OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דברי ימי אלסטר

כתב יד של דברי ימי אלסטר
דברי ימי אלסטר (באירית: Annála Uladh, באנגלית: Annals of Ulster) היא כרוניקה שנכתבה באירלנד בימי הביניים. 

הכרוניקה מתארת התרחשויות שאירעו בין השנים 431 ו-1540. האירועים שאירעו עד שנת 1489 נכתבו במהלך המאה ה-15 על ידי רורי או'לינין (Ruaidhrí Ó Luinín) במימונו של פטרונו קהל אוג מק מגנוסה (Cathal Óg Mac Maghnusa). הכרוניקה נכתבה באי בל (Belle Isle) בלוך ארן שבפרובינציית אלסטר. התרחשויות מאוחרות יותר נוספו על ידי סופרים מאוחרים.

לוינין השתמש בכרוניקות קדומות על מנת לתאר אירועים שאירעו באירלנד ובסקוטלנד וכן העלה על הכתב מסורות בעל פה שנשתמרו. ההיסטוריון ט. מ. צ'ארלס אדוארדס סבור כי הכרוניקה התבססה על כרוניקה שאבדה שהיא בתורה התבססה על דברי ימי אירלנד.

כרוניקה זו היוותה בסיס חשוב לכתיבת דברי ימי ממלכת אירלנד כמאה שנים מאוחר יותר.

הכרוניקה נכתבה באירית אולם חלק מהאירועים נכתבו בלטינית. מאחר שכותב הכרוניקה העתיק מקורות קדומים כלשונם, הכרוניקה מהווה מקור לבלשנים ללימוד התפתחות השפה האירית. כמו כן, הכרוניקה מהווה מקור היסטורי חשוב להיסטוריונים בתיארוך אירועים בתולדות סקוטלנד ואירלנד.

כתב היד המקורי נשמר בספרייה של טריניטי קולג' שבדבלין. העתק שנכתב זמן קצר לאחר כתיבת היצירה המקורית שמור בספרייה הבודליאנית שבאוניברסיטת אוקספורד - עותק המכיל מידע נוסף שאינו מופיע בגרסה המקורית, ואשר נוסף ככל הנראה על ידי המעתיק.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ucc.ie/celt/published/T100001A/ דברי ימי אלסטר] ([http://www.ucc.ie/celt/published/T100001A/ תרגום לאנגלית]) באתר מכללת אוניברסיטת קורק
*[http://image.ox.ac.uk/show?collection=bodleian&manuscript=msrawlb489 דברי ימי אלסטר] באתר הספרייה הבודליאנית של אוניברסיטת אוקספורד

אלסטר
קטגוריה:סקוטלנד: היסטוריה
קטגוריה:אירלנד: היסטוריה
קטגוריה:אלסטר
Evanescence (מיני אלבום)

Evanescence (בעברית: אוונסנס) הוא המיני-אלבום הראשון של להקת הרוק האמריקאית אוונסנס. המיני-אלבום הוקלט בהקלטה עצמאית על ידי בן מודי ואיימי לי, מייסדי הלהקה. ה-EP נדיר ביותר מאחר שנוצרו לו 100 עותקים בלבד. ה-EP נמכר בהופעה של הלהקה בליטל רוק, ארקנסו.

לחלק מהשירים ב-EP ניתן למצוא גרסאות ודמואים נוספים השונים מהגרסאות ב-EP זה, ופורסמו מאוחר יותר (השירים Where Will You Go, Imaginary, Understanding וגם My Immortal ו-Give Unto Me, על אף שלבסוף לא נכללו ב-EP).

== רשימת השירים ==
#(Where Will You Go? (3:35
#(Solitude (5:44
#(Imaginary (4:01
#(Exodus (3:03
#(So Close (4:29
#(Understanding (7:21
#(The End (2:00

ארבעה שירים היו אמורים להכלל באלבום אך לבסוף נחתכו ממנו: My Immortal, Give Unto Me, October וגרסה אקוסטית לשיר Understanding.

== משתתפים ==
* איימי לי - שירה, פסנתר, קלידים, כתיבה.
* בן מודי - גיטרות, תופים, קלידים, תכנות, כתיבה.
* ויליאם בויד - גיטרה בס, גיטרה, קולות רקע ב-Solitude.
* מאט אווטלו - תופים ושותפות כתיבה ב-Solitude וב-So Close.
* רוקי גריי - תופים ב-Understanding.

== הערות שוליים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מיני-אלבומי בכורה מ-1998
קטגוריה:אלבומי אוונסנס
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
לב פסחיס

לב פסחיס (ברוסית: Лев Псахис; נולד ב-29 בנובמבר 1958) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב-אמן.

היה פעמיים אלוף ברית המועצות בשחמט - בשנת 1980 ביחד עם אלכסנדר בליאבסקי ובשנת 1981 ביחד עם גארי קספרוב.

נכון לאפריל 2021, פסחיס מדורג במקום ה-39 בישראל לפי מד כושר.

==ביוגרפיה==

לב פסחיס נולד בקרסנויארסק, שבברית המועצות ועלה לישראל בשנות ה-90 של המאה ה-20.

הוא זכה במספר תחרויות בינלאומיות - מקום ראשון בסרייבו בשנת 1981, בסיינפואגוס בשנת 1983, בשירק בשנת 1986 ובאנדורה בשנת 2002. בשנת 1979 הוא זכה במקום השלישי בסוצ'י (ניצח את נוחים רשקובסקי).

בשנת 1982 הוא זכה במקום שני בתחרות אזורית - קדם לאליפות העולם אך לא הצליח להתקדם בשלב הבא. זכה באליפות אירופה בשנת 1983 כחבר משלחת ברית המועצות וקיבל מדליית זהב בשנת 1999 כחבר נבחרת ישראל.
היה אלוף ישראל בשנים 1997 ו-1999. בשנת 1996 זכה במקום השני באליפות ישראל.

במהלך השנים היה מאמנם של סופיה פולגאר, יהודית פולגאר ואמיל סוטובסקי.

בשנת 1999 דורג במקום ה-57 והודח בסיבוב השלישי.

ב-2000 דורג במקום ה-44 והודח בסיבוב הראשון.

ב-2002 דורג במקום ה-84 והודח בסיבוב השני.

== הופעות באולימפיאדות ==
לב פסחיס ייצג את ישראל שבע פעמים באולימפיאדות השחמט.

{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="70%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || מד כושר|| נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 1990|| 1||2575 ||8 מ-13||4+ 8= 1-||61.5|| 16 קבוצתי
|-
| 1992|| 1||2605 ||6 מ-12||2+ 8= 2-||50|| 11 קבוצתי
|-
| 1994|| 3||2605 ||3.5 מ-8||2+ 3= 3-||43.8|| 14 קבוצתי
|-
| 1996|| 4||2590 ||6.5 מ-10||3+ 7= 0-||65|| 17 קבוצתי
|-
| 1998|| 4||2575 ||5 מ-8||2+ 6= 0-||62.5|| 4 קבוצתי
|-
| 2000|| 4||2624 ||4.5 מ-8||1+ 7= 0-||56.3|| 5 קבוצתי
|-
| 2002|| 4||2588 ||4 מ-7||3+ 2= 2-||57.1|| 9 קבוצתי
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחמטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:נציגי ישראל באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:אלופי ברית המועצות בשחמט
קטגוריה:רבי-אמנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
ג'אנג צ'יאן

גָ'אנְג צ'יאן (בכתב סיני מסורתי: 張騫; בסינית מפושטת: 张骞; פין-יין: Zhāng Qiān; 195 לפנה"ס – 114 לפנה"ס) היה שליח הקיסרות הסינית מחוץ לסין במאה השנייה לפנה"ס, והדיפלומט הראשון שהביא לקיסר מידע אמין על מרכז אסיה, בתקופת הקיסר וו משושלת האן. בעקבות מסעותיו תרם לביסוס "דרך המשי".

== חייו ==
ג'אנג נולד בעיר חַאנְג'וֹנְג של ימינו, בפרובינציית שאאנשי. מעט מאוד ידוע על קורות חייו, ועיקר התיאור במקורות נע סביב התרומה שלו בעת השירות אצל הקיסר ווּ (Wu). בשנת 138 לפנה"ס, בתקופת שושלת האן, נשלח ג'אנג על ידי הקיסר וו, לכרות בריתות עם אנשי עם היוּאֶה-גִ'י , כנגד אויביה העיקריים של סין, עם הנוודים שיונגנו, שהיוו בתקופה זו את עיקר הכוח הצבאי במזרח אסיה ושלטו ממנצ'וריה ועד לאזורים המערביים. 

ג'אנג יצא לשליחות מצ'אנג-אן, עם משלחת של כ-100 חיילים, אל עבר העם היואה-ג'י. המסע היה קשה ובדרך נלקחו ג'אנג וחייליו בשבי השיונגנו. לאחר עשר שנים בשבי, שבמהלכן התחתן והפך לאב, הצליח ג'אנג להימלט משומריו, והמשיך בדרכו לחפש אחר מדינת יואה-ג'י. בדרכו הגיע אל המדינה דַה-יוּאָן . שליטהּ של מדינה זו שמע על עוצמתה של שושלת האן ושאף לפתח עימה יחסי ידידות, לכן שמח לארח את ג'אנג ושלח אליו מדריכים ומתורגמנים שליוו אותו אל מדינת קַאנְג-ג'וּ (Kangju) הסמוכה ליואה-ג'י.

מפת מסעות של צ'אנג צ'יאן 
לבסוף הגיע ג'אנג ליואה-גי והתקבל בברכה, אך כאשר החל לדבר על מטרת ביקורו, סירב השליט להצטרף אל שושלת האן במתקפה כנגד השיונגנו. הוא טען שהמרחק בין סין ויואה-ג'י גדול מדי, ולכן לא ניתן יהיה לסייע ישירות ומיידית זו לזו בעת מתקפה. מלבד זאת, לטענת השליט, מדינתו הצליחה להתפרש לרוחב האזור, ותושביה נהנו מרווחה כלכלית והיו מאושרים דיים. 

ג'אנג נשאר במדינת יואה-ג'י למעלה משנה, אך כשל בכריתת הברית שלשמה נשלח, ולבסוף החליט לשוב לסין. בדרכו חזרה נלקח שוב בשבי על ידי השיונגנו. כעבור למעלה משנה, ברח במהלך מריבות פנימיות של השיונגנו. כך, לאחר 13 שנה מחוץ לארצו, חזר ג'אנג לצ'אנג-אן, בלוויית חייל אחד בלבד מתוך המשלחת עימה יצא לדרך. לאחר שובו, שיבח אותו הקיסר ווּ על פיקחותו ועל עוז-רוחו. הוא התרשם מסיפוריו ובמיוחד מסיפורו אודות זן מיוחד של סוסים, אשר גודלו בשדות המרעה העשירים באזור אוזבקיסטן. סוסים חזקים אלו נראו לקיסר כפתרון טוב כנגד הטקטיקות האכזריות של חיל הפרשים של השיונגנו. כמו כן, הכרת המדינות הרבות באזורים המערביים גרמה לקיסר להכיר בחשיבות שביצירת קשרי כלכלה ומסחר עימן. 

ג'אנג נפטר בשנת 114 לפנה"ס. מסעו, על אף שנכשל, היווה את הבסיס לדרך המשי, וג'אנג מכונה לעיתים "אבי דרך המשי".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים סינים
קטגוריה:מגלי ארצות סינים
קטגוריה:שושלת האן
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
יאן קלצ'ינסקי (הצעיר)

יאן קלצ'ינסקי (בפולנית: Jan Kleczyński; (24 ביוני 1875 – ספטמבר 1939, ורשה) היה עיתונאי ושחמטאי פולני.

קלצ'ינסקי היה בנו של יאן קלצ'ינסקי, פסנתרן מפורסם, מלחין, עיתונאי ואחד מטובי השחמטאים בפולין במאה ה-19.

קלצ'ינסקי הצעיר שיחק באליפויות ורשה לשחמט בשנים 1896 ו-1897. הוא הגיע למקום הרביעי בתחרות 1901 (ניצח: אלכסנדר פלמברג), הגיע למקום הרביעי בתחרות 1907, למקום השני בתחרות 1908 (ניצח: פיודור דוס-חוטימירסקי ), חלק מקום 5-6 בתחרות 1910 והגיע למקום השישי בתחרות 1911.
 
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הגיע קלצ'ינסקי למקום השלישי בתחרות 1916/17, ולמקום השישי בתחרות ורשה בשנת 1917. בשתי התחרויות ניצח עקיבא רובינשטיין. 

לאחר מלחמת העולם הראשונה, הגיע קלצ'ינסקי למקום השביעי בתחרות 1919/20 (ניצח: זדז'יסלב בלסיצ'מן), הגיע למקום השני לאחר סטניסלב קון בתחרות 1925, חלק מקום שמיני בתחרות 1926 (ניצחו: סטניסלב קון וליאון קרמר) וחלק מקום 6-8 בתחרות ורשה 1928 (ניצח: משה בלאס). 

קלצ'ינסקי ייצג את פולין באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז. [http://www.olimpbase.org/1924x/1924fb.html] השתתף פעמיים באליפות פולין: בשנת 1926 הגיע למקום ה-13 (אליפות פולין הראשונה, ניצח: דויד פז'פיורקה [https://web.archive.org/web/20141020171910/http://polbase.w.interia.pl/warszawa26c.htm] וחלק מקום 14-15 בתחרות לודז' 1927, אך היה היחיד שניצח את מנצח התחרות (אליפות פולין השנייה, ניצח: עקיבא רובינשטיין). [https://web.archive.org/web/20150506020254/http://polbase.w.interia.pl/lodz27c.htm]

קלצ'ינסקי כתב טור שחמטאי שבועי בעיתון Kurier Warszawski בין השנים 1897-1939, זאת לאחר שאביו כתב את הטור בין השנים בין השנים 1877-1895 .

קלצ'ינסקי מת מהתקפת לב בעת שורשה הופצצה בספטמבר 1939.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחמטאים פולנים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:ילידי 1875

קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1939
פוליטיקה של בלארוס

בלארוס היא רפובליקה נשיאותית ונשיא בלארוס הוא ראש המדינה. הרשות המבצעת היא הממשלה; ובראשה עומד ראש הממשלה, הממונה על ידי הנשיא. הרשות המחוקקת מורכבת מפרלמנט בן שני בתים, "האספה הלאומית", אך לנשיא יש סמכות להוציא צווים, שאינם מוגבלים בזמן, והם בעלי תוקף של חוק. הצהרת העצמאות של בלארוס (מה-27 ביולי 1990) נבעה מתגובות להתרחשויות פוליטיות (פנימיות וחיצוניות), ובייחוד הושפעה מהכרזת העצמאות של אוקראינה, שגרמה למנהיגי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית להבין כי התמוטטות ברית המועצות קרבה. 

לאחר ייסוד הרפובליקה של בלארוס ב-25 באוגוסט 1991 הפך סטניסלב שושקביץ' למנהיג הראשון של המדינה (וכיהן בתפקיד זה עד 1994). בתקופת שלטונו קידם שושקביץ' את המעבר מן העבר הסובייטי וניסה גם לקדם יחסים עם המערב. יורשו, אלכסנדר לוקשנקו שינה מדיניות זו ומדיניותו היא פרו-רוסית באופן מובהק. לוקשנקו גם השיב חלק מן המשרדים והתפקידים שהיו קיימים בתקופה הסובייטית, כמו גם סמלים סובייטיים. סגנון מנהיגותו האוטוריטרי (ויש הטוענים: הדיקטטורי) משך תשומת לב למצבה של ארצו במישור הבינלאומי. 

בשל יחסים מתוחים עם מדינות המערב על רקע אופי השלטון במדינה, ועם רוסיה על רקע כלכלי, בלארוס מקיימת קשרים עם מדינות אמריקה הלטינית והמזרח התיכון, בתוכן איראן וישראל.

חוקת המדינה אושרה בשנת 1994. בשנת 2004 בוטלה פסקה שמגבילה מספר תקופות בהם מועמד לנשיא המדינה יכול לכהן בתפקיד.

בבלארוס פועלות מספר מפלגות, אך רמת השפעתם על הנעשה במדינה היא קטנה מאוד. בשנת 2007 הוקם ארגון רוס הלבנה שמטרתו לתמוך במדיניות של לוקאשנקו.

== ראו גם ==
* האיחוד של רוסיה ובלארוס 

==קישורים חיצוניים==

*

bn:বেলারুশ#রাজনীতি
טויוטה פרמיו

טויוטה פרמיו (Toyota Premio) היא מכונית משפחתית קטנה שהוצגה בשנת 2001 על ידי טויוטה ונמכרת ביפן בלבד. היא חולקת רכיבים רבים עם טויוטה אליון שהוצגה במקביל. בשנת 2007 הוצג דור שני לדגם אך הוא עדיין נותר בעל קו שמרני בהשוואה לדגם אליון.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מכוניות משפחתיות גדולות
פרמיו
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2001
קטגוריה:כלי רכב יפניים
רציפות במידה אחידה

באנליזה מתמטית, רציפות במידה אחידה (בקיצור, רציפות במ"א) היא תכונה של משפחה של פונקציות רציפות במידה שווה בקטע (או באופן כללי יותר בין שני מרחבים מטריים). במשפחה שבה התכונה מתקיימת, אם <math>y</math> קרוב ל- <math>x</math> אז <math>f(y)</math> קרוב ל-<math>f(x)</math> לכל הפונקציות במשפחה בבת אחת.

נגדיר באופן פורמלי: יהיו <math>X</math> מרחב טופולוגי ו-<math>(Y,d_Y)</math> מרחב מטרי. תהי <math>F \subseteq C(X,Y)</math> (כלומר קבוצה של פונקציות רציפות מ-<math>X</math> ל-<math>Y</math>).

# נאמר ש-<math>F</math> רציפה במידה אחידה ב-<math>x_0 \in X</math> אם לכל <math>\varepsilon > 0</math> קיימת סביבה <math>N</math> של <math>x_0</math> כך שלכל <math>x \in N</math> ולכל <math>f \in F</math> מתקיים <math>d_Y(f(x),f(x_0)) < \varepsilon</math>.
# נאמר ש-<math>F</math> רציפה במידה אחידה אם היא רציפה במידה אחידה בכל <math>x_0 \in X</math>.

כאשר נתון <math>(X,d_X)</math> מרחב מטרי קומפקטי אז רציפות במידה אחידה מזדהה עם רציפות במידה שווה במידה אחידה (Uniformly Equicontinuous), כלומר: אם <math>(X,d_X)</math> מרחב מטרי קומפקטי אז <math>F</math> רציפה במידה אחידה אם ורק אם לכל <math>\varepsilon > 0</math> קיים <math>\delta = \delta(\varepsilon) > 0</math> כך שלכל <math>x,y \in X</math> ולכל <math>f \in F</math>, אם <math>d_X(x,y) < \delta</math> אז <math>d_Y(f(x),f(y)) < \varepsilon</math>.

תוצאה חשובה הנוגעת לתכונת הרציפות במידה אחידה היא משפט ארצלה-אסקולי, הגורס כי בהינתן מרחב טופולוגי קומפקטי <math>X</math>, קבוצה <math>F \subseteq C(X,\mathbb{R}^n)</math> היא קומפקטית אם ורק אם היא סגורה, חסומה ורציפה במידה אחידה.

התוצאה הבאה גם היא נוגעת בתכונת הרציפות במידה אחידה, וניתן להיעזר בה בהוכחת משפט ארצלה-אסקולי: יהיו <math>X</math> מרחב טופולוגי קומפקטי, <math>Y</math> מרחב מטרי קומפקטי ו-<math>F \subseteq C(X,Y)</math>. אז <math>F</math> חסומה כליל אם ורק אם <math>F</math> רציפה במידה אחידה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:חשבון אינפיניטסימלי
קטגוריה:רציפות
כדורגלן השנה ברוסיה (מגזין פוטבול)

כדורגלן השנה ברוסיה (ברוסית: Футболист года в России) היה פרס שנתי שחולק על ידי השבועון הרוסי "כדורגל" (Футбол) לכדורגלן המצטיין במהלך העונה בליגת העל הרוסית. הענקת התואר נקבעת לפי ספירת הקולות בהצבעה שהונהגה על ידי העיתון וחולקה בשנים 1991–2018.

מלבד תואר כדורגלן השנה, דורגו שלושת השחקנים הטובים ביותר בעמדות השונות.

ב-2001 הפרס הוענק לראשונה לשוער רוסלן ניגמטולין מלוקומוטיב מוסקבה. ב-2005, דניאל קראבליו הברזילאי הפך לשחקן הזר הראשון שזוכה בפרס. בנוסף מוענק פרס כדורגלן השנה גם מטעם היומון "ספורט אקספרס" (Спорт-Экспресс).
==הזוכים בפרס==
{| class="wikitable"
|-
!שנה!!זוכה!!מועדון
|-
|1992||ויקטור אונופקו||ספרטק מוסקבה
|-
|1993||ויקטור אונופקו||ספרטק מוסקבה
|-
|1994||איגור סימוטנקוב||דינמו מוסקבה
|-
|1995||איליה צימבאלר||ספרטק מוסקבה
|-
|1996||אנדריי טיחונוב||ספרטק מוסקבה
|-
|1997||דמיטרי אלניצ'ב||ספרטק מוסקבה
|-
|1998||איגור טיטוב||ספרטק מוסקבה
|-
|1999||אלכסיי סמרטין||לוקומוטיב מוסקבה
|-
|2000||איגור טיטוב||ספרטק מוסקבה
|- bgcolor="#87cefa"
|2001||רוסלן ניגמטולין||לוקומוטיב מוסקבה
|-
|2002||דמיטרי לוסקוב||לוקומוטיב מוסקבה
|-
|2003||דמיטרי לוסקוב||לוקומוטיב מוסקבה
|-
|2004||דמיטרי סיצ'ב||לוקומוטיב מוסקבה
|- bgcolor="#FFE6BD"
|2005||דניאל קרבאליו||צסק"א מוסקבה
|-
|2006||אנדריי ארשאבין||זניט סנקט פטרבורג
|-
|2007||קונסטנטין זיריאנוב||זניט סנקט פטרבורג
|- bgcolor="#FFE6BD"
|2008||ואגנר לאב||צסק"א מוסקבה
|- bgcolor="#FFE6BD"
|2009||אלחנדרו דומינגס||רובין קאזאן
|- bgcolor="#FFE6BD"
|2010||דני מיגל אלבס||זניט סנקט פטרבורג
|- bgcolor="#FFE6BD"
|2011||סיידו דומבייה||צסק"א מוסקבה
|-
|2012||רומן שירוקוב||זניט סנקט פטרבורג
|-
|2013||רומן שירוקוב||זניט סנקט פטרבורג
|- bgcolor="#FFE6BD"
|2014||סיידו דומבייה||צסק"א מוסקבה
|- bgcolor="#FFE6BD"
|2015||האלק||זניט סנקט פטרבורג
|-
|2016||פיודור סמולוב||קרסנודאר
|- bgcolor="#FFE6BD"
|2017||קווינסי פרומס||ספרטק מוסקבה
|-
|2018||ארטיום דזיובה||זניט סנקט פטרבורג
|-
|}
{| style="background:transparent;"
|+ מקרא
| style="background-color:#87cefa; border:1px solid #aaaaaa; width:2em;" |
| = שוער כדורגל
|-
| style="background-color:#FFE6BD; border:1px solid #aaaaaa; width:2em;" |
| = שחקן שאינו רוסי
|}

==ראו גם==
* כדורגלן השנה בברית המועצות
==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20140606235119/http://www.ftbl.ru/news/roman-shirokov-luchshiy-futbolist-rossii/ - כדורגלן השנה ברוסיה לשנת 2013, כתבה באתר המגזין "כדורגל"] רוסית
==הערות שוליים==

קטגוריה:רוסיה: כדורגל
רוסי
ארנה יאקובסן

"[[כיסא נמלה" (1952).]]
ארנה אמיל יאקובסן (בדנית: Arne Emil Jacobsen; 11 בפברואר 1902 – 24 במרץ 1971) ארכיטקט ומעצב דני ממוצא יהודי<ref></ref>. בנוסף על עבודתו כארכיטקט התפרסם יאקובסון כאחד מן המעצבים הבולטים של סגנון העיצוב הדני במחצית השנייה של המאה ה-20.

בשנת 1924 החל יאקובסון את לימודיו באקדמיה הלאומית לאמנויות בקופנהגן. הוא סיים את לימודיו בשנת 1927. בשנת 1925 הוא הציג כיסא בתערוכה הבינלאומית לאמנויות דקורטיביות ותעשייתיות מודרניות בפריז. על עיצובו זכה במדליית כסף. בשנת 1929, לאחר תקופה של עבודה עם הארכיטקט פול הולסה (Paul Holsoe) הוא פותח משרד עצמאי בעיר הלראפ (Hellerup). פרסומו החל בעקבות "פרויקט בית העתיד" (1929), שיתוף פעולה בו עוצב בית מעוגל בסגנון מודרניסטי כשעל גגו מנחת מסוקים. ב-1943, בשל מוצאו היהודי, ברח לשוודיה במסגרת הצלת יהודי דנמרק מפני הנאצים.

במהלך שנות החמישים של המאה ה-20 יצר יאקובסון שורה של עיצובי רהיטים שהדגימו קו עיצובי מקורי. "כיסא הנמלה" שעיצב יאקובסון בשנת 1952 יוצר בידי חברת פריץ הנסון על ידי חיבור של רגלי פלדה קלות לגוף העשוי מעץ לבוד מכופף וחתוך בקווים מעוגלים. צורת החיתוך, הדומה לצורתה של נמלה העניקו לכיסא את שמו. "כיסא מס' 7" (1955), שהפך להצלחה בינלאומית לאחר שנוצר ביותר מ-5 מיליון יחידות, המשיך את הקו העיצובי של כיסא הנמלה. אף "כיסא הביצה" וה"ברבור", שנוצרו בשנת 1958 שנבנו מכורסת עור על גבי רגל העשויה פלדה ועוצבו עבור בית מלון בקופנהגן, מציגים את הקו המעוגל והארגונומי המאפיין את עבודתו של יאקובסון בפרט ושל מעצבים דנים נוספים מן התקופה בכלל.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Poulsen, Katrine Stenum, Larsen, Annika Skaarup, and Dahlkild, Nan, Arne Jacobsen: Designing Denmark, Yale University Press, 2024. 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20190228234735/http://www.danish-furniture.com/designers/arne-jacobsen דף המוקדש ליאקובסון] באתר Danish-Furnitures 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים דנים
קטגוריה:מעצבים דנים
קטגוריה:קופנהגן: אישים
קטגוריה:אדריכלים מודרניסטים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:דנים שנפטרו ב-1971
אלישר אוסמנוב

אלישר בורכנוביץ' אוסמנוב (ברוסית: Алише́р Бурха́нович Усма́нов; נולד ב-9 בספטמבר 1953) הוא אוליגרך רוסי ממוצא אוזבקי, מייסד USM Holdings.

לפי המגזין בלומברג הוא מדורג במקום ה-94 בעולם מבחינת עושרו, כאשר הונו מוערך ב-21 מיליארד דולר אמריקאי. לפי פורבס מוערך הונו בכ-17.6 מיליארד דולר.

==קורות חיים==
לאחר שהואשם בעבירות פליליות ונשלח לכלא למספר שנים ב-1980, הצליח אוסמנוב לצבור את הונו בתעשיית הכרייה, עצים והשקעות. אוסמנוב הוא בעל המניות העיקרי בחברת מטאלואינווסט שהוקמה על מנת לטפל באינטרסים של גזפרום בתחום המתכות. אוסמנוב ריצה עונש מאסר של שש שנים בשנות ה-80, לאחר שהורשע בביצוע מספר פשעים על אדמת ברית המועצות.

