OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גרגורי לרנר

גרגורי לרנר (ברוסית: Григорий Львович Лернер; נולד ב-20 באוקטובר 1951) הוא איש עסקים רוסי-ישראלי, שהורשע בפרשיות שונות של הונאה והלבנת כספים בישראל, ברוסיה ובצרפת. לרנר נידון ל-6 שנות מאסר בעוון הונאה, ובהמשך נידון ל-10 שנות מאסר נוספות בעבירות דומות.

==ביוגרפיה==
לרנר נולד בשנת 1951 במוסקבה. הוא סיים לימודי עיתונאות ב-1973, ובין השנים 1973 ל-1977 עבד לרנר בהוצאה לאור "קולוס". הוא הקים גדוד-בניין (стройотряд) המורכב מסטודנטים, שהתחיל לגלגל כספים, וכעבור תקופה קצרה נשפט על "מעילה בסכומים גדולים". בשנת 1982 נגזר על לרנר עונש מאסר של 11 שנה בכלא ובמחנות עבודה. לאחר שני ערעורים, ובעקבות התנהגות טובה, הופחת עונשו ל-5 שנים. 

לאחר שחרורו התקרב לרנר לראש המאפיה של העיר אורחוב, המכונה "סילבסטר", ועבד כמנהל הכספים אצלו עד שחוסל פטרונו. בשנת 1987 הקים לרנר את הבנק הקואופרטיבי הראשון ברוסיה. בשנת 1990 נשלחה ליחידה ללכידת פושעים בינלאומיים בקשה להסגיר את לרנר, שהואשם באי החזר הלוואה לבנק לשיכון ברוסיה. באותה שנה עלה לרנר לישראל והתיישב באשקלון. 

לאחר שעלה לישראל, אימץ לרנר שם עברי, צבי בן ארי - תרגום שמו ושם אביו. בשנת 1991 נעצר בשווייץ והוסגר לרוסיה. לרנר שוחרר בערבות וברח לישראל, ובשנת 1994 החליטה הממשלה הרוסית לחון את לרנר. באותה שנה הוא הקים את ה"החברה הראשונה הרוסית-ישראלית". 

בשנת 1997 הואשם לרנר בפרשיות שחיתות והלבנות כספים שונות בבית משפט בישראל בסכום של כ-100 מיליון דולר משלושה בנקים רוסיים בקשר לאותה חברה, וכן בקשר לרצח - אשמה שבוטלה בסופו של דבר. ב-1 במאי 1998, לאחר שישב במעצר במשך כשנה, הודה לרנר, חתם על עסקת טיעון ונידון ל-6 שנות מאסר. 

לאחר שחרורו מהכלא בשנת 2003 הקים חברה לעסקאות נפט וגז עם רוסיה. בסוף שנת 2006 הורשע לרנר, גם במסגרת עסקת טיעון, בעבירות של הלבנת הון, קבלת דבר במרמה וזיוף מסמכים, לאחר שהונה אנשי עסקים והוציא מהם כספים במרמה כאשר הקים חברות בשווייץ ובלטביה בשמות זהים לאלה של חברות גז ונפט ידועות. לאחר ההרשעה לרנר ברח מישראל, ובעקבות בקשת הסגרה נעצר בפרגוואי במרץ 2006 והוסגר לישראל. הוא נידון לשש שנות מאסר על מעשיו אלו.

לאחר שהוסגר הואשם לרנר גם בהונאת משקיעים קטנים ובגנבה של 62 מיליון שקל מ-2,500 משקיעים, אותם גייס מפרסום בעיתונות הישראלית בשפה הרוסית. שנה לאחר מכן הוגש כתב אישום נגדו. ביוני 2009, בעקבות משא ומתן לעסקת טיעון, הודה לרנר בכל מה שייחסו לו. בשנת 2010 הורשע לרנר על ידי השופט ח'אלד כבוב בגנבת 62 מיליון ש"ח מכ-2,500 משקיעים בחברת גז שבבעלותו, ונידון ל-10 שנות מאסר נוספות.

בתקופת מעצרו הראשון בישראל נטען כי לרנר הוא קרבן לאפליה על רקע עדתי של ה"אליטות הישראליות", שמנעו ממנו דריסת רגל בתחומן בשל היותו עולה חדש ממוצא רוסי.

==משפחתו==
לרנר היה נשוי ללינה עד 2003 (שנת שחרורו מהכלא). לזוג בת. לאחר שהשתחרר הוא התגרש ונישא לאירן ארנדוב (נולדה בשנת 1968). הזוג עבר להתגורר בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==
* [http://news.walla.co.il/?w=//758936 כתבה על משפטו של לרנר] בוואלה!
* [http://www.sem40.ru/criminal/about/11733 כתבה על לרנר] באתר sem40.ru (רוסית)
* 
* 
* מאיר גלבוע, [http://www.notes.co.il/meir/14019.asp אני מזכיר את מה שגריגורי לרנר (צבי בן ארי) רוצה להשכיח], בלוג באתר "רשימות", 13 באוקטובר 2005
* [http://video.yandex.ru/users/davidaidelman/view/22/ לרנר בערוץ 10]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים רוסים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות מסוג סחיטה, מרמה ועושק בישראל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
מאיר כוכב זסלבסקי

מאיר כוכב זסלבסקי (תרמ"ח, 1888 - כ"ג באדר תשכ"ח - 23 במרץ 1968 בפתח תקווה) היה איש עסקים ישראלי, נדבן ידוע ובונה בתי כנסת בפתח תקווה ובירושלים בשנות החמישים והשישים.

==קורות חיים==
נולד ברוסיה ליחיאל מיכל זסלבסקי, ועלה לישראל בשנות ה-40. עבד כקבלן בניין, ולאחר שהתעשר השקיע את כספו בעסקי קולנוע ומסעדות בפתח תקווה ובתל אביב. היה מבעלי קולנוע ארמון, קולנוע תכלת, קולנוע מגדלור (אשר נפתח ב-1935<ref></ref>)<ref></ref><ref></ref>, וכן היה קשור לתיאטרון הבימה .

בגיל מבוגר חזר בתשובה, תרם לבניית בתי כנסת ומוסדות תורה והנציח את שמו על חלק מן הבניינים שתרם. הוא התקרב לרב יוסף צבי דושינסקי ותרם למוסדותיו. למרות עושרו, סגנון חייו היה פשוט. הוא גר בדירה צנועה, לא החזיק רכב ולא נסע במוניות אלא באוטובוסים. מסופר כי פעם סירב לתת תרומה לישיבה חשובה לאחר שרצו להזמין לו מונית, שכן לפי דעתו ישיבה שיש לה כסף למימון מונית לא צריכה את תרומתו.

זסלבסקי נפטר ב-1968 ונקבר בבית הקברות סגולה.

==בתי כנסת שנבנו מכספו==
בית הכנסת "היכל מאיר" בפתח תקווה, אשר הוקם על ידי זסלבסקי ונקרא על שמו
לוח זיכרון לכבודו של זסלבסקי שתרם את שלד בניין בית הכנסת חפץ חיים בפתח תקווה
תיכון אנקורי)]]
* "היכל מאיר", רחוב טרומפלדור, פתח תקווה 
* בית כנסת ברחוב רוטשילד, פתח תקווה
* בית כנסת "מקור חיים" רחוב פרנקפורטר 11, פתח תקווה
* מבנה חדר האוכל בצמוד ל ישיבת לומז'ה ברחוב הרצל, פתח תקווה (שלט ההנצחה הוסר)
* בית כנסת "חפץ חיים", רחוב ביאליק 34, פתח תקווה
* חדר נוסף בבית הכנסת הגדול "בית יעקב", רחוב חובבי ציון, פתח תקווה
* בניין ישיבת אור ישראל לצעירים, פתח תקווה
* בית הכנסת "נחלת יצחק" ברחוב טרומפלדור, תל אביב
* מוסדות דושינסקי, בנייני זופניק, רחוב שטראוס, ירושלים
* חדר אוכל בת"ת וישיבת עץ חיים בירושלים, רח' יפו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים ביישוב
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:נדבנים ביישוב
קטגוריה:נדבנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1888
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
המעופפים הנועזים

המעופפים הנועזים (קרואטית: Mali leteći medvjedi) היא סדרת אנימציה יוגוסלבית בשפה הקרואטית בת 39 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1990- 1991. בישראל הסדרה שודרה בטלוויזיה החינוכית בין השנים 1992–1993, ולאחר מכן בשידורים חוזרים בערוץ ג'וניור.

כל פרקי הסדרה דובבו לעברית, מלבד פרק 11 שעוסק בחג המולד.

הסדרה מציגה בפני הצופים הצעירים את החשיבות שבהגנה על הסביבה. הסדרה מציגה את ההשפעות המזיקות של זיהום האוויר ושל שרפות וכן את תפקידה החשוב של המערכת האקולוגית.

את שיר הפתיחה והסיום של התוכנית בגרסה העברית ביצעה חני נחמיאס.

==תקציר העלילה==
הסדרה מתמקדת בזן נדיר של דובים קטנים בעלי כנפיים, החיים ביער קסום חיי קהילה שיתופיים אוטופיים. המעופפים הנועזים יחד עם הידידים שלהם, לקחו על עצמם את המשימה להגן על היער שלהם מזיהום. אף על פי כן, המאמצים שלהם, לעיתים קרובות, מופרעים על ידי שני סמורים, חמי וסמי, אשר משתדלים לזהם את היער. מדי פעם הסמורים מקבלים עזרה מחיליק הנחש. שלושתם תמיד משתדלים למצוא דרכים להפריע להרמוניה של היער אבל תמיד בסוף הדובים מסכלים את תוכניותיהם.
הדובים תמיד קשובים לעצותיהם של הדוב הזקן, צור (אשר זקן מדי בשביל לעוף) וחברו שוף הינשוף.

== הדמויות ==
===הטובים===
* צור – דוב זקן וחכם אשר משמש כמנהיג של המעופפים הנועזים. צור הוא גם הסבא של כל הדובונים. צור זקן מדי בשביל לעוף. הדובונים מעריכים אותו בשל חוכמתו ובשל כך נוהגים באופן קבוע להתייעץ עמו.
* בר – דובון צעיר בצבע כחול. החבר של פרח. הוא ופרח הם הגיבורים הראשיים של הסדרה.
* פרח – דובה צעירה בצבע כתום. החברה של בר. היא ובר הם הגיבורים הראשיים של הסדרה.
* דקל – דובון צעיר בצבע חום. החבר של דגנית.
* געש – דובון צעיר בצבע אדום. אחיו של דקל.
* דגנית – דובה צעירה בצבע ורוד. החברה של דקל. דגנית היא אחותה התאומה של גנית.
*גנית – גנית היא אחותה התאומה של דגנית.
* יסמין – דובה צעירה בצבע ורוד.

===הרעים===
* חמי – סמור דמוי אדם. האויב המושבע של המעופפים הנועזים. לובש אפוד בצבע כחול ועגיל זהב באוזן ימין.
* סמי – סמור דמוי אדם. השותף הטיפש של חמי. חובש קסדה אדומה
* חיליק – נחש ערמומי. נוהג לסייע פעמים רבות לחמי ולסמי.
* איזבל – עכבישה גדולה ואימתנית.
* ראש – עכברוש ערמומי אשר הגיע מהעיר יחד עם שני עכברושים העובדים עבורו.

=== דמויות משנה ===
* רוני – בונה אשר משקיע את רוב זמנו בעבודה על הסכרים שלו. חבר של המעופפים הנועזים.
* בינגו – קרוב משפחתו של רודני אשר אומץ על ידי רודני.
* שוף – ינשוף גדול. חבר טוב של צור.
* סיגלית – עכבישה גדולה אשר אוהבת להאזין לרדיו אותו היא בנתה מקורי עכביש. חברה של המעופפים הנועזים.
* צלילה – צפרדע אשר אוהבת לשיר אופרה. חברה של המעופפים הנועזים.
* ורדינה – פיית היער אשר שומרת על היערות ברחבי העולם.
* ינשי גליש גלאש – בן דודו של שוף. מסוגל לבצע מעשי כשפים.
* טובי – צפרדע אשר עבר מוטציה מזיהום בני האדם. חבר של המעופפים הנועזים.
*ימימה – צפרדע שעברה מוטציה מזיהום בני האדם. אימו של טובי.
* סריפין – סנאי. חבר של המעופפים הנועזים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סדרות הנפשה
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:פוקס קידס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ ג'וניור: תוכניות רכש
רוני וליטל

רוני וליטל (בצרפתית: Touni et Litelle) היא סדרת אנימציה צרפתית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1987. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בין השנים 1990 -1991 ובערוץ הילדים בשנות התשעים.

הסדרה עוסקת ברוני וליטל, אח ואחות תאומים בני 8, שיוצאים למסעות על מיטת פלאים מעופפת. בסדרה ישנו שדון רשע בשם "בילי שד" העומד בדרכם, קללתו האהובה של בילי השד היא "אשמדאי" אשר היא למעשה שם של שד מהקבלה, אך בכל צרה עוזרים להם חבריהם הטובים כדורי הצמר.

התוכנית עצמה הייתה מהראשונות שהשתמשו במנוע תלת־ממדי.

את שיר הפתיחה העברי של הסדרה כתב והלחין אבנר חודורוב, קלידן להקת משינה וביצעה שיר גוטליב.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
בארי גוראריה

בערי (שמו המלא: שלום דוב בער) גוראריה (כ"ד בשבט תרפ"ג, 10 בפברואר 1923 - ד' באדר ב' תשס"ה, 14 במרץ 2005) היה נכדו היחיד של רבי יוסף יצחק שניאורסון. התפרסם בעקבות סכסוך ממוני עם אגודת חסידי חב"ד בנוגע לספריית סבו.

האדמו"ר הריי"צ מלובביץ' בברכת המזון בבר המצווה של נכדו בארי בשנת תרצ"ו, משמאל: הרב שמריהו גוראריה, אביו של בארי וחתנו של הריי"צ]]

==ביוגרפיה==
נולד ברוסטוב על הדון, ברוסיה הסובייטית שבברית המועצות, כבן יחיד לחנה ולרב שמריהו גוראריה, בתו וחתנו של האדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד. למד בישיבת תורה ודעת בברוקלין והוסמך שם לרבנות. בהמשך למד פיזיקה. לאחר פטירת סבו רבי יוסף יצחק, ניתק גוראריה את קשריו עם חסידות חב"ד ועם דודו רבי מנחם מנדל שניאורסון שמונה אז לאדמו"ר מחב"ד. נשא בי' בסיון תשי"ג (24 במאי 1953), את שרה מינא, בתו של הרב דובער חסקינד, משפחת חסידי חב"ד. שימש כחוקר באוניברסיטת ג'ונס הופקינס (בין השנים 1954–1956) ובאוניברסיטת קולומביה. התגורר בניו ג'רזי. בראיון שנערך בשנת 2003 אמר גוראריה כי התעניין בקריירה מדעית יותר מאשר בכהונה עתידית כאדמו"ר של חסידות חב"ד.
מצבתו

===משפט הספרים===
בקיץ 1985 (תשמ"ה) נודע לחסידי חב"ד שגוראריה נוטל ספרים מספריית חב"ד, שהייתה שייכת לסבו, הריי"ץ. הוא מכר כמה מן הנדירים שבהם לסוחרים. לטענתו, הספרייה הייתה רכושו הפרטי של הרבי הקודם, ולאמו חנה (שתמכה בו והייתה עדיין בחיים) יש מעמד שווה כיורשת לאחותה, חיה מושקא שניאורסון, אשתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון, ולכן יש לו זכות בעלות על חצי מהספרים.

לאחר שסירב גוראריה להתדיין בבית דין רבני, תבעה אותו אגודת חסידי חב"ד בבית משפט פדרלי בניו יורק. במשפט, שכונה "משפט הספרים", טענו האגודה והרבי מלובביץ' שהספרייה איננה רכושו הפרטי של האדמו"ר אלא היא שייכת לאגודת חסידי חב"ד. השופט צ'ארלס פ' סיפטון פסק ב-1987 לטובת האגודה ורובם הגדול של הספרים הוחזר לספרייה. הפסיקה עוררה שמחה בקרב חסידי חב"ד, אשר כינו אותה "דידן נצח" (מארמית: "שלנו ניצח", או "ניצחנו"). יום הזכייה, ה' בטבת, מצוין בקרב חסידי חב"ד כיום של שמחה, והם קונים בו ספרים או מוסרים את ספריהם לכריכה ותיקון, וכן מוסיפים ביום זה בלימוד תורה מתוך הספרים.

גוראריה ערער על פסק הדין, אך הערעור נדחה בכ"ה בחשוון תשמ"ח.

==לקריאה נוספת==
* דידן נצח הרב שמואל לובעצקי, הוצאת ועד תלמידי התמימים, הוצאה ראשונה תשס"ו
* דידן נצח הרב משה בוגמילסקי (אנגלית תשס"ז, עברית תשס"ח)

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nytimes.com/1985/12/18/nyregion/suit-on-books-gives-look-at-hasidim.html תביעה על ספרים פותחת צוהר לעולם החסידות] באתר ניו יורק טיימס 
* הרב שלום דובער לוין, [https://web.archive.org/web/20170611115107if_/http://www.chabadlibrary.org/books/pdf/didannatzach.pdf משפט הספרים - דידן נצח], סקירת השתלשלות המאורעות
* הרב שלום דובער לוין, "[https://web.archive.org/web/20171022060348/http://www.chabadlibrary.org/books/sifriyat_lubavitch/libheb13.htm משפט הספרים]", פרק י"ג מתוך ספריית ליובאוויטש - סקירת תולדותיה על פי מכתבים תעודות וזכרונות, ברוקלין, תשנ"ג - באתר ספריית חב"ד
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת תורה ודעת
קטגוריה:יהודים אמריקאים
בארי
קטגוריה:משפחת שניאורסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
עודד דוידוף

עודד דוידוף (נולד ב-21 בפברואר 1967) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי, זוכה שני פרסים מטעם האקדמיה לטלוויזיה.

==ביוגרפיה==
דוידוף נולד בירושלים. הוא בנו של שחקן ומאמן הכדורגל דוד דוידוף.

למד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. סרט ביכוריו, "אוקטן 96", זכה בצל"ש בתחרות הסרט הקצר 1993. סרט הגמר שלו, "בידיים טובות" (1994), נבחר כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים, של בית הספר סם שפיגל. זכה בפרסים בפסטיבל מינכן ובפסטיבלים נוספים.

בשנת 2001 ביים דוידוף את הסרט "מרס תורכי", מותחן קומי המבוסס בחופשיות על רב המכר של לימור נחמיאס מ-1996, "צבוטותי". בשנת 2005 ביים את הסדרה "מישהו לרוץ איתו", המבוססת על ספרו של דויד גרוסמן באותו שם. הסדרה הפכה לסרט קולנוע בשם זה, שהוצג בערב הפתיחה של פסטיבל הקולנוע ירושלים ביולי 2006 והיה לסרט הישראלי הראשון שפתח פסטיבל זה.

בשנת 2007 ביים את הסדרה הקומית "הכל דבש", ובשנת 2009 את סדרת המתח הבולטת "תמרות עשן".

ב-2012 יצא לבתי הקולנוע סרטו "הדילרים". הסרט לא זכה לביקורות טובות וכשל בבתי הקולנוע.

ב-2019 ביים את הסדרה "תיק נעדר" המשודרת בערוץ כאן 11 ונמנה עם יוצריה. באותה שנה החל שידור הסדרה "אבא משתדל" בערוץ כאן 11, אותה יצר דוידוף יחד עם טל פרידמן, שאף משחק בסדרה בתפקיד ראשי.

בשנת 2023 יצאה הסדרה "מלאך משחית" אותה יצר.

==חיים אישיים==
אשתו לשעבר של דוידוף היא הבמאית דפנה לוין.

==פילמוגרפיה==
* בידיים טובות (1994)
* מרס תורכי (2001)
* מישהו לרוץ איתו (2006)
* הכל דבש (2007)
* תמרות עשן (2011)
* הדילרים (2012)
* תא גורדין (2015)
* אטלנטיקה (2015)
* עקרון ההחלפה (2016)
* לצבי יש בעיה (2019)
* תיק נעדר (2019)
* אבא משתדל (2019)
* שבאבניקים (2020)
* מלאך משחית (2023)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* נחום מוכיח, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=4&Area=1&ArticleId=17959 ריאיון על סרטו "הדילרים"], באתר הבמה, 1 באוגוסט 2012

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: במאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
פסטיבל הג'אז בנמל קיסריה

ג'אז בנמל קיסריה היה פסטיבל ג'אז בינלאומי שהתקיים בנמל קיסריה בין השנים 2005-2010. 

הפסטיבל הראשון התקיים ביוני 2005. בפסטיבלי הג'אז בקיסריה נוגן ג'אז קלאסי ומסורתי. הסגנונות הבולטים שנוגנו בו היו סווינג ודיקסילנד ג'אז.

במסגרת הפסטיבל הוצגו קונצרטים של אמנים בינלאומיים שניגנו את המוזיקה של לואי ארמסטרונג, ליונל המפטון, ארל היינס, סידני בשה, קאונט בייסי, קולמן הוקינס, בן ובסטר וכן יצירות של מלחיני המוזיקה הקלה האמריקאים ג'ורג' גרשווין, קול פורטר, דיוק אלינגטון ואירווינג ברלין, עם המקצבים של שנות ה-30 וה-40.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

ג'אז בנמל קיסריה
קטגוריה:ג'אז
איתן ענר

איתן ענר (נולד ב-8 באוגוסט 1969) הוא במאי קולנוע, במאי טלוויזיה ותסריטאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
ענר נולד בירושלים. הוא בוגר התיכון ליד האוניברסיטה, סיים בהצטיינות את בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים בשנת 1995. הוא כתב את התסריטים לסרטים הקצרים הישראליים "גול עצמי" (בבימוי רן כרמלי) ו"רות סוף" (בבימוי יואב גורפינקל) וביים את הסרטים הקצרים "גברת פוקס החדשה" (1995) ו"אסימון ואסיוול" (1994). כתב וביים את הדרמה "הצל של החיוך שלך" שזכתה בפרס פסטיבל ירושלים - תחרות וולג'ין, 1999.

בהמשך, כתב וביים את הדרמה "פרצוף של פוקר" ששודרה במסגרת הסדרה "שיעור מולדת" וזכתה בפרס הראשון בפסטיבל באנף בקנדה ובפרס הבימוי בפסטיבל ירושלים, 2001. כתב וביים את הדרמה "בני ילד רע" עבור הכבלים בשנת 2002, וכן את הדרמה "במבי קופצת למים". בשנים 2003-2002 ביים את סדרת הטלוויזיה הקומית "ג'וני" ששודרה בערוץ 2. בשנת 2004 ביים את הסרט העלילתי באורך מלא "ריקי ריקי" על פי תסריט של דלית קהן. בשנת 2005 כתב וביים את הסרט העלילתי באורך מלא "סיפור חצי רוסי", אשר הופץ בישראל ובעוד מספר מדינות החל מסתיו 2006. בשנת 2009 ביים את סדרת טלוויזיה "שירות חדרים" ששודרה בערוץ 2, במסגרת שידורי הזכיינית רשת. בשנת 2010 ביים את סדרת טלוויזיה "טקסי דרייבר" ששודרה ב-yes ובמסגרת שידורי הזכיינית רשת בערוץ 2. 

בראשית 2017 עלה למסכים סרטו "לב שקט מאוד", בכיכובה של אניה בוקשטיין, וזכה לביקורות טובות ופרסים אחדים בפסטיבלים בחו"ל. בשנת 2022 ביים את הסרט "הנפש הטובה" על חילונית תל אביבית ורב ירושלמי חוזר בתשובה היוצרים ביחד סרט. 

ענר נשוי לשחקנית הקאמרי תמר קינן והם הורים לשניים ומתגוררים בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* [https://music.apple.com/br/album/1423041895 להאזנה לתמת הסרט] פרצוף של פוקר

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
טלי שמש

טלי שמש (נולדה ב-1969) היא במאית סרטים דוקומנטריים ישראלית.

==ביוגרפיה==
שמש נולדה בירושלים והיא בוגרת מחזור ב' של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים.

לאחר לימודיה, ביימה עשרות כתבות לתוכניות תחקיר ותעודה, ובהן "עובדה" עם אילנה דיין.
בשנת 1999 ביימה את הסרט התיעודי "השמנה והיפה" עבור ערוץ 8.

בשנת 2004 ביימה את הסרט "זהב לבן עבודה שחורה" עבור "עובדה", שעסק בקיפוחם של עובדי הקבלן במפעלי ים המלח, ועורר הדים ציבוריים רבים.

בשנת 2006 ביימה את הסרט התיעודי באורך מלא "מועדון בית הקברות" שפתח את פסטיבל דוקאביב 2006, זכה לשבחים רבים והפך לסרט התיעודי המצליח ביותר בישראל אי פעם. "מועדון בית הקברות" קיבל את פרס מועצת הקולנוע ליוצרת במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות ו "פרס ראש העיר ת"א" ו"פרס הצילום" לצלם שרון דה-מאיו וכן את הפרס הראשון בקטגוריה התיעודית בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בשאנגחאי (האירוע הגדול והחשוב מסוגו במזרח אסיה).

בשנת 2016 ביימה שמש עם בעלה, אסף סודרי, את הסרט התיעודי "מוות בבאר שבע", שעוקב אחר אירועי הפיגוע בתחנה המרכזית של באר שבע ב-2015. במאי 2016 זכה הסרט בשלושה פרסים ובהם פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל דוקאביב. הוא עושה שימוש בצילומי אבטחה ומתמקד במותו של הבטום זרהום.

בשנת 2020 יצרה עם אסף סודרי את הסדרה התיעודית "המניע", העוסקת בפרשת הרצח בעין כרם.

==ראו גם==
*התעוררות
*ההורים שלי

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1969
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
רענן אלכסנדרוביץ'

רענן משה אלכסנדרוביץ, (נולד ב-29 באוגוסט 1969 בירושלים), הוא במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד לזאב אלכסנדרוביץ', יליד פולין שעלה ארצה במסגרת "ההעפלה", ולגבריאלה לבית טאו, ילידת בלגיה שעלתה ארצה במהלך שנות השישים.

אלכסנדרוביץ' הוא בוגר בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים בשנת 1996. סרט הגמר שלו "רק במקרים בודדים" זכה בפרסים בפסטיבלים של קרקוב ולודז'. הקליפ הראשון שביים הוא לשיר מהרי נא של אהוד בנאי.

== סרטיו ==
לאחר גמר לימודיו ביים את הסרט התיעודי "מרטין", העוסק באסיר לשעבר במחנה הריכוז דכאו, שגר בעיירה דכאו ומגיע יום יום לאתר הזיכרון במחנה. הסרט זכה בפרס וולג'ין ובפרסים בינלאומיים רבים. 

בשנת 2001 ביים את הסרט התיעודי "הטיול הפנימי", העוקב אחר טיול בן שלושה ימים של קבוצת פלסטינים תושבי השטחים בישראל. הסרט זכה במקום השני בפסטיבל דוקאביב 2002 והוקרן בעשרות פסטיבלים ברחבי העולם. אלכסנדרוביץ' רואה בסרט את הישגו הקולנועי הגדול ביותר, כסרט ששינה את חייו אבל גם את גישתו לעשייה הקולנועית. <ref></ref> 

בשנת 2003 כתב וביים את הסרט העלילתי באורך מלא "מסעות ג'יימס בארץ הקודש" במסגרת הסדרה "שיעור מולדת", שזכה בפרסים בישראל ובעולם. 

אלכסנדרוביץ' מקיים שיתוף פעולה מתמשך עם המלחין והזמר אהוד בנאי, שזכה בפרס אופיר למוזיקה עבור הסרט "מסעות ג'יימס בארץ הקודש". אלכסנדרוביץ' ביים רבים מהקליפים של בנאי.

בשנת 2011 ביים אלכסנדרוביץ את הסרט התיעודי "שלטון החוק", המתאר את מערכת החוק והצדק ביהודה ושומרון וחבל עזה, באמצעות ראיונות עם שופטים צבאיים, ראשי הפרקליטות הצבאית, ובראשם מאיר שמגר שבתור הפרקליט הצבאי הראשי ב-1967 עיצב את התשתית המשפטית של הממשל הצבאי. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר, פרס ון ליר, בפסטיבל הקולנוע ירושלים ובפרס חבר השופטים לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס. במרץ 2012 אסר דובר צה"ל את הקרנתו של הסרט בפני בכירים ביחידת בתי המשפט הצבאיים.

בשנת 2019 ביים את הסרט התיעודי "מראה". הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.

== ראו גם ==

* הטיול הפנימי
* שלטון החוק (סרט)
* מסעות ג'יימס בארץ הקודש

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* קובי מידן, [https://www.youtube.com/watch?v=z15xx3n_pQw&ab_channel=%D7%9B%D7%90%D7%9F%D7%97%D7%99%D7%A0%D7%95%D7%9B%D7%99%D7%AA חוצה ישראל - שיחה עם רענן אלכסנדרוביץ'], הטלוויזיה החינוכית הישראלית, סרטון באתר יוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
ישיבת הסדר חולון

ישיבת הסדר חולון היא ישיבת הסדר בחולון, המשתייכת למרכז ישיבות בני עקיבא. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשס"ד (2004) בשכונת "נאות שושנים" הנמצאת במרכז העיר. בראשית דרכה לקחה על עצמה ישיבת מעלות, בראשות הרב יהושע ויצמן, את אחזקתה הכלכלית של הישיבה. משנת ה'תשס"ו (2006) הישיבה פועלת כגוף עצמאי. כיום לומדים בה כ-50 תלמידים ואברכים.

לישיבה כעשרים אברכים הגרים בעיר, וסביב הישיבה הצטרפו כעשר משפחות נוספות.

בראשות הישיבה עומדים הרב חגי לונדין והרב טל שאוליאן<ref></ref>. בעבר עמדו בראש הישיבה הרב אלעזר אהרנסון (ה'תשס"ד - ה'תשע"ז ; 2004 - 2017) והרב אביב זגלמן (ה'תשע"ז - ה'תש"פ ; 2017 - 2020 והרב ישי ויצמן (ה'תש"פ - ה'תשפ"ב ; 2020 - 2022)

== תוכניות הלימודים==
בישיבה מודגש לימוד הגמרא בעיון הלכתי היורד בכל סוגיה עד להלכה למעשה (ללא התפשרות על העיון הישיבתי הקלאסי). כמו כן הלימוד מאחד את ההלכה והגמרא עם הרעיונות האמוניים והמחשבתיים, מתוך שאיפה ללמוד את כל מקצועות התורה – גמרא (בבלי וירושלמי), הלכה, תנ"ך, מדרש, אמונה, חסידות וקבלה, בדגש על אמונה תמימה יחד עם רוחב דעת כללי. הרב לונדין שם דגש על העבודה המוסרית של בניין האישיות של התלמידים.

תלמידי הישיבה מתגייסים לשירות בצה"ל באמצע שיעור ב', ולאחר חזרתם מהצבא חלקם לומדים במכון ללימודי הוראה הפועל במסגרת הישיבה.

==דרכה החינוכית==
הישיבה מעורבת בנעשה בעיר.
* בתחום הקהילה: הישיבה היא מרכז תורני וחברתי בפעילויות שונות, בעיקר בשבתות ובחגים. כך, למשל, ייסדה הישיבה במה תורנית ליום העצמאות. דוגמה נוספת: ישיבת חולון הייתה הראשונה בארץ שערכה ריקודגלים ביום ירושלים מחוץ לירושלים, כבר בשנת תשס"ה.
* בתחום החינוך: בשנת תשס"ז הקימה ישיבת ההסדר בשיתוף עם הגרעין התורני ישיבה תיכונית, ישיבת בני עקיבא חולון. תלמידי ישיבת ההסדר פועלים פעילות העשרה תורנית קבועה מדי שבוע בישיבה התיכונית וכן בבית הספר נאות שושנים.
* בתחום הנוער: תלמידי הישיבה היו שותפים לצוות חשיבה עירוני (שאיננו דתי), הפועל לקירוב כלל הנוער בעיר למורשת ולמסורת היהודית, וכן עוסקים לעיתים בפעילות משותפת עם תנועות הנוער בעיר. כמו כן הישיבה הקימה בחולון סניף של תנועת הילדים עוז. אברכי הישיבה מלווים את צוות ההדרכה של סניף עוז וכן גם של סניף בני עקיבא.
* בתחום זהות יהודית: תלמידי הישיבה פועלים להעמקת הזהות היהודית, באמצעות דוכני מעייני הישועה, 'פנים אל פנים', הכנת ילדים לבר מצווה, ופעילות בבתי ספר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://www.youtube.com/channel/UCWdBoc1ZurwXJMOSq0eLx-A/videos ערוץ היוטיוב הרשמי] של ישיבת הסדר חולון
* [https://www.facebook.com/yh.holon/ עמוד הפייסבוק הרשמי] של ישיבת הסדר חולון
* [https://twitter.com/HolonYeshiva חשבון הטוויטר הרשמי] של ישיבת הסדר חולון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חולון: חינוך
חולון
חולון
חולון
עמרי לוי

עומרי לוי (נולד ב-18 בספטמבר 1970) הוא במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי.

== ביוגרפיה ==
עמרי לוי נולד בברקלי שבקליפורניה, ארצות הברית ב-1970. גדל ומתגורר בירושלים. בוגר בהצטיינות של בית הספר לקולנוע סם שפיגל. סרט הגמר שלו "חול" נבחר כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר של בית הספר והיה מועמד סופי לפרס האוסקר לסרטי סטודנטים בלוס אנג'לס.

לאחר לימודיו בשנת 2000, כתב וביים את סדרת הדרמה "הסודות של כנרת" בהפקת מיכה שגריר עבור "שידורי קשת" (שתי עונות). הסדרה זכתה בפרס הראשון בפסטיבל סן פרנסיסקו 2000 ובפסטיבל מינכן. באותה שנה גם כתב וביים את דרמת הטלוויזיה "איש השלג" עבור "קשת", בהפקת מיכה שגריר.

בשנים 2003–2002 ביים את סרטו העלילתי הראשון באורך מלא - "מיס אנטבה", בהפקה משותפת עם בית הספר סם שפיגל. הסרט הוקרן בבתי הקולנוע בארץ וזכה בפרסים בישראל ובעולם, ובהם ציון לשבח בפסטיבל ברלין ובפסטיבל ירושלים, ובפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבלים של בואנס איירס, טיוואן, זלין צ'כיה ועוד.

לוי ביים את הסרטים הקצרים: "רומי וירושלים" (2005, דוקומנטרי), "רגע לפני המראה" (2010, עלילתי), ו"התיק השחור" (2012, עלילתי, על פי סיפור קצר מאת יהושע קנז, מהספר "דירה עם כניסה בחצר").

יזם וניהל את הפסטיבל הבינלאומי לסרטי ילדים ונוער בסינמטק ירושלים בין 2007 ל-2012.

לוי הוא המנהל האקדמי של בית הספר "מעלה" לקולנוע בירושלים מאז שנת 2007 ועד היום. בתקופה זו ליווה לוי את יצירתם והפקתם של למעלה מ-200 סרטים קצרים של תלמידי שנים ב ו ג בבית הספר. חלק גדול מסרטים אלו הוקרנו בפסטיבלים יוקרתיים ברחבי העולם וזכו בפרסים רבים.

בשנת 2016 כתב וביים את הסרט "ארמונות בחול" על פי הסיפור הקצר "עצם התהליך" מאת הסופרת בלה שייר. הסרט הוקרן בסינמטקים ברחבי הארץ בקיץ 2016 כחלק מפרויקט "החצר האחורית" במימון קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן רבינוביץ', והרשות השנייה. הסרט הוקרן גם בערוץ 10.

באוקטובר 2016 ביים את הסרט הקצר "התנגשות" על פי תסריט של דקלה קידר. בסרט משתתפים השחקנים רננה רז ודן שפירא. הסרט נקנה להפצה בינלאומית על ידי חברת Shorts.tv הבריטית והיה מועמד לפרס אופיר לסרט הקצר.

