסורת חזה מחמד הראשון בפירמידות במצרים בדרכו למכה והדבר הביאו להקים לעצמו קבר בצורת פירמידה. מאידך, יכול גם שמבנה הקבר הושפע מהסגנון המקומי של תילי קבורה שלו עקבות כבר באלף הראשון לפנה"ס, או מסגנון הבנייה שרווח בדרומה של אלג'יריה של ימינו. מחמד הראשון מת ב-1529 ורבים מאמינים כי לא נקבר במבנה הקבר ואף לא בתחומי העיר גאו. קיסרות סונגהאי הגיעה לשיאה במאה ה-16 והחלה שוקעת בהדרגה בשל מאבקים פנימיים ועליית חשיבותן של דרכי המסחר הימיות. באמצע המאה ה-19 נותרו בגאו ביו 300 ל-400 בתים בלבד, וקבר אסקיה היה למבנה המונומנטלי היחיד שהעיד על זוהר עברה.

==מבנה האתר==
מתחם הקבר שוכן בצפונה של העיר גאו ומשתרע על שטח של 42.5 דונם. המסגד ופירמידת הקבר מוקפים בחומה וסביבה שטח פתוח גדול המוקף בחומה נוספת:
* הקבר בצורת פירמידה נישא לגובה של 17 מטר ועשוי מלבני בוץ ומכוסה בטיח בוץ. בבסיסו אורכו 17 מטר ורוחבו 15 מטר, ומוטות עץ בולטים ממנו בכל עבריו. בצידו המזרחי גרם מדרגות המתפתל לאורך החזית ומוביל לשיאו של המבנה.
* באתר שני מסגדים - המסגד המזרחי כולל אולם תפילה לגברים בגודל של 50 על 15 מטר. גגו עשוי מקורות עץ ומכוסה בבוץ, והוא נתמך ב-69 עמודים מרובעים הערוכים בארבע שורות. במרכז הקיר המזרחי ניצב מחראב מערב אפריקני אופייני שלו שתי גומחות. המסגד הורחב בשלוש הזדמנויות במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20. בצידו המערבי של המתחם מסגד דומה לנשים אך בממדים קטנים יותר.
* בית הקברות שוכן מחוץ לחומה הפנימית ובו אסטלות אבן רבות הנושאות כיתובים. בית הקברות המשיך והיה בשימוש עד שנות ה-80 של המאה ה-20.
* הרחבה שמחוץ לחומה הפנימית משתרעת על שטח של 10 דונם ומשמשת לתפילות המוניות בעת פסטיבל טאבאסקי, חתונות ואירועים אחרים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://whc.unesco.org/en/list/1139/ Tomb of Askia] באתר אונסק"ו

קטגוריה:מאלי: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מאלי: מבנים
קטגוריה:אימפריית סונגהאי
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
קפיטול מדינת ויומינג

קפיטול מדינת ויומינג (באנגלית: Wyoming State Capitol) הוא מבנה המשמש כמושב ממשלת מדינת ויומינג שבארצות הברית. המבנה ממוקם בבירת המדינה – שאיין, ונבנה בין השנים 1886–1890. במבנה ממוקמים משרדי בית המחוקקים של ויומינג וכן משרדי מושל המדינה.

==היסטוריה==
בשנת 1886 הורתה האספה המחוקקת התשיעית של טריטוריית ויומינג על הקמת קפיטול (מבנה בית מחוקקים) למדינה, בעלות שלא תעלה על 150,000 דולר אמריקאי. מושל הטריטוריה, פרנסיס אי. וורן מינה ועדה בת חמישה חברים, אשר בחרה ורכשה אתר בשאיין, וכן בחרה במשרד האדריכלים דייוויד וו. גיבס ושות' (David W. Gibbs & Company) לתכנן את המבנה. תוכניות המבנה אושרו ביולי 1886, ועבודות ההקמה החלו זמן קצר לאחר מכן על ידי חברת אדם פרייק ואחיו (Adam Freick & Brothers) בעקבות מכרז בו הציעו את ההצעה הנמוכה ביותר -בעלות של 136,275.12$.

עבודות הכנת השטח החלו ב-9 בספטמבר 1886, ואבן הפינה הונחה ב-18 במאי 1887.

הקומה הראשונה של המבנה.
בשנת 1888 התכנסה במבנה, אספת הטריטוריה העשירית (בעת שהמבנה עדיין היה בשלבי הקמה). הקמת אגפי המבנה המזרחיים והמערביים הסתיימה באפריל 1890 – עת שוויומינג הפכה למדינה.

אספת המחוקקים הראשונה של המדינה התכנסה בנובמבר 1890.

בשנת 1915 החליט בית המחוקקים על הקמת אולמות עבור הסנאט והבית התחתון של המדינה. עבודות ההקמה הושלמו במרץ 1917.

שיפוץ המבנה החל בשנת 1974 והסתיים בשנת 1980 בעלות של 7.6 מיליון דולרים.

בשנת 1987 הוכרז המבנה כאתר היסטורי לאומי של ארצות הברית.

==תיאור המבנה==
בניין הקפיטול ממוקם בחלקו הצפוני של מרכז העיר שאיין. המבנה בנוי בסגנון קורינתי כאשר למבנה כיפה ואכסדרת עמודים המזכירה את מבנה קפיטול ארצות הברית.
למבנה שלוש קומות מעל הקרקע, וקומה אחת תת-קרקעית. שתי הקומות הראשונות של המבנה עשויות אבן חול שנכרתה ליד פורט קולינס בקולורדו, והקומה השלישית מאבן חול שנכרתה ברולינגס שבויומינג.

הכיפה מצופה עלי זהב 24 קרט. בשל השחיקה חודש ציפוי הכיפה שש פעמים בין השנים 1900 ו-1988. הציפוי חודש שוב בשנת 2018.

גובהה של הכיפה 43 מטרים וקוטרה 15 מטרים.

הכיפה
חזית המבנה. המבנה הורחב בשנת [[1915 ובשני אגפיו נבנו אולם הסנאט ואולם הבית התחתון של המדינה.]]

לאולם הכיפה חלונות ויטראז' שהובאו מאנגליה. חלונות אלה מוארים באמצעות תאורת חשמל, מאחר שהכיפה אטומה.

