OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Sunny Afternoon

"Sunny Afternoon" (בעברית: "אחר הצהריים שמשי") הוא שיר שנכתב על ידי ריי דייוויס ובוצע במקור על ידי להקת הקינקס. השיר הופיע מאוחר יותר באלבום Face to Face וכן כשיר הנושא באלבום האוסף שלהם ב-1967. בדומה לשיר "Taxman" של הביטלס, השיר מתייחס למס הפרוגרסיבי של ממשלת הלייבור הבריטית בראשות הרולד וילסון.

== רקע ==
"Sunny Afternoon" נכתב לראשונה על ידי ריי דייוויס כאשר הוא היה חולה בביתו.

דייוויס אמר על מילות השיר "הדרך היחידה שיכולתי לתאר את מה שהרגשתי הייתה באמצעות אריסטוקרט שירד מגדולתו שעשה את עושרו מכסף ישן בניגוד לעושר שאני יצרתי לעצמי." על מנת למנוע מהמאזינים להזדהות עם גיבור השיר, אמר דייוויס "הפכתי אותו לנבל שנלחם בחברתו אחרי לילה של שכרות ואכזריות."

== הפצה ==
השיר שוחרר כסינגל ב-3 ביוני 1966 ונכנס למקום הראשון מצעד הסינגלים הבריטי ב-7 ביולי 1966 ונותר שם במשך שבועיים. השיר גם נכנס למקום הראשון באירלנד ב-14 ביולי 1966. בארצות הברית, הוא נכנס למקום 14 בבילבורד הוט 100 בסתיו 1966. הקליפ של השיר הוא בהשתתפות הלהקה בסביבה קרה ומשולגת.

"Sunny Afternoon" ממוקם במקום 200 ברשימת מאתיים השירים הגדולים של שנות השישים של פיצ'פורק השיר נכלל ואף מופיע ככותרת של מחזמר הוסט אנד "Sunny Afternoon".

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.raydavies.info/ האתר הרשמי של ריי דייוויס]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1966
קטגוריה:סינגלים מ-1966
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת רפרייז רקורדס
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרבות הנגד של שנות השישים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
רודולף פון זבוטנדורף

רודולף פרייהר פון זבוטנדורף (בגרמנית Rudolf Freiherr von Sebottendorf; 9 בנובמבר 1875 - 8 במאי 1945; הזדהה לפעמים גם בשם "ארווין טורה") היה מוציא לאור, איש תורת הנסתר, אנטישמי, מייסד אגודת תולה, וממבשרי הנאציזם.

נולד בוויירצה (במחוז הפרוסי של שלזיה) בשם אדם אלפרד רודולף גלאואר (Glauer). אביו היה נהג קטר, והוא זכה להשכלה טכנית. עבד כמסיק באונייה שהפליגה בקו שבין נמל ברמן לניו יורק. ב-1901 נסע לאימפריה העות'מאנית ועבד כמהנדס. ב-1905 חזר לדרזדן ושם נישא לקלרה ווס, וכעבור שנתיים התגרש ממנה. ב-1908 או 1909 נשפט כנוכל וזייפן.

ב-1911 קיבל אזרחות עות'מאנית ואומץ על ידי הברון פון זבוטנדורף. מאז נשא את שם המשפחה פון זבוטנדורף והיה זכאי לתואר פרייהר. השתתף במלחמת הבלקן הראשונה ולאחר סיומה חזר לגרמניה, שם קנה אחוזה בסמוך לדרזדן. בשל לאומיותו העות'מאנית לא גויס לצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה. ב-1915 נישא לברטה אנה איפלנד, בתו של סוחר עשיר מברלין, וחייו התבססו גם על ההון שקיבלה אשתו.

==השפעות מיסטיות==
עוד בנעוריו התעניין בתאוסופיה. ב-1901 הצטרף לבונים החופשיים. בתקופת שהותו באימפריה העות'מאנית התעמק בנומרולוגיה ובסופיות. ב-1912 פיתח את מה שהוא כינה "המפתח למימוש רוחני", סט של תרגילי מדיטציה נומרולוגית.

זבוטנדורף הוציא לאור בגרמניה מגזין אסטרולוגי וחיבר ספרים בנושאים אסטרולוגיים אזוטריים.

==הקמת אגודת תולה==
ב-1916 יצר קשר עם המסדר הגרמאני ומונה למנהיג התנועה המקומית בבוואריה. במקביל הקים את אגודת תולה האנטישמית, שהאשימה את היהודים ב"קונספירציה יהודית" שבגללה הפסידה גרמניה במלחמה והיא זו שעומדת מאחרי מהפכת נובמבר והשיטה הסובייטית. ב-5 בינואר 1919, אנטון דרקסלר, מפעילי תולה, יחד עם קרל הארר ופעילי תולה אחרים, הקימו את מפלגת הפועלים הגרמנית, שהייתה הבסיס ל"מפלגת הפועלים הגרמנית הלאומית הסוציאליסטית" (המפלגה הנאצית). זבוטנדורף היה גם הבעלים של העיתון "פלקישר באובכטר", שנרכש על ידי המפלגה הנאצית בדצמבר 1920.

עד אז, זבוטנדורף עזב את אגודת תולה ואת בוואריה, אחרי שהואשם ברשלנות לכאורה שאפשרה את מסירת שמותיהם של כמה אנשי מפתח באגודת תולה לידי הממשלה של הרפובליקה הסובייטית הבווארית קצרת הימים. זבוטנדורף ברח מגרמניה לשווייץ ואז לשטח טורקיה.

==חייו המאוחרים==
במהלך שהותו בטורקיה פרסם שני ספרים: "Die Praxis der alten türkischen Freimauerei: Der Schlüssel zum Verständnis der Alchimie" - "הנוהג של הבונים החופשיים הטורקיים הקדומים: המפתח להבנת האלכימיה", וב-1925 את "Der Talisman des Rosenkreuzers" - רומן אוטוביוגרפי למחצה המהווה את המקור העיקרי לתולדות חייו ודן במסדר צלב הוורד.

בתחילת 1933 חזר לגרמניה, שם פרסם אסופת מסמכים על המפלגה הנאצית בתחילת דרכה, עוד לפני שהיטלר עצמו הצטרף לתנועה, ועל הארגונים שהובילו להקמתה "Bevor Hitler kam: Urkundlich aus der Frühzeit der Nationalsozialistischen Bewegung". היטלר, שלא היה מוכן להודות בקיומם של איגודים ואנשים שסללו את הדרך לפניו, לא אהב את הפרסום. זבוטנדורף נעצר, אך הצליח להימלט ובשנת 1934 חזר לטורקיה.

זבוטנדורף היה סוכן של המודיעין הצבאי הגרמני באיסטנבול הנייטרלית בשנים 1942–1945. כנראה התאבד בקפיצה לבוספורוס ב-8 או 9 במאי 1945.

קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים
קטגוריה:אסטרולוגים
קטגוריה:חוקרי אסלאם
קטגוריה:תורת הנסתר
קטגוריה:מבשרי הנאציזם
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1875
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
קטגוריה:מתאבדים: נאצים
אברהם אביגדור

אברהם אביגדור (Abraham Bonet ben Meshullam; נולד ב-1350) היה פילוסוף ומקובל, רופא ומתרגם, בן יהדות פרובאנס במאה ה-14.

==קורות חיים==
אברהם אביגדור נולד בפרובאנס שבצרפת, כנראה בעיר ארל. את חייו הקדיש ללימודי רפואה ופילוסופיה, כשהוא מתרגם לעברית עם תוספות משלו כמה מהקלאסיקות הגדולות בתחומים אלו.

בנו שלמה המשיך את דרכו כמתרגם, ובשנת 1399, בהיותו בן 15 בלבד, סייע לו אביו לתרגם את עבודתו של ארנלדוס דה וילה נובה "De Judiciis Astronomiæ" (בתרגום חופשי: חוקי האסטרונומיה) מלטינית לעברית, תחת השם "פנים במשפט".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:רופאים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:מתרגמים יהודים צרפתים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:מתרגמים מלטינית לעברית
קטגוריה:מתרגמים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:ילידי 1350
שלמה אביגדור

שלמה בן אברהם אביגדור (נולד ב-1384) היה מתרגם עברי בן יהדות פרובאנס בסוף המאה ה-14.

==קורות חיים==
בסיוע אביו, אברהם אביגדור, תרגם כבר בגיל 15 את עבודתו של ארנלדוס דה וילה נובה "De Judiciis Astronomiæ" (בתרגום חופשי: חוקי האסטרונומיה) מלטינית לעברית, תחת השם "פנים במשפט". התרגום עודנו בכתב יד ולא נדפס.

ב-1399 תרגם את המאמר על הספֵירות של יוהנס דה סקרובוסקו לעברית תחת השם "מראה האופנים", הספר נודע גם בשם "ספר האשפירא הגדול".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתרגמים מלטינית לעברית
קטגוריה:מתרגמים יהודים צרפתים
קטגוריה:מתרגמים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:ילידי 1384
וילי אליאס

ויליאם (וילי) יהודה אליאס (על פי רוב: וילי י' אליאס; באנגלית: William Y. Elias; 23 בינואר 1933 – 21 באוגוסט 2015) היה מוזיקולוג ומלחין ישראלי, המנכ"ל-המייסד של המכון למוסיקה ישראלית (ממ"י) (1961–1989) והעורך הראשי של המכון, מנכ"ל מקהלת רינת ומרצה במוסדות שונים להשכלה גבוהה.

