OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סרטי שפירא

שמאל
סרטי שפירא היא חברת הפקה והפצת סרטים ישראלית.

החברה הוקמה בשנת 1968 על ידי איש העסקים דוד שפירא והייתה מהראשונות שהתמחו בהפצת סרטי איכות וקולנוע לא-הוליוודי. בין הסרטים שהפיצה בארץ היו כנופיות ניו יורק, טראפיק אמלי, 4 חודשים, 3 שבועות ויומיים וסרטים נוספים. לעיתים אף לקחה חלק בהפקות סרטים מקוריות.

בשנת 1986 פתחה החברה בית קולנוע במתחם דיזנגוף סנטר, שנקרא קולנוע דיזנגוף ושימש כבית הקולנוע הראשי עבור הקרנות סרטי החברה. בכך לקחה חלק במגמה של חברות הפצה והפקה מקומיות להיכנס גם לשוק הקרנת הסרטים. בית הקולנוע פעל ברציפות במשך 25 שנים, אך חווה קשיים כלכליים בשל תפיסתו כבית קולנוע מיושן לעומת קומפלקסי קולנוע חדישים כסינמה סיטי ויס פלאנט. בשנת 2011 החליטה החברה לסגור את בית הקולנוע, ולהתמקד בהפצת סרטיה בבתי קולנוע אחרים. ניתן לצפות בארכיון סרטי החברה בשירות הסטרימינג וואלה! VOD.

החברה מנוהלת על ידי משפחת שפירא מעת הקמתה - עד 2003 היה דוד שפירא מנהלה, ועם פטירתו באותה השנה הפכה דליה שפירא, אשתו, למנהלת החברה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.edb.co.il/company/55/?page=1 סרטי שפירא] באתר הקולנוע אי.די.בי
* [https://web.archive.org/web/20160217105311/http://vod.walla.co.il/channel/398/shapira-movies2 סרטי שפירא לצפייה ישירה] באתר וואלה!VOD
* 
* 

קטגוריה:חברות קולנוע
קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי קולנוע
קטגוריה:חברות ישראליות
ספורט (עיתון)

ספורט (בספרדית: Sport) הוא עיתון ספורט ספרדי המתפרסם באופן יומי. מערכת העיתון נמצאת בברצלונה שבספרד.

==היסטוריה ופרופיל==
העיתון נוסד ב-1979, ובעליו היא קבוצת Grupo Zeta.

באופן אידאולוגי, העיתון מגדיר עצמו כעיתון התומך בקבוצת הכדורגל ברצלונה, והסלוגן שלו הוא "Sempre amb el Barça" ("תמיד עם בארסה" בקטלאנית). העיתון מיועד בעיקר לקוראים קטאלונים, על-אף שהוא נכתב בשפה הספרדית. העיתון עוסק גם בקבוצת הכדורגל אספניול ובכדורגל ספרדי וקטאלוני בכלל, ובין היתר בענפי ספורט שונים, במיוחד כדורסל, ספורט מוטורי, רכיבה על אופניים, כדוריד וטניס.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:עיתוני ספורט
קטגוריה:ספרד: עיתונים
אורדינגן 05

קרפלדר פוסבול-קלוב אורדינגן 05 (בגרמנית: Krefelder Fußball-Club Uerdingen 05) הוא מועדון כדורגל מרובע אורדינגן שבעיר קרפלד שבמחוז נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. נכון לעונת 2023/2024, המועדון משחק באוברליגה צפון שהיא הליגה ה-5.

== היסטוריה ==
המועדון הוקם בנובמבר 1905 בעיר קרפלד, ובמהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 שיחק בעיקר בליגות אזוריות שונות. בשנת 1953 חבר המועדון למועדון הכדורגל של קונצרן התרופות הגרמני באייר, ושם הקבוצה הפך לבאייר אורדינגן. המועדון שיחק רוב שנותיו בליגות הנמוכות של גרמניה עד אשר העפיל בשנות ה-60 לליגה השלישית. בשנת 1971 עלה המועדון לליגה השנייה בפעם הראשונה בתולדותיו, ולאחר שסיים את עונת 1974/1975 במקום השני קודם לראשונה לבונדסליגה אך לאחר עונה אחת בלבד שב לליגה השנייה. לאחר שלוש עונות שב המועדון לליגה הבכירה. עיקר הצלחתו של המועדון היה בשנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר שיחקו בו שחקנים כמו וולפגנג פונקל, מתיאס הרגט ושטפן קונץ. בזמן זה רשם המועדון את התקופה הטובה ביותר שלו כאשר זכה בגביע הגרמני בעונת 1984/1985, בפעם היחידה בתולדותיו, וסיים במקום השלישי בבונדסליגה בעונת 1985/1986. באותה עונה אף הגיע המועדון לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, שם הודח על ידי אתלטיקו מדריד, כאשר ברבע הגמר, המועדון זכה בניצחון יוקרתי במיוחד על דינמו דרזדן מליגת העל המזרח-גרמנית בתוצאה 7-3. בעונה הבאה, הקבוצה הצעירה של המועדון הייתה לקבוצה הראשונה שזוכה בבונדסליגה עד 19 ובבונדסליגה עד גיל 17. 

בשנות ה-90 התנדנד המועדון בין הבונדסליגה לבונדסליגה השנייה, ושחקניו העיקריים היו ברנד דרהר השוער, הלמוט ראנר, מוסטפא דואן והזר יאן היינצה מדנמרק. בשנת 1995 חברת באייר משכה את שמה משם המועדון, ושמו שונה לשם המקורי, KFC אורדינגן 05. עונת 1995/1996 הייתה העונה האחרונה שמועדון זה שיחק בבונדסליגה, ולאחר ירידת ליגה זו, המועדון נקלע לקשיים כלכליים, בעיקר עקב הפסקת הסיוע הכלכלי מחברת באייר. קשיים אלו הובילו להידרדרות הקבוצה עד לליגות האזוריות של גרמניה. בשנת 2018 ניצחה אורדינגן 05 את ולדהוף מנהיים בפלייאוף והעפילה אל הליגה הגרמנית השלישית.

==תארים==
* הגביע הגרמני: 1984/85
* אליפות הבונדסליגה השנייה: 1991/92

==שחקנים בולטים==
* מנפרד בורגסמולר
* מתיאס הרגט
* רודולף בומר
* ברנד דרהר
* שטפן קונץ
* וולפגנג פונקל
* וולפגנג רולף
* אוליבר בירהוף
* יאן היינצה
* מוסטפא דואן

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל גרמניות
*
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1925
אחזור קרקע

כל [[איסט-קואסט פארק בסינגפור נבנה על שטח אדמה, כולל חופים מלאכותיים שנוצרו באחזור קרקע.]]
אדמה מאוחזרת ב[[ביירות (המחוז המרכזי)]]
מחוז [[פונטוויל שבמונקו נבנה כולו על אדמה מאוחזרת.]]
אִחזור קרקע או אחזור אדמה (באנגלית: Land reclamation או פשוט Reclamation, וגם מכונה בשל כך בעברית לפעמים רקלמציה) הוא תהליך בו יוצרים קרקע יבשה חדשה, שלפני כן הייתה חלק מאוקיינוס, מנהר או מאגם.

== שיטות ==
אחזור אדמה ניתן להשגה במספר אופנים. השיטה הפשוטה ביותר היא למלא אזור מוצף בכמות גדולה של אבן קשה ו/או בטון, ואחר כך למלא עם עפר עד להשגת הגובה הנדרש. התהליך מכונה "Infilling", והחומר מכונה בהתאמה "Infill". אזורים יבשתיים שהוצפו מאוחזרים לפעמים על ידי שאיבה של המים המציפים כדי לצור שטחי קרקע לחקלאות. ערבוב בטון עמוק (DCM) משמש בעיקר בסיטואציות בהן החומר המוצא בשאיבה עלו להיות נגוע, רעיל או מסכן ולכן יש צורך להכילו.

== שחזור חופים ==
בניית חופים היא תהליך של תיקון חופים שנפגעו, בעזרת חול או בוץ מהיבשה. הפעולה שגרתית בחופים הסובלים מארוזיה או שינויים טבעיים בלתי רצויים בקו החוף. הפתרון אינו מספק לטווח ארוך אולם הוא לפעמים זול יותר לעומת פתרונות חלופיים.

== אחזורי קרקע משמעותיים בהיסטוריה ==
* שטחי קרקע שמאחזרת סין בים סין הדרומי כדי לבנות עליהם בסיסים צבאיים מרוחקים, עומדים במרכזה של מחלוקת בינלאומית רחבה על טריטוריות ונתיבי סחר ימי.
* כשישית משטחה של הולנד, או כ־7,000 קילומטרים רבועים, נוצר באחזור קרקע.
* שטחה של מונקו גדל בכ־20% הודות לאחזורי קרקע שנעשו מסוף המאה ה־19.

== חקיקה ==
 

==ראו גם==
* אי מלאכותי
* אחזור קרקע בנמל ולינגטון
* ייבוש קרקע במונקו

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אחזור קרקע
רונן דן

רונן דן (נולד ב-25 באפריל 1961) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד בסיס חצור, מפקד בסיס תל נוף ונספח חיל האוויר בארצות הברית.

==ביוגרפיה==
דן התגייס לצה"ל ב-1979 וב-1981 סיים קורס טיס במגמת קרב. שירת כטייס קרב על מטוסי F-16 ו-F-15, ושימש מפקד קורס ראשוני קרב בבית הספר לטיסה. ב-1993 מונה למפקד טייסת 110, טייסת F-16. ב-1995 מונה למפקד טייסת 109. ב-1997 עבר למטה חיל האוויר ושימש כראש ענף תכנון, ב-1999 מונה לראש מחלקת הדרכה במטה חיל האוויר וב-2003 מונה למפקד בסיס חצור ופיקד עליו עד יולי 2006. לאחר מלחמת לבנון השנייה, הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד בסיס תל נוף, הוא פיקד על הבסיס בתקופת מבצע עופרת יצוקה ועד מרץ 2009. בשנים 2009 עד 2012 שימש נספח חיל האוויר בארצות הברית וקנדה. בשירות המילואים משמש מדריך בבית הספר לטיסה, ממיין במרכזי הערכה לאלופי משנה ובהצבת חירום במטה המבצעי של חיל האוויר.

לאחר שחרורו מונה לסמנכ"ל שיווק חטיבת מערכי מל"ט בחברת אלביט מערכות. כמו כן שימש מנכ"ל חברת גורן תעופה, חברת בת של גורן חקלאות.כיום משמש כמנכ"ל חברות TOXSORB ו-TRIPLET מקבוצת WFI.

== חיים אישיים ==
דן נשוי לרונית ואב לארבעה. בעל תואר שני במנהל עסקים בתוכנית קלוג/רקנאטי של אוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן ותואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://uvid-en.israeldefense.co.il/content/uavs-military-civil-operation רונן דן] באתר ישראל דיפנס

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:מפקדי בסיס חצור
קטגוריה:מפקדי בסיס תל נוף
קטגוריה:נספחי חיל האוויר בארצות הברית
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:ראשי להק ומחלקת ההדרכה בחיל האוויר
קטגוריה:ראשי מחלקת תכנון וארגון בחיל האוויר
קטגוריה:עובדי אלביט מערכות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
שמלת ערב

מתמודדת בתחרות [[מיס עולם]]
השחקנית [[אנדי מקדואל בפסטיבל קאן]]
שמלת ערב היא שמלה ארוכה ומפוארת הנלבשת, בין השאר, באירועים רשמיים, נשפים וטקסים. 

שמלת ערב עשויה בדרך כלל מבד איכותי ויוקרתי כגון שיפון, קטיפה ואורגנזה. שמלה זו מקבילה אצל נשים לחליפת טוקסידו הנלבשת על ידי גברים לאירועים רשמיים. לעיתים שמלות ערב הן חושפניות למדיי, בעיקר בחלק העליון והגבי. לעיתים הן כוללות קישוטים נוצצים.

תחילתן של שמלות הערב הוא בנשפים שאורגנו בבתי המלוכה ואצולה במאה ה-15. התפתחות שמלות הערב המשיכה גם בעת החדשה ובמאות ה-18 וה-19. נשים עשירות ובנות המעמד הגבוה נהגו להפגין את יופיין ואת עושרן על ידי שמלות ערב מפוארות ותכשיטים, אותן לבשו לאירועי תרבות כגון אופרה ובלט. במאה ה-20 קיבל תחום שמלות הערב דחיפה בעקבות עלייתן של כוכבות הראינוע והקולנוע. אלה נהגו להגיע לטקסים כגון פרס האוסקר ופרמיירות של סרטים בשמלות ערב נוצצות, שלעיתים "גנבו את ההצגה" וזכו לסיקור תקשורתי נרחב. בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 התרחבה האופנה של לבישת שמלות ערב חושפניות ולעיתים פרובוקטיביות בקרב כוכבות קולנוע.

בתחרויות יופי רבות המתחרות נשפטות גם על מראן בשמלות ערב.

== ראו גם ==
* שמלה
* אופנה
* דיווה

==קישורים חיצוניים==

ערב
טרישה או'קלי

טרישה או'קלי (באנגלית: Tricia O'Kelley; נולדה ב-26 בספטמבר 1968) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בתפקידה כמרלי בקומדיית המצבים "כריסטין הישנה".

==ביוגרפיה==
או'קלי נולדה מסצ'וסטס וגדלה באילינוי, היא בוגרת אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון והחלה את קריירת המשחק שלה בפרסומות בטלוויזיה.

בשנות התשעים שיחקה בתפקידי אורח בסדרות כמו "פרייז'ר", "כולם אוהבים את ריימונד" ו"מלקולם באמצע".

ב-2006 החלה לשחק בסדרה "כריסטין הישנה" כמרלי, אמא עשירה ומתנשאת שבתה לומדת בבית הספר בו לומד בנה של כריסטין (ג'וליה לואי-דרייפוס). יוצרת הסדרה ביססה את דמותה על אימהות שפגשה כששלחה את ילדיה לבתי ספר פרטיים בלוס אנג'לס.

ב-2009 הפיקה את הסרט "נערת מזג האוויר" בו שיחקה בתפקיד הראשי וב-2011 החלה לשחק בסדרה "סודות ההתבגרות" שם שיחקה את האמא החורגת של אחת הדמויות הראשיות.

בשנת 2017 גילמה את דמותה של פודל פמברטון בסדרת הטלוויזיה "המיק" ברשת FOX. 

בשנת 2019 שיחקה בסדרה "ילדות טובות" ובשנת 2020 שיחקה בסדרה "הצלצול הגואל", חידוש לסדרה באותו שם משנות ה-90. 

בנוסף לתחום המשחק היא מעצבת ובעלת עסק לכרטיסי ברכה.

או'קלי נשואה ואם לשתי בנות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1968
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
חמורבי השני

חמורבי השני (מלך בין השנים 1625–1600 לפנה"ס לערך, על פי הכרונולוגיה התיכונה) היה המלך התשיעי בממלכת ימחד האמורית, שמרכזה שכן בעיר חלב שבסוריה. הוא ירש את אביו, המלך ירים-לים השלישי.

== תקופת מלוכתו ==
בתקופת מלוכתו, עמדה ימחד בפני איום גדול מאוד בעקבות עלית כוחה של הממלכה החתית. האיום הגדול הקודם על ימחד, התרחש כ-150 שנה לפני כן, בתקופתו של שמשי-אדד הראשון. חתושיליש הראשון כבש בתקופת אביו, ירים-לים השלישי, מספר ערים חוריות שהיו בנות בריתה של ימחד. ממלכת ימחד כמעט ולא מוזכרת בדיווחיו. החתיתולוג טרבור ברייס הניח שחתושיליש עשה מספר ניסיונות לשים מצור על חלב, אבל העיר הייתה מוקפת בחומות מסיביות עם מאגרי מזון גדולים. כל זה יכול היה להביא לכישלון במצור ולפגוע בהצלחת מסע המלחמה של חתושיליש הראשון. ברייס העלה את ההשערה שחתושיליש נפצע בניסיון האחרון שלו לכבוש את העיר, בתקופת שלטונו של חמורבי השני, פציעה שהביאה למותו בשנת 1620 לפנה"ס. השערה זאת מתבססת על טקסט חתי מאוחר יותר, האומר: . למרות שחלב לא נכבשה, מסע המלחמה של חתושיליש הראשון החליש את ימחד. מלכה הפסיק להיקרא בתכתובות "המלך הגדול".

במשך כשני עשורים, הצליח חמורבי השני, בעזרת בעלי בריתו החורים, לעמוד במספר קרבות כנגד החתים, תוך שהוא הורג את בנו יורש העצר של חתושליש הראשון. חלק מהטקסטים מציינים מצביא בשם זוקרסי, שהיה המפקד של צבא חלב והוביל את המאבק כנגד הפלישות של החתים.

לפני מותו, בחר חתושיליש את נכדו הצעיר, מורשיליש הראשון, לרשת אותו. לאחר שמורשיליש הראשון הגיע לבגרות, הוא השלים את המלאכה: הוא תקף את חלב וכבש אותה, ובכך נקם את מותו של חתושיליש הראשון. הוא הרס את העיר לאחר הכיבוש, הגלה חלק מתושביה והעביר את רכושה לעיר חתושש. סביב שנת 1600 לפנה"ס, הפסיקה ממלכת ימחד להיות כוח משמעותי במזרח הקרוב.

== גורלו ויורשיו ==
הטקסטים החיתיים מציינים שמלך חלב נשבה ועשה כפרה למלך מרושיליש הראשון. הטקסטים לא מציינים מהי אותה כפרה, ומה היה גורלו לאחר שנשבה. לאחר שמורשיליש השני נרצח, החלה בממלכה החתית תקופה של אנרכיה. מלכי חלב ניצלו מצב זה, בנו אותה מחדש והרחיבו את הממלכה. לכס המלוכה עלה הנסיך סרה-אן, שהיה כנראה בנו של ירים-לים השלישי. אבל ימחד לא חזרה יותר למעמדה הקודם.

הכיבושים של חתושיליש הראשון ומורשיליש הראשון שינו את המפה הגאופוליטית במסופוטמיה וסוריה: הממלכות האמוריות הגדולות נפלו, ואת מקומן תפסו החורים בצפון מסופוטמיה והכשים בבבל, שהביאו בסופו של דבר לכיבושה של חלב על ידי ממלכת מיתני בשנת 1525 לפנה"ס.

==זהותו של חמורבי==
חלק מהחוקרים טוענים, שהיה עוד מלך בשם חמורבי, שמלך תקופה קצרה בין אירכבתום לירים-לים השלישי, וכי חמורבי שבתקופתו חלב נכבשה, הוא למעשה חמורבי השלישי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי ימחד
רודולף ברוננמאייר

רודולף "רודי" ברוננמאייר (בגרמנית: Rudolf "Rudi" Brunnenmeier, נולד ב-11 בפברואר 1941 במינכן שבגרמניה, נפטר ב-18 באפריל 2003 באולכינג שבגרמניה) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת החלוץ<ref></ref>. ברוננמאייר היה חלוץ מחונן, והוכתר כמלך השערים של הבונדסליגה בשנת 1965 בזמן ששיחק במדי מינכן 1860.

==קריירת מועדונים==
ברוננמאייר החל לשחק במינכן 1860 בשנת 1960, טרם הקמת הבונדסליגה, כאשר הקבוצה שיחקה באוברליגה הדרומית. בעונת 1963 זכתה הקבוצה באליפות הדרום, שהבטיחה לה מקום בליגת הבונדסליגה שקמה בעונת 1963/64. בעונה זו, זכתה מינכן 1860 בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על איינטרכט פרנקפורט, בו כבש ברוננמאייר את השער השני. בעונת 1964/65 הבקיע ברוננמאייר 24 שערי ליגה, וסיים כמלך השערים של הבונדסליגה. בנוסף, הגיע ברוננמאייר באותה עונה לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע, בו הפסידה הקבוצה 2-0 לווסטהאם יונייטד, במשחק בו ברוננמאייר שיחק 90 דקות. בעונת 1965/66 זכתה מינכן 1860 באליפות היסטורית, בה הבקיעה 80 שערי ליגה ב-34 משחקים. ברונמאייר בעונה זו היה חלק מטריו התקפי, כאשר תרם 15 שערים, חברו פרידהלם קונייצקה שהגיע בתחילת העונה מבורוסיה דורטמונד הבקיע 26 שערים, ופטר גרוסר הבקיע 18 שערים. בהמשך, כמות ההבקעות של ברוננמאייר ירדה, ובשנת 1968 עזב את המועדון, לאחר שהבקיע 139 שערי ליגה ב-207 הופעות, מתוכם 66 שערים בבונדסליגה והיתר באוברליגה הדרומית. ברוננמאייר הוא שיאן ההבקעות של מינכן 1860 בבונדסליגה בכל הזמנים.

לאחר עזיבת מינכן 1860 עבר ברוננמאייר לליגת העל השווייצרית, ושיחק במשך ארבע עונות בנשאטל גזמאקס ועונה אחת בפ.צ. ציריך. אחר כך שיחק ארבע עונות בברגנץ האוסטרית ושלוש עונות בפ.צ. בלצרס מליכטנשטיין.

==קריירה בינלאומית==
לברוננמאייר חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, בהן הבקיע שלושה שערים, אך הוא לא שיחק מעולם בטורניר גדול.

==חיים אישיים==
ברוננמאייר סבל בשלהי הקריירה שלו מאלכוהוליזם. על אף שנגמל, מת ברוננמאייר מהרעלת אלכוהול בשנת 2003 כאשר היה בן 62. ללווייתו הגיעו המונים, ובעיקר חבריו מתקופת הזוהר במינכן 1860 הגיעו לחלוק כבוד.

==תארים==
עם מינכן 1860
* אליפות האוברליגה הדרומית: 1962/63
* הגביע הגרמני: 1963/64
* אליפות הבונדסליגה: 1965/66

תארים אישיים:
* מלך השערים של הבונדסליגה: 1964/65

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני מינכן 1860
קטגוריה:כדורגלני נשאטל גזמאקס
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. ציריך
קטגוריה:כדורגלני בלצרס
קטגוריה:מינכן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1941
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2003
טנרקיים

טֶנְרֵקִיִּּים (שם מדעי: Tenrecidae) היא משפחה בסדרת הטנרקאים ובה מיני יונקים קטנים החיים באפריקה ובמדגסקר.

יצורים אלה דומים לקיפודים במראם והם קוצניים כמותם, אך הם קרוביהם הרחוקים של הארכף והשנבוב. הם קטנים, וניזונים מבשרם של יצורים קטנים כגון חרקים ותולעים. המינים הגדולים ניזונים גם מחולייתנים קטנים.

==מיון==
*תת-משפחה גיאוגליים (Geogalinae)
** סוג ומין יחיד טנרק גדול-אוזן (Geogale aurita).
*תת-משפחה טנרקי אורז (Oryzorictinae)
** סוג טנרק חדפי (Microgale) - בו טנרק הקרום.
** סוג טנרק האורז (Oryzorictes).
*תת-משפחה טנרקים (Tenrecinae)
** סוג ומין יחיד טנרק קיפודי קטן (Echinops telfairi).
** סוג טנרק מפוספס (Hemicentetes) - בו טנרק שפלה מפוספס.
** סוג ומין יחיד טנרק קיפודי גדול (Setifer setosus).
** סוג ומין יחיד טנרק מצוי (Tenrec ecaudatus).

הפוטמוגליים נחשבו בעבר לתת-משפחה של הטנרקיים, אך כיום היא נחשבת למשפחה עצמאית.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1821
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:טנרקאים
הברית הלאומית האוקראינית

הברית הלאומית האוקראינית (באוקראינית: Український Національний Союз) היא תנועת ימין קיצונית נאו-נאצית באוקראינה.
הארגון הוקם בדצמבר 2009.
מפלגה פוליטית נוסדה בשנת 2013.
ראש המפלגה ויטלי קריבושייב.
==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוקראינה: מפלגות
קטגוריה:אוקראינה: ארגונים
קטגוריה:מפלגות נאו-נאציות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2009
אנג'לה ת'ורן

אנג'לה ת'ורן (באנגלית: Angela Thorne; ) הייתה שחקנית אנגלייה. הייתה ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד מרג'ורי פרובישר, חברתה הטובה של אודרי פורבס-המילטון (פנלופה קית') בסדרה הקומית "האצילות מחייבת", ומהופעתה בתפקיד מרגרט תאצ'ר בסרט "Anyone for Denis".

==ביוגרפיה==
אנג'לה ת'ורן נולדה בשנת 1939 בעיר קראצ'י שבהודו הבריטית (כיום פקיסטן). אביה, ויליאם הרברט אלפרד ת'ורן, היה רופא בצבא ההודי ואמה, סילביה (לזלי), הייתה מורה. בחמש השנים הראשונות לחייה התגוררה בהודו. ת'ורן למדה משחק בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.

בתוכנית של ה-BBC המתחקה אחרי שורשים משפחתיים ששודרה באוגוסט 2010 התארח בנה של ת'ורן השחקן רופרט פנרי-ג'ונס. התברר שאביה של ת'ורן, ויליאם, שירת בחיל הרפואה ההודי והשתתף בקרב על מונטה קאסינו. כמו כן נודע כי לאבות אבותיו היה קשר ממושך עם צבא הודו.

===קריירה===
העבודה המקצועית הראשונה של ת'ורן הייתה בתיאטרון הילדים של קאריל ג'נר. אחרי שהופיעה במשך עונה בתיאטרון רפרטוארי ביורק ובשפילד, שיחקה במחזה "Night Must Fall" בתיאטרון רויאל וינדזור ובתיאטרון היימרקט. בין הפקות הטלוויזיה בהן הופיעה היו "אליזבת ר" בתפקיד לטיס נוליס , בסרט "The Liars", ובעיבוד לסיפור "הרוח מטירת קאנטרוויל" בתפקיד הראשי לצדו של ברוס פורסיית' בתפקיד הרוח. היא זכתה לשבחי המבקרים על תפקידה כמרגרט תאצ'ר בעיבוד הטלוויזיוני משנת 1982 לפארסה הסטירית . ב-1984 שיחקה בתפקיד סוזן "הדוכסית" בהפקה מחודשת בווסט אנד של המחזה "Happy Family" מאת ג'יילס קופר לצדם של איאן אוגילבי וסטפני ביצ'אם. ב-1996 כיכבה במחזה "Communicating Doors" בתיאטרון סבוי שבלונדון.

ב-1976 שיחקה ת'ורן בשני פרקים של הסיטקום "Get Some In!" בתפקיד גברת פיירפקס. ב-1977 הופיעה בתפקיד ליידי טראסקוט בפרק בסדרה "The Good Life". בין השנים 1979 ו-1981 שיחקה בתפקיד קבוע בסדרה הקומית "האצילות מחייבת". בעלה הופיע אף הוא בשני פרקים בסדרה. היא שיחקה באותו תפקיד גם בסדרת תסכיתי רדיו ב-1997, ובתוכנית טלוויזיה ספיישל חג המולד בשנת 2007. היא כיכבה בסדרה קומית נוספת "Three Up, Two Down". אחרי סיום הסדרה "האצילות מחייבת" שיחקה בתפקיד הארייט פארינגטון בסיטקום "Farrington of the F.O" מאת דיק שארפל ששודרה ב-ITV.

ת'ורן השתתפה בתפקיד אורח בפרק בסדרה "רציחות במידסומר" ובפרק בסדרה "המלחמה של פויל". ב-1989 דיבבה את תפקיד אליזבת השנייה בסרט "העי"ג" המבוסס על ספרו של רואלד דאל.

===חיים אישיים===
ב-22 בספטמבר 1967 נישאה ת'ורן לשחקן הטלוויזיה פיטר פנרי-ג'ונס לו הייתה נשואה עד למותו ב-2009. לבני הזוג נולדו שני בנים לורנס ורופרט.

==פילמוגרפיה==
* הו, איזו מלחמה נחמדה (1969) Oh! What a Lovely War
* הגורם האנושי (1979) The Human Factor
* ליידי אוסקר (1979) Lady Oscar
* (1979) North Sea Hijack
* האצילות מחייבת (1979–1981, 2007) To the Manor Born
* (1982) 
* בולשוט (1983) Bullshot
* שלושה למעלה, שניים למטה (1985–1989)
* פרחים ועשבים שוטים (1995) Cold Comfort Farm
* צעירים יפים ומבריקים (2003) Bright Young Things
* לאסי (2005) Lassie

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:בוגרות בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1939
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1939
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2023
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2023
מבצע חצב עדין

מבצע חצב עדין היה פשיטה בדרום לבנון שבוצעה על ידי שייטת 13 (הקומנדו הימי) ב-26 ביולי 1987.

==רקע==
לאור התגברות פעילות ארגוני המחבלים כנגד כוחות צה"ל בדרום לבנון הורה הרמטכ"ל, דן שומרון, על הכנת פשיטה לפגיעה במחבלים בעומק לבנון. מטרת הפעולה הייתה לפגוע ברכבי מחבלים שנעו בקרבת החוף הלבנוני בפאתי העיר צידון. הפעולה הוטלה על שייטת 13 בפיקוד אורי טאיץ. על הכוח הפושט, אשר מנה כ-26 לוחמים פיקד רס"ן יואב גלנט, מפקד פלגת הלוחמים של השייטת. במסגרת המבצע תוכננה גם הפעלת מסוקי קרב מסוג קוברה שישמשו כפתיון לרכבי המחבלים הנוסעים בחוף.

==מהלך המבצע==
הלוחמים שטו ללב ים בסטי"לים. חפ"ק מפקד שייטת 13 נותר בסטי"ל והוא היה אמון על תיאום הסיוע האווירי והימי. עם רדת הלילה עלו הלוחמים על גבי סירות גומי ושטו לעבר חוף לבנון. לאחר שהגיעו לקרבת החוף הותירו הלוחמים את הסירות במים ושחו את שארית המרחק לחוף. לוחמי השייטת נעו לנקודות המארב בתנועה חרישית. הם נערכו למארב בשתי נקודות לאורך הציר כאשר בנקודה אחת התמקמו שני צוותים, בהם צוות בפיקוד טל שאול, ובנקודה השנייה צוות בפיקוד ארז צוקרמן ומפקד הכוח כולו, רס"ן גלנט. זמן קצר לאחר מכן הגיע רכב מחבלים נושא תול"ר לקרבת נקודת המארב של צוות צוקרמן. לפקודת גלנט, הרכב הושמד על נוסעיו. זמן קצר לאחר מכן השמיד הצוות בפיקוד צוקרמן רכב מחבלים נוסף שנע לנקודה. לאחר מכן הכוח נסוג למים, שחה לעבר הסירות והתפנה לעבר ישראל. עם הלוחמים שהשתתפו במבצע נמנו גם רם רוטברג ויוסי קורקין.

למחבלים היו שבעה הרוגים וארבעה פצועים מארגון "צבא השחרור העממי" שבראשות מוסטפא סעד.

==לקריאה נוספת==
* מייק אלדר, שייטת 13, ספרית מעריב, 1993, עמודים 649–650.
* אלישיב שמשי, "ממני תראו וכן תעשו", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2016, עמודים 235–248.

==קישורים חיצוניים==
* אמיר בוחבוט, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showpost.php?p=3804994&postcount=73 שייטת מטכ"ל] מעריב, כפי שהועלה באתר פרש, 23 באוגוסט 2010.
* .
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעולות שייטת 13
חצב עדין
קטגוריה:פשיטות צה"ל בלבנון
יוסי בירן

יוסי בירן (בידרמן) (נפטר ב-3 בספטמבר 2023) היה קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על גדוד 12 (ברק), ועל מחוז חיפה במערך העורף.

==שירותו הצבאי==
עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני. בגולני עבר בירן הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה בגדוד 12 (ברק). במלחמת יום הכיפורים לחם בירן כקצין המבצעים של הגדוד בקרבות הבלימה והתקפת הנגד כנגד הצבא הסורי ברמת הגולן וכן בקרב ההבקעה לרמה הסורית. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בחטיבה.

בירן לחם במלחמת לבנון. בהמשך המלחמה פיקד על גדוד 12 ונפצע במהלך הקרבות בביירות. בשנים 1984–1985 פיקד בירן על בא"ח גולני ובשנים 1990–1992 על מחוז חיפה במערך העורף בדרגת אל"ם.

לאחר פרישתו משירות צבאי עבד כיועץ ארגוני.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גולני
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:מפקדי מחוז חיפה בפיקוד העורף
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין מודיעין
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
פייטרו קווליני

פייטרו קווליני (באיטלקית: Pietro Cavallini; (1259, כנראה רומא – כנראה 1330, איטליה), צייר ויוצר פסיפסים איטלקי. לדעת חלק מהחוקרים קווליני היה הראשון שעבר מהסגנון הביזנטי לכיוון ציור יותר נטורליסטי כולל יצירת תחושת משקל ועומק.

==קורות חייו==
המידע על חיי קווליני הוא קלוש. פעילותו הייתה ברובה ברומא וניתן לומר שהיה האמן הבולט בעיר בתקופתו. 
מניחים שגם נולד ברומא, כיון שחתם על יצירותיו בכינוי pictor romanus (צייר רומאי). 
יצירתו המאומתת המוקדמת ביותר היא מהשנים 1277 ל-1280 שבהן היה שותף לרסטורציה של הפרסקאות העתיקים בבזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות. 
 מ-1308 היה פעיל בנאפולי בחצר המלך שארל השני בין השאר בכנסיית San Domenico Maggiore (1308) ובכנסיית Santa Maria Donnaregina (1309). ב-1321 קווליני חזר לרומא שם עבד על סדרת פסיפסים בבזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות.
מועד ומקום פטירתו של קווליני אינם ידועים. משערים שנפטר בסביבות 1330.
ביוגרפיה של קווליני נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.

==יצירתו==
קווליני היה בן דורם של צ'ימבואה וג'וטו והיה חלק מהמגמה של סוף המאה ה-13 ותחילת המאה ה-14, לקראת ציור יותר נטורליסטי כולל יצירת תחושת משקל ועומק. לדעת חלק מהחוקרים דווקא קווליני היה הראשון שנטש את הסגנון הביזנטי ובכך היה פורץ דרך בהתפתחות הציור באיטליה. על פי גישה זו, בן דורו המפורסם יותר ג'וטו הושפע ממנו 
לפי דעה זו, ליום הדין של ג'וטו בקפלת סקרובני בפדואה מאפיינים זהים לאלו של פרסקו מוקדם יותר של קווליני 
* פסיפסים עם סצנות מחיי מרים בכנסיית סנטה מריה אין טרסטוורה ברומא (1291).
* פרסקאות בכנסיית סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה ברומא, מהן שרד רק חלק מ"יום הדין"' שעבר רסטורציה ב-2001.
* פרסקאות בבזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות. הפרסקאות נהרסו בשריפה ב-1823, אבל קיימים רישומים שלהן שנעשו במאה ה-17.

==גלריה==
<gallery>
תמונה:Pietro Cavallini - The Last Judgement (detail) - WGA04590.jpg|יום הדין (פרט)
תמונה:Pietro Cavallini 001.jpg|יום הדין (פרט)
תמונה:Cavallini Judgment.jpg|יום הדין (פרט)
תמונה:Santa Maria in Trastevere-inside.jpg|הפסיפסים של קווליני באפסיס שלכנסיית סנטה מריה אין טרסטוורה ברומא.
תמונה:Pietro Cavallini 013.jpg| "הבשורה", פרט מהפסיפס בכנסיית סנטה מריה אין טרסטוורה ברומא
תמונה:Cappella brancaccio, affreschi di pietro cavallini (1308-09 ca.) 02.JPG| פרסקאות של קווליני בנאפולי
תמונה:Cappella brancaccio, affreschi di pietro cavallini (1308-09 ca.) 04,1.jpg| פרסקאות של קווליני בנאפולי (פרט)
תמונה:Cavallini fresco - Aracoeli - antmoose - cropped.jpg|פרסקו של קווליני בכנסיית סנטה מריה אין ארצ'לי ברומא
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* קווליני ב"חיי אישים" של וזארי (איטלקית) 
* [https://web.archive.org/web/20160407203051/http://members.efn.org/~acd/vite/VasariCavallini.html קווליני ב"חיי אישים" של וזארי (אנגלית)]
* [http://www.artcyclopedia.com/artists/cavallini_pietro.html גישה ליצירות קווליני באוספים השונים באמצעות אתר artcyclopedia (אנגלית)]
* [http://www.wga.hu/bio/c/cavallin/biograph.html קווליני באתר Web Gallery of Art (אנגלית)]
* [https://web.archive.org/web/20160130212214/http://naplesldm.com/Cavallini.htm מאמר על קווליני ותקופתו ובעיקר על פעילותו בנאפולי (אנגלית)]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-14
Off our backs

off our backs (oob) הוא קולקטיב פמיניסטי רדיקלי, שפרסם כתב עת באותו השם בין השנים 1970 ל-2008. לשם יש משמעות כפולה - המשמעות הברורה "לרדת לנו מהגב", כלומר, להפסיק להפריע, להציק, או להעמיס עלינו, המתייחס לדיכוי מגדרי של נשים, ומשמעות שנייה - שנשות הקולקטיב מצהירות שהן (כבר) לא שוכבות על הגב בסקס הטרונורמטיבי. 

הקולקטיב נוהל באופן שיתופי, עם קבלת החלטות על ידי קונצנזוס. מטרת הקולקטיב וכתב העת שפרסם היה לספק חדשות ואינפורמציה לגבי חייהן של נשים ואקטיביזם פמיניסטי, לחנך את הציבור לגבי מעמד נשים ברחבי עולם, להוות מקור מידע על פמיניזם, תרבות נשים ותרבות לסבית, ולקדם צדק חברתי עבור נשים.

הקולקטיב הוקם ב-1970 על ידי מרילין ווב, היידי סטפנס, מרלין ויקס, קולט ריד ונורמה לסר.

==כתב העת==
off our backs (oob) היה כתב עת שלא למטרות רווח, שבא לקדם אג'נדות פמיניסטיות ולסביות, ופעל בין השנים 1970 ו-2008. בהתחלה, המגזין פורסם פעם בחודש, ובשנות ה-2000 הוא החל לצאת פעם בחודשיים. בין הנושאים שסוקרו בעיתון היו ידיעות חדשותיות בענייני נשים ופמיניזם, מאמרי נושא וטורי דעה, בנושאים מגוונים הכוללים אלימות מגדרית, פורנוגרפיה, פוליאמוריה, צבא, מלחמת וייטנאם, פוליטיקה שמאל-רדיקלית, מעמדיות, צנזורה, גזענות, ודת.

oob הוא כתב העת הפמיניסטי שפורסם ברציפות לאורך טווח הזמן הארוך ביותר בארצות הברית - כמעט 40 שנה. העיתון נחשב בעולם העיתונות לאיכותי, ואף כונה בידי ארגונים פמיניסטים "הניו יורק טיימס של הפמיניזם". הכתבות בו היו מדויקות ומבוססות על מחקר, אף על פי שהעיתון לא ניסה לכסות על הכיוון המוצהר שלו כבעל אג'נדה פמיניסטית. בהצהרת הכוונות של העיתון נכתב: "בכוונתנו להיות הוגנות, אך לא אובייקטיביות. אנו מחויבות למאבק וננקוט בעמדות כדי לקדם אותו."

==הקולקטיב==
הקולקטיב התנהל על פי פרקטיקת קבלת החלטות על ידי קונצנזוס, וחברותיו האמינו שפוליטיקה הומניסטית היא לא רק אג'נדה פוליטית, אלא פרקטיקה בפועל, והקפידו לקיים ערכים אלו בניהול העיתון והקולקטיב. דוגמה להפעלת עיקרון זה היה כשהמהדורה השנייה לא יצאה בתאריך היעד, ובעיתון נכתב שהסיבה היא ששתיים מחברות הקולקטיב ילדו באותה תקופה. וכן ש"בשונה מרוב היוזמות שבשליטה גברית, אנו מוכנות ומאושרות לספק את הצרכים האנושיים של הצוות שלנו". 

אך התאוריה והפרקטיקה של שיתוף מוחלט לא תמיד עלו בקנה אחד בפעילות הקולקטיב, ולקראת סוף השנה הראשונה של הפעילות, התבקשה מרילין ווב לעזוב, כי הורגש שיש לה בתור מייסדת עיקרית יותר מידי כוח. בעיה אחרת הייתה מחלוקת בין החברות שעיקר עניינן היה פוליטיקת שמאל, לעומת החברות הלסביות שהעדיפו שהעיתון יוכר כעיתון לסבי. בסופו של דבר, שיטת הקונצנזוס עבדה, אם לא בקלות, כאשר בכל מהדורה הכיוון הוחלט על ידי כלל החברות. גם שלושה-ארבעה עשורים לאחר מכן, נשמר העיקרון לפיו כל אחת מחברות הקולקטיב לוקחת אחריות על עריכת והפקת דף מהעיתון. עוד רעיון מרכזי בניהול הקולקטיב והוצאת העיתון היה הכללת מתנדבות בפעילות - רבות מהכותבות בעיתון הגיעו משורות הקוראות בו, אשר הביעו עניין להשתתף. 

היוזמה של oob הייתה מודל לפרסומים פמיניסטיים רבים שבאו אחריו, שגם בהם התוצר היה משני לבניית קהילה ופעולה על פי עקרונות פמיניסטים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.jstor.org/journals/00300071.html ארכיון הפרסומים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארצות הברית: עיתונים
קטגוריה:פמיניזם: כתבי עת
קטגוריה:עיתונות להט"ב
התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה

התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה היא תזמורת הנוער הסימפונית הלאומית של מדינת ישראל, המאגדת נגנים צעירים מכל רחבי הארץ.

==היסטוריה==
התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה נוסדה בשנת 1984 על ידי חנן זוז, שלום רונלי-ריקליס וברונו לנדסברג, בשיתוף עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, בשאיפה להקים חממה לטיפוח דור העתיד של נגני התזמורות בישראל, ואגב כך להחיות את המסורת המפוארת של תזמורת הגדנ"ע, שפעלה בשנות ה-50 ובשנות ה-60 של המאה ה-20 והייתה לסיפור הצלחה בישראל ובעולם. החל משנת 2005 התזמורת מנוהלת על ידי המרכז למוזיקה ירושלים, בשיתוף פעולה הדוק עם המנצח זאב דורמן, שהוביל אותה במשך שנים רבות.

להקמת התזמורת מונתה יפה שרת שניהלה את התזמורת במשך עשר שנים. בתקופה זו עבדו עם התזמורת מספר מנצחים מפורסמים, ביניהם קלאודיו אבאדו, קורט מאזור, רפאל פריבק דה בורגוס, בנג'מין זנדר, מנדי רודן, זובין מהטה ולהב שני.

על התזמורת ניצחו הנס פטר אוקסנהופר (אוסטריה), אי-אן שו (סין-ישראל), אבנר בירון, סלבדור ברוטונס (ספרד), נועם צור, יוהאנס וילדנר (אוסטריה), אילן וולקוב, ירון טראוב (ולנסיה-ישראל), ארתור פוסט (ארצות הברית), קשישטוף חוז'לסקי ואריאל צוקרמן (גרמניה-ישראל). בין רגעי השיא של פעילות התזמורת: סיור משותף בגרמניה עם תזמורת ריאס הצעירה, ששיאו קונצרט והקלטה באולם הפילהרמונית של ברלין לרגל יובל ה-60 למדינת ישראל (2008) וקונצרט משותף עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית (2009).

התזמורת היא חברה קשורה בפדרציה האירופית של תזמורות נוער לאומיות. 

==הפעילות==
כיוון כלים לפני ביצוע [[הסימפוניה התשיעית (מן העולם החדש) של דבוז'אק]]
נגני התזמורת נבחרים ברובם הגדול על סמך מבחני קרן התרבות אמריקה-ישראל. במקרים מיוחדים מצורפים צעירים מוכשרים שאינם מזוכי מלגות הקרן.

רובם הגדול של 90 חברי התזמורת הם בני 14 עד 18, אבל לעיתים קרובות חוברים אליהם כמה בוגרים צעירים, בני 19–20, המשרתים בצה"ל כמוזיקאים מצטיינים.

התזמורת מתכנסת פעמיים בשנה לעבודה משותפת: שבוע בחנוכה ושבועיים-שלושה בחופשת הקיץ. בכל כינוס כזה מתקיים גיבוש אמנותי וחברתי וחזרות על רפרטואר סימפוני ליצירות שאינן מהוות חלק מחווייתם המוזיקלית היומיומית. בשנות השתתפותם בתזמורת זוכים הצעירים לקבל הדרכה מטובי הנגנים והמורים מישראל ומן העולם.

בנוסף קיימים מפגשים עם מלחינים ויוצרים, סדנאות קצב ושירה במקהלה. בכל מפגש מתמודדים הצעירים עם יצירות מתקופות שונות ומכינים תוכנית מגוונת של קונצרט סימפוני מלא, המבוצע בהיכל התרבות בתל אביב, באולם הנרי קראון בתיאטרון ירושלים ולפעמים גם באודיטוריום חיפה.

==שותפים==
התזמורת פועלת מיום הקמתה בסיוען של התזמורת הפילהרמונית הישראלית וקרן התרבות אמריקה-ישראל. מייסדי התזמורת הם ברונו לנדסברג וחנן זוז, אליהם הצטרפו הקרן לירושלים, קרן לאזוף, תא"ל (מיל') נחמיה דגן, בסיוע ניהולי של קרן קרב ליוזמות בחינוך, ההקדש ע"ש ביאטריז (בת שבע) כהן, קרן Seed The Dream, סנו, קרן הורביץ, וקרן מלגות נגן מצטיין ע"ש משה שלוש.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.jmc.org.il/young-israel-philharmonic-orchestra התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה], באתר המרכז למוזיקה ירושלים

קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
קטגוריה:התזמורת הפילהרמונית הישראלית
קטגוריה:נגנים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה
ירושלים
ירושלים
קטגוריה:תזמורות נוער
קטגוריה:מוסדות מוזיקליים בירושלים
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים מירושלים
גיגול

גיגול (מאנגלית: To google) הוא חיפוש מידע באינטרנט באמצעות גוגל (מנוע חיפוש), ולעיתים גם חיפוש במנוע חיפוש אחר, כדוגמת בינג או Yahoo!.

הפועל "To google" הוא תחדיש שנוצר עקב הפופולריות של מנוע החיפוש של חברת "גוגל". ארגון הלשון האמריקאי העניק לפועל זה את התואר "המילה השימושית ביותר" בשנת 2002, ובשנת 2006 הוא נוסף למילון האנגלי של אוקספורד ולמילונים נוספים בשפה האנגלית. בראשית המאה ה-21 הפועל עבר לעברית בצורה "לגגל".

השימוש המתועד הראשון בביטוי נעשה ב-8 ביולי 1998 על ידי לארי פייג', אחד ממייסדי חברת "גוגל", ששלח הודעת דואר אלקטרוני לרשימת נמענים ובה נכתב "" ("תהנו ותמשיכו לגגל!"). השימוש הראשון המתועד בביטוי בטלוויזיה האמריקאית היה בפרק של הסדרה "באפי ציידת הערפדים" מ-15 באוקטובר 2002, בו ווילו שאל את באפי "האם כבר גיגלת אותה?"

חברת גוגל מניאה משתמשים משימוש נרחב בביטוי, בפרט כאשר נעשה בו שימוש כמילה נרדפת לחיפוש כללי באינטרנט, מחשש שמא הביטוי "גוגל" יהפוך לשם גנרי ויפגע במוניטין ובסמל המסחרי של החברה. בשנת 2002 חברת "גוגל" פנתה מספר פעמים לאתרי אינטרנט פופולריים וביקשה מהם להימנע משימוש בפועל זה. בשנת 2003 אתר העיתון "וושינגטון פוסט" קיבל מכתב רשמי מעורכי הדין של "גוגל", ובו מתוארות דרכים "נאותות" ו"בלתי נאותות" לשימוש בפועל "לגגל". לבסוף, בשנת 2006 פנתה חברת "גוגל" לציבור הרחב בבקשה הבאה: 

מהפועל "לגגל" נגזרו מילים ומונחים נוספים, שהבולט בהם הוא ungoogleable, מונח שמשמעותו הוא מידע שלא ניתן למצוא בקלות באמצעות מנועי חיפוש באינטרנט. בשנת 2013 הציעה האקדמיה ללשון השוודית להוסיף גרסה שוודית של מונח זה ("ogooglebar") לרשימת התחדישים בשפה השוודית, אך חברת "גוגל" התנגדה לכך, מכיוון שהביטוי לא התייחס ספציפית לחיפוש במנוע החיפוש של "גוגל". אי לכך החליטה האקדמיה להסיר את המילה מהרשימה, על מנת להימנע מעימות משפטי עם החברה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:גוגל
קטגוריה:מנועי חיפוש
קטגוריה:תרבות אינטרנט
קטגוריה:מילים וביטויים בתרבות האינטרנט
אלכסנדריה על האינדוס

מפת אזור [[הודו ופקיסטן בתקופה ההלניסטית, אלכסנדריה על האינדוס במרכז התמונה]]
אלכסנדריה על האינדוס היא עיר שנוסדה על ידי אלכסנדר מוקדון בשפך של נהר צ'נאב לנהר האינדוס, בפקיסטן המודרנית. דיודורוס סיקולוס כתב כי חיו בעיר כ-10,000 תושבים, אשר מרביתם היו תראקים ומקומיים. מושל הגדה המערבית של האינדוס הופקד על בניית העיר.

קטגוריה:קצרמר פקיסטן
קטגוריה:יוון העתיקה: ערים
קטגוריה:פקיסטן: היסטוריה
יואנתה

יואנתה (באנגלית: Euanthe) הוא אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק, וקיבל את שמו יואנתה באוגוסט 2003. קוטרו של יואנתה הוא 3 ק"מ והוא מקיף את צדק במסלול שנע בין 15,973,600 ק"מ ל 25,624,400 ק"מ. זמן הקפת מסלולו של יואנתה סביב צדק נמשך 598.093 ימים.

יואנתה התגלה בשנת 2001 על ידי סקוט שפרד מאוניברסיטת הוואי וקוטלג בשם S/2001 J 7. יואנתה משתייך לקבוצת הירחים אננקה, קבוצת ירחים שירחיה: יוקסטה, פרקסידייק, הרפלייקה, תיאונה, אננקה ויואנתה, המקיפים את צדק במרחק של 19.3 מיליון ק"מ עד 22.7 מיליון ק"מ.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ירחי צדק
רחל שדה חן

רחל שדה חן. יולי 1996
רחל שדה-חן (7 בספטמבר 1927 - 5 בפברואר 2019) הייתה משוררת, עיתונאית וצלמת ישראלית.

==קורות חיים==
רחל שדה-חן נולדה וגדלה במושב כפר יחזקאל שבעמק יזרעאל. היא בתם הבכורה של משה שדה חן (פלדשטיין) וחנה אדלר, ונכדתו של ישראל יהודה אדלר ממייסדי תל אביב. היא בוגרת בי"ס מקוה ישראל ובוגרת בי"ס לאחיות תל השומר. שדה-חן קיבלה דיפלומה בבריאות הציבור בלונדון, בגרונטולוגיה בארץ ומאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בארצות הברית.

עם פרישתה המוקדמת מעבודתה כאחות וכמפקחת ארצית במשרד הבריאות והרווחה, פנתה לאהבתה הגדולה - שירה וצילום.

אגודת הסופרים העברים העניקה לה את "אות קסת הזהב" לשנת 2012.

שדה-חן עסקה בפעילות ציבורית והייתה בין האחיות הראשונות בארץ שהקימו את הטיפול בזקנים. זאת לצד חוגים שהיא ארגנה לעולים חדשים כדי לסייע להם להכיר את צורת החיים בארץ.

==ספריה==
שדה-חן כתבה מאות שירים ועד היום יצאו לאור 9 ספרי שירה והגיגים המעוטרים בצילומיה:
* "פרחי שלכת" - הוצאה פרטית, 1995
* "עצים זקופים לעד : פתגמים ושירים על זקנה - משלנו ומשל אחרים" (בשיתוף עם חיים מוטליס) - הוצאה פרטית, 1996
* "עבים בשמינו - הגיגים" - הוצאה פרטית, 2000
* "הזעקה"
* "במשעולי הזמן"
* "חולמת אהבים"
* "אנחנו לא שומעים ואנחנו לא מקשיבים"
* "בסערת החושים - שירים ועצים"
* "חיי כסיפור", 2015

==שיריה==
חלק משיריה של רחל הולחנו והוצאו בתקליטורים: "נגנו לי שירי 1" ," נגנו לי שירי 2", "משירי רחל שדה-חן", "כגרגירי חול" ו-"כפרי הקטן".

== קישורים חיצוניים==

* [https://youtu.be/1RkjxCGiw_8 כפרי הקטן] - קליפ לשיר שנכתב לכבוד חגיגות ה - 80 לכפר יחזקאל.
* [http://www.acum.org.il/שדה-חן-רחל רחל שדה חן באתר] אקו"ם.
* [http://megafon-news.co.il/asys/archives/136430 1,000 התרנגולים של רחל שדה-חן ב]אתר מגפון
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:צלמות ישראליות
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:אחיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים: שירה
קטגוריה:כפר יחזקאל: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2019
סילבר מרלין

סילבר מרלין (באנגלית: Silver Marlin) הוא כלי שיט בלתי מאויש מתוצרת אלביט מערכות למטרת סיורים ימיים. הוא מצויד בנשק 7.62 מילימטר הנשלט מרחוק וכן במערכות תצפית ותקשורת. הוא מסוגל לפעול במשך 24-36 שעות ברציפות, במשימות כגון סיור, מעקב, הגנה מפני טרור, לוחמה ימית ולוחמה נגד מוקשים, חיפוש והצלה, ניטור זיהום, ולוחמה אלקטרונית.

==קישורים חיצוננים==
* [https://web.archive.org/web/20110608072731/http://www.defense-update.com/products/s/silver-marlin.htm מידע כללי]

קטגוריה:כלי שיט בלתי מאוישים
קטגוריה:אלביט מערכות
גאליה קלטיקה

המיקום המשוער של גאליה קלטיקה
גאליה קלטיקה (בלטינית: Gallia Celtica, מילולית: גאליה הקלטית) הייתה אזור גאוגרפי ותרבותי של גאליה, שאוכלוסייתו הורכבה בעיקר מקלטים. כיום, אזור זה משתרע על חלקים של שווייץ, צרפת, לוקסמבורג, וגדתו המערבית של הריין בגרמניה.

לפי יוליוס קיסר ומספר אתנוגרפים רומיים, גאליה חולקה לשלושה אזורים, בכל אחד מהם עם ותרבות שונים: בלגיקה, אקוויטניה, וקלטיקה. תושבי אזור קלטיקה קראו לעצמם קלטים. לאחר שהרומאים כבשו את כל גאליה, הם חילקו אותה לפרובניקיות, וגאליה קלטיקה חולקה בין גאליה אקוויטניה וגאליה לוגדוננסיס. 

קטגוריה:גאליה
קטגוריה:קלטים
סרה-אן

סרה-אן (נכתב גם סראן, וגם סרה-אל; מלך בתחילת המאה ה-16 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה) היה נסיך מימחד, וייתכן ומלך בחלב לאחר רציחתו של המלך החתי מורשיליש הראשון.

== זהותו ==
סרה-אן ידוע דרך חותם של בנו, אבא-אן השני, שנמצא באללח' והיה בשימושו של ניקפאה מלך אללח' כחותם מלכותי. החותם מתאר את אבא-אן השני כ"אהוב האל הדד", תואר שהיה בשימושם של מלכי ימחד. ניקפאה היה בנו של אידרימי , שהיה מצאצאי שושלת ימחד שמלכה בחלב. אידרימי היה בנו של אלם-אלימה, המלך האחרון שמלך בחלב לפני שנכבשה על ידי ממלכת מיתני, והוא היה כנראה בנו של אבא-אן השני.

שמו של סרה-אן מופיע גם בשני לוחות בכתב יתדות שנמצאו באללח', בהם הוא משמש כעד במסמכים משפטיים. לוח אחד עוסק בהסכם להעברת קרקעות בין ירים-לים השלישי ואמיתכום מלך אללחק. במסמך השני, שמו מופיע בין שמה של הנסיכה בינטיקידיה והנסיך חמורבי, שהיה יורש העצר של אללח', ומכאן הסיקו החוקרים שהוא היה כנראה בנו של ירים-לים השלישי. 

== מלוכתו ==
המסמכים שנמצאו מאשרים שסרה-אן היה נסיך ימחד, אבל לא מאשרים שהוא היה המלך. החתיתולוג טרבור ברייס מעריך שהוא היה המלך ששיקם את חלב ואת השלטון של בית ימחד על הממלכה. חוקרים אחרים  מייחסים את שיקום בית המלוכה והממלכה לבנו, אבא-אן השני.

העיר חלב שוקמה ונבנתה מחדש, וחזרה להיות עיר בירה קצת לאחר רציחתו של המלך החתי מורשיליש הראשון, שהרס אותה בשנת 1600 לפנה"ס לערך.

מורשיליש הראשון מת בסביבות 1590 לפנה"ס, והשיקום נעשה תקופה קצרה לאחר מותו. בהתאם לכך, אם סרה-אן אמנם היה המלך, הוא מלך ברבע הראשון של המאה ה-16 לפנה"ס. לאחר מותו ירש אותו בנו, אבא-אן השני. בשנים שלאחר מכן הצליחה הממלכה לשקם את עצמה מעט. היא הרחיבה את שלטונה על ניי, מוּכִּיש (אזור אללח' Mukis) ועמו (Ama'u). אבל ממלכת ימחד הפסיקה להיות כוח משמעותי במזרח הקרוב, ולא חזרה למעמדה הקודם.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי ימחד
אמיר הרפז

אמיר הרפז (נולד ב-1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד בסיס נבטים של חיל האוויר.

==ביוגרפיה==
הרפז נולד בקיבוץ הזורע בנם של נורית ורמי הרפז. אביו היה טייס בחיל האוויר ואמו מורה. התגייס לצה"ל ב-1983 וסיים קורס טיס במגמת קרב. הוא פיקד על טייסת סקייהוק ועל טייסת F-16, שימש ראש מחלקת מחקר מודיעין של חיל האוויר. ביוני 2006 מונה למפקד בסיס נבטים ופיקד עליו במהלך מלחמת לבנון השנייה ועד אוגוסט 2008. לאחר מכן למד במכללה לביטחון לאומי ושימש ראש החטיבה האסטרטגית במטה לביטחון לאומי. בשירות המילואים משמש מדריך בבית הספר לטיסה ומפקד תא שליטה במטה המבצעי של חיל האוויר.

בשנתו האחרונה בשירות הקבע עשה הסבה להוראה במסגרת תוכנית "הטובים בחינוך" בבית ברל. לאחר שחרורו החל לעבוד כמורה לפיזיקה ומחנך בתיכון ביפעת. ב-2013 מונה למנהל בית הספר העל יסודי משגב, תפקיד בו כיהן עד 2019.

== חיים אישיים והשכלה ==
הרפז בעל תואר ראשון בפיזיקה מהטכניון, בעל תואר שני במדעי המדינה מהמכללה לביטחון לאומי ובעל תעודת הוראה מבית ברל. הוא נשוי ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.misgav.org.il/page_23601 אמיר הרפז מונה לתפקיד מנהל בית הספר העל יסודי משגב] , באתר מועצה אזורית משגב

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:מפקדי בסיס נבטים
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:הזורע: אישים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
ורד שנבל

ורד שנבל (נולדה ב-21 באפריל 1973) היא סופרת ישראלית.

== ביוגרפיה ==
שנבל נולדה בתל אביב וגדלה ברעננה. למדה בתיכון אוסטרובסקי. בשירותה הצבאי הייתה מדריכת אימון גופני בחיל האוויר. בוגרת בית הספר "כותרת" לעיתונאות ותקשורת, ובעלת תואר ראשון משולב במדעי החברה והרוח מהאוניברסיטה הפתוחה.

לאחר סיום לימודיה האקדמאים החלה לעסוק בתחומי העיתונות והכתיבה, ובהמשך עסקה בכתיבה מגזינית בפלטפורמות שונות.

שנבל החלה את דרכה העיתונאית ככתבת מוניציפלית בעיתון תל אביב. משם המשיכה לאתר תפוז אנשים בתפקיד עורכת משנה, ובהמשך התמנתה לסגנית עורכת מגזין עולם האישה.

בינואר 2002 עברה להתגורר בניו יורק, ושם המשיכה לעסוק בכתיבה מגזינית (שימשה ככתבת מגזין "עולם האשה" בניו יורק) ובמקביל החלה לעסוק בעולם הטלוויזיה, לייצר תסריטים ולפתח רעיונות לתוכניות.

כששבה לארץ כתבה גם למגזינים "מנטה" ו"אטמוספירה". במקביל, נחשפה לעולם הטלוויזיה בעקבות סדרות דרמה שיצרה ופיתחה. בנוסף, החלה לכתוב טור אישי במגזין טיים אאוט ילדים.

ביולי 2013, יצא לאור רומן הביכורים שלה "עכשיו אפשר להתחיל". הוא החל כרעיון לתסריט. הרומן מבוסס על הבלוג הפופולרי "[http://saloona.co.il/milito/?p=409 אלוהים יודע איך – הבלוג של מילי]", שפורסם במשך שלוש שנים באתר "סלונה".

את הבלוג "אלוהים יודע איך", החלה לכתוב שנבל לפני שלוש שנים, בתקופה לא פשוטה בחייה. היא חזרה ממגורים בניו יורק עם משפחתה, והתפרנסה מעיתונות. "הייתי הרבה שנים סגנית עורכת של 'עולם האישה', ותוך כדי הכתיבה והחיפוש העצמי, עלה בי הרעיון לכתוב על אישה שביום שהיא מתגרשת - מגלה שהיא בהיריון. הרומן זכה להצלחה רבה ותורגם לאנגלית.

ספרה השני, "בית הקפה של נורה אפרון", יצא לאור ב-2016. במרכזו שני ישראלים המתגוררים בניו יורק ונפגשים במקרה.

שנבל מתגוררת ברמת השרון. נשואה לירון שנבל, ואמא לשלושה.

== ספריה ==
* עכשיו אפשר להתחיל, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2013
* בית הקפה של נורה אפרון, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2016
* בלגן נפלא, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2018
*גרפיטי, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2020

== קישורים חיצוניים ==

* [http://merhav.nli.org.il/primo_library/libweb/action/search.do?&tab=default_tab&srt=rank&ct=search&mode=Basic&dum=true&indx=1&fn=search&vid=NLI&vl(freeText0)=ורד%20שנבל רשימת הפרסומים של ורד שנבל] באתר הספרייה הלאומית
* [http://timeout.co.il/כותבים/ורד-שנבל כתבות מאת ורד שנבל] באתר טיים אאוט
* 
* [https://chaitarbut.wordpress.com/2016/09/07/בית-הקפה-של-נורה-אפרון-מאת-ורד-שנבל-הרו/ פוסט על הספר "בית הקפה של נורה אפרון"] בבלוג [https://chaitarbut.wordpress.com חי תרבות]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון אוסטרובסקי
קטגוריה:בוגרי תיכון אוסטרובסקי
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:בוגרות כותרת - בית ספר לעיתונאות ולתקשורת
קטגוריה:בוגרי כותרת - בית ספר לעיתונאות ולתקשורת
קטגוריה:רמת השרון: אישים
קטגוריה:בלוגרים ישראלים
קטגוריה:בלוגריות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
שלי גוטמן

שלי גוטמן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד בסיס חצרים של חיל האוויר הישראלי. 

==ביוגרפיה==
גוטמן סיים את קורס טיס מספר 100 במגמת קרב. שירת כטייס סקייהוק וטייס פנטום. ב-1995 מונה למפקד טייסת 106, טייסת F-15, ובשנים 1997 עד 1999 פיקד על טייסת 101, טייסת מטוסי "ברק" F-16C. שימש ראש מחלקת מבצעים בחיל האוויר, ב-2004 מונה למפקד בסיס חצרים ופיקד עליו במהלך מלחמת לבנון השנייה ועד 2007. המשיך לשרת בחיל האוויר במילואים בין השאר במהלך מבצע עמוד ענן.

לאחר שחרורו כיהן כמשנה למנכ"ל וממונה על פיתוח עסקי בחברת "ערבה פאוור". ב-2014 מונה למנהל הפעילות בישראל של לוקהיד מרטין מערכות מידע. לאחר מכירת חטיבת מערכות המידע לחברת ליידוס (Leidos) מונה גוטמן למנכ"ל ליידוס ישראל. 

ביולי 2023 הודיע למפקד חיל האוויר על הפסקת שירותו במטה חיל האוויר בעקבות הרפורמה המשפטית.

== חיים אישיים ==
גוטמן בעל תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני באסטרטגיה וניהול משאבים לאומיים מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון. מתגורר בקיבוץ קטורה שבערבה. 

==קישורים חיצוניים==
*
==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס חצרים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לביטחון לאומי
קטגוריה:ראשי מחלקת מבצעים בחיל האוויר
קטגוריה:אנשי הקיבוץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:קטורה
קטגוריה:מועצה אזורית חבל אילות: אישים
אטלייה שמי

סביבת העבודה של יחיאל שמי
חלל התצוגה אטלייה שמי - קיבוץ כברי
סביבת הציור של יחיאל שמי
גן הפסלים
אָטֶליֶה שמי הוא מתחם וגלריה בקיבוץ כברי שבגליל המערבי, ששימש בעבר כסטודיו פיסול וציור של האמן הישראלי יחיאל שמי. סביבת העבודה שלו וכן המורשת האמנותית נשמרים במקום.

== ההקמה ==
יחיאל שמי, מחשובי הפסלים והציירים בישראל, התיישב עם חבריו בקיבוץ כברי, שהיה לביתו לאורך רוב ימי חייו. ב-1962 חזר שמי מלימודיו בצרפת, החל לקדם את בניית סדנת העבודה שלו, והחליט לאמץ את הכינוי הצרפתי "אטליה".

שמי בחר להקים את האטליה מחוץ לאזור המיושב שבקיבוץ, ליד כביש הגישה לקיבוץ, על מנת לאפשר גישה נוחה למשאיות שהובילו את פסליו וכן חומרי גלם ליצירותיו. על בסיס מבנה ישן בגבולו הדרומי של קיבוץ כברי, עם חברו הטוב "רעננה" (אליהו סלע) ובמו ידיהם, הקימו את המבנה.

לאורך השנים נוספו למבנה זה תוספות, בהתאם להתפתחותו היצירתית ולצרכיו של שמי. התווספה גם סככה עם מנוף, שאפשר לשמי לשנע ולהזיז את הברזלים גדולי המימד לריתוך ואת הפסלים בעזרת שרשראות. בשנות ה-90 העמיק את עיסוקו בציור, ובעקבות כך, התווסף למבנה הקיים מבנה נוסף שיועד לציור.

שמי עבד בסדנה כחמישים שנה. הוא נפטר בשנת 2003, בגיל 81. לאחר מותו עמד המקום מיותם במשך כמה שנים.

== הגלריה והציבור הרחב ==
בשנת 2011 הוחלט על פתיחת סדנת העבודה של שמי לציבור הרחב. הסדנה שופצה והותאמה לתצוגה לציבור. היא חולקה לחלל פיסול וחלל ציור, חלונותיה משקיפים על גן פסלים המקיף את הבניין ועל נופי הגליל המערבי. סביבת העבודה של שמי, שולחן הציור ואף כתמי הצבע על הקיר נשמרים במקום עד היום. במסגרת הפתיחה הוצגה במקום תערוכה מרישומיו של שמי, אותה אצרה סמדר שינדלר. לאחר מכן הוצגו תערוכות מתחלפות מיצירותיו, תערוכות של אמנים נוספים המנהלים דיאלוג עם עבודתו, ופעילות חינוכית בשיתוף מוסדות אמנות שונים. התערוכות מתחלפות כל שלושה חודשים.

== גן הפסלים ==
גן הפסלים ליד האטליה, כברי
את האטליה מקיף גן פסלים רחב ידיים מעשה ידיו של שמי. שמי יצר לאורך השנים פסלים רבים וגדולים. תחילה הונחו הפסלים סביב האטליה בצורה לא מסודרת. בשנת 2000, שלוש שנים לפני מותו, חיפש שמי מקום להניח את עבודותיו הרבות. ולאחר התלבטות רבה ביקש שמי להשאיר אותן בקיבוץ כברי. בעזרת נמרוד כנעני, חתנו, השטח סביב האטליה יושר, הונח חצץ והעבודות של שמי הונחו בצורה מסודרת בגן הפסלים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.cabri.org.il/ViewPage.asp?pagesCatID=2398&siteName=cabriאטלייה%20שמי אטלייה שמי] - בתוך קהילנט קיבוץ כברי
* 

קטגוריה:ישראל: גלריות לאמנות
קטגוריה:יחיאל שמי
קטגוריה:כברי