OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פטה

פֶטָה (ביוונית: Φέτα; מילולית: פרוסה) היא גבינה המיוצרת במי מלח. נהוג להכינה מחלב עיזים או כבשים או משילוב של שניהם. לגבינה טרייה מלוחה זאת יש בדרך כלל מרקם גבשושי. היא משמשת להכנת סלטים, פסטות ומאפים, ונאכלת גם בפני עצמה. מאכלים רבים המבוססים על הבצק היווני פילו (בצק דק מאוד וללא שמן) מכילים את הגבינה. כך, למשל, spanakopita (פשטידת תרד) ו-tiropita (פשטידת גבינה). הגבינה פופולרית ביוון ומקורה שם, ומספר סוגי גבינות דומים לה מצויים באזור יוון. בנוסף, השימוש בה נפוץ יחסית גם בבולגריה ובטורקיה.

הגבינה מומלחת ומשומרת בתמיסה של נוזל ומלח למספר חודשים. הנוזל בתמיסה יכול להיות מים מפוסטרים (למטרת מניעת חיידקים) בלבד או, לפעמים, מי גבינה. מי הגבינה, שהם המים שנשארים בתום תהליך הכנת הגבן, שמנוניים יותר מטבעם. עם זאת, שימוש בהם להכנת הפטה הופך את הגבינה לנימוחה ומתפוררת יותר במרקמה. בשתי השיטות, נפח המלח בתערובת נע בין 10 ל־12 אחוז (נמדד לרוב במד בומה לצפיפות).

קשיותה של הגבינה נעה בין רכה לקשה-למחצה, (אז היא גם מתפוררת). ריחה נע בין מתון לחריף. כמו כן, היא חלקה ונטולת קליפה. אחוזי השומן שבה נעים בטווח שבין 20 ל-25 אחוז.

מקובל לחתוך את הפטה לקוביות לפני ההגשה. לעיתים הגבינה מהווה חלק מכריך, ואז היא לרוב נצלית. לפעמים היא מוגשת כתחליף מלוח לגבינות אחרות במנות שונות. היא אף מהווה מרכיב חשוב בסלט היווני ובסלטים נוספים. כמו כן, הפטה נחשבת בעיקר כגבינה מעולה להכנת מאפים (ובפרט פשטידות ובורקס). יחד עם זאת, היא מתאימה למאכל בשילוב פירות. כך, למשל, נהוג להגישה לצדו של אבטיח בקיץ. ניתן גם לגלגל קוביות פטה בתוך לדר, באופן שמזכיר את שיטת ההכנה של סושי.

הגבינה מוכנה למאכל בתום כחודש בלבד מתחילת הכנתה, זמן מהיר יחסית לגבינת כבשים. היא לא עוברת הבחלה ויישון, ולא משתנה או מתקלקלת כל זמן שהיא שרויה במי מלח. תוקף השיווק שלה בחנויות נע בין חצי שנה לשנה.

צרכנים רבים קונים במרכולים שלא בידיעתם גבינות פטה כבשים אנלוגיות. גבינות אלה, שנקראות פטינה, הן למעשה חיקוי של גבינות הפטה הטבעיות. הן עשויות מאבקת חלב ומשומן צמחי, וטעמן המעובד שונה בעליל. הן זולות יותר מגבינות הפטה, ולכן יש הקונים אותן בלי שידעו שאין מדובר בגבינה בכלל.

הסולטאן באיזיט השני, אשר שלט באימפריה העות'מאנית, בין השנים 1481–1512, היה מנהלן מעולה ופעל להאחדה בתחומי חיים רבים. במערכת החוקים של שנת 1502, פורסמו אפילו שמות אחידים למוצרי מזון וגבינות. כך נולדו שמות של מוצרי מזון הנהוגים עד עצם היום הזה, כגון גבינות קשקבל ופטה.

תהליך הגיבון של הפטה תואר כבר באודיסיאה של הומרוס ביוון העתיקה. בבסיס התהליך דאז חיממו את החלב לטמפרטורה של כ-35 מעלות צלזיוס, הוסיפו לגבן רנט (חומר שנועד לזרז את היפרדות מוצקי החלב מהמים) והניחו לתערובת להחמיץ. כיום, לעומת זאת, מפסטרים את הפטה ומחממים אותה לטמפרטורה של 73 מעלות לפחות, מתוך שיקולים בריאותיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:המטבח היווני
קטגוריה:גבינות כבשים
קטגוריה:גבינות עיזים
קטגוריה:גבינות מלוחות
אנדרה מסאז'ה

אנדרה שרל פרוספר מסאז'ה (בשם מלא בצרפתית: André Charles Prosper Messager; 30 בדצמבר 1853 – 24 בפברואר 1929) היה מוזיקאי צרפתי.

==קורות חיים וקריירה==
מסאז'ה נולד במונליסון שבחבל אוברן, כבנם של פול-פיליפ-אמיל מסאז'ה, פקיד מס מבוסס, ושל אשתו, סופי-קורנלי, לבית לוט דה סלאנסי. הוא קיבל מילדות שיעורי פסנתר ובגיל 7 נשלח לבית ספר של המסדר המריסטי, שבו המשיך ללמוד נגינה. אחרי שפשיטת רגל של בנק מוטטה כלכלית את המשפחה, לא יכלו הוריו להמשיך לממן את לימודיו בבית הספר המריסטי. אולם הנער זכה במלגה שאיפשרה לו ללמוד בפריז וזמן מה היה תלמידו של סן סאנס ב"אקול נידרמאייר". ב-1874 התמנה לנגן עוגב בכנסיית סן סולפיס. ב-1876 זכה במדליית הזהב של איגוד המלחינים על סימפוניה. ב-1880 התמנה למנהל מוזיקלי של "סנט מארי-דה-באטיניול".

מסאז'ה חיבר 45 יצירות לבימה, בהן שמונה באלטים. כן חיבר סימפוניה בשנת 1875 ומספר רב של שירים ויצירות אינסטרומנטליות. בשנת 1885 השלים את האופרה הקומית של המלחין פִירמן בֶּרְניקָה (Firmin Bernicat) , François les bas-bleus לאחר מותו הפתאומי של המלחין ובשנת 1885 יצר אופרטות משלו, La Fauvette du temple ו- La Béarnaise, שבוצעה בלונדון ב-1886. הבלט שלו "שתי היונים" הופק באופרה של פריז בשנת 1886.

האופרה הקומית של מסאז'ה, La Basoche, הוצגה בשנת 1890 באופרה קומיק בפריז וביססה מעמדו. המוניטין שלו גדלו בהמשך הודות לאופרטות מלודיות ועשויות בטעם כמו "מאדאם כריזנטם" (1893, שעלילתה דומה לזו של "מאדאם בטרפליי" של ג'אקומו פוצ'יני, המאוחרת יותר), "מירט" (1894), Les p'tites Michu המצליחה (1897) ו"ורוניק" (1898). כמה מן האופרטות של מסאז'ה תורגמו לאנגלית והוצגו בהצלחה בלונדון לאחר הופעותיהן בפריז.

להצלחה רבה זכתה גם "מסיה בּוֹקֵר" (1919), האופרטה השנייה של מסאז'ה בשפה האנגלית, שהוצגה 400 פעמים בלונדון ויצאה לסיור הופעות בינלאומי. האופרטה מוצגת עדיין בקביעות בצרפת, בתרגום לצרפתית. עוד אופרות של מסאז'ה היו "פורטוניו" (1907), "מסיכת האהבה" (1923) ו-Passionnément משנת 1928.

מסאז'ה כתב יחד עם פורה, ידידו, פרודיה על המוזיקה של וגנר לפסנתר בארבע ידיים, שאותה כינה "מזכרות מביירוית". הוא חיווה את דעתו, שדביסי היה צריך להרחיק את האופי הטריסטני מן האופרה שלו "פליאס ומליסנדה", שעל הצגת הבכורה שלה ניצח.

בשנים 1898-1908 ניהל מסאז'ה את ה"אופרה קומיק" ובין 1901 ל-1907 את בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון. משנת 1907 ל-1915 היה מנהל האופרה של פריז ומשנת 1908 היה אחראי גם על הקונצרטים של הקונסרבטואר של פריז, תפקיד שבו התמיד עד מותו.

מסאז'ה מת ב-1929 ונקבר בבית הקברות פאסי בפריז.

==מקור==
*נורמן לברכט, האנציקלופדיה למוזיקה של המאה ה-20, הוצאת לדורי, תרגום שלומית קדם

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Wagstaff, John. "André Messager: A Bio-Biography" (Greenwood Press, 1991).
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20060905144635/http://math.boisestate.edu/gas/whowaswho/M/MessagerAndre.htm Profile of Messager]
* [http://musicaltheatreguide.com/composers/messager/messager_andre.htm List of stage works by Messager]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:נגני עוגב צרפתים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1853
קטגוריה:נפטרים ב-1929
איוואן החמישי

איוואן החמישי (רוסית: Иван V; 6 בספטמבר (27 באוגוסט לפי הלוח היוליאני) 1666 - 8 בפברואר 29 בינואר לפי (הלוח היוליאני) 1696) היה צאר של רוסיה. שלט יחד עם אחיו למחצה, פיוטר הגדול, בין 1682 ל-1696. איוון היה בנו הצעיר של אלכסיי הראשון מאשתו הראשונה, מריה מילוסלבסקי. הוא היה שליט להלכה בלבד היות שהיה נכה פיזית ונפשית.
== חייו ==
איוון החמישי היה הילד ה-11 של אלכסיי. בגלל מחלותיו, כושר המנהיגות שלו אוים על ידי סיעתם של משפחת נרישקין (אחים ודודים של אשתו השנייה של הצאר אלכסיי הראשון, נטליה נרישקין), שניסו להכתיר את בנה של נטליה נרישקין, פיוטר במקומו. עם מותו של פיודר השלישי באפריל 1682, טענו אויביהם שהנרישקינים חנקו את איוון וגרמו בהצהרתם להתלקחות מהומות שהסתיימו רק עם צאתו של איוון בפומבי.

ב-25 ביוני אותה שנה הוכתרו האחים איוואן ופיוטר כשליטים משותפים של רוסיה. כיסא מלכות מיוחד הוזמן לצורך האירוע (הוא מוצג כיום בנשקייה של הקרמלין). על אף שאיוון נחשב לצאר הבכיר מפאת גילו, הכוח האמיתי היה בידיה של אחותו הבוגרת, סופיה, אשר מונתה לעוצרת. בשנת 1689 הבינה סופיה שהכוח חומק לה מבין האצבעות וניסתה לארגן התקוממות נוספת בטענה שהנרישקינים מנסים להצית את חדרו של אחיה, אך מורהו של איוון, הנסיך פרוזורבסקי, שכנע את איוון לזנוח את בריתו עם סופיה ולחבור לאחיו, ומזימתה נכשלה.

בעשור האחרון לחייו עמד איוואן בצלו של אחיו האנרגטי. הוא העביר את הזמן עם אשתו, פרסקוביה סאלטיקובה. פיגורו השכלי לא מנע ממנו להביא 5 בנות לעולם, כאשר אחת מהן, אנה, עתידה להיות קיסרית רוסיה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:צארים רוסים
קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:ילידי 1666
קטגוריה:נפטרים ב-1696
השריר החצי קרומי

השריר החצי קרומי (TA: Musculus semimembranosus) הוא אחד משרירי מיתר הברך. השריר ממוקם בחלקה האחורי של הירך, עמוק יותר מהשריר החצי גידי הצמוד אליו. כאשר מתכווצים החצי קרומי והחצי גידי, הם פועלים כמכופפים של הברך או פושטים של מפרק הירך וכאשר הברך כפופה הם יכולים לסובב את השוק פנימה.

==תיאור==
לשריר החצי קרומי מבנה נרחב ודק המקנה לו מראה של קרום. השריר ממוקם בחלקו התיכון של המדור האחורי של הירך. 

תחילת השריר בגבששת השת וחלקו המרוחק נאחז בחלק האחורי של העלי התיכון של השוקה.

==עצבוב==
השריר החצי קרומי מעוצבב על ידי שורש העצב החמישי של המותן (L5) ועל ידי שורשי העצב הראשון והשני של העצה (S1, S2) דרך חטיבת השוקה של עצב השת.

== ראו גם ==
* אנטומיה טופוגרפית (גפה תחתונה במבט אחורי)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
השריר החצי גידי

השריר החצי גידי (TA: Musculus semitendinosus) הוא אחד משרירי מיתר הברך. השריר ממוקם בחלקה האחורי של הירך, עמוק לשריר החצי קרומי הצמוד אליו. כאשר מתכווצים החצי גידי והחצי קרומי, הם פועלים כמכופפים של הברך או פושטים של מפרק הירך וכאשר הברך כפופה הם יכולים לסובב את השוק פנימה.

==תיאור==
שני השלישים המרוחקים של החצי גידי הם גיד. השריר ממוקם בחלקו התיכון של המדור האחורי של הירך. 

תחילת השריר בגבששת השת וחלקו המרוחק נאחז בחלקו העליון של הפן התיכון של השוקה. נקודת האחז של גיד השריר משותפת לגידים נוספים ומכונה "רגל האווז" (pes anserinus).

==עצבוב==
השריר החצי גידי מעוצבב על ידי שורש העצב החמישי של המותן (L5) ועל ידי שורשי העצב הראשון והשני של העצה (S1, S2) דרך חטיבת השוקה של עצב השת.

== ראו גם ==
* אנטומיה טופוגרפית (גפה תחתונה במבט אחורי)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
אשנטי גולד

אשנטי גולד (אנגלית: Ashanti Gold SC) היא קבוצת כדורגל מהעיר אובואסי שבגאנה.
== היסטוריה ==
המועדון הוקם בשנת 1978 על ידי קבוצת עובדים במפעל אשנטי גולדפילדס קורפוריישן. לאורך שנים ביקשו הפועלים מהנהלת המפעל לממן את הקבוצה אך זו סירבה פעם אחר פעם. ההנהלה המשיכה לא לממן את פעילות הקבוצה עד שבשנת 1984 הגיעה הקבוצה למעמד גמר הגביע הגאנאי, בו הפסידה. בעקבות ההישג המרשים החליטה ההנהלה לעזור בניהול הקבוצה והביאו מנהל לקבוצת מאנגליה כדי שיעזור לפתח אתהקבוצה ולהכשירה לרמות הגבוהות של הכדורגל הגאנאי והאפריקאי. בעקבות ההישג המרשים בגביע הועלת הקבוצה לליגה הגאנאית הבכירה, בה היא נשארה עד ימינו. במשך כעשור הקבוצה סבלה מבעיות ארגון וניהול כושל עד לשנת 1993 בה לקח את הקבוצה מנהל חדש, גם הוא אנגלי.

שנה לאחר השינוי בקבוצה זו סיימה במקום השלישי בליגה לאחר קבוצות הפאר הגאנאיות אסאנטה קוטוקו והארטס אוף אוק. לאחר העונה המוצלחת הזו שינתה ההנהלה את פניה לדירקטוריון של 13 חברים והקבוצה זכתה בעונה זו באליפות גאנה. הקבוצה זכתה גם בשנתיים הבאות לאחר מכן, דבר שהפך אותה לקבוצה הראשונה בגאנה שזוכה בשלוש אליפויות רצופות.

בעקבות ההצלחות בליגה השתתפה הקבוצה במפעלים האפריקאים, בליגת האלופות האפריקאית כאשר הקבוצה בעונת 1995 הגיעה לרבע גמר המפעל. שנה לאחר מכן, בעונת 1996, הגיעה הקבוצה רק לשמינית גמר המפעל. בשנת 1997 רשמה הקבוצה את הישגה הגדול ביותר באפריקה וסיימה כסגנית מחזיקת ליגת האלופות האפריקאית לאחר שניצחה בסיבוב הראשון של המפעל את קבוצת ג'וניור פרופשיונלס מליבריה ובסיבוב השני ניצחה את קבוצת אל הילאל מסודאן. בשלב הבתים של המפעל פגשה הקבוצה בקבוצת א-זמאלכ ממצרים, פרוביאריו ממוזמביק וקלאב אפריקן מתוניסיה כאשר היא מסיימת במקום הראשון עם מאזן של שלושה ניצחונות, תוצאת תיקו אחת ושני הפסדים ואז הגיעה לגמר, שבו הפסידה לראג'ה קזבלאנקה המרוקאית בפנדלים 5-4 לאחר ששני המשחקים נסתיימו בתיקו 1-1 מסכם.

מאז הזכייה בשלוש האליפויות הקבוצה לא שחזרה הישג זה אך נשארו אחת הקבוצות המובילות בליגה הגאנאית הבכירה כאשר היא שולחת שחקנים לאירופה ואף לנבחרת גאנה.

==תארים==
===בגאנה===
*אליפות הפרמייר ליג הגאנאי
::(4): 1993/94, 1994/95, 1995/96, 2015
*הגביע הגאנאי
::(1): 1992/93
===באפריקה===
*סגנות ליגת האלופות האפריקאית
::(1): 1997

== שחקנים מפורסמים ==
* ג'ורג' אוו
* אלפרד ארתור
* עמנואל אוסיי קופור
* נאסיר לאמין
* אייזק בואקייה
* סטפן באידו
* אנטוני סלוטי לאפור
* ולנטיין אטם
* ווקאסו מובארק

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאנאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1978
ביקורת מערכות מידע

ביקורת מערכות מידע היא תחום בעבודת הביקורת שעורך רואה חשבון או מבקר פנים, ומטרתו היא בדיקה עד כמה הוא יכול להסתמך על מערכות המידע בארגון לצורך הביקורת. ביצוע ביקורת מערכות מידע משלבת התמחויות מתחום הפיננסים וראיית החשבון עם התמחויות בתחום מערכות המידע והמחשבים.

השימוש בביקורת מערכות מידע נעשה על ידי הביקורת הפנימית או הביקורת החיצונית. כמו בתחום הביקורת בכלל, גם בתחום זה הלקוחות העיקריים לתוצרי הביקורת הם אורגנים של התאגיד ובפרט הדירקטוריון, ועדת ביקורת של הדירקטוריון, המנהל הכללי וגורמים ניהוליים נוספים.

במדינות המערב חלה חובה רגולטורית לקיים ביקורת מערכות מידע בחלק מן המגזרים במשק. בישראל דוגמה לכך היא המגזר הבנקאי, בו התאגיד הבנקאי מחויב למנות מבקר מערכות מידע על-פי הוראה 357 של בנק ישראל.<br />
מקובל לחלק את ביקורת מערכות המידע לשניים: ביקורת באמצעות מחשב וביקורת על מערכות המחשב.<br />
ביקורת באמצעות המחשב, היא השימוש בכלים ובעיבודים ממוחשבים וכן הגישה הבלתי אמצעית למערכות המידע של הארגון כדי לסייע בביצוע ביקורת.<br />
ביקורת על מערכות המחשב, היא הבחינה כי תשתיות המחשוב ומערכות המידע של הארגון הן תקינות וכי התהליכים הקשורים למערכות המידע (כגון, ניהול פרויקטי תוכנה, פיתוח, רכישה, אבטחת מידע, היבטי יתירות גיבוי והתאוששות ועוד) פועלים באופן סביר.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.isaca.org/chapters1/israel/Pages/default.aspx אתר האיגוד הישראלי לביקורת ואבטחת מערכות מידע]
* [http://www.almo.co.il/pro-art מאמרים מקצועיים בנושא ביקורת ואבטחת מערכות מידע]
* [http://www.secaudit.co.il/198272/%D7%A7%D7%99%D7%A9%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%9E%D7%95%D7%9E%D7%9C%D7%A6%D7%99%D7%9D קישורים לרגולציה וחוק בישראל (בנק ישראל, המפקח על שוק ההון, ממשל)]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביקורת חשבונאית
קטגוריה:ביקורת פנימית
קטגוריה:מערכות מידע
תנור מקלה

תנור מקלה
תנור מַקלֶה (טוסטר אובן, toaster-oven. על-פי האקדמיה ללשון העברית: תנורון) הוא מכשיר חשמלי ביתי המשמש הן לקליית לחם, הן לחימום מזון (בעיקר במקרים בהם תנור מיקרוגל אינו מאפשר זאת) והן למשימות צלייה קלות.

תנור מקלה הוא תנור חשמלי קטן בעל דלת ורשת או מגש פנימיים. גופי החימום בתנור ממוקמים בחלקו העליון ובחלקו התחתון, במרחק מה מן הרשת.

קליית לחם מתבצעת על ידי הנחתו על הרשת והפעלת התנור. חסרונותיו של תנור המקלה הן מרחק גופי החימום מרשת הקלייה, דבר המגדיל משמעותית את זמן הקלייה, והיותו של תהליך הקלייה ידני בניגוד למקלה אוטומטי.

היתרונות של תנור המקלה הם באפשרויות הקלייה הרחבות שלו, הכוללות תוספות על הקלי, כגבינה, ובכך שהוא ממלא כמעט את כל הפונקציות של תנור אפייה גדול, אם כי בקנה מידה קטן.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכשירי חשמל ביתיים
מקלה
קטגוריה:מכשירי מטבח
טבעת (טיפוס)

טבעת טיפוס עם נעילה על ידי [[אום]]
טבעת (בסלנג: טבעת סנפלינג, שאקל) הוא שם כללי לאביזרי מתכת בעלי צורה סגורה ומנגנון נעילה קפיצי או מוברג המשמשים בטיפוס ובגלישת מצוקים לחיבור ויצירת חיכוך בין חבלים. מקור השם האנגלי הנפוץ, Carabiner, הוא במילה הגרמנית "Karabinerhaken" (טבעת לרובה קרבין). גם שמה הצרפתי, Mousqueton, קשור לרובה, למוסקט.

אביזרי אופנה]]
טבעות כאלו משמשות לתליית רתמות [[רחיפה]]
==שימושים==
טבעות טיפוס מסגסוגת אלומיניום נמצאות בשימוש רחב בענפי ספורט העושים שימוש בחבלים דוגמת טיפוס, חקר מערות, גלישת מצוקים ושייט מפרשיות. טבעות דומות, מאלומיניום אבל גם מפלדה, פח פלדה וחומרים נוספים, משמשות כציוד מגן לאבטחת עובדים בגובה, בעבודה בה קיימת סכנת נפילה. למשל, עובדים הנדרשים להתלות על חבלים במהלך עבודה על מעטפת חיצונית של בניין, איטום או ניקוי חלונות.

טבעות המשמשות לספורט הן בדרך כלל קלות יותר ומהירות יותר לשימוש מאשר טבעות המשמשות בתעשייה. לטיפוס ספורטיבי משתמשים באופן כמעט בלעדי בטבעות עשויות סגסוגות אלומיניום. לחילוץ ושימוש תעשייתי בהם משקל הציוד הוא קריטריון חשוב פחות משתמשים בטבעות פלדה המסוגלות לשאת עומס גדול יותר. טבעות שאינן מיועדות לספורט מיוצרות לעיתים ללא קפיץ נועל, ומשתמשות בנעילה עם מנגנון הברגה, לעיתים כזה שפתיחתו מחייבת שימוש בכלי ייעודי.

בנוסף, טבעת דומה (או קרבינה) משמשת כוו תליה במגוון שימושים. קרבינות הן חוליות המשמשות לחיבור שרשראות, כך למשל לצורך תליית מאווררים וסגירת שערים ברפתות, רתימת מטען לרכב, ועוד.

==ראו גם==
*אמצעי חיכוך (טיפוס)
*סוגר לובסטר

==קישורים חיצוניים==

* [http://wiki.imga.org.il/index.php?title=טבעות הערך "טבעות"], ב"טיפוס אורבני - אנציקלופדיית הטיפוס"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טיפוס
קטגוריה:ציוד בטיחות
קטגוריה:גרמניה: המצאות
קטגוריה:אביזרי חיבור
טיפוס
רושטי

רושטי או רשטי (בגרמנית: Rösti, בגרמנית שווייצרית: Röschti) הוא מאכל העשוי תפוחי אדמה בצורת לביבה שטוחה ועגולה. מאכל זה נחשב למאכל הלאומי של האזורים דוברי הגרמנית בשווייץ. מאכל זה היה בעבר מאכל שנאכל לארוחת בוקר בקנטון ברן, אולם כיום המאכל נאכל בכל רחבי שווייץ ובכל שעות היום.

מאכל זה מורכב מתפוחי אדמה מגוררים ומטוגנים עם חמאה, שומן או שמן. יש המוסיפים למאכל בשר חזיר, בצלים או גבינה. תפוחי האדמה מטוגנים או נאפים בצורה חלקית ("אל דנטה"), והרשטי מוגש עם רוטב של צלי או עם גבינה.

==ראו גם==

* האש בראון
* לביבה
* טוץ'

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
קטגוריה:לביבות
קטגוריה:המטבח השווייצרי
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:מאכלי חנוכה
.de

de. היא סיומת האינטרנט הלאומית של שמות התחום של גרמניה, קיימת מאז 1986.

סיומת זו מבוססת על שתי האותיות הראשונות של המילה "גרמניה" בגרמנית (Deutschland).

בספרדית למילה de יש משמעות של המילה "של" ולכן יש ספקי אחסון ספרדיים שרוכשים סיומות de על מנת להציע ללקוחותיהם שם קליט כמו "הפורום של מוטי" elforo.de/moty או הבלוג של מוטי elblog.de/moty.

הסיומת de היא הסיומת הנפוצה השנייה (מיד אחרי com). יש עשרות רשמים המורשים לרשום שמות מתחם בסיומת זו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.denic.de/en אתר הרישום הרשמי]
* [http://www.iana.org/root-whois/de.htm .de] באתר ה-IANA

קטגוריה:גרמניה: אינטרנט
אידיר

אידיר (25 באוקטובר 1949 – 2 במאי 2020) היה שם הבמה של חמיד שֶריֶה, זמר ממוצא אלג'יראי-ברברי.

== חייו ==
הוא נולד ב-Ait lachene, שבקביליה, לאיכר. השם אידיר בקבילית היא "הוא יחיה", שם שניתן על פי המסורת הקבילית לילד שלידתו לוותה בקשיים כדי לעודד אותו לחיות. אידיר למד גאולוגיה ויועדה לו קריירה בתעשיית הנפט האלג'יראית לפני שהחל להתפרסם כאמן. הקריירה שלו התחילה במקרה בשנת 1973 כאשר החליף ברדיו אלג'יר זמרת ששרה אחד משיריו. הביצוע שלו לשיר "Rsed A Yidess" ("שהשינה תיפול") היה ההצלחה הראשונה שלו.

ב-1975 הוציא בפריז את האלבום הראשון שלו "a vava inouva" שנחל הצלחה מסחררת. שיר הנושא הושמע ב-77 ארצות ותורגם ל-15 שפות. ב-1979 יצא לאור הדיסק השני שלו: "Ay Arrac-Nneɣ" ("עבור ילדינו"), וב-1999 אידיר הקליט את הדיסק Identités ("זהויות").

אידיר נפטר ב-2 במאי 2020.<ref></ref>

== סגנון מוזיקלי ==
הסגנון של אידיר נולד מתוך שילוב של כלים שונים, אולם הכלי שהיווה את בסיס הנגינה שלו היה חליל הרועים הקבילי בו הוא למד לנגן בגיל צעיר ביותר. שאר הכלים שליוו אותו היו: גיטרות, חליל, דרבוקות וקסטנייטות. על אף שהוא שר בשפה הקבילית (שפה המדוברת על ידי לא יותר ממיליון וחצי איש בעולם) שיריו הצליחו להישמע קליטים במקומות רבים בעולם ותויגו כ"מוזיקת עולם".
שיריו נגעו בנושאים כמו הגלות (A Vava Inouva), חגיגה (Zwit Rwit) וזכרונות (Cfir), והיו גם פופולריים מאוד בחתונות קביליות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים אלג'יראים
קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:ילידי 1949
קטגוריה:נפטרים ב-2020
דוד (רכב)

"דוד" המשמש חפ"ק מ"פדויד הוא רכב שטח קרבי ממוגן שנמצא בשימוש צה"ל. דויד מחליף את הסופה M-240 הממוגנת כרכב קרבי עירוני לאזורי עימות.
הדור השני של הדויד הוחלפו מלאנד רובר דיפנדר ל'טויוטה היילקס'.
==פיתוח==
הרכב פותח על ידי חברת מ.ד.ת. (MDT) בשיתוף ענף רכב בחט"ל (חטיבה טכנולוגית לזרוע היבשה) בהתבסס על דגם לאנד רובר דיפנדר תוך יישום לקחים מרכבים ממוגנים קודמים ושיפור הדיגום, בטיחות ומיגון הנוסעים ביחס לרכבים הנמצאים במערך היום. הרכב פותח תוך שילוב מפקדי היחידות הלוחמות בתהליך, כך שהמוצר הסופי יענה על הצרכים המבצעיים.

בשנת 2019 נכנס לשימוש "חליף דוד" שפותח באופן דומה על בסיס טויוטה היילקס, שהיווה שיפור משמעותי באמינות הרכב וביכולות העבירות שלו, עקב התאמה טובה יותר לנשיאת המשקל הגדול של המיגון.

==פירוט==

הדוד הוא רכב ממוגן רב תכליתי הבנוי על שילדת לנד רובר דיפנדר עם תיבת הילוכים ידנית והנעה 4X4 קבועה, עם אפשרות לנעילת הדיפרנציאל המרכזי.

בדור השני הרכב בנוי על שלדת טויוטה היילקס. 
* הרכב ממוגן כנגד ירי נק"ל, זריקת אבנים ובקבוקי תבערה.
* משקל : 3.5 טון
* מנוע: 2.5 ליטר טורבו דיזל
* הספק: 122 כוחות סוס
* תיבת הילוכים: 6 הילוכים ידני ואוטומט בדור השני

==גרסאות==
לרכב מספר גרסאות. ההבדלים ביניהן הם בתצורות ישיבה, דיגום ועיגון ציוד. לדוגמה:
*רכב נושא לוחמים
*רכב בט"ש
*רכב מפקדים בכירים
*רכב תצפית
*רכב חפ"ק
הרכב נושא ארבעה עד שישה לוחמים עם ציוד מלא, בתלות בגרסה, ומותאם לצורכי הקשר והציוד שלהם.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.webcitation.org/69riKQjw4?url=http://www.defense-update.com/products/d/david.htm כתבה על הרכב], defense update (אנגלית)

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו בישראל
הסכם גוליסטן

ההפסדים הטריטוריאליים של פרס לאחר הסכם גוליסטן ו[[הסכם טורקמנצ'אי]]
הסכם גוליסטן (ברוסית: Гюлистанский договор, בפרסית: عهدنامه گلستان) היה הסכם שלום שנחתם בין האימפריה הרוסית לבין האימפריה הפרסית (سلسله قاجاریه), ב-24 באוקטובר 1813, בכפר שבנגורנו קרבאך, כתוצאה ממלחמת רוסיה-פרס (1813-1804). 

עם נפילת העיירה האזרית לנצ'ראן לידי הגנרל פיוטר קוטליארייבסקי (Пётр Семёнович Котляревский), ב-1 בינואר 1813, הואץ המשא ומתן לשלום בין האימפריות. טיוטת ההסכם הוכנה על ידי הדיפלומט הבריטי סר. גור אואוסליי, ששימש כמתווך והפעיל השפעה רבה בחצר הפרסית. בסופו של דבר, נחתם ההסכם, בעל 11 פרקים, על ידי ניקולאי פיודורביץ' רטישייב מהצד הרוסי וחאג'י מירזא חסן ח'אן מהצד הפרסי. 

== עיקרי ההסכם == 

#"רוסיה מאשרת בהסכם זה את החזקה במעמד כל הח'אנויות - קראבך, גנג'ה, שקיין, שירוואן, דרבנט, קואובה ובאקו יחד עם חלק מטאליש ומבצר לנצ'ראן. פרס תוותר על כל טענה על דאגסטן, גאורגיה, מגרליה, אימרתי ואבחזיה." 
#האדמות יכללו: 
##את כל היישובים, הערים והכפרים של גאורגיה, כולל כל הכפרים והערים אשר לחוף הים השחור, כמו: 
###מגרליה 
###אבחזיה 
###אימרתי 
###גוריה 
##כמעט כל היישובים הערים והכפרים של ח'אנויות דרום הקווקז, ובכללם: 
###ח'אנות באקו 
###ח'אנות שירוואן 
###דרבנט 
###ח'אנות קרבאך 
###ח'אנות גנג'ה 
###ח'אנות שאקי 
###ח'אנות קובה (קובה)
###חלק מח'אנות טאליש 
#פרס מפסידה את כל זכויות השיט במימי הים הכספי 
#שתי המדינות מסכימות לקיים סחר חופשי, כאשר לרוסיה ניתנת כניסה חופשית לנהל מסחר בכל מקום בפרס 
#רוסיה בתמורה מבטיחה לתמוך בעבאס מירזא (عباس میرزا) (1789-1833) כיורש הכתר הפרסי לאחר מותו של פתח עלי שאה קאג'אר (فتح على شاه قاجار) (1771-1834), שהיה עדין על כס המלוכה.

== משמעות ההסכם == 

איראן באופן רשמי רואה בהסכם זה ובהסכם שבא אחריו, הסכם טורקמנצ'אי, כאחד מההסכמים המשפילים ביותר שנחתמו אי פעם. להסכם זה גם מייחסים האיראנים כסיבה הראשית לנפילתו של פתח עלי שאה קאג'אר, שנזכר בהיסטוריה של איראן כאחד השליטים הלא מוכשרים ביותר. 

ההיסטוריונים באזרבייג'ן מציינים כי כבר משנת 1795 שאפה הח'אנות קרבאך, המקום בו נחתם ההסכם, לעצמאות במדיניות החוץ שלה. 

היסטוריונים של האימפריה הרוסית מציינים כי העמקת כיבושי רוסיה בשטחי הקווקז הביאה לאוכלוסייתה, במקום פלישות קבועות של הפרסים והעות'מאנים, שחרור של המדינות הנוצריות מהדיכוי האיסלאמי, ופתיחת עידן של שנות שלום יחסיות ויציבות כלכלית.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: אמנות והסכמים
קטגוריה:איראן בימי שלטון השושלת הקאג'ארית
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:אזרבייג'ן: היסטוריה
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:דגסטן: היסטוריה
קטגוריה:נגורנו קרבאך
קטגוריה:קווקז: היסטוריה
קטגוריה:גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלכות המשנה של הקווקז
גוליסטן
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-19
קטגוריה:איראן: אמנות והסכמים
שיקו רי

שִיקוֹ רֶי (בפורטוגזית: Chico Rei) הוא גיבור תרבות אפרו-ברזילאי מיתי למחצה.

==ביוגרפיה==
בסביבות שנת 1740 שועבד לעבדות גלנגה (Galanga), מנהיג שבטי מממלכת קונגו (כיום באזור הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו) יחד עם חלק ניכר משבטו. במסגרת סחר העבדים האטלנטי נישאו בני השבט על פני האוקיינוס האטלנטי ונמכרו לעבדות בברזיל. גלנגה הוטבל לנצרות וקיבל את השם פרנסיסקו.

בברזיל שועבד שיקו לעבודה במכרה זהב בעיר וילה ריקה (כיום: אורו פרטו), מינאס ז'ראיס. בעל המכרה בו עבד, המייג'ור אאוגוסטו, הבחין בסמכותו על שאר העבדים וכך דבק בו הכינוי "שיקו רי" - המלך שיקו (קיצור ל"פרנסיסקו"). גרסה אחרת טוענת כי הכינוי דבק בו עוד במהלך המסע בספינת העבדים. תוך כדי עבודתו הצפין שיקו רי פתיתי זהב על גופו ובשיערו עד אשר, כעבור כחמש שנים, צבר כמות מספקת על מנת לקנות את חירותו של בנו, ומאוחר יותר את חירותו שלו. לאחר מכן עלה בידו לרכוש את מכרה הזהב בו עבד, ורווחיו מהמכרה אפשרו לו לקנות את חירותם של אחדים מבני שבטו וכן לבנות את כנסיית אפיג'ניה (Santa Efigênia) בעיר.

סיפורו של שיקו רי נחשב בברזיל כדוגמה להיתכנותה של מוביליות חברתית בחברה הקולוניאלית. בו בזמן הוא סמל להתנגדות האפריקאים המשועבדים לעבדות. פרנסיסקו מינון (Mignone) הלחין בשנת 1933 סמבה בשם Maracatu do Chico-Rei, המספרת את סיפורו, ואילו בשנת 1985 הופק בברזיל סרט קולנוע אודות שיקו רי, הנושא את שמו.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Richard A. Gordon, "The Slave as National Symbol in Cuban and Brazilian Cinema: Representing Resistance and Promoting National Unity in La última cena and Chico Rei", Journal of Latin American Cultural Studies, Volume 15, Issue 3 December 2006, pages 301 - 320 
</div>
==קישורים חיצוניים==
*
<div style="direction: ltr;">
*Edna Cardozo Dias, [https://web.archive.org/web/20090417042841/http://www.ecoaventura.com.br/turismo/edna/mina1.htm Muito além da liberdade, as minas dos Campos Gerais]
*[http://www.quilombo.co.uk/synops%202.htm Quilombo, the Story that History Did not Tell]
*[http://www.overmundo.com.br/overblog/chico-rei Chico Rei]
</div>

קטגוריה:ברזילאים
קטגוריה:ברזיל: תרבות
קטגוריה:ברזיל: עבדות
קטגוריה:עבדים
צריח (שחמט)

{| class="toccolours" style="float: left;margin-left: 1.5em" 
|

|-
|הנקודות מסמנות את

הערוגות שהצריח יכול לנוע אליהן
|}
הצריח (נקרא גם '<nowiki/>טוּרָה; מספרדית: torre) הוא כלי חשוב במשחק השחמט. כל שחקן מתחיל עם שני צריחים, כל אחד בקצוות המערך שלו בשורה האחרונה. הצריח יכול לנוע אופקית או אנכית בתנאי שאין כלים שחוסמים את דרכו. הוא מכה בדומה לכלים אחרים על ידי מעבר לערוגה של הכלי המוכה. הצריח משתתף יחד עם המלך במהלך מיוחד הנקרא הצרחה. 

