OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חג הלחם והיין הקדושים

מרבדי פרחים
חג הלחם והיין הקדושים של המשיח (לטינית Corpus Domini - "גוף האדון") הוא חג נייד נוצרי המקובל בכנסייה הקתולית, המוקדש לעקרון האוכריסטי בנצרות, דהיינו קורבנותו של ישו בדמות לחם המייצג את גופו ויין המייצג את דמו, כפי שהתפתחה מהסעודה האחרונה.

==היסטוריה==
הנזירה הבלגית יוליינה מלייז' (1193–1252) טענה משחר נעוריה כי האל נגלה לה והורה לה להביא להנהגתו של חג המוקדש לעקרון האוכריסטי. יוליינה פנתה אל הבישוף של לייז' אשר כינס סינוד ב-1246 והנהיג את החג באופן מקומי. החג הפך לחג כללי בכנסייה הקתולית 22 שנה לאחר מכן, ב-8 בספטמבר 1264, בהוראת האפיפיור אורבנוס הרביעי ובעקבות נס בולסנה . לפי האגדה, כהן דת בוהמי שפקפק בהפיכתו של הלחם לבשרו של ישו, ערך מיסה בעיר בולסנה ( Bolsena), כ-120 ק"מ מצפון לרומא. בעת שקידש על הלחם טפטף ממנו דם והכתים את המפה שעליה היו מונחים הלחם והיין. הדם יצר על המפה צורה הדומה לפניו של ישו. המפה הובאה בפני האפיפיור אורבנוס הרביעי ששהה באורבייטו הסמוכה, וזה הורה על הנהגת החג ועל הקמת הקתדרלה באורבייטו. החג אושר באופן סופי בוועידה האקומנית שנערכה בשנים 1311–1312 בווינה.

החג נקרא בלטינית Corpus Domini, היינו "גוף האדון", ונקבע תחילה ליום חמישי שלאחר חג השילוש הקדוש, בהתאמה לסעודה האחרונה שחלה ביום חמישי שלפני הפסחא. עם זאת ב-1977 הורה האפיפיור פאולוס השישי על העברת מועד החג שלושה ימים מאוחר מהמועד המקורי, ומאז הוא נחוג ביום ראשון שלאחר חג השילוש הקדוש, או שבועיים לאחר הפנטקוסט. בד בבד שונה שמו של החג בחלק מהמקומות לחג הלחם והיין הקדושים של המשיח (איטלקית solennità del Corpo e Sangue di Cristo). החג עשוי לחול לכל המוקדם ביום 24 במאי ולכל המאוחר ביום 27 ביוני והוא מקובל כחג לאומי באוסטריה, במדינות ובקנטונים הקתוליים של גרמניה ושווייץ בהתאמה, בקרואטיה, בפולין, בפורטוגל, בברזיל ובצ'ילה.

==אירועי החג==
תהלוכת החג באנטיגואה בגואטמלה
למרות העברת יום החג ליום ראשון בשבוע, יום חמישי שלאחר הפנטקוסט הוא עדיין יום חג במספר ארצות קתוליות. גם ברומא נפתחים אירועי החג ביום חמישי שלאחר פנטקוסט בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו (Basilica di San Giovanni in Laterano), ממנה יוצאת תהלוכה לבזיליקת סנטה מריה מג'ורה. בתהלוכה נישאות חתיכות מצה המכונה "אוסטיה" (Ostia) המונחות ומוצגות קבל עם ועדה בכלי ייעודי המכונה "אוסטנסוריו" (Ostensorio). בסיום התהלוכה נערכת מיסה הכוללת כמובן סקרמנט אוכריסטי.

בתהלוכות מקומיות רבות מקובל להניח לאורך מסלולן מרבד פרחים המכונה "אינפיוראטה" ("Infiorata" - "עטור פרחים"), ולעיתים נישא גם מזבח עטור פרחים בתהלוכה. במקומות רבים מלווה מקהלת גברים את התהלוכה והיא מסתיימת בכנסייה המקומית בשירת "טה דאום" (Te Deum). בצרפת ירדה חשיבותו של החג במחצית הראשונה של המאה ה-19 ומאז הוא נחוג בתהלוכה רק בפריז, במספר ערים גדולות נוספות ובחבל הבסקים הצרפתי. החג אינו נחשב לחג לאומי בצרפת.

==ראו גם==
* חגים ניידים (נצרות)
* מיסה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מועדים נוצריים
קטגוריה:יום ראשון
קטגוריה:יום חמישי
הדייג ודג הזהב

הדייג ודג הזהב, או סִפּוּר מִדַּיּג וּדְגַת הַזָּהָב, (ברוסית: Сказка о рыбаке и рыбке) היא אגדה של אלכסנדר פושקין. האגדה נכתבה ב-14 באוקטובר 1833 ופורסמה במגזין "ספריה לקריאה" בשנת 1835. האגדה מספרת על דייג שהצליח לתפוס דג זהב שהבטיח למלא את כל משאלותיו. העלילה היא עיבוד של האגדה הגרמנית שנכתבה על ידי האחים גרים בשם הדייג ואשתו.

הבלט "דג הזהב" Le Poisson doré (1866) מאת המלחין לודוויג מינקוס מבוסס על אגדה זו.

== עלילה ==
הסיפור מתחיל בתיאורם של דייג זקן ואשתו הממורמרת שחיים בעוני מרוד במשך שנים רבות בבקתה קטנה. הזקן מפרנס את אשתו ואת עצמו בדיג שבו הוא עוסק מדי יום. יום אחד הוא מצליח לדוג דג מסתורי וזהוב. הדג מתחנן על חייו ומבטיח למלא את כל משאלותיו בתמורה לחירותו. הדייג לא ביקש דבר מהדג ושחרר אותו ללא תמורה. כשאשתו שומעת על זה היא כועסת על בעלה ודורשת ממנו לחזור לאגם ולדרוש מדג הזהב שוקת חדשה כי השוקת שלהם נשברה. הדייג נעתר לבקשתה וחוזר לבקש את השוקת. הדג ממלא את בקשתו בשמחה.

יום לאחר מכן אשתו מבקשת בית חדש והדג ממלא גם את הבקשה הזאת. לאחר מכן דרישותיה של אשתו עולות על בסיס יום-יומי. היא דורשת בית גדול יותר ואחר כך ארמון; היא דורשת לשלוט על האזור בו הם גרים ואחר כך להפוך לצארינה. בסופו של דבר היא דורשת להפוך לשליטת הים על מנת לשעבד את הדג לחלוטין. הדייג ממלא אחר ההוראות של אשתו והולך לדג לבקש למלא את דרישותיה של אשתו. הים הופך לסוער יותר ויותר עם כל בקשה חדשה של האשה התובענית. בבקשה האחרונה הדייג בקושי מצליח לשמוע את עצמו. כשהדג שומע את בקשתה האחרונה, הוא מחליט לרפא את חמדנותה ולוקח בחזרה את כל מה שהוא נתן לה ומחזיר אותה בחזרה לבקתה הקטנה ולשוקת השבורה.

=== בתרבות ===
* בשנת 2007 עלתה בישראל הצגת הילדים "הדייג ודג הזהב" בהפקת התיאטרון שלנו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.rvb.ru/pushkin/01text/03fables/01fables/0799.htm Сказка о рыбаке и рыбке] הטקסט המלא ברוסית
* 
* [https://docs.google.com/fileview?id=0BxURcvNXwA1vMTM4M2YyZTQtNjllMi00NjM1LTg1YTItYjU1MGU5ZjliZDZl&hl=en "סִפּוּר מִדַּיּג וּדְגַת הַזָּהָב" תרגום מאת מאיר זאב זינגער], [https://docs.google.com/fileview?id=0BxURcvNXwA1vNjNjNDc4ZWQtOTA0ZS00ZjdhLTkzMmQtNzk1ZGYyYjQ5NzQ0&hl=en, בתוך "דברי שיר - והמה העתקת משירי משוררי רוסיא ואשכנז לשפת עבר"], תרנ"ז, 17 ביוני 1897

קטגוריה:מעשיות ואגדות
קטגוריה:יצירות אלכסנדר פושקין
קטגוריה:דגים בתרבות
קטגוריה:יצירות משנת 1833
נגעים ברפואת עור

ברפואת עור (דרמטולוגיה) נוהגים לקטלג את נגעי העור על פי המראה, המבנה והמרקם שלהם.
הנגעים מחולקים לנגעים ראשוניים ונגעים משניים. נגעים ראשוניים הם אלו שנוצרים ישירות ממנגנון המחלה והם מופיעים בדרך כלל בשלבים הראשונים שלה. הנגעים שמופיעים לאחר מכן מכונים נגעים משניים. להלן רשימה של נגעים עיקריים:

== נגעים ראשוניים ==
* מקולה
* פפולה
* רבד 
* קשריר (נודול)
* וסיקולה
* פוסטולה 
* ציסטה
* פורפורה

== נגעים משניים ==
* קשקש
* סדק
* אקסקוריאציה (Excoriation) - חסר ברציפות או שלמות האפידרמיס. כך שנוצרת חשיפה עד חלקו התחתון של האפידרמיס. מתפתח עקב טראומה או לאחר בקיעת פוסטולה.
* ילפת 
* ארוזיות
* אפתה 
* אטרופיה

קטגוריה:מחלות עור והרקמה התת-עורית
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים לעור ולרקמה התת-עורית
en:Skin lesion
אורגת האשלים

אורגת האשלים (שם מדעי: Polyrhachis simplex נכון להיום נחשב למין אחוד תחת השם Polyrhachis lacteipennis) היא מין של נמלה הנפוץ בהודו ומבורמה במזרח, צפונה עד איראן ומערבה עד סיני וישראל. בארץ ישראל היא מצויה בנאות מדבר ליד ים המלח, בערבה ובנגב המזרחי, ושכיחה במיוחד בנחל ערוגות ובעינות צוקים.

