OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הלובי הסעודי בארצות הברית

הלובי הסעודי בארצות הברית הוא קבוצה של חברות יחסי ציבור, עורכי דין ולוביסטים מקצועיים שמועסקים ישירות על ידי הממשלה הסעודית על מנת לרתום את המדיניות והממשל האמריקאי על מנת שיהיה מותאם לאינטרסים של ממשלת ערב הסעודית.

== היסטוריה ==
לפי הערכת העיתון הכלכלי-אמריקאי "האקונומיסט" "אף שגריר ערבי - אולי אף שגריר כלשהו - לא התקרב להשוות את השפעתו של בן משפחת המלוכה הסעודית והשגריר בנדר בן סולטאן אאל סעוד<ref name="ottaway"></ref>.

הלובי הסעודי פעל רבות על מנת לגרום לסנאט ולבכירי האמריקאים לאשר את עסקת מכירת מטוסי ה-AWACS לסעודיה וזאת חרף ההתנגדות של הלובי הישראלי , הלובי היהודי ושל סנאטורים בכירים.

בנוסף לכך צוות החשיבה האמריקאי "המועצה האטלנטית" קיבל מיליון דולר מאיחוד האמירויות הערביות ומגורמים המקורבים לממשל הסעודי, אם לא די בכך גם המרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים (ה-CSIS) קיבל ב-2015 סכומים של כ-600,000 דולר מריאד ומאבו דאבי<ref></ref>.

בעשור הראשון של המאה ה-21 הסעודים שילמו כ-100 מיליון דולר לחברות אמריקאיות על מנת להיות מוערבים בהחלטות הממשל האמריקאי<ref name="Goldberg">Jeffrey Goldberg, Fact-Checking Stephen Walt, December 8, 2010, The Atlantic</ref>.

מאז 2015 שילמה סעודיה כ-18 מיליון דולר לכ-145 לוביסטים כדי להשפיע על הממשלה האמריקאית<ref name="intercept">Lee Fang, "[https://theintercept.com/2017/05/19/as-trump-travels-to-saudi-arabia-the-kingdoms-d-c-lobbying-surge-is-paying-off/ As Trump Travels to Saudi Arabia, the Kingdom’s D.C. Lobbying Surge Is Paying Off]". The Intercept. May 19, 2017.</ref>.

קבוצת לופלר (ה-LLP) שבראשותה נמצא טום לופלר , שהיה חבר קונגרס מטעם מדינת טקסס קיבלה מממשלת סעודיה תשלום בסכום שמוערך בכ-10 וחצי מיליון דולרים.
== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יחסי ארצות הברית – ערב הסעודית
קטגוריה:שדלנות בארצות הברית
הנס מוסל

הנרי אמיל "הנס" מוסל (בהולנדית: Henri Emile "Hans" Mossel; אמסטרדם, 24 בדצמבר 1905 – אושוויץ, פולין, 4 באוגוסט 1944) היה קלרניתן וסקסופוניסט יהודי-הולנדי שנרצח בשואה.

== 1905–1935: שנים ראשונות ==
הנס מוסל נולד למשפחה יהודית מוזיקלית מאוד. הוא היה בנם של הצ'לן ההולנדי הידוע אייזק מוסל (רוטרדם, 1870 – אמסטרדם, 1923) ושל הפסנתרנית ז'נט בלינפנטה (1868–1925).<ref name="Herman Openneer 1935-2017, 1993">[http://www.mosselmonument.nl/ Herman Openneer (1935-2017), 1993.]</ref> הוא בילה את נעוריו בלרן בהולנד, שם התגורר ברחוב ולתויזן.<ref>[https://historischekringlaren.nl/velthuijsenlaan-19/ The family house on the Velthuijsenlaan 19, Laren.]</ref> בגיל צעיר לימדו אותו לנגן בפסנתר. אביו עורר את אהבתו לג'אז. בשנת 1923 היה מוסל מתופף ופסנתרן ב"להקת הג'אז של לרנשה". כעבור כמה שנים הוא הקים להקת ג'אז משלו, "להקת הג'אז ההודית". בשנת 1931 הועסק מוסל על ידי הכנר ומנהל להקות המוזיקה, הגרמני מארק וובר ועבר לגרמניה.<ref name="Herman Openneer 1935-2017, 1993"/>

מכיוון שהיה יהודי, וובר היה מוקד להתנכלויות של הנאצים, שראו במוזיקה שלו כמוזיקה המנוונת (גרמנית: Entartete Musik), תווית שהוחלה גם על מוזיקת ג'אז. התנכלויות אלה מצד השלטונות נועדו לבודד, להכפיש ובסופו של דבר לאסור כל נגינה של מוזיקה זו. לקראת סוף 1932 עזב וובר את גרמניה ונסע דרך לונדון לארצות הברית. מוסל חזר להולנד.

== עשר השנים האחרונות מ-1935 עד 1944 ==
הנס מוסל נחשב לאחד מנגני הקלרינט ומהסקסופוניסטים הבולטים ביותר שהופיעו באירופה.<ref name="Herman Openneer 1935-2017, 1993"/> בשנת 1935 הועסק מוסל על ידי רשות השידור ההולנדית AVRO כמנהל תזמורת רשות השידור AVRO.<ref>[https://www.jazzarchief.nl/product/avro-dansorkest-o-l-v-hans-mossel Avro Dance Orchestra with band leader Hans Mossel.]</ref> בשנת 1939 התחתן מוסל עם עדה אליזבת ואן אולפן ונולדו להם שני ילדים.

זמן קצר לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה החיים היו קשים מאוד עבור הנס מוסל. למרות שהיה נשוי לאישה לא יהודייה, הוא אולץ לעבוד במילוי מכתשי פצצות בנמל התעופה סכיפהול, ששימש שדה תעופה צבאי גרמני בשם פליגרהורסט 561 וכתוצאה מכך הותקף באופן קבוע על ידי כוחות בעלות הברית. ב־13 בדצמבר 1943, 199 מטוסים אמריקאים הטילו כ־1,600 פצצות (כ־400,000 קילוגרם) על פליגרהורסט 561, ולאחר מכן הגרמנים לא יכלו להשתמש בו יותר.

על בסיס מקרה חבלה שנעשה במכוון, גורש הנס מוסל בשנת 1943 לאושוויץ מונוביץ. הנס מוסל אולץ לעבוד עבור חברת אי גה פארבן, שהעסיקה עובדי כפייה לטובת התעשייה. תוחלת החיים של עובדי הכפייה הללו באי גה פארבן הייתה שלושה עד ארבעה חודשים. כתוצאה מרעב ותשישות נפטר מוסל ב-4 באוגוסט 1944.<ref>NIOD Institute for War, Holocaust and Genocide Studies, Hans Mossel.</ref>

ביוגרפיה קצרה אודות מוסל נכתבה על ידי הרמן אופנייר (1935–2017), ממייסדי ארכיון הג'אז ההולנדי.<ref>[https://www.jazzarchief.nl Dutch Jazz Archive.]</ref><ref>[https://www.nrc.nl/nieuws/2017/08/05/niemand-wist-zo-veel-van-oude-nederlandse-jazz-12281561-a1568974 The most knowledgeable man on Dutch jazz (NRC, 5 August 2017).]</ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נגנים יהודים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים הולנדים
קטגוריה:קלרניתנים
קטגוריה:יהודים בשואה: הולנד
קטגוריה:מוזיקאים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1905
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1944
קרחון פוקנר

קרחון פוקלנר (באנגלית: Falkner Glacier) הוא קרחון מסוג קרחון עמק ברכס מאונטניר, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

הקרחון ממוקם 4 קילומטרים מדרום לקרחון אוקלי.

אורכו של הקרחון 7 קילומטרים.

הקרחון זורם לכיוון מזרח.

הקרחון יורד בתלילות ונשפך אל מפרץ ליידי ניונס.

במפרץ יוצר הקרחון לשון קרח צפה.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 2008 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הקרחון נקרא על שם קלי ק. פוקנר (Kelly K. Falkner), שהייתה פרופסור לכימיה אוקיינוגרפיה באוניברסיטת מדינת אורגון, הממוקמת בעיר קורבאליס במדינת אורגון שבארצות הברית. פוקנר כיהנה מאז שנת 2006 כמנהלת הראשונה של התוכנית המשולבת האנטארקטית, במחלקת מדעי אנטארקטיקה, במשרד התוכנית האנטארקטית ( Program Director for the Antarctic Integrated System Science Program in the Division of Antarctic Sciences, Office of Antarctic Programs) של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית.

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• אתר אוניברסיטת מדינת אורגון, [https://today.oregonstate.edu/archives/2009/oct/antarctic-glacier-named-after-osu-prof-honor-nsf-stint Antarctic glacier named after OSU prof in honor of NSF stint]</div>

<div class="mw-content-ltr">• WMO, [https://public.wmo.int/en/resources/gender-equality/women-weather-water-and-climate/breaking-ice-ceiling-international-day-of Breaking the Ice Ceiling: International Day of Women and Girls in Science]</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:19169 קרחון פוקנר] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=18491&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR קרחון פוקנר] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=19169&fid=antgeo_129 תצלום לוויין של אזור קרחון פוקנר]

== הערות שוליים ==

פוקנר
קרחון קולסטון

קרחון קולסטון (באנגלית: Coulston Glacie) הוא קרחון יובלי, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

הקרחון זורם מדרום לרכס קרטוגרפים; 19 קילומטרים ממערב לגבעת בייפאס.

הקרחון נשפך אל קרחון טרפלגר.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הקרחון ===

הקרחון מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.

=== מקור השם ===

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הקרחון נקרא על שם פיטר וו. קולסטון (Peter W. Coulston), שהיה טכנאי אלקטרוניקת מטוסים, בטייסת VX-6 של צי ארצות הברית, בתחנת מקמרדו, בשנת 1967.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:3208 קרחון קולסטון] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=123856 קרחון קולסטון] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=3033&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR קרחון קולסטון] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://www.mindat.org/feature-6631546.html קרחון קולסטון] באתר mindat

==הערות שוליים==

קולסטון
איימר קווין

איימר מרי רוז קווין (באירית: Eimear Ní Chuinn, באנגלית: Eimear Quinn; נולדה ב-18 בדצמבר 1972 בדבלין) היא זמרת ומלחינה אירית. קווין זכתה באירוויזיון 1996 עם השיר "The Voice".

== קריירה מוזיקלית ==
בגיל ארבע, הצטרפה קווין למקהלה המוזיקלית של בית ספרה. בגיל 15 החלה קווין ללמוד שיעורי פיתוח קול אצל המורה, ג'ודי בגאן. קווין סיימה תואר במוזיקה באוניברסיטה הלאומית של אירלנד.

בשנת 1995, הצטרפה קווין למקהלה האירית "אנונה". במסגרת הלהקה, היא הקליטה שני אלבומים, "Omnis" ו-"Deep Dead Blue" ושימשה כסולנית במספר סינגלים שהלהקה פרסמה. הלהקה הופיעו במספר מדינות נוספות באירופה, דוגמת ספרד, צרפת והממלכה המאוחדת. כאשר הלהקה הופיעה בקתדרלת סנט פטריק בדבלין לכבוד חג המולד ב-1995, המפיק האירי ברנדן גרהאם שמע את קולה של קווין והציע לה לשיר את השיר שלו, "The Voice" שהתחרה באותה העת בקדם האירי לאירוויזיון 1996. קווין ניצחה בקדם וזכתה לייצג את אירלנד באירוויזיון 1996 שנערך באוסלו, בירת נורווגיה. קווין שובצה במקום ה-17 בסדר ההופעות של אירוויזיון 1996, לפי פינלנד ואחרי בלגיה. ב-18 במאי 1996, זכתה קווין בתחרות האירוויזיון במקום הראשון עם 162 נקודות. ניצחונה היה הניצחון הרביעי של אירלנד בחמש השנים הקודמות. לאחר ניצחונה, ערכה קווין סיבובי הופעות בינלאומיים בהם הופיעה באוסטרליה, ארצות הברית וכל רחבי אירופה. בנוסף, קווין הופיעה במספר תוכניות אירוח ברשות השידור האירית, RTÉ.

בשנת 2006, קווין הוציאה לאור את אלבום הסולו הראשון שלה, "Gatherings". באותה השנה, לרגל ציון 25 שנים להקמת אולם הקונצרטים הלאומי של אירלנד, הופיעה קווין עם השיר "The Voice". ההופעה שודרה בטלוויזיה האירית ולאחר מכן, הקונצרט הוצא לאור כ-DVD. בשנת 2007, הוציאה קווין את אלבומה השני, "O Holy Night" אשר הופק על ידי מרטין קווין.

בשנת 2011, הופיעה קווין מול מלכת הממלכה המאוחדת, אליזבת השנייה בעת ביקורה באירלנד. ב-2019 קווין הופיעה בעת ביקורו של האפיפיור פרנציסקוס באירלנד.

== חיים אישיים ==
קווין נשואה לנואל קורן, מפיק רדיו וטלוויזיה ומנכ"ל איגוד השידור האירופי. לזוג יש שתי בנות.

== דיסקוגרפיה ==
=== סינגלים ===
* 1996: "The Voice"
* 1997: "Ave Maria"

=== מיני-אלבומים ===
* 1996: "Winter, Fire and Snow"

=== אלבומים ===
* 2001: "Through the Lens of a Tear"
* 2006: "Gatherings"
* 2007: "Oh Holy Night"

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות איריות
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: אירלנד
קטגוריה:זמרות סופרן
קטגוריה:מלחינות
קטגוריה:ילידות 1972
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1972
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
Techno Cumbia

Techno Cumbia (בעברית: טכנו-קומביה) הוא שיר של הזמרת סלינה, כאשר יצא כצד ב' לשיר "Dreaming of You" ונלקח מתוך אלבומה הרביעי. שני השירים יצאו ב-14 באוגוסט 1995 על ידי EMI לטין. בנוסף לכך, הוא נכלל גם באלבום האולפן החמישי שלה Dreaming of You.<ref></ref>

השיר הגיע למקום הרביעי במצעד השירים הלטיניים.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי פיט אסטודילו ואחיה של סלינה והופק על ידי אחיה של סלינה. השיר הוא שיר טכנו-פופ וקומביה עם השפעות של דאנסהול, ראפ, דאנס לטיני ומוזיקת מועדונים. מבחינה לירית בשיר סלינה קוראת לכולם לרקוד לצלילים של טכנו קומביה שהיה לסגנון מוזיקה חדש שטרם היה נהוג להשתמש בו קודם.

== ביקורת והצלחה ==
השיר זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה שהוא אחד מהשירים הטובים ביותר באלבום. מומחים האמינו כי הטכנו-קומביה הצליח לחדור לשוק המוזיקה האורבנית אודות לסלינה. השיר הגיע למקום הרביעי במצעד השירים הלטינים של בילבורד ובמצעד השירים המקסיקניים האזוריים והגיע למעמד פלטינה לטינית בארצות הברית. השיר קיבל את פרס שיר השנה לשיר הקרוסאובר הטוב ביותר בטקס פרסי מוזיקת הטחאנו ואף היה מועמד לפרס נוסף בטקס בקטגוריית קליפ השנה. בנוסף הוא גם היה מועמד לפרס BMI פופ בקטגוריית סינגל השנה.

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!ארצות הברית (RIAA)<ref></ref>
|פלטינה <small>(לטיני)</small>
|60,000<small></small>
|-
| colspan="3" |<small> מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1994
קטגוריה:סינגלים מ-1995
קטגוריה:שירי סלינה
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי א.ב. קינטנייה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פיט אסטודילו
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי א.ב. קינטנייה
קטגוריה:שירי דאנסהול
קטגוריה:שירי היפ הופ
קטגוריה:סינגלים בהוצאת EMI לטין
גצ'ה

גצ'ה (בהונגרית: Gecse) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בגצ'ה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 529 ובשנת 2020 רק 409 תושבים.

הכפר נהרס בחלקו בתקופת הכיבוש הטורקי ולאחר מכן שרפה גדולה כילתה חלק גדול מהבתים והשפיעה על המשך ההתיישבות במקום.

==יהודי גצ'ה==
בגצ'ה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. 
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|4
|
|-
|1880
|8
|894
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
שמואל בר

שמואל בר (נולד בשנת 1948 לערך) הוא חייל צה"ל שעוטר בעיטור המופת על לחימתו בפעולת כראמה

==ביוגרפיה==
בר שירת בשירות חובה בגדוד 82 בחטיבה 7. השתתף בקרבות מלחמת ששת הימים בחזית הדרום והצטיין בתפקידו כתותחן טנק.

פלוגתו של בר נטלה חלק בפעולת כראמה ב-21 במרץ 1968. במהלך הפעולה התקרב הטנק של בר אל טנק ישראלי פגוע על מנת לחלץ ממנו שלושה אנשי צוות שנפגעו ונשארו בו. רופא החטיבה ד"ר אשר פורת ומפקד הטנק יצחק בלק יצאו ממנו, זחלו לעבר הפצועים למרחק של כ-25 מטר תחת אש נשק קל ירדנית שסיכנה אותם, השכיבו אחד מהם על שמיכה וגררו אותו אל הטנק המחלץ. ד"ר פורת ביקש לגשת לחלץ את הפצוע השני. בר התנדב להצטרף אליו, והם זחלו אל הטנק הפגוע תחת אש וחילצו את הפצוע השני. הפצועים הושכבו על הסיפון האחורי של הטנק והועברו לטיפול רפואי. אחד מהם מת והשני החלים.

