OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מועצת המים

מועצת המים היא רשות במדינת ישראל הממונה על ידי הממשלה, שריד לתקופה בה האחריות על רשויות המים בישראל הייתה בידי שר החקלאות, ולא בידי שר התשתיות הלאומיות האנרגיה והמים, כמצב דהיום. המועצה מונה 39-27 חברים המורכבים מנציגי הציבור, נציגי הממשלה ונציגי ההסתדרות הציונית העולמית. נציגי הציבור המונים לפחות שני שלישים מחברי הוועדה, מתמנים תוך שימת לב להיקף הצריכה של המגזר אותו הם מייצגים. חלוקה זו מעניקה משקל גדול לחקלאים. יו"ר המועצה הוא שר התשתיות הלאומיות, וסגנו הוא יושב ראש הרשות הממשלתית למים ולביוב. 

מועצת המים איננה פעילה בשנים האחרונות וקביעת מדיניות משק המים מופקדת בידי מועצת הרשות הממשלתית למים ולביוב. 

==תפקיד המועצה==
בעבר היו למועצה סמכויות רבות על פי חוק, כיום תפקידיה הם בעיקר לשמש כגורם מייעץ. 

בעבר הייתה מועצת המים אחראית על קביעת הכללים לחישוב מחירי המים. כיום, קביעת מחיר המים מתבצעת על ידי מועצת הרשות הממשלתית למים ולביוב, תוך חלוקה למגזרים השונים:
# תעריפי הרשויות המקומיות נקבעים על ידי מועצת הרשות הממשלתית למים ולביוב. מחיר המים משתנה לפי אופי הצריכה (ביתית, תיירות, גינון וכדומה) ולפי הכמות הנצרכת. המחיר המשולם בסופו של דבר לרשות המקומית מכיל גם את הוצאות התשתית של הרשות המקומית, ולכן הוא גבוה יותר. בפועל משמשת הגבייה הנוספת את הרשות המקומית כמס נוסף על הארנונה.
# תעריפי המגזר החקלאי נקבעים על ידי מועצת הרשות הממשלתית למים ולביוב. החל משנת 1994 קיים מנגנון אוטומטי לעדכון מחירי המים בהתאם לאמור בהסכם המים.

==ראו גם==
* משק המים בישראל

==קישורים חיצוניים==
* 

מועצת המים
קטגוריה:אספקת מים בישראל
מנחם יערי

יערי, 2012
מנחם יערי (נולד ב-26 באפריל 1935) הוא פרופסור אמריטוס לכלכלה. היה נשיא האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים ונשיא האוניברסיטה הפתוחה. חתן פרס ישראל לכלכלה (1987).

==ביוגרפיה==
יערי נולד בירושלים. בשנים 1952–1955 עשה את שירותו הצבאי בנח"ל, בסיומו החל בלימודי כלכלה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית. בשנת 1958 סיים את לימודיו לתואר ראשון והחל בלימודי דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה, אותם סיים בשנת 1962. לאחר מכן הוא הצטרף לסגל המחלקה לכלכלה באוניברסיטת ייל (1962–1969) ולסגל המחלקה לכלכלה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטה העברית (1967–1971). בשנת 1969 הועלה לדרגת פרופסור חבר בשנת 1971 מונה יערי לדרגת פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית. לצד פעילותו בחוג לכלכלה מונה יערי לכהן בקתדרה לכלכלה מתמטית באוניברסיטה העברית ובשנים 1971–1973 היה ראש החוג לכלכלה. בשנים 1976–1977, ובשנית בין 1982–1983, הוא היה עמית במכון ללימודים מתקדמים של האוניברסיטה העברית ומאוחר יותר, בשנים 1985–1992 כיהן כראש המכון.

במהלך השנים שימש יערי כפרופסור אורח במוסדות אקדמיים שונים ובהם: אוניברסיטת ברקלי, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, אוניברסיטת קיימברידג' ואוניברסיטת פנסילבניה. בשנים 1968–1975 היה יערי עורך משותף של כתב העת Econometrica. בשנת 1994 הוא מונה לחבר ועדת החקירה הממלכתית לעניין הטבח במערת המכפלה.

יערי נבחר בשנת 1969 לחבר עמית בחברה האקונומטרית, בשנת 1988 נבחר כחבר זר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובשנת 1993 כחבר כבוד לאגודה האמריקאית לכלכלה. בארץ קיבל יערי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון (1989), נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (1991). באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים כיהן יערי סגן נשיא האקדמיה (1994–1995) ומשנת 2004 עד 2010 שימש כנשיאה, נבחר לחברה הפילוסופית האמריקנית בשנת 2008.

בשנים 1992–1997 שימש יערי כנשיא האוניברסיטה הפתוחה.

יערי חבר במועצה של הקרן החדשה לישראל. ויו"ר ועדת ההיגוי של היזמה למחקר יישומי בחינוך מאז הקמתה ב-2008.

==פרסים==
*חתן פרס ישראל לכלכלה (ה'תשמ"ז, 1987)
*חתן פרס רוטשילד למדעי החברה (1994)
*פרס א.מ.ת למדעי החברה, בכלכלה לשנת 2012

==קישורים חיצוניים==

* [https://archive.today/20121218175432/economics.huji.ac.il/facultye/yaari/yaari.html עמוד הבית] של יערי באתר האוניברסיטה העברית
* [https://www.academy.ac.il/Index2/Entry.aspx?nodeId=752&entryId=18334 כרטיס אישי וקורות חיים], באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: כלכלה
קטגוריה:נשיאי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:ישראלים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:נשיאי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס רוטשילד
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לכלכלה
קטגוריה:זוכי פרס א.מ.ת.
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:חברי המועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
גאוגרפיה של דומיניקה

[[האגם הרותח]]
חוף פורטסמות' בצפון דומיניקה
חוף ים בדומיניקה
דומיניקה היא מדינת אי במזרח הים הקריבי. האיים הקרובים ביותר אליה הם גוואדלופ (48 ק"מ מצפון לאי) ומרטיניק (40 ק"מ מדרום לאי). ממזרח לו משתרע האוקיינוס האטלנטי. שטחו של האי 754 קמ"ר וצורתו מלבנית: אורכו 47 ק"מ, רוחבו 29 ק"מ והיקפו 148 ק"מ. הנקודה הגבוהה ביותר בו היא פסגתו של הר הגעש דיאבלוטינס (Morne Diablotins) השוכן בצפון האי, וגובהו 1,447 מ' מעל פני הים.

התנאים הגאוגרפיים באי נחשבים קשים ביחס לאיים קאריביים אחרים. תוואי השטח כולל מצוקים ובתרונות רבים, הוא מכוסה ברובו (67%) ביער גשם סבוך, והוא אחד המקומות הגשומים בעולם. בשל תוואי השטח הקשה, רוב היישובים באי, ובהם הבירה, רוזו, ממוקמים לאורך חופיו, ורק יישובים בודדים הוקמו בחלקיו הפנימיים. לפי האמונה המקומית, דומיניקה היא המקום היחיד באמריקה שאותו קולומבוס יכול היה לזהות גם כיום.

==גאולוגיה==
דומיניקה הוא אחד האיים הצעירים במערכת הרי הגעש של האנטילים הקטנים. קיימת בו עדיין פעילות געשית, המתבטאת בעיקר בהימצאות אגמים ומעיינות חמים באי. האי מרובה סלעים געשיים, במיוחד אנדזיט וריוליט. האדמה המצויה באי מקורה בסלעים אלה, והיא נחשבת אדמה פורייה. בשל תוואי השטח, רוב האדמה הניתנת לעיבוד מרוכזת באזורים הנמוכים - רצועות החוף ועמקים מעטים. בדומיניקה אין חופים בעלי חול לבן, שכן כתוצאה מהפעילות הגעשית, החול הוא בזלתי שחור.

פעילות סייסמית קלה נרשמה לאחרונה ב-1986. התפרצויות געשיות לא אירעו באי מזה אלפי שנים. באי מספר מעיינות חמים גופריים וגייזרים פעילים, בעיקר במרכזו ובדרומו. אחד המעיינות, בוילינג לייק ("המעיין הרותח"), הוא המעיין החם השני בגודלו בעולם.

==מים==
דומיניקה עשירה במקורות מים מתוקים. נחליה יוצרים קניונים עמוקים ובריכות, ורובם ככולם צרים או רדודים מדי לשיט. בכמה מהם יש תחנות כוח הידרואלקטריות להפקת חשמל. הנחלים העיקריים הם רוזו ולאיוּ הזורמים מערבה וטוּלָמָאן הזורם מזרחה.

==אקלים==
האקלים בדומיניקה הוא טרופי, ומאופיין בטמפרטורות ובלחות גבוהות ובגשמים רבים. רוחות הנושבות מצפון-מזרח דרך קבע ממתנות מעט את מזג האוויר. שינויי מזג האוויר בין העונות כמעט אינם מורגשים - הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא C° 26 וביוני C° 32. גשמים יורדים בדומיניקה כל השנה, אך התקופה שבין יוני לאוקטובר נחשבת גשומה במיוחד. מדי שנה יורדים כ-5,000 מ"מ גשם באזור החוף המזרחי, כ-9,000 מ"מ במרכז האי וכ-1,800 מ"מ בחוף המערבי. אחוז הלחות הממוצע נע בין 70% ל-90%.

הוריקנים פוקדים את דומיניקה, בעיקר בעונה הגשומה. ב-1979 מצאו את מותם 40 מתושבי האי בסופת הוריקן, 2,500 בני אדם נפצעו, ולמבנים באי נגרם הרס רב. רוחות חזקות ב-1984 הביאו לאובדן של כרבע מיבול הבננות.

