פיגמנטי צביעה

פיגמנט צביעה או צבען צביעה הוא צבען המשמש כבסיס לצבע תעשייתי או לצבע אמנות. צבע זה משמש לצביעת חומרים שונים, בתעשייה ובאמנות, על ידי משיחתו על העצם הנצבע. פיגמנטי צביעה הם קבוצה מצומצמת של חומרים, שנבחרה על בסיס של עמידות, נוחות שימוש, גוון ורעילות, על פי תקנים שונים. מרבית הפיגמנטים ניתנים לערבוב במדיומים נפוצים באמנות, כגון שרף אקרילי (Acrylic resin), שמן פשתן ושעווה ללא תקלה, אך קיימים פיגמנטים בשימוש נפוץ שאינם מתאימים למדיום מסוים.

ערך זה עוסק בעיקר בפיגמנטים המשמשים בתעשייה ובאמנות כיום. לפיגמנטים נוספים בטבע, ראו פיגמנט. מרבית הפיגמנטים המצוינים מטה נמצאים בשימוש מסחרי בשמות שונים ותוצרת חברות שונות. במקרים שבהם קיים "שם מותג", הוא מצוין לצד שמו המדעי ומספרו הסידורי של הפיגמנט.

הערה לשונית: במסמך הבא השם "סיגל" והתואר "סיגלי" מייצגים את המילה Violet, שחשוב להפרידה מ"סגול" (Purple) בכל הקשור לתורות צבע. אפשרות מסורבלת יותר היא לציין Violet כסגול ספקטרלי.

הערה: כל הדוגמיות המופיעות לצד הערכים השונים הן להמחשה בלבד. ייתכן כי הפיגמנט יהיה בעל גוון אחר, והדבר תלוי בפרמטרים רבים. הדוגמיות נלקחו מאתרי הבית של יצרני צבעים שונים.

הנחיית קישור.

==מספר סידורי==

לאורך השנים זכו פיגמנטים שונים לשמות רבים, בהתאם למקום שבו יוצרו, למטרת השימוש, לממציא הגוון ועוד. שמות אלו עשויים לבלבל את המשתמשים בצבענים, ועל כן פותח תקן לזיהוי צבע, הקרוי אינדקס צבע (Color Index).

לכל צבען מוענק ערך חד חד ערכי המורכב מאותיות לטיניות ומספרים. האות הראשונה במספר סידורי זה היא לרוב P, המייצגת פיגמנט (מספר מצומצם של צבעים מסומנים באות N, המייצגת את המילה "Natural"). האות השנייה היא משפחת הצבעים שאליה סווג הפיגמנט (למשל, B עבור "Blue", Br עבור "Brown", R עבור "Red" וכן הלאה). המספרים מאפשרים הבדלה בין החברים במשפחת פיגמנטים בגוון מסוים. כך ניתן להבדיל בין PB29 (כחול אולטראמרין) לבין PB15 (כחול פתלו).

השימוש בשיטת מיון זו החל בשנות ה-20 של המאה ה-20, במאמץ להסדיר את השימוש בצבענים ובצבעים שונים. כיום הוא מנוהל על ידי ארגון "colour index international" האמריקאי.[http://www.colour-index.org]

==עמידות באור==

עמידות באור (lightfastness) היא מדד למידת סטייתו של צבען מסוים מגונו המקורי עם חשיפה לאור. בפועל, היא מאפשרת לאמנים ולתעשיינים לאמוד מתי ידהה צבען מסוים, ולא יהיה עוד דומה לגונו המקורי. צבעים שעמידותם לאור נמוכה נקראים לעיתים צבעים נמלטים (Fugitive) וצבעים שעמידותם לאור גבוהה נקראים צבעים קבועים (Permanent).

קיימות מספר שיטות לאמוד את עמידותו באור של צבע מסוים, בין אם הוא מורכב מפיגמנט בודד או מתערובת פיגמנטים. [http://www.astm.org/cgi-bin/SoftCart.exe/STORE/filtrexx40.cgi?U+mystore+rixm2624+-L+LIGHTFASTNESS+/usr6/htdocs/astm.org/DATABASE.CART/REDLINE_PAGES/D4303.htm התקן] המקובל כיום נמדד על ידי חברת ASTM (חברה אמריקאית לתקנים ומידות). תקן זה נועד במקור לבחון עמידות של צבע לבניין והורחב לאחר מכן לצבעי אמנות ותעשייה. התקן קובע חמש דרגות של עמידות באותיות רומיות, מ-I (קבוע לחלוטין) ועד V (נמלט לחלוטין).

במקרה שבו יש שימוש בשני פיגמנטים או יותר, שכל אחד מהם נמדד בתקן ASTM, הצבע המשולב יסומן כבעל העמידות של הצבע הנמלט ביותר מבין המרכיבים.

==מקור הצבען==
כל צבען מתויג לאחת מארבע קטגוריות מרכזיות, על פי שני פרמטרים: טבעי/סינתטי, ואורגני/לא אורגני. לקטגוריות אלו משמעות רבה מבחינת עלות ייצורו של הצבען, מידת נדירותו, מחיר חומרי הגלם ואף עקביות הגוון.

צבענים טבעיים מיוצרים ללא פעולה מעבדתית, על ידי שימוש במחצבים או בחומרי גלם טבעיים (שמן, עץ, עפרה, חימר, צמחים ועוד) ופעולות פשוטות כמו חימום או טחינה. צבענים סינתטיים נוצרים במעבדה באמצעות תרכובות שונות, זיקוק, חשיפה לחומצות ועוד. אף על פי שמקור מרבית הצבענים הסינתטיים הוא ביסודות כימיים נקיים, לעיתים חומרים טבעיים לחלוטין יוכלו לייצר צבען סינתטי, אם תהליך ההכנה יוצר תרכובת השונה מהותית מהחומרים המקוריים.

צבענים אורגניים מורכבים בעיקר מהחי או הצומח. שרפה של שמן צמחי (שחור מנורה), מיצוי של שורש שיח (ורוד מאדר) ואף חומרים מבוססי חלבונים (כחול פתלו) הם דוגמאות של צבענים אורגניים. מעצם טבעם, צבענים אורגניים מכילים פחמן כמרכיב עיקרי. צבענים לא אורגניים (מרבית הצבענים כיום) הם כל צבען שאינו עונה על התנאים שנמנו מעלה. אין בהכרח גורם משותף ברור לצבענים לא אורגניים.

