OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גלובוקי

גלוּבּוֹקי (בבלארוסית: Глыбокае, הְלִיבוֹקַיֶה; בפולנית: Głębokie, גלֶמבוקיה; ביידיש: גלובאָק) היא עיר קטנה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
האזכור הראשון לגלובוקי הוא משנת 1414. בשנת 1514 נזכרת העיירה במסמכי הדוכסות הגדולה של ליטא כיישוב המוחזק בבעלות משפחת האצולה זיאנוביץ'. במהלך המאות ה-17 וה-18 חלק גדול מהעיר היה בבעלות משפחת רדזיוויל.

ב-5 ביולי 1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, התרחש בסמוך לעיר קרב בו נהרגו כ-1,500 חיילים. בשנת 1921 נכללה העיר בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה, במחוז וילנה.

==יהודי גלובוקי==
אנדרטת זיכרון ליהודי גלובוקי והסביבה בבית הקברות דרום (בת ים)
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה. בעיר פעלו מפלגות ותנועות נוער יהודיות וציוניות, וכן בתי ספר מרשת תרבות ומרשת אורט וישיבה.

ב-18 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הצבא האדום, ועסקים פרטיים בה הולאמו. ב-2 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ומיד הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה. בראש היודנראט בעיר מונה גרשון לדרמן. באוגוסט 1941 הוצאו להורג 39 גברים יהודים בעיר.

ב-22 באוקטובר 1941 רוכזו כ-5,800 יהודי העיר ויהודי הכפרים הסמוכים אליה בגטו שהוקם בה, בו סבלו מרעב, מצפיפות וממחלות. מעת לעת רצחו הגרמנים יהודים בודדים בגטו, ובדצמבר 1941 רצחו בו 40 יהודים, ובהם נשים וילדים.

ב-25 במרץ 1942 (ז' בניסן תש"ב) נרצחו 110 יהודים מהגטו ביער סמוך. ב-15 באפריל 1942 (כ"ח בניסן תש"ב) נרצחו כ-800 יהודים נוספים מהגטו. ב-19 ביוני 1942 (ד' בתמוז תש"ב) נלקחו ליער בורקי הסמוך לעיר כ-2,200 יהודים שסווגו כ"בלתי יעילים", ונורו בו. לאחר מכן, צומצם שטח הגטו בעיר, והוקף בגדר תיל.

בד בבד החלו יהודים מהגטו להימלט ליערות, והגרמנים ערכו אחריהם מצוד. כעונש על הבריחה הוציאו הגרמנים יהודים מהגטו להורג, והכו בפומבי יהודים שנתפסו מחוץ לגטו טרם הוצאתם להורג. בסוף פברואר 1943 הוצא להורג ראש היודנראט, ובמקומו מונה זלמן רובשקין.

מספר מיהודי העיר שנמלטו ליערות חברו ליחידות פרטיזנים, ואלה תקפו באוגוסט 1943 את הכוחות הגרמניים בעיירות הסביבה, והתקרבו לעיר. לדיכוי פעילות זו השתמשו הגרמנים בטנקים ובמטוסים, וב-19 באוגוסט כיתרו את הגטו בעיר. כאשר אנשי המחתרת היהודית בגטו החלו לירות לעבר הגרמנים, אלו הפציצו את הגטו בתותחים וממטוסים. ב-20 באוגוסט 1943 (י"ט באב תש"ג) הם העלו את הגטו באש ורצחו את כל היהודים שנותרו בו. מעטים הצליחו להימלט ליערות ולהצטרף לפרטיזנים.

בבית העלמין הדרום (בת ים) יש אנדרטת הנצחה ליהודי גלובוקי והסביבה. בבית יהודי וילנה בשכונת מונטיפיורי בתל אביב יש קיר הנצחה ליהודי גלובוקי והסביבה עם לוחיות זיכרון לנרצחים.

==ערים תאומות==
* 

==לקריאה נוספת==
* רחל גרוסבאום-פסטרנק, "גלֶמבּוֹקִיֶה (בפי היהודים: גלובאק, גלובקה, הלובקה), נפת גלמבוקיה, מחוז וילנה", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 198–203.
* מיכאל אטקין: למרות הכל...ניצחתי, 2006.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.vilna.co.il/89223/גלובוקי יהודי גלובוקי], באתר יהודי וילנה והסביבה
* 
* 
* 
* 
* 
* [http://www.etkin.co.il/image/users/34909/ftp/my_files/29357.pdf מיכאל אטקין, למרות הכל...ניצחתי]
* 

קטגוריה:מחוז ויטבסק: ערים
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז ויטבסק: עיירות יהודיות
קטגוריה:אתרי מרידות יהודים בשואה
הרדוק (מחוז מינסק)

הרדוק (בבלארוסית: Гарадок; בפולנית: Gródek) הוא כפר במחוז מינסק שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
האזכור הראשון של הכפר הוא משנת 1646. לאחר חלוקת פולין הראשונה בשנת 1793 נכלל היישוב בשטח האימפריה הרוסית במחוז וילנה, והתקיימו בו שתי כנסיות אורתודוקסיות ושני בתי כנסת. בשנת 1921 נכלל היישוב בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודי הרדוק==
בעיר פעל אחד מגדולי תנועת החסידות, רבי מנחם מנדל מוויטבסק.

בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-1,000 יהודים, כשני שלישים מתושביו. בכפר התקיימה פעילות של החוגים הציוניים, של אגודת ישראל ושל הבונד, וכן פעל בו בית ספר מרשת תרבות.

בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הצבא האדום, והולאמו בו עסקים פרטיים. ב-25 ביוני 1941 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ועד מהרה הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה. בראש היודנרט שהוקם בכפר מונה אפרים רצקין.

ב-13 במרץ 1942 הוקם בכפר גטו קטן, בן רוכזו כ-1,500 יהודים בצפיפות רבה. במאי 1942 נלקחו כ-200 מיהודי הגטו למחנה העבודה בקראסנה. בתקופה זו פעל בגטו ארגון מחתרת, בראשות אליהו לידסקי, אשר עשרות מחבריו נמלטו ליערות, וחברו ליחידות פרטיזנים.

ב-22 ביוני 1942 בוצעה בגטו אקציה, בה נורו כ-900 יהודים, וכ-400 הועברו למחנה העבודה בקראסנה. במקביל הצליחו כ-200 יהודים להימלט ליערות הסביבה. היהודים שהושארו בגטו נרצחו כעבור כחודשיים.

==לקריאה נוספת==
* רחל גרוסבאום-פסטרנק, "גרוּדֶק (בפי היהודים: הורודוק), נפת וילייקה, מחוז מחוז וילנה", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), פנקס הקהילות: (4) פולין, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 229–231.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז מינסק: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
הריציב

הריציב (באוקראינית: Гриців) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
האזכור הראשון לעיירה הוא מהמאה ה-13. בשנת 1589 נהרס היישוב מפשיטת הטטרים, ומתקופה זו השתייך למשפחות אצולה ולנסיכים.

==יהודי הריציב==

בתחילת המאה ה-20 חיו בהריציב כ-1,000 יהודים, רוב תושביה. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה יהודית ובית ספר יידי.

ב-5 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועל יהודיה הוטלו גזירות שונות, תוך הוצאה להורג של עשרה יהודים שנלקחו כבני ערובה.

בתחילת אוגוסט 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו, בו רבים נפטרו כתוצאה מתנאי מחיה קשים ומעבודות כפייה. ב-4 באוגוסט רוכזו יהודי העיר, וכ-280 גברים נלקחו ליער סמוך, ונרצחו בו.

באביב 1942 הועברו יהודי הגטו הנותרים לגטו סטרוקונסטנטינוב, וגורלם היה כגורל יתר יהודי המקום. כ-14 מיהודי העיירה הצטרפו ליחידות פרטיזנים, ונהרגו בקרב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז חמלניצקי: עיירות יהודיות
טכניקה

טכניקה היא או רצף פעולות של פרט, המיועדת להשגת תכלית.
== תפוצה ==
טכניקות קיימות הן בעולם החי והן בעולמו של האדם, בתחומים רבים ומגוונים. בעלי חיים שונים משתמשים בטכניקות להכשרת מקום מגורים, להשגת מזון ולעיבודו, ועוד. בני אדם מיישמים טכניקות בכל אשר יפנו – בין אם לצרכים קיומיים, ביחסים בין אישיים, בעבודתם, באמנות, בפנאי או כל צורך אחר.

== התפתחות ולמידה ==
רוב הטכניקות עוברות בין פרטים באמצעות למידה, ותרגול של הטכניקה מקנה למתרגל שליטה בה. 

לעיתים טעות מקרית בהפעלת טכניקה מובילה לתוצאות טובות יותר, ומאומצת באופן קבוע. לטעויות כאלה מיוחסות כמה מההמצאות החשובות בהיסטוריה האנושית. בנוסף, אנשים המפעילים טכניקה עשויים לנסות ולשפר אותה בכוונת תחילה בתהליך של ניסוי וטעייה.

בדרך כלל מפותחות טכניקות חדשות כאמצעי לשימוש בטכנולוגיה חדשה, או כתוצאה מתגליות המשנות את תמונת העולם (לדוגמה, טכניקת הפיסטור פותחה כתוצאה מגילוי החיידקים).

== ראו גם ==
* מיומנות
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:התנהגות
קטגוריה:למידה
קטגוריה:מיומנויות
קופה אמריקה 1989

תחרות הקופה אמריקה 1989 (1989 Campeonato Sudamericano Copa América) הוא גביע אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל ה-34. הטורניר נערך בברזיל בין ה-1 ל-16 ביולי 1989, ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית (CONMEBOL). כל עשר הנבחרות החברות בהתאחדות השתתפו בטורניר.

