OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נורת'רופ A-17

נורת'רופ A-17 (מכונה גם "נומאד" - Nomad, באנגלית: "נווד") היה מפציץ דו מושבי, חד מנועי, חד כנפי, שנבנה ב-1935 על ידי חברת נורת'רופ עבור חיל האוויר של ארצות הברית.

== תכנון וייצור ==
ה-A-17 היה פיתוח של מטוס המטען "נורת'רופ גמא" שפותח בתחילת שנות ה-30 על ידי חברת נורת'רופ. אב טיפוס סופק לצבא ארצות הברית למבדקים ב-6 באוקטובר 1934, ולאחר מספר שינויים החלה אספקה סדירה לחיל האוויר של ארצות הברית. ב-1935 הוזמנה אספקת 11 יחידות. המטוס יועד לשמש כמפציץ, והיה בעל אחסנה פנימית של פצצות, וכן נשא פצצות במתלים חיצוניים.

לאחר שיפורים נוספים, הזמין חיל האוויר של ארצות הברית 129 יחידות נוספות. בתקופה זו נרכשה נורת'רופ על ידי חברת דאגלס איירקראפט קומפני, ולכן כונו הדגמים המאוחרים יותר, שיוצאו למדינות שונות, גם "דאגלס 8".

== השימוש על ידי ארצות הברית ==

המטוס נכנס לשירות פעיל בפברואר 1936 והוכיח עצמו כאמין ופופולרי. עם זאת, ב-1938 החליט חיל האוויר כי מטוסי התקיפה שלו צריכים להיות דו מנועיים, החלטה שגרמה לסיום השירות המבצעי של מטוס ה-A-17 החד-מנועי. לאחר מכן שימש המטוס כמטוס סיור בהגנה החופית של ארצות הברית, ולא לחם במלחמת העולם השנייה. חיל האוויר של ארצות הברית הוציא מטוסים אלו משירות בשנת 1944.

== השימוש במדינות מחוץ לארצות הברית ==

* צרפת ביצעה הזמנה גדולה של מטוסים אלו, אך נכבשה על ידי הנאצים בטרם סופקה ההזמנה. מטוסים אלו נמסרו לבריטניה וכונו "נומאד". הבריטים העריכו כי המטוס מיושן והעבירו אותו לדרום אפריקה לשמש כמטוס אימון. מטוסים אחרים מהזמנה זו סופקו לקנדה.

* עיראק הזמינה 15 מטוסים שהושמדו במהלך המלחמה האנגלו-עיראקית בשנת 1941.
* הולנד הזמינה 18 מטוסים שהושמדו במהלך התקיפה הנאצית בשנת 1940.
* נורווגיה הזמינה 36 מטוסים, אך בטרם סופקו המטוסים נכבשה נורווגיה על ידי הנאצים. מכיוון שכך הם נמסרו ליחידת טייסים נורווגיים בקנדה. הממשלה הנורווגית ניסתה למכור חלק ממטוסים אלו לפרו, אך צבא ארצות הברית הטיל אמברגו על הרכישה, ולבסוף החרים את המטוסים. ב-1943 נמכרו 18 מהמטוסים לפרו.
* פרו רכשה בעצמה 10 מטוסים ישירות מארצות הברית, והשתמשה בהם במלחמתה עם אקוודור ב-1941. מטוסים אלו, וכן המטוסים שרכשה פרו מנורווגיה, נותרו בשירות עד שנת 1958.
* שוודיה רכשה זיכיון לייצור עצמי, ובין 1938 ל-1941 ייצרה 94 מטוסים, ששימשו את חיל האוויר השוודי עד 1944, ושימשו בעיקר כמפציץ צלילה.

קטגוריה:מטוסים אמריקאיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפציצים אמריקאיים
אליאב בן ישי

צלחת מ[[התקופה הביזנטית מתארת את העימות בין אליאב לדוד לפני הקרב עם גוליית]]
אֱלִיאָב בֶּן יִשָׁי הוא דמות מקראית בספר שמואל, בנו הבכור של ישי ואחיו של דוד המלך.

== דמותו ==
המקרא מספר שהיה גבוה ויפה מראה. על פי המתואר, שמואל הנביא נצטווה למשוח את אחד מבניו של ישי למלך; כאשר ראה את אליאב אמר "אך נגד ה' משיחו", כלומר, הוא ראוי למלוכה. ה' לא הסכים עם בחירתו, ואמר לו 

בפרק י"ז מתואר כי בעת המלחמה מול הפלשתים שלח ישי את שלושת ילדיו הגדולים והשאיר את דוד בנו הקטן עם הצאן. כאשר הגיע דוד אל המערכה כדי למסור לאחיו דבר מה, התרגז עליו אליאב ואמר "למה זה ירדת? ועל מי נטשת מעט הצאן, ההנה במדבר? אני ידעתי את זדנך ואת רע לבבך כי למען ראות המלחמה ירדת!". על פי המסופר, דוד לא התרשם מדבריו והחליט לצאת אל המערכה ולהילחם מול גוליית. בעקבות ניצחונו המרשים, הובסו הפלשתים במלחמה ודוד נלקח אל בית שאול המלך.

חז"ל מייחסים לאליאב תכונות של כעס וקפדנות, שבגללן לא זכה להיות מלך.

שם אמו לא מוזכר במקרא, אולם שם אמו של דוד (וכנראה גם אמו), מופיע בתלמוד הבבלי כנצבת בת עדאל.

== משפחתו ==
על פי ספר דברי הימים א פרק ב', אליאב היה בכור בין שבעה אחים: אליאב, אבינדב, שמעה, נתנאל, רדי, אצם ודוד. בנוסף היו לו שתי אחיות, צרויה (אם יואב) ואביגיל (אמו של עמשא בן יתר).
דוד נמשח בידי [[שמואל למלך לצד אחיו, תמשיח קיר בבית הכנסת, בדורה אירופוס על גדות נהר הפרת. המאה ה-3 לפנה"ס]]

בתו אביהיל נישאה לרחבעם מלך יהודה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:דוד
קטגוריה:משפחת ישי
אנטולי ליאדוב

בול לרגל 100 שנה להולדת ליאדוב
אנטולי קונסטנטינוביץ' ליאדוב (ברוסית Анато́лий Константи́нович Ля́дов, 11 במאי 1855 - 28 באוגוסט 1914) היה מלחין רוסי.

==חייו ויצירתו==
ליאדוב נולד בסנקט פטרבורג למשפחת מוזיקאים. אביו היה המנצח של תזמורת תיאטרון מריאינסקי בסנקט פטרבורג. הוא הכיר בכישרון של בנו והחל ללמדו מוזיקה באופן לא רשמי. בשנת 1870 התקבל ליאדוב לקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג והחל ללמוד כינור ופסנתר. אחד ממוריו היה ניקולאי רימסקי-קורסקוב שנאלץ לסלק אותו מהקונסרבטוריון ב-1876 בגלל היעדרויות. כעבור שנתיים הסכים לקבלו וליאדוב סיים את לימודיו. ליאדוב לא נטר לו איבה וכאשר פוטר רימסקי קורסקוב לאחר שהשמיע דעות לא מקובלות על השלטון במהפכת 1905, היה בין המוזיקאים שהתפטרו לאות מחאה. מעשה שהביא להחזרתו של רימסקי קורסקוב לקונסרבטוריון.

ליאדוב שימש כפרופסור לתזמור בקונסרבטוריון. בין תלמידיו היו סרגיי פרוקופייב, מיכאל גנסין, ניקולי מיאסקובסקי, לזר סמינסקי ועוד. בצד עבודתו כמורה ומנצח, ראה עצמו כממשיך קבוצת "החמישה". הוא ליקט ועיבד שירי עם רוסיים והוציאם במספר קבצים.

יצירותיו של ליאדוב הן קצרות. ברובן מיניאטורות לפסנתר - פרלודים, מזורקות, בגטלות, וריאציות, בלדות, אינטרמצי ועוד.

מהיצירות התזמרתיות של ליאדוב מנוגנות כיום:
*באבה יאגה - תמונה מוזיקלית אופוס 56 המתארת את המכשפה העפה באוויר על מטאטא.
*"האגם המכושף" - אגדה לתזמורה אופוס 62 המתארת אגם ובו נימפות המים.
*"קיקימורה" - אגדה לתזמורת אופוס 63.
ב-1909 ביקש סרגיי דיאגילב מליאדוב לחבר מוזיקה לבלט ציפור האש. ליאדוב התעכב במתן תשובה ודיאגילב מסר את התפקיד למלחין הצעיר וחסר הניסיון אז, איגור סטרווינסקי.