==פארקים לאומיים==
בדומיניקה שלושה פארקים לאומיים בהם ניתן לצפות בצמחים ועלי חיים ייחודיים לאי: 
* קאבריטס, הנמצא בקצהו הצפוני של האי, ובתחומו יער טרופי, חוף ים ושוניות אלמוגים.
* מורן דיאבלוטין הכולל את סביבתו של הר הגעש.
* מורן טרואה פיטון, בדרום המדינה, בסמוך לרוזו. הפארק כולל מעיינות חמים, גייזרים ואגמים, והוא הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1997.

==קישורים חיצוניים==

*
דומיניקה
קטגוריה:דומיניקה
אביסו (מיתולוגיה)

במיתולוגיה היפנית אביסו (יפנית: 恵比須, 恵比寿, 夷, 戎, אנגלית: Ebisu) הוא אל הדייגים, המזל הטוב והפועלים. שימש כאל המשגיח על בריאותם של הילדים, השומר על הבית ודואג לרווחת דייריו.

נקרא גם הירוקו (יפנית: 蛭子, אנגלית: Hiruko) או קוטושירו-נושי-נו-קאמי (יפנית:事代主神, אנגלית: Kotoshiro-nushi-no-kami) . היה אחד משבעת אלי המזל (七福神, Shichifukujin) והיחיד מביניהם שמקורו ביפן.

בן בכור לאיזאנגי (האל הזכר) ולאיזאנמי (האלה הנקבה), נולד אביסו ללא עצמות ולפי סיפורים אחרים- ללא גפיים, בשם הירוקו (מילולית: 'ילד העלוקה'). פגמיו נבעו כתוצאה מפשעיה של אימו במהלך חתונתה. הירוקו נאבק כדי לשרוד אך היות שלא יכל אף לעמוד, הוא נשלח לים בסירת גומא טרם מלאו לו שלוש שנים. בסופו של דבר נשטפה סירתו לחוף ובני שבט האיינו אימצו אותו וגידלו אותו.

הילד הקטן והחלוש התגבר על מצוקותיו הרבות וגידל את רגליו ושאר חלקיו החסרים בגיל שלוש, אז הוכתר כאל אביסו. אמנם הוא נותר מעט נכה וחירש, אולם מלא שמחת חיים והצלחה, ומכאן משמעות שמו: האל הצוחק. הוא מתואר לעיתים כחובש כובע גבוה (Kazaori Eboshi ,風折烏帽子), אוחז במקל ובדג גדול. גם מדוזות מקושרות לאל הזה.

פסטיבל אביסו נחגג ביום העשרים לחודש היפני העשירי. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מיתולוגיה יפנית
קטגוריה:אלי מזל
קטגוריה:אלים יפניים
קטגוריה:אלי שינטו
פרנתרופוס בויזאי

פרנתרופוס בויזאי (שם מדעי: Paranthropus boisei) הוא הומינין קדום שחי ביבשת אפריקה. הוא התאפיין בנפח מוח דומה לזה של השימפנזה, לסת ומשנן מפותחים, עצמות לחיים בולטות ואף שטוח. על ראשו היה רכס גרמי דמוי כרבולת ששימש לעיגון שרירי הלסת הגדולים.

הבויזאי התמחה באכילת עלים. שרידי בויזאי מתגלים לרוב בחפירות לצידם של שרידי אוסטרלופיתקוס ושרידי מינים קדומים מהסוג האנושי.

==גילוי==

התגלה לראשונה על ידי האנתרופולוגית מרי ליקי ב-17 ביולי 1959 בערוץ אולדובאי שבטנזניה. הגולגולת שהשתמרה היטב (שזכתה לכינוי "מפצח האגוזים") תוארכה ל-1.75 מיליון שנים לפני זמננו, והייתה בעלת מאפיינים ייחודיים של הפרנתרופוס רובוסטוס. מרי ובעלה לואיס ליקי סיווגו אותו כזינז'אנתרופוס בויזאי: "זינז'" היה שמו של אזור מזרח אפריקה בימי הביניים, "אנתרופוס" (יוונית: ανθρωπος) "אדם"; ו"בויזאי" על שם צ'ארלס בויסי, התורם של צוות האנתרופולוגים.

פרנתרופוס בויזאי (כך סווג בסופו של דבר) הוכיח את עצמו כאוצר מיוחד כאשר בנם של האנתרופולוגים, ריצ'רד ליקי, החשיב אותו כמין ההומינין הראשון שהשתמש בכלי אבן. ברנרד ווד מאוניברסיטת ליברפול שבאנגליה טען כי הכלים שהתגלו באתיופיה, ומתוארכים לכ-2.5 מיליון שנים לפני זמננו, יכולים להיות מעשי ידיו של פרנתרופוס בויזאי. לסת שהשתמרה היטב, הידועה כלסת התחתונה מפנינז', נמצאה על ידי עמיתו של ריצ'רד, קמויה קימאָוֹ, בשנת 1964 בפנינז' שבטנזניה. גולגולת נוספת, KNM ER 406, נחשפה בשנת 1969 על ידי ריצ'רד בקוּבי פורה באזור אגם טורקאנה שבקניה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1959
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואיס ליקי
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מינים שנכחדו: הומינידים
קטגוריה:הומיניניים
קטגוריה:התרבות האולדובאית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1959
קטגוריה:טנזניה: מאובנים
עשינו עסק

עשינו עסק היה שעשועון טלוויזיה נושא פרסים בהפקת ערוץ 2 ששודר בין השנים 1994–1996. השעשועון מבוסס על פורמט אמריקאי בשם "Let's Make a Deal", אשר שודר בארצות הברית משנות השישים ועד שנת 2003 וזכה להצלחה רבה יחסית לאורך השנים. גרסאות נוספות של השעשועון שודרו גם בארצות נוספות. מנחי השעשועון היו אברי גלעד וצביקה הדר.

==המשחק==
כל פרק הורכב ממספר "הצעות עסקיות" בין מנחה התוכנית לבין משתתפים שונים מהקהל. המשתתפים בקהל נבחרו באופן אקראי על ידי המנחה לאורך התוכנית.

הפורמט של התוכנית שודר בווריאציות שונות. בפורמט הפשוט ביותר, ניתן למתחרה בהתחלה פרס יקר ערך, והמנחה הציע לו להחליף את הפרס בפרס אחר - המילכוד הוא שהפרס המוצע כתחליף הוסתר. לעיתים הפרס הוסתר מאחורי אחד מתוך שלושה וילונות על הבמה, לעיתים באחת משלוש קופסות אשר הוצבו על הבמה, ולעיתים בתוך קופסות קטנות אשר הובאו לקהל. לעיתים הפרס אותו קיבל המשתתף בהתחלה היה גם מוסתר. הפורמט השתנה רבות לאורך התוכנית.

הפרסים אשר הוצעו בתוכנית היו פרסים יקרי ערך כגון מוצרי אלקטרוניקה, רהיטים, ואף מכוניות. מאחורי הווילונות הנוספים בהם לא היו פרסים נהגו להציב דחלילים.

בנוסף, בסיום התוכנית, בעוד הכתוביות רצו על המרקע, נהג המנחה לנהל "עסקאות" מהירות עם משתתפים אקראיים מהקהל. העסקאות כללו בדרך כלל הצעות של מתן כסף למשתתפים אקראיים מהקהל תמורת פריטים מסוימים בבעלותם.
עשינו עסק פרסים

אחת הזוכות במכונית בעשינו עסק והמנחה אברי גלעד

ה[[דחליל שהמתין לאלו שלא זכו בפרסים]]

==עשינו עסק בישראל==
בישראל שודרה התוכנית במסגרת שידורי הזכיינית קשת בערוץ 2 בשנים 1994–1996. את התוכנית הנחה בתחילה אברי גלעד, ולאחר שפרש מהנחיית התוכנית בסיום העונה השנייה, החליף את מקומו צביקה הדר למשך העונה השלישית.

==ראו גם==
* בעיית מונטי הול

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שעשועוני טלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט אמריקאי
קטגוריה:צביקה הדר
קטגוריה:דורי מדיה דרסט
קטגוריה:NBC: סדרות טלוויזיה
סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין

סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין הוא בית-ספר למשחק ולאומנויות התיאטרון שנוסד ומנוהל על ידי יורם לוינשטיין.

==היסטוריה==
ראשיתו של בית-הספר בשיעורי המשחק שהעביר יורם לוינשטיין במסגרות שונות בתחילת שנות השמונים. לתקופות קצרות במיוחד העביר שיעורים בבית-הספר לאמנויות-הבמה של מכללת "סמינר-הקיבוצים", בבית-הספר לאמנויות-הבמה "בית צבי" ובבית-הספר "קמרה אובסקורה", כאשר מרוב המסגרות פוטר, בעוד שבסטודיו למשחק בהנהלת ניסן נתיב לא קיבל הזדמנות ללמד. עקב הקושי בתפקוד במסגרות הנזכרות לעיל, המשיך לוינשטיין לפתח את סדנאות המשחק העצמאיות בניהולו, ושכר ב-1988 מבנה ללימוד בתל אביב. באותה תקופה למדו אצלו שחקנים מתחילים רבים, בהם אקי אבני ואיילת זורר.

בשנת 1997 הקים לוינשטיין אולם הצגות בשכונת התקווה שבדרום תל אביב, ובשנת 2000 הועבר הסטודיו למשחק במלואו לשכונת-התקווה, למבנה שהוקם במקור על ידי חנה רובינא עבור ארגון אמהות עובדות בתל אביב, ביוני 1947, ועם השנים ננטש.

