OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בנטלי ספיד 6

בנטלי ספיד 6 (באנגלית : Bentley Speed Six, קרויה גם : Bentley 6½ Litre ) היא סוג של מכונית סלון מהודרת שיוצרה במספר תצורות: קבריולה, ספורט, ומכונית מרוץ מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית בנטלי אשר יוצרה בין השנים 1930–1926 בבריטניה

דגמי "בנטלי ספיד 6" נבנו בתצורה של "שלדה מתגלגלת". משמעות המונח שלדה מתגלגלת היא המסגרת פלוס "ציוד ההפעלה" כמו מנוע, תיבת הילוכים, ציר ההינע, הדיפרנציאל והמתלים.

==תצורות==
* 4 דלתות - סלון
* 2 דלתות - קבריולה
* 4 דלתות - קבריולה
* 1 מושב - מכונית מרוץ

==מרוצי מכוניות==
בשנים 1929 ו-1930 ב "מרוץ 24 השעות של לה מאן" ("24 Heures du Mans 1929" ) זכתה "בנטלי ספיד 6" במקום הראשון. בנוסף זכה דגם "בנטלי ספיד 6" בשנת 1930 גם במקום השני.

בשנים 1930 ו-1929 זכתה "בנטלי ספיד 6" במקום הראשון במרוץ "Circuit de Brooklands" . בנוסף זכה דגם "בנטלי ספיד 6" בשנת 1930 גם במקום השני.

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="110">
קובץ:1930 Bentley Speed Six Gurney Nutting Weymann Sportsman's Coupe 3829401828.jpg | "בנטלי ספיד 6", שנת 1930
קובץ:1927 Bentley 6½-litre H J Mulliner Limousine 3157641478.jpg | "בנטלי 6.5 ליטר", שנת 1927
קובץ:Bentley 6½-litre 1929 - Registration no. UL 7320 - Interior.jpeg | "בנטלי 6.5 ליטר", שנת 1929 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
קובץ:Blue Train Bentley 6½-litre saloon.jpg | "בנטלי 6.5 ליטר" - דגם סלון
קובץ:Bentley 6,5-Litre Tourer.jpg | "בנטלי 6.5 ליטר" - דגם "Tourer"
קובץ:1927 Bentley 6½-litre H J Mulliner Limousine 3156810435.jpg | "בנטלי 6.5 ליטר", שנת 1927 - דגם סלון
קובץ:1928 Bentley 6½ Litre Tourer KD2111, VandenPlas front & rhs.jpg | "בנטלי 6.5 ליטר", שנת 1928
קובץ:Sir Michael Kadoorie's 1930 Bentley Speed Six Mulliner Drop Head Coupe1.jpg | "בנטלי ספיד 6", שנת 1930
קובץ:1929 Bentley Speed Six Gurney Nutting Old Number 1.jpg | "בנטלי ספיד 6" שניצחה במרוץ מרוץ 24 השעות של לה מאן בשנים 1930 ו-1929
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bentleymotors.com האתר הרשמי של חברת בנטלי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות מרוץ
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1926
קטגוריה:מכוניות בריטיות
ספיד 6
ליצן החצר (סרט)

ליצן החצר (באנגלית: The Court Jester) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1956 בצבעי טכניקולור עם דני קיי, גליניס ג'ונס ואנג'לה לנסבורי בתפקידים הראשיים.

הסרט נכתב, בוים והופק על ידי מלווין פרנק ונורמן פנמה. השירים בסרט נכתבו על ידי סילביה פיין (אשתו של קיי). דני מופיע בסרט בכל כישרונו - ריקוד, זמרה ומשחק שבשיאו הוא מנהל קרב אבירים ומנצח. הוא מגלם דמויות וטיפוסים שונים בהתאם לעלילה.

העלילה מתרחשת באנגליה בימי הביניים. לאחר הפיכת דמים, תופס אחד את השלטון וממליך עצמו למלך. קבוצת מורדים מנסה להורידו ולהחזיר את היורש החוקי היחידי שנשאר. הסרט לא הוערך בתחילה אבל עם השנים הוא הוכר כבעל חשיבות והוא הוכנס לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.

==תקציר העלילה==
המלך רודריק (ססיל פארקר) עולה לשלטון באנגליה בימי הביניים לאחר שחיסל את כל בני משפחת המלוכה. הוא בטוח שלא נשאר אף אחד מהם אבל אינו יודע שביערות מתארגנת חבורת מורדים בראשותו של "השועל השחור" (אדוארד אשלי) שמחזיקה בתינוק היחיד שנשאר ממשפחת המלוכה ועל עכוזו סמל המלוכה שעובר בירושה מדור לדור - פרח מרגנית סגולה.

הוברט הוקינס (דני קיי) הוא "קצין התרבות" של המורדים ומופיע לפניהם בקטע שירה וריקוד על להקת גמדים. ה"שועל האדום" מטיל עליו להביא את התינוק למקום מבטחים ביחד עם המפקדת ג'ין (גליניס ג'ונס). בדרך הם פוגשים בג'אקומו "מלך ליצני החצר" שנשכר להיות ליצן החצר של רודריק. ג'ין חובטת בראשו ומהממת אותו, הוברט לובש את מדיו ונוסע בעגלתו למבצר המלך. ג'ין נותנת לו משימה, לגנוב את המפתח שסוגר שער של מנהרה סודית דרכה יחזרו המורדים למבצר.

למלך יש בת - הנסיכה גוונדולין (אנג'לה לנסבורי) שהוא רוצה להשיאה לסר גריזוולד שיש לו צבא לוחמים שיעזור לו במלחמה נגד המורדים. גוונדולין מסרבת ומתאהבת בהוברט, ליצן החצר. לעוזרת שלה, גריזלדה (מילדרד נטוויק) יש יכולות על טבעיים רבים. בנקישת אגודל היא הופכת את הוברט למאהב שרמנטי ואמיץ אבל בנקישה הבאה הוא חוזר לעצמו. זה יוצר מצבים קומיים רבים.

לורד רוונהרסט (בזיל רת'בון) הוא יועץ קרוב של המלך. הוא בעצם שכר את ג'אקומו כרוצח שכיר כדי שירצח את שלושת יריביו ומרוצה שהם מתים לאחר שגריזלדה מזגה רעל לגביעי היין שלהם, את הרצח הוא מייחס לליצן החצר.

לבסוף מגיע האביר סר גריזוולד והמלך מציע לליצן החצר דו-קרב של כבוד. הוברט עובר "בחינת אבירות" מזויפת והמלך מעניק לו תואר אביר. הדו-קרב נערך כשהם מכוסים במעטה מתכת מכף רגל עד ראש. למרות נחיתותו מצליח הוברט להוריד את גריזוולד לאדמה אך לא הורג אותו. בינתיים מתפרצים המורדים עם הגמדים דרך המערה הסודית ומתחיל קרב חרבות שבסופו נשארים הוברט ורוונהרסט. הוברט מנצח ומשליך אותו לים. הוא מראה ללורד גריזלי ושאר הלוחמים את עכוזו של התינוק עם סמל המלוכה וכולם כורעים ברך למלך החדש.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|דני קיי
|הוברט הוקינס
|ליצן החצר
|-
|גליניס ג'ונס
|קפיטן ג'ין
|מפקדת מורדים
|-
|אנג'לה לנסבורי
|גוונדולין
|נסיכת אנגליה
|-
|מילדרד נטוויק
|גריזלדה
|מכשפה ובת לוויה של גוונדולין
|-
|ליונל סטנדר
|ספיידר
|מאמן איגרוף
|-
|ססיל פארקר
|רודריק
|מלך אנגליה
|-
|בזיל רת'בון
|לורד רוונהרסט
|יועץ המלך
|-
|רוברט מידלטון
|סר גרזוולד
|אביר
|-
|אדוארד אשלי
|השועל השחור
|מנהיג המורדים
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=Pt37TRvU_Mw קדימון לליצן החצר], באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 1956
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי דני קיי
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
קטגוריה:סרטי פרמאונט
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
אלי אתה

אלי אתה ואודך הוא ניגון מכוון מניגוני חב"ד, מהניגונים שהלחין רבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד. הניגון מכונה גם בשם 'ניגון כוס של אליהו הנביא'.

בהיות הלחן ממוצא חרדי, חלק גדול ממבצעי השיר שרים אותו, כשמגיעים בשיר למילים שמוזכר בהן אלוהים, בצורה מצונזרת – "אלוקי" ו"קלי", כדי להימנע מהוצאת שם שמים לבטלה, בעת תפילת ההלל עצמו שרים את השיר ללא צנזור.

==אודות הניגון==
מילות הניגון:

בספר הניגונים חב"ד הוא ניגון מספר ג' (3). בחסידות חב"ד הפך ניגון זה לאחד הניגונים הקבועים בזמן אמירת תפילת הלל. בחב"ד נוהגים לנגן זאת בסיום ליל הסדר בחג הפסח בסיום הסדר, בעת החזרת היין מכוסו של אליהו לבקבוק, לכן בספר הניגונים הניגון מכונה "ניגון כוס של אליהו הנביא".

אצל הרבי מלובביץ' היו מנגנים את הניגון בקביעות בעת שאיבת מים שלנו.

==עיבודים מוזיקליים==
ב-1960 הופיע הניגון באלבום "ניגוני חב"ד 1" של ניח"ח. ב־1996 הופיע השיר באלבום "האפ קאזאק" של אברהם פריד ובאלבום "ניגוני בית אבא" של מרדכי בן-דוד, ברצועת "התוועדות", בשנות ה-90 יצא לאור באלבום "ניגוני חב"ד 1" על ידי חנן בר סלע, ב־2005 הופיע באלבום "בהתעוררות" של יעקב שוואקי. ב־2015 הופיע באלבום צמאה 2 בביצוע רמי קלינשטיין. באלבום "עצם הנשמה 1" של הרב יאיר כלב ועוד.

הניגון בוצע במהלך השנים גם על ידי שולי רנד, ישי ריבו, אביתר בנאי ונועם בנאי, עמיר בניון עם תזמורת ירושלים מזרח ומערב, דניאל זמיר אלי מרקוס. הרב דב קוק ואחרים. ובגרסת כיסוי של שלמה גרוניך עם מקהלת מורן.

==קישורים חיצוניים==

* לב לייבמן, [http://nichoach.blogspot.com/2017/01/blog-post_17.html ניגון א-לי אתה], קיר הניגונים, 2017
* מרדכי ברוצקי [https://www.youtube.com/watch?v=ilVQ93_ONZ4 א-לי אתה Keli Atah], אלבום "הניגונים המכוונים של אדמו"רי חב"ד"

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי המאה ה-18
קטגוריה:ניגוני הרבי שניאור זלמן מלאדי
אליזבת שיפן גרין

אליזבת שיפן גרין (באנגלית: Elizabeth Shippen Green; 1 בספטמבר 1871 – 29 במאי 1954) הייתה מאיירת אמריקאית. היא איירה ספרי ילדים ועבדה עבור מגזינים שונים.

== חינוך ==
אליזבת גרין נרשמה לאקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בשנת 1887 ולמדה אצל הציירים תומאס פולוק אנשוץ, תומאס אייקינס ורוברט וונו. לאחר מכן החלה ללמוד אצל הווארד פייל במכון דרקסל שם הכירה את ויולט אוקלי וג'סי וילקוקס סמית.<ref></ref>

== אישה חדשה ==
ככל שהזדמנויות החינוך הועמדו לרשותן יותר במאה ה-19, הפכו אמניות נשים לחלק מענפים מקצועיים, כולל הקמת עמותות אמנות משלהן. יצירות אמנות שנעשו על ידי נשים נחשבו לנחותות, וכדי לסייע להתגבר על כך נשים הפכו ל"קולניות ובטוחות יותר ויותר "בקידום עבודותן, וכך הפכו לחלק מהדימוי המתהווה של "האשה החדשה" המשכילה, המודרנית והחופשית יותר.<ref></ref>

אמניות "מילאו תפקיד מכריע בייצוג האישה החדשה, הן על ידי ציור תמונות של האייקון והדגמת סוג חדש של דרך חייהן." בסוף המאה ה -19 ותחילת המאה העשרים כ־88% מהמנויים של 11,000 כתבי-עת וכתבי-עת היו נשים. עם כניסת נשים לקהילת האומנים, שכרו המו"לים נשים ליצור איורים המתארים את העולם מנקודת מבט של נשים. מאיירות מצליחות אחרות היו ג'ני אוגוסטה בראונסקום, ג'סי וילקוקס סמית, רוז אוניל, ויולט אוקלי.

גרין הייתה חברה במועדון הפלסטיק של פילדלפיה, ארגון שהוקם במטרה לקדם "אמנות למען האמנות". חברות נוספות כללו את אלנור אבוט, ג'סי וילקוקס סמית, ויולט אוקלי. רבות מהנשים שהקימו את הארגון היו תלמידות של האוורד פייל. המועדון נוסד כדי לספק אמצעים לעידוד אחת מהשנייה באופן מקצועי וליצור הזדמנויות למכירת יצירות האמנות שלהן.<ref></ref>

== מאיירת ==
היא התפרסמה לפני שמלאו לה שמונה עשרה שנה, והחלה לצייר איורים למגזינים שונים, כמו סנט ניקולס, בשנת 1901 חתמה על חוזה בלעדי עם המגזין Harper's Magazine גרין הייתה גם מאיירת ספרים.<ref></ref>

בשנת 1903, היא ופלורנס סקובל שין הפכו לנשים הראשונות שנבחרו כחברות עמית באגודת המאיירים אף על פי שנשים לא הורשו להיות חברות מלאות בארגון באותה תקופה. בשנת 1905 זכתה גרין בפרס מרי סמית בתערוכה השנתית של האקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה.

בשנת 1994 היא נבחרה להיכל התהילה של אגודת המאיירים.

== חיים אישיים ==
גרין הפכה לחברה קרובה לכל החיים עם ויולט אוקלי וג'סי סמית . הן גרו תחילה יחד בפונדק הורד האדום (הן נקראו על "בנות הוורד האדום") ואחר כך בקוגליאה, ביתם בשכונה בפילדלפיה.

בשנת 1911, בגיל ארבעים, התחתנה גרין עם האגר אליוט, פרופסור לאדריכלות, לאחר התקשרות של חמש שנים, והתרחקה מחברותיה בקוגליאה.

גרין המשיכה לעבוד בשנות העשרים של המאה העשרים . <ref></ref>

אליזבת גרין נפטרה ב־29 במאי 1954.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="170px">
Elizabeth Shippen Green, He knew that he was not dreaming, 1907.jpg
File:The Journey2.jpg
File:Elizabeth Shippen Green, Miguela, kneeling still, put it to her lip, 1906.jpg
File:Giséle, by Elizabeth Shippen Green, 1908.jpg
File:Elizabeth Shippen Green - Sep 1922 Harpers.jpg
P535, Harper's Magazine 1907--The Navarrese.jpg

</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מאיירות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1871
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1954
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1954
אורסנמיקלה

אורסנמיקלה (באיטלקית: Chiesa di Orsanmichele) היא כנסייה ומוזיאון, בפירנצה.

אורסנמיקלה - גן מיכאל הקדוש, במקור שימש כגן מטבח של כנסיית מיכאל הקדוש שכבר לא קיימת יותר ואשר נבנתה בשנת 1337 סמוך לשוק התבואה.

בין השנים 1380 – 1404 המקום הוסב לכנסייה בתור קפלת גילדות המלאכה והמסחר של פירנצה.

בקומת הקרקע קשתות מן המאה ה-13 אשר יצרו במקור לוג'יה אשר שימשה את שוק התבואה.

הקומה השנייה נועדה לשמש כמשרדים, והקומה השלישית לאחסון תבואה לעת מצור או בצורת. בכנסייה נשמר איקונין משנת 1335 מאת ברנרדו דאדי.

בשלהי המאה ה-14 הוטל על הגילדות להכין פסלים של קדושי פטרונותיהם ולקשט את חזיתות הכנסייה.

הפסלים בגומחות הם העתקים של המקור.

== פסלים בגומחות מעטפת המבנה ==
ארבעה עשר הפסלים בגומחות המעטפת החיצונית מוקמו בין השנים 1339 – 1430, שלוש הגילדות העשירות הקימו פסלים מברונזה שבעת הקמתם עלות הקמתם הייתה פי עשרה יותר יקרה מפסלי האבן.

היום הפסלים המקוריים בגומחות הועברו למוזיאונים, רובם במוזיאון המצוי בקומה השלישית של המבנה, פסל גאורגיוס הקדוש מאת דונטלו הועבר למוזיאון הלאומי ברג'לו.
פסל הברונזה לואיס הקדוש מטולוז מאת דונטלו לא מוקם בגומחה אותה הוא עיצב עקב מכירתה מהגואלפים לטריבונל הסוחרים ובמקומו הוצב פסל ישו ותומא הקדוש של אנדריאה דל ורוקיו. פסלו של דונטלו נלקח במקום לבזיליקת סנטה קרוצ'ה.

{| class="wikitable sortable mw-collapsible mw-collapsed" align="center" width="450px"
!תמונה
!שם יצירה
!יוצר
!שנה
|-
מתי
|לורנצו גיברטי
|1419–1423
|-
סטפנוס הקדוש
|לורנצו גיברטי
|1427–1428
|-
אליגיוס הקדוש
|נני די בנקו
|1417–1421
|-
סן מרקו
|דונטלו
|1411–1413
|-
יעקב בן זבדי
|ניקולו די פיירו למברטי (?)
|1410–1422
|-
המדונה של הורד
|פיירו די ג'ובאני טדסקו
|1399
|-
יוחנן כותב הבשורה
|באצ'ו דה מונטלופו
|1515
|-
יוחנן המטביל
|לורנצו גיברטי
|1412–1416
|-
ישו ותומאס הקדוש
|אנדריאה דל ורוקיו
|1467–1483
|-
לוקאס
|ג'אמבולוניה
|1597–1602
|-
פטרוס
|פיליפו ברונלסקי ודונטלו
|1408–1413
|-
פיליפוס הקדוש
|נני די בנקו
|1410–1412
|-
ארבעה מרטירים מוכתרים
|נני די בנקו
|1409–1417
|-
סן ג'ורג'ו
|דונטלו
|1415–1417
|-
|}