בקומה הראשונה של המבנה נמצאים משרדי בעלי התפקידים הנבחרים של המדינה: המושל, מזכיר המדינה, מבקר המדינה וגיזבר המדינה.
אולם הסנאט נמצא בקומתו השנייה של האגף המערבי. אולם זה מעוטר בציורי קיר מאת אלן טרו (Allen True) שצוירו בשנת 1917. ציורי הקיר מתארים את התרבות, ההיסטוריה והכלכלה של המדינה. אולם הבית התחתון נמצא באגפו המזרחי של המבנה. תקרת אולם הסנאט ואולם בית הנבחרים מעוטרת בזכוכית בסגנון טיפני המציגה את סמל מדינת ויומינג.

בקומה השלישית של המבנה מצויות מרפסות המבקרים של הסנאט והבית התחתון.

בחזית המבנה מצוי פסלה של אסתר הובארט מוריס אשר פעלה להשגת זכויות נשים בטריטוריות ויומינג. הפסל, מעשי ידי אוורד פיירבנקס מנציח את מוריס אשר פעלה להשגת זכות בחירה לנשים – ואכן הטריטוריה הייתה הטריטוריה הראשונה (ולמעשה המדינה הראשונה בעולם) שהעניקה לנשים זכות הצבעה (ב-10 בדצמבר 1869).

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ויומינג: מבנים
ויומינג
קטגוריה:ארצות הברית: אתרים היסטוריים לאומיים
קטגוריה:ארצות הברית:אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים
רועה צאן

רועה וצאנו ב[[רומניה]]
ציור של רועה משנת 1889
רועה צאן או נוֹקֵד הוא אדם המטפל בצאן ומשגיח עליו, בדרך כלל תוך היעזרות בכלב רועים, בשטחי המרעה, באחו הפתוח או באזורים הרריים. תפקיד הרועה הוא למצוא מזון, מים ומחסה לעדר, להגן עליו מפני חיות טרף, פגעי טבע ושודדים, וכן לשמור על אחדותו ושלמותו.

רעיית צאן היא אחד המקצועות העתיקים ביותר. ידוע כי רועים היו קיימים במזרח התיכון לפני כ-10,000 שנה, מאז ביות העז והכבש בראשית התקופה הנאוליתית. כבשים גודלו לשם שימוש בחלב, בבשרן ובצמר שלהן.

==רועי צאן בתנ"ך==
רעיית צאן כמקצוע מתוארת גם בתנ"ך ובייחוד בתורה.
כינויים נוספים לרועי צאן בתנ"ך: אביר, אדיר – הרועה הממונה על עדר גדול שמועסקים בו רועים אחדים, ונוקד – בעל עדרים (מישע מלך מואב, ).
הרועה הראשון המוזכר בתנ"ך הוא הבל. כרועים שימשו בדרך כלל הבנים הצעירים במשפחה (כגון דוד), אך אם לאב המשפחה לא היו בנים, בנות המשפחה (כגון רחל ובנות יתרו) רעו את הצאן. יעקב שימש כרועה מקצועי ואף קיבל משכורת על עבודתו ().
לאנשים עשירים, בעלי עדרים גדולים, היו גם רועים שכירים, כמו הרועים של לוט ואברם () ורועי נבל הכרמלי ().
הרועים התמודדו עם סכנות רבות, כפי שמתאר דוד את מעשי גבורתו לפני שאול ( וכפי שעולה מ).
חג הרועים הוא חג הגֵּז ().

החוק המקראי מתייחס לרועה שכיר, השומר על עדרי אחרים. אם התרשל הרועה בשמירה – ישלם לבעלים, אך אם השה נטרף – והרועה מביא שריד מבעל החיים כעדות והוכחה לכך שנטרף, הוא פטור מתשלום (), כפי שמתואר גם ב.

המקרא מראה שמנהיגים אחדים בישראל קיבלו את הכשרתם בהנהגה בהיותם רועי צאן: משה, דוד, עמוס הנביא ואחרים.

בשירה המקראית נמשלו יחסי ה' ועמו ליחסי רועה ועדרו: , . בהשאלה, הרועה הוא השליט, המושל, המנהיג: , וכן ב.

==רועי צאן בתרבות==
[[ציור של רועה צאן על אריח קרמיקה בבית לדרברג]]

רועי צאן מוזכרים גם בתרבות הפופולרית. בסרט "מגלה את אמריקה", מתחזה הנסיך יורש העצר לרועה צאן כדי לחזר אחרי האישה שאהב. בספרו של דייוויד אדינגס "הזוהרים" נכתבו פואמות על הזוהרים, כרועי צאן על מנת לייצר סביבם אמפתיה.

==כלב רועים==

כלב רועים מתאר תפקיד מסורתי שניתן למספר גזעי כלבים במשק הבית האנושי. המטלות הכללות בתפקיד זה מורכבות ומרובות: בנוסף לתפקיד הבסיסי שלהם לדאגה ושמירה על העדר מלוכד, עליהם אף להגן על העדר מפני שודדים וטורפים למיניהם כגון זאבים, וכן להיות בני לוויה במסעותיו הרבים והארוכים מחוץ לבית של הרועה. כלבי הרועים אשר נחשבים קלים לאילוף, מסוגלים אף להגיב לפקודה שניתנה מבעליהם ממרחק של חצי קילומטר. פקודות האילוף כוללות שריקות מיוחדות, תנועות ידיים ואף תנועות עיניים.

==ראו גם==

* בוקר (מקצוע)
* גאוצ'ו
* משה הרועה והגדי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקצועות החקלאות
קטגוריה:חיות משק
פוטוכרום

[[ירושלים בתמונת פוטוכרום, סוף המאה ה-19]]
התערוכה העולמית של פריז, 1900]]
פוטוכרום (מאנגלית: Photochrom) הוא תהליך יצירת הדפס צבעוני מתשליל של תצלום שחור-לבן, שנצבע באמצעות הדפס אבן (ליתוגרפיה) צבעוני. בניגוד לצילום צבעוני, צבעי הדפס פוטוכרום נקבעו במעבדה, ולכן אינם משקפים בהכרח את צבעי האובייקט המציאותי שצולם.

התהליך פותח בציריך, שווייץ, במהלך שנות ה-80 של המאה ה-19, כתחליף מתועש לצביעה ידנית של צילומים בשחור לבן (צילום צבעוני לא היה מעשי כלכלית עד שנות ה-20 של המאה ה-20). שיא השימוש בטכנולוגיה זו היה בשנות ה-90 של המאה ה-19, בשל תפוצתן הרבה של גלויות דואר. 

