OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ערן קצנלנבוגן

ערן קצנלנבוגן (נולד ב-5 ביולי 1965) הוא פסנתרן, נגן ג'אז, ומורה למוזיקה ולאלתור ישראלי ואמריקאי.

==ביוגרפיה==
ערן קצנלנבוגן נולד בישראל כבן הצעיר למשפחה בת חמישה ילדים. הוא צאצא של משה מנדלסון.
הוא למד פסנתר אצל אידה ברנבוים, אמו של דניאל בארנבוים. הוא סיים את הכשרתו המוזיקלית בקונסרבטוריון של בוסטון במסצ'וסטס.

משנת 1996, מלמד קצנלנבוגן בחטיבת המכינה לצעירים ולימודי ההמשך למבוגרים של הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד אשר בבוסטון. במהלך עבודתו בקונסרבטוריון פיתח דרכי הוראה חדשניות ללימוד תלמידים עם צרכים ויכולות מיוחדים.
בשנת 2005 הופיע בישראל במסגרת פסטיבל הג'אז בתל אביב.
באוקטובר 2007 הופיע בצפון גרמניה ופגש את הפסנתרן הקלאסי . השניים יצאו למסע הופעות משותף ששילב בין מוזיקה קלאסית לג'אז. בין השאר ניגנו השניים עיבוד מיוחד ל"תמונות בתערוכה" של מוסורגסקי.
ב-2008 הופיע שוב בישראל, הפעם במרכז פליציה בלומנטל למוזיקה.
בשנת 2009 הוציא לאור את תקליטור הסולו העשירי שלו, "88 אצבעות", שכלל הקלטות מסיבוב הופעות שערך בארצות הברית, אירופה והמזרח התיכון.

ביולי 2012 הופיע בקונצרט בעיירה בגרמניה לרגל חגיגות 700 שנים לייסוד העיר.
הקלטותיו של ערן זכו לתשבחות על ידי פרסומי ג'אז כגון "ג'זאיז", "ג'ז טיימס" , "ג'ז ג'ורנאל אינטרנשיונל" ו "אול אבאוט ג'ז" , אשר ציין בביקורתו האחרונה: "88 אצבעות הוא באמת יצירה של וירטואוז. אולי קצנלנבוגן הוא באותה ליגה עם ארט טייטום בשל העובדה הבאה: הוא קובע את הרף שאליו צריכים פסנתרנים אחרים לשאוף."
בשנת 2014 ערך סיבוב קונצרטים בשם Piano Fight בסין יחד עם טל זילבר. באותה שנה הופיעו השניים גם בישראל.

מאז שנת 1991 ערן עסוק בכתיבת ספרו "זמן אחד". הספר הכתוב בעברית הוא יומן אוטוביוגרפי פילוסופי. קטעים מ"זמן אחד" פורסמו בעיתון "הזמן הוורוד", בשנתון העברי של אמריקה "[https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/99995042.php#top הדור]" בעריכתו של לב חקק (מהדורת 2006 תשס"ו) ובאתר "[http://israblog.nana10.co.il/blogread.asp?blog=846687&year=2014&month=4 ישרא-בלוג]". בשנת 2016, פורסם תרגומו לעברית של ערן קצנלנבוגן למילות שיר עם סיני מן המאה השמונה-עשרה, "פרח יסמין".

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://necmusic.edu/faculty/eyran-katsenelenbogen?lid=9&sid=1 ערן קצנלנבוגן] באתר הניו אינגלנד קונסרבטורי

==הערות שוליים==

קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
סופיות שמש

סופיות שמש (שם מדעי: Eurypygiformes) היא סדרה קטנה במחלקת העופות ובה שני מינים חיים: סופית שמש (Eurypyga helias) וקגו (Rhynochetos jubatus). סופיות השמש הם קרובי משפחה רחוקים של העגוראים, הסדרה בה העגורים והרליות.

אלו הם עופות קרקע בינוניים החיים על קרקע היער ביערות גשם, אינם מעופפים לעיתים קרובות והם מגושמים מעט בתעופתם. הקגו הוא המין הגדול ביותר מהסדרה כיום.

==מיון==
בסדרה נכללות המשפחות הבאות:
* משפחת קגואיים (Rhynochetidae) ובה מין יחיד קגו (Rhynochetos jubatus)
* משפחת אורופיגיים (Eurypygidae) ובה מין יחיד סופית שמש (Eurypyga helias)

כמה חוקרים משייכים את המשפחה אפטורניים (Aptornithidae) לסדרה זו, אך בדרך כלל היא נחשבת למשפחה של עגוראים.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1888
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מקס פורברינגר
אוגר אירופי

אוגר אירופי או אוגר מצוי (שם מדעי: Cricetus cricetus) הוא מין יחיד בסוגו בתת-משפחת האוגרים, החי באירופה ובאסיה ומגודל כחיית מחמד נפוצה.

== מאפיינים ==
האוגר האירופי קרוב למיני אוגרים נוספים כמו האוגר הסורי (Mesocricetus auratus) והאוגר הסיבירי (Phodopus sungorus sungorus) והוא נראה ומתנהג כמוהם. הוא אינו בסכנת הכחדה והוא מגודל בשבי כחיית מחמד, מה שמאריך בהרבה את תוחלת חייו.

האוגר האירופי הוא אוגר חום שבטנו שחורה ומעט לבנה בצדדיו. משקלו של פרט בוגר 220–460 גרם ואורכו 20–35 ס"מ.

האוגר חי באזורי אחו ובשטחים חקלאיים בעלי אדמה רכה או דשא. הוא נפוץ מבלגיה ואלזס במערב, לרוסיה במזרח ורומניה בדרום. הוא נפוץ גם באסיה עד לאזור של הרי אלטאי ונהר היניסיי.

== שינוי פיזי ==

כשבוחנים את ההבדל בין סוגי האוגרים: אוגרים סוריים ואוגרים סיביריים אפשר לראות שקיימים שינויים עונתיים במשקל הגוף בעיקר על ידי שינוי מאגרי השומנים בפגר שלהם. אוגרים סוריים עולים במשקל ואילו אוגרים סיביריים יורדים במשקל בעקבות חשיפה קצרה לאור היום. אוגרים סוריים מתכוננים לחורף על ידי הגדלת האנרגיה הנאגרת כשומני הפגר. לעומת זאת, אוגרים סיביריים מורידים את המסה המטבולית שלהם ולכן דורשים צריכת אנרגיה נמוכה יותר לצורך תחזוקת אנרגיה.

באוגרים סוריים ואולי סיביריים השינויים הקצרים במשקל ביום מוגזמים על ידי דיאטות עתירות שומן.

== ריבוי ==
האוגר האירופי מגיע לבגרות מינית בגיל 43 ימים, והוא מתרבה מתחילת אפריל עד אוגוסט. ההריון נמשך 18–20 ימים, והשגר כולל 3–15 צאצאים. תקופת ההנקה נמשכת שלושה שבועות.

האוגר האירופי אומנם לא נמצא בסכנת הכחדה אך קיימת עלייה בתמותה של המין. מאחר שאמצעי הגנה להפחתת תמותה במערב אירופה לא הצליחו לעצור את הירידה, המין נעלם גם מיותר מ-75% מהתפוצה שלו במרכז ומזרח אירופה. ב-48 מתוך 85 מחוזות רוסיה, בלארוס, אוקראינה ומולדובה, התפוצה היחסית שלה ירדה.<ref></ref>

תוכניות שימור של האוגר האירופי בצרפת למשל מראה את האיומים העיקריים על מכרסם זה בסכנת הכחדה חמורה הם ההתרוששות והפיצול של בית הגידול שלו עקב שינויים בשיטות החקלאות.

מעמדו של מין זה השתנה ממזיק לסכנת הכחדה תוך כמה עשורים בלבד, חייב להוביל לקבלה של המין על ידי אזרחים ובמיוחד חקלאים, קיימת סכנת הכחדה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:חיות מחמד
קטגוריה:אוגריים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:גרמניה: יונקים
קטגוריה:פולין: יונקים
קטגוריה:רוסיה: יונקים
קטגוריה:לוקסמבורג: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
פנילאפרין

פנילאפרין (Phenylephrine) הוא אגוניסט אלפא-1-אדרנרגי. משמש בעיקר להפחתת גודש באף, אך גם עבור הרחבת אישונים והעלאת לחץ דם.

==שימושים קליניים==
פנילאפרין משמשת כתחליף לתרופה פסאודפרדרין שמכירתה אינה חוקית במדינות מסוימות כיוון ששימשה לייצור לא חוקי של מתאמפטמין, אך בישראל נמכרת במגוון תכשירים לייבוש אף (נגד נזלת, נגד שיעול), כגון אפלפי, היסטאפד, היסטאדקס, סינופד ורבות אחרות<ref></ref><ref></ref>.

פנילאפרין משמש גם כחומר פעיל בתרופות שונות לטיפול בטחורים, הנגרמים על ידי צבירים גדולים של דם על פני פי הטבעת. כיוון שפנילאפרין גורם לווזוקונסטריקציה (היצרות כלי דם), כלי הדם באזור פי הטבעת מוצרים וכך מופחת הכאב שנגרם בעקבות הטחורים.

