OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כסף - מונחים

== כמות הכסף במשק==
* כמות כסף נומינלית - כמות הכסף בערכים שוטפים ללא קשר לכוח הקנייה של אותו סכום כסף בתאריך מסוים. לדוגמה: "בהגרלה לפני 5 שנים פלוני זכה ב-90,000 שקלים", וזאת ללא קשר להבדלי כוח הקנייה של אותו סכום כסף בין שתי נקודות הזמן. כלומר, 90,000 השקלים הללו אינם שווים ל-90,000 שקלים היום.
* כמות כסף ריאלית - כמות הכסף במושגי כוח קנייה בהתאם לשינוי מדד המחירים לצרכן. כלומר, ערך הכסף העכשווי.

==בנקים==
* כסף נזיל - מזומנים ופיקדונות עו"ש (עובר ושב). מושג זה נקרא גם אמצעי התשלום הנזילים במשק ומסומן M1.
* נזילות של רכוש, ובלשון מדויקת יותר - סחירותו. לפירוט בנושא זה ראו רכוש.
* גורמי המשק - משקי בית, עסקים וגופים ללא כוונות רווח.
* חובת נזילות או יחס רזרבה נדרש - אחוז מינימלי של מזומנים שהבנקים המסחריים נדרשים על ידי הבנק המרכזי להחזיק במרתפיהם מתוך כל סוג של פיקדון. עבור כל סוג פיקדון תיתכן חובת נזילות בשיעור אחר. אם, למשל, עבור פק"מים נדרשת חובת נזילות של 10%, אזי על סניף בנק להחזיק במזומנים סכום מינימלי של 160,000 ש"ח אם סכום פיקדונות הפק"מים שבו שווה ל-1,600,000 ש"ח.
:חובת הנזילות באה למנוע מצב של בהלת פיקדונות, כגון בעת השפל הגדול, כאשר אין הבנקים מסוגלים לספק את כל דרישות בעלי חשבונות העו"ש למשיכת מזומנים.
* בסיס הכסף במשק. סך כמות הכסף המצויה במשק במטבעות ושטרות.
* כמות הכסף במשק. למושג זה ייתכנו כמה הגדרות מקובלות, להם נהוגים סימונים שונים:
** M0 - סך המזומנים (מטבעות ושטרות) במשק.
** M1 - כמות המזומנים ופיקדונות העובר ושב, אשר בידי כל גורמי המשק יחד. הגדרה זו של כסף היא ההגדרה המקובלת ביותר של המושג "כמות הכסף במשק", או סך אמצעי התשלום הנזילים ובהגדרה זו נהוג להשתמש. לא יחשבו בהגדרה זו רזרבות המופקדות בבנק המרכזי או רזרבות השמורות בכספות הבנקים כשלעצמם, היות שהללו אינם משתתפים במחזור באופן פעיל.
** M2 - כמות הכסף במשק כפי שהוגדרה ב-M1 ועוד פיקדונות שונים במטבע מקומי ועוד איגרות חוב לזמן קצר שהונפקו על ידי הבנק המרכזי. ערך זה מכונה גם בשם "מזומנים ושווי מזומנים".
** M3 - זהו M2 ועוד פיקדונות צמודי מט"ח ופיקדונות במט"ח.
* רזרבות הבנקים - סך יתרות המזומנים הנשמרות בפועל במרתפי הבנקים. פיקדונות שהבנקים המסחריים שומרים במרתפי הבנק המרכזי נחשבים להלוואות שהבנקים נתנו.
* יחס רזרבה - שיעור סכום הרזרבות שהבנקים המסחריים שומרים בפועל מתוך סכום הפיקדונות בבנקים. המושג יכול להתייחס הן לפיקדונות מסוג מסוים והן לגבי כלל הפיקדונות.
* מכפיל הפיקדונות - סכום השווה ל:
:יחס הרזרבה / 1
:לפיכך, אם הבנקים שומרים על יחס רזרבה של 40%, אזי מכפיל הפיקדונות יהיה:
2.5 = 0.4 / 1

=== סוגי עירויים ===
* עירוי פנימי חיובי - זהו מצב בו יש צמצום של כמות המזומנים בידי הציבור ולכן גידול ברזרבות הבנקים.
* עירוי פנימי שלילי - זהו מצב בו יש גידול בכמות המזומנים בידי הציבור ולכן צמצום של רזרבות הבנקים.
* עירוי חיצוני חיובי - גידול בבסיס הכסף במשק ביוזמת הבנק המרכזי.
* עירוי חיצוני שלילי - קיטון בבסיס הכסף במשק ביוזמת הבנק המרכזי.
* עירוי משולב - עירוי הכולל בתוכו הן עירוי חיצוני והן עירוי פנימי. היות שבסיס הכסף שווה לכמות המזומנים בידי הציבור ועוד סכום הרזרבות בבנקים, הרי שבעירוי משולב יתקיים:
:סכום הערוי הפנימי = (שינוי בכמות המזומנים בידי הציבור) - (סכום העירוי החיצוני)

קטגוריה:מקרו-כלכלה
קטגוריה:מונחונים
קטגוריה:כסף (אמצעי תשלום)
סמיילי

חייכן, או סמיילי. קווי היסוד נשארו, למרות התמורות הרבות שעברו עליו
תווי מחשב).]]
פרצוף מחייך בכרזת פרסומת לסרט "[[לילי"]]
החייכן, הידוע יותר בשמו האנגלי, סמיילי (Smiley), הוא סקיצה של פנים מחייכות, בדרך כלל צבוע בצהוב (לעיתים המונח משמש גם כשם כללי ל"רגשונים").

== היסטוריה ==
הפעם הראשונה בה הופיע סימן גרפי לפרצוף "שמח" ו"עצוב" הייתה בסרט "נמל בית" של אינגמר ברגמן משנת 1948. בשנות ה-50 של המאה ה-20 הופיע הפרצוף פעמיים בכרזות לסרטי קולנוע: "לילי" (1953) ו"ז'יז'י" (1958), שניהם בכיכובה של לסלי קארון. במהלך שנות ה-50 חולקו גם חולצות פרסומיות עם פרצוף שמח על רקע ירוק. 

עם זאת, "המצאת" הפרצוף החייכן, הבנוי מחיוך ושתי נקודות לעיניים, מיוחסת בראש ובראשונה למעצב הגרפי האמריקאי הארווי בל שפיתח את ה"סמיילי" במסגרת מסע פרסום עבור חברת ביטוח בשנת 1963. תמורת עבודתו קיבל בל שכר של 45 דולר<ref></ref>. הפופולריות העצומה של העיצוב של בל גרמה לכך שהסמל הפך לנחלת הכלל לפני שבל יכול היה להפיק ממנו רווחים באמצעות זכויות יוצרים או רישום פטנט. 

הסמיילי הופץ בתחילת שנות השבעים על ידי זוג אחים, מארי וברנרד ספיין, שהשתמשו בו לקידום מכירות שונות. הם הפיקו כפתורים וספלי קפה, חולצות, סטיקרים ועוד מוצרים רבים עליהם הוטבע הסמל, בצירוף הכתובת "שיהיה לכם יום שמח".

הסמיילי הפך לסימן רשום במספר מדינות החל משנת 1971. השם "סמיילי" והלוגו שלו נמצאים בשימוש ביותר ממאה מדינות עבור 25 סוגים שונים של סחורות ושירותים.

במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 רשם עיתונאי צרפתי את ה"סמיילי" כסימן רשום בצרפת, וניסה לתבוע עסקים המשתמשים בסמל (ובעיקר את ענק הקמעונאות וול מארט) על הפרת זכויותיו, אך התביעות נדחו. 

הסמל אומץ על ידי תרבות מוזיקת האסיד שהתפתחה בסוף שנות השמונים.

היו שינויים שנערכו בסמיילי, כגון הפיכת פיו על מנת ליצור פרצוף עצוב, או הוספת עין על מנת להפכו לחייזר.

הסמיילי הפך למרכיב עיקרי בתרבות האינטרנט - מאנימציות GIF ושאר ייצוגים חזותיים, עד לרגשון הטקסטואלי הנפוץ ":)" (מופיע לעיתים קרובות גם בתרבות המסרונים בטלפונים סלולריים). בגרסה הנדפסת של גופן ברירת המחדל של ה־IBM PC, הסמיילי מיוצג במקומות 1 ו־2 (☺ ☻).

== סמיילים יוצאי דופן ==
* במאי 2002 ניסה לוק הלדר, שהתעסק במטעני צינור, ליצור פרצוף חייכן על ידי מטעני חבלה באמצעותם מלכד תיבות דואר. 16 המטענים הראשונים יצרו שני עיגולים לעיניים. עוד שניים היוו התחלה של חיוך, אך הוא נתפס לפני שהשלים את מלאכתו. שישה אנשים נפצעו בעקבות פיצוץ מטענים אלה, ביניהם ארבעה דוורים.
* במרץ 2006 פרסם המדען פאול רותמונד במגזין המדעי היוקרתי נייצ'ר שיטה ליצירת מבנים ננומטרים על ידי שרשראות DNA. הוא הדגים את השימוש בשיטה זו ביצירת הסמיילי הקטן בהיסטוריה משרשרת DNA.