בארצות הברית הוצגו גלויות לראשונה בתערוכה העולמית של שיקגו וזמן קצר אחר כך אישרה ממשלת ארצות הברית להדפיס גלויות במחיר סנט אחד (אלה זכו דווקא לכינוי "גלויות פני"). לחברת "Detroit Publishing Company" הייתה בלעדיות בשוק האמריקאי על יישום תהליך הפוטוכרום והיא השתמשה בו ליצור המוני של גלויות פוטוכרום נושאות צילומים ריאליסטיים-למראה בצבעוניותם, בעיקר של נופים עירוניים וטבעיים, העתקי יצירות אמנות ונושאי פולקלור. הגלויות שיוצרו בתהליך זה זכו לתפוצה של מיליונים והמונח "פוטוכרום" משמש עד היום באנגלית לאפיון מהותן של גלויות מצולמות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120717064614/http://www.photochrom.com/Photochrome.html מהו פוטוכרום], מאתר American Photochrom 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריה של הצילום
קטגוריה:טכניקות צילום
קטגוריה:שנות ה-1880
מסיבת יום הולדת (מחזה)

מסיבת יום הולדת (אנגלית: The Birthday Party) הוא המחזה הראשון באורך מלא שחיבר המחזאי הבריטי הרולד פינטר, שעלה על בימות הווסט אנד בלונדון ב-1958.

המחזה נחשב בתחילה לכישלון קופתי וביקורתי. עם זאת, לאחר ביקורת טובה מהמבקר הנודע הרולד הובסון (לאחר ירידת המחזה), ובעקבות פופולריות של מחזות אחרים של פינטר, הפך המחזה לחלק מן ה"קאנון" של פינטר ואחד המחזות הפופולריים ביותר שלו.

כמו במחזהו המוקדם יותר, "החדר", עסק פינטר גם במחזה זה בחדירת זרים למרחב ה"פרטי" - בית מוזנח. סטנלי, נגן פסנתר כושל בשנות ה-30 לחייו, מתגורר בחדר שכור באכסניה בעיר חוף אנגלית. שני גברים מגיעים לבקרו - מק'קן וגולדברג. הם מגיעים ביום שהוא יום ההולדת של סטנלי, על פי טענתה של בעלת הבית, מג. השניים מענים אותו פסיכולוגית, עד שהוא מנסה לתקוף ולחנוק את בעלת הבית; כן הוא מנסה לאנוס אישה אחרת, לולו. לאחר "מסיבת יום ההולדת", סטנלי מובל במדרגות על ידי מק'קן (כשהוא לא מסוגל לדבר או ללכת לבדו); לולו מתחרטת על פעילות מינית כלשהי שהייתה מעורבת בה עם גולדברג, ועל הרצפה מונח שבור תוף, מתנתה של מג לסטנלי.

==קישורים חיצוניים==

* 
*ארז מירנץ. [https://culture-agent.com/birthday-party/ האימה הערטילאית מפחידה יותר]. סקירת ההצגה בבית הספר של סופי מוסקוביץ. סוכן תרבות. 30 ביולי 2009.

קטגוריה:מחזות 1958
קטגוריה:מחזות אנגליים
קטגוריה:תיאטרון האבסורד
שנער

שִׁנְעָר הוא שמו של חבל ארץ קדום המוזכר בספר בראשית ובמקרא העברי, סביבו התרחשו מספר מאורעות חשובים.

כיום, ההנחה המקובלת היום שחבל ארץ שנער היה באזור או בקרבת העיר בבל, באזור המשוייך לשומר באותה תקופה.

== אזכורים בתנ"ך ==
השם מוזכר לראשונה בספר בראשית שם מתוארת מלכותו של נמרוד:

מציטוט זה ניתן להבין ששנער נמצאת בדרום מסופוטמיה, באזור בבל, ארך, אכד וכלנה.

בסיפור מגדל בבל מצוין שהמגדל נבנה בארץ שנער:

בפרק י"ד מוזכר אמרפל מלך שנער - החוקרים משערים שאמרפל היה למעשה אביו של מלך בבל הגדול חמורבי, או שמדובר בחמורבי עצמו, שנודע גם כעמורפי.

=== בנביאים ===

שנער מוזכרת גם בספר יהושע:

בספר ישעיהו, מוזכר חבל שנער בחזון עליית יהודי הגולה:

העדרה של בבל ברשימת המדינות מסייע לחוקרים במסקנתם שאכן שנער היא בבל.

שנער מוזכרת גם בספר זכריה:

ציטוט זה מתייחס, ככל הנראה לגלות בבל.

== מקור המילה ==
ישנה סברה לפיה מקור המילה "שנער" במילה שוּמֶר. לפי סברה אחרת מקורה במילה המצרית העתיקה לבבל: "סנגר" או "סנרר", שמה המצרי של שומר. במכתבי אל-עמארנה מכונה בבל בשם "סנהר" וסבורים שמקור המילה בשמו של האל סין - אל הירח - ומדובר בשילוב השם "סין" עם המילה "אור".

== מיקומה כיום ==
ישנם חוקרים הטוענים שכיום שנער נמצאת בדרום ומרכז מסופוטמיה, הנמצא בתחום ממלכת בבל, ונקרא שומר ואכד.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20110102090550/http://atsorkanchoshvim.qpon.co.il/Front/Newsnet/reports.asp?reportId=22536 מי היה אמרפל מלך שנער?], באתר עצור כאן חושבים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מסופוטמיה
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:מקומות במכתבי אל-עמארנה
קטגוריה:פרשת נח
אשר למלין

אשר למלין (או לעמלין, Asher Lämmlein) היה יהודי-גרמני אשר הופיע בשנת 1502 באיסטריה, ליד ונציה וטען (ככל הנראה בהשפעת כתביו של דון יצחק אברבנאל), שהוא מבשר הגאולה. למלין נחשב למשיח שקר ביהדות.

למלין עסק ככל הנראה בקבלה. הוא קרא לחזרה בתשובה והודיע על ביאתו הקרבה של המשיח, במהלך ששת החודשים הקרובים, במידה והיהודים יפגינו תשובה מלאה. קבוצות גדולות של תומכים החלו להפיץ חזונו בקהילות היהודיות בגרמניה ובאיטליה. נטען, כי רבה של יהדות וסטפאליה זעליג גאנז כל כך האמין בביאת המשיח, שהוא פקד לשבור את התנור המיוחד לאפיית מצות, שכן האמין שחג הפסח הבא יחגג בארץ ישראל. למלין נפטר (או נעלם) והתנועה המשיחית באה אל קיצה.

קיימת טענה, כי האכזבה מכישלון נבואת למלין הביאה מספר אינטלקטואלים יהודים בולטים להתנצר, ביניהם ויקטור פון קרבן ויוהנס פפרקורן.

