OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דמיטרי בשקירוב

דמיטרי אלכסנדרוביץ' בשקירוב (ברוסית: Дми́трий Алекса́ндрович Башки́ров; 1 בנובמבר 1931 – 7 במרץ 2021) היה פסנתרן ומורה רוסי.

== ביוגרפיה ==
בשקירוב נולד בטביליסי, גאורגיה למשפחה ממוצא יהודי. דודה-רבתא שלו, לינה שטרן, ביוכימאית, פיזיולוגית והומניסטית, הייתה החברה הראשונה באקדמיה הסובייטית למדעים. בשקירוב קיבל תואר אמן כבוד של ברית המועצות בשנת 1968 ואמן העם של ברית המועצות בשנת 1990. הקלטות שלו יצאו בחברת ההקלטות הקלאסיות השווייצרית קלייבס, בהן יצירות של יוהאן סבסטיאן באך ושל לודוויג ואן בטהובן.

כמורה בקונסרבטוריון של מוסקבה (ובהמשך בקולג' למוזיקה ע"ש המלכה סופיה במדריד), הוציא מתחת ידיו הרבה אמנים בעלי שם עולמי, כמו ארקדי וולודוס, דמיטרי אלכסייב, לואיס פרננדו פרס, דאנג תאי סון, ניקולאי דמידנקו, אלנה בשקירובה, קיריל גרשטיין, אוקסנה יבלונסקיה ועוד רבים אחרים.

בשקירוב היה אביה של הפסנתרנית אלנה בשקירובה, הנשואה לפסנתרן דניאל בארנבוים, וסבו של הכנר מיכאל בארנבוים.

נפטר ב-7 במרץ 2021.

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* [https://web.archive.org/web/20050419065758/http://www.comopianoacademy.com/courses/Dmitri%20Bashkirov/ Dimitri Bashkirov profile on the 'International Piano Academy' website]
* [https://web.archive.org/web/20090120131248/http://pianistique.com/index.php?option=com_content&view=article&id=76&Itemid=96 Interview on 'Pianistique']
* [https://web.archive.org/web/20120424180447/http://www.claves.ch/categories/piano/albums/dmitri-bashkirov-piano-concertos-beethoven-cpe-bach Artist page at Claves Records]
</div>
* [https://www.youtube.com/watch?v=t-i7RrciPoQ יוטיוב, "אינטרמצו עם אריק", עם דמיטרי בשקירוב] 2011

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרנים רוסים
קטגוריה:מורים למוזיקה ברוסיה
דמטרי
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1931
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2021
מיכאל בארנבוים

מיכאל בארנבוים (בגרמנית: Michael Barenboim; נולד ב-1985 בפריז) הוא כנר יהודי-צרפתי - גרמני, כנר ראשי בתזמורת דיוואן מזרח-מערב שהקים אביו, דניאל בארנבוים.

==קורות חיים==

מיכאל בארנבוים הוא בנם הצעיר של הפסנתרן דניאל בארנבוים ושל הפסנתרנית אלנה בשקירובה. גם סבו וסבתו מצד אביו ניגנו בפסנתר וסבו מצד אמו, דמיטרי בשקירוב, היה פסנתרן בעל שם עולמי ומורה מהולל לפסנתר. רק סבתו מצד אמו, ורה בשקירובה, הייתה כנרת. הוא החל לנגן בפסנתר בגיל 4, אך בגיל 6 עבר עם משפחתו לברלין, שם לא נמצא לו מורה מתאים, ולפיכך עבר לנגן בכינור. לצד לימודי המוזיקה גם למד שנתיים פילוסופיה בסורבון בפריז, אך הפסיק בגלל הלחץ בלימודי המוזיקה.

לפני עשר שנים הצטרף בארנבוים לתזמורת הערבית-ישראלית הבינלאומית "דיוואן מזרח מערב". את התזמורת הזאת ייסד אביו, דניאל בארנבוים, יחד עם ההוגה הפלסטיני אדוארד סעיד, ומיכאל הוא הכנר הראשי בה. בריאיון לפני שנתיים אמר מיכאל, לשאלה על התזמורת, כי יש בה פערים - מצד אחד נגנים מעולים מנוסים ומצד שני צעירים מאוד, אבל רמתה הכללית גבוהה.

מיכאל בארנבוים ייסד את רביעיית ארלנבוש והוא הכנר הראשון שלה. הרביעייה מופיעה בגרמניה ובישראל. הוויולנית ברביעייה, מדלן קארוצו השווייצרית, היא הוותיקה בין הנגנים, ועשתה היסטוריה כאישה הראשונה שהתקבלה כנגנית בפילהרמונית של ברלין.

נוסף לעבודתו ככנר ראשי בתזמורת ולנגינת מוזיקה קאמרית ברביעייה, מיכאל מופיע כסולן באירופה ובארצות הברית. בין השאר ניגן את מכלול הסונאטות והפרטיטות לכינור סולו של באך בקונצרטים בבולוניה ובערים אחרות באירופה, וכן במזרח התיכון.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:כנרים יהודים גרמנים
קטגוריה:כנרים יהודים צרפתים
קטגוריה:משפחת בשקירוב
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1985
מאוריסיו הוכשילד

מאוריסיו הוכשילד (בגרמנית: Moritz Hochschild, מוריץ הוכשילד; בספרדית: Mauricio Hochschild; 17 בפברואר 1881 - 12 ביוני 1965) היה איש עסקים יהודי גרמני-בוליביאני. לפי מסמכים שנחשפו בבוליביה בשנת 2017, סייע לכ-9,000 יהודים להימלט מגרמניה הנאצית בתקופת מלחמת העולם השנייה.

== קורות חייו ==
הוכשילד נולד בשנת 1881 בביבליס שבמערב גרמניה. הבן הבכור לאב, סוחר כללי שלו היו שני בני-דודים שעסקו כבר בתעשיית המתכת שלאחר מכן הקימו את "חברת המתכת האמריקאית". אחרי שסיים את לימודיו התיכוניים הוא למד כרייה והנדסה באוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה שבפרייברג, גרמניה. בשנת 1905 החל את דרכו בחברה התעשייתית "Metallgesellschaft" ששייכת לבן דודו זכריה הוכשילד ואז כסוכן החברה בספרד ובאוסטרליה. לבסוף עבר לדרום-אמריקה לעבוד באופן עצמאי. לאחר מספר שנים שעבד בצ'ילה, הוא חזר לגרמניה ונשאר שם עד סיום מלחמת העולם הראשונה.

ב-1918 נשא לאישה את קאתי רוזנבאום. בשנת 1921 היגר לבוליביה. ובאותה שנה נולד בנו חררדו הוכשילד רוזנבאום. אשתו מתה ב-1924.

הוכשילד עשה את הונו בתעשיית כריית הבדיל ובמהלך שנות ה-30, נחשב לאחד משלושת הטייקונים אשר היו אחראיים לייצור יותר ממחצית מתוצרת הבדיל העולמית באותה תקופה.

בתקופת צמיחה זו של חייו, יותר ויותר מבני משפחתו עברו איתו לדרום-אמריקה כדי לעבוד אצלו, כולל בן דודו פיליפ הוכשילד ואשתו של פיליפ ז'רמיין. מוריץ (או דון מאוריסיו, כפי שהיה ידוע בדרום אמריקה) וז'רמיין ניהלו רומן, והם התחתנו לאחר שז'רמיין התגרשה מפיליפ.

=== מלחמת העולם השנייה והצלת היהודים ===
בזמן מלחמת העולם השנייה היה הוכשילד חבר במחתרת שפעלה כנגד המשטר הנאצי. לפי מסמכים שנחשפו בעיר לה פאס שבבוליביה במרץ 2017, תכנן הוכשילד את בריחתם של לפחות כ-9,000 יהודים מגרמניה הנאצית בסוף שנות ה-30. לשם הגשמת מטרה זו, הקים שתי חברות - "החברה להגנת מהגרים ישראלים", שגייסה כספים עבור משפחות יהודיות, ו"החברה הקולוניאלית של בוליביה", שניהלה פרויקט חקלאי במחוז נור יונגאס, שם רכשה שלוש אחוזות שבהן שוכנו ניצולי השואה. בנוסף, העסיק חלק מהניצולים בחברות הכרייה שלו, ופתח בית ספר בלה פס עבור הילדים היהודים.

בשנת 1938 פעל הוכשילד על מנת לשכנע את נשיא בוליביה חרמאן בוש להעניק ויזות מיוחדות למהגרים היהודים, בטענה כי הם עשויים להוות כוח עבודה חיוני למדינה.

ב-1939 וב-1944 נעצר הוכשילד על ידי הממשלה הבוליביאנית ונידון למוות. שבועיים בלבד לאחר שחרורו ב-1944, הוא נחטף והוחזק על ידי חוטפים במשך שבועיים. לאחר ששוחרר עזב את בוליביה ומאז לא חזר אליה.

=== לאחר מכן ===
בשנת 1944 עזב הוכשילד לארצות הברית, לאחר שסיים לרצות עונש מאסר בבוליביה בשל אי תשלום מיסים שהוטלו על כריית הבדיל.

בשנת 1961 חנך הוכשילד את מכרה הנחושת שלו "מנטוס בלנקוס" באנטופגסטה, צ'ילה שהפך להיות פעילות הכרייה המצליחה ביותר שלו, אם כי התוצאות הטובות ביותר שלו הגיעו לאחר מותו.

בשנת 1965 נפטר הוכשילד בפריז.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים גרמנים
קטגוריה:אנשי עסקים בוליביאנים
קטגוריה:יהודים בוליביאנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1965
ברוטש V2

ברוטש V2 

ברוטש V2 (בגרמנית: Brütsch V2) היא מכונית מיקרו, גוף הרכב בנוי מפוליאסטר מחוזק עם פיברגלס, תצורת קבריולה, (רודסטר), 4 גלגלים, אשר יוצרה על ידי חברת "ברוטש" הגרמנית, (Egon Brütsch Fahrzeugbau) בין השנים 1956–1958. 

סך הכל יוצרו 12 יחידות. הרכב יועד ל-2 נוסעים (נהג+נוסע).

חברת Egon Brütsch Fahrzeugbau התמחתה ביצירת מכונית מיקרו עשויות מפיברגלס.

==גרסאות ברוטש V2==
* קבריולה, מנוע 1 צילינדר 98 סמ"ק (2 מושבים)
* קבריולה, מנוע 1 צילינדר 247 סמ"ק (2 מושבים)

==ראו גם== 
* מכונית מיקרו
* פיברגלס
* ברוטש מופטה
* ספאץ

==לקריאה נוספת==
* [http://www.classiccarcatalogue.com/BRUTSCH%201958.html ברוטש - מכוניות קלסיות ] (Classic Car Catalogue)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מכוניות מיקרו
קטגוריה:מכוניות עשויות פיברגלס
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1956
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
אתבעל הראשון

אתבעל הראשון (המוכר גם כאתבעל מלך צידונים; ביוונית: Ἰθώβαλος<ref name=":1232">יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, [https://www.sefaria.org.il/The_Antiquities_of_the_Jews.8.13.1?lang=he 8.13.1] (ראו גם במקור היווני)</ref> או Εἰθώβαλος<ref>יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, פסקה 18 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)</ref>) היה מלך דרום פיניקיה (צור וצידון) בשנים 887 לפנה"ס עד 856 לפנה"ס<ref name=":2"></ref> וכהן עשתרת.

== מלכותו ==
יוסף בן מתתיהו, בהתבסס על מנאנדרוס מאפסוס, כתב שחייו ארכו 48 שנה, ושהוא הרג את קודמו המלך פלט (ביוונית Φέλλητος) בהיותו כהן עשתרת, ולאחר מכן מלך 32 שנה.<ref name=":1">יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, 1.18 (ראו ב[https://el.wikisource.org/wiki/Κατ'_Απίωνος/α מקור היווני]) – לפי מנאנדרוס מאפסוס</ref> אחרי מותו ירש אותו בנו בעליעזור .

בקרב החוקרים מקובל ששלטון אתבעל מסמן את תחילת ההתפשטות הטריטוריאלית של צור באסיה.<ref name=":2"></ref> התואר "מלך צידונים"<ref></ref> מסמן את שלטונו הן על צור והן על צידון;<ref name=":0"></ref><ref name=":4"></ref><ref>לדעת מיעוט מנוגדת, ראו: </ref> ל"ממלכה המאוחדת של כנען" זאת ניתן למצוא רמזים גם במשא ישעיהו על צור () ובהיעדרות של צידון מכתובות אשוריות באותה תקופה.<ref name=":2"></ref> אתבעל בנה (כלומר ביצר) את בתרון ואת העיר Auza ("Αὖζαν") בלוב. אף שהמיקום של Auza לא ידוע, בתרון ידועה כעיר באזול גבל, מה שאולי מצביע על דומיננטיות צורית גם על העיר גבל.<ref></ref> נראה שהדומיננטיות המסחרית של צור באסיה הביאה את אתבעל לשלוט בשוק בשלוש חזיתות: ישראל, צפון הלבנט, והחוף הקפריסאי.<ref name=":3"></ref> במסגרת חידוש מדיניות החוץ של חירם ודוד ושלמה, אתבעל כרת ברית עם אחאב, שנשא את בתו איזבל לאישה. ברית זאת הייתה כה משמעותית וכה ארוכת־ימים, שהדיה עוד נשמעת בדברי עמוס, המכנה את יחסי ממלכת ישראל–צור .<ref></ref> יוסף בן מתתיהו, הסופר המונותאיסט, כתב שבימי אתבעל בנה אחאב מקדש לבעל אלוהי הצורים בשומרון, מינה לו נביאים ועבד אותו.<ref>יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, [https://www.sefaria.org.il/The_Antiquities_of_the_Jews.9.6.6?lang=he 9.6.6]</ref> הממצא הארכאולוגי מאשר גם נוכחות של אדריכלים פיניקים במאה ה־9 לפנה"ס בערים שומרון, חצור ומגידו; ממצאים בארמון המלכותי בשומרון (כגון מכלול כלי החרס, ואולי גם שנהבי שומרון, אף שייתכן שמקורם בנוכחות פיניקית בארמון שומרון בתקופה שלאחר אתבעל) מצביעים על נוכחות בעלי מלאכה פיניקים נוספים שם.<ref name=":3"></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלכים פיניקים
קטגוריה:צור
קטגוריה:צידון
קטגוריה:אנשי דת
קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:אישים בתנ"ך המוזכרים במקורות חיצוניים
סול אסטבנס

סול אסטבנס (בספרדית: Sol Estevanez נולדה ב-31 באוגוסט 1977) היא שחקנית ארגנטינאית.

==ביוגרפיה ==
סול היא הצעירה מבין 3 אחים, כשאחיה הבוגרים הם השחקן סבסטיאן אסטבנס ודייגו. היא ביתם של התסריטאי אנריקה אסטבנס ומוניקה אסטבנס ובת דודתו של השחקן ארנאן אסטבנס.

היא החלה את הקריירה שלה בגיל 17 היא שיחקה בכמה טלנובלות עד שנישאה לשחקן הטניסאי הארגנטינאי מריאנו פוארטה, בגלל הטיולים של בעלה, לקחה הפסקה בקריירת המשחק לאחר 7 שנים חזרה לקריירת המשחק, בשנת 2009 לסדרה Legacy of Love, ששודרה בערוץ Telefe.

בשנים 2012–2013 החלה לגלם את אנג'י בסדרה Dulce Amor ("אהבה מתוקה") לצד קרינה סמפיני, סבסטיאן אסטבנס וחואן דרטס.

בשנת 2014 שיחקה בסדרה Camino Al Amor ("דרך לאהבה") וגילמה את דמותה של ג'ינה קולוצ'י/לוין לצד סבסטיאן אסטבנס, חואן דרטס וקרינה סמפיני.
{| class="wikitable"
!שנה
!סדרה
!תפקיד
|-
|2000
|היום רופאים
|לילי
|-
|2001
|PH
|לא ידוע
|-
|2002
|בעלים בבית
|חיננית
|-
|2009-2010
|Legacy of Love
|בלן
|-
|2012-2013
|אהבה מתוקה
|אנחלס אנג'י גרין
|-
|2014
|דרך לאהבה
|ג'ינה
|-
|2017
|Heidi, bienvenida a casa
|ריטה
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ארגנטינאיות
קטגוריה:ארגנטינאיות שנולדו ב-1977
אלפרד פון קלייסט