שימוש נוסף של פנילאפרין הוא עבור הרחבת אישונים בבדיקות עיניים ובניתוחי עיניים. גלאוקומה צרת-זווית היא התווית נגד לשימוש בתרופה זו.

פנילאפרין נמצא בשימוש כווזופרסור להעלאת לחץ דם בחולים לא יציבים עם תת-לחץ דם, בייחוד כזה שנגרם בעקבות הלם ספטי.
===חוסר היעילות נגד גודש באף===
מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 שווקה פנילאפרין עבור הפחתת גודש, ונמכרה כתרופה אוראלית או כתרסיס לאף. והפכה המרכיב הנפוץ בתרופות הנמכרות נגד גודש באף. ב-1993 רופא בשם לסלי הנדלס פרסם מחקר בו טען כי פנילאפרין אמור היה לכווץ כלי דם ולהסיר גודש באף, אך הוא טען כי התרופה מושמדת בבטן ולכן לא מגיעה ברובה לזרם הדם, ובוודאי לא לאף. הנדלס יחד עם רופא נוסף מצא כי תזכירים של המנהל המזון והתרופות האמריקאי משנות ה-60 וה-70 מעידים כי מחקרים לגבי התרופה לא עברו ביקורת עמיתים. הם הריצו את נתוני המחקרים בתוכנת ניתוח מודרנית והגיעו למסקנה שהתרופה אינה יעילה יותר מפלצבו. הנדלס ניסה להתריע על כך בפני מנהל המזון והתרופות, אך לא קיבל תשובה.

בינואר 2007 פרסם אזהרה רשמית מפני השימוש בתרופות נגד גודש המכילות פסודואפדרין, פנילאפרין או אפדרין לפעוטות. אחר כך גם בילדים, אך שיווק פנילאפרין לטיפול בגודש במבוגרים נמשך.

בעקבות מגפת הקורונה, נכנסה לתוקף חקיקה שהגדילה את כוח האדם במנהל המזון והתרופות ושינתה את הנהלים לגבי תרופות ללא מרשם. בעקבות זאת צוות של המנהל ערך סקירה וכתב דו"ח שאישר את הממצאים של הנדלס ועמיתיו, וכן ציין הטיה, לכאורה, בחלק מהנתונים משנות ה-70 שהובילו לאישור הראשוני של התרופה.

==תופעות לוואי==
תופעת הלוואי העיקרית של התרופה היא יתר לחץ דם. לפיכך, היא לא תומלץ לשימוש בחולים עם לחץ דם גבוה. תסמינים של הגדלה שפירה של הערמונית (קושי בהטלת שתן ואף אצירת שתן) יכולים להחמיר בעקבות השימוש בתרופה. תרופה זו אינה ניתנת לחולים עם היסטוריה של חרדה או התקפי בהלה, או כאלה הנוטלים תרופות נוגדות פרכוסים לאפילפסיה. האינטראקציה עם התרופה עלולה לגרום להתקפים.

השימוש בתרופה זו יכול לגרום להגברת קצב הלב (טכיקרדיה). תופעת לוואי שכיחה במתן תרופה זו דרך IV הוא רפלקס קושינג.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פנולים
קטגוריה:כהלים
קטגוריה:מכווצי כלי דם
קטגוריה:אף אוזן וגרון
ג'ובאני בטיסטה גראציולי

גובאני בטיסטה גראציולי (באיטלקית: Giovanni Battista Grazioli; 6 ביולי 1746 – 6 בפברואר 1820) היה מלחין איטלקי מן התקופה הקלאסית, בן תקופתו של מוצרט.

==ביוגרפיה==

גראציולי נולד בווילאוטרו די גארניאנו. הוא עבר לוונציה, שם היה תלמידו של פרדיננדו ברטוני, נגן עוגב בקפלה של בזיליקת סן מרקו. ב-2 במרץ 1781 יצא ברטוני לחופשה של שנתיים וגראציולי מילא את מקומו. ב-28 במאי 1782, עם מותו של דומניקו ברטוני, נגן העוגב השני, תפס גראציולי את מקומו. במשרתו זו נשאר עד 1785, אז הלך בלדאסארה גאלופי לעולמו וגראציולי היה לנגן העוגב הראשון. בסביבות 1780 יצאו לאור בדפוס 12 סונאטות שלו לצ'מבלו ו-6 סונאטות לצ'מבלו עם כינור אובליגטו. נוסף לסונאטות לצ'מבלו, הניח אחריו גראציולי כ-400 יצירות, כמעט כולן שמורות בוונציה. ידוע בוודאות, שכתב מוזיקה ליטורגית לשימוש הקאפלה וייתכן שחלק ממוזיקת הקודש שלו נכתבה בהזמנה.

גראציולי מת ממחלת השחפת ב-1820 בוונציה. בכפר הולדתו, וילאווטרו, נשמר הבית שבו נולד, ברחוב הקרוי כיום על שמו. שלט הנצחה מתנוססת על הבית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140319070102/http://www.gargnanosulgarda.com/events-lake-garda/Giovan-Battista-Grazioli-uk.html מרגריטה טומאסי ואלברטו יזואה, ביוגרפיה של ג'ובאני בטיסטה גראציולי באתר האירועים של גארניאנו על אגם גארדה]
* 
* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/playlist?list=PL-6QJc-T5AKIYN2T-sZ_cS7bMwGmetB7O קישור למספר יצירות של גראציולי],יוטיוב

קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
קטגוריה:מלחינים מן התקופה הקלאסית
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:ילידי 1746
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1828
תיבת גלטון

מכונת גלטון, כפי שצוירה על ידי פרנסיס גלטון
תיבת גלטון היא מכשיר שהומצא על ידי פרנסיס גולטון כדי להדגים את משפט הגבול המרכזי, ובפרט להדגים כיצד ההתפלגות הבינומית שואפת להתפלגות הנורמלית כאשר הפרמטר n (מספר ההטלות בבינומי) גדל. המכונה מורכבת מלוח אנכי ובו שורות מופרדות של סיכות. כדורים נזרקים מלמעלה, ומקפצים לשמאל ולימין כאשר הם נתקלים בסיכות. לבסוף, הם נאספים לתוך מיכלים, כאשר כל מיכל הוא ברוחב של כדור אחד. הגובה של עמודות הכדורים בתאים מקרב עקומה פעמונית. משולש פסקל מתאר את מספר המסלולים האפשריים כדי להגיע לכל מיכל דרך הסיכות.

== התפלגות הכדורים ==
העתק פעיל של המכונה (מודל מעט שונה)
אם כדור קופץ ימינה k פעמים בדרכו למטה (ושמאלה בסיכות הנותרות) הוא מסיים את המסלול במיכל ה-k משמאל. נניח ש-n הוא מספר שורות הסיכות במכונה, מספר המסלולים למיכל ה-k נתון על ידי המקדם הבינומי <math>{n\choose k}</math>. אם ההסתברות לקפוץ ימינה מעל סיכה היא p (ששווה בערך ל-0.5 במכונה חסרת הטיה) ההסתברות של כדור לסיים את המסלול בתא ה-k שווה <math>{n\choose k} p^k (1-p)^{n-k}</math>.
זאת פונקציית ההסתברות של ההתפלגות הבינומית. לפי משפט הגבול המרכזי, ההתפלגות הבינומית מתקרבת להתפלגות הנורמלית כאשר n, מספר שורות הסיכות במכונה, גדול.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:השיטה המדעית
קטגוריה:תורת ההסתברות
קטגוריה:סטטיסטיקה
יצחק שטרנהל

רבי יצחק שטרנהל (נכתב גם: שטערנהעלל) (תר"ע - תש"מ) היה ראש ישיבה בעיר מונקאטש לפני השואה, רבה של שארית הפליטה בזלצבורג אחרי המלחמה, ורב קהילת "מחזיקי הדת" בבולטימור. מחבר הספרים כוכבי יצחק ועורך ומוציאו לאור של כתב העת הכוכב.

==קורות חייו==
נולד בי' באדר ב' תר"ע בעיר גארליץ לרבי דוד ולרבקה (בת נתן ליב טארים).

באמצע מלחמת העולם הראשונה עזבו משפחתו את גארליץ ועברו לצאנז שם למד בילדותו ובישיבה שם. באותו הזמן למד גם בעיר אושפיצין אצל רבי יעקב דוד הכהן בארנפריינד. לאחר מכן למד בישיבת "דרכי תשובה" במונקאטש.

בשנת תרצ"ה החל להוציא את כתב העת הכוכב, ממנו יצאו עשר חוברות. 

בשנת תרצ"ט נישא בראשונה לרחל לאה בת רבי אהרן צבי קסטנבוים מו"ץ בטיסא – אילאק. להם נולדו שני ילדים נתן ליב ושפרה בונה. אשתו ושני בניו, חמיו וחמותו, נהרגו בשואה.

בשנת תש"ג הגיע לבדו לעיר פעסט ונשאר בה עד סיום המלחמה.

בערב פסח תש"ו הגיע לעיר זלצבורג באוסטריה, וכעבור שנה נתמנה לכהן כרב שארית הפליטה בעיר. שם כיהן ארבע שנים.

בשנת תש"ט נישא בזיווג שני לרבקה בת יהושע זיידנפלד.

בשנת תשי"א הגיע לניו יורק וחזר להוציא את הירחון "הכוכב". כעבור שנתיים נבחר לכהן כרב קהילת "מחזיקי תורה" בעיר בולטימור.

בסוף שנת תשל"ט עבר תאונת דרכים קשה, ובכ"ח בניסן תש"מ נפטר, ונקבר בהר הזיתים בירושלים.

==לקריאה נוספת==
*לדמותו של המחבר, בסוף הספר כוכבי יצחק על הירושלמי ח"ב, ניו יורק תשנ"ג

==קישורים חיצוניים==
ממוזער
*הספרים כוכבי יצחק באתר היברו בוקס:
**
**
**
*כרכי הירחון הכוכב באתר היברובוקס:
**
**
**
**
**
*
*

קטגוריה:פרשני התלמוד הירושלמי
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:מוקצ'בו: רבנים
קטגוריה:רבנים אוסטרים
קטגוריה:בולטימור: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי מפתחות
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת גליציה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980
ג'ורדאש ישראל

ג'ורדאש ישראל (באנגלית: Jordache) היא קונצרן החזקות, אשר נמצאת בשליטת האחים ילידי-ישראל ג'ו, רפי ואבי נקש. החברה משקיעה בנדל"ן, מלונאות, תעופה, חקלאות ותעשייה. מנהלת נכסים בהיקף של מעל למיליארד דולר.

בסוף שנות ה-60 הקימו האחים נקש חנות בגדים בברוקלין שממנה צמחה ענקית הג'ינס האמריקאית "ג'ורדאש" , שהאחים ייסדו. בהמשך הם עברו לעסקי נדל"ן ומלונאות.

==תחומי פעילות==
=== מלונאות ===
בבעלות הקבוצה מספר בתי מלון ברחבי הארץ ובאירופה (בעלות, ניהול או בעלות וניהול).
בישראל:
* רשת מלונות אורכידאה, לה מלונות בתל אביב ובאילת
* רשת מלונות הרברט סמואל, לה מלונות בירושלים ("הרברט סמואל ירושלים"), באילת (ה"ריף"), מלון בוטיק ביער ביריה ("בית בגליל"), בהרצליה ("אוקיינוס סוויטס"), בים המלח ("מילוס") ובתל אביב ("אופרה תל אביב")
* מלונות "סטאי" בתל אביב ובכנרת
* מלון "הוד המדבר" בים המלח

לקבוצה מספר מלונות מושכרים: מלונות "יערים" ו"גורדוניה" ליד מעלה החמישה, בהרי ירושלים, מלון "Be קלאב" באילת ומלון כפר הנופש רמות ליד מושב רמות מעל הכנרת.

בנוסף לבתי המלון בישראל, בבעלות הקבוצה גם מספר בתי מלון באירופה אשר מנוהלים על ידי גורם חיצוני.

=== חקלאות ותעשייה ===
* מותג שמן הזית "חלוצה", מפעל השימורים "פריניר", חברת "אמרז", חברת "אקוואטק פישריז" המתמחה בגידול דגי מאכל בטכנולוגיה עילית באזור רמת הנגב.

=== תעופה ===
* חברת התעופה הישראלית, ארקיע, שנרכשה בשנת 2006.

=== נדל"ן ===
* 50% מקבוצת אמפא נדל"ן, בין נכסיה נמצאים: מגדל אלקטרה, מתחם אמפא, בית WeWork (תל אביב), בית אמפא ובית אמצור (הרצליה פיתוח), מתחם ביג (בית שמש), מתחם אמטל - מגדלי אמפא (רחובות) ועוד.
* נמל אילת – חברת הבת פפו ספנות בע"מ, היא בעלת הזיכיון לחכירת נמל אילת למשך 15 שנים עם אופציה להארכה נוספת.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות החזקות ישראליות
קטגוריה:הרצליה: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1969
אלן קורבי

אלן הנסן קורבי (באנגלית: Ellen Hansen Corby.; 3 ביוני 1911 - 14 באפריל 1999) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב ושלושה פרסי אמי על תפקידה בסדרת הדרמה "משפחת וולטון" . קורבי זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1948 על הופעתה בסרט "כזאת הייתה אמא").

== ביוגרפיה ==
קורבי נולדה בשם אלן הנסן בעיר רסין שבוויסקונסין וגדלה בפילדלפיה במשפחה ממוצא דני. בצעירותה עסקה במשחק חובבני על במה וניסתה את מזלה בהוליווד בעבודות מזמנדות.

== קריירת משחק ==
=== קולנוע ===
קורבי החלה את הקריירה שלה כשחקנית קולנוע בתחילת שנות ה-30 אך פרצה לתודעה רק בשנת 1948 בקומדיה של ג'ורג' סטיבנס "כזאת הייתה אימא" בתפקיד דודה טרינה, תפקיד מוערך ביותר של קורבי בעבורו היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

בשנת 1950 שיחקה קורבי בדרמת כותלי העלא של ג'ון קרומוול "כלואה" בתפקיד האסירה אמה ברבר. בהמשך שנות ה-50 הופיעה קורבי עבור אלפרד היצ'קוק במותחן הפסיכולוגי "ורטיגו" בתפקיד מנהלת בית המלון, עבור בילי ויילדר בדרמה הקומית "סברינה" בתפקיד גברת מקריידל המזכירה של ליינוס לרבי (המפרי בוגרט) ובמערבון הקלאסי "שיין" בתור גברת ליז טרורי.

=== טלוויזיה ===
קורבי הופיעה במהלך הקריירה שלה בעשרות של סדרות טלוויזיה, אך היא התפרסמה באופן רשמי בסדרת הדרמה המשפחתית "משפחת וולטון" בתפקיד אסתר וולטון הסבתא של משפלת וולטון. בעבור התפקיד זכתה קורבי בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה ובשלושה פרסי אמי.

== חיים אישיים ==
קורבי הייתה נשואה במשך 10 שנים לצלם הקולנוע פרנסיס קורבי, לא נולדו לה ילדים.

קורבי סבלה בשנותיה המאוחרות בעיות רפואיות חוזרות ונשנות שכללו מקרה של שבץ מוחי. קורבי נפטרה ב-14 באפריל 1999 ב"בית החולים Motion Picture" שבוודלנד הילס, קליפורניה בגיל 87.
היא נקברה ב"פארק הזיכרון פורסט לאוון" שבעיר גלנדייל.

== פילמוגרפיה ==
* הפינה האפלה (1946)
* אלו חיים נפלאים (1946)
* כזאת הייתה אימא (1948)
* סודה של אישה (1948)
* נשים קטנות (1949)
* מאדאם בובארי (1949)
* כלואה (1950)
* האקדוחן (1950)
* קצה האבדון (1950)
* הרייט גרג (1950)
* הנה בא החתן (1951)
* עונת הייחום (1951)
* במפרץ אור הירח (1951)
* אריה ברחובות (1953)
* סיפור שלוש האהבות (1953)
* שיין (1953)
* סברינה (1954)
* לא חוקי (1955)
* לגבי גברת לסלי (1954)
* סוזן ישנה כאן (1954)
* כרכרה אל הזעם (1956)
* הכול שלי לתת (1957)
* נסיעת לילה (1957)
* מקבר (1958)
* ורטיגו (1959)
* כיס מלא ניסים (1961)
* ביקור על כוכב קטן (1960)
* 4 לטקסס (1963)
* הדואגים (1963)
* שרלוט המתוקה (1964)
* הנאבק (1964)
* הרוח וגברת תרנגול (1966)
* לילו של הגריזלי (1966)
* ספינת תת-הכוס (1966)
* תמוך באקדוחן המקומי שלך (1971)
* נפוליאון וסמנתה (1972)

== סדרות טלוויזיה ==
* משפחת וולטון (1971–1980)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקנית משנה בדרמה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: שחקן משנה בדרמה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא דני
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן משנה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1999
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1999
Find

במערכות הפעלה דמויות יוניקס ומערכות הפעלה אחרות, find היא פקודה לחיפוש בתיקיית קבצים אחת או יותר במערכת קבצים. 
<code>find</code> מאפשרת לבצע חיפוש קבצים על פי קריטריונים מסוימים, ולבצע פעולה על הקבצים המתאימים, כאשר הקריטריון לסינון יכול להיות תבנית מתאימה לשם הקובץ או תבנית מתאימה לתאריך הגישה או השינוי לקובץ. בברירת המחדל, find מחזיר את כל הקבצים בתיקייה הנוכחית.