הטורניר חולק לשני בתים מוקדמים בני חמש נבחרות כל אחד, ומכל בית העפילו שתי נבחרות לבית הגמר. נבחרת , מארחת הטורניר, סיימה ראשונה בבית הגמר, ובכך זכתה בטורניר בפעם הרביעית בתולדותיה, והראשונה מאז 1949. גם בזכייתה הקודמת הייתה ברזיל הנבחרת המארחת.

המשחק האחרון בטורניר, במסגרת המחזור השלישי של בית הגמר, הפגיש את נבחרות ברזיל ו כשלשתיהן מאזן זהה של שני ניצחונות ופער שערים של 5-0. המשחק שימש כמעין משחק גמר, שבו המנצחת תזכה בתואר. שער של רומאריו בדקה ה-49 הכריע את המשחק, והטורניר כולו, לטובת ברזיל.

בבטו היה למלך השערים של הטורניר עם שישה שערים, שלושה מתוכם בבית הגמר.

==אצטדיונים==
הטורניר שוחק בארבעה אצטדיונים, בארבע ערים שונות. הגדול והמפואר מביניהם, אצטדיון המרקנה בריו דה ז'ניירו, אירח את כל משחקי בית הגמר, בשלושה ימים של הצגה כפולה.

{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
! ריו דה ז'ניירו
! גויאניה
! רסיפה
! סלבדור
|-
| מרקנה
| אצטדיון סרה דוראדה
| אצטדיון ארודה
| אצטדיון פונטה נובה
|-
| תכולה: 145,000
| תכולה: 22,000
| תכולה: 60,000
| תכולה: 30,000
|-
 150px
 150px
|}

==סיבוב ראשון==

בשלב זה, מחולקות הנבחרות לשני בתים בני חמש נבחרות כל אחד. הנבחרות נפגשות אחת עם השנייה פעם אחת, ושתי הראשונות מכל בית מעפילות לבית הגמר.

עבור כל ניצחון זוכה הנבחרת בשתי נקודות, ועבור כל תוצאת תיקו זוכה הנבחרת בנקודה אחת. במקרה של שוויון בנקודות, תדורג גבוה יותר: 
* הנבחרת בעלת פער השערים הטוב יותר
* הנבחרת בעלת מספר שערי הזכות הגבוה יותר
* הנבחרת המנצחת במשחק בין השתיים
* הנבחרת שתנצח בהגרלה שתיערך ביניהן

===בית א'===

===בית ב'===

== בית הגמר ==

----

----

----

----

----

----

== מלכי השערים ==
6 שערים
* בבטו
4 שערים
* רובן סוסה
* קרלוס מלדונאדו
3 שערים
* רומאריו
* ארנולדו איגוארן

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rsssf.com/tables/89safull.html קופה אמריקה 1989] ב-rsssf

קטגוריה:קופה אמריקה
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1989
קטגוריה:תחרויות כדורגל בברזיל
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: תחרויות כדורגל
קטגוריה:סלבדור (ברזיל): ספורט
קטגוריה:1989 בברזיל
עדנאן (אפונים)

מפת מיקומם המוערך של שבטי חצי האי ערב בסביבות שנת ה-[[600 לספירה]]
עדנאן (בערבית: عدنان) היא דמות מיתולוגית ערבית (בהמשך מוסלמית) שהוא אב קדמון-אֶפּוֹנִים לכל ערביי צפון, מרכז ומערב חצי האי ערב. בכך הם נבדלים משאר ערביי דרום חצי האי צאצאי קחטאן (כנראה שמו של יקטן במסורת הערבית). המסורת המוסלמית מציגה את ישמעאל כאביו הקדמון ומוחמד כצאצאו בדור ה-21.

פרט לכך שעדנאן הוא צאצא של ישמעאל אין אחדות דעים אודות אבותיו הקדמונים ומספר הדורות ביניהם, אך השתמרו מסורות יוחסין שמראות שמוחמד הוא מצאצאיו. רוב ההיסטוריונים המוסלמים טענו שהוא צאצא של קדר, בנו של ישמעאל ורובם גם מתנגדים לבחינה מחדש של אילן היוחסין. אבן אסחאק הניח כי אביו הקדמון דווקא היה נביות בנו האחר. במסורת האסלאמית נטען שבקרב בני עדנאן נשתמרה אמונה במונותאיזם עד מספר דורות לפני מוחמד, כשעמרו בן לחי, אחד מנכבדי העיר מכה הביא את פולחן האל בעל מאזור א-שאם.אילן יוחסין של עדנאן בהתאם ל[[אבן הישאם]]

לפי מסורות ערביות ואסלאמיות, עדנאן נולד לאדד, אחד מאצילי שבט קֵדָר שישבו באזור המדבר הסורי. לאחר שאדמתם נכבשה על ידי צבאות נבוכדנצר השני ונחרבה ממלכתם, עדנאן ואביו נדדו דרומה והתיישבו בחג'אז, בעיר מכה, בעוד שאר אחיהם נפוצו והוגלו למסופוטמיה. לעדנאן נולדו שני בנים: מעד ועכ. מעד ירש את אביו והוליד בנים שלימים יקומו מהם מרבית שבטי צפון ערב ועכ התיישב בתימן בעקבות נישואיו עם בת לשבט כהלאן בן שבא שגרו באזור ועבר לדבר בשפתם.

== במסורת הטרום איסלאמית ==
הדמות מוזכרת בשירה אפית טרום איסלאמית אצל פייטנים טרום איסלאמיים לביד אבן רביעה ועבאס אבן מרדאס.

דמותו של עדנאן נזכרה כאב נכבד של כלל שבטי צפון ערב (כנאנה, קייס, תמים, קמעה) ושימש כסמל להתנשאות על שבטי קחטאן שהיו מיעוט ביניהם. כאשר לילה בת לכיז, משוררת בת לשבט רביעה בן נזאר בן מעד בן עדנאן, נחטפה על ידי אחד מאצילי האימפריה הסאסאנית, היא שלחה לבני עמה שיר שתוכנו קריאה אליהם לבוא לעזרתה מתוך מחויבותם אליה כאחיה בני עדנאן.

פרט למסורות הטרום אסלאמיות השם עדנאן מוזכר בכתובות ת'מודיות. אצל הנבטים חשיבותו הגיע לכדי כך שחלק מן הכתובות חתומות ב"עבד עדנאן".

על פי המסורת הערבית צאצאי עדנאן כונו בני קייס (על שם אחד מנכדיו של עדנאן, שממנו יצא אחד מגדולי שבטיהם ונהיה לשם כולל) ואלערב אלמסתערבה (הערבים המשוערבים, שאמצו את הערביות ולא היו מיושבי חצי האי ערב המקוריים). לעומתם בני קחטאן (שעליהם נמנו בין היתר בני חמיר, סבא ושבט ע'סאן) כונו בני ימן על שם ארץ מולדתם תימן ואלערב אלעארבה (שפירושו - ״הערביים ביותר שבערבים").

היריבות בין ערביי החג'אז שראו בעדנאן ובישמעאל את אבותיהם הקדמונים, לבין ערביי תימן והדרום מבני קחטאן (יקטן), הייתה מקור למלחמות שבטיות שנמשכו עוד מאות שנים לאחר עליית האסלאם, שבאו לידי ביטוי ביריבות המסורתית של שבטי קייס וימן.

==הקשר בין עדנאן למוחמד==
השושלת המסורתית בין עדנאן למוחמד

השושלת שלטה לפרקים בעיר מכה והייתה בעלת החזקה על הכעבה.
* עדנאן (عدنان)
* מעד (معد)
* נזאר (نزار)
* מצ׳ר (مضر)
* אליאס (إلياس)
* מדרכה (مدركة)
* ח׳זימה (خزيمة)
* כנאנה (كنانة)
* אלנצ׳ר (النضر)
* מאלכ (مالك)
* פהר (فهر) המכונה קורייש (قريش)
* ע'אלב (غالب)
* לואי (لؤي)
* כעב (كعب)
* מרה (مرة)
* כלאב (كلاب)
* קצי (قصي)
* עבד מנאף (عبد مناف)
* האשם (هاشم)
* עבד אלמטלב (عبد المطلب)
* עבדאללה (عبد الله)
* מוחמד (محمد)

==ראו גם==
* האשמיה
* שבט קורייש
*שבטי קייס וימן
* Qahtanite <small>(אנגלית) </small>
* קחטאן

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיתולוגיה ערבית
קטגוריה:עמים שמיים
קטגוריה:ערבים
חבר (הלכה)

חבר הוא כינוי תלמודי לאדם שקיבל על עצמו חומרות מסוימות בעיקר בענייני תרומות ומעשרות, וטומאה וטהרה, הנקראות בלשון התלמוד "דברי חברות".

גם אשה יכולה לקבל על עצמה חומרות אלו ולהיקרא "חברה".

את "דברי החברות" יש לקבל בפני שלושה חברים, חוץ מזקן היושב בישיבה, ונחלקו אבא שאול וחכמים האם גם תלמיד חכם צריך לקבל בפני שלושה חברים.
==טומאה וטהרה==
המשנה מביאה את רשימת הדברים עליהם צריך להתחייב אדם בדיני טומאה וטהרה כדי להיקרא חבר:
* אינו מוכר לעם הארץ לח ויבש - אינו מוכר לו מאכלים לחים או יבשים מכיוון שעם הארץ יטמאם.
* אינו לוקח ממנו לח - וקונה ממנו רק פירות יבשים שלא הוכשרו לקבל טומאה ובוודאי טהורים.
* ואינו מתארח אצל עם הארץ - אינו נכנס כלל לבית של עם הארץ כדי שלא יטמא.
* ולא מארחו אצלו בכסותו - וכשמארח עם הארץ בביתו, לא נותן לו להכניס לשם את בגדיו הנחשבים לטמאים.
* אוכל חולין בטהרה - מתייחס לפירות חולין כאל אוכל קדוש, שאסור לטמאו ואסור לאכלו בטומאה

==תרומות ומעשרות==
המקבל עליו דברי חברות נחשב גם לנאמן על המעשרות, ועליו להקפיד על:
* עישור כל הפירות שקונה מעם הארץ, אפילו כאשר בכוונתו למכרן.
* עישור פירות שדותיו שהוא מוכר לאחרים.
* שלא לאכול כלל אצל אנשים שאינם חברים.

== החבר בקהילות אשכנז ==
בקהילות אשכנז נהגו רבני הקהילות להעניק תואר חבר כאות כבוד והערכה לציון היות נושא התואר אדם ירא שמים אשר נשא בעול הציבור במסגרת הקהילה<ref></ref>. מקור התואר במעלת החברות אשר נהגה בתקופת המשנה.

ישנן עדויות לשימוש בתואר החבר באשכנז כבר בתקופת הראשונים. בשו"ת מהר"י ווייל מתוארת הענשת אחד מחברי הקהילה שסרח, ובין העונשים שהושתו עליו הוסר תואר החבר שנשא:

המלומד הנוצרי אולוף גרהרד טיכסן פרסם בספרו תעודה שבה הוסמך לתואר "חבר". אם לא מדובר בזיוף, זהו המקרה היחיד הידוע שבו הוענק התואר לאדם שאינו יהודי.

==דינים ומושגים נוספים==
* אשת חבר כחבר – אשתו של החבר, שווה בדיניה לחבר עצמו, ונאמנת על כל מה שהחבר נאמן. כמו כן דין זה נאמר גם לעניין כיבודים של תלמידי חכמים, כמו קימה והידור וכו', שגם בזה מתייחסים אל אשת הרב כעומדת במקום בעלה.
* חבר אין צריך התראה – אדם העומד לבצע עבירה מוזהר על ידי אחרים כי הדבר אסור, ועליו לחדול ממנו וכי הוא עלול להיענש. ההתראה היא תנאי הכרחי בהלכה על מנת להביא לחיוב פורמלי בעונש גופני, אך אדם שקיבל על עצמו דברי חברות, נענש על פי עדים גם ללא שנתקיימה בו התראה.
* ירושלים עושה כל ישראל חברים – בירושלים בימי העלייה לרגל הועלו כל הבאים בשערי העיר למעמד של חברים, וכך הופקעה טומאתם של עמי הארץ ששהו בירושלים בימי הרגל. המטרה הייתה לאפשר לכל העם לעלות לרגל, להשתתף בטקסי החגים ולמנוע חציצה בין חברים ופרושים לאנשים שאינם מקפידים על ענייני טהרה כמוהם.
*חברותא – לימוד התורה עם חבר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:תרומות ומעשרות
קטגוריה:טומאה וטהרה
אביטל (דמות מקראית)

אביטל היא דמות מקראית המופיעה בספר שמואל, אחת מנשותיו של דוד המלך.

לא מסופר בתנ"ך על נסיבות נישואיהם של דוד ואביטל והיא מוזכרת רק כאמו של שפטיה בספר שמואל ב:

התגוררה עם דוד בחברון. כפי הנראה הייתה ילידת חברון, שכן לא הוזכר בפסוק מקום מגוריה הקודם, בניגוד לנשים אחרות באותו פסוק.

==צאצאיה==
בגמרא מובאת מסורת על פיה: , דהיינו שרבי יהודה הנשיא היה מצאצאיה. מסורת אחרת גורסת שרבי חייא הוא מצאצאי אביטל: "אמר רבי לוי: מגילת יוחסין מצאו בירושלים, וכתוב בה: הלל - מדוד, רבי חייא רבה - משפטיה בן אביטל".

עם זאת, מסורת זו יוצרת קושי עם עובדת השמדת כל זרע המלוכה בידי עתליה, כפי המתואר בספר מלכים, ומסורת לפיה צאצאי יואש (מלך יהודה) הם היחידים שנותרו מזרע דוד המלך, והם היו מבניה של בת שבע ולא מבני אביטל. הסבר אחד המתייחס לסתירה זו מסביר כי צאצאי דוד שכלו הם הזכרים, אבל הנקבות שהיו בזמן עתליה לא נהרגו בידי עתליה, ועל כן נותרו לאביטל צאצאים לאחר תקופת עתליה.

==הנצחתה==
על שמה רחוב בתל אביב. ייתכן ששמה הוא המקור לשם היישוב אביטל שבחבל תענך.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות דוד
גיורא פישר (משורר)

גיורא פישר (נולד ב-14 במרץ 1951) הוא משורר, מורה לתנ"ך ורפתן ישראלי.

==ביוגרפיה==
פישר נולד וגדל במושב אביגדור, שם הוא מתגורר עד היום עם אשתו ובניו. הוא בעל תואר שני במקרא, ושימש כמורה לתנ"ך בבית הספר התיכון בבאר טוביה. במקביל לכך החזיק ברפת גדולה.

כילד וכנער כתב שירים ופזמונים אך בבגרותו זנח את הכתיבה, ושב אליה לאחר שבנו [https://www.izkor.gov.il/מרום-משה%20פישר/en_9fd23d5f90f6566da1bec1cb2240d96e מרום פישר] נפל בשנת 2002 בעת פעילות צה"ל בג'נין.

שיריו של פישר התפרסמו בהליקון ובמוספי הספרות של הארץ וידיעות אחרונות. ספרו הראשון, "אחרי זה", יצא לאור בשנת 2010 בהוצאת עם עובד וזכה לשבחי המבקרים.

ספרו השני "צירי חיים" יצא לאור בשנת 2014 בהוצאת קשב לשירה.

כמו כן זכה פישר בפרס רמת גן לשירת ביכורים לשנת תשע"א - 2011.

בשנת 2015 שירו "תפילה", שכתב לזכרו של בנו מרום, הולחן ובוצע על ידי עומר קורן ונכלל באוסף "שיר וזיכרון" של רשת ג' ואתר ynet.

בשנת 2017 יצא לאור ספרו השלישי של פישר "מה למדת מהסיפור" בהוצאת עם עובד ובעריכתה של אגי משעול.

בשנת 2022 יצא ספרו "בתחתית הימים".

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://giorafisher.wordpress.com/ האתר האישי של גיורא פישר]
* גיורא פישר, [http://www.orot-books.com/2008/10/blog-post_1.html כאכילס], באתר כתב העת אורות
* 
* גיורא פישר, [https://www.youtube.com/watch?v=xGgregbhpKI האין הוא]. כאן שיר, כאן דיגיטל, 30 באפריל 2017
* [https://www.youtube.com/watch?v=U5QVD53JYj4&ab_channel=OmerKoren-%D7%A2%D7%95%D7%9E%D7%A8%D7%A7%D7%95%D7%A8%D7%9F "תפילה"], קישור להאזנה ביוטיוב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אביגדור: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי באר טוביה
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס רמת גן לספרות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
מרטין הלברג

מרטין הלברג (בגרמנית: Martin Hellberg, מוכר גם בשם מרטין גוטפריד היינריך - Martin Gottfried Heinrich; 31 בינואר 1905 – 31 באוקטובר 1999) היה שחקן, במאי ותסריטאי גרמני.

==ביוגרפיה==

נולד בדרזדן לאב, זגג במקצועו, שכיהן ככומר.
בגיל 12 התירה לו אמו לבקר לראשונה בהצגת תיאטרון. בעקבות זאת החליט שגם הוא יעסוק בתחום בבגרותו.
למד בקונסרבטוריון של דרזדן. בין 1924 ל-1933 עבד בתיאטרון הממלכתי בדרזדן ("Staatlichen Schauspielhaus Dresden") אך פוטר עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 מפני שהיה נשוי ליהודייה. בתחילה ניסה לעבוד כעצמאי אולם בשלב מסוים אסרו עליו הנאצים להופיע על במת התיאטרון. ב-1935 שיחק לראשונה בקולנוע, בסרט "כרמן הבלונדינית" ("Die blonde Carmen"; די בלונדה כרמן).

אחרי תום מלחמת העולם השנייה פתח בקריירה ארוכה של כתיבה ומשחק בקולנוע הגרמני, שנמשכה עד אמצע שנות ה-80 של המאה ה-20. ב-1981 שיחק כפרופסור ריינהרדט בסרט מפיסטו.

==חיים אישיים==
בין השנים 1926–1935 היה נשוי ליהודייה בשם ברטה גורביץ, אך הם נפרדו כשגורביץ החליטה ב-1935 לעזוב את גרמניה ולעלות לארץ ישראל, עם בנם המשותף, יגאל תומרקין, לימים אמן ישראלי ידוע. בנו של תומרקין, הוא יון תומרקין, אף הוא שחקן ישראלי ידוע.

לאחר שנפרדו, נישא הלברג בשנית לרות בלדור, שחקנית קולנוע, שהופיעה בכמה מסרטיו. הם נפרדו בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, לאחר מכן נישא למורה לשירה, סיגרד קורסטן, עימה נולדו לו 2 בנות. מאז ועד פטירתו חי הלברג בבאד ברקה הסמוכה לוויימאר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:במאי קולנוע גרמנים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:משפחת תומרקין
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1999
הומו סאקר

הומו סאקר (בלטינית: Homo sacer - "האיש הקדוש" או "האיש הארור" או "איש מוחרם") היא דמות של המשפט הרומי: אדם שהוצא מחוץ לחוק וכל אחד יכול להרוג אותו, אך אסור להקריב אותו בטקסים דתיים.

משמעות המונח sacer בדת הרומית העתיקה אינה חופפת באופן מלא עם משמעות המונח לאחר ביסוס הנצרות, ואושר אומצה לאנגלית כ-sacred (קדוש). בדת הרומית העתיקה sacer, בדומה למילה קָדוֹש בעברית, מציינת משמעות של "הפרדה" משאר החברה וכוללת תחושה של "מקודש" או "מקולל". ה-homo sacer  יכול להתפרש פשוט כאדם ש"נמחק" מהחברה ונשללו ממנו כל הזכויות וכל הדת אזרחית. homo sacer מוגדר במונחים משפטיים כמישהו שיכול להיהרג מבלי שההורג יוכר כרוצח, וכאדם שלא ניתן להעלותו כקורבן אדם. האדם המקודש יכול להיות מפורש כאדם שמחוץ לחוק, או מעליו. במקרה של מלכים מסוימים במסורות משפטיות מערביות, הריבון וההומו סאקר התאחדו.

מעמדו של ההומו סאקר יכול להשתנות כתוצאה משבירת שבועה. שבועה בעת העתיקה הייתה למעשה קללה עצמית מותנה, לדוגמה: פנייה לאלים ובקשת עונש מהם במקרה של שבירת השבועה. שובר שבועה נחשב לרכוש האלים שכלפיהם השבועה נשברה. אם שובר השבועה נהרג, הדבר היה מתפרש כנקמת האלים. מאחר ששובר השבועה כבר היה שייך לאלים עקב הפרת השבועה, הוא לא היה יכול להשתייך לחברה אנושית, או להיות שייך לאלים אחרים.

התייחסות ישירה למעמד זה נמצאת בחוקי שנים-עשר הלוחות, חוקים של הרפובליקה הרומית שנכתבו במאה ה-5. אחת הפסקאות מציינת כי פטרון אשר היה מרמה את לקוחותיו נחשב ל-sacer.

הרעיון של המעמד של פורע חוק, פושע שהוכרז כבלתי מוגן על ידי החוק וכתוצאה מכך יכול להיות להיהרג על ידי כל אחד ללא עונש, נמשך לאורך כל ימי הביניים, ובוטל לראשונה באנגליה על ידי חוק הביאס קורפוס משנת 1679, שקובע כי כל פושע חייב לעמוד בפני משפט לפני שנענש.

== ראו גם ==
* דלית
* אמנות האג
* אישיות בלתי רצויה
* לוחם בלתי חוקי
*אות קין (מקרא)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומא העתיקה: דת
קטגוריה:זכויות האדם
קטגוריה:לטינית: מונחים משפטיים
קטגוריה:פילוסופיה של המשפט
קטגוריה:רומא העתיקה: חוק ומשפט
עפרה תכבס

עפרה תכבס הוא שיר אהבה קצר מאת רבי יהודה הלוי.

המשורר מתאר כיצד אהובתו היפה תכבס בגדיה בדמעותיו, ותייבשם בזוהר יופייה. היא אינה נזקקת למי מעיינות לכביסה, ואינה נזקקת לשמש כדי לייבש את הכבסים.

==ניתוח ספרותי==
אף שהשיר קצר מאוד, מופיעים בו מוטיבים אחדים שאופייניים לשירי אהבה:
* יופייה של האהובה מושווה לשמש
* האוהב המתייסר מזיל דמעות כמים
* האהובה מתעלמת מייסורי האוהב, ואף משפילה אותו בנצלה את דמעותיו למטרה בנלית ככביסה.

רינה צדקה רואה בשיר פארודיה על שירי אהבה, ומציינת ששילוב המוטיבים הסנטימנטליים עם פעולה יומיומית ככביסת הבגדים וייבושם, מבליט את הגוזמה והמלאכותיות שבהם. "במקום עולם 'פיוטי'-פתטי שנשתגר לעייפה, מתקבלת כך התפייטות הומוריסטית שובבה המשתעשעת לרגע בדפוסיו השחוקים".

לשיר ישנה גם גרסה נוספת - "יפה תכבס...".

==לקריאה נוספת==
* רינה צדקה, ראה שמש - ספר לימוד לשירה העברית בימי הביניים, הוצאת רכס, 1988, עמ' 42.
* יהודה הלוי - שירים, ערך, הוסיף הקדמות והערות: ישראל לוין, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2007, השיר "עפרה תכבס", עמ' 11. 

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.youtube.com/watch?v=lfozHNqNJP4 עפרה תכבס, בביצוע יעל איידן, בלחן של אבי בר-איתן], באתר YouTube
* 

==הערות שוליים==

השיר "עפרה תכבס" בשביל הליכה לאורך [[הירקון]]

קטגוריה:שירי יהודה הלוי
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
רוברטו פרפומו

רוברטו אלפרדו פרפומו (בספרדית: Roberto Alfredo Perfumo; 3 באוקטובר 1942 – 10 במרץ 2016) היה כדורגלן ומאמן ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם.

פרפומו היה מגדולי בלמי ארגנטינה בכל הזמנים, ומסמליה של קבוצת ראסינג קלוב. לפרפומו 37 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה, אותה ייצג בשני טורנירי מונדיאל.

פרפומו היה פרשן כדורגל ברשת ESPN.

== קריירת משחק ==
פרפומו החל את דרכו בקבוצת הנוער של ריבר פלייט. ב-1961 החל את קריירת המשחק בקבוצה הבוגרת של ראסינג קלוב. במדי ראסינג הפך פרפומו לאחד משחקני המפתח, כשהקבוצה נהנתה מתקופה מוצלחת במהלך שנות ה-60, עם זכייה באליפות ארגנטינה, גביע ליברטדורס (לאחר ניצחון בגמר על נסיונל) והגביע הביניבשתי (לאחר ניצחון על סלטיק). תחת המאמן חואן חוסה פיסוטי הפך פרפומו לאחד מטובי הבלמים והמגנים בארגנטינה.

ב-1971 עבר פרפומו לקרוזיירו מליגת העל הברזילאית, במדיה זכה בשלוש אליפויות מחוזיות, ועימה סיים במקום השני בליגה ב-1974. פרפומו חזר לארגנטינה ב-1975, כשחתם במדי ריבר פלייט של המאמן אנחל לברונה. במדי ריבר זכה פרפומו באליפויות המטרופוליטנו והנסיונל של 1975. ב-1977 זכה עימה פעם נוספת באליפות המטרופוליטנו.

פרפומו פרש ממשחק פעיל ב-1978, בגיל 36.

=== נבחרת ארגנטינה ===
פרפומו החל את דרכו בנבחרת ארגנטינה בכדורגל בשנת 1964, לאחר שבאותה שנה ייצג את ארגנטינה באולימפיאדת טוקיו.

פרפומו זומן על ידי חואן קרלוס לורנסו לסגל ארגנטינה לקראת מונדיאל 1966 באנגליה. פרפומו פתח בהרכב הנבחרת בכל ארבעת משחקיה בטורניר, שהסתיימו בהדחה ברבע הגמר על ידי הנבחרת המארחת .

לאחר שכשל להעפיל עם נבחרתו למונדיאל 1970 במקסיקו, הוביל פרפומו את הסגל של ולדיסלאו קאפ למונדיאל 1974 בגרמניה המערבית כקפטן הנבחרת. הוא פתח בכל שלושת משחקיה של ארגנטינה בשלב הבתים הראשון, בהם הפסידה ל בתוצאה 3-2, גברה על בתוצאה 4-1, וסיימה בשוויון 1-1 עם , במשחק בו כבש פרפומו שער עצמי. בשלב הבתים השני, פתח פרפומו בתבוסה 4-0 ל, במשחק בו צבר כרטיס צהוב שני בטורניר, שבעקבותיו לא שותף בהפסד 2-1 ל. הוא לא שותף גם במשחקה האחרון של ארגנטינה בטורניר, 1-1 עם . פרפומו סיים את דרכו בנבחרת לאחר המונדיאל.

בסך הכול רשם פרפומו 37 הופעות במדי הנבחרת, ללא שערים.

== קריירת אימון ==
לאחר פרישתו, ב-1981, אימן למשך תקופה קצרה את סרמיינטו, אך סיים את תפקידו לאחר תקופה קצרה בעקבות היכולת החלשה של קבוצתו. ב-1991 הוביל למשך תקופה קצרה את המועדון בו התפרסם כשחקן, ראסינג קלוב. במהלך השנתיים שלאחר מכן, אימן לתקופות קצרות את קלוב אולימפיה מפרגוואי, חימנסיה לה פלאטה הארגנטינאית ואינדפנדיינטה סנטה פה הקולומביאנית.

== חייו האישיים ==
ב-10 במרץ 2016 נפטר פרפומו כתוצאה מחבלות בראשו שספג לאחר שמעד במדרגות מסעדה בבואנוס איירס.

== תארים ==
פרפומו ו[[יוהאן קרויף, קפטני נבחרות ארגנטינה והולנד, טרם המפגש ביניהן במונדיאל 1974]]
;ראסינג קלוב
* אליפות ארגנטינה: 
* גביע ליברטדורס: 
* הגביע הביניבשתי: 

;קרוזיירו
* אליפות מחוז מיניירו (3): , , 

;ריבר פלייט
* אליפות ארגנטינה (3): (מטרופוליטנו), (נסיונל), (מטרופוליטנו)

==קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלמי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני ראסינג קלוב
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:מאמני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:מאמני ראסינג קלוב
קטגוריה:מאמני קלוב אולימפיה
קטגוריה:מאמני חימנסיה לה פלאטה
קטגוריה:מאמני אינדפנדיינטה סנטה פה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1966
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1974
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-2016
מגלשות הרים

מגלשת הרים בפארק אייפל שב[[גרמניה]]
מגלשות הרים הם מתקן שעשועים שבו גולשים במורד הר בתוך מסלול במעין מזחלת בעלת גלגלים. המתקן הוא פיתוח של מזחלת. המסלולים הם בעצם צינורות מיוחדים (העשויים מפלדת אל-חלד או מפלסטיק מחוזק) שבתוכם גולשים הרוכבים בדומה לרכבת הרים אבל בניגוד לרכבת הרים במגלשות הרים לנוסע יש אפשרות לשלוט במהירות.

===שיאים===
*מגלשת ההרים הארוכה ביותר בעולם נמצאת באנדורה באורך של 5.3 קילומטר.
*מגלשת ההרים הגבוהה ביותר בעולם נמצאת בשווייץ והיא מתחילה מגובה 2,971 מטר.

==היסטוריה==
מגלשה אלפינית בגולדן, קליפורניה
מה שקדם למגלשות הרים היה מגלשה אלפינית, בשנת 1970 הציגה חברה גרמנית את המגלשה האלפינית הראשונה, ובשנת 1997 פיתחה החברה את רעיון למגלשות הרים ואף הציגה דגם של מגלשות הרים.

==מסלולים==
רוב מגלשות ההרים מותקנות באתרי סקי כדי להגדיל את ההכנסה בחודשי הקיץ.
כל המסלולים של מגלשות ההרים קלים להתקנה ללא צורך בעבודות בטון מלבד בנקודת ההתחלה.
ברוב המסלולים של רכבות ההרים ישנם גשרים או מנהרות.
מסלולים שבנויים מאלומיניום או מפלדת אל-חלד הם מסלולים שקל לתחזק אותם אבל העמידות שלהם נמוכה.

אלמנטים שנמצאים ברוב מגלשות ההרים: המגלשה מתעקמת, סיבובים חדים ומעגלי ספירלה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מתקני שעשועים
Ach Gott, wie manches Herzeleid, רי"ב 3

Ach Gott, wie manches Herzeleid (גרמנית: "הו אלוהים, מה רב כאב הלב"), רי"ב 3, היא קנטטה דתית שהולחנה על ידי יוהאן סבסטיאן באך לכבוד יום ראשון השני שלאחר חג ההתגלות ובוצעה לראשונה ב-14 בינואר 1725, בלייפציג. 

== היסטוריה ==
הקנטטה הולחנה בהתבסס על מזמור אשר חובר על ידי מרטין מולר בשנת 1587 כפרפרזה על מזמור לטיני שמיוחס לברנאר מקלרבו ועוסק בישו כמנחם ועוזר בעת מצוקה. אותו המנון משמש גם כבסיס לרי"ב 58.

== מבנה הקנטטה ==
הקנטטה הולחנה לשלושה קולות מובילים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה בת 4 קולות, 4 קרן, טרומבון, 2 אבובים, 2 כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו.
# מקהלה: Ach Gott, wie manches Herzeleid
# רצ'יטטיב ומקהלה (סופרן, אלט, טנור ובס): Wie schwerlich läßt sich Fleisch und Blut
# אריה (בס): Empfind ich Höllenangst und Pein 
# רצ'יטטיב (טנור): Es mag mir Leib und Geist verschmachten 
# אריה בדואט (סופרן ואלט): Wenn Sorgen auf mich dringen
# כוראל: Erhalt mein Herz im Glauben rein

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bach-cantatas.com/BWV3.htm פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך]
* [http://www.bach-cantatas.com/Texts/BWV3-Heb1.htm טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)]
* [http://www.bach-cantatas.com/Pic-Rec-BIG/Suzuki-C29c%5BBIS-SACD1461%5D.pdf קלאוס הופמן - מידע על הקנטטה, עמוד 9]

קטגוריה:קנטטות מאת יוהאן סבסטיאן באך
טיסה 630 של רויאל אייר מרוק

טיסה 630 של רויאל אייר מרוק הייתה טיסה פנימית במרוקו, שהתרסקה כ-10 דקות לאחר ההמראה. הטיסה, שיצאה מנמל התעופה אגאדיר-אל-מסירה, התרסקה ב-21 באוגוסט 1994. כל 44 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו. זו הייתה ההתרסקות הקטלנית ביותר של מטוס ATR 42, נכון לאותה נקודת זמן. החקירה העלתה כי המטוס רוסק בכוונה על ידי הטייס.

== הטיסה ==
טיסה 630 הייתה טיסה סדירה של חברת רויאל אייר מרוק מאגאדיר שבמרוקו לקזבלנקה באמצעות מטוס מדגם ATR 42. כ-10 דקות לאחר ההמראה, בעוד המטוס מטפס לגובה 16,000 רגל, המטוס נכנס לצלילה חדה, והתרסק באזור הרי האטלס כ-32 קילומטרים צפונית לאגאדיר.

בין 40 הנוסעים על המטוס היה נסיך כוויתי ואשתו. הנסיך היה אחיו של שר ההגנה של כווית. לפחות 20 מההרוגים לא היו מרוקאים, ובהם 8 איטלקים, 5 צרפתים, 4 הולנדים, 2 כוויתים ואמריקאי אחד.

== החקירה ==
הוועדה שחקרה את ההתרסקות קבעה כי הטייס האוטומטי של המטוס נותק בכוונה על ידי טייס המטוס, יונס קייטי בן ה-32, אשר ריסק במכוון את המטוס.

== הערות שוליים ==

רויאל אייר מרוק, 0630
רויאל אייר מרוק, 0630
קטגוריה:מרוקו: תעופה
רויאל אייר מרוק, 0630
רויאל אייר מרוק, 0630
קטגוריה:אגאדיר
מאיר ברנד (מנכ"ל)

מאיר ברנד (נולד ב-1970) הוא סגן נשיא בחברת גוגל העולמית, ומנהל השווקים המתעוררים ב-EMEA (רוסיה, המזרח התיכון ואפריקה).

==ביוגרפיה==
מאיר ברנד נולד בישראל ונקרא על שם סבו מאיר ברנד (אורבן) שעלה מפולין.

מ-1988 עד 1991 שירת ביחידה עילית של חיל האוויר.
מ-1991 עד 1994 למד לתואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו כיהן כנציג החוג לכלכלה באגודת הסטודנטים וכנשיא מועצת הסטודנטים.
מ-1996 עד 1998 למד לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.
מ-1998 עד 1999 עבד בחברת הייעוץ העסקי בוז אלן אנד המילטון.
מ-1999 עד 2001 כיהן כמנהל פיתוח עסקי בחברת excite@home, שהייתה ספקית שירותי אינטרנט שהפעילה גם מנוע חיפוש בעל אותו שם.
מ-2001 עד 2002 כיהן כסמנכ"ל שיווק ומכירות בחטיבת ICQ של חברת AOL.
מ-2002 עד 2005 כיהן כמנהל חטיבת העסקים הקטנים במיקרוסופט ישראל.
בספטמבר 2005 מונה למנכ"ל גוגל ישראל והיה אחראי על הקמת החברה בישראל.
בדצמבר 2009 מונה לחבר הנהלת גוגל אירופה ובנוסף החל לכהן כמנהל אזורי לפעילות גוגל בישראל, יוון ואפריקה. ב-2015 מונה למנהל השווקים המתעוררים בגוגל EMEA (רוסיה, המזרח התיכון ואפריקה).

באוקטובר 2016 מונה לסגן נשיא בחברת גוגל העולמית.

ברנד דובר את השפות אנגלית, ספרדית ופורטוגזית בנוסף לעברית. הוא נשוי ואב לשני ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:פעילי אינטרנט ישראלים
קטגוריה:עובדי גוגל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
סנטנה (מדיירה)

סנטנה (בפורטוגזית: Santana; במקור Santa Ana; מילולית: אנה הקדושה) היא רשות מקומית לאורך החוף הצפוני של האי מדיירה. האוכלוסייה נכון ל-2011 הייתה 7,719 על פני שטח של 95.56 קמ"ר.

== גאוגרפיה ==
דוגמה לבית מסורתי שנמצא בשטח הרשות המקומית סנטנה
סנטנה כוללת שש פרגיזות, בסביבה הררית מחוספסת, רובן ממוקמות לאורך נהר העמקים.

בפרגיזת סנטנה מספר התושבים הגדול ביותר.

סנטנה ידועה בבתים המסורתיים שנבנו עם גגות משופעים, ומוגנים עם קש. רוב הבניינים ששרדו משמשים כיום אטרקציה תיירותית.

== כלכלה ==
פארק תיירותי נבנה על מנת להציג דוגמאות של ההיסטוריה המוקדמת של האי והתרבות; הפארק מתפרס על פני 7 דונמים, והמבקרים בו נחשפים לתרבות המדיירה ופורטו סנטו.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מדיירה: גאוגרפיה
קטגוריה:פורטוגל: יישובים
אביעד שר שלום באזילה

שער הספר אמונת חכמים, דפוס [[ווארשא]]
[[לוח שנה שהודפס בשנת ה'ת"ץ על ידי הרב באזילה במנטובה שבאיטליה]]
רבי אביעד שר שלום באזילה (מכונה השר שלום; ה'ת"מ, 1680 – ט"ו בתשרי ה'תק"ד, 3 באוקטובר 1743) היה רב וראש ישיבה, מקובל, מהנדס ואסטרונום יהודי-איטלקי. רבה של מנטובה.

==קורות חיים==
נולד במנטובה לרב מנחם שמשון באזילה שכיהן כרבה של העיר. למד אצל אביו ואצל רבי משה זכות ותלמידו רבי בנימין הכהן ויטאלי. בבגרותו דבק במקובל רבי יהודה בריאל שהיה לרבו המובהק. בשנת תפ"ט הוסמך לרבנות. בצעירותו רכש ידע רחב במדעים בני תקופתו, בדגש על אסטרונומיה והנדסה וחיבר חיבורים בתחומים אלו. רגיל היה לומר "כל החכמות למדתי במשך עשר שנים, אך חכמת התלמוד נער הייתי גם זקנתי ולא מצאתי כי אם שמץ מנהו".

לאחר פטירת אביו עמד במקומו בראשות הישיבה במנטובה וכיהן כרב העיר, תשובותיו ההלכתיות משוקעות בכתבי בני דורו כמו "פחד יצחק" של רבי יצחק למפרונטי ושו"ת הרב"ך. בעת הפולמוס נגד רמח"ל נמנה עם תומכיו. באופן כללי נמנה עם מחנה המצדדים בקבלה והקדיש לנושא את ספרו "אמונת חכמים" (מנטובה ה'ת"ץ, 1730). בחיבור "מטפחת ספרים" כתב הרב יעקב עמדין הגהות על ספרו זה.

ביאורו על המחזה "תפתה ערוך" של רבו הרמ"ז, נדפס בוונציה ה'תע"ה (1715). מלבד חיבוריו, עסק גם בהגהת ספרים והכנתם לדפוס, הוא פיקח על הדפסת ספרי שולחן ערוך שנדפסו במנטובה בשנים תפ"ג-תפ"ד והגיה אותם, ויזם את הדפסת התנ"ך עם מנחת שי שיצאה לפועל רק לאחר מותו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
;ספרו
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:מקובלי איטליה
קטגוריה:הפולמוס על קדמות הזוהר
קטגוריה:מהנדסים יהודים איטלקים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:מנטובה: רבנים
קטגוריה:ילידי 1680
קטגוריה:נפטרים ב-1743
חיים נפתלי ויסבלום

טקסט=
הרב חיים נפתלי ויסבלום (תרצ"ב (1932-י"ד בתשרי תשע"ו, 26 בספטמבר 2015) כיהן כרבה של שכונת נוה שאנן בחיפה במשך למעלה מיובל שנים, ולפני כן כיהן כרבו של מושב שדה יעקב וראש ישיבת "תקות יעקב".
== תולדותיו ==
נולד בסטניסלב שבגליציה לרב יעקב יצחק ויסבלום, רבה של שכונת הדר הכרמל, ולחנה שושנה (אייזן) נכדת האדמו"ר מסטרטין ואחות האדמו"ר רבי משה פינחס אייזן מברודי. למד בבית הספר "יבנה - נצח ישראל" בחיפה ואחר כך בישיבת פוניבז'. בתום לימודיו בישיבת פוניבז' הוסמך לרבנות על ידי הרבנים הראשיים לישראל, הרב איסר יהודה אונטרמן והרב יצחק נסים.

לפני נישואיו כיהן כרבו של מושב שדה יעקב במשך מספר שנים, ובו היה ממייסדי ההישיבה התיכונית "תקות יעקב". בשנותיה הראשונות כיהן בה כר"מ ולאחר מכן עמד בראשה למספר שנים. בתשכ"ד מונה לרבה של שכונת נוה שאנן בחיפה ושימש במשרה זו במשך למעלה מ-51 שנים עד פטירתו. בתקופת כהונתו ייסד בתי כנסת ומוסדות תורניים.

במקביל לרבנותו היה ממונה על תחום העירוב בצפון הארץ מטעם הרבנות הראשית. יסד והקים את מקווה הטהרה בשכונת נוה שאנן. לימד גמרא, הלכה ותורה שבעל פה באולפנת סגולה, במכללת שאנן ובישיבת ההסדר מעלות, ושימש ראש כולל ההלכה בישיבה. כן ערך ספרים בתחום ההגות וההלכה, כמו "יד רא"ם" ו"סוגיות בקדשים".

נפטר בערב חג הסוכות, תשע"ו ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

== משפחתו ==
למשפחת ויסבלום שורשים בחסידות זידיטשוב וחסידות סטרטין. מצד אביו היה דור שביעי בן אחר בן לרבי אלימלך ויסבלום מליז'נסק ונכד האדמו"ר ר' צבי הירש מזידיטשוב בעל ה"עטרת צבי". אחיו הרב יהודה צבי היה משגיח בישיבת "קרלין" בבני ברק. אחיו הרב אורי וייסבלום הוא משגיח ישיבת נחלת הלויים. אחותו פנינה נישאה לרב משה שלמה סלונים, שהיה ראש רשת החינוך של מוסדות חב"ד בישראל. אחותו מרים רבקה נשואה לרבי יצחק מנחם וינברג, האדמו"ר מטולנה.

בנו הרב ד"ר משה הוא רב בית הכנסת הגדול באנאפוליס, מרילנד, ומחבר ספרים. בנו הרב אורי הוא חתנו של האדמו"ר רבי שמואל ברזובסקי, ראש הישיבה הקטנה לבחורים "נתיבות שלום" בביתר של חסידות סלונים. חתניו הם הרב דוד אברהם מנדלבוים, שכתב וערך מאות ספרים; הרב מרדכי זילברשטיין, מגיד שיעור בישיבת גור באשדוד; הרב נחמן יוסף וילהלם, משגיח הישיבה הקטנה "חזון נחום" בבני ברק; הרב ברוך וינגוט, מגיד שיעור בישיבת גור בירושלים; והרב צבי גינזבורג, דיין וראש ישיבה באשדוד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://haipo.co.il/forum/item/16315 הרב חיים נפתלי וייסבלום הלך לעולמו. סיקור מסע הלוויה], סיקור הלוויה של הרב ויסבלום באתר "חי פה" שעוסק בכל המתרחש בחיפה
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:חיפה: רבני שכונות
קטגוריה:רבני הציונות הדתית
קטגוריה:שדה יעקב: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים
קטגוריה:ישיבת מעלות ושלוחותיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
אריק השלישי, מלך דנמרק

אריק השלישי (בדנית: Erik III; 1120 לערך – 27 באוגוסט 1146) היה מלך דנמרק מ-1137 ועד שהתפטר מתפקידו זמן קצר לפני מותו. הוא היה נכדו של אריק הראשון ואחיינו של אריק השני, שאותו הוא ירש על כס המלכות. הוא היה המלך הדני הראשון והיחידי עד כה שהתפטר מתפקידו. על רקע ירושת כתרו התחוללה מלחמת אזרחים, בין סוון השלישי, קנוט החמישי וולדמר הראשון.

==חייו==
אריק נולד באי פין. אמו הייתה הנסיכה רגנהילד, בתו של המלך אריק הראשון ואביו היה האציל הדני, האקון סוניבסון, נינו של המלך מגנוס הראשון ("הטוב"), שהיה מלך דנמרק ונורווגיה. אריק היה אחיינו של אריק השני, מלך דנמרק והוא נלחם לצדו בקרב פוטביק ב-1134 וירש אותו כאשר הוא נרצח ב-1137. לא ידוע הרבה על תקופת מלכותו של אריק השלישי. כרוניקנים בני התקופה חלוקים על אישיותו כמלך והם תיארו הן אדם פסיבי ולא החלטי והן לוחם אמיץ לב ונחוש.

אריק נאלץ להילחם על כס מלכותו כנגד בן דודו, האנטי-מלך אולף הארלדסון. אולף ביסס את כוחו בסקונה ב-1139 וניסה להדיח את אריק מכס המלכות, עד שאריק הביסו והרגו ב-1141 ליד הלסינגבורג. במהלך מלחמות האזרחים, פלשו הונדים לחופי דנמרק ולא נתקלו בהתנגדות של ממש. אריק תמך במגנוס הרביעי, מלך נורווגיה ובזיגורד סלמבה במלחמת האזרחים הנורווגית. הוא פעל להגדלת כוחה של הכנסייה, בעיקר של מנזר קנוט הקדוש באודנסה, והיו לו יחסים קרובים עם אסקיל, בישוף רוסקילדה.

ב-1146 התפטר אריק מתפקידו, המלך הדני היחיד שעשה כן, מסיבות בלתי ידועות. הוא פרש למנזר קנוט הקדוש, שם מת ב-27 באוגוסט אותה שנה ושם הוא נקבר. ניתן להסביר את התפטרותו בהקשר למסקנה שהוא הגיע כי הוא חסר יכולת לשלוט, או בשל מחלתו שממנה מת בסופו של דבר.

==מורשתו==
כינויו של אריק היה "הכבש" (בדנית: Lam). ניתן לפרש כינוי זה בהקשר לשה האלוהים, שכן הוא היה אדם אדוק בדתו, מתון ונדיב, או שהוא מצביע על היותו מלך חלש ורך לבב. ב-1144 הוא נשא לאישה את לוטגרד מזלצודל, נישואים שמצביעים על ההשפעה הגרמנית ההולכת וגוברת שהייתה על דנמרק. הזוג לא הביא ילדים לעולם למרות שלאריק היה בן מחוץ לנישואין, מגנוס.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלכי דנמרק
קטגוריה:מונרכים שוויתרו על כסאם
קטגוריה:נפטרים ב-1146
אברהם מאיר אפשטיין

הרב אברהם מאיר הלוי אפשטיין (ה'תפ"ו, 1725 – א' באדר א' ה'תקל"ב, 5 בפברואר 1772) היה רב העיירה ליסקובי בליטא ולאחר מכן אב"ד העיר מוש-חדש.

==תולדותיו==
נולד בשנת ה'תפ"ו לרב אריה לייב הלוי אפשטיין שהיה אז מגיד מישרים בעיר הורדנה והיה אחד משני האנשים היחידים שזכו לקבל מהגאון מווילנא הסכמה על ספריהם, ונקרא בשם מאיר.

כילד נחשב לעילוי ואביו לימדו בעצמו גמרא ושולחן ערוך ואת כל חידושיהם רשם בספר שקראו בשם דברי חידוד אך לא זכה להוציאו לאור.

נישא לשרה ובשנת ה'תק"י בהיותו כבן 24 בלבד התמנה לרב העיר ליסקובי ולאחר שנתיים בשנת ה'תקי"ב מונה לרב ואב"ד העיר מוש-חדש תפקיד בו כיהן עד סוף ימיו. היה תלמיד של המגיד ממזריץ' והיה בקשר עם תלמידו רבי חיים מאמדור.

בשנת ה'תקט"ז חלה ונטה למות, ולאחר תפילות רבות של בני קהילתו והוספת השם אברהם לשמו, שב לאיתנו, ומאז נקרא הרב אברהם מאיר.

בשנת ה'תקל"א חלה שוב לכמה חדשים ולאחר שהיה נראה כי כבר החלים לגמרי, בא' באדר ה'תקל"ב נפטר בהיותו בן 46.

==חיבוריו==
כתב חיבורים רבים אך לא זכה להוציאם לאור עולם וחלקם אבדו במרוצת השנים.

הרבה מחידושיו הובאו בספר [http://hebrewbooks.org/37479 מחנה אפרים] לנכדו הרב אפרים מרדכי הלוי אפשטיין מחבר ספר הביוגרפיה גבורות ארי על בעל הפרדס.

מחיבוריו:
* שביל נהיר - חידושים על הש"ס ועל הרמב"ם.
* דברי ידידים - חידושים על הש"ס ועל הרמב"ם.
* מהדורא בתרא - חידושים על הש"ס ועל הרמב"ם.
* קול יהודה - חידושים על הש"ס ועל הרמב"ם.
* ספר הדרושים - דרשות שנשא בין השנים ה'תקי"א - ה'תקל"ב.
* ויכוח גר ותושב - ספר מוסר.
* שו"ת - שאלות שנשאל בהלכה והתשובות שהשיב.

צוואתו נדפסה בספר גבורות ארי לתולדות אביו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת אפשטיין
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:אבות בתי דין
איקני

שבט האיקני
שבט האיקני היה שבט של קלטים בריטונים, שחי באנגליה באזור מחוז נורפוק, בין המאה הראשונה לפני הספירה לבין המאה הראשונה לספירה.

== ארכאולוגיה ==
מטבעות משבט האיקני
עדויות ארכאולוגיות של שבט האיקני כוללות בעיקר טבעות ומטבעות. השבט החל לייצר מטבעות בסביבות שנת 10 לפני הספירה. האיקני היו היחידים באנגליה שטבעו את שם השבט שלהם על המטבעות. איורים נוספים כגון סוסים, חזירי בר ופרחים נמצאו על המטבעות.

==המרד הגדול== 
המלך פרסוטאגוס, בעלה של בודיקיאה, היה מלכם של בני שבט האיקני. שטח זה היה מחוץ לאזור השלטון הרומי, ומאחר שהשבט תמך ברומאים בזמן הכיבוש הרומי בשנת 43 לספירה, זכה השבט לאוטונומיה מסוימת מהקיסר קלאודיוס. לאחר מותו של פרסוטאגוס סופחה ממלכתו לתחום השלטון הרומאי, ובהתאם איבדו האצילים את מעמדם ורכוש המלך הפך רכוש המושל הרומי. על פי טקיטוס, בודיקיאה הולקתה, ובנותיה נאנסו. כתוצאה מכך, שבט האיקני יצא במרד מול הרומאים בהנהגת בודיקיאה. במהלך המרד כבשה והרסה בודיקיאה את קאמולודונום, ורולאמיום ולונדיניום.
המרד דוכא לאחר שהמצביא הרומי גאיוס סואטוניוס פאולינוס אסף צבא והביס את המורדים בקרב ווטלינג סטריט. 
==אנשים מפורסמים== 
*בודיקיאה - ראש שבט האיקני שהנהיגה מרד נגד השלטון הרומאי ששלט באיים, בשנת 60 לספירה.
*פרסוטאגוס - מלך שבט האיקני ובעלה של בודיקיאה.

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריה
קטגוריה:אנגליה
שמעון זרחי

הרב שמעון זרחי (ה'תקמ"ח, 1788 - ט' באלול ה'תר"ך, 26 באוגוסט 1860) היה רב ליטאי. רבן של יאקובשטאדט שבקורלנד וטבריג שבליטא, ובסוף ימיו נשיא ישיבת עץ חיים בירושלים.

==תולדותיו==
נולד בשנת ה'תקמ"ח בז'ז'מיר לרב זרח שהיה דור שמיני לפייטן רבי אליהו הזרחי שנהרג על קידוש השם בשנת ה'ת"ח, ובהיותו צעיר ממש נישא לאשה מהעיר קיידאן. לאחר נישואיו היה סמוך על שולחן חותנו בעיר קיידאן ושם למד בחברותא עם הרב אריה לייב קצנלנבוגן, וכן למד את חכמת הקבלה בחברותא עם הרב משה בן הרב אברהם אחי הגר"א.

בשנת ה'תקצ"ה מונה לרב העיר יאקובשטאדט בחבל קורלנד בלטביה, אך בשנת ה'ת"ר נאלץ בגזירת השלטונות לעזוב את העיר ומונה לרב העיר טבריג בליטא.

בשנת ה'תרי"ג חזר לרבנותו בעיר יאקובשטאדט ובשנת ה'תרי"ז עזב את כל בני משפחתו וצאצאיו עלה עם רעייתו לירושלים, שם התיישב בחורבת רבי יהודה החסיד והגה בתורה, בתחילה מסר שיעורים בבית הכנסת אור החיים, של תלמידי רבי מנחם מנדל משקלוב, ולאחר מכן יסד את ישיבת עץ חיים בחורבת רבי יהודה החסיד, ומונה לנשיאה. מאז בואו לירושלים ועד לפטירתו לא יצא מבין החומות.

בסוף שנת ה'תר"כ חלה ובאור לט' באלול נפטר.

לאחר פטירתו שלח הרב שמואל סלנט את כתביו לבניו שהתגוררו בטלז, והם הדפיסו אותם בשם [http://hebrewbooks.org/1443 שו"ת נחלת שמעון], ובסוף הספר נדפסה גם צוואתו.

==קישורים חיצוניים==
* 'זרחי, ר' שמעון', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 50 (, תמונה 1248).

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רבנים לטבים
קטגוריה:ישיבת עץ חיים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:טבריג: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:יקבפילס: רבנים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ילידי 1788
קטגוריה:נפטרים ב-1860
סדקים (אלבום)

סדקים הוא אלבומו ה-13 (כולל ירח מלא – האוסף) של הזמר הישראלי אביב גפן, אשר יצא לאור ב-12 בספטמבר 2014.
== הפקה ==
מהאלבום יצאו שני סינגלים: "עולם חדש", שהקליפ שלו צולם בטוקיו, יפן, ודואט עם מתי כספי בשם "מסתובב". השיר הגיע בשנת 2015 לעשרת המושמעים של אקו"ם, ואף נכנס למקום 8 במצעד הפזמונים של רשת ג' ומקום 24 במצעד הפזמונים של גלגלצ באותה השנה.

תוך מספר שבועות, זכה האלבום במעמד "אלבום זהב".

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2014
קטגוריה:אלבומי אביב גפן
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
סוון השלישי, מלך דנמרק

סוון השלישי (בדנית: Svend III; 1125 לערך – 23 באוקטובר 1157) היה מלך דנמרק מ-1146 ועד מותו, כשהוא משתף פעולה לסירוגין עם קנוט החמישי ועם בן דודו, ולדמר הראשון. ב-1157 הסכימו השלושה על חלוקת דנמרק לשלושה חלקים. סוון ניסה להרוג את יריביו במשתה השלום ובסופו של דבר הובס על ידי ולדמר הראשון בקרב הערבה האפורה (Grathe Hede) ושם הוא נהרג.

==ראשית חייו==
סוון היה בנו הבלתי חוקי של אריק השני, מלך דנמרק מפילגשו תונה. הוא נסע יחד עם אביו לנורווגיה באמצע שנות השלושים של המאה ה-12, כאשר אביו נלחם נגד נילס, מלך דנמרק על הכתר הדני. כאשר מת אריק השני ב-1137, ירש אותו אחיינו, אריק השלישי וסוון נשלח לחצרו של קונראד השלישי. כאן הוא התיידד עם אחיינו של קונרד, פרידריך, לימים פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (פרידריך ברברוסה).

הוא שב לדנמרק, שם הוא ובן דודו, ולדמר (לימים ולדמר הראשון), שאפו להקדיש את דודו של סווין ואביו של ולדמר, קנוט לאברד ב-1146, למרות מחאתו של הארכיבישוף אסקיל מלונד. עם התפטרותו של אריק השלישי ב-1146, נבחר סוון להיות המלך על ידי אצולת שלן בעוד שקנוט הוכתר על ידי עמיתיהם ביוטלנד.

==מלך==
בשנים הבאות, לחם סוון במלחמת אזרחים על המלוכה בדנמרק כנגד קנוט, בתמיכתו של ולדמר. קנוט זכה לתמיכתו של הארכיבישוף אסקיל, אך סוון פעל להבטחת נאמנותו של אסקיל על ידי הענקת האדמות של הארכיבישוף של לונד בסקונה ובבורנהולם. בסופו של דבר הביס סוון את קנוט בשלן והגביל אותו ליוטלנד. ב-1147 התאחדו השניים לתמוך במסע הצלב הוונדי. כאשר העסיק סוון את הונדים בקרב ימי, הוא זכה לעזרה מועטה מקנוט ואיבד את אוניית הדגל שלו. עד מהרה הוצתה מחדש מלחמת האזרחים.

לאחר כמה קרבות, כבש סוון את האי פין וחלקים מיוטלנד, ומינה את ולדמר כדוכס שלזוויג. הוא הוביל את המערכה יחד עם אתלר פון דיטמרשן כנגד אדולף השני מהולשטיין, תומך של קנוט. ב-1150 הצליח סוון לגרש את קנוט וחזרתו של קנוט בראש כוחות צבאיים גרמנים ב-1151 נהדפה גם היא. הן קנוט והן סוון שאפו לקבל את תמיכתו של קונראד השלישי. ב-1152 הוכתר פרידריך הראשון כמלך גרמניה ומאוחר יותר באותה שנה הוא רקם עסקה במרזבורג. על פי העסקה הוגדר סוון כ"מלך הראשי", כשקנוט היה זכאי לקבל חלק משמעותי משטחה של דנמרק וולדמר שמר ברשותו על דוכסות שלזוויג. במקביל, לסוון הוענקו שטחים קטנים יחסית. הוא הפר את ההסכם ומעמדו בדנמרק התערער עוד יותר בשל דרכי שלטונו הרודניים ובשל התנהגותו הפרו-גרמנית.

ב-1154 הודח סוון במסגרת ברית בין קנוט לבין ולדמר, שהכתיר את קנוט כמלך שותף. אסקיל ורוב התומכים האחרים של סוון נטשו אותו והוא יצא לגלות בגרמניה. סוון בילה שלוש שנים בחיפוש תמיכה לפעולת כיבוש ושב לדנמרק ב-1157 בתמיכתו של הדוכס הגרמני, היינריך הארי. מהלך זה עורר את האצולה הדנית לפצל את הממלכה ליוטלנד, שלן וסקונה. סוון היה הראשון לבחור והוא היה לשליט סקונה. במשתה השלום ברוסקילדה, שנערך ב-9 באוגוסט 1157 תכנן סוון להרוג את שני יריביו והצליח להרוג את קנוט. התקרית נודעה בכינוי "משתה הדמים של רוסקילדה".

==מותו==
ולדמר נמלט ליוטלנד וב-23 באוקטובר, ניצבו סוון וצבאו מולו בקרב הערבה האפורה, שבעקבותיו הוא קיבל את הכינוי "האפור" (Grathe). בקרב זה הובס צבאו של סוון והוא נהרג על ידי האיכרים שלכדו אותו כאשר סוסו שקע בביצה כאשר הוא נס משדה הקרב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלכי דנמרק
קטגוריה:צלבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1157
דולהינוב

דולהינוב (בבלארוסית: Даўгінава, דאוהינבה; בפולנית: Dołhinów; ברוסית: Долгиново, דולגינובו; ביידיש: דאלהינאוו) הוא כפר במחוז מינסק שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
האזכור הראשון לדולהינוב הוא מהמאה ה-15, ובמאה ה-16 נבנתה בו כנסייה. לאחר חלוקת פולין בשנת 1793, נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ומשנת 1921 נכלל במחוז וילנה של הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1940, תחת שלטון הסובייטים, קיבל היישוב מעמד עירוני, ובשנת 1954 הוחזר למעמד של כפר.

==יהודי דולהינוב==
בשנת 1667 נמנו בדולהינוב 485 יהודים, בשנת 1847 נמנו 1,194 יהודים, ובשנת 1897 נמנו בו 2,559 יהודים, כשלושה רבעים מאוכלוסייתו. ב-1925 נמנו כ-2500 יהודים. בין מלחמות העולם חיו ביישוב כ-3,000 יהודים, כמחצית מאוכלוסייתו. בשנים אלה פעלו בכפר מפלגות ותנועות נוער ציוניות, וכן אגודת ישראל והבונד. כמו כן, פעל בכפר בית ספר מרשת תרבות. עם כניסת הסובייטים לכפר בספטמבר 1939 הולאמו בו עסקים פרטיים, ושפת הלימוד בבתי הספר הייתה יידיש.

עם פרוץ מבצע ברברוסה הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים. ב-7 ביולי 1941 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד במעשי שוד ורצח של יהודים בו. ב-20 ביולי 1941 נלקחו כ-1,000 גברים יהודים מהכפר לעבודות כפייה, וכעבור חמישה ימים הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן חובת ענידת אות מזהה, הגבלות תנועה וחובת תשלום סכומי כופר, תוך לקיחת ילדים כבני ערובה.

ב-1 באפריל 1942 נורו ונשרפו כ-800 יהודים בכפר. לאחר מכן רוכזו יהודי היישוב בגטו קטן שהוקם בו. ב-27 עד 29 באפריל 1942 נרצחו כ-1,200 מיושבי הגטו מחוץ לעיר, וב-22 במאי 1942 נרצחו גם כ-300 היהודים בעלי המקצועות שהושארו בו. לאחר אקציה זו הוכרז היישוב רשמית כ"נקי מיהודים", והגרמנים ביצעו מצוד אחר יהודים שנמלטו ממנו ליערות. מספר יהודים מהכפר שנמלטו ליערות הצטרפו ליחידות פרטיזנים, ובמקרה אחד נכנסו ליישוב, ולקחו ממנו נשק וציוד.

רבי יעקב קמנצקי גדל בדולהינוב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז מינסק: עיירות יהודיות
קנוט החמישי, מלך דנמרק

קנוט החמישי (בדנית: Knud V; 1129 לערך – 9 באוגוסט 1157) היה מלך דנמרק מ-1146 ועד מותו. הוא היה מלך שותף יחד עם סוון השלישי ועם ולדמר הראשון. קנוט נרצח במה שכונה "משתה הדמים של רוסקילדה". אין מידע ברור על אישיותו ודמותו.

==חייו==
קנוט היה בנו של מגנוס הראשון, מלך שוודיה. לאחר התפטרותו של אריק הראשון, מלך דנמרק ב-1146, הכריזו אצילי יוטלנד על קנוט כעל מלך, בעוד שאצילי שלן וסקונה הכתירו את סוון השלישי.

בשנים הבאות ניסה קנוט לשווא להביס את סוון בשלן כדי ששליטתו תהיה מלאה בכל שטחי דנמרק. ב-1147 איחדו השניים את כוחותיהם לטובת מסע הצלב הוונדי, שבסיומו התחדשה יריבותם. ב-1150 הביסו סוון וולדמר, בנו של קנוט לאברד, את קנוט ביוטלנד וזה נמלט ומצא מקלט אצל חותנו, סוורקר הזקן, מלך שוודיה. קנוט ניסה מספר פעמים לכבוש את הנחלה שאיבד, אך ללא הצלחה ופנה לפרידריך ברברוסה לעזרה. ב-1152 הושגה פשרה על פיה היה קנוט למלך שותף לסוון. אף על פי כן, סוון החליט שלא לכבד את העסקה.

כעת בא קנוט בברית עם ולדמר ועם סוורקר, שבתו, הלנה, נישאה לקנוט. סוון נמלט מדנמרק ב-1154, קנוט כרת ברית עם ולדמר והשניים היו למלכים שותפים. לאחר שובו של סוון לדנמרק ב-1157 הושגה פשרה בין השלושה בעקבות הלחצים שהופעלו מהאצולה הדנית. השלושה הוגדרו כשליטים שותפים וקנוט קיבל את השליטה על שלן. במהלך משתה השלום שנערך ברוסקילדה ב-9 באוגוסט 1157, ניסה סוון להרוג את שני יריביו. קנוט נרצח, ככל הנראה על ידי אחד מלוחמיו של סוון.

אחותו למחצה של קנוט, סופיה, נישאה לוולדמר, שזמן קצר לאחר הטבח, הוא נקם בסוון בקרב הערבה האפורה והרג אותו. כך זכה ולדמר בשליטה המלאה על כל דנמרק.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלכי דנמרק
קטגוריה:צלבנים
קטגוריה:מונרכים דנים שנרצחו
קטגוריה:נפטרים ב-1157
דומביה

דומביה (בפולנית: Dąbie) היא עיירה במחוז קולו שבפרובינציית פולין גדול בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
דומביה, השוכנת על גדות נהר נר , נזכרת לראשונה בשנת 1232. בשנת 1423 הוענקו ליישוב זכויות עיר. במהלך המאה ה-19 התפתחה העיירה, והייתה למרכז לעבודות יד.

==יהודי דומביה==

בין מלחמות העולם נמנו בדומביה למעלה מ-1,100 יהודים, כשליש מתושביה. בשנים אלה פעלו ביישוב חוגים ציוניים, אגודת ישראל והבונד.

ב-6 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע. בקיץ 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו, ממנו גורשו בהמשך כ-200 יהודים למחנות עבודה.

ב-14 עד 17 בדצמבר 1941 שולחו כ-1,000 היהודים שנותרו בגטו למחנה ההשמדה חלמנו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פולין גדול: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין