OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אייל נחמיאס

שמר (אייל נחמיאס), בסרטו של [[ענר פרמינגר "הגרעין הקשה" (1999)]]
אייל נחמיאס (נולד ב-30 באוקטובר 1967 בחיפה) הוא קומיקאי, שחקן, מחזאי, במאי ומורה למשחק ישראלי.

== ביוגרפיה ==
נחמיאס גדל בקריית ביאליק ולמד באורט קריית ביאליק, שם גם החל לשחק בחוג דרמטי. ב-1984 שיחק בהפקת התיאטרון העירוני חיפה "הניצול" בבימויו של רוברט אלן אקרמן, ובגרסה הטלוויזיונית של המחזה לערוץ הראשון. במסגרת שירותו הצבאי שירת כשחקן בתיאטרון צה"ל, ולאחר שחרורו שיחק את יוסלה בסרט הקולנוע "יוסלה איך זה קרה" על פי פוצ'ו, ובדרמה "הפטרול" בטלוויזיה החינוכית.

בשנים 1989–1992 למד בבית הספר למשחק "בית-צבי", ועם סיום לימודיו הצטרף לתיאטרון חיפה. במקביל העלה הצגת יחיד ומופעים נוספים במסגרות אחרות. בשנת 1994 הצטרף לתיאטרון החאן והשתתף בפינת סאטירה בתוכנית "סוגרים שבוע" בערוץ הראשון. ב-1995 הצטרף לתיאטרון הבימה ושיחק בו עד 2008 לסירוגין.

ב-1996 ביים את "הפליקן" מאת אוגוסט סטרינדברג במסגרת 'הבימה של השחקנים'. בשנה לאחר מכן השתלם כבמאי במסגרת סמינר הקיץ ה-9 של תיאטרון "הרויאל-קורט" בלונדון. ב-1999 הוא שיחק בסרטו של ענר פרמינגר "הגרעין הקשה".

בשנת 1998 כתב וביים את "יום הולדת שמח" במסגרת פסטיבל עכו. נחמיאס כתב ושיחק גם בפינה הסאטירית "ארוחת בוקר עם פרדי" במסגרת התוכנית "עניין אחר" ברשת ב'.

בשנת 2002 הצטרף לתיאטרון העברי. במהלך 2004–2006 למד במסגרת סמינר הקיבוצים חינוך ותיאטרון. באותן שנים המשיך לביים ולשחק במחזות. בשנת 2006 ביים את ההצגה "קופסת התכשיטים של ליהו" במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר - הצגה עליה זכה בציון לשבח. בשנת 2007 דיבב את הומר סימפסון ב"משפחת סימפסון: הסרט".

בשנים הבאות השתתף נחמיאס בסרטי קולנוע ובתוכניות טלוויזיה, בין היתר כמדובב. הוא המשיך לכתוב ולביים לתיאטרון.

נחמיאס היה בעבר מרכז מגמת התיאטרון של תיכון "חוגים" - חיפה, וכיום הוא רכז מגמת התיאטרון ומורה למשחק בתיכון "אלון" לאומנויות שברמת השרון. בתיכון "אלון" ביים בין היתר את המחזה אורזי מזוודות מאת חנוך לוין.

בשנת 2010 נחמיאס העלה את ההצגה "להאיר את הדרך" אותה ביים, שהוצגה על ידי להקת 'הכרמלים'.

בשנת 2012 שיחק בתפקיד הגברי הראשי בסרטו של ענר פרמינגר "החיים בינתיים".

ב-20 בינואר 2016 החל לשחק במחזה "פרוספרו בירושלים" בתיאטרון תמונע מאת ובבימויו של יוסי יזרעאלי.

כתב מחזות מקוריים ללהקת כובע טמבל. ב-2019 הופיע בסדרה "ביום שהאדמה רעדה".

== חיים אישיים ==
נחמיאס היה נשוי לטלי עד פטירתה מסרטן ב-2015, וממנה הוא אב לשניים. מתגורר ברמת השרון.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אורט קריית ביאליק
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:קומיקאים יהודים ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
ג'ים מרשל

ג'ים מרשל (באנגלית: Jim Marshall; 3 בפברואר 1936 – 24 במרץ 2010) היה צלם אמריקאי, שעיקר עבודתו התמקדה בצילום מוזיקאים מפורסמים.

== ביוגרפיה ==
מרשל נולד בשיקגו, אילינוי, אך בילה את מרבית חייו המקצועיים בסן פרנסיסקו. מרשל החל את קריירת הצילום שלו בשנת 1959, בתקופת דור הביט, ועסק בתיעוד זמרים ולהקות, לעיתים בתנאי אולפן ולעיתים במסגרת הופעות או סיבובי הופעות. מרשל התפרסם בעיקר עקב כך שהיה הצלם היחיד שהורשה להיכנס אל מאחורי הקלעים בהופעתה הרשמית האחרונה של להקת הביטלס ב"קנדלסטיק פארק" בסן פרנסיסקו, ב-29 באוגוסט 1966. כמו כן, שימש מרשל כצלם הראשי בפסטיבל וודסטוק בשנת 1969. 

בין צילומיו המפורסמים ביותר ניתן למנות את תמונתו של ג'ימי הנדריקס מבעיר את הגיטרה שלו בפסטיבל הפופ במונטריי בשנת 1967, תמונתה של ג'ניס ג'ופלין יושבת על מכסה המנוע של מכונית "חיפושית" ופורשת את ידיה, ליד ארמון האמנויות שבסן פרנסיסקו, בשנת 1968, ותמונתו של ג'וני קאש מניף אצבע משולשת במהלך הופעה בכלא סן קוונטין שבקליפורניה, בשנת 1969. אמנים נוספים אותם צילם מרשל הם ג'ים מוריסון ולהקתו "הדלתות", מיילס דייוויס, בריאן וילסון, להקת "לד זפלין", להקת "האבנים המתגלגלות", ריי צ'ארלס, להקת "המי", בוב דילן, ג'ון קולטריין ועוד.

מרשל המשיך לעבוד ולצלם גם בשנותיו המאוחרות, וצילם אמנים כגון לני קרביץ, "רד הוט צ'ילי פפרז", בן הרפר ואחרים. מרשל צילם בין היתר תמונות עבור עטיפות אלבומים. 

מרשל נפטר בגיל 74 בניו יורק, יום לפני שהיה אמור להופיע בגלריה בעיר על מנת לקדם את מכירת ספר הצילומים החדש שלו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.sfbg.com/2010/03/02/marshall-amps ריאיון עם ג'ים מרשל], אשר פורסם בעיתון "הגארדיאן" של מפרץ סן פרנסיסקו, 3 שבועות לפני מותו של מרשל 
* [http://latimesblogs.latimes.com/afterword/2010/03/jim-marshall-photographer-for-woodstock-cash-dylan-and-others-dies-at-74.html "ג'ים מרשל, הצלם של וודסטוק, קאש, דילן ואחרים, נפטר בגיל 74"], מתוך "לוס אנג'לס טיימס" 
* 

 

קטגוריה:צלמים אמריקאים
קטגוריה:רוק אנד רול
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
הצוקים הלבנים של דובר

הצוקים הלבנים
הצוקים הלבנים הם צוקים שנמצאים בחופה הדרום-מזרחי של בריטניה הגדולה מול מצר דובר. שמם של הצוקים נובע מסלעי הקירטון מהם עשוים הצוקים, המודגשות על ידי אבן צור שחורה. הצוקים נמצאים במחוז קנט ליד עיר הנמל החשובה דובר.

לצוקים ערך סמלי בממלכה המאוחדת כי הם נמצאים מול החלק הצר ביותר של תעלת למאנש, הוא מצר דובר, ובסביבתם נחתו במהלך ההיסטוריה פולשים שניסו לכבוש את אנגליה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנגליה: גאוגרפיה
קטגוריה:מלחמת גאליה
קטגוריה:אנגליה: אטרקציות תיירותיות
אורסולה אנדרס

אורסולה אנדרס (בגרמנית: Ursula Andress; נולדה ב-19 במרץ 1936) היא שחקנית שווייצרית שהייתה סמל מין מרכזי בשנות השישים. היא ידועה בשל תפקידה כנערת בונד האני ריידר בסרט "ד"ר נו", שעליו זכתה בפרס גלובוס הזהב, וכווספר לינד בפרודיית ג'יימס בונד "קזינו רויאל" משנת 1967.

== שנותיה הראשונות ==
אורסולה אנדרס נולדה באוסטרמונדיגן, בקנטון ברן שבשווייץ, בתם של אנה, שווייצרית ורולף אנדרס, דיפלומט גרמני שגורש משווייץ מסיבות פוליטיות. אביה נעלם במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאנדרס ארבע אחיות ואח אחד. היא מדברת באופן שוטף אנגלית, צרפתית, איטלקית, ביחד עם שפת האם שלה - גרמנית (גרמנית שווייצרית).

אנדרס הצעירה החלה את הקריירה שלה כדוגמנית אמנותית ברומא, דבר שהוביל אותה לתפקידיה הראשונים בתעשיית הסרטים האיטלקית.

==קריירה==
אנדרס זכתה לתהילה בעקבות גילום דמותה של האני ריידר, צוללנית שולת קונכיות ומושא תשוקתו של ג'יימס בונד בסרט "ד"ר נו" (1962), סרט בונד הראשון.
בסצנה מפורסמת ביותר היא יוצאת מהים הקריבי בביקיני לבן. הסצנה הפכה את אנדרס ל"התגלמות" של נערת בונד. וכיום היא נחשבת לאייקונית.
"כניסתי בסרט לובשת ביקיני בחוף היפה ההוא הפכה אותי לידועה בכל העולם כ"נערת בונד", היא אומרת, והביקיני מ"הרגע הקלאסי בקולנוע ובהיסטוריה של סרטי בונד" נמכר עבור 35,000 פאונד במכירה פומבית ב-2001.
ב-2003, בסקר שערך ערוץ 4 בבריטניה, נבחרה כניסתה בסרט "ד"ר נו" כמספר אחת ב"מאה הרגעים הסקסיים ביותר". ב-2007 דירגה תוכנית אוסטרלית את כניסתה ב"ד"ר נו" במקום השני ברשימת הרגעים הסקסיים ביותר בקולנוע.

אנדרס זכתה בפרס גלובוס הזהב לכוכבת חדשה באותה שנה עבור הופעתה בסרט "ד"ר נו".

ניקי ון דר זיל דיבבה את קולה (עקב מבטאה הגרמני הכבד, דובבו המפיקים את דמותה), ואילו את הקליפסו המפורסם שרה דיאנה קאפלנד Diana Coupland. ב-1965 היא דגמנה בעירום עבור הפלייבוי והשתתפה בסרט "מה חדש, חתלתולה?".

אנדרס כיכבה לצידו של אלביס פרסלי בסרט "עליצות באקפולקו" (1963), לצידו של פרנק סינטרה בסרט "4 לטקסס" (1963), לצידו של מרצ'לו מסטרויאני ב-"The 10th Victim" (1965) ובתפקיד הרוזנת ב-"המקס הכחול" (1966). היא הופיעה גם ב"קזינו רויאל", סרט הסאטירה על סרטי בונד בשנת 1966 בתפקיד וספר לינד, מרגלת שמשכנעת את אוולין טרמבל, שאותו מגלם פיטר סלרס, להוציא לפועל משימה. מכיוון שיש לה מבטא כבד, קולה דובב ב"ד"ר נו", אבל בסרט "קזינו רויאל" שומעים את קולה האמיתי.

היא שיחקה בסרט "התנגשות הטיטאנים", בו כיכבה לצידו של הארי האמלין. ב-1995 בחר המגזין אמפייר באנדרס כאחת מ"מאה הכוכבים הסקסיים בהיסטוריה של הקולנוע".

==חייה האישיים==
אנדרס נישאה לשחקן והבמאי ג'ון דרק ב-1957. הנישואים הסתיימו בגירושים ב-1966. היא יצאה עם רבים מהשחקנים המובילים בהוליווד שלצידם שיחקה, ובהם מרלון ברנדו וג'יימס דין. ב-1980 נולד לה בן, דימיטרי, מהשחקן האמריקני הארי המלין, ששיחק לצידה בסרט "התנגשות הטיטאנים". הם היו נשואים בשנים 1982-1978. בנוסף לכך הייתה לאורסולה אנדרס מערכת יחסים עם ז'אן-פול בלמונדו בשנים 1965-1972.

ב-18 במאי 2006, בעת הפתיחה הרשמית של הקונסוליה השווייצרית בסקוטלנד, חגגה אורסולה אנדרס את יום הולדתה השבעים על סיפונה של היאכטה המלכותית "בריטניה" באדינבורו, בנוכחות קהל ידוענים בינלאומי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tv.com/person/79038/summary.html אורסולה אנדרס ב-TV.com]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נערות בונד
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה שווייצריות
קטגוריה:דוגמניות שווייצריות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכבת השנה
קטגוריה:ילידות 1936
אחי ברנדט

אחי ברנדט (נולד ב-1938) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור במחלקה למדעי המחשב ולמתמטיקה שימושית במכון ויצמן ובאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. נודע בזכות תרומותיו החלוציות לשיטות "רב-סריג" לפתרון נומרי למשוואות דיפרנציאליות.

== ביוגרפיה ==

ברנדט נולד ב-1938 בגבעת ברנר. לאחר השירות הצבאי החל ללמוד באוניברסיטה העברית, שם קיבל תואר שני ב-1963. סיים דוקטורט במכון ויצמן בשנת 1965. המשיך ללימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת ניו יורק. 

בשנת 1968 החל ללמד במכון ויצמן, שם מונה עם הזמן לפרופסור. היה מדען אורח במעבדת IBM, במעבדת NASA, באוניברסיטת סטנפורד וב-Colorado State University. זוכה בפרס לנדאו ב-1978 ופרס רוטשילד ב-1990.

ברנדט משמש כמדען הראשי של חברת "videosurf", המפתחת מנוע חיפוש לסרטי וידאו באינטרנט.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.wisdom.weizmann.ac.il/~achi/ דף אישי] באתר מכון ויצמן
* 

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:גבעת ברנר: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:עמיתי SIAM
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
פרשת מותה של נדא אגא-סולטאן

נדא אגא-סולטאן
תמונה מתוך הסרטון שהנציח את מותה של אגא-סולטאן ושהתפרסם בעולם
נדא אגא-סולטאן (בפרסית: ندا آقاسلطان, תעתיק מדויק: נדא אקאסלטאן; 23 בינואר 1983 – 20 ביוני 2009) הייתה צעירה איראנית בת 27 שנורתה ונהרגה במהלך ההפגנות בטהראן בעקבות הבחירות בשנת 2009. תמונתה, בעודה שוכבת על הקרקע בעת מתבצעים בה ניסיונות החייאה, הפכה לסמל להתנגדות למשטר האייתוללות, וכך גם סרטון שתיעד את מותה ואת מאמצי ההחייאה שהופץ ברשת האינטרנט.

נדא (ندا), ששמה בשפה הפרסית מתורגם כ"קול", "קריאה" או "מסר אלוהי", כונתה בכתבות באתרי אינטרנט רבים בימים שלאחר התקרית כ"הקול של איראן".

== התקרית ==
נדא אגא-סולטאן נולדה ב-23 בינואר 1983 למשפחה מהמעמד הבינוני בטהראן. היא למדה פילוסופיה אסלאמית באוניברסיטת אזאד האסלאמית בטהראן. היא פרשה מהלימודים לאחר שנתיים והחלה ללמוד בקורס למדריכי תיירים.

ב-20 ביוני 2009 הגיעה סולטאן במכוניתה יחד עם המורה שלה למוזיקה ושני אנשים נוספים במטרה להשתתף באירועי המחאה נגד התנהלות הבחירות באיראן, שבהן נבחר לנשיא מחמוד אחמדינז'אד. לאחר שנתקעו בפקק תנועה, החליטה סולטאן לצאת ממכוניתה בשל החום הכבד ולהצטרף למפגינים רגלית. היא יצאה מהמכונית ונפגעה מירי, ככל הנראה על ידי אנשי המשטר שהיו לבושים בבגדים אזרחיים. סולטאן נורתה בחזה והתמוטטה אל הקרקע. חבריה וכן רופא שנכח במקום החלו לבצע בה ניסיונות החייאה, אך ללא הועיל.

==אחרית דבר==
אגא-סולטאן נקברה בבית הקברות בהשט-י זהרה שבדרום טהראן. הממשל האיראני אסר על קיום תפילות המוניות לזכרה במסגדים, ומספר כלי תקשורת אף דיווחו כי משפחתה של אגא-סולטאן קיבלה איומים מהממשל כי תיפגע אם תרשה התאגדות של אנשים כדי להתאבל על מותה.

המגזין "טיים" וכלי תקשורת נוספים שיערו כי החשיפה התקשורתית הבינלאומית הרחבה שקיבלה התקרית גרמה לרבים לראות באגא-סולטאן קדושה מעונה. ב-22 ביוני, קראו מהדי כרובי ומיר-חוסיין מוסאווי, שניים מהמועמדים לנשיאות איראן שטענו כי הבחירות זויפו, לאזרחים איראנים להנציח את זכרה. חוסיין עלי מונתזרי, מבכירי הממשל האיראני ומבקר חריף של הנשיא מחמוד אחמדינז'אד, קרא לשלושה ימי אבל ציבורי בעקבות מותה של אגא-סולטאן.

מפקד משטרת טהראן טען בימים שלאחר הפרשה כי לשוטריו לא הייתה כל מעורבות במותה של נדא אגא-סולטאן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://reshet.tv/חדשות/News/Domestic/internal/Article,40071.aspx "העם האירני עוד ינצח"] , חדשות ערוץ 2
* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://latimesblogs.latimes.com/babylonbeyond/2010/03/israel-nedas-fiance-meets-with-israeli-president-shimon-peres.html ISRAEL: Iranian exile linked to Neda meets with President Shimon Peres], The Los Angeles Times
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:נולדים על פי ויקינתונים
קטגוריה:נפטרים על פי ויקינתונים
קטגוריה:הרפובליקה האסלאמית של איראן: היסטוריה
קטגוריה:נשים איראניות
קטגוריה:איראן: מעמד האישה
קטגוריה:מיתות מצולמות
פרשת מותה
וילה אמו

וילה אמו (איטלקית: Villa Emo) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה (כיום ליד פנזולו Fanzolo di Vedelago שבנפת טרוויזו).

הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתו של לאונרדו אמו איש ונציה, והבנייה הסתיימה, ככל הידוע, סביב שנת 1565. וילה אמו הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת הווילות הפלדיאניות בוונטו. 

==אדריכלות==
תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, והיא תואמת כמעט במדויק את הבניין הקיים. תוכנית הבניין וחזיתו בעלי סימטריה דו-צדדית האופיינית לעבודותיו של פלאדיו. 

במרכז מצוי בית האדון ולו מתאר רבוע. אל הפתח המרכזי עולה כבש רחב עם שיפוע מתון, שניתן היה להגיע באמצעותו, אגב רכיבה על סוס, עד לכניסה הראשית אל הבניין. כמקובל בווילות של פלאדיו, גם כאן לבניין שלוש קומות הניכרות בחלונותיהן. קומת האדון בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה אליה עולה הכבש. מתחתיה שוכנת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה נראים משני צידי הכבש. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה צרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית.

הכבש עולה אל מבואה בצורת לוג'יה (loggia) עם חזית דמוית מקדש רומי, כלומר עם שני עמודים התומכים בגג גמלוני. החזית פשוטה ביותר בעיצובה, כמעט ללא עיטורים, פרט לשתי דמויות מכונפות האוחזות בסמל המשפחה, המעוצבת במשולש הגמלון. 

משני צידי בית האדון משוכים שני אגפים צרים וארוכים, שבחזיתם טור של אחת-עשרה קשתות בכל צד. אגפים אלה נועדו למתקנים, למחסנים ולציוד החקלאי של החווה. לאגפים האלה ניתן היה להגיע מן הבית תחת קירוי. האגפים ארוכים במיוחד ומעידים על צורכי אחסון רבים המעידים על שפע כלכלי של המשפחה. משפחת אמו החלה לגדל בשטחיה שבעמק הפו את צמחי התירס, שהגיעו זה לא כבר מן העולם החדש. בתמשיחי הקיר (פרסקו) המעטרים את חדרי האירוח שבבית ניתן לראות תיאורי אשכולות קלחי תירס בשל. גידול זה העלה בהרבה את רווחיה של המשפחה. בקצוות האגפים האלה, בחלק המרוחק ביותר מן הבית, מתרוממים שובכי יונים.

את עיטור קירותיהם של החדרים הפקיד פלאדיו בידיו של הצייר ג'ובאני בטיסטה זלוטי (Zelotti). חדר אחד מכונה בשם "חדר האומנויות" שכן הוא מציג האנשות של אומנויות ומדעים ובהן השירה, המוזיקה והאסטרונומיה. עיטורים אחרים מתייחסים לוונוס, אלת האהבה.
==ראו גם==
*הווילות הפלדיאניות בוונטו

==לקריאה נוספת==
*אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 149.
<div style="direction: ltr;">
*Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 139-145.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
קטגוריה:אדריכלות הרנסאנס
לינדה בן-צבי

לינדה בן צבי היא פרופסור אמריטה לתיאטרון בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת קולורדו. מומחית בעלת שם עולמי לסמואל בקט.

== אודות ==
בן צבי למדה לתואר ראשון בספרות אנגלית ופילוסופיה באוניברסיטת בוסטון, תואר שני בספרות אנגלית באוניברסיטת ניו יורק ודוקטורט בספרות אנגלית באוניברסיטת אוקלהומה. שימשה כפרופסור לתיאטרון וספרות אנגלית באוניברסיטת קולורדו. היא עמיתה של הקרן הלאומית למדעי הרוח ושל ספריית הקונגרס בארצות הברית. לימדה באוניברסיטה העברית במלגת ליידי דייוויס.

בן צבי הייתה נשיאת חברת סמואל בקט הבינלאומית (International Samuel Beckett Society). משנת 1996 עומדת בראש קבוצת המחקר על סמואל בקט של הפדרציה הבינלאומית למחקר בתיאטרון (International Federation of Theatre Research). היא העורכת של כתב העת אסף (Assaph) הדן במחקר בתיאטרון ישראלי באנגלית. בשנת 2006 יזמה כנס בינלאומי שהוקדש לחייו וליצירתו של סמואל בקט בתל אביב.

בשנת 1996 ערכה את אסופת המאמרים על התיאטרון הישראלי "Theater in Israel".

בן צבי הייתה חברה בארגון ארבע אמהות וניהלה את קשרי החוץ באנגלית של הארגון.

== מספריה ==
* מבחר מחזות אמריקניים. עורכת לינדה בן צבי, שמעון לוי, 2005
<div style="direction: ltr;">
* Samuel Beckett, Boston: Hall & Co., 1986
* Drawing on Beckett: Portraits, Performances, and Cultural Contexts עורכת 2003
* Susan Glaspell: Essays on Her Theater and Fiction, עורכת Arbor: The University of Michigan Press
* Theater in Israel, University of Michigan Press. 1996
* Susan Glaspell: her life and times, Oxford University Press US, 2005
* Women in Beckett: performance and critical perspectives, University of Illinois Press, 1992
* The road to the temple: a biography of George Cram Cook עם Susan Glaspell,/ McFarland, 2005
* Beckett at 100: revolving it all עם Angela B. Moorjani, Oxford University Press US, 2008
* Bertolt Brecht: performance and philosophy
* The devaluation of language in avant-garde drama, University of Oklahoma, 1972
* Staging the other Israe : the documentary theatre of Nola Chilton in TDR/The Drama Review, MIT press
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www2.tau.ac.il/Person/art/researcher.asp?id=achefddcd דף אישי] באתר אוניברסיטת תל אביב
* [https://web.archive.org/web/20071030091253/http://www.jewish-theatre.com/visitor/article_display.aspx?articleID=1657 מבט חטוף על התיאטרון הישראלי], לינדה בן צבי, 
* [http://theaterjblogs.wordpress.com/2009/03/23/from-linda-ben-zvi-tel-aviv-university/ מכתב לבלוג "תיאטרון J"]
* [https://web.archive.org/web/20060427145535/http://www.ua.ac.be/main.aspx?c=*SBECKETT אתר חברת סמואל בקט הבינלאומית]

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קתי דניס

קת'י דניס (באנגלית: Cathy Dennis; נולדה ב-25 במרץ 1969 בנוריץ' שבאנגליה בשם קת'רין רוזאן דניס) היא זמרת-יוצרת, מפיקה מוזיקלית ושחקנית בריטית. זכתה להצלחה בינלאומית כזמרת מסוף שנות השמונים של המאה העשרים, אך ידועה בעיקר ככותבת להיטים עבור זמרים אחרים כגון קיילי מינוג, בריטני ספירס, קייטי פרי ו-Sugababes. זוכת שני פרסי גראמי וחמישה פרסי איוור נובלו.

==דניס כמבצעת==
דניס פרצה לתודעה כזמרת עם הוצאת הסינגל "C'mon and Get My Love" בשנת 1989 עם המפיק המוזיקלי די מוב. הסינגל הגיע למקום ה-15 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-10 בבילבורד הוט 100 (מצעד הסינגלים האמריקאי). סינגל נוסף עם די מוב, "That's the Way of the World", זכה אף הוא להצלחה. בשנת 1990 הוציאה דניס את אלבום הבכורה שלה – Move to This. שלושה מהשירים באלבום זכו להצלחה מרובה, ונכנסו לרשימת הטופ-20 בממלכה המאוחדת ולטופ-10 בארצות הברית. דניס הצליחה מאוד גם ביפן בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים. לאחר מכן הצלחתה פחתה. השיר האחרון בביצועה שנכנס לטופ-40 בארצות הברית היה "You Lied to Me" (מאלבומה השני Into the Skyline) בשנת 1992. השיר האחרון בביצועה שנכנס לטופ-40 בממלכה המאוחדת היה "Waterloo Sunset" (מתוך אלבומה השלישי והאחרון ) בשנת 1997.

==דיסקוגרפיה==
=== אלבומי אולפן ===
* 1990: Move to This
* 1992: Into the Skyline
* 1996: 

==דניס כיוצרת==
מאז דעיכת קריירת הסולו שלה זכתה דניס להצלחה עצומה כיוצרת וזכתה בפרסים רבים על להיטים שכתבה עבור אחרים. דניס כתבה תחילה עבור אמנים שיוצגו על ידי הסוכן הידוע סיימון פולר, לרבות הספייס גירלז ו-S Club 7, ולאחר מכן גם עבור אמנים אחרים. שבעה מלהיטיה הגיעו למקום הראשון במצעד הבריטי: "Never Had a Dream Come True" ו-"Have You Ever" (בביצוע S Club 7); "Anything is Possible" (בביצוע ויל יאנג); "Toxic" (בביצוע בריטני ספירס); "Can't Get You Out of My Head" (בביצוע קיילי מינוג); "About You Now" (בביצוע ה-Sugababes); ו-"I Kissed a Girl" (בביצוע קייטי פרי). ארבעה מבין השבעה (השיר "Never Had a Dream Come True" והשירים שכתבה לספירס, מינוג ופרי) הגיעו גם לטופ-10 בארצות הברית.

