OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אסטרס טריפוליס

מועדון הכדורגל אסטרס טריפוליס (ביוונית: ΠΑΕ Αστέρας Τρίπολης) הוא מועדון כדורגל יווני מהעיר טריפולי שבחבל ארקאדיה, אשר משחק בליגת העל היוונית.

== היסטוריה ==
המועדון נוסד בשנת 1931, אולם לא היה פעיל והתפרק יחד עם שאר המועדונים בטריפולי שנה לאחר מכן. המועדון שב לפעילות בשנת 1939 לאחר שהועברו אליו כל שחקני קבוצת הכדורגל "קרמיקוס" שלא הוכרה באופן רשמי. בשנה זו התחרה המועדון בליגה המקומית של ארקאדיה. עם פלישת גרמניה הנאצית ליוון במלחמת העולם השנייה הושהתה פעילות הכדורגל ביוון והמועדון התפרק בשנית.

ב-1947, לאחר המלחמה, נוסד המועדון מחדש תחת השם "נאוס אסטרס". אסטרס זכתה חמש פעמים ברציפות (1957/1962) באליפות הליגה של ארקאדיה. בהמשך, העפילה הקבוצה לליגת היוונית השנייה בה שיחקה שתי עונות (1961/1963) והייתה לקבוצה הראשונה מטריפולי שמעפילה לאחת הליגות הבכירות. ב-1963 התאחד המועדון עם אריס אטרומיטוס למועדון החדש שנקרא "מועדון הכדורגל טריפולי". האיחוד היה פעיל עד 1968 עת התפרק, ובהמשך התמזג עם קבוצת ארקדיקוס לקבוצה פנארקדיקוס.

המועדון שב לפעילות תחת שמו הנוכחי בשנת 1978, ומאז ועד שנת 2003 התחרה במסגרת הליגה המקומית של ארקאדיה. משנת 2001 ועד נובמבר 2006 לא נוצחה הקבוצה ובתקופה זו העפילה ארבע ליגות עד שב-2007 העפילה לליגת העל היוונית. כבר בעונתה הראשונה בליגת העל ניצחה את אולימפיאקוס, פנאתינאיקוס, א.א.ק. אתונה ופאוק סלוניקי והייתה לקבוצה הראשונה שמנצחת את ארבעת המועדונים מיד לאחר העפלה מהליגה השנייה. את העונה סיימה אסטרס במקום השביעי, ואף על פי שלא רשמה הישגים בעונות שלאחר מכן, היא נותרה בליגה הראשונה.

עונת הייתה המוצלחת ביותר בתולדות המועדון, כשסיים את העונה הסדירה במקום השלישי ואת הפלייאוף במקום הרביעי המוביל להשתתפות בליגה האירופית, והגיע לגמר הגביע היווני. במוקדמות הליגה האירופית, גברה הקבוצה על רובניימן פאלוסאורה האיסלנדית, בסיבוב השני. בסיבוב השלישי, ניצחה הקבוצה את מיינץ הגרמנית בבית ועלתה לשלב הפלייאוף. בפלייאוף היא פגשה את הקבוצה מכבי תל אביב הישראלית, ולמרות הפסד בחוץ, היא עלתה לשלב הבתים בזכות חוק שערי החוץ. את שלב הבתים סיימה במקום השלישי, והודחה מהטורניר.

את עונת 2014/2015 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה - הגבוה ביותר בתולדותיה, והעפילה אוטומטית לשלב הבתים של הליגה האירופית. בשלב זה הודחה מהטורניר כאשר הצליחה לנצח רק פעם אחת כשגברה 0–2 על אפואל ניקוסיה בבית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל יווניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1931
יעקב אלעזרי

יעקב (ג'ק, יענקל'ה) אלעזרי (3 בינואר 1929 - 17 ביוני 1989) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ראש המשלחת הצבאית הישראלית להקמת צבא סינגפור.

אלעזרי נולד בתל אביב, למד בבית הספר תחכמוני ובבית הספר למקצועות המלאכה ע"ש לודוויג טיץ בקיבוץ יגור במגמת מכונאות רכב. ב-1948 התגייס לפלמ"ח ולחם במלחמת העצמאות בגדוד השני של חטיבת הנגב. הוא שירת כלוחם וכקצין השתתף בקרב יד מרדכי ובליווי ואבטחת שיירות לנגב הנצור. בצה"ל שירת כקצין בגדוד 54 של חטיבת גבעתי, והשתתף כמפקד מחלקה בפשיטה הכושלת על הכפר פאלמה בסמוך לקלקיליה. שימש מפקד פלוגה, קצין אג"ם וסגן מפקד גדוד 51, אז תחת חטיבת גבעתי ולאחר מכן בחטיבת גולני. בשנת 1960 היה מג"ד 51 ("הבוקעים הראשון"). שימש בתפקידי הדרכה שונים, בהם מדריך בבה"ד 3 ומדריך ראשי בבית הספר לפיקוד ומטה. ב-1963 הצטרף למחזור הראשון של המכללה לביטחון לאומי. שימש ראש ענף מבצעים במטכ"ל.

ב-1965 עמד בראש משלחת חשאית של מומחים צבאיים ישראלים לסינגפור, הוא שימש כיועצו של שר ההגנה בהקמת מערכת הביטחון והצבא המקומי. ב-1969 חזר לישראל ומונה למפקד חטיבה 612, חטיבה מרחבית שהייתה אחראית לאזור עמק הירדן ועמק בית שאן. לאחר מכן שימש ראש מחלקת תכנון וארגון (תוא"ר) במטכ"ל, באוגוסט 1973 מונה לראש מינהל הסגל. כמו כן שירת כראש מטה פיקוד המרכז.

לאחר שחרורו שימש כיועץ לממשלת סינגפור במשך 4 שנים ולאחר מכן הקים חברה לייבוא ושיווק אביזרים לרכב. 

היה נשוי לנורית ואב לשני ילדים. בנו נהרג במלחמת לבנון הראשונה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:מפקדי חטיבת כרמלי
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בסינגפור
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד המרכז
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר תחכמוני (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי בית הספר למקצועות המלאכה ע"ש לודוויג טיץ (יגור)
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
קטגוריה:חיילי חטיבת הנגב במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
זאב שמשוני

זאב שמשוני (נולד ב-15 באוקטובר 1953) הוא שחקן ישראלי.

==ביוגרפיה==
שמשוני הוא בוגר סטודיו למשחק ניסן נתיב. במהלך השנים שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה.

===תיאטרון===
בשנת 1978 שיחק במחזה "המחרשה והכוכבים" שהוצג בתיאטרון חיפה. הוא שיחק בהצגה זוכת פסטיבל עכו 2013 "פפפפפפפ", שכתב וביים ירון אדלשטיין.

הוא שיחק במספר מחזות, כמו: "אהבה ללא גבול", "בשר, גבירותיי ורבותי", "העלמה והמוות", "גופרית וצרי" "צפירה" ו"מוכרת הגפרורים הקטנה".

===קולנוע===
הוא שיחק בסרט הקולנוע "נגוע". בשנת 1982 שיחק בסרטו של שמעון דותן "צלילה חוזרת". באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "אות קין", וכן בסרט "גבי בן יקר", שצולם עבור אגף כוח האדם של צה"ל.

בשנת 1984 גילם את דמותו של זאב ברקאי בסרט הקולנוע "חייל הלילה". בשנת 1986 שיחק בסרט הקולנוע "פלאש", בבימויו של דורון ערן. באותה שנה גילם את דמותו של רפי, בסרט הקולנוע "הצטמצמות". ב-1990 שיחק בסרט "הדרך לעין חרוד". ב-1997 שיחק בסרט "אהבה מדרגה ראשונה". ב-2016 שיחק בסרטו של דורון ערן, "רוח חדשה".

בשנת 2012 שיחק בסרט הקולנוע "אף פעם לא מאוחר מדי", פרי עטו של עדו פלוק. בשנת 2015 השתתף בסרטו של יבגני רומן "האיש שבקיר". ב-2019 שיחק בסרט "אלוהי הפסנתר".

===טלוויזיה===
[[אדיר זיק מביים את השחקנים מיכל זוארץ וזאב שמשוני בדרמה "רופא כפרי"]]
ב-1984 שיחק בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון, "אנשים במיל" לצדם של מוטי בהרב, שלמה וישינסקי ועוד. ב-1989 שיחק בסרט הטלוויזיה "הצטמצמות" לצדה של רחל שור. בין השנים 1996–1997 גילם את דמותו של "מנחם", בסדרת הדרמה "המוסד", ששודרה בערוץ 2. ב-1997 שיחק בסדרת הטלוויזיה "קו 300", המבוססת על פרשת קו 300 ובסרט הטלוויזיה "אהבה מדרגה ראשונה" בבימויו של עקיבא טבת. בשנת 1998 שב לגלם את דמותו של מנחם, בסדרת הבת של "המוסד", "תיק דנבר", ששודרה בערוץ 2.

בשנים 2001–2002 שיחק באופרת הסבון "סיטי טאוור". בשנת 2002 שיחק בסדרת הדרמה של הערוץ הראשון "כנפיים". בשנים 2007–2009 גילם את דמותו של אפרים גולדמן, אביה של קוקי (נטע גרטי), בסדרת הדרמה "הבורר" ב-HOT3.

