OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גבעת הברושים

גבעת הברושים
מצפור אמנון ליפקין שחק על רקע הברושים
גבעת הברושים, בשמה הערבי חירבת אום רוג'מן, נמצאת בעיר מודיעין, בין מכבים לרעות. את שמה קיבלה בגלל קבוצת הברושים הנמצאת על פסגת הגבעה ונראית למרחוק. בגבעה הוקם ב-2015 מצפור על שם אמנון ליפקין-שחק. הגבעה ושרידי הווילה הערבית בו הוכרזו כאתר לשימור על ידי המועצה לשימור אתרים.

==הווילה==
בגבעת הברושים נמצאים שרידי וילה ערבית מהמאה ה-19, שהייתה שייכת למשפחת חוסייני. הווילה שימשה את המשפחה כמעון נופש עד מלחמת העצמאות.

במבצע דני במלחמת העצמאות התחוללו קרבות על רכס אום רוג'מן. בהסכמי שביתת הנשק עם ירדן נקבע במקום קו הגבול הירדני והישראלי שביניהם נמצא שטח הפקר. רכס אום רוג'מן נשאר בשטח ההפקר כשהגבול הישראלי נושק לו ממערב.

מהווילה יצאו אנשי יחידה 101 של אריאל שרון לפעולות התגמול.

עד שנות ה-2000 עמדה בצד השמאלי של המבנה קשת לבנים ועליה מדרגות שהובילו לקומה השנייה של הווילה. עם השנים קרסו המדרגות והקשת, וכיום נותר רק חלק מהקומה הראשונה; המבנה גודר בגלל היותו מבנה מסוכן.

==מצפור אמנון ליפקין שחק==
ב-18 במרץ 2015 נחנך בגבעת הברושים מצפור על שם אמנון ליפקין שחק, הרמטכ"ל ה-15, שהיה תושב רעות הסמוכה. הטקס נערך במעמד שמעון פרס, משה יעלון, אפי שטנצלר, טלי ליפקין-שחק ועוד.

אזור גבעת הברושים וחירבת אום רוג'מן שימש בעבר כשטח אימונים צבאי ונקודת שליטה ותצפית הסמוכה לקו הגבול עד 1967. מהמקום יצאו מבצעים רבים של חטיבת הצנחנים בה שירת ליפקין שחק בכל דרגות הפיקוד.

המצפור בנוי בצורת אהל צבאי המצל על רחבה שבה שלטי הסבר על הסביבה ועל פועלו של ליפקין שחק. מהמקום יש תצפית על רכס הרי יהודה, מכבים, בית ליקיא, בית סירא ועמק איילון.

דרך הרכב למקום מתחילה ממעגל תנועה מול כביש הכניסה לרעות ועולה למצפור ולגבעת הברושים.

== לקריאה נוספת ==

* עודד פיינגרש, יופי של ארץ, ספריית מעריב, 1983

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.modiin.muni.il/ModiinWebSite/ChannelArticleNews.aspx?PageID=1041_1999 גבעת הברושים ומצפה ליפקין שחק], באתר עיריית מודיעין
* [http://www.eyarok.org.il/trip.aspx?id=1929 מצפור אמנון ליפקין שחק וגבעת הברושים], באתר e - ירוק
* [https://www.youtube.com/watch?v=W9e7sm6dEMY חנוכת המצפור על שם אמנון ליפקין שחק], באתר יוטיוב

הברושים, גבעת
ברושים, גבעת ה
קטגוריה:מחוז המרכז: מבנים לשימור
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: היסטוריה
קטגוריה:ברוש בתרבות
מתיאס זאמר

מתיאס זאמר (גרמנית: Matthias Sammer; נולד ב-5 בספטמבר 1967 בדרזדן) הוא כדורגלן עבר גרמני, אשר שיחק בעמדת הקשר ובשלבים מאוחרים יותר בקריירה בעמדת הבלם.

זאמר זכה בתואר כדור הזהב בשנת 1996, השנה בה הוביל את נבחרת גרמניה לזכייה באליפות אירופה. זאמר פרש מכדורגל, לאחר שייצג את גרמניה 74 פעמים בסך הכל, 23 תחת נבחרת מזרח גרמניה ו-51 פעמים במדי גרמניה.

==קריירה==
זאמר החל לשחק במועדון המקומי של עיר הולדתו, דינמו דרזדן כבר כנער, ושיחק בקבוצת הבוגרים של הקבוצה בין השנים 1985 ל-1990. אביו, קלאוס זאמר, שיחק גם הוא בדינמו דרזדן בצעירותו, ואף תיפקד פעמיים כמאמן הקבוצה. מתיאס היה אחד הכדורגלנים המזרח גרמנים הנחשבים הראשונים שהצטרפו למועדוני כדורגל מערב גרמנים, אחרי שגרמניה אוחדה מחדש, לאחר שהצטרף לשטוטגרט ב-1990. אחרי שנתיים של משחק בשטוטגרט, זאמר הצטרף למועדון האיטלקי אינטר מילאן ב-1992, שם שיחק עונה אחת בלבד. ב-1993, חזר זאמר לשחק בגרמניה, לאחר שחתם בבורוסיה דורטמונד בה שיחק עד שנת 1998. הוא זכה בשתי אליפויות ליגת העל המזרח גרמנית עם דינמו דרזדן (1989, 1990), ושלוש פעמים באליפות הבונדסליגה (1992 עם שטוטגרט, 1995 ו-1996 עם בורוסיה דורטמונד). כששיחק בדורטמונד זכה זאמר גם בליגת האלופות בשנת 1997. הוא גם השחקן המזרח גרמני האחרון שכבש שער עבור נבחרת מזרח גרמניה, לפני איחוד גרמניה והנבחרות.

אחרי פציעה רצינית בברך, הוא נאלץ לפרוש בשנת 1998. זאמר מונה להיות מאמנה של בורוסיה דורטמונד בשנת 2000 והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות גרמניה, בשנת 2002. הוא הוליך את הקבוצה עד לגמר גביע אופ"א באותה העונה, בו הפסידה דורטמונד 3:2 לפיינורד ההולנדית. זאמר אימן את שטוטגרט בעונת 2004-2005, אבל כבר בסוף העונה הראשונה שלו בקבוצה עזב אותה.

ב-1 באפריל 2006, הוא מונה להיות המנהל הטכני של התאחדות הכדורגל הגרמנית, לתקופה של 5 שנים. בין היתר במסגרת תפקידו, הוא אחראי על נבחרות הנוער של גרמניה, במטרה למצוא את הכישרונות הגדולים של המדינה בין הגילאים 11-18, ובנוסף לזה אחראי על מחקרים מדעיים שונים בנושא הספורט. ב-2 ביולי 2012, עזב זאמר את הנבחרת כדי לשמש בתפקיד המנהל הטכני בבאיירן מינכן. בעקבות נסיבות רפואיות עזב סאמר את באיירן מינכן בשנת 2016.<ref></ref>

==תארים==
===שחקן===
===קבוצתיים===
;דינמו דרזדן
*ליגת העל המזרח גרמנית (3): 1984/85, 1988/89, 1989/90
*הגביע המזרח גרמני (1): 1989/90

;שטוטגרט
* אליפות גרמניה : 1991/92

;בורוסיה דורטמונד
*אליפות גרמניה (2): 1994/95, 1995/96
*הסופר קאפ הגרמני (3): 1992, 1995, 1996
*ליגת האלופות: 1996/97
*הגביע הביניבשתי (1): 1997
;נבחרת גרמניה
*אליפות אירופה בכדורגל: 1996
===אישיים===
*כדור הזהב (1): 1996
*כדורגלן השנה בגרמניה (2): 1995, 1996

===מאמן===
;בורוסיה דורטמונד
*אליפות גרמניה: 2001/02

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים מזרח גרמנים
קטגוריה:כדורגלני דינמו דרזדן
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מאמני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:מאמני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המזרחית
קטגוריה:בלמי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:בלמי כדורגל מזרח גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל מזרח גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באירופה
קטגוריה:כדורגלני יורו 1992
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:ספורטאים גרמנים באיטליה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1967
טוביה אשבל

מצפור הארזים ע"ש טוביה אשבל
טוביה אשבל (1916–1995) היה יערן והמנהל הראשון של חבל הצפון בקק"ל. אשבל
כיהן גם כנשיא "מועדון רוטרי צפת".

אשבל נולד בעקרון בשנת 1916, לחיה ולויק אשבל[http://www.nashbell.com/familywebsite/he-research.php]. פעל ליעור הגליל בשנים 1937–1995. היה ראש קבוצת כפר יערנים שהיוותה את הבסיס למושב ביריה של ימינו.

בשנת 1958 נטע ביער ביריה עצי ארז אטלנטי בעזרת זרעים שהביא מטורקיה, ולזכרו נקראת החלקה "מצפור הארזים ע"ש טוביה אשבל".
אשבל היה אמור לפרוש מתפקידו בשנת 1983 אך בעקבות בקשתו של חיים צבן, מנהל פיתוח הקרקע בקק"ל, הסכים להקים את "המדרשה הגלילית לפיתוח הסביבה ושימורה" להעברת הידע המעשי שצבר לדור הצעיר. אשבל עמד בראש המדרשה בשנים 1983-1990.

אחיו ראובן אשבל פיתח מחרשה הנקראת "מחרשת אשבל".