==תחביר==
<pre dir="ltr">
 find [-H] [-L] [-P] path... [expression]
</pre>

האפשרויות השונות של הפקודה שולטות בסוג הטיפול בקישורים סימבולים. בברירת המחדל, find אינו עוקב אחר קישורים סימבולים (שקול לדגל <code dir="ltr">-P</code>). הדגל <code dir="ltr">-L</code> מורה לפקודה לעקוב אחר קישורים אלו. ה-path לתיקייה יכול להכיל תבנית מסוג Wildcard, והביטוי בהמשך יכול להכיל אופרטורים שונים ולוגיקה מורכבת יותר.

ה-<code>find</code> של פרויקט גנו עשיר יותר וכולל אפשרויות נוספות.

===אופרטורים===
*( expr ) מכריח קדימות.
*! expr משמש כשער לוגי NOT.
*expr1 expr2 משמש כשער לוגי וגם. 
*expr1 -a expr2 שקול לביטוי הקודם.
*expr1 -o expr2 משמש כשער לוגי או.

===סינון על פי סוגי קבצים===
הדגל <code dir="ltr">-type</code> משמש לחיפוש סוג מסוים של קבצים: תיקיות, קישורים וכדומה. אופציות נוספות הן:

* b - התקן בלוקים (Block Device)
* c - התקן תווים (Character Device)
* d - תיקיית קבצים
* p - צינור (PIPE)
* f - קובץ רגיל
* l -קישור סימבולי
* s - שקע (Socket)

==קישורים חיצוניים==
* [http://pubs.opengroup.org/onlinepubs/9699919799/utilities/find.html find] באתר The Open Group
* <code dir="ltr">[http://linux.die.net/man/1/find find(1)]</code> - דף העזרה במערכת ההפעלה לינוקס

קטגוריה:פקודות יוניקס
פלוריאן יוזפזון

פלוריאן יוזפזון (נולד ב-9 בפברואר 1991) הוא כדורגלן סורינאמי המשחק בעמדת החלוץ בקווילי-רוואן.

==קריירת מועדונים==
יוזפזון ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של אייאקס בעונת 11–2010. חתם על הארכת חוזה עם הקבוצה ביוני 2011 ונשלח בהשאלה לעונת אחת לקבוצת נאק ברדה.
שנה לאחר מכן עבר לוואלבייק וביולי 2013 חתם בשורותיה של פ.ס.וו. איינדהובן, שם הוא משחק עם המספר 14 על חולצתו, ומופיע לסירוגין גם בקבוצת המילואים של המועדון המתחרה בליגה ההולנדית השנייה.

ליוזפזון 10 הופעות בנבחרות הצעירות של הולנד. בשנת , הצטרף לנבחרת סורינאם. ב-27 במרץ, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–6 נגד בו אף כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.

==תארים==
;אייאקס אמסטרדם
* אליפות הולנד: 

;פ.ס.וו. איינדהובן
* אליפות הולנד (2): , 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:כדורגלנים סורינאמים
קטגוריה:חלוצי כדורגל הולנדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סורינאמים
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני נאק ברדה
קטגוריה:כדורגלני ואלבייק
קטגוריה:כדורגלני פ.ס.וו. איינדהובן
קטגוריה:כדורגלני ברנטפורד
קטגוריה:כדורגלני דרבי קאונטי
קטגוריה:כדורגלני קווילי-רואן
קטגוריה:הולנדים ממוצא סורינאמי
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 2021
קטגוריה:כדורגלני רות'רהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סורינאם
קטגוריה:ספורטאים הולנדים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים סורינאמים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1991
קטגוריה:סורינאמים שנולדו ב-1991
גריליאנו

גריליאנו (איטלקית: Garigliano) הוא נהר במרכז איטליה. אורכו של הנהר הוא כ-38 ק"מ, ומקורו בנקודת ההתמזגות של נהר לירי ונהר גרי (מהם הוא מקבל את מימיו), כ-6 ק"מ מדרום לקאסינו. 

הנהר מהווה בחלקו הגדול את הגבול בין מחוז לאציו לבין מחוז קמפניה. בימי הביניים סימן הנהר את גבולה הדרומי של מדינת האפיפיור. במהלך מלחמת העולם השנייה הנהר עמד במרכז "קו החורף", השם הכולל לשלושת קווי מגננה שהקימו הנאצים באיטליה מול בנות הברית. 

כיוון שהגרילאנו מנקז שניים מהנהרות המרכזיים של מרכז איטליה, אגן ההיקוות שלו עולה בשטחו על 5,000 קמ"ר. הנהר נשפך לים הטירני, סמוך למינטורנא.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איטליה: נהרות
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים הטירני
SS-20 Saber

טיל SS-20 במצב שיגור (ציור)
SS-20 Saber הוא קוד דיווח נאט"ו של טיל בליסטי לטווח בינוני מתוצרת ברית המועצות שנקרא במקור (ברוסית) (כלומר: ракета средней дальности, טיל לטווח בינוני "פיוניר"). הטיל, בעל יכולת לנשיאת 1–3 ראשי קרב גרעיני, נכנס לשירות בשנת 1976. הצבת טילי ה-SS-20 וכיוונם לעבר מערב אירופה הייתה אחד האירועים שעוררו את "המלחמה הקרה השנייה" בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 וגררה את החלטת נאט"ו לפריסת טילי שיוט וטילים בליסטיים מסוג פרשינג 2 על אדמת אירופה. המערך פורק בעקבות הסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני בשנת 1988. לאחר השמדת המערך נרכש מספר לא ידוע של משגרים על ידי קוריאה הצפונית עבור טיל ה-BM-25 מוסודאן שלה.

== תכונות ==
הטיל היה דו-שלבי, מבוסס דלק מוצק, מרובה ראשי נפץ.

הטיל לא יועד להרס נרחב וליצירת הלם, כמכה מקדימה או כמכה שנייה, אלא לתקיפת מטרות מדויקות במערב אירופה. טווח הפעולה של הטיל היה 5,500 ק"מ כך שפריסתו בברית המועצות (בעיקר באוקראינה, בלארוס וליטא) טיווחה את כל בסיסי נאט"ו ביבשת. הראש הקרבי במשקל 1.6 טון היה יכול לשאת פצצת אטום בעוצמה של 1 מגהטון TNT או עד שלושה ראשי קרב בעוצמה של 150 קילוטון TNT כל אחד. דיוק הפגיעה גדל משגיאה של כ-500 מ' בדגמים הראשונים לכדי 150 מ' בדגמים המתקדמים יותר.

== פיתוח הטיל ==
הטיל נועד לשם החלפת הטילים המיושנים R-12 ו-R-14, שיוצרו בשנות ה-60 של המאה ה-20. פיתוח הטיל נמסר למכון מוסקבה להנדסה טרמית (Московский институт теплотехники, МИТ) ב-1968. הטיל יוצר באיגוד המפעלים הפדרליים בווטקינסק () ואת המשגרים ייצרה חברת כלי הרכב של מינסק (בבלארוסית: Таварыства Мінскі аўтамабільны завод). באוגוסט 1976, לאחר ניסויים באתר קפוסטין יאר, סופקו הטילים המבצעיים הראשונים לחיל הטילים האסטרטגיים של רוסיה. עד 1986 נפרסו הטילים ב-48 אתרי שיגור בברית המועצות.

מומחים במערב נחלקו באשר לצורך הסובייטי בפיתוח הטיל והכוונה המסתתרת מאחוריו. החוקר הנאו-שמרני ריצ'רד פרל סבר שהטילים הם חלק מתוכנית סובייטית לביסוסה כמעצמה עולמית, בעוד חוקרים אחרים סברו שהטילים בישרו נסיגה מגישת ההשמדה הטוטלית באמצעות אימוץ אסטרטגיה מתוחכמת יותר ופניה לכיוון של נשק גרעיני טקטי, המייצר איום ופגיעה מוגבלת ("דוקטרינת אוסטינוב"). נוסף על כך, לאחר שהסכמי סאל"ט הטילו מגבלות על הצבת טילים בליסטיים לטווח ארוך, עלתה חשיבותם של טילים לטווח בינוני, שלא נכללו בהסכם.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.globalsecurity.org/wmd/world/russia/rt-21m.htm מידע על טיל], אתר Global Security
* [http://sputniknews.com/analysis/20060518/48293896.html Russia's ICBM design firm: looking back at a dramatic 60-year story]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טילים בליסטיים סובייטיים
קטגוריה:טילי קרקע-קרקע
קטגוריה:נשק גרעיני במלחמה הקרה
ניוז לטר

ניוז לטר (באנגלית: The News Letter) הוא אחד העיתונים היומיים הראשיים בצפון אירלנד היוצא לאור בעיר בלפסט בין הימים שני עד שבת. זהו העיתון היומי הוותיק ביותר בעולם בשפה האנגלית שעדיין יוצא לאור, החל משנת 1737.

