לאטה מנגשקאר

לאטה מנגשקאר (בהינדי: लता मंगेशकर, באנגלית: Lata Mangeshkar, נולדה בשם המה מנגשקאר; 28 בספטמבר 1929 – 6 בפברואר 2022) הייתה זמרת פלייבק הודית ומלחינה. היא נחשבת לאחת הזמרות הגדולות והמשפיעות ביותר בהודו אי פעם. הקריירה שלה השתרעה על פני שמונה עשורים, בהם זכתה בתוארי כבוד כמו "מלכת המנגינה", "הזמיר של הודו" ו"קול המילניום".<ref name="hindustantimes.com"></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

מנגשקאר הקליטה שירים בלמעלה משלושים ושש שפות הודיות ובכמה שפות זרות, אם כי בעיקר במראטהית, הינדי ובנגלית. השפות הזרות בהן שרה כללו אנגלית, אינדונזית, רוסית, הולנדית, נפאלית וסווהילית.<ref></ref> בשנת 1989, הוענק לה פרס דאדאסהב פאלקה על ידי ממשלת הודו.<ref></ref> בשנת 2001, כהוקרה על תרומתה לאומה, הוענק לה הבהרט רטנה, הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בהודו. צרפת העניקה לה את הפרס האזרחי הגבוה ביותר שלה, המסדר הלאומי של לגיון הכבוד, בשנת 2007.<ref></ref>

בהודו היא זכתה בשלושה פרסי סרטים לאומיים, 15 פרסי איגוד העיתונאים של בנגל, ארבעה פרסי ההשמעה הנשית הטובה ביותר של פילמפייר, שני פרסי פילמפייר מיוחדים, פרס מפעל חיים של פילמפייר ועוד רבים נוספים.

ב-1974, היא הייתה אחת מזמרות הפלייבק ההודיות הראשונות שהופיעו ברויאל אלברט הול בלונדון, אנגליה.

השיר האחרון שהקליטה היה "Saugandh Mujhe Is Mitti ki" שיצא ב-30 במרץ 2019 כמחווה לצבא ההודי והאומה.

בנוסף, היא הופיעה בספר גינס שיאי עולם, כאמנית המוקלטת ביותר בהיסטוריה בין 1948 ל-1987.<ref name=":1"></ref>

נפטרה מסיבוכים של נגיף הקורונה ב-2022 בגיל 92.

== ביוגרפיה ==
תמונת ילדות של לאטה מנגשקאר
מנגשקאר נולדה בשנת 1929<ref name="Bhimani"></ref>  בעיר אינדור אז בירת המדינה אינדור שהייתה חלק מהראג' הבריטי.

אביה, דינאנת מנגשקאר, היה מרקע מרתי וקונקני, במקצועו הוא היה זמר ושחקן תיאטרון קלאסי. אביו של אביה שימש כאיש דת במקדש מנגשי המפורסם בגואה.

אמה, שבנטי (ששמה שונה מאוחר יותר לשודהמאטי), הייתה אישה גוג'ראטית מתאלנר, נשיאות בומביי (כיום בצפון מערב מהאראשטרה). שבנטי הייתה אשתו השנייה של דינאנת ואחותה הצעירה של אשתו הראשונה שנפטרה לפני נישואיו לשבנטי. סבה מצד אמה, סת' חרידאס רמדאס לאד, היה איש עסקים מצליח. היא למדה מסבתה מצד אמה שירי עם של בגוג'ראטית.<ref></ref><ref name="toi1"></ref><ref name="toi2"></ref>

לאטה נקראה "המה" בלידתה. מאוחר יותר שינו הוריה את שמה ללאטה על שם דמות נשית, לאטיקה, באחד ממחזותיו של אביה, भाव बंधन.<ref name="encyclopaedia_of_hindi_cinema"></ref>

היא הייתה הילדה הבכורה במשפחה. אחיה הם: מינה, אשה, אושה והרידיינת, כולם זמרים ומוזיקאים מוכשרים, ועם כולם שיתפה פעולה.<ref></ref>

את שיעור הנגינה הראשון שלה קיבלה מאביה. בגיל חמש היא התחילה לעבוד כשחקנית בהצגות המוזיקליות של אביה. מנגשקאר לא זכתה כלל להשכלה פורמלית, ביום הראשון ללימודים בבית הספר היא עזבה משום שאסור היה לה להביא איתה את אחותה.<ref></ref><ref name="encyclopaedia_of_hindi_cinema" />

== קריירת שירה ==
=== קריירה מוקדמת בשנות הארבעים ===
בשנת 1942, כאשר מנגשקאר הייתה בת 13, נפטר אביה ממחלת לב.<ref></ref> מאסטר ויניאק (ויניאק דמודר קרנאטקי) הבעלים של חברת הסרטים נביוג צ'ירפאט וחבר קרוב של משפחת מנגשקאר, טיפל בילדים. הוא עזר לה להתחיל בקריירה של זמרת ושחקנית.<ref></ref>

היא החלה לשיר שירים במראטהית בסרטי קולנוע ב-1942 ו-1943. בנוסף, היא נאלצה לעסוק גם במשחק אך לא אהבה זאת וניסתה להימנה מכך.

היא עברה למומבאי ב-1945 כשהחברה של מאסטר ויניאק העבירה את המטה שלה לשם. היא התחילה לקחת שיעורים במוזיקה הינדוסטנית קלאסית.<ref></ref><ref></ref> ב-1946 החלה לשיר עבור סרטי קולנוע בשפה ההינדית.

לאטה ואחותה אשה שיחקו בתפקידים קטנים בסרטו הראשון של ויניאק בשפה ההינדית, Badi Maa (1945). בסרט הזה, לאטה שרה גם בבהאג'אן, "מאטה טרה צ'רנון מיין". היא הוצגה בפני המנהל המוזיקלי ואסנט דסאי במהלך הקלטת הסרט השני של ויניאק בשפה ההינדית, "סובהדרה" (1946).<ref></ref><ref></ref>

לאחר מותו של ויניאק ב-1948, המנהל המוזיקלי גולם היידר לקח אוה תחת חסותו והחל להדריך אותה כזמרת. הוא הכיר לה את המפיק סשהדר מוחרג'י, שעבד אז על הסרט "שאהיד" (1948), אבל מוחרג'י פטר את קולה כ"רזה מדי". היידר השיב לו שבשנים הקרובות מפיקים ובמאים "יפלו לרגלי לאטה" "מתחננים בפניה" שתשיר בסרטים שלהם. היידר העניק לה את הפריצה הגדולה הראשונה שלה עם השיר "Dil Mera Toda, Mujhe Kahin Ka Na Chhora" - מילים מאת נאזים פניפטי - בסרט Majboor (1948), שהפך ללהיט הקולנועי הגדול הראשון שלה, ופריצת הדרך. בראיון לרגל יום הולדתה ה-84 ב-2013, היא הכריזה "גולם היידר הוא באמת הסנדק שלי. הוא היה המנהל המוזיקלי הראשון שהראה אמונה מלאה בכישרון שלי."<ref name="encyclopaedia_of_hindi_cinema" /><ref></ref>

מנגשקאר הביאה סגנון חדש של שירה למוזיקת הקולנוע ההודית. מילים של שירים בסרטים הינדיים הולחנו, באותם ימים, בעיקר על ידי משוררים מרקע אורדי והכילו שיעור גבוה יותר של מילים בשפת אורדו, כולל הדיאלוג. השחקן דיליפ קומאר השמיע פעם הערה קלה לגבי המבטא שלה בזמן ששרה שירים באורדו, אז במשך תקופה מסוימת היא למדה שיעורים באורדו ממורה לאורדו.<ref></ref> בראיונות שלאחר מכן היא אמרה שנור ג'האן שמעה אותה בילדותה ואמרה לה להתאמן הרבה. השניים נשארו בקשר זו עם זו במשך שנים רבות.<ref></ref>

אחד מלהיטיה הגדולים הראשונים היה "Aayega Aanewaala", שיר בסרט "מאהל" (1949), שהולחן על ידי המנהל המוזיקלי חמצ'אנד פראקש והוצג על המסך על ידי השחקנית מדהובלה.<ref name="dailytimes.com.pk"></ref> זה היה רגע מכונן עבורה, ודחיפה להכרה של זמרי פלייבק בהודו. לפני כן, זמרי פלייבק נתפסו כמקבילה הווקאלית של פעלולן ונשארו בלתי נראים וחסרי קרדיט. השיר הזה היה להיט כל כך גדול, שרדיו גואה חשף את זהותה והיא הפכה לכוכבת בזכות עצמה. זה פתח את הדלת לזמרי פלייבק אחרים להשיג את ההכרה הראויה.

=== שנות ה-50 ===
בשנות ה-50 שרה מנגשקאר שירים שהולחנו על ידי מנהלים מוזיקליים שונים מהתקופה היא שרה את "Sri Lanka, Ma Priyadara Jaya Bhumi", שיר בסינהלית, לסרט הסרי לנקי משנת 1955 Seda Sulang.<ref></ref> את הופעת הבכורה שלה בשירת פלייבק בטמילית בשנת 1956 עם השיר הטאמילי Enthan Kannalan עבור השחקנית המפורסמת נימי.<ref></ref>
מנגשקאר בשנות ה-60
בשנות ה-50 היא שרה שירים רבים המבוססים על ראגה (מוזיקה הודית קלאסית) עבור הבמאי והמלחין נאושד בסרטים רבים.
=== שנות ה-60 ===

בשנת 1961, היא הקליטה שני בהאג'נים פופולריים, "אללה תרו נעאם" ו"פראבהו טרו נעאם".<ref name="auto1"></ref>

ב-1962 הוענק לה פרס הסרטים השני שלה על השיר "Kahin Deep Jale Kahin Dil" מתוך הסרט Bees Saal Baad, שהלחין המנט קומאר.<ref name="auto1" />

ב-27 בינואר 1963, על רקע מלחמת הודו–סין, היא שרה את השיר הפטריוטי "Aye Mere Watan Ke Logo" (מילולית, "הו, האנשים בארצי") בנוכחותו של ג'ווהרלל נהרו, אז ראש ממשלת הודו. השיר, הביא את ראש הממשלה לכדי בכי.<ref></ref>

שנות ה-60 היו עדות גם לתחילת הקשר שלה עם לקסמיקנט ופייראלל המנהלים המוזיקליים עבורם שרה את השירים הפופולריים ביותר בקריירה שלה. היא שרה למעלה מ-700 שירים עבור צמד המלחינים לאורך תקופה של 35 שנים, שרבים מהם הפכו ללהיטי ענק ושעליהם זכתה בפרס ה-פילמפייר השלישי שלה.<ref></ref>

היא גם שרה כמה שירי פלייבק לסרטים מאראתיים, שהולחנו על ידי מנהלים מוזיקליים מראתיים. במהלך שנות ה-60 וה-70, היא גם שרה כמה שירים בנגליים שהולחנו על ידי מנהלים מוזיקליים כמו סליל צ'ודהורי והמאנט קומאר.<ref></ref>

בשנות ה-60 היא הקליטה דואטים עם קישור קומאר, מוקש, מאננה דיי, מהנדרה קאפור ומוחמד רפי. במשך תקופה קצרה במהלך שנות ה-60, היא הייתה ביחסים לא טובים עם מוחמד רפי עקב ויכוח שנגע לתשלומי התמלוגים לזמרים. היא רצתה שרפי יתמוך בה בדרישה לחצי מניה מחמשת אחוזי תמלוגי השירים שהעניק מפיק הסרט למלחינים נבחרים.<ref name="how_fair_raju3"></ref> אבל רפי נקט עמדה הפוכה בתכלית, וסבר שתביעת זמר פלייבק כלפי יוצר הסרט הסתיימה בתשלום המוסכם על השיר, מה שהוביל למתחים בין השניים. לאחר ויכוח במהלך הקלטת השיר "תסוויר תרי דיל מיין", ממאיה (1961), סירבו השניים לשיר זה עם זה.<ref name="how_fair_raju4"></ref> המנהל המוזיקלי שנקר ג'יקישאן ניהל מאוחר יותר משא ומתן לפיוס בין השניים.<ref></ref>

=== שנות ה-70 ===

רבים משיריה הבולטים בשנות ה-70 הולחנו על ידי לקסמיקנט ופייראלל רובם נכתבו על ידי התמלילן אנאנד בקשי.<ref></ref>

בשנת 1973, היא זכתה בפרס הקולנוע הלאומי לזמרת הפלייבק הטובה ביותר על השיר "Beeti Na Bitai" מהסרט "מבוא", שהולחן על ידי ר"ד בורמן, ונכתב על ידי גולזר.<ref></ref>

משנות ה-70 ואילך, היא גם העלתה קונצרטים רבים בהודו ומחוצה לה, כולל כמה קונצרטים עבור צדקה. היא שינתה את הדרך שבה נתפסו קונצרטים של מוזיקה הודית במערב.<ref name="phenomenon"></ref> הקונצרט הראשון שלה מעבר לים היה ברויאל אלברט הול, בלונדון, ב-1974. (למרות כמה מקורות הטוענים שהיא הייתה ההודית הראשונה שעשתה זאת,<ref></ref><ref name="highbeammilestones"></ref> לפי הרישומים של האולם עצמו, ההודית הראשונה שהופיעה שם הייתה ראווי שנקר, ב-21 באוקטובר 1969.<ref name="firstIndianatRAH"></ref>) עד לאותה תקופה, קונצרטים של מוזיקת קולנוע כללו בעיקר שירה וריקודים שנערכו באולמות קהילתיים ובמכללות, לעיתים נדירות לקחו זמרי קולנוע ברצינות. מנגשקאר דרשה לשיר באולמות מיינסטרים בלבד, וזה היה כבוד שעד אז הוענק רק למוזיקאים קלאסיים.<ref name="phenomenon" />

בסרט Satyam Shivam Sundaram בבימויו של ראג' קאפור ב-1978, היא שרה את שיר הנושא הראשי שהיה בין מובילי המצעד של אותה השנה. סיפור הסרט, על פי בתו של קאפור ריטו ננדה בספרה ראג' קאפור, נוצר בהשראתה. הספר מצטט את קאפור כאומר: "דמיינתי את סיפורו של גבר שפגש אישה עם פנים רגילות אך עם קול זהב ומיד רציתי ללהק את לאטה מנגשקאר לתפקיד".<ref></ref>

=== שנות ה-80 ===
משנות ה-80 ואילך, מנגשקאר עבדה עם מנהלים מוזיקליים שונים, השיר שלה "Zu Zu Zu Yashoda" מהסרט - "Sanjog" (1985) שבר שיאי השמעות.<ref></ref><ref name=":0"></ref>

ביוני 1985, ה-United Way of Greater Toronto הזמין אותה להופיע בגני מייפל ליף. לבקשתה של אן מאריי (Anne Murray) זמרת קנדית<ref></ref> לאטה שרה את השיר שלה "You Needed Me". בקונצרט השתתפו 12,000 איש והוא גייס 150,000 דולר שנועדו לצדקה.<ref></ref><ref></ref>

=== שנות ה-90 ===
במהלך שנות ה-90, מנגשקאר הקליטה עם מנהלים מוזיקליים כולל אנאנד-מילינד, נאדם-שרוואן, ג'טין - לאליט, דיליפ סן-סאמיר סן, אוטאם סינג, אנו מאליק, אדש שרוואסטווה ו-AR רחמן. היא הקליטה כמה שירים שאינם סרטים, כולל גאזלים עם ג'גג'יט סינג.

ב-1990 היא השיקה בית הפקות משלה לסרטים הינדיים, באותה שנה היא זכתה בפרס הקולנוע הלאומי השלישי שלה לזמרת הפלייבק הטובה ביותר על הביצוע שלה לשיר "יארה סילי סילי" מהסרט, שהולחן על ידי אחיה הרידיינת.<ref></ref><ref></ref>

בשנת 1994, היא הוציאה את Shraddanjali - My Tribute to the Immortals.<ref></ref> המאפיין המיוחד של האלבום הוא שלאטה הציגה בו מחווה לזמרים המפורסמים של אותה תקופה על ידי עיבוד כמה משיריהם בקולה שלה. האלבום כלל שירים של: ק"ל סיגל, קישור קומאר, מוחמד רפי, המנט קומאר, מוקש, פונקאג' מאליק, גיטה דאט, זורבאי ועוד.<ref></ref>

ב-1999 הושק Lata Eau de Parfum, מותג בשמים על שמה.<ref></ref> היא גם זכתה בפרס Zee Cine על מפעל חיים באותה שנה.<ref></ref>

בנוסף בשנת 1999, היא נבחרה כחברה ברג'יה סבהה, הבית העליון של הפרלמנט ההודי.<ref></ref> עם זאת, היא לא השתתפה בישיבות באופן קבוע, דבר שהוביל לביקורת מכמה מחברי הבית, כולל סגנית היו"ר נג'מה הפטוללה, פרנב מוקהרג'י ושבאנה עזמי.<ref name="toi_unequal_music"></ref><ref></ref> היא ציינה את הסיבה להיעדרותה כבריאות לקויה, ודווח שהיא לא לקחה משכורת, קצבה או בית בדלהי שהגיעו לה עקב היותה חברת פרלמנט.<ref name="toi_unequal_music" /><ref></ref>

=== שנות ה-2000 ===
בשנת 2001, הוענק למנגשקאר בהרט רטנה, הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בהודו. כמו כן בשנת 2001, היא הקליטה את השיר ההינדי הראשון שלה עבור הסרט "בושה" של המלחין איליהראג'ה, היא הקליטה קודם לכן שירי טמילית וטלוגו שהלחין איליהראג'ה.<ref></ref>

עוד ב-2001 היא הקימה את בית החולים מאסטר דינאנת מנגשקאר (על שם אביה) בפונה, בניהול הקרן הרפואית לאטה מנגשקאר (קרן שנוסדה על ידי משפחת מנגשקאר ב-1989). בשנת 2005 היא עיצבה קולקציית תכשיטים בשם Swaranjali, אשר נוצרה על ידי Adora, חברת ייצוא יהלומים הודית. חמישה פריטים מהאוסף גייסו 105,000 ליש"ט במכירה פומבית של כריסטי'ס, וחלק מהכסף נתרם לסיוע ברעידת האדמה בקשמיר ב-2005.<ref></ref>

ב-2004 השיר שלה "Wada Na Tod" מ-1987 נכלל בפסקול הסרט שמש נצחית בראש צלול.<ref></ref>

=== שנות ה-2010 ===
ב-12 באפריל 2011 הוציאה מנגשקאר את האלבום Sarhadein: Music Beyond Boundaries, המכיל את הדואט "Tera Milna Bahut Acha Lage" שלה ושל מהדי חסן (שכתב הפקיסטני פרהאד שאהזד). באלבום מופיעים אושה מנגשקאר, סורש ודקר, חריהרן, סונו ניגאם, רקה בהרדוואג' וזמרת פקיסטנית נוספת, גולאם עלי, עם יצירות של מאיורש פאי ואחרות.<ref></ref><ref></ref>

ב-28 בנובמבר 2012, היא השיקה לייבל מוזיקה משלה, LM Music, עם אלבום של בהאג'נים, Swami Samarth Maha Mantra, שהולחן על ידי מיורש פאי. היא שרה עם אחותה הצעירה אושה באלבום.<ref></ref>

ב-2014 היא הקליטה אלבום בנגלי, Shurodhwani,שכלל שיר מאת סליל צ'ודרי שגם הוא הולחן על ידי פאי.<ref></ref>

ב-30 במרץ 2019, מנגשקאר הוציאה את השיר האחרון שלה "Saugandh Mujhe Is Mitti Ki", שהולחן על ידי מיורש פאי, כמחווה לצבא ולאומה ההודית.

== מחלה ומוות ==
ב-8 בינואר 2022, מנגשקאר נבדקה חיובית לנגיף הקורונה עם תסמינים קלים ואושפזה ביחידה לטיפול נמרץ של בית החולים בריץ' קאנדי במומבאי. היא נשארה בטיפול נמרץ עם סימנים של "שיפור קטן" בבריאותה. הרופאים שטיפלו בה הורידו אותה ממכשיר ההנשמה ב-28 בינואר לאחר שבריאותה "השתפרה באופן קטן";<ref></ref> עם זאת, היא חזרה למכשיר ההנשמה ב-5 בפברואר, לאחר שמצבה התדרדר, ועברה "טיפול אגרסיבי".<ref></ref>
הלווייתה של מנגשקאר ב-2022
מנגשקאר מתה מתסמונת כשל רב מערכתי ב-6 בפברואר 2022, בגיל 92. לאחר 28 ימים של טיפול מתמיד בדלקת ריאות וקוביד-19.<ref></ref><ref></ref>
ראש הממשלה [[נרנדרה מודי פוגש את משפחת מנגשקאר ואשה בהוסליפטר במחווה ללאטה מנגשקאר במומבאי.]]
ממשלת הודו הודיעה על תקופת אבל לאומי של יומיים וכי הדגל הלאומי יורד לחצי התורן בין ה-6 ל-7 בפברואר ברחבי הודו מתוך כבוד.<ref></ref> הנשיא ראם נאת' קובינד, סגן הנשיא וניקאיאח נאידו,, ראש הממשלה נרנדרה מודי, מספר שרי איגוד ושרים ראשיים,<ref></ref><ref></ref> רבים מחברי תעשיית המוזיקה ההודית, תעשיית הקולנוע ההודית, סלבריטאים, מעריצים וגולשים ברשת הביעו תנחומים. שחקני קבוצת הקריקט ההודית לבשו רצועת זרוע שחורה כדי להתאבל על האובדן של מנגשקאר במשחק הראשון בליגה.<ref></ref><ref></ref> נשיא צרפת עמנואל מקרון, ראש ממשלת פקיסטן, עימראן חאן, ראשת ממשלת בנגלדש, הסינה ודזד, ראש ממשלת נפאל, שר בהדור דאובה, ראש ממשלת סרי לנקה, מהינדה ראג'פקסה, נשיא אפגניסטן לשעבר, חמיד כרזאי והשר הפקיסטני פאואד צ'אודרי הביעו את צערם על מותה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> הטקסים האחרונים של מנגשקאר (שבוצעו על ידי אחיה הרידיינת) והשריפה נערכו, בשיתוף מלא של המדינה, בפארק שיוואג'י של מומבאי באותו יום. ראש הממשלה נרנדרה מודי, המושל בהגאט סינג קושיארי וראש הממשלה אודהב ת'קריי חלקו כבוד אחרון והעניקו מחווה פרחונית. אחיותיו של מנגשקאר, אשה בהוסל ואושה מנגשקאר, דבנדרה פאדנאוויס, שאה רוח' חאן, שראד פאואר, אמיר חאן, רנביר קאפור, וידיה באלן, שראדה קאפור, סאצ'ין טנדלקר, אנוראדהה פאודוואליטה וכמה בני משפחה היו נוכחים גם כן.<ref></ref> בפברואר 2022, שלט חוצות אלקטרוני בטיימס סקוור, מנהטן, בחסות מרכז התרבות ההודי בינדר, הציג מחווה למנגשקאר.<ref></ref> לאטה מנגשקאר מתה יום אחרי Vasant Panchami (פסטיבל המוקדש לאלה סרסווטי המייצגת מוזיקה, ידע ושאר האמנויות). "זה מיוחד מכיוון שרבים ראו בה מייצגת של האלה סרסווטי והאנשה של מוזיקה", לדברי השחקנית ראני מוקרג'י.<ref></ref>

ב-10 בפברואר 2022, האפר של מנגשקאר פוזר בנהר גודאברי ברמקונד, נאסיק על ידי אחותה אושה ואחיינה עדינת מנגשקאר.<ref></ref>

== פרסים והכרה ==
מנגשקאר בהכרזה על פרסי דינאנת מנגשקאר ב-2013
מנגשקאר זכתה במספר פרסים והצטיינות, כולל הבהרט רטנה ב-2001, הפרס האזרחי הגבוה ביותר בהודו.

היא זכתה בשלושה פרסי קולנוע לאומיים ו-15 פרסי איגוד עיתונאי הקולנוע הבנגלי. היא גם זכתה בארבעה פרסי ההשמעה הנשית הטובה ביותר של פילמפייר. בנוסף הוענק לה פרס מפעל חיים של פילמפייר ב-1993 והיא זכתה בפרסים מיוחדים של פילמפייר ב-1994 ו-2004<ref></ref>

בשנת 1984, ממשלת מדינת מאדהיה פראדש הקימה על שמה את פרס לאטה מנגשקאר. ממשלת מדינת מהרשטרה הנהיגה גם פרס דומה בשנת 1992.<ref></ref>

בשנת 2009, היא זכתה בתואר קצינת לגיון הכבוד הצרפתי, הפרס הגבוה ביותר בצרפת.<ref></ref>

בשנת 2012, היא דורגה במקום ה-10 בסקר של Outlook India כאחת מההודים הכי גדולים מאז העצמאות ההודית.<ref></ref>

לאטה מנגשקאר נכללה בקטע 'לזיכרון' בטקס פרסי הקולנוע והטלוויזיה של האקדמיה הבריטית (באפטה) לשנת 2022.<ref></ref>

היא גם קיבלה תוארי דוקטור לשם כבוד מאקדמיית סנג'יט נטאק בשנת 1989 ומאוניברסיטת שיבאג'י בקולהפור.<ref></ref><ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:זמרות הודיות
קטגוריה:זמרים הודים
קטגוריה:מקבלי עיטור בהרט רטנה
קטגוריה:זוכי פרס פילמפייר
קטגוריה:זמרים השרים בהינדי
קטגוריה:מלחינים מן המאה ה-20
קטגוריה:מלחינות המאה ה-21
קטגוריה:מלחינות מן המאה ה-20
קטגוריה:הודיות שנולדו ב-1929
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1929
קטגוריה:הודיות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:הודים שנפטרו ב-2022