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nashbell.com/familywebsite/he-index.php אתר משפחת אשבל]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
קטגוריה:יערנים
קטגוריה:ישראל: יערנות
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מועצה אזורית מרום הגליל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
חרובה

ח'רובה (בערבית: خرّوبة) היה כפר-בץ ערבי של בית איכסא ששכן כ-8 קילומטרים ממזרח לרמלה. במלחמת העצמאות נכבש הכפר ונהרס.

==תולדות הכפר==
שם הכפר נובע מעץ החרוב. מקורו בחקלאות כמו שמות יישובים אחרים באזור (בית ענבה (ראה נחל ענבה) וגמזו).
פרופ' מיכאל אבי יונה הציע לזהות את ח'רובה עם יישוב בשם "כפר חריבה", עליו מסופר בתלמוד הירושלמי. שם מסופר כי במאה השנייה לספירה גרו בו שני אחים שלחמו ברומאים, ומותם היה האירוע שהביא לפרוץ קרבות מרד בר כוכבא.

במקום נמצאים שרידי מבצר מהתקופה הרומית וההרודיאנית השוכנים בסמוך לחווה האקולוגית במודיעין.
בתיאור האתר בסקר ארכאולוגי שערך אלון שביט, נכתב כי במרכז הכפר הערבי קיים "מבנה גזית מפואר, כנראה מהתקופה ההלניסטית-רומית. סביב האתר יש שפע קברים חצובים, אף הם בני תקופה זו. באתר נמצאו מספר בורות מים חצובים".

הכפר נזכר בתעודת הענקה המתייחסת לשנת 1552, שבה נזכרים שטחים שהעניקה ח'אצכי סולטאן (רוקסלנה, אשת סולימאן המפואר) לווקף של בית התמחוי שלה בירושלים, והכפר מתואר בה כמזרעה (כלומר כאדמה חקלאית לא מיושבת) של הכפר בית איכסא, המצוי במרחק של כ-40 ק"מ ממנו.<ref></ref> לפי רשימת המיסים העות'מאנית האחרונה, מסוף המאה ה-16, נזכר הכפר בשם "ח'רנובה" ונרשם בה כיישוב ריק מתושבים.

החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר במקום בשנות ה-60 של המאה ה-19 ותיאר אותו ככפריר ובו בקתות ספורות. את שרידי המבצר שייך (בטעות) למבצר ארנלדי.

במפקד האוכלוסין המנדטורי מ-1931 נמנו 119 מוסלמים ו-21 בתים מיושבים.
לפי מפקד האוכלוסין המנדטורי שנערך ב-1945, ישבו בכפר 170 ערבים מוסלמים על שטח של 3 דונם, לא כולל אדמות ששימשו לצרכים חקלאיים.

בתקופת המנדט הבריטי, תושבי הכפר עסקו בייצור סיד, ששווק לחברות כגון סולל בונה למטרות בנייה במישור החוף. בסביבות הכפר שרידים רבים מתעשיית הסיד, כולל מחצבות וכבשני סיד.<ref></ref><ref>ששון א' ושביט א' 2022. תעשיית הסיד בשפלת לוד. בתוך: שביט א' (עורך), לוד "דיוספוליס – עיר האלוהים" כרך ח'. לוד: 136-103.</ref>

במלחמת העצמאות, ב-10 ביולי 1948, נכבש הכפר במסגרת מבצע דני על ידי חטיבת יפתח. בתי הכפר נהרסו מייד לאחר מכן, לדברי בני מוריס ממניעים צבאיים.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Haruva 3.JPG|חורבת ח'רובה - שרידי מבצר
קובץ:KharrubaJune122023 04.jpg|הפארק הטכנולוגי מודיעין מכיוון הגבעה שעליה שרידי הכפר חרובה
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* זוהר ברעם, בתוככי מודיעים, מושב שילת, 2007

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

חרובה, חורבת
קטגוריה:מישור החוף הדרומי: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:יישובים ערביים המשמרים שם עברי
רבי דוסא בן הרכינס

[[מערת שם ועבר: מקום קבורתו של רבי דוסא על פי זיהוי עממי מתחילת המאה ה-13]]
רבי דוסא בן הרכינס היה תנא מהדור הראשון לתנאים, והיה בן דורו של רבן יוחנן בן זכאי, והאריך ימים וחי גם בדור השני לתנאים. הוא סתם רבי דוסא במשנה.

נודע בעשירותו הרבה והושיב את חכמי ישראל שבאו לבקרו, על מיטות זהב.

המימרא הידועה ביותר שלו היא המוזכרת במסכת אבות: "שינה של שחרית ויין של צהרים, ושיחת הילדים, וישיבת בתי כנסיות של עמי הארץ מוציאין את האדם מן העולם".

בערוב ימיו נעשה ר' דוסא סומא.

כשהיה זקן מופלג נועצו בו חכמים לדעת הלכה, כך למשל מספר התלמוד במסכת יבמות: פעם אחת שמעו עליו חכמים שהורה באחת מהלכות יבמות כבית שמאי, החליטו ללכת אליו ולברר האם כך הוא הדבר. רבי דוסא היה כבר זקן מופלג והחכמים שבאו לביתו - רבי אלעזר בן עזריה רבי עקיבא ורבי יהושע - נהגו בו כבוד מופלג ותחבלו תחבולה כיצד לקבל את דעתו של רבי דוסא מבלי לשאלו ישירות לדעתו. לבסוף כשהבין לאן חותרים החכמים שאל בשם מי שמעו האימרה "דוסא שמעתם? או בן הרכינס שמעתם?, אמרו לו בן הרכינס שמענו. אמר להם: אח קטן יש לי, בכור שטן הוא ויונתן שמו, והוא מתלמידי שמאי, והוא הורה הלכה זו כבית שמאי, אבל מעיד אני עלי שמים וארץ שעל מדוכה זו ישב חגי הנביא ואמר שלשה דברים, וביניהם שהלכה זו כבית הלל".

כשרבי יהושע חויב על ידי רבן גמליאל להגיע במקלו ומעותיו ביום כיפור שחל לפי חשבונו, התייעץ על כך עם רבי דוסא שהורה לו לשמוע לרבן גמליאל<ref>[https://www.sefaria.org.il/Rosh_Hashanah.25a.5?lang=he&with=Rashi&lang2=he ראש השנה כה א]</ref>.

==קברו==
מנחם החברוני (1215 לספירה), שחי כ-1200 שנה אחרי תקופת רבי דוסא, מתאר את קברו במערה בצפת יחד עם רבי חנינא בן חכינאי ורבי אליעזר בן הורקנוס.

יעקב השליח (1258-1270 לספירה) ומחבר "שבילי דירושלים" (המיוחס לרבי יצחק חילו, 1333 לספירה), טוענים כי נקבר עם תלמידיו. מחברי הספרים: "סדר קברי אבותינו ז"ל" (1300 לספירה), "ציוני קברים בארץ ישראל" (1440 לספירה), ו"אלו יחוסי הצדיקים ז"ל וציונם" (המאה ה-15) טוענים כי נקבר עם רבי שמעון בן עזאי ורבי יוסי בן זמרה. "איגרת יחוס האבות" (1537 לספירה) ו"יחוס הצדיקים" (סוף המאה ה-15) מוסיפים כי גם רבי נחמיה נקבר עימם. רבי חיים ויטאל (1570 לספירה) תמך במסורת קברו של רבי דוסא, אך הדגיש "ואין צדיק אחר קבור שם אלא הוא לבדו". גרשון בן אליעזר הלוי סגל (1624 לספירה) טען כי רבי דוסא קבור יחד עם אביו הרכינס "וצדיקים אחרים".

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.zadikim.org/index.asp?catID=30152&siteLang=3 רבי דוסא בן הרכינס] באתר [http://www.zadikim.org אהלי צדיקים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור הראשון לתנאים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
קטגוריה:רבנים עיוורים
מתחם עולם הספורט של ESPN

מתחם עולם הספורט של ESPN (באנגלית: ESPN Wide World of Sports Complex), אשר בין השנים 1997–2010 היה ידוע בשם מתחם עולם הספורט של דיסני (באנגלית: Disney's Wide World of Sports Complex), הוא מתחם אתלטיקה שגודלו 890 דונמים הממוקם באתר הנופש דיסניוורלד. המתחם מארח אירועי ספורט מרובי משתתפים לחובבנים ומקצוענים כאחד.

==היסטוריה==
חברת וולט דיסני בנתה את המתחם, ששוויו מוערך בכ-100 מיליארד דולר, על קרקע ביצות שהייתה בבעלותה ליד הכביש המהיר מספר 4. המתחם נחנך במרץ 1997 במשחק בייסבול בין קבוצת האטלנטה ברייבס והסינסינטי רדס.

ב-13 במאי 2008 הודיעה חברת וולט דיסני על כוונתה למתג את הקומפלקס תחת המותג ESPN, ועל שינוי שמו של המתקן ל -"מתחם עולם הספורט של ESPN" אולם טרם נקבע תאריך למעבר לשם החדש. לבסוף, המיתוג מחדש של המתחם תחת השם החדש התבצע ב-25 בפברואר 2010.

הכניסה לקומפלקס הספורט של דיסני

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אורלנדו: ספורט
קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אצטדיוני בייסבול בארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: אתלטיקה
אדי קלי

אדוארד פטריק "אדי" קלי (אנגלית: Edward Patrick "Eddie" Kelly; נולד ב-7 בפברואר 1951 בגלאזגו) הוא כדורגלן עבר סקוטי.

קלי שיחק עבור המועדון פוסילפארק, וביולי 1966 היגר לאנגליה והצטרף למועדון הכדורגל ארסנל מלונדון; שנה וחצי לאחר מכן הוא חתם על חוזה המקצוען שלו. קלי היה שחקן הרכב קבוע בקבוצת המילואים ובנבחרת סקוטלנד עד גיל 23, וערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק נגד שפילד ונסדיי ב-6 בספטמבר 1969. בעונה זו (1969/1970) הוא השתתף ב-16 משחקי ליגה, והבקיע את אחד מהשערים בגמר גביע ערי הירידים מול אנדרלכט.

עונתו הבאה של קלי הייתה טובה יותר. הוא השתתף ב-34 משחקים בעונת הדאבל, ועלה כמחליף במשחק גמר גביע ה-FA מול ליברפול, שבו הבקיע את שער השוויון; הוא היה המחליף הראשון שמבקיע במשחק הגמר של הטורניר. דקות אחדות לאחר מכן הבקיע צ'ארלי ג'ורג' את שער הניצחון של ארסנל.

שתי העונות הבאות של ג'ורג' לא היו טובות כיוון שסבל מפציעה, אך בעונת 1974/1975 הוא חזר להרכב הראשון. בגיל 23 הוא זכה לענוד את סרט הקפטן של ארסנל; רק טוני אדמס זכה לענוד את הסרט בגיל צעיר יותר. אולם, בעונה שלאחר מכן איבד קלי את מקומו בהרכב והחליט לעזוב את ארסנל. הוא הצטרף לקבוצת קווינס פארק ריינג'רס בספטמבר 1976, לאחר שהשתתף ב-222 משחקים במדי ארסנל.

קלי שיחק בריינג'רס במשך עונה אחת בלבד לפני שהוחתם בלסטר סיטי על ידי פרנק מקלינטוק בקיץ 1977. הוא שיחק בסיטי במשך שלוש עונות, שבהן השתתף ב-119 משחקים והבקיע 3 שערים. הסיטי ירדו לליגה השנייה ב-1979, אך עונה אחת לאחר מכן חזרו והעפילו לליגה הראשונה. לאחר מכן שיחק קלי בנוטס קאונטי, בורנמות' וטורקי יונייטד, ולבסוף פרש מכדורגל. קלי מתגורר בטורקי, ועובד בחברת זכוכית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080604070327/http://www.neilbrown.newcastlefans.com/player/eddiekelly.htm פרופיל]

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני קווינס פארק ריינג'רס
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני נוטס קאונטי
קטגוריה:כדורגלני טורקי יונייטד
קטגוריה:גלאזגו: כדורגלנים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1951
כמיהה

כמיהה של ילדות
כמיהה (longing) היא תחושה סובייקטיבית של מחסור פנימי אל מול אובייקט חיצוני וצורך עז לקבלו או להיות קרוב אליו. אל הכמיהה מתלווה פנטזיה ודימוי תודעתי של האובייקט ה"חסר". למשל כמיהה לסיגריה, לידיעה, לאיש או לאישה וכדומה.

לפי תאוריות פסיכולוגיות מסוימות, כמיהה נפשית עמוקה מקורה בתחושה שה"אני" אינו מרגיש שלם ללא האובייקט החיצוני.

מחקרים מראים היום כי הכמיהה לדברים מסוימים משפיעה על גופינו בצורה פיזית, הגורמת להפרשת יתר של הורמון הנוראדרנלין (norepinephrine) במוח. הורמון זה הוא בעל תפקיד חשוב בהתמודדות מול מצבי הפתעה ("fight or flight mode").<ref></ref>

בתנ"ך ישנה הופעה יחידאית של הרגש, שבו המשורר מתאר את כמיהתו אל האל:
:"צָמְאָה לְךָ נַפְשִׁי, כָּמַהּ לְךָ בְשָׂרִי, בְּאֶרֶץ צִיָּה וְעָיֵף בְּלִי מָיִם:" ()

==ראו גם==
* אינטרס

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רגשות
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
מרדכי גרוס

הרב מרדכי גרוס (נולד בא' בכסלו ה'תשי"א, 10 בנובמבר 1950) הוא פוסק הלכה חרדי, אב"ד "חניכי הישיבות", ורבן של כמה קהילות בבני ברק וברחבי הארץ.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים לצדוק ולמלכה גרוס. בוגר ישיבת קול תורה וישיבת פוניבז', תלמידם של הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב אלעזר מנחם שך והרב שמואל הלוי ואזנר. למד מספר שנים אצל הרב מאיר צבי ברגמן, ראש ישיבת רשב"י בבני ברק. משמש כמורה הלכה של חלק מהציבור הליטאי בבני ברק ובמודיעין עילית.

הרב גרוס הוא אב בית דין של בית דין "חניכי הישיבות" בבני ברק ועומד בראש רשת בתי הוראה בבני ברק, בירושלים, במודיעין עילית, בביתר עילית ובלייקווד, שבהם עונים תלמידיו לשאלות הפונים. הוא מכהן כרב של מספר בתי כנסת בבני ברק (אהל תמר, הליכות חיים, ואהל נחמיה) וברחבי הארץ (מודיעין עילית, אלעד, ונווה יעקב), חלק מהקהילות הן בוגרי ישיבת פוניבז'. רבים מתלמידיו מכהנים אף הם כרבני קהילות.

הרב גרוס כיהן משנת 2008 עד שנת 2014 כחבר בד"ץ שארית ישראל. ובנוסף לזה הקים "בד"ץ חניכי הישיבות" שהוא נשיאו. הוא עומד בראש "ועדת מהדרין" של תנובה ובראש בית דין בפריז.

חיבר עשרות ספרים וקונטרסים במגוון נושאים הלכתיים, ובהם גם עניינים שהעיסוק בהם אינו נפוץ. הרב נסים קרליץ יצא נגד פסיקותיו בהלכות נידה, אך הרב שמואל הלוי ואזנר הביע את תמיכתו בו, והרב יוסף שלום אלישיב העניק הסכמה לספרו על הלכות טהרה. הוא משלב בחלק מכתביו והנהגותיו עניינים קבליים.

באוקטובר 2012 התעוררה סערה סביב מאמר שפורסם בקובץ 'תל תלפיות' שיוצא לאור על ידי בית דינו של הרב גרוס ובו פסיקות מקלות בהלכות שבת באמצעים טכנולוגיים חדישים. רבי חיים קניבסקי יצא במכתב חריף נגד הקובץ. במכתב, שפורסם בעיתון יתד נאמן, קרא הרב קניבסקי לציבור הליטאי להוציא את הקובץ מהבית. בתגובה, הורה הרב גרוס לחסידיו לבטל מנויים לעיתון יתד נאמן.

הרב גרוס נחשב ייחודי במגזר הליטאי בשל הנהגותיו החסידיות והקבליות. כך לדוגמה, את מנהג התשליך שנהוג לקיים ביום ראש השנה, מקיים הרב גרוס מדי שנה בימים שלאחר ראש השנה בטקס מיוחד המתקיים על חוף הים בתל אביב יחד עם חלק מחסידיו.

הרב גרוס נוהג לפקוד את קבר יוסף שבשכם.

==משפחתו==
אחת מבנותיו נשואה לבנו של הרב משה דוד ליפקוביץ, ואחרת לבנו של הדיין הרב שלמה זלמן אולמן.

==חיבוריו==

==מתלמידיו==
* הרב פנחס ברונפמן, רב קהילת "שם אבותי" במערב בני ברק
* הרב משה רוט, רב קהילת "תפארת נחמן" בצפון בני ברק
* הרב אהרון מיטלמן, רב "נחלת חפציבה" במודיעין עילית
* הרב יוסף נח טולנפלד, רב קהילת בני הישיבות בפרדס כץ
* הרב ישעיהו פרנקל, רב קהילת בני הישיבות בקריית הרצוג
* הרב יהודה ליס, רב בית הכנסת 'אהבת תורה' בברכפלד

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.kolhashiurim.com/New/Shiurim.aspx?Path=Hebrew%7CHMusar%7CSichot%7CR0087-1 שיעוריו באתר קול הלשון]
* [http://www.beinenu.com/faceted_search/results/מרדכי%20גרוס משיעורי הרב מרדכי גרוס], לצפייה באתר "בינינו"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:רבנים ליטאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:רבני בד"ץ שארית ישראל
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:תלמידי הרב שמואל וואזנר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
סיפור מההפטרה

סיפור מההפטרה (אפרת, מיכה וגיבורי התנ"ך) היא תוכנית דת ומסורת טלוויזיונית המשודרת על ידי הזכיינית רשת בערוץ 2, בהגשת אפרת שפירא-רוזנברג.

רוב פרקי התוכנית עוסקים בדמויות תנ"כיות והיתר עוסקים בספרים או נושאים שונים במחשבה היהודית.

כל פרק נמשך כשעה ברוטו ומתחלק לשני חלקים שווים פחות או יותר.
בחציה הראשון של התוכנית אפרת רוזנברג-שפירא משוחחת עם המשתתף הקבוע ד"ר מיכה גודמן, מרצה למחשבת ישראל, ואילו בחלקה השני של התוכנית היא נפגשת לדו-שיח עם אורחים שונים הנותנים לעיתים זווית קצת אחרת מן המקובל במיינסטרים היהודי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://reshet.tv/news/haftara/ התוכנית "סיפור מההפטרה"], באתר "רשת"

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
אמימר בר מר ינוקא

רב אמימר בר מר ינוקא היה אמורא בבלי בן הדור השביעי והשמיני, תלמידו של רב חייא בריה דרב אויא. היה מנכבדי הקהילה היהודית בדורו, קרוב לסיומה של תקופת האמוראים, בזמן שצרות רבות פקדו את יהודי בבל. נאסר ועימו שניים מנכבדי הקהילה היהודית, והוצא להורג בימי מלך האימפריה הסאסאנית, פירוז הראשון.