==ראו גם==
*משיח שקר

==לקריאה נוספת==
* אפרים קופפר, "חזיונותיו של ר' אשר ב"ר מאיר המכונה לעמליין רויטלינגן", קבץ על יד ח (תשל"ו), עמ' 385–423.
* בנימין שלמה המבורגר, משיחי השקר ומתנגדיהם, מכון מורשת אשכנז תשע"ט, עמ' 239–245.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפטרים ב-1600
קטגוריה:ילידי 1500
קטגוריה:תנועות משיחיות יהודיות
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:משיחי שקר יהודים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-16
חדוה ואני

חדוה ואני: ופרשת קורותינו בעיר תל-אביב הוא ספרו השני של אהרן מגד, שפורסם בשנת תשי"ד–1953 בהוצאת הקיבוץ המאוחד (ספרית ילקוט) וועדת התרבות של מועצת פועלי חיפה. הספר זיכה את מגד בפרס אוסישקין.

העלילה סטירית ומתארת זוג, חדוה ושלומיק, אשר עובר מן הקיבוץ לעיר. בעלילה, מגד מקביל בין חיי הקיבוץ האידיאליסטיים והשקטים לבין העיר, המוצגת כמסואבת. חדוה מוצגת כבעלת מוטיבציה רבה מאוד להצליח בעיר, בכל מחיר, בעוד ששלומיק מעוניין לשוב לקיבוץ (אליו הזוג שב). בראיון שהעניק מגד בספטמבר 2008 למוסף "שבעה לילות" של ידיעות אחרונות אמר מגד כי הוא מתחרט על כתיבת "חדוה ואני":

עיבודו הנודע ביותר של הספר הוא לסדרת הטלוויזיה החלוצית "חדווה ושלומיק" ב-1971. השינויים הרבים שנעשו לסיפור הבסיס הובילו את מגד לבקש לשנות את שם הסדרה. הספר אף עובד למחזה (אשר הוצג בתיאטרון הבימה ב-1954, בבימוי ישראל בקר). במאמר "דמות האישה במחזות ישראלים" מנתחים משה צימרמן ואורית מס את אופן הצגת הנשים במחזה:

==קישורים חיצוניים==
*
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי 1953
קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות: ספרים
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
קטגוריה:ספרים שעובדו לסדרות טלוויזיה
היאבקות בתמנונים

[[תמנון פסיפי ענק - הגדול ביותר בתמנונים ויכול להגיע לאורך 4.3 מ'.]]
היאבקות בתמנונים היא ספורט אתגרי שבו צוללים נאבקים בתמנונים על מנת למשוך אותם אל החוף. טכניקה זו משמשת בפועל גם ביולוגים ימיים ללכידת תמנונים.

תמנונים נחשבים לבעלי מנת המשכל הגבוהה ביותר מבין חסרי החוליות ולכידתם אינה טריוויאלית ואף עלולה להיות מסוכנת. קיים תיעוד לעיסוק בענף ספורט זה החל מסוף שנות ה-40 אולם העיסוק בו הגיע לשיא הפופולרית במהלך שנות ה-60 בארצות הברית. בתקופה זו התקיימה מדי שנה אליפות העולם בהיאבקות בתמנונים בפיוג'ט סאונד שבמדינת וושינגטון. האירוע משך אליו אלפי צופים מדי שנה ואף סוקר על ידי התקשורת. גביעים הוענקו ליחידים ולקבוצות צוללים שלכדו את בעלי החיים הגדולים ביותר. לאחר התחרות חלק מהתמנונים שימשו למאכל, חלק ניתנו לאקווריום מקומי וחלקם שוחררו בחזרה לים. כך למשל, באליפות העולם בהיאבקות בתמנונים שהתקיימה באפריל 1963 השתתפו 111 צוללים. 25 תמנונים מהמין תמנון פסיפי ענק (Enteroctopus dofleini) נתפסו באותו היום. התמנונים סודרו על פי משקלם: משקלו של הקטן ביותר היה 1.8 ק"ג ושל הכבד ביותר 26 ק"ג.

ב-1965 פרסם המגזין טיים מאמר העוסק בפופולריות הגדלה של הענף:

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספורט דמים
קטגוריה:צלילה
קטגוריה:תמנון בתרבות
שרברב

אינסטלטור בעבודה 
שרברב (בלעז: אינסטלטור) הוא בעל מקצוע העוסק בשרברבות.

התואר שרברב מקובל כיום לתיאור בעל מקצוע העוסק בהרכבת מערכות צנרת בתחום המים או הביוב ובתחזוקם.

==היסטוריה==

==פעולות==
יש שרברבים העובדים כעצמאים, לעיתים כעסק של אדם אחד בלבד, וכן הפעילים בחברות שרברבות, ובחברות בעלות התמחות רחבה יותר בתחום הבנייה.
שרברב סוגר את צנרת המים ברחוב פינסקר בירושלים
שרברב מומחה מבצע מגוון רחב של התקנות ושל תיקונים בתחומי הצנרת השונים בבית ומחוצה לו:
*התקנה צנרת מים - התקנת צנרת המים או הביוב. מרבית השרברבים מתמחים במערכות הצנרת הביתית אך ישנם שרברבים המתמחים גם בהתקנת ותחזוק מערכות צנרת עירונית בעלות קוטר רחב יותר.
*שימוש בביובית ושאיבת ביוב - ביובית היא משאית קטנה הנושאת ציוד מתקדם להתמודדות עם בעיות במערכות ביוב בעלי קוטר רחב, על הביובית מותקנים סיב אופטי ומצלמה המיועדים לצילום ומיפוי מערכת הביוב מבפנים ואיתור התקלה באופן יעיל ומהיר, על המשאית גם מותקן צינור המספק מים בלחץ גבוה ומשמש לפירור מחוללי סתימות ולניקוי הצינורות, כמו כן ישנה משאבה המחוברת אל מיכל שאיבה גדול לשאיבת נוזלים ופסולת מוצקה במקרה של הצפת מי שופכין.
*פתיחת סתימות - סתימה בבית שימוש, בכיור או באמבט הן הבעיה הנפוצה ביותר בה מטפל השרברב. היא נפוצה בעיקר עקב הקושי למנוע אותה, הסתימות נוצרות ממשקעים שנוצרים מחדירת פסולת לצנרת כמו שערות שנשטפות במקלחת או מגבונים לחים הנשטפים באסלה, תפקיד השרברב לזהות את מקור הסתימה ולפתחה.
*איתור ותיקון של נזילות – בעיה נפוצה נוספת בצנרת היא דליפה של נוזלים מהצנרת, הנזילות נובעות בעיקר מסדקים בצינורות, אך יכולות להיווצר גם כתוצאה מהתקנה לקויה או סיבות אחרות. השרברב צריך לזהות את מוקד הנזילה ולתקנה על ידי החלפת האזור הפגוע בצנרת. באם הנזילה אינה במקום גלוי, השרברב בעזרת ציוד ייעודי לכך, יכול לאתר נזילה/דליפה בצינור הנמצא בתוך הקיר.
*התקנת ברזים וציוד קצה של מערכת האינסטלציה – השרברב אחראי על חיבור תשתיות הבית השונות למערכת המים, וכחלק מכך הוא מתקין ברזים, מערכת ג'קוזי, ברז אינטרפוץ לאמבט, בידה לאסלה ועוד.
*שרברב מיומן אמור להדריך את דיירי הבית במניעת סתימות ברכיבי האינסטלציה השונים בבית.
*התקנה ותיקון דודי שמש וחשמל – ישנם שרברבים המתמחים בטיפול בדודי שמש וחשמל, עבודה מסוג זה מצריכה ידע טכני ומקצועי הקשור למערכות הייחודיות שיש בדוד, כמו ידע בחשמלאות.

