OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רב יחיאל

רב יחיאל היה אמורא בבלי, כנראה בדור השני (המאה ה-3), חברו של רב יהודה.

רב יחיאל מוזכר פעמים מעטות בלבד, ולא ידוע דבר על מקומו ומעשיו וממי למד. רוב מאמריו הם פירושים קצרים לדברי המשנה, בעיקר פרשנות מילולית או הגדרה כמותית למושגים שהוזכרו בה. כך, למשל, הסביר ש"כיבוש ריחיים" המוזכר במשנה הוא קדיחת חור במרכז אבן הריחיים.

ממאמריו הידועים הוא: חזקת שליח עושה שליחותו.

חכם שאינו ידוע ממקור אחר, בשם רבה בר יונתן, מסר בשמו אמירה רפואית: ערסן (שעורים מבושלות היטב) יפה לחולה.

==קישורים חיצוניים==

* 
*

==הערות שוליים==

יחיאל
ולנטין קוראבלניקוב

ולנטין ולדימירוביץ' קוראבלניקוב (ברוסית: Валентин Владимирович Корабельников; נולד ב-4 בינואר 1946) היה סגן שר ההגנה הרוסי ויועצו לענייני מודיעין וביטחון מידע, תחום שנחשב למומחיותו. כיהן כראש הגה-אר-או במשך 12 שנה, מ-1997 ועד שפוטר באפריל 2009 על ידי הנשיא דמיטרי מדבדב.

==ביוגרפיה==
קוראבלניקוב הוא יליד מחוז טמבוב ובוגר האקדמיה הצבאית על שם מיכאיל פרונזה והאקדמיה הדיפלומטית הצבאית של משרד ההגנה. ב-1988 סיים את לימודיו באקדמיה של המטה הכללי.

את שרותו הצבאי הוא עשה בשורות המודיעין הצבאי וקודם לראש מחלקת ביטחון מידע בגה-אר-או בשנת 1989. בין השנים 1992–1997 היה סגן ראש הגה-אר-או. במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה עמד בראש יחידה של המודיעין הצבאי שרדפה אחר מחבלים צ'צ'נים. השתתף אישית במבצעי שטח ובתקופה ההיא נקלע למארב הצ'צ'נים ונפצע קשה.

במאי 1997 התמנה לראש גה-אר-או ופעל לחידוש מבצעי הביון החשאיים. במקביל לעבודתו כראש הגה-אר-או מילא שורת תפקידים שונים: ב-20 באוגוסט 1997 הוא היה לחבר במועצת תאום שיתוף פעולה צבאי בין רוסיה למדינות זרות, הוא היה חבר המועצה המפקחת על ייצוא נשק רוסי, ב-1999 היה לחבר הוועדה הנשיאותית לענייני שיתוף פעולה צבאי טכני בין רוסיה למדינות זרות. בינואר 2001 היה לחבר במטה המבצעי לניהול מבצעי לוחמה בטרור בצפון הקווקז.

קוראבלניקוב זכה להוקרה רבה בקרב נשיאי רוסיה בוריס ילצין וולדימיר פוטין. ב-1999 הוא הניח דו"ח מודיעיני בפני הנשיא אודות המצב בקוסובו ואפשרות לפרוץ המלחמה שם. באותה שנה הוענק לו תואר גיבור הפדרציה הרוסית.

בשנת 2003 הוא קודם לדרגת גנרל הצבא (דרגה צבאית שנייה בסדר הדרגות).

כאשר מונה דמיטרי מדבדב לנשיא, הוא הביע את רצונו להחליף את ראשי ארגוני הביון, ובד בבד עם מינויו של אלכסנדר בורטניקוב לראש הפס"ב הוא החליט לפטר את קוראבלניקוב, ומינה במקומו את אלכסנדר שליאחטורוב ב-14 באפריל 2009. בין הסיבות העיקריות לצעד זה הייתה התנגדותו של קוראבלניקוב לרפורמה נרחבת בכוחות הביטחון, שהוביל שר ההגנה של רוסיה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/in_depth/8016371.stm פיטורי קוראבלניקוב]

קטגוריה:אנשי המודיעין הצבאי הרוסי
קטגוריה:גנרלים בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
קטגוריה:גנרלי ארמייה (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:אנשי צבא סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:גיבורי הפדרציה הרוסית
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות): אישים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1946
לבנטינה

מחוז לבנטינה (איטלקית: Distretto di Leventina) הוא אחד משמונה מחוזות של קנטון טיצ'ינו, הקנטון היחיד שתושביו דוברי איטלקית בשווייץ. הוא שוכן בחלקו הצפוני ביותר של הקנטון, על שטח של 479.9 קמ"ר, המתחיל במעבר סנקט גוטהרד ומסתיים בעיירה ביאסקה. במרכזו של המחוז שוכן עמק לבנטינה, שלאורכו זורם נהר טיצ'ינו והוא מהווה ציר תנועה ראשי, דרכו עוברות האוטוסטרדה ומסילת הרכבת המוליכות למרכז שווייץ ולאיטליה. 

אוכלוסיית המחוז מונה 9,834 תושבים (דצמבר 2009). בירת המחוז היא העיר פאידו (Faido) והעיר הגדולה ביותר היא אירולו (Airolo). המחוז מחולק לארבע מועצות אזוריות (באיטלקית: circoli) ול-18 מועצות מקומיות.

בהרים של מחוז לבנטינה, שהם חלק מרכס הרי האלפים, מספר אתרי סקי קטנים ומאות קילומטרים של מסלולי הליכה ואופניים. בתחומי המחוז עשרות אגמים קטנים ומספר אגמים מלאכותיים, המשמשים ליצור חשמל. אגם ריטום שמצפון לאירולו משמש לייצור חשמל למנהרות הרכבת וכלי הרכב העוברים מתחת לרכס סנט גוטהרד.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.leventinaturismo.ch/index.cfm?spr=en אתר התיירות של מחוז לבנטינה]
* 
אגם ריטום בעמק פיורה מעל העיירה אירולו

קטגוריה:שווייץ: מחוזות
קטגוריה:טיצ'ינו (קנטון)
נאופרוטרוזואיקון

[[Dickinsonia costata, צורתו של אורגניזם מסוף הנאופרוטרוזואיקון.]]
נֶאוֹפּרוֹטֶרוֹזואיקון הוא תור גאולוגי שנמשך כ-450 מיליון שנה, החל מלפני מיליארד שנה ועד לפני כ-542 מיליון שנה. זהו התור האחרון בעידן פרוטרוזואיקון, העידן האחרון שבעל-העידן של הפרקמבריון, ולקראת סופו החלו להופיע החיים הנראים לעין (רב תאיים). עידן הקרח הנרחב ביותר הידוע לגאולוגים התרחש באמצע עידן זה וייתכן גם שהגיע לאזורי קו המשווה והפך את כדור הארץ ל"כדור שלג". 

כמאה מיליון שנה לפני עידן זה התגבשה יבשת-העל רודיניה, ולפני 750 מיליון שנה החלו חלקיה להפרד, ומאוחר יותר (בערך לפני 630 מיליון שנה) התאחדו שוב כדי ליצור את פנוטיה שהתקיימה עד סוף הפרקמבריון.

בעידן הנאופרוטרוזואיקון ישנן 3 יחידות זמן:
* טוֹן – 1000-850 מיליון שנה לפני זמננו
* קְריוֹגֶן – 850-635 מיליון שנה לפני זמננו, בתקופה זו הגיע הקרח לשיא כל הזמנים.
* אֶדיקָר – 635-542 מיליון שנה לפני זמננו, בה הופיעו היצורים הרב תאיים הראשונים האופייניים לתקופה זו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרקמבריון
בן ציון מילר

בן ציון מילר (נולד בדצמבר 1947, במחנה עקורים בגרמניה) הוא חזן אמריקאי.

==ביוגרפיה==
מילר נולד במחנה עקורים בעיר פרנוואלד בגרמניה, זמן קצר לאחר מכן השתקעה משפחתו בארצות הברית. אביו, אהרן מילר שימש כבעל תפילה ובעל מנגן בחסידות באבוב, שהתמקמה בניו יורק. מילר עצמו החל לשיר בציבור כבר מגיל חמש, כשהוא מופיע בלווית אביו באירועים בחסידות. כנער למד בישיבות באבוב בניו יורק ובבת ים. את החזנות והזמרה ינק מילר מאביו, ובגיל 18 החל לשמש כחזן במרכז היהודי של הילסייד ניו ג'רזי. לאחר שמילא את תפקיד החזן בבית כנסת ברובע הברונקס, עבר מילר לקנדה, שם שימש כחזן במונטריאול ובטורונטו ובמקביל למד חזנות אצל החזן שמואל ברוך טאובה. בקנדה רכש מילר גם השכלה מוזיקלית מקצועית באקדמיה למוזיקה במונטריאול. בשנת 1981 הוצעה לו משרת חזנות יוקרתית - חזן ראשי בבית הכנסת "בית אל" בברוקלין ניו יורק, תפקיד אותו מילאו חזנים נודעים כברהלה חגי, מרדכי הרשמן, משה קוסביצקי ומשה שטרן. מילר מכהן במשרה זו עד היום.