==זהותו==
רב אמימר בר מר ינוקא מוזכר בשמו המלא פעם אחת בלבד בתלמוד הבבלי, במאמר הלכתי בדיני שחיטה וטריפות, שאותו מסר בשם רבו, רב חייא בר רב אויא. יש להבחין בינו ובין האמורא אמימר שמוזכר בתלמוד ללא שם אביו.

חוקרים סבורים כי במקומות אחדים בתלמוד הבבלי, שבהם מוזכר אמורא בשם הסתמי אמימר, יש לזהותו עם רב אמימר בר מר ינוקא, ולא עם האמורא המפורסם אמימר, חברו של רב אשי, שהשם הסתמי מתייחס בדרך-כלל אליו. הזיהוי של "אמימר" עם רב אמימר בר מר ינוקא, לפי החוקרים, הוא במקרים שבהם מוכח מתוך דברי התלמוד שאין מדובר כרגיל באמורא אמימר בן הדור החמישי, אלא באמורא אחר, שחי מאוחר יותר.

לפי הנאמר בספר "סדר הדורות", רב אמימר הוא בנו של מר ינוקא, ונכדו של רב חסדא. הרב אהרן הימאן, בספרו "תולדות תנאים ואמוראים", התנגד לסברה זו ולדעתו אביו של רב אמימר הוא מר ינוקא בן מר זוטרא, כמו הנוסחה בספר "ספר הקבלה" של הראב"ד.

דעה נוספת גורסת שהיה נכדו של רמי בר חמא.

==לימודיו==
לפי המוזכר בתלמוד הבבלי, היה רב אמימר בר מר ינוקא תלמידו של רב חייא בר רב אויא. לפי זיהוי החוקרים, למד גם אצל רב אשי.

==מאסרו והוצאתו להורג==
רב אמימר בר מר ינוקא חי בבבל בדור השביעי של האמוראים, סמוך לסוף תקופת האמוראים (מקובל לחלק את תקופת האמוראים לשבעה או לשמונה דורות). בתקופה זו רבו הצרות והרדיפות כנגד היהודים בבבל.

רב שרירא גאון מסר באיגרתו על מאסרו של רב אמימר בר מר ינוקא ועל הוצאתו להורג.
בתקופת האמוראים הייתה בבל נתונה לשלטון האימפריה הסאסאנית, והיחס ליהודים התאפיין בעליות וירידות. בזמנו של רב אשי נהנו היהודים מתקופת שיא ביחס של השלטון אליהם. ראש הגולה - רב הונא בר נתן – היה ממקורביו של המלך יזדגרד הראשון, וגם ראש ישיבת סורא, רב אשי, היה מבאי ביתו. אחרי תקופת השיא חלה הידרדרות הדרגתית במעמדם של היהודים בבבל. ההידרדרות הייתה נסבלת עד ימי שלטונו של יזדגרד השני, שגזר גזירות כנגד שומרי השבת. גזירה זו התבטלה בעקבות מותו הפתאומי של יזדגרד השני, אשר - לפי הדברים שמצטט רב שרירא גאון מדברי קודמיו - מת מהכשת נחש. בזמן הגזרה היה ראש ישיבת סורא מר בר רב אשי, וראש ישיבת פומבדיתא רב סמא בריה דרבא, והם קבעו תפילה כנגד הגזירה. מר בר רב אשי נפטר בשנת ד'רכ"ח (468), ואחריו התמנה רבה תוספאה לראש ישיבת סורא. שנתיים לאחר מכן (ד'ר"ל – 470) נאסרו שלושה מנכבדי הקהל, ובהם רב אמימר בר מר ינוקא, וראש הגולה, כמתואר באיגרת רב שרירא גאון:
: ובימיו של רב סמא הזה, בטבת בשנת תשפ"א (למניין שטרות), נאסרו רבנו אמימר בר מר ינוקא והונא מר בר רב אשי ריש גלותא ומשרשיה בר פקוד. ובשמונה עשר יום בטבת (לגרסה אחרת – ט"ו בטבת) נהרגו הונא בר מר זוטרא נשיא (=ראש הגולה) ומשרשיא, ובאדר של שנה זו נהרג רבנו אמימר בר מר ינקא.
מלך האימפריה הסאסאנית היה אז פירוז הראשון, שנודע בפי היהודים בכינויו "פירוז רשיעא" (=הרשע), בשל מעלליו כלפיהם. שנים מספר לאחר הוצאתם להורג של נכבדי הקהל נסגרו בתי הכנסת ובתי המדרש בבבל, וילדי היהודים נלקחו בידי ה"אמגושים", כמרי דת הזורואסטריות, לחינוכם לעבודה זרה זו.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השביעי לאמוראי בבל
קטגוריה:הדור השמיני לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב אשי
דברי ימי אנשי אלבה

דברי ימי אנשי אלבה (בגאלית סקוטית: Senchus Fer n-Alban - סנכוס פר נ-אלבן) היא כרוניקה הכתובה באירית עתיקה מימי הביניים והמתארת את שליטי ממלכת דאל ריאטה.

ההיסטוריונים סבורים כי כרוניקה זו נכתבה במהלך המאה ה-10, וייתכן כי היא מהווה איסוף של כרוניקות קדומות יותר, שנכתבו בלטינית במהלך המאה השביעית.

הכרוניקה מהווה רשימה גנאלוגית של מלכי דאל ריאטה, וכן תיאור האכלוסייה (מעין מפקד אוכלוסין) של ממלכת דאל ריאטה.
 
מספר עותקים של הכרוניקה שרדו - הידועה שבהם הייתה זו שהועתקה והוחזקה בטריניטי קולג' שבדבלין במאה ה-14.

הסנכוס כולל בין 70 - 80 שורות (כתלות בגרסה), ומתחיל את שושלת מלכי דאל ריאטה בארק ובניו.

רק חלקיו האחרונים של הסנכוס הם בעלי חשיבות היסטוריות, בשל אי הדיוקים הרבים ושילוב מיתוסים ואגדות בגניאולוגיה המתוארת בראשיתו של הסנכוס. ככל הנראה, רק תיאור המלכים החל מקונאל מק קומגאל הוא תיאור היסטורי של המלכים שמלכו החל מהמאה השישית. אחרון המלכים הניתן לזיהוי מהמלכים המוזכרים בסנכוס הוא קונאל קראנדומנה אשר נפטר בשנת 660 לערך.

הסנכוס מתאר את החלוקה של דאל ריאטה בין שלושה שבטים: קנל נגבריין (שבט גבריין), קנל לואיירן (שבט לואיירן) וקנל נאואנגוסה (שבט אואנגוסה) - ומתאר את מספר התושבים של השבטים וחובות השירות הצבאי שלהם - ככל הנראה, במועד כתיבת המקור עליו התבסס הסנכוס נכתב בעת ששבט קומגייל היווה עדיין חלק משבט גבריין.

==ראו גם==
* מלכי דאל ריאטה

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.motherbedford.com/ScotKings02.htm נוסח הסנכוס] 
* [http://clanmaclochlainn.com/shenchus.htm נוסח הסנכוס] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כרוניקות
קטגוריה:סקוטלנד: היסטוריה
מיכאל הייניש

מיכאל ארתור יוזף יקוב הייניש (בגרמנית: Michael Arthur Josef Jakob Hainisch; 15 באוגוסט 1858 – 26 בפברואר 1940) היה פוליטיקאי אוסטרי שכיהן כנשיא אוסטריה השני, לאחר נפילתה של המונרכיה של האימפריה האוסטרו-הונגרית בסיומה של מלחמת העולם הראשונה.

==קריירה מוקדמת==
הייניש החל את דרכו כעורך דין וכפקיד בכיר במשרד האוצר ובמשרד החינוך, אך לאחר מכן פרש לאחוזותיו באוסטריה תחתית ובשטיריה, שם הוא עסק בחקלאות, היה למנהיג של האגודה הפביאנית של וינה ולאחד ממייסדי הספרייה העממית המרכזית. בשנותיו האחרונות הוא עבר מסוציאליזם רדיקלי לשמרנות אגררית.

==נשיא==
פעילות מפלגתית לא הייתה חביבה על הייניש. הוא נבחר להיות נשיא בשל דמותו הסמכותנית, אף על פי שהוא לא היה חבר הפרלמנט. בבחירות לנשיאות הוא התמודד כמועמד עצמאי. ב-1920 הוא החל לכהן כנשיא ונשאר בתפקידו למשך שתי תקופות כהונה עד 1928. הייניש נשא לאישה את אמיליה פיגדור, בת למשפחה יהודית מתבוללת. אביה של אמיליה, גוסטב, היה חבר מועצת העיר וינה.

כנשיא, עמל הייניש קשות לשפר את מצבה הקשה שאוסטריה מצאה את עצמה לאחר המלחמה. הוא עשה רבות לפתח את המגזר החקלאי, עודד את חשמול מערכת הרכבות וניסה לפתח את התיירות, במיוחד בהרי האלפים. הוא גם עודד את תנועת הסחר עם הארצות השכנות, כמו גרמניה. הייניש היה המגן של המסורות והתרבות המקומיים והוא יזם את חקיקתו של החוק להגנת אנדרטאות. הוא גם היה חבר של כבוד באקדמיה למדעים.