בעקבות הפעולה עוטרו פורת, בלק ובר בצל"ש הרמטכ"ל. לימים הומר הצל"ש של פורת בעיטור העוז ואילו הצל"שים של בר ובלק הומרו בעיטור המופת.

בר השתתף כחייל מילואים במלחמת יום הכיפורים בחזית הצפון. הוא נפצע בקרבות ורגלו נקטעה.

==לקריאה נוספת==
*אשר (קרלוס) פורת, חלוק לבן כומתה שחורה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.gvura.org/a4071-סמל-שמואל-בר שמואל בר], באתר הגבורה

קטגוריה:מעוטרי חטיבה 7
קטגוריה:מעוטרי עיטור המופת במלחמת ההתשה
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
גיץ (כפר)

גיץ (בהונגרית: Gic) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בגיץ מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 515 ובשנת 2020 רק 353 תושבים.

הכפר ננטש בחלקו בתקופת הכיבוש הטורקי ואוכלס בשנים שלאחר מכן מחדש.
 
==יהודי גיץ==
בגיץ חיו יהודים בתקופות זמן שונות. 
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1910
|11
|
|-
|1920
|14
|
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
Last Dance/The Hustle/On the Radio

Last Dance/The Hustle/On the Radio (בעברית: הריקוד האחרון/ההמולה/ברדיו) הוא מחרוזת גרסאות כיסוי, שבוצע על ידי הזמרת סלינה ויצא כסינגל השני מתוך אלבום הפסקול של הסרט אודות חייה. המחרוזת הוקלטה בהופעה חיה ב-26 בפברואר 1995 והיא כוללת מחרוזת של גרסאות כיסוי לשלושה שירים:
 של דונה סאמר, "On the Radio" של דונה סאמר ו-"The Hustle" של ואן מקקוי. המחרוזת כללה גם קטעים מהשירים
"I Will Survive" של גלוריה גיינור ו-"Funkytown" של Lipps Inc.

== הצלחה מסחרית ==
השיר זכה להצלחה מסחרית מתונה, כאשר הגיע למקום ה-25 במצעד השירים הלטיניים ולמקום ה-27 במצעד השירים המקסיקניים האזוריים.<ref></ref><ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1997
קטגוריה:סינגלים מ-1997
קטגוריה:שירי סלינה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:שירים מרובי שפות
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי א.ב. קינטנייה
הומוקבדגה

הומוקבדגה (בהונגרית: Homokbödöge) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בהומוקבדגה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 810 ובשנת 2020 רק 616 תושבים.

==יהודי הומוקבדגה==
בהומוקבדגה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. ובמקום קיים בית קברות יהודי ישן.
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|36
|
|-
|1880
|101
|1,165
|-
|1910
|17
|
|-
|1920
|18
|
|-
|1930
|15
|
|-
|1941
|14
|1,134
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
The Thrill Is Gone

בי בי קינג.
The Thrill Is Gone (בעברית: הריגוש חלף) הוא שיר בלוז איטי ומוזיקת נשמה שנכתב על ידי מוזיקאי הבלוז רוי הוקינס וריק דארנל בשנת 1951. באותה שנה הביצוע של הוקינס הגיע למקום ה-6 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ של מגזין בילבורד. בשנת 1969, הביצוע של בי בי קינג לביצוע הפך לשיר המוכר ביותר שלו, ואחד משירי הבלוז המוכרים אי פעם. בי בי קינג זכה בשני פרסי גראמי עבור הביצוע שלו לשיר, והפך אותו לסטנדרט בלוז.

השיר מדבר על גבר שמרגיש כי אהבתו לבת זוגו פגה, לאחר שהיא החזיקה בו וניצלה אותו בזמן שהיה מאוהב בה. השיר מושר בגוף ראשון, כאשר נדמה כי מילות השיר הן למעשה מילות הפרידה מהגבר. הוא מזכיר כי כעת הוא יהיה בודד אך חופשי, וביום מן הימים היא תצטער על איך שהתנהגה כלפיו. השיר מנוגן בסולם B פנטטוני מינורי, כאשר בביצוע של קינג הוא מאופיין בתפקיד גיטרה מרכזי ומכיל שלושה סולואים. באלבום BB King and Friends: 80 השיר בוצע יחד עם אריק קלפטון, כאשר השניים שילבו את סולואי הגיטרה שלהם זה בזה. קינג נהג לבצע את השיר בהופעות יחד עם אמנים נוספים, בהם סלאש ורוני ווד, אריק קלפטון, ג'ימי ווהן ורוברט קריי, גרי מור ועוד.

בדצמבר 1969, יצא השיר כסינגל בידיי קינג והפך במהרה לאחד מלהיטיו הגדולים, ולצמרות מצעדי המכירות כמו מקום שלישי במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ ומקום 15 במצעד Billboard Hot 100<ref>Whitburn 1988, עמ' 236</ref>. הקלטתו של קינג זיכתה אותו בפרס גראמי לביצוע ה-R&B הווקאלי הטוב ביותר - גבר בשנת 1970 ובפרס היכל התהילה של הגראמי בשנת 1998. גרסתו של קינג לשיר הוצבה במספר 183 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
טריטוריה פדרלית

טריטוריה פדרלית היא ישות טריטוריאלית של פדרציה שאינה שייכת לאף אחד ממחוזותיה והיא כפופה ישירות לשלטון הפדרלי.

== הטריטוריות הפדרליות של רוסיה ==
האפשרות ליצור טריטוריות פדרליות בפדרציה הרוסית<ref name="kommersant">[https://www.kommersant.ru/doc/4243970 В Конституции может появиться понятие «федеральные территории»] // Коммерсантъ, 06.02.2020</ref> הופיעה לאחר אימוץ חבילת תיקונים לחוקת רוסיה בשנת 2020. סעיף 67, סעיף 1 לחוקת הפדרציה הרוסית, קבע:<blockquote>סעיף 67 1. שטחי הפדרציה הרוסית כוללים את שטחי הגופים המרכיבים אותה, המים הפנימיים והים הטריטוריאלי, המרחב האווירי מעליהם. בשטח הפדרציה הרוסית, בהתאם לחוק הפדרלי, ניתן ליצור טריטוריות פדרליות. ארגון הכוח הציבורי בטריטוריות הפדרליות נקבע על פי החוק הפדרלי האמור<ref>[https://www.vedomosti.ru/society/articles/2020/03/10/824662-konstitutsiya-polnii-tekst-popravkami Конституция Российской Федерации. Полный текст со всеми поправками] // Ведомости, 10.03.2020</ref>.</blockquote>הרעיון הוצג על ידי יו"ר הדומה המחוזית של טולה, סרגיי חריטונוב, שציין כי: "אלה כוללים, למשל, יחידות מנהליות-טריטוריאליות סגורות, אזורי טבע מוגנים במיוחד, האזור הארקטי. זאת בשל דרישות מוגברות להבטחת בטיחות, הגנה והגנה על הסביבה (למשל, אגם בייקל, המים המינרליים הקווקזיים) או יצירת תנאים להגברת האטרקטיביות להשקעה, שניהולם "דורש רגולציה מיוחדת"."<ref>[https://www.kommersant.ru/doc/4243970 В Конституции может появиться понятие «федеральные территории»] // Коммерсантъ, 06.02.2020</ref> ב-9 בנובמבר 2020 הוגשה לדומה הממלכתית הצעת חוק על הקמת הטריטוריה הפדרלית סיריוס. ב-18 בנובמבר החוק אומץ בקריאה ראשונה, ב-8 בדצמבר, אושר בקריאה שנייה<ref>[https://sozd.duma.gov.ru/bill/1051718-7 О федеральной территории «Сириус»]</ref>.

== טריטוריות פדרליות של מדינות אחרות ==
=== כיום ===
* שלוש טריטוריות פדרליות קיימות במלזיה: פוטרג'איה, קואלה לומפור (הבירה) ולבואן.
* בניגריה עיר הבירה מהווה טריטוריה פדרלית המכונה "טריטוריית הבירה הפדרלית".
* לטריטוריית הבירה האוסטרלית, שכונתה עד שנת 1938 "טריטוריית הבירה הפדרלית", יש מעמד דומה לטריטוריה הפדרלית בארצות הברית.
* בארצות הברית מחוז קולומביה הוא בעל מעמד דומה.

