פניה שרגורודסקה

פַניה (פַני) (פֶייגה) (פועה) שַרְגוֹרוֹדסְקָה (בכתב לטיני: Fanny (Feiga) Schargorodska; ברוסית: Ф. Д. Шаргородская, שַרְגוֹרוֹדסְקָאיָה; 1879, אומן – 7 באפריל 1950, כ' בניסן תש"י, תל אביב) הייתה פדגוגית עברייה שפעלה ברוסיה וברית המועצות, בברלין וביישוב בארץ ישראל. חיברה ספרי לימוד עבריים, ופיתחה שיטת קצרנות עברית, שלא השתרשה.

== קורות חיים ==
===ראשית דרכה===
פייגה (צפורה) שרגורודסקי נולדה בשנת 1879 בעיר אוּמַן שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה) במשפחה חסידית. אביה, דוד, בן תורה ומשכיל, נפטר בילדותה, ואִמה, שהייתה חסידת טוֹלְנה, נישאה לאחד מגבאי הרבי של סאווראן ועברה לעיירה סאווראן, שם פתחה ביחד עם אחיה של שרגורודסקה חדר מתוקן (אחיה, נוטיל (נתן) שרגורודסקי, פתח בהמשך בית ספר על טוהרת העברית בעיירה טרנובקה).

בילדותה, עוד באומן, גילתה עניין בלימודי היהדות, וכבר בהיותה בת תשע התפרסמה בין בחורי הישיבה בעירה ובעיירות באזור כילדת פלא, עילוי, המגלה בקיאות במקרא וגמרא ומבקשת ללמוד גפ"ת כדרך הנערים. פעם התחפשה לנער – גזזה את שערה והותירה סלסולי פאות, חבשה כובע ולבשה מעיל ומכנסיים – ולפני עלות השחר חמקה מביתה וניסתה להגיע לאחת הישיבות, אך שלחו לחפש אחריה ועצרו אותה בדרך. לעומת התנגדותה של הסביבה השמרנית, אמה דווקא תמכה בלימודיה. שרגורודסקה בלטה בהליכותיה ובתפילותיה: בהגיעה לגיל 12 אמרה כי הואיל והיא יתומה מאב, תתחיל להניח תפילין; בברכות השחר סירבה להכיר בברכה "שעשני כרצונו" (הנוסח המיועד לנשים) ובירכה "שלא עשני גבר" (כהקבלה לנוסח שלגברים: "שלא עשני אישה"), בטענה שכך בירכה גם ברוריה אשת רבי מאיר. חסידים אמרו עליה שהיא גלגול של הבתולה מלודמיר.
בניגוד לטענה שגויה נפוצה, שרגורודסקה לא ברחה מתחת חופתה בשנת תרנ"ו, כשהייתה כבת 16–17, אלא נישאה כדת וכדין והתגרשה מיד, כפי שסוכם בטרם החתונה – שנערכה רק מפאת הקושי הכרוך בהתרת ה'תְּנאים' שנקבעו לאותו שידוך בלתי-מוצלח.

בשנת 1899, משביססה את ידיעותיה בשפה העברית, בתנ"ך, בתלמוד ובפילוסופיה של הדת, ואף קיבלה מגדולי תורה כתב-אישור על כך שלפי ידיעותיה בתלמוד ובפוסקים, היא ראויה להיתר הוראה, החלה לעבוד כמורה בבית ספר עממי בניקולאייב. בשנת 1903 עברה את בחינת ההסמכה למורים ברוסיה. בהמשך לימדה ביליזבטגרד.

