OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פלאבינים

אטומי מפתח ב המרכיבים את המבנה האופייני של שלוש טבעות. קבוצת ה-R משתנה ומבדילה בין הפלאבינים השונים.]]
ריבופלאבין
פלאבינים (מלטינית: Flavus, "צהוב") מתייחס בדרך כלל לקבוצת התרכובות האורגניות המכילות את התרכובת ההטרוציקלית ה או האיזומר שלה, אלוקסאצין, ונגזרות שלהן. המקור הביוכימי לפלאבין הוא הוויטמין B הצהוב, ריבופלאבין. הקבוצה הפונקציונלית פלאבין מחוברת לעיתים קרובות עם אדנוזין דו-פוספט ליצירת (FAD), ובנסיבות אחרות, נמצא כפלאבין מונונוקלאוטיד (או FMN), צורה מזורחנת של ריבופלאבין. באחת משתי צורות אלו הפלאבין קיים כקבוצה פרוסטטית ב. למרות השמות הדומים, הפלאבינים נבדלים כימית וביולוגית מהפלבונואידים ומה.

קבוצת הפלאבין מסוגלת לעבור תגובת חמצון-חיזור, ויכולה לקבל אלקטרון אחד בתהליך דו-שלבי או שני אלקטרונים בבת אחת. החיזור מתבצע עם הוספת אטומי מימן לאטומי חנקן ספציפיים במערכת הטבעות של ה:

שיווי משקל בין הצורות המחומצנות (שמאל) והמחוזרות לחלוטין (ימין) של הפלאבין.]]
בתמיסה מימית, הפלאבינים הם בצבע צהוב כאשר הם מחומצנים, מקבלים צבע אדום במצב האניוני של חיזור למחצה או כחול במצב הנייטרלי (), וחסרי צבע כאשר הם מחוזרים לחלוטין. הצורות המחומצנות והמחוזרות נמצאות בשיווי משקל כימי מהיר עם צורת הסמיקינון (רדיקלים חופשיים), המוזחות כנגד היווצרות הרדיקל:

<div style="direction: ltr;">
::Fl<sub>ox</sub> + Fl<sub>red</sub>H<sub>2</sub> ⇌ FlH<sup>•</sup>
</div>
כאשר Fl<sub>ox</sub> הוא הפלאבין המחומצן, Fl<sub>red</sub>H<sub>2</sub> הפלאבין המחוזר (עם הוספת שני אטומי מימן)
ו-<sup>• </sup>FlH צורת הסמיקינון (תוספת של אטום מימן אחד).

==פוטוחיזור==
הן פלאבינים חופשיים והן כאלו הקשורים לחלבונים יכולים לעבור , במנגנון המתווך על ידי מספר תרכובות אורגניות, כגון חומצות אמינו מסוימות, חומצות קרבוקסיליות ואמינים. תכונה זו של פלאבינים מנוצלת על ידי חלבונים שונים הרגישים לאור. לדוגמה, תחום ה-LOV, המצוי במינים רבים של צמחים, פטריות וחיידקים, עובר שינוי מבני הפיך, תלוי אור, הכרוך ביצירת קשר בין שייר ציסטאין ברצף הפפטידים שלו לבין FMN קשור.

==FAD==
FAD
פלאבין אדנין דינוקלאוטיד היא קבוצה הקשורה לאנזימים רבים, כולל , מונואמין אוקסידאז, , , ו.

==FADH/FADH<sub>2</sub>==
FADH ו-FADH<sub>2</sub> הן צורות מחוזרות של FAD. FADH<sub>2</sub> מיוצר כקבוצה פרוסטטית ב, אנזים המעורב במעגל קרבס. בזרחון חמצוני, שתי מולקולות של FADH<sub>2</sub> מניבות בדרך כלל 1.5 ATP כל אחת, או שלוש ATP משולבות.

==FMN==
FMN
ריבופלאבין-5-פוספט הוא קבוצה פרוסטטית הנמצאת, בין היתר, בחלבונים , ו-.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

==ביאורים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרכובות אורגניות
יעקב פונקין

יעקב גריגורייביץ' פונקין (ברוסית: Я́ков Григо́рьевич Пункин ; 8 בדצמבר 1921 – 12 בדצמבר 1994) היה מתאבק יהודי-סובייטי, אלוף אולימפי (הלסינקי 1952) ו-5 פעמים אלוף ברית המועצות בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל נוצה (עד 62 ק"ג).

==קורות חיים==
יעקב פונקין נולד בעיר זפוריז'יה במשפחה יהודית. אביו היה סוור ומתאבק חובב. יעקב התחיל להתאמן בחוג להיאבקות בגיל 13. בגיל 17 זכה באליפות מחוז דניפרופטרובסק ובגיל 20 זכה באליפות אוקראינה הסובייטית.

באפריל 1941 גויס לשירות חובה בצבא האדום. נשלח לטירונות שריון בעיר וולקוביסק. נפל בשבי עם כל חיילי יחידתו בימים הראשונים של הפלישה הנאצית לברית המועצות. בשבי הצליח להסתיר את זהותו היהודית והציג את עצמו כאוסטי מוסלמי. במשך כל המלחמה היה אסיר במחנות שבויים בסקסוניה התחתונה. בתחילת מאי 1945 שוחרר מן המחנה על ידי חיילים בריטים. לאחר השחרור הועבר לידי נציגי הצבא האדום. הוא גויס מחדש לצבא והוצב לשרת בכוח הכיבוש הסובייטי במזרח גרמניה. במהלך שירותו הצבאי חזר להתאמן ולהתחרות. בשנת 1947 זכה באליפות הצבא האדום בהיאבקות בסגנון יווני-רומי. בשנת 1948 השתחרר מהשירות הצבאי וחזר לעיר הולדתו זפוריז'יה. עבד במפעל כמסגר ובמקביל המשיך להתאמן בהיאבקות. באותה שנה השתתף באליפות ברית המועצות והגיע למקום שישי. בשנה הבאה זכה באליפות ברית המועצות. בהמשך לזכייתו קיבל מסרה קבועה של מאמן היאבקות.

יעקב פונקין זכה בשני אליפויות ברית המועצות הבאים - ב־1950 וב-1951. בשנת 1952 זכה במקום שלישי. בעקבות הישגיו נכלל בסגל המתאבקים שנשלחו לייצג את ברית המועצות באולימפיידת הלסינקי. במשחקים האולימפיים ניצח יעקב בכל 6 הקרבות שלו וזכה במקום הראשון. יעקב המשיך להשתתף בתחרויות עד לשנת 1960. זכה עוד פעמיים באליפות ברית המועצות (ב-1954 וב-1955) ובמקום השלישי בשנת 1956.

הוא עבד כמאמן וכשופט בתחרויות היאבקות בזפוריז'יה עד תחילת שנות ה-90. נפטר ממחלה ממושכת ב־12 בדצמבר 1994.
== הנצחת זכרו ==
* פסל בדמותו הוצב בפארק התהילה בזפוריז'יה
* החל משנת 2009 נערכים כל שנה בזפוריז'יה תחרויות היאבקות לזכרו.
* בשנת 2018 שמו נכלל בהיכל התהילה של הספורטאים היהודים

== קישורים חיצוניים ==

* [https://jew-observer.com/sportivnye-zvezdy/k-olimpijskomu-zolotu-cherez-konclager/ ביוגרפיה של יעקב פונקין] 
* [https://www.jewishsports.net/BioPages/Yakiv-Punkin.htm יעקב פונקין באתר היכל התהילה של הספורטאים היהודים] 

קטגוריה:ספורטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:מתאבקים יהודים
קטגוריה:ספורטאים יהודים בשואה
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: סובייטים
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:מאמני ספורט יהודים
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מברית המועצות
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1921
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1994
אביגיל היילברון

אביגיל היילברון (נולדה ב-1988) היא מייסדת ארגון "לא תשתוק", ארגון הפועל למאבק באלימות מינית בקרב הקהילה החרדית, לשבירת מעגל ההשתקה ולתמיכה ציבורית וקהילתית בשורדים ומהווה עבורם מרכז סיוע. מקימה ומנהלת את ארגון "הנני - למען הקהילה" שמטרתו לחזק את התמיכה הקהילתית בנפגעי תקיפה מינית בחברה החרדית. נבחרה לאחת הנשים המשפיעות לשנת 2022 על ידי גלובס, מנהלת את קבוצת הפייסבוק החרדית The Torah Hub ומייסדת את טקס יום הזיכרון החרדי.<ref></ref> <ref></ref>

== רקע ==
באוקטובר 2015, פרסמה היילברון (קרלינסקי) פוסט בפייסבוק שעסק בתחושת הביטחון של נשים. בעקבות הפוסט קיבלה פניות רבות קיבלה מנשים מהחברה החרדית שנפגעו בתקיפות מיניות בהשפעתם פתחה עמוד פייסבוק בשם “לא תשתוק”. עמוד הפייסבוק הפך כתובת עבור נפגעי ונפגעות פגיעה מינית בחברה החרדית והוביל לשיח על הנושא.<ref></ref> 

עד 2018 היה סירוב להתייחס לנושא כאשר פנתה לתקשורת החרדית האינטרנטית והכתובה לכן התמקדה היילברון ברשתות החברתיות ובתקשורת הכללית. בהדרגה העיתונות החרדית האינטרנטית החלה להתייחס לנושא. 