==קונצרטים והקלטות==
מילר מופיע בקונצרטים ותפילות בכל רחבי העולם. בישראל הופיע עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית ראשון לציון והתזמורת הסימפונית חיפה. מילר הקליט מספר רב של תקליטי חזנות ושירה יהודית, בין היתר, תקליט בליווי חברי התזמורת הסימפונית של לונדון, ותקליט בליווי התזמורת הסימפונית של ברצלונה.
גם כן החזן בן ציון מילר הקליט מספר רב של תקליטים עם לחניו של מאסטרו אלי יפה מנצח על מקהלת בית הכנסת הגדול בירושלים,

==קולו ושירתו==
מילר ניחן בקול טנור המסוגל לעלות לטונים גבוהים במיוחד, ומאופיין בוויברציה חזקה בעיקר בצלילים מתמשכים. הקולורטורה הייחודית וההבעה העזה המלווה את שירתו, הביאה לפופולריות שלו בקרב חובבי החזנות והשירה היהודית ברחבי העולם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.thecantors.com/miller.htm ביוגרפיה קצרה]
* [https://rsa.fau.edu/benzion-miller בן ציון מילר] באתר Recorded sound archive של אונ' פלורידה
* [https://www.milkenarchive.org/tags/view/benzion-miller/ ] באתר ארכיון מילקן למוזיקה יהודית 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:חסידי באבוב
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:חזנים קנדים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
עלי איתן

עֵלִי איתן (ארנסט איזן; 1908 – 18 בנובמבר 1993) היה בלשן ישראלי שעסק בשפות שמיות והיסטוריון, פרופסור ללשון עברית באוניברסיטת תל אביב, חבר ועד הלשון העברית והאקדמיה ללשון העברית, ועורך "לשוננו לעם".

==תולדותיו== 
עלי איתן נולד במינכן שבגרמניה בשם ארנסט איזן ליעקב ושרה איזן. למד באוניברסיטאות לייפציג, מינכן ווינה. את תואר הדוקטור קיבל מאוניברסיטת לייפציג על מחקרו "התרגום והפירוש הערבי של סעדיה גאון לתהלים".

בשנת 1934 עלה לארץ ישראל, ושימש מורה לעברית ולערבית בבתי ספר תיכוניים. בשנת 1945 התמנה למזכיר המדעי של ועד הלשון העברית בלשכת תל אביב, ולאחר שהוקמה האקדמיה ללשון העברית המשיך לשמש בתפקידו עד לפרישתו. כמזכיר מדעי ערך כמה ממילוני האקדמיה ללשון העברית. במשך שנים רבות שימש יושב ראש ועד המינוח של האקדמיה ללשון העברית. במקביל שימש עורך "לשוננו לעם", ואף פרסם בו מאמרים רבים; כמו כן פרסם מאמרים ב"לשוננו", ב"תרביץ" ובכתבי עת בלשניים מרחבי העולם.

בשנת 1962 החל ללמד בחוג ללשון עברית של אוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1971 התמנה לפרופסור. 

התגורר ברמת גן, ובה נפטר בשנת ה'תשנ"ד (נובמבר 1993). נקבר בבית העלמין הדרום.
הותיר בת אחת - עדנה גיטה (נפטרה בכ"ב סיוון תשפ"א) ושלושה נכדים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מילונאים כותבי עברית
קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: לשון עברית ובלשנות שמית
קטגוריה:חברי האקדמיה ללשון העברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
שבעים פנים לתורה

שבעים פנים לתורה הוא ביטוי של חז"ל המציג את הגיוון הרב של הדרכים שבהן ניתן לפרש את התורה. והוא משקף את הרעיון האמור בדברי חז"ל: "מה פטיש זה מתחלק לכמה ניצוצות - אף מקרא אחד יוצא לכמה טעמים".

==המקור==
הביטוי מופיע לראשונה בספרות הסוד הקדומה - בספר חנוך העברי ובאותיות דרבי עקיבא, תורה בשבעים פנים של שבעים לשון, נביאים בשבעים פנים של שבעים לשון... הלכות בשבעים פנים של שבעים לשון, שמועות בשבעים פנים של שבעים לשון..." הביטוי מופיע בספר הזוהר פעמים רבות.

הביטוי מופיע גם במדרש במדבר רבה 

==ריבוי אמיתויות או מחלוקות==
הפרשנות המקובלת למשפט היא שלדברי התורה יש פירושים רבים ואל כולם התכוון הכותב וכולם אמת, כך כתבו במפורש רבי מנחם ריקאנטי, ספר החינוך, ורבים אחרים.

אך רבי יעקב אנטולי חלק על הסברים אלו: כך כתב גם רבי דוד חיים קורינאלדי.

רבי יוסף אבן כספי כתב ששבעים פנים לתורה נאמר רק "במקומות ראויים ובפרט בעניינים הסודים והדקים, היה כונת המחבר להורות הוראות רבות יחד... ומי שימשוך זה בכל הוא מכוון כוונות לא כוון בם אומרם".

==המספר שבעים==
המספר "שבעים" המופיע בביטוי זה הוא מספר טיפולוגי המשקף קבוצה גדולה, למשל בביטויים "שבעים לשון" ו"שבעים תועבות בלבו".

רבי יוסף אבן כספי כתב ש"שבעים מורה על ריבוי הדברים" והדגיש שזוהי הגזמה, רבי אברהם אבולעפיה כתב אף הוא "שבעים מורה על ריבוי הדברים" אך כתב שזוהי המעטה כי באמת בכל פסוק יש שבעים אלף אלפי אלפים רבבות פירושים, כדבריו כתבו גם פרשנים אחרים.

==קישורים חיצוניים==

* יעקב ישראל סטל (עורך), שמואל אשכנזי, אלפא ביתא תניתא דשמואל זעירא, חלק ב עמ' 843 – 852.
* חננאל מאק, [https://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=18290 שבעים פנים לתורה : למהלכו של ביטוי], בתוך: מ' בר-אשר ואחרים (עורכים), ספר היובל לרב מרדכי ברויאר, ירושלים תשנ"ב, עמ' 7, 462-449

==הערות שוליים==

קטגוריה:מילים וביטויים בעברית
קטגוריה:פרשנות המקרא
קטגוריה:70 (מספר)
Various Positions

Various Positions (בעברית: "תנוחות שונות") הוא אלבומו השביעי של המשורר והזמר הקנדי לאונרד כהן. האלבום, שיצא לאור ב-1984, סימן את מעברו של לאונרד כהן אל סאונד מודרני, כשבביצוע השירים נעשה שימוש בסינתיסייזר (במיוחד ברצועת הפתיחה). חברת ההקלטה של כהן, קולומביה רקורדס, סירבה להוציא לאור את הדיסק גם בארצות הברית, והוא הופץ שם תחת חברת הפצה אחרת כמה חודשים לאחר מכן.

==רשימת השירים==
כל השירים נכתבו על ידי לאונרד כהן.

===צד ראשון===

===צד שני===

==קישורים חיצוניים==

* [http://leonardcohenfiles.com/album8.html מילות שירי האלבום ודגימות מהם]

קטגוריה:אלבומי 1984
קטגוריה:אלבומי לאונרד כהן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
חנה אהרוני (זמרת)

חנה אהרוני (נולדה ב-10 בספטמבר 1933) היא זמרת ממוצא ישראלי, המתגוררת בארצות הברית. זכתה להצלחה בינלאומית.

==ביוגרפיה ==
חנה אהרוני נולדה ב-1933, באסמרה שבאריתריאה, השלישית בין שמונה אחים ואחיות. הוריה, מנצור ומזל, שניהם ילידי תימן שהיגרו לאריתריאה. בשנת 1934 עלתה עם כל משפחתה לארץ ישראל. אהרוני גדלה בשכונת כרם התימנים, ומגיל צעיר נרתמה לעזור לאביה שהחזיק דוכן ירקות בשוק הכרמל בתל אביב, כשהיא מעודדת את הקונים לבוא לדוכן בעזרת קולה המיוחד. האם מזל גידלה גם ארבע בנות משפחה יתומות.

ב-1943, בגיל 10, גילה אותה המלחין נחום נרדי שלימד אותה משיריו, והיא הופיעה לצידו בקונצרטים וברדיו. קונצרט ראשון שלה התקיים ביולי 1946, ולאחריו התקיימו הופעות רבות. בסוכות, באוקטובר 1946, התקיימו 5 הופעות. ההופעה הראשונה כללה "שירי ילדים, שירי חג, שיר רועים, שירי עם, ועוד". ההופעה האחרונה כללה: "זמירות, פזמונים, שירי חג, שירי ילדים, ועוד".

ב-1948, אחרי שלמדה ריקוד, פיתוח קול ומוזיקה, הציע לה האמרגן משה ואלין להצטרף לתיאטרון שלו, לי לה לו. שם הופיעה לצד כוכבי התקופה ושרה להיטים שחוברו במיוחד עבורה, על ידי היוצרים משה וילנסקי, נתן אלתרמן, ויעקב אורלנד, כמו: "זוהרה", "בוקר טוב", ו"זכריה בן עזרא".

את שירותה הצבאי עשתה בלהקת אילן, צוות הווי של חטיבת גולני. בתקופה זו הוכרה אהרוני כזמרת בעלת כישרון לשיר בארבע אוקטבות, ולמענה חיברה המלחינה דניאלה דור את הלהיט של אותם הימים: "שחורה אני ונאווה", שיר שניצל היטב את כשרונה המיוחד.

לאחר שחרורה מהצבא הצטרפה לתקופה קצרה ללהקתו של עמנואל זמיר, בה שרה את שיריו "בפאת הכפר" ו"ערב שח". אז הציע לה משה ואלין לצאת לסיבוב הופעות בחו"ל.

באפריל 1956 יצאה להופיע בפריז, לונדון, ובמדינות אחרות באירופה. במרץ 1957 הופיעה בפני אליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים. אהרוני המשיכה ליבשת אמריקה, וקצרה הצלחה במקסיקו. במאי 1958 שבה לישראל והופיעה בקונצרטים ובתיאטרון. בנובמבר 1958 יצאה להופעות באמריקה. בינואר 1960 הקליטה בניו יורק עבור חברת דקה תקליט להפצה בחצי מיליון עותקים. בהמשך 1960 יצאה להופיע במשך שישה שבועות בלאס וגאס. בתחילת 1962 הופיעה בתוכניתו של אד סאליבן.

בעת שהותה באמריקה הכירה את האמרגן הישראלי חיים טישמן, התחתנה עמו ועברה להתגורר בארצות הברית. בשנות ה-60 וה-70, פרחה הקריירה של אהרוני, כולל הופעות מוצלחות עם אד סאליבן ופול אנקה. בין היתר הנחתה תוכנית טלוויזיה ששודרה ממקסיקו לכל המדינות הלטיניות בדרום אמריקה, הופיעה באולמות ומועדונים, בתוכניות טלוויזיה, והפיקה תקליט ובו השיר "Eviva España" באנגלית וספרדית, בגרסאות שהפכו ללהיטים באירופה ובדרום אמריקה. ב-1981 זכתה בברזיל במדליית "זמרת החוץ הטובה ביותר של השנה".

משנות השמונים ואילך, צמצמה אהרוני את הפעילות המוזיקלית שלה, אך המשיכה להפיק תקליטים בשפות שונות, ובהן עברית.<ref></ref> 

היא מתגוררת בניו יורק, ומגיעה לעיתים קרובות לישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:חברי צוות הווי גולני
קטגוריה:זמרים בעלי מנעד קולי של 4 אוקטבות
קטגוריה:זמרים ישראלים ממוצא תימני
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
פרוספר מונטאן

לוח קיר לזכרו
פרוספר מונטאן (בצרפתית: Prosper Montagne; 14 בנובמבר 1865 – 22 באפריל 1948) היה שף צרפתי, מחברם של ספרים ומאמרים רבים על אוכל, בישול וגסטרונומיה, שהידוע שבהם הוא לארוס גסטרונומיק.

==ביוגרפיה==
פרוספר מונטאן נולד וגדל בקרקסון. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, שאף להיות ארכיטקט, אולם הדבר לא התממש. אביו רכש מלון ב-Quatre Saisons בטולוז ולקח אותו כשף.

הוא למד כשוליה בגראן הוטל בפריז וב-Hotel d'Angleterre בקוטרה (בראשותו של אלפונס מיון), אחרי-כן עבד במספר מסעדות בפריז וסן רמו, כמו גם באוטל דה פארי במונטה קרלו. ב-1900 הוא שב לפריז, שם נהיה שף ב-Pavillon d'Armenonville, Pavillon Ledoyen (לדואיין), ולבסוף בגראן הוטל, שם כיהן עשר שנים. אחרי כן פתח מסעדה משלו, Montagné, שהצליחה מאוד בשנות ה-20 של המאה ה-20, ויצר תבשילים חדשים, אך לבסוף סגר אותה ושימש כיועץ ל- Queen Pédauque וארגן תחרויות ותצוגות גסטרונומיות רבות. במלחמת העולם הראשונה פיקח על המטבחים של מדינות ההסכמה.

הוא כתב ספרי בישול רבים, בכללם (Le grand livre de cuisine אותו החשיב כיצירת המופת שלו), La grande cuisine illustrée ולארוס גסטרונומיק בשיתוף עם פרוספר סאל (Prosper Salles) Bonne chère, pas chère, La cuisine diétique, Les délices de la table, Le livres des cuisines militaires, Mon menu, and Le festin occitan, הוא גם כתב בעיתונים וכתבי עת רבים והיה עורכו של Revue culinaire.

באנציקלופדיה בריטניקה נכתב עליו: 
"אחרי מארי-אנטואן קארם שני האנשים שלהם הייתה ככל הנראה ההשפעה הגדולה ביותר על המטבח הצרפתי, ועל המטבח העולמי בכללותו, היו פרוספר מונטאן ואוגוסט אסקופייה. מונטאן היה אחד מהשפים הצרפתים הגדולים ביותר בכל הזמנים, והבטיח לעצמו מקום בהיסטוריה של הגסטרונומיה בכך שיצר את לארוס גסטרונומיק (1938), האנציקלופדיה הבסיסית של המטבח הצרפתי. עוד בהיותו צעיר... הגיע למסקנה שיש להשיל את כל הקישוטים המוגזמים."

על שמו נקרא מועדון פרוספר מונטאן (Club Prosper Montagne), אגודה של חובבי ומקצועני המטבח הצרפתי, אותה ייסד רנה מוראן.

הוא נבחר לאביר לגיון הכבוד.

==עבודותיו==
<div style="direction: ltr;">
* The feast Occitan, Villelongue d'Aude: Atelier du Gue, 1980. (OCLC 20904650)
* Larousse Gastronomique, Paris: Larousse, 1938. (OCLC 248141300)
* The Treasure of the Mediterranean cuisine, with 70 doctors of France. Paris: Éditions de la Tournelle 1938. (OCLC 18127289)
* The delights of the table, or, The Four Seasons Gourmet; Paris: Flammarion 1931. (OCLC 38944023)
* The ledger of kitchen, Paris, E. Flammarion 1929. (OCLC 6987071)
* Cheap good food without meat, Paris: Pierre Lafitte, 1918. (OCLC 46814054)
</div>

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
* Prosper Montagne, a great leader disappears in Joan B. Barondeau, CURNONSKY gastronomic memories ... Verlag Curnonski ()
* Roger Lamoise, The life and work of Prosper Montagne: master chef and culinary writer, 1865-1948Malakoff J. Lanore, LT, 1995. ()
* Larousse Gastronomique, Clarkson Potters Publishers, New York, 2001, p. 756.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070928131106/http://www.club-prosper-montagne.fr/default.aspx?pId=83& ביוגרפיה של פרוספר מונטאן], באתר מועדון פרוספר מונטאן

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול צרפתים

קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1865
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1948
לארוס גסטרונומיק

לארוס גסטרונומיק (בצרפתית: Larousse Gastronomique) הוא אנציקלופדיה לגסטרונומיה. רוב הספר עוסק במטבח הצרפתי, והוא מכיל מתכונים של תבשילים צרפתיים וטכניקות בישול. הרבה מהתבשילים וחומרי הגלם הלא-צרפתיים מוזכרים במהדורות המאוחרות, והם מתרבים במספרם ממהדורה למהדורה.
הספר יצא לאור בידי הוצאת לארוס, המו"ל הצרפתי המוביל של מילונים ואנציקלופדיות.

==רקע==
המהדורה הראשונה (1938) אותה ערך פרוספר מונטאן חבקה 1087 עמודים, על החלק המדעי היה אחראי דר' גוטשאלק, את המבוא כתבו ז'ורז' אוגוסט אסקופייה ופיליאס ז'ילבר. ז'ילבר חבר למונטאן בכתיבתו של ספר זה, כמו גם היה עמיתו של אסקופייה בכתיבת ספרו Le Guide Culinaire, כתוצאה מכך היה דמיון רב בין שני הספרים. הדבר גרם לאסקופייה לציין כשהוא נתבקש לכתוב מבוא שהוא יכול "לראות במו עיני", ו"מונטאן לא יכול להסתיר ממני את העובדה שהוא השתמש ב־Le Guide כבסיס לספרו החדש, ובוודאי השתמש במתכונים רבים."

Robert J. Courtine עמד בראש המהדורות של 1960, 1967, 1984.

;תרגומים ומהדורות אחרות:
*הספר תורגם לאנגלית לראשונה ב-1961.
*המהדורה החמישית (2000) שמשתרעת על פני 1350 עמודים עודכנה ונוסף לה חומר על מטבחים אחרים. היא הופיעה במהדורה מקוצרת (2003) ומהדורה מתוקנת ראתה אור ב-13 באוקטובר 2009 ופורסמה בידי Hamlyn בבריטניה. בראש הוועדה הגסטרונומית המפקחת על שתי המהדורות האחרונות עמד ז'ואל רובישון. במועצה השתתפו בין השאר מישל גראר, פייר טרואגרו, ז'אן דלאווין ופייר הרמה.

==ביבליוגרפיה==
<div style="direction: ltr;">
* Montagné, Prosper. Larousse Gastronomique: The Encyclopedia of Food, Wine, and Cookery. Edited by Charlotte Turgeon and Nina Froud. New York: Crown, 1961. First English edition.
* Montagné, Prosper. Larousse Gastronomique: The New American Edition of the World's Greatest Culinary Encyclopedia. Edited by Jennifer Harvey Lang. New York: Crown, 1988. Second English edition.
* Montagné, Prosper. Larousse Gastronomique: The World's Greatest Culinary Encyclopedia. Edited by Jennifer Harvey Lang. New York: Clarkson Potter, 2001. Third English edition.
</div>

==עבודות מצוטטות==
<div style="direction: ltr;">
* James, Kenneth. Escoffier: The King of Chefs. Hambledon and London: Cambridge University Press, 2002.
* Larousse Gastronomique, Prosper Montagné, maître cuisinier, avec la collaboration du docteur Gottschalk, Paris, Editions Larousse, 1938.
* Larousse gastronomique: the encyclopedia of food, wine & cookery, Ed. Charlotte Turgeon and Nina Froud. New York, Crown Publishers, 1961. The English translation of the 1938 edition. 
* 2001 2nd edition, , with assistance from a gastronomic committee chaired by Joël Robuchon
* English translation of 2nd edition, 
* English translation of 3rd edition, 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה הצרפתית
קטגוריה:ספרי בישול
BM-25 מוסודאן

BM-25 המוכר גם בכינוי מוסודאן (בקוריאנית: 무수단, על שם אתר הניסויים והשיגורים בצפון קוריאה) או הוואסונג-10 (בקוריאנית: 《화성-10》형) הוא טיל בליסטי מתוצרת צפון קוריאה. הטיל מבוסס על הטיל הבליסטי הסובייטי R-27, ששוגר במקור מצוללות. לטיל טווח משוער של 3,000 עד 4,000 ק"מ. הטיל הוצג לראשונה במצעד הצבאי שקיימה צפון קוריאה לציון 65 שנים לייסוד המפלגה הקומוניסטית של מדינה זו. צפון קוריאה מכרה 19 טילים מסוג זה לאיראן, שם שימשו רכיבים שלו לפיתוח משגר הלוויינים האיראני סאפיר.

== נתונים טכניים ==
הנתונים הטכניים של הטיל משוערים מכיוון שצפון קוריאה לא פרסמה נתונים רשמיים.

* אורך: 12 מטרים
* קוטר: 1.5 מטר
* משקל הראש הקרבי: 1000 ק"ג
* סוג הראש הקרבי: גרעיני או קונבנציונלי
* ניווט: אינרציאלי
* דלק: דלק ומחמצן נוזליים
* משקל כולל בשיגור: כ-20000 ק"ג
* טווח: 3000-4000 ק"מ
* רכב נשיאה, הזקפה ושיגור: משאית 12 אופנית המבוססת על המשאית הכבדה מתוצרת רוסיה MAZ-547

== פיתוח הטיל ==
עם קריסתה של ברית המועצות, החלה צפון קוריאה במבצע נרחב לגיוס מהנדסי טילים סובייטים - על מנת לפתח את תוכניותיה הטיליות. קבוצת מהנדסים ומומחי הנעה ממשרד התכנון מקייב הגיעו לצפון קוריאה בראשית שנות התשעים של המאה העשרים. משרד תכנון זה היה אחראי לפיתוח הטיל הבליסטי המשוגר מצוללת R-27, ששימש כבסיס לפיתוח הטיל BM-25 מוסודאן. במשך שנים לא היה ידוע מה השינויים שהוכנסו על ידי צפון קוריאה בטיל המקורי, עד להצגת הטיל במצעד ב-2010. לאחר הצגתו בפומבי ניתן היה לקבוע כי הטיל הצפון קוריאני ארוך יותר מהמקור הרוסי, וטווחו הוגדל משמעותית.

== ח'וראמשהר ==
טיל ה"ח'וראמשהר"
במשך שנים נטען במקורות מגוונים כי איראן השיגה מספר לא ידוע של טילים אלה, ואף שילבה את המנועים שלו במשגר הלוויינים מפיתוחה. מסמכים שהודלפו על ידי ויקיליקס, מעידים כי 19 טילים מסוג זה הועברו על ידי קוריאה הצפונית לאיראן. 

בספטמבר 2017 הציגה איראן את הגרסה שלה לטיל, הקרויה על שם העיר ח'וראמשהר.. הוא יכול לשאת ראש קרב במשקל 1,800 ק"ג ולהגיע לטווח של 2,000 ק"מ.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.globalsecurity.org/wmd/world/dprk/nd-b2.htm ניתוח הטיל ומשמעותו באתר גלובאל סקיוריטי]
* [https://web.archive.org/web/20101015171117/http://pollack.armscontrolwonk.com/archive/3351/north-korea-debuts-an-irbm דיון בטיל בבלוג Arms Control Wonk]
* [https://www.tasnimnews.com/en/news/2017/09/22/1526557/iran-unveils-new-multiple-warhead-ballistic-missile דיווח על הטיל האיראני], בסוכנות הידיעות "תסנים"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טילים בליסטיים איראניים
קטגוריה:טילי קרקע-קרקע
קטגוריה:תוכנית הגרעין של קוריאה הצפונית
קטגוריה:טילים בליסטיים צפון-קוריאניים
es:R-27 (misil)
it:SS-N-6 Serb
אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי

סביל קאיתבאי, [[הר הבית, ירושלים]]
אל-מלכ אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי (בערבית: الأشرف سيف الدين قايت باي) (נודע גם בשם קאיתבֵּאי) היה הסולטאן הממלוכי ה-17 בשושלת הבורג'ית, מושבו היה בקהיר, מצרים, משם שלט גם על ארץ ישראל בשנים 1468–1496. הוא נחשב לגדול הסולטאנים הממלוכים. הוא שם קץ לנסיכות הטורקמנית התקיפה של שושלת ד'ו-אל-קדר בדרומה של אסיה, ולחם בהצלחה בעות'מאנים. אולם מלחמותיו דילדלו את אוצר הממלכה. קאיתביי היה שליט חזק שגילה עניין רב בנושאי דת ומדע וחי בהתנזרות מהבלי העולם. במוצאו היה צ'רקסי והובא למצרים כעבד. הסולטאן אל-אשרף סיף אל-דין ברסבאי רכש אותו בגלל מיומנותו בירי חץ וקשת, והוא הפך לאחד מחברי משמר ארמון המלוכה. הסולטאן אל-ט'אהר סיף אל-דין ג'קמק שהכיר ביכולותיו הוציא אותו לחופשי והוא קיבל תפקיד בכיר בארמון. תחת שלטונם של הסולטאנים הבאים אל-אשרף סיף אל-דין אינאל אל-עילאא'י, אל-ט'אהר סיף אל-דין ח'שקדם ואל-ט'אהר סיף אל-דין בלבאי אל-מאיّדי התקדם קאיתבאי בסולם הדרגות, והפך עד מהרה להיות מפקד הצבא הממלוכי. קאיתבאי זכור בעיקר בשל מיזמי הבניה המרהיבים שמימן, וחותמו האדריכלי שהשאיר על מכה, אל-מדינה, ירושלים, דמשק, חלב, אלכסנדריה, וכל רובעיה של קהיר.

== בנייה בירושלים ==
קאיתבאי היה בעל טעם בארכיטקטורה, והשאיר את חותמו בכל הערים בתחום ממלכתו בהם ביקר. בירושלים בה ביקר בשנת 1480 נותרו מבנים רבים שנבנו ביוזמתו ובמימונו, 2 היפים שבהם הנמצאים במערב הר הבית הם סביל קאיתבאי, ומדרסת אשרפייה. 

סביל קאיתבאי נבנה עוד בשנת 1455 על ידי הסולטאן בלבאי אל-מאיّדי, ושופץ על ידי קאיתבאי בשנת 1482. הוא נבנה בסגנון של מאוזוליאומים מהתקופה הממלוכית במצרים, עם כיפה המעוטרת בערבסקות מעולם החי. הסביל נמצא במרחק 30 מטר דרומית מזרחית לשער מוכרי הכותנה, בחזיתו המזרחית, 4 מדרגות המובילות אל פתח הכניסה, ובשאר החזיתות חלונות מסורגים. בסביל, מאגר מים עם ברזי שתייה. המים מגיעים באמצעות אמת מים המגיעה מבריכות שלמה שבהרי חברון ונכנסת לעיר דרך שער השלשלת. 

מדרסת אשרפיה נבנתה גם היא קודם לכן בשנת 1465, על ידי המשגיח על הר הבית ומערת המכפלה. אך בשנת 1482 ציווה קאיתבאי להורסה ולבנותה מחדש. המדרסה ממוקמת בשטח שבין שער השלשלת לבין שער מוכרי הכותנה, מערבית לסביל. מבנה המדרסה מפואר מאוד והוא עתיר עיטורים, המאפיינים את שיא האדריכלות הממלוכית כגון: קשתות, כרכובים, לולאות, סורגים ותשליבים גאומטריים.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ממלוכים
קטגוריה:סולטאנים ממלוכים
קטגוריה:סולטאנים בורג'ים
קטגוריה:מצרים: היסטוריה
קטגוריה:צ'רקסים
ראדומיר

ראדומיר (בבולגרית: Радомир) היא עיר במערב בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות אוכלוסין במחוז פרניק, השוכנת 13 ק"מ מבירת המחוז פרניק ו-33 קילומטרים דרומית מערבית לבירה סופיה.