=== תוכניות ===
* עד 2019 פקיסטן ניהלה אזורים שבטיים פדרליים.
* ונצואלה מתכננת להעניק מעמד של טריטוריה פדרלית פדרלי לנכסיה הפדרליים.

== ראו גם ==
* הערים הפדרליות של רוסיה
* עיר פדרלית

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Авакьян С. А. [https://slovaronline.com/browse/4446cb3a-5973-362b-a6a7-469c1cff47bd/федеральная-территория Федеральная территория] // Конституционное право. Энциклопедический словарь. / Отв. ред. и рук. авт. колл. д-р юр. наук, проф. С. А. Авакьян. — М.: Норма, 2001. — 688 с.
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רוסיה: מחוזות
קטגוריה:פדרציה
פליין פאט

פטריק ריינולדס, הידוע בשם הבמה פליין פאט, הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי אמריקאי. מוכר בשל היותו הסוכן של יה וסט וקיד קאדי בתחילת הקריירה שלהם. הוא ידוע גם בשל עבודתו עם אמנים כמו דרייק, אלישה קיז, מרי ג'יי בלייג', גוסטפייס קילה, אשנטי, לודאקריס וג'ה רול.

הוא הפיק, בין היתר, את האלבומים The Element of Freedom, Stronger with Each Tear, 808s & Heartbreak, Man on the Moon II: The Legend of Mr. Rager, Man on the Moon: The End of Day, Graduation, The Life of Pablo.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:אנשי מוזיקה אמריקאית
קטגוריה:מנהלי מוזיקה אמריקאים
נונאטאק גייטוויי

נונאטאק גייטווי (באנגלית: Gateway Nunatak; מילולית: נונאטאק השער) הוא נונאטאק בולט, באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

הנונאטאק ממוקם ליד ראשו של קרחון מקאיי;

הנונאטאק ממוקם 17 קילומטרים ממערב להר גראן.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הנונאטק ===

הנונאטק נסקר לראשונה בשנת 1957, על ידי קבוצת הסקר הניו זילנדית הצפונית, מטעם המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי - אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.

=== מקור השם ===

הנונאטאק נקרא בשם זה, מאחר שהוא מסמל פתח ברור בין מפלי הקרח של קרחון מקאיי, למשלחות המנסות לעלות על קרחון מקאיי לכיוון מערב.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:5516 נונאטאק גייטוויי] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://adam.antarcticanz.govt.nz/nodes/view/20847 נונאטאק גייטוויי] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=113376 נונאטאק גייטוויי] באתר הגאזט האנארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=5160&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR נונאטאק גייטוויי] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=5516&fid=antgeo_109 תצלום לוויין של אזור נונאטאק גייטוויי]

== הערות שוליים ==

גייטוויי
גייטוויי
נקודת טרור (אנטארקטיקה)

נקודת טרור (באנגלית: Terror Point) היא לשון היבשה או חצי אי, בחלקו המזרחי של האי רוס, שבאנטארקטיקה.

הנקודה נמצאת בסמוך מדרום להר טרור.

הנקודה מהווה את הגבול המזרחי של מפרץ פוג.

הנקודה ממוקמת 6 קילומטרים מערבית - צפונית-מערבית לכף מקיי.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

שמה של הנקודה ניתן לה על ידי חברי משלחת החקר הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.

ללשון היבשה ניתן שם זה, בשל קרבתה להר טרור, המתנשא מעל נקודה זו, מצפון-מזרח לה.

שמו של הר טרור ניתן לו בשנת 1841 על ידי סר ג'יימס קלארק רוס.

רוס קרא להר על שם ספינתו השנייה "טרור".

== ראו גם ==
* אוכף טרור
* קרחון טרור

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:15154 נקודת טרור] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=132589 נקודת טרור] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=14567&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR נקודת טרור] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=15154&fid=antgeo_123 תצלום לוויין של אזור נקודת טרור]

== הערות שוליים ==

טרור
המטה המבצעי לתיאום הרשויות המבצעות במאבק בנגיף הקורונה

המטה המבצעי לתיאום הרשויות המבצעות במאבק בנגיף הקורונה, רשמית "המטה המבצעי למניעת ייבוא והתפשטות זיהום נגיף קורונה החדש בשטחי הפדרציה הרוסית" (ברוסית: Оперативный штаб по предупреждению завоза и распространения новой коронавирусной инфекции на территории Российской Федерации) הוא הגוף הפדרלי הבכיר ברוסיה האחראי לניהול פעילות הממשלה והגופים הפדרליים בתחום מניעת החמרת המצב האפידמיולוגי לאור פרוץ מגפת הקורונה ברוסיה. פועל בכפיפות לממשלת רוסיה.

==הרכב==
בראש המטה עומדת סגנית ראש הממשלה טטיאנה גוליקובה. בהרכב המועצה מכהנים אישי ממשל בולטים ברוסיה כדוגמת:
* אנה פופובה, רופאת התברואה הראשית וראש השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הגנת זכויות הצרכן;
* סרגיי דנקוורט ראש השירות הפדרלי לפיקוח וטרינרי ופיטוסניטרי
* השר למצבי חירום והגנה אזרחית
* אנדריי מיכאילוביץ' מוריאקוב, סגן ראש שירות ביון החוץ`
* מיכאיל מוראשקו שר הבריאות
* ויטאלי סאבלייב יו"ר איירופלוט ובהמשך שר התחבורה (לפניו כיהן יבגני דיטריך כחבר המועצה מתוקף היותו שר התחבורה מינואר ועד נובמבר 2020).

==המועצה המתאמת למאבק בקורונה==
במסגרת המטה פועלת גם המועצה המתאמת למאבק בקורונה (ברוסית: Координационный совет по борьбе с COVID-19), שהוקמה ב-14 במרץ 2020 ובה חברים מיכאיל מישוסטין ראש ממשלת רוסיה המשמש כיו"ר המועצה, אנדריי בלואוסוב סגנו, טטיאנה גוליקובה, דמיטרי צ'רנישנקו סגן ומזכיר המועצה, אנטון סילואנוב שר האוצר, סרגיי סוביאנין ראש עיריית מוסקבה, אלכסנדר בורטניקוב מנהל שירות הביטחון הפדרלי, ולדימיר בולאווין מנהל שירות המכס הפדרלי של רוסיה, אנדריי וורוביוב מושל מחוז מוסקבה, דמיטרי גוגין ראש הסוכנות הפדרלית לרזרבות מדינה, סרגיי דנקוורט ראש השירות הפדרלי לפיקוח וטרינרי ופיטוסניטרי, אלכסיי ז'וקוב סגן יושב ראש הדומה הממלכתית, יבגני זיניצ'ב שר החירום, ויקטור זולוטוב מפקד המשמר הלאומי של רוסיה, ולדימיר קולוקולצב שר הפנים של רוסיה, איגור קראסנוב התובע הכללי של רוסיה, דניס מנטורוב שר המסחר והתעשייה, מיכאיל מוראשקו שר הבריאות, אלווירה נביאולינה נגידת הבנק המרכזי של רוסיה, סרגיי נארישקין מנהל סוכנות הביון, מקסים אורשקין עוזר נשיא רוסיה ואישים נוספים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://government.ru/department/556 המטה המבצעי לתיאום הרשויות המבצעות במאבק בנגיף הקורונה], באתר ממשלת רוסיה

קטגוריה:מגפת הקורונה ברוסיה
קטגוריה:רוסיה: ארגונים ממשלתיים
תאודוטיון

יחסי הגומלין בין כתבי יד עתיקים משמעותיים שונים של התנ"ך. LXX מציין את [[תרגום השבעים המקורי.]]
תאודוטיון (ביוונית: Θεοδοτίων; נפטר סביב שנת 200 לספירה) היה מלומד יהודי הלניסטי, אשר בשנת 150 לספירה לערך תרגם את התנ"ך ליוונית. יש מחלוקת לגבי השאלה אם הוא תיקן את תרגום השבעים או תרגם מתוך כתבי יד עבריים שייצגו מסורת מקבילה שלא שרדה.
על פי בן דורו, אירנאיוס, תאודוטיון היה יהודי גר, כמו עקילס, ומהעיר אפסוס.

במאה ה-2 צוטט הטקסט של תיאודוטיון ב"רועה של הרמאס" וב"דיאלוג עם טריפון יהודי" של יוסטינוס מרטיר. הגרסה המוגמרת שלו, אשר מלאה כמה חוסרים בגרסת השבעים של ספר ירמיהו וספר איוב, יצרה טור אחד בהקספלה של אוריגנס, סביב 240 לספירה. ההקספלה, ששרדה רק בפרגמנטים, הציגה שישה טקסטים בעברית וביוונית זה לצד זה: שתי גרסאות יווניות מאת עקילס וסימכוס , וגרסת תאודוטיון בעקבותיה, שככל הנראה משקפת הבנה בת זמנו של הרצף ההיסטורי שלהם.

תרגומו של תאודוטיון הועתק כל כך הרבה בכנסייה הנוצרית הקדומה, עד שגרסתו לספר דניאל גברה למעשה על גרסת תרגום השבעים. ספר דניאל של השבעים שרד בשני כתבי יד ידועים בלבד, קודקס כיסיאנוס 88 (שהתגלה מחדש בשנות ה-70 של המאה ה-18) ופאפירוס 967 (התגלה בשנת 1931). הירונימוס, בהקדמתו לדניאל (407 לספירה), מתעד את דחיית גרסת השבעים של אותו ספר בשימוש נוצרי: "אני גם רוצה להדגיש בפני הקורא את העובדה שזה לא היה על פי גרסת השבעים אלא על פי גרסת תאודוטיון עצמו שהכנסיות קוראות בפומבי את דניאל". הקדמתו של הירונימוס מציינת גם שבתוך ההקספלה היו הערות, מה שמעיד על מספר הבדלים גדולים בתוכן בין דניאל של תאודוטיון לבין הגרסאות המוקדמות יותר ביוונית ובעברית. עם זאת, דניאל של תאודוטיון קרוב יותר לנוסח המסורה העברי ששרד, הטקסט שהוא הבסיס לרוב התרגומים המודרניים. דניאל של תאודוטיון הוא גם זה שנמצא בגוף במהדורה הרשמית של תרגום השבעים שפורסמה על ידי האפיפיור סיקסטוס החמישי בשנת 1587.

זהירותו של תאודוטיון בתעתוק מילים עבריות לצמחים, בעלי חיים, מלבושים ובגדים פולחניים, ומילים בעלות משמעות לא ברורה, במקום לאמץ תרגום יווני, העניקו לו מוניטין של "לא מלומד" בקרב עורכים בטוחים יותר לאחר הרנסאנס, כמו ברנאר דה מונפוקון .

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.jewishencyclopedia.com/articles/14361-theodotion תאודוטיון], האנציקלופדיה היהודית 
* [http://tanakh.info/gn2-7 ספר בראשית, פרק ב, פסוק ז] – דוגמה לנוסח תאודוטיון לצד נוסחים אחרים
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מתרגמים מעברית
קטגוריה:מתרגמי התנ"ך
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2
תחנת ויטבסק (סנקט פטרבורג)

תחנת ויטבסק (ברוסית: Ви́тебский вокза́л) היא תחנת רכבת בסנקט פטרבורג, רוסיה. בעבר הייתה ידועה בשם תחנת סנקט פטרבורג-צארסקוסלסקי והיא הייתה תחנת הרכבת הראשונה שנבנתה בפטרבורג ובאימפריה הרוסית כולה.

== היסטוריה מוקדמת ==
התחנה, שנמצאת במעבר שדרת זגורודני ותעלת וובדנסקי שנעלמה כעת, נחנכה בנוכחות ניקולאי הראשון ב־30 באוקטובר 1837, כאשר הרכבת הרוסית הראשונה, ששמה היה פרובורני, יצאה מהרציף שלה למעון הקיסרי בצארסקויה סלו. ניתן לראות העתק של רכבת זו כמוצג קבוע בתחנה.

הבניין הראשון של תחנת פטרבורג (כפי שהייתה ידועה אז) נבנה מעץ באוגוסט ובספטמבר של אותה שנה לפי תכנון של קונסטנטין תון. מכיוון שהתברר שהוא קטן מדי, הוא נהרס תוך שתים עשרה שנה ומבנה גדול בהרבה הוקם בפיקוחו של תון בשנים 1849–1852. נעשו הרחבות נוספות בשנות 1870.

== אדריכלות ==
התחנה נעשתה יותר ויותר רעועה ועמוסה ככל שהמאה ה־19 נמשכה, עד שהתקבלה ההחלטה לקרוע את כל העניין ולהתחיל מחדש. הבנייה החלה בשנת 1901 ונמשכה שלוש שנים. סטניסלב ברזוזובסקי הוסיף לתחנה שתי קומות חדשות, חזית מצועצעת במגוון רחב של סגנונות היסטוריים, עם תבליטים דקורטיביים, עם מפרט יוגנדסטיל, חלונות בצורת חצי עיגול חריגה ושתי תכונות רגילות של תחנות רכבת מהמאה ה־19: כיפה בעלת מראה פסבדו-רנסאנס ומגדל שעון.

עם זאת, עיצובו של סימה מינאש () פנים אר-נובו מפואר שהפך את הבניין למקושט ביותר מבין תחנות הרכבת של פטרבורג. מינאש היה אחראי על גרם המדרגות, מבואה עם ויטראז'ים ואולמות מרווחים המתהדרים בסדרת לוחות מצוירים המתעדים את ההיסטוריה של הרכבת הראשונה ברוסיה. הקשתות המתנשאות של הבניין ומרחבי הזכוכית הראו את היכרותו של האדריכל עם טכניקות בנייה מתקדמות מהמערב.

בתחנת הרכבת ויטבסק, בניגוד למסופי רכבת אחרים, אין כיכר תחנה לפניה: חזיתה הראשית משקיפה אל פרוספקט זגורודני.
ממוזער

== היסטוריה מודרנית ==
האר-נובו של התחנה.]]
בחריגה מהנוהג הרגיל בשנים הסובייטיות, תחנת ויטבסק שימרה את סככת הרכבות המוגבהת שלה, חמישה רציפים ומעליות המזוודות כמעט ללא פגע, מה שהפך אותה למיקום אידיאלי לצילומי העיבודים הסובייטים של אנה קארנינה, סיפורי שרלוק הולמס וקלאסיקות אחרות מהמאה ה־19.

מצד שני, פרטים ארכיטקטוניים רבים הוסרו מהחזית והאולמות במהלך שיפוצים סובייטים חסרי רגישות. רגע לפני חגיגות הרבע של שנת 2003, התחנה עברה שחזור מדוקדק של חלל הפנים המקורי ועיצוב יוגנדסטיל. מלבד ההעתק של הרכבת הרוסית הראשונה, תחנת ויטבסק כוללת ביתן נפרד עבור הצאר ומשפחתו ופסל חזה שיש של ניקולאי הראשון.

שירותי התחנה עוברים למרכז אירופה, למדינות הבלטיות, אוקראינה, בלארוס והפרברים הדרומיים של סנקט פטרבורג, כמו פושקין ופאבלובסק. התחנה מחוברת לתחנת פושקינסקאיה של הרכבת התחתית של סנקט פטרבורג.

== ראו גם ==
* צארסקויה סלו
* פושקין, סנקט פטרבורג
* רכבת צארסקויה סלו

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Богданов И.А. Витебский вокзал Ц Царскосельская железная дорога . // Новый журнал. 2002.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.enlight.ru/camera/266/index_e.html מראה חוץ של תחנת ויטבסק]
* [http://www.enlight.ru/camera/267/index_e.html מראה פנים של תחנת ויטבסק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סנקט פטרבורג: תחנות רכבת
תחנת ורשה (סנקט פטרבורג)

תחנת ורשה, נוף מאזור המסילה לשעבר
תחנת ורשה (ברוסית: Варша́вский Вокза́л), היא תחנת רכבת נוסעים לשעבר בסנקט פטרבורג, רוסיה, הממוקמת מדרום למרכז העיר, והייתה פעילה בשנים 1853–2001. משנת 2001 עד 2017 שימשה כביתו של מוזיאון הרכבות הרוסי (הידוע גם כמוזיאון התחבורה המסילתית המרכזי של הפדרציה הרוסית).

== היסטוריה ==
התחנה נבנתה במקור בשנת 1851 עבור קו רכבת שהושלם בשנת 1858 מהעיר למעון הצאר בגטצ'ינה. הקו הורחב בשנת 1859 לפסקוב ובשנת 1862 לוורשה, שהייתה באותה תקופה חלק מפולין הקונגרסאית ומהאימפריה הרוסית. קו משני חיבר מהקו הראשי לגבול פרוסיה בוויראבליס (כיום ליטא) שחיבר את פטרבורג לבירות אחרות באירופה.

הבניין הנוכחי תוכנן על ידי פיוטר סלמנוביץ' בתערובת של סגנונות היסטוריים. הוא נבנה בשנים 1857–1860. כנסייה הוקמה בחזית התחנה בשנת 1908; מאוחר יותר נהרסה ופסל לנין של הפסל הסובייטי ניקולאי טומסקי הוצב בשנת 1949.