פרידריך וילהלם ויקטור אלפרד פון קלייסט (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Viktor Alfred von Kleist; 16 בנובמבר 1857 – 13 במאי 1921) היה גנרל לוטננט גרמני אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
קלייסט נולד ב-16 בנובמבר 1857 במגדבורג שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. הוא היה נצר למשפחה אריסטוקרטית חשובה שמקרבה באו אנשי צבא גרמנים רבים לאורך השנים. אביו של אלפרד, אוגוסט, שרת בצבא הפרוסי בדרגת גנרל מיור. אלפרד התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית ב-1876 והוצב ברגימנט הגרנדירים ה-1 (פרוסיה המזרחית). בדצמבר של אותה שנה הועבר לחיל התותחנים, ושרת ברגימנט ארטילריית השדה ה-1 ("הנסיך אוגוסט מפרוסיה"). בין אוקטובר 1878 לספטמבר 1880 למד בבית ספר לתותחנות בברלין, ולאחר מכן שרת שלוש שנים נוספות באותו רגימנט עד שביוני 1883 החל לשמש כמורה בבית הספר לתותחנות. במרץ 1887 הועלה לדרגת לויטננט, ובדצמבר 1890 הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקד סוללה ברגימנט ארטילריית השדה ה-14 (באדן - "הדוכס הגדול"). באפריל 1901 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, ושנתיים מאוחר יותר מונה למפקד בית הספר לתותחנות. בספטמבר 1907 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, ובאוקטובר 1909 מונה למפקד רגימנט ארטילריית השדה ה-74. בנובמבר 1910 קודם לדרגת אוברסט, ובאוקטובר 1913 לדרגת גנרל מיור. באפריל של אותה שנה הוא מונה למפקד בריגדת ארטילריית השדה ה-6.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה קלייסט מפקד בריגדת ארטילריית השדה ה-6. קלייסט לחם במהלך קרבות הפלישה הגרמנית לבלגיה והקרבות הראשונים בחזית המערבית. באפריל 1915 הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-115 שזה עתה הוקמה. הוא לחם הדיוויזיה בקרב ארטואה השני ובקרבות נוספים בחזית המערבית, עד שבסוף יולי הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית והשתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב. בנובמבר 1916 הועברה הדיוויזיה לחזית הרומנית. עד דצמבר השתתפה הדיוויזיה בכיבוש רוב שטח רומניה, וסייעה גם בכיבוש בוקרשט. בסוף דצמבר השתתפה הדיוויזיה בקרב רימינקו ובקרב סאראטה. הדיוויזיה נותרה ברומניה ככוח כיבוש. בנובמבר 1917 קודם קלייסט לדרגת גנרל לוטננט, ובפברואר 1918 מונה למפקד הקורפוס ה-58 אשר הוצב בחזית המערבית. הוא לחם עם הקורפוס בהצטיינות בבלימת במתקפת מז-ארגון, וב-8 באוקטובר 1918 קיבל את עיטור הפור לה מריט.

ב-18 בינואר 1919, לאחר סיום המלחמה, מונה קלייסט למפקד קורפוס המילואים ה-6, וב-1 בפברואר של אותה שנה הועבר לפקד על הקורפוס ה-4. הוא פרש מהצבא ביולי של אותה שנה. 

ב-1894 נישא קלייסט לאליזבת גיברס אשר ילדה לו בת אחת. אליזבת האריכה ימים אחריו ונפטרה ב-1944 בפוטסדאם.

קלייסט נפטר בברנדנבורג ב-13 במאי 1921 בגיל 63.

==קישורים חיצוניים==

* [http://prussianmachine.com/aka/kleista.htm אלפרד פון קלייסט] 
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/kleist_a.html אלפרד פון קלייסט] 
* [http://www.v-kleist.com/FG/fgn185.htm ביוגרפיה של אלפרד פון קלייסט] 

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1921
מארק ד' קלי

מארק ד' קלי (באנגלית: Mark D. Kelly) (נולד ב- 1962) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל, שירת כמפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר של ארצות הברית.

==ביוגרפיה==
קלי למד לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת המדינה דרום-מערב טקסס במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית. 

ב-1986 התגייס לחיל האוויר ועבר קורס טיס בבסיס שפרד שבטקסס. שירת כטייס ומדריך טיסה על מטוסי T-37 בטייסת ההדרכה 80 במשך ארבע שנים. עבר הסבה למטוסי F-15 איגל ושירת בטייסת הקרב 90 באלסקה ובטייסת הקרב 492 באנגליה. בשנים 1998–2000 הוצב בחיל האוויר המלכותי האוסטרלי ושימש עוזר קצין המבצעים בטייסת אימונים להסבה למטוסי F/A-18 הורנט. על שירותו באוסטרליה עוטר במדליית הזהב של ראש מטה חיל האוויר האוסטרלי. בשנים 2002–2004 שירת כקצין המבצעים של טייסת הקרב 336 בקרוליינה הצפונית ובשנים 2004–2006 פיקד על טייסת הקרב 333 המפעילה מטוסי F-15E סטרייק איגל. 

לאחר לימודים במכללה הלאומית למלחמה מונה קלי ביולי 2007 לסגן מפקד כנף 366. במסגרת זו הוצב באפגניסטן כסגן מפקד כוח המשלוח האווירי 455. בספטמבר 2008 מונה למפקד כנף הקרב הרביעית. באפריל 2010 מונה לעוזר לסגן מפקד פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית ושנה אחר כך מונה לראש מטה מפקד כוחות האוויר בפיקוד האוקיינוס השקט. 

ביולי 2012 מונה למפקד כנף הקרב 354 באלסקה. ביולי 2014 מונה למפקד כוח המשלוח האווירי 455 בבסיס באגראם שבאפגניסטן. ביולי 2015 מונה למפקד חיל האוויר התשיעי וביוני 2016 הוחלף על ידי סקוט זובריסט ומונה לעוזר מפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר.

באוקטובר 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית ומפקד כוחות האוויר של פיקוד דרום. באוגוסט 2018 מונה לראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר.

באוגוסט 2020 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר.

במהלך שירותו צבר למעלה מ-6,000 שעות טיסה, כולל למעלה מ-800 שעות טיסה מבצעיות, בעיראק, אפגניסטן, בוסניה. הוא עוטר פעמיים בצלב התעופה המצוינת כולל סימון V לאומץ לב, ו-10 פעמים במדליית האוויר. הטיס מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, F-15E סטרייק איגל, F/A-18 הורנט, F-16 פייטינג פלקון ו-F-35 לייטנינג II. 

קלי בעל תואר שני מהמכללה לפיקוד ומטה של אוניברסיטת חיל האוויר ותואר שני בלימודי ביטחון לאומי מהמכללה הלאומית למלחמה. נשוי לטניה ואב לבן ובת.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.af.mil/AboutUs/Biographies/Display/tabid/225/Article/108818/major-general-mark-d-kelly.aspx ביוגרפיה] באתר חיל האוויר של ארצות הברית
*[http://valor.militarytimes.com/recipient.php?recipientid=391320 פירוט על עיטוריו של מארק קלי] באתר valor.militarytimes.com

קטגוריה:גנרלים בחיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:מעוטרי מדליית האוויר
קטגוריה:טייסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של טקסס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
רוברט תמפטנדר

אוסקר רוברט תמפטנדר (בשוודית: Oscar Robert Themptander; 14 בפברואר 1844 – 30 בינואר 1897) היה פוליטיקאי ופקיד ציבור שוודי שכיהן כראש ממשלת שוודיה בין השנים 1884 – 1888 וכמושל מחוז סטוקהולם בין השנים 1888 – 1896. הוא שימש גם כשר האוצר.

תמפטנדר נבחר לתפקידו בגיל 40 שנים ו-92 וימים ולפיכך היה הצעיר מבין כל ראשי ממשלת שוודיה לדורותיהם. מותו בגיל 52 שנים ו-351 ימים הפך אותו לראש הממשלה שמת בגיל צעיר ביותר מבין כל האישים שכיהנו בתפקיד.

==חייו==
רוברט תמפטנדר נולד בסטוקהולם כבנם של נילס תמפטנדר, שהיה קצין בדרגת לוטננט בצבא שוודיה ושל אדולפינה לאורנט. לאחר שסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת אופסלה ולאחר קריירה מוצלחת כפקיד ממשלתי, הוא נבחר להיות חבר בית הנבחרים (הריקסדאג) ב-1879. מתחילת כהונתו הוא היה חבר במפלגת המרכז, מפלגה שהייתה נאמנה לממשלה שכיהנה אז. בהדרגה הוא החל להעביר את תמיכתו למפלגת האיכרים. ב-1874 הוא נשא לאישה את פרידה דהלברג ואתה הוא הביא לעולם שלושה ילדים. בממשלתו של ארביד פוסה שקמה ב-1880 הוא שימש כשר בלי תיק וב-1881 הוא מונה להיות שר האוצר. הוא כיהן במשרה זו במשך שלוש שנים עד שבגיל 40 הוא נבחר להיות ראש הממשלה.

תוך ניצול קשרים טובים שהוא יצר במהלך כהונתו בפרלמנט הוא הצליח לשבור את המבוי הסתום שנוצר בשאלת ההגנה של שוודיה. הסוגיה באה לידי פתרון ב-1885. במטרתו להגן על מערכת הסחר החופשי שמוסדה על ידי לואיס ירד דה יר ועל ידי שר האוצר שלו, יוהאן אוגוסט גריפנסטדט, במהלך תקופת כהונתם, הוא נחל פחות הצלחה. למדיניות כלכלית זו היו יתרונות רבים שתרמו למודרניזציה של שוודיה. כאשר חלה ירידה במחירי המזון בשווקים העולמיים בשל הגידול ביבוא מצפון אמריקה, עלתה דרישה להעלאת מחירים כדי להגן על האינטרסים של שוודיה.