== היסטוריה ==
=== תולדות היישוב ===
היישוב מוזכר לראשונה בשמו המודרני בתעודות עות'מאנית מ-1488 ואוזכר ככפר בשם אוראדמור בראשית המאה ה-15. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הפך היישוב חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחמה הארמייה הבולגרית ה-1 בפיקודו של סטפן נרזוב בחזית המקדונית, תחת פיקוד גרמני כולל על החזית. ב-17 בספטמבר 1918 הבקיעו כוחות סרבים וצרפתים את קווי הבולגרים בקרב דוברו פולה במקדוניה. האוגדות השנייה והשלישית של הצבא הבולגרי, אשר היו מסופחות לארמייה ה-11 הגרמנית קרסו ויחידות מתוכן נטשו את החזית ונסוגו לראדומיר הסמוכה לגבול הסרבי. 

בראדומיר הכריזו החיילים על מרד כנגד המלך פרדיננד הראשון ועל הקמת "הרפובליקה של ראדומיר" בראשות ראיקו דאסקלוב ממנהיגי מפלגת האיכרים. הכוחות נעו אל עבר הבירה סופיה, שם נתקלו ביחידות צבא גרמניות ובצוערי האקדמיה הצבאית הבולגרית, אשר עשרות מהם נפלו בקרב על הגנת המלוכה, תוך שהם מצליחים לבלום את המורדים. אירועים אילו הולידו תגובת שרשרת שהובילה לכניעת הממלכה,.

=== כישלון גירוש יהודי "בולגריה הישנה" ===

ממלכת בולגריה הייתה בעלת בריתה של גרמניה הנאצית במרבית שלבי מלחמת העולם השנייה. ב-22 בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב ראש הקומיסריון לשאלות יהודיות, הסכם בשם ממלכת בולגריה עם תיאודור דנקר בשם גרמניה הנאצית על העברתם של 20,000 יהודים המצויים בחזקת הבולגרים לידי הגרמנים בשטחי פולין. הוחלט להקים 3 מחנות מעצר מרכזיים, האחד בראדומיר והאחרים בדופניצה ובלגואבגרד. מחנה ראדומיר יועד לכליאת 3,000 מגורשים מקרב יהודי "בולגריה הישנה", מהערים סופיה, קיוסטנדיל וסמוקוב, אשר גירושם תוכנן להתחיל ב-10 במרץ. המחנות בדופניצה ובלגואבגרד יועדו לכליאת מגורשי תראקיה היוונית. תוכנית גירוש יהודי "בולגריה הישנה" לא יצאה אל הפועל בשל מאבקם של פוליטיקאים ואנשי כנסייה, שהביאו לביטול צו הגירוש.

== כלכלה ותחבורה ==
בשטח הרשות המקומית קיימים מפעלים לעיבוד מתכות וייצור חלקי מכונות, לתרופות ומוצרי קוסמטיקה ומפעלי טקסטיל. בראשית המאה ה-21 ממצבת עצמה העיר גם כיעד תיירותי ובשטח הרשות המקומית קיים בית מלון ומספר בתי הארחה. בראדומיר מבקרים 10,244 תיירים בממוצע לשנה. בשטח הרשות המקומית 244 עסקים פעילים, מרביתם בגודל בינוני-קטן. 56% מכוח העבודה הם שכירים המועסקים במגזר הפרטי. 20.3% מכוח העבודה מועסקים במגזר החקלאות, 21.7% במגזר התעשייה ו-12% במגזר השירותים. העיר מקושרת באמצעות כביש מהיר ומסילת רכבת לבירה סופיה וכן לעורקי התחבורה מספר 4 ו-8 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים.

== דמוגרפיה ==
אוכלוסיית ראדומיר מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה. 6.2% מהאוכלוסייה הם בעלי השכלה על תיכונית. מרבית אוכלוסיית העיר ממוצא בולגרי ומיעוטה צוענים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערי מחוז פרניק
המנון לסוטו

לסוטו, ארץ אבותינו (בססוטו: Lesōthō fatše la bo ntat'a rōna) הוא ההמנון הלאומי של לסוטו. הוא נכתב בידי פרנסואה קואייאר והולחן על ידי פרדיננד-סמואל לור. הוא משמש המנון לאומי מאז 1967.

== מילות השיר ==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! ססוטו
|-
| <poem>לסוטו, ארץ אבותינו,
היפה ביותר בין הארצות.
זה המקום שבו נולדנו,
זה המקום שבו גדלנו -
את יקרה לנו.

אלוהים, אנו מבקשים ממך להגן על לסוטו.
שמור עלינו חופשיים מכל סכסוך או תלאות -
הו, ארצי
ארץ אבותינו,
היי בשלום.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Lesōthō fatše la bo ntat'a rōna;
Ha ra mafatše le letle ke lona;
Ke moo re hlahileng,
ke moo re hōlileng,
Rea lerata,

Mōlimō ak'u bōlōke Lesōthō;
U felise lintoa le matšoenyeho;
Oho fatše lena;
La bo ntata rōna;
Le be le khotso.</poem>
|}

==ראו גם==
* דגל לסוטו
* סמל לסוטו

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nationalanthems.info/ls.htm המנון לסוטו] באתר nationalanthems.

לסוטו
קטגוריה:לסוטו: סמלים לאומיים
New Skin for the Old Ceremony

New Skin for the Old Ceremony (בעברית: "עור חדש לטקס הישן") הוא אלבומו הרביעי של המשורר והזמר הקנדי לאונרד כהן. באלבום שיצא לאור ב-1974 התחיל כהן להתרחק מהצליל ה"גולמי" והפשוט שליווה את אלבומיו הקודמים, ושירי האלבום מלווים במגוון כלי נגינה, דבר שהופך את האלבום למוזיקלי הרבה יותר. האלבום הגיע למעמד אלבום כסף בבריטניה, אך לא הצליח כלל בארצות הברית.

== רשימת השירים ==

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן.

=== צד ראשון ===

=== צד שני ===

== קישורים חיצוניים ==

* [http://leonardcohenfiles.com/album5.html מילות שירי האלבום ודגימות מהם]
* פול נלסון, [https://www.rollingstone.com/music/music-album-reviews/new-skin-for-the-old-ceremony-103225/ New Skin For The Old Ceremony], באתר רולינג סטון, 26 בפברואר 1975 

קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
קטגוריה:אלבומי לאונרד כהן
קטגוריה:אלבומים באנגלית
כריסטיאן לה סקר

כריסטיאן לה סקר
ממוזער
ממוזער
כריסטיאן לה סקר (בצרפתית: Christian Le Squer) (נולד ב-30 בספטמבר 1962) הוא שף צרפתי שמסעדתו "לדואיין" בשאנז אליזה ברובע השמיני של פריז מחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום החל משנת 2002 (נכון לשנת 2011).

==ביוגרפיה==
הוא נולד במורביאן בברטאן, בן לאם שלא ידעה לבשל. הוא גדל כילד בלוריאן, בגיל 8 רצה להיות דייג, בגיל 14 נעדר מבית הספר כדי להצטרף לספינת דיג במשך חמישה עשר ימים, כאשר מלח הציג בפניו את נפלאות הבישול הוא גילה את תשוקתו לכך. הוא נשלח לעבוד במאפייה בפריז עם חברים של המשפחה. הוא החל ללמוד בבית ספר למלונאות ואחר-כך עבד במסעדות ידועות כמו "לה דיוולק", "לוקא קרטון" של אלן סנדרנס, "טיוואן", "מלון ריץ", "אופרה". 

ב-1999 הוא נעשה לשף המסעדה המפורסמת "לדואיין" שבשאנז אליזה וב-2002 זכה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום. המסעדה מחזיקה היום (2011) בשלושה כוכבי מישלן. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
 הוא עזב את המסעדה בשנת 2014 ובמקומו הגיע יאניק אלנו שאיתו המסעדה קיבלה כוכבים במדריך מישלן האדום נוספים.

==לדואיין==
המבנה בו שכנה מסעדת לדואיין היה במקור בית שתייה צנוע בשם Le Dauphine ושכן בכיכר הקונקורד. ב-1792 שכר אותו אנטואן-ניקולה דואיין, בין באי המקום הקבועים היו פול בארא, מקסימיליאן רובספייר, נפוליאון בונפרטה. ב-1848 עברה המסעדה למקומה הנוכחי, היא נקראה "דואיין", על שם אנטואן-ניקולה דואיין, היא הוקמה בקומה הראשונה של בית אחוזה יפהפה על שדרות שאנז אליזה. המבנה מעוצב בסגנון הקיסרות השנייה, המשקיף על גני שאנז אליזה.

==לקריאה נוספת==
על מסעדת לדואיין

<div style="direction: ltr;">
* Larousse Gastronomique, Clarkson Potters Publishers, New York, 2001, p. 677.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.dininginfrance.com/ledoyen.htm מסעדת לדואיין באתר dininginfrance]
* [http://www.ledoyen.com/ אתר מסעדת לדואיין]
* [http://paris1900.lartnouveau.com/paris08/jardins_champs_elysees/le_restaurant_le_doyen.htm תמונות המסעדה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1962
ריצ'רד סימונס

ריצ'רד סימונס (באנגלית: Richard Simmons; 12 ביולי 1948 – 13 ביולי 2024) היה מדריך כושר גופני אמריקאי שקידם תוכניות כושר להרזיה. המוּכרת ביותר מבין תוכניות אלו היא "Sweatin' to the Oldies" – סדרה לפעילות אירובית בת חמישה חלקים שיצאה בוידאו וב-DVD. בנוסף, כתב לפחות 12 ספרים, והוציא יותר מ-40 קלטות ותקליטורי DVD.