במקרה שבו יש מידה שווה של חומרים מן החי ויסודות מתכתיים, נהוג לציין "אורגנימטאלי".

==פיגמנטים אדומים==

{| width=100% border=1
|-
| colspan="6"|ארגמן אליזרין (Alizarin Crimson), מס' PR83
|-
|דוגמית
|עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Alizarincrimson.jpg
| width=130|ASTM III
| width=100|לא רעיל
| width=100|מתאים לכל מדיום פרט לאקריליק
| width=100|רוויה= 1.2; בהירות= 2.8; גוון= 10.0
| width=100|
|-
| colspan="6"|מקור סינתטי אורגני.<br>
בעת ייצורו לראשונה ב-1868 ניסו למכרו כגרסה קבועה יותר של ורוד מאדר, הקרוב אליו בגוון, שהיה נחשב צבען נמלט מדי. רק לאחר שנים, כשהחלו מדידות מדויקות, גילו כי למעשה ארגמן אליזרין הוא פחות עמיד לאור מוורוד מאדר.<br>
נוסחתו מבוססת Anthraquinone, בדומה לכחול אינדנתרון.<br>
היות שאינו נחשב עמיד לאור ואינו מתאים לאקריליק, קיימות תערובות צבענים שונות שמנסות לחקות את הגוון במדויק, עם עמידות גבוהה יותר. התערובת הפופולרית ביותר כוללת אדום קווינקרידון וירוק פתלו (גוון כחול).<br>
|-
| colspan="6"|אדום קדמיום (Cadmium Red), מס' PR108
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Cadmiumred.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - קדמיום
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים, פרט לפסטל בגלל רעילות.
| width=130|רוויה=16; בהירות=4.2; גוון=7.0
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
מבוסס קדמיום; הנוסחה משלבת קדמיום-סלניום וקדמיום-גופרית.<br>
ככל שאחוז הסלניום עולה, כך הצבע יותר אדום. גם למשך האפייה בכבשן יש השפעה על הגוון.<br>
כבכל צבעי הקדמיום, התקן מתיר עד 15% תוספות וזיהומים, כשהתוסף הנפוץ ביותר הוא גופרית-בריום. צבען שהוא 99% טהור יכול להוסיף לשמו את האותיות C.P.<br>
החליף במידה רבה את הוורמיליון, שהיה רעיל עוד יותר (כספית).<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|אדום פירול (Pyrrole Red), מס' PR254
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Pyrrolered.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=17.0; בהירות=4.25; גוון=6.5
|Magnacryl Red, Versal Red, Microlith Red, Unisphere Red, Cromophtol Red, Irgazin Red
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
צבע מבוסס פירול, מולקולה אורגנית.<br>
הפירול הוא צבען מודרני מהמאה ה-20, שהתגלה בעקבות מחקר יקר שביצעו חברות רכב, שניסו למצוא צבע אדום למכוניות ספורט. <br>
כיום, הפירול עדיין פופולרי כצבע רכב, כמו גם כצבע אמנים.<br>
הוא החליף במידה רבה את אדום נפתול החלש ממנו, ומהווה תחליף לא רעיל גם לאדום קדמיום.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום למחצה.
|-
| colspan="6"|פירול אליזרין (Pyrrole Alizarin), מס' PR264
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Pyrrolealizarin.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|N/A
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
צבע מבוסס פירול, מולקולה אורגנית.<br>
גרסה מבוססת פירול לגוון ארגמן אליזרין. בהירה ורוויה יותר מהגרסה מבוססת אליזרין, אך כהה יותר מהצבען רוז מאדר, המבוסס תמצית צמח.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום למחצה.
|-
| colspan="6"|ורוד מאדר (Rose Madder), מס' NR9
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Rosemadder.jpg
| width=130|ASTM II
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|N/A
|מאדר לייק, ורוד מאדר אמיתי
|-
| colspan="6"|
מקור טבעי אורגני.<br>
עשוי מכתישה של שורש שיח קטן, ששמו פּואַת הצבָּעים Rubia Tinctorium.<br>
תמצית השיח יוצרת צבע (Dye) שבתהליך ספיחה למלחים מסוימים (תהליך לייק - Lake) הופכת לצבען.<br>
נחשב לאחד מהצבענים הנמלטים ביותר בשימוש אמנים, ופעמים רבות היווה את קו פרשת המים: צבענים קבועים יותר זכו לכינוי "קבועים", צבענים נמלטים יותר זכו לכינוי "נמלטים".<br>
הוחלף כמעט לחלוטין על ידי ארגמן אליזרין, שנחשב (בטעות) כצבען קבוע יותר, ובעל גוון דומה, אם כי כהה יותר.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, שקוף למחצה.
|-
| colspan="6"|סיגל מאדים (Mars Violet), מס' PR101
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Marsviolet.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=6.0 ; בהירות=2.5 ; גוון=5.0
|אדום ונציאני
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה מורכבת מברזל מחומצן.<br>
גוון אדמדם עם נטייה לסיגל כהה ועמוק. מסווג כאדום (PR).<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום למחצה.
|-
| colspan="6"|אדום קווינקרידון (Quinacridone Red), מס' PR19
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:quinacridonered.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=12.0; בהירות=3.25; גוון=2.5
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
מבוסס על המולקולה האורגנית קווינקרידון.<br>
צבע אדום ורוד חזק וקבוע. קיימות גרסאות בעלות מבנה דומה, בגוונים שבין אדום וורוד - PR122, PR207 ו- PR192.
בערבוב עם מדיום אקרילי, שקוף למחצה.
|-
| colspan="6"|אדום נפתול (Naphthol Red/Napthol Red), מס' PR9
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Naphtholred.jpg
| width=130|ASTM II
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=10.6; בהירות=3.5; גוון=6.0
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
מבוסס מולקולת נפתול (סוג של פנול), מבוססת חמצן, מימן ופחמן, שנוסחתה C<sub>10</sub>H<sub>7</sub>OH.<br>
צבענים אלו נחשבים פחות עמידים לאור מצבענים אדומים אחרים, אך יתרונם הוא במחירם הנמוך יחסית. קיימים צבענים ברמות שונות של עמידות לאור במשפחה זו, אך האדום הפופולרי הוא ASTM II.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, שקוף למחצה.
|-
| colspan="6"|ורמיליון (Vermilion), מס' PR106
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Vermilion.jpg
| width=130|N/A
| width=130|רעיל - כספית
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים, פרט לפסטל - רעילות.
| width=130|N/A
|צינובר
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
מורכב משילוב של כספית וגופרית, ועל כן רעיל ביותר.<br>
ככל שטוחנים את הצבען לאבקה דקיקה יותר, כך הוא מאדים. מכאן, שוורמיליון יכול להיות במגוון של גוני אדום, בהתאם לעובי הגרגרים.<br>
הוחלף במרוצת השנים בצבענים בטיחותיים יותר, כגון אדום קדמיום, ואחריו פירול. כיום כמעט ואינו מיוצר, ומרבית צבעי הוורמיליון מתוייגים "ורמיליון - גוון", ומורכבים מתערובת צבענים.<br>
גוונו אדום כתום.
|-
| colspan="6"|אדום מחומצן (Red Oxide), מס' PR102
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Redoxide.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|N/A
|אדום בהיר
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
מורכב בעיקר מתחמוצות ברזל. שכן קרוב של סיגל מאדים וצהוב ברזל מחומצן.<BR>
לא נפוץ כיום, ומוחלף פעמים רבות בצבענים אחרים מבוססי תחמוצות ברזל, כגון PR 101 (אדום מחומצן שקוף) או תערובות צבענים.
|}