בשנת 2022 הקימו היילברון, קרויזר ופעילים חרדים נוספים את עמותת “הנני – למען הקהילה” שמטרה העצמת תנועת “לא תשתוק” וחיזוק התמיכה הקהילתית בנפגעי ונפגעות תקיפה מינית מהמגזר החרדי. פעילות התנועה כללה קמפיינים, ארגון כנסים, לובי פוליטי, הפגנות, גיוס המונים ועבודה עם גורמי סמכות חרדיים.<ref></ref>

היילברון מחברת בין נפגעים בחברה החרדית לגורמים שיכולים לסייע להם. מעורבת במספר פרויקטים של החרדיות המתחדשת, כגון חינוך ממלכתי-חרדי ופועלת להקמת מאגר עדויות לצורך הצלבה וחיבור של נפגעים מאותו פוגע דבר שיסייע ויקל על הנפגעים.

ב-2023 יצא הסרט התיעודי ב-HOT 8 "השמיעי קולך" שהתחקה אחר פועלה.

== חיים אישיים ==
היילברון היא חרדית מבית ליטאי, גרה בירושלים, גרושה ואם לשניים, בעלת תואר ראשון בסוציולוגיה מהאוניברסיטה הפתוחה ולומדת כיום לתואר שני בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב. זכתה בפרס דיקן הסטודנטים למעורבות חברתית 2019 באוניברסיטה הפתוחה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:חרדיות ישראליות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
פינרפין

פינרפין (באנגלית: Finarfin) הוא דמות בלגנדריום של טולקין. הוא היה נסיך עלפים, בנם של פינווה וינדיס, אחיו של פינגולפין ואחיו למחצה של פאנור.

=== חייו ===
פינרפין נולד באמן למלך העליון על הנולדור, פינווה, ואשתו ינדיס שהייתה אחותו של ינגווה, מלך הוונייר. לא ידוע הרבה על ילדותו, אך מסופר שהיה רגוע יותר משני אחיו הבכורים, פאנור ופינגולפין, שהיו חמי מזג וסוערי רוח. 
כשהכריז פאנור על עזיבת הנולדור את אמן, פינרפין הצטרף לאחיו הבכורים במסע, אך לאחר שמנדוס הטיל את קללתו על הנולדור, פינרפין ועדתו חזרו לאמן. יותר מכך לא מסופר על פינרפין, אך מסופר שבקרב הגדול של סוף העידן הראשון, כשנקראו הוולאר והעלפים שבאמן לעזור לגזעי הארץ התיכונה, שב פינרפין איתם ולחם במלחמה כנגד מורגות'. 

=== משפחתו ===
משפחתו של פינרפין היא ענפה. אביו היה פינווה, עלף קדום והמלך העליון על כל הנולדור. אימו הייתה ינדיס, אחות ינגווה, המלך העליון על הוונייר. אחיו הבכורים היו פאנור ופינגולפין, שנהרגו שניהם במהלך המאורעות של העידן הראשון. ממנו יצא בית המלוכה השלישי בחשיבותו בעולם של טולקין, בית פינרפין. פינרפין נישא לאלווה, בתו של מלך הטלרי. ילדיהם היו פינרוד "ידיד האדם", נסיך נולדור ומלך נרגותרונד, גלדריאל גבירת לוריין, איגנור ואנגרוד. בת גלדריאל היא קלבריאן, שהיא אימה של ארוון. כך הופך פינרפין לסבא רבא רבא של אלדריון, בנו של ארגורן השני והמלך העליון על הדונדיין בעידן השלישי.

קטגוריה:הארץ התיכונה
מחנה הריכוז אסטרווגן

מחנה הריכוז אסטרווגן היה מחנה ריכוז נאצי שהוקם בסמוך לאסטרווגן והיה אחד מתוך סדרה של מחנות ריכוז שהוקמו לראשונה במחוז אמלנד שבגרמניה.

== היסטוריה ==
מחנה אסטרווגן הוקם בקיץ 1933 כמחנה ריכוז של אסירי "מעצר מגן" והיה לזמן מה מחנה הריכוז השני בגודלו אחרי מחנה הריכוז דכאו. המחנה נסגר בקיץ 1936. לאחר מכן, עד שנת 1945 שימש כמחנה שבויים. כמו כן הוחזקו בו אסירים פוליטיים, ומה שנקרא אסירי לילה וערפל. לאחר סיום המלחמה, שימש אסטרווגן כמחנה מעצר בריטי, כבית סוהר, ועד שנת 2000 כמחסן של הצבא הגרמני.

האסיר המפורסם ביותר היה הסופר קרל פון אוסייצקי, שהיה העורך של השבועון די ולטבינה וזכה בפרס נובל לשלום בשנת 1935. הקומיקאי ורנר פינק נעצר באסטרווגן למשך שישה שבועות.

האופטשארפיהרר ס"ס גוסטב זורגה, אשר כונה "גוסטב הברזל" בשל אכזריותו הנודעת, היה שומר במחנה הריכוז באסטרווגן לפני שהוצב בזקסנהאוזן. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוא הורשע בפשעי מלחמה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://web.archive.org/web/20110718231513/http://www.diz-emslandlager.de/english/camps00.htm 15 מחנות אמסלנד].

אסטרווגן
מי אתה חושב שאתה? (תוכנית טלוויזיה ישראלית)

מי אתה חושב שאתה? היא תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ הראשון בשנת 2010, המבוססת על תוכנית בריטית בעלת אותו שם.

הערוץ רכש את הזכויות להפקת גרסה ישראלית של התוכנית ב-2009. התוכנית שודרה בתחילת 2010 והשתתפו בה טל פרידמן, גבי גזית, אוהד קנולר, שפרה הורן, מיכל ינאי ויורם יובל. 

התוכנית הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית סדרה תעודית. לאחר עונה אחת לא הופקו עונות נוספות בישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט בריטי
קטגוריה:גנאלוגיה
פינגולפין

פינגולפין הוא דמות בלגנדריום של טולקין. פינגולפין היה עלף קדום ומלך עלפים בעידן הראשון, שנולד באמן והיגר עם הנולדור לארץ התיכונה. הוא נהרג בקרב מול מורגות'.

== חייו של פינגולפין ==

פינגולפין היה בנו של פינווה וינדיס, אחיו של פינרפין ואחיו למחצה של פאנור. בצעירותו, התחרה עם פאנור על תשומת לב אביו, תחרות שהובילה לעימות ישיר ביניהם בכיכר העיר העלפית טיריון שבאמן. למרות המתיחות ביניהם ולמען אביו, פינגולפין השלים עם פאנור לאחר כמה זמן, קיבל את עובדת בכורותו של פאנור והבטיח שילך אחריו. ובאמת, הוא קיים את הבטחתו- כאשר פאנור הוביל את מרד הנולדור ומעבר הנולדור לארץ התיכונה, פינגולפין הוביל את עדתו אחריו.

בארץ התיכונה, מלך פינגולפין על כל הנולדור. הוא היה אחד מהמלכים החזקים בעידן הראשון, לצד תינגול מלך דוריאת. פינגולפין היה אחד מהדמויות החזקות ורבות העוצמה ביותר ביקום של טולקין. לפני מותו, מרוב תסכול וייאוש לאחר הפסד העלפים ובני הגזעים החופשיים למורגות', הוא יצא לחפש את מורגות' בעצמו. אך מורגות' טמן לו מלכודת ולכד אותו. אך פינגולפין הזמין אותו לדו-קרב, שלו מורגות' נאלץ להיענות. פינגולפין הכה את מורגות' קשות ואף פצע אותו בחרבו שבע פעמים, פצעים שמורגות' זכר שנים לאחר מכן, ומוזכר שהם עדיין מכאיבים לו פעמים רבות. למרות הצלחתו היחסית של פינגולפין ועוצמתו הרבה לא הספיקה מול מורגות', שהיה איינו. הוא נהרג בקרב מול מורגות', ועיט- מנוה תורונדור נשא את גופתו לבנו טורגון, שקבר אותו תחת לתל אבנים.

== משפחתו של פינגולפין ==
בניו של פינגולפין היו פינגון, מלך דור-לומין ולאחר מכן המלך העליון על הנולדור, וטורגון, מלך ממלכת גונדולין הנסתרת והמלך העליון על הנולדור לאחר מות פינגון. בתו הייתה ארד'ל, אשתו של אאול העלף האפל, ואימו של מיגלין מגונדולין. מפינגון בנו יצא זרע המלוכה של העלפים, ובנו אריניון "גיל-גלד" היה המלך העליון האחרון על כל העלפים. מטורגון יצא זרע אארנדיל ומלכי בני האדם, שממנו לבסוף יצא ארגורן השני, המלך אלסר. כך קשורים כל מלכי הנומנורים, ולאחר מכן כל מלכי ארנור וכל מלכי גונדור לפינגולפין, שהיה אחד מאביהם הקדמונים.

== מלכות לפי טולקין ==
לפי טולקין, פינגולפין הוא בית המלוכה הנכון והצודק של העלפים, ובנו פינגון ונכדו גיל-גלד הם המלכים הנבחרים של העלפים. בית המלוכה המקורי של העלפים היה בית פאנור, אולם לאחר שבועת בני פאנור וכל המעללים שקרו בעידן הראשון בעקבות פאנור עצמו, נלקחה ממנו הבכורה והועברה לפינגולפין. הבית השני בחשיבותו בעולם של טולקין הוא בית פינרפין, אחיו הקטן של פינגולפין.