בשנים 2016–2017 כתב את הסרט באורך מלא "איזה ילד יפה" בתמיכת קרן רבינוביץ.

ב-2018 יזם, מפיק ובמאי שותף של סרט הקולנוע "הביקור", בשיתוף ארבעה בוגרים מצטיינים של בית ספר לקולנוע מעלה. הסרט זכה במענק הפקה של מיזם הקולנוע בירושלים.

בשנת 2022 השתתף ב"סטודיו לפיתוח" מטעם קרן גשר וקרן אבי חי במהלכה כתב את סדרת הטלוויזיה "המשפחה"

בשנת 2024 כתב וביים את הסרט הקצר "הכלבה" בהשתתפות השחקן ישי גולן ובתמיכת קרן גשר

עמרי הוא בנו של פרופ' חיים לוי, כלכלן וחתן פרס ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
מיכל גבריאלוב

מיכל גבריאלוב (נולדה ב-25 ביוני 1980 בחולון) היא שחקנית ישראלית.

==ביוגרפיה==
לאחר לימודיה בבית הספר למשחק "הדרך", עבדה כליצנית במסיבות יום הולדת. לאחר מכן, גבריאלוב שיחקה באתר האינטרנט "קיק" דמויות שונות במסגרת "קיק שואו", סדרת צילומי וידאו של האתר. בשנת 2005 נבחרה לגלם בטלנובלה של הוט 3 "טלנובלה בע"מ" את בטי לוי, פרחה קלילה ומשעשעת, העובדת בחומוסייה, לצד שרית חבייה (רותם אבוהב). בסוף שנת 2005 השתתפה בסדרת הילדים "בצפר" בערוץ ניקלודיאון, שם גילמה את דריה אלמוג, ילדה פריקית, גותית ומוזרה. כמו כן, השתתפה ב"אחי! אחותי!" במגוון דמויות.

בשנת 2006 גילמה בטלנובלה "האלופה" את סיגי בר-חיים, עוזרת במספרה החולמת להיות מעצבת שיער, אך מתקשה לממש את חלומה היות שהיא נאלצת לפרנס את אחותה העיוורת, עקב תאונת דרכים שהרגה את שני הוריה. במהלך הסדרה, בעקבות מינויה למטפלת של אוסקר (מוסקו אלקלעי), מפתחת סיגי סיפור אהבה עם נכדו של אוסקר, שחקן הכדורגל תום שלייפר (עפר שכטר). מותה של הדמות בתאונת דרכים עורר זעם רב בקרב מעריצי הסדרה, ואף נערכה לה "מחווה" בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה בשנת 2007 על ידי שחקני הסדרה, עפר שכטר ומוסקו אלקלעי, שגילמו את דמויותיהם על במת הטקס לפני שהגישו פרס. גבריאלוב הצטרפה אליהם לבמה במפתיע לקול תשואות הקהל.

בחנוכה 2006 שיחקה גבריאלוב במחזמר "הקוסם!" לצד רוני דואני, גיא אריאלי ומוסקו אלקלעי. היא גילמה אחת משלוש המכשפות בארץ עוץ.

בשנת 2007 נבחרה גבריאלוב להנחות בתוכנית "שיחה צפופה" בערוץ ניקלודיאון, לצד מייקל לואיס. בנוסף השתתפה בעונה השנייה של הסדרה האלופה. באותה שנה הצטרפה גם לתוכנית "גלגל החדשות" בערוץ 2.

בשנת 2008 השתתפה בתוכנית "דבר עם הסוכן שלי" לצד אסי עזר בערוץ ביפ.

בשנת 2009 נבחרה להנחות בתוכנית "הקרמבויז" בערוץ ניקלודיאון לצד רוני הדר והשתתפה בתוכנית "אוטוגלידה".

בשנת 2010 השתתפה בתוכניות "חומר טוב" ו"מ'שתגידי" בערוץ ביפ. באותה שנה פרסמה את רשת המסעדות החלביות "גרג". בשנת 2011 החלה להשתתף בתוכנית המערכונים "הפרויקט הירוק" בערוץ הוט קומדי סנטרל, במקביל להשתתפות בעונה השנייה של "מ'שתגידי" המשודרת ברצועת "לילה ביפ" בערוץ 2. בשנת 2013 החלה לשחק בסדרה "מלבי אקספרס" בערוץ 10. ב-2014 השתתפה עם בן זוגה בתוכנית ריאליטי הזוגות "זוג מנצח VIP". כמו כן השתתפה בעונה השלישית של הסדרה "מר עגבנייה" בכיכובו של יובל שם-טוב.

בשנת 2015 השתתפה בתוכנית "מיכל הקטנה והמפלצות" בכיכובה של מיכל ויצמן. אותה שנה כיכבה בסרט הקצר "הבתולה סוזי והקדושות מפתח תקווה" של דפנה פלד בתפקיד סוזי.

ב-2016 השתתפה בסדרה "קומדי סנטרל סטיישן" המשודרת בהוט קומדי סנטרל, שם הופיעה במערכונים משלה עם דמות בשם "מישל" - זמרת מצליחה לשעבר שמהרגע בו הפכה לאמא חייה הפכו לגיהנום והיא משתוקקת להחזיר לעצמה את התהילה.

בשנת 2018 השתתפה בעונה השביעית של הסדרה "הקלמרים", בתפקיד אושרז ביסה. באותה שנה השתתפה בסדרה "שנות ה-80", בתפקיד אניטה.

החל מ-2021 היא מופיעה יחד עם קרן אור שלוין בהצגה הזוגית לנשים "מרינה ושירין - מטפלות בחיוך מיוחד".

== חיים אישיים ==
באוגוסט 2013 נישאה לנמרוד מאהלר. להם שני בנים.

==קישורים חיצוניים==

* - ראיון
* - באתר האלופה
* 

קטגוריה:מתחרי זוג מנצח VIP
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון מיטרני (חולון)
קטגוריה:בוגרות הדרך - בית הספר לביטוי בימתי
קטגוריה:בוגרי הדרך - בית הספר לביטוי בימתי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
סיבורגיום

סִיבּוֹרְגְּיוּם (Seaborgium) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר שסמלו הכימי Sg ומספרו האטומי 106. זהו היסוד ה-3 בקבוצת היסודות העל-כבדים וה-14 בסדרת היסודות הטרנס אורניים.

==היסטוריה==
למשך תקופה מסוימת לפני, וקצת לאחר שנתגלה בשנת 1974, נקרא היסוד Unnilhexium וסמלו היה Unh כשם הספרות 1, 0, 6, בלטינית. שמו נגזר משמו של המדען גלן תיאודור סיבורג, והוא אחד משני היסודות היחידים ששמם ניתן להם על שם אדם בעודו בחיים.

הסיבורגיום נוצר לראשונה ביוני 1974 על ידי קבוצת מדענים במעבדה הלאומית לורנס ברקלי, באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ביניהם אלברט גיורסו, על ידי הפצצת אטומי <sup>249</sup>Cf ביוני <sup>18</sup>O ב"מאיץ יונים על-כבדים". מההפצצה נוצרו כמה אטומי <sup>263</sup>Sg ו-4 נייטרונים חופשיים.

שלושה חודשים לפני שקבוצת המדענים מברקלי הודיעה על תגליתם, קבוצת מדענים בראשות גאורגי פליורוב מהמכון המאוחד למחקר גרעיני בדובנה שברוסיה, טענו שיצרו כבר <sup>259</sup>Sg על ידי הפצצת <sup>207</sup>Pb ו-<sup>208</sup>Pb ביוני <sup>54</sup>Cr במאיץ חלקיקים.

בשנת 1993 אושרה התגלית של קבוצת המדענים מברקלי והקרדיט לגילוי ניתן להם.

לסיבורגיום אין שימושים מיוחדים מלבד שימושי מחקר בשל זמן מחצית החיים הקצר שלו. בשנת 2014 דווח על הצלחה ראשונה ליצור תרכובת של יסוד על-כבד ופחמן כאשר שמונה עשר אטומים של סיבורגיום הומרו לתרכובת של הקסא-קרבוניל סיבורגיום, הכוללת שש מולקולות של פחמן חד-חמצני המחוברות לאטום משותף של סיבורגיום.

==איזוטופים של סיבורגיום==
לסיבורגיום יש עד כה כ-11 איזוטופים שונים 10 הידועים שבהם:
*258 - בעל זמן מחצית חיים של 2.9 מילישניות.
*259 - בעל זמן מחצית חיים של 0.48 שניות.
*260 - בעל זמן מחצית חיים של 3.6 מילישניות.
*261 - בעל זמן מחצית חיים של 0.23 שניות.
*262 - בעל זמן מחצית חיים של 6.9 מילישניות.
*263 - בעל זמן מחצית חיים של 0.3 עד 0.9 שניות.
*265 - בעל זמן מחצית חיים של 7.9 שניות.
*266 - בעל זמן מחצית חיים של 21 שניות.
*269 - בעל זמן מחצית חיים של 22 שניות.
*271 - בעל זמן מחצית חיים של 2.4 דקות (היציב ביותר).