"תיבת הנגינה" אופוס 32 היא היצירה המפורסמת ביותר של ליאדוב. היא חוברה במקור לפסנתר אך יש גם עיבודים לתזמורת. פסנתרנים רבים נוהגים לנגן קטע זה כהדרן. בשנות ה-50 שימש קטע זה כפתיחה לתוכנית הבוקר "השעון המוזיקלי" בקול ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=EBv7nwTcfiI&feature=related תיבת הנגינה של ליאדוב]
* [http://imslp.org/wiki/Category:Liadov,_Anatoly רשימת יצירותיו של ליאדוב]
* [http://www.naxos.com/person/Anatol_Konstantinovich_Liadov/22595.htm אנטולי ליאדוב] באתר "נקסוס"
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים רוסים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג
קטגוריה:ילידי 1855
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1914
1957 באסטרונאוטיקה

==אירועים בולטים==
לוויין ספוטניק 1
* 4 באוקטובר – שיגור לוויין ראשון ספוטניק 1 על ידי ברית המועצות.
* 4 בדצמבר – שיגור לוויין אמריקאי ראשון הסתיים בכישלון.
==טיסה תת-מסלולית==
במהלך השנה בוצעו מספר טיסות במסלול זה:
* 149 שיגורים בוצעו על ידי ארצות הברית
* 38 שיגורים בוצעו על ידי ברית המועצות
* שיגור בודד בוצע על ידי אוסטרליה
* שיגור בודד בוצע על ידי הממלכה המאוחדת

==שיגורי לוויינים==
שיגורים שנכשלו מסומנים ב<span style="color: red;">אדום</span>.
{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="90%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| תאריך|| שם ||אתר שיגורכן שיגור || משגר || NSSDC ID|| הערות 
|-
| 4 באוקטובר|| ספוטניק 1 ||קוסמודרום בייקונור, <BR> כן שיגור מס' 1|| ספוטניק || [https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1957-001B 1957-001B]||הלוויין הראשון ששוגרה מכדור הארץ
|-
| 3 בנובמבר|| ספוטניק 2 ||קוסמודרום בייקונור, <BR>כן שיגור מס' 1 ||ספוטניק || [https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1957-002A 1957-002A]||הלוויין השני ששוגר מכדור הארץ והראשונה שכללה בעל חיים. התוכנית בוצעה חלקית.
|- bgcolor="#ffD0D0"
| 6 בדצמבר|| ואנגארד TV3 ||נמל החלל קייפ קנוורל, <BR> כן שיגור LC-18A ||ואנגארד || ||כישלון לאחר 2 שניות
|}

==סיכומים שנתיים==
===לפי מדינה===
{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="60%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| מדינה|| שיגורים ||הצלחות || כישלונות || הצלחות חלקיות|| הערות 
|-
| ברית המועצות|| 2 ||1|| 0 || 1 ||החללית הראשונה ששוגרה מכדור הארץ
|-
| ארצות הברית|| 1 ||0|| 1 ||0 ||.
|-
|}
===לפי אתר שיגור===
{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="60%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| אתר|| שיגורים ||הצלחות || כישלונות || הצלחות חלקיות|| הערות 
|-
| קוסמודרום בייקונור|| 2 ||1|| 0 || 1 ||החללית הראשונה ששוגרה מכדור הארץ
|-
| נמל החלל קייפ קנוורל|| 1 ||0|| 1 ||0 ||.
|-
|}

===לפי מסלול===
{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="60%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| מסלול|| שיגורים ||הצלחות || כישלונות || הערות 
|-
| מסלול לווייני נמוך|| 2 ||2|| 0 || .
|-
| מסלול לווייני בינוני|| 1 ||0|| 1 ||.
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://space.skyrocket.de/doc_chr/lau1957.htm ריכוז נתונים על השיגורים]

אסטרונאוטיקה
רוזמרי אש

רוזמרי אש (באנגלית: Rosemary Ashe; נולדה ב-28 במרץ 1953) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע וזמרת אופרטות בריטית.

==ביוגרפיה==

רוזמרי אליזבת אש נולדה כבת לפיליפ סטיבן אש ולדורותי מיי, בת לבית ווטס. היא למדה בבית ספר לוסטופט ומאוחר יותר באקדמיה המלכותית למוזיקה ובמרכז לאופרה בלונדון.

רוזמרי אש שיחקה ושרה במחזות זמר ובאופרטות רבים - בתפקידים קרלוטה בפנטום האופרה, מאדאם תנרדייה בעלובי החיים, פלישיה גבריאל ב"מכשפות מאיסטוויק", דרורי ליין במרי פופינס, האלמנה קורני באוליבר! כמו כן בקנדיד, מופע הקולנוע של רוקי, סיפור הפרברים, פיטר פן, גבירתי הנאווה, ובעוד הצגות וסרטים רבים.
רוזמרי אש לימדה באקדמיה הסקוטית לדרמה ומוזיקה, באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון, בבית הספר למשחק גילפורד ובבית הספר לתיאטרון מוזיקלי בלונדון.

== קישורים חיצוניים ==

* מרב יודילוביץ' ועוז מועלם, הסדנא מאת רוזמרי אש, באתר ynet
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:זמרות אופרה בריטיות
קטגוריה:זמרות בריטיות
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1953
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1953
המרכז האולימפי הלאומי לקליעה

המרכז האולימפי הלאומי לקליעה ע"ש יגאל אלון ז"ל הוא מתקן קליעה בינלאומי הממוקם בהרצליה.

== היסטוריה ==
המטווח הוקם ב-1983 על ידי ארגון מלכ"ר על פי חזונו האישי של סגן-אלוף במיל' עמנואל בן-עמרם, מי שנחשב כאביה הרוחני של הקליעה הספורטיבית בישראל, אשר שימש כיו"ר [http://isf.one.co.il/ISF/ התאחדות הקליעה בישראל] במשך ארבעה עשורים וכמנכ"ל המתקן מיום פתיחתו ועד לפרישתו לפנסיה בשנת 2005. היו"ר הראשון של המתקן היה שר הביטחון דאז יצחק רבין, ששימש בתפקיד במשך שמונה שנים.

המטווח בהרצליה הוא מתחם הקליעה הבינלאומי החוקי היחיד בישראל. במקום מתקיימים אימוני קליעה, של מתחרים בינלאומיים כמו גיא סטריק, סרגיי ריכטר ודורון שזירי, ושל נבחרת ישראל בקליעה, וכן אימונים ותחרויות של מועדוני הקליעה בארץ. בנוסף, מארח המקום משחקי פיינטבול, קורסי קליעה למאבטחים, קורסי קליעה לציבור ואימונים של בעלי רישיון קליעה, וכולל אודיטוריום המשמש לאירוח כנסים.

מנכ"ל המתקן הנוכחי הוא אופיר בשן.

המרכז האולימפי הלאומי לקליעה בהרצליה
המתקן ממוקם ברחוב ז'בוטינסקי 85 בהרצליה, סמוך לאצטדיון העירוני הרצליה ולקניון שבעת הכוכבים. שטחו הכולל של המתקן הוא 21 קמ"ר.

ב-2010 שלחו ספורטאי ומאמני קליעה ישראלים מכתב להתאחדות הקליעה בישראל, שבו התלוננו על רמה ירודה של המתקנים האולימפיים ועל ניהול כושל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרצליה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:הנצחת יגאל אלון
קטגוריה:מתקני קליעה
720 מעלות

250px
720 מעלות הוא שמה של יצירת אמנות פיסולית, מעשה ידי המעצב והאדריכל הישראלי רון ארד שהוצגה בקיץ 2012 בגן האמנות במוזיאון ישראל שבירושלים.

==תיאור היצירה==
היצירה מורכבת ממעגל שגובהו שמונה מטרים, ממנו תלויים 5,600 חבלים עשויים סיליקון, עליהם מוקרנות יצירות וידאו ארט. הצופים יכולים להיכנס בין חבלי הסיליקון ולראות את יצירות הווידאו הן מתוך המעגל והן מצידו החיצוני (ומכאן שמו - פעמיים 360 מעלות).

יצירות הווידאו המוצגות על מערך החבלים כוללות יצירות של האמנים דייוויד שירגלי מסקוטלנד, כריסטיאן מארקלי מארצות הברית, באביס אלכסיאדיס יוון והאמנים הישראלים אורי גרשט, גבי קלזמר ובתו שירה קלזמר, דניאל לנדאו והמוזיקאי הישראלי קותימאן.

היצירה הוצבה כך שתשתקף בפסלי גן האמנות ובהם פסלו של הנרי מור ופסלו של אניש קאפור "היפוך העולם, ירושלים".

==היסטוריה==
היצירה עוצבה במיוחד עבור חלל הראונד האוס בלונדון (מבנה מעגלי המציג תערוכות), והוצגה בו בשנת 2011 תחת השם "The Curtain Call". ביצירה הוצגו יצירות וידאו של מעצב האופנה חוסיין שאלאיין ושל סטודנטים לאמנות מהמכללה המלכותית לאמנות בלונדון (הרויאל קולג'). כאשר היצירה הותאמה להצגתה במוזיאון ישראל, נוספו יצירות וידאו של שני האמנים הישראלים קותימאן ולנדאו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:מוזיאון ישראל: פסלים
קטגוריה:יצירות משנת 2012
יריב רוקני

יריב רוקני (נולד ב-20 בפברואר 1975) הוא כדורסלן עבר ישראלי בעמדת הסנטר. גובהו 2.02 מטרים.

==קריירה==
לאחר שסיים גיל נוער, החל יריב רוקני את הקריירה בליגה הארצית בבוגרים של הפועל יהוד בעונת . לאחר מכן חזר לשנתיים בקבוצת האם, הפועל חולון, בין היתר השתתף בגביע קוראץ'. 

בעונת הגיע רוקני לקבוצת הפועל תל אביב, איתה העפיל לליגת העל. בעונה שלאחר מכן העפיל עם מכבי קריית מוצקין לליגת העל. ובעונה שלאחר מכן העפיל עם מכבי גבעת שמואל לליגת העל. בעונת 2000/01 שיחק במכבי חדרה בליגת העל וירד עימה לליגה השנייה. בעונת 2001/02 שיחק בהפועל עפולה ובעונת 2002/03 בהפועל לב השרון.

