OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נחלת אחים

נחלת אחים ב-1937
אזור שכונת נחלת אחים [https://www.nli.org.il/he/maps/NNL_ALEPH990023672260205171/NLI#$FL36006253 במפת האגודה העברית למען ירושלים, 1948], באתר [[הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור [Jer h11]]]
נחלת אחים היא שכונה בירושלים, הכוללת מבחינה מוניציפלית שתי שכונות היסטוריות שנבנו בסמוך אליה לאחר הקמתה ומהוות הרחבה של שטחה: "נחלת יעקב" (1927) ו"זיכרון אחים"<ref></ref> (1929). בצפונה גובלת השכונה המורחבת ברחוב בצלאל, במערבה ברחובות כפר ברעם ושדרות בן-צבי, בדרומה ברחוב נרקיס ובמזרחה ברחוב אוסישקין. נחלת אחים נמצאת בגובה כ-790 מטרים מעל פני הים, וסמוכות אליה השכונות נחלת ציון, נחלת צדוק, נווה בצלאל, שערי רחמים ושערי חסד.

השכונה נוסדה בשנת 1924 על ידי התימנים שעלו לירושלים בשנות ה-20 של המאה ה-20 על אדמת טרשים בשיפולים המערביים של קו פרשת המים. שמה מסמל את שאיפת בוניה לחיי אחווה בנחלה זו. בין התורמים העיקריים לייסוד השכונה היה הרב נסים אלישר, שתרם חלקת אדמה שהייתה ברשותו כדי להנציח את בנו שנפטר בגיל צעיר, והיוזם העיקרי של השכונה היה הרב חיים שלמה עראקי, החתום על ייסוד השכונה יחד עם יעיש נדאף.

רוב רחובות השכונה, כרוב רחובות הנחלאות, נקראים על שם ערים בצפון הארץ, כגון צפת, ציפורי וטבריה.

רוב תושבי השכונה בשנותיה הראשונות היו אורפלים, יהודים יוצאי העיר אורפה שבמזרח טורקיה, יוצאי תימן וכורדיסטן. על כך מעידים בתי הכנסת של יוצאי אותן גלויות אשר פזורים ברחבי השכונה. בית הכנסת אור זרוע - לעדת המערבים, נחלת אחים. הוקם בשנת תרפ"ז (1926) על ידי הרב עמרם אבורביע, שכיהן כרב של נחלאות עד לשנת 1951. עיריית ירושלים הכריזה על בניין בית הכנסת אור זרוע כאתר מורשת לשימור.

אוכלוסיית השכונה כיום מעורבת ומורכבת גם מעולים חדשים מארצות המערב. בין התושבים שגדלו ברחובות השכונה ניתן למנות את הרב יוסף קאפח ואשתו הרבנית ברכה קאפח, יהודה עמיחי, האלוף עוזי נרקיס, הרב שאר ישוב כהן, אחותו הרבנית צפייה גורן, עוזי ברעם, חיים ברעם, יאיר צבן, שמוליק קראוס, והקריין יצחק איתן.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.jerusalem-love.co.il/?page_id=14629 שכונת נחלת אחים ובנותיה], באתר "אהבת ירושלים".
* 
* [https://www.nli.org.il/he/maps/NNL_ALEPH990023693730205171/NLI#$FL37641712 מפה עם סימון השכונה], מאת י. ליברמן, 1958, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור (סריקה זמינה לצפייה מתוך בנין הספרייה).

== הערות שוליים ==

אחים
קטגוריה:ירושלים: שכונות
ג'ון פאולס

ג'ון רוברט פאולס (באנגלית: John Robert Fowles, 31 במרץ 1926 – 5 בנובמבר 2005) היה סופר בריטי.

==ביוגרפיה==
פאולס נולד בליי-און-סי , פרבר של סאות'אנד-און-סי ממזרח ללונדון. לאחר סיום לימודיו ב התקבל לאוניברסיטת אדינבורו, שם למד זמן קצר. בין השנים 1945–1947 שירת בצבא. לאחר שחרורו למד פאולס ארבע שנים באוקספורד, שם גילה את אלבר קאמי וז'אן-פול סארטר, שהפכו למושא הערצתו. כשסיים את לימודיו בשנת 1950 וקיבל תואר בצרפתית, החליט לפתח קריירה כסופר.

בשנים הבאות לחייו עסק בהוראה, כשבמקביל כתב מספר יצירות שבעיניו היו בוסר.

בשנת 1960 כתב פאולס את הטיוטה של ספרו "האספן" בארבעה שבועות בלבד. הוא המשיך בעריכת הספר עד 1962, ורק אז הציגו בפני מוציא לאור. הספר יצא לאור בשנת 1963 והפך לרב-מכר ידוע ומוכר. הביקורות האוהדות וההצלחה המסחרית הגדולה איפשרו לו להקדיש את כל זמנו לכתיבה.

בנוסף לכתיבתו הפוריה, עסק פאולס גם בתרגום ספרות צרפתית לאנגלית, פרסם סדרת טבע, ובשנת 1973 הוציא לאור אוסף של פואמות.

משנת 1968 התגורר בעיר נמל קטנה בשם ליים רג'יס. התעניינותו בהיסטוריה של העיר הביאה למינויו בשנת 1979 כאוצר המוזיאון המקומי, תפקיד אותו מילא במשך עשור.

פאולס נפטר ב-5 בנובמבר 2005, מאי ספיקת לב.

==ספריו שתורגמו לעברית==
* האספן, תרגמה: רחל ברק, 1964
* מנטיסה, תרגמה: כרמית גיא-שאלתיאל, תל אביב, 1964
* משחק האל, תרגם: אהרן אמיר, 1981
* אהובת הקצין הצרפתי, תרגמה: אביבה גור, ספרית פועלים, 1978. במהדורה נוספת - תרגם: גרשון גירון, ידיעות ספרים, 2011
* העץ, תרגם: עידן לנדו, הוצאת אסיה, 2021

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1926
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2005
החברה הישראלית לכימיה

החברה הישראלית לכימיה (ICS) היא אגודה מקצועית, שמטרתה לקדם את חקר הכימיה הטהורה והיישומית, בישראל ובעולם. החברה רשומה בישראל כעמותה. מקור החברה ב"הסתדרות הכימאים בארץ ישראל", שנוסדה בשנת 1933 בתל אביב, במטרה לסייע בקליטת כימאים שברחו מגרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון. בשנת 1948 שינתה את שמה ל"הסתדרות הכימאים בישראל", וב-1960 ל"חברה הישראלית לכימיה". נכון לשנת 2009, היו לחברה הישראלית כ-800 חברים.

החברה מורכבת מעשר חטיבות: כימיה אנליטית, חישובית, חינוכית, אנאורגנית-ביואנאורגנית, תעשייתית, רפואית, אורגנית, ביואורגנית ופיזיקלית-אורגנית, פיזיקלית, מצב-מוצק, ותאורטית.

החברה מארגנת כנס מקצועי שנתי, הנחשב לכנס המרכזי של עולם הכימיה בישראל, ובו משתתפים חוקרים מהאקדמיה והתעשייה. כמו כן מפרסמת החברה ביטאון תקופתי, מעניקה פרסי הצטיינות לחוקרים, סטודנטים ועבודות גמר של תלמידי תיכון, ומארגנת "אולימפיאדת כימיה", ה"כימיאדה", לתלמידי תיכון. החברה מקיימת קשרי ידידות עם אגודות מקצועיות לכימיה ברחבי העולם, דוגמת האגודה האמריקנית לכימיה והחברה המלכותית לכימיה. החברה הישראלית לכימיה חברה בארגונים בינלאומיים; כמו באגודה האירופית לכימיה (EuChemS) ובאיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית (IUPAC). החברה שותפה להוצאת כתב העת השבועי Physical Chemistry Chemical Physics, יחד עם 15 אגודות מקצועיות לכימיה מרחבי העולם, בניהולה המרכזי של החברה המלכותית לכימיה.

==נשיאי החברה==
===הסתדרות הכימאים בארץ ישראל===
* 1933 - 1946: מרדכי בובטלסקי
* 1946 - 1948: הוגו היימן

===הסתדרות הכימאים ישראל===
* 1948 - 1955: יהודה הירשברג
* 1957 - 1959: הרברט ברנשטיין
* 1959 - 1960: פליקס ברגמן

===החברה הישראלית לכימיה===
* 1960 - 1964: שלום שראל
* 1964 - 1969: דוד גינצבורג
* 1969 - 1972: מיכאל קאיס
* 1972 - 1974: סעדיה עמיאל
* 1974 - 1977: דוד לביא
* 1977 - 1980: מיכאל אלבק
* 1980 - 1984: ראלף האבר
* 1984 - 1987: חיים לבנון
* 1988 - 1991: דן מאירשטיין
* 1991 - 1994: אלפרד הסנר
* 1994 - 1997: שמעון שצמילר
* 1997 - 2003: ארנון שני
* 2003 - 2006: שמאי שפייזר
* 2006 - 2009: שלמה מרגל
* 2009 והלאה: אהוד קינן

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

ישראל
כימיה
טברסקי

משפחת טוורסקי או טברסקי היא משפחה של יהודים אשכנזים שמוצאם מאירופה מהעיירה טוור ברוסיה או מטבריה בארץ ישראל. הרב מנחם נחום מצ'רנוביל, בן המאה ה-18, מייסד שושלת רבנים נודעת שמשפחתו "טברסקי" במקרה הזה פירוש שם המשפחה הזה הוא "תושב/יוצא טבריה", אחת מערי הקודש בארץ ישראל. אך רוב המשפחות בשם "טוורסקי" גזרו את שמם משמה של העיירה טוור ברוסיה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
הקתדרלה החדשה של סלמנקה

הקתדרלה החדשה, ניתן לראות [[תמיכות דואות גותיות לצד כיפות בארוקיות]]
הקתדרלה החדשה של סלמנקה (בספרדית: Catedral Nueva, ובשמה הרשמי: Catedral de la Asunción de la Virgen) היא קתדרלה רומית קתולית בסלמנקה, ספרד. היא נמצאת ליד הקתדרלה הישנה של סלמנקה ומהווה אחת משתי הקתדרלות של העיר. היא נבנתה מהמאה ה-16 עד המאה ה-18 בשני סגנונות: אדריכלות גותית ואדריכלות הבארוק. הבנייה החלה ב-1513 והקתדרלה נחנכה ב-1733. את הבנייה יזם פרננדו השני, מלך אראגון. ב-1887 הוכרזה הקתדרלה כמונומנט לאומי בצו מלכותי.