סימונס החל את הקריירה שלו בפתיחה של חדר כושר בבוורלי הילס שבקליפורניה, והפך מפורסם דרך הופעותיו בטלוויזיה וקו המוצרים שלו. הוא היה ידוע באופן ההגשה שלו ובאופיו האקסצנטרי והמוחצן. אישיותו המוחצנת הפכה אותו לאייקון תרבות ואורח פופולרי בתוכניות אירוח, וגם גררה התייחסויות פארודיות רבות.

==ביוגרפיה==
סימונס נולד בשם מילטון טיגל סימונס בניו אורלינס, לואיזיאנה שבארצות הברית. הוריו היו אנשי עסקים בתחום הבידור והוא חונך כקתולי. הוא סבל בילדותו מהשמנת יתר חולנית ושקל מעל ל-120 קילו.

הוא עבר לניו יורק לאחר שסיים תואר ראשון באומנות, שם עבד במגוון עבודות. בין היתר, עבד בתעשיית הפרסום, כמלצר ואף בחברות קוסמטיקה שונות ובכללן "רבלון". בשנות ה-70 עבר ללוס אנג'לס והחל לעסוק במסעדנות כמארח ('Maître d) בבוורלי הילס.

== קריירה ==
עם המעבר ללוס אנג'לס, החל סימונס להתעניין בכושר גופני והשיל כמחצית ממשקלו. בהמשך פתח בעיר חדר כושר משלו, תחת השם "The Anatomy Asylum", מקום שהתמקד בפעילות גופנית לצד תזונה נכונה ובו פעלה גם מסעדה בסגנון בר סלטים.

עם הצלחת מועדון הכושר שלו, שבהמשך שונה שמו ל-"Slimmons", החל סימונס לקבל תשומת לב תקשורתית. הוא הופיע בתוכניות אירוח רבות, כמו אלו של דייוויד לטרמן וג'יי לנו, גילם את דמותו בקומדיות מצבים שונות (למשל, הופיע בסדרת הטלוויזיה סיפורים מופלאים בשנת 1986 (בפרק העשירי בעונה הראשונה)), השתתף בתוכניות כמו "של מי השורה הזאת בכלל?", הפך אורח קבוע בתוכניתו של הווארד סטרן והופיע בפרסומות.

סימונס יצר אימונים קבוצתיים שמחים ומהנים, בגישה קלילה ועם תוכניות אימון נגישות, מכר קלטות ווידאו במיליונים והשפיע על אופן ההתייחסות לפעילות הגופנית.

=== השפעתו בישראל ===
בעקבות הנגשת הכושר הגופני על ידי סימונס בארצו, גם בישראל הועלתה בטלוויזיה החינוכית תוכנית חדשה "שעת כושר" שיצרה הנעה והנאה כאחד.

== חיים אישיים ==
סימונס התגורר לבדו בהוליווד. הוא העיד על עצמו כאדם ללא חברים רבים, "אין לי הרבה להציע לאדם אחד, יש לי הרבה להציע להרבה אנשים". למרות שספקולציות על נטיותיו המיניות היו עולות באופן תדיר בשיח אודותיו, הוא עצמו מעולם לא התייחס לנושא באופן פומבי.

החל מפברואר 2014 סימונס לא נראה בציבור והפסיק לצאת מביתו. הוא הפסיק להתקשר ולשלוח מכתבים, וסגר את מכון הכושר שלו. במרץ 2016 אף הועלו תאוריות שהוא מוחזק בביתו נגד רצונו. בתגובה העניק ריצ'רד סימונס ראיון קולי בתוכנית "Today Show" והכחיש את השמועות. בפברואר 2017 החל פודקאסט בשם Missing Richard Simmons לחקור מדוע עזב את החיים הציבוריים בצורה כל כך חדה.

הוא נפטר ב-13 ביולי 2024.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://coaches.aol.com/diet/richard-simmons/main/ ריצ'רד סימונס], בערוץ הדיאטה והכושר של AOL

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדריכי כושר
קטגוריה:מחברי ספרי עיון אמריקאים
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:ארצות הברית: אישים בספורט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של פלורידה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שפילד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2024
חרות צמח

חרות צמח (20 במרץ 1928 - 2 באוקטובר 2010) היה אלוף-משנה בחיל הים הישראלי, מייסד תחום הלוחמה האלקטרונית בחיל, פעילות שזיכתה אותו פעמיים בפרס ביטחון ישראל.

==קורות חיים==
חרות צמח נולד בירושלים בשנת 1928, וכתינוק ניצל ממוות בעת מאורעות תרפ"ט, כשהוחבא בעליית הגג. למד בטכניון הנדסת אלקטרוניקה (שנקראה אז "הנדסת חשמל זרם חלש"). במלחמת העצמאות השתתף בקרב בבלד א-שיח'. עבר לשרת בחיל הקשר, ועם סיום לימודיו עבר לחיל הים. בתחילת שנות ה-60 השתתף בצוות הפיתוח של טיל ים-ים "גבריאל".

==לוחמה אלקטרונית==
ב-1964 הטיל עליו ראש מחלקת ים בחיל הים, אל"ם שלמה אראל, להקים את תחום הלוחמה האלקטרונית בחיל והוא מונה לראש ענף ציוד 7, אמצעים מיוחדים, בדרגת סא"ל. צמח פיתח מגלה שידורי מכ"ם (מגל"ם) בשם "בת קול", ופיתוח מתקדם יותר בשם "שלדג" שהותקן בספינות חיל הים לשם זיהוי טילי "סטיקס" שהיו בשימוש ציי מצרים וסוריה, וקיבל על כך את פרס ביטחון ישראל לשנת 1968.

השתתף ביחד עם צוות מרפא"ל בפיתוח שתי מערכות לוחמה אלקטרונית ימית, לשיבוש פעולתם של טילי ים-ים, בהן מערכות רקטות מוץ מסוג "אבשלום" ומסוג "אמנון". פעילות זו הוכיחה עצמה בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים, שבה נורו כ-50 טילים לעבר ספינות חיל הים, וכולם החטיאו. על פיתוח זה זכה בפרס ביטחון ישראל לשנת 1974.

===באזרחות===
לאחר יציאתו לגמלאות עבד צמח בחברת "תדיראן" שם ניהל את תחום המוצר הצבאי.

==משפחה==
צמח היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה חוה לבית הכט נולד לו בן. רעייתו השנייה היא האמנית חביבה צמח.

חרות צמח נפטר ב-2010 ונטמן בבית הקברות מורשה ברמת השרון.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:TsemachBarak1968.jpg|סא"ל חרות צמח פקידת הענף פנינה וסרן אלימלך ברק באירוע חגיגי של ענף ציוד 7, 1968.
קובץ:TsemachPagiShapira1970.jpg|חרות צמח ועקיבא פגי בהענקת דרגת סרן לאהרון שפירא 1970.
קובץ:TsemachYakirIN10042006.jpg|תעודת הוקרה לאל"ם מיל חרות צמח ממפקד חיל הים אלוף דוד בן בעשט, 10 באפריל 2006.
קובץ:DuduBBTsemach2006.jpg|חרות צמח מקבל את כתב יקיר חיל הים ממפקד החיל דוד בן בעשט, אפריל 2006.
קובץ:TemachBotserChaviva2006.jpg|מפקד חיל הים לשעבר אלוף דימ' אברהם בוצר מברך את חרות צמח לרגל קבלת תעודת יקיר חיל הים.
</gallery>

==ראו גם==
* מספן ציוד
* מספנת חיל הים

==לקריאה נוספת==
* עמוס דגן, "סיפורה של הלוחמה האלקטרונית", בין גלים, אפריל 2002.
* אברהם רבינוביץ, "ספינות שרבורג", הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2001 ע' 158–162, 164, 173, 183-184,193, 206, 207, 231, 247.
* אמוץ שורק, "תלם בים", אחוה הוצאה לאור, 2009, ע' 214.

==קישורים חיצוניים==

* חרות צמח, [https://2020-uploaded.fresh.co.il/2020/09/01/27598257.pdf אמצעי גילוי בציי העולם],	"מערכות ים", 101, דצמבר 1970,	עמ' 18.
* עמוס דגן, [https://herzl.haifa.ac.il/images/izemach.pdf ראיון עם חרות צמח] מוסד הרצל לחקר הציונות, 1999.
* 
* קרב לטקיה באתר עושים היסטוריה [https://www.ranlevi.com/2018/05/27/osim_historiya_ep244_layakya_part1_mst/ חלק א'] [https://www.ranlevi.com/2018/06/11/osim_historiya_ep245_latakia_pt2_mst/ ו-חלק ב'].

==הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: חיילי צה"ל
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל הים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
רב חלקיה בר טובי

רב חלקיה בר טובי היה אמורא בבלי בדור השני (המאה ה-3). מאמריו בתלמוד הבבלי מועטים, רובם ככולם בענייני הלכה. הוזכר פעם אחת בתלמוד הירושלמי. שימש כדיין לצד רב הונא וחייא בר רב.

כנראה היה מתלמידי רב, שכן הוא נמצא בחברת תלמידיו.