השיר "Can't Get You Out of My Head" זיכה את דניס בפרס אייוור נובלו ליצירה המושמעת ביותר בשנת 2001. בשנת 2003 זכתה בפרס אייוור נובלו נוסף על השיר "Anything Is Possible". דניס זכתה גם בשני פרסי גראמי, אחד עבור "Come into My World" שבוצע על ידי קיילי מינוג, והשני עבור "Toxic" בביצוע בריטני ספירס (שתי הזכיות בקטגוריית שיר הדאנס הטוב ביותר).

דניס כתבה את שיר הנושא של "תוכניות הריאליטי", "פופ איידול" ו-"אמריקן איידול", וכמה מן הסינגלים הראשונים של מתחרים בולטים בתוכניות היו שירים שלה.

בין האמנים שביצעו משיריה של דניס נמנים כריסטינה אגילרה, סופי אליס בקסטור, קארי אנדרווד, אמה בנטון, דלתא גודרם, ג'נט ג'קסון, סלין דיון, דני מינוג, פינק, רונאן קיטינג וקלי קלרקסון. דניס תרמה קולות רקע לכמה מהשירים שכתבה, לרבות שירים בביצוע קיילי מינוג ובריטני ספירס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זמרות-יוצרות בריטיות
קטגוריה:זמרות פופ בריטיות
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1969
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1969
קרב פוקשאן

קרב פוקשאן היה קרב שהתרחש ב-1 באוגוסט 1789 בין כוחות משולבים של האימפריה הרוסית ואוסטריה, לבין כוח של האימפריה העות'מאנית. הקרב הסתיים בניצחון של הכוחות הרוסיים-אוסטריים.

הטורקים התקדמו לכיוון המחנה האוסטרי, במטרה ליצור מגע ולהכריעם לפני שיתחברו עם הרוסים. תוכנית זו נודעה למפקד האוסטרי, ששלח מסר דחוף לאלכסנדר סובורוב, המצביא הרוסי. ב-26 ביולי 1789 קיבל סובורוב את המסר, והאיץ את התקדמותו לעבר האוסטרים. בתוך יממה עבר סובורוב מעל 40 ק"מ, וחבר למחנה האוסטרי. לאחר מנוחה, עזב הכוח המאוחד את המחנה והחל להתקדם לכיוון נהר פוטנה. הכוח הקדמי נתקל בכוח טורקי קטן, אותו הכריע בקרב קצר.

בליל 1 באוגוסט עבר הכוח הרוסי-אוסטרי את הנהר והחל להתקדם לכיוון פוקשאן, שם שהה המחנה הטורקי. הקרב העיקרי החל לקראת השעה 10 בבוקר. הטורקים פתחו בהפגזת תותחים על הכוח התוקף, אולם התותחנים הרוסיים הצליחו לשתק את התותחים הטורקיים. פרשים תקפו את הצד הימני של הטורקים, והצליחו לשבור את המבנה המקורי. כניסת כוח רגלי נוסף הובילה לנסיגה כוללת של הטורקים. רוב הכוח הטורקי התבצר בשני מנזרים שהיו במקום. לאחר קרב קשה, הצליחו הרוסים לכבוש את מנזר סמואל הקדוש, ואילו האוסטרים השתלטו על המנזר השני.

לקראת השעה אחת בצהריים הסתיימה הלחימה. הפרשים הרוסים והאוסטרים המשיכו לתקוף את הטורקים הנסוגים עד הערב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://wars175x.narod.ru/1789_02.html תיאור מפורט של המצור] 

קטגוריה:רוסיה: קרבות
פוקשאן
נקודת האל-חזור (ספר)

נקודת האל-חזור הוא ספרו של רונן ברגמן, המתאר את מלחמת המודיעין הישראלי באיראן ובחזבאללה. הספר נערך על ידי שחר אלתרמן ויצא לאור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן בשנת 2007.

הספר מתאר את יחסי איראן–ישראל, אשר נקטעו עם תפיסת השלטון באיראן על ידי ח'ומייני בשנת 1979. הספר מתאר את המאבק שהחל אז בין ישראל לאיראן וזאת בהסתמכות על מסמכים שונים ושיחות עם גורמים בכירים ב-20 מדינות, וכן תוך תיאור מפורט של פרשיות חשאיות ומבצעים עלומים שלא פורסמו. 

לצד זאת כולל הספר ניתוח ותיאור מקיף של משנתו של ח'ומייני, האופן בו הצליח לתפוס את השלטון ולהחזיק בו, מאבקי הכוחות הפנימיים בשלטון בטהראן מחד גיסא, ובקהילת המודיעין הישראלית מאידך גיסא, הפיכת חזבאללה לכוח הצבאי והפוליטי הדומיננטי בלבנון, ועוד.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.kinbooks.co.il/htmls/page_6376.aspx?c0=16912&bsp=13768 רקע ומידע על הספר באתר הוצאת כנרת]
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0710063 על הספר באתר "טקסט"]
*[http://www.openu.ac.il/ascolot/articles/art_ronen_bergman.html נקודת האל חזור באתר "אסכולות. מפגשי תרבות ודעת"]
*[http://reut-institute.org/Publication.aspx?PublicationId=1928 על הספר באתר מכון ראות]
* [http://www.laisrael.net/PageDisplay.asp?Artnum=4168 המודיעין מול איראן והחזבאללה: הקש בדלת], פרק מן הספר כפי שהועלה באתר "LA israel", 22 ביוני 2007

קטגוריה:ספרי 2007
קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: מלחמות ישראל
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:סכסוך איראן-ישראל
גברובו (מחוז)

מחוז (אובלסט) גברובו (בולגרית: Област Габрово) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן בצפון מרכז בולגריה ובירתו היא העיר גברובו. בנוסף קיימות בשטח המחוז עוד 3 רשויות מקומיות: סבליאבו, דריאנובו וטריאבנה ו-356 כפרים. המחוז מרוחק 220 קילומטרים מהבירה סופיה, 274 קילומטרים מהעיר וארנה ו-234 קילומטרים מבורגס. שדה התעופה הקרוב ממוקם כ-60 קילומטרים מגבול המחוז בשטח העיר גורנה אוריאחוביצה.

==גאוגרפיה ואקלים==
המחוז ממוקם במרכז של בולגריה, לרגלי המורדות הצפוניים של הרכס המרכזי בהרי הבלקן ובשטחו זורמים הנהרות יאנטרה ורוסיצה. בשטח המחוז שורר אקלים ממוזג, בחלקו עם השפעה ממתנת באמצעות רכס הרי הבלקן החוסם רוחות צפוניות יבשתיות קרות ובחלקו חשוף לאותן רוחות, עניין היוצר הבדלי טמפרטורה משמעותיים בין הקיץ לחורף. הטמפרטורה הממוצעת במחוז היא 10<sup>o</sup>c.

==היסטוריה==
תחילת התיישבות אנושית במחוז מתוארכת לתקופת האבן החדשה. התיישבות מאורגנת של שבטים תראקים מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית. במאה ה-1 לפנה"ס נכבש האזור על ידי צבאות הרפובליקה הרומית ונותר בחזקתה עד המאה ה-4 עת עבר לשליטת האימפריה הרומית המזרחית, אשר הפכה בהמשך לאימפריה הביזנטית. בשטח המחוז פזורים שרידי מצודות מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה ונודעה לו חשיבות אסטרטגית בשל היותו נקודת קישור בין צפון בולגריה ואזור הדנובה ודרום בולגריה בואכה הים האגאי. בסוף המאה ה-14 נכבש האזור בידי צבאות האימפריה העות'מאנית והוא נותר בחזקתה עד לשחרורו על ידי צבא האימפריה הרוסית, בעת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). לאחר המלחמה הפך חלק מנסיכות בולגריה, אשר הפכה בהמשך למדינת הלאום, בולגריה.

==כלכלה==
בשטח המחוז 39 בתי ספר יסודיים, 11 בתי ספר תיכוניים ואוניברסיטה אחת. אורך הכבישים העירוניים והבין עירוניים עומד על 1,106 קילומטרים. ההשקעות הזרות בתשתיות ומפעלים עמדו ב-2008 על 153.67 מיליוני דולר ארצות הברית, ההכנסה הממוצעת לנפש היא 3,270 לב ואחוז האבטלה עומד על 5.9 אחוזים והוא נמוך מהשיעור הממוצע בבולגריה. בבחינת נתוני התוצר המקומי הגולמי ל-2003 עולה שסך התמ"ג עמד על 594.5 מיליוני לב, שהם 1.83 אחוזים מכלל התמ"ג בבולגריה.
התמ"ג במחוז גברורבו נחלק ל: מגזר השירותים 45.5 אחוזים, מגזר התעשייה 43.5 אחוזים ומגזר החקלאות עם 11 אחוזים. תמ"ג לנפש עומד על 4,193 לב.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

גברובו
קומבינטוריקה קיצונית

קומבינטוריקה קיצונית היא תחום בקומבינטוריקה, העוסק במספר הגדול ביותר או הקטן ביותר שיכול להיות לסידורים של אובייקטים סופיים (כמו קבוצות, גרפים או וקטורים מעל שדה סופי), אם מניחים שהם מקיימים תכונות מסוימות.

משפט רמזי עוסק במבנים המוכרחים להופיע בגרף שלם שהקשתות שלו צבועות בשני צבעים, נאמר אדום וכחול. המשפט קובע שלכל <math>\ n</math>, אם הגרף שצובעים גדול מספיק (כפונקציה של <math>\ n</math>), לא ניתן להימנע מיצירת תת-גרף שלם בגודל <math>\ n</math> שכל הקשתות שלו צבועות באותו צבע. מהמשפט נובע, למשל, שיש מספר גדול ביותר של משתתפים במסיבה, כך שבין כל חמישה מהם, יש שניים המכירים זה את זה, ושניים שאינם מכירים זה את זה; דהיינו אם מספר המשתתפים גדול מאותו מספר אז בהכרח יש חמישייה שאחת משתי הטענות נכונה לגביה:
*כל חברי החמישייה מכירים זה את זה.
* אף אחד מהחמישייה לא מכיר מישהו אחר בחמישייה.
ערכו המדויק של המספר הזה אינו ידוע.

 קובע שאם מרכיבים ועדות בנות <math>k\leq \frac{n}{2}</math> חברים בכנסת שיש בה <math>\ n</math> חברים, כך שלכל שתי ועדות יש חבר משותף, מספר הוועדות השונות בהרכבן הוא לכל היותר <math>\ \binom{n-1}{k-1}</math>. דוגמה קיצונית המקימת את החסם מתקבלת מקביעת חבר אחד החבר בכל הוועדות וצירופו לאוסף כל הוועדות האפשרויות של <math>\ k-1</math> חברים בכנסת שיש בה <math>\ n-1</math> חברים. אפשר לשאול גם מהו המספר המקסימלי אם נדרש שלכל שתי ועדות יהיו לפחות r חברים משותפים (בעיית ארדש-קו-רדו), או אם נדרש שבכל שתי ועדות יהיו בדיוק r חברים משותפים (בעיית ארדש-de Bruijn). ומה המספר הגדול ביותר של ועדות בגודל k, אם אסור שיהיו שלוש ועדות שבכל שתיים מהן אותם חברים משותפים? (זו בעיית ארדש-רדו).

גרף עם 13 צמתים ומספר מקסימלי של קשתות שאינו מכיל קליקה בגודל 5]]

משפט טורן עוסק בגרפים: כמה צלעות יכולות להיות בגרף בן n קודקודים, אם אין בו משולשים? ובאופן כללי כמה צלעות יכולות להיות בגרף אם אין לו תת-גרף שהוא קליקה בגודל <math>\ r+1</math>. לגבי משולשים ידוע כי התשובה היא <math>\lfloor n^2/4 \rfloor</math> ובאופן כללי התשובה היא <math>\frac{r-1}{r}\cdot\frac{n^2}{2} </math>. הגרף הקיצוני (עם מספר הקשתות הגדול ביותר ללא התכונה) מתקבל על ידי חלוקת <math>\ n</math> הקדקדים ל<math>\ r</math> קבוצות שוות וחיבור בקשת של כל שני קודקודים שלא שייכים לאותה קבוצה.

התחום עוסק גם בתכונות של מספרים שלמים. למשל, אפשר להוכיח שמכל קבוצה של מספרים אפשר לסמן לפחות שליש, כך שסכומם של שני מספרים שסומנו הוא מספר שלא סומן.

בעיה אחרת שהציע פול ארדש נוגעת בגאומטריה: אם מסמנים n נקודות במישור, כמה זוגות של נקודות יכולים להיות כך שהמרחק ביניהם הוא בדיוק מטר אחד?

==ראו גם==
*תורת רמזי
*למת הרגולריות של סמרדי
*
קטגוריה:קומבינטוריקה
קטגוריה:פאול ארדש
קטגוריה:בעיות פתוחות במתמטיקה בדידה
הוצאת גפן

הוצאת גפן היא הוצאת ספרים ישראלית שמושבה בירושלים ובניו-יורק, המתמחה בספרים באנגלית. ספרי ההוצאה עוסקים בעיקר בנושאי יהדות, היסטוריה יהודית וישראל.

ההוצאה הוקמה בשנת 1981 על ידי מורי וחנה גרינפילד. כיום מנוהלת ההוצאה על ידי בנם אילן גרינפילד. ההוצאה הוציאה יותר מ-300 כותרים עד היום. שם ההוצאה הוא ראשי תיבות של הביטוי ביידיש "געזונט, פרנסה און נחת" (בריאות, פרנסה ונחת).

בין הכותבים שהוציאו ספרים בהוצאה: דייוויד ברוג, נעמי פרנקל, קרולין גליק, דב פרייברג, יוסי כץ, אלבר קאמי, סת' פרנצמן' אבי ג'וריש ואנטול קרקובסקי. 

ההוצאה פרסמה מספר ספרים העוסקים בתאוריות קונספירציה על רצח רבין, בהם "מי רצח את יצחק רבין" של ברי חמיש משנת 1999 ו"שקרים: השירותים החשאיים של ישראל ורצח רבין" מאת דוד מוריסון.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://www.search.com/reference/Gefen_Publishing אודות ההוצאה] 

גפן
קטגוריה:ירושלים: תקשורת
קטגוריה:ירושלים: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1981
הלילה של יורי

הלילה של יורי (באנגלית: Yuri's Night) הוא שמה של חגיגה בינלאומית המציינת את חקר החלל בכלל, ואת עידן הטיסות המאוישות בפרט, שהחל ב-12 באפריל 1961 עם טיסתו של הקוסמונאוט הסובייטי יורי גגארין לחלל.

את "הלילה של יורי" הגו שלושה אמריקאים - בני הזוג ג'ורג' ולורטה וייטסיידס וטריש גרנר - והוא צוין לראשונה ב-12 באפריל 2001.
הרעיון המקורי של היוזמה לקיים חגיגות ברחבי העולם בדגש על החלל היה להעלות את מודעות הציבור לנושאי חקר החלל, במיוחד בקרב צעירים - נוער וסטודנטים.

אירועי הלילה של יורי מצוינים בעולם משנת 2000. חלק מהאירועים בעולם נושאים אופי של הרצאות, ימי עיון ותצפיות אסטרונומיות לקהל הרחב.

==הלילה של יורי בישראל==
בין אירועי הלילה של יורי שנערכו בישראל ניתן לציין תוכניות רדיו, ערבי שירה וימי עיון. ב-14 באפריל 2010 התקיים ערב עיון בהשתתפות הקוסמונאוט בוריס וולינוב בקמפוס האוניברסיטה הפתוחה. באפריל 2004, 2005 ו-2006 נערכו ערבי עיון מטעם אגודת החלל הישראלית בבית חיל האוויר בהרצליה. ב-12 באפריל 2013 נערך לרגל היום מרתון הרצאות בזק בפארק הירקון.

==ראו גם==
* יום הקוסמונאוטיקה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.space.gov.il/yuri-night אירועי ליל יורי גגארין], באתר סוכנות החלל הישראלית

==הערות שוליים==

קטגוריה:האדם בחלל
קטגוריה:ימי מודעות
קטגוריה:אירועים בחודש אפריל
קטגוריה:הנצחת טייסי חלל
פרשווטר

שער המהדורה העברית
פרשווטר הוא המחזה היחיד שכתבה וירג'יניה וולף. זוהי קומדיה בשלוש מערכות שנכתבה ב-1923. בינואר 1935 שִכתבה וולף את הגרסה הגולמית שכתבה תריסר שנים קודם לכן, ופרשווטר הומחז לראשונה ובפעם היחידה במהלך חייה של המחברת, בסטודיו של אחותה, הציירת ונסה בל, בפני חברי קבוצת בלומסברי ואחרים. ארבעים ושמונה שנים מאוחר יותר, בהתכנסות צנועה באוניברסיטת ניו יורק, הוצג 'פרשווטר' בשנית (אם כי באופן מאולתר למדי) בידי המחזאי הרומני-צרפתי אז'ן יונסקו, הסופרת היהודייה נטלי סארוט והסופר והבמאי הצרפתי אלן רוב גרייה.

החל ביום פטירתה של וולף ב-1941, ועד למות בעלה, הסופר והמו"ל לאונרד וולף ב-1969, היה 'פרשווטר' בחזקת נעדר, זיכרון עמום וקצר שנשאו עימם שמונים האורחים שנכחו בהופעה.
מספר שנים בטרם הלך לאונרד וולף לעולמו, הוא ניסה לאתר את כתב היד המקורי, אולם המחזה אותר רק ב-1969 בביתם של הזוג, מעט לאחר מותו. הוא ראה אור ב-1976, בהוצאת Harcourt Publishers.

== עלילה ==
עלילת המחזה מתרחשת בבית דימבולה לודג', שבכפר הבריטי הציורי פרשווטר, שבקצה חלקו המערבי של האי וייט. זהו ביתה של ג'וליה מרגרט קמרון הצלמת הוויקטוריאנית ודודתה מדרגה שנייה של וירג'יניה וולף. וולף, מביאה ב'פרשווטר' את רשמיה מן הדמויות הססגוניות שהקיפו את דודתה, המשורר אלפרד טניסון, המלכה ויקטוריה, השחקנית אלן טרי ועוד – ומציגה תמונה סאטירית, חדה ומפוכחת של הלך הרוח התרבותי והחברתי, כפי ששרר באליטה הרוחנית של התקופה הוויקטוריאנית. 

== הכרה ==
למרות שהיצירה נחשבה לקלה ולא יועדה לפרסום, ואולי ניתנה לביטול בקלות כקלת דעת, היא קיבלה משמעות גדולה יותר כשהיא ממוקמת בהקשר הרחב יותר של עבודתה והשקפותיה של וולף. שכן מתחת לאלמנטים הקומיים, יש חקירה של חילופי דורות וחופש אמנותי. גם קמרון וגם וולף נלחמו נגד הדינמיקה המעמדית והמגדרית של הוויקטוריאניות והמחזה מציג הקשרים גם למחזה "מגדלור" וגם לעבודתה "חדר משלו" שבאו בהמשך. טיסתה של אלן לבלומסברי מסמלת חופש מהפטריארכיה.

== תרגומים לעברית ==
פרשווטר (1923, Freshwater) - עברית: יהודה ויזן, דחק לספרות טובה, עמדה, תש"ע, 2010

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחזות משנות ה-1910
קטגוריה:ספרי וירג'יניה וולף
סבליאבו

סֶבְלִיאֶבוֹ (בבולגרית: Севлиево) היא עיר בצפון מרכז בולגריה בשטח מחוז גברובו, השנייה בגודלה במחוז מבחינת כמות אוכלוסין לאחר בירת המחוז גברובו. העיר שוכנת לרגלי הרכס המרכזי של הרי הבלקן, על אם הדרך בין סופיה לוארנה וסמוכה לנהר רוסיצה. סבליאבו ממוקמת 178 קילומטרים מהבירה סופיה ו-283 קילומטרים מהעיר וארנה.

==היסטוריה==
תחילת ההתיישבות האנושית מתוארכת לתקופת האבן החדשה באלף ה-5 לפנה"ס. בהמשך ישנן עדויות למבנים וקברים מתקופת הממלכה התראקית. במאה ה-1 לפנה"ס נכבש היישוב על ידי צבא הרפובליקה הרומית, במאה ה-4 עבר לחזקת האימפריה הרומית המזרחית, אשר הפכה בהמשך לאימפריה הביזנטית. בסמוך לעיר המודרנית הוקמה מצודת דרכים בשם חוטליץ אשר הייתה חלק משרשרת שהוקמו בסמוך למעברי הבלקן בתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה. בסוף המאה ה-14 נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית והיישוב נחרב. בהמשך צמח בסמוך כפר קטן, אשר מזוהה בתעודות העות'מאניות בשם סרבי או סְלֶבִי. היישוב עבר תנופת בינוי של מבני ציבור וכנסיות בעידן התחייה הלאומית הבולגרית של אמצע המאה ה-19 וב-1876 השתתפו תושביו באופן פעיל במרד אפריל הבולגרי. ב-2 ביולי 1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נכבש היישוב על ידי צבא האימפריה הרוסית בסיוע מתנדבי האופלצ'נצי הבולגרים ונכלל בשטח הנסיכות הבולגרית אשר הוקמה מתוקף חוזה סן סטפנו ובהמשך הפכה למדינת הלאום בולגריה.

==כלכלה ודמוגרפיה==
בעיר אין מסילת רכבת, אך היא מקושרת לרשת של כבישים חלקם מהירים ובכלל זה הכביש המהיר מסופיה לווארנה. בתחום החקלאות ישנם שני ענפים עיקריים, גידול צאן ובקר וגידולי דגן בעיקר חיטה. בפאתי העיר הוקם בשלהי המאה ה-20 אזור תעשייה קטן ובו מפעלים לעיבוד בשר, עיבוד עץ ומחלבות.

==אקלים==
בעיר שורר אקלים ממוזג ללא כל השפעה ממתנת, כך שישנן הבדלי טמפרטורות משמעותיים בין עונות השנה. ערכי הקיצון נעים ממינוס 20<sup>o</sup>c בחודש ינואר ועד 30<sup>o</sup>c בחודש יולי.

==ערים תאומות==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מחוז גברובו
פורטונה

מוזיאון הישן בברלין.]]
מיניאטורה [[צרפתית מהמאה ה-15 המציגה את פורטונה וגלגל המזל: איור מתוך כרך א' של De Casibus Virorum Illustrium לג'ובאני בוקאצ'ו]]
פוֹרְטוּנָה (Fortuna) היא אלת המזל במיתולוגיה הרומית (מקבילתה של טיכה במיתולוגיה היוונית). שמה נגזר משתי המילים בשפה הלטינית Fors שפירושה מזל או גורל ו-ferre שפירושה 'להביא'. כינוייה של פורטונה היו blanda - נוטה חסד; bona - טובה; dubia - בלתי בטוחה, ועוד. בכוחה של פורטונה היה להעניק לאדם מזל טוב או להביא עליו מזל רע. היא הייתה גם אלת הגורל, ונחשבה למי שגרמה למותם של נכדיו של אוגוסטוס, גאיוס קיסר ולוקיוס קיסר שהיו מיועדים לרשת את כתר האימפריה הרומית.

בהתאם לפינדארוס פורטונה הייתה בתם של יופיטר ושל אחת מאלות הגורל, אבל על פי הסיודוס הייתה בתם של אוקיינוס ושל טתיס שנמנו עם שנים עשר האלים והאלות הטיטאנים. במקורה הייתה כנראה אלת הפוריות, וכמו יופיטר היה בכוחה להעניק שפע והיא הבטיחה את אספקת הדגן לרומא.

יומה הקדוש היה 11 ביוני, וב-24 ביוני נערך לכבודה פסטיבל.
פולחנה של פורטונה מיוחס למלכה האגדי של רומא סרוויוס טוליוס שנחשב לשותפה האינטימי שאתו קיימה יחסי מין. מקדשה היה ממוקם בפורום של רומא והיה לה גם מקום מקדש על גבעת הקווירינאליס כאלת המזל של האומה הרומאית. פורטונה הוצגה עוטה הינומה או עיוורת, ובכך סימלה את תעתועי הגורל. היא נחשבה לבעלת גלגל המזל, שאותו היא נראית מסובבת באקראי.

קמיע מתקופת האימפריה הרומית המוקדמת שנמצא בהריסות פומפיי מקשר את פורטונה עם האלה המצרית איזיס בשם איזיס-פורטונה. במחזה "אגממנון" מאת סנקה המקהלה פונה אל פורטונה במילים נרגשות ששימשו מאוחר יותר את מחברי תקופת הרנסאנס. גם בתקופת הנצרות לא חדלה פורטונה מלשלהב את הדמיון העממי. הפילוסוף הנוצרי בואתיוס בן המאה השישית כתב בספרו "נחמת הפילוסופיה", לפני שהוצא להורג, כי תעתועי הגורל הם בלתי נמנעים בהיותם חלק של תוכניתו הנסתרת של אלוהים - מה ששיקף את רוח התאולוגיה הנוצרית.

בימי הביניים ניתן לראות את גלגל המזל של פורטונה במיניאטורות, בכתבי יד ובחלונות הזכוכית של הקתדרלות, ובהן קתדרלת אמיין. לעיתים מתאר גלגל המזל את ארבעת שלבי החיים (ינקות, נעורים, בגרות וזקנה) שכל אחד מהם מוצג על ידי דמות אנושית מתאימה. פורטונה מופיעה בפתיחתו ובסיומו של המזמור או פורטונה מתוך כרמינה בוראנה (אוסף שירה לטינית מן המאה השלוש עשרה).

פורטונה מופיעה בספרו של ניקולו מקיאוולי "הנסיך" פרק 25. הוא כותב על חשיבותו של המזל בקביעת מהלכים היסטוריים, ומייעץ כיצד להיערך לקבל אירועי מזל טוב ולהתגונן בפני אירועי מזל רע. הוא מזכיר לקורא כי פורטונה היא אישה ולכן היא מעדיפה גבר צעיר, נמרץ ונועז על פני זקן חלוש והססן.

האסטרואיד "19 פורטונה" שהתגלה על ידי ג'ון ראסל הינד, נקרא על שמה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלות רומיות
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
קלודין אוז'ה

קלודין אוז'ה (בצרפתית: Claudine Auger; 26 באפריל 1942 – 18 בדצמבר 2019) הייתה שחקנית צרפתייה, הידועה במיוחד בשל תפקידה כדומיניק "דומינו" דברל, בסרט ג'יימס בונד "כדור הרעם" משנת 1965. היא זכתה בתחרות מיס צרפת והייתה סגנית ראשונה בתחרות מיס עולם 1958.

==ביוגרפיה==
קלודין אוז'ה נולדה בפריז, צרפת. היא למדה בקולג' סט. ז'אן ד'ארק ואחרי כן בקונסרבטוריון לדרמה של פריז, שם היא הופיעה בתפקידים דרמטיים. היא הופיעה לראשונה בסרטים בהיותה בבית הספר. ז'אן קוקטו ליהק אותה לתפקיד עליו לא קיבלה קרדיט כבלרינה גבוהה בסרט The Testament of Orpheus (1960). בגיל 18, היא נישאה לבמאי-תסריטאי בן ה-41 פייר גספאר-ויט, והוא ליהק אותה במספר סרטים The Iron Mask (1962); The Vengeance of Kali (1963), ועוד.
כשהיא נפשה בנסאו, הכותב-מפיק קווין מקלורי שנפש שם גם הוא, ראה אותה והמליץ שהיא תעבור מבחן בד לסרטו כדור הרעם (1965). תפקידה המקורי היה לגלם את דמותה של שחקנית איטלקייה בשם דומינטה פטאקי, אולם אוז'ה הרשימה את המפיקים והם כתבו מחדש את התפקיד כך שהיא גילמה אשה צרפתייה בשם דומינו, דבר שהלם אותה יותר. אם כי היא לקחה שיעורי קול על מנת לשפר את המבטא האנגלי שלה, דובב לבסוף קולה בסרט בידי ניקי ואן דר זיל. אוז'ה טענה שהיא חשה קרבה לדמותה של דומינו, שכן גם דומינו הייתה בקשר עם גבר שמבוגר ממנה. אוז'ה, שכוכבה דרך, הופיעה מיד בחצי עירום בפלייבוי ובתפקיד אורח בתוכנית טלוויזיה אמריקנית בכיכובם של דני תומאס ובוב הופ.

כדור הרעם הזניק את אוז'ה לקריירת סרטים אירופית מצליחה, אבל בארצות הברית היא לא המריאה.

היו לה כמה תפקידים בסרטים אירופאיים כמו Triple Cross (1966) (בו היא התאחדה עם במאי ג'יימס בונד טרנס יאנג) ו-The Killing Game (1967).

היא הייתה נשואה לאיש העסקים פיטר ברנט עד למותו באוגוסט 2008.

נפטרה ב-18 בדצמבר 2019.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:דוגמניות צרפתיות
קטגוריה:נערות בונד
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס עולם
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1941
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-2019
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2019
עמנואל פרג'ון

עמנואל דרור פרג'ון (נולד ב-29 באפריל 1944) הוא פרופסור אמריטוס למתמטיקה באוניברסיטה העברית ופעיל שמאל. מחקריו עוסקים בטופולוגיה אלגברית ובתורת ההומוטופיה.

== אודות ==
פרג'ון נולד ב-1944 לנחמה ומאיר פרג'ון, וגדל בחיפה. הצטרף לגרעין "אלה" של השומר הצעיר ולאחר שרות צבאי קצר עבר לקיבוץ חצור. במסגרת מאבקו נגד מלחמת וייטנאם הצליח למנוע את בקורי הספרייה הניידת של שגרירות ארצות הברית בחצור. עזב את הקבוץ לאחר מלחמת ששת הימים בעקבות התנגדותו למלחמה והתחיל את לימודיו בארצות הברית. עשה את לימודיו לדוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס אצל דניאל קאן והוא סיים אותו בשנת 1971. כיום הוא פרופסור אמריטוס במכון איינשטיין למתמטיקה באוניברסיטה העברית, ובנוסף משמש כעמית מחקר במחלקה למתמטיקה ב-MIT.

מנעוריו החזיק בדעות שמאליות והיה חבר בארגון מצפן. כשלמד לדוקטורט ב-MIT הוא התחבר עם כנעאן מקייה, מתנגד משטר עיראקי. בשנת 1983 הוא כתב עם משה מחובר את הספר "חוקי הכאוס: גישה הסתברותית לכלכלה פוליטית". פרג'ון חבר בהנהלת הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל וגורס כי חמאס אינו ארגון טרור. הוא חתם על עצומה התומכת בחיילים המסרבים לשרת בשטחים והיה בין הישראלים הבודדים העובדים ומתפרנסים מהאקדמיה הישראלית שהשתתפו בקריאות להחרים את האקדמיה הישראלית.

נשוי לעליזה דרור פרג'ון, עובדת סוציאלית, ולהם שני בנים ובת. מתגורר בירושלים.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Laws of Chaos: a probabilistic approach to political economy (עם משה מחובר). Verso, 1983.
* Cellular spaces, null spaces, and homotopy localization. Lecture notes in mathematics, Springer-Verlag, 1996.
* How Labor Powers the Global Economy: A Labor Theory of Capitalism (עם משה מחובר ודייוויד זכריה). Springer, 2022.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ma.huji.ac.il/~farjoun/ דף אישי] באתר האוניברסיטה העברית
* [https://web.archive.org/web/20071029020820/http://www.matzpen.org/index.asp?p=leumiut&u=4 הלאומיות הערבית והפלסטינים], מאמר בעיתון מצפן

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מתמטיקה
קטגוריה:פעילי שמאל רדיקלי ישראלים
קטגוריה:חברי מצפן
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
ברנארד לי

ברנארד לי (באנגלית: Bernard Lee; 10 בינואר 1908 – 16 בינואר 1981) היה שחקן אנגלי שנודע בשל גילום דמותו של אם (M) באחד עשר הסרטים הראשונים בסדרת ג'יימס בונד.

==ביוגרפיה==
נולד בלונדון, הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 הוא שיחק בעיקר על הבמה, אולם אחרי מלחמת העולם השנייה הוא פיתח קריירת סרטים מצליחה, בכללם האדם השלישי (1949), The Blue Lamp (1950), Beat the Devil (1953), The Battle of the River Plate (1956), The Spanish Gardener (1956), Dunkirk (1958), Web of Evidence (1959), שריקה במורד הרוח (1961), and The L-Shaped Room (1962). לי גם כיכב בסדרת הטלוויזיה "היפה והחיה" Beauty and the Beast משנת 1976 לצידו של ג'ורג' סי סקוט George C. Scott. שנה אחרי כן הוא כיכב במופע הטלוויזיה A Christmas Carol כרוח הרפאים של מתנת חג המולד. הוא סבו של השחקן הבריטי ג'וני לי מילר.

==מותו==
לי הלך לעולמו בלונדון בינואר 1981, אחרי מאבק בסרטן קיבה, מחלה שמנעה ממנו מלהופיע בסרט "לעינייך בלבד" אחרי שלוהק לתפקיד בסרט. מתוך כבוד לו, לא נשכר שום שחקן חדש כדי לתפוש את התפקיד של אם. בסרט, אומר את הטקסט של אם שר ההגנה, ביל טאנר, מפקדו של אם. רוברט בראון החליף את לי בתפקיד אם בסרט אוקטופוסי.

==פילמוגרפיה==
===סרטי ג'יימס בונד===
M, דמותו של לי בסרטי ג'יימס בונד, הוא אדמירל סר מילס מסרבי (Miles Messervy) (שפרט ל-M כונה בהופעותיו על המסך רק "אדמירל" ו"מילס"), הבוס חמום המוח של בונד ששולח אותו למשימותיו. הוא גם גילם את אם ביחד עם לואיס מקסוול כמניפני בקומדיה הצרפתית משנת 1975 Bons baisers de Hong Kong. יורשו של לי בתפקיד היה רוברט בראון, אם כי שיחק את הדמות בצורה שונה (בראון גם גילם אדמירל אחר בסדרה קודם לכן). ג'ודי דנץ', חברתו של לי, הייתה השחקנית הבאה שגילמה את דמותו של אם, החל משנת 1995 עם כמה אזכורים של קודמה בכללם תמונת שמן של לי בתפקיד שנראה במפקדה המשנית של ה-MI6 (הטירה הסקוטית).

ברנרד לי הופיע באחד עשר סרטי ג'יימס בונד
* ד"ר נו (1962)
* מרוסיה באהבה (1963)
* גולדפינגר (1964)
* כדור הרעם (1965)
* אתה חי רק פעמיים (1967)
* בשרות הוד מלכותה (1969)
* יהלומים לנצח (1971)
* חיה ותן למות (1973)
* האיש בעל אקדח הזהב (1974)
* המרגלת שאהבה אותי (1977)
* מונרייקר (1979)

===סרטים אחרים===

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tv.com/person/107771/summary.html באתר TV.com]
* [http://www.screenonline.org.uk/people/id/546015/ ברנארד לי באתר British Film Institute], screenonline
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקנים בסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1908
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1981
אלביון הצבועה

אלביון הצבועה שהוא השם המקובל יותר בעברית, או אָלְבְּיוֹן הבוגדנית או אלביון הבוגד שהם תרגומי השם המקובל בלועזית: Perfidious Albion, או אלביון הנוכלת, הוא ביטוי גנאי המשמש לתיאורה של בריטניה. הביטוי מבוסס על השם היווני הקדום שהוענק לאיים הבריטיים – "אלביון" (ביוונית: Ἀλβιών).

את הכינוי העניקו לבריטניה הצרפתים בעקבות מלחמת מאה השנים. הצרפתים ראו בפריצת המלחמה ביטוי להפרת היחסים הפיאודו-וסאלים בין מלך אנגליה אדוארד השלישי ומלך צרפת פיליפ השישי. מעת זאת החל הביטוי להתפשט, והוא נכנס לשימוש בכל פעם שבריטניה ביצעה עוולה לדעת מתנגדיה; וגם מחוץ לשפה הצרפתית, והיה בשימוש עמים במצב מלחמה או ביריבות עם בריטניה. כך לדוגמה עשו הגרמנים שימוש בביטוי כדי לעודד גיוס לצי הקיסרי בתחילת מלחמת העולם הראשונה.

בביטוי העברי אלביון הבוגד ודומיו, נעשה שימוש על ידי מנהיגי היישוב, סופרים ועיתונאים, בתקופת המנדט על רקע הספר הלבן ונסיגתה של בריטניה מהצהרת בלפור, ואף בראשית שנות המדינה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביטויים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: היסטוריה
קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – צרפת

de:Albion#Perfides Albion
רוברט בראון

רוברט ג'יימס בראון (באנגלית: Robert James Brown; 23 ביולי 1921 – 11 בנובמבר 2003) היה שחקן אנגלי שנודע בשל גילום דמותו של אם (M) בסדרת סרטי ג'יימס בונד, הוא ירש בתפקיד את ברנארד לי שנפטר בשנת 1981.

==ביוגרפיה==
בראון נולד בדורסט שבאנגליה. לפני שהופיע בסרטי בונד הייתה לו קריירה ארוכה כשחקן של תפקידים קטנים בקולנוע או בטלוויזיה. שניים מתפקידיו המפורסמים ביותר היו מפקד ספינת עבדים בסרט בן חור (1959) וכעובד המפעל ברט הרקר באופרת הסבון של ה-BBC משנות השישים, The Newcomers. 

הסרט הראשון בסדרת ג'יימס בונד בו בראון שיחק היה "המרגלת שאהבה אותי", שם גילם את דמותו של אדמירל הגריבס. אחרי מותו הפתאומי של לי ב-1981, החליטו המפיקים שבמקום למצוא לו מחליף, הם יוציאו את M מהסרט לעינייך בלבד, מתוך כבוד לשחקן ואת הטקסט שלו אמר מנהלו, ביל טאנר. ב-1983 הם ליהקו את בראון כדי לגלם את M. זה לא ברור אם הוא שיחק אותה הדמות של לי או M אחר, אולי אדמירל הגריבס שהתקדם. בראון גילם את דמותו של M בארבעה סרטי בונד והחל מהסרט גולדן איי (1995) החליפה אותו בתפקיד ג'ודי דנץ'.

==פילמוגרפיה==

===סרטי ג'יימס בונד בהם שיחק רוברט בראון===
* המרגלת שאהבה אותי (1977) – אדמירל הגריבס
* אוקטופוסי (1983) – M
* לעינייך בלבד (1985) – M
* 007 באזור המסוכן (1987) – M
* רישיון להרוג (1989) – M

===הופעות בולטות אחרות שלו בסרטים===
* האדם השלישי (1949) - לא ניתן לו קרדיט (במקרה ברנארד לי משתתף אף הוא בסרט)
* A Hill in Korea (1956) – Private O'Brien 
* Ivanhoe (1958 TV series) 
* בן חור (1959) - לא ניתן לו קרדיט 
* Billy Budd (1962) – Arnold Talbot 
* The 300 Spartans (1962) - Pentheus 
* מיליון שנה לפני הספירה (1966) – Akhoba

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tv.com/person/20939/summary.html רוברט בראון ב-TV.com]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקנים בסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2003
פ. גארי גריי

פליקס גארי גריי (F. Gary Gray; נולד ב-17 ביולי 1969) הוא במאי קולנוע אפרו-אמריקאי.

==ביוגרפיה==
גריי נולד בעיר ניו יורק שבארצות הברית וגדל בהיילנד פארק שבאילינוי, הוא אחיינו של השחקן האמריקאי פילל לואיס.

==קריירה==
גריי ביים יותר מ-30 וידאו קליפים עבור מוזיקאים כמו אייס קיוב, קווין לטיפה, TLC וד"ר דרה, על עבודות אלו הוא זכה במספר פרסים. הוא עזב את הקולג' בצפון קליפורניה, בו למד, על מנת להתקדם להפקות קולנועיות גדולות יותר.

בשנת 1995 יצא סרטו הראשון של גריי, "יום שישי", בו שיתף פעולה עם הראפר אייס קיוב, שנה לאחר מכן יצא סרטו השני "Set It Off" עם ג'יידה פינקט סמית'. סרטו השלישי, "המתווך", יצא ב-1998, ותקציבו, 50 מיליון דולר, הוא אולי התקציב הגבוה ביותר שניתן אי פעם לסרטו של במאי אפרו-אמריקאי. הסרט הוכתר כסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים "אקפולקו".

סרטו המצליח ביותר של גריי עד היום הוא "הג'וב האיטלקי" משנת 2003. בסרט שיחקו מארק וולברג, שרליז ת'רון ואדוארד נורטון, והוא הרוויח כ-176,070,171 דולר. על הסרט זכה גריי בפרס הבמאי הטוב ביותר ב"פסטיבל הסרטים האמריקאי השחור".

סרטים נוספים של גריי כוללים את "אדם לגזרים" ואת דרמת הפשע "להיות מגניב". סרטו "אזרח שומר חוק" בכיכובם של זוכה פרס האוסקר ג'יימי פוקס ושל ג'רארד באטלר, הופץ ב-16 באוקטובר 2009. הסרט "היישר מקומפטון", שבוים על ידי גריי והופץ באוגוסט 2015, הוא סרט ביוגרפי העוסק בקורות להקת הראפ N.W.A. גריי ביים את הסרט "מהיר ועצבני 8" שהופץ באפריל 2017, שהצלחתו הפכה אותו לסרט המצליח ביותר שבוים בידי אפרו-אמריקאי.

==פילמוגרפיה==
* יום שישי - 1995
* נקמה שחורה - 1996
* המתווך - 1998
* קולפילד ריאן: שנה אחת - (1999) (סדרת טלוויזיה)
* הג'וב האיטלקי - 2003
* אדם לגזרים - 2003
* להיות מגניב - 2005
* אזרח שומר חוק - 2009
* ים העצים - 2015
* היישר מקומפטון - 2015
* מהיר ועצבני 8 - 2017
* גברים בשחור: אינטרנשיונל - 2019
* Lift (TBA)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:במאי וידאו קליפים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
FL Studio

FL Studio (לשעבר "Fruity Loops") היא תוכנת מחשב מסוג תחנת עבודה דיגיטלית לאודיו שפותחה על ידי Image-Line Software, חברת תוכנה שנמצאת בבלגיה. באמצעות התכונה ניתן ליצור בעיקר מוזיקה אלקטרונית, אך מכיוון שניתן ליצור VST Plugins ולהפעילם בתוכנה, ומכיוון שישנן חברות גדולות רבות שיוצרות VST הניתנים לרכישה ולשימוש, כיום ניתן ליצור כמעט כל סוג של מוזיקה באמצעות התוכנה - החל ממוזיקה אלקטרונית פשוטה עד לתזמורות שלמות שנשמעות אמיתיות. כמו כן, ניתן להקליט אודיו בתוכנה וליצור שירים בעלי שירה. מאז הגרסה הראשונה התוכנה תומכת פלאגינים (VST) בשילוב עם קובצי MIDI. לאחרונה ממשק התוכנה החל לתמוך גם בקובצי MP3, WAV ו-Ogg .

FruityLoops מבוססת על מודל הסקוונסר.

בין התוכנות הדומות בתפקודן ומתחרות ב-FruityLoops נמצאות Logic Pro, Reason ו-Cubase. התוכנה היא תוכנה שיתופית (גרסת ניסיון משווקת בחינם באתר החברה, אך כדי להתמש בכל התכונות יש לשדרג לגרסה בתשלום) וישנן מספר גרסאות, השונות במחירן ותפקודן, ומתאימות הן לחובבנים והן למקצוענים. הגרסה הנפוצה ביותר היא Producer Edition, אך ההבדל בין הגרסאות הוא בעיקר בכמות הפלאגינים הרשמיים המובנים בתוך גרסת התוכנה עצמה.

Image-Line פיתחה גם גרסת אפליקציה למכשירי הסמארטפון - FL Studio Mobile - הניתנת להורדה הן ב-Google Play Store והן ב-App Store. בנוסף, התוכנה יכולה להתחבר לציוד היקפי שעוזר בשימוש ובכתיבת מוזיקה, וגם למטרה הזו קיימת אפליקציה למכשירי הסמארטפון - Image-Line Remote - שיכולה להתחבר למחשב ולסייע להשתמש בתוכנה באופן פשוט יותר.

התוכנה קלה לשימוש ומומלצת מאוד למתחילים, והעיצוב של התוכנה החל מגרסה 12 שם דגש על קלות השימוש. עם זאת, ישנם דיג'יים מפורסמים רבים שמשתמשים ב-FL Studio, ביניהם מרטין גריקס, אפרוג'ק, אלן ווקר ואביצ'י.

בחודש מאי 2018 יצאה לאור גרסה 20 לרגל 20 שנה לתוכנה.

בספטמבר 2018 יצא שלט המידי הייעודי הראשון לתוכנה (כמו ה ableton push של ableton), ה AKAI FIRE.

באפריל 2022 חברת Novation הוציאה מקלדת MIDI ייעודית לתוכנה, ה-fl key

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תוכנות מוזיקה
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1997
קטגוריה:תוכנות עריכת אודיו