OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עכסן גב-יהלום מזרחי

עכסן גב-יהלום מזרחי (שם מדעי: Crotalus adamanteus) הוא מין הנחש הארסי הארוך ביותר באמריקה ומין העכסן הגדול ביותר. הוא מצוי בדרום-מזרח ארצות הברית מצפון קרוליינה עד לפלורידה ולפלורידה קיז ומערבה עד דרום אלבמה, נהר המיסיסיפי ועד דרום-מזרח לואיזיאנה. למין זה אין תת-מינים מוכרים.

== מאפיינים ==
זהו הגדול שבעכסנים, ואחד הנחשים הארסיים הגדולים ביותר, לאחר קוברה מלכותית וביטיס גאבון. הנחש הגדול ביותר הגיע לאורך 2.4 מטרים ולמשקל 15 קילוגרם. הוא בעל ראש גדול עם גומות חום סביב עיניו, גוף גדול הנע באיטיות ובקצה עכס צהוב. צבעו של הנחש חום-אפור עם רצועות שחורות וביניהם אזור צהוב. בין העיניים ישנו פס שחור גדול. בתוך פיו ישנה לשון מפוצלת ושיני ארס גדולות.

הנחש מצוי בסביבות של יערות מחטניים, חורשות דקלים, ערבות וחולות חופים. הוא מצוי גם בביצות מיוערות, חורשות מוצפות, ביצות מליחה ועוד. בעתות הקיץ החמות הנחשים יסתתרו במחילות של גופרים או של צבי גופר.

הנחש הוא צייד הפעיל בעיקר בלילה וניזון מיונקים קטנים ובעיקר מאוגריים מהסוג Oryzomys, ארנבוני יער, עופות שונים כמו שלווים אמריקנים, רליתיים ותרנגולי הודו, וגם טרף קטן יותר כמו עופות שונים, זוחלים אחרים ואף חרקים גדולים.

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="150">
Crotalus adamanteus.jpg|עכסן מתחבא בעשב
Crotalus adamanteus1.jpg
LouisvilleZooCrotalus.jpg|עכסן חושף את שיני הארס שלו
Crotalus adamanteus (1).jpg
Crotalus adamanteus 88475195.jpg
Eastern Diamondback Rattlesnake, NPSPhoto (6155835254).jpg
Eastern Diamondback Rattlesnake (Crotalus adamanteus) (25055449725).jpg
Crotalus adamanteus (Indian River County).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1799
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פאליזו דה בובואה
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צפעוני גומה
קטגוריה:ארצות הברית: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים בדרום-מזרח ארצות הברית
איי. אף. קיי. מרייהאמן

איי. אף. קיי. מרייהאמן (בפינית: IFK Mariehamn) הוא מועדון כדורגל פיני מהעיר מרייהאמן, בירת איי אולנד שבפינלנד. 
== היסטוריה ==
לאורך רוב שנות קיומה הקבוצה שיחקה בליגות הנמוכות בפינלנד למעט עונת 1977/78 שבה שיחקה בליגה הראשונה.

בעונת 2004 העפילה לליגה השנייה בחישובתה והחל משנת 2005 היא משחקת בליגת העל הפינית.

בעונת 2016 זכתה לראשונה באליפות פינלנד.

==תארים==
*ליגת העל הפינית: 1
**2016
*הגביע הפיני: 1
**2015

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל פיניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1919
קטגוריה:אולנד
גלרט (כלב מיתולוגי)

גלרט, בציורו של צ'ארלס ברטון ברבר
גלרט (בוולשית: Gelert) הוא כלב מיתולוגי וגיבור סיפור עם וולשי. הוא המזוהה עם העיירה בד'גלרט ("קברו של גלרט") שבצפון ויילס הקרויה על פי המסורת על שמו.

על פי אגדת העם, גלרט היה כלבו הנאמן של ל'ואלין הגדול נסיך ממלכת גוויניד'. גלרט נותר בבית הנסיך ושמר על בנו התינוק, כאשר חזר ל'ואלין ממסע ציד הוא מצא את חדר בנו הפוך ומבולגן, העריסה הפוכה, כתמי דם על פניו של כלבו והתינוק נעלם. ל'ואלין מאמין כי הכלב הרג את בנו ובהתקף זעם שולף את חרבו והורג את גלרט. לאחר שגלרט נהרג שומע ל'ואלין את בנו בוכה ומוצא אותו שוכב מתחת להריסה ובפינת החדר את גופתו של זאב שגלרט הרג, בכך למעשה היה זה גלרט שהציל את בנו מפני הזאב ול'ואלין בהתקף זעם הרג את כלבו הנאמן.

משהבין את טעותו, הצטער ל'ואלין וערך טקס קבורה מלכותי לכלבו הנאמן גלרט. לפי האגדה ל'ואלין מעולם לא חייך אחרי אותו אירוע.

האגדה של גלרט היא וריאציה של אגדת העם במוטיב "הכלב הנאמן" - סיווג ארנה-תומפסון 178A.

==קברו של גלרט==
קברו של גלרט, סמוך ל[[בד'גלרט.]]
בסמוך לעיירה בד'גלרט המזוהה עם סיפורו המיתולוגי של ל'ואלין וגלרט מצוי קבר אבן שהפך במשך השנים למוקד תיירות מוכר בצפון ויילס, על הקבר מסופרת אגדת העם של גלרט. כיום מוסכם על ידי רוב ההיסטוריונים כי המקום מכונה "קברו של גלרט" על שם הקדוש קילרט שחי במאה ה-7 וסיפורו של הכלב גלרט נקשר לאזור מאוחר יותר. היה זה בעל מלון מקומי בשם דייוויד פריצ'רד שקשר את אגדת גלרט למקום וחקק את סיפורו על הקבר בסוף מאה ה-18 במטרה להגדיל את התיירות באזור.

כך מתואר סיפורו של גלרט על אבן הקבר:

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bbc.co.uk/blogs/wales/entries/e6f11332-ae6f-3364-96a4-1af14401369b אודות אגדת גלרט] באתר BBC ויילס.
* [http://www.historic-uk.com/HistoryUK/HistoryofWales/The-legend-of-brave-Gelert/ אודות אגדת גלרט] באתר 'Historic UK'.

קטגוריה:בעלי חיים מיתולוגיים
קטגוריה:כלבים בתרבות
קטגוריה:ויילס: תרבות
פרננדו הראשון, מלך פורטוגל

פרננדו הראשון, מלך פורטוגל (בפורטוגזית: Fernando I; 31 באוקטובר 1345 - 22 באוקטובר 1383), היה מלך פורטוגל בין השנים 1367–1383 וטוען לכתר קסטיליה בין השנים 1369–1371.

==ביוגרפיה==
פרננדו נולד בקוימברה בפורטוגל ב-31 באוקטובר 1345, לפדרו הראשון, מלך פורטוגל וקונסטנסה מנואל, בתם של חואן מנואל, נסיך ויאנה וקונסטנס מאראגון, נסיכת ויאנה.

בשנת 1367 מת אביו פדרו הראשון, מלך פורטוגל, ופרננדו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1369 מת פדרו, מלך קסטיליה, ובמקומו עלה לשלטון אחיו אנריקה השני, מלך קסטיליה - בנו הלא חוקי של אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה. פרננדו ערער על זכותו של אנריקה, ותבע את כתר קסטיליה לעצמו. בעקבות כך פרצה מלחמה בין קסטיליה לפורטוגל, ובשנת 1371 חתמו השניים על הסכם בתיווכו של האפיפיור גרגוריוס האחד עשר, שאנריקה ישלוט בממלכת קסטיליה, ואילו פרננדו יתחתן עם בתו של אנריקה - לאונור מקסטיליה. אולם עוד קודם קיום ההסכם התחתן פרננדו עם לאונור טלס, בתם של מרטין אפונסו טלו דה מנסס ואלדונסה אאנס דה ואסקונסלוס. כעבור זמן קצר התחדשה המלחמה בעקבות תככיו של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר, והיא נמשכה עד לשנת 1373.

לאחר מותו של אנריקה השני, מלך קסטיליה בשנת 1379, שוב התחדשה המלחמה בעקבות תככי ג'ון מגונט, ובשנת 1382 נחתם הסכם בדחוס, ובו הוחלט שבתו של פרננדו - ביאטריש תתחתן עם חואן הראשון, מלך קסטיליה, ולאחר מותו של פרננדו יירשו שניהם את פורטוגל.

ב-14 במאי 1383 התחתנו השניים, וב-22 באוקטובר אותה שנה מת פרננדו, ולפני מותו חתם על הסכם שחואן וביאטריש יירשו אותו. אולם, האצולה הפורטוגזית לא קיבלה את ההסכם, אשר משמעותו הייתה העברת השלטון בפועל לשושלת החדשה, ולמעשה השתלטות של מלכי קסטיליה על פורטוגל, וגם מעמד הסוחרים העשירים של ליסבון התנגד לו.