==סיכונים מקצועיים==
מלבד הסיכון הכרוך בעבודה באתר בניה, חשוף השרברב לסיכון עקב עבודתו בסביבה מזוהמת, העבודה בסמוך להפרשות אנשים עלולה לחשוף את השרברב לחיידקים שעלולים להמצא בצואה או בקיא, כמו כולרה, טיפוס הבהרות, דלקת כבד, פוליו ועוד.

בנוסף ישנם אנשים המנסים לטפל בעצמם בבעיות הצנרת על ידי הזרמת חומצת בסיס כמו סודה קאוסטיק לצינור במטרה להמיס את גורם הסתימה, במהלך העבודה עלול השרברב להיפגע מאותה החומצה.

==הכשרה מקצועית==
בישראל ישנם שני אופני התמקצעות: הכשרה מקצועית על ידי משרד העבודה, והתלמדות כשוליה.

==קבלנות אינסטלציה==
נוסף על עבודה בשרברבות, ישנה המקבילה המיועדת לעבודות תשתית, התקנה ותיקון צנרת מבנים ודירות. תחום זה נקרא קבלנות אינסטלציה ובו לא די בקבלת תעודה מטעם משרד העבודה, כי אם ברישום פורמלי בפנקס הקבלנים.

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:שרברבות
קטגוריה:מקצועות הבנייה
כביש 293

כביש 293 הוא כביש אזורי המחבר בין כביש 25 בצומת הגדי ליד העיר נתיבות לכביש 6 וכביש 40 במחלף קמה, הסמוך לקיבוץ בית קמה. אורכו 18.5 ק"מ.

הכביש הוארך בשנת 2015 בכקילומטר מזרחה, מצומת קמה הקיים שצומצם ועד המפגש עם כביש 6 וכביש 40, שנפתח באזור זה לתנועה, במחלף קמה.

==מסלול הכביש==
{| class="wikitable" border=1 cellpadding=1
!ק"מ
!שם
!סוג מפגש
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" | כביש 293 ממערב למזרח
|-
| align="center" | 0
| align="center" | צומת הגדי
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | נתיבות
| align="center" | 
|-
| align="center" | 0.4
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" |בית הגדי
| align="center" | כניסה לבית הגדי
|-
| align="center" | 0.6
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | נתיבות
| align="center" | כניסה לנ.ע.מ פארק תעשיות
|-
| align="center" | 4
| align="center" | צומת תלמי ביל"ו
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | תלמי ביל"ו
| align="center" | כניסה לתלמי ביל"ו ולזרועה
|-
| align="center" | 5.5
| align="center" | צומת ניר משה/ניר עקיבא
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | מבועים
| align="center" | 
|-
| align="center" |6
| align="center" | צומת מבועים
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | מבועים
| align="center" | כניסה למבועים
|-
| align="center" |8
| align="center" | צומת אשבול
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | אשבול
| align="center" | כניסה לאשבול
|-
| align="center" |9
| align="center" | צומת קלחים
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | קלחים
| align="center" | כניסה לקלחים
|-
| align="center" | 10
| align="center" | צומת פעמי תש"ז
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | פעמי תש"ז
| align="center" | כניסה לפעמי תש"ז
|-
| align="center" | 12
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | שדה צבי
| align="center" | כניסה לשדה צבי
|-
| align="center" | 14
| align="center" | צומת שדה צבי
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | שדה צבי
| align="center" | 
|-
| align="center" | 17.5
| align="center" | צומת קמה
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | בית קמה
| align="center" | 
|-
| align="center" | 18.5
| align="center" | מחלף קמה
| align="center" | 25x25 פיקסלים
| align="center" | בית קמה
| align="center" | 
|}

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:נתיבות: תחבורה
קטגוריה:בית קמה
יוסף אפרתי

יוסף אפרתי (19 בפברואר 1897 - 8 בפברואר 1975) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י (1949–1965).

== קורות חייו ==
אפרתי נולד בשם יוסף גרייבר בפינסק שבבלארוס למרדכי ודבורה לבית ליפשיץ. בנעוריו למד בחדר וב-1913 החל ללמוד בחדר מתוקן ובבית ספר עירוני רוסי ובגימנסיה פרטית. במקביל היה חבר פעיל באגודת הנוער "פרחי ציון" (ששויכה לצעירי ציון).

בשנת 1914 עלה לארץ ישראל, עבר לפתח תקווה והחל ללמוד בבית ספר חקלאי במושבה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרף יוסף למפלגת הפועל הצעיר ועם חברים ממנה הקים קבוצת עבודה שגידלה ירקות במושבה. בשנת 1917, עם סיום לימודיו, חבר לקבוצה שיישבה מחדש את המושבה העזובה באר טוביה. בתקופה זו למד בבית ספר התיכון החקלאי בפתח תקווה ובשנים 1923–1925 עבד בתחנה החקלאית הניסיונית בבן שמן. לאחר מכן עבר לחיות בקבוצת גבע.

בשנותיו הראשונות בארץ החל לפעול במפלגת הפועל הצעיר ולאחר מכן במפא"י, מטעמה היה בין בכירי המרכז החקלאי.

עם קום המדינה נבחר אפרתי לכנסת הראשונה וכיהן בה במשך, 16 שנים רצופות עד הכנסת החמישית. לאורך כל תקופת כהונתו היה חבר ועדת הכספים.ב-1951 מונה לסגנו של שר החקלאות פנחס לבון תפקיד אותו מילא 8 שנים.