בשנת 2001, התחנה נסגרה, כאשר שירות רכבות למרחקים ארוכים הופנו אל תחנת ויטבסק ושירות נוסעים אל התחנה הבלטית, והפסל של לנין הוסר.

על המסילה, מוזיאון הרכבת נהג להציג 80 תערוכות של מנועי קיטור, קטרי חשמל ודיזל. המוזיאון סגור והתערוכות הועברו למוזיאון הרכבות הרוסי הסמוך לתחנת הרכבת הבלטית, שנפתח ב־1 בנובמבר 2017.

== עתיד ==
מחסן ומוסך הרכבות של תחנת לדוגה מתוכנן לעבור לתחנת ורשה לשעבר.

== ראו גם ==
* תחנת פינלנד, סנקט פטרבורג
* רכבת צארסקויה סלו

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20121016131325/http://www.russkialbum.ru/r/sp5/h.shtml שיפוץ תחנת ורשה] 
* [http://nevsky-prospekt.com/warsaw.html אתר התחנה עם תמונות רבות]
* [http://www.internationalsteam.co.uk/trains/russia03.htm דיווח על ביקור בתחנת ורשה]
* [http://www.internationalsteam.co.uk/trains/russia26.htm מוזיאון תצלומי הרכבת במוסקבה]
* [http://www.internationalsteam.co.uk/trains/russia06.htm צילומי רכבת הלוויות של לנין]
* [http://paveletsky.dzvr.ru/ תחנת הרכבת פאבלצקי אתר רשמי]
* [http://www.internationalsteam.co.uk/trains/russia14.htm מוזיאון] הרכבת של מוסקבה בתחנת הרכבת ריגה<span>,</span> מוסקבה
* [https://picasaweb.google.com/116491154650765121187/RailwayMuseumSPB 156 תמונות של מוזיאון הרכבת של תחנת ורשה]

קטגוריה:סנקט פטרבורג: תחבורה
קטגוריה:סנקט פטרבורג: תחנות רכבת
התחנה הבלטית (סנקט פטרבורג)

התחנה הבלטית היא תחנת רכבת בסנקט פטרבורג, אחת מתחנות הרכבת העמוסות ביותר ברוסיה לפי נפח התנועה הפרברית.

את התחנה עיצב האדריכל אלכסנדר קרקאו בהשראת גאר דה ל'אסט בפריז. הבנייה החלה בשנת 1854. התחנה נפתחה ב־21 ביולי 1857 כתחנת הרכבת פטרהוף.

== סקירה כללית ==
התחנה שומרת על גג זכוכית מעל פלטפורמות המסוף ומוקפת שוליים דו קומתיות. המבנה השמאלי היה אמור להיות שמור לבני משפחת המלוכה הרוסית שנסעו לארמונותיהם בסטרלנה, פטרהוף ואורניינבאום. לוח זכוכית בחזית עדיין מציג את השעון המקורי שתוכנן על ידי פאבל בור, שען מהולל של הצאר ואביהם של שחקני הוקי קרח.

בשנת 1872, לאחר שהוארך קו הרכבת לרוול (טאלין), שונה שם תחנת הרכבת פטרהוף לשם הנוכחי. בשנים 1931–1932 שופצה התחנה. מבוא סמוך לתחנת הרכבת התחתית הבלטית נפתח בשנת 1955. מאז 1933 שימשה התחנה לטיפול ברכבות פרבריות בלבד.

בשנת 2009 יצאה הרכבת ההיברידית המרובת יחידות DT1 לנסיעת הבכורה שלה מתחנה זו.<ref></ref>

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Baltiysky Rail Terminal Waiting Hall.jpg|אולם ההמתנה
קובץ:BalticRailTerminal004.jpg|רציפים בתחנה
קובץ:MBTram-08.jpg|התחנה בשנת 1909
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סנקט פטרבורג: תחנות רכבת
הלובי הארמני בארצות הברית

ימין
הלובי הארמני בארצות הברית (באנגלית: Armenian lobby in the United States) הוא קבוצה של חברות יחסי ציבור, עורכי דין ולוביסטים מקצועיים ש שמועסקים ישירות על ידי הממשלה הארמנית על מנת לרתום את המדיניות והממשל האמריקאי על מנת שיהיה מותאם לאינטרסים של ממשלת ארמניה. אחת המטרות העיקריות של הלובי היא שארצות הברית תכיר ברצח העם הארמני אך בינתיים לאור השפעת הלובי הטורקי הכרה זו עדיין לא הוכרזה.

== היסטוריה ==
הלובי הארמני הוקם כמעט אך ורק על ידי ארגונים מקומיים כמו הוועד הלאומי ארמני של אמריקה (ה-ANCA) וכן ארגון האספה הארמנית של אמריקה (ה-AAA) , מה שמותיר את ממשלת ארמניה במידה רבה מחוץ לתהליך הקמתו של הלובי, לשני הארגונים הללו יש מטרות לובי דומות, בעיקר סביב שיפור יחסי ארמניה–ארצות הברית, קידום ההכרה ברצח העם הארמני ומנגד חסימת הסיוע לאיובותיה של ארמניה – טורקיה ואזרבייג'ן. עם זאת הגישות בהן נוקטות שתי הקבוצות שונות ולכן הם מתחרות האחת בשנייה, כך למשל ה-AAA פועלים בגישה שדומה לגישתו של הארגון המרכזי בלובי הישראלי, איפא"ק<ref></ref> אך ה-AA דוגל בגיוס תרומות גדולות מארמנים בעלי השפעה בארצות הברית<ref>Bakalian, Anny P. Armenian-Americans: From Being to Feeling Armenian. New Brunswick (U.S.A.): Transaction, 1993. Print.</ref>.

חלק מההישגים של הלובי מחצית השנייה של המאה ה-20 היו אישור של העברת סכום סיוע לארמניה שמוערך ב-90 מיליון דולר מדי שנה, בנוסף לכך הלובי הארמני הצליח לקדם את סעיף-חוק שאוסר על ממשלת ארצות הברית לתת לממשלת האזרית סיוע ישיר ובעקבות אזרבייג'ן היא המדינה היחידה ממדינות ברית המועצות לשעבר שעדיין לא קיבלה סיוע אמריקאי כלשהו<ref>[https://web.archive.org/web/20100615111241/http://anca.org/press_releases/press_releases.php?prid=151 ANCA press release]</ref>.

ב-2000 הודיע יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית דניס הסטרט שהוא יתמוך ב"תיקון שיף", שנקרא על שמו של המחוקק אדם שיף. שיף יזם תיקון לחוק סיוע, שעתיד היה למנוע מטורקיה להשתמש בכספי סיוע החוץ האמריקאי שמקבלת טורקיה מדי שנה, ובו היא שוכרת שירות שדלנות פוליטיים בוושינגטון הבירה על מנת למנוע הכרה אמריקאית ברצח העם הארמני.

הלובי הארמני אמנם היה אפקטיבי עד סוף המאה ה-20, אך עם חלוף השנים הוא מסורס באופן כמעט מוחלט על ידי הלובי הטורקי שרוצה למנוע את המשכיות ההשפעה הארמנית בארצות הברית לצד האינטרסים הטורקים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארמניה: יחסי חוץ
קטגוריה:שדלנות בארצות הברית
תחנת הרכבת קולפינו

תחנת הרכבת קולפינו היא תחנת רכבת הממוקמת בעיר קולפינו, בנפת קולפינו בסנקט פטרבורג, רוסיה. התחנה ממוקמת במרחק 24 ק"מ מתחנת הרכבת מוסקבה. התחנה משרתת רכבות פרבריות מסנקט פטרסבורג, מלאיה וישארה, שאפקי, וליקי נובגורוד. רכבות חשמליות כמו לסטוצ'קה ES1, ED4M, ET2M ו־ER2T נוסעות מקולפינו. רכבות למרחקים ארוכים לא עוצרות בתחנת קולפינו. התחנה ניצבת במרחק של כ־1.2 ק"מ ממרכז קולפינו.<ref></ref>

== היסטוריה ==
תחנת קולפינו נפתחה ב־9 במאי 1843 עם הקמת הרכבת הראשונה באימפריה הרוסית וקו הרכבת פטרבורג – מוסקבה. בניין התחנה הראשון היה בן קומה אחת ועשוי עץ. התחנה נבנתה מחדש בראשית שנות 1890 ונפתחה מחדש ב־1 בספטמבר 1893. החלק המרכזי היה מקושט בגילוף מעץ. היו הרחבות, שבהן שכנו חדרי ההמתנה של המחלקה הראשונה והשנייה והמשרד של מנהל התחנה. תחנת הטלגרף תפסה את אחד החדרים.<ref></ref>

בניין התחנה נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה. התוכנית להקמת קולפינו לאחר המלחמה, כולל תחנת הרכבת, פותחה בוועדת התכנון העירונית. הפרויקט של הרכב התחנות נוצר בבית המלאכה של האדריכל מ. קלימנטוב בשנת 1949. ההרכב של כיכר פריבוקזלניה שתוכנן על ידי קלימנטוב לא מומש במלואו. בניין התחנה החדש לא נבנה לבסוף בשל ההחלטה שלא לממש תוכניות גרנדיוזיות מתקופת סטלין בשנת 1953. במקום הבנייה המתוכננת נבנה בית תחנות עץ קטן בן קומה אחת. בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, הוקמו שני בנייני אבן משני צידי פסי הרכבת עם משרדי כרטיסים, חדר המתנה ושירותים. במהלך השיפוץ האחרון הם פורקו.<ref></ref>

בתקופת ברית המועצות, משנת 1932 ועד אמצע שנות השישים של המאה העשרים, התקיים קו רכבת ייעודי בין תחנת קולפינו לתחנת הרכבת ההיסטורית בפושקין השכנה. לקו הייתה תחנה אחת באמצע, ומטרתה העיקרית הייתה הובלת פועלים למתחם התעשייה של מפעל איז'ורה של קולפינו. הקו פורק זמנית במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה.

==גלריה==
<gallery widths="200px" heights="200px">
קובץ:RS Kolpino.jpg|תחנת הרכבת קולפינו, 2017.
קובץ:Kolpino Vokzal03.jpg|נוף לתחנה מככר פריבוקזלניה
קובץ:ЧС2Т-1044, станция Колпино.jpg|קטר חשמלי מדגם סקודה CHS2T-1044 עם רכבת פרברית בקולפינו
קובץ:ЭТ2М-091, станция Колпино.jpg|רכבת חשמלית ET2M מגיעה לתחנת קולפינו
קובץ:Kolpino station freight yard.jpg|חצר מטענים המחברת את התחנה לרשת הרכבות של מפעל איז'ורה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סנקט פטרבורג: תחנות רכבת
גיגה שאנגחאי

טקס הכרזה פתיחת שלב ראשון, ינואר 2019
גיגה שאנגחאי או גיגה-מפעל 3 (בסינית: 上海超级工厂)<ref></ref> הוא גיגה-מפעל של חברת טסלה בשאגנחאי, סין.<ref></ref> במפעל פס ייצור של טסלה דגם 3 וטסלה דגם Y. קצב הייצור המתוכנן של המפעל הוא 250,000 מכוניות חשמליות בשנה.<ref></ref><ref name="darn-beira-20181024"></ref> דגם 3 הראשון יוצר בדצמבר 2019,<ref></ref> 12 חודשים בלבד לאחר שטסלה החלה בבניית המפעל בדצמבר 2018.<ref name="trati20181217"></ref>

אתר המפעל נמצא במחוז פודונג, כאשר קצהו המערבי נושק למחוז פנגשיאן.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפעלי טסלה
קטגוריה:ציטוט עם תסריט בשפה זרה (סינית)
קטגוריה:שאנגחאי: מבנים
דושקו טרייצ'בסקי

דושקו טרייצ'בסקי (במקדונית: Душко Трајчевски; נולד ב-1 בנובמבר 1990 בסקופיה) הוא כדורגלן ממקדוניה הצפונית המשחק בעמדת הקשר בליגת העל הקפריסאית בקבוצה דוקסה קאטוקופיה ובנבחרת מקדוניה הצפונית.

==קריירה==
===מועדונים===
דושקו טרייצ'בסקי למד כדורגל בעירו סקופיה והחל קריירה מקצועית בשנת 2010. בשנת 2011 הוא חתם על חוזה עם טטקס טטובו וכעבור שנה עבר לרבוטניצ'קי בה שיחק מספק עונות. בתקופה זו הוא זכה עם קבוצתו באליפות הליגה בעונת 2013/14 ופעמיים בגביע בעונות 2013/14 וב-2014/15.

בשנת 2018 הוא עבר לשחק בקפריסין ובעונת 2019 נקלט בדוקסה קאטוקופיה הקפריסאית.

===בינלאומי===
דושקו טרייצ'בסקי ערך את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד נבחרת אוסטרליה במרץ 2015.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים מקדונים
קטגוריה:קשרי כדורגל מקדונים
קטגוריה:סקופיה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני רבוטניצ'קי
קטגוריה:כדורגלני דוקסה קאטוקופיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מקדוניה הצפונית
קטגוריה:ילידי 1990
נימרוז

נימרוז (בפרסית/דארי: ولایت نیمروز, בפשטו: نيمروز ولايت) הוא מבין 34 מחוזות אפגניסטן. המחוז ממוקם בדרום אפגניסטן וגובל במחוזות פארה מצפון והלמנד ממזרח כמו גם בגבולות בינלאומיים עם מחוז סיסתאן ובלוצ'סתאן באיראן ומחוז בלוצ'יסטן בפקיסטן. נימרוז הוא מבין המחוזות המדבריים יותר של אפגניסטן ובכללו מאוכלס בדלילות יחסית עם 156,600 איש בלבד.

== גאוגרפיה ==
הטופוגרפיה של המחוז היא שטוחה ברובה עם שטח מדברי ניכר. אגם מרכזי, המון סאברי ממוקם בנפת קאנג, בדרום המחוז ומשמש בתור מקור המים המרכזי של המחוז כמו גם בתור נווה מדבר. עיר הבירה המחוזית היא זרנג' הגובלת עם איראן. העיר נמצאת בגובה של 476 מטר מעל פני המים ואוכלוסייתה 49,851, לערך שליש מכלל אוכלוסיית המחוז.

== אוכלוסייה ==
לאורך העשור השני של המאה ה-21, פליטים בלוצ'ים שנלחמו על עצמאותם מפקיסטן וגורשו בידי הכוחות המזוינים של פקיסטן, ברחו ומצאו מקלט במחוז נימרוז, מה שהגדיל את אוכלוסיית המחוז מ-118,000 ל-156,000 איש בתוך פחות מעשור.

המושל המחוזי מוחמד סמיאללה קיבל את תואר ההנדסה שלו מאוניברסיטת קאבול. לטענתו, אין לו שום זיקה פוליטית. הוא מונה למושל על ידי אשרף גאני אחמדזאי במאי 2016. לממשלה האפגנית ישנה החזקה יציבה יחסית על המחוז ופעולות הטליבאן נראות לרוב בצפון המחוז, בקירוב למחוז הבעייתי והלא יציב פראה.

=== ביטחון ===
ההשפעה של איראן במחוז גבוהה. סכסוכים מתמידים סביב מקורות מים ותמיכה חשאית בטליבאן מצד גורמים פקיסטנים החמירו את המתיחות הקיימת במחוז. כאמור רוב ההתנגשויות נגד ארגוני הטרור מתרחשות בצפון המחוז. ישנה פעילות מועטת של אל-קאעדה כמו גם ארגונים המפוצלים מהטליבאן עצמו. רוב הנפות במחוז מסווגות כמחלוקות בין כוחות, למעט נפת בירת המחוז, זרנג', שמסווג תחת שליטה ממשלתית לגמרי.

65 אירועים הקשורים למורדים התרחשו בתקופת ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 1.1 אירועים בשבוע). דוגמאות לתקריות כוללות פעולות צבאיות נגד אל-קאעדה ותקיפות אוויריות נגד הטליבאן ומפעלי הייצור הנרקוטיים שלהם בכשרוד, שכן ישנה תעשיית אופיום במחוז. כן דווח על עימותים מזוינים בין כוחות הביטחון האפגניים לטליבאן בצפון המחוז. כמו כן דווח על תקיפה של טליבאן במחסומים משטרתיים אפגנים. דווח על 82 נפגעים אזרחיים (18 הרוגים ו-64 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 45 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. מדובר על ירידה של 17% בהשוואה לשנת 2017.

בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019 נעקרו 86 אנשים ממחוז נימרוז. באותה תקופה עקרו 617 אנשים למחוז נימרוז עקב השקט היחסי בתוכו. השפעה נוספת על האוכלוסייה האזרחית כוללת, למשל, מחסומי טליבאן לגביית מיסים על כלי רכב הנושאים סחורות. באוקטובר 2018 דווח גם על חסימות דרכים בידי מורדים להשפעה על הבחירות המחוזיות. כמו כן מדווחים על התקפות טליבאן נגד פרויקט ממשלתי לבנות סכר.

