פרשת כי תבוא

נקודת תצפית אל הר עיבל
פָּרָשַׁת כִּי תָבוֹא היא פרשת השבוע השביעית בספר דברים. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב.

פרשת כי תבוא תמיד נקראת שתי שבתות לפני חג ראש השנה (בין ט"ז באלול לכ"א באלול), כיוון שמופיעה בה פרשת הברכות והקללות ואין רוצים לסיים את השנה בדבר רע. פרשה זו מכונה "פרשת התוכחה הגדולה" (בניגוד לפרשת בחוקותי שמכונה "פרשת התוכחה הקטנה"), מכיוון שיש בה תוכחה רבה וארוכה ומתוארות בה הברכות והקללות שיבואו על עם ישראל על פי מעשיו.

==תוכן הפרשה==
===ביכורים ומעשר===
הפרשה נפתחת בחלק האחרון של נאום המצוות שנשא משה רבנו לפני מותו. חלק זה עוסק בשתי מצוות התלויות בארץ המתקיימות בדיבור: מצוות מקרא ביכורים ומצוות וידוי מעשרות. לאחר תיאור מצוות אלו, מוזכרת הברית בין אלוהים לעם ישראל.

===ציווי על מעמד הברכה והקללה===
משה וזקני ישראל מתארים את הטקס שנצטוו בני ישראל לקיים עם כניסתם לארץ ישראל, ועיקרו כריתה מחדש של הברית בינם ובין ה'. לפי הציווי, יש להקים מזבח בהר עיבל ועליו להקריב קרבנות. ולאחר מכן לקיים את מעמד הר גריזים והר עיבל, בו יכרתו עם ישראל ברית עם ה' על המצוות המנויות בספר (מפרשת ראה עד פרשת כי תבוא), שהתווספו על המצוות המופיעות בספרים הקודמים שעליהן כבר נכרתה ברית עם ה' בפרשת בחוקותי.

בעת כריתת הברית מחצית משבטי ישראל יעמדו על הר גריזים ומחציתם על הר עיבל, ושבט לוי, עם ארון הברית, יעמדו בין ההרים, ושם ימנו אזהרות מיוחדות (כל אחת מהן נפתחת במילה "ארור") על רשימה של חטאים חמורים. לאחר מכן ייקראו בפני עם ישראל רשימה קצרה של הברכות שתבאנה על העם אם יקיימו את הברית וישמרו את מצוות הארץ, ורשימה ארוכה ומפורטת של הקללות שתחולנה על העם באם יפרו את הברית.

===פירוט הקללות===
חלק ניכר מהפרשה עוסק בפירוט הקללות הצפויות לאדם שלא יקיים מצוות. חלק מהקללות מנוסחות באופן הופכי לרשימת הברכות המתוארות בפסוקים הקודמים. המעבר בין פירוט הברכות לקללות מופיע ב: 

בסיום הפרשה מופיעה סקירה היסטורית קצרה על קורות יציאת מצרים, ההליכה במדבר סיני וכיבוש עבר הירדן המזרחי.

==מבנה הפרשה==
בפרשת כי תבוא יש 122 פסוקים, אשר מאוגדים ב-5 פרשיות פתוחות ועוד 16 סתומות. הפרשה מכילה 2 סדרים, כאשר הפרשה מתחילה בתחילת סדר ומסתיימת בסוף סדר וזאת בניגוד לכך שהיא מתחילה בתחילת פרק ומסתיימת באמצע פרק לפי החלוקה לפרקים.

==מנהגי הקריאה==
כשקוראים את הפרשה בשבת, נוהגים שעולה אחד קורא את כל הקללות, משום שאם יפסיקו באמצע קריאתם ויקראו לאדם אחר לעלות לתורה, ייווצר רושם שהם עשו את ההפסקה משום שלא רצו לשמוע את תוכחתו של הקב"ה. בתלמוד ובמדרש לומד רבי חייא בר גמדא דין זה באסמכתא, מן הפסוק: - אל תעשה קוצים קוצים. בתלמוד מובאים לכך שני טעמים נוספים: א. העולה לתורה מברך לפני הקריאה ואחריה, והקב"ה לא רוצה להתברך בשעה שבניו <nowiki></nowiki>מתקללים<nowiki></nowiki> בצרות. רבי יהושע דסכנין לומד דין זה מן הפסוק . ב. הקריאה בתורה צריכה להתחיל ולסיים בדבר טוב, ובאמצע קריאת הקללות דבר זה לא אפשרי. יש נוהגים שבעל הקורא עולה בעלייה זו, כדי שלא יראה שכביכול הוא מקלל את העולה שלצידו.

==תאריכי הקריאה==
השבת בה קוראים את פרשת כי תבוא יכולה לחול בארבעה תאריכים שונים:
*שנת זשה ושנת בחה, שנת בשה ושנת גכה - ט"ז באלול
*שנת השג ושנת זחג, שנת זשג ושנת בחג - י"ח באלול
*שנת החא, שנת השא ושנת זחא - כ' באלול
*שנת הכז, שנת בשז ושנת גכז - כ"א באלול

==הפטרה==
הפסוק "קוּמִי אוֹרִי כִּי בָא אוֹרֵךְ וּכְבוֹד ה' עָלַיִךְ זָרָח" החקוק בגרמנית, על משקוף הדלת של בית אימברגר ברחוב עמק רפאים בירושלים, מצוטט בשלט הניצב בחזיתו
ההפטרה הבבלית המקורית של פרשת כי תבוא, הקשורה לפרשת השבוע, היא ב ("אז יבנה") עד . הפטרה זו מתועדת במשנה תורה לרמב"ם, וכך נוהגים במנהג איטליה שנוהגים רק שלש הפטרות דנחמה.

אולם, בשאר הקהילות (חוץ מקהילות איטליה) החל בתקופת הראשונים התקבל מנהג לקרוא בשבתות לאחר תשעה באב סדרה של הפטרות העוסקות בנבואות נחמה ונקראות שבע דנחמתא. לכן, אין קוראים את הפטרת הפרשה, ובמקומה קוראים את ההפטרה הששית משבע דנחמתא. מפטירים ב:

==לקריאה נוספת==
חיים טלבי, השתלשלות מנהגי קריאת התורה בפרשות התוכחה, בתוך כנישתא ב, עמ' לא-סה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
כי תבוא
קטגוריה:קללות ביהדות