OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ז'נבייב הקדושה

ז'נבייב הקדושה
גשר לה-טורנל]]
ז'נבייב הקדושה (בצרפתית: Sainte Geneviève; {{כ}}419 או 422 – 502 או 512) היא קדושה קתולית צרפתית, ופטרונית העיר פריז. יום חגה מצוין ב-3 בינואר.

היא ידועה באדיקותה הדתית מגיל צעיר. מסופר שניסים החלו להתרחש סביבה משלב מוקדם בחייה, ושביכולתה לשנות את מזג האוויר. לאחר מות הוריה, עברה מעיר הולדתה נאנטר לעיר פריז, שם נודעה כצדיקה וכבעלת יכולות על-טבעיות. תפילותיה הצילו את פריז בשנת 451 מהשמדה ע״י ההונים בהנהגת אטילה ההוני, וממלחמות אחרות.

ז׳נבייב הייתה מעורבת בשתי פרויקטי בנייה משמעותיים בפריז - בזיליקת סן-דני בשנת 475, ובזיליקת השליחים הקדושים בשנת 500. לאחר מותה, נקברה בבזיליקה זו, ששמה שונה לאחר מכן ל״מנזר ז׳נבייב הקדושה״.

במאה ה-18, המנזר שופץ על ידי המלך לואי ה-15, ולאחר המהפכה הצרפתית, הפך למבנה שמוכר כיום כפנתאון של פריז.

הפנתאון ניצב בראש גבעת ז׳נבייב הקדושה (בצרפתית: Montagne Sainte-Geneviève), שעליה נמצאים גם הספרייה האוניברסיטאית על שם הקדושה (בצרפתית: Bibliothèque Sainte-Geneviève), מספר מבנים אוניברסיטאיים, וכנסיית Saint-Étienne-du-Mont, בה נמצא כיום קברה של ז׳נבייב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פריז: דת
קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נשים במאה ה-5
קטגוריה:נשים במאה ה-6
קטגוריה:נשים צרפתיות
קטגוריה:ילידי 423
קטגוריה:נפטרים ב-502
רכב עקוב אחרי

רכב "עקוב אחרי" מנחה מטוס [[בואינג 737 של חברת אייר ברלין בנמל התעופה בדיסלדורף]]
רכב "עקוב אחרי" (באנגלית: Follow me car) הוא כלי רכב בנמל תעופה שנועד להנחות ולהוביל מטוסים הנוסעים מעמדת החניה אל מסלול הטיסה או בכיוון ההפוך, או לאורך קטע מסוים מנתיב זה. רכב עקוב אחרי משמש גם להנחיית מטוסים הנוסעים מעמדות תחזוקה או הרכבה, ולעיתים גם למשימות אחרות כמו עריכת ביקורת לאורך המסלולים. הרכב עשוי להקל על התמצאות הטייסים ברחבי נמל התעופה, למנוע טעויות ניווט, ולעדכן את הטייס בדבר מעקפים או שינויים זמניים בנתיב ההסעה. השימוש ברכב עקוב אחרי אינו הכרחי, והוא כפוף לצרכים ולמדיניות בנמל התעופה, ויש שדות תעופה בהם אין בו צורך כלל. 

רכב עקוב אחרי מסומן בדרך כלל בצבעים מיוחדים והוא נושא אמצעי תאורה שונים, ולעיתים אף שלט מואר שעליו רשומות המילים האנגליות "Follow me" ("עקוב אחרי").

==ראו גם==
* מסלול הסעה
* הסעה
* דחיפה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כלי רכב תעופתיים
אנטיוך קנטמיר

אנטיוך קנטמיר ואביו קונסטנטין
אנטיוך קָנטֵמיר (1670 - 1726, מנזר גוֹליה) היה וויווד של נסיכות מולדובה מ-18 בדצמבר 1695 עד 12 בספטמבר 1700, ושוב מ-23 בפברואר 1705 עד 31 ביולי 1707. אנטיוך קנטמיר היה בנו של קונסטנטין קנטמיר ואחיו הבכור של דימיטריה קנטמיר. 

שני האחים - אנטיוך ודימיטריה קשרו קשר נגד קונסטנטין דוקה שעלה על כס מולדבה בעקבות הדחתו של דימיטריה קנטמיר על ידי מזימה שנתמכה של ידי השליט מבוקרשט, קונסטנטין ברנקוביאנו. 
הממסד העות'מאני הסכים להדיח את דוקה ולהכיר באנטיוך כשליט החדש של הנסיכות. להבדיל מאביו, אנטיוך קנטמיר אימץ מדיניות ידידותית כלפי השכנה מצפון, פולין. כמו כך תכנן ברית אנטי עות'מאנית עם האימפריה הרוסית של פטר הגדול, ברית שתמומש אך לא בהצלחה רבה בתקופת שלטונו השנייה של דימיטריה קנטמיר. אנטיוך יצר מגעים גם עם פרנץ ראקוצי השני מטרנסילבניה. בתקופת שלטונו הראשונה נחתם הסכם קרלוביץ (1699) בין אוסטריה (האימפריה הרומית הקדושה), רוסיה, פולין וונציה מצד אחד ובין האימפריה העות'מאנית מצד שני. בהסכם קרלוביץ ביקשה פולין את ההגמוניה במולדובה, ואוסטריה את ההגמוניה בוולאכיה. מאחר שלא הגיעו להסכמה, האימפריה העות'מאנית המשיכה להחזיק בחסות על שתי הארצות הרומניות האלו . על פי ההסכם האימפריה העות'מאנית חויבה לפנות את פודוליה ואת קמניץ-פודולסקי, הכוחות העות'מאניים המפונים עברו לבסיסיהם החדשים דרך מולדובה.
פולין אפשרה למולדובה לחזור למבצרים שלה בניאמץ, סוצ'אבה וכו. באותו זמן הטטרים נאלצו לפנות אזורים מדרום לקישינב שכבשו בבסרביה ב-1683. 

למרות שבמלוכתו השנייה הטיל מיסים כבדים על הארץ, כמו המס על העשן, נותרה לו תדמית של שליט טוב והגון. תדמית זו משתקפת בתיאורו על ידי הכרוניקון בן זמנו, יון נקולצ'ה, שמצא אותו "בן אדם גדל-גוף, ישר, טוב מראה, מיושב, שופט הוגן". ציין גם כן שלא אהב בצע כסף, שקרים או רמאויות, והיה צייד וחייל מוכשר.

בשנת 1707 ייסד ביאשי אקדמיה נסיכותית בהשראת הפטריארך מירושלים, כריסנתוס, אך תוך שמירה על אופייה החילוני ברובו.

אנטיוך קנטמיר היה נשוי לקטרינה. לזוג היו שלשה ילדים: בת, אנה, ושני בנים - דימיטריה וקונסטנטין.

אין לבלבל בינו ובין אנטיוך דימיטרייביץ קנטמיר, בנו של דימיטריה קנטמיר, שהצטיין בשירה הרוסית.

==לקריאה נוספת==
*Neagu Djuvara, Între Orient şi Occident. Ţările române la începutul epocii moderne ("Between Orient and Occident. The Romanian Lands at the beginning of the modern era"), Humanitas, Bucharest, 1995
:(ניאגו ג'ובארה - בין מזרח ומערב. הנסיכויות הרומניות בתחילת העידן המודרני הוצאת הומניטס, בוקרשט, 1995 - ברומנית)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים== 

קטגוריה:שליטי נסיכות מולדובה
קטגוריה:ילידי 1670
קטגוריה:נפטרים ב-1726
ויקטוריה, נסיכת שוודיה

הנסיכה ויקטוריה, 2010
הנסיכה ויקטוריה ובעלה ביום נישואיהם
ויקטוריה, נסיכת הכתר, דוכסית וסטריֶטלנד (שמותיה בשוודית: Kronprinsessan Victoria, Sveriges kronprinsessa, hertiginna av Västergötland, Victoria Ingrid Alice Désirée; נולדה ב-14 ביולי 1977 בסטוקהולם) היא יורשת העצר לכתר השוודי.

==ביוגרפיה==
ויקטוריה היא בתו הבכורה של מלך שוודיה קרל השישה עשר גוסטב והמלכה סילביה.

ויקטוריה גם נכללת בסדר הירושה לכתר הבריטי, משום שהיא מצאצאיה של המלכה ויקטוריה, אולם מיקומה בסדר הירושה נמוך (בערך במקום 200, אחרי אחיה וצאצאיו).

לאחר הולדת אחיה הצעיר קרל פיליפ בשנת 1979, איבדה ויקטוריה את תואר יורשת העצר, בגלל כללי העדפת הבן הבכור שהיו נהוגים באותה העת. אך ב-1 בינואר 1980 שונה החוק למפרע, וויקטוריה חזרה להיות יורשת העצר. אחיה נמצא בסדר הירושה לכתר אחרי צאצאיה.

הנסיכה שיתפה את הציבור במחלת האנורקסיה ממנה סבלה בעבר.

לאחר סיום לימודיה עבדה בשגרירות השוודית בוושינגטון הבירה ובאומות המאוחדות.

ב-19 ביוני 2010 נישאה ויקטוריה לדניאל וסטלינג, מאמן כושר אישי במקצועו. לאחר הנישואין קיבל דניאל את התואר דוכס וסטריֶטלנד.

ב-23 בפברואר 2012 ילדה ויקטוריה בת, אסטל, הצפויה להיות מלכת שוודיה אחריה. ב-2 במרץ 2016 ילדה בן, אוסקר.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יורשי עצר
קטגוריה:בית ברנדוט
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:נסיכות שוודיות
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:שוודיות שנולדו ב-1977
מנואלה בלאזי

מנואלה בלאזי (באיטלקית: Manuele Blasi; נולד ב-17 באוגוסט 1980 בצ'יביטיוקייה שבמחוז רומא) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.
== קריירה ==
בלאזי גדל במחלקת הנוער של רומא. אחרי שהתקשה להשתלב בקבוצה הבוגרת של המועדון, הושאל בלאזי ב-1998 ללצ'ה בה שיחק עונה אחת. הוא חזר לרומא אך שיחק בה רק 5 משחקים במהלך עונת . בתום העונה הושאל בלאזי בשנית, הפעם לקבוצת פרוג'יה שרכשה את כרטיסו גם כן. בפרוג'יה שיחק שנתיים וערך עבור הקבוצה 46 הופעות.

כבר באותה עת רכש בלאזי תדמית של שחקן נמרץ ואגרסיבי המרבה לספוג כרטיסים צהובים וסומן כאחד הקשרים האחורים העולים בכדורגל האיטלקי. בשנת 2002 עבר לשחק ביובנטוס, אחת הקבוצות הבכירות של איטליה. אחרי שהתקשה להשתלב בקבוצה, הושאל בלאזי כבר במהלך 2002 לפרוג'יה ועונה לאחר מכן לפארמה. אחרי שנתיים בהן שיחק כמושאל, חזר בלאזי ב-2004 ליובנטוס. הוא שיחק במדי הקבוצה 40 משחקים במשך שניים לפני שהושאל שוב ב-2006 לפיורנטינה, באותה עונה הורדה יובנטוס לסרייה ב' אחרי שערוריית קניית משחקים. במקביל למשחקו ביובנטוס ערך בלאזי את הופעת הבכורה במדי איטליה ב-18 באוגוסט 2004 במשחק מול איסלנד.

בלאזי הצטיין במדי פיורנטינה שסיימה בצמרת, ובזכות כך נקרא לסגל נבחרת איטליה במספר משחקים. באותה עונה הבקיע בלאזי את שערו היחיד בקריירה. בתום העונה חזר בלאזי ליובנטוס אך זו העדיפה למכור את מחצית מכרטיסו לנאפולי, שחזרה לסרייה א' יחד עם יובנטוס. עונתו הראשונה בקבוצה הנאפוליטנית הייתה מוצלחת. בלאזי השתלב בהרכב הקבוצה והיה אחד מהשחקנים החשובים של הקבוצה שהפתיעה לאחר שסיימה במקום השמיני. בתום העונה רכשה נאפולי את המחצית השנייה של כרטיסו. ב-27 בינואר 2012 חתם בלצ'ה. ב-7 באוגוסט 2012 נרכש על ידי פסקארה לעונה אחת. החל מ-2013 משחק בווארזה מהליגה השנייה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://uk.eurosport.yahoo.com/football/manuele-blasi.html דף השחקן באתר יאהו!]
* [http://uk.eurosport.yahoo.com/football/manuele-blasi.html דף השחקן באתר הרשמי של נאפולי]

קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני פרוג'ה
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני פארמה
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני פלרמו
קטגוריה:כדורגלני פסקארה
קטגוריה:כדורגלני וארזה
קטגוריה:כדורגלני צ'נאיין
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלנים שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:ספורטאים זרים בהודו
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1980
שער עלייה למטוס

נמל התעופה במינכן]]
שער עלייה למטוס (ולעיתים רק שער) הוא החלק בבית הנתיבות בשדה התעופה, המשמש לתנועת נוסעים ואנשי צוות אוויר מבית הנתיבות אל המטוס, ולהפך.

סמוך לכניסה לשער משתרע בדרך כלל אזור המתנה, ובכניסה אליו ניצב דלפק ביקורת מאויש על ידי עובדי חברת התעופה או עובדי הנמל. אלו מוודאים שרק הנוסעים הרשומים לטיסה ואנשי הצוות עוברים דרכו בדרכם אל המטוס. 

לאחר הביקורת עושים הנוסעים ואנשי הצוות את דרכם אל המטוס באחת ממספר שיטות אפשריות:
* מעבר דרך גשר עלייה למטוס (Jet bridge), המכונה בכינוי העממי "שרוול" - מבנה המאפשר את מעבר הנוסעים ישירות מהשער אל המטוס. הגשר הוא מבנה מוארך בעל חופש תנועה מוגדר הסב על ציר או מספר צירים, והמסוגל להתאים את גובהו לגובה המטוס המתחבר אליו. שיטה זו נחשבת כיום למקובלת ולמועדפת בתעופה אזרחית. 
* עזיבת הבניין ויציאה ממנו ברגל, בדרך כלל בשדות תעופה קטנים, ובלבד שהמטוס חונה בקרבת בית הנתיבות
*נסיעה באוטובוס אל המטוס. בהגיע הנוסעים אל המטוס הם עולים אליו תוך שימוש במדרגות המותקנות בו (Airstair) או במדרגות ניידות, שגובהן מותאם לגובה דלת המטוס מעל הקרקע.
* באמצעות טרקלין נייד - דגם של אוטובוס, המתחבר אל השער ולאחר נסיעה נצמד אל המטוס, אגב התאמתו לגובה המתאים. טרקלינים ניידים אינם נפוצים עוד, אך הם פועלים עדיין במספר נמלי תעופה. 
שער העלייה למטוס משמש בטיסות פנים גם לקבלת נוסעי טיסות נכנסות (למעט בנמלי תעופה שבהם מובאים נוסעים אלו ישירות לאולם הנוסעים הנכנסים). נוסעים אלו אינם צריכים לעבור ביקורת בשער, ועל כן הם עוברים ישירות דרכו בדרכם לאולם הנוסעים הנכנסים. המטוס שהביא אותם חונה בשער (אם יש בו גשר עלייה למטוס) ויקבל דרכו בהמשך את נוסעי הטיסה הבאה.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px">
JetwayDenver.jpg|גשרי עלייה למטוס בנמל התעופה בדנוור
Mobile lounge at Dulles Airport.jpg|טרקלין נייד בנמל התעופה הבינלאומי וושינגטון דאלס בוושינגטון די. סי.
Cubana in SdC.JPG|מדרגות הקבועות במטוס
Stairs on aircraft.JPG|רכב הנושא גרם מדרגות ונצמד אל המטוס
</gallery>

==ראו גם==
* עלייה למטוס
* כרטיס עלייה למטוס
* גשר עלייה למטוס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שדה תעופה: מבנה, שירותים וציוד
קטגוריה:תעופה אזרחית
מטוס
הנסיך קרל פיליפ, דוכס ורמלנד

קרל פיליפ אדמונד ברטיל, דוכס ורמלנד (בשוודית: Carl Philip Edmund Bertil av Sverige; נולד ב-13 במאי 1979), הוא בנו השני של מלך שוודיה קרל השישה עשר גוסטב והמלכה סילביה. שימש לאחר לידתו כיורש העצר לכתר השוודי, עד לשינוי החוק בעניין.

==ביוגרפיה==
הנסיך קרל פיליפ נולד ב-13 במאי 1979 בסטוקהולם, לקרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה ולסילביה, מלכת שוודיה, בתם של ולטר זומרלאט ואליס סוארס דה טולדו. בעת לידתו היה קרל פיליפ יורש העצר, על פי חוקי העדפת הבן הבכור שהיו קיימים בעת לידתו. שבעה חודשים לאחר לידתו (1 בינואר 1980), שונה החוק, והשווה את זכויות ירושת הכתר לנשים וגברים. מכיוון שהשינוי בוצע למפרע, חזרה אחותו הנסיכה ויקטוריה לשמש בתפקיד יורשת העצר, שבו החזיקה מאז לידתה ועד לידתו של קרל פיליפ. קרל פיליפ נמצא בסדר הירושה לאחר אחותו וילדיה.

בסדר הירושה לכתר הבריטי מקדים קרל פיליפ את אחותו, מכיוון שחוק ההסדר, המסדיר את הירושה למלוכה הבריטית, נתן עדיפות לבנים זכרים על בנות (החוק שונה בהסכמת פרת' ב-2011, אך השינוי לא הוחל למפרע). קרל פיליפ מדורג בערך במקום ה-200 בסדר ירושה זה, ואחותו אחריו.

הנסיך קרל פיליפ שירת בצבא השוודי כמפקד ספינה. למד עיצוב גרפי ברוד איילנד ובשנת 2011 סיים את לימודיו בניהול חקלאי באוניברסיטת אלנארפ.

==משפחתו==
ב-13 ביוני 2015 נשא לאישה את סופיה הלקוויסט, דוגמנית לשעבר, ממנה נולדו לו 3 בנים:
* הנסיך אלכסנדר, דוכס סודרמנלנד (נולד ב-19 באפריל 2016)
* הנסיך גבריאל, דוכס דארנה (נולד ב-31 באוגוסט 2017)
* הנסיך ג'וליאן, דוכס הלנד (נולד ב- 26 במרץ 2021)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שוודים
קטגוריה:בית ברנדוט
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1979
הוקון, נסיך נורווגיה

הנסיך הוקון בפורום הכלכלי ב[[דאבוס, 2009]]
הנסיך הוקון מגנוס (Haakon Magnus; נולד ב-20 ביולי 1973 באוסלו) הוא יורש העצר של נורווגיה.

==ביוגרפיה==
הנסיך הוקון נולד ב-20 ביולי 1973 להאראלד, נסיך הכתר של נורווגיה ולנסיכה סוניה, בתם של קרל אוגוסט הרלדסן ודניי אולריכסן.

אחותו הבכורה, מרתה לואיז, נמצאת אחריו בסדר הירושה, מכיוון שחוק העדפת הבן הבכור שהיה קיים בעת לידתו איפשר ליורשים זכרים לקבל עדיפות בסדר הירושה. החוק הנורווגי שונה מאז (בשנת 1990), אך לא למפרע, כך שאחותו נמצאת כיום במקום הרביעי בסדר הירושה, לאחר הוקון ושני ילדיו.

הנסיך הוקון שירת כקצין בצי הנורווגי ולמד לתואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה. הוא השלים את התואר השני בכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון שבאנגליה.

הוקון נישא למטה מאריט, אם לילד במשפחה חד-הורית, בשנת 2001. נישואיו עוררו שערורייה בנורווגיה, לא רק בשל מעמדה האישי של רעייתו, אלא גם בשל מעורבותה בסמים לא חוקיים. לנסיך ולנסיכה נולדו בת, אינגריד, ובן, סבר מגנוס. אלה, נמצאים במקומות השני והשלישי לסדר הירושה לכתר הנורווגי. בני הזוג מתגוררים באחוזת סקאוגום.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אצולה נורווגית
קטגוריה:יורשי עצר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוסלו
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1973
מרתה לואיז, נסיכת נורווגיה

מרתה לואיז, 2009
מרתה לואיז, נסיכת נורווגיה (נולדה ב-22 בספטמבר 1971) היא בתו הבכורה של מלך נורווגיה האראלד החמישי.

==ביוגרפיה==
מרתה לואיז נולדה ב-22 בספטמבר 1971 באוסלו, ליורש העצר דאז - האראלד, נסיך הכתר של נורווגיה ולנסיכה סוניה. הסנדקים שלה היו אולף החמישי, מלך נורווגיה, מרגרטה, נסיכת שוודיה, פלמינג ולדמר, רוזן רוזנבורג, רגנהילד, נסיכת נורווגיה, דאגני הרלדסן והאקון הרלדסן, סבה וסבתה מצד אימה, נילס יורגן אסטרופ ואילמי רידרבולד. עם לידתה הייתה השנייה בסדר הירושה אולם איבדה את מקומה לטובת אחיה הצעיר הנסיך הוקון כתוצאה מחוק העדפת הבן הבכור שהיה קיים אז. החוק שונה בשנת 1990, אך לא למפרע, כך שכיום נמצאת הנסיכה במקום הרביעי בסדר הירושה, אחרי אחיה הצעיר, הנסיך הוקון ושני ילדיו.

מרתה לואיז היא פיזיותרפיסטית מוסמכת, לאחר שסיימה תואר באוסלו והתמחות במאסטריכט, הולנד, אולם היא לא עוסקת במקצוע זה, אלא בהוצאת אלבומים של סיפורים עממיים ושירה. ב-1 בינואר 2002 היא פתחה עסק משלה, ולאחר התייעצות עם אביה היא ויתרה על התואר הנסיכה המלכותית והחלה בתשלומי מס הכנסה.

הנסיכה גם מגדירה את עצמה כ- clairvoyante, אדם בעל תפיסה על-חושית.<ref></ref> <ref></ref>

ב-24 במאי 2002 נישאה מרתה לואיז לארי בן, סופר, בצעד מעורר מחלוקת. לזוג שלוש בנות. ב-5 באוגוסט 2016 נפרדו בני הזוג וילדיהם היו במשמורת משותפת, ובשנת 2017 התגרשו השניים, ואלו היו הגירושין הראשונים במשפחת המלוכה הנורווגית. בדצמבר 2019 התאבד בעלה לשעבר.

ב-מאי 2019, הנסיכה הודיעה שהיא מנהלת מערכת יחסים עם אזרח אמריקאי, שמאן בסגנון עצמי בשם דורק ורט<ref></ref>. מערכת היחסים בינהם הובילה לביקורת רבה. ב-יוני 2022 הודיעו הזוג שהם מאורסים, הזוג צפוי להתחתן ב- 31 באוגוסט 2024<ref></ref>.

==משפחתה==
ב-24 במאי 2002 התחתנה מרתה לואיז עם ארי בן, ממנו נולדו לה 3 בנות:
* מאוד אנג'ליקה (נולדה ב-2003)
* לאה איזדורה (נולדה ב-2005)
* אמה טלולה (נולדה ב-2008)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נסיכות נורווגיות
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:נורווגיות שנולדו ב-1971
גיורגי גריקס

גיורגי גריקס (בהונגרית: György Garics - היגוי מקורב: גֶ'רג' גוריץ; נולד ב-8 במרץ 1984 בסומבטהי שבהונגריה) הוא כדורגלן עבר אוסטרי ממוצא הונגרי ששיחק כמגן ימני וקשר ימני.

==קריירת מועדונים==
גריקס החל לשחק בקבוצת הנוער של הלדאש SVE בעיר הולדתו סומבטהֶי שבהונגריה. ב-1998, כשהוא בן 14, עבר גריקס לגור באוסטריה והצטרף לראפיד וינה. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת בשנת 2002 ושיחק עבור הקבוצה עד שנת 2006.

בקיץ 2006 צירפה נאפולי את גריקס תמורת 700,000 אירו. נאפולי, שהעפילה לסרייה ב' באותה עונה, עברה תהליך של הצערת סגל וגריקס היה בין השחקנים הבולטים שהצטרפו לקבוצה. הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה ב-23 בספטמבר 2006 אך שימש לרוב כמחליפו של ג'אנלוקה גראבה הוותיק והמנוסה יותר ושותף רק ב-11 משחקים. עם חזרתה של נאפולי לסרייה א' בתום העונה, הפך גריקס לשחקן הרכב ושותף ב-26 משחקים. הוא כבש את שערו הראשון עבור הקבוצה בניצחון 1:3 על מילאן.

ב-1 ביולי 2008 עבר גריקס לאטאלנטה תמורת 1.5 מיליון אירו על מחצית מכרטיסו. ב-26 ביוני 2009 אטלנטה רכשה את החצי השני של הכרטיס תמורת מיליון אירו.

ב-9 באוגוסט 2010 חתם בבולוניה 1909 תמורת 3 מיליון אירו.

ב-14 באוגוסט 2015 חתם לשנתיים בדרמשטאדט 98 מהבונדסליגה, אך שוחרר ממנה ב-30 באוגוסט 2016.

לאחר תקופה ארוכה בה לא שיחק, חתם גריקס באימולזה קלצ'ו 1919 מהסרייה ד', הליגה הרביעית באיטליה, ובתום עונת 2017/2018 פרש ממשחק פעיל.

==נבחרת לאומית==
אף על פי שנולד בהונגריה, שימש כקפטן אוסטריה הצעירה. בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת. הוא זומן ליורו 2008 ושיחק בשניים מתוך שלושת משחקיה של אוסטריה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.sscnapoli.it/client/render.aspx?root=719&content=0 פרופיל], באתר הרשמי של נאפולי

קטגוריה:מגני כדורגל אוסטרים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוסטרים
קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:כדורגלני ראפיד וינה
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:כדורגלני דרמשטאדט 98
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוסטריה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1984
תזמורת רדיו פינלנד

תזמורת רדיו פינלנד עם המנצח טויבו האפנן, מאי 1945
תזמורת רדיו פינלנד (בפינית: YLE Radion sinfoniaorkesteri) היא תזמורת הרדיו הראשית של רשות השידור הפינית (Yle).

== היסטוריה ==
התזמורת נוסדה ב-1927 כתזמורת רדיו עם עשרה נגנים, עם ארקי לינקו כמנצח הראשון. למרות שמעולם לא החזיק בתואר מנצח ראשי, לינקו נשאר קשור לתזמורת עד 1952. טויבו האפנן הפך למנצח הראשי הראשון של התזמורת ב-1929 ושימש בתפקיד עד מותו ב-1950. התזמורת ביצעה בעיקר קונצרטים באולפן בשנים הראשונות שלה. עד מלחמת העולם השנייה, התזמורת נתנה רק 20 קונצרטים פומביים, עם נגנים עצמאיים כדי לחזק את השורות.

לאחר מלחמת העולם השנייה, עם המנכ"לית החדשה, הלה וווליוקי, התרחב סגל התזמורת ל-50 נגנים. בספטמבר 1947 יזמה התזמורת סדרה של "קונצרטים של יום שלישי" בבית העירייה של הלסינקי. הסגל גדל ל-67 נגנים עד 1953. המנצח הראשי השני של התזמורת, נילס-אריק פוגשטדט, שירת מ-1950 ועד מותו ב-1961, והרחיב את הרפרטואר של התזמורת. המנצח הראשי השלישי, פאבו ברגלונד, היה כנר בתזמורת 10 שנים לפני הצטרפותו למנצח הראשי ב-1961. האנסמבל גדל ל-90 נגנים בשנות ה-70, לתזמורת סימפונית מלאה.

יוקה-פקה סאראסטה, המנצח הראשי מ-1987 עד 2001, הוא כיום מנצח הכבוד של התזמורת. סקארי אוראמו היה המנצח הראשי בין 2003 ל-2012, לאחר שקודם לכן היה כנר ראשי של התזמורת. בדצמבר 2010 הודיעה התזמורת על מינויו של האנו לינטו למנצח הראשי השמיני שלה, נכון לעונת 2013-2014, עם חוזה ראשוני ל-3 שנים. לינטו החזיק בתואר מנצח אורח ראשי במהלך עונת 2012-2013. באפריל 2016, התזמורת הודיעה על הארכת החוזה של לינטו כמנצח ראשי עד 2021. באפריל 2019, התזמורת הודיעה כי לינטו יסיים את תפקידו כמנצח הראשי על התזמורת בתום עונת 2020-2021.

בשנת 2017 ניקולס קולון ניצח לראשונה על תזמורת רדיו פינלנד. במאי 2019, התזמורת הודיעה על מינויו של קולון למנצח הראשי הבא שלה, החל בעונת 2021-2022. הוא המנצח הלא-פיני הראשון שזכה בתואר המנצח הראשי של התזמורת.

הדיסקוגרפיה של התזמורת כוללת, מלבד המוזיקה של ז'אן סיבליוס, מוזיקה של מלחינים פינים אחרים כמו פאבו הייננן, ג'ונאס קוקונן, מגנוס לינדברג ואארה מריקנטו. התזמורת הקליטה רפרטואר של מלחינים לא-פינים, כמו סימפוניות של גוסטב מאהלר וקרל נילסן, ומוזיקה של בלה בארטוק.

הנבלאי הישראלי סיון מגן היה הנבלאי הראשי של התזמורת בין השנים 2017 - 2024.

==מנצחים ראשיים==
* ניקולס קולון (2021 - ממשיך)
* האנו לינטו (2013 - 2021)
* סאקארי אוראמו (2003 - 2012)
* יוקה-פקה סאראסטה (1987 - 2001)
* לייף זגרסטאם (1977 - 1987)
* אוקו קאמו (1971 - 1977)
* פאבו ברגלונד (1962 - 1971)
* נילס-אריק פוגסטדט (1950 - 1961)

==קישורים חיצוניים==

* 

פינלנד
פינלנד
פינלנד, רדיו
קטגוריה:מוזיקה פינית
קטגוריה:הלסינקי
התזמורת הקאמרית של אירופה

התזמורת הקאמרית של אירופה (COE), שנוסדה בשנת 1981, כוללת 50 נגנים, נציגי 15 אומות. הנגנים מנהלים קריירות מקבילות כסולנים בינלאומיים, חברים בהרכבים קאמריים ידועי שם, מורים ופרופסורים למוזיקה.

הופעות התזמורת מתקיימות באופן קבוע בעריה הראשיות של אירופה ומדי פעם בארצות הברית, הונג קונג, יפן ואוסטרליה. לתזמורת הקאמרית של אירופה קשרים איתנים עם ה"דויטשה אנסמבל אקדמי" וה"אלטה אופר" בפרנקפורט ועם "פסטיבל שטיריארטה" בגראץ, כמו גם עם הפילהרמונית של קלן, הסיטה דה לה מוזיק בפריז, הפסטיבלים של ברלין וברמן ופסטיבל זלצבורג. בין המנצחים והסולנים מן השורה הראשונה בעולם המופיעים עם התזמורת, נודעת מבחינתה חשיבות מיוחדת לקלאודיו אבאדו ולניקולאוס הרנונקור.

מקום מושבה הקבוע של התזמורת הוא בלונדון.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תזמורות קאמריות
קטגוריה:אירופה: תרבות
סמל טסמניה

סמל טסמניה (באנגלית: Coat of arms of Tasmania) הוא סמלה הרשמי של מדינת טסמניה שבאוסטרליה. 

הסמל הוענק למדינה במאי 1917 על ידי המלך ג'ורג' החמישי. כיום השימוש בסמל מועט, ולמעט בהצגתו במבני ממשל ובבתי המשפט המדינתיים, מעדיפה ממשלת המדינה להשתמש בלוגו החדש שלה הכולל זאב טסמני המציץ מבעד לעשב גבוה.

==תיאור הסמל==
במרכז הסמל מופיע שלט אצולה המחולק לחמשה חלקים ומציג את ענפי החקלאות העיקריים המהווים את הענף הכלכלי המרכזי של המדינה: בחלק השמאלי העליון של הסמל מופיעה אלומת שיבולים, במרכז הסמל מופיע אייל ובחלקו התחתון תפוחים. 

ציצת הסמל היא אריה אדום המסמל את המלוכה האוסטרלית. משני צידי מגן האבירים שני תומכים - זאבים טסמנים (Thylacinus cynocephalus) - מין נכחד.

מתחת שלט האצולה מופיע על קלף מוטו המדינה בלטינית: Ubertas et Fidelitas (פריון ואמונה).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.dpac.tas.gov.au/divisions/executive/protocol_office/state_symbols סמלי טסמניה] באתר ממשלת טסמניה 
* [http://www.parliament.tas.gov.au/tpl/InfoSheets/CofAProclamation.htm נוסח ההכרזה המלכותית על סמל טסמניה] באתר ספריית הפרלמנט הטסמני 
* [http://www.dfat.gov.au/facts/coat_of_arms.html סמלי מדינות אוסטרליה] באתר ממשלת אוסטרליה 

טסמניה
קטגוריה:טסמניה: סמלים לאומיים
קטגוריה:איילים בתרבות
קטגוריה:אריות בתרבות
קטגוריה:חיות כיס בתרבות
אפסומיט

אֶפְּסוֹמִיט הוא אחת מצורות המינרל של מגנזיום גופרתי (סולפט המגנזיום) שנוסחת המבנה שלו היא MgSO<sub>4</sub>•7H<sub>2</sub>O או בקצרה MgSO<sub>4</sub>. לעיתים מחליף ברזל חלק מיוני המגנזיום. התיאור השיטתי הראשון של המינרל הוא משנת 1806 מהמרבצים בסמוך לעיירה אפסום (Epsom) במחוז סארי באנגליה. ב-1824 כונה המינרל בשם אפסומיט על שם העיירה. שמות נוספים למינרל: "הפטאהידריד", "מלח אנגלי", "מלח מר" ו"מלח אפסום".

הופעתו הנפוצה היא כקרום חסר צורה המצפה קירות מערות ומכרות.

==תכונות==
האפסומיט מתגבש במערכת האורתורומבית ולעיתים רחוקות מופיע בטבע כגבישים מפותחים שצורתם מחטית או סיבית שאורכם עד 8 ס"מ.

המינרל חסר צבע עד לבן עם גוונים של צהוב, ירוק וורוד. קשיותו נעה בין 2 ל-2.5 על פי סולם מוס ומשקלו הסגולי 1.67 גרם לסמ"ק. אופטית האפסומיט הוא דו-צירי שלילי.

אפסומיט הוא מינרל היגרוסקופי המתמוסס בקלות במים. בתנאי יובש מאבד האפסומיט מולקולה אחת של מים ומשנה את מבנהו למינרל הקסאהידריט (MgSO<sub>4</sub>•6H<sub>2</sub>O) שהמבנה שלו הוא מונוקליני. האפסומיט יוצר שורה איזומורפית עם המינרל מורנוסיט (NiSO<sub>4</sub>•7H<sub>2</sub>O) ועם המינרל גוסלריט (ZnSO<sub>4</sub>•7H<sub>2</sub>O).

==היווצרות ותפוצה==
האפסומיט נוצר כתפרחות או כקרומים על קירות במנהרות ובמערות או על קירות ועמודי תווך במכרות. היווצרות זו מתרחשת בסלעי מגנזיום המכילים סולפידים, דוגמת דולומיט או אבן גיר המכיל מגנזיום או במקומות מוגנים על קירות גושי סלעים כאלו. אפסומיט נוצר גם בפומרלות בהרי געש דוגמת וזוב. דרך נוספת של היווצרות אפסומיט נובעת ממיום של המינרלים קיזריט (MgSO<sub>4</sub>•H<sub>2</sub>O) או לנגבייניט (K<sub>2</sub>Mg<sub>2</sub>SO<sub>4</sub>). אפסומיט נוצר גם כשכבות של משקעי התאדות ממעיינות של מים המכילים מגנזיום או מאגמים מלוחים (כמו למשל בשכבות משקע ממוצא ימי שנתגלו בדרום אפריקה).

אפסומיט הוא מינרל נפוץ למדי. מקומות בהם ניתן למצוא אפסומיט כוללים את העיירה אפסום (Epsom) במחוז סארי באנגליה (שם נתגלה המינרל); בסדליץ (Sedlitz) ובסיידשיץ (Saidschitz) שבצ'כיה; בהר וזוב במחוז קמפניה שבאיטליה; בהרי הגעש של קמצ'טקה שברוסיה; במערת מאמות' במדינת קנטקי, במערות קרלסבד במדינת ניו מקסיקו ובמעיינות הר פרינסטון (Mt. Princeton) במחוז צ'אפי (Chaffee) במדינת קולורדו שבארצות הברית; במדבר אטקמה בצ'ילה; ובדרום אפריקה.

==שימושים==
באפסומיט נעשה שימוש בהכנת מוצרים פרמקולוגיים, כמו גם כחומר בצביעה ובייצור נייר וסוכר. השימוש הנפוץ ביותר של האפסומיט הוא בייצור "מלחי אפסום" המכונים גם "מלח אנגלי" בהם נעשים שימושים רבים, בין היתר כחומר משלשל וכדשן.

==קישורים חיצוניים==

*[http://webmineral.com/data/Epsomite.shtml אתר WebMineral]
*[http://www.mindat.org/min-1393.html אתר Mindat]
*[https://web.archive.org/web/20060317160728/http://mineral.galleries.com/minerals/sulfates/epsomite/epsomite.htm אתר Mineral Galleries]
*[http://www.minerals.net/mineral/sulfates/epsomite/epsomite.htm אתר Minerals Net]
*[http://rruff.geo.arizona.edu/doclib/hom/epsomite.pdf פרויקט rruf]
אפסומיט שעבר המרה להקסהידריט
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מינרלים סולפטיים
קטגוריה:מינרלי מגנזיום
קטגוריה:מינרלים
פואד טוואל

פואד טוואל
פואד טוואל (בערבית: فؤاد طوال; נולד ב-23 באוקטובר 1940 במידבא, אמירות עבר הירדן) היה הפטריארך הלטיני של ירושלים.

==ביוגרפיה==
מוצאו של טוואל משבט בדואי שהתנצר במאה ה-19. הוא למד בסמינר התאולוגי של הפטריארכיה הלטינית בבית ג'אלא, והוסמך לכמורה בשנת 1966. טוואל שירת שנים אחדות ככומר ברמאללה, ואז נסע לוותיקן, שם השלים תואר דוקטור בתחום המשפט הקנוני. לפני שהתמנה לפטריארך, היה בשליחות הוותיקן במדינות שונות, ביניהן הונדורס, גרמניה, פרו, מצרים ותוניסיה. ב-22 ביוני 2008 החליף את מישל סבאח בתפקיד הפטריארך הלטיני של ירושלים. ב-22 ביוני 2016 אישר האפיפיור פרנציסקוס את בקשתו לפרוש מתפקידו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lpj.org אתר הפטריארכיה הלטינית של ירושלים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נוצרים ירדנים
קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:הפטריארכים של ירושלים
קטגוריה:ילידי 1940
פרדי קאנוטה

פרדריק עומאר קאנוטה (צרפתית Frédéric Oumar Kanouté; נולד ב-2 בספטמבר 1977 בליון שבצרפת), הידוע בשם פרדי קאנוטה, הוא כדורגלן עבר צרפתי-מאלי ששיחק בעמדת החלוץ. קאנוטה נודע בשל תקופתו בסביליה, שם שיחק במשך 7 שנים. בנוסף, ערך 39 הופעות בנבחרת מאלי.

קאנוטה גדל במחלקת הנוער של ליון שם הצטיין ומשם עבר לבוגרים של הקבוצה. בחלון העברות בינואר 2000 הושאל קאנוטה לקבוצת וסטהאם יונייטד ובקיץ נהייה שחקן קבוע בווסטהאם. ב-2003 עבר לקבוצת טוטנהאם הוטספר שם כבש 14 שערים ב-60 הופעות. ב-2005 עבר לקבוצת סביליה, עמה זכה בגביע אופ"א לעונת , לאחר שעלה כמחליף במחצית וכבש את השער הרביעי בניצחון קבוצתו 4-0 על מידלסברו במשחק הגמר. בשנת 2007 הפך לשחקן הרכב בסביליה, וסייע לה לזכות פעם נוספת בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במשחק הגמר על אספניול. קאנוטה כבש בהארכה את שער היתרון של סביליה, בדרך לניצחון בדו-קרב בעיטות עונשין.

בינואר 2009, בזמן שחגג כיבוש שער בגביע המלך, פשט את חולצת המשחק והראה חולצה עם הכיתוב 'פלסטין' בספרדית ובערבית, ונענש על כך בכרטיס צהוב ובקנס של 4,000 דולר. כמו כן, קאנוטה רכש מכיסו מסגד בסביליה, בסכום של 700,000 דולר אמריקאי.

בשנת 2004 הוזמן לראשונה לסגל נבחרת מאלי באליפות אפריקה. את הופעתו הראשונה עשה מול נבחרת מרוקו בחצי הגמר והבקיע את שערו הראשון בנבחרת.

== תארים ==
;סביליה
* גביע אופ"א (2): , 
* גביע המלך הספרדי (2): , 
* הסופר קאפ האירופי: 
* הסופר קאפ הספרדי: 

;תארים אישיים
* כדורגלן השנה באפריקה: 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים מאלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מאלים
קטגוריה:ליון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:כדורגלני בייג'ינג גואואן
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באפריקה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מאלי
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2010
קטגוריה:ספורטאים זרים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים מאלים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים בסין
קטגוריה:ספורטאים צרפתים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בספרד
קטגוריה:מתאסלמים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1977
פולינום פקטה

מישור המרוכב]]
בתורת המספרים במתמטיקה, פולינום פקטה הוא הפולינום <math>\ f_p(z)</math> המוגדר לכל <math>\ p</math> ראשוני על ידי:

<math display="block">f_p(z)=\sum_{k=1}^{p-1} \left(\frac{k}{p}\right)z^k</math>
כאשר <math>\left(\frac{k}{p}\right)</math> הם סימני לז'נדר, והסכום הוא עבור <math>1\le k\le p-1</math>

פולינומים אלה היו ידועים בחקר פונקציות L של דיריכלה שנערכו במאה ה-19, ולמעשה גם לדיריכלה עצמו. הם נקראים על שם מיכאל פקטה, שהבחין שהיעדרם של אפסים ממשיים של פולינום פקטה <math>\ f_p(z)</math> עם <math>\ 0<z<1</math> גורר שלפונקציית L <math>\begin{matrix} L\left(s,\left(\frac{k}{p}\right)\right)\end{matrix}\, </math> אין אפסים עם <math>\ s>0</math>. לתכונה זו עניין רב בתורת המספרים, בהקשר של אפס זיגל ליד <math>\ s = 1</math>. 

==קישורים חיצוניים==
<div style="direction: ltr;">
* Brian Conrey, Andrew Granville, Bjorn Poonen and K. Soundararajan, [http://arxiv.org/PS_cache/math/pdf/9906/9906214v1.pdf Zeros of Fekete polynomials], arXiv e-print math.NT/9906214, June 16, 1999 
</div>

פקטה
קטגוריה:פונקציות זטא
קטגוריה:תורת המספרים
יעקב בן זבדי

יעקב בן זבדי (או יעקב הקדוש; בשפות אחרות: סנט ג'יימס, סן ז'אק, סנטיאגו, יקובוס, זנקט יקוב, סן דייגו) (מת בשנת 44) היה אחד מתלמידי ישו. יעקב בן זבדי נחשב לקדוש נוצרי ונושא בדרך כלל את השם "יעקב הגדול", על מנת להבדיל בינו לבין שליח אחר ששמו יעקב (יעקב בן חלפי; יעקב הקטן).

== חייו ==
יעקב היה בנם של זבדי ושלומית ואחיו של יוחנן השליח. בברית החדשה מתואר יעקב כאחד מתלמידי ישו הראשונים. מוזכר כי יעקב ויוחנן שהו עם אביהם על החוף כשישו קרא להם להפוך לתלמידיו <ref></ref>. הוא ואחיו מכונים על ידי ישו "בני רעם" <ref></ref>. יעקב היה אחד משלושת השליחים אשר נכחו בהשתנות של ישו (האחרים היו אחיו יוחנן ופטרוס) <ref></ref>. ב"מעשי השליחים" מסופר כי אגריפס הראשון ציווה להוציא את יעקב להורג במכת חרב, וכך הפך אותו למרטיר הראשון מבין שנים עשר השליחים. 

ראשו הופרד מגופו ונקבר בקתדרלת יעקב הקדוש ברובע הארמני בעיר העתיקה של ירושלים <ref></ref>. מסופר עוד כי עצמותיו נדדו על גבי צדפה, עד שהגיעו לחופי חצי האי האיברי. על האתר שבו, על פי האגדה, מצוי קברו, נבנתה העיר סנטיאגו דה קומפוסטלה בספרד. (סנטיאגו הוא שמו הספרדי של יעקב בן זבדי, ובשם זה נקראו מקומות רבים בארצות הדוברות ספרדית). דרך סנטיאגו באותו אזור נקראת גם היא על שמו ומשמשת צליינים לעלייה לרגל לכנסיית קברו. הוא נחשב לקדוש המגן של ספרד.

==ראו גם==
* (פירושונים)

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:שנים עשר השליחים
קטגוריה:נוצרים בארץ ישראל
קטגוריה:נפטרים ב-44
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג
פאלוס

[[ציור קיר של האל מרקורי, פומפיי שנת 1 לספירה]]
פַֿאלוּס מתייחס לאיבר המין הזכרי בעת זיקפה או לחפץ בעל צורה דומה. באמבריולוגיה הפאלוס מתייחס לחלק בגוף העובר המופיע לפני התפתחות איברי המין. מקור המילה מיוונית ולטינית ממילה שפירושה להתנפח. 

מקבילו הנקבי של המושג הוא "יוני" (מסנסקריט: योनि; נהגה: yoni), שמתייחס לאיבר המין הנקבי, או לדבר מה שמזכיר אותו במראהו.

==באומנות וארכיטקטורה==
ניתן למצוא פסלי פאלוס מודרניים ועתיקים פזורים ברחבי העולם. שרידים רבים נשמרו מיוון ורומא העתיקות. בשנת 2003, אף נערכה תחרות למציאת הבניין הדומה ביותר לפאלוס. בתרבויות קדומות רבות, בנייה בצורה של פאלוס היוותה סימן לעושר והצלחה. במערה בגרמניה נמצא פסל פאלוס עשוי אבן חול בן 28,000 שנה.

===הודו===
בטנטרה ההינדואיסטית, סמל הלינגם משמש לפולחן האל שיווה.

===מצרים העתיקה===
האל המצרי מין
המצרים הקדמונים קשרו את הפאלוס עם האל אוזיריס. גופו של האל בותר ל-13 חלקים שפוזרו ברחבי מצרים על ידי סת. אשתו, איזיס, אספה את כל חלקי גופו לבד מהפין שנבלע על ידי דג. הפאלוס היווה סמל לפוריות והאל מין הוצג עם פאלוס זקוף.

===יוון העתיקה===
פסל פאלי במקדש [[דיוניסוס בדלוס]]
במיתולוגיה יוונית קלאסית, האל הרמס הוצג לא אחת כעומד על גבעה בעלת מוטיביים פאליים. ישנה מחלוקת בין החוקרים לגבי מעמדו כאל פריון. בנו של הרמס, פאן הוצג פעמים רבות עם פאלוס זקוף בגודל מוגזם.

פריאפוס היה אל הפריון היווני וסמלו היה פאלוס גדול. פריאפוס היה בנם של אפרודיטה ודיניסוס לפי גרסה אחת, או אדוניס לפי גרסה אחרת. היה מגינם של הצאן והבקר, עצי הפרי, הגנים ואיברי המין הזכריים. על שמו נקראת התופעה הפיזולוגית פריאפיזם, זקפה תמידית.

===סקנדינביה העתיקה===
במיתולוגיה הנורדית, פרייר הוא אל פאלי המייצג פריון גברי ואהבה. 

סיפור קצר בן המאה ה-14 (Völsa þáttr), מספר על משפחה נורווגית הסוגדת לפאלוס משומר של סוס.

===רומא העתיקה===
ברומא העתיקה היה מקובל ללבוש תכשיטים פאליים כקמעות נגד עין הרע.

===יפן העתיקה===
פסל המרה קאנון בנגאטו סיטי ביפן, הוא אחד מפסלי פוריות רבים הפזורים ברבי יפן עד היום.

==בפסיכואנליזה==
הפאלוס כסמל מייצג את כוח הפריון הגברי. על פי תאוריית הפסיכואנליזה של פרויד, למרות העובדה שלכל גבר יש פין מוחשי, לאף גבר אין את הפאלוס הסמלי. ז'אק לאקאן הרחיב את סמליות הפאלוס במאמר שכותרתו "על חשיבות הפאלוס", בו הסביר את ההבדל בין להיות בעל פאלוס לבין להיות פאלוס. גבריות נמדדת במידת הבעלות של הפאלוס. נשים, שאין להן בעלות על פאלוס, נהיות בעצמן פאלוס.

על פי המודל הפסיכוסקסואלי, השלב הפאלי הוא התקופה בהתפתחות בה איברי המין הם האזור הארוגני העיקרי. מתאפשר פורקן מתח באמצעות אוננות ומתחילים להתמודד עם תסביך אדיפוס ותסביך אלקטרה, בהם הילד מתאהב בהורה מהמין השני.

למרות שהתאוריה הפסיכואנליטית מוכרת בפסיכולוגיה הפופולרית, מופנית כלפיה ביקורת לא מעטה. יש הטוענים כי היא אינה מבוססת מדעית,<ref name=":42"></ref> ואף יכולה להיחשב לפסאודו־מדע.<ref></ref>

{| style="float: right; clear: none; padding: 0.1em"
|-
|
<gallery widths="150px" heights="200px">
תמונה:Torre Agbar - Barcelona, Spain - Jan 2007.jpg|בנין טורה אגבר בברצלונה
תמונה:Pivko Tower, Ramat Gan.JPG|מגדל הגן ברמת גן
תמונה:30StMaryAxe gratteciel.jpg|מגדל סוויס רה בלונדון
</gallery>
|}

==ראו גם==
* פריאפוס
* המודל הפסיכוסקסואלי
* גודל הפין האנושי
==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סמלים
קטגוריה:פסיכואנליזה
קטגוריה:פין
יוהנס צ'יקוניה

יוהנס צ'יקוניה (בלטינית: Johannes Ciconia, בוולונית: Djihan Ciwagne; נולד ב-1335 בקירוב או 1370 בקירוב, נפטר בין 10 ביוני ל-12 ביולי 1412) היה מלחין ותאורטיקאי מוזיקה מסוף ימי הביניים. אפשר שבאי-אילו רשומות ביוגרפיות צורפו פרטי חייו לאלה של אביו, שנשא אותו שם, ומכאן אי-הוודאות בנוגע לשנת הולדתו. כל יצירותיו של המלחין מתוארכות, על פי הסברה, לאחר 1390. לפי המוזיקולוג פיליפ קנגויים היה צ'יקוניה המלחין הראשון מהאסכולה הבורגונדית, הדור הראשון של האסכולה הפרנקו-פלמית.

== חייו ==
צ'יקוניה נולד בליאז'. אדם בשם יוהנס צ'יקוניה, כנראה אביו של המלחין, עבד באביניון ב-1350 כלבלר לאשת אחיינו של האפיפיור קלמנס השישי. ב-1358 השתקע אותו יוהנס צ'יקוניה באיטליה ועבד בפדובה. בתקופת שהותו באיטליה הרבה במסעות כשלישו של הקרדינל גיל אלווארס דה אלבורנוס ובא במגע עם כל סגנונות המוזיקה המקומיים; ב-1372 חזר לליאז', שם נשאר לתקופת שמשכה אינו ידוע; ידוע שהביא שם ילדים לעולם, אם כי נשאר ברווקותו.

מוזיקאי שני בשם יוהנס צ'יקוניה מופיע ברשומות בליאז' בשנת 1385 כעול ימים, ומכאן שמדובר כנראה במלחין עצמו. מרשומות האפיפיורות עולה, שצ'יקוניה זה היה בשירותו של האפיפיור בוניפקיוס התשיעי ברומא ב-1391. קינה שכתב על מות פרנצ'סקו דה קארארה תועדה בוודאות ל-1398, ראיה נוספת לשהותו באיטליה באותה תקופה. מועד מעברו של צ'יקוניה לפדובה אינו ידוע - האפשרות, שבין הזמנים שהה בפאביה עלתה כסברה מאוששת מצד די באקו ונאדאס - אבל יש מקום להניח, שצ'יקוניה היה בפדובה בשנת 1401, שם נשאר עד מותו.

המוזיקה של צ'יקוניה מעידה על עירוב של סגנונות ההולם את הביוגרפיה המבולבלת שלו. מוזיקה טיפוסית לצפון איטליה, כמו המדריגל שלו Una panthera משתלבת בארס נובה הצרפתית. סגנון ה"ארס סובטיליור" המורכב יותר מתגלה ביצירה אחת, Sus un fontayne וסגנון ימי הביניים המאוחרים מתחיל להתגבש בכתיבה, המתקדמת לקראת המתכונת המלודית של הרנסאנס (למשל, O rosa bella). הוא חיבר הן מוזיקה חילונית (וירלאי צרפתיים, באלאטה ומדריגלים איטלקיים) והן דתית (מוטטים, פרקי מיסה, חלקם אזוריתמיים), וכן כתב מסות על מוזיקה. קיימת מכל מקום האפשרות, שחלק מן היצירות יוחסו לו בטעות.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Richard H. Hoppin. Medieval Music. New York: W.W. Norton & Co., 1978. 
* Giuliano di Bacco, John Nádas, Margaret Bent and David Fallows. "Ciconia, Johannes." S.v. in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, 2nd Edition. London: Macmillan, 2001.
* Albert Dunning, "Low Countries", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed August 16, 2007), [http://www.grovemusic.com (subscription access)]
* Philippe Vendrix, editor. Johannes Ciconia: musicien de la transition. Turnhout, Belgium: Brepols, 2003. 
</div>
* ריצ'רד ה. הופין, "מוזיקה של ימי הביניים", ניו יורק, נורטון ושות', 1978.
* ג'וליאנו די באקו, ג'ון נאדאס, מרגרט בנט ודייוויד פלואוס, "צ'יקוניה, יוהנס", מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, מהדורה שנייה, לונדון, מקמילן, 2001.
* אלברט דאניניג, "ארצות השפלה", מילון גרוב המקוון, עורך ל. מייסי
* פיליפ ונדריקס, עורך. "יוהנס צ'יקוניה: מוזיקאי של תקופת המעבר". טורנהאוט, בלגיה: ברפולס, 2003.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ואלונים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-14
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-15
קטגוריה:מלחינים פרנקו-פלמים
קטגוריה:ילידי 1370
קטגוריה:נפטרים ב-1412
מרכוס ריינר

מרכוס רַיינֶר (Reiner; 5 בינואר 1886 – 25 באפריל 1976) הוא ממניחי היסודות לחקר הראולוגיה וחתן פרס ישראל למדעים מדויקים.

==ביוגרפיה==
ריינר נולד בצ'רנוביץ בירת בוקובינה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1886.
משנת 1903 ועד 1909 למד הנדסה אזרחית באקדמיה הטכנולוגית של וינה (Technische Universität Wien), וקיבל תואר דוקטור. לאחר מכן עבד כמהנדס רכבות עבור ממשלת אוסטריה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה עבור ממשלת רומניה.

במקביל פעל בתנועה הציונית: היה חבר בוועד הפועל של ההסתדרות הציונית בבוקובינה, ציר בקונגרס הציוני ה-12 (קרלסבד, 1921) והיה מייסד קרן היסוד בבוקובינה. פרסם מאמרים בנושאים ציוניים בירחון היהודי-גרמני Der Jude ("דער יודע", 'היהודי') בעריכת מרטין בובר ובעיתונות היומית בגרמנית.

בשנת 1922 עלה לארץ ישראל, והיה ממייסדי קיבוץ חפציבה שבגבול עמק יזרעאל ועמק בית שאן. כמו כן היה חבר הוועד של "סולל בונה", חבר ב"ברית שלום" וב"איחוד". במאורעות תרפ"ט (1929) שירת כשוטר מיוחד.
בארץ ישראל עבד בשנים 1923–1947 כמהנדס במחלקת העבודות הציבוריות של ממשלת המנדט. מ-1947 עד 1949 עבד כיועץ מדעי של בסיס מכון התקנים הארצישראלי. לאחר קום המדינה, ב-1949, היה ריינר לפרופסור בטכניון. במהלך חייו, פרסם ריינר כ-100 מאמרים מדעיים.

בשנת 1923 נישא למרגלית לבית אוברניק, וממנה נולדו לו בן, אפרים ובת חנה. בשנת 1929 נישא בשנית, לרבקה לבית שנפלד, ולזוג נולדו שתי בנות, דורית ושלומית. מרכוס ריינר נפטר בשנת 1976 ונקבר בקיבוץ להב .

==מחקר==
תחום הראולוגיה עוסק בחקר מבנה החומר והתנהגותו במצב שבו פועלים עליו כוחות הגורמים לעיוותו או לזרימתו (ראו הנדסת אווירונאוטיקה). המונח "ראולוגיה" עצמו נטבע על ידי ריינר ויוג'ין בינגהאם שהיו מראשוני החוקרים בתחום.

תרומות נוספות של ריינר הן משוואות החומר משוואת בקינגהאם-ריינר ומשוואת ריינר-ריבלין, כמו גם אפקט הקומקום (להסברת בריחת נוזלים בעת העברת נוזל מכלי אחד למשנהו) ומספר דבורה (מדד של גודל חסר ממד לתיאור מצב הנזילות של חומר).

בשנת 1958 הוענק לריינר פרס ישראל למדעים מדויקים.

==ספריו==
* מבוא לתורת החוזק / מאת מ' ריינר; עריכה עברית והשלמות על ידי ע' בן-צבי, חיפה: אגודת הסטודנטים של הטכניון העברי, תשי"ג.

==לקריאה נוספת==
* שמואל סמבורסקי, לזכרו של מרכוס ריינר, מאבות הריאולוגיה, מדע: עיתון מדעי לכל, כ"ט, 1986, עמ' 300.
<div style="direction: ltr;">
*D. Abir (ed) (1975) Contributions to Mechanics: Markus Reiner Eightieth Anniversary Volume: Oxford, Pergamon Press
*G. W. Scott Blair & M. Reiner (1957) Agricultural Rheology (Routledge & Kegan Paul, London)
*M. Reiner (1960) Deformation, strain and flow: an elementary introduction to rheology: London, H. K. Lewis
*M. Reiner (1964) Physics Today volume 17 no 1 page 62 The Deborah Number
*M. Reiner (1971) Advanced Rheology: London, H. K. Lewis
*M. Reiner (1975) Selected Papers on Rheology: Amsterdam, Elsevier
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעים מדויקים
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:חברי המועצה להשכלה גבוהה
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1958
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
הלב של מידלות'יאן

הלב של מידלות'יאן (באנגלית: The Heart of Midlothian) הוא הרומן השביעי מבין "רומני וייברלי" (Waverley Novels) שנכתב על ידי הסופר הסקוטי סר וולטר סקוט, ולדעתם של רבים גם המשובח ביותר מבין יצירותיו. הסיפור יצא לאור ב-25 ביולי 1818 בשם "סיפורי אדון אדמותיי - סדרה שנייה" ושם הסופר שהופיע על הכריכה היה "Jedediah Cleishbotham, Schoolmaster and Parish-clerk of Gandercleugh". אף על פי שזהותו של כותב רומני וייברלי הייתה ידועה באותה התקופה, סר וולטר סקוט עדיין העדיף לכתוב את הספר תחת שמו הספרותי. הספר יצא לאור רק שבעה חודשים לאחר הצלחתו המסחררת של הספר "רוב רוי". בעת כתיבת הספר, סקוט החלים ממחלה, וסגנון הספר הוא בנימה "עצבנית" מבדרך כלל. כשהספר יצא הוא גרף הצלחה רבה יותר אפילו מספרו הקודם של סקוט.

כאות הוקרה לספרו, בעיר מגוריו, אדינבורו, בנו במרכזה של העיר את סמל "הלב של מידלות'יאן" (כמתואר בתמונה בתבנית). כמו כן, קבוצת הכדורגל המקומית של אדינבורו, הארטס, קיבלה את שמה כהשראה מן הספר.

==עלילת הסיפור==
שמו של הספר מתייחס לבית הכלא "בית תא האגרה הישן" באדינבורו, סקוטלנד, שבאותה תקופה היה בליבו של מחוז מידלות'יאן. האירוע ההיסטורי שמתקשר למקום זה ידוע בשם "מהומות פרוטאוס". בשנת 1736, פרצו מהומות בעיר אדינבורו בעקבות הוצאתם להורג של שני מבריחים. מפקד המשמר העירוני, קפטן ג'ון פרוטאוס, הורה לחייליו לירות אל תוך ההמון הזועם, וגרם למותם של מספר אזרחים. פרוטאוס נהרג זמן מה אחר כך, בלינץ' שביצעו בו האנשים שתקפו את בית האגרה.

האלמנט השני (והעיקרי) של הסיפור, מבוסס על פי טענתו של סקוט על מכתב לא חתום אותו הוא קיבל. במכתב נכתב על אחת, הלן ווקר שמה, אשר הלכה ברגל עד ללונדון על מנת לבקש לחון את אחותה הכלואה במגדל, שלטענת הלן, הואשמה על לא עוול בכפה. במקומה של הלן ווקר, סקוט נתן לדמות בספרו את השם ג'ני דינס, בחורה ממשפחה נוצרית קנאית. ג'ני הולכת ללונדון במטרה לנסות להשפיע על המלכה לשחרר את אחותה הכלואה, בעזרתו של הדוכס מארגייל.

ג'ני דינס היא האישה הראשונה בסיפוריו של סקוט המופיעה כדמות ראשית, וגם הראשונה המגיעה ממעמד חברתי נמוך. מרכיב מרכזי נוסף בסיפור הוא החיים בסקוטלנד של תחילת המאה ה-18 (מאה שנה לפני כתיבת הסיפור) ודגש על "יעקוביזם", דבר הנהוג ברוב יצירותיו של סקוט.

==עיבודים==
עיבוד קולנועי לספר יצא בשנת 1914 ובשנת 1966 הופקה סדרת טלוויזיה המבוססת על הסיפור. בין השנים 1868–1916, הועלתה אופרה על פי הספר בשם "ג'ני דינס", שהולחנה על ידי המלחין הסקוטי הקלאסי, המיש מק'קאן.

תא האגרה הישן באדינבורו

==ראו גם==
*סר וולטר סקוט
*הארטס
*אדינבורו

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.gutenberg.org/etext/6944 הלב של מידלות'יאן באתר Gutenberg.org]
*[http://www.eswsc.com/ מועדון אדינבורו של סר וולטר סקוט]
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרות סקוטית
קטגוריה:ספרי 1818
קטגוריה:ספרים שעובדו לבמה
גל יקותיאל

גל יקותיאל (נולד ב-4 בנובמבר 1981) הוא ג'ודוקא עבר ישראלי אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.

==קריירה==
יקותיאל החל להתאמן בגיל 6. הוא נטל חלק באולימפיאדת אתונה, אך לא עבר את שלב המוקדמות. בשנת 2005 הוא זכה במדליית הזהב במכביה השבע-עשרה וסיים במקום השביעי באליפות העולם שנערכה בקהיר. קדם לכך הפסד מכוון של הג'ודוקא האיראני ואחיד סארלק ליריב מאזרבייג'ן, במטרה להימנע ממפגש עם יריב ישראלי.

לאחר תקופה בה נעדר מסבב התחרויות בשל פציעה, שב להתאמן ב-2006. בשנת 2007 הגיע להישג השיא שלו כאשר זכה במדליית ארד באליפות אירופה שנערכה בבלגרד לאחר שגבר על ניג'אט שיחאליזדה האזרי בקרב על המדליה.

בשנת 2008 סיים במקום החמישי באליפות אירופה שנערכה בליסבון, ובכך הבטיח את השתתפותו באולימפיאדת בייג'ינג. לפני האולימפיאדה דורג במקום העשירי בקטגוריית המשקל שלו, אך הגיע להישג גבוה מהתחזיות המוקדמות. לאחר הפסד בקרב מוקדם, ניצח מספר קרבות ב"בית התנחומים", והגיע עד לקרב על מדליית ארד בו הפסיד להולנדי רובן האוקס, וסיים במקום החמישי.

במהלך הקריירה יקותיאל זכה במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות זהב בטורנירים 'A-Tournament Sofia' ו-'A-Tournament Tallinn'.

בשנת 2009 יקותיאל הודיע על פרישתו לטובת התמקדות בלימודי רפואה. בין היתר לאחר פרישתו הוא אימן את נבחרת הג׳ודו סאקורה במודיעין יחד עם איגור רומניצקי.
סיים את לימודי הרפואה וכיום הוא רופא מתמחה במחלקת כירורגיה בבית החולים שניידר.

==הישגים בטורנירים בסבב העולמי==
{|class=wikitable
|- align=center
!| שנה !!| טורניר !!| מקום !!| קטגוריית משקל
|- align=center
|2002
| A-Tournament Sofia || bgcolor="gold" align="center" | 1 || עד 60 ק"ג
|- align=center
|2003
| A-Tournament Tallinn || bgcolor="gold" align="center" | 1 || עד 60 ק"ג
|- align=center
|2003
| German Open Braunschweig || bgcolor="cc9966" align="center" | 3 || עד 60 ק"ג
|- align=center
|2004
| A-Tournament Prague || bgcolor="cc9966" align="center" | 3 || עד 60 ק"ג
|- align=center
|2004
| A-Tournament Tbilisi || bgcolor="cc9966" align="center" | 3 || עד 60 ק"ג
|- align=center
|2006
| Super World Cup Hamburg || bgcolor="cc9966" align="center" | 3 || עד 60 ק"ג
|- align=center
|2006
| World Cup Dutch Open Rotterdam || bgcolor="cc9966" align="center" | 3 || עד 60 ק"ג
|- align=center
|2006
| Super World Cup Moscow || align="center" | 5 || עד 60 ק"ג
|- align=center
|2006
| World Cup Baku || bgcolor="silver" align="center" | 2 || עד 60 ק"ג
|- align=center
|2008
| Super World Cup Tournoi de Paris || align="center" | 5 || עד 60 ק"ג
|- align=center
|2008
| World Cup Tallinn || bgcolor="cc9966" align="center" | 3 || עד 60 ק"ג
|- align=center
|2008
| Super World Cup Moscow || bgcolor="silver" align="center" | 2 || עד 60 ק"ג
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.judoinside.com/judoka/12669/Gal_Yekutiel/judo-career גל יקותיאל] באתר JudoInside
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ג'ודוקא ישראלים
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אלופי המכביה: ג'ודוקא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
פיליפי

פיליפי (יוונית: Φίλιπποι) הייתה פוליס במוקדון העתיקה. ב-2016 הוכרזו שרידיה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
== היסטוריה ==
העיר נוסדה על ידי מלך מוקדון פיליפוס השני בשנת 356 לפנה"ס ונקראה על שמו. העיר הוקמה בצפון מוקדון כמאחז נגד השבטים התראקים וכנקודה שתבסס את שליטתה של מוקדון במחצבי העפרה שהיו קיימים במקום. כתוצאה מההכנסות מהעפרה ומשטחי החקלאות, שנעשו זמינים עם ייבוש הביצות בקרב העיר פיליפי, הפכה לפוליס עשירה.

למרות שפיליפי נחשבה כחלק מן הממלכה המוקדונית כמו פולייס אחרות, היא נהנתה מאוטונומיה פנימית שהמשיכה גם לאחר התבוסה הסופית של מוקדון מידי הרפובליקה הרומית בשנת 168 לפנה"ס בקרב פידנה וכתוצאה מכך, הפיכתה לפרובינקיה בשנת 148 לפנה"ס.

ליד העיר נערך קרב פיליפי בשנת 42 לפנה"ס. היה זה אחד מהקרבות הגדולים ביותר בהיסטוריה הרומאית ולאחריו ווטרנים מן הלגיונות הלוחמים יושבו בעיר. כתוצאה ממהלך זה, השתנה מעמדה והיא הפכה לקולוניה. העיר המשיכה לשגשג בתקופת הקיסרות הרומאית והפכה לאחת הערים הגדולות ביותר במוקדון.

פיליפי נכבשה על ידי הגותים בשנת 473 והצליחה לשרוד בפלישות השונות לאזור עד שננטשה מיושביה במהלך המאה החמש עשרה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מוקדון
דיר קלעה

שער הכניסה המרכזי למתחם, 12/08

דיר קלעה הוא אתר ארכאולוגי מהתקופה הביזנטית, 100 מטר מערבית ליישוב פדואל במערב השומרון. האתר נמצא בשנת 1873 על ידי עורכי הסקר הבריטי לארץ ישראל המערבית מטעם הקרן לחקר ארץ ישראל. הם גילו שרידי כנסייה בעלת אפסיס וחווה חקלאית על הדרך העתיקה מאנטיפטרוס לסבסטיה. מגדל השמירה שהתגלה במקום מעיד שהיה לתושבי המקום גם תפקיד בשמירת הדרך.

מן האתר ניתן לצפות על שפלת החוף וגוש דן. למרגלות האתר נמצא האפיק של נחל שילה.

==ארכאולוגיה==
המבנה בנוי במפלסים אחדים, ממדיו 47 מטר על 45 מטר וקירו החיצוני בנוי אבני גזית. בפתח משקוף גדול שעליו נחקק צלב. ברצפת המבנה אותרו אבני פסיפס צבעוניים. מתחת למבנה מרתפים, וערביי האזור טוענים שאפשר להגיע דרכם לרגלי ההר דרך מנהרה. במקום נמצאו חקוקים באבן צלבי שמונת הקצוות, שהם "צלבי מלטה" של ההוספיטלרים אך לא ברור האם אכן ישבו במקום והאם מקור הצלבים בהם.

לאור שרידי הטרסות, בריכות מים המטויחות ושרידי בית בד וגת מניחים כי הייתה במקום חווה חקלאית. הימצאות מערות קבורה מעיד על קיום יישוב במקום.

==היסטוריה==
יואל אליצור וחיים בן דוד מעלים את ההשערה כי אתר דיר קלעה ואתר קרוב לו, חורבת דיר סמען, ואולי עוד שלושה אתרים, ששמם מופיע בכתובות אך לא נמצא עדות למקורם בשטח, שימשו כעין קו גבול בין האזור השומרוני מצפון לבין האזור הנוצרי בדרום. סך הכל נמצאו 12 אתרים הנושאים את הקידומת "דיר" במורדות הדרומיים–המערביים של השומרון.

הארכאולוג יזהר הירשפלד העלה את ההשערה כי המנזרים הוקמו במאה ה-6, לאחר חורבן האזור על ידי האימפריה הביזנטית בעקבות מרידות השומרונים. הם הוקמו בתור תגובה על הרס הכנסיות באזור הצפוני של השומרון. ועל כך מעידה העובדה כי בכל אזור השומרון נמצאו 28 אתרים הנושאים את הקידומת "דיר" אך רק בדרום השומרון נשמרו השרידים הנוצריים.

התוצאה הייתה שמדרום לנחל שילה התרכזה אוכלוסייה נוצרית מהתקופה הצלבנית עד העת החדשה. מעידות על כך הריכוזים הנוצריים והכנסיות ביישובים טייבה (ברמת חצור ליד עפרה), סינג'יל ועאבוד, המצויים בדרום-מערב השומרון.

לדעת ארכאולוגים המקום יושב לראשונה על ידי הרומאים, שם הקימו מבצר, שהוא הבסיס ליישוב הביזנטי.

==מצב משפטי==
הקרקע שייכת לפלסטינים מדיר בלוט. בשנת 2020 הוציא המנהל האזרחי צו המפקיע את האדמה מידי בעליה.

== גלריית תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="200">
קובץ:דיר-קלעה02.JPG|הקיר הדרומי, 12/08
קובץ:דיר-קלעה023.JPG|פנים המתחם, 12/08
קובץ:דיר-קלעה-ביתבד.JPG|שרידי בית בד, 12/08
קובץ:דירקלעה6969.JPG|שרידים בדיר קלעה, 12/08
קובץ:PikiWiki Israel 15000 Deir Qalah monastery mosaic.JPG|רצפת פסיפס מדיר קלעה במוזיאון השומרוני הטוב
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* י' שומרון, דיר קלעה ומנזרי מערב השומרון, י' בן אריה א' ריינר (עורכים), וזאת ליהודה, יד בן צבי, ירושלים תשס"ג, עמ' 209 – 252
* יואל אליצור וחיים בן דוד, דֵיר ונווה ושמות מקומות מטיפוס דֵיר-X בארץ-ישראל, בתוך קתדרה גיליון 123, ניסן תשס"ז

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20081204044708/http://www.shechem.org/teva/masdirkal.php דיר קלעה - מערב השומרון] - מדרשת חלקת שדה - אלון מורה.
* [https://web.archive.org/web/20081017020822/http://www.lcl.org.il/viewinter.php?cid=24 דיר קלעה - ליד פדואל], "לבן- כתום- לבן" - אתר טיולים בשומרון.
* 

קטגוריה:השומרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:גוש מערבא
קטגוריה:ארץ ישראל: כנסיות ומנזרים
ז'ק שוורץ

ז'ק שוורץ (בגרמנית: Jacques Schwarz; ינואר 1856 - 13 ביוני 1921) היה שחמטאי יהודי-אוסטרי.

בשנת 1880 חלק שוורץ מקום 5–6 בתחרות גראץ (ניצחו: אדולף שוורץ, יוהנס מינקויץ' מקס וייס). בשנת 1881 חלק מקום 7–8 בתחרות ברלין (ניצח: ג'וזף הנרי בלקברן). בשנת 1883 הגיע שוורץ למקום התשיעי בתחרות נירנברג (ניצח: שמעון אברמוביץ וינוור). בשנת 1889 הגיע למקום השלישי בתחרות דסאו. בשנת 1890 חלק מקום 6–7 בתחרות וינה (ניצח: מקס וייס). בשנת 1893 ניצח בתחרות וינה, לפני גאורג מרקו. בשנת 1895 הגיע למקום החמישי בווינה (ניצחו: קרל שלכטר ומקס וייס).

== קישורים חיצוניים ==

* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S118809000000141000000000026910100 אומדן מד כושר של שוורץ]

קטגוריה:שחמטאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1856
קטגוריה:נפטרים ב-1921