== חיים אישיים ==
יוסף נישא לחיה רייזקינד בבן שמן ולזוג נולדו 3 בנים ובת. בכורו מרדכי, שנולד בבן שמן, נהרג בקרבות לטרון ב-1948. יוסף נפטר ב-1975 והובא לקבורה בקבוצת גבע

== לקריאה נוספת ==
* נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - כרך ג, הוצאת המרכז לתרבות וחינוך של הסתדרות העובדים, 1971, עמודים 76–79

==קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:קבוצת גבע: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית חבל מודיעין: אישים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בקבוצת גבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
קטגוריה:חברי הכנסת: חקלאים
חיים בן אשר

חיים בן אשר (פינקל) (10 ביולי 1904 – 14 ביולי 1998) היה איש ציבור ישראלי, ממייסדי קיבוץ גבעת ברנר, וחבר הכנסת מטעם מפא"י.

==ביוגרפיה==
בן אשר נולד בשם חיים פינקל בשנת 1904 באודסה שבדרום האימפריה הרוסית. למד בחדר והחל בלימודים אקדמיים, שאותם המשיך באוניברסיטה העברית לאחר עלייתו לארץ ישראל בשנת 1924.

עם עלייתו היה בן אשר חבר בגדוד העבודה "עין חרוד" בירושלים, וממנה יצא והצטרף למייסדי קיבוץ גבעת ברנר. בקיבוץ חי עד לפילוג בתנועת הקיבוץ המאוחד, בראשית שנות החמישים, ולאחר מכן היה חבר קיבוץ נצר סרני.

טרם קום המדינה היה בן אשר פעיל בתנועת "החלוץ", וקיים עבורה שליחויות בגרמניה ובפולין. בשנות מלחמת העולם השנייה התגייס לשורות הבריגדה היהודית ושימש בה עורך עיתון "החייל" וסדרת החוברות "במאבק".

בשנים 1949–1955 כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י בכנסת הראשונה ובכנסת השנייה. והיה חבר ועדת החוץ והביטחון, ועדת החוקה, חוק ומשפט, וועדת השירותים הציבוריים.

בראשית שנות השישים ביקר את קהילת ביתא ישראל שבאתיופיה ולאחר מכאן פעל למען עלייתה לישראל.

שנים רבות היה פעיל בהסתדרות העובדים הכללית וכיהן בה כחבר הוועד הפועל ומנהל בית ברל.

==מפרסומיו==
* המרד של פועלי אוסטריה: סכומים והערכות, תל אביב: הבחרות הסוציאליסטית העברית בארץ ישראל, 1935. (חוברת)
* בימים אלה, תל אביב: הבחרות הסוציאליסטית העברית בארץ ישראל, תש"א. (חוברת; על ההתנדבות במלחמת העולם השנייה)
* עולם המחר של אתמול: דו-שיח על חירות האדם בזמננו, תל אביב: עם עובד, תשי"ט 1959.
* וידויה של וירג'יניה (הבאה לדפוס: נעמי ויפתח בן אשר; עריכה: טובה אולשטיין, אראלה בן אשר), [אילת: חמו"ל], תשס"ז 2006. (סיפור פרי עזבונו של בן אשר, המתחיל במנזר נוצרי ברומא, עובר במזרח הרחוק ונמשך אל ישראל. כולל פתח דבר על אודותיו מאת בנו יפתח בן אשר.)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

[https://web.archive.org/web/20181116220600/http://www.kinneret.org.il/kinneret/yizkorPage.asp?id=337 חיים בן אשר - קבוצת כנרת]
*[https://gbstories.org/gbs__www/static/aurelia/index.html#/member-details/11/*?keywords= חיים בן אשר - סיפורי גבעת ברנר]
* 
* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:עליית ביתא ישראל: אישים
קטגוריה:חברי הכנסת הראשונה
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:גבעת ברנר: אישים
קטגוריה:נצר סרני: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות כנרת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
שרגא גורן

שרגא גורן (25 ביולי 1897 – 12 ביוני 1972) היה איש ציבור ותעשיין ישראלי. כיהן כחבר הכנסת הראשונה מטעם מפא"י.

==ביוגרפיה==

גורן נולד בשם פייבוש גורוחובסקי במקרוב שבאוקראינה. את לימודיו החל בחדר ובבית ספר תיכון בקייב והמשיך לאחריהם החל בלימודים אקדמאים באוניברסיטת קייב. בשנים אלו החל בפעילות ציונית כחבר תנועת צעירי ציון (משנת 1913), קבוצת "עת לבנות" (משנת 1914 וכחבר מייסד בתנועת דרור (1917). הוא שירת בצבא האדום בתור מנהל מחלקת הגיוס של הארמייה ה-12.

בשנת 1920 נישא לאסתר לבית קליאונר.

בשנת 1921 עלה עם רעייתו לארץ ישראל והזוג הצטרף ל"גדוד העבודה". גורן היה חבר הפועל הצעיר, אל מול רוב חברי הגדוד שהיו חברי אחדות העבודה. התנגדותו לנטיות השמאליות של חבריו הביאו לוויכוחים פוליטיים עד שנתבקש לעזוב את הגדוד. גורן עבר לתל אביב בה החל בפעילות ציבורית, כאשר ארגן חבורה של פועלי בניין. גורן המשיך לעבוד במשרד לעבודות ציבוריות ובניין של הסתדרות העובדים הכללית. גורן התקדם והיה מראשי חברת הבת "סולל בונה" ובין מייסדי המרכז לקואופרציה. במסגרת המרכז שימש יו"ר קואופרטיב התחבורה ובשנים 1924–1929 היה מנהל המרכז. כמו כן כיהן גורן כמנכ"ל חברת "תיעוש" והיה שותף, מטעם ההסתדרות והמרכז לקואופרציה, להקמת מפעלים וחברות ברחבי הארץ, בהם הארגז, פלקרמיק, אליאנס ודלק. בשנת 1931 הוביל את שביתת הנהגים היהודית ערבית.

בשנת 1937 נבחר כציר לקונגרס הציוני העשרים. לאחר קום המדינה כיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י בכנסת הראשונה והיה חבר ועדת הכלכלה וועדת העבודה. בשנת 1958 עמד בראש מפעלי התעשייה של ההסתדרות בעיירות הפיתוח.

שרגא גורן היה אחד היוזמים אשר הקימו את "מעונות עובדים" - בית דירות משותף בבעלות דייריו, ואשר נועד לשמש את ציבור העובדים.

רעייתו אסתר הייתה אחת הגננות הראשונות של תל אביב. לזוג נולדו שתי בנות - מיכל וגלה-אביגיל.

