מערב טיין שאן

מערב טיין שאן הוא אתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו במרכז אסיה. אתר המורשת העולמית חוצה גבולות וכולל אזורים במדינות קזחסטן, קירגיזסטן ואוזבקיסטן.

==רקע==
טיין שאן הוא רכס הרים גבוה באזור טורקסטן רבתי שבמרכז אסיה. הוא משתרע לאורך 2,500 קילומטרים ממזרח למערב. חלקו המזרחי נמצא באזור האוטונומי שינג'יאנג של הקבוצה האתנית של האויגורים בצפון-מערב הרפובליקה העממית של סין, בעוד שחלקו המערבי משתרע על פני מדינות מרכז אסיה קזחסטן, קירגיזסטן, טג'יקיסטן ואוזבקיסטן. יחד עם הרי אלטאי בצפון, הרי קונלון בדרום והרי פמיר במערב, מהווה רכס טיין שאן את עמוד השדרה ההררי של מרכז אסיה. זוהי שרשרת ההרים הגדולה ביותר באזור הצחיח הממוזג בעולם, והיא גם רכס ההרים המבודד הגדול ביותר שנמתח ממזרח-מערב בעולם.

הנופים של מערב טיין שאן מגוונים: ניתן למצוא קניונים, פסגות גבוהות וקרחונים, אך גם אדמות ביצות, אדמות דשא וערבות. האקלים הוא יבשתי מובהק עם חורפים קרים ומושלגים בניגוד לקיצים חמים ויבשים. תנאי האקלים משתנים עוד יותר על ידי השטח ההררי אשר יוצר מיקרו אקלימים והבדלים אנכיים בולטים באקלים ובאקולוגיה. גובה אתר המורשת מערב טיין שאן על מרכיביו השונים נע בין 700 ל-4,503 מטרים מעל גובה פני הים. אחוז גבוה של אנדמיות נרשם באזור ובמקומות מסוימים עדיין נשמרו החי והצומח מהיורה. לדברי איגוד שימור הטבע הגרמני, הבעיות הגדולות ביותר באזורי מערב טיין שאן הן רעיית יתר, דלדול משאבי הטבע ופיתוח תשתיות נוסף, כמו גם שינויי האקלים.

==הכרה כאתר מורשת עולמית==
הרי מערב טיין שאן נוספו לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו בשנת 2016 בהחלטה במסגרת המושב ה-40 של הוועדה למורשת עולמית. האזור שוכן ממערב להרי טיין שאן בשינג'יאנג, אתר מורשת עולמית של אונסק"ו שנוסף לרשימת המורשת העולמית ב-2013.

בנימוק להוספת האתר לרשימה נכתב בין היתר:

==אזורים מוגנים==
אתר המורשת העולמית כולל שלושה עשר אתרים, שבעה מהם נמצאים בקזחסטן, ארבעה בקירגיזסטן ושניים באוזבקיסטן. לאלה יש שטח מוגן כולל של כ-5,000 קילומטרים רבועים. עבור חלקם, רק האתר עצמו הוא חלק מהמורשת העולמית, אחרים מוקפים באזור חיץ עם הגנה פחותה יותר. האתרים כוללים שמורות טבע קיימות או פארקים לאומיים או חלק אחד או יותר מהם. רוב האתרים נמצאים בסמוך למפגש שלוש המדינות.

