OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
היהודי הנודד (צמח)

יהודי נודד (שם מדעי: Tradescantia) הוא סוג צמח עשבוני רב-שנתי ממשפחת הקומליניים, הגדל היטב בתנאים של צל מוחלט או חלקי. הוא רגיש לקרה, ליובש ולמליחות, ונראה במיטבו בקיץ.

==על השם==
השם "היהודי הנודד" (The Wandering Jew) הוא כינוי לשלושה מינים בלבד של Tradescantia (מתוך 71), וכינוי למין נוסף הדומה להם במראה, של הקומלינה. במובן זה, הכינוי הוא לקבוצה שאינה טקסונומית, אך רובה בתוך הסוג Tradescantia.

===שלושת המינים ב-Tradescantia הקרויים יהודי נודד===
*יהודי נודד ארגמני (Tradescantia pallida) - בעל אופי צימוח משתרע-למחצה וגובהו כ-40-30 ס"מ. העלים גדולים וצבעם סגול-ארגמן. הצמח פורח באביב ובקיץ בצבע סגול-ארגמני ולעיתים בצבע ורוד. בצל כבד ביותר, הצמח מאבד את צבעו הארגמני. לצמח עלווה צבעונית והוא זקוק לצל חלקי. הצמח די נפוץ בישראל כצמח נוי ומשמש לכיסוי אדניות ושטחי אדמה קטנים (כגון: איי תנועה, גינות פרטיות וציבוריות, מרפסות וכו').
*יהודי נודד משתלשל (זברינה; Tradescantia zebrina) - בעל אופי צימוח משתרע ומשתלשל. גובה הצמח כ-25 ס"מ, ועלוותו ארגמנית ומפוספסת בשני פסים מכסיפים. הזברינה מתרבה בקלות ופורחת כמעט כל השנה - אביב עד סתיו. בפריחה צבעו סגול. הצמח זורע את עצמו, ואפשר גם להכין ייחורים מקצות הענפים המשתרשים בקלות רבה. מקור השם זברינה נעוץ בדמיון במראה לפסי הזברה.
*יהודי נודד תלת גוני (Tradescantia fluminensis) - צבעו לבן, צומח בקיץ ובזמן פריחתו עלוותו צבעונית.

===מינים נוספים המכונים "יהודי נודד"===
*קטיפה לבנה (Tradescantia sillamontana)- קרוי לעיתים יהודי נודד שעיר או קורי עכביש, על שם עליו המכוסים סיבים לבנים עדינים. זמן צמיחתו בקיץ, צבע פריחתו ורוד והוא רגיש לקור.
*יהודי נודד מקומי (או יהודי נודד מכחיל, Commelina cyanea) - צמח מסוג קומלינה הנפוץ במזרח אוסטרליה.
*קומלינה זקופה - מין פולש בישראל.

==גלריית תמונות==
<gallery>
תמונה:Tradescantia pallida 1.jpg|יהודי נודד ארגמני, בגינת נוי
תמונה:Tradescantia Spiderworts.jpg|פרחים של מין Tradescantia
תמונה:Tradescantia1.jpg|עליה של קטיפה לבנה
תמונה:Mulberry pollen on Wandering Jew (Tradescantia pallida).jpg|גרגרי אבקה של תות שנשרו על יהודי נודד
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.pitria.com/56-years-garden גידול צמח היהודי הנודד בתוך זכוכית אטומה], אתר הפטריה, 05.01.16

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:קומליניים
ירון אשבל

ירון אשבל (נולד ב-26 במרץ 1968 בחולון) הוא שדרן רדיו ותקליטן ישראלי.

== ביוגרפיה ==
אשבל החל את דרכו בשידורי הרדיו כשגויס באוגוסט 1986 לגלי צה"ל, שם שירת כפקיד. השדרנית שירה גרא שמעה אותו בשיחת מסדרון במקרה והציעה לראש מחלקת הקריינים דאז, ארז טל, להכשירו כקריין. אשבל היה לקריין ומפיק ועבד בגלי צה"ל במשך 6 שנים.

לאחר שסיים עבודתו בגלי צה"ל, למד גאוגרפיה והיסטוריה באוניברסיטת תל אביב. כשהוקם הרדיו האזורי בישראל בסוף 1995 החל לעבוד ברדיו ללא הפסקה. לאחר שנה עזב לקול ישראל, לתחנת 88FM, שם הגה את הרעיון של תוכנית רדיו שתתמקד במוזיקת שנות השבעים והשמונים, אך ב-88FM לא הייתה היענות לרעיון.
דוד בן בסט, בעלי תחנת רדיוס 100FM אהב את הרעיון והציע לאשבל חופש יצירתי מוחלט, שם נולדה ב-2 ביולי 2000 התוכנית "מנהרת הזמן" שכולה שירים של פעם.

=="מנהרת הזמן"==
אשבל מוכר בעיקר בזכות תוכנית יומית זו, אותה הוא מגיש מדי יום בשעות 12:00 - 15:00 ברדיוס 100FM. התוכנית מתאפיינת במוזיקה שמחה מהעשורים הקודמים שחלקה ערוך מראש ואת חלקה מבקשים המאזינים בפייסבוק או בטלפון לאולפן תוך כדי שידור. בשנת 2012 ייצג אשבל עם תוכניתו מנהרת הזמן את ישראל בפסטיבל הרדיו בשווייץ וזכה למחמאות רבות. בשנת 2013 העניקה לו אגודת העיתונאים בתל אביב את פרס הרדיו לתוכנית המוזיקה הטובה ביותר.

=="השדרן המזמר"==
הצלחת התוכנית תורגמה לליין של מסיבות צמוד (שהתחיל במועדון התכלת המיתולוגי בנמל תל אביב ונמשך עד היום בהאנגר 17, בן אביגדור 17 תל אביב). זוהי תוכנית הרדיו היחידה בעולם שהפכה לליין של מסיבות. במסיבות המציא אשבל את תופעת "השדרן המזמר" בשל הופעה חיה שהוא מעניק למאזיניו לפני שתופס את הפיקוד בעמדת הדיג'יי. הצלחת המסיבות הביאה גם להפקות סופישבוע באילת והפלגות לחו"ל עם אמנים בינלאומיים כמו: סנדרה, סמנתה פוקס, בוני אם, פול יאנג ועוד.

תוצר נוסף של התוכנית הוא 7 אלבומי אוסף עם להיטי "מנהרת הזמן", לצד דיסק מנהרת הזמן כחול לבן ודיסק מנהרת הזמן גולד שסיכם בזמנו עשור לתוכנית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20180403173428/http://www.100fm.co.il/dj/?qwVq=F ירון אשבל], באתר רדיוס
* 

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:תקליטנים ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
רפאל אדרי

רפאל (רפי) אדרי (10 בספטמבר 1937 – 22 ביוני 2024) היה פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלת ישראל.

==ביוגרפיה==
אדרי נולד בקזבלנקה שבמרוקו. אביו נולד בהרי האטלס ועבר משם לקזבלנקה. פעל במרוקו בתנועת הנוער הבונים. עלה לישראל ב־1956, בגיל 17, לעיירה חצור הגלילית ולמד בבית ספר למנהל בירושלים. 

החל לעבוד במועצת חצור בשנת 1957 והיה יד ימינו של הלל לנדסמן, יו"ר המועצה המקומית הראשון בחצור. לנדסמן הצליח לקצר את שרותו הצבאי של אדרי, שאותו ראה כיורשו. בבחירות למועצה ב־1965 התמודד אדרי כמחליפו של לנדסמן, אך כשל בניסיונו להקים קואליציה עם המפד"ל, שמנהיגה שמואל דנינו העדיף להקים קואליציה עם גח"ל ועמד בראשות המועצה. במרץ 1968 חברת סיעת גח"ל ערקה והקימה סיעה עצמאית שתמכה במפא"י, ואדרי היה לראש המועצה. בבחירות למועצה ב־1969 שוב זכתה המפד"ל יחד עם גח"ל ברוב, ודנינו שב לראשות המועצה. באוגוסט 1972 פרש דנינו מהמועצה, ומחליפו בראשות המפד"ל יצחק זריהן צרף את מפא"י לקוליציה ואדרי כיהן כראש המועצה מאוקטובר 1972 עד פברואר 1973. בבחירות למועצה ב־1973 זכתה שוב המפד"ל ברוב וזריהן שב וצירף את מפא"י לקואליציה במועצה, ואדרי כיהן כראש המועצה במשך כשלושה חודשים (פברואר 1974 עד מאי 1974).

בהמשך היה מנכ"ל החברה לפיתוח קריית שמונה, יו"ר ומנכ"ל שיכון עובדים, ויו"ר שיכון ובינוי (הכוללת את סולל בונה ושיכון עובדים).

ב־1978 עבר אדרי להרצליה פיתוח.

כיהן כחבר הכנסת מטעם המערך ומפלגת העבודה מהכנסת העשירית ועד הכנסת הארבע עשרה בשנים 1981–1999.

היה סגן יושב ראש הכנסת בכנסות ה-13–14. שימש כשר בממשלת ישראל העשרים ושלוש – במשך שנתיים כיהן כשר בלי תיק, וב-7 במרץ 1990 מונה לשר לאיכות הסביבה, תפקיד בו החזיק במשך שבוע אחד, ולאחריו התפטר עקב הפלת הממשלה.