בשנת 1988 הוכרזה העיר העתיקה של סלמנקה כאתר מורשת עולמית. האתר כולל בין היתר את אוניברסיטת סלמנקה, את הקתדרלה החדשה של סלמנקה ואת הקתדרלה הישנה של סלמנקה.

==אדריכלות==
מבט מבפנים על הכיפה
מגדלי הקתדרלה

הבנייה החלה בתקופה בה הסגנון הגותי החל להיות פחות פופולרי והחל להשתנות לסגנון הרנסאנס, דבר שהוליד את סגנון הפלטרסק בספרד. ברם, הקתדרלה החדשה שמרה על רוב אופייה הגותי בגלל שהרשויות רצו שתשתלב עם הקתדרלה הישנה. לכן, הקתדרלה החדשה נבנתה בסגנון גותי מאוחר גם במאות ה-17 וה-18. ברם, במאה ה-18, נוספו שני אלמנטים ששברו את האחידות הגותית של המבנה: כיפות בארוקיות מסוג קופולה על מגדל הפעמונים (גובהה 92 מטר) ומקום המצלב. הקתדרלה החדשה נבנתה ללא הרס הקתדרלה הישנה כפי שבדרך כלל קורה, אלא שקיר של הקתדרלה החדשה נשען על הקיר הצפוני של הישנה. מסיבה זו, היה צורך לחזק את הקתדרלה הישנה, ומגדל הפעמונים נבנה על הקתדרלה הישנה.

שניים מהאדריכלים הראשיים של הקתדרלה היו חואן חיל דה אונטניון ובנו רודריגו .

פנים הקתדרלה
הכניסה הראשית מורכבת מ-3 קשתות, כל אחת מובילה לאחת משלוש הספינות של הספינה הראשית. כל השלושה מעוטרים בגילופי אבן עשירים. בין הקישוטים והפסלים על החזית נמצא פסל של אסטרונאוט מרחף בחלל; הוא נוסף בעבודות שחזור מ-1992 כסמל למאה ה-20. כמו כן, נוסף פסל המתאר אריה מחזיק בגביע גלידה.

<gallery heights=400px widths=300px>
תמונה:Astronaut Salamanca Cathedral.jpg|תגליף פלטרסק מודרני של אסטרונאוט ליד אחד משערי הקתדרלה
תמונה:Salamanca new cathedral lion.jpg|תגליף של אריה אוחז בגביע גלידה
</gallery>

==שחזור אחרי רעידת האדמה בליסבון==

סדקים וחלונות שבורים עדיין נראים כזכר להרס שגרמה רעידת האדמה בליסבון, שהתחוללה ב-1 בנובמבר 1755. אחרי רעידת האדמה היה צורך לתקן את הכיפה ואת בסיס המגדל, שתוגבר בתמיכות בצורת בסיס של פירמידה, דבר שהרס את הפרופיל של בסיס המגדל (שהיה תאום לזה של קתדרלת סגוביה).

האסון מונצח בטקס ה"מריקלו" (Mariquelo) המסורתי, המתרחש מדי שנה ב-31 באוקטובר, ובו אנשים מטפסים על הכיפה ומנגנים בחליל ותופים לאות תודה לאל על הצלת הקתדרלה.

בסביבות 1950 הוחלט לכוון את עוגב הקתדרלה. מועצת הקתדרלה הזמינה מומחה מבלגיה שבדק את העוגב וגילה שגם אחרי מאה שנים ללא טיפול נשאר העוגב מכוון להפליא. תוצאה זו יוחסה לאקלים היבש של האזור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.catedralsalamanca.org/ הקתדרלה החדשה של סלמנקה], בספרדית

==הערות שוליים==

סלמנקה
קטגוריה:קסטיליה ולאון: מבנים
קטגוריה:סלמנקה
דוד פסיג

דוד פַּסיג (בן הרוש) (נולד ב-7 ביולי 1957) הוא חוקר עתידים המתמחה בחיזוי מגמות טכנולוגיות, חברתיות וחינוכיות. פסיג הוא פרופסור מן המניין, ראש המגמה לתואר שני לטכנולוגיות תקשורת המידע בחינוך וראש המעבדה למציאות מדומה באוניברסיטת בר-אילן.

==ביוגרפיה==
נולד כדוד בן הרוש בעיר מקנס שבמרוקו . בגיל רך עבר עם משפחתו לצרפת, ובגיל 11 עלה לישראל. למד בישיבה תיכונית בני עקיבא בנתניה, ולאחר מכן בישיבת ההסדר הר עציון באלון שבות. בוגר אוניברסיטת מינסוטה שבארצות הברית בשנת 1993 שם סיים את לימודי הדוקטורט שלו בחקר העתיד.

פסיג מכהן בסגל הפקולטה לחינוך של אוניברסיטת בר-אילן מאז 1993. משמש בה פרופסור מן המניין, ראש המגמה לתואר שני לטכנולוגיות תקשורת המידע בחינוך וראש המעבדה למציאות מדומה. במסגרת זו הוא טוען כי טכנולוגיות תלת-ממד מסוגלות להעצים מיומנויות קוגניטיביות, גם אצל אנשים שכישורים אלו נמוכים אצלם, כגון בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית. פסיג מפתח שיטות מחקר לחקר העתיד ופיתח סולם של מיומנויות קוגניטיביות עתידיות שלדבריו תדרשנה בעתיד מכל אדם כדי שיוכל לשרוד בסביבות חברתיות ועסקיות מורכבות.

בין השנים 2002–2006 שימש יועץ נציב הדורות הבאים בכנסת. שימש יו"ר ועדת המקצוע למדעי המידע במשרד החינוך. פסיג משמש יועץ לארגונים ומרצה בנושאי עיתוד תהליכי קבלת החלטות בעניינים חברתיים, תעשייתיים וטכנולוגיים. חבר במועצה הלאומית למחקר ופיתוח. ייעץ גם לבנק הפועלים, חיל האוויר משרד החינוך ועוד. הוא מייסד-שותף של חברת Thinkz.ai המפתחת פלטפורמה ואפליקציות ל-Social IoT/

==ספריו==
* צופן העתיד: מבחן העתיד של ישראל, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 2008
* 2048, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 2010
<div style="direction: ltr;">
* 2050: IKI BIN ELLI, kotonkitap, 2011 (בטורקית)
</div>
* פור קוגניטו, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 2013
*המפלה החמישית, ידיעות ספרים, 2021

==חיים אישיים==
פסיג הוא גרוש ואב לארבעה. מתגורר בתל אביב ומנהל אורח חיים דתי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.passig.com/ האתר של פסיג]
* [http://www.thefuturecode.com/ האתר של ספריו]
* [https://www.youtube.com/@ProfDavidPassigFuturist/featured ערוץ היטיוב של פסיג]
* [http://www.hayadan.org.il/blizovsky-280606/ ד"ר דוד פסיג: ה-low tech יהפוך להייטק], באתר הידען
* [http://www.ynet.co.il/home/0,7340,L-7158,00.html שאלת מחקר], אנציקלופדיית ynet
* יעקב בן שאול, [http://www.e-mago.co.il/Editor/hagut-2443.htm צופן העתיד], באתר אימגו, 31 באוגוסט 2008
* אלי אשד, [http://www.notes.co.il/eshed/47010.asp העתיד הרחוק כבר כאן: על "צופן העתיד"], באתר "רשימות"
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עתידנים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: חינוך
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בוגרי ישיבת בני עקיבא נתניה
קטגוריה:בוגרי ישיבת הר עציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
צלחת אירוסין

דוגמה לצלחת אירוסין

בקרב חלק מקהילות היהודים, צלחת אירוסין היא צלחת שיוחדה לטקס 'שבירת הצלחת' באירוע האירוסין. צלחות אירוסין יכולות להיות חלקות או מעוטרות.

נהוג לשבור צלחת סדוקה או פגומה במעט כדי שלא לעבור על איסור בל תשחית. באירוסין שבהם חותמים על שטר תנאים נהוג לשבור את הצלחת לאחר קריאת השטר וחתימתו. טקס שבירת הצלחת הוא מנהג ואיננו הלכה.