בסופו של דבר אולץ תמפטנדר לפרוש מתפקידו, אך לא בעקבות התבוסה בבחירות של 1887. המועמדים לפרלמנט היו צריכים להביע את עמדתם אם הם תומכי הסחר החופשי או חסידי הפרוטקציוניזם. חברים לכל החיים של הריקסדאג נבחרו עד אז על בסיס המוניטין האישי שלהם ועל בסיס האמון הציבורי בהם. תומכי מדיניות הסחר החופשי הצליחו להשיג ניצחון במחוז סטוקהולם וזכו ב-22 ממושבי הפרלמנט. אך נראה שאחד מהחברים לא שילם את מסיו ולפיכך כל רשימת המועמדים הוכרזה כלא תקפה. החברים לכל החיים שהיו תומכי מדיניות הסחר החופשי הוחלפו בתומכי הפרוטקציוניזם שהצליחו להשיג רוב בבית הנבחרים.

תמפטנדר ניסה לשכנע את המלך אוסקר השני להכריז על בחירות חדשות אך המלך דחה את הבקשה ובעקבות כך הגיש תמפטנדר את התפטרותו מתפקיד ראש הממשלה. לאחר מכן ועד 1896 הוא כיהן כמושל מחוז סטוקהולם ולאחר מכן כמנהל של חברת הרכבות Trafik AB Grängesberg–Oxelösund.

רוברט תמפטנדר נפטר ב-30 בינואר 1897 בסטוקהולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ראשי ממשלת שוודיה
קטגוריה:שרי ממשלת שוודיה
קטגוריה:פוליטיקאים שוודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אופסלה
קטגוריה:חברי הריקסדאג
קטגוריה:ילידי 1844
קטגוריה:נפטרים ב-1897
גרנד פרי קטר (MotoGP)

גרנד פרי קטר הוא מרוץ אופנועים המתקיים כחלק מסבב אליפות ה-Motogp המאורגן על ידי הפדרציה הבין-לאומית לאופנועים (FIM). המרוץ התקיים לראשונה בשנת 2004. בשנת 2008 שונה זמן המרוץ והוא הפך למרוץ לילי, המרוץ הראשון באליפות שהתקיים במסלול המואר באופן מלאכותי. קיום המירוץ בלילה נובע הן משיקולי רייטינג של השידור באירופה והן בשל תנאי מזג האוויר החמים, המקשים על קיום המרוץ במהלך היום.

סטה ג'יברנאו הוא הרוכב שניצח את מרוץ הבכורה בקטגוריה הבכורה. חורחה לורנסו, שניצח באותה שנה את המרוץ בקטגוריית ה-125 סמ"ק, הוא הרוכב עם מספר הזכיות הרב ביותר על המסלול (6) בקטגוריות השונות. קייסי סטונר וולנטינו רוסי, שניצחו 4 פעמים כל אחד את המרוץ, הם הרוכבים בעלי מספר הזכיות הגדול ביותר בקטגוריה הבכירה.

==מנצחים==
{|class="wikitable" style="font-size: 95%;"
|-
!rowspan=2| שנה
!colspan=2| Moto3
!colspan=2| Moto2
!colspan=2| MotoGP
|-
!רוכב
!יצרן
!רוכב
!יצרן
!רוכב
!יצרן
|-
! 2021
| יאומה מאסיה
| KTM
| סם לאווס
| Kalex
| מאבריק ויניאלס
| ימאהה
|-
! 2020
| אלברט ארינס
| KTM
| טצוטה נגאשימה
| Kalex
| colspan="2" | בוטל בשל מגפת הקורונה
|-
! 2019
| קאיטו טובה
| הונדה
| לורנזו בלדסרי
| Kalex
| אנדראה דוביציוזו
| דוקאטי
|-
! 2018
| ג'ורג'ה מרטין
| הונדה
| פרנסיסקו באגנאיה
| Kalex
| אנדראה דוביציוזו
| דוקאטי
|-
! 2017
| ג'ואן מיר
| הונדה
| פרנקו מורבילי
| Kalex
| מאבריק ויניאלס
| ימאהה
|-
! 2016
| ניקולו אנטונלי
| הונדה
| תומאס לוטי
| Kalex
| חורחה לורנסו
| ימאהה
|-
! 2015
| אלכסי מזבו
| הונדה
| יונאס פלוגר
| Kalex
| ולנטינו רוסי
| ימאהה
|-
! 2014
| ג'ק מילר
| KTM
| טיטו רבאט
| Kalex
| מארק מארקס
| הונדה
|-
! 2013
| לואיס סלום
| KTM
| פול אספרגרו
| Kalex
| חורחה לורנסו
| ימאהה
|-
! 2012
| מאבריק וינאליס
| FTR הונדה
| מארק מארקס
| Suter
| חורחה לורנסו
| ימאהה
|-
!rowspan=2| שנה
!colspan=2| 125 סמ"ק
!colspan=2| Moto2
!colspan=2| MotoGP
|-
!רוכב
!יצרן
!רוכב
!יצרן
!רוכב
!יצרן
|-
! 2011
| ניקולאס טרול
| אפריליה
| סטפן בראדל
| Kalex
| קייסי סטונר
| הונדה
|-
! 2010
| ניקולאס טרול
| אפריליה
| שויה טאמיזווה
| Suter
| ולנטינו רוסי
| ימאהה
|-
!rowspan=2| שנה
!colspan=2| 125 סמ"ק
!colspan=2| 250 סמ"ק
!colspan=2| MotoGP
|-
!רוכב
!יצרן
!רוכב
!יצרן
!רוכב
!יצרן
|-
! 2009
| אנדראה איאנונה
| אפריליה
| הקטור ברברה
| אפריליה
| קייסי סטונר
| דוקאטי
|-
! 2008
| סרג'ו גדאה
| אפריליה
| מאטיה פאזיני
| אפריליה
| קייסי סטונר
| דוקאטי
|-
! 2007
| הקטור פאובל
| אפריליה
| חורחה לורנסו
| אפריליה
| קייסי סטונר
| דוקאטי
|-
! 2006
| אלברו באוטיסטה
| אפריליה
| חורחה לורנסו
| אפריליה
| ולנטינו רוסי
| ימאהה
|-
! 2005
| גאבור טלמאצ'י
| KTM
| קייסי סטונר
| אפריליה
| ולנטינו רוסי
| ימאהה
|-
! 2004
| חורחה לורנסו
| דרבי
| סבסטיאן פורטו
| אפריליה
| סטה ג'יברנאו
| הונדה
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קטר: ספורט מוטורי
קטגוריה:MotoGP: מרוצים
צבי קרלינר

[[שלט הנצחה ליד הבית בו התגורר קרלינר]]
צבי (הרברט) קַרלינֶר (אב ה'תרס"ה, אוגוסט 1905 – ג' בכסלו ה'תשמ"ו, 16 בנובמבר 1985) היה ראש עיריית קריית ביאליק הראשון, במשך 9 שנים. עוד קודם לכן, עמד בראש המועצה המקומית וועד היישוב במשך כארבעה עשורים.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת 1905 בעיר ביטום שבאזור שלזיה עילית, גרמניה (כיום בפולין). הוריו, ברטה ושלמה קרלינר, היו סוחרים. בנעוריו הצטרף לתנועת הנוער היהודית "בלאו וייס". התנועה הכשירה את חבריה לעבודת כפיים, כהכנה לעלייה לארץ ישראל. בגיל 17 סיים את לימודיו בבית הספר, ופנה לעבוד ככורה פחם. לאחר מכן עבר לבירה ברלין, שם עבד בבית מלאכה ולמד את מקצוע המסגרות.

בשנת 1925 עלה לארץ ישראל עם קבוצת חברים מברלין, והתיישב בתל אביב. בשל חוסר בתעסוקה התפזרה הקבוצה בכל רחבי הארץ. לאחר מכן עבר לחיפה ועבד עם חבריו בעבודות מזדמנות. בשנת 1931 חזר לגרמניה במטרה לשכנע את הוריו לחסל את עסקיהם ולעלות ארצה. ב-1938 נרצח אחיו על ידי הנאצים, אביו נפטר ואמו של קרלינר הצליחה לעלות לארץ ישראל.

ב-1934 חזר לארץ ישראל. עם חזרתו לישראל שב קרלינר לחיפה, ובשנת 1936 התיישב בקריית ביאליק, שנקראה אז "שכונת עולי גרמניה". היה פעיל בארגון ההגנה בשמירה על היישוב מפני התקפות ערביי האזור. בשנת 1938 נבחר לוועד האגודה החקלאית השיתופית של השכונה, ושנה לאחר מכן נבחר לוועד הפועל של האגודה. לפרנסתו עבד כמורה מקצועי למסגרות בבית הספר למקצועות המלאכה ע"ש לודוויג טיץ ביגור.

בשנת 1945 נבחר כיו"ר ועד הקריה, תפקיד שאותו מילא בהתנדבות, ובמקביל עבד כמורה למסגרות בבית הספר בסמ"ת בחיפה, מ-1947 עד לשנת 1964.

בשנת 1950 קיבלה קריית ביאליק מעמד של מועצה מקומית, ובשנת 1976, לאחר קבלת מעמד עיר, היה לראש העיר הראשון של קריית ביאליק. קרלינר כיהן בתפקידו כראש סיעת ל', סיעה מקומית על מפלגתית, עניין לא שגרתי בתקופה בה ראשי ערים היו מזוהים עם אחת המפלגות שבכנסת.

