OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קורטני ברת'ולומיו

קורטני ברת'ולומיו (באנגלית: Courtney Bartholomew; נולדה ב-24 ביוני 1994) היא שחיינית אמריקאית. היא שיאנית העולם בעבר במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לבריכת 25 מטר ושיאנית ארצות הברית בעבר לבריכת 25 במשחה ל-100 מטר גב.

== ביוגרפיה ==
ברת'ולומיו גדלה בהולנד, מישיגן. אביה, צ'ארלס, הוא מהנדס אזרחי ואמה, אן, היא אחות מוסמכת. היא החלה לשחות בגיל 5. היא התאמנה במועדון המקומי בהדרכתו של דונלד קימבל. כיום, היא לומדת באוניברסיטת וירג'יניה.

===2012===
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) סיימה ברת'ולומיו במקום 22 במשחה ל-100 מטר גב ובמקום 28 במשחה ל-200 מטר גב.

===2014===
באליפות המכללות (NCAA) שנערכה בשנת 2014 זכתה ברת'ולומיו במדליית ארד במשחה ל-200 יארד גב בתוצאה של 1:50.84 דקות וסיימה במקום חמישי במשחה ל-100 יארד גב בתוצאה של 51.12 שניות.

===2015===
באליפות המכללות שנערכה בשנת 2015 זכתה ברת'ולומיו בשתי מדליית כסף, במשחה ל-100 יארד גב בתוצאה של 50.51 שניות ובמשחה ל-200 יארד גב בתוצאה של 1:49.35 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 יארד מעורב אישי בתוצאה של 1:55.71 דקות.

====שיאנית עולם (בריכת 25 מטר)====
בתחרות בין נבחרת ארצות הברית לנבחרת אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה בדצמבר אותה שנה קבעה ברת'ולומיו במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם קייטי מיילי, קלסי וורל, סימון מנואל שיא עולם חדש של 3:45.20 דקות. היא שחתה את סגנון הגב בתוצאה של 56.08 שניות. היא ניצחה במשחה ל-100 מטר גב בשיא ארצות הברית חדש של 55.92 שניות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של נטלי קוגלין (55.97 שניות), לפני מיה נילסן (56.20 שניות). שיאנית העולם קטינקה הוסו סיימה במקום רביעי (57.62 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.33 דקות, אחרי שיאנית העולם קטינקה הוסו (1:59.75 דקות) ולפני שיאנית ארצות הברית מליסה פרנקלין בת ארצה (2:01.53 דקות).

==ראו גם ==

== קישורים חיצוניים ==
* [http://usaswimming.org/DesktopDefault.aspx?TabId=1453&Alias=Rainbow&Lang=en-US&biosid=f1ae1a23-e7d0-4392-9b4b-baa8ae20455e קורטני ברת'ולומיו], אתר USA Swimming 
* [http://www.virginiasports.com/sports/c-swim/mtt/courtney_bartholomew_821003.html קורטני ברת'ולומיו], אתר Virginia Sports 

קטגוריה:שחייניות גב
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1994
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1994
טוליו וינאי

טוליו וינאי (באיטלקית: Tullio Vinay) (1909, לה ספציה – 1996, רומא) היה כומר ולדנסי, תאולוג ופוליטיקאי איטלקי וחסיד אומות העולם.

==קורות חיים==
וינאי למד תאולוגיה ברומא ובאדינבורו. בין השנים 1934–1946 היה כומר בפירנצה.

===פעילותו בתקופת השואה===
בספטמבר 1943 כבשו הגרמנים את צפון איטליה ובנובמבר 1943 החל המצוד אחר יהודי פירנצה על ידי הגרמנים והאיטלקים הפשיסטים ששיתפו עמם פעולה, על מנת לגרש יהודים אלה בטרנספורטים למחנות ההשמדה.

וינאי סייע למספר יהודים למצוא מקומות מסתור מפני הגרמנים ואף סייע לחלקם לברוח מאיטליה. חולדה קמפניינו לבית קאסוטו הייתה אחת מהיהודיות שוינאי הציל מפני הגרמנים, חולדה קמפנינו נותרה לבדה ועמה שישה ילדים שהיו תחת השגחתה, ארבעה מהם היו של אחיה, הרב נתן קאסוטו, ובהם תינוקת שזה עתה נולדה. לאחר שבעלה של חולדה, שאול, וכן נתן קאסוטו ואשתו אנה (חנה), גורשו לאושוויץ.

וינאי הציע לחולדה למסור את בנה הקטן, ראובן, שנולד בשנת 1942, למשפחה נוצרית. כך, מכיוון שראובן לא ידע על זהותו היהודית, הוא לא היה צריך לשקר ולא יכול היה לחשוף את מציליו. בני המשפחה המסתירה, אמאטו ולטיציה בילור, קראו לראובן בשם איטלקי, אמיליו, כדי להסתיר את זהותו. והם היו מפגישים את ראובן עם אמו מעת לעת. בנוסף וינאי סייע לחולדה למצוא מסתור עבורה ועבור יתר בני משפחתה. חלקם הוסתרו בבית אבות בקהילתו, בית אבות שתושביו עזבו באופן זמני את המקום עקב המלחמה ועברו לאזורים כפריים. ובנוסף, וינאי העניק לחולדה תמיכה מוראלית ואוזן קשבת. באחד הביקורים שלו אצלה, הוא הביא לה תנ"ך עם תרגום לאיטלקית, ובהקדשה ציטט לה את הפסוק מספר ישעיהו "כי לא מחשבותי מחשבותיכם ולא דרכיכם דרכי נאום ה'. כי גבהו שמיים מארץ כן גבהו דרכי מדרכיכם ומחשבתי ממחשבותיכם". חולדה סיפרה שמעשה זה חיזק אותה מאוד.<ref></ref>

===אחרי מלחמת העולם השנייה===
בשנת 1946 עבר וינאי לקהילה ליד פראלי שבצפון מערב איטליה. בשנת 1961 עבר לקהילת רייזי שבסיציליה. בין השנים 1976–1983 היה חבר הסנאט האיטלקי מטעם המפלגה הקומוניסטית.

===הכרה===
חולדה קמפניינו פרסמה את קורותיה ואת מעשה ההצלה בספרה "לדור אשר לא ידע" שפורסם בשנת 1981.

ב-1981 העניק יד ושם לווינאי את התואר "חסיד אומות העולם".

==קישורים חיצוניים==
[https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4018080 פעילותו של וינאי להצלת יהודים], באתר יד ושם 

* [https://www.tiktakti.co.il/catalog/lador-asher-lo-yada/#p=I "לדור אשר לא ידע"] חולדה קמפניינו - מהדורה דיגיטלית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כמרים איטלקים
קטגוריה:איטלקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: איטליה
קטגוריה:פוליטיקאים איטלקים
קטגוריה:חברי הסנאט של איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1909
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1996
המחתרת הנורווגית

המחתרת הנורווגית במלחמת העולם השנייה החלה לפעול החל מתחילת המערכה בנורווגיה באפריל 1940 וסיימה את פעילותה ב-1945, עם כניעתה של גרמניה הנאצית. 
העץ שניטע ביד ושם לכבוד המחתרת הנורווגית
העץ שניטע ביד ושם לכבוד [[חסידת אומות העולם אינגביורג סלטן-פוסטוודט, חברת המחתרת הנורווגית ומצילתה של אסתר סמואל-כהן]]

==עיקרי הפעילות==
פעילותה של המחתרת הנורווגית התנהלה במספר מישורים: היא הצהירה על הלגיטימיות של הממשלה הגולה של נורווגיה ועל חוסר הלגיטימיות של משטר קוויזלינג הפרו-נאצי ושל שלטונו של יוזף טרבובן, הקומיסר הנאצי בנורווגיה; היא הגנה על דרום נורווגיה, ללא הצלחה אמנם, אך לפחות הצליחה לאפשר את בריחתה של ממשלת נורווגיה לגלות; והיא התנגדה בנשק, בפעולות חבלה, פשיטות קומנדו ופעולות של אי ציות אזרחי. 

יחידות של המחתרת הנורווגית סייעו ליחידות קומנדו וליחידות צבא בריטי, בהן מנהלת המבצעים המיוחדים, שפשטו על מתקני צבא גרמניה בנורווגיה, וכן המשרד לשירותים אסטרטגיים. צופים מהמחתרת הנורווגית סייעו באיכון אוניות המלחמה ביסמרק וטירפיץ ובכך סייעו לצבא הבריטי להטביען. יחידה של המחתרת פגעה במאגר המים הכבדים של נורווגיה וכך פגעה בתוכניות הגרעין של גרמניה. פעולות אזרחיות לא אלימות היו הפצת עיתוני מחתרת, ענידת אטב ניירות (בעיקר על ידי סטודנטים) לאות מחאה וסירוב לסייע לגרמנים בנימוק של אי ידיעת גרמנית.

הפעולה המשמועתית של המחתרת היא החבלה בייצור המים הכבדים בנורווגיה.

בפעולות המחתרת נהרגו 1,433 לוחמי מחתרת, מהן 255 נשים. מספר חברי המחרת נעצרו וכמו ארלינג באוק נלקחו למחנות ריכוז. לאחר המלחמה ארלינג באוק כתב מספר ספרים ואירועי המלחמה.

===תגובת הגרמנים===
אחד ממעשי התגובה של הגרמנים לפעילות המחתרת הייתה השמדת הכפר טלאווג ושליחת תושביו לזקסנהאוזן, שם מתו כמעט מחציתם, במעשה שהושווה למעשי הטבח באורדור-סור-גלאן ובלידיצה.

=== הצלת יהודים ===
מעשה הצלת יהודי נורווגיה על ידי המחתרת הנורווגית נותר שנוי במחלוקת. במהלך המלחמה, בעיקר בשנת 1942, כ-1,100 מהם הצליחו לברוח דרך חציית הגבול השוודי. חלקם נעזרו בחבריהם ושכניהם ונמלטו באופן פרטני, אך רובם, כ-900, נעזרו בארגונים מתנועת ההתנגדות בצורה כזאת או אחרת, וכך ניצלו. לאורך השנים, הדיון הפנים-נורווגי גיבש מגוון דעות לגבי פעילות המחתרת בנושא זה, אשר מתאפיינים בקוטביות יחסית נחרצת. מצד אחד, יש הטוענים כי בהתחשב בנסיבות הקשות של המצב, חברי תנועת ההתנגדות עשו מה שהיה ביכולתם לטובת היהודים והצלתם, תוך סיכון עצמי וניצול משאבים. מנגד, ישנם אלה המביעים ביקורת קשה כלפי פעילותם, באומרם כי פעילותה של המחתרת בנושא זה הייתה לא מספיק יעילה, והיא לא הייתה במקום גבוה מספיק בסדר העדיפויות של תנועת ההתנגדות. נושאים כגון אנטישמיות וקבלת ה'יהודי' באופן שווה ושייך בחברה הנורווגית לפני המלחמה ובמהלכה, אף מגדילים מורכבותו של דיון זה במרחב הנורווגי, ואין הסכמה הגמוניית בנושא זה.

===הכרה===
בספטמבר 1945 הנפיקה ממשלת נורווגיה את מדליית ההגנה (1945-1940) שהוענקה בין היתר ללוחמי המחתרת הנורווגית.

== ראו גם ==
החבלה בייצור המים הכבדים בנורווגיה

גיבורי טלמרק

נורווגיה במלחמת העולם השנייה

סיגריד אוגוסטה גרין

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחתרות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נורווגיה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נורווגים חסידי אומות העולם
וונסן

ווֹנסָן (בקוריאנית: 원산시) היא בירת מחוז קאנגוודו בדרום-מזרח קוריאה הצפונית והעיר החמישית בגודלה אוכלוסייתה במדינה, ממוקמת על שפת ים יפן ומשמשת כאחת מערי הנמל המרכזיות של קוריאה הצפונית. הנמל נפתח על ידי כוחות כיבוש יפניים בשנת 1880. בוונסן שוכנים כמה מפעלים גדולים. בשנת 2013 הכריז קים ג'ונג און כי העיר תהפוך ליעד תיירותי, יוקמו בה מלונות ומקומות בילוי.

==גאוגרפיה==
שטח אזור השיפוט של וונסן הוא 269 קילומטרים רבועים. העיר ממוקמת במחוז קאנגוודו, על חופו המערבי של ים יפן. בים הקרוב לוונסן יש יותר מ-20 איים. וונסן נחשבת נמל טבעי מצוין, משום שהיא ממוקמת במפרץ.

==היסטוריה==
וונסן הוקמה כנמל מסחר בשנת 1880. שמה המקורי היה וונסנג'ין, אבל היא הייתה ידועה גם בשמה הרוסי - לזרב (Lazaref). בתקופת הכיבוש היפני בחצי האי הקוריאני, נקראה העיר בשם גֶנסָן. בשנת 1914, נפתח בעיר קו רכבת, המחבר אותה לפיונגיאנג ולסיאול. לכן, העיר התפתחה במהרה לנמל ולמקום המסחר המרכזי של מזרח קוריאה. תחת השלטון היפני, בעיר היו מפעלים רבים, והיא שימשה כנמל מסחר עם יפן. במהלך מלחמת קוריאה הופצצה העיר בכבדות על ידי כוחות האו"ם, וצי ארצות הברית הטיל עליה מצור ממרץ 1951 עד ל-27 ביולי 1953, מה שהופך אותו למצור הארוך ביותר בהיסטוריה של הצי האמריקאי המודרני.

==כלכלה==
בוונסן ישנם מפעלים רבים, כגון: מפעל לטיהור מים, מספנה, תעשייה כימית ומפעל מלט.

==תחבורה==
===יבשה===
בוונסן כמה תחנות רכבת בקו קאנגוודו, כולל תחנה בנמל (לנוסעים ולמטען) והיא מחוברת לרשת הכבישים הארצית.

===ים===
בוונסן נמל ימי גדול, בין הגדולים שבקוריאה הצפונית. לנמל מגיעים נוסעים ומטענים מרחבי קוריאה הצפונית.

=== אוויר ===
בוונסן ישנו נמל תעופה בינלאומי, בעל שני ייעודים: צבאי ואזרחי. בנמל התעופה שני מסלולים, אחד עשוי מאספלט והשני עשוי בטון. תמונות מגוגל מפות משנת 2014 הראו שחלה בנמל התעופה תנופת בנייה, ובין היתר נבנו שני מסלולים חדשים.

==השכלה גבוהה==
בוונסן מספר מוסדות להשכלה גבוהה:
* אוניברסיטת סונגדוון
* אוניברסיטת קומגנג
* אוניברסיטת טנגהא
* אוניברסיטת ג'ונג ג'ון טיק לכלכלה
* אוניברסיטת וונסן לרפואה
* אוניברסיטת ג'ו גון סי להנדסה
* אוניברסיטת וונסן לחינוך
* אוניברסיטת רי סו דוק

==ערים תאומות==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://freekorea.us/2007/04/13/touring-lovely-wonsan תמונת של וונסן מ-Google Earth]
* [http://www.geoba.se/location.php?query=Wonsan מידע כללי על וונסן]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קוריאה הצפונית: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1800
גרז'בילה ונצלאוסקאיטה

גרז'בילה ונצלאוסקאיטה (בליטאית: Gražbylė Venclauskaitė; 31 במאי 1912, ריגה – 1 בפברואר 2017, ליטא) הייתה עורכת דין ליטאית וחסידת אומות העולם מליטא.

==קורות חיים==
אביה של ונצלאוסקאיטה היה עורך דין ואמה - שחקנית. סנדקה היה הפילוסוף והסופר וידונס , מראשי האגודה התאוסופית בליטא. במלחמת העולם הראשונה התגוררה ונצלאוסקאיטה בטולה שברוסיה. בשנת 1930 סיימה את לימודיה בגימנסיה בשאוולי והחלה לימודי משפטים בקובנה. בשנת 1937 הוסמכה בתור עורכת דין. היא הייתה שופטת ומשנת 1941 - נוטריונית ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית. משנת 1944 הייתה משפטנית בקובנה, ומשנת 1947 עד פרישתה ב-1981 הייתה משפטנית בשאוולי.

===הצלת יהודים===
סטניסלבה ונצלאוסקיינה (Stanislava Venclauskienė), אמה של גראז'בילה, הייתה ידועה בשאוולי בזכות העובדה שהיא גידלה בביתה כשמונים יתומים נטושים. בשנות מלחמת העולם השנייה פתחה ונצלאוסקיינה מתפרה בביתה ובה העסיקה כמעט חמישים יהודיות. כך סייעה לפרנסת משפחותיהן, שחיו בגטו שאוולי. זאת עשתה בעזרת בנותיה, גרז'בילה ודנוטה.

בסוף 1941 נרצחו הנשים היהודיות מהעיירה טלז בבורות ירי. שתיים מהן, אטה בלנק ובתה אניקה-חנה, היו בין היהודיות שנורו אך לא נהרגו, וזחלו מהבור חזרה לגטו טלז. אטה הצליחה לצאת בחשאי מהגטו ויצרה קשר עם מכרה ליטאית. זו השיגה לבלנק אישור עבודה בביתה והסתירה אותה גם כשציוו הגרמנים על כל יהודי טלז להיכנס לגטו. בלנק ובתה נשארו בבית המכרה עד שהלשנה אילצה אותן לעזוב. לאחר מכן הגיעו לשאוולי וניצלו בידי ונצלאוסקיינה, שקלטה אותן בביתה. לפחות חמישה יהודים נוספים הסתתרו בביתן של ונצלאוסקיינה ובנותיה. בני משפחת ונצלאוסקיינה הסתירו את היהודים למרות עונש המוות שהוכרז על ידי הכובשים הגרמנים וחל על כל ליטאי שהסתיר יהודים, ולמרות ההלשנות המרובות של ליטאים על מסתירי יהודים.

בשלביה האחרונים של המלחמה התחוור למסתירות שהמשך ההסתרה מסוכן. גרז'בילה לקחה את חנה אל מחוץ לשאוולי ואימצה אותה כחוק. ביתר תקופת הכיבוש הגרמני שהתה חנה עם גרז'בילה, הרחק משאוולי, עד השחרור.

==הכרה==
ב-1995 העניק יד ושם לוונצלאוסקאיטה, לאמה ולעוד ארבעה מבני משפחתן את התואר "חסידי אומות העולם". כמו כן קיבלה ונצלאוסקאיטה אזרחות כבוד של שאוולי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ליטאיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: ליטא
קטגוריה:עורכי דין ליטאים
קטגוריה:עורכות דין
קטגוריה:ילידות 1912
קטגוריה:נפטרות ב-2017
קטגוריה:נפטרים ב-2017
נס החזירים

תיאור הנס בציור מ-1860
תיאור הנס באילוסטרתיה מימי הביניים
נס החזירים, או בשם אחר גירוש לגיון השדים, הוא אירוע נסי, אחד מן הנסים שחולל ישו, על פי הברית החדשה, בכורסי, אחת מעריה הגדולות של הדקאפוליס. בנס זה ישו גירש קבוצת שדים ששכנה בגופו של אדם (או בגופם של שני אנשים שונים על פי גרסה אחרת),אל תוך גופם של חזירים, שהיו בתוך עדר חזירי שלם, שמנה כאלפיים פרטים.

== תיאור הנס ==
הנס מתואר בשינויים קלים, בשלוש הבשורות הסינופטיות: מתי, לוקס ומרקוס אך לא בבשורת יוחנן. בשלושתן מסופר על גירוש שדים שנעשה על ידי ישו, השדים צוינו בבשורות מרקוס ולוקס בשם הכולל "לגיון".

הסיפור התחיל כאשר ישו ותלמידיו, שטו בספינה בים, ולפתע פורצת סופה. התלמידים קראו לעזרת מורם, אשר כעס עליהם, וגער בהם על קטנות אמונתם. ישו צווה על הרוח לנוח, הסערה שככה, והוא והתלמידים עזבו את הספינה, ועלו על החוף באזור כורסי. בשלב זה בא לקראתם אדם אחד, אחוז שדים, תוקפני, שמזה זמן רב לא לבש בגדים לגופו, היה מתגורר במערות קבורה ומנתק כל כבל שאזקו בו אותו.

האיש נפל ארצה, תוך שהוא זועק וקורא בקול גדול "מַה לָּנוּ וּלְךָ בֶּן־הָאֱלֹהִים". לשאלתו של ישו מה שמך, השיב האיש "לגיון", כרמז למספרם הרב של השדים שאחזו בו. השדים התחננו לפני ישו, כי לא יגרשם מאחוזי השדים, מפחד העינויים הצפויים להם, אלא ישלח אותם לתוך עדר החזירים. ברגע שישו גירש את השדים, באומרו "לכו", הם נכנסו לעדר חזירים ששעט במורד, החזירים קפצו אל תוך הכנרת וטבעו. כל זאת אירע אל מול עיניהם הנדהמות של רועי החזירים. הרועים הזעיקו את שאר בני העיר ממקומותיהם, ואלו התפלאו לראות את האיש, שהיה מוכר להם כמטורף ואחוז שדים, כשהוא לבוש בבגדיו, ודעתו מיושבת עליו.

בני המקום בהבינם את אשר אירע, בקשו מישו לעזוב את המקום ולא לחזור לשם. האיש שהשדים גורשו ממנו חפץ להתלוות לישו אולם ישו אסר עליו ובקש ממנו שישוב למשפחתו ויספר להם על הנס שאלוהים עשה לו.

==הגרסאות לסיפור הנס==
סיפור הנס מופיע, בהבדלים קלים, בשלוש מתוך ארבע בשורות:

=== הבשורה על פי מתי ===

=== הבשורה על פי מרקוס ===

=== הבשורה על פי לוקס ===

== פרשנות ==

=== גדריים ===
בהתייחס לארץ הגרשיים, או ארץ הגדריים: גדר או גדרה היא עיר קדומה ששכנה בעבר הירדן מעל למרחצאות חמת גדר, על הרי הגלעד. במקום בו שכנה העיר עומד כיום הכפר הירדני "אוֹם-קַיְס". גדר הייתה חלק מברית עשר הערים ה"דקאפוליס", ערים שתושביהם היו ברובן כנראה הלניסטיים, ועל אף שחיו שם גם לא מעט יהודים, ברור שרועי החזירים לא יכלו להיות יהודים.

=== טומאה, שדים וחזירים ===
על פי התורה והדת היהודית, קברים נחשבים כטמאים, והשהיה בהם מטמאת ומחייבת היטהרות (במדבר י"ט 18, יחזקאל מ"ד 25, מתי כ"ג 27). באותה מידה החזיר נחשב כחיה טמאה, אסורה לאכילה לפי התורה (ויקרא י"א 7, 26; ישעיהו ס"ה 4; ישעיהו ס"ו 17) . באופן זה ניתן אולי להבין מדוע אחוז השדים בילה את זמנו בקברים, שדים הן רוחות טומאה. ולכן גם גירוש השדים נערך לתוך החזירים שגם הם נחשבים לחיות טמאות. ישעיהו ס"ה 4 כולל את שתי הטומאות הנזכרות כאן: "הַיֹּשְׁבִים, בַּקְּבָרִים, וּבַנְּצוּרִים, יָלִינוּ; הָאֹכְלִים בְּשַׂר הַחֲזִיר, וּפְרַק פִּגֻּלִים כְּלֵיהֶם,.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:על-טבעי
קטגוריה:ישו
קטגוריה:נסים בנצרות
סוסנה מלקורה

סוסנה מלקורה ו[[מאוריסיו מאקרי בטקס ההשבעה, 10 בדצמבר 2015]]
סוסנה מלקורה (בספרדית: Susana Malcorra; נולדה ב-18 בנובמבר 1954) היא דיפלומטית ומנהלת ארגנטינאית שכיהנה בין היתר כשרת החוץ של ארגנטינה.

==ביוגרפיה==
מלקורה נולדה ברוסאריו שבפרובינציית סנטה פה. ב-1978 סיימה לימודי הנדסת חשמל באוניברסיטה הלאומית ברוסאריו. ב-1979 החלה לעבוד בחברת IBM והתקדמה עד לתפקיד מנהלת השלוחה הארגנטינאית של החברה. ב-1993 עברה לחברת ארגנטינה טלקום וכיהנה כסמנכ"לית תפעול וכמנכ"לית החברה עד 2002. לאחר מכן הקימה חברת ייעוץ פרטית.

בספטמבר 2004 החלה לעבוד כסמנכ"לית תפעול בארגון הסיוע הבינלאומי "תוכנית המזון העולמית" (WFP) של האומות המאוחדות. היא ריכזה את מאמצי האו"ם לסייע לנפגעי הצונמי באוקיינוס ההודי. ב-2008 מונתה לתת-מזכ"ל האו"ם לענייני תמיכה לוגיסטית ולראש מחלקה חדשה האחראית על נושא הלוגיסטיקה והפריסה של כוחות שמירת השלום. ב-2012 מונתה לראש לשכת מזכ"ל האו"ם באן קי-מון.

לאחר היבחרו של מאוריסיו מאקרי לנשיא ארגנטינה מונתה מלקורה לשרת החוץ בקבינט שלו והושבעה לתפקיד בדצמבר 2015. ב-2016 ניסתה להתמודד על משרת מזכ"ל האו"ם, אך היא סיימה בהצבעה בין המקומות האחרונים.

ב-2017 הודיעה על פרישתה מסיבות אישיות, שנכנסה לתוקף ב-12 ביוני. היא הוחלפה על ידי הדיפלומט חורחה פורי.

מלקורה נשואה ואם לבן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.un.org/sg/management/senstaff_details.asp?smgID=157 סוסנה מלקורה] באתר האו"ם

קטגוריה:שרי החוץ של ארגנטינה
קטגוריה:האומות המאוחדות: אישים
קטגוריה:מנכ"ליות
קטגוריה:פוליטיקאיות ארגנטינאיות
קטגוריה:שרות חוץ
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1954
קטגוריה:סמנכ"ליות תפעול
חרארד פליישויאר

חרארד פליישויאר (בהולנדית: Adele Jan Gerard Fleischeuer; 25 בפברואר 1889, אוירסבייק , דרום מזרח הולנד – 29 במרץ 1945, דכאו) היה פעיל המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם מהולנד שנספה בדכאו.

==קורות חייו==
פליישויאר היה פקיד בשירות הציבורי בכפרו אוירסבייק וחבר המשמר האזרחי בהולנד . במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא התגייס לצבא ושירת במשמר החופים.

===פעילותו בתקופת השואה להצלת יהודים===
מיד לאחר כיבוש הולנד בידי הגרמנים במאי 1940 החל פליישויאר לפעול בשורות המחתרת ההולנדית. הוא פעל להסתרת יהודים נרדפים בביתו למרות שהיו לו חמישה ילדים. בסך הכל הסתיר בביתו עשרה יהודים. רובם לא יכלו לסייע בפרנסתם, ופליישויאר קיים אותם על חשבונו.

בנובמבר 1943 הגיעו אנשי גסטפו לביתו של פליישויאר, ככל הנראה עקב הלשנה, ועצרו שם את עשרת היהודים המסתתרים. גם פליישויאר נעצר. הוא נשלח למחנה הריכוז פיכט ובמאי 1944 גורש לדכאו. במרץ 1945 נספה בדכאו. כל היהודים שהסתיר נרצחו באושוויץ.

==הנצחה==
בשנת 1965 התגלה קברו של פליישויאר בדכאו וגופתו הועברה למסטריכט, שם נקבר מחדש.

בשנת 1982 הוענק לו צלב זיכרון ההתנגדות - אות כבוד הולנדי שמוענק לאנשים שהיו חברי המחתרת ההולנדית בתקופת מלחמת העולם השנייה.

בשנת 1990 הכיר יד ושם בחרארד פליישויאר ובאשתו, פילומנה קתרינה פליישויאר-בטונוויל (Philomene Catharine Fleischeuer-Bettonville), בתור חסידי אומות העולם. 

בעיר מגוריו של פליישויאר, אוירסבייק, נקרא רחוב על שמו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://archive.today/20140513081844/http://db.yadvashem.org/righteous/family.html?language=en&itemId=4039042 פועלו של חרארד פליישויאר] להצלת יהודים, באתר יד ושם .
* [https://ww2gravestone.com/people/fleischeuer-adele-jan-gerard-fleischeuer/ מידע על חייו של חרארד פליישויאר]

קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:נספים במחנה הריכוז דכאו
קטגוריה:חסידי אומות העולם שנרצחו
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1889
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1945
פרנק באומן

פרנק באומן (בגרמנית: Frank Baumann, נולד ב-29 באוקטובר 1975 בווירצבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בוורדר ברמן ובנבחרת גרמניה בעמדות הבלם והקשר האחורי.

==קריירת מועדונים==
===נירנברג===
באומן גדל במועדון הנוער של נירנברג, ובשנת 1994 עלה לקבוצה הבוגרת. בתחילה שיחק כקשר, ועם השנים עבר לעמדות הגנתיות יותר. באומן החל לשחק בקבוצה כאשר שיחקה בליגת הבונדסליגה, אך ירד עמה לליגת הבונדסליגה השנייה בתום עונת 1994, ואף לליגה האזורית הדרומית, שהייתה אז הליגה השלישית בהייררכיה, בתום עונת 1996. באומן ונירנברג עלו בחזרה שתי ליגות תוך שתי עונות, ובעונת 1999 שיחקה נירנברג שוב בליגת הבונדסליגה, אך ירדה שוב אל הבונדסליגה השנייה בתום אותה עונה, ובאומן בחר לעזוב לורדר ברמן, לאחר ששיחק חמש עונות בקבוצה הבוגרת של נירנברג, וכבש 11 שערים ב-130 הופעות.

===ורדר ברמן===
כבר בעונה הראשונה שלו בוורדר ברמן, באומן עלה עם הקבוצה לגביע אופ"א, אליו העפילה כסגנית מחזיקת הגביע הגרמני, לאחר שהפסידה במשחק הגמר לבאיירן מינכן. באומן מונה בשנת 2002 לקפטן הקבוצה, והחליף בתפקיד את דיטר איילטס, אחד מסמלי הקבוצה שפרש מכדורגל באותה עונה. באומן זכה בהמשך עם ורדר ברמן בדאבל בעונת 2004, בגביע הליגה הגרמנית בשנת 2006, ובגביע נוסף בשנת 2009. עונת 2009 הייתה עונת שיא אישית מבחינת באומן, כאשר נוסף לזכייה בגביע הגרמני, הוא הוביל את הקבוצה כקפטן אל גמר גביע אופ"א. באומן כבש את השער המכריע במשחק חצי הגמר מול המבורג בדקה ה-83, שהעניק לוורדר ברמן את הכרטיס לגמר, אך ברמן הפסידה בגמר לשחטאר דונצק בתוצאה 2-1. בתום אותה עונה פרש באומן ממשחק פעיל, לאחר שכבש 15 שערים ב-260 הופעות בבונדסליגה במדי ורדר ברמן, והצטרף לצוות האימון של הקבוצה.

==קריירה בינלאומית==
לבאומן 28 הופעות בנבחרת גרמניה, בהן כבש שני שערים. באומן החל לייצג את גרמניה בשנת 1999, בה השתתף בגביע הקונפדרציות. באומן השתתף במונדיאל 2002 בו שיחק רק בשמינית הגמר נגד נבחרת פרגוואי, ונבחרתו המשיכה עד למשחק הגמר, בו הפסידה 2-0 לנבחרת ברזיל. באומן הופיע במדי הנבחרת גם ביורו 2004, ושיחק שני משחקים בשלב הבתים, בו הודחה הנבחרת. הופעתו האחרונה של באומן בנבחרת גרמניה הייתה בשנת 2005.

==תארים==
עם ורדר ברמן:
* אליפות הבונדסליגה: 2004
* הגביע הגרמני (2): 2004, 2009
* גביע הליגה הגרמנית: 2006

==חיים אישיים==
באומן נשוי לסטפני, והם הורים ללואיזה ולמוריץ.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1999
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1975
שאול גרוס

להקת קנגורו, 2004
הרכב מוזיקה אורגנית, מתוך המופע "סיפורים מארץ קולילי"
שאול גרוס (נולד ב-5 בספטמבר 1973) הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי, איש חינוך ומטפל.

==ביוגרפיה==
שאול ("שאולי") גרוס נולד בירושלים, למשפחה דתית והתחנך בזרם הדתי-לאומי. בגיל 15 נטש את הדרכים המקובלות והחל במסע ארוך לחיפוש עצמי שכלל תחנות בישראל, בהודו ובאירופה.

את להקתו הראשונה - זיזיטריפו, הקים במהלך שירותו הצבאי. הלהקה הייתה חלק מזרם הגל החדש הירושלמי של ראשית שנות התשעים. לאחר שירותו הצבאי נסע למסעות בהודו, לתקופה שעיצבה את תפיסתו ונטייתו הרוחנית והמוזיקלית. עם שובו למד מוזיקה ברימון - בית ספר למוזיקה, ובהמשך למד חינוך בירושלים. לימודי החינוך השפיעו עליו לעתיד ליצור מוזיקה לילדים.

במקביל ללימודיו החל את דרכו כמוזיקאי פעיל. בשנת 2000 הקים בירושלים את להקת הרגאיי קנגורו (נקראה גם "כן-גורו" ו"קנגורו"). הלהקה ביצעה משיריו של גרוס, והייתה מחלוצי הרגאיי בישראל, עם טקסטים ששילבו מחאה חברתית ופוליטית עם קריאה להתעוררות רוחנית.

הלהקה, שהופיעה ברחבי ישראל בשנים 2000–2007, הוציאה את אלבום הבכורה ב-2005, בהפקה מוזיקלית של אסי אילון. בשנת 2007, לאחר שבמהלך היותו סטודנט לחינוך, נחשף לרפרטואר רחב של שירי ילדים, רובם לא מוכרים, בניהם שירים שנכתבו במיוחד לכיתה או לגן-ילדים מסוים על ידי מורים ומחנכים מהזרם האנתרופוסופי. כך נולד ההרכב "מוזיקה אורגנית", שבמהלך השנים הפך להרכב והוציא שבעה אלבומים עד כה - אלבומים של שירי ילדים המשלבים שירים שליקט מגני ובתי-ספר ולדורף בארץ ובעולם, לצד קלאסיקות ישראליות.

האלבום הראשון בסדרה, "שיר מבוקר עד ליל", יצא בשנת 2007 והפך עם השנים לקלסיקה, וזכה למעמד אלבום זהב בשנת 2018. בשנת 2015 הפיק את המופע המוזיקלי "סיפורים מארץ קולילי", בבימויה של ירדן בר-כוכבא. המופע משלב אגדות-עם ושירים מהרפרטואר של מוזיקה אורגנית, מחמשת האלבומים.

בשנת 2010 החל לעבוד על אלבום הסולו הראשון שלו - אודיסיאה עברית. האלבום ראה אור בשנת 2016, ובו מתארח אהוד בנאי בדואט לתרגום של "Girl From the North Country" של בוב דילן.

לצד עיסוקו בהפקות מוזיקליות, עוסק בייעוץ ביוגרפי - שיטת טיפול המשלבת פסיכותרפיה עם ידע אנתרופוסופי.

==אלבומים==
* קנגורו- קנגורו (2005)
* שיר מבוקר עד ליל - מוזיקה אורגנית (2005)
* שיר לסתיו - מוזיקה אורגנית (2008)
* שיר לחורף - מוזיקה אורגנית (2010)
* שני/אחרון/אוק' - יופי (מעבד ומפיק מוזיקלי, 2010)
* שיר לאביב ולקיץ - מוזיקה אורגנית (2012)
* שיר לעת ערב - מוזיקה אורגנית (2015)
* אודיסיאה עברית (אלבום סולו ראשון, 2016)
* סיפורים מארץ קולילי - מוזיקה אורגנית (2017)
* שיר לוסיפור לכל עת (פורמט ספר) - מוזיקה אורגנית (2018)

==קישורים חיצוניים==

* [http://adamolam.co.il/wp-content/uploads/2013/08/גיליון-19-5-שאלות.pdf 5 שאלות עם שאול גרוס - מגזין אדם עולם, אביב 2012]
* 
* [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=3&Area=1&ArticleID=19144 טל גורדון על "סיפורים מארץ קולילי", את הבמה]
* [http://www.kutnermusic.com/2013/01/blog-post_18.html דיסקים איכותיים לילדים - יואב קוטנר, ישראל היום]
* 
* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/user/TheOrganicmusic/videos ערוץ היוטיוב של מוזיקה אורגנית]
* [https://www.youtube.com/user/shaulgrossofficial/videos ערוץ היוטיוב של שאול גרוס]
* [http://organicmusic.co.il/ אתר מוזיקה אורגנית]

קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:זמרים-יוצרים בעברית
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי רימון בית ספר למוסיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
קספר שמייכל

קספר שמייכל (בדנית: Kasper Peter Schmeichel, נהגה סמייקל; נולד ב-5 בנובמבר 1986) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת השוער בסלטיק מליגת העל הסקוטית ובנבחרת דנמרק. הוא הבן של כדורגלן העבר פטר שמייכל. לשמייכל מעל 100 הופעות בנבחרת דנמרק.

==ביוגרפיה==
שמייכל נולד בקופנהגן. הוא בנו של פטר שמייכל, שוער נבחרת דנמרק בעברו. ב-2002 הצטרף למועדון הנוער של מנצ'סטר סיטי. במהלך 2006 הושאל למועדון דרלינגטון ולאחר מכן לבורי מהליגה הרביעית. ב-2007 הושאל לפאלקירק מליגת העל הסקוטית ולאחר מכן לקארדיף סיטי מהליגה השנייה באנגליה. ב-2008 הושאל לקובנטרי סיטי מהליגה השנייה.

ב-2009 עבר לנוטס קאונטי מהליגה השלישית וסייע לה להעפיל לליגה השנייה. ב-2010 עבר ללידס יונייטד מהליגה השנייה. בשנת 2011 עבר ללסטר סיטי מהליגה השנייה וב-2014 העפיל עמה לפרמייר ליג. בדצמבר 2014 שבר את כף רגלו במהלך אימון ונאלץ להחמיץ חלק משמעותי מהעונה. הוא חזר לשחק במרץ 2015 וסייע ללסטר להישאר בפרמייר ליג. בעונת 2015/2016 זכה עם לסטר באליפות הראשונה בתולדותיה. במהלך העונה שמר ב-15 משחקים על רשת נקייה מכיבושים, שני רק לפטר צ'ך מארסנל.

ב-3 באוגוסט 2022 עזב את לסטר לאחר 11 עונות וחתם בניס.

ב-5 בספטמבר 2023 חתם באנדרלכט.

משנת 2004 משחק שמייכל בנבחרות הלאומיות של דנמרק. תחילה שיחק בנבחרת עד גיל 19 ולאחר מכן בנבחרת דנמרק בכדורגל עד גיל 21, במסגרתה השתתף במוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. ב-2011 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. הוא היה חבר סגל הנבחרת ליורו 2012 אך לא שותף באף משחק בטורניר. בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב במשחק הידידות מול נבחרת מקדוניה. את ההופעה הראשונה שלו במשחק רשמי רשם באוקטובר 2013 בניצחון 0–6 על נבחרת מלטה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. הוא פתח בהרכב הנבחרת בכל עשרת משחקי מוקדמות יורו 2016 בשלב הבתים והפלייאוף. במונדיאל 2018 העפיל שמייכל עם הנבחרת לשלב שמינית הגמר, בו הודחה על ידי קרואטיה. שמייכל עצר במהלך הארכה בעיטת עונשין של לוקה מודריץ' ושתיים נוספות במהלך שלב בעיטות ההכרעה.

נכלל בסגל נבחרת דנמרק לטורניר יורו 2024, והגיע עימה עד לשלב שמינית הגמר בו הודחה על ידי המארחת, גרמניה.

==תארים==
; לסטר סיטי
*אליפות הפרמייר ליג: 
*הגביע האנגלי: 2020/2021
*מגן הקהילה: 2021

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20121019131700/http://www.lcfc.com/team/player-profile/index.aspx?playerid=284907&tcmuri=188626 קספר שמייכל], באתר לסטר סיטי
* [http://www.dbu.dk/landshold/landsholdsdatabasen/LBasePlayerInfo.aspx?playerid=4874 קספר שמייכל], באתר נבחרת דנמרק

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים דנים
קטגוריה:שוערי כדורגל דנים
קטגוריה:קופנהגן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני לידס יונייטד
קטגוריה:כדורגלני קובנטרי סיטי
קטגוריה:כדורגלני נוטס קאונטי
קטגוריה:כדורגלני קארדיף סיטי
קטגוריה:כדורגלני ניס
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת דנמרק
קטגוריה:ספורטאים דנים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסקוטלנד
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1986
אדולף הנריק לינדסטרום

"השף הקוטבי" אדולף לינדסטרום עם שני דגים לדוגמה על [[אי המלך ויליאם ב-1904]]
מדליית הקוטב הדרומי על שירותו במשלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן]]
אדולף הנריק לינדסטרום (בנורווגית: Adolf Henrik Lindstrøm 17 במאי 1866 - 21 בספטמבר 1939) היה שף וחוקר קטבים נורווגי

לינדסטרום נולד בהאמרפסט. מוצאו היה משבט הקוון (Kven). הוא השתתף במשלחת פראם של אוטו סוורדרופ מ-1898 עד 1902. אחר כך הפליג עם רואלד אמונדסן בשיוט החקר שלו במעבר צפון-מערבי באונייה "יִיֶה", בין 1903 ל-1906, ובמשלחת הקוטב הדרומי של אמונדסן בשנים 1912-1910. עוד השתתף במשלחת לסיביר מ-1914 עד 1916. לינדסטרום מת באוסלו.

לינדסטרום היה גבר בעל-גוף וטוב-מזג ורק לעיתים נדירות יצא מן הספינה, שלא כיתר משתתפי המשלחת. הדבר היחיד שהיה בכוחו למשוך אותו החוצה היה הסיכוי לצוד טָרְמַכֵן, מין עוף דמוי שכוי, משום שבשר טרי זכה להערכה רבה במסעות הממושכים. לינדסטרום היה גם אדם שקול ומיושב בדעתו, נכס אמיתי לאנשי הצוות, כש"עצבנות הקוטב" השתלטה עליהם והגעגועים הביתה ניקרו בהם במשך הלילה הקוטבי הארוך, לאחר שנים אחדות על הקרח. רואלד אמונדסן כתב ביומנו ב-5 באפריל 1911, "תרומותיו למשלחת הקוטב הנורווגית עולות בחשיבותן על אלה של כל אדם אחר." 

בשנת 1906 עוטר לינדסטרום בתואר אביר "מסדר סנט אולאף" "על הישג ימי נועז". הוא קיבל את מדליית פראם ואת מדליית הדרומי.

<gallery>
File:Рождество Йоа.jpg|רואלד אמונדסן וצוות ה"יִיֶה" חוגגים את חג המולד של 1903 בקנדה, במהלך המסע אל המעבר הצפון-מערבי 

File:Adolf Lindstrøm i Framheims kjøkken, 1911 (7654805434).jpg|אדולף לינדסטרום במטבח בפראמהיים, בסיס משלחת הקוטב הדרומי, 1910–1913.

File:Portrett av Adolf Lindstrøm med en tallerken "hot cakes", 1911 (7602018296).jpg|אדולף לינדסטרום עם צלחת לביבות בפראמהיים, 1911.

File:I Framheims stue, 1911 1912 (7654806788).jpg|אדולף לינדסטרום, סוורה האסל. אוסקר ויסטינג, הלמר האנסן, רואלד אמונדסן, יורגן סטוברוד וקריסטיאן פרסטרוד בצריף בפראמהיים. רואלד אמונדסן משעין את מרפקו על המצלמה.

</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:משלחת הקוטב הדרומי
קטגוריה:נורווגים
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1866
קטגוריה:נפטרים ב-1939
Piano Tiles

Piano Tiles (בתרגום חופשי: "קלידי הפסנתר") הוא משחק מובייל שיצא לשוק מכשירי ה-IOS והאנדרואיד ב-28 במרץ 2014, על ידי Umoni Stuio. מפתח המשחק הוא יו וון זנג הסיני. במשחק ישנים שישה מצבים שונים והם: מצב קלאסי, מצב ארקייד, מצב זן, מצב מהיר (Rush mode) והמצבים Arcade+ mode ו-Relay mode. כבר חודש לאחר השקתו, באפריל 2014, המשחק צבר מאות אלפי הורדות הן במכשירי האייפון והן במכשירי האנדרואיד. בתחילת יולי המשחק הושק אף למכשירי Windows Phone.

==משחקיות==

במשחק מוצגת טבלה בת ארבע עמודות ומספר שורות, כאשר תאי הטבלה הם בצבע לבן או שחור. לחיצה על תא שחור שקולה ללחיצה על קליד של פסנתר ומובילה להשמעת תו ממנגינה כלשהי. לחיצה על תא לבן משמעו פסילה. ככל שהמשחק מתקדם, קצב ניגון המוזיקה (ירידת שורות הטבלה ונפילתם לתחתית המסך) הולך וגובר משמעותית. המשחק מתחיל עם נעימות ומנגינות פשוטות ועם התקדמות בשלבים השונים מנוגנות יצירות מורכבות יותר. בין הנעימות שמושמעות לשחקן ניתן למנות את "לאליזה" ו"האודה לשמחה".

==מצבים==

* מצב קלאסי

במצב זה השחקן חייב ללחוץ על מספר מינימלי של קלידים כדי לסיים כל שלב. במצב זה נפילת תווי הפסנתר היא לפי קצב הלחיצות של השחקן. ניתן לשחק כל שלב אינסוף פעמים ולשבור את השיא בניגון היצירה.

* מצב ארקייד

קלידי הפסנתר נופלים לפי קצב המוגדר על ידי המשחק והשחקן חייב לעמוד בקצב זה. שלב במצב זה מסתיים אם השחקן לוחץ על קליד לבן או שהוא מפספס קליד שחור במהלך הניגון. מצב זה מכיל מגוון נוסף של מאפיינים, למשל בשורה אחת במצב זה יכולים להופיע מספר קלידים שחורים.

* מצב זן

במצב זה השחקן מכתיב את קצב ניגון הנעימה, אך הוא מוגבל בזמן. אם הוא אינו מספיק להקליד על הקלידים בטרם נגמר הזמן המוקצב - השלב נגמר. כמו במצב הארקייד - הקלידים נופלים בהתאם לקצב הלחיצה של השחקן.

* מצב Rush

הקלידים נעים על המסך לפי קצב מוגדר מראש בדומה למצב ארקייד. אלא, שקצב הניגון הולך וגובר והשחקן חייב לעמוד בקצב זה. השלב מסתיים כאשר השחקן נפסל (לוחץ על קליד לבן או מפספס קליד שחור) ומוצג לו קצב הלחיצות המקסימלי לשנייה שהצליח להשיג.

* מצב Relay

דומה למצב זן, אך מגבלת הזמן מתאפסת מחדש אם לוחצים על קלידים מסוימים. אם השחקן לא מספיק ללחוץ על 50 קלידים שחורים בטרם מסתיים הזמן אז השלב נגמר. קצב ניגון המנגינה הוא לפי קצב ההתקדמות של השחקן, כמו במצב זן ומצב קלאסי.

* מצב +Arcade

שדרוג של המצב הארקייד שיכולים להופיע בו אחד מהבאים:
• "פצצה" - מדי פעם מופיע קליד ועליו עיגול לבן. אם השחקן לוחץ עליו השלב מסתיים.
• "ברק" - מפעם לפעם מופיע הבזק של אור.
• "דאבל" - מפעם לפעם יופיעו שני קלידים באותה השורה.
• "ערפל" - מדי פעם צץ ערפל מעל לקלידי המשחק.
• "רעד" - באופן אקראי, המשחק ירעד.
• "שינוי" - מפעם לפעם קליד שחור יחליף מקום בשורה בה הופיע.
• "סיבוב" - הניגון יתבצע לפתע אחרונית ואז שוב קדימה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2014
קטגוריה:משחקי מובייל
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בסין
ראיגרוד

ראיגרוד (בפולנית: Rajgród; ביידיש: רײַגראָד) היא עיירה במחוז גרייבו שבפרובינציית פודלסיה בפולין, על חוף אגם, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
ראיגרוד נזכרת לראשונה בתעודות משנת 1245, והשתייכה תחילה לדוכסות הגדולה של ליטא. בשנת 1509 עברה לבעלות ממלכת פולין, ובשל היותה על הגבול בין ממלכות אלה, הפכה למרכז מסחרי חשוב, ובמחצית השנייה של המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר, והותר לה לקיים ימי שוק שבועיים וירידים שנתיים. באמצע המאה ה-17 נפגעה העיירה קשות מפלישת האימפריה השוודית.

בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1807 הועברה לתחום האימפריה הרוסית. בשנת 1863 נטלו הרוסים מהיישוב את מעמדו העירוני, בשל השתתפות תושביו במרד ינואר, ומעמד זה הושב ליישוב בשנת 1924, תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודי ראיגרוד==
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1587, ובתחילת המאה ה-18 כבר התקיימו בעיירה בית כנסת ובית עלמין. מאמצע המאה ה-19 היוו היהודים כשלושה רבעים מאוכלוסיית העיירה, ובשנת 1857 נמנו בה 1,659 יהודים.

בין מלחמות העולם נותרו בעיירה כ-750 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות, של הבונד ושל אגודת ישראל. פעילות זו נאסרה עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

===בשואה===
ב-22 ביוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו בעזרת פולנים מקומיים כ-100 מיהודיה, אשר הופשטו, והוצעדו תוך מעשי התעללות ליער חוינקי הסמוך לעיירה, בו נרצחו כולם.

כעבור כחודש רוכזו יתר יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, בו סבלו מרעב, וממנו נלקחו לעבודות כפייה, שכללו גם ריצוף של כבישי העיירה במצבות בית העלמין היהודי המקומי. מעת לעת נכנסו הגרמנים לגטו, וביצעו ביושביו מעשי התעללות, שוד ורצח.

בסוף אוקטובר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים ופולנים, וגירשו באלימות רבה את כ-600 היהודים שנותרו בו לגרייבו. בשעת האקציה התנגדו לשוטרים ארבעה אחים ממשפחת צוקרבראון, אשר נרצחו במקום. לאחר ארבעה ימים בגרייבו, הועברו יהודי העיירה למחנה הריכוז בוגושה, וממנו שולחו לטרבלינקה ולאושוויץ.

לאחר הגירוש פוצצו הגרמנים את בית הכנסת ואת בית המדרש בעיירה, והפולנים המקומיים בזזו את דירות היהודים בה. מספר יהודים שהצליחו להסתתר בעיירה הוסגרו לגרמנים בידי הפולנים, או נרצחו על ידם ישירות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160731183530/http://moreshet.pl/he/node/506 ראיגרוד] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:פודלסיה: יישובים
קטגוריה:פודלסיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
מבול (שיר)

"מבול" הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום השני של הזמרת-יוצרת קרן פלס, הנקרא באותו השם. השיר נכתב והולחן על ידי פלס, ויצא בפברואר 2008, כחודשיים לפני צאת האלבום.

השיר הגיע למקומות גבוהים במצעדים השבועיים ובמצעדים השנתיים, ביניהם המקום השני במצעדים השבועיים בגלגלצ, רדיו אמצע הדרך וברשת ג', המקום ה-9 במצעד השנתי בגלגלצ והמקום ה-17 במצעד השנתי ברשת ג'.

השיר עוסק בביקורות שקיבלה פלס ועל התמודדותה איתן. לסינגל יצא קליפ בבימויו של אביב קוזלוב, שצבר כ-7 מיליון צפיות ביוטיוב.

== אודות השיר ==
על השיר סיפרה פלס:

== הופעות ==
מאז יצא, שרה פלס את השיר במרבית סיבובי ההופעות שלה הכוללים את שני פסנתרים, איך שהשמש תזרח ולבד על הפסנתר. נוסף על כך, ביצעה אותו פעמים רבות בתוכניות טלוויזיה דוגמת הכוכב הבא והמעגל עם דן שילון.

== ביצועים נוספים ==
במהלך השנים בוצע השיר פעמים רבות על ידי זמרים שונים, כגון ביצועה של דיאנה גולבי בכוכב נולד.

פלס התארחה בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "פרויקט הלהקה" בערוץ הילדים בשנת 2014. באחת המשימות בתוכנית, נדרשו משתתפי המשימה להקליט את השיר ולצלם לו קליפ.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=4314&wrkid=18048 מילות השיר] באתר "שירונט"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2008
קטגוריה:סינגלים מ-2008
קטגוריה:שירי קרן פלס
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קרן פלס
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי קרן פלס
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי לואי להב
קטגוריה:שירים על גשם
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
איקילילו דואנינה

איקילילו דואנינה (בקומורית: Ikililou Dhoinine; נולד ב-14 באוגוסט 1962) הוא פוליטיקאי שכיהן כנשיא קומורו בשנים 2011–2016.

==ביוגרפיה==
דואנינה נולד בכפר ג'וייזי (Djoièzi) שבאי מוהלי, הקטן מבין שלושת האיים שמרכיבים את קומורו. ב-1986 קיבל תואר ראשון במתמטיקה מבית הספר הלאומי להשכלה גבוהה שבגראן קומור, ובהמשך למד רוקחות באוניברסיטת גמאל עבד אל נאצר בקונקרי שבגינאה. ב-1994 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטה זו. לאחר מכן שב לקומורו, ומונה למנהל ייצור בבית המרקחת הלאומי האוטונומי במורוני.

בשנת 2006, עם בחירתו של הנשיא אחמד עבדאללה מוחמד סאמבי, מינה אותו סאמבי לסגנו. במקביל, כיהן עד 2009 כשר הבריאות, הסולידריות והשוויון המגדרי. באותה שנה, ועד ראשית 2010 עבר לתפקיד שר האוצר, תפקיד שגם אותו מילא במקביל לתפקידו כסגן הנשיא.

על פי החוקה של קומורו, הנשיאות במדינה עוברת ברוטציה בין שלושת האיים, וב-2011 הגיע תורו של האי מוהלי. המפלגה הלאומית לצדק (Parti national de la justice) בחרה בו כמועמדהּ לנשיאות, בתמיכת הנשיא סאמבי. בסיבוב הבחירות המוקדם, שנערך באי מוהלי בלבד, דורג ראשון עם 28.2% מהקולות. בסיבוב השני, שנערך ב-26 בדצמבר 2010 כלל המדינה, בו התמודד מול מוחמד סעיד פאזול, שכיהן כנשיא בין 2002 ל-2007 ומול עבדו ג'אביר. הוא נבחר לנשיא לאחר שזכה ל-61.1% מקולות הבוחרים, והחל לכהן בתפקידו ב-26 במאי 2011. עם בחירתו הבטיח להיאבק בשחיתות. דואנינה כיהן כנשיא עד 26 במאי 2016. הוא הוחלף בתפקיד על ידי אזאלי אסומאני.

דואנינה נשוי ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים קומורואים
קטגוריה:נשיאים
קטגוריה:שרי אוצר
קטגוריה:שרי בריאות
קטגוריה:רוקחים
קטגוריה:ילידי 1962
רדומישל על נהר סן

רדומישל על נהר סן (בפולנית: Radomyśl nad Sanem) הוא כפר במחוז סטאלובה וולה שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, על גדת נהר סן, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
היישוב נוסד במאה ה-16 בידי אציל פולני בשם יעקב שייניאבסקי, ומספר שנים לאחר מכן הוענקו לו זכויות עיר. בשנת 1584 הוענקו ליישוב זכויות לקיים ירידים שנתיים ושווקים שבועיים.

בשנת 1935, תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה, ניטלו מהיישוב זכויותיו העירוניות.

==יהודי רדומישל==
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא משנת 1765. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-800 יהודים, כשליש מתושביו, והתקיימה בו פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות.

עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בספטמבר 1939, גורשו כמה משפחות יהודיות ממנו אל מעבר לנהר סן, שנקבע כגבול עם שטחי הכיבוש הסובייטיים. על היהודים שנותרו ביישוב הוטלו גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה.

בשנת 1941 רוכזו יהודי היישוב, יחד עם כ-400 פליטים יהודים מקרקוב ומקרשניק, בגטו שהוקם בו, בו מתו רבים מהם מרעב וממגפת טיפוס הבהרות. בסתיו 1942 שולחו כל יושבי הגטו למחנה ההשמדה בלז'ץ.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160731173328/http://moreshet.pl/he/node/492 רדומישל על נהר סן] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה (1722–1758)

אוגוסט וילהלם, נסיך פרוסיה (גרמנית: August Wilhelm von Preußen; 9 באוגוסט 1722 - 12 ביוני 1758), היה אחיו של פרידריך השני, מלך פרוסיה, ואביו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה.

== ביוגרפיה ==
אוגוסט וילהלם נולד בברלין ב-9 באוגוסט 1722 להוריו פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה וסופיה דורותיאה מהנובר, בתם של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה וסופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה.

אוגוסט וילהלם היה גנרל בצבא הפרוסי, ולחם בשורותיו במהלך המלחמות השלזיות, והצטיין במיוחד בקרב הוהנפריידברג. אולם, במהלך מלחמת שבע השנים ספג אוגוסט וילהלם מפלה בקרב קולין, ובשל כך הסתכסך עם אחיו ופרש מהצבא.

ב-12 ביוני 1758 מת אוגוסט וילהלם מסרטן המוח. לאחר מות פרידריך השני, מלך פרוסיה ללא ילדים, ירש אותו בנו של אוגוסט וילהלם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה.

==משפחתו==
ב-6 בינואר 1742 התחתן אוגוסט וילהלם עם לואיזה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל בתם של פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ואנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
* פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה (1744–1797)
* היינריך, נסיך פרוסיה (1747–1767) 
* וילהלמינה מפרוסיה, נסיכת אורנז' (1751–1820) 
* אמיל, נסיך פרוסיה (1758–1759)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נסיכי פרוסיה
קטגוריה:מלחמת שבע השנים:אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1722
קטגוריה:נפטרים ב-1758
ראדז'ייחוב

ראדז'ייחוב (באוקראינית: Раде́хів, רדחיב; בפולנית: Radziechów; ביידיש: ראדעכעוו) היא עיר קטנה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
ראדז'ייחוב נזכרת לראשונה בשנת 1472, ובשנת 1752 הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, נכללה העיר בתחום ממלכת הבסבורג, ועד מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום גליציה האוסטרית. לאחר המלחמה, נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודי ראדז'ייחוב==
יהודים ישבו בעיר מראשיתה, ובסוף המאה ה-18 נבנה בה בית כנסת. בעיר כיהן באדמו"רות רבי נפתלי צבי רובין, משושלת רופשיץ.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-2,000 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך קיום בית ספר עברי וקיבוץ הכשרה. הפעילות הציבורית היהודית בעיר נאסרה עם כיבושה בידי הסובייטים בספטמבר 1939. בד בבד הגיעו לעיר פליטים יהודים ממערב פולין, שהקהילה המקומית התגייסה לעזרתם.

בסוף יוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו רצחו בה בו ביום כמה יהודים. בהמשך הובאו לעיר מאות יהודים נוספים מכפרי הסביבה, ועל יהודי היישוב הוטלו גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה, שבמסגרתן נספו רבים מהם. עם הבאת לעיר יהודים נוספים לרבות כ-500 יהודים מחולויוב בקיץ 1942, התגברו בקרב יהודי המקום הרעב והמגפות.

ב-15 בספטמבר 1942 בוצעה בעיר אקציה, בה שולחו כ-1,400 יהודים למחנה ההשמדה בלז'ץ, וכעבור שבוע שולחו כ-500 גברים יהודים מהעיר למחנה בקמיונקה סטרומילובה, בו נספו כולם. לאחר סלקציה נותרה בעיר קבוצת יהודים קטנה. לאחר מכן, הביאו הגרמנים לעיר יהודים נוספים רבים, אשר רוכזו באוקטובר 1942 בגטו שהוקם בה. ב-7 באוקטובר 1942 שולחו כ-1,000 מיושבי הגטו לבלז'ץ, וב-1 בדצמבר 1942 הועברו כל יתר יושבי הגטו שבעיר לגטו סוקאל.

כ-100 יהודים שהושארו בעיר למיון ואיסוף רכוש המגורשים נרצחו ב-15 במרץ 1943 ביער סמוך. אחר מספר יהודים מהעיר שהצליחו להימלט ליערות הסביבה ערכו הגרמנים והאוקראינים מצוד ממושך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160731174036/http://moreshet.pl/he/node/498 ראדז'ייחוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גליציה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז לבוב: יישובים
קטגוריה:מחוז לבוב: עיירות יהודיות
ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג

ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Ernst August, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg; 20 בנובמבר 1629 – 23 בינואר 1698) היה הדוכס של דוכסות בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1679–1698, ומ-1692 היה נסיך בוחר ללא מעמד רשמי.

==ביוגרפיה==
ארנסט אוגוסט נולד ב-20 בנובמבר 1629 בהרצברג על ההארץ, לגאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ולאנה אלאונורה מהסן-דרמשטדט, בתם של לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטדט ומגדלנה מברנדנבורג.

ארנסט אוגוסט היה בנו הרביעי של גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ולכן לא היה סיכוי רב כי האדמות הנרחבות של בית הנובר יגיעו אי פעם לידו, אולם בשנת 1665 מת כריסטיאן לודוויג, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ושני אחיו הנותרים של גאורג נותרו עדיין ללא צאצאים. בשנת 1679 נפטר עוד אחד מאחיו - יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג וארנסט אוגוסט ירש את נסיכות קאלנברג, שבירתה בעיר הנובר. אחיו היחיד שנותר בחיים גאורג וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג נישא למאהבתו כדי להפוך את בתו סופיה דורותיאה לחוקית אולם השניים לא ילדו עוד ילדים. תחת החוק הסאלי נאסר על נשים לרשת את אדמותיהם ותאריהם של אביהן, ולכן נותר בנו של ארנסט אוגוסט - גאורג לודוויג היורש היחיד לדוכסות בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1682 החליט בית הנובר לאמץ את זכות הבכורה, לפיה הבן הבכור יורש את כל אדמותיו של אביו ולא חולק אותן עם אחיו הצעירים, כפי שהיה נהוג בדוכסות עד אז.

בשנת 1692 קיבל ארנסט אוגוסט מעמד של נסיך בוחר מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כהוקרה על תרומתו של בית הנובר במהלך מלחמת תשע השנים. אולם ארנסט אוגוסט נפטר ב-23 בינואר 1698, לפני שקיבל רשמית את התואר, והוריש את כל תאריו ואדמותיו לבנו גאורג לודוויג.

==משפחתו==
בשנת 1658 התחתן ארנסט אוגוסט עם סופיה, נסיכת פפאלץ, בתם של פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ואשתו אליזבת סטיוארט, נסיכת אנגליה וסקוטלנד. ממנה היו לו 9 ילדים:
* גאורג לודוויג (28 במאי 1660 - 11 ביוני 1727).
* פרידריך אוגוסט (3 באוגוסט 1661 - 31 בדצמבר 1690).
* בן (פברואר 1664).
* מקסימיליאן וילהלם (13 בדצמבר 1666 - 16 ביולי 1726).
* בן (13 בדצמבר 1666).
* סופיה שרלוטה (30 באוקטובר 1668 - 21 בינואר1705).
* קרל פיליפ (3 באוקטובר 1669 - 31 בדצמבר 1690).
* כריסטיאן היינריך (19 בספטמבר 1671 - 31 ביולי 1703).
* ארנסט אוגוסט (7 בספטמבר 1674 - 14 באוגוסט 1728).

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג בית הנובר (ענף של בית ולף) נולד:20 בנובמבר 1629 מת:23 בינואר 1698
|-
| rowspan="1" align="center"| יוהאן פרידריך
| rowspan="1" align="center"| דוכסות בראונשווייג-לינבורג נסיכות קאלנברג 1679–1698
| rowspan="1" align="center"| גאורג לודוויג
|}

קטגוריה:דוכסי בראונשווייג-לינבורג
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:בית הנובר
קטגוריה:ילידי 1629
קטגוריה:נפטרים ב-1698
המהונג

המהונג (בקוריאנית: 함흥시) היא העיר השנייה בגודלה בקוריאה הצפונית ובירת מחוז דרום האמגיונג שבמזרח המדינה. המהונג נמצאת על הגדה המזרחית של נהר סונגצ'ון, בשטח מישורי מוקף הרים. בהמהונג שוכן אחד הנמלים הגדולים ביותר בקוריאה הצפונית, והאי מהווה את המרכז העיקרי לסחר של קוריאה הצפונית עם מדינות אחרות.

== היסטוריה ==
=== טרום-מודרנית ===
ב-1400 אי-סונג-קה, מייסד שושלת אי, ברח אל המהונג לאחר הפיכה מוצלחת, שביצע בנו, אי-באנג-וון.

=== מהכיבוש היפני עד לשחרור העיר ===
בזמן השלטון היפני בחצי האי הקוריאני מ-1910 עד 1945, העיר נקראה קנקו. ב-22 בדצמבר 1945, העיר שוחררה מהשלטון היפני על ידי הצבא האדום. 80%-90% מהעיר נהרסו במהלך מלחמת קוריאה. במהלך כל מלחמת קוריאה, העיר הייתה בידי כוחות הצפון, למעט בתקופה שבין 17 באוקטובר עד 17 בדצמבר 1950.

=== בשלטון קוריאה הצפונית ===
בשנים 1955–1962, המהונג עברה שיקום ופיתוח אינטנסיביים, על ידי גרמניה המזרחית. תוכנית הפיתוח והשיקום כללה יצירת תעשיות הקשורות לבנייה, הכשרת עובדי בניין, מהנדסים, מתכנני ערים ואדריכלים. הפרויקט המקורי היה אמור להימשך עד שנת 1964, אך בשל הימצאות של צפון קוריאה ומזרח גרמניה בצדדים מנוגדים בסכסוך הסיני-סובייטי, הפרויקט הסתיים שנתיים מוקדם יותר, בשנת 1962, ללא כל אירועי חניכה או טקסים. בין השנים 1960–1967, המהונג הייתה נפרדת ממחוז דרום חמגיונג, והייתה עיר מנוהלת ישירות (כמו פיונגיאנג), אך בשנת 1967, היא הצטרפה למחוז דרום האמגיונג, והפכה לבירת המחוז. בשנת 1995, קרה בעיר אחד האתגרים המתועדים היחידים לממשלה הצפון קוריאנית - כאשר חיילים מוכי רעב צעדו לכיוון פיונגיאנג כדי למרוד. המרד דוכא, יחידת החיילים פורקה, ולא ידוע מה עלה בגורל החיילים. ברעב בקוריאה הצפונית בשנות ה-90 של המאה העשרים, אנדרו נטסיוס, מנהל USAID, תיאר את המהונג כ"עיר שהרעב השפיע עליה בצורה החמורה ביותר". הוושינגטון פוסט וסוכנות הידיעות רויטרס, דיווחו כי נמצאים קברים טריים רבים על הגבעות שמסביב להמהונג, וכי רבים מילדי המהונג היו ננסיים כתוצאה מתת-תזונה. עריק צפון קוריאני טוען שיותר מ-10% מאוכלוסיית העיר מתו ברעב, וכ-10% נוספים נמלטו מהעיר בחיפוש אחר מזון. אף על פי שבעבר זרים (אזרחי מדינות אחרות), לא הורשו לבקר בהמהונג, כיום זרים יכולים לבקר בהמהונג, בסיורים של סוכנויות הנסיעות הצפון קוריאניות. ישנה סברה כי המהונג, בעלת שיעור גבוה של כימאים ומפעלים כימיים שהקימו היפנים במלחמת העולם השנייה, היא המרכז לייצור מתאמפטמין של קוריאה הצפונית.

== כלכלה ==
המהונג היא מרכז חשוב לתעשייה כימית בקוריאה הצפונית. זוהי עיר תעשייתית המשמשת כנמל העיקרי של קוריאה הצפונית לסחר חוץ. התעשייה כוללת בעיקר תעשייה כימית, טקסטיל, מתכות, מכונות, נפט מזוקק ומזון מעובד.

== תחבורה ==
המהונג היא מרכז תחבורה חשוב, המחובר לקו הרכבת פיונגרא . בעיר שוכן נמל התעופה טוקסאן .

== חינוך ותרבות ==
=== חינוך ===
בהמהונג מספר מוסדות להשכלה גבוהה:
* אוניברסיטת המהונג לרוקחות
* אוניברסיטת המהונג לכימיה
* אוניברסיטת המהונג לרפואה
* מכללת המהונג לבקרת איכות
* מכללת המהונג להידרוגרפיה
* מכללת המהונג לאלקטרוניקה ואוטומציה

=== תרבות ===
התיאטרון הגדול של המהונג
בהמהונג שוכן התיאטרון הגדול של המהונג, שהוא התיאטרון הגדול ביותר בקוריאה הצפונית.

==ערים תאומות==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.geoba.se/location.php?query=Hamhung מידע כללי על המהונג (אנגלית)]
* 

קטגוריה:קוריאה הצפונית: ערים