לאחר עונה אחת בליגת העל במדי בני השרון, הגיע בעונת לליגה הארצית לבית"ר בנימינה והעפיל איתה לליגה הלאומית, בנוסף לזכייה בגביע האיגוד. חזר לעונה אחת בבני השרון ולאחר מכן לעוד שנתיים בבנימינה הפך לאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בליגת המשנה. לאחר מכן בעונת שיחק בקבוצת מכבי אשדוד עם המאמן רמי הדר, נתן עונה מצוינת וסיים במקום השני בתום העונה הסדירה. ונעצר רק ברבע גמר הפלייאוף.

בעונת חזר לקבוצת הפועל תל אביב כששיחקה בליגה הארצית. העפיל עם הקבוצה לליגה הלאומית. בתחילת עונת נפצע באחד האימונים וסיים את העונה. בסיום עונה זו, העפילה הקבוצה לליגת העל.

==ציוני דרך בקריירה==
* העפלה עם הפועל תל אביב לליגת העל בעונת 97/98
* העפלה עם מכבי קריית מוצקין לליגת העל בעונת 98/99
* העפלה עם מכבי גבעת שמואל לליגת העל בעונת 99/00
* העפלה עם בית"ר בנימינה לליגה הלאומית וזכייה בגביע האיגוד בעונת 04/05
* בחירה לשחקן ההגנה המצטיין בלאומית בעונות 2006/07 ו-2007/08
* העפלה עם הפועל תל אביב לליגה הלאומית בעונת 10/11 וזכייה בגביע האיגוד

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.basket.co.il/StatsPage_PlayersPoints.asp?SText=%E9%F8%E9%E1+%F8%E5%F7%F0%E9&cYear=0&TeamId=0&search=+%E7%F4%F9+&lang=&PlayerId=0 פרופיל באתר מנהלת ליגת העל]
* [http://www.fibaeurope.com/cid_KNce8jInH7Qj1EsyH5rjn2.playerID_23571.compID_MsfTeemRHYovSUdkYV76x0.season_1996.roundID_2551.teamID_2051.html פרופיל באתר פיב"א אירופה]
* 

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי קריית מוצקין
קטגוריה:כדורסלני מכבי גבעת שמואל
קטגוריה:כדורסלני מכבי חדרה
קטגוריה:כדורסלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורסלני בני השרון
קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלני הפועל לב השרון
קטגוריה:כדורסלני בית"ר בנימינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
הודו במשחקים הפאראלימפיים

הודו השתתפה לראשונה ב בתל אביב (1968). לאחר שתי השתתפויות, נעדרה הודו משתי אולימפיאדות, והחל מהמשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) משתתפת במשחקים דרך קבע. במשחקי החורף לא נטלה הודו חלק מעולם.

==היסטוריה==
במדליה הפאראלימפית הראשונה זכתה הודו ב כאשר השחיין פטקאר זכה במדליית הזהב במקצה ל-50 מטרים בסגנון חופשי (קטגוריה 3) כשקבע שיא עולם של 37.331 שניות.

לאחר שנעדרו משני משחקים הפאראלימפיים, חזרה הודו והשתתפה ב. במשלחת בלט האתלט ג'וגינדר סין בדי שזכה במדליית הכסף בהדיפת כדור ברזל (קטגוריה L6) עם תוצאה של 10.08 מטרים, במדליית ארד בהטלת כידון עם 34.18 מטרים, ובמדליית ארד נוספת בזריקת דיסקוס עם תוצאה של 28.16 מטרים.

המשלחת ההודית נאלצה לחכות עד המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) בטרם זכתה במדליה פאראלימפית נוספת. באתונה זכתה הודו במדליית זהב בהטלת כידון ומדליית ארד בהרמת כוח. 

==מדליות לפי אולימפיאדה==
===משחקי הקיץ===
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size:100 %; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;" width=500
|- bgcolor="#efefef"
! אולימפיאדה
! bgcolor=gold | זהב
! bgcolor=silver | כסף
! bgcolor=#CC9966 | ארד
! סה"כ
|-
| המשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) || 0 || 0 || 0 || 0 
|-
| המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) || 1 || 0 || 0 || 1
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) || 0 || 2 || 2 || 4
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) || 0 || 0 || 0 || 0 
|-
| המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) || 0 || 0 || 0 || 0 
|- 
|המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) || 0 || 0 || 0 || 0 
|-
|המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) || 0 || 0 || 0 || 0 
|-
|המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) || 1 || 0 || 1 || 2
|-
|המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) || 0 || 0 || 0 || 0 
|-
|המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) || 0 || 1 || 0 || 1 
|-
|המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) || 2 || 1 || 1 || 4 
|-
|המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) || 5 || 8 || 6 || 19
|-
| סה"כ || 9 || 12 || 10 || 31
|}

==ראו גם==
* הודו במשחקים האולימפיים
* הודו במשחקים האולימפיים לנוער

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים הפאראלימפיים
קטגוריה:הודו: ספורט
לארס יאקובסן

לארס כריסטיאן יאקובסן (בדנית: Lars Jacobsen; נולד ב-20 בספטמבר 1979) הוא כדורגלן עבר דני ששיחק בעמדת המגן הימני.

== קריירה ==
יאקובסן גדל במחלקת הנוער של אודנסה בולקלוב – קבוצת הכדורגל המקומית של אודנסה, העיר בה נולד. כישרונו של יאקובסן התגלה במהירות רבה, ובא לידי ביטוי בכך שיאקובסן שיחק 58 הופעות במדי נבחרות הנוער של דנמרק. יאקובסן שיחק לראשונה באודנסה בולקלוב, בעונת של ליגת העל הדנית, בהיותו בן 18.

בעונה הבאה, שיחק יאקובסן 15 משחקים ועשה את פריצת דרכו הגדולה בקבוצה. כמו כן, ב-2002, זכה יאקובסן עם אודנסה בולקלוב בגביע הדני. לאחר סיום עונת , חתם יאקובסן בקבוצת הכדורגל הגרמנית, המבורג. את הופעתו הראשונה בהמבורג שיחק יאקובסן ב-11 בספטמבר 2002, בהפסד 2-1 לוולפסבורג, בבונדסליגה.

בחלון העברות של חורף , שב יאקובסן לדנמרק כאשר חתם בקבוצה פ.צ. קופנהגן. בפ.צ. קופנהגן הפך במהירות יאקובסן לשחקן הרכב. בעונת , שיחק יאקובסן 33 משחקים. ב-2006, המאמן מורטן אולסן זימן את יאקובסן לנבחרת דנמרק בכדורגל. יאקובסן ערך את הופעת הבכורה שלו במדי דנמרק, ב-1 במרץ 2006, במשחק ידידות נגד ישראל, בו ניצחה דנמרק 0-2.

בסיום העונה, מספר קבוצות, כולל המבורג, קבוצתו לשעבר, הביעו עניין ברכישתו של יאקובסן, אך השחקן בחר להישאר בפ.צ. קופנהגן. עם תום חוזהו בקבוצה, חתם יאקבוסן לשלוש עונות בנירנברג, וערך את הופעת הבכורה באוגוסט 2007, בהפסד 2-0 לקרלסרוהה.

יאקובסן לא שיחק משחקים רבים בנירנברג, בשל פציעות. בסוף עונת , קבוצתו של יאקובסן, נירנברג ירדה לליגה השנייה בגרמניה. בעקבות ירידתה של נירנברג לליגה השנייה, ביקש יאקובסן לעזוב את נירנברג. בסוף יוני 2008, שוחרר יקובסן מהקבוצה.

לקראת עונת , ביקש מאמן אולימפיק מרסיי, אריק גרטס להביא את יאקובסן לקבוצה. עם זאת, באוגוסט 2008, חתם יאקובסן לשנה באברטון. יאקובסן החמיץ את רוב עונה זו בגלל פציעה בכתף. את הופעת הבכורה שלו באברטון, ערך יאקובסן ב-21 במרץ 2009, במשחק ליגה נגד פורטסמות'. כמו כן, יקובסן נכנס כמחליף במחצית השנייה של גמר הגביע האנגלי 2009.

ב-29 ביוני 2009, חתם יאקובסן לשנתיים בבלקברן רוברס. ב-15 באוגוסט 2009, ערך יאקובסן את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 2-0 למנצ'סטר סיטי. בסוף עונה זו, שוחרר מהמועדון. ב-31 באוגוסט 2010, חתם יאקובסן לעונה אחת במדי וסטהאם יונייטד. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-11 בספטמבר, בהפסד 3-1 לצ'לסי. בעונה זו, המאמן הישראלי, אברהם גרנט, היה מאמנו של יאקובסן. בסוף עונה זו, ירד יאקובסן עם וסטהאם יונייטד לליגת המשנה, הצ'מפיונשיפ.

לפני תחילת עונת , ב-13 בספטמבר, סיכם יאקובסן לעונה אחת בסנט אטיין, אך שלושה ימים לאחר מכן, חתם יאקובסן בקבוצתו לשעבר, פ.צ. קופנהגן. את הופעת הבכורה שלו בפ.צ. קופנהגן ערך יאקובסן בניצחון 0-2 על אלבורג. יחד עם פ.צ. קופנהגן, זכה בעונה זו יאקובסן בגביע הדני.

== תארים ==
אודנסה בולקלוב:
* הגביע הדני (1): .
* אליפות ליגת העל הדנית לנוער (1): .

פ.צ. קופנהגן:
* אליפות ליגת העל הדנית (3): , , , .
* הגביע הדני (1): .

אברטון:
* סגנות הגביע האנגלי (1): .

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים דנים
קטגוריה:מגני כדורגל דנים
קטגוריה:כדורגלני אודנסה בולקלוב
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קופנהגן
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני בלקברן רוברס
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני גנגאן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת דנמרק
קטגוריה:אודנסה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1979
קולונל האטי

קולונל האטי (באנגלית: Colonel Hathi) הוא דמות ספרותית שנוצרה על ידי רודיארד קיפלינג ומופיעה לראשונה בספרו "ספר הג'ונגל" (1894) ובספר ההמשך "ספר הג'ונגל השני" (1895). קיפלינג קרא לו בשם זה מכיוון שזהו מקור שמו של הפיל בהינדית.

קולונל האטי הוא פיל הודי שגר בג'ונגלים של הודו, הוא מנהיג של עדר פילים ובעל סובלנות כלפי כל חיות הג'ונגל. בסיפור של ספר הג'ונגל - הוא עוזר לבאלו הדוב ובגירה הנמר למצוא את מוגלי גור האדם.

==הופעות נוספות==
האטי הופיע בעיבוד האנימציה של אולפני וולט דיסני משנת 1967, שם, ג'. פאט אומאלי סיפק את קולו. יותר מאוחר האטי גם הופיע בסרט ההמשך משנת 2003, שם בדיבוב ג'ים קאמינגס וכן בסדרת האנימציה המקדימה לשני הסרטים "גורי הג'ונגל".

דמותו של האטי הופיעה גם בסדרת האנימה היפנית "מסיפורי ספר הג'ונגל" וכן במחזמר הישראלי המבוסס על הסיפור.

בגרסה העברית של דיסני דובב האטי על ידי אריה מוסקונה ובסרט ההמשך על ידי מיכה אוזין סליאן. חנן רוזן נתן את קולו בסדרה משנת 2010.

קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות ספר הג'ונגל
קטגוריה:דיסני: דמויות
קטגוריה:בעלי חיים בדיוניים
קטגוריה:פילים בתרבות
ברדה Ba.65

ברדה Ba.65 (באיטלקית - "Breda Ba.65") היה מטוס תקיפה חד מנועי וחד כנפי מתוצרת איטליה שהיה בשימוש ה"Aviazione Legionaria", לגיון המתנדבים האווירי האיטלקי למלחמת האזרחים בספרד וכן בשימוש ה"Regia Aeronautica", חיל האוויר האיטלקי המלכותי בשלביה הראשונים של מלחמת העולם השנייה. כן היה המטוס בשימוש עיראק, צ'ילה ופורטוגל.

==תכנון וייצור==

מטוס ה-ברדה Ba.65 הוא פיתוח של מטוס קודם, ה-Ba.64, מטוס תקיפה איטלקי מאמצע שנות ה-30. ה-ברדה Ba.65 היה מטוס חד מושבי, עשוי כולו ממתכת, בעל כנף תחתית מקובעת בצורת זיז, חד מנועית, בעלת כן נסע נשלף. כקודמו, דגם 64, היה דגם 65 מיועד לתפקידים מגוונים כמטוס קרב, מטוס תקיפה ומטוס סיור. בכנף המטוס הותקנו שני מקלעי ברדה בקוטר 0.5 אינץ' ושני מקלעי ברדה בקוטר 0.303 אינץ'. בבטן המטוס ניתן היה לאחסן 200 קילוגרם פצצות ועד 800 קילוגרם פצצות במתלים חיצוניים. לאחר מספר דגמים ראשוניים, הותקן במטוס לבסוף מנוע Fiat A.80 RC.41 בעל אלף כוחות סוס. הייצור נמשך עד יולי 1939 ובסך הכל נבנו 218 מטוסים.

==דגמים==

* Ba.65 - מטוס תקיפה חד מושבי.
* Ba-65bis - מפציץ דו מושבי.
* Ba-65bis - מטוס אימון דו מושבי.

==שירות מבצעי==

את טבילת האש של ה-ברדה Ba.65 עבר המטוס בשירות לגיון המתנדבים האיטלקי למלחמת האזרחים בספרד בשנת 1936. המטוס הוכיח את יעילותו והושווה באופן חיובי למפציץ הצלילה הגרמני יונקרס Ju 87. מבין 23 המטוסים שנשלחו למלחמה זו, אבדו 12 במהלכה. כאשר שבו אנשי הלגיון לאיטליה, הותירו את 11 המטוסים שנותרו פעילים לשירות חיל האוויר הספרדי.

ב-1938 רכשה עיראק 25 מטוסים. במאי 1941 הופעלו מטוסים אלו במסגרת המלחמה האנגלו-עיראקית במהלכה הושמד רוב חיל האוויר העיראקי.

מטוסים נוספים סופקו לצ'ילה ולפורטוגל.

במהלך מלחמת העולם השנייה הופעל המטוס בעיקר כנגד הבריטים במסגרת המערכה במדבר המערבי. כאשר נכנסה איטליה למלחמה, ביוני 1940, היו כ-150 מטוסים פעילים בשירותה. בשלבים הראשונים של הלחימה במדבר ספגו האיטלקים אבדות כבדות ורוב המטוסים הופלו או הושבתו עד פברואר 1941. משלב זה הפך הסבויה מרקטי SM.79 למטוס העיקרי בחיל האוויר האיטלקי ששימש בתפקיד מפציץ הצלילה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מפציצים
קטגוריה:מטוסים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אמצעי לחימה איטלקיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:איטליה: תעופה
קטגוריה:תעשיית נשק באיטליה
קטגוריה:מטוסים איטלקיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כלי טיס איטלקיים
פוקימון אדום אש וירוק עלה

פוקימון אדום אש וירוק עלה (אנגלית: Pokémon FireRed Version and LeafGreen Version, יפנית: ポケットモンスター ファイアレッド・リーフグリーン, רומאג'י: Poketto Monsutā Faiareddo Rīfugurīn, תרגום מילולי: "Pocket Monsters: FireRed & LeafGreen") הם שני משחקי וידאו מסוגת משחקי התפקידים, המהווים חידוש ועיצוב מחדש למשחקים פוקימון אדום וכחול אשר ראו אור בשנת 1996. המשחקים החדשים פותחו על ידי Game Freak והופצו על ידי נינטנדו ל-Game Boy Advance. פוקימון אדום אש וירוק עלה ראו אור לראשונה ביפן בינואר 2004, בצפון אמריקה בספטמבר ובאירופה באוקטובר אותה שנה. לאחר שנתיים מיציאתם, ניטנדו שיווקה אותם מחדש ככותרים האהובים ביותר על ידי השחקנים.

השליטה והמשחקיות נשארו דומים לסדרת המשחקים של פוקימון, ולמשחקים פוקימון אדום וכחול. השחקן שולט על הדמות בגוף שלישי, ומשתתף בקרבות פוקימונים מבוססי תורות. עלילת המשחק מבוססת על אדום וכחול, וכוללת את מחוז קנטו, בתוספת אזורים חדשים. בשונה מהמשחק המקורי ובדומה למשחקים הקודמים בסדרה, תכונות חדשות נוספו, כגון מין, אופי ויכולות לפוקימונים כמו גם פוקימון ומתקפות שהוצגו בדור השני והשלישי של המשחקים.

== ביקורות ==
המשחק זכה לביקורות חיוביות בעיקר, וקיבל ציון משוקלל של 81 באתר Metacritic, המרכז ממוצע ביקורות מאתרים שונים. רוב המבקרים שיבחו את הוספת התכונות החדשות תוך שמירה על המשחקיות המסורתית בסדרה. בנוגע לגרפיקה ושמע הדעות היו חלוקות יותר, כיוון שהמשחק לא הציג שיפור משמעותי מהמשחקים הקודמים, פוקימון רובי וספיר. המשחק היה להצלחה מסחרית, עם מכירה כוללת של כ-12 מיליון עותקים ברחבי העולם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2004
קטגוריה:משחקי גיים בוי אדוונס
קטגוריה:משחקי וידאו של פוקימון
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו ביפן
קלודואלדו סילבה

קלודואלדו סילבה (בפורטוגזית: Clodoaldo Silva; נולד ב-1 בפברואר 1979) הוא שחיין ברזילאי. סילבה מתחרה 
בשחייה לנכים במסגרת המשלחת הברזילאית ל. הוא בעל 13 מדליות, מהן שש מדליות זהב פאראלימפיות.

==קריירה==
===סידני 2000===
סילבה השתתף לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בסידני (2000), וזכה במדליות בארבעה מחמשת המקצים בהם השתתף. הוא זכה במדליית הכסף במקצה האישי ל-100 מטר בסגנון חופשי (קטגוריה S4) עם תוצאה של 1:32.17 דקות, ונכנע רק לשיא עולם של 1:25.92 דקות של ריקארדו אוריבה הספרדי, ובמדליית ארד אישית נוספת עם תוצאה של 41.62 שניות במשחה ל-50 מטרים חופשי, ונכנע לשיא עולם נוסף של אוריבה שעצר את השעותן על 40.30 שניות.