לא ידוע דבר על מקומו ומשפחתו, אם כי יש המשערים שרב מניומי בר חלקיה היה בנו.

מסופר שהיה עובד אדמה, והייתה לו שיטה מיוחדת להפיק תבואה משובחת: היה זורע בכל שנה רק מחצית מחלקתו, ואת המחצית השנייה היה חורש.

==ממאמריו==
*התלמוד אוסר לשתות מים ששהו בלי כיסוי ללא השגחה, מחשש שמא בא נחש והטיל בהם את ארסו. רב חלקיה בר טובי פסק שאם אדם ישן ליד מים מגולים אין חשש גילוי, מאחר ש"אימת ישן עליהם" (=הנחשים מפחדים גם מאנשים ישנים). התלמוד הבבלי קובע שאין הלכה כדבריו.

*מסופר עליו שישב עם חכמים נוספים (רב מניומי בר חלקיה ורב הונא בר חייא) וסיפרו על מעשי צדקתם של אנשי "כפר סכניא של מצרים". לאחר מכן תהו מדוע אם כן חרב מקום זה, והשיבו שהם לא התאבלו על חורבן ירושלים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

חלקיה בר טובי
קטגוריה:תלמידי רב
לבן (מאכל)

לבן 3% של תנובה הממותג תחת השם "גיל"
לֶבֶּן הוא מוצר חלב ניגר על בסיס חלב מוחמץ על ידי חיידקי חומצת חלב. ללבן מרקם נוזלי עד קרוש והוא בעל טעם חמצמץ.

בשונה מן היוגורט ובדומה לשמנת החמוצה, הכנת הלבן מתבצעת על ידי התססת חלב באמצעות חיידקים מזופיליים בטמפרטורת החדר. ללבן ארומה שונה מן היוגורט אך דומה לשמנת החמוצה.

==מוצרי לבן בישראל==
בישראל הלבן נמכר בשלוש דרגות שומן: 1.5%, 3%, ו-4.5%. הלבן הוא מוצר הנמצא תחת פיקוח מחירים של משרד החקלאות. יצרניות הלבן בישראל הן תנובה, טרה ויטבתה. לבן 1.5% נמכר בקרטונים תחת השם "רוויון" אצל תנובה ו"לרוויה" אצל טרה. לבן 3% משווק בגביעי פלסטיק תחת השם "גיל" אצל תנובה ואיננו ממותג אצל טרה ויטבתה. לבן 4.5% משווק בגביעים תחת השם "אשל" אצל תנובה ואיננו ממותג אצל יטבתה. בעבר, "גיל" ו"אשל" בכשרות למהדרין נקראו "גילה" ו"אשד" בהתאמה, אך השמות שונו לשמות של המוצרים בכשרות הרגילה, וצבע הגביע במוצרים בכשרות מהודרות שונה.

תנובה מייצרת גם "גיל" בטעמי וניל ותות שדה.

בישראל, עקב העובדה שתנובה היא היחידה מבין שלוש החברות, שממתגת את הלבן שלה ב-3% ו-4.5% שומן, וכן העובדה שבעבר הלבן הכי נפוץ היה 4.5% שומן, שממותג תחת השם "אשל" אצל תנובה ואיננו ממותג בכלל בקרב טרה ויטבתה (נקרא פשוט "לבן").

==בתרבות ובאומנות==
הלבן השתרש בתודעה כמאכל עממי וזול ולפיכך הוזכר במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בסרט "הלהקה" (1978) יש סצנה ידועה בה זמר קליין (אלי גורנשטיין) שופך על עצמו לבן כדי למנוע את פירוק הלהקה. בסדרה "קופה ראשית" לקוח הסופר אמנון טיטינסקי (דב נבון) מגיע מדי יום רק כדי לקנות לבן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוצרי חלב
הר אלגון

פסגת קויטובוס, קניה
הר אלגון (באנגלית: Mount Elgon) הוא הר געש כבוי בגבול אוגנדה וקניה, מצפון לקיסומו, ממערב לקיטלה וממזרח למבאלה.
ההר הוא הר הגעש הגדול והקדום ביותר באפריקה ומשתרע על שטח של 3,500 קמ"ר. הר הגעש מהווה חלק מהשבר הסורי-אפריקני והקלדרה שלו היא הקלדרה השלמה הגדולה ביותר בעולם.

==גאולוגיה==
אדמת ההר היא קרקע לטריטית והוא מתנקז למספר נהרות. הגדולים ביניהם הם נהר סואם הנשפך לאגם טורקנה ונהר נזויה הנשפך לאגם ויקטוריה. בצידו הדרומי של ההר קיימת רשת מערות אשר המוכרת ביותר ביניהן היא מערת קיטום שרוחבה 60 מטרים והיא חודרת 200 מטרים לעומק ההר.

להר חמש פסגות עיקריות:
* ווגגאי (Wagagai) באוגנדה (4,321 מטרים).
* סודק (Sudek) בקניה (4,302 מטרים).
* קויטובוס (Koitobos), עמוד בזלת המגיע לגובה 4,222 מטרים בצד האוגנדי של ההר.
* מוביי (Mubiyi) המתנשאת לגובה 4,211 מטרים.
* מסבה (Masaba) המתנשאת לגובה 4,161 מטרים.

==אטימולוגיה==
ההר נקרא על שם שבט האלגיו (Elgeyo) שחי בעבר במערות הגדולות בצידו הדרומי.
שבט המסאי קרא להר "אל דויניו אילגון" ("Ol Doinyo Ilgoon") שפירושו הר השַד. מספר שבטים בצד האוגנדי מכנים את ההר על פי אחת מפסגותיו בשם מסבה.

==היסטוריה==
האירופיים הראשונים שהעפלתם לפסגות הר אלגון מתועדת היו פ. ג'קסון, א. ג'דג' וג'. מרטין, שטיפסו לפסגת סודק בשנת 1890. בשנת 1896 היה צ'ארלס ויליאם הובלי האירופי הראשון שהקיף את ההר. קמונקה וסטיגלר היו הראשונים שהעפילו לפסגות ווגגאי וקויטובוס בשנת 1911.

==קבוצות אתניות==
שלושה שבטים חיים על ההר - הבאגיסו, הסאביני והאוגיאק.

הבאגיסו והסאביני הם שבטי חקלאים. הבאגיסו מלים את בניהם בטקס שנערך כל שנה שנייה. הסאביני מקיימים טקס דומה אך משחיתים את איבר המין של בנות השבט.

הבאגיסו נקראים גם בשם באמסבה ומאמינים שהר אלגון הוא התגלמות אביהם הקדמון, מסבה.
האוגיאק היו בעבר שבט ציידים ולקטי דבש. היום יושבים מרבית בני השבט ביישובי קבע, חלקם מרצונם וחלקם על ידי הממשלה.

==קישורים חיצוניים==

* 

אלגון
אלגון
קטגוריה:קניה: גאוגרפיה
צמח אטלס

צמח אטלס: הישיבה (ביידיש: צמח אטלאס: די ישיבה; חלקו השני נקרא בעברית מלחמת היצר) הוא רומן היסטורי מאת הסופר חיים גראדה, המתאר את הווי חיי היהודים בליטא ובישיבותיה במחצית הראשונה של המאה העשרים.

הספר מתאר את קורותיה של דמות ספרותית בשם צמח אטלס, צעיר יהודי בן העיר לומז'ה, שהתחנך בישיבות נובהרדוק אשר יישמו באופן קיצוני את תורת המוסר של הרב ישראל מסלנט. לימים נעשה ראש ישיבה בעיירה וולקניק, והוא מתייחס לישיבתו ולבני עירו תוך יישום קפדני של דרך מוסרית זאת. הספר נוגע בנקודות מרכזיות של עולם המושגים הישיבתי: למדנות, מוסר, מלחמת היצר והמתח בין בחורי הישיבה ל'בעלי בתים'. העלילה מקיפה חוגים שונים של יהודי ליטא ורצופה תיאורי הווי של חיי היהודים בליטא, תוך התמודדות עם קשיי הפרנסה, מחלוקות ציבוריות על נושאים של השפעה ומעמד.

לצדו של הגיבור הראשי, מתוארת בהרחבה דמותו של ה"מחזה אברהם", המבוססת על דמותו של הרב אברהם ישעיהו קרליץ, בעל ה"חזון איש". גראדה, שהכיר היטב את החזון איש ולמד עמו, מתארו בספר כדמות אידיאלית של איש תורה ומוסר, בעל שאר רוח, שהכריזמה וההשפעה שלו נובעות מאישיותו השקטה והצנועה.

הספר נכתב במקורו ביידיש ויצא לאור בלוס אנג'לס ב-1967. חלקו השני יצא בניו יורק ב-1968. היצירה תורגמה לעברית על ידי א"ד שפיר, ויצאה לאור בשנת 1968 בהוצאת עם עובד. חלקו השני של הספר יצא בעברית בשנת 1971 תחת השם מלחמת היצר, במהדורה הקטנה בכריכה רכה המכילה את חלקים א-ב בלבד (192 עמודים), ובמהדורה גדולה בכריכה קשה המכילה גם חלקים נוספים ג-ד (424 עמודים סה"כ).

הספר זכה בפרס האקדמיה האמריקנית למדעי היהדות.

