OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ברבור הפוך

300px
ברבור הפוך (באנגלית: Inverted Swan) הוא בול דואר כחול בערך של 4 פני אשר יצא לאור בשנת 1855 במערב אוסטרליה, והוא אחד הבולים הראשונים בו מופיעה שגיאה מסוג מרכז הפוך.

== ההנפקה ==
בשנת 1854 הנפיקה מערב אוסטרליה את בולי הדואר הראשונים שלה. הבולים עוצבו כך שבמרכזם שולב סמל המושבה (ברבור) וסביבו מסגרת בה נרשם שם המושבה והערך הנקוב של הבול. אחד מבולי הסדרה (בערך נקוב של פני אחד) הודפס בבריטניה, ושאר ארבעת הבולים (בערכים נקובים של 2 פני, 4 פני, 6 פני ושילינג אחד) הודפסו בבית דפוס אוסטרלי בעיר פרת'.

מטעמי חיסכון הוחלט בבית הדפוס בפרת' להכין את לוחות ההדפסה כך שכל בול הורכב משני חלקים נפרדים, המסגרת לחוד והברבור לחוד. החלקים הבודדים חוברו יחד, ושוכפלו 60 פעמים על מנת ליצור את לוח ההדפסה הבסיסי. לוח זה שוכפל ארבע פעמים כדי ליצור את לוח ההדפסה השלם בן 240 הבולים.

== השגיאה ==
בינואר 1855 נוצר צורך בכמות נוספת של בולים בעלי ערך נקוב של 4 פני. מנהל בית הדפוס, אלפרד הילמן, הוציא את לוח ההדפסה מן המחסן כדי להציבו במכונת הדפוס וגילה כי שניים מן החלקים הבודדים בלוח ההדפסה נפגמו, ועליו ליצור אותם מחדש. כאשר הורכב מחדש לוח ההדפסה הבסיסי, שולבה אחת המסגרות כשהיא עקומה, ומסגרת אחרת שולבה כשהיא הפוכה. לוח ההדפסה הבסיסי שוכפל כפול ארבע, וכך נוצר מצב בו מכל לוח הדפסה בן 240 בולים הודפסו 240 בולים שגויים בהם המסגרת הייתה הפוכה יחסית לברבור שבמרכזה. בסך הכול הודפסו 97 גיליונות של בולים ובהם 388 בולים שגויים.

כאמור, המסגרת היא זו שהורכבה הפוך בלוח ההדפסה, והיה מקום לכנות את השגיאה בשם "מסגרת הפוכה", אולם המונח הבולאי מתייחס רק לקשר בין חלקי הבול הבודד, בלי קשר ליחס שלו במצב לוח ההדפסה, ולכן השגיאה מכונה בשם "מרכז הפוך".

== הפצת הבולים ==

הבולים הופצו לבתי הדואר ונמכרו לציבור מבלי שאיש יבחין בטעות. ורק לאחר מספר שנים הבחינו אספני הבולים בבול השגוי והחלו לחפש אחריו. בסך הכול התגלו 15 עותקים מן הבול השגוי, כולם חתומים, ובנוסף התגלה צמדה בת שלושה בולים רגילים אליהם היה צמוד חלק של בול שגוי. לא התגלה ולו עותק אחד שלא היה בשימוש.

אחד העותקים של הבול התגלה באירלנד בשנות ה-60 של המאה ה-19. הבול נרכש על ידי הדוכס מליינסטר, ולפי צוואתו הוא הועבר לאירלנד בשנת 1897, ומאז נמצא בתצוגה במוזיאון בדבלין. דוגמאות אחרות נמצאות באוסף המלכותי, אוסף טפלינג של המוזיאון הבריטי, במוזיאונים בסידני ובפרת' וכן באוספים פרטיים.

מחיריו של הבול משתנים לפרקים. למשל, עותק אחד נמכר עבור 80,000 דולרים אמריקניים במכירה פומבית בשנת 1980. לעומת זאת, עותק אחר נמכר עבור 37,000 דולרים בשנת 1983.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Philatelic Gems 1 (Amos Press, 1989)
</div>

קטגוריה:בולי דואר
קטגוריה:אוסטרליה: תרבות
קטגוריה:אוסטרליה המערבית
תאטרון מחול ענבל

חברות להקת ענבל, [[1956]]
250x250 פיקסלים
תיאטרון מחול עִנְבָּל הוא להקת מחול שנוסדה בישראל ב-1949 על ידי שרה לוי-תנאי כדי להמשיך את המסורת העשירה של תרבות יהודי תימן.

== היסטוריה ==
לוי-תנאי החלה אז לעבוד עם קבוצה של נערים ונערות בני העדה התימנית. המפגשים נערכו במבנה בית הספר "כרמל". הנערים התנסו בקבוצה במשחק, תנועה וכדומה. מתוך קבוצה זו צמח דור הרקדנים הראשון של להקת ענבל, אשר מנה כשבעה נערים. הלהקה החלה לעבוד באופן מסודר בשנת 1950, וכונתה "הלהקה המזרחית של שרה לוי". הלהקה שנקראה תאטרון מחול ענבל הופיעה במושבים, קיבוצים ובישובים אחרים בארגונה של המרכז לתרבות של ההסתדרות. לאחר הופעה בכנס מחולות העם בדליה בשנת 1954, זכתה הלהקה לתמיכה כספית וארגונית של "קרן נורמן" (בעתיד קרן התרבות אמריקה-ישראל), שאיפשרה לה ליצור בתנאים טובים ואף להרחיב את מספר חברי הלהקה ל-12. את תלבושות הלהקה עיצבה המעצבת הראשית של חברת "משכית", פיני לייטרסדורף. את התפאורה עיצב ,במרבית ההפקות, הצייר ומעצב הבמה אנטול גורביץ'.

התגובות לעבודתה של לוי-תנאי היו מעורבות. עם זאת, נבחרה להקת ענבל לייצג את ישראל בעולם. בשנים 1957–1959 יצאה הלהקה לסיבובי הופעות בצפון אמריקה ובאירופה. 

להקת ענבל, בניהולה האמנותי של לוי-תנאי, זכתה במשך כארבעים שנה להצלחה רבה, הן בארץ והן בסיבובי ההופעות בעולם. הלהקה החלה להופיע בחו"ל עוד בשנות החמישים והשישים, לפני הקמת הלהקות הגדולות כגון בת דור, בת-שבע ועוד. בשנים שלאחר מכן ירדה קרנה של הלהקה.

בפסטיבל "גוונים במחול" הראשון באוגוסט 1984, רקדני הלהקה הופיעו עם ריקוד לפי כוריאוגרפיה של רונית לוי וייס וזכו במקום הראשון. 

הרקדנית והכוריאוגרפית אילנה כהן מונתה בשנת 1996 כמנהלת אמנותית עמית בלהקה. כהן נחשבת כממשיכת דרכה של לוי-תנאי, עבודתה כללה שני צירים - חידוש יצירותיה של לוי תנאי והעמדתן על הבמה למען ועם דור צעיר וחדש שלא ידע את תרבות ענבל ותרבות תימן. ובמקביל יצרה יצירות חדשות ללהקה<ref></ref> 

מרכזה של הלהקה ב"מרכז האתני הרב תחומי ענבל" בנווה צדק. בשנת 2015 היה ברק מרשל המנהל האמנותי של הלהקה, והלהקה העלתה את יצירתו "וונדערלאנד". בשנת 2016 העלתה הלהקה את המופע "ריקוד פשוט" שיצר הכוריאוגרף מור שני. ב-2021 העלו את המופע "לכת", אף הוא של מור שני.

==גלריה==
<gallery>
Suzanne Dellal Centre-Tel Aviv-5.jpg|תיאטרון מחול ענבל - מרכזה של הלהקה
Inbal dance group 1960.jpg| מרגלית עובד, רקדנית ראשית בלהקת ענבל, 1960 
להקת ענבל 1962 אוסף בריק ריבקין הארכיון הציוני.jpg|להקת ענבל, 1962 
</gallery>

==לקריאה נוספת==

* גילה טולידאנו, סיפורה של להקה - שרה לוי-תנאי ותיאטרון-מחול ענבל, הוצאת רסלינג, תל אביב, 2005

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* [https://youtu.be/Tl8KeyzSFtk להקת ענבל מבצעת את היצירה מראה תעתועים], הקלטת וידאו משנת 1959
* 
* 
* 
* [https://jfc.org.il/news_journal/61672-2/96577-2/ להקת המחול ענבל לקראת הופעות בחו"ל], 1958, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: מחול
קטגוריה:להקות מחול ישראליות
קטגוריה:תיאטרון מחול
ארמון גלריוס בגמיזגראד (רומוליאנה)

ארמון גלריוס בגמיזגראד (סרבית Гамзиград) הוא אתר ארכאולוגי המכונה גם "פליקס רומוליאנה" (Felix Romuliana; Феликс Ромулијане), השוכן בסמוך לעיירה גמזיגראד (סרבית Гамзиград) במזרח סרביה. בשל גודלו סברו החוקרים בתחילה כי המתחם שימש כמחנה צבאי רומי, אולם ממצאים במקום החל בשנות החמישים של המאה ה-20 גילו כי הוא שימש כארמון שהוקם בסוף המאה ה-3 ובתחילת המאה ה-4 על ידי הקיסר גלריוס, אחד מהטטרכים. בשנת 2007 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
===בתקופת גלריוס===
דיוקנו של גלריוס על מטבע
גלריוס היה בנו המאומץ וחתנו של דיוקלטיאנוס, והוא השתתף יחד עמו בטטררכיה, שיטת שלטון ברומא העתיקה אשר חייבה את השליטים לפרוש לאחר עשרים שנות שלטון פעיל. בדומה לדיוקלטיאנוס, אשר התכונן לקראת פרישתו ובנה את ארמון דיוקלטיאנוס בספליט, כיום בקרואטיה, ערך גם גלריוס תוכניות לבניית ארמון מבוצר בו יעביר את ימיו לאחר סיום תפקידו הציבורי. לאחר שגלריוס הביס את המלך הסאסאני נרסה בשנת 297, הוא התפנה לבניית הארמון, ולשם כך בחר באתר קרוב למקום הולדתו בדאקיה. הוא כינה את האתר על שם אימו רומולה ובמקום נמצאה כתובת אבן הנושאת את השם "פליקס רומולה". את עבודות הבנייה ביצעו אנשי הלגיון החמישי אותו הנהיג גלריוס במלחמתו נגד הפרסים. 

