OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דגל באדן

דגל באדן מציג שילוב של פסים בצבעי צהוב ואדום, צבעיה ההרלדיים של המדינה הגרמנית ההיסטורית באדן.

ביקולור בצבעי אדום-צהוב ששמש כדגלה של הדוכסות הגדולה של באדן (1806 - 1918) בשנת 1871 ובשנת 1891 שונה לתצורת טריבנד צהוב-אדום-צהוב. בעקבות שקיעתה של המונרכיה בגרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, המשיך הדגל להיות דגלה של רפובליקת באדן עד לעליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933 וביטולם של כל הסמלים הלאומיים הגרמניים. 

לאחר מלחמת העולם השנייה חצייה הדרומי של באדן נכלל באזור הכיבוש הצרפתי ונקרא בשם דרום באדן, ודגל באדן ההיסטורי נקבע כדגלה ושימש אותה עד לפירוקה של המדינה ואיחודה אל תוך המדינה המודרנית באדן-וירטמברג בשנת 1952.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

באדן

באדן
קטגוריה:באדן (מדינה)
באדן
באדן
אליהו בריסקר

אליהו בריסקר
אליהו בריסקר (4 בנובמבר 1881 – 11 בספטמבר 1966) היה ממייסדי תל אביב ורמת גן.

== חייו ==
בריסקר נולד ב-1881 בעיירה קוסטיוקוביץ' שבפלך מוהילב ברוסיה הלבנה (אז חלק מהאימפריה הרוסית) ליהודה בן ישראל בריסקר ולפסיה בת אליהו מלקוביץ. בנעוריו למד בחדר, והוריו קיוו שיהיה לרב. בסופו של דבר היה בריסקר לפעיל בתנועה הציונית, במיוחד לאחר שהמשפחה עברה להומל, והיה בין מייסדי "צעירי ציון".

ב-1904 עלה לארץ ישראל במסגרת העלייה השנייה, עבד כחקלאי במושבות יהודה והיה בין מייסדי תנועת "הפועל הצעיר". אחיו, בנימין, שעלה עמו, פתח מספרה ברחוב בוסטרוס ביפו (רחוב רזיאל של ימינו). ב-1905 הצטרפו לאחים בריסקר יתר בני משפחתם.

ב-1906 מת בנימין, ואליהו בריסקר לקח על עצמו את ניהול המספרה. בתוך זמן קצר הפכה המספרה למרכז חברתי-תרבותי ליהודי יפו. בריסקר גם הפעיל בה בית דואר ממנו יצאו מכתבים וחבילות לעולים החדשים שבמושבות. בשנת 1909 חבר לאריה זילבר, חבר אגודת "אחוזת בית", לרכישת מגרש עליו בנו בית משותף, בשדרות רוטשילד 15, ובכך היה לאחד הבודדים מתושביה הראשונים של תל אביב שלא היה חבר ב"אחוזת בית". לבקשת מורים ותלמידים בגימנסיה הרצליה, העביר את המספרה לשכונה החדשה, אשר הייתה למספרה הראשונה בתל אביב. גם במספרה זו הפעיל בית דואר.

במהלך מלחמת העולם הראשונה החזיק בריסקר בתעודת זהות מזויפת על שם נפתלי הבר. תעודה זו אפשרה לו לנוע ברחבי הארץ בזמן גירוש תל אביב, והוא העביר ידיעות בין תל אביב, עין גנים, זכרון יעקב ושפיה, שבהּ שוכנה באופן זמני גימנסיה הרצליה.

בנוסף לעבודתו במספרה, פתח בביתו חנות למוצרים מתוצרת הארץ, במטרה לעודד את התעשייה והחקלאות העברית. בהמשך הקים גם בית חרושת לחוטים בפלורנטין. ב-1924 היה בין מארגני תערוכה בנווה צדק, שהייתה לימים ל"יריד המזרח". כן רכש קרקעות בשכונת אחוזה שבחיפה ובעיר גנים, היא רמת גן.

ב-1935 עברה משפחת בריסקר לרמת גן, ועמהּ עבר גם בית החרושת לחוטים. בריסקר סייע בהקמת מועדון לקשישים בעיר, והרצה בו על תולדות תל אביב ועל התנ"ך.

בשנת 1963 העניק לו נשיא המדינה זלמן שזר אות הוקרה על פועלו. ב-1966 הלך לעולמו, ונטמן בבית הקברות טרומפלדור, לצדם של הוריו, רעייתו ואחיו.

<gallery>
File:בית אליהו בריסקר.JPG|בית אליהו בריסקר בשדרות רוטשילד 15 בתל אביב, בית דו קומתי עם גג רעפים
File:תוצרת הארץ 2.jpg|מודעה בדבר פתיחת החנות למוצרים מתוצרת הארץ
File:תוצרת הארץ.jpg|מזכר מטעם המחלקה למסחר ותעשייה של ההנהלה הציונית, הקורא ל"בעלי התוצרת" למכור את מוצריהם באמצעות חנותו של בריסקר
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך ב, הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 274-275

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20090302132251/http://www.ahuzatbait.org.il/Index.asp?CategoryID=140&ArticleID=391 חנה ואליהו בריסקר], שדרות רוטשילד 15, באתר משפחות מייסדי תל אביב
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:תעשיינים יהודים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:גירוש תל אביב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1881
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
MTBF

תרשים המתאר MTBF
MTBF (ראשי תיבות של "Mean time between failures", בעברית "זמן ממוצע בין תקלות", או זמב"ת), הוא אורך הזמן הממוצע שעובר בין סיום או פתרון לתקלה או כישלון מסוימים לבין תקלה או כישלון אחרים, במערכת או ברכיב מסוים של מערכת. מדד זה מבטא אמינות מערכת (אנ).

MTBF הוא מדד חשוב בבחירה בין מספר מוצרים קיימים, בהערכת ביצועים של מוצר מסוים, ובפיתוח של מוצרים חדשים. הנדסת אמינות הוא התחום בהנדסה, אשר עוסק בחישובים והערכות של MTBF, ולרוב הם מבוצעים באמצעות תוכנות לחיזוי אמינות, הפועלות לפי שיטות ותקנים שונים (כגון MIL-HDBK-217, Telcordia, Siemens Norm, FIDES). ערך MTBF שכזה נקרא MTBF חזוי, מוערך, או מחושב.

עם זאת, חיזוי ה-MTBF אינו מחליף מדידות מדויקות, וכאשר מוצר מסוים כבר קיים ופעיל, ניתן לקבל את ערך ה-MTBF על פי איסוף נתוני הפעילות של המוצר, וחישוב של MTBF מדוד.

== מושגים קרובים ==
ישנם מספר מושגים הקרובים ל-MTBF, והם שואפים לבטא בצורה מדויקת יותר את אופן פעילות הרכיב או המערכת, במצבים תקינים ובמצבי תקלה. הסיבה לכך, היא שמערכות רבות מכילות רכיבים שאינם קריטיים לפעולתן, וכשל ברכיבים אלו, אינו גורר כשל במערכת כולה. לדוגמה, קלקול במקלט רדיו אשר נמצא בכלי רכב, אמנם משפיע על ה-MTBF של הרכב כולו, אבל אינו מונע את השימוש הבטוח ברכב. מדד הדומה ל-MTBF אך משקף את המרכיבים הקריטיים של מערכת מסוימת - הוא ה- MTBCF (ראשי תיבות של "mean time between critical failures"). 

עקב הגדרתו של ה-MTBF בתור מדד לזמן בין תקלות, ישנה מעין הנחה סמויה, שאחרי התקלה יבוצע תיקון, והמערכת תשוב לפעול (עד התקלה הבאה). עם זאת, לעיתים יש שימוש ברכיבים או מערכות חד-פעמיים, אשר בעת תקלה הם מוחלפים באחרים. במצבים כאלו, נהוג להשתמש ב-MTTF (ראשי תיבות של "Mean time to failure"), המייצג את אורך הזמן הממוצע עד לתקלה (ולמעשה את אורך החיים של מוצר חד-פעמי).

==ראו גם==
* FRACAS

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.aldservice.com/en/reliability-software/free-mtbf-calculator.html מחשבון קצב תקלות] - תומך ב־MIL-217, TELCORDIA ועוד 20 שיטות חיזוי אמינות

קטגוריה:הנדסה
קטגוריה:סטטיסטיקה
החלפה חמה

החלפה חמה (מאנגלית "Hot Swap" או "Hot Plugging") היא החלפה של רכיבים בתוך מערכת מסוימת, בזמן שהמערכת פועלת, וללא הפרעה משמעותית לפעולות המערכת שלא תלויות ברכיב המוחלף. דוגמה מוכרת ליכולת להחלפה חמה היא חיבור וניתוק אמצעי USB ממחשב - מבלי לבצע אתחול למחשב כולו.

החלפה חמה שימושית במיוחד כאשר יש צורך לבצע שינויים בתצורת המערכת - בזמן שהיא פועלת ומבלי להפריע לשאר פעולתה. הסיבות לכך יכולות להיות:
* צורך בפעולת תחזוקה, תיקון או הרחבה במערכת פועלת
* הימנעות מתהליכי הכיבוי וההדלקה של המערכת (אשר במערכות מורכבות יכולים להיות ארוכים ומסובכים)
* עיסוק במערכות אשר חיוני שיפעלו ללא הפסקה - ולא ניתן לכבותן

מערכת עם יכולת החלפה חמה, יכולה להיות מתוכננת מראש עם יכולת לשמר את פעולתה גם בזמן החלפה חמה, בין אם באמצעות יתירות של רכיבים או העברת תפקודים לרכיבים אחרים. לדוגמה, מערכי RAID מאפשרים החלפה חמה של דיסק קשיח שהתקלקל, והכנסה של כונן חדש במקומו - וזאת מבלי להפריע לפעולת המחשב. הכונן החדש יתחיל להיות חלק מה-RAID בצורה אוטומטית, או על פי פקודה של המפעיל. דוגמה נוספת היא מערכות שיש להן ספקי כוח מודולריים הניתנים להחלפה חמה. במערכות אלו, ניתן לנתק את אחד מספקי הכוח ולהחליפו בספק אחר, ובזמן ההחלפה המערכת תפעל באמצעות ספק כוח אחר, אשר מספק את כל צורכי המערכת. כאמור, מערכות עם יכולת החלפה חמה, צריכות להיות מתוכננות לכך מראש, ולתמוך בכל השלבים של ההוצאה וההכנסה של הרכיב המוחלף, ואין הכרח שהמערכת תתמוך ביכולת החלפה חמה לכלל מרכיביה.

קטגוריה:הנדסת מערכות
קטגוריה:חומרה
ס.ע.ר

ס.ע.ר (באנגלית: Salanter Akiba Riverdale ובקיצור S.A.R) הוא בית ספר פרטי יהודי-אורותודקסי-מודרני שממוקם בשכונת ריברדייל ברובע הברונקס שבניו יורק, ארצות הברית.

ס.ע.ר מחולק לבית ספר יסודי הכולל את כיתות א' עד ח' ולבית ספר התיכון, בו נכללות כיתות ט' עד יב'.

בית ספר התיכון ס.ע.ר בניו יורק

==תיכון ס.ע.ר==
בית ספר התיכון של ס.ע.ר הוקם בשנת 2003, מכיל כ-400 תלמידים, כ-70 מורים והוא מעורב (בנים ובנות לומדים יחד). התלמידים באים ממשפחות המזוהות עם זרם האורתודוקסים המודרניים (Modern Orthodox) אשר גרים בניו יורק, בניו ג'רזי ובקונטיקט.

בית הספר מנוהל על ידי הרב נפתלי הרצשטרק שהגה והוציא לפועל את רעיון הקמת בית הספר. בנוסף, על צוות ההנהלה נמנים הרב ג'ון קרול (סגן המנהל) והגברת ננסי לריא.

==דגשי בית הספר==
* תוכנית הלימודים בבית הספר מורכבת מלימודי יהדות לצד לימודים כלליים. לימודי היהדות כוללים: גמרא, תנ"ך, הלכה ומחשבת ישראל, זאת לצד לימוד השפה העברית. הלימודים הכלליים כוללים: מתמטיקה, מדעים, אנגלית, היסטוריה, מוזיקה ושפה זרה.
* בית הספר חורת על דגלו את הקשר לישראל ומחנך את תלמידיו לחיזוק וטיוב הקשר בינם לבין ארץ ישראל.
* ס.ע.ר בנוי בסגנון אדריכלי ייחודי. מבנה בית הספר עשוי חלונות רבים הן כלפי חוץ והן בפנים. זוהי חלק מהגישה החינוכית הדוגלת בשקיפות כלפי הנעשה בתוך בית הספר ובהסרת החומות בין כל נוכחי בית הספר - תלמידים ומורים כאחד. כך יוצא למשל שהתלמידים אינם לומדים בכיתות סגורות אלא למעשה מדובר בחדרים שפתוחים לרווחה מצד אחד.

==הקשר לארץ ישראל==
בית הספר מחנך את תלמידיו לאהבת ארץ ישראל וחיזוק הקשר לארץ. למעלה מ-90 אחוזים ממסיימי כיתה י"ב מגיעים לישראל לשנה למסגרות שונות: ישיבות, מדרשות, התנדבויות ועוד. תלמידי ס.ע.ר נוטלים חלק פעיל בכינוסי תמיכה בישראל דוגמת: כינוס איפא"ק, הפגנות תמיכה במדיניות ישראל ועוד. בנוסף, מקפידים התלמידים לומר בכל בוקר את התפילה לחיילי צה"ל. כחלק מהזיקה שבין בית הספר לישראל, מכיל בית הספר בית מדרש הפועל מטעם ארגון תורה מציון בשיתוף עם בני עקיבא עולמי, הסוכנות היהודית וישיבה אוניברסיטה בית המדרש המורכב מרב לצד בחורות ובחורים ישראלים. תפקידם הוא להעביר חומרי יהדות שונים ובנוסף להעביר לתלמידים פעילויות ציוניות ועדכונים על הנעשה בארץ ישראל.

==פעילויות מעבר ללימודים==
בית הספר שם דגש מיוחד גם על תכנים שאינם קשורים באופן ישיר לתוכנית הלימודים. במסגרת זאת, מפעיל בית הספר חוגים ומועדונים רבים אליהם זכאי כל תלמיד להצטרף. להלן חלק מן הנושאים בהם עוסקים החוגים: ירחון בית ספרי, מתמטיקה, GAAC (Global Awareness and Action Committee's), דרמה, כתיבה יוצרת, ספרים, להקה, תרבות הדיון (Debating) קולנוע, פוליטיקה, השקעות, ישראל, בישול, צילום, אומנות ועוד. בדרך זו, חותר בית הספר לפתח יכולות וכישורים אלו אצל התלמידים.
בנוסף, תחום הספורט מפותח מאוד בס.ע.ר ורבים מן התלמידים משתייכים לקבוצות הספורט השונות של בית הספר. לס.ע.ר ישנם קבוצות ספורט בסוגי הספורט הבאים: כדורגל, כדורסל, טניס, בייסבול, כדורעף, באולינג, סופטבול.
כל קבוצות הספורט מתחרות בליגה המורכבת ממספר בתי ספר יהודיים הממוקמים במרחב המטרופולין של ניו יורק. קבוצות הספורט של ס.ע.ר זכו באליפויות הבאות: קבוצת הכדורסל הבנים בשנת 2005-2006. קבוצת הכדורגל בנות בשנת 2007. קבוצת הכדורסל בנים בשנת 2008. קבוצת הכדורגל בנות בשנת 2008.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://ivri.org.il/2014/02/women-and-tefillin/ על ההחלטה להתיר הנחת תפילין ותגובת הרב צבי שכטר] (בלוג)

קטגוריה:הברונקס
קטגוריה:ארצות הברית: בתי ספר
קטגוריה:ניו יורק: חינוך
קטגוריה:בתי ספר יהודיים בתפוצות
בריכת הקשתות

כיתוב חרוט על קיר הברכה
גג בריכת הקשתות
בריכת הקשתות בציור של [[קורנליס דה ברוין ההולנדי, שביקר במקום בסביבות 1680]]
בריכת הקשתות היא בריכה תת-קרקעית לאגירת מים השוכנת בצפון העיר רמלה ואשר נחפרה בתקופתו של הארון א-רשיד (763–809), הח'ליף החמישי מבית עבאס. הבריכה היא חלק ממאגרי המים שנבנו בתקופת בית עבאס, והיא נודעה גם בשמות "בריכת העיזים", "בריכת הבת הכופרת" ו"בריכת הלנה". השם בריכת הקשתות הוענק לראשונה בשנת 1961, עם פתיחת האתר לביקורי תיירים. כיום האתר מהווה מוקד תיירות כאשר ניתן בתשלום לשכור סירה ולשוט במאגר.

מבנה הבריכה הושלם בשנת 789, וזאת על-פי כתובת בערבית שנמצאת בכניסה אליה:

הבריכה היא המבנה היחידי בארץ ישראל שניתן לשייכו באופן וודאי לתקופה העבאסית. שטח הבריכה הוא כחצי דונם, וגובה תקרתה כתשעה מטרים. עומקה מגיע למטר בודד ונפחה הוא כ-5,700 מ"ק (בדומה לשלושת מאגרי המים שליד המסגד הלבן בעיר, שנפחם ביחד עומד על כ-6,000 מ"ק). הבריכה הוארה בעזרת פתחים בתקרתה, ששימשו גם להורדת דליי מים לשאיבה. הגג נתמך על ידי שלושה טורי עמודים. בכל טור חמישה עמודים, ובין כל זוג עמודים ישנה קשת תומכת. מבנה הבריכה מהווה תקדים ראשון לשימוש בקשת המחודדת, ודגם זה אומץ לימים בידי הצלבנים, נדד עימם לאירופה והתפתח, לקראת סוף המאה ה-12, לקשת הגותית. הבריכה נבנתה באיכות גבוהה ונשתמרה על אף רעידות האדמה הרבות שפקדו את רמלה, שחלקן אף החריב אותה. כיום אוגרת הבריכה מי הגשמים, אך בעבר ניזונה ממי מעיינות מסביבות תל גזר שהובאו אליה באמצעות אמת מים. האמה נתגלתה במהלך חפירות וסלילת כביש 6.

הבריכה הופיעה בסצנה מהסרט "חסמבה ונערי ההפקר". היא נחשבת לאטרקציה תיירותית, וניתן לשוט בסירות בתוך המאגר. המקום שופץ ונפתח מחדש בקיץ 2009. הבריכה כיום (2024) סגורה לרגל שיפוצים ונבנה בה מרכז מבקרים חדש.

==שמות הבריכה==
*בריכת הקשתות על שם הקשתות והקמרונות המרשימות שתומכים בתקרת המבנה.
*"בריכת העיזים" או ביר אל עזיזה (ענזייה).
*השם "בריכת הבת הכופרת" (ברכת אל-בינת אל-כפר) מבוסס על אגדה אודות אשה נדיבה שחפרה את הבריכה עבור תושבי העיר הצמאים, ועם השלמתה אמרה לאללה כי הוא לא נתן מים לעיר בעוד שהיא עשתה כן. לשמע דברי הכפירה התגעשו מי הבריכה והטביעוה.
*בריכת הלנה הקדושה על-שמה של פלוויה יוליה הלנה, אימו של הקיסר הרומי קונסטנטינוס, שהתיר את הנצרות (אשר נאסרה לפניו) והתחיל את התהליך שבסופו הפכה לדת הרשמית של האימפריה הרומית.

== גלריה ==
<gallery>
Kshatot1.jpg
Kshatot3.jpg
RAB 4937 tn.jpg
ברכת הקשותות רמלה.jpg
PikiWiki Israel 44980 Pool of the arches model in Ramla Museum.JPG|דגם של בריכת הקשתות במוזיאון רמלה
</gallery>

==ראו גם==
*ירבאטאן
*בריכת הסטרותיון

== לקריאה נוספת ==

סירות ודגים בריכת הקשתות רמלה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.goramla.com/category/בריכת-הקשתות בריכת הקשתות], באתר עיריית רמלה
* 
* [https://nelech.co.il/2020/06/05/%D7%91%D7%A8%D7%99%D7%9B%D7%AA-%D7%94%D7%A7%D7%A9%D7%AA%D7%95%D7%AA-%D7%91%D7%A8%D7%9E%D7%9C%D7%94/ בריכת הקשתות ברמלה], אתר נלך
* 

קטגוריה:רמלה: מבנים
קטגוריה:אדריכלות אסלאמית
הקשתות
הפרדס

שער כתב העת, חשוון [[ה'תשי"ד (1953}]]
הפרדס היה ירחון רבני-תורני שנוסד בוורשה בשנת 1913 על ידי הרב שמואל אהרן הלוי פרדס. בשנת 1925 עבר העיתון לארצות הברית, שם יצא לאור בשיקגו. מאוחר יותר החל הרב שמחה עלברג לערוך את הירחון. הירחון שימש כביטאון של אגודת הרבנים האורתודוקסים.

בעיתון פורסמו מאמרים תורניים מפרי עטם של רבנים בני התקופה וכתבי יד שטרם ראו אור. בצד זה מפורסמים בעיתון חדשות ודיונים של רבנים בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nli.org.il/he/research-and-teach/catalogs/links/pardes-bendin קישורים לגליונות "הפרדס"] באתר HebrewBooks

קטגוריה:כתבי עת תורניים
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת תורניים
ברנהרד קריגר

ברנהרד קריגר (Bernhard Krüger) (26 בנובמבר 1904 – 1989) היה קצין אס אס בדרגת שטורמבאנפיהרר (המקבילה לדרגת מיור בוורמכט), אשר במהלך מלחמת העולם השנייה היה אחראי על מבצע ברנהרד להצפת בריטניה בשטרי כסף מזויפים בסכום כולל של מיליוני לירות שטרלינג לשם ערעור כלכלת בריטניה.

== ביוגרפיה ==
מבצע ברנהרד היה פרי יוזמת האס אס וביצועו הוטל על ברנהרד קריגר ונשא את שמו. קריגר היה כבר בעל ניסיון כזייפן בשורות האס אס. הוא הדפיס בולי דואר בריטיים שהוכנסו בהם סמלים יהודיים וסובייטיים, בניסיון לערער את אמונתם של הבריטים בצדקת מלחמתם ולהראות להם שמלחמתה של בריטניה הייתה למען היהודים וברית המועצות. כאן הייתה טמונה תעמולה אנטישמית ואנטי סובייטית, כאילו בריטניה פועלת למען כוחות האופל (מבחינת הנאצים), היהדות הבינלאומית והבולשביקים. את הבולים זייף קריגר באמצעות אסירים מעמי אירופה הכבושה, לרבות יהודים.

שטרי הכסף המזויפים הודפסו, במסגרת מבצע ברנהרד, במחנה הריכוז זקסנהאוזן, ששכן 25 ק"מ מצפון מזרח לברלין. קריגר הרכיב צוות של 142 אנשים, חלקם מבין אסירי המחנה, שהיה להם ידע וניסיון בדפוס, רבים מהם יהודים, ובאמצעותם זייף שטרות בערכים של 5, 10, 20 ו-50 לירות שטרלינג.

=== אחרי מלחמת העולם השנייה ===
בשנת 1945, כשכוחות בעלות הברית התקרבו למחנה זקסנהאוזן, הועבר צוות הזייפנים למחנה הריכוז באוסטריה. לקראת התבוסה הסופית במאי 1945, תכננו הנאצים לרצוח את אנשי הצוות, אך כוחות בעלות הברית הקדימו אותם וכל אנשי הצוות שוחררו ב-5 במאי 1945 על ידי הצבא האמריקאי.

ברנהרד קריגר נתפס בתום המלחמה על ידי הצרפתים, שהעסיקו אותו בזיוף מסמכים עבור השרות החשאי הצרפתי. בשנת 1950 הועמד קריגר לדין בפני בית דין מערב גרמני לדה-נאציפיקציה (בית דין שנועד לקבוע אם אנשי רשות גרמניים היו מעורבים מרצון בפשעי הנאצים) וזוכה, לאחר שהוצגו בפני בית הדין תצהירים של אחדים מהאסירים מצוות הזייפנים שנותרו בחיים, בהם העידו כי הציל את חייהם. לאחר מכן הועסק קריגר בחברה שייצרה בעת המלחמה את הנייר עליו זויפו הכספים במבצע ברנהרד. קריגר מת בשנת 1989.

== דמותו בתרבות ==
בשנת 2007 הופק באוסטריה הסרט "הזייפנים", (Die Faelscher). הסרט עוסק במבצע ברנהרד ומתבסס על זכרונותיו של אחד האסירים שנאלצו להשתתף במבצע. בסרט מופיעה דמותו של קצין האס אס שטורמבאנפיהרר הרצוג, האחראי על המבצע, שהוא בן דמותו של ברנהרד קריגר. הסרט זכה בפרס אוסקר לשנת 2007, בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.psywarrior.com/Kruger001.jpg תמונתו של ברנהרד קריגר באתר על הלוחמה הפסיכולוגית]

קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1904
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1989
דלתא בקפאוס

δ (דלתא) בקפאוס (בלטינית δ Cephei) הוא כוכב משתנה בקבוצת הכוכבים קפאוס, שנתן את שמו למשפחה של כוכבים משתנים בעלי תכונות דומות – משתנים קפאידים.

כוכבים אלו הם מתאפיינים בזמן מחזור מדויק מאוד, שמקיים קשר הדוק עם עוצמת ההארה שלהם. באופן זה, על ידי מדידת זמן המחזור והבהירות הנראית שלהם, ניתן לדעת במדויק את המרחק אליהם, ומכאן חשיבותם.

==היסטוריה==
היותו של δ בקפאוס כוכב משתנה התגלתה בשנת 1784 על ידי האסטרונום ג'ון גודריק. למעשה זהו המשתנה הקפאידי השני שהתגלה (אחרי η בנשר שהשתנותו זוהתה מוקדם יותר באותה שנה) והוא גם המשתנה הקפאידי הקרוב ביותר לכדור הארץ אחרי פולאריס (שהשתנותו קטנה וזוהתה רק במאה ה-19).

==מאפיינים==
גרף של דרגת הבהירות המשתנה של δ בקפאוס
δ בקפאוס הוא למעשה כוכב זוגי במרחק של כ-891 שנות אור, המורכב מעל-ענק צהוב ומכוכב הסדרה הראשית כחול עמום יותר המקיפים זה את זה במרחק של לפחות 12,000 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כחצי מיליון שנים.

δ בקפאוס A הוא על-ענק צהוב עם מסה של כ-5 מסות שמש ורדיוס של כ-40 פעמים רדיוס השמש, שסיים להתיך מימן בליבתו וכעת הוא מתיך הליום לחמצן ולפחמן. שכבות ההליום של הכוכב עוברות תהליך מחזורי של יינון, הגורם לבליעה מוגברת של קרינה ולהתפשטות שכבות ההליום ואז חזרתן למצב נייטרלי תוך הפיכתן שוב לשקופות יותר והתכווצותן, וחוזר חלילה. כתוצאה מהשינויים האלו, טמפרטורת פני השטח של δ בקפאוס A משתנה בין 5,500 ל-6,800 קלווין וסיווגו הספקטרלי משתנה מ-F5 ל-G2. עוצמת ההארה משתנה בין פי 1,100 לפי 2,500 מהשמש (בממוצע פי 2,000). מחזור השינוי אורך 5 ימים 8 שעות 47 דקות ו-32 שניות.

===מאפייני δ בקפאוס B===
δ בקפאוס B הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B7 V, עם מסה של כ-4 מסות שמש. עוצמת ההארה שלו היא פי 500 משל השמש, כך שהוא פולט רק כרבע מהקרינה של δ בקפאוס A. סביר שבתוך עשרות מיליוני שנים יכלה גם δ בקפאוס B את המימן שבליבתו ויעבור תהליך דומה לזה של δ בקפאוס A.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.astro.uiuc.edu/~jkaler/sow/deltacep.html δ בקפאוס באתר של ג'ים קלר]
* 
* 

קטגוריה:על-ענקים מסוג F
קטגוריה:על-ענקים מסוג G
קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג B
קטגוריה:כוכבים כפולים
קטגוריה:משתנים קפאידיים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים קפאוס
אדה ניקודמו

אדה ניקודמו (באנגלית: Ada Nicodemou; ביוונית: Άντα Νικοδήμου; נולדה ב-14 במאי 1977) היא שחקנית אוסטרלית ממוצא קפריסאי.

== קורות חייה ==
ניקודמו נולדה בלרנקה והיגרה עם משפחתה לסידני ב-1987. קריירת המשחק שלה החלה כבר ב-1991, כשלוהקה לסדרת הטלוויזיה "Police Rescue", בה שיחקה במשך ארבע שנים. ב-1993 נבחנה לתפקיד באופרת הסבון "קרוב רחוק", אך לא התקבלה. ב-1994 קיבלה תפקיד בסדרת הטלוויזיה "תיכון הלבבות השבורים". היא הייתה אמורה להשתתף בתוכנית במשך 12 שבועות בלבד, אך יוצרי הסדרה החליטו לפתח את הדמות אותה גילמה, והיא המשיכה לגלמה במשך שלוש שנים.

לאחר הפסקה לשם לימודי תיירות, שבה למרקעים ב-1998, כשגילמה את דמותה של פיונה מוטסון בסדרת הנעורים "ברייקרס" . הבכורה הקולנועית שלה הייתה ב-1999, כשגילמה תפקיד קטן בסרט "מטריקס". בשנת 2000 החלה לגלם את דמותה של ליאה פאטרסון בסדרה "קרוב רחוק", תפקיד אותו היא מגלמת גם כיום (2009). תפקידה בסדרה הקנה לה שלוש מועמדויות לפרס לוגי האוסטרלי בקטגוריית האישיות הטלוויזיונית הפופולרית ביותר בטלוויזיה האוסטרלית (2001, 2002 ו-2006) ושתי מועמדויות בקטגוריית שחקנית הדרמה הפופולרית ביותר (2002 ו-2006).

בשנת 2005 השתתפה ניקודמו בגרסה האוסטרלית ל"רוקדים עם כוכבים", וזכתה במקום ראשון עם הרקדן אריק יגודקין.

== חיים אישיים ==
ניקודמו נשואה לכריס קסיפוליטאס משנת 2007. ב-22 באוגוסט 2012 נולד בנם. ב-2015 הזוג נפרד.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה אוסטרליות
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (אוסטרליה)
קטגוריה:זוכי רוקדים עם כוכבים
קטגוריה:שופטות תוכניות מציאות
קטגוריה:נשים קפריסאיות
קטגוריה:מהגרים לאוסטרליה
קטגוריה:ילידות 1977
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1977
תיכון עירוני י"ד

תיכון עירוני י"ד (תיכון עירוני י"ד על שם יוסף בורשטיין) הוא בית ספר על-יסודי בתל אביב שנוסד בשנת 1969, במקום בית הספר היסודי "דן". בית הספר ממוקם ברחוב אבן ספיר בשכונת שיכון דן ומשרת את תלמידי צפון מזרח העיר.

== היסטוריה ==
עירוני י"ד הוא בית ספר שש-שנתי לתלמידי כתות ז'–י"ב, הוא מחולק לחטיבת ביניים וחטיבה עליונה, שתי החטיבות מהוות בית-ספר על-יסודי אחד בהנהלה אחת.

בית הספר מפעיל את תוכנית "מזהות אישית לזהות חברתית" במסגרתה משלחות תלמידים מבית הספר נוסעות לביקורים הדדיים בלוס אנג'לס, ברלין וברול. בית הספר מפעיל כיתה מיוחדת לבעלי לקויות למידה ומסלול מואץ ללימודי מחשבים בו נבחנים תלמידי כיתות י' בבחינת הבגרות במחשבים בהיקף של 5 יחידות לימוד. בשנת 2011 הוקמה לראשונה כיתת מסד נחשון.

מנהלי בית הספר בעבר היו: אורי גרוסמן (עד שנת 1980), חמדה קריזלר (1980–1985), דוד לבון (1985–2011), והראל גוטשטיין (2011–2017). כיום מכהנת בתפקיד יעל איילון.

נכון לשנת 2021 מונה בית-הספר כ-1,380 תלמידים.

אחוז המתגייסים לצה"ל מבית הספר הוא מהגבוהים בתל אביב. בשנת 2008 דובר על למעלה מ-95% מכלל תלמידי בית הספר - האחוז הגבוה בעיר.

=== תמיכת המנהלת בתושבי עזה במהלך מלחמת חרבות ברזל ===
בדצמבר 2023, נערכה הפגנה של תלמידי בית הספר בעקבות פוסט תמיכה בסבל העזתים שפרסמה המנהלת, יעל איילון, בזמן מלחמת חרבות ברזל, שבו תמונה של ההרס ברצועת עזה עם הכיתוב "לא מראים לנו את ההשלכות של פעולות צה"ל בעזה, אבל אנחנו חייבים לדעת מה נעשה בשמנו". בעקבות הדברים הושעתה המנהלת, אך ב-3 בינואר קיבלו הורי התלמידים הודעה מהעירייה שהמנהלת תשוב לתפקידה, ובבית הספר התנהלו הפגנות תלמידים נגד חזרתה עוד באותו יום.

==ראו גם==
* רשימת בוגרי בית הספר

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: תיכונים
יחיאל יחיאלי

יחיאל יחיאלי
יחיאל יחיאלי (יחיאלצ'יק) (ד' בשבט תרכ"ו, 20 בינואר 1866, סלונים – כ"ד בחשוון תרצ"ח, 29 באוקטובר 1937, תל אביב) היה מורה ומחנך עברי, ניהל את בית הספר לבנות (נווה צדק) (1937-1918), ממייסדי תל אביב.

== חייו ==
יחיאלי נולד בשם יחיאל יחיאלצ'יק בשנת 1866 בעיר סלונים שברוסיה (כיום בבלארוס). התחנך בחדר ובבית מדרש בעירו, אך נחשף והתקרב לתנועת ההשכלה היהודית ולתנועת חובבי ציון, והיה חבר באגודת "בני משה" מייסודו של אחד העם.

בשנת 1891 היה מבין ראשוני המייסדים של חדר מתוקן, שבו נלמדו בנוסף ללימודי קודש גם לימודים כלליים. כמו כן היה מבין מניחי הייסוד ללימודי עברית בעברית, וניהל את בית הספר היהודי בניקולייב.

בשנים 1902–1903, כשכבר היה בעל מוניטין בחינוך עברי, נדד ולימד בערים חרקוב, וילנה וקאזאן. בשנים אלה התפרסם מאמרו "גן הילדים בתור פרוזדור לחדר", אשר השפיע רבות על עיצובו של גן הילדים העברי.

הוא נשא לאשה את יונה בת יונתן שפירא מביאליסטוק, ובשנת 1904 עלו לארץ ישראל. לזוג היו שלוש בנות: שפרה יחיאלי-קפלן, חנה ומאירה. בארץ עִברת את שמו ל"יחיאלי".

בארץ ישראל שימש כמורה בבית הספר לבנות של "חובבי ציון" ביפו, שבהמשך הועבר למשכנו בנוה צדק, במקום בו שוכן כיום מרכז סוזן דלל (לאחר מותו נקראו הן בית הספר והן הרחוב שבו שכן על שמו של יחיאלי). יחיאלי חיבר מאמרים בנושאים חינוך, הוראה וספרי לימוד.

בשנת 1907 הצטרף יחיאלי לאגודת אחוזת בית, ומשפחתו הייתה בין 66 המשפחות שבנו את בתיה הראשונים של העיר תל אביב. בהגרלת המגרשים זכו במגרש ברחוב הרצל 9. יחיאלי היה חבר ועד המתיישבים, וביתו היה בית ועד למורים, סופרים ואנשי רוח של תל אביב הקטנה.

בשנת 1916 נסגר בית הספר לנערות בעקבות גירוש תל אביב; בשנת 1918 נפתח מחדש בניהולו של יחיאלי, שניהל את בית הספר עד מותו ב-1937, שאירע ממש בעודו יושב על כיסא המנהל. בן 71 במותו.

יחיאלי נקבר בבית הקברות טרומפלדור. לאחר מותו עבר ניהול בית הספר לידי בתו הבכורה, שפרה יחיאלי-קפלן. לאחר מותו נקרא בית הספר על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20090302132345/http://www.ahuzatbait.org.il/Index.asp?CategoryID=163&ArticleID=345 יחיאל יחיאלי], באתר מייסדי תל אביב
* , 
* 
* 
* דוד שחר, [http://www.achva.ac.il/files/pdf/pdf_site1/mop/pdf_mop/maof2000/2000_7.pdf החייאת הלשון העברית כביטוי לתפיסה היסטורית ותרבותית, בחינוך העברי בארץ-ישראל בראשיתו]
* מרדכי נאור, עמית לוינסון, [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=12794 מי היו 66 מייסדי תל אביב?], תל אביב בראשיתה : 1909-1934 : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח
* 
* 

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים רוסים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים בלארוסים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אוקראינים
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:אגודת בני משה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1866
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1937
קרן תל אביב

לוגו הקרן
קרן תל אביב היא עמותה המגייסת תרומות בארץ ובעולם לפיתוח העיר תל אביב-יפו. הקרן הוקמה כדי לתת מענה לצרכים המשתנים של העיר תל אביב-יפו. הקרן נוסדה בשנת 1977 וגייסה עד היום יותר מ-750 מיליון דולר מכל העולם ליותר מ-820 פרויקטים ברחבי העיר. בראש הקרן עומד ראש העירייה רון חולדאי.

בפעילותה משפיעה הקרן על חייהם של יותר מ-500 אלף איש כל שנה. מיום הקמתה שימשה הקרן מנוף לפיתוח ושיפור איכות החיים ברחבי העיר בתחומי החינוך, האומנות, הספורט, השירותים החברתיים, בתחום איכות הסביבה ולאחרונה גם בקידום פרויקטים עירוניים חדשניים.

רוב התרומות המתקבלות מופנות לפרויקטים ייעודיים המקבלים תמיכה של עד 50% השקעה שוות ערך מטעם העירייה. שותפות ייחודית זו מבטיחה אחריות, מאפשרת שיתוף פעולה בין התורם והמוטבים של התרומה ומחזקת את הברית שבין ישראל והתפוצות, בין הישראלים לעירם.

חזון העמותה הוא הרחבת מקורות המימון, שימוש בכלים פיננסים נוספים והגדלת נפח הפעילות ושיתופי פעולה עם תורמים תל אביבים וישראלים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: כלכלה
תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: עמותות
הצפון החדש

[[פארק צמרת וחלק מהחניון של מסוף 2000 בקדמת התמונה]]
הצפון החדש הוא כינוי לחלקה של העיר תל אביב-יפו, המשתרע בין רחוב אבן גבירול ממערב, לנתיבי איילון ממזרח, ובין נחל הירקון מצפון לשדרות שאול המלך מדרום. חלק זה חופף לרובע 4 של העיר, ובשנת 2008 מנתה אוכלוסייתו 42,746 תושבים, שהיו 11.1% מכלל תושבי העיר.

כינוי זה לאזור אינו רווח למרות שהוא השם הרשמי של הרובע והוא מכונה לרוב "הצפון הישן" בטעות או נתפש כחלק ממרכז העיר. מקור שמו של האזור באבחנה בינו לבין הצפון הישן של תל אביב, המשתרע מצידו המערבי של רחוב אבן גבירול - רובע 3. במשך שנים רבות, החל משנות ה-30 של המאה ה-20, התפתחה העיר בהתאם לתוכנית גדס, בעיקר לכיוון צפון, היינו לאורך חופי הים התיכון, ועד למרחק של כקילומטר ממנו. תוכניות המתאר לצפון החדש הוכנו עוד קודם, בסוף שנות ה-40, בהשראת תוכנית גדס אולם היצע הקרקעות שלפני מלחמת העצמאות איפשר בנייה מוגבלת ביותר באזור. בתחום שטח הרובע שכנו הכפרים הערביים סומייל וג'מאסין אל ע'רבי, ובדרומו עובדו עד שנות ה-40 שדותיה של המושבה הטמפלרית שרונה. השכונה התל אביבית היחידה שהוקמה בשטח זה עוד לפני הקמת המדינה הייתה קריית מאיר, סמוך למקומה של כיכר רבין של היום.

הבנייה באזור זה החלה מ-1948 ונמשכה באופן אינטנסיבי עד שנות ה-80, אז מצאי הקרקעות הפנויות בה כבר הפך דל. עיקר הבנייה מאז שנות ה-80 ועד היום היא של מגדלי מגורים, שהאחרונים שבהם מתנשאים כבר מעל ל-30 קומות. במהלך שנות ה-50 גם נבנו לאורך הגבול המערבי של הצפון החדש בנייני רחוב אבן גבירול בעלי האכסדרה המסחרית הארוכה. החלק שממערב לרחוב זכה לשם "הצפון הישן" האזור החדש היה ל"צפון החדש" ואילו השכונות שמצפון לירקון, אשר ניצניהם החלו גם הם בשנות ה-50 כונו שכונות עבר הירקון. מסיבות אלו המושג "צפון תל אביב" השתנה עם השנים ונתון גם היום לפרשנות.

הבנייה בצפון החדש מיועדת בעיקרה למגורים והיא כוללת גם את השכונות שבין דרך נמיר לנתיבי איילון - שכונת בבלי, גבעת עמל ופארק צמרת. מגדלי מגורים ראשונים - מגדלי דוד נבנו במהלך שנות ה-70. דרומו של האזור, בסמוך למתחם הקריה בשדרות שאול המלך וברחוב ויצמן, הוא חלק מהמע"ר של תל אביב. באזור זה נמצאים גם מבני ציבור חשובים ופונקציות עירוניות נוספות, בהם המרכז הרפואי תל אביב (איכילוב), מוזיאון תל אביב, המשכן לאמנויות הבמה, ספריית בית אריאלה ובתי המשפט. בחלקו המזרחי של אזור זה נמצאים תחנת הרכבת תל אביב מרכז ומסוף 2000.

היקף השימוש המסחרי והציבורי באזור מצומצם. חזית מסחרית משמעותית קיימת רק בכיכר המדינה השוכן בסמוך למרכזו הגאוגרפי של האזור, ובחלקו המזרחי של רחוב יהודה המכבי; ואזור ובו מספר בניני משרדים שוכן בחלקו המערבי של רחוב ארלוזורוב. עם אלה נמנים מגדל המאה, בית הוועד הפועל של ההסתדרות, בניין קופת חולים כללית ומגדלי שקל.

אופי המבנים בצפון החדש מגוון, וככלל רחובותיו רחבים בהרבה מהצפון הקודם. רוב הבנייה היא בנייני דירות בני 4-5 קומות, בדומה לחלקים הוותיקים של העיר, אך על מגרשים גדולים בכ-50% מאלה של הצפון הישן וליבה של תל אביב: אולם מאז שנות ה-80 ובמידה רבה. גם כיום, הרבה שכונות קטנות ובחלק מהרחובות יש בנייה משמעותית של מגדלי מגורים וגם בתים צמודי קרקע. מאז שנת 2009 אזור זה מהווה את המיקום המועדף על תמ"א 38 על ידי יזמים בשל השווי הגבוה של נדל"ן באזור

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
יואל קלופט

הרב יואל קלופט (1906, תרס"ו - 2 במרץ 1985, ט' באדר תשמ"ה) היה אב"ד בחיפה ומקובל.

==תולדותיו==
נולד לשניאור זלמן קלופט בריגה שבלטביה. בשנת תר"פ הלך ללמוד, בעצת החפץ חיים, בישיבת סלוצק ובהמשך בקלצק, אצל רבי איסר זלמן מלצר, רבי אהרן קוטלר והרב אלעזר מנחם מן שך. למד גם בישיבת מיר. עלה לארץ ישראל בשנת תרצ"ו, שם התקרב לחזון איש.

שימש כמשגיח רוחני בישיבת היישוב החדש - הרב עמיאל סמוך להקמתה. בשנות ה-40 כיהן כר"מ בישיבת קלצק-פרדס חנה. בתקופה זו שהה בפרדס חנה כל השבוע, וחזר לביתו בירושלים רק בשבת. בשנת תש"ז, עם מעברה של ישיבת קלצק לרחובות, עבר עמה, ומונה על ידי הרב צבי יהודה מלצר לכהן כרב "שיכון הפועל". בשנת תש"ח שימש כר"מ בישיבת אחי תמימים בי' בטבת תש"י התמנה להיות דיין בבית הדין ברחובות, שם גם לימד בישיבת קלצק. בשנת 1953 התיישב בעיר ונתגלעו בינו ובין רב העיר, הרב אלימלך בר שאול, חילוקי דעות, בין השאר בנוגע למינוי שוחטים והקמת בתי ספר דתיים. בשנת 1957 הודיע הרב בר שאול על התפטרותו ובעקבות זאת הורו הרבנים הראשיים על העברת הרב קלופט מתפקידו. לעומת זאת, מועצת גדולי התורה והרב יחזקאל סרנא התערבו למען הרב קלופט ודרשו שלא להעבירו מתפקידו. בסופו של דבר עבר הרב קלופט לכהן כאב בית דין באחד משלושת ההרכבים של בית הדין הרבני האזורי בחיפה. כן היה ראש כולל ורב בית הכנסת עדת ישראל בחיפה.

עמד בקשרים קרובים עם הרב אלעזר מנחם שך והשניים ניהלו חליפת מכתבי תורה.

עסק בקבלה, בעיקר בקבלת הגר"א. הרב שלמה וולבה למד אצלו תחום זה.

השתתף בעריכת האנציקלופדיה התלמודית. בשנת תשנ"א הוציאו בניו את ספרו "דעת יואל".

==צאצאיו==
* בנו הרב שמואל קלופט - ראש כולל ומגיד שיעור בישיבה בצפת ורב בחיפה (נפטר ב-18 בפברואר 2024)
* בנו ממשיך דרכו הרב שניאור קלופט - דעת יואל בחיפה
* בנו הרב חיים קלופט - ראש ישיבת קהלות יעקב (בעבר במושב אלומה והחל מ-2010 במודיעין עילית)
* חתנו הרב שמואל אביגדור פייבלזון - ראש ישיבת נחלת נפתלי בצפת. בנו הוא הרב אליהו מאיר פייבלזון
* בתו אורה אשת הרב מנחם צבי ברלין - ראש ישיבת רבנו חיים עוזר בבני ברק
* חתנו הרב גדליהו שולמן - ר"מ בישיבת בית שמעיה

==לקריאה נוספת==
*[http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=12396&st=יואל+קלופט&pgnum=30 הגאון הרב יואל קלופט זצ"ל], הפרדס מרץ 1985, עמ' 28
*הרב יואל קלופט, [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=25182&pgnum=3 ריבית בבנק], הנאמן תשרי תשל"ד, עמ' 3–4

==הערות שוליים==

קטגוריה:דייני בתי הדין הרבניים
קטגוריה:חיפה: רבנים
קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:רבני ישיבת קלצק-הדרום
קטגוריה:רבני ישיבת היישוב החדש
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רחובות: רבנים
קטגוריה:מקובלים ישראלים
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה התלמודית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
בריכת גלית

הבריכה לפני הריסתה ב-[[2005]]
בריכת גלית הייתה בריכת שחייה עירונית בשכונת יד אליהו שבתל אביב.

== היסטוריה ==
הבריכה הוקמה ב-1964 סמוך להיכל הספורט יד אליהו, במטרה ליצור במקום קומפלקס ספורט, ונבנתה כבריכה עירונית בצורת האות "ר", במימון עיריית תל אביב. מטרת המתכננים הייתה להקים בריכה שיהיו בה תחרויות שחייה רבות ומשחקי כדורמים. זו הייתה הבריכה הראשונה שהוקם בה יציע צופים, עם מקום למאות צופים. אולם יציע הצופים מוקם בצורה לא טובה, ומי שישב עליו, היה בקצה המסלול ולא לאורכו, ולכן ראה את הפעילות ממרחק של עשרות מטרים, מה שפגם בהנאת הצפייה. בבריכה גם התקיימו קורסי הכשרה לנוער במסגרת מציל חובב.

ב-1965, במסגרת משחקי המכביה השביעית, אירחה הבריכה את תחרויות השחייה, שבהן החל לדרוך כוכבו של צעיר בן 15 מארצות הברית, מארק ספיץ, שזכה בארבע מדליות.

בריכת גלית נחשבה תמיד בריכה חמה. שלא כמו בריכת גורדון, בה היו המים מוחלפים מדי יום במי תהום מלוחים השאובים מעומק 150 מטרים, ובשל כך היו צוננים, המים בבריכת גלית התחממו בשמש הקיץ של תל אביב. לפני תחרויות היו שופכים לבריכה כמויות גדולות של קרח כדי לצנן את המים.

באמצע שנות התשעים אירחה בריכת גלית את תחרות אליפות אירופה לנערות בשחייה אמנותית.

בתחילת שנות ה-2000 החל מעמדה של הבריכה להתדרדר. בריכות חדשות הוקמו ברחבי העיר וכן מועדוני ספא. תושבי מזרח ודרום תל אביב שהיו לקוחותיה העיקריים הפסיקו לפקוד אותה עקב כך, וגם ניסיון של התקנת מגלשות מים במורד יציע הצופים לא הצליח להציל את הבריכה. משנת 2005 היא עמדה נטושה עד הריסתה ב-20 באוקטובר באותה השנה.

ב-2007 הוקם במקומה פארק ציבורי בשם "פארק גלית".

==פארק גלית==
סקייטפארק גלית (ברקע: [[היכל הספורט יד אליהו)]]
פארק גלית

פארק גלית נחנך ב-30 באוקטובר 2007 ונכללים בו גינות נוי, פינות משחק, שבילי אופניים וסקייטפארק עשוי בטון, המיועד לסקייטבורדינג וגלגיליות שנחשב לגדול ולמשוכלל ביותר שהוקם בישראל. ב-2009 נחנכו בפארק מגרש חנייה תת-קרקעי, רחבת דשא בשטח של 20 דונם, מגרשי ספורט ומשטחים רטובים למשחקי מים.
את אזור הסקייט פארק תכנן אבי לוזיה. הסקייט פארק עצמו נבנה על יד חברה אמריקאית לבניית סקייט פארקים בשם Grind Line.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.ganvnof.co.il/?CategoryID=218&ArticleID=482&Page=1 ספורט רחוב בפארק גלית בתל אביב], גן ונוף, נובמבר 2008
* [https://web.archive.org/web/20090409155612/http://www.tel-aviv.gov.il/Hebrew/General/Projects/ParkGalit/Index.asp פארק גלית באתר עיריית תל אביב]
* [http://www.kinderland.co.il/aindex/834.php אודות פארק גלית]

גלית
קטגוריה:יד אליהו: מבנים
קטגוריה:תל אביב: היסטוריה
קטגוריה:תל אביב-יפו: גנים ופארקים
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
מגדל טויוטה

מגדל טויוטה הוא גורד שחקים השוכן ברחוב יגאל אלון 65 בתל אביב-יפו, בצמוד ממזרח לנתיבי איילון. הבניין הוקם בין השנים 1999 ל-2001, בעלות כוללת של כ-80,000,000 דולר, בתכנון משרד "פירסט מזור אדריכלים".
== המבנה ==
המגדל הוקם על ידי "קבוצת ב.ס.ר" והקבלן אורי דורי, שרכשו את המגרש שעליו הוקם המגדל מעיריית תל אביב-יפו, תמורת 23.7 מיליון דולר בשנת 1997.

שלוש הקומות התחתונות של המבנה משמשות כבסיס לשני המבנים הגבוהים הניצבים מעליהן. צורתן כשל משולש - הן מוארכות ומסתיימות בצידן הצפוני בחוד בשל התקרבותם של נתיבי איילון ורחוב יגאל אלון זה לזה. בקומות אלה משלבת מעטפת הבניין חיפוי בגוון בהיר שבו קבועים החלונות.

שני המגדלים משלבים מעטפת זכוכית כהה בחלקם המערבי, עם קירוי בגוון תכלת בצידם המזרחי. גובה המגדל הדרומי הוא 93.15 מטרים ובו 23 קומות. במבנה הצפוני ארבע קומות בלבד והוא נישא לגובה 36.1 מטר. שני המגדלים מעוצבים בצורה דומה - בצידם המערבי פינותיהם מעוגלות בעוד שבצידם המזרחי הן עשויות בצורת זוויות חדות. שטחו הכולל של המבנה הוא 36,000 מ"ר, שרובו משמש כמשרדים. יתר השטח מיועד לשימוש מסחרי (שלוש הקומות הראשונות), וכמגרש חניה תת-קרקעי שבו 1,080 מקומות חניה בארבעה מפלסים.

כפי שמרמז עליו שמו, בבניין שוכנים, בין היתר, סוכנות שיווק וסלון תצוגה של חברת הרכב היפנית טויוטה. בראש המגדל שלטים מוארים בצבע אדום המציגים את הלוגו של חברת טויוטה.

עד 2016 שכן מדרום לבניין אולם הסינרמה.

== גלריה ==
<gallery widths="150" heights="150">
קובץ:Toyota Tower IMG 2868.jpg|מבט מצפון - ניתן לראות את החוד שבקצה הצפוני של המבנה
קובץ:Toyota Tower IMG 2869.jpg|חוד המבנה
קובץ:Cinerama.jpg|המגדל במבט מדרום. בחזית התמונה אולם הסינרמה שנהרס (צולם בין השנים 2002 ל-2006)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://skyscraperpage.com/cities/?buildingID=4827 המבנה], באתר skyscraperpage.com
* [https://web.archive.org/web/20130926012142/http://www.trajtenberg.co.il/?categoryId=26852&itemId=44604 תמונות המבנה], באתר משרד ג. טרכטנברג
* [http://www.fresh.co.il/dcforum/Photography/296.html תמונות המגדל בלילה]
==הערות שוליים==

קטגוריה:יד אליהו: מבנים
טויוטה
קטגוריה:רחוב יגאל אלון
מגדל בנק דיסקונט

מגדל בנק דיסקונט הוא מגדל משרדים השוכן במפגש רחוב הרצל ורחוב יהודה הלוי בתל אביב-יפו, ומשמש כמשכנה של הנהלת בנק דיסקונט לישראל.
==היסטוריה==
הבניין הוקם בין השנים 2003–2006 על ידי חברת "משולם לוינשטין", על מגרש בגודל של כארבעה דונם שבו ניצב קודם לכן מבנה ההנהלה הישן של הבנק. המבנה הקודם נהרס, ותחילה הוקמו 13 הקומות הראשונות של המבנה. הוא אוכלס בחלקו ולאחר מכן הושלמו 17 הקומות הנותרות. את הבניין תכנן האדריכל עמי מור. קבלן הביצוע הייתה חברת "אל-הר הנדסה" מקבוצת קרדן נדל"ן.

עלות ההקמה הסתכמה בכ-50 מיליון דולר. הבניין כולל 31 קומות - 30 קומות שרות ומשרדים וקומה טכנית נוספת בראשו, ושבע קומות תת-קרקעיות. הוא מתנשא לגובה של 118.26 <ref></ref> מטרים (לא כולל אנטנה בגובה 7 מטרים המותקנת על הגג) ושטחו 22,000 מ"ר. במגרש החניה של המגדל 240 מקומות חניה.

המגדל מאוכלס על ידי הנהלת בנק דיסקונט, אשר רכשה 14 מתוך 30 הקומות של המגדל תמורת 200 מיליון שקל, ועל ידי משרדים נוספים אשר אכלסו את יתר 12 הקומות. את בניין מנהלת חברת "נכסי אריאל". בשנת 2007 רכשה חברת "ישראלום נכסים", שבבעלות אנשי העסקים מתיו ברונפמן ושלום פישר, את הקומה ה-27 של המגדל תמורת כ-16.5 מיליון שקל.

בקומה ה-28 נמצאת שגרירות אוסטרליה ובקומה ה-30 שגרירות ברזיל.

הבנק צפוי למכור את נכסיו בבניין ולהעביר את מבני ההנהלה (המפוזרים בין מספר מבנים בגבעתיים ותל אביב) למתחם חדש שיבנה במתחם האלף בראשון לציון לקראת שנת 2022.

==ראו גם==
* מגדל הבינלאומי

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.emporis.com/en/wm/bu/?id=bankdiscounttower-telavivyaffo-israel המבנה באתר אמפוריס]
* [https://web.archive.org/web/20110716204801/http://www.telavivinf.com/info/infoitem.asp?item=43&lang=eng אודות מגדל דיסקונט]
* [http://skyscraperpage.com/cities/?buildingID=40278 מגדל דיסקונט באתר Skycrapers.com]

==הערות שוליים==

בנק דיסקונט
קטגוריה:רחוב הרצל (תל אביב)
קטגוריה:רחוב יהודה הלוי
קטגוריה:בנק דיסקונט לישראל
מגדל ישרוטל

מגדל ישרוטל הוא מבנה בתל אביב, המשמש כמלון של רשת מלונות "ישרוטל" וכבית דירות יוקרתי. הוא שוכן ברחוב הירקון 78, במקום בו שכן בעבר גן רינה. שמו הרשמי הוא "ישרוטל טאואר תל אביב", והוא מכונה גם מגדלות.

המגדל ואזור המשרדים שתחתיו, נבנו על קולנוע גן רינה. התוכנית לבניית המגדל, על ידי היזם אריה פילץ, כללה 3 קומות של משרדים ומסחר בשטח של 7 דונם, ומגדל של 27 קומות שבתוכו מלון. התוכנית כללה מנהרה באורך 100 מטרים להוביל מכוניות מרחוב הירקון אל החנייה של הבניין. לקראת סוף 1962 הוחל בחפירת היסודות והמשרדים אוישו בתחילת 1966.

בקיץ 1965 נוצקו היסודות למגדל, שתוכנן להיות המבנה העגול הראשון במזרח התיכון. אולם בעקבות המיתון נדחה בניית המגדל. בשנת 1980 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובנייה להסב את המגדל למשרדים במקום מלון. הקמת המגדל הסתיימה בשנת 1997, ועלותו הסתכמה בכ-30 מיליון דולר.

המגדל תוכנן בידי האדריכל אלי גבירצמן. את התכנון הוביל האדריכל אהרון קניג.

המבנה עגול וקוטרו 29 מטר. הוא כולל מרפסות שמש עגולות. גובהו של המבנה הוא 103.5 מטר ובו 29 קומות. חלקו העליון עוצב כחלק שנראה "מתקלף" ובראשו בריכת שחייה פתוחה, הגבוהה ביותר בישראל. עד השלמת הקמתו של לאונרדו סיטי טאוור ברמת גן היה מגדל ישרוטל המלון הגבוה בישראל. בבסיס המגדל חזית מסחרית ופסאז' ציבורי המחבר בין רחוב הירקון לרחוב בן-יהודה שבמרכזו חצר פנימית.

במגדל ישרוטל שמונים חדרים הפונים אל קו החוף או אל הנוף האורבני של העיר תל אביב, ארבעים סוויטות, הפונות גם הן אל קו החוף / הנוף האורבני, ו-62 דירות יוקרה בקומות העליונות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.isrotel.co.il/isrotel-hotels/tel-aviv/ישרוטל-טאואר/ המבנה], באתר ישרוטל
* [http://www.emporis.com/en/wm/bu/?id=104852 המגדל], באתר אמפוריס
* [https://web.archive.org/web/20070817040058/http://www.telavivinf.com/info/infoitem.asp?item=136&lang=eng אודות המגדל]

==הערות שוליים==

ישרוטל
ישרוטל, מגדל
קטגוריה:רחוב הירקון
קטגוריה:ישרוטל
ישרוטל, מגדל
מגדל מרגנית

מגדל מרגנית הוא מבנה משרדים ומגדל תקשורת השוכן במחנה רבין בקריה בתל אביב־יפו.
== היסטוריה ==
המגדל הוקם בשנת 1987 על ידי חברת סולל בונה, בתכנונם של האדריכלים יוסף אסא שעיצב את המגדל העליון וחזותו, אדם מזור ואלי פירשט. בעת הקמתו היה המבנה הגבוה ביותר בישראל. (עקף בגובהו את מגדל שלום). מגדל מרגנית הפך עד מהרה לאחד מסמליה של העיר, אך מעמדו ככזה נפגע עם הקמת מגדלי עזריאלי, אשר הגבוה שבהם, המגדל העגול, גבוה בכ־50 מטרים ממגדל מרגנית. 

17 קומותיו התחתונות של המגדל הן קומות משרדים. חלק זה של המגדל מדורג ולא בכולו נמצאות כל 17 הקומות. ברוב גובהו של המבנה, המסתכם ב־138 מטר, הוא מעין אצבע בטון הנושאת מספר מרפסות, שעליהן מוצבות אנטנות מסוגים שונים. ממדי המגדל הם 5.40 × 5.20 מטר ובו גרם מדרגות. בראש מבנה הבטון מוצב תורן אנטנות ממתכת, המוסיף עוד מטרים אחדים לגובהו של המבנה.

מגדל מרגנית נוטה על צדו, באופן שאינו מסכן אותו או את שלום הציבור. זו נטייה שבעטיה האנך מראש המגדל מגיע לנקודה בבסיסו הרחוקה 28 סנטימטרים מהמקום בו היא צריכה להיות. הנטייה התגלתה עם הקמת חמישים המטרים הראשונים של המבנה, וננקטו צעדים כדי שלא תהווה סכנה.

לאחר רצח רבין הואר המגדל בתאורה אדומה במשך שבוע ימים. ב-2016 הקימה קבוצת זיק מודל קטן בחמישית מהמגדל המקורי במרכז האגף החדש של מוזיאון תל אביב. העבודה, לה קראו "מסגד הביטחון", הורכבה מלוחות וקרשי עץ והתנשאה לגובה 25 מטרים. היא באה לבקר את נוכחות הצבא במרחב האזרחי הישראלי.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.emporis.com/en/wm/bu/?id=marganittower-telavivyaffo-israel המבנה באתר אמפוריס]
*[https://web.archive.org/web/20071030210646/http://www.telavivinf.com/info/infoitem.asp?item=21&lang=heb מגדל מרגנית באתר תל אביב במבט חדש]
* 
* ניר מן, בסיס המטכ"ל בקריה, תל אביב: משרד הביטחון, 2016

== הערות שוליים ==

<div style="float:right; width:50%;">

</div>

מרגנית
קטגוריה:הקריה
מרגנית
קטגוריה:ישראל: מגדלים
קטגוריה:סולל בונה: מבנים
קטגוריה:ישראל: מבני תקשורת
גרטרוד

גרטרוד (בגרמנית: Gertrud) הוא רומן מאת הרמן הסה, אשר ראה אור לראשונה בשנת 1910.

== תקציר העלילה ==
הרומן מעוצב כאסופת זכרונות של המלחין הנודע קוהן. מסופר אודות ילדותו ושנות התבגרותו כשבמרכז העלילה יחסיו עם שני אמנים, גרטרוד אמת'ור וזמר האופרה היינריך מואוט. קוהן נמשך לעלמה גרטרוד כבר במפגשם הראשון. קוהן כותב אופרה שמפגישה בין גרטרוד לבין מואוט. השניים מתאהבים ומתחתנים. האהבה לא נושאת פרי, השניים לא מתאימים והנישואים לא עולים יפה. אך בניגוד לאהבה שלא צלחה זוכה האופרה של קוהן להצלחה רבה. הצלחה זו היא הבסיס להתפתחות מחודשת של הידידות בין קוהן לגרטרוד.

== ניתוח ==
כמו ברבים מהרומנים של הסה, גם כאן ניכרת השפעתו של ניטשה ובעיקר של יצירתו "הולדת הטרגדיה". מואוט מייצג את האלמנטים הדיוניסיים יצריים שבאומנות. בניגוד אליו גרטרוד מייצגת את האלמנטים האפולוניים והמעודנים. הצלחת האופרה של קוהן על רקע מערכת היחסים הקלוקלת בין מואוט וגרטרוד מרמזת על האפשרות לשלב את שני האלמנטים על מנת ליצור יצירת אמנות נשגבת. עולם המוזיקה שמקבל במה מרכזית בספר הוא על פי הסה בעל סדר והרמוניה אליהם יש לשאוף באנדרלמוסיה של החיים.

==קישורים חיצוניים==
*
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי הרמן הסה
קטגוריה:ספרי 1910
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
בית התנ"ך

בית התנ"ך היה מוזיאון ממצאים ארכאולוגיים, עבודות אמנות, מזכרות ואספנות הקשורים למורשת התנ"ך ולימודה, ששכן בבית דיזנגוף.

== היסטוריה ==
בבית דיזנגוף פעל במשך שנים מוזיאון תל אביב לאמנות. זמן מה לאחר חנוכת המשכן החדש של המוזיאון, באפריל 1971, עוד המשיך המוזיאון להציג בבית דיזנגוף, אולם במהרה הבניין הועבר לממשלה ונזנח. לאחר שעמד מספר שנים בשממונו הוא הועבר לידי עמותת התנ"ך שפתחה בו את בית התנ"ך.

"בית התנ"ך" נוסד בשנת 1974 בשתי הקומות העליונות של בית דיזנגוף (מעל היכל העצמאות) ביוזמתו של ראש ממשלת ישראל לשעבר דוד בן-גוריון תחת השם "מוזיאון בית התנ"ך", בשיתוף עם החברה לחקר המקרא, שעל שכמה הוטלה הנהלתו המדעית. הוצגו בו ממצאים ארכאולוגיים ועבודות אמנות שונים אשר סיפרו את סיפורו של התנ"ך ותולדות עם ישראל בתקופתו. בין המוצגים שהוצגו בתערוכות היו ספרי תנ"ך בשפות שונות (בהן אמהרית, שפת יורובה מניגריה, קוריאנית, יפנית קלאסית, פרסית, קיקויו מקניה, וארצות נוספות, ספרי תנ"ך עתיקים, ביניהם דוגמאות מכתר ארם צובא - כתב היד העתיק ביותר (המאה ה-10) של תנ"ך שלם, התנ"ך הקטן ביותר בעולם, יצירות אמנות הקשורות לתנ"ך, מכתבים מבוילים וחתומים מערים בארצות תבל ששמן מוזכר בספר הספרים, פריטים ארכאולוגיים הנוגעים למקרא ודגם בית המקדש השני. כמו כן התקיימו במקום תערוכות מתחלפות בנושאי יודאיקה ומקרא, ונערכים הרצאות וסיורים בנושאי מקרא. במקום היו כמה ספריות שעניינן התנ"ך וארץ ישראל.

המוזיאון הופעל על ידי חברי "העמותה לחקר התנ"ך", בהם דני אופיר, בלהה הלפרין, דליה אגמון ואלחנן אבידור, על ידי מתנדבים, ללא תמיכה עירונית. גופים שונים כגון עיריית תל אביב ומינהל מקרקעי ישראל, הטילו את האחריות לתפעול הבית על זולתם. תחזוקת הבית הייתה מצומצמת, ובמפת העיר ואתריה ההיסטוריים שפרסמה העירייה ב-2006 לא הופיע בית דיזנגוף והמוזיאונים שבו. עם זאת, הוא נחשב מבנה לשימור של המועצה לשימור אתרים. בחורף 2012, עם כניסתו לפועל של "חוק בית העצמאות", יצא "בית התנ"ך" מבית דיזנגוף. חלק מפריטיו הועברו אל שטחה של אוניברסיטת בר-אילן, חלק אל "היכל שלמה" בירושלים וחלק אל מחסנים.

בית התנ"ך העולמי – תוכנית בת כחצי מאה, שמעולם לא מומשה – מתוכנן לקום בעתיד בירושלים.

== ראו גם ==
* היכל העצמאות (ישראל)

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20120715160134/http://www.ilmuseums.com/museum_HEB.asp?id=191 בית התנ"ך] באתר מדריך למוזיאונים בישראל
* חזקי עזרא, [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/179945 הסוף להזנחת בית התנ"ך], ערוץ 7, 23 בספטמבר 2008
* אלי אשד, [https://www.no-666.com/2010/04/18/מדוד-בן-ישי-ועד-דוד-בן-גוריון-40-שנות-בית-ה מדוד בן ישי ועד דוד בן-גוריון - 40 שנות בית התנ"ך], בבלוג "המולטי יקום של אלי אשד", 21 באפריל 2010
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:התנ"ך בישראל
קטגוריה:ישראל: מוזיאונים שנסגרו
קטגוריה:שדרות רוטשילד
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים לשימור
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיאונים
האנדרטה למייסדי העיר תל אביב

מייסדי וראשוני בוניה של שכונת אחוזת בית]]
הבריכה והמזרקה שליד האנדרטה
בית הוועד
האנדרטה למייסדי העיר תל אביב היא אנדרטה הנמצאת במרכזה של שדרות רוטשילד בלב העיר תל אביב, מול בית דיזנגוף. הוקמה בשנת 1949, במלאת 40 שנה להקמת שכונת אחוזת בית.

האנדרטה למייסדי העיר תל אביב הוקמה בנקודה הסמלית שבה נערכה הגרלת המגרשים על ידי עקיבא אריה וייס ביום ייסודה של אחוזת בית. בנקודה זו עמד גם מגדל מים קטן ובו "בית הוועד" ששימש כבית העירייה הראשון, עד שעבר בשנת 1925 למשכן חדש בכיכר ביאליק (ומאוחר יותר לבית עיריית תל אביב ברחוב אבן גבירול). בקִדמת האנדרטה בריכת נוי אשר נועדה לסמל, בין השאר, את אותו מגדל מים ואת טבורה של העיר העברית.

==תיאור האנדרטה==
על האנדרטה חקוקים שמות מייסדי העיר תל אביב ובצדה האחורי (בתמונה) תבליט, שנעשה על ידי הפסל אהרן פריבר, ובו שלוש שכבות המציגות שלושה שלבים בהתפתחות העיר, מלמטה למעלה: 
* כיבוש החולות בעבודת כפיים קשה. בחלק זה מופיעות גם חיות בר ובעיקר הדיונות שיושרו עם הקמת אחוזת בית. השדרה הראשית בעצמה, צמחה בזכות היותה ואדי קטן בין הדיונות שיושר בעבודה זו.
* תקופת אחוזת בית והבתים הראשונים של העיר: בתים נמוכי קומה לאורך רחוב הרצל שבקצהו בניין הגימנסיה העברית "הרצליה". בחלק זה ניתן לראות גם את בית דיזנגוף, כפי שנראה במקור לפני ששופץ, ואת מכון המים.
* בחלק העליון נראית תל אביב של אז (שנות ה-40) הכוללת מבחר בניינים בסגנון הבינלאומי ובסגנון האקלקטי. בין מבנים אלו נראים בבירור קולנוע מוגרבי, כיכר צינה דיזנגוף, בית הבימה ובית הכנסת אוהל מועד. על רקע תל אביב נראה כבר קו רקיע של בניינים רבי קומות אליה צפתה העיר לעתיד.

מתחת לתבליט מופיע הפסוק "עוד אבנך ונבנית בתולת ישראל" () המופיע גם בסמל העיר תל אביב.

==חנוכת האנדרטה==
לאחר התלבטויות רבות לגבי תאריך חנוכת האנדרטה היא נחנכה על ידי ראש העיר ישראל רוקח בשושן פורים, 23 במרץ 1951, יום הולדתו ה-90 של מאיר דיזנגוף, ולא ביום הגרלת המגרשים. הקטע במרכז השדרה שבו נמצאת האנדרטה נקרא "כיכר המייסדים", אולם רק בשנת 2005 הוצב שלט המעיד על כך.

==לקריאה נוספת==
* גילה אוריאל, ימים של זהב: תל אביב-יפו ה'תרס"ט – ה'תשנ"ט. תל אביב: י. גולן, תשנ"ט, 1999, ע' 26.
* אורי דביר, נקודת חן: תל אביב-יפו. תל אביב: מודן, 1991, ע' 106.
* שולה וידריך ועופר רגב (עורכים), בולוואר, שדרות רוטשילד בתל אביב: האנשים, החומר והרוח. תל אביב: רמות – אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ט, 1999, ע' 67.
* עופר רגב, טיול קטן בעיר גדולה. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ט, 1999, ע' 117.
* תל אביב ואתריה. ירושלים: אריאל, 1987, ע' 192.

==קישורים חיצוניים==

* [http://tel-aviv.millenium.org.il/NR/exeres/9208EAB2-4A9E-4D24-96C1-6822D8558D96,frameless.htm האנדרטה באתר עיריית תל אביב-יפו]
* אילן שחורי (באתר "תל אביב שלי"), [http://www.mytelaviv.co.il/index.php?langpage=heb&dir=site&page=articles&op=item&cs=3349&mode=print 60 או 66. כמה משפחות באמת ייסדו את שכונת "אחוזת בית" והעיר תל אביב?] סיפורה של אנדרטת מייסדי העיר תל אביב 
* [https://jfc.org.il/news_journal/27604-2/92563-2/ טקס הסרת הלוט מעל האנדרטה למייסדי העיר תל אביב, אפריל 1951], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

*1
מייסדי העיר תל אביב
מייסדי העיר תל אביב
אנדרטה, מייסדי העיר תל אביב
אנדרטה, מייסדי העיר תל אביב
אנדרטה, מייסדי העיר תל אביב