רכס צ'אטקל
אגם סארי-צ'לק
{| class="wikitable sortable"
|-
! מספר מזהה
! שם
! מדינה
! קואורדינטות
! שטח האתרבקמ"ר
! אזור החיץ בקמ"ר
|-
| align="center" | 1490-001 || שמורת הטבע קראטאו || align="center" | קזחסטן || || align="right" | 343|| align="right" | 174.90
|-
| align="center" | 1490-002 || שמורת הטבע אקסו ג'באגליהחלק העיקרי || align="center" | קזחסטן || || align="right" | 1,317.04 || align="right" | 258
|-
| align="center" | 1490-003 || שמורת הטבע אקסו ג'באגליהאתר הפלאונטולוגי קראבאסטאו || align="center" | קזחסטן || || align="right" | 1|| align="right" | 0
|-
| align="center" | 1490-004 || שמורת הטבע אקסו ג'באגליהאתר הפלאונטולוגי אולי || align="center" | קזחסטן || || align="right" | 1.3|| align="right" | 0
|-
| align="center" | 1490-005 || הפארק הלאומי סאירם-אוגםאזור בורלדאיטו || align="center" | קזחסטן || || align="right" | 269.71|| align="right" | 49
|-
| align="center" | 1490-006 || הפארק הלאומי סאירם-אוגםאזור אירסו-דובבין || align="center" | קזחסטן || || align="right" | 455.09|| align="right" | 82
|-
| align="center" | 1490-007 || הפארק הלאומי סאירם-אוגםאזור סאירם-אוגם || align="center" | קזחסטן || || align="right" | 765.73|| align="right" | 139
|-
| align="center" | 1490-008 || השמורה הביוספרית סארי-צ'לק || align="center" | קירגיזסטן|| || align="right" | 238.68|| align="right" | 180.80
|-
| align="center" | 1490-009 || שמורת טבע בש-אראלחלק ראשי || align="center" | קירגיזסטן|| || align="right" | 1,120.18|| align="right" | 0
|-
| align="center" | 1490-010 || שמורת טבע בש-אראל אזור שנדלאש || align="center" | קירגיזסטן|| || align="right" | 252.7|| align="right" | 0
|-
| align="center" | 1490-011 || שמורת טבע פדישה אתה || align="center" | קירגיזסטן|| || align="right" | 160.10|| align="right" | 145.46
|-
| align="center" | 1490-012 || השמורה הביוספרית צ'אטקלאזור מיידנטל || align="center" | אוזבקיסטן || || align="right" | 247.06|| align="right" | 0
|-
| align="center" | 1490-013 || השמורה הביוספרית צ'אטקלאזור בשקיזילסי || align="center" | אוזבקיסטן || || align="right" | 110.18|| align="right" | 0
|}

==גאולוגיה==
אגם סארי-צ'לק
בפועל, אף על פי שאתר המורשת קרוי "מערב טיין שאן", הוא מורכב משני חלקים שהמקור הגאולוגי שלהם שונה לחלוטין: הרי טיין שאן והרי קראטאו. הרי טיין שאן צעירים יחסית בהשוואה להרי קראטאו, מה שגורם להבדלים בצורות נוף ובמאפיינים האקולוגיים. הרי טיין שאן בנויים מסלעי גנייס קריסטלינים שנוצרו בפלאוזואיקון (התורים סילור, דבון וקרבון). שכבה עבה של אבן גיר מהקרבון מכילה כמות גדולה של מאובנים ימיים של חסרי חוליות. הרי קראטאו כוללים סלעי משקע פחמניים ומרבצים של פצלים וחול מהמזוזואיקון עד הקנוזואיקון למרגלות ההרים. בשני האתרים הפלאונטולוגים הקטנים (אתרים מספר 3 ו-4) התגלו בפצלים מאובנים של צמחים ושל בעלי חיים מהיורה. יותר מ-60 מינים של צמחים, וכ-100 מינים של חרקים, רכיכות, סרטנאים, צבים ודגים.

==צמחייה==
צורות הנוף המגוונות במערב טיין שאן תומכות במגוון ביולוגי עשיר, כולל מספר גדול של מינים אנדמיים (בייחוד בשמורת הטבע קראטאו עם 61 סוגים של בעלי פרחים), ומגוון גדול של חברות צמחים, כולל יערות מעורבים של מחטניים ונשירים, חלקם עם עצי פירות בר. בין המינים בסכנת הכחדה חמורה מין העוזרר Crataegus knorringiana ומין היערה Lonicera karataviensis. יערות עצי האגוזים ופירות הבר הגדלים באזור הם הגדולים מסוגם בעולם וכוללים את המינים: Malus sieversii ו-Malus niedzwetzkyana, שניהם מין של תפוח, כשמשערים ש-Malus sieversii הוא המקור לתפוח התרבותי, המין Armeniaca vulgaris (מין של משמש), פיסטוק, גפן היין, מין העוזרר Crataegus pontica, אגוז מלך, מין השזיף Prunus sogdiana ומין האגס Pyrus regelii.

==בעלי חיים==
בין החולייתנים החיים במערב טיין שאן נמנו 61 מינים של יונקים, 316 מינים של עופות, 17 מינים של זוחלים, 3 מינים של דו-חיים ויותר מ-20 מינים של דגים. לאזור חשיבות בינלאומית בשל מספר המינים בסכנת הכחדה. בהם מיני העופות: עיט שמש, חובה גדולה, מין היונה , בז ציידים ורחם, ומיני היונקים: דול מצוי, מין המרמיטה נמר השלג וסמור משויש.

==קישורים חיצוניים==

*[https://whc.unesco.org/en/list/1490 Western Tien-Shan] אתר אונסק"ו 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוזבקיסטן: גאוגרפיה
קטגוריה:קירגיזסטן: גאוגרפיה