תמים תהיה

תמים תהיה היא מצווה בתורה שנזכרה בספר דברים<ref>דברים יח, יג</ref>, המופיעה בפרשייה האוסרת לעסוק בענייני כשפים וקסמים. למצווה ניתנו פירושים רבים, חלקם בעלות השלכות הלכתיות, וחלקם בתחום האגדה. ציווי התמימות נחשב לאחד היסודות בהשקפה התורנית ביהדות.

== מקור המצווה ==
בספר דברים נאמר:
המשמעות המילולית של תמים היא שלם.<ref>אונקלוס שם; חזקוני שם; רבנו בחיי שם;</ref>

הציווי על התמימות נאמר גם לאברהם אבינו:

== שלילת חקר העתידות ==
הגמרא במסכת פסחים דורשת מן הפסוק לאסור שאלה בכלדיים.<ref>פסחים קיג, ב</ref> ראשונים רבים הסבירו שכלדיים הם החוזים בעתידות.<ref>ערוך ערך כלדאי; תוספות שבת קנו, ב; רמב"ן בתשובות המיוחסות רפג.</ref>

רבים מן המפרשים למדו מכאן אזהרה כוללת להתרחק מן הדרישה אחר העתידות, וציווי לקבל את העתידות מה'. וכך כתב רש"י (דברים יח, יג):

בתוספות הוזכר מדרש ספרי שלומד מן הפסוק לאסור שימוש בגורלות.<ref>תוספות שבת קנו, ב</ref>

רבים ראו בציווי על התמימות אזהרה כללית להתרחק ממיסטיקה לסוגיה וניסיונות מאגיים להשפיע על המציאות בכלים לא טבעיים.<ref>ספר חסידים סימן רה; משפטי עוזיאל יו"ד חלק ב סימן כא.</ref>

=== אסטרולוגיה ===
כפי שהוזכר, במסכת פסחים<ref>בבלי פסחים קיג, ב</ref> נאמר שאסור לשאול בכלדיים, משום 'תמים תהיה עם ה' אלוקיך'. רבים מן הראשונים פירשו שהכלדיים הם החוזים בכוכבים, כפי שעולה מגמרות רבות.<ref>ערוך ערך כלדאי; רשב"ם פסחים קיג, ב; תוספות קנו, א ועוד.</ref> במסכת סנהדרין נתפרש האיסור לא תעוננו על ידי רבי עקיבא באופן שנשמע כמתייחס לאסטרולוגיה.<ref>תלמוד בבלי סנהדרין סה, ב</ref>

המקורות השונים הובילו להתפתחות של מספר גישות שונות בקרב חכמי ישראל בשאלת היחס לאסטרולוגיה:

גישתם של הרמב"ם סמ"ג<ref>לאוין נג</ref> רבינו יונה<ref>שערי תשובה שער שלישי אות פו</ref> טור<ref>יו"ד קעט</ref> היא שהאסטרולוגיה אסורה משום מעונן. יש שהוסיפו שהיא גם כלולה באיסור לא תנחשו<ref>זכרון יהודה לר"י בן הרא"ש, סימן צא</ref>. אחרים, כדוגמת הרמב"ן הר"ן<ref>חידושי הר"ן, סנהדרין סה, ב</ref> ונימוקי יוסף<ref>סנהדרין טז, ב</ref> סברו שדברי רבי עקיבא מוסבים על ניחוש בכוכבים, ולא על החכמה הסדורה של האסטרולוגיה. לשיטתם העיסוק באסטרולוגיה עדיין אסור משום תמים תהיה, כדברי הגמרא בסנהדרין, ורק במצבים שכבר נודע לאדם על תחזיות אסטרולוגיות, הוא רשאי ואולי חייב לחשוש להן, משום שאין לסמוך על הנס. אך העיסוק היזום באסטרולוגיה עדיין אסור. כשיטה זו פסק הרמ"א<ref>יו"ד קעט, ב</ref>

בתורת הקבלה של ימי הביניים ישנה קבלה רחבה יותר של תורה זו והתאמתה לרוח היהדות בכלל ולקבלה בפרט, אשר לימים פיתחה מעין גרסה משלה לתורה זו ונקראת לרוב "אסטרולוגיה קבלית". בין אוהדי האסטרולוגיה בקרב חכמי היהדות ניתן למנות את רבי אברהם ברבי חייא הנשיא<ref>מגן וצינה, עמ' 39</ref> רבי אברהם אבן עזרא<ref>משפטי הכוכבים, ירושלים תשל"א</ref> רבי אברהם זכות<ref>ספר היוחסין עמ' 154</ref> הראב"ד הראשון ודון יצחק אברבנאל. לדעתם הגמרות הרבות מוכיחות שיש מידה רבה של אמת באסטרולוגיה והיא ראויה להחשב חכמה מדעית. את דברי רבי עקיבא הם מסבירים בדומה לרמב"ן, ולגבי הכלדיים הם מסבירים שמדובר בזן מסוים של אסטרולוגיה שכולל בתוכו תפיסות אליליות. ולמעשה העיסוק באסטרולוגיה איננו אסור, כל עוד הוא איננו חלק מפולחן אלילי והכרה בכוחות אחרים מלבד ה'.<ref>מאירי סנהדרין סח,א; רלב"ג על התורה ויקרא יט, כו; ספר היוחסין עמ' 154</ref>

== חקירה בנסתרות ==
במדרשי התנאים נדרש הפסוק גם כאיסור לחקור בנסתרות כמו מה היה לפני בריאת העולם, וכן בהנהגת ה' בעולמו והרהור אחר שאלות שכר ועונש.<ref>מדרש תנאים לדברים פרק יח, יג</ref> בתנועת החסידות נושא זה הורחב ורבים השתמשו במקור זה כדי לבסס את האיסור לעסוק בפילוסופיה וחקירות שכליות.<ref>דרך פקודיך מצות לא תעשה יא חלק המחשבה; ליקוטי הלכות, הלכות בכור בהמה, הלכה ג, אות י.</ref>

== מניין המצווה ==

== לקריאה נוספת ==
* המהר"ל, נתיבות עולם, נתיב התמימות, באתר ויקיטקסט

== הערות שוליים ==