הצריח הוא הכלי השני בחוזקו על הלוח ונוהגים להעריכו ב-5 נקודות (כ-2 נקודות יותר מאשר הרץ או הפרש). הכאת הצריח במחיר הקרבת רץ או פרש היא מטרה נאה המכונה "רווח טיב" ששחקנים רבים מנסים להשיג, במיוחד לקראת סיום המשחק. בדרך כלל מעריכים שני צריחים כחזקים מעט יותר מהמלכה.

בתחילת המשחק הצריחים אינם מוגנים על ידי כלים אחרים. בדרך כלל נוהגים להעביר את אחד הצריחים למרכז הלוח על ידי הצרחה ואילו את השני מנסים להציב בטור פתוח, כלומר טור שאין בו רגלי או להוציאו שורה אחת או שתיים קדימה על מנת להשתמש בו מאוחר יותר במשחק. כמו כן מקובל להכפיל צריחים, כלומר: להציב שני צריחים באותה שורה או טור כך שהם מגינים אחד על השני. בדרך כלל לא מפתחים את הצריחים בתחילת המשחק בגלל העומס הרב של כלים זוטרים על הלוח. 

כוחם של הצריחים עולה לקראת סוף המשחק בגלל יכולתם לנוע למרחק גדולים על גבי הלוח. די ביתרון של צריח אחד על מנת לנצח במשחק בעזרת מט. 

צורתו של הצריח ושמו גזורים ממגדלים מבוצרים ששובצו בביצורי העת העתיקה וימי הביניים.

<gallery widths=150 heights=200>
File:Chess piece - White rook (cropped).JPG
File:Chess piece - Black rook (cropped).JPG
File:StauntonRook2.jpg
File:Schachturm-1-schwarz.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלי שחמט
איילת לטוביץ'

איילת לטוביץ (נולדה ב-31 ביולי 1972) היא שפית ומחברת ספרי בישול ישראלית.

==ביוגרפיה==
לטוביץ' נולדה בחולון. בבית הספר היסודי למדה בכיתת מחוננים בבית הספר היסודי א.ד. גורדון בחולון, ולאיר מכן בבית הספר התיכון אילון במגמת קולנוע. לאחר סיום שירותה הצבאי כעורכת ביחידת ההסרטה של צה"ל למדה בבית הספר לבישול של "פרו לית'" בלונדון. בסיום לימודיה החלה לעבוד אצל שגריר בריטניה בישראל ולאחר מכן במסעדת "קרן" של חיים כהן. היא ניהלה את מסעדת "דיאדה", ששמה דגש על אוכל טרי ובריא. משנת 2005 ועד היום משמשת איילת כשפית של ביתא קפה, קפה-מסעדה שלו ארבעה סניפים.

לטוביץ' הגישה בצוותא עם גיל חובב את העונה הראשונה של תוכנית הבישול שום, פלפל ושמן זית של הערוץ הראשון בטלוויזיה והופיעה גם בתוכניות הכי טעים שיש בערוץ השני ומדריך האוכל בערוץ עשר.

כמו כן היא עורכת ומתרגמת ספרי בישול ואחראית לתרגום ולעריכה של סדרת ספרים בשם "מה אוכלים היום?".

ללטוביץ' בת מנישואיה לשף הצרפתי בנואה וינוז. כיום היא בת זוגה של הזמרת אליוט.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090403035010/http://www.chefs.co.il/Index.asp?ArticleID=154&CategoryID=80 פרופיל של איילת לטוביץ'], באתר "שפים"
* [https://web.archive.org/web/20090401163026/http://www.haimtov.co.il/GoodLife/Inner.aspx?ThemeID=3&Page=3&TreeNodeID=302 מתכוני וידאו של איילת לטוביץ' מתוך "מדריך האוכל"]
* מיכל גדו, [http://www.rest.co.il/article.aspx?ArticleID=2307 קפה שף], באתר rest.co.il , 16 במרץ 2006
* דניאלה רגב, [http://www.rest.co.il/article.aspx?ArticleID=2838 לחצות את הירקון], באתר rest.co.il, 26 באוקטובר 2006
* דוד רוזנטל, [http://www.rest.co.il/article.aspx?ArticleID=3118 ביתא תפוצות], באתר rest.co.il , 18 בפברואר 2007
* תמי שמש-קריץ, [http://www.nrg.co.il/online/55/ART2/257/582.html איילת מבשלת: ריאיון עם השפית איילת לטוביץ'], nrg 24 ביולי 2011
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים להט"בים ישראלים
קטגוריה:שפיות ישראליות
קטגוריה:מחברות ספרי בישול ישראליות
קטגוריה:מחברי ספרי בישול ישראלים
קטגוריה:מתרגמות לעברית
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:בוגרות תיכון אילון/חדש (חולון)
קטגוריה:בוגרי תיכון אילון/חדש (חולון)
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
קטגוריה:בוגרי בית ספר גורדון (חולון)
מעדן חלב

[[מעדן חלב מילקי]]

מעדן חלב הוא הכינוי בישראל לפודינג תעשייתי מוכן לאכילה במגוון טעמים, הנמכר בגביעי פלסטיק ונאכל קר. טעמים בסיסיים נפוצים הם שוקולד, וניל ותות. ישנם גם מעדנים עם שכבה עליונה של קצפת (מותג מפורסם בתוספת קצפת הוא מילקי) ומעדנים בעלי שניים ושלושה טעמים בשכבות או זה לצד זה. יש המשתמשים בכינוי "מעדן" גם בהקשר של יוגורטים.

מעדני חלב הממותקים בסוכר, ובפרט המעדנים בטעם שוקולד, נחשבים כמוצר המיועד לשוק הילדים ולסוג של ממתק.

אחד המותגים הוותיקים בתחום הוא "דני" של שטראוס גרופ - פודינג שוקולד, המיוצר משנת 1972. דני נקרא על שם בנו של מייסד דנונה דניאל קראסו.

ב-1985 נוהל מסע פרסום שנתמך בתשדיר השירות "מעדן חלב בעונג רב" כדי לקדם צריכת מעדני חלב. 

כיום משווקים גם מעדני דיאט - בעלי ריכוז שומן מופחת, ולעיתים אף נטולי שומן, וממותקים בממתיק מלאכותי.

מוצרים דומים הם מעדני גבינה ממותקים ומעדני סויה המיועדים למי שאינו מעוניין לצרוך מוצרי חלב. קיימים מוצרי קינוח תעשייתיים נוספים, חלביים או פרווה, הנארזים בדומה למעדני חלב, ביניהם: מוס, פנקוטה, טירמיסו, מלבי ועוד. 

מחירם של מעדני החלב בישראל היה תחת פיקוח עד אוגוסט 2007.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוצרי חלב
קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:פודינג
צ'באטה

הצַ'בַּאטה (באיטלקית: Ciabatta - נעל בית) היא סוג של לחם לבן איטלקי העשוי מקמח חיטה ומשמרים. כיכר הלחם עצמה שטוחה, רחבה ומוארכת וייתכן כי מכאן נגזר שמה. החל בשנות התשעים המאוחרות נפוץ לחם זה ברחבי אירופה, באמריקה ואף בישראל, שבה נשתרש ההיגוי השגוי גֶ'בֶּטה, ומשמש לרוב להכנת כריכים.

את הצ'באטה בצורתה המוכרת לנו הגה וייצר לראשונה הטוחן האיטלקי ארנלדו קאוואלרי ב-1982. מטרתו הייתה למצוא תחליף איטלקי ללחמי הבגט הצרפתיים, שבאותה עת הציפו את איטליה והיו הבחירה הפופולרית להכנת כריכים. הלחם, שהיה שונה מלחמים איטלקיים קלאסיים אך עדיין העניק לטועמיו תחושת מסורת איטלקית, נחל הצלחה ברחבי איטליה. ב-1989 רשם את צ'באטה איטליאנה כסימן מסחר. עד 1999 העביר קאוולארי את המתכון ברישיון למאפיות ב-11 מדינות בעולם.

כיום ניתן למצוא לפחות סוג אחד של צ'באטה בכל אחד ממחוזות איטליה. הצ'באטה המצויה באזור אגם קומו, למשל, קלה, בעלת קרום פריך ומרקם רך ואוורירי. בחלקים אחרים באיטליה מקבלת הצ'באטה מאפיינים שונים ומגוונים; מקרום קשיח יותר דרך מרקם דחוס ועד לצ'באטות המכילות מרכיבים נוספים כגון חלב, תבלינים שונים ועוד.

==ראו גם==
*פוקאצ'ה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.giacommo.net/articles/breads.htm מתכון לצ'באטה (וללחמים איטלקיים נוספים)], באתר האיטלקי של ג'אקומו
* [https://web.archive.org/web/20070528105948/http://eugenia.blogsome.com/2007/02/03/ciabatta-with-sundried-tomatoes/ מתכון להכנת צ'באטה] 
* [https://web.archive.org/web/20080202034202/http://passionecucina.blogspot.com/2006/08/ciabatta.html מתכון להכנת צ'באטה] 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סוגי לחם
קטגוריה:המטבח האיטלקי
בין האולם ולמזבח

בין האולם ולמזבח (נקרא גם: בין האולם למזבח ובין האולם והמזבח) הוא אזור בעזרה שבבית המקדש, שהיה בין האולם למזבח העולה.

==שטח ומבנה==
רחבו (ממזרח למערב):
* בבית ראשון: 26 אמות
* בבית שני: 22 אמות
ארכו היה 135 אמות.

בחלק הדרומי של האזור, היה הכיור. 

בחלקו המערבי היו שתים עשרה מדרגות, שהובילו אל האולם וההיכל.

בחלקו המזרחי של האזור, היו שני שולחנות: אחד מכסף ואחד משיש.
על שולחן הכסף שמו את כלי השרת, ועל שולחן השיש שמו את האיברים של הקרבן.