ב-1928 העלו המפלגות הראשיות הצעה לתקן את החוקה כדי לאפשר את בחירתו של הייניש לתקופת כהונה שלישית. הקנצלר איגנץ זייפל הציע שהייניש יכהן כנשיא שנה אחת נוספת, אך הייניש דחה את ההצעה. לאחר סיום תפקידו כנשיא הוא כיהן כשר המסחר מ-1929 ועד 1930.

בצעד שנוי במחלוקת, תמך הייניש ברעיונות הפאן גרמניים ומאוחר יותר תמך באנשלוס, סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית ב-1938, כמו רבים מבני ארצו. מיכאל הייניש מת ב-1940, שנה לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110514233452/http://www.hofburg.at/show_content2.php?s2id=46 מיכאל הייניש באתר הממשלה] 
* 

קטגוריה:נשיאי אוסטריה
קטגוריה:ילידי 1858

קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1940
חורחה רובלדו

חורחה "ג'ורג'" רובלדו אוליבר (ספרדית: Jorge "George" Robledo Oliver; 14 באפריל 1926 - 1 באפריל 1989) היה כדורגלן צ'יליאני.

== קריירה ==
רובלדו נולד באיקיקה שבצ'ילה לאב צ'יליאני ולאם אנגליה. הוא היגר עם משפחתו לברמפטון בירלואו שביורקשייר ב-1932, בעקבות המצב הרעוע בצ'ילה באותה תקופה. רובלדו החל את קריירת הכדורגל שלו בהאדרספילד טאון, ושיחק שם באופן חלקי כשחקן חובב במקביל לעבודתו בכריית פחם. הוא מעולם לא הופיע במדי הסגל הבכיר. רובלדו עזב את עבודתו במכרה לאחר שעבר לבארנסלי מהליגה השנייה בזמן מלחמת העולם השנייה. הוא הוחתם בניוקאסל יונייטד מהליגה הראשונה ב-27 בינואר 1949, תמורת סכום של 26,500 לירות שטרלינג. תמורת סכום זה עבר גם אחיו טד, אך הנהלת ניוקאסל הייתה מעוניינת רק בחורחה שסירב לעבור ללא אחיו.

הופעת הבכורה של רובלדו הייתה בניצחון החוץ 2 - 0 על צ'רלטון אתלטיק ב-5 בפברואר, ואילו שער הבכורה שלו הובקע במשחק הדרבי נגד סנדרלנד באצטדיון סנט ג'יימס פארק. המשחק הסתיים בניצחון 2 - 1 לטובת ניוקאסל, כאשר רובלדו משתף פעולה עם ג'קי מילברן בחוד ההתקפה במה שעתידה להיות אחת השותפויות הטובות ביותר בהיסטוריה של ניוקאסל. רובלדו הבקיע חמישה שערים נוספים ב-12 המשחקים האחרונים של העונה.

נבחרת צ'ילה זימנה את רובלדו לקראת מונדיאל 1950, למרות שהוא לא ידע ספרדית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הראשון של שלב הבתים מול נבחרת אנגליה, והבקיע שער בניצחון 5 - 2 על נבחרת ארצות הברית.

בעונה שלאחר מכן הבקיע רובלדו 11 שערים עבור ניוקאסל, ובעונת 1950/1951 הבקיע 14 שערים והפך לשחקן הדרום אמריקני הראשון שמשחק בגמר גביע ה-FA, שהסתיים בניצחון על בלקפול בתוצאה 2 - 0. רובלדו זכה בתואר מלך השערים של הליגה בעונת 1951/1952 עם 33 שערים, ובסך הכל עם 39 שערים בכל המסגרות שהשוו את שיאו של יואי גלאגר. רובלדו סיים את העונה עם שער הניצחון על ארסנל בגמר גביע ה-FA, וסייע לניוקאסל לזכות בתואר פעם שנייה ברציפות.

בעונת 1952/1953 הבקיע רובלדו 18 שערים, והגיע לסך כולל של 91 שערים בכל המסגרות ו-82 שערי ליגה. בזכות מספר זה הוא הפך לשחקן הזר (שאינו אירי) עם מספר השערים הגבוה ביותר בליגה האנגלית הבכירה, כאשר רק כחמישים שנה לאחר מכן השיא נשבר על ידי דווייט יורק. בסיום העונה הועבר טד רובלדו למועדון הצ'יליאני קולו-קולו, וחורחה עבר בעקבותיו. שני האחים היו פופולריים בצ'ילה, וחורחה סיים כמלך השערים של ליגת העל הצ'יליאנית ב-1953 וב-1954 עם 26 ו-25 שערים בהתאמה.

רובלדו עזב את קולו-קולו ב-1958 והיה בחופשה מכדורגל במשך שנה לפני שחזר לשחק בדפורטיבו או'היגינס, שהיה המועדון האחרון בקריירה שלו. הוא התחתן ב-1959, ומאוחר יותר נולדה לו בת. הוא פרש סופית ב-1961 והחל לעבוד כמנהל תוכנית הספורט של בית הספר סנט פיטר בוויניה דל מאר. הוא עבד בתפקיד זה עד למותו ב-1989 כתוצאה מהתקף לב.

==לקריאה נוספת==
* רוג'ר האצ'ינסון, The Toon: A Complete History of Newcastle United, מיינסטרים, 1997 ()

==קישורים חיצוניים==

* [http://palabradefutbol.blogspot.com/2006/05/la-azarosa-historia-de-los-hermanos.html מידע] באתר Palabra de Fútbol 

קטגוריה:כדורגלנים צ'יליאנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צ'יליאנים
קטגוריה:כדורגלני בארנסלי
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני קולו-קולו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צ'ילה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1950
קטגוריה:ילידי 1926
קטגוריה:נפטרים ב-1989
ניצן זעירא

ניצן זעירא (נולד ב-29 במרץ 1958) הוא מפיק מוזיקלי ובעל חברת התקליטים נענע דיסק.

==שנים ראשונות==
זעירא נולד בחיפה. אמו, תהילה הלוי אפשטיין, היא נכדתו של דוד משה הלוי אפשטיין, מייסד מלונות הרצליה וצאצאית למשפחת הלוי שמקורה בספרד. לאחר גירוש ספרד היגרה המשפחה לעיר אפשטיין בגרמניה והוסיפו את שם העיר לשם משפחתם. בהמשך השנים, היגרה המשפחה לרוסיה והקימה שם עם משפחות נוספות קהילה של חסידי חב"ד. בשנת 1848 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בחברון. בשנת 1887 עברה המשפחה לירושלים. דוד משה התחתן עם רחל לבית רוזין. בשנת 1908 עבר עם משפחתו ליפו שם פתח מלון בשם "יפה נוף". בשנת 1910 עברה המשפחה לחיפה והקימה בה את מלון הרצליה הראשון. ניצן הוא גם צאצא למשפחת קובלסקי, שהקימה בראשית המאה ה-20 חנויות לכלי נגינה ותקליטים. אביו, דב זעירא, הקים ב-1962 חנות תקליטים בחיפה, "התקליט חיפה". בשנת 1971 פתח זעירא סניף בתל אביב ("בזאר התקליט", ברחוב בן-יהודה). הייתה זו חנות התקליטים הראשונה שעסקה גם בייבוא תקליטים לארץ וכך נמכרו בה באופן בלעדי תקליטים של האבנים המתגלגלות, פרנק זאפה ופינק פלויד שלא יצאו בהוצאה ישראלית וכן תקליטי ג'אז של מיילס דייוויס וצ'ארלי מינגוס. ניצן למעשה גדל בחנות התקליטים והאזין למוזיקה רוב שעות היום.

==הפקה מוזיקלית==
בשנות ה-80 סיקר את סצנת הרוק של מועדון הפינגווין, קולנוע דן ומועדון הליקוויד בתל אביב, הוציא לאור כתב עת בשם "ווליום" והפיק הופעות לאמנים מתרבות השוליים דאז כמו להקת הקליק. 

בשנת 1988, עם דעיכת סצנת המועדונים, הקים את נענע דיסק ששימשה בית לאמנים רבים מאותו דור ובהם רמי פורטיס, ברי סחרוף, דן תורן, יוסי אלפנט (עם "להקה רטורית") ומאור כהן. מאוחר יותר הפיק תקליטים ללהקות הצעירות של ראשית שנות ה-90 ("דור ה'רוקסן'"), כרמלה גרוס ואגנר, נקמת הטרקטור, רעש, כנסיית השכל ורוקפור. בנוסף הפיק מופעים של אמנים אלה וניהל חנות תקליטים מצליחה בשם "בית התקליט".

בשנת 1998, לרגל חגיגות החמישים לישראל הפיק את הפרויקט עבודה עברית, במסגרתו ביצעו אמנים ישראלים גרסאות כיסוי לשירים שונים, שזכה להד רחב ומכירות בהיקף של למעלה מ-200,000 עותקים. בפרויקט זה הכיר את שגית מיכאלי, בת זוגו ואם ילדיו.

ב-1999, כחלק מהתקרבות חוזרת ליהדות הקים את חברת "מי"ם" (ראשי תיבות של מוזיקה יהודית מקורית) המוציאה את תקליטיהם של יוצרים דתיים כאהרון רזאל, עדי רן ואחרים.

בשנת 2003 הפיק את אלבום המחווה למשוררת לאה גולדברג, "שרות לאה גולדברג", ובהמשך את אלבום המחווה למירון ח. איזקסון, "סימנים".
משנת 2005, חבר הנהלת אקו"ם.

ב-29 בנובמבר 2006 הפיק את המופע "יהודה הלוי פינת אבן גבירול" בו הלחינו ושרו זמרים שונים (אהוד בנאי, מיכה שטרית, ברי סחרוף, אתי אנקרי, אביתר בנאי, מאור כהן, מאיר בנאי, מוש בן ארי ואחרים בליווי נגנים מהתזמורת האנדלוסית הישראלית), משירי משוררי תור הזהב בספרד.