==הנצחתו==
הקמת [http://tnuathaavoda.info/terms/keren-meyasdim.html קרן מייסדים] ע"ש יעקב אפטר, יצחק בראלי, שרגא גורן (גורוחובסקי), אברהם זברסקי, יהודה חורין וראובן שנקר. עמותה שנוסדה בסוף שנות ה-80 כתוצאה מאיחודן של מספר עמותות שהוקמו בשנות ה-60 וה-70 ביזמתו של אברהם זברסקי, מנכ"ל בנק הפועלים, כדי להנציח את זכרם של כמה ממייסדי משק העובדים. הקרן הקדישה את כספיה בעיקר לסיוע למימון מחקרים ופרסום ספרים הנוגעים לתולדות תנועת העבודה בכלל ומשק העובדים בפרט וכן להקמת אתר אינטרנט שיהיה מוקדש לתנועת העבודה ההיסטורית. בשנת 2013 פורקה הקרן.

==קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
הר עמשא

הר עמשא הוא הר בהרי חברון, מדרום ליישוב הר עמשא ו-13 ק"מ צפונית לערד. גובה ההר 859 מטר מעל פני הים ומפסגתו ניתן להשקיף על שטח דרום מדבר יהודה ועל בקעת ערד, צפון הר הנגב ומצפון, על הרי חברון. 

ההר נמצא בתחום השיפוט של מועצה אזורית תמר, וסביבו שמורת טבע מוכרזת, "שמורת הר עמשא". ההר קיבל את שמו בעת החדשה על שם עמשא בן יתר שהיה שר צבא של אבשלום ומאוחר יותר שר צבא דוד המלך. 

==שרידים ארכאולוגיים==

בהר עמשא עברה הדרך הרומית הקדומה מירושלים לאילת. הדרך מופיעה במפת פויטינגר מהמאה ה-3. לפי אוסביוס, שחי במאה ה-4, היא חיברה את מרגלות הר חברון עם פסגת הר עמשא. מהפסגה פונה התוואי צפונה למעון, לאתר המקראי של כרמל, למקום הכפר הערבי הנוכחי בני נעים, עד תל מלחתה ומשם לערבה.

במקום נמצא קטע של מעלה הררי שרוחבו בין חמישה לשישה מטרים. הכשרתו דרשה יישור פני השטח, חציבת מדרגות וריצוף וייצוב שולי הדרך.

== לקריאה נוספת ==
* עמנואל הראובני, פסגות - טיולים לפסגות ההרים ואל נקודות תצפית, כנרת בית הוצאה לאור, 1993.
==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20080424043415/http://www.susya.org.il/hamlatsa-amasa.htm הר עמשא ומעלה דרגות], אתר סוסיא
*מסלול [http://www.shvilist.com/k31.html שביל ישראל] העובר בהר.

שלג בהר עמשא. ינואר 2015

עמשא
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:יהודה: שמורות טבע
עמשא
פירובט דהידרוגנאז

קומפלקס המכיל פירובט דהידרוגנאז רקומביננטי
פירובט דהידרוגנאז (E1) הוא האנזים הראשון בקומפלקס של שלושה אנזימים, שתפקידו להפוך פירובט לאצטיל-קואנזים A. הריאקציה המזורזת על ידי אנזים זה היא דהקרבוקסילציה של פירובט.
מכיוון שאצטיל-קואנזים A נכנס לתוך מעגל קרבס (לצורך הפקת אנרגיה בתהליכי חמצון), אנזים זה מקשר, למעשה, בין תהליך הגליקוליזה לבין מעגל קרבס.

==קומפלקס פירובט דהידרוגנאז==
האנזים פירובט דהידרוגנאז הוא האנזים הראשון בקומפלקס חלבוני, הקרוי קומפלקס פירובט דהידרוגנז (או בקיצור PDC). קומפלקס זה בנוי מ-60 תתי יחידות, המרכיבות שלושה אנזימים, המזרזים את יצירת אצטיל-קואנזים A מפירובט ומקואנזים A, תוך חיזור מולקולת <sup>+</sup>NAD אחת. 
* פירובט דהידרוגנאז - נקרא גם E1 - מבצע דהקרבוקסילציה של פירובט. לריאקציה זו דרוש הקופקטור תיאמין-פירופוספט (TPP).
* דיהידרוליפויל דהידרוגנאז - נקרא גם E3 - מזרז ריאקצית חמצון חיזור.
* דיהידרוליפויל טרנסאצטילאז - נקרא גם E2 - העברת קבוצת אצטיל לקופקטור קואנזים A (CoA) לקבלת אצטיל-קואנזים A.

סכום שלוש הריאקציות הוא:<br />
Pyruvate + NAD<sup>+</sup> CoA = Acetyl-CoA + H<sup>+</sup> + NADH

בתאים אאוקריוטים, הדה-קרבוקסילציה של פירובאט מתרחשת במיטוכונדריה, אחרי כניסתו של הסובסטרט, פירובאט, מהציטוזול ומתקבלים התוצרים של הריאקציה- אצתיל קואנזים A ופחמן דו-חמצני. ראקציה בלתי הפכית זו גורמת לכך שאצתיל קואנזים A ילכד במיטוכונדריה. הפחמן הדו-חמצני מדפז אל מחוץ למיטוכונדריה ומשם אל מחוץ לתא.

== בקרות ==
===בקרת פירובט דהידרוגנאז (E1)===
פעילות האנזים פירובט דהידרוגנאז (E1) מעוכבת על ידי זרחון (פוספורילציה) (על ידי האנזים פירובט דהידרוגנאז קינאז, או בקיצור PDK). בקרה זו הפיכה בזכות האנזים פירובט דהידרוגנאז פוספטאז המזרז את הידרוליזת הקשר הפוספואסתרי.

===בקרות נוספות של הקומפלקס PDC===
מעכבים
* NADH מעכב אלוסטרית את E3 במנגון של עיכוב בהיזון חוזר. 
* אצטיל-קואנזים A, בריכוז גבוה, מעכב את E2
משפעלים
* פירובט 
* ADP (המסמן רמה אנרגטית נמוכה בתא).
בקרה הורמונלית
* ההורמון וזופרסין מעודד את פעילות הקומפלקס על ידי עלייה ברמת הקלציום הציטוסולית, שבתורה מעלה את רמת הקלציום המיטוכונדריאלי. עלייה בקלציום המיטוכונדריאלי משפעלת את הקומפלקס על ידי עידוד פעילות הפוספטאז. 
* אינסולין גם מעודד הפיכת פירובט לאצטיל-קואנזים A על ידי עידוד הדהפוספורילציה של הקומפלקס.

==ראו גם==
*מעגל קרבס
*פירובט
*אצטיל-קואנזים A

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנזימים
קטגוריה:ביוכימיה
מטאלופרוטאז

מטאלפרוטאז (או: מטאלופרוטאינאז) הוא שם כללי בביוכימיה לאנזים המזרז את ריאקציית ההידרוליזה של פפטידים באמצעות שימוש ביון מתכת. השם מטאלופרוטאזות מגדיר את המשפחה הגדולה של אנזימים אלה, שהיא תת-משפחה של משפחת הפרוטאזות.

==מנגנון קטליטי== 
האתר הפעיל של אנזימים המשתייכים למשפחת המטאלופרוטאזות מכיל יון מתכת כקופקטור ההכרחי לצורך הפעילות האנזימטית. ברוב המקרים יון זה הוא יון אבץ (Zn<sup>+2</sup>), הגורם לשפעול של מולקולת מים כנוקלאופיל אשר יתקוף את הקבוצה הקרבונילית בפפטיד. בנוסף, יון המתכת מייצב מטען שלילי ויכול לשמש כאלקטרופיל.

==דוגמאות==
* קרבוקסיפפטידאז - אנזים זה מופרש מהלבלב ומשתתף בפירוק חלבונים בתהליך העיכול. אנזים זה הוא אקסופפטידאז המבצע הידרוליזה של קשרים פפטידיים מהקצה הקרבוקסילי בעזרת יון האבץ שנמצא באתר הפעיל שלו.
* קרבוניק אנהידראז - אנזים המזרז את ריאקצית ההידרציה (הוספת מולקולת מים) של פחמן דו-חמצני לביקרבונט. באתר הפעיל של קרבוניק אנהידרז יש יון אבץ הקשור לשלושה היסטידינים. האבץ מזרז דהפרוטונציה (הוצאת פרוטון) של המים ואז מתקבל יון הידרוקסיד שהוא נוקלאופיל לתקיפת CO<sub>2</sub>.

=== ראו גם === 
*קופקטור
*קרבוניק אנהידראז
*קרבוקסיפפטידאז

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:אנזימים
מכחול (יישוב)

מַכְּחוּל הוא יישוב בדואי באזור הנגב בקרבת תל ערד, השייך למועצה אזורית אל קסום. עד נובמבר 2012 נכלל היישוב בתחומי המועצה האזורית אבו בסמה שפורקה לשתי מועצות אזוריות.

היישוב הוקם כחלק מהחלטת הממשלה בשנת 2003 להקים מספר יישובים נוספים למען אוכלוסיית הבדואים באזור הנגב.

מקור השם: על פי נחל כחל וחורבת כחל הסמוכים. שמו הקודם של המקום (שהיה בתכנון): מרעית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2003
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:הנגב: יישובים
קטגוריה:מועצה אזורית אל קסום
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
תדרארת אכאכוס

תדרארת אכאכוס (ערבית تدرارت أكاكوس, מטמהאק "הר אכאכוס") הוא אזור מדברי-הררי, מזרחית לעיר ראט שבמחוז ע'את בדרום-מערב לוב ועל גבולה עם אלג'יריה, הידוע בציורי הסלע שהשתמרו בו. אורכו של האזור ההררי מצפון לדרום הוא 150 ק"מ, רוחבו 30 ק"מ, והוא נישא עד לגובה של 1,410 מטר. נוף האזור מגוון וכולל דיונות חול ומסלע בתצורות ובצבעים שונים.

==אומנות ציורי הסלע==
תדרארת אכאכוס נודע בציורי הסלע הפרהיסטוריים העשירים שבו. כאשר הוכרז טאסילי נאג'ר הנמצא מעבר לגבול עם אלג'יריה כאתר מורשת עולמית ב-1982, הבחינו שליחי הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים גם בסגולותיו של תדרארת אכאכוס, והאתר בשטח של יותר מ-250 קמ"ר צורף לרשימת המורשת העולמית. 

ציורי הסלע באזור מתוארכים לתקופה שהחלה בתחילת האלף ה-13 לפנה"ס ונמשכה עד לסוף המאה ה-1 לספירה, והם משמשים ראייה לתמורות התרבותיות והטבעיות שחלו באזור. סך הכל נסקרו באתר אלפי ציורים ומאות תחריטים המתחלקים לחמש תקופות עיקריות, ואשר השתמרו במצב מצוין הודות לאקלים היבש ולעובדה שהם נמצאים בדרך כלל במקומות חבויים. מהתקופה המוקדמת (מ-12000 עד 8000 לפנה"ס) שרדו תחריטים המתארים בעלי חיים כמו ג'ירפות, פילים, ויענים שהיו נפוצים בסהרה לפני מדבורה. בתקופה שבין 8000 ל-4000 לפנה"ס נוספו לתחריטים גם ציורים, ואלה מתארים את עולם החי לצד נושאים דתיים. החל משנת 4000 לפנה"ס (או 5000 לפנה"ס) התמקדו הציורים בעדרי בקר, והחל משנת 1500 לפנה"ס הופיעו ציורים של סוסים. במחצית השנייה של האלף ה-1 לפנה"ס היו ציורי גמלים שהיו בעל החיים המבוית החשוב ביותר באזור והנושא העיקרי של אמנות הסלע.

== גלריה ==

<gallery widths="170px" heights="170px">
קובץ:Tadrart01.JPG|סירק דה מול נ'גה
קובץ:Libya 4985 Tadrart Acacus Luca Galuzzi 2007.jpg|דיונות חול 
קובץ:Libya 5101 Fozzigiaren Arch Tadrart Acacus Luca Galuzzi 2007.jpg|קשת פורז'אגה מתנשאת לגובה של 46 מטרים ורוחבה 33 מטרים
קובץ:Tadrart Acacus 2.jpg|
קובץ:Libya 4924 Pictograms Tadrart Acacus Luca Galuzzi 2007 cropped.jpg|ציורי סלע
קובץ:Libya 5041 Petroglyphs Tadrart Acacus Luca Galuzzi 2007.jpg|
</gallery>

==ראו גם==
* טאסילי נאג'ר
* הרי אהגר

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20061007184254/http://www.acacus.it/eng/index.htm המשלחת הארכאולוגית ה-איטלקית-לובית לאכאכוס]
* [http://www.itinerariafricani.net/akakus.htm אודות אכאכוס] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוב: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אמנות סלע
קטגוריה:פרהיסטוריה
קטגוריה:אפריקה: רכסי הרים
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אפריקה: מדבריות
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון