שטפן צווייג

שטפן צווייג בסביבות שנת [[1912]]
שטפן צווייג (בגרמנית: Stefan Zweig; 28 בנובמבר 1881 – 22 בפברואר 1942) היה סופר יהודי-אוסטרי.

== ביוגרפיה ==
שטפן צווייג נולד בווינה ליצרן הטקסטיל היהודי האמיד מוריץ צווייג ולאידה לבית ברטאואר, בתו של בעל בנקים יהודי-אוסטרי, שחיה שנים רבות עם משפחתה באיטליה. קרוב משפחתו הוא הפעיל הציוני ד"ר אגון מיכאל צווייג. כבן שני (לאחיו הבכור קראו אלפרד) היה פטור שטפן מלהיכנס לעולם העסקים, ולכן היה חופשי להקדיש עצמו לכתיבה. המשפחה הייתה רחוקה מהדת, וצווייג תיאר את עצמו מאוחר יותר כ"יהודי בדרך מקרה". כשהיה ילד היו לו התקפי זעם רבים ועימותים עם אמו, שהייתה בעלת אופי נוקשה, ולכן התקרב לסבתו מצד אביו. ב-1899, עם סיום לימודיו בגימנסיה, למד בווינה גרמניסטיקה ורומניסטיקה (פילולוגיה של משפחת השפות הלטיניות). כותרת עבודת הדוקטורט שפרסם בשנת 1904 הייתה "הפילוסופיה של איפוליט טן" (Die Philosophie des Hippolyte Taine).

כבר במהלך לימודיו פרסם שירים ("מיתרים כסופים" או "נימי הכסף" 1901), ובהם השפעות של הוגו פון הופמנסתאל ושל ריינר מריה רילקה. ב-1904 הופיעו הנובלות הראשונות פרי עטו, ובסוגה ספרותית זו בא לו עיקר פרסומו. הוא פיתח סגנון כתיבה ייחודי, ששילב פרשנות פסיכולוגית מזהירה עם יכולת סיפור כובשת ומסוגננת. בנוסף לפרסומיו שלו, תרגם צווייג גם מעבודותיהם של פול ורלן, שארל בודלר ובמיוחד משל אמיל ורהארן, וכן עבד כעיתונאי.

צווייג טיפח אורח חיים בורגני אמיד, והרבה בנסיעות. בשנת 1910 ביקר בהודו, ובשנת 1912 באמריקה. עם שובו לגרמניה הצטרף כחבר מערכת להוצאת אינזל, בה הוציא מאז את ספריו.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא. תחילה שירת כספרן ולאחר מכן הוצב בשירות העיתונאות הצבאית. מאוחר יותר כתב צווייג באוטוביוגרפיה שלו כי סלד מפעילויות צבאיות ובחר שלא להתגייס, אולם מה שגרם לו להתנדב לשירות צבאי הייתה סקרנותו לרדת אל השטח ולצפות בנעשה במלחמה, ולדווח על הנעשה בה כעיתונאי. כמו כן כתב כי חש אי נוחות שלא לשרת כלל. מהלך המלחמה גרם לו בהדרגה להתנגד לה, בין השאר בהשפעת חברו, הפציפיסט הצרפתי רומן רולן. בשנת 1917 שוחרר מהשירות הצבאי. הוא עקר לציריך שבשווייץ הנייטרלית, ושם שימש ככתב מטעם העיתון הווינאי הבולט "נוֹיֶה פְרַיֶיה פְּרֶסֶה" (Die Neue Freie Presse). צווייג כתב בעבור משורר היידיש מלך רביץ' מכתב לצבא האוסטרו-הונגרי הממליץ לשחרר אותו בתור משורר מוכשר, לאחר שרביץ' הראה לו שירים שכתב בתרגום לגרמנית.

=== 1919 עד 1933 ===
עם תום המלחמה שב צווייג לאוסטריה והתגורר בזלצבורג. ב-1919 נישא לפרדריקה פון וינטרניץ. בתור אינטלקטואל בולט יצא חוצץ נגד הלאומנות ותמך באחדותה הרוחנית של אירופה. בתקופה זו הרבה לכתוב סיפורים, ביוגרפיות היסטוריות, דרמות ונובלות. תיאורי־הרגע ההיסטוריים המרכיבים את שעות הרות גורל (1927) נחשבים עד היום לאחת מפסגות יצירתו, והספר נמכר בכ-200,000 עותקים בגרמניה לבדה. שנים אלו היו פוריות ומוצלחות מאוד עבור צווייג, שזכה להצלחה ולפופולריות רבה בכל אירופה.

בשנת 1928 נסע לברית המועצות, שם פורסמו ספריו ברוסית בעידודו של מקסים גורקי. בהזדמנות זו גם ביקר בקברו של לב טולסטוי, ותיאר אותו מאוחר יותר כאחד המקומות היפים והמרגשים ביותר שראה מימיו.
בשנת 1933 החלו הנאצים לשרוף את ספריו, אך קהל הקוראים הנאמן שלו עדיין עקב בהתלהבות אחר כתיבתו. רק כשהוכנסו יצירותיו אל הרשימה האסורה, החל קהל קוראיו בגרמניה להצטמצם באופן חד.

=== 1934 עד 1942 ===
כאשר עלו הנאצים לשלטון בגרמניה ב-1933, פנה צווייג בהדרגה ללונדון. ספריו לא יכלו להתפרסם עוד בהוצאת אינזל הנודעת בפרנקפורט, ויצאו עתה לאור בווינה. קשריו עם גרמניה לא פסקו באופן מוחלט, ובשנת 1935 חיבר צווייג את הליברית לאופרה "האישה השתקנית" מאת ריכרד שטראוס. באותה שנה נסע גם לדרום אמריקה, והוקסם מברזיל.
בשנת 1936 אסרו הנאצים על פרסום ספריו של צווייג בגרמניה. נישואיו הראשונים הסתיימו בגירושין. עם סיפוח אוסטריה לרייך הגרמני ב-1938, עקר צווייג באופן סופי לבריטניה. בבריטניה נישא בפעם השנייה, לשרלוט (לוטה) אלטמן.

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה קיבל אזרחות בריטית. הוא עזב את לונדון ועבר לברזיל, בדרך שהה גם בניו יורק, בארגנטינה ובפרגוואי.

בשנת 1941 הופיעה הנובלה שלו, משחק המלכים (Schachnovelle). שנה מאוחר יותר, לאחר מותו, יצאה לאור האוטוביוגרפיה העולם של אתמול. את העותק היחיד של כתב היד שלח צווייג להוצאה לאור יום אחד לפני מותו, בפברואר 1942. צוויג התאבד עם רעייתו, בעיירת הנופש הברזילאית פטרופוליס. הם נטלו תרופות במינון גבוה, "מתוך רצון חופשי ובהכרה צלולה" ובשל דאבון־לבו על חורבנה של "מולדתו הרוחנית אירופה".

ארכיונו האישי של צווייג שמור בספרייה הלאומית בירושלים.<ref></ref>

=== הקשר עם זיגמונד פרויד ===
בכל פעם שצווייג הוציא ספר חדש, שלח העתק לזיגמונד פרויד. פרויד קרא מיד והגיב במכתב בפירוט, תוך שהוא נכנס לדקויות הדמויות ועושה להן מעין פסיכואנליזה.

== הנצחתו ==
ב-2010 פרסם הסופר הצרפתי לוראן סקסיק רומן תיעודי בשם "ימיו האחרונים של סטפן צוייג".

ב-2014 יצא לאקרנים הסרט "מלון גרנד בודפשט", שהפיק וביים הבמאי האמריקאי וס אנדרסון, לפי תסריט שנכתב על פי כמה מסיפוריו של צווייג.

ב-1948 הופק הסרט מכתב מאישה אלמונית, ב-1962 הופקה גרסה מצרית לסרט בכיכובו של פריד אל אטרש.
ב-2004 הופק סרט סיני דובר מנדרינית המבוסס על אותו רומן.

ב-2016 יצא סרט הדרמה "Stefan Zweig: Farewell to Europe", שמבוסס על הביוגרפיה של צווייג.

ב-1960 וב-2021 יצאו סרטים על פי הנובלה "משחק המלכים" של צוויג (העיבוד הראשון נקרא "שטיפת מוח").

ב- 2023 עיבד תיאטרון מיקרו את הרומנים "פחד" ו"העולם של אתמול", לכדי הצגה אחת.

== מבחר מכתביו ==
* מיתרים כסופים: שירים (1901).
* סוד בוער: נובלה (1911), תרגם הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2024.
* המנורה הגנוזה: נובלה, תרגם ישראל פישמן, הוצאת י. שרברק, 1930.
* בלהט סוד, תרגם אברם קנטור, ספרית הפועלים, 1997.
* פושה: ביוגרפיה, תרגם יצחק הירשברג, הוצאת בקר (1929); מהדורה נוספת: ז'וזף פושה, הוצאת גרעיני זהב, 1958; מהדורה נוספת: ז'וזף פושה, תרגמה טלי שוורצשטיין-בסר, ספרי עליית הגג, 2003.
* מרי אנטואנט: ביוגרפיה (1932), תרגם צבי ארד, הוצאת זמורה-ביתן, 1987.
* מרי סטיוארט: ביוגרפיה (1935).
* מגלן (1938), תרגם יצחק הירשברג, הוצאת בקר; מהדורה נוספת: תרגמה מתרגום לאנגלית ליה נירגד, הוצאת מודן, 2020.
* קוצר רוחו של הלב (1939), תרגמה ניצה בן-ארי, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ו 1986; מהדורה נוספת: תרגם צבי ארד, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ד 1984.
* העולם של אתמול (Die Welt von Gestern): ביוגרפיה (1942), תרגם ברוך קרופניק, הוצאת ליינמן, 1949; מהדורה נוספת: תרגם צבי ארד, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ג 1982.
* משחק המלכים (1941), תרגם פסח ליפובצקי הוצאת ליינמן; הוצאה נוספת: תרגם צבי ארד, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ד 1984; הוצאה נוספת" תרגום אברהם רוזן, הוצאת מעיין, 2004; הוצאה נוספת: תרגם הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2021 (יצא בשם "נובלת שחמט").
* בלזק: ביוגרפיה ופרגמנטים אודות אונורה דה בלזק.
* שעות הרות גורל: שתים עשרה מיניאטורות היסטוריות, תרגם צבי ארד, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ה 1985.
* עשרים וארבע שעות בחיי אישה (1927): תרגם א. כהן, הוצאת מסדה; מהדורה נוספת: תרגם צבי ארד, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ד 1984; מהדורה נוספת: תרגם הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2018.
* הרחוב באור הירח: סיפורים, הוצאת מסדה.
* אמוק: נובלה, תרגם שמעון הלקין, הוצאת משרד הביטחון (ספריית תרמיל), 1964; מהדורה נוספת: תרגם צבי ארד, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ד 1984.
* אראסמוס מרוטרדם: ביוגרפיה של דזיריוס אראסמוס, מבוא מאת פרופ' יעקב גולומב על אודות צווייג והזיקה שלו ליהדות, הוצאת כרמל, תשס"ד 2004.
* במבוכת הרגשות, תרגם צבי ארד, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ו 1985.
* אנשים וגורלות, תרגם צבי ארד, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ו 1986.
* ירמיהו: מחזה. פיוט דרמטי, עברית- אביגדור המאירי הוצאת המחלקה לענייני הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית ירושלים תש"י (1950)
* מכתבה של אלמונית: נובלה, תרגם צבי ארד, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ד 1984; מהדורה נוספת: תרגם הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2020 (יצא תחת השם "מכתב של אלמונית").
* לילה מופלא: נובלה, תרגם צבי ארד, הוצאת זמורה-ביתן, תשמ"ד 1984.
* הנערה מהדואר, תרגמה טלי קונס, הוצאת מודן, 2013. רומן שנמצא בעיזבון של צווייג ופורסם לראשונה ב-1982.
* היה זה הוא?, תרגם הראל קין, הוצאת זיקית, 2015. נובלת מתח קצרה.
* עיני האח הנצחי, תרגם הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2015, אגדה פילוסופית.
* מנדל של הספרים, תרגם הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2016 - סביב דמותו של "יעקב מנדל", יהודי רוסי שהיגר לוינה.
* קלריסה, תרגמה טלי קונס, הוצאת מודן, 2016.
* הכוכב מעל היער, תרגם הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2016 (יצא בספר "הכוכב מעל היער, לראות אישה", כאשר היצירה השנייה מאת אנמארי שוורצנבך).
* פחד, תרגם הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2017.
* מרד המציאות, תרגם הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2017 (נכתב ב-1929 אך יצא לאור רק שנים לאחר מותו של צווייג).
* האוסף הבלתי נראה, תרגם גדי גולדברג, הוצאת מנגד, 2019.
* המנורה הטמונה, תרגם הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2021.
* אהבות עכורות, מודן, 2022
* חלומות שכוחים, תרגם מגרמנית: הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2023
* אדם בלתי נשכח, תרגם מגרמנית: הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2024 <ref></ref>
* סוד בוער, תרגם מגרמנית: הראל קין, הוצאת תשע נשמות, 2024<ref></ref>
* בלהט הסוד, הקיבוץ המאוחד, 2024