==פיגמנטים כחולים==

{| width=100% border=1
|-
| colspan="6"|
אולטראמרין}}אולטראמרין (Ultramarine), מס' PB29
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Ultramarineblue.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה= 4.5; בהירות= 2.0; גוון = 8.0
|לפיס לזולי, כחול לזולי
|-
| colspan="6"| 
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה: Polyulfide of Sodium-Alumino-Silicate. ניתן להכנה על ידי חימום בכבשן של חימר, סודה לשתייה, גופרית ופחם.<br>
בעבר יוצר על ידי טחינה ועיבוד של האבן החצי-יקרה לפיס לזולי, תהליך ארוך ויקר שעוצב בפרס של המאה ה-12, והוביל לצבען לא אחיד.<br>
היות שמחיר האולטראמרין המקורי היה גבוה ממחיר הזהב, הציעה ממשלת צרפת פרס כספי למי שימצא תחליף ראוי וזול יותר. לאחר ניסיונות כושלים רבים, נמצא דרך להפיק צבע כחול תוך ניסיון הפקה של מוצר אחר. התהליך שופר עד להפקה קלה וזולה של צבען חלופי.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, שקוף למחצה.
|-
| colspan="6"|כחול קובלט (Cobalt Blue), מס' PB28
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Cobaltblue.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - קובלט
| width=130|מתאים לכל מדיום פרט לפסטל, בגלל רעילות
| width=130|רוויה=11; בהירות=3.0; גוון=6.0
|כחול תנרד
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
הומצא על ידי תנרד (Thenard), בצרפת שנת 1802. אף על פי כן, לא היה זמין כצבע לאמנים עד הגעת האולטראמרין המלאכותי.<br>
מורכב מתחמוצות קובלט ואלומיניום.<br>
הצבע היה תחליף שימושי לכחול המצרי, מגווני הכחול הנפוצים בשימוש, שהיה מבוסס על נחושת.<br>
אחד מהפיגמנטים מבוססי הקובלט, שלעיתים נקראו "כחול קובלט", הוא הסמאלט (Smalt), שיוצר מאותן עפרות. באותה תקופה נמכרו שני הפיגמנטים בשמות "סמאלטיין" ו"קובלטיין", והיו קרובים מאוד במראה. כיום סמאלט נחשב לפיגמנט נפרד.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום למחצה.
|-
| colspan="6"|כחול פתלו (Pthalocyanine Blue), מס' PB15
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Pthaloblue.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - נחושת
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה= 6.5; בהירות= 1.25; גוון=7.0
|כחול מונסטראל
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני (לעיתים אורגנימטאלי).<br>
נוסחה: Copper Phthalocynine. מבוסס נחושת ולפיכך רעיל, אם כי במידה מועטה יחסית לצבענים מבוססי קדמיום.<br>
צבען חזק ביותר, שלרוב מווסתים אותו עם צבען אינרטי על מנת להחליש את מידת ההכתמה שלו, ולשפר את ביצועיו בתערובות עם גוונים אחרים.<br>
קיים בשני גוונים, המבוססים על אותו צבען: גוון אדום (PB15:1) וגוון ירוק (PB15:4). הצבע הנפוץ יותר הוא הגוון הירוק, המתואר במדד מעלה.<br>
הגוון האדום משמש לרוב ליצירת כחול פרוסי חלופי, הניתן לערבוב במדיום אקרילי בקלות. הודות לעמידות של כחול פתלו, ועדיפותו על כחול פרוסי, משתמשים בגוון החלופי במדיומים נוספים.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום למחצה.
|-
| colspan="6"|כחול צרוליין (Cerulean Blue), מס' PB35
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Ceruleanblue.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - קובלט
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה= 7.9; בהירות= 3.0; גוון= 1.2
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
במקור עשוי בעיקר מתחמוצות של קובלט ובדיל. כיום החליפה תחמוצת כרום את הבדיל.<br>
הומצא לראשונה בשנת 1805, אך לא הוכנס לשימוש כצבע אמנים עד 1870 בגלל מחיר גבוה.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי/שמן פשתן - אטום.<br>
קיימת גרסה ירקרקה של הצבען, עם אחוזים גבוהים יותר של תחמוצת כרום, שלעיתים נקראת באותו שם.
|-
| colspan="6"|כחול פרוסי (Prussian Blue), מס' PB27
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Prussianblue.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל(בגרסאות המחקות את הגוון המבוססות כחול פתלו, רעיל - נחושת)
| width=130|לא מתאים למדיום אקרילי, עקב בעיית חומציות
| width=130|רוויה= 1.5; בהירות= 2.45; גוון= 8.0
|כחול ספיר, כחול אנתוורפ, כחול ברזל, כחול מילורי, כחול סיני, כחול ברונזה
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
הצבע הראשון שיוצר במעבדה, בשנת 1704. יוצר על ידי הכימאי הגרמני דייבאך (Diesbach), שעבד בברלין במטרה לייצר צבע אדום עמוק. הוא כתש עצמות ודם (ככל הנראה בקר), אך גילה במקום צבע כחול עמוק.<br>
כיום כחול פרוסי (PB27) מיוצר ללא שימוש באלמנטים מן החי, ונוסחתו מבוססת ציאניד וברזל: sodium ammonium ferro-ferricyanide, או במקרים מסוימים Ferri-ammonium ferrocyanide.<br>צבע כחול עמוק וכהה, רווי מאוד.<br>
תחליף פופולרי לצבע זה מיוצר מערבוב של כחול פתלו, סגול דיוקסזין ושחור שנהב. על מנת להבדילו, הוא מתויג אצל יצרני צבע כ"כחול פרוסי-גוון".<br>
בערבוב מדיום אקרילי (של תחליף מבוסס כחול פתלו), הצבע אטום. בערבוב שמן פשתן, שקוף למחצה.
|-
| colspan="6"|כחול אינדנתרון (Indanthrone Blue), מס' PB60
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Indanthroneblue.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=3.3; בהירות=1.25; גוון=7.5
|כחול אנתרקווינון
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
נוסחתו aminoanthraquinone מעורב בתחמוצת אשלגן.קיימת גרסת צבע (Dye) שהורכבה לראשונה ב-1901, וממנה נגזר הצבען, בתהליך Lake (ספיחה למלחים).<br>צבע כחול עמוק וכהה.אינו מתאים לשימוש כצבע בניין, עקב רגישות ללחות גבוהה.בערבוב מדיום אקרילי, הצבע אטום.מיוצר על ידי 13 יצרני צבענים. חלקם מאייתים את שמו Indanthrene.
|}