סדרת מעשי עוינות הדדים החלה מיד עם מותו של המלך בדצמבר 1383. קרב משמעותי ראשון, "קרב אטולירוס", התרחש באפריל 1384 בין קבוצת קרב קסטיליאנית לכוח פורטוגזי בפיקודו של הגנרל נונו אלוורש פריירה (Nuno Álvares Pereira), אשר נתמך בכוחות סיוע אנגלים. הקרב הסתיים בניצחון פורטוגזי ללא נפגעים. כוח קסטיליאני גדול יותר, בפיקודו של המלך עצמו, הטיל מצור על ליסבון, אך נאלץ לסגת לאחר כ-4 חודשים כתוצאה משיבושי ההספקה והטרדות מצד כוחות פורטוגזים אשר זינבו בו.

באפריל 1385 הכריז על עצמו ז'ואאו, דוכס אביש, בתמיכת ממלכת אנגליה, כמלך ז'ואאו הראשון מפורטוגל. הוא החל במסע לגיוס תמיכה עממית גם בערים אשר הביעו את תמיכתם בעבר בנסיכה ביאטריש והמלך חואן הראשון מקסטיליה, והעביר את תמיכתם אליו. בעקבות ככך פרצה מלחמה בין פורטוגל לקסטיליה, אולם ז'ואאו נשאר בשלטון, והקים את שושלת בית אביש אשר שלטה בשנים הבאות בפורטוגל.

==משפחתו==
בשנת 1340 התחתן פרננדו עם לאונור טלס, בתם של מרטין אפונסו טלו דה מנסס ואלדונסה אאנס דה ואסקונסלוס, ממנה היו לו 3 ילדים:
* ביאטריש, מלכת פורטוגל (1373–1408)
* האינפנטה אפונסו מפורטוגל (1382)
* בת מתה (1383)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלכי פורטוגל
קטגוריה:ילידי 1345
קטגוריה:נפטרים ב-1383
יום הטיגריס הבין-לאומי

יום הטיגריס הבין-לאומי, המוכר גם כ-יום הטיגריס העולמי, הוא חגיגה שנתית להעלאת המודעות לשימור טיגריסים, שנערכת מדי שנה ב-29 ביולי. היום נוסד ב-2010 במסגרת ה-Tiger Summit בסנקט פטרבורג. מטרת היום היא לקדם מערכת גלובלית להגנה על בתי גידול טבעיים של הטיגריסים ולהעלות את המודעות והתמיכה בקרב הציבור לנושא שימור הטיגריסים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20120331131358/http://www.tigersummit.ru/files/Deklaraciq_anglijskaq.pdf ההכרזה בסנט פטרסבורג על שימור הטיגריסים]
* [https://web.archive.org/web/20120331131353/http://www.tigersummit.ru/eng/forum_documents%7CGlobal תוכנית שימור הטיגריסים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אירועים בחודש יולי
קטגוריה:שמירת טבע
קטגוריה:טיגריס בתרבות
שרלוטה, ארכידוכסית אוסטריה

שרלוטה, ארכידוכסית אוסטריה (ובשמה המלא: שרלוטה הדוויג פרנצ'סקה יוזפה מריה אנטוניה רוברטה אוטוניה פיה אנה איגנציה מרקוס ד'אביאנו, בגרמנית: Charlotte Hedwig Franziska Josepha Maria Antonia Roberta Ottonia Pia Anna Ignatia Marcus d'Aviano; 1 במרץ 1921 – 23 ביולי 1989) הייתה בתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה.

==ביוגרפיה==
שרלוטה נולדה ב-1 במרץ 1921 בטירת פרנז'ן שבשווייץ. אביה היה קרל הראשון, קיסר אוסטריה ואמה הייתה זיטה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל. שרלוטה נולדה לאחר שהוריה כבר הודחו מהשלטון בעקבות מלחמת העולם הראשונה ופירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1921 זמן קצר לאחר לידתה, ניסו הוריה לתבוע מחדש את כתר ממלכת הונגריה מידי מיקלוש הורטי, אולם הם נעצרו ונשלחו לגלות באי מדיירה השייך לפורטוגל. בפברואר 1922 הצטרפו שרלוטה ואחיו אליהם במדירה. באותה שנה נפטר קרל, חודש לאחר יום הולדתה הראשון של שרלוטה.

המשפחה עברה לספרד, ולאחר מכן לבלגיה. בעקבות הקרב על בלגיה ב-1940 נמלטה המשפחה לארצות הברית ולקנדה. ב-1942 שרלוטה קיבלה תואר בכלכלה מאוניברסיטת לוואל<ref></ref>, ולאחר מכן המשיכה ללימודים באוניברסיטת פורדהאם. ב-1943 החלה לעבוד במנהטן כעובדת סעד תחת השם שרלוט דה בר. ב-21 ביולי 1956 היא נישאה בפקינג שבגרמניה המערבית לגאורג, דוכס מקלנבורג. לאחר נישואיה עזבה את עבודתה כעובדת סעד ועברה לגור בגרמניה. בעלה נפטר ב-6 ביולי 1963, לא היו להם ילדים. היא עצמה נפטרה במינכן ב-23 ביולי 1989, ארבעה חודשים לאחר מות אמה, בגיל 68.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mecklenburg-strelitz.org/charlotte-erzherzogin-von-osterreich.html#.WWP-bYTyvZ4 שרלוטה פון הבסבורג-לותרינגן] באתר בית מקלנבורג
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לאוול
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פורדהם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פורדהם
קטגוריה:ילידות 1921
קטגוריה:ילידי 1921
קטגוריה:נפטרות ב-1989
קטגוריה:נפטרים ב-1989
אליזבת, ארכידוכסית אוסטריה (1922–1993)

אליזבת, ארכידוכסית אוסטריה (ובשמה המלא: אליזבת שרלוטה אלפונסה כריסטינה תרזה אנטוניה יוזפה רוברטה אוטוניה פרנצ'סקה איזבל פיה מרקוס ד'אביאנו, בגרמנית: Elizabeth Charlotte Alphonsa Christina Theresia Antonia Josepha Roberta Ottonia Franziska Isabelle Pia Markus d'Aviano 31 במאי 1922 – 6 בינואר 1993) הייתה בתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה.

==ביוגרפיה==
אליזבת הייתה בתם של קרל הראשון, קיסר אוסטריה וזיטה, נסיכת בורבון-פארמה. ב-1918 הודחו הוריה מהשלטון בעקבות מלחמת העולם הראשונה ופירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית. זיטה הרתה את אליזבת כאשר המשפחה שהתה בגלות בשווייץ. ב-1922 ניסו הוריה לחזור ולתבוע את כתר ממלכת הונגריה מידי מיקלוש הורטי, ולפיכך נשלחו לגלות באי מדיירה השייך לפורטוגל. ב-1 באפריל 1922 מת קרל במדיירה מדלקת ריאות, והמשפחה הוזמנה לגור בספרד בידי אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד. זיטה ילדה את אליזבת בארמון המלכותי אל פארדו במדריד. היא נקראה אליזבת על שם אליזבת, נסיכת בוואריה ("סיסי"). את השם בחר קרל עוד לפני מותו.

במשך שש השנים הבאות חיה המשפחה הקיסרית בליקיטיו שבספרד. אמה העמיסה עבודה וחינוך קפדני על בניה המבוגרים יותר, אולם הקלה עם הצעירים יותר, כך שעל אליזבת היה הלחץ הכי פחות גדול. אמה אהבה לצלם את כל שמונת ילדיה כאשר הם מסודרים לפי הגובה. בהמשך עברה המשפחה לבלגיה, אולם לאחר הקרב על בלגיה נאלצה להימלט לארצות הברית ומשם לקנדה<ref></ref>. לאחר המלחמה, חזרה אליזבת לאירופה וב-1949 נישאה להיינריך, נסיך ליכטנשטיין (בן דודו של פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין) בלינייר שבצרפת. היא נפטרה בוולדשטיין שבגרמניה ב-6 בינואר 1993 בגיל 70.

==משפחתה==
ב-12 בספטמבר 1949 נישאה אליזבת בעיר לינייר שבצרפת להיינריך, נסיך ליכטנשטיין, בנם של הנסיך אלפרד רומן מליכטנשטיין והנסיכה תרזיה מריה מאויטן-אוטינגן. נולדו להם חמישה ילדים:
* וינצנץ (1950–2008)
* מיכאל (נולד ב-1951)
* שרלוטה (נולדה ב-1953)
* כריסטוף (נולד ב-1956)
* קרל (נולד ב-1957)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:ילידות 1922
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1922
קטגוריה:נפטרות ב-1993
קטגוריה:נפטרים ב-1993
פליקס טיך

פרופסור פליקס טיך (בפולנית: Feliks Tych; 31 ביולי 1929, ורשה, פולין – 16 בפברואר 2015, ורשה, פולין) היה ניצול השואה, היסטוריון יהודי-פולני חוקר תולדות יהודי פולין ומנהל המכון ההיסטורי היהודי בין השנים 1995 ו-2006.
כיהן כחבר מועצת המדע של האקדמיה הפולנית למדע, והיה חבר ועדת העורכים של המילון הביוגרפי הפולני.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.yadvashem.org/he/research/about/studies/back-issues/43-1/bergman-adamczyk פליקס טיך – דברים לזכרו, מאת אֶלֶאוֹנוֹרה ברגמן ומוניקה אדַמצ'יק-גַרבּוֹבסקה], באתר יד ושם
* [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4015774 על מצילתו של טיך בשואה], חסידת אומות העולם ונדה קושוצקה. 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ורשה: אישים
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:היסטוריונים פולנים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:חוקרי יהדות מזרח אירופה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ורשה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1929
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2015
Halt im Gedächtnis Jesum Christ, רי"ב 67

Halt im Gedächtnis Jesum Christ (בעברית: זכור את ישו המשיח), רי"ב 67, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון שלאחר חג הפסחא, שחל ב-16 באפריל 1724.