== מאפיינים ==
אורך גוף הפועלת 5-7 מילימטרים, צבע גופה שחור עמום. על הגוף קבועים 3 זוגות קוצים ארוכים: זוג בחזה הקדמי, זוג בעל-חזה וזוג ארוך במיוחד, בצורת קרניים, בבליטה של הגבעולון. המלכה דומה לפועלת, אורך גופה כ-5-8 מילמטרים, היא מכונפת, והקוצים שלה קצרים יותר. אורך הגוף של הזכר רק 5.5 מ"מ; על הבליטה של הגבעולון קבוע זוג קוצים קצרים.

הפועלות אורגות בעזרת הזחלים מטווים המשמשים להן למטרות שונות, ומכאן נגזר שמן. לזחלים יש בלוטות משי מפותחות מאוד. המשי נפרש בצורת קור דק מפתח בבליטה בשפה התחתונה. הוא משמש לזחל לטוויית פקעת לפני ההתגלמות, והפועלות טוות ממנו מטווים. בעת הטוויה תופסת הפועלת בזחל מאחוריו, בקדמת גבו, נושאת אותו ממקום למקום ומכוונת אותו כך שיכופף את ראשו כלפי המצע. תוך לחיצה על הזחל היא מגרה אותו להפריש קורי משי. המשי היוצא מן הבלוטה הוא דביק, והקור נדבק למצע. אחר-כך מרחיקה הפועלת את הזחל, הממשיך להפריש את הקור למקום החדש, שם היא מקרבת שוב את הזחל למצע ושוב נדבק הקור. כך היא נושאת את הזחל בתנועות שתי וערב ויוצרת מטווה.

בישראל בונה אורגת האשלים את קניה בעיקר בחללים בקרקע ולעיתים מתחת לסלעים. המטווים משמשים לריפוד הקן, לציפוי הקירות ואף ליצירת וילון בפתח הכניסה. יש שהקן נבנה ממטווים על צמרת העץ, למשל על עצי האשל בעינות צוקים.

אורגת האשלים ניזונה גם מן הצומח וגם מן החי. היא מבקרת פרחים כמו רכפתן מדברי בחיפוש אחר צוף. כמו כן היא ניזונה מטל דבש שהיא אוספת בעיקר על אשלים, מהפרשותיהן של כנימות עלה, כנימות מגן וציקדות. יש שאורגת האשלים טווה בעזרת הזחלים מטווים סביב כנימות, כעין "רפתות", לשם הגנה עליהן ושמירת טל הדבש לשימושן. בנוסף, היא טורפת גם חרקים קטנים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nrg.co.il/online/1/ART2/109/919.html שובה של הנמלה אל לנחל ערוגות], מגזין אקולוגיה וסביבה באתר nrg מעריב

==הערות שוליים==

קטגוריה:נמליים
קטגוריה:ארץ ישראל: דבוראים
קטגוריה:הודו: חרקים
אשל מרובע

אשל מרובע (אֵשְֶל מְרֻבָּע, שם מדעי: Tamarix tetragyna) הוא מין של אשל הצומח באזורים חוליים ומליחים. האשל המרובע הוא עץ קטן, לעיתים לא יותר משיח, בעל כסות חומה-שחורה וגזע מפותל.

עלי האשל המרובע יושבים (חסרי פטוטרת) ומוארכים. מספר עלי הגביע, עלי הכותרת והאבקנים הוא לרוב 3 או 4, לעיתים רחוקות 5. הפריחה בחודשים אפריל עד דצמבר.

==תפוצה==
האשל המרובע צומח באזורים מדבריים ובחופים. הוא מין שכיח בארץ ישראל במלחות בסביבות ים המלח, בנגב המרכזי ובבקעת הירדן הדרומית.

מבחינים בו בכמה זנים. אחד הזנים, זן מאיר, מצוי גם בעמק עכו, בשרון ובצפון בקעת הירדן.

משרעת תפוצתו של המין: מזרח ים תיכונית וסהרו-ערבית.
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארץ ישראל: עצי בר
קטגוריה:אשליים
קטגוריה:ארץ ישראל: אשליים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אלרגניים
פיאט 127

הדגם הראשון של 127
פיאט 127 ישראלית. דור שני, מודל 1980
פיאט 127 היא מכונית סופרמיני מבית היצרן "פיאט" האיטלקי. הרכב יוצר בין 1971 ל-1987 והחליף את פיאט 850. המכונית נמכרה בישראל עד 1987 למרות כניסת דגם חדש בשם פיאט אונו בשנת 1983.

==היסטוריה==
הדגם הראשון יוצר עם שתי דלתות בלבד בשנת 1971 וגרסת סטיישן עם שלוש דלתות הושקה בשנה שלאחר מכן. דגם ה-127 היה חדשני בהציגו (בעקבות הפיאט 128) מבנה של מנוע רוחבי, הנעה קדמית וקפיץ עלים רוחבי במתלה האחורי שחסך מקום רב במכונית. המכונית צוידה במנוע שסתומים עיליים ותיק ומוכח בנפח של 903 סמ"ק. פיאט 127 הייתה אחת ממכוניות המיני הראשונות בעולם וזכתה בפרס על ניצול טוב של הנפח ואחיזת כביש. 80% משטח הרצפה היה נגיש לנוסעים ולמטען. ה-127 הייתה להצלחה מיידית, זכתה בפרס "מכונית השנה" ב-1972 והייתה לאחת המכוניות הנמכרות ביותר באירופה במשך שנים אחדות.

משנת 1971 הועברו מנועי ה"פיאט 127" לדגם המסחרי פיאט 850T.

הדגם השני יצא בשנת 1977 והופיע עם חזית מעוצבת מחדש, חלונות גדולים יותר, חלק אחורי מעוצב מחדש ואפשרות לבחור במנוע גדול יותר בן 1,049 סמ"ק. הדגם השלישי יצא בשנת 1982 והציג שינויים קוסמטיים, מנוע 1301 סמ"ק חדש ועיצוב פנים חדיש יותר. בין השנים 1984 ל-1987 נמכר בישראל הדגם שיוצר בברזיל כ-147, אך כונה בארץ 127.

במצרים הורכב דגם "Nasr 127" (סדרה שלישית) בין השנים 1982–1987.

בשנת 2013 הציג מעצב רכב עצמאי עיצוב מודרני המבוסס על ה-127, בתקווה שחברת פיאט תיצור דגם רטרו למכונית המקורית, בדומה למה שעשתה עבור פיאט 500.

==דגמי מכוניות אשר התבססו על "פיאט 127"==
על בסיס ה-127 יוצר גם טנדרון בשם "פיורינו" עד שנת 1988, אז הוחלף בפיורינו על בסיס פיאט אונו. בשנת 2013 חידשה חברת פיאט את השם פיורינו בטנדרון קטנטן, לאחר שהדגם שהחליף את הפיורינו המקורי גדל עם השנים וקיבל את השם דובלו.

יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט הרכיבה את הדגם סיאט פורה (1981–1986), אשר התבסס על דגם ה-"פיאט 127".

דגם ה"פיאט פנורמה" קרוי גם "פיאט 147 פנורמה" (Fiat 147 Panorama), התבסס על "פיאט 147" שיוצרה בברזיל (גרסת סטיישן במקום גרסת ההצ'בק), אשר התבססה על גרסת פיאט 127 אשר יוצרה באיטליה

==סדרות==
* סדרה ראשונה (יוצר בין השנים 1971–1977)
* סדרה שנייה (יוצר בין השנים 1977–1981)
* סדרה שלישית (יוצר בין השנים 1982–1983. במצרים: 1982–1987)

==מנועים==
* 903 סמ"ק (יוצר בין השנים 1971–1983)
* 1,049 סמ"ק (יוצר בין השנים 1977–1987)
* 1,049 סמ"ק (בדגם ספורט) (יוצר בין השנים 1978–1981)
* 1,301 סמ"ק (יוצר בין השנים 1981–1983
* 1,301 סמ"ק (מנוע דיזל) (יוצר בין השנים 1981–1985)

==תצורות==
* 2 דלתות - סדאן
* 3 דלתות - האצ'בק
* 4 דלתות - סלון (יוצר בספרד)
* 5 דלתות - האצ'בק (יוצר בספרד)
* 3 דלתות - סטיישן (יוצר בברזיל)
* 2 דלתות - קבריולה

==ראו גם==
* פיאט 147

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

127
קטגוריה:מכוניות סופרמיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1971
קטגוריה:מכונית השנה באירופה
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במצרים
יאנה פלקונן

יאנה מאריט פלקונן (פינית: Jaana Maarit Pelkonen; נולדה ב-27 בינואר 1977 בלהטי, פינלנד) היא מנחת טלוויזיה ודוגמנית פינית. 

== קריירה ==
פלקונן החלה את הקריירה התקשורתית שלה כמשירה ברדיו 99 בלהטי, בו עבדה בין 1995 ל-1997. היא התפרסמה בפינלנד לאחר שהנחתה את תוכנית משחקי המחשב המקומית "Tilt" בין 1997 ל-2005, ואת תוכנית הנוער Jyrki בשנת 1998. היא הנחתה גם את מוקדמות האירוויזיון של פינלנד במשך חמש שנים. ב-12 במאי 2007 היא הנחתה את האירוויזיון ה-52 ביחד עם מיקו לפילאמפי. כמו כן, היא הציגה את ההצבעות של פינלנד באירוויזיון לרוקדים השני, שנערך בגלאזגו שבממלכה המאוחדת ב-2008.

פלקונן לא המשיכה בקריירה התקשורתית לאחר מכן. ב-2007 סיימה תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת הלסינקי, והיא עובדת כעוזרת של שר התקשורת הפיני סובי לינדן. היא השתתפה גם בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בפינלנד ב-2008, ונבחרה למועצת העיר של הלסינקי מטעם מפלגת הקואליציה הלאומית.

פלקונן היא סטודנטית לסוציולוגיה באוניברסיטת הלסינקי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:דוגמניות פיניות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה פיניות
קטגוריה:מנחי האירוויזיון בפינלנד
קטגוריה:פוליטיקאיות פיניות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הלסינקי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הלסינקי
קטגוריה:פיניות שנולדו ב-1977
1382

== אירועים ==
* העות'מאנים כובשים את סופיה מבולגריה. 

== נולדו ==

* אריק מפומרניה, מלך איחוד קאלמאר (נפטר ב-1459).

== נפטרו ==
* לאיוש הראשון מלך הונגריה (נולד ב-1326).

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
בורמידה (נהר)

בורמידה (Bormida) או Bormia בפיימונטזית הוא נהר שנובע בגובה 800 מטר מעל פני הים, ב"רוקה ברבנה" (Rocca Barbena) שבמחוז ליגוריה, בצפון-מערב איטליה. מקורות המים שלו הם בעיקר מהרי האפנינים ורק מעט מהאלפים הימיים. הנהר חוצה את מחוז "פיימונטה" לאורך 154 ק"מ ונשפך לטנרו, המהווה את היובל השמאלי של נהר הפו. אגן ההיקוות שלו משתרע על פני 3,000 מ². שפיעתו היא 40 מ³.

==מהלך הזרימה של הנהר==
חלקו העליון של הנהר נקרא "ברמידה די מיללסימו" (Bormida di Millesimo). ליד העיר "ביסטניו" (Bistagno) הוא מתחבר לנהר "בורמידה די ספינו" (Bormida di Spigno) ומשם נשפך בצפון-מזרח אלסנדריה לנהר ה"טנרו".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איטליה: נהרות
הספריה החדשה

"העיר והבית" מאת נטליה גינצבורג, בהוצאת "הספריה החדשה"
הספריה החדשה, בעריכת מנחם פרי, היא סדרה לסיפורת, מקורית ומתורגמת, פרי שיתוף-פעולה בין הוצאת הקיבוץ המאוחד לספרי סימן קריאה. הסדרה נוסדה בשנת 1990 כסדרה למנויים, בהמשך לסדרת "הספריה", שהוקמה ארבע שנים קודם לכן. בסדרה רואים אור מדי שנה כ-15 ספרים חדשים. "הספריה החדשה" יצרה מוּדעוּת למעמדו של העורך, למעורבותו בעריכת הטקסט ולנחיצותם של יחסי ציבור לספרים. מתוך מתרגמי-הבית ועורכי-המשנה שלה צמחו עורכים מרכזיים של סדרות פרוזה אחרות, כדוגמת נילי מירסקי, משה רון, אילנה המרמן, דנה אולמרט ועוד.

עם סופרי המקור המרכזיים של הספריה החדשה נמנים דויד גרוסמן, אברהם ב. יהושע, יהודית קציר, יוסל בירשטיין, חנוך לוין, אורלי קסטל-בלום, עמליה כהנא-כרמון, יעקב שבתאי, יהודית הנדל, סמי ברדוגו, חגי ליניק, וכן דוד פוגל ולאה גולדברג, ש"הספריה החדשה" הוציאה לאור מכתביהם לאחר פטירתם. בתרגום יוצאים בספריה החדשה ספריהם של אלזה מורנטה, ז'וזה סאראמאגו, נטליה גינצבורג, פרימו לוי, ארי דה לוקה, טוני מוריסון, קלאריס ליספקטור, אנה אנקוויסט, לידיה ז'ורז', אלנה פרנטה, וקלאסיקנים כדוגמת ולדימיר נבוקוב, מרסל פרוסט, תומאס מאן, לב טולסטוי, סמואל בקט, ניקולאי גוגול, מיגל דה סרוואנטס ולואיס קרול. הצלחת תרגומי הסדרה השפיעה על הקאנון הספרותי בארץ, שלפני כן היו בו בעיקר סופרים אנגלו-אמריקנים וצרפתים, והביאה אליו את הספרות האיטלקית והפורטוגזית.

ב-2005 נוסדה "הספריה הקטנה" – סדרת-בת של "הספריה החדשה" המתמקדת בטקסטים קצרים יחסית, מרביתם כאלה שראו אור בעבר, בעיקר נובלות וסיפורים. בין היתר חודשו במסגרת זו "מן המֵצר" של יוסף חיים ברנר, "מומיק" של גרוסמן, "רוץ, חייל טורקי" של נסים אלוני, הנובלה "סונאטת קרויצר" של טולסטוי ו"מוות בוונציה" של תומאס מאן. יצירה שיצאה לאור לראשונה בסדרה זו היא "הרטיטי את לבי" מאת חנוך לוין.

בנוסף לשיווק ספריה באמצעות חנויות הספרים, הקימה הספריה החדשה את "מועדון הספריה החדשה", מועדון מקוון המציע לחבריו את ספרי הסדרה במכירה ישירה.

בינואר 2009 זכתה הספריה החדשה בפרס מטעם משרד התרבות האיטלקי על תרומה ייחודית לקידום הספרות האיטלקית בתרגום.

ב-2015 בחר עיתון "הארץ" שלושה ספרים מן הספריה, ברשימת עשר הקלאסיקות הספרותיות העבריות של כל הזמנים.

==עיצוב הסדרה==
לכל ספרי "הספריה החדשה" עיצוב אופייני משותף. בעיצוב עסקה יעל שוורץ, ולאחר פטירתה עוסק בכך מנחם פרי, עורך הסדרה, תוך שהוא שומר על הקו העיצובי שהתוותה שוורץ. פרי תיאר את אופן עבודתה של שוורץ:

הספרים יוצאים לאור בכריכה רכה. בצד האחורי של עטיפת הספר מתפרסם פעמים רבות ניתוח קצר של היצירה ויוצרה, לעיתים בחתימת "מ.פ." (הוא מנחם פרי), ולעיתים ללא חתימתו.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:סדרות ספרים בעברית
קטגוריה:מנחם פרי
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1990
יעקב מולכו

רבי יעקב ב"ר יוסף מולכו היה חכם חסיד שחי במאה ה-17 בירושלים והיה חבר בבית הדין עם משה בן חביב ומשה גאלנטי. היה גיסו של רבי אברהם יצחקי. נולד בסאלוניקי. 

למד בישיבת בית יעקב (וויגה) שהקים רבי ישראל יעקב חאגיז.

לאחר פטירת הפרי חדש בשנת התנ"ו, עמד בראשות ישיבת בית יעקב פירירא עד פטירתו.

רבי חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א) מזכיר אותו רבות בספריו, למשל בברכי יוסף וב"מחזיק ברכה". גם "שערי תשובה" מזכיר אותו מספר פעמים בשם הברכי-יוסף.

מולכו כתב שו"ת שהיה אצל החיד"א בכתב יד. כתבי ידיו שהיו בידי החיד"א לא הודפסו. ככל הנראה כתבי היד שמצויים בבית הספרים הלאומי באוניברסיטה העברית הם אלו שהיו בידיו של החיד"א.

בשנת תמ"ז ר' יעקב מולכו נתן הסכמה לספר השו"ת "שער אפרים" מאת רבי אפרים הכהן.

== לקריאה נוספת ==
* יעקב גליס, אנציקלופדיה לחכמי ארץ-ישראל, הוצאת מוסד הרב קוק, תשל"ז, כרך ב', עמ' קמב.
* נתנאל מנצור, ספר אורחות יושר לר' יצחק מולכו, מכון שובי נפשי, ירושלים תשנ"ט, מבוא עמ' 36–38.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-17
גארת' ברוקס

טרויאל גארת' ברוקס (באנגלית: Troyal Garth Brooks, נולד ב-7 בפברואר 1962) הוא זמר ויוצר אמריקאי של מוזיקת קאנטרי. ברוקס נמצא במקום השני בין שיאני מכירות התקליטים בארצות הברית, עם יותר מ-128 מיליון תקליטים.

==ביוגרפיה==
ברוקס נולד בטלסה שבאוקלהומה כבן זקונים לטרויאל ריימונד ברוקס ג'וניור ול[https://www.wikitree.com/wiki/McElroy-877 קולין מקאלרוי קרול]. אביו עבד כשרטט טכני בחברת שמן, ואימו הייתה זמרת קאנטרי. לברוקס עוד אח וארבעה אחים למחצה מנישואים קודמים של הוריו. כבר בילדותו התעניין ברוקס במוזיקה, למד לנגן על גיטרה ובנג'ו ושר באירועים משפחתיים. בתיכון שיחק ברוקס פוטבול ובייסבול, והיה אצן. לאחר סיום לימודיו בתיכון, הוא קיבל מלגת לימודים [https://go.okstate.edu/ לאוניברסיטה של מדינת אוקלהומה], שם עסק הטלת כידון. הוא למד פרסום וסיים תואר ראשון ב-1984.

ב-1989 פרץ ברוקס לתודעה, והפך במהירות לפופולרי. ברוקס שילב אלמנטים של מוזיקת פופ ורוק בקלטותיו והופעותיו, והצליח לשלוט במצעדי הסינגלים ואלבומי הקאנטרי בארצות הברית.

ברוקס נהנה מאחת הקריירות המצליחות בהיסטורית המוזיקה הפופולרית עם מכירה של יותר מ-115 מיליון אלבומים בארצות הברית בלבד. ברוקס, אשר לא היה מסופק מעבודתו ורצה להרחיב את גבולות עיסוקו, יצא בפרויקט אמנותי שאפתני, אותו לא הצליח לסיים, הכולל זהות בדויה של ברוקס בשם כריס גאינס.

ב-2001, החליט ברוקס לפרוש רשמית בשל לחצים משפחתיים ואומנותיים והפסיק להקליט ולהופיע עד שנת 2005. בשנת 2016, הוציא עם טרישה יירווד את אלבום חג המולד המשותף, Christmas Together.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 1989: Garth Brooks
* 1990: No Fences
* 1991: Ropin' the Wind
* 1992: The Chase
* 1993: In Pieces
* 1995: Fresh Horses
* 1997: Sevens
* 1999: Garth Brooks in.... The Life of Chris Gaines
* 2001: Scarecrow
* 2014: Man Against Machine
*2016: Christmas Together
*2016: Gunslinger
*2020: Fun

== פרסים והוקרה==
* 2 פרסי גראמי (מתוך 7 מועמדויות)
* 16 פרסי המוזיקה האמריקאית
* 11 פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי
* 18 פרסי האקדמיה למוזיקה
* 24 פרסי המוזיקה של בילבורד
* פרסי המוזיקה האמריקאית, זמר העשור של שנות ה-90'
* פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי, זמר העשור של שנות ה-90'

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרי קאנטרי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של בילבורד
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:חברי איגוד מוזיקת הקאנטרי
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
נטליה בארבו

נטליה בארבו (Natalia Barbu; נולדה ב-22 באוגוסט 1979, בבלץ, מולדובה, אז חלק מברית המועצות) היא זמרת מולדובית.

== ביוגרפיה ==
בתחילת הקריירה שלה, נטליה עבדה עם חבורת מוזיקאים בטריגון, להקת ג'אז מולדובית. היא כותבת לעצמה את מילות השירים, מלחינה לעצמה את מנגינות השירים, ומשתפת פעולה בתחומים מסוימים עם חברי להקתה. נטליה חתמה על חוזה של 3 שנים עם חברת "(Cat Music Records (Sony Music" מבוקרשט שברומניה ב-2001. ההצלחה המרכזית שלה הייתה עם הסינגל "מלאך שלי" ("Ingerul meu") ברומניה. השיר נשאר במצעד הטופ 100 הרומני במשך 11 שבועות רצופים והוצג רבות ב-MTV Romania.

מאוחר יותר, היא נבחרה לייצג את מולדובה בתחרות אירוויזיון 2007, עם השיר "Fight" ("הלחמו"). היא הביסה בקדם האירוויזיון המולדובי את נציגת שנת 2005, זדוב שי זדוב. בארבו עברה בהצלחה את חצי הגמר והופיעה בשיר מס' 24 (השיר הסופי) בגמר התחרות. שירה סיים במקום ה-10, מיקום אשר הבטיח לכאורה למולדובה השתתפות בגמר אירוויזיון 2008, לולא שונו כללי התחרות: כל המדינות המתחרות משתתפות בחצי הגמר למעט "4 הגדולות".

בשנת 2024 השתתפה בקדם המולדובי לאירוויזיון 2024, Etapa națională 2024, עם השיר "In the Middle". היא זכתה בו במקום הראשון, ונבחרה לייצג את מדינתה באירוויזיון בפעם השנייה בחייה. היא הופיעה בחצי הגמר הראשון שהתקיים ב-7 במאי וכשלה בניסיונה להעפיל לגמר.

==דיסקוגרפיה==
===סינגלים===
*Intre Ieri Si Azi - 2001
*Zbor De Dor - 2003
*Fight - 2007

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות פופ
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2007
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2024
קטגוריה:זמרות מולדובניות
קטגוריה:נציגי מולדובה באירוויזיון
קטגוריה:ילידות 1979
הקטור באליי

הקטור באליי (נולד ב-16 בנובמבר 1950 בסן ניקולאס דה לוס ארוז'וס) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת השוער. במונדיאל 1978 היה השוער המחליף של קבוצתו. בגלל שיעור קומתו של עמיתו, השוער אובלדו פיליול, הוא כמעט שלא השתתף במשחקים של הנבחרת הלאומית של ארגנטינה בשנה זו, אך הופעתו במשחק הידידות בין ארגנטינה לגרמניה זכור היטב בקרב אוהדי כדורגל.

הקריירה של באליי התחילה ב"סובלדיאה ארה" באסטודיאנטס דה לה פלטה, שם הוא היה אחד ממספר שוערים שניסו למלא את מקומו של אלברטו פולטי שהורחק. באליי, שהיה מוכר בכינוי "שוקולד" בשל עורו הכהה, שיחק גם בהוראקן, באינדפנדיינטה ובטאז'רס דה קורדובה שם נפצע בצורה קשה במשחק האחרון של עונת 1982/83. מחליפו במשחק היה אנחל קומיסו, שזאת הייתה הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הזאת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שוערי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני אסטודיאנטס לה פלאטה
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו קולון
קטגוריה:כדורגלני הורקאן
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני טאז'רס (קורדובה)
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1978
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1950
קיר (קוקטייל)

קיר (בצרפתית: Kir) הוא קוקטייל יין המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ 90 מ"ל יין לבן ו-10 מ"ל קרם דה קסיס.

בצרפת נהוג לשתות משקה זה כאפריטיף. מקורו של המשקה בבורגונדי והוא קרוי על שם פליקס קיר , ראש העיר של דיז'ון שבבורגונדי, אשר הגיש את המשקה לאורחים רשמיים שביקרו בעירו והפך את המשקה לפופולרי. המשקה שילב את שני התוצרים העיקריים של האזור - היין וליקר קרם דה קסיס העשוי מענבי שועל שחורים.

את הקוקטייל נהוג להגיש בכוס שמפניה.

==סוגי הקוקטייל==
ישנן מספר וריאציות ידועות של קוקטייל זה:
* קיר רויאל (Kir Royal) - שמפניה מחליפה את היין הלבן.
* קיר פטילאן (Kir Pétillant) - יין נתזים מחליף את היין הלבן.
* קרדינל (Cardinal) - יין אדום במקום יין לבן.
* קיר אימפריאל (Kir Imperial) - כמו קיר רויאל, רק שליקר פטל מחליף את הקרם דה קסיס.
* קיר נורמנד (Kir Normand) - סיידר מנורמנדי מחליף את היין הלבן.
* קיר ברטאן (Kir Breton) - סיידר מברטאן מחליף את הקרם דה קסיס.
* סיידר רויאל (Cidre Royal) - הקוקטייל מכיל סיידר וקלבדוס בנוסף לקרם דה קסיס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אפריטיפים
קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:קוקטיילי יין
קטגוריה:משקאות הקרויים על שם אישים
מדיאש

מדיאש (ברומנית: Mediaş; בהונגרית: Medgyes; בגרמנית: Mediasch) היא עיר במחוז סיביו, חבל טרנסילבניה, רומניה.
300px
מדיאש היא העיר השנייה בגודלה במחוז סיביו ומספר תושביה נכון למרץ 2002, הוא 55,153. לפי אותם נתונים חיים בעיר 45,376 רומנים, 6,554 הונגרים, 1,959 צוענים, 1,150 גרמנים ועוד 114 אחרים. העיר שוכנת באגם האמצעי של נחל טרנבה הגדולה, במרחק של 39 ק"מ מסיגישוארה ו־41 ק"מ מבלאז'. המרחק עד לבירת המחוז סיביו הוא 55 ק"מ. במרחק 18 ק"מ ממדיאש נמצא אתר מרפא תיירותי בשם באזנה. האזור מפורסם ביינותיו שהוזכרו גם בספר "דרקולה".

מלכי הונגריה הושיבו במקום, במהלך המאה ה-12 והמאה ה-13 מתנחלים גרמנים הקרויים סאשים. העיר מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1267. ולאד המשפד נכלא במקום בעקבות סכסוך עם מלך הונגריה ונסיך טרנסילבני, שטפן בטורי, נבחר במקום זה למלך פולין.

==הקהילה היהודית==
=== בית הכנסת ===
אומנם אין יהודים בעיר מדיאש כיום, אך יש בה בית הכנסת הגדול והמפואר<ref></ref>, שנבנה בשנת 1896. בימי הזוהר שלו הכיל בית הכנסת כ־1,000 מקומות, היו בכ-200 מתפללים קבועים, אך הם או עזבו ברבות השנים, או נרצחו בשואה. לבית הכנסת היו תקרה וקירות מעוטרים בציורים יפים, אך כיום הם מתקלפים ומוזנחים.

=== אחרי מלחמת העולם השנייה ===
לאחר מלחמת העולם השנייה, עזבו כל חברי הקהילה היהודית את העיר והמקום נותר ריק ועזוב במשך שנים רבות. רק בתחילת המאה ה-21 החלו לשקם את בית הכנסת ואת המתחם כולו, הכולל גם את בית הרב, את בית הספר היהודי ואת המקווה. עבודות השיקום נעשו בהתנדבות ובתקציבים נמוכים וכללו את ניקיון המבנים ואת טיפוח החצרות, במטרה להפוך את המקום למרכז מורשת ותרבות אזורית.

בסביבות שנת 2013, נמצאו בקומה השנייה, בעזרת הנשים, מאות מסמכים, תמונות, חפצים וספרי תפילה, כולם מכוסים בשכבות אבק וחלקם מתפוררים למגע. בשנים שלאחר מכן החלו בפעולות אחסון ושימור של הפריטים שנמצאו וחלקם נשמרים בארכיון קטן, אולם העבודה עוד רבה ובינתיים החפצים, כמו גם המבנה עצמו, ממשיכים להתפורר ולהיהרס. באין יהודים באזור, סדר העדיפויות של השקעת המשאבים והתקציבים לא פועל לטובת המקום. כיום מתקיימים במתחם קונצרטים וערבי קולנוע, וגם ראש השנה היהודי וחגים נוספים מצוינים, באירועים משותפים עם הכנסייה הקתולית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומניה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
קטגוריה:טרנסילבניה: היסטוריה
סומית

סומית - תרשים
סומית (שם מדעי: Typhlocaris) היא הסוג היחיד של סרטן במשפחת Typhlocarididae. הסומית היא סרטן ארוך בטן, באורך של כ-5 ס"מ, בעל 10 רגליים (דקה-פודה), 3 זוגות מחושים (הנחוצים לתפקוד בחושך מוחלט) ו-2 זוגות הרגליים הקדמיות הן עם צבתות, העוזרים לו לחוש כל תנודה במים. הוא חסר פיגמנט וחסר עיניים. הסומית ניזונה על סרטנים הקטנים ממנה.

קיימות שתי סברות למקורה של הסומית. או שמקורה מהים התיכון או שהיא התפצלה ממין שחי בים התיכון ונכחד באירוע המסיני (התייבשות כמעט מוחלטת של הים התיכון לפני כ-5 מיליון שנה), כאשר הסומית שרדה בזכות הסתגלותה למי התהום.

סרטנים אלה התגלו במקומות המזוהים עם שולי האוקיינוס הקדום ים טתיס, אשר החלק שנותר ממנו היום הוא הים התיכון. הם נמצאו בלוב ליד העיר בנגאזי, באיטליה, במערות במחוז פוליה, ובישראל במערת איילון ובטבחה בצפון ים כנרת.

== מינים ==
עד כה התגלו ארבעה מיני סומית, שניים מהם אנדמיים לאזורי מחיה מצומצמים בישראל.
*סומית איילון Typhlocaris ayyaloni <small>צורנמל, 2008</small>
*סומית הגליל Typhlocaris galilea <small>קלמן, 1909</small>
*Typhlocaris lethaea <small>פאריסי, 1920</small>
*Typhlocaris salentina <small>קארולי, 1923</small>

==ראו גם==
* מערת איילון
* טרוגלוביטים
* שטרגליים
* טתיסבאנה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טיפלוקרידיים
קטגוריה:טרוגלוביטים
אבוס

אבוס לחזירים
אֵבוּס הוא מתקן מוארך, עשוי עץ או אבן על פי רוב, המשמש להזנה של בהמות, הן במשק החי והן במרעה.

בתנ"ך מוזכר האבוס ב: . הפסוק בא כתוכחה לבני ישראל ומנגיד בין השור, שמכיר את קונהו ויודע שהוא דואג לצרכיו, והחמור, שמכיר את האבוס שבו מניח לו בעליו את מזונו, לבין עם ישראל, שאינו יודע שאלוהים הוא הדואג לו.

על פי הברית החדשה, ישו נולד בעת שהוריו היו בדרכם מנצרת לבית לחם ובהיעדר מקום לינה, הושכב התינוק באבוס. מאז מופיע האבוס בהמחזות של לידת ישו הנערכות בחג המולד.

במשק החי המודרני מותקנים אבוסים לפי תקני רווחה והיגיינה מתקדמים.

==ראו גם==
* שוקת
* חווה חקלאית 
* קולומבריום

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חקלאות
קטגוריה:הזנת חיות משק
דיפלודוקוס הלורום

מודל של דיפלודוקוס בבזל
דיפלודוקוס הלורום (שם מדעי: Diplodocus hallorum) הוא מין גדול במיוחד של הדינוזאור הזאורופוד דיפלודוקוס. דיפלודוקוס הלורום חי בסוף תור היורה מתקופת הקימרדג'יאן (Kimmeridgian) עד תקופת הטיתוריאן (Tithonian), בין 154 מיליון ל-144 מיליון שנה לפני זמננו.

כשנתגלה, הוא נחשב לאחד הדינוזאורים הגדולים ביותר על פני אדמות. הוא היה גדול כל כך, עד ששמו שניתן לו הוא סיסמוזאורוס (תרגום: לטאה מרעידת אדמה). דיפלודוקוס הלורום היה דינוזאור צמחוני. בתחילה, חשבו שדיפלודוקוס הלורום מהווה סוג נפרד (סיסמוזאורוס), אך מחקרים שבוצעו לאחרונה הראו שמדובר במין גדול של דיפלודוקוס וב-2004 שונה שמו ל-דיפלודוקוס הלורום. גם הערכות על גדלו קטנו באופן ניכר, ועומדות כעת על אורך של ומשקל של 27 טון מטרי.

== תיאור וגילוי ==
השם "סיסמוזאורוס" ניתן לשלד חלקי שנתגלה ב-1979 בניו מקסיקו וכלל חוליות, אגן וצלעות.
אבני הקיבה שלכאורה נמצאו ליד המאובנים נראו כחלוקי נחל. הגילוי זכה להכרה רשמית ב-1991. כחבר בסוג "דיפלודוקוס" דיפלודוקוס הלורום היה שייך למשפחת הדיפלודוקיים. כמוהם, היו לו נחיריים בקצה האף (למרות שחורי הנחירים בגוגולת היו בחלק העליון של ראשו) ורגליו הקדמיות היו קצרות במקצת מרגליו האחוריות.

== גודל ==
כאשר תואר לראשונה ב-1991, דייוויד ג'ילט חישב שאורכו של דיפלודוקוס הלורום הגיע עד , דבר ההופך את הפרט הבודד הזה לדינוזאור השני בארכו שהתגלה, שני בארכו לאמפיקוליאס פרג'ילימוס שמעט מאוד מאובנים נתגלו ממנו, ויש המשערים שאף הוא היה לא אחר מאשר דיפלודוקוס בעל אורך שיא של "בסביבות 73 מטרים" הערכות לגבי משקלו נקבו במספרים גבוהים של עד 113 טונות. בחלוף הזמן, תיאורים והערכות אלו התבררו כמוגזמים. מחקרים אחרונים מראים שאורכו היה רק (קצר מהסופרזאורוס) ושמשקלו היה בין 22 ל-27 טונות (קל יותר מהסופרזאורוס ומהאפטוזאורוס). הערכות אלה מתבססות על ממצא המראה שחוליית הזנב הענקית שנמצאה הייתה ממוקמת קדימה יותר בזנב מאשר ג'ילט העריך. המחקר מראה שבשלד השלם של הדיפלודוקוס שנמצא במוזיאון קרנגי להיסטוריה של הטבע בפיטסבורג, פנסילבניה שעליו ההערכה של הדיפלודוקוס הלורום הסתמכה, חוליית הזנב ה-13 הייתה שייכת לדינוזאור אחר, דבר שהביא לסטייה של כ-30 אחוזים בהערכות.

== ראו גם ==
* דיפלודוקוס
* דינוזאורים

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.sciencedaily.com/releases/2004/11/041108020944.htm מאמר של ScienceDaily על הפחתה בהערכת גודלו של הדיפלודוקוס הלורום]
* [http://www.dinodictionary.com/dinos_spg2.asp דיפלודוקוס הלורום] , באתר מילון הדינוזאורים
* [http://video.google.com/videoplay?docid=6799035742793330793&hl=en/ סרט על דיפלודוקוס הלורום]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דיפלודוקיים

en:Diplodocus#Valid species
cs:Seismosaurus
es:Diplodocus#D. hallorum
גולאש

גויאש מוגש בקדירה
גויאש בקדירה כפרית מסורתית, מבושלת על אש פתוחה
גולאש (בהונגרית: Gulyás - "גויאש" פירושו רועה בקר) הוא מרק סמיך הנוטה לנזיד שמקורו בהונגריה. מרק זה מכיל לרוב בשר בקר, בצלים, פלפל אדום או גמבה ופפריקה. יש המתבלים את התבשיל ביין.

== מאפיינים ==
המרק יכול להיות סמיך יותר או פחות לפי שימושו בארוחה והגולאש או מרק גולאש (Gulyásleves) הוא מוגדר כ"הונגריקום". גויאש נאכל בהונגריה תמיד כמנה ראשונה (כלומר מרק). הגרסאות של התבשיל מחוץ להונגריה הן שונות ממקום למקום (לפעמים מרק לפעמים מנה עיקרית שאיננו גולש הונגרי) ואינן דומות כאמור לגויאש ההונגרי (כמו שהפיצות האמריקאיות אינן דומות למקור, כלומר לפיצות האיטלקיות).

הגולאש הוא סמלו של המטבח ההונגרי, אולם הוא פופולרי בכל מרכז אירופה וארצות הבלקן. מקורו של מזון זה במאכל שהכינו רועי בקר החל מימי הביניים. נזיד זה התבשל בסיר מעל אש גלויה והיווה ארוחה שלמה. מאכל זה נחשב למאכל ביתי וחורפי, והיה נפוץ בשל פשטות הכנתו. הבישול הממושך מאפשר שימוש בחלקי בשר פחות איכותיים (ולכן זולים יותר) ובשל כך היווה הגולאש מאכל של פשוטי העם והשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות. כיום הגולאש הוא מאכל פופולרי במדינות רבות.

==גולאש צמחוני==
מאז שהחל ייבוא שיטתי ועקבי של תחליפי בשר שונים מסין לאירופה (אשר פותחו בעיקר על ידי נזירים בודהיסטים במזרח אסיה), החלו מופיעות גם גרסאות צמחוניות של הגולאש הנאכלות למשל על ידי צמחונים וטבעונים בהונגריה ומחוצה לה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.matkonim.net/meat/gulash.html גולאש - תיאור ומתכונים] באתר מתכונים.נט
* 
* [https://web.archive.org/web/20070928051818/http://www.hashulchan.co.il/_Recipes/Recipe.asp?CategoryID=107&ArticleID=7366&RecipesCategoryID=317 מתכון] באתר על השולחן
* אייל שני, [https://web.archive.org/web/20110911104946/http://food.walla.co.il/?w=%2F919%2F676594 מתנת הרועים ההונגרים], מתכון לגולאש באתר וואלה
* 

קטגוריה:המטבח הצ'כי
קטגוריה:המטבח ההונגרי
קטגוריה:המטבח הקרואטי
קטגוריה:המטבח האלבני
קטגוריה:המטבח הפולני
קטגוריה:המטבח הסרבי
קטגוריה:המטבח הליטאי
קטגוריה:המטבח הרוסי
קטגוריה:מרקים
קטגוריה:נזיד
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:מאכלי בשר
טתיסבאנה

טתיסבאנה (שם מדעי: Tethysbaena) סוג במשפחה Monodellidae מקבוצת הסרטנאים. המין Tethysbaena relicta זוהה בישראל במעיין חם בשנת 1962.

לפי מקומות הימצאותם מניחים כי בעידן המיוקן הם חיו בתחום הים טתיס. הם צאצאים לבעלי חיים שחיו בים הפתוח.

ייחודם של הסרטנים הוא בכך שהם נושאים את ביצי הרבייה בצידי הגוף ולא צמוד לבטן או לגב כשאר הסרטנים.

== מינים בסוג טתיסבאנה ==
*T. aiakos
* T. argentarii
*T. atlantomaroccana
* T. calsi
*T. colubrae
* T. coqui
* T. gaweini
*T. haitiensis
* T. halophila
* T. juglandis
* T. juriaani
* T. lazarei
* T. relicta
* T. sanctaecrucis
* T. scabra
* T. scitula
* T. siracusae
* T. somala
* T. stocki
* T. tarsiensis
*T. texana
* T. tinima
* T. vinabayesi
==ראו גם==
* מערת איילון
* טרגלוביטים
* שטרגל 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שטרגליים
טרנטלה

נגני טרנטלה
טרנטלה (איטלקית: Tarantella) הוא ריקוד איכרים במשקל 6/8, מדרום איטליה.

הטרנטלה הוא ריקוד עליז ומהיר שמקצבו הולך וגובר בהדרגה, עד לסיומו. השם טרנטלה משמש גם ליצירות מוזיקליות בסגנון זה. מקובל לנגן את הטרנטלה בליווי גיטרה, טמבורין ו/או קסטנייטות.

שם המחול קרוי על שמו של עכביש הטרנטולה שעקיצתו, לפי אמונה שגויה מימי הביניים, הייתה גורמת למחולית. גישה אחרת סבורה ששמו של המחול נובע מהעיר מטאראנטו שבדרום איטליה.

במאה ה-19 הולחנו טרנטלות רבות, המאופיינות בסגנון מבריק ווירטואוזי של תנועה מתמדת (למשל בידי שופן, ליסט, ובר ורחמנינוב; מנדלסון שילב טרנטלה בפרק האחרון של הסימפוניה האיטלקית).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מחול
קטגוריה:מוזיקה איטלקית
קפזנבאים

קְּפַזַּנְבָאִים או קְפִיץ-זַנְבָאִים (שם מדעי: Collembola) היא הגדולה בין שלוש הסדרות של מחלקת הזנבאים. השתיים האחרות הן קדם-זנבאים ודוזנבאים. הם בעלי לסתות פנימיות, אולם הן לא דומות האחת לשנייה יותר מאשר החרקים בעלי "לסתות חיצוניות".

מחקרים גנטיים מעודכנים מצביעים על כך שהסדרה Collembola התפתחה אבולוציונית אחרת משאר הסדרות במערכת שש-רגלים. הבדיקה בוצעה על פי הקריטריון של רציפות המיטוכונדריה.

האיברים של הקפזנבאים הם בדרך כלל קצרים מ-6 מ"מ. האיבר מתגמש לשישה או פחות חלקים. הוא בעל גמישות כמו לצינור, אשר מתחיל את הקפיצה מהחלק הראשון. הגמישות שלו מאפשרת לו לקפץ, ומכאן שמו, כאשר הוא חש בסכנה. קיים גם מעין "קפיץ" המאפשר לו לזנק בעת הצורך.

הקפזנבאים מצויים בחומרי פסולת של ירק והם אחראיים לייצור הדשן הטבעי בקרקע. מספרם נאמד כאחד הגדולים מבין בעלי החיים המצויים בעולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1870
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לובוק
קטגוריה:שש-רגלים
קטגוריה:אוכלי רקבובית
סעדיה בן יוסף

הרב סעדיה בן יוסף היה מחכמי תימן במאה ה-16, רבה של העיר ג'יבלה ופייטן.

קיים מידע מועט על קורות חייו של הרב בן יוסף. הוא מוזכר בספר "המוסר", חיבורו של הרב זכריה אלצ'אהרי. בספר זה מתאר הרב אלצ'אהרי קהילות ודמויות שהכיר בנסיעותיו בעולם. הוא כותב על הרב סעדיה בן יוסף:

כמו כן, הרב אלצ'אהרי מציין את בקיאותו בתנ"ך בש"ס וברמב"ם ובפירושי רס"ג. לדבריו, הרב סעדיה חי בצנעא בזמן הרדיפות האנטי-יהודיות של 1568 ולאחר מכן בג'יבלה. הרב סעדיה בן יוסף פרסם כמה פיוטים, חלקם פורסמו על ידי אברהם צבי אידלסון בספרו "שירת תימן".

== לקריאה נוספת ==
* משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן חלק א, עמוד 409.
* הרב יצחק רצאבי, שולחן ערוך המקוצר, מבוא הספר פרק א - 'השתלשלות חכמי התורה בתימן לדורותיהם' - עמוד 13.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.encyclopedia.com/religion/encyclopedias-almanacs-transcripts-and-maps/saadiah Saadiah], Encyclopaedia Judaica

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפטרים ב-1600
קטגוריה:אחרוני תימן
קטגוריה:רבני מרכז תימן
קטגוריה:ראשוני האחרונים
אמפולה

תקלה (טרקוטה, המאה ה-6, מוזיאון הלובר )]]
אמפולה (בלטינית: ampullae) הייתה כלי עגול וקטן ברומא העתיקה שהיה עשוי בדרך כלל מזכוכית, עם שתי ידיות, ושימש לעיתים למטרות פולחן. צלוחיות מאוחרות יותר היו לעיתים קרובות חסרות ידית ושטוחות יותר, ובהן נעשה שימוש עבור מים קדושים או שמן קדוש בימי הביניים. הן נרכשו לעיתים קרובות כמזכרות של עלייה לרגל, כמו אמפולות המתכת של מונזה מהמאה ה-6 החומרים מהן מיוצרות האמפולות כוללים זכוכית, קרמיקה ומתכת. אונגואנטריום (Unguentarium) הוא כינוי לבקבוק שמאמינים ששימש לאחסון בושם, ויש חפיפה ניכרת בין שני המונחים, האחד (אמפולה) מוגדר לפי צורה והשני - לפי מטרה.

האמפולה הקדושה מזכוכית הייתה חלק מטקס ההכתרה הצרפתי והאמינו שיש לה מקורות אלוהיים. אמפולה דומה ועדכנית היא האמפולה שבין תכשיטי הכתר של המלכה המאוחדת, שהיא כלי חלול, מוזהב, בצורת נשר, שממנו יוצק את שמן המשחה הארכיבישוף מקנטרברי בעת משיחת ריבון בריטי חדש בעת טקס הכתרת מלכי בריטניה. האמפולה הדנית, ששימשה במהלך משיחת המלך בתקופת האבסולוטיזם, היא בצורת גליל, עשויה זהב ומעוטרת במוטיבים של פרחים מאמייל ויהלומים. <ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנות רומא העתיקה
איסיק קול

תמונת לווין של אגם איסיק קול, האגם בלב ההרים. ספטמבר 1992
חוף באיסיק קול

איסיק קול (בקירגיזית: Ысык-Көл, ברוסית: Иссык-Куль) הוא אגם הנמצא במזרח קירגיזסטן. הוא נמצא צפונית לרכס טיין שאן ודרומית להרי קונגיי אלאטאו . האגם נמצא בגובה של 1,606 מטר מעל פני הים. שטחו 6,236 קמ"ר ועומקו המרבי 668 מטר.

זהו האגם ההררי השני בגודלו בעולם לאחר אגם טיטיקקה באמריקה הדרומית וכן אגם המלח השני בגודלו בעולם לאחר הים הכספי. הוא ניזון ממעיינות ומכ-118 נהרות ונחלים המביאים את מי הפשרת השלגים והקרחונים באביב ובקיץ.

פירוש שמו הוא "האגם החם". מקור השם בכך שמימיו אינם קופאים בחורף, גם כשהטמפרטורה סביבו נמוכה מנקודת הקיפאון, בשל צירוף של גורמים: מליחות נמוכה (סביב 0.6% בהשוואה ל-3.5% במי ים), גוף מים עמוק ופעילות גאותרמית תת-קרקעית.

האקלים באזור האגם הוא יבשתי קיצוני, הגורם להבדלים גדולים בין החורף לקיץ: הטמפרטורה הממוצעת בקיץ היא כ-22 מעלות צלזיוס, אולם נרשמו מקרים של 40 מעלות צלזיוס. בחורף ממוצע הטמפרטורות הוא כ-5 מעלות צלזיוס, אך היו רישומים של 30- מעלות צלזיוס ואף פחות מזה.

תיירים רבים מגיעים לאגם בעיקר מפני שזהו האגם הגדול ביותר בקירגיזסטן, בגלל יופיו והנוף היפה סביבו.

האגם וסביבתו מוכרזים על ידי ארגון אונסק"ו כשמורה ביוספרית מאז שנת 2001.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.issykkul.kg/en/about_issyk-kul About Issyk-Kul]
* [http://www.nhpfund.org/sng/issyk-kul.html The Issyk-Kul Hollow]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסיה: ימות ואגמים
קטגוריה:קירגיזסטן: שמורות ביוספריות
קטגוריה:אגמים טרמינליים
קטגוריה:אגמים הרריים
קטגוריה:אתרי רמסר
אנטי-אפיפיור

אנטי-אפיפיור הוא כינוי לאדם הטוען להיותו האפיפיור החוקי, כנגד האפיפיור המוכר על ידי הכנסייה הקתולית אשר זכה לתמיכה בקרב חלק מן הציבור הקתולי. 

חלק ניכר מן האנטי-אפיפיורים הוכרו על ידי פלגים של קרדינלים אשר לא קיבלו עליהם את האפיפיור הנבחר. גם בתקופה המודרנית יש הטוענים כי הם האפיפיורים, אך הם נתמכים על ידי מעטים בלבד ובדרך כלל אינם נחשבים כאנטי-אפיפיורים במובן הקלאסי של המונח, ובכלל זה כתות שהתפלגו מן הכנסייה הקתולית, אשר דוחות את ועידת הוותיקן השנייה ואינן מכירות באפיפיורים שמונו מאז הוועידה ההיא. במקרים מסוימים קשה להיסטוריונים לקבוע מי היה אפיפיור לגיטימי ומי היה אנטי-אפיפיור.

ברשימה הרשמית של האפיפיורים שמפרסם הוותיקן, מופיעה הערה לצד שמו של האפיפיור לאו השמיני (963–965): "בתקופה זו, כמו גם באמצע המאה ה-11, היו קיימות מחלוקות רבות בבחירת האפיפיור וקשה לקבוע איזה צד הצליח לקבוע את יורשו של פטרוס הקדוש. אי הוודאות גורמת לכך שלעיתים עדיף להתעלם ממינוים של מספר אפיפיורים לאחר מינוי מעורר מחלוקת". בכל המקרים ברור שאם אחד מן הטוענים לתואר אפיפיור היה אכן האפיפיור, הרי שהשני היה "אנטי-אפיפיור", שכן טענת כל אחד מהם לתואר הייתה מקובלת על רבים. 

בשנים 1378–1417, תקופה המכונה הקרע המערבי, כיהנו במקביל שני טוענים לכהונת האפיפיור (ברומא ובאביניון), ובשלב מסוים אף שלושה.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:הכס הקדוש
אגדת צאר סאלטן

אגדת הצאר סאלטן או בשמה המלא אגדת צאר סאלטן, של בנו גיבור חיל הנסיך גווידון סאלטנוביץ' ונסיכת הברבור היפהפייה (ברוסית: Сказка о Царе Салтане, о сыне его славном и могучем богатыре Князе Гвидоне Салтановиче и о прекрасной царевне лебеди) היא סיפור מחורז שנכתב על ידי אלכסנדר סרגייביץ' פושקין בשנת 1831.

טקסט האגדה היה לליברטו לאופרה בעלת שם זהה של רימסקי קורסקוב (ממנה לקוח הקטע מעוף הדבורה).

==עלילה==
הסיפור מגולל את עלילותיהן של שלוש אחיות, אשר הצעירה בהן נבחרת על ידי הצאר סאלטן להיות לו לאשה. שתי האחרות מקבלות את תפקיד הטבחית המלכותית ותפקיד הטווה המלכותית. הן מקנאות באחותן וכשהצארינה יולדת את בנה, הנסיך גווידון, הן משליכות אותה יחד עם התינוק לים בתוך חבית.

התינוק גדל ומתבגר בתוך החבית ומתחנן לגלים שישמרו עליהם ולא יפגעו בהם לרעה. הים נענה לבקשתו ומביא את החבית לחוף. כשהם מגיעים לחוף, הנסיך הצעיר בונה לעצמו חץ וקשת ויוצא לצוד. בדרכו הוא רואה נשר התוקף ברבור לבן יפהפה. הנסיך יורה בנשר ללא היסוס. הברבור מגלה לנסיך שהוא בעצם בחורה יפה והוא הצילה מידי מכשף אכזר. כמו כן, מבטיחה הבחורה שלא תשכח את מעשה החסד שלו.

בעזרת הקסמים של מלכת הברבור הנסיך מקים באי ממלכה מפוארת. כעבור זמן מלחים של הצאר סאלטן מגיעים לאי, חוזרים ומספרים למלך על הממלכה המופלאה. מוקסם מהסיפורים, הצאר סאלטן מבקש להפליג אל האי אך הטבחית והטווה מנסות למנוע זאת ממנו בעזרת ספורי נפלאות על מקומות אחרים בהם עוד לא ביקר. לבסוף מפליג הצאר סאלטן אל האי ושמח לגלות שם את אשתו, אותה חשב למתה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.skaz-pushkina.ru/cs_1.html מלל האגדה (ברוסית)]
* [https://eyal04.wixsite.com/archipov תרגום האגדה לעברית (אנה ארחיפוב)]

קטגוריה:מעשיות ואגדות
קטגוריה:יצירות אלכסנדר פושקין
טרנטינו-אלטו אדיג'ה

טרֶנטינוֹ-אַלטוֹ אַדיגֶ'ה או: טרנטינו-זידטירול (באיטלקית: Trentino-Alto Adige, בגרמנית: Trentino-Südtirol; "דרום טירול") הוא מחוז אוטונומי בעל סטטוס מיוחד בצפון איטליה. המחוז מורכב משתי נפות שהן בעצמן אוטונומיות: נפת טרנטו ונפת דרום טירול.

== היסטוריה ==
האזור היה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית וקודמתה האימפריה האוסטרית מהמאה התשיעית עד סיפוחו על ידי איטליה ב-1919, וזו הסיבה שרוב תושביו דוברים גרמנית נכון ל-2021. בין 1919 ל-1947 היה שמו הרשמי "ונציה טרידנטינה" (Venezia Tridentina), ובין 1947 ל-1972 היה שמו "טרנטינו-אלטו אדיג'ה / טירול אטשלנד" (Trentino-Alto Adige/Tiroler Etschland). 

שמו האיטלקי של האזור טרנטינו-אלטו אדיג'ה, ולעיתים קוראים לו "טרנטינו-זידטירולו". יחד עם מדינת טירול האוסטרית, הוא מיוצג באיחוד האירופי בשם האזור האירופי טירול-דרום טירול-טרנטינו (בגרמנית: Europaregion Tirol-Südtirol-Trentino, באיטלקית: Euregio Tirolo-Alto Adige-Trentino).

בתחומי המחוז נמצאים הרי הדולומיטים, אגם קארצה ויעדי תיירות רבים אחרים. בשל המסורת הגרמנית-אוסטרית של המחוז, הוא היה הראשון באיטליה בו החלו להתקיים שוקי חג המולד, ועד היום נערכים בו שוקי חג המולד הגדולים ביותר באיטליה, המושכים אליהם תיירים רבים.

גם כיום חלקים נרחבים של האזור מאוישים על ידי רוב דובר גרמנית. איטלקים רבים שמתגוררים כיום באזור הגיעו אחרי שהאזור סופח לאיטליה, בין היתר בעקבות מדיניות ממשלתית במיוחד בתקופת מוסוליני. בשנת 1927 נכתב ההמנון של האזור "לה מונטנרה".
מפת שתי הנפות האוטונומיות. ירוק - רוב דוברי גרמנית, אדום - רוב דוברי איטלקית, כחול - רוב דוברי [[לדינית]]

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.gotravel.co.il/travel/index.asp?p=2718 שוקי חג המולד במחוז טרנטינו-אלטו אדיג'ה], כתבתה של דלית קצנלנבוגן באתר GOTRAVEL
* 
* 

*
קטגוריה:איטליה: מחוזות
קטגוריה:אזורים בעלי שלטון עצמי
קבוצת העשרה

200px
קבוצת העשרה הוא שמה של קבוצת אמנים אשר פעלו בישראל בשנים 1951-1960. הקבוצה הציגה 12 תערוכות קבוצתיות ונתפשה כקריאת תיגר על האמנות המופשטת של חברי "אופקים חדשים". היא ניסתה להציב כאלטרנטיבה אמנות בעלת סממנים מקומיים ישראלים.

==הרקע להקמת הקבוצה==
הרקע להקמת הקבוצה היה הצגתה של תערוכה קבוצתית בבית אגודת הציירים והפסלים בתל אביב ב-23 בפברואר 1951. המציגים, תלמידיהם של יחזקאל שטרייכמן ואביגדור סטימצקי ב"הסטודיה", פנו אל ראובן רובין, יו"ר האגודה, וזה איפשר את הצגת התערוכה. השם - "קבוצת העשרה" נבחר לפי מספר המציגים בתערוכה. על המציגים בתערוכה נמנו: אליהו גת, אלחנן הלפרן, קליר יניב, שושנה לויסון, אפרים ליפשיץ, דן קדר, משה פרופס, שמעון צבר, צבי תדמור וניסן רילוב. לדברי פרופסור גילה בלס, ייתכן ושמה של הקבוצה נועד גם למנוע מן הביקורת להטביע "חותם אידאולוגי כלשהו על המציגים".

==פעילות קבוצת העשרה==
הגרעין המקורי של הקבוצה השתנה במהלך התצוגות השונות של הקבוצה. חלק מחברי הקבוצה, ביניהם לויסון, קדר ורילוב נסעו לפריז לאחר התערוכות הראשונות ואילו אמנים אחרים הצטרפו אליה. אהרון אשכנזי לדוגמה, הצטרף לקבוצה והציג תערוכותיה החל משנת 1955. שולמית טל הצטרפה בשנת 1953. אמנים אחרים הצטרפו לתערוכות בודדות: אורי ריזמן, אריה סרטני, איצ'ה ממבוש וגרשון דוידוביץ. תערוכה של הקבוצה אשר הוצגה בשנת 1953 ובה הציגו תשעה אמנים, כונתה "תערוכת התשעה".

אמנותה של הקבוצה התקבלה כבעלת ביקורת על ההגמוניה של "אופקים חדשים", אשר הוקמה בשנת 1948. האמנות של "העשרה" הציגה אלטרנטיבה לציור המופשט האירופי-מודרניסטי, בתביעה להשיב אל תוך האמנות את הסממנים של החיים בישראל. "הרגשנו", כתבו חברי הקבוצה במניפסט התערוכה השמינית, "בצורך לחפש דרכי ביטוי חדשות לאמנות אשר מקורות יניקתה הנם הנוף והאדם הישראלי. מתוך אחידות החיים בקשנו להגיע לאחידות של צורה וסגנון. שוכנענו כי תלישות מהמציאות הסובבת אותנו ופניה למקורות זרים תביאנו לפורמליזם יבש ונוקשה ולאמנות עקרה.". 

למרות הניסיון להציג חזית אידאולוגית אחידה אל מול אנשי "אופקים", לא נותקו הקשרים האישיים והמקצועיים עם מוריהם. במאמר מאוחר מתארת קלייר יניב את הקמת הקבוצה כהמשך ישיר של הפעילות האמנותית בסטודיו הלימודי. "היה כיוון מסוים לקבוצה, אבל לא הייתה אידאולוגיה מגובשת" כתבה קליר יניב, מחברות הקבוצה. למעשה, אמנותם של חברי הקבוצה הייתה מושפעת בסגנונה גם היא מן המגמות המודרניסטיות שבאמנות האירופית. 

בסוף שנות החמישים של המאה ה-20 החלו אחדים מבין חברי הקבוצה, כגון פרופס, ליפשיץ ויניב, להתנסות במידות שונות של הפשטה בציוריהם. הקבוצה הפסיקה להציג תערוכות משותפות והתפרקה, אך הקשרים החברתיים בין חבריה השתמרו. 

חזרה לעקרונות הראשוניים של הקבוצה, כהתנגדות לאוונגרד המודרניסטי, הציג אליהו גת לאחר מלחמת יום הכיפורים, אז הקים קבוצה חדשה בשם "אקלים" ובה היו חברים אורי ריזמן, אברהם אופק, צבי אלדובי, מיכאל גרוס, טובה ברלינסקי, חנה לוי ואחרים.

==קישורים חיצוניים==
ביקורות על תערוכות הקבוצה:
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ישראל: אמנות
גשר המיתרים (פתח תקווה)

גשר המיתרים בפתח תקווה על שם ״מבצע ארנון״<ref></ref> הוא גשר מעוגן כבלים המשמש להולכי רגל העובר מעל ציר ז'בוטינסקי בפתח תקווה ומחבר את בית חולים בילינסון, את הקניון הגדול, ואת "הפארק הגדול" ובו פארק שעשועים על שם עוזי חיטמן.
הגשר תוכנן על ידי האדריכל הספרדי הנודע סנטיאגו קלטרווה, שתכנן גשר דומה בכניסה לירושלים.

==מבנה==
הגשר בנוי בצורה של האות הלטינית Y, ובעל נגישות מלאה לאנשים עם מוגבלויות, כך שבקצה הצפוני שלו העלייה לגשר היא באמצעות כבשים, ובקצה הדרומי ישנה מעלית לצד המדרגות המובילות על הגשר. לגשר 31 מיתרים המחולקים כך: תשעה מיתרים יורדים מן התורן לאורכו של כל כבש, שלושה נוספים עולים כאחד מן הקרקע שבין שני הכבשים אל התורן, ועשרה יורדים מן התורן ופרוסים לאורכה של הצלע המרכזית של הגשר.
==היסטוריה==
את הקמת הגשר יזמה עיריית פתח תקווה ויזמי הקניון הגדול בשנת 1999, במטרה לחבר את הקניון לבית החולים בילינסון. הקמת הגשר אושרה באוגוסט 2001 והקמתו הייתה אמורה להימשך כשנה, בעלות של 2.5 מיליון דולר. במקביל להקמת הגשר הורחב ציר ז'בוטינסקי עבור תוואי הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן, שעובר במרכז הכביש.

את הגשר בנתה חברת רמט והוא נפתח למעבר הולכי רגל ב-6 בספטמבר 2006, לאחר שפתיחתו התעכבה מספר שנים, בעקבות סכסוך משפטי בין עיריית פתח תקווה לבין בעלת הקרקע שעליה יושבת אחת מרגלי הגשר. טקס הפתיחה הרשמי של הגשר נערך בדצמבר 2006, בהשתתפות סנטיאגו קלטרווה.

סמוך לגשר המיתרים עמד בעבר גשר פרסה אפור שנקרא "גשר בילינסון" שנהרס ב-14 בספטמבר 2006, זמן קצר לאחר פתיחתו של הגשר הנוכחי לשימוש. גשר בילינסון תוכנן עוד בסוף שנות ה-60, עוד טרם היו רמזורים על ציר ז'בוטינסקי בפתח תקווה ותאונות רבות אירעו בין מכוניות לחוצי הכביש.

==ראו גם==
*גשר המיתרים

== קישורים חיצוניים ==

* גיא שחר, [http://www.guyshachar.com/blog/calatrava1.htm סיפורו של גשר קלטרווה בפתח תקווה, כולל אלבום תמונות]
* 

<gallery widths="180px" heights="180px" perrow="4">
תמונה:Caltrava bridge in Petah Tikva066.jpg|מראה על הגשר לכיוון פארק פתח תקווה
קובץ:Caltrava bridge in Petah Tikva067.jpg|תקריב של המחט
קובץ:Caltrava bridge in Petah Tikva074.jpg|ספסלים על הגשר
קובץ:Caltrava bridge in Petah Tikva080.jpg|המדרגות אל רחוב ז'בוטינסקי בצידו הדרומי של הגשר
קובץ:Caltrava bridge in Petah Tikva01.jpg|גשר המיתרים והקניון הגדול
קובץ:Caltrava bridge in Petah Tikva03.jpg|גשר המיתרים והקניון הגדול
קובץ:Caltrava bridge in Petah Tikva04.jpg|גשר המיתרים והקניון הגדול
קובץ:Caltrava bridge's strings.jpg|המיתרים של הגשר
</gallery>

==הערות שוליים==

מיתרים (פתח תקווה)
מיתרים (פתח תקווה)
קטגוריה:פתח תקווה: תחבורה
קטגוריה:מבנים שתכנן סנטיאגו קלטרווה
קטגוריה:פתח תקווה: מבנים
קטגוריה:כביש 481
עיצור הברתי

עיצור הברתי בתחום הפונולוגיה, הוא עיצור המשמש כגרעין הברה, במקום תנועה. רק עיצורים סונורנטיים יכולים לשמש כעיצורים הברתיים, בגלל הדמיון האקוסטי בינם ובין תנועות.

על פי רוב, גרעין ההברה (הנושא את הטעם או את הטון) הוא תנועה, אך יש שפות (למשל, אנגלית) שבהן גם עיצורים מסוימים יכולים לשמש גרעין הברה. בדרך כלל מדובר בעיצורים סונורנטיים: l, r, n. למשל, בהגייה האנגלית של המילה bottle, אין תנועה בהברה השנייה, והעיצור /l/ משמש כגרעין ההברה.

מפורסם משפט שובר השיניים הצ'כי Strč prst skrz krk, בו כל גרעיני ההברות הם עיצורים הברתיים ואין בו אף תנועה.

==ראו גם==
* הלחנה סילאבית

קטגוריה:פונולוגיה
קינג פייסל בייבס

קינג פייסל בייבס (King Faisal Babes) היא קבוצת כדורגל מהעיר קומאסי שבגאנה. קינג פייסל בייבס היא מקבוצות הכדורגל הוותיקות בגאנה ולאורך שנים הייתה קבוצת מרכז טבלה עם נטייה לחלק העליון. יריבתה הגדולה ביותר של הקבוצה היא אסאנטה קוטוקו, היריבה העירונית בעיר קומאסי. בעקבות התוצאות של עונת 2010/2011 הקבוצה ירדה לליגה השנייה.

אבובקרי יעוזה עלה ממועדון הילדים לקובצה הבוגרת ושיחק בה עד לשנת 2005.

==הופעות בתחרויות יבשתיות==
קינג פייסל בייבס השתתפה לראשונה במפעלים האפריקאיים בעונת 2005, אז השתתפה בגביע הקונפדרציה של ה-AFC והוגרלה בשלב הבתים של מפעל זה עם קבוצות FAR רבאט המרוקאית, אבניר ספורטיב דה לה מרסה התוניסאית ופלו סטאר מגינאה ולבסוף סיימה במקום השני בבית זה, מיקום המעניק לקבוצה את המקום השלישי והרביעי במשותף עם קבוצת איסמעאילי המצרית שסיימה במקום השני בבית השני.

בעונת 2006 חזרה הקבוצה לגביע הקונפדרציה האפריקאי, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת AS במקו ממאלי.

==תארים==
*סגנות הגביע הגאנאי
::(1): 2001
*חצי גמר גביע הקונפדרציה האפריקאי
::(1): 2005

== שחקנים מפורסמים==
* סמואל קופור
* איברהים טאנקו
* חביב מוחמד
* לורנס איידו
* אווסו אמפומה
* מארק אדוסיי
* איליאסו שילה
* האמזה מוחמד
* סטפן באידו
* לואיס אגיימאנג

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאנאיות