אלפבית קירילי

האלפבית הקירילי (Кириллица) הוא מערכת אותיות המכילה בבסיסה 32 אותיות, לכל אות יש שתי צורות – האות הגדולה (заглавные буквы) והאות הקטנה. כללי השימוש באותיות הגדולות והקטנות זהים לכללים אלו באנגלית. האלפבית הקירילי אומץ לכתיבה בכ-50 שפות, רובן בתחומי רוסיה, מרכז אסיה, ומזרח אירופה.

אלפבית זה נוצר במקור לכתיבת השפה הסלאבית הכנסייתית העתיקה בכתבי דת, ואומץ במהרה על ידי מספר שפות סלאביות אחרות. באימפריה הרוסית ובברית המועצות, שפות ילידיות ולא-סלאביות רבות נכתבות בו, בהן צ'וקצ'ית, קזחית, אוזבקית, טורקמנית, טג'יקית ומונגולית באסיה, אזרית, מולדובנית, קרלית, ואבחזית במזרח אירופה.

עם זאת, אחרי נפילת המשטר הסובייטי, רוב השפות הללו עברו לשימוש באלפבית הלטיני, ואילו במונגוליה, אחרי ניסיונות רפורמה שלא היו פופולריים, נשאר האלפבית הקירילי הכתב הרשמי במדינה. כיום משתמשות באלפבית זה שפות הודו-אירופיות: שפות סלאביות, איראניות, ורומאניות, ובנוסף, גם שפות אורליות, טורקיות, מונגוליות וקווקזיות.

==היסטוריה==
כתב קירילי עתיק
מקובל להניח כי האלפבית הקירילי הומצא במהלך המאה ה-10 עבור השפה הסלאבית כנסייתית עתיקה ונקרא על שמו של המיסיונר הביזנטי הקדוש קירילוס. הוא מתבסס בחלקו על האלפבית היווני. 

הכתב הקירילי נוצר במהלך האימפריה הבולגרית הראשונה.<ref name=Cubberley1996>Paul Cubberley (1996) "The Slavic Alphabets". In Daniels and Bright, eds. The World's Writing Systems. Oxford University Press. .</ref> חוקרים מודרניים מאמינים שהאלפבית הקירילי הקדום נוצר בבית הספר הספרותי פרסלב, המרכז הספרותי והתרבותי הקדום החשוב ביותר של האימפריה הבולגרית הראשונה ומכל הסלאבים:

בניגוד לאנשי הכנסייה באוכריד, חוקרי פרסלב היו תלויים הרבה יותר במודלים יווניים וזנחו במהירות את האלפבית הגלגוליטי לטובת התאמה של האלפבית יווני לצרכיו של הסלאבי, הידוע כיום כאלפבית הקירילי.