אדרי היה מעורב במגעים עם ש"ס להפלת הממשלה במסגרת התרגיל המסריח. שימש איש קשר עם חסן השני, מלך מרוקו ומנהיגים נוספים, הן בזמן פעילותו הפוליטית והן לאחר שפרש מהחיים הפוליטיים בשנת 1999.

אדרי שימש יועץ לענייני כלכלה ומכרות לשליט טוגו, הרודן ניאסנגבה איאדמה, ולבנו שירש את השלטון, פור ניאסנגבה. לפי מקורות אפריקאיים אנונימיים אדרי שלט בתאגיד הממשלתי לפוספטים, לאחר שהופרט, למרות שלא נמנה באופן רשמי עם ההנהלה. פעילי איגודים מקצועיים בחברת הפוספטים האשימו אותו באי-סדרים כספיים בתאגיד.

נפטר ב-22 ביוני 2024, בגיל 86.

== חיים אישיים ==
נישא בראשונה לג'ואן, תושבת כפר הנשיא שעלתה מדנמרק, ונולדו להם שלושה ילדים. נישא בשנית לאן קלוד, יהודיה צרפתית ממשפחה אמידה, והם היו נשואים עד לפטירתה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת האחת עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:פעילים ציונים במרוקו
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכנסת
קטגוריה:ראשי מועצת חצור הגלילית
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת: פקידים
קטגוריה:אישים הקבורים בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
אמנת וושינגטון

אמנת וושינגטון (באנגלית: Washington Naval Treaty), הידועה גם בשם אמנת חמש המעצמות (Five-Power Treaty), הייתה הסכם שנחתם על ידי ארצות הברית, האימפריה הבריטית, האימפריה היפנית, צרפת ואיטליה, בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, והגבילה את הכוח הצבאי הימי של המדינות החתומות.

==היסטוריה==
הודעת האימפריה היפנית כי לא תקיים את תנאי אמנת וושינגטון, 29 בדצמבר 1934
ההסכם הושג בוועידה הימית של וושינגטון שנערכה בוושינגטון הבירה בין נובמבר 1921 לפברואר 1922, ונחתמה על ידי נציגים מהמדינות ב-6 בפברואר 1922.

תנאי האמנה שונו באמנת לונדון הראשונה בשנת 1930 ושונו שוב באמנת לונדון השנייה ב-1936. בזמן החתימה על אמנת לונדון השנייה האימפריה היפנית כבר הודיעה שהיא לא תקיים את תנאי ההסכם, ואילו איטליה התעלמה ממנו בחשאי. גרמניה לא הושפעה מאמנות וושינגטון או לונדון, שכן בניין הכוח הימי שלה היה בפיקוח התנאים שנקבעו בחוזה ורסאי, הסכם השלום שסיים את מלחמת העולם הראשונה.

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, הצי הבריטי היה הגדול ביותר בעולם, כשהצי האמריקאי והצי הקיסרי היפני נמצאים מעט אחריו. כל שלוש המדינות הובילו תוכניות רבות לבניין אוניות מערכה וסיירות מערכה חדשות. הפחד מפני מרוץ חימוש חדש, בדומה למרוץ הדרדנוט בין בריטניה לגרמניה שלפני מלחמת העולם הראשונה, הוביל לפיתוח רעיונות להגבלת כמות אוניות הקרב.

==תנאי ההסכם==
{|class="wikitable" align="left" style="text-align:center"
| colspan=3 | הגבלת הדחק כללית
|-
! מדינה !! אוניות קרב !! נושאות מטוסים
|-
| בריטניה || 525,000 טון<br> || 135,000 טון<br>
|-
| ארצות הברית || 525,000 טון<br> || 135,000 טון<br>
|-
| יפן || 315,000 טון<br> || 81,000 טון<br>
|-
| צרפת || 175,000 טון<br> || 60,000 טון<br>
|-
| איטליה || 175,000 טון<br> || 60,000 טון<br>
|}

תנאי ההסכם קבעו שאף אונייה לא תוכל לחרוג מהדחק של 35,000 טון, וכן הגבילה את קוטר קני התותחים ל-16 אינץ' (406 מ"מ). כמו כן, ההסכם קבע את ההדחק המקסימלי של כל האוניות ביחד בציים השונים.

נושאות מטוסים נידונו בסעיף מיוחד בהסכם. נוסף להגבלה על ההדחק הכללי, נקבעו חוקים בנוגע לגדלים המקסימליים של נושאות המטוסים. הותרו רק שתי נושאות מטוסים לכל מדינה, כאשר הדחק יוכל לעלות על 27,000 טון אך לא יעבור את מגבלת 33,000 טון. הוטל איסור על אוניות מערכה לשאת מטוסים קטנים ולהגדיר אותה כנושאת מטוסים. כמו כן, נקבעה הגבלה על כמות התותחים שכל נושאת מטוסים יכולה לשאת.

אשר לביצורי חופים ובסיסים ימיים, ארצות הברית, בריטניה ויפן הסכימו לשמור על הסטטוס קוו בשעת חתימת החוזה. על פי האמנה בסיסים חדשים וביצורים לא יכולים להיות מוקמים על שטחים מסוימים, וכן אין אפשרות לשפר את הביצורים הקיימים. ארצות הברית לדוגמה יכלה לפתח בסיסים שונים על אדמתה בארצות הברית גופא ובהוואי, אך לא יכלה לבנות באיים האלאוטיים.

חברות האמנה יכלו לבנות ספינות ולהחליף ספינות ישנות בחדשות, אך כל בנייה כזאת הצריכה דיווח ליתר המדינות החברות בהסכם.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.ibiblio.org/pha/pre-war/1922/nav_lim.html טקסט האמנה]
* 

קטגוריה:אמנות והסכמים להגבלת אמצעי לחימה
וושינגטון
וושינגטון
וושינגטון
וושינגטון
וושינגטון
וושינגטון
קטגוריה:יחסי איטליה – ארצות הברית
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: היסטוריה
קטגוריה:בין שתי מלחמות העולם
קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי
קטגוריה:צי ארצות הברית: היסטוריה
קטגוריה:הצי הקיסרי היפני
קטגוריה:הצי המלכותי האיטלקי
קטגוריה:הצי הצרפתי
קטגוריה:ימאות צבאית
קטגוריה:1922
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – צרפת
אמין-סלים ג'רג'ורה

אמין-סלים ג'רג'ורה (בערבית: أمين سليم جرجورة; 12 באוקטובר 1886 – 20 באוגוסט 1975) היה חבר הכנסת בכנסת הראשונה וראש עיריית נצרת בין השנים 1954–1960.

==ביוגרפיה==
אמין-סלים ג'רג'ורה נולד ב-1886 בנצרת. למד בבית ספר למשפטים בירושלים. שירת בצבא העות'מאני בין השנים 1914–1918.

היה חבר הכנסת בכנסת הראשונה מטעם הרשימה הדמוקרטית של נצרת עד 1951. לקראת הבחירות לכנסת השנייה עזב את הרשימה הדמוקרטית של נצרת בראשות סיף א-דין א-זועבי, והתמודד בנפרד בראשות רשימת החקלאות והפיתוח שלא עברה את אחוז החסימה.

בכהונתו בכנסת הביע ג'רג'ורה לא פעם דעות חתרניות ולא חשש אף לסתור את אנשי מפא"י כאשר דיבר בכנסת הראשונה על זכותם של כלל הפליטים הפלסטינים לחזור לארצם: "זוהי שאלה של אנשים שהוגלו ממשכנותיהם, מאדמותיהם וממולדתם במסיבות של פחד, טרור ושימוש בכוח ישיר ולא ישיר. [...] אם העם היהודי נאחז בזכותו לחזור לפלשתינה ולחיות בה לאחר אלפיים שנה, כיצד זה לא יהיה מזכותם של הפליטים הערביים לחזור אל אדמותיהם ואל עריהם וכפריהם, והרי הם לא אולצו לעוזבים אלא לפני חודשים אחדים ובנסיבות אונס ידועות.״

בשנת 1954 הוא התמודד למועצת עיריית נצרת בראש רשימה יוונית אורתודוקסית. רשימתו זכתה רק בשני מושבים מתוך 15 מקומות במועצה, אולם נבחרי הרשימות הנוצריות והמוסלמיות, למעט אחד, התאחדו לבחור בו כראש עיר, כנגד מועמד מק"י שנשארה באופוזיציה וב-15 ביולי 1954 הוא נבחר לראש עיריית נצרת. ביולי 1957 כמעט הודח מראשות העירייה על רקע סירוב משרד הפנים לאשר את פיטורי מהנדס העיר היהודי ולמנות במקומו מוסלמי. לאחר שמשרד הפנים אישר את הפיטורין סולק המשבר הקואליציוני. ב-24 באוקטובר 1959 סיים את כהונתו כראש עיריית נצרת.

ג'רג'ורה נפטר ב-20 באוגוסט 1975.
ראש העיר נצרת אמין-סלים ג'רג'ורה מארח את [[משה שרת לרגל חיבור העיר למוביל הארצי, 1955]]

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הרשימה הדמוקרטית של נצרת
קטגוריה:ראשי עיריית נצרת
קטגוריה:בוגרי בית הספר המנדטורי למשפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
מגדל Q1

מגדל ה-Q1 (נקרא גם: קווינסלנד מספר אחד, באנגלית: Queensland Number One) הוא גורד שחקים הממוקם בסרפרז פרדייז, בקווינסלנד שבאוסטרליה. מבין הבניינים המשמשים למגורים בלבד, ה-Q1 נמצא במקום השישי בעולם בגובהו (נכון ל-2019 הבניין הגבוה ביותר הוא 432 Park Avenue בניו יורק) והגבוה באוסטרליה (בניין אוסטרליה 108 נמצא במקום השני).