==ראו גם==
* צלמית (סמל חזותי)
* רגשונים
* אימוג'י
* Don't Worry, Be Happy
* יום החיוך העולמי

==קישורים חיצוניים==

* אורן צור, [https://web.archive.org/web/20081013114233/http://www.sciencefriction.net/blog/2007/09/23/23/ הסמיילי הראשון :-)], בבלוג "[https://web.archive.org/web/20080915102151/http://www.sciencefriction.net/blog/ מדע בזיוני]", 23 בספטמבר 2007
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:תרבות
קטגוריה:חיוך
אמברוסיה ונקטר

[[הבה אלת הנעורים ומשרתת האלים, המגישה להם אמברוסיה ונקטר]]
במיתולוגיה היוונית, אמברוסיה / אמברוזיה ונקטר (לפעמים גם נקטר / משקה האלים) הם מזון האלים, שבזכות אכילתו הם חיים חיי נצח ואינם מתים. האמברוסיה והנקטר נחשבים למאכלים משובחים מאוד, הראויים לעלות על שולחנם של מלכים. בדרך כלל נזכרים האמברוסיה והנקטר זה לצד זה ולפעמים לא מבדילים ביניהם. לרוב, מקובל שהאמברוסיה היא מזון והנקטר הוא משקה. הבה, אלת הנעורים במיתולוגיה היוונית, נחשבה גם נושאת גביע האלים, המגישה להם אמברוסיה ונקטר.

האמברוסיה והנקטר נזכרים באיליאדה ובאודיסיאה של הומרוס.

==אמברוסיה ונקטר בצרכנות==

בצרכנות הנקטר הוא משקה המבוסס על מיץ פירות. בחלק מהמדינות יש הגדרה איזה משקה יכול להיקרא נקטר. בישראל על פי החוק משקה המוגדר נקטר חייב להכיל לפחות חמישים אחוז פרי.

האמברוסיה התפרסמה פחות בתרבות, אך יש בתי עסק שמוסיפים לשמם או לתפריטם את המילה "אמברוסיה" כדי לציין יווניות או איכות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מיתולוגיה יוונית
קטגוריה:מאכלים בדיוניים
קטגוריה:חיי נצח
הר נחום

הכנסייה בהר נחום
הר נחום מ[[עין שבע]]
הר נחום, הידוע גם כהר האושר, או הר הביאטיטודים ("הר המבורכים" בלטינית) הוא כתף דרומית של רמת כורזים הממוקם מצפון לימת הכנרת שבגליל התחתון, כקילומטר וחצי מצפון מזרחית לצומת כפר נחום. ההר מתנשא לגובה של 150 מטר מעל הכנרת (כ-60 מטר מתחת לגובה פני הים), ומפסגת הכתף יורד מדרון תלול אל עין שבע שלחופה הצפוני של הכנרת. ההר הוא אתר קדוש לדת הנוצרית. 

לפי המסורת הנוצרית והברית החדשה הר נחום הוא המקום בו נשא ישו את "דרשת ההר", שבה נכללו עיקרי תורתו. כמו כן הר נחום הוא הרקע בו נבחרו שנים עשר השליחים על ידי ישו בברית החדשה. ישנם מאמינים נוצרים העורכים מסע צליינות מהכנסייה שעל ראש ההר ועד לעין שבע שלמרגלותיו.

על ראש ההר שוכנים מנזר, כנסיית הר האושר הפרנציסקנית, אכסניה של נזירות פרנציסקניות, גן ומשק חקלאי ששייך למיסיון האיטלקי בארץ ישראל. במעלה ההר, על גבעת טרשון המתנשאת לגובה של 142 מטרים, שוכן המרכז הבינלאומי דומוס גלילאה. הכנסייה נבנתה בין השנים 1936 עד 1938 על ידי האדריכל אנטוניו ברלוצי. האפיפיורים פאולוס השישי ויוחנן פאולוס השני ביקרו בכנסייה וערכו בה מיסה בשנים 1964 ו-2000 בהתאמה.

לרגלי ההר נמצאים שרידיהם של כנסייה ומנזר ביזנטים. מבנים אלו מתוארכים לתקופת הזמן שבין סוף המאה ה-4 ועד למאה ה-7 לספירה.

== לקריאה נוספת ==
* מושן גבאי ויצחק גל (עורכים), מדריך ישראל החדש, כרך 4, הוצאת כתר, 2001.
* אנציקלופדיה מפה, כרך 5, הוצאת מפה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20140111191417/http://www.bibleplaces.com/mtbeatitudes.htm המקום באתר Bible Places]
* [http://www.newadvent.org/cathen/02369a.htm הר האושר באתר אנציקלופדיה קתוליקה]
* 

קטגוריה:ארץ ישראל: מקומות קדושים לנצרות
קטגוריה:הכנרת: כנסיות ומנזרים
קטגוריה:אנטוניו ברלוצי
קטגוריה:רמת כורזים
נחום
קטגוריה:אתרי הברית החדשה
פסיכולוגיה הומניסטית

פסיכולוגיה הומניסטית היא אחת האסכולות בפסיכולוגיה, אשר התפתחה בארצות הברית, כמעט במקביל לזרם של הפסיכולוגיה האקסיסטנציאליסטית שהתפתח באירופה, כתגובה לביהביוריזם מצד אחד, ולפסיכואנליזה, מצד שני. האסכולה עוסקת במימד האנושי של הפסיכולוגיה וההקשר שלו להתפתחות התאוריה הפסיכולוגית. ניתן לסכם את עקרונותיה בחמשת יסודות הפסיכולוגיה ההומניסטית, כפי שפורסמו על ידי ג'יימס בוגנטל בשנות ה-60:
* לא ניתן לצמצם אנשים ל"מרכיבים"
* יש ייחוד לאנשים מעצם טבעם
* התודעה האנושית כוללת את תודעת העצמי בהקשר החברתי (של אנשים אחרים)
* לאנשים יש בחירות ואחריות
* האדם פועל באופן מודע ומחפש משמעות, ערכים ויצירתיות

==התפתחות התחום==
ניתן לאתר את שורשי הגישה ההומניסטית בפילוסופיה האקזיסטנציאליסטית (קירקגור, ניטשה, היידגר, וסארטר). כמו כן, ניתן למקמה במסגרת יחסי הכוחות בין שלוש הגישות השולטות בפסיכולוגיה: ביהביוריזם, פסיכואנליזה והומניזם. הגישה הראשונה התפתחה ממחקריו של פבלוב לגבי רפלקסים מותנים והייתה אחת מאבני היסוד של הפסיכולוגיה המודרנית, בהנהגת ג'ון ווטסון. הגישה השנייה נבעה ממחקריו בתחום הפסיכואנליזה של פרויד ומהתאוריות של אדלר, אריקסון, יונג, פרום, ואחרים. ההתמקדות בגישה זו הייתה על עומק הנפש (פסיכה) האנושית, שחייב להיות משולב עם התודעה כדי ליצור אישיות בריאה.

לקראת סוף שנות ה-50, התקיימו בדטרויט שתי פגישות בין פסיכולוגים אשר ביקשו לייסד אגודה מקצועית המוקדשת לחזון יותר הומניסטי וערכי. החזון היה ליצור תיאור שלם של משמעות הקיום האנושי תוך חקירת היבטים של הניסיון האנושי כמו אהבה, תקווה ויצירתיות. הפסיכולוגים הללו, ובכללם אברהם מאסלו עמדו במרכז יצירת גישה שלישית בפסיכולוגיה, "כוח שלישי", כפי שמאסלו כינה אותה. הפגישות הראשוניות הללו הובילו להתפתחויות אחרות, כמו פרסום של the Journal of Humanistic psychology החל מ-1961 וכן הקמת ה"אגודה לפסיכולוגיה הומניסטית" (AHP) ב-1963.

בין התאורטיקנים המרכזיים בתחום, ניתן למנות את אריך פרום בהתמודדות עם "הבדילות הקיומית" באמצעות "אמנות האהבה" ו"מנוס מחופש"; ויקטור פראנקל בהתמודדות עם "הריק הקיומי" באמצעות הלוגוס והמשמעות ("אדם מחפש משמעות"); אברהם מאסלו, אשר פיתח את "פירמידת הצרכים" וכיהן בין השאר כראש האגודה לפסיכולוגיה הומניסטית (לאחר מותו החליפה אותו שרלוטה ביהלר); קארל רוג'רס, אשר פיתח את "הטיפול הממוקד בלקוח"; ופריץ ולורה פרלס, אשר היו בין מפתחי תיאורית הגשטאלט, אשר מחשיבים התנהגות באופן הוליסטי - "השלם גדול מסכום מרכיביו". מבקרי הגשטאלט, כמו קרל פופר, טענו כי אי אפשר לראות ישויות כ"שלם".

==אפיסטמולוגיה==
הגישה ההומניסטית שוללת שימוש בשיטות כמותיות ללימוד ההתנהגות והחשיבה האנושית. זאת, בניגוד חריף לגישה הקוגניטיבית (המנסה ליישם שיטות מחקר "מדעיות" בלימוד הפסיכולוגיה). הגישה ההומניסטית מדגישה, מנגד, ראייה פנומנולוגית של החוויה האנושית, ומנסה להבין אנשים ואת התנהגותם באמצעות מחקר איכותי.

==היבטים טיפוליים==
קיימות מספר גישות לייעוץ ותרפיה בפסיכולוגיה ההומניסטית, בין היתר:
* ייעוץ - הממוקד באדם - כפי שפותח על ידי קרל רוג'רס.
* פסיכותרפיה: גשטאלט, פסיכותרפיה ניסיונית, פסיכודרמה, פסיכוסינתזה, לוגותרפיה.
* טיפול קבוצתי.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.youtube.com/watch?v=mUELAiHbCxc&list=PL8dPuuaLjXtOPRKzVLY0jJY-uHOH9KVU6&index=21 Rorschach & Freudians] – סרטון הסבר על תאוריות אישיות והערכה פסיכולוגית מתוך [https://www.youtube.com/user/crashcourse CrashCourse], כולל הסברים על הפסיכולוגיה ההומונסיטית 
*
* 
* 

*
ג'ון הרטפילד

ג'ון הרטפילד (באנגלית: John Heartfield; 19 ביוני 1891 – 26 באפריל 1968) הוא שמו האנגלי של אמן הפוטומונטז' הגרמני הלמוט הרצפלד. היה גרפיקאי גרמני, שהיה ידוע בכרזותיו הפוליטיות ובראיית הנולד החדה בכל הקשור לגרמניה ולמלחמת העולם השנייה, כבר בשנות ה-30.

== ביוגרפיה ==
הרטפילד נולד כהלמוט הרצפלד ושינה את שמו במהלך מלחמת העולם הראשונה כדי להביע את סלידתו מן הלאומנות הגרמנית. לאחר המלחמה הוא הצטרף לקבוצת אנשים שבין חבריה היה ג'ורג' גרוס, שייסדה את קבוצת הדאדא הברלינאית. בתקופה זו הוא החל לפתח את סגנונו האמנותי שכלל שימוש בתמונות ביצירות פוטומונטז'. הרטפילד היה קומוניסט נלהב ונהג ליצור עבודות בעלות מסרים פוליטיים שתוקפות את אויבי המפלגה הקומוניסטית של גרמניה והתפרסמו ב-AIZ – עיתון הפועלים המאויר.

עם עליית הנאצים לשלטון הגרמני בשנת 1933 נאלץ הרטפילד לברוח מגרמניה בשל דעותיו הקומוניסטיות. באפריל 1933 הוא נאלץ לגלות עם אחיו לפראג, שם המשיך לעבוד עבור העיתון AIZ בו יצר כרזה שבועית, ברובן פוליטיות וחדות כנגד המשטר הנאצי ובעד הקומוניזם. אחת מעבודותיו המוכרות יותר נעשתה בשנים אלו לעיתון זה - "הידד החמאה נגמרה", עבודה שנעשתה בעקבות אמרתו של גרינג "ברזל מחזק את הידיים, חמאה רק גורמת להשמנה". עבודה זו מתארת משפחה גרמנית תחת המשטר הנאצי ישובה לשולחן האוכל וניזונה מכלי נשק ושאריות מכונות מברזל. 

כאשר הנאצים השתלטו על צ'כוסלובקיה בשנת 1938 ברח עם אחיו לאנגליה, שם המשיך הרטפילד לפעול נגד המשטר הנאצי במסגרות אמנותיות שונות. שנה אחת לאחר מכן הוא יצר עבודה בשם "Kaiser Adolf" שפורסמה בדף הראשי של העיתון פוסט. העבודה הציגה את היטלר באופן נלעג בלבושו של הקייזר הגרמני וילהלם השני. באותה שנה אף הציג בלונדון תערוכה בשם "מלחמתו של אדם אחד נגד היטלר", ותערוכה לא חוקית בבזל.

הרטפילד חזר לגרמניה בשנת 1950 והתיישב בגרמניה המזרחית. הוא נפטר בשנת 1968 בברלין.

==לקריאה נוספת==
*דנה אריאלי-הורוביץ, "בין נמוך לגבוה: פוטומונטאג' ברפובליקת ויימאר", קשר, 1999, גיליון 26, עמ' 56-66.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אמנים גרמנים
קטגוריה:מתנגדים גרמנים למשטר הנאצי
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: אישים
קטגוריה:מקבלי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות דורותיאנשטאדט
קטגוריה:מזרח גרמנים
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1891
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1968
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
חדף זעיר

חדף זעיר (שם מדעי: Suncus etruscus) הוא מין חדף, היונק הקטן ביותר מבחינת משקל (עטלף דבורה קטן יותר באורך הגוף). החדף הזעיר משתייך לסוג Suncus במשפחת החדפיים השייכת לסדרת אוכלי חרקים במחלקת היונקים.

== מאפיינים ==
החדף הזעיר פעיל בלילה וביום, כאשר ביום הוא נע במנהרות בסבך צמחייה. משקלו 1.4–2.1 גרם; אורך גופו 42–51 מילימטרים; ואורך זנבו 23–32 מילימטרים. אורך הזנב מהווה יותר ממחצית אורך הגוף בדרך כלל.

בית הגידול האופייני לחדף הזעיר הוא אזור השפלה והעמקים, באקלים חמים יחסית, בעיקר בתוך צמחייה סבוכה. הוא אינו מצוי בהרים, מפני שטמפרטורת הסביבה הנמוכה אינה מאפשרת לו לאזן את חום גופו – הוא אינו יכול לשרוד בטמפרטורה הנמוכה מ-10 מעלות צלזיוס.

תחום תפוצתו של החדף הזעיר משתרע בין דרום אירופה ועד סין ואפריקה (מלבד הסהרה). הוא נפוץ בכל ארץ ישראל, על אף שהוא נדיר יותר מהחדף הקטן.

בשל ממדי גופו הזעירים, החדף הזעיר זקוק לכמויות אדירות של מזון – הוא צורך למעלה ממשקל גופו מדי יום. זאת בעיקר על מנת להגביר את רמת המטבוליזם בגופו. חילוף החומרים הגבוה מוביל ליצירת אנרגיית חום רבה, המפצה על התקררות גופו המהירה בשל היחס הגבוה מאוד בין שטח פנים לנפח בהשוואה ליצורים הומאותרמיים אחרים.

הלב של החדף הזעיר פועם בקצב של 800 עד 1,200 פעמים בדקה (לשם ההשוואה, קצב ליבם של בני אדם הוא כ-70 פעימות בדקה).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חדפיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חדפיים
קטגוריה:ספרד: יונקים
קטגוריה:אנדורה: יונקים
יהושע סימון

יהושע סימון (נולד במרץ 1979) הוא משורר ישראלי, במאי סרטי קולנוע ואוצר תערוכות. 

==פועלו==
בשנת 2000 היה סימון ממייסדי קבוצת בבון, חבורת קולנוענים צעירה אשר מפיקה סרטים עצמאיים. במסגרתה, יצר מספר סרטים, ביניהם הקיצונים (2000) והמילים והדברים (2004). הוא העורך של מגזין הקולנוע "מערבון", מעורכי כתב העת מעין לשירה וממקימי קבוצת האקדמיה החופשית. 
יהושע סימון אצר בין השאר את התערוכות המשותפות "אני שכבתי עם ארי ליבסקר" (2001, היכל האמנויות של האקדמיה החופשית), "שרון" (גלריה קלישר, 2004), "אניהו" (מוזיאון הרצליה, 2005, יחד עם דליה לוין), "סרק" (קלישר, 2005, יחד עם סרג'יו אדלשטיין) והתערוכה "דורון" (גלריה מנשר 2006). כמו כן אצר תערוכת יחיד של רועי צ'יקי ארד, "בחירות 96'" (2000). סימון הציג תערוכה אחת, "בעלי מקצוע", שהוצגה בשכונת מגוריו, והשתתף במספר תערוכות קבוצתיות, בין השאר עם דגמי לגו. סימון שימש גם כאוצר של הביאנלה בהרצליה. בין השנים 2012 ל-2018 שימוש מנהל ואוצר ראשי של MOBY, מערך המוזיאונים העירוני בת ים.

כמשורר הוציא את הספר "אזרחים לאומיים" (שדוריאן, 2001) ועורך יחד עם רועי צ'יקי ארד את כתב העת "מעין לשירה, ספרות, אמנות ורעיונות".

סימון כותב במוסף "פירמה" של "גלובס" ובעיתון האמנות "סטודיו", ומרצה בבית הספר לתקשורת של המסלול האקדמי המכללה למינהל.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20050302034023/http://www.geocities.com/chickyplus/dialog.htm שיחה] בין יהושע סימון לרועי ארד על האקדמיה החופשית, מתוך כתב העת המדרשה.
* , ריאיון עם יהושע סימון
* [https://web.archive.org/web/20070315171423/http://nnimrodd.com/pdf/Post_Trauma__by_Joshua_Simon_from_Globes_Firma_Magazine_july2006.pdf כתבה של סימון] על הפרטת רשויות הדואר בארץ ובעולם מתוך מגזין "פירמה" של גלובס Pdf
* [http://www.scheherezade.co.il/html/html_heb/Dolphin/Issue1/JoshuaSimon.htm אספרגוסים, מנגולד ואפונה סינית], ריאיון עם יהושע סימון בכתב העת המקוון שחרזדה, ספטמבר 2006

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:סגל גלובס
קטגוריה:סגל המסלול האקדמי המכללה למינהל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
אמברוסיה (צמח)

אמברוסיה (שם מדעי: Ambrosia) היא סוג של צמח ממשפחת המורכבים.

חמישה מינים בסוג מיוצגים בצמחיית ישראל. מתוכם ארבעה מינים גרים, שהיגרו מדרום ארצות הברית כנראה, והפכו בשנים האחרונות לסכנה ממשית לצומח של מישור החוף התיכוני. מצמחים גרים אקראיים הם הפכו לפולשים המוניים, והתפשטו בצורה מהירה ומדאיגה מגדות הנחלים, בעיקר נחל אלכסנדר, אל המטעים והשדות המעובדים. רשויות הגנת הצומח הכריזו עליהם מלחמת חורמה. גרגרי האבקה של מיני האמברוסיה מהווים מטרד קשה לאדם בשל גרימתם לאלרגיה אצל אנשים רגישים.

== מינים הגדלים בישראל ==
* אמברוסיה ימית A. maritima - מין ותיק בישראל, תפוצתו בישראל ככל הנראה טבעית. לא נמצא בארץ משנת 1981.
* אמברוסיה שסועה A. trifida - מין פולש הופיע מספר פעמים באגמון החולה ומאז לא נראה בישראל.
* אמברוסיה צרת-עלים A. tenuifolia - מין פולש.
* אמברוסיה מכונסת A. confertiflora - מין פולש, נפוץ מאוד בעמק חפר.
* (עדיין לא נקבע שם עברי) A. artemisiifolia - מין פולש.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.kan-naim.co.il/artical.asp?id=7049&cid=283 מאמר על התפשטות האמברוסיה בישראל]
* [http://www.ima.org.il/imaj/ar08dec-06.pdf מאמר באנגלית על התפשטות האמברוסיה בישראל] 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:מורכבים
אדריאנה סקלנריקובה

אדריאנה סקלנריקובה (בסלובקית: Adriana Sklenaříková Karembeu; נולדה ב-17 בספטמבר 1971 בברזנו, צ'כוסלובקיה) היא דוגמנית סלובקית.

==ביוגרפיה==
אמה של סקלנריקובה היא סלובקית ואביה הוא צ'כי. סקלנריקובה החלה ללמוד רפואה בפראג ושם הפכה להיות דוגמנית.

ב-22 בדצמבר 1998 התחתנה עם הכדורגלן הצרפתי, כריסטיאן קארמבו, בשנת 2012 התגרשו בני הזוג.

ספר השיאים של גינס משנת 1998 קבע שהיא "הדוגמנית עם הרגליים הארוכות בעולם". אורך רגליה מהאגן לעקב הוא 124 ס"מ.

הופיעה כשחקנית בשני סרטים:
* הסרט הבלגי-צרפתי Trois petites filles (הופק ב-2004)
* הסרט הצ'כי Jak básníci neztrácejí nadeji (הופק ב-2004)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fashionmodeldirectory.com/models/Adriana_Sklenarikova+Karembeu/ אדריאנה סקלנריקובה] באתר מאגר המידע על אופנה "FMD"

קטגוריה:ילידות 1971
קטגוריה:דוגמניות סלובקיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סלובקים
קטגוריה:צמחוניות
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (צרפת)
סולם ספיר-סימפסון

סולם ספיר-סימפסון הוא סולם המשמש לדירוג עוצמתם של סופות הוריקן, אשר הומצא בשנת 1969 על ידי המהנדס הרברט ספיר ומנהל המרכז הלאומי להוריקנים של ארצות הברית, רוברט סימפסון. ניתן להתייחס לסולם כאל הרחבה של סולם בופורט, המשמש לדירוג עוצמתן של רוחות. דרגה 1 של סולם זה מקבילה בקירוב לדרגה 12 של סולם בופורט. 

בסולם זה משתמשים על-מנת להעריך את מידת הנזק שיגרום ההוריקן לכשיגיע ליבשה. השימוש בסולם מוגבל רק להוריקנים באוקיינוס האטלנטי ובצפון-מזרח האוקיינוס השקט. לגבי סופות טרופיות באזורים אחרים משתמשים בסולמות אחרים, הדומים בעיקרם לסולם ספיר-סימפסון. 

{| class="wikitable"
! דרגה !! מהירות (מטר בשנייה) !! מהירות (קילומטר לשעה) !! הלחץ במרכז ההוריקן (מיליבר) !! נזק פוטנציאלי 
|-
| 1 || 33-42 || 119-153 || 980 || אין נזק מהותי למבנים. עיקר הנזק נגרם לבתים ניידים, עצים ושיחים. תיתכן הצפה מקומית באזורי החוף ונזק מינורי לרציפי נמלים.
|-
| 2 || 43-49 || 154-177 || 965-979 || נזק מועט לקירות וחלונות. נזק ניכר נגרם לצמחייה. לרציפי נמלים נגרם נזק וכלי שיט קטנים עשויים לשבור את כני הקשירה שלהם. 
|-
| 3 || 50-58 || 178-209 || 945-964 || נזק מסוים למבנים, בתים ניידים נהרסים לגמרי. הצפות לאורך החוף פולשות לתוך היבשה. מבנים קטנים נהרסים על ידי ההצפה, למבנים גדולים יותר נגרם נזק משברים צפים. 
|-
| 4 || 59-69 || 210-249 || 920-944 || נזק רב יותר למבנים, בבתים קטנים קורסים הגגות. החופים נהרסים וההצפה פולשת לתוך היבשה באופן ניכר. יש צורך בפינוי כל תושבי האזור הפגוע.
|-
| 5 || מעל 70 || מעל 250 || פחות מ-920 || קריסת גגות גורפת במספר רב של מבנים. מבנים קטנים נתלשים מיסודותיהם. הצפות גורמות נזק לקומות התחתונות של מבנים הקרובים לחוף. יש צורך בפינוי כל תושבי האזור הפגוע. 
|}

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.nhc.noaa.gov/aboutsshws.php סולם ספיר-סימפסון], באתר National Hurricane Center 
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטאורולוגיה
קטגוריה:סופות
תנחום כהן-מינץ

נבחרת ישראל (1960). תנחום כהן-מינץ, שני מימין בשורה האחורית.
תנחום (תני) כהן-מינץ (18 באוקטובר 1939 - 11 באוקטובר 2014) היה כדורסלן ישראלי, מגדולי שחקני הכדורסל הישראליים בכל הזמנים. הוא שיחק בעמדת הסנטר. במקביל שירת בחיל החימוש והגיע לדרגת אלוף-משנה.

==ביוגרפיה==
נולד בריגה שבלטביה וכעבור חצי שנה עלה עם משפחתו, הוריו אהרון ואדית, לארץ ישראל. למד בתיכון עירוני א' תל אביב. 

את דרכו הספורטיבית החל בתחום הטניס, בהשפעת אמו אדית כהן-מינץ שהייתה אלופת ישראל בטניס בשנות ה-50, וזכה באליפות המדינה לנוער. מאמן מכבי תל אביב, יהושע רוזין, ראה אותו, התרשם מגובהו המרשים (204 ס"מ), והחליט לטפחו ולהפוך אותו לשחקן כדורסל. במהרה הפך כהן-מינץ לאחד מהשחקנים המובילים בישראל, ולאחד משחקני הפנים הטובים באירופה. הוא זכה לכינוי "הגבוה". כהן מינץ נבחר שלוש פעמים לספורטאי השנה בישראל והיה קפטן מכבי תל אביב בשנותיה הראשונות בגביע אירופה. 

יחד עם טל ברודי הוביל כהן-מינץ את מכבי תל אביב לגמר גביע המחזיקות ב-1967. הוא היה לישראלי הראשון שנבחר לשחק בנבחרת אירופה, בשנת 1964. בסך הכול שיחק במכבי תל אביב במשך 14 עונות, במהלכן זכה ב-9 אליפויות וב-9 גביעי המדינה. כמו כן ייצג את נבחרת ישראל במשחקי אליפות אירופה, וזכה עם ישראל במדליית זהב במשחקי אסיה בבנגקוק, 1966. בגיל 33 עזב את מכבי תל אביב ואת שלהי הקריירה הספורטיבית העביר באליצור תל אביב. לאחר פרישתו זכה למשחק פרידה מפואר מול נבחרת אירופה, שהתארחה לראשונה בהיכל הספורט יד אליהו בתל אביב.

בטקס שנערך ב-28 בפברואר 2008 לציון 50 שנה להיווסדות המפעלים האירופאים בכדורסל קיבל כהן-מינץ אות הוקרה מטעם היורוליג כאחד מ-13 הסמלים הגדולים של מכבי תל אביב בכל הזמנים.

במקביל לפעילותו ככדורסלן שירת כהן מינץ כקצין בשירות קבע בצה"ל, והיה מראשי פרויקט המרכבה. כהן-מינץ למד הנדסת מכונות בטכניון במסגרת העתודה האקדמית, והתגייס לצה"ל כמהנדס. הוא החל את שירותו כקצין במדור טנקים של חיל החימוש, והיה מעורב בהסבתם של טנקי שלל לשימוש צה"ל, ולאחר מכן שירת בפרויקט המרכבה. את שירותו הצבאי סיים ב-1985 בדרגת אלוף-משנה. 

בנו, אורי כהן-מינץ, גם הוא כדורסלן ששיחק בליגה הישראלית ובסגל נבחרת ישראל. בתו קרן גליקליך היא עורכת אקדמית ובתו מיכל כהן-מינץ היא אדריכלית.

נפטר ב-11 באוקטובר 2014, בגיל 75, ונטמן בבית העלמין קריית שאול, כשעל מצבתו חרותה הספרה 4.

איגוד הכדורסל החליט להעניק גביע לזכרו של תנחום כהן-מינץ לשחקן צעיר. <ref></ref>הפרס, לשחקן נוער מצטיין, מוענק מדי שנה לשחקן מצטיין בליגת העל לנוער בהשראת החשיבות שהקנה תני לטיפוח השחקנים הצעירים כדור העתיד של הכדורסל הישראלי. הטקס מתקיים במסגרת משחק גמר גביע המדינה בכדורסל בוגרים בנוכחות נשיא המדינה.

== ראו גם ==
*ישראל במשחקי אסיה

==קישורים חיצוניים==

* [https://archive.today/20130108022130/http://www.tzahevet.co.il/news-open.asp?IDNews=3544 על כהן מינץ] באתר צהבת
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://www.facebook.com/photo.php?fbid=737487996320619&set=a.737487959653956.1073741927.100001782778611&type=1&theater בתמונת ארכיון צה"ל - אל"ם תנחום כהן מינץ מלווה את שר הביטחון עזר ויצמן בביקור בליין המרכבה בתל השומר]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים לטבים
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:חיילי חיל החימוש
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
וחיד האשמיאן

וחיד האשמיאן כורבכנדי (בפרסית: وحید هاشمیان کربکندی; נולד ב-21 ביולי 1976) הוא כדורגלן עבר איראני. לזכותו של האשמיאן 50 הופעות בנבחרת איראן. כינויו של האשמיאן הוא "המסוק".

את רוב הקריירה שלו עשה האשמיאן בבונדסליגה בה שיחק בהמבורג, בוכום, באיירן מינכן, והנובר 96.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20120225234603/http://www.hashemian.net/ אתרו הרשמי של האשמיאן]

קטגוריה:חלוצי כדורגל איראנים
קטגוריה:כדורגלנים איראנים
קטגוריה:כדורגלני פתח טהראן
קטגוריה:כדורגלני פאס טהראן
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני בוכום
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני פרספוליס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איראן
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:ספורטאים איראנים בגרמניה
קטגוריה:ילידי 1976
פודוליה

מיקומה של פודוליה בגבולות [[אוקראינה של ימינו (מפת מזרח אירופה)]]
פודוליה (באוקראינית: Поділля; ברוסית: Подолье; בפולנית: Podole) היא חבל ארץ היסטורי במזרח אירופה.

פודוליה ההיסטורית מקיפה את מחוז חמלניצקי ואת מחוז ויניצה שבמערב אוקראינה, וכן חלקים מטרנסניסטריה וממולדובה. היא גובלת בחבל גליציה ההיסטורי, הנמצא מערבה לה, ובחבל ווהלין מצפונה. שטחו של חבל הארץ פודוליה התפרש על פני 40,000 קמ"ר בקירוב. מסיבות פוליטיות ומדיניות, בהן חלוקות פולין והכיבוש העות'מאני, גבולות פודוליה השתנו במהלך השנים בהתאם לשלטון הפוליטי.

==גאוגרפיה==
מבצר ב[[קמניץ-פודולסקי]]
פודוליה משתרעת
* מדרום לווהלין
* מדרום מערב למחוז קייב
* צפון מזרחית לנהר הדניסטר
* מצפון מערב למולדובה
* ממזרח לגליציה מעבר לנהר הזברוץ', פלג של הדניסטר.

על הערים המרכזיות נמנות ויניצה, חמלניצקי, אומן, קמניץ פודולסק, מוהיליב-פודילסקי וריבניצה.

==היסטוריה==

ממצאים ארכאולוגיים מעידים על התיישבות אנושית בפודוליה בתקופת האבן החדשה. ההיסטוריון היווני הרודוטוס מציין שבאזור ישבו הסקיתים. הרומאים כתבו כי האזור היה בשליטת דאקיה והגטים.

בתקופת נדידת העמים חלפו באזור שבטים רבים, חלקם אף התיישבו לתקופות קצרות או ארוכות. נסטור הכרוניקן בכרוניקה הרוסית הראשונה מציין ארבעה שבטים סלאביים, שניים לאורך הבוג ושניים לאורך הדניסטר וזה האזכור הראשון של סלאבים בחבל פודוליה.

הייתה בעבר חלק מפולין ומרוסיה.

במהלך המלחמה עם העות'ומנים 1672–1676 נכבשה הפודוליה על ידי העות'מאנים.

==יהודי פודוליה==
יהודים התגוררו בפודוליה לפחות מהמאה ה-16. במאה ה-17 הם סבלו מגזרות ת"ח ות"ט ובמאה ה-18 — ממרד ההיידמאקים. הבעש"ט פעל בחבל פודוליה במאה ה-18. כמו כן, פעלה באזור כת שבתאית<ref></ref>

חלק מיהודי פודוליה טענו כי מוצאם מגירוש ספרד, לפי עדות מנחם נחום ליטינסקי מאודסה בספרו משנת 1895; לאחרים מביניהם היו טענות אחרות למוצא מקהילות יהודיות אחרות ממערב לפודוליה (מחבלי פולין, בוהמיה והונגריה) או ממזרח לה (מממלכת הכוזרים, מחצי האי קרים ומקייב) שמהן הגיעו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוקראינה: גאוגרפיה
קטגוריה:פולין: גאוגרפיה
קטגוריה:טריטוריות היסטוריות
קטגוריה:אירופה: אזורים
קטגוריה:יהדות מזרח אירופה
מרחב רגולרי לחלוטין

בטופולוגיה, מרחב רגולרי לחלוטין ומרחב טיכונוף הם מרחבים טופולוגיים המקיימים תכונות הפרדה מסוימות. מרחב רגולרי לחלוטין הוא מרחב שבו אפשר להפריד בין קבוצה סגורה לנקודה באמצעות פונקציה רציפה. מרחב רגולרי לחלוטין שבו כל נקודה מהווה קבוצה סגורה, נקרא מרחב טיכונוף, או מרחב <math>T_{3\frac{1}{2}}</math>. 

מרחב טופולוגי <math>X</math> הוא רגולרי לחלוטין, אם לכל קבוצה סגורה <math>F</math> ונקודה <math>x</math> שאיננה ב-<math>F</math>, קיימת פונקציה רציפה <math>f: X \rightarrow \mathbb{R}</math>, כך ש-<math>f(F)=\{0\}</math> ו-<math>f(x)=1</math>. הפרדה כזו נקראת 'הפרדה באמצעות פונקציה רציפה'. במקרה כזה ברור שאפשר להפריד בין <math>F</math> ו-<math>x</math> גם באמצעות קבוצות פתוחות, ולכן מרחב רגולרי לחלוטין הוא בפרט מרחב רגולרי. מאותה סיבה, כל מרחב <math>T_{3\frac{1}{2}}</math> הוא בפרט מרחב T3. בנוסף לזה, מרחב <math>T_{3\frac{1}{2}}</math> הוא גם מרחב האוסדורף לחלוטין, שבו אפשר להפריד נקודות באמצעות פונקציות רציפות, ולכן גם מרחב האוסדורף. מרחב טופולוגי הוא רגולרי לחלוטין אם ורק אם קיימת לו קומפקטיפיקציה מקסימלית.

כל חבורה טופולוגית היא רגולרית לחלוטין. חבורה טופולוגית המקיימת את תכונת ההפרדה T0 מקיימת את תכונת טיכונוף.

== ראו גם ==

* אקסיומות ההפרדה

==קישורים חיצוניים==
* 

רגולרי לחלוטין
הקייטנה של קנלר

הקייטנה של קנלר הוא סיפור מאת אתגר קרת, המופיע באסופת סיפורים, הקרויה באותו שם, שיצאה לאור בשנת 1998.

הספר עוסק, באופן הומוריסטי ושנון, בנושאים הרגישים של מוות, העולם הבא, התאבדות ואלוהים.

בשנת 2004 יצא קומיקס בשם "פיצריה קמיקזה" שהוא עיבוד לספר. העיבוד נכתב על ידי קרת, והקומיקס צויר על ידי אסף חנוכה.

בשנת 2006 יצא סרט על פי הספר בשם "חותכי ורידים: סיפור אהבה". הסרט בוים על ידי הבמאי גוראן דוקיק.

==רשימת הסיפורים==
# נהג האוטובוס שרצה להיות אלוהים
# הג'ננה של נמרוד
# שפריץ מהגיהנום
# רחם
# הקייטנה של קנלר

==סיפור העלילה של הסיפור המרכזי==
חיים הוא בחור צעיר שהתאבד והגיע לעולם הבא. מתברר לו שהעולם הבא כמעט זהה למציאות שאותה הכיר בחייו, מציאות משעממת ומדכאת של אנשים שהתאבדו ומצאו את עצמם באותו מצב מדכא שבו היו קודם לכן. חיים מגלה שחברתו התאבדה גם היא, והוא מחליט לצאת ולחפש אותה. הוא יוצא למסע בעולם הבא, ופוגש דמויות שונות, ביניהן דמותו של קנלר, בחור חביב אך מוזר המנהל מעין קייטנה פלאית לנודדים. הקייטנה של קנלר מעומתת עם קייטנה מקבילה, כת של מתאבדים, שבה חברה גם חברתו של חיים. מנהיג הכת מנסה להתאבד בשנית, בציפייה לשוב לחיים ולגאול את כל המתאבדים, אלא שתוכניתו נכשלת, והוא פשוט מת שוב.

== קישורים חיצוניים ==
* 
קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי 1998
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:המוות בתרבות ובאמנות
קטגוריה:אוספי סיפורים קצרים של אתגר קרת
פדרציית הכדורגל האיראנית

פדרציית הכדורגל האיראנית היא הגוף הממונה על ענף כדורגל המקצועי באיראן והגוף המנהל של נבחרת איראן בכדורגל.

הפדרציה נוסדה ב-1920 והצטרפה לארגון פיפ"א ב-1945. הפדרציה שייכת להתאחדות הכדורגל של אסיה. נשיא הפדרציה, נכון ל-2018, הוא דוקטור מחדי טאג'.