עם מותו של קונסטנטיוס כלורוס בשנת 306 היה גלריוס לאיש החזק באימפריה הרומית, ותוכניות האתר שהיה בשלבי הקמה שונו כדי להלום את מעמדו הרם. בין היתר הוקם בדרומו של המתחם מקדש גדול ליופיטר והושם דגש רב על עיטוריו ופארו של המבנה. עוד בנה גלריוס מאוזוליאום בצורת תל לעצמו ולאימו על גבעה ממזרח לאתר.

===לאחר מות גלריוס===
פסיפס בארמון
לאחר מותו של גלריוס בשנת 311 המשיך הארמון והתקיים, אך הוא איבד את אופיו המלכותי, וחלק מאגפיו הותאמו לשימושים חדשים. אולם הכס הוסב לבזיליקה נוצרית באמצע המאה ה-5, וחלק ממגדלי השמירה הפכו לבתי מלאכה. האתר היה לכפר אך במחצית המאה ה-5 נגרם למקום נזק והוא נשרף, ככל הנראה מידי ההונים. במחצית השנייה של המאה ה-5 ובמהלך המאה ה-6 רומוליאנה נבנתה מחדש, אך לא שבה לזוהרה הקודם. בתקופת הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון נערכו באתר עבודות בנייה מקיפות וחומרי בנייה מהמבנים הישנים שימשו לבניית מבנים חדשים. בין היתר הוקמה במקום בזיליקה חדשה אשר העיבה על הקיימת בגודלה ובזכות הפסיפסים שבה. האתר נזנח בתחילת המאה ה-7 בשל פלישות האווארים והסלאבים, אך בחלקו המזרחי קם יישוב קטן בימי הביניים.

==ראו גם==
*ארמון דיוקלטיאנוס

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gamzigrad.com/ פורטל גמזיגראד (סרבית - אלפבית לטיני)]

מראה בארמון

קטגוריה:סרביה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:סרביה: מבנים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים רומיים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-3
מנזר פראפונטוב

מראה המנזר
ניקולאי הקדוש - מגן המנזר (פרסקו מאת דיוניסיוס)
מנזר פראפונטוב (רוסית Ферапонтов монастырь) הוא מנזר במחוז וולוגדה ברוסיה, הממוקם כ-120 ק"מ צפונית-מערבית לעיר וולוגדה. המנזר משמש דוגמה מובהקת לאדריכלות הרוסית בימי הביניים ומשלב בין סגנונות אדריכלות מתקופות שונות. בשטח המנזר שוכן מוזיאון הפרסקות של דיוניסיוס, ובשנת 1997 הוא הוכרז בצו נשיאותי כאתר מורשת של עמי הפדרציה הרוסית. החל בשנת 2000 הכלל המנזר גם ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.

==היסטוריה==
המנזר הוקם בשנת 1398 על ידי פראפונט הקדוש שפעל ביחד עם קיריל בלאוזרסקי, שהיה גם הוא לקדוש. חשיבות המנזר גדלה בתקופת מרטיניאן הקדוש אשר התמנה בשנת 1447 לראש לאוורת השילוש-סרגייב. במחצית השנייה של המאה ה-15 ובתחילת המאה ה-16 הפך המנזר למרכז הדתי, התרבותי והאידאולוגי של האזור, ונודעה לו גם השפעה פוליטיקית. לצידו של מנזר קירילו-בלאוזרסקי היה מנזר פראפונטוב לאתר דתי אותו פקדו נציגי האצולה הרוסית וצארים, ומקרב נזיריו יצאו מנהיגי הכנסייה הרוסית באותה עת. בנוסף שימש המנזר כמקום גלותם של מתנגדי הממסד הדתי, כמו הפטריארך ניקון. 

המנזר נכבש על ידי הפולנים בתחילת המאה ה-17 ולאחר שחרורו הוקמו בו מספר כנסיות חדשות. 
עם העברת שרידי גופתו של מרטיניאן הקדוש אל המנזר, חשיבותו גדלה, ובבעלותו היו אדמות רבות בסביבה. מנזר פראפטוב החל שוקע במהלך המאה ה-18 ולבסוף נסגר לחלוטין על ידי הצאר פאבל הראשון בשנת 1798. הוא נפתח שוב כמנזר לנזירות בשנת 1904 ותפקד משך 20 שנים עד שנסגר על ידי הסובייטים בשנת 1924. מאז 1975 משמש המנזר כמוזיאון.

==מבנים==
מכלול המנזר הוא דוגמה נדירה של שימור הסגנון האדריכלי של מנזרים בצפון רוסיה, ולשילוב עם הטבע. במנזר שישה מבנים עיקריים:
*כנסיית הולדת מרים, אם ישו הוא המבנה העתיק במנזר ונבנה על ידי אומנים מרוסטוב בשנת 1490. פנים הכנסייה מעוטר בפרסקות בשטח של כ-600 מ"ר מעשה ידיו של הצייר דיוניסיוס אשר צייר אותם בעזרת בניו בשנת 1502. פרסקות אלה השתמרו בשלמותם ללא צורך בעבודות חידוש, והמבנה מעוטר גם בחלק מקירותיו החיצוניים. 
*כנסיית הבשורה וחדר אוכל (1530-1531) - לפי השערת ההיסטוריונים נבנתה על בסיס תרומת הצר ואסילי השלישי לאחר הולדת בנו. השטח הפנימי כולל שלושה מפלסים והכנסייה עצמה ממוקמת במפלס המרכזי. בכנסייה נמצא גם ארכיון המנזר וחדר אוכל עם עיטורים פנימיים ששרדו עד היום.
* כנסיית מרטיניאן הקדוש נבנתה ב-1641 מעל קברו של מרטיניאן הקדוש בצמוד לקיר הדרומי של הכנסייה המרכזית במנזר. חלונות הכנסייה ערוכים כך שקרני השמש מאירות את קבר מרטיניאן הקדוש.
*במגדל הפעמונים מ-1680 17 פעמונים ושעון עתיק נקבע בו בשנת 1638. 
*בניין האוצר מ-1530שימש לשמירת כספי ומסמכי המנזר. 
*כנסית ההתגלות וכנסיית פראפונט הקדוש נבנו ב-1650 בסמוך לשערי המנזר הקדושים.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.dionisy.com/dionisy/38/ מוזיאון המנזר]
* [http://www.dionisy.com/monastery/ תמונות של המנזר]

קטגוריה:מחוז וולוגדה
כנסיית העלייה השמיימה בקולומנסקויה

מבט מהאוויר
כנסיית העלייה השמיימה בקולומנסקויה (ברוסית: Церковь Вознесения в Коломенском) היא כנסייה הניצבת על גדות נהר מוסקבה דרומית לעיר מוסקבה, בירת רוסיה. האתר שוכן בסמוך לדרך המובילה לעיר קולומנה (Коломна), ומכאן שמו. ב-1994 נבחר האתר כאתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
קולומנסקויה נזכרה לראשונה בשנת 1339 בימיו של איוואן הראשון, נסיך מוסקבה. הכנסייה הוקמה בשנת 1532 על ידי הצאר וסילי השלישי לכבוד הולדת בנו איוואן הרביעי, ובאותה עת תיארו אותה ככנסייה מיוחדת בשל גובהה, יופייה והתאורה שבה. הכנסייה נחנכה ב-3 בספטמבר 1532 על ידי הבישוף המקומי במעמד משפחת המלוכה וראשי הכנסייה. במאה ה-16 הייתה הכנסייה למעוז מבוצר, ובמאה ה-17 נבנתה במקום אחוזה של הצאר אשר נותרה בשימוש המשפחה המלכותית עד מהפכת פברואר ב-1917. החל משנת 1960 שייכת האחוזה לעיר מוסקבה ומהווה חלק של האוקרוג (אזור) הדרומי.

==הכנסייה==
הכנסייה בנויה בצורת צלב יווני, והיא יוצאת דופן בכך שהיא נעדרת אפסיס. מעל לקומה הראשונה קומת מרפסת אליה מובילים שלושה גרמי מדרגות מקורים בתקרת עץ מדרום, מערב ומצפון. מתחת למרפסת הצפונית והדרומית נבנו חדרים קטנים ובהם עמודים מקושטים בלבנים ובאבן גיר לבנה, ואילו מתחת למרפסת המערבית נמצאת הכניסה הראשית לקומת המרתף של הכנסייה. מגדל הכנסייה נישא לגובה של 62 מטר והוא בנוי בצורת מתומן. המגדל נושא כיפה מתומנת בגובה של 20 מטר הנדמית לאוהל, והכנסייה הייתה אחת הראשונות ברוסיה אשר אימצו מראה זה. "אבן איטלקית" שהוכנסה לשימוש ברוסיה במאה ה-15 משיגה את אפקט הלובן של המבנה. עובים של קירות המבנה המגיע ל-3 עד 4 מטר הביא לכך ששטחה הפנימי של הכנסייה מצומצם באופן יחסי, ודבר זה מעצים את גובהו הפנימי של החלל המגיע ל-41 מטר. האיקונוסטאזיס המקורי של הכנסייה לא שרד והוא הוחלף בתחילת המאה ה-19 בחדש, אך חלקים מהאיקונוסטזיס המקורי שמורים במוזיאון המקומי.