ה-Q1 תוכנן על ידי Atelier SDG תכנון ועיצוב, בהשראת הלפיד האולימפי של אולימפיאדת סידני ובית האופרה של סידני. המגדל נבנה על ידי קבוצת סאנלנד, בעלות של כ-300 מיליון דולר. הבניין בנוי מבטון מזוין וכולל 80 קומות. למגדל סיפון תצפית בקומות 77 ו-78, אשר ביכולתו להכיל עד 400 בני אדם.

ה-Q1 כולל 527 דירות, ביניהן פנטהאוז יוקרתי. הפנטהאוז הוא אחת מדירות המגורים הגבוהות בעולם. בנייתו של ה-Q1 החלה בשנת 2002 והושלמה בשנת 2005. הבניין מתנשא לגובה של 275 מטר. במדידה אשר כוללת גם את הצריח המחודד דמוי התורן שבראשו, מתנשא הבניין לגובה של 323 מטר.

על פי שיטת המדידה לבניינים של המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית, בניין ה-Q1 נמצא כבניין הגבוה בעולם בשתי קטגוריות מתוך ארבע: גובה הצריח שלו והגובה הארכיטקטוני שלו. מגדל יוריקה (Eureka Tower), ששוכן במלבורן, (מדינת ויקטוריה) אוסטרליה, משיג אותו בשתי קטגוריות אחרות: גובה הגג ומספר הקומות בבניין. בבניין ה-Q1, הקומה הגבוהה ביותר נמצאת בגובה 235 מטר, שהם 62 מטר פחות מהקומה הגבוהה ביותר במגדל יוריקה.

ה-Q1 זכה במקום השני בתחרות עיצוב ופונקציונליות של גורדי שחקים ב-2005 (Emporis Skyscraper Award).
מבט מסיפון הצפייה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20170926165105/http://q1penthouse.com/ הפנטהאוז של ה-Q1]
* [https://web.archive.org/web/20061023025525/http://www.skyscraperpicture.com/Q1.htm המגדל באתר העוסק בגורדי שחקים]

Q1, מגדל
קטגוריה:אוסטרליה: בתי מגורים
קטגוריה:סרפרז פרדייז
יהודה פרח

יהודה פרח (11 בינואר 1924 – 6 בנובמבר 1998) היה דוקטור לפילוסופיה וחבר הכנסת מטעם הליכוד בכנסות ה-10 וה-12.

==ביוגרפיה==
פרח נולד בשנת 1924 בירושלים. הוא למד בבית הספר החקלאי כדורי ובבית המדרש למורים בירושלים. לאחר לימודים אקדמיים בחוגים לספרות ולחינוך באוניברסיטת תל אביב, השלים דוקטורט בפילוסופיה. בין השנים 1976–1982 שימש מרצה בכיר בחוג לפילוסופיה של אוניברסיטת תל אביב וכן כראש המרכז לטכנולוגיה של החינוך. באותן שנים היה מפקח מחוז המרכז של משרד החינוך.

בשנת 1975 הצטרף פרח לשורות המפלגה הליברלית, בה היה חבר מרכז המפלגה ויו"ר סניף המפלגה בנתניה. נבחר לסגן יו"ר הנהלת המפלגה הארצית והיה מועמד מטעמה לכנסת. בשנת 1981 נבחר לכנסת העשירית ברשימת הליכוד, ולאחר הפסקה נבחר בשנת 1988 לכנסת ה-12. בין כהונותיו, התמנה בשנת 1985 למנכ"ל בית הספר המרכזי לתיירות.

רחוב ראשי קרוי על שמו בקריית השרון, שבנתניה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הליכוד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פילוסופיה
קטגוריה:עובדי משרד החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:פילוסופים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר כדורי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:נתניה: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
אלמודד

אַלְמוֹדָד הוא בנו של יקטן, נכדו של עבר. שייך למשפחת בני שם בתנ"ך.

אלמודד מוזכר בבראשית י, כה-כט: "ולעבר יֻלַּד שני בנים שם האחד פלג כי בימיו נפלגה הארץ ושם אחיו יקטן ויקטן ילד את אלמודד ואת שלף ואת חצרמות ואת ירח. ואת הדורם ואת אוזל ואת דקלה. ואת עובל ואת אבימאל ואת שבא. ואת אופר ואת חוילה ואת יובב כל אלה בני יקטן".

במדרש ילקוט שמעוני פורש השם אלמודד - על שם שמדד (את) הארץ בחבלים (אלמודד מלשון מדידה). על פי המסורת היה אביהם של השבטים שישבו בדרום חצי האי ערב.

היסטוריונים ערביים ציינו שבט בשם "קחטאן" (قحطان) שהתגורר בתימן ונדד משם למרכז חצי האי ערב, שמנהיגיו נקראו "אל מודד" לעיתים תכופות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני יקטן
אימפולס טראקר

אימפולס טראקר (באנגלית: Impulse Tracker, או בשמה המקוצר IT) היא תוכנת טראקר חינמית ליצירת מוזיקה. זו הייתה אחת מתוכנות הטראקר האחרונות שפותחו לפלטפורמת MS-DOS. התוכנה נכתב על ידי המתכנת ג'פרי לים. הגרסה הרשמית הראשונה של התוכנה הושקה בשנת 1995 והגרסה היציבה האחרונה של התוכנה, v2.14 Patch #5, הופצה ב-8 באפריל 1999.

== היסטוריה ==
את התוכנה פיתח ג'פרי לים בין השנים 1995 עד 1997, כתוכנה וחינמית. התוכנה יוצרת מוזיקה על ידי שימוש בצלילים דגומים ("sample") שמושמעים בגובה צליל שונה וכך אפשר ליצור הדמיה כאילו מדובר בסינטיסייזר אמיתי שמפיק צלילים.

הוא הפסיק את הפיתוח לאחר שקבוצה של ישראלים הפיצה בחינם גרסה מתקדמת של התוכנה שבעבורה דרש תשלום. האימפולס טראקר הייתה מבוססת על טראקר מוקדם יותר בשם Scream Tracker. החידוש המשמעותי של אימפולס טראקר היה השימוש בNNA - New Note Action כלומר האפשרות לקבוע באיזה אופן יושמע תו חדש לעומת התו הקודם (בScream Tracker כל תו קטע למעשה את התו הקודם= Cut). באימפולס אפשר להחליט האם רוצים שתו חדש יקטע/יפסיק את הקודם Cut, תו ישן יוחלף בתו חדש Fade "עמעום", או שהתו החדש יגרום לתו הקודם ל"השתחרר" Off = כלומר ה"אצבע" תורם מהמקלדת (ואז הצליל המוזיקלי יעבור לשלב הRelease במעטפת העוצמה). מעטפת העוצמה Envelope היא אפשרות לתת קצת "צבע" לגוון המוזיקלי את הדגימה. דגימת סאונד פשוטה יכולה לקבל עוצמות שונות על ידי שרטוט גרף שיתאר את העוצמה ביחס לזמן. כך אפשר להלביש עוצמה או Pan (באלאנס) - היחס בין רמקול ימין לרמקול שמאל בסטריאו, או לחלופין "Pitch" גובה - צלילים בתדירות גבוהה בסקאלה או נמוכה. שלב הRelease הוא למעשה השלב האחרון בגרף שממנו והלאה דגימת הקול הולכת ונעשית חלשה= "עמעום" (השלב הראשון הוא "התקף"- לאחריו "דעיכה"- אחר כך "המשכיות", ולבסוף "שחרור" Attack-Decay-Sustain-Release).

כמו עורכי מודולים אחרים, גם האימפולס טראקר מארגן מוזיקה ברשת של ערוצים (Channels). כל אחד מן הערוצים תומך בהוראות הפעלה והפסקת תווים בדומה למערכת MIDI. המודולים של אימפולס טראקר ממשתמשים בקבצים בעלי סיום it., שהיא ייחודית לאימפולס טראקר. קובצי it. נחשבים למתקדמים יותר מקבצי MOD או S3M. הם כוללים איכות דגימה גבוהה יותר ואפקטים אחרים.

== משתמשים בולטים ==
בין היוצרים בולטים שהשתמשו באימפולס טראקר:
* המלחינים של סטודיו Epic Games, ביניהם אלכסנדר "Siren" ברנדון ואנדרו "Necros" סגה, שהלחינו את המוזיקה עבור המשחקים מסדרת Unreal, Deus Ex ו-Jazz Jackrabbit 2
* הרכב הטראנס שיבה שידאפו (ארז אייזן ודי ג'יי יורג)
* הרכב הטראנס אינפקטד מאשרום (ארז אייזן ועמית דובדבני)
* יוצר הטראנס די ג'יי אסטריקס (אבי שמיילוב)

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכנות מוזיקה
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1995
הציפורים (מחזה)

250px
הציפורים (ביוונית: Ὄρνιθες, אוֹרְנִיתֶס) היא קומדיה יוונית עתיקה שכתב המחזאי אריסטופאנס, והוצגה לראשונה בדיוניסיה באתונה שנערכה בשנת 414 לפנה"ס.

==רקע==
בניגוד למחזותיו האחרים של אריסטופאנס, "הציפורים" אינו תוקף אישיות מסוימת או אירוע מסוים, אלא דן במצב החברה האתונאית בכללותה, לאחר מסע המלחמה הכושל לסיציליה בשנת 415 לפנה"ס. הערים היווניות בסיציליה תמכו בספרטה במלחמה הפלופונסית, ועל כן הותקפו על ידי אתונה. עוד במהלך ההכנות לפלישה הואשם אלקיביאדס על ידי מתנגדיו הפוליטיים בחילול הקודש ונקרא לעמוד למשפט, אך הוא ערק לספרטה; מאורעות אלה אינם מתוארים במחזה. בעת הצגת המחזה הייתה עדיין תקווה לניצחון אתונאי על סיציליה, והחוקרים חלוקים בדעותיהם אם המחזה תומך בפלישה או מתנגד לה.

==תקציר העלילה==
פִּיסְתֶטַיירוֹס ואֶוּאֶלְפִּידֶס קצים בקשיי החיים באתונה בזמן המלחמה. הם יוצאים בחיפוש אחר טֶרֶאוּס - המלך שהפך לדוכיפת ושולט בממלכת הציפורים בשמים. המחזה מתחיל בהגיעם אל השמים, ובתחילתו הם משכנעים את הציפורים לאפשר להקים את נֶפֶלוֹקוֹקִיגִיָה - "ארץ הקוקיות השמיימית" (ביטוי זה שימש ביוונית ובאנגלית למקום דמיוני שבו אנשים טיפשיים חיים מטפורית - תרגום מתאים יותר לשימוש זה של הביטוי יהיה "ארץ המשוגעים השמימיים") - ניתנות להם כנפיים, והם מקימים ממלכה בשמים. פיסתטיירוס מכריז על עצמו כשליט הממלכה החדשה ואואלפידס עוזב את הממלכה.

פיסתטיירוס מורה לציפורים להקים חומה אדירה (שגובהה 200 מטרים) במטרה לגרש כל מי שרוצה להיכנס אל העיר. בין המבקרים הבאים לעיר הם:
* משורר, השר בשבח העיר החדשה.
* עורך דין, המציע למכור את החוזים החדשים ביותר.
* האלה איריס העפה דרך חומות העיר מבלי שהיא יודעת כי החומות אמורות לעצור אותה.
* פרומתאוס הבא לבשר לפיסתטיירוס כי העיר הפכה מוקד דתי של האנושות, וכל בני האדם מקריבים לו קורבנות במקום לאלים (דבר המכעיס את האלים).
* משלחת של האלים, בהנהגת פוסידון והרקולס מגיעה לדון עם פיסתטיירוס בנושא הקורבנות, ולבסוף מרשה לפיסתטיירוס לשאת לאישה את השפחה של זאוס - באסיליה, וזאת מבלי שהם והוא יודעים כי באסיליה היא המקור האמיתי של כוחו של זאוס. המחזה מסתיים כאשר פיסתטיירוס מגלה לאחר נישואיו שהפך לשליט האלים.

פיסתטיירוס הוא דמות שהציבור יכול להזדהות עימה, המגיע מעיר רדופת מלחמה למעמד של שליט העולם, אולם בניסיונו ליצור אוטופיה הוא יוצר דיקטטורה, בשל ה"היבריס" - חטא הגאווה שלו.

במהלך המחזה המקהלה המשחקת את הציפורים, מדברת ישירות עם הקהל, ומסבירה לו את חשיבות הציפורים בעולם, ואת העוולות הנעשות לציפורים על ידי בני האדם - החל מכליאתן וכלה בבישולן ואכילתן.

==תרגומים==
===תרגומים לעברית===
* זיוה כספי (עריכה מדעית: דבורה גילולה), הוצאת מגנס, 1995.
* יצחק זילברשלג, הוצאת דביר, תשי"א 1951
===תרגומים לאנגלית===
* ג'ון הוקהאם פרר, 1839.
* בנג'ימין ב. רוג'רס, 1924.
* ארתור ס. ויי, 1934.
* יוג'ין אוניל, הבין, 1938: [http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Aristoph.+Birds+1 טקסט מלא].
* דאדלי פיטס, 1957.
* ויליאם אירוסמית', 1962. 
* ג'ורג' תיאודוריטיס 2002: [https://bacchicstage.wordpress.com/aristophanes/birds/ טקסט מלא].
* איאן ג'ונסטון, 2003: [http://johnstoi.web.viu.ca//aristophanes/birds.htm טקסט מלא].

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קומדיות יווניות
קטגוריה:מחזות של אריסטופאנס
קטגוריה:בעלי כנף בתרבות
הלנים

הלנים (Έλληνες) הוא הכינוי לכלל השבטים ממוצא הודו אירופי שאכלסו את יוון החל מאמצע האלף השני לפנה"ס.

מקור השם הלנים הוא כנראה משם של שבט קטן ששכן בדרומה של תסליה באזור שנקרא הלאס. הפלישה הדורית, שהתרחשה כנראה בסוף האלף השני לפנה"ס, הביאה להתפשטות השם גם לאזורים דרומיים יותר. הכינוי הלנים מוזכר אצל הומרוס רק פעמיים<ref></ref>, כאשר לרוב הוא משתמש בכינויים "אכאים", "דנאים" או "ארגיוים" על מנת לתאר את כלל העם היווני.

המשוררים הסיודוס וארכילוכוס, בני המאות ה-8 וה-7 לפנה"ס, השתמשו כבר באופן קבוע בכינוי הלנים או פאנהלנים, בכתביהם כאשר התייחסו לכלל העם היווני. נראה שבמהלך המאה ה-7 לפנה"ס הכינוי הלנים נעשה רווח ומקובל בכל חלקי יוון, כפי שניתן לראות מכך שהשופטים במשחקים האולימפיים כונו "שופטי ההלנים".

לפי המיתולוגיה היוונית מקור השם הלנים הוא בשמו של בנם הבכור של דאוקליון ופירה, "הלנוס". לפי האגדה, דאקוליון ופירה היו הניצולים היחידים ממבול שהוריד זאוס, אבי האלים, על מנת להשמיד את הגזע האנושי. הלנוס, בנם, נחשב כאבי הגזע ההלני ובניו, לאבות השבטים ההלנים השונים. 

ההלנים הורכבו מ-4 שבטים עיקריים: איונים, איולים, דורים ואכאים. אלו נבדלו זה מזה בלשונם, תרבותם, דתם ובהתפשטותם הגאוגרפית ביוון ומאוחר יותר ברחבי ארצות אגן הים התיכון. נראה שהחל מאמצע האלף ה-2 לפנה"ס, החלו שבטים אלו חודרים בגלים גלים ליוון מכיוון צפון, תוך כדי שהם דוחקים או מתמזגים עם הילידים המקוריים של הארץ, הפלאסגים ועם בני התרבות המיקנית ששלטו עד אז בארץ זו.

בסוף האלף ה-1 לפנה"ס, גל חדש של שבטים הלנים, הדורים, החל לנדוד לתוך יוון, תוך שהוא דוחק בשבטים האחרים, לגלי הגירה מיוון גופה אל המערב, אל אסיה הקטנה . ההלנים המשיכו במסורות של הגירה, התפשטות והקמת מושבות לאורך כל ההיסטוריה שלהם, מהגעתם הראשונה ליוון ועד שלהי התקופה ההלניסטית ונציגים מקרב כל 4 השבטים השונים הגיעו לכל קצוות העולם המוכר בתקופה ההיא, מהודו ועד ספרד.

השם הלאס משמש כשמה של יוון בעת העתיקה, וגם בימינו – כשמה של יוון המודרנית. המונח הלניזם נטבע בעת החדשה על ידי החוקר הגרמני יוליוס ולהאוזן על בסיס שמם הקדום של היוונים (המונח מתועד לראשונה כבר בעת העתיקה, בספר מקבים ב, ככינוי למתיוונים, וכניגוד למונח "יהדות").

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* F. W. Walbank, The Problem of Greek Nationality, Phoenix, Vol. 5, No. 2 (Summer, 1951), pp. 41-60
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יוון העתיקה: עמים
קטגוריה:עמים קדומים
ז'יולי שרטאווה

ז'יוּלי שַרטַווָה (בגאורגית: ჟიული შარტავა; 7 במרץ 1944 – 27 בספטמבר 1993) היה מדינאי גאורגי שעמד בראש מועצת השרים של אבחזיה. נהרג בידי מורדים אבחזים במהלך הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה, בשנת 1993. 

== חייו ==
שרטווה נולד בסוחומי, והיה מהנדס בהשכלתו. 

הוא היה head of the Georgian communist party's Organizational- Party Work Department

בשנת 1992, בתקופת שלטונו של זוויאד גמסחורדיה, הוא נבחר לפרלמנט של גאורגיה דרך מחוז הבחירה רוסתווי רבתי (השיטה הרובנית), יחד עם שבעה חברי המפלגה הקומוניסטית לשעבר שנבחרו באותו הדרך, ביניהם תנגיז סיגואה, תנגיז קיטובאני וג'אבא יוסליאני, ב-90% מהקולות. ב-11 בינואר 1990 הוא נבחר להיות ראש מועצת השרים החוקי (מאוחר יותר ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה, הגוף המוכר בעולם כממשלת חבל המריבה אבחזיה). בשנת 1992, במהלך מלחמת אבחזיה, בתקופת שלטונו של אדוארד שוורדנדזה, הוא התמנה לראש המועצה להגנה עצמית של הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה. 

כאשר הבדלנים האבחזים השתלטו על סוחומי, ב-27 בספטמבר 1993, סירב, שרטווה, יחד עם: גורם גביסקיריה, ראול אשבה, ממיה אלאסניה, סומבט סאקיאן, מישה קוקיה ואחרים, להימלט, ונתפס בידי המיליטנטים האבחזים. בתחילה הובטח שלומם, אולם לאחר מכן הם נהרגו. על פי הדו"ח התקופתי מזכ"ל האו"ם על המצב באבחזיה הוא הוצא להורג בברוטליות, יחד עם שאר חברי מועצת השרים.

בשנת 2005, הציג בגלריה בטביליסי, העיתונאי האמריקאי, מלקולם לינטון, תצלומים שנלקחו במהלך מלחמת אבחזיה. התצלומים כוללים את תמונת גופתו של שרטווה בין ערימת הגופות. בתצלומי וידאו שצולמו במהלך כיבוש סוחומי על ידי המיליטנטים האבחזים, נראה שרטווה כשהוא נלקח ממבנה הממשל האבחזי ונדחף בגסות לתוך טנדר ונלקח לכיוון פרוורי סוחומי.

גופתו הועברה לגאורגיה והא נקבר בעיר סנקי. בשנת 2004, בתקופת שלטונו של מיכאיל סאקשווילי, הוא הוכרז, באופן רשמי, כגיבור לאומי בגאורגיה.

== לקריאה נוספת ==

* קרן דווישה וברוק פארוט (1997), [http://books.google.com/books?id=XvMfeIVY71sC&printsec=frontcover#PPA181,M1 סכסוך, החלפה ושינוי במרכז אסיה והקווקז], עמ' 181, , 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.webcitation.org/query?id=1256579939664682&url=www.geocities.com/Athens/Parthenon/1975/JIULI-SHARTAVA.HTML ז'יולי שרטווה דף זיכרון], 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:פוליטיקאים גאורגים
קטגוריה:אבחזיה: פוליטיקה
קטגוריה:מגרלים
קטגוריה:הסכסוך האבחזי-גאורגי
קטגוריה:גאורגיה: גיבורים לאומיים
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1944
קטגוריה:גאורגים שנפטרו ב-1993
חג הנשים (קומדיה יוונית)

250px
חג הנשים (ביוונית: תסמופוריאזוסאה) היא קומדיה יוונית שנכתבה על ידי המחזאי היווני אריסטופאנס. הקומדיה הוצגה לראשונה במסגרת תחרות המחזות שנערכה בדיוניסיה בשנת 411 לפנה"ס. לא ידוע אם הקומדיה זכתה בתחרות.

==תקציר העלילה==
במחזה זה לועג אריסטופאנס למחזאי אוריפידס וכן למשורר אגתון. במחזה, לומדת דמותו של אוריפידס כי נשות אתונה קיימו משפט בו הוא הורשע ביחסו השלילי לנשים במחזותיו. לטענת הנשים במשפט, אוריפידס הציג את נשות אתונה כמשוגעות, רוצחות, רגשניות, ובעלות תכונות אובדניות. הנשים רואות את המחזות כהוצאת דיבה ולשון הרע, ובמשפט שנערך בחג התסמופוריה - פסטיבל שנתי שנערך לכבוד האלה דמטר, החליטו להעניש את אוריפידס.

אוריפידס פונה לחברו, המשורר הנשי אגתון ומבקש ממנו להתחזות לאישה, וללכת למשפט על מנת לסנגר על אוריפידס. אגתון מסרב, וקרובו של אוריפידס, מנסילוכוס מציע ללכת במקומו. אוריפידס מגלח את מנסילוכוס, מלביש אותו בבגדי אישה שלווה מאגתון ושולח אותו לפגישת הנשים.

בפגישת הנשים, מפרטות הנשים את העוולות של אוריפידס, וטוענת כי בעליהן אינם סומכים עליהן לאחר צפייה במחזותיו. מנסילוכוס טוען כי הנשים גרועות יותר מאשר אוריפידס מציג אותן, והנשים מוחות על דבריו. באותו רגע מגיע קליסתנס ומזהיר את הנשים כי נמצא בינותן גבר מחופש לאישה.

הנשים חושדות במנסילוכוס - מאחר ש"היא" האישה היחידה שהן אינן מכירות. לאחר שהן מסירות את גרביו הן מגלות כי הוא גבר. מנסילוכוס חוטף נאד יין ומנסה לטעון כי חטף את אחד התינוקות של הנשים, אך הנשים קוראות למשטרת העיר שתאסור אותו.

אוריפידס מנסה לשחרר אותו בכך שהוא מציג סצנות ממחזותיו - הסצנה הראשונה לקוחה מהלנה, מנסילוכוס משחק את הלנה ואוריפידס מופיע מחופש לדמותו של מנלאוס. לאחר מכן משחק אוריפידס סצנה מהמחזה אנדרומדה (מחזה שלא שרד עד ימינו), בו הוא מציג את דמותו של פרסאוס היורד ממרומי הבמה באמצעות ה"דאוס אקס מכינה" אולם גם ניסיון זה לשחרר את מנסילוכוס נכשל.

כאשר אוריפידס מופיע בפעם השלישית, מגלות הנשים מי הוא. הוא שולח רקדנית ונערה על חליל להסיח את דעת השומרים ומבטיח לנשים כי לא יתקוף אותן יותר במחזותיו, וכך מצליח להציל את עצמו ואת מנסילוכוס מכעסן של הנשים.

==תרגומים==
===תרגומים לעברית===
* זיוה כספי (עריכה מדעית: דבורה גילולה), הוצאת מאגנס, 1997.

===תרגומים לאנגלית===
*ארתור ס. ויי, 1934.
*יוג'ין אונייל, הבן, 1938: [http://www.perseus.tufts.edu/cgi-bin/ptext?lookup=Aristoph.+Thes.+1 טקסט מלא].
*דדלי פיטס, 1959.
*דייוויד בארט, 1964.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קומדיות יווניות
קטגוריה:מחזות של אריסטופאנס
קטגוריה:נשים בתרבות
מהפכת הנשים

עטיפת התרגום לעברית
מהפכת הנשים או אספת הנשים (ביוונית: Ἐκκλησιάζουσαι) הוא מחזה יווני שנכתב על ידי המחזאי היווני אריסטופאנס בשנת 392 לפנה"ס. המחזה הוא קומדיה הדנה ביחסים בין גברים לנשים ובפוליטיקה. המחזה מהווה דוגמה לשינוי שחל בתיאטרון היווני לאחר תקופת האוליגרכיה של המלחמה הפלופונסית.

==תקציר העלילה==
המחזה מתאר קבוצה של נשים שבראשן עומדת פראקסאגורה, המחליטה לתפוס את השליטה באתונה מידי הגברים. הנשים, בתחפושת של גברים, מגיעות לאספת העם ומשכנעות גברים להצביע עימן למען העברת השלטון לידי הנשים, בטענה שהדבר טרם נוסה ויש לנסותו.

הנשים מקימות ממשלה שיתופית (מעין קומוניזם) בה המדינה אחראית להאכיל, לספק מגורים ועבודה לכל תושבי אתונה. כמו כן הממשל של הנשים כופה "שוויון" על הגברים בכך שהוא מתיר לגבר לקיים יחסי מין עם אישה צעירה ויפה רק לאחר שקיים יחסי מין עם אישה מבוגרת ומכוערת ממנה.

בכך הקומדיה בוחנת את הרעיון לפיו הנשים, שאינן מורשות להחזיק רכוש ביוון העתיקה, תעדפנה מצב בו הרכוש מחולק באופן שווה בין כולם.

במחזה מתואר דיאלוג בין שני גברים - האחד מקבל את השלטון החדש ומסכים להעביר לנשים את רכושו ולציית להן, והשני מתנגד לכך, אולם אינו מתנגד לאוכל שניתן בחינם לכל האוכלוסייה על ידי ממשלת הנשים.

המחזה מהווה ביקורת על השלטון האוליגרכי של תקופת המלחמה, והרצון להשיב את הדמוקרטיה לאחריה, תוך הרחבתה לכלול את הנשים (אף שהמחזה לועג לאלה שרצו להרחיבה יותר ממה שהייתה קודם למלחמה).

המחזה כולל את המילה הארוכה ביותר בשפה היוונית: 

לופאדוטמאכוסלאכוגאלאוקראניולאיפסאנודרימיפוטריממאטוסילפיוקראבופאראוטירומליטוקאטאקכימנוקיכלפיקוסיפופאטופריסטראלקטריונופפטופיפאלידוקינקלופלייאופלאגוסיראיאובאפטראגאלופטריגון 

(ביוונית:
λοπαδοτεμαχοσελαχογαλεοκρανιολειψανοδριμυποτριμματοσιλφιοκαραβομελιτοκατακεχυμενοκιχλεπικοσσυφοφαττοπεριστεραλεκτρυονοπτοκεφαλλιοκιγκλοπελειολαγῳοσιραιοβαφητραγανοπτερύγων) 

שמשמעה: "מאכל המורכב מכל מיני מתאבנים, דגים, בשר, עופות ורטבים".

==תרגומים==
===תרגומים לעברית===
* אהרן שבתאי, הוצאת שוקן, 2003.
===תרגומים לאנגלית===

* רולנד סמית', 1833 : [http://books.google.com/books?id=6QvqKtnPBxMC&pg=PA1 טקסט מלא].
* בנג'מין ב. רוג'רס, 1924.
* ארתור ס. ויי, 1934.
* ג'ורג' תיאודורידיס, 2002: [http://www.users.bigpond.net.au/soloword/WomenInParliament.htm טקסט מלא].

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קומדיות יווניות
קטגוריה:מחזות של אריסטופאנס
קטגוריה:נשים בתרבות
קטגוריה:נשים ביוון העתיקה
הרפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז

הרפובליקה הסובייטית הפדרלית הסוציאליסטית עבר-הקווקז (ברוסית: Закавказская Сове́тская Федерати́вная Социалисти́ческая Респу́блика, ЗСФСР) הייתה רפובליקה סובייטית שהתקיימה בשנים 1922–1936, שהכילה את גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן, שהיו ידועות באופן מסורתי כמדינות של עבר הקווקז, בברית המועצות. בירת הרפובליקה הייתה טביליסי.

שורשי הרפובליקה מגיעים לתקופת התפוררות האימפריה הרוסית ב-1917, בתקופת מהפכת אוקטובר, כאשר הפרובינציות של הקווקז התנתקו והקימו פדרציה משלהם שנקראה הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר-הקווקז. כשהיא מתמודדת על אינטרסים לאומיים ומלחמה כנגד טורקיה התפרקה הרפובליקה חצי שנה לאחר מכן באפריל 1918.

בשנים שלאחר מכן, שלוש המדינות עברו מלחמת אזרחים שבהן היה הצבא האדום מעורב במידה רבה. לבסוף אוחדו לרפובליקה סובייטית אחת במרץ 1922, ובדצמבר באותה השנה הייתה היא לאחת מארבע הרפובליקות המייסדות של ברית המועצות (יחדיו עם רוסיה, אוקראינה, ובלארוס). בשנת 1936 פורקה הרפובליקה לשלוש רפובליקות סובייטיות סוציאליסטיות נפרדות: גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן.

== בולים והיסטוריה של הדואר ==
לפני 1923, כל אחת מהמדינות גאורגיה, ארמניה ואזרבייג'ן הנפיקו בולי דואר משלהן. הרפובליקה הפדרלית החלה להנפיק בולים משלה ב-15 בספטמבר 1923, והחליפה את הבולים הנפרדים שהנפיקו המדינות ב-1 באוקטובר של אותה שנה. ההנפקה הראשונה הכילה חלק מהבולים של רוסיה וארמניה, שהודפסו עם הכוכב האדום וחמש האותיות שהן ראשי התיבות של שם הרפובליקה נכללו בתוך הכוכב. אינפלציה מסיבית גרמה להנפקות חדשות של בולים, עם עיצוב חדש של הרפובליקה הפדרלית, ארבעה בולים של שדות נפט, וארבעה עם מונטז'ים של הסמלים הסובייטים על רקע הרים, ועגורנים. ערכי הבולים נעו בין 40,000 ל-500,000 רובל. הבולים, שערכם היה 40,000 ו- 75,000 רובל, עודכנו לאחר מכן ל-700,000 רובל. ב-24 באוקטובר של אותה שנה, הונפקו הבולים מחדש עם ערכים חדשים שנעו בין 1 ל-18 קופייקות זהב. החל משנת 1924, הרפובליקה הפדרלית השתמשה בבולים שהונפקו ברוסיה הסובייטית.

רוב הבולים של הרפובליקה הפדרלית אינם נדירים במיוחד כיום: בשנת 1998 מחירם נע בין דולר אחד ל-2 דולר. אף על פי כן, מחירי הבולים הארמניים שהונפקו מחדש נעים בסביבות 200 דולר.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:אזרבייג'ן: היסטוריה
+
קטגוריה:קווקז: היסטוריה
קטגוריה:פדרציות לשעבר
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1922
מרי קיי ברגמן

מרי קיי ברגמן (אנגלית: Mary Kay Bergman; 5 ביוני 1961 – 11 בנובמבר 1999) הייתה מדבבת אמריקאית יהודייה. ידועה בעיקר בזכות דיבוב מגוון דמויות מצוירות בסדרות טלוויזיה ובסרטים אמריקאים.

==חייה==
מרבית עבודתה התמקדה בסדרת ההנפשה למבוגרים, "סאות' פארק", שם סיפקה את קולה למרבית הדמויות הנשיות: בין הדמויות שדיבבה ניתן למצוא את ליאן קרטמן, אמו של אריק קרטמן, שילה ברופלובסקי, אמו של קייל ברופלובסקי, שרון מארש, אמו של סטן מארש, גברת מקורמיק, אמו של קני מקורמיק ווונדי טסטבורגר. ברגמן אף דיבבה דמויות אלו בסרט שנעשה על בסיס הסדרה, "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר". ברגמן הופיעה בקרדיטים של הסדרה כשנון קסידי, מכיוון שבאותו הזמן הייתה הקול הרשמי של הדמות שלגיה של דיסני, וחששה פן יקשרו את שמה לסדרה שנויה במחלוקת כמו סאות' פארק.

פרט לעבודתה בסאות' פארק ודיסני, ברגמן השתתפה כמדבבת במגוון סדרות אחרות, הבולטת בהן היא "סקובי דו", שם סיפקה את קולה לדמות דפנה בלייק. בנוסף, ברגמן סיפקה את קולה לסרטים של דיסני וחברות נוספות, בהם: "היפה והחיה", "הגיבן מנוטרדאם", "הרקולס", "משאלתה של אנאבל" ו"צעצוע של סיפור 2".

בנוסף לדיבוב סרטים דיבבה גם דמויות במשחקי מחשב, כמו למשל הדמות מיני ("סטרוני") גודסופ, במשחק קללת אי הקופים (אי הקופים 3), וכן הדמות ליידי קאגאמי במשחק טנקו 2.

==מותה==
בשיא הצלחתה ב-1999 סבלה ברגמן מהפרעה דו-קוטבית, נטלה תרופות והרבתה להסתגר בביתה. היא התאבדה בירייה בגיל 38 בתאריך 11 בנובמבר 1999 בביתה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ככל הנראה כתוצאה ממחלת נפש ומדיכאון. שמונה ימים לאחר מכן מתה מפצעיה. לאחר מותה הקים בעלה את "הקרן על שם מרי קיי ברגמן", אשר הקצתה כספים לטובת הקמת מרכז מניעת התאבדויות בקליפורניה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:סאות' פארק
קטגוריה:מדבבות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:מדבבים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתאבדים: אמנים
קטגוריה:מתאבדות אמריקאיות
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1999
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
אביגיל אריאלי

אביגיל אריאלי (נולדה ב-9 במרץ 1966) היא שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית, מראשונות המנחים בערוץ הילדים.

==ביוגרפיה==
אריאלי היא בתם של הייזל ומרדכי אריאלי. בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב. שיחקה לאורך השנים בסרטים "המאהב" (1986) של מיכל בת-אדם, "תל אביב לוס-אנג'לס" (1988) של שמואל אימברמן, "יוסל'ה, איך זה קרה?" (1989) של טל רון, "שלג באוגוסט" (1993) של חגי לוי, עליו קיבלה מועמדות לפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, "חולה אהבה בשיכון גימל" (1995) של שבי גביזון, "הביוגרפיה של בן" (2003) של דן וולמן ו"גיבורים קטנים" (2006) של איתי לב.

אריאלי השתתפה בסדרות "משפט קסטנר" (1994) של אורי ברבש (ערוץ 2), "המוסד" (1996) של דודי מור (ערוץ 2), "שמש" (1998), "היעלמות" (2000) של אילן שושן (ערוץ 2), "השיר שלנו" (2004-5) של שירלי שטרן ויואב צפיר (yes) ו"ילדי הים האדום" (2005) של מרקו כרמל (ערוץ לוגי). בין השנים 1991 -1997 הנחתה בערוץ הילדים תוכניות, בהן "הכיתה המעופפת", "קטעים בשש עם אביגלגליג ומנשנש" (לצד עודד מנשה) ו"כדור פורח", וב-2006 הנחתה את תוכנית הילדים "משפחתולוגיה" בערוץ "בייבי פלוס". הגישה לאורך השנים את התוכניות "מבחן בד" ו"לשבת לקום" בערוץ 2 (אשר עסקה בהורות ובגידול ילדים), ו"אביגיל אשת חיל" בערוץ הראשון.

אריאלי השתתפה גם בקלטות הילדים: "בוא אלי פרפר נחמד", ו"הולכים לגן".

בשנת 2002 הייתה אמורה להגיש תוכנית תרבות יומית בחברת החדשות של ערוץ 2 לצידו של יגאל רביד, אולם הפיילוט נכשל והתוכנית לא עלתה לאוויר בסופו של דבר.

בתיאטרון, השתתפה בהצגות "מראה על הגשר" ו"מחילה" בהבימה, "מים קדושים" בתיאטרון בית ליסין, "לאלו" בפסטיבל עכו ו"מחילה", "גן ריקי", "השתיקה" ו"אילוף הסוררת" בתיאטרון חיפה.

אריאלי שימשה כתסריטאית ועורכת תוכניות טלוויזיה, בין-השאר של תוכניות ערוץ הילדים. בשנת 2007 החלה להשתתף בסדרה של yes "ראש גדול", למשך שתי עונות, כאימן של התאומות קשת ודבש, ובקומדיית המצבים "החיים זה לא הכול" כאחות של דפנה, וכמו כן הגישה את התוכנית "יש לי שאלה" בערוץ 2. ב-2011 החלה להנחות ברשת את תוכנית האירוח והלייף-סטייל "סוד החיים הטובים". כותבת מדור אישי במגזין "טיים אאוט תל אביב". עוסקת כבר שנים ביוגה, ואף מתפקדת כמורה וכמדריכת יוגה.