==פיגמנטים סיגליים==

{| width=100% border=1
|-
| colspan="6"|סיגל קובלט (Cobalt Violet), מס' PV14
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Cobaltviolet.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - קובלט
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים, פרט לפסטל בשל רעילות
| width=130|רוויה=3.2 ; בהירות=2.95 ; גוון=3.5
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
התרכובת המקורית של הצבען כללה עפרות קובלט וארסן, דבר שהפך אותו לאחד הצבענים הרעילים ביותר בשימוש נפוץ. הוצג לראשונה לשוק ב- 1859, והוחלף כעבור מספר שנים בתרכובת מבוססת קובלט בלבד. תרכובת זו הייתה עדיין רעילה.<br>
כעבור מספר שנים הצטמצם נתח השוק של סיגל קובלט לטובת סיגל מנגני, שנחשב יציב ובעל גוון חזק ממנו.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום למחצה.
|-
| colspan="6"|סיגל מנגני (Manganese Violet), מס' PV16
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Manganeseviolet.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - מנגן
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים, פרט לאקריליק.
| width=130|N/A
|סיגל מינרלי
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה מבוססת מנגן, אחד מהצבענים הבודדים המבוססים עליה. manganese ammonium pyrophosphate.<br>
החליף במידה רבה את סיגל קובלט, בהיותו פחות רעיל ויותר נוח לשימוש.<br>
למרות שהצבע רעיל, קיימת גרסה שלו כצבע מאכל.
בערבוב עם שמן פשתן, שקוף למחצה.
|-
| colspan="6"|סיגל קווינקרידון (Quinacridone Violet), מס' PV19
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Quinacridoneviolet.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=8.0 ; בהירות=2.5 ; גוון=10.0
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
כמו צבענים אדומים באותו שם, מקור הפיגמנט הוא קווינקרידון, מולקולה אורגנית מבוססת פחמן, מימן, חנקן וחמצן, שנוסחתה היא C<sub>20</sub>H<sub>12</sub>N<sub>2</sub>O<sub>2</sub>.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום למחצה.
|-
| colspan="6"|סגול דיוקסזין (Dioxazine Purple), מס' PV23
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Dioxazinepurple.jpg
| width=130|ASTM II
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=0.5 ; בהירות=1.0 ; גוון=2.5
|סיגל קרבאזול
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
נוסחתו Carbazole Dioxazine. אוקסזין היא מולקולה של חמצן וחנקן, דיוקסזין מולקולה כפולה. קרבאזול היא מולקולה משולשת, המורכבת משש יחידות בנזן המאוחות יחדיו על ידי חמישה אטומי חנקן. קרבאזול היא קרובה לפירול, שמשמש בעיקר לצבענים אדומים וכתומים.<br>
צבע סגול עמוק. נחשב אצל יצרני צבעים מסוימים לסגול, ואצל אחרים לסיגל.<br>
בערבוב במדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|סיגל אולטראמרין (Ultramarine Violet), מס' PV15
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Ultramarineviolet.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=2.0 ; בהירות=2.5 ; גוון=2.5
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
הנוסחה מבוססת על אולטראמרין מלאכותי, כלומר צורן ונתרן: Polyulfide of Sodium-Alumino-Silicate.<br>
צבע סגול כהה מאוד, אך בערבוב צבעו אינו חזק. משמש לצבעי לוונדר בפסטל שמן וגירי פסטל.
בערבוב עם מדיום אקרילי, שקוף למחצה.
|}