כמו כן, אוסמנוב הוא בעל מניות בעיתון קומרסאנט ובמועדון הכדורגל האנגלי ארסנל, לאחר שהלך בעקבותיהם של רומן אברמוביץ' מצ'לסי ואלכסנדר גאידמק מפורטסמות'. בפברואר 2008 החלה חברת Metalloinvest שבבעלותו להעניק את חסותה לדינמו מוסקבה. סכום ההסכם הוא 7 מיליון דולר.

אוסמנוב הוא ממשפחה אוזבקית-מוסלמית, והוא נשוי למאמנת ההתעמלות האמנותית הרוסייה ממוצא יהודי הנודעת, אירינה ויינר.

מאז 2008, מכהן אוסמנוב כנשיא התאחדות הסיוף העולמית.

ב-2022 בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה החרימה איטליה נכסים של אוליגרכים רוסיים, בהם וילה בסרדיניה בבעלותו של אוסמנוב. וגרמניה החרימה יאכטה בבעלותו.

== בתי משפט ==
בשנים 1994-1998 גבה אוסמנוב, בראש חברת ההשקעות והפיננסים הבין-בנקאית אינטרפין, חובות עבור גז. בסוף שנות ה-90 פגש אוסמנוב את רם ויאקירב; על ידי איחוד המאמצים והכספים שלהן, גזפרום ואינטרפין רכשו את אחזקות השליטה במפעל האלקטרו-מתכתי אוסקול (OEMK) ובמפעל הכרייה והעיבוד של לבדינסקי, ואחדו אותם לגזמטאל. בשנת 2002, אינטרפין של אוסמנוב רכשה את חלקה של גזפרום בחברה זו והפכה לבעלת השליטה היחידה. בשנת 2005, אוסמנוב, יחד עם ואסילי אניסימוב, רכש את מיכאילובסקי GOK מבוריס איוונישווילי. בשנת 2006 אוחדו כל הנכסים המוזכרים לתוך מטאלואיווסט, אניסימוב ולדימיר סקוך [32] הפכו לבעלים משותפים שלה יחד עם אוסמנוב<ref></ref><ref></ref><ref></ref> (אליו הועברו המניות בשנת 1999 לאחר בנו אנדריי סקוך<ref></ref><ref></ref><ref></ref> הפך לסגנית דומא המדינה)

ב-8 בפברואר 2024 פורסם שאלישר אוסמנוב הפסיד בבית הדין האירופי לצדק בתיק על הסרת הסנקציות שהוטלו עליו באביב 2022.<ref>https://financy.24tv.ua/ru/alisher-usmanov-proigral-sud-v-es-chego-hotel-oligarh-iz-orbity-vladimira-putina-finansy_n2490471</ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים רוסים
קטגוריה:ארסנל
קטגוריה:אוזבקים
קטגוריה:מיליארדרים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:דינמו מוסקבה (כדורגל)
קטגוריה:קבוצת Mail.Ru
קטגוריה:רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1953
כיסא נמלה

"כיסא נמלה" או "הנמלה" או "מודל 3100" הוא שמו של כסא בעיצובו של האדריכל והמעצב הדני ארנה יאקובסן.

הכיסא עוצב בין השנים 1951–1952 עבור המזנון של חברת התרופות הדנית 'נבו נורדיסק' (Novo Nordisk). הוא יוצר ב-300 עותקים על ידי חברת פריץ הנסן (Fritz Hansen), שממשיכה בייצורו עד היום. שמו של הכיסא – "נמלה" – נובע מקו בהמתאר המעוגל של הכיסא, המזכיר את צורתה של נמלה. הכיסא הורכב מלוח העשוי עץ לבוד מכופף המרכיב משענת ומושב, המחובר לשלוש רגליים העשויות מצינורות מתכת מצופים בכרום. החל משנת 1980 מיוצר הכיסא גם בגרסה נוספת (מודל 3101) בעלת ארבע רגליים.

== ראו גם ==
* כיסא מס' 7

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20090126000958/http://www.fritzhansen.com/content/us/products/chairs/the_ant כיסא נמלה] באתר חברת פריץ הנסן <small>(באנגלית)</small>

קטגוריה:מוצרי עיצוב
נמלה
קטגוריה:נמלה בתרבות
בזיליקת הלב הקדוש (פריז)

בזיליקת הלב הקדוש, הידועה גם בשמה הצרפתי "סַקְרֵה קר" (בצרפתית: La basilique du Sacré-Cœur), היא מבנה דתי בולט בפריז, השוכן על גבעת מונמארטר.

בבזיליקה מבקרים למעלה מעשרה מיליון מבקרים מדי שנה (נכון ל-2006), עובדה המציבה אותה ככנסייה השנייה במספר המבקרים בה, אחרי קתדרלת נוטרדאם שבפריז.

==מקור הבנייה==
מאז ומתמיד היה מונמארטר מקום של סגידה: הדרואידים הגאלים ראו בו אתר קדוש; הרומאים הקדישו בו מקדשים למרס ולמרקוריוס; כנסיית פייר הקדוש (מונמארטר), הכנסייה העתיקה ביותר בפריז, נבנתה למנזר המלכותי של מונמארטר במאה ה-12 על ידי המלך לואי השישי ואשתו אדל דו סבוואה; ולבסוף הסקרה קֹר, שנבנתה בסוף המאה ה-19.

בזיליקת הלב הקדוש, המכונה גם "הנדר הלאומי" (בצרפתית: le Vœu national), שוכנת בפסגת הגבעה של מונמארטר בעמדה דומיננטית ונישאת מעל העיר פריז. בנייתה הייתה מעוגנת בחוק שנקבע על ידי האספה הלאומית ב-23 ביולי 1873 לאחר התבוסה של 1871 למען "תיקון פשעי הקומונרדים (אנשי תנועת ההתקוממות של קומונת פריז; מבנה המילה: קומונה+סיומת גנאי)", וכן בשביל לפאר את זיכרון האזרחים הצרפתיים הרבים שאיבדו את חייהם במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה (פרנקו-פרוסית). האדריכל פול אבדי (מת ב-1884) שזכה בתחרות לבנייתהּ.

אבן הפינה הוצבה ב-16 ביוני 1875, והכנסייה נבנתה בשיתוף ישיר עם הממשלה של הרפובליקה השלישית לחגיגת תחילת המשטר החדש, שחוקי היסוד שלו נקבעו באותה השנה. הבזיליקה מומנה על ידי מספר רב של צרפתים במסגרת מגבית לאומית.

אך בנייתה לא הסתיימה עד 1914, והיא הוקדשה רק ב-1919, לאחר תום מלחמת העולם הראשונה.

== אדריכלות ==
בית המקהלה ואפסיס]]

הבזיליקה בנויה בצורת צלב יווני, מקושטת בארבע כיפות. הכיפה המרכזית, בגובה של 83 מטרים, עולה מעבר לכיפת צריח (cupola), העומדת על סדרה של עמודים.
ההשראה לסגנון האקלקטי של הבזיליקה (Éclectisme) שאובה מן האדריכלות הרומית, האדריכלות הביזנטית, ובייחוד מקתדרלת סן-פרון דו פריגו (Saint-Front de Périgueux), והשפיעה על האדריכליות הדתית של המאה ה-20 כבזיליקה סן-תרז דוֹ ליזיוֹ, לדוגמה.

מבחינת הפְנים, הגג של האפסיס מעוטר באמנות פסיפס הגדולה בצרפת, מכסה שטח פנים של 475 מטרים מרובעים. נהגה על ידי לוק-אוליבר מרסון והוצא לפועל ב-1900 עד 1922 על ידי סדנאות היצירה של גילבר-מרטין, מייצגת את הלב הקדוש של ישו מואדרת על ידי הכנסייה הקתולית וצרפת. בבסיסה חקוק משפט בלטינית שמשמעותו: "בלבו הקדוש מאוד של ישו, צרפת קנאית (להוטה אחר הדת), חוטאת, ומכירת תודה".

מגדל ענק מרובע הכולא בתוכו את הפעמון הגדול ביותר בצרפת. קודש בשם הסבוירד הוא הוקם באונוסי ב-1895 על ידי האחים פקרד. מידותיו: שלושה מטרים קוטרו ומשקלו 188,835 ק"ג. באשר לתמיכה שלו, היא שוקלת 7,380 ק"ג. ענבלו שוקל 1,200 ק"ג. הפעמון הוצע לבזיליקה מטעם ארבעה נאמנים מן העיר סבוואה, והגיע לגבעה ב-16 באוקטובר 1895, מה שנהיה אירוע פריזאי.

המערה התת-קרקעית, הקריפטה, החולקת את מיקום הכנסייה, היא אחת ממוקדי העניין של הבזיליקה.

<gallery>
קובץ:75-Paris-Funiculaire et Basilique du Sacré-Coeur de Montmartre-ND.JPG|<center>הבזיליקה והדרכים אליה
קובץ:Basilique Sacre Coeur - Vue de la Tour Eiffel.jpg|<center>כפי שנראה ממגדל אייפל
קובץ:Paris Montmartre Sacre Coeur dsc07284.jpg|הכיפה המרכזית
קובץ:Cheval de la façade du Sacré Coeur.JPG|<center>Cheval de la façade - סוס החזית
קובץ:Cloche La Savoyarde du Sacré-Coeur de Montmartre-1907.JPG|<center>Cloche la Savoyarde - פעמון סבוירד
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פריז: כנסיות
הלב הקדוש (פריז)
קטגוריה:מונמארטר
רק בן אדם

רק בן אדם הוא אלבום כפול של הזמר שלום חנוך שיצא במרץ 1988.