בשנת 2015 אריאלי שיחקה בסדרה "כפולים" את אפרת, אשתו של בן רפאל.

ב-2017 החלה להשתתף בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מתים לרגע".

החל מ-2018 ועד 2020 השתתפה בסדרת הנעורים "כפולה" בתפקיד אורנה, אמא של ירדן.

==חיים אישיים==
אריאלי הייתה נשואה לשלומי ברכה חבר להקת "משינה", ממנו היא אם לבת. בנוסף, היא אם לבן ממערכת יחסים עם השחקן ששי סמוכה<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנחות ערוץ הילדים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרות הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
סלמון הספק

סלמון הספק (באנגלית: The Salmon of Doubt) הוא ספר מאת סופר המדע הבדיוני הסאטירי דאגלס אדמס. הספר כולל מאמרים, סיפורים קצרים ורעיונות. הספר, אשר פורסם ב-2002, שנה לאחר מותו של אדמס, הורכב מרשמיו אשר נתגלו במחשבו האישי לאחר מותו. 

שם הספר לקוח מספר אותו התחיל אדמס, הספר השלישי בסדרת סוכנות הבילוש של דירק ג'נטלי, לו התעתד לקרוא "סלמון הספק" (פן הומוריסטי ל"סלמון החכמה", סיפור נודע מהמיתולוגיה של אירלנד).

הספר כולל פרולוג מאת ניקולאס רו - עורך ספרותי בעיתון הגארדיאן, הקדמה מאת סטיבן פריי, אפילוג מאת ריצ'רד דוקינס ובסופו תיאור לוח הזמנים של מסע האשכבה של אדמס.

עיקר הספר הוא אכן הטיוטה של אדמס לחלק זה בסדרה. העורך, פיטר גוזארדי, ליקט את פרקי הרומן הלא גמור מתוך שלושה קבצים שנמצאו במחשבו של אדמס: "הסלמון הזקן" (The Old Salmon), "סלמון הספק" ו-"לוס אנג'לס/קרנף/אחוזת ראנטינג" (LA/Rhino/Ranting Manor).

הספר תורגם על ידי מרב זקס-פורטל ויצא לאור בהוצאת כתר ב-2005.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:דאגלס אדמס
קטגוריה:ספרי 2002
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
סקירוס

סקירוס (ביוונית: Σκύρος, באנגלית: Skyros) הוא אי יווני בים האגאי, הדרומי שב.
== גאוגרפיה ==
שטח האי הוא 209 קילומטרים רבועים ואוכלוסייתו, נכון ל-2011, מונה 2,994 תושבים. תושבי האי ידועים כחורטי עץ מצטיינים ואומני הציור על כדים.

על פי המיתולוגיה היוונית, לתטיס, אמו של אכילס, נאמר בנבואה שלבנה אכילס יהיו או חיים רגילים וארוכים או חיים מלאי תהילה וקצרים. תטיס רצתה שבנה יחיה חיים ארוכים, לכן, כשהחלה מלחמת טרויה, הסתירה את אכילס בחצרו של מלך סקירוס, ליקומדס, כשאכילס מחופש לנערה. אודיסאוס, ששמע על כך, בא אל חצרו של ליקומדס, בתלבושת סוחר. הוא הציג את מבחר סחורתו לפני נשות החצר וכשראה שאכילס בוחר מבין כל הדברים בחרב מוזהבת, חשף את זהותו ושכנע אותו להצטרף למלחמה.

שם האי נקשר גם בשמו של המשורר האנגלי רופרט ברוק שנפטר שם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:יוון: איים
תור הכסף בשירה הרוסית

תור הכסף של השירה הרוסית הוא כינוי המקובל בתרבות הרוסית לעשורים הראשונים של המאה העשרים. תקופה זו מאופיינת בפריחה של יצירה פואטית בשפה הרוסית, בדומה לתור הזהב של השירה הרוסית מאה שנים קודם לכן.

מקובל לראות את תחילתה של התקופה בעשור האחרון של המאה ה-19, עם הופעתם של המניפסטים "לאור המצפון" (ניקולאי מינסקי, 1890) ו"על הסיבות לירידתה של הספרות הרוסית בת-זמננו" (דמיטרי מרז'קובסקי, 1893), והכרכים הראשונים של כתב העת הספרותי "הסימבוליסטים הרוסים" שנערכו על ידי ולרי בריוסוב.

בין המשוררים שפעלו בתקופה זו, יש שכל יצירתם שייכת אליה, ולצידם כאלה שכתיבתם רק החלה אז והם המשיכו לכתוב במשך שנים רבות נוספות (הדוגמאות הבולטות הן של אנה אחמטובה ובוריס פסטרנק).

תור הכסף מאופיין בזרמים ספרותיים רבים, שהידועים שבהם הם הסימבוליזם, האקמאיזם והפוטוריזם. יש לציין שהיו משוררים - כמו איוון בונין או מרינה צבטייבה, שסירבו לשייך עצמם לאף אחת מן האסכולות. בני הזמן ראו באלכסנדר בלוק את הנציג החשוב ביותר של התקופה, שגדולתו הוכרה על ידי משוררים המשתייכים לכל הזרמים.

סופה של התקופה נקבע בדרך כלל לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה שיצרה תנאים קשים לפעילות ספרותית. חלק מן המשוררים יצאו לגלות, אחרים נשארו וניסו להסתגל לשלטון הסובייטי ולאווירה התרבותית החדשה שהוא יצר. דבר זה לא תמיד עלה בהצלחה - כך ניקולאי גומיליוב הוצא להורג באשמת ניסיון לקשירת קשר נגד השלטון. לעומת זאת, ולדימיר מאיאקובסקי שהוביל את הזרם הפוטוריסטי, הזדהה עם מטרותיהם של הקומוניסטים והפך את עצמו לשופר תעמולה של השלטון הסובייטי.

==רשימה חלקית של משוררי "תור הכסף"==
* אנה אחמטובה (1889—1966)
* ויאצ'סלב איוואנוב (1866—1949) 
* אינוקנטי אננסקי (1856—1909)
* איוואן בונין (1870—1953)
* אלכסנדר בלוק (1880—1921)
* ולרי בריוסוב (1873—1924)
* ניקולאי גומיליוב (1886—1921)
* מקסימיליאן וולושין (1877—1932)
* סרגיי יסנין (1895—1925)
* ולדימיר מאיאקובסקי (1893—1930)
* אוסיפ מנדלשטם (1891—1938)
* מרינה צבטייבה (1941-1892)
* בוריס פסטרנק (1890—1960)
* סופיה פרנוך (1885—1933)
==לקריאה נוספת==
* "דור שלי חיה שלי", משירת רוסיה במאה העשרים, תרגם עמינדב דיקמן, שוקן 2003.
*"נקרופוליס" מאת ולדיסלב חודסביץ', תרגמה דינה מרקון, הוצאת כרמל, 2013.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.haaretz.co.il/hasite/pages/ShArtPE.jhtml?itemNo=816918&contrassID=2&subContrassID=5&sbSubContrassID=0 על סופם הטראגי של יסנין ושל מאיקובסקי, מאמר בעיתון הארץ]

קטגוריה:ספרות סובייטית
קטגוריה:ספרות רוסית
תור הכסף של השירה הרוסית
התזמורת הסימפונית של גטבורג

התזמורת הסימפונית של גטבורג (בשוודית: Göteborgs Symfoniker) היא תזמורת סימפונית שמקום מושבה הקבוע הוא גטבורג, שוודיה. התזמורת נוסדה בשנת 1905 ובשנת 1997 זכתה בתואר "התזמורת השוודית הלאומית". במרוצת העשור האחרון של המאה ה-20 והעשור הראשון של המאה הנוכחית היא יצאה לכמה מסעות קונצרטים, בין השאר בלונדון, וינה, בוסטון ושאנגחאי, וזכתה לתגובות חיוביות הן מצד המבקרים והן מצד הקהל.

לתזמורת גטבורג רפרטואר רחב, אך היא חובבת במיוחד את יצירות המופת של המלחינים הנורדיים של שלהי הרומנטיקה, כמו ז'אן סיבליוס ואדוורד גריג. הקלטותיה כוללות בעיקר מלחינים נורדיים אך גם את התמחותם המיוחדת של ירווי ופרוקופייב.
 
התזמורת הסימפונית של גטבורג מופיעה באולם הקונצרטים של גטבורג, שנבנה בשנת 1935 ונודע באקוסטיקה המעולה שלו.