==לקריאה נוספת==
* גרשון שקד, "חסד התבונה וחרפת הייסורים: חליפת המכתבים בין יוזף רות לשטפן צווייג", מכאן ג', תשס"ג 2003.
* מרדכי נדב, "מהר הקפוצינים להר הצופים", הארץ, פברואר 1981.
* מרגריטה פזי, "עולמו של שטפן צווייג", על המשמר, דצמבר 1981.
* לורן סקסיק, ימיו האחרונים של סטפן צווייג, תרגם ניר רצ'קובסקי, ספרית פועלים, 2011.
* נורית פגי, שטפן צווייג - רטוריקה של קורבן (עבודת מאסטר)
* דקל שי-שחורי, גזעי עצים בשלג: ארבעה סופרים יהודים וינאיים, מרכז זלמן שזר ומכון ליאו בק, ירושלים תשפ"ג.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/collections/personalsites/archive_treasures/Pages/zweig.aspx 70 שנה לסטפן צוויג] באתר הספרייה הלאומית
* 
* 
* 
* 
* 
* [http://www.stefanzweig.org/ אתר המוקדש לשטפן צווייג]
* , פרק העוסק בזיגמונד פרויד מתוך הספר "ריפוי בדרך הרוח".
* , 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* [http://www.zionistarchives.org.il/AttheCZA/Pages/Zweig.aspx מכתבים של צווייג] באתר הארכיון הציוני, פברואר 2022
* [https://exhibition.nli.org.il/he/exhibition-items/zweig-suicide-letter?_atscid=3_2269_210280039_10265501_0_Txztxattexsdhsuhhws&utm_source=activetrail&utm_medium=email&utm_campaign=%d7%a0%d7%99%d7%95%d7%96%d7%9c%d7%98%d7%a8%20%d7%9b%d7%9c%d7%9c%d7%99%201%20%d7%91%d7%9e%d7%90%d7%99%202024 "מולדתי איבדה עצמה לדעת": שטפן צווייג נפרד מחייו] באתר הספרייה הלאומית

=== על ספריו ===
* 
* 
* 
* 
* אריק גלסנר, [https://arikglasner.wordpress.com/2016/09/15/על-קלריסה-של-שטפן-צוויג-בהוצאת-מודן-מ/ על "קלריסה", של שטפן צוויג על "עיני האח הנצחי" של צוויג], פורסם במדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 15 בספטמבר 2016
* .
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* חיים וייס, [https://www.panas.org.il/post/הכאב-הזה-הוא-מו-ר-ש-ה "הכאב הזה הוא מוֺרָשָָה" על המנורה הטמונה], פנס מוסף לביקורת ספרות, ינואר 2022.
* דקל שי שחורי, [https://www.panas.org.il/post/מנגינת-אהבה-נשכחת "מנגינת אהבה נשכחת" על אהבות עכורות], פנס מוסף לביקורת ספרות, דצמבר 2022.
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים אוסטרים
קטגוריה:ביוגרפים יהודים
קטגוריה:ביוגרפים אוסטרים
קטגוריה:סופרים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מתאבדים: סופרים
קטגוריה:פציפיסטים
קטגוריה:אמנות והגות במפנה המאה העשרים
קטגוריה:וינה: אישים
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:האימפריה האוסטרו-הונגרית: אישים
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר הצלב הדרומי
קטגוריה:סופרים אסורים (הונגריה 1944)
קטגוריה:מתרגמים מצרפתית
קטגוריה:מתרגמים לגרמנית
קטגוריה:יהודים גרמנים שהתאבדו בעקבות עליית הנאציזם
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1881
קטגוריה:נפטרים ב-1942