ב-1905 נסעה למערב, ללמוד פדגוגיה באוניברסיטת ציריך שבשווייץ. בסמסטר הראשון הייתה שומעת חופשייה, ולאחר שעברה את בחינת הכניסה ב-1906 הייתה לתלמידה מן המניין. פרט לציריך, התחנכה עוד באוניברסיטאות ברלין, פריז ווינה. היא התמקדה בלימודי אתיקה, פסיכולוגיה, פדגוגיה ופיזיולוגיה, ובנוסף למדה בפיזיקה, כימיה, אנטומיה, אנתרופולוגיה וזואולוגיה. למדה בעיקר מפי הפרופסורים גוסטב שטֶרינג , פרידריך שומן ויוּסטוּס גַאוּלֶה (Gaule).
ב-1909 קיבלה תואר דוקטור בציריך, על יסוד הדיסרטציה "יסודותיה הפדגוגיים של היהדות הפרושית של תקופת התנאים בארץ ישראל: על פי המקורות התנאיים" (Die pädagogischen Grundlagen des pharisäischen Judentums des Tannaitischen Zeitalters in Palästina).

===ברוסיה ובברלין===
בשובה לרוסיה הייתה פעילה בחברת מפיצי השכלה ועבדה כמורה בבית הספר המקצועי היהודי לנערים של החברה בבירה פטרבורג (פטרוגרד).
בפטרבורג הייתה גם פעילה בוועד החברה היהודית להיסטוריה ואתנוגרפיה בראשותו של הסופר והפולקלוריסט ש. אנ-סקי. היא הייתה קרובה לאנ-סקי באחרית ימיו, ועסקה בסידור עזבונו.

בשנת תרע"ז-1916 פרסמה שרגורודסקה בהוצאת מוריה באודסה, בהשתתפות חברת מפיצי השכלה, מקראה לכיתות הראשונות בשם אלף בית.
לדברי המחנך והסופר ישראל רבקאי, הספר "היה בשעתו ממש מאורע פדגוגי בבית-הספר העברי המתוקן. ספר-למוד זה [...] שימש מורה דרך לדור שלם של מורים צעירים להוטי-חלוציות יוצרת."
הספר זכה להצלחה והופיע ביותר מעשר מהדורות נוספות.

עם מהפכת 1917 ברוסיה עבדה בקומיסריון העממי לחינוך (משרד החינוך הסובייטי, נַרקוֹמְפְּרוֹס ) אצל המחנכת והמהפכנית נאדז'דה קְרוּפְּסְקַיַה (אשתו של לנין) וזכתה להערכה אף שידוע היה שהיא ציונית.

בשנת 1924 עזבה את ברית המועצות ועברה לברלין בירת גרמניה של ויימאר, שם הייתה פעילה בוועד התרבות העברית, הוסיפה לפעול בשדה החינוך וחיברה ערכים עבור ה"אנציקלופדיה "אשכול".
בשבתה בברלין פרסמה את שיטת הקצרנות (סטֶנוֹגרפיה) שהמציאה: בשנת תרפ"ה ראה אור ספר הקצרנות העברית שלה, ובשנת תרפ"ו-1926 – ביידיש.

הן ברוסיה והן בברלין התבלטה בין המורים ועסקני התרבות היהודים. היא הרצתה, פרסמה מאמרים, לימדה ועודדה מלומדים יהודים צעירים. הרקדנית, הבמאית והמחנכת דניה לוין סיפרה לימים באוטוביוגרפיה שלה:
"איני יכולה לכתוב על שהותנו בברלין מבלי להזכיר נפש טובה ודואגת, את הסופרת והפדגוגית פניה שרגורודסקי, בעלת לב הזהב. אף כי לא תמיד היתה לה פרנסה מספקת לעצמה, עזרה לכל נזקק".
כמה מתלמידיה חיברו בעקבותיה ספרי לימוד חדשניים. בין אלה יש להזכיר את המורה ציפה פְּרֶס (ציפע פרעס), שבהשראת האלפון העברי של שרגורודסקה פרסמה בשנות ה-20 בוורשה בהוצאת ב' קלעצקין אלפון ביידיש בשם "מיין בִּיכְל" ('ספרוני').

===בארץ ישראל===
בשנת 1928 הגשימה את שאיפתה הציונית, עלתה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב.
בארץ ישראל המשיכה בפרסום ספרי לימוד עבריים לצעירים ולמבוגרים.

