OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ידידיה שופט

הרב ידידיה שופט (מכונה: חכם ידידיה) (14 בנובמבר 1908 - 24 ביוני 2005) היה הרב הראשי של איראן ומנהיג רוחני של יהדות איראן בתפוצות.

==ביוגרפיה==
נולד בכ' בחשוון ה'תרס"ט בעיר כאשאן שבמחוז אספהאן בפרס לשושלת של שנים-עשר דורות של רבני פרס. כבר בתחילת דרכו הוא הפך למנהיג בשל כושר הדיבור שיוחס לו.

בשנים שלאחר מלחמת העצמאות של ישראל, בעת שיהודי עיראק סבלו רדיפות קשות, שכנע את ממשלת השאה לקלוט רבים מהם. חלקם הגדול עלו משם ארצה. לאחר פרוץ המהפכה האיראנית ב-1979 עזב את המדינה ועבר ביחד עם משפחתו לקהילת יוצאי איראן בניו יורק, ארצות הברית.

נפטר בי"ז בסיוון ה'תשס"ה בלוס אנג'לס ונקבר שם; בהלווייתו השתתפו אלפי בני אדם. שופט פעל למען אחדות הקהילה. הוא היה ידידו של הרב עובדיה יוסף. בשנותיו האחרונות שהה בארצות הברית בחיק משפחתו. בנו הרב דוד שופט מכהן כיום כרב הקהילה האיראנית בלוס אנג'לס. בשנת 2010 הוציאה קהילת "נצח ישראל" ספר לזכרו שנקרא "Upon the Wings of Wisdom".

הרב דיבר בניב הכאשאנית יהודית. 

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140416054919/http://www.jewishjournal.com/high_holy_days/article/iranian_community_mourns_its_anchor_20050923/ אודות הלווייתו של הרב שופט באתר הקהילה היהודית האיראנית בלוס אנג'לס]
* [https://web.archive.org/web/20140416054923/http://www.jewishjournal.com/iranianamericanjews/item/cohans_new_book_on_hacham_yedidia_shofet_well_received_by_las_iranian_jews אודות ערב ההשקה של הספר לזכרו של הרב שופט]

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים איראנים ופרסים
קטגוריה:מהגרים מאיראן לארצות הברית
קטגוריה:ילידי 1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005
כביריה

כביריה
כביריה (באיטלקית: Cabiria) הוא סרט אילם מראשית הקולנוע האיטלקי, שיצא לאקרנים ב-1914, בבימויו של ג'ובאני פסטרונה. הסרט נחשב לקלאסיקה קולנועית וידוע גם כסרט הראשון בו מופיעה דמותו של מצ'יסטה.

==הפקה==
כבסיס לעלילתו של הסרט משמש הרומן האקזוטי שלמבו מאת גוסטב פלובר. העלילה מתרחשת בקרתגו הקדומה במהלך המלחמה הפונית השנייה. בסרט נבחן העימות בין רומא לקרתגו כפי שהוא נצפה מבעד לעיניה של כביריה, גיבורת הסרט, שנחטפת בידי פיראטים פיניקים, נמכרת כשפחה בקרתגו וניתנת לכהן דת רע לבב. אציל פטריקי רומי אשר דר בקרתגו כמרגל ועבדו השרירן והענקי, מצ'יסטה, מצילים את כביריה מהקרבה לאל הפיניקי מולוך. חניבעל ופיליו משתלבים בעלילתו הסוערת של הסרט האפי.

הסופר האיטלקי גבריאלה ד'אנונציו כתב את התסריט וכן כתב כל פריים מעבר הכולל כיתוב הסבר (intertitle). טכניקות הצילום של הסרט היו חדשות ומקוריות לזמנן, והייתה לו השפעה ניכרת על הסרטים "הולדתה של אומה" של גריפית, ועל "מטרופוליס" של פריץ לאנג. ההשפעה ניכרת בהכלת ערב רב של אנשים בסרט, בשימוש במיניאטורות על מנת להכביר את המחזה, וביצירתן של תפאורות עצומות. זאת על אף שלפי מבקר הסרטים רוג'ר איברט, "גריפית מניע את המצלמה בחופשיות רבה יותר ויש לו סיפור נמרץ ושימוש מרגש בעריכה צולבת (cross-cutting) שפסטרונה לא השתמש בו". לדמותו של מצ'יסטה הייתה קריירה ארוכה בסרטי הסנדל והחרב האיטלקיים.

גרסה משוחזרת של הסרט הוקרנה בפסטיבל קאן ב-27 במאי 2006 ובה מבוא מאת הבמאי מרטין סקורסזה.

בדומה ל"הולדתה של אומה", גם "כביריה" עורר חילוקי דעות בשל נושאו הפוליטי. הוא הופק בידי גבריאלה ד'אנונציו הלאומני ויצא לאקרנים מעט אחרי מלחמת איטליה-טורקיה, שבה כבשה איטליה את הפרובינציות האוטונומיות בצפון אפריקה. המקבילה בסרט היא רומא, הכובשת את צפון אפריקה, קרתגו הנחותה.

==ליהוק==
* טרזה מרנגוני – קרואזה.
* אומברטו מוצאטו – פולביו אקסילה.
* ברתולומאו פגאנו – מצ'יסטה.
* רפאל די נאפולי – בודאסטורה.
* לידיה קוארנטה – כביריה.
* איטליה אמירנטה מנציני – סופוניסבה.
* דנטה טסטה – קארטלו.

==קישורים חיצוניים==

כרזת הפצה אמריקאית של הסרט.
* [http://rogerebert.suntimes.com/apps/pbcs.dll/article?AID=/20060702/REVIEWS08/607020301 סקירתו של רוג'ר איברט]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1914
קטגוריה:סרטים אילמים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן איטלקיים
קטגוריה:סרטים איטלקיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי מלחמה איטלקיים
קטגוריה:המלחמות הפוניות
קטגוריה:סרטים איטלקיים משנת 1914
רות'לס רקורדס

רות'לס רקורדס (באנגלית: Ruthless Records) היא חברת תקליטים מלוס אנג'לס, קליפורניה. Ruthless Records מתמחה בעיקר בהפקת תקליטים לאמני גנגסטא ראפ.

== היסטוריה ==
את עיקר תהילתה קנתה בין השנים 1986-1991, בהן הפיקה תקליטים ל-N.W.A, מחלוצי הרכבי הגנגסטא ראפ ומהחשובים שבהם. למן שנת 1994, לאחר פטירת מייסד החברה Eazy-E, החלה החברה לאבד ממעמדה המוביל. באמצע שנות ה-90 ראתה החברה עדנה מחודשת עם הצלחתו הרבה של הרכב בשם Bone Thugs-n-Harmony.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:היפ הופ: חברות תקליטים
צ'רניהיב (מחוז)

מחוז צ'רניהיב (באוקראינית: Чернігівська область) - מחוז בצפון אוקראינה, שבירתו העיר צ'רניהיב. המחוז נמצא באזור הטבעי-היסטורי של פולסיה.

שטח המחוז הוא כ-32 אלף קמ"ר ובשנת 2001 התגוררו בו 1,245,260 תושבים. מערבית למחוז נמצאת המדינה בלארוס והמחוז קייב (באוקראינה), מזרחית אליו נמצא מחוז סומי ומחוז פולטבה בדרום.

במשך מאות השנים שעברו מאז הקמת העיר צ'רניהיב האזור ידע מושלים רבים: בתחילה נסיכים מקומיים ולאחר מכן - רוס של קייב, טטרים של קרים, ליטא, פולין, ומשנת 1667 - האימפריה הרוסית.

המחוז בגבולותיו הנוכחיים הוקם בשנת 1932 במסגרת הארגון בגבולות הפנימיים של ברית המועצות שנערך בתקופת סטלין. בחלוקה זו הוא שויך לרפובליקה הסובייטית של אוקראינה, מכיוון שאוקראינים היוו יותר ממחצית מתושביו.

דרך המחוז עוברות מסילות רכבת, אשר מקשרות את בירת אוקראינה קייב ובירותיהן של רוסיה ובלארוס - מוסקבה ומינסק. עקב כך המחוז הוא מרכז תעשייתי חשוב. נמצאים בו מפעלי נפט וגז טבעי וכן מפעל טבק בפרילוקי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אוקראינה: מחוזות
מחוז צ'רניהיב
מיכל הכהן

מיכְל יצחק אליהו הכהן (תקצ"ד, 1834, יאסווין, רוסיה (ליטא) – כ"ד באלול תרע"ד, ספטמבר 1914, ירושלים) היה מדפיס ועיתונאי בירושלים במאה התשע עשרה. ממייסדי שכונת נחלת שבעה.

==קורות חיים==
מיכל הכהן נולד ביאסווין שבליטא (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית), בן לבאדאנה ולרב אליעזר הכהן, רבה של הקהילה היהודית בעיירה. בחורף שנת תר"ד (1844) החל עם הוריו ושלוש אחיותיו במסע לעלייה לארץ ישראל, והם הגיעו אליה כעבור תשעה חודשים, בחודש תשרי תר"ה. בגיל צעיר נתייתם מהוריו. זמן מה שהה באירופה ולמד תורה. לקראת סוף שהותו באירופה החליט ביחד עם יואל משה סלומון ללמוד את מלאכת הדפוס בעיר קניגסברג. כשחזרו לירושלים בשנת 1862 (תרכ"ב) פתחו השנים בית דפוס בירושלים. היה זה בית הדפוס העברי השני בירושלים, שֶכן את בית הדפוס העברי הראשון בעיר הקים ישראל ב"ק. העבודה הראשונה שהודפסה בבית הדפוס הייתה ה"שושנתא".