עמדתו הפוליטית המקורית של העיתון הייתה רפובליקנית כמו קהל קוראיו, אך כיום היא יוניוניסטית באופן מובהק. מתחריו העיקריים הם ה"בלפסט טלגרף" וה"אייריש ניוז". הניוז לטר החליף בעלים כמה פעמים מאז אמצע שנות התשעים ומאז 2005 הוא נמצא בבעלות חברת התקשורת הבריטית, "ג'ונסטון פרס". השם המלא הרשמי של העיתון הוא "בלפסט ניוז לטר" (Belfast News Letter), אף שהמילה "בלפסט" כבר לא מופיעה על העמוד הראשי שלו.

==היסטוריה==
העיתון החל לצאת לאור ב-1737 בשם "בלפסט ניוז לטר" (Belfast News Letter) בעיר בלפסט על ידי משפחת ג'וי, משפחה ממוצא הוגנוטי בעלת מעמד בבלפסט של המאה ה-18 ושבלטה במיוחד באיסוף חומרים היסטוריים. פרנסיס ג'וי, אביהם של הנרי ורוברט ג'וי, הגיע לבלפסט בראשית המאה ה-18 מכפר במחוז אנטרים. לאחר הגיעו לבלפסט, הוא נישא לבתו של מושל העיר והחל לעסוק בעריכת דין. ב-1737 הוא קיבל בית דפוס קטן במסגרת הסדר חוב והשתמש בו כדי לפרסם את העיתון הראשון בעיר תחת הכותרת "הטווס" (The Peacock). מאוחר יותר רכשה המשפחה טחנת נייר בעיר ביילימנה שמדרום-מזרח לבלפסט וכך התאפשר לה לייצר מספיק נייר לא רק לצורכי הפרסום שלה, אלא גם לכל הפרובינציה של אלסטר. בתחילת דרכו יצא לאור הניוז לטר בתדירות של שלוש פעמים בשבוע וב-1855 הוא החל להיות עיתון יומי. לפני חלוקת אירלנד ב-1922 הוא היה נפוץ בכל רחבי האי.

העיתון פרסם את החדשות על הכרזת העצמאות של ארצות הברית במהדורה שלו מה-23 באוגוסט 1776 עם זאת, העיתון "לונדון כרוניקל" היה הראשון שהדפיס את נוסח ההכרזה במהדורתו מה-15 באוגוסט אותה שנה. עותקים היסטוריים של העיתון, החל משנת 1828 ניתנים לחיפוש ולצפייה בארכיון העיתונות הבריטית (British Newspaper Archive). נכון לשנת 2011 עמדה תפוצתו של הניוז לטר על 23,492 עותקים יומיים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: עיתונים
קטגוריה:בלפסט
ארמון לה

שרידי ארמון לה
פנים הארמון
ארמון לה הוא ארמון מלכות טיבטי המשקיף על העיר לה שבחבל לדאק בהרי ההימלאיה. הוא נבנה במאה ה-17 בידי המלך סנג נאמגיאל בדמותו של ארמון הפוטאלה שבלהסה, טיבט. הארמון הוא בגובה תשע קומות כשבקומות העליונות התגוררו בני משפחת המלוכה והנמוכות שימשו כאורוות ומחסנים.

הארמון ננטש כשכוחות הדוגרה השתלטו על לדאק באמצע המאה ה-19, ומשפחת המלוכה עברה לארמון סטוק.

חורבות הארמון שוקמו בידי המכון לחקר הארכאולוגי של הודו. הארמון פתוח לציבור ועל גגו ניתן לראות מראה פנורמי של לה והסביבה. הר סטוק קנגריל שברכס הרי זאנגסקאר נראה מדרום מעבר לעמק האינדוס, ורכס הרי לדאק נראה מצפון לארמון.

מוזיאון הארמון מכיל אוסף עשיר של תכשיטים, קישוטים, גלימות טקסיות וכתרים טקסיים. יש בו ציורי טנגקה סיניים בני יותר מ-450 שנה השומרים על צבעיהם הבהירים שנוצרו מרסיסי ואבקות אבנים מסוגים שונים, כולל אבני חן.

==היסטוריה==

בניית הארמון על גבעת צמו (Tsemo) הייתה יוזמה של צוואנג נאמגיאל, מייסד שושלת נאמגיאל של לדאק בשנת 1553 והוא הושלם בידי אחיינו סנג נאמגיאל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.iloveindia.com/indian-monuments/leh-palace.html ארמון Leh Palace] באתר ILoveIndia 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טיבט
קטגוריה:לדאק
סנפרוסט

סמליל החברה בשנות ה-80'
סנפרוסט היא חברה ישראלית לייצור ירקות מוקפאים. החברה הוקמה ב-1970 כשותפות בין "כלל תעשיות" ויזמים אמריקאים. ב-1998 רכשה תנובה מ"כלל" את השליטה בחברה.

==היסטוריה==
מפעל סנפרוסט להקפאת מזון הוקם בשנים 1969–1970 באשדוד על שטח של קרוב ל-6000 מ"ר. המטרה המוצהרת של המשקיעים שהקימו את המפעל היה לייצא כמעט את כל תוצרת המפעל ובכך להגדיל את השוק עבור החקלאות הישראלית. המפעל החל בהפעלת הרצה בספטמבר 1970 בהקפאת תירס ונחנך רשמית ב-17 בינואר 1971 בנוכחות שר האוצר פנחס ספיר, ראש עיריית אשדוד צבי צילקר ושגריר ארצות הברית בישראל. בשנת 1971 ייצאה סנפרוסט לאנגליה וכן שיווקה את תוצרתה בישראל לפרטיים ולמוסדות. המפעל קלט להקפאה עודפי גידול של החקלאים. במאי 1971 החלה החברה למכור צ'יפס.

סנפרוסט חתמה על הסכם לניהול ושיווק עם חברת "סיברוק" שהייתה מהחברות הגדולות בעולם בתחום המזון הקפוא.
אולם עד אוגוסט 1972 צבר המפעל חובות של 8 מיליון לירות. בעקבות זאת לקחה על עצמה כלל תעשיות את ניהול החברה ומינתה מנכ"ל חדש למפעל. החברה פיטרה חלק מהעובדים, הגבירה את ההזדהות של העובדים עם החברה, העבירה את נקודת הכובד של הייצוא מארצות הברית לאירופה וב־1973 התקרב המפעל לאיזון תקציבי. המפעל גם פעל מול החקלאים להשגת אספקה סדירה של תוצרת ופיקח על התוצרת עוד בשדות. בשנת 1972 קרוב למחצית מכירות המפעל היו לייצוא ומחצית הייצוא של סנפרוסט היה לבריטניה והשאר היה לארצות סקנדינביה וגרמניה. ב־1976 פתח המפעל קו ייצור של מוצאים מוגמרים, שכלל ממרח אבוקדו ורטטוי.

בשנת 1978 היו לסנפרוסט רווחים גבוהים וכוסו הפסדי העבר.

בשנת 1997 סגרה החברה את המפעל באשדוד, העבירה את הייצור למפעל של "פרי העמק" במגדל העמק ומכרה את מתחם החברה באשדוד לקבוצת מנרב. ביולי 1999 בוטל ההכרזה על סנפרוסט כמונופול בתחום הירקות המוקפאים. בסוף שנות ה-90, החברה סגרה את מערך ההפצה שלה ועברה להשתמש במערך ההפצה של תנובה. בשנת 1999 נכנסה החברה לתחום הארוחות המוכנות.

באוגוסט 2022 נמצאו במוצרי סנפרוסט טפרים וחלקי רגל של ציפור, ראש עכבר, שבלול וחלקי נחש. סנפרוסט דיווחה למשרד הבריאות על חלקי הנחש, אך לא דיווחה על הימצאות העכבר. משרד הבריאות דרש מסנפרוסט לבצע ריקול של מוצריה בשל סיכון לזיהום. סנפרוסט סירבה במשך 5 ימים, אך לאחר איום בשימוע, הסכימה לבצע ריקול מהחנויות תוך שהיא נמנעת מלהודיע לצרכנים על כך.
בספטמבר באותה השנה, נמצאה באפונה נוספת של סנפרוסט חיפושית. הלקוח שצרך את האפונה הסביר שהוא נגע בחיפושית כשהוצגה מהאריזה וגילה שהיא הייתה קפואה, מה שאומר שהיא הגיעה מפס הייצור של סנפרוסט ולא בעת משלוח לרשתות השיווק.

===יחסי עבודה===
בתחילת 1975 זכה המפעל לתואר יצואן מצטיין ודווח שאין בו תחלופת עובדים וסכסוכי עבודה.

אולם בשנות ה-80 מצב הדברים השתנה. ב-1986 פרצה במפעל שביתה, ובמסגרתה פרצו הפועלים למשרדי ההנהלה, ומנכ"ל המפעל נמלט ממנו. בספטמבר 1988 שבתו פועלי המפעל במחאה על פיטורי 27 עובדים.

שביתה נוספת התקיימה במפעל בספטמבר 2011.

==מנכ"לים==
משנת 1972 ניהל את המפעל אברהם בלס, שאף זכה בפרס התעשייה בשנת 1980.
בשנים 1982–1988 ניהל את המפעל אבי מרגלית.
בסוף 1988 החליף אהרון לימור את מרגלית. בשנים 1997-2000 ניהל בעז צ'צ'יק את החברה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות מזון ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1970
חוסה מריה פיגרס

חוסה מריה פיגרס אולסן (בספרדית: José María Figueres Olsen; נולד ב-24 בדצמבר 1954) הוא איש עסקים ופוליטיקאי, שכיהן כנשיא קוסטה ריקה בשנים 1994–1998.

פיגרס החל את הקריירה שלו כמהנדס חקלאות. לאחר עשור, נכנס לשירות ציבורי כשר סחר חוץ ולאחר מכן כשר החקלאות. בשנת 1994 נבחר לנשיא קוסטה ריקה והיה לנשיא הצעיר ביותר בתולדות המדינה.

בשנת 2000 הצטרף פיגרס לפורום הכלכלי העולמי בשווייץ. ולאחר מכן עבד עם הארגון להשקעה חברתית "קונקורדיה 21" במדריד. בתחילת 2010 מונה ליושב ראש מטה המלחמה בפחמן (Carbon War Room), ארגון עצמאי ללא כוונת רווח המתמקד במעבר העולמי לכלכלת פחמן נמוכה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי קוסטה ריקה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:ילידי 1954
קטגוריה:בוגרי בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד
מכשירי התופת

מכשירי התופת (באנגלית: Infernal devices) היא טרילוגיית ספרים המקדימה את סדרת בני הנפילים מאת קסנדרה קלייר.

== הספרים בטרילוגיה ==
* מלאך מכני
* נסיך מכני (יצא בעברית בשבוע הספר 2018)
* נסיכה מכנית (יצא בעברית ב-1 ביולי 2020)

== ספרי בני הנפילים ==
* עיר של עצמות
* עיר של אפר
* עיר של זכוכית
* עיר של מלאכים נופלים
* עיר של נשמות אבודות
* עיר של אש שמימית 

== עלילה ==
זוהי טרילוגיה המתרחשת באותו עולם של ציידי הצללים, שנכתבה על ידי קסנדרה קלייר, אך מקדימה את מאורעות ספרי בני הנפילים ב-100 שנה.

הספר הראשון בטרילוגיה - מלאך מכני, פותח את הסיפור עם טסה גריי בת ה-16, אשר מגיעה בספינה מניו יורק ללונדון כדי להצטרף לאחיה. טסה התמימה לא מודעת לעולם הצללים הרוחש ממש מתחת לפני השטח, וכשהיא מניחה את רגלה בפעם הראשונה על אדמת לונדון האפורה, היא לא יכלה להעלות בדעתה עד כמה החיים שלה הולכים להסתבך באופן בלתי הפיך. כשטסה נחטפת על ידי אחיות האופל ועוברת עינויים מצדן של האחיות - חברות אגודת סתרים בשם "מועדון פנדמוניום", היא עד מהרה מגלה שגם היא עצמה מהווה חלק מהעולם האפל, וכי גם לה יש כוחות על טבעיים רבי עוצמה ונדירים במיוחד, כוחות שחברי מועדון פנדמוניום חומדים לעצמם. בודדה, נרדפת וללא חברים טסה מוצאת מקלט בקרב מסדר ציידי הצללים אשר נשבעים לסייע לטסה למצוא את אחיה אם תסכים להשתמש בכוחותיה לטובת מאבקם הנצחי ביצורי האופל. אך האם על טסה לבטוח בהם? האם הם מנצלים אותה? האם אחיה בחיים? מדוע היא חשובה כל כך? אלו רק מעט מהשאלות אשר עוברות במוחה ואם זה לא מספיק, טסה מוצאת את עצמה נקרעת בין שני חברים - וויל כחול העיניים, השנון, הנאה, הגאוותן והאמיץ, שנראה שסודו המסתורי והלא ברור מסוכן מכפי שטסה יכולה לשער. וג'יימס האדיב, אשר סודו לא פחות רחוק מלהיות טראגי וקטלני. יחד הם עוברים הרפתקאות מסמרות שיער, וטסה מגלה שהיא עומדת בפני בחירות בלתי אפשריות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות ספרי פנטזיה
קטגוריה:ספרי הוצאת גרף
מנואל סלאיה

מנואל סלאיה, [[2007]]
מנואל סלאיה (בספרדית: Manuel Zelaya; נולד ב-20 בספטמבר 1952). הוא פוליטיקאי מהונדורס שכיהן כנשיאה בשנים 2006–2009.

סלאיה נבחר לנשיאות הונדורס בשנת 2006. כנשיא, נתפס כליברל וכאיש שמאל. בזמן נשיאותו כרת ברית עם הברית הבוליברית. ביוני 2009, עברה הונדורס משבר חוקתי. סלאיה ניסה להוביל מהלכים למשאל עם שיוביל לניסוח חוקה חדשה.<ref></ref><ref></ref> על אף שבית המשפט הורה לו להפסיק את המהלך, הוא סירב, ובית המשפט העליון של הונדורס הוציא צו מעצר סודי לתאריך 26 ביוני. יומיים מאוחר יותר נכנסו חיילים מצבא הונדורס לבית הנשיא באישון ליל ועצרו אותו.<ref></ref> במקום להעמיד אותו למשפט, הצבא העלה אותו למטוס לקוסטה ריקה. מאוחר יותר באותו יום הצביע הקונגרס בהונדורס על הדחתו מתפקידו ומינה את יו"ר הקונגרס להשלים את כהונתו.

בשנת 2011, ועדת האמת של הונדורס הגיע למסקנה שסלאיה הפר את החוק בשעה שלא ציית לפסיקת בית המשפט העליון לבטל את משאל העם, עם זאת, גם הרחקתו מהמדינה נחשבה להפיכה צבאית שאינה חוקית.<ref></ref>

בסוף 2021 זכתה בבחירות לנשיאות רעייתו סיומרה קסטרו והיא החלה לכהן ב-2022.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשיאי הונדורס
קטגוריה:ילידי 1952
בארי בוסטוויק

בארי קנאפ בוסטוויק (באנגלית: Barry Knapp Bostwick; נולד ב-24 בפברואר 1945) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי זוכה פרס טוני ופרס גלובוס הזהב על תפקידו בסדרה "ספין סיטי" בתור ראש עיריית ניו יורק רנדל וינסטון. בוסטוויק הופיע בסרטים "מופע הקולנוע של רוקי" ו"המרגל מת מצחוק".

== ביוגרפיה ==
בוסטוויק נולד בעיר סן מתאו שבקליפורניה, בנם של אליזבת והשחקן הנרי בוסטוויק. אחיו הגדול הנרי בוסטוויק נהרג בתאונת דרכים ב-1973.

בוסטוויק למד משחק ב"אוניברסיטת אליאנט" שבסן דייגו ואמנויות במה ב"בית הספר לאמנויות טיש" שבניו יורק. לפני שהפך לשחקן מקצועני הופיע בוסטויק כבדרן בקרקס.

== קריירת משחק ==
בוסטוויק החל את דרכו כשחקן תיאטרון מוכשר במהלך שנות ה-70 לאחר הופעה מוצלחת במחזמר "גריז" בתפקיד הראשי של דני זוקו. כישוריו כשחקן תיאטרון הקנו לבוסטוויק את התפקיד הקולנועי הראשון שלו, בראד מייג'ורס בקומדיית האימה המוזיקלית "מופע הקולנוע של רוקי". הסרט זכה להצלחה מסחרית וביקורתית ובוסטוויק זכה להכרה הראשונית שלו.
בוסטוויק זכה בשנת 1977 בפרס טוני לשחקן הטוב ביותר בתפקיד מוזיקלי על הופעתו בתפקיד ג'יימי לוקהארט במחזמר "The Robber Bridegroom".

השתתף במספר סרטים: "המרגל מת מצחוק" בתפקיד נורם קולמן אויבו של הסוכן דיק סטיל (לזלי נילסן), "סרט סרט" של סטנלי דונן, "לפנות ערב", "ננסי דרו", "צ'אסנט: גיבור סנטרל פארק", "האנה מונטנה: הסרט" ו"חוף מהסרטים".

בוסטוויק זכה להערכה רבה בשנות ה-90 בזכות משחקו בקומדיית המצבים "ספין סיטי" בתפקיד ראש עיריית ניו יורק רנדל וינסטון, בוסטוויק זכה על תפקיד זה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה. מאז השתתף בוסטוויק בסדרות "חוק וסדר: מדור מיוחד" בתפקיד הפרקליט אוליבר גייטס ו"קוגר טאון" בתפקיד איש העסקים רוג'ר פרנק.

== חיים אישיים ==
בוסטוויק התחתן בשנת 1987 עם השחקנית סטייסי נלקין והתגרש ממנה בשנת 1991. בשנת 1994 נישא לאשתו השנייה השחקנית שרי ג'נסן, מנישואיו השניים נולדו לו שני ילדים.