==קישורים חיצוניים==

*[http://periodic.lanl.gov/elements/106.html סיבורגיום], באתר המעבדה הלאומית לוס אלמוס
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
קטגוריה:מתכות מעבר
הרוח מטירת קאנטרוויל

הרוח מטירת קאנטרוויל (באנגלית: The Canterville Ghost), הוא הומורסקה מאת הסופר והמחזאי האירי אוסקר ויילד. זהו אחד הסיפורים הראשונים פרי עטו של וויילד שראו אור, והתפרסם במקור בשני חלקים - הראשון ב-23 בפברואר 1887 והשני ב-2 במרץ באותה שנה. העלילה עוסקת במשפחה אמריקנית שעוברת לגור בטירה שאותה רודפת רוחו של אציל אנגלי, שהרג את אשתו ולאחר מכן נכלא והורעב על ידי אחיה של אשתו. ויילד מתאר את מערכת היחסים המתפתחת בין רוח הרפאים המאיימת לבין בני המשפחה האמריקנית. ויילד משלב ביקורת על האמונות הטפלות של החברה האנגלית הגבוהה, כמו גם על אורח החיים האמריקני.

== תקציר ==
השגריר האמריקני לחצר המלוכה הבריטית, חירם ב. אוטיס, ומשפחתו עוברים לגור בקאנטרוויל צ'ייס, אחוזה בריטית כפרית, על אף שהלורד קאנטרוויל מזהיר אותם כי הטירה רדופת רוחות. בני המשפחה הם השגריר אוטיס, אשתו, בנם הבכור וושינגטון, ביתם וירג'יניה וצמד התאומים. תחילה אף אחד מבני המשפחה אינו מאמין בקיומן של רוחות רפאים, אך תוך זמן קצר איש מהם אינו יכול להתכחש לנוכחותו של סר סימון דה קאנטרוויל. הגברת אוטיס שמה לב לכתם דם מסתורי על הרצפה וסוכנת הבית, הגברת אומני, מספרת לה כי הכתם הוא דמו של קאנטרוויל ואי אפשר להסירו, ועל כך קופץ הבן הבכור ומציע להשתמש במסירי כתמים מסחריים.

כשרוח הרפאים מופיאה לראשונה הגברת אוטיס קופצת ממיטתה ומציעה לרוח נוזל סיכה כדי לשמן את השלשלאות שלה. הרוח מטיחה את הבקבוק בזעם לרצפה ונמלטת מהחדר. התאומים משליכים לעבר הרוח כריות והיא נסה על נפשה. גם ניסיונות חוזרים ונשנים של הרוח להפחיד את בני המשפחה באמצעות לבישת חזות מאיימת וכתמי דם ששבים ומופיעים, עולים בתוהו, וסר סימון חש חסר אונים ומושפל.

== עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה ==
קיימות מספר גרסאות קולנועיות וטלוויזיוניות לסיפור. המפורסמות שבהן:
* הגרסה הקולנועית הראשונה היא משנת 1944 בכיכובו של צ'ארלס לוטון.
* מחזמר בהפקת רשת ABC משנת 1966 בכיכובם של דאגלס פיירבנקס, מייקל רדגרייב ופיטר נון.
* Кентервильское привидение - סרט אנימציה סובייטי משנת 1970 בהפקת "סיוז מולטפילם".
* סרט טלוויזיה של ערוץ HTV הוולשי משנת 1974 עם ג'יימס ויטמור, איילה בלייר, פלורה רובסון ודייוויד ניבן בתפקיד הרוח.
* סרט טלוויזיה משנת 1986 בכיכובם של ג'ון גילגוד בתפקיד הרוח, לצד אליסה מילאנו וג'ורג' בייקר.
* סרט מצויר אמריקני משנת 1988.
* סרט טלוויזיה של רשת ABC משנת 1996 עם נב קמפבל ופטריק סטיוארט בתפקיד הרוח.
* סרט טלוויזיה בריטי משנת 1997 עם איאן ריצ'רדסון בתפקיד הרוח ובכיכובם של ג'יימס ד'ארסי, סיליה אימרי, פולין קווירק, ריק מייאל ואיאן מקניס.
* Bhoothnath (מילולית: אדון הרוחות) - גרסה בוליוודית משנת 2008.
* Le Fantôme de Canterville - הפקה בלגית-צרפתית משנת 2016.
* סרט מצויר באורך מלא עם קולותיהם של סטיבן פריי, יו לורי ומירנדה הארט.
* סדרת טלוויזיה ב-4 חלקים משנת 2021, הפקה משותפת של רשת BBC הבריטית ורשת BYUtv האמריקנית בכיכובו של אנתוני הד בתפקיד הרוח<ref></ref>.
* פרק בתוכנית "פלאי קלעים". 
* "הרוח בטירה" - סרט הנפשה בריטי משנת 2023. בגרסה הזאת הבן הגדול לא מופיע.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* (גרסה מדובבת לאנגלית משנת 1996 במסגרת סדרת "סיפורי עמים מסביב לעולם").
* 
* 
* 
*
*[http://allmovie.com/cg/avg.dll?p=avg&sql=1:181231 על הסרט ב-AMG]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סיפורים קצרים
קטגוריה:יצירות אוסקר ויילד
ראובן אלבז

הרב ראובן אלבז (נולד בט"ו בסיוון ה'תש"ד, 6 ביוני 1944) הוא חבר מועצת חכמי התורה של מפלגת ש"ס, ראש ישיבת אור החיים המיועדת לחוזרים בתשובה ורב שכונת בית ישראל. בשנת 2008 הורשע בפסק דין חלוט בתיווך לשוחד ובקשירת קשר לביצוע פשע במסגרת פרשת בניזרי.

==ביוגרפיה==
נולד בפאס שבמרוקו להורים שמוצאם מהעיר בוז'עד. עד גיל 11 למד בתלמוד תורה חצי יום לימודי קודש וחצי יום לימודים כלליים.

בשנת ה'תשט"ז (1956), עלה לישראל דרך עליית הנוער ללא הוריו, שהצטרפו לאחר זמן. במשך שנתיים למד בבית ספר של תנועת פא"י עד גיל בר מצווה.

הרב אלבז סיפר כי בגיל מבוגר יותר נולד אצלו הרצון לעסוק בהחזרה בתשובה: "אני זוכר שעשו לכולנו בר מצווה משותפת, והזמינו אותי לדבר. אני לא יכול לשכוח את הנאום הזה. אמרתי לכולם שעם ישראל צריך לחזור בתשובה, ושאנחנו הנחשונים שלפני המחנה, ואנחנו נעשה מהפכות בעם ישראל. והחל מאז הפך אצלי הרצון להפיץ את אור ה' בעולם".

למד בישיבת תפארת ישראל בחיפה בראשות הרב דב מאיר רובמן שאירח אותו לסעוד על שולחנו בערבי שבתות וחגים. למד גם אצל הרב רפאל שפירא, חתן הרב רובמן, והיה אצלו כבן בית. כעבור שלוש שנים, לאחר התייעצות עם הרב יעקב ישראל קניבסקי ("הסטייפלר"), עבר ללמוד בישיבת מגדיאל אצל רבי נחום לסמן. לאחר מכן עבר לישיבת נובהרדוק-בית יוסף בירושלים אצל הרב בן ציון ברוק וחתנו הרב אברהם נח גרבוז. לאחר נישואיו המשיך ב"מתיבתא הראשון לציון" אצל הרב עובדיה יוסף, שם קיבל סמיכה לרבנות ולדיינות.

== פעילותו הציבורית ==
בגיל 25 מונה לרבה של שכונת בית ישראל בירושלים. למד פסיקה הלכתית גם אצל הרב בן ציון אבא שאול, כאשר השניים למדו בחברותא. משנת ה'תשכ"ט (1969) משמש הרב אלבז כראש ישיבת אור החיים ומוסדותיה בשכונת הבוכרים בירושלים. הוא קרא לישיבה על שם ספרו של רבי חיים בן עטר.

במסגרת פעילותו להחזרה בתשובה הקים קהילות לומדים בערים בישראל. שיעורו בישיבה מועבר בימי חמישי דרך לוויין דר וסוחרת. בימי שבת הוא מוסר שיעור בפרשת השבוע. רבים משיעוריו משודרים באינטרנט ובתחנות הרדיו.

בשנת 2012 העריך המגזין פורבס את שווי המוסדות בראשותו בכ-40 מיליון ש"ח.

בשנת ה'תשע"ה (2015), לקראת הבחירות לכנסת ה-20, מונה לחבר מועצת חכמי התורה של ש"ס.

== הרשעה בפלילים ==
ב-21 במרץ 2006 עצרה המשטרה את הרב אלבז, בחשד שקיבל כספים מהקבלן משה סלע, ידידו של שלמה בניזרי, בתמורה לטובות הנאה שהעניק בניזרי לסלע. הוא הואשם בקשירת קשר לביצוע פשע, קבלת שוחד ותיווך לשוחד. ב-1 באפריל 2008 הרשיע<ref></ref> בית המשפט המחוזי בירושלים את הרב אלבז בתיווך לשוחד ובקשירת קשר לביצוע פשע. השופט יעקב צבאן קבע בגזר הדין, כי "אדם הנמצא במעמדו וכוחו... ראוי ברגיל למאסר בפועל משמעותי... אולם...יש לתת מלוא המשקל לעברו הטוב, המיטיב והמיוחד." בשל כך נגזרו על הרב אלבז 8 חודשי מאסר על תנאי וקנס של 120,000 ש"ח. ערעורו לבית המשפט העליון נדחה.

==קישורים חיצוניים==
* אתר [http://www.orhachaim.org ישיבת אור החיים]
* [http://www.beinenu.com/faceted_search/results/ראובן%20אלבז משיעורי הרב ראובן אלבז], לצפייה באתר בינינו
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תנועת התשובה: פעילים
קטגוריה:בוגרי ישיבת תפארת ישראל
קטגוריה:ראשי ישיבה ספרדיים
קטגוריה:ראשי ישיבות לחוזרים בתשובה
קטגוריה:חברי מועצת חכמי התורה של ש"ס
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:רבנים ישראלים שהורשעו בדין
קטגוריה:מורשעים בעבירות שוחד בישראל
קטגוריה:סגל ערוץ הידברות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
בוהריום

בּוֹהרִיּוּם או בוריום (Bohrium) הוא יסוד מלאכותי ממתכות המעבר שסמלו הכימי Bh ומספרו האטומי 107. זהו היסוד ה-4 בסדרת היסודות העל כבדים וה-15 בסדרת היסודות הטרנס אורניים. ה"בוהריום" קרוי על שם הפיזיקאי נילס בוהר.

==היסטוריה==
בוהריום נוצר לראשונה ב-1976 על ידי קבוצת מדענים בראשות גאורגי פליורוב מהמכון המאוחד למחקר גרעיני בדובנה. קיומו של הבוהריום אושר סופית בשנת 1981 על ידי פטר ארמברוסטר וצוות המדענים שעבדו במרכז הלמהולץ למחקר יונים כבדים, שדרמשטאדט, גרמניה. הוא נוצר בהפצצת <sup>209</sup>Bi ביוני <sup>54</sup>Cr.

==איזוטופים של בוהריום==
לבוהריום נתגלו כ-7 איזוטופים שונים:
* 261 - עם זמן מחצית חיים של 11.8 מילישניות.
* 262 - עם זמן מחצית חיים של 8.0 עד 102 מילישניות.
* 264 - עם זמן מחצית חיים של שנייה.
* 266 - עם זמן מחצית חיים של 2.47 שניות.
* 267 - עם זמן מחצית חיים של 17 שניות.
* 271 - עם זמן מחצית חיים של 14 מילישניות.
* 272 - עם זמן מחצית חיים של 15.338 עד 24.103 שניות (היציב ביותר).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קטגוריה:יסודות על-כבדים
קטגוריה:נילס בוהר
סם וורנר

סמואל לואיס "סם" וורנר (באנגלית: Samuel Louis "Sam" Warner; 10 באוגוסט 1887 – 5 באוקטובר 1927) היה מפיק יהודי-אמריקאי יליד פולין, והיה אחד ממקימי אולפני האחים וורנר ולימים כיהן כמנכ"ל התאגיד.

== ביוגרפיה ==
שמואל ווֹנְסָל (Szmuel Wonsal) נולד בפולין בעיירה קראסנושיילץ (אז חלק מהאימפריה הרוסית). הוא היה אחד מבין 11 הילדים של זוג היהודים בנימין, יצרן נעליים, ופרל-לאה (לבית איכלבאום). נודע אחר-כך כ"סם". התעניינותו בסרטים החלה לאחר שראה את הסרט "הגניבה הגדולה ברכבת" של תומאס אדיסון כשעבד בפארק השעשועים סידאר בסאנדאסקי, אוהיו.

וורנר ידוע בזכות הבאת הסאונד לסרטיהם של האחים, ובכך התחיל את עידן הסרטים עם הקול (הראינוע הפך לקולנוע). מטרה זו אומנם הושגה, אבל בדרכה הסתכסך רבות עם אחיו הארי וזמן קצר לפני הקרנת הסרט הראשון עם סאונד, חלה והזניח את בריאותו עד שנפטר. וורנר לא זכה להגיע לבכורת הסרט זמר הג'אז בניו יורק או לראות את ההשפעה הענקית שהביאה המצאתו.

כיום, קבורה גופתו של סם וורנר בבית הקברות "בית שלום" במזרח לוס אנג'לס, קליפורניה בסמוך לקברי כמה מאחיו. לסם וורנר "כוכב" בשדרת הכוכבים בהוליווד.

== ראו גם ==
* הארי וורנר 
* ג'ק וורנר 
* אלברט וורנר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
סם
קטגוריה:מייסדי האקדמיה האמריקאית לקולנוע
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:יהודים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:מהגרים מפולין לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1927
ביקור חולים (סרט)

ביקור חולים הוא סרט ישראלי עלילתי קצר משנת 2005. 

במאית ותסריטאית הסרט היא מיה דרייפוס, בוגרת החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.

==תקציר העלילה==
מיכל (טלי שרון) קוטעת טיול במזרח על מנת לחזור לישראל ולבקר את סבתה (חנה ריבר) המאושפזת במחלקה הפנימית. במהלך ביקור טעון בבית החולים היא נאלצת להכיר בעובדות: סבתה מאבדת את צלילות דעתה ואילו אמה קלודט (פירה קנטור) מתעקשת שלא להשתנות. הסרט הוא פורטרט טרגי-קומי של שלוש נשים שונות המנסות לתקשר זו עם זו.

==צוות==
*תסריט ובימוי: מיה דרייפוס
*הפקה: מרב מירצקי
* שחקנים: טלי שרון, פירה קנטר, חנה ריבר, הדס קלדרון
*צילום: שי פלג
*עריכה: רונית פורת

==פרסים==
הסרט זכה בפרסים הבאים:
* מקום שני בתחרות Cinéfondation (תחרות המיועדת לסרטי סטודנטים קצרים ובינוניים מרחבי העולם) בפסטיבל הקולנוע בקאן 2005 (במשותף עם ודוויום (Vdvoyom) של ניקולאי חומריקי) [http://www.festival-cannes.com/en/archives/2005/allAward.html]
* "פרס הסרט העלילתי" בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים ברחובות 2005 ([http://www.iwff.net/index-2005.htm אתר הפסטיבל] )
* פרס סרט העלילה בפסטיבל הבינלאומי ה-11 לסרטי סטודנטים באוניברסיטת תל אביב, 2006.

==קישורים חיצוניים==

* [http://archive.taufilmfest.com/11/hebrew/program_filmview.asp?date=0506&flid=1374 דף הסרט] באתר פסטיבל הבינלאומי ה-11 לסרטי סטודנטים 
* [http://www.festival-cannes.com/en/archives/ficheFilm/id/4280072.html דף הסרט] באתר פסטיבל קאן

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי סטודנטים
קטגוריה:סרטים ישראליים קצרים
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
אוצלוט

אוֹצֶלוֹט (שם מדעי: Leopardus pardalis) הוא מין של חתול בר מהסוג נמרון המצוי בדרום ומרכז אמריקה, ואף צפונית יותר, עד טקסס. הוא מצוי גם באי טרינידד. אורך גופו מגיע עד מטר אחד, וזנבו עד 45 ס"מ. משקלו נע בין 10 ל-15 ק"ג.

==תיאור==
האוצלוט פעיל לרוב בלילה, אך נצפו מקרים בהם צד ביום: בחורפים קרים, כאשר הטרף העיקרי פעיל ביום ורחוק ממשכנות האדם. במשך היום הם נחים על עצים, או עלים דחוסים. האוצלוט טריטוריאלי למדי, ובסכסוכים על הטריטוריה שגודלה מ־2.5 עד 18 קמ"ר, נלחם בפראות, ולעיתים אפילו עד מוות.

אסטרטגיית הרבייה היא פוליגמיה: זכר עם מספר נקבות. כמו רוב החתולים הם יחידאים, ונפגשים בעיקר כדי להזדווג. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בגיל 18 חודשים ולבלות מינית בגיל 13 שנים. הזכר מגיע לבגרות מינית בגיל 15 חודשים ולבלות מינית בגיל 15 שנים. <BR> ייחום מתרחש כל 4–6 חודשים למשך 10 ימים, אלא אם הנקבה מתעברת. בזמן ההזדווגות, הנקבה מוצאת מערה בצוק תלול, או גזע עץ חלול, או סבך עלים, ושם הם מזדווגים. ההיריון נמשך 79–85 ימים, ובסופו ממליטה הנקבה גור אחד או שניים, לעיתים רחוקות שלושה-ארבעה, הנולדים סומים ובעלי פרווה דלילה ביותר. הנקבה דואגת לצאצאים לבדה, ללא הזכר.

אוצלוט על עץ

האוצלוטים טורפים כמעט כל בעל-חיים הקטן מהם. קופים, נחשים, דגים, דו-חיים וציפורים הם טרף נפוץ, אך האוצלוט אינו בוחל גם בחיות בית קטנות כמו גורי חזירים. מחקרים הראו שהם תרים אחר טרף באמצעות חוש הריח, אבל לאוצלוטים יש ראייה חדה, כולל, כמו שעיניהם הכהות מראות, ראיית לילה.

פרוות האוצלוט דומה לזו של היגואר. בעבר היא הייתה בעלת ערך רב בתעשיית הטקסטיל, ומאות אלפי אוצלוטים ניצודו בשביל פרוותם (כדי להכין מעיל פרווה אחד יש צורך בפרוותיהם של 30 אוצלוטים). לכן הוגדר האוצלוט כשרוי בסכנת הכחדה משנות השמונים של המאה ה־20, אך ב־2006 הוגדר מצבו כ"ללא חשש" (ע"פ "הרשימה האדומה" של IUCN) בשל גידול אוכלוסייתו. רק תת-מין אחד שלו, אוצלוט טקסס (Leopardus pardalis albescens) עדיין שרוי בסכנת הכחדה.

אוצלוט בג'ונגל בבוליביה

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:חתולים קטנים
קטגוריה:יונקים ביער האמזונאס
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אמריקה המרכזית
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:קוסטה ריקה: יונקים
קטגוריה:פנמה: יונקים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:ונצואלה: יונקים
קטגוריה:הונדורס: יונקים
קטגוריה:גואטמלה: יונקים
ולדיסלב בוגיצ'ביץ'

ולדיסלאב בוגיצ'ביץ (בסרבית קירילית: Владислав Богићевић; נולד ב-7 בנובמבר 1950) הוא כדורגלן עבר סרבי.

בוגיצ'ביץ', יליד בלגרד, החל את הקריירה שלו בכוכב האדום בלגרד, עימה זכה בחמש אליפויות יוגוסלביה. בנבחרת יוגוסלביה שיחק בוגיצ'ביץ' 47 משחקים, והשתתף איתה במונדיאל 1974.

לאחר עונה אחת במריבור ושמונה עונות בכוכב האדום, עבר בוגיצ'ביץ' לניו יורק קוסמוס מה-NASL. באותו זמן זכה לכינוי "בוגי". ב-203 משחקי עונה כבש בוגיצ'ביץ' 31 שערים ובישל 147.

בכל שבע עונותיו ב-NASL היה חלק מנבחרת העונה הראשונה או השנייה. בנוסף זכה עם הקוסמוס בשלוש אליפויות. בשנת 2002, נכנס בוגיצ'ביץ' להיכל התהילה של הכדורגל הלאומי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים יוגוסלבים
קטגוריה:קשרי כדורגל יוגוסלבים
קטגוריה:בלגרד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מריבור
קטגוריה:כדורגלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק קוסמוס
קטגוריה:מאמני כדורגל סרבים
קטגוריה:מאמני בלננסש
קטגוריה:סרביה ומונטנגרו: מאמני כדורגל
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לכדורגל
קטגוריה:יוגוסלבים שנולדו ב-1950
דייל קרנגי

דייל קרנגי (שם מלא באנגלית: Dale Breckenridge Carnegie; 24 בנובמבר 1888 – 1 בנובמבר 1955) היה סופר אמריקאי ומפתח שיטת קרנגי לפופולריות, מודעות עצמית ודיבור לפני קהל.

==ביוגרפיה==
דייל קרנגי נולד למשפחה ענייה בעיר מריוויל במדינת מיזורי. הוא למד במכללה ממשלתית למורים בוורנסבורג (Warrensburg). לאחר סיום לימודיו עבד כאיש מכירות. הוא החל להרצות בנושא דיבור לפני קהל לפני אנשי מכירות בארגון ימק"א המקומי. קרנגי חקר את תולדותיהם של אנשים עשירים ומשפיעים וכתב ספר על הנשיא אברהם לינקולן. 

קרנגי כתב ספרי הדרכה שהודפסו בעשרות מיליוני עותקים ותורגמו לעשרות שפות. הוא הקים את הארגון "דייל קרנגי ושותפיו", שמרכזו בניו יורק. הארגון מרכז את כל ההכשרות בשיטת קרנגי המועברות בעולם. 

קרנגי מת ב-1955 מלימפומת הודג'קין. לאחר מותו ירשה אשתו דורותי את הזכויות לספריו. סניף של ארגונו קיים גם בישראל, ובראשו עומד גלעד ניומן.

==מספריו==
*"כיצד לרכוש ידידים והשפעה"
*"איך לדבר לפני קהל ולהשפיע על אנשים"
*"המנהיג שבך"
*"אל דאגה", תרגום מאנגלית How to stop worrying and start living, תרגם י.א. עבאדי, בהוצאת ספרי לפיד, סטימצקי 1957

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1955
ההסדר

ההסדר הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של יוסף סידר, שיצא לאקרנים בשנת 2000.

הסרט זכה להצלחה בישראל ובחו"ל, הן על ידי הקהל והן על ידי מבקרי הקולנוע, וגרף שישה פרסי אופיר בתחום התסריט, הצילום, העריכה, השחקן והשחקנית הראשיים (עבור אקי אבני וטינקרבל) ועבור הסרט הטוב ביותר. לאחר מכן השתתף בפסטיבל הקולנוע הפוליטי בארצות הברית, וזכה בפרס מיוחד בפסטיבל הקולנוע בוושינגטון. סידר עצמו התגורר שנתיים בהתנחלות דולב לצורך כתיבת התסריט, וכמו כן השחקנים שהו בהתנחלויות, לצורך העבודה על התפקידים השונים.

==עלילה==
העלילה מתמקדת בדמותו של מנחם (אקי אבני), קצין צבא דתי בסיירת צנחנים שזוכה לאהדת מפקדי הצבא, אהדת סובביו ואהדת ראש ישיבת ההסדר בה למד. הרב צבי מלצר (אסי דיין), מעודד אותו להקים פלוגה תורנית, המורכבת מבני ישיבות. לאחר שמנחם מקים פלוגה תורנית מופתית, הוא מופתע לגלות שרצונותיו ושאיפותיו נעלמים בפרץ האידאולוגיה הסובבת אותו. כאשר הוא מתאהב בבתו של הרב, מיכל (טינקרבל), הוא מתאכזב לגלות שהרב ייעד אותה לפיני, תלמיד ישיבה נוסף וחברו הטוב של מנחם עצמו. הרב מלצר טוען כי אהבתו של מנחם, כלפי מיכל, היא בגדר שפיכות דמים כלפי פיני, אך מיכל עצמה אינה מעוניינת בפיני כלל ומאיצה במנחם להגיע להחלטה. עליו לבחור בין אהבתו אליה לבין ציותו לאביה. במהלך התהליך אותו עובר מנחם, עולה חשד במשרדי השב"כ, כי מנחם שייך להתארגנות מחתרתית שיצאה מתוך כותלי הישיבה, והוא נעצר על סמך חשד זה. מנחם מנסה להוכיח את חפותו ולתפוס את האשמים האמיתיים במזימה.

== פסקול הסרט ==
המוזיקה המקורית לסרט נכתבה על ידי יונתן בר גיורא. היא זכתה לשבחים בניו יורק טיימס וב"וראייטי", וזיכתה את המלחין במועמדות לפרס המוזיקה הטובה ביותר של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה לשנת 2000. 

בפסקול הסרט משתתפים אלי לוזון ששר את שיר הנושא ("תהא השעה הזאת") וקטעים נוספים בפסקול, וכן הזמרת רינת גבאי.

נעימת הנושא יצאה בשנת 2018 באלבום-אוסף של מוזיקה לסרטים שכתב בר גיורא ב"הליקון".

בתחילת 2020 ביצעה התזמורת האנדלוסית הישראלית אשדוד את היצירה "הר הבית", מתוך פסקול הסרט, במסגרת המופע "פסקול הלב".<ref></ref>

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקנ/ית !! דמות
|-
| אקי אבני || המ"פ מנחם
|-
| אסי דיין || הרב צבי מלצר
|-
| עידן אלתרמן || פיני, חייל וחבר של מנחם
|-
| טינקרבל || מיכל מלצר, בת הרב
|-
| אמנון וולף || הסמ"פ מוקי
|-
| מיכה סלקטר || איתמר, חייל וחבר של מנחם
|-
| שמעון מימרן || המג"ד בני
|-
| אורי קלאוזנר || סוכן השב"כ סיוון
|-
| שמואל קלדרון || האלוף דורון
|-
| יגאל נאור || איתן, ראש אגף בשב"כ
|}

==קישורים חיצוניים==

* "[https://web.archive.org/web/20050309180955/http://go.walla.co.il/hahesder/index.html ההסדר]" – האתר הרשמי
* 
* "[http://filmfund.org.il/?id=11&nom=2117 ההסדר]" באתר קרן הקולנוע הישראלי
* ענת צוריה, [https://eretzacheret.org/כשסיפור-אהבה-מינורי-הופך-לעלילת-מתח/ כשסיפור אהבה מינורי הופך לעלילת מתח], מגזין "ארץ אחרת"
* נעימת הנושא של הסרט - יונתן בר גיורא https://music.apple.com/us/album/jonathan-bar-giora-original-motion-picture-soundtrack/1423041895

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:ישיבות בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:צה"ל בקולנוע
קטגוריה:סרטי יוסף סידר
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2000