במשחים הקבוצתיים זכה סילבה עם המשלחת הברזילאית בשתי מדליות כסף פאראלימפיות נוספות. במשחה ל-4X50 חופשי קבעה הנבחרת הברזילאית תוצאה של 2:39.82 דקות, שנייה רק לשיא עולם של המשלחת הספרדית עם 2:24.42 דקות, ובמקצה ל-4X50 מעורב קבעו הברזילאים שיא עולם במשחה המוקדם עם 2:43.22 דקות, אותו אף שיפרו במקצה הגמר עם 2:41.40 דקות, אך נכנעו לשיא עולם נוסף של הספרדים עם 2:39.94 דקות.

===אתונה 2004===
ב הגיע סילבה לשיאו. הוא זכה בשש מדליות זהב פאראלימפיות, תוך שהוא קובע שלושה שיאי עולם ושיא פאראלימפי אחד. במקצה ל-100 מטר חופשי קבע שיא עולם במשחה המוקדם עם 1:19.36 דקות, וכמעט השווה אותו כשניצח במקצה הגמר עם תוצאה של 1:19.51 דקות. במשחה ל-150 מטרים מעורב הוא ניצח עם תוצאה של 2:39.15 דקות, ובמקצה ל-200 מטרים מעורב עם שיא פאראלימפי של 2:58.81 דקות בחצי הגמר, אותו שיפר לשיא עולם של 2:55.75 דקות במקצה הגמר.

סילבה זכה במדליות זהב גם במקצה ל-50 מטרים בסגנון פרפר, ובמקצה ל-50 מטרים חופשי עם שיא פאראלימפי של 36.40 שניות במשחה המוקדם ושיא עולם במקצה הגמר עם תוצאה של 35.41 שניות. הוא הוסיף עוד מדליית זהב במשחה הקבוצתי ל-4X50 מעורב עם שיא פאראלימפי של 2:37.46 דקות, ומדליית כסף במשחה ל-4X50 חופשי עם 2:32.34 דקות.

===בייג'ינג 2008===
ב השתתף סילבה בחמישה מקצים אישיים, אך לא זכה במדליה פאראלימפית. חרף זאת, הוא זכה בשתי מדליות קבוצתיות. במשחה ל-4X50 מטר מעורב זכתה הנבחרת במדליית הכסף עם תוצאה של 2:39.31 דקות, ובמקצה ל-4X50 חופשי במדליית הארד עם תוצאה של 2:30.17 דקות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופים פאראלימפיים ברזילאים
קטגוריה:שחיינים פאראלימפיים ברזילאים
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1979
בירת שורשים

בירת שורשים (באנגלית: Root beer) היא משקה מוגז ומומתק אשר במקור טעמו העיקרי הגיע מצמח ממשפחת העריים (או מקליפת עץ העריים). בירת השורשים הפופולרית באמריקה הצפונית מגיעה בשתי גרסאות: אלכוהולית, ולא אלכוהולית (המכונה "סודה" או לעיתים "פופ"). בירת השורשים ההיסטורית הייתה דומה לבירה שתהליך יצורה הפיק משקה עם אחוזי אלכוהול נמוכים ביותר. למרות ששורשים משמשים כבסיס למשקאות רבים, בעולם ישנם שמות רבים בשימוש. משקה זה ניכר בהבדלו מבירה שחורה המורכבת משעורה ולתת.

==מרכיבים==
ישנם מאות מרכיבים למותגים שונים של בירת שורשים בארצות הברית ואין תקן אחיד למתכון. חומר טעם מלאכותי של הצמח ממשפחת העריים שהוא המרכיב העיקרי בבירת שורשים מתחרה עם טעמים רבים אחרים. חומרי טעם אחרים הם וניל, קליפת עץ דובדבן, שורש אניס, שורש קיסוס, אגוז מוסקט, אכינצאה, קינמון, תלתן ודבש.
למרות שעל פי רוב המותגים נטולי קפאין, ישנם יוצאים מן הכלל.

בירת שורשים מתוצרת ביתית מכינים בדרך כלל מתמצית, למרות שלפעמים מכינים אותה מעשבים ושורשים.
גם לבירת שורשים האלכוהולית וגם ללא אלכוהולית יש קצף סמיך במזיגה שלעיתים מוסמך על ידי הוספת תמצית מניהוט מצוי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
שורשים
קטגוריה:משקאות תוססים
פינרוד

פינרוד (Finrod), קרוי גם פילגונד (Felagund), ו"פינרוד הנאמן", הוא דמות ביצירת הפנטזיה של ג'.ר.ר. טולקין, המופיעה בעיקר בסילמריליון ובטבעת מורגות, הכרך העשירי של ההיסטוריה של הארץ התיכונה. הוא עלף מהנולדור, בנו של פינרפין בן פינווה מלך הנולדור.

== ביוגרפיה בדיונית ==
נולד בולינור לפינרפין בן פינווה ולאיארוון בת אולווה מלך הטלרי בולינור, והצטרף לנולדור הגולים לארץ התיכונה במהלך מרד הנולדור, שבו, בהשפעת פאנור, הגדול שבהם, הפנו עורף לולאר על מנת לנקום במלקור שגנב את הסילמריל - אבני החן שנחשבו פסגת יצירתו ואומנותו של פאנור - ושרצח את מלכם פינווה. הוא לא הזדהה עם פאנור ותואנותיו נגד הוולאר, אך למרות זאת הצטרף למרד מסיבות אישיות יותר - רעותו הגדולה עם בני פינגולפין דודניו, וטורגון בפרט, והערגה העמוקה שהייתה בו, לארצות ונחלות רחבות ידיים שיוכל לשלוט בהם כרצונו. החלטתו זו לא הייתה ספקנית ומהוססת כשל אביו פינרפין, ולפיכך, למרות שאהובתו, אמארייה, שמן הוואניר, לא באה, כמו כל בני עמה, בלוויית הנולדור, ועל אף שמעשי הנולדור החלו הופכים קיצוניים ומגונים ביותר עם טבח השארים - שהוא וודאי התנגד לו, גם משום אי קיצוניותו, וגם משום שארותו לטלרי הנטבחים - לא הפך עורף למסע.

כשהגיע לארץ התיכונה התיישב בטול סיריון שבצפון בלריאנד, שם בנה את מינאס טירית, שזו של גונדור נקראה על שמה, אולם אולמו הואלא נגלה אליו והראה לו את המערות שבנארוג, הנהר גדול בבלריאנד. אז נתן פינרוד את הפיקוד על מינאס טירית לאורודרת אחיו, והוא עצמו השתכן באותן המערות, ובעזרת הגמדים בנה שם משכנות אדירים, שהרבה מן ההשראה להם באה ממנגרות - אלף המערות, משכנו של תינגול, דוד אמו. מאז שלט בכל חבל הארץ הגדול שמערב בלריאנד, וממלכתו - נרגותרונד שמה - הייתה הגדולה שבממלכות הנולדור בארץ התיכונה. במהלך הדאגור בראגולאך - קרב להבת הפתע - הרביעי שבקרבות הגדולים של בלריאנד, והראשון שבו ספגו העלפים תבוסה ממלקור, הקדים פינרוד את חילותיו ומשמרו ומצא את עצמו מוקף באורקים, אך הוא ניצל בסיועו של ברהיר, אדם מבית באור, ונשבע, כתודה, לסייע לו ולצאצאיו כל אימת שיצטרכו, ונתן לו טבעת - מאז - טבעת ברהיר - כאות להתחייבותו זו. ואכן, כאשר הגיע ברן בנו של ברהיר לנרגותרונד, והוא בעיצומו של מבצע חילוץ סילמריל ממורגות', כתנאי לנישואים עם אהובתו לותיין, וביקש עזרה, קיים פינרוד את שבועתו, למרות שהכיר בסיכויים הנמוכים לשרוד את המשימה הבלתי אפשרית הזו. הוא נלכד על ידי סאורון, שר צבאותיו של מורגות', יחד עם ברן ועם שנים עשר מלוויו, והושם עמם בטול אין גאורהות - אי זאבי האדם (מינאס טירית, נחלתו לשעבר שנלקחה מאורודרת על ידי סאורון). סאורון, שראה בפינרוד באופן טבעי כמנהיג החבורה, השאירו בחיים למרות ששלח זאבים שהרגו את מלוויו אחד לאחד, ולבסוף נותרו רק הוא וברן, והוא קטל את הזאבים שנשלחו להרוג את ברן, אך מת בעצמו.

פינרוד נחשב לאחד שבחכמי הנולדור, ובאופיו נמזגו תכונות כל עממי העלפים - האצילות והחכמה של הואניר, הכישרון והאומץ של הנולדור, ואהבת החירות של בני הטלרי, והוא נתפס כמשפיע על אחותו הקטנה, גלדריאל, שמקובלת כאדירה בנשות האלדר. הייתה לו ידידות מיוחדת עם בני האדם, ובפרט עם בית באור, שמנהיגם באור אף שירתו. בכרך העשירי של 'ההיסטוריה של הארץ התיכונה' - טבעת מורגות', ישנו דיון פילוסופי הקרוי 'אתרבת פינרוד אה אנדרת', שהוא פולמוס והתדיינות בין פינרוד לאנדרת, אשה מבית באור. הדיון נסוב סביב המוות בהופעתו המיוחדת אצל האדם, ופינרוד מציג שם את הדעה המקובלת אצל העלפים והנחשבת כנכונה, שבני האדם שונים במהותם מהעלפים, והמוות מצוי בהם מעצם טבעם.