==מבנים נוספים==
הכנסייה היא חלק מסקאנסן שנוסד בשנת 1923 ובו מספר מבני עץ מהמאות ה-16 עד ה-18 אשר שהובאו אליו מרחבי רוסיה. בין המבנים הנוספים באתר:
*כנסיית יוחנן המטביל, המתוארכת ככל הנראה לשנת 1547, ולה חמישה מגדלונים בצורת אוהל.
*כנסיית אם ישו מקאזאן – בנייתה של כנסייה זו החלה בשנת 1645, בתקופת הצאר אלכסיי הראשון, ועם השלמתה הפכה ל"כנסיית הבית" של הצאר, ובה נשמרו חפצי ערך שלו בתקופות בהן התגורר באחוזה.
*בתקופת הצאר אלכסיי הראשון נבנה בקולומנסקויה ארמון עץ גדול, ובו 250 חדרים. בארמון זה נולדה יליזבטה, קיסרית רוסיה, אך הוא נהרס בשנת 1768. דגם עץ של הארמון נשמר, וקיימות תוכניות לשיחזור המבנה. לאחר הריסת הארמון נבנה במקומו ארמון חדש בן ארבע קומות, אך גם הוא נהרס במלחמת רוסיה-צרפת ב-1812.

==קישורים חיצוניים==

* 
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
Image:Kolomenskoe Spassky Gate Entrance.hires.jpg|שער הכנסייה למוזיאון
Image:Kolomen04.jpg|מגדל מעץ שהובא ממנזר בצפון רוסיה (המאה ה-17).
תמונה:Kolomenskoe old.jpg|ארמון העץ – ציור מהמאה ה-18
תמונה:Kolomen02.jpg|כנסיית אם ישו מקאזאן
File:Храм Усекновения главы Иоанна Предтечи в Дьякове, Москва.jpg|כנסיית עריפת ראשו של יוחנן המטביל
</gallery>

קטגוריה:רוסיה: כנסיות
פלאמפינאט

פלאמפינאט (בצרפתית ובאנגלית: Plumpy'nut נודע יותר בשם Plumpy) הוא מזון מבוסס-בוטנים המשמש לטיפול בתת-תזונה, ונהגה בידי אנדרה בריינד, מדען צרפתי, בשנת 1999.

זהו סוג של ממרח בוטנים העשיר בחלבונים ובקלוריות ומופץ בעטיפות נייר הניתנות להעברה לילדים בבתיהם במקום בתחנות הזנה מיוחדות כמקובל בעבר. ניתן אף לאוכלו בלא כל הכנה ובלא כל אמצעים נוספים. טעמו כשל חמאת-בוטנים מתוקה במיוחד. פלאמפינאט הוגדר על ידי ארגון הבריאות העולמי בתור מזון-תרפויטי-מוכן-לשימוש (RUTF).

== תיאור ==

בעיית תת-התזונה זכתה בימים עברו בדרך-כלל למענה בדמות נוסחאות לאבקות חלב שכונו F-75 ו-F-100. את החלב צריך היה להכין בתנאים היגייניים ובעזרת מים נקיים, ולאחר ההכנה נדרש היה לשמרו בהקפאה על מנת למנוע התקלקלותו. כורח זה הביא לכך שניתן היה לעשות בחלב שימוש לצורכי הזנה אך ורק בתחנות הזנה מיוחדות בעלות סגל רפואי והמצוידות במקררים. עלותו של הפלאמפינאט דומה לזו של אבקות החלב אך הוא קל בהרבה לשינוע סיטונאי ולשימוש, ותופס מקום אחסון קטן יותר.

החידוש הגדול שבפלאמפינאט הוא שהמזון אינו מצריך כל הכנה או תנאי החזקה מיוחדים ועל כן מצמצם במידה ניכרת את ההשקעה הנדרשת בהקמת תחנות-הזנה. קשה מאוד לאכול מן המוצר יותר מדי, אך בד בבד הוא נשמר ראוי למאכל אף לאחר פתיחת האריזה. חיי המדף של הפלאמפינאט עומדים על שנתיים, טרם הפתיחה. מבוגר חסר כל הכשרה דוגמת הורה יכול להאכיל בעזרתו את ילדו הסובל מתת-תזונה.

תכנון המוצר קיבל השראה מממרח נוטלה המפורסם. המצרך מיוצר על ידי נוטריסט, חברה צרפתית המתמחה בייצור תוספי-מזון בעבור ארגוני-רווחה, במפעלה השוכן ליד רואן אשר בצפון צרפת.

מרכיבי הפלאמפינאט הם: חמאת-בוטנים, שמן צמחי, אבקת חלב, אבקת סוכר, ויטמינים ומינרלים, המשולבים כולם בשקית אלומיניום (כל שקית כזו מספקת 500 קילו קלוריות - 2.1 MJ).

== שימוש ==

הניו יורק טיימס דיווח כי יש לצרוך את הממרח במארזי 500 קילו-קלוריות (2.1 MJ) פעמיים ביום, למשך שניים עד ארבעה שבועות, בשילוב עם Unimix, קמח מועשר בוויטמינים לרקיחת דייסה, וכך תתהפך תת-התזונה במקרים קשים של ילדים הסובלים ממנה. עלותו של טיפול שכזה בפלאמפינאט ויונימיקס מוערכת בכ-20$ לילד.

ארגון הבריאות העולמי הכיר ביעילותו של מצרך זה לטיפול בתת-תזונה. פלאמפינאט יכול להארז באזורים בהם מופקת חמאת-בוטנים, דוגמת מלאווי וניז'ר, על ידי ערבוב הבוטנים וממרח החלב עם תערובת ויטמינים ומינרלים של נוטריסט.

ארגון רופאים ללא גבולות מחלק ערכות של ארבע-עשרה אריזות פלאמפינאט (המיועדות לשימוש שבועי) בעשרים ושניים מרכזי-חלוקה בניז'ר למן מאי 2005, אך ורק לילדים הסובלים מחוסר קיצוני במשקל ובריאים מספיק על מנת לשרוד ללא אשפוז במרכז רפואי.

פרויקט חמאת-בוטנים ערך ניסויי-שדה נרחבים במזון תרפויטי מוכן לשימוש במלאווי בין השנים 2001 ל-2007. הפרויקט מפעיל את המפעל המקומי הראשון להפקת פלאמפינאט ומפיץ מזון תרפויטי זה לילדים מלאווים הסובלים מתת-תזונה ניכרת בלמעלה מ-20 מרכזים לשיקום-תזונתי.

ארגון "תרופות ומזון לילדים" עושה כיום שימוש במזון תרפויטי מוכן לשימוש על בסיס בוטנים על מנת להילחם בתת-תזונה בהאיטי, בה קרוב ל-25 אחוז מהפעוטות סובלים מתת-תזונה. המזון התרפויטי המוכן לשימוש הוא תערובת של חמאת בוטנים, אבקת חלב, סוכר, שמן, ויטמינים ומינרלים, ומחולק במתכונת לא-אשפוזית, ובה האם יכולה לספק לילדה כפות עתירות מזון, שאינו מצריך בישול או הכנה כלשהם, במקביל ליתר עיסוקיה.

== ראו גם ==
* רעב המוני

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:רעב המוני
קטגוריה:תוספי תזונה
קטגוריה:עוני
קטגוריה:בוטנים
418

== אירועים ==
* בהתאם להחלטת פלביוס אוגוסטוס הונוריוס שטחים בגאליה אקוויטניה מועברים לשליטת ויזיגותים והקמת ממלכת ויזיגותים.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
אנה הקדושה

אנה הקדושה עם בתה מרים ונכדה [[ישו הילד, צייר אלברכט דירר]]
אנה הקדושה (ביוונית: Άννα) היא, על פי המסורת הנוצרית, אמה של מרים הבתולה וסבתו של ישו.

== שמה ==

השם אנה הוא גרסה יוונית לשם "חנה". לשמה של אנה הקדושה גרסאות מקומיות בשפות שונות (Anne, Ann, Anna).

== אזכורים בכתובים ==

בחיבור הבשורה על פי יעקב שהוא בשורה אפוקריפית לקאנון הנוצרי נאמר כי אנה ובעלה יהויקים הקדוש סבלו שנים רבות מעקרות. מלאך בישר להם שייוולד להם צאצא, ואנה הבטיחה להקדיש את התינוק לעבודת האל. במאה ה-4 ושוב במאה ה-15 החלה רווחת האמונה כי גם אנה ילדה את מרים בלידת בתולין, וכי גם היא התעברה בידי רוח הקודש. כיום מתנגדת הכנסייה הקתולית לאמונה זו, ולפי גרסתה, אנה הרתה וילדה את מרים כדרך האדם, אך שוחררה מהחטא הקדמון בחסד אל. האירוע הנחוג ב-8 בדצמבר בכל שנה מכונה "העיבור ללא רבב".

אנה הקדושה היא הקדושה המגינה של קוויבק ושל ברטאן, ומגינה על נשים בזמן הלידה, ועל כורים.