ב-1966 כרת ברית ערים תאומות עם שטגליץ (ברלין) שבגרמניה המערבית.

בתקופתו התפתחה קריית ביאליק וגדלה במספר תושביה, נקלטו עולים רבים והישוב החל לשאת אופי עירוני עד הפיכתו לעיר.

בחודש נובמבר 1985 הלך לעולמו בעת שכיהן בתפקידו והיה לזקן ראשי הערים במדינת ישראל באותה עת. בן 80 במותו. הובא לקבורות בבית העלמין צור שלום. הותיר אחריו את אשתו רות (לבית לנגה), בת ונכדים.

==הנצחה==
עיריית קריית ביאליק מחלקת בכל שנה מלגות לסטודנטים תושבי העיר ע"ש צבי קרלינר. כמו כן מרכז הספורט אפק בעיר נקרא על שמו.

==לקריאה נוספת==
* עיריית קריית ביאליק, צבי קרלינר - אבי העיר קריית ביאליק, 1986.
* דני שדה ויוסי ליבוביץ, מת צבי קרלינר זקן ראשי הערים, ידיעות אחרונות, 17 בנובמבר 1985, עמ' 8 (כולל תמונתו)

==קישורים חיצוניים==
* 
* "[https://qbialik.org.il/%d7%94%d7%a8%d7%91%d7%a8%d7%98-%d7%a6%d7%91%d7%99-%d7%a7%d7%a8%d7%9c%d7%99%d7%a0%d7%a8/ הרברט צבי קרלינר]" באתר עיריית קריית ביאליק.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:ראשי עיריית קריית ביאליק
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות צור שלום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
פייר ז'וזף דובואה

פייר ז'וזף לואיס אלפרד דובואה (בצרפתית: Pierre Joseph Louis Alfred Dubois; 21 בנובמבר 1852 – 17 בינואר 1924) היה גנרל של דיוויזיה בצבא צרפת אשר פיקד על הארמייה השישית במהלך מלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
דובואה נולד ב-21 בנובמבר 1852 בעיר סדאן שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. ב-1872 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית סן-סיר, וב-1874 התגייס לחיל הפרשים של צבא צרפת בדרגת לוטננט משנה, והוצב ברגימנט הדרגונים ה-24. ב-1882 נשלח לאלג'יריה, וב-1885 נשלח למרוקו. ב-1901 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד בית הספר לפרשים בסומיר. ב-1905 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה ומונה למפקח הפרשים במשרד המלחמה. ב-1909 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה ומונה למפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה. במקביל מונה לחבר בוועדה הטכנית של חיל הפרשים. ב-1913 הועבר לפקד על הקורפוס התשיעי.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה דובואה מפקד הקורפוס התשיעי אשר היה חלק מהארמייה השנייה של נואל דה קסטלנו. הוא לחם במהלך המערכה על הגבולות ובכלל זה בקרב הארדנים. בהמשך לחם בקרב הראשון על המארן הקרב הראשון על האן ובקרב איפר הראשון. ב-13 במרץ 1915 הוא מונה למפקד הארמייה השישית והחזיק בתפקיד עד 26 בפברואר 1916. ב-22 ביוני של אותה שנה הוא מונה למפקד האזור הצבאי ה-5, וב-12 ביולי 1917 הוא מונה למפקד האזור הצבאי ה-11. הוא פרש מהצבא בדצמבר של אותה שנה.

דובואה נפטר בטור ב-17 בינואר 1924 בגיל 71.

==קישורים חיצוניים==

* [http://gw.geneanet.org/garric?lang=fr&p=pierre+joseph+louis+alfred&n=dubois פייר ז'וזף דובואה]

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1852
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1924
יחסי מדגסקר–שוודיה

יחסי מדגסקר–שוודיה הם יחסי החוץ שבין מדגסקר לבין שוודיה. למדגסקר יש קונסוליית כבוד בסטוקהולם וכן קונסוליה רגילה באיסטאד. מלבד הקונסוליות, מדגסקר מיוצגת בשוודיה על ידי השגרירות בברלין, גרמניה. לשוודיה יש קונסוליית כבוד באנטנריבו. היא מיוצגת על ידי השגרירות במפוטו, מוזמביק.

בשנת 1990 נוסדה בגטבורג שבשוודיה אגודת הידידות שוודיה-מדגסקר. האגודה היא מוסד ללא מטרות רווח שמטרתה הוא קידום היחסים בין שתי המדינות. לאגודה סניפים בסטוקהולם ובגטבורג. האגודה מפרסמת כתב עת המכונה למור, וכן חוברת מידע לתיירים, ופרסומים נוספים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

מדגסקר
עונת 1894/1895 בפוטבול ליג

עונת 1894/1895 הייתה העונה השביעית של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 בספטמבר 1894 והסתיימה ב-24 באפריל 1895. 

הליגה כללה 16 קבוצות. ליברפול וסמול היית' היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.

עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.

סנדרלנד זכתה באליפות בפעם השלישית בתולדות המועדון.

קבוצות שסיימו את העונה במקומות 14-16 היו צריכות לשחק משחקי מבחן מול הקבוצות החזקות בליגת משנה. במקרה של ניצחון, הן היו זכאיות להישאר בליגה. במקרה של הפסד, הקבוצה מליגת משנה הייתה זכאית לעמוד בבחירות לליגה. בסיום משחקי מבחן, סטוק סיטי ודרבי קאונטי נותרו בליגה, ליברפול ירדה לליגת משנה ובמקומה נכנסה ברי.

==כדורגלנים מצטיינים==

ג'ון קמפבל מסנדרלנד כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השלישית בקריירה.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" style="text-align:center"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=20|שערי זכות
!width=20|שערי חובה
!width=20|יחס שערים
!width=20|הפרש שערים
!width=20|נקודות
|הערות
|- bgcolor="#FFFF00"
| 1.|| סנדרלנד||30||21||5||4||80||37||2.162||43||47||זכייה בליגה
|- 
| 2.|| אברטון ||30||18||6||6||82||50||1.640||32||42
|- bgcolor=#99BADD 
| 3.|| אסטון וילה ||30||17||5||8||82||43||1.907||39||39||זכייה בגביע האנגלי 
|- 
| 4.|| פרסטון נורת' אנד ||30||15||5||10||62||46||1.348||16||35
|- 
| 5.|| בלקברן רוברס ||30||11||10||9||59||49||1.204||10||32
|- 
| 6.|| שפילד יונייטד ||30||14||4||12||57||55||1.036||2||32
|- 
| 7.|| נוטינגהאם פורסט ||30||13||5||12||50||56||0.893||6-||31
|- 
| 8.|| ונסדיי ||30||12||4||14||50||55||0.909||5-||28
|- 
| 9.|| ברנלי ||30||11||4||15||44||56||0.786||12-||26
|- 
| 10.|| בולטון וונדררס ||30||9||7||14||61||62||0.984||1-||25
|- 
| 11.|| וולברהמפטון וונדררס ||30||9||7||14||43||63||0.683||20-||25
|- 
| 12.|| סמול היית' ||30||9||7||14||50||74||0.676||24-||25
|- 
| 13.|| וסט ברומיץ' אלביון ||30||10||4||16||51||66||0.773||15-||24
|- bgcolor=#eee5de 
| 14.||סטוק סיטי ||30||9||6||15||50||67||0,746||17-||24||ניצחה במשחקי מבחן
|- bgcolor=#eee5de 
| 15.|| דרבי קאונטי ||30||7||9||14||45||68||0.662||23-||23||ניצחה במשחקי מבחן
|- bgcolor="#F08080"
| 16.|| ליברפול ||30||7||8||15||51||70||0.729||19-||22||ירדה ליגה
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rsssf.com/engpaul/FLA/1894-95.html נתונים מפורטים מאתר rsssf]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1895
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1894
קטגוריה:עונות בפוטבול ליג
ורטהיים

ורטהיים הוא שם משפחה יהודי ממקור גרמני, שפירושו "יוצא ורטהיים".

==ראו גם==
* ורטהיימר
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה טופונימיים
יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – שוודיה

יחסי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו–שוודיה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לבין שוודיה. לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו יש שגרירות בסטוקהולם, ולשוודיה יש שגרירות בקינשאסה, המייצגת את שוודיה גם ברפובליקה המרכז-אפריקאית, גבון, קמרון וברפובליקה של קונגו. מטרותיה הרשמיות של שגרירות שוודיה הן ריכוז הסיוע הבינלאומי למדינה, קידום הסחר וההשקעות, תמיכה באזרחים שוודים במדינה, וכן חיזוק תדמיתה של שוודיה ברפובליקה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

מבנה שגרירות הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בסטוקהולם. במקום נמצאות מספר שגרירויות נוספות
יחסי ישראל–ניקרגואה

יחסי ישראל–ניקרגואה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין רפובליקת ניקרגואה.

==היסטוריה==
במהלך ההצבעה בנושא תוכנית החלוקה בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947 על חלוקת המנדט הבריטי למדינה יהודית וערבית, ניקרגואה נמנתה יחד עם 33 המדינות שהצביעו בעד ההצעה.

ניקרגואה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בישראל (אחרי ברית המועצות וצ'כוסלובקיה).

===שנות ה-1980===
בשנת 1979 עלתה לשלטון בניקרגואה מפלגת השמאל המרקסיסטית, החזית הסנדיניסטית. בין מייסדי המפלגה נמנו סוכני ק.ג.ב. אשר פעלו בשנות השישים במטרה לרתום את המאבק הלאומי של עמי אמריקה הלטינית לטובת ברית המועצות. על מנת למנוע מהמעצמה להקים ראש גשר קומוניסטי במרכז אמריקה, מימנה ארצות הברית צבא שכירי חרב ותומכי הרודן המודח, אנסטסיו סומוסה דביילה, שלחמו מלחמת גרילה כנגד הממשלה הסנדיניסטית בעת המהפכה שהתחוללה בניקרגואה בין השנים 1961–1990. אביו של דביילה היה ידוע כתומך ישראל ששאף ליצירת "יחסים מיוחדים" בין שתי המדינות. מורדים אלה, היו חברי ארגונים שנקראו קונטראס, קיצור למילה "contrarrevolución" ("נגד המהפכה"). מימון המורדים התבצע ללא ידיעת הקונגרס האמריקני, בכסף שהתקבל ממכירת נשק לאיראן, דרך ישראל. ב-1986, כאשר נחשפה פרשת איראן-קונטראס, יצאה ישראל מגדרה על מנת להכחיש כל קשר לארגוני הקונטראס. ניקרגואה דחתה את ההכחשות וכן ראתה בשלילה את הסיוע הישראלי לצבאות גואטמלה ואל סלוודור. על רקע זה, הקשרים בין ישראל לניקרגואה מאז, ולאורך שנות ה-80 בפרט, החלו להתדרדר. מאז עליית המפלגה לשלטון, הסנדיניסטים הביעו תמיכה ברשות הפלסטינית, הציעו לאש"ף לפתוח שגרירות במנגואה ב-1981 וקיבלו בברכה את יאסר ערפאת בביקורו בניקרגואה.

ב-6 באוגוסט 1982 נותקו היחסים בין 2 המדינות עקב מלחמת לבנון הראשונה, בה צידדה ניקרגואה בצד הלבנוני וביקרה את פעולות ישראל. יחסי המדינות חודשו 10 שנים לאחר מכן.

ישראל וארצות הברית היו למדינות היחידות שהצביעו בשנת 1986 בעצרת הכללית של האו"ם נגד הסרת האמברגו הכלכלי על ניקרגואה. עוד קודם לכן ישראל, אל סלוודור וארצות הברית היו היחידות שהצביעו נגד הדרישה בעצרת הכללית לעצור את הסיוע האמריקני לארגוני הקונטראס.

===שנות ה-2010===
בעקבות אירוע המשט לעזה במאי 2010, ניתקה שוב ניקרגואה את יחסיה הדיפלומטיים עם ישראל.

בשנת 2012 אירח נשיא ניקרגואה דניאל אורטגה את עמיתו האיראני מחמוד אחמדינז'אד במעונו. במהלך מסיבת עיתונאים משותפת, קרא אורטגה לישראל להשמיד את מתקניה הגרעיניים.

ב-29 במרץ 2017, ממשלת ניקרגואה הודיעה על החזרת הקשרים הדיפלומטיים שלה עם ישראל, על אף תמיכת ממשלת המדינה הסנדיניסטית במדיניות איראן ותמיכתה באיראן בגופים בינלאומיים.

===שנות ה-20 של המאה ה-21===
שלט הקונסוליה של ניקרגואה ברחוב שמואל קליין ב[[ירושלים, נובמבר 2021|250x250 פיקסלים]]

ישראלים רשאים להיכנס לניקרגואה ללא צורך בוויזה.

בעקבות מלחמת חרבות ברזל פרסם משרד החוץ המלצה להימנע מביקורים בניקרגואה עקב אי נוכחות של נציג רשמי של ישראל במדינה.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* כיום השירותים הקונסולריים לישראלים בניקרגואה ניתנים על ידי שגרירות ישראל בקוסטה ריקה.

==ראו גם==
* יהדות ניקרגואה
* פרשת איראן-קונטראס

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20161113094133/http://www.consulates.co.il/%D7%A9%D7%92%D7%A8%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%AA_%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C_%D7%A1%D7%9F_%D7%97%D7%95%D7%96%D7%94/ נציגות ישראל שמספקת שירותים לניקרגואה]

== הערות שוליים ==
ברוטש מופטה

ברוטש מופטה 
ברוטש מופטה 

ברוטש מופטה (בגרמנית: Brütsch Mopetta) היא מכונית מיקרו. גוף הרכב בנוי מפיברגלס בתצורת קבריולה (רודסטר), חסר דלת, ובעל 3 גלגלים (בדומה לתלת אופן). המכונית יוצרה על ידי חברת "ברוטש" הגרמנית (Egon Brütsch Fahrzeugbau) בין השנים 1956–1958. 

חברת Egon Brütsch Fahrzeugbau התמחתה ביצירת מכונית מיקרו עשויות מפיברגלס. סך הכל יוצרו 14 יחידות, ומתוכן שרדו רק 5. הרכב יועד לנוסע יחיד, והיה לרכב הקטן ביותר שתוכנן על ידי אגון ברוטש. הגה הרכב היה בצורת כידון, והמהירות המקסימלית אליה הגיעה המכונית היא 35 קמ"ש.

קיימת רפליקה מודרנית של המכונית בעלת מנוע הונדה אוטומטי.

==דגמי ברוטש מופטה==
* מנוע 50 סמ"ק, 1.5 כ"ס
* מנוע 50 סמ"ק, 1.8 כ"ס
* מנוע 50 סמ"ק 2.3 כ"ס (גרסה מיוחדת)

== תמונות ==
<gallery>
Brütsch Mopetta Schramberg.JPG| ברוטש מופטה (מנוע מרכזי)
Brütsch Mopetta Stopfenheim (4).JPG| ברוטש מופטה
Brütsch Mopetta Stopfenheim Interieur.JPG| ברוטש מופטה - מבט לתא הנהג ומערכת ההיגוי
1957 Brütsch Mopetta, Rollende Einkaufstasche cabine.JPG| ברוטש מופטה, שנת 1957 - מבט לתא הנהג ומערכת ההיגוי
Mopetta GmbH Mopetta Einbeck (5).jpg| ברוטש מופטה דגם GmbH 
Mopetta GmbH Mopetta Einbeck (2).jpg | ברוטש מופטה דגם GmbH 
1957 Brütsch Mopetta, Rollende Einkaufstasche, 49cc 2,3hp bild 4.JPG| ברוטש מופטה שנת 1957
1957 Brütsch Mopetta, Rollende Einkaufstasche, 49cc 2,3hp bild 5.jpg| ברוטש מופטה שנת 1957
</gallery>

==ראו גם== 
* מכונית מיקרו
* פיברגלס
* תלת אופן
* ברוטש V2
* ספאץ

==לקריאה נוספת==
* [http://www.classiccarcatalogue.com/BRUTSCH%201958.html ברוטש - מכוניות קלסיות ] (Classic Car Catalogue)

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=ifUhqY5l5wA ברוטש מופטה ] (0:41), יו-טיוב

קטגוריה:מכוניות מיקרו
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות תלת אופן
קטגוריה:מכוניות עשויות פיברגלס
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1956
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
אבינועם הורביץ (רב)

הרב אבינועם הורביץ (נולד ב-1958) הוא ראש הישיבה התיכונית קריית ארבע וראש כולל האברכים בה.

==ביוגרפיה- ==
אבינועם הורביץ נולד בשנת תשי"ט בקיבוץ שלוחות, להוריו שלום וזלדה הורביץ אשר עלו ארצה מארצות הברית מיד לאחר נישואיהם.

החל דרכו בישיבת אור עציון בה למד תורה מהרב חיים דרוקמן ראש הישיבה ומהרב בנימין אייזנר שבעקבות השפעתו עבר ללמוד תורה בישיבה לצעירים ואחר כך בשנת תשל"ד בישיבת מרכז הרב אצל הרצי"ה קוק שממנו קיבל את המטען הרוחני וההשראה לחיים של שליחות תורנית חינוכית יחד עם השליחות לבניין הארץ. מה שבא לידי ביטוי בשנת תש"מ בהקמת ישיבת שבי חברון שהיוותה שלב חשוב בתקומת היישוב היהודי בחברון.

בשנת תשמ"ט ייסד את הישיבה התיכונית בקריית ארבע וממשיך לעמוד בראשה. הישיבה מתאפיינת בשאיפתה ליצירת חידושים חינוכיים מתוך עשייה של קהילת התלמידים.