==קדושתו==
שטח זה התייחד בקדושה נוספת שהייתה בו יותר מהשטח המזרחי לו, שגם לכהנים בעלי מום, או בעלי שיער ארוך, או קרועי בגדים, אסור להיכנס משם והלאה. אחד הראשונים כתב שלבעלי המומים היה אסור להיכנס למקום רק בעת העבודה.

הכניסה של בעלי המומים למקום בהקפת המזבח בסוכות נשנתה במחלוקת.
ריש לקיש סבר שבעלי מומים יכולים לעבור דרך המקום בהקפת המזבח. ואילו רבי יוחנן אוסר.
==השימוש בו==
*ביום יום זרקו מהמזבח על המקום מגרפה. גם על מעלות האולם שבמקום עלו הכהנים לנשיאת כפיים ולברכת כהנים.
* ביום הכיפורים, הכהן הגדול סמך ידיו על הפר, והתוודה על חטאיו ועל חטאי ביתו במקום זה.
* בסוכות, כחלק מהקפת המזבח, עברו דרך מקום זה.
* בספר יואל מובא: "בין האולם ולמזבח יבכו הכהנים משרתי ה" (). הסבר אפשרי למיקום זה של בכי הכהנים, הוא מיקומו הנסתר מעיני העם שהיה נגיש לכהנים.

==ראו גם==
* העזרה
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=3205 הערך בין האולם ולמזבח] באתר דעת.
* 
==הערות שוליים==

yi:בית המקדש#בין מזבח להיכל
קולומבה (מאכל)

250px
הקולומבה, או בשמה המלא "Colomba pasquale", היא מאפה מתוק איטלקי בצורת יונה (באיטלקית "קולומבה" פירושה "יונה") המשמש כקינוח בחג הפסחא. הקולומבה נחשבת למעין "בת משפחה" של הפָּנֶטּוֹנֶה והפַּנְדוֹרו - הקינוחים האיטלקיים המוגשים בחג המולד - על שום מרכיביהם הדומים.

אגדה רווחת היא שאלבואינו, מלך איטליה בשנים 568–572, הציע כמנחת שלום עוגה בצורת יונה בזמן המצור על פאביה. אף על פי כן, מקורות הקולומבה אינם עתיקים כל כך; הייתה זו חברת מוטה האיטלקית, הידועה בשל מאפי הפנטונה שלה, שהגתה וייצרה בשנים הראשונות של המאה העשרים קינוח המזכיר את הפנטונה אך מיועד לחג הפסחא. הקולומבה נפוצה עד מהרה באיטליה וכיום היא משמשת כשי נפוץ לחג.

רכיבי הקולומבה כוללים קמח, חמאה, ביצים, סוכר וקליפת תפוז מסוכרת. על הקולומבה זיגוג סוכר ושקדים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח האיטלקי: קינוחים
קטגוריה:מאכלי חג הפסחא
גרייט אולימפיקס

גרייט אולימפיקס היא קבוצת כדורגל מהעיר אקרה, בירת גאנה. הקבוצה זכתה בשתי אליפויות גאנה ובשני גביעים גאנאיים כאשר תור הזהב של הקבוצה היה בעיקר בשנות ה-70 אך הקבוצה המשיכה להישאר מבין קבוצות החל העליון של טבלת הליגה הגאנאית הבכירה, למרות שלא שחזרה מאז שנות ה-70 את ימי הזוהר שלה.

==תארים==
===בגאנה===
*אליפות הפרמייר ליג הגאנאי
::(2): 1969/70, 1973/74
*הגביע הגאנאי
::(3): 1975, 1983, 1995

== שחקנים מפורסמים ==
* לריאה קינגסטון
* גודווין אטרם
* דניאל אדו
* ריצ'רד קינגסטון
* עמנואל אנסונג
* צ'ארלס אסאמפונג טיילור
* דניאל קוואיה
* איסה אחמד
* עזיז אנסה
* מוחמד אחמד פולו
* פיליפ קוטסו

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאנאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1954
ליברטי פרופשיונלס

ליברטי פרופשיונלס (באנגלית: .Liberty Professionals F.C) היא קבוצת כדורגל מהעיר דנסומן שבגאנה. הקבוצה הוקמה בשנת 1996 והחלה את דרכה תחילה בליגה הגאנאית השנייה. לאחר שנתיים העפילה לליגה הבכירה. מאז עלייתה לליגה בכירה הקבוצה היא קבוצת מרכז טבלה שידועה בכישרונות הרבים המשחקים בה והיוצאים לליגות הבכירות באירופה.

== שחקנים מפורסמים ושחקנים ששיחקו בישראל ==
* מייקל אסיין
* סאלי אלי-מונטארי
* דרק בואטנג
* ג'ון פנטסיל
* אוודו איסאקה
* ויליאם קוואבנה טיארו
* פטר אופורי קוואייה
* עמנואל פאפו
* אסמואה ג'יאן
* מייקל הלגבה
* סמואל עמנואל סוקה
* אריק אקוטו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאנאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1996
מצקת

כסף, מסביבות 1877-1876]]
תרווד [[אלומיניום]]

מַצֶּקֶת או תַּרְוָוד היא כלי מטבח המשמש לערבוב וליציקת נוזלים מכלי בישול לכלי הגשה או לכלי בישול קטנים יותר.

צורת המצקת מזכירה כף אך היא עמוקה יותר ולה ידית ארוכה יותר המאפשרת לטבח להשתמש בה מבלי להסתכן בכוויה. השימוש במצקת נפוץ ביותר בהכנת מרק ורוטב אך בדרך כלל מצקת לרוטב תהיה קטנה יותר ממצקת רגילה.

בשפה העברית המילים מצקת ותרווד הן מילים נרדפות אך כיום נהוג להבדיל ביניהן לפי הצורה ואופן השימוש - המצקת עמוקה יותר מהתרווד.

==ראו גם==
* מקפה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלי עבודה במטבח
עצם הלוז

עצם הלוז (או "נסכוי") היא העצם שממנה, על פי דברי חז"ל, יבנה מחדש הגוף בימי תחיית המתים. שמות נוספים לעצם זו הם "נסכוי" ו"בתואל רמאה".

==המקורות ==

במדרש רבה נכתב:

בספר הזוהר כתוב שבזמן תחיית המתים העצם תרכך את הגוף ויעשה אותו כשמרים בבצק ואז העצם תתפשט לארבעה כיוונים ומכך ישתכלל הגוף וכל האיברים יצמחו ואז כשהגוף מושלם אלוהים יכניס בו את הנשמה, עוד מוזכר בספר הזוהר, שהעצם נקראת "בתואל רמאה" – בתואל הרמאי, והעצם אינה ניזונת ממה שהאדם אוכל.

בלקוטי תורה (אריז"ל) (שופטים ד-ה דיבור המתחיל "והיא יושבת") כותב האר"י שזוהי חוליה עליונה של שדרה "ואמרו
רבותינו ז"ל עצם יש באדם במקום קשר תפילין
שאינו מתרקב, וממנו יתגדל הגוף לעתיד ונקרא
לוז".

יש הסבורים שעצם זו אינה נהנית מאכילת האדם ויש הסבורים כי היא נהנית רק מסעודת מלווה מלכה. המקור הקדום לכך הוא בספר שיבולי הלקט, הוא גם הראשון המכנה את העצם נסכוי, את דבריו הביא רבי יוסף קארו בספרו בית יוסף מה שהביא לפרסום הדברים.

רבי אליהו שפירא בספרו אליה רבה הסביר שזוהי סיבת הקיום של העצם, שכן העצם לא נהנתה מעץ הדעת – סיבת המוות של האדם.

יש שכתבו שהעצם ניזונת לא רק מסעודת מלוה מלכה אלא גם מסעודות שבת ויום טוב, יש שכתבו שגם מיין הבדלה, ויש שכתבו שרק מסעודה שלישית.

רבים זיהו את הנסכוי עם עצם הלוז, כך המהרש"א בחידושיו ורבים אחרים, יש שהסתפקו בזיהוי זה, אך השם נסכוי התקבל מאד, עד שיהודי תימן היו קוראים לסעודת מלוה מלכה, "סעודת נסכוי".

החיד"א כתב בשם תלמידי האר"י שמי שחייב כרת גם עצם הלוז נרקבת אצלו.

יש שכתבו שהאמונה בעצם זו קיימת גם בנצרות זאת ממה שכתב פאולוס באיגרת הראשונה על הקורינתים שבאומרו "העצם ההוא" כוונתו לעצם הלוז.

אליעזר בן יהודה כתב ערך בשם לוז במילונו, כשהגיע לאות נ הסתפק האם לכתוב ערך נפרד ל"נסכוי", מפני שסבר שלוז הוא כינוי לעצם ונסכוי הוא כינוי לאבר, לפני שעשה כן שאל את הראי"ה קוק והוא לא הסכים עם חידושו של בן יהודה, למעשה בן יהודה לא כתב ערך על נסכוי.

==זיהוי העצם==
על מיקומה המדויק של עצם הלוז נחלקו דעות המפרשים, מרביתם מזהים אותה בקצה העליון של עמוד השדרה, כנראה עצם האטלס (אנטומיה) או חולית הציר:
* יש אומרים שעצם זו נמצאת בחלקו העליון של עמוד השדרה, דהיינו חוליית הצוואר העליונה ביותר, הנפגשת עם הגולגולת (חוליית הצוואר C1).
* יש אומרים שעצם זו היא עצם הזנב (Coccyx) הנמצאת בקצה התחתון של עמוד השדרה. זו דעתם של בעל הערוך בערך "לוז": "פירוש חוליה קטנה שבסוף י"ח חוליות, וכל גופו של אדם נרקב חוץ מאותה חוליה ודומה לשקד", וכן של הרוקח. בעל הפירוש המיוחס לרש"י על המדרש, כותב שבשל דמיון עצם זו לשקד נקראת עצם הלוז.
* יש אומרים שעצם זו נמצאת במקום קשר של תפילין. (הנמצא בדיוק בקו הגובה של החוליה העליונה c1 כדעה הראשונה או חוליית הציר) זו דעת מקובלים רבים ובראשם האר"י
* רבי אהרן ברכיה ממודנה כתב בשם הרמ"ק שזה עצם שתחת מוח האדם בתוך הגולגולת, עצם קטנה כשעורה בצורת עיגול, שיש בו חוטי דם בצורת קורי עכביש.

==לקריאה נוספת==
* יעקב ישראל סטל (עורך), הרב שמואל אשכנזי, אלפא ביתא תניתא דשמואל זעירא, חלק א, ירושלים תשע"א, עמ' 486 – 498.
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:אגדות יהודיות
ישיבת באר יעקב

משה שמואל שפירא ראש הישיבה בשנים תש"ט-תשס"ו]]
 הרב דוד יצחק שפירא, ראש הישיבה מאז תשס"ו 
ישיבת באר יעקב היא ישיבה חרדית בבאר יעקב שהונהגה במשך שנים רבות על ידי הרב משה שמואל שפירא, שכיהן כראש הישיבה, והרב שלמה וולבה שכיהן כמשגיח רוחני. כיום ראש הישיבה הוא הרב דוד יצחק שפירא, ומשגיח הישיבה הוא הרב משה דוד לפקוביץ.

מגידי השיעורים הם הרב שמעון שפירא, הרב יהודה אריה קסטנר, הרב דוד מונק, הרב יעקב זלושינסקי, הרב אבנר שפרלינג והרב יהושע דבורץ. שיטת הלימוד בישיבה מבוססת על דרכו של הרב משה שמואל שפירא, תלמידו של הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק מבריסק.

==היסטוריה==
תנועת עזרא ביקשה להקים ישיבה לבוגרי התנועה מחוץ לירושלים ולצורך כך קיבלה תרומה של בית אריזה ישן בבאר יעקב ששימש כפנימייה. בהמלצת החזון איש מונה לראשות הישיבה הרב אפרים בורודיאנסקי, ולמשגיח מונה הרב שלמה וולבה. לאחר כחודש ביקש הרב בורודיאנסקי להשתחרר מתפקיד ראש הישיבה, ובמקומו המליץ החזון איש על מינוי הרב משה שמואל שפירא. לאחר כשנה נפרדה הישיבה מתנועת עזרא בהסכמת שני הצדדים. הלימודים התקיימו בבית הכנסת של באר יעקב. באותה עת היו בישיבה כעשרה תלמידים. בשנת 1953 הוקמו מבנים טרומיים עבור פנימייה וחדר אוכל, על קרקע שחלקה נתרם לישיבה וחלקה הוקצה לישיבה על ידי המועצה המקומית. בשנת 1955 הוקם עבור הישיבה בית מדרש שנתרם על ידי סר יצחק וולפסון מקנדה, ולאחר מכן הוקמו שני בתים עבור ראש הישיבה והמשגיח. בליל יום כיפור תשי"ט עלה אחד ממבני הפנימייה באש. בעשר השנים הראשונות של הישיבה שימש הרב שפירא גם כרב המקומי של באר יעקב, אולם כשגדלה הישיבה הוא פרש מהתפקיד כדי להקדיש לה את זמנו. 

בי"ב בכסלו תשכ"ה (17 בנובמבר 1964) חנכה הישיבה את המבנה החדש שלה בנוכחות הרב הראשי לישראל הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב יוסף שלמה כהנמן, הרב יחזקאל אברמסקי, שר הדתות זרח ורהפטיג ועוד. בעת חנוכת המבנה החדש למדו בישיבה כתשעים תלמידים, כשני שלישים מהם ישראלים. תלמידי חוץ לארץ נדרשו להגיע לאחר פרק זמן מינימלי בישיבה בארצות מוצאם. 

בכל שבת התקיימה שיחת מוסר על ידי המשגיח הרב וולבה. הישיבה התייחדה בכך שהשיעורים בה התקיימו בעברית ולא ביידיש, על מנת לאפשר לבני עדות המזרח ללמוד בה. 

לאחר ההתרחבות למבנה החדש, פתחה הישיבה ישיבה קטנה לצדה.

בין השנים תש"י-תש"ס הוציאה הישיבה ביטאון תורני בשם "הבאר" אשר הכיל דברי תורה של רבני הישיבה ותלמידיה ושימש גם לגיוס תרומות.

ב-1982 (תשמ"ב) עזב הרב וולבה את ישיבת באר יעקב ועבר לירושלים.

בתחילת שנות התשעים עברה הישיבה לירושלים, עקב גורל הגר"א שערך הרב שפירא. כעבור עשר שנים שבה הישיבה למבניה המקוריים בבאר יעקב.

אריה דרעי עבר את תהליך השיקום שלו בישיבה בשנת 2001.

בתחילת זמן אלול ה'תש"ע פרש הרב אריה שפירא, שהיה ר"מ בישיבה, בתיאום עם אביו הרב דוד יצחק, והקים עם דודו, הרב נפתלי צבי יהודה שפירא, את ישיבת שערי שמועות במושב בית חלקיה. בגרעין המייסד של הישיבה החדשה היו כ-20 מתלמידי ישיבת באר יעקב.

==מבוגרי הישיבה==
*רשימת בוגרים שיש עליהם ערך בוויקיפדיה

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.shaalvim.co.il/torah/maayan-article.asp?id=203 הרב מרדכי עמנואל, החבר ר' שמואל בֶּר ז"ל, מייסד ישיבת באר יעקב], המעיין, תמוז תשס"ח
* [http://www.hebrewbooks.org/13175 הבאר י"ג], עמודים 75–81
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות ליטאיות בישראל
קטגוריה:באר יעקב: חינוך
ריאל טמלה יונייטד

ריאל טמלה יונייטד היא קבוצת כדורגל מהעיר טאמאלה שבגאנה. ההישג הגדול ביותר של הקבוצה הוא סגנות מחזיקת הגביע הגאנאי, הישג אליו הגיעה שלוש פעמים.

==תארים==
* סגנות הגביע הגאנאי (3):1981, 1986, 1998

== שחקנים מפורסמים ==
* עבדי פלה
* האמזה מוחמד

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאנאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1976
ברקום ארסנל

ברקום ארסנל (אנגלית: Berekum Arsenal) היא קבוצת כדורגל מהעיר ברקום שבגאנה. מדי השחקנים במשחקי הבית, סמל הקבוצה ושמה מבוססים על שמה, סמלה וצבעיה של קבוצת הכדורגל האנגלית ארסנל.

==הופעות באפריקה==
בשנת 2006 השתתפה הקבוצה בגביע הפדרציה של ה-AFC כאשר בשלב הראשון הקבוצה גברה על קבוצת דיאבלוס נוירס מהרפובליקה של קונגו והמשיכה לשלב השני, בו הפסידה לקבוצת פטרו אתלטיקו מאנגולה והודחה מהמפעל.

== שחקנים מפורסמים ==
* ג'ון פנטסיל

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאנאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1995
מצרית קדומה

המצרית הקדומה היא שפת אנשי מצרים העתיקה הנמנית עם משפחת השפות האפרו-אסיאתיות. שפה זו היא ניב מצרי שהתפתח מהמצרית הארכאית. השפה הייתה נפוצה במצרים בסביבות השנים 2600–2000 לפנה"ס בממלכה הקדומה ובתקופת הביניים הראשונה. הטקסט החשוב ביותר בניב זה, הוא כתבי הפירמידות. בנוסף, קירות הקברים של מעמד האצולה במצרים מכילים מידע אוטוביוגרפי רב על בעליהם במצרית קדומה. ככלל, המצרית הקדומה אינה שונה בצורה משמעותית מהמצרית התיכונה שהתפתחה ממנה.

==כתיבת השפה==
המצרית הקדומה נכתבה בכתב ההירוגליפי שממנו השתלשלו מאוחר יותר הכתב ההיראטי והדמוטי. לאחר כיבוש מצרים על ידי אלכסנדר הגדול במחצית השנייה של המאה ה-4 לפנה"ס והתבססות בית תלמי, עברו השלטונות להשתמש לכתיבת חולין בכתב הקופטי (שבוסס על האלפבית היווני בצירוף כמה אותיות מן הכתב הדמוטי), אך הכתבים הקודמים המשיכו לשמש בכתבי הקודש.

בתלמוד המצרית מכונה "גיפטית" (כמו Egypt, מצרים) ומצוין שספרי קודש הכתובים בשפה זו, כמו אחרות, פסולים.
כתבי פירמידות מקברו של טתי.

==ראו גם==
* מצרית
* כתב חרטומים
* אבן רוזטה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שפות מצריות
קטגוריה:כתב במצרים העתיקה
גבינה לבנה

פולין. על ידי הפרשה של כמות רבה של מי הגבינה הגבינה המתקבלת היא יציבה ולא נוזלית]]
גבינה לבנה היא גבינה טרייה (איננה עוברת תהליך הבשלה כחלק מתהליך הייצור של הגבינה) בעלת צבע לבן אופייני, הניתנת למריחה. לגבינה טעם חמצמץ אופייני, הנובע מתהליך ההחמצה של חיידקי המחמצת המשמשים בייצור הגבינה.

גבינה זו נחשבת לאחת הגבינות הנמכרות ביותר בישראל. היא משווקת ברמות שונות של אחוזי שומן.

== תהליך הייצור ==
לאחר פסטור החלב וקירורו לטמפרטורת דגירה של כ-30 מעלות צלזיוס מוסיפים לחלב מחמצת לקטית מזופילית ומשהים את החלב עד שחומציותו מגיעה לכ-4.6pH (הנקודה האיזואלקטרית של חלבון החלב הקזאין). יש הנוהגים להוסיף מעט אנזים הגבנה לחלב כדי להפוך את הגבן לקשיח יותר. לאחר מכן יש הפרדה של חלק ממי הגבינה על ידי תליית הגבן בבד טפטוף (שיטה מסורתית) או בעזרת מפרדה.

==שם==
גבינה זו נקראת בשם "גבינה לבנה" בחלק משפות אירופה, למשל Weißkäse בגרמנית ו-biały ser בפולנית. השם מבדיל גבינה זו מגבינות פרה קשות, המכונות גבינות צהובות.

==כשרות ביהדות==
בתהליך הייצור משתמשים באנזים הגבנה על מנת לגבן את הגבינה. אנזים זה מופק בדרך כלל מקיבתם הרביעית של בעלי חיים מעלי גירה. בישראל, בגלל שיקולי כשרות, נוהגים להשתמש למטרה זו באנזים הגבנה צמחי.

בעבר, האנזים הופק מקיבה של בהמות לא כשרות. למרות זאת, מכיוון שבאבקה כלולים גם חומרים כשרים ומסיבות נוספות, פסק הרב איסר יהודה אונטרמן שהגבינה מותרת באכילה<ref></ref>.

בשונה מגבינות צהובות וקשות שקיימת בהן לכל הדעות גזירת גבינות עכו"ם האוסרת לקנותן מגוי, בגבינות רכות יש שהקלו<ref></ref> ודימו אותן לחמאה, שבמידה ומבשלים אותה כך שכל הנוזלים מתאדים מותרת לדעת רבים מהפוסקים. עם זאת, פוסקים רבים לא הסכימו להקל בכך.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

לבנה
*
לבנה
ויקטורי רשת סופרמרקטים

ויקטורי רשת סופרמרקטים בע"מ, המוכרת במותג ויקטורי היא חברה ישראלית אשר בבעלותה רשת סופרמרקטים.

נכון לאוגוסט 2023, לרשת 68 סניפים בשטח כולל של כ-70 א' מ"ר. חנויות הרשת נחשבות לחנויות דיסקאונט (במחירים זולים) בדומה לרשתות רמי לוי שיווק השיקמה ואושר עד.

לרשת פריסה של מעל 2 סניפים רק בתל אביב (5) ובאשקלון (3), בשאר הערים הגדולות יש לרשת סניף אחד או שניים.

== היסטוריה ==
מייסד הרשת, חיים (ויקטור) רביד ניהל מאפיית לחם בחוף השנהב במשך מספר שנים. לאחר שחזר לישראל הקים את קבוצת ויקטורי ב-1986, ותחילה פעלה הקבוצה בענף הבנקאות באפריקה ובאירופה. ב-1987 הקים האח אבי את רשת "בגט הזהב" למאפים קפואים. ב-1995 נפלו מספר רשתות מזון פרטיות והספק העיקר של העסק "סלטי בנצי" נקלע לקשיים כאשר מירב חובו היה לעסק המאפים הקפואים, וסוכם שהבעלים, שהיה גם בעלים של רשת סופרמרקטים, יעביר לאייל רביד האח השני, סניף סופרמרקט אחד על מנת לסגור את החוב. במקביל הוסב מפעל הבגטים למפעל בשר. לאחר מכן רכש אייל סניף נוסף מבנצי. לאחר שהאח אבי רביד עזב ב-2005 לארצות הברית החליט אייל רביד שהיה בעל השליטה בעסק, לסגור את מפעל הבשר ולהתמקד בקמעונאות בלבד. כיום נמצאת הרשת בשליטת משפחת רביד, ומנכ"לה הוא אייל רביד, בנו של חיים. לקבוצה מרכז לוגיסטי אחד הנמצא ביבנה.

ב-2006, הרשתות הפרטיות "מחסני השוק", "מחסני להב", "סופר דוש", "ויקטורי", "ח. כהן סיטונאות מזון" ו"רמי לוי שיווק השקמה" הקימו יחד מותג פרטי על מנת להתמודד מול המותג הפרטי של הרשתות הגדולות "שופרסל" ו"מגה קמעונאות".

בשנת 2011 החלה הקבוצה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והקימה מועדון לקוחות.

במהלך שנת 2016 רכשה ויקטורי 11 סניפים של "YOU" ו"מגה בעיר" ממגה קמעונאות בתמורה ל-36.6 מיליון ש"ח.

בתובענה ייצוגית שהגיש גרשון מסיקה נגד ויקטורי, נטען כי הרשת גבתה כסף על שקיות בסניפיה בהתנחלויות אורנית ואלקנה, וזאת למרות שחוק השקיות אינו חל ביהודה ושומרון. ביוני 2017 הסכימה ויקטורי לפצות את לקוחותיה.

ביוני 2017 החלה הרשת למכור את מוצריה באתר האונליין "ויקטורי אונליין".

באוקטובר 2019 רכשה ויקטורי חמישה סניפים מיינות ביתן שנקלעה לקשיים תזרימיים (בהם סניפים ברחובות ויבנה) תמורת כ-80 מיליון שקל. בדצמבר 2019 נפתחו 5 סניפים ובמרץ 2020 4 סניפים חדשים.

בשנת 2018 הגישה החברה תביעת לשון הרע נגד צעיר ממוצא אתיופי שפרסם בפייסבוק סרטון שבו התלונן על הפלייתו בכניסה לסניף בית שמש של החברה. הצעיר הגיש תביעה נגדית על הפלייתו. במאי 2021 נדחתה תביעת החברה, והיא חויבה לשלם לצעיר 100,000 ש"ח עקב הפלייתו, המנוגדת לחוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים.

הרשת מקיימת מבצעים מיוחדים בימי שני (שני צמחוני) על מוצרים צמחוניים ובימי שלישי (שלישוק) על ירקות ופירות.

בדצמבר 2023, הוחלט על ידי החברה לסגור את סניפי "ויקטורי City", ושבעת הסניפים בתל אביב הועמדו למכירה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.victoryonline.co.il אתר הקניות המקוונות של הרשת]

* [http://www.globes.co.il/news/רשת_ויקטורי.tag תגית רשת ויקטורי], באתר גלובס
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:רשתות מרכולים בישראל
קטגוריה:יבנה: חברות
רוסטביף

נתח רוסטביף. הנתח עשוי היטב מבחוץ, אך ורדרד מבפנים
נתח רוסטביף לפני הכנתו. שימו לב לרצועות השומן המשובצות בחריצים
רוסטביף (מאנגלית: Roast beef, "בקר צלוי") הוא מאכל העשוי נתח בשר בקר שנצלה בתנור. מקורו של הנתח המיועד לצליה הוא בגב של הבקר, בדרך כלל סינטה ולחלופין פילה או שייטל, אך גם חלקים אחרים, כמו אנטריקוט.

הרוסטביף נצלה כנתח גדול, בדרך כלל מעל קילוגרם אחד, שלפני הצלייה משומן ומתובל כהלכה. בנתחים שאחוז השומן בהם נמוך, כמו שייטל, יש הנוהגים לשבץ פיסות שומן בנתח, כדי לשמור על עסיסיותו.
הנתח נצלה בתנור כעשרים דקות (בהתאם לגודלו) בחום גבוה (250 מעלות ויותר), על מנת לצרוב ולאטום את הבשר מבחוץ, ולאחר מכן בחום נמוך יותר לפי דרגת הצלייה הנדרשת לחלקו הפנימי של הנתח.

לאחר הצלייה הוא נפרס לפרוסות, ולכן ניתן להגישו גם בכריך.

באנגליה ובאוסטרליה, הרוסטביף נחשב לאחד המאכלים המסורתיים בארוחות יום ראשון. חוקרים מטעם מוזיאון לונדון טוענים כי החיילים הרומאים הם שהביאו את הרוסטביף לבריטניה, אך ככל הנראה הוא לא צבר פופולריות רבה לפני ימי הביניים.

במהלך המאה ה-18 החל הרוסטביף לבסס את מעמדו כמאכל לאומי של אנגליה. המחזאי הנרי פילדינג אף כתב ב-1731 את הבלדה הפטריוטית "הרוסטביף של אנגליה הישנה", וב-1748 צייר האמן ויליאם הוגארת', בהשראת הבלדה, את היצירה בעלת אותו השם.

== ראו גם ==
* בשר בקר
* פריפטורה

==קישורים חיצוניים==

*
* 
* דורעם גונט, [https://web.archive.org/web/20061113041152/http://food.walla.co.il/?w=%2F906%2F980681 ככה אוכלים הבריטים (רוסטביף ופודינג יורקשייר)], מאתר וואלה
* 
* [https://happykitchen.co.il/רוסטביף-המדריך-המלא/ רוסטביף – המדריך המלא], בלוג האוכל "שמח במטבח"
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:מאכלי חג המולד
ביצת מאה השנים

ביצת מאה השנים חתוכה לשני חצאים
ביצת מאה השנים או ביצת אלף השנים (בסינית: 皮蛋, פין יין: Pídàn) היא מעדן סיני שנעשה על ידי שימור ביצי ברווז, תרנגולת או שליו בתערובת של טיט, אפר, מלח, סיד וקליפות של גרגרי אורז במשך מספר שבועות או מספר חודשים, שבסיומם הביצה מוכנה. בסוף התהליך החלמון הופך לירוק כהה אפרפר ומרקמו דחוס וקרמי, והחלבון הופך למרקם דמוי ג'לי וצבעו חום כהה ושקוף. טעמה של הביצה עמוק ומלוח, והיא נאכלת כשהיא חתוכה לפלחים או משמשת לתיבול מאכלים סיניים שונים, כמו למשל דייסת אורז (粥).

==ראו גם==
*שימור מזון

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח הסיני
קטגוריה:מאכלי ביצים