לאורך השנים זכה הסטודיו להצלחה רבה, ולומדים במסגרתו עשרות תלמידים מדי שנה, הן במסגרת הפורמלית של שלוש שנות לימודים, והן במסגרת סדנאות למבוגרים ולבני-נוער וקורסים של מכינות. הפקות הסיום של התלמידים נוחלות אהדה וזוכות לביקורות משבחות, ורובן משתתפות בפסטיבלים לתיאטרון בישראל ומחוצה לה. בית הספר ידוע ב[https://web.archive.org/web/20080507160354/http://www.studioact.co.il/newweb/page.asp?id=15 תרומה הקהילתית] שמעניק לקבוצות חלשות, בין השאר בתחום סביבתו.

ביולי 2013 זכה הסטודיו להצלחה בפסטיבל iTSELF שהתקיים בוורשה עם ההצגה "הנאהבים והנעימים" מאת יצחק בשביס-זינגר ובבימוי יאיר מוסל. שחקני ההצגה שפי מרציאנו ועמית אפשטיין זכו בפרס על משחקם בהצגה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ישראל: בתי ספר למשחק
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי ספר לאמנות
קטגוריה:שכונת התקווה
APIPA

דוגמה לכתובת APIPA בחלון הפקודות (CMD)
כתובת APIPA (ראשי תיבות של Automatic Private Internet Protocol Address) היא כתובת IP אקראית אותה יכולים מחשבים ורכיבי רשת שונים להקצות לעצמם, אם לא קיבלו מענה לבקשתם להקצאת כתובת משרת DHCP.

רכיבי רשת (כדוגמת תחנות עבודה או שרתים, ולעיתים רחוקות גם נתבים ומתגים) יכולים לקבל את ההגדרות הדרושות לפעולה באופן אוטומטי, באמצעות פרוטוקולים כדוגמת DHCP ו-Bootstrap Protocol. אם רכיב מסוים שולח בקשה ולא מקבל מענה לאחר 60 שניות, רכיב זה רשאי "להעניק" לעצמו כתובת בטווח 169.254.0.1 עד 169.254.254.254; בטווח זה יש <math>2^{16}-2=65534</math> כתובות פוטנציאליות – פירוש הדבר הוא שהסבירות להתנגשות בבחירת כתובת אצל שני רכיבים שונים באותה רשת היא נמוכה מאוד. מנגנון נוסף למניעת התנגשות הוא שליחת חבילת ARP (בתשדורת Broadcast) עם הכתובת בה מתעתד הרכיב להשתמש; אם לא מתקבלת תשובה, מניחים כי כתובת זו פנויה ורכיב הרשת מגדיר אותה בתור הכתובת שלו.

כתובות APIPA משמשות לתקשורת מינימלית אם אין שרת DHCP פעיל; ניתן להשתמש בשירותי Broadcast על מנת לאתר רכיבים אחרים ברשת, שגם כן משתמשים באותו זמן בכתובת APIPA; עם זאת, בדרך כלל לא ניתן יהיה לאתר שרתים (כדוגמת שרת DNS) או תחנות אחרות המוגדרות באופן סטטי. בזמן השימוש בכתובת APIPA, תחנת העבודה תמשיך לנסות ולקבל כתובת DHCP, ותשתמש בכתובת זו לכשתתקבל.

בחלונות XP, לעיתים מתקבלת הודעה (בעיקר ברשתות אלחוטיות) על "Limited Connectivity". בשונה ממצב של ניתוק כולל מרשת אלחוטית, הודעה זו מופיעה כאשר ההתקשרות לנתב האלחוטי עצמו הושלמה, אולם שרת DHCP (בדרך כלל שירות הפועל על הנתב עצמו) טרם הקצה לתחנה כתובת IP. הודעה זו מופיעה בדרך כלל למספר שניות, כשבפרק זמן זה המחשב משתמש בכתובת APIPA.

קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
גאקאאס קטוביצה

גאקאאס קטוביצה (בפולנית: GKS Katowice) היא קבוצת כדורגל המייצגת את העיר קטוביץ שבפולין. הקבוצה נוסדה בשנת 1964 וזכתה מאז ארבע פעמים באליפות ושלוש פעמים בגביע. גאקאאס נחשבה במשך תקופה ארוכה כקבוצה בינונית בליגה הבכירה בפולין, ובעונת 2004/2005 הגיעה למקום ה-14 בליגה וירדה לליגה השנייה שהיא השלישית בחשיבותה.

בשנת 1970, במסגרת גביע ערי הירידים שיחקה גאקאאס, לראשונה מחוץ גבולות פולין, מול קבוצת ברצלונה, והפסידה בשני המשחקים (1-0, 3-2). קטוביצה שיחקה 36 משחקים באירופה. הקבוצה השיגה ניצחון כפול נגד קבוצה אחת 3 פעמים. בעונת 1986/1987 בגביע אירופה למחזיקות גביע נגד קבוצת פראם רייקיאוויק מאיסלנד. בעונת 1990/1991 בגביע אופ"א נגד קבוצת טורון פאלוסאורה מפינלנד ובעונת 1994/1995 בגביע אופ"א נגד קבוצת אינטר קרדיף מויילס.

== שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה ==
* יאן פורטוק
* פבל ברוז'ק
* פיוטר פולצ'אק
* יאציק קובלצ'יק
* גיג'ה גורולי
* גז'גוז' פונפרה

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל פולניות
קטגוריה:קטוביץ
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1964
לאטינה (נפה)

נפת לאטינה (באיטלקית: Provincia di Latina) היא נפה בדרומו של מחוז לאציו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,251 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו בה 519,850 נפש. בירתה של הנפה בעיר לאטינה.

הנפה גובלת בנפת פרוזינונה במחוז לאציו בצפון, בנפת רומא במחוז לאציו בצפון-מערב, בנפת קזרטה במחוז קמפניה בדרום-מזרח ובים הטירני בדרום.

==ראו גם==
* פונדי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לאציו: נפות
קטגוריה:1934 באיטליה
הכוח המבצעי

הכוח המבצעי (בערבית: القوة التنفيذية; תעתיק: אלקוה אלתנפיד'יה) הוא שמו של מנגנון ביטחוני השייך לתנועת חמאס ופועל ברצועת עזה בכפוף להוראות שר הפנים הפלסטיני. הכוח מונה מספר אלפי אנשים, אשר פועלים במשימות של אבטחה, שמירת גבולות, שיטור פלילי, שמירת מוסר, וכליאה.

== נסיבות הקמת הכוח המבצעי ==
 
הכוח המבצעי הוקם בשנת 2006 על ידי השיח' סעיד סיאם, שר הפנים הפלסטיני מטעם ממשלת חמאס, במטרה לשמש כמנגנון ביטחוני אשר יהווה חלופה לכמה ממנגנוני הביטחון השונים של הרשות הפלסטינית אשר פעלו עד אז ברצועת עזה - כדוגמת המשטרה הכחולה, והביטחון המסכל. 

הצורך בהקמת חלופה למנגנוני ביטחון אלו נבע מכך שהמנגנונים הישנים היו בשליטת הפת"ח, ובעבר אף עסקו ברדיפה ובמאסר של פעילי חמאס. צמרת הנהגת חמאס ראתה צורך להקים מנגנון ביטחוני אלטרנטיבי אשר כלל אנשיו יהיו נאמני חמאס ויסורו לפקודות ההנהגה המדינית. בכך למעשה, לצד הרחבת הפריסה הצבאית של חמאס בשטחי רצועת עזה, חוזק מעמדה של תנועת חמאס כתנועה המציעה חלופה שלטונית כוללת. 

במהלך ההשתלטות האלימה של חמאס על השלטון ברצועת עזה, החל משנת 2006, מילאו פעילי הכוח המבצעי של חמאס חלק מרכזי בפגיעה אלימה בפעילי פת"ח, כמו גם בכיבוש מבנים ומתחמים השייכים למנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית.

== תפקוד שוטף של הכוח המבצעי ==
 
הכוח המבצעי בנוי בצורה היררכית כגוף צבאי לכל דבר. בראשו עומד מאז הקמתו ג'מאל ג'ראח, אבו עוביידה, בכיר בזרוע הצבאית של חמאס. לפעילי הכוח המבצעי מדים מנומרים ייחודיים, נשק אישי, כלי רכב, רשתות קשר, וציוד נוסף. פעולת הכוח מבוצעת מבסיסים ומטות המסודרים על פי חלוקה גאוגרפית. לכוח המבצעי אף אתר אינטרנט ארגוני. 

אנשי הכוח עוסקים במשימות מגוונות, ובכללן: הגנת גבולות, שמירה על מעברי גבול, אבטחה שוטפת, שיטור פלילי, שיטור קהילתי, כליאה, ושמירת מוסר. בנוסף, לנוכח פריסתו הרחבה, כוח זה משמש כקו הגנה ייעודי מרכזי במקרי פלישה אפשריים של צה"ל אל תוך מקומות שונים ברצועת עזה. 
בעת פעילויות שיטור קהילתי ושמירת מוסר, הקו המנחה של פעילי הכוח המבצעי הוא שמירה על הסדר תוך יישום חוקי ההלכה המוסלמית - השריעה.

== ראו גם ==

* משטרת חמאס ברצועת עזה

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20110310144158/http://www.shabak.gov.il/publications/study/Pages/hamas020709.aspx "הכובע הכפול" של משטרת חמא"ס ברצועה], אתר השב"כ, יולי 2009

קטגוריה:חמאס
טרסטוורה

סמטה אופיינית לרובע. ברקע – גבעת [[ג'יאניקולו]]
הכיכר שלפני [[בזיליקת סנטה מריה די טרסטוורה]]
טְרַסְטֶ֫וֶורֵה (באיטלקית: Trastevere – בהטעמה על הטי"ת השנייה) הוא הרובע ה-13 מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.