יש הנוהגים שאם החתן ואם הכלה אוחזות יחדיו בצלחת האירוסין ומשליכות אותה לרצפה. יש רווקים ורווקות הנוטלים שברים, מתוך אמונה כי שבר מצלחת האירוסין היא סגולה למציאת זיווג.

למנהג שבירת הצלחת מספר טעמים:
# זכר לחורבן בית המקדש.
# כדי להבהיל את הציבור, שהשמחה לא תהיה שלמה.
# אות לגמר ההסכם בין הצדדים כשם הכלי לא יהיה שוב שלם כך הזיווג לא יפרד לעולם.
# נהוג לשבור צלחת העשויה חרס ולא צלחת העשויה מזכוכית משום ששברי חרס אינם ניתנים לחיבור, לומר כי לא ניתן לבטל את האירוסין.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהגים יהודיים
קטגוריה:נישואים ביהדות
פאביוס שך

פאביוס שך (שאך, ש"ך; בגרמנית: Fabius Schach; 1 באוקטובר 1868, וֶקְשְׁנֶה, רוסיה – 3 באוקטובר 1942, טרזיינשטאט) היה מראשוני התנועה הציונית ומייסדיה בגרמניה.

==קורות חיים==
שך נולד בעיירה וֶקְשְׁנֶה (Viekšniai) שברוסיה (כיום בליטא, לא הרחק מהגבול עם לטביה), בנו של רב, נצר לרבי שבתי הכהן (הש"ך). התחנך בישיבות ובאוניברסיטת ברלין. בתקופת שהותו בגרמניה החל לבוא במגע עם פעילות ציונית, ובשנת 1893 התמנה למזכיר סניף האגודה להתגוננות מפני האנטישמיות בעיר קלן. בתקופה זו עבד בשיתוף פעולה עם מקס בודנהיימר, וכעבור זמן קצר מונה על ידי בודנהיימר ודוד וולפסון למזכיר האגודה היהודית-לאומית בקלן. בתקופה זו השתתף בשלוש הוועידות הראשונות של ציוני גרמניה ובשני הקונגרסים הציוניים הראשונים. לאחר מכן פסקה פעילותו עקב חשדות שהועלו נגדו על פרסום דברי התנגדות להרצל. בשנת 1899 הודיע על פרישתו מפעילות בקבוצה הציונית בקלן.

פעילותו העיקרית להפצת רעיון הציונות נעשתה בראשית דרכו בתנועה, עת פרסם את החוברת הקצרה "לשון שקמה לתחייה" (Eine auferstandene Sprache) על תחיית השפה העברית (ככל הנראה ב-1892) ואת החוברת "יהדות עממית או סאלונית" (Volks- oder Salonjudenthum; 1893) כנגד תופעת ההתבוללות בקרב יהדות גרמניה. בוועידת ציוני גרמניה הראשונה ובקונגרס הציוני הראשון לקח חלק בניסוח מטרות התנועה הציונית.

לאחר הפסקת פעילותו הרשמית בתנועה הציונית עסק שך בכתיבת ועריכת שבועונים יהודים ועבריים.

שך התגורר בברלין. ב-14 בספטמבר 1942, בעת מלחמת העולם השנייה, גורש לטרזיינשטאט, ושם נספה כעבור שבועיים וחצי, בגיל 74.

==כתביו==
<div style="direction: ltr;">
*Eine auferstandene Sprache: Litterarische Skizze, Berlin: H. Schildberger, [189-?].
*Volks- oder Salonjudenthum?, Berlin: H. Schildberger, 1893.
*Von Theorie zur Praxis: Referat gehalten auf dem Delegirtentag deutscher Zionisten in Frankfurt a.M. am 31. Oktober 1897, [Frankfurt a.M.?: s.n., 1897].
* Anträge Schach: angenommen von der Zionistischen Vereinigung für Deutschland Köln: Typ. Bachem, [1901?]
*Ueber die Zukunft Israels: eine kritische Betrachtung, Berlin: M. Poppelauer, 1904.
</div>

==קישורים חיצוניים==

מפרי עטו:
<div style="direction: ltr;">
* [http://134.130.170.2/library/seiten.aspx?context=pages&ID_0=20&ID_1=402&ID_2=7576&ID_3=73297&blattnr=611&blattnr_bis=615 Graf Tolstoi und das Judentum], Im deutschen Reich, Jg 14 (1908) Nr 11, S. 611-615
* [http://134.130.170.2/library/seiten.aspx?context=pages&ID_0=20&ID_1=403&ID_2=7584&ID_3=73760&blattnr=412&blattnr_bis=420 Literarische Volksvergiftung], Im deutschen Reich, Jg 15 (1909) Nr 7, S. 412-420
* [http://www.compactmemory.de/library/seiten.aspx?context=pages&ID_0=7&ID_1=170&ID_2=190&ID_3=10698&blattnr=115&blattnr_bis=122 Jüdische Kriegshelden], Ost und West, Jg 16 (1916) Nr 2, S. 115-122 (in Compact Memory)
</div>
* [http://www.zionistarchives.org.il/ZA/showpad.aspx?PageId=25&ParamId=A126%20Motzkin%20Leo&Flag=4 מכתב של פאביוס שך], הארכיון הציוני (בעמ' 31)

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים גרמנים
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:עורכי עיתונים בגרמנית
קטגוריה:פובליציסטים יהודים גרמנים
קטגוריה:פעילים ציונים בגרמניה
קטגוריה:ראשוני הציונות
קטגוריה:משתתפי הקונגרס הציוני העולמי הראשון
קטגוריה:נספים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:יהודים בשואה: גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1868
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1942
דגן יבזורי

דגן יבזורי (נולד ב-15 באוקטובר 1985) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הקלעי בהפועל מגידו מהליגה הארצית ובעבר בנבחרת ישראל. יבזורי נחשב לקלעי מצטיין, בעיקר מטווח השלוש.

==קריירה==
יבזורי נולד במשמר העמק כבן הדור השלישי למשפחת כדורסלנים ענפה, שהבכיר שבה, בן הדור הראשון אמיר יבזורי, שיחק בשנות החמישים והשישים בקבוצת הצמרת הפועל משמר העמק ובנבחרת ישראל. את שנותיו הראשונות כמקצוען העביר יבזורי בליגה הלאומית, במדי מכבי קריית ביאליק והפועל עפולה, אך רק בשנת 2004 כאשר עבר להפועל יקנעם/מגידו מהליגה הארצית זכה לקבל דקות משחק והפך לאחד השחקנים המובילים בליגה. כבר בשנתו השנייה הוביל את יקנעם לעלייה לליגה הלאומית ועם ממוצעים של 18.4 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק בעונת הוביל אותה לחצי גמר הפלייאוף ולרבע גמר גביע המדינה. בנוסף על כך זכה בתואר הישראלי המצטיין ונבחר לחמישיית העונה בליגה הלאומית. בעונת , עלה לראשונה לליגת העל כשחתם בהפועל גלבוע/עפולה, אך הקבוצה ירדה ליגה בסיום העונה ויבזורי הוחתם בהפועל גלבוע גליל. בגלבוע הפך לשחקן שישי והעמיד ממוצעים של 5.4 נקודות, 1.3 ריבאונדים וחטיפה אחת בכ-16 דקות למשחק. גם את העונה הבאה פתח בגלבוע.
לקראת עונת חתם יבזורי בהפועל חולון, אך שוחרר ממנה עוד לפני פתיחת העונה, עקב בעיות כלכליות. בספטמבר 2010, חתם להמשך החוזה בקבוצת הפועל גלבוע גליל. בסך הכל שיחק חמש עונות במדי גלבוע גליל. ב-2013 עבר יבזורי לשחק עבור מכבי חיפה לשתי עונות.

ב-2 ביולי 2015 חתם יבזורי על חוזה לשלוש שנים במכבי תל אביב. בינואר 2017 לאחר שהחל את העונה במכבי תל אביב ומיעט לשחק, עבר לקבוצת הפועל חולון.
ביולי 2017 חתם במכבי חיפה לשלוש שנים.

ב-12 ביולי 2018, חתם יבזורי בעירוני נהריה לעונה.

ביוני 2019 חתם יבזורי ל-4 עונות בהפועל מגידו מליגה א', וסייע לה לעלות בסוף עונת 2020/2021 לליגה הארצית.

יבזורי, נשוי ליעל ואב לשלושה, מתגורר עם משפחתו במושב היוגב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://basket.co.il/PlayerPage.asp?PlayerNumber=08&TeamId=950&cYear=2016 דף השחקן] באתר מנהלת הליגה

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורסלני הפועל גלבוע גליל
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני הפועל מגידו
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:משמר העמק: אישים
קטגוריה:היוגב (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
יוסף מוהליבר

הרב ד"ר יוסף מוהליבר (מוהילבר; י"ב בחשוון ה'תרל"ג, 13 בנובמבר 1872, ראדום, האימפריה הרוסית – ו' באדר א' ה'תש"ג, 10 בפברואר 1943, ירושלים, פלשׂתינה-א"י) היה איש חינוך עברי, מנהל הגימנסיה העברית בירושלים.

==ביוגרפיה==
מוהליבר נולד לשלמה בעיר ראדום שבאזור פולין (אז תחת שלטון האימפריה הרוסית), נכדו וחניכו של רבי שמואל מוהליבר. אמו שרה הייתה בתו של הרב הלל מיליקובסקי. 

נסמך לרבנות, למד שפות ונשלח על ידו סבו ללימודים בבית הספר הגבוה לחקלאות במונפלייה שבצרפת. במהלך לימודיו היה מייסדי אגודת "עתידות ישראל", במשותף עם חיים מרגלית קלווריסקי ויהושע בוכמיל. בשנת 1894 הוסמך כאגרונום ועבר לקניגסברג שבגרמניה, שם סיים בשנת 1900 לימודי דוקטורט בפילוסופיה ופדגוגיה. במהלך תקופה זו ייצג את סבו כציר בקונגרס הציוני הראשון (1897). הוא הביא לקונגרס מכתב מאת סבו שבו הוא פירט את עיקרי משנתו הציונית, והוא הוקרא במלואו במהלך פתיחת הקונגרס. 

באותה תקופה נישא לדבורה, בת אייזיק קבק. בשובו לפולין היה פעיל בחוגים הציוניים בביאליסטוק, שבה שימש רב מטעם בין השנים 1902–1915. מוהליבר ניהל את חברת "צדקה גדולה" ושימש יו"ר אגודת "חובבי שפת עבר", ניהל את תלמוד התורה על שם קלונימוס זאב ויסוצקי והביא לייסוד ספרייה ציבורית בעיר. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה וכיבוש העיר על ידי גרמניה, נמלט לאודסה וחי בה בין השנים 1916–1920. באותה עת נוסד בה בית מדרש עברי למורים מרשת "תרבות", ומוהליבר התמנה למנהלו. בשנת 1918 השתתף באספה הלאומית היהודית (שבעקבות "חוק האוטונומיה הלאומית" שחוקקה הרפובליקה העממית של אוקראינה) בקייב.

עם סגירת בית המדרש על ידי השלטונות בשנת 1920, עלה מוהליבר לארץ ישראל ושימש בירושלים סגן מנהל בית המדרש העברי למורים (1920–1923) ומחליפו של שלמה שילר כמנהל הגימנסיה העברית בירושלים (1923–1943). פעילותו הציבורית נמשכה כיו"ר הציונים הכלליים ב' בירושלים ויו"ר מרכז הסתדרות המורים. מטעם הוועד הפועל הציוני נבחר ליו"ר הוועדה לסידור החינוך. בשנת 1931 השתתף כציר בקונגרס הציוני הי"ז.

יצחק שלו, מחבר הספר פרשת גבריאל תירוש, למד בגימנסיה העברית בתקופת ד"ר מוהליבר. המנהל ד"ר רוזנבלום, אחת הדמויות בספר, הוא בן דמותו של ד"ר מוהליבר.

ד"ר מוהליבר נפטר בשנת 1943, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.

==משפחתו==
ד"ר מוהליבר היה נשוי לדבורה לבית קבק. בניהם: שמואל (שנולד זמן קצר לאחר פטירת הרב שמואל מוהליבר ונקרא על שמו), הארכיטקט שלמה מוהליבר ואריה מוהליבר, שהיה מאבות השחמט הארצישראלי. בתו של שמואל היא מיה מוהליבר, שהייתה סגנית מנכ"ל משרד הבריאות.

==ספרו==
<div style="direction: ltr;">
*Joseph Mohilewer, Wundt's Stellung zum psychophysischen Parallelismus, (Inaugural-Dissertation), Konigsberg I. Pr., 1901 
</div>

* דעותיו והשקפותיו של רבי שמואל מוהילבר: לקטים מתוך כתביו - נערכו וסודרו על ידי נכדו ד"ר יוסף מוהילבר, ירושלים, 1923

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.zionistarchives.org.il/Pages/ArchiveSearchResults.aspx?k=%D7%99%D7%95%D7%A1%D7%A3+%D7%9E%D7%95%D7%94%D7%99%D7%9C%D7%91%D7%A8&t=T4 תמונות ד"ר מוהליבר], הארכיון הציוני המרכזי
* 

קטגוריה:משתתפי הקונגרס הציוני העולמי הראשון
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ביאליסטוק: רבנים
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית
קטגוריה:ראשוני הציונות
קטגוריה:רבנים מטעם
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:מנהלי גימנסיה רחביה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1943
מונולטריזם

מונולטריזם (מיוונית: μόνος = יחיד, λατρεία = פולחן) הוא אמונה דתית בקיומם של אלים שונים עם פולחן של אל אחד בלבד. את המונח טבע החוקר הגרמני הפרוטסטנטי-לותרני, יוליוס ולהאוזן.

== בתנ"ך ==
בתנ"ך מצויים מספר מקומות שחוקרי מקרא פירשו כמעידות על מונולטריזם:
* - דברי יתרו.
* – כלומר למצרים יש אלים אחרים.
*.
* 
*() – לפי פירוש רד"ק לתרגום יונתן של "עֹשֵׂה אֶרֶץ בְּכֹחוֹ", כוונת התרגום היא: אנחנו לא נעבוד אלה האלהות שלא עשו שמים וארץ אלא אלהים שעשה ארץ בכחו.
*.
* 
*

לפי אותה גישה פרשנית, קיים בתנ"ך גם הרעיון כי לא זו בלבד שיש אלים שונים, אלא כל אל שולט בטריטוריה מוגדרת:
*
* 
* - דברי יפתח הגלעדי למלך בני עמון 
*

פירוש אחר הסיק שלאלי המקרא יש ילדים:
*

לעומת זאת, בפרשנות המסורתית המושג "אל" או "אלוהים" אינו מתייחס דווקא לישות בעלת כוח עליון, אלא גם לאלוהי שקר וכן לכוחות גשמיים או לשופטים ושרים חשובים, כמו למשל בפסוק או , כאשר פירושו על פי דעה המובאת ברש"י הוא בני השופטים והשרים החשובים. כשהמשמעות היא שאהרון ידבר בשביל משה, שהיה כבד פה וכבד לשון, ומשה יגיד לו מה לומר.

== באסלאם ==
בסורת הכופרים מופיע הפסוק שאותו אמר מוחמד אחרי שכופרים ניסו לשכנעו לעבוד תקופת מה את אליהם. פסוק זה מתפרש כהכרה בכך שכל קבוצה מאמינה באליה, תוך שהיא מודעת לכך שקבוצות אחרות מאמינות באלוהּ אחר.

==ראו גם==
*מונותאיזם
*פוליתאיזם
*הנותאיזם

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.myjewishlearning.com/beliefs/Theology/God/About_God/Monotheism_or_Monolatry.shtml משה והמונולטריזם] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוחניות ואמונה
קטגוריה:דתות
סורינאם במשחקים האולימפיים

סורינאם השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת רומא (1960), עוד בהיותה אוטונומיה בריבונות הולנדית. הספורטאי היחיד שייצג אותה במשחקים היה האתלט וים אסאייאס, שהיה אמור להתחרות בריצת 800 מטר, אך עקב טעות הגיע לסטאדיו אולימפיקו בשעות אחר צהריים, בעוד ששלבי המוקדמות נערכו כבר בשעות הבוקר.

סורינאם נעדרה מהמשחקים הבאים ושבה והשתתפה באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). היא השתתפה מאז בכל משחקי הקיץ, פרט לאולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה בעקבות ארצות הברית, במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.

עד כה, רק ספורטאי סורינאמי אחד זכה במדליות אולימפיות. השחיין אנתוני נסטי זכה במדליית הזהב במשחה ל-100 מטר פרפר באולימפיאדת סיאול (1988) ובמדליית ארד באותו המשחה באולימפיאדת ברצלונה (1992). בסיאול העפיל נסטי לשלב הגמר גם במשחה ל-200 מטר פרפר, וסיים במקום השמיני.

סורינאם לא השתתפה מעולם באולימפיאדת חורף.

==מדליות ==

===לפי אולימפיאדה===
באולימפיאדות הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! אולימפיאדה
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אולימפיאדת רומא (1960) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת טוקיו (1964) || colspan="4" |לא השתתפה
|-
|align=right| אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת מינכן (1972) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת מונטריאול (1976) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת מוסקבה (1980) || colspan="4" |לא השתתפה
|-
|align=right| אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת סיאול (1988) || 1 || 0 || 0 || 1
|-
|align=right| אולימפיאדת ברצלונה (1992) || 0 || 0 || 1 || 1
|-
|align=right| אולימפיאדת אטלנטה (1996) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת אתונה (2004) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת לונדון (2012) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת טוקיו (2020) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
! סך הכל || 1 || 0 || 1 || 2
|}

===לפי ענף===
בענפי הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! ענף
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| שחייה || 1 || 0 || 1 || 2
|-
! סך הכל || 1 || 0 || 1 || 2
|}

==ראו גם==
* סורינאם במשחקים הפאראלימפיים 
* סורינאם במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:סורינאם: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
RL10

RL-10 הוא מנוע רקטי אמריקאי ששוגר לראשונה ב-1963. המנוע מופעל באמצעות מימן נוזלי והיה הראשון מסוגו בארצות הברית. המנוע פותח ומיוצר על ידי חברת פראט אנד ויטני (Pratt & Whitney). גרסה מעודכנת של ה-RL-10 עדיין בשימוש במשגרים רבים. עד 2009 שוגרו מעל ל-350 מנועים מסוג זה.

== היסטוריה ==
הניסוי הסטטי (ניסוי בו המנוע רתום לעמדת ניסוי קרקעית) של ה-RL-10 בוצע ב-1959. טיסת הניסוי הראשונה בוצעה ב-27 בנובמבר 1963. המנועים היו בשלב קנטאור של משגר אטלס.
מנוע ה-RL-10 של משגר ה[[דלתא 4]]
נעשה שימוש במנועי ה-RL-10 בשלב השני של הסטורן 1 (שישה מנועים), בשלב השני של הדלתא 3 והדלתא 4 ובמשגר DC-X. מאז ישנו שימוש ב-RL-10 (מנוע אחד או שניים) בשלב הקנטאור, לדוגמה במשגרי האטלס והטיטן.

במשך השנים היו הצעות לשימוש ב-RL-10 שלא יצאו אל הפועל, בין היתר שימוש בהם בסטורן 5 ובמעבורת החלל.

מאז שיגורו הראשון, יותר מ-350 מנועי RL-10 הגיעו לחלל, והביאו לחלל יותר מ-150 מטענים שונים. ה-RL-10 גם תרם להבאת חלליות וגשושיות לכל כוכבי הלכת במערכת השמש.

== עיצוב נוכחי ==
ה-RL-10 עבר מספר רב של שדרוגים במשך השנים, כרגע הוא בשימוש בשתי גרסאות עיקריות.

=== RL-10-B-2 ===
בשימוש בשלב השני של הדלתא 4 והיה בשימוש בשלב השני של הדלתא 3.
* דחף: 110.1 קילו ניוטון.
* זמן בעירה: 1152 שניות.
* גובה: 4.14 מטרים.
* קוטר: 2.21 מטרים.
* דלק: חמצן נוזלי ומימן נוזלי.
* שימוש בדלק: 3.5 ק"ג לשנייה (מחמצן 20.6 ק"ג לשנייה).

=== RL-10-A-4-2 ===
בשימוש בקנטאור, השלב השני של אטלס 5 (מנוע אחד או שניים).
* דחף: 99.1 קילו ניוטון.
* זמן בעירה: 740 שניות.
* גובה: 2.28 מטרים.
* קוטר: 1.53 מטרים.
* דלק: חמצן נוזלי ומימן נוזלי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.astronautix.com/engines/rl10.htm מפרט גרסאות ה-RL-10]
* [https://web.archive.org/web/20121114175420/http://www.pratt-whitney.com/RL10_Engine ה-RL-10 באתר פארט אנד ויטני]
==הערות שוליים==

קטגוריה:מנועים רקטיים
קטגוריה:משפחת משגרי הסטורן
ישראל אמיר ברלינסקי

ישראל אמיר ברלינסקי, הפועל ירושלים, 1960
ישראל אמיר ברלינסקי במשחק במדי הפועל ירושלים (במרכז מאחור)
ישראל אמיר, 2017
ישראל אמיר ברלינסקי (נולד ב-3 במאי 1942) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת הפועל ירושלים בין השנים 1959–1970. גובהו 1.80 מטר. 

ברלינסקי היה משחקניה הבולטים של הפועל ירושלים בשנות ה-60, ועד היום הוא מחזיק בתואר של ירושלים בכל הזמנים (3135 נקודות) ומדורג נכון לשנת 2017 במקום ה-64 בטבלת קלעי כל הזמנים של ליגת העל בכדורסל. השתייך לסגל נבחרת ישראל, נבחרת צה"ל ונבחרת הסטודנטים.

== קריירה בספורט ==
אמיר החל את קריירת הבוגרים שלו ב-1959, אך רק ארבע שנים לאחר מכן פתח לראשונה בחמישייה במשחק הדרבי של הפועל נגד מכבי ירושלים. למרות ששלושה מכוכבי הקבוצה דאז ובראשם דוד קמינסקי פרשו, עלה ביד הפועל לנצח את מכבי בתוצאה 56:43 כשאמיר קולע 20 נקודות ומוביל את הקבוצה לניצחון היסטורי. בשנת 1965 ניצחה ירושלים לראשונה בהיסטוריה את מכבי תל אביב, כשאמיר מוביל את רשימת הקלעים עם 22 נקודות. משחק השיא של אמיר היה נגד מכבי רמת גן בשנת 1968, משחק בו קלע 47 נקודות. משחקי שיא נוספים היו פעם נוספת נגד מכבי רמת גן, משחק בו קלע אמיר 42 נקודות, נגד הפועל גבעת חיים בו קלע אמיר 38 נקודות ונגד מכבי קריית מוצקין והפועל קריית חיים, בכל אחד מהם קלע אמיר 35 נקודות. עונת השיא של אמיר הייתה בשנת 1968, בה קלע 540 נקודות, 20.8 בממוצע למשחק, ובה סיים במקום הרביעי בין כל שחקני הליגה הלאומית (שמה של ליגת הכדורסל הבכירה בישראל דאז, ליגה שכיום נקראת "ליגת העל בכדורסל"), 19 נקודות בלבד אחרי טל ברודי ממכבי תל אביב. 

אמיר פרש מכדורסל בשנת 1970 עקב פציעה כשהוא בן 28 בלבד.

==לימודים==
אמיר הוא בעל תואר ראשון בסטטיסטיקה ותואר שני בכלכלה בהצטיינות, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. אמיר החל לעבוד על דוקטורט בכלכלה בנושא "שוק הדיור למגורים בישראל" בהנחיית פרופסור דן פטנקין, אך לא סיים תואר זה. משנת 1968 עד 1973 הרצה אמיר באוניברסיטה העברית בקורס "מבוא לכלכלה". בשנת 1989 השתתף אמיר בקורס לשיווק באוניברסיטת ניו יורק, במסגרת תוכנית למנהלים בעלי תואר שני, The Visiting Professional .

==קריירה עסקית==
בשנת 1973 הציעו לאמיר אהרון ורולנדו אייזן, בעלי חברת הרהיטים "רים", להצטרף לחברה כמנהל כספים. אמיר קיבל את ההצעה ושרת בתפקיד זה עד לשנת 1986 בה מונה לתפקיד מנכ"ל החברה. בהנהגתו הפכה "רים" לחברה ציבורית שמניותיה נסחרו ב. בהיותו מנהל הכספים של "רים" ראיין אמיר מועמד לתפקיד מנהל שיווק בחברה, בנימין נתניהו, וזה אמנם החל לעבוד בתפקיד אליו התראיין. בשנת 1988 פרש אמיר מ"רים" ונסע לשנת שבתון בארצות הברית.
עם חזרתו הפך אמיר ליועץ כלכלי ולקוחותיו הראשונים היו בני משפחת אייזן שנעזרו בשרותיו לשם מכירת חברת "רים" לקונים שונים. במקביל למכירת "רים" החל אמיר לתת שרותי ייעוץ ללקוחות נוספים, ביניהם טלסקר בע"מ, דן רכב ותחבורה בע"מ (אוויס ישראל), מלון שלום בע"מ, פקר פלדה, סטם סל טכנולוגיות, משרד עורכי הדין יגאל ארנון ושות', חברת "סיטה" לגמילה מסמים ועוד.

בשנת 1999 התבקש אמיר לתת ייעוץ כלכלי לתשלובת "גאמידה", משווקת מוצרים רפואיים בארץ ובעולם, ולימים התמנה לנשיא הקבוצה, תפקיד בו הוא מכהן כעת (2021). היקף מכירותיה של "גאמידה" בשנת 2021 צפוי לעלות על 600 מיליון ש"ח ומספר עובדיה - מעל 500. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
צבי פינקלשטיין

צבי פינקלשטיין
צבי (גרישה) פינקלשטיין (1908 – 24 במאי 1983) היה איש העלייה השלישית, ספורטאי, סגן יו"ר ההתאחדות הישראלית לכדורגל, יו"ר תנועת מכבי ישראל, פעיל בארגון "ההגנה" ויקיר עיריית פתח תקווה.
 
צבי פינקלשטיין נולד ב-1908 במליטופול, אוקראינה, לחנה ומאיר. ב-1920 עלה עם הוריו לארץ ישראל והגיע לפתח תקווה. כבר מנעוריו התערה בחקלאות ובפרדסנות.

פינקלשטיין השתתף בהקמת תנועת "הנוער העובד" במושבה, הוא פיתח פעולה ענפה באגודת "האורז" ובארגון ההגנה. בשנת 1921 הצטרף כשחקן כדורגל לאגודת "מכבי אבשלום" בפ"ת, ובשנת 1941 נבחר להנהלת האגודה ואחר כך ליושב ראש שלה. ב-1949 נבחר להנהלת "מכבי ישראל" ומילא בה תפקיד מזכיר כבוד וסגן יו"ר התאחדות הכדורגל מטעמה.
 
פינקלשטיין השתתף בכל המכביות הראשונות כספורטאי פעיל, ובאחרות כחבר הוועד המארגן של המשחקים. 

בשנת 1954 הצטרף כחבר פעיל בוועד האולימפי וכיהן בו כמזכיר כבוד וכחבר נשיאות, עד צאתו לגמלאות. בין היתר, ייצג את התאחדות הכדורגל בחמישה קונגרסים בינלאומיים ונתמנה על ידי שר החינוך יגאל אלון, כחבר המועצה המייעצת לספורט ולחינוך גופני ליד משרד החינוך.

כיהן כיושב ראש הנהלת מכבי ישראל בשנת 1968 וכיושב ראש מרכז התנועה בין השנים 1971-1975.

על תרומתו לפיתוח הספורט, נתכבד על ידי הוועד האולימפי בישראל בתואר "עמית כבוד". בשנת 1982 קיבל את אות יקיר העיר פתח תקווה.

נפטר ב-24 במאי 1983 בפתח תקווה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:עסקני כדורגל ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:יקירי פתח תקווה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
ארובה במשחקים האולימפיים

ארובה משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סיאול (1988). אף שהיא מהווה אוטונומיה בריבונות הולנדית, יש לה ועד אולימפי נפרד, ולפיכך גם משלחת נפרדת למשחקים. עד 1986 הייתה ארובה חלק מאוטונומיה הולנדית אחרת, האנטילים ההולנדיים, וספורטאים מארובה התחרו במסגרת המשלחת של האנטילים ההולנדיים.

עד כה, אף ספורטאי מארובה לא זכה במדליה אולימפית, והישגיהם של הספורטאים מארובה היו נמוכים למדי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008), למשל, התחרו שני ספורטאים מארובה. הג'ודוקא פידרד ויס הודח בסיבוב השני (לאחר שעלה אוטומטית מהסיבוב הראשון) והשחיין יאן רודזאנט סיים במקום ה-53 מתוך 64 במשחה ל-100 מטר חופשי.

ארובה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.

==ראו גם==
* האנטילים ההולנדיים במשחקים האולימפיים
* ארובה במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.olympicaruba.com/ אתר הוועד האולימפי הארובאי] 

קטגוריה:ארובה: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
דרך עזה (ירושלים)

הדרך הלבנה הישרה משמאל היא הקצה הדרום-מערבי של דרך עזה, ניתן להבחין ב[[פילבוקס שבהצטלבות הרחובות עזה-הרצוג-טשרניחובסקי-הזז דהיום. המבנה הגדול בצד ימין הוא בית קדימה.]]
דרך עזה ביום חורף, במבט לכיוון מערב
דרך עזה, לשעבר רחוב עזה, הוא רחוב בירושלים, בשכונת רחביה. לרחוב חשיבות תחבורתית, מסחרית ותרבותית. לאורכו בתי קפה ומסעדות רבות לצד בתי עסק אחרים.

== מהלך הרחוב ==
הרחוב מתפצל מרחוב בן מימון שמקשר בינו לבין כיכר פריז. ומסתיים בסמוך לעמק המצלבה וגבול קריית שמואל ושכונת רסקו, בצומת משותף עם שדרות חיים הזז והרחובות הרב הרצוג וטשרניחובסקי. בנייני הרחוב בנויים ברובם בסגנון הבינלאומי המקובל בשכונה ומצופים באבן ירושלמית.

== היסטוריה ==
מקור שמו של הרחוב נובע ממיקומו על חלק מהדרך ההיסטורית שבין שער יפו שבעיר העתיקה בירושלים אל דרום שפלת החוף הכוללת את העיר עזה. זאת בדומה לרחוב יפו הבנוי על חלק מהדרך שבין שער יפו לעיר יפו, לדרך שכם המובילה לשכם, לדרך חברון המובילה לחברון ולדרך יריחו המובילה ליריחו.

מרכז העסקים השוקק של הרחוב הוא הצומת עזה-בנימין מטודלה-האר"י, בתקופת המנדט הבריטי שכנו במקום זה אורוות הצבא ושטח אימון ולכן נקרא "מגרש הסוסים", לאחר מכן שימש השטח הפתוח לפעילות תנועות נוער. באמצע הדרך בין צומת זה וצומת רחוב טשרניחובסקי דהיום שכנה בתקופת המנדט כלביית משטרת המנדט ולכן נקראה "חורשת הכלבים", כיום נמצא במקום זה גן ציבורי סמוך לרחוב התיבונים, הבתים הבנויים בקטע זה, שכתובתם היא ברחוב עזה, מופרדים משאר הרחוב במקטע דמוי פרסה.

הרחוב מסתיים בצומת גדול (עזה-הרצוג-טשרניחובסקי-הזז) בשולי עמק המצלבה. בנקודה זו ניצבת עמדת משמר בריטית מבטון, "פילבוקס".

כמו מרבית תושבי רחביה, במשך תקופה ארוכה גם תושבי רחוב זה היו אמידים וחלק נכבד מהם היה ממוצא יהודי-גרמני. הרחוב אף כונה על ידם בשם "גאזה-שטראסה" ("רחוב עזה" בגרמנית). באמצע רחוב זה נמצא ביתו הפרטי של ראש הממשלה בנימין נתניהו, וסמוך למעלה הרחוב שוכן גם בית אגיון, מעונו הרשמי של ראש הממשלה. עקב כך, האזור הסמוך למעון הרשמי, במעלה הרחוב ובכיכר צרפת ("כיכר פריז"), הוא אזור בו נהוג לקיים הפגנות. הרחוב נחשב לעמוס במיוחד ועוברים בו בממוצע כ-700 אוטובוסים ביממה.

במפגש הרחובות עזה וברלין (הקרוי על שם הרב חיים ברלין) שכנה החומוסיה "בין עזה לברלין", שם המשקף את מיקומה המקורי של החומוסיה.

בית קפה "זיגמונד" בבעלותו ובניהולו של העיתונאי והסופר אלברט סויסה פועל ברחוב עזה פינת רחוב האר"י. 

בית הקפה, "קפה עזה", הנמצא במרכז הרחוב, נקרא כיום "קפה יהושע".

בעת האינתיפאדה השנייה היה רחוב עזה פעמיים זירה לפיגועי התאבדות קשים. במרץ 2002 התבצע בבית הקפה "מומנט" שברחוב פיגוע התאבדות שבו נהרגו 11 בני אדם. בינואר 2004 התרחש פיגוע התאבדות נוסף באוטובוס קו 19 בעת שעבר ברחוב עזה, וגם בפיגוע זה נהרגו 11 אנשים.

שלט הרחוב באוקטובר 2023, מכוסה במדבקות עם השם "[[נחל עוז"]]

בעקבות מלחמת חרבות ברזל עלתה דרישה להחליף את שם הרחוב.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20110721135339/http://www.02net.co.il/Site/Templates/inPage.asp?catID=3&subID=29&docID=21609 רחוב עזה הפך לאלחוטי], "ירושלים ברשת", 2005
* 
* דוד קרויאנקר, [https://archive.today/20071001021121/http://www.haaretz.co.il/hasite/pages/ShArtPE.jhtml?itemNo=421906&contrassID=2&subContrassID=4&sbSubContrassID=0 שלאף-שטונדה בגאזה-שטראסה], באתר הארץ

== הערות שוליים ==

עזה
קטגוריה:רחביה
ולדימיר קוסמה

ולדימיר קוסמה (ברומנית: Vladimir Cosma; נולד ב-13 באפריל 1940) הוא מלחין, מנצח וכנר צרפתי.

== קורות חייו ==
קוסמה נולד בבוקרשט, רומניה, למשפחה יהודית בעלת רקע מוזיקלי. אביו תאודור היה פסנתרן ומנצח, אימו הייתה מלחינה ודודו מנצח ומלחין. הוא למד מוזיקה ברומניה, ועבר לפריז ב-1963 כדי להמשיך בבית הספר למוזיקה אקול נורמל דה מוזיק (École Normale de Musique de Paris), שם למד אצל נדיה בולאנז'ה.

הוא כתב מוזיקה לעשרות סרטים צרפתיים, וחלק מנעימותיו הפכו ללהיטים. בין הסרטים להם כתב שיגעון של מסיבה, הבלונדיני עם הנעל השחורה, וכן "הנעימה של נדיה" במיני סדרה הטלוויזיונית מיכאל סטרוגוב, בה יש שימוש בבללייקה, ונעימת מיני סדרה הטלוויזיונית החטוף ("השיר של דייוויד") שמבוססת על ספרו של רוברט לואיס סטיבנסון.

הנעימה הידועה ביותר שחיבר היא ככל הנראה מנגינת הנושא לסרט הרפתקאותיו של רבי יעקב, המופיעה בפתיחת הסרט ובסיומו, וכן בסצינות רבות בסרט. קוסמה כתב מנגינה קצבית ומהירה, שהיא שילוב של פופ צרפתי משנות ה-70 עם מוזיקה חסידית בעל נגיעות מזרח אירופיות. המנגינה הייתה ללהיט במדינת ישראל בשנות ה-70 והושמעה פעמים רבות ברדיו ובטלוויזיה. חלק ממנה נלקח לנעימת הפתיחה של אירוויזיון 1979 שהתקיים בישראל, והיא שימשה את הערוץ הראשון במספר תשדירים, לרבות המשדר ההיסטורי של "המהפך" בבחירות לכנסת התשיעית, בשנת 1977 ומספר מערכות בחירות שלאחר מכן, כמו גם בבחירות לכנסת ה-13 ב-1992, בהן היה מהפך הפוך, מהשלטון הימני של שמיר לשלטון השמאלי של רבין.