==ביוגרפיה==
נולד בבגדאד שבעיראק וב-1951 עלה לישראל. רכש השכלה מוזיקלית נרחבת. עבד כמנהל מחלקה בבנק, עד שבשנת 1961 היה למנהלו הראשון של המכון למוזיקה ישראלית (ממ"י). הוא שימש כמנכ"ל המכון וכעורכו הראשי במשך קרוב ל-30 שנה, עד 1989. בשנים 1982–1987 כיהן כנשיא האיגוד הבינלאומי למרכזי מידע למוזיקה (International Association of Music Information Centres, IAMIC), שבו חבר המכון למוזיקה ישראלית, המשמש גם כמרכז המידע למוזיקה בישראל.

בשנת תשל"ד קיבל תואר שני במוזיקולוגיה מאוניברסיטת תל אביב; עבודת הגמר שלו, שנערכה בהדרכת פרופ' הרצל שמואלי, הייתה בנושא "הריצ'רקאר למרדכי סתר: היבטים מוזיקליים ודרמטיים".

התמחה בתיווי מוזיקלי ובפונומטריקה של המבע. שיטה זו, שפיתח, מנתחת את דפוסיהן הפונטיים של שפות שונות על מנת ללמד אנשים העוברים משפה לשפה לדבר נכון.

אליאס התגורר בתל אביב. נפטר ב-2015, בגיל 82.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
אוקסנה צ'וסוביטינה

אוקסנה אלכסנדרובנה צ'וסוביטינה (ברוסית: Чусовитина, Оксана Александровна, נולדה ב-19 ביוני 1975) היא מתעמלת אוזבקית, אלופה אולימפית שייצגה בעברה את ברית המועצות, גרמניה ואוזבקיסטן.

==ביוגרפיה==
הקריירה של צ'וסוביטינה כמתעמלת עילית נפרשה על פני יותר מרבע מאה. היא זכתה באליפויות ברית המועצות לנוער בשנת 1988 והחלה להשתתף בתחרויות בינלאומיות משנת 1989, שנים רבות לפני שיריביה העכשוויים עוד נולדו. היא המתעמלת היחידה בהיסטוריה שהשתתפה בשמונה משחקים אולימפיים, והשנייה בהיסטוריה שהשתתפה בתחרויות תוך כדי ייצוג של שלושה לאומים שונים: נבחרת ברית המועצות בשנת 1992, אוזבקיסטן בשנים 1996, 2000, 2004, 2016 ו-2021, וגרמניה בשנים 2008 ו-2012. צ'וסוביטינה השתתפה בעשר אליפויות עולם, שלוש אליפויות אסיה ובשלושה משחקי ידידות נוספים. צ'וסוביטינה זכתה ב-9 מדליות באליפויות העולם, בתרגיל על מתקן אחד, שולחן קפיצות, יותר מכל מתעמלת אחרת בהיסטוריה.

צ'וסוביטינה היא אחת מן המתעמלות הבודדות (ביניהן לאריסה לטינינה) שחזרו לייצג את ארצן בתחרויות בינלאומיות לאחר שילדו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מתעמלות אוזבקיות
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:מתעמלות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:נושאי דגל אוזבקיסטן באולימפיאדה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: התעמלות
קטגוריה:אלופות אולימפיות מגרמניה
קטגוריה:אלופות אולימפיות סובייטיות: התעמלות
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית סובייטיות: התעמלות
קטגוריה:ילידות 1975
רונשאן

רונשאן (בצרפתית: Ronchamp) היא עיירה וקומונה במחוז סון עילית (Haute-Saône) שבחבל בורגון-פראנש-קונטה, במזרח צרפת. מספר התושבים בעיירה הוא 2,885, נכון לשנת 2013. העיר שוכנת באזור הררי בדרום רכס הרי הווז', וגובה השטח המוניצפאלי שלה נע בין 353 ל-790 מטרים מעל פני הים.

בעבר הייתה העיר ידועה בשל מחצבות הפחם שלה, שהביאו לפריחה כלכלית וחברתית בעיר למן המאה ה-18 ועד למאה ה-20. בעיר נמצא "מוזיאון הכרייה", הממחיש את צורות העבודה הישנות ומשמר את מורשת כריית הפחם המקומית.

העיר ידועה בעיקר בשל כנסיית נוטרדאם די או שליד העיירה. הכנסייה, שתוכננה על ידי האדריכל המודרניסטי הידוע לה קורבוזיה ונחשבת לאחת מפסגות יצירתו, זכתה בשנת 2016 להכרה כאתר מורשת עולמית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://en.ot-ronchamp.fr/index.php אתר האינטרנט של התיירות באזור]

קטגוריה:צרפת: גאוגרפיה
אברהם בן אביגדור (פראג)

רבי אברהם בן אביגדור (מכונה המהר"א מפראג; נפטר בכ"ז בתשרי ה'ש"ג, 7 באוקטובר 1542) היה רבה הראשי של בוהמיה, ראש ישיבה ואב בית דין בפראג, ומבאר פירוש רש"י לתורה.

לפי דוד גנז בספרו "צמח דוד" היה ר' אברהם בן אביגדור "בקי בכל שבע חכמות".

לימד תלמידים רבים במשך עשרים שנה בישיבתו הגדולה בפראג, אחד מתלמידיו בפראג היה אף הוא ברבות הימים רבה הראשי של בוהמיה, הוא רבי אברהם יפה המכונה בשל כך "ר' אברהם מביהם" (אביו של רבי מרדכי יפה בעל ה"לבושים").

יש המזהים את אביו ר' אביגדור עם רבי אביגדור קרא אך עקב פער השנים ביניהם יש מפקפקים בזיהוי זה.

==כתביו==
מלבד חיבורו על פירוש רש"י לתורה, כתב גם הגהות על ארבעה טורים שחלקם נדפסו (על אורח חיים) במהדורת אאוגסבורג של הטור (1540), פסקיו מצוטטים בספרי גדולי הפוסקים כמו הרמ"א והב"ח.

כתב גם ביאורים על המחזור, ונדפסו בפראג בשנת ש”ט, במחזור ״מחזור מכל השנה כסדרה״.

בניגוד לאמור בכמה מקורות, הוא אינו מחבר הסליחה הפותחת במילים "אנא אלוהי אברהם", המסודרת לפי סדר הא"ב, והאקרוסטיכון בסופי השורות נותן את שם המחבר. מחבר הסליחה היה בעל שם זהה והתגורר אף הוא בפראג, אך חי שנים רבות לפני רבי אברהם בן אביגדור זה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* הרב יהודה זייבלד, [https://forum.otzar.org/download/file.php?id=59263 דרכי לימוד מורה הנבוכים באשכנז ובנותיה ומסורות פילוסופית], בתוך ישורון (מאסף תורני), אות ד (עמוד תתפז והלאה).

==הערות שוליים==

קטגוריה:פראג: רבנים
קטגוריה:מפרשי פירוש רש"י לתורה
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1542
כתבי ארונות קבורה

תקופת הממלכה התיכונה, שכתבי ארונות קבורה נחרטו על לוחותיו]]
כתבי ארונות קבורה הם כתבים המכילים לחשי קבורה מצריים עתיקים שנכתבו על סרקופגים וארונות מתים החל מתקופת הביניים הראשונה. כתבים אלו דומים לכתבי הפירמידות, שנשמרו עבור שליטים בלבד, אך לעומתם כתבי ארונות הקבורה מכילים תכנים הקשורים לרצונות היומיומיים, מה שמעיד על כך שיועדו גם לפשוטי העם. הכתבים נחקקו על פני ארון הקבורה, או על קירות הקבר, מסיכת המומיה או כל משטח זמין אחר. בשל החוסר במקום, קוצרו לעיתים הלחשים וכך נוצרו לכל לחש גרסאות שונות באורכים שונים, חלק מהן הועתקו בספר המתים.

==תוכן==
בניגוד לכתבי הפירמידות המתמקדים בתחום השמימי, כתבי ארונות הקבורה מדגישים את האלמנטים התת-קרקעיים של עולם המתים הנשלט בידי האל אוסיריס. ממלכה זו מתוארת כמלאה ביצורים מאיימים, מלכודות ומוקשים. כתבי ארונות הקבורה מגנים על נשמתו של הנפטר בעולם המתים ומונעים ממנו למות שם בשנית. לחשים אחרים הגנו על האדם מפני גזרי דין קשים שעשויים להיגזר לעיו בידי אוסיריס ומועצתו. בנוסף לחשים, הכילו הכתבים תיאור של ממלכת המתים, נופיה ותושביה.

==ספר שתי הדרכים==
כמה ארונות מתים מהעיר המצרית דיר אל-ברשה הכילו ייצוגים ציוריים ייחודיים של ממלכת המתים. הציורים האלו נאספו בספר הנקרא "ספר שתי הדרכים" והוא נחשב למפה המצרית העתיקה הראשונה של עולם המתים. ספרים מאוחרים יותר, כמו ספר המתים, קיבלו השראה מספר שתי הדרכים. הדרכים המתוארות הן דרך האדמה ודרך המים, המופרדות על ידי אגם האש, ומובילות למקומות שונים בעולם המתים.

==ראו גם==
* ספר השערים

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיתולוגיה מצרית
קטגוריה:חיים לאחר המוות
קטגוריה:ספרות מצרים העתיקה
עונת 1974/1975 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1974/1975 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-18 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.

המשחק הראשון התקיים ב-7 בנובמבר 1974 ותחרות הסתיימה ב-10 באפריל 1975. בתחרות השתתפו 24 קבוצות. 
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בהם נקבעו 12 עולות לרבע הגמר. ברבע הגמר הקבוצות חולקו ל-2 בתים. מכל בית הקבוצות שזכו במקום הראשון והשני עלו לחצי הגמר, בו נערכו שני מפגשים. מנצחי חצי הגמר נפגשו במשחק הגמר שנערך ב-10 באפריל באנטוורפן.

התחרות הסתיימה בניצחון של איניס וארזה, בפעם הרביעית בתולדות המועדון. לאיניס וארזה זה הייתה הופעה השישית ברציפות במשחק הגמר.

==מהלך התחרות==
בשלבים המוקדמים נקבעו 12 עולות לשלב רבע הגמר.
=== בית א'===
{| class="wikitable" style="text-align:right"
!width=15| !!width=150|קבוצה !!width=20|משחקים !!width=20|נקודות !!width=20|ניצחונות !!width=20|הפסדים !!width=20|סלי זכות !!width=20|סלי חובה !!width=20|הפרש סלים
|- style="background: #ccffcc;"
| 1. || איניס וארזה
| 5 || 10 || 5 || 0 || 990 || 789 || 121
|- style="background: #ccffcc;"
| 2. || מועדון הכדורסל זאדאר
| 5 || 9 || 4 || 1 || 909 || 819 || 90
|- style="background: #ffcccc;"
| 3. || רסינג מכלן
| 5 || 8 || 3 || 2 || 895 || 879 || 16
|- style="background: #ffcccc;"
| 4. || ספרה וינה
| 5 || 7 || 2 || 3 || 803 || 863 || 60-
|- style="background: #ffcccc;"
| 5. || בלקן בוטבגרד
| 5 || 6 || 1 || 4 || 746 || 889 || 143-
|- style="background: #ffcccc;"
| 6. || סלביה פראג
| 5 || 5 || 0 || 5 || 771 || 875 || 104-
|}

=== בית ב'===
{| class="wikitable" style="text-align:right"
!width=15| !!width=150|קבוצה !!width=20|משחקים !!width=20|נקודות !!width=20|ניצחונות !!width=20|הפסדים !!width=20|סלי זכות !!width=20|סלי חובה !!width=20|הפרש סלים
|- style="background: #ccffcc;"
| 1. || ריאל מדריד
| 4 || 8 || 4 || 0 || 833 || 649 || 184
|- style="background: #ccffcc;"
| 2. || ברק
| 4 || 6 || 2 || 2 || 708 || 723 || 15-
|- style="background: #ffcccc;"
| 3. || מכבי תל אביב
| 4 || 6 || 2 || 2 || 748 || 734 || 14
|- style="background: #ffcccc;"
| 4. || טרנזול אר.ז.
| 4 || 6 || 2 || 2 || 697 || 706 || 9-
|- style="background: #ffcccc;"
| 5. || אלוויק
| 4 || 4 || 0 || 4 || 609 || 783 || 174-
|- style="background: #ffcccc;"
| 6. || צסק"א מוסקבה
| 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0
|}

===שלבי הגמר===

==ישראל בתחרות==
מכבי תל אביב העפילה ישירות לסיבוב השני של המוקדמות. בשלב זה היא פגשה פנאתינייקוס היוונית וניצחה אותם 76:90 ו-80:113. בשלב רבע הגמר היא שיחקה בבית ב' וסיימה במקום השלישי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.fibaeurope.com/season_1975.compID_,Uz02qBnJiADOq5VntEf53.html פירוט התוצאות]
* [http://www.linguasport.com/baloncesto/internacional/clubes/c1/C1_75.htm תיאור מפורט של משחקי הגמר]

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1974
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1975
קטגוריה:עונות בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
ישראל קליינר (ראש ישיבה)

הרב ישראל קליינר (כ"א בתשרי ה'תרצ"ז, 8 בספטמבר 1936 - כ"ב בטבת ה'תשע"ו, 3 בינואר 2016) היה ראש ישיבת בית הכרם בירושלים.

== ביוגרפיה ==
נולד בירושלים לרב משה וטויבע אסתר קליינר. למד בישיבת חפץ חיים בראשות הרב אהרן לייב שטיינמן, שאליו היה מקורב. בהמלצת ראש ישיבת מיר הרב אליעזר יהודה פינקל עבר ללמוד בישיבת באר יעקב בעת היווסדה, שם היה לתלמידו של הרב משה שמואל שפירא שאף מזכיר חידושים משמו בספרו קונטרס הביאורים. בתשי"ז (1957) עבר ללמוד בישיבת בריסק אצל רבי יושע בער סולובייצ'יק כשבתקופה זו התקרב אל הרב מבריסק ולדרך לימודו.

נישא לנחמה לבית קרויז. לאחר נישואיו התגורר בירושלים בשכונת בית הכרם, רבי יוחנן טברסקי מטאלנה ביקש ממנו להחליפו במסירת שיעור לצעירים בבית הכנסת בשכונה. שיעור זה היווה גרעין לישיבת בית הכרם שהקים בבית הכנסת בשנת תשכ"ו (1966) אשר בשיאה מנתה כחמישים בחורים. בהמשך העביר את הישיבה לרחוב הטורים בשכונת מקור ברוך, ולצדה פתח כולל אברכים. הוא מסר שיעורים ושיחות אף לתושבי האזור. בשנת תשנ"ב (1992) נסגרה הישיבה ונותר רק כולל האברכים.

שיעוריו נמסרו כמעט מדי יום כשהוא נוהג למסור שיעור מיוחד בליל הושענה רבה שבו מתאספים עשרות מתלמידי ובוגרי הישיבה.

שיעוריו הודפסו בספרי "נחמת ישורון", מהם יצאו 18 כרכים בהם על מסכתות ברכות, שבת (ב"כ), פסחים (ב"כ) ביצה וחגיגה, ראש השנה וסוכה, יומא ומגילה, גיטין, קידושין, נדרים, יבמות וכתובות, כרך על הלכות תשובה ברמב"ם וכרך על סדר זרעים. מאמרים שלו התפרסמו בירחונים "הבאר" שיצא על ידי ישיבת באר יעקב, "קול התורה" ועוד. נודע גם כאיש השקפה ופולמוסן. בין היתר כתב מאמרי השקפה בירחון "לחושבי שמו" תחת שם העט אליקים געציל שפירא.

התגורר בשכונת כרם אברהם בירושלים והיה אב ל-11 ילדים.

נפטר בכ"ב בטבת ה'תשע"ו. הלווייתו יצאה מישיבתו והוא נקבר בהר המנוחות בירושלים.

לאחר פטירתו ממשיכו בנו הרב אליהו קליינר במסירת שיעורים ושיחות.

== משפחתו ==
* בנו הרב יעקב, ראש ישיבת "בית הלוי" של קהילת תורה ויראה בבית שמש
* בנו הרב מאיר זאב, ראש כולל בירושלים
* בנו הרב חיים, ר"מ בישיבת 'יד הלוי' בירושלים
* בנו הרב אליהו, ממשיכו בראשות כולל 'בית הכרם' בירושלים
* בנו הרב אברהם ישעיהו, ראש כולל 'אבן ישראל' בירושלים
* חתנו הרב מאיר קסלר, רבה של מודיעין עילית
* חתנו הרב אריה זילברשטיין, רבה של גבעת זאב החדשה
* חתנו הרב אריה וולפא, כיהן כר"מ בישיבת 'תפארת ישראל' בירושלים עד לסגירתה בשנת ה'תשפ"ד
* חתנו הרב רפאל קוט, ר"מ בישיבה לצעירים 'משכן ישראל' בירושלים
* חתנו הרב אליהו רימר, ר"מ בישיבה הקטנה 'קול אריה' בירושלים
*חתנו הרב אברהם נח כהן ר"מ בישיבת 'עטרת שלמה' (סורוצקין ) בירושלים

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://www.hebrewbooks.org/64664 ספר זיכרון כרם ישראל] באתר היברובוקס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבה
קטגוריה:בוגרי ישיבת באר יעקב
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:בית הכרם: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בוגרי ישיבת חפץ חיים (כפר סבא)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
רחלי אדלמן

רחלי אדלמן (נולדה ב-30 בנובמבר 1942) היא המו"לית של הוצאת שוקן. משנת 1982 עד 1993, משנת 2007–2009 ומשנת 2013–2018 שימשה יושבת ראש התאחדות הוצאות ספרים בישראל.

== ביוגרפיה ==
רחלי אדלמן נולדה בתל אביב. היא בתו של גרשום שוקן. סבה, שלמה זלמן שוקן, הוא מייסדה של הוצאת הספרים "שוקן", מההוצאות הגדולות בברלין של שנות ה-30. בשנת 1939 הוקמה ההוצאה בתל אביב ואחריה הוצאת הספרים בניו יורק, שם היא מוציאה ספרים באנגלית. אמה של אדלמן, שולמית פרסיץ, היא בתה של שושנה פרסיץ, חברת שלוש הכנסות הראשונות, איתה עלתה לארץ ישראל ממוסקבה בשנת 1925. שושנה הקימה במוסקבה את הוצאת הספרים "אמנות" וניהלה אותה גם בתל אביב. לרחלי שני אחים: עמוס שוקן, המו"ל ובעל השליטה של העיתון "הארץ", והלל שוקן, אדריכל.

אדלמן שירתה בצה"ל כקצינה ובמסגרת זאת אף שירתה בשליחות צה"ל במלאווי שבאפריקה. לאחר שחרורה מצה"ל עבדה במשרד האוצר ובמשרד מבקר המדינה ולמדה באוניברסיטה העברית בירושלים. היא סיימה תואר ראשון בכלכלה וספרות אנגלית ותואר שני במנהל עסקים.

הצטרפה להוצאת שוקן ב-1969, בשנת 1972 מונתה מו"ל ההוצאה לאור. היא החליפה את יוסף הרמן, אשר הגיע ארצה עם ספרי ההוצאה בשנת 1937. תחת ניהולה הצליחה הוצאת שוקן להוציא לאור ספרים פרי עטם של שמואל יוסף עגנון, יהודה עמיחי, מחמוד דרוויש, פנחס שדה, מאיר שלו, שבתאי טבת, אמנון רובינשטיין, עמיה ליבליך, א. ב. יהושע, פרנץ קפקא, דייוויד הרברט לורנס, נדין גורדימר, קנוט המסון, הרמן הסה, טד יוז, גבריאל גארסיה מארקס, פיליפ רות, אלכסנדר סולז'ניצין, דילן תומאס, וירג'יניה וולף, הדרמה היוונית ותרגומים חדשים של האיליאדה והאודיסיאה של הומרוס, ועוד יצירות ספרותיות חשובות מעשרות שפות. אדלמן הוציאה לאור הרבה ספרי עיון חשובים וספרים המיועדים לסטודנטים באוניברסיטאות במדעי הרוח החברה והמשפטים, בדיסציפלינות מגוונות (משפטים, חינוך, פסיכולוגיה, קרימינולוגיה), ואף בתחומים הכוללים ספרות יפה ושירה, פילוסופיה והיסטוריה.

נבחרה לשמש יו"ר התאחדות הוצאות ספרים בישראל ושימשה בתפקיד זה עד שנת 1993. בשנים 2007–2009 היא נבחרה שוב, ובשנת 2013 - 2018. היא נודעה במספר מאבקים שניהלה:
* למען שיפור תנאי רכישת הנייר מן המונופול שהיו מפעלי נייר חדרה בעבר,
* למען הכרת ההוצאה לאור כתעשייה מול משרד האוצר,
* נגד המבצעים של רשתות הספרים הגדולות סטימצקי וצומת ספרים ולמען חקיקת החוק להגנת הספרות והסופרים בישראל כדי ליצב את המודל הכלכלי של הוצאות הספרים בישראל (החוק פעל שנתיים וחצי),
* נגד ההפרות של זכויות יוצרים.
פעילה גם בהתאחדות הבינלאומית לזכויות יוצרים.

בשנת 2003 הוצאת שוקן רכשה מהוצאת מסדה את זכויות היוצרים של האנציקלופדיה העברית. האנציקלופדיה, שהושלמה בשנת 1996, לא עודכנה מאז. אדלמן החליטה שיש להמשיך את המפעל הגדול ולהפיקו כאנציקלופדיה אלקטרונית. נכון לאמצע העשור השני של המאה ה-21 המפעל נמשך, כשהעורך הראשי הוא פרופסור אסא כשר.

בשנת 1967 נישאה ליהודה אדלמן, מנתח מערכות, אשר נפטר בשנת 1996. לזוג שלוש בנות. אחת מהן היא ד"ר יעל שושנה הדס, מנכ"ל הוצאת שוקן ומרצה באוניברסיטת רייכמן.

== קישורים חיצוניים ==
* אשר וייל, 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מו"ליות ישראליות
קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:משפחת שוקן
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
אברהם בן אביגדור

רבי אברהם בן אביגדור או אברהם בכ"ר אביגדור (לעיתים: אברהם אביגדור; ~ה'תע"ה, 1715 - ה'תקמ"ו, 1786) היה רב וראש ישיבה באימפריה העות'מאנית. ראש הישיבה באדריאנופול וראב"ד קושטא.

==ביוגרפיה==
למד מפי רבי אליעזר נחום ורבי יעקב אברהם גירון. נישא לבתו של רבי יצחק בכר דוד.

התגורר באדריאנופול ונודע כאחד מגדולי המשיבים באימפריה העות'מאנית וכראש ישיבה.

בשנת 1751 נסע לבירה קושטא והחליט להעתיק את מגוריו אליה, הוא שב בחורף לאדריאנופול לקחת את משפחתו ומאז התפרסם כאחד מגדולי רבני קושטא.

פסק ההלכה הידוע ביותר שלו היה היתרו של דג הג'ינה.

מחבר הספר '[https://hebrewbooks.org/544 זכור לאברהם]'.

הוא נפטר בשנת ה'תקמ"ו, 1786. ספרו נדפס בידי נכדו ר' אביגדור בכ"ר יוסף, בשנת ה'תקפ"ז או ה'תקצ"ט.

==לקריאה נוספת==
* שלמה אברהם רוזאניס, קורות היהודים בתורקיה וארצות הקדם, ח"ה, סופיה תרצ"ז-תרצ"ח, עמ' 104–105

==קישורים חיצוניים==
* 
;ספרו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:איסטנבול: רבנים
קטגוריה:אדירנה: רבנים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
עונת 1975/1976 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1975/1976 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-19 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.

המשחק הראשון התקיים ב-30 באוקטובר 1975 ותחרות הסתיימה ב-1 באפריל 1976. בתחרות השתתפו 23 קבוצות. 
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בהם נקבעו 12 עולות לרבע הגמר. ברבע הגמר הקבוצות חולקו ל-2 בתים. מכל בית הקבוצות שזכו במקום הראשון והשני עלו לחצי הגמר, בו נערכו שני מפגשים. מנצחי חצי הגמר נפגשו במשחק הגמר שנערך ב-1 באפריל בז'נבה.

התחרות הסתיימה בניצחון של מוביל ג'ירג'י וארזה, בפעם החמישית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות. למוביל ג'ירג'י וארזה זה הייתה הופעה השביעית ברציפות במשחק הגמר.

==מהלך התחרות==
בשלבים המוקדמים נקבעו 12 עולות לשלב רבע הגמר.
=== בית א'===
{| class="wikitable" style="text-align:right"
!width=15| !!width=150|קבוצה !!width=20|משחקים !!width=20|נקודות !!width=20|ניצחונות !!width=20|הפסדים !!width=20|סלי זכות !!width=20|סלי חובה !!width=20|הפרש סלים
|- style="background: #ccffcc;"
| 1. || מוביל ג'ירג'י וארזה
| 5 || 10 || 5 || 0 || 886 || 729 || 157
|- style="background: #ccffcc;"
| 2. || אסוול ליון-וילרבאן
| 5 || 9 || 4 || 1 || 783 || 764 || 19
|- style="background: #ffcccc;"
| 3. || רסינג מכלן
| 5 || 8 || 3 || 2 || 847 || 780 || 67
|- style="background: #ffcccc;"
| 4. || אקדמיק סופיה
| 5 || 6 || 1 || 4 || 813 || 871 || 58-
|- style="background: #ffcccc;"
| 5. || טורון נ.מ.ל.ויי
| 5 || 6 || 1 || 4 || 784 || 913 || 129-
|- style="background: #ffcccc;"
| 6. || מועדון הכדורסל זאדאר
| 5 || 6 || 1 || 4 || 817 || 873 || 56-
|}

=== בית ב'===
{| class="wikitable" style="text-align:right"
!width=15| !!width=150|קבוצה !!width=20|משחקים !!width=20|נקודות !!width=20|ניצחונות !!width=20|הפסדים !!width=20|סלי זכות !!width=20|סלי חובה !!width=20|הפרש סלים
|- style="background: #ccffcc;"
| 1. || ריאל מדריד
| 5 || 10 || 5 || 0 || 1070 || 869 || 201
|- style="background: #ccffcc;"
| 2. || פורסט קאנטו
| 5 || 9 || 4 || 1 || 960 || 849 || 111
|- style="background: #ffcccc;"
| 3. || מכבי תל אביב
| 5 || 8 || 3 || 2 || 894 || 905 || 11-
|- style="background: #ffcccc;"
| 4. || ספרה וינה
| 5 || 7 || 2 || 3 || 833 || 839 || 6-
|- style="background: #ffcccc;"
| 5. || טרנזול אר.ז.
| 5 || 6 || 1 || 4 || 855 || 1025 || 170-
|- style="background: #ffcccc;"
| 6. || פדרלה
| 5 || 5 || 0 || 5 || 859 || 984 || -125
|}