רובע טרסטוורה נמצא דרומית לקריית הוותיקן, על גדתו הדרומית-מערבית (השמאלית) של נהר הטיבר. בדרומו, גובל הרובע ברובע בורגו – הרובע ה-14 של רומא.

==מקור השם==
מקור שמו של הרובע מלטינית: "טרנס טיברים" – trans Tiberim שמשמעו "מעבר לטיבר".

==היסטוריה==
בעת העתיקה, בתקופת הממלכה הרומית, שלטו באזור בו נמצא כיום הרובע, האטרוסקים העוינים לרומא. האזור כונה על ידי תושבי רומא (שמעבר לנהר) "ריפה אטרוסקה" (בלטינית: Ripa Etrusca – "הגדה האטרוסקית"). במאה השישית לפנה"ס נכבש האזור על ידי הרומאים, אולם לא יושב. גשר עץ שנקרא גשר סובליקיוס (בלטינית: "גשר עמודי העץ") קישר בין הגדה המזרחית לגדת טרסטוורה.

בשנת 509 לפנה"ס, עם הקמת הרפובליקה הרומית, החלו להתיישב דייגים לאורך חוף הנהר, וגם לאורך גדת טרסטוורה. בהמשך עם גידולה של העיר רומא לכיוון שדה מרס, החלה התיישבות גם לגדתו המערבית של הנהר – בעיקר של מהגרים מהמזרח התיכון (ובהם יהודים רבים) ואזור מגורים זכה לכינוי "פלאטיאָה יוּדיאוֹרוּם".

בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס, בשל גודלה של האוכלוסייה שישבה באזור זה, הפך האזור לאחד מ-14 רובעי העיר – שנקרא "רובע 14" ובהמשך כונה "טרנס טיברים". בשיא תקופת האימפריה הרומית נבנו מספר וילות של עשירי רומא באזור טרסטוורה, ובהן הווילה של יוליוס קיסר וגניה שנקראו "גני קיסר" (Horti Caesaris – "הורטי קיסריס")

בתקופת שלטונו של הקיסר אורליאנוס נבנתה חומת אורליאנוס שהקיפה את העיר כולה, ובין היתר גם את רובע טרסטוורה וגבעת הוותיקן. ברובע נבנו שתיים מהכנסיות העתיקות ביותר ברומא: בזיליקת סנטה מריה אין טרסטוורה ובזיליקת סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה.

בימי הביניים הפך הרובע לרובע צפוף של סמטאות צרות ומתפתלות, ועד תקופת שלטונו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי בשלהי המאה ה-15 לא היו רחובות הרובע מרוצפים. סיקסטוס הורה על ריצוף הרובע בלבנים, ואלה הוחלפו בהמשך במרצפות אבן. בשנת 1744 שינה האפיפיור בנדיקטוס ה-14 את גבולות הרובע, וקבע את גבולותיו כפי שהם היום.

תושבי הרובע, המבודדים מיתר תושבי רומא בשל הנהר החוצה את העיר, יצרו תרבות שונה מעט מזו של שאר חלקי העיר, ונוהגים לחוג פסטיבל הייחודי לרובע.

גם כיום שומר הרובע על צביון ימי הביניים שלו, בשל הרחובות הצרים והמרוצפים אבן, והרובע הפך בשל כך לרובע אמנים ולאתר תיירות פופולרי. ברובע ממוקמת אוניברסיטת ג'ון קאבוט, האקדמיה האמריקאית של רומא וכן קמפוסים של מכללת תומאס מור לאמנויות הליברליות ושל בית הספר לאדריכלות של אוניברסיטת ווטרלו הקנדית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://mp_pollett.tripod.com/rione13.htm היסטוריה, מפות ותמונות של הרובע]
* מדריך לתיירים בטרסטוורה בויקימסע האנגלי 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
קטגוריה:רומא: רבעים
קטגוריה:טיבר
לך פוזנן

לך פוזנן (בפולנית: Lech Poznań) היא קבוצת כדורגל פולנית המייצגת את העיר פוזנן. הקבוצה נוסדה בשנת 1922, והיא משחקת בליגת העל הפולנית. לזכות הקבוצה שמונה אליפויות וחמישה גביעים.

בעונת 1993/1994 הקבוצה התמודדה נגד בית"ר ירושלים במסגרת הסיבוב הראשון של ליגת האלופות. בסיכום שני המשחקים נגד בית"ר ירושלים העפילה לך פוזנן לסיבוב השני, שם התמודדה נגד ספרטק מוסקבה, אך זו הדיחה את לך פוזנן מהמשך המשחקים במסגרת זו באותה עונה. הקבוצה הגיעה לשלב 32 האחרונות בעונת 2008/2009 בגביע אופ"א, ובעונת 2010/2011 בליגה האירופית.

==שחקנים מפורסמים==

==תארים==
* אליפות פולין (8): 1983, 1984, 1990, 1992, 1993, 2010, 2015, 2022
* הגביע הפולני (5): 1982, 1984, 1988, 2004, 2009
* הסופרקאפ הפולני (6): 1990, 1992, 2004, 2009, 2015, 2016

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל פולניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1922
נמל התעופה הבין-לאומי עמאן-המלכה עאליה

בתי הנתיבות הישנים ומטוסי [[רויאל ג'ורדניאן כפי שהם נראים ממטוס ממריא של החברה מדגם איירבוס A320|טקסט=]]
בית הנתיבות החדש משמאל ובתי הנתיבות הישנים מימין
נמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עאליה (עליאא'. בערבית: مطار الملكة علياء الدولي תעתיק מדויק: מטאר אלמלכה עליאא' אלדולי) הוא נמל תעופה בינלאומי השוכן סמוך לעיירה אל-ג'יזה, כ-35 ק"מ דרומית לעמאן, בירת ירדן. הנמל נחנך בשנת 1983 והחליף את נמל התעופה מארקה הקטן (مطار ماركاالدولي) שממזרח לעיר. השדה נקרא על שמה של המלכה עאליה, אשתו השלישית של חוסיין, מלך ירדן, אשר נהרגה בתאונת מסוק ב-9 בפברואר 1977. הנמל הוא שער הכניסה האווירי העיקרי של הממלכה, ומאז פתיחתו משמש כנמל הבית של חברת התעופה הירדנית רויאל ג'ורדניאן. 

בנמל שני מסלולים מקבילים באורך של 3,660 מטר וברוחב של 61 מטר, המרוחקים 1,446 מטר זה מזה, והוא משתרע על שטח של 22 קמ"ר. בניין בית נתיבות החדש נחנך ב-21 במרץ 2013, בצמוד ממערב לשני בתי הנתיבות הקודמים, והוא משתרע על-פני שטח של 86,000 מ"ר. הוא מתוכנן להגיע לשטח של 100,000 מ"ר ולהביא את הנמל לקיבולת שנתית של 9 מיליון נוסעים. עם פתיחת בית הנתיבות החדש נסגרו שני בתי הנתיבות הישנים ונהרסו. בחלקו המזרחי של נמל התעופה שוכן טרמינל לשירותי מטען. התחבורה הציבורית בין הנמל לעמאן מבוססת על אוטובוסים ומוניות. 

בשנת 2011 עברו 6,250,048 נוסעים בנמל ב-67,190 תנועות מטוסים. היקף תנועת המטען בשנת 2006 עמד על 91,000 טון ונפח תנועת הדואר הגיעה ל-1,480 טון.

==טיסות והסעות מישראל לשדה==
מאז הסכם השלום בין ישראל לירדן מתבצעות טיסות בין ישראל לנמל התעופה. חברת התעופה הירדנית רויאל ג'ורדניאן מבצעת 3 טיסות יומיות מהשדה לנמל התעופה בן-גוריון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20131114095105/http://www.aig.aero/ האתר הרשמי של חברת הניהול]
* [https://web.archive.org/web/20080213181845/http://worldaerodata.com/wad.cgi?id=JO11703&sch=OJAI הנמל באתר World aero data]

== הערות שוליים ==

עמאן
עאליה
קטגוריה:עמאן
קטגוריה:עמאן: מבנים
חורבת סמארה

חורבת סמארה (בערבית: خربة سمارة) הוא מבנה השוכן על גבעה בגובה של 15 מטר מעל פני הים, צפונית לנחל אלכסנדר ולחופית. צורתו של המבנה כשל מלבן ובו שלושה חדרים מחוברים זה לזה. הוא נתמך בשלוש קשתות חיצוניות המעגנות את קירותיו אל סלע הכורכר. המבנה הוקם בסוף המאה ה-19 על ידי עבדאללה סמארה, תושב טולכרם שהחזיק באדמות האזור, ושימש אותו לתצפית עליהן. חמולת הסמארה הם צאצאי שומרונים שאוסלמו.

מאוחר יותר הפך אותו השלטון העות'מאני לתחנה לגביית מכס על האבטיחים שגודלו בעמק חפר, ויוצאו לרחבי האימפריה. האבטיחים הועברו לאורך הנחל על גבי גמלים או באמצעות רפסודות, עד לנמל מינת אבו זבורה, בחוף מכמורת של ימינו.

כיום שוכן המבנה בתחומי הגן הלאומי נחל אלכסנדר, והוא משמש את המטיילים בו לתצפית על האזור. דרומית-מערבית למבנה נחשפו שרידיה של חווה חקלאית ובה רצפת פסיפס מהתקופה הרומית המאוחרת וגתות יין מהתקופה הביזנטית. עוד נמצאו במקום מערות קבורה שנחצבו בסלע הכורכר. שביל ישראל ושביל השרון העוברי לאורך הנחל מעפילים אל המבנה.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
Smara old house.jpg|
Samara2.JPG|תצפית מתוך הח'ירבה לכיוון מזרח
Hofit.JPG|תצפית לכיוון חופית
File:PikiWiki Israel 376 Samara חורבת סמרה.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20151214054430/http://d3.coi.co.il/%D7%A0%D7%97%D7%9C-%D7%90%D7%9C%D7%9B%D7%A1%D7%A0%D7%93%D7%A8.htm נחל אלכסנדר 3D] - תמונות בתלת־ממד מחורבת סמרה, באתר "המימד השלישי"
* 
* [https://web.archive.org/web/20150925125756/http://www.emekhefer.co.il/%D7%97%D7%95%D7%A8%D7%91%D7%AA-%D7%A1%D7%9E%D7%90%D7%A8%D7%94/ צילום אווירי מחורבת סמרה]

קטגוריה:עמק חפר
קטגוריה:ישראל: מבנים שוממים
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:התקופה העות'מאנית: מבנים
קורונה קיילצה

קורונה קיילצה (בפולנית: Korona Kielce) היא קבוצת כדורגל פולנית המשחקת בליגת העל הפולנית. הקבוצה מייצגת את העיר קיילצה.
מאז היווסדה לא זכתה הקבוצה בתואר כלשהו, היא מדורגת בתחתית הטבלה. בשנת 2007 עברה לאצטדיון חדש. הקבוצה הגיעה לחצי גמר הגביע הפולני בשנת 2006 ולגמר הגביע הפולני בשנת 2007.

==שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה==
* אדי אדריאנה
* וייצ'ך קובלבסקי
* פבל סאסין

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל פולניות
קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1973
מאיר גור אריה

מאיר גור-אריה (ל' בכסלו תרנ"ב, דצמבר 1891, בוברויסק – 2 בפברואר 1951, ירושלים) היה אמן וצייר ישראלי יליד רוסיה.

==קורות חיים==
גור אריה נולד בשם מאיר גורודצקי בסוף שנת 1891 בעיר בּוֹבְּרוּיְסְק שברוסיה הלבנה, באימפריה הרוסית (כיום במחוז מוהילב בלארוס). שם למד אמנות בין השנים 1907 ל-1909. בשנת 1913 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, ובארץ המשיך בלימודי האמנות ב"בצלאל".

ב-1913 היה שותף בהקמת בית מלאכה בשם "מנורה" ביחד עם זאב רבן ועם שמואל פרסוב, בו יצרו חפצי אמנות שימושית ותבליטים בנושאים השאובים מ"אמנות בצלאל". בין השנים 1918–1921 כיהן כמורה ב"בצלאל". בשנת 1923 פתח עם רבן סדנה חדשה בשם "בית עבודה לאמנות אינדוסטריאלית" (=תעשייתית), בה עסקו בעיצוב גרפי ובעיצוב חפצים אחרים.

בשנה זו היה גור אריה בין מעצבי התבליטים, הפסלים והריהוט בבניין ימק"א ירושלים - אחד הבניינים המפוארים בישראל. ברבות הימים הוכרז הבניין כבניין לשימור.

===משפחתו===
מאיר היה נשוי לשרה לבית ירושלמי. יחד עם גיסו, יצחק ירושלמי, בנו יחד את ביתם המשותף בשכונת תלפיות בשנת 1928.

אחיו ישראל גור אריה היה אמן אף הוא ובמשך תקופה עבד כפסל עבורו.

בנו החייל נהרג בפיצוץ בניין הסוכנות היהודית בירושלים בחודש מרס 1948 בתחילת מלחמת העצמאות.

גור-אריה נפטר בשנת 1951, בגיל 59, לאחר מחלה ממושכת. נקבר בבית הקברות סנהדריה.<ref></ref>

לאה אבני, בתו, הייתה אחות ראשית בבית החולים הדסה הר הצופים, ונכדתו היא פרופסור לחינוך יעל פישר.

==מכתביו==
* מאיר גור-אריה, דודאים : לקט צלליות, (המלים: למרים וילנסקי-שטקליס), תל אביב : הוצאת פנינה, תש"ז-1947.
* מאיר גור-אריה, החלוצים : לקט צלליות ושירי חלוצים, (עורך: מרדכי נרקיס), ירושלים : הוצאת בני-בצלאל, תרפ"ה-1925.

==לקריאה נוספת==
* מאיר גור-אריה / צל חידוש, סיגל קהת קרינסקי (אוצרת), דרורית גור אריה, גדעון עפרת, מוזיאון פתח תקווה לאמנות, 2016.
* 'גור־אריה (הורודצקי), מאיר', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 128–129. .

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
*
*

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ציירים ביישוב
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:בוגרי בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
קטגוריה:סגל בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1891
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1951
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:חברי אגודת אמנים עברית
מחשוב לביש

[[Apple Watch, שעון חכם מבית אפל]]
מחשוב לביש או מכשור לביש (באנגלית: Wearable Computing) הוא אוסף של אביזרים אלקטרוניים, כגון חיישנים, מצלמות, שעון חכם, טבעת חכמה, מסכים וכדומה, שניתנים לנשיאה על הגוף. אביזרים אלה מספקים ללובשיהם מידע נוסף על הסביבה באמצעות מציאות רבודה, מידע על סכנות מתקרבות באמצעות שימוש בחיישן תרמי, לדוגמה לזיהוי נחשים, ומידע מסחרי ופרסומי.

מטרת המחשוב הלביש היא ללוות את האדם במהלך חיי היום יום, כך שיהיה נגיש לשימוש בעת הצורך.

השימוש במחשוב לביש תפס תאוצה בעשור השני של המאה ה-21 כחלק מטכנולוגיות האינטרנט של הדברים (IoT).

== יישומים ושימושים ==
מחשוב לביש כולל מגוון רחב של מוצרים כמו שעונים חכמים, צמידי כושר, משקפיים חכמים, ואף בגדים חכמים. מוצרים אלו משמשים למעקב אחר בריאות, פעילות גופנית, ניווט, ואף כאמצעי תקשורת. טכנולוגיות אלו מאפשרות מעקב אחרי מדדי בריאות כמו דופק, לחץ דם, ופעילות גופנית, וכן משמשות ככלים לתקשורת והעברת מידע בזמן אמת.

== טכנולוגיות ומרכיבים ==
המחשוב הלביש משלב טכנולוגיות מתקדמות כמו חיישני דופק, GPS, חיישני תנועה, וטכנולוגיות מציאות רבודה (AR). רכיבים אלו מאפשרים למכשירים לספק מידע בזמן אמת ולהגיב לסביבה באופן דינמי. הטכנולוגיות כוללות גם חיישנים תרמיים לזיהוי חום, חיישני תנועה לניטור פעילות גופנית, וטכנולוגיות מציאות רבודה המוסיפות שכבת מידע דיגיטלית על גבי העולם הפיזי.

== אתגרים ועתיד ==
אחד האתגרים העיקריים בתחום המחשוב הלביש הוא ניהול האנרגיה והסוללה, עקב הצורך במכשירים קטנים וקלים. עם זאת, צפויים פיתוחים נוספים בתחום הסוללות והאנרגיה הסולארית שישפרו את ביצועי המכשירים. בנוסף, ישנם אתגרים בתחום הפרטיות והאבטחה, כיוון שמכשירים אלו אוספים כמות גדולה של נתונים אישיים. העתיד של המחשוב הלביש כולל פיתוחים בטכנולוגיות בינה מלאכותית, חומרים חכמים, ושילוב טוב יותר עם מערכות נוספות כמו בית חכם ובריאות דיגיטלית.

== דוגמאות למוצרים ==
שעון חכם - שעונים חכמים כמו Apple Watch ו-Fitbit הפכו לנפוצים, ומשמשים לניטור פעילות גופנית, דופק, ושינה, וכן מאפשרים קבלת התראות והודעות.

משקפיים חכמים - דוגמת גוגל גלאס, מאפשרים תצוגת מידע ישירות לעין המשתמש, כולל ניווט, הודעות, ומציאות רבודה.

בגדים חכמים - ביגוד שמכיל חיישנים לניטור פעילות גופנית ובריאותית, כמו בגדי ספורט שמנטרים דופק וטמפרטורה.<ref></ref>

==ראו גם==
* גוגל גלאס
* טבעת חכמה

==קישורים חיצוניים==

* הצרכן הדיגיטלי, [https://www.pwc.com/il/en/entertainment-and-media/assets/lavish.pdf המחשוב הלביש כבר כאן והולך לשנות את העתיד], PwC Israel
* 
* 
* [http://www.media.mit.edu/wearables/ Wearable Computing], MIT

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:סוגי מחשבים
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:האינטרנט של הדברים
כרומופור

מולקולת הרטינל מתיישרת לאחר בליעת פוטון (אור) באורך גל מתאים, המסומן באות γ]]
קבוצת [[הם, טבעת פירול עם יון מתכת, מופיעה במולקולות כמו המוגלובין. בולעת אור בתחום הנראה.]]

כרומופור הוא חלק ממולקולה, או קבוצה פונקציונלית בה, המעניקים למולקולה צבע. כרומופורים ביצורים חיים נקראים בדרך כלל פיגמנטים.

כאשר מולקולה בולעת אורכי גל מסוימים של האור, ומעבירה או מחזירה אורכי גל אחרים בתחום האור הנראה, יש לה צבע. כרומופור הוא אזור במולקולה בו הפרש האנרגיה בין שני אורביטלים מולקולריים מתאים לטווח האנרגיה של הספקטרום הנראה. כרומופור יכול לבלוע פוטונים של אור נראה שפוגעים בו, דבר שיגרום לעירור של אלקטרון ממצב היסוד למצב מעורר.

