OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לה מטן

לה מטן (בצרפתית: Le Matin) היה יומון צרפתי שראה אור בפריז במשך למעלה משישים שנים, מ-1884 ועד 1944.

לה מטן נחשב לאחד מארבעת היומונים הצרפתיים הגדולים בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה, העסיק רבים מגדולי העיתונאים בני התקופה ופרסם לראשונה מיצירותיהם של סופרים גדולים. העיתון היה בעל זיקה רפובליקנית מתונה והתנגד לסוציאליזם ותנועות מהפכניות אחרות.

בתודעה היהודית זכור כתב העת מפרשת דרייפוס כמי שכבר ב-1896 הטיל ספק באשמתו של אלפרד דרייפוס וביולי 1899 פרסם את הודאותיו של פרדיננד אסטרהאזי.

ב-1940 תמכה מערכת העיתון במדיניות שיתוף הפעולה, ואף אימצה קו פרו-נאצי לפני סגירת העיתון ב-17 באוגוסט 1944.

==היסטוריה==
לה מטן היה פרי יוזמתם של קבוצת יזמים אמריקאים והעורך האמריקאי סמואל סלווין צ'מברלין . המודל לחיקוי היה היומון הבריטי "The Morning News" ועל הפרויקט הופקד העיתונאי הצרפתי אלפרד אדוארדס . הגיליון הראשון הושק ב-26 בפברואר 1884.

כעבור חודשים ספורים עזב אדוארדס את העיתון וייסד יומון משלו "Le Matin Français" שזכה במהירות לתפוצה גדולה יותר משל העיתון המקורי. בשלב זה שב אדוארדס ורכש את לה מאטן כשהוא ממזג את שני העיתונים.

העיתון יצא לאור מדי יום במשך שישים שנים עד לסגירתו לאחר מותו של הבעלים והמשקיע העיקרי בעיתון, מוריס בונאו-ורילה .

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080113023837/http://tsfarg.club.fr/lematin.htm צילומים של עמודי השער של לה מטן] בארכיון האינטרנט
* [http://gallica.bnf.fr/ark:/12148/cb328123089/date גליונות 1882–1883], [http://gallica.bnf.fr/ark:/12148/cb328123058/date גליונות 1884–1944] לעיון מקוון באתר "גאליקה", פרויקט הספרייה המקוונת של הספרייה הלאומית של צרפת

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צרפת: עיתונים
מפלגת CARC

מפלגת CARC (באיטלקית: Partito dei CARC) היא מפלגת שמאל רדיקלית באיטליה. CARC הוא ראשי התיבות ל-"Comitati di Appoggio alla Resistenza per il Comunismo" (בעברית: ועדות התמיכה במאבק לקומוניזם).

== היסטוריה ==
CARC נוסדה בכינוס שנערך בויארגיו , איטליה בין ה-21 ל-22 בנובמבר 1992. הכינוס נערך על ידי אנשים מבוגרים שתמכו וצדדו באידאולוגיות מרקסיסטיות-לניניסטיות, פרו-סיניות וטרוצקיסטיות, ורובם הגיעו מהתנועה "אוטונומיה אופריה" . המזכיר הכללי הראשון של המפלגה היה ג'וזפה מג', שב-1981 נחקר במשטרה בגין חתרנות וזוכה ב-1986.

CARC פעלה תחילה בעיקר בקמפניה וטוסקנה, אך עם הזמן נכנסה למרכז השיח הפוליטי, ורבים קישרו את המפלגה לפעולות החתרניות והחשאיות אשר התרחשו במדינה. ב-1998, יצא מצע המפלגה אשר נקרא "Project of Manifesto – Program of the New Italian Communist Party", ועל פי המצע, המטרה העיקרית של המפלגה היה להנהיג את הפרולטריון (מעמד הפועלים).

המפלגה נחלשה כאשר התפצלה לשתיים. הפיצול הראשון התרחש כאשר קבוצה של שמאלנים מיליטנטים מהמפלגה, פרשו ממנה והקימו קבוצה משלהם אשר נקראה "LineaRossa", והפיצול השני התרחש כמה ימים לפני רצח מאסימו ד'אנטונה, כאשר קבוצה קטנה של אנשים מהמפלגה הואשמה ב-"פעילות בעלת נטיות אנרכיסטיות", מה שסטה מהקו שהמפלגה הלכה דרכה.

ב-2001, המפלגה החדשה תוכננה לקום מחדש בתור "המפלגה הקומוניסטית". על פי המזכיר פייטרו ונגלי, המבצע הזה נועד לשקם את ולאחד את המפלגה כפי שהייתה בעבר.

בבחירות המוניציפליות בנאפולי ב-2011, מפלגת CARC תמכה באופן מוצהר בשופט לשעבר לואיג'י דה מגיסטריס , שהיה בקשר עם מאפיה איטלקית, ועוררה מחלוקת רחבה בציבור.

בבחירות לפרלמנט של 2013, המפלגה בחרה לתמוך בתנועת חמשת הכוכבים.

== מנהיגים ==
* ג'וזפה מז'ור (1992–1999)
* פיאטרו ואנגלי (1999–הווה)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מפלגות קומוניסטיות
קטגוריה:שמאל רדיקלי
קטגוריה:איטליה: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1992
שיר בוקר

שיר בוקר, נקרא גם "בהרים כבר השמש מלהטת" הוא שיר שכתב נתן אלתרמן והלחין דניאל סמבורסקי. השיר הולחן בשנת 1932 בתקופה שבה עוד שהה סמבורסקי בפרוסיה. וכעבור שנתיים נמסר להוות חלק מפסקול הסרט לחיים חדשים שהפיקה מרגוט קלאוזנר בשיתוף עם קרן היסוד.

== היסטוריה ==
על פי סמבורסקי, הלחן לשיר זה (וגם ל"שיר החירות" - "פנינו אל השמש העולה") נכתב עוד בשהותו בברלין בשנת 1932.

השיר אף נכלל במחזה תעמולתי ציוני "הפתרון היחידי" מאת סאלי "שאול" לוין, חבר קבוצת התיאטרון הציוני "הברק". המחזמר הועלה בגרמנית ערב עליית היטלר והנאצים לשלטון. בארץ התאים סמבורסקי את הלחן למילותיו של אלתרמן עבור הסרט "לחיים חדשים". הסרט נקרא במקור "הארץ המובטחת" ("לחיים חדשים"), אך הוא נכנס לתודעה בשם "לחיים חדשים". הוא צולם בארץ ישראל ומטרתו הייתה להציג את החיים בארץ ישראל במטרה לעודד גיוס כספים בידי נדבנים יהודים החיים בגולה.

בסרט נכללו שני שירים נוספים שכתבו והלחינו אלתרמן וסמבורסקי: "שיר העמק" ו"שיר הכביש". שיר שנקרא "תל אביב", הוכנס אף הוא בתסריט הסרט, אך בסוף רק המנגינה הוכנסה לסרט.

== מילות השיר ==
השיר מהלל את הישוב העברי, הנקרא בשיר המולדת ואת עבודת החלוצים.

מילות הבית הראשון הן:
{|cellpadding="5" align="center"
|-
!
|-
| <poem>בֶּהָרִים כְּבָר הַשֶּׁמֶשׁ מְלַהֶטֶת
וּבָעֵמֶק עוֹד נוֹצֵץ הַטַּל,
אָנוּ אוֹהֲבִים אוֹתָךְ, מוֹלֶדֶת,
בְּשִׂמְחָה, בְּשִׁיר וּבְעָמָל.

</div></poem>
|}

==ביצועים לשיר==
לשיר נרשמו לאורך השנים ביצועים רבים ביניהם התזמורת הסימפונית ירושלים, אפי נצר, קרני אלדד ותזמורת צה"ל.

לשיר גרסה נוספת הנקראת "שיר למולדת", גרסה זו בוצעה על ידי וארנקה צרטלי והיא מבוססת על מנגינת השיר הגאורגי სულიკო ("סוליקו").

== טריוויה ==
משפט מהשיר, מופיע בגב שטר 200 ש"ח סדרה ג'.

==קישורים חיצוניים==
* - בדקות 14:13 ו-46:20.
* 
* - מדקה 2:47
* 
* פרק 4 בספרה של זיוה שמיר, כלניות: על פזמוניו של נתן אלתרמן, תל אביב, ספרא והוצ. הקיבוץ המאוחד ספרית הפועלים, 2022

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1932
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נתן אלתרמן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דניאל סמבורסקי
קטגוריה:שירים על ארץ ישראל
קטגוריה:שירי ההתיישבות העובדת
ריי הנאולט

ריימונד "ריי" רולנד ג'וזף הנאולט ( 26 באפריל 1949) הוא גנרל בדימוס בחיל האוויר המלכותי הקנדי אשר שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות הקנדיים בין השנים 2001–2005 וכיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין השנים 2005–2008.

==ביוגרפיה==
הנאולט נולד בוויניפג ב-26 באפריל 1949. הוא למד באקול סופריור דה גאר בפריז ולאחר מכן בקולג' הלאומי להגנה בקינגסטון. ב-1968 הוא התגייס לחיל האוויר המלכותי הקנדי ועבר הכשרה כטייס בטייסת הטקטית ה-425. ב-1972 הפך למדריך טיסה על מטוס מוסקטר, וב-1974 הפך לבקר תנועה אווירית. ב-1976 עבר הסבה לטייס מסוקים והוצב בטייסת ה-408. ב-1981 הועלה לדרגת מייג'ור והועבר לטייסת ה-430. בינואר 1985 הוא הועבר למפקדת ההגנה הלאומית באוטווה וביוני של אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למנהל פרויקט המסוקים הקלים של חיל האוויר המלכותי. שנתיים לאחר מכן הוא מונה למפקד טייסת המסוקים ה-444 שהוצבה בגרמניה שנתיים נוספות לאחר מכן הוא הוחזר לקנדה והוצב במטה חיל האוויר בעיר הולדתו. ביולי 1990 הוא מונה למפקד בסיס חיל האוויר Portage la Prairie ושנה לאחר מכן מונה לסגן מפקד קבוצת הקרב האווירית הטקטית ה-10.

במאי 1994 הוא הועלה לדרגת בריגדיר ומונה למפקד קבוצת הקרב האווירית הטקטית ה-10. ביולי 1995 הוא מונה לראש מטה המבצעים בפיקוד העליון. ביוני 1996 מונה למנהל פעולות ותוכניות צבאיות. בינואר 1997 מונה לממלא מקום סגן ראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-1 באפריל של אותה שנה הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. בספטמבר הוא מונה לסגן מפקד חיל האוויר. ב-15 באוגוסט 1998 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה לסגן הקבוע של ראש מטה ההגנה. ב-28 ביוני 2001 הוא מונה לראש מטה ההגנה. ב-17 ביוני 2005 הוא פרש מתפקידו והפך ליושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. בתפקיד זה הוא נמצא במטה נאט"ו בבריסל עד 27 ביוני 2008 אז פרש מהצבא וחזר לקנדה.

לאחר פרישתו מהצבא הפך הנאולט ליו"ר מועצת הייעוץ האסטרטגי של חברת ADGA RHEA Group. ב-2013 הצטרף לדירקטוריון של מרכז פירסון הפועל לקידום תרומתה של קנדה לשמירה על השלום ברחבי העולם.

==קישורים חיצוניים==

* [https://umanitoba.ca/centres/cdss/associates/henault.html ריי הנאולט] באתר אוניברסיטת מניטובה
* [https://web.archive.org/web/20161229204903/http://www.nato.int/cv/milcom/henault-e.htm ריי הנאולט] באתר נאט"ו

קטגוריה:גנרלים קנדים
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:חברי מסדר קנדה
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1949
אליקים גאטינייו

שער ספר אגורה באהלך
הרב אליקים גאטינייו (ה'תפ"ה, 1725 בערך - ה' בשבט תקנ"ה, 25 בינואר 1795) היה דיין, פרשן ופוסק באזמיר.

==ביוגרפיה==

נולד לרבי יצחק גאטינייו (הראשון), שגידלו לתורה מינקות והרבה לשבח אותו: <ref>ספר יצחק ירנן, הקדמת המחבר</ref>.

בי"ח בתמוז התק"ב, עת פרצה שריפה באזמיר, ונשרפו בתי הכנסת ובתי המדרש עד ש"לא נמצא גם ספר ללמוד"<ref name=":0">אגורה באהלך, הקדמת המחבר</ref>, נסעו הרב אליקים יחד עם הוריו, אף שהיה אביו בן יותר מ-70, לקושטא כדי שיוכל ללמוד תורה. בקושטא, למד הרב אליקים אצל הדיין רבי שלמה אמארילייו והיה הולך עמו ללמוד אצל דודו של רבו, הרב משה אמארילייו, בעל ספר דבר משה. רבי אליקים ומשפחתו נשארו בקושטא כ-20 חודשים, וסבלו מעוני ורעב.<ref name=":0" /> לאחר מכן שב עם משפחתו לאזמיר.

באזמיר שב הרב ללמוד אצל רבי יהודה אשכנזי, אצלו גדל להיות מגדולי החכמים באזמיר, וכיהן כדיין יחד עם רבי רבי דוד בכר אבואלעפיה.

בנו הוא הרב יצחק גאטינייו, מחבר ספר בית ישחק על הרמב"ם.

בשנת תקנ"ה נפטר באזמיר.

== חיבוריו ==
* אגורה באהלך - שו"ת וחידושי הלכה הנזכר רבות בספרי רבני טורקיה. בספר קיימות תשובות מכת"י מהרדב"ז ומהרב אברהם הכהן מצפת.
* יצחק ירנן (שאלוניקי תקמ"ו) - חידושים ופלפולים על סדר משנה תורה לרמב"ם.
* תועפת ראם (אזמיר תקנ"ז) - פירוש לפירושו של הרא"ם על פירוש רש"י לתורה. נדפס מחדש בתשפ"ב בירושלים.<ref>; </ref>
* הגהותיו לגיליון ספר פרשת דרכים שלו נדפסו מכתב ידו באלול התש"ס על ידי חברת אהבת שלום<ref>מקבציאל, גיליון כ"ח, אלול תש"ס, עמ' כט-לו.</ref>.
* חידושים למסכת גיטין (כת"י) - נשרפו במגדלים (דרנדל) בתשרי התר"ו.<ref>רבי יהודה בנבנישתי, זכר דבר, דף ט"ו עמוד א</ref>

== לקריאה נוספת ==
* מקבציאל, גיליון כ"ח, אלול תש"ס, עמ' כט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1795
כן, ו...

"כן, ו...", הוא כלל אצבע בקומדיה מאולתרת המציע כי משתתף צריך לקבל מה שמשתתף אחר מצהיר ("כן") ואחר כך להרחיב על חוט המחשבה הזה ("ו")<ref name=":0"></ref><ref></ref>. משתמשים בו בעסקים ובארגונים אחרים כעיקרון המשפר את היעילות של תהליך סיעור המוחות, מטפח תקשורת יעילה ומעודד שיתוף חופשי של רעיונות.<ref name=":1"></ref>

== עקרונות ==
החלק "כן" של הכלל מעודד את קבלת התרומות שנוספו על ידי אחרים. המשתתפים באלתור מקבלים עידוד להסכים להצעה לטפח תחושה של שיתוף פעולה<ref name=":0" /> במקום לכבות את ההצעה ולסיים ביעילות את קו התקשורת.

בסביבה ארגונית שאומרת "כן" בתיאוריה מעודדת אנשים להקשיב ולהיות פתוחה לרעיונות של אחרים. במקום לשפוט מיד את הרעיון, שכן לשיפוט יש את מקומו בהמשך תהליך הפיתוח, יש לקבל תחילה את הרעיון, מה שמאפשר לדיון להרחיב את הרעיון ללא הגבלה.<ref name=":1" /> השלב הבא בתהליך הוא הוספת מידע חדש לנרטיב. הרעיון של "ו" הוא להתרחק משינוי ישיר של החומר המוצע, "ו" במקום לבנות עליו.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תיאטרון
קטגוריה:כללי אצבע
מפרצון חיסריה

[[מפה טופוגרפית של האי סמית']]
מפרצון חיסריה (באנגלית: Hisarya Cove ; בבולגרית: залив Хисаря) הוא מפרצון בחוף הדרום-מזרחי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.

רוחב פתחו של המפרצון 950 מטרים - המפרצון נפתח אל מצר אוסמר. עומק כניסתו לתוך האי - 500 מטרים.

המפרצון ממוקם מדרום לנקודת דופניצה.

המפרצון ממוקם 7.6 קילומטרים דרומית-מזרחית מכף ג'יימס.

קרחון לטניצה נשפך אל ראשו (מוצאו) של המפרצון.

== היסטוריה ==
=== מיפוי המפרצון ===

המפרצון מופה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.

=== מקור השם ===

המפרץ נקרא על שם העיירה חיסריה בדרום בולגריה.

== לקריאה נוספת ==


* [http://apcbg.org/gazet-bg.pdf הגאזט האנטארקטי הבולגרי] 

הצד הדרומי-מזרחי של האי סמית' - מבט מ[[מצר אוסמר]]

== קישורים חיצוניים ==
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=18447&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR מפרצון חיסריה] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://copernix.io/#?where=-62.59526419049076,-63.05821155481156,15&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור המפרץ, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix

== הערות שוליים ==

חיסריה
חיסריה
גאטוץ' פאנום

גאטוץ' פאנום ייאץ (באמהרית: ጋቶች ፓኖም ዪች; נולד ב-30 בנובמבר 1994) הוא כדורגלן אתיופי המשחק בעמדת הקשר בסנט ג'ורג' אדיס אבבה.

==קריירה==
פאנום התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל קפה אתיופי המקומית. ביוני חתם באנז'י מחצ'קלה מליגת העל הרוסית ובכך הפך לאתיופי הראשון שמשחק ברוסיה. ב-20 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הגביע נגד לוץ' ולדיווסטוק. כעבור 3 חודש שוחרר מהמועדון.

ב-22 בפברואר 2018 פאנום חתם במקלה 70 אנדרטה עד לסיום העונה. עם הגעתו, סבל מפציעה בשריר, לכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ג'ימה אבא ג'יפאר.

ביולי פאנום חתם באל-ג'ונה מליגת העל המצרית, ממנה עבר לחרס אל-חדוד.

בינואר הצטרף לאל-אנואר מהליגה הסעודית השנייה.

ב-24 בנובמבר 2012 פאנום ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה בניצחון 0-1 נגד . ב-14 ביוני 2015 פאנום הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד .

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אתיופים
קטגוריה:קשרי כדורגל אתיופים
קטגוריה:כדורגלני קפה אתיופי
קטגוריה:כדורגלני אנז'י מחצ'קלה
קטגוריה:כדורגלני סנט ג'ורג' אדיס אבבה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אתיופיה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:אתיופים שנולדו ב-1994
פרידה אסקובדו

פרידה אסקובדו (בספרדית: Frida Escobedo; נולדה בשנת 1979) היא אדריכלית מקסיקנית. היא מעצבת ומשחזרת ספציפית מרחבים עירוניים: דיור, מרכזים קהילתיים, מקומות אמנות ובתי מלון. בעת היצירה, אסקובדו ממחישה את עבודותיה בתוך נושא כללי של זמן, אך לא בהקשר היסטורי אלא בהקשר חברתי. היא הקימה סטודיו אדריכלי ועיצוב משלה בשנת 2006 שנמצא כיום במקסיקו סיטי. אסקובדו ידוע ביצירת עבודות זמניות ואינטראקטיביות שיכולות להתאים למטרות רבות המיועדות.

בשנת 2018, היא הפכה לאדריכלית הצעירה ביותר שעבדה בגלריית סרפנטיין. עבודתה האדריכלית כוללת פרויקטים כמו החצר בלה טאלרה בקוארנבקה, בעוד שניתן לראות את יצירות האמנות שלה במקומות כמו Museo Experimental el Eco במקסיקו סיטי או מוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון. אסקובדו נבחרה לאחת מ-30 האדריכלים המשפיעים ביותר בלונדון על ידי archdaily.com בזכות עבודתה בגלריית סרפנטיין.

=== ביוגרפיה ===
אסקובדו למדה תואר ראשון אדריכלות באוניברסיטה האיברו-אמריקאית ותואר שני באמנות, עיצוב והתחום הציבורי בבית הספר לעיצוב לתואר שני בהרווארד. מאז 2007 היא מלמדת באוניברסיטת האיברו-אמריקאית. היא השתתפה כשופטת בבית הספר לעיצוב בוגר הרווארד, מכללת בוסטון לאדריכלות והמכון הטכנולוגי של מונטריי במקסיקו. אסקובדו לימדה שיעורים בבית הספר לתארים מתקדמים לארכיטקטורה, תכנון ושימור של אוניברסיטת קולומביה, בית הספר לעיצוב בוגר הרווארד ובית הספר לארכיטקטורה של האגודה לאדריכלות בלונדון.

בשנת 2022 הופיעה ברשימת טיים 100 נקסט של מגזין טיים.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדריכליות
קטגוריה:אדריכלים מקסיקנים
קטגוריה:אישים שהופיעו ברשימת טיים 100 נקסט
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1979
הצדעה נאצית

אולימפיאדת החורף של 1936]]
ההצדעה הנאצית, המוכנה גם ההצדעה של היטלר (בגרמנית: Hitlergruß), אשר כונתה גם על ידי המפלגה הנאצית , "ברכה גרמנית", או הצדעת זיג הייל (Sieg Heil), היא מחווה ששימשה כברכה בגרמניה הנאצית. הצדעה זו מבוצעת בְּמוֹעַל יד, כאשר זרוע ימין מושטת במלואה באוויר בעוד שכף היד מושטת כלפי מעלה. בדרך כלל, האדם שהיה מצדיע היה אומר "הייל היטלר!" (Heil Hitler, "הריעו להיטלר!"), או "הייל, מיין פיהרר!" (Heil, mein Führer, "הריעו למנהיג שלי!"), או "זיג הייל!" ("הריעו לניצחון!"). המפלגה הנאצית בחרה להתחיל להשתמש בהצדעה הנאצית במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 במטרה לסמן בפני הזולת על כך שהאדם מקפיד על ציות למנהיג המפלגה אדולף היטלר, וכדרך להאדיר את האומה הגרמנית (ובהמשך גם את מאמץ המלחמה הגרמני). בשלב מסוים כל אזרחי גרמניה היו חייבים להשתמש בהצדעה הנאצית ביומיום, אך השימוש בה היה בעיקר אופציונלית עבור אנשי צבא גרמנים אשר רבים מהם המשיכו להשתמש בהצדעה הצבאית המסורתית עד לניסיון ההתנקשות הכושל בהיטלר<ref></ref> ב-20 ביולי 1944.

השימוש בהצדעה הנאצית אינו חוקי יותר בגרמניה (על סמך סעיף 86a לחוק העונשין הגרמני) ובאוסטריה (על סמך חוק האיסור של שנת 1947 ), וכמו כן ביצוע של ההצדעה הנאצית נחשב גם לעבירה פלילית בפולין ובסלובקיה של ימינו<ref name="Ban" /><ref name="Ban"></ref>. באיטליה השימוש בהצדעה הנאצית מהווה עבירה פלילית רק אם משתמשים בה במטרה לנסות "להחזיר לשלטון את המפלגה הפשיסטית הלאומית", או לרומם או לקדם את האידאולוגיה הנאצית או את האנשים שמאמינים באידאולוגיה זו<ref></ref>. ההצדעה הנאצית אינה נחשבת כשלעצמה עבירה פלילית בקנדה, צ'כיה<ref></ref>, צרפת, הולנד, שוודיה<ref name="Ban"/>, שווייץ ורוסיה, אך ביצוע של ההצדעה הנאצית כן נחשב לסוג של הסתה בלתי חוקית אם מבצעים את ההצדעה הנאצית במטרה להפיץ את האידאולוגיה הנאצית.<ref name=swiss></ref><ref name=guardian></ref><ref name="Ban"/>

ההצדעה הנאצית מהווה וריאציה להצדעה הרומית שהייתה בשימוש במהלך תקופת האימפריה הרומית.

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="250px" heights="200px">
קובץ:Bundesarchiv_Bild_147-0510,_Berlin,_Lustgarten,_Kundgebung_der_HJ.jpg| הנוער ההיטלראי בברלין מבצע את ההצדעה הנאצית בעצרת ב-1933
קובץ:Fritz_Schilgen_1936_Summer_Olympics.jpg|טקסט=Athlete running down steps holding the Olympic torch|פריץ שילגן נושא את הלפיד האולימפי באצטדיון האולימפי של ברלין בעוד שהקהל ברקע מבצע את ההצדעה הנאצית
קובץ:Jacques-Louis_David_-_Oath_of_the_Horatii_-_Google_Art_Project.jpg|ביצוע של ההצדעה הרומית, שעליה מבוססת ההצדעה הנאצית
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פשיזם
קטגוריה:פולחן האישיות של אדולף היטלר
קטגוריה:מחוות גופניות
פרידריקה קריגר

אוגוסטה סופיה דורותיאה פרידריקה קריגר (בגרמנית: Auguste Sophie Dorothea Friederike Krüger; 4 באוקטובר 1789 – 31 במאי 1848) הייתה גרמנייה אשר התחזתה לגבר והתגייסה ל. זכורה כיום כגיבורה עממית בגרמניה.

==ביוגרפיה==
קריגר נולדה בפרידלנד ב-4 באוקטובר 1789. היא הייתה בתו של איכר קטן וצמית לשעבר. היא עבדה כמשרתת ב-1812 נסעה לאנכלם כדי ללמוד להיות תופרת. עם התעוררות הרוח הלאומית בגרמניה באביב 1813, התגייסו המוני גרמנים לצבא הפרוסי כדי להילחם בכוחותיו של נפוליאון בונפרטה. קריגר נסחפה בגל ההתלהבות. היא גזרה את שערה, לבשה בגדי גבר שתפרה בעצמה והתגייסה לצבא הפרוסי תחת השם אוגוסט ליבק. בשל הלחץ ההמוני שהיה על לשכות הגיוס, לא נערכו בדיקות רפואיות למתגייסים, וקריגר צורפה לפלוגה הרביעית של הגדוד הראשון ברגימנט הרגלים ה-9 המלכותי הפרוסי (רגימנט קולברגר).

קריגר הצליחה לשמור את זהותה האמיתית בסוד מפני חבריה ליחידה, אולם במהלך אחד הקרבות הסגיר אותה קולה הגבוה. חבריה אהבו אותה והעריכו את אומץ ליבה, והחליטו להגן על זהותה. הידיעה עליה הגיעה עד פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה שהחליט להעניק לה אישור מיוחד להמשיך ולשרת בצבא בזהותה האמיתית. ב-6 בספטמבר 1813, נפצעה קריגר באורח קשה בקרב דנביץ, ועוטרה בצלב הברזל מדרגה שנייה כאות הוקרה על אומץ ליבה בקרב. לאחר החלמתה, חזרה אל הגדוד שלה והמשיכה להילחם כנגד הצרפתים. היא השתתפה בכיבוש פריז ב-1814. היא המשיכה לשרת בצבא עד התבוסה הסופית של נפוליאון ב-1815. לאחר מכן פרשה מהצבא עם קצבה מכובדת ממלך פרוסיה.

במהלך חגיגה מיוחדת שנערכה לכבוד מעוטרי צלב הברזל, פגשה קריגר קצין בשם קרל קוהלר והם התאהבו. הם התארסו בברכת המלך ונישאו בכנסיית המצביא בברלין ב-5 במרץ 1816. המלך העניק לה נדוניה מכובדת, ובהמשך אף שימש כסנדק עבור בתם הראשונה. נולדו להם עוד שתי בנות, וב-1841 עברה המשפחה לטמפלין. ב-31 במאי 1848 נפטרה קריגר לאחר מחלה קשה.

ידוע על נשים רבות נוספות שהתחזו לגברים ושרתו בצבא הפרוסי. המפורסמות שבהן הן אלאונורה פרוכסקה, אסתר מנואל, ואנה לירינג.

==קישורים חיצוניים==
* [https://de.wikisource.org/wiki/ADB:Krüger,_Auguste פרידריקה קריגר] בביוגרפיה הגרמנית

קטגוריה:אנשי צבא פרוסים
קטגוריה:אנשי צבא במלחמות נפוליאון
קטגוריה:לוחמות קרוסדרסריות
קטגוריה:נשים גרמניות
קטגוריה:ילידות 1789
קטגוריה:נפטרות ב-1848
יוהנה שטגן

יוהנה קתרינה אליזבת שטגן (בגרמנית: Johanna Katharina Elisabeth Stegen; 11 בינואר 1793 – 12 בינואר 1842) הייתה גרמנייה אשר הגישה תחמושת לכוחות הצבא הפרוסי במהלך קרב לינבורג ב-1813, והפכה לגיבורה עממית בגרמניה.

==ביוגרפיה==
שטגן נולדה בלינבורג ב-11 בינואר 1793. היא הייתה בתם של פיטר דניאל שטגן (1737–1804) וסופיה רחל לבית ברהנס (1754–1814).

ב-2 באפריל 1813, במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השישית (אשר בגרמניה נודעה בתור "מלחמת השחרור"), התמרדו תושבי העיר לינבורג שהייתה נתונה תחת כיבוש צרפתי. אל המורדים הצטרפו מספר יחידות סדירות של הצבא הפרוסי. הפרוסים קיוו לקבל סיוע מיחידות הצבא הרוסי שהתקדמו לעיר. בשיאו של הקרב, כאשר התחמושת של הפרוסים עמדה להיגמר, הופיעה לפתע שטגן בין הלוחמים כשסינרה מלא בתחמושת אותה אספה מעגלה צרפתית נטושה. הפולקלור המקומי גורס כי התחמושת ששטגן הביאה, כמו גם האומץ שהפיחה בלוחמים, הם אלו שגרמו לכך שהצרפתים נאלצו להיכנע. עם זאת, ככל הנראה הכניעה נבעה דווקא מפחדם של הצרפתים להיות מכותרים בין המורדים הפרוסים לבין הכוח הרוסי העדיף שהופיע בעורפם.

הצרפתים הציעו פרס על ראשה של שטגן, אך איש לא הסגיר אותה. עד מהרה היא הפכה לגיבורה בכל רחבי גרמניה, וזכתה לכינוי "הילדה הגיבורה של לינבורג". ב-1817 היא נישאה בברלין לווילהלם הינדרסין, קצין בצבא הפרוסי שבהמשך מונה לתפקיד בכיר במשרד המלחמה. היא נפטרה בברלין ב-12 בינואר 1842.

שטגן זכורה עד היום כגיבורה עממית בגרמניה. בלינבורג ובברלין ישנם רחובות על שמה. בלינבורג ישנה אנדרטה לזכר הקרב, ומדי שנה ביום הקרב, אישה מחופשת עולה על האנדרטה ומספרת לעוברים ושבים את סיפורה של שטגן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://de.wikisource.org/wiki/ADB:Stegen,_Johanna הביוגרפיה הגרמנית]
* [https://rueckert-buecher.gesammelte-werke.org/texte/werke_band_01/buch1/kapitel02/zeitgedichte_s059-061_johanna_stegen.html ביוגרפיה], באתר rueckert-buecher.gesammelte-werke.org

קטגוריה:אנשי צבא פרוסים
קטגוריה:אנשי צבא במלחמות נפוליאון
קטגוריה:נשים גרמניות
קטגוריה:ילידות 1793
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1793
קטגוריה:נפטרות ב-1842
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1842
אלברט חיימסון

אלברט חיימסון (באנגלית: Albert Montefiore Hyamson; 27 באוגוסט 1875,לונדון–5 באוקטובר 1954, לונדון) היה היסטוריון ופקיד בכיר בתקופת המנדט הבריטי.

== ביוגרפיה ==
אלברט חיימסון נולד בלונדון למשפחה יהודית. הרב משה חיימסון, שהיה הרב הראשי של האימפריה הבריטית, היה דודו.

לאחר סיום לימודי בית הספר הוא התחיל לעבוד במשרד הדואר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא היה בין הסופרים הציונים הבולטים באנגליה. באפריל 1917 הוא מונה לעורך של The Zionist Review. באוקטובר 1917 הוא החל לעבוד במחלקה היהודית ב"משרד התעמולה" של ממשלת בריטניה. בעבודה זו הוא היה אחראי על הפצת מידע שתעביר מסר של תמיכתה של הממשל בציונות. מספר פרסומים יצאו מטעם האיגוד הציוני של לונדון. באותה תקופה הוא כתב Great Britain and the Jews, פמפלט שהסביר את המסורת ארוכה של תמיכת בריטניה ביהודים. חיימסון השתתף ביצירת סרט The British Re-conquering Palestine for the Jews שהופץ למרכזים יהודים ברחבי העולם.

בשנת 1921 הרברט סמואל מינה את חיימסון לתפקיד אחראי על מחלקת מתן אשרות כניסה לארץ ישראל. ניסיונות של חיימסון לעמוד בדרישת הממשל בהקשר לכמות האשרות תרמו להורדת הפופולריות של חיימסון. בוילנה פעילותו הייתה ידוע כ"פעילות אנטישמית". במקרים רבים החלטות על מתן אשרה התקבלו על ידי חיימסון באופן אישי. בשנת 1926 הוא ערך סיור בקהילות יהודיות במזרח אירופה ופרסם ספר Palestine Old and New.
בשנת 1931 הוא התקבל למסדר האימפריה הבריטית.

בשנת 1934 בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה מספר בקשות לקבלת אשרה גדל באופן משמעותי. מכיוון שחיימסון טיפל בכל בקשה באופן אישי התשובות היו יוצאות לאחר טיפול של 9 חודשים. לאור הביקורת הקשה חיימסון הודח מהתפקיד.

בשנת 1937 בעקבות המרד הערבי הגדול הוצא "הצעת חיימסון-ניוקומב". בהתאם להצעה זו היה צריך להקים מדינה בה יהיו זכויות שוות לכל התושבים ותהיה אוטונומיה מורחבת ליהודים וערבים. כמו כן צוין שמדינה יהודית לא יכולה לקום באזור בו קיים רוב ערבי. הצעה זו נדחתה על ידי מנהיגות יהודית.

בשנת 1942 חיימסון פרסם ספר Palestine: A Policy בה מתח ביקורת על ההנהגה הציונית. בשנת 1944 הוא היה בין מקימי ארגון The Jewish Fellowship. לפי השקפת עולם של הארגון פעילות ציונית תורמת להרחקה בין יהודים בארץ לבין יהודים בארצות הגולה. בשנת 1945 חיימסון היה חבר בצוות של מספר יהודים, ערבים ונוצרים (לרבות נביל ברבור) שכתבו "חוקת פלסטין". רעיונות החוקה תמכו בספר הלבן.

חיימסון התחתן בשנת 1911 והיו לו שני בנים ושתי בנות. שני בניו נהרגו בקרבות מלחמת העולם השנייה (אחד בסינגפור והאחר בפעולה אווירית).

בשנים 1945–1947 חיימסון היה נשיא האגודה להיסטוריה יהודית באנגליה והחל משנת 1944 ועד מותו היה עורך של פרסומי הארגון.

==לקריאה נוספת==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://books.google.co.il/books?id=spOxzrifZjcC&pg=PA879&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false ביוגרפיה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אנשי שלטון בריטים בתקופת המנדט
קטגוריה:פעילים ציונים בבריטניה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1875
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1954
כריס נילסן

כריסטפור "כריס" נילסן (באנגלית: Christopher "Chris" Nilsen; נולד ב-13 בינואר 1998) הוא אתלט אמריקאי סגן האלוף האולימפי (טוקיו 2020) וסגן אלוף העולם (יוג'ין 2022) בקפיצה במוט. הוא שיאן צפון אמריקה באולם (6.05 מטר).

==ביוגרפיה==
נילסן גדל בקנזס סיטי בנם של מארק וקארן. היה שיאן ארצות הברית לתיכונים בקפיצה במוט. בשנים 2016–2020 למד לתואר ראשון בקינסיולוגיה וניהול ספורט באוניברסיטת דקוטה הדרומית. ב-2016 סיים שביעי באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20. הוא זכה פעמיים רצופות באליפות ה-NCAA בקפיצה במוט, ב-2018 וב-2019. במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בלימה ב-2019 זכה במדליית זהב בתוצאה של 5.76 מטר.

באולימפיאדת טוקיו שהתקיימה ב-2021 זכה במדליית כסף בשיא אישי של 5.97 מטר, אחרי המנצח ארמנד דופלנטיס (6.02 מטר). ב-2022 עבר לראשונה גובה של 6 מטר בתחרות באולם. במרץ 2022 קבע שיא צפון אמריקה של 6.05 מטר בתחרות באולם ברואן. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 זכה במדליית ארד בתוצאה של 5.90 מטר. במאי קבע שיא אישי באצטדיון של 6.00 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2022 זכה במדליית כסף בתוצאה של 5.94 מטר לאחר דופלנטיס שקבע שיא עולם של 6.21 מטר.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* קפיצה במוט: 6.00 מטר (2022)

===אולם===
* קפיצה במוט: 6.05 מטר (2022), שיא צפון אמריקה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קופצים במוט אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1998
קטגוריה:קופצים אמריקאים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:קופצים במוט באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית אמריקאים באולימפיאדת טוקיו (2020): אתלטיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דקוטה הדרומית
קטגוריה:אתלטים אמריקאים באולימפיאדת פריז (2024)
רים קסיס

רים קסיס (בערבית: ريم قسيس; נולדה ב-1987) היא אשת עסקים, ומחברת ספרי בישול אמריקאית-פלסטינית. אף שהשכלתה במנהל עסקים ופסיכולוגיה, קסיס מתוארת בעיתונות הבינלאומית "פניו של המטבח הפלסטיני".

== קורות חייה ==
רִים קסיס נולדה וגדלה בירושלים, לאב ממשפחה נוצרית מהגליל ולאם ממשפחה מוסלמית מג'לג'וליה.<ref></ref>

בגיל 17 היא עזבה את הרשות הפלסטינית כדי ללמוד בארצות הברית. היא למדה לתואר ראשון באוניברסיטת פנסילבניה ולתואר שני בפסיכולוגיה בוורטון. היא קיבלה בהצטיינות תואר שני נוסף מבית הספר לעסקים של לונדון.

לפני שהחלה לכתוב ספרי בישול היא הועסקה כיועצת בחברת מקינזי ושות' וכחוקרת בפורום הכלכלי העולמי.

== ספריה ==
על עיסוקה בכתיבת ספרי בישול קסיס אמרה: <ref></ref> מטרתה בכתיבת הספרים הייתה לחלוק את הנרטיב הפלסטיני עם העולם, במיוחד העובדה שמנות המתוארות בעולם כמטבח ישראלי, הן למעשה מתכונים מן המטבח הפלסטיני של מאכלים הנאכלים ברחבי המזרח התיכון<ref></ref>.

בשנת 2017 ראה אור ספרה הראשון, "The Palestinian Table", בהוצאת פיידון <ref></ref>. בהקדמה לספר היא כתבה: <ref></ref>

ספרה "The Arabesque Table: Contemporary Recipes from the Arab World Reem Kassis" ראה אור ב-2021, אף הוא בהוצאת פיידון<ref></ref>.

קסיס כותבת טורים בנושא אוכל, ניכוס תרבותי<ref></ref> ועוד עבור וושינגטון פוסט, וול סטריט ג'ורנאל, לוס אנג'לס טיימס ופרסומים מקצועיים אחרים.

== הכרה ==
ספרה הראשון היה מועמד לפרס קרן ג'יימס בירד וזכה בפרס ספר הביכורים של אגודת מחברי ספרי הבישול הבריטית . הספר נבחר גם כאחד הספרים הטובים ביותר ברשימה של NPR בשנת 2017<ref></ref>.

== חייה האישיים ==
קסיס נשואה לאלברט (עבוד) מועד, אמריקאי ממוצא פלסטיני ומתגוררת בפילדלפיה. לזוג שתי בנות.

== ראו גם ==
* סמי תמימי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשים פלסטיניות
קטגוריה:יועצים
קטגוריה:מחברות ספרי בישול אמריקאיות
קטגוריה:מחברי ספרי בישול אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:בוגרות בית הספר וורטון
קטגוריה:בוגרי בית הספר וורטון
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:נשות עסקים אמריקאיות
קטגוריה:אנשי עסקים פלסטינים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1987
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1987
מיכה דפט

מיכה דפט, 2001
מיכה דפט (26 בספטמבר 1936 - 1 ביוני 2021) היה מנהל הקריה למחקר גרעיני – נגב.

==ביוגרפיה==

מיכה יוסף דפט נולד ב-26 בספטמבר 1936 בווינה, אוסטריה להוריו רחל ואהרון דפט-שוורעט.<ref name=":0"></ref> בשנת 1940 עלה עם הוריו באונית המעפילים פאסיפיק אשר יצאה מנמל טולצ'ה ברומניה. האוניה נתפסה בידי השלטון הבריטי ונוסעיה הועברו לאוניה פאטריה, אשר פוצצה על ידי ההגנה וטבעה.<ref></ref> בשעת פיצוץ הפאטריה טיילו מיכה והוריו על סיפון האונייה. עם טביעת האנייה, נפל מיכה בן ה-4 למים, ושכשך בהם עד שנאסף על ידי סירה של ההגנה. המשפחה עברה למחנה המעצר בעתלית, והשתקעה בעיר חיפה<ref name=":0" />. אביו אהרון היה מורה ידוע.<ref></ref>

ב-1961 התחתן מיכה דפט עם אורה ולזוג שני ילדים.<ref name=":0" />

דפט למד בבית הספר הריאלי בחיפה, ושירת בצבא בחיל חימוש. עם שחרורו למד דפט בטכניון הנדסת מכונות, ועבד שנתיים בבתי הזיקוק בחיפה.<ref name=":0" />

בשנת 1962 החל דפט לעבוד בקמ"ג, ועבר להתגורר עם משפחתו בבאר-שבע. בקמ"ג היה דפט, בין השאר, מנהל יחידה, וראש אגף מחקר ופיתוח. במהלך שנותיו בקמ"ג סיים דפט לימודי תואר שני בהנדסת חומרים בטכניון.
בשנים 1971–1972 השתלם דפט במסגרת שנות שבתון במעבדות הלאומיות ארגון במדינת אילינוי, ארצות הברית והתגורר בשיקגו.<ref name=":0" />

בשנים 1996–2001 היה דפט מנהל קמ"ג.<ref></ref> עם סיום תפקידו כמנהל קמ"ג והגעה לגיל פרישה, פרש לגמלאות.

לאחר פרישתו התמנה מיכה דפט לוועד המנהל של אוניברסיטת בן-גוריון וכיהן כיו"ר משותף של ועדת הכספים בשנים 2013–2015. <ref></ref> בנוסף, שימש בהתנדבות כיועץ של גופים ממלכתיים.

מיכה דפט נפטר ב-1 ביוני 2021 והובא למנוחות בבית הקברות מנוחה נכונה בבאר שבע.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:חיילי חיל החימוש
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:מנהלי הקריה למחקר גרעיני – נגב
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבאר שבע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
טנדאיי דאריקווה

טנדאיי דייוויד דאריקווה (באנגלית: Tendayi David Darikwa; נולד ב-13 בדצמבר 1991) הוא כדורגלן זימבבואי המשחק בעמדת המגן הימני בלינקולן סיטי.

==קריירת מועדונים==
דאריקווה, נולד בנוטיגהאם להורים מהגרים מזימבבואה. דאריקווה התחיל את הקריירה שלו בצ'סטרפילד כקשר כנף, ובקיץ דאריקווה חתם בקבוצה הבוגרת. באוקטובר הושאל לחודש לבארו במדיה רשם הופעה אחת. ב-27 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של צ'סטרפילד בהפסד 3-1 לבורטון אלביון. באוקטובר דאריקווה האריך את חוזהו בקבוצה עד שנת . בסוף אותו חודש הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. כעבור חודשיים קיבל את תואר השחקן הצעיר של החודש בפוטבול ליג השנייה. באוקטובר מאמן מנצ'סטר יונייטד דאז דייוויד מויס הביע עניין בשחקן, שמנגד טען כי הוא עדיין לא בשל לשחק בפרמייר ליג. בעונת דאריקווה הוסב לתפקיד המגן הימני.

ב-30 ביולי 2015 דאריקווה חתם לשלוש שנים בברנלי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-8 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לידס יונייטד. ב-26 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון עבור ברנלי בהפסד 2-1 לרדינג.

ב-26 ביולי 2017 דאריקווה חתם לארבע שנים בנוטינגהאם פורסט. ב-20 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במסגרת גביע ה-EFL נגד צ'לסי.

ב-11 בינואר 2021, דאריקווה חתם בויגאן את'לטיק מהפוטבול ליג הראשונה עד לסיום העונה. 5 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 3-3 נגד רוצ'דייל. ב-21 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד צ'רלטון את'לטיק.

בקיץ דאריקווה חתם באפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית.

בקיץ חתם בלינקולן סיטי.

==קריירה בינלאומית==
באוקטובר , דאריקווה הביע עניין לייצג את נבחרת זימבבואה. ב-8 בנובמבר 2017 דאריקווה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד . השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019.

==תארים==
; צ'סטרפילד
*הפוטבול ליג השנייה: 

; אישיים
*הכדורגלן הצעיר של החודש בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: דצמבר 
*כדורגלן השנה של צ'סטרפילד: 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים זימבבואים
קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מגני כדורגל זימבבואים
קטגוריה:נוטינגהאם: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני צ'סטרפילד
קטגוריה:כדורגלני ברנלי
קטגוריה:כדורגלני נוטינגהאם פורסט
קטגוריה:כדורגלני ויגאן את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני אפולון לימסול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת זימבבואה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:אנגלים ממוצא זימבבואי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1991
קטגוריה:זימבבואים שנולדו ב-1991
מליסה ג'ונס

מליסה ג'ונס (באנגלית: Melissa Johns) היא שחקנית בריטית ופעילה למען אנשים עם מוגבלות. היא ידועה מהופעתה בתפקיד האנה טיילור בסדרת הדרמה של מייק ברטלט "חיים ביחד", ובתפקיד אימוג'ן פסקו באופרת הסבון "קורוניישן סטריט". ג'ונס היא שגרירה להצגת מוגבלויות באומנות, ודוגלת בייצוג טוב יותר של מוגבלויות על הבמה והמסך ומחוץ להם.

==ביוגרפיה==
ג'ונס נולדה וגדלה בעיר לדבורי שבהרפורדשייר. היא נולדה ללא אמה וללא כף היד הימנית. אביה, מייקל ג'ונס, הוא ממוצא צועני. גם אחיה, ג'ייסון ג'ונס, הוא שחקן.

ג'ונס למדה בבית הספר למשחק East 15 Acting School שבאוניברסיטת אסקס. מאז סיום הלימודים היא מופיעה בטלוויזיה, בתיאטרון וברדיו.
ב-2019 נבחרה ג'ונס לתוכנית BAFTA Elevate בקבוצה של 21 שחקנים.

בטלוויזיה הופיעה ג'ונס בתפקיד ג'ו בסדרה "שונאים את סוזי", בתפקיד בת' פנל ב-"FLACK", בסדרה "The Long Run" של רשת SKY, ובסדרות "חדר מיון", "הגלימה" ו"רופאים" של ה-BBC.

בתיאטרון שיחקה ג'ונס במחזה "קן הקוקייה" בשפילד קרוסיבל, בתפקיד אמיליה ב-"OthelloMacbeth" שהוצג בליריק המרסמית', ובמחזה "The Iron Man".

ג'ונס שיחקה בתפקיד מיס סקוט בעונות השישית והשביעית של הסדרה הבלשית "גרנטצ'סטר" ששודרה ב-2021.

==פילמוגרפיה==
{| class="wikitable"
! שנה
! שם
! שם באנגלית
! תפקיד
! הערות
|-
| 2013
| רופאים
| dir="ltr" | Doctors
| ג'וליאנה ברקס
| בפרק "Mother's Choice"
|-
| 2014
| הגלימה
| dir="ltr" | Silk
| פקידה בבית המשפט
| סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
|-
| 2014
| חדר מיון
| dir="ltr" | Casualty
| בקה ג'יימס
| בפרק "The Love You Take"
|-
| 2015
| המיירט	
| dir="ltr" | The Interceptor
| סיידי
| מיני-סדרה
|-
| 2017–2019
| קורוניישן סטריט
| dir="ltr" | Coronation Street
| אימוג'ן פסקו
| סדרת טלוויזיה (12 פרקים)
|-
| 2019
|
| dir="ltr" | In the Long Run
| הלן
| סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
|-
| 2020
| מיי וג'ורג'
| dir="ltr" | Feel Good
| מלצרית
| סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
|-
| 2020
| שונאים את סוזי
| dir="ltr" | I Hate Suzie
| ג'ו
| בפרק "Anger"
|-
| 2020
|
| dir="ltr" | Organ Bros
| ואל
| סרט טלוויזיה
|-
| 2020
| חיים ביחד
| dir="ltr" | Life
| האנה טיילור
| מיני-סדרה
|-
| 2020
|
| dir="ltr" | Sparks
| טילי
| בפרק 
|-
| 2021
| גרנטצ'סטר
| dir="ltr" | Grantchester
| מיס סקוט
| סדרת טלוויזיה (6 פרקים)
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה בריטים
קטגוריה:שחקני תיאטרון בריטים
ארמון המנזר

ארמון המנזר (ברוסית: Приоратский дворец) הוא ארמון בעיירה גטצ'ינה במחוז לנינגרד בצפון מערב רוסיה. הוא נבנה בשנת 1799 על ידי האדריכל ניקולאי לבוב. נבנה עבור ראש מסדר ההוספיטלרים רוסיה כארמון לתקופת הקיץ. הארמון הועבר למסדר על בצו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה ב-23 באוגוסט 1799.

אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, העביר את הארמון לבעלות המדינה ווא נוצל למטרות שונות. לאחר מהפכת אוקטובר הארמון היה מבנה עזר למטרות שונות. בשנת 1968 הוא התחיל לפעול כמוזיאון. בשנת 2004 הסתיים שיפוץ המבנה.
== תיאור המבנה ==
ארמון המנזר על שפת האגם השחור.
המנזר הוא האנדרטה האדריכלית היחידה ששרדה ברוסיה שנבנתה בעיקר בשיטת עבודות עפר: שכבות של חמרה דחוסה עם טיח. חומות הארמון, הגדר ובנייני החצר נבנו בטכנולוגיה זו. קיר התמך עשוי מאבן הפואדוסט, איתה נבנו רבים מבנייני גטצ'ינה. החוקרים מציינים את הקומפוזיציה הייעודית, ואת חוסר הסימטריה שמאפיין את המבנה.<ref name=":1"></ref><ref name=":0"></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://gatchinapalace.ru/en/ ארמון המנזר ומוזיאון גטצ'ינה] - אתר רשמי כולל ארמון המנזר (באנגלית)
* [http://www.gatchina.org/priorat/eindex.htm Priory ההיסטוריה של הארמון]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רוסיה: ארמונות
שירה גרינברג

שירה גרינברג (נולדה ב-23 בנובמבר 1979) היא הכלכלנית הראשית לשעבר של משרד האוצר של מדינת ישראל.

== ביוגרפיה ==
גרינברג בוגרת תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה ובמתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים וכן תואר מוסמך במסלול מחקרי בכלכלה בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב.

גרינברג כיהנה במגוון תפקידים במשרד האוצר מאז שנת 2008. החל מ-2015 כיהנה כסגנית בכירה לממונה על התקציבים בתחומי תקשורת, תיירות, תעשייה, השכלה גבוהה ומדע. כמו כן כיהנה בוועדות ובגופים ציבוריים רבים.

בינואר 2019 מונתה גרינברג לכלכלנית הראשית במשרד האוצר. בנוסף לאחריותה על תחזית ההכנסות של המדינה, על העבודה המקצועית של כלכלני האוצר ועל קשרי החוץ הכלכליים של ישראל, היא הובילה מטעם ישראל מספר נושאים כלכליים בינלאומיים וביניהם כללי המס החדשים והפרקים הכלכליים בהסכמי אברהם. בנוסף עמדה בראש הוועדה לענייני ביטחון לאומי בהשקעות זרות - גוף ממשלתי חדש שהוקם כדי לעסוק בסוגיות אסטרטגיות רגישות, על רקע המתיחות הגוברת בין ארצות הברית לסין.

גרינברג הופיעה ברשימת 50 הנשים מעוררות השראה (power women) של פורבס לשנת 2020 וכן ברשימת 50 הנשים המשפיעות של גלובס לשנת 2022.

בינואר 2023 הוארכה כהונתה של גרינברג בחצי שנה נוספת בסוף חודש יוני של אותה השנה סיימה את כהונתה ככלכלנית הראשית במשרד האוצר.

== דעותיה הציבוריות ==
בפברואר 2023 התייחסה להתקדמות החקיקה להחלשת מערכת המשפט במסגרת תוכנית התקציב הרב שנתית שהונחה על שולחן הממשלה ואמרה כי "ככל שהרפורמה המשפטית תיתפס על ידי השוק כפוגעת בחוזק ובעצמאות מוסדות המדינה, הדבר עלול לפגוע בפעילות הכלכלית ובהשקעות הפרטיות".

בדברים שנשאה בכנס אלי הורביץ לכלכלה ערב סיום תפקידה במאי 2023 אמרה כי הבחירה להוביל את הרפורמה המשפטית דווקא בתקופה זו היא שגיאה כפולה שכן "אנחנו לא צריכים לייצר סיכונים עודפים בזירה המקומית מלבד הסיכונים בזירה הגלובלית". היא ביקרה גם את ההסכמים הקואליציוניים שלדעתה מקטינים את התמריץ לתעסוקה בקרב גברים חרדים.

גרינברג התייחסה לדו"ח ה-OECD שבו דורגה ישראל במקום האחרון בכל הנוגע לשוויון בין נשים לגברים ואמרה כי "הנושא של פערים מגדריים צריך להיות יותר בשיח הציבורי. במדינת ישראל לא כל המשרות פתוחות בפני נשים. פערי השכר החציוני בין גברים לנשים בישראל הם השניים בגובהם בעולם". עוד אמרה כי "יש להקפיד ששילוב חרדים בשוק העבודה לא ילווה בדחיקת נשים ממנו"

== חיים אישיים ==
גרינברג נשואה ואם לשניים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד האוצר
קטגוריה:עובדות משרד האוצר
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1979
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
דיק ארמי

דיק ארמי (באנגלית: Dick Armey; נולד ב-7 ביולי 1940) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה־26 של מדינת טקסס במשך כ-20 שנים.

== ביוגרפיה ==
דיק ארמי נולד בעיירה בדקוטה הצפונית הוא סיים תואר ראשון באוניברסיטת ג׳יימסטאון, תואר שני באוניברסיטת דקוטה הצפונית ותואר שלישי בכלכלה באוניברסיטת אוקלהומה. לאחר קבלת התואר לימד במספר אוניברסיטאות.

בשנת 1984 הוא זכה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית. בהמשך הוא זכה עוד 8 פעמים ובכל פעם זכה ביותר מ-68% מהקולות.

בשנת 1994 ארמי הצטרף לניוט גינגריץ' לניסוח "חוזה עם אמריקה" שמטרתו הייתה להגיע לרוב רפובליקני בבית הנבחרים. לאור ההצלחה הוא מונה למנהיג הרוב בבית הנבחרים. בין הפעילויות שלו בבית הנבחרים היה קידום חקיקה להקמת המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית. בתחום הכלכלה ארמי היה תומך ברעיונות של מילטון פרידמן. ארמי התנגד למלחמת עיראק, אך שוכנע לשנות את הדעה בעקבות עדויות לפיתוח נשק גרעיני שהוצגו לו והצביע בעד תחילת המלחמה. בהמשך הוא ציין שנימוקים שהועברו אליו לא היו נכונות.

בשנת 2002 הוא תמך בגירוש פלסטינים מגדה המערבית. הוא גם ציין ש-"Palestinians could then build their state in the "many Arab nations that have many hundreds of thousands of acres of land".

לאחר סיום הקריירה הפוליטית ארמי הצטרף לחברה שפועלת בוושינגטון די סי לקידום נושאים שונים. ארמי פעל נגד רפורמות של ברק אובמה במערכת הבריאות האמריקאית. דיק ארמי היה פעיל מרכזי בארגון ובפעילות של קבוצת FreedomWorks שעבדה בשיתוף פעולה עם תנועת מסיבת התה.

ארמי פרסם מספר ספרים בנושאים פוליטיים וכלכליים.

==ספרים==
* Armey, Dick (1995). The Freedom Revolution. Washington, DC: Regnery. .
*Armey, Dick (1996). The Flat Tax: A Citizen's Guide to the Facts on What It Will Do for You, Your Country, and Your Pocketbook. New York: Ballantine. .
*Armey, Dick (2003). Armey's Axioms: 40 Hard-Earned Truths from Politics, Faith, and Life. New York: Wiley. .
*Armey, Dick; Matt Kibbe (2010). Give Us Liberty: A Tea Party Manifesto. New York: William Morrow. .
*Armey, Richard K. (1977). Price Theory: a Policy-Welfare Approach. New Jersey: Prentice-Hall. .

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטקסס
קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דקוטה הצפונית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקלהומה
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-104 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
אלסטיקה (להקה)

Elastica הייתה להקת רוק בריטית שהוקמה בלונדון בשנת 1992. הלהקה הושפעה ממוזיקת פאנק רוק, פוסט-פאנק ומוזיקת הגל החדש .<ref></ref> הם ידועים בעיקר בזכות אלבומם Elastica משנת 1995 כולל להיטם המצליח ביותר בארצות הברית, "Connection". הם התפרקו בשנת 2001.

== היסטוריה ==
באמצע 1992 החליטו חברת להקת סוויד לשעבר, ג'סטין פרישמן וג'סטין וולש להקים להקה. בסתיו אותה שנה נוספו הבסיסטית אנני הולנד והגיטריסטית דונה מתיוס. באוקטובר 1992. Elastica הוציאה באוקטובר 1993 את הסינגל הראשון שלהם, "Stutter". בשנת 1994 הוציאה Elastica שני סינגלים מובילים בבריטניה ("Line Up" ו-"Connection") והופיעו בתוכניות רדיו רבות. בנוסף, מערכת היחסים של פרישמן עם סולן Blur, דיימון אלברן עלתה לכותרות הצהובונים.<ref name="The Great Rock Discography"></ref>

האלבום הראשון של Elastica, Elastica, יצא במרץ 1995, ונכנס למצעד האלבומים בבריטניה במקום הראשון; הוא הפך לאלבום הבכורה הנמכר ביותר מאז Oasis ' Definitely Maybe<ref name="Stylus"></ref> שיא זה הוחזק למעלה מעשר שנים, עד אלבום הבכורה של ארקטיק מאנקיז, Whatever People Say I Am, That's What I'm Not בשנת 2006. <ref></ref> הסינגל הרביעי שלהם "Waking Up" הגיע למקום 13 במצעד הסינגלים בבריטניה.

אמצע שנות ה -90 היו עדים ל"פלישה בריטית "נוספת באמריקה. "Stutter" ו-"Connection" זכו להשמעות רבות ברדיו באמריקה.

לאחר יציאתו של סינגל הפרידה "The Bitch Don't Work" בשנת 2001, הלהקה הודיעה על פרידה ידידותית.

== חברים ==
חברים קודמים
* ג'סטין פרישמן - שירה וגיטרה <small>(1992–2001)</small>
* ג'סטין וולש - תופים <small>(1992–2001)</small>
* דונה מתיוס - גיטרה ושירה <small>(1992–1998)</small>
* אנני הולנד - בס <small>(1992–1995, 1999–2001)</small>
* דייוויד בוש - קלידים <small>(1996–2001)</small>
* שילה צ'יפרפילד - בס <small>(1996–1998)</small>
* פול ג'ונס - גיטרה <small>(1998–2001)</small>
* שרון מיו - קלידים ושירה <small>(1999–2001)</small>

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 1995 - Elastica 
* 2000 - The Menace 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמני אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:להקות בריטפופ
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1992
על התשובה

על התשובה: דברים שבעל-פה הוא אוסף של כשמונה דרשות של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק בנוגע לרעיון התשובה. אוסף הדרשות נערכו והובאו לדפוס על ידי הרב פנחס פלאי. שמונה הדרשות הושמעו ביידיש בשנים תשכ"ב-תשל"ד (1962-1974) ב"כינוס התשובה" שהתכנס מדי שנה בעשרת ימי תשובה מטעם הסתדרות הרבנים דאמריקה. הספר נערך בעברית במספר מהדורות מאז 1974 על ידי המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית.

תרגום לאנגלית בשם On repentance : the thought and oral discourses of Rabbi Joseph Dov Soloveitchik יצא גם הוא במספר מהדורות.

== מבנה וסדר הדרשות ==
# כפרה וטהרה
# כוחו של וידוי
# בין היחיד והציבור
# לעברך בברית ה'
# ביעור הרע או העלאתו
# היחס בין תשובה לבחירה חופשית
# כפרה, ייסורים וגאולה
# לדמותו של איש התשובה - מאמר מסכם של פלאי

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:ספרי הרב יוסף דוב סולובייצ'יק
קטגוריה:תשובה
מריוס ביר

מריוס ביר (באנגלית: Marius Bear; נולד ב-21 באפריל 1993) הוא זמר וכותב שירים שווייצרי. ביר נבחר לייצג את שווייץ באירוויזיון 2022 בטורינו עם השיר "Boys Do Cry".

== ביוגרפיה ==
לאחר שסיים לימודי מכונאות, ביר החליט להמשיך בקריירה מוזיקלית ובשנת 2017 עבר ללונדון, שם למד הפקה מוזיקלית במשך שנה במכון הבריטי והאירי למוזיקה מודרנית. בשנה שלאחר מכן הוא הוציא לאור את המיני-אלבום הראשון שלו, Sanity, שהגיע למקום ה-36 במצעד השווייצרי ואשר זיכה אותו בפרס הכישרון הטוב ביותר בטקס פרסי המוזיקה השווייצרית לשנת 2019.<ref></ref> בדצמבר של אותה שנה יצא אלבום הבכורה שלו, Not Loud Enough, שהגיע למקום ה-20 במצעד הלאומי.<ref></ref><ref></ref>

ב-8 במרץ 2022 הוכרז כי רשות השידור השווייצרית ה-SRF בחרה באופן פנימי בביר כנציג שווייץ באירוויזיון 2022 עם השיר "Boys Do Cry".<ref></ref> ב-10 במאי 2022 ביצע ביר את "Boys Do Cry" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. שווייץ הופיעה חמישית, לפני צרפת ואחרי פינלנד. ב-14 במאי עלה על בימת הגמר לבצע את שירו. לבסוף דורגה במקום ה-17 עם 78 נקודות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים שווייצרים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2022
קטגוריה:נציגי שווייץ באירוויזיון
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1993
Boys Do Cry

"Boys Do Cry" (בעברית: "בנים כן בוכים") הוא סינגל מאת הזמר השווייצרי מריוס ביר. השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2022 כחלק מאלבום בעל אותו השם. השיר נבחר לייצג את שווייץ באירוויזיון 2022 בטורינו.

== רקע ==
לפי ביר, השיר עוסק בעובדה שכל האנשים חשים כאב, כולל גברים. השיר מדבר שאנשים לא צריכים להתעלם מרגשות, ושאנשים צריכים לעודד אחרים לעשות זאת. ביר אמר בראיון: "למדתי מוקדם מאוד שאני לא צריך להתבייש ברגשות שלי. כגבר, אני לא מפחד לבכות ולחשוף את החולשות שלי בפני הקהל שלי. אני לא רוצה ללבוש שריון רגשי, אני רוצה להיות מי שאני. ואני רוצה לעודד את הקהל שלי לעשות את אותו הדבר".<ref name=":0"></ref>

השיר יצא לאור ב-8 במרץ 2022 בערוץ היוטיוב הרשמי של האירוויזיון.<ref name=":0" />

== לפני האירוויזיון ==
בתחילת אפריל 2021 הודיעה רשות השידור השווייצרית ה-SRF את כוונתם להשתתף באירוויזיון 2022, ופתחו בקשות להיות חלק מוועדת הבחירה. ב-16 ביוני 2021, פורסמו הכללים לאמנים על מנת להגיש בקשה לתהליך הבחירה הפנימי שלו. מועד ההגשות היה בין 1 ל-15 בספטמבר 2021.<ref></ref>

הבחירה כללה פאנל של 100 צופים שווייצרים - שנבחרו בין אפריל ליוני - לצד חבר מושבעים בינלאומי מיוחד בן 23 חברים, המורכב משופטים לשעבר במדינותיהם. כל פאנל היווה 50% מההצבעות, שהתבטאו בשלבים לא ידועים והכריעו את המערכה השווייצרית לאירוויזיון לפני סוף השנה.<ref></ref>

ב-8 במרץ 2022 הוכרז כי רשות השידור השווייצרית ה-SRF בחרה באופן פנימי בביר כנציג שווייץ באירוויזיון 2022 עם השיר Boys Do Cry.<ref></ref>

== באירוויזיון ==
המהדורה ה-66 של האירוויזיון התקיימה בטורינו, איטליה והורכבה משני חצאי גמר ב-10 במאי וב-12 במאי 2022, ומגמר ב-14 במאי 2022.<ref></ref> על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר.<ref name="Rules"></ref> ב-25 בינואר 2022 נקבע בהגרלת חצאי הגמר כי שווייץ תופיע בחלק הראשון של חצי הגמר הראשון.<ref></ref>

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2022, סדר השירים לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. שווייץ הופיעה רביעית, לאחר ליטא ולפני סלובניה.<ref></ref> ב-10 במאי 2022 ביצע ביר את "Boys Do Cry" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. שווייץ הופיעה חמישית, לפני צרפת ואחרי פינלנד. ב-14 במאי עלה על בימת הגמר לבצע את שירו. לבסוף דורגה במקום ה-17 עם 78 נקודות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2022
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2022
קטגוריה:שירי שווייץ באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על בכי
חאמד טראורה

חאמד טראורה (בצרפתית: Hamed Traorè; נולד ב-16 בפברואר 2000) הוא כדורגלן איבוארי המשחק בעמדת הקשר באוסר בהשאלה מבורנמות' ובנבחרת חוף השנהב.

==קריירת מועדונים==
טראורה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות ובגיל 15 הצטרף לזו של אמפולי. ב-8 באוקטובר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד פוג'ה.

ב-15 בינואר 2019 חתם בפיורנטינה והיה עתיד להצטרף אליה בסיום העונה. אולם בסיום העונה, הודיע מנכ"ל אמפולי כי העסקה נפלה.

ב-12 ביולי 2019 הושאל לססואולו לשנתיים עם אופציה לרכישה. בסיום התקופה, ססואולו רכשה את כרטיס השחקן שלו.

ביולי פתחה פרקליטות פארמה בחקירה כנגד סוכן שחקנים מקומי בשם חאמד ממאדו טראורה, שהציג עצמו כאביו של חאמד טראורה ושל אחיו לכאורה אחמד דיאלו, על מנת שיוכלו להקל על הגירתם לאיטליה. ב-10 בפברואר 2021 הורשע בזיוף מסמכים כאשר הצטרף ל"בוקה בארקו" כחלק מעסקת טיעון והוטל עליו קנס של 48 אלף אירו.

ב-31 בינואר 2023 הושאל לבורנמות' מהפרמייר ליג עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה. בסיום העונה רכשה בורנמות' את כרטיס השחקן שלו תמורת 25.6 מיליון אירו.

ב-17 בינואר 2024 הושאל אל נאפולי. ב-28 באוגוסט 2024 הושאל אל אוסר.

==קריירה בינלאומית==
בצעירותו, טראורה שיחק בנבחרת הצעירה של חוף השנהב.

ב-6 בספטמבר 2021 טראורה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב בניצחון 1–2 נגד .

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים מחוף השנהב
קטגוריה:קשרי כדורגל מחוף השנהב
קטגוריה:אביג'אן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אמפולי
קטגוריה:כדורגלני ססואולו
קטגוריה:כדורגלני בורנמות'
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני אוסר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת חוף השנהב
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:ספורטאים איבוארים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים איבוארים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים איבוארים בצרפת
קטגוריה:איבוארים שנולדו ב-2000
שלמה שלזינגר

הרב שלמה יוסף שלזינגר הוא דיין וראש ישיבת קול תורה בירושלים, בנו של הרב משה יהודה שלזינגר.

== ביוגרפיה ==
נולד בירושלים לרבי משה יהודה ולהלינה (חיה). בילדותו למד בתלמוד תורה המסורה ולאחר מכן למד בישיבת קול תורה. לאחר כמה שנים עבר ללמוד בישיבת פוניבז' בבני ברק, ולאחר מכן בישיבת מעלות התורה אצל הרב שמואל אוירבך. לאחר שנות לימודיו בכולל נתמנה לדיין בבית דינו של רבי נפתלי נוסבוים, וכיהן בתפקיד זה במשך כמה שנים. בשנת תשע"ז מינה אותו אביו לעמוד לצידו בראשות ישיבת קול תורה, ומאז הוא ראש הישיבה הרשמי. הרב שלזינגר מסר בעבר שעורים יומיים בעיון לבני שעור א' ושיעור כללי פעם בשבועיים. החל משנת תשפ"ב מוסר הרב שלזינגר שיעור בכל חורף לבני שיעור ג'.

בנוסף לתפקידו כראש ישיבה, מכהן הרב שלזינגר כדיין בבית הדין לערעורים של בית הדין לממונות, בראשות הרב שלמה משה עמאר, רבה של ירושלים. הרב שלזינגר הוא חבר בבית דין של לשכת הפוסקים.

נישא לנחמה בת הרב עוזר גורביץ - מראשי ישיבת גייטסהד ובנו של הרב אריה זאב גורביץ.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
קטגוריה:ראשי ישיבת קול תורה
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:משפחת שלזינגר
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בוגרי ישיבת מעלות התורה
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:בוגרי תלמוד תורה המסורה