OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אל מורו

אל מורו, או בשמו המלא קאסטיו דה לוס טרס רייס מאגוס דל מורו (בספרדית: Castillo de los Tres Reyes Magos del Morro), הוא מבצר בפתחו של מפרץ הוואנה. הספרדים החלו לבנותו ב-1589, והבנייה הסתיימה ב-1630. הוא נקרא על שמם של שלושת האמגושים, בדומה למבצרים שהוקמו גם בסנטיאגו דה קובה ובסן חואן.

== היסטוריה ==
במהלך המאה ה-16 סבלה הוואנה מהתקפות חוזרות ונשנות של שודדי ים ושל פריבטירים צרפתים. במקביל, על מנת להגן על ספינותיה, החליטה ספרד כי כל הספינות הנושאות סחורות ממושבותיה ביבשת אמריקה יעגנו בנמלהּ של הוואנה, וילוו ממנו על ידי ספינות מלחמה של הצי הספרדי. כתוצאה מכך, עלתה חשיבותה של העיר, ומושל קובה העביר אליה את מושבו מסנטיאגו דה קובה. ההתקפות על העיר ועליית חשיבותה, הביאו את הספרדים להקים 3 מבצרים שנועדו להגן עליה: תחילה הוקם קאסטיו דה לה ריאל פוארסה במרכז העיר (בנייתו החלה ב-1562), ומאוחר יותר נוספו המבצרים שמשני צידי מפרץ הוואנה: אל מורו (המזרחי, בנייתו החלה ב-1589) וסן סלוודור דה לה פונטה (המערבי, בנייתו החלה ב-1590).

הקמתו של המבצר הרתיעה את שודדי הים שתקפו את העיר, ולמעשה, ההתקפה הראשונה עליו התרחשה רק בשנת 1762. באותה שנה, הצליחו הבריטים להשתלט עליו, לאחר שנחתו בחוף קוחימאר, ותקפו אותו מאחור, דרך היבשה. כתוצאה מכך, לאחר שקובה חזרה לשליטת הספרדים ב-1763, החליטו האחרונים להקים בסמוך לאל מורו מבצר נוסף, גדול יותר - לה קבניה.

ב-1845 הוקם במבצר המגדלור הראשון בקובה, ובמשך זמן מה פעל בו בית ספר להפעלת מגדלורים.

מאז 1986 משמש המבצר כמוזיאון ימי, הכולל גם ממצאים ארכאולוגיים שנמשו מהים. התותחים שהוצבו בו סובלים מחלודה, אך חומותיו שמורות היטב.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="110px">
Havana05.JPG|אל מורו, כפי שנראה מהמאלקון
Morro_habana.jpg|אל מורו בלילה
El_Morro_castle_3.jpg|החפיר המקיף את המבצר
El_Morro.jpg|
El_Morro_castle.jpg|
Fort_El_Morro.jpg|
Modern_Cannon_at_El_Morro.jpg|תותח
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הוואנה: מבנים
קטגוריה:קובה: מבצרים
אלפרדו קאטאלאני

אלפרדו קאטאלאני (באיטלקית: Alfredo Catalani; 19 ביוני 1854 - 7 באוגוסט 1893) היה מלחין אופרות איטלקי. יצירותיו הנודעות ביותר הן: "לה ואלי", ללברית של לואיג'י איליקה, המכילה את האריה המפורסמת ביותר של קאטאלאני,"Ebben? Ne andrò lontana" מתוך המערכה הראשונה, ו"לורליי" (1890). שאר האופרות שלו לא זכו להצלחה רבה, באשמת ליבריות גרועות.

==ביוגרפיה==
קאטאלאני נולד בלוקה. הוא התנגד לסגנון הוריזמו, שנעשה פופולרי בשנות ה-80' של המאה ה-19. יצירותיו איבדו במידה רבה את מקומן ברפרטואר לאופרות של מאסנה ופוצ'יני, שהדמיון למוזיקה שלהם ניכר ביצירתו; גם השפעתו של פונקיילי נתנה אותותיה במוזיקה שלו. אף על פי כן, "לה ואלי" נהנית מדי פעם מהתחדשות מזדמנת, אם גם לעיתים רחוקות.

קאטאלאני למד בקונסרבטוריון של מילאנו אצל אנטוניו באציני (1818-1887), שהיה למנהל הקונסרבטוריון והדריך גם את פוצ'יני.

בשנת 1893, עם מותו בטרם עת משחפת, נטמן קאטאלאני בבית הקברות הגדול במילאנו, שם קבורים גם פונקיילי והמנצח ארטורו טוסקניני. טוסקניני היה תומך נלהב במוזיקה של קאטאלאני.

==יצירותיו==
===אופרות===
* La falce ("החרמש"), מילאנו, 19 ביולי 1875
* Elda, טורינו, 31 בינואר 1880 (עברה עיבוד רדיקלי כ"לורליי")
* Dejanice, מילאנו, 17 במרץ 1883
* Edmea, מילאנו, 27 בפברואר 18
* Loreley, טורינו, 16 בפברואר 1890
* La Wally, מילאנו, 20 בינואר 1892

===יצירות סימפוניות===

* סינפוניה לתזמורת מלאה, 1872
* "בוקר", סימפוניה רומנטית, 1874
* "הרה וליאנדר", פואמה סימפונית, מילאנו, 9 במאי 1885

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">

*(Alfred Catalani), 1992. The Politics of Opera in Turn-Of-The-Century Italy: As Seen Through the Letters of Alfredo Catalani, Richard M. Berrong, translator. (Studies in the History and Interpretation of Music)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.karadar.com/Operas/catalani.html Alfredo Catalani]
* [https://web.archive.org/web/20071021065916/http://operaitaliana.com/autori/biografia.asp?ID=9 Opera Italiana] Detailed biography.
</div>

קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:איטלקים שנפטרו משחפת
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1854
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1893
השריר כופף הבוהן הארוך

כף רגל ימין במבט תיכון. בכחול מובלטות המעטפות הסינוביאליות של הגידים. [[גיד השריר כופף הבוהן הארוך בתחתית כף הרגל.]]
השריר כופף הבוהן הארוך (TA: Musculus flexor hallucis longus, FHL) נמצא בחלק העמוק של המדור האחורי של השוק. השריר הוא כופף חזק של מפרקי בוהן הרגל וכופף משני של הקרסול. פעולתו משמעותית בדחיפת הרגל קדימה במהלך מעגל ההליכה או הריצה וכן בקפיצה. השריר פועל גם לשמירה על הקשת האורכית של כף הרגל.

== תיאור ==
תחילתו של השריר כופף הבוהן הארוך בשני שלישים תחתונים של הפן האחורי של השוקית ובחלק התחתון של הקרום הבין גרמי שבין השוקית לשוקה.

גיד השריר נכנס לכף הרגל והוא אחורי לפטישון התיכון של השוקה ונע בתוך חריץ מתאים בעצמות הנמשך מחלקה התחתון של השוקה, דרך החלק האחורי של עצם הערקום ומתחת למשען הערקום של עצם העקב (שתי האחרונות הן מעצמות שורש הרגל). הגיד עובר בין שתי עצמות ססמואידיות המשולבות בגידי השריר כופף הבוהן הקצר המגינות עליו מעומס משקל הגוף ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של הבוהן.

בדרך כלל יוצאת מן השריר שלוחה גידית אל הגיד של השריר כופף האצבעות הארוך, המפעיל את האצבע השנייה, ולעיתים גם אל האצבע השלישית ואף הרביעית.

== עצבוב ==
השריר כופף הבוהן הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב של העצה השני והשלישי (S2, S3) דרך עצב השוקה (Nervus tibialis).

== תמונות נוספות ==
<gallery>
תמונה:Gray439.png|שרירים עמוקים במדור האחורי של שוק ימין
תמונה:Gray444.png|השכבה השנייה של שרירי כף רגל ימין
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
קטגוריה:שרירי כף הרגל
אישוע

מפת הכפר וסביבתו
אישוע (בערבית, إشوع) היה כפר ערבי בגבול הרי יהודה ושפלת יהודה, כ-2 קילומטרים צפונית מערבית להר-טוב (וכ-3 קילומטרים צפונית לבית שמש של היום), בגובה 280 מטר מעל פני הים. אישוע הייתה ממוקמת במרחק קצר מהכפר עסלין, שהיה ממוקם בגבעה שמצפון מערב לו.

הכפר היה שייך לנפת ירושלים מחוז ירושלים. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 שטחי אדמותיו היו 5,522 דונם טורקי ובשנת 1945 מנה 620 נפשות.

במאה ה-20 הציעו חוקרים לזהות במקום זה את העיר המקראית אשתאול; באתר נערכו חפירות ארכאולוגיות ונמצאו בו ממצאים, כגון חרסים, מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל.