קטגוריה:הארץ התיכונה
קטגוריה:שר הטבעות: דמויות
פלך חרסון

פלך חרסון (עד שנת 1803 מוכר כמחוז ניקולאייב) היה גוברניה של האימפריה הרוסית, שבירתו חרסון. שטח הפלך היה 71,936 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 2,733,612 תושבים בזמן מפקד האוכלוסין ב-1897. הוא גבל בנפת פודוליה בצפון-מערב, בנפת קייב בצפון, בנפת פולטבה בצפון-מזרח, בנפת יקטרינוסלב במזרח, בנפת טאורידה בדרום מזרח, בדרום-מזרח הים השחור ובנפת בסרביה במערב. שטח זה תואם בערך את שטחם של רוב מחוזות מיקולאייב, קירובורד ואודסה באוקראינה של היום, וחלקים מסוימים ממחוזות חרסון ודניפרופטרובסק.

כלכלת הפלך התבססה בעיקר על חקלאות. במהלך קציר התבואה, אלפי פועלים חקלאיים מחלקי האימפריה מצאו עבודה באזור. החלק התעשייתי של המשק, המורכב בעיקר מטחינת קמח, זיקוק, תעשיית מתכת, כריית ברזל, עיבוד סלק-סוכר ותעשיית לבנים, לא היה מפותח.

== חטיבות אדמיניסטרטיביות ==
משנת 1809 כלל הפלך חמישה אוייזדים: חרסונסקי, אלכסנדריסקי, אובידיופול, טירספולסקי, ויליסאווטגרדסקי. לעיר אודסה היה מעמד מיוחד. בשנת 1825 נוסף לחלוקה הטריטוריאלית של מחוז חרסון האוייזד אודסקי, ובשנת 1834 נוסף האוייזד אנאנייבסקי. אויזד נוסף – בוברינטס, היה קיים בין השנים 1828 עד 1865. הערים אודסה וניקולאייב ( בשנים 1803–1861) וסביבתן נשלטו בנפרד: אודסה על ידי גרדונאצ'לניק (ברוסית: градоначальник) וניקולייב על ידי ממשל צבאי.

בשנת 1920, בעודו תחת השלטון הבולשביקי, חולק שטח הפלך שכלל 70,600 קמ"ר, כדי ליצור את פלך אודסה החדש יותר. בשנת 1921 שמו של פלך חרסון שונה לפלך מיקולאיב, ובשנת 1922 הוא התמזג עם פלך אודסה. בשנת 1925 בוטל פלך אודסה, ושטחו חולק לשש אוקרוהות : חרסון, קריבי ריה, מיקולאיב, אודסה, פרשוטרבנבה וזינובייוסקה. ב-1932, חלק גדול משטח זה שולב במחוז אודסה החדש, כיום חלוקה מנהלית של אוקראינה המודרנית, שחולקה כדי ליצור את מחוז מיקולאיב.

== דמוגרפיה ==
עד 1858, שליש מהאוכלוסייה בפלך היה כפוף לחוק צבאי. ב-1812 מנתה האוכלוסייה בגוברניה כ-245,000; בשנת 1851 מנתה 893,000; בשנת 1863 מנתה 1,330,000; בשנת 1885 מנתה 2,027,000; בשנת 1897 מנתה 2,733,600; ובשנת 1914 מנתה 3,744,600. 

בשנות ה-50 אוכלוסיית הפלך כללה אוקראינים ( 68-75% ), רומנים ( 8-11% ), רוסים ( 3-7% ), יהודים ( 6% ), גרמנים ( 4% ), בולגרים ( 2%). % ), פולנים, יוונים וצוענים. ב-1914 היוו האוקראינים רק 53% מהאוכלוסייה, בעוד הרוסים היוו 22% והיהודים 12%. 

לפי מפקד האימפריה הרוסית ב-28 בינואר 1897, פלך חרסון מנה 2,733,612 תושבים, שמתוכם 1,400,981 גברים ו-1,332,631 נשים. רוב האוכלוסייה ציינה את שפת רוסיה הקטנה כשפת האם שלהם, עם מיעוטים משמעותיים דוברי רוסית, יהודית, רומנית וגרמנית.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.encyclopediaofukraine.com/display.asp?AddButton=pages\K\H\Khersongubernia.htm גוברניית חרסון]
* [https://web.archive.org/web/20070320080358/http://www.cultinfo.ru/fulltext/1/001/007/110/110085.htm פלך חרסון]

חרסון
רוברט פאלקו

רוברט פאלקו (בצרפתית: Robert Falco; 26 בפברואר 1882 – 14 בינואר 1960) היה שופט יהודי-צרפתי במשפטי נירנברג.

== ביוגרפיה ==
פאלקו נולד בפריז למשפחה יהודית. סבא רבא שלו קיבל עיטור מידי לואי פיליפ, מלך הצרפתים ב-1831, וסבו מצד אמו עבד כאדריכל עבור לאופולד השני, מלך הבלגים ו. אביו לחם במלחמת צרפת–פרוסיה, שבגינה מונה לחבר בלגיון הכבוד, ולאחר מכן הפך לנשיא בית המשפט למסחר בפריז.

לאחר תום לימודי המשפטים שלו עבד פאלקו מ-1903 כעורך דין. בשנת 1907 קיבל את הדוקטורט שלו בעבודה על החובות והזכויות של קהל התיאטרון.

מאוחר יותר מונה לשופט ב. הוא פוטר מתפקיד זה ב-1940 בגלל מוצאו היהודי.

במהלך ההכנות למשפטי נירנברג ביוני 1945, הוא ייצג בלונדון את צרפת יחד עם אנדרה גרוס, פרופסור למשפט בין-לאומי, בוועידה הבין-לאומית למשפטים צבאיים, והיה אחד מהכותבים המרכזיים של אמנת לונדון שמכוחה פעל בית הדין הצבאי הבין-לאומי. הוא היה אחד משני השופטים הצרפתיים במשפט ושימש כממלא מקומו של אנרי דונדייה דה ואבר.

הוא זכה בצלב המלחמה ומונה למפקד לגיון הכבוד. הוא מת בפריז ב-1960.
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משפטי נירנברג
קטגוריה:עורכי דין יהודים צרפתים
קטגוריה:שופטים יהודים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1880
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1960
הגדה היספנית-מורסקית

[[מרור מתוך הגדה היספנית-מורסקית]]
הגדה היספנית-מורסקית (באנגלית: Hispano-Moresque Haggadah) היא הגדה של פסח מאוירת שנכתבה בין שלהי המאה ה-13 לבין תחילת המאה ה-14 בקסטיליה, כתב היד נמצא בספרייה הבריטית ומספרו שם MS Oriental 2737.

ההגדה היא ככל הנראה העדות הראשונה להגדה שהיא נפרדת מהמחזור תפילה ולהתפתחות כספר נפרד. בהגדה משולבת איקונוגרפיה המקשרת את כתב היד למקום מסוים, נסיבות היסטוריות ומשפחה, דבר שלא היה מצוין נכון לזמן כתיבת ההגדה בספרות.

==תוכן ההגדה==
התמונות בהגדה מקושרות לתקופת אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה, דבר המסייע לתארך את יצירת ההגדה ככל הנראה לרבע האחרון של המאה ה-13. במידה אפשרית עובדה זאת מלמדת כי ההגדה היספנית-מורסקית היא ההגדה ההראשונה עם איורים מהתנ"ך.

למרות הגודל הקטן של ההגדה (16 ס"מ גובה לעומת 20 ס"מ להגדות ששרדו מאותה תקופה), ההגדה כוללת איורים רבים ומילים מעוצבות בתוך תיבות. בשונה מהגדות מממלכת ארגון, שציור ההגדה מושפע מאיורים מאותה תקופה בעלי סגנון גותי בצרפת או באיטליה" שמאופיינים בצביעה עבה ושימוש בזהב, ההגדה היספנית-מורסקית מזכירה כתבי יד ספריים מוקדמים שמכילים שימוש בצבעים בהירים, בתיבות לא מווסתות צבעוניות בתוך גבולות מצוירים שמזכירים כתבי יד שנוצרו במנזרים איבריים במאה ה-10 והמאה ה-11.

בהגדה יש אזכורים להרלדיקה, כמו אריות וצריחים, שמשויכים לקסטיליה ולאון. בהגדה ניתן למצוא קשור ייחודי לנשים, שכן קיימים איורים של נשים שקוראות את ההגדה במהלך סדר פסח.

בכתב היד יש מגמה מעורבת של חבישת כיפה אצל הדמויות בתמונות. בכמה תמונות בכתב היד מוצג המפגש שבין משה ואהרן במדבר או את משה ואהרן לפני פרעה או את משה המנהיג את העם אחריו בים סוף, ניתן להבחין רק על ראשו של משה בכיסוי ראש, הנראה ככיפה או ככובע קטן. בסיפור המטה ההופך לנחש ובולע את מטותיהם של החרטומים חובשים גם משה וגם אהרן כיסוי ראש דומה אך בצבעים שונים. אך דמותיהם של אברהם ויצחק בשלושת שלבי התיאור של סיפור עקדת יצחק מצוירות בלא כיסוי ראש. דמותו של משה לפני הסנה אף היא מתוארת בגילוי ראש, כמו גם דמותיהם של בני ישראל היוצאים ממצרים והעוברים בים סוף. הדמויות שמכינות חרוסת, מגעילות כלים, ויושבות סביב שולחן הסדר מתוארות בגילוי ראש, לעומת זאת, ראשיהם של בעלי הבית העורך את הסדר, האופה ושל מחלק האוכל מכוסים.

==גלריה==
<gallery mode=traditional heights=150 widths=150>
Hispano-Moresque Haggadah Raban Gamliel.jpeg|רבן גמליאל ותלמידו
Hispano-Moresque Haggadah Matzah.jpeg|מצה
Hispano-Moresque Haggadah Ha Lachma Anya.jpeg|הא לחמא עניא
Hispano-Moresque Haggadah Burning Bush.jpeg|משה והסנה הבוער
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.academia.edu/4862110/Love_in_the_Land_of_Goshen_Haggadah_History_and_the_Making_of_British_Library_MS_Oriental_2737 הסבר על ההגדה] במאמר של ג'ולי האריס
* [https://cja.huji.ac.il/browser.php?mode=set&id=21857 תמונות דפי ההגדה] באתר [https://cja.huji.ac.il/ The Bezalel Narkiss Index of Jewish Art]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי יד עבריים מאוירים
היספנית-מורסקית
Habib Galbi

"Habib Galbi" (בערבית: "حبيب قلبي", מוכר גם בתעתיק העברי: "חביב גלבי") הוא סינגל הבכורה של הלהקה הישראלית A-WA. את השיר הוציאה ב-8 במרץ 2015 לאור חברת התקליטים הליקון. הוא נכלל באלבום הבכורה של הקבוצה, חביב גלבי.

== רקע והפקה ==
להקת A-WA הוקמה ב-2015 על ידי שלושת האחיות חיים: תאיר, לירון ותגל. בילדותן נהגו לצפות בביתם בסרטים מסורתיים בערבית. כשתאיר סיימה את לימודיה האקדמיים ברימון בית ספר למוסיקה החליטה שברצונה להפיק אלבום אולפן משלה. אליה הצטרפו שתי אחיותיה. השלוש החלו במסע חיפוש אחר מפיק מוזיקלי שישמר את האתניות התימנית בקולן ובשיריהן. לבסוף מצאו את תומר יוסף, חבר בהרכבים "בלקן ביט בוקס" ו"החצר האחורית". תחילה לא ידעו האם אלבום הבכורה של הלהקה יהיה מושר בעברית או באנגלית. אולם לאחר שיוסף מצאה וידאו ישן של תאיר שרה בערבית הוסכם כי האלבום הראשון של A-WA יהיה גם כן בשפה זו.

ההשראה ל-"Habib Galbi" נשאבה מהבית המוזיקלי בו גדלו, בעיקר מסבתן שנהגה לשיר בערבית תימנית בעודה מבשלת במטבחה. בניגוד לשירת גברים בתימן, שהייתה בעיקר מיועדת לכתבי קודש, שירת נשים יצרה את הפולקלורים במדינה. "Habib Galbi" הוקלט לראשונה בשנות ה-60 על ידי שלמה מוקעה, ששמע אותו בביתו המסורתי בתימן. אך הגרסה המוכרת לשלוש האחיות הייתה דווקא של ציון גולן. כיוון שהשיר כתוב מנקודת מבט נשית, חשקו האחיות לפרסם את גרסתן. חזונן לשיר היה שילוב הרמוניות קוליות ונשיות, והפיכת "Habib Galbi" מגברי לנשי ולחדשני הרבה יותר.

המכשול העיקרי של הלהקה היה היעדר המקצועיות בשפה. שלושתן לא ידעו לדבר ערבית תימנית בצורה נהירה, ועל כן הן למדו את הדיאלקטים והצלילים של השפה היטב. "Habib Galbi" יצא לאור ב-8 במרץ 2015, יום האישה הבין-לאומי.

== ניתוח מוזיקלי ==
"Habib Galbi" הוא שיר אהבה נכזבת, שבנוי מחמישה בתים קצרים ומפזמון חוזר ועיקרי. בפזמון, שבנוי משלוש שורות חוזרות, מכנה הדוברת את אהוב לבה כ"עיניה". בשורה אחר כך נודע כי מישהו חיבל במערכת היחסים בינה לבין אהובה. הוא מסתיים בשורה "הלוואי שיאכל ולא ייהנה" – קללה כנגד אותו האדם המפריד.

חמשת הבתים מרוכזים ברובם בבחיר לבה של האישה ובסיפור ההיפרדות שלהם. תחילה הוא נעלב מסיבה לא ידועה, ובורח ללמוד, כנראה תורה. לאחר מכן עוזב את האישה בוכייה, והיא בתגובה מאדירה אותו וטוענת כי אין עוד אחר כמוהו. שנה וחודשיים, שהתמלאו בגעגועיה של האישה אליו, הם לא התראו. בבית האחרון שואלת האישה למי היא יכולה להתלונן, ומי יכול להשיב את אהובה אליה.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של A-WA ב-8 במרץ גם כן. הוא בוים על ידי יוסף, וכולל את שלושת האחיות לבושות בבגדים תימניים על רקע נוף המדבר של שחרות. מקום צילום הקליפ היה חסוי כשהתפרסם, ורק לאחר כמה שנים חשפו הבנות את המידע בפודקאסט "שיר אחד". הרעיון שעמד מאחורי העניין היה לתת למאזינים אפשרות להקשיב לשיר בצורה אמיתית, ללא דעות פוליטיות שעלולות להשפיע על חווייתם.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2015
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2015
קטגוריה:שירים בערבית
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:שירים על כאב לב
פייר בלוז

פייר בלוז (בצרפתית: Pierre Bleuse; נולד ב-6 בנובמבר 1977) הוא כנר ומנצח צרפתי.

==ביוגרפיה==
פייר בלוז נולד בבולון-ביאנקור למשפחה של מוזיקאים. פייר בלוז החל את לימודיו המוזיקליים בנגינה בכינור בקונסרבטוריון של בולון-בילנקור בכיתותיהם של ז'אן לנרט וסוזן גסנר. הוא המשיך את לימודיו בקונסרבטואר של פריז בכיתותיהם של פייר דוקאן וגונאדי הופמן בשנת 1990. הוא השיג את פרסי הכינור והמוזיקה הקאמרית שלו ב-1994. לאחר מכן למד באוניברסיטת ז'נבה למוזיקה בכיתתו של פטריס פונטנרוסה. הוא סיים את לימודיו בפרס ראשון בשנת 2002.

לאחר לימודיו, הפך בלוז לחבר ברביעיית סאטי ובהרכבים Court-Circuit ו-TM+. הוא היה כנר ראשי ומנצח שותף של התזמורת הקאמרית של טולוז בין השנים 2000 ל-2010. הוא גם למד כינור בארוק אצל ז'יל קוליארד.

ב-2010 החליט פייר בלוז לפנות לניצוח. הוא למד אצל יורמה פאנולה בפינלנד, והמשיך את לימודי הניצוח אצל לורן גיי באוניברסיטת ז'נבה למוזיקה ב-2011.

משנת 2012 החל פייר בלוז בשיתוף פעולה קבוע עם תזמורת הקפיטול הלאומית של טולוז. הוא גם עבד כעוזר באופרה של ליון משנת 2017, בעיקר בהפקה של אורפיאו ואאורידיצ'ה, בבימויו של דייוויד מורטן. לאחר שנצפה על ידי תיירי פישר ב-2014 באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג, הוא הוזמן להופעת הבכורה שלו בארצות הברית לנצח על תזמורת יוטה בסולט לייק סיטי ביולי 2016.

בלוז היה שותף להקמת האנסמבל "למניק מודרן" לרפרטואר עכשווי, ושימש כמנהל המוזיקלי שלו. מייקל ג'רל הפקיד אותו בינואר 2017 על הניצוח על האנסמבל באופרה שלו קסנדרה, בכיכובה של פאני ארדנט, שהופיעה בתיאטרון הגדול של פרובאנס. מערכת היחסים הקרובה שלו עם ג'ארל הובילה אותו לנצח על קונצרט יום השנה באוקטובר 2018 באולם ויקטוריה בז'נבה, עם אאנסמבל "למניק מודרן" ותזמורת דה לה סוויס רומנדה. פייר ניצח על תזמורות שונות בצרפת. כגון: התזמורת הקאמרית של פריז, תזמורת פריז, התזמורת הסימפונית של נאנסי, תזמורת האופרה של טורס והתזמורת הלאומית של אוברן.

פייר בלוז היה שותף מייסד ומנהל אמנותי של האקדמיה התזמורתית למוזיקה, בית ספר אירופי ללימודי תזמורת. בלוז הפך למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של אודנסה בשנת 2021.

בדצמבר 2021, הודיע אנסמבל אנטרקונטמפורן על מינויו של בלוז למנהל המוזיקלי הבא שלו, החל בעונת 2023 - 2024, עם חוזה ראשוני של 4 שנים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כנרים צרפתים
קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1977
גרייס ואן פאטן

גרייס ואן פאטן (באנגלית: Grace Van Patten נולדה ב-21 בנובמבר 1996) היא שחקנית אמריקאית.

== ביוגרפיה ==
ואן פאטן גדלה בטרייבקה, ניו יורק, ולמדה בתיכון פיורלו ה. לה גוארדיה. היא הבכורה מבין שלוש בנותיו של הבמאי והמפיק טימותי ואן פאטן. היא אחייניתו של שחקן הקומיקס דיק ואן פאטן, <ref></ref> בת דודתה היא השחקנית טליה בלסם, שהיא בתה של ג'ויס ואן פאטן דודתה.