בבית הספר פעלו מספר סופרים וחוקרים בולגרים בולטים, ביניהם נאום מפרסלב עד 893; קונסטנטינוס מפרסלב; ג'ואן אקזאר (גם מתעתיק יוחנן הנסח); ו-Chernorizets Hrabar, בין היתר. בית הספר היה גם מרכז לתרגום, בעיקר של סופרים ביזנטיים. הכתב הקירילי נגזר מאותיות הכתב האנציאלי היווני, מתוגברות בקשרים ועיצורים מהאלפבית הגלגוליטי הישן יותר עבור צלילים שלא נמצאו ביוונית. הגלגוליתית והקירילית נכתבו על ידי הקדושים הביזנטים קירילוס ומתודיוס ותלמידיהם הבולגרים, כגון הקדושים נאום, קלמנט, אנג'לאר וסאווה אשר הפיצו ולימדו נצרות בכל בולגריה. ההיסטוריון שלמה אברהם רוזאניס ציין שהאחים קירילוס ומתודיוס שאלו אותיות מהכתב העברי כשפיתחו את הכתב הקירילי, כגון האותיות ש (Ш בכתב קירילי) ו-צ (Ц בכתב קירילי).<ref name="Columbia Encyclopedia 1972, p. 846">Columbia Encyclopedia, Sixth Edition. 2001–05, s.v. "Cyril and Methodius, Saints"; Encyclopædia Britannica, Encyclopædia Britannica Incorporated, Warren E. Preece – 1972, p. 846, s.v., "Cyril and Methodius, Saints" and "Eastern Orthodoxy, Missions ancient and modern"; Encyclopedia of World Cultures, David H. Levinson, 1991, p. 239, s.v., "Social Science"; Eric M. Meyers, The Oxford Encyclopedia of Archaeology in the Near East, p. 151, 1997; Lunt, Slavic Review, June, 1964, p. 216; Roman Jakobson, Crucial problems of Cyrillo-Methodian Studies; Leonid Ivan Strakhovsky, A Handbook of Slavic Studies, p. 98; V. Bogdanovich, History of the ancient Serbian literature, Belgrade, 1980, p.&nbsp;119.</ref><ref name="ReferenceB">The Columbia Encyclopaedia, Sixth Edition. 2001–05, O.Ed. Saints Cyril and Methodius "Cyril and Methodius, Saints) 869 and 884, respectively, "Greek missionaries, brothers, called Apostles to the Slavs and fathers of Slavonic literature."</ref><ref name="BritGlago">Encyclopædia Britannica, Major alphabets of the world, Cyrillic and Glagolitic alphabets, 2008, O.Ed. "The two early Slavic alphabets, the Cyrillic and the Glagolitic, were invented by St. Cyril, or Constantine (c. 827–869), and St. Methodii (c. 825–884). These men from Thessaloniki who became apostles to the southern Slavs, whom they converted to Christianity."</ref><ref></ref>

פול קוברלי טוען שלמרות שקיריל אולי קודש והרחיב את הגלגוליטי, היו אלה תלמידיו באימפריה הבולגרית הראשונה תחת הצאר סימאון הראשון שפיתחו את הקירילית מהאותיות היווניות בשנות ה-890 ככתב מתאים יותר לספרי כנסיות.<ref name="Cubberley1996" />

התפשטות קירילית בקרב עמים סלאביים אחרים, כמו גם בקרב רומנים שאינם סלאבים. הכתובות הקיריליות הקדומות ביותר המתוארכות נמצאו באזור פרסלב, בעיר מימי הביניים עצמה ובמנזר פטליינה הסמוך, הן במחוז שומן של היום, כמו גם במנזר רבנה ובמנזר ורנה. הכתב החדש הפך לבסיס של אלפבית המשמשים בשפות שונות במזרח אירופה הנשלטת על ידי הכנסייה האורתודוקסית, הן בשפות סלאביות והן בשפות שאינן סלאביות (כגון רומנית, עד שנות ה-60). במשך מאות שנים שימשה הקירילית גם את הסלאבים הקתולים והמוסלמים (ראה קירילית בוסנית).

קירילית וגלגולית שימשו עבור השפה הסלאבית הכנסייתית, במיוחד הגרסה הסלאבית כנסייתית עתיקה. מכאן שביטויים כגון "И היא האות הקיריליה העשירית" מתייחסים בדרך כלל לסדר האלפבית הסלאבי של הכנסייה; לא כל אלפבית קירילי משתמש בכל אות הזמינה בסקריפט. הכתב הקירילי החל לעקוף את הכתב הגלגוליטי בשימש ותפוצה במאה ה-12.

הספרות שהופקה בסלאבית הכנסייה הישנה התפשטה עד מהרה צפונה מבולגריה והפכה לשפה הפרנקה של הבלקן ומזרח אירופה.<ref name="ReferenceA"></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref name=fortson>Benjamin W. Fortson. Indo-European Language and Culture: An Introduction, p.&nbsp;374.</ref>

קירילית בוסנית, הידועה בכינויה<ref name=Balic></ref><ref></ref> בוסניצה היא גרסה נכחדת של האלפבית הקירילי שמקורה בבוסניה של ימי הביניים. פליאוגרפים מחשיבים שהמאפיינים המוקדמים ביותר של הכתב הקירילי הבוסני החלו להופיע ככל הנראה בין המאה ה-10 או המאה ה-11, כאשר לוח Humac (טאבלט שנכתב בקיריליית בוסנית) הוא המסמך הראשון מסוג זה המשתמש בכתב מסוג זה ומאמינים כי הוא מתוארך לתקופה זו.<ref name="dzaja-lovrenovic-polemic-vjenac"></ref> בוסנית קירילית שימשה ברציפות עד המאה ה-18, כאשר שימוש ספורדי אף התרחש במאה ה-20.<ref name="ILIEV-2013-SHORT-HISTORY"></ref>

עם הרפורמה האורתוגרפית של הקדוש אבטימי מטרנובו ונציגים בולטים אחרים של בית הספר הספרותי בטרנובו מהמאות ה-14 וה-15, כמו גריגורי צאמבלק וקונסטנטינוס מקוסטנץ, השפיע בית הספר על תרבות ימי הביניים הרוסית, הסרבית, הוולכית והמולדבית. זה ידוע ברוסיה כהשפעה הדרום-סלבית השנייה.

בשנים 1708-1710, הכתב הקירילי בשימוש ברוסיה עבר רפורמה רבה על ידי פיוטר הגדול, לאחר שחזר ממסעו הגדול במערב אירופה. צורות האותיות החדשות, שנקראו הכתב האזרחי, התקרבו יותר לאלו של האלפבית הלטיני; כמה אותיות ארכאיות בוטלו וכמה אותיות חדשות הוצגו על ידי פיוטר עצמו. האותיות הובחנו בין אותיות גדולות לקטנות. גם תרבות הטיפוגרפיה של מערב אירופה אומצה.<ref name="Civil Type"></ref> צורת האותיות שלפני הרפורמה, הנקראות 'Полуустав', נשמרו במיוחד בשפה הכנסייתית, ולעיתים משתמשים בהן ברוסית גם כיום, במיוחד אם רוצים לתת לטקסט תחושה 'סלבית' או 'ארכאית'.

האלפבית המשמש לשפה הסלאבית הכנסייה המודרנית בטקסים המזרחיים האורתודוקסים והקתוליים המזרחיים עדיין דומה לכתיב לקירילי הקדום. עם זאת, במהלך המילניום הבא הסתגלה הקירילית לשינויים בשפה המדוברת, פיתחה וריאציות אזוריות כדי להתאים למאפיינים של השפות הלאומיות, והייתה כפופה לרפורמה אקדמית ולגזירות פוליטיות. דוגמה בולטת לרפורמה לשונית כזו ניתן לייחס לווק סטפנוביץ' קראג'יץ', אשר עדכן את האלפבית הקירילי הסרבי על ידי הסרת גרפמות מסוימות שאינן מיוצגות עוד בשפת העם והכנסת גרפמות ספציפיות לסרבית (האותיות Љ Њ Ђ Ћ Џ Ј), האלפבית הסלאבי של הכנסייה בשימוש לפני הרפורמה. כיום, שפות רבות בבלקן, במזרח אירופה ובצפון אירואסיה כתובות באלפבית קירילי.

האלפבית הקירילי עוצב לצורתו המודרנית בשנת 1708 ברוסיה, בזמן שלטונו של פיוטר הגדול.