הכפר הופגז במלחמת העצמאות, במרץ 1948, וניזוק.
במהלך מבצע דני (הגזרה המזרחית) ב-18 ביולי 1948 הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל, כמעט ללא התנגדות, ותושביו ברחו או גורשו ממנו. באותו יום נכבשו גם עסלין וערטוף הסמוכים. הכפר סרעה הסמוך נכבש ימים ספורים לפני כן.
לאחר שהוחלט ליישבו מחדש, הוקמו מערבית לאישוע ב-1949, צריפי עץ עם גגות פח לאכלוס התושבים החדשים.
את מושב אשתאול יישבו עולים מתימן. כר הדשא המרכזי באשתאול מכסה את בית הקברות של הכפר.

ב-1998 הופיע בירדן ספר על הכפר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://michaelarch.wordpress.com/2013/08/20/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%90%D7%A9%D7%AA%D7%90%D7%95%D7%9C-%D7%90%D7%95-%D7%90%D7%99%D7%A9%D7%95%D7%A2/ סיבוב באשתאול או אישוע], באתר "חלון אחורי"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
נועם (מושב)

צילום אוויר של המושב
תצלום אווירי של המושב משנת 2022
נועם (נֹעַם) הוא מושב עובדים ציוני דתי השוכן בחבל לכיש, שהוקם בשנת 1955 על ידי הפועל המזרחי. המתיישבים הראשונים היו עולים ממרוקו. המושב שוכן סמוך לקריית גת והוא נמצא בתחום מועצה אזורית שפיר. ענפי גידול עיקריים: גידולי שדה, תרנגולי הודו, פרחים, גידולי פלחה.

במושב מתגוררות כיום כמאה משפחות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1955
קטגוריה:מושבים
שלמה מולה

שלמה נגוסה מולה (נולד ב-21 בנובמבר 1965) הוא פוליטיקאי ישראלי, לשעבר סגן יושב ראש הכנסת וחבר הכנסת מטעם מפלגת קדימה ומפלגת התנועה.

==ביוגרפיה==
שלמה מולה בטקס הענקת המדד החברתי הראשון, 21 במרץ 2012
מולה נולד וגדל באתיופיה, בכפר יהודי קטן במחוז גונדר. הוא נולד בשם נגוסה זמנה מולה, למשפחה בת תשעה אחים ושתי אחיות. הוא עלה לישראל דרך סודאן בגיל 16 במסגרת מבצע אחים, בשנת 1982, לאחר מסע רגלי של 780 ק"מ, במהלכו נתפס על ידי השלטונות המקומיים ונכלא למשך מספר חודשים.

למד בבית הספר ליאו בק בחיפה, ולאחר מכן למד עבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר ראשון במשפטים מטעם הקריה האקדמית אונו. שימש יושב ראש ארגון הסטודנטים יוצאי אתיופיה וכמתאם האוכלוסייה במצוקה בארגון הסטודנטים העולמי.

בשנת 1991 מונה למנהל מרכז קליטה בטבריה. בהמשך, מונה מולה להיות מפקח על העלייה מאתיופיה ופיקח על מרכזי הקליטה והאולפנים בקיבוצים בצפון הארץ. במסגרת תפקידו היה אחראי על קליטתם של עולים רבים שהגיעו במסגרת מבצע שלמה. בשנת 1998 מונה לממונה על קליטת עולי אתיופיה במשרד הקליטה.

בשנת 1999 הוצב במקום השמיני ברשימת ישראל בעלייה לכנסת ה-15, אך המפלגה זכתה בשישה מושבים בלבד.

בין השנים 1999–2005 היה מנהל האגף לעולי אתיופיה במחלקה לעלייה וקליטה בסוכנות היהודית.

לקראת הבחירות לכנסת ה-17, הצטרף מולה למפלגת קדימה. מולה הוצב במקום ה-33 ברשימת קדימה אך לא נבחר לכנסת.

בשנת 2006 נבחר לעמוד בראש המחלקה למוסדות ציוניים בהסתדרות הציונית העולמית וכחבר בהנהלות ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית.

לאחר התפטרותו של ח"כ אביגדור יצחקי, ב-7 בפברואר 2008, הושבע מולה לכנסת ה-17.

לקראת הבחירות המקדימות שערכה מפלגת קדימה לקראת הבחירות לכנסת ה-18, סירב מולה להתמודד על מקום ברשימה ששוריין לעולים חדשים והתמודד על מקום מן המניין, הוצב במקום ה-19 ברשימת המפלגה ונבחר שוב לכנסת לאחר שהמפלגה זכתה בעשרים ושמונה מנדטים.

מולה שימש כחבר בוועדת הכנסת, ועדת החוקה, חוק ומשפט, הוועדה לקידום מעמד האשה, הוועדה המיוחדת לפניות הציבור וועדת משנה למאבק בסחר בנשים. כמו כן היה ממלא-מקום בוועדת הכספים בכנסת. משמש יושב ראש השדולה לשוויון אזרחי ופלורליזם והשדולה למאבק בגזענות, ויושב ראש אגודת הידידות ישראל-אתיופיה.

בשנת 2011 מונה לסגן יושב ראש הכנסת.

לקראת הבחירות לכנסת ה-19 הודיע מולה על כוונתו להקים מפלגה סקטוריאלית שתאחד את יוצאי אתיופיה יחד עם דרוזים ונוצרים, אך הרעיון לא יצא לפועל. בנובמבר 2012 פרש מקדימה והצטרף לסיעת התנועה. הוא הוצב במקום השמיני ברשימת התנועה לכנסת ולא נבחר לכנסת ה-19. בינואר 2019 הודיע על הצטרפותו למפלגת מרצ.

== חיים אישיים ==
מולה הוא תושב ראשון לציון, נשוי ואב לארבעה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.jewishagency.org/JewishAgency/Hebrew/Home/About/Board+of+Governors/Members+of+the+BOG/MollaH.htm שלמה מולה], באתר הסוכנות היהודית
* [https://web.archive.org/web/20160305103041/http://www.actuali.co.il/חכ-שלמה-מולה-הממשלה-לא-סופרת-את-העסקים/ ריאיון עם ח"כ שלמה מולה], באתר "אקטואלי", 12 בדצמבר 2011
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קדימה
קטגוריה:פעילי מרצ
קטגוריה:פעילי עלייה
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם התנועה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:בוגרי מרכז חינוך ליאו באק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השמונה עשרה
קטגוריה:פעילי ישראל בעליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
כתובת (מען)

[[גלויה מברמודה, 1907, עם הסבר מודפס: "יש לכתוב את הכתובת על צד זה" וכתובת שנרשמה על גביה בכתב יד]]
כתובת (הנקראת גם "מען"), היא מקום מושבו של אדם או של גוף כלשהו. בדרך כלל הכתובת היא המקום בו מתגורר אדם או בה נמצאים משרדי החברה או הארגון, ויהיה זה המקום אליו שולחים מכתבים ודברי דואר אחרים, אלא אם כן מבקש האדם לשלוח אותם לכתובת אחרת. 

הכתובת כוללת שם יישוב, שם רחוב ומספר בית. בעת מילוי טפסים בגופים, בחברות ובמוסדות שונים, נדרש אדם למסור בנוסף לכתובת מגוריו גם כתובת למשלוח מכתבים. כתובת זו יכולה להיות גם תא דואר בסניף דואר.

בישראל, הכתובת מהווה אחד מסממני הזיהוי של אדם, כפי שהם רשומים במרשם האוכלוסין במשרד הפנים, והיא מופיעה בתעודת הזהות שלו. על כן אדם מחויב להודיע למשרד הפנים על עדכון כתובתו בתוך 30 יום. בישראל, לכל אדם הזכות לקבל את כתובתו הרשומה של אדם אחר הרשום בלשכת מרשם האוכלוסין.

==חוק עדכון הכתובת==
על פי חוק זה יכול תושב ישראל למסור למרשם האוכלוסין כתובת לצורך קבלת דואר, בנפרד מכתובתו הרשומה במרשם. במידה ושינה אדם את כתובת הדואר שלו עליו להודיע על כך למשרד הפנים בתוך 30 יום. על פי חוק זה מוטלת החובה על כמה רשויות - משרד הרישוי, רשות המיסים, המוסד לביטוח לאומי העיריות והמועצות המקומיות - להתעדכן בכתובת הדואר החדשה. אם שלחו לאדם מכתב לכתובתו הישנה, לאחר 50 יום יכול אותו אדם לטעון כי לא נשלח אליו המכתב.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.knesset.gov.il/review/data/heb/law/kns5_population.pdf חוק מרשם האוכלוסין], באתר הכנסת
* 

קטגוריה:דואר
קטגוריה:אמצעי זיהוי
קטגוריה:תשתיות דואר
מקס וייס

מישקה (מקס) וייס (בהונגרית: Weiss Miksa; בגרמנית: Max Weiss; 21 ביולי 1857 – 14 במרץ 1927), היה שחמטאי יהודי-הונגרי. דורג שלישי בעולם בשנת 1887, ובין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1885 ל-1895.

נולד בסרד. שחמט למד בגיל 12, עבר לווינה שם למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה, ולאחר מכן לימד נושאים אלו. 
בשנת 1905, שנים מספר לאחר פרישתו מתחרויות שחמט בינלאומיות, הועסק וייס על ידי בנק רוטשילד בווינה.

== הישגים ==
* 1880, גרץ - מקום ראשון משותף עם אדולף שוורץ ויוהנס פון מינקויץ'.
* 1882, וינה - מקום עשירי. זכה בשני ניצחונות מול יוהנס צוקרטורט וסיים בתיקו משחק מול אלוף העולם המכהן וילהלם שטייניץ
* 1883, נירנברג - מקום עשירי.
* 1885, המבורג - מקום שני משותף עם ברטולד אינגליש וזיגברט טאראש
* 1887, פרנקפורט - מקום 2-3 משותף עם ג'וזף הנרי בלקברן
* 1888, ברדפורד - מקום שישי משותף עם בלקברן 
* 1889, ניו-יורק - מקום ראשון משותף עם מיכאל צ'יגורין לפני איזידור גונסברג ובלקברן. תוצאה זו זיכתה אותו בפרס כספי של 875 דולר. 
* 1889, ברסלאו - מקום שלישי.
* 1890, וינה - מקום ראשון, לפני אינגליש ויוהאן באואר
* 1895, וינה - מקום ראשון משותף עם קרל שלכטר

וייס פרש מהזירה הבינלאומית לאחר התחרות בניו יורק, הגם ששיחק עדיין במספר תחרויות בווינה. בשנת 1895 הוא ניצח את גאורג מרקו בדו-קרב +5 -1 =1 (חמישה ניצחונות, תיקו אחד והפסד אחד).

== דוגמאות מתוך משחקיו ==
=== לבן: ג'וזף הנרי בלקברן- מקס וייס ניו יורק 1889===

במשחק זה הדגים וויס טכניקה טובה בסיום הרצים וזכה בצורה מרשימה<ref></ref>.

=== לבן: מקס וייס - ג'וזף הנרי בלקברן ניו יורק 1889===

גם המשחק השני בין השניים באותה תחרות הגיע לסיום רגלים ורצים, אלא שהפעם בלקברן שיחק היטב וזכה בסיום<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S141593000000111000000000033110100 מידע כללי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1857
קטגוריה:נפטרים ב-1927
יקב דלתון

יקב דלתון הוא יקב הממוקם בפארק תעשיות רמת דלתון, ליד המושב דלתון.

== היסטוריה ==
היקב הוקם כיקב בוטיק משפחתי על ידי ארמונד ממן, חקלאי ממושב כרם בן זמרה. בשנת 1995 הוא הקים שותפות עם מתי הרוני מבריטניה ובשנת 1999 היקב עבר למבנה חדש בפארק תעשיות רמת דלתון. הענבים המשמשים להפקת היינות של היקב מקורם בכרמי הסביבה. עם הקמת היקב, הייננים היו ארקדי פפקיאן והיינן האוסטרלי ג'ון ווארנצ'ק.

ביולי 2000 נחנך בצמוד ליקב מרכז מבקרים. במרץ 2006, נחנך מרכז מבקרים משודרג בהשקעה כוללת של כמיליון שקל, הכולל אולם טעימות יין ואולם אירועים ל-150 איש.

ייננית היקב בין 2002 עד 2015 הייתה נעמה סורקין. מאז 2016 יינן היקב הוא גיא אשל. יועץ היקב הוא ג'ון וורנטשק. היקב שיווק בשנת 2011 מיליון בקבוקים ובשנת 2019 כ-1.3 מיליון בקבוקים.


{| align="right" style="text-align: center;"
| <gallery widths="200" heights="180" perrow="2">
קובץ:Dalton Winery old logo.png|סמלילו הקודם של היקב
קובץ:Dalton Winery eng old logo.png|סמליל קודם של היקב – גרסה אנגלית לשיווק בחו"ל
</gallery>
|}



== היינות ==
יינות דלתון מתחלקים לארבע סדרות: סדרת רזרב, סדרת דלתון, סדרת הבלנדים עלמה וסדרת כנען. תפוקת הייצור הנוכחית היא כמיליון וחצי בקבוקים לשנה. היקב מייצר יינות מהסוגים הבאים: קברנה סוביניון, מרלו, סוביניון בלאן, שיראז, סמיון, זינפנדל, ויונייה, פינו גרי, פטיט סירה, מוסקט ושרדונה, וגם יינות מכרם יחידני (Single Vinyard) בעלי טרואר ייחודי.

בציר הענבים ביקבי דלתון נערך לקראת החודשים החמים – יולי־אוגוסט. היקב הישראלי מתמקד בשיווק היינות לכל רחבי הארץ ומייצא כ-25% מתוצרתו לרחבי העולם.

=== שנת שמיטה ===
בשנת ה'תשע"ה נכנס היקב לשנת שמיטה, במהלכה 50% מהכרמים הושמטו, וה-50% הנותרים התבססו על היתר מכירה של הרבנות הראשית לישראל.

== לקריאה נוספת ==
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

דלתון
קטגוריה:דלתון
שקע הבזלת של דלתון

שקע הבזלת של דלתון הוא מאר, שקע גאולוגי, המצוי ליד מאגר המים דלתון, דרומית למושב דלתון במזרח הגליל העליון.

== היסטוריה גאולוגית ==

מצפון להרי צפת הייתה רמה הררית שעברה תהליכי סחיפה ממושכים ועליה זרמה בזלת שמקורה בהרי געש כבויים: הר אדמון, הר דלתון והר יוחנן. רמה זו נקטעה על ידי העתק שנוצר בנחל חצור (א-ריחניה). קיטוע זה השקיע את חלקה הצפוני של הרמה (רמת עלמה, כפי שהיא מוכרת היום) בכ-100 מטרים לעומת רמת דלתון.
שקע הבזלת של דלתון

מאר נוצרת כאשר מגמה לוהטת זורמת באה במגע עם מי תהום והחום העז הופך את המים לקיטור דחוס, בשלב מסוים גורם לחץ הקיטור הדחוס להתפוצצות היוצרת לוע משני. 

שקע דלתון תחום בסוללה של סלעי בזלת. בין סלעי הבזלת מצויים גם סלעי גיר ו"כדורי אליהו". סלעי גיר אינם נמצאים בסביבת השקע, וההערכה היא כי הפיצוץ שיצר את המאר קרע סלעים מקירות הדיאטרם שמתחת למאר והעיף אותם יחד עם החומר הגעשי מבעד ללוע שנוצר.

==גלריה==
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="4">
קובץ:Dalton Maar.JPG| שקע הבזלת של דלתון, מבט מדרום לצפון, דצמבר 2010
קובץ:שקע הבזלת של דלתון אפריל 2017.jpg|שקע הבזלת של דלתון, אפריל 2017
</gallery>
|}

== לקריאה נוספת ==

*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: גאולוגיה
קטגוריה:הגליל העליון
קטגוריה:שקעים
קטגוריה:דלתון
רודולף קארושק

רודולף קארושק (בהונגרית: Charousek Rezső Rudolf; מבטאים קרושק 19 בספטמבר 1873 – 18 באפריל 1900) היה שחמטאי יהודי-הונגרי. לשיא יכולתו הגיע בשנת 1897 כאשר היה מדורג רביעי בעולם. קארושק דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1894 ל-1898.

== ביוגרפיה ==
קארושק היה שחקן מבריק, אך הקריירה שלו הייתה קצרה ביותר, עם מותו בגיל 27 משחפת. ראובן פיין תיאר אותו כג'ון קיטס של השחמט.

קארושק גילה את השחמט בהיותו תלמיד משפטים. התלהבותו מהמשחק הייתה כה רבה שהביאה אותו להפסקת לימודיו ולהפיכה לשחמטאי מקצוען. הוא קשר קשרי ידידות עם השחמטאי והמהנדס ההונגרי גזה מארוצי, עמו שיחק לעיתים קרובות. קארושק היה כה עני, שלא יכול היה לקנות עותק מספר הפתיחות של פול רודולף פון בילגייר, ולכן העתיק אותו בספרייה הציבורית. סובל מתת-תזונה, לקה קארושק בשחפת.

קארושק השתתף בתחרות הראשונה שאורגנה בהונגריה בשחמט בהתכתבות ושהתקיימה בשנת 1893. הוא חלק את המקום הראשון עם מרוצ'י. לאחר הצלחות ראשונות בבודפשט קיבל קארושק הזמנות לתחרות בינלאומיות.

קארושק היה אחד השחקנים הבודדים עם תוצאה חיובית מול עמנואל לסקר; הוא ניצח את אלוף העולם בתחרות נירנברג בשנת 1896. לסקר התרשם עמוקות מהמשחק ואמר "עלי יהיה להתמודד על אליפות העולם עם קארושק בעתיד". באביב אותה שנה חלק מקום ראשון עם מיכאל צ'יגורין בתחרות היובל של בודפשט, אך הפסיד בדו-קרב לקביעת המנצח. איגוד השחמט של ברלין ארגן תחרות לכבוד 70 שנים למועדון. קארושק זכה בתחרות זו, ובפרס של 2,000 גולדמארק. בתחרות קלן 1898 זכה במקום שני משותף ולאחר מכן ניצח בתחרות ארבעת האמנים בבודפשט לפני מרוצ'י.

הסופר הצ'כי גוסטב מירינק כיבד את קארושק (לאחר מותו) בספרו הידוע ביותר הגולם בכך שהעניק לאחד מהגיבורים - סטודנט לרפואה ושחמטאי את השם אינוסנט קארושק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* טים הרדינג, [http://www.chesscafe.com/text/kibitz08.txt תיאור מפורט של תחרות נירנברג 1896], chesscafe.com
* [http://www.wtharvey.com/char.html מסעים יפים שבוצעו על ידי קארושק], wtharvey.com

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים הונגרים
קטגוריה:נפטרים משחפת
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1873
קטגוריה:נפטרים ב-1900
בית הכנסת העתיק במירון

חזית בית הכנסת במירון, לפני שנת 1899
בית הכנסת כפי שצויר בשנת [[1875 על ידי משלחת של סקר ארץ ישראל המערבית בראשות קלוד קונדר]]
בית הכנסת העתיק במירון מצוי על גבעה בסמוך לקבר רבי שמעון בר יוחאי ומירון הקדומה, ובסמוך למושב מירון.

אתר בית הכנסת נסקר במסגרת סקר ארץ ישראל המערבית שהתקיים בשנת 1875 על ידי משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל בראשות קלוד קונדר. החפירה הראשונה באתר נערכה בשנת 1905 על ידי היינריך קוהל וקרל וטצינגר במסגרת הסקר המקיף שלהם על בתי הכנסת בגליל.

==תולדות היישוב==
היישוב קיים מימי בית שני. לדעת החופר מאירס, המקום ננטש בשנת 360. לאחר נטישתו שימש המבנה כנקודת תצפית ליישוב שהתקיים במקום בימי הביניים.

את הקמת בית הכנסת ייחסו יהודים מימי הביניים לרבי שמעון בר יוחאי. הבניין עורר התפעלות של תיירים ונוסעים שביקרו בארץ ישראל, ומוזכר ברשימותיהם של מספר נוסעים מתקופה זו.

לאחר החפירות שבוצעו במקום חוזק המשקוף בתבניות מתכת.

==תיאורו של בית הכנסת==
המבנה, באורך 27 מטרים וברוחב 13.5 מטרים, נחצב בתוך ההר. הקיר הצפוני של בית הכנסת הוא חצוב וניכר כי הגיע לגובה של המבנה. בתשתית של המבנה יש בליטות שהיו בסיס לאדני העמודים אשר החזיקו את גג בית הכנסת. בית הכנסת מכוון לירושלים, והוא המבנה הארוך מסוגו שנמצא בארץ עד כה. מקירותיו שרד בעיקר הקיר הדרומי, שבו 3 פתחים: פתח מרכזי, עם המשקוף הסדוק, ופתח נוסף, אשר שוחזר. בבית הכנסת המשקופים וכן הכרכובים מעליהם אינם מעוטרים בתבליטים. צבי אילן סבור כי זו תוצאה של מגמה לא להגזים בקישוט בית הכנסת ולא עדות למצבם הכלכלי של תושבי המקום, אשר השקיעו רבות בבניה של בית הכנסת. ארון הקודש היה כנראה ליד הפתח הראשי, ולא נמצאו לו שרידים.

הקמת בית הכנסת תוך השקעת מאמץ גדול בחציבת מבנה בשטח גדול יחסית מעידה על החשיבות הרבה שהעניקו תושבי מירון הקדומה לבית הכנסת

==האגדה אודות המשקוף==
ייחודו של בית הכנסת הוא באגדה כי אם משקופו ייפול- אות הוא לבואו הקרוב של משיח בן דוד. צבי אילן מייחס את האגדה ליהודים שביקרו במקום בימי הביניים.

== לקריאה נוספת ==
* צבי אילן, בתי כנסת קדומים בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991, עמ' 39–40
* דותן גורן, "רבות נפלאתי על הבניין ההוא", עת־מול, 225, יד יצחק בן-צבי, אוקטובר 2012, עמ' 6–9

==קישורים חיצוניים==

[https://youtu.be/LNSWmI85FiI?si=OqVunSFnvFr9Sa8W בית הכנסת העתיק במירון- שרידי בית כנסת עתיק בן אלפיים שנה שנבנה על ידי רבי שמעון בר יוחאי - רשב"י]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי כנסת שעומדים בחורבנם
מירון
קטגוריה:מירון: מבנים
קטגוריה:הגליל העליון: אתרים ארכאולוגיים
אתר הנופש יוניברסל אורלנדו

אתר הנופש יוניברסל אורלנדו (באנגלית: Universal Orlando Resort) הוא קומפלקס בידור ונופש הממוקם באורלנדו, פלורידה, ארצות הברית. המתחם מנוהל על ידי NBCUniversal, חברת בת של Comcast דרך השלוחה "יוניברסל יעדים וחוויות" (Universal Destinations & Experiences) ונפתח ב-7 ביוני 1990. המתחם הוא הגדול ביותר שקיים בבעלות יוניברסל ברחבי העולם כאשר הוא במקום השני באורלנדו אחרי וולט דיסני וורלד ריזורט, שגדול ממנו פי יותר מ-50. שטח האתר מתפרש על פני 2,190 דונם ומכיל 2 פארקי שעשועים, פארק מים, מתחם קניות והסעדה ו-8 מלונות.

==היסטוריה==
לאחר פתיחת הפארק אולפני יוניברסל פלורידה ב-7 ביוני 1990, חברת יוניברסל הקימה מיזם משותף עם "קבוצת בלאקסטון" (חברת השקעות) והחלה לתכנן הרחבה עתידית שתהפוך את הפארק היחיד ליעד נופש רב-יומי. בסוף שנת 1995 החלה בניית הפארק החדש איי ההרפתקאות. איי ההרפתקאות של יוניברסל נפתח לציבור ב-28 במאי 1999 והציג 6 אזורי נושא. הפארק זכה לפופולריות בינונית וכתוצאה מכך, מספר אטרקציות נסגרו מוקדם אחר כך.

ביחד עם הפארק החדש, זמן קצר אחר כך נפתחה גרסה פלורידנית של טיילת העיר (CityWalk) מאולפני יוניברסל הוליווד. המלון הראשון באתר נפתח בספטמבר 1999 ונוהל בחלקו על ידי Loews Hotels.

שני הפארקים, טיילת העיר והמלון מותגו כ-"המפלט של אולפני יוניברסל" (Universal Studios Escape), אך זמן קצר אחר כך השם שונה במהירות ל"אתר הנופש יוניברסל אורלנדו" (Universal Orlando Resort).

בשנת 2011 "קבוצת בלאקסטון" מכרה את חלקה בפארק ל-NBCUniversal.

== טיילת העיר ==

נוף פנורמי של אתר הנופש.
טיילת העיר של יוניברסל (Universal CityWalk) הוא מתחם חנויות, מסעדות ומועדוני לילה, שנבנה בין הפארקים על שטח מגרשי החניה של פארק השעשועים אולפני יוניברסל פלורידה (בסמוך נבנו שני מבני מגרשי חנייה רב קומתיים). מתחם זה נבנה על מנת להתחרות במתחם דיסני ספרינגס הסמוך.

== אולפני יוניברסל פלורידה==

אולפני יוניברסל פלורידה נפתחו ב-7 ביוני 1990. פארק השעשועים מכיל אטרקציות, מתקנים אפלים ומופעים המבוססים על סרטי אולפני יוניברסל. בפארק שש "ארצות" בעלות תמות שונות: הוליווד, מרכז ההפקה, ניו יורק, סן פרנסיסקו/ אמיטי, אקספו ואזור הילדים (קידזון).

== איי ההרפתקאות==

130px
פארק השעשועים איי ההרפתקאות נפתח במאי 1999 בסמוך לפארק אולפני יוניברסל פלורידה. הפארק כולל שש "ארצות" הנקראות "איים" בעלות תמות שונות: נמל הכניסה, ארץ גיבורי העל של מארוול, לגונת המצוירים, פארק היורה, היבשת האבודה, מנחת סוס, ואזור המבוסס על סרטי הארי פוטר.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אורלנדו
מריו דל מונקו

מריו דל מונקו (באיטלקית: Mario del Monaco; 27 ביולי 1915, פירנצה - 16 באוקטובר 1982, מסטרה) היה זמר טנור איטלקי, שמעריציו ראו בו את אחד הטנורים הגדולים ביותר במאה ה-20.

==חייו==
===לימודי מוזיקה===
דל מונקו נולד למשפחה פלורנטינית מוזיקלית בת המעמד הגבוה. כילד למד נגינה בכינור אך גילה משיכה נלהבת לשירה. הוא סיים את קונסרבטוריון רוסיני בפזארו, שם הכיר את רנאטה טבאלדי ושר עמה לראשונה. בשנות החמישים נחשבו השניים לצמד אופראי ממדרגה ראשונה. מאסטרו רפאלי הכיר בכישרונו ועזר לו בראשית הקריירה. דל מונקו נשא לאישה את רינה פיליפיני בשנת 1941.

===קריירה===
דל מונקו החל בקריירה של זמר טנור אופראי ב-31 בדצמבר 1940, בתפקיד פינקרטון במאדאם באטרפליי בתיאטרון פוצ'יני במילאנו. בשנים הבאות התפרסם, תחילה באיטליה ובעקבותיה ברחבי העולם, בקולו החזק והמתכתי, קול טנור הרואי (ראו: סיווג קולות הטנור) לאמיתו (אם כי דל מונקו דבק בעיקר ברפרטואר האיטלקי), שהקנה לו מעמד בין כוכבי-העל של שנות החמישים, לצד ג'וזפה די סטפנו ופרנקו קורלי.
 
התפקיד שהיה לסמלו המסחרי של דל מונקו היה אותלו של ורדי. הוא שר אותו לראשונה בשנת 1950 והמשיך ללטש אותו לאורך כל שנות הקריירה שלו. נאמר עליו, שהופיע באופרה אותלו 427 פעמים, הישג ראוי לציון, אבל בספרה של אליזבטה רומניולי: Mario Del Monaco, Monumentum aere perennius, Azzali 2002 מונה המחברת רק 218 הופעות בתפקיד אותלו. הוא נקבר בתלבושת שעטה בתפקיד אותלו.

דל מונקו היה גבר יפה-תואר וחסון, בעל דרך ביטוי ייחודית וקול מצלצל, שהקנה לו את הכינוי "פר הנחושת ממילאנו", אך הוא היה גם מושא לביקורת, כמי שפרשנויותיו הווקאליות לוקות בבוטות וחוסר עידון. בשנת 1975 פרש דל מונקו מן הבימה.

==הקלטות וסרטי קולנוע==
מריו דל מונקו שר עם טבאלדי בשורה ארוכה של אופרות משל ורדי ופוצ'יני בהקלטות לחברת דקה. בחברה זו הקליט ב-1969 גם את "פדורה" של אומברטו ג'ורדאנו, מול מגדה אוליברו וטיטו גובי.
הוא הוכיח את יכולתו גם כשחקן מעולה והשתתף בסרטי קולנוע, שבעלילותיהם שובצו שירים המתאימים וקולו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20050831224313/http://www.mariodelmonaco.net/index3.html Mario Del Monaco, Hope Page, Official International Website] - "A non-profit website created in memory of the greatest dramatic tenor of the 20th Century."
</div>

קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:זמרים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1915
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1982
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
פדורה ברביירי

פדורה ברביירי (באיטלקית: Fedora Barbieri; 4 ביוני 1920 – 4 במרץ 2003) הייתה זמרת מצו-סופרן איטלקייה.
== חייה ==
ברביירי הופיעה לראשונה כזמרת באופן רשמי בפירנצה בשנת 1940, אך פרשה בשנת 1943 בשל נישואיה וחזרה להופיע בשנת 1945. היא הייתה בין הראשונים שחקרו וביצעו אופרות מוקדמות מאת מונטוורדי ופרגולזי. הופעתה הראשונה בלה סקאלה, שם נועדו לה הצלחותיה הגדולות ביותר, הייתה בשנת 1942 בסימפוניה התשיעית של בטהובן בניצוח ויקטור דה סאבאטה.
 
הופעתה הראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק הייתה ב-6 בנובמבר 1950 בתפקיד הנסיכה אבולי ב"דון קרלוס" של ורדי. בסך הכל הופיעה 96 פעמים ב-11 אופרות בבית האופרה הזה, וכן שרה את אבולי בהפקה המפורסמת של לוקינו ויסקונטי לאופרה של ורדי ליובל המאה של בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בשנת 1958. אף כי לא פרשה מעולם באופן רשמי, אפשר להגיד שפדורה ברביירי חדלה להופיע על הבימה בשנות ה-90, כך שהקריירה שלה היא אחת הארוכות ביותר בתולדות האופרה.

ברביירי נחשבת אומנם לשחקנית וזמרת מרשימה ביותר בזכותה היא, אך כיום היא זכורה בעיקר הודות להופעותיה הסדירות, על הבימה ומחוצה לה, עם מריה קאלאס בשנות ה-50 של המאה ה-20. רבות מהופעותיהן המשותפות (עם עוד שותפים קבועים כמו ג'וזפה די סטפנו, בוריס כריסטוף, טיטו גובי, רולנדו פאנראי וטוליו סראפין) הוקלטו בחברות פוניט צ'טרה (בעיקר "לה ג'וקונדה", 1952) ו-EMI. תפקידיה המפורסמים ביותר היו אמנריס באאידה, אזוצ'נה ב"איל טרובטורה", קוויקלי ב"פלסטאף", אבולי ב"דון קרלוס" ואולריקה ב"נשף המסיכות", כולן אופרות של ורדי. הרקוויאם של ורדי, שבו שרה עם הרווה נלי, די סטפאנו וצ'זארה סייפי, בניצוח ארטורו טוסקניני, הוקלט ויצא בחברת RCA.

אפשר לשמוע וגם לראות אותה בתפקיד מדלון בקלטת DVD של האופרה "אנדראה שנייה", עם פלאסידו דומינגו בתפקיד הראשי, שהוציאה "אגודת בל קאנטו".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרות מצו סופרן
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:ילידות 1920
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1920
קטגוריה:נפטרות ב-2003
קטגוריה:נפטרים ב-2003
אנטונינו ווטו

אנטונינו ווטו (באיטלקית: Antonino Votto; 30 באוקטובר 1896 - 9 בספטמבר 1985) היה מנצח אופרות איטלקי. ווטו הקליט מספר רב של אופרות עם לה סקאלה במילאנו במהלך שנות ה-50, כאשר חברת התקליטים EMI הפיקה את עיקר הקלטות האולפן שמריה קאלאס השתתפה בהן. האופרות שהקליט עם קאלאס כללו את "נשף המסיכות" של ורדי, "לה בוהם" של פוצ'יני, "לה סונאמבולה" של בליני ו"לה ג'וקונדה" של פונקיילי. 

ווטו היה אומנם מנצח מהימן, אך מבקרי מוזיקה גינו לא אחת את הקלטותיו בגין העדר חוסר-אמצעיות רגשי. ייתכן שמדובר בסיכון מקצועי הכרוך בעבודת אולפן, כיוון שרבים סבורים, שהקלטותיו החיות עם קאלאס, הכוללות את "נורמה" (דצמבר 1955, לה סקאלה) ו"לה סונאמבולה" (1957, קלן), הן מן הגרסאות המעולות ביותר של יצירות אלה שהונצחו ביום מן הימים על גבי תקליטים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1896
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1985
Blackwater Park

"Blackwater Park" הוא אלבומה החמישי של להקת אופת' וזהו האלבום הראשון של הלהקה שהופק על ידי סטיבן וילסון שתרם גם קולות רקע לאלבום. השיר "The Drapery Falls" יצא כסינגל כדי לקדם את האלבום. ב-2002 יצאה גרסה נוספת לאלבום, אשר כללה דיסק נוסף. הדיסק הנוסף כלל שני שירים ואת הקליפ של Harvest.

== השירים באלבום ==
<div style="direction: ltr;">
{|border=0
|-
|
#"The Leper Affinity" – 10:23
#"Bleak" – 9:16
#"Harvest" – 6:01
#"The Drapery Falls" – 10:54
#"Dirge for November" – 7:54
#"The Funeral Portrait" – 8:44
#"Patterns in the Ivy" – 1:53
#"Blackwater Park" – 12:08
|}
</div>

הרצועות שנוספו לאלבום בגרסה השנייה:
<div style="direction: ltr;">
{|border=0
|-
|
#"Still Day Beneath the Sun" – 4:34
#"Patterns in the Ivy II" – 4:12
#"Harvest" (קליפ)
|}
</div>

== משתתפים באלבום ==
*מיקאל אקרפלדט - שירה, גיטרה.
*פטר לינדגרן - גיטרה.
*מרטין מנדז - בס.
*מרטין לופז - תופים.
*סטיבן וילסון - קולות רקע (ב-"Bleak"), קלידים, וגיטרה.
*טרוויס סמית' - עיצוב עטיפת האלבום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אופת'
קטגוריה:אלבומים באנגלית
לנגד עיניים מערביות

לנגד עיניים מערביות הוא סרטו העלילתי הראשון אותו כתב, ביים והפיק יוסף פיצ'חדזה ויצא בשנת 1996. בסרט שיחקו השחקנים עזרא כפרי ואייל שכטר. הסרט, שאותו צילם שי גולדמן, צולם בשחור לבן.

הסרט מספר את סיפורו של בחור צעיר ממוצא רוסי התר אחר אביו שברח מכלא ביטחוני לאחר שהואשם בריגול לטובת ברית המועצות.

הסרט השתתף בפסטיבל ברלין וזכה בפרס האקומני ופרס וולג'ין.

==קישורים חיצוניים==

* [http://filmfund.org.il/?id=11&nom=1378 "לנגד עיניים מערביות"] באתר "קרן הקולנוע הישראלי"

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1996
לה קבניה

חפיר במבצר לה קבניה
לה קבניה, או בשמה המלא פורטלסה דה סן קרלוס דה לה קבניה (בספרדית: Fortaleza de San Carlos de la Cabaña) הוא מבצר בכניסה המזרחית לנמל הוואנה.

במהלך המאה ה-16 הקימו הספרדים שלושה מבצרים שנועדו להגן על הוואנה מפני התקפותיהם של שודדי ים ושל פריבטירים - קאסטיו דה לה ריאל פוארסה במרכז העיר, אל מורו, בצידו המזרחי של מפרץ הוואנה וסן סלוודור דה לה פונטה בצידו המערבי של המפרץ. ב-1762, במהלך מלחמת שבע השנים, הצליחו חיילי הצי המלכותי הבריטי להשתלט על מבצר אל מורו בדרך היבשה, ומכאן נסללה דרכם לכיבושן של הוואנה ושל קובה כולה. לאחר החזרתה של הוואנה לידי הספרדים ב-1763 הורה המלך קרלוס השלישי על הקמת מבצר נוסף, בסמוך לאל מורו. 

עם סיום בנייתה, ב-1774, הייתה לה קבניה המבצר הגדול ביותר ביבשת אמריקה. על פי אמונה מקובלת, קרלוס השלישי סבר כי יוכל לחזות במבצר בעזרת טלסקופ מארמונו שבמדריד. על החומות המבוצרות נבנו צריחים והוצבו תותחים, והן הוקפו בחפירים. מדי יום, ב-4:30 בבוקר וב-9 בערב, ירה אחד מתותחי המבצר, לציון פתיחתם של שערי הנמל וסגירתם.

המבצר שימש לא רק כבסיס צבאי, אלא גם כבית סוהר, במשך קרוב למאתיים שנה. בתקופת המאבק הקובני לעצמאות במאה ה-19, הועמדו רבים מהמורדים להורג מול כיתת יורים והוצאו להורג, בסמוך לחומה הדרום-מזרחית. בין האסירים שנכלאו בבית הסוהר היה גם חוסה מארטי, אבי האומה הקובני.

במהלך המהפכה הקובנית ב-1959, השתלט על המבצר צ'ה גווארה, וקבע בו את מפקדתו לתקופה של כחצי שנה. בתקופה זו, נערכו במבצר משפטי שדה והוצאות להורג של נאמניו של פולחנסיו בטיסטה ושל חברי "הלשכה לדיכוי הפעילות הקומוניסטית" במשטרה החשאית. לאחר מכן, שימש המבצר כאקדמיה צבאית.

ב-1991 שופץ המבצר, הוא נפתח לציבור הרחב, והוקם בו מוזיאון צבאי (Museo de Fotificaciones y Armas). במקום נערכות מעת לעת תערוכות שונות, ומדי ערב בשעה 21:00 יורים אנשים מצוות המוזיאון בתותח המוצב בו, כשהם מחופשים לחיילים ספרדים מהמאה ה-18, זכר לנוהג שהיה בעבר.

==קישורים חיצוניים==

<gallery>
תמונה:Chapel of the Cabaña fortress.jpg|החצר הפנימית
תמונה:Cabaña fortress.jpg|
תמונה:Cabanaramparts.jpg|
תמונה:Checabofc.jpg|חדר במבצר ששימש כמשרדו של צ'ה גווארה
</gallery>

קטגוריה:הוואנה: מבנים
קטגוריה:קובה: מבצרים
ג'ון טלבוט, הרוזן הראשון משרוסברי

ג'ון טלבוט, הרוזן הראשון משרוסברי
ג'ון טלבוט, הרוזן הראשון משרוסברי (באנגלית: John Talbot, 1st Earl of Shrewsbury; 1384/1390 – 17 ביולי 1453) היה מפקד צבא ואציל אנגלי.

==ביוגרפיה==
ג'ון טלבוט נולד בשנת 1384, למשפחת ברונים אנגלית ממוצא נורמנדי. מ-1404 עד 1413 שירת בוויילס נגד המורדים, ואחרי כן התמנה על ידי הנרי החמישי, מלך אנגליה לסגן מושל אירלנד - תפקיד שבו החזיק במשך חמש שנים.

מ-1420 עד 1424 שירת בצרפת והשתתף שם במספר קרבות, וב-1425 שב לתפקידו באירלנד לתקופה קצרה. ב-1427 שב לצרפת, השתתף במצור על אורליאן אך נפל בשבי ב-18 ביוני 1429 ושוחרר כעבור ארבע שנים תמורת שחרורו של אביר צרפתי משבי האנגלים.

ג'ון טלבוט נודע בתוקפנותו על מנת לשמור על נחלות אנגליה בצרפת, ובעקבות הצטיינותו בקרבות ובהתנגשויות קיבל את התואר רוזן שרוסברי, וטפורד ווקספורד. ב-1436 הוביל כוח צבאי קטן לניצחון על הצרפתים ליד העיר רואן שבנורמנדיה. ב-1437 עבר את הנהר סום ולחם בהצלחה נגד צבאו של פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה שחתם על הסכם שלום עם שארל השביעי, מלך צרפת שנתיים לפני כן. ב-1440 כבש את עיר הנמל ארפלר שבנורמנדיה, וב-1441 תקף את הצבא הצרפתי על הנהר סן מצפון לפריז. ב-1445 התמנה על ידי הנרי השישי, מלך אנגליה למושל צרפת, אך ב-1449 נלקח כבן ערובה על ידי הצרפתים ברואן. אחרי שנשבע שלא לשאת עוד נשק נגד מלך צרפת, שוחרר ושב לאנגליה.

ב-1452 נחת עם צבאו לחופי דוכסות אקוויטניה (כיום חבל אקיטן בדרום מערב צרפת), ובמהרה השתלט על כל שטחה של דוכסות זו. בעקבות אינפורמציה מוטעית בדבר נסיגת צבא צרפת, יצא עם צבאו כדי להסיר את המצור מעל העיר קאסטיון שעל הנהר דורדון, אך מצא עצמו שם בנחיתות מספרית לעומת צבא צרפת. הוא נהרג בקרב קאסטיון ב-17 ביולי 1453, יחד עם רבים מאנשיו. קרב זה, שבו השתמשו הצרפתים בארטילריה, הביא לסיומו של שלטון אנגליה באקוויטניה. היה זה גם הקרב האחרון של מלחמת מאה השנים.

טלבוט נישא בראשונה למוד נוויל (Maude Nevill), בתו ויורשתו של תומאס נוויל, ברון פרניוול החמישי. בזכותה הוא זומן לפרלמנט החל מ-1409. לשניים היו ארבעה ילדים: ליידי ג'ואן טלבוט, ג'ון טלבוט, הרוזן השני משרוסברי (1413–1460), כריסטופר טלבוט (1419 – 1443) ותומאס טלבוט. נוויל נפטרה ב-31 במאי 1422. ב-1425 נישא בשנית לליידי מרגרט ביצ'מפ, ולשניים היו שישה ילדים: ג'ון טלבוט (1426 – 1453), סר האמפרי טלבוט (לפני 1453 – 1492), ג'ואן טלבוט, ליידי אליזבת טלבוט (שנישאה לדוכס נורפוק), סר לואיס טלבוט וליידי אלינור טלבוט, שנישאה לתומאס באטלר והייתה לפילגשו של המלך אדוארד הרביעי.

במחזהו של ויליאם שייקספיר "הנרי השישי, חלק ראשון" מופיעה דמותו של טלבוט כסמל לאבירות האנגלית הישנה והמהוללת שזמנה עבר, והיא מפנה את מקומה לתככי החצר של מלחמות השושנים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנגלים
קטגוריה:אנשי צבא בריטים
קטגוריה:רוזני שרוסברי
קטגוריה:מלחמת מאה השנים: אישים
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:דמויות ביצירות שייקספיר
קטגוריה:ילידי 1384
קטגוריה:נפטרים ב-1453
חתולו של הנרי

חתולו של הנרי (באנגלית: Henry's Cat) היא סדרה מצוירת לילדים שהופקה בשנות ה-80 ושודרה בשידורים חוזרים רבים. הדמות הראשית בסדרה הייתה חתול צהוב ושמנמן שאוהב לאכול. שמו של החתול לא ידוע והוא תמיד נקרא "חתולו של הנרי" על שם בעליו. הנרי עצמו מעולם לא הופיע בסדרה. דמויות נוספות הן כריס הארנב, פנסי החזיר, מוסי העכבר, טד הצב, דניס הברווז, סמי החילזון ודאגלאס הכלב. לדמויות אין מדבבים והעלילה מועברת בידי מספר שגם מדבר בתור הדמויות.

לתוכנית הופקו 5 סדרות-פרקים. משך כל פרק בשתי סדרות הפרקים הראשונות הוא 5 דקות, ו-15 דקות בשלוש האחרונות.

== בישראל ==
בישראל שודרה הסדרה בשנות ה-90 בערוץ 2 הניסיוני ובערוץ הילדים. את שיר הפתיחה בעברית כתבו אבנר חודורוב וזיו סידי. הגרסה העברית לשיר כללה את השורה "הנרי, הנרי, הנרי, הנרי, איזה מין חתול אתה?" שגרמה לבלבול בקרב רבים מהצופים שסברו ששמו של החתול הוא הנרי.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סדרות הנפשה בריטיות
קטגוריה:חתולים בדיוניים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות לילדים
קטגוריה:ערוץ 2 הניסיוני: תוכניות וסדרות רכש
נשר הודי

נשר הודי (שם מדעי: Gyps indicus) הוא מין בסוג נשר. הנשר ההודי מקנן בצוקים ובעצים בהרים בפקיסטן ובהודו.

ראשו של הנשר ההודי קירח, כנפיו רחבות מאוד ולו זנב קצר. משקלו 5.5 עד 6.3 ק"ג. הנשר ההודי, בדומה לנשרים אחרים, ניזון מנבלות. הוא מטיל ביצה אחת בכל תטולה.

== שימור ==
נשר זה ונשר בנגלי סבלו מירידה של 97–99 אחוז מאוכלוסייתם. בין השנים 2000–2007 שיעור הירידה באוכלוסיות של נשר זה ונשר צר-מקור היה 16 אחוז. הגורם לכך זוהה כהרעלה משנית שמקורה בתרופה בשם וולטרן. תרופה זו מקלה על כאבי פרקים וניתנת לבהמות עבודה (בעיקר מיני בקר) כדי להאריך את משך תפקודן. אולם השפעתה על נשרים, האוכלים את פגרי הבהמות האלו, היא קטלנית. 

תוכניות רבייה עבור מין זה עשויות לעזור לו להתאושש וכן להשיב פרטים לטבע. בתחילת 2014 הודיעה תוכנית הצלת הנשרים מהכחדה כי היא מצפה לשחרר נשרים שגודלו בשבי לטבע עד 2016. שני נשרים ממין זה שוחררו ביוני 2016 ממרכז הרבייה גטאיו.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קן נשרים הודים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יובאני אנטוניו סקופולי
קטגוריה:נשר
קטגוריה:ההימלאיה: בעלי חיים
קטגוריה:פקיסטן: עופות
קטגוריה:נפאל: עופות
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1786
פרנסיסקו אנטוניו גרסיה קרסקו

פרנסיסקו אנטוניו גרסיה קרסקו
פרנסיסקו אנטוניו גרסיה קרסקו (García Carrasco; 15 בדצמבר 1742, סאוטה, ספרד - 10 באוגוסט 1813, לימה, מלכות המשנה של פרו) היה איש צבא ספרדי ומושלה האחרון של צ'ילה לפני פרוץ המרד באזור.

גרסיה קרסקו נולד לאנטוניו גרסיה קרסקו ולרוסה דיאס (Díaz), בעיר סאוטה שבמרוקו הספרדית. בגיל 15 החל את שירותו הצבאי. בשנת 1795 הוצב בעולם החדש, בבואנוס איירס ונטל חלק בביצורה של העיר מונטווידאו הודות להשכלתו בהנדסה צבאית. שנה לאחר מכן הועבר לצ'ילה ושרת בדרגת טניינטה קורונל בביקורת על המטבעה של סנטיאגו ובבחינת אפשרויות לשיפורים בהגנת ולפראיסו. מעט לאחר מכן נתמנה למושלה הזמני של ולפראיסו.

בשנת 1806 נתמנה למושלה הזמני של האינטנדנסיה של קונספסיון ובשנת 1808, עם מותו של המושל לואיס מוניוס דה גוסמאן (Luis Muñoz de Guzmán), התמנה למושלה הזמני של צ'ילה, מינוי אשר אושרר והפך לקבוע בצו מלכותי משנת 1909. עיתוי מינויו כפה עליו להתמודד עם משבר המלוכה הספרדית ותוך כשנתיים איבד את הסמכות שהופקדה בידיו וביוני 1810 הדיחה אותו האודיינסייה המלכותית של צ'ילה. סייעו לזאת קשריו על חואן מרטינס דה רוסאס, ממובילי המאבק לעצמאות צ'ילה, מעורבותו בפרשת הסקורפיון ומאסרם השרירותי של שלושה מבני האליטה בעוון קידום רעיונות של התנתקות מספרד.

לאחר התפטרותו ירש את מקומו בנשיא האודיינסייה המלכותית של צ'ילה הקריאולי הקשיש מתאו דה טורו סמברנו. גרסיה קרסקו נשאר בצ'ילה לתקופת מה אולם עם התגברות כוחה של תנועת העצמאות במהלך שנת 1811, ולאחר שהושם במעצר למשך מספר ימים בחשד למעורבותו במרד פיגרואה, עזב את צ'ילה ועבר להתגורר בלימה, בירות מלכות המשנה של פרו, שם נפטר בשנת 1813.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.quepasa.cl/medio/articulo/0,0,38035857_172985953_184648734,00.html פרנסיסקו אנטוניו גרסיה קרסקו] - ביוגרפיה באתר [https://web.archive.org/web/20071117121101/http://www.latercera.cl/lt4/portada/0,4427,3255_5658,00.html La Trecera]

קטגוריה:פוליטיקאים צ'יליאנים
קטגוריה:מלחמות העצמאות של אמריקה הלטינית
קטגוריה:ילידי 1742
קטגוריה:נפטרים ב-1813
עד הקצה

עד הקצה הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה ברגר, שפורסם ב-4 באפריל 2000 בהפקתו המוזיקלית של עופר מאירי, שהיה מעורב גם בעיבודים.<ref></ref> האלבום, שנחשב ל"פורץ דרך" בקריירה של ברגר, זכה להצלחה אדירה והפך תוך זמן קצר לאלבום זהב. עד היום נמכרו למעלה מ-80,000 עותקים.

האלבום כולל עשרה שירים, שרובם הפכו ללהיטים, בהם "לומדת לעוף", "בומביי", "עד הקצה", "יש בזה טעם" (חידוש לשירה של יעל לוי "לא בוכה"), "אהבה" ו"בוכה לך". בכתיבתו נטלו חלק ורד קלפטר, מאיר גולדברג, אפרת זילברשץ וברגר עצמה.

האלבום זכה להכרה רבה וזיכה את ברגר בתוארים "זמרת השנה" ו"אלבום השנה" בטקס תמוז ו"זמרת השנה" ברשת ג' באותה שנה. ורד קלפטר זכתה בתואר "מלחין השנה" בטקס תמוז בזכות עבודתה על האלבום.

== רשימת רצועות ==

== אמנים משתתפים ==
* דנה ברגר – שירה, מעבדת
* עופר מאירי – מפיק מוזיקלי, מעבד, תכנותים, קלידים, סמפלרים
* ניר צדקיהו – תופים
* זיו הרפז – בס
* אבי סינגולדה – גיטרות
* אמיר בן עמי – גיטרות
* זוהר פרסקו – כלי הקשה
* ירון גוטפריד – עיבוד ותיזמור כלי מיתר
* יהודה עדר – ייעוץ אמנותי

== וידאו קליפים ==
* "בומביי" (הנפשה: איל B)
* "עד הקצה" (בהופעה מתוך "הראשון בבידור")
* "לומדת לעוף" (בהופעה מתוך "פרפר לילה")
* "יש בזה טעם" (בהופעה)

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2000
קטגוריה:אלבומי דנה ברגר
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
קווין מק'קיד

קווין מק'קיד (באנגלית: Kevin McKidd; נולד ב-9 באוגוסט 1973) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון סקוטי. תפקידיו המוכרים ביותר הם לוקיוס וורנוס בסדרה "רומא", וד"ר אואן האנט בסדרה "האנטומיה של גריי".

== ביוגרפיה ==
מק'קיד נולד בעיירה אלגין שבצפון סקוטלנד למשפחה נוצרית. הוא החל בלימודי הנדסה באוניברסיטת אדינבורו, אך נשר מלימודיו בתום השנה הראשונה, ועבר ללמוד דרמה בקווין מרגרט קולג', אף הוא באדינבורו. הוא השתתף במופעי תיאטרון של הקולג', וב-1994 השתתף במחזה בתיאטרון בבעלותו של רוברט קרלייל.

== קריירה ==
התפקיד הראשון שקיבל היה בסדרת הטלוויזיה "האב טד" (1996), בה גילם כומר באחד הפרקים. כבר באותה שנה קיבל לראשונה גם תפקיד משמעותי יותר, בסרט הקולנוע "טריינספוטינג", בו גילם את דמותו של טומי מקנזי, לצידו של קרלייל.

תפקידים קולנועיים חשובים נוספים שגילם מק'קיד כוללים את דמויותיהם של ליאו ב"חדרי שינה" (1998), טוראי קופר ב"צבא הכלבים" (2002) ופרנקי ב"16 שנים של אלכוהול" (2003). כן גילם תפקידים משניים בסרטו של רידלי סקוט, "ממלכת גן עדן" (2005) וב"מקור הרוע" (2007). הופעתו המשמעותית ביותר על מסך הטלוויזיה הייתה בסדרת הטלוויזיה "רומא" (2007-2005), בה גילם את דמותו של איש הצבא לוקיוס וורנוס. בנוסף מגלם מק'קיד את דמותו של מנתח הטראומה אואן האנט בסדרת הטלוויזיה "האנטומיה של גריי", וכמו כן שיחק גם ב"פרסי ג'קסון וגנב הברק", בו גילם את פוסידון אל הים. שיחק גם בארוס עליה בתור החתן אלכוהול" הקנה לו מועמדות לפרס הקולנוע העצמאי הבריטי ולפרס BAFTA הסקוטי בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. על משחקו בסרט הטלוויזיה "Gunpowder, Treason & Plot" זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל ביאריץ. בשנת 2008 שיחק בסרט "ארוס עליה" לצד השחקן פטריק דמפסי.

בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין.

== חיים אישיים ==
בשנים 1999–2017 היה מק'קיד נשוי לג'יין פרקר ולהם שני ילדים. בינואר 2018 התחתן מק'קיד בשנית לשפית האמריקאית-יהודיה אריאל גולדראת', ולהם בן שנולד ב-2018 ובת שנולדה ב-2019. ביוני 2023 התגרשו.

ב-2015 התאזרחו מק'קיד ומשפחתו כאמריקאים, בנוסף לאזרחות הבריטית שלו מלידה.

==פילמוגרפיה נבחרת==
* טריינספוטינג (1995)
* טונגלנד (1996)
* חדרי שינה (1998)
* טופסי טרווי (1999)
* אנה קארנינה (2000)
* רוקט פוסט (2002)
* צבא הכלבים (2002)
* 16 שנים של אלכוהול (2003)
* לילה ויום (2004)
* האנטומיה של גריי (2005)
* ממלכת גן עדן (2005)
* הלגיון האחרון (2007)
* מקור הרוע (2007)
* ארוס עליה (2008)
* פרסי ג'קסון וגנב הברק (2010)
* בונראקו (2010)
* אמיצה (2012)
*ליגת הצדק: פרדוקס פלאשפוינט (2013) - דיבוב 
* אין כמו בגיהנום (2015)
* קדחת הצבעונים (2017)
* טריינספוטינג 2 (2017)

=== טלוויזיה ===

* שש-ארבע (2023)

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.hbo.com/rome/cast/actor/season2/kevin_mckidd_v2.html קווין מק'קיד] באתר "רומא"
* דודי כספי, לוס אנג'לס, [http://www.israelhayom.co.il/article/356825 "בנות 13 מגלות את הסדרה"], באתר ישראל היום, 15 בפברואר 2016

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סקוטים
קטגוריה:שחקני תיאטרון סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1973
כרמן מליס

כרמן מליס (באיטלקית: Carmen Melis, 1885, קאליארי - 19 בדצמבר 1967, לונגונה אל סגרינו) הייתה זמרת סופרן איטלקייה ומורה.

== חייה ==
מליס הייתה תלמידה של אנטוניו קוטוני והופיעה לראשונה ב"איריס" של מסקאני בתיאטרו קוצ'ה בנובארה, בגיל 20. לאחר זמן קצר החלה לשיר במאדאם באטרפליי, טוסקה ולה בוהם. התאמתה לתפקידי פוצ'יני משכה אליה את תשומת לבו של המלחין עצמו, שלימד אותה באופן אישי את תפקיד מיני באופרה "הנערה מן המערב", תפקיד ששרה בשנת 1911 בבוסטון. בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, בשנת 1913, שרה ב"ליצנים" של רוג'רו לאונקוואלו מול אנריקו קארוזו וב-1917 הופיעה לראשונה בלה סקאלה ב-Il macigno של ויקטור דה סאבאטה. מעל לכל נודעה כסופרן וריזמו, ומן השחקניות המזמרות המעניינות ביותר בראשית המאה ה-20. 

בסביבות 1935 סיימה את קריירת השירה שלה והקדישה את כל זמנה להוראה. היא השפיעה רבות על תלמידתה רנאטה טבאלדי, שאמרה פעם על מליס, "כל מה שהייתי צריכה ללמוד לבימה, למדתי ממנה."

==הקלטות==
* הקלטות של מליס נדירות, אומנם, אבל הקלטה משנת 1929 של "טוסקה" המלאה, מלה סקאלה עם פיירו פאולי ואפולו גרנפורטה, בניצוח קארלו סאבאינו, מצויה על גבי תקליטור, VAI AUDIO 1076-2.
* "התלמידה והמורה" הוא שמו של תקליטור המכיל אריות בביצוע מליס וטבאלדי, בחברה הרוסית פונו אנטרפרייז FONO 1056

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידות 1885
קטגוריה:זמרי סופרן
קטגוריה:זמרות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:נפטרות ב-1967
רפיק ידידיה

רפיק ידידיה (במקור תמיר קמחי; נולד ב־4 בדצמבר 1967 בבאר שבע) הוא איש תקשורת ישראלי ומנחה סדנאות מדיטציה.

==תקשורת==
תמיר קמחי התחיל את דרכו הרדיופונית בגלי צה"ל שם היה מפיק, שדר ועורך מוזיקלי. פרויקט הסיום של שירותו הצבאי היה "מצעד העשור" (1989) שסיכם את להיטי שנות השמונים ושודר במקביל בשידורי ערוץ 2 הניסיוני.

בטלוויזיה הגיש ידידיה עם יעל אלמוג ורוית פררה את מגזין הנוער "תוססס" (הערוץ הראשון, 1989–1991). עם קום מערך השידור של הכבלים הצטרף ידידיה לחברת תבל והגיש את תוכנית התרבות "מטרונום" (1990–1991) בערוץ 3, את מגזין המדע "טלסקופ" בערוץ 8 ואת תוכנית הלייט נייט הראשונה בישראל "36 בלילה", שהגיש ממיטתו.

בשנת 1996 צילם את סדרת המסעות "חוצה ישראל" ואחריה את "אופטימיות קוסמית" (1999). שתי הסדרות שודרו בערוץ 2 "רשת". סדרת המסעות האחרונה שלו, "הדיבר האחד עשר" (2004), שודרה בערוץ 10 וזכתה לאחוזי צפייה בודדים.

בבחירות לכנסת החמש עשרה (1999) ידידיה צילם, ביים וערך את קמפיין הבחירות של מפלגת "עלה ירוק" ואף הוצב במקום הרביעי ברשימתה לכנסת.

==רוחניות==
בשנת 1995 נסע ידידיה להודו לאשראם של המורה הרוחני אושו בפונה. הוא נשאר שם שנתיים, החליף את שמו מתמיר קמחי לרפיק והתחתן עם חברתו חן בטקס הודי צבעוני שצולם לסדרה "אופטימיות קוסמית".

ידידיה למד הנחיית מדיטציות וחזר לארץ בשנת 1999 והתחיל להגיש סדנאות. ספרו "להזדיין בסבלנות" יצא בהוצאת בבל בשנת 2000. אתר האינטרנט שהקים – ובפרט, הפורומים שבו – יצרו קהילה של חובבי אושו צעירים, שמתוכה עלו בשנת 2002 להחיות את ההיאחזות המבודדת "שיטים" שבערבה. הם קראו למקום "אשרם במדבר" והתחילו להגיש שם סדנאות ופסטיבלים. במקום זה יצר ידידיה את הפסטיבלים "זורבה הבודהה", "שאקטי", "כנס הטנטרה", "פשוט" ועוד. החל משנת 2017 הנהלת המקום עברה במלואה בחזרה לקיבוץ סמר, ושמו חזר להיות שיטים.

בשנת 2004, בעקבות פרידה מבת זוגו, עזב את האשרם והקים את "מרכז אומ" - מרכז רוחני במלון בית אורן שבכרמל, לימים מלון "סלינה מנטור".

בשנת 2016 השתתף בתוכנית המציאות "המשימה: אמזונס" והודח שמיני. עם שובו פרסם את ספרו "אל תשכח לזכור".

בשנת 2018 הוציא את ספרו "איש אחד עלה לשמים" – לקט אגדות על מורים רוחניים שליקט וערך, וב-2020 הוציא את הספר "הרגלים מזיקים והתמכרויות רכות".

==חיים פרטיים==
לידידיה בן מבת-זוגו לשעבר רישיקה סמוכה - גיתי קמחי, שהתמודד בעונה הרביעית של נינג'ה ישראל – ושתי בנות מבת זוגו רותי פריש. אחותו קטי קמחי-ולדמן היא עיתונאית, ואחיו למחצה יובל נטר הוא יוצר קולנוע.

ידידיה מתגורר בפרדס חנה.

==ספריו==
* להזדיין בסבלנות: סודות הטנטרה למיניות גברית חדשה, הוצאת בבל, 2000.
* מאושר בחלקו (אוטוביוגרפיה), הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2011.
* איש אחד עלה לשמיים (אוסף סיפורים קצרים), הוצאה עצמית, 2018.
* הרגלים מזיקים והתמכרויות רכות: איך התנזרות קצרת מועד יכולה לשנות את חייך, הוצאה עצמית, 2020

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://soundcloud.com/yedid-jah תסמונת המושיע], פודקאסט באתר סאונדקלאוד
* [https://www.motke.co.il/הדרך-אל-האושר הדרך אל האושר], אתר [https://www.motke.co.il/ מוטק'ה], 18 בפברואר 2013
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:פעילי עלה ירוק
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:מדיטציה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967