==כנסיות על שם אנה==
על שם אנה נבנו כנסיות רבות בעולם. הכנסייה הידועה ביותר היא כנסיית סנטה אנה בירושלים בדרך הייסורים הניצבת במקום בו לפי אחת המסורות שכן ביתם של יהויקים ואנה ובו נולדה מרים, אם ישו. כנסיות נוספות על שם אנה נבנו בארץ ישראל בציפורי, שם לפי מסורת אחרת גרו יהויקים ואנה וכן כנסיית צנדחנה בתל מרשה שם, על פי מסורת אחרת, התרחשה לידתה של מרים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נשים במאה ה-1 לפנה"ס
קטגוריה:נשים במאה ה-1
דרומאוזאורוס

דרומאוזאורוס (שם מדעי: Dromaeosaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים שהתקיים באמריקה הצפונית בקרטיקון עליון, לפני 76.5 עד 74.8 מיליון שנה בקירוב, ודמה לדינוניכוס במראהו הכללי.

== מאפיינים ==
אורכו של הדרומאוזאור נע בין שניים לשלושה מטרים (מתוכם 30 סנטימטרים של הראש) וגובהו מטר אחד. את כל אחת מרגליו עיטר טופר מעוקל שהתנשא מעל הקרקע. ראשו הצר של הדרומאוזאור התאפיין במפתח גדול שהגיע לשבעים עד שמונים מעלות. שיניו היו דקות וקטנות אך מחודדות עד מאוד. הדרומאוזאורים צדו בקבוצות וייתכן שניזונו גם מנבלות. בדומה לוולוסירפטור, הדרומזאורוס כנראה היה עטוי נוצות, אם כי הראיה היחידה לכך מגולמת במאובן רפטור שנמצא בסין וכינויו 'דייב'.

הדרומאוזאורוס חי בתקופת הקרטיקון באמריקה הצפונית. בדומה לשאר התרופודים בתקופת הקרטיקון, זנבו של הדרומאזאורוס שימש לאיזון גופו ואורכו היה כאורך הגוף ואף יותר.

בסוג דרומאוזאורוס כמה מינים:
* D. albertensis
* D. cristatus
* D. explanatus
* D. gracilis

==בתרבות==
*הדרומאוזאורוס מופיע בפרק האחרון של סדרת ה-BBC "ללכת עם דינוזאורים", בסוף הקרטיקון. נראים קבוצת דרומזאורוסים הצדה תסקילוזאורוסים, מנסה לגנוב ביצי טירנוזאורוס ובהמשך אורבת לטורוזאורוסים וצדה בלילה פרט צעיר ולבסוף נכחד עם הכחדת הקרטיקון (חלק מהדינוזאורים לא התקיימו לצידו). הדרומאוזאורוס נראה חסר נוצות ובעל זרועות ארוכות מעט.
*הדרומאוזאורוס מופיע גם ב"בראשית", החל מהעונה השנייה, כטורף גדול בהרבה מהדינוזאור האמיתי וחסר נוצות. מספר פרטים תוקפים עובדים אך נתפסים ומורדמים. פרט אחד חוזר להכרה ותוקף את סטיבן אך במעבר דרך סטייה הראש שלו נכרת. עוד פרטים נראים בביבר של ליק ופרט נוסף מגיע ללונדון של ימי הביניים ומכונה ג'ק נעלי האביב עקב חיסוליו השיטתיים, הורג את בעלה של אמילי ולבסוף נורה בידי בקר.

על אף שמו, נראה שהמפיקים התכוונו שהוא דרמאוזאור כללי ולאו דווקא הסוג.
*הוא מופיע גם בתוכנית "כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה", כשמספר פרטים בניו מקסיקו צדה זוניצרטופס אך נשרפת בשרפת יער.
*נראה גם ב"מועדון הקרב הג'ורסי", כשלהקה אורבת לאדמונטוזאורוס וצדה אותו אך טירנוזאורוס שעובר בסביבה גונב להם אותו.
*דרומאוזאורוס נראה בפרק האחרון של הסדרה "Dinosapien".
*הוא נראה בסרט הקצר "דינוזאור!" ומוזכר גם בפרק "דינוזאורים חיים" של "הפלא שבחיות הפרא", אם כי נראה שהכוונה לדיינוניכוס.
*הוא נראה גם בסדרת הילדים "דינו דן".
*הוא מוזכר ב"פארק היורה" של מייקל קרייטון אך לא נראה בסרטים.
*שלד בולט של דרומאוזאורוס מופיע במוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Dromaeosaurus BW.jpg|איור של דרומאוזאורוס מנוצה
קובץ:Fred Wierum Dromaeosaurus.png|איור
קובץ:Dromaeosaurus in Canadian Museum of Nature.jpg|שלד
</gallery>

== ראו גם ==
* דינוניכוס
* ולוסירפטור
* דינוזאורים מנוצים

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1922
קטגוריה:דרומאוזאוריים
קטגוריה:קנדה: פלאונטולוגיה
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון עליון באמריקה הצפונית
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברנום בראון
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1922
425

== אירועים ==

* ולנטיניאנוס השלישי פותח את תקופת שלטונו כקיסר האימפריה הרומית המערבית
* אאטיוס מוביל צבא של 60,000 הונים לרוונה, איטליה, במטרה לתמוך בטוען לכתר הקיסרי יואנס
* תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית מייסד את אוניברסיטת קונסטנטינופול
* בוטלה נשיאות הסנהדרין – בית דין היהודי – בו ישבו שבעים ואחד דיינים, ובכך פוזרה סופית הסנהדרין.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
434

== אירועים ==
* בעקבות פטירת רוגה, מנהיג ההונים, מתמנה בלדה ההוני לשליט ההונים המזרחים ואטילה ההוני לשליט ההונים המערביים.

== נולדו ==

== נפטרו ==
* רוגה, מנהיג ההונים

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
אובראמרגאו

אוֹבֶּרְאָמֶרְגאוּ (גרמנית: Oberammergau, מילולית: אזור האמר העליון) היא עיירה במדינת בוואריה שבגרמניה, במחוז גרמיש-פרטנקירשן. העיירה נמצאת בעמק נהר האמר, ואוכלוסייתה מונה 5,364 תושבים (נכון ל-2005). אובראמרגאו ידועה במיוחד בשל קרבתה לטירת לינדרהוף; בשל בית הספר של נאט"ו בעיירה ובשל מחזות הפסיון המועלים בה. העיירה גם ידועה בשל ציורי הקיר על חזיתות הבתים, בסגנון 'חיקוי המציאות' האופייני לבוואריה עילית. ציורים מסוג זה מתקופת הבארוק נמצאים למשל על בית מוסלדומה (Mußldomahaus) ועל בית פילאטוס (Pilatus-Haus).

== מחזות הפסיון באובראמרגאו ==
מחזה הפסיון באובראמרגאו הוא מחזה הפסיון הגדול והמפורסם ביותר. מסורת העלאתו החלה במאה ה-17, לאחר שתושבי העיירה ניצלו ממגפת דבר והחליטו להעלות את מחזה הפסיון פעם בעשור. המחזה הועלה לראשונה ב-1634, ומאז, הוא מועלה בשנות עשור "עגולות", למעט חריגה בשנת 1984, שבה הועלה במיוחד לרגל יובל ה-350 שנים להעלאתו לראשונה. המחזה הועלה לאחרונה בשנת 2010 וצפוי לעלות שוב בשנת 2020.

אורך המחזה שבע שעות ומשתתפים בו כ-2,500 אנשים: שחקנים, זמרים, נגנים, תפאורנים, סדרנים וכיוצא בזה, שכולם תושבי העיירה, מתוך כ-6000 התושבים. כל ילד בעיירה גדל על במת התיאטרון, וכישוריו, באשר הם, זוכים לפיתוח במהלך כל חייו. יש תפקידים מסוימים במחזה שעוברים בירושה מאב לבן ומאם לבת. זוהי הפקת ענק מרשימה. במספר חודשים בהם מוצג המחזה צופים בו כחצי מיליון איש, המגיעים לאוברמרגאו מכל רחבי העולם הנוצרי. 

הטקסט של הפסיון של אובראמרגאו היה רווי בעבר אנטישמיות נוצרית. עם עלייתה של האנטישמיות במאה ה-19, החריפו הבמאים את המוטיבים האנטישמיים בדמויות היהודים. אדולף היטלר הגיע פעמיים לצפות במחזה: ב-1930 וב-1934. ב-1934 הגיעו בעידודה של התעמולה הנאצית כ-400,000 איש לצפות במחזה האנטישמי, לאחר שהכרטיסים הוזלו לחצי מחיר, ומחירי הרכבות בגרמניה היו בעלות מינימלית. בעקבות החלטת ועידת הוותיקן השנייה בשנת 1965 על שינוי היחס ליהודים, החלו הארגונים היהודיים השונים להרים קול צעקה בדרישה לשינוי הטקסטים במחזה ופנו בעניין זה לכנסייה, לגרמניה ולתקשורת. לקראת מופע המילניום של מחזה הפסיון של אוברמרגאו בשנת 2000 הגיעה הליגה נגד השמצה להידברות עם מארגני המחזה על שיכתוב קטעים ממנו למיתון הטונים האנטי-יהודיים שבו. בהפקות האחרונות ניתן לראות במחזה טליתות, כיפות ומנורת שבעת קנים, ומושמעים בו קידוש ושמע ישראל בעברית. 
ימין
ימין

==קישורים חיצוניים==

* 

<br />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוואריה: ערים
קטגוריה:אתרי סקי בגרמניה
Soviet Kitsch

Soviet Kitsch הוא האלבום השלישי של הזמרת היוצרת רג'ינה ספקטור. שם האלבום נלקח משיר של רג'ינה ספקטור בשם Düsseldorf שלא נכלל באלבום, ומקורו של הביטוי בהתבטאותו של מילן קונדרה על הריקנות שבקומוניזם, מתוך ספרו הקלות הבלתי נסבלת של הקיום.
השירים "Us" ו-"Carbon Monoxide" יצאו כסינגלים, ולשיר "Us" צולם וידאו קליפ.
הוצאה אחת של האלבום יצא לאורה עם DVD בונוס, שכלל סרט קצר בשם "The Survival Guide to Soviet Kitsch" (מדריך ההישרדות ל-Soviet Kitsch) שניתן לצפות בו באתר האינטרנט של ספקטור, והווידאו קליפ לשיר "Us".