בשנת 2020 עם התפרצות נגיף הקורונה בישראל, מנהל זעירא יחד עם "נענע דיסק" את פרויקט "צו השעה".

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.haaretz.co.il/hasite/pages/ShArtPE.jhtml?itemNo=502361&contrassID=2&subContrassID=13&sbSubContrassID=0 זוהי זריחתה של השקיעה - ריאיון לדליה קרפל], מוסף הארץ
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מפיקים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
מיכאל רייזיחר

מיכאל ג'ון רייזיחר (בהולנדית: Michael John Reiziger; נולד ב-3 במאי 1973 באמסטלפיין, צפון הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי, ששיחק בעמדת המגן הימני.

== קריירה ==
רייזיחר החל את הקריירה שלו בקבוצת אייאקס אמסטרדם, ובילה את שנותיו הראשונות בבוגרים, בהשאלות לקבוצות פולנדם וחרונינגן. אחרי שחזר מההשאלות לאייאקס, הוא זכה עם הקבוצה בליגת האלופות בשנת 1995. בשנת 1996, הוא חתם במועדון האיטלקי מילאן, אבל לאחר שנפצע והושבת עד סוף העונה, הוא עזב את מילאן לברצלונה הספרדית. בברצלונה הוא שיחק במשך 7 עונות, וזכה עימה פעמיים באליפות הלה ליגה ובגביע המלך הספרדי. בשנת 2004, הוא עבר תחת חוק בוסמן, למועדון הכדורגל האנגלי מידלסברו. ב-31 באוגוסט 2005, הוא חזר להולנד, לקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן, בה שיחק שנתיים לפני שפרש.

הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הולנד, הייתה ב-12 באוקטובר 1994, נגד נבחרת נורווגיה. הוא שיחק עבור הולנד במהלך טורנירי יורו 1996, מונדיאל 1998, יורו 2000 ו-יורו 2004. הוא פרש מן הנבחרת הלאומית לאחר יורו 2004. זמן קצר לאחר שחתם באיינדהובן, הוא הצהיר שהוא שוקל לשוב לשחק במדים הלאומיים של הולנד, אם ההזדמנות תהיה אפשרית. בכל זאת, רייזיחר מעולם לא זומן שוב לסגל הנבחרת.

הוא פרש מכדורגל ב-30 באפריל 2007, יום לאחר המחזור האחרון של ליגת העל ההולנדית, בו הבטיחה קבוצתו פ.ס.וו. איינדהובן את האליפות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מגני כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני חרונינגן
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני מידלסברו
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:הולנדים ממוצא סורינאמי
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1973
תאודור קרנר

תאודור קֶרנֶר (בגרמנית: Theodor Körner; 23 באפריל 1873 – 4 בינואר 1957) היה פוליטיקאי אוסטרי והנשיא הפדרלי החמישי של אוסטריה בין השנים 1951–1957.

==חייו==
תאודור קרנר נולד בכפר אויסני (Újszőny, כיום חלק מהעיר קומרום – Komárom, שבהונגריה), כבנו של קצין בצבא האוסטרו-הונגרי. על פי מורשת המשפחה היא מתייחסת לסופר והמשורר תאודור קרנר, אך למסורת זו אין כל סימוכין.

קרנר למד באקדמיה הצבאית שבהרניצה (כיום במחוז אולומוץ שבצ'כיה) וב-1894 הוענקה לו דרגת לוטננט. הוא שירת כקצין באגרם (כיום זאגרב שבקרואטיה) וב-1904 הוא קודם לדרגת מאיור. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא היה פעיל כמפקד בחזית האיטלקית. בשנת 1924 הוא פרש מהצבא בדרגת גנרל.

כמי שתמיד גילה עניין בפוליטיקה, הצטרף קרנר למפלגה הסוציאל-דמוקרטית וב-1924 הוא נבחר להיות חבר מטעמה בפרלמנט. הוא כיהן כיושב ראש המועצה הפדרלית של אוסטריה מדצמבר 1933 ועד פברואר 1934.

במהלך מלחמת האזרחים האוסטרית הוצאה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית אל מחוץ לחוק וקרנר, שנודע כמומחה צבאי של הרפובליקנישר שוצבונד, נאסר, כמו חברים אחרים במפלגה. הוא שהה במעצר במשך 11 חודשים בציפייה למשפט על בגידה, שלבסוף בוטל.

לקראת סוף מלחמת העולם השנייה בעקבות קשר העשרים ביולי נאסר קרנר שוב, הפעם על ידי הנאצים.

לאחר המלחמה חזר קרנר להנהגת המפלגה הסוציאל סוציליסטית, ובסוף אפריל 1945 נבחר קרנר להיות ראש עיריית וינה ברפובליקה האוסטרית השנייה. הוא היה אחראי על תהליכי התכנון והבנייה מחדש של העיר, שניזוקה קשות במהלך המלחמה.

לאחר מותו של קרל רנר, מינתה אותו מפלגתו כמועמד מטעמה לנשיאות. בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות הוא זכה במקום השני עם מעט קולות פחות מיריבו היינריך גלייסנר. קרנר ניצח בסיבוב השני ברוב קטן של 51% מקולות המצביעים, בין השאר הודות להתגייסות הקומוניסטים להצביע עבורו והימנעות מצביעי הימין הקיצוני מלהתייצב באופן ברור לצד אחד מהמועמדים, וכך הוא היה לראשון מנשיאי אוסטריה שנבחר ישירות על ידי העם. כנשיא, קרנר התנהל בצניעות. הוא התגורר לבד, עשה את קניותיו בעצמו ובישל לעצמו. הוא השתדל למנוע ממפלגת הימין הקיצוני להיות שותפה בקואליציה וסירב להעניק חנינה לפושעים נאצים.

ביולי 1956 חלה תאודור קרנר ומצבו הוגדר בעיתונות כאנוש. הוא מת בווינה ב-4 בינואר 1957 בעודו מכהן כנשיא, הנשיא השני ברציפות שסיים כך את כהונתו.

לקרנר היה ידע מעמיק בנושאי צבא והוא עסק בכתיבה על תאוריות צבאיות. שמו מונצח ברחוב בווינה הקרוי על שמו וכן בפרס על שמו שמוענק באוסטריה בתחומי המדעים והאומנויות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://dispatch.opac.d-nb.de/DB=4.1/REL?PPN=118713493 תיאודור קרנר בספרייה הגרמנית הלאומית] 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות המרכזי בווינה
קטגוריה:נשיאי אוסטריה
קטגוריה:ראשי עיריית וינה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1873
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1957
בוריס אלתרמן

בוריס אלתרמן, (ברוסית: Борис Альтерман; נולד ב-4 במאי 1970 בחרקוב, אוקראינה) הוא רב אמן שחמט, מאמן שחמט ומחבר ספרי שחמט ישראלי.
חבר נבחרת ישראל לשעבר, שייצג 4 פעמים את ישראל באולימפיאדות השחמט. מכהן כמנכ"ל מועדון השחמט ראשון לציון ומנכ"ל חברת ההדרכה "שחמט אלתרמן".

== ביוגרפיה ==
אלתרמן החל לשחק שחמט בגיל 7 ועלה לישראל בשנות ה-90 של המאה ה-20.
היה עוזרו האישי של אלוף העולם בשחמט, גרי קספרוב ושימש מנהל מקצועי של אקדמיית קספרוב לשחמט בין השנים 1999–2002. 

ב-1998 הודח בסיבוב השני באליפות העולם.

תרם לפיתוח של תוכנת השחמט דיפ ג'וניור, שזכתה מספר פעמים באליפות העולם בשחמט למחשבים.
חיבר סדרה של ספרים בשם "מדריך הגמביט", העוסק בפתיחות כגון: גמביט אבנס, גמביט בודפשט, הגנת פטרוב ועוד.

אלתרמן הוא מנכ"ל חברת "שחמט אלתרמן" (לשעבר "אקדמיית שחמט אלתרמן" ו"אלתרמן - שחמט בשיטה אחרת"), שפועלת בשני תחומים מרכזיים: קידום תוכניות השחמט במערכת החינוך (בתי ספר וגני ילדים) וקידום השחמט כספורט הישגי (בניית קבוצות אימון לילדים מצטיינים). את החברה ייסד יחד עם אשתו, לובה אלתרמן, מורה ושחמטאית בדרגת מועמד לאמן. 
בשנת 2014 נמנתה החברה עם הזוכים בתחרות “עסקים קטנים" של ידיעות אחרונות, ynet ובנק הפועלים. אקדמיית שחמט בניהול אלתרמן פועלת גם בבית הספר שבח מופת.

== הישגים בולטים ==
* 1987 - זכה במקום ראשון משותף באליפות ברית המועצות לצעירים.
* 1992 - זכה במקום ראשון בתחרות במינכן.
* 1993 - זכה במקום ראשון בתחרות בחיפה.
* 1995 - זכה במקום ראשון בתחרות בראשון לציון ובבייג'ינג.
* 1996 - זכה במקום ראשון בתחרות בבד חומבורג.
* 1997 - זכה בפעם השנייה במקום ראשון בתחרות בבייג'ינג.
* 2016 - הוביל את קבוצת מועדון ראשון לציון לסגנות אליפות הליגה הלאומית, לאחר שצבר בלוח הראשון 8.5 נקודות מ-11 אפשריות.