==פיגמנטים צהובים==

{| width=100% border=1
|-
| colspan="6"|צהוב קדמיום (Cadmium Yellow), מס' PY37
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Cadmiumyellow.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - קדמיום
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים פרט לפסטל - רעילות.
| width=130|רוויה=16.1 ; בהירות=8.0 ; גוון=3.0
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה מבוססת קדמיום, אבץ וגופרית.<br>
הומצא לראשונה ב- 1817, אך בגלל נדירות של קדמיום לא היה נפוץ עד אמצע המאה ה-19.<br>
היה הצבע הצהוב המועדף על קלוד מונה.<br>
קיימים מספר גוונים של צבען זה, בהתאם למידת חימומו ולכמות האבץ בתרכובת. בגוונים הכהים יותר, הנוטים לכתום, יש תוספת של סלניום.<br>
התקן מתיר תוספות וזיהומים עד רמה של 15%. בין התוספות הנפוצות - בריום. לצהוב קדמיום שהוא 99% טהור, ניתן להוסיף את הכיתוב C.P.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום למחצה.
|-
| colspan="6"|צהוב קדמיום בהיר (Cadmium Yellow light), מס' PY35
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Cadmiumyellowlight.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - קדמיום
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים פרט לפסטל - רעילות.
| width=130|רוויה=16.0 ; בהירות=8.75 ; גוון=8.5
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה מבוססת קדמיום, אבץ וגופרית.<br>
רגיש לרטיבות וקור, לא מתאים לעבודה בבניין.<br>
ככל שתכולת האבץ גבוהה יותר, כך הצבע בהיר יותר.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, שקוף למחצה.
|-
| colspan="6"|אוכרה (Yellow Ochre), מס' PY43
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Yellowochre.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=8.8; בהירות=5.0; גוון=9.5
|אוכרה צהובה, אוכרה חומה
|-
| colspan="6"|
מקור טבעי לא אורגני.<br>
נוסחה: תחמוצת ברזל, לעיתים בשילוב מימן.<br>
אחד מהפיגמנטים הוותיקים ביותר, נוצר לרוב מטחינה דקה של עפר צהבהב. הגוון הספציפי נטה להשתנות בהתאם למקום המחצב, מזג האוויר, כמות הברזל ועוד.<br>
אף על פי שצהוב ברזל מחומצן בעל גוון דומה והחליף את האוכרה בשימושים רבים, הצבען עדיין פופולרי בקרב אמנים, במיוחד בגווני עור.<br>
בערבוב במדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|צהוב האנזה (Hansa Yellow), מס' PY73
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Hanzayellow.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=16.8; בהירות=7.75; גוון=2.0
|צהוב אריליד
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
נוסחה: ארילייד, מולקולה אורגנית מבוססת טבעות פחמן מחוברות באטומי מימן, בתוספת כלור.<br>
הצבען נוצר לראשונה ב- 1909 בגרמניה.<br>
צהוב חזק עם נטייה לאדום.<br>
בערבוב מדיום אקרילי, שקוף.
|-
| colspan="6"|צהוב האנזה בהיר (Hansa Yellow light), מס' PY3
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55 width=130|ASTM II
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=13.8; בהירות=8.25; גוון=10.0
|צהוב ארילייד בהיר
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
נוסחה: ארילייד, מולקולה אורגנית מבוססת טבעות פחמן מחוברות באטומי מימן, בתוספת כלור.<br>
הצבען נוצר לראשונה ב- 1911.<br>
צהוב בהיר עם נטייה לירוק.<br>
בערבוב מדיום אקרילי, שקוף למחצה.
|-
| colspan="6"|צהוב ניקל טיטניום (Nickel Titanate Yellow), מס' PY53
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Nickeltintate.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - ניקל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה= 8.6; בהירות=8.5; גוון=10.0
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה: עשוי תחמוצות ניקל, טיטניום ואנטימון.<br>
צבעו צהוב קר, בהיר ורווי מאוד.<br>
פותח לראשונה בשנת 1960, אחד מהפיגמנטים הצעירים ביותר ברשימה.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|אוראולין (Aureolin), מס' PY40
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Aureolin.jpg
| width=130|ASTM II
| width=130|רעיל - קובלט
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים, פרט לאקריליק ופסטל.
| width=130|רוויה= 10.0; בהירות= 6.5; גוון=1.0
|צהוב קובלט
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחת הצבען: אשלגן בלטינטריט (Potassium Baltintrite).<br>
הצבען התגלה לראשונה ב-1848 על ידי נ.וו. פישר (N.W. Fischer), כימאי גרמני.<br>
עד סוף המאה ה-19 הוא היה מהצהובים הפופולריים ביותר בשימוש אמנים, והחליף לחלוטין את הגמבוג (Gamboge), צבען סיני ששלט בשוק לפניו.<br>
הוא צבען מבוסס קובלט, היחיד מקבוצה זו שאינו לחלוטין עמיד לאור. גרסאות חיקוי לצבע זה, מבוססות צהוב האנזה, זכו לעמידות ASTM I.
|-
| colspan="6"|צהוב ברזל מחומצן (Yellow Iron Oxide), מס' PY42
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Yellowironoxide.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=8.4; בהירות=6.0; גוון=9.5
|צהוב מאדים, צהוב מחומצן
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה: תחמוצת ברזל.<br>
בעקבות מחירו הנמוך ואיכות צבעו, החליף במהירות כצבען את האוכרה, וכיום קיימים צבעים רבים המתויגים כ"אוכרה-גוון" שלמעשה מכילים צהוב ברזל מחומצן.<br>
בערבוב במדיום אקרילי, אטום. קיימות גרסאות שקופות.
|}

==פיגמנטים כתומים==

{| width=100% border=1
|-
| colspan="6"|כתום קדמיום (Cadmium Orange), מס' PO20
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Cadmiumorange.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - קדמיום
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים פרט לפסטל, בגלל רעילות.
| width=130|רוויה=17.5 ; בהירות=6.25 ; גוון=2.0
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה מבוססת קדמיום, סלניום וגופרית - Cadmium sulfo-Selenide.<br>
צבע רגיש ללחות וחום, אינו מתאים לשימוש בבניין.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום למחצה.
|-
| colspan="6"|כתום פרינון (Perinone Orange), מס' PO43
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Perinoneorange.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=15.3 ; בהירות=5.25 ; גוון=10.0
|כתום צביעה<br> (Vat Orange)
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
נוסחה מבוססת אנתרקווינון, בדומה לכחול אינדנתרון. זוהי מולקולה אורגנית המצויה באופן טבעי במספר צמחים, כחלק מהפיגמנט הטבעי שלהן. מיוצרת במעבדה בדרכים שונות, בין השאר בחמצון של אנתרסין (Anthracene) - מולקולה נגזרת מנפט, המורכבת משלוש טבעות בנזן. אנתרסין היא מרכיב חיוני באליזרין, פיגמנט אדום.<br>
צבע כתום-אדום חזק. משמש כתחליף לא רעיל ונוח לצבעי פסטל, במקום כתום קדמיום.<br>
בערבוב במדיום אקרילי, שקוף למחצה.
|-
| colspan="6"|כתום פירול (Pyrrole Orange), מס' PO73
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Pyrroleorange.jpg
| width=130|N/A
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=18.0 ; בהירות=5.0 ; גוון=9.0
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
נוסחה מבוססת פירול (C<sub>4</sub>H<sub>4</sub>NH), מולקולה הבנויה כטבעת של חמישה חלקים, אורגנית; Dipyrrolopyrrol היא הנגזרת הכתומה.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום למחצה.
|-
| colspan="6"|זהב קווינקרידון (Quinacridone Gold), מס' PO48
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Quinacridonegold.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=4.0 ; בהירות=3.4 ; גוון=2.2
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני.<br>
כתום כהה ולא רווי, לעיתים יוצר בעיות במשיחת מכחול. מעורב לעיתים בצבען צהוב נוסף לשיפור טיב הצבע.<br>
נוסחתו מבוססת קווינקרידון, בדומה לצבען האדום.<br>
בערבוב במדיום אקרילי, שקוף למחצה.
|}

==פיגמנטים לבנים==

{| width=100% border=1
|-
| colspan="6"|לבן טיטניום (Titanium White), מס' PW6
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55 width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=1.1 ; בהירות=10.0 ; גוון=לבן
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה: תחמוצת טיטניום, לרוב נגזרת מהמינרל רוטיל.<br>
צבע לבן בהיר, אטום. היווה תחליף לא רעיל ללבן עופרת, שהיה נפוץ לפניו והיה רעיל ביותר.<br>
נטייה קלה בערבוב לגוונים סיגליים וורודים. נחשב ללבן חם.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|לבן אבץ (Zinc White), מס' PW4
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55 width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - קדמיום
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים, מלבד פסטל - רעילות.
| width=130|רוויה=1.5 ; בהירות=10.0 ; גוון=לבן
|לבן סיני
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה: תחמוצת אבץ.<br>
ניתן להפיקו בשתי דרכים מקובלות: האחת היא שרפה של עפרת אבץ (שיטה אמריקאית); השנייה היא חימום של מתכת אבץ (שיטה צרפתית).<br>
נטייה בערבוב לצבע כחול. נחשב ללבן קר.<br>
בערבוב במדיום אקרילי, שקוף.
|}

==פיגמנטים שחורים==

{| width=100% border=1
|-
| colspan="6"|שחור מנורה (Lamp Black), מס' PBk6
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55 width=130|ASTM I
| width=130|רעיל (תלוי מרכיבים)
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים פרט לצבעי מים וגואש.
| width=130|N/A
|שחור-כחול
|-
| colspan="6"|
מקור טבעי אורגני.<br>
צבען עשוי מתוצרי לוואי של שריפת דלקים ושמנים מבוססי נפט. בעבר נוצר משריפת שמן צמחי. נוסחתו, כמו שחור פחמן, היא Amorphous Carbon. לעיתים נוצר משריפת זפת.<br>
היה מהצבענים הראשונים שנוצרו במיוחד לתעשייה, ומקור שמו מהתקופה בה נוצר מפסולת עששיות ומנורות נפט וגז.<br>
צבע עתיק ביותר, והיה הצבען בשימוש הפרעונים במצרים העתיקה. כיום כמעט ואינו בשימוש תעשייה ואמנים, שמעדיפים את שחור שנהב או שחור מאדים.<br>
בערבוב גוונו נוטה לכחול קריר.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|שחור פחמן (Carbon Black), מס' PBk7
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Carbonblack.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל (תלוי מרכיבים)
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים.ביצועים ירודים באקריליק, גואש וצבעי מים
| width=130|רוויה= 0.3; בהירות=1.0; גוון=שחור
|שחור כבשן
|-
| colspan="6"|
מקור טבעי לא אורגני.<br>
עשוי מפחם כמעט טהור, בתהליך של שריפת גז טבעי.<br>
צבען נפוץ מאוד בתעשייה, הודות לגוון שחור עמוק מאוד ומחיר זול ביותר. אינו נפוץ כפיגמנט אמנים, היות שהוא נוטה לחוסר אחידות (משאיר "סימני מריחה") ואינו מתערבב היטב באקריליק.<br>
בערבוב בשמן פשתן ובמדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|שחור מאדים (mars Black), מס' PBk11
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Marsblack.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=0.2; בהירות=1.0; גוון=שחור
|שחור ברזל, שחור ברזל מחומצן
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
עשוי מעפרת ברזל מחומצנת - Synthetic Black Iron Oxide.<br>
זהו הצבען השחור היחיד שמתערבב היטב בצבעי מים, ואינו רעיל. כמו כן, עירובו באקריליק אחיד ויציב יותר מצבענים שחורים אחרים.<br>
זהו הצבען השחור היחיד שגוונו נוטה לאדום-חום, סימן לנוכחות הברזל. דבר זה משמעותי בערבובו בגוונים מבהירים, שכן כל שאר הצבענים השחורים נוטים לירוק-כחול.<br>
זהו הצבען החדש ביותר מבין הצבענים השחורים, והושק לראשונה בתחילת המאה ה-20, כתחליף נוח לשחור שנהב.
|-
| colspan="6"|שחור שנהב (Ivory Black), מס' PBk9
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Boneblack.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל (תלוי מרכיבים)
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים פרט לגואש וצבעי מים.
| width=130|רוויה=0.5 ; בהירות=1.0 ; גוון=שחור
|שחור עצם
|-
| colspan="6"|
מקור טבעי לא אורגני.<br>
מכיל פחמן וסידן.<br>
נוצר לראשונה על ידי הרומאים, תוך שרפה של שנהב ועצמות. כיום מיוצרים בשיטה זו שני צבענים, וההבדל ביניהם הוא תלוי מחיר: צבען שנוצר משריפת שנהב (מפילים ומבעלי חיים בעלי חטים, שמתו מוות טבעי) יקר מאוד, ותכולת הפחמן שבו גבוהה יותר. בעקבות כך, גוון השחור נראה אחיד ועמוק יותר; הצבען השני נוצר משריפת עצמות בעלי חיים, הוא זול יותר, אחוז הסידן שבו גבוה יותר, והוא מבריק פחות.<br>
שחור שנהב יכול להיות מיוצר גם משילוב של שנהב ועצמות שונות, בהתאם למחירו הנדרש ואיכותו. גוונו שחור, והוא נוטה קלות לצבעים קרים בערבוב (ירוק-כחול).<br>
היה הצבען השחור הפופולרי ביותר בציור, בין השאר היה הצבען בציוריו של רמברנדט, ושמר על מעמדו עד המצאת שחור מאדים.
|}

==פיגמנטים ירוקים==

{| width=100% border=1
|-
| colspan="6"|ירוק פתלו (Pthalocyanine Green), מס' PG7
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Pthalogreen.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - נחושת
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה= 5.0; בהירות= 1.25; גוון= 5.0
|ירוק מונסטראל
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי אורגני (במקרים מסוימים אורגנימטאלי).<br>
נוסחה: כלור נחושת פתלוצינין - Chlorinated Copper Phthalocynine.<br>
בהוספת ברום, מתקבל צבען עם גוון יותר צהבהב, שקיבל את המס' PG36 ונקרא גם כן "ירוק פתלו".<br>
הפך להיות תחליף פופולרי לווירידיאן, הודות לגוון החזק ולרעילות נמוכה יותר (וירידיאן רעיל-כרום, ומזיק יותר מרעיל-נחושת).<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, צבעו אטום.<br>
|-
| colspan="6"|ירוק אדמה (Terra Verte), מס' PG23
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Terraverte.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה= 2.1; בהירות= 3.5; גוון=7.2
|אדמה בוהמיינית, אדמה ירוקה שרופה
|-
| colspan="6"|
מקור טבעי לא אורגני.<br>
עשוי במקור ממיצוי של חימר ירקרק, לרוב מתכולה של ברזל וצורן.<br>
היה בשימוש נרחב החל מהמאה ה-11 בציור דיוקנאות, כשכבה תחתית לגוון העור.<br>
כיום נפוצה תערובת צבענים חלופית, המכילה ירוק כרום מחומצן, אומברה טריה, כחול פתלו, שחור פחמן ולבן אבץ.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, צבעו אטום.
|-
| colspan="6"|וירידיאן (Viridian), מס' PG18
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Virdian.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - כרום
| width=130|לא מתאים לאקריליק, גואש וצבעי מים.
| width=130|רוויה=5.0 ; בהירות=3.5 ; גוון= 8.8
|ירוק גווינה (Guignet)
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
מבוסס על כרום, בדומה לצבענים ירוקים רבים. בחימום צבעו משתנה עם החמצון, והוא הופך לירוק כרום מחומצן (PG17).<br>
הומצא לראשונה ב-1859, והיה הפיגמנט הירוק הפופולרי באמנות מאז ועד אמצע המאה ה-20, עם המצאתו של ירוק פתלו.<br>
חלק מתהליך האשפרה של הצבען מחייב הסרה של תחמוצות ברום וחומצות כרומיות. השארתן תשנה את טיב הצבען ולא תאפשר שימוש בו.<br>
על מנת להפחית רעילות, פעמים רבות נמכרת תערובת צבענים תחת השם "וירידיאן-גוון", שמכילה כחול פתלו, צהוב האנזה, לבן אבץ ואומברה טריה. גוון התערובת דומה מאוד לגוון הצבען וירידיאן, היא מתאימה לכל מדיום אמנים ורעילותה נמוכה משמעותית.<br>
בערבוב עם שמן פשתן, צבעו אטום.
|-
| colspan="6"|ירוק קובלט (Cobalt Green), מס' PG19
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Cobaltgreen.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - קובלט
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=5.5 ; בהירות=3.0 ; גוון=10.0
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.
נוסחה: מבוסס קובלט וכרום - Cobalt Chromite Green Spinel.<br>
צבען זה חולק תכונות רבות עם ירוק מחומצן בהיר (שניהם מבוססי קובלט וכרום) אך מובהר באבץ, בעוד ירוק מחומצן בהיר מובהר בטיטניום.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי - אטום.
|-
| colspan="6"|ירוק כרום מחומצן (Chromium Green Oxide), מס' PG17
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Chromiumoxidegreen.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - כרום
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=4.6 ; בהירות=4.0 ; גוון=9.0
|
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה: מבוססת כרום, לאחר תהליך של חמצון בחימום - Anhydrous Chromium Sesquioxide.<br>
תחת אור תת-אדום, צבען זה נראה זהה לכלורופיל, ולכן נמצא בשימוש נרחב במדי הסוואה צבאיים.<br>
הרכבו הכימי דומה לזה של הצבען וירידיאן, ולמעשה ניתן להכיל ירוק כרום מחומצן על ידי חימום וירידיאן בכבשן.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|ירוק מחומצן בהיר (Light Green Oxide), מס' PG50
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Lightgreenoxide.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - קובלט
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=8.0 ; בהירות=5.75 ; גוון=1.5
|ירוק קובלט טיטניום
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.
נוסחה: מבוסס תחמוצות קובלט, כרום וטיטניום.<br>
צבען זה חולק תכונות רבות עם ירוק קובלט (שניהם מבוססי קובלט וכרום) אך מובהר בטיטניום, בעוד ירוק קובלט מובהר באבץ.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי - אטום.
|}

