OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סימו האוהא

סימו האוהא (בפינית: Simo Häyhä; 17 בדצמבר 1905 – 1 באפריל 2002) היה צלף פיני, שקיבל את הכינוי "המוות הלבן" (ברוסית: белая смерть) מידי חיילי הצבא הסובייטי ("הצבא האדום"), לאחר שהרג מעל ל-500 מתוכם. נחשב לאחד הצלפים המוצלחים ביותר בהיסטוריה, אם לא המוצלח שבהם.

==ביוגרפיה==
האוהא נולד בפינלנד ב-17 בדצמבר 1905, סמוך לגבול עם רוסיה, והתחיל את שירותו הצבאי ב-1925. לפני כן היה איכר. במהלך מלחמת החורף (1939-1940) בין פינלנד וברית המועצות שרת האוהא כצלף. בטמפרטורה הנעה בין מינוס 20 למינוס 40 מעלות צלזיוס כשהוא לבוש כולו בבגדי הסוואה לבנים הרג האוהא לפחות 505 חיילים סובייטים. לפי הערכה לא רשמית המספר המדויק הוא 542 הרוגים. הרובה שבו השתמש האוהא הוא רובה M28, וריאציה פינית של המוסין נגאן הסובייטי, אשר התאים במיוחד למבנה גופו הקטן (1.6 מטר). האוהא העדיף להשתמש בכוונת מתכת פשוטה במקום בכוונת טלסקופית לשם הסוואה טובה יותר (על הצלף להרים גבוה יותר את ראשו בעת שימוש בכוונת טלסקופית, ואור שמש המוחזר מכוונת זו יכול לחשוף את מיקום הצלף). בנוסף להריגותיו כצלף, נטען שהאוהא הרג כ-200 חיילים סובייטים עם תת-מקלע. האוהא הגיע להישגים מרשימים אלו בפרק זמן קצר - 100 הימים שבין תחילת הלחימה ועד פציעתו מאש האויב.

לפני פציעתו ניסו הסובייטים מספר פעמים לחסל אותו, בין השאר תוך שימוש בצלפים משלהם ובאש מרגמות וארטילריה. לבסוף, ב-6 במרץ 1940, הם הצליחו לפצוע אותו בלסתו במהלך קרב. הוא פונה לבית חולים ושב להכרה רק ב-13 במרץ, יום חתימת הסכם שביתת הנשק בין פינלנד וברית המועצות. לאחר המלחמה קודם האוהא מדרגת רב-טוראי לסגן משנה.

לקח להאוהא מספר שנים להתאושש לחלוטין מפציעתו, ולאחר מלחמת העולם השנייה הוא הפך לצייד ומגדל כלבים מצליח. כאשר נשאל ב-1998 כיצד נעשה צלף כה טוב הוא השיב "באימון", ולשאלה האם הוא מתחרט שהרג אנשים כה רבים השיב שעשה מה שנאמר לו לעשות כמיטב יכולתו. הוא בילה את שנותיו האחרונות בכפר קטן בדרום-מזרח פינלנד, סמוך לגבול עם רוסיה.

==ראו גם==
* אריך הרטמן
* איוון סידורנקו
* מתהאוס הצנהאור
* וסילי קווחנטירזדה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mosinnagant.net/finland/simohayha.asp סימו האוהא] , באתר האספנים "מוסין נגאן. נט"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא פינים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צלפים
קטגוריה:מלחמת החורף
קטגוריה:ילידי 1905
קטגוריה:נפטרים ב-2002
נדבת החזיר

נדבת החזיר (ברומנית: pomana porcului) היא ארוחה מסורתית, ברומניה, המוגשת על ידי בעליו של חזיר שזה עתה נשחט, בחג איגנאט, בתום העבודה הכרוכה בשחיטת החזיר, צריבת שיערו באש, פירוק הגופה ושימור המרכיבים בצורות שונות.

הארוחה מורכבת מנתחי בשר, שנלקחו מהחלקים השונים של גוף החזיר (בשריר, לב, טחול, כבד, ריאות, בשר מצלע ולחי) וטוגנו באש המדורה (המדורה ששימשה לחריכת שערות החזיר) בכלי בעל דפנות עבות שהכיל שומן חזיר. המנה מוגשת עם ממליגה וחמוצים לכל מי שעזר בעבודות השחיטה והפירוק. יחד עם האוכל מוגשת צויקה מורתחת או יין. הסועדים אוכלים בעמידה ובשתיקה.

אם נותרה עבודת שימור רבה (יש חזירים שחוטים במשקל עד 300 קילוגרמים) ובעלת הבית מזמינה קרובות או ידידות להמשך העבודה, נהוג להגיש ארוחת "נדבת החזיר" גם למחרת החג, אך המנה תהיה הפעם מורכבת מבשר טחון מעורב בקמח או בשר חי קצוץ עם הרבה בצל קצוץ.

מתכונים שונים של "נדבת החזיר" הם מוקד משיכה במסעדות רומניות.

קטגוריה:המטבח הרומני
קטגוריה:מנהגים רומניים
קטגוריה:מאכלי בשר חזיר
אפנון דופק מקודד

אות דגום ב-PCM
דגימה וכימות אות ב 4 ביטים
זרם סיביות משודר
אפנון דופק מקודד (באנגלית: Pulse-code modulation, או בקיצור: PCM) היא שיטה לייצוג דיגיטלי של אותות אנלוגיים.
בשיטה זו, עוצמת האות האנלוגי נדגמת בתדירות קבועה, ואז נשמרת כמילת קוד דיגיטלית, הקרובה ביותר לעוצמה האנלוגית שנדגמה (כימות).

שיטת ה-PCM משמשת כבר שנים להעברה דיגיטלית של שיחות טלפון, כקידוד השמע הנפוץ ביותר בקובצי wav, ובתקליטורים, וגם כקידוד סטנדרטי בפורמטי וידאו (אולם אין זו שיטת קידוד נפוצה, בגלל נפחי המידע הגדולים והרצון לדחוס את המידע - לדוגמה: DVD). שימוש נוסף הוא להעברת מידע לטווחים קצרים או בתוך מערכות.

== אפנון ==
בדוגמה אות סינוסי (באדום) שנדגם וכומת (Quantized) עבור PCM. האות נדגם במחזוריות ועבור כל אחד מהערכים נבחר קוד לפי אלגוריתם מסוים המניב ערכים בדידים כייצוג של האות המקורי אשר ניתן לאחסנו או לעבדו.

עבור האות הסינוסי, המוצג כאן, הערכים המכומתים הם (משמאל לימין): ...14, 15, 15, 15, 14, 13, 11, 9, 8. קידוד הערכים למילות קוד בנות 4 ביטים יהיה (משמאל לימין) : 
...1110, 1111, 1111, 1111, 1110, 1101, 1011, 1001, 1000 (לדוגמה: <math>1*2^3+0*2^2+0*2^1+0*2^0=8+0+0+0=8</math>),

ערכים אילו ניתן לעבד על ידי DSP או לשדרם כפולסים (מכאן למעשה השם) ולרבב אותם עם אותות אחרים כמו שנעשה במשך שנים בטלפוניה בשיטה הנקראת TDM.
מימוש PCM הוא פשוט יחסית וניתן לבצוע על ידי שבב פשוט המכיל ממיר אנלוגי לספרתי (ADC).

== פענוח ==
שחזור או פענוח האות הוא התהליך ההפוך, המרת זרם הפולסים חזרה למילות קוד, המרתן על ידי ממיר ספרתי לאנלוגי ולבסוף שימוש במסנן מעביר נמוכים LPF כדי להחליק את האות או לסנן את התדרים הגבוהים.

קיימות גם שיטות ספרתיות מתקדמות כמו DPCM, ADPCM ואפנון דלתא.

== ראו גם ==
* תורת הדגימה
* אפנון דופק מקודד דיפירנציאלי (DPCM)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תורת הקודים
קטגוריה:אפנון
קטגוריה:עיבוד אותות
אופיקלאידה

אופיקלאידה
אופיקלאידה (בצרפתית: Ophicleide) היא משפחת חצוצרות ביוגל חרוטיות מפליז, בעלות שסתומים.

==היסטוריה ונגינה==
ככל הידוע, האופיקלאידה הומצא ב-1817, וב-1821 רשם בונה הכלים הצרפתי ז'אן אילר אסטה (בצרפתית: Jean Hilaire Asté; ידוע גם בשם האלארי או האלרי) פטנט על הכלי. הייתה זו אבן הפינה למבנה מחלקת כלי הנשיפה ממתכת של התזמורת של התקופה הרומנטית, תחליף לסרפנט, כלי מתקופת הרנסאנס, שנחשב למיושן.

הצינור הארוך של האופיקלאידה מתעקל לאחור, ונגינה בו נעשית באמצעות פיית גביע, כזו המקובלת בכלי נשיפה ממתכת באופן כללי. במקור היו לאפיקלאידה תשעה שסתומים, שהורחבו בהמשך עד שנים-עשר במספר, המכסים את נקבי הצליל הגדולים. כיוון הכלים השונים במשפחת האופיקלאידה יכול להיות בסי במול, דו, מי במול או פה. השכיח ביותר בקבוצה הוא האופיקלאידה-בס, בסי במול או בדו.

שם הכלי בא מהמילים היווניות שמשמען "נחש" ו"שסתומים", כיוון שהוא נוצר כסרפנט עם שסתומים. בדומה לסרפנט, היה קשה לנגן בו וצלילו היה בלתי-צפוי במידת מה, מצב שהוליד את האמרה: "האופיקלאידה, כמוהו כחטא הקדמון, מוצאו בנחש".

השימוש הראשון שנעשה בכלי היה באופרה "אולימפייה" של גספרה ספונטיני בשנת 1819. יצירות מפורסמות אחרות שבהן מופיע האפיקלאידה הן אליהו והפתיחה לחלום ליל קיץ של מנדלסון, ההולנדי המעופף של ואגנר וכן הסימפוניה הפנטסטית של ברליוז, אם כי הוא החליף אותם בהמשך בטובות בתזמור מתוקן. גם ורדי כתב לאופיקלאידה.

במשך הזמן החליפו את האופיקלאידה הטובה והאופוניום, אף כי הכלי נשאר פופולרי באיטליה עד ראשית המאה ה-20 ויש המנגנים בו באופן מקצועי עד היום. אחד האחרונים בנגני האופיקלאידה הגדולים היה סם יוז. הכלי היה גם מאבותיו הישירים של הסקסופון - אדולף סאקס, כך מספרים, ניסה פעם להרכיב פייה של כלי נשיפה מעץ על אופיקלאידה שתיקן, והצליל מצא חן בעיניו. מן הניסיון הזה התפתח ונוצר לאחר זמן הסקסופון.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.contrabass.com/pages/ophicleide.html The Ophicleide] – contains photos and a fingering guide
* [https://web.archive.org/web/20130817065448/http://wcwband.co.uk/ophicleide.htm John's Ophicleide Directory] – photographic directory of ophicleide players
* [https://web.archive.org/web/20130403080031/http://www.ophicleide.com/ Nick Byrne's Wonderful World of the Ophicleide] – dedicated to the performance and study of the ophicleide, with pictures and audio examples
* [http://www.serpentwebsite.com/index.htm The Serpent Website] – contains photos, history, fingering guides, discography, etc. (focuses mostly on the serpent, but has information on ophicleides as well)
* "A Lament for Sam Hughes", by Trevor Herbert

</div>

===להאזנה===
<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20080509060209/http://www.ophicleide.com/articles/Audio.htm Ophicleide audio samples]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי נשיפה ממתכת
קטגוריה:קרנות (מוזיקה)
דארשן

מאמינים מציגים עצמם בפני דארשן בבנגלדש
דארשן או דרשאנה (סנסקריט दर्शन) הוא מונח בסנסקריט שפירושו "לראות" (בכוונה של מצב בו פוגשים ורואים), לחזות או מבט חטוף. לרוב משתמשים במונח על מנת לתאר מצב בו רואים אדם קדוש.
אדם יכול "לקבל דארשן" של דמות אלוהית במקדש, או על ידי אדם רוחני, כדוגמת גורו.

ישנה הקבלה מסוימת למונח היהודי של עלייה לרגל וקבלת ברכה מצדיק, אולם המונח דארשן לאו דווקא מתייחס לשיחה או מפגש שהוא יותר ממבט.

עבור המורה הרוחנית מאטה אמריטננדמאיי הדארשן הפך לחיבוק, וכל מי שמגיע לראותה זוכה לחיבוק אוהב. עד היום היא חיבקה מעל ל-26 מיליון איש.
דארשן מפורסם נוסף הוא של הגורו סאי באבא, שבו הוא מתהלך סביב מאמיניו ומתבונן בהם חזרה.

קטגוריה:הינדואיזם
עלי הראשון, צ'יף יג'ו

ראס עלי הראשון (נפטר ב-18 ביוני 1788) היה הראס של באגמדיר ובעקבות מותו של מיכאל סהול רגנט/סגן הקיסר הראשון מקרב שושלת יג'ו של האימפריה האתיופית. עלי היה בנו של סארו גוונגול הצ'יף של שבט יג'ו המשתייך לעם האורומו ואמו הייתה גאלאבו פרס.

על פי מרדכי אביר עלי הוא זה שייסד את העיר דברה תבור שנהפכה לבירת שושלת יג'ו. עלי נקבר בעיירה לליבלה כאשר נפטר.

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:שושלת יג'ו
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:נפטרים ב-1788
ه

תצוגה גרפית של האות
האות הַא (בערבית: هاء) היא האות העשרים ושש באלפבית הערבי. לפניה באה האות נון ואחריה האות ואו.

הא מייצגת את העיצור /h/, כמו ה"א. בערבית וגם בעברית, זוהי פונמה בעלת שני אלופונים: אחד אטום ([h] – דוגמה עברית: הר) ואחד קולי ([ɦ] – דוגמה עברית: מהר). האלופון האטום מופיע בעיקר בתחילת מילה או בסופה, וזה הקולי – בעיקר בין תנועות.

הא מנוקדת בדמה משמשת כסופית לציון שייכות בגוף שלישי יחיד זכר, ـُهُ (ֻהֻ), כך كتاب (כִּתַּאבּ) תרגומו "ספר", ו-كتابه (כִּתַּאבֻּהֻ) פירושו "הספר שלו". כאשר סופית זו מתווספת לפעלים היא מציינת שהפועל נעשה על שם עצם זכרי, כך يقرأه (יַקְרַאֻהֻ) מקביל ל"יקראהו" במובן "יקרא אותו". בשני המקרים כאשר רוצים לציין נקבה הסופית היא ـُهَا (ֻהַא).

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד'ארז.

בשפת האורדו ישנו וריאנט נפרד של האות, ھ (הַא קצרה, בעוד הוריאנט הרגיל של האות ه, אשר ממוקם לפניו בסדר האלפבית האורדו, נקרא בשפה זו הַא עגולה) אשר נכתב בכל צורותיו כצורתה התחילית של הא הרגילה. תפקידה היא להדגיש נישוף לאחר עיצור מסוים.
וריאנט זה של האות חל רק על 13 אותיות באלפבית האורדו: ب, ﭖ, ت, ٹ, ج, ﭺ, د, ڈ, ڑ, ک, گ, م ו-ن (השתיים האחרונות מובאות עם נישוף רק באמצע מילה).
 
מקור האות הא הוא ב"הא" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים, אם כי, מאחר שכבר הייתה ביוונית אות לייצוג הצליל הזה (אטא, המקבילה של חא), היא הפכה לאות ניקוד, וככזו היא המשיכה לשאר האלפביתים האירופאים:
* אלפבית עברי – ה
* אלפבית לטיני – E,e
* אלפבית יווני – Ε,ε
* אלפבית סורי – ܗ

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אותיות בערבית
ויה דיי פורי אימפריאלי

ממוזער
הויה דיי פורי אימפריאלי (באיטלקית: Via dei Fori Imperiali) היא דרך ראשית במרכז רומא בירת איטליה. הדרך מקשרת בקו ישר את כיכר ונציה והקולוסיאום.

הדרך, ששמה המקורי היה "דרך הניצחונות" (באיטלקית: Via Triumphale - "ויה טריומפלה") נבנתה על ידי בניטו מוסוליני ונועדה לשמש דרך מצעדים ראשית, בדומה לשימוש שנעשה בשדרת אונטר דן לינדן בברלין על ידי אדולף היטלר באותה עת. הדרך נבנתה על חלקים מפורום טראיאנוס, פורום אוגוסטוס ופורום נרווה, ומכסה שרידים היסטוריים רבים.

בניית הדרך מנעה חפירה ארכאולוגית מסודרת בפורומים הקיסריים מחד, אך אפשרה הסטת התנועה לכביש מסודר - בעוד שקודם לכן חלק מהתנועה נסעה דרך הפורום רומאנום עצמו.

==קישורים חיצוניים==

פורי אימפריאלי
קטגוריה:מונטי
קרוטונה (נפה)

נפת קרוטונה (באיטלקית: Provincia di Crotone) היא נפה במחוז קלבריה שבאיטליה. הנפה ממוקמת על החוף בדרום קלבריה שבאיטליה, ומשתרעת על שטח של 1,717 קמ"ר. בשנת 2005 התגוררו בה 172,970 נפש. בירתה היא העיר קרוטונה.

היא גובלת בנפת קוזנצה במחוז קלבריה בצפון-מערב, בנפת קטנזארו במחוז קלבריה בדרום-מערב, בים היוני במזרח.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קלבריה: נפות
ויה ג'וליה

ויה ג'וליה (באיטלקית: Via Giulia, בתרגום מילולי: "דרך ג'וליה") היא רחוב במרכז רומא, בירת איטליה. הדרך עוברת ברובה ברבעים רגולה ופונטה של העיר.

==היסטוריה==
בניית הדרך הייתה אחד מפרויקטי הבנייה הגדולים הראשונים שנערכו ברומא בתקופת הרנסאנס. הדרך הוקמה על ידי האפיפיור יוליוס השני, בשנת 1508, כדי לקשר את מבני השלטון השונים שהיו באותה עת ברחבי רומא, וכן לקשר מבני שלטון נוספים שתוכננו. הדרך מומנה באמצעות כספים שהלוו על ידי הבנקאי העשיר אגוסטינו קיגי מסיינה.

הדרך החלה בגשר סיסטו ונמשכה בסמוך לכנסיית סן ג'ובאני דיי פיירנטיני, בסמוך לעיקול נהר הטיבר. מבני השלטון שהיו בסמוך לדרך היו הארמון הקנסלריה, המטבעה האפיפיורית והדרך הייתה אמורה לעבור בסמוך לארמון הטריבונלי, שבנייתו תוכננה על ידי יוליוס השני על מנת לשמש כאתר בתי המשפט של רומא.

מתכנן הדרך והאחראי על בנייתה היה דונטו ברמנטה, שהיה אחראי גם על עבודות הבנייה של בזיליקת פטרוס הקדוש באותה עת.

כבר זמן קצר לאחר הקמתה (במאה ה-16) הפכה הדרך לרחוב קניות בורגני, ופעלו בה חנויות שמכרו מוצרים למעמד הגבוה של רומא.

בשנות ה-40 של המאה ה-16 הקים מיכלאנג'לו גשר מעל הרחוב, כחלק ממערכת גשרים (שלא הושלמה) שיקשרו בין גני ארמון פארנזה לבין הווילה פארנזינה שבאזור טרסטוורה, על גדתו השנייה של נהר הטיבר.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.morelli.it/foglio/giulia/index.html#sommario ההיסטוריה של ויה ג'וליה] 
*[http://www.morelli.it/foglio/giulia/storia.html תמונות של הרחוב] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ג'וליה
קטגוריה:פונטה
קטגוריה:רגולה
ויבו ולנטיה (נפה)

נפת ויבו ולנטיה (באיטלקית: Provincia di Vibo Valentia) היא נפה במחוז קלבריה שבאיטליה.

נפת ויבו ולנטיה ממוקמת על החוף בדרום קלבריה שבאיטליה.

הנפה משתרעת על שטח של 1,139 קמ"ר, ובירתה היא העיר ויבו ולנטיה ובשנת 2005 התגוררו בה 168,894 תושבים. היא גובלת בנפת קטנזארו במחוז קלבריה בצפון-מזרח, בנפת רג'ו די קלבריה במחוז קלבריה בדרום-מזרח ובים הטירני במערב.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קלבריה: נפות
פעילות אנאירובית

[[הרמת משקולות היא דוגמה לפעילות אנאירובית]]
פעילות אנאירובית היא סוג של פעילות גופנית המפרקת את הגלוקוז בגוף מבלי להשתמש בחמצן, פירוש אנאירובי "ללא חמצן". מבחינה פרקטית, פירוש הדבר שפעילות גופנית אנאירובית היא אינטנסיבית יותר, אך קצרה יותר מאימון אירובי.

פעילות גופנית זו מתאימה לאנשים שעוסקים בענפי ספורט כמו הרמת משקולות, ריצות קצרות, קפיצה לגובה וכו'.

== תהליך ומטרת הפעילות האנאירובית ==
מטבע האנרגיה היחיד בו הגוף משתמש הוא ATP. במהלך הפעילות האנאירובית הגוף משתמש ב-3 דרכים להפקתו:

# שימוש ב-ATP חופשי המצוי בשרירים.
# שימוש בקריאטין פוספט (CP) כמקור אנרגיה על ידי פירוק הקשר עתיר האנרגיה שבין הקריאטין לפוספט (זרחן) ויצירת ATP. פעילות זאת נעשית ללא שימוש בחמצן.
# פירוק הגליקוגן שבכבד ובשרירים הפועלים כמקור אנרגיה ליצירת ATP.
פעילות זאת נעשית ללא שימוש בחמצן.

פירוק הגליקוגן בתהליך האנאירובי גורם לעייפות וזאת מאחר שבשריר מצטברת חומצת חלב הגורמת להתכווצויות של השריר, לכאבים ולעייפות.
מטרת הפעילות האנאירובית היא לחזק את מסת השריר, צפיפות העצם, פיתוח הכוח, גמישות המפרקים וסיוע באופן לא ישיר לשריפת שומן.

=== מערכות האנרגיה שבגוף ===
בגוף האדם יש שלוש מערכות אנרגיה:
#מערכת ATP CP (קריאטין פוספט)- מערכת זו נותנת אנרגיה לטווח קצר של 8-10 שניות. משתמשים בה בפעילויות עצימות הדורשות אנרגיה מיידית כמו: ריצת 60 מטר, קפיצה וכו. מערכת זו אינה דורשת נוכחות חמצן לשם הפקת ה-ATP.
#מערכת הגליקוליזה- מערכת זו מהווה את מקור האנרגיה העיקרי למאמצים עצימים שאורכם עד שלוש דקות. מערכת זו אינה דורשת נוכחות חמצן לשם הפקת ה-ATP והופכת סוכר (גלוקוז) לאנרגיה. משתמשים בה למאמצים קצרים ועצימים, כגון: ריצת 400 מטרים, שחיית 100 מטרים וכו.
#מערכת אירובית- מקור האנרגיה העיקרי בפעילויות ארוכות או מתמשכות, כגון: ריצות ארוכות, רכיבה על אופנים וכו. מערכת זאת דורשת נוכחות חמצן ומשתמשת בגליקוגן (שבכבד ובשרירים הפעילים) ובשומן כמקור אנרגיה להפקת ATP.

== ראו גם ==
* כושר גופני
* פעילות אירובית

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילות גופנית
קטגוריה:פיזיולוגיה
בית משפט של מוצא אחרון

בית משפט של מוצא אחרון (Court of last resort) הוא הערכאה השיפוטית הגבוהה ביותר במערכת משפטית מסוימת. בית משפט כזה אמור לספק צדק במקרים בהם כל סעד אחר מוצה, ולתקן טעויות כבדות-משקל בפירוש החוק. השופטים החברים בבית משפט כזה נחשבים, בדרך כלל, כבין המשפטנים הטובים ביותר באותו מקום או ארץ.

במקומות שונים נקרא בית משפט זה בשמות שונים. לרוב הוא מכונה בית משפט עליון.

==לפי ארץ==
בתי המשפט של מוצא אחרון בארצות אחדות:
*ישראל – בית המשפט העליון
*ארצות הברית – בית המשפט העליון
*בריטניה – בית המשפט העליון
*צרפת – בית המשפט לערעורים/מועצת המדינה

קטגוריה:מוסדות משפטיים
עליגז, צ'יף יג'ו

ראס עליגז (נפטר ב-1803) היה הראס של באגמדיר ורגנט/סגן הקיסר של האימפריה האתיופית. עליגז היה בנו של סארו גוונגול ואחיו של עלי הראשון שהיו הצ'יפים של שבט יג'ו לפניו, אחד מילדיו נקרא גוג'ה.

עליגז נתמנה על ידי אחיו עלי הראשון לוגשום בשנת 1788 ומאוחר יותר יירש אותו בתפקידו. אחד ממאבקיו הצבאיים היו נגד וולדה גבריאל בנו של מיכאל גבריאל שבו עליגז ניצח והוציאו להורג.

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:שושלת יג'ו
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:נפטרים ב-1803
דניאל ואן בויטן

דניאל ואן בויטן (בצרפתית: Daniel Van Buyten; נולד ב-7 בפברואר 1978 בשימיי, בלגיה) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת הבלם בבאיירן מינכן ובנבחרת בלגיה.

== קריירה ==

בעונת 2003-2004 ואן בוייטן, כשחקן אולימפיק מרסיי, הושאל לתקופה קצרה למועדון האנגלי מנצ'סטר סיטי אבל לא השלים את מעברו הרשמי לפרמייר ליג. ביוני 2006, באיירן מינכן הכריזה שרכשה את ואן בוייטן מיריבתה לבונדסליגה המבורג, והחתימה אותו על חוזה עד לעונת 2009-2010.

ואן בויטן הרשים מאוד בעונתו הראשונה במועדון הבווארי, כשיצר מרכז הגנה חזק מאוד ביחד עם שותפו הברזילאי לוסיו. ואן בוייטן הבקיע את שערו הראשון למען באיירן מינכן במשחק מול אנרג'י קוטבוס ב-9 בדצמבר 2006. כמו כן הבקיע את שערו השני למועדון בהפסד לבורוסיה דורטמונד. למרות זאת, תרומתו החשובה ביותר של ואן בוייטן הגיעה מול מילאן ב-3 באפריל 2007, במשחק הראשון של רבע גמר ליגת האלופות. ואן בוייטן כבש שני שערי חוץ וגרם לשוויון שהביא לבאיירן מינכן יתרון למשחק הגומלין.

ואן בויטן זומן לסגל נבחרת בלגיה למונדיאל בברזיל בשנת 2014. הוא היחיד בסגל הנבחרת הבלגית ששיחק בנבחרת גם במונדיאל 2002, המונדיאל הקודם שבו השתתפה.

באוגוסט 2014 החליט לפרוש ממשחק פעיל.

== חייו האישיים ==
אביו פרנץ היה מתאבק נודע באירופה בין השנים 1960-1980. אמו רנטה גרמנייה.

כאשר שיחק במדי מנצ'סטר סיטי, ואן בויטן, ביחד עם השחקנים ג'אמל בלמדי וויסנטה ווסו, היו קורבנות למעילה שבוצעה על ידי שני בנקאים, שבה נגנבו למעלה מ-350,000 פאונד מחשבונותיהם של השלושה. בינואר 2006 שני עובדי הבנק נדונו למאסר.

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:בלמי כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני שרלרואה
קטגוריה:כדורגלני סטנדרד לייז'
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1978
ירח מלא – האוסף

ירח מלא – האוסף הוא שם אלבום האוסף הראשון של הזמר הישראלי אביב גפן.

האלבום יצא באפריל 1997 לקראת חג הפסח, וכולל 2 תקליטורים. התקליטור הראשון הוא אסופה של 20 שירים מחמשת אלבומיו הראשונים של גפן, והשני מורכב מ-13 שירים שליקט גפן ממקומות שונים, בהם שירים שהופקו לאלבומיו הראשונים ולא נכללו בהם, שירים מפסקולי סרטים ושני שירים חדשים לגמרי: הדואט "סוף העולם" עם ברי סחרוף ו"שיר תקווה".

האלבום הוכתר כ"אלבום פלטינה" עם מכירות של למעלה מ-40,000 עותקים. שני הסינגלים החדשים שצורפו לאלבום הפכו ללהיטים גדולים. "סוף העולם" דורג במקום ה-18 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ז של רשת ג' ו"שיר תקווה" דורג במקום ה-21.

==רשימת רצועות==
* דיסק מס' 1
# אור הירח (3:43)
# אילנה (2:41)
# כבוד (3:12)
# אני שונא (2:52)
# דיכאון (3:05)
# שומקום (4:23)
# עונות (3:54)
# על הכנרת בזריחה (3:31)
# פלוגת הצער (3:48)
# אמא תראי (2:56)
# פרופיל 97 (3:18)
# שלום (4:51)
# הכי קרוב לבד (3:39)
# אלימות (3:45)
# עצוב בלעדייך (2:48)
# אהבנו (4:04)
# מיליארד טועים (3:00)
# המכתב (4:58)
# מלאך (2:50)
# עכשיו מעונן (3:02)
* דיסק מס' 2
# סוף העולם (5:11)
# עניין (3:21)
# אני פרפר (2:55)
# מרד הדמעות (4:04)
# שנינו שווים (3:08)
# נערי החוף (5:31)
# לבכות לך (2:31)
# אבא תרנגול (3:13)
# חבר (3:20)
# משל (2:10)
# האם להיות בך מאוהב (2:58)
# רכבת העמק (4:35)
# שיר תקווה (3:16)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי אוסף מ-1997
קטגוריה:אלבומי אביב גפן
קטגוריה:אלבומי אוסף בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:הירח באומנות
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
המכתב

המכתב הוא אלבומו החמישי של הזמר אביב גפן. באלבום השתתפה להקתו של גפן, התעויוט.

האלבום יצא לחנויות במאי 1996 ובמהרה הוכתר כ"אלבום זהב" עם מכירות של למעלה מ-20,000 עותקים, ובהמשך הוכתר כ"אלבום פלטינה" על מכירת של למעלה מ-40,000 עותקים.

האלבום כלל להיטים רבים, ובהם השיר "לבכות לך" שנכתב במקור לאריק איינשטיין ומאוחר יותר בוצע על ידי גפן בעצרת השלום בכיכר מלכי ישראל, שבה נרצח ראש הממשלה יצחק רבין. השיר הפך לימים להמנון לא רשמי לזכרו של רבין. ההקלטה שמופיעה באלבום היא מתוך עצרת לזכר רבין שנערכה כשבוע לאחר הרצח.

==סינגלים==
האלבום לווה לפני צאתו בסינגלים "עונות" ו"המכתב" שהפכו במהרה ללהיטים גדולים. בהמשך יצאו "קנאה", "עצוב בלעדייך" ו"מרד הדמעות".

השיר "עונות" כבש את המצעדים השבועיים השונים של תחנות הרדיו בישראל, ודורג במקום ה-3 במצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ו של רשת ג'. באותו מצעד דורג "המכתב" במקום ה-8, "קנאה" במקום ה-16 ו"מרד הדמעות" במקום ה-20.

==רשימת רצועות==

כל המילים והלחנים מאת אביב גפן. כל העיבודים מאת משה לוי, גפן וחברי התעויוט.

# המכתב (4:58)
# עונות (3:54)
# כוכבי בלילה (2:46)
# במילים אחרות (3:45)
# התירוץ (3:03)
# יש לך אותי (3:48)
# עצוב בלעדיך (2:48)
# קנאה (3:27)
# יותר מדי (3:47)
# אמא תראי (2:56)
# לילה טוב (2:49)
# לבכות לך (3:47)
# מרד הדמעות (4:05)
# מחר כבר לא יבוא (3:55)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אלבומי 1996
קטגוריה:אלבומי אביב גפן
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
איליה יברויאן

איליה יברויאן (בארמנית: Եղիա Յավրույան; נולד ב-18 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר ארמני ששיחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
יברויאן נולד ביישוב צ'אלטיר (Чалтырь) במחוז רוסטוב. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של שופרון ולאחר מכן שיחק גם בקבוצה ההונגרית בקבשצ'בה. בשנת 2004 הגיע יברויאן לישראל והצטרף לקבוצת הפועל פתח תקווה. כבר במחזור הראשון של עונת 2004/2005 כבש שער ניצחון מול הפועל תל אביב, ובסך הכל כבש במהלך העונה 11 שערים בכל המסגרות. בעונתו היחידה בפתח תקווה זכה עמה בגביע הטוטו.

לאחר תחילת עונת 2005/2006 הצטרף יברויאן לקבוצת הפועל תל אביב. את שער הבכורה שלו במועדון כבש במשחק הראשון בו פתח בהרכב הקבוצה, במחזור ה-11 של ליגת העל, בניצחון 3–0 על קבוצתו לשעבר, הפועל פתח תקווה. בסך הכל בעונה זו הבקיע יברויאן 13 שערים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, כולל שער הניצחון בגמר גביע המדינה, בדקה ה-87 מול בני יהודה תל אביב, שהעניק להפועל תל אביב את הגביע. בתום העונה הגיע לקבוצה המאמן יצחק שום, שהחליט לשחרר את יברויאן.

בקיץ 2006 עבר יברואין לקבוצה הרוסית שיניק ירוסלבל, אך בסוף חודש ספטמבר חזר לישראל וחתם בעירוני קריית שמונה מהליגה הלאומית. יברויאן כבש בעונת 2006/2007 21 שערים בכל המסגרות, וסייע לקבוצה להעפיל בתום העונה לליגת העל. לקראת עונת 2007/2008 חתם בקבוצת בני סכנין, ושם שיתף פעולה עם הקשר מאור בוזגלו, תחת הדרכתו של המאמן אלישע לוי, והוביל את הקבוצה לצמרת ליגת העל.

לקראת עונת 2008/2009 החתימה מכבי תל אביב את יברויאן ובוזגלו מסכנין. בעונה זו התקשה יברויאן לשחזר את יכולתו הטובה מהעונה הקודמת, והוא סיים את העונה עם חמישה שערי ליגה וחמישה שערים בגביע הטוטו, בו זכה עם הקבוצה. בעונה שלאחר מכן כבש יברויאן שמונה שערי ליגה, ובסופה שוחרר מהקבוצה.

לקראת עונת 2010/2011 חתם יברויאן בקבוצת בני יהודה תל אביב, ובחלון ההעברות של ינואר 2011 עבר לקבוצת הפועל אשקלון. בתום העונה ירדה הפועל אשקלון לליגה הלאומית, ויברויאן שוחרר מהקבוצה ועזב את ישראל. יברויאן שיחק מעט בליגות הנמוכות בארמניה ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.

==חיים אישיים==
ב-28 באוגוסט 2008 קיבל יברויאן מעמד של תושב ארעי בישראל, בעקבות חתונתו עם בת זוגו הישראלית והולדת בתם.

==תארים==
;הפועל פתח תקווה
* גביע הטוטו: 2004/2005

;הפועל תל אביב
* גביע המדינה: 2005/2006

;מכבי תל אביב
* גביע הטוטו: 2008/2009

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hpt.co.il/?ShowPlayer=345 עמוד השחקן], מוזיאון הפועל פתח תקווה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ארמנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ארמנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארמניה
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני שיניק ירוסלבל
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בהונגריה
קטגוריה:ספורטאים זרים ברוסיה
קטגוריה:ילידי 1981
ז'אק אודיברטי

ז'אק אודיברטי (בצרפתית: Jacques Audiberti; 25 במרץ 1899 – 10 ביולי 1965) היה סופר, משורר ומחזאי צרפתי.

== קורות חייו ==
נולד בעיר אנטיב (הריביירה הצרפתית) לקבלן הבניין לואי אודיברטי ולאשתו ויקטורין. למד בעיר מולדתו אך נאלץ להפסיק את לימודיו בגלל מצב בריאותו. ב-1914 פרסם את שיריו הראשונים בעיתון מקומי. שלח את שיריו למשורר אדמון רוסטאן, שעודד אותו להמשיך ולכתוב שירה. החל ב-1918 שימש כרשם בית הדין של לשכת המסחר העירונית שבו שימש אביו כשופט.

ב-1924 עקר לפריז ועבד בעיתון לה פטי פאריזיין. הוא גילה את תנועת הסוריאליזם בספרות אך מעולם לא השתייך אליה. בילה הרבה מזמנו בספרייה הלאומית בפריז וב-1926 נשא לאישה את אליזבט-ססיל-אמילי. ב-1930 פרסם, בעזרתו הכספית של אביו, את קובץ שיריו הראשון "האימפריה והמלכודת".

השתתף בכתבי עת שונים לספרות וב- 1933 החל להתכתב עם הסופר ז'אק פולאן - התכתבות שנמשכה עד לפני מותו של אודיברטי. ב - 1937 קיבל את הפרס לשירה של האקדמיה מלרמה ובהזדמנות זו פגש בפול ואלרי ובז'אן קוקטו.

ב-1939 נשלח ככתב העיתון לה פטי פאריזיין לכסות את מלחמת האזרחים בספרד שבה הפסידו הרפובליקנים וכתב: "ראיתי את מלחמת האזרחים וקיבלתי בחילה". החל ב-1941 השתתף בכתב העת "קומדיה" שבו כתב ביקורת על הקולנוע - מה שמהווה עדות מעניינת על מצבו של הקולנוע הצרפתי בתקופת הכיבוש הגרמני.

ב-1942, כאשר העיתון לה פטי פאריזיין החל לשרת את הכובשים הנאצים, התפטר מעבודתו בעיתון זה, המשיך לכתוב שירה והתחיל לכתוב נובלות תוך כדי מסעות שערך ברחבי דרום צרפת. ב- 1943 התיידד עם ז'אק באראטייה (לימים במאי קולנוע) ועד סוף מלחמת העולם השנייה התגורר שוב באנטיב.

אחרי המלחמה כתב מחזות שהועלו על הבמה בהצלחה רבה ופרסם נובלות רבות. ב-1962, ידידו ז'אק באראטייה עיבד לקולנוע את הנובלה שלו "לה פופה". ב-1964 קיבל את "הפרס הלאומי הגדול לספרות" ואת "פרס מבקרי האמנות" לאות הוקרה על יצירותיו. באותה שנה לקה בסרטן, עבר ניתוח והתכתב עם הסופר פרנסואה מוריאק.

ז'אק אודיברטי נפטר בפרבר של פריז ניי-סיר-סן ב-1965 כתוצאה ממחלתו שבועות מספר לפני פרסום יומנו "יום ראשון מצפה לי".

==מיצירותיו החשובות==
קובצי שירה:
* "תמיד" (1944)
* "חומה" (1953)

נובלות:
* "האדון ממילאנו" (1950)
* "מארי דובואה" (1952)
* "הגנים והנחלים" (1954)

מחזות:
* "הכאב הקצר" (1947)
* "הנמלה על הגוף" (1962)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1899
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1965
גוגסה, צ'יף יג'ו

גוגסה (מת ב-23 במאי 1825) היה הראס של באגמדיר מ-1798 עד מותו ורגנט/סגן הקיסר של האימפריה האתיופית. על פי נתנאל פאריכה הוא נשא את השם הנוצרי וולדה מיכאל. הוא היה בנו של מארסו בראנטו מאשתו קאפאי שהייתה אחותו של עליגז. על פי בהרו זאווד ופאול ב. האנז שלטונו של גוגסה היה שיא כוחם של שושלת היג'ו אורומו בתקופת השופטים האתיופית. 

גוגסה נשא לאישה את בתו של דאג'זמץ מארו מדאמבייה וכן נשא אשה שנייה שהייתה בתו של דאג'זמץ היילה מריאם.

כאשר גוגסה התמנה לסגן-הקיסר הוא החל לחזק את שלטונו ונישל אצילים רבים מאדמותיהם בעיקר בבאגמדיר. כאשר סיים את מטרותיו הוא הכריז ב-1800 בשמו של הקיסר שכל האדמות שייכות לקיסר בלבד. בעלי האדמות קיבלו זאת בהכנעה אך גוגסה המשיך לנשל את המשפחות הגדולות בעלות ההשפעה מאדמתם. ריצ'רד פאנקהארסט כותב ש:

ב-1803 ראס גוגסה נכנס לוויכוח הבלתי פוסק בכנסייה האתיופית ותמך באיצ'גה וולדה יונה בלהוציא את דוקטרינת קבאת מבאגמדיר. לאחר שהאבונא יוסאב השלישי נפטר ב-12 בספטמבר 1803 גוגוסה ניצל זאת ולקח על עצמו סמכויות דתיות.

ראס גוגסה נפטר ונקבר בכנסיית ייאסו בעיר דברה תבור.

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:שושלת יג'ו
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:נפטרים ב-1825
ניל סלואן

ניל ג'יימס אלכסנדר סלואן (באנגלית: Neil James Alexander Sloane; נולד ב-10 באוקטובר 1939) הוא מתמטיקאי בריטי-אמריקאי. ידוע בעיקר כיוצר של "האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים" (OEIS).

==ביוגרפיה==
ניל סלואן נולד ב-1939 ב שבוויילס. בשנת 1946 עבר עם משפחתו לאי וייט, ובתחילת 1949 היגרה המשפחה לאוסטרליה. ב-1961 היגר סלואן לארצות הברית.

למד באוניברסיטת קורנל שבמדינת ניו יורק, ובשנת 1967 קיבל תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "אורכי זמן מחזור של רשתות עצביות אקראיות" שנעשתה בהנחייתם של פרדריק ג'לינק ווולפגנג פוקס. הוא הצטרף למעבדות בל של AT&T בשנת 1968 ופרש לגמלאות בשנת 2012.

התרומות המשמעותיות שלו ביותר הן בתחום הקומבינטוריקה, קודי תיקון שגיאות ואריזת כדורים.
הוא ידוע בעיקר בשל היותו היוצר והבעלים של "האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים".

מספר ארדש שלו הוא 2 מאז שחיבר את הספר "אריזת כדורים, סריגים וחבורות" עם ג'ון הורטון קונוויי.

הוא חובב גדול של טיפוס הרים, ואף חיבר שני מדריכים לטיפוס הרים בניו ג'רזי.

==הוקרה==
* בשנת 1998 נבחר לעמית AT&T. הוא גם עמית של החברה המלומדת של ויילס, עמית IEEE, עמית של האגודה האמריקאית למתמטיקה וחבר .
* בשנת 1979 הוענק לו פרס שובנט.
* בשנת 1998 הוזמן להרצות בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים בברלין.
* בשנת 2005 הוענקה לו מדליית ריצ'רד המינג.
* בשנת 2013 הוענק לו פרס ג'ורג' פוליה של איגוד המתמטיקה באמריקה (MAA).

==פרסומים עיקריים==
<div class="mw-content-ltr">
*Neil James Alexander Sloane, A Handbook of Integer Sequences, Academic Press, NY, 1973.
*Florence Jessie MacWilliams and Neil James Alexander Sloane, The Theory of Error-Correcting Codes, Elsevier/North-Holland, Amsterdam, 1977.
*M. Harwit and Neil James Alexander Sloane, Hadamard Transform Optics, Academic Press, San Diego CA, 1979.
*Neil James Alexander Sloane and Aaron D. Wyner, עורכים, Claude Shannon: Collected Papers, IEEE Press, NY, 1993.
*Neil James Alexander Sloane and S. Plouffe, The Encyclopedia of Integer Sequences, Academic Press, San Diego, 1995.
*John Horton Conway and Neil James Alexander Sloane, Sphere Packings, Lattices and Groups, Springer-Verlag, NY, 1st edn., 1988
*A. S. Hedayat, Neil James Alexander Sloane and J. Stufken, Orthogonal Arrays: Theory and Applications, Springer-Verlag, NY, 1999.
* Gabriele Nebe, E. M. Rains and Neil James Alexander Sloane, Self-Dual Codes and Invariant Theory, Springer-Verlag, 2006.
</div>
==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.ieee.org/portal/pages/about/awards/bios/2005hamming.html קורות חיים ותמונה]
* [http://oeis.org האנציקלופדיה המקוונת של סדרות של מספרים שלמים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתמטיקאים בריטים
קטגוריה:מתמטיקאים אמריקאים
קטגוריה:סגל מעבדות בל
קטגוריה:זוכי מדליית ריצ'רד המינג
קטגוריה:עמיתי IEEE
קטגוריה:זוכי פרס שובנט
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קורנל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
קלמיוס

קלמיוס (Кальмиус) הוא נהר באוקראינה הנשפך לים אזוב בתחומי העיר מריאופול. אורכו 209 ק"מ ושטח אגן הניקוז 5,070 קמ"ר. הנהר קפוא בין דצמבר למרץ.

לאורך הנהר נסכרו ארבעה מאגרי מים לאספקת מי שתייה והשקיה.

קלמיוס היה שמו של מחנה קוזקי מהמאה ה-16 שהתקיים במקום שבו הוקמה בהמשך מריאופול.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אוקראינה: נהרות ונחלים
קטגוריה:דונצק
קטגוריה:מחוז דונצק
קטגוריה:מריופול
שומקום

שומקום הוא שם אלבומו הרביעי של האמן אביב גפן.

האלבום הוקלט בלונדון, יצא לאור בסוף אפריל 1995 ולווה בסיבוב הופעות בשם "בדרך לשומקום". תוכני האלבום היו זהים לאלבומו הקודם, "אביב גפן III", וכללו את הנושאים המזוהים עם גפן: דיכאון, אהבה, שלום, אלימות ומוות.

זמן קצר לאחר יציאתו הוכתר האלבום כ"אלבום זהב" על מכירת מעל 20,000 עותקים ומאוחר יותר כ"אלבום פלטינה" על מכירת של מעל ל-40,000 עותקים.

== סינגלים ==
האלבום עורר עניין תקשורתי רב כאשר גפן הוציא כסינגל את "שומקום" הנושא את שם התקליט, ובו השורה מעוררת המחלוקת "מי זה שם הולך שיכור, זה ראש הממשלה", המדברת על שמועות אודות הרגלי השתייה של ראש הממשלה לשעבר יצחק רבין. נטען כי גפן חצה גבולות בשירו הפרובוקטיבי בניסיון למשוך תשומת לב ופרסום. מאידך, רבין עצמו לא נפגע מהקריאה.

עוד יצאו לרדיו "אהבנו", שהפך ללהיט גדול והגיע למקום ה-3 במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשנ"ה של רשת ג', "שומקום" שהגיע למקום ה-13 באותו המצעד, "שלום" ו"מלאך".

==רשימת רצועות==
# סוף לאהבה (3:40)
# אבדון (3:32)
# אהבנו (4:06)
# אופק ילדותי (3:06)
# אתה נולדת לאהוב (2:43)
# מצטערים (3:15)
# פלוגת הצער (3:49)
# שלום (4:51)
# מלאך (2:51)
# שומקום (4:24)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 1995
קטגוריה:אלבומי אביב גפן
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
אביב גפן III

אביב גפן III הוא אלבומו השלישי של הזמר אביב גפן.

האלבום הוקלט באולפני "גל-קול" והופק על ידי חברת הד ארצי. הוא יצא לאור ב-12 באפריל 1994, ותוך ימים ספורים בלבד הגיע למעמד "אלבום זהב", על מכירות של מעל 20,000 עותקים. זמן קצר לאחר מכן הוכתר התקליט גם כ"אלבום פלטינה", עם מכירות של מעל 40,000 עותקים.

==סינגלים==
הסינגל הראשון מהאלבום, "האם להיות בך מאוהב", הפך בן רגע ללהיט ענק וכבש את תחנות הרדיו. השיר הוכתר כ"שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ד של רשת ג', וגפן עצמו זכה בתואר זמר השנה. סינגל נוסף מהאלבום היה "כבוד" שצעד במקום ה-11 באותו מצעד. שירים נוספים שיצאו מהאלבום והצליחו היו "הולך לאיבוד", "התאבדות", "קבעתי עם האושר" בדואט עם טכנאי הסאונד ליאור טבת ו"הכי קרוב לבד".

==רשימת רצועות==
# דיכאון (3:06)
# קבעתי עם האושר (3:37) עם ליאור טבת
# הולך לאיבוד (2:31)
# מסיבת מתגייסים (2:28)
# פרופיל 97 (3:18)
# משוגע (4:09)
# משוררים (2:38)
# כבוד (3:14)
# הכי קרוב לבד (3:40)
#האם להיות בך מאוהב (2:34)
# התאבדות (3:52)
# אל תכעסו (2:51)

== 20 שנה לאלבום ==
ב-10 בינואר 2013 התקיים נשף רוק 2 של אביב גפן בסימן 20 שנה לאלבום. במופע התארחו אביתר בנאי וליאור טבת, שביצע עם גפן את השיר "קבעתי עם האושר". בנוסף, הופיעו גם "אלמנה שחורה", "גיא ויהל" ו"מטרופולין" ו-D.J Sarene Sass.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 1994
קטגוריה:אלבומי אביב גפן
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
מים מתחת לגשר

מים מתחת לגשר הוא שם האלבום השני של המוזיקאי והזמר הישראלי איתי פרל, אשר יצא באפריל 2008 בחברת התקליטים "התו השמיני", בהפקת אלון אולארצ'יק.

==רשימת השירים באלבום==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=100|שיר
!width=70|אורך
!width=70|מילים
!width=70|לחן
!width=70|עיבוד
|-
! אפילו לא אני
| 04:06
| איתי פרל
| איתי פרל
| אלון אולארצ'יק
|- 
! מים מתחת לגשר
|04:01
| איתי פרל
| איתי פרל
| אלון אולארצ'יק
|-
! אל תוותרי על הירח
| 03:58
| איתי פרל
| איתי פרל
| אלון אולארצ'יק
|- 
! הלוואי עליי
| 04:44
| איתי פרל
| איתי פרל
| אלון אולארצ'יק
|-
! בלפור 
| 04:42
| איתי פרל
| איתי פרל
| אלון אולארצ'יק
|- 
! ילד טוב נשבר
| 04:13
| איתי פרל
| איתי פרל
| אלון אולארצ'יק
|-
! כבלים 
| 04:42
| איתי פרל
| איתי פרל
| אלון אולארצ'יק
|- 
! הרי את משוחררת
| 03:37
| איתי פרל
| איתי פרל
| אלון אולארצ'יק
|- 
! ארץ זבת חלב
| 03:17
| איתי פרל
| איתי פרל
| אלון אולארצ'יק
|-
! בא לקחת אותך הביתה 
| 03:29
| איתי פרל
| איתי פרל
| אלון אולארצ'יק
|- 
! שיר קצר שנשמע טוב
| 01:26
| איתי פרל
| איתי פרל
| אלון אולארצ'יק
 |}

==סינגלים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
רוצח בשגגה

בהלכה היהודית רוצח בשגגה הוא כינוי לאדם שהרג אדם אחר בשגגה, ללא שהתכוון לכך. בלשון הכתוב, רוצח בשגגה הוא איש "אֲשֶׁר יַכֶּה אֶת רֵעֵהוּ בִּבְלִי דַעַת וְהוּא לֹא שֹׂנֵא לוֹ מִתְּמֹל שִׁלְשֹׁם". 

בתורה נכתב שעונשו של הרוצח בשוגג הוא 'גלות' - לגלות ולחיות בעיר המקלט עד למות הכהן הגדול. אם רוצח בשוגג יצא מעיר המקלט, מותר לגואל הדם לרוצחו, והוא לא יענש על כך.

== דיני רוצח בשוגג ==
שתי מצוות מתרי"ג המצוות הנוגעות לדיני רוצח בשגגה נזכרו בתורה:

=== גלות לעיר מקלט ===

המונח "גלות" לעונש הרוצח בשגגה אינו מוזכר כלל בתנ"ך, ומופיע לראשונה בספרות התנאים.

דיני רוצח בשגגה מובאים בפרשת מסעי ובפרשת שופטים. במקרא נקבע כי רוצח בשגגה, כמו כל רוצח, ינוס אל אחת מערי המקלט ושם ידונו את מקרה הרצח בגינו נמלט. אם אכן מדובר ברצח בשגגה, לא ייענש הרוצח במיתה כעונש רוצח בזדון, ויישאר בגלות בעיר המקלט עד למות הכהן הגדול.

ע"פ המשנה, אם הרוצח הרג כהן גדול או שהרוצח היה בעצמו הכהן הגדול במקרה כזה איננו יוצא מעיר המקלט לעולם. 

הגלות לעיר המקלט מהווה עונש לרוצח בשוגג על שקיצר ימיו של אדם, ומגנה עליו מפני נקמת דם על ידי גואל הדם. אך אם הנוקם פגש ברוצח השוגג טרם הגעתו אל עיר המקלט והרגו, לא ידונו אותו למיתה. לעומת זאת אם גואל הדם הרג את הרוצח לאחר שהגיע לעיר המקלט, אזי גואל אדם עצמו נידון כרוצח. 

מצוות הגליית רוצח בשגגה לעיר מקלט, נמנתה כאחת מתרי"ג המצוות בספר החינוך, ובספר המצוות לרמב"ם.

=== איסור לקיחת כופר ===
איסור לקיחת כופר מרוצח בשגגה כתחליף להגלייתו.

==אילו רוצחים גולים==

בתלמוד מבואר, על פי דרשות מפסוקי התורה, כי לא כל רוצח בשגגה יגלה לעיר מקלט, וישנם כמה מקרים שאין בהם חיוב גלות:

שוגג קרוב לאונס: נפסק להלכה כי מי שמוגדר כשוגג קרוב לאונס – כלומר: שהמקרה כמעט ולא היה נתון לשליטתו - לא יגלה לעיר מקלט, ואין גואל הדם יכול להורגו.

שוגג קרוב למזיד: מי שהיה שוגג קרוב למזיד כלומר שהיה יכול למנוע את מקרה הרצח (גרימת מוות ברשלנות) – חטאו חמור מכדי לכפר עליו באמצעות גלות. לכן, הוא איננו גולה, אך גם אינו נהרג בבית דין מפני שלא רצח במזיד. דינו נשאר בידי שמים, אך גואל הדם יכול להורגו.

דרך עליה: כאשר פעולת הרצח הייתה פעולת עלייה אף שההריגה הייתה במצב של ירידה פטור הרוצח. לדוגמה, אדם המושך בחבל להעלות חבית ונשמט החבל מידו. בגמרא נלמד טעם הפטור מן הפסוק "ויפל עליו וימות" עד שיפול דרך נפילה. הרמב"ם נתן טעם לדבר שאין דבר זה מצוי ונחשב כקרוב לאונס.

שונא: אם לרוצח היה סכסוך עם הנרצח אינו גולה, שכן נכתב בתורה והוא לא שונא לו מתמול שלשום. ישנם האומרים שפטור רק כאשר ייתכן שהרגו בפשיעה אך ברור שבשוגג הרגו גולה.

== ראו גם ==
* לא תרצח
* רצח במשפט העברי

== לקריאה נוספת ==
* אהרן שמש, "שוגג קרוב למזיד": לבירור יצירתו של המושג בתורת האמוראים. שנתון המשפט העברי כ (תשנז) 399–428.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://peshatbook.site123.me/פרקים-לדוגמה/רוצח-בשגגה-עיר-המקלט-ומותו-של-הכוהן-הגדול "וְיָשַׁב בָּהּ עַד מוֹת הַכֹּהֵן הַגָּדֹל"] באתר [https://peshatbook.site123.me/ "בעקבות הפשט האבוד"]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משפט עברי: דיני נפשות
קטגוריה:רצח
קטגוריה:פרשת מסעי
קטגוריה:פרשת שופטים
מחווה (אמנות)

באמנויות, מֶחְוָה, או הוֹמָאז (מלועזית: Homage), היא מתן הוקרה ליצירה המקורית או ליוצרים המקוריים, בדרך כלל באמצעות הֶרְמֵזים בולטים בעלילה ביצירתו החדשה של האמן הצעיר, המביע את מחוותו לזכות אותו אמן ותיק. פעמים רבות, המחווה תעשה שימוש ברעיון או במוטיב המופיעים, ואף נודעים בהקשרם ליצירת המקור. מחווה מופיעה בציור, בקולנוע, בספרות, בשירה, במוזיקה ועוד.

להבדיל מפלגיאט שבו ציטוט של רעיון של יוצר מסוים נעשה בהיחבא, ללא-מתן קרדיט, ליוצר המקורי, במחווה הציטוט נעשה בגלוי, תוך מתן קרדיט מפורש או משתמע ליוצר המקורי.

==דוגמאות==

*הקונצ'רטו לפסנתר בדו מינור של בטהובן הוא כפי הנראה מחווה לקונצ'רטו מס' 24 באותו הסולם מאת מוצרט; החמישייה לפסנתר וכלי נשיפה של בטהובן גם היא מתכתבת עם החמישייה להרכב זהה מאת מוצרט. בדומה, השמינייה מאת שוברט היא מחווה לשביעייה של בטהובן. 
* השיר Could it Be Magic של ברי מאנילו הוא מחווה לפרלוד בדו מינור (אופוס 28) של פרדריק שופן. בשיר משובצים קטעים מן הפרלוד.
*שמו של הספר "ציפר ובני מינו" מאת בני ציפר הוא ציטוט ומחווה לספר אישרווד ובני מינו מאת כריסטופר אישרווד, וגם נושא הספר ותוכנו מרמזים על ספרו של אישרווד. 
* את חזונו בדבר חברה אוטופית תיאר פרדריק סקינר ברומן, "וולדן 2" ששמו מהווה מעין מחווה, רמיזה ליצירת המופת "וולדן" של הנרי דייוויד תורו.

{| border=0 cellpadding=2 cellspacing=2
|-
| "[[מונה ליזה", יצירתו של לאונרדו דה וינצ'י]]
[[L.H.O.O.Q., יצירתו של מרסל דושאן, המהווה מחווה אירונית ללאונרדו דה וינצ'י]]
|}

שתי מחוות שנעשו ליצירה של [[דייגו ולסקס "לאס מנינאס" (מימין). במרכז:, מחווה קוביסטית מאת פבלו פיקאסו ומשמאל פרשנותו של סלבדור דאלי שהחליף את הדמויות במספרים המייצגים את ההיררכיה שבה החליט ולסקס באופן נועז ויוצא דופן להעמיד את הדמויות בציור]]

==ראו גם==
* הֶרְמֵז – בלועזית: אלוז'יה
* מוטיב (ספרות ואמנות)
* קרדיט (יצירה)

==קישורים חיצוניים==

* <span dir=ltr>[http://www.youtube.com/watch?v=erbd9cZpxps 70 Million by Hold Your Horses]</span> - וידאו קליפ שהוא מחווה לתולדות האמנות: זוכים בו להנפשה (לפי סדר הופעתם) הציורים: "הסעודה האחרונה" של לאונרדו דה וינצ'י, "הולדת ונוס" של סנדרו בוטיצ'לי, "שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ" של רמברנדט, "נערה עם עגיל פנינה" של יאן ורמיר, דיוקן של הנרי השמיני של הנס הולביין, "רפסודת המדוזה" של תאודור ז'ריקו, "מות מארה" של ז'אק-לואי דויד, "בריאת האדם" מתקרת הקפלה הסיסטינית של מיכלאנג'לו, "בנו של האדם" של רנה מגריט, מופשט של פיט מונדריאן, דיוקן עצמי של פרידה קאלו, "דיוקן דורה מאר" של פבלו פיקאסו, "הצעקה" של אדוורד מונק, "דיוקן עצמי עם אוזן חבושה" ו"החמניות" של ואן גוך, "דיוקן מרילין מונרו" של אנדי וורהול, "גבריאל ד'אסטרה ואחותה" של מאסטר אסכולת פונטנבלו, "מריה וישו" של צ'ימבואה, שלומית עם ראש יוחנן המטביל של קאראווג'ו, "אולימפיה" של אדואר מאנה, "החירות מובילה את העם" של אז'ן דלקרואה, "דיוקן סילביה פון הרדן" של אוטו דיקס, "הנשיקה" של גוסטב קלימט, "הכלה" של מארק שאגאל, "לאס מנינאס" של דייגו ולסקס.

קטגוריה:אמנות
שבע בן בכרי

ציור מרד שבע בן בכרי, ואישה משליכה את ראשו מהחלון
שֶׁבַע בֶּן בִּכְרִי, דמות מקראית, איש משבט בנימין שמרד בדוד המלך, וקרא לשבטי ישראל להינתק ממלכת דוד שנתמכה בידי שבט יהודה, וזאת לאחר שדוד שב לירושלים אחרי דיכוי מרד אבשלום (שמואל ב פרק כ). כינויו "בן בכרי" – רומז אולי לייחוסו לבכר, בנו של בנימין.

בעקבות מרידתו, שלח דוד את עמשא בן יתר בראש צבא שבט יהודה, אך זה התמהמה במשימתו, ולכן נדרש דוד לקרוא את אבישי בן צרויה למשימה זו. בגבעון פגש בהם שר הצבא יואב בן צרויה, והוביל את הכוח לאבל בית מעכה, שם מצא שבע מקלט. אנשי יהודה צרו על העיר. כדי להימנע מהרס העיר, אישה חכמה אחת שכנעה את יושביה להרוג את שבע ולהשליך את ראשו מעבר לחומה. התושבים שוכנעו וביצעו את הנדרש ובכך הומת שבע והמצור הוסר.

==ראו גם==
*מרד שבע בן בכרי

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:מורדים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג
קטגוריה:אישים משבט בנימין
אדם (עיר)

אָדָם היא עיר מקראית באזור בקעת הירדן. לפי השערות החוקרים, מיקומה מדרום לשפך נחל יבוק, כ־30 ק"מ מצפון ליריחו, סמוך לאזור בירדן הקרוי תל א-דאמיה, המצוי כקילומטר אחד ממזרח לגשר אדם. באזור זה נמצאו חרסים ושרידים מתקופת כיבוש הארץ, מהתקופה הרומית וכן מהתקופה הביזנטית.

העיר נזכרה לראשונה במקרא כמקום הסמוך למעברות הירדן נקודת החצייה, שבה חצו שבטי ישראל את נהר הירדן בכניסתם לראשונה לארץ ישראל. לדעת גוטיין מזמור ע"ח בתהילים מזכיר עיר זו ולא בן אדם כדמות אלמונית : וַיִּטֹּשׁ, מִשְׁכַּן שִׁלוֹ; אֹהֶל, שִׁכֵּן בָּאָדָם. באזור זה, בין צרתן לסוכות, נאמר כי שלמה יצק את כלי הנחושת שנדרשו לבית המקדש. העיר אדם נזכרת ברשימת שישק בשם אדמה. נראה כי עושר העבר במתכות הנרמז גם משימושיו של שלמה, הוא כנראה הסיבה לכך ששישק הראשון סטה מנתיב כיבושיו בישראל ופנה לכבוש גם את אזור זה.

כמו כן משערים כי בסביבת עיר זו נלכדו שניים משרי מדין על ידי בני שבט אפרים, שיישוביו בצפון-מזרח נחלתו היו קרובים לעיר זו, בעת מנוסתם מכוחותיו של גדעון בן יואש.

בזיקה ליישוב הזה ולעובדה הנזכרת במקרא כי המלך שלמה יצק שם כלי נחושת למקדש הציע הארכאולוג רוני רייך כי מילים "נחשת אדם" הנזכרים בכתובת יהואש, אינן מכוונות לנחושת מאדום, או לנחושת אדומה, אלא למקום הזה.

גשר אדם נקרא על שם יישוב זה.

==לקריאה נוספת==
* R. Reich, Edom or Adam, An Alternative Reading, Biblical Archaeology Review, 30/4 (2004), pp. 47-48

==קישורים חיצוניים==
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט גד
קטגוריה:בקעת הירדן
פרנץ זונדהיימר

פרנץ זונדהיימר (בגרמנית: Franz Sondheimer; 17 במאי 1926 – 11 בפברואר 1981) היה כימאי ישראלי-בריטי שזכה בפרס ישראל למדעים מדויקים לשנת 1960.

==קורות חיים==
זונדהיימר נולד בשטוטגרט שבגרמניה והיגר עם משפחתו לבריטניה בשנת 1937. בסיום לימודיו התיכוניים הוא החל בלימודי כימיה והשלים את לימודי הדוקטורט בשנת 1948 בקולג' המלכותי למדעים של לונדון. לאחר מכן הוא עבד כחוקר באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית (1949–1952) והתקבל לעבודה בחברת הפרמצבטיקה "Syntex" במקסיקו (1952–1956).

בשנת 1956 מונה זונדהיימר לפרופסור וראש המחלקה לכימיה אורגנית במכון ויצמן למדע. הוא חי בישראל כשמונה שנים, במהלכן זכה בפרס ישראל על מחקריו בתחום הפיכתם של פחמימנים לבנזן. בשנת 1963 הוא שב לחיות באנגליה והחזיק בתפקידים באוניברסיטת קיימברידג' (1963–1967) ובקולג' של אוניברסיטת לונדון (1967–1981). במקביל לשהותו בישראל, בין השנים 1961–1963, היה זונדהיימר גם סגן נשיא חברת "Syntex". משנת 1967 היה חבר החברה המלכותית.

בשנת 1981 נפטר זונדהיימר במהלך שהותו באוניברסיטת סטנפורד - ככל הנראה שם קץ לחייו.
אחיו, ארנסט זונדהיימר, הוא פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת לונדון.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.chem.ucl.ac.uk/resources/history/people/sondheimer.html קורות חייו] באתר אוניברסיטת לונדון קולג'
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:כימאים בריטים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: כימיה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעים מדויקים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:עמיתים יהודים בחברה המלכותית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:סגל אימפריאל קולג'
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1960
קטגוריה:כימאים אורגניים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
איאן פרומן

איאן פרומן (נולד ב-6 במאי 1937) הוא טניסאי ישראלי, יוזם הקמת המרכז לטניס בישראל.

== ביוגרפיה ==
פרומן נולד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. הוא למד רפואת שיניים ועסק בתחום בדרום אפריקה ולאחר עלייתו לישראל, בשנת 1964. כתחביב הוא שיחק טניס והשתתף במהלך השנים, החל משנת 1950, במשחקי המכביה וכשחקן בטניס זוגות השתתף במשחקי גביע דייוויס. לאחר עלייתו ארצה היה חבר נבחרת ישראל בטניס והחל לאמן את נבחרות הנוער והנבחרות הבוגרות.

== הקמת מרכז הטניס בישראל ==
בשנת 1976 יזם פרומן, לצד חמישה תורמים מארצות הברית, את רעיון הקמתו של מרכז טניס בישראל. ראש עיריית רמת השרון פסח בלקין נענה לפנייתו והמרכז הוקם בעיר והיווה את הבסיס להקמת 13 מרכזים דומים ברחבי הארץ.

== תפקידים ציבוריים ==
פרומן כיהן כיו"ר מרכזי הטניס במשך 21 שנים ותרם להקמתם והתפתחותם. לאחר פרישתו מהמרכז הוא מונה בו לנשיא כבוד.

בשנים 2004–2005 היה פרומן יו"ר איגוד הטניס הישראלי.

== פרסים והוקרה ==
* ב-1988 זוכה אות הנשיא להתנדבות
* פרומן הוא חתן פרס ישראל בתחום הספורט ותרבות הגוף לשנת 1989.

* בשנת תשס"ד נמנה עם מדליקי המשואות בחגיגות הממלכתיות לציון יום העצמאות.
* ביוני 2022, נערך לכבודו ערב גאלה בנוכחות טניסאים ואנשי ציבור, והוקרן סרט על פועלו

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.rishonim.org.il/rammat-hasharon/Info/hi_show.aspx?id=31543 סיפור הקמת מרכז הטניס בישראל] באתר "ראשונים" של עיריית רמת השרון
==הערות שוליים==

קטגוריה:טניסאים ישראלים
קטגוריה:ישראל: טניס
קטגוריה:מאמני טניס ישראלים
קטגוריה:עסקני ספורט ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לספורט ותרבות הגוף
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2004
קטגוריה:מקבלי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:רופאי שיניים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי דרום אפריקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות בדרום אפריקה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
תה"ל

תכנון המים לישראל בע"מ, המוכרת בראשי תיבות שמה: תה"ל או תהל, היא חברה ישראלית שתכננה את מרבית מפעלי המים בישראל וכן מפעלים נוספים בעולם. החברה החלה דרכה כחברה ממשלתית, ולאחר הפרטתה היא חלק מהתאגיד קבוצת תהל.

==היסטוריה==
החברה נוסדה ב-1 באפריל 1952 (ו' בניסן תשי"ב) כחברה ממשלתית (הממשלה - 52%, הסוכנות - 24% והקרן הקיימת - 24%). 

החברה נוסדה ביוזמתו של שמחה בלאס (שהיה מנהלה הכללי הראשון, לאחר סיום עבודתו כמנהל אגף המים במשרד החקלאות). 

הקמת תה"ל התבקשה על ידי בלאס על מנת להשיג עצמאות מינהלית וכדי לצמצם את הבירוקרטיה, שהגבילה את הפעילות המקצועית באגף המים של משרד החקלאות. 

לתה"ל הועברו תפקידי תכנון וביצוע מאגף המים וכן ממחלקת התכנון של "מקורות". בתה"ל המשיך בלאס לעמוד בראש תכנון מפעלי המים (המוביל הארצי, קווי ירקון-נגב) ולהיות מופקד על ביצוע השלבים הראשונים (תשעה אגמי ניסיון, מפעל ירקון-נגב, מינהרת עילבון, הטיית הירדן).

בעת הקמתה, הייתה תה"ל החברה הממשלתית היחידה בישראל שעסקה במשק המים. 

בראשית ימיה עסקה החברה הן בתכנון (בעיקר תכנון המוביל הארצי) והן בביצוע השלבים הראשונים של המוביל.

בספטמבר 1953 הכניסה תה"ל שני מחפרים משוריינים לאזור המפורז הגובל בסוריה להתחלת העבודה בתעלת הירדן, שהייתה אמורה להזין את המוביל הארצי המתוכנן מן הירדן ההררי. העבודה הופסקה באוקטובר 1953 בעקבות תלונת סוריה למועצת הביטחון.ב-19 ביולי 1955 חנך הנשיא יצחק בן-צבי את קו ירקון-נגב, שנבנה על ידי תה"ל. 

בשנת 1956 פרש מנכ"ל החברה מתפקידו עקב חילוקי דעות בעניין תחום הפעולה של החברה.

מאותה השנה נקבע שתה"ל לא תעסוק בביצוע ותתמקד בתכנון כולל של משק המים הארצי במטרה לפתור את אחת הבעיות החמורות ביותר של מדינת ישראל – המחסור במים.

חטיבת הביצוע של תה"ל הועברה למקורות (שהייתה אז חברה הסתדרותית שסיפקה כרבע מכמות המים בישראל ומאוחר יותר הפכה לחברה ממשלתית החולשת על רוב מי המדינה) אשר הופקדה על ביצוע וניהול מפעל המים הארצי.

תהל ליוותה את מרבית הפרויקטים בנושא המים שהוקמו בישראל, בהם:
* המוביל הארצי
* ייבוש החולה
* מכון טיהור שפכי גוש דן
* מפעל "נחלי מנשה"

בשנת 1970 הקימה החברה, יחד עם חברת קונטרול דאטה, את בית התוכנה "קונתהל", שלימים היה לאחד ממרכיביה של חברת "נס טכנולוגיות".

==החברה כיום==

בהמשך, פנתה תה"ל לשוק הבינלאומי והופרטה.

בשנת 1995 נוסד התאגיד הבינלאומי שחברת תה"ל הייתה לחלק ממנו, "קבוצת תה"ל".

בינואר 2023 דווח כי החברה נמצאת בחובות בגובה 114 מיליון דולר והגישה בקשה להסדר חוב. רוב החובות נרשמו לבנקים שונים. לטענת החברה, ההפסדים המתמשכים נגרמו עקב מיעוט הזמנות עבודה ממקורות, פרויקטים הפסדיים בחו"ל ועקב הפסקת תשלומים חד-צדדית של ממשלת גאנה לתה"ל. בעקבות זאת החלה מכירת נכסי החברה לחברות אחרות.
==לקריאה נוספת==
* שמחה בלאס, מי מריבה ומעש, הוצאת מסדה, 1973
* זאב שלו וניסן נבו, תהל: חמישים השנים הראשונות, שנאר תקשורת, 2008

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20070820145723/http://www.tahal.com/Homepage.aspx?FolderID=11&lang=he דף הבית של תהל]
* 
* ארנון למפרום (עורך), [https://web.archive.org/web/20140919011151/http://www.archives.gov.il/NR/exeres/ADBE2F99-0A20-46C0-807F-7209072501A1,frameless.htm?NRMODE=Published חמישים שנה להפעלת המוביל הארצי], פרסום משותף של ארכיון המדינה וחברת מקורות, 24 ביוני 2014
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות מים ושפכים ישראליות
קטגוריה:חברות להנדסה אזרחית
קטגוריה:ישראל: חברות ממשלתיות שהופרטו
קטגוריה:אור יהודה: חברות