האלבום נכשל מבחינה מסחרית בשל שתי סיבות: סגנונו המוזיקלי הכבד ותזמון הוצאתו לאור בצל המצב בישראל (ימי האינתיפאדה הראשונה). הכישלון הגדול, לדברי חנוך עצמו, נבע מכך שהפלייבקים הוקלטו בחו"ל והשירה בישראל, מה שיצר ניתוק בין חלקיו. למרות זאת מספר שירים מהאלבום: "נגד הרוח", "רק בן אדם", "בסוף אמצא אותך" ו"כדי לחיות", זכו להיות להיטי רדיו.

על מנת ליצור את הצליל הכבד הובאו מחו"ל נגני רוק מקצועיים: הגיטריסט רוני פיטרסון (שניגן עם חנוך לאורך כל הקריירה שלו), אחיו, הבסיסט ריי פיטרסון והמתופף רוי מרטין. איתם וביחד עם משה לוי על הקלידים וירוסלב יעקובוביץ' על הסקסופון, הקליט חנוך את האלבום וגם יצא לסיבוב הופעות לפני ואחרי הוצאת האלבום. ייבוא הנגנים מחו"ל עורר על חנוך ומפיקו, יהודה טלית, זעם מצד הנגנים הישראליים שאף שקלו לפנות בעניין לבג"ץ.

לאלבום קדם מופע באותו השם שכלל שירים מוכרים לצד שירי האלבום שבדרך, ולאחר יציאתו, בשנת 1988, סיבוב הופעות שכלל הופעות גדולות באמפיתיאטרון צמח. ההופעות תועדו בסרט הדוקומנטרי "רומן אמיתי" שביימה גרושתו של חנוך, ליהי. הסרט הציג את הופעותיו של חנוך עם שירי האלבום על רקע המצב בארץ בזמן האינתיפאדה הראשונה. שנה לאחר מכן ב-1989 יצא אלבום ההופעה "שלום חנוך בהופעה - רומן אמיתי" אשר שימש גם כפסקול לסרט.

על עטיפת האלבום פורטרט של שלום חנוך מאת הצייר אורי ליפשיץ.

== רצועות ==

== קרדיטים ==
*שלום חנוך - שירה גיטרה, עיבודים
*ירוסלב יעקובוביץ' - סקסופונים.
*משה לוי - קלידים, עיבודים, הפקה מוזיקלית.
*רוני פיטרסון - גיטרה.
*ריי פיטרסון - בס.
*רוי מרטין - תופים.
*ג'ון מקסוויט - טכנאי הקלטה ומיקס
*שחר צרפתי, עודד פרח, מרטין בראס - עוזרי טכנאי
*הוקלט באולפני "טריטון"
*מיקס באולפני Red Bus לונדון
*חיתוך תקליט - טים יאנג
*יהודה טלית - מפיק בפועל
*שמוליק בורנשטיין - מפיק
*אורי ליפשיץ - איור עטיפה

== קישורים חיצוניים ==

*

*
*
*
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 1988
קטגוריה:אלבומי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
מד נאוטילוס

מפה של כבלי מד נאוטילוס ונקודות החיבור שלהם
מד נאוטילוס (MedNautilus) היא מערכת כבלי תקשורת אופטיים תת-ימיים במזרח אגן הים התיכון. עד לראשית 2012, מערכת זו הייתה מערכת התקשורת העיקרית המחברת את ישראל לשדרת האינטרנט העולמי (כבל לב וכבל CIOS בבעלות חברת בזק סיפקו קיבולת נמוכה באופן משמעותי). רק בראשית 2012 נפרסו כבלים נוספים, שיצרו תחרות עם הכבל הקיים.

==תשתית==

מערכת הכבלים היא באורך כולל של 5,729 ק"מ, הוקמה על ידי חברת מד נאוטילוס האיטלקית והחלה לפעול בשנת 2001. הכבלים מקשרים בין קטניה שבסיציליה, חאניה שבכרתים, אתונה שביוון, איסטנבול שבטורקיה, פאנטסקינוס שבקפריסין, ותל אביב וחיפה שבישראל. המערכת הימית מחוברת לכבלי תקשורת יבשתיים פנים אירופאים, ודרכם לכבלים תת-ימיים המחברים בין מערב אירופה לצפון אמריקה.

המערכת בנויה בצורה טבעתית, כאשר שני כבלים יוצאים מסיציליה, אחד צפוני ואחד דרומי, ומגיעים לחיפה ולתל אביב בהתאמה. הכבלים מחוברים ביניהם באמצעות כבל תת-ימי ובכבל יבשתי נוסף המחבר בין תל אביב לחיפה. צורת תכנון זו מסייעת לשרידות, שכן במקרה תקלה באחד הכבלים ניתן להשתמש בכבל השני כגיבוי. קצב העברת הנתונים במערכת הוא 3.84 טרה-ביט לשנייה, העוברים בשישה זוגות של סיבים אופטיים.

עד לשנת 2012, עברה כמעט כל תעבורת התקשורת והאינטרנט בין ישראל לאירופה ולארצות הברית דרך צמד כבלים אלו, דבר שהפך את חברת מד נאוטילוס, בעלת השליטה בכבלים, למונופול בתחום תעבורת האינטרנט בין ישראל לעולם, ויצר בעיה פוטנציאלית חמורה במקרה של תקלה או חבלה בכבלים. מסיבות פוליטיות, ישראל חייבת להסמך על כבלים תת-ימיים, ואינה יכולה להתחבר לשדרת האינטרנט העולמי באמצעות חיבור יבשתי דרך שכנותיה. זאת למרות הסכמי השלום עם מצרים, ומעבר כבלים רבים בחצי האי סיני ובתעלת סואץ. בשל חיוניותה של המערכת לתקינות התקשורת בין ישראל לעולם, כלולים מתקני מד נאוטילוס בצו להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (2007), שמשמעו מתן הנחיות אבטחה פיזית וחמושה על ידי משטרת ישראל והנחיות אבטחת מידע על ידי השב"כ לתשתיות חיוניות בישראל.

==מודל עסקי==
ספקיות האינטרנט חוכרות את החיבור לחו"ל בשני מודלים. באחד, החברות מבצעות חכירה של קו ברוחב-פס של 10 ג'יגה-ביט (המכונה גם "צבע") בחוזה של 15 שנה, תמורת כ-30 מיליון דולר. ספקיות אינטרנט החוכרות כיום במודל זה הן בזק בינלאומי, 012 סמייל ו-013 נטוויז'ן, החוכרות 150 ג'יגה-ביט, כלומר 15 קווים, בחלוקה שווה ביניהן. מרבית החוזים במודל זה סגורים עד שנת 2017. מודל אחר הוא שכירות חודשית של STM1 - יחידה בנפח 155 מגה-ביט. מודל זה בשימוש בעיקר על ידי ספקיות האינטרנט הקטנות.

כמה מדינות ערביות במזרח התיכון, כדוגמת לבנון, נמנעות מלהתחבר לכבל מסיבות פוליטיות, היות שהוא מחובר גם לישראל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.mednautilus.com/ אתר חברת מד נאוטילוס]
* [http://www.mednautilus.com/en_EN/mn-system מפה של מערכת מד נאוטילוס]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: אינטרנט
קטגוריה:ישראל: טלקומוניקציה
קטגוריה:הים התיכון
קטגוריה:כבלים תת-ימיים
קטגוריה:ישראל: כלכלה: הים התיכון
ארקי-סוון טיור

ארקי-סוון טיור (באסטונית: Erkki-Sven Tüür; נולד ב-16 באוקטובר 1959) הוא מלחין אסטוני.

== חייו ==
נולד בקרדלה שעל האי האסטוני חיאומה. למד נגינה בחליל ובכלי הקשה בבית הספר למוזיקה בטאלין בשנים 1976 - 1980 והלחנה אצל יאן ראטס באקדמיה למוזיקה של טאלין ובאופן פרטי אצל לפו סומרה מ-1980 עד 1984. בין 1979 ל-1984 עמד בראש להקת הרוק אין ספה, שהייתה עד מהרה לאחת הפופולריות ביותר באסטוניה.

טיור עזב את אין ספה כדי להתמקד בהלחנה ועם בוא הפרסטרויקה לא איחר למצוא קהל במערב. הפילהרמונית של הלסינקי, אנסמבל היליארד, רביעיית הסקסופון של סטוקהולם והתזמורת הסימפונית של ברמינגהאם הן בין ההרכבים שהזמינו אצלו יצירות. בשנים 1991 ו-1996 הוענק לו פרס התרבות של אסטוניה.