==האלפבית הקירילי הרוסי==
{| class="wikitable"
|+
!אות
!שם האות
!אות יוונית מקבילה
!אות לטינית מקבילה
|-
|А а
|אַא
|Α α אלפא
|A a
|-
|Б б
|בֵּה
|
|B b
|-
|В в
|בֵה
|Β β בטא
|V v
|-
|Г г
|גֵּה
|Γ γ גמא
|G g
|-
|Д д
|דֵּה
|Δ δ דלתא
|D d
|-
|Е е
|יֵה
|Ε ε אפסילון
|E e
|-
|Ё ё
|יוֹ
|
|
|-
|Ж ж
|זֵ׳ה
|
|
|-
|З з
|זֵה
|Ζ ζ זטא
|Z z
|-
|И и
|אִי
| rowspan="2" |Η η אטא ו-Ι ι יוטא
|I i
|-
|Й й
|אִי קְרַאטְקוֹיֵה
|Y y ו-J j
|-
|К к
|קַא
|Κ κ קפא
|K k
|-
|Л л
|אֵל
|Λ λ למדא
|L l
|-
|М м
|אֵם
|Μ μ מו
|M m
|-
|Н н
|אֵן
|Ν ν נו
|N n
|-
|О о
|אוֹ
|Ο ο אומיקרון
|O o
|-
|П п
|פֵּה
|Π π פאי
|P p
|-
|Р р
|אֵר
|Ρ ρ רו
|R r
|-
|С с
|אֵס
|Σ σ ς סיגמא
|S s
|-
|Т т
|טֶה
|Τ τ טאו
|T t
|-
|У у
|אוּ
|Υ υ איפסילון
|U u
|-
|Ф ф
|אֵף
|Φ φ פי
|F f
|-
|Х х
|כַא
|Χ χ כי
|H h (קרוב)
|-
|Ц ц
|צֵה
|
|
|-
|Ч ч
|צֵ׳ה
|
|
|-
|Ш ш
|שַא
|
|
|-
|Щ щ
|שְצַ׳א
|
|
|-
|Ъ ъ
|טְבְיוֹרְדִּי זְנַאק
|
|
|-
|Ы ы
|יֵרִיי
|
|
|-
|Ь ь
|מְיַאכְקִי זְנַאק
|
|
|-
|Э э
|אֵה
|
|
|-
|Ю ю
|יוּ
|
|
|-
|Я я
|יַא
|
|
|}

==אותיות ותווים הנוספים על האלפבית הקירילי הבסיסי==

А́ – משמשת ברוסית, בטג'יקית, בבלארוסית ובבולגרית.<BR>
А̀ – משמשת ברוסית, בבולגרית ובסרבית.<BR>
А̄ – משמשת באלאוטית, באבנקית, בצ’צ’נית, בבולגרית ובסרבית.<BR>
Ӓ – משמשת בגגאוזית ובסרבית.<BR>
Ґ – משמשת באוקראינית וברוסינית.<BR>
Ђ – משמשת בסרבית, במונטנגרית ובסרבו-קרואטית.<BR>
Ѓ – משמשת במקדונית.<BR>
Е́ – משמשת ברוסית, בבלארוסית, באוקראינית וברוסינית.<BR>
Ѐ – משמשת במקדונית.<BR>
Е̄ – משמשת באלאוטית, באבנקית, בצ’צ’נית, בבולגרית ובסרבית.<BR>
Ё – משמשת ברוסית ובבלארוסית.<BR>
Є – משמשת באוקראינית וברוסינית.<BR>
З́ – משמשת במונטנגרית.<BR>
Ѕ – משמשת במקדונית.<BR>
І – בעבר שימשה ברוסית. כיום משמשת בבלארוסית, בקזחית, ברוסינית ובאוקראינית.<BR>
Ї – משמשת באוקראינית וברוסינית.<BR>
И́ – משמשת ברוסית ובמקדונית.<BR>
Ѝ – בעבר שימשה ברוסית. כיום משמשת באוקראינית.<BR>
Ӣ – משמשת בטג'יקית, באלאוטית, בבולגרית ובסרבית.<BR>
Ј – משמשת בסרבית, במקדונית ובמונטנגרית.<BR>
Љ – משמשת בסרבית, בבוסנית, במונטנגרית ובמקדונית.<BR>
Њ – משמשת בסרבית, בבוסנית, במונטנגרית ובמקדונית.<BR>
О́ – משמשת ברוסית, בבלארוסית, באוקראינית וברוסינית.<BR>
О̀ – משמשת בבולגרית.<BR>
Ō – משמשת באבנקית ובצ'צ'נית.<BR>
С́ – משמשת במונטנגרית.<BR>
Ћ – משמשת בסרבית.<BR>
Ќ – משמשת במקדונית.<BR>
У́ – משמשת ברוסית, בבלארוסית, באוקראינית וברוסינית.<BR>
Ӯ – משמשת בטג'יקית, בקרלית, באלאוטית וברוסינית.<BR>
Ў – משמשת בבלארוסית, באלאוטית, בדונגאן, בניבחית, באוסטית ובאוזבקית.<BR>
Џ – משמשת במקדונית, בבוסנית, במונטנגרית ובסרבית.<BR>

==אותיות שנשמטו ברפורמה של 1917–1918==

איז'יצה, ижица, הוחלפה על ידי Ии. לרוב נטען שזה קרה ברפורמות של 1917–1918, אבל מסמכים לא מזכירים זאת, וכנראה האות פשוט יצאה מהשימוש בהדרגה:
קובץ:Cyrillic_letter_Izhitsa.png

פִֿיטה, Фита, הוחלפה על ידי Фф ברפורמות של 1917–1918:
קובץ:Cyrillic_letter_Fita.png

יאט Ять, הוחלפה על ידי Ее ברפורמות של 1917–1918:
קובץ:Cyrillic_letter_Yat.png

==אותיות ארכאיות==
האות פְּסִי: קובץ:Cyrillic_letter_Psi.png

האות קְסִי: קובץ:Cyrillic_letter_Ksi.png

האות קופא: קובץ:Cyrillic_letter_Koppa.png

האות אוק (צירוף האותיות OУ שהוחלף מאוחר יותר על ידי У בלבד): קובץ:Cyrillic_letter_Uk.png

צירוף של I ו-E: קובץ:Cyrillic_letter_Iotified_E.png

יאס פשוטה: קובץ:Cyrillic_letter_Little_Yus.png

יאס מורכבת: קובץ:Cyrillic_letter_Big_Yus.png

צירוף של יאס קטנה ו-I: קובץ:Cyrillic_letter_Iotified_Little_Yus.png

יאס מורכבת בצירוף I: קובץ:Cyrillic_letter_Iotified_Big_Yus.png

==השפות הנכתבות באלפבית הקירילי==
* אבזינית
* אבחזית
* אדיגית
* אודמורטית
* אוזבקית
* אוסטית
* אוקראינית
* אזרית
* אינגושית
* אלאוטית (בהווה האלפבית הקירילי נוכח בשפה האלאוטית יותר בטקסטים כנסייתיים מאשר ביומיום)
* ארזיינית
* ארמית אשורית חדשה (הניב האייסורי)
* בוכרית (בהתחלה נכתבה באותיות עבריות עד שהשלטון הרוסי הורה לכתוב את השפה באלפבית קירילי)
* בולגרית
* בוסנית (השפה אף נכתבת באלפבית הלטיני ודרך הכתיבה באלפבית הלטיני נפוצה יותר)
* בלארוסית
* בשקירית
* ג'והורי
* טג'יקית
* טובאנית
* טורקמנית
* טטרית
* יגנובית
* יופיק אלסקית
* יופיק סיבירית
* מארי
* מולדובנית
* מונגולית (לאחר התפוררות השלטון הסובייטי מנסים להחזיר את השפה לכתב המונגולי המסורתי)
* מונטנגרית
* מוקשנית
* מקדונית
* סאחה
* סלאבית כנסייתית עתיקה
* סלובנית כנסייתית
* סרבו-קרואטית (בסרביה, מונטנגרו ובוסניה בלבד, בקרואטיה היא נכתבת באותיות לטיניות)
* סרבית (השפה נכתבת גם באלפבית הלטיני)
* צ'וקצ'ית
* צ'צ'נית
* קברדינית
* קומית
* קזחית
* קילדין סאמי
* קירגיזית
* קרלית (רק בגרסה הקירילית של השפה)
* רומאני (בכמה דיאלקטים מסוימים)
* רוסינית
* רוסית (אלפבית רוסי)
* שוגנית
* שפת הטלינגיט (לרוב הטקסטים הכנסייתיים כתובים באלפבית קירילי)

==ראו גם==
* אלפבית גלגוליטי
* האלפבית הבשקירי
* כתב אזרחי
* ספרות קיריליות

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*