במולקולות ביולוגיות המשמשות לקליטת או גילוי אנרגיית אור, הכרומופור הוא קבוצה פונקציונלית שגורמת לשינוי קונפורמציה במולקולה, בתגובה לבליעת אור.

ניתן לחלק את הרוב המכריע של כרומופורים לשני סוגים: מערכות מצומדות, וקומפלקסים מתכתיים. בראשון, רמות האנרגיה ביניהם עוברים האלקטרונים הם אורביטלי פאי מורחבים, הנוצרים על ידי סדרת קשרים יחידים וכפולים, לסירוגין, לעיתים במערכות ארומטיות. דוגמאות נפוצות לכרומופורים הן רטינל (המשמש לגילוי אור בעין), צבעי מאכל שונים, צבעי בד (תרכובות אזו), ליקופן, בטא-קרוטן, ואנתוציאנין.

קומפלקסי מתכת פועלים ככרומופורים על ידי פיצול אורביטלי d, עקב קישור מתכת מעבר לליגנד. דוגמאות לכרומופורים מסוג זה הן כלורופיל (המשתמש בצמחים לפוטוסינתזה), המוגלובין (המעניק לכדוריות דם אדומות את צבען), המוציאנין, ומינרלים צבעוניים כמו מלכיט ואחלמה (אמטיסט).

כרומופורים ביולוגיים כוללים לעיתים קרובות ארבע טבעות פירול, בשני סידורים אפשריים:
* הפירולים יוצרים שרשרת פתוחה, ללא מתכת: פיטוכרום, פיקובילין, בילירובין.
* הפירולים יוצרים טבעת (פורפירין), עם אטום מתכת במרכזה: המוגלובין, כלורופיל.

==ראו גם==
* חוקי וודוורד

==קישורים חיצוניים==

* [http://webexhibits.org/causesofcolor/index.html הסיבות לצבע], מנגנונים פיזיקליים ליצירת צבע (אנגלית)
* [http://goldbook.iupac.org/C01076.html כרומופור] בספר הזהב של IUPAC
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:צבעים
ארמון פארנזה

איור של [[ג'וזפה ואסי מאמצע המאה ה-18.]]
שלט האצולה של האפיפיור פאולוס השלישי, בן למשפחת פארנזה
הבתולה והחד-קרן. ציור קיר, ככל הנראה מעשה ידי [[דומנצ'ינו, משנת 1602 לערך.]]
ארמון פארנזה (באיטלקית: Palazzo Farnese; "פאלאצו פארנזה") הוא ארמון מתקופת הרנסאנס, הממוקם בכיכר פארנזה (Piazza Farnese) במרכז העיר רומא, בסמיכות רבה ולמעשה מחוברת לקאמפו די פיורי. כיום משמש הארמון כשגרירות צרפת באיטליה.

==היסטוריה==
ארמון פארנזה הוא אחד הארמונות המרשימים ביותר שנבנו ברומא בתקופת הרנסאנס. הארמון תוכנן על ידי אנטוניו דה סאנגאלו, הבן, מתלמידיו של ברמנטה. הארמון הוקם בהוראת אלסאנדרו פארנזה, לימים האפיפיור פאולוס השלישי, בן למשפחת פארנזה העשירה, זמן קצר לאחר שאלסאנדרו פארנזה מונה לקרדינל (מינוי שקיבל בזכות אחותו ג'וליה פארנזה, שהייתה פילגשו של אלכסנדר השישי). עבודות ההקמה החלו בשנת 1515 לאחר שנתיים של הכנת התוכניות וחומרי הבנייה. עבודות הבנייה הופסקו בשנת 1527 בשל ביזת רומא והחלו שוב בשנת 1534 בהוראת אלסאנדרו פארנזה לאחר מינויו של זה לאפיפיור. פאולוס השלישי העסיק את מיכלאנג'לו בואונרוטי בהשלמת הקומה השלישית של הארמון ובנייתה מחדש של חצר הארמון (ובה אכסדרת עמודים דוריים, יוניים וקורינתיים). מיכלאנג'לו תכנן את כרכובי הארמון, ובנה מחדש את החלון המרכזי בחזית הארמון ובו סמל האפיפיור. הארמון הושלם בשנת 1589.

חדרי הארמון עוטרו בפרסקאות המתארים נושאים מיתולוגיים כאלגוריות ובהם סדרת פרסקאות המתארות את הרקולס ואת אהבת האלים מעשה ידי אניבלה קראצ'י.

מיכלאנג'לו תכנן בניית גשר מעל נהר הטיבר במטרה לקשר את הארמון, בקשת שתעבור מעל ויה ג'וליה (קשת זו אכן נבנתה) ותמשיך לעבר וילה פארנזינה שבצדו השני של הנהר, בטרסטוורה. גשר זה לא הושלם.

לאחר מותו של הקרדינל אודוארדו פארנזה בשנת 1626 עמד המבנה ריק במשך כ-20 שנה, ואז הוענק על ידי האפיפיור אלכסנדר השביעי למלכה כריסטינה, מלכת שוודיה בעת שזו התגוררה ברומא. לאחר עזיבתה התגלה כי משרתיה בזזו את אוצרות האמנות שבארמון.

משפחת פארנזה העבירה את הבעלות על הארמון לבית בורבון, וזה מכר את הארמון בשנת 1874 לצרפת על מנת שישמש כשגרירות.

==המבנה בתרבות==
באופרה "טוסקה" מאת ג'אקומו פוצ'יני, משנת 1900, הסצנה בה הגיבורה מתעמתת עם מפקד המשטרה מתרחשת בארמון פארנזה.

הארמון היווה השראה למבנים ברחבי העולם, ובהם לשאטו גרימאלדי באקס-אן-פרובאנס, למוזיאון הבנייה הלאומי בוושינגטון בירת ארצות הברית, ולבניין המזכיר הראשי בסידני שבאוסטרליה.

== קישורים חיצוניים==

*[http://www.romeartlover.it/Ad7.htm הדפס של הארמון משנת 1765]
*[http://www.romeartlover.it/Vasi73.htm תיאור הארמון באתר Romeartlover]
*[http://maps.google.com/maps?q=10+via+del+corso,+rome&ll=41.894595,12.470963&spn=0.007784,0.017857&t=k&hl=en| תצלום לוויין של הארמון]
* 

פארנזה
קטגוריה:רגולה
קטגוריה:מבנים שתכנן מיכלאנג'לו
וילה פארנזינה

וילה פארנזינה (באיטלקית: Villa Farnesina) היא וילה מתקופת הרנסאנס שנבנתה ברובע טרסטוורה של העיר רומא בירת איטליה.

==היסטוריה==
וילה פארנזינה נבנתה עבור אגוסטינו קיגי, סוחר עשיר ובנקאי מסיינה אשר שימש כשר האוצר של האפיפיור יוליוס השני. הוילה נבנתה בין השנים 1506–1511 בתכנונו של האמן מסיינה בלדסרה פרוצי, לו סייעה ג'יליאנו דה סאנגאלו.

וילה זו נבנתה בסגנון שונה מארמונות הרנסאנס של רומא, אשר נבנו בצורה של טירה מבוצרת - מבנים רבועיים, שחלקם מגדלים, המקיפים חצר פנימית סגורה. הוילה נבנתה כבית קיץ, ובו חלונות רבים, וסביבה גן רחב ידיים.

קיגי הורה על עיטור קירות המבנה בפרסקאות ממיטב אמני התקופה: רפאל, בלדסרה פרוצי, סבסטיאנו דל פיומבו, ג'וליו רומאנו ואיל סודומה. הידוע שבין הפרסקאות שצוירו הוא ניצחון גלתיאה של רפאל.

בשנת 1577 עברה הוילה לידי משפחת פארנזה, ומכאן שמה כיום, ולאחר מכן הועברה לבעלות בית בורבון ובשנת 1861 הפך המבנה לביתו של שגריר ספרד ברומא. כיום המבנה נמצא בבעלות ממשלת איטליה, ופועלת בו האקדמיה דאי לינצ'אי - האקדמיה למדעים של רומא.

==קישורים חיצוניים==

* 
פרסקאות אולם הפרספקטיבה, מעשה ידי [[בלדסרה פרוצי]]
* [https://web.archive.org/web/20041104004621/http://www.scils.rutgers.edu/~mjoseph/CP/loggia.html תיאור הווילה]
* [http://www.bluffton.edu/~sullivanm/farnesina/farnesina.html ההיסטוריה של הווילה ותמונות שלה]
* [http://www.abcroma.com/Monumento_i.asp?N=25 תמונות של גני הווילה]
* [http://www.arttrav.com/rome/villa-farnesina/ "ארמון התענוגות של אגוסטינו קיגי"]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פארנזינה
קטגוריה:טרסטוורה
פארנזינה
חוקי וודוורד

ה[[כימאי רוברט ברנס וודוורד אשר ניסח את חוקי וודוורד]]
בכימיה, חוקי וודוורד, על שם הכימאי האמריקאי רוברט ברנס וודוורד, ידועים גם בשם חוקי וודוורד-פישר (על שם לואיס פישר ) הם מספר קבוצות של חוקים אמפיריים, המאפשרים לחשב את אורך הגל של הבליעה המקסימלית (<math>\lambda_{max}</math>) בספקטרוסקופיית UV-Vis של תרכובת כלשהי. החישוב מבוצע על סמך הכרומופורים השונים במולקולה (כמו טבעת ארומטית), והסביבה הכימית שלה, כמו תכונות הממס. <ref></ref><ref></ref><ref name=":0"></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== יישום ==
קבוצה אחת של חוקי וודוורד-פייזר עבור דיאנים מופיעה בטבלה מטה. דיאנים יכולים להיות הומואנולארים עם שני קשרים כפולים בטבעת אחת, או הטרואנולארים עם שני קשרים כפולים בשתי טבעות נפרדות.
{| class="wikitable"
|+חוקים עבור האורך הגל המקסימלי של הבליעה של דיאנים
!מבנה הדיאן
!אפקט על ה-<math>\lambda_{max}</math> בננומטרים
|-
|ערך בסיסי עבור דיאן הומואנולארי
|253
|-
|ערך בסיסי עבור דיאן הטרואנולארי
|214
|-
| colspan="2" |תוספות
|-
|קשר כפול צמוד
|
|-
|ring residue
|
|-
|קבוצת אלקיל
|
|-
|קשר כפול אקסוציקלית
|
|-
|קבוצת אצטט
|
|-
|קבוצת אתר
|
|-
|קבוצת סולפיד
|
|-
|קבוצת ברום או כלור
|
|-
|קבוצת אמין שניוני
|
|}
בעזרת חוקים אלה ניתן לחשב את הבליעה המקסימלית של דיאנים.

===דוגמת שימוש===

להלן דוגמת שימוש בחוקים עבור דיאן לשתי התרכובות הבאות:
491x491 פיקסלים

בתרכובת השמאלית, ערך הבסיס הוא 214 ננומטר כיוון שזהו דיאן הטרואנולארי. לדיאן זה יש 4 קבוצות אלקילים המסומנות במספרים 1 עד 4, והקשר הכפול השמאלי הוא אקסוציקלי לטבעת הימנית. ולכן האורך גל המקסימלי של הבליעה עבור תרכובת זו יהיה 239 ננומטר.

בתרכובת הימנית, ערך הבסיס הוא 253 ננומטר כיוון שזהו דיאן הומואנולארי. גם לדיאן זה יש 4 קבוצות אלקילים המסומנות במספרים 1 עד 4, ושני הקשרים הכפולים הם אקסוציקלים לטבעות אליהם הם צמודים. ולכן אורך הגל המקסימלי של הבליעה עבור תרכובת זו יהיה 283 ננומטר.

עבור תרכובות עם מעל ל-4 קשרים כפולים צמודים יש להשתמש בחוקי פישר-קון.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.chemistry.ccsu.edu/glagovich/teaching/316/uvvis/conjugated.html פירוט חוקי וודוורד] לתרכובות קרבוניל מצומדות, אתר אוניברסיטת מרכז קונטיקט
* [https://web.archive.org/web/20071016051104/http://www.cem.msu.edu/~reusch/VirtualText/Spectrpy/UV-Vis/uvspec.htm ספקטרוסקופיית על-סגול/אור נראה], "Virtual Text of Organic Chemistry", אתר אוניברסיטת מישיגן

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כימיה
קטגוריה:ספקטרוסקופיה
וודוורד
קטגוריה:כימיה אנליטית
וודוורד
הפארק הלאומי אלחנדרו דה הומבולדט

אלחנדרו דה הומבולדט (בספרדית: Parque Nacional Alejandro de Humboldt) הוא פארק לאומי במחוזות אולגין וגואנטנמו שבדרום-מזרח קובה, כ-40 ק"מ צפונית-מערבית לברקואה. הפארק קרוי על שם המדען ומגלה הארצות הגרמני אלכסנדר פון הומבולדט, שביקר וחקר את קובה בשנים 1801-1800 (בספרדית, אלכסנדר נקרא אלחנדרו). הפארק הוכרז בשנת 1963, ובשנת 2001 הכריז עליו אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשל המגוון הנופי, הביולוגי, הבוטני והפטרולוגי שבו - הפארק כולל יערות אורנים, יערות מנגרובים וכן חופים ושוניות אלמוגים. האזור הצליח להשתמר גם משום שהאדם לא חדר אליו כמו לאזורים אחרים, גם בתקופה הפרה-קולומביאנית. האזורים החקלאיים נמצאים בשוליו, וגם בעלי חיים שהאדם הביא עמו, כגון כלבים, חתולים וחזירים, שבדרך כלל משבשים את המערכות האקולוגיות, נותרו רק בשוליים.

שטחו של הפארק 711.4 קמ"ר, מתוכם 688.9 קמ"ר בשטח היבשה, ו-22.5 קמ"ר בשטח הים. הנקודה הגבוהה ביותר בו היא פסגת אל טוֹלְדוֹ, בגובה של 1,168 מ' מעל פני הים. באי זורמים מספר נחלים שמימיהם עמוקים וצלולים, ובהם טוֹאָה-חָגוּאָנִי, דוּאָבָּה, חִיגוּאָנִי, נִיבּוּחוֹן ומוֹאָה.

רכס ההרים שבו שוכן הפארק החל להיווצר בתקופת הקרטיקון. אזור הפארק הוא "אי" של סלעים פחמתיים, שמאפשרים קיומן של תופעות קרסטיות, בלב אזור שרוב הסלעים בו הם סרפנטיניים.

בפארק גדלים 905 מיני צמחים, מתוכם 343 ייחודיים לאזור. 18 מתוך 26 הצמחים האנדמיים לקובה גדלים בתחומי הפארק, ובהם פודוקרפוס אקמן והדרקונית הקובנית.

45 מיני זוחלים מצויים בתחומי הפארק, המהווים 37% ממיני הזוחלים המצויים בקובה כולה. 
עם בעלי החיים השוכנים בו נמנים תוכים, קוליברים, לטאות, הוטיות, וכן הקוניור הקובני, הדיה הקובנית, נקר מקור השנהב והסולנודון הקובני האנדמי, שלושת האחרונים מצויים בסכנת הכחדה. בחופי הפארק חיים תחשי נהרות.

תיירים יכולים לבקר בפארק דרך מרכז המבקרים שנמצא על הכביש בין ברקואה למואה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20091001035513/http://www.cnpc.cult.cu/cnpc/patrimhuman/pathum/Humboldt.htm הפארק הלאומי אלחנדרו דה הומבולדט באתר המועצה הלאומית של קובה למורשת תרבות] 

קטגוריה:קובה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:קובה: גאוגרפיה
קטגוריה:אמריקה הצפונית: פארקים לאומיים
ריאטי (נפה)

נפת רִיאֶטִי (או רייטי, באיטלקית: Provincia di Rieti) היא נפה במזרחו של מחוז לאציו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,749 קמ"ר, ובשנת 2005 התגוררו בה 153,258 נפש. בירתה של הנפה בעיר ריאטי.

הנפה גובלת בנפת ויטרבו ובנפת רומא במחוז לאציו במערב, בנפת פרוג'ה ובנפת טרני במחוז אומבריה בצפון, בנפת אסקולי פיצ'נו במחוז מארקה במזרח, בנפת ל'אקווילה ובנפת טראמו במחוז אברוצו במזרח.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לאציו: נפות
סעודות שבת

שולחן שבת, פולין
שולחן ערוך ליום השבת. שתי חלות, יין וכוס לקידוש.
בשבת ישנה מצווה על אכילת שלוש סעודות: האחת בליל שבת (סעודת ליל שבת), השנייה בבוקר יום השבת (סעודת יום שבת), והשלישית לקראת צאת השבת (סעודה שלישית). מצווה זו מוטלת על גברים ועל נשים בשווה.

== מקור המצווה ==
בעבר נהגו לאכול באופן שגרתי שתי סעודות ביום, אחת בבוקר ואחת בערב. חיוב שלוש סעודות השבת נובע מהצורך לענג את השבת ולכבדה יותר מאשר ביום חול. רמז לשלוש סעודות בשבת נדרש בגמרא מכך שבפסוק לגבי אכילת המן בשבת נכתבה שלוש פעמים המילה "היום": לדעת רבי חידקא שלוש הפעמים שנכתב "היום" הן חיוב רק לסעודות היום, חוץ מסעודת הלילה, ולשיטתו יש חיוב לאכול ארבע סעודות בשבת. על אף ששיטה זו לא נפסקה להלכה, יש הנוהגים לאכול גם סעודה רביעית בשבת הנקראת "סעודה דרבי חידקא".

אף כי החובה היא על סעודה אחת בלילה ושתיים ביום, במידה ולא נאכלה סעודה בלילה, יש לאכול שלוש סעודות ביום.

== זמני הסעודות ==
# סעודת ליל שבת: זמנה בליל שבת לאחר תפילת ערבית של שבת. סעודה זו פותחת בקידוש, היות שחכמים הסמיכו את הפסוק "וקראת לשבת עונג" לכך שהקידוש - שהוא הקריאה לשבת, יהיה בסמוך לעונג השבת - שעיקרו הוא סעודת השבת.
# סעודת יום שבת: זמנה בבוקר יום השבת לאחר תפילת שחרית של שבת. מפאת אורכה של תפילת שחרית בשבת, סעודה זו מתקיימת לרוב לקראת הצהריים. גם סעודה זו פותחת בקידוש (אך ללא ברכת הקידוש), כדי שלא תיחשב סעודת יום השבת כפחותה מסעודת ליל שבת שבה אומרים את ברכת הקידוש. 
# סעודה שלישית: זמנה מתחיל מזמן המנחה (לאחר שמתפלל) ועד 13 דקות זמניות לאחר שקיעת החמה. בסעודה זו לא נוהגים לערוך קידוש, אולם יש נוהגים לערוך קידוש גם בסעודה זו.