נוסף על ספרי הלימוד שהוציאה, היא הרצתה בארץ בענייני חינוך וערכה כתב עת פדגוגי: "נתיבנו", דו-ירחון שהופיע בשנים תרצ"א–תרצ"ב בהוצאת התאחדות הגננות ו"דביר".

לפרנסתה לימדה בקורסים לקצרנות עברית. בשנות ה-30 הופיעו שתי מהדורות מורחבות של ספר הסטנוגרפיה העברית המקורית שלה, והיא העמידה תלמידים-קצרנים רבים שעבדו לפי השיטה שיצרה והפיצו אותה במסגרת "אגודת הסטנוגרפים לפי שיטת שרגורודסקה" שקמה אז. אולם בראייה היסטורית, שיטת הקצרנות העברית שלה לא הכתה שורשים עמוקים דיים, ושיטתו של יעקב מימון דחקה את מקומה.

היא חיה חיי דוחק, בדירת חדר, והסתפקה במועט ובלבד שתוכל להמשיך לכתוב את ספרה הגדול, שעליו עמלה במשך שנים רבות: "פדגוגיה שיטתית על יסוד היהדות המקורית". אולם ספרה זה לא הושלם, שכן בשנותיה האחרונות לא היה עוד בכוחה לסיים את חיבורו.

בארץ הייתה פעילה באיגוד להשלטת העברית ובמפא"י.
בשנות ה-40 ניהלה את הספרייה הפדגוגית שליד הסתדרות המורים בבית המורה בתל אביב.

שרגורודסקה נפטרה בחוסר כול אחרי מחלה קשה באפריל 1950, בגיל 71. נקברה בשורת הסופרים שבבית העלמין נחלת יצחק. בהלווייתה השתתפו מעטים.

ארכיונה, ובו מסמכים מהשנים 1904–1953, שמור במכון לבון.

==פרסומיה==
<div class="mw-content-ltr">
* Die pädagogischen Grundlagen des pharisäischen Judentums des Tannaitischen Zeitalters in Palästina. (Nach den tannaitischen Quellen), Riga: E. Plate, 1913. (Diss. Phil. I. Univ. Zürich)
</div>
* אלף בית, אודסה: מוריה; בהשתתפות חברת מפיצי השכלה בישראל (פטרוגראד), תרע"ז. (הדפסה נוספת: תרע"ח; מהדורה ב: ירושלים – ברלין: מוריה, תרפ"ב; מהדורה ג: תרפ"ג; מהדורה ד: תל אביב: דביר, תרפ"ז; מהדורה ח בתִקונים ומלואים: תרצ"ב; מהדורה י בתקונים ומלואים חדשים: תרצ"ד; מהדורה יב בתקונים ומלואים חדשים: תרצ"ח 1937) (נדפס בארצות הברית ב-1942)
* סטינוגרפיה עברית, ברלין: ילקוט, תרפ"ה.
** סטנוגרפיה עברית מקורית, מהדורה חדשה עם הוספות תקונים ומלון הקצורים, תל אביב: אגודת הסטנוגרפים לפי שיטת שרגורודסקה, תרצ"ב 1932. (מהדורה ג משוכללת: תל אביב: הוצאת הסטנוגרפים, ת"ש)
* אידישע סטענאָגראפיע: א לערנבוך פאר יעדן (אין פינף לעקציעס), ברלין: ילקוט, תרפ"ו 1925. ("סטנוגרפיה יידית": ספר לימוד לכול, בחמש הרצאות) (חוברת)
* לשון וארץ: ספר למוד לבתי ספר לשעורי ערב ולמתלמדים, בצירוף 106 תמונות מחיי ארץ ישראל, ברלין: מס, תר"ץ.
* פ’ שרגורודסקה, מינה חפץ, אלף; מצויר ע"י מ[איר] גור אריה, ז[אב] רבן (בצלאל – ירושלם), תל אביב: דביר, תר"ץ. (הדפסה נוספת: תרצ"ח)
* שלבים, כרך א: ספר למוד אחרי "אלף בית", לשנת הלמודים השנייה, תל אביב: דביר, תרצ"ג 1932.
* המתחיל: ספר למוד השפה העברית, בצירוף הוספה: כללי דקדוק למתחילים ... [עם] מלון מיוחד לספר זה בשלש שפות: אידית, אנגלית וגרמנית, תל אביב: דביר, תרצ"ב. (מהדורה ב: תרצ"ד; מהדורה ג: תרצ"ד 1934; מהדורה ד: תרצ"ד; מהדורה ה: תרצ"ה; מהדורה ו: תרצ"ה)
* השפה והארץ: ספר למוד השפה אחרי "המתחיל"; בצירוף הוספה מיוחדת: מלון וברור מושגים בארבע שפות, יידיש, אנגלית, גרמנית וצרפתית, תל אביב: דביר, תרצ"ג. (מהדורה ב: תרצ"ד; מהדורה ג: תרצ"ה) (חלק ב יצא בשם שיבת ציון)
* שיחות למתחילים: ספר למוד השפה העברית לבוגרים, תל אביב: האגוד להשלטת העברית, תרצ"ו.
* עברית למתחילים: ספר למוד השפה העברית לבוגרים... לספר מלון בארבע שפות, יידיש, אנגלית, פולנית וגרמנית, לכל שפה מלון לחוד, בכל מלון אלף בית ותרגילי קריאה, מפתח ותרגילי דקדוק אלמנטריים, תל אביב: האגוד להשלטת העברית, תרצ"ז. (מהדורה ב: תרצ"ט; מהדורה ג: תל אביב: הברית העברית העולמית, תש"ה)
* י[צחק] אבישי, נ[חום] לוין, י[צחק] פרץ, פ. שרגורודסקה, יסודות: ספר למוד הלשון העברית למבֻגרים, תל אביב: מסדה, תרצ"ט. (מילון עברי, אידי, גרמני, פולני לספר נערך ועובד על ידי יצחק אבישי, 1940) (מהדורה ב: ת"ש; מהדורה ד, מחצית ב: תש"ד; הדפסות נוספות: תש"ה; תש"ט; תש"י; בחו"ל: רומא: [חמו"ל], 1944; סופיה: מנורה, 1947)

<div class="mw-content-ltr">
* Notes on Modern Palestine; a translation from the Hebrew of Doctor P. Sharagorodska's "Hasafah v'Haaretz," Compiled and edited by Stanley A. Ginsburgh, Springfield, MA: Forest Park Hebrew School, 1935.
</div>

פרסמה מאמרים רבים בשאלות חינוך בעיתונות העברית, הרוסית והגרמנית.

==לקריאה נוספת==
* דוד בדר, 'לזכר ד"ר פייגה-פועה שארגורודסקי' (תש"י), בספרו ציונים עלי דרך; ערוך בידי אברהם ברוידס, תל אביב: דפוס הפועל הצעיר, תשי"ב, עמ' 176–178.
<div class="mw-content-ltr">
* Feiga Schargorodska, 'Curriculum vitae,' Die pädagogischen Grundlagen des pharisäischen Judentums des Tannaitischen Zeitalters in Palästina. (Nach den tannaitischen Quellen), Riga: E. Plate, 1913, p. 85.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.worldcat.org/identities/viaf-97369075 פניה שרגורודסקה] באתר WorldCat Identities
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות חינוך יהודיות
קטגוריה:נשות חינוך שוחרות השפה העברית ביישוב
קטגוריה:נשות חינוך שוחרות השפה העברית
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד ישראלים
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:פמיניסטיות ישראליות
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:פמיניסטיות אוקראיניות
קטגוריה:פמיניסטיות יהודיות
קטגוריה:קצרנות עברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1879
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1879
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1950