קוסמה זכה פעמיים בפרס סזאר בקטגוריית מוזיקה מקורית לסרט: ב-1984 עבור הסרט Le Bal, וב-1982 עבור "דיווה" (Diva).

לאחר יותר משלוש מאות שירים ונעימות שחיבר, החל לעבוד על חיבור יצירה סימפונית המתבססת על יצירותיו וכן על אופרה בשם "מריוס ופאני" המבוססת על "טרילוגיית מרסיי", יצירתו של המחזאי מרסל פניול.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.scoremagacine.com/Entrevistas_eng_det.php?Codigo=25 ריאיון עם קוסמה], מגזין Score, 16 בנובמבר 2005 

קטגוריה:מלחינים רומנים
קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:מהגרים מרומניה לצרפת
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-21
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1940
ימי פומפיי האחרונים

ימי פומפיי האחרונים (באנגלית: The Last Days of Pompeii) הוא רומן אנגלי פרי עטו של הסופר הבריטי אדוארד בולוור-ליטון.

הספר נכתב בשנת 1834 על סמך חוויות ורשמים של הסופר באתר החפירות של העיר הרומית פומפיי, שכוסתה בערמות של אפר געשי בעת התפרצותו של הר הגעש וזוב בשנת 79 לספירה. ב-1748 נחשפו שרידי העיר לראשונה. בולוור-ליטון שהה באתר החפירות ובנאפולי הסמוכה תקופה של שנתיים, ובספרו הוא מתאר תיאור בדיוני של החיים בעיר בתקופה שלפני ההתפרצות.

הספר זכה למספר עיבודים קולנועיים, הידוע שבהם בשנת 1959 בידי סרג'ו לאונה. אחד מהעיבודים לראינוע היה הסרט הראשון שהוקרן בראינוע הראשון של תל אביב, ראינוע עדן.

הספר תורגם לעברית לראשונה בירושלים על ידי אליעזר בן-יהודה, תחת הכותרת "ימי פומפיה האחרונים", כסיפור בהמשכים בעיתונו "השקפה" בשנת תרס"ה (1904–1905) ואחר כך כספר בהוצאתו של מו"ל העיתון, שלמה ישראל שיריזלי (שי"ש). בהמשך הופיע בעוד שלושה תרגומים עבריים, מאת אברהם שלונסקי, יעל רון-לרר ושרון פרמינגר.

== תרגומים לעברית ==
* א"ל בולוֶר, ימי פומפיה האחרונים, [תרגם אליעזר בן-יהודה] ירושלים: ש"י שיריזלי, אלף תתל"ו לגלותינו [תרס"ה]. (הופיע במקור בעיתון "השקפה" בשנת תרס"ה, 1904–1905)
* אדוארד בולבר, ימי פמפיאה האחרונים, תרגם א.[ברהם] שלונסקי, תל אביב: אמנות, [תר"ף לערך]. (הדפסות נוספות באותה הוצאה: ימי פומפיאה האחרונים, תרפ"ט; ימי פומפיי האחרונים, 1954)
* ימי פומפי האחרונים, נוסח עברי: יעל רון-לרר, תל אביב: עופרים, תשנ"ה 1994.
* ימי פומפיי האחרונים, מאנגלית: שרון פרמינגר, אור יהודה: זמורה-ביתן, 2007.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.gutenberg.org/etext/1565 הספר] בפרויקט גוטנברג
* [https://archive.org/search.php?query=title%3Alast%20days%20of%20pompeii%20-contributor%3Agutenberg%20AND%20mediatype%3Atexts ימי פומפיי האחרונים] בארכיון האינטרנט (ספרים סרוקים)
* אלי אשד, [http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-2734.htm ימי פומפיי האחרונים / אדוארד בולוור ליטון - הסופר המכשף], באתר אימגו, 21 במרץ 2009

קטגוריה:ספרי 1834
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:פומפיי
קטגוריה:ספרים שעובדו לבמה
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
תעודת גמר תיכון

תעודת גמר תיכון משנת [[1934 (גימנסיה "אחד העם" בפתח תקווה)]]
תעודת גמר תיכון (בראשי תיבות: תג"ת) היא תעודה מטעם משרד החינוך בישראל, המעידה על סיום 12 שנות לימוד.

==מסלולי הלימוד לקראת קבלת התעודה==
* בחינה בסוף התיכון במסגרת לימודים, פחותה מתעודת הבגרות
* לימודים במסגרת צה"ל לחיילים לקראת סוף שירות - "קורס תג"ת"
* לימודים במכללות השונות ובקורסים פרטיים
* לימודים במסגרת "האגף לחינוך מבוגרים" במשרד החינוך
* לימודים לאסירים במסגרת שירות בתי הסוהר

== היקף הלימודים==
כמות החומר עליה נבחנים היא 7 יחידות לימוד (לא בגרות) ועוד 3 יחידות בגרות, בדרך כלל לפי החלוקה הבאה:
*אנגלית – 1-3 יח"ל
*מתמטיקה – 1 יח"ל
*הבנת הנקרא – 1 יח"ל
*חיבור – 1 יח"ל
*לשון - 1 יח"ל
*אזרחות – 2 יח"ל
*מחשבים – 1 יח"ל

*גאוגרפיה – 3 יח' בגרות.

==ראו גם==

* תעודת בגרות

==קישורים חיצוניים==
* [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/UNITS/AdultEducation האגף לחינוך מבוגרים - משרד החינוך]
*
* [https://web.archive.org/web/20151004235550/http://www.aka-idf.idf.il/chinuch/klali/default.asp?catId=42858&docId=45780 השלמת השכלה והקניית שפה], באתר חיל החינוך והנוער
*

קטגוריה:ישראל: חינוך
תיכון, גמר

__NOTOC__
רחוב קאו-סאן

רחוב קַאו-סָאן או רחוב קאוסאן (בתאית: ถนนข้าวสาร) הוא רחוב קצר במרכז בנגקוק, תאילנד הממוקם ברובע בַּאנְגְלַאמְפּוּ, במחוז פְּרַא-נַאקוֹן (Phra-Nakhon), כקילומטר מארמון המלך ומווַ'אט פְּרַא-קֶאו וקרוב לנהר צ'או-פראיה.

משמעות הביטוי "קַאו-סַאן" היא "אורז עדין" בשפה התאית, הדבר מרמז על היות הרחוב שוק אורז מרכזי בבנגקוק בימים עברו. מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, רחוב קאו-סאן התפתח לרובע תרמילאים. הוא מציע לינה זולה, המשתרעת מאכסניות בסיסיות, עד לבתי מלון סבירים. זהו גם בסיס נוח לטיולים, מאחר שמקאו-סאן יוצאת תחבורה לכל יעדי התיירות העיקריים בתאילנד, החל מצ'יאנג מאי בצפון ועד לקופנגן בדרומה. ברחוב נמצאות סוכנויות תיירות רבות המציעות דילים זולים ויכולות לארגן ויזות ותחבורה לארצות הסמוכות.

החנויות בקאו-סאן מוכרות מוצרים בעבודות יד, ציורים, בגדים, תקליטורים פיראטיים, DVD, וספרים יד שנייה ובנוסף לכך אביזרי תרמילאים רבים. 

בשנים האחרונות נהפך הרחוב לפופולרי בקרב מתיישבים מקומיים, במיוחד אמנים וסטודנטים לאמנות. ממוקמים בו הרבה פאבים וברים, המשמשים מקומות מפגש של מטיילים, מסעדות רבות, וכמה מועדוני לילה. 

ברחוב המקביל לקאו-סאן מצוי בית חב"ד המהווה מרכז למטיילים הישראלים והיהודים. הוא בן חמש קומות ובו מסעדה כשרה, חנות, בית כנסת, ספריה ואולם אירועים. באזור ממערב לרחוב יושבת קהילה מוסלמית ותיקה ומספר מסגדים. יש גם מקדש בודהיסטי בסוף הרחוב.

== גלריה ==
<gallery>
Kohsan Road Bangkok.JPG|רחוב קאוסאן
Khaosan Road.jpg|רחוב קאוסאן בשעות היום
Khaosan.jpg|רחוב קאוסאן בלילה
Chabad Bangkok.jpg|הכניסה לבית חב"ד ברובע הקאוסאן
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://wikitravel.org/en/Bangkok/Khao_San_Road רחוב קאוסאן בויקיטראוול]
* [http://thai.freevar.com/index.php?f=wi_en_khaosan מדריך טיולים ומפות לקאוסאן]
* [https://web.archive.org/web/20190624160152/https://www.khaosanroad.com/ אתר ותיק על הרחוב]
* [http://www.langeasy.com/cities/he/bangkok/khaosan1.html מדריך השרדות לקוואסן]
* 

קטגוריה:בנגקוק
קטגוריה:תאילנד: תחבורה
קאו-סאן
Let's Dance

Let's Dance הוא אלבום אולפן בסגנון הדאנס, של המוזיקאי דייוויד בואי משנת 1983.

אלבום זה הביא את בואי להצלחה המסחרית הגדולה ביותר שלו, לראשונה מאז החל את הקריירה, המוזיקה של בואי יצאה את גבולות בריטניה וארצות הברית, והגיעה לאוזני האנשים ברחבי העולם כולו.