בין הפסלים מצויים תבליטים בצורת ריבועים עם דמויות נביאים(?) אוחזים בסופרסקריפטים:
<gallery mode="packed" heights="40px">
A relief-exterior of Orsanmichele-10.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-11.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-12.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-13.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-14.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-2.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-3.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-4.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-5.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-6.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-7.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-8.jpg
A relief-exterior of Orsanmichele-9.jpg
</gallery>

== ראו גם ==
* יוחנן המטביל (פסל)
* ישו ותומא הקדוש
* סן מרקו (דונטלו)
* סן ג'ורג'ו (דונטלו)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פירנצה: כנסיות
קטגוריה:פירנצה: פסלים
קטגוריה:פירנצה: מוזיאונים
בורסת סנקט פטרבורג (1703—1930)

חזית בניין הבורסה
בניין הבורסה, בשנים 1820–1828
בניין הבורסה, 1906
בורסת סנקט פטרבורג (ברוסית: Санкт-Петербургская биржа; בשנים 1914–1924 - בורסת פטרוגרד, בשנים 1924–1930 הבורסה הלנינגרדית) היא הבורסה הוותיקה והגדולה ביותר באימפריה הרוסית, שהייתה ממוקמת בסנקט פטרבורג.
== היסטוריה ==
בנק רוסיה</small></center>]]
כבר בתקופת וליקי נובגורוד נערכו אסיפות סוחרים ברוסיה, שהיו בחלקן בעלות אופי של בורסה. לאחר תבוסת הרפובליקה של נובגורוד על ידי איוון האיום, תחת הצארים החדשים - הרומנובים - במאה ה-17, כבר נערכו פגישות כאלה במוסקבה, ניז'ני נובגורוד וערים אחרות. סחר הוגן היה נרחב, אך לא במאות ה-17 ולא במאות ה-18 הוא התפתח לבורסה, אך עדיין אלה לא היו בורסות של ממש.

הבורסה הראשונה ברוסיה לא הוקמה כחלק מיוזמה מקומית של סוחרים, אלא בהוראת פיוטר הראשון בשנת 1703 בפטרבורג. תפקיד מכריע שיחק בכך ביקורו בבורסת המסחר באמסטרדם. בשנת 1705 נבנה בניין מיוחד והוצבו בו שעונים לציון זמני עריכת אספות הבורסה והחל מאותה עת הוקמו בורסות גם בערים אחרות ברחבי רוסיה הצארית.

הבורסה לא הייתה מוסד פיננסי מוצלח במיוחד עד לארגונה מחדש על ידי שר האוצר, הרוזן יגור קנקרין, בתקופת ניקולאי הראשון. בתקופתו הוקמה מועצת הבורסה ונתקבל כתב זכויות. הכנסת הון פרטי למסחר הבורסה האיצה את תהליך הפיתוח והיכולת בפעילות הבורסה ובמשך שנים רבות הייתה לבורסת היחידה ברוסיה, החל מתחילת המאה ה-18.

בהשראתה הוקמו בורסות בערים אחרות: כך, בשנת 1796 נפתחה בורסה בעיר אודסה שהוקמה ביוזמתם של הדוכס רישלייה ושל דה ריבאס, שברח לרוסיה מהמהפכה הצרפתית. בשנת 1816 הוקמה בורסה נוספת, בעיר ורשה, כאשר הבורסה במוסקבה נפתחה רק כעבור 21 שנים, בשנת 1837.

במהלך המאה ה-19 נתפתח מאוד המסחר בבורסה ואומנם החלו כבר לפעול למעלה ממאה בורסות שונות בשטחי האימפריה הרוסית, הבורסה בסנקט פטרבורג שמרה על מעמדה כבורסת המסחר המובילה ביותר, שבה נסחרו מניות הבנקים המסחריים הגדולים ביותר ברוסיה וחברות התעשייה. אף על פי שבסך הכל תפקדו יותר ממאה בורסות, המשיכה בורסת סנקט פטרבורג לתפוס עמדה מובילה.

ברם, לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 כל הבורסות ברוסיה נסגרו וחודשו לזמן קצר בלבד בשנים 1921–1929 במסגרת המדיניות הכלכלית החדשה של לנין, לפני שהן נסגרו סופית בשנת 1929.
בניין הבורסה, המשמש כיום בתור המוזיאון המרכזי של הצי הרוסי.

== לאחר התפרקות ברית המועצות ==
בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, כתוצאה מליברליזציה כלכלית, החלו להופיע שוב הבורסות. בינואר 1991, על פי החלטת נשיאות מועצת נבחרי העם של לנינגרד מיום 24 באוגוסט 1990, הוקמה בורסת הסחורות של סנקט פטרבורג. ב־21 במאי 1992 הוקמה הבורסה למטבעות חוץ על ידי הוועדה ליחסי חוץ כלכליים של משרד ראש עיריית סנקט פטרבורג.

באפריל 1997, בהתאם לדרישות החוק הפדרלי "אודות שוק ניירות הערך", נוצרה קרן הבורסה של סנקט פטרבורג המודרנית כשותפות ללא מטרות רווח. בשנת 2009, שמה שונה ל"בורסת סנקט פטרבורג" ב-7 במאי 2008 הוקמה הבורסה לסחורות בינלאומיות של סנקט פטרבורג.

== ראו גם ==
* בורסת סנקט פטרבורג (1991)
* בורסת סנקט פטרבורג (1997)
* בורסת מוסקבה

== לקריאה נוספת ==
* Тимофеев А.Г. История Санкт-Петербургской биржи. История биржевого законодательства, устройства и деятельности Санкт-Петербургской биржи. — СПб., 1903. — 348 с.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20091202044025/http://flime.ru/articles/21 איך סחרו בבורסה בפטרבורג, ואיך נראו מדדי המאה ה-19?], תסקיר 

קטגוריה:סנקט פטרבורג: כלכלה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: כלכלה
קטגוריה:בורסות
קרקראדה

רחוב Nieuwstraat / Neustraße בשנת 1993. משמאל הצד ההולנדי, מימין הצד הגרמני
רחוב Nieuwstraat / Neustraße בשנת 2009. משמאל הצד ההולנדי, מימין הצד הגרמני
קרקארדה (בהולנדית: Kirchroa; בגרמנית: Kerkrade או Kirchrath; באנגלית: Kerkrade; ) היא עיר בדרום־מזרח לימבורג, המחוז הדרומי בהולנד. העיר שוכנת בסמוך לגבול גרמניה, ומזרח העיר הוא גם הגבול הבינלאומי של הולנד עם גרמניה.

== היסטוריה ==
בעבר הייתה העיר שייכת העיר לגרמניה, עת הייתה העיר חלק מהרצוגנרט הגרמנית הסמוכה. בשנת 1815 החליט קונגרס וינה למשוך את הגבול ההולנדי הנוכחי עד לקצה קרקראדה. משמעות הדבר הוא, שהגבול המזרחי של העיר הוא גם הגבול הבינלאומי של הולנד עם גרמניה. בעקבות כך, ההיסטוריה של העיר קשורה קשר הדוק להרצוגנרט, בתחילה נקרא המקום בשם רודה. בשנת 1104, ייסדו נזירים אוגוסטינים מנזר המכונה קלוסטראדרדה, ממערב ליישוב זה. לאחר שדוכסות ברבנט השתלטה על האזור, וכפי שקרה בחלקים רבים בדרום הולנד, המקום החליף בעלות מספר פעמים במאות השנים האחרונות. המקום היה בשליטת ספרד משנת 1661, אוסטריה בין 1713 ל-1785 וצרפת בין 1795 ל-1813. בשנת 1815, כאשר הוקמה ממלכת הולנד (קונגרס וינה), נמשך הגבול דרך הרצוגנרט והחלק המערבי נקרא קרקארדה.

במאה ה-18 החלו נזירי רולדוק לכרות פחם באזור בקנה מידה קטן. ניצול מודרני יותר של משאבים אחרים החל בשנת 1860, מה שגרם לקרקראדה לצמוח משמעותית, במיוחד כתוצאה מהתיישבותם הקבועה של כורים מדרום אירופה. כאשר נפתח מכרה וילם סופיה בסביבות 1900, העיר צמחה עוד יותר במהירות. מספר עשורים לאחר מכן, סביב 1960, נסגרו כל המכרות בלימבורג.

חלק מהגבול בין הולנד לגרמניה שבעיר, נמשך לאורך רחוב (שם הרחוב: Nieuwstraat / Neustraße). הגבול נבנה על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם הראשונה והשנייה. לאורך השנים, היה הגבול בגובה של 30 סנטימטרים, כך שכלי רכב לא יכלו לעבור דרכו והיו צריכים לנסוע לנקודות מעבר רשמיות, אבל הולכי רגל יכלו לעבור מעצמם ללא שום בעיות, בשנת 1995 הוסרה החומה לחלוטין במסגרת הסכם אמנת שנגן.

שתי הערים, קרקראדה והרצוגנרט, חולקות כיום חלק משירותיהן הציבוריים ומקדמות יחד מטרות כלכליות, העיריות חולקות מתחם משרדים דו-לאומי בשם Eurode, שנבנה כך שהגבול עובר ישירות במרכז הלובי הראשי של הבניין, עם אגף אחד של הבניין בקרקראדה והשני בהרצוגנרט. העיר נקראת בפי המקומיים, "העיר הדו לאומית".

== ספורט ==
לעיר קבוצת כדורגל בשם רודה (הולנדית: Sportvereniging Roda Juliana Combinatie Kerkrade) הקבוצה זכתה באליפות אחת (1955/1956) ובשני גביעים לאומיים (1996/97, 1999/00). הישג השיא שלה במפעלים האירופיים הוא שלב רבע גמר גביע אופ"א בעונת 1997/98. כיום משחקת הקבוצה בליגה ההולנדית השנייה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הולנד: ערים
קטגוריה:לימבורג
בורסת סנקט פטרבורג (1991)

בורסת סנקט פטרבורג (ברוסית: Биржа «Санкт-Петербург») היא בורסת סחורות הממוקמת בסנקט פטרבורג. היא הוקמה ב-31 בינואר 1991 על פי החלטת נשיאות מועצת עיריית לנינגרד והיא הבורסה הוותיקה ביותר בהיסטוריה הרוסית המודרנית, אך בעצמה מהווה המשך לבורסת הוותיקה משנת 1703. בורסת סנקט פטרבורג עורכת מסחר אלקטרוני במוצרי נפט, מתכות, עצים ועץ, דשנים מינרליים, תבואה, סוכר, פחם, חומרים לא מתכתיים, חומרי בניין, מכסות למשאבים ביולוגיים וימיים וחוזים עתידיים במטבעות חוץ.

== היסטוריה ==
בשנת 1991 שוק הסחורות של הבורסה הורכב ממגוון רחב של סחורות המיוצרות בברית המועצות: מזון, חומרי בניין, עץ, מטוסים, אוניות, מכוניות, מתכות שונות ומוצרי צריכה. עם התפתחות כלכלת שוק במדינה, תוך היווצרות קשרי יצרנים-צרכנים חדשים, שוק הסחורות של הבורסה שינה את חשיבותו בהתפלגות תזרימי הסחורות. מוצרי צריכה עזבו את תחום המכירה הפומבית, מפנים את מקומם לסחורות הבורסה הקלאסיות.

מאז 1991 עורכת הבורסה מכרזים ומכירות פומביות. במכרזים המוחזקים על ידי הבורסה נמכרים רכוש מפעלים, ניירות ערך, זכויות שכירות של נדל"ן, סחורות שהוחרמו, מכסות ייצוא וייבוא ועוד. מאז 1994, בורסת סנקט פטרבורג מנהלת סחר בשוק החוזים העתידיים. בספטמבר 2001 נכנסה הבורסה לפרויקט מדד RTS על ארגון שוק הנגזרים, וסיפקה ל-RTS את המתודולוגיה והטכנולוגיות שלה בשוק זה. פרויקט הבורסה המשותף נקרא FORTS, בו RTS מארגנת את המסחר ובורסת סנקט פטרבורג היא המרכז הטכני.

באפריל 2010 החל המסחר הראשון ברוסיה עם חוזים עתידיים בדיזל בבורסה. לבורסת סנקט פטרבורג יש רשת אזורית רחבה ביותר מ-30 ערים המחוברות למערכות המסחר המוגשות של בורסת סנקט פטרבורג, כולל בסנקט פטרבורג, מוסקבה, יקטרינבורג, רוסטוב על הדון, סמרה, קאזאן, נובוסיבירסק, ניז'נוארטובסק, קוגלים, אופה, אבקאן, סלהארד וערים אחרות בשטחי הפדרציה הרוסית.

== מתחם הבורסה ==
ב-19 ביולי 2002, נערכה הנחת אבן פינה למתחם הבורסה בסנקט פטרבורג, בהשתתפות מושל סנקט פטרבורג, ולדימיר יאקובלב. ב-15 במאי 2008 נפתח הבניין החדש של מתחם הבורסה, כאשר בורסת סנקט פטרבורג מפעילה מרכז אחסון ועיבוד נתונים טכנולוגי משלה.
== מערכת סחר חליפין ==
מערכת המסחר האלקטרוני של הבורסה מהווה פיתוח קנייני של הבורסה עצמה והיא הראשונה מסוגה שפותחה ברוסיה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סנקט פטרבורג: חברות
קטגוריה:בורסות
קטגוריה:סנקט פטרבורג: כלכלה
בורסת סנקט פטרבורג למסחר בין-לאומי

בורסת סנקט פטרבורג למסחר בין-לאומי (ברוסית: Акционерное общество «Санкт-Петербургская Международная Товарно-сырьевая Биржа» ,«СПбМТСБ»; באנגלית: SPIMEX) היא בורסת סחורות רוסית שנוסדה בשנת 2008 והיא בורסת הסחר הגדולה ביותר ברוסיה, כאשר נסחרים בבורסה זו 99% מהיקף המסחר בנפט, פטרוכימיה, גז, עץ, מוצרים מינירליים ופחם ברוסיה.

בעלי המניות של הבורסה הן החברות Transnefteproduct, גזפרום נפט, רוסנפט, טרנסנפט, Zarubezhneft, סורגוטנפטגז, Tatneft, רכבות רוסיה ואחרים. הבורסה מציעה מגוון רחב של מוצרים במוצרי זיקוק הנסחרים בבורסה, נפט גולמי, גז טבעי, עץ וחומרי בניין. מדור המוצרים המזוקקים שלה מתמקד בחוזים לכל סוגי המוצרים המזוקקים הנסחרים ומדד הנגזרים מתמקד בחוזים עתידיים שהושקעו במזומן במדדי SPIMEX, חוזים עתידיים ועוד. בשנת 2016 היקף המסחר בסחורות בנזין, סולר, דלק סילון, נפט דלק ופטרוכימיה הגיע לכדי 17.16 מיליון טונות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:כלכלת נפט
קטגוריה:בורסות
קטגוריה:2008
קטגוריה:סנקט פטרבורג: כלכלה
סעודת השייטים

סעודת השייטים (בצרפתית: Le déjeuner des canotiers) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר הצרפתי פייר-אוגוסט רנואר, שנוצר בשנת 1881. היצירה הוצגה לראשונה בתערוכה השביעית של האימפרסיוניסטים בשנת 1882, והיא נחשבת לאחת הטובות ביותר שהוצגו באותה השנה בתערוכה. כיום, הציור מוצג ב"אוסף פיליפס" שבוושינגטון די. סי. בציור ניכר תוכן עשיר, גיוון במשיכות המכחול ושימוש במוטיבי אור.

==תיאור היצירה==
בציור ישנו שילוב של דמויות, טבע דומם ונוף. הדמויות המתוארות בו הן חבריו של רנואר הנחים על מרפסת של מסעדה בסמוך לנהר סן שבשאטו, צרפת. הצייר ופטרונו גוסטב קייבוט ממוקמים בחלקו הימני התחתון של הציור, ואילו אשתו העתידית של הצייר ממוקמת בחזית הציור משמאל כשהיא אוחזת בכלב. היא החליפה אישה אחרת שדגמנה לפניה ושרנואר לא היה מרוצה ממנה. על השולחן יש שפע של פירות ובקבוקי יין.

המעקה האלכסוני בציור מחלק אותו לשני חלקים. החלק הימני הוא הגדול ביותר ובו נמצאות רוב הדמויות המתוארות ביצירה. החלק השמאלי ריק למעט דמויותיהם של שני ילדיו של בעל המקום, לואיז-אלפונסין ואלפונס פורנייז. שתי דמויותיהם בולטות בעקבות הניגוד לחלק הימני הגדוש בדמויות. מוטיב נוסף בציור הוא תפיסת האור והשפעתו. רוב האור בציור נכנס מהפתח של המרפסת, היכן שהאיש עם הגופייה נשען על המעקה. האור משתקף וניכר על גופיותיהם של שני האנשים שבחזית הציור וכן על מפת השולחן הלבנה.

הציור נחשב ליצירת מופת הזוכה להתייחסות רבה בתרבות הפופולרית. הציור הופיע והוזכר בספרים ובסרטים, כגון "אמלי" של הבמאי ז'אן-פייר ז'נה משנת 2001. השחקן אדוארד ג'י רובינסון צוטט בהתבדחות פעם כשאמר שהוא ביקר בתקופה מסוימת כל יום את היצירה תוך כדי עמידה שעות מולה ותכנון מדוקדק כיצד לגנוב אותה.

===הדמויות שבציור===
רנואר נהג להציג את חבריו ביצירתיו. זיהוי של חלק מהדמויות בציור נעשה על ידי מבקר אמנות גרמני בשנת 1912. בין הדמויות ביצירה:
* התופרת, אלין צ'יגוט, האוחזת כלב מסוג פיינפינשר. היא ממוקמת בחזית היצירה בצד שמאל. רנואר התחתן עימה ב-1890 ונולדו להם שלושה ילדים.
* צ'ארלס אפרוסי, אספן והיסטוריון אמנות אמיד שערך את מגזין "Gazette des Beaux-Arts". הוא נמצא ברקע של הציור, והוא חובש כובע צילינדר. אפרוסי מדבר עם גבר צעיר יותר שהוא ז'ולז לאפורג. לאפורג היה עוזרו האישי של אפרוסי ומשורר.
* השחקנית אלן אנדרה שותה מכוס במרכזו של הציור. הברון ראול ברבייר יושב מולה, והוא כיהן בעבר כמושל של סייגון.
* מי שנמצאים בשולי ההתקהלות הם לואיז-אלפונסין ואלפונס פורנייז, ילדיו של בעל המקום. שניהם חובשים כובעי קש המאופיינים לשייטים. לואיז-אלפונסין היא האישה המחייכת שנשענת על המעקה, ואלפונס הוא הדמות השמאלית ביותר ביצירה.
* חבריו הטובים של רנואר גם מופיעים בקצה העליון הימני של הציור. השניים הם יוג'ין פייר לסטרינגז ופול לוטה שניכר כי הם מפלרטטים עם השחקנית ז'אן סמרי.
* בחזית בצד ימין יושב גוסטב קייבוט שלובש גופייה לבנה וכובע שטוח. קייבוט היה דמות מרכזית בחוג האימפרסיוניסטים, והוא היה חובב שיט, נושא שחזר ביצירותיו השונות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:ציור אימפרסיוניסטי
קטגוריה:פייר אוגוסט רנואר
בניין הממשל העירוני של טוקיו

בניין הממשל העירוני של טוקיו (מכונה גם: Tochō) הוא קומפלקס בניינים, המכיל את מטה ממשלת מטרופולין טוקיו, האחראית על ערים, עיירות וכפרים המהווים את כלל מטרופולין טוקיו.

קומפלקס הבניינים שוכן בשינג'וקו וכולל שלושה מיבנים אשר תוכננו על ידי האדריכל קנזו טנגה. הגבוה מבין השלושה הוא בניין המטרופוליטן הראשי של טוקיו מספר 1, מגדל בגובה 243 מטרים, בעל 48 קומות שמתפצל לשני חלקים בקומה ה -33. לבניין יש גם שלושה מפלסים מתחת לפני הקרקע. תכנון הבניין נועד להידמות למעגל משולב,<ref>
</ref> ובנוסף לעורר מראה של קתדרלה גותית. הבניין היה לבניין הגבוה ביותר ביפן בין השנים 1990 ל 1993. בטוקיו עצמה הוא היה הגבוה יותר למן הקמתו ב-1990 ועד שנת 2007.

שני הבניינים האחרים במתחם הם בניין אספת המטרופוליטן בטוקיו בן שמונה קומות (כולל קומה תת-קרקעית אחת), ובניין המטרופוליטן הראשי של טוקיו מספר 2, הכולל 37 קומות, לרבות שלוש מתחת לפני הקרקע.

שני סיפוני התצפית הפנורמיים, אחד בכל מגדל בקומה 45 (בגובה של 202 מטרים), פתוחים לציבור בלא תשלום, ומכילים חנויות מתנות ובתי קפה.<ref></ref> סיפוני התצפית פתוחים בין השעות 9:30 – 23:00, אך שני סיפוני התצפית מחליפים את התאריכים בהם הם פתוחים.<ref></ref>

== היסטוריה ==
הבניין תוכנן על ידי קנזו טנגה והושלם בדצמבר 1990, עלות הקמתו עמדה על 157 מיליארד ין (כמיליארד דולר אמריקני), שהגיעו מכסף ציבורי. הוא החליף את בית העירייה הישן ביורוקוץ', שנבנה בשנת 1957 ועוצב גם הוא על ידי טנגה, וכיום הוא מאכלס את אתר טוקיו אינטרנשיונל פורום.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20040407181158/http://www.metro.tokyo.jp/ENGLISH/TMG/map.htm מפה המציגה את הבניינים וסביבתה]
* [https://web.archive.org/web/20040407182304/http://www.metro.tokyo.jp/ENGLISH/TMG/outline.htm מבני ממשלת מטרופולין בטוקיו]
* [http://www.yokoso.metro.tokyo.jp/ מדריך לסיור בניין המטרופוליטן של טוקיו] 
* [http://citymayors.com/cityhalls/tokyo_cityhall.html תכונת CityMayors.com]
* [https://3dwarehouse.sketchup.com/model/b878c9a5721d49ddc5ee04abdf4d8614/Model-of-the-Tokyo-City-Hall מודל תלת־ממדי של הבניין לשימוש] ב-Google Earth
* [http://www.emporis.com/en/wm/cx/?id=101773 מתחם ממשלת מטרופולין בטוקיו]
* [http://www.accessible-japan.com/places/japan/tokyo/shinjuku/attractions/tokyo-metropolitan-government-building/ מידע על נגישות לכיסא גלגלים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טוקיו: מבנים
קטגוריה:מבנים שתכנן קנזו טנגה
לב סרגייב

לב אלכסנדרוביץ' סרגייב (ברוסית: Лев Александрович Сергеев; 14 בנובמבר 1906, זגאטלה – 4 בדצמבר 1994, מוסקבה) היה קצין המודיעין הצבאי הסובייטי, ראש תחנת המודיעין הצבאי בוושינגטון די. סי. בשנים 1940–1946. ידוע בשם הבדוי המבצעי "מוריס".

== ביוגרפיה ==
הוא נולד ב-14 בנובמבר 1906 בכפר האזרי זקאטלה במשפחתו של איש צבא.

בשנת 1929 עבר למוסקבה, סיים קורסים שנתיים של חיל הרפואה של הצבא. בשנים 1930–1931 היה מדריך רפואי בגדוד התותחנים השני בבאקו.

בשנים 1931–1933 - מנהל עבודה של חברת הכשרה בטביליסי.

בשנים 1933–1936 למד בבית הספר לשריון באוריול. במהלך השנה הוא שימש כמפקד מחלקת טנקים בבית הספר.

במודיעין - מאז 1937. מאפריל 1937 עד יולי 1938 שירת סרגייב במנהלת המודיעין של הצבא האדום. באוגוסט 1938 התמנה למזכיר מנהלת המודיעין.

במרץ 1940 הגיע לוושינגטון די. סי.. הוא עבד במסווה של נהג לנספח הצבאי הסובייטי בארצות הברית. המשימה הראשונית של סרגייב כללה גיוס מלשינים וסוכנים במטרה לשלוח אותם לאירופה, כולל גרמניה. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה סרגייב פעל ליצור רשת מרגלים רחבה בבירת ארצות הברית (רשת אומגה)<ref name="Лота">[http://old.redstar.ru/2006/05/05_05/4_01.html На связь выходит Морис]</ref> .

הרשת של סרגייב כללה קצינים ממחלקת ההגנה האמריקנית, משירותי המודיעין, ועדות חשובות וועדות קונגרס וכן ארגונים בעלי השפעה שהעריכו את התפתחות המצב הצבאי והפוליטי באירופה, המזרח הרחוק ואזורים אחרים. שמם של רובם לא נחשפו מעולם. סרגייב דיווח למוסקבה על מידע הידוע לממשלת אמריקה ביחס למצב הכוחות הגרמנים בחזית המזרחית, ביחס להתפתחות עמדת ממשלת ארצות הברית בנוגע לבעיית פתיחת חזית שנייה, על יעדי המשלחת האמריקאית בשיחות בטהראן ובנושאים אחרים.

בשנת 1943, מוריס שלח 2,401 מסמכים חסויים למוסקבה, 420 דו"חות דחופים וגייס מקור מידע חשוב. במשך 9 החודשים בשנת 1944, רשת אומגה בראשותו הפיקה בכוחות עצמה 2,420 מסמכים חשאיים יקרי ערך ושלחה למוסקבה 305 דו"חות דחופים יקרי ערך. בחורף 1945 נודע לסרגייב על תכנון המשא ומתן בין אלן דאלס לקארל וולף בנוגע לכניעת קבוצת חיילים גרמנים באיטליה לאמריקנים, עליהם גם דיווח למוסקבה. בסך הכל, לאורך כל תקופת המבצע, הרשת של סרגייב העבירה למוסקבה למעלה מ-20 אלף גיליונות של מסמכים חשאיים.

מינואר 1946 שירת במטה המרכזי של המודיעין הצבאי במוסקבה.

הוא מת ב-4 בדצמבר 1994.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי המודיעין הצבאי הרוסי
קטגוריה:מרגלים למען ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:אנשי צבא סובייטים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1906
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1994
בקונגיירוט

בקונגיירוט (בהונגרית: Bakonygyirót) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בבקונגיירוט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 217 תושבים, ובשנת 2019 רק 146 תושבים.

==יהודי בקונגיירוט==
בבקונגיירוט חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|4
|501
|-
|1910
|7
|
|-
|1920
|6
|
|-
|1930
|7
|
|-
|1941
|5
|567
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
מיכאיל דגטיאריוב

מיכאיל דגטיאריוב
מיכאיל ולדימירוביץ' דֶּגְטׂיָארְיוֹב (ברוסית: Михаи́л Влади́мирович Дегтярёв; נולד ב-10 ביולי 1981, קויבישב, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא פוליטיקאי רוסי, שר הספורט הרוסי מאז מאי 2024. כיהן כמושל מחוז חברובסק מאז 20 ביולי 2020<ref></ref> ועד מאי 2024.

כיהן כיו"ר ועדת הדומה לענייני ספורט, תיירות ונוער, מ-5 באוקטובר 2016 ועד 20 ביולי 2020. בשנים 2003–2005 היה חבר במפלגת רוסיה המאוחדת, אך מאז 2005 חבר במפלגה הליברל-דמוקרטית ואף נבחר כחבר המועצה העליונה של המפלגה הליברל-דמוקרטית (2013–2017) וחבר נשיאות סיעת המפלגה בדומה. בשנים 2011–2016 שימש סגן יו"ר ועדת הדומה למדע וטכנולוגיות עילית.