בשנת 2011 גילם את ג'רי, בן זוגה של דפנה בעונה התשיעית של "החיים זה לא הכל".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
זהבי עצבני

לוגו התוכנית
זהבי עצבני הייתה תוכנית רדיו בהגשת נתן זהבי ששודרה בתחנת הרדיו 103FM (לשעבר "רדיו ללא הפסקה") משנת 1997 עד 2022.

במסגרת התוכנית השמיע זהבי דעות לגבי ענייני השעה, לרוב דברי ביקורת. במהלך התוכנית מאזינים עלו לשידור או שלחו פקס והביעו הם את דעתם, ופתחו דיון עם זהבי שהתפתח לעיתים לעימות. דבריו של זהבי, בעיקר אלה שהושמעו בשיחות עם מאזיניו, עלו לעיתים לטונים גבוהים והושמעו בהם דברים בשפה רדודה שכללו ניבולי פה. בעקבות מקרים שכאלה הוגשו למועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו לא אחת תלונות נגד זהבי והוא אף נקנס והושעה מספר פעמים.

== היסטוריה ==
התכנית עלתה לשידור לראשונה בספטמבר 1997.

בינואר 2001 עזב זהבי את התוכנית באופן זמני, ושב אליה בסוף אותה שנה. בעבר, תפסו את משבצת השידור פעמיים בשבוע בקביעות אראל סג"ל ועורך הדין אבי ברדוגו.

בשנותיה הראשונות ארכה התוכנית 3 שעות ושודרה בימים ראשון עד חמישי מהשעה 11:00 בבוקר ועד 14:00 בצהריים, ומאוחר יותר קוצרה לשעתיים ומשודרת החל בשעה 12:00. כמו כן, שודרה התוכנית בעבר בסינדיקציה גם ברדיו חיפה, ומאוחר יותר הועברה לתחנת "104.5 צפון" (לשעבר "צפון ללא הפסקה"), תחנת הבת של "103FM" באזור צפון הארץ. לעיתים, משמשים רון קופמן ואריה אלדד כמגישים מחליפים ברצועה זו. בעבר שידרו כמגישים מחליפים במשבצת השידור גם גבי גזית, יוסי שריד, אילן גילאון, יוסף פריצקי, זהבה גלאון, מיכאל בן ארי, אבי בניהו, שי גולדשטיין, רן אדליסט, מתי גולן, אלי מויאל ואלדד יניב. לאחר מספר שנים שודרה התוכנית בקביעות בימים ראשון עד רביעי בשעות הצהריים. בתחילת 2018 עברה התוכנית לשידור בימים ראשון ושני, ואילו בימים שלישי ורביעי משדר במשבצת השידור גיא פלג.
החל מסוף יולי 2021 זהבי משדר גם בימי חמישי.

התוכנית מזוהה עם הפתיח שלה, יצירת הג'אז Take Five של דייב ברובק, ועם "שיר החרא" של להקת הפונדקאים המנוגן בקביעות בסוף השעה הראשונה של התוכנית בימי ראשון. שיחות חריגות רבות שניהל עם מאזיניו מתפרסמות באתר YouTube על ידי גולשים שונים.

בתחילת 2017 להקת התקווה 6 הוציאה לאור כסינגל את השיר "משהו נעים לנשמה", המבוסס על משפט שאמר נתן זהבי באחת התוכניות.

ב-20 במרץ 2018 הודיע זהבי על יציאה ל"חופשה לא מוגבלת בזמן" מהגשת התוכנית. לאחר כחודשיים, ב-27 במאי 2018, הודיע זהבי על שובו לתוכנית החל ב-3 ביוני באותה שנה.

בעת תוכנית אשר שודרה בנובמבר 2022, התבטא זהבי בחריפות נגד נבחרי הציבור החרדים. זהבי גם סירב להתנצל על התבטאויות אלה, ובעקבות זאת הושעה משידור על ידי הנהלת תחנת 103FM, ומאז לא שב לשדר את התוכנית. כתגובה על השעייתו, הגיש תביעת ענק כנגד התחנה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות ברדיו האזורי
בסוס

בסוס או בשמו המלכותי ארתחשׁשׂתא החמישי (Bessos או Bessus; הוצא להורג ב-329 לפנה"ס) היה אריסטוקרט פרסי חשוב שהיה סטראפ באקטריה בעת מלחמותיו של אלכסנדר הגדול. עיקר פרסומו הגיע בעקבות בגידתו בדריווש השלישי לאחר תבוסתו של דריווש בקרב גאוגמלה נגד אלכסנדר הגדול. בסוס רצח את דריווש, הכריז על עצמו כמלך החוקי של האימפריה הפרסית והנהיג את ההתנגדות הפרסית נגד אלכסנדר הגדול. בסופו של דבר נתפס והוצא להורג על ידי אלכסנדר.

==ביוגרפיה==
===שנים ראשונות===
בסוס מונה לסטראפ באקטריה (אזור אפגניסטן של ימינו) בשנת 336 לפנה"ס. בתור סטראפ באקטריה שלט גם על סוגדיאנה (כיום טג'יקיסטן) ואזור הספר ההודי (צפון פקיסטן המודרנית). באקטריה הייתה סאטרפיה חשובה מאוד בחלק המזרחי של האימפריה הפרסית. חלק גדול מתושביה של באקטריה חיו אורח חיים חצי-נוודי וערים גדולות היו נדירות יחסית באזור זה. הבאקטרים הצטיינו בתור קשתים רכובים. סוגדיאנה הייתה ארצם של סוחרים ממולחים שיצרו קשרים עם המזרח הרחוק, בכלל זה עם סין והיו בין הגורמים החשובים על דרך המשי. תפקידו החשוב ביותר של סטראפ באקטריה היה שמירה על שקט בגבולות המזרחיים של האימפריה כנגד השבטים הסקיתים הלוחמניים שנהגו לפשוט מעת לעת לאזור.

בשנת 334 פלש אלכסנדר הגדול לאימפריה הפרסית. בהתחלה הותיר דריווש השלישי את הטיפול בפלישה למושלי המחוזות באסיה הקטנה, אך אלה ניגפו בקרב גרניקוס (334 לפנה"ס). דריווש גייס את הצבא המלכותי ויצא נגד אלכסנדר הגדול, אך הפסיד בקרב איסוס (333 לפנה"ס).

דריווש אסף במשך כמה שנים צבא גדול נוסף וגייס הפעם את כל כוחותיו, בכלל זה את הצבאות הבאקטרים תחת פיקודו של בסוס. הצבא הפרסי המלכותי הגדול פגש את הצבא המוקדוני בקרב גאוגמלה ב-1 באוקטובר 331 לפנה"ס.

בסוס פיקד על האגף השמאלי וניצב ישירות מול אלכסנדר הגדול שתפס את מקומו באגף הימני היווני-מוקדוני. בסוס ניסה לקפל את האגף הימני של אלכסנדר הגדול על ידי התקפות נמרצות של פרשים באקטרים קלים בשילוב עם פרשים כבדים. אך אלכסנדר הצליח להדוף את ההתקפה, ניצל את יציאת הכוחות הפרסיים להתקפה נגדו והטיל את ההטיירוי, הפרשים הכבדים של מוקדון, לתוך הפרצה ישירות לעבר דריווש. דריווש לא עמד בפרץ וברח. לאחר בריחתו של דריווש השלישי התפזר הצבא הפרסי ובסוס יחד איתם.

אלכסנדר הגדול יצא דרומה לכיבוש בבל ואילו שרידי הצבא הפרסי יחד עם דריווש ובסוס נסוגו מזרחה, לעבר האזור שבו שלט בסוס. כחצי שנה לאחר הקרב ביולי 330 לפנה"ס) רצח בסוס יחד עם קושרים נוספים כמו נברזנס (Nabarzanes) וברסיינטס (Barsaëntes) את דריווש והכריז על עצמו כמלך החוקי של האימפריה הפרסית תחת השם המלכותי של ארתחששתא החמישי.

===סופו של בסוס===

אלכסנדר טען שהוא המלך החוקי של האימפריה הפרסית ושל אסיה כולה ולכן לא יכול היה להשלים עם התואר המלכותי שלקח לעצמו בסוס. אלכסנדר הכריז על בסוס כמורד במלכות. אלכסנדר לא התמהמה זמן רב בבבל ויצא למזרח.

בסוס שחש בטוח בעצמו ונותר בבאקטרה, בירת באקטריה (כיום בלך בצפון אפגניסטן) בלי להתכונן לפלישה של אלכסנדר הגדול. התקפתו של אלכסנדר התחילה באביב 329 לפנה"ס ובסוס ברח מבאקטרה מחשש לגורלו. בסוס ניסה למצוא מחסה בסוגדיאנה, אך נבגד על ידי קציניו. אלה מסרו אותו לידיו של אלכסנדר הגדול.

אלכסנדר הגדול, שראה בו מורד במלכות, החליט להעניש את בסוס בצורה אכזרית מאוד על רציחתו של דריווש השלישי. בסוס עונה והוטל בו מום, בהתאם למנהג הפרסי. לאחר מכן נצלב או שגופו נקרע לשני חלקים.

==ראו גם==
* ספיטמנס

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iranicaonline.org/articles/bessos-satrap-of-bactria ערך אודות בסוס] באנציקלופדיה איראניקה 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אחשדרפנים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
אפי דפרין

אפי (אפרים) דֶפרין (נולד ב-1972) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שכיהן בתפקידו האחרון כראש חטיבת תבל. קודם לכן שימש סגן מפקד עוצבת געש, מפקד חטיבה 27 ומפקד גדוד 9.

==ביוגרפיה==
אפי דפרין נולד ב-1972 בגבעת אולגה. אביו ברוך עלה מרומניה ואמו עליזה עלתה ממרוקו. בנערותו למד בבית ספר מקצועי.

עם גיוסו לצה"ל שובץ דפרין בחטיבה 7 של חיל השריון, שם עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל ובהם בשנת 1997 מפקד פלוגה בגדוד 75 של חטיבה 7.

במלחמת לבנון השנייה שימש כמפקד גדוד 9 של חטיבה 401, הוביל אותו בקרב הסלוקי, במהלכו נפצע באורח קשה. לאחר מספר שבועות החלמה שב לפקד על גדודו.

בהמשך שירת כמפקד גדוד 532 בחטיבה 460 וכקצין אג"ם אוגדה 162. השתלם בקורס מפקדי חטיבות ומונה למפקד חטיבה 27. לאחר שסגר את החטיבה והיא פורקה, בשנת 2013 הוחלט למנותו לסגן מפקד עוצבת געש. במהלך שנת 2014 נכנס לתפקידו כסגן מפקד עוצבת געש וכיהן בתפקיד עד שנת 2015. ב-12 בספטמבר 2016 הוחלט על מינויו לנספח צה"ל בהודו.

דפרין הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש החטיבה לקשרי חוץ באגף התכנון, והמשיך בתפקידו גם כשהחטיבה הוכפפה לאגף האסטרטגיה והמעגל השלישי כחטיבת תבל. באוגוסט 2024 סיים את תפקידו ופרש מהצבא.

נשוי לסא"ל (במיל') כרמל, ששירתה בתפקידים בכירים בחיל החינוך והנוער.

==לקריאה נוספת==
* עמוס הראל ואבי יששכרוף, "קורי עכביש", הוצאת ידיעות אחרונות, 2008.
* אלישיב שמשי, "עוד ניצחון כזה...: על רוח לחימה במלחמת לבנון השנייה", בן שמן: הוצאת מודן, 2013.

==קישורים חיצוניים==

* נחמה דואק, [https://fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=540702#post4000156 המקצוע: מח"ט], ידיעות אחרונות מוסף חג הפסח, 18 באפריל 2011, עמוד 25, כפי שהועלה באתר פרש.
* .
* .
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי חטיבה 27
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 460
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
תומר אלמוגי

תומר אלמוגי (נולד ב-17 ביוני 1987), הוא אתלט ישראלי, אלוף ישראל 3 פעמים ברציפות ואלוף המכביה (2013) בריצת 110 מטר משוכות. הוא בעל התוצאה הרביעית בטיבה של ישראלי בכל הזמנים בריצה זו.

== ביוגרפיה ==
אלמוגי מתאמן בקבוצת הפועל אתלטי אורן השרון בהדרכת מני פלד.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בגבעת רם בירושלים ביולי 2004 זכה אלמוגי במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.82 שניות, אחרי יבגני מיננקו מהפועל עמק חפר (14.68 שניות) ויורי פלס מהפועל חולון (14.87 שניות).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בתל אביב ביולי 2005 זכה אלמוגי במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.20 שניות, אחרי יבגני מיננקו 14.48 שניות ובן אימרגוט ממכבי ראשון לציון (15.20 שניות).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2010 זכה אלמוגי במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.12 שניות, אחרי בן אימגרוט (14.55 שניות) ויורי פלס (14.89 שניות). 

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 2012 זכה אלמוגי במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 15.10 שניות, אחרי מאור סגד מאתלטי כיוונים באר שבע (14.85 שניות) ולפני יורי פלס (15.16 שניות).

===אלוף ישראל ואלוף המכביה===
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2013 זכה אלמוגי במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה טובה משיאו האישי של 14.48 שניות, אך היא לא הוכרה בגלל רוח גבית מעל המותר (2.7 מטר/לשנייה), לפני נתנאל רויטבלט ממכבי תל אביב (15.69 שניות). שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרויות המכביה התשע-עשרה הוא זכה במדליית זהב, בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 14.48 שניות, התוצאה הרביעית בטיבה של ישראלי בכל הזמנים, לפני מאור סגד (14.91 שניות) ואדם רבושקה מארצות הברית (15.88 שניות).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי 2014 זכה אלמוגי במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.81 שניות, לפני בן יעקובי (16.02 שניות) וארז טרגר (17.67 שניות), שניהם מהפועל חולון. 

במשחקים האירופיים (2015) שנערכו בבאקו אזרבייג'ן ביוני 2015 סיים אלמוגי במקום חמישי בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.66 שניות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביולי הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 14.29 שניות, התוצאה השלישית בטיבה של ישראלי בכל הזמנים, לפני מאור סגד (14.54 שניות) ונתנאל רויטבלט ממכבי תל אביב (15.45 שניות).

== שיאים אישיים ==
* ריצת 100 מטר: 11.07 שניות (2014)
* ריצת 200 מטר: 22.91 שניות (2005) 
* ריצת 110 מטר משוכות: 14.29 שניות (2015)

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20140810090518/http://www.iaa.co.il/index.php?uri=%2Fresults%2Fathlet%2F2143 תומר אלמוגי], באתר איגוד האתלטיקה בישראל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אצנים ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בריצת 110 מטר משוכות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
שלמה מן

שלמה מן (נולד ב-1960) הוא עיתונאי ספורט ישראלי, סופר, פרשן ומבקר תקשורת ספורט. בנוסף עוסק בהיסטוריה צבאית וחקר קרבות, ופרסם מספר ספרים העוסקים בקרבות צה"ל ברמת הגולן במלחמת ששת הימים.

==ביוגרפיה==

מן התגייס ב-1978 לחטיבת גולני. במהלך הטירונות התגלתה אצלו בעיה רפואית, שבעקבותיה נמנע ממנו לשרת בתפקיד קרבי. מן השלים את השרות הסדיר ככתב ולאחר מכן כעורך ראשי של ביטאון חיל הים, "בין גלים".

מן ערך בעבר את מדור הספורט של מקומון "העיר" ושימש כעורך בעיתון "ידיעות אחרונות". כמו כן, ערך את תוכנית הספורט ספורT.V בטלוויזיה החינוכית הישראלית.
 
בשנת 2007, עת שימש כעורך במדור הספורט של "מעריב", ירש מהעיתונאים רביב שכטר ועודד קרמר את ניהול הבלוג "עומדים בשער" בתפוז אנשים המבקר את תקשורת הספורט בישראל. מן כתב בבלוג במשך מספר חודשים תחת שם העט "יגרמייסטר". במקביל לעבודתו ב"מעריב", המשיך מן את עבודת קודמיו וביקר בחריפות את תקשורת הספורט בישראל, שלדבריו "הסתאבה, התקלקלה והתמלאה אינטרסים". בעזרת קוראים שהפנו את תשומת לבו ובעזרת הדלפות ממערכות העיתונים ואתרי הספורט, כתב מן ביקורת על עיתונות הספורט במדיות השונות, כולל נגד "מעריב" שבו שימש עורך, ומיקד אותה במשלב הלשוני, בשגיאות כתיב וטעויות דפוס, מידע מוטעה, סיקור מוטה, סיקור או פרשנות הנגועים באינטרס ובשאיפתם של כלי התקשורת להשיג סקופים ובלעדיות על ראיונות המובילה לא אחת לפרסומים כוזבים או כאלה הכוללים חצאי אמיתות.

את עיקר הביקורת בבלוג הפנה מן כלפי אתר הספורט ONE אותו כינה "אתר הריכולים והמסיבות" בשל העיסוק ההולך וגובר ברכילות בתכני האתר ופתיחת מדור "גליצ'ים" שהוקדש כולו לרכילות ספורט, וכן כלפי עורכת התוכן בו, אופירה אסייג שאותה כינה בלעג "גברת התוכן". בפברואר 2008 דרש עורך דין המייצג את ONE מתפוז אנשים להסיר מהבלוג אמירות פוגעניות ולהעביר פיצוי כספי, ובהנחיית היועצת המשפטית של האתר הוסרו מהבלוג מספר פוסטים. עוד באותו חודש, לאחר שחש כי הפלטפורמה שבה הוא כותב מצרה את צעדיו, החליט לסגור את הבלוג. אולם, עורך הדין של ONE דרש ממנו בכל זאת להיחשף ומשלא השיב, תבע אותו האתר, שככל הנראה חשף את זהותו באמצעות כתובת ה-IP בה השתמש. משהבין שנחשף, חשף את דבר הכתיבה בבלוג בפני הממונים עליו במעריב ופוטר מיד.

כחודש לאחר פיטוריו ממעריב החל מן לכתוב טור קבוע באתר "העין השביעית" שתכניו דומים לתכני הבלוג "עומדים בשער". בסוף שנת 2015 יצא לחופשה בת חודשיים בשל קשיים כלכליים שאליהם נקלע האתר.

בפברואר 2015 זכתה אופירה אסייג בתביעת לשון הרע שהגישה נגדו ונגד העיתונאים עודד קרמר ורביב שכטר, ונפסק שקרמר ושכטר יחדיו ישלמו לה פיצוי של 30 אלף ש"ח בתוספת 10,000 ש"ח הוצאות משפט, ומן יישלם פיצוי של 75 אלף ש"ח בתוספת 15 אלף ש"ח הוצאות.

מאז יולי 2013 מן כותב בלוג על קרבות צה"ל ברמת הגולן במלחמת ששת הימים. הבלוג נקרא "נעמוש" על שמו של אחד המוצבים הסוריים שנכבש ב-1967. מאז פורסמו בו קרוב ל-700 פוסטים. ביוזמת הבלוג נערכים מפגשים שנתיים בתל פאחר, בהשתתפות לוחמים ומשפחות שכולות.

מן מתגורר ברעננה. הוא נשוי ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.the7eye.org.il/writer/שלמה-מן-ייגר-מאיסטר/ טוריו של מן] באתר העין השביעית
* 
* [https://naamoush.wordpress.com/ "נעמוש"] - בלוג התחקירים מאת שלמה מן על הרמה הסורית בזמן ולאחר מלחמת ששת הימים

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:סגל העיר
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:מבקרי תקשורת הספורט בישראל
קטגוריה:בלוגרים ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
דדי שמחי

דדי שמחי מתדרך את משלחת צה"ל ב[[פורט-או-פרנס]]
דדי שמחי (נולד ב-25 במרץ 1965) הוא איש צבא ישראלי ששימש כנציב כבאות והצלה. קודם לכן שירת כקצין בדרגת תת-אלוף בצה"ל וכיהן בין היתר כראש מטה פיקוד העורף.

== ביוגרפיה ==
שמחי גדל במושב הודיה, בנם של שלום ונורית, יוצאי תימן. למד בפנימייה ובבית הספר התיכון על שם מיי בויאר בירושלים. במהלך לימודיו היה יו"ר מועצת התלמידים.

=== שירות בצה"ל ===
הוא התגייס לצה"ל ב-1983 ושירת במשך חמש שנים בחטיבת גולני: בפלחה"ן גולני ובפיקוד על פלוגה בחטיבה. לאחר לימודי תואר ראשון, מונה ב-1992 לסגן מפקד גדוד בחטיבת הנח"ל. בתקופת מהומות מנהרת הכותל שימש סגן מפקד גדוד חרוב, ששישה מחייליו נהרגו בסמוך לקבר יוסף. ב-1996 מונה למפקד הגדוד, בהמשך כיהן כמפקד בא"ח "אדם", לאחר מכן שימש קצין אג"ם של אוגדת עזה.

לאחר שהועלה לדרגת אלוף-משנה שירת כמפקד חטיבת הערבה, ולאחר מכן פיקד על מחוז דרום של פיקוד העורף. ב-2008 מונה למפקד בה"ד 16, בית הספר הלאומי לחילוץ, להצלה ולהתגוננות אזרחית. במהלך מבצע עופרת יצוקה מונה בנוסף גם למפקד נפת שדרות ועוטף עזה. בעקבות רעידת האדמה בהאיטי היה חבר במשלחת החילוץ והרפואה הישראלית. בשנת 2010 מונה לנספח צה"ל בסין.

בשנת 2013 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד העורף, תפקיד אותו ביצע עד חודש אוגוסט 2016.

=== נציב כבאות והצלה ===
בפברואר 2017 הודיע השר לביטחון הפנים, גלעד ארדן, על בחירתו בשמחי לנציב כבאות והצלה. ב-6 במרץ 2017 הוענקו לו דרגות רב-טפסר והוא נכנס לתפקידו. בכהונתו התפטר רב מערך הכבאות, סגן-טפסר מנחם פרל, על רקע דרישתו של שמחי מהכבאים לגלח את זקנם. הרב דוד לאו, הרב הראשי לישראל, גיבה את ההתפטרות במכתב.

תקופת כהונתו של שמחי התאפיינה בשורה ארוכה של עימותים בינו לבין ארגון עובדי מערך הכבאות, בין היתר על רקע טענות ההסתדרות כי שמחי התנכל לנציגי העובדים בארגון. שמחי עצמו התבטא לא אחת והבהיר כי הוא סבור שיש להגביל את זכות השביתה של עובדי מערך הכבאות. עם זאת לאורך שנות כהונתו התירו בתי הדין לעבודה מספר פעמים את צעדיהם הארגוניים של העובדים, והבהירו כי הם נעשו במידתיות. במסגרת המאבק בין הצדדים נערכו גם מספר הפגנות של כבאים ושל נשות כבאים מול ביתו של שמחי.

ב-3 במרץ 2022 סיים את תפקידו ופרש מהשירות.

== באזרחות ==
במרץ 2024 חשף כי בנימין נתניהו, הציע לו לכהן כפרויקטור לניהול המשק האזרחי, מינוי אשר לדבריו סוכל בידי שר האוצר בצלאל סמוטריץ'<ref></ref>.

החל ממרץ 2024 משמש פרשן בפאנל במהדורת אולפן שישי בהנחיית דני קושמרו של ערוץ 12.

שמחי מכהן כחבר הצוות המייעץ בתנועת "הביטחוניסטים" ובוחן כניסה למערכת הפוליטית<ref></ref>.

== חיים אישיים והשכלה ==
שמחי בעל תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים.

מתגורר בגדרה, נשוי לאורית ולהם נולדו שלושה ילדים. בנו , לוחם בסיירת צנחנים, נהרג במתקפת הפתע על ישראל, בקרב על קיבוץ רעים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בסין
קטגוריה:מפקדי חטיבת הערבה
קטגוריה:מפקדי מחוז דרום בפיקוד העורף
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד העורף
קטגוריה:מפקדי בה"ד 16
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:נציבי כבאות והצלה
קטגוריה:בוגרי תיכון בויאר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:חברי הביטחוניסטים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
מושיר אל-מסרי

מושיר אל-מסרי (בערבית: مشير المصري) הוא חבר המועצה המחוקקת הפלסטינית ודובר חמאס בעזה.

נולד בבית לאהיא ב-1976. רכש תואר ראשון באוניברסיטה האסלמית בעזה. סיים תואר שני בהצטיינות בפוליטיקה איסלאמית באוניברסיטה האסלאמית, ודוקטורט באותו התחום באוניברסיטת קהיר במצרים.

משפחתו נהרגה במלחמת חרבות ברזל ב-12 באוקטובר 2023.

קטגוריה:חמאס: דוברים
קטגוריה:פעילי חמאס
קטגוריה:חברי המועצה המחוקקת הפלסטינית
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1976
תמונת המזבח של גנט

510px
תמונת המזבח של גנט (הקרויה גם הערצת השה המסתורי או שה האלוהים) הוא פוליפטיכון פלמי מוקדם מן המאה ה-15. הפוליפטיכון מורכב מתריסר לוחות, מהם שמונה תריסים התלויים כשתי כנפיים בצדי החלק המרכזי. תריסים אלה מצוירים משני צדדיהם, כך שהתמונה המתקבלת בעת פתיחתם ובעת סגירתם שונה בתכלית. להוציא את ימי ראשון וימי חג, אותן כנפיים היו סגורות ולעיתים מכוסות בד. היצירה הוזמנה מהוברט ואן אייק, אשר מעט מאוד ידוע על אודותיו. ככל הנראה, הוא היה האחראי על העיצוב הכללי, אך הלך לעולמו בשנת 1426. נראה שהיצירה הושלמה על ידי אחיו הצעיר והמוכר יותר יאן ואן אייק בין השנים 1430–1432. כיום לא ניתן להפריד באופן חד משמעי בין מלאכתם של שני האחים.

מאז יצירתה, נחשבת תמונת המזבח לאחת מיצירות המופת הגדולות ביותר של האמנות הצפון-אירופית. במהלך השנים, הייתה היצירה קרובה להרס, עקב התפרצויות של איקונוקלאזם, ונזקי שריפות. חלק מהלוחות נמכרו, ואחרים נבזזו בעתות מלחמה. הלוחות אשר נלקחו על ידי הכובש הגרמני הוחזרו לקתדרלת סנט באבו אחרי מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1934, שני לוחות, "שופטי הצדק" ו"יוחנן המטביל", נגנבו. "יוחנן המטביל" הוחזר על ידי הגנב, אך מקומו של "שופטי הצדק" נותר בגדר תעלומה עד ימינו. הנאצים גנבו את יצירת המופת, והפקירו אותה לבלייה במכרה מלח, אשר פגע בה קשות. בשנת 1945, אחרי ששהתה במשך רוב שנות מלחמת העולם השנייה במכרה, תמונת המזבח הוחזרה לבלגיה. אמן השחזור הבלגי ג'ף ואן דר וקן יצר העתק של לוח "שופטי הצדק", כחלק ממאמץ שחזור מקיף.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Danny Praet, Maximiliaan P.J. Martens, Ghent Altarpiece: Art, History, Science and Religion, Cannibal Publishing, October 14, 2019, 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-15
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:הבשורה
קטגוריה:המדונה והילד
קטגוריה:בלגיה: תרבות
קטגוריה:גנט
קטגוריה:מלאכים באמנות
קטגוריה:ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
קטגוריה:פוליפטיכון
יורם גלבוע

יורם (צ'וצ'ו) גלבוע (ספטמבר 1945 – פברואר 1994) היה קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד פיקוד הנח"ל.

== חייו ==
גלבוע נולד בקיבוץ יגור. התגייס לצה"ל ב-1964 ושירת כמפקד כיתה במחנה 80. במלחמת ששת הימים פיקד על פלוגת החוד של גדוד 908 של הנח"ל ועמה לחם ברמת הגולן. במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין אג"ם בנח"ל. לאחר המלחמה מונה למפקד פלוגה בבה"ד 1, ב-1975 מונה למפקד בא"ח גולני ולאחר מכן שירת כסגן מפקד ומפקד עוצבת חירם. לאחר תקופת לימודים במכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית בפורט לוונוורת' שבקנזס, מונה ב-1981 לסגן מפקד עוצבת הגליל ולחם עמה במלחמת לבנון הראשונה. בתפקידו הבא שירת כסגן קצין חי"ר וצנחנים ראשי. ב-1984 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד הנח"ל, שירת בתפקיד עד אוגוסט 1987 ולאחר מכן פרש משירות הקבע. גלבוע הביע את עמדותיו בפומבי גם בנושאים רגישים. הוא ביקר בחריפות את חיילי הנח"ל שנשבו בשביית שמונת חיילי הנח"ל בלבנון. כן אמר ש"אישה לא יכולה להיות מפקדת בשריון וגם לא בהיאחזות ולא לפקד עד חיילים, כי אין לה מה לתרום בתחום המבצעי." 

לאחר שחרורו מונה בפברואר 1990 על ידי השר אברהם כץ עוז למנכ"ל רשות שמורות הטבע. אולם ביקורת על המינוי, בטענה שהיה מינוי פוליטי, ומחאת עובדי הרשות טרפדו את המינוי וגלבוע הצטרף לבנו שהקים את קבוצת צוות 3 המספקת שירותים בתחום השמירה, האחזקה והניקיון. 

גלבוע היה נשוי ואב לארבעה ילדים. נפטר מהתקף לב בגיל 49. היה תושב נס ציונה ועל שמו קרוי מרוץ נס ציונה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20140808225947/http://www.nahal.co.il/Web/Battles/Commanders/670.aspx תא"ל יורם גלבוע], אתר הנח"ל
* [http://www.team3.co.il/%d7%aa%d7%90%d7%9c-%d7%99%d7%95%d7%a8%d7%9d-%d7%92%d7%9c%d7%91%d7%95%d7%a2-%d7%96%d7%9c-1945-1994/ תא"ל יורם גלבוע] , תא"ל יורם גלבוע ז"ל - 1945-1994

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי עוצבת חירם
קטגוריה:מפקדי פיקוד הנח"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1994
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:יגור: אישים
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון הראשונה
מדליית השירות הכללי (1918)

מדליית השירות הכללי 1918 (באנגלית: General Service Medal בר"ת: 1918 GSM) הייתה מדליית מערכה אשר הוענקה למשרתים בכוחות המזוינים של בריטניה (צבא היבשה וחיל האוויר) על השתתפות במערכות השונות בתקופת השנים 1918–1962. העיטור נוסד בשנת 1923 וניתן לחיילים אשר השתתפו בתקופה האמורה במערכות, ביניהם; עיראק, פלשתינה וקפריסין.

'מדליית השירות הכללי (1918)' והמקבילה שלה 'מדליית שירות הצי הכללי (1915)' הוחלפו שתיהן במדליית השירות הכללי (1962). 

==תיאור==
המדליה מורכבת מדיסק עשוי כסף בקוטר 36 מ"מ. בחלקה הקדמי מוצבת דומותה של המונרך (המלך ג'ורג' החמישי עד ינואר 1936, אדוארד השמיני עד דצמבר 1936, ג'ורג' השישי עד 1952 ולבסוף המלכה אליזבת'), בטבעת סביב דמות המונרך נכתב בראשי תיבות התואר המלכותי המלא (כך במקרה של ג'ורג' החמישי: 'GEORGIVS V BRIT: OMN: REX ET IND: IMP' "ג'ורג' החמישי, מלך האיים הבריטים, קייסר הודו).

מצידה השני של המדליה מוצגת דמותה של אלת הניצחון מכונפת ועטורה בקסדה קורינתית, כשהיא מניחה זר על סמל הצבא וחיל האוויר (חרב המסמלת את צבא היבשה וכנפיים פרוסות המסמלות את חיל האוויר המלכותי). 

המדליה תלויה מסרט המורכב מפס סגול שבשני צדדיו פסים ירוקים בעובי זהה. תצורה זו נהוגה גם באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת באירועים לא פורמליים).

==אבזמים==
אליזבת השנייה.]]
סך הכל היו 17 אבזמים לציון פעולות ומערכות שונות שניתנו לענידה על סרט העיטור, מדליית השירות הוענקה תמיד בצירוף אבזם מערכה.
{|
|
* דרום פרס (South Persia): המערכה בפרס (1919)
* עיראק (Iraq): המערכה בעיראק (1920)
* המדבר הדרומי עיראק (Southern Desert Iraq): תקיפות אוויריות (1928)
* פלשתינה (Palestine): המרד הערבי הגדול (1936)
* פינוי פצצות ומוקשים 1945-9 (Bomb and Mine Clearance 1945–49): פינוי פצצות בבריטניה (1945-9)
* פלשתינה 1945-8 (Palestine 1945–48): לחימה במסגרת המנדט (1945-8)
* אזור התעלה (Canal Zone): שירות במצרים (1951-6)
* המזרח הקרוב (Near East): תעלת סואץ (1956)
* ברוניי (Brunei): המערכה בברוניי (1962)
|
* כורדיסטן (Kurdistan): המערכה בקורדיסטן (1919 ו-1923)
* דרום מערב פרס (N.W. Persia): המערכה בפרס (1920)
* צפון כורדיסטן (North Kurdistan): המערכה בקורדיסטן (1932)
* דרום מזרח אסיה 1945-6 (S.E. Asia 1945–46): הכניעה היפאנית (1945-6)
* פינוי פצצות ומוקשים 1945-56 (Bomb and Mine Clearance 1945–56): פינוי פצצות בבריטניה (1945-56)
* מלאיה (Malaya): המערכה בחצי האי המלאי (1948-60)
* קפריסין (Cyprus): המערכה בקפריסין (1956-60)
* חצי האי ערב (Arabian Peninsula): המערכה בתימן (1957-60)
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.defence.gov.au/Medals/Content/Imperial/1945-75/General-Service-Medal-1918-62.asp תיאור העיטור] באתר משרד ההגנה של אוסטרליה.
* [https://web.archive.org/web/20140812020056/http://britains-smallwars.com/Medals/GSM-1918-62.htm תיאור העיטור] באתר 'Britains Small Wars'.

==הערות שוליים==

השירות הצבאי הכללי 1918
מרתה הייר

מרתה הייר (באנגלית: Martha Hyer ; 10 באוגוסט 1924 - 6 במאי 2014) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1958 על הופעתה בסרט "אחדים באו במרוצה".

== ביוגרפיה ==
הייר נולדה בעיר פורט וורת' שבטקסס ולמדה ב"אוניברסיטת נורת'ווסטרן". התגלתה על ידי סוכן כישרונות מטעם חברת ההפקה RKO בעת ששיחקה ב"תיאטרון פסדינה" שבקליפורניה.

== קריירת משחק==
הייר החלה את הקריירה שלה בתפקידים קטנים בסרטים כמו "סברינה" של בילי ויילדר בו שיחקה בתור אליזבת טייסון ארוסתו של הפלייבוי דייוויד לרבי (ויליאם הולדן), "קרב היימן" לצידו של כוכב הקולנוע רוק הדסון ו"אבוט וקוסטלו טסים למאדים" לצד צמד הקומיקאים אבוט וקוסטלו. הייר שיחקה תחת במאיי הקולנוע הנרי קוסטר בקומדיה "ידידי גודפרי", בלייק אדוארדס בתחילת דרכו בדרמה "מיסטר קורי" לצידו של טוני קרטיס וג'ין נגולסקו בדרמה הרומנטית "כל חלומותי".

בשנת 1958 שיחקה הייר בתפקיד המזוהה ביותר עימה בקריירה גוון פרנץ' בדרמה של וינסנט מינלי "אחדים באו במרוצה", תפקיד עליו הייתה מועמדת הייר לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. באותה שנה השתתפה הייר גם בקומדיה "ספינת האהבה" (Houseboat) בתפקיד קרולין גיבסון לצידו של קרי גרנט.

לאורך שנותייה כשחקנית הוליוודית שהתפרסו בלמעלה משלושה עשורים שיחקה הייר בסרטו התקופתי של פרנק בורזייגי "הדייג מן הגליל" בתפקיד הנסיכה היהודייה הרודיאס, במערבון של הנרי הת'וואיי "בניה של קטי אדלר" בתפקיד מרי גורדון, בדרמה של אדוארד דמיטריק "השאפתנים" ובעיבוד הקולנועי לרומן החלל "האנשים הראשונים על הירח".

== חיים אישיים==
בשנת 1951 נישאה לתסריטאי ריי סטאל והתגרשה ממנו לאחר שלוש שנות נישואים.

בשנת 1966 התחתנה הייר עם מפיק הסרטים האל ואליס, היא נותרה נשואה לו במשך כ-20 שנה עד למותו.

הייר מתה ב-31 במאי 2014 בסנטה פה, ניו מקסיקו בגיל 89.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* חסרי החוק (1950)
* כל כך גדול (1953)
* אבוט וקוסטלו טסים למאדים (1953)
* הנוסעים לחלל (1954)
* הקרב על הנהר הקשוח (1954)
* סברינה (1954)
* מזלי (1954)
* פרנסיס על הצי (1955)
* מיסטר קורי (1957)
* ידידי גודפרי (1957)
* המנון הקרב (1957)
* העבריין מברוקלין (The Delicate Delinquent) (1957)
* אחדים באו במרוצה (1958)
* ספינת האהבה (Houseboat) (1958)
* חופשה בפריז (1958)
* הדייג מן הגליל (1959)
* כל חלומותי (1959)
* ארמון הקרח (1960)
* סמוך על ארצ'י (1961)
* בלש בעל כרחו (The Man from the Diner's Club) (1963)
* השאפתנים (The Carpetbaggers) (1964)
* האנשים הראשונים על הירח (1964)
* חוף ביקיני (1964)
* בניה של קטי אדלר (1965)
* לדמיין את אמא מתה (1966)
* רדיפה (1966)
* לילו של הגריזלי (1966)
* בית 1000 הבובות (1967)
* ההפנינג (1967)
* קרוספלוט (1969)
* יום הזאבים (1971)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
ברון מורדו

ברון מורדו (באנגלית: Baron Mordo) היה דמות בדיונית של נבל-על שהופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Strange Tales #111 מאוגוסט 1963 בכתיבתו של סטן לי ובאיורו של סטיב דיטקו. מורדו הוא אויבו המושבע של דוקטור סטריינג'.

ברון מורדו הוא האלטר אגו של ברון קארל אמדיאוס מורדו, אציל מטרנסילבניה שהפך לתלמידו של המכשף הטיבטי שנודע בכינוי "העתיק". כאשר מורדו זמם להרוג את מורו, השמועה הגיעה לאוזניו של הנוירוכירורג ד"ר סטיבן סטריינג', שביקר את העתיק כדי שירפא את ידיו הפגועות כתוצאה מתאונת דרכים. הדבר אילץ את מורדו להטיל כשפי רסן על סטריינג' כדי למנוע ממנו להזהיר את העתיק או לתקוף את מורדו. כשסטריינג' הסכים לקבל את הדרכתו של העתיק בדרכי הקסם, זה האחרון שחרר אותו מאותם כשפים מאחר שהיה מודע לכך שמורדו הטיל אותו וחזה מראש בשחיתות שכילתה את ליבו. לבסוף, מורדו הוגלה בידי העתיק.

יכולותיו של מורדו היו דומות לאלה של סטריינג', אולם הוא היה מיומן במיוחד בהקרנה אסטראלית והיפנוזה, כמו גם במגנטיזם חייתי. הוא לא חשש להשתמש בקסם שחור כדי לזמן שדים - דבר שסטריינג' לא היה מאומן לעשות - אך ברוב המקרים, הטלת הכשפים נכשלה ופגעה במכוון במורדו. מורדו שימש כאנטגוניסט עיקרי בחוברות של דוקטור סטריינג'. בין היתר, הוא שלח את צורתו האסטראלית למשרתו של העתיק כדי שזה ירעיל את מזונו, בתקווה שהזקן יחשוף בפניו את סודות הקסם. אולם, סטריינג' הערים עליו לחזור לגופו הגשמי לאחר שהתעמת איתו במישור האסטראלי, ובכך שבר את אחיזתו במשרת. בנוסף, הוא התחזה לאציל בשם סר קלייב בנטלי ולכד את סטריינג' על ידי כך שסימם ושיתק אותו, אך סטריינג' השתמש ביכולותיו המנטליות כדי לקרוא לעזרה. הוא התנגד נחרצות לאימונים שאותם העביר העתיק לסטריינג', והניח לו מספר מלכודות כדי לתעתע בו.

לאחר שהוגלה ממחוזו של העתיק, מורדו ערך עסקה עם אדונו החדש, השד דורמאמו, כדי לרכוש כוח עצום ולהביס את דוקטור סטריינג' אחת ולתמיד. לאחר מספר ניסיונות כושלים להילחם נגד סטריינג', מורדו הוגלה מכדור הארץ בידי דורמאמו. אולם, מורדו חזר מגלותו והמשיך להתעמר בסטריינג' כאשר מצא את ספר הכשפים של קוליוסטרו ונאבק בסטריינג' בפריז של המאה ה-18.

מאוחר יותר, נדמה היה שמורדו שינה את צו מצפונו. הוא מכר את נשמתו למפיסטו ולשטניש תמורת כוח, מתוך אמונה שסטריינג' יציל אותו. הם גם לחם בדורמאמו כדי להגן על כדור הארץ. כאשר הובס, הוא העמיד פנים שהוא חובר לצד דורמאמו, ואז הצטרף לישות האנרגטית אומאר כדי להביס את דורמאמו באופן סופי.

כתוצאה מהשימוש ארוך הטווח בקסם שחור, מורדו חלה במחלת הסרטן וויתר על חיי הרוע לפני מותו. אולם, בהמשך הוא חזר לחיים. הוא חובר לענק האדום, טראקס וכריש-נמר כדי להקים את "האופנדרס", קבוצת נבלי-על שמקבילה לקבוצת דפנדרס. הוא גם הופיע בחוברות אקס פקטור חקירות, בהן חטף את אביה הפוליטיקאי של מונט סנט קרוז כדי להוביל אותה למלכודת.

גופתו נתגלתה בידי קאנג הכובש בברזיל בחיפושיו אחר גרזן מיסטי אשר היה שייך בעבר לתור. מאוחר יותר, מורדו הוקם לתחייה בידי דורמאמו וכוחותיו הועצמו, והוא נשלח להרוג את דוקטור סטריינג'.

את דמותו של ברון מורדו בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "דוקטור סטריינג'" ו"דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" מגלם השחקן צ'ואיטל אג'יופור.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.marvel.com/characters/baron-mordo-karl-mordo/in-comics/profile דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Baron_Mordo דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:נבלי על במארוול קומיקס
קטגוריה:קוסמים בדיוניים
דינו אנדלובו

דינו אנדלובו (באנגלית: Dino Ndlovu; נולד ב-15 בפברואר 1990) הוא כדורגלן דרום אפריקאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סקאריאספור מליגת המשנה הטורקית ובנבחרת דרום אפריקה.

==קריירה==
אנדלובו החל את הקריירה שלו בקבוצות נוער שונות בדרום אפריקה, ובשנת 2009 חתם בקבוצת ממלודי סאנדאונס אך לא הצליח להשתלב בקבוצה והושאל כעבור שנה לבלומפונטיין סלטיק, במדיה הופיע תשע פעמים וסיים איתה במקום החמישי בליגה. בסיום עונת חיפש לשחק מחוץ לארצו, וחתם בבני יהודה תל אביב מליגת העל בישראל. אנדלובו פתח כמעט בכל משחקי הליגה של הקבוצה, כבש שמונה שערים ובישל ארבעה. כמו כן, שיחק בארבעה משחקי מוקדמות הליגה האירופית, אך הקבוצה הודחה לאחר הפסד כפול לפאוק סלוניקי. את עונת של ליגת העל סיים עם בני יהודה במקום הרביעי.

במהלך קיץ 2012 נמכר אנדלובו למכבי חיפה תמורת מיליון אירו, וחתם בשורותיה לארבע עונות. עונת הייתה טובה מבחינת אנדלובו, כאשר הוא כבש תשעה שערי ליגה שסייעו לקבוצה לסיים במקום השני בטבלה, שיחק במסגרת הליגה האירופית ובסך הכל כבש 16 שערים בכל המסגרות. בעונת חלה הידרדרות במעמדו של אנדלובו בקבוצה, כאשר סבל מפציעות חוזרות וערך שתי הופעות בלבד. 

בינואר 2014 אנדלובו עזב את ישראל וחזר לדרום אפריקה אחרי שהושאל לקבוצת סופרספורט יונייטד. בריאיון לאתר "kickoff" טען לגזענות כלפיו מצד אוהדי מכבי חיפה שהובילה לרצונו לעזוב. ביוני 2014 השלימה סופרספורט יונייטד את רכישתו של אנדלובו. בינואר 2015 חתם בקבוצת מפומלנגה בלאק אייס'ס, גם היא מהליגה הבכירה בדרום אפריקה.

ב-6 ביולי 2015 חתם באנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, בעונתו היחידה בקבוצה הבקיע 17 שערים בליגה. ב-13 באוגוסט 2016 חתם לשנתיים בקרבאך האזרית.

בינואר חתם בג'ג'יאנג גרינטאון מהליגה הסינית הראשונה. ביוני 2021 הצטרף לקבוצת קוג'אליספור מליגת העל הטורקית. באוגוסט 2022 חזר לסין וחתם בצ'אנגצ'ון יאטאי. בינואר 2023 חזר לטורקיה וחתם בבולספור מהליגה השנייה.

===נבחרת דרום אפריקה===
אנדלובו שיחק במדי הנבחרות הצעירות של דרום אפריקה עד גיל 20 ועד גיל 23, וב-7 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, במשחק ידידות נגד , ונפצע באותו משחק. באותה שנה הוא שיחק עם הנבחרת בשני משחקי ידידות נוספים, מול ו, וב-5 במרץ 2014 נכנס כמחליף במחצית השנייה בהפסד 5-0 לברזיל, שוב במשחק ידידות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים דרום אפריקאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל דרום אפריקאים
קטגוריה:כדורגלני ממלודי סאנדאונס
קטגוריה:כדורגלני בלומפונטיין סלטיק
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני סופרספורט יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אנורתוסיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלני קרבאך
קטגוריה:כדורגלני ג'ג'יאנג גרינטאון
קטגוריה:כדורגלני קוג'אליספור
קטגוריה:כדורגלני צ'אנגצ'ון יאטאי
קטגוריה:כדורגלני סקאריאספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת דרום אפריקה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים זרים באזרבייג'ן
קטגוריה:ספורטאים זרים בסין
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1990
On Every Street

On Every Street הוא אלבומה השישי והאחרון של להקת הרוק הבריטית דייר סטרייטס שיצא לאור בספטמבר 1991.

==אודות האלבום==

האלבום הוקלט בין נובמבר 1990 למאי 1991 באולפני "AIR Studios" (Associated Independent Recording) שבלונדון.

האלבום לא הצליח כקודמו Brothers in Arms, אך עם זאת זכה להצלחה מסחרית, כשנמכר ברחבי העולם בכ-10 מיליון עותקים. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, והגיע למקום ה-12 במצעד בילבורד 200 האמריקאי.

מסע ההופעות לקידום האלבום היה מפרך והסתיים בסוף 1992. הלהקה חדלה מלהתקיים ב-1995, אז פרש נופלר לטובת קריירת סולו.

==סינגלים==
מהאלבום יצאו שישה סינגלים:
{| class="wikitable"
|-
! שנה !! שיר !! בילבורד הוט 100 !! מצעד הסינגלים הבריטי
|-
| 1991 || Calling Elvis || 3 || 21
|-
| 1991 || Heavy Fuel || 1 || 55
|-
| 1992 || On Every Street || - || 42
|-
| 1992 || The Bug || 8 || 67
|-
| 1994 || You and Your Friend || - || -
|-
| 1994 || Ticket to Heaven || - || -
|}

==רשימת השירים==
כל השירים נכתבו על ידי מארק נופלר

==מבצעים==
חברי להקת דייר סטרייטס
*מארק נופלר - שירה, גיטרה
*ג'ון אילזלי - גיטרה בס
*אלן קלארק - אורגן, פסנתר, סינתיסייזר
*גאי פלטשר - סינתיסייזר, קולות רקע
משתתפים נוספים
*ג'ף פורקארו - תופים
*ג'ורג' מרטין - מנצח
*מאנו קאשה - תופים, כלי הקשה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי דייר סטרייטס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
יקנה אמריקנית

Jacana spinosa
יָקָנָה אָמֵרִיקָנִית (שם מדעי: Jacana spinosa) הוא מין עוף שוכן מים ממשפחת היקניים, שתחום תפוצתו מתפרש על פני חופי מקסיקו, מזרח פנמה, קובה, ג'מייקה והיספניולה, והוא נצפה גם בטקסס ובאריזונה. מקור שמה של היאקנה הוא מטופי עתיקה.
== מאפיינים ==
אזור המחיה המועדף על היאקנה הוא ביצות ובריכות באזורים חופיים, שם היא ניזונה בעיקר מחרקים שהיא מוצאת על פני המים או על הצמחייה הצפה; אך גם מדגים, רכיכות, חלזונות, תולעים וסרטנים קטנים. 

בטנה וגבה של היאקנה בצבע חום כהה, בעוד ראשה וצווארה שחורים. מקורה צהוב, ומעליו יש דלדול בצבע צהוב. בסיס המקור לבן. בתעופה, ניתן לראות את פנים הכנף, ששחור בבסיסו וצהוב ברובו. גבות העיניים אצל צעירים לבנות. הנקבות גדולות, מהזכרים פי שניים כמעט, מה שניכר במשקלן הממוצע (כ-145 גרם) לעומת זה של הזכרים (כ-86 גרם). אורכה של היאקנה הוא כ-24 ס"מ, ומוטת הכנפיים שלה היא כ-50 ס"מ.

היקנות האמריקניות הן פוליאנדריות, ובכל טריטוריה יש בדרך כלל נקבה אחת ו1-4 זכרים. הזכר והנקבה שומרים על קשר זוגי במשך כל השנה, גם מחוץ לעונת הרבייה, והנקבה תבריח נקבות אחרות שמנסות להתקרב לטריטוריה שלה; הקשר נשבר רק בהתחלפות הזכר או הנקבה. 

הזכר בונה קן שעשוי מחומרים צמחיים על גבי צמחייה צפה שנמצאת בבריכה שלו. הנקבה מטילה כ-4 ביצים, והזכר דוגר עליהם במשך 28 ימים. היקנות הצעירות פורחות מהקן לאחר כ-57 ימים, אך עדיין יהיו תלויות בהוריהן לצורך השגת מזון עד הגיען לגיל כשנה. 

טורפיה של היאקנה כוללים בין השאר נחשים, קיימנים, צבים, עופות גדולים יותר וסוגים שונים של יונקים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:יקניים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות אמריקה הצפונית
קטגוריה:האיטי: עופות
קטגוריה:פוארטו ריקו: עופות
קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: עופות
קטגוריה:ג'מייקה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
1991 (מיני-אלבום של אזיליה בנקס)

1991 הוא המיני אלבום הראשון של הראפרית האמריקאית אזיליה בנקס. האלבום יצא לאור בבריטניה ב-28 במאי 2012, ויום לאחר מכן גם בארצות הברית, דרך חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. הסינגל הראשון מהאלבום, 212, יצא לאור ב-6 בדצמבר 2011, וכשנה לאחר מכן יצא לאור הסינגל השני מהאלבום, Liquorice.

האלבום הגיע למקום ה-133 במצעד האלבומים של ארצות הברית, בילבורד 200, שם גם דורג במקום ה-12 במצעד אלבומי הראפ. הסינגל הראשון מהאלבום, 212, זכה להצלחה והגיע למעמד זהב בבריטניה.

== הוצאה ==
במקור תוכנן האלבום לצאת לאור ב-17 באפריל 2012, אך הוצאתו נדחתה בחודש. עטיפת האלבום ורשימת הרצועות פורסמו ב-15 במאי, ובאותו יום גם אושר כי תאריך הוצאת האלבום יהיה ה-28 במאי 2012. במקור היו אמורות להיות שלוש רצועות באלבום: "212", "1991" ו-"Grand Prix", אך עקב דחיית הוצאתו הוארך האלבום, והשיר "Grand Prix" הוחלף בשירים "Liquorice" ו-"Van Vogue". מאוחר יותר אישרה בנקס בטוויטר כי השיר שהוחלף נכתב מחדש, והוא צפוי להופיע באלבום האולפן שלה, Broke with Expensive Taste, תחת השם "Miss Camaraderie".

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! אוסטרליה (ARIA)
| זהב 
| 35,000
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיני-אלבומי בכורה מ-2012
קטגוריה:אלבומי אזיליה בנקס
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטגוריה:מיני-אלבומי חברת אינטרסקופ רקורדס
חולדת חוף

השוואה בין [[חולדה מצויה (למעלה) לבין חולדת חוף (למטה)]]
חולדת חוף (שם מדעי: Rattus norvegicus), הידועה גם בשמות חולדה נודדת, חולדת ביוב, וחולדה נורווגית, היא המין הנפוץ והמוכר ביותר בסוג חולדה. על אף שמה המדעי, אין קשר בין החולדה לנורווגיה. השם נוצר ככל הנראה בטעות במאה ה-17 על ידי חוקר הטבע האנגלי ג'ון ברקנהוט (John Berkenhout) שהאמין שהחולדות הגיעו לאנגליה באוניות מנורווגיה ב-1728, למרות שבאותה תקופה החולדה טרם הגיעה לנורווגיה, ומוצאה האמיתי הוא אסיה.

חולדת חוף היא מהגדולים בעל-המשפחה עכברים. אורך גופה הכולל נע בין כ-31 ל-48 ס"מ, אורך זנבה כ-12 עד 22 ס"מ ומשקלה נע בין 150 ל-500 גרם. צבעה חום או אפור. מקורה הוא מסין, אך כיום היא נפוצה בכל היבשות למעט אנטארקטיקה. זאת החולדה השולטת באירופה ובאמריקה הצפונית. למעט מקרים חריגים, חולדת החוף נמצאת בכל מקום בו בני האדם חיים, בעיקר באזורים עירוניים.

חולדת החוף היא סתגלנית ומשגשגת בערים ובמשכנות האדם. מאחר שהיא נושאת מחלות רבות, בהן מחלות מידבקות, היא נחשבת למזיק לאדם שפגיעתו גדולה ורעה.

חולדות מסוימות ממין זה משמשות כחיות מעבדה, אורגניזם מודל ואף כחיית מחמד.

==קישורים חיצוניים==

* "[http://www.wildisrael.com/content/הסוג-חולדה-rattus הסוג חולדה (Rattus)]" - אתר [http://www.wildisrael.com/ עמותת מן השדה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עכברים (תת-משפחה)
קטגוריה:אורגניזם מודל
קטגוריה:ארץ ישראל: עכבריים
קטגוריה:יונקים קוסמופוליטיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1769
קטגוריה:סין: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שוכני בית
קטגוריה:חיות בר שחיות בערים בישראל
חולדה מצויה

השוואה בין חולדה מצויה (למעלה) לבין [[חולדת חוף (למטה)]]
חולדה מצויה או גם חולדת עֲלִיּוֹת או חולדת הבתים (שם מדעי: Rattus rattus) היא מין נפוץ בסוג חולדה. זאת החולדה השנייה בתפוצתה לאחר חולדת החוף. מוצאה באסיה הטרופית, משם היא התפשטה למזרח הקרוב בתקופה הרומאית, ולאחר מכן לאירופה במאה הראשונה ומשם התפשטה עם האירופאים סביב העולם.

== מאפיינים ==
החולדה המצויה היא פעילת לילה, חברותית, וחיה בלהקות גדולות וטריטוריאליות המכילות זכר שליט, זכרים נוספים ונקבות. החולדות מסמנות את הטריטוריה באמצעות חומר המופרש מבלוטות הנמצאות בבטן ובלחיי החולדה. ניתן לזהות סימונים אלו לפי צבעם, אשר כהה יותר מהסביבה.

החולדה המצויה אינטליגנטית ביותר ולומדת מניסיונה ומניסיון חולדות אחרות. היא מרבה לקפוץ ולטפס. החולדה המצויה בונה בדרך כלל קינים במקומות גבוהים. בבנינים החולדה המצויה חיה בדרך כלל בקומות הגבוהות. 

החולדה המצויה מתנהגת בתוקפנות כאשר היא נלקחת מהטבע בידי בני אדם, אך כאשר בני אדם מטפלים בה כגורה ללא אימה, החולדה לא מתנהגת בתוקפנות כלפי בני האדם ואף יכולה להיות חיית מחמד רגועה ושלווה.

חולדות מצויות נחשבות אוכלות כל, וניזונות ממגוון מזונות בהם זרעים, פירות, עלים, גבעולים, פטריות, חסרי חוליות ובעלי חוליות. הן ניזונות גם מציפורים וחרקים. ביום ממוצע הן ניזונות מכ-15 גרם ושותות כ-15 מיליליטרים מים.

החולדה המצויה היא סתגלנית ומשגשגת בערים ובמשכנות האדם. מאחר שהיא נושאת מחלות רבות, בהן מחלות מידבקות, היא נחשבת למזיק לאדם שפגיעתו גדולה ורעה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:עכברים (תת-משפחה)
קטגוריה:ארץ ישראל: עכבריים
קטגוריה:יונקים קוסמופוליטיים
קטגוריה:קמבודיה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:בעלי חיים שוכני בית
קטגוריה:חיות בר שחיות בערים בישראל
עניין

כאשר אדם מרגיש עניין, הוא מתמקד באובייקט, באירוע או בתהליך שעוררו את עניינו.
עניין משותף, ציור משנת 1855.

עניין הוא רגש או תחושה הקשורים ישירות לקשב. זאת משום שגירויים העולים בקנה אחד עם התעניינותו של אדם ברגע מסוים עשויים למשוך את תשומת ליבו במיוחד. כתוצאה מכך, כאשר אדם (או בעל חיים מפותח אחר) מרגיש עניין, הוא מתמקד באובייקט, באירוע או בתהליך שבו הוא מתעניין. בעקבות זאת, העניין מהווה גורם הנעה למגוון רחב של התנהגויות. תחושה של היעדר עניין מכונה שעמום.

לרגש העניין הבעת פנים ייחודית משלו, שבה אישונים מורחבים הם הרכיב הבולט ביותר.

המונח עניין משמש גם לתיאור נטייה רגשית קבועה. כך לאדם יכול להיות עניין בתחומים מסוימים, גם אם הוא לא מפנה אליהם קשב בהווה. תחומים אלה נקראים תחומי עניין.

==גורמים שמעוררים עניין==
הגירויים שמעוררים עניין באדם קשורים לניסיון העבר שלו, באופן ספציפי למידת היותם חדשים עבורו.

הגירויים שמעוררים עניין באדם קשורים לניסיון העבר שלו, באופן ספציפי למידת היותם חדשים עבורו. מצד אחד גירויים מוזרים ולא מוכרים מעוררים עניין וסקרנות, ומאידך, גירויים חדשים שיש בהם משהו מוכר, מוטמעים בקלות לסכמות קיימות ומרחיבים אותן, באופן שמתגמל את המוח ומעורר הנאה ועניין בהם. גירויים מעניינים קשורים במידה רבה גם לצרכים, כלומר למידה בה הם ממלאים צרכים ומסבים הנאה, או מפריעים למילוי צרכים ובכך מסבים כאב.

עם זאת, היכולת לעורר את הקשב והיכולת להחזיק את הקשב בריכוזו, הם שני דברים שונים.
למרות שהקשב עשוי זמנית להתמקד בגירויים פתאומיים וחדים, אם אין בהם דבר מה נוסף מלבד היותם חדים ופתאומיים, בני אדם לא מדברים עליהם כ"מעניינים", והקשב עובר במהרה לדברים אחרים.
תופעה זו מוסברת בין היתר על ידי תהליכי הביטואציה או התרגלות, שבהם חלה ירידה בעוצמת התגובה לגירוי מסוים בעקבות חשיפה מתמשכת אליו. ההתרגלות מסייעת לאדם להתמקד באירועים חדשים בסביבה, על ידי הפחתת הצורך לבזבז מאמץ התנהגותי בהגבה חוזרת ונשנית לגירויים ישנים.

כדי להחזיק את תשומת הלב במשך זמן ממושך יש לטפח מידת-מה של התעניינות ממשית.

==בחינוך==
הבנת הפסיכולוגיה של עניין הופכת את החשיבות הגדולה של עניין בחינוך למובנת מאליה. ככל שהמורה מצליח לעורר ולשמר עניין בתלמיד, כך תגבר הקלות, המהירות והדבקות שבה הוא ירכוש מידע<ref></ref>.

==מחקר==
לפי פול סילביה, מחבר הספר "חקירת הפסיכולוגיה של עניין", במחקר הנוכחי בתחום, המונח משמש כמושג כללי העשוי להכיל מונחים פסיכולוגיים ספציפיים יותר, כמו סקרנות ובמידה פחותה בהרבה - הפתעה. סילביה טוען בספרו שההבחנה בין עניין לבין סקרנות היא מבלבלת ושנויה במחלוקת, כאשר חוקרים מסוימים טוענים שמדובר בשני גורמי הנעה שונים בעלי השלכות רגשיות שונות. כמה מהחוקרים טוענים שעניין הוא הרגש המניע את ההתנהגות שהיא סקרנות. אחרים טוענים שסקרנות היא הנעה ראשונית לקשב קצר-טווח, שיכולה לגרום לעניין וקשב לזמן ממושך יותר.

==ראו גם==
* בעל עניין
* ניגוד עניינים
* דבר שנאמר בזה ואינו עניין לו
* פרדוקס המספרים המעניינים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רגשות
קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:קשב
פאנק בלוז

פאנק בלוז או בלוז פאנק (מאנגלית: Punk Blues) הוא סגנון מוזיקלי המשלב מרכיבים של פאנק רוק ובלוז. מוזיקאים בסגנון פאנק בלוז משלבים גם מרכיבים מסגנונות קרובים, כגון פרוטו פאנק ובלוז רוק.

פאנק בלוז מייצג מוזיקה שנועדה להיות גולמית, פשוטה ורגשית, מאפיינים המשותפים לסגנונות הפאנק והבלוז, אך פאנק בלוז מעט מהיר יותר מהם.

מקורות סגנון זה הם בסגנון הגראג' רוק, שהתפתח בשנות ה-60 וה-70 בארצות הברית; סגנון המוזיקה הבלוזי באלבומיו הראשונים של זמר האוונגרד קפטן ביפהארט; וסגנון המוזיקה הגולמי באלבום הראשון של להקת "Gun Club" שיצא ב-1981. הרכבים מוזיקליים בולטים שהשתמשו בסגנון זה בסוף שנות ה-80 היו "Social Distortion" ו-"Rollins Band". בשנות ה-90 השתמשו בו הרכבים כגון "Jon Spencer Blues Explosion" ו-"The Oblivians". הסגנון זכה לחשיפה רבה בשנות ה-2000, לאחר שלהקת הווייט סטרייפס הפופולרית החלה לשלב אותו באלבומים שיצרוה. בתקופה זו היה הסגנון בשימוש גם בקרב להקות כגון "Soledad Brothers" ו-"The Von Bondies".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלוז
פאנק