== פילמוגרפיה נבחרת ==

=== קולנוע ===
* מופע הקולנוע של רוקי (1975)
* סרט סרט (1978)
* מגה פורס (1982)
* בלהט התשוקה 2 (1994)
* המרגל מת מצחוק (1996)
* מועדון הסוכן החשאי (1996)
* על כלבים וגנבים 2: הרפתקאות פאטץ' בלונדון (2003)
* צ'אסנט: גיבור סנטרל פארק (2004)
* ננסי דרו (2007)
* לפנות ערב (2007)
* האנה מונטנה: הסרט (2009)
* מובי דיק: 2010 (2010)
* FDR: American Badass! (2012)
* חוף מהסרטים (2013)
* סיפורי ליל כל הקדושים (2015)
*Santa Girl (2019)
* אמריקן פאי: הבנות שולטות (2020)
*הרווק הנצחי (2021)
*Outlaw Johnny Blac (2023)

=== טלוויזיה ===
* אני אכבוש את מנהטן (1987) - מיני-סדרה
* השדרה החמישית 919 (1996) - סרט טלוויזיה
* ספין סיטי (1996–2002)
* סקראבס (2003)
* חוק וסדר: מדור מיוחד (2004–2007)
* קוגר טאון (2007–2010)
* הנורמלים החדשים (2012) 
* Still the King (2016–2017) 
* מדריך החברות לגירושין (2016–2018)
* אמא אמריקאית (2017)
* ויל וגרייס (2018)
* הגולדברגים (2020)
*דוקטור דוגי קאמלואה <small>(אנ')</small> (2021)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקנים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן משנה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
מכתב התאבדות

איור בו מתואר הגנרל אקאשי גידאיו המתכונן ל[[ספוקו, לאחר שהפסיד בקרב ב-1582. הוא סיים לכתוב מכתב התאבדות בצורת פואמת מוות, הנראית על הקיר בפינה הימנית העליונה.]]
מכתב התאבדות הוא מכתב ובו מסר שמשאיר אחריו אדם שמתאבד או מנסה להתאבד. המכתב יכול להיות במגוון צורות, כגון פתק כתוב, הקלטת אודיו או וידאו. תוכן המכתב יכול לבטא מגוון מסרים של הכותב, כגון האשמה עצמית או האשמה של הסביבה הקרובה בקשיים וכישלונות שחווה הכותב בחייו, משאלות והוראות של הכותב לאחר מותו, ועוד; לעיתים קרובות התוכן מבטא רגשות עוצמתיים של הכותב. 

ההערכות הן כי 15%-30% מההתאבדויות מלוות במכתב התאבדות; קיימים הבדלים רבים באחוז זה בין תרבויות שונות. במחקרים נמצא כי כתיבת מכתב במקרה של התאבדות היא נפוצה יותר בקרב נשים וצעירים; מכתביהם של צעירים נטו להיות יותר ארוכים, עשירים ברגשות ולעיתים קרובות כללו בקשת סליחה.

מכתבי התאבדות מהווים מושא התעניינות של חוקרי מקרי מוות ושל חוקרים באקדמיה, בין השאר מכיוון שהם יכולים לספק הצצה לעולמו הפנימי של הכותב, תחושותיו ומניעיו בטרם ביצע את ההתאבדות. עם זאת, מכיוון שנמצאו הבדלים בין מאפייניהם של מתאבדים שהשאירו אחריהם מכתב התאבדות, לבין אלו שלא השאירו, נטען כי אין להסיק ממכתבים אלו לגבי עולמם הפנימי של כלל המתאבדים.

==לקריאה נוספת==
* ישראל אורון (אוסטריי), שלום לחיים! בחרתי במוות: מכתבי פרידה מאת ישראלים שהתאבדו, קריית ביאליק: אח, 2008.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.corsinet.com/braincandy/dying3.html Dying words: the last words written by famous people in their suicide notes]

==הערות שוליים==

קטגוריה:התאבדות
קטגוריה:סוגי מכתבים
רודריגו קראסו אודיו

רודריגו חוסה רמון דה חסוס קראסו אודיו (בספרדית: Rodrigo José Ramón Francisco de Jesús Carazo Odio; 27 בדצמבר 1926 - 9 בדצמבר 2009) היה נשיא קוסטה ריקה בשנים 1978–1982.

קראסו נולד בקרטגו. לפני שנבחר לנשיא הוא היה המנהל של הבנק המרכזי והמנהל הכללי של "רסופה" - עסקי זיקוק הנפט של קוסטה ריקה.
במהלך כהונתו ולאחר מכן הוא מילא תפקיד מרכזי בהקמתה של "האוניברסיטה לשלום", מוסד חינוכי אשר מציע תוכניות לתואר שני בלימודי שלום ופיתוח. ממשלתו גם התרכזה וקידמה את התעשיית הפטרוכימית במדינה ואף החלה בחפירות ליד רכס ההרים "קורדיירה דה טלמאנקה" בחיפוש אחר נפט. ממשלת קראסו גם הסדירה חפירות של זהב בדרום המדינה.
בחזית המדינית קראסו נאלץ להתמודד עם השינויים הקיצוניים שניקרגואה השכנה עברה. בתקופת נשיאותו של קראסו בקוסטה ריקה, ניקרגואה הייתה תחת שליטתו הרודני של אנסטסיו סומוסה דביילה אשר שלט במדינה שנים רבות, וקוסטה ריקה תמיד התנגדה לשלטונו. כשנוסדה התנועה הסנדיניסטית בסוף שנות ה-70, ניקרגואה התמודדה עם תסיסה אזרחית ועימותים מזוינים קטנים. ממשלתו של קראסו התנגדה בכל הכוח לסומוסה, ונתנה את תמיכתה למורדים הסנדיניסטים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשיאי קוסטה ריקה
קטגוריה:ילידי 1926
קטגוריה:נפטרים ב-2009
חוסה חואקין טרחוס פרננדס

חוסה חואקין טרחוס פרננדס (בספרדית: José Joaquín Trejos Fernández; 18 באפריל 1916 – 10 בפברואר 2010) היה נשיא קוסטה ריקה בשנים 1966–1970.
== חייו ==
נולד לחואן טרחוס קוירוס ואמיליה פרננדס אגילאר. למד כלכלה ומתמטיקה באוניברסיטת קוסטה ריקה. למד כלכלה באוניברסיטת שיקגו ולימודים מתקדמים בבורדו שבצרפת. היה הדיקן בפקולטה למדעי הטבע, וכיהן כפרופסור למתמטיקה וכימיה. במשך שנים רבות היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטה של קוסטה ריקה. בשנת 1950 מונה לחבר הוועדה לרפורמה באוניברסיטאות, ובהמשך נוסדה הפקולטה למדעים ומכתבים, שהפכה לימים לפקולטה למדעי הרוח. פרננדס נבחר לדיקן הפקולטה למדעי הכלכלה בשנת 1952 ונבחר מחדש בשנת 1955 ומונה לסגן רקטור באוניברסיטת קוסטה ריקה בשנת 1956.<ref></ref>

ללא כל ניסיון פוליטי קודם התמודד בשנת 1966 לנשיאות קוסטה ריקה, ונבחר כמועמד מטעם מפלגת "האיחוד הלאומי", ברית של מספר מפלגות בקוסטה ריקה.

נפטר בגיל 94 בסן חוסה, בירת קוסטה ריקה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי קוסטה ריקה
קטגוריה:ילידי 1916
קטגוריה:נפטרים ב-2010
מריו אצ'נדי חימנס

מריו חוסה אצ'נדי חימנס (בספרדית: Mario José Echandi Jiménez) היה נשיא קוסטה ריקה בשנים 1958–1962.

חימנס היה דיפלומט מקצועי. טרם בחירתו שירת כשגריר קוסטה ריקה בארצות הברית, כנציג המדינה באומות המאוחדות, וכנציג בארגון מדינות אמריקה.

הוא שימש כשר החוץ של קוסטה ריקה בשנים 1950–1952, והיה חבר באספה המחוקקת בשנים 1953–1958.

בשנת 1958 נבחר לנשיא קוסטה ריקה תחת מפלגת האיחוד הלאומי.

חימנס נפטר בשנת 2011 בגיל 96.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נשיאי קוסטה ריקה
קטגוריה:שגרירי קוסטה ריקה
קטגוריה:קוסטה ריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:קוסטה ריקאים שנפטרו ב-2011
דוד חרמש

דוד חרמש (נולד ב-18 במרץ 1946) הוא מנהל ישראלי וקצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כמנכ"ל אל על ויו"ר חברת נמל חיפה. 

חרמש שירת בצה"ל במשך כ-25 שנים. פיקד על בסיס קליטה ומיון ושימש סגן ראש אגף כוח האדם, השתחרר משירות הקבע בדרגת תת-אלוף. הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה וכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים מ-NYIT. 