השירים "Let's Dance", "Modern Love" ו "China Girl"
היו ללהיטים הגדולים של התקופה, קליפים שצולמו לשירי האלבום זכו להצלחה גדולה, ומשודרים עד היום
בערוצי המוזיקה. שיר הנושא הגיע למקום הראשון במצעדים של מדינות רבות בהן ארצות הברית, אנגליה, ונורווגיה, והאלבום כולו הגיע לראשי מצעדי המכירות במדינות סביב העולם.
בישראל זכה דייוויד בואי בתואר זמר השנה של רשת גימל, והשיר "Modern Love" נבחר לשיר השנה. (למקום השני הגיע השיר Billie Jean של מייקל ג'קסון).

סיבוב ההופעות שליווה את הוצאת האלבום, Serious Moonlight, היה למצליח וריווחי במיוחד, הופעה אחת מתוכו אשר נערכה ב-12 ביולי 1983 בוונקובר, קנדה, צולמה והופצה תחת שם סיבוב ההופעות.

להיטי האלבום זכו לגרסאות כיסוי רבות שהושמעו בעיקר במועדונים ובדיסקוטקים, בישראל זכורה במיוחד הגרסה בסגנון הפולק לשיר Modern Love, שהוקלטה על ידי גבע אלון בשנת 2007, וזוכה להשמעות רבות ברדיו.

== שירי האלבום ==
* כל השירים נכתבו על ידי דייוויד בואי, למעט ההערות.
# Modern Love – 4:46
# China Girl (Bowie, Iggy Pop) – 5:32
# Let's Dance – 7:38
# Without You – 3:08
# Ricochet – 5:14
# Criminal World (Peter Godwin, Duncan Browne, Sean Lyons) – 4:25
# Cat People (Putting Out Fire) (Bowie, Giorgio Moroder) – 5:09
# Shake It – 3:49

== משתתפים ==
* דייוויד בואי – שירה, סקסופון, גיטרה, קלידים
* קרמיין רוחאס – גיטרה בס
* עומר חכים, טוני תומפסון – תופים
* נייל רוג'רס – גיטרה
* סטיבי ריי וון – גיטרה
* רוב סבינו – קלידים
* מק גולהון – חצוצרה
* רוברט אהרון, סטן האריסון – סקסופון טנור, חליל
* סטיב אלסון – סקסופון בריטון, חליל
* סמי פיגרואה – כלי הקשה
* פרנק סימס, גאוג' סימס, דייוויד ספינר – קולות רקע
* ברנרד אדוארדס – גיטרה בס – Without You

== הפקה ==
* דייוויד בואי – מפיק
* נייל רוג 'רס – מפיק
* בוב כלירמונטיין, נייל רוג 'רס, דייוויד בואי – ערבול צליל
* בוב לודוויג – מאסטרינג

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי דייוויד בואי
קטגוריה:אלבומי 1983
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אווטאר
אבי לויתן

אבי לויתן (נולד ב-1971 בישראל) הוא סופר, משורר ומסאי ישראלי.

==חייו==
אבי לויתן גדל בגבעתיים ובקריית אתא. הוא למד במדרשת בן-גוריון ולאחר מכן למד תורה בירושלים. לאחר השרות הצבאי עבר להתגורר בירושלים. הוא למד לשון עברית, בלשנות וקוגניציה באוניברסיטה העברית ועסק בהדרכה והוראת דרך.

==יצירתו==
בשנת 2007 יצא ספר השירים הראשון שלו, "הדרך אל עשו". בשנת 2008 יצא ספרו השני, "הבית ברחוב אלנבי".

בסוף 2008 יצא ספרו השלישי "חיים נצחיים" (מסה פילוסופית) וב-2009 יצא ספרו הרביעי, "היום, ונורא".

תערוכה שנערכה ב"צוותא" בתל אביב בסוף 2009 הציגה ציורים, מאלה שליוו את הספר "היום, ונורא".

בשנת 2013 הוציא את הספרים "ירושלים של מעלה" ו"חזיונות".

בשנת 2016 פורסמה הנובלה הקצרה מפרי-עטו - "עכשיו גאולה".

כרך "כל כתביו", תחת השם "אהיה שלחני אליכם", ראה אור ב-2019.

במסגרת תרגומיו הוציא את ספר הקדמת הזהר, מתוך ספר הזהר - בתרגומו מארמית.

לויתן ערך גם והוציא קובץ מסיפורי אבי-סבו, יהודה לייב לויטין - שהיה מחנך ופדגוג ידוע במזרח אירופה.

"היבטים טריטוריאליים בהסדרי הקבע" 2020, הוא ספר שיצא במסגרת כתיבתו הפוליטית. 

ב"אסתטיקה של אינסוף" 2022, חיבר את המשנה הפוליטית יחד עם תורת ההנכחה, במסגרת מה שכינה "מסע לדרום בעקבות מושגי ההנכחה, המשמעות, הבית, השפה ושאלת ארץ ישראל "השלימה".

ב"ישראל והאינסופי" 2023 סיכם את משנתו בדבר "היררכיית ההתגלות" - מקומו של אדם הוא שיאה של פרשנותו המתגברת - מיקומו יהיה לפיכך מיפתח, פנימה והחוצה, של כל הרלוונטי לגביו.

==כתיבתו==
בכתיבתו משמשים מושגים כמו "הנכחה" או "היררכיית ההתגלות". ההשפעה עליו כפולה, הפנומנולוגיה המערבית מחד והמיסטיקה היהודית מאידך. לאור שני אלה הוא בוחן את המפעל הציוני - האדם הלאומי בן-זמננו נדרש למערכת של בירורים מתוך המערכת המדינית והחברתית בה הוא חי. מהלך החיים במסגרת ההוויה הישראלית לפיכך הוא מהלך של "קביעת עצמי" בתוך כר נפתח לאופציונליות אינסופית של פעולה, כלומר קריאה למתן דין וחשבון מלא אודות החופש שהוא זכה בו.
דין וחשבון זה, וניסוחו, הוא המוטיב המרכזי של כתיבתו.

==חיים אישיים==
אימו היא מורה ליוגה. אביו הוא הסוציולוג והסופר ד"ר ארנון לויתן, בעל הספר "חתירה אל העצמי" על שיטתו של קארל רוג'רס, אחיו עוסקים בהגנת הסביבה, באומנות ובפיזיותרפיה. לויתן עצמו רווק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=FGkkxlcaWHg&feature=youtu.be אבי לויתן בהשקת הספר "מחוץ לתחום"], באתר YouTube

קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מסאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי התיכון לחינוך סביבתי במדרשת שדה בוקר
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
ירמק

ציור דמיוני של ירמק משלהי המאה ה-18
ירמק טימופייביץ - (1532 (1542?) - 6 באוגוסט 1585; ברוסית: Ермак Тимофеевич) היה הטמאן קוזאקי ומצביא שהחל בכיבוש סיביר לטובת רוסיה הצארית.

על מקום ושנת הלידה שלו לא ידוע הרבה. לפי חלק מהעדויות הוא נולד באזור נהר קאמה ולכן התמצא טוב באזור. לפי עדויות אחרות, הוא נולד באזור נהר דון בדרום. לאחרונה התפתחה גרסה חדשה, לפיה הוא נולד באזור ארכנגלסק. שמו מהווה ככל הנראה קיצור של שם רוסי נפוץ "ירמולאי".

במשך שנים הוא היה מפקד של יחידה צבאית קוזאקית באזור הוולגה שתפקידה היה להגן על התושבים המקומיים מפשיטות של חאנות קרים. בשנת 1579 הוא נשכר על ידי משפחת סטרוגנוב להגנת נקודות מסחר שלהם על נהר קאמה מפני פשיטות של חאנות סיביר. היחידה כללה 500 לוחמים ופעלה במשך שנתיים.

בהתאם לפקודת איוואן הרביעי, הוא וחבריו החלו בפלישה לשטחי חאנות סיביר בספטמבר 1581. הכוח כלל כ-540 קוזאקים וכ-300 אנשים נוספים של משפחת סטרוגנוב. לאחר מספר קרבות חאן קוצ'ום נמלט, וירמק כבש את בירתו. בשנת 1583 שלח ירמק את סגנו לאיוואן הרביעי עם תיאור הצלחות הפשיטה. הצאר שלח לו תגבורת של 300 לוחמים. לאור ההתנגדות הקשה והאבדות הכבדות התגבורת לא הייתה יכולה לשנות באופן מהותי את מהלך המערכה.

ב-6 באוגוסט 1585 ירמק עם חלק מאנשיו נפלו למארב וכולם נהרגו. לאור האבדות הקשות, עזבו הרוסים את סיביר, אך לאחר מספר שנים חזרו והשלימו את כיבוש חאנות סיביר.

==השלכות הפשיטה==
אף על פי שירמק נהרג במהלך המערכה ובסופו של דבר כל הכוחות עזבו את סיביר, הוא גרם להתפרקותה של חאנות סיביר ונחשב ל"כובש סיביר". על פי חלק מהיסטוריונים, הוא היה מנהיג דגול ומצביא מוצלח; עם זאת, אין עדויות של הכרוניקות שתומכות בדעה זו.

על שמו נקראו עיירות, נהר ושוברת קרח, ובמספר ערים ברוסיה הוקמו פסלים לזכרו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://passion-don.org/ermak.html#6 קורות חיים] 
* 

קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:אנשי צבא רוסים
קטגוריה:ילידי 1532
קטגוריה:נפטרים ב-1585