== סגנון ==
מרבית השירים באלבום הם שירים שקטים בליווי פסנתר, ולפעמים כלים נוספים שנוכחותם פחות דומיננטית כמו צ'לו וגיטרה חשמלית. בשיר "Poor Little Rich Boy", הקצבי יותר, מכתיב את הקצב מקל תופים. השיר "***" הוא למעשה קטע מעבר, בו נשמעת שיחה בלחישות בין רג'ינה ספקטור לאחיה, בר (בארי). הוא שואל אותה מתי יתחיל "השיר ההוא", שהולך "דה נה נה נה נה נה נה נה, דה נה נה נה נה", היא עונה לו שהשיר יתחיל בעוד רגע, הוא שואל אותה שוב, ולבסוף היא עונה: "...הוא יתחיל - עכשיו!" ומיד מתחיל השיר הבא, "Your Honor", בו מתארחת להקת הפאנק Kill Kenada. השיר רועש, כשבפזמון השקט נשמע רק קולה של ספקטור עם פסנתר.

בשירים "Your Honor", "Us" ו-"Chemo Limo" ספקטור מרבה להשתמש במשחקים עם הקול ומפיקה צלילים לא שגרתיים, שלרוב משרתים את נושא השיר, כפי שהיא נוהגת לעשות בשירים רבים.

מבחינה מילולית, השירים מתוחכמים ולרוב אינם חד-משמעיים. חלקם קודרים, בעוד שחלקם מלאים הומור. כמנהגה של רג'ינה ספקטור, מרבית השירים אינם שירים אישיים, אלא מעין סיפורים קצרים על דמויות שהמציאה.

== רשימת השירים ==
# "Ode to Divorce – 3:42 
# "Poor Little Rich Boy – 2:27 
# "Carbon Monoxide – 4:59 
# "The Flowers – 3:54 
# "Us – 4:52 
# "Sailor Song – 3:15 
# "0:44 - ***
# "Your Honor – 2:10 
# "Ghost of Corporate Future – 3:21 
# "Chemo Limo – 6:04 
# "Somedays – 3:21 

== צוות ==
* רג'ינה ספקטור - שירה, פנדר רודס, מקל תופים, הפקה
* גורדון רפאל - הפקה
* אלן בזוזי - הפקה, תופים
* טושי יושיוקה - טכנאי קול
* מאט הייד - טכנאי קול
* ג'יין סקארפנטוני - צ'לו
* גרהם מייבי - גיטרה בס
* אורן בלודאו - גיטרה
* בר (בארי) ספקטור - דיבורים
* להקת Kill Kenedea - ליווי בשיר Your Honor

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי רג'ינה ספקטור
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת סייר רקורדס
פורשהיים

פוֹרְשְהָיים (בגרמנית: Forchheim) היא עיר מחוז גדולה בפרנקוניה עילית במדינת בוואריה שבדרום גרמניה, והיא חלק מהמרחב העירוני של נירנברג. נכון לדצמבר 2013, התגוררו בפורשהיים 30,705 תושבים.

פורשהיים היא אחת מן הערים המלכותיות העתיקות של גרמניה, ולעיתים מכונה השער לשווייץ הפרנקונית. בית העירייה הופך ב"תקופת הציפייה" (ארבעת השבועות קודם לחג המולד) ללוח שנה ענק ומקושט.

בסמל העיר, שעוצב במאה ה-13, מצוירים שני דגי טרוטה (פורל). מעצבי הסמל סברו בטעות כי מקור שם העיר במילה "פורל", שכן דגים אלה נמצאו במקורות המים ליד העיר; כיום סבורים חוקרים כי מקור שם העיר במילה Vorha, מילה בגרמנית עילית עתיקה לאורן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בוואריה: ערים
תחנת הרכבת התחתית ווטרלו

תחנת הרכבת התחתית ווטרלו (באנגלית: Waterloo tube station) היא תחנת רכבת תחתית הממוקמת ברובע למבת' של לונדון. תחנת הרכבת התחתית אשר משרתת את הקווים בייקרלו, ג'ובילי, נורת'רן וקו ווטרלו וסיטי נמצאת באזור 1 בחלוקת האזורים של מערכת התחנות של הרכבת התחתית של לונדון.

==היסטוריה==
התחנה התחתית הראשונה בווטרלו נפתחה על ידי קו ווטרלו וסיטי ב-8 באוגוסט 1898.
קו בייקר סטריט וווטרלו (כעת נקרא בייקרלו) החל לשרת את התחנה ב-10 במרץ 1906.
ב-13 בספטמבר 1926 התחנה החלה לשרת את נוסעי הקו הצפוני.
ב-20 בנובמבר 1999 קו ג'ובילי הצטרף לשלושת הקווים הקודמים, ובמסגרת פרויקט הרחבת הקו החל לפעול גם בתחנת ווטרלו.

ב-2010 החל תיאטרון אולד ויק הסמוך להשתמש במנהרות נטושות מתחת לתחנה כחללים להצגת הצגות, חללים אלה נקראים "The Old Vic Tunnels".

==מתחם תחבורה מרכזי==
מעל לתחנת התחתית נמצאת תחנת הרכבת ווטרלו, תחנה חשובה המשמשת כתחנת-קצה מרכזית עבור לונדון. עד ל-13 בנובמבר 2007 שימשה התחנה כמסוף בינלאומי לרכבות היוצאות מאנגליה לכיוון יבשת אירופה, לערים מרכזיות כבריסל, ליל ופריז. כיום, יוצא שירות הרכבות הבינלאומי מתחנת סיינט פנקראס.
בנוסף, קיימת תחנת אוטובוס מרכזית לצד תחנת הרכבת.

תחנת ווטרלו התחתית היא אחת מן התחנות העמוסות ברכבת התחתית של לונדון, מאחר שהתחנה משמשת כנקודת מפגש ל-4 קווים שונים, המאפשרים לנוסעים להחליף ביניהם. בשנת 2006 נרשמו כ-68.5 מיליון כניסות ויציאות בתחנה. בתחנה זו, יש 23 דרגנועים ובכך היא שיאנית במספר הדרגנועים הקיים, הגבוה ביותר מבכל תחנת תחתית אחרת.

==ראו גם==

*היסטוריה של הרכבת התחתית של לונדון

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.thetube.com ה"טיוב"] - האתר הרשמי של הרכבת התחתית בלונדון
*[http://www.ltmcollection.org/photos/index.html מוזיאון התחבורה של לונדון] - אוסף צילומים משנת 1906 ועד היום באתר מוזיאון התחבורה של לונדון

== הערות שוליים ==

ווטרלו
ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה

ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה
ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה (רוסית Великое cтояние на реке Угре, מכונה גם Угорщина - אוּגוֹרשינה) היה עימות בין כוחותיו של אחמט חאן, החאן של אורדת הזהב, לבין כוחותיו של הנסיך הגדול של רוסיה איוואן השלישי בסתיו-חורף 1480, במסגרת מלחמות קרים-רוסיה. העימות הסתיים בנסיגה של המונגולו-טטרים ולהתפוררותה של האורדה, אך למעשה ללא קרב. שני הצדדים היו מוכנים בעמדות קרב משני צידיו של נהר האוגרה, בלי שמי מהם יעשה את הצעד הראשון ויתקיף. אירוע זה, נחשב לצד קרב קוליקובו, לאירוע מכונן בבניית האימפריה הרוסית.

ברקע לעימות, החלטתו של איוון ב-1476 להפסיק לשלם את המס השנתי לאורדה. מיסים אלו נאספו על ידי המונגולים מאז תקופת באטו חאן. אחמט חאן, שהיה עסוק במאבק נגד חאנות קרים, לא הגיב. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1480, החליט אחמט חאן להגיב נגד הרוסים המרדנים. הוא הצליח להגיע להסכם צבאי עם מלך פולין, קז'ימייז' הרביעי, על תקיפה משותפת של רוסיה. הכוחות הפולנים לא הגיעו לאוגרה בעיקר בגלל שהיו עסוקים בהגנת הממלכה מפני כוחות של חאנות קרים.

בשנת 1481 אחמט חאן נהרג והחלה התפוררות פנימית של אורדת הזהב.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלחמות רוסיה
קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:מלחמות האימפריה הרוסית
סגולה (אזור תעשייה)

סגולה הוא אזור תעשייה בצפון מזרח העיר פתח תקווה, מצפון לשכונת כפר אברהם, ממערב לכביש 40 ומדרום לכביש 5 ולמחלף ירקון. הוא מהווה גם את גבולה הצפון-מזרחי של פתח תקווה.
 
הרחוב הראשי באזור התעשייה סגולה הוא רחוב בן-ציון גליס.

== היסטוריה ==
עד שנות ה-2000 היה המקום אזור התעשייה המרכזי של העיר פתח תקווה, אך עם הקמת פארקי היי-טק באזורי התעשייה האחרים של פתח תקווה, קריית אריה וקריית מטלון, ירד מעמדו.

בעבר נהגתה תוכנית בעיריית פתח תקווה להפוך את אזור התעשייה למרכז הבילוי העיקרי של פתח תקווה, ולהקים בו תיאטרון, בתי קפה ומסעדות, אך זו נגנזה.

== מקומות ואתרים ==
שטח אזור התעשייה הוא כ-3,000 דונם (כשטחה של העיר גבעתיים, לדוגמה), והוא מאכלס כ-900 עסקים. בניגוד לאזורי התעשייה האחרים בעיר, הוא מאופיין בעיקר בתעשייה כבדה. עם זאת, בשנים האחרונות התפתחו בו שניים ממרכזי הקניות הגדולים והמרכזיים בפתח תקווה ובאזור דרום השרון: פאוור סנטר סגולה, מדרום לרחוב גליס, ומתחם ירקונים, שנמצא בצפון אזור התעשייה. שניהם מתאפיינים בחנויות ענק בתחומים שונים: חשמל, תאורה, עשה זאת בעצמך, ביגוד, הנעלה, מזון ועוד.

בשטחו של אזור התעשייה ממוקם בית הקברות סגולה - בית העלמין הראשון של פתח תקווה, שבשטחו נמצא אף בית העלמין הצבאי העירוני.

== תחבורה ==
אזור התעשייה נהנה ממיקום טוב ונגישות ברמה גבוהה, הודות לשני צירי תחבורה עיקריים שעוברים בסמוך לו: כביש 5 וכביש 40. בנוסף, בחלקו הצפוני של אזור התעשייה נמצאת תחנת הרכבת פתח תקווה סגולה, אך זו סובלת מנגישות ברמה נמוכה מאוד עקב ריחוקה מלב אזור התעשייה ועקב כך שקווי האוטובוס הבין עירוניים עוצרים על הגשר של כביש 40 מעל פסי הרכבת. בעתיד, אמורה לעבור באזור התעשייה שלוחה של הקו הסגול של הרכבת הקלה של תל אביב.

סגולה
קטגוריה:פתח תקווה: אזורי תעשייה
מרק עגבניות

מרק עגבניות הוא מרק המורכב מעגבניות. הוא משמש לרוב כמרכיב במאכלים מורכבים יותר, ושלא כמו רוב המרקים, נהוג להגישו חם או קר. המרק יכול להכיל חתיכות עגבנייה או להתבסס על מחית בלבד.

מקובל להוסיף למרק עגבניות אורז מבושל, ופעמים רבות נהוג לאכול אותו יחד עם טוסטים. ניתן גם להפוך מרק עגבניות לקרם עגבניות על ידי החלפת מים בחלב בשלב ההכנה. ניתן גם להוסיף שמנת חמוצה, גבינה מגוררת, קרקרים או סלסה. בארצות הברית צורת הממכר הנפוצה ביותר של מרק עגבניות היא בקופסאות שימורים.

מרק עגבניות קר וקיצי, המקובל במטבח הספרדי, נקרא "גספצ'ו".

בשנת 1989 אישה התלוננה כי עורה הפך להיות כתום. בבדיקה רפואית התברר כי הגורם לשינוי הצבע היה הרגלי האכילה של האישה, אשר צרכה אך ורק מרק עגבניות ולכן ספגה כמות של קארוטין, חומר הקיים בעגבניות, בשיעור של פי עשרה מהממוצע.

==קישורים חיצוניים==

* 
* אדר קפלן-מור, [https://web.archive.org/web/20080418032215/http://www.foodis.co.il/recipes.asp?sec=5&featid=1761 מתכון למרק עגבניות], באתר "אכול ושאטו"
* אבנר לסקין, [https://web.archive.org/web/20080318180258/http://www.mevashlim.com/Recipe/3688001.asp מתכון למרק עגבניות טוסקני], באתר "מבשלים"
* [http://www.foodisgood.co.il/recipe/מרק-עגבניות-ואורז-מתכון/ מתכון למרק עגבניות ואורז], באתר "FoodisGood"

==הערות שוליים==

עגבניות
קטגוריה:מאכלי עגבניות
אונה קינג

אונה טמזין קינג (באנגלית: Oona Tamsyn King, נולדה ב-22 באוקטובר 1967) היא פוליטיקאית יהודיה בריטית, שהייתה חברת הפרלמנט הבריטי מטעם מפלגת הלייבור וייצגה את מחוז " Bethnal Green & Bow" בשנים 1997–2005.

==תחילת חייה==
אונה קינג נולדה בשפילד, אנגליה, לאם יהודייה, פעילה למען צדק חברתי, ולאב ממוצא אפרו-אמריקני, פעיל זכויות האזרח במפלגתו של פרסטון קינג. קינג היא אחייניתה של הדוקטור מרים סטופרד, ושל המחזאי טום סטופרד. 
חונכה ולמדה בצ'וק פארם, לונדון, והחלה בפעילותה הפוליטית בתא סטודנטים ממוצא אנגלו-אמריקנים באוניברסיטת יורק, ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי שם רכשה את השכלתה.

==חיים פוליטיים==
קינג התפקדה למפלגת הלייבור הבריטית כבר בהיותה בת 14.

לפני שהפכה לחברת פרלמנט, הייתה קינג חברה בפרלמנט האירופי בוועידת הכלכלה והסיוע ההומניטרי, ועבדה כעוזרת פרלמנטרית אצל גלין פורד, גם הוא חבר הפרלמנט האירופי ונציג מפלגת הלייבור בפרלמנט האירופי. לאחר מכן הייתה עוזרת פרלמנטרית לגלינס קלינהוק הוולשי.

בשנת 1997 נבחרה לייצג את מפלגת הלייבור במחוז הלונדוני גרין אנד באו בת'נל. קינג נבחרה למועמדת במקום פטר שור, חבר הפרלמנט מטעם מפלגתה שעבר למפלגת בת של הלייבור, והתמודד נגד קינג על מושבו בפרלמנט. בהיבחרה הייתה קינג לפוליטיקאית השחורה השנייה בכל הזמנים בבית הנבחרים הבריטי, ונכללה ברשימת "100 השחורים הבריטיים הבולטים ביותר" ("100 Great Black Britons") של הBBC. 

בנאומה הראשון, ב-5 ביוני הדגישה קינג את מוצאה המעורב - אביה שחור ואימה יהודייה:
<div style="direction: ltr;">

</div>

בתרגום לעברית: "עבורי, גזענות איננה רק שיח אקדמי, מפני שאני בת לאב כהה-עור ואם יהודייה. אמי, כילדה בניוקאסל הייתה מושפלת בגבה לקיר ונתונה לקלס חבריה לספסל הלימודים רק מפני שהיא אחראית למות המשיח. אני עצמי הייתי נקראת בשמות גנאי כגון: "יהודונת", "כושונית", "Wog" ובת כלאיים. אלו הם דברים הבלתי ניתנים לגישור, אך אני מקווה שבגלל הרקע שלי, ואולי בזכותו, אצליח לגשר בין העמים".

בבחירות של שנת 2005 היא לא הצליחה להיבחר מחדש. בשנת 2010 אונה קינג ניסתה להיות מועמדת הלייבור לראש עיריית לונדון אך הניסיון לא צלח. לאחרונה היא קיבלה תואר ברונית והתקבלה לבית הלורדים במסגרת לורדים לימי חייהם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט האירופי
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת
קטגוריה:פוליטיקאיות בריטיות
קטגוריה:חברות מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:חברי מפלגת הלייבור (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:לורדים לימי חייהם
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים בריטים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1967
ועדת שמגר (טבח מערת המכפלה)

האלוף [[דני יתום מעיד בפני ועדת החקירה]]
ועדת החקירה לעניין הטבח במערת המכפלה בחברון התשנ"ד היא ועדת חקירה ממלכתית שהוקמה בעקבות טבח מערת המכפלה שאירע ב-25 בפברואר 1994 (פורים ה'תשנ"ד) במערת המכפלה בחברון, ובו נרצחו 29 מתפללים פלסטינים ונפצעו 125 באולם התפילה המוסלמי שבאתר. המפגע היה יהודי תושב קריית ארבע, ברוך גולדשטיין, שנהרג במהלך האירוע.

הוועדה מכונה גם ועדת שמגר, על שם מי שעמד בראשה, נשיא בית המשפט העליון לשעבר מאיר שמגר (כך קרויות גם שלוש ועדות חקירה נוספות שבראשן עמד שמגר).

חברי הוועדה, בנוסף לשמגר, היו:
* שופט בית המשפט העליון אליעזר גולדברג
* שופט בית המשפט המחוזי עבד אל-רחמן זועבי
* נשיא האוניברסיטה הפתוחה, פרופ' מנחם יערי
* הרמטכ"ל לשעבר משה לוי.

הוועדה נדרשה לבחון את מדיניות אכיפת החוק וההתרעה כלפי מעשי עבריינות פוליטית של מתנחלים; היא נדרשה גם לבחון את פרטי המקרה ובייחוד האם גולדשטיין היה חלק מארגון טרור, או פעל על דעת עצמו. הוועדה נפגשה 31 פעמים, ושמעה עדויות מ-106 מקורות (16 מהם בדלתיים סגורות).

דו"ח הוועדה הוגש ביוני 1994. הוועדה הסיקה כי גולדשטיין פעל לבד, ולא במסגרת ארגון (אף על פי שהיה חבר "כך" ותלמיד של מאיר כהנא). הוועדה מתחה ביקורת על רמת התיאום בין גופי הביטחון השונים ועל רמת האכיפה של עבריינות פוליטית בקרב פעילי ימין קיצוני. עם זאת, היא קבעה כי המנהיגות הפוליטית והצבאית לא יכלה לחזות את האירוע וכי עדויות של חלק מניצולי הטבח, לפיהן נשמעו בחלל האולם גם קולות נפץ רימונים, אינן אמינות ומלאות סתירות.

הוועדה קבעה כי גולדשטיין פורק מנשקו בטרם נהרג.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990012898030205171/NLI קישור לדו"ח ועדת שמגר בספריה הלאומית של ישראל]

שמגר (טבח מערת המכפלה)
קטגוריה:טבח מערת המכפלה
האור מציון

האור מציון הוא אלבום הבכורה של הזמר סאבלימינל שיצא בתחילת שנת 2001.

האלבום קיבל תואר "אלבום זהב" כאשר מכר מעל 20 אלף עותקים. הטקסטים באלבום בעלי אופי נרקיסיסטי-פטריוטי, אשר באים לידי ביטוי בכמעט רוב שירי האלבום.

"יותר מחבר" היה הסינגל הראשון מתוכו. אחריו יצא "חי מיום ליום" המוכר אשר לו צולם קליפ. באלבום מתארחים אמנים רבים כמו גלית דהן, מומי לוי, הרביעייה הפותחת, יואב אליאסי "הצל", שי חדד "שי 360" ועוד ראפרים ואמנים,
מפיקים ואנשי צוות מהארץ ומחו"ל. שיר נוסף ידוע מהאלבום הוא "בית הספר הישן".

==רשימת השירים באלבום==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=30|מספר
!width=100|שיר
!width=50|אורך
!width=70|מילים
!width=70|לחן
!width=70|עיבוד
|-
! 1
| הקדמה
| 02:36
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני, אדי סומירן
|-
! 2
| בית הספר הישן
| 04:45
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
|-
! 3
| מ־T.A ל־L.A מארח את הצל וצ'אקי
| 04:19
| קובי שמעוני, יואב אליאסי, צ'אק דורפמן
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני, אדי סומירן
|-
! 4
| הוליווד
| 05:00
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
|-
! 5
| חי מיום ליום מארח את הצל ומומי לוי
| 04:25
| קובי שמעוני, יואב אליאסי
| קובי שמעוני, מומי לוי
| קובי שמעוני, מומי לוי
|-
! 6
| רזומה מארח את צ'ולו
| 04:52
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני, אורי שוחט, רן הרוש
|-
! 7
| מא' ועד ת' מארח את שי (שלל ידע)
| 04:14
| קובי שמעוני, שי חדד
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני, אדי סומירן
|-
! 8
| יותר מחבר (היפ הופ) מארח את ברוך פרידלנד
| 04:12
| קובי שמעוני, אדי סומירן
| קובי שמעוני, אדי סומירן
| קובי שמעוני, אדי סומירן
|-
! 9
| הרביעייה הפותחת מכריזים
| 01:15
|אורי שוחט, רן הרוש
| אורי שוחט, רן הרוש
| אורי שוחט, רן הרוש
|-
! 10
| הקזבלן של שנות ה-90'
| 04:43
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
| rowspan="2" | קובי שמעוני, אורי שוחט, רן הרוש
|-
! 11
| האדריכלים מארח את הצל וצ'ולו
| 03:11
| קובי שמעוני, יואב אליאסי
| קובי שמעוני, אריה אביטן
|-
! 12
| באנו חושך לגרש
| 00:38
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני

|-
! 13
| האור
| 03:25
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני, אורי שוחט, רן הרוש
|-
! 14
| איזה סרט מארח את וצ'ולו
| 04:35
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
| rowspan="2" | קובי שמעוני
|-
! 15
| לא פוחד
| 02:54
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
|-
! 16
| יותר מחבר (REMIX) מארח את גלית דהן
| 04:31
| קובי שמעוני, אדי סומירן
| קובי שמעוני, אדי סומירן, מומי לוי
| מומי לוי
|-
! 17
| *החגיגה נגמרת
| 00:25
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני
| קובי שמעוני, אדי סומירן
|}
* השיר "החגיגה נגמרת" הוא בעצם שיר חבוי. כתוב כי הוא אורך כ־25 שניות, אך הוא בעצת אורך כ־11:30 דקות הכוללות סימפול של השיר "החגיגה נגמרת" בהתחלה (שהוא בעצם אורך כ-25 שניות)- אחריו שקט ארוך עם קולות של תקליט שנגמר (ובאמצע ה'שקט' הזה שומעים את הצל צועק למישהו שיהפוך את התקליט). בסביבות אמצע הדקה החמישית מתחיל שיר שאורכו כ- 6 דקות בעברית, אנגלית וצרפתית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2001
קטגוריה:אלבומי סאבלימינל
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אורי שוחט
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי תאקט
העין השלישית

250px
במיסטיקה, המונח העין השלישית מתייחס לאיבר בלתי-נראה הקיים, כביכול, בגוף האדם הממונה על הידיעה ועל החזון. נחשב על פי היוגה לשישית מתוך שבע הצ'אקרות ומכונה שם האג'ני צ'אקרה, על שם האל אגני אל האש במיתולוגיה ההינדית; אין עדות מדעית כלשהי לקיומו של איבר בלתי נראה כזה, או לסגולות המיוחסות לו.

מאמינים בגילוי עתידות ובראיית הנסתר מייחסים חשיבות רבה לעין השלישית, כיוון שלטענתם היא "האיבר המיסטי" האחראי בעיקר על נבואה ועל ראייה על - חושית; בקרב העוסקים בניו אייג' נעשו ניסיונות לזהות את העין השלישית עם אזורים שונים במוח. העין השלישית נקראת גם עין המיינד, או העין הפנימית.

==ראו גם==
*צ'אקרה
*בלוטת האיצטרובל - המכונה גם העין השלישית
*אינטואיציה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בודהיזם
הפארקים הלאומיים באגם טורקאנה

הפארקים הלאומיים סִיבִּילוֹי, סנטרל איילנד וסאות' איילנד (Sibiloi, Central island ו-South island) הם שלושה פארקים לאומיים באזור אגם טורקאנה שבצפון-מזרח קניה, שהוכרזו יחדיו כאתר מורשת עולמית. כשהוכרז האתר, ב-1997, הוא כלל רק את סיבילוי וסנטרל איילנד. סאות' איילנד נוסף ב-2001. הפארק הלאומי סיבילוי שוכן לחוף האגם, ושני האחרים הם איים געשיים באגם עצמו.

==הפארק הלאומי סיבילוי==
הפארק הלאומי סיבילוי () הוקם בשנת 1973, והוא משתרע על פני 1,570 קמ"ר לחופו הצפון-מזרחי של אגם טורקאנה. בפארק חיות בר רבות, אך הוא ידוע בעיקר בשל המאובנים שנמצאו בשטחו, ובכלל זה מאובני אוסטרלופיתקוס ומינים קדומים של אדם. מאובני האדם נלקחו לניירובי, ובפארק נותרו יתר המאובנים, ובהם מאובנים של צבים ושל קרוקודיל ופיל קדומים.

עולם החי של הפארק כולל בעלי חיים כגון זברות, ראמים וצבאים ג'ירפיים. בחוף האגם חיים קרוקודילים וצבים רכים.

בידודו של הפארק וריחוקו מריכוזי אוכלוסייה מקשים על הנגישות אליו (אם כי יש בתחומו שני מסלולי נחיתה), והוא מתויר פחות מפארקים לאומיים אחרים בקניה.

==הפארק הלאומי סנטרל איילנד==
סנטרל איילנד ("האי המרכזי") () הוא, למעשה, הר געש פעיל במרכז אגם טורקאנה. באי 3 אגמים בתוך מכתשים שנוצרו כתוצאה מהתפרצויות וולקניות. בעלי החיים הנפוצים על האי כוללים קרוקודילים, היפופוטמים, זברות, טופים, ראמים, ג'ירפות וצבאים.

הפארק הוכרז ב-1983, ושטחו 5 קמ"ר.

==הפארק הלאומי סאות' איילנד==
סאות' איילנד () אף הוא הר געש, השוכן בקצהו הדרומי של האגם, אך אינו פעיל. אורכו 11 ק"מ ורוחבו 4.5 ק"מ. האי מהווה אתר מועדף לציפורים נודדות, ומדי שנה עוברות בו כ-220 אלף מהן, מ-34 מינים שונים, המצטרפות ל-84 מיני עופות המים החיים בו. עם העופות הנפוצים על האי נמנים
שקנאים, פלמינגואים, סיקסקים, חופמים, חופיות, אנפות, לבניות, חסידות, עיטמים, בזים, נחליאלים, סבכים ודרורים. 

בדומה לסנטרל איילנד, גם הפארק הלאומי סאות' איילנד הוכרז ב-1983. שטחו הכולל כ-39 קמ"ר. סאות' איילנד הוא היחיד מבין הפארקים שבו מתגוררים בני אדם, כ-500 מבני שבט הדייגים אל מולו.

==ראו גם==
* אגם טורקאנה

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20031031013406/http://sibiloi.com/index.html האתר הרשמי של הפארק הלאומי סיבילוי]
* [https://web.archive.org/web/20051027042629/http://www.kws.org/central-island.html האתר הרשמי של הפארק הלאומי סנטראל איילנד]

אגם טורקאנה
קטגוריה:אתרי מורשת עולמית בסיכון
קטגוריה:קניה: פארקים לאומיים
תוודרוס הראשון, קיסר אתיופיה

תווֹדְרוֹס הראשון (געז: "ቴዎድሮስ", גרסה אתיופית של השם "תאודור") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. תוודרוס היה בנו של הקיסר דווית הראשון, ירש את אביו לאחר מותו ב-6 באוקטובר 1412 תחת השם "וולדה אנבסה" ("בן האריה").

חרף העובדה שמלכותו נמשכה רק 9 חודשים, תקופתו של תוודרוס הייתה השיא של תקופת הזוהר האתיופית. החוקר ג'יימס ברוס מסביר:

וואליס באדג' חוזר על מה שכתב בספרו הסינקסריום שהקיסר תוודרוס היה "איש דתי מאוד, וחובב גדול של ספרות דת". באדג' מוסיף שתוודרוס רצה לעלות לרגל לירושלים, אבל שוכנע שלא לעשות זאת בגלל האבונה "שחשש לביטחונו", למרות שעל פי באדג' תוודרוס ביטל את ההסכם של יקונו אמלק שהוריש לכנסייה שליש מאדמות הממלכה.

תוודרוס נהרג על חופו של נהר האוואש בזמן שלחם בסולטונות אדאל ב-23 ביוני 1413, הקיסר נקבר במנזר סטפן הקדוש שבאי דגה שבאגם טאנה. מאוחר יותר הוא נקבר מחדש בידי הקיסר באדה מרים הפעם במנזר אתרוסנה אגזאתנה מריאם שבסאינת.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:תקופת תור הזהב האתיופית
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:נפטרים ב-1414
יסחק הראשון, קיסר אתיופיה

יסחק (געז: "ይሥሓቅ", גרסה אתיופית של השם "יצחק") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב, יסחק היה בנו השני של הקיסר דווית הראשון ויירש את כס הקיסרות מידי אחיו הקיסר תוודרוס הראשון ב-23 ביוני 1413 תחת שם ההכתרה "גברה מסקל השני" ("עבד הצלב").

קיסר זה המשיך את המערכה הצבאית כנגד יהודי אתיופיה. הוא גזר כי: "הנטבל לדת הנוצרית, יירש את אדמת אבותיו, ולא, פאלאסי יהיה". המילה פאלאס פירושה אריס או מבקר, קרי אנשים חסרי זכויות על קרקע. מכאן והלאה דבק המונח "פאלשים" ביהודי אתיופיה, שנושלו מבעלות על קרקעותיהם בין המאה ה-15 למאה ה-17.

הקיסר יסחק פלש גם לאזור השנקלה מעבר לאגאו מדר, ובחלק הדרומי של אתיופיה הוא נלחם כנגד ילדיו של סעאד א-דין השני מושל יפאט לשעבר שחזרו מגלותם בערביה.

הקיסר יסחק עשה את הקשר הראשון בין האימפריה האתיופית לבין אירופה מאז ימי קיסרות אקסום. הוא שלח מכתב למלך אלפונסו החמישי מלכה של ממלכת אראגון, המכתב הגיע למלך בשנת 1428 והציע ברית כנגד המוסלמים. על מנת לבצע את הברית הוא הציע קשרי משפחה בין שני המלכים, יסחק הציע לשלוח קבוצת אומנים לקיסרותו ושאחד מהם יתחתן עם בתו. לא ברור אם אלפונסו ענה למכתב זה, אך במכתב שהגיע ליורשו של יסחק, הקיסר זרע יעקב בשנת 1450 כתב אלפונסו שהוא יהיה שמח לשלוח אומנים לאתיופיה אם הם יגיעו בשלום בניגוד למשלחת הקודמת שמנתה שלושה עשר איש ונהרגה במסעה.

הקיסר נהרג במהלך לחימה כנגד סולטנות אדאל במועד שאינו ידוע אולם לפני ה-29 באוגוסט 1430 ונקבר בכנסיית מריאם שבטדבבה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:תקופת תור הזהב האתיופית
קטגוריה:מלכים אפריקאים
תקלה מריאם, קיסר אתיופיה

תכלה מריאם (בגעז: "ተክለ ማርያም", בעברית: "צמח מרים") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. תקלה מריאם היה בנו השלישי של הקיסר ניואיה קראסטוס, מריאם יירש את אחיינו אנדראיאס לאחר שזה נפטר בפברואר 1431 תחת שם ההכתרה "ህዝበ ናኝ היזבה נאן".

מנואל דה אלמיידה מזכיר שהצאצאים של תקלה מריאם נלקחו מאמבה גישן על ידי הקיסר זרע יעקב "וגרשו לאדמות חמות היכן שיש הרבה מחלות". כאשר בנו של הקיסר, באדה מריאם, עלה לשלטון הוא ניסה לתקן את הפגיעה הזאת ולאפשר להם לחזור, אך שליחיו לגולים נטבחו. באדה מריאם ציווה לערוף את ראשי 80 מהם, אך מנואל דה אלמיידה כותב שהם עדיין היו תחת השגחה צמודה. מריאם נפטר במאי 1433.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:תקופת תור הזהב האתיופית
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:נפטרים ב-1433
סארוו ייאסוס, קיסר אתיופיה

סארוו ייאסוס (געז: "ሣርወ ኢየሱስ", עברית: "צבא ישו") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. ייאסוס היה בנו בכורו של הקיסר תקלה מריאם, יירש את אביו במאי 1433 תחת שם ההכתרה "מיחרקה נן". 

המסורת גורסת שמלך ארבעה חודשים ומת לאחר שהודח על ידי הצבא לטובת בנו. בנו זה נהרג על ידי דודו עמדה ייאסוס בספטמבר אותה השנה. ארנסט וואליס באדג' סבור שמת ממחלת הדבר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:תקופת תור הזהב האתיופית

קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:נפטרים ב-1433
עמדה ייאסוס, קיסר אתיופיה

עמדה ייאסוס (בגעז: ዓምደ ኢየሱስ, עָמְדַ אִיַסֻס; בעברית: "עמוד ישו") היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. ייאסוס היה בנו הצעיר של הקיסר תקלה מריאם, הוא ירש את אחיו סארוו ייאסוס לאחר שזה מת לאחר שהודח בהפיכה צבאית בראשות בנו. ייאסוס הרג את אחיינו המורד וירש את כתר הקיסרות תחת השם "בדלה נן" בספטמבר 1433.

החוקר הבריטי ארנסט וואליס באדג', כתב כי הקיסר עמדה ייאסוס, שלט כשמונה חודשים, ולא השאיר אחריו בעיות. ההיסטוריה לא מספקת מידע על הפעולות שלו, "והרציפות המהירה של הקיסרים בילבלה אפילו את אל-מקריזי".

== הערות שוליים ==

קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:תקופת תור הזהב האתיופית
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:נפטרים ב-1434
נהואד, קיסר אתיופיה

נאוד היה קיסר האימפריה האתיופית בסוף תקופת תור הזהב. ציון נולד בשם "הנסיך קלאיופה" והיה בנו הצעיר של הקיסר באדה מריאם הראשון מאשתו הרביעית וויזרו רומנה וורק. הוכרז כקיסר ב-8 בנובמבר 1478 כאשר אחיו אסכנדר היה במערכה צבאית והוא היה היורש של אביו אך ויתר על כך. כאשר אחיו נפטר הוכרז כקיסר יריב לעמדה ציון השני על ידי זה סאלוס, יותר מאוחר הובס בקרב על ידי הקיסר וכאשר זה נפטר ירש אותו והוכרז כקיסר ב-1 בנובמבר 1494 תחת השם "אנבסה בצר" ("אויב האריה"). 

כמו הקיסר אסכנדר שלפניו, הוא סמך על העצה של אמו הקיסרית הלני. חרף עזרתה, שנות שלטונו צוינו על ידי אי הסכמה פנימית.

נהואד התחיל בבניה של כנסייה באמהרה שקושטה עם עלי זהב, והייתה ידועה בשם מכנה סלאסי. אך הוא מת לפני שגמרו לבנותה, והנקבר בתוך הכנסייה, בנו הקיסר לבנה דנגל סיים את בנייתה בשנת 1530. המסיונר פרנסישקו אלואראש הלך לראות את הכנסייה כאשר הסתיימה בנייתה אך הורחק ולא הורשה להיכנס. לאחר שהושלמה הכנסייה האימאם אחמד גראן הצליח לחדור למחוז אמהרה, וב-3 בנובמבר 1531 הבעיר האימאם באופן אישי את הכנסייה.

נהואד נהרג במשך המלחמה כנגד יפאט האסלאמית ב-13 ביולי 1507.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:תקופת תור הזהב האתיופית
קטגוריה:נפטרים ב-1508
עמדה ציון השני, קיסר אתיופיה

עמדה ציון השני (נולד ב-1488) היה קיסר האימפריה האתיופית לקראת סוף תקופת תור הזהב. הוא הוכתר כקיסר עם מות אביו, הקיסר אסכנדר, ב-7 במאי 1494. 

לאחר ההתנקשות באסכנדר באביב 1494, בטרם הגיעו לגיל 22, נמנו שלושה טוענים לכתר: בנו הפעוט אנדריאס ושני אחיו של אסכנדר, הנסיכים נהואד ואנקו ישראל. הביטווודאד (רוזן) עמדה מיכאל, שליטה בפועל של אתיופיה בתקופת אסכנדר הצעיר, הכתיר את הפעוט אנדריאס לקיסר אתיופיה בשם המלכותי "עמדה ציון" ("עמוד ציון"). הילד שימש פיון בידיו של עמדה מיכאל, שהוסיף לשלוט באתיופיה בפועל. אולם כעבור שבעה חודשים, בנובמבר 1494, מת הקיסר הצעיר בפתאומיות. דודו נהואד תפס את מקומו בשלטון.

נהרג בקרב על ידי וולדה סילוס ב-1 בנובמבר 1494 ונקבר בדברה וורק.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:תקופת תור הזהב האתיופית
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1488
קטגוריה:נפטרים ב-1494