נבחר לדירקטוריון פדרציית ההוקי הרוסית<ref>[http://tass.ru/sport/5118482 Глава комитета ГД по спорту Дегтярев вошел в состав правления ФХР] — ТАСС</ref>. נשיא התאחדות הסיף של מחוז סמרה (FFSO).

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://duma.gov.ru/duma/persons/99111822/ פרופיל] באתר האינטרנט של הדומה הממלכתית
* [http://www.komitet6.km.duma.gov.ru/ האתר הרשמי של ועדת הדומה הממלכתית לענייני ספורט, תיירות ונוער]
* [https://www.youtube.com/channel/UCfssSxkjrDBy2xQh2d575mw/videos?sort=dd&view=0&shelf_id=0 ערוץ הווידאו של מיכאיל דגטיאריוב ביוטיוב]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:חברי הדומה הממלכתית
קטגוריה:מושלי מחוז חברובסק
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1981
בקונפטרד

בקונפטרד (בהונגרית: Bakonypéterd) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. 

בבקונפטרד חיו שישה יהודים בשנת 1880.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
הרצוגנרט

הרצוגנרט (בגרמנית: Herzogenrath) היא עיר במחוז אאכן בגרמניה אשר במדינת נורדריין-וסטפאליה. העיר גובלת בעיר קרקראדה ההולנדית.

== היסטוריה ==
הרצוגנרט נבנתה ב כישוב בשם רודה בסמוך לנהר ורם. בשנת 1104 ייסדו נזירים אוגוסטינים מנזר, המכונה קלוסטראדרדה, מערבית ליישוב זה. שם המקום הפך ל או (הולנדית) לאחר שדוכסות בראבנט השתלטה על האזור. כפי שקורה בחלקים רבים של דוכסות בראבנט, הרצוגנרט החליפה בעלות מספר פעמים במאות השנים האחרונות. יחד עם שאר דרום הולנד היא הייתה בשליטה ספרדית משנת 1661, אוסטרית בין 1713 ל-1795 וצרפתית בין 1795 ל-1813. בשנת 1815, כאשר הוקמה ממלכת הולנד בתנאי קונגרס וינה, הגבול בין המדינות נמשך בתוך העיר, כאשר החלק המזרחי היה הרצוגנרט, והחלק המערבי של קרקראדה ההולנדית. המנזר לשעבר הוא כיום מרכז הקונגרסים של רולדוק בקרקראדה.

הגבול נבנה על ידי הגרמנים במהלך מלחמת העולם הראשונה והשנייה. לאורך השנים, היה הגבול בגובה של 30 סנטימטרים, כך שכלי רכב לא יכלו לעבור דרכו והיו צריכים לנסוע לנקודות מעבר רשמיות, אבל הולכי רגל יכלו לעבור מעצמם ללא שום בעיות, בשנת 1995 הוסרה החומה לחלוטין במסגרת הסכם אמנת שנגן.

שתי הערים, קרקראדה והרצוגנרט, חולקות כיום חלק משירותיהן הציבוריים ומקדמות יחד מטרות כלכליות, העיריות חולקות מתחם משרדים דו-לאומי בשם Eurode, שנבנה כך שהגבול עובר ישירות במרכז הלובי הראשי של הבניין, עם אגף אחד של הבניין בקרקראדה והשני בהרצוגנרט. העיר נקראת בפי המקומיים, "העיר הדו לאומית".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרמניה: ערים
אבירם הלוי

אבירם הלוי (נולד ב-8 בדצמבר 1957) הוא סופר ומחבר ספרי עיון ישראלי.

==ביוגרפיה==
הלוי נולד וגדל בכפר יהושע. הוא התגייס לצה"ל באוגוסט שנת 1976 והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. בהמשך עבר קורס קציני חי"ר ולאחר סיומו, בשנת 1978 התמנה למפקד צוות ביחידה. הלוי נטל חלק בפעילות המבצעית החשאית של היחידה והשתתף בפעולת ההשתלטות בפיגוע במשגב עם, ונפצע מאש המחבלים. בהמשך לחם במלחמת לבנון הראשונה, ושימש כמפקד הפלגה הייעודית וכסגן מפקד היחידה. ב-1989 לקח חלק במבצע עלם חמודות. בשירות המילואים הגיע לדרגת סא"ל.

לאחר פרישתו הקים חברה בתחום הסייבר וכתב מספר ספרי עיון.

==ספריו==
* אבנר שור, אבירם הלוי, בשיתוף טל בשן, האש והדממה - סיפורו של יוחאי בן־נון, מייסד שייטת 13, הוצאת כתר, 2017
* אבנר שור, אבירם הלוי, סיירת מטכ"ל- המבצעים הגדולים של היחידה, עורך: יואב קרן, הוצאת ידיעות ספרים, 2020
* אבנר שור, אבירם הלוי, חקה, ידיעות ספרים, 2022.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה ישראלים
קטגוריה:כפר יהושע: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
ססיל פארקר

ססיל פארקר (באנגלית: Cecil Parker; 3 בספטמבר 1897 – 20 באפריל 1971) היה שחקן תיאטרון וקולנוע בריטי.

==ביוגרפיה==
פארקר נולד בהייסטינגס, סאסקס. במלחמת העולם הראשונה שירת בגדוד סאסקס המלכותי והגיע לדרגת סרג'נט. הוא החל להופיע על הבמות בווסט אנד ב-1922.

הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה בסרט "כלוב הזהב" (1933) ומאז ועד 1969 שיחק בלמעלה מ-90 סרטים ברובם בתפקידי משנה. היה בעל קול מחוספס מיוחד.

הוא שיחק בעיבודים לקולנוע של שני רומנים של א.ג'.קרונין: "המצודה" (1938) ו"כוכבים מציצים מרום" (1940).

כן שיחק בשני סרטים של אלפרד היצ'קוק: - הגברת הנעלמת (1938) ו"מתחת לחוג הגדי" (1949).

תפקידים נוספים היו: -
*"סערה בכפית תה" (1937)
*"אור ירח מסוכן" (1937)
*"רוצח הנשים" (1955)
*"הבעל הנצחי" (1955)
* "תותחי בטאסי" (1964)
*"ליצן החצר" (1956)
*קרייטון המרשים (1957)
*"הייתי כפילו של מונטי" (1958)
*"חופשה בלונדון" (1958)
*"משפחת רובינסון השווייצרית" (1960)
*"שליחות סודית בליסבון" (1966)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה בריטים
קטגוריה:שחקני תיאטרון בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1897
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1971
יורי קוראבלין

יורי ואדימוביץ' קוראבלין (ברוסית: Юрий Вадимович Кораблин; 30 בינואר 1960, מוסקבה, רוסיה הסובייטית – 20 בספטמבר 2016, מוסקבה, הפדרציה הרוסית) היה מדינאי רוסי, ראש עיריית חימקי (1996–2001), ממקימי מועדוני הכדורסל והכדורגל של חימקי. קודם לכניסתו לפוליטיקה עבד כשוטר.
בשנת 1981 סיים את לימודיו בבית הספר הטכני לכבאות של משרד הפנים באיוואנובו ובמכון המשפטים. הוא שירת בגופי ביטחון הפנים בתפקידים שונים במשטרה הסובייטית. בשנת 1990 הוא נבחר למועצת עיריית חימקי. בשנים 1991–1996 שימש כראש עיריית חימקי שבמחוז מוסקבה והמשיך לשמש בתפקיד ראש העיר עד 2001.

בשנת 2001 נבחר לחבר בדומה המחוזית של מוסקבה. בשנת 2011 הוא קנה את מועדון הכדורגל האיטלקי ונציה.<ref>[http://www.blitzquotidiano.it/sport/venezia-patron-russo-yuri-korablin-770079/ Venezia calcio: ecco il nuovo patron russo Yuri Korablin, obiettivo il ritorno in serie A]</ref><ref>[http://corrieredelveneto.corriere.it/veneto/notizie/cronaca/2016/20-settembre-2016/venezia-addio-yuri-korablin-240915653252.shtml Venezia, addio a Yuri Korablin]</ref> בתקשורת הרוסית פורסם לעיתים קרובות בהם שמו נקשר לעבירות שחיתות והתבטאויות בעייתיות במהלך הבחירות בשנת 2001.<ref>[http://politt.ru/?p=11522/Юрий Кораблин. Биография]</ref>

== חיים אישיים ==
היה נשוי ואב לארבעה ילדים.

== הערות שוליים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מושלים וראשי עיריות ברוסיה
קטגוריה:חימקי: אישים
קטגוריה:עסקני כדורגל
קטגוריה:חברי הדומה המחוזית של מוסקבה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1960
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2016
דמיטרי וולושין

דמיטרי ולדימירוביץ' וולושין (ברוסית: Дми́трий Влади́мирович Воло́шин; נולד ב-7 בנובמבר 1979, ורושילובגרד) הוא מדינאי ופוליטיקאי רוסי, המכהן כראש עיריית חימקי (מאז 2016), מזכיר הסניף המקומי של מפלגת רוסיה המאוחדת, נשיא מועדון הכדורגל חימקי.

== ביוגרפיה ==
נולד ב-7 בנובמבר 1979 בוורושילובגרד, מחוז לוהנסק שבאוקראינה.

=== השכלה ===
בשנת 2010 סיים את לימודיו בפקולטה למנהל עסקים בינלאומי ומנהל עסקים באקדמיה הנשיאותית לכלכלה עם תואר בכלכלה וניהול. סיים את לימודיו בתוכנית לתואר שני בניהול באקדמיה הנשיאות הרוסית לכלכלה ומינהל ציבורי. בשנת 2013 סיים את לימודיו בתוכנית MBA "ניהול נדל"ן" במכון המלכותי לניהול נדל"ן בבריטניה ובשנת 2014 סיים קורסים באוניברסיטת ג'ורג'טאון במסגרת התוכנית "התמחות בפיתוח שוק הנדל"ן בארצות הברית".

=== קריירה פוליטית ===
מאז 2002 עבד בחברות מסחריות. באוגוסט 2008 הצטרף למחלקה למדיניות הדיור ולקרן הדיור של מוסקבה כמומחה מוביל במחלקת יחסי הציבור. מאוגוסט 2009 שימש כסגן ראש פרפקט המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מערבי, במחלקה למדיניות דיור וקרן הדיור במוסקבה. בשנת 2011 החל לעבוד באקדמיה הנשיאותית לכלכלה לאומית ומינהל ציבורי כסגן דיקן המחלקה לכלכלה ונדל"ן לעבודה מנהלית.

=== ראש עיריית חימקי ===
בנובמבר 2014 החל לעבוד בעיריית חימקי במחוז מוסקבה. בדצמבר 2016 מונה לממלא מקום ראש העיר ובהמשך נבחר לראשות העיר חימקי.

== חיים אישיים ==
נשוי, אב לבן.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20170501043243/http://www.admhimki.ru/okrug/rukovoditel-administracii/rukovoditel/ עמוד אישי באתר האינטרנט של מינהל העיר חימקי]

קטגוריה:מושלים וראשי עיריות ברוסיה
קטגוריה:חימקי: אישים
קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1979
נהר וורם

וורם (בגרמנית: Worm) הוא נהר במדינת נורדריין-וסטפאליה שבמערב גרמניה. תחילתו של הנהר בהרי אייפל ואורכו 57 ק"מ שם הוא מתחבר לנהר הרור.

מקור הוורם הוא חיבור של כמה נחלים ביערות דרומית-מערבית לאאכן, המהווים את הוורם אחרי מאגר דינבנדן. משם הוא זורם דרך תעלות בתוך העיר אאכן, עד שהוא עולה שוב לעבר האירופפלאץ מזרחה לאאכן. בצפון אאכן (בין קרקראדה להרצוגנרט) הנהר מהווה את הגבול עם הולנד במשך כ-10 ק"מ וזורם אל נחל הרור ליד היינסברג.

ערים נוספות בגרמניה בהן עובר הנהר הן גיילנקירכן, וורסלן וÜbach-Palenberg .

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גרמניה: נהרות
איגור ארטמייב

איגור יורייביץ' ארטמייב (ברוסית: Игорь Юрьевич Артемьев; נולד ב-27 בנובמבר 1961, לנינגרד) הוא פוליטיקאי מדינאי, המשמש כעוזרו של ראש ממשלת רוסיה מאז נובמבר 2020, קודם לכן שימש כראש השירות הפדרלי למלחמה במונופולים במשך 12 שנה (מ־10 במרץ 2004 עד 11 בנובמבר 2020). חבר הוועדה המדינית של המפלגה הדמוקרטית הרוסית "יאבלוקו".

== ביוגרפיה ==
אביו היה פועל, אמו מהנדסת. הוא למד בבית הספר 240 בלנינגרד ובית ספר 254, שיחק בקבוצת רוגבי הנוער של העיר לנינגרד. ב-1983 למד במכון הביולוגי של אוניברסיטת לנינגרד והתמחה במכון הפדגוגי הרצן בקתדרה לפיזיולוגיה ואנטומיה.

== קריירה ==
הוא נכנס לפוליטיקה בשנת 1989. בשנת 1990 הוא נבחר לסגן מועצת העיר לנינגרד, שימש כיו"ר הוועדה לאקולוגיה וכלכלה עירונית. הוא עמד בראש המפלגה האזורית של המרכז, שהפכה לימים לבסיס של מפלגת יאבלוקו בסנקט פטרבורג.

בשנת 1994 נבחר ארטמייב לאספה המחוקקת של סנט פטרבורג מטעם תנועת "העיר האהובה". מאז 1994 שימש כיו"ר הוועדה לכלכלה עירונית ויו"ר קבוצת התיאום לתקציבים ומימון של האספה המחוקקת. היה מחברם של חוקים עירוניים רבים בתחומי דיני הבחירות, הליך התקציב, מיסוי, מדיניות ההלוואות והטבות המס, מימון הכלכלה העירונית והסביבה.

בשנת 1996 מונה לסגן מושל סנקט פטרבורג ויו"ר ועדת הכספים של מינהל העיר. בשנת 1998 למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בינואר 1999 התפטר ארטמייב בהתאם להחלטת מפלגת יאבלוקו לשבור את האיחוד הפוליטי עם המושל ולדימיר יאקובלב. בפברואר 1999 הוא נבחר לסגן יו"ר מפלגת יאבלוקו ובשנת 1999 מונה לראש הקרן למחקרים כלכליים ופוליטיים "מרכז EPICenter - סנקט פטרבורג".

בדצמבר 1999 הוא נבחר לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית והיה חבר הדומה השלישית ושימש כסגן יו"ר סיעת יאבלוקו בפרלמנט וסגן יו"ר הוועדה לארגוני אשראי ושווקים פיננסיים. הוא נמנה עם מחברי התקציבים האלטרנטיביים של הפדרציה הרוסית שהציעה מפלגת יאבלוקו בשנים 1999–2003 לטיוטת התקציבים הפדרליים לשנים 2000–2004, שחלקם נלקחו בחשבון על ידי ממשלת הפדרציה הרוסית.

בשנת 2000 הוא התמודד למשרת מושל סנקט פטרבורג, אך סיים במקום השני והשיג 14.68% מהקולות. ב-10 במרץ 2004 מונה לעמוד בראש השירות הפדרלי למלחמה במונופולים, זאת בהמלצת ראש ממשלת רוסיה, מיכאיל פרדקוב.

בנובמבר 2020 הועבר לתפקיד עוזר ראש הממשלה על ידי מיכאיל מישוסטין ובכך סיים כהונה בת 16 שנים בשירות למלחמה במונופולים.

== חיים אישיים ==
איגור ארטמייב נשוי ואב לארבעה ילדים<ref>[http://www.gazeta.ru/business/2012/12/18/4895469.shtml Глава ФАС Игорь Артемьев рассказал «Газете. Ru» о результатах борьбы с картелями и реформе госзакупок]</ref>. הוא מעורב בפעילות ספורטיבית בייחוד בענפי כדורגל, טניס ורוגבי ומכהן כיו"ר חבר הנאמנים של פדרציית הרוגבי הרוסית<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20121107235556/http://www.fas.gov.ru/profile/profile_226.html ביוגרפיה באתר השירות הפדרלי למלחמה במונופולי]
* [https://web.archive.org/web/20141223003925/http://www.yabloko.ru/Persons/artem.html ביוגרפיה באתר מפלגת "יאבלוקו"]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:סנקט פטרבורג: אישים
קטגוריה:סגני מושלים ברוסיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:כלכלנים רוסים
קטגוריה:ביולוגים רוסים
קטגוריה:חברי הדומה הממלכתית
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:חברי האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1961
ז'וליו סזאר (חלוץ)

ז'וליו סזאר דה סילבה רודריגז (בפורטוגזית: Julio César da Silva Rodríguez; נולד ב-23 בינואר 1990), הידוע בשם ז'וליו סזאר, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בהפועל כפר סבא.

==קריירת מועדונים==
סזאר נולד בעיר בפרנאיבה שבצפון מזרח ברזיל, ושיחק עבור הקבוצה המקומית במשך כעונה. ב-2010 הצטרף לפלמיירס מליגת העל הברזילאית וממנה הושאל למספר קבוצות מהליגה השנייה והשלישית בברזיל. בשנת 2014 חתם במריליה מהליגה הרביעית בברזיל ובתום עונה אחת עזב והצטרף לאינדיפנדט גם היא מהליגה הרביעית. בשנת 2016 הצטרף סזאר לסאו קייטנו מהליגה השלישית בברזיל ולאחר כעונה עבר לדפורטיבו ברזיל מהליגה הרביעית בברזיל.

ב-2017 עזב לראשונה את יבשת דרום אמריקה וחתם בהפועל נצרת עילית עמה הגיע למקום השלישי בליגה הלאומית. ב-2019, בעקבות הורדת כמות השחקנים הזרים בקבוצות הליגה הלאומית לאחד, עזב את נוף הגליל וחתם בהפועל אשקלון. ב-9 ביולי 2020 חתם בהפועל אכסאל. ב-14 ביולי 2021 חתם מכבי בני ריינה, העולה החדשה לליגה הלאומית. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל.

ב-10 במאי 2022 חתם בעירוני טבריה, ובסיום עונת 2023/2024 העפיל עם הקבוצה לליגת העל.ב-14 ביוני 2024 חתם בהפועל כפר סבא.

==תארים==
; עירוני טבריה
* גביע הטוטו לליגה הלאומית: 2023/2024

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני פלמיירס
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני הפועל אכסאל
קטגוריה:כדורגלני מכבי בני ריינה
קטגוריה:כדורגלני עירוני טבריה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בישראל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1990
אררט הקטן

אררט הקטן, הידוע גם בשם הר סיס (בארמנית: Փոքր Արարատ, בטורקית: Küçük Ağrı, בכורדית: Agiriyê biçûk, באזרית: Küçük Ağrı) הוא הפסגה השישית בגובהה בטורקיה. זוהי פסגה בצורת חרוט גדול הממוקם על האגף המזרחי של הר אררט המסיבי, פחות משמונה קילומטרים מערבית לגבול בין טורקיה לאיראן. על אף שהוא חוסה בצילה של הפסגה הגבוהה והמפורסמת הרבה יותר, אררט הקטן הוא הר געש משמעותי בפני עצמו, עם צורת חרוט סימטרית כמעט באופן מלא, ומדרונות חלקים. הוא מתנשא לגובה של בערך 1,200 מטרים מעל האוכף המחבר אותו עם הפסגה העיקרית, ולגובה כולל של 3,925 מטרים מעל גובה פני הים.

ב-8 בנובמבר 1829 טיפסו החוקר הגרמני הבלטי פרידריך פארוט והסופר הארמני חצ'אטור אבוביאן על ההר.<ref></ref> פסגתו ואגפו המזרחי של ההר היו בצד האיראני של הגבול עד שנות ה-30. במהלך מרד אררט, המורדים הכורדים השתמשו באזור "כמקלט נגד המדינה בהתקוממות שלהם."<ref></ref> טורקיה חצתה את הגבול וכבשה את האזור עם כוח צבאי, ואיראן בסופו של דבר הסכימה לוותר לאנקרה בתמורה להחלפה טריטוריאלית (ראו יחסי איראן–טורקיה).<ref>Parrot, p. xxiii</ref><ref></ref>
אררט הקטן בצד השמאלי, כשהפסגה הגבוה מימן היא הר אררט ("הגדול")
שתי פסגות אררט: הגדול (הימני), והקטן (השמאלי).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טורקיה: הרים
קטגוריה:אסיה: הרי געש
רתרפורד אולקוק

סר רתרפורד אלקוק (באנגלית: Sir Rutherford Alcock; 1809 – 1897) היה רופא ודיפלומט אנגלי.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת 1809 בלונדון. הוא למד שם רפואה, משנת 1833–1834 שימש כרופא בחיל העזר האנגלי בפורטוגל ובספרד.

עם שובו בשנת 1837, מונה למפקח החללים לאנגליה ולמפכ"ל לשתי ועדות, שהיו אמורות לפתור את המחלוקת בדבר טענות חיל העזר האנגלי לממשלות ספרד ופורטוגל. לאחר מכן אולקוק שימש כקונסול הממלכה המאוחדת בפוג'ואו, לימים בשנגחאי ובקנטון ובשנת 1858, כאשר ממשלת בריטניה החליטה לכונן יחסים ידידותיים עם יפן, מונה לקונסול בהאקודאטה ובשנת 1859 הפך לשגריר אנגליה ביפן. שנאתם של תושבי האיים היפניים לזרים באותה תקופה הייתה עדיין כה גדולה עד שאולקוק נאלץ לעמוד במתקפה חמושה על בניין השגרירות בשנת 1861.

בשנת 1862 הוענק לו מסדר האמבט, ומשנת 1865 עד 1871 היה שגריר בבייג'ינג. בשנת 1876, מונה לנשיא האגודה הגאוגרפית בלונדון ובשנת 1878, הוביל את המשלחת הבריטית בתערוכה העולמית בפריס.

רתרפורד אולקוק מת ב-2 בנובמבר 1897. אחד מזן האשוחית היפני בשם Picea alcoquiana נקרא על שם אלקוק. דמותו מופיעה בספרו של בוריס אקונין, "פשוט מאסה".
== ביבליוגרפיה ==
* הערות על ההיסטוריה הרפואית והסטטיסטיקה של הלגיון הבריטי בספרד (1838)
* יסודות הדקדוק היפני (1861)
* בירת הטייקון: סיפור על מגורים של שלוש שנים ביפן (2 כרכים, 1863)
* "דיאלוגים מוכרים ביפנית עם תרגומים לאנגלית וצרפתית" (1863)
* "אמנות ותעשיית האמנות ביפן " (1878)

== לקריאה נוספת ==
* Алькок, Рутерфорд // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1890. — Т. Ia. — С. 535.
* Алькок, Рутерфорд // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб., 1905. — Т. доп. I. — С. 90.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מסדר האמבט: עמיתים
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1809
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1897
יבגני צ'יצ'ווארקין

יבגני אלכסנדרוביץ' צ'יצ'ווארקין (ברוסית: Евге́ний Алекса́ндрович Чичва́ркин; נולד ב-10 בספטמבר 1974 בלנינגרד) הוא יזם רוסי, שהקים את קמעונאית הסלולר הגדולה ברוסיה: Yevroset. עסק זה הפך אותו לאיש העשיר ביותר מתחת לגיל 35 מארצו, עם הון של כ-1.6 מיליארד דולר. הוא זכה במספר פרסים ציבוריים, כולל איש השנה 2004 בקטגוריה של תחום העסקים הקמעונאיים.<ref>https://www.vesti.ru/doc.html?id=297670</ref>

בשנת 2006 הוענק לו עיטור מסדר התהילה של רוסיה על תרומתו האישית הגדולה לפיתוח המסורות הטובות ביותר של יזמות רוסית. בשנת 2007, זכה בפרס הגדול של "אדם השנה 2006" ובפרס תהילת המולדת.<ref>http://www.r-o-g.ru/ru/news/master-klass-evgeniya-chichvarkina-7484/</ref>

הוא היה חבר במפלגה הפוליטית תיק הימין והיה צפוי להתמנות ליו"ר הסניף המוסקבאי של המפלגה. צ'יצ'ווארקין מתגורר כיום בלונדון, משם מבקר את השחיתות ברוסיה ואת הנשיא ולדימיר פוטין באופן אישי.<ref></ref><ref></ref><ref>http://www.ft.com/cms/s/0/c8d99926-9d8d-11df-a37c-00144feab49a.html#axzz1TfY9B25y</ref>

בשנת 2008 הוא נמלט מרוסיה ללונדון וברוסיה החחלה חקירה פלילית בעניינו. השלטונות הרוסים ביקשו את הסגרתו אך בקשתם נשללה. בשנת 2011 חקירה נסגרה.

באוגוסט 2012 השיק את חנות היינות החדשה שלו Hedonism Wines ברחוב דייוויס בלונדון.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:אנשי עסקים רוסים
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לממלכה המאוחדת
קטגוריה:יזמים
קטגוריה:אנשים שהוכרזו ברוסיה כ"סוכנים זרים"
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1974
מיטל שבח

מיטל שבח (נולדה ב-9 במאי 1988) היא עיתונאית, שדרנית רדיו ותקליטנית ישראלית, מנהלת אמנותית בחברת יוניברסל מיוזיק גרופ בישראל.

== ביוגרפיה ==
שבח גדלה ברמת גן, למדה בתיכון בליך. בעלת תואר בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב.

== קריירה ==
החל מ-2006 עד ל-2009 שימשה כעורכת ומפיקת תוכניות בתחנת הרדיו גלי צה"ל. בין התוכניות שהפיקה ניתן למנות את קול ישראל ומוזיקה היום. ערכה מוזיקלית את תוכנית הרוק של גלגלצ ״המסור״.

בין 2010 ל-2013 שימשה כעורכת המוזיקלית הראשונה של MTV ישראל.

החל מ-2012 משמשת כיועצת מוזיקלית לתוכניות וסדרות טלוויזיה, בין השאר אקס פקטור, המתמחים, לאהוב את אנה וחתונה ממבט ראשון.

ב-2015 החלה לעבוד בקשת, כעורכת מדור המוזיקה של אתר מאקו וכעורכת מוזיקלית של ערוץ 24. במסגרת פעילותה כתבה רבות על מוזיקת פופ ישראלית. באותה השנה נבחרה על ידי עיתון הארץ לאחת מחמש התקליטניות המובילות בישראל.

ב-2016 החלה להגיש את התוכנית "שעתיים עם מיטל שבח" בגלגלצ<ref></ref> ולהרצות במסלול רדיו במכללה האקדמית ספיר.

ב-2019 החלה לשדר יחד עם צליל הופמן את תוכנית הרדיו "שומעות" ברדיו תל אביב.<ref></ref> עוד באותה השנה, החלה לשמש כעורכת התוכן של שירות הזרמת המדיה דיזר בישראל.

ב-2020 נבחרה לתפקיד מנהלת איתור ופיתוח אומנים (A&R) ביוניברסל מיוזיק ישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* מיטל שבח, "[https://www.mako.co.il/music-Magazine/pop-reviews מייט על פופ]", באתר מאקו

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מבקרות ישראליות
קטגוריה:מבקרי מוזיקה ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:שדרניות גלגלצ
קטגוריה:שדרני גלגלצ
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:תקליטניות ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון בליך
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:בוגרות החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1988
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988