OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דנונה

הסמליל של דנונה בצרפתית
הסמליל של דנונה בישראל בשנים 1982–1996, בהן המוצרים שווקו על ידי שטראוס ללא קשר לתאגיד העולמי
הסמליל הראשון בעברית של התאגיד העולמי "דנונה"
הסמליל השני בעברית של "דנונה"
דנונה (בצרפתית: Danone) היא תאגיד מזון צרפתי רב-לאומי המייצר מגוון רחב של מוצרים עם דגש על מוצרי חלב ומים מינרליים. דנונה היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext.

== היסטוריה ==
דנונה נוסדה בשנת 1919 בברצלונה, ספרד על ידי יצחק קרסו (רופא יהודי יליד-סלוניקי) בתור מפעל קטן לייצור יוגורט. שם החברה נגזר משמו של בנו הבכור של המייסד, דניאל, המופיע על הלוגו של היום כשהוא צופה בכוכב. עשור לאחר מכן נבנה המפעל הראשון בצרפת, אך במהלך מלחמת העולם השנייה העביר דניאל קרסו, בן המייסד, את החברה לניו יורק. בשנת 1951 חזר דניאל קרסו לפריז כדי לנהל את עסקי המשפחה בצרפת ובספרד והעסקים בארצות הברית נמכרו בשנת 1959. בשנת 1967 התמזגה דנונה עם חברת גרוואי (Gervais), אחת החברות המובילות לייצור גבינות בצרפת.

משרדי החברה נמצאים בפריז, בירת צרפת. אף שבבעלות דנונה נמצאות חברות אחדות דוגמת אוויאן, לפוור-אוטיל בסיקוויט ואחרות, החברה ידועה בעיקר בזכות מוצרי החלב שלה ובייחוד במוצרי היוגורט. בשנת 2005, 55% ממכירותיה היו של מוצרי חלב, 27% של משקאות ו-18% של ביסקוויטים ודגני בוקר.

החברה מיוצגת בישראל על ידי חברת שטראוס הישראלית בתחום החלב, ועל ידי קבוצת צרפת ישראל ליינות איכות בע"מ בתחום המים המינרליים.

בין השנים 1982 ל-1996, השתתפה חברת דנונה העולמית בחרם הערבי על ישראל. עקב כך, המוצרים הנושאים שם זה יוצרו ושווקו על ידי שטראוס ללא קשר לתאגיד העולמי.

בשנת 2017 החליטה הנהלת החברה לקצץ מיליארד אירו מתקציב הפרסום של מוצרי החלב שלה ולמכור את אחזקתה במותג היוגורטים הכי גדול שלה, סטוניפילד, בעקבות המגמות בשוק החלב העולמי והתאמה לחוקי הגבלים עסקיים בארצות הברית.

בשנת 2022 בזמן מלחמת אוקראינה–רוסיה החליט אנטואן דה סן אפריק מנכ"ל חברת דנונה העולמית, לא להצטרף לסקנציות שנתנו מהמערב. ביולי 2023 הוציא נשיא רוסיה פוטין צו הלאמה זמנית לחברה הבת של דנונה ברוסיה.<ref></ref>

==מותגים עיקריים==
*אקטימל
*מים מינרליים "אוויאן"
*יוגורט דנונה
*מילקי (בגרמניה)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות מזון
קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:יצרני מוצרי חלב
קטגוריה:חברות הנסחרות ביורונקסט
אאוגן קווטרניק

אֵאוּגֶן דִידוֹ קְוָטֶרְנִיק (בקרואטית: Eugen Dido Kvaternik; 29 במרץ 1910, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 10 במרץ 1962, ריו קוארטו, ארגנטינה) היה ראש שירותי הביטחון הקרואטיים ב. במאי 1941 יצא להשתלמות בגרמניה לארגון שרותי הביטחון במתכונת ה-RSHA. רדיפת היהודים והשמדתם התנהלו במסגרת מחלקה שכונתה מחלקת "ההגנה" בשרותי הביטחון. עד הדחתו במאי 1943 נחשב לאיש השני בחשיבותו בהיררכיה הקרואטית.

קווטרניק וסגנו, וייקוסלאב לובוריץ', ניהלו משטר טרור ורצח כלפי יהודים, סרבים, צוענים ו"אויבי המשטר". הוא נחשב לאחראי הראשי לאותם פשעים. במאי 1943 הוא הודח מתפקידו ויצא לגלות בסלובקיה משום שסיכן את מעמדו של המנהיג הקרואטי אנטה פאבליץ'.

לאחר המלחמה נמלט קווטרניק לארגנטינה בסיועה של הכנסייה הקתולית, ומשם המשיך בפעילות חתרנית נגד משטרו של טיטו. הוא ארגן מחדש את תומכי האוסטאשים ופרסם מאמרים שבהם לא הביע חרטה על מעשיו. כל בקשותיה של יוגוסלביה להסגירו לידיה נדחו, והוא מעולם לא הועמד לדין.

קווטרניק ושתי בנותיו מצאו את מותם בתאונת דרכים בארגנטינה בשנת 1962.

==משפחתו==
אאוגן הוא בנו של סלאבקו קווטרניק, שר המלחמה במדינת קרואטיה העצמאית בתקופת מלחמת העולם השנייה. סבו של קווטרניק מצד אמו, יוסיף פרנק (Josip Frank), מייסד מפלגת הזכויות הקרואטית, שמתוך שורותיה קמה תנועת אוסטאשה הפשיסטית, היה יהודי מומר. בתו, אולגה, אמו של אאוגן ורעייתו של סלאבקו קווטרניק, הייתה יהודייה למחצה, ועל פי חוקי הגזע הגרמניים, אאוגן היה בן תערובת בדרגה שנייה.

יחסיו של אאוגן עם אמו היו קשים ביותר. האם התאבדה בשנת 1942 בשל מעשי הרצח והאכזריות של בנה. על פי אחת הגרסאות, האם השליכה עצמה לבאר ועל פי עדות אחרת היא הרעילה את עצמה. לאאוגן מיוחסת האמירה, אותה כביכול השמיע בעת לוויית אמו: "הנה סוף סוף הסתלק היהודי האחרון ממשפחתנו".

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קרואטים משתפי פעולה עם הנאצים
קטגוריה:פושעי מלחמה אוסטאשים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארגנטינה
קטגוריה:המדינה העצמאית של קרואטיה: אישים
קטגוריה:ילידי 1910
קטגוריה:נפטרים ב-1962
קטגוריה:קרואטים שנפטרו במאה ה-20
מתנד אלקטרוני

מתנד אלקטרוני מייצר תנודות חשמליות, שהן בעצם עליות וירידות במתח החשמלי (למעשה מתח חילופין, בניגוד למתח ישר שנמצא בקטבים של סוללה חשמלית למשל). דוגמה מכנית למתנד היא נדנדה תלויה. כשדוחפים את הנדנדה היא תמשיך לנוע מצד לצד בקצב מסוים, אך יש צורך לתת לה דחיפה קלה מדי פעם, כדי לפצות על ההפסדים הנגרמים מחיכוך והתנגדות האוויר.

במתנד אלקטרוני קיים רכיב כגון טרנזיסטור שתפקידו לפצות על ההפסדים שונים (לדוגמה פליטת חום שנגרמת מהתנגדויות או פליטת גל רדיו). באופן דומה לנדנדה המכנית, הטרנזיסטור נותן דחיפה חשמלית כדי שהתנודות לא ידעכו.

התדירות של המתנד נקבעת על ידי רכיב או רכיבים במעגל כמו קבלים, נגדים וסלילים (סלילים הם משרנים). במתנדים מדויקים נעשה שימוש בגבישי קוורץ או אף בהתקנים הכוללים אטומי צסיום לקביעת תדר התנודות.

מתנדים מצויים כמעט בכל מערכת אלקטרונית, פרט למעגלים אנלוגיים או ספרתיים פשוטים.

במעגלים ספרתיים, למשל, מתנדים יכולים לקבוע קצב פעולות. בכל פעימה של המתנד (או ה"שעון") מתבצעת פעולה אחת או מספר פעולות.

==סוגים של מתנדים אלקטרוניים==
יש שני סוגים עיקריים של מתנדים אלקטרוניים: מתנד הרמוני ומתנד רלקסציה (relaxation)

=== מתנד הרמוני (סינוסואידי) ===
אות סינוסואידי
המתנד ההרמוני יוצר גל סינוסואידי. בבסיסו הוא מגבר שמוצאו מחובר למסנן צר-סרט, שמוצאו מחובר לכניסת המגבר. כאשר מדליקים את המגבר, מופיע רעש במוצא שלו. הרעש עובר דרך המסנן כך שרק תדרים שהם בתחום הצר שמעביר המסנן מועברים בחזרה אל כניסת המגבר, ואלו מוגברים יותר ויותר כיוון שהתהליך חוזר על עצמו. תוך מספר מחזורים קטן מתייצב המתנד ומגיע למצב עמיד. אז מתקבל במוצא המגבר אות שמורכב מתחום צר של תדרים, שמרכזו הוא התדר המרכזי של המסנן, ורוחבו הספקטרלי נקבע על ידי רוחב המסנן.

ניתן לצמד אל המסנן גביש פיאזואלקטרי (לרוב מקוורץ) כדי לייצב את תדר התנודה. תכנון כזה מכונה מתנד גבישי.

את ההגברה והסינון ניתן להשיג במגוון של דרכים, ולכן ישנן גישות שונות לתכנון מתנדים הרמוניים, ביניהן מתנד הארטלי, מתנד קולפיטס ומתנד קלאפ.

===מתנד רלקסציה===
במתנדי רלקסציה משתמשים ליצירת גל שאינו סינוסי, כגון גל מרובע או "שן מסור". המתנד מכיל רכיב לא ליניארי, למשל טרנזיסטור או משוון, שפורק באופן מחזורי את האנרגיה הטעונה בקבל או במשרן, וכך גורם לשינויים מהירים במוצא.

במתנדי רלקסציה לגל מרובע אפשר להשתמש ליצירת אות שעון הדרוש למעגלים ספרתיים מסוימים, למשל מונים או טיימרים, אך מתנדים גבישיים עדיפים עליהם בגלל יציבותם.

במתנדי גל משולש או שן מסור משתמשים במעגלי תזמון לאותות הסריקה האופקית בצגי שק"ק של אוסצילוסקופים וטלוויזיות. במחוללי דפקים ניתן להשתמש בגל המשולש כדי ליצור קירוב של גל סינוס. סוג אחר של מתנד רלקסציה הוא הרב-רטט (מולטי-ויברטור).

===חוג נעול מופע (PLL)===
למתנדים במעגלים שונים, לדוגמה במערכות תקשורת, קיים רכיב הנקרא PLL, או בעברית חוג נעול מופע - מעגל בעל משוב שתפקידו לעקוב אחרי תדר אחר.

דוגמאות לשימוש ב PLL:

כאשר יש לנו אות בעל תדר לא רציף (שהוא מקוטע מדי פעם), PLL יכול לייצר אות באותו תדר אך רצוף.

משתמשים ב PLL גם כדי להכפיל או לחלק תדר במספר מסוים.

במקרה שיש אות שהתדירות שלו משתנה (אות מאופנן תדר), PLL יכול לחלץ את האות המאפנן, כלומר לייצר את האות שלפיו משתנה התדר של האות (ב PLL אנלוגי קיים מתנד מבוקר מתח (VCO) - המתח המוזן ל- VCO הוא האות המאפנן).

==ראו גם==
* טריודה
* מתנד מבוקר מתח

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.howstuffworks.com/oscillator.htm הסבר על פעולת מתנדים] באתר howstuffworks.com

קטגוריה:מעגלים חשמליים
קטגוריה:רכיבים אלקטרוניים

fr:Oscillateur
חלב ציפורים

חלב ציפורים
חלב ציפורים (ברוסית: птичье молоко, ברומנית: lapte de pasăre, בהונגרית: madártej, בפולנית: ptasie mleczko) הוא קינוח עדין המקובל במטבחים שונים במזרח אירופה ובמרכזה ובהם במטבח הרוסי, במטבח הרומני ובמטבח ההונגרי.

חלב ציפורים הוא קרם המופק על ידי בישול חלמוני ביצים בתוספת חלב ווניל. לאחר הבישול מוסיפים חלבוני ביצים מוקצפים עם סוכר ווניל. המוצר המוגמר הוא קרם וניל עדין שעליו צפים מצבורי קצף לבן עשוי מהחלבונים. המאכל נקרא גם "כדורי שלג", בשל מראהו.

בשימוש עממי נפוץ ברוסית ("אתן לך חלב מהציפורים"), הביטוי מציין דבר שכמעט לא ניתן להשיגו או לדבר שאינו קיים, או כאשר אדם מבטיח לעשות "הכל" למען אדם אחר. ביטויים עם משמעות קרובה בעברית, הם למשל: "מים מהסלע", "אריג מצמר חמורים", "דבש אריות". או: "להוריד את הירח בשבילך" (כשהכוונה לפעולה).

==ראו גם==
* אי צף

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח הרומני
קטגוריה:המטבח הרוסי
קטגוריה:המטבח ההונגרי
קטגוריה:המטבח הסובייטי
קטגוריה:מאכלי ביצים
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:מגדנאות
סטוונגר

סטוונגר (בנורווגית: Stavanger, ) היא עיר נמל בחוף הדרום-מערבי של נורווגיה, אזור המתאפיין בנופי פיורדים. העיר היא בירת מחוז רוגלנד.

== מאפיינים ==
אוכלוסיית סטוונגר מונה 121,610 תושבים (נכון לשנת 2009), והיא העיר הרביעית בגודל אוכלוסייתה במדינה, אחרי אוסלו, ברגן וטרונדהיים.

בעבר עסקו תושבי האזור בעיקר בדיג, והעיר נודעה בתעשיית הסרדינים המפותחת שבה. בשנות ה-60 של המאה ה-20 חלה תפנית, עם גילוי מצבורי נפט באזור הים הצפוני. העיר גדלה והתפתחה, והפכה מוקד משיכה לעובדים שהיו מעוניינים להשתלב בתעשיית הנפט. יוקר המחיה בעיר הוא מהגבוהים בעולם, ובשנת 2011 דורגה העיר במקום הרביעי בסקר יוקר המחיה בערים שונות בעולם.

מוסדות האיחוד האירופי החליטו להכריז על העיר כבירת התרבות של אירופה לשנת 2008, במקביל לעיר ליברפול שבבריטניה. בעיר פועלת אוניברסיטה אחת, אוניברסיטת סטוונגר, ובה לומדים כ-8,000 סטודנטים. בין אוניברסיטת סטוונגר ובין הטכניון נחתם בשנת 2014 מסמך הבנות לשיתוף פעולה הדדי וכיום ישנן מספר פעילויות משותפות בין האוניברסיטאות. בעיר ישנה סצנת מטאל פורחת ובה צמחו להקות המטאל הגותי החשובות טריסטניה וסירניה, וכן להקות נוספות.

== תיירות ==

בקרבת העיר נמצא אגם מוסווטנט.

==קשרים עם ישראל==
בעיר פועלת קהילה נוצרית-פרוטסטנטית גדולה המתפעלת את "אגודת ידידים של מדינת ישראל" בראשותו של מר ארנה קרלסן. אגודה זו תומכת באופן גלוי בישראל, מגייסת תרומות רבות ואף מארחת באופן קבוע בעיר קבוצות של נפגעי טרור ישראלים.

בנוסף, סטוונגר היא עיר תאומה של נתניה.

== ערים תאומות ==

* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://norway.co.il/סטוונגר-stavanger/ סטוונגר] באתר נורווגיה
* 

*
קטגוריה:הים הצפוני
קטגוריה:נורווגיה: ערים
קטגוריה:נורווגיה: ערי חוף
קטגוריה:מערב נורווגיה: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
מוזיקת דאב

מוזיקת דאבּ (באנגלית: Dub music) הוא תת-סגנון של מוזיקה ג'מאייקנית, שהתפתח מתוך הרגאיי בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20. הצליל המאפיין של הדאב מושג בדרך כלל על ידי הסרת הערוץ הווקאלי מיצירה מוזיקלית קיימת (למעט הותרת קטעים "גזורים" מעטים), תוך שימוש נרחב באפקטים של יצירת הד והשהיה.

==מאפיינים==
קטע דאב הוא "גרסה" אינסטרומנטלית של שיר רגאיי קיים, המופיעה בדרך כלל כB-Side של תקליט הרגאיי המקורי. גרסת הדאב של השיר, ככלל, תופק באופן שבו ערוצי הבס והתופים מודגשים, וזאת כדי להתאים את הגרסה לניגון ב-Sound Systems. גרסת דאב אופיינית תכלול אפקטים של הד והשהייה המופעלים על כלי הנגינה המקוריים, תוספת של כלי הקשה וקטעים ווקאליים גזורים מהשיר המקורי, אשר נתונים גם הם לעיבוד כבד. למן שנות ה-70 החלו להופיע אלבומים שלמים של גרסאות דאב.

==היסטוריה==
הדאב התפתח כתת-ז'אנר נפרד מתוך הגרסאות האינסטרומנטליות שהיו נעשות לשירי רגאיי מסחריים. גרסאות אלו החלו לכלול אפקטים פרימיטיביים, ובתחילת שנות ה-70 פעלו בג'מאייקה מפיקים רבים שהחלו להתמחות ביצירת גרסאות דאב, שהלכו ונהיו מורכבות יותר עם הזמן. כבר בשנת 1973 החל המפיק Lee "Scratch" Perry ליצור אלבומי דאב שלמים. 
אלבומו של פרי, "Blackboard Jungle Dub" נחשב לאחד מהאלבומים הראשונים של הז'אנר. במהלך שנת 1975 החל המפיק King Tubby להצטייר כדמות העיקרית בסצנת הדאב, ובעיקר עם הוצאת אלבומו "King Tubby Meets The Upsetter At The Grass Roots Of Dub". 

==דאב כיום==
מאז שנות ה-70 הדאב, כז'אנר, הרחיב את הפופולריות שלו והשפיע רבות על התפתחות המוזיקה האלקטרונית בכלל. במהלך שנות ה-80 החלה לפרוח סצנת דאב בבריטניה, כשמפיקים כמו Jah Shaka ואחרים כמו Mad Professor צברו פופולריות רבה. במהלך שנות ה-90 נודעה לדאב השפעה רבה על תת-הז'אנרים של הרבים של המוזיקה האלקטרונית שהתפתחתה באותה תקופה. כך, באלבומיהם של הרכב הטריפ-הופ מאסיב אטאק ניכרות השפעות דאב רבות, וכך גם בקרב מפיקי צ'ילאאוט כגון Thievery Corporation ו-Kruder & Dorfmeister. הדאב הצמיח מתוכו תת-ז'אנרים נוספים. כך, התפתח הדאב האלקטרוני, ה-דאבסטפ ועוד.

==בישראל==
נראה כי בשנות ה-2000, יחד עם פריחת סצנת הרגאיי הישראלית בכללותה, החלו להופיע מפיקי דאב ישראלים רבים. השפעות דאב ניכרות אף באלבומיהם של שוטי הנבואה.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20011201221449/http://www.geocities.com/EnchantedForest/Meadow/8887/dub היסטוריה של מוזיקת הדאב]
* 

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:רגאיי
מהמט החמישי

מהמט החמישי (בטורקית: Mehmed V Reşad או Reşat Mehmet; בטורקית עות'מאנית محمد خامس رشاد; בערבית: محمد الخامس رشاد, 2 בנובמבר 1844 – 3 ביולי 1918) הידוע גם בשמו רשאד, כיהן כסולטאן ה-35 האימפריה העות'מאנית משנת 1909 עד לשנת 1918, והיה הסולטאן הלפני אחרון של האימפריה. בתקופת שלטונו, מהמט החמישי פעל תחת מונרכיה חוקתית, ונמנע מהתערבויות נרחבות בנושאי ממשל, ונתן את דעתו במידה מצומצמת על פעילות משרדי הממשלה. השנים הראשונות של כהונתו נחשבות לתקופה של מאבקי כוח ומחלוקות פוליטיות בין זרמים שונים בקרב הטורקים הצעירים, בעוד התקופה המאוחרת יותר מאופיינת במלחמות ובשלטון הדוק של מועצת האיחוד והקידמה ושלושת הפאשאות.

הוא בנו של הסולטן אבדילמג'יט הראשון<ref>Abdulmecid, Coskun Cakir, Encyclopedia of the Ottoman Empire, ed.</ref>, רשאד ירש את השלטון לאחר מותו של אחיו למחצה, עבדול חמיד השני. עלייתו לכס המלוכה בעקבות ניסיון הפיכה כושל סימנה את התחלת שלטון מתוח ומלא אתגרים, שכלל תקופה של תשע שנים בהן התרחשו שלוש הפיכות, ארבע מלחמות ומרדים רבים. במלחמה האיטלקית-עות'מאנית, האימפריה איבדה שטחים בצפון אפריקה ואת האיים הדודקאנסיים, כולל רודוס. לאחר מכן, ההפסד הגדול של רוב השטחים האירופיים ממערב לקונסטנטינופול במלחמת הבלקן הראשונה.

==ביוגרפיה==
הנסיך מחמד רשאד, שנולד ב-2 בנובמבר 1844 בארמון צ'ראאן שבאיסטנבול, היה בנו של הסולטן אבדילמג'יט הראשון. רשאד גדל לצד שלוש אחיות גדולות ממנו: פאטמה סולטן, רפיה סולטן והאטיס סולטן, אשר הייתה התאומה של רפיה סולטן ונפטרה בגיל צעיר. לאחר פטירת אמם ב-1851, נתקלו האחים בשינוי משמעותי בחייהם כאשר בת זוגו הבכירה של אביהם, לקחה אותם תחת חסותה.

הוא נהנה מחברתו של דודו עבדול עזיז . מהמד הפך לנסיך הכתר בשנת 1876 עם עלייתו של אחיו עבדול חמיד השני, אך למעשה הוחזק במעצר בית בארמון דולמאבהצ'ה, והיה תחת מעקב צמוד. עבדול חמיד הקפיד לא לתקשר איתו באופן אישי.במהלך תקופה זו הוא למד שירה פרסית ופיתח את יכולת הפיוט שלו, שזכתה מאוחר יותר לשבחים.

לאחר הסרת ההגבלות הרבות בעקבות מהפכת הטורקים הצעירים, זכה מהמד לפופולריות כיורש הכתר על ידי השתתפות בטקסים שחגגו את החוקה, למורת רוחו של אחיו האבסולוטי הקודם.<ref name="saka486">Sakaoğlu, Necdet (1999) Bu Mülkün Sultanları, İstanbul:Oğlak Yayınları p. 486</ref>

תקופת שלטונו החלה באופן רשמי ב-27 באפריל 1909 לאחר שאחיו הודח בהפיכת הטורקים הצעירים, אולם הוא לא נהנה מכל כוח משמעותי. מקבלי ההחלטות האמיתיים היו גורמים שונים במשטר העות'מאני, ובתקופת מלחמת העולם הראשונה היה זה טריומווירט שהורכב מבכירי מועצת האיחוד והקידמה שהפכה לסיעה המרכזית בטורקים הצעירים, שר הפנים טלעת פאשה, שר המלחמה אסמאעיל אנוור פאשה ושר הצי אחמד ג'מאל פאשה, שנודעו כשלושת הפאשות.

ב-11 בנובמבר 1914 הכריז ג'יהאד נגד מדינות ההסכמה. הייתה זו הכרזת הג'יהאד המחייבת האחרונה, לאור התפרקות הח'ליפות ב-1924. אף על פי שמוסלמים רבים חיו בשטחי האימפריה העות'מאנית, להכרזה לא הייתה השפעה משמעותית על מהלך המלחמה. למעשה, במרד הערבי של 1916 הערבים לחמו דווקא נגד העות'מאנים, בהצטרפם לכוחות הבריטים במלחמה.

מהמט החמישי נפטר כשהיה בן 73, ב-3 ביולי 1918, ארבעה חודשים בלבד לפני כניעת מעצמות המרכז, ולפיכך הוא לא נאלץ לחזות בהתפרקות האימפריה העות'מאנית. הוא בילה את מרבית חייו בארמונות דולמאבהצ'ה (Dolmabahçe) וילדז (Yıldız) באיסטנבול, ונקבר בעיר זו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:פוליטיקאים עות'מאנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי מסדר אוסמניה
קטגוריה:ילידי 1844
קטגוריה:נפטרים ב-1918
הגבינה והתולעים

הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה הוא ספר עיון המבוסס על מציאות היסטורית, שכתב ההיסטוריון האיטלקי קרלו גינצבורג. הספר יצא לאור באיטלקית בשנת 1976, תורגם מאיטלקית לעברית על ידי אורה איל בשנת 2005, בהוצאת כרמל.

בספר מתאר גינצבורג את סיפורו של אדם בשם מנוקיו (דומניקו סקנדלה), שחי במאה ה-16, ונדון למוות על ידי בית המשפט של האינקוויזיציה. תיאור הסיפור האישי וניתוחו בא בעקבות רישומים מדויקים אודותיו מפרוטוקולי בית המשפט של האינקוויזיציה, שנשמרו בארכיון בעיר אודינה באיטליה.

== הגבינה, התולעים, ואלוהים: פרטי העלילה ==
לפי תיעוד משפטו של מנוקיו, הוא נאשם בכך שטען כנגד המוסכמות הדתיות באותה תקופה, נגד עליונות האדם על בעלי החי והחומר, ונגד עליונות האלוהים על האדם.

בין ציטוטיו, שהיו מהפכניים לאותה תקופה, אומר מנוקיו: "(לפני הבריאה) הכול היה כאוס, כלומר אדמה, אוויר, מים ואש ביחד; ומהמסה הזאת נוצר גוש, בדיוק כמו שגבינה מתגבשת בחלב, ובתוך זה התהוו תולעים, והם היו המלאכים, ובין המלאכים הרבים האלה היה גם אלוהים שנוצר גם הוא מהגוש באותו זמן".

וציטוט נוסף: "ספק רב אם מרים, אם ישו הייתה בתולה כשילדה אותו. עובדה: המון אמהות יש בעולם, אף אחת מהן אינה בתולה".

משפטו של מנוקיו, שנדון למוות על השקפותיו הדתיות, מהווה דיוקן של העימות בין ניצני השכלה ופתיחות מחשבתית אתאיסטית, לבין תרבות עממית מסורתית נוקשה, דווקא בשנות הפריחה והרפורמציה הסוערות באומנות ובתרבות במאה ה-16.

== הספר ותחום המיקרו-היסטוריה ==
ייחודו של הספר הוא במיקרו היסטוריה שבו, בכתיבת ה"היסטוריה מלמטה". גינצבורג נחשב לאחד מראשוני זרם ה"מיקרו-היסטוריה". זרם זה התפתח בשנות ה-70 של המאה העשרים, ועוסק בחקירה לעומק של פרטים קטנים, תוך השוואתם עם השערותינו. בניגוד לסקירת מגמות ותהליכים, נעשה כאן לימוד לעומק של חיי היומיום של אדם מהתקופה.

==לקריאה נוספת==
* בנימין ארבל, ההיסטוריה כרומן בלשי, זמנים 97, חורף 2007, 110-106.

== קישורים חיצוניים ==

* 
*
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:ספרי 1976
קטגוריה:ספרי הוצאת כרמל
יד ענוגה (מיצב)

"יד ענוגה" (1975–1978) הוא מיצב מאת האמן הישראלי משה גרשוני.

העבודה הוצגה לראשונה בתערוכה קבוצתית גדולה בשם "אמן - חברה - אמן" שהתקיימה במוזיאון תל אביב לאמנות. התצוגה במוזיאון כללה הגדלה של כתבה עיתונאית - "סיפורו של יוסף זיאד כפי שסופר לד"ר לרוי פריזן", שפורסמה ב-1 במאי 1976 בעיתון "הארץ", המתארת התעללות והשפלה שעבר יוסף זיאד, פלסטיני מחברון, בידי חיילי צה"ל. לצד הכתבה הונח שולחן ועליו רשמקול ובו קלטת שבה שר גרשוני את שירו של זלמן שניאור "יד ענוגה". ההקלטה שודרה אחת לשעה בעזרת רמקול אשר הונח על גגו של המוזיאון.

לתצוגת העבודה במוזיאון קדמה שורה של עבודות הכנה אשר הוצגו באירועים שונים. כבר בשנת 1971 יצר גרשוני רישום שבו מופיע שם השיר על גבי דף מפנקס, כחלק מסדרה של עבודות העוסקות בזיכרון האישי של האמן. בשנת 1975 הושמעה הקלטת השיר מראש גג מוזיאון ישראל בירושלים בתערוכה "סדנה פתוחה", ובשנה שלאחר מכן בבית האמנים בתל אביב.

השיר "יד ענוגה", שהתפרסם בפי הזמר יוסף שפינדל בשנות השלושים של המאה ה-20, שילב שיר אהבה נוגה עם מנגינה בדווית, באופן הדומה לשירים רבים מאותה תקופה. השיר זכה לביצוע מחודש בשנות החמישים בידי אילקה רווה במועדון החמאם ביפו.

בקטלוג התערוכה הסביר גרשוני את בחירתו בשיר כנובעת ממניעים פוליטיים ורגשיים כאחד: 

העבודה "יד ענוגה" שוחזרה על ידי האוצרת וחוקרת האומנות, אירית סגולי, לתצוגה בגלריה של בית הספר לאמנות "המדרשה" ברחוב דיזנגוף בתל אביב ומוצגת בתצוגת קבע שם. בשנת 2008 הוצגה העבודה גם בתערוכה "גופי עצמי: שנות השבעים באמנות ישראל" במוזיאון תל אביב לאמנות.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://web.beitberl.ac.il/~bbsite/midrasha/galeriot/archive-telaviv/gershuni.htm על "יד ענוגה"] - שיחזור עבודה משנת 1975, טקסט מאת אירית סגולי
*[http://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=8811&wrkid=1519 מילות השיר "יד ענוגה"] באתר שירונט
*[http://web.nli.org.il/_layouts/15/NLI_Foundation/Player/Player.aspx?fileName=http://dlib.nli.org.il/webclient/DeliveryManager?pid=4825161 האזנה לשיר "יד ענוגה"] בביצוע המקורי של יוסף שפינדל [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/music/Compilations/Pages/hsongs.aspx, מתוך "שירים ששמענו פעם", (שיר מס' 3)]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משה גרשוני: פסלים
קידומת טלפון

קידומת טלפון היא קוד מספרי המוצמד למספר מנוי טלפון על מנת לזהותו או לשייכו לקטגוריית שירות מסוימת או אזור גאוגרפי. 

השימוש הנפוץ ביותר בקידומות טלפון הוא כדי לבודד אזור גאוגרפי כמו מדינה, מחוז או יישוב, או כדי לבודד רשת טלפונית לפי מאפיינים לוגיים כגון סוג השירות, מפעיל הרשת וכיוצ"ב. קידומות עשויות לסמן מאפייני שירות שונים כמו שירות בתשלום, בתשלום מופחת או בחינם, מספרי שירות ותמיכה, שירותי מידע ועוד. 

לכל מדינה בעולם קידומת טלפונית, אם כי לעיתים אותה קידומת משמשת מספר מדינות (כמו בצפון אמריקה), או שאינה בשימוש (כמו הקידומת הבינלאומית של קריית הוותיקן), או שניתן לעקוף את השימוש בקידומת הלאומית בתנאים מסוימים (לדוגמה בין מדינות מסוימות באירופה). בגבולות המדינה עצמה תיתכן חלוקה נוספת לפי המאפיינים הנ"ל, ויש מדינות רבות המהוות אזור שירות גאורפי אחד. 

בעבר היה מקובל כי מנויים השייכים לאותה קידומת אינם נדרשים לעשות בה שימוש בינם לבין עצמם, אך כיום יש מדינות רבות כמו צרפת או נורווגיה בהן הקידומת הפכה לחלק ממספר המנוי ואיבדה בעצם את מעמדה המזהה באופן חלקי או מלא. גם בישראל נדרש לעיתים לעשות שימוש בקידומת הטלפונית בחיוג בין מנויים השייכים אליה (לדוגמה ברשתות הסלולריות). 

קודי הקידומת עצמם מזוהים בדרך כלל בספרה ראשונה קבועה, למשל 0. 

==ראו גם==
* קידומת טלפון בינלאומית
* קידומת טלפון בישראל
* ניידות מספרים

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.moc.gov.il/43-he/MOC.aspx תקשורת תשתית, מספור וטלפוניה באתר משרד התקשורת]

קטגוריה:מספרי טלפון
שמוליק ארוך

שמוליק ארוך (4 ביוני 1941 – 28 בפברואר 2014) היה בסיסט וגיטריסט ישראלי, ונחשב לפורץ דרך בתחום טכנאות הקול.

==ביוגרפיה==
ארוך גדל בתל אביב ולמד בגימנסיה "הרצליה". החל מאמצע שנות השישים ניגן ארוך עם מבצעים ישראלים בולטים, בהם אריק איינשטיין, שלום חנוך ושמוליק קראוס. ארוך ניגן בס וגיטרה חשמלית באלבום היחיד של "החלונות הגבוהים", ובין היתר השתתף בהקלטת האלבומים "שבלול", "מזל גדי" ו"פוזי", ובמסגרת ההרכבים "אריק והאיינשטיינים" ו"הברנשים של פיאמנטה".

ארוך היה חלק מהרכב הרוק המתקדם "ששת" שהוציא את אלבומו היחיד בשנת 1977, אלבום שבו היה שותף גם לכתיבת חלק מהלחנים. לאחר פירוק ההרכב למד הנדסת סאונד, ולצד פעילותו כבסיסט עבד כטכנאי הקלטות עם מגוון רחב של אמנים בישראל כגון באלדי אולייר ואבנר שטראוס, ושימש גם כמעבד מוזיקלי לאומנים כגון אושיק לוי ויגאל בשן.

בשנת 1980 הקים את להקת "ליקוי חמה" יחד עם ורדה זמיר, ירמי קפלן, ריטה ורמי קלינשטיין. הלהקה הקליטה שני שירים ואז הפסיקה את פעילותה. ארוך עזב לארצות הברית ולמד במכללת ברקלי למוזיקה. חזר לישראל כעבור כמה שנים, והחל ללמד בס וגיטרה בתל אביב.

ארוך נפטר כתוצאה מסיבוך דלקת ריאות בגיל 72.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:בסיסטים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:חברי להקת ששת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
אטימה אדומה: תיאטרון

"אטימה אדומה: תיאטרון" הוא שמו של מיצב פיסולי אשר הציג האמן הישראלי משה גרשוני בשנת 1980. המיצב נתפש בהיסטוריה של תולדות האמנות כנקודת מפנה ביחס של האמנות הישראלית אל השואה.

התערוכה, שהוצגה בביתן הישראלי בביאנלה לאמנות של ונציה בשנת 1980, כללה גם עבודות של מיכה אולמן. את התערוכה אצר אמנון ברזל והיא הוקדשה לזכר יצחק דנציגר. המיצב בא לאחר מיצב נוסף - "בדם ליבי", שאותו הציג גרשוני במוזיאון תל אביב לאמנות בשנה זו.

במיצב ביצע גרשוני פעולות של איטום סדקים בחלל הביתן בצבע אדום עז. בנוסף יצר גרשוני פינות שונות בהן נבנו מעין בריכות אגירה עשויות מתכת אשר תחתיתן צבועה באדום ואליהן הובילו צינורות מתכת, שני דליים אשר צידם הפנימי צבוע בלבן ולצידם מגבת ותצלום משפחתי, כיסא עץ המופנה אל הקיר ותחתיו צלחת צבועה אדום. בפינה אחרת הוצג תצלום אוזנו של הפסנתרן סביאטוסלאב ריכטר, אשר תחתה מסומן כתם צבע אדום, כשהיא תלויה מן התקרה ועל הקיר מאחוריה היו כתובות המילים בגרמנית "DOCH" ו-"NOCH", שפרושן, בתרגום חופשי, הוא "עדיין", ו"למרות הכל". 

פעולת האטימה בעבודה התפרשה, בעיני גרשוני, כסמן וכנוכחות מהדהדת של עול אשר אינה יכולה להיעלם. בדיעבד גרשוני אף הציג את העבודה גם "כמו סצנה של רצח" אמנון ברזל, אוצר התערוכה, תיאר את העבודה באופן טרנסנדנטי, כמנגידה בין פעולת הטבע לבין פעולת האדם. אולם, בדברי גרשוני עצמו על העבודה היא מתוארת כזעקה אירונית אל מול עוולות העולם: 

<gallery>
קובץ:Atima adoma01.jpg
קובץ:Atima adoma03.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משה גרשוני: פסלים
Complicated

"Complicated" (בעברית: "מורכב") הוא הסינגל הראשון של אבריל לאבין מתוך אלבום הבכורה שלה, Let Go. הסינגל הגיע למקום השני במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לסינגל הראשון של לאבין אשר הגיע לעשירייה הפותחת במצעד.<ref></ref>

בנוסף, הגיע הסינגל למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הראשון במצעד המוזיקה האוסטרלי ובמקסיקו.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> זה הסינגל המצליח מכל הסינגלים שיצאו בשנת 2002.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי דה מטריקס ועריכה מינורית של לאבין עצמה, והופק על ידי המטריקס. תוכן השיר מספר על בחורה הנהנית מחברת נער כאשר הם לבד אולם כאשר הם עם אנשים, הוא משנה את התנהגותו כלפיה.

הגרסה הקנדית של הסינגל נמכרה בלמעלה מ-100,000 עותקים בקנדה ובנוסף הגיע למעמד פלטינה וזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי וזכה בפרס "Juno Award for Single of the Year". השיר התמודד בפרס גראמי בקטגוריה "ביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר ‑ אישה" ובקטגוריה "שיר השנה".

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2002
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2002
קטגוריה:שירי אבריל לאבין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבריל לאבין
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:שירי פלטינה מרובעת ומעלה בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אריסטה רקורדס
רוברט ריטר פון גריים

רוברט ריטר פון גריים (בגרמנית: Robert Ritter von Greim; 22 ביוני 1892 – 24 במאי 1945) היה גנרל-פלדמרשל גרמני, טייס ומפקדו האחרון של הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני) בזמן מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
פון גריים נולד ב-22 ביוני 1892 בביירוית שבבוואריה. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין תותחנים וב-1915 הועבר לחיל האוויר. בשנות המלחמה הפיל 28 מטוסים וזכה בעיטור פור לה מריט ובעיטור הבווארי הצבאי של מסדר מקס יוזף שהקנה לו תואר אבירות (Ritter) ורשות לשאת את התואר "von". כך הפך שמו מרוברט גריים לרוברט ריטר פון גריים.

לאחר המלחמה למד משפטים, ולאחר מכן התבקש על ידי ממשלת צ'יאנג קאי שק לבוא לסין ולעזור לבניית חיל האוויר הסיני. לאחר מספר שנים חזר לגרמניה וב-1933 נתבקש על ידי הרמן גרינג לעזור לבניית חיל האוויר הגרמני. בשנת 1934 נתמנה למפקד בית הספר לטיסה לאחר שעד אז התאמנו הטייסים הגרמנים בברית המועצות בחשאי היות שהסכם ורסאי אסר על גרמניה לבנות כוח אווירי.

במלחמת העולם השנייה פיקד תחילה על קורפוס האוויר ה-5, ומאז מאי 1943, לקראת קרב קורסק, פיקד על צי האוויר השישי של הלופטוואפה.

בסוף 1942 הופל בתוניס מטוסו של בנו הוברט שהיה טייס כמוהו בלופטוואפה. הוא נלקח בשבי ושהה במעצר כשבוי מלחמה בארצות הברית עד לסיום המלחמה. בקרב קורסק הצטיין בהפעלת הכח האווירי וזכה בעיטור צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות.

ב-26 באפריל 1945, כשחלק גדול מברלין נכבש על ידי הצבא האדום התבקש פון גריים להגיע בדחיפות לבונקר של היטלר. הוא טס לברלין במטוס קטן דו-מושבי מסוג פיזלר ביחד עם ידידתו, הטייסת הנאצית הידועה האנה רייטש. בעת הנחיתה במסלול נחיתה מאולתר בטירגרטן נפגע המטוס מאש הרוסים ופון גריים נפגע ברגלו. רייטש השתלטה על הגה המטוס והצליחה להנחיתו.

היטלר קיבל בחמימות את פון גריים, העלה אותו לדרגת גנרל פלדמרשל ומינה אותו למפקד הלופטוואפה במקום גרינג שפוטר באשמת בגידה. השניים שהו בבונקר יומיים, במהלכם נתן להם היטלר כמוסות ציאניד אם ירצו להתאבד. כאשר שמע היטלר שהיינריך הימלר פתח במשא ומתן עם בנות הברית הוא הורה לרייטש ולפון גריים לטוס למפקדתו של קרל דניץ ולאסור שם את הימלר. ב-28 באפריל 1945 הם הצליחו להמריא תחת אפם של הרוסים שחשבו שזה מטוסו של היטלר המנסה להימלט.

ב-8 במאי 1945 הסגיר עצמו פון גריים לחיילים אמריקנים. הוא היה אמור להיות מוסגר לרוסים וכתוצאה מפחד מפני עינויים והוצאה להורג, הוא התאבד בבליעת כמוסת ציאניד בתא המעצר בזלצבורג ב-24 במאי 1945. מילותיו האחרונות היו: "אני מפקד הלופטוואפה בלי לופטוואפה".

==לקריאה נוספת==
*ויליאם שיירר: עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, הוצאת שוקן, כרך ב', ע' 918, 1962.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מתאבדים: אנשי צבא גרמנים
קטגוריה:אלופי הפלות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בלופטוואפה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:טייסי הלופטוואפה
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:טייסים גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מתאבדים: נאצים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים בקרב קורסק
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
Sk8er Boi

Sk8er Boi הוא הסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של אבריל לאבין, Let Go. הסינגל יצא בשנת 2002 והגיע למקום העשירי במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לסינגל השני של לאבין אשר נכנס לעשרת המובילים בארצות הברית.<ref></ref>

בנוסף, הגיע הסינגל למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השלישי במצעד המוזיקה האוסטרלי.<ref></ref><ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי אבריל לאבין ו"המטריקס" (סקוט ספוק, לאורן כריסטי וגרהם אדוורדס), והופק על ידי המטריקס. בשיר מסופר על סיפור חיזור סוער בין ה"סקייטר בוי" לבין הנערה ה"צפונית", אשר רוקדת בלט. למרות ששניהם רצו אחד את השני, הנערה התעלמה מחיזוריו בשל לחץ חברתי.

== ביקורות ==
=== רשימות כל הזמנים ===
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="margin-left: auto; margin-right: auto; border: none;"
!ארגון
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
|בילבורד
|500 שירי הפופ של כל הזמנים
|225
|<ref></ref>
|}

== וידאו קליפ ==
בקליפ לשיר, לאבין לובשת חולצת טי עם לוגו של בית הספר "Wilkesboro Elementary School", בית ספר בצפון קרוליינה. לאחר יציאת הקליפ, הוגשו בקשות רבות לחולצת בית ספר, ולבסוף נפתח אתר המאפשר לקנות חולצות אלו.

==מיקומי שיא==
{| class="wikitable"
!align="left"|מצעד (2002)
!align="left"|מיקום
|-
|align="right"|מצעד הסינגלים של ניו זילנד
|align="center"|2
|-
|align="right"|40 המובילים בספרד
|align="center"|1
|-
|align="right"|מצעד הסינגלים בקנדה
|align="center"|28
|-
|align="right"|40 המובילים באיטליה
|align="center"|10
|-
|align="right"|בילבורד הוט 100
|align="center"|10
|-
|align="right"|מצעד הסינגלים בממלכה המאוחדת
|align="center"|8
|-
|align="right"|מצעד הסינגלים באירלנד
|align="center"|6
|-
|align="right"|מצעד הסינגלים באוסטרליה
|align="center"|3
|-
|align="right"|המצעד הכלל עולמי
|align="center"|6
|-
|align="right"|מצעד הסינגלים במקסיקו
|align="center"|1
|-
|align="right"|מצעד שוודיה
|align="center"|12
|-
|align="right"|מצעדי הסינגלים בוונצואלה
|align="center"|6
|}

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! (RIAA)<ref></ref>
|פלטינה 3×
|3,000,000
|-
!בריטניה (BPI)<ref></ref>
|פלטינה
|600,000<small></small>
|-
| colspan="3" |<small> מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי אבריל לאבין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבריל לאבין
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי פרנסיס לורנס
קטגוריה:שירים על תת-תרבויות נוער
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער: שירים
קטגוריה:שירי פלטינה משולשת בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אריסטה רקורדס
I'm with You (שיר)

I'm with You הוא הסינגל השלישי של הזמרת אבריל לאבין מתוך אלבומה, Let Go. השיר נכתב על ידי לאבין עצמה והמטריקס (סקוט ספוק, לאורן כריסטי וגרהם אדוורדס). שיר זה הוא הבלדה הראשונה שיצאה כסינגל.

הסינגל הגיע למקום הראשון במקסיקו, הגיע לחמשת המובילים בארצות הברית,<ref></ref> לעשרת המובילים בממלכה המאוחדת ולשנים עשר המובילים בקנדה. הסינגל לא יצא למכירה באוסטרליה והושמע רק בתחנות הרדיו, על-מנת להעלות את המכירות של האלבום.

== וידאו קליפ ==
הקליפ לווידאו, בוים על ידי דייוויד לקפל. רוב הקליפ הוא ב"סלואו מושיין", אך השפתיים של אבריל זזות לפי קצב השיר.

== פרסים ומועמדויות ==
השיר היה מועמד לפרס גראמי בשנת 2004 בקטגוריה "שיר השנה", ועבור הקטגוריה "ביצוע הפופ הווקאלי הנשי הטוב ביותר", אך הפסיד לשיר "Beautiful" של הזמרת האמריקאית כריסטינה אגילרה.

בנוסף, הועמד לפרס הווידאו קליפים של MTV בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר".

==מיקומי שיא==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי אבריל לאבין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבריל לאבין
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי דייוויד לה-שאפל
קטגוריה:בלדות משנות ה-2000
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אריסטה רקורדס
Losing Grip

Losing Grip הוא הסינגל הרביעי והאחרון (מלבד אוסטרליה וניו זילנד, שם הופץ השיר "Mobile" כסינגל אחרון) מאלבום הבכורה של אבריל לאבין, Let Go. הסינגל הופץ באביב של שנת 2003 לאחר ההצלחה הגדולה של הסינגל הקודם, "I'm with You".

השיר הגיע למקום השמיני במצעד השירים שבהולנד.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
השיר מדבר על כך שאבריל "מאבדת את אחיזתה" עם בן זוגה, וכנראה הם לא נועדו להיות ביחד. "Don't Tell Me", הסינגל הראשון מתוך אלבומה השני של לאבין, Under My Skin, הוא "המשך" לשיר ונחשב לחלק השני שלו. בשיר, אומרת לאבין לבן זוגה שנמאס לה ממנו. השיר נכתב והופק על ידי לאבין וסי. מגנס.

הסינגל היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריה "Grammy Award for Best Female Rock Vocal Performance", אך הפסיד לשיר "Steve McQueen" של שריל קרואו.

== הצלחה ==
זהו השיר הכי רוקיסטי באלבום, לעומת שאר השירים בעלי המבנה הפופי, מה שכנראה מסביר את הכישלון של הסינגל, אשר המקום הכי גבוה שלו היה 64 בארצות הברית ונחשב לסינגל הכי פחות מצליח של לאבין.

בנוסף, הסינגל הצליח להיכנס רק לעשרים המובילים באירלנד, הממלכה המאוחדת ובאוסטרליה.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי אבריל לאבין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבריל לאבין
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אריסטה רקורדס
מי ציוני ומי לא

"מי ציוני ומי לא" הוא שמו של מיצב של האמן הישראלי משה גרשוני, אשר הוצג בגלריה ג'ולי מ. בתל אביב בשנת 1979.

במסגרת התערוכה, נצבעו על קירות הגלריה אותיות גדולות בגירי פסטל שמן ("פנדה") בצבע ורוד-אדום. האותיות יצרו את המשפט "מי ציוני ומי לא" על גבי שני קירות המקבילים זה מול זה. מלבד הכיתוב הוצבו בגלריה גם פנסי תאורה בעוצמה גבוהה. 

הפרדיגמה העומדת בפני הצופה בעבודה, כאפשרות לפרשנות של העבודה, מרמזת להיבט חברתי-פוליטי. הצופה בעבודה הוזמן לבחינה של מושג ה"ציונות" ללא כל עזרים נוספים זולת הטקסט שעל הקיר. חלוקת המשפט לשני חלקים מנוגדים הדגישה ממד זה. בו בזמן, הצפייה בטקסט לא יכולה הייתה להימנע מהתייחסות לערכים האסתטיים אשר באו לביטוי במילוי האותיות בגירי הפסטל, טכניקה המדגישה את מגע היד של הצייר ואת הטקסטורה המועצמת על ידי הצבע העז והתאורה החמה. 
==קישורים חיצוניים==
*

קטגוריה:משה גרשוני: פסלים
קטגוריה:משה גרשוני: ציורים
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:יצירות משנת 1979
קטגוריה:תערוכות אמנות בישראל
גאורג טינטנר

גאורג טינטנר (בגרמנית: Georg Tintner; 22 במאי 1917 – 2 באוקטובר 1999) היה מנצח יהודי-אוסטרי.

==קורות חיים==
טינטנר נולד בווינה ושר בילדותו במקהלת הנערים של וינה, בניצוח פרנץ שאלק. באקדמיה הממלכתית של וינה למד קומפוזיציה אצל יוזף מרקס וניצוח אצל פליקס ויינגרטנר. לאחר זמן לא רב התמנה לעוזר מנצח של האופרה העממית של וינה.

בגלל רדיפת היהודים, עזב טינטנר את וינה בשנת 1938 והגיע לאוקלנד שבניו זילנד בשנת 1940. הוא ניצח עם מקהלת כנסייה עד אחרי המלחמה, כשקיבל לניהולו את האגודה הכוראלית של אוקלנד (ב-1947) ואת "קשתני אוקלנד, (ב-1948). בשנת 1946 התאזרח בניו זילנד. ב-1954 עבר לאוסטרליה והיה למנצח הבית של האופרה הלאומית של אוסטרליה לפני שהצטרף לאופרה של קרן התיאטרון האליזבתני בשנת 1957. לזכותו של טינטנר נזקפת ראשוניותו בהעלאת אופרה טלוויזיונית באוסטרליה.

טינטנר עשה שנה עם התזמורת העירונית של קייפטאון בדרום אפריקה (1966-1967) ושלוש שנים עם האופרה של סדלר'ס ולס (1967–1970) לפני שחזר לאוסטרליה כמנהל מוזיקלי לאופרה של מערב אוסטרליה. הוא חזר אל האופרה האוסטרלית (קודם האופרה של קרן התיאטרון) בשנת 11974, והיה למנהל מוזיקלי של תזמורת תיאטרון קווינסלנד בשנת 1976.

בשנת 1987 עבר לקנדה, שם היה למנהל תזמורת נובה סקוטיה. ב-2 באוקטובר 1999, אחרי מאבק של שש שנים בסרטן התאבד בקפיצה ממרפסת דירתו בקומה ה-11 בעיר הליפאקס.

טינטנר תואר כ"אחד הגדולים במנצחי ברוקנר החיים." מחזור של סימפוניות ברוקנר שהקליט כתקליטורים לחברת נקסוס זכה לשבחים רבים. סדרת ההקלטות (בשנים 1995–1998) הושלמה זמן קצר לפני מותו. נוסף לכך מוציאה נקסוס "מהדורת זיכרון לטינטנר", המכילה הוצאות חוזרות של כמה מהקלטותיו הקודמות של מלחינים אחרים פרט לברוקנר.

המילים הבאות הן תמליל של הקלטה משידור תעודה ברדיו ABC האוסטרלי, דברים שאמרה מירי היל, מלחינה בעצמה ואשת המלחין אלפרד היל (1870-1960). אלפרד פונה אל קהל המאזינים ומירי מתארת את האירוע:

האירוע הזה התרחש במהלך ביקורו של אלפרד היל בניו זילנד, ביוני/יולי 1952 (הקונצרט התקיים ב-1 ביולי עם "קשתני אוקלנד", שהיו כולם חובבים). ביוני 1953 עוטר היל בתואר כבוד מטעם ממשלת אוסטרליה ובין מכתבי הברכה היה מכתב מטינטנר. ב-1954 נסע טינטנר לאוסטרליה כמנצח הבית של האופרה הלאומית, משרה שאלפרד היל סייע בהשגתה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.scena.org/lsm/sm5-7/tintner-en.htm ביוגרפיה] 
* [https://web.archive.org/web/20021008204710/http://www.geocities.com/immortalbruckner/tintner.html ביוגרפיה] 

קטגוריה:מנצחים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מוזיקאים שעזבו את גרמניה הנאצית
קטגוריה:מתאבדים: מוזיקאים
קטגוריה:חברי מסדר קנדה
קטגוריה:ילידי 1917

קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1999
1372

== אירועים ==

*מגדל פיזה נחנך עם פעמון יחיד בכיכר פיאצה די מיירקולי שבפיזה, איטליה

== נולדו ==

== נפטרו ==
*בגרט הראשון הקטן מלך גאורגיה

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
Don't Tell Me (שיר של אבריל לאבין)

Don't Tell Me הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית אבריל לאבין מתוך אלבום האולפן השני שלה, Under My Skin. השיר יצא לאור ב-1 במרץ 2004, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים אריסטה רקורדס.<ref></ref><ref></ref>

השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב והופק על ידי אוון טאובנפלד ולאבין עצמה. השיר לא היה מועמד לשום פרס, אך הווידאו קליפ לשיר היה מועמד לפרס בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV. הסינגל מוקם במקום 22 במצעד הבילבורד הוט 100, מקום עשירי במצעד המוזיקה האוסטרלי ובמקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי.

השיר מדבר על בן זוגה של לאבין, אשר רוצה לקיים יחסי מין עמה והיא לא מרגישה מוכנה עדיין.

==מיקומי שיא==
{| class="wikitable"
!align="left"|מצעד
!align="center"|מיקום
|-
|align="right"|40 המובילים באמירקה
|align="center"|10
|-
|align="right"|המצעד הכלל-עולמי
|align="center"|2
|-
|align="right"|40 המובילים בספרד
|align="center"|6
|-
|align="right"|בילבורד
|align="center"|22
|-
|align="right"|מצעד הסינגלים באוסטרליה
|align="center"|10
|-
|align="right"|מצעד הסינגלים בברזיל
|align="center"|1
|-
|align="right"|מצעד הסינגלים בממלכה המאוחדת
|align="center"|5
|-
|align="right"|40 המובילים באיטליה
|align="center"|3
|-
|align="right"|40 המובילים באיטליה
|align="center"|16
|-
|align="right"|מצעדי שוודיה
|align="center"|30
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי אבריל לאבין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אבריל לאבין
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי בוץ' ווקר
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אריסטה רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת RCA רקורדס
1376

== אירועים ==

* מעמדה המנהלי של ירושלים הועלה מ"ולאיה" ל"ניאבה". מעתה מושל העיר ייבחר ישירות על ידי הסולטאן הממלוכי בקהיר.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
חמאת אגוזים

חמאת אגוזים (בצרפתית Beurre Noisette על שם צבעה ולא מרכיבה) או חמאה חומה היא חמאה לא-מומלחת מומסת בחום נמוך ומופרדת לשומן-חמאה ומוצקי-חלב. באופן טבעי, מוצקי-החלב שוקעים לתחתית המחבת ואז, אם הם מחוממים בעדינות, עוברים תגובת מייאר ומתחילים להשחים ולשנות את טעמם. כשמתקרב גון מוצקי-החלב לצבעם של אגוזים קלויים, מורחקת המחבת ממקור החימום. חמאת אגוזים קלה לשימוש הן בצורתה הנוזלית והן בצורתה המוצקה, המקוררת. תהליך הפקתה מקנה לה טעם חמים ואגוזי, והיא נודעת במיוחד כחלק מבלילות של עוגיות מדלן ופיננסייר. נמצאת בשימוש רב במטבח הצרפתי.

== ראו גם ==
* רוטב חמאה לבנה
* רוטב חמאה שחורה

קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:חמאה
קטגוריה:רטבים
חובצה

כד חובצה (מימין; לצדו מוצרים נוספים להכנת [[סקונס - קמח ושמן)]]

חֻבְצָה, רוויון או חלב חמאה היא נוזל לבן וסמיך הנותר מהכנת חמאה משמנת, במהלך תהליך החיבוץ. טעמה של החובצה חמוץ קמעה. לחמים רבים נאפים עם החובצה, והיא משמשת במתכוני מאפים כגון סקונס ופנקייק. היא אף משמשת להכנת מרקי שמנת ורטבים למיניהם.

רוב החובצות המודרניות שניתן לרכוש במרכולים ובחנויות המכולת (למשל לֶבֶּן) אינן חובצות אמיתיות, אלא חלב רזה שחיידקי חומצה לקטית הוספו אליו כדי לחקות את המוצר המסורתי.

הטעם החמצמץ של חובצת תרבית אינו אלא תוצאת תהליך ההתססה שבו החיידקים הופכים את הלקטוז לחומצה לקטית. חמיצות החלב עולה ככל שה-pH יורד. בנקודה זו, קזאין, חלבון חלב, מופרד משום שאינו מסיס בתנאים חומציים כאלה, ובכך נגרמת החמצה או התקרשות. חומציות החובצה מדכאת התרבות חיידקים, ודבר זה מאפשר לחובצה עמידות רבה יחסית בתנאי קירור נאותים. בשינויים קלים, ניתן לחזור על תהליך זה ליצירת שמנת חמוצה.

חובצה מסורתית היא רזה וחומצית במקצת, בעוד שחובצת תרבית מלאה וחמוצה יותר.

באפייה, ניתן להחליף חובצה בחלב רגיל בכף אחת של מיץ לימון או חומץ או 1.75 כפיות אשלגן דו-טרטרי לכל כוס חלב רגיל. יש לאפשר לחלב החמוץ לעמוד במשך כ-10 דקות בטרם ניתן להוסיפו למתכון הדרוש. לצורך מתכונים טבעוניים אפשר לעשות שימוש בשיטה זו אף עם חלב אורז וחלב סויה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070828061724/http://biology.clc.uc.edu/Fankhauser/Cheese/BUTTERMILK.HTM מדריך להכנת חובצה] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוצרי חלב
קטגוריה:תוצרי לוואי
סלט קפרזה

סלט קַפְּרֵזֶה או אינסלטה קפרזה (באיטלקית: Insalata Caprese) הוא סלט איטלקי המורכב מירקות ומגבינה. הסלט נחשב לסלט פשוט יחסית, ומורכב מעגבניות, פרוסות מוצרלה, עלי ריחן, שמן זית ותבלינים. מקורו של הסלט בחבל קמפניה שבדרום איטליה, ופירוש שמו הוא "סלט מקפרי", כלומר מהאי קפרי הסמוך לנאפולי, העיר הגדולה בחבל קמפניה. המרכיבים הם רכיבי המזון המרכיבים גם פיצה מרגריטה שהיא מאכל קמפני ידוע, אולם המרכיבים טריים ואינם מבושלים. 

סלט קפרזה אידיאלי מוכן מעגבניות וריחן שגדלו תחת השמש בדרום איטליה, שמן זית כתית מעולה (Extra Virgin) המופק מזיתים שגדלו בחצי האי סורנטו שבחבל קמפניה, וגבינת מוצרלה מחלב באפלו. לעיתים מוסיפים לסלט פרוסות בצל דקות, ומתבלים בפלפל שחור ובמעט מלח.

המנה מייצגת את צבעיו של דגל איטליה - אדום, לבן וירוק.

==ראו גם==
* פנצנלה

==קישורים חיצוניים==

* ברנרדו בלחוביץ, [https://web.archive.org/web/20070928071229/http://www.foodis.co.il/recipes.asp?sec=6&featid=368 סלט קפרזה קייצי], מאתר "אכול ושתה"
* אבי שקרל, [http://food.walla.co.il/?w=/903/195166 סלט קפרזה], מאתר וואלה

קפרזה
קטגוריה:המטבח האיטלקי
קטגוריה:המטבח הנאפוליטני
קטגוריה:מאכלי גבינה
קטגוריה:מאכלי עגבניות
מר קליין

מר קליין (בצרפתית: Monsieur Klein) הוא סרט צרפתי משנת 1976 שביים ג'וזף לוסי ובו מככב אלן דילון בתפקיד הראשי.

==תמצית העלילה==
הייתה זו שנת 1942, המלחמה התנהלה במלוא עוזה וצרפת הייתה כבושה בידי הנאצים. רוברט קליין לא שת ליבו לכל ההתרחשויות הללו. בתור סוחר אומנות הוא גרף סכום נאה כתוצאה ממצבם העגום של היהודים, שהוכרחו למכור בחופזה את נכסיהם על מנת לעזוב את הארץ. מר קליין אינו מחזיק בשום נטיות פוליטיות ובוחר להישאר אדיש.

כהלם ביום בהיר השתנה מצבו. עיתון יהודי נשלח בטעות לכתובתו, והוא מגלה כי ישנו רוברט קליין נוסף המתגורר בפריז, יהודי הנרדף על ידי המשטרה. משלא עולה ביד המשטרה לאתר את קליין האחר, מתעוררים בקרבם של השלטונות חשדות לגביו וסוחר האומנות נאלץ להביא הוכחה להיותו ממוצא נוצרי. לא חולף זמן רב והוא מצוי בעיצומו של מרדף על מנת ללכוד את בעל השם הדומה לו ולגלות מה קרה.

==סמליות ורמזים==
אף על פי שלוסי משלב מרכיבים היסטוריים לתוך הסרט (כגון Rafle du Vel'd'hiv), הרי זה יותר מאשר שחזור של הווי החיים של היהודים בזמנו של משטר וישי. ניתוח מדוקדק של הסרט ערך מבקר הסרטים דומיניק אוביה והוא מחשיב אותו כיצירת מופת של הקולנוע הצרפתי. 

ניתן להבחין בסרט כי הוא מושפע מהסיפור מעבודתו של פרנץ קפקא, הסיפור "הגלגול" מספר את שינוי הצורה האכזרי והפתאומי של אדם שנהפך כהלם ביום בהיר לחרק. ניתן לראות פה גם את עקבות הרומן "הטירה" של קפקא, המתאר את מסעו של אדם בחיפוש אחר זהותו שלו על ידי התוודעות ל"אחר". ב"משפט" מדגים קפקא כיצד אדם נאשם נהפך מוצא אל מחוץ לחוקיה של החברה.

ביטוי לעמדותיו הפוליטיות של הבמאי, ג'וזף לוסי, כלפי ישראל, ניתן למצוא באחת הסצינות האחרונות של הסרט. במרכז האיסוף (כנראה דראנסי) מקריא אחד הז'אנדרמים הצרפתים שמות של היהודים המיועדים לגירוש ברכבת. השם הראשון ברשימה הוא "מחמוד המשארי", כשמו של בכיר אש"ף שנהרג בפריז על ידי המוסד בשל מעורבותו בטבח הספורטאים הישראלים במינכן ב-1972.

==פרסים==
בפסטיבל הקולנוע בקאן שנערך ב-1976 היה הסרט מועמד לפרס דקל הזהב, אך הפסיד ל"נהג מונית".

מר קליין זכה בפרס הסזאר בקטגוריית הסרט הטוב ביותר, בעוד שלוסי זכה בפרס הסזאר כבמאי הטוב ביותר. אלכסנדר טראונר זכה בפרס הסזאר עבור העיצוב הטוב ביותר ופרט לכך היה הסרט מועמד לפרסי סזאר בארבע קטגוריות נוספות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
אמפנדה

אמפנדה (בספרדית: Empanada) היא כיסון אפוי שמקורו בגליסיה, ספרד. בגליסיה מכינים אמפנדות מבצק הממולא בדג בקלה או בבשר עוף. מקור השם הוא בפועל הספרדי Empanadar, שפירושו "לעטוף בלחם" או "לכרוך". בשל ריבוי של מהגרים ספרדים מחבל גליסיה הפך המאכל לפופולרי מאוד באמריקה הלטינית, והוא נפוץ במיוחד בארגנטינה.

אמפנדה מאכל פופולרי, בעיקר בארצות לטיניות, שם ניתן למצוא אותו הן במסעדות יוקרה והן כמאכל רחוב, אפוי או מטוגן, ממולא בדגים, עוף, בשר בקר או גבינות, כשבגרסתה הפופולרית ביותר האמפנדה ממולאת בשר בקר. בצק האמפנדס מורכב מקמח, חמאה ומים. לכל מדינה מתכון ייחודי למלית.

אמפנדה ארגנטינאית
משערים שמקור האמפנדה ממאפי בצק שהוכנו על ידי המורים ששלטו בספרד במשך מאות שנים. המאכל דומה לכיסונים אפויים אחרים, כמו סמבוסק ובורקס, אם כי עשוי מבצק אחר. מאפה דומה בצורתו בשם צ'יבורקי מוכן באמצעות טיגון בשמן ולא באפייה.

המאכל מוזכר בשולחן ערוך על ידי המחבר שנולד בספרד לפני הגירוש בשם "אינפנדא" בסימן שיח (סעיף טז):" מותר ליתן אינפנדה כנגד האש במקום היד סולדת ואע"פ שהשומן שבה שנקרש חוזר ונימוח" .

המשנ"ב מפרש:" פשטידא הנזכר בכמה מקומות והוא פת כפולה הממולא בחתיכות שומן...."

כנראה שהחפץ חיים לא ראה מאכל זה אלא הכירו מתוך הלימוד כי מילאו אותו בשומן עם בשר והשומן היה הנושא הנידון הרלוונטי להלכה.

==ארגנטינה==
בארגנטינה האמפנדה היא מאכל פופולרי מאוד, ונחשב לחלק בלתי נפרד מהמטבח הארגנטינאי. הוא נמכר ברחובות כחטיף במחיר שווה לכל כיס, ומוגש בפסטיבלים ובאירועים שונים כמתאבן. האמפנדה הארגנטינאית היא בצורת ירח, וממולאת בעיקר בבשר עוף (Empanada de Pollo) או בקר (Empanada de Carne), המתובל בכמון ובצל מרוסק, ולעיתים אף חתיכות ביצה קשה וזיתים ירוקים. הבצק מוכן מתערובת של קמח לבן, מים ומרגרינה. ניתן למצוא גם אמפנדות עם מילוי גבינה מותכת (Empanada de Queso). מילויים פופולריים נוספים הם תירס, טונה ובטטה.
שיטות ההכנה הנפוצות של האמפנדה הן טיגון או אפיה.

שפים במסעדות מודרניות בארגנטינה נוהגים לנסות סוגי מילויים חדשים ואקזוטיים באמפנדות שבתפריט.
בחלק מהן אף נהוג להגיש אמפנדות ממולאות בפירות העונה ורוטב מתוק כקינוח.

===Empanada gallega (אמפנדה נוסח גליסיה)===
אמפנדה גאז'גה (Empanada gallega)
מאכל זה שמקורו בגליסיה, מקובל בארגנטינה בתור פאי: תבנית ובה תחתית מבצק, עליה המילוי, ומלמעלה כיסוי מבצק.

המילוי בנוסחו הארגנטיני כולל טונה וסרדינים, ביצים קשות, עגבניות ופלפלים, זיתים, שום ובצל.

==מקסיקו==
צורתה המקורית של האמפנדה, במילויים מלוחים כגון בשר ודגים, אינה פופולרית במקסיקו כמו במקומות אחרים באמריקה הלטינית, אך עם זאת המנה מוכרת היטב ובמחוזות מסוימים, כגון מחוז הידאלגו, אף נפוצה. מה שכן נפוץ במקסיקו הם אמפנדות במילויים מתוקים, כגון דלעת, שמנת מתוקה ופירות שונים, וקינוחים אלה פופולרים ברחבי המדינה. בניגוד לאמפנדות במקומות אחרים, הבצק של האמפנדות המקסיקניות עשוי לרוב מקמח תירס, ולא מקמח חיטה.

== ראו גם==
* המטבח המקסיקני
* ארפה
* המטבח הארגנטינאי
* בורקס
* סמבוסק
*קונצ'ה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://www.mako.co.il/food-cooking_magazine/mazola-recipes/Recipe-7148a8ddba5f051006.htm אמפנדס בשר], Mako
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הספרדי
קטגוריה:המטבח הארגנטינאי
קטגוריה:המטבח המקסיקני
קטגוריה:המטבח האורוגוואי
קטגוריה:אמריקה הלטינית: מטבחים
קטגוריה:מאפים
קטגוריה:מתאבנים
לייבו לוין

לייבו לוין (בכתיב יידי: לייבו לעווין; 1914, קמפולונג מולדובנסק, רומניה – 1983, הרצליה) היה קריין אמנותי, זמר ומלחין ביידיש שהתפרסם ברומניה לפני מלחמת העולם השנייה. הוא קרא פרוזה, שירה ומשלים ביידיש, הלחין וביצע שירים של איציק מאנגר, חיים נחמן ביאליק, ה. לייוויק, משה לייב הלפרן, אנה מרגולין, שיקה דריז ומשוררים אחרים.

==קורות חיים==

ב-1919 עבר לצ'רנוביץ, שר במקהלת בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ עם החזן הנודע פיני ספקטור. בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 התחיל ללמוד בסמינר למורים לשפה וספרות היידיש "דער יידישער שולפאריין" ובמקביל החל את פעילותו האמנותית ברחבי רומניה. הוא היה עורך ערבי שירה ופרוזה ביידיש, קורא ושר שירי עם ושירי משוררים למנגינות שהלחין בעצמו. ב-1939 – בצ'רנוביץ יצאו לאור בהוצאת הרש סגל: האלבום "ששה שירי ערש" הכולל את הלחנים של לייבו לוין לשיריהם של איציק מאנגר, ה. לייוויק, משה לייב הלפרן, אברהם רייזן ונחום יוד, עם הציורים של איזיו שרף, וחוברת הכוללת תשעה שירים מאת הטרובדור מבלצי, זליג ברדיצ'בר. המלים והתווים נרשמו מפי לייבו לוין.

ב-1941 גויס לצבא האדום ואחר כך לצבא העבודה בהרי אורל. ב-1942 נאסר באשמת ריגול לטובת רומניה. הוריו ושתי אחיותיו נספו בטרנסניסטריה. בין השנים 1942–1956 היה אסיר במחנות עבודה בסיביר. ב-1972 עלה עם משפחתו לארץ. ב-1980 תרגם מגרמנית ליידיש את כל שיריה של המשוררת הצעירה מצ'רנוביץ זלמה מרבאום-אייזינגר (1924–1942). הספר יוצא בהוצאת י. ל. פרץ, ת"א. בהוצאת אור-תו יוצא קובץ שירים שהלחין.

==האנתולוגיה של שירי לייבו לוין==
שירת היידיש בניגוניו של לייבו לוין בהוצאת י.ל. פרץ, ת"א, בעריכתה של ביתו, רות לוין (זמרת ושחקנית ישראלית, כלת פרס סגל לתרבות היידיש). הספר כולל 49 שירים למלים מאת 21 משוררים (איציק מאנגר, ה. לייוויק, אברהם רייזן, מ"ל האלפרן, א. לוצקי, א. מרגולין, ז. מרבוים-אייזינגר ועוד), עם עיבודים לפסנתר מאת חנן וינטרניץ, צילומים וציורים, כמו כן הקדמה ואחרית דבר מאת רות לוין, כל הטקסטים מובאים ביידיש ובתרגומים לעברית ואנגלית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלחינים יהודים רומנים
קטגוריה:פולקלור יידיש
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:רומנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בברית המועצות
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
איל טריטיקו

"איל טריטיקו" (באיטלקית: Il trittico; בעברית: "הטריפטיך" או "הטריפטיכון") היא טרילוגיית אופרות מאת ג'אקומו פוצ'יני. שלוש האופרות כולן בנות מערכה אחת ומבוצעות בערב אחד בזו אחר זו. כמו כן, האופרות הן בעלות אופי מנוגד: הראשונה, "האדרת" היא אופרה דרמטית וקודרת, השנייה, האחות אנג'ליקה, היא בעלת אופי דתי-מיסטי ואילו האופרה השלישית והמסיימת, ג'אני סקיקי, היא אופרה קומית.

היצירה בוצעה לראשונה ב-14 בדצמבר 1918 על בימת המטרופוליטן אופרה בניו יורק. לא כל האופרות בטרילוגיה היו אז בגרסתן הסופית והמוכרת כיום, ואף לא כולן התקבלו באהדה שלמה על ידי המבקרים והקהל. עם זאת, כיום, לאחר שכל האופרות נערכו מחדש ו"שופצו" על ידי המלחין, ה"טריפטיך" מהווה חלק מן הרפרטואר האופראי המקובל ומועלה דרך קבע על בימות העולם. אף על פי שכוונת פוצ'יני הייתה כי שלוש האופרות תועלינה יחד כקובץ אחד, כיום נוהגים לעיתים להציג רק אחת משלוש האופרות ולהעלותה יחד עם אופרה קצרה אחרת, לא תמיד משל פוצ'יני. (פעמים רבות מדובר ב"ליצנים" מאת רוג'רו ליאונקוואלו או באבירות כפרית מאת פייטרו מסקאניי).

תחילתו של חיבור הטרילוגיה בהלחנת האופרה "האדרת" (Il tabarro), אשר הולחנה כאופרה עצמאית. רק בעקבות מפגש עם הליבריתן ג'ובאקינו פורצאנו החליט פוצ'יני כי זו האחרונה תהיה ל"תמונה הדרמטית" מתוך טרילוגיית אופרות-במערכה-אחת.

== ראו גם ==
* האדרת - Il tabarro
* האחות אנג'ליקה - Suor Angelica
* ג'אני סקיקי - Gianni Schicchi
* וריזמו

איל טריטיקו
קטגוריה:אופרות באיטלקית