==היסטוריה==
קנטטה זו הייתה השתים עשרה שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 134.

ב-1868 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 16 של פרסומיה.

==מילים ומוזיקה==
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מאיגרת יוחנן הראשונה העוסקים באמונה בישו ופסוקים מהבשורה על-פי יוחנן המתארים את הופעתו של ישו בפני תלמידיו. נושא זה הוא המשך של חג הפסחא שחוגג את תחייתו של ישו. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע. היא נפתחת בפסוק מהאיגרת השנייה אל טימותיוס: "זָכוֹר תִּזְכֹּר אֵת יֵשׁוּ הַמָּשִׁיחַ הַנֵּעוֹר מִן־הַמֵּתִים". המחבר משתמש בפניית פאולוס, כותב האיגרת אל טימותיוס, כפנייה אל כל נוצרי שמתלבט באמונתו. הפרק הרביעי והמרכזי לקוח ממזמור חג הפסחא שנכתב על ידי ניקולאוס הרמן (Nikolaus Herman), איש דת מהמאה ה-16. הפרק החמישי מתאר את איום האויבים, שנפתר בפרק השישי על ידי עזרתו של ישו. הפסוק "שלום עליכם" חוזר ארבע פעמים במהלך הקטע. כורל הסיום לקוח ממזמור של יאקוב אברט (Jakob Ebert), תאולוג ומשורר מהמאה ה-16.

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של קרן טבעית, חליל, שני אבובי ד'אמורה, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שבעה פרקים:
# מקהלה: Halt im Gedächtnis Jesum Christ (זכור את ישו המשיח)
# אריה לטנור: Mein Jesus ist erstanden (ישו שלי קם לתחיה)
# רצ'יטטיב לאלט: Mein Jesu, heißest du des Todes Gift (ישו שלי, אתה תפצה ממוות)
# כורל: Erschienen ist der herrlich Tag (הנה הופיע היום הנפלא)
# רצ'יטטיב לאלט: Doch scheinet fast (אך נדמה קמעה)
# אריה לארבעה קולות: Friede sei mit euch (שלום עליכם)
# כורל: Du Friedefürst, Herr Jesu Christ (אתה נסיך-השלום, אדון ישו כריסטוס)

==הקלטות==
היצירה הוקלטה במלואה 25 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ארנסט אנסרמה (ב-1968), גוסטב ליאונהארדט (ב-1976), הלמוט רילינג (ב-1978) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bach-cantatas.com/BWV67.htm פרטי הקנטטה] באתר קנטטות באך
* [http://www.bach-cantatas.com/Texts/BWV67-Heb1.htm טקסט הקנטטה] באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
ארומאנש

ארומאנש (בצרפתית: Arromanches-les-Bains או בקיצור Arromanches) היא קומונה במחוז קלבדוס בנורמנדי, בצפון מערב צרפת, לחופי תעלת למאנש, כ-12 ק"מ צפונית-מערבית לבאייה.

העיירה מפורסמת בעיקר בגלל היותה אתר חשוב בנחיתה בנורמנדיה במלחמת העולם השנייה. כדי להבטיח את המשך האספקה לכוחות הנוחתים היה צורך לבנות שני נמלים מלאכותיים שנקראו בשם הקוד נמלי מאלברי.

נמל מאלברי A נבנה בצד האמריקאי - בחוף אומהה. נמל מאלברי B נבנה בחוף ארומאנש, סמוך לחוף גולד.

בסערה הקשה שהייתה בימים 13 ביוני 1944 - 23 ביוני 1944 נהרס נמל מאלברי A והנמל בחוף ארומאנש נשאר מקור אספקה יחידי לכוחות בעלות הברית עד לכיבוש ופתיחת נמל אנטוורפן ב-28 בנובמבר 1944.

התיירות בארומאנש בנויה בעיקר על ההיסטוריה של הנחיתה. ב-1954 נפתח במקום מוזיאון הנחיתה (Musée du Débarquement) שהוא הראשון מכל המוזיאונים בנורמנדי העוסקים בנחיתה. במוזיאון יש מודלים, מוצגים והסברים אור-קוליים על הנחיתה בכלל ועל נמל מאלברי בפרט. בעיירה מפוזרים תותחים ומוצגים שונים מאותה תקופה.

בחוף ארומאנש נמצאים כמה מזחים צפים וכן שרידי שובר הגלים של נמל מאלברי B.

על גבעה המשקיפה על ארומאנש נמצא מבנה קולנוע עגול המציג ב-360 מעלות את סיפור הנחיתה.

ממזרח לארומאנש נחנכה בשנת 2021 אנדרטת נורמנדי הבריטית.
<gallery>
File:Musée du Débarquement.jpg|מוזיאון הנחיתה בארומאנש
File:Musée du Débarquement (7).jpg|מוזיאון הנחיתה בארומאנש
File:Beach of Arromanches (1).jpg|מזח צף בחוף ארומאנש
File:Beach of Arromanches (2).jpg|ארומאנש ושרידי נמל מאלברי B
File:Beach of Arromanches.jpg|שרידים מנמל מאלברי B, ברקע - שובר הגלים של הנמל
File:Arromanches-les-Bains (5).jpg|מרכז ארומאנש
File:Musée du Débarquement (3).jpg|זחל"ם אמריקאי ליד מוזיאון הנחיתה
File:Musée du Débarquement (4).jpg|תצוגה של חלק מחוליות נמל מאלברי B
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.arromanches-museum.com/accueil/index.php?lang=uk האתר של מוזיאון הנחיתה בארומאנש]
* [https://www.youtube.com/watch?v=IvQootNkYEA מוזיאון הנחיתה בארומאנש], באתר יוטיוב

קטגוריה:המערכה בנורמנדי
קטגוריה:נורמנדי תחתית: ערים
עמוס פריש

עמוס פריש (נולד ב-1953) הוא פרופסור מן המניין במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן.

== ביוגרפיה ==
עמוס פריש הגיש בשנת 1986 את עבודת הדוקטור שלו בנושא "פרשת מלכות שלמה בספר מלכים" במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן.

פריש הוא פרופסור מן המניין במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן וכיהן בעבר כראש המחלקה.

תחומי המחקר העיקריים שלו הם אלה: חקר ספרותי של המקרא (ובפרט הסיפור המקראי); הפרשנות המסורתית לתנ"ך (ובפרט הפרשנות הבתר-קלאסית); המלוכה במקרא; ספר תהלים. 

== ספריו ==
* יגיע כפיך – יחס המקרא אל העבודה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, בני ברק, תשנ"ט/ 1999.
* הקריעה הגדולה – סיפור פילוג הממלכה בספר מלכים, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע, תשע"ד/ 2013.

== ספרים בעריכתו ==
* (עם יואל אליצור) יהודה אליצור, ישראל והמקרא – מחקרים גאוגרפיים, היסטוריים והגותיים, רמת גן תש"ס.
* (עם משה גרסיאל, שמואל ורגון ויעקב קוגל) עיוני מקרא ופרשנות ה: מנחות ידידות והוקרה לאוריאל סימון, רמת גן תש"ס.
* (עם שמואל ורגון ומשה רחימי) עיוני מקרא ופרשנות ח: מנחות ידידות והוקרה לאלעזר טויטו, רמת גן ואלקנה תשס"ח.
* (עם שמואל ורגון, יעקב קוגל ורימון כשר) עיוני מקרא ופרשנות ט: מנחות ידידות והוקרה למשה גרסיאל, רמת גן תשס"ט.
* (עם דוד אלגביש, משה גרסיאל ורימון כשר) עיוני מקרא ופרשנות י: מנחות ידידות והוקרה לשמואל ורגון, רמת גן תשע"א.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://bible.biu.ac.il/frischa דף מרצה] באתר המחלקה תנ"ך באוניברסיטת בר-אילן
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:חוקרי מקרא ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: תנ"ך
קטגוריה:חוקרי מקרא בגישה ספרותית
קטגוריה:קצרמר ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
מיכאל יעקב ישראל

הרב מיכאל יעקב ישראל (תק"נ – י' באייר ה'תרט"ז; 1790–1856) היה רב ברודוס ובירושלים.

== ביוגרפיה ==
נולד ברודוס בסביבות שנת תק"נ (1790) לאביו הרב חיים יהודה ישראל שהיה רב העיר. בצעירותו למד אצל הרב אברהם הלוי רב העיר, ושימש כשוחט וכשליח ציבור.

בשנת תקפ"א (1821), לאחר עליית אביו לירושלים ובהיותו בן 31, החל לשמש כרב הראשי של רודוס.

בפרשת עלילת הדם ברודוס (1840) היה הרב בין הנחקרים בפרשה על ידי מושל האי והקונסולים האירופאיים. בניסיון לשכנעו "להתוודות" ברצח הוא עונה ונתלה, יחד עם דוד מזרחי, מנכבדי הקהילה, על ווים בתקרה בנוכחות הקונסולים האירופיים. מזרחי איבד את הכרתו לאחר שש שעות, בעוד שהרב הוחזק שם במשך יומיים עד שסבל מדימום. למרות העינויים שעברו, לא הרב ולא מזרחי הודו ברצח והם שוחררו לאחר כמה ימים.

תקופה מסוימת שהה במצרים לשם טיפול בירושת אחי זקנו, רבי ידידיה שלמה ישראל, אב בית הדין באלכסנדריה.

בשנת תרי"ג עלה ארצה והתיישב בירושלים. תחתיו הוא מינה את שני גיסיו לרבני העיר. כשנה לאחר עלייתו ארצה נפטר הראשון לציון הרב יצחק קוב'ו ורצו רבני העיר למנותו לתפקיד תחתיו. הרב ישראל דחה את ההצעה בשל העובדה שהרב חיים נסים אבולעפיה, אז הרב בטבריה, היה מבוגר ממנו. לבסוף מונה לתפקיד אב בית הדין בירושלים, ובבית דינו ישבו הרבנים אברהם אשכנזי (לימים הראשון לציון), אהרן עזריאל ומשה פארדו.

הרב ישראל נפטר בירושלים, ביום י' אייר תרט"ז (1856) ונקבר בבית הקברות הר הזיתים. ספדו לו בירושלים, ברודוס ובאיזמיר.

=== חיבוריו ===
* [http://www.hebrewbooks.org/21605 שנות ימין] – דרושים, שני חלקים

* יד ימין – שו"ת. צורף לפרויקט השו"ת

=== ילדיו ===
* הרב רחמים חיים יהודה ישראל – רב העיר רודוס בין השנים תרמ"ה – תרנ"א.

* הרב ידידיה יוסף ישראל (נפטר ב-15 בספטמבר 1918) קבור בבית הקברות היהודי ברודוס.

* ציפורה ריינה נישא לרב רפאל יצחק ישראל – רב העיר רודוס ואב בית דין הספרדי בירושלים.

== לקריאה נוספת ==
* שמעון מרכוס, תולדות הרבנים למשפחת ישראל מרודוס, הוצאת ראובן מס, ירושלים תרצ"ה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

מיכאל יעקב
קטגוריה:רודוס: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:נפטרים ב-1857
GFAP

חלבון פיברילרי חומצי של תאי גליה (Glial fibrillary acidic protein ובקיצור GFAP) הוא חלבון המשתייך למשפחת סיבי הביניים (IF) ומבוטא במספר סוגי תאים במערכת העצבים המרכזית, בהם אסטרוציטים ותאים אפנדימליים. בנוסף נמצא כי GFAP מתבטא בפיברובלסטים גלומרוליים בכליות שנלקחו מחולדות, בתאי ליידיג באשכים הן באוגרים והן בבני אדם, בקרטינוציטים הומניים, בקונדרוציטים ובאוסטיאוציטים הומניים ובתאים דמויי כוכב (stellate cells) בלבלב ובכבד אצל חולדות. החלבון מקודד על ידי גן GFAP בבני אדם. 

החלבון תואר לראשונה בשנת 1971, ומשתייך לסיבי ביניים מסוג III, הכוללים בין היתר גם את וימנטין, דסמין ופריפרין המעורבים בפעילות ובמבנה של שלד התא. הוא מתורגם מאזור בגודל של 10 Kbp הממוקם בכרומוזום 17 באתר 17q21 (כרומוזום 11 אצל מכרסמים). הגן שמור, ומצוי בעותק אחד בגנום של בני אדם ושל חולדות, ממנו נוצר האיזופורם העיקרי α-GFAP (ועוד 7 איזופורמים נוספים) הזהה ב-91% בין בני אדם ומכרסמים ברמת חומצות האמינו. 

==מבנה==

סיבי הביניים מסוג III מורכבים מ-3 דומיינים: ראש, מוט (rod) וזנב. רצף הדנ"א המקודד למוט (rod) משתנה בין האיזופורמים השונים של GFAP, אך מבנה החלבון בכל הצורות שמור מאוד. הדומיין של ה-rod מתלפף על דומיין rod אחר ליצור דימר, כאשר הקצה האמיני של הסיב הראשון והקצה הקרבוקסילי של הסיב השני צמודים אחד לשני. סיבי ביניים מסוג III, כמו ה-GFAP, יכולים ליצור הן הומודימר והן הטרודימר, כאשר ה-GFAP מסוגל להתפלמר גם עם סיבי ביניים אחרים מסוג III וגן עם נוירופילמנטים. יש לציין כי ה-GFAP איננו מסוגל להיקשר לקרטינים (סיבי ביניים מסוג I ו-II), ועל כן בתאים בהם מבוטאים חלבונים מ-2 הסוגים - נוצרים 2 רשתות סיבי ביניים נפרדות.

על מנת ליצור רשתות, הדימרים של ה-GFAP יוצרים טטרמרים, המהווים את תת-היחידות הבסיסיות של סיבי הביניים. כיוון שהדומיין של ה-rod לבדו אינו מסוגל ליצור טטרמרים אלו in vitro, הדומיינים של הראש ושל הזנה הם הכרחיים ליצירת הסיבים. לדומיינים אלו שונות גדולה יותר מבחינת רצפי הדנ"א, מאשר לדומיין ה-rod. על אף השונות הגדולה הזו, נמצא כי בדומיין הראש קיימים 2 שיירי ארגינין ושייר ארומטי אחד שמורים, החיוניים ליצירת טטרמרים תקינים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלבונים
רחמים חיים יהודה ישראל

הרב רחמים חיים יהודה ישראל, מכונה: רי"ח ישראל (ח' בתמוז ה'תקע"ה – ט"ו בניסן ה'תרנ"ב; 1815 – 1893) היה רב העיר רודוס.

== ביוגרפיה ==
נולד בעיר רודוס שביוון, ביום ה', ח' תמוז ה'תקע"ה (1815) לאביו הרב מיכאל יעקב ישראל שהיה רב העיר. את עיקר תורתו למד מפי אביו ומפי סבו הרב חיים יהודה ישראל.

בשנת תרמ"ה מונה לכהן כרב העיר על ידי גיסו הרב רפאל יצחק ישראל לאחר שעלה לארץ ישראל. כהונתו זו הייתה קצרה, ובשנת תרנ"א (בגיל 76) הרגיש כי אין באפשרותו עוד למלא תפקיד זה בשל זקנתו וביקש ממנהיגי הקהילה למצוא רב ראוי שיחליף את מקומו. לתפקיד נבחר לבסוף הרב שבתאי הלוי.

נפטר ביום ראשון של פסח, ט"ו ניסן תרנ"ב (1893) ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק ברודוס. בעת ההלוויה הספידוהו חכמי ורבני העיר.

במחצית הראשונה של המאה ה-20 בעקבות הוראה של השלטון האיטלקי לפינוי בית הקברות העתיק, הועבר קברו לבית הקברות החדש ברודוס והוא נקבר בשנית בחלקת הרבנים בבית הקברות.

=== חיבוריו ===
בן ימין – חידושים ופלפולים במסכת מנחות. את חיבורו זה התחיל בגיל שמונה עשרה אך לא השלימו עד לעת זקנתו. יוצא לאור לראשונה על ידי בנו הרב ראובן אליהו ישראל בסלוניקי, תרנ"ו.

מלבד חיבור זה הותיר אחריו תשובות, חידושים ודרושים, שנדפסו כנספח לספר בן ימין במהדורתו הראשונה.

=== בניו ===
בנו בכורו הרב שמואל יעקב ישראל (נפטר ב-1920)

הרב ראובן אליהו ישראל – מו"ל כתבי אביו. גם הוא כיהן כרבה של רודוס, האחרון בשושלת משפחת ישראל. (1856–1932)

הרב אשר ישראל – בן זקוניו

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

רחמים חיים יהודה
קטגוריה:רודוס: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי ברודוס
קטגוריה:ילידי 1815
קטגוריה:נפטרים ב-1892
צו הנסיכים

[[וילהלם, נסיך פרוסיה (שמאל) עם אחיו לואי פרדיננד]]
צו הנסיכים (בגרמנית: Prinzenerlass) הוא צו שהוציא ב-1940 אדולף היטלר, הפיהרר של גרמניה הנאצית. הצו אסר על כל חיילי הוורמאכט אשר השתייכו לאחת ממשפחות המלוכה ששלטו בגרמניה לפני 1918, להשתתף בפעילות קרבית במסגרת מלחמת העולם השנייה. ב-19 במאי 1943 תוקן הצו כך שכל בני משפחות המלוכה סולקו משורות הוורמאכט.

לאחר המהפכה הגרמנית ב-1918 בוטלה המונרכיה בגרמניה, והאצולה הגרמנית איבדה את מעמדה הרשמי. עם זאת, להבדיל מאוסטריה השכנה, בני האצולה עדיין נהנו מכבוד ופופולריות בגרמניה, ובהדרגה החלו לחזור אליה גם אלו מהם שגלו ממנה במסגרת המהפכה. התנועות המלוכניות בגרמניה, נהנו מכוח רב. כאשר עלה היטלר לשלטון, הוא הסתדר בתחילה עם המלוכנים, אולם בהמשך החל לרדוף אותם.

ב-23 במאי 1940 נפצע וילהלם, נסיך פרוסיה, בנו של נסיך הכתר וילהלם ונכדו של וילהלם השני, קיסר גרמניה הגולה, במהלך הקרבות במסגרת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. הוא נפטר שלושה ימים לאחר מכן בבית חולים שדה בעיר ניוול. הלווייתו נערכה ב-29 במאי בעיר פוטסדאם. היא יצאה מכנסיית השלום בסנסוסי אל מקדש העתיקות והשתתפו בה למעלה מ-50,000 איש. היטלר נדהם מהמספר הרב של הנוכחים, וסבר שמדובר בהפגנת כוח של המלוכנים נגדו. הוא גם גילה שהתנועות המלוכניות עדיין נהנות מתמיכה בקרב האוכלוסייה. 

היטלר מיהר לפרסם את "צו הנסיכים", אשר הורה להרחיק מפעילות קרבית את כל בני משפחות המלוכה לשעבר. ב-19 במאי 1943 תוקן הצו כך שכל בני משפחות המלוכה סולקו לחלוטין משורות הוורמאכט. היחיד שהצליח לערער על הצו ולהישאר בצבא עד סוף המלחמה היה פרידריך יוזיאס, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה בנו של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.cicero.de/salon/die-hohenzollern-und-hitler/36988 Die Hohenzollern und Hitler]

קטגוריה:גרמניה הנאצית: חוק ומשפט
קטגוריה:ורמאכט
קטגוריה:אצולה גרמנית
קטגוריה:בית הוהנצולרן
קטגוריה:1940 בגרמניה
אדם נוימן

אדם נוימן (באנגלית: Adam Neumann; נולד ב-25 באפריל 1979) הוא יזם ואיש עסקים ישראלי. מייסד חברת WeWork, בה כיהן בתפקיד המנכ"ל בשנים 2010–2019.
הונו האישי של נוימן, מוערך נכון לאפריל 2022, בכ-1.5 מיליארד דולר ע"פ המגזין העסקי פורבס.

==ביוגרפיה==
נוימן נולד בבאר שבע, לזוג הרופאים אביבית ודורון נוימן. כשהיה בן שבע התגרשו הוריו. הוא ואחותו, הדוגמנית לעתיד עדי נוימן, עברו להתגורר בארצות הברית יחד עם אמם, לצורך התמחותה ברפואה. לאחר ארבע שנים, ב-1990, שבו לישראל וגרו בקיבוץ ניר עם, משם עברו בהמשך לכפר סבא, שם למד נוימן בתיכון. ב-1998 התנדב לקורס חובלים וסיים אותו בהצלחה, ולאחר חמש שנות שירות בחיל הים השתחרר. דודתו מצד אביו היא גליה אלבין.

== קריירה ==
=== WeWork ===
ב-2008 הקים נוימן עם שותפו מיגל מקלבי את "GreenDesk", חברה שהציעה שטחי עבודה משותפים "ירוקים". שנתיים לאחר מכן הם מכרו את החברה והקימו את "WeWork". מתחם העבודה הראשון שפתחה החברה היה בסוהו שבניו יורק, ובמהלך השנים הבאות נפתחו 156 סניפים ברחבי העולם, שישה מהם בישראל.

בשנת 2019 נקלעה החברה למשבר. שווייה המוערך, שעמד בינואר 2019 על 47 מיליארד דולר, ירד בהמשך השנה ל-15 מיליארד דולר. בספטמבר 2019 הודיע נוימן על פרישתו מתפקיד המנכ"ל לאחר קבלת "מצנח זהב" של 1.7 מיליארד דולר מהתאגיד היפני סופטבנק בתמורה לרוב מניותיו בחברה. נוימן נשאר בחברה כמשקיף בעל החזקה מינורית.

בנובמבר 2023 החברה הודיעה על פשיטת רגל וכניסה להליך פירוק צ'אפטר 11.

בשנת 2020 רכש שליש ממניות חברת "גו טו גלובל" (Go To Global), העוסקת בתחבורה שיתופית.

=== הפועל פתח תקווה ===
בסוף שנת 2021 החל נוימן במגעים להשקעה כספית ותמיכה כלכלית בקבוצת הכדורגל הפועל פתח תקווה, בעיקר בגלל קרבתו המשפחתית למנכ״ל המועדון אבי יחיאל (יחיאל נשוי לאחותו של נוימן, עדי). בשנת 2022 פורסם כי נוימן מתכנן להרחיב את השקעתו במועדון ואף נפגש יחד עם אבי יחיאל ועם ראש עיריית פתח תקווה רמי גרינברג, כשהם שוחחו בעיקר על עתיד המועדון. נוימן אף חילק מענקי עלייה לפלייאוף העליון לשחקני הקבוצה. ב-6 ביוני 2022 נכנס לשיתוף פעולה עם המועדון עד שנת 2025.

==חיים אישיים==
הוא נשוי לאשת העסקים האמריקאית ממוצא יהודי, רבקה ויקטוריה פלטרו (בת דודתה של גווינת' פלטרו), ולהם שישה ילדים (כולל זוג תאומים).
<ref name="Kranc:Esquire"></ref>

ב-2019 סיפרה אמו שהוא חזר בתשובה.

ב-18 במרץ 2022 עלתה המיני-סדרת דרמה בשירות "אפל TV פלוס" בשם "WeCrashed", המתארת את עלייתה ונפילתה של חברת הסטארט-אפ WeWork מנקודת מבטם של נוימן ואשתו, בה דמותו מגולמת על ידי ג'ארד לטו.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Reeves Wiedeman, Billion Dollar Loser: The Epic Rise and Spectacular Fall of Adam Neumann and WeWork, Little, Brown and Company, 2020
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=8NooqQKrdGE אדם נוימן: איך למצוא בעיה ששווה לפתור], ריאיון ל-Inc. Magazine, באתר Youtube
* 
* [http://time.com/collection/most-influential-people-2018/5217631/adam-neumann/ אדם נוימן] ברשימת 100 המשפיעים של מגזין טיים לשנת 2018
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיליארדרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:יזמים יהודים
קטגוריה:בוגרי ברוך קולג' (ניו יורק)
קטגוריה:ישראלים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
מיקרוסקופיה דינאמית דיפרנציאלית


מיקרוסקופיה דינאמית דיפרנציאלית היא שיטה שפותחה בשנת 2008 על ידי Cerbino ו Trappe

המהווה אלטרנטיבה לשיטות קלאסיות כמו פיזור אור דינאמי (Dynamic light scattering) ומעקב אחר חלקיקים (VPT Video particle tracking).

בדומה לשיטות הקלאסיות, גם באמצעות DDM ניתן לאפיין את הדינמיקה במערכת, אך לעומת שיטות פיזור סטנדרטיות, DDM מצריכה מיקרוסקופ אופטי פשוט, מצלמה וחישובים נומריים בלבד.

==עיקרון==
בשיטת DDM נעשה שימוש בצילום רצף תמונות של אובייקטים נעים כמו ב VPT, אך באמצעות התמרת פורייה ממוחשבת, ניתן לחלץ מכך מידע ממוצע על המערכת, הזהה לזה המתקבל מניסוי (Dynamic light scattering).

אנליזה ממוחשבת של הסרט המצולם, מובילה לחישוב הפונקציה f, פונקציית הפיזור הזמנית (intermediate scattering function ISF), אשר רגישה לשינוי המערכת בזמן.

פונקציית הפיזור הזמנית נותנת מידע על מידת השוני בין תמונות המופרדות זו מזו בפרק זמן 𝜏.

==אופן החישוב==

במרחב פורייה, הביטוי עבור f הוא:

<math>
f(q,\tau)={\dfrac {\langle I^*(\vec{q},t)I(\vec{q},t+\tau)\rangle_{t,\vec{q}}}
{\langle{|I}(\vec{q},t)|^2\rangle_{t,\vec{q}}}}
</math>

כאשר <math>
I^(\vec{q},t)
</math> הוא התמרת פורייה של עוצמת התמונה המצולמת בזמן t.

במקרים בהם המערכת ארגודית והדינאמיקה בה איזוטרופית, f אינה תלויה בזמן ובוקטור הגל <math>
(\vec{q})
</math>, אלא במרווח הזמן 𝜏 ובמספר הגל q.

הפונקציה f דועכת מ-1 לאפס, (מכיוון שבמרווח הזמן 0 = 𝜏 אין כל שינוי במערכת, וכאשר 𝜏 שואף לאינסוף המערכת משתנה באופן מלא).

הדעיכה של f ומרווח הזמן האופייני שלה, 𝜏, תלויים בסקאלת האורך q. בסקאלות אורך גדולות, הזמן האופייני לדעיכה יהיה ארוך יותר, מאחר שלאובייקטים גדולים לוקח זמן ארוך יותר לאבד את הקורלציה.

לפיכך, השילוב של המשתנים f, q ו- 𝜏 יוביל למנגנון הפיזיקלי של תהליך איבוד הקורלציה.

על מנת למצוא את הפונקציה f, מחושב תחילה ההפרש בין כל שתי תמונות המופרדות זו מזו במרווח זמן 𝜏 לפי:<math>
\Delta I(\vec{r},t,\tau)=I(\vec{r},t+\tau)-I(\vec{r},t)
</math>.

לאחר מכן, פונקציית הקורלציה הדיפרנציאלית (Differential Image Correlation Function DICF) מחושבת על ידי:

<math>
g(\vec{q},\tau)={\langle{|I}(\vec{q},t+\tau)-I}(\vec{q},t)|^2\rangle_{t}
</math>

כאשר התמרת הפורייה מאפשרת לחלץ את הרכיבים שמשתנים באופן מחזורי עם אורך הגל בכיוון וקטור q (במערכות איזוטרופיות, המשתנה הרלוונטי יהיה הגודל של q).

הפונקציה g, קשורה ל- f לפי:<math>
g(q,\tau) = A(q)[1-f(q,\tau)] + B(q)
</math>, כאשר (A(q תלוי באופטיקה של המערכת וצורת האובייקטים, ו- (B(q תלוי ברעש המצלמה.

עבור אובייקטים הנעים באופן בלתי תלוי, פונקציית ה- ISF היא: <math>
f(q,\tau)={\langle{e^{-i\vec{q}\Delta {\vec{r}}(\tau)}\rangle}}
</math>, ואופן הדעיכה שלה מכיל אינפורמציה על התנועה בסקאלת אורך מסוימת.

לכן, על פי צורת השינוי של פונקציית ה- ISF, ניתן לחלץ את מאפייני החומר בסקאלות אורך וזמן שונות.

==שימושים==
בשיטה זו נעשה שימוש לאפיון הדינמיקה של תנועה בראונית של חלקיקים קולואידים, ובקטריות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיקרוסקופיה
קטגוריה:ספקטרוסקופיה
בן-ציון פריימן

הרב בן ציון חיים פריימן (י"ב בטבת ה'תרפ"ב, ינואר 1922 - ט' בכסלו ה'תשנ"ו, דצמבר 1995) היה רב ו'משיב' ירושלמי בישיבות בכל רחבי ישראל.

== תולדות חייו ==
נולד בי"ב בטבת תרפ"ב לשלמה אליהו ולפייגה לבית שילדקרוט. אביו שימש כ"שמש" של קבר רחל בתקופת המנדט. הרב בן ציון היה הבכור מבין שבעה אחים. בכ' בטבת התקיימה ברית המילה, הסנדק היה הראי"ה קוק והמוהל היה הרב יוסף חיים זוננפלד.

בן ציון פריימן נולד בחצר בתי מחסה בעיר העתיקה ובהמשך עברה משפחתו לרחוב אור החיים (רחוב הארמנים לשעבר). בצעירותו למד בת"ת "עץ חיים" ששכן באותם ימים בעיר העתיקה. בימי נערותו עד לנישואיו פעל בשורות האצ"ל והיה ממונה על הסליק שבבית כנסת החורבה, שם שימש אביו כגבאי.

נישא לשושנה לבית ברזל בט' בניסן תש"ב. לבני הזוג נולד בן יחיד בשם דוד.

בשנות השלושים לחייו החל לעבור בין ישיבות והיה שותף בהקמת מספר ישיבות תיכוניות וישיבות הסדר. בשנים אלה היה משמש כ'משיב' בישיבות רבות ומגוונות ועמד בקשר עם התלמידים שם. בין הישיבות שבהן לימד ולמד הן: ישיבת נתיב מאיר, ישיבת הכותל, ישיבת הגולן, ישיבת ברכת משה, ישיבת היכל אליהו, ישיבת מעלות, ישיבת פורת יוסף.

הרב בן ציון עסק בלימוד תורה כל ימיו אך לא העלה את חידושיו בספר, אמנם מקצת מחידושיו ראו אור בחוברות ובכתבי עת. בנוסף כתב הרב בן ציון שירה ותפילות שנדפסו גם הן בבמות שונות, לרוב בעילום שמו.

באחרית ימיו תקפה אותו מחלת הסרטן ממנה סבל כמה שנים עד פטירתו. הרב בן ציון פריימן נפטר בט' בכסלו תשנ"ו. בלווייתו ספדו לו הרב מרדכי אליהו, הרב יהודה עדס, הרב אביגדר נבנצל והרב דן סגל.
 (מתוך הספדו של הרב ישעיהו הדרי)

רבותיו:

הרב שמואל גדליה ניימן, בעל 'גידולי שמואל'.

מתלמידיו:

הרב אברהם אבא וינגורט.

הרב שאול דוד בוצ'קו.

==לקריאה נוספת==
* קול מציון – דברי הספד שנאמרו על האי גברא רבה הגה"צ הרב בן ציון חיים פריימן זצ"ל, חבורה מתלמידיו, תשנ"ו.
* מיכל פלהיימר וחיים סבתו, לבקר בהיכלו – שערים לדמותו של הרב בן ציון חיים פריימן זצ"ל מצדיקי ירושלים, מעלה אדומים: מעליות, תשע"ד.
* חידושי רבי בן ציון – חידושי תורה בסוגיות הש"ס, ירושלים, תשע"ד.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.ybm.org.il/list?catId=865 שיעורים לזכר הרב פריימן], ישיבת 'ברכת משה' מעלה אדומים
* [https://asif.co.il/?s=%D7%94%D7%A8%D7%91+%D7%91%D7%9F+%D7%A6%D7%99%D7%95%D7%9F+%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%99%D7%9E%D7%9F&submit=%D7%97%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%A9 מאמרים של הרב פריימן ומאמרים לזכרו], באתר אסיף
* הרב אלישע אבינר, [http://www.meirtv.co.il/site/alon.asp?id=1614 תורת חסד על לשונה- הגותו החינוכית של הרב בן ציון פריימן זצ"ל], באתר 'מכון מאיר'.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:העיר העתיקה: רבנים
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:רבני ישיבת הכותל
קטגוריה:ישיבת מעלות ושלוחותיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
אסנת שוהם

אסנת שוהם (נולדה בשנת 1953), היא שחיינית עבר ישראלית, חברת נבחרת ישראל בשחייה, שיאנית ישראל, אלופת המכביה השמינית (1969) ושיאנית המכביה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.

== ביוגרפיה ==
שוהם התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי (יוז'ו).

===1966===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1966 זכתה שוהם בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:28.0 דקות, אחרי שלומית ניר מהפועל אילת השחר שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:26.3 דקות וגבי לבל ממכבי חיפה (1:28.0 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:11.2 דקות, אחרי שלומית ניר (3:06.4 דקות) ואסתר צוירין מברית מכבים עתיד (3:10.9 דקות).
===1967===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בחיפה בסוף אוקטובר 1967 זכתה שוהם בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא נערות חדש של 1:24.6 דקות, אחרי שלומית ניר שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:22.4 דקות ולפני גבי לבל (1:26.2 דקות) התוצאה שקבעה הכניסה אותה לסגל האולימפי ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:03.0 דקות, אחרי שלומית ניר (3:00.5 דקות) ולפני אסתר צוירין (3:05.4 דקות).

===1968===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בחיפה בספטמבר 1968 זכתה שוהם במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:00.0 דקות, אחרי שלומית ניר (2:59.1 דקות) ולפני אסתר צבירין (3:08.0 דקות).
===1969===
בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן בתחילת אוגוסט 1969 זכתה שוהם במדליית זהב, מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם איבונה טוביס, שלומית ניר ודורית זלץ, לפני ארצות הברית, לראשונה בתולדות המכביה, בשיא ישראלי ומכביה חדש של 4:55.1 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:25.1 דקות.

באליפות הפועל ה-26 בשחייה שנערכה בבית יצחק בבריכת 25 מטר בסוף אוגוסט אותה שנה זכתה שוהם בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:24.1 דקות, אחרי שלומית ניר שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:19.4 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:00.8 דקות, אחרי שלומית ניר שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:49.3 דקות חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה בראשית אוקטובר, היא זכתה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:26.1 דקות, אחרי שלומית ניר (1:20.9 דקות) ולפני נורית שני מברית מכבים עתיד (1:28.1 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:03.6 דקות, אחרי ניר שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:54.2 דקות ולפני נורית שני (3:06.7 דקות).
===1970===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1970 זכתה שוהם במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:10.7 דקות, אחרי שלומית ניר (3:05.5 דקות) ונורית שני (3:07.9 דקות).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחייניות חזה ישראליות
קטגוריה:שיאניות ישראל בשחייה
קטגוריה:אלופות המכביה: שחייניות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1953
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
ביאטריש, מלכת פורטוגל

ביאטריש, מלכת פורטוגל (בפורטוגזית: Beatriz de Portugal; 7 בפברואר 1373–1420), הייתה מלכת פורטוגל לתקופה קצרה מאוד בשנת 1383.

==ביוגרפיה==
===ראשית חייה===
ביאטריש נולדה בקוימברה בפורטוגל ב-7 בפברואר 1373, לפרננדו הראשון, מלך פורטוגל ולאונור טלס, בתם של מרטין אפונסו טלו דה מנסס ואלדונסה אאנס דה ואסקונסלוס.

ב-14 במאי 1383 התחתנה ביאטריש עם חואן הראשון, מלך קסטיליה. זמן קצר לאחר מכן מת אביה, ולפני מותו חתם על הסכם שחואן וביאטריש יירשו אותו. אולם, האצולה הפורטוגזית לא קיבלה את ההסכם, אשר משמעותו הייתה העברת השלטון בפועל לשושלת החדשה, ולמעשה השתלטות של מלכי קסטיליה על פורטוגל. גם מעמד הסוחרים העשירים של ליסבון התנגד לו.

===משבר 1383–1385===
סדרת מעשי עוינות הדדים החלה מיד עם מותו של המלך בדצמבר 1383. קרב משמעותי ראשון, "קרב אטולירוס", התרחש באפריל 1384 בין קבוצת קרב קסטיליאנית לכוח פורטוגזי בפיקודו של הגנרל נונו אלוורש פריירה (Nuno Álvares Pereira), אשר נתמך בכוחות סיוע אנגלים. הקרב הסתיים בניצחון פורטוגזי ללא נפגעים. כוח קסטיליאני גדול יותר, בפיקודו של המלך עצמו, הטיל מצור על ליסבון, אך נאלץ לסגת לאחר כ-4 חודשים כתוצאה משיבושי ההספקה והטרדות מצד כוחות פורטוגזים אשר זינבו בו.

באפריל 1385 הכריז על עצמו ז'ואאו, דוכס אביש, בתמיכת ממלכת אנגליה, כמלך ז'ואאו הראשון מפורטוגל. הוא החל במסע לגיוס תמיכה עממית גם בערים אשר הביעו את תמיכתן בעבר בנסיכה ביאטריש והמלך חואן הראשון מקסטיליה, והעביר את תמיכתן אליו.

הקסטיליאנים אשר ראו במעשיו של ז'ואאו הראשון מעשה מרידה, פלשו בכוח לפורטוגל עם 31,000 חיילים, תוך שהם מגרשים ושורפים יישובים מאוכלסים בדרכם. כוחות פורטוגזים אשר התנגשו בכוח הקסטיליאני, הביסו אותם ב"קרב טרנקוסו" בתחילת יוני. בשלב זה החליט ז'ואאו הראשון, בהתייעצות עם הגנרל פריירה ובעלי בריתו האנגלים, ליזום קרב מכריע נגד הכוחות הקסטיליאנים. הפורטוגזים בחרו לפגוע ממארב בכוח קסטיליאני באזור אלז'וברוטה ובקרב אלז'וברוטה הביסו הכוחות הפורטוגזים את הכוחות הקסטיליאנים והנחילו להם תבוסה מוחצת.

באוקטובר 1385 פתחו הפורטוגזים במתקפת מנע נגד העיר הקסטיליאנית מרידה והביסו ב"קרב ולוורדה" כוח קסטיליאני גדול יותר אף מזה שהובס בקרב אלז'וברוטה. תקריות גבול בין שתי המדינות נמשכו עד שנת 1390, ועד מותו של חואן הראשון מלך קסטיליה.

הניצחונות החד משמעיים של הכוחות הפורטוגזיים הבטיחו את המשך השלטון של המלך ז'ואאו ושושלת בית אביש כשליטי ממלכת פורטוגל.

===אחרית ימיה===
בשנת 1390 נהרג חואן הראשון בתאונת רכיבה, ובנו אנריקה השלישי, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו. לאחר מות בעלה קיבלה ביאטריש סיוע מקסטיליה, בשל טענתה לכתר הפורטוגזי, אך עם הזמן איבדה את תמיכתה, ובשנת 1420 היא מתה בקסטיליה ללא ילדים.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלכי פורטוגל
קטגוריה:ילידי 1373
קטגוריה:נפטרים ב-1420
קזימיר פון ליטגנדורף

קזימיר דומיניק פרייהר פון ליטגנדורף (בגרמנית: Kasimir Dominik Freiherr von Lütgendorf; 31 בדצמבר 1862 – 28 ביולי 1958) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
ליטגנדורף נולד ב-31 בדצמבר 1862 בעיר גראץ שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. הוא היה בן למשפחת אצולה בעלת רקע צבאי. הוא למד בבית הספר לקצינים במוראביה וב-1880 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט. הוא טיפס בהדרגה בסולם הדרגות. ב-15 בדצמבר 1910 כבר החזיק בדרגת גנרל מיור, וב-8 במאי 1914 לדרגת פלדמרשל לוטננט.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה ליטגנדורף למפקד הדיוויזיה ה-7. הדיוויזיה שלו לחמה כנגד צבא סרביה כחלק מהקורפוס ה-4 אשר היה חלק מהארמייה השנייה של אדוארד פון בהם-ארמולי. ב-17 באוגוסט הורה ליטגנדורף להוציא להורג 120 תושבים בעיירה שאבאץ בטענה שהיו מעורבים בקרבות רחוב. למעשה פינה הצבא הסרבי את העיירה ללא כל התנגדות. מרבית ההרוגים היו נשים, ילדים או זקנים. באותו ערב נודע לליטגנדורף על שלושה מחייליו שהשתכרו ממשקה שבזזו, ולאחר מכן ירו לכל עבר. בלי לחקור את העניין יתר על המידה, הורה ליטגנדורף להוציא להורג את השלושה באמצעות כידונים. בלילה שלאחר מכן הובלו השלושה אל הרחבה לפני הכנסייה בשאבאטס, שם התאספו המונים לצפות במאורע, תוך שהם צועקים בדרך את חפותם. יחידת הכידונאים שהוקצתה לכך סרבה לבצע את ההוצאה להורג, והיה צורך להחליפה. לפתע הופיע במקום מפקד הקורפוס קרל טרשצ'יאנסקי תוך שהוא מנופף בכובעו וקורא "עצרו, עצרו!". אולם הוא איחר את המועד - השלושה כבר היו מתים.

באוקטובר של אותה שנה, הועבר ליטגנדורף לקבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-31 בחזית הרוסית, והשתתף עמה במתקפת הקרפטים ומתקפת גורליצה-טרנוב. במאי 1916 הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-21, ולחם עמו בחזית האיטלקית כחלק מהארמייה ה-11 של ויקטור דנקל. באוקטובר של אותה שנה הועבר הקורפוס שלו לחזית הרומנית כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד ארתור ארץ פון שטראוסנבורג. באוגוסט 1917 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. במרץ 1918 הוא הוחזר לחזית האיטלקית כחלק מהארמייה ה-10 של אלכסנדר פון קרובטין, והשתתף עמה בקרב הנהר פיאווה וקרב ויטוריו ונטו.

הוא פרש מהצבא בתחילת 1919. ב-1920 נשפט באוסטריה, לא בגלל הטבח בשאבאץ, אלא בגלל הרג שלושת החיילים. הוא נידון לשישה חודשי מאסר. הוא נפטר ב-28 ביולי 1958 בגיל 95.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.weltkriege.at/Generalitaet/03%20General/General_der_Infanterie/Luetgendorf/luetgendorf_kurz.htm קזימיר פון ליטגנדורף] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים אוסטרו-הונגרים
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילידי 1862
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1958
אנטוניו, אב המנזר של קראטו

אנטוניו, אב המנזר של קראטו (; 1531 – 26 באוגוסט 1595), היה מלך פורטוגל למשך 20 יום בשנת 1580, אך הודח על ידי פליפה השני, מלך ספרד.

==ביוגרפיה==
אנטוניו נולד בליסבון בפורטוגל בשנת 1531, ללואיש מפורטוגל, דוכס בז'ה, בנו של מנואל הראשון, מלך פורטוגל, ולפילגשו ויולאנטה גומז, בתו של פדרו גומז. אנטוניו התחנך בקוימברה, מונה לחבר המסדר הריבוני הצבאי של מלטה ולאב המנזר במנזר קראטו, ובשנת 1571 מונה למושל הפורטוגזי בטנג'יר ובמרוקו.

בשנת 1578 לחם אנטוניו בקרב אל-קסר אל-כביר נגד המורים לצדו של סבשטיאו, מלך פורטוגל, ולאחר התבוסה הוא נלקח בשבי. בהיותו בשבי נבחר אחיו של ז'ואאו השלישי - החשמן אנריקה למלך פורטוגל, ובשנת 1579 שוחרר אנטוניו מהשבי לאחר תשלום כופר קטן.

בשנת 1580 מת אנריקה, מלך פורטוגל, ועם מותו החל מאבק ירושה על הכתר, בין אנטוניו, קתרינה, דוכסית ברגנסה ופליפה השני, מלך ספרד. מכיוון שקתרינה הייתה אשה ופליפה היה זר, נתמך אנטוניו על ידי האצולה הפורטוגזית, אולם מכיוון שהיה בן לא חוקי נתמך פליפה על ידי חלק גדול מהאצולה הפורטוגזית. ב-24 ביולי אותה שנה הוכתר אנטוניו כמלך פורטוגל, אולם ב-25 באוגוסט הובסו כוחותיו של אנטוניו בקרב אלקאנטרה על ידי כוחותיו של דוכס אלבה, ובעקבות כך תפס פליפה השני, מלך ספרד את השלטון.

בתחילה עבר אנטוניו לאי טרסיירה, משם ניהל ממשלה גולה עד לשנת 1583. לאחר מכן עבר אנטוניו לצרפת עם תכשיטי הכתר הפורטוגזי, ומאוחר יותר עבר להתגורר באנגליה, שם אף סייע לפרנסיס דרייק במאבק נגד הארמדה הספרדית בשנת 1587. מאוחר יותר חזר אנטוניו לצרפת, שם ירד מנכסיו לאחר שמכר את כל תכשיטי הכתר. בשנותיו האחרונות התגורר אנטוניו בצרפת ואף קיבל קצבה קבועה מאנרי הרביעי, מלך צרפת, וב-26 באוגוסט 1595 מת אנטוניו בפריז.

==משפחתו==
מכיוון שאנטוניו היה איש דת נאסר עליו להתחתן, אך היו לו כמה ילדים לא חוקיים.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלכי פורטוגל
קטגוריה:בית אביש
קטגוריה:מנהיגים פורטוגזים שהודחו במהפכה
קטגוריה:ילידי 1531
קטגוריה:נפטרים ב-1595
און רפאלי

אוֹן רפאלי (נולד ב-26 בנובמבר 1996) הוא שחקן, דוגמן וזמר ישראלי. אחיה של בר רפאלי.

==ביוגרפיה==
רפאלי נולד וגדל בהוד השרון, לרפי רפאלי, בעל חוות סוסים לשעבר, ולציפי רפאלי, דוגמנית ושחקנית עבר. הוא בן הזקונים. אחותו הגדולה היא הדוגמנית בר רפאלי. אחיו הגדול הוא דור רפאלי, ממייסדי אפליקציית בליינדספוט. למד בבית הספר הדרים שבהוד השרון.

ביולי 2016 במהלך שירותו כחייל בצה"ל נחשד רפאלי, יחד עם חיילים נוספים בבסיסו, במתן שוחד למפקדו בתמורה להטבות בשירות. אולם כחצי שנה לאחר מכן, ההאשמות בוטלו והתיק נסגר.

== קריירה ==
=== שחקן ===
בשנת 2016 הייתה הופעתו הראשונה בטלוויזיה, בסדרת הדרמה היומית "פולמון" של הוט, שם שיחק בתפקיד משנה.

בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע של קובי מחט "ג'סטה" בתור אדם, לצד נאיה פדרמן ומתן לקס.

בשנת 2018 שיחק בסרט ההמשך "עד הקצה - ג'סטה 2".

בשנת 2020 שיחק בתפקיד מרכזי בעונה החמישית של סדרת הנוער "כפולה" בערוץ kidZ בתור מיכאל חזן, לצדה של נועה קירל.<ref></ref>

באוגוסט 2021 עלה לאקרנים סרטו של קובי מחט "פול ספיד" (סרט ההמשך ל"פול גז" מ-2019), בו הוא מככב בתור רוי ברוך, לצד קווין רובין.

בשנת 2023 שיחק בתפקיד אלכס מדריך צבאי בסדרה "בת השוטר" בערוץ טין ניק ביס.

=== דוגמן ===
ב-2017 הוכתר במקום הראשון ברשימת 20 הרווקים הנחשקים של "פנאי פלוס" והופיע על שער כתב העת.

כמו כן ב-2017, כיכב בקמפיין של חברת האופנה "הודיס" לצד אחותו בר.

בינואר 2022 נבחר לאחד הפרזנטורים של "קסטרו" לשנת 2022, עד סיום התפקיד בינואר 2023, אחרי שתי עונות בלבד.

=== זמר ===
במרץ 2023 הוציא און סינגל בכורה בשם "שריטה"<ref></ref><ref></ref>, בהמשך השנה הוציא סינגל נוסף בשם "לחזור הביתה"<ref></ref>, באוגוסט הוציא סינגל בשיתוף פעולה עם הזמר רועי סנדלר בשם "מאמי"<ref></ref>.

===ריאליטי===
בשנת 2024 השתתף בעונה השלישית של רוקדים עם כוכבים בקשת אך נאלץ לפרוש לאחר ההדחה האחת עשרה, מאחר שלא השתתף בשני ריקודים תחילה בשל קורונה ולאחר מכן עקב פציעה.

== חיים אישיים ==
ב-2019 ניהל מערכת יחסים עם הדוגמנית עומר ברבי ולימים השניים נפרדו. בספטמבר 2019 פורסם שהוא נמצא בקשר זוגי עם השחקנית האמריקאית היילי סטיינפלד, אך במאי 2020 פורסם כי נפרדו. במאי 2022 פורסם שהוא נמצא בזוגיות עם שחר חיון, ובמאי 2023 נפרדו.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון הדרים
קטגוריה:פרזנטורים ישראלים
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ישראל)
קטגוריה:הוד השרון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
קטגוריה:בר רפאלי
סאן קאר

סאן קאר השקעות בע"מ, המוכרת במותג Suncar, היא חברה ישראלית להשכרת רכב, ובכלל זה השכרה לטווח קצר, השכרה לטווח ארוך, ליסינג תפעולי ומכירת כלי רכב.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה בשנת 1973, והיא אחת מחברות ההשכרה הוותיקות בישראל. ב-1983 רכש את החברה ג'רר אלי גדיש, עולה חדש מצרפת, שעסק בארץ מוצאו בתחום המלונאות, והחליט להעתיק את מודל שירות הלקוחות אשר יישם בצרפת אל תחום השכרת הרכב. החברה מנוהלת מזה מספר שנים על ידי בנו אייל גדיש.

לחברה חמישה סניפים, בתל אביב-יפו, חולון, נתניה, חיפה וירושלים.

מטה החברה נמצא באזור התעשייה והמסחר חולון.

בעלי התפקידים בחברה הם:
{| class="wikitable sortable"
|+
!תפקיד 
!שם 
|-
|בעלים 
|ג'רר ודליה גדיש
|-
|יו"ר
|ג'רר אלי גדיש
|-
|מנכ"ל 
|אייל גדיש
|-
|סמנכ"ל 
|אריק סלופובסקי 
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:חברות השכרת רכב
קטגוריה:חברות תחבורה ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1973
אליפות ברזיל בכדורגל 1966

אליפות ברזיל בכדורגל 1966 (השם הרשמי בזמן קיום המשחקים בפורטוגזית:1966 Taça Brasil) הייתה העונה השמינית של התחרות הארצית בכדורגל שנערכה בברזיל ואורגנה על ידי קונפדרציית הספורט הברזילאית. המשחקים החלו ב-10 ביולי 1966 והסתיימו ב-7 בדצמבר 1966. בשנת 2010 התחרות קיבלה הכרה של אליפות ברזיל.

בתחרות השתתפו 22 קבוצות שהצגו את מדינות ברזיל. היא נערכה בשיטת הנוקאוט תוך קיום משחק בית ומשחק חוץ. במידה ולא הייתה הכרעה, נערך משחק נוסף.

קרוזיירו זכתה באליפות תוך ניצחון על סנטוס בסדרת הגמר. זו הייתה הזכייה הראשונה בתולדות המועדון. הקבוצות שהשתתפו בגמר העפילו לגביע ליברטדורס 

ביטה, שחקנה של נאוטיקו וטוניניו גואיירה שחקנה של סנטוס כבשו 9 שערים וזכו בתואר מלך השערים של האליפות. לביטה זו הייתה הזכייה השנייה ברציפות.
==מהלך התחרות==
בשלב הראשון הקבוצות המשתתפות חולקו ל-2 בתים.

בית הצפון כלל עשר קבוצות. בגמר הבית נאוטיקו ניצחה את ויטוריה ועלתה לרבע הגמר הארצי.
בית הדרום כלל שמונה קבוצות. בגמר הבית קרוזיירו ניצחה את גרמיו ושתי הקבוצות עלו לרבע הגמר הארצי.

סנטוס ופלמיירס העפילו ישירות לרבע הגמר. 
פלומיננסה העפילה ישירות לחצי הגמר.

==סדרת הגמר==

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.rsssf.com/tablesb/brazcup66.html נתונים מאתר rsssf]

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1966
קטגוריה:עונות באליפות ברזיל בכדורגל