לאחר שחרורו כיהן כסמנכ"ל חברת בזק. בשנת 1995 מונה למנכ"ל עמידר, בשנת 1998 מונה לסמנכ"ל מערך התכנון והמטה בבנק דיסקונט לישראל. בשנים 2000 עד 2002 כיהן כמנכ"ל אל על. ב-2002 מונה למנכ"ל דן חברה לתחבורה ציבורית אך פרש לאחר פחות משנה בתפקיד. בשנים 2004 עד 2007 כיהן כיו"ר חברת נמל חיפה. ב-2007 עמד בראש ועדה חקירה לבדיקת תפקודה של העיר לוד, של העיר שדרות ושל עיריית אופקים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לי אל על
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ראשי מטה אגף כוח האדם
קטגוריה:עובדי בנק דיסקונט לישראל
קטגוריה:נמל חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
התאונה במפעל התעשייה הצבאית בנוף ים

התאונה במפעל התעשייה הצבאית בנוף ים התרחשה ב-30 ביולי 1992, כאשר עשרות טונות של חומרי נפץ שהיו מאוחסנים במפעל התפוצצו. בתאונה נהרגו שני אנשים: משה רז וגרשון מצליח, נפצעו 46 ונגרמו נזקים כבדים למפעל ולסביבתו.

התאונה אירעה בשעה 08:00 בבוקר במפעל התעשייה הצבאית שמצפון לשכונת נוף ים שבצפון-מערב הרצליה. אז התרחשו שתי התפוצצויות של חומרי נפץ, שהיו מאוחסנים במחסנים תת-קרקעיים (בונקרים) במפעל. בסך הכל התפוצצו במפעל עשרות עד מאה טונות של חומרי נפץ. ההתפוצצויות היו עזות והורגשו בכל אזור המרכז, מחדרה ועד חולון. פטריית עשן גדולה התנשאה גבוה מעל האתר ונראתה למרחוק. רבים חששו שהתרחשה מתקפת טילי סקאד עיראקיים כבמלחמת המפרץ, שנה וחצי לפני כן.

ההתפוצצויות החריבו את מרבית המבנים בשטח המפעל. גג מחסן חומרי הנפץ הועף, וגושי בטון ואבנים ממנו הומטרו למרחק רב. גלי ההדף ומטר האבנים גרמו נזקים רבים למבנים שביישובים הסמוכים למפעל. ההדף גרם להתנפצות זכוכיות חלונות במרחק רב מאתר התאונה ואף בתל אביב. אחסנת חומרי הנפץ שהתפוצצו במחסנים תת-קרקעיים הקטינה את היקף הנזקים, שערכם הוערך בעשרות מיליוני דולר.

מרבית הנפגעים בתאונה ושני ההרוגים היו עובדי המפעל. יתר הפצועים היו אזרחים מהיישובים הסמוכים.

בעקבות התאונה הצטמצמה העבודה במפעל, עד שנסגר סופית בשנת 1997 ומאז המקום נטוש (ב-22 ביוני 2023 אירע פיצוץ במתקן הנטוש, ככל הנראה של שאריות חומרי נפץ שנשארו במקום מתחת לאדמה).

ועדת חקירה שבדקה את נוהלי האחסון של אבק שרפה גולמי במפעל העלתה שנוהלי האחסון של אבק שרפה גולמי במפעל לא תאמו את כללי הבטיחות הסבירים, ואפילו לא את היתרי הבנייה. עקב סגירת מפעל אחר של התעשייה הצבאית ביבנה, הצטברה כמות רבה של אבק שרפה גולמי במפעל בנוף ים ומשום כך היא אוחסנה לא רק בבונקרים שיועדו לצורך זה, אלא גם במרפסות של הבונקרים.

ביוני 2024, חשף תחקיר זמן אמת כי למרות שני פיצוצי ענק שאירעו בחודשים יוני ויולי 2023, באזור המפעל עדיין נותרו מספר בונקרים מלאי תחמושת שלא הושמדה ונוטרלה, זאת בסמוך לשמורת הטבע שבה עוברים מטיילים מדי יום ונערכות מסיבות בסופי שבוע.

==העמדה לדין==
ב-1997 הוגש כתב אישום נגד ארבעה מנהלים בתעשייה הצבאית: חיים קוסטינר מחיפה, שהיה מנהל קבוצת התחמושת במפעל; אבי כהן מנתניה, שהיה מנהל המפעל; יוסף סיני מתל אביב, שהיה ראש מינהל הבטיחות ויעקב ונטורה מנתניה, שהיה ממונה על הבטיחות. נטען נגדם כי היו מודעים לכך שבמפעל אוחסנו מאות טונות של אבק שרפה בתנאי הזנחה שהעלו את הסיכון להתלקחות והתפוצצות, אך לא פעלו לשפר את המצב. בשנה שלאחר מכן הורשעו כל החמישה על פי הודאתם במסגרת עסקת טיעון בעבירה לפי - רשלנות בחומר מתלקח ונפיץ, ונגזר עליהם עונש של עבודות שירות. שניים מהמורשעים, קוסטינר וונטורה, ערערו לבית המשפט המחוזי על ההחלטה להרשיעם במקום להסתפק בענישה ללא הרשעה, אך ערעורם נדחה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.youtube.com/watch?v=_lxqDi-Qp8c ערוץ 1: פיצוץ במפעל התעשייה הצבאית, 30.07.1992] 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאונות תחמושת
קטגוריה:התעשייה הצבאית
קטגוריה:הרצליה: היסטוריה
קטגוריה:1992 בישראל
קטגוריה:ישראל: התפוצצויות
כריסטיאן אטסו

כריסטיאן אטסו טוואסם (באנגלית: Christian Atsu Twasam; 10 בינואר 1992 – 6 בפברואר 2023) היה כדורגלן גנאי ששיחק בעמדת החלוץ

==קריירת מועדונים==

בגיל 17 אטסו החל לשחק במחלקת הנוער של פורטו. ב-14 במאי 2011 זימן אותו המאמן באותה תקופה, אנדרה וילאש בואש, לקבוצת הבוגרים למשחק בליגה נגד מאריטימו, אך הוא נשאר על הספסל ולא שותף בניצחון החוץ 2-0.

בעונת 2011/2012 הושאל אטסו לריו אבה, ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-28 באוגוסט 2011, בהפסד בית 1-0 לאולהאננסה. ב-16 בדצמבר 2011 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהפסד החוץ 5-1 לבנפיקה.

בעונת 2012/2013 חזר אחרי עונת השאלה לפורטו, כאשר הוא פותח בהרכבה של הקבוצה תשע פעמים. באותה עונה זכתה הקבוצה באליפות הליגה הפורטוגזית שנה שלישית ברציפות.

ב-1 בספטמבר 2013 חתם אטסו על חוזה לחמש שנים בסכום של 3.5 מיליון יורו בשורות צ'לסי. הוא הושאל לקבוצה ההולנדית ויטסה ארנהם לעונת 2013-14, בקבוצה שיחק 30 משחקים וכבש חמישה שערים. באותה שנה סיימה הקבוצה במקום השישי בליגה.

עונה לאחר מכן ב-13 באוגוסט 2014, אטסו הושאל הפעם לקבוצת הפרמייר ליג, אברטון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, כאשר הוא עולה כמחליף בדקה ה-81 בתיקו 2-2 נגד ארסנל.

ב-29 במאי 2015 הושאל לבורנמות', העולה החדשה לפרמייר ליג. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-25 באוגוסט בניצחון 4-0 על הארטפול יונייטד בגביע הליגה. למעט שני משחקי גביע ליגה, אטסו לא שותף כלל בשאר המשחקים וחזר בינואר 2016 לצ'לסי. ב-25 בינואר 2016 הושאל למאלגה. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה בקבוצה, ובה הבקיע שער בניצחון 3-0 על חטאפה. ב-31 באוגוסט 2016 הושאל לניוקאסל יונייטד. ב-24 במאי 2017 חתם באופן קבוע בניוקאסל.

==נבחרת גאנה==

אטסו נבחר לסגל של הנבחרת במונדיאל 2014, כשהוא פותח בהרכבה בכל המשחקים. נכלל לסגל הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2015 בו הבקיע צמד נגד ברבע הגמר, וסייע לגאנה להעפיל לגמר בו הפסידה ל בפנדלים. אטסו נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.

== מותו ==
ב-6 בפברואר 2023 פקדה את טורקיה רעידת אדמה קטלנית, ולאחריה דווח אטסו כנעדר.<ref></ref> למחרת דיווח סגן נשיא המועדון כי הוא חולץ וכי הוא מטופל בבית החולים,<ref></ref><ref></ref> אך למחרת התברר כי הדיווח שגוי.<ref></ref> ב-18 בפברואר אותר ללא רוח חיים תחת ההריסות.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גנאים
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני ריו אבה
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני ויטסה ארנהם
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני בורנמות'
קטגוריה:כדורגלני מאלגה
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני א-ראיד
קטגוריה:כדורגלני הטאייספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאנה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2015
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2017
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים גנאים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים גנאים בהולנד
קטגוריה:ספורטאים גנאים בספרד
קטגוריה:ספורטאים גנאים בערב הסעודית
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1992
קטגוריה:גנאים שנפטרו ב-2023