==עץ משפחה==

קטגוריה:שר הטבעות: דמויות

pl:Lista Calaquendich#Finrod
Turn Me On (שיר של דייוויד גטה)

Turn Me On הוא שיר של ה-DJ הצרפתי דייוויד גטה, בהשתתפות הזמרת הטרינידדית-אמריקאית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-14 בדצמבר 2011 כסינגל החמישי מאלבום האולפן החמישי של גטה, Nothing But the Beat. השיר מופיע גם כרצועת בונוס באלבום האולפן השני של מינאז', Pink Friday: Roman Reloaded. השיר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם תוך שהגיע למקומות הראשונים בארצות הברית ואירופה. במצעד הבילבורד הוט 100 הגיע השיר למקום הרביעי ובכך את מינאז לראפרית היחידה בהיסטוריה עם שלושה שירים בעשרת הגדולים של המצעד באותו הזמן (יחד עם starships ו-give me all your lovin').

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי דייוויד גטה
קטגוריה:שירי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אסתר דין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
קטגוריה:שירי מוזיקת האוס
פלומבו

פָּלוֹמְבּוֹ (Palumbo) הוא שם משפחה שמקורו באיטלקית, קיים גם בקרב יהודים ספרדים, ומשמעותו יונה.

קטגוריה:שמות משפחה ביהדות איטליה
קטגוריה:שמות משפחה שמבוססים על השם יונה
עלמה גניהר

עלמה גַנִּיהַר (נולדה ב-24 בדצמבר 1964) היא סופרת, תסריטאית, מחזאית ופעילת חברתית ישראלית.

==ביוגרפיה==
עלמה גניהר נולדה ברמת השרון, בשנת 1988 סיימה תואר ראשון בהיסטוריה כללית ופילוסופיה יהודית, והמשיכה ללימודי תואר שני במדע הדתות באוניברסיטת תל אביב.

במקביל ללימודיה רכזה את נוער רצ והעבירה סדנאות בנושאי זכויות אדם לאסירים כחלק מהתנדבותה באגודה לזכויות האזרח, וכן הייתה אחראית על נושאי הדוברות והחינוך במרכזי הסיוע לנפגעי תקיפה מינית.

עם תסריטיה: "מלח הארץ" (1998), "ראס פינה", "חלום אחר" בבימוי אבי כהן (2001), "פיתוי" (2002) תסריט על-פי ספרו של רם אורן ובבימוי ערן ריקליס, "קמטים חדשים" (2004), "שלוש אמהות" (2006) בבימוי דינה צבי ריקליס שהיה מועמד לחמישה פרסי אופיר ביניהם פרס התסריט הטוב ביותר, ״המכשפה מרחוב מלצ'ט" תסריט על-פי ספרו של גדי טאוב, בבימוי דינה צבי ריקליס, "משכב לידה" (2005) רעיון ותסריט לסרט דוקומנטרי המתרחש במחלקת לידה בבית חולים ליולדות "מר ומתוק" (2006) "ברקיע החמישי" (2012) בימוי דינה צבי ריקליס ו“אשת השגריר״ (2017) תסריט לסרט קצר על פי סיפור קצר באותו השם שכתבה. הסרט זכה בציון לשבח בתחרות קצרים בפסטיבל חיפה.

עם מחזותיה : "הבית" (פסטיבל פותחים מסך בתיאטרון בית ליסין 2003), "השבויות" (פותחים מסך בית ליסין, 2001 וסמינר הקיבוצים 2005) עבורו זכתה בפרס השופטים ובמענק קרן רבינוביץ' לאמנויות, "המערב הפרוע" (התיאטרון הערבי-עברי ביפו 2008) עבור כתיבת המחזה זכתה בפרס קיפוד הזהב, "הטווס מסילואן" (2012). שבמרכזו סכסוך בין מתנחלים לתושבים מקומיים. ההצגה עלתה באוקטובר 2012 בפסטיבל עכו על ידי קבוצת שחקנים יהודים וערבים, בבימויים של סיני פתר וחן אלון, הוזמנה לפסטיבלים בחו״ל וזכתה בפרסים רבים. באוקטובר 2019 עלתה בפסטיבל עכו הצגת ההמשך ״סילואן בין הזמנים״ - דיסטופיה פוליטית.

גניהר פרסמה שלושה ספרים פרי עטה, בשנת 2005 כתבה את הרומן "מעטפות" שיצא בהוצאת גוונים, ובשנת 2012 את ספרה "ג'י-פי-אס" המכיל עשרה סיפורים בהוצאת עם עובד עבורו זכתה בפרס טובה ויצחק וינר לעידוד יצירה ספרותית מקורית. במאי 2021 ראה לאור ספרה “נקמת הקנרית״ רומן מתח, בהוצאת כנרת זמורה ביתן. 

כמו כן פרסמה סיפורים קצרים בכתבי עת: הצריף, גרנטה, פרויקט הסיפור הקצר.

גניהר מתגוררת ביפו ופעילה פוליטית וחברתית.

==קישורים חיצוניים==

*
*
*[https://web.archive.org/web/20131021034414/http://www.am-oved.co.il/htmls/page_2572.aspx?c0=22431&bsp=12266 עלמה גניהר], באתר הוצאת עם עובד
*[https://web.archive.org/web/20120720045953/http://www.film-e-good.org.il/siteFiles/1/36/5583.asp עלמה גניהר], באיגוד התסריטאים בישראל
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מחזאיות ישראליות
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:תסריטאיות ישראליות
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס קיפוד הזהב
קטגוריה:פעילי האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:פעילות האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1964
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
אח"י משגב

אח"י משגב הייתה ספינת טילים, ששירתה בחיל הים משנת 1967, היא נבנתה במספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי בשרבורג
שבצרפת. השתתפה ב עדיין כספינת תותחים. בשנת 1974 שודרגה הספינה ונוספו לה יכולות חדשות, במרכזן - יכולת נשיאת טילי גבריאל, בכך הפכה לספינת טילים מדגם סער 2.

== הספינה בשירות חיל הים ==

הספינה אח"י משגב התקבלה בבסיס חיפה של חיל הים ב-25 בדצמבר 1967 יחד עם אח"י מבטח וניתן לה המספר ס-312 אז הגיעה מצרפת שם נבנתה בשרבורג, היא הייתה מהספינות הראשונות שנבנו בשרבורג כשסך הכל נבנו שם 12 ספינות טילים ישראליות.

הספינה הייתה מהראשונות (השנייה אחרי אח"י מבטח) במסגרת שייטת ספינות הטילים שהוקמה זמן קצר קודם לכן והייתה אחת מתוך שלוש ספינות מדגם סער 1 עד שקיבלה מערכת נשק שכללה טילי גבריאל ומאז נעשתה לדגם סער 2.

<gallery>
File:INSMisgavCherbourg.jpg|אח"י משגב ס-312 בניסויי ים בשרבורג 1967

</gallery>

=== פעילות מבצעית ===
עם הגעתה לישראל יצאה והשתתפה בחיפושי הצוללת דקר שנעלמה ב-25 בינואר 1968.

הספינה השתתפה באבטחת החופים ובלחימה במחבלים, בליל ה-9 באפריל 1973 השתתפה במבצע אביב נעורים והייתה חלק מן הכוחות שתקפו מטרות מדרום לביירות.

במלחמת יום הכיפורים השתתפה הספינה בקרבות, בליל ה-6 באוקטובר השתתפה בקרב פורט סעיד וב-8 באוקטובר בקרב דמיאט.

1 באוקטובר 1976 – לחימה במחבלים - אח"י משגב בפיקוד יעקב צוק תפסה שתי סירות מחבלים מול בירות הטביעה אחת והשתלטה על השנייה. שלושה מחבלים הרוגים שלושה מחבלים שבויים. בחקירת השבויים עלה שיצאו לבצע פיגוע בישראל - הפיגוע נמנע.

==מפקדי הספינה==
מפקדי אח"י משגב היו קציני ים בדרגת רס"ן לפי התקן.
{|border="1" align="center""| class="wikitable mw-collapsible mw-collapsed"
| colspan="6" |מפקדי אח"י משגב
|+
|-
|דרגה ושם||תקופת כהונה כמפקד הספינה||פעילות||תמונה
|-
|סא"ל עזרא קדם (כריש)|| 1968 ||המפקד הראשון, קיבל את הספינה בשרבורג והפליג איתה לישראל.||סא"ל עזרא קדם (כריש) על גשר אח"י משגב 1968.
|-	
|רס"ן יצחק דוידי	|| 1970-1969 ||לימים תת-אלוף, מפקד זירת ים סוף
-
|רס"ן רפי רז	|| || |-
|שאול חורב 	||1971 |||-
|שמואל שריג 	||1972- 1973 || |-
|פנחס מילוא 	||1973 ||מפקד הספינה במהלך מלחמת יום הכיפורים |-	
|גל עמית 	||1974 || |-
|ישעיהו פטוקה|| || |-
|צוק יעקב	|| 1976|| פיקד על הספינה ב-1 באוקטובר, כאשר נתקלה בשתי סירות מחבלים, הטביעה אחת ולכדה את השנייה|-
|שלמה גולדשטיין (גולד)||1981 - 1982||מפקד הספינה במהלך מלחמת שלום הגליל||
|-
|עודד שני	|| || ||

|-
|פיני שוורץ	||1984-1985|| ||
|-
|יובל צור	||יולי 1985–יולי 1986 || |-
|ניר מאור||יולי	1986||כמפקד פלגה על מנת להשתלם בנגד צוללות|-
|ארז אבנר||1989-1987|||-	
|הראל גוב	||1990|| |-
|יוני ורט 	||אפריל 1990 – יולי 1991|||-	
|יוסי שחף (ספטון)	|| || ||
|-
|איתן אופנהיים	|| || ||
|-
|מעוז צור	||1995-1997 || ||
|-
|אלון אולמן|| || ||
|}

== קישורים חיצוניים ==

* עיטם און, [https://www.youtube.com/watch?v=77XaXwWzpxM&feature=youtu.be אח"י משגב בפיקוד יעקב צוק תפסה שתי סירות מחבלים מול בירות.] הקלטות מהאירוע 1 באוקטובר 1976 .
* שאול חורב [http://moreshetyamit.net/?p=4718 הפלגת אח"י משגב משרבורג לישראל] באתר משמר המורשת הימית.

==ביאורים==

==הערות שוליים==

מ
ייז'י טרנקה

ייז'י טרנקה (בצ'כית: Jiří Trnka; 24 בפברואר 1912 – 30 בדצמבר 1969) היה מאייר, מעצב בובות, אנימטור, במאי ותסריטאי צ'כי. זוכה פרס אנדרסן למאיירים לשנת 1968. נודע במיוחד בזכות עבודותיו בהנפשה בשילוב בובות.

==ביוגרפיה==
טרנקה נולד וגדל בפלזן שבמערב בוהמיה. ב-1929 התחיל ללמוד בבית הספר לאמניות שימושיות (כיום נקרא "האקדמיה לאמנות, ארכיטקטורה ועיצוב בפראג") ובשנת 1936 סיים את התמחותו.

לאחר סיום התמחות נשכר טרנקה לעבודה בבית ההוצאה לאור "מלנטריץ'" וספר ראשון באיורו הודפס בשנת 1937. מאז אייר טרנקה ספרים רבים והודפסו בסך הכל כ-130 ספרים באיורו, רובם ספרי ילדים. ידועים במיוחד איוריו למעשיות האחים גרים ולסיפורי עם צ'כים.

במקביל, לאחר סיום לימודיו הקים טרנקה תיאטרון בובות ב-1936 אך זה פורק עם תחילת מלחמת העולם השנייה.

בתום המלחמה החל טרנקה ליצור סרטי הנפשה קצרים וב-1947 התרחב עיסוקו גם לסרטים ארוכים עת יצר את הסרט "Špalíček".

קברו של טרנקה
בניין האקדמיה לאמנות, ארכיטקטורה ועיצוב בפראג. במרכז פסל בדמות המלחין הצ'כי [[אנטונין דבוז'אק]]
בסך הכל יצר טרנקה שישה עשר סרטים קצרים ושישה ארוכים. האחרון שבהם עיבוד למחזהו של שיקספיר "חלום ליל קיץ" אותו אייר בעבר.

==פילמוגרפיה נבחרת==
Zvírátka to petrovstí (סרט קצר, 1946)
*Špalíček ( (1947)
*Cisaruv Slavik (1949)
*Bajaja ( 1950)
*Staré Ceske povesti (1953)
*Vojak Dobrý Svejk ("החייל האמיץ שוויק", 1955)
*Sen noci svatojanske ("חלום ליל קיץ", 1959)
*Ruka (היד, סרט קצר 1965)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זוכי פרס אנדרסן למאיירים
קטגוריה:מאיירים
קטגוריה:במאי קולנוע צ'כים
קטגוריה:ציירים צ'כים
קטגוריה:בובנאים
קטגוריה:אנימטורים
קטגוריה:צ'כים שנפטרו ב-1969
קטגוריה:ילידי 1912
מט טיפשים

אנימציה של מט הטיפש
מט טיפשים (המט השחור) הוא המט המהיר ביותר האפשרי במשחק שחמט. במט הטיפש קיים מט במסע השני. המט יכול להיות מושג בעקבות טעות חמורה של השחקן הלבן או בעקבות שיתוף פעולה בין השחקנים במטרה לתת מט ללבן.

==מהלך המשחק==
#
#

אפשר גם להפוך את סדר המהלכים של הלבן, או להזיז את הרגלי ל-ו4 במקום ו3. השחור יכול להגיב למהלך הראשון ב-ה6 במקום ה5. המשותף לכל הגרסאות הוא שלבן פותח אלכסון בו המלך יכול להיות מותקף על ידי מלכה שחורה, מבלי לאפשר להזיז את המלך או לחסום את האיום על ידי כלי אחר.

רעיון מעט דומה מופיע במט סנדלרים ופתיחות שונות. במט סנדלרים הלבן תוקף את המשבצת הלא מוגנת ו7 והאלכסון ח5-ה8 ובכך מנחית מט על השחור. בגלל דמיון מסוים בין המטים לפעמים קוראים גם למט טיפשים בשם "מט סנדלרים".

==ראו גם==
* מט סנדלרים

קטגוריה:מטים בשחמט
אסתר פיין

אסתר פיין (מנקובה) (1918 – 15 באוגוסט 2012) הייתה סופרת ישראלית.

==ביוגרפיה==
פיין נולדה בשם אסתר מנקובה בלטביה, למשפחה מסורתית. אביה, היה סוחר זעיר, מורה לתורה ומוסמך לרבנות. במלחמת העולם השנייה שירתה כאחות בצבא האדום. במהלך המלחמה, נולד בנה הבכור אריה, והיא התאלמנה. אחרי מלחמת העולם השנייה, ביקשה לעזוב את ברית המועצות ולעלות לישראל, אך לא קיבלה אישור. בסיוע תנועת השומר הצעיר, הוברחה ביחד עם בנה, אריה. יותר משנתיים ארך מסעה, שכלל מעבר בשבעה גבולות, ולבסוף הגיעה לנמל חיפה ביום הכרזת המדינה.

בישראל הייתה לחברת קיבוץ עין גב עד מותה. שם הכירה את בעלה השני גרשון.

בשנת 1988 פורסם סיפור בריחתה מברית המועצות בספר "מולקה: סיפור הבריחה מברית-המועצות", שנכתב על ידי יעקב ינאי.

למדה ספרות באוניברסיטת בר-אילן, קיבלה תואר ראשון ובשנת 1989 קיבלה תואר שני. עבודת הגמר שלה הייתה בנושא "השפעת גיבור דורנו ללרמונטוב על אצל של גנסין: עיון משווה בין גיבור דורנו ללרמונטוב אצל של גנסין".

ספרה "הדס", המספר על המרד הגדול בסוסיתא וגמלא, זכה בפרס זאב לספרות ילדים ונוער.

הייתה נשואה לגרשון, אם לארבעה בנים. בנה הוא השר וחבר הכנסת לשעבר אפי איתם.

פיין נפטרה בקיץ 2012, והובאה למנוחות בקיבוצה עין גב.

==ספריה==
* הדס; איורים: רוני רכב; ערך יוסי אשכול, תל אביב: ספרית פועלים ('סדרת נעורים'), תשמ"ח 1988.
* בתמורות העתים: רומן היסטורי על רבן יוחנן בן זכאי, תל אביב: י' גולן, תשנ"ז 1997.
* בדרכי הסערה, תל אביב: ספרית פועלים, תשנ"ב 1992. (זיכרונות מימי מלחמת העולם השנייה)

==קישורים חיצוניים==
* 
* ישי קרוב, [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/242734 נפטרה אימו של אפי איתם], בשבע, 17 באוגוסט 2012

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:זוכות פרס זאב
קטגוריה:זוכי פרס זאב
קטגוריה:עולות לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עין גב: אישים
קטגוריה:אחיות ישראליות
קטגוריה:אחים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות לטביה
קטגוריה:ישראלים ילידי לטביה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2012
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
טוביה פרשל

הרב טוביה פּרֶשֶל (באנגלית: Tovia Preschel; 14 בספטמבר 1922 – 25 בדצמבר 2013) היה חוקר יהדות, עיתונאי ומסאי עברי ישראלי-אמריקאי.

==ביוגרפיה==
פרשל נולד ב-1922 בווינה בירת אוסטריה.
היגר לבריטניה, שם למד בישיבת 'עץ חיים' של הרב אליהו לופיאן וחבר לרב יחזקאל אברמסקי. נמנה עם הציונים הרוויזיוניסטים ואף הצטרף לאצ"ל, וב-1948 עלה לישראל, לחם כמתנדב בצה"ל במלחמת העצמאות ולאחר מכן זיהה עצמו עם מפלגת חרות וביטאונה.
כתב בשני עיתונים יומיים בישראל, היה חוקר במערכת האנציקלופדיה התלמודית ועורך במוסד הרב קוק.
בשנת 1957 היגר לארצות הברית. שם עבד בבית המדרש לרבנים באמריקה (הסמינר התאולוגי היהודי) והיה עוזרו האישי ותלמיד חבר של הרב פרופ' שאול ליברמן. במשך השנים כתב במספר עיתונים וכתבי עת והשתתף בפרסומים יהודיים שונים.

בנוסף, היה חוקר נוסע של קהילות יהודיות ותרבותם, ולשם כך יצא למסעות סביב העולם בספרד, הודו וחוף מלאבר, ודרום אמריקה.