הקונצ'רטו החדש שלו לוויולה ותזמורת, הקרוי "אילומנציו" נוגן על ידי תזמורת יוטלנד הדרומית באוקטובר 2008.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלחינים אסטונים
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:ילידי 1959
אוכלי-צמחים

[[פיל סוואנה אפריקני אוכל עלים מעץ.]]
[[קפיבארה ניזונה מעשבים בברזיל.]]
[[פנדה ענקית ניזונה מחזרן.]]
[[פרפר יונק צוף מפרח.]]
אוכלי-צמחים או הרביבורים (מלטינית: "herba" – צמח, "vorus" – בליעה) הם בעלי חיים הניזונים מאורגניזמים אוטוטרופיים. המונח מתייחס הן לאוכלי עלים והן לאוכלי החלקים האחרים של הצמח: פרחים, זרעים, פירות, פקעות, צוף, אבקת פרחים, ועצים. הם כוללים מגוון של מינים: רוב הפרסתנים, הרבה פרימטים, מכרסמים וארנבאים, עטלפי פרי, עופות כמו היען, התוכיים, היוניים, התרנגולאים והברווזיים, כמה זוחלים כמו צבים, חרדון צב ואיגואנה, רוב שבלולי היבשה ומאות אלפי מיני חרקים כמו חגבים, פרפרים, חיפושיות, כנימות, צרצרים, נמלים, טרמיטים ועוד.

ההרביבורים עברו התאמה לאכילת צמחים ולא בשר. הם מהווים חוליה חשובה במארג המזון, מכיוון שהם הופכים את החומר האורגני, שהצמחים ייצרו מאנרגיית השמש, למזון היכול להיצרך על ידי אוכלי כל וטורפים. הם מכונים 'צרכנים ראשוניים'.

צמחים שונים פיתחו הגנה מפני טריפה, כמו: קוצים, ריח דוחה או רעלים. כתגובה, פיתחו חלק מההרביבורים מנגנונים המסייעים להתגבר על הגנות אלה. מצב זה, בו הנטרף מתגונן והטורף לומד איך לעקוף את מנגנוני ההגנה של הנטרף, מכונה לעיתים מרוץ חימוש ביולוגי.

גם מספר אנשים ניזונים מדיאטה צמחונית ונמנעים מתזונה מהחי (לרוב המונח כולל הימנעות מבשר יונקים ועופות אך לא ממאכלי ים או מביצים), אך בניגוד לבעלי החיים בני אדם הם אוכלי-כל מבחינת ההתמחות האקולוגית. התזונה הצמחונית או הטבעונית נובעת מהתנהגות או מהרגל ספציפי של הפרט ולא של כלל האוכלוסייה.

==סוגי הרביבורים==
ישנם מספר סוגים של הרביבורים המתחלקים על פי סוג מזונם, צורת השגתו והיחס בינם לבין הצמח – לא כולם "טורפים" את הצמחים. חלקם נותנים עבורם שירותים בתמורה למזון.

{| cellspacing="0" class="wikitable sortable"
! שם !! תיאור !! שם מדעי !! מין לדוגמה !! תמונה
|-
| אוכלי אצות ||מינים הניזונים מאצות שונות, גדולות או פיטופלנקטון. || Algivores ||החילזון הימי Calliostoma annulatum|-
| אוכלי פירות || מינים הניזונים מחלקי פירות של צמחים ומעבירים את הזרעים הרחק מצמח האם. || Frugivore || קררו |-
| אוכלי עלים|| מינים הגוזלים מצמחים את עליהם או גבעוליהם ומעכלים אותם. || Folivore || קוף חוטם |-
| אוכלי פרחים || מינים הניזונים מחלקי פרחים שונים. || florivore || הדרור Passer cinnamomeus |-
| לוחכי עשב || מינים הלועסים את החלק העליון של העשבים ברחבי העולם. || Graminivore || גנו כחול |-
| יונקי צוף || מינים המוצצים צוף מפרחים ומאביקים את הצמח. || Nectarivore || קוליברי אנה |-
| אוכלי זרעים || מינים הניזונים מזרעי צמחים, בין השאר המוגנים על ידי אצטרובלים. || Granivores || פרוש מצוי |-
| אוכלי אבקה || מינים הניזונים מאבקנים של פרחים וגורמים להאבקת פרחים. || Palynivore || דבורת הדבש |-
| מוצצי לשד ||מינים המוצצים את לשד העצים והגבעולים ויכולים אף להרוג את הצמח. || Mucivores || כנימות עלה |-
| אוכלי עצה ||מינים האוכלים את העצה הקשה של העצים. || Xylophagy || טרמיטים |}

==ראו גם==
*טורפים
*אוכל-כול
*אוכלי פגרים
*יונקי צוף

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הרייט המרגלת

הרייט המרגלת (באנגלית: Harriet The Spy) הוא רומן נוער שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית לואיז פיציו. הספר יצא לאור בשנת 1964, והפך לקלאסיקה. הספר תורגם לעברית בשנת 1984 ויצא לאור בסדרת מרגנית של הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.

הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם בשנת 1996, בכיכובה של מישל טרכטנברג.

==עלילה==
הסיפור מספר את קורותיה של ילדה כבת 11, המתגוררת במנהטן, ניו יורק. הרייט היא בת יחידה בעלת עולם פנימי עשיר, שתחביביה העיקריים הם ריגול וכתיבה במחברת. הרייט נוהגת לכתוב את מחשבותיה במחברת שהיא נושאת לכל מקום, ואת שעות אחר-הצהרים היא מבלה בריגול אחר דמויות שונות המתגוררות בשכונה: זוג ערירי הנוהג לרכוש חפצים מיוחדים ולהזמין אורחים לצפות בהם; אישה השוכבת במיטתה כל היום; בונה כלובים המגדל עשרות חתולים; משפחה איטלקית בעלת מכולת. פרט למרגלת, שואפת הרייט, כשתהייה גדולה, להיות סופרת.

שני אירועים מזעזעים את חייה של הרייט. הראשון הוא עזיבתה של האומנת שלה, שליוותה אותה מגיל צעיר, והשני הוא נפילת המחברת הסודית שלה לידי חבריה לכיתה. הרייט, שכל מחשבותיה הכמוסות (והלא תמיד מחמיאות) מצויות באותה מחברת, מעוררת את זעמם של חבריה לכיתה, הקמים נגדה. שני האירועים מחריבים את עולמה, ויחד עם האיסור שמוטל עליה לשאת את המחברת, מכניסים אותה למשבר עמוק, שאיתו היא צריכה להתמודד כמעט לבדה.

== עיבודים ==

זכויות עיבוד קולנועיות לרומן נקנו על ידי הרברט סופה בשנת 1964.<ref>Weiler, A. H. (June 26, 1966). "On Bing Barnum's 'Moon'". The New York Times. Page D11.</ref>

"הרייט המרגלת" עובד לסרט קולנוע בשם "הרייט המרגלת" בשנת 1996. בסרט כיכבה השחקנית מישל טרכטנברג והוא היה לסרט הראשון שהופק על ידי חטיבת הסרטים העלילתיים של ניקלודיאון.

במרץ 2010, ערוץ דיסני שידר לראשונה את העיבוד שלהם לסיפור, סרט הטלוויזיה "הרייט המרגלת: מלחמות הבלוגים". הסרט הוא בכיכובה של כוכבת סדרת הילדים "המכשפים מווייברלי פלייס", ג'ניפר סטון. בסרט זה הרייט מתחרה נגד מריון הות'ורן כדי לראות למי יש בלוג יותר טוב.

באוגוסט 2020, עיבוד סדרת אנימציה המבוססת על הספר הוזמנה על ידי אפל TV בכיכובן של ביני פלדשטיין, ג'יין לינץ' ולייסי שאבר.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.kids.co.il/?q=node/9&page=0%2C1 המלצה על הספר באתר קידס] 
*
*
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי 1964
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
קטגוריה:ספרים שעובדו לסדרות טלוויזיה
כבל תקשורת

כבלי תקשורת
חיבור של כבל תקשורת למודם
כֶּבֶל תקשורת הוא כבל חשמלי, המשמש כקו תקשורת ישיר בין שני התקני תקשורת נפרדים. קרוי גם נל"ן (ר"ת: "נקודה לנקודה").

כבלי התקשורת הפשוטים ביותר בנויים מתיילים מוליכים מבודדים, במספר תצורות בסיסיות:
* שזירה – חוטי המעגל החשמלי שזורים זה בזה, במארג המבטל את השדות המגנטיים שהם מחוללים.
* קואקסיאליות – אחד משני חוטי המעגל החשמלי הוא גליל חלול והשני, כולל שכבת הבידוד שלו, עובר בתוכו. התקן זה יקר יותר מהשזירה ויעיל ממנה לביטול השדות המגנטיים.
* שכבות בידוד חשמלי אחדות.
* סיכוך – מעטפת מוליכת חשמל הקולטת ומחלישה את השדה המגנטי.

קבוצה נוספת של כבלי תקשורת היא קבוצת הסיבים האופטיים. סיב אופטי הוא סיב מחומר שקוף (לרוב זכוכית), המאפשר העברת אור מקצהו האחד לאחר, בהתבסס על עקרון פיזיקלי של החזרה גמורה (או החזרה מלאה) של קרן אור. מכיוון שסיבים אופטיים אינם יוצרים שדות מגנטיים, הם יעילים ואמינים יותר בהעברת אותות. על פי רוב, עלותם גבוהה מזו של כבלים מוליכי חשמל.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:אתרנט
Britney: For the Record

Britney: For the Record (בעברית: בריטני: הצד שלה), הוא סרט תיעודי של זמרת הפופ האמריקאית, בריטני ספירס. הסרט חושף את תהליך השיקום של ספירס, התייחסותה לאירועים שפקדו אותה ותהליך העבודה שלה על אלבומה החדש. צוות הצלמים וההפקה ליווה את בריטני במשך 60 ימים, מ-5 בספטמבר 2008 עד ה-5 בנובמבר 2008.

הסרט הוא סיכום התקופה הקשה אותה עברה ספירס והוא התלווה לחזרתה בתעשיית המוזיקה. בסרט מוצגים, בין השאר, צילומי וידאו קליפ לשירים "Circus" ו-"Womanizer". ספירס נראית חוגגת את ליל כל הקדושים עם משפחתה, מקליטה שירים, ובחזרות ריקודים. ספירס מספרת על שעבר עליה בשלוש שנים האחרונות, מדברת על ילדיה, בעלה לשעבר קווין פדרליין ועל צלמי הפפראצי.

==יציאת הסרט==
הסרט יצא לאור ב-30 בנובמבר 2008, יומיים לפני יציאת אלבומה השישי של בריטני; "Circus". בשנת 2009, יצא לאור ה-DVD של הסרט, שכולל רימקסים ללהיטים: Womanizer ,Circus.

==מהדורת וידאו==

Britney: For the Record (בעברית: בריטני: הצד שלה), הוא סרט תיעודי אמריקאי, אודות זמרת הפופ בריטני ספירס. הסרט חושף את תהליך השיקום של ספירס, התייחסותה לאירועים שפקדו אותה ותהליך העבודה שלה על אלבומה החדש. צוות הצלמים וההפקה ליווה את בריטני במשך 60 ימים, מ-5 בספטמבר 2008 עד ה-5 בנובמבר 2008. ה-וידאו יצא לאור ב-17 באפריל 2009.

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2009
קטגוריה:בריטני ספירס
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים תיעודיים
קטגוריה:סרטים תיעודיים על זמרות
קטגוריה:אלבומי וידאו באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת ג'ייב רקורדס
שלמה זאב קליין

הרב שלמה זאב (סלומון וולף) קליין (רש"ז קליין; Salomon Wolf Klein; 14 באוקטובר 1814, ל' בתשרי ה'תקע"ה, בישהיים, אלזס – 10 בנובמבר 1867, י"ב בחשוון ה'תרכ"ח, קולמר, אלזס) היה אב בית הדין של קהילת יהדות קולמר וגליל הריין העליון בצרפת.

== ביוגרפיה ==
קליין נולד בבישהיים הסמוכה לשטרסבורג. בגיל 18 החל את לימודיו האקדמיים בלטינית ויונית. ב-1839 קיבל הסמכה לרבנות מהסמינר הרבני של מץ.

קליין שימש כרב בבישהיים, דורמנך וריקסהיים. ב-1846 היה מועמד למשרת הרב הראשי של פריז, אך נדחה בשל התנגדותו לכל שינוי בהלכה. לאחר פטירת רבי זליגמן גודשו, מונה תחתיו לרב ראשי בקולמר וכל הריין העליון.

בשנת תרכ"ד (1863) כתב הרב קליין הקדמה מחורזת לסידור "עבודת ישראל" של יצחק בן אריה יוסף דוב.
כמו כן כתב הסכמות לספרים נוספים, כולם בעברית מחורזת משולבת בלשון הפסוקים וחז"ל תוך שימוש במשחקי מילים, ביניהם לספר "שולחן ערוך למידות", לספר שערי שמחה, אמירה לבית ישראל של הרב מווירצבורג (שהיה מחותנו), ועוד.

כתב מאמרים רבים וחידושי תורה בעיתון הלבנון.

הרב קליין היה מראשי הרבנים האורתודוקסים שהתנגדו לשינויים בהלכה ולתנועה הרפורמית. ב-1859 הצטרף לרש"ר הירש והובילו קו תקיף נגד זכריה פרנקל עם פרסום ספרו "דרכי המשנה", בפולמוס שהביא לקרע עם ראשוני הקונסרבטיבים.

בשנת תשס"ט קובצו מאמריו על ידי צאצאיו ויצאו לאור בספר בשם "אז אמר שלמה".

מיכאל גרץ ביקר את פועלו ודעותיו של קליין בספרו "המהפכה הצרפתית והיהודים".

== כתביו ==
<div style="direction: ltr;">
* Nouvelle grammaire hebraique raisonnee et comparee (1846)
* Guide du traducteur du Pentateuque (2 vols. 1852–53);
* Le Judaisme ou la Verite sur le Talmud (1859);
* Recueil de lettres pastorales et de discours d'inauguration (1863).
</div>
* מענה רך על עזות קשה (1846)
* מפני קושט - נגד זכריה פרנקל (1861)
* האמת והשלום אהבו (1861), on the position of S. J. Rapoport vis-a-vis Frankel.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://openlibrary.org/authors/OL2426574A/Salomon_Klein שלמה קליין] באתר openlibrary
* [http://www.archive.org/search.php?query=salomon%20klein%20AND%20mediatype%3Atexts כתבי שלמה קליין] לצפייה ולהורדה בארכיון האינטרנט
* משה קטן (נינו של קליין), [http://www.yedidia.net/klein/rashaz%20klein.pdf שלמה זאב קליין], המעין ל, ג (תשן), 7-28 
* משה קטן, [http://judaisme.sdv.fr/histoire/rabbins/sklein.htm שלמה זאב קליין] 
* [https://web.archive.org/web/20160303234323/http://www.virtualjudaica.com/Item/10205/Mi-Penei_Koshet על הספר "מפני קושט" ותקציר קורות חייו], אתר virtualjudaica 
* משה קטן, [http://daat.ac.il/daat/kitveyet/mahanaim/katan-3.htm מאמר על יחסו לאמנסיפציה], באתר "דעת"
* [http://site.voila.fr/famille_klein/Genealogie.html רשימת צאצאיו] 
* אליעזר כצמן, [https://tablet.otzar.org/#/b/198511/p/7/t/1657797944345/fs/QYSDiD74Aua25PfbK9cz3E1WdpakcILxZCnh6ZshwdR5/start/4452/end/4617/c/1657798209050 תולדות הרב שלמה זאב קליין], באתר אוצר החכמה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים צרפתים
קטגוריה:יהדות אלזס
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:ילידי 1814
קטגוריה:נפטרים ב-1867
רגב דהן

רגב דהן הוא זמר, מלחין, כותב ומעבד מוזיקלי ישראלי.

==קריירה==
רגב, יליד מעלות, החל להתעניין במוזיקה בגיל 13, כשכתב והלחין שירים על פסנתר. מאוחר יותר התעניין במוזיקה אלקטרונית ומסונתזת. בגיל 16 הוציא אלבום תוצרת בית בשם 'מישהו', האלבום הכיל שירים אותם כתב והלחין רגב במרתף בביתו.

עם גיוסו לצה"ל החל רגב לשרת בבסיס צבאי בחרמון, ולאחר כשנה התקבל ללהקה צבאית. בשנת 2002 כתב והלחין רגב לדנה אינטרנשיונל את השיר "יהיה טוב". יצירת השיר משכה את תשומת לבם של אנשי חברת התקליטים IMP רקורדס. שהחתימו את רגב על חוזה להפקת אלבום סולו.

בשנת 2005 הוציא רגב את אלבום הבכורה שלו "שעת האפס" בשיתוף עם חברת התקליטים IMP רקורדס. בהפקה של האלבום השתתפו אסף אמדורסקי והמפיק Henree. השירה והקולות באלבום כולו הופקו על ידי המוזיקאי אורי כבירי.

שלושה סינגלים יצאו מתוך האלבום לרדיו: 'אם', 'חבל שחור' ו'שמש פלסטינית'. שלושת הסינגלים לוו בווידאו קליפים שהגיעו למקומות הראשונים במצעד ערוץ 24 והקליפ לשיר 'אם', בו משתתפים עידו תדמור ולהקתו, הגיע למקום השישי המצעד האירופאי של MTV.
השירים 'חבל שחור' ו'אם' טיפסו גבוהה במצעדי הפזמונים של רשת ג' ונכנסו לפלייליסט בתחנות הרדיו הארציות והאזוריות. בשנת 2005 הוכתר רגב על ידי המאזינים לתגלית השנה של רדיו '99 escape' לאחר שהסינגלים הגיעו למקומות הראשונים במצעד התחנה.

בשנת 2009 הוציא רגב את אלבומו השני "הרדיו של סבתא". באלבום אירח רגב את חיים צינוביץ' בשיר 'המראה'. את האלבום כתב והלחין רגב ואף הפיק מוזיקלית ביחד עם אסף אמדורסקי. מהאלבום יצאו הסינגלים 'לחזור', 'מול כל העולם' ו'לתמיד'. האלבום לא הצליח מסחרית והסינגלים לא זכו לחשיפה ברדיו.
לאחר צאת האלבום כתב והלחין רגב את הלהיט 'בלתי נשכח' לזמר עידן יניב, ואת 'אי אפשר איתך' לזמר אביהו שבת.

בשנת 2011 הצטרף כמפיק מוזיקלי להרכב האלקטרוני Poison Ivy בברלין. ההרכב הופיע במועדוני הסצנה האלטרנטיבית והמחתרתית בעיר והתפרק אחרי שנתיים.

בשנת 2017 כתב והלחין רגב את השיר 'רותי' לדנה אינטרנשיונל. השיר יצא כסינגל ראשון במסע הקאמבק של הזמרת וזכה להצלחה עם כניסתו לפלייליסט של תחנת הרדיו גלגלצ.