==Discography==
===Studio albums===
{| class="wikitable"
! Year
! Album details
|-
| 1995
| Swedish Bassoon Concertos
* Release date: January 24, 1995
* Label: Intim Musik
|-
| 1999
| Grieg: Piano Concerto; Peer Gynt Suites 1 & 2
* Release date: January 8, 1999
* Label: Deutsche Grammophon
|-
| 2002
| Miaskovsky: Symphony No. 6
* Release date: November 12, 2002
* Label: Deutsche Grammophon
|-
| 2012
| Sibelius: Symphonies Nos. 5 & 7; Karelia Suite 
* Release date: April 23, 2012
* Label: Decca Records, Deutsche Grammophon
|}

==מנצחים ראשיים==
* וילהלם סטנהאמאר, 1906 - 1922
* טור מאן, 1922 - 1939
* איזאיי דוברובן, 1941 - 1953
* דין דיקסון, 1953 - 1960
* בשנים 1961 עד 1967 לא היה מנצח ראשי: אלברטו ארדה ואותמאר מאגה הופיעו באופן סדיר כמנצחים אורחים.
* סרג'יו קומיסיונה (עם נורמן דל מאר כמנצח אורח קבוע, 1968 - 1973), 1967 - 1973
* סיקסטן אהרלינג, 1974 - 1979
* שארל דיטואה, 1976 - 1979
* נמה ירווי, 1982 - 2004
* מריו ונזאגו, 2004 - 2007
* גוסטאבו דודאמל, 2007 - 2012
* סאנטו-מתיאס רובלי, 2017 - ממשיך

==קישורים חיצוניים==
* 

<div class="mw-content-ltr">
* Pâris, Alain, ed. Dictionnaire des interprètes et de l'interprétation musicale au XXe siècle. Paris: R. Laffont, 1995.
</div>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
גטבורג
גטבורג
קטגוריה:מוזיקה שוודית
קטגוריה:גטבורג: תרבות
פורטסמות' (וירג'יניה)

פורטסמות (באנגלית: Portsmouth) היא עיר עצמאית במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. נכון ל־1 באפריל 2020, אוכלוסיית העיר עומדת על 97,915. העיר היא חלק מאזור מטרופוליטני גדול יותר הנקרא האמפטון רודס שבו מתגוררים כ־1.7 מיליון תושבים.

המספנה של נורפוק היא מספנה היסטורית ופעילה של הצי האמריקאי הממוקמת בפורטסמות'. המספנה בונה, מתקנת ומשפצת את כל סוגי כלי השיט של צי ארצות הברית.

קו החוף של העיר משתרע על פני קילומטרים רבים, והוא אחת מהסיבות ההיסטוריות להתפתחות הענפה של המספנות בעיר.

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:וירג'יניה: ערים
קטגוריה:ערים שבהן מספנות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1752
סקוונסר

תמונה מהסקוונסר steinberg cubase sx 3
סקוונסר (באנגלית: Sequencer) הוא אמצעי (ומאז שנות ה-80, יישום מחשב) הקובע רצף וזמן פעולה של קטעים ורצפים קוליים. מכשיר זה נועד ליצירה, הלחנה, ועריכה של קטעי קול למטרות עיצוב סאונד או יצירת מוזיקה.

הסקוונסרים הראשונים נועדו לשליטה בסינתיסייזרים. המשתמש היה קובע בסקוונסר רצף פקודות מידי (MIDI) המייצגות את התו והמיקום שלו אשר היו נשלחים לסינתיסייזרים. עם השנים הסקוונסרים השתפרו והשתכללו. כיום הסקוונסר הוא תוכנה ליצירה ולהפקה אשר כוללת בדרך כלל מכונות תופים, סאמפלרים ועוד.

כיום לסקוונסרים יש אפשרויות וכלים רבים שלא היו בעבר, כמו מיקסר המאפשר שליטה במאפיינים שונים של הקטעים (ווליום, פאן, הגברת והנמכת תדרים שונים, הוספת אפקטים ועוד).

בעזרת הסקוונסר, ניתן לערוך כל צליל וצליל, החל מהתדר הראשוני שהצליל מפיק ועד לכמות השמעות הצליל בשנייה.

בעזרת הסקוונסר ניתן ליצור צליל ולשלב אותו עם צלילים אחרים וכך ליצור מקצב. ניתן ליצור לופים ריתמיים או מלודיים/הרמוניים.

הסקוונסר יכול לשלב בערוצים קטעי מידי (MIDI). קטעי המידי מנוגנים על כלי נגינה אלקטרוניים כמו סינתיסייזרים. סינתיסייזרים יכולים להיות מחוברים פיזית למערכת בעזרת כבלי מידי או USB או מובנים בתוכנה בצורת תוספים לתוכנה (פלגאינים,VST למשל) המדמים וירטואלית כלי נגינה אלקטרוניים כמו סינתיסיירים ישנים וכלים אלקטרוניים אחרים.

כיום ניתן גם לתכנת את קטעי המידי בתווים, והתוכנה יכולה להמיר בעצמה את התווים לקובץ מידי. ניתן לבצע הקלטות אודיו בעזרת כרטיסי קול חיצוניים המחברים בין המחשב לכלי הנגינה.

בהקלטות האודיו ניתן לחבר כלי נגינה אקוסטיים מוגברים כמו מקלדות, גיטרות חשמליות, גיטרות בס ועוד. בעזרת מיקרופונים אפשר להקליט שירה ונגינה בכלי נגינה לא מוגברים שונים. בסיום ההקלטות ניתן להמיר את הקובץ שהתקבל לקובץ אודיו יחיד, למשל MP3 או קבצים איכותיים יותר.

הסקוונסר המודרני נקרא היום (Digital Audio Workstation) DAW ולמעשה מכיל בתוכו שלל יכולות של כלי נגינה אלקטרוניים מובנים, אפקטים ולפעמים אף יכולות מודולריות לבניית תוספים בצורה עצמאית. עם השנים הפך ה-DAW לכלי החשוב ביותר בהפקה ובמקרים רבים אף לכתיבת היצירה המוזיקלית.

ישנם הרכבים מוזיקליים המשתמשים בכלים אלו בהופעות חיות, ובשל כך מפתחי התוכנות החלו להתאים את התוכנות לטובת כך.

כיום, תוכנות ה־DAW המובילות בעולם המוזיקה הן Logic Pro, קיובייס, Pro Tool, FL Studio ואבלטון.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
מפרץ סויסון

מפרץ סויסון (באנגלית: Suisun Bay) הוא שפך נהר רדוד יחסית הממוקם במרכז קליפורניה שבארצות הברית. מפרץ סויסון מתחיל בזרימה המשותפת של הנהרות סקרמנטו וסאן חואן ומהווה פתח כניסה לדלתה של נהר סקרמנטו. 

המפרץ נקרא על שם השבט האינדיאני סויסונס (Suisunes) ששכן באזור. בקצה המערבי שלו, המפרץ מתחבר למפרץ סן פבלו.

במפרץ מאוחסן חלק מצי המילואים של הצי האמריקאי, הנמצא במקום מאז סיום מלחמת העולם השנייה. 

==קישורים חיצוניים==

סויסון
באבל בובל

באבל בובל (באנגלית: Bubble Bobble) הוא משחק ארקייד של חברת טאיטו היפנית שיצא בשנת 1986. באבל בובל יצא במקור למכונות הארקיד ובהמשך ראה אור בפלטפורמות שונות, ובהן DOS, גיימבוי ואטארי.

== משחקיות ==
המשחק כולל שני דרקונים - בוב ובאב (ביפנית בובלון ובאבלון) אשר מנסים להציל את חברותיהם שנחטפו. כדי לעבור שלב במשחק, השחקן צריך לכלוא את כל האויבים במסך בבועות ואז לפוצץ את הבועות ביחד עם האויבים שבתוכן. עם כל חיסול אויב, האויב שחוסל נהפך לפרי שמעניק ניקוד בהתאם לכמות האויבים שחוסלו בעת ובעונה אחת והניקוד מוכפל פי 2 בהתאם לכמות האויבים שחוסלו בעת ובעונה אחת (כלומר חיסול אויב אחד נותן בננה שמעניקה 500 נקודות, חיסול שני אויבים בו זמנית נותן בננה (500 נקודות) ותפוח (1000 נקודות) וכן הלאה.

בשלבים מופיעות מדי פעם בועות מיוחדות, למשל בועות מים אשר יוצרות מפל המסוגל להרוג חלק מהאויבים. כמו כן, כשהשחקן אוסף את כל האותיות של המילה EXTEND, הוא מקבל חיים נוספים ועובר אוטומטית לשלב הבא (במשחק לשני שחקנים, שני השחקנים עוברים לשלב הבא, אך רק השחקן שהשלים EXTEND מקבל חיים).

== משחקי המשך ==
למשחק המקורי היו מספר משחקי המשך:
* Rainbow Islands - The Story of Bubble Bobble 2 (יצא ב-1987)
* Parasol Stars (יצא ב-1991)
* Bubble Bobble Part 2 (יצא ב-1993)
*Bubble Bobble 2/Bubble Symphony (יצא ב-1994)
* Bubble Memories - The Story of Bubble Bobble III (יצא ב-1995)

ישנן גם כמה סדרות המשתמשות בדמויות מהסדרה, אך צורת המשחק בהן שונה לגמרי, למשל Puzzle Bobble, שהיווה השראה למשחק זומה.

== צילומי מסך של המשחק בפלטפורמות שונות ==
<gallery style="clear:none">
תמונה:Bb spec.jpg|ספקטרום סינקלייר
תמונה:Bb c64.gif|קומודור 64
תמונה:Bb nes.gif|פאמיקום
תמונה:Bb sega.gif|MSX
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://common.nana.co.il/ASPNetModules/Statistics/?ObjectName=ClickHeadline&InstanceID=&RedirectURL=http://games.nana.co.il/Article/?ArticleID=401499 באבל בובל] באתר נענע בגרסת פלאש
* 

קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי NES
קטגוריה:משחקי ארקייד
קטגוריה:משחקי גיים בוי
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן
קטגוריה:משחקי קומודור 64
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1986
קטגוריה:משחקי וידאו קואופרטיבים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו ביפן