== קריירה ==
התפקיד הראשון של ואן פאטן היה בגיל 8, בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס", שביים אביה. הוא השיג לה את האודישן, והיא גילמה את אלי, בתו של הגנגסטר יוג'ין פונטקורבו.<ref name="Wm"></ref> בשנת 2014 היא שיחק בפרק בסדרה אחרת שביים אביה, אימפריית הפשע.<ref name="Variety"></ref> היא דחתה את הקבלה לאוניברסיטת דרום קליפורניה, במקום זאת בחרה לעבור אודישן בעיר ניו יורק וללכת לשיעורי מכללות קהילתיות בפסיכולוגיה ופילוסופיה. עם זאת, היא דחתה את הקורסים שנרשמה אליהם כאשר לוהקה לתפקידים במהלך שנת הלימודים.

בשנת 2015 שיחקה בסרט "גונבים את ההצגה". הופעתה הראשונה של ואן פאטן בסרט עלילתי הייתה בשנת 2016 בו שיחקה בתפקיד הראשי הייתה בסרט "נוודים",<ref name="Int"></ref> שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2016. בשנת 2017 כיכבה במותחן האימה סנטרל פארק.<ref name="Decider"></ref> באותה שנה שיחקה בסרט הדרמה הקומדיה "סיפורי מאיירוביץ (חדשים ונבחרים)",. בסרט גילמה ואן פאטן את אליזה, סטודנטית לקולנוע בקולג' בארד ובתו של דמותו של אדם סנדלר, דני. בסרט, בבימויו של נואה באומבך והוקרן בפסטיבל קאן 2017, אלייזה מפיקה ומצלמת סרטים קצרים בעלי אופי מיני בוטה בכיכובה.<ref name="Wm" />

בהופעת הבכורה שלה בתיאטרון, ואן פאטן הופיעה במחזה באוף-ברודוויי של The Whirligig מאת האמיש לינקלייטר לצד זושה מאמט. <ref></ref> בשנת 2017 שיחקה ואן פאטן בקומדיה הרומנטית "החתונה" עם גלן קלוז, ג'ון מלקוביץ', פטריק סטיוארט ומיני דרייבר.<ref name="Int" />

בשנת 2018 היא הופיעה בסרטו של דייוויד רוברט מיטשל "תעלומה בסילבר לייק".<ref name="N'Duka"></ref> ואן פאטן נבחר לאחד מ"10 השחקנים לצפייה" של מגזין "וראייטי" ב-2017. בסתיו 2018, היא הופיעה כג'ואן ד'ארק מול גלן קלוז בהפקה של התיאטרון הציבורי של "אמא של המשרתת". <ref></ref> בשנת 2020 שיחקה בסרט "The Violent Heart".<ref name="Fleming"></ref>

בשנת 2021 שיחקה בסדרת הטלוויזיה תשעה זרים מושלמים.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:שחקניות ילדות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1996
SWAS

(Submillimeter Wave Astronomy Satellite (SWAS (מוכר גם כ-Explorer 74 ו-SMEX-3) היה טלסקופ חלל שהיה חלק של תוכנית אקספלורר במסגרת מיזם ללוויינים זולים. הוא פעל כ-6 שנים עם מכשירים בתחום תת אדום עמוק וגלי מיקרוגל.

==משימה==
המשימה אושרה לתכנון בשנת 1989. תכנון ראשוני בוצע על ידי מדעני מצפה כוכבים של סמית'סוניאן. בניית הטלסקופ הועברה לBall Aerospace & Technologies ומרכז החלל גודרד היה אחראי על בניית הפרויקט כמכלול.

מדעני אוניברסיטת קלן העבירו ספקטרומטר בשנת 1993 ורגשים נבנו בשנת 1994 על ידי Millitech Corporation. בדצמבר 1994 טלסקופ ומכשירים נלווים הועברו למרכז החלל גודרד שהיה אחראי על בניית הלוויין. בנייתו ובדיקות הסתיימו ב־15 בדצמבר 1995.

החלק המרכזי היה טלסקופ שהיה רגיש לתדרים 487–557 GHz (538–616 μm). הדבר איפשר לחקור ספקטרום פליטה של חמצן, פחמן, מים וכו'. רגישות הייתה כ-3.7 דקות זוויתיות.

SWAS תוכנן לחקר מבנה של עננים בין-גלקטיים במטרה להבין תהליכים ליצירת כוכבי לכת.

שיגור הלוויין נדחה מספר פעמים עקב תקלות במשגרים מדגם פגאסוס שהיו מיעודים למשימה.

השיגור בוצע בהצלחה ב-2 בנובמבר 1998 מבסיס חיל האוויר ונדנברג. עד ל-18 בדצמבר נמשך תהליך בדיקות וכיול מכשירים. במקור המשימה תוכננה לשנתיים. איכות המכשירים איפשרה להאריך את המשימה עד לכ-5.5 שנים. במהלך תקופה זו בוצעו תצפיות על 200 מטרות. ב-21 ביולי 2004 הוחלט להעביר את מכשירי הלוויין למצב שינה.

במטרה לתת תמיכה למשימת גשושית "פגיעה עמוקה" פעילות חודשה ב-1 ביוני 2005. לאחר 3 חודשים של פעילות המכשירי הלוויין הועברו שנית למצב שינה. נכון לשנת 2024 הלוויין נמצא במסלול.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://lweb.cfa.harvard.edu/swas/ תיאור המשימה בתאר אוניברסיטת הרוורד]
* [https://web.archive.org/web/20120724081221/http://sunland.gsfc.nasa.gov/smex/swas/ תיאור באתר נאס"א]

קטגוריה:טלסקופי חלל בחלקים הבלתי נראים של הספקטרום
קטגוריה:לוויינים אמריקאיים
זאריה (מודול)

מודול "זאריה" לפני הופסת מודולים נוספים
זאריה (ברוסית:Заря) - מודול ראשון של תחנת החלל הבין-לאומית. הוא נבנה ברוסיה אך מהווה חלק של המרכיב האמריקאי של תחנת החלל. מודול שוגר לחלל בשנת 1998.

==תיאור המודול==
אחריות על בניית ותקצוב המודול החדש הייתה על ארצות הברית. מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל זכה במכרז לבניית המודול כאשר נתן הצעה זולה באופן משמעותי מהמתחרה, חברת בואינג. בהתאם לתנאי החוזה במקביל לבניית המודול נבנה מודול עתודה זהה.
תיאור מבנה פנימי
מטרת המודול הינה אחסון ציודים ומצרכים, אספקת חשמל למערכות תחנת החלל ובקרת גובה מסלול תוך שימוש במדחפים.

בתכנון המודול נוצל ניסיון שנצבר בתכנון ובנייה של חללית TKS שהיה גם בסיס לבניית מודולים של תחנת החלל מיר. צורת המודול הוא גליל גליל באורך של כ-1.26 מ' וקוטר עד 4.1 מ'. הנפח הפנימי הינו 71.5 מ"ק. אספקת חשמל מבוצעת תוך שימוש בפאנל סולארי שמסוגל לספק 3 קו"ט. בנוסף לכך הותקנו 6 סוללות מצברים ניקל-קדמיום. לבקרת גובה מסלול הותקנו 38 מדחפים בהספקים שונים. 16 תאי דלק מתאימים לאחסון 6 טון דלק. על המודול הותקנו 3 תאי עגינה.

השיגור בוצע ב-20 בנובמבר 1998 מכן שיגור מס' 81 בעזרת משגר מדגם פרוטון. לאחר 15 ימים לאזור המודול התקרב מעבורת החלל אנדוור במסגרת משימה STS-88. מתא המעבורת הוצע מודול יוניטי והוא חובר לתא עגינה קדמי של מודול "זאריה" בעזרת יחידת מעבר. בהמשך צוות המעבורת פעל לחיבור מערכות שונות בין המודולים ולהתקנת ציוד חיצוני.

עד לשנת 2000 מתקני המודול היו אחריות על אספקת חשמל למערכות תחנת החלל, בקרת גובה וויסות חום. בשנת 2000 רוב הפעילויות הועברו למודול "זבזדה". בהמשך עם בניית תחנת החלל הבין-לאומית התפקיד היחיד של המודול היה אחסון. פאנל סולארי הועבר למצב מקופל בשנת 2002 כדי לאפשר בנייה של מבנה מסבך בסיסי.

ב-18 בנובמבר 2000 לתא עגינה "נדיר" חוברה חללית מטען פרוגרס M1-4 עם ציוד ומצרכים.

ב-16 במאי 2008 לתא עגינה "נדיר" חוברה חללית מטען פרוגרס M-64 עם ציוד ומצרכים.

בשנת 2010 לתא עגינה "נדיר" חובר מודול "ראסווט".

מודול תוכנן ל-15 שנות פעילות וכבר עבר את האורך החיים התכנוני.

מודול עתודה זהה שנבנה נוצל כבסיס לבניית מודול "נאוקה".

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180124235540/https://www.nasa.gov/mission_pages/station/structure/elements/fgb.html#.WuL_RNRua00 תיאור המודול באתר נאס"א]
* [https://www.gctc.ru/main.php?id=322 תיאור המודול] 
* [https://web.archive.org/web/20220725232058/https://www.gctc.ru/print.php?id=322 תיאור מפורט]

קטגוריה:רכיבי תחנת החלל הבין-לאומית
כימיה קומבינטורית

כימיה קומבינטורית כוללת בתוכה שיטות כימיות סינתטיות המאפשרות לחולל מספר רב (עשרות עד אלפי או אפילו מיליונים) של תרכובות בתהליך יחיד. מעבדות מורכבות אלו יכולות להיעשות כתערובות, כקבוצות של תרכובות בודדות או כמבנים כימיים שנוצרו על ידי תוכנת מחשב. <ref></ref> ניתן להשתמש בכימיה קומבינטורית גם לסינתזה של מולקולות קטנות ושל לפפטידים.

אסטרטגיות המאפשרות זיהוי של רכיבי מעבדה של הספריות הרלוונטיות הן גם חלק מהכימיה הקומבינטורית. השיטות המשמשות אותנו בכימיה קומבינטורית, מיושמות גם מחוץ לתחום הכימיה.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כימיה
אודי מוקדי

אהוד (אודי) מוקדי (נולד ב-1968) הוא יזם ישראלי. הוא המייסד והיו"ר של חברת אבטחת הסייבר סייברארק, ובעבר המנכ"ל שלה. מוקדי היה בין המפתחים המוקדמים של שוק ניהול הגישה הפריבילגית (PAM).

== ביוגרפיה ==
אהוד (אודי) מוקדי נולד בזמביה לעדנה ודניאל מוקדי, דיפלומט ישראלי<ref></ref>. בהמשך המשפחה חזרה לישראל והתיישבה בירושלים. מוקדי למד בגימנסיה רחביה, שם הכיר את אלון (ניסים) כהן, שותפו לעתיד בסייברארק.

לאחר סיום לימודיו שירת מוקדי ביחידה 8200.

הוא סיים את התואר במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1994, וקיבל תואר שני בניהול מאוניברסיטת בוסטון בשנת 2003.

== קריירה עסקית ==
משנת 1996 עבד מוקדי כסגן נשיא ויועץ משפטי בתדיראן ספקטרלינק, יצרנית של מערכות תקשורת רדיו מאובטחות, חברת בת של אלישרא.

בשנת 1999 הקימו מוקדי ואלון כהן את סייברארק, אז חלוצה בתחום PAM (ניהול גישה פריבילגית), שהתמקדה באבטחת גישה למשתמשים בעלי הרשאות חזקות ברשת הארגונית. באמצעות טכנולוגיה זו, ארגונים הצליחו להגן על תשתיות ויישומים ולשמור על סודיות הנתונים הרגישים. בעבר, למנהלי המחשוב הארגוני הייתה גישה בלתי מוגבלת לכל המידע הארגוני, ללא ניטור של צוות ה-IT. במקרה שחשבונות פריבילגיים הגיעו לידיו של תוקף חיצוני או מתוך הארגון, הם היו עלולים לשבש עסקים, לגנוב מידע סודי או לבצע הונאה פיננסית. תחום ה-PAM התרחב מאז כדי להגן על גישה למשתמשים שאינם אנושיים, כגון אפליקציות ובוטים.

החברה הושקה לראשונה בישראל. מאוחר יותר היא הקימה מטה בארצות הברית באזור בוסטון, כדי לנצל את כוח העבודה הטכנולוגי המקומי והקרבה לחברות השקעות. בנוסף למשרדה בבוסטון, סייברארק מפעילה בישראל מרכז מו"פ עם שלוחות בבאר שבע ובהודו.

בתקופת ניהולו של מוקדי, הונפקה סייברארק בנאסד"ק. מאוחר יותר הוא הוביל את המעבר למודל עסקי מבוסס מנויים והרחבת הגנות ההרשאות לכל הזהויות בארגון. בשנת 2020 רכשה סייברארק חברה אמריקאית המתמחה בניהול זהויות תמורת 70 מיליון דולר.

ב-2023 פרש מוקדי מתפקיד המנכ"ל ונשאר כיו"ר פעיל. הוא הוחלף על ידי סמנכ"ל התפעול של סייברארק, מאט כהן.

=== תפקידי ייעוץ ===
מוקדי הוא יועץ לאבטחת סייבר עבור הרשות המוניטרית של סינגפור.

הוא גם חבר דירקטוריון בחברת מניעת הונאות אינטרנט CHEQ, בבית הספר הבינלאומי לעסקים ברנדייס , בחברת .

משמש כיועץ בחברת .

== מעורבות חברתית ==
ביוני 2016 עמד מוקדי בראש משלחת סחר בחו"ל לקידום שיתוף הפעולה בין מסצ'וסטס וישראל בתחום אבטחת הסייבר.

בשנת 2021 מוקדי לחץ על רשויות התעופה של מסצ'וסטס לחדש את קו הטיסות מבוסטון לתל אביב, שהושעו מאז מרץ 2020 עקב מגפת הקורונה.

== הוקרה ==
בשנת 2014 זכה מוקדי בפרס יזם השנה של ארנסט אנד יאנג בקטגוריית אבטחת הטכנולוגיה בניו אינגלנד, ובשנת 2017 הוענק לו פרס SC Media Reboot כ"משפיען בתחום אבטחת סייבר". בשנת 2018 זכה בפרס אספר ליזמות גלובלית שניתן על ידי בית הספר הבינלאומי לעסקים ברנדייס, פרס שנתי המוענק על "הצלחה יוצאת דופן בשוק הגלובלי באמצעות שיווק יצירתי ואסטרטגיות עסקיות".

בשנת 2024 מוקדי זכה בתואר "איש השנה" של Bizportal וכן נכלל ברשימת 50 האישים המשפיעים ביותר על הטכנולוגיה (מקום 23 ב-Tech Power Players) של הבוסטון גלוב.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
לבלאבי

לַבְּלַאבִּי (בערבית: لبلابي) הוא מאכל תוניסאי המבוסס על חמצה במעט מרק דליל בטעם שום וכמון, המוגש על חתיכות קטנות של לחם יבש מעט בעל קרום קשה.<ref></ref> השם בא מהמילה הטורקית leblebi, שפירושה חמצה בגריל.<ref></ref>

== מרכיבים ==
המנה מוגשת על פי רוב במסעדות זולות. ביצה לא מבושלת או מבושלת, כמעט תמיד מתווספת לתערובת המרק החמה (וכך היא מתבשלת), יחד עם שמן זית, אריסה, כמון נוסף, צלפים, טונה, פלפל בקלוטי (פלפל תוניסאי הבסיס לאריסה) ולפעמים זיתים, שום וחומץ או מיץ לימון או ליים. קישוטים נוספים עשויים לכלול כוסברה, פטרוזיליה ובצל ירוק.

בצפון תוניסיה, מה שנקרא "ביזרטה לבלאבי" הוא כריך המורכב מאותם מרכיבים בבגט לחם לבן.<ref></ref> לבלאבי היה במקור מנת ארוחת בוקר שנאכלה בחורף, אך היא נאכלת כיום בכל שעה של היום ובכל ימות השנה. יש מקומות שמוכרים אותו בלילות הקיץ המאוחרים והוא פופולרי במיוחד בקרב צעירים שמקווים להימנע מחמרמורת אחרי בילוי לילי.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* רשימת מנות מזרח תיכוניות
* לבלבי 
* רשימת מנות אפריקאיות
* רשימת מנות קטניות
* המטבח הברברי

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.food.com/recipe/lablabi-tunisian-chickpea-soup-183675 לבלאבי - מרק חומוס תוניסאי]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
קטגוריה:מאכלי קטניות
קטגוריה:המטבח העיראקי
קטגוריה:המטבח התוניסאי
קטגוריה:המטבח הערבי
אלפרדו ארגין

אלפרדו ארגין (בספרדית: Alfredo Arreguín; 30 בינואר 1935 - 24 באפריל 2023) היה צייר מקסיקני-אמריקאי. במשך שישים שנה, הוא עבד מחוץ לביתו בסיאטל, וושינגטון, ויצר את הסגנון המיוחד שלו של ציורי דפוס שמקורם בתרבות המקסיקנית ובניסיונו בצפון מערב האוקיינוס השקט. הוא היה ידוע כמנהיג בעולם האמנות הלטינו-אמריקאית.

== ביוגרפיה ==
ארגין למד ציור מגיל 9 ועסק באדריכלות כסטודנט צעיר ב־Escuela Nacional Preparatoria במקסיקו סיטי, שם למדה פרידה קאלו כמה עשורים קודם לכן.<ref name=":0">Brown, Quinn Russell (2023-05-07). "Alfredo Arreguín, Painter of Myth and Memory, Dies at 88". Hyperallergic. Retrieved 2023-05-09.</ref> קאלו נשארה מוזה לכל החיים עבור ארגין, שצייר את דמותה ביצירתו יותר מ-100 פעמים במהלך השנים.<ref></ref>

לאחר שהיגר לארצות הברית בגיל 24, גויס לשרת במלחמת קוריאה. הוא חזר לסיאטל וקיבל תואר ראשון ושני בציור מאוניברסיטת וושינגטון, שם היה חלק מדור אמנים משנות ה-60 בקמפוס שכלל את הציירים צ'אק קלוז ורוג'ר שימומורה ואת אמן הזכוכית דייל צ'יהולי. באוניברסיטת וושינגטון פגש ארגין את המשוררת והסופרת טס גלאגר. בעלה של גלאגר, הסופר ריימונד קארבר, יתאר מאוחר יותר את ארגין כצייר שעבד "כמו קטר", רמז לימים הארוכים שבהם בילה בציור.<ref></ref>

בשנת 1980, ארגין קיבל מלגת הקרן הלאומית לאמנויות חזותיות.<ref></ref> בשנת 1995 העניקה לו הממשלה הפדרלית של מקסיקו את פרס אוהטלי על קידום התרבות המקסיקנית מחוץ למקסיקו. סגנונו הסתמך על משיכות מכחול קטנות שהצטברו וכיסו קנבסים גדולים, מה שהביא לכך שביצוע ציור בודד יכול היה לקחת שבועות או חודשים.<ref name=":0" />

עבודתו של ארגין קיימת באוסף הקבוע של מוזיאונים ברחבי העולם, כולל המוזיאון לאמנות אמריקאית סמיתסוניאן, הגלריה הלאומית לפורטרטים (ארצות הברית) והאקדמיה הלאומית למדעים. השפעתו על אמנות אמריקה הלטינית הובילה לכך שעבודותיו נרכשו על ידי המוזיאון הלאומי לאמנות מקסיקנית בשיקגו, המוזיאון המקסיקני בסן פרנסיסקו והמרכז הלאומי לתרבות היספנית באלבקרקי. מחלקת המדינה של ארצות הברית מחזיקה את עבודתו בשגרירויות בסיודאד חוארז, מקסיקו ובקראצ'י, פקיסטן.<ref></ref>

את תערוכת היחיד הראשונה שלו ערך ב-1977, במוזיאון המקסיקני. הוא המשיך עם יותר מ-40 תערוכות יחיד, כולל מספר רטרוספקטיבות. הרטרוספקטיבה האחרונה שלו הייתה התערוכה "ארגין: צייר מהעולם החדש" ב-2022 במוזיאון לאמנות צפון מערב.