קטגוריה:יהדות ליטא
קטגוריה:נובהרדוק (תנועת המוסר)
קטגוריה:תנועת המוסר: ספרות
קטגוריה:ספרות יידיש
קטגוריה:ספרי 1967
קטגוריה:ישיבות בתרבות ובאמנות
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
האלפים העליונים

האלפים העליונים (בצרפתית: Hautes-Alpes, באוקסיטנית: Auts Aups) הוא מחוז בצרפת בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. המחוז הוקם ב-1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. מחוז האלפים העליונים גובל באיטליה ממזרח וכן במחוזות האלפים של פרובאנס עילית, דרום, איזר וסבואה. בירת המחוז היא העיר גאפ. המחוז מאופיין בהרים גבוהים: הגובה הממוצע של המחוז הוא מעל ל-1000 מטר, והנקודה הגבוהה ביותר בו בגובה של למעלה מ-4000 מטר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.cg05.fr אתר המועצה הכללית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: מחוזות
אלייה (מחוז)

אלייה (בצרפתית: Allier, באוקסיטנית: Alèir) הוא מחוז בצרפת בחבל אוברן-רון-אלפ, הנמצא במרכז צרפת המטרופולינית ונקרא על שם הנהר אלייה. המחוז הוקם ב-1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. המחוז מוקף במחוזות שר, נייוור, סון ולואר, לואר, פוי-דה-דום וקרז ובירתו היא העיר מולן. העיר וישי שנמצאת במחוז נודעה כבירת צרפת של וישי בתקופת מלחמת העולם השנייה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.Allier.pref.gouv.fr אתר הנציבות הרשמי]
* [http://www.cg03.fr אתר המועצה הכללית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוברן
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: מחוזות
אן (פיקרדי)

אן (בצרפתית: Aisne) הוא מחוז בצפון צרפת בחבל או-דה-פראנס (עד תום 2015 השתייך לחבל פיקרדי). הוא נקרא על שם נהר אן. המחוז הוקם ב-1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. המחוז גובל ביער הארדנים ובבלגיה בצפון מזרח, ובירתו היא העיר לאן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.Aisne.pref.gouv.fr אתר הנציבות הרשמי]
* [http://www.cg02.fr אתר המועצה הכללית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיקרדי
קטגוריה:או-דה-פראנס: מחוזות
אן (אוברן-רון-אלפ)

אֵן (בצרפתית: Ain, בארפיטן: En) הוא מחוז במזרח צרפת בחבל אוברן-רון-אלפ, הנקרא על שם נהר אן, ובירתו היא העיר בור-אן-ברס.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.Ain.pref.gouv.fr אתר הנציבות הרשמי]
* [http://www.cg01.fr אתר המועצה הכללית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רון-אלפ
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: מחוזות
בקבוק חם

בקבוק חם
בקבוק חם הוא מכל ממולא מים חמים ופקוק, המיועד לחימום במיטה או לחימום איבר גוף מסוים.

בעבר השתמשו במדינות קרות ב"מחממי מיטה", מכלים שצורתם דמוית מחבת, ממולאים בשרידי פחם מהאח, שהושמו במיטה תחת השמיכות כדי לחממה מראש, לפני שנכנסו אליה. וכן נעשה שימוש בבעלי חיים מבויתים (כגון חתולים, כלבים, תרנגולות) לשם ניצול חום גופם לחימום, בעיקר של כפות הרגליים.

גרסאות מוקדמות של בקבוק חם ידועות מהמאה ה-16. למכלים ממולאי מים היה יתרון על פני מחממי המיטה הממולאים פחם – ניתן היה להשאירם במיטה גם בעת ששכבו בה. הבקבוקים החמים שקדמו להמצאת הגומי היו עשויים מגוון חומרים כגון אבץ, נחושת, זכוכית, חרס ועץ. בקבוקים אלו הוכנסו לרוב למעטפת בד רכה, כדי למנוע כוויות.

בקבוקים חמים בני-ימינו עשויים גומי או חומרים דומים, בעיצוב שהפטנט שלו הומצא בידי הממציא הקרואטי אדוארד פנקלה (Eduard Penkala). כיום הם לרוב מצופים אריג, לעיתים מעוצבים בעיצוב חדשני. בין השאר קיימים עיצובים המיועדים לילדים, בדמות בובות פרווה.

במאה ה-20 השימוש בבקבוקים חמים הלך ופחת, הן בשל חימום טוב יותר של הבתים והן בשל אמצעים מודרניים יותר לחימום המיטה כגון סדין חשמלי. למרות זאת הוא עדיין אופנתי במקומות מסוימים, בהם הממלכה המאוחדת וצ'ילה וכן במדינות מתפתחות ובאזורים כפריים.

במאה ה-21 ישנם החוזרים להשתמש בו מנימוקים של איכות הסביבה וחיסכון בחשמל, למשל ביפן. תחליפים מודרניים לבקבוק חם הם כריות חימום, הניתנות לחימום בתנור מיקרוגל ונחשבות בטיחותיות יותר.

שימוש נוסף של בקבוקים חמים הוא לחימום מקומי של איברי גוף למטרות רפואיות כגון הקלת כאבי שרירים ומפרקים. ברפואה העממית בקבוק חם מקובל כ"תרופת סבתא" למגוון תסמינים – כאבי בטן, כאבי וסת ותסמונת קדם וסתית, הצטננות, שפעת, כאבי גב בהריון, צירי לידה, שרירים מכווצים ("תפוסים"). התוויות דומות ניתנות גם ברפואה הסינית.

גם לשימושים הרפואיים קיימים כיום תחליפים כגון פד חימום.

בהלכה נדונה שאלת השימוש בבקבוק חם בשבת, שכן הוא עלול לגרום חילול שבת עקב ביצוע מלאכות האסורות בשבת: אם ישפך עלול לגרום לסחיטת הבגד – ביצוע מלאכת מלבן; אם נשארו בדפנותיו מים קרים והוא ממולא במים חמים תיגרם מלאכת מבשל.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Wärmflaschealt1.jpg|"בקבוק" מים חמים ממתכת, 1925
קובץ:Chauffe-lit.JPG|מחמם מיטה, נועד למילוי בפחם
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110613184935/http://www.dundee.ac.uk/museum/_lib/img/medical/DUNUC8381.jpg צילום בקבוק חם ישן, עם נרתיק בד], באתר אוניברסיטת Dundee, סקוטלנד

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי מיטה
קטגוריה:ציוד רפואי
קטגוריה:חימום
פליקס השלישי

פליקס השלישי (בלטינית: Felix III; מת ב-1 במרץ 492), ירש את סימפליקיוס על כס האפיפיור ב-13 במרץ 483 וכיהן במשרה עד מותו.
== חייו ==
פליקס נולד למשפחה סנאטורית-רומאית, וכנראה היה בנו של כומר. הוא התחתן והתאלמן לפני מינויו לאפיפיור. נולדו לו שני בנים, ודרך בנו גורדיאנוס הוא נחשב סבא רבא-רבא של האפיפיור גרגוריוס הראשון, וכנראה בעל קשר משפחתי לאפיפיור אגאפטוס הראשון.

פעולתו המרכזית הייתה נידויו ב-484 של אקאקיוס, פטריארך קונסטנטינופול, אחרי שזה פרסם עם הקיסר זנון את ה"הנוטיקון", ממנו השתמעה הדוקטרינה המונופיזיטית, לפיה לאל טבע אחד (ולא טבע כפול, דיופיזיטי). התפישה המונופיזיטית נדחתה על ידי ועידת כלקדון, ותמיכתו של זנון בפטריארך קונסטנטינופול חיזקה את תביעתו (ותביעת פטריארכי אנטיוכיה ואלכסנדריה) למעמד שווה לזה של האפיפיור. נידויו של פטריארך קונסטנטינופול חולל את הקרע האקאקי שנמשך 35 שנים.

הוועידה הלטרנית בראשות פליקס, במרץ 487, קבעה את התנאים לקבלתם מחדש אל שורות הכנסייה של אנשי הכנסייה באפריקה, שהוטבלו מחדש לנצרות אריאנית בלחץ הוונדלים, וביקשו לחזור אל הקתוליות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-5
קטגוריה:נפטרים ב-492
אלכסנדר קוושנייבסקי

אלכסנדר קְוַושְנְיֶיבְסקי (; נולד ב-15 בנובמבר 1954) הוא פוליטיקאי פולני אשר כיהן כנשיא פולין בשנים 1995 עד 2005.

קוושנייבסקי נולד בביאלוגארד. בתקופת הרפובליקה העממית הפולנית היה פעיל באיחוד הסוציאליסטי של פולין, ובשנות ה-80 שימש כשר הספורט של פולין. לאחר נפילת הקומוניזם הוא הפך לראש מפלגת השמאל SdRP (בפולנית Socjaldemokracja Rzeczypospolitej Polskiej), הממשיכה של מפלגת הפועלים הפולנית המאוחדת ששלטה בפולין הקומוניסטית.

הוא נבחר לנשיא פולין בשנת 1995 בבחירות דמוקרטיות, לאחר שהביס את לך ואלנסה, הנשיא הקודם. הוא כיהן בתפקידו זה עד שנת 2005.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:נשיאי פולין
קטגוריה:עיתונאים פולנים
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר הצלב הדרומי
קטגוריה:מעוטרי אות האריה הלבן
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1954