אדי גוטליב (כדורסל)

אדוארד "אדי" גוטליב (באנגלית: Edward "Eddie" Gottlieb; 15 בספטמבר 1898 – 7 בדצמבר 1979; נולד בשם איזדור גוטליב (Isadore Gottlieb)) היה יזם, איש עסקים, מאמן ומנהל קבוצות כדורסל יהודי-אוקראיני. בעונת זכה באליפות עונת הבכורה של ליגת ה-BAA (לימים ליגת ה-NBA), כמאמן קבוצת פילדלפיה ווריורס. שימש כמאמן הווריורס במשך 9 עונותיה הראשונות (1946–1955), ולאחר מכן היה גם הג'נרל מנג'ר של המועדון במשך 11 עונות (1952–1963), והבעלים שלו במשך 10 שנים (1952–1962).

בשנת 1972 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל, בתור "תורם לכדורסל". בשל תרומתו הרבה להתפתחות משחק הכדורסל מאז העשור השני של המאה ה-20 ועד לפטירתו בשנת 1979, זכה לכינוי "מר כדורסל" (Mr. Basketball). הגביע המוענק לזוכה פרס רוקי השנה ב-NBA קרוי על שמו – "פרס אדי גוטליב".

==פילדלפיה ספאס==
שלט אודות [[פילדלפיה ספאס ואדי גוטליב, בעיר האריסברג]]
גוטליב נולד למשפחה יהודית בקייב שבאוקראינה, ובגיל שנתיים עבר עם משפחתו להתגורר בפילדלפיה, ארצות הברית. בשנת 1917 הקים קבוצת כדורסל אשר יצגה את המרכז הקהילתי היהודי בפילדלפיה, ובשנים הבאות קיבלה הקבוצה חסות מ"המרכז העברי של דרום פילדלפיה" (South Philadelphia Hebrew Association). באותה תקופה שינתה הקבוצה את שמה ל"פילדלפיה ספאס" – כינוי המורכב מראשי התיבות של המרכז העברי (SPHAs). בשנת 1925 השתתפה הקבוצה ב"ליגה המזרחית" המקצוענית, ושנה לאחר מכן עברה לליגת ה-ABL ("ליגת הכדורסל האמריקאית"), אשר הייתה אז ליגת הכדורסל הגדולה ביותר בארצות הברית. בשנת 1933 מינה עצמו גוטליב למאמן הספאס, והוביל אותם לזכייה ב-7 אליפויות ליגת ה-ABL במהלך 13 עונותיו בתפקיד. לאורך התקופה בלטו בקבוצה השחקנים הארי ליטוואק, אוזי שכטמן וג'ורג' סנסקי. בשנת 1946 עזב גוטליב את אימון הקבוצה, ובשנת 1950 מכר את המועדון.

==פילדלפיה/סן פרנסיסקו ווריורס==
בשנת 1946 סייע גוטליב בהקמת ליגת ה-BAA, אשר הפכה כעבור 3 שנים לליגת ה-NBA. באותה שנה מונה לג'נרל מנג'ר ולמאמן הראשי של קבוצת פילדלפיה ווריורס, לקראת עונת הבכורה של המועדון והליגה. באותה עונה הדריך את הווריורס לזכייה באליפות ה-BAA, לאחר שגברו בפלייאוף על סנט לואיס בומרס (2–1), ניו יורק ניקס (2–0) ושיקגו סטאגס (4–1). הכוכב הבלתי מעורער של הקבוצה היה מלך הסלים של הליגה – ג'ו פולקס – אשר קלע 23.2 נקודות בממוצע למשחק. בעונה העוקבת העפילה פילדלפיה בשנית לגמר הליגה, בו הפסידה מול בולטימור בולטס בתוצאה 2–4. בשנים הבאות בלטו תחת גוטליב השחקנים ג'ו פולקס, האווי דאלמאר, פול אריזין, אנדי פיליפ וניל ג'ונסטון, אולם הקבוצה לא הצליחה לעבור שוב את סיבוב הפלייאוף הראשון. בסיום עונת התפטר גוטליב מאימון הווריורס; לאורך 9 עונותיו בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 263 ניצחונות ו-318 הפסדים (45.3%).

בשנת 1952, בעודו מאמן הקבוצה, רכש גוטליב את מועדון הווריורס עבור כ-25,000 דולר. בשנת 1962, בעת מעבר הקבוצה לסן פרנסיסקו, מכר את השליטה במועדון עבור כ-600,000 דולר.

==תרומתו ל-NBA==
מאז עזיבתו את הווריורס, ובמשך 25 שנים, שימש גוטליב כיושב ראש ועדת החוקים של ליגת ה-NBA. "הייתי אחראי על יותר שינויים בחוקה מאשר כל אדם אחר", סיפר גוטליב בשנותיו המאוחרות.

במקביל, היה גוטליב אחראי באופן בלעדי על קביעת לוח המשחקים של כל עונה – תפקיד בו החזיק עד לעונת , בה החלה הליגה להיעזר בתוכנה ייעודית. עד לפטירתו בשנת 1979 שימש גם כיועץ להנהלת הליגה, ונהג לנסוע מביתו שבפילדלפיה למשרדי הליגה שבניו יורק מספר פעמים בשבוע.

ב-7 בדצמבר 1979 נפטר גוטליב בפילדלפיה, בגיל 81. חבר היכל התהילה של הכדורסל הארי ליטוואק, אשר שיחק תחתיו בפילדלפיה ספאס, ספד לו: "חשיבותו של גוטליב למשחק הכדורסל הייתה רבה כמעט כמו הכדור עצמו".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:מאמני כדורסל
קטגוריה:מאמני פילדלפיה ווריורס
קטגוריה:מנהלי קבוצות ב-NBA
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: תורמים
קטגוריה:ילידי 1898
קטגוריה:נפטרים ב-1979