הוא יוצג על ידי גלריית לינדה הודג'ס בסיאטל, וושינגטון.<ref></ref>

הוא חלק את הסטודיו שלו עם הציירת סוזן ר. ליטל, לה היה נשוי במשך 49 שנים.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה: אמנים מקסיקנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
שוצהפטלאגרפיהרר

[[פרנץ הסלר שימש כשוצהפטלאגרפיהרר במיטלבאו-דורה. תמונה שצולמה לאחר כניעת גרמניה הנאצית לבעלות הברית ב-1945]]
שוצהפטלאגרפיהרר (ראש "מחנה המעצר המונע") היה תואר חצי-צבאי של ה-SS הנאצי, בשימוש ספציפי לטוטנקופברבנדה ("יחידות גולגולת המוות") שפעלו במחנות הריכוז וההשמדה.

== מהות התפקיד ==
השוצהפטלאגרפיהרר היה אחראי על התפקוד הכלכלי של המחנה. בשל גודלם העצום של המחנות, בדרך כלל היה יותר מאיש SS אחד שמילא את התפקיד בכל מחנה. השוצהפטלאגרפיהררים קיבלו פקודות מהמשרדים המרכזיים בברלין, כגון ה-DEST שהופעל ישירות על ידי ה-SS. חייהם של האסירים היו נתונים באופן מלא בידיהם של השוצהפטלאגרפיהררים. פקודותיהם, שבדרך כלל כללו התעללות שגרתית בקורבנות, בוצעו באמצעות "משימות" כדי שלא יצטרכו להתמודד עם המוות הנובע מהן.

על תפעול המחנה היו אחראים השוצהפטלאגרפיהרר והאדיוטנט שלו. השוצהפטלאגרפיהרר היה צריך לשמור על הסדר, לדאוג לשגרת היום, מפקדים וכן הלאה. תחתיו היו הרפורטפיהרר, הארבייטסאיינזצפיהרר והאובראַוּפזהרין (אם היה מדובר במחנה נשים). הם היו אחראים ישירות על הסדר במחנה והקצו אסירים לעבודות שמחוץ למחנה. הבלוקפיהררים, שכל אחד מהם היה אחראי על צריף אחד או יותר, היו כפופים להם.

קטגוריה:מחנות ריכוז
קטגוריה:מחנות השמדה
קטגוריה:אס אס
רולי פולי אולי

רולי פולי אולי (באנגלית: Rolie Polie Olie) היא סדרת טלוויזיה מונפשת קנדית-צרפתית לילדים, שנוצרה על ידי וויליאם ג'ויס, בוימה על ידי רון פיטס, ביל ג'יג'י ומייק פאלוס והופקה על ידי חברת Nelvana.

הסדרה שודרה במקור ב-4 באוקטובר 1998 בערוץ CBC Television בקנדה, ובערוץ France 5 בצרפת. בישראל הסדרה שודרה בשנת 1999 בערוץ הופ! ובערוץ הילדים. לסדרה הופקו 6 עונות ו-75 פרקים באורך 24 דקות.

== עלילה ==
הסדרה עוקבת אחר רובוט בשם פולי ומשפחתו הגרים בכוכב הרובוטים פולי. בכל פרק, פולי לומד שיעורי חיים ויוצא להרפתקאות מטורפות (אמיתיות או דמיוניות) תוך כדי התבגרות.

== דמויות ומדבבים ==
הדיבוב העברי בוים על ידי שאולי הלוי, והופק על ידי רעות סמדר.
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
!שם הדמות
!מדבב/ת באנגלית
!מדבב/ת בעברית
|-
|פולי
|קול קפלן
|מאיה עשת
|-
|זואי
|קריסטן בון
|תות דרויאן
|-
|בילי
|ג'ושוע טוצ'י (עונות 1–5)קריסטופר קלארק (עונה 6)
|דני אבידן
|-
|אמא
|קתרין דישר
|נטע שחר
|-
|אבא
|אדריאן טרוס
|רון דרויאן
|-
|סבא
|
|זהר סדן
|}

== שידור הסדרה ==

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
בוריס מיכאילוביץ' גורביץ'

בוריס מיכאילוביץ' גורביץ (ברוסית: Борис Михайлович Гуревич; 23 בפברואר 1937 – 12 בנובמבר 2020) היה מתאבק יהודי-סובייטי, אלוף אולימפי (מקסיקו סיטי 1968) פעמיים ברציפות אלוף עולם (1967 ו-1967), סגן אליפות עולם (1961) ופעמיים אלוף אירופה (1967 ו-1970) במשקל בינוני (עד 87 ק"ג ועד 90 ק"ג)

== ביוגרפיה ==
גורביץ' נולד בקייב, אוקראינה. 

===1961===
====סגן אלוף עולם====
באליפות עולם שנערכה ביוקוהמה, יפן בתחילת יוני 1961 הוא זכה במדליית כסף בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל בינוני עד 87 ק"ג. 

===1967===
====אלוף אירופה====
באליפות אירופה שנערכה באיסטנבול, טורקיה ביולי 1967 הוא זכה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל עד 87 ק"ג.

====אלוף עולם====
ארבעה חודשים לאחר מכן, באליפות עולם שנערכה בדלהי, הודו בנובמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל בינוני עד 87 ק"ג.

===1968===
====אלוף אולימפי====
באולימפיאדת מקסיקו סיטי הוא זכה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל בינוני עד 87 ק"ג, לפני ג'יגג'ידין מונחבאט ממונגוליה ואלוף האולימפי היוצא פרודן גרד'הב מבולגריה.

===1969===
באליפות עולם שנערכה במאר דל פלאטה, ארגנטינה במרץ 1969 הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל עד 90 ק"ג. 

===1970===
באליפות אירופה שנערכה במזרח ברלין, גרמניה המזרחית ביוני 1970 הוא זכה בפעם השנייה במדליית זהב בהיאבקות בסגנון חופשי במשקל עד 90 ק"ג.

== הנצחה ==
* בשנת 1982 נכנס ליד לאיש הספורט היהודי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מתאבקים בסגנון חופשי
קטגוריה:מתאבקים יהודים
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים סובייטים
קטגוריה:ספורטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מברית המועצות
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: סובייטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: היאבקות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1937
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-2020
צ'יצ'רי א טריה

צ'ִיצֶ'רִי אֶ טְרִיָה (באיטלקית: Ciceri e tria) היא מנת פסטה שמקורה באזור חצי האי סלנטו. מכינים אותה עם פסטה וחמצה כמרכיבים עיקריים, והמנה כוללת גם פסטה מטוגנת. היא תוארה כ"מנה קלאסית וסמלית של המטבח הסלנטני" וכמנה מיוחדת של פוליה.

== אטימולוגיה ==
Ciceri פירושו "חמצה" בלטינית (קרוב לוודאי ביטאו את המילה "קיקרי" בניגוד ל"צ'יצ'רי" באיטלקית. המילה Tria ל"פסטה" או נודל, מקורה כנראה מהמילה הערבית - איטריה, בדומה לעברית שגם היא השאילה ככל הנראה מילה זו מהערבית.<ref></ref> פירוש טריה היא ממש "פסטה" בניב של ג'נובה. טריה אם כן הוא השם לפסטה מקומית בצורת סרט, הרבה פחות מוכרת מ"אוריקייטה" (אוזניים קטנות) או קאוואטלי (חלולים קטנים), אך אהובה באותה מידה על ידי אנשי פוליה. הטריה עשויה מקמח סולת ומים, טריה מתורגם לעיתים קרובות כ"טליאטלה", אבל הם למעשה שונים לגמרי.

== מרכיבים והכנה ==
פסטה וחמצה הם המרכיבים העיקריים בצ'יצ'רי א טריה. גרסאות מסוימות של המנה עשויות להכיל כמות משמעותית של ציר, שאותו ניתן לאכול באמצעות כף. חלק מהפסטה (משליש עד חצי) מטוגן בשמן כחלק מהכנתה, והשאר מבושל. השימוש בפסטה מטוגנת בוצע במקור, כדי ליצור איכות או תחושת בשר בפה במנה, בתקופות של מחסור בבשר. הפסטה המטוגנת עשויה גם להוסיף פריכות למנה. גרסאות בפוליה עשויות לכלול את הרתחת החמצה על אש נמוכה בזמן הכנת הפסטה הטרייה. חמצה מיובשת/לא מבושלת ניתן להשרות במים יום אחד לפני הכנת המנה. מרכיבים נוספים עשויים לכלול בצל, גזר, סלרי ושום. אפשר לתבל בפלפל שחור. המנה תוארה כבעלת טעם דמוי בייקון. אפשר להגישה כתוספת למנה עם לחם או אורז.

== ביבליוגרפיה ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
* 
* 
* 
</div>
== קישורים חיצוניים ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>
== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח האיטלקי
רענן וולקני

פרופסור רענן אלעזרי וולקני (1910 – מאי 2002) היה מומחה לגידול בקר, מהמשפיעים לעליית תפוקת החלב לפרות בישראל.

== ביוגרפיה ==
רענן וולקני נולד בתל אביב לשרה (לבית רובין) ומאיר וילקנסקי. רענן נולד כבן שני, הייתה לו אחות גדולה ושתי אחיות קטנות ממנו. בילדותו עברה המשפחה לירושלים, שם למד ב. עם סיום לימודיו בגימנסיה, עבר ללמוד באוניברסיטה בקליפורניה חקלאות במשך שלוש שנים והתמחה במיוחד בגידול בעלי חיים ובעיקר בפרות. לאחר חזרתו לישראל החל לעזור ברפת בקבוצת גבע, שם הכיר גם את אשתו לעתיד דרורה בקר (בתם של אנשי השומר אסתר וצבי בקר) שהייתה חברת קיבוץ בית השיטה. בהמשך עבד וניהל את הרפת בתחנה הניסיונית ברחובות. וולקני קיבל תואר דוקטור בשנת 1952, והיה לפרופסור מ-1960 ב.

וולקני עבד הן ברפת במכון וולקני, והן כמרצה לגידול בקר באוניברסיטה. ב-1978 יצא לגמלאות ממכון וולקני, אך לא פרש מהרצאות באוניברסיטה. כעבור כמה שנים פרש גם מתפקיד זה.

== עבודתו ==
עיקר עבודתו של וולקני התרכזה בפיתוח מנות מזון לפרות, כך שתפוקת החלב תגדל. הוא הצליח בעבודתו, והרפת הניסיונית של מכון וולקני הביאה תוצאות טובות מניסיונות שעשה במזון. 

וולקני הביא מקליפורניה את החליבה האוטומטית לישראל, דבר שגרם לעלייה בתפוקת החלב.

לוולקני היה גם קשר עם השייח' הוזייל, לו עזר להניב יותר חלב מהפרות שלו.

תרומתו הגדולה להצמחת ענף הרפת בארץ והישגיו בקנה מידה בינלאומי זיכו אותו בפרס קפלן ב־1976.

==משפחתו==
רענן וולקני התחתן עם דרורה (נפטרה ב-1994) ולשניים נולדו שלושה ילדים ובת: יעל (שנקרא כך על שם העלייה השנייה בה עלו סבא וסבתא שלו), צבי (שנקרא על שם צבי בקר, אבי אמו), ומאיר (שנולד לאחר מות סבו ונקרא על שמו), בת נוספת היא רקפת שנפטרה בצעירותה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.agri.gov.il/he/pages/367.aspx רענן וולקני באתר מינהל המחקר החקלאי]
* אהרן בן אשר, [https://akol.co.il/icbaapp/articles/0298/0298.2002.26.pdf לזכר מורי פרופ' רענן וולקני], משק הבקר והחלב, חוברת 298

קטגוריה:סגל מרכז וולקני
קטגוריה:משפחת וילקנסקי-וולקני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
עוד ניפגש (שיר של אריק איינשטיין)

"עוד ניפגש" האו שיר שכתב אריק איינשטיין והלחין שם טוב לוי. השיר מופיע באלבומו של איינשטיין "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה' - נוסטלגיה".

באמצע שנות השמונים כתב איינשטיין שירים עם נופך ריגשי, אישי וביתי יותר. אחד מהם שירו "עוד ניפגש". השיר מופיע באלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה' - נוסטלגיה". קליפ לשיר "עוד ניפגש", מתוך האלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה': נוסטלגיה" של אריק איינשטיין שודר בתוכנית "עד פופ", ששודרה בערוץ הראשון באפריל 1984.<ref></ref>

בשנת 2012 ביצע קובי אפללו עיבוד חדש לשיר.<ref></ref> בפברואר 2024 שרו חברי זהו זה! את השיר בתוכנית.<ref></ref>

השיר צעד במצעד הפזמונים של רשת ג' 13 שבועות ובשיאו הגיע למקום השלישי. ובמצעד השנתי של התחנה דורג במקום ה־33.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1984
קטגוריה:סינגלים מ-1984
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שם טוב לוי
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
גידי זר

גידי זר
גדעון (גידי) זר (נולד ב-18 במרץ 1951) הוא שחקן, זמר ובדרן שהופיע בשנות ה-70 וה-80.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים למרדכי זר, חבר הכנסת מטעם המערך וצאצא למשפחת אנוסים מפרס (אנוסי משהד).

למד בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר.

בצה"ל שירת בלהקת פיקוד הצפון בשנים 1979-1968 ובצוותי הווי פיקוד צפון בשנים 1970–1971.

בין 1967-1968 היה חבר בלהקת "המיג הצורח" יחד עם יוסי ברק ומולי הירשברג (שהיה בצוות הווי פיקוד הדרכה). שם הלהקה על שם ראשי התיבות של חברי ההרכב: מולי, יוסי וגידי (מי"ג). הלהקה ביצעה פזמונים ומערכונים מקוריים שכתב עבורם אבי ששון.

ב-1971, בזמן שביקר את אביו, נכווה זר מבקבוק תבערה שהושלך על ידי מפגינים של הפנתרים השחורים ליד הכנסת.

בסוף שנות ה-70 חזר בתשובה.

כתב מספר חיבורים תורניים: פרושים וחידושים על ספר שערי אורה, הספר "אישה ואיש" על זוגיות, ופירושים וחידושים על פרשות השבוע.

זר עסק בחינוך כרכז התרבות בנוער העובד, היה סגן מנהל המכון לציונות ויהדות בבר גיורא, סגן מנהל מרכז הקליטה במבשרת ירושלים, ומנהל אגף אולפני ההמשך בסוכנות היהודית.

=== קריירת משחק ===
בצעירותו למד משחק בתיאטרון בימתינו.

בצוותי הווי פיקוד צפון הפיק שתי תוכניות. התוכנית הראשונה נקראה "פלאים בצפון" שהופקה ב-1971. בשירי התוכנית היו "פלאים בצפון", "עמנואלה", "אולי ננסה", "צהוב של לימונים", "בלדה לבת האסטרונאות", "סבא צפון" ועוד. השירים יצאו בצד אחד בתקליט משותף עם צוות הווי גולני. הצוות מנה שבעה זמרים, בהם אלי מנטבר. המנהל המוזיקלי של הצוות היה אלדד שרים. הצוות פורק באותה שנה.

קריירת הבמה שלו, לאחר שחרורו מהצבא, החלה בשנת 1972 כאשר הופיע כבדרן וכסטדנאפיסט מהראשונים בארץ ב"אני אוהב לחמניות" עם אבי ששון. השתתף בהצגה המוזיקלית "אל תקרא לי שחור" בה החליף את אחיו דודו זר. ההצגה עסקה באפליית השחורים בארצות הברית.

לאורך השנים זר עזר בהפקה קלטות הילדים לילה בגומחה 1999 (גילם בסרט זה מוכר במכולת) [https://www.youtube.com/watch?v=NYsJalUDaFs ואיך עושים לחם] (2005).

בשנת 2008 הופיע בהצגות הילדים: "מוכרחים להיות שמח" ובמופע יחיד ערב [https://www.habama.co.il/Pages/Event.aspx?Subj=3&Area=1&EventID=16801 שירי קרליבך וסיפורים חסידיים].

=== חיים אישיים ===
נשוי למרים (נכדתו של חכם מנחם מנשה) ולהם שני ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.army-bands.co.il/info.asp?id=1192 גדעון זר], באתר "שרים במדים"
* [https://www.youtube.com/watch?v=FqoWfeEXMOc יוסי ברק, גידי זר ,יהודה אליאס ומיכאל בר לבב, יוצאי להקת פיקוד צפון בקטע ספונטני] 
* [https://www.youtube.com/watch?v=-WK1CTipae8 יוסי ברק, גידי זר, מיכאל בר לבב, יהודה אליאס ומוטי זרגרי - מחווה ללהקות פיקוד צפון]
* [https://pizmonet.co.il/wiki/%D7%92%D7%99%D7%93%D7%99_%D7%96%D7%A8 פזמונט גידי זר]
* [http://pizmonet.co.il/w/index.php?title=%D7%92%D7%99%D7%93%D7%99_%D7%96%D7%A8&oldid=145129 פיזמנט גידי זר 2]
* [https://www.habama.co.il/Pages/Event.aspx?Subj=3&Area=1&EventID=16801 תזמורת הכליזמר של גידי זר - מופע מלא הומור ונשמה עם מיטב השירים והמוזיקה החסידית]
* [https://youtu.be/n-Y7XCa4Ezc להקת פיקוד צפון]
* [https://www.youtube.com/watch?v=8MLypUqSkr4 צוות הוואי פיקוד צפון- פלאים בצפון] 

קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:בוגרי תיכון בויאר
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הצפון
גידי זר
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951