===שלבי הגמר===

==ישראל בתחרות==
מכבי תל אביב העפילה ישירות לשלב רבע הגמר היא שיחקה בבית ב' וסיימה במקום השלישי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.fibaeurope.com/season_1976.compID_,Uz02qBnJiADOq5VntEf53.html פירוט התוצאות]
* [http://www.linguasport.com/baloncesto/internacional/clubes/c1/C1_76.htm תיאור מפורט של משחקי הגמר]
* 

קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1975
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1976
קטגוריה:עונות בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
כתבי הפירמידות

פירמידה של אונס]]
כתבי הפירמידות הם אוסף של טקסטים דתיים מצריים עתיקים מתקופת הממלכה הקדומה, שנחקקו בכתב חרטומים הקירות הפנימיים וארונות הקבורה בכמה מהפירמידות בסקארה.<ref name="S17"></ref><ref></ref> הכתבים הם האוסף הקדום ביותר של כתבים דתיים מצריים שהתגלה, כאשר הקדום מביניהם הוא הטקסט בפירמידה של אונס המתוארך למאה ה־24 לפנה"ס.<ref name="S17"></ref> בניגוד לכתבי סרקופגים, ומאוחר יותר לספר המתים, כתבי הפירמידות היו שמורים עבור פרעונים בלבד. בהתאם לאבן פלרמו, כתבי הפירמידות מציגים את אוסיר, שבשנים שלאחר מכן נעשה לאחד מהאלים החשובים במיתולוגיה המצרית.

הלחשים בכתבי הפירמידות מתמקדים בעיקר בהגנה על שרידיו של הפרעה, שימור גופו לאחר המוות וסיוע בעדו לעלות אל גן העדן. הלחשים מתווים את הדרך בה יוכל הפרעה לעבור, ומשתמשים בין השאר במדרגות סולמות ותעופה. לחשים אחרים קוראים לאלים לעזור לפרעה, או אף מאיימים עליהם ומחייבם אותם לעזור לו.

כתבי הפירמידות התגלו לראשונה בשנת 1881 בידי גסטון מספרו בפירמידה של אונס, ותורגמו בין השאר על ידי קורט זתה (לגרמנית) וג'יימס אלן (לאנגלית). כתבים נוספים נמצאו בפירמידות נוספות של שושלות פרעונים שונות, כגון שושלת תתי, אנחנספפי השני ופפי השני. בסך הכל התגלו מעל 700 לחשים שונים, אך אף קבר אינו משתמש בכולם.

==דוגמאות==
בפירמידה של אונס נמצא לחש במצרית נגד נחשים, שביניהם משובצים קטעים קצרים בכנענית מתועתקת לכתב חרטומים, גם הם נגד נחשים. הטקסטים הועלו על הכתב במאה ה־24 לפנה"ס, אך חלק מהחוקרים מתארכים אותם מאות שנים קודם לכן. הקטעים נחשבים לאחדים מהטקסטים הקדומים ביותר בכנענית שהתגלו. הלחש המצרי מתאר הגנה על המלך מקבוצת נחשים, המכונים "גבלים", וזה מבהיר את מהות הכנענית שבטקסט: חלק מהנחשים עליהם מסופר בלחש הם נחשים גבליים, והם מבינים את הכנענית (המדוברת בגבל), ואף אזכור האל חֿעי־תאו (שנעבד בגבל, ומתואר בכתבי הפירמידות כשוכן בלבנון) מהווה זיקה לעיר.<ref>;;ראו גם: </ref>
3=הפירמידה של תתי}}
לאחר מותו, הדבר הראשון שעל הפרעה לעשות הוא לקום מקברו. לחש 373 עוסק בעניין זה:

:אוהו! אוהו! קום, הו תתי!
:קח את ראשך, אסוף את עצמותיך,
:קבץ את אבריך, נער את האדמה מבשרך!
:טול את לחמך שלא רקב, את השכר שלא התקלקל,
:עמוד בשערים הסוגרים על פשוטי העם!
:שומר הסף יוצא אליך, תופס בידך,
:לוקח אותך לגן העדן, אל אביך גב.
:"הוא שמח על בואך, מושיט לך את ידיו,
:מנשק ומלטף אותך,
:מושיב אותך לצד הרוחות וכוכבי הנצח...
:הנסתרים סוגדים לך,
:האדירים סובבים אותך,
:הנוטרים משרתים אותך,
:שעורה תודש עבורך,
:חיטת-אמר תיקצר למענך,
:המשתה החודשי שלך ייערך עימם,
:המשתה החצי חודשי ייערך עימם,
:כאשר הורה גב, אביך,
:עלה וקום, הו תתי, לא תמות!

==ראו גם==
* אמדואת
* כתבי ארונות קבורה
* ספר השערים

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיתולוגיה מצרית
קטגוריה:חיים לאחר המוות
קטגוריה:ספרות מצרים העתיקה
סמורה מקל

סמורה מקל (בפורטוגזית: Samora Moisés Machel, סמורה מאשל [maʃel]; 29 בספטמבר 1933 - 19 באוקטובר 1986) היה איש צבא, מדינאי וגיבור לאומי במוזמביק. כמנהיג סוציאליסטי מהפכני מרקסיסט-לניניסט, הוביל את המדינה לקבלת עצמאותה והיה נשיאה הראשון של מוזמביק. הוא עמד בראש המדינה עד מותו המסתורי בהתרסקות מטוסו הנשיאותי בשטח ההררי שבגבול מוזמביק-דרום אפריקה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Munslow, Barry (ed.). Samora Machel, An African Revolutionary: Selected Speeches and Writings, London: Zed Books, 1985.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* [http://www.sahistory.org.za/people/samora-machel ביוגרפיה של סמורה מקל]

קטגוריה:גיבורים לאומיים
קטגוריה:נשיאי מוזמביק
קטגוריה:זוכי פרס לנין לשלום
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:הרוגי תאונות אוויריות
קטגוריה:ילידי 1933
קטגוריה:נפטרים ב-1986
רודולף דילס

רודולף דילס (בגרמנית: Rudolf Diels; 16 בדצמבר 1900 – 18 בנובמבר 1957) היה המפקד הראשון של הגסטפו, בן חסותו של הרמן גרינג.

==קורות חיים==
דילס היה בן של חקלאי. הוא שירת בצבא במלחמת העולם הראשונה ולמד משפטים באוניברסיטת מרבורג. צלקת סיף ארוכה עיטרה את לחיו הימנית, אות לקרבות הדו-קרב שניהל באוניברסיטה בהיותו סטודנט כהוכחה לגבריותו.

ב-1930 הצטרף למשרד הפנים של ממשלת פרוסיה וב-1932 הצטרף כיועץ למשטרת פרוסיה בתפקיד מעקב אחרי קיצונים ימנים וקומוניסטים.

כבר בשלב מוקדם חבר אל גרינג. כאשר עלה היטלר לשלטון, התמנה גרינג לראש ממשלת פרוסיה. ב-אפריל 1933 הוא מינה את דילס כמפקד אגף A1 של משטרת פרוסיה שעד מהרה נקראה Geheime Staatspolizei (משטרת המדינה החשאית) או בקיצור - גסטפו. בדרגת אוברפיהרר.

לאחר שריפת הרייכסטאג חקר את מרינוס ואן דר לובה והביא להרשעתו. הוא הרבה לבלות עם מרתה דוד, בתו של שגריר ארצות הברית שתיארה אותו כאדם מקסים ונעים הליכות.

דילס נקלע למאבק בין היינריך הימלר להרמן גרינג בנוגע לשליטה על הגסטפו. הימלר סבר שדילס רך מדי ואינו מתאים לתפקידו. דילס נמלט לצ'כוסלובקיה ובתיווכו של גרינג חזר באוקטובר 1933 לברלין והועלה לדרגת אובר-שטורמבאנפיהרר.

המאבק בין הימלר וגרינג הסתיים ב-20 באפריל 1934 לאחר שגרינג נכנע והסכים להעביר להימלר את השליטה על הגסטפו. הימלר מינה את ריינהרד היידריך ב-22 באפריל 1934 לראש הגסטפו. דילס מונה ל"נציג אזורי" בקלן.

לפני ליל הסכינים הארוכות הוזהר על ידי גרינג וברח לשווייץ עד יעבור זעם.

לאחר קשר ה-20 ביולי נאסר אך שרד.

===לאחר המלחמה===
דילס זומן מטעם התביעה במשפטי נירנברג אבל נתן גם עדות למען פטרונו גרינג. הוא שירת בממשלת סקסוניה התחתונה ולאחר מכן במשרד הפנים של ממשלת מערב גרמניה עד לפרישתו בשנת 1953. ב-18 בנובמבר 1957 בעת מסע ציד כאשר לקח רובה מרכבו, נפלט ממנו כדור והרג אותו.

==לקריאה נוספת==
* אריק לארסון: בגן חיות הטרף, הוצאת בבל וידיעות ספרים, 2015.

==קישורים חיצוניים==

* [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=8428 הגסטפו], באתר הספרייה של מט"ח
* [http://www.news1.co.il/Archive/001-D-160411-00.html הגסטפו בגרמניה], באתר News1

קטגוריה:אנשי הגסטפו
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1957
ידית

פטיש עם ידית [[גומי.]]
ידית היא חלק מחפץ המאפשר אחיזה ושימוש נוחים בו. עיצוב הידית מהווה בעיה ארגונומית, מאחר שלאנשים שמאליים, או לילדים, יהיה קשה להשתמש בנוחות מרבית בידית שעוצבה עבור אדם ימני בוגר. 

הדרישות הבסיסיות מידית על מנת שתהווה ידית ראויה הן:
* חזקה מספיק כדי לשאת את הכוח שיופעל עליה במהלך השימוש בחפץ.
* ארוכה מספיק כדי לאפשר אחיזה נוחה, בהתאם לשימוש בחפץ.
* בעלת היקף קטן מספיק כדי לאפשר אחיזה נוחה, בהתאם לשימוש בחפץ.
ידית ב[[שידה.]]
דרישות נוספות עבור ידיות עשויות להכיל:
* עשויה מחומר המספק חיכוך וימנע החלקה של הידית מהיד האוחזת.
* מעוצבת כך שלא יהיה ניתן להפעיל אותה בשגגה.
* התאמה לצורת אחיזה לא שגרתית, למשל של אדם איטר או של ילד קטן.
* עיצוב המונע שימוש מקהל יעד מסוים, למשל ילדים.

ידיות מתחלקות לסוגים שונים, על פי אופן השימוש בהן. חלק מהידיות מיועדות לאפשר אחיזה בחפץ, לעיתים בשביל להניע אותו (ידית של ספל, ידית של תיק) ולעיתים בשביל להשען עליו (כגון מעקה). ידיות אחרות נועדו לפתוח או לסגור חפצים (כמו ידית דלת), והן מעוצבות כך שניתן למשוך או לדחוף אותן, או להסיט אותן לצדדים.

קטגוריה:כלים
קטגוריה:ארגונומיה
קטגוריה:כלי אחיזה
נתן בר-נתן

נתן (נתי) בר-נתן (), רופא ישראלי, ומחלוצי השתלות האיברים בילדים בישראל. שימש כרופא בכיר במחלקת ההשתלות בבית חולים ביילינסון וכמנהל המערך להשתלות איברים בילדים במרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל.
== ביוגרפיה ==
נתן (נתי) בר-נתן נולד וגדל במושבה מגדיאל, בן לשושנה - גננת, ולשמואל בר-נתן - רופא המושבה. את שירותו הצבאי התחיל וסיים בחיל האוויר, ולאחר מכן החל במסלול לימודי רפואה אשר בסיומו שירת במילואים כרופא. 

מתגורר באורנית, נשוי ליהודית, אב לארבעה וסב לארבעה.

== התמחות רפואית ==
את לימודי הרפואה החל בפואטייה שבצרפת וסיים בטכניון בשנת 1972. הוא החל את עבודתו כרופא במחלקה הכירורגית בבית החולים הלל יפה בחדרה. בשנת 1975 עבר לעבוד בבית חולים תל השומר במחלקה הכירורגית בהנחייתו של פרופ' ארווין יעקב. במסגרת עבודתו שם השתלב בצוות השתלות כליה. ב-1980 סיים את ההתמחות בכירורגיה כללית.

בשנת 1985 החל התמחות שנייה בכירורגיית ילדים כשהשתלב בצוות מחלקת כירורגית ילדים בבית החולים העמק בעפולה. בשנים 1987-1986 יצא להשתלמות ועבודה בבית החולים Groote Schuur בקייפטאון. בשנת 1988 הצטרף לסגל מחלקת כירורגיית ילדים בבית החולים אסף הרופא. בשנת 1989 סיים את התמחותו בכירורגיית ילדים. 

בשנת 1995 עבד בבית חולים באנטוורפן בבלגיה במסגרת השתלמות נוספת בהשתלות כבד וכליות בילדים. בשנים 1989–2008 עבד כמנתח בכיר בבית החולים בילינסון ובמרכז שניידר במחלקת השתלות איברים – כליות וכבד, כמו כן הקים וניהל במקום את המערך להשתלות איברים בילדים.

ב-2008, בעקבות מחלה, פרש לגמלאות, אך ממשיך לייעץ למרכז הרפואי רבין ולביה"ח שניידר בתחום השתלות כליות וכבד.

ב-2010 קיבל תעודת הוקרה על מפעל חיים מהחברה הישראלית להשתלות על תרומתו לפיתוח ההשתלות בישראל.

ב-2022 קיבל פרס פרס מפעל חיים מאיגוד ההשתלות הישראלי.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.ima.org.il/DoctorsIndex/DoctorProfile.aspx?uDoc=c3c3595a-0dec-4695-9b4e-a01adae6668d נתן בר-נתן] באינדקס הרופאים של ההסתדרות הרפואית בישראל
* 
* 
* [https://www.e-med.co.il/specialties/family-medicine/2001/06/07/306433 ארבע השתלות של שני איברים בוצעו בארבעה ילדים בחודש האחרון במרכז שניידר לרפואת ילדים, e-Med ערוץ החדשות הרפואיות של ישראל, 6 ביוני 2001]

קטגוריה:כירורגים ישראלים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי שמיר
קטגוריה:סגל מרכז רפואי רבין
קטגוריה:סגל מרכז שניידר לרפואת ילדים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:מגדיאל: אישים
קטגוריה:אורנית: אישים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944

==הערות שוליים==
גזי כהן

גזי כהן (נולד בבגדאד ב-1938) הוא מרים משקולות ישראלי, ייצג את ישראל באולימפיאדת רומא (1960).

== קריירה ==
כהן נולד בעיראק וגדל במשפחה בת עשר אחים ואחיות. למחיתו עבד ככורך ספרים במדפיס הממשלתי. בשנת 1957 החל להתאמן בהרמת משקולות בצורה מקצוענית בעקבות פיתוח הענף בארץ על ידי יעקב שפרינגר. 

ביולי 1959 השתתף כהן לראשונה בתחרות בינלאומית במסגרת 'משחקי אסק"א' שנערכו בלינץ שבאוסטריה. בתחרות זו הרים 272.5 ק"ג (בשלושת סגנונות ההרמה יחד) וזכה במקום הראשון במשקל נוצה מתוך 27 מתחרים.

בשנת 1960 השתתף כהן באולימפיאדת רומא והתחרה במשקל נוצה. הוא קבע תוצאה של 87.5 ק"ג בלחיצה, 85 בהנפה ו-112.5 בדחיקה, סה"כ 285 ק"ג והגיע למקום ה-19 הכללי.

באליפות העולם בהרמת משקולות שנערכה בווינה ב-1961 השווה כהן את שיאיו במשקל קל בלחיצה (100 ק"ג) ובדחיקה (122.5 ק"ג) וקבע שיא חדש בהנפה (92.5 ק"ג) ובקרב שלוש (315 ק"ג)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:מרימי משקולות ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
אוגוסטן ז'ראר

גנרל של דיוויזיה אוגוסטן גרגואר ארתור ז'ראר (בצרפתית: Augustin Grégoire Arthur Gérard; 2 בנובמבר 1857 – 2 בנובמבר 1926) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
ז'ראר נולד ב-2 בנובמבר 1857 בעיר דנקרק, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1875 התגייס לצבא צרפת, ובשנת 1895 השתתף במשלחת השנייה למדגסקר. ב-23 במרץ 1909 כבר החזיק בדרגת גנרל של בריגדה, וב-23 בדצמבר של אותה שנה מונה למפקד בריגדת החי"ר ה-13. ב-14 במאי 1912 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-41, וב-21 בדצמבר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. ב-31 בינואר 1914 הועבר לפקד על הקורפוס ה-2.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, היה ז'ראר מפקד הקורפוס ה-2, ופיקד עליו במהלך הקרב הראשון על המארן. הוא פיקד על הקורפוס עד 24 ביולי 1915, עת מונה למפקד פלגת הארמייה לוריין. ב-31 במרץ 1916 עבר לפקד על הארמייה הראשונה, ופיקד עליה עד 31 בדצמבר של אותה שנה עת חזר לפקד על פלגת הארמייה לוריין. ב-2 בינואר 1917 שונה שמה של פלגת הארמייה לארמייה השמינית. ז'ראר הוביל את הארמייה שלו בבלימת מתקפת מאה הימים ופיקד עליה עד לסיום המלחמה. לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הייתה הארמייה שלו חלק מצבא הכיבוש הצרפתי בריינלנד. ב-21 באוקטובר 1919 פורקה הארמייה והתמזגה יחד עם הארמייה העשירית לארמיית הריין הצרפתית.

===אחריתו===
לאחר המלחמה חי ז'ראר בשאטו-גונטייר עד מותו ב-2 בנובמבר 1926 בגיל 69.

==קישורים חיצוניים==

* [http://museedesetoiles.fr/piece/general-de-division-gerard/ אוגוסטן ז'ראר] 

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1857
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1926
נתן פיינברג

נתן פיינברג (תרנ"ה, 1895 – תשמ"ט, 1988) היה משפטן יהודי ארץ ישראלי, מומחה למשפט בינלאומי. היה הדקן הראשון של הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית.

==ביוגרפיה==

נולד בקובנה, בנם של אריה (ליאון) והניה חנה לבית רטנר. למד משפטים באוניברסיטאות ברלין וציריך. בשנת 1918 הוסמך כדוקטור למשפטים באוניברסיטת ציריך.

בין השנים 1921-1919 היה מנהל מחלקה במיניסטריון לענייני היהודים בממשלת ליטא. בין השנים 1924-1922 שימש מזכיר ועד המשלחות היהודיות בפאריס. ביוזמת הוועד ייסד אגודות יהודיות למען חבר הלאומים.

בשנת 1924 עלה לארץ ישראל ועסק בפרקליטות. בשנת 1928 יצא לז'נבה שבשווייץ כדי להשתלם במשפט בינלאומי.

משנת 1930, במשך שלוש שנים, שימש כנציג ועד המשלחות היהודיות לפני חבר הלאומים בענייני הגנה על זכויות המיעוט היהודי במדינות שקמו או שהורחבו לפי חוזי השלום, והתחייבו להכיר בזכויות המיעוטים שבשטחיהן.

בסוף 1933 שב לארץ ישראל והמשיך לעסוק בפרקליטות ובפעילות ציבורית כחבר הנהלת האגודה הארצישראלית למען חבר הלאומים, שהיה ממייסדיה.

בשנת 1945 הצטרף לאוניברסיטה העברית והיה דמות מרכזית בהקמת הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה. היה הדקן הראשון של הפקולטה. ייסד את לימודי המשפט הבינלאומי באוניברסיטה.

חיבר ספרים רבים בנושאי משפט בינלאומי.

לאחר פטירתו הוקמה ה"קרן לקידום חקר המשפט הבינלאומי ע"ש פרופ' נתן ויהודית פיינברג", שמטרתה לסייע בהוצאתם לאור של חיבורים בתחום המשפט הבינלאומי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://udimanor.blogspot.com/2019/04/blog-post_21.html מאמר של פרופ' אודי מנור] על ספרו של נתן פיינברג, "הציונות ומדינת ישראל בהארתו של משפטן ערבי"
* [http://law.huji.ac.il/people/נתן-פיינברג פרופ נתן פיינברג] באתר הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
וידאו-דאנס

אמנות הווידאו דאנס מבוססת על שילוב של מדיומים ותכנים משדה הקולנוע, המחול, ההצגה והאמנות החזותית. רעיון התנועה הוא המרכיב המרכזי המחבר בין התחומים השונים. התנועה, המהווה בסיס לפיתוחו והבנתו של מדיום הקולנוע (והווידאו שהתפתח בשלב מאוחר יותר), היא הגורם המחבר המרכזי בין הווידאו והדאנס (מחול/תנועה/כוריאוגרפיה). באופן זה, ניתן להצביע על יצירות מוקדמות של אמני קולנוע, כדוגמת מיה דארן, אשר ביצירתם הקולנועית הניסיונית חקרו ופיתחו את הקשר שבין מצלמה לתנועה.
==תולדות הווידאו דאנס==
אמנות הווידאו דאנס פרחה החל משנות ה-80 של המאה ה-20 ואילך בעיקר באירופה ובארצות הברית באמצעות שיתופי פעולה אמנותיים שהתקיימו בין כוריאוגרפים ליוצרי קולנוע ווידאו. דוגמה בולטת לכך ניתן לראות בשיתוף הפעולה בין הכוריאוגרפית אן תרזה דה קירסמייקר והקולנוען והמוזיקאי טיירי דה מיי. דה מיי יצר עבודות וידאו דאנס בולטות נוספות בשיתוף עם כוריאוגרפים נודעים כדוגמת ויליאם פורסייט ואיצטוק קובאץ'. כוריאוגרפים נוספים שפעלו בתחום הווידאו דאנס ואותם ניתן למנות הם לויד ניוסן (להקת DV8) ווים ונדקייבוס (להקת Ultima Vez).
==בישראל==
בישראל התקיים פסטיבל 'וידאנס' לאמנות הווידאו דאנס בין השנים 2006 ל-2008 בסינמטק תל אביב בניהולו של האוצר אבי פלדמן. במהלך שנים אלו הוצגו בפסטיבל יצירות של יוצרים מובילים מרחבי העולם תוך שימת דגש על עידודה של יצירה ישראלית מקורית בתחום. פרס מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל ניתן במסגרת זו ליוצרים ארקדי זיידס, שירה מיאסניק, נעה שדור וסירה פויגל ברוטמן ואיתן אפרת על יצירות וידאו דאנס מקוריות. כמו כן, פעל הפסטיבל בשיתוף פעולה עם פסטיבלים מובילים באירופה ועם פסטיבל הקולנוע בירושלים בו הוצגו, בין היתר, יצירות של כוריאוגרפים ואמני וידאו כדוגמת צ'ארלס אטלס ומרס קנינגהם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.maakaf.co.il/%D7%A2%D7%91/previous-issues/2 מגזין מעקף בנושא וידאו דאנס]

קטגוריה:סוגות בקולנוע
אוטו מלרה

אוטו מלרה היא יצרנית כלי נשק איטלקית. חברת בת של לאונרדו (Finmeccanica לשעבר).

== היסטוריה ==
=== טרום מלחמת העולם הראשונה ===
החברה נוסדה בשנת 1905 כמיזם משותף של החברות ,Vickers, Terni Steelworks, Cantieri navali Odero.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, החברה ייצרה תותחים רבים בקוטר 40&#x20;מ"מ ומעלה. בשנת 1929 החברה שינתה את שמה לOdero Terni Orlando בקיצור OTO.

במהלך מלחמת העולם השנייה, החברה ייצרה בעיקר מקלעים כבדים עבור ספינות מלחמה.

=== לאחר מלחמת העולם השנייה ===
ב-1953, החברה  החליפה את שמה לאוטו מלרה.

לפני שאיטליה הצטרפה לנאט"ו, אוטו מלרה ייצרה כלי רכב בתחום האזרחי כגון טרקטורים, ועוד. אבל חזרה מהרה לייצור של כלי נשק. ב-1 בדצמבר 2001, אגף התותחים של אוטו מלרה התמזגה עם זו של ברדה Meccanica Bresciana וייצרו את Otobreda. יחד הם ייצרו את תותחי הים תותח 76 מ"מ ואת התותח אוטו מלרה 27/54.

== מוצרים עיקריים ==
טנק [[אריאטה]]
[[תותח אוטו מלרה 76 מ"מ]]

=== כלי רכב ===
* אריאטה - טנק מערכה עיקרי
* קאנטאורו - משחית טנקים גלגלי.
* דארדו - נגמ"ש לחימה.
* VBM Freccia - נגמ"ש 8x8.
* פומה 6x6 ו פומה 4x4 נגמ"ש גלגלי.
* תומ"ת Palmaria.
* SPAAG - נגמ"ש נגד מטוסים.
* Hitrole נגמ"ש לחימה מאויש מרחוק.

=== כל נשק אחרים ===
* תותח אוטו מלרה 76 מ"מ
* Otomat טיל ים-ים.
* Skyguard טיל נ"מ.
* SIDAM 25 תותח נ"מ.
* דארדו - מערכת הגנה אקטיבית קרובה לכלי שיט.

=== מיזמים עכשוויים ===
בעשור האחרון החברה ייצרה בין 900 ל-1000 פצצות חכמות JDAM תחת רישיון. כרגע החברה עובדת על ייצור של כ-500 פצצות GBU-39 בשביל חיל האוויר האיטלקי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעשיית נשק באיטליה
אבתיהאג' מוחמד

אבתיהאג' מוחמד (באנגלית: Ibtihaj Muhammad) (נולדה ב-4 בדצמבר 1985) היא סייפת אולימפית אמריקאית. היא המוסלמית-אמריקאית הראשונה שהתחרתה באולימפיאדה כשהיא לובשת חיג'אב.. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית ארד במסגרת התחרות הקבוצתית, ובכך הפכה לאישה המוסלמית-אמריקאית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית. במסגרת התחרות האישית, מוחמד זכתה בסיבוב הראשון, אך הובסה בידי ססיליה ברדר מצרפת.

אבתיהאג' מוחמד נולדה במייפלווד שבניו ג'רזי. מקור משפחתה באפריקה. אביה, יוג'ין מוחמד, הוא גמלאי של משטרת ניו ג'רזי. מוחמד למדה בבית ספר ציבורי במייפלווד, וכשהייתה בת 13 הצטרפה לקבוצת הסיף של בית הספר. בגלל הרקע המוסלמי שלהם, הוריה חיפשו עבורה ענף ספורט שבו תוכל להישאר לבושה מכף ורגל ועד ראש. סיימה תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים ובתרבות אפריקה באוניברסיטת דיוק.

==קריירה בספורט==
בשנת 2002 הצטרפה מוחמד לקרן פיטר וסטברוק, תוכנית המקדמת את ענף הסיוף ככלי עזר לפיתוח מיומנויות חיים אצל צעירים מאוכלוסיות מוחלשות. היא הוזמנה להתאמן בתוכנית עלית האתלטים של קרן וסטברוק בניו יורק. היא חברה באיגוד הסיף הלאומי בארצות הברית החל משנת 2010. נכון ל-2016 היא מדורגת שנייה בארצות הברית ושמינית בדירוג הבין-לאומי. נכון לשנת 2018, מוחמד זכתה בשש מדליות בתחרויות בין-לאומיות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית אך לא בתחרות האישית, והמשיכה ליהנות מאהדת הקהל והתקשורת.

==פעילויות נוספות==
בשנת 2014 ייסדה מוחמד חברת ביגוד (LOUELLA) שמטרתה להביא ביגוד אופנתי וצנוע לשוק האמריקאי. 

היא משמשת כשגרירת ספורט מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית בתוכנית להעצמת נשים וילדות באמצעות ספורט. היא ביקרה במדינות שונות במטרה לעורר שיח על חשיבותם של חינוך וספורט.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.usfencing.org/page/show/700219-ibtihaj-muhammad פרופיל] באתר התאחדות הסיף האמריקאית

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוסלמים אמריקאים
קטגוריה:סייפות אמריקאיות
קטגוריה:סייפים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מארצות הברית
קטגוריה:סייפות אולימפיות
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית: סיף
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:משתתפות אמריקאיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1985
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
ברלין (פסל)

ברלין (Berlin) הוא פסל גדול הנמצא בטאואנצינשטראסה סמוך לכיכר ברייטשייד ולכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם בברלין.
== היצירה ==
הפסל הוא אחד משמונה פסלים שהוזמנו על ידי עיריית ברלין המערבית לרגל 750 שנה לברלין בשנת 1987. הוא נוצר על ידי זוג הפסלים בריגיטה ומרטין מתשינסקי. הם בחרו להעמיד את הפסל בשדרה ברחוב טאונציינשראסה מול כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם שניזוקה קשות במלחמת העולם השנייה.

הרעיון המרכזי של הפסלים הוא "שרשרת שבורה" - הדגמה של הקשר שנשבר בין מזרח ומערב ברלין עם הקמת חומת ברלין.

הפסל מורכב מארבעה צינורות פלדה מצופים בכרום וניקל, המתנשאים לשמיים. הצינורות משני הצדדים נפגשים ו"מתחבקים" אבל החיבוק לא שלם כי שניהם שבורים ומנותקים, דבר המרמז על הקרבה הגדולה ועם זאת הנתק, בין שני חלקי העיר.

למרות שחומת ברלין נפלה שנתיים לאחר הצבת הפסל, החליטה עיריית ברלין להשאיר אותו כדי להזכיר פרק עגום זה בתולדות העיר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ברלין: פסלים
מוזא בנת נאסר אל-מסנד

השייח'ה מוזא בנת נאסר אל-מסנד (בערבית: موزا بنت ناصر المسند, בתעתיק מדויק: מוזא בנת נאצר אלמסנד) היא אשתו השנייה, מתוך שלוש, של אמיר קטר לשעבר, השייח' חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, ואמו של אמיר קטר המכהן, השייח' תמים בן חמד אאל ת'אני.

==ביוגרפיה==
מוזא בנת נאסר אל-מסנד נולדה ב-8 באוגוסט 1959 בעיר אל-ח'ור שבקטר. נישאה לחמד בן ח'ליפה אאל ת'אני בשנת 1977 כאשר היה יורש העצר. אל-מסנד קיבלה תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת קטר בשנת 1986 ובשנת 2003 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וירג'יניה.

==קריירה==
שיח'ה מוזא היא יושבת הראש של הקרן הקטרית לפיתוח החינוך, המדע והקהילה משנת 1995, יושבת הראש של חברת סילאטק משנת 2008 ויושבת הראש של הקרן הדמוקרטית הערבית . בנוסף, היא מכהנת כנשיאת המועצה העליונה לענייני משפחה מאז שנת 1998.
משנת 2002 היא סגנית נשיא המועצה העליונה לחינוך ובשנת 2003 שימשה כשליחה מיוחדת מטעם אונסק"ו בנושא חינוך יסודי וגבוה.
נכון לשנת 2016 היא חברה בחבר הנאמנים של הקולג' לרפואה ויל קורנל בקטר. בנוסף, היא יושבת הראש של המרכז הרפואי סידרא בדוחא.
שיח'ה מוזא פעילה מאוד בפוליטיקה ובחברה של קטר, ומעורבת באופן פעיל בענייני הממשל. היא הייתה הכוח המניע מאחורי עיר החינוך וערוץ הילדים של אל-ג'זירה .
בשנת 2011 הוכרזה שיח'ה מוזא כאחת הנשים המשפיעות ביותר מטעם מגזין פורבס (מס' 75).
שיח' חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני ושיח'ה מוזא בביקור רשמי בוושינגטון, בצילום משותף עם ברק ומישל אובמה

שיח'ה מוזא ידועה גם בזכות סגנון הלבוש המיוחד שלה, המשלב אופנת עילית עם קוד הצניעות המקובל בקטר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשים בפוליטיקה
קטגוריה:בני זוג של מנהיגי מדינות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בקטר
קטגוריה:נשים קטריות
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:ילידות 1958
קטגוריה:קטרים שנולדו במאה ה-20
דאמיר שובשיץ'

דאמיר שובשיץ (בבוסנית: Damir Šovšić; נולד ב-5 בפברואר 1990 בגורז'דה שבבוסניה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת צ'אונן סיטי מהליגה השנייה בקוריאה הדרומית.

==קריירה==
שובשיץ' החל לשחק כדורגל בקבוצה קטנה בעיר הולדתו גורז'דה, וכשהיה בן 14 הצטרף למחלקת הנוער של FK סרייבו. בשנת 2008, בהיותו בן 18, הוחתם על חוזה מקצועני בקבוצת NK זאגרב מליגת העל הקרואטית. בתחילה שיחק בקבוצת הנוער של המועדון, ובפברואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בצעירותו שיחק שובשיץ' בנבחרת הנערים של בוסניה והרצגובינה, אך בשנת 2011 זומן לנבחרת הצעירה של קרואטיה, במדיה ערך שתי הופעות.

לאחר שקבוצתו ירדה לליגת המשנה בסוף עונת , נרכש שובשיץ' על ידי קבוצת לוקומוטיבה זאגרב בסכום של 600,000 אירו. שובשיץ' שיחק שנתיים במועדון, וכבש שמונה שערי ליגה ב-57 הופעות. באוגוסט 2015 עבר שובשיץ' לקבוצת דינמו זאגרב, אלופת קרואטיה. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הייתה ב-25 בספטמבר, כאשר נכנס כמחליף במשחק נגד קבוצת אוסייק. שובשיץ' התקשה לתפוס מקום קבוע בהרכב הקבוצה, ובמהלך העונה ערך 14 הופעות בליגה ובמקביל שיחק גם בקבוצת המילואים של המועדון בליגת המשנה.

ב-11 באוגוסט 2016 הגיע שובשיץ' לישראל והושאל לקבוצת הפועל תל אביב לעונה אחת, עם אופציה לרכישה בתום העונה. ארבעה ימים לאחר מכן כבר פתח בהרכב הקבוצה, בהפסד 0–2 בדרבי מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–1 למכבי חיפה במחזור הפתיחה של עונת 2016/2017. ב-17 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו במועדון והוסיף בישול ראשון, במשחק מול עירוני קריית שמונה באצטדיון המושבה במסגרת המחזור הרביעי של ליגת העל, שהסתיים בתיקו 3–3. בסך הכל ערך 16 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, וכבש שער אחד. בינואר 2017, לאחר שהקבוצה נכנסה להליך של פירוק, שוחרר שובשיץ' מהמועדון.

ב-14 בפברואר 2017 חתם בקבוצת סוואן בלו-ווינגס מליגת העל הקוריאנית, ובמדיה שיחק שנה. במרץ 2018 חתם בקבוצת סאנדציה נובי סונץ' מהליגה השנייה בפולין. בקיץ 2018 חזר לשחק במולדתו לראשונה מאז שהיה נער, וחתם בקבוצת זרינסקי מוסטר, אלופת הליגה הבוסנית. שובשיץ' ערך הופעת אחת במוקדמות הליגה האירופית במדי הקבוצה, אך במשחק הליגה הראשון שלו במדיה נפצע וחזר לשחק רק באפריל 2019.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים בוסנים
קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:קשרי כדורגל בוסנים
קטגוריה:קשרי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני נ.ק. זאגרב
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיבה זאגרב
קטגוריה:כדורגלני דינמו זאגרב
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים בוסנים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בקוריאה הדרומית
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בישראל
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1990