== הופעות באולימפיאדות ==
אלתרמן ייצג 4 פעמים את ישראל באולימפיאדות השחמט.

{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="70%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || מד כושר|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 1992 ||3 ||2515 ||8.5 מ-12||7+ 3= 2-||70.8|| 11 קבוצתי
|-
| 1994|| 1 עתודה ||2585 ||5.5 מ-9||2+ 7= 0-||61.1|| 14 קבוצתי
|-
| 1996|| 3||2590 ||6.5 מ-11||4+ 5= 2-||59.1|| 17 קבוצתי
|-
| 1998|| 1||2600 ||6 מ-10||4+ 4= 2-||60|| 4 קבוצתי
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://chesslessons.wordpress.com שיעורי שחמט של בוריס אלתרמן]
* [https://www.youtube.com/watch?v=sfzVmyq8xPg חדשות השבת - שחמט בגן הילדים], 7 בפברואר 2015, באתר יוטיוב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:שחמטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:נציגי ישראל באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:רבי-אמנים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:עסקני שחמט ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:מאמני שחמט ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
פרס ברית המועצות

פרס ברית המועצות (ברוסית: Госуда́рственная пре́мия СССР - פרס המדינה או הפרס הממלכתי של ברית המועצות) היה פרס כבוד בברית המועצות. הפרס נוסד ב-9 בדצמבר 1966. אחרי פירוק ברית המועצות ב-1991, הפרס הוחלף על ידי פרס הפדרציה הרוסית.

פרס ברית המועצות החליף את פרס המדינה על שם סטלין (ברוסית: Сталинская премия), ("פרמיית סטלין") שחולק בין השנים 1941–1954. עם היווסדו היו מקבלי התעודות והתגים של פרס סטלין יכולים להחליפם לתעודות ולתגים של פרס ברית המועצות.

הפרס הוענק על בסיס שנתי, בתחומים שונים - מדע, טכנולוגיה, ספרות, אדריכלות ואומנויות. כל שנה היו עד כ-100 מקבלי הפרס. היקף הפרס היה 5,000 רובל (כמחצית בָפרס לנין).

בכל הרפובליקות של ברית המועצות היו "פרסי רפובליקה" בהתאם.

== קישורים חיצוניים ==

ברית המועצות
הסכם ברטיני

הסכם ברטיני (בצרפתית: Le traité de Brétigny, באנגלית: The Treaty of Brétigny), (8 במאי 1360) הוא הסכם שנחתם בין אדוארד השלישי מלך אנגליה לבין ז'אן השני מלך צרפת. ההסכם נחתם בכפר ברטיני שממזרח לעיר שארטר וסימל את סיום חלקה הראשון של מלחמת מאה השנים.

ההסכם נחתם ארבע שנים לאחר שז'אן השני, מלך צרפת נלקח בשבי בידי האנגלים בקרב פואטייה (19 בספטמבר 1356). על פי הסכם זה, אדוארד השלישי ויתר על זכותו לרשת את כתר צרפת ואת דוכסות נורמנדי. מאידך, הוכרה סמכות שלטונו בחבלי גסקוניה ופואטו ובעיר קאלה שלחופי התעלה. הוא קיבל לרשותו גם חבלי ארץ נוספים ובהם סנטון, לימוזן ופריגו. נקבע כופר נפש בעבור שחרורו של המלך ז'אן השני מן השבי האנגלי בסכום של שלושה מיליון מטבעות זהב. כמו כן הוסכם כי יוחזקו 40 בני ערובה לתשלום החוב מקרב האצולה הצרפתית ובהם שני בניו של המלך: ז'אן, דוכס ברי ולואי, דוכס אנז'ו.

ז'אן השני הורשה לשוב לצרפת כדי לגייס את הכספים הדרושים, אך בעת שניסה לעשות כן נמלט בנו לואי, דוכס אנז'ו מן השבי האנגלי. המלך ז'אן השני זעם על הפרת הסכם ברטיני על ידי בנו, דבר שאותו ראה כפגיעה בכבודו. היות שלא עלה בידו לגייס את הסכום הנדרש, חזר ז'אן השני לשביו באנגליה בתחילת 1364 ומת שם באפריל של אותה שנה.

ב-1369 בנו, שארל החמישי מלך צרפת הכריז מלחמה על אנגליה בטענה כי לא עמדה בהתחייבותיה על פי הסכם ברטיני. ב-1377 עם מותו של אדוארד השלישי, האנגלים לא שלטו אלא בנחלותיהם סביב העיר בורדו ובעיר קאלה.

== מורשת ==
האמנה לא הובילה לשלום בר-קיימא, אך השיגה הפוגה של תשע שנים ממלחמת מאה השנים. בשנים שלאחר מכן, הכוחות הצרפתיים היו מעורבים בקרבות נגד האנגלו-נבארזה (ניצחונו של ברטרנד דו גוסקלין בקוצ'רל ב-16 במאי 1364) והברטונים.

==קישורים חיצוניים==

* 

ברטיני
קטגוריה:מלחמת מאה השנים
ברטיני
ראי אדמה

"ראי אדמה" בכתב ידו של טשרניחובסקי
רְאִי, אֲדָמָה הוא שיר מחאה וקינה שנכתב על ידי המשורר שאול טשרניחובסקי בשנת תרצ"ח 1938, בשיאם של מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט ומבצעי הקמת יישובי חומה ומגדל. השיר מבכה את מותם של אנשי היישוב במהלך המאורעות והמבצעים.

השיר נתן את שמו לספר השירים האחרון שפרסם טשרניחובסקי בחייו, ויצא לאור בשנת 1940.

==השיר==
המשורר עשה שימוש באמצעים ספרותיים מגוונים לתיאור האובדן. המוטיב המשמעותי ביותר בשיר הוא השימוש האירוני באדמה, כמצמיחה חיים חדשים מצד אחד, וכביכול בולעת מתים בקבורה מאידך.
השיר משקף התחבטות בין ההקרבה לבין השכול שהוא אחד מתוצאותיה; מחד המוות בחזית הקרב נתפס לרוב כגבורה ומאידך אובדן החיים לצורך המלחמה נתפס כבזבוז.

השיר מתחיל במילים:

כביכול מדובר על חקלאות וזריעה.

ובהמשכו מפורטת ההטמנה של גופות החללים שאיכותם ותרומתם לחברה תחסר ללא תחליף:

.

בפסקה האחרונה של השיר מדגיש טשרניחובסקי את המתח שבין ההקרבה לצמיחה ולבניין היישוב, ומציין כי האבידות לא היו לשווא.

==ייצוגיו בתרבות הישראלית==
"ראי אדמה" הפך לשיר קינה בחברה הישראלית, ונעשה בו שימוש בטקסי זיכרון, ובהם גם טקסים ממלכתיים של מדינת ישראל וצה"ל. הוא מאוזכר הן על ידי אנשי שמאל והן על ידי אנשי ימין.

השיר אוזכר בנאום מחאה של דויד גרוסמן, סופר עברי ואב שכול, באזכרה לזכרו של יצחק רבין, ראש ממשלת ישראל, ב-4 בנובמבר 2006 בכיכר רבין בתל אביב.

בנוסף, השיר נכלל בתוכנית הלימודים של מקצוע הספרות לצורך קבלת תעודת בגרות בישראל.

==לקריאה נוספת==
* בעז ערפלי, כי היינו בזבזנים עד מאוד: על "ראי אדמה" לשאול טשרחניחובסקי, עתון 77, גיליון 344, 2010, עמ' 24–29.
* בעז ערפלי, כי היינו בזבזנים עד מאוד: על "ראי אדמה", בספרו: צעיר לנצח - עיונים בשירת שאול טשרניחובסקי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://benyehuda.org/tchernichowsky/rei_adama.html רְאִי אֲדָמָה], באתר פרויקט בן-יהודה
* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/collections/PersonalWebs/Tchernichovsky/poems/Pages/rei-adama.aspx רְאִי, אֲדָמָה] באתר הספרייה הלאומית
* 
** 
*** , 
* דגנית חן-שלו, דליה זילברברג סופר, [https://web.archive.org/web/20100203051606/http://w3.kfar-olami.org.il/asaf/pedagogical/safrut/new/rei_adama.doc ראי, אדמה / שאול טשרניחובסקי], באתר בי"ס עמי אסף, מועצה אזורית דרום השרון 
* תרצה דורמן, [https://web.archive.org/web/20131013092757/http://alon.hasharon.k12.il/new_ataralon/mikzoot/literature/text/forcedownload.asp?fileToDownload=adama.doc ראי אדמה / שאול טשרניחובסקי], באתר של תיכון אלון ברמת השרון 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1938
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי שאול טשרניחובסקי
קטגוריה:שירי זיכרון חללי מערכות ישראל
קטגוריה:המרד הערבי הגדול
גו אהד איגלס

גו אהד איגלס (באנגלית: Go Ahead Eagles) היא קבוצת כדורגל מהעיר דבנטר שבמחוז אוברייסל שבמזרח הולנד. המועדון, שהוקם כבר בשנת 1902 זכה בארבע אליפויות לאורך השנים, כאשר הראשונה בשנת 1917 והאחרונה בשנת 1933. ההישג הגדול ביותר של הקבוצה מאז הוא הגעה לגמר הגביע ההולנדי בעונת 1965, אז הפסידה במשחק הגמר לקבוצת פיינורד.

==היסטוריה==
בעונת 1965/1966 שיחקה הקבוצה בגביע המחזיקות, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת סלטיק מסקוטלנד. בעונת 1966/1967 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו, אז שיחקה בבית המוקדם מול קבוצות סיון משווייץ, פוג'ה מאיטליה וטילור מבלגיה, הקבוצה סיימה במקום הראשון באותו הבית עם מאזן נאה של שישה ניצחונות אך הפסידה בשלב רבע הגמר לקבוצת אינטר ברטיסלאבה מצ'כוסלובקיה.

בגביע האינטרטוטו בעונת 1967 שיחקה הקבוצה בשלב הבתים מול קבוצות רואן מצרפת, לירסה מבלגיה וגרנשן משווייץ אך סיימה אחרונה בבית. באותו המפעל שיחקה הקבוצה גם בעונת 1969, אז שיחקה מול קבוצות לוגאנו משווייץ, אוסטר משוודיה וזומביירקי ביטום מפולין אך היא סיימה שלישית בבית זה.

במאי 2021 הקבוצה חזרה לליגת העל ההולנדית לאחר 4 עונות בליגת משנה.

== סגל הקבוצה ==
נכון ל-13 בפברואר 2024 <ref></ref>

 
 (קפטן)

==שחקנים מפורסמים==
* סרגיי קלשצ'נקו
* האנק טן קאטה
* פול בוסבלט
* פטר רופיי
* אורלנדו סמיקס
* סעיד בחאתי
* מארק אוברמארס
* גליינור פלט

==תארים==
* אלופת הולנד: 4 (1917, 1922, 1930, 1933)
* סגנית מחזיקת הגביע ההולנדי: 1 (1965)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל הולנדיות
קטגוריה:אוברייסל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1902
ניזאר ריאן

שייח' ניזאר ריאן (בערבית: نزار ريان; 6 במרץ 1959 – 1 בינואר 2009) היה מראשי חמאס בעזה, פעיל בכיר בזרוע המדינית ובזרוע הצבאית של חמאס. נהרג בסיכול ממוקד ב-1 בינואר 2009 על ידי חיל האוויר הישראלי ביום השישי של מבצע עופרת יצוקה.

==ביוגרפיה==
ניזאר ריאן נולד במחנה הפליטים ג'בליה שברצועת עזה ב-6 במרץ 1959. מוצאה של משפחתו היה מהכפר נעליא ששכן סמוך לאשקלון בנפת עזה. הוא למד באוניברסיטאות בסעודיה ובירדן, וקיבל תואר דוקטור בלימודים אסלאמיים מאוניברסיטת אומדורמן שבסודאן. חזר לרצועת עזה ופעל במסגדים אחדים כמטיף, ואחר כך מונה לפרופסור למשפט אסלאמי באוניברסיטה האסלאמית של עזה. נישא לארבע נשים, שמהן היו לו לפחות 11 ילדים.

היה כלוא 4 שנים בישראל לאחר הסכמי אוסלו. ב-1993 נעצר כמה פעמים גם על ידי הרשות הפלסטינית. בשל ממדי גופו הגדולים כונה "הענק" והיה אהוד מאוד בקרב פעילי גדודי עז א-דין אל-קסאם ונהג לרדת לשטח ולהשתתף עם הפעילים בתצפיות על פעילות צה"ל ובמבצעים. הוא היה ממובילי ההפיכה בעזה ביוני 2007, ובעקבותיה הפך לשנוא נפשם של פעילי ארגון הפת"ח. הוא נחשב כמבוקש בכיר עוד בימי תחילת האינתיפאדה השנייה, כאשר הטיף לשנאת ישראל ולפיגועים בתחומי הקו הירוק.

ריאן שלח את בנו לפיגוע באלי סיני בשנת 2001, פיגוע שבו נהרגו שני ישראלים. כן היה שותף בפיגוע בנמל אשדוד בשנת 2004 שבו נהרגו 10 אזרחים.

==הריגתו==

בשעות הצהריים של 1 בינואר 2009 הפציץ צה"ל את ביתו של ריאן במחנה הפליטים ג'בליה שבצפון רצועת עזה, שהיה גדוש בחומרי נפץ, אמצעי תקשורת ומנהרות מילוט. ריאן קיבל על כך התרעה מראש, אך נשאר בביתו. בהפצצה נהרגו עם ריאן גם ארבע נשותיו ו-11 מילדיו, וכן אזרחים נוספים.

ניזאר ריאן נחשב לפעיל חמאס הבכיר ביותר שנהרג על ידי צה"ל מאז חיסולו של עבד אל-עזיז א-רנתיסי, מנהיג חמאס, ב-2004, ואף נחשב ליורשו של השייח' אחמד יאסין, מייסד חמאס, שנהרג גם הוא על ידי צה"ל ב-2004.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* שלומי אלדר וצבי יחזקאלי, [http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=606491&sid=126 ניזאר ריאן: הטיף לחידוש הפיגועים נגד ישראל], באתר נענע10, 1 בינואר 2009
* טרבור מוסטין, [http://www.guardian.co.uk/world/2009/jan/03/obituary-nizar-rayan-hamas ניזאר ריאן], הגארדיאן, 3 בינואר 2009

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילי חמאס שנהרגו בידי ישראל
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1959
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:מבצע עופרת יצוקה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה האסלאמית בעזה
שיעור תשואה פנימי

בתחום המימון, שיעור התשואה הפנימי (באנגלית: Internal rate of return, ובר"ת IRR) או שת"פ של זרם מזומנים הוא שיעור ההיוון אשר מאפס את הערך הנוכחי הנקי של אותו זרם.

שיעור התשואה הפנימי יכול לשמש כמדד לבחינת כדאיות ביצוע השקעות. המדד מצביע על יעילותה ואיכותה של השקעה ספציפית, לעומת ערך נוכחי נקי (ענ"ן, NPV) המצביע על ערכה וגודלה. השקעה תיחשב להשקעה טובה מרעותה, אם שיעור התשואה הפנימי שלה גבוה משיעור התשואה הפנימי של ההשקעה האלטרנטיבית בעלת סיכון זהה. מכאן שאת שיעור התשואה הפנימי יש להשוות לכל אלטרנטיבה השקעתית בתוספת פרמיית סיכון מתאימה.

באופן כללי, אם שיעור התשואה הפנימי של פרויקט השקעה טיפוסי גבוה ממחיר ההון המשוקלל של החברה, הרי שביצוע הפרויקט יעלה את ערך החברה.

בהשקעה באיגרות חוב, שיעור התשואה הפנימי לרוכשים במחיר השוק מכונה גם תשואה לפדיון. במקרה של איגרות חוב חסרות סיכון, שיעור התשואה הפנימי יהיה ממוצע משוקלל של הריביות החזויות במהלך תקופת ההשקעה. 

== אופן החישוב ==

שיעור התשואה הפנימי הוא שיעור הריבית המתקיים כאשר הערך הנוכחי הנקי של השקעה הוא אפס. שיעור התשואה הפנימי (<math>r</math>) מתקבל איפוא על ידי המשוואה הבאה:
:<math>\mbox{NPV} = \sum_{t=0}^{N} \frac{CF_t}{(1+r)^{t}} = 0</math>
כאשר <math>CF_t</math> מייצג את תזרים המזומנים בתקופה <math>t</math>.

לדוגמה, אם ידוע כי בהשקעה מסוימת יש להשקיע מאה שקלים, וכי התמורה הצפויה להתקבל ממנה מדי שנה היא כדלקמן: 

{| class="wikitable" align="right"
|-
! שנה
!
! תזרים המזומנים
|- align="center"
| 0
| השקעה 
| 100-
|- align="center"
| 1
| תקבול 
| 40
|- align="center"
| 2
| תקבול 
| 59
|- align="center"
| 3
| תקבול 
| 55
|- align="center"
| 4
| תקבול 
| 20
|}

אזי ניתן לומר כי ערכו של שיעור הריבית שתאפס את תזרים המזומנים הנ"ל היא:
:<math>\mbox{NPV} = -100 + \frac{40}{(1+r)^1} + \frac{59}{(1+r)^2} + \frac{55}{(1+r)^3} + \frac{20}{(1+r)^4} = 0</math>
ומכאן ששיעור התשואה הפנימי של השקעה זו היא: <math>r \approx 28.57\%</math>

לעיתים קרובות, חישוב הערך של r איננו ניתן להסקה על ידי חישוב ישיר אלא דורש אנליזה נומרית או שיטות גרפיות.

==בעיות העולות מהשימוש בשיעור התשואה הפנימי==
המדד משמש לקביעת כדאיות השקעה של פרויקט יחיד, ואילו דירוג פרויקטים שונים באמצעות שיעור התשואה הפנימי שלהם אינו מרמז על עדיפותו של פרויקט אחד על פרויקט אחר.
כאשר ההשקעה הראשונית של פרויקט כלשהו גבוהה מההשקעה הראשונית בפרויקט חלופי אחר, ייתכן ששיעור התשואה הפנימי (שיעור התשואה הצפוי) של הפרויקט הראשון נמוך לעומת האחר.
בעיה נוספת היא הסכנה מקבלת מספר ערכים שונים של IRR, תופעה שנקראת כפילות IRR. תופעה זו מתרחשת כאשר יש יותר מהחלפת סימן אחת בתזרים המזומנים.

==קישורים חיצוניים==
[http://icalc.co.il/index.php/%D7%9E%D7%97%D7%A9%D7%91%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%9D-%D7%A4%D7%99%D7%A0%D7%A0%D7%A1%D7%99%D7%99%D7%9D/129-internal-rate-of-return-calculator.html מחשבון שיעור תשואה פנימי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מימון
קטגוריה:יחסים פיננסיים
קטגוריה:השקעה