OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלפרד נוימן

בניין עיריית בת ים]]
טכניון]]
אלפרד נוימן (בגרמנית: Alfred Neumann; 26 בינואר 1900 – 23 באוקטובר 1968) היה פרופסור לאדריכלות בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון.

== קורות חיים ==
אלפד נוימן נולד ב-1900 בווינה בירת אוסטריה, וגדל בעיר ברנו שבמוראביה (לימים צ'כוסלובקיה; כיום בצ'כיה). אביו היה בעל סדנה לנגרות בניין. במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא האוסטרו-הונגרי. סיים לימודי הנדסה באוניברסיטת וינה ב-1925, ולמד בבית הספר לאדריכלות שבאקדמיה לאמנות היפות בווינה (Akademie der bildenden Künste Wien) אצל פטר בֶּהרֶנס (Behrens) ואצל אוגוסט פֶּרֶה (Perret) בפריז עד 1928. עבד כאדריכל בפרויקטים ציבוריים ופרטיים בצרפת ובאפריקה.

במלחמת העולם השנייה ירד למחתרת, עד שנתפס ונשלח לטרזיינשטט. שוחרר עם תום המלחמה במאי 1945.

בשנת 1949 עלה לישראל, והתמנה בדרגת פרופסור מן המניין לדקאן הפקולטה לארכיטקטורה ולבינוי ערים בטכניון (1953–1958). נוימן ייצג את ישראל בקונגרס הבינלאומי לאדריכלות מודרנית. ב-1959 הקים נוימן משרד ארכיטקטים יחד עם שני סטודנטים שלו לשעבר, צבי הקר ואלדר שרון. שלושתם יחד הפכו לאחד מגופי היצירה המקוריים של אמצע שנות ה-60, ובין היתר תכננו את בית עיריית בת ים, בית דובינר, בניין דנציגר להנדסת מכונות בטכניון בחיפה, בית הכנסת בבה"ד 1.

הבניינים והעיצובים של נוימן זכו להכרה בינלאומית נרחבת דרך פרסומים במגזינים מובילים של תקופתו, בהם: l'architecture d'Aujourd'hui, Domus, Architectural design, Architectural review, Zodiac, Arts and Architecture ואחרים.

אחד הבניינים הייחודיים שתכנן עם צבי הקר היה בניין דנציגר שנבנה עבור הפקולטה להנדסת מכונות בטכניון.
בסוף 1966, לאחר שלטענתו הטכניון שינה את תוכניתו לבניין – שינויים שאותם כינה "ונדליזם" – הודיע על התפטרותו מהטכניון, תוך שהביע ביקורת קשה נגד הנהלת המוסד. תביעה שהגיש בדרישה להורות לטכניון להסיר את השינויים שנעשו בבניין בגלל הפגיעה בשם הטוב של המתכננים נדחתה על ידי בית המשפט. עוד קודם לכן, משנת 1965, שהה בקנדה בחופשה ללא תשלום מהטכניון. בקנדה פיקח על הקמת המסלול לתואר שני באדריכלות באוניברסיטת לוואל (Laval) שבקוויבק.

נוימן חלה בסרטן הריאות בעקבות עישון כבד, ונפטר ב-1968. נוימן נקבר כנוצרי בחצר כנסייה בקוויבק בהתאם לצוואתו.

עבודותיו של נוימן הם נושא לעבודת דוקטור שנכתבה באוניברסיטת פרינסטון על ידי האדריכל רפי סגל. ב-2015 נערכה תערוכה "אדריכלות אורזת חלל: חייו ועבודתו של אלפרד נוימן" בגלריה לאדריכלות באוסטרבה שבצ'כיה.

==עבודות נבחרות==
* בית עיריית בת ים (יחד עם צבי הקר ואלדר שרון), 1963
* בניין הפקולטה להנדסת מכונות, הטכניון (יחד עם הקר), 1964
* בית דובינר, רמת גן (יחד עם הקר ושרון), 1965

==קישורים חיצוניים==

* פרטים על אלפרד נוימן ב
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים יהודים צ'כים
קטגוריה:אדריכלים יהודים אוסטרים
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:סגל הטכניון: אדריכלות
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אסירים בגטו טרזיינשטט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
חולייטה ונגס

חולייטה ונגס
חולייטה ונגס (בספרדית: Julieta Venegas; נולדה ב-24 בנובמבר 1970) היא זמרת רוק ופופ, נגנית וכותבת מקסיקנית.

ונגס זכתה בשני פרסי גראמי-לטיני ובגראמי אחד.

==ביוגרפיה==
ונגס נולדה לונג ביץ', קליפורניה וגדלה בטיחואנה. יש לה אחות תאומה בשם איוון, צלמת במקצועה. היא מדברת באופן שוטף ספרדית ואנגלית.

ונגס החלה לנגן בגיל 8, כאשר הוריה שלחו אותה לשיעורי פסנתר. מאז, מוזיקה הפכה לתשוקתה והובילה אותה להיות זמרת וכותבת שירים.

לפני קריירת הסולו שלה היא שיתפה פעולה בכמה להקות בטיחואנה, בהן "Tijuana No!", ואחר כך במקסיקו.

האלבום הראשון שלה כאן (Aquí) יצא ב-1998 ובו שיתפה פעולה עם גוסטבו סאונטולה. שיתוף פעולה זה הביא אותה לחשיפה גדולה בתעשיית המוזיקה.

היא החלה להופיע ולעבוד על אלבום נוסף, המצאה טובה (Bueninvento), שיצא בשנת 2000.

ב-2003 יצא אלבומה השלישי כן (Si) אותו הקליטה בבואנוס איירס ומדריד.

ב-2006 הוציאה את אלבומה הרביעי לימון ומלח (Limon y Sal).

בשנת 2007 זכתה ונגס בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום הפופ הלטיני של השנה".

באותה שנה שיתפה ונגס פעולה עם הלהקה 'מירנדה!' ויחד הוציאו את הסינגל 'מושלמת' (Perfecta) שב-2008 הפך לסינגל מוביל באמריקה הלטינית.

בהמשך 2008 הופיעה במופע אנפלאגד מטעם MTV שיצא אחר כך בתור דיסק ובגרסת DVD. הקליפ לשיר שלה 'El Presente' (ההווה) צולם באותו מופע.

בנוסף לשירה וכתיבת שירים היא מנגנת על מספר כלי נגינה: גיטרה אקוסטית, אקורדיון וקלידים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://latintohebrew.blogspot.com/2015/10/bajofondo-y-julieta-venegas-pa-bailar.html תרגום השיר בשביל לרקוד עם באחופונדו]
* [http://latintohebrew.blogspot.co.il/2013/12/los-autenticos-decadentes-y-julieta.html תרגום השיר הכסף לא חשוב לי עם לוס ההוטנטיקוס דכאדנטס]
* [http://latintohebrew.blogspot.co.il/2013/08/diego-torres-julieta-venegas-suenos.html תרגום השיר חלומות עם דיאגו טורס]

קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכות פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:זוכי פרס גראמי הלטיני
קטגוריה:זמרות-יוצרות מקסיקניות
קטגוריה:אמני סוני מיוזיק לטין
קטגוריה:זמרות פופ
קטגוריה:ילידות 1970
קטגוריה:ילידי 1970
מוזיאון ברונל

מוזיאון ברונל (באנגלית: Brunel Museum) הוא מוזיאון הנמצא ברות'רהית' שבדרום מזרח לונדון בירת הממלכה המאוחדת. המוזיאון נמצא בבית המנועים של מנהרת התמזה שתוכנן על ידי סר מארק איזמבארד ברונל ומנציח את פועלם של מארק איזמבארד ברונל ואיזמבארד קינגדום ברונל.

==היסטוריה==
בית המנועים תוכנן על ידי סר מארק איזמבארד ברונל כחלק מהתשתית של תעלת התמזה. במבנה הותקנו מנועי קיטור שהפעילו משאבות על מנת לשאוב את המים מהמנהרה.

המוזיאון נפתח במבנה בשנת 1961 בשם "בית המנועים ברונל" (Brunel Engine House) על מנת להציג מידע על ההיסטוריה של המנהרה, וכן את עבודותיהם האחרות של מארק איזמבארד ברונל ושל איזמבארד קינגדום ברונל. בשנת 1975 שופץ המוזיאון בתרומת אגודת "תערוכת ברונל רות'רהיית'" (Brunel Exhibition Rotherhithe).

בשנת 2006 שונה שם המוזיאון, לשמו הנוכחי, והתערוכה הורחבה על מנת להציג עבודות נוספות של ברונל, וכן הותקן במוזיאון דגם של מגן המנהרה שתכננו מארק איזמבארד ברונל ואיזמבארד קינגדום ברונל.

בשנת 2007 שופץ המוזיאון והורחב. מנוע הקיטור הוצא מהמוזיאון (וכיום הוא מוצג במספנה ההיסטורית צ'טהאם), על מנת להרחיב את שטחי התצוגה של המוזיאון. עוד נבנו במוזיאון קפיטריה ושטחי שירותים. כמו כן פנה המוזיאון לחברת תחבורה עבור לונדון המפעילה את הרכבת התחתית של לונדון, לאור סגירת קו מזרח לונדון והפיכתו מקו רכבת תחתית לקו רכבת עילית, במטרה להרחיב את שטחי המוזיאון לתוך תחנות הרכבת התחתית ומנהרות הרכבת.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

ברונל, מוזיאון
קטגוריה:סאת'ק
מוזיאון המניפות

מוזיאון המניפות (באנגלית: Fan Museum) הוא מוזיאון המציג את ההיסטוריה של המניפה. המוזיאון ממוקם באזור גריניץ' הימית - אתר מורשת עולמית על פי הגדרת אונסק"ו, ברובע גריניץ' של העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת.

==היסטוריה ותצוגות==
המוזיאון, שנפתח בשנת 1991 ממוקם בשני מבנים היסטוריים שנבנו בשנת 1721. כמו כן מבנה המוזיאון כולל חממה (אורנז'רי) וגן יפני.

במוזיאון מוצגות למעלה מ-4,000 מניפות, והוא אחד משני מוזיאונים בעולם המוקדש לנושא זה. המניפה העתיקה ביותר באוסף מקורה במאה ה-11, אולם מרבית האוסף כולל מניפות אירופאיות מהמאות ה-18 וה-19. המניפות מוצגות לפי עיצובן, ולפי הקשרן ההיסטורי והחברתי.

בשל רגישות המניפות, רק חלק קטן מהאוסף הקבוע מוצג לציבור, והתצוגה מתחלפת שלוש פעמים בשנה. כמו כן כוללת התצוגה תערוכה קבועה על מבנה המניפה, יצור המניפות וההיסטוריה של המניפות.

במוזיאון מחלקת שימור המעניקה שירותי שימור למניפות עבור מוזיאונים אחרים ועבור הציבור, וכן המוזיאון כולל ספרייה מקיפה בנושא ומעביר שיעורים בנושא ייצור מניפות.

המוזיאון מנוהל על ידי עמותה, ונתמך על ידי רשות התיירות של לונדון, ארגון מסורת אנגליה, קרן אוספי האמנות הלאומים של אנגליה והלוטו האנגלי.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.greenwichwhs.org.uk/places/index.asp המוזיאון, באתר אזור המורשת העולמית של גריניץ' הימית]

מניפות, מוזיאון ה-
קטגוריה:גריניץ'
קטגוריה:לונדון: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:מוזיאונים לאופנה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אופנה
פרגנה (מחוז)

מחוז פרגנה (באוזבקית: Фарғона вилояти/Farg‘ona viloyati; ברוסית: Ферганская область; בפרסית: ولایت فرغانه) הוא מחוז במזרח אוזבקיסטן באזור הנקרא . המחוז גובל במחוזות אנדיז'ן ונמנגן מצפון, בקירגיזסטן מדרום-מזרח ובטג'יקיסטן ממערב. המחוז מחולק ל-15 נפות ו-4 ערים ובירתו היא העיר פרגנה. המחוז משתרע על פני 6,760 קמ"ר ולפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסייתו מנתה כמעט 4 מיליון בני אדם.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אוזבקיסטן: מחוזות
גיל עופרים

גיל עופרים בהופעה ב-2004
גיל דורון רייכשטט עופרים (נולד ב-13 באוגוסט 1982) הוא זמר פופ גרמני ממוצא ישראלי.

==קורות חיים==
נולד במינכן לסנדרה ואבי עופרים (בעלה לשעבר של אסתר עופרים), זמר ואמרגן.
הקריירה של עופרים החלה כשהיה בן 15 בלבד, לאחר שצייד כישרונות של מגזין הנוער "בראבו" הבחין בו בתחנת רכבת תחתית במינכן. בנובמבר 1997 הקליט את הסינגל הראשון שלו, "(Round 'N' Round (It Goes", ובמאי 1998 יצא אלבומו הראשון, "Here I Am". האלבום זכה להצלחה גם במזרח הרחוק, ובפרט בפיליפינים, בסינגפור ובתאילנד, שבה היה הזמר הראשון בהיסטוריה ששלושה סינגלים שלו היו בין חמשת המובילים במצעד הפזמונים בו זמנית.

בשנת 2003 החליט להתנער מתדמית כוכב הנעורים שדבקה בו. הוא הוציא את האלבום "On My Own", בסגנון הנוטה יותר לכיוון הרוק, וכן שינה את הופעתו החיצונית. מאז 2005, עופרים הוא סולן להקת Zoo Army, בה חברים גם אחיו טל, רולנד סנס ודומיניק שולץ. הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון, "I'm Alive", בשנת 2006.

מאז 2004, שיחק גם במספר סרטי טלוויזיה.

מין חדש של עש ממשפחת הברודניים, Amata gil (בעברית: ברדן החרמון), שהתגלה בחרמון ב-2007 נקרא על שמו של גיל עופרים.

באוקטובר 2021 הגיש עופרים תלונה במשטרה, לאחר שלטענתו פקיד הקבלה במלון ווסטין בעיר לייפציג שבמזרח גרמניה, אמר לו שעליו להוריד או להסתיר את שרשרת מגן הדוד שתלויה על צווארו כדי להירשם. התקרית עוררה הדים בגרמניה. ספקות עלו לגבי פרטי האירוע לאחר שסרטון אבטחה מזמן האירוע, בו נצפה עופרים כשהוא אינו עונד מגן דוד, התפרסם.<ref></ref> לאחר פרסום הסרטון, עופרים עומד למשפט על הוצאת דיבה. עופרים קבע: . עופרים דבק בגרסתו לאירועים, אולם משרד התובע טוען כי הזמר בדה את האירוע מתוך כעס על כך שלא זכה ליחס זהה לשאר אורחי המלון.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

* האתר הרשמי של להקת [https://web.archive.org/web/20080915055153/http://www.zooarmy.com/start.php Zoo Army]

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:זמרים יהודים גרמנים
קטגוריה:זמרי פופ גרמנים
קטגוריה:זמרי פופ יהודים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים גרמנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
משוואת הגל האלקטרומגנטי

משוואת הגל האלקטרומגנטי היא משוואת הגלים של קרינה אלקטרומגנטית. זוהי משוואה דיפרנציאלית חלקית מסדר שני אשר מתארת את ההתפשטות של גל אלקטרומגנטי. המשוואה נובעת ממשוואות מקסוול.

מקובל לכתוב את המשוואה במונחי הפוטנציאל החשמלי הסקלרי <math>\ \phi</math> והפוטנציאל הווקטורי <math>\mathbf{A} </math>, כאשר משתמשים בכיול לורנץ - <math> \mathbf{\nabla}\cdot\mathbf{A} +\frac{1}{c}\frac{\partial\phi}{\partial t}=0 </math>. בעזרת שימוש במשוואות מקסוול, בהגדרת הפוטנציאלים ובתנאי הכיול ניתן להראות כי מתקיים:
<div style="text-align: center;">
<math> \nabla^2\phi - \frac{1}{c^2}\frac{\partial^2\phi}{\partial t^2} = -4\pi\rho</math>

<math> \nabla^2\mathbf{A} - \frac{1}{c^2}\frac{\partial^2\mathbf{A}}{\partial t^2} = -\frac{4\pi}{c}\mathbf{J}</math>
</div>
כאן
* <math> \ \rho </math> היא צפיפות המטען,
* <math> \mathbf{J} </math> צפיפות הזרם,
* <math> \ c </math> מהירות האור בתווך.
כלומר כל אחד מרכיבי הפוטנציאל מקיים משוואת גלים לא הומוגנית עם "מקור" (<math> 4\pi\rho,4\pi\mathbf{J} </math>). בריק או באזור נטול מטענים וזרמים מתקבלת משוואת הגלים ההומוגנית הרגילה. ארבע משוואות הגלים האלו מצומדות דרך תנאי הכיול.

כיול נפוץ אחר למשוואת הגלים הוא כיול קולון.

ניתן גם לכתוב את המשוואות במונחי השדה החשמלי <math>\mathbf{E} </math> והשדה המגנטי
<math>\mathbf{B} </math>. בריק מתקיים:
<div style="text-align: center;">
:<math> \left( \nabla^2 - { 1 \over {c}^2 } {\partial^2 \over \partial t^2} \right) \mathbf{E} \ \ = \ \ 0</math>

:<math> \left( \nabla^2 - { 1 \over {c}^2 } {\partial^2 \over \partial t^2} \right) \mathbf{B} \ \ = \ \ 0</math>
</div>
החיסרון בכתיבה זו הוא שקשה לראות את הצימוד בין השדות.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קרינה אלקטרומגנטית
גל אלקטרומגנטי
מוזיאון לזכר המגורשים על רקע גזעי או פוליטי

חצר ההנצחה של מחנות הריכוז באירופה
מוזיאון לזכרם של מגורשים מסיבות פוליטיות או גזעיות (איטלקית: Museo Monumento al Deportato politico e razziale) נמצא בעיר קארפי, צפונית למודנה, במחוז אמיליה-רומאניה שבאיטליה. 

בתקופת מלחמת העולם השנייה, בשנים 1942–1944, פעל ליד קארפי, בקרבת הכפר פוסולי, מחנה הריכוז פוסולי. במחנה רוכזו אסירים פוליטיים ויהודים שגורשו בסוף התקופה לאושוויץ. המחנה נסגר לאחר גירוש שוכניו לאושוויץ והתרוקנות המחנה.

מספר היהודים שגורשו ממחנה פוסולי לגרמניה היה 2,461, שהם 36% מכלל היהודים שנשלחו מאיטליה להשמדה - 6,806 יהודים .

==תיאור המוזיאון==

המוזיאון נחנך בשנת 1973, בקומת הקרקע של "ארמון די פיו" (Palazzo dei Pio), במרכז ההיסטורי של העיר קארפי. הוא תוכנן על ידי סטודיו BBPR ששותפים בו: Belgioioso ,Banfi, Peressutti, Rogers
ובשיתוף עם יוסף לאנצני (Joseph Lanzani) ורנטו גוטוסי (Renato Guttuso).

מכלול המוזיאון כולל 13 חדרים בגדלים שונים. על פני הקירות מופיעות כתובות ברצף, יחד עם ציורים מהווי מחנה הריכוז ובשילוב שמות של קרבנות מאסירי המחנה. התחושה היא שהקורבנות פונים ישירות אל הצופה, בצורה פשוטה ומיידית ומעוררים תגובה רגשית במתבונן.

מבנה המוזיאון כולל אולמות שעל קירותיהם צוירו סקיצות של הציירים קורדו קאלי (Corrado Cagli) פבלו פיקאסו, אלברטו לונגוני (Alberto Longoni) פרנאן לז'ה ורנטו גוטוסו (Renato Guttuso), הממחישות את גורל הכלואים במחנה. ביניהם משולבים צילומים וממסמכים מקוריים ממחנה ריכוז בפוסולי. כל אלה מאוסף המעצב אלבה שטיינר (Albe Steiner) ורעייתו ליקה (Lica). באולם האחרון של המוזיאון חרותים על הקירות שמותיהם של 15,000 אזרחים איטלקיים שנשלחו למחנות הריכוז, מחציתם יהודים. בחצר המוזיאון 15 עמודים ועליהם חרותים שמות מחנות הריכוז באירופה.

==מראות המוזאון==
<gallery widths="200px" heights="180px" perrow="3">
Museo monumento-sala dei nomi.jpg|אולם השמות
At first ground of Castello di Pio the Museo Monumento al Deportato politico e razziale Carpi.jpg|המוזיאון בקומת הקרקע של המוזיאון
</gallery>
<gallery caption="Foto di Paolo Monti, 1973>
Paolo Monti - Servizio fotografico (Carpi, 1973) - BEIC 6348653.jpg|Alberto Longoni
Paolo Monti - Servizio fotografico (Carpi, 1973) - BEIC 6355611.jpg|Fernand Léger
Paolo Monti - Servizio fotografico (Carpi, 1973) - BEIC 6348649.jpg|Renato Guttuso
Paolo Monti - Servizio fotografico (Carpi, 1973) - BEIC 6348650.jpg|Corrado Cagli
Paolo Monti - Servizio fotografico (Carpi, 1973) - BEIC 6348652.jpg|
Paolo Monti - Servizio fotografico (Carpi, 1973) - BEIC 6348648.jpg|
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איטליה: מוזיאונים להנצחת השואה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי איטליה
קטגוריה:אמיליה-רומאניה
קטרינה אסנדרה

קטרינה אסנדרה (באיטלקית: Caterina Assandra; סביבות 1580–1618), הייתה מלחינה ונזירה בנדיקטית איטלקייה, ילידת פאביה. אסנדרה כתבה מספר ניכר של מוטטים, לטקסטים שאולי כתבה בעצמה, וכן מספר יצירות לעוגב בטבלטורה לעוגב. יצירותיה היו בין הראשונות שנכתבו בסגנון הרומאי במילאנו.

קטרינה אסנדרה למדה אצל בנדטו רה (רג'ו), והמו"ל לומאצו הזכיר את שמה בהקדשה ליצירות ג'ובאני פאולו צ'ימה. היא הייתה נזירה במנזר אגאטה הקדושה בלומלו. ייתכן שקיבלה הכשרה מוזיקלית כהכנה לייעודה העתידי בחיי הדת. ספר המוטטים שלה ששרד עד ימינו הוא "מוטטים לשניים ושלושה קולות", אופוס 2, מילאנו, 1609.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Robert L. Kendrick. "Caterina Assandra", Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed February 11 2006), [http://www.grovemusic.com/ grovemusic.com] (subscription access).
*Bowers, Jane; Judith Tick. Women Making Music. University of Illinois Press (1986). 
</div>
* רוברט ל. הנדריק. "קטרינה אסנדרה", מילון גרוב המקוון למוזיקה ומוזיקאים בעריכת ל. מייסי.
* ג'יין באוארס; ג'ודית טיק. "נשים יוצרות מוזיקה", הוצאת אוניברסיטת אילינוי (1986).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:ילידות המאה ה-16
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחיני מוזיקה כנסייתית
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:מלחינות איטלקיות במאה ה-17
קטגוריה:מלחינות איטלקיות במאה ה-16
קטגוריה:נפטרים ב-1618
ג'ובאני פאולו צ'ימה

ג'ובאני פאולו צ'ימה (באיטלקית: Giovanni Paolo Cima; סביבות 1570–1622) היה מלחין ונגן עוגב איטלקי בראשית תקופת הבארוק. צ'ימה היה בן זמנם של קלאודיו מונטוורדי ושל ג'ירולאמו פרסקובלדי.

== חייו ==
צ'ימה היה בן למשפחת מוזיקאים ומן הבולטים בעולם המוזיקה של מילאנו. הוא כיהן כממונה על המוזיקה ונגן עוגב בקאפלה סנטה מריה בסאן צ'לסו במילאנו ב-1610. המוזיקה הכנסייתית של צ'ימה הייתה שמרנית בדרך כלל, אבל יצירות האינסטרומנטליות היו חדשניות יותר. הוא היה המלחין הראשון שהוציא לאור טריו סונאטות, שבהן עשה שימוש בשני כלי סופרן ובאסו קונטינואו.

צ'ימה מת במילאנו בסביבות גיל 52.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1570
קטגוריה:נפטרים ב-1622
בית עניה

קבר לזרוס בבית עניה
כנסיית לזרוס הקתולית
כנסיית לזרוס היוונית-אורתודוקסית
בֵּית עַנְיָה היה יישוב יהודי בתקופת בית שני אשר שכן על מורדותיו הדרום-מזרחיים של הר הזיתים, כשלושה קילומטרים מירושלים, באזור הכפר אלעיזריה של ימינו. לפי המסורת הנוצרית, בכפר גרו אלעזר (לזרוס) ואחיותיו מרתא הקדושה ומרים.

==המסורת הנוצרית==
על-פי המסופר בברית החדשה שהה ישו בכפר בביתו של שמעון המצורע . בכפר פגש ישו במרתא, אחותו של אלעזר, אשר ביקשה מישו לסייע לאחיה הגוסס. ישו התמהמה, האח נפטר, ורק ארבעה ימים לאחר מותו החיה אותו:
:

בית עניה מוזכר שוב בברית החדשה, כאשר ישו מגיע למקום, שישה ימים לפני חג הפסח וצליבתו, ומתקבל לסעודה בביתם של האח והאחיות. מרים משחה את רגליו בשמן נרד, ויהודה איש קריות מגנה את בזבוז השמן היקר:
:
סיפור זה מופיע בשינויים מסוימים בחלק מן הבשורות האחרות.

בית עניה מוזכרת גם כמקום פרידתו של ישו מהשליחים ועלייתו אל השמים: .

עם השנים שובש שמו של אלעזר ל"לזאר". בימי הביניים נקראה העיירה "לזאריום" ומכאן בא שמה של "אלעזריה". עם זאת במקורות נוצריים קרויה העיירה עד היום גם בשם המשמר את שם הכפר מימי בית שני: "בֵיתָני".

בעיירה אלעזריה מצוי, על-פי המסורת הנוצרית, קברו של אלעזר אשר על שמו היא קרויה. כיום מוחזק הקבר בידי המוסלמים ולצדו עומד מסגד, שנבנה במאה ה-16 על יסודות של כנסייה צלבנית. באזור הקבר קיימים גם מוסדות דת נוצריים, והוא מהווה מוקד עלייה לרגל לצליינים נוצרים.

==ראו גם==
* אלעיזריה
* לזרוס

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:ארץ ישראל: מקומות קדושים לנצרות
קטגוריה:יהודה
קטגוריה:אתרי הברית החדשה
גשר מעריב

[[בית מעריב לצד גשר מעריב]]
הנצחה ללוחמים שהשתתפו במבצע אנטבה, מתחת לגשר הנשרים בצומת מעריב ב[[תל אביב]]
גשר מעריב, או בשמו הרשמי גשר הנשרים, היה גשר בתל אביב, שעד להריסתו באמצע אוגוסט 2015, איפשר נסיעה חופשית לאורך דרך בגין (דרך פתח תקווה לשעבר) מעל מפגש הרחובות המחומש עם רחוב יצחק שדה, רחוב קרליבך ורחוב לינקולן. השם "גשר הנשרים" ניתן לו לכבוד לוחמי מבצע אנטבה, שנערך סמוך לחנוכת הגשר.

== היסטוריה ==
הצומת ליד בית מעריב היה מהסואנים ביותר בישראל. התוכנית לבניית הגשר עלתה כבר בתחילת שנת 1965, עוד בטרם היו מחלפים בישראל, והתכנון המפורט התבצע בשנת 1967. אולם הביצוע התעכב בגלל עלויות גבוהות לתשלום פיצויים, בעיות הנדסיות והמחסור בקבלנים בישראל המסוגלים לבצע עבודות מסובכות כאלו. בסוף שנת 1972 עלה הנושא מחדש ונבדקה האפשרות לבצע הפרדה מפלסית במנהרות.

הגשר הוקם במחצית הראשונה של 1976 ובנייתו נמשכה יותר מהמתוכנן בגלל עיכוב בתשלום לקבלן על ידי חברת נתיבי איילון. העבודות על הגשר הושלמו ביוני 1976 והוא נפתח לתנועה ב-7 ביולי 1976. הגשר היה עשוי מפלדה ובטון, אורכו כ-200 מטר, רוחבו 8 מטר, וגובהו רק 4.65 מטר, גובה הנחשב נמוך יחסית, ולכן היה מכשול לתנועתן של משאיות גבוהות. עם זאת, הגשר היה גדול יחסית לרחובות העיר והסתיר למשל את "בית מעריב".

הגשר דרש תחזוקה מתמדת בשל החלדה והתרופפות ברגים. לטענת ישראל גודוביץ, מהנדס העיר לשעבר, הגשר היה מסוכן לציבור. העירייה בתגובה אמרה כי "הגשר בטוח לנסיעה והוא טופל ביסודיות לפני כשלוש שנים. העבודות כללו שיקום הבטון, טיפול בקורוזיה, חידוש המעקות וסלילה".

גשר דומה, גשר רוקח, נמצא במפגש של שדרות רוקח עם דרך נמיר. בהמשכה של דרך בגין ניתן פתרון אחר לבעיה תחבורתית זו, בדמות מנהרה שקועה, שדרכה עוברת דרך בגין. מנהרה ניכרת פחות מבחינה חזותית אך עלות בנייתה גבוהה יותר.

בקרן הרחובות לינקולן ובגין, מול הגשר, נמצא בית רובינשטיין. בשנת 2002 אירע בסמוך לגשר פיגוע הירי בסי פוד מרקט, כאשר מחבל יצא מהגשר והתקדם לכיוון המסעדות הסמוכות תוך שהוא יורה בסועדים. שניים מיושבי מסעדת "סי פוד מרקט" ושוטר נהרגו בפיגוע.

ב-21 בינואר 2015 ביצע שוהה בלתי חוקי פלסטיני פיגוע דקירה ליד הגשר בנוסעי אוטובוס קו 40 של דן, שבו נפגעו 12 אנשים.

=== פירוק הגשר ===
כחלק מפרויקט הרכבת הקלה בתל אביב נסגר הגשר לתנועה באמצע אוגוסט 2015 והוחל בפירוקו. הוא נהרס בפיצוץ מבוקר ב-21 באוגוסט. במקומו של הגשר הוקמה תחנת קרליבך, אחת מהתחנות התת-קרקעיות לאורך הקו האדום של הרכבת הקלה של תל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* משה כהן, [http://www.maariv.co.il/news/israel/Article-494500 עידן חדש בתל אביב: אחרי 39 שנים, גשר מעריב פוצץ ונהרס], באתר מעריב, 21 באוגוסט 2015
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

הגשר במבט מלמעלה מכיוון מזרח
צומת מעריב לאחר פיצוץ הגשר

קטגוריה:תל אביב-יפו: צמתים ומחלפים
מעריב
קטגוריה:דרך בגין (תל אביב)
קטגוריה:רחוב יצחק שדה
יהושוע מאירי

יהושוע (שוקי) (ה) מאירי (נולד בה' באייר תשי"ט, 13 במאי 1959) הוא עיתונאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
סבא שלו, יהושע ליכטר (שעל שמו הוא נקרא), וששמו המחתרתי היה "איש ברוריה", היה המייסד והעורך של הביטאון הרוויזיוניסטי "חזית העם".

שמו של הסב הונצח ברחוב בתל אביב וברמת גן. כמו כן הוצב שלט הנצחה ברחבת הבורסה ליהלומים שם עמד ביתו המחתרתי של ליכטר ומשם יצאו אנשי הלח"י והאצ"ל לפעולותיהם.

לאחר שירותו בצה"ל (מאירי היה ממייסדי יחידת העילית שלדג שהוקמה ב-1978).

בין השנים 1981 - 1989 שימש מאירי כתב העיתון "הארץ" בכנסת. במהלך 1989 יצא לחופשה ושימש כיועץ לשר אמנון רובינשטיין במהלך הקמת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו. בסוף שנת 1989 יצא בשליחות לקהיר ובמשך 4 שנים דיווח משם לקול ישראל, ולרשת שוקן, עיתון הארץ ולעיתון חדשות. כמו כן פעל שם בשליחות נוספת במסגרת המרכז האקדמי הישראלי בקהיר. שליחותו הסתיימה ב-1994. עם שובו מקהיר ב-1994 עבר לגור ברמת אביב הירוקה והחל אצלו תהליך החזרה בתשובה.

מאז שובו ממצרים ועד שנת 2007 שידר תוכנית רדיו אישית בערוץ 7, "מתחילים מבראשית" שזכתה באחוזי האזנה גבוהים. כמו כן היה משתתף קבוע בפנאל בתוכניתו של השדרן ז'וז'ו אבוטבול "שיחות אל תוך הלילה" (שיחות עם מאזינים) המשודרת ברשת ב' של קול ישראל ובתוכניות משודרות נוספות ברדיו ובטלוויזיה.

בשנת 2006, בבחירות לכנסת השבע עשרה, היה מועמד לכנסת מטעם "מפלגת חרות" בראשות מיכאל קליינר. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.

מאז 2001 הוא גר ברמת אביב הירוקה בסמוך לאוניברסיטה, שם היקים את ישיבת רמת אביב בביניין בית הקולנוע הישן במרכז ברודצקי.

ב- 2013 חזר ליישוב עומר בו גדל והקים שלוחה של הישיבה בה לומדים נערים לפני גיוס את "תורת המילחמה הרוחנית".

מאירי מפעיל דף טווייטר עם עוקבים רבים וממשיך להשתתף בתוכניות ולכתוב מאמרים באמצעי התקשורת השונים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.kaduri.net/Index.asp?CategoryID=213&ArticleID=797 "התפילין שקיבלתי מהרב שך שינו את חיי"], כתבת פרופיל מתוך השבועון "שעה טובה"

* 

* [http://mynetbeersheva.co.il/mobile/article/226770?OriginalPostId=226268 מהפך: הצעיר ההולל מבאר-שבע חזר בתשובה, והקים את הכולל ברמת אביב] - ריאיון באתר ynet

ראיונות נוספים עם העיתונאי יהושוע מאירי:

http://www.kaduri.net/?CategoryID=213<nowiki/>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל ערוץ 7
קטגוריה:עיתונאים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף ד' (באר שבע)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
הרמן רורשאך

450x450 פיקסלים
הרמן רורשאך (בגרמנית: Hermann Rorschach; 8 בנובמבר 1884 - 2 באפריל 1922) היה פסיכואנליטיקאי ופסיכיאטר שווייצרי, שדגל בהגותו של אבי הפסיכואנליזה זיגמונד פרויד. נודע בעיקר בזכות מבחן כתמי הדיו שפיתח, הקרוי על שמו.

==ביוגרפיה==
רורשאך נולד בציריך שבשווייץ. אביו של רורשאך היה מורה לציור, והוא עצמו החל לגלות כישרון רב בתחום ונהג לצייר ציורים לא שגרתיים, בעיקר בעזרת דיו. כאשר סיים את לימודיו התיכוניים, התלבט אם לבחור בקריירה אמנותית או קריירה מדעית. הוא כתב מכתב לארנסט הקל בו פירט על התלבטותו, על-מנת שזה יעזור לו. הקל ענה כי הוא ממליץ על קריירה בתחום המדע, ורורשאך נרשם לחוג לרפואה באוניברסיטת ציריך, העיר בה נולד וגדל.

במסגרת הלימודים, רורשאך למד מפסיכיאטרים בולטים באותה תקופה, כמו אויגן בלוילר, שלימד גם את קרל גוסטב יונג. תוכן השיעורים באוניברסיטה הזכירו לרורשאך את "כתמי" הדיו שצייר בילדותו. הוא תהה מדוע אנשים שלהם הראה את הכתמים רואים דברים שונים באותו הכתם. עוד כשהיה סטודנט, רורשאך הציג את כתמי הדיו שצייר לילדים שלמדו במסגרת בית-ספרית, ניתח וחקר את הדברים שאמרו, ובכך שיער כי מהתגובות לכתמים ניתן לבחון את התפקוד הרגשי ואף את מאפייני האישיות של אותו אדם.

"מבחן כתמי הדיו של רורשאך" אותו פיתח, נחשב לפורץ דרך בתחום הפסיכולוגיה. פסיכולוגים רבים מעבירים אותו במסגרת אבחון פסיכולוגי לנבדקים ומטופלים, על מנת לקבל רקע על מצבם הרגשי.

רורשאך נפטר בהריזאו שבשווייץ בגיל 37 בלבד, מדלקת הצפק.

ב-8 בנובמבר 2013, יום הולדתו ה-129, הקדישה חברת גוגל לרורשאך לוגו דודל אינטראקטיבי מיוחד, בהשראת מבחן כתמי הדיו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130306222746/http://biblio.unibe.ch/rorschach/en/allginfo.html מוזיאון הרמן רורשאך], המאורגן על ידי ההוצאה לאור "Hans Huber" בשווייץ
* 
* , 8 בנובמבר 2013
* 
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:פסיכיאטרים שווייצרים
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים שווייצרים

קטגוריה:ילידי 1884
קטגוריה:נפטרים ב-1922
חיים וירשובסקי

חיים וירשוּבְּסקי (Wirszubski; 25 באוקטובר 1915 – 24 באוגוסט 1977) היה היסטוריון, חוקר קבלה, ומתרגם ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
== ביוגרפיה ==
וירשובסקי נולד בווילנה ועלה לארץ ישראל בשנת 1934. בשנת 1940 קיבל תואר מוסמך מהאוניברסיטה העברית, ובשנת 1946 הוסמך לדוקטור על ידי אוניברסיטת קיימברידג', עם עבודת דוקטור בנושא "חירות כרעיון פוליטי ברומא בשלהי הרפובליקה ובראשית הקיסרות", שראה אור כספר. החל משנת 1947 שימש וירשובסקי כחלק מהסגל של האוניברסיטה העברית והורה שם. בשנת 1956 הוא מונה למשרת פרופסור והחל לשמש כראש החוג ללימודים קלאסיים. ב-1961 נבחר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 1962 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין.

וירשובסקי נפטר בשנת 1977 בירושלים.

פועלו האקדמי של וירשובסקי הקיף תחומים רבים; עבודת הדוקטורט שלו עסקה במושג החירות בימיה האחרונים של הרפובליקה הרומית, הוא כתב מאמרים וספרים, שחלקם יצאו לאור לאחר מותו, על השבתאות, הקבלה, מקורותיה וקשריה עם הנצרות, הוא כתב על דמותו של ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה והיה מייסד המחקר של הקבלה הנוצרית, תרם לכתיבתה של האנציקלופדיה העברית ועוד. וירשובסקי גם תרגם, בין השאר, שתי יצירות חשובות של הפילוסוף ברוך שפינוזה לעברית, "מאמר תאולוגי-מדיני" ו"מאמר מדיני", תרגום שיצא לאור לאחר מותו.

==פרסומים (רשימה חלקית)==
===ספרים===
<div style="direction: ltr;">
* Libertas as a political idea at Rome during the late Republic and early Principate, Cambridge University Press, 1950.
</div>
* שלשה פרקים בתולדות הקבלה הנוצרית, הוצאת מוסד ביאליק, תשל"ה.
* מקובל נוצרי קורא בתורה, הוצאת מוסד ביאליק, תשל"ח.
* בין השיטין: קבלה, קבלה נוצרית, שבתאות, הוצאת מאגנס, 1990.

===תרגומים===
* ברוך שפינוזה, מאמר תאולוגי-מדיני (תרגם חיים וירשובסקי), הוצאת מאגנס, 1961.
* ברוך שפינוזה, מאמר מדיני (תרגם חיים וירשובסקי), הוצאת מאגנס, 1982.

== לקריאה נוספת ==
* "וירשובסקי, חיים", ערך באנציקלופדיה העברית, כרך מ"ב, הוצאת ספרית פועלים, 1988, עמ' 482- 483.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.academy.ac.il/Index2/Entry.aspx?nodeId=754&entryId=18414 כרטיס אישי של חיים וירשובסקי], באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

__NOTOC__

קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי העת הקלאסית
קטגוריה:חוקרי קבלה
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: לימודים קלאסיים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1915
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1977
הרי חג'ר

הרי חג'ר (בערבית: جبال الحجر – "הרי האבן") הם רכס הרים בצפונה של עומאן ובמזרח איחוד האמירויות הערביות.
== גאוגרפיה ==
הרכס נמתח לאורך חופו הדרומי והמערבי של מפרץ עומאן, וחוצץ בין מישור החוף שלאורך המפרץ לבין הרמה המדברית שמדרום לו. הרכס נחלק להרי חג'ר המערביים ולהרי חג'ר המזרחיים, וחלקו המרכזי, המכונה ג'בל אח'דר (الجبل الأخضر – "ההר הירוק"), הוא רכס ההרים הגבוה ביותר בעומאן ובחצי האי ערב כולו.

ג'בל אח'דר מגיע לשיאו בפסגת ג'בל שמס (جبل شمس – "הר השמש") שגובהה 2,990 מטר. האקלים ברכס הוא מדברי, אם כי הפסגות הגבוהות זוכות לכמות משקעים של כ-300 מ"מ בשנה, המספיקה לצמיחת שיחים ועצים, ותומכת בחקלאות. על שום כך נקרא הרכס בשם "הירוק".

הטאר הערבי הנדיר אנדמי לרכס הרים זה.

היישוב חטא הממוקם בגובה שייך לדובאי ומהווה אתר תיירותי למשפחות עשירות של הנסיכות.
==ראו גם==
* מצודת בהלא
* מערכות אפלאג' להשקיה

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קצרמר איחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:עומאן: גאוגרפיה
קטגוריה:איחוד האמירויות הערביות: גאוגרפיה
חג'ר
אוניית מפרשים

טרנגיני, אוניית מפרשים של [[חיל הים ההודי]]
אוניית מפרשים (באנגלית: Sailing ship) היא ספינה גדולה המונעת בעיקר, או אך ורק, באמצעות מפרשים הממירים את אנרגיית הרוח לתנועה. ספינות מפרש שטו בימים מימי קדם ועד המאה ה-19, והיו אמצעי התעבורה העיקרי לשינוע סחורות ואנשים למרחקים גדולים. ספינות המפרש הוחלפו במאה ה-19 על ידי ספינות הקיטור ואחר כך על ידי ספינות מנוע. ספינות קטנות המונעות באמצעות מפרשים קרויות מפרשיות או סירות מפרש.

==מאפיינים==
קיימים סוגים רבים של מערכי מַעֲטֶה עבור דגמים שונים של ספינות מפרש, אך לכולם יש כמה מאפיינים משותפים. לכל ספינת מפרש יש גוף, מַעֲטֶה ולפחות תורן אחד שעליו תולים את המפרשים המניעים את הספינה באמצעות הרוח. קיימים שני סוגים עיקריים של מפרשים. מפרשים רוחביים בהם הסְקַרְיָה ממוקמת בניצב לכיוון תנועת האונייה ומפרשים אורכיים המותקנים לאורך האונייה.

==ראו גם ==
* ג'ונקה
* KLD טונאס סמודרה
* תלת תרנית

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ירדנית

צליינים [[רומנים טובלים בנהר הירדן]]
ירדנית הוא אתר טבילה בנהר הירדן המיועד לצליינים נוצרים. האתר ממוקם דרומית למוצא הנהר מהכנרת, בין סכר דגניה לסכר אלומות בסמוך לקבוצת כנרת, והוא מצוי בבעלות הקבוצה.

על פי המסורת הנוצרית, הטביל יוחנן המטביל את ישו בקאסר אל-יהוד, צפונית לים המלח ומזרחית ליריחו. במשך מאות שנים היה קאסר אל יהוד אתר חשוב לביקורי צליינים, ובסמוך לו הוקמו מנזרים ובתי הארחה. לאחר מלחמת ששת הימים הפך קאסר אל יהוד לאזור ספר, בגבול בין ישראל לירדן. כתחליף לאתר זה, לאחר הכרזה על האזור כשטח צבאי סגור במהלך מלחמת ההתשה, יזם משרד התיירות את הקמת האתר בשנת 1981. בעקבות זאת היה "ירדנית" לאתר הטבילה המוסדר היחיד בצדו הישראלי של הנהר, עד לפתיחתו מחדש של אתר קאסר אל יהוד, בשנת 2011.

באתר נמצא קיר ועליו אריחי קרמיקה ארמנית, המציגים טבילת ישו בבשורה על-פי מרקוס 1, 9-11. בשפות שונות.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Yardenit - Jordan River.JPG|הירדן באתר הטבילה ירדנית
קובץ:Yardenit12.JPG|קרמיקות בכניסה לאתר
קובץ:Yardenit5.JPG|קרמיקות בכניסה לאתר עם פסוקים מהברית החדשה
קובץ:Yardenit8.JPG|קרמיקות בכניסה לאתר
קובץ:Yardenit9.JPG|קרמיקות בכניסה לאתר
קובץ:Yardenit10.JPG|קרמיקות בכניסה לאתר
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* [https://www.kan.org.il/content/kan/podcasts/p-8127/46202/ ליאור] חן, "נהר זורם ביניהם: מעשה ההתהוות של שלושה אתרי טבילה לאורך נהר הירדן", עבודת דוקטור, האוניברסיטה העברית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* שאול אמסטרדמסקי וצליל אברהם, הולי ביזנס [https://www.kan.org.il/content/kan/podcasts/p-8127/46202/ בפודקאסט] "חיות כיס", 20 בנובמבר 2019

קטגוריה:קבוצת כנרת
קטגוריה:נהר הירדן
קטגוריה:הכנרת
קטגוריה:ארץ ישראל: מקומות קדושים לנצרות
קטגוריה:עמק הירדן
קטגוריה:שביל ישראל
שוליה

שוליית אופה בימי הביניים. [[הספרייה הבודליאנית, אוקספורד]]

שוליה הוא אדם (צעיר בדרך כלל), הרוכש מקצוע, אוּמנות, מלאכה או מיומנות מסוימת בדרך של התלמדות אצל בעל מקצוע שהוא אומן מיומן. במסגרת ההתמחות משמש השוליה כעוזר לבעל המלאכה ולעיתים אף כמשרת. 

בעבר נרכשו מיומנויות רבות בדרך זו של הכשרה תוך כדי עבודה. בעולם המערבי החליפה את שיטת השוליות שיטת החניכות, המשלבת לימודים עיוניים וחניכות אצל בעלי מלאכה במסגרת חוקית ומבוקרת. בדרום-מזרח אסיה עדיין נלמדות מיומנויות רבות על ידי התמחות כשוליה.

==התפתחות השיטה באירופה==
שוליה המתמחה בהפעלת מכונה תעשייתית.

התפתחות השיטה קשורה בהתאגדות אמנים בגילדות בימי הביניים. אומנים מומחים ("מאסטרים") הורשו להעסיק וללמד שוליות. השוליה (או האפוטרופוס שלו) שילם עבור לימודיו בכסף או בעבודה וזכה בהכשרה, תרגול ולעיתים גם במגורים. לעיתים נדדו שוליות לעיר מרוחקת ממקום מגוריהם על מנת ללמוד אצל בעל מלאכה נודע. 

בסיום תקופת ההכשרה כשוליה (כשבע שנים בדרך כלל) המליץ בעל המלאכה בפני הגילדה שניתן לבטוח בשוליה כי ישמור על סודות הגילדה. אחרי שביצע עבודת מבחן ראויה, הוא הוסמך לדרגת "אומן יום", אומן שהכשרתו הושלמה ובאפשרותו להתפרנס מעבודתו אך אין באפשרותו עדיין לכונן סדנה או חנות משלו. אומני היום, כשמם, מצאו את פרנסתם בעבודה בשכר יומי אצל אוּמן אחר ובמעברם בין האומנים השונים סייעו להפיץ ידע וטכניקות חדשות באופן בלתי רשמי. אט אט התקדם השוליה למעמד של "אומן" ו"רב-אומן" שביכולתו להכשיר שוליות אחרים. אולם חלק מהשוליות נותרו במעמד של עוזרים בלבד, או נאלצו לנדוד בחיפוש אחר מורה אחר משנכשלו ברכישת המקצוע.

==בדרום-מזרח אסיה==
שוליות בדרום-מזרח אסיה נפוצים בלימוד מיומנויות של אמנויות לחימה ומוזיקה. השוליה נותר אצל ה"מאסטר" במשך שנים רבות, כאשר בשנים הראשונות איננו עוסק כלל בתחום אותו הגיע ללמוד אלא עובד כמשרת ולומד להכיר את מנהגי המאסטר, סדר היום וכיוצא בזה. 
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מקצועות עבר
קטגוריה:הכשרה מקצועית
קטגוריה:כלכלה, חברה ותרבות בימי הביניים
דוד טביל ממינסק

הרב דוד טביל (טעביל, בכתיב יידי, תקנ"ד 1794 - תרכ"א 1861) שימש כרבה של מינסק, ונחשב בתקופתו כאחד מגדולי הדור, התפרסם בעיקר בזכות ספרו נחלת דוד.

== חייו ==
טביל נולד בליטא לרב משה רובין, והיה מגדולי תלמידיו של ר' חיים מוולוז'ין. שימש בראשית דרכו כרבה של סטויבץ, ואחר כך כרבה של העיר מינסק ונחשב אחד מגדולי הדור.

בחייו הספיק להדפיס רק את ספר השו"ת והדרשות בית דוד בעיר ורשה בשנת תרי"ד 1854.

ספרו המפורסם הוא נחלת דוד, הכולל חידושים חריפים על מסכת בבא קמא ובבא מציעא, נדפס לראשונה על ידי חתנו בווילנה בשנת תרכ"ד 1864, ואחריו נדפסו חידושיו על המסכתות בבא בתרא וחולין, ועל ברכות, מועד קטן ומעט על פסחים בשם דברי דוד בווילנה בשנת תרמ"ו 1886. הספר מתאפיין בהבאת דברי הראשונים בצורה תמציתית והסקת מסקנות לא בדרך של פלפול אלא בהיסקים לוגיים בדרך ישרה.

כל חידושיו על התלמוד הבבלי יצאו במהדורה חדשה ומתוקנת בירושלים בשנת תשס"א 2001, על ידי הוצאת 'מיר' בשני כרכים.

חתנו היה רבי שאול חיים הלוי הורוויץ, שעלה לארץ ישראל והקים את הישיבה הגדולה ותלמוד תורה מאה שערים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
קטגוריה:תלמידי רבי חיים מוולוז'ין
קטגוריה:ילידי 1794
קטגוריה:נפטרים ב-1861
בנאי (מקצוע)

בנאי מניח [[מלט על גבי נדבך גמור של שורת לבנים, בטרם יניח את לבני השורה הבאה]]
בנאית בעבודה, צולם בשנת 1988
בנאי או פועל בניין הוא פועל המועסק בענף הבנייה. המונח מתייחס לפועלי בניין כלליים, אך גם לעובדים בעלי התמחות מיוחדת, כגון חשמלאים, נגרים, שרברבים, טייחים, ברזלנים, צבעים וטפסנים.

==התמחויות בבנייה==
(ראו גם: בעלי מקצוע, גופים ותפקידים בפרויקט בנייה)
*חשמלאי – הוא אדם שמקצועו הוא חשמלאות - חיווט חשמלי של בניינים, מכונות וציוד נייח. חשמלאי עוסק בהתקנת ציוד חשמלי חדש או בתחזוקת תשתית קיימת.
*טייח – פועל המתמחה בעבודה עם טיח, ותפקידו לטייח קירות חיצוניים או פנימיים.
*מניח לבנים – פועל שתפקידו להניח שורות לבנים או בלוקים.
*מפעיל ציוד מכני כבד – נוהג ומפעיל ציוד מכני הנדסי בפרויקט המערבים בנייה והנדסה.
*מקים ומאחזק פיגומים ומבני מתכת – העושים עבודתם בעזרת עגורן ואפרון
*נגר – אומן המתמחה בנגרות, במגוון סוגים של עבודה בעץ, ובהם בנייה, ריהוט ועוד.
*צבע – אדם שמקצועו סיוד וצביעה של קירות ודלתות.
*רתך איש מקצוע המתמחה בריתוך חומרים זה לזה. חומרים אלה עשויים להיות מתכות (כגון פלדה, אלומיניום, ברזל וכדומה), וכן חומרים פלסטיים או פולימרים אחרים.
*שרברב – בעל מקצוע בתחום צנרת מים או ביוב, המתמחה בהתקנתם ובאחזקתם של מערכות המשמשות באינסטלציה, בחימום ובניקוז מים.
*רצף – בעל מקצוע שתפקידו הוא כיסוי השטח באריחים או קרמיקה.

פועל לובש [[אפוד זוהר באוסטרליה]]

==פועלי בניין בישראל==
נכון לשנת 2017, הקיף ענף הבניין בישראל כ-261.5 אלף עובדים, מתוכם כ-197 אלף תושבי ישראל, 54 אלף פלסטינים תושבי השטחים וכ-9.5 אלף עובדים זרים. על פי נתוני התאחדות בוני הארץ, כמחצית מעובדי הבניין הישראלים הם יהודים, ומחציתם ערבים ישראלים. השכר החודשי הממוצע בענף עמד ב-2017 על 9,256 שקלים - כ-91% מהשכר הממוצע באותה שנה. רק תושבים ישראלים יכולים לקבל תעודת מנהלי עבודה, מנופאים, מהנדסים והנדסאים, ועובדים זרים ניתן להעסיק רק בעבודות המוגדרות כעבודות 'רטובות'.

===בטיחות באתרי הבניה בישראל===
ענף הבניה נחשב למסוכן בענפי העבודה בישראל, והסכנה לחייו של פועל בניין גבוהה פי 4 מזו של עובד תעשייה. בין השנים 2010–2015 היוו פועלי בניין למעלה מ-50% ממספר העובדים שנהרגו בעבודתם. הסכנה הבולטת בעבודה בענף היא נפילה מגובה, ולצידה סכנות נוספות כגון פגיעה מחפצים כבדים, קריסות, התחשמלות, פציעה מכלי עבודה ועוד.

עבודה בבניין בשנת 1937

==ראו גם==
*הנדסה אזרחית
**הנדסת מבנים
*בטיחות וגיהות בתעסוקה
*מעמד הפועלים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מקצועות הבנייה

==הערות שוליים==
תמור יעקובשווילי

תֶמוּר יעקובָּשווילי (או תמורי יעקובשווילי; בגאורגית: თემურ იაკობაშვილი; נולד ב-3 בספטמבר 1967) הוא פוליטיקאי, דיפלומט וחוקר מדע המדינה, יהודי גאורגי (התנועה הלאומית - דמוקרטים). ב-31 בינואר 2008 מונה לתפקיד השר לענייני רה-אינטגרציה של המחוזות הבדלניים של גאורגיה.

== חייו ==
יעקובשווילי נולד למשפחה יהודית בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית. בשנת 1984 קיבל תואר בוגר בפקולטה לפיזיקה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. בהמשך למד לימודי דיפלומטיה באוניברסיטאות אוקספורד וברמינגהאם בממלכה המאוחדת עד לשנת 1998. ולמד, עד שנת 2002, לימודי "ביטחון בינלאומי" עם מלגה שקיבל מאוניברסיטת ייל.

בין השנים 1990–2001 הוא עבד במקביל ללימודיו במשרד החוץ הגאורגי כאחראי על מחלקת ארצות הברית, קנדה ואמריקה הלטינית.

נשוי ליאנה פרמר (Yana Fremer) ולזוג שני ילדים. מחוץ לגאורגית, אנגלית ורוסית הוא שולט גם בעברית.

==השר לענייני רה-אינטגרציה==

יעקובשווילי, הוא השר הממונה על המחוזות הבדלניים אבחזיה ודרום אוסטיה, בתוקף תפקידו הוא היה אחראי על ניסיונות ממשלת גאורגיה להשליט את מרותה על המחוזות הבדלניים. במהלך המלחמה בדרום אוסטיה באוגוסט 2008, הוא תקף את ממשלת ישראל, יחד עם מדינות המערב האחרות, והגדיר אותה , על החלטתה להורות לחברות היצוא הביטחוני הישראליות להפסיק את אספקת הנשק לגאורגיה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים גאורגים
קטגוריה:חוקרי מדע המדינה
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1967
האניבל המלין

האניבל המלין (באנגלית: Hannibal Hamlin; 27 באוגוסט 1809 – 4 ביולי 1891) היה סגן נשיא ארצות הברית בשנים 1861–1865, תחת הנשיא אברהם לינקולן. קודם לתפקיד זה הוא כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית ובסנאט מטעם מיין, וכן היה מושל מיין.

==ביוגרפיה==
המלין נולד בפריס שבמיין, נכדו של סטפן אמרי שכיהן כתובע הכללי של מיין. הוא למד באקדמיית חברון ולאחר מכן ניהל את החווה המשפחתית של הוריו והחזיק בשורת תפקידים לתקופות קצרות, בהם מנהל בית ספר, טבח, חוטב עצים ועורך שבועון. בשנת 1833 סיים לימודי משפטים והוסמך לעריכת דין. הוא עסק בתחום בהאמפדן, שבה חי עד 1848, והחל בשנת 1836 החל לעסוק בפעילות ציבורית. באותה שנה החל המלין לכהן בבית הנבחרים של מיין וכיהן בו עד 1841. בשנת 1839 לחם המלין במלחמת ארוסטוק ולאחריה, בשנת 1840, התמודד ללא הצלחה לבית הנבחרים של ארצות הברית.

בשנים 1843–1847 כיהן המלין כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. בשנת 1848 מונה לסנאט כממלא מקומו של הסנאטור ויימן מור. כהונתו נמשכה עד 1861, לאחר שהוא נבחר בשנת 1851 לכהונה שנייה. מראשית כהונתו הוא הביע התנגדות לעבדות והיה תומך נלהב בסיום מלחמת מקסיקו - ארצות הברית. כמו כן התנגד המלין לפשרת 1850 ולחוק קנזס נברסקה. במהלך תקופת כהונתו בסנאט, בשנת 1856, עבר המלין מהמפלגה הדמוקרטית לתמוך במפלגה הרפובליקנית. באותה שנה הוא התמודד למשרת מושל מיין ונבחר, אך בחר להתפטר כעבור כחודשיים מתפקידו וחזר לכהן בסנאט, לאחר שלא כיהן בו בין ינואר למרץ 1857.

בשנת 1860 נבחר המלין למשרת סגן נשיא ארצות הברית, לאחר שהתמודד יחד עם אברהם לינקולן. המלין היה בין הדוחפים לפרסום הכרזת האמנציפציה ומתן היתר לחימושם של אפרו-אמריקאים. הוא השתייך להרפובליקנים הרדיקליים שתמכו בביטול עבדות מיידי ומהיר. יחסיו המקצועיים עם הנשיא לינקולן היו מוגבלים ובשנת 1864 בחר לינקולן באנדרו ג'ונסון כמועמדו לתפקיד סגן הנשיא.

המלין כיהן כהונה נוספת בסנאט בין השנים 1869–1881. לאחר מכן הוא מונה לשגריר ארצות הברית בספרד (1881 - 1882) ולאחר שובו למדינה פרש מהחיים הציבוריים. המלין חי בבנגור שבמיין עד למותו.

המלין היה אביהם של הגנרלים צ'ארלס המלין וסיירוס המלין ושל התובע הכללי של מיין האניבל אמרי המלין. אחיו, אלייה המלין, כיהן כראש עיריית בנגור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:מושלי מיין
קטגוריה:סגני נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל אברהם לינקולן
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:שגרירים בספרד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית ממיין
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אישים שפסליהם הוכנסו לאוסף היכל הפסלים הלאומי
קטגוריה:מועמדים לסגנות נשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1809
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1891
קטגוריה:פעילים בתנועה לביטול העבדות
ירחי שבתאי

[[מונטאז' של שבתאי וירחיו שנוצר מתמונות שצילמה החללית וויאג'ר 1 ב־1980. בתמונה נראה דיוני בקדמת התמונה, מאחוריו שבתאי, טתיס ומימס מימין לשבתאי, אנקלדוס וריאה משמאלו ובפינה הימנית העליונה טיטאן]]
תרשים מבנה של שבתאי, טבעותיו וירחיו העיקריים
ירחי שבתאי כוללים את ירחי כוכב הלכת שבתאי. מספר הירחים המדויק של שבתאי קשה לקביעה. מבחינה טכנית, כל גוש קרח בטבעות שבתאי יכול להיחשב כירח, ונקודת ההכרעה בין ירח לבין גוש קרח גדול אינה מדויקת ומסיבה זו ירחים רבים התגלו רק בשנים האחרונות. עד מאי 2023 זוהו בוודאות 146 ירחים, מתוכם ל־53 יש שמות, וזהו כוכב הלכת בעל המספר הגדול ביותר של ירחים שהתגלו במערכת השמש.<ref></ref>. רבים מהירחים הם בעלי קוטר של כ־2–3 קילומטר. אולם, חלק מירחי שבתאי הם מאסיבים עד כדי המצאות בשיווי משקל הידרוסטטי. אם ירחים אלו היו מסתובבים סביב השמש במקום סביב שבתאי הם היו מקבלים מעמד של כוכב לכת ננסי. ירחים אלו הם טיטאן וריאה. ירחים שכנראה אין להם שיווי משקל הידרוסטטי אבל עוד נבדקים הם יאפטוס, דיוני, טתיס, אנקלדוס ומימס.

==ירחים נבחרים==
*טיטאן – ירחו הגדול ביותר של שבתאי. לטיטאן אטמוספירה סמיכה המכילה בעיקר מתאן וחנקן. גובהה 400 ק"מ וצבעה אינו אחיד. מעל 230 ק"מ מעל פני הקרקע ועד לאטמוספירה עצמה ישנה שכבת אובך המפזרת את קרני השמש ומשווה לה מראה כחול, אך מתחת לגובה זה צבעה כתום וזה מה שמקנה לירח זה את צבעו. טיטאן הוא הירח הראשון שנצפה בטלסקופ והתגלה על ידי כריסטיאן הויגנס בשנת 1655. טיטאן משלים הקפה אחת סביב שבתאי אחת ל־15.96 יום. 

*רִיאה – הירח השני בגודלו והבולט ביותר מבין שבעת הירחים, לאחר טיטאן. הקרח הוא מרכיבו העיקרי. ירח זה התגלה על ידי קאסיני בשנת 1672 והיה הירח האחרון של שבתאי שנתגלה על ידיו למרות בהירותו הרבה. ריאה משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־4.518 ימים. ריאה הוא הירח היחיד במערכת השמש שיש סביבו טבעות.

*יאפטוס – הירח השלישי בגודלו מבין ירחי שבתאי, התגלה על ידי ג'ובאני קאסיני בשנת 1671. יאפטוס הוא אחד מהירחים הרחוקים ביותר משבתאי ומורכב ברובו מקרח. יאפטוס משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־79.3215 ימים.

*דיוני – הירח הרביעי בגודלו מבין ירחי שבתאי ומורכב ברובו מקרח. דיוני משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־2.737 ימים. בדומה לריאה גם ירח זה התגלה על ידי קאסיני לאחר כמעט 30 שנה. במסלול זהה לזה של דיוני ישנו ירח זעיר, הלנה.

*טתיס – ירח זה נמנה בין הגדולים בירחי שבתאי ומשלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־1.88 יום. ירח זה נתגלה בשנת 1684 על ידי קאסיני בדומה לדיוני ומורכב ברובו מקרח.

*אנקלדוס – הירח הכדורי הקטן ביותר מבין ירחי שבתאי שנתגלה על ידי ויליאם הרשל. גם הוא מורכב ברובו מקרח אך יש המאמינים שפני הקרקע הם קרום דק של קרח שמתחתיו יש מים נוזליים. ירח זה משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־32.52 שעות. האטמוספירה בירח זה היא אשליה של נוכחות אטמוספירית כיוון שמפאת גודלו הקטן אין זה אפשרי שתעטוף אותו מערכת גזית. את האשליה הזו מייצרים גייזרים הנמצאים בקוטב הדרומי של הירח בכך שפולטים לזמן קצר אדי מים בכמויות עצומות. על אנקלדוס נמצאו חמשת המרכיבים החיוניים לחיים: זרחן, פחמן, מימן, חנקן, חמצן וגופרית (אם כי הזיהוי אינו ודאי).

*מימס – הירח הקטן והקרוב ביותר לשבתאי והתגלה אף הוא על ידי ויליאם הרשל. מימס משלים הקפה סביב שבתאי אחת ל־22.36 שעות ומורכב בעיקר ממים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
נמל פותי

נמל פותי
נמל הים של פותי (בגאורגית: ფოთის საზღვაო ნავსადგური, פּוֹתיס סאזר'וואוֹ נאווסאדגוּרי) הוא נמל ראשי בעיר הנמל פותי שבגאורגיה, לחופיו המזרחיים של הים השחור בשפך-נהר הריוני.
== היסטוריה ==
עיר הנמל פותי היא צומת חשוב של פרויקט מסדרון התשתיות אירופה-קווקז-אסיה, הנמתח בקו טשקנט-אשגבאט-טורקמנבאשי-באקו-פותי ומשם ממשיך לעיר הנמל הרומנית, קונסטנצה ועיר הנמל הבולגרית, ורנה. המסדרון מחבר בין המדינות ללא המוצא לים של מרכז אסיה לקווקז ולמזרח אירופה.

הרעיון לייסוד עיר הנמל הגיע זמן קצר לאחר שהאימפריה הרוסית כבשה את העיר, בשנת 1828, מידי עות'מאנים. בשנת 1858 קיבלה העיר מעמד של עיר נמל אולם הנמל לא נבנה עד לשנת 1899. בשנה זו הואצה בניית הנמל בראשות ראש העיר, ניקו ניקולדזה, והושלמה בשנת 1907. מאז נבנה הנמל מחדש מספר פעמים. הפעם האחרונה הייתה בחסותו של ממשלת הולנד והאיחוד האירופי.

בשנת 2007, היה הספק הנמל 7.7. טון בשנה ו-185,000 קונטיינרים 20 רגל. באפריל 2008 נמכרו 51% ממניות הנמל לרשות ההשקעות איחוד האמירויות הערביות, אמירות ראס אל-ח'ימה. האמירות זכתה בזיכיון להפעלת נמל פותי, ופיתוח אזור התעשייה הצמוד אליו. המשקיעים אמורים לפתח את התשתיות הדרושות להפעלת הנמל כולל כל המתקנים. בנוסף, המשקיעים ינהלו את המתחם בתקופת הזיכיון, ויפעלו להגדלת נפח תעבורת המטענים בנמל. הזיכיון נינתן למשקיעים -49 שנים. אזור נמל פותי הוכרז כאזור סחר חופשי. בין החברות שהביעו עניין בזיכיון להפעלת הנמל היו שתי החברות הישראליות צים ואשטרום.

ב-9 באוגוסט 2008, במהלך המלחמה בדרום אוסטיה, הפציצו הרוסים את נמל פותי והבסיס הצבאי בסנקי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20110727063220/http://maradgeorgia.org/en/index.php?option=com_content&task=category&sectionid=5&id=21&Itemid=41 נמל פותי], באתר משרד התחבורה הימית של גאורגיה, 
* רז סמולנסקי, [https://web.archive.org/web/20200613025451/https://www.themarker.com/ צים ואשטרום הגישו הצעות לפיתוח נמל פוטי שבגאורגיה], 29.10.2007, דה מרקר
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פותי
פותי
קטגוריה:גאורגיה: תחבורה
קטגוריה:הים השחור
קטגוריה:אסיה: אזורי סחר חופשי
סופטבול

כדור סופטבול
משחקי המכביה ה-12, סופטבול
סופטבול (באנגלית: Softball; מילולית "כדור רך") הוא משחק כדור הפופולרי בעיקר בארצות הברית. המשחק פותח על בסיס המשחק בייסבול וחוקי שני המשחקים דומים. לעיתים מתייחסים לבייסבול כ-hardball (מילולית "כדור קשה") כדי להבדיל בין המשחקים. ההבדל העיקרי בין סופטבול לבייסבול הוא הכדור בו משתמשים וחוקי ההגשה המאפשרים להגיש את הכדור בסופטבול רק בזריקה מלמטה.

המשחק הומצא על ידי ג'ורג' הנקוק בשיקגו, אילינוי, ב-1887. משחק הסופטבול הראשון שוחק בעזרת כפפת אגרוף מגולגלת ככדור, ומקל מטאטא כמחבט. בהמשך סופטבול נתפס בעיקר כמשחק חובבים וכספורט הנשים המקביל לבייסבול, אך כיום ישנן גם ליגות מקצועיות לנשים ולגברים.

שתי קבוצות, בנות תשעה שחקנים כל אחת, מתמודדות אחת נגד השנייה. המטרה של הקבוצה המתקיפה היא להכות בכדור באמצעות המחבט, ועל ידי הגעה רצופה לשלוש התחנות לחזור לבסיס הבית ולזכות בהקפה אחת. קבוצת ההגנה, מצד שני, צריכה לפסול את הרצה מהקבוצה המתקיפה בעזרת תפיסת הכדור באוויר, זריקת הכדור לבסיס אליו רצה או בעזרת נגיעה של הכדור ברצה ובכך למנוע ממנה להשיג נקודות.

במשחקים האולימפיים, ענף הסופטבול היה אחד משלושה ענפים בו השתתפו רק נשים (השניים האחרים הם שחייה צורנית והתעמלות אומנותית). הוא הוכר רשמית כספורט אולימפי במשחקים באולימפיאדת אטלנטה ב-1996, אך ב-2005 הוחלט להוציאו מתוכנית המשחקים האולימפיים ומאז משחקי 2012 הוא לא נכלל בה. המשחק שוחק שוב במשחקי טוקיו 2020.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.isfsoftball.org/ אתר הפדרציה הבינלאומית לסופטבול]
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:בייסבול
קטגוריה:משחקי כדור
קטגוריה:משחקי מחבט
קטגוריה:ספורט קבוצתי
קטגוריה:ספורט אולימפי
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
אקסונוקלאז

DNA פולימרז 1]] 
אקסונוקלאזות (באנגלית:Exonuclease) הם אנזימים החותכים נוקלאוטידים בודדים מקצה של שרשרת פולינוקלאוטידית (כגון גדיל DNA). החיתוך נעשה על ידי הידרוליזה של קשר פוספודיאסטר מקצה '3 או קצה '5 של הפולינוקלאוטיד. החיתוך של האקסונוקלאז הוא "חיתוך כללי", ולא ספציפי לרצפים מסוימים, כמו החיתוך שעושים אנזימי רסטריקציה.

דוגמה לאנזים עם יכולת אקסונוקלאז הוא DNA-פולימראז-1 (DNA polymerase I). פול-1 משתמש ביכולת האקסונוקלאז כדי לחתוך את ה-RNA פריימר במעלה הזרם מאתר סינתזת ה-DNA, מקצה '5 לקצה '3. לאחר החיתוך, פול-1 מסנתז נוקלאוטידים חדשים להחליף את הפריימר שהוסר. לפול-1 ישנה גם יכולת אקסונוקלאז מ-'3 ל-'5 המאפשרת לו להגיה אחורה ולתקן טעויות תוך כדי סינתזה של DNA.

בחיידקים קדומים ובאאוקריוטים, אחד מהמסלולים המרכזיים לפירוק RNA נעשה דרך קומפלקס רב-חלבוני בשם אקסוזום, המורכב בעיקר מאקסוריבונוקלאזות עם יכולת חיתוך מ-'3 ל-'5.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גנטיקה מולקולרית
קטגוריה:אנזימים