==דיסקוגרפיה==
* מישהו (1995)
* שעת האפס (2005)
* הרדיו של סבתא (2009)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:חברי להקות צבאיות ישראליות
פראדה

פראדה (באיטלקית: Prada) הוא בית אופנה איטלקי המתמחה באופנה עילית לנשים וגברים. פראדה נחשב לאחד מבתי האופנה המשפיעים ביותר בתעשיית האופנה. המותג ידוע בעשר ובאיכות טובה, והפך לסמל סטטוס. כמו שאר מותגי האופנה העילית, פראדה נאבקים בזיופים וניתן להשיג את המותג המקורי רק בבוטיקים הרשמיים של המותג או ברכישה דרך האינטרנט.

== ההיסטוריה של פראדה ==
בוטיק של פראדה ב[[מילאנו, איטליה]]
חלון ראווה של פראדה בבוטיק ב[[רומא.]]
החברה נוסדה על ידי מריו פראדה ב-1913 כעסק משפחתי במילאנו שעסק בייצור מוצרי עור, עץ, שנהב, קריסטלים ותיקים ונקראה "האחים פראדה". בשנת 1978, נכדתו של מריו, מיוצ'ה פראדה, ירשה את החברה.

בזמן שמיוצ'ה פראדה קיבלה על עצמה את בית האופנה פראדה, היא התחתנה עם פאטריציו ברטלי. ברטלי לקח על עצמו את התפקיד הניהולי של החברה ומיוצ'ה עסקה בעיקר בתחום של העיצוב ויצירת המראה החדש של פראדה. מיוצ'ה ייצרה תיקי גב שחורים אטומים מניילון שנקרא "פוקון" עוד משנת 1970. היא חשפה את תיק היד הקלאסי של פראדה שהיה פשוט, חלק, מבריק, מניילון שחור ואופנתי. מיוצ'ה לראשונה קיבלה את המוניטין שלה על יצירתיות ושימוש בחומרים, פשטות ומודרניות עם הליין שלה בשנת 1985 כשיצרה תיק שחור חלק מניילון. התיק המקורי הפך במהרה לנחשק והתחילו לייצר זיופים לסחורה של פראדה.

בתצוגת אופנה סתיו-חורף, בשנת 1989, בעוד ששאר המותגים עיצבו בגדים שעסקו במיניות (חולצות עם מחשופים, מכנסיים קצרים, תחרה, צבעים בהירים), פראדה הפתיעו את כולם עם קולקציית ה-pret-a-porter (מוכן-ללבוש) בעיצובה של מיוצ'ה פראדה. הם הציגו בגדים קלאסיים, אלגנטיים, גזרות פשוטות עם צבעים נקיים, בדים איכותיים וצבעים בסיסיים. עולם האופנה הבחין בפראדה והפופולריות שלהם עלתה לשחקים.

בשנת 1993 מיוצ'ה פראדה קיבלה מהמועצה למעצבי אופנה פרס על האקססוריז.

== מיו מיו ==

מיו מיו (Miu Miu) היא חברת בת של בית האופנה פראדה עם מחירים נמוכים יותר מהחברה המקורית שמיועדת לקהל יעד צעיר יותר. הליין הוקם ב-1992 על ידי מיוצ'ה פראדה ושם הקולקציה הוא כינוי החיבה של מיוצ'ה פראדה.
החברה ידועה בעיצוביה הנקיים והאופנתיים, שימוש בחומרים איכותיים ומחירים נגישים יותר לכלל האוכלוסייה.

== הטלפון הסלולרי של פראדה ==
במאי 2007, פראדה שיתפו פעולה עם LG אלקטרוניקה בייצור LG Prada (KE850) phone אשר נמכר ב-800$. בשנת 2009 הושקה באירופה הגרסה השנייה של המכשיר, KF900.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מותגי אופנה עילית
קטגוריה:חברות אופנה איטלקיות
נתיב קריטי

תרשים פרט המציין משימות שונות ואת התלות ביניהם. באדום מסומן הנתיב הקריטי בין המשימות

נתיב קריטי (באנגלית: Critical Path) הוא מושג בניהול פרויקטים המתייחס לשרשרת פעילויות הקשורות זו בזו, אשר כל שינוי בתאריכים שלהן ישפיע על מועד סיום הפרויקט.

בפרויקט בו כל המשימות תלויות זו בזו ולא מתבצעות פעולות במקביל, הפרויקט כולו נמצא בנתיב קריטי.
בפרויקט בו מתבצעות פעולות במקביל, ישנם מספר נתיבים, נוצרים מרווחים (slacks), המאפשרים לדחות פעילויות מסוימות בלי לדחות את סיום הפרויקט. הנתיב הקריטי יוגדר כנתיב הארוך ביותר בפרויקט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ניהול פרויקטים
קטגוריה:אינפוגרפיקה
אבידע ליבני

אבידע ליבני (נולד ב-17 בנובמבר 1970) הוא במאי ותסריטאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
ליבני, יליד לונדון, גדל באשקלון והוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב במגמות תסריטאות והפקה. מלבד לטלוויזיה מביים ליבני סרטים למוזיאונים ותערוכות והיה הבמאי הראשי בתערוכת הקבע של אנו - מוזיאון העם היהודי. סרטיו הוקרנו בפסטיבלים בישראל ובעולם.

סדרות וסרטים תעודיים שביים:

2000 "שומרים על התקווה", המתאר את עונת ההישרדות של בני יהודה תל אביב בליגת העל בעונת 1999/2000 והוקרן בערוץ הספורט.

2003 - שלושה פרקים בסדרה התיעודית "במדינת היהודים - תולדות ההומור והבידור הישראלי" עבור הערוץ הראשון.

2008 - "חייב לזוז" - המתעד את חבלי הלידה של אלבומו הראשון של אהוד בנאי, "אהוד בנאי והפליטים" (HOT8) ובפסטיבל הקולנוע ירושלים.

2008 - "בלדרים" (סדרה בת 3 פרקים) ששודרה בערוץ 10, ועסקה בצעירים ישראלים שהעבירו סמים ממדינה למדינה עד שנתפסו.

2010-2012 "איפה האוכל עם אייל שני" (9 פרקים - שתי עונות) (HOT8).

2011-2012 "האלבומים" (10 פרקים - שתי עונות) (HOT8).

2011 "לאן נעלם משה גז", מסע חיפוש אחרי משה גז, במאי הסרט "המלאך היה שטן" שהוכתר כסרט הישראלי הגרוע בכל הזמנים (HOT8).

2012 "לשוב בחזרה - רבקה זהר חוזרת לניו יורק" (yes דוקו) ובפסטיבל דוקאביב.

2014 "שק של סנטימנטים" המתעד את איחוד להקת כוורת בקיץ 2013 (yes דוקו).

2014 "שם וכאן", על חיי ארבעה טייסים ישראלים שהגיעו לישראל כילדים פליטים והסתירו את עברם. הוקרן בערוץ 10 ובפסטיבל הקולנוע ירושלים.

2017 "אהבת חיי" (4 פרקים). סדרה בהנחיית שאנן סטריט על קבוצות ספורט בבעלות אוהדים בישראל ששודרה בערוץ הספורט.

2017 "רון ארד: לא בלי כפפות לבנות", הוקרן בפסטיבל דוקאביב.

2017 "אריק איינשטיין - שיר אהבה סטנדרטי" (6 פרקים, זוכת פרס האקדמיה - הסדרה התיעודית של השנה), (yes דוקו).

2020 "רצח בקולנוע צפון" (נבחר על ידי פורום מבקרי הקולנוע כסרט התיעודי הטוב של השנה), על פרשת רצח המהנדס פיאטלי, (כאן 11).

2020 "הפסנתרן מרמאללה", על הפסנתרן הפלסטיני הצעיר מוחמד אל שייך (yes דוקו).

2022 "האגרוף", סדרה בת שלושה פרקים על היסטורית משחקי הדרבי של תל אביב דרך סיפורה של סדרת הגמר בעונת 1991/1992 בליגה הלאומית בכדורסל (yes דוקו).

2022 "סיני - בין חלום לצלקות". סרט בשני חלקים על בניית ופינוי יישובי סיני לרגל 40 שנים לפינוי סיני (כאן 11).

סרטים עלילתים שכתב וביים:

2001 "אמא ו'" (תסריטאי ביחד עם שחר רוזן).

2003 "מוישה אדולף" (תסריט ובימוי, עלילתי קצר).

2006 "הימנית האחרונה של מכס בר" (תסריט ובימוי).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20111107210513/http://movies.msn.com/celebrities/celebrity/avida-livny/ על אבידע ליבני], ב-MSN סרטים 
* [https://web.archive.org/web/20081204115040/http://www.film-e-good.org.il/siteFiles/1/36/5402.asp אבידע ליבני], באיגוד הבמאים והתסריטאים בישראל
* [http://sfjff.org/festival_2007/director/27/?PHPSESSID=d3c6565f5ab75ef524057414ad32859f ביוגרפיה של אבידע ליבני], באתר פסטיבל הקולנוע היהודי בסן פרנסיסקו 
* [http://www.famouslocations.com/directors-film-movie-locations/Avida_Livny.htm על אבידע ליבני] 
* [http://www.jff.org.il/?CategoryID=522&ArticleID=388 ביוגרפיה קצרה של אבידע לבני], באתר פסטיבל ירושלים לקולנוע
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970