בעשור האחרון לחייו הם חזרו לגור בביתם בירושלים, אך מסיבות רפואיות חזרו לארצות הברית כשלש שנים לפני מותו. הוא נפטר בלייקווד שבניו ג'רזי ונקבר בהר הזיתים.

משנת תשי"ב 1952 ועד מותו היה נשוי לחנה רחל לבית פלאם, בתו של האדמו"ר מאלעסק רבי דוד פלאם (אביו של רבי שלום פלאם האדמו"ר מסטרטין בניו יורק). אשתו סייעה בידו בעריכת מאמריו בעברית ובתרגום כתביו לאנגלית.

היה אב לארבעה. בתו פרל הרצוג היא עורכת לשעבר של העיתון "ג'ואיש פרס", ובנו הרב חגי פרשל הוא אב"ד מוסקבה לשעבר וכותב סדרת הספרים על חומשי התורה "בחגוי הסלע" (תשס"ט–תשע"ד).

לאחר פטירתו הוקם אתר מרשתת לזכרו, ובו מבחר ממאמריו באנגלית ובעברית, על אישים ציונים, רבנים וחוקרי תורה, וכן על מושגים יהודיים ועדות יהודיות במקומות נידחים.

מאמריו ורשימותיו מכונסים בסדרת הספרים "מאמרי טוביה" בהוצאת מוסד הרב קוק.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.toviapreschel.com האתר לזכרו של טוביה פרשל]
* [http://www.worldcat.org/identities/lccn-n82-237256 טוביה פרשל] באתר WorldCat Identities
* 
* 
* 

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.thelakewoodscoop.com/news/2013/12/levaya-of-r-tuvia-preschel-zl.html Levaya of R’ Tovia Preschel Z”L], The Lakewood Scoop, December 25, 2013
</div>

מפרי עטו:
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:חוקרי יהדות יהודים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת גליציה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
קולט M1911

הM1911 הוא אקדח אמריקאי שפותח על ידי ג'ון מוזס בראונינג בשנת 1911. האקדח ידוע בקליבר שלו - - כדור בקוטר 0.45 אינץ' (11.43 מ"מ) - ובהיותו חזק, יעיל ואמין.

האקדח הוא חצי אוטומטי מוזן מחסנית ובעל מנגנון רתיעת קנה קצרה (Short recoil operation)

השימוש באקדח היה בעיקר במלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה ומלחמת וייטנאם.
עם השנים פותחו גרסאות חדשות לאקדח עם צורת אחיזה נוחה יותר ללוחמים.

בסך הכל יוצרו מעל 10 מיליון יחידות (לערך) לאקדח, מכיוון שהיה פופולרי ביותר בצבא ארצות הברית ובשימוש האזרחי.

ב-1923 בוצע שינוי במבנה האקדח לבקשת חיל החימוש האמריקאי (Ordnance Corps) והוא אומץ כM1911A1

ב-1938 הוציא משרד ההגנה האמריקאי מכרז לרובה קרבין שישמש כנשק הגנה עצמית ללוחמי ארטילריה והנדסה קרבית ולתומכי לחימה, מכיוון שהכיר במגבלות האקדח כנשק צבאי ובנחיתותו מול רובה. התוצאה הייתה אימוץ רובה ה-M1 קרבין באמצע מלחמת העולם השנייה, וייצורו בלמעלה מ-6 מיליון יחידות. עם זאת, הקרבין לא החליף לגמרי את אקדח הקולט. במהלך מלחמת העולם השנייה נבנו כ-1.9 מיליון אקדחים שמצאו שימוש רחב בצבא הלוחם. אוון ג'ון באגט הצליח בעזרתו להפיל מטוס יפני.

בשנת 1985 חתם צבא ארצות הברית על חוזה צבאי בו נבחר האקדח ברטה M9 כאקדח הסטנדרטי של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. למרות זאת, אקדח ה-M1911A1 לא יצא לגמרי משירות ועדיין היה בשימוש חיילים וקצינים בשל המוניטין שלו. אחרי כ-25 שנה של שירות, בעקבות חוות דעת וביקורות של חיילים, הוחלט להחליף אקדח, בעשור הראשון של המאה ה-21 החל צבא ארצות הברית בחיפוש מחליף ל-M9, במסגרת תוכנית Combat Pistol. גרסה מתקדמת יותר של הקולט M1911 נשקלה בתור מחליף ל-M9, בין השאר לאור המוניטין והמורשת שלו, חוות הדעת החיוביות של המשתמשים בו והעובדה שהוא פותח ומיוצר בארצות הברית.

== ראו גם ==
* ברטה M9 - האקדח שהחליף את הM1911 בצבא ארצות הברית.
* נשר המדבר

* גלוק

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20150430080719/http://world.guns.ru/handguns/hg/usa/colt-govt-m1911-e.html הדף של האקדח באתר World Gun] 
* [https://web.archive.org/web/20060813114136/http://www.m1911.org/ אתר שמוקדש כולו לאקדח M1911] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אקדחים
קטגוריה:נשק קל אמריקאי
קטגוריה:נשק קל אמריקאי במלחמת העולם השנייה
מיכה פרידמן

מיכה פרידמן (נולד בשנת 1948) הוא עיתונאי ומגיש טלוויזיה ישראלי, לשעבר שדרן רדיו בכיר בגלי צה"ל.

==ביוגרפיה==
פרידמן נולד בנתניה. פרידמן התגייס לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. שם עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. במלחמת יום הכיפורים שירת כלוחם בחטיבה 226, חטיבת צנחנים במילואים.
את דרכו הרדיופונית החל פרידמן ככתב בקול ישראל. בין היתר שימש ככתב לענייני תרבות ואמנות וכמגיש תוכנית אקטואליה. ב-1983 עבר לגלי צה"ל שם החל בהגשת "בוקר טוב ישראל", יומן הבוקר של גלי צה"ל. הוא הגיש את התוכנית לצד גולן יוכפז, אילנה דיין ומגישים נוספים. כאשר נשמעו קריאות לסגור את התחנה או לפגוע בעצמאותה ובתקציבה, יצא פרידמן להגנתה. הוא גם הביע את דעתו הנחרצת כי לא צריך לחול שינוי באופי של גלי צה"ל. עבודתו כמגיש יומן הבוקר הופסקה בשנת 2013, והוא הוחלף במגיש אסף ליברמן. בריאיון לכתבת אמירה לם במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", טען פרידמן שהפסקת עבודתו הייתה על רקע עמדותיו השמאלניות.

בליל התקפת הטילים הראשונה על ישראל במלחמת המפרץ בינואר 1991, שידר פרידמן עם צבי לידר מהאולפן המשולב של גלי צה"ל וקול ישראל. במשך כשעה הם שידרו את נפילת הטילים בלי לקבל הנחיות מדובר צה"ל דאז נחמן שי.

את הקריירה הטלוויזיונית שלו החל פרידמן בהגשת התוכנית "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית בין השנים 1997-1994. עם עליית התוכנית "חדשות הספורט" לשידור בערוץ הספורט בשנת 1998, היה פרידמן מראשוני מנחיה לסירוגין עם יורם ארבל. לאחר חצי שנה הם הוחלפו באלי אילדיס.

בשנת 1997 עלתה לשידור בערוץ 2 תוכנית הבוקר "קפה טלעד" של הזכיינית "טלעד", ופרידמן תחילה הנחה אותה לצד הזמרת ירדנה ארזי. אולם זמן קצר לאחר שעלתה לשידור, נתגלעו חילוקי דעות מקצועיים בין המנחים. פרידמן פרש מהנחיית התוכנית ואת מקומו תפס העיתונאי דב גיל-הר.

במסגרת תפקידו ככתב בגלי צה"ל היה פרידמן העיתונאי היחיד שנכח ודיווח בעת יציאת כוחות צה"ל מלבנון בשנת 2000.

בזכות קולו הרדיופוני הייחודי החתימה אותו חברת "פרטנר" ("אורנג'" הישראלית) על חוזה בלעדי להקלטת ג'ינגלים רבים לרדיו. בהתאם לחוזה הוא גם תרם את קולו גם למערכת ניתוב השיחות בחברה. תנאי החוזה שלו אוסרים עליו לעבוד עם חברה אחרת.

פרידמן שימש כקריין בתוכנית "הדוגמניות" בערוץ 10 בשנים 2008-2005.

בספטמבר 2013 פרש פרידמן מגלי צה"ל ומהגשת תוכנית הבוקר שלה ברדיו "בוקר טוב ישראל". בריאיון לעיתון "ידיעות אחרונות" אמר פרידמן כי מפקד התחנה ירון דקל פעל להביא לפרישתו.

היה שותף עם אמיר אורן לביצוע תחקירים וראיונות בסדרה בת 4 פרקים "לא תשקוט הארץ", ששודרה בערוץ 8 ובערוץ הראשון בסוף שנת 2013, לציון 40 שנה למלחמת יום הכיפורים.

באוקטובר 2017 כתב על פגישותיו עם רחבעם זאבי ועל פגישתו האישית עם חיילת שטענה כי נאנסה על ידו, וחיזק את העדויות שהובאו בתחקיר של עמרי אסנהיים באפריל 2016.

==חיים פרטיים==
נשוי לשרית ואב לשלושה. מתגורר בגבעתיים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948