== תוכן הסעודות ==
[[חמין, מאכל מסורתי לשבת בכל עדות ישראל]]
בשתי הסעודות הראשונות, כדי לצאת ידי חובת הסעודה יש לאכול פת בשיעור כביצה, אך בדיעבד די בכזית. בסעודה שלישית יש הסוברים (שיטת רבינו תם) שדי בפירות וירקות, אך להלכה נפסק שצריך גם בסעודה זו לאכול פת או לכל הפחות מיני מזונות.

צריך לכבד את סעודות השבת במאכלים חשובים מביום חול. הגמרא בכמה מקומות, מדברת על החשיבות של עינוג השבת, בין השאר בשלש סעודות, בגמרא נאמר שמי שמקיים שלש סעודות בשבת ניצל מחבלי משיח, גוג ומגוג ודינה של גיהנום. יש עניין לאכול דגים בשבת, אבל מי שלא אוהב אין צורך, ויש אמרה נפוצה שמקורה באחרונים שכל האוכל דג ביום דג (בגימטריה ז') ניצל מד"ג (ראשי תיבות - דין גיהנום).

נוהגים לשיר בסעודות השבת זמירות שבת.

בברכת המזון שלאחר סעודות שבת מוסיפים קטע המכונה 'רצה והחליצנו' בסופה של הברכה השלישית.

==מאכלים מיוחדים בסעודת שבת==
בקהילות מסוימות נהגו לאכול מאכלים מיוחדים בסעודת שבת, המרמזים על עניינים רוחניים. בחסידויות רבות מקפידים על אכילת רגל קרושה בסעודת יום השבת, ונקרא גאלע. נהוג גם לאכול מאכלי קוגל בסוף סעודות השבת. מנהג נפוץ הוא לאכול דג ויש הסבורים כי אכילת דג בשבת מצילה מדין הגיהנום.

בקהילות היהודיות ברחבי העולם, התפתחו מתכונים רבים בבישול או אפיה ארוכים בתנור או על פלטת שבת מהלך כל ליל השבת, על מנת שהאוכל בסעודת השבת יהיה חם, כגון: חמין (טשולנט ביידיש, סחינא במרוקאית או תְבִּית בעיראקית), קוגל ביהדות אשכנז, הלים ביהדות פרס, ג'חנון וכובאנה ביהדות תימן, אושיסבו ביהדות בוכרה, לחם דָאבּו בקהילת ביתא ישראל ועוד.

==ראו גם==
* סעודת מצווה

==קישורים חיצוניים==
* 
* הרב שמואל חגי, [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/mahanaim/seudot-2.htm סעודות השבת], אתר דעת
* הרב אליעזר מלמד, [http://www.yeshiva.org.il/midrash/shiur.asp?id=617 סעודות השבת ומלווה מלכה], אתר ישיבה

==הערות שוליים==

קטגוריה:סעודות מצווה
*
מספר ערפד

מספר ערפד משמש בתחום שעשועי המתמטיקה לתיאור מספר בן 2n ספרות עשרוניות הניתן להצגה כמכפלת שני מספרים המורכבים יחד מאותן ספרות (בערבוב הסדר) כאשר ספרת האחדות של לפחות אחד מהם אינה אפס; שני מספרים אלה נקראים ניבי הערפד. זוהי תכונה תלוית בסיס.

==היסטוריה==
מקובל לייחס את הגדרת המושג לראשונה לקליפורד פיקובר (Clifford A. Pickover) מחברת י.ב.מ שכתב חידה עליהם בקבוצת דיון sci.math בשנת 1994 (ומאוחר יותר בספרו 
). מופעים קודמים של מספרים כאלה ניתן למצוא בספר של החידונאי האנגלי הנרי ארנסט דודני בשם Amusements In Mathematics שיצא לאור בשנת 1917. הוא כתב חידה בשם "מספרי מונית" על חיפוש מספרי ערפד (למעשה "ערפד למחצה", ראו למטה) 
.

== דוגמאות==
* המספר 1435 הוא מספר ערפד עם הניבים 41 ו-35.
* המספר 153000 אינו מספר ערפד למרות הניבים 300 ו-510 בגלל ששניהם מסתיימים באפס (שלא כמו 1530=30*51 שהוא מספר ערפד).
להלן טבלה עם כמויות מספרי ערפד לפי n:
{| 
|+
!| 2n !! מספר מספרי ערפד לפי ערך 2n
|-
| 4 || 7 (1260, 1395, 1435, 1530, 1827, 2187, 6880)
|-
| 6 || 148
|-
| 8 || 3228
|-
| 10 || 108454
|-
| 12 || 4390670
|-
| 14 || 208423682
|}

==סוגים של מספרי ערפד==

יש אינסוף מספרי ערפד, לחלקם ניבים מרובים. למשל, מספר הערפד הראשון עם חמישה זוגות ניבים הוא

24959017348650 = 2947050 × 8469153 = 2949705 × 8461530 = 4125870 × 6049395 = 4129587 × 6043950 = 4230765 × 5899410

1067781345046160692992979584215948335363056972783128881420721375504640
הוא מספר ערפד עם 100,025 זוגות ניבים.

ערפד ראשוני - מספר ערפד הוא "ראשוני" אם שני ניביו הם מספרים ראשוניים (וברור שבמקרה זה יש לו רק זוג ניבים אחד). למשל 117067=701*167.

קיימים מספרי ערפד שהם "ריבועים", כגון 2459319153459529 שהוא 49591523 בריבוע.

מספר נקרא ערפד למחצה (pseudovampire) אם לניבים שלו יש אורך שונה. למשל 153=51*3.

==קישורים חיצוניים==
* 
*[http://www.shyamsundergupta.com/cab.htm סקירה על מספרי מונית]
*[http://groups.google.com/group/sci.math/msg/f17b2281a4aa16da?lr=&ie=UTF-8 הפרסום הראשון של פיקובר על מספרי ערפד], בקבוצת הדיון sci.math
*[http://www.weizmann.ac.il/zemed/net_activities.php?cat=1451&incat=1427&article_id=411&act=forumPrint המעגל המתמטי, מספרי ערפד - מאמר באתר "צעירים במדע" של מכון ויצמן]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:תכונות התלויות בבסיס הספירה
קלאודיים

הקלאודיים (לטינית: Claudii) הוא השם (נומן גנטיליקיום) של אחד ממשפחת פטריקים ברומא העתיקה, שענפים שונים בו היו משפחות אצולה חשובות ומשפיעות בחברה הרומית.

לפי המסורת הרומאית הקלאודיים היו משפחה סאבינית מהעיר רגילום שהיגרה לרומא, על מועד הגירתם הדעות חלוקות: טיטוס ליוויוס קובע את מועד הגירתם לשנת 504 לפנה"ס כתוצאה מהשתייכות המשפחה לסיעה סאבינית שהתנגדה למלחמה כנגד רומא.(ליוויוס, מאז ייסוד העיר, ספר שני, טז') סווטוניוס לעומת זאת, מתארך את זמן הגירתם לעיר לזמן קצר לאחר ייסודה בעידן מלכותו של רומולוס וגורס שהם היגרו כתוצאה מהשפעתו של טיטוס טאטיוס ששימש כמלך-שותף לצדו של רומולוס. (סווטוניוס, טיבריוס, 1)

מייסד בית האב ברומא היה אפיוס קלאודיוס, לאחר שהיגר לעיר הוא קיבל אזרחות, חלקת אדמה באזור שמעבר לאניו וחלקת קבורה לבני משפחתו למרגלות גבעת הקפיטולין. עד מהרה קלאודיוס נהפך לפטריקי והתקבל כחבר בסנאט שבו הפך להיות אחד מהחברים הנכבדים ביותר. במשך הזמן המשפחה התפצלה לכמה בתי אב, חלקם פטריקים, שנשאו את הקוגנומן נירון, קאודקס, פולכר וקנטו וחלקם פלבאים, שנשאו את הקוגנומן מרקלוס, אסלוס, קנינה, פלאמן וקנטומלוס. 

הענף הפטריקי של המשפחה העמיד בזמן הרפובליקה 28 קונסולים, חמישה דיקטטורים, שבעה קנסורים, כמו כן הם חגגו טריומף שש פעמים. הענף הפטריקי נודע בשחצנותו וגאוותנותו ועד ימיו של הקיסר קלאודיוס נמנעו מלאמץ למשפחתם בני בתי אב אחרים. (סווטוניוס, קלאודיוס האלוהי, 39)

המשפחה המפורסמת ביותר של הענף הפלבאי הייתה משפחת מרקלוס שבניה הגיעו למגיסטראטורות הבכירות ביותר. המפורסם שמבניה היה מרקוס קלאודיוס מרקלוס, שקנה את תהילתו בשירותו כמצביא בזמן המלחמה הפונית השנייה, ונבחר למשרת הקונסול חמש פעמים.

כינויה של שושלת הקיסרים הראשונה ששלטה ברומא עד שנת 69, "היוליים קלאודיים", בא לה משילוב שמות שני בתי אב: היוליים, שאליהם השתייך הקיסר אוגוסטוס, הקיסר הראשון של רומא, והקלאודיים, שאליהם השתייכו בני אשתו ליוויה, טיבריוס, הקיסר השני של רומא ואחיו דרוסוס. אף על פי שמה, הלגיטימיות של השושלת נבעה מהשתייכותה לבית האב של היוליים.

== ראו גם ==
* פובליוס קלודיוס פולכר

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.unrv.com/forum/index.php?showtopic=7965 שמותיהם של בתי האב הקלאודיים], באתר [http://www.unrv.com/ UNRV History] (אנגלית)

*
קטגוריה:משפחות ושושלות רומיות