== חלוקה מנהלית ==
מפת נפות נימרוז
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז נימרוז ואוכלוסייתן.
* צ'האר בורג'כ – 8,080
* צ'חאנסור – 11,165
* גנג – 13,514
* ח'אש רוד – 35,381
* זרנג' – 49,851

== ראו גם ==
* בלוצ'ים
* פראה (מחוז)

== קישורים חיצוניים ==

* [https://nps.edu/web/ccs/nimroz נימרוז - תוכנית ללימוד תרבות ומאבקים]
* [https://www.easo.europa.eu/country-guidance-afghanistan/nimroz נימרוז - EASO]

קטגוריה:אפגניסטן: מחוזות
יוהאן וילהלם שירמר

יוהאן וילהלם שירמר (בגרמנית: Johann Wilhelm Schirmer; 7 בספטמבר 1807 – 11 בספטמבר 1863) היה צייר נוף גרפי וגרפיקאי מבית הספר דיסלדורף.

== ביוגרפיה והתפתחות אמנותית ==
שירמר היה בנם הבכור השני של כורך הספרים יוליך יוהאן גוטלוב שירמר (1763–1826) ואשתו וילהלמין יוהנה כריסטינה שירמר, לבית פון בריטשבארט (1768–1841). אחיו הצעיר היה צייר הנוף והצלם פחות ידוע פיליפ שירמר. בילדותו חווה שירמר את המצור על ייליך (1814), אותו תיאר מאוחר יותר בזיכרונותיו.

בין השנים 1821 ו- 1824 השלים שירמר חניכה לכריכת ספרים בבית המלאכה של אביו. בנוסף, החל בלימודי ציור ולמד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף משנת 1826. שם הוא הפך לתלמיד של וילהלם פון שאדו והיינריך קולבה. בהשפעתו של קרל פרידריך לסינג התאמן שירמר כצייר נוף.

מאז 1834 נעשה עוזר הוראה ומשנת 1839 כפרופסור באקדמיה לאמנות בדיסלדורף, שירמר יחד עם לסינג, הם המייסדים החשובים ביותר של בית הספר לציור נוף בדיסלדורף. גוסטב יאקוב קנטון היה בין תלמידיו. בשנת 1836 נסע להולנד, וביצע בהזמנתו של קמיל סגליו בשנת 1836, נסיעה לנורמנדי. נסיעה זו גרמה לו לזנוח את הכיוון שהלך בו - מיותר דגש על הרישום, להעצמת הדגש על אפקט הצבע והגוון. ביטויים לשינוי סגנון זה, נראה משנת 1838בתמונות כמו "נוף סתיו", "וטרהורן" או "יונגפראו בשווייץ".

נסיעתו לאיטליה בשנת 1840 הביאה אותו לכיוון המסוגנן והאידיאליסטי יותר של ציור הנוף, לעיתים קרובות עם מוטיבים מקראיים.

בשנת 1841 הוא התחתן עם אמילי פון ברדלבן.

בשנת 1854 הוא מונה למנהל הראשון של בית הספר לאמנות בקרלסרוהה שהוקם באותה העת, על ידי יורש העצר הנסיך, ומאוחר יותר הדוכס הגדול, פרידריך הראשון. הוא עבר מדיסלדורף לקרלסרוהה. כאן עבד שירמר בין היתר כמורה של הנס תומא, רודולף אפ ואנטון פון ורנר.

נושאים דתיים שולטים בעבודתו המאוחרת, בעוד שתמונותיו האחרונות כבר אינן שייכות לשום כיוון מסוים. הם ביטוי כללי למצבי רוח או מחשבות ונושאים בסגנון אימפרסיוניסטי.

עבודתו הגרפית של שירמר, כ -30 גיליונות, אינה ידועה. בצעירותו עד שנות ה-1840 הייתה חשובה לאמן. הוא העדיף תחריט, ועסק גם בליטוגרפיה. התחריט הראשון שלו, "הנזירה המתפללת", נוצר בדיסלדורף בשנת 1829. בשנת 1847 פורסם תיק העבודות שלו שכלל שמונה תחריטי נוף מקוריים, המורכבים מגיליונות מתקופות שונות.

יחד עם אוגוסט וובר, הוא נחשב לאחד משני ה"אידיאליסטים "בבית הספר בדיסלדורף.

לזכרו שמו נחרט באקדמיה לאמנות בדיסלדורף בסוף שנות ה-1890.

תערוכות חדשות שוב הדגישו את חשיבותו של שירמר לפיתוח ציור הנוף הגרמני במאה ה -19.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="170px">
File:Gemälde August Haun.jpg

File:J W Schirmer Le Tréport 1836.jpg

File:Johann Wilhelm Schirmer - The Wetterhorn - Google Art Project.jpg

File:Johann Wilhelm Schirmer Hintersee-bei-Berchtesgaden.jpg

File:Johann Wilhelm Schirmer Nach dem Sturm.jpg

File:Schirmer Südtiroler Haus@Weimar Schlossmuseum.JPG

File:Johann Wilhelm Schirmer Landschaft am Oberrhein.jpg

File:Johann Wilhelm Schirmer Capri mit Blick auf Santa Serafina.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1807
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1863
תחנת מוסקבה (סנקט פטרבורג)

תחנת מוסקבה (רוסית: Московский вокзал), הידועה גם כתחנת הרכבת הראשית של סנקט פטרבורג, הוא מסוף תחנת רכבת בעיר סנקט פטרבורג, רוסיה. זהו תחנת הרכבת משרתת את קו פטרבורג – מוסקבה וקווים אחרים העולים ממרכז רוסיה ודרומה, קרים, סיביר ומזרח אוקראינה.

== היסטוריה ==
זו התחנה העתיקה ביותר שהשתמרה בעיר, הוקמה בשנים 1844–1851 לפי עיצובו של קונסטנטין תון.<ref name="enc"></ref> מכיוון שניקולאי הראשון היה הקיסר המכהן והפטרון הגדול של בניית הרכבות בתחום, התחנה נקראה על שמו ניקולאייבסקי. שמה שונה לאוקטיברסקי כדי להנציח את מהפכת אוקטובר בשנת 1924, התחנה לא קיבלה את שמה הנוכחי עד 1930.

אף על פי שחלונות "ונציאניים" גדולים, שתי קומות של עמודים קורינתיים ומגדל שעון בן שתי קומות במרכז מתייחסים במפורש לאדריכלות הרנסאנס האיטלקית, הבניין משלב תכונות נוספות ממגוון תקופות ומדינות. תחנת רכבת תאומה, המכונה כיום תחנת הרכבת לנינגרד, הוקמה לפי עיצובו של תון בקצה השני של קו הרכבת, במוסקבה.

בעוד שהחזית של תון נותרה שלמה ביסודה עד היום, התחנה הורחבה בשנים 1869–1879 ובשנת 1912. היא פותחה מחדש באופן פנימי בשנים 1950–1952 וב־1967. פסל חזה ברונזה של פיוטר הגדול באולם הראשי נחשף בשנת 1993 והחליף פסל חזה של לנין. התחנה משרתת את התחנות מיאקובסקאיה וכיכר ווסטאניה של המטרו, כאשר שתי התחנות מקושרות לבניין התחנה במסדרון תת-קרקעי.

== שירותים ==
=== רכבת מהירה ===
{| class="wikitable"
! מספר רכבת
! שם הרכבת
! יעד
! מופעל על ידי
|-align=center
| 151/15<ref></ref>153/154155/156159/160163/164165/166
| ספסאן
| (לנינגרד)
חברת הרכבות הרוסית
|}

<gallery mode="packed" heights="160px">
Сапсан 77401 J01.jpg|רכבת ספסאן ברציף תחנת מוסקבה. 2015.
ЭП20-017, Невский Экспресс, Колпино - Саблино.jpg|רכבת EP20-017, של קו נבסקי אקספרס. 2015.
ЭС1-046, Россия, Ленинградская область, перегон Мга - Горы (Trainpix 145307).jpg|רכבת לאסטוצ'קה. 2015
ЭП2К-213, станция Колпино.jpg|רכבת חשמלית המיועדת לתחנת הרכבת קולפינו. 2015.
</gallery>

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Moskow railway station in 1900s.jpg|התחנה בשנות 1900
קובץ:Leningrad_Monument_003.jpg|התחנה ביום הניצחון
קובץ:Moskovsky Rail Terminal Hall.JPG|האולם המקומר
קובץ:Gare-de-moscou-Petersbourg.jpg|אולם הכרטיסים הראשי ואולם ההמתנה של התחנה
קובץ:Moskovsky Rail Terminal (Saint Petersburg) Original roundhouse dating from 1850s.jpg|הכניסה למסדרון המקורי של רכבת ניקולאייבסקי במחסן הקטר בתחנת הרכבת מוסקבה. הבית העגול משנות ה-50 של המאה העשרים.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נבסקי פרוספקט
קטגוריה:סנקט פטרבורג: תחנות רכבת