בשנת 1863, ביחד עם יואל משה סלומון ויחיאל ברי"ל השתתף בהוצאתו לאור של עיתון "הלבנון". עקב הלשנה על עיתון הלבנון ועורכיו לשלטונות העות'מאנים נסגר עיתון הלבנון. יואל משה סלומון ומיכל הכהן ברחו ביחד עם מכונת הדפוס לאלכסנדריה. בשנת 1865 חזרו השנים לארץ עקב מגפה שפרצה באלכסנדריה. בסיומה של תקופה זאת מכר מיכל הכהן את חלקו בבית הדפוס לשותפו יואל משה סלומון.
דיוקן של מיכל הכהן בגרפיטי על קיר בסמטה בנחלת שבעה
כיכר על שם מיכל הכהן בשכונת נחלת שבעה בירושלים
בשנת 1869 היה הכהן בין מייסדי שכונת נחלת שבעה. באותה שנה גם נבחר להיות מנציגי היהודים שקיבלו את פני הקיסר פרנץ יוזף במסעו בירושלים. כאות הוקרה על פגישה זו שלח לו הקיסר מכונת דפוס חדשה, אשר שימשה אותו להדפסת עיתון האריאל (להלן).

בשנת 1870, כמה שנים לאחר שנסגר עיתון הלבנון, חבר לישראל דב פרומקין והשתתף בהוצאה לאור של עיתון "החבצלת". מספר שנים פעל ביחד עם פרומקין בעיתון "החבצלת" אך בשנת 1874 פרש ובין השנים 1874–1877 הוציא לאור את העיתון 'האריאל', שהתנגד לחלוקה ועקב כך עורר עליו את זעמם של קנאי היישוב הישן בירושלים.

החל מ-1893 עסק יחד עם חתנו, חיים מיכל מיכלין בגיוס תרומות עבור בית החולים משגב לדך.

נשא לאישה את ליבה דבורה לבית קצורין, ואב לשני בנים ושתי בנות: אליהו אליעזר שאול כהן (ד"ר אליאס כהן), רופא המושבות בגליל ובצפת ובהמשך בפתח תקווה; באדאנה, אשתו של חיים מיכל מיכלין; מינה פאפו; וישראל כהן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:סגל הלבנון
קטגוריה:דפוס עברי
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:מייסדי נחלת שבעה
קטגוריה:סגל משגב לדך
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1864
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1914
החקיין המהיר

החקיין המהיר או השני המהיר (אנגלית: Fast Second) הוא ספר מאת פול גרוסקי וקונסטנטינוס מרקידס, אשר יצא לאור בשנת 2005. 

הספר עוסק באסטרטגיה עסקית הגורסת כי ניתן להשיג חדשנות עסקית אפקטיבית, תוך צמצום הסיכונים הכרוכים בכך, על ידי חקיינות של חברות אחרות אשר פורצות את הדרך לשווקים חדשים ונושאות על כתפיהן את מרבית הסיכון הכרוך בכך. החקיין המהיר מניח לחברות אחרות להסתכן בחדשנות ובניסוי וטעייה הדרושים ליצירת שווקים חדשים וכאשר המוצר כמעט ובשל לחדור לשוק, הוא משתמש בגודלו כדי להחדיר דגם דומיננטי משלו ולהשתלט על השוק. 

מרקידס וגרוסקי מצביעים על חברות כגון מיקרוסופט, אמזון, היינץ, כחברות אשר משתמשות באסטרטגיה זו.

==ראו גם==
* אסטרטגיית אוקיינוס כחול

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Geroski, Paul; Constantinos Markides (2005). Fast second: How smart companies bypass radical innovation to enter and dominate new markets. San Francisco: Jossey-Bass. .
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אסטרטגיה עסקית
קטגוריה:ספרי 2005
אל-מקריזי

אל-מקריזי (שמו המלא בערבית: تقي الدين أحمد بن علي بن عبد القادر بن محمد المقريزي תקי א-דין אחמד בן עלי בן עבד אל-קאדר בן מוחמד אל-מקריזי; 1364–1442), היה היסטוריון מצרי סוני בתקופה הממלוכית. הוא נודע בעניין הרב שגילה בשושלת הפאטמית האיסמאעילית ותפקידה בהיסטוריה של מצרים ונחשב להיסטוריון פופולרי מאוד בקרב החוקרים, בעיקר בשל התרגומים המוקדמים שלו לשפות מערביות, למרות בעיות האמינות הקשות בכתביו.

== חייו ==
אל-מקריזי נולד בקהיר ובילה את מרבית חייו במצרים. הוא חונך על פי הילכות האסכולה החניפית אך מאוחר יותר נטה לאסכולה השאפעית. אל-מקריזי התוודה לפני בני זמנו כי הוא מאמין בהיותו נצר לשושלת הפאטמית דרך בנו של הח'ליף אבו תמים מעד אל-מועיז לדין אללה. אחד הדיווחים מהתקופה מספר על אל-מקריזי הנכנס בלווית אביו למסגד אל-חאכם באמר אללה בקהיר (שנבנה על ידי ח'ליפים פאטמים בסוף המילניום הראשון), שפונה אליו בדברים: "בני, אתה נכנס למסגד אבותיך". באותה הזדמנות מורה לו אביו להסתיר זאת מאלו שאין הוא סומך עליהם.

על פי החוקר פול ווקר (Paul E. Walker) קשה להגיע למסקנה שאל-מקריזי גילה עניין גדול יותר מבעתיקותה גרידא של השושלת הפאטמית, שכן חיבוריו נגעו יותר במשמעות השושלת ובירתה קהיר להווה, כלומר למצרים הממלוכית ולתפקידה באסלאם.

ב־1385 אל-מקריזי עלה לרגל למכה. במשך זמן מה הוא נשא בתפקיד מזכיר במנגנון השלטוני וב־1399 הוא מונה למשגיח השווקים של קהיר וצפון מצרים. הוא ויתר במהרה על התפקיד ונעשה למטיף במסגד ומרצה למסורת. ב־1408 עבר לדמשק שם שירת בתפקיד שלטוני נוסף וכמרצה. מאוחר יותר פרש לחייו הפרטיים בקהיר.

אל-מקריזי עלה לרגל פעם נוספת עם משפחתו ב־1430 והמשיך במסעותיו כחמש שנים. הוא גילה יכולת גבוהה בלימודיו, יכולת אבחנה מדויקת ושיפוט טוב, אך ספריו עוסקים רבות בהאדרה וממעיטים בציון מקורות.

== חיבוריו ==
רוב חיבוריו של אל-מקריזי עוסקים במצרים, על הטופוגרפיה, שליטיה, כלכלתה וקשריה עם מדינות שכנות. חיבורים נוספים עוסקים באמונה האיסלמית ובסוגיות מהאסלאם הקדום, סיפורי חג' וייחוסם של שבטי ערב.

חיבורו המפורסם ביותר הוא 'אלמואעט' ואלאעתבאר בד'כר אלח'טט ואלאאת'אר ("הלקחים והמופת על אודות הרבעים ושרידי הקדם") המכונה בקיצור "אלח'טט". החיבור עוסק במצרים האיסלמית וקורותיה וכולל פירוט רב על המבנים הציבוריים בקהיר ועל טקסיהם, חגיהם ומישרותיהם של השושלות ששלטו בקהיר. אלח'טט הודפס ב־1853 בבולאק בשני כרכים וב־1911-1927 בקהיר בחמישה כרכים ותורגם לצרפתית על ידי Urbain Bouriant כ-Description topographique et historique de l'Egypte (Paris, 1895-1900)&lrm;.

אלסלוכ למערפת דול אלמלוכ ("ענק הפנינים להכרת שושלת השליטים") או בקיצור "אלסלוכ" הוא חיבור מלא ומפורט על תולדות הממלוכים. החיבור סוקר את השנים 1436-1181 בפירוט רב ומלווה במסמכים מהתקופה. אלסלוכ נודע למזרחנים אירופאים עוד במאה ה-19 בזכות תרגומו לצרפתית על ידי קטרמר: M. Quatremere, Histoire des Sultans Mamlouks de l'Egypte (I-II, Paris, 1837-1842)&lrm;. 

אל-מקריזי החל בכתיבתה של אנציקלופדיה מקיפה על שליטי מצרים מתחילת תקופת האסלאם. גודלה המשוער של האנציקלופדיה המלאה הוא 80 כרכים אך רק שישה עשר מתוכם נכתבו.

== קישורים חיצוניים ==
* יוסף דרורי, [http://www.snunit.k12.il/heb_journals/katedra/01017.html ההיסטוריוגרפיה הממלוכית ותרומתה לתולדות ארץ ישראל], "קתדרה", חוברת מס' 1, באתר סנונית
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריונים ערבים
קטגוריה:ילידי 1364
קטגוריה:נפטרים ב-1442
מחלף ההסתדרות

מחלף ההסתדרות הוא מחלף ראשי באזור מפרץ חיפה והוא אחד המחלפים הגדולים בישראל. המחלף הוא מקום המפגש של כביש 22 עם כביש 4 בשדרות ההסתדרות. הוא עובר מדרום ובסמוך לצומת וולקן. המחלף הוא חלק מכביש "עוקף קריות" - הכביש מתחיל במחלף מבוא כרמל וממשיך דרך ארבעה מחלפים נוספים, בין קריית אתא לקריית ביאליק, ועד עכו. אורכו של קטע זה הוא כ-14 קילומטרים. קטע הכביש ממחלף ידין עד מחלף ביאליק שאורכו 8 קילומטר הכולל את מחלף ההסתדרות, נפתח לתנועה ב-13 בספטמבר 2012.

המחלף נמצא באזור התעשייה של המפרץ, ממזרח למרכז הקניות "חוצות המפרץ" שנבנה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 .
==גלריית תמונות==
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="4">
File:צומת וולקן 01.jpg| הגשר של כביש 22 החולף מעל כביש 4 מדרום לצומת וולקן
File:Signs polluting the public spacein of the Chabad messianism movement declaring that the deceased rabbi Schneerson is the King Moshiach in Vulkan junction 01.jpg|עמוד של גשר במחלף ההסתדרות עם תמונות של הרב שניאורסון שניתלו על ידי תנועת המשיחיות בחב"ד. השלטים האלה נמצאים לאורך כביש 4
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150528200807/http://www.iroads.co.il/content/כביש-22-עוקף-קריות כביש 22 (ותמונות המחלף)], באתר נתיבי ישראל

ההסתדרות, מחלף
ההסתדרות, מחלף
קטגוריה:חיפה: צמתים ומחלפים
קטגוריה:רובע המפרץ
היהודי ממלטה

עמוד השער של הפרסום הראשון של "היהודי ממלטה", לונדון, 1663
היהודי ממלטה (אנגלית: The Jew of Malta) הוא מחזה שנכתב, כנראה, בשנת 1590 על ידי המחזאי הבריטי כריסטופר מרלו. המחזה הוצג לראשונה בשנת 1592, זכה להצלחה והופיע בתיאטראות שונים ברחבי אנגליה. המחזה השפיע על ויליאם שקספיר וניתן לחוש בהשפעה זו במחזה הסוחר מוונציה, שכתב שקספיר מאוחר יותר. המחזה של מרלו נחשב ליצירה אנטישמית. המחזה נכתב בתקופה של קושי כלכלי באנגליה שגרם, בין השאר, לטינה כנגד קהילות של זרים שחיו באנגליה (למרות שיהודים לא חיו באנגליה באותה תקופה).

== עלילת המחזה ==
יהודי עשיר בשם בראבאס, החי באי מלטה, פועל לנקום את אובדן רכושו. הרכוש נלקח על ידי מושל האי כדי לשלם מס לטורקים המגיעים לאי. בראבאס רוצח, מרעיל בארות ומבצע מעשי רמיה ונוכלות שונים על מנת לממש את מטרתו. בתחילה מסייע בידו עבד מוסלמי אשר רכש. עבד זה מוצג כשונא נוצרים וכך גם אדונו. העבד יירצח על ידי בראבאס מאוחר יותר מפני שבגד בו. בראבאס אינו מהסס להשתמש בבתו על מנת לנקום במושל האי. הוא גורם לכך שבן המושל ייהרג בעת דו-קרב על חסדי הבת אביגייל. מאוחר יותר הוא אף רוצח את בתו מפני שבחרה להתנצר. הוא מסייע לטורקים לכבוש את האי ולאחר מכן הופך את עורו ומסייע למושל המודח. הוא נהרג במלכודת שהכין הוא עצמו לטורקים. מושל האי המודח מצליח לשבות ולנצח את הטורקים.

== דמויות עיקריות במחזה ==
*בראבאס- הדמות המרכזית במחזה. יהודי בדתו. דמות המייצגת רוע וחוסר מוסר קיצוני.
*עבד מוסלמי- משרת את בראבאס ומסייע לו בתוכניתו השטנית ובמעשי הרצח שהוא מבצע.
*אביגייל- בתו של היהודי בראבאס. דמות שמדגישה את רשעות הדמות המרכזית.
*מושל האי- דמות חיובית. מטרת נקמתו של בראבאס. נוצרי בדתו.

==תרגום לעברית==
עמוד השער לתרגום הראשון לעברית של "היהודי ממלטה", תל אביב, 2019
ביולי 2019, יצא לאור, בהוצאת "קמין", תל אביב, תרגום ראשון לעברית של "היהודי ממלטה". ד"ר דוני ענבר שתרגם את המחזה, הוסיף מבוא והערות. בעקבות מחקרו, ענבר מגיע למסקנה שייתכן וכריסטופר מרלו חיבר את המחזה בהשארת דמותו של דון יוסף נשיא, ושהדרמה אינה בהכרח רוויית מוטיבים אנטישמיים, כפי שמייחסים לה.

== לקריאה נוספת ==
* אלטר דמיטרי, מערכת היחסים בין נוצרים ליהודים אצל מרלו ושקספיר, אוניברסיטת חיפה, 2001. עבודת תזה לתואר שני בפיקוח סימון אליוט.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=06hAogkO-00&feature=youtu.be&fbclid=IwAR31Iglf_EhMTkHYTlHobnMFUDJg5gDM2ILYQdmKzbBrJ6Mggc8tyeM5M4g ריאיון רדיופוני עם דוני ענבר לכבוד פרסום התרגום הראשון לעברית של המחזה "היהודי ממלטה" בתוכנית הרדיו של יואב גינאי, "מה יהיה"]
* 

קטגוריה:מחזות אנגליים
קטגוריה:חיבורים אנטישמיים
קטגוריה:מחזות מהמאה ה-16
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אנטישמיות
Tell Me

Tell Me (בעברית: אמור לי) הוא הסינגל השני מהאלבום של הזמר-ראפר דידי, Press Play. השיר הוא דואט יחד עם זמרת הפופ כריסטינה אגילרה, והוא הופק על ידי ג'אסט בלייז. נכון לכל הגישות, הסינגל הוא להיט תחנות רדיו גדול, שיצא לאור בחודש נובמבר בשנת 2006. הקליפ לסינגל צולם בחודש ספטמבר 2006 בלוס אנג'לס, הקליפ מציג את אגילרה ודידי במבנה תת-קרקעי, בו אגילרה נראית במראה קלאסי מודרני, סקסי, בשונה לחלוטין מהמראה בהשראת שנות ה-20, ה־30 וה40 שאימצה לעצמה יחד עם יציאת האלבום שלה, Back to Basics, באותה תקופה. בסצינות אחרות בקליפ, נראים אגילרה ודידי יחד רוקדים ושרים את השיר בליווי רקדניות.

באופן כללי, הסינגל היה להיט עולמי. הוא הגיע לעשרת המקומות הראשונים בבריטניה, ובעשרים המקומות הראשונים ב-15 מדינות שונות בעולם. הסינגל הגיע למקום ה-47 במצעד ההוט100 בבילבורד שבארצות הברית, מה שהיה חשוב ביותר לצמד, מאחר שזו יבשת האם של שניהם. מרבית הביקורות לסינגל היו טובות ולכן התוצאות היו מאכזבות. חלק מההשערות טוענות כי הסינגל לא פורסום ויוחצן מספיק, וחלק טוענות כי הסינגל של אגילרה, "Hurt", שיבש את הצלחת השיר, אף על פי שהסינגל עצמו אכזב.

== אינפורמציה על השיר ==
השיר במקור נוצר כרצועת דמו כאופציה לשיתוף פעולה עם הרכב הבנות, דאנטי קיין, אבל דידי החליט בסופו של דבר שהוא רוצה את כריסטינה אגילרה בחלק הנשי של השיר. השיר נכתב בידי הזמר סטיב גארט ויאמי בינגהאם. השיר זכה להצלחה באופן כללי, אבל הציפיות ממנו היו להפוך ללהיט בינלאומי במידות גדולות הרבה יותר ממה שזכה, הסיבה היא כנראה מחוסר פרסום וייחצון מספיקים.

== מצעדים ==
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#ebf5ff"
!align="center"|מצעדים (2007\2006)
!align="center"|מיקוםשיא
|-
|align="right"|מצעד הוט75-אוסטריה
|align="center"|19
|-
|align="right"|בילבורד הוט100-אמריקה
|align="center"|47
|-
|align="right"|מצעד טופ75 ARIA-אוסטרליה
|align="center"|13
|-
|align="right"|מצעד טופ50-בלגיה
|align="center"|17
|-
|align="right"|מצעד טופ20-בולגריה
|align="center"|1
|-
|align="right"|מצעד הוט100-כלל אירופה
|align="center"|3
|-
|align="right"|מצעד טופ40-הולנד
|align="center"|13
|-
|align="right"|מצעד טופ100-גרמניה
|align="center"|5
|-
|align="right"|מצעד הסינגלים-פינלנד
|align="center"|2
|-
|align="right"|מצעד סינגלים IRAM-אירלנד
|align="center"|8
|-
|align="right"|מצעד סינגלים טופ50 LIMA-אינדונזיה
|align="center"|1
|-
|align="right"|מצעד סינגלים-מלטה
|align="center"|1
|-
|align="right"|טופ הסינגלים MYX-הפיליפינים
|align="center"|1
|-
|align="right"|מצעד טופ10-שווייצריה
|align="center"|7
|-
|align="right"|מצעד סינגלים-טורקיה
|align="center"|2
|-
|align="right"|מצעד טופ40 FIVE FM-דרום אפריקה
|align="center"|1
|-
|align="right"|מצעד כלל עולמי
|align="center"|24
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי שון קומבס
קטגוריה:שירי כריסטינה אגילרה
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת באד בוי רקורדס
מרד החיות

מרד החיות הוא סרט אנימציה שהופק על ידי חברת וולט דיסני בשנת 2004. זה היה הסרט המונפש האחרון של החברה באנימציה דו-ממדית עד לשנת 2009 עם הסרט "הנסיכה והצפרדע", הסרט מספר את סיפורן של שלוש פרות המנסות להציל חווה הנתונה בסכנת סגירה.

== עלילה ==

הסרט מתחיל בארצות הברית בתקופת המערב הפרוע כשמגי, הפרה המצחיקה, מספרת איך החווה בה גדלה נשדדה על ידי הנוכל אלמידה סלים, וכיצד האיכר הזקן שגידל את מגי, מכר אותה לאישה זקנה ונחמדה בחווה מלאת חיים שנקראה "חלקת אלוהים הקטנה". בחווה פוגשת מגי את גרייס וגברת קאלוואי הפרות, ואת שאר חיות החווה.

כשהשריף מבשר לאיכרית הזקנה שהחווה תעמוד למכירה פומבית אם לא יכוסה כל חובה בזמן, היא נעצבת, אך מכריזה שהיא וחיות החווה יישארו יחד בטוב וברע. אולם מגי לא מוכנה לקבל את רעיון המכירה הפומבית, ומארגנת את גברת קאלוואי וגרייס לנסות להשיג כסף בעיירה הקרובה. בעיירה הן פוגשות את באק, הסוס הרברבן והנלהב, שאומר להם שהם צריכות לשלם 750$ כדי להציל את החווה, ואז מבחינה מגי בהודעת "מבוקש" ועליה קלסתרון של הפושע אלמידה סלים. כשהיא רואה שהפרס על ראשו הוא 750$ היא מחליטה ששלושתן יחד יתפסו את הפושע.

בדרך הן פוגשות ארנב חסר מזל בשם ג'ק "בר המזל", והוא מלווה אותן למכרה שבו הפושע סלים מסתתר, בינתיים סלים מתכוון לקנות את "חלקת אלוהים הקטנה". כשמגי, גרייס וגברת קאלוואי גילו זאת, הן ניסו ללכוד את הפושע אך ללא הצלחה. כשהן רואות שסלים נוסע לחווה שלהן, הן לא יודעות מה לעשות עד שבאק מגיע ומוביל אותן לחווה, שם הן לוכדות את הפושע, כאשר הן חושפות את התחפושת שלו. החווה ניצלת, וגברת קאלוואי מסכימה שמגי תישאר, יחד עם באק הסוס, ג'ק "בר המזל", והביזון של סלים המצטרפים אליה.

== הצלחה קופתית ==
תקציבו של הסרט הסתכם בכ-110 מיליון דולרים אמריקניים. בקופות הקולנוע בארצות הברית גרף הסרט רק כ-50 מיליון דולרים, אך בסיכום הכנסותיו מכל העולם הכניס הסרט כ-104 מיליון דולרים. ובכך הצטמצם הכישלון הקופתי; הביקורות היו מעורבות.

== מדבבים ==
{| class="wikitable" border="2"
!<span ;">דמות</span>
! <span ;">מדבב/ת (אנגלית)</span>
! <span ;">מדבב/ת (עברית)</span>
|-
|<span ;">מגי הפרה </span>
| רוזאן בר
| ענת וקסמן
|- bgcolor="#EFEFEF"
|<span ;">קלוואי הפרה</span>
| ג'ודי דנץ
| רבקה מיכאלי
|-
|<span ;">גרייס הפרה</span>
| ג'ניפר טילי
| רמה מסינגר
|- bgcolor="#EFEFEF"
|<span ;">באק הסוס</span>
| קובה גודינג ג'וניור
| ליאור אשכנזי
|-
|<span ;">אלמדה סלים</span>
| רנדי קווייד
| אלי גורנשטיין
|- bgcolor="#EFEFEF"
|<span ;">פרל גסנר</span>
| קרול קוק
| דבי בסרגליק
|- bgcolor="#EFEFEF"
|<span ;">ג'ק "בר המזל"</span>
| צ'ארלס הייד
| דור צויגנבום
|- bgcolor="#EFEFEF"
|<span ;">ג'ב התיש</span>
| ג'ו פלאהרתי
| אוהד שחר
|- bgcolor="#EFEFEF"
|<span ;">השריף סם</span>
| ריצ'רד ריהל
| דב רייזר
|}

הזמרת והמלחינה יהודית רביץ השתתפה בביצוע השירים בעברית (למעט אלו שבוצעו בידי השחקנים).

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי הנפשה
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים על פרות
קטגוריה:אולפני ההנפשה של וולט דיסני: סרטים
קטגוריה:דיסני: סרטי הנפשה
ישראל יוסף בנימין

ישראל בן יוסף בנימין
ר' ישראל בן יוסף בנימין (1818 - 3 במאי 1864; ידוע בכינויו "בנימין השני") היה נוסע וסופר מפורסם.

== חייו ומסעותיו ==
ישראל בן יוסף בנימין נולד בעיר פאלטישעני, אז בנסיכות מולדובה. הוא היה סוחר עצים בנסיכות מולדובה, שכשל בעסקיו, ופשט את הרגל, ובהשפעת סיפור מסעותיו של בנימין מטודלה, החליט להיות נוסע, וכינה עצמו "בנימין השני". מטרת מסעותיו המוצהרת הייתה איתורם של עשרת השבטים האבודים.

בשנת 1845, כשהוא מותיר בביתו אשה בהריון ובן, יצא למסעו הראשון למזרח ונסע דרך וינה וקושטא. הוא ביקר במצרים, ארץ ישראל, סוריה, עיראק, ארמניה, כורדיסטן, איראן, אפגניסטן, הודו, סין ועוד. במהלך מסעו פגש במזרח שבטים שונים בהם ראה את צאצאי עשרת השבטים. את מסעו סיים בשנת 1851 וחזר לאירופה, שם טרח בהדפסת ספרו של נתן נטע הנובר "יוון מצולה", על גזירות ת"ח ות"ט.

לאחר מכן יצא למסע בצפון אפריקה, וביקר בלוב, אלג'יריה, תוניסיה, ומרוקו. כשחזר ממסעו פרסם את ספרו "מסעי ישראל" שזכה לתהודה רבה. הספר נדפס לראשונה בצרפתית (פריס 1856), לאחר מכן בגרמנית (הנובר 1858) ותורגם לעברית, בידי דוד גורדון (ליק, 1859). הוא גם תורגם ללאדינו, בידי ר' יהודה נחמה מסלוניקי (סלוניקי 1863).

בזכות נסיעות אלה שערך נודע באירופה מצב היהודים הנורא במרוקו. הוא עורר את העמים הנאורים לסייע להם ופנה לסולטאן מטורקיה וביקש לעזור ליהודים היושבים בכורדיסטן. כמו כן פנה לנפוליון השלישי ומלכי בריטניה לעזרת היהודים בפרס.

בשנת 1859 יצא לצפון אמריקה, בה שהה כשלוש שנים, וכשחזר לאירופה פרסם את רשמיו בספרו "שלוש שנים באמריקה". על מסעו זה זכה בנימין לעיטורי כבוד ממלכי שוודיה והנובר.

בשנת 1864 החל בהכנות למסע נוסף למזרח, אך נפטר בפתאומיות, בעוני וחוסר כל, ונקבר בלונדון.

זכרונותיו של בנימין פותחים צוהר חשוב להכרת חיי הקהילות היהודיות בזמנו.

==תרגום ספרו לעברית==

* ספר מסעי ישראל: בו יסופר מאחינו בני ישראל בארצות אסיה ואפריקה, מצבם המדיני והמוסרי, מדותיהם דעותיהם ומנהגיהם / ככל אשר ראה כהר"ר ישראל בן יוסף בנימין, ועתה נעתק לשפת עברית מאת דוד גארדאן, ליק: דפוס צ"ה פעטצאלל, תרי"ט-1859. [http://www.hebrewbooks.org/38963 הספר באתר HebrewBooks].

== ראו גם ==

* דוד יוסף עזרא

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=21728&pgnum=176 מסעי ישראל, תר"ח] (על הודו), בתוך "בני ישראל": פסקי הלכה ומקורות לבירור דינם ושאלת מוצאם, ירושלים: הרבנות הראשית לישראל, תשכ"ב-1962, עמ' קעא-קעג, באתר Hebrew Books 
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=36832&pgnum=577 מסעות בנימין השני בארץ-ישראל], בתוך מסעות ארץ ישראל, תל אביב: אברהם יערי (עורך), תש"ו-1946, עמ' 593-578, באתר Hebrew Books
* 
* 
* [https://archive.org/stream/cinqannesdevoya00benjgoog#page/n10/mode/2up מסעי בני ישראל], בצרפתית (פריס 1856), באתר Archive.org
* [http://reader.digitale-sammlungen.de/de/fs1/object/display/bsb11247192_00005.html מסעי בני ישראל], בגרמנית (הנובר 1858), באתר של ספריית מדינת בוואריה
* 

קטגוריה:ארץ ישראל: נוסעים יהודים
קטגוריה:סופרי מסע יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים רומנים
קטגוריה:ילידי 1818
קטגוריה:נפטרים ב-1864
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-19
אלסנדרו קוסטקורטה

אלסנדרו קוסטקורטה (באיטלקית: Alessandro Costacurta; נולד ב-24 באפריל 1966) הוא כדורגלן עבר איטלקי אשר שיחק בעמדת הבלם בקבוצת מילאן ונבחרת איטליה.

== קריירה ==
קוסטקורטה הפך שחקן קבוע בנבחרת איטליה לאורך שנות ה-90, כולל במונדיאל 1994 ובמונדיאל 1998. הוא פרש מנבחרת איטליה ב-1998 כשהוא מחזיק ב-59 הופעות בינלאומיות. קוסטקורטה אף החמיץ את גמר מונדיאל 1994 בעקבות השעיה.

במהלך כל הקריירה שלו שיחק אלסנדרו במילאן, במדיה זכה ב-7 אליפויות איטליה, ובחמש גביעי אירופה לאלופות.

משחקו האחרון של קוסטקורטה נערך באצטדיון סן סירו מול קבוצת אודינזה, לפני המשחק נערך טקס לכבודו, ובמהלך המשחק כבש שער מפנדל. הוא הוחלף לקול תשואות הקהל.

בשנת 2008 מונה למאמן קבוצת מנטובה מהליגה האיטלקית הרביעית, אך סיים את תפקידו כעבור שנה.

==תארים==
* 7 אליפויות איטליה
* 5 גביעי אירופה
* 4 הסופר קאפ האירופי
* הגביע איטלקי
* 5 סופרקאפ איטלקי
* 2 גביע העולם לקבוצות

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:בלמי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:מאמני כדורגל איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1966
מוצרלה

מוֹצרלה (איטלקית: Mozzarella) הוא שם של קבוצת גבינות איטלקיות טריות.

מרבית סוגי המוצרלה מורכבים מחלב תאו בלתי מפוסטר, שעובר תהליך של סיבוב בעוצמה גבוהה שמסתיים בחיתוך הגבינה והפיכתה לגושים. טעמה העדין ומרקמה הרך של המוצרלה הפך אותה לפופולרית מאוד במטבח האיטלקי וברחבי העולם.

מקור הגבינה הוא מחבל קמפניה שבדרום איטליה. מקור השם הוא מהפועל האיטלקי Mozzare, שפירושו "לחתוך" - עובדה המעידה על אופן הכנתה של הגבינה.

מקובל להגיש את הגבינה בצורה בוקונצ'יני.
==היסטוריה==
אגדה מספרת כי גבינת המוצרלה הראשונה נוצרה במפעל קטן בדרום איטליה, כאשר גבינה טרייה נפלה לתוך כד עם מים רותחים - וכך גילו את היכולת האלסטית של הגבן.

גבינות המוצרלה הראשונות נוצרו בחבל קמפניה שבדרום איטליה. מכיוון שבתהליך הייצור נזרק הגבן למים רותחים, הגבינה עוברת עיקור גם מ"חיידקים טובים". בנוסף לכך הגבינה לא עוברת המלחה וכתוצאה משני אלו חיי המדף של הגבינה היו קצרים במיוחד. בשל חיי המדף הקצרים של המוצרלה ובשל העובדה שרק בקמפניה ידעו לייצר אותה - רק לעיתים רחוקות יצאו מחוץ לגבולות קמפניה. במרוצת השנים התפתחו טכניקות פסטור וקירור שאפשרו חיי מדף ארוכים יותר למוצרלה, וזו התפשטה אל אזורים אחרים באיטליה.

החל מהמאה ה-18 קיים ייצור תעשייתי מאסיבי של מוצרלה בכל רחבי איטליה וכן בעולם כולו. אולם, חוות משפחתיות בדרום איטליה ממשיכות לייצר מוצרלה ביתית ואיכותית בכמויות קטנות עבור לקוחות מקומיים, בטכניקות שעוברות מדור לדור שנים רבות.

==פיצה==
המאכל המוכר ביותר שיש בו מוצרלה הוא פיצה. אף על פי שהיום קיימות גבינות רבות בהן משתמשים על מנת להכין פיצה, הפיצה הנפוליטנית המקורית הוכנה עם גבינת מוצרלה. האיטלקים משתמשים במוצרלה גם להכנת לזניה ולהכנת סלט קפרזה.

==הכנת הגבינה==
שיטות ההכנה של המוצרלה נגזרות מהשיטה המסורתית העתיקה של עשיית הגבינה. חלב באפלו גולמי, הוא המרכיב העיקרי בגבינה, נחשב למזין מאוד והוא עשיר בשומן ובקזאין - חלבון החלב. החלב מגיע מוחמץ ומוצק, ועובר תהליך בסיסי של ייבוש. הגֶבּן נטחן לחלקים קטנים ועובר תהליך של סיבוב מהיר במתקן מעגלי שדומה לטחנת קמח. בשלב זה, כאשר הגֶבּן הפך לפירורי גבינה קטנים, הוא נטבל במים חמים עד שמרקמו נהיה דומה לזה של גומי. כעת, לאחר שהגבן לש את גוש הגבינה מעט, נוצר גוש מוצרלה גולמי שאותו ניתן לחתוך (Mozzare, באיטלקית). לרוב מקובל להשרות את גוש הגבינה במי-מלח במשך מספר שעות בטרם הוא מוכן.

באיטליה מוצרלה נחשבת איכותית כשהיא רכה.

==ערכים תזונתיים==

המוצרלה עתירת שומן וחלבון, לפיכך יש לה ערך תזונתי גבוה. צבעה הלבן של המוצרלה נובע מכך שהיא מיוצרת מחלב באפלו ולא מחלב פרה, שכן מרבית הגבינות הקשות המיוצרות מחלב פרה הן בצבע צהוב. בעונות מסוימות המוצרלה עשויה לקבל צבע צהוב במקצת שמקורו בתזונת הבאפלו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20081017165243/http://www.mozzarelladibufala.org/allestimento.htm על מוצרלה]
* 
* [https://web.archive.org/web/20070929005930/http://www.menopausa.it/INFORMAZIONEDISINFORMAZIONE.htm עוד על מוצרלה] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גבינות איטלקיות
קטגוריה:גבינות לבנות
תנועת החרות הנאציונל-סוציאליסטית

תנועת החירות הנציונל-סוציאליסטית (בגרמנית: Nationalsozialistische Freiheitsbewegung) הייתה מפלגה לאומנית בגרמניה שפעלה באפריל 1924 – 27 בפברואר 1925.
 
== היסטוריה == 
לאחר כישלון הפוטש במרתף הבירה נלכד אדולף היטלר מנהיג המפלגה הנאצית שהוביל את הפושט ומנהיגים אחרים כהרמן גרינג וארנסט רהם, ראש האס אה יצאו לגלות. הרשויות ברפובליקת ויימאר החליטו להוציא את המפלגה הנאצית מחוץ לחוק. בעוד היטלר יושב בכלא מפלגתו התפרקה לכמה חלקים: חלק הצטרפו לארגון-גג רדיקלי בצפון גרמניה וחלק אחר חבר לאגודה פאן-גרמנית קטנה במדינת בוואריה. החלק הראשון ייסד את מפלגת החירות הנציונל-סוציאליסטית ובראשה הועמד הגנרל אריך לודנדורף מפקד הצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה. שני מנהיגים בולטים נוספים של המפלגה היו אלפרד רוזנברג והרוקח הצעיר והשאפתן גרגור שטראסר.

המפלגה החליטה לרוץ לבחירות לרייכסטאג שנקבעו לתחילת שנת 1924. בבחירות המפלגה זכתה לשלושים ושנים מושבים בפרלמנט. בסוף שנת 1924 הרייכסטאג פוזר בשל התפרקות הקואליציה והמפלגה רצה לבחירות נוספות בדצמבר של אותה שנה. בבחירות אלו המפלגה ספגה מפלה וזכתה בארבעה-עשר מושבים בלבד, אולם לודנדורף, רוזנברג ושטרסר נכנסו בכל זאת לפרלמנט. כשהיטלר סיים לרצות את עונשו בכלא המפלגה חדלה להתקיים - שטרסר ורוזנברג חזרו למפלגה הנאצית ולודנדורף, שבתחילה סירב, וויתר לבסוף וחבר גם הוא להיטלר.

חרות
חרות
סלאבקו קווטרניק

סלאבקו קווטרניק (בקרואטית: Slavko Kvaternik; 1878–1947), מראשי תנועת האוסטאשה, התנועה הפשיסטית הקרואטית, ושר המלחמה בממשלת המדינה הקרואטית העצמאית בתקופת מלחמת העולם השנייה, בראשה עמד אנטה פאבליץ'.
== ביוגרפיה ==
סלאבקו קווטרניק נולד בקרואטיה. את הקריירה הצבאית שלו החל כקצין מטה בצבא האוסטרו-הונגרי, לאחר שסיים לימודים באקדמיה צבאית. ב-1918 הוא פיקד בהצלחה על ניסיון של כוחות קרואטיים להדוף את הצבא ההונגרי מאזורים מסוימים בקרואטיה.

לאחר שפרש מהצבא בשנת 1921, הצטרף ל"מפלגת החוק", שהפכה אחר כך לתנועה האוסטאשית. ב-10 באפריל 1941, מיד עם כניסת הכוחות הגרמניים לזאגרב, הכריז קווטרניק ברדיו זאגרב על הקמתה של המדינה הקרואטית העצמאית ועל הקמת ממשלה קרואטית עצמאית בראשותו של אנטה פאבליץ', שחזר כעבור ארבעה ימים מגלות באיטליה מלווה בכמה מאות פעילים אוסטאשים. קווטרניק מונה לשר המלחמה ולמפקד הצבא. הוא החל מיד בגיוס כוחות לצבא החדש, כשהוא מתבסס בעיקר על קצינים לשעבר בצבא האוסטרו-הונגרי.

בסוף שנת 1942 הודח קווטרניק מתפקידו בעיקר בשל המתיחות שנוצרה בין פאבליץ' לבין אאוגן קווטרניק, בנו של סלאבקו, שעמד בראש שירותי הביטחון הקרואטיים. קוואטרניק ובנו הוגלו לסלובניה. לאחר המלחמה, באביב 1945, נלכד סלאבקו קווטרניק על ידי צבא ארצות הברית. הוא הוסגר ליוגוסלביה, שם הועמד לדין והוצא להורג בירייה ב-13 ביוני 1947, בקשר לחברותו בתנועת האוסטאשה, היחידה מבין משתפי-הפעולה עם הנאצים שהקימה בעצמה מחנות ריכוז והשמדה של ממש, דוגמת יאסנובאץ.

קווטרניק היה נשוי לאולגה, יהודייה למחצה ובתו של יוסיף פרנק, ממייסדי "מפלגת הזכויות" הקרואטית, המפלגה שמתוכה קמה אחר כך תנועת האוסטאשה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.vojska.net/eng/biography/k/kvaternik/slavko/ סלאבקו קווטרניק - ביוגרפיה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קרואטים משתפי פעולה עם הנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:פושעי מלחמה אוסטאשים
קטגוריה:אישים שהוסגרו
קטגוריה:המדינה העצמאית של קרואטיה: אישים
קטגוריה:ילידי 1878
קטגוריה:נפטרים ב-1947
קטגוריה:קרואטים שנפטרו במאה ה-20
קטגוריה:יוגוסלבים שנפטרו במאה ה-20
נאשונל סמלינג

נאשונל סמלינג (בנורווגית: Nasjonal Samling) הייתה מפלגה שפעלה בנורווגיה בשנים 1933–1945. המפלגה דגלה באנטישמיות, אנטי-דמוקרטיה, אנטי-קומוניזם ואנטי-ליברליזם. הייתה זו מפלגה-אחות של המפלגה הנאצית, והיא שיתפה עמה פעולה בזמן הפלישה הגרמנית לנורווגיה ובמהלך שנות הכיבוש הגרמני והנהיגה את משטר שיתוף הפעולה הנורווגי עם הנאצים. המפלגה מעולם לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה בבחירות חופשיות בנורווגיה ומעולם לא שלחה נציגים לסטורטינג, הפרלמנט הנורווגי.

== היסטוריה ==
המפלגה הוקמה ב-17 במאי 1933 על ידי וידקון קוויזלינג ופרקליט המדינה יוהאן ברנהרט היורט. בבחירות שהתקיימו ארבעה חודשים לאחר הקמת המפלגה היא זכתה ב-22,750 קולות, כ 2.2% מהקולות, ולא שלחה אף נציג לפרלמנט. היות שהמפלגה הדגישה קו אנטישמי ופרו-גרמני, התנערה ממנה הכנסייה הנורווגית. מספר חבריה צנח ל-2,000 חברים בלבד ובבבחירות 1936 כשלה שוב, עם שיעור תמיכה של 1.8%.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939 ביקר קוויזלינג בברלין, שם נפגש עם אדולף היטלר, קיבל כסף שהיה מיועד למימון פעולות המפלגה, והבטיח להיטלר שבמקרה של פלישה גרמנית תוכל מפלגתו לתפוש את השלטון בנורווגיה ולהקים ממשלה פרו-גרמנית.

ב-9 במאי 1940, כאשר פלשה גרמניה הנאצית לנורווגיה, הודיע קווזלינג על הפיכה במהדורת החדשות ואילץ את הממשלה החוקית ואת המלך הוקון השביעי להימלט ובסופו של דבר לצאת לגלות בבריטניה.

לאחר הצלחת הגרמנים מונה קווזלינג לראש ממשלת נורווגיה. קוויזלינג לא נהנה מתמיכה ציבורית וממשלתו שרדה חמישה ימים בלבד, עד שיוזף טרבובן התמנה לרייכסקומיסר (ממונה מטעם הרייך), בעל הסמכות הגבוהה ביותר בנורווגיה וכפוף ישירות להיטלר, וקוויזלינג נעשה כפוף לו.

בשנות הכיבוש הגרמני המפלגה שיתפה פעולה עם הכובשים והייתה אחראית להשמדתם של 800 יהודים מתושבי נורווגיה ולפעולות נגד המחתרת הנורווגית.

לאחר שחרור נורווגיה על ידי בעלות הברית, קוויזלינג ושני מנהיגים אחרים של הנאשונל סמלינג, אלברט ויליאם הגלין ורגנאר סקנקה, נשפטו לגזר דין מוות מול כיתת יורים. בזמנים מאוחרים יותר משפטים אלו היו שנויים במחלוקת, שכן עונש המוות הושב לחוק הנורווגי רק לקראת סוף המלחמה, על ידי הממשלה הגולה, לענישת פושעי המלחמה. מפלגת הנאשונל סמלינג הוצאה מחוץ לחוק.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נורווגיה: מפלגות
קטגוריה:משטרים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נורווגיה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפלגות נאציות
קטגוריה:ארגונים משתפי פעולה עם הנאצים
קטגוריה:שואת יהודי נורווגיה
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1933
אפרים זלמן מרגליות

הרב אפרים זלמן מרגליות (י"ט בכסלו ה'תקכ"א, 27 בנובמבר 1760 – כ"ד באב ה'תקפ"ח, 4 באוגוסט 1828) היה רב מחכמי ה"קלויז" בברודי, מחבר ספרות תורנית פורה ומחשובי הפוסקים בדורו.

נודע גם בעשירותו המופלגת ממסחר ביהלומים. בעקבות ספרו הגנאלוגי "למעלות היוחסין" מוכר ייחוסה של משפחת מרגליות לרש"י ובעקבותיו לדוד המלך.

== קורות חייו ==
נולד לרב מנחם מאניש מרגליות, בן למשפחה מיוחסת מצאצאיו של הרב אלכסנדר סנדר שור. למד אצל דודו הרב אלכסנדר סנדר מרגליות וכן בישיבתו של הרב יצחק אייזיק מקוריץ. בצעירותו כיהן תקופה קצרה ברבנות אוהנוב (היבניב). לאחר שהתעשר בעסקי היהלומים, התמסר ללימוד התורה אך סירב לקבל על עצמו משרה רבנית. עושרו נתן בידיו כוח ותוקף להילחם בעירו נגד גבירים שהשתמטו מתשלום מיסי קהילה שלא כדין.

מבין חיבוריו נפוצו בייחוד ספרו על דיני קריאת התורה "שערי אפרים" ויצירתו "מטה אפרים" העוסקת בהלכות הימים הנוראים. ספרים אלה הפכו לספרי יסוד בתחומם ויצאו במהדורות רבות, שלכמה מהן צורפו הערות ונספחים מאת חכמים שונים.

היה אחד מאלה שהסמיכו להוראה את הרב חיים הלברשטאם.

אחיו היה הרב חיים מרדכי מרגליות מחבר הספר שערי תשובה על השולחן ערוך. הסכים על הספר ליקוטי מוהר"ן. אחד מחתניו היה רבי יעקב יהושע הורוביץ, נכדו של רבי פנחס הורוביץ בעל ה"הפלאה".

== עוגן בעצי משפחה רבניים ==
בספרו מעלות היוחסין, חקר ומצא קשרי משפחה לשושלות רבנים חשובים שחיו כעשרה דורות לפניו כמו הרב משה איסרליש (הרמ"א), וכן לבעלי התוספות מתחילת ימי הביניים, ובראשם רבנו תם נכדו של רש"י. לפי מסורת שהייתה למשפחתו של רבנו תם, הם מיוחסים עד דוד המלך, והספר מביא את השושלת המשוערת לפי מסורת זו של בית דוד. בספרו גם מצא קשרים עם שושלות רבניות שחיו קרוב לימיו, כמו קשרים עם צאצאי הרב נפתלי כ"ץ מחבר הספר 'סמיכת חכמים' (חי כמאה שנה קודם לרב מרגליות), שאף הוא היה בעל מסורת על היותו משושלת בית דוד.

משפחת מרגליות הייתה משפחת רבנים ידועה, ומשפחות רבניות נטו לחפש קשרי נישואין ביניהן לבין עצמן, בייחוד אם נודע שיש להן "יחוס" לבית דוד. כך נוצרה קבוצה של "שושלות רבניות" המיוחסות לבית דוד, רבים מהם דרך קשרי נישואין עם צאצאי הרב מרגליות או קרובי משפחתו. משפחות אדמורים ורבנים מדפיסים ומציגים גם כיום ספרי יוחסין, ובהם רשימות עד הקשר למשפחת מרגליות, ומשם לפי העץ שבספר מעלות היוחסין, עד דוד המלך. בין משפחות אלו נמנים משפחת רוקח (שושלת אדמורי בלז), משפחת קוק בעקבות משפחת יפה, משפחת ברנדוויין (שושלות אדמורי סטרטין ופֶלשטין), בידרמן (שושלת אדמורי ללוב) ועוד.

== חיבוריו ==
* 
* 
* 
* 
* 
* (מנהגי חודש אלול והימים הנוראים)
* (חיבור על הלכות טריפות)
* 
* (ביאור שמות הגיטין של ה"בית שמואל")
* יד אפרים - ביאור על המגן אברהם ועל הטורי זהב והשפתי כהן.
* 
* - על הלכות קריאת התורה.
* - שני פירושים על פסיקתא רבתי.
* - ספר הדן בגנאלוגיה וכולל את מגילת היחוס של משפחתו, עד בית דוד.
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=8713&st=&pgnum=2 מקנה וקניין] מתרץ את השגות רבי יעקב לורברבוים על סבו רבי אלכסנדר סנדר שור בהלכות מכירת חמץ.
* [https://beta.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=33974&pgnum=24 קונטרס שפה נאמנה], באתר היברובוקס - תשובה בעניין ״אם מותר לסדר התפלה בלשון אשכנז ולהתפלל בו בצבור״.
חיבוריו ההלכתיים מפורסמים ומצוטטים על ידי הפוסקים שבאו אחריו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:ברודי: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ילידי 1762
קטגוריה:נפטרים ב-1828
שארל השלישי, דוכס בורבון

שארל השלישי, דוכס בורבון (17 בפברואר 1490 – 6 במאי 1527) היה איש צבא צרפתי.

==ביוגרפיה==
שארל היה בנו של ז'ילבר, רוזן מונפנסייה וקלרמון (כיום בחבל אוברן שבצרפת). ב-1496 נפטר אביו וב-1501 נפטר אחיו הבכור לואי השני, מה שהותיר את שארל היורש של כל נחלות המשפחה באוברן. ב-10 במאי 1506 נישא לסוזאן, דוכסית בורבון, והפך בזכותה לדוכס בורבון.

ב-1507 ליווה שארל השלישי דוכס בורבון את לואי השנים עשר מלך צרפת במסעו לג'נובה (שבצפון מערב איטליה), וב-1512 נשלח על ידי המלך להגן על חבל בורגון בפני כוחותיו של מקסימיליאן הראשון קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-1515 נתמנה למפקד העליון של הצבא הצרפתי על ידי פרנסואה הראשון מלך צרפת. באותה שנה פיקד על חיל החלוץ בקרב מאריניאנו (בצפון איטליה) נגד כוחות האימפריה הרומית הקדושה, ונתמנה למושל העיר מילאנו. שארל הגן על מילאנו בפני כוחות האימפריה אך ב-1518 נקרא לשוב לצרפת.

ב-1521 נפטרה אשתו והורישה לו את כל נחלות בית בורבון, מה שגרם לסכסוך בינו לבין המלך פרנסואה הראשון שדרש נחלות אלה לעצמו בזכות אמו. בעקבות סכסוך זה, כרת שארל הסכם סודי עם קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ועם הנרי השמיני מלך אנגליה, שתכננו פלישה לצרפת. ההסכם התגלה קודם זמנו ושארל השלישי נמלט לחצרו של קרל החמישי והתמנה לסגן מפקד צבא האימפריה באיטליה. ב-1525 לחם נגד הצרפתים בקרב פאביה (בצפון איטליה) שבו נפל המלך פרנסואה הראשון בשבי כוחות האימפריה ונלקח כאסיר למדריד.

ב-1527 פיקד על צבא שכירים ספרדי-גרמני שנשלח על ידי קרל החמישי כנגד האפיפיור קלמנס השביעי, שנתמך על ידי הצרפתים. קרל החמישי לא דאג לשלם את משכורות החיילים, שפתחו בשוד ובביזה במדינת האפיפיור (בצפון ובמרכז איטליה) כדי לפצות את עצמם. ב-6 במאי 1527 הגיע שארל השלישי עם חייליו לרומא וכבש את העיר, אך באותו יום נהרג בידי הצורף והפסל האיטלקי בנוונוטו צ'ליני, שהיה בן חסותו של האפיפיור קלמנס השביעי. לאחר מותו, בזזו חייליו את העיר (ביזת רומא).

אחרי מות שארל השלישי, אוחדו כל נחלותיו עם אלה של הכתר הצרפתי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים

קטגוריה:ילידי 1490
קטגוריה:נפטרים ב-1527
ערק

בקבוק ארק של מותג [[עלית הארק הישראלי]]
ערק או ארק (בערבית: عَرَق) הוא משקה אלכוהולי השייך למשפחת משקאות אניס המיוצר בעיקר בסוריה, ישראל, ירדן, לבנון, מצרים ומרוקו. הופק לראשונה בארצות ערביות וים תיכוניות כמו: ארץ ישראל, לבנון, טורקיה, סוריה, לוב, תוניסיה, מרוקו, ותימן. מקור השם ערק בערבית, ומשמעותו היא "זיעה" (בשל תהליך הזיקוק באידוי וטפטוף).

את הערק מייצרים על ידי התססה של ענבים (ובעבר גם תמרים) או תאנים (כפי שנהוג בלוב ותוניסיה) ולאחר מכן זיקוק הנוזל המותסס, לצורך העלאת ריכוז האלכוהול שבו. לפני הזיקוק (על פי רוב, לפני הסבב השני של הזיקוק) מוסיפים לנוזל זרעי או עלי אניס מיובשים, שמקנים לו את טעמו הייחודי. המשקה שקוף כמים (חסר צבע) ובעל תכולת אלכוהול של 40% – 80%. תכולת האלכוהול חייבת להיות גבוהה, משום שמקור טעמו של המשקה הוא בשמנים האתריים של האניס, ואלו מומסים באלכוהול. כמו וודקה ומשקאות אלכוהוליים אחרים, צריכה מרובה שלו עלולה להוביל לאלכוהוליזם ולנזק בריאותי.

את הערק מקובל לשתות עם קרח או מים קרים. בערבוב המשקה עם מים, יורד ריכוז האלכוהול ועימו יכולת המסת השמנים האתריים. ירידה ביכולת ההמסה, מוציאה את השמנים מן התמיסה והם מופיעים כתרחיף של טיפות שמנים אתריים זעירות בתוך המשקה, ובמצב זה מקבל הערק מראה "חלבי".

הערק דומה למשקה הטורקי ראקי ולמשקה היווני אוזו. ניתן גם להגיש עם תמצית טעם שקדים (רוזטה), עם נענע או לימון. לפעמים מוסיפים שורש אקסוס (שוש קירח) או וניל לבקבוק. ביוון נהוג להכין משקה ערק בתוספת מסטיקא. בפי יהודי צפון אפריקה נקרא הערק "מֵחְיָה". משקה נוסף בסגנון הערק הוא ה"בוּכַה", המופק מתאנים ומיוצר בעיקר בקרב יהודי צפון אפריקה.

ערק שמקורו באזור זחלה שבלבנון מובדל מערק אחר בכינוי "ערק זחלאווי", ונחשב כיוקרתי יותר. אחד המותגים הבולטים בישראל אצל הערבים הוא ערק רמאללה ו"ערק חדאד" ואצל היהודים הוא "עלית הארק", המיוצר על ידי יקב הגליל, בבעלות משפחת גולד משנת 1824.

בקום מדינת ישראל, בעקבות תקופת הצנע ובזכות מחירו הזול של הערק, הוא נהפך לפופולרי בקרב העולים החדשים. ב-1 ביולי 2013, בעקבות רפורמה במיסוי על משקאות חריפים, הוכפל מחירו של בקבוק ערק, לצד הוזלה במחיריהם של משקאות אלכוהוליים יקרים יותר.

== קישורים חיצוניים ==

* צמ"ד אונליין (מכון ויצמן) - שאל את המומחה: [http://davidson.weizmann.ac.il/online/askexpert/physics/האם-ניתן-למנוע-את-היווצרות-הצבע-הלבן-בערבוב-מים-וארק-נופר מדוע הערק מלבין לאחר הוספת מים?]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משקאות אניס
קטגוריה:משקאות מזוקקים
קטגוריה:משקאות אלכוהוליים
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
טראוטוניום

250px
טראוטוניום (בגרמנית: Trautonium) הוא כלי נגינה אלקטרוני מונופוני, שהמציא פרידריך טראוטוויין (Friedrich Trautwein) בסביבות 1929 בברלין.

בהמשך הצטרף אליו אוסקר זאלה (Oskar Sala) ופיתוח הכלי נמשך עד מותו של זאלה בשנת 2002. הכלי איננו מופעל במקלדת אלא באמצעות תיל רזיזטיבי (נגד), המתוח מעל לוח מתכת ונלחץ להפקת צליל. לחיצת התיל סוגרת מעגל חשמלי, כאשר נקודת המגע קובעת את אורך התיל בו יעבור הזרם, ולכן את ההתנגדות החשמלית. כך ניתן להפיק צלילים שונים. נגינה אקספרסיבית בתיל זה התאפשרה בהחלקה עליו או ביצירת ויבראטו בתנועות קטנות.

פאול הינדמית כתב כמה שלישיות קצרות לשלושה טראוטוניומים מכווננים לשלושה גבהים שונים: קול בס, קול אמצעי וקול גבוה. אחד השכלולים הראשונים של זאלה הייתה הוספת מתג לשינוי הכוונון הסטאטי. בהמשך הוסיף מחולל רעש ומחולל מעטפת (שנקרא Schlagwerk), מסנן רכיבי צליל (מסננים אחדים של טווחי תדרים) והמתנדים התת-הרמוניים. המתנדים הללו מחוללים גובה עיקרי וכמה הרמוניות, שאינן מכפלות של הטון היסודי, אלא קטעים שלו. אפשר לערבל ארבעה מן הגלים הללו והנגן יכול לעבור בין מערכים אלה, המוגדרים מראש. משום כך נקרא הכלי "טראוטוניום ערבול". אוסקר זאלה חיבר מוזיקה לסרטים תעשייתיים, אבל הפסקול המפורסם ביותר שלו הכיל את הרעשים לסרט "הציפורים" של אלפרד היצ'קוק.

היצרן הגרמני דֶפפר (Doepfer) משווק אביזרים, המשווים לסינתסייזר אופי דמוי טראוטוניום.

==ראו גם==
* תרמין
* אונד מרטנו
* סאבהארכורד

==קישורים חיצוניים==

* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.trautonium.com Trautonium resource]
* [http://www.doepfer.de Doepfers Website]
* [https://web.archive.org/web/20051212053801/http://extra.schematron.com/ Neumixturtrautonium VST]
</div>

טראוטוניום
טראוטוניום
הסכם פאס

שטח מדינת החסות מרוקו לאחר הסכם פאס
הסכם פֶאס (בערבית: معاهدة فاس; בצרפתית: Traité de Fès) הוא הסכם שנחתם ב-30 במרץ 1912 בעיר פאס במרוקו, בין עבד אל חפיד, סולטאן מרוקו, לבין ממשלת צרפת, ובו הוחלט על הפיכתה של מרוקו למדינת חסות צרפתית. 

== הרקע ==
להסכם החסות קדמו שני משברים. במשבר טנג'יר, שהתרחש בשנת 1905 בעת ביקור הקייזר וילהלם השני בטנג'יר הצהיר הקייזר כי מרוקו מדינה עצמאית, וכי השליטה הצרפתית אינה מקובלת על גרמניה אשר תובעת זכויות קולוניאליות בשטחה של מרוקו. במשבר המרוקאי השני, בשנת 1911, אף הונחתו כוחות צבא גרמניים בנמל אגאדיר שבחופי מרוקו, צעד שנחווה כמאיים, הן כלפי הקולוניה המרוקאית, והן כלפי המעצמות בריטניה וצרפת. 

== ההסכם ==
בתמורה לחתימה על ההסכם ולהכרה במרוקו כמדינת חסות של צרפת, הורחבו והוגדרו גבולותיה של מרוקו, והיא קיבלה את הגנת המעצמה הצרפתית כנגד האיום הגרמני. בנוסף, הוקפאו, עם חתימת ההסכם, תביעותיה הטריטוריאליות של ספרד כלפי מרוקו, מצפון ומדרום.

== הטבח ביהודי פאס בעקבות ההסכם ==

בעקבות הסכם פאס ניסו מורדים מוסלמים לפגוע בנכסים צרפתיים שונים בעיר ומשנכשלו החלו בסדרת פרעות אנטי-יהודיות בין 17 ל-19 באפריל 1912 (ל' בניסן - ב' באייר התרע"ב), שבוע לאחר חג פסח וחגיגות המימונה.

== פקיעת ההסכם ==
תוקפו של הסכם פאס פג רק בשנת 1956. הסכם זה, שהתאים לתחילת המאה העשרים, לא התאים לשאיפותיה הבדלניות של מרוקו לאחר תום מלחמת העולם השנייה, כאשר גרמניה פסקה מלהוות איום צבאי. אולם פירוק הסכם החסות לא היה מקובל על ממשלת צרפת. במסגרת התנגדותה לפירוק ההסכם, כפתה צרפת על סולטאן מרוקו מוחמד החמישי לצאת מתחומי ארצו לגלות, מאחר שסברה כי הצהרותיו היוו איום מדיני על ההסכם. רק בשנת 1956, לאחר מאבק מר, קיבלה מרוקו את עצמאותה המדינית, השתחררה מהסכם פאס, והסולטאן מוחמד החמישי שהוגלה קודם לכן על ידי הצרפתים, קיבל את הרשות לחזור למרוקו. עם שובו שינה את תוארו מ"סולטאן" ל"מלך" והכריז על עצמאות המדינה. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
פאס
קטגוריה:בריתות
פאס
קטגוריה:פאס
קטגוריה:1912 בצרפת
325

== אירועים ==
* קיסרות אקסום מקבלת את הנצרות כדת מדינה. זה המדינה השנייה בה נצרות הוכרזה כדת המדינה. 
* תחילת בניית כנסיית המולד.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==

==קישורים חיצוניים==
339

== אירועים ==

== נולדו ==
* אמברוזיוס, ההגמון של מילאנו, זכה למעמד קדוש נוצרי (תאריך משוער; נפטר ב-397)

== נפטרו ==

* אביי, מגדולי האמוראים. 

.

== לוח שנה ==

==קישורים חיצוניים==
987

== אירועים ==
* הצלחות גדולות לכוח מורי בראשות אל-מנסור. מורים מגיעים צפונית לנהר דורו.
* איג קאפה הוכתר למלך צרפת. צאצאיו של קאפה, בני השושלת הקאפטינגית, משלו ברציפות בצרפת (אם כי מן המאה הארבע עשרה תחת השם "שושלת ולואה" ולאחר מכן "שושלת בורבון") עד שנת 1848

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1050

== אירועים ==

== נולדו ==
* (1050 לערך) - מריה מאלניה, ביתו של בגרט הרביעי ואשת קיסרים ביזנטיים (נפטרה לאחר 1103)

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1084

== אירועים ==
* 13 בספטמבר – רידיגר הוצמן, בישוף העיר שפייר מפרסם כתב זכויות נרחב ליהודים שיבואו להתגורר בעיר, ובכך מביא להתבססות יהדות שפיירא.
* הצבא של אמיר סרגוסה בפיקודו של אל סיד הביס את צבא ארגון.
* הנוצרים התחילו מצור על טולדו.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1211

== אירועים ==
* ג'ינגיס חאן מוביל את צבאו דרך מדבר גובי לכיבוש ממלכה של שושלת ג'ין בצפון סין. 

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
גאבלה

הגאבלה (gabela, בקרב קהילות סרביה נקרא גם פֶּצָ'ה, peča), בארצות הרומניות (נסיכות מולדובה וולאכיה), בבולגריה, בהונגריה ובסרביה היה מס עקיף שהוטל על השחיטה הכשרה של עופות ובהמות ומקורו בתקופה העות'מאנית.

ההכנסות שנוצרו מגביית המס נועדו למימון הפולחן הדתי של הקהילה היהודית וגם למימון מוסדות הקהילה, בית הספר, בית החולים, בית המחסה לזקנים ולנכים ומוסדות צדקה אחרים.

המס אושר בהוראות הנסיכויות של מיכאי רקוביצה בשנת 1764, גריגורה אלכסנדרו גיקה בשנת 1777, קונסטנטין איפסילנטי בשנת 1799 ויואן סנדו סטורזה בשנת 1825.

==ראו גם==
גאבלה (צרפת)

== לקריאה נוספת ==
* Evreii din România în texte istoriografice (יהודי רומניה בטקסטים היסטוריוגרפיים) אנטולוגיה בהוצאת הספר - בוקרשט 2004.
== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/shana/galer-1.htm תקנות בית-המדרש של קהל קיר"ה, גליציה ורוסיה בבוקרשט משנת תקפ"ו (1826)]

קטגוריה:יהדות רומניה
קטגוריה:ולאכיה
קטגוריה:נסיכות מולדובה
קטגוריה:יהדות בולגריה
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מיסים
שלמה הלוי מבורגוס

דיוקן של הבישוף סנטה מריה מתוך הספר "Retratos de Españoles ilustres"

פבלו דה סנטה מריה או פאולוס איש בורגוס, שנולד בשם שלמה הלוי (בספרדית: Pablo de Santa María; בלטינית: Paulus Burgensis; 1350–1435) היה תאולוג ואיש דת קתולי, בישוף העיר בורגוס, פרשן מקרא והשר שומר-החותם במועצת קסטיליה . סנטה מריה היה יהודי מומר וטרם טבילתו כיהן כרבה של בורגוס. 

שלמה הלוי נולד למשפחה שבלטה בפעילותה בתחום הכספים בחצר המלוכה בקסטיליה. בשנת 1389, נשלח לייצג את חצר המלוכה הקסטיליאנית בחבל אקוויטניה שבצרפת. בהיותו שם נעצר כבן ערובה, והיה כלוא בית כלא בלונדון. ככל הידוע נטבל לנצרות ב-21 ביולי 1390, אך אפשר שאין זה התאריך המדויק; ישנה השערה שנטבל, כמו יהודים רבים אחרים, בעקבות פרעות קנ"א כעבור שנה. יחד עמו התנצרו גם בניו, בתו ואחיו. אשתו חואנה בנבנישתי נשארה יהודייה. בשנת 1406 בעקבות חוק שהתיר ליהודים לחזור ליהדותם, בתם ביאטריס, וטודרוס בן הזקונים שלהם, חזרו ליהדות. לאחר התנצרותו עבר לפריז בה למד לימודי תאולוגיה. 

בשנת 1394 עבר לאביניון ושם התקרב לאפיפיור בוניפקיוס התשיעי. באותה העת גם החל לפעול במרץ כדי להמיר את יתר היהודים, ופרסם כתבי פולמוס כדי להוכיח את אמיתות הנצרות. במקביל החל לעלות במעלות הכמורה ומונה לתפקידים נכבדים. בשנת 1403 מונה לבישוף של העיר קרטחנה וּבשנת 1415 מונה לבישוף של עיר הולדתו בורגוס. משנת 1407 והלאה החזיק בתואר שומר-החותם במועצה המלכותית הקסטיליאנית.

נכדתו, תרזה מקרטחנה, שנולדה ב-1425 כנוצרייה, הייתה בבגרותה נזירה קתולית משכילה, ואחת מחלוצות המחשבה הפמיניסטית בעולם.

אשתו חואנה, שסירבה להתנצר יחד איתו ונותרה ביהדותה, היא גיבורת הספר "אשת הרב אשת הבישוף" מאת דוד יעקבסון וחיותה דויטש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים מומרים ספרדים
קטגוריה:בישופים קתולים
קטגוריה:מתנצרים
קטגוריה:ילידי 1350
קטגוריה:נפטרים ב-1435