בשנת תשנ"ח ייסד יחד עם תלמידיו את תנועת ההתנדבות הגדולה 'שמיניסטים עם הפנים לכלל ישראל' המנציחה את הרב משה צבי נריה ונקראה לזכרו 'לאורו נלך'. בשנת תשס"ט נוסדה בישיבה תוכנית אליה חוזרים הבוגרים לאחר נישואיהם ומשלבים לימוד תורה ואקדמיה.

== חיים אישיים ==
הרב אבינעם נשוי לשני שושנה, ואב לעשרה ילדים. אחיו הוא הרב הלל הורוביץ איש ציבור ציוני דתי. אחותו טובה נשואה לרב מנחם ליסטמן ראש המחלקה לדוברי אנגלית במכון מאיר.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:תלמידי הרצי"ה קוק
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:ראשי ישיבות תיכוניות
קטגוריה:בוגרי ישיבת ירושלים לצעירים
קטגוריה:קריית ארבע: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת אור עציון
קטגוריה:שלוחות: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
פיאט ברקטה

פיאט ברקטה (באיטלקית: Fiat Barchetta) היא מכונית ספורט, בתצורת רודסטר, 2 מושבים, אשר יוצרה ידי חברת פיאט בין השנים 1995–2002 ו-2004–2005.

==נתונים==
* 2 דלתות
* תצורות: קבריולה, גג-קשיח
* תאוצה "פיאט ברקטה" בין 0–100 קמ"ש ב-8.9 שניות

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="100">
קובץ:Red Fiat Barchetta 1995 - 4255.jpg|חזית הרכב ברקטה
קובץ:Fiat Barchetta, Bj. 1997 - Cockpit.jpg|מבט לתא הנהג
קובץ:Barchetta.jpg|צד הרכב
קובץ:Fiat Barchetta 002.JPG|מבעד למכסה המנוע
קובץ:Fiat Barchetta-tył.JPG|ירכתי הרכב
</gallery>
==לקריאה נוספת==
* [https://www.google.co.il/search?q=Fiat+Barchetta&tbm=isch&source=iu&ictx=1&fir=ylhwlGNQ3pwGAM%253A%252C9RFz27rq8EjNaM%252C_&usg=__BOx3AO_4XfrWG9B_Sv319aSo2Vs%3D&sa=X&ved=0ahUKEwjIms-1l5baAhUNaVAKHcnVBdAQ9QEIMDAD#imgrc=ylhwlGNQ3pwGAM: "פיאט ברקטה" – תמונות]

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קבריולה
ברקטה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1995
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
נטלי מוראלס (עיתונאית)

נטלי מוראלס, 2007
נטלי מוראלס-רודס (באנגלית: Natalie Morales-Rhodes; נולדה ב-6 ביוני 1972) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה אמריקאית.

==ביוגרפיה==
מוראלס נולדה בטאיפיי שבטאיוואן לאם ברזילאית ולאב פוארטו ריקני. היא בוגרת תואר בעיתונאות ולימודי אמריקה הלטינית מאוניברסיטת ראטגרס.

==קריירה==
מוראלס החלה לעבוד ככתבת של תחנת חדשות בקונטיקט ושם סיקרה בין היתר את הבחירות לנשיאות ארצות הברית לשנת 2000.

היא הגישה את הסרט התיעודי "Save Our Sound" שהיה מועמד לפרס אמי, בין השנים 2002–2006 שימשה חלק מצוות ערוץ MSNBC ושם סיקרה בין היתר את אולימפיאדת אתונה.

ב-2006 החלה להנחות את תוכנית הבוקר הידועה "Today".

ב-2010 הנחתה את תחרות מיס ארצות הברית וב-2010 ו-2011 הנחתה את תחרות מיס תבל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עיתונאיות אמריקאיות
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:מנחי תחרויות יופי
קטגוריה:מגישות חדשות
קטגוריה:בלוגריות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא פוארטו ריקני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ברזילאי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1972
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
כותרת (כתיבה)

כותרת היא כיתוב המצוי בראש יצירה כתובה (כגון רומן, סיפור קצר, שיר או כתבה עיתונאית) ולרוב מציג את הנושא המרכזי בו יעסוק הטקסט.

במקרים רבים, למשל כאשר מדובר על ספר או שיר, הכותרת משמשת גם כשם היצירה. כותרת של ספר תופיע בדרך כלל גם על עטיפת הספר ועל עמוד השער. לפני שהשימוש בכותרות נהיה נפוץ, קטעי טקסט היו מזוהים על ידי האינציפיט.

תחת הכותרת הראשית, תופיע לעיתים כותרת משנה (הנקראת גם "תת-כותרת"). לרוב, מטרתה היא להרחיב ולפרט את הכתוב בכותרת הראשית. לעיתים, כותרת המשנה משמשת ככותרת חלופית. בקטעי טקסט ארוכים, תופענה כותרות משנה במבנה היררכי (כך למשל, כותרות לפרקים ולתתי-פרקים בספר). נהוג לאסוף כותרות אלה לתוכן עניינים בתחילת הטקסט.

כותרות משנה מופיעות גם תחת סמלילים. אז, המטרה היא בעיקר להגדיר את תחום העיסוק של העסק שזהו סמלו.

== סוגי כותרות ==
* אינפורמטיבית, מידעית – כותרת אובייקטיבית ועניינית המוסרת מידע הנותן הקדמה על מה שכתוב בטקסט.
* מגמתית, נוקטת עמדה – כותרת סובייקטיבית המביעה עמדה באופן מרומז או במפורש.
* פיקנטית – כותרת שמטרתה ליצור סקרנות ועניין אצל הקורא, לרוב, על ידי שימוש באמצעים רטוריים.

== ראו גם ==
* קליקבייט - כותרות פיקנטיות, שבדרך כלל, אינן אינפורמטיביות במכוון

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתיבה
קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים של משתמשים חדשים
ג'ודית בולדווין

ג'ודית בולדווין (באנגלית: Judith Lee Baldwin; נולדה ב-26 במרץ 1946) היא שחקנית אמריקאית.

==ביוגרפיה==
בולדווין נולדה בוושינגטון הבירה. בשנת 1965 היא נבחרה למיס ניו מקסיקו ולאחר מכן לסגנית שנייה למיס ארצות הברית.

== קריירה ==
בשנת 1969 היא שיחקה את המזכירה של קפטן נלסון בסדרה "אני חולם על ג'יני", ובשנת 1975 היא שיחקה בסרט המבוסס על הספר "נשות סטפפורד".

בשנת 1987 שיחקה את בת', אמה של ברוק לוגן באופרת הסבון "היפים והאמיצים", אך עד מהרה הוחלפה על ידי ננסי ברנט. 

היא שיחקה בסרטים כגון "הצלה מהאי של גיליגן" (1978), "הניצולים באי של גיליגן" (1979), "חופים" (1988), "אישה יפה" (1990) ו"יומני הנסיכה" (2001) וגם השתתפה בתפקידי אורח בסדרות "בלוז לכחולי המדים", "מטלוק", "קן ריק", "סיביל", "אגדות מעולם המסתורין" ו-"עמוק באדמה".

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אישים
קטגוריה:דוגמניות אמריקאיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכות התחרויות המדינתיות למיס ארצות הברית
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס ארצות הברית
קטגוריה:ניו מקסיקו: אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
Leichtgesinnte Flattergeister, רי"ב 181

Leichtgesinnte Flattergeister (בעברית: רוחות קלים ומרפרפים), רי"ב 181, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום "סקסימה", הוא יום ראשון שחל שבועיים לפני התענית והשמיני שלפני הפסחא, שחל ב-13 בפברואר 1724.

==היסטוריה==
קנטטה זו הייתה התשיעית שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 144.

כעשר שנים קודם לכן הלחין באך את רי"ב 18 לכבוד אותו יום ומשערים ששתי הקנטטות בוצעו ב-1724, אחת לפני התפילה ואחת אחריה. הוא ביצע אותה שוב בין 1743 ל-1746. זוהי אחת מהקנטטות הבודדות שהלברית המקורית שרדה עד היום.

ב-1891 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 37 של פרסומיה.

==מילים ומוזיקה==
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת השנייה אל הקורינתים ופסוקים מהבשורה על-פי לוקאס המתארים את משל הזורע. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע והיא עוסקת בנושא המתואר במשל ובנמשל של דברי אלוהים והשפעתם.

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן, אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של חצוצרה, חליל, אבוב, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה חמישה פרקים:
# אריה לבס: Leichtgesinnte Flattergeister (רוחות קלים ומרפרפים)
# רצ'יטטיב לאלט: O unglückselger Stand verkehrter Seelen (הו מצב אומלל של נשמות עקשות)
# אריה לטנור: Der schädlichen Dornen unendliche Zahl (קוצים מזיקים רבים במספרם)
# רצ'יטטיב לסופרן: Von diesen wird die Kraft erstickt (בשל אלו כוחנו יחנק)
# מקהלה: Laß, Höchster, uns zu allen Zeiten (תן נא לנו, אל עליון, בכל עת)

==הקלטות==
היצירה הוקלטה במלואה 11 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את הלמוט רילינג (ב-1982), גוסטב ליאונהארדט (ב-1987), טון קופמן (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bach-cantatas.com/BWV181.htm פרטי הקנטטה] באתר קנטטות באך
* [http://www.bach-cantatas.com/Texts/BWV181-Heb1.htm טקסט הקנטטה] באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
דוד זכות

רבי דוד זכות (ה'תקל"ח, 1778 - כ"ט באייר ה'תרכ"ה, מאי 1865) היה רב ומחבר בקהילת מודנה, איטליה.

== ביוגרפיה ==
דוד זכות נולד בסביבות שנת ה'תקל"ח (1778) לאביו מזל טוב מודינא בעיר מודנה (מודינה, בפי היהודים), מצאצאיו של רבי משה זכות, דודו ורבו היה רבי שמשון חיים נחמני (מחבר ספר "זרע שמשון"). בנוסף היה תלמיד מובהק של רבי ישמעאל הכהן ממודנה בעל שו"ת זרע אמת.

כיהן כרבה של מודנה משנת ה'תר"ט (1849). היה מוהל מומחה, וכתב על כך חיבורים הלכתיים שהסתמכו על הידע שנרכש בתחום הרפואה והאנטומיה. כמו כן עסק בחינוך. התנגד להתבוללות, ולפילוסופיה, אך לא נמנע לאמץ את חידושי המדע והתרבות שאינם סותרים את הדת היהודית.

נפטר בכ"ט באייר ה'תרכ"ה (1865) ונקבר בעיר מודנה. 

צאצאים ישירים שלו מתגוררים כיום בנתניה ובצפון איטליה.

== ספריו ==
* זכר דוד - דרשות, שלשה חלקים על טעמי ומנהגי מצות ברית מילה, על ענייני התפלה, ועל מועדי ישראל, ליוורנו, ה'תקצ"ז (1837)
* לימודי ה - אמונה, עיקרי יסודות הדת לילדים, ריגייו, ה'תקע"ד (1814)
*שו"ת על ארבעה טורים.
*תפלה לדוד - פירוש על התפילה ועל המחזור לפי מנהגי איטליא (לא הודפס).
*שלל דוד - פירוש על התורה ו-300 דרשות (עדיין בכת"י, לא הודפס).
*תולדות האר"י (עדיין בכת"י)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* רבי [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=7541&st=&pgnum=79&hilite= דוד זכות] בספר תולדות גדולי ישראל, מאת רבי מרדכי שמואל גירונדי (משנת 1853). 
* 
* ספר [http://www.hebrewbooks.org/32984 לימודי ה'] באתר HebrewBooks
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:מודנה: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:ילידי 1778
קטגוריה:נפטרים ב-1865
ברהמוס-2

ברהמוס-II או ברהמוס-2 או ברהמוס מארק II הוא טיל שיוט שגא-קולי בפיתוח משותף על ידי משינוסטרויניה הרוסית וה DRDO (מכון המחקר והפיתוח של ההגנה) של הודו, אשר ביחד יצרו את החברה הבינלאומית "ברהמוס אירוטספייס" למטרות הפיתוח. טיל זה מהווה סדרת המשך של הברהמוס, סדרה של טילי שיוט. הברהמוס-2 צפוי להיות בעל טווח של 600 ק"מ ומהירות של מאך 7. במהלך ההפלגה שלב של טיסת הטיל יהיה מונע על ידי מנוע על-מגח סילוני. פרטים אחרים, כולל עלות הייצור והממדים הפיזיים, טרם פורסמו. הוא היה צפוי להיות מוכן לניסוי עד 2020.

בשנת 2022 דווח שניסוי נדחה למספר שנים למחצית העשור או אף מעבר לזה.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טילים הודיים
קטגוריה:רוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:טילי שיוט
קטגוריה:DRDO
קטגוריה:מוצרים עתידיים: אמצעי לחימה
אברהם גנצוויך

אברהם גנצוויך (בפולנית: Abraham Gancwajch; 1902 – 1943) היה יהודי שפעל כמשתף פעולה עם הנאצים וסוכן הגסטפו בגטו ורשה. הנהיג קבוצת משתפי פעולה שנקראה "ה-13", שכונתה על ידי תושבי הגטו "הגסטפו היהודי" ועסקה בעסקי הברחות ושוק שחור תחת חסות השלטונות הנאצים.

==ראשית דרכו==
אברהם גנצוויך נולד בשנת 1902 בעיר צ'נסטוחובה בדרום פולין. בצעירותו היה לעיתונאי בעיר לודז' והיה פעיל בתנועת "השומר הצעיר". לאחר מכן עבר לווינה בירת אוסטריה ושימש בה ככתב השבועון Gerechtigkeit (צדק) שבעריכת אירנה הרנד, שהייתה פעילה למען זכויות האדם ונגד האנטישמיות ומי שתוכר לימים כחסידת אומות העולם. 
בשנת 1938, לאחר האנשלוס (סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית), חזר גנצוויך ללודז' בה הוציא לאור מגזין בשם Wolność (חופש) שנפוץ בקרב הקוראים היהודים.

==בתקופת השואה==
ב-1 בספטמבר 1939 פרצה מלחמת העולם השנייה עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין ופולין נכבשה תוך חודש. כאשר לודז' נכבשה על ידי הנאצים נאסרו כל אנשי מערכת המגזין. גנצוויך לא נעצר והגיע לוורשה כפליט מלודז'.

בדצמבר 1940 הוא יסד את "המשרד למלחמה בנשך ובספסרות" שפעל בגטו ורשה לצדו של היודנראט וקיבל את הכינוי "ה-13" (ביידיש: "דאָס דרײַצענטל") על שם כתובת משרדיו ברחוב לשנו 13. המטרה המוצהרת שלו הייתה להסדיר ולאכוף מסחר הוגן, אבל למעשה היו חברי "ה-13" סוכנים של האס דה - שירות הביטחון של המפלגה הנאצית, ועסקו בעסקי הברחות ושוק שחור. הם זכו להטבות מפליגות על שיתוף הפעולה, כל עוד נזקקו להם הנאצים.
הבית ברח' לשנו 13

גנצווייך שאף להחליף את אדם צ'רניאקוב בתפקיד יושב ראש היודנראט ולהשתלט על כמה מתחומי אחריותו של היודנראט. באמצעות קשריו עם האס אס הצליח לקבל שליטה על כמה ממוסדות הגטו ולנהל יותר ממאה בניני דירות. אנשיו יכלו לצאת באופן חופשי מן הגטו אל הצד הארי של ורשה והיו אף פטורים מלשאת על זרועם את הסרט עם המגן דוד. במציאות הדלה של חיי הגטו הם חיו יחסית בתנאי פאר וצברו בסחיטה סכומי כסף נכבדים. התועלת שהביאו לנאצים התבטאה באיסוף מידע והלשנה. כדי לשוות לפעילותו צביון חברתי לכאורה יזם גנצווייך פעילויות תרבות, תמך כספית ברבנים ובאישי ציבור וארגן מוסד לעזרה ראשונה בגטו. 

למרות מאמציו של גנצוויך התייחסו מרבית תושבי הגטו בשלילה לארגונו, ראו בו גוף מסוכן וחששו מפני כל מגע איתו. אדם צ'רניאקוב תיאר אותו ביומנו כיצור בזוי ומכוער.

במרוצת הזמן הקימו הנאצים גוף נוסף של משתפי פעולה יהודים שנקרא "הלפיד" בפולנית: Żagiew , שגם בראש העמידו את גנצוויך. מטרתו של הגוף הייתה לחדור לארגוני המחתרת היהודיים ולחשוף את קשריהם עם המחתרת הפולנית.

==סופו==
בשנת 1942 כאשר התבצעו ה"אקציות", הגירושים ההמוניים של היהודים מגטו ורשה אל מחנות ההשמדה, החלו הגרמנים לחסל סוכנים ומלשינים שעבדו איתם בגטו. אז חוסלו גם מרבית אנשי קבוצת ה-13 וגנצוויך עבר לצד הארי של ורשה. שם גנצוויך ואנשי ה-13 שעברו עמו לצד הארי הציגו עצמם כלוחמי מחתרת יהודית ועסקו במצוד אחר פולנים שנתנו מחסה בבתיהם ליהודים. הוא ניסה גם לחבל בהכנות למרד גטו ורשה. הארגון היהודי הלוחם גזר עליו דין מוות, אך נבצר ממנו מלבצעו.

המשך גורלו לא נודע. לפי אחד המקורות הוא כנראה נרצח יחד עם אשתו ובנו בראשית שנת 1943.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.holocaustresearchproject.org/revolt/The13.html אברהם גנצוויך וה "13"] באתר Holocaust education & archive research team 
* [http://www.jewage.org/wiki/en/Article:Abraham_Gancwajch_-_Biography אברהם גנצוויך – ביוגרפיה] באתר Jewage 
* 

קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:יהודים משתפי פעולה עם הנאצים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:נפטרים ב-1943