==תחרויות==
פדרציית הכדורגל האיראנית מקיימת מספר תחרויות:
* ליגת העל האיראנית
* הליגה האיראנית הראשונה
* גביע חאזפי

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:איראן: כדורגל
איראן
עמוס 1

עמוס 1 הוא לוויין תקשורת ישראלי, הראשון בסדרת לווייני התקשורת "עמוס".

==היסטוריה==
עמוס 1 שוגר ממרכז החלל הגיאני בגיאנה הצרפתית ב־16 במאי 1996 באמצעות טיל אריאן 4.

הלוויין נבנה על ידי התעשייה האווירית לישראל והיה בבעלותה, והוא שווק ותופעל בידי החברה הפרטית חלל תקשורת. משקלו היה 961 קילוגרמים. עמוס 1 היה ממוקם במסלול גיאוסינכרוני בקו אורך 4° מערב. בהמשך הוצב בקרבתו לוויין התקשורת הישראלי עמוס 2 ששוגר באמצעות משגר סויוז-פרגאט בסוף 2003.

עמוס 1 היה לוויין התקשורת הישראלי הראשון. הוא פותח על ידי התעשייה האווירית לישראל החל משנות ה-80, הלוויין כלל תתי-מערכות שפותחו בידי החברות DASA הגרמנית ו־Alcatel Espace הצרפתית. הוא שימש, בין השאר, לשירותי טלוויזיה ישירות לבתים (DTH/DBS) על ידי חברת YES ואחרים בארץ ועל ידי HBO וחברות נוספות באירופה.

לאחר שיגורו עתרה חברת "בזק" לבית המשפט שאסר זמנית על העברת שידורי טלוויזיה ורדיו של רשות השידור באמצעות הלוויין, זאת בטענה שהמכרז בו זכתה חברת חלל תקשורת לא היה תקין. עד שיגור עמוס 1, חברת בזק הפעילה את מערך תקשורת הלוויינים של ישראל, באמצעות לווייני תאגיד אינטלסאט (בזק גם החזיקה במניות התאגיד בשיעור של כ-0.7%).

מכיוון שהלוויין עמוס 1 מוקם בסמוך מאוד ללווין עמוס 2, הם שימשו למטרות קליטה ושידור בכדור הארץ כלוויין אחד. מכיוון שמכל הדלק של הלוויין הספיק לשימוש של 12 שנים בלבד, הוחלט שעמוס 1 יפעל עד שנת 2008 ואז הוחלף על ידי הלוויין עמוס 3 ששוגר באפריל 2008.

==מכירה לאינטלסאט==
העיתון Space News דיווח ב-24 באוגוסט 2009 על מכירת הלוויין עמוס 1 לתאגיד התקשורת הלוויינית אינטלסאט, שמתכוון להציב אותו בנקודה חדשה בחלל, שם ישמש כ"גרוטאת חלל" וישמור על מקום פנוי בחלל העמוס בלוויינים, עד להצבת לוויין אחר במקומו ואילו עמוס 1 יושמד בזהירות כדי שלא יותיר רסיסים בחלל.

==ראו גם==
*עמוס (לוויין תקשורת)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנית החלל הישראלית
קטגוריה:לווייני עמוס
קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: לוויינים
נס הלחם והדגים

נס הלחם והדגים הוא סיפור מהברית החדשה המתאר נס כפול בו הצליח ישו להזין אלפי אנשים במספר כיכרות לחם ומספר דגים.
נס הלחם והדגים בציור של [[לוקאס קראנאך האב]]

== נס האכלת חמשת האלפים ==
הנס מתואר בכל ארבע הבשורות (מתי, מרקוס, לוקאס ויוחנן) הנה תיאורו בבשורה על-פי מרקוס:

== נס האכלת ארבעת האלפים ==
בעוד נס האכלת חמשת האלפים מוזכר בכל ארבע הבשורות, נס האכלת ארבעת האלפים מוזכר רק בבשורה על פי מתי ובבשורה על פי מרקוס. הנה תיאורו בבשורה על-פי מתי:

== ההבדלים בין שני הניסים ==
שני הניסים נבדלים בעיקר בכמות כיכרות הלחם והדגים (5 כיכרות לחם ו-2 דגים בנס הראשון, 7 כיכרות לחם ומספר דגים בנס השני), כמות האנשים אותם מאכיל ישוע (5 אלפים מלבד נשים וטף בנס הראשון, 4 אלפים מלבד נשים וטף בנס השני) וכמות הסלים אותם אוספים תלמידיו של ישו בסוף הנס (12 סלים בנס הראשון, 7 סלים בנס השני). 

באותה תקופה היה זה, ככל הנראה, אחד מאזורי הדיג השופעים ביותר בכנרת. הבקעה הייתה בלתי מיושבת והתאימה להתכנסות המאמינים הרבים שנהרו אחרי ישו.

בעין שבע שבצפון-מערב הכנרת, אזור התרחשות הנס, הוקמה כנסיית הלחם והדגים הקרויה על שם הנס.

== ראו גם ==

* כנסיית הלחם והדגים
* הנסים של ישו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נסים בנצרות
קטגוריה:ישו
קטגוריה:עין שבע
עין שבע

300px
מראה בטבחה
עין שבע, המכונה גם טבח'ה (Tabgha), היא בקעה המשתרעת בצפון-מערב הכנרת, סמוך לכפר נחום. שמה העברי "עין שבע" ניתן לה על שם שבעת המעיינות שנבעו בה בעבר, אך כיום נובעים במקום חמישה בלבד. השם היווני, אשר ממנו התגלגל השם "טבח'ה", נובע גם הוא מהקשר גאוגרפי זה (Heptapegon שמשמעותו "שבעה מעיינות" הפך ל-Tabego ולבסוף Tabgha).

עין שבע ידועה בזכות נס הלחם והדגים, המוזכר בברית החדשה ובו לפי המתואר הצליח ישו להזין 5,000 איש, בחמש כיכרות לחם ושני דגים.

==אתרים חשובים==
במקום התרחשות הנס, הוקמה במאה ה-4 כנסיית הלחם והדגים. הכנסייה הורחבה אך חרבה בידי הפרסים בתחילת המאה השביעית, וכיום עומדת באתר כנסייה מודרנית אשר משחזרת את הכנסייה העתיקה. בשנת 1932 נחשפה במקום בזיליקה ביזנטית ובה רצפת פסיפס מרשימה המתוארכת לזמנה של המאה ה-5 לספירה.

כנסייה נוספת בעין שבע היא כנסיית הבכורה של פטרוס או "כנסיית ההבטחה". זוהי כנסייה פרנציסקנית, ולפי המסורת, במקום זה נגלה ישו לשליחים לאחר קומו מן המתים, סעד עימם, והעניק לפטרוס את הבכורה. הכנסייה הראשונה שניצבה במקום הוקמה במאה ה-4 על ידי פלוויה יוליה הלנה, אימו של הקיסר קונסטנטינוס, אך חרבה בימי הביניים. הכנסייה הנוכחית הוקמה מאבני בזלת על ידי נזירים פרנציסקנים איטלקים אשר התיישבו במקום בשנת 1934. בעת ביקורו של האפיפיור פאולוס השישי בישראל בשנת 1964, פקד את הכנסייה והתפלל בה.

"עין איוב" הוא מעיין בבקעת טבח'ה, שיש הרואים בו מקום מקודש למוסלמים. על מקור מימי המעיין נבנתה בריכת אבן גדולה, שיש בה קומות וגרם מדרגות לולייני, ופתח ומבואה. המבנה מיוחס לתקופה הרומית, אך נראה שהוא מאוחר יותר, ובעיקרו שופץ במאה ה-18.

ב-1961 בנה האדריכל נחום זולוטוב את "בית תמרה" על שמה של תמרה כהן שגרה בטבחה בשנות ה-50 של המאה ה-20, וניסתה להקים חווה חקלאית באזור. כהן נפטרה מסרטן בגיל 33 קודם שהצליחה להקים את החווה, ואמה היא שהקימה את הבית וגרה בו עד 1982. מאז עמד הבית נטוש בצמוד לכביש 87.

== ראו גם ==
* כרי דשא

== לקריאה נוספת ==
*מחקר היסטורי על אודות האכסניה פילגרהאוס בטבחה: חיים גורן, תולדות האכסניה הגרמנית-קתולית בטבחה 1889–1925, 1983 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* תמי עוז, [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=5753 קסם על חוף כנרת], באתר שמורות הטבע והגנים
* 
* מיכאל יעקובסון, [http://michaelarch.wordpress.com/2014/07/11/סיבוב-בבית-תמרה-הנטוש-בצפון-הכנרת/ סקירה אדריכלית והיסטורית על "בית תמרה" בטבחה], באתר 'חלון אחורי', 10 ביולי 2014
* 
* 

== הערות שוליים ==

עין שבע (טבח'ה)
קטגוריה:הכנרת
שבע
*
קטגוריה:כפר נחום
קטגוריה:אתרי הברית החדשה
ברנקו איבנקוביץ'

ד"ר ברנקו איבנקוביץ (בקרואטית: Branko Ivanković; נולד ב-28 בפברואר 1954) הוא מאמן כדורגל קרואטי ודוקטור לחינוך גופני. כיום הוא מאמנה של נבחרת עומאן.

בין השנים 1991 ל-1995 אימן איבנקוביץ' את ורטקס. משם עבר לעונה אחת בסגאסטה ומשם עבר לאמן ברייקה. ב-1998 היה עוזר מאמן של מירוסלאב בלאזביק בנבחרת קרואטיה וזכה עם הנבחרת במקום השלישי במונדיאל 1998. בעונת 1999-2000 החל לאמן את הנובר 96 הגרמנית אבל חזר לאמן את הנבחרת לקראת מוקדמות מונדיאל 2002.

ב-29 בינואר 2002 אימן את נבחרת איראן והעלה אותה למונדיאל 2006. בתום גביע העולם עזב את נבחרת איראן, ובנובמבר 2006 עבר לאמן את דינאמו זאגרב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים יוגוסלבים
קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:קשרי כדורגל יוגוסלבים
קטגוריה:קשרי כדורגל קרואטים
קטגוריה:כדורגלני ואראז'דין
קטגוריה:מאמני כדורגל קרואטים
קטגוריה:מאמני ואראז'דין
קטגוריה:מאמני רייקה
קטגוריה:מאמני הנובר 96
קטגוריה:מאמני נבחרת איראן בכדורגל
קטגוריה:מאמני דינמו זאגרב
קטגוריה:מאמני אל-אהלי ג'דה
קטגוריה:מאמני נבחרת עומאן בכדורגל
קטגוריה:יוגוסלבים שנולדו ב-1954
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1954
פריידון זנדי

פריידון זנדי (בפרסית: فريدون زندى; נולד ב-26 באפריל 1979) הוא כדורגלן איראני.
== קריירה ==
זנדי נולד לאב איראני ולאם גרמנייה בכפר קטן בצפון גרמניה. בתחילה שיחק כדורגל במספר מועדוני ילדים שהיו קרובים לביתו. כשהיה בן 17 החל לשחק בליגה השנייה בגרמניה אבל כעבור זמן לא רב עבר לשחק בקבוצת קייזרסלאוטרן. לאחר מכן שיחק בקבוצות מקפריסין: אפולון לימסול, אולימפיאקוס ניקוסיה ואלקי לרנקה.

ב-8 ביוני 2005 במשחק של נבחרת איראן נגד בחריין היה זנדי חלק מההרכב הפותח שהעלה את איראן למונדיאל 2006.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.ferydoonzandi.tk/ אתר אוהדים]

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים איראנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל איראנים
קטגוריה:כדורגלני פרייבורג
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:כדורגלני אפולון לימסול
קטגוריה:כדורגלני אלקי לרנקה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איראן
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2007
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים זרים בקטר
קטגוריה:ספורטאים איראנים בקטר
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1979
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1979
תפילה לשלום חיילי צה"ל

תפילה לשלום חיילי צה"ל בבית כנסת שארית ישראל שבחיפה
עלון עם נוסח תפילה לשלום חיילי צה"ל מטעם [[בני עקיבא בכיכר החטופים]]

התפילה לשלום חיילי צה"ל או מי שברך לחיילי צה"ל היא תפילת מי שברך שנאמרת בשבת ובחגים לשלום חיילי צה"ל ולכוחות הביטחון בישראל.

תפילה זו תוקנה על ידי הרב הצבאי הראשי הראשון אלוף שלמה גורן בימי ראשית המדינה. בקהילות מסוימות התפילה נאמרת אחרי הקריאה בספר התורה בסמוך לברכה לרפואת חולים (מי שברך לחולים), ובצמוד לתפילה לשלום המדינה (מנהג האשכנזים), ובקהילות אחרות נאמרת התפילה עם פתיחת ההיכל (מנהג הספרדים).

התפילה נהוגה בבתי כנסת בעלי צביון דתי לאומי ובחלק מבתי הכנסת בעלי צביון חרדי. תפילה זו, לצד התפילה לשלום המדינה, מהווה שוני בין התפילות בבית כנסת דתי-לאומי וחרדי לאומי ובין התפילות בבית כנסת חרדי לא ציוני.

==נוסח התפילה==

בתקופת האינתיפאדה השנייה שונה הנוסח הרשמי של התפילה, והוספו הביטויים 'ואנשי כוחות הביטחון' לנושא הברכה, ו'בכל מקום שהם' לתיאור מיקומם של חיילי צה"ל. אולם הנוסח החדש לא נתקבל בכל בתי הכנסת, בין השאר בשל מעמדה הרעוע של הרבנות הראשית לישראל באותה תקופה, ההפרעה למנגינה על ידי התוספות, והתרעומת על דקדקנות היתר.

לאחר יישומה של תוכנית ההתנתקות החלו בקהילות מסוימות להוסיף לנוסח התפילה את המילה המסייגת "לטובה" לאחר המשפט "בכל מעשה ידיהם", אך גם שינוי זה לא נתקבל ברובן המכריע של הקהילות.

==תפילות מקבילות==
בציבור החרדי, יש שאומרים נוסח אחר:

נוסח זה נכתב על ידי הרב מנחם מנדל גפנר ("הצדיק הירושלמי") בהסכמת רבי איסר זלמן מלצר ורבי דב בריש וידנפלד, ואינו מזכיר את צה"ל אלא את "העומדים במערכה נגד שונאי ישראל".

קיימת גם תוספת לטובת שבויים ונעדרים – .

==ראו גם==
* תפילה לשלום המדינה

==קישורים חיצוניים==

* 
* נסים ליאון, '[https://orot.ac.il/sites/default/files/amadot/7-7.pdf התפילה לשלום חיילי צה"ל בהדפסות חרדיות של סידור התפילה הספרדי]', עמדו"ת: עם, מדינה, תורה, מכללת אורות ישראל תש"ע. עמ' 135–150.
* 
* 
* 
* 
* [https://www.police.gov.il/articlePage.aspx?aid=5957 עדכון נוסח התפילה לשלום כוחות הביטחון], כפי שהוצע בידי הרב רמי רחמים ברכיהו, רב משטרת ישראל (אתר משטרת ישראל, 19 ביולי 2017)

==הערות שוליים==

שלום חיילי צה"ל
קטגוריה:קריאת התורה
קטגוריה:תפילת שחרית של שבת
כנסיית סנט קלמנט דיינס

כנסיית סנט קלמנט דיינס בלילה
כנסיית סנט קלמנט דיינס (באנגלית: St Clement Danes) היא כנסייה ברובע וסטמינסטר בלונדון.

הכנסייה נמצאת בקרבת בתי המשפט המלכותיים ברחוב סטרנד. את הכנסייה הנוכחית בנה האדריכל סר כריסטופר רן ב-1682. המבנה נהרס במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה ושוקם על ידי חיל האוויר המלכותי בשנת 1958.

אף ששם הכנסייה מופיע בשיר הילדים המפורסם "תפוזים ולימונים", אין מדובר בכנסייה זו. בשיר מדובר על כנסיית סנט קלמנט איסטצ'יפ הנמצאת בסיטי.

==היסטוריה==
את הכנסייה הראשונה באתר בנו הדנים שהתגוררו באזור זה של לונדון, בין הסיטי לרובע וסטמינסטר, במאה ה-9. בהיות הדנים יורדי ים, הם קראו לכנסייה על שם קלמנס הקדוש - הקדוש המגן על יורדי הים.

הכנסייה נבנתה מחדש על ידי ויליאם הכובש ושוב בימי הביניים. את צריח הכנסייה הוסיף למבנה ג'יימס גיבס ב-1619. בסוף המאה ה-17 הייתה הכנסייה רעועה ביותר ולכן נהרסה עד היסוד ונבנתה מחדש על ידי האדריכל סר כריסטופר רן. 

במהלך הבליץ, ב-10 במאי 1941 נהרסה הכנסייה לחלוטין (למעט הצריח של גיבס וחלק מהקירות החיצוניים).

==הכנסייה המרכזית של חיל האוויר המלכותי==
בעקבות מסע התרמה של חיל האוויר המלכותי שוקמה הכנסייה ונחנכה מחדש ב-19 באוקטובר 1957. היא הפכה לכנסייה הרשמית של חיל האוויר. נערכים בה טקסי הזיכרון וההנצחה של החיל, ומצויות בה אנדרטאות רבות ליחידותיו.

על פתח הכנסייה נכתב בלטינית:

<blockquote style="border: 1px solid blue; padding: 2em;">
נבנתה על ידי כריסטופר רן 1682. נהרסה על ידי הברקים של לוחמת האוויר 1941. שוקמה על ידי חיל האוויר המלכותי 1958. </blockquote>

מחוץ לכנסייה עומדים פסלים של שני ראשי חיל האוויר המלכותי בזמני מלחמה: ארתור האריס ויו דואודינג.

על רצפת הכנסייה רשומים שמות 800 בסיסי חיל האוויר המלכותי, תחנותיו, פלוגותיו וטייסותיו, וליד הכניסה לכנסייה נמצא תג חיל האוויר. על רצפת המסדרון הצפוני כתובת הנצחה לחיילי חיל האוויר הפולני שלחמו לצד חיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה. ספר זיכרון בכנסייה מכיל את שמות כל אנשי חיל האוויר המלכותי שנפלו בעת מילוי תפקידם ואת אנשי הצוותים האוויריים של ארצות הברית שנפלו על אדמת בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה.

ליד מזבח הכנסייה שלט ועליו שמות חיילי חיל האוויר שהוענקו להם עיטורי צלב ויקטוריה וצלב ג'ורג'. עוגב הכנסייה ניתן לה כמתנה על ידי חיל האוויר של ארצות הברית. חלק מריהוט הכנסייה הוא תרומות של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי וחיל האוויר ההולנדי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קלמנט דיינס, כנסיית סנט
קטגוריה:וסטמינסטר: מבנים
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:חיל האוויר המלכותי
קטגוריה:אנדרטאות חיל האוויר המלכותי
קלמנט דיינס, כנסיית סנט
קטגוריה:כנסיות שנחרבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:צבא ודת
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
עמק הבכא

מבט בעמק הבכא מ[[הר בנטל, 2012.]]
עֵמֶק הַבָּכָא הוא עמק שניזכר בספר תהילים.<ref></ref> יש המזהים את המקום עם בכאים בה נלחם דוד עם פלשתים, שכנראה נקרא כך על שם עצי בכאים שצמחו בו.<ref></ref> עמק הבכא הפך לאתר סמלי של סבל יהודי וכלל אנושי.

== המשמעות המקראית ==
השם נגזר מלשון "בכא", כנראה מין עץ.<ref>ראה למשל את בפירוש האבן עזרא והמלבי"ם על תהלים פד, ז</ref> השם נזכר לראשונה בתנ"ך, ב: 
:.
המושג "עֵמֶק הַבָּכָא" מוזכר במפורש ב:
:
משתמע מההקשר של הפסוק במזמור, שכשעולי הרגל לירושלים עוברים בעמק העצוב הוא נעשה למבורך. יש המפרשים שמדובר בעמק מצפון לגיא בן הנום, שבו היו צומחים עצי "הַבָּכָא", שהעלים שלהם היו מרשרשים במעין קול דמוי בכי.
בתרגום התנ"ך לאנגלית של המסורה, מופיעה המילה Mulberry Tree ובתרגום לעברית - עץ תות. ייתכן והכוונה היא לתות שחור בכותי שהוא זן ממשפחת תות עץ אשר נראה כעץ בוכה ועל כן שמו.

פירוש אחר אומר שהמלה "בכא" נגזרת מ"פיכה" - נזל, ירד. והכוונה לשרף של העצים, כנראה עצי מיש דרומי, שהיה מפכה ונוזל מן העצים.

הרד"ק<ref>על תהלים פד, ז</ref> מפרש את הביטוי 'עמק הבכא' בצורה שונה, הוא מבאר את המילה 'בכא' כ'מבוע' ואת 'עמק הבכא' כ'עמק מבועי החכמה' שמי שעובר בו יוכל ללמד חכמה לבאים אחריו. 

חוקר הצמחים יהודה פליקס מזהה את הבכא עם אלת המסטיק, כיוון שצמח זה משמיע קול בעת שבירת זרדיו ועליו (בשל קשיותם ושברירותם), ומכיוון שלאחר שבירתם נוזל צרי בצורת דמעות, הרי הוא תבלין המסטיקא המפורסם הנמכר עד ימינו בצורת "דמעות" (ושהיה מוכר מאוד בעת העתיקה כמסטיק ללעיסה - מקור שמו כנראה פיניקי-עברי, כיוון שהיה "משתיק" את לועסו) .

== המשמעות הסמלית ==
חז"ל ראו בשם "עמק הבכא" כינוי סמלי לגיהנום, היינו למקום אליו נשלחים עוברי עברה, כאשר המילה "בכא" מפורשת כבכי.

בשלב יותר מאוחר קיבל "עמק הבכא" משמעות סמלית חדשה, יהודית ואחר כך גם כלל אנושית, כשהפך לכינוי למקום עינויים וסבל אנושי, וסמל של גלות עם ישראל המתמשכת. פירוש זה נזכר לראשונה בתפילה, ובפיוט "לכה דודי".<ref>"מִקְדַּש מֶלֶךְ עִיר מְלוּכָה. קוּמִי צְאִי מִתּוךְ הַהֲפֵכָה. 

רַב לָךְ שבֶת בְּעֵמֶק הַבָּכָא. וְהוּא יַחֲמול עָלַיִךְ חֶמְלָה", לכה דודי, בית שלישי</ref> ביטוי זה הוא גם כינוי לעולם הזה ותלאותיו. במאה ה-16 כתב ההיסטוריון היהודי ר' יוסף הכהן הרופא ספר היסטוריה בשם "עמק הבכא", ובמאה ה-19 חיבר הסופר מנדלי מוכר ספרים ספר בשם "בעמק הבכא".

== מלחמת יום הכיפורים ==

עמק הבכא, כפי שצולם במלחמת יום כיפור.
בהיסטוריה של מדינת ישראל, "עמק הבכא" הוא כינוי של עמק נרחב בצפון רמת הגולן, בין הר חרמונית לבין רכס הבוסטר, שדרכו ניסו לפרוץ הדיוויזיות הסוריות במלחמת יום הכיפורים. טנקים של חטיבה 7 ושל חטיבה 188 בעזרת סיוע של גדוד 405 בלמו שם את כוחות השריון הסורים, בקרב דמים קשה שנמשך כארבע יממות. הכוח הישראלי מנה 150 טנקים ומולו התייצבו כ-450 טנקים סוריים. הודות לקרב בלימה שנוהל על ידי מפקד גדוד 77 של חטיבה 7, אביגדור קהלני, נכשלה המתקפה של הצבא הסורי בגזרה הצפונית והושמדו כ-300 טנקים סוריים. צה"ל איבד 76 לוחמים ולזכרם הוקמה במקום אנדרטה. 

לקרב ניתן הכינוי "קרב עמק הבכא" בסדרת כתבות של רנן שור בעיתון "במחנה" בנובמבר 1973.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tiuli.com/track_info.asp?track_id=34 עז 77 - עמק הבכא] באתר [http://www.tiuli.com טיולים בארץ]

==הערות שוליים==

הבכא
קטגוריה:ניבים וביטויים תנ"כיים
קטגוריה:ניבים וביטויים ישראליים
קטגוריה:שביל הגולן
Pidgin

Pidgin היא תוכנת מסרים מיידיים שזמינה עבור מערכות הפעלה רבות. Pidgin תומכת במספר מרובה של חשבונות מקבילים עבור מספר רב של רשתות ופרוטוקולים של מסרים מיידיים שונים.

בתחילת דרכה, התוכנה הייתה ידועה כ-GAIM או כ-gAIM, שם המציין שזהו תחליף לתוכנת ה-AIM עבור סביבת GNOME. המונחים "AIM" ו-"Instant Messenger" שמורים לחברת AOL Time Warner ולכן Gaim לא הייתה רשאית להשתמש בהם. לאחר פרשה ארוכה של איומי תביעה מצד עורכי הדין של AOL, הפרויקט שינה את שמו ל־Pidgin (פידג'ין), שהיא מילה אשר משמעה היא ערבוב של מספר שפות אנוש. Pidgin היא תוכנה חופשית הזמינה תחת רישיון GPL. 

התוכנה נכתבה במקור על ידי מארק ספנסר עבור מערכות הפעלה דמויות יוניקס, אך כיום היא זמינה גם ל־Windows, לינוקס, FreeBSD, MacOS, SkyOS, Trolltech, ו-Qtopia.

== תומכת במערכות ==
*AOL Instant Messenger (דרך פרוטוקול OSCAR או פרוטוקול TOC)
*Gadu-Gadu
*ICQ (בעזרת פרוטוקול OSCAR)
*IRC
*Jabber (XMPP)
*MSN Messenger
*Novell GroupWise
*OpenNAP
*Yahoo! Messenger
*Zephyr
*SILC
*Google Talk, גרסת IM בלבד (על ידי שימוש בפרוטוקול Jabber)
*QQ (בעזרת תוכנה חיצונית [http://openq.sourceforge.net/ http://openq.sourceforge.net/])

== תכונות ==
Gaim 1.1.4 ב־[[KDE 3.4]]

* השיחות מתבצעות בחלונות ו/או בכרטיסיות
* ניתן להתחבר למספר חשבונות בלתי מוגבל בעת ובעונה אחת
* שקיפות של החלונות (על ידי Plugin)
* חלוקת רשימת האנשים לקבוצות
* תיעוד השיחות
* בחירת ערכות נושא וצלילים
* תמיכה בהצפנת השיחות ב־PGP וב־RSA
* קיימת הרחבה בשם PhoneGaim המאפשר לנהל שיחות קוליות על ידי VoIP

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20170914142820/http://www.pidgin.im/ אתר הבית של Pidgin]
* [http://sourceforge.net/projects/pidgin/ דף הפרויקט Pidgin ב־Sourceforge.net]
* [http://qpe-gaim.sourceforge.net/ גרסת Gaim עבור Qtopia]
* [https://web.archive.org/web/20050403180722/http://webgaim.erichsimmons.com/ WebGaim]

קטגוריה:תוכנות מסרים מיידיים
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:GNOME
קטגוריה:GTK+&lrm;
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1998
כנסיית סנט קלמנט איסטצ'יפ

כנסיית סנט קלמנט איסטצ'יפ (באנגלית: St Clement Eastcheap) היא כנסייה בסמטת קלמנט, באזור איסטצ'יפ של הסיטי של לונדון. במקום בו נמצאת הכנסייה, עמדה כנסייה החל מהמאה ה-11 אשר נשרפה במהלך השרפה הגדולה של לונדון ב-1666 והוקמה מחדש על ידי האדריכל סר כריסטופר רן.

הכנסייה נזכרת בשיר הילדים הידוע "תפוזים ולימונים" (למרות הסברה כי הכנסייה הנזכרת בשיר היא כנסיית סנט קלמנט דיינס בווסטמינסטר).

==קישורים חיצוניים==

* 

קלמנט איסטצ'יפ
קטגוריה:הסיטי של לונדון: כנסיות