==פיגמנטים חומים==

{| width=100% border=1
|-
| colspan="6"|אומברה טריה (Raw Umber), מס' PBr7
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Rawumber.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - מנגן
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=1.3; בהירות=2.5; גוון=3.0
|דוגמית
|-
| colspan="6"|
מקור טבעי לא אורגני.<br>
ברזל מחומצן טבעי, בתוספת מנגן.<br>
תחמוצת הברזל מרכיבה לרוב כ- 75% מהצבען, ו- 25% נותרים הם תחמוצות מנגן. לעיתים מכיל גם צורן ואלומיניום. ההבדלים בין מינוני המינרלים משפיעים על הגוון הספציפי.<br>
צבעו חום ירקרק.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|אומברה שרופה (Burnt Umber), מס' PBr7
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Burntumber.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - מנגן
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|דוגמית
|דוגמית
|-
| colspan="6"|
מקור טבעי לא אורגני.<br>
ברזל מחומצן טבעי, בתוספת מנגן.<br>
עשוי מצבען אומברה טריה, שעבר חימום בכבשן.<br>
מרבית העפרה המנוצלת כחומר גלם לצבען זה מגיעה מקפריסין. בעבר, היו מחצבות של אומברה באיטליה.<br>
תחמוצת הברזל מרכיבה לרוב כ-75% מהצבען, ו-25% נותרים הם תחמוצות מנגן. לעיתים מכיל גם צורן ואלומיניום. ההבדלים בין מינוני המינרלים משפיעים על הגוון.<br>
צבעו חום קר וכהה.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|סיינה טריה (Raw Sienna), מס' PBr7
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Rawsienna.svg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=6.6; בהירות=6.0; גוון=19.0
|דוגמית
|-
| colspan="6"|
מקור טבעי לא אורגני.<br>
ברזל מחומצן טבעי.<br>
המקור לצבען הוא מינרלים שנחצבים באזורים מסוימים באיטליה (אזור סיינה), אם כי קיימות מחצבות של צבענים דומים ברחבי העולם.<br>
גוון חום-צהבהב, בהיר יותר מאוכרה.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום למחצה.
|-
| colspan="6"|סיינה שרופה (Burnt Sienna), מס' PBr7
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Burntsienna.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=4.0; בהירות=3.25; גוון=3.0
|
|-
| colspan="6"|
מקור טבעי לא אורגני.<br>
ברזל מחומצן טבעי. עשוי מפיגמנט סיינה טריה שעבר חימום בכבשן.<br>
המקור לצבען הוא מינרלים שנחצבים באזורים מסוימים באיטליה (אזור סיינה), אם כי קיימות מחצבות של צבענים דומים ברחבי העולם.<br>
גוון חום-אדמדם.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|חום מאדים (Mars Brown), מס' PBr6
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Marsbrown.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=7.7; בהירות=4.5; גוון=3.5
|צהוב מאדים
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
שילוב של תחמוצות ברזל סינתטיות, ביניהם הצבענים סיגל מאדים ושחור מאדים.<br>
יכול להוות תחליף לא רעיל לאומברות.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום.
|}

==פיגמנטים/גוונים היסטוריים==

{| width=100% border=1
|-
| colspan="6"|ירוק הוקרס (Hookers Green)
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Hookersgreen.jpg
| width=130|משתנה בהתאם לתערובת
| width=130|לא רעיל(אלא אם התערובת מכילה צבען רעיל)
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=1.0 ; בהירות=2.65 ; גוון =4.0
|
|-
| colspan="6"|
ירוק הוקרס נוצר במקור כתערובת של כחול פרוסי וגמבוג (Gamboge), סוג של צהוב. מאוחר יותר תערובות שונות הוכנו במקום, כגון כחול פרוסי וצהוב האנזה. אחת התערובות הנפוצות כיום כוללת כחול אינדנתרון, אדום קווינדקרון וצהוב ניקל האנזה.<br>
מספר שנים לאחר שיווקו של ירוק הוקרס לשוק, הוצג פיגמנט בודד בשם ירוק הוקרס (שקיבל את הסיווג PG8), בעל גוון דומה. אך חוסר העמידות של פיגמנט זה (ASTM III) גרם לו להיות פחות פופולרי מהתערובות הקיימות. המדד מעלה הוא של תערובת הוקרס מצויה, ולא הצבען בעל אותו שם.<br>
על פי שמועה, שמו של הגוון נגזר משם ממציאו. היות שהצבע הוצג כגוון המופק ממספר צבענים, קשה לאמת מי "המציא" אותו לראשונה.
|-
| colspan="6"|אפור פיין (Payne's Grey)
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Paynesgray.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|לא רעיל
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים
| width=130|רוויה=0.6; בהירות=1.75; גוון=4.0
|
|-
| colspan="6"|
תערובת של כחול ושחור, יוצרת צבע עמוק וקריר.<br>
בעבר הורכבה מכחול פרוסי ושחור פחמן, כיום כחול אולטראמרין החליף את הכחול הפרוסי.<br>
בערבוב עם מדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|צהוב נאפולי (Naples Yellow)
|-
|דוגמית||עמידות לאור||רעילות
|התאמה למדיומים
|מדד מדויק
|שמות נוספים
|-
| bgcolor="rgb(220, 220, 220)" width=45 length=55|קובץ:Naplesyellow.jpg
| width=130|ASTM I
| width=130|רעיל - עופרת
| width=130|מתאים לכל מדיום אמנים פרט לפסטל - רעילות
| width=130|רוויה=6.7; בהירות=7.6; גוון=10.0
|צהוב אנטימון
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
נוסחה: מבוסס עופרת ואנטימון.<br>
במקור מוצה מעפרה שנמצאה למרגלות הר געש (בתקופה הרומאית, נחצב מהר וזוב). החל מהרנסאנס, יוצר באופן מלאכותי.<br>
היות שהוא מהצבענים הרעילים ביותר, אינו מיוצר כיום אלא בהזמנה מיוחדת, ממספר מצומצם של יצרני צבענים. חברות צבעים מייצרות גוון תואם על ידי ערבוב של אוכרה, לבן ואדום.<br>
בערבוב במדיום אקרילי, אטום.
|-
| colspan="6"|לבן עופרת (Lead White), מס' PW1
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
מורכב מעופרת ופחמן.<br>
היה הלבן הנפוץ ביותר באמנות מאז מצרים העתיקה, ורק ב-200 השנים האחרונות ירד ממעמדו והוחלף בלבן טיטניום.<br>
רעיל ביותר - עופרת.<br>
מבין כל הצבענים הלבנים, לבן עופרת מתייבש יותר מהר, יותר כבד במשקלו, ויוצר צבע אטום לחלוטין.
|-
| colspan="6"|גיר (Chalk), מס' PW18
|-
| colspan="6"|
מקור סינתטי לא אורגני.<br>
עשוי סידן שנשרף בכבשן.<br>
צבען אינרטי, כלומר ללא כל נטייה לצבע בערבוב. לפיכך, מוסף לצבעי גואש כמחזק ומבהיר גוון, ומוסף לכחול פתלו כדי להחליש את יכולת ההכתמה שלו.<br>
כשמוסף לצבעי פסטל, התוצאה היא פסטל רך יותר מזה המופק מצבענים מבוססי מחצבים אחרים.<br>
מתאים לכל מדיום אמנים.
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* [http://www.handprint.com/HP/WCL/palette1.html רשימה מלאה של צבענים המשמשים בצבעי מים], handprint.com

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציור
קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
קטגוריה:צביעה