OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
צ'יפס טורטייה

ילדה אוכלת צ'יפס טורטייה עם פיקו דה גאלו
צ'יפס טורטייה הוא חטיף העשוי מטורטיות תירס , שנחתכות למשולשים, ולאחר מכן עוברות טיגון או אפייה (לחלופין הוא עשוי להיות בצורת דיסקים שנחתכו מבצק תירס ואז עברו טיגון או אפייה). טורטיות תירס עשויות מתירס, שמן צמחי, מלח ומים. אף על פי שיוצרו לראשונה באופן מסחרי בלוס אנג'לס, ארצות הברית, בסוף שנות ה-40,<ref name="Carranza"></ref> מקורו של צ'יפס הטורטייה מהמטבח המקסיקני, שבו קיימות מנות דומות, כמו טוטופוס וטוסטאדאס.<ref name="Arnold"></ref>

החטיף עשוי בדרך כלל מתירס צהוב, ולעיתים מתירס לבן, כחול או אדום. צ'יפס המיועד לטבילה לרוב יהיה מומלח קלות בלבד, בעוד חטיפים שנועדו לאכילה כפי שהם עשויים להיות מתובלים במגוון טעמים.

== היסטוריה ==
צ'יפס טורטייה בצורת משולש זכה לפופולריות בשנות ה-40 בזכות מנהלת מפעל הטורטיות המקסיקני "אל זראפה", רבקה ווב קרנזה, כדרך לעשות שימוש בטורטיות מעוותות שנדחו ממכונת ייצור הטורטיות האוטומטית שבה השתמשו במפעל מערב לוס אנג'לס. קרנזה גילתה שכאשר חותכים את הטורטיות המעוותות למשולשים ומטגנים אותן, מקבלים חטיף צ'יפס, את החטיף היא מכרה תמורת דיים לשקית. בשנת 1994, קיבלה קרנזה את פרס טורטיית הזהב על תרומתה לתעשיית המזון המקסיקנית.<ref name="Carranza" />

== טקס-מקס ומטבח מקסיקני ==
צ'יפס טורטייה הוא מתאבן פופולרי במסעדות טקס-מקס ואוכל מקסיקני בארצות הברית וברחבי העולם. הפופולריות שו מחוץ לקליפורניה זכה לעלייה מתמדת בסוף שנות ה-70, כאשר הם החלו להתחרות בחטיפי תירס , חטיף הטבילה הפופולרי במהלך שלושת הרבעונים הראשונים של המאה ה-20. הם מוגשים בדרך כלל עם מטבל, כגון סלסה, צ'ילה קון קסו או גואקמולה. כאשר אינם מוגשים עם מטבל, הצ'יפס לרוב מתובל בעשבי תיבול ותבלינים שונים. למרות שהם זמינים כעת ברחבי העולם, ארצות הברית מהווה את אחד השווקים העיקריים של צ'יפס הטורטייה. שמות מותגים מסחריים לחטיפי צ'יפס טורטייה כוללים: דוריטוס, טוסטיטוס, חטיפי פילאס פוג ונוספים.

מנה משוכללת יותר המשתמשת בצ'יפס טורטייה היא נאצ'וס. המנה הומצאה לראשונה במקסיקו בשנת 1943. מקורם בעיירה המקסיקנית הקטנה פיאדרס נגראס, המנה פותחה על ידי המלצר איגנסיו "נאצ'ו" אנאיה. נאצ'ו אילתר את המנה עבור חיילים אמריקאים שסעדו במסעדה בה עבד, כאשר נדרש לאלתר מנה זריזה מהמצרכים שהיו ברשותו. הוא חתך טורטיות למשולשים וטיגן אותם, לאחר מכן הוסיף להם פלפל חלפניו וגבינה מגורדת. הנאצ'וס מוגשים לרוב עם גבינה מותכת או מגוררת, ותוספות מגוונות נוספות, כגון: בשר, סלסה (למשל פיקו דה גאלו), שעועית, גואקמולה, שמנת חמוצה, בצל חתוך לקוביות, זיתים וחלפניו כבוש. במסעדות רבות לעיתים מחממים את הנאצ'וס בתנור לפרק זמן קצר כדי לחמם את הצ'יפס ולהתיך את הגבינה.

== חטיף תירס ==
קיימים חטיפי תירס רבים שאינם עשויים מטורטיות, אלא מקמח תירס שעובד לצורה מסוימת, בדרך כלל בצורה אליפטית. חטיפי תירס אלו דומים בהכנתם וצורתם לחטיפי תפוחי אדמה. חטיף תירס פופולרי בסגנון זה הוא הפריטוס.<ref name="FritosHistory">
</ref> ההבדל העיקרי בין התירס בטורטיה לזה בחטיפי התירס המעובדים הוא שהתירס שבטורטיית התירס עבר תהליך המכונה ניקסטמיליזציה , הכולל עיבוד של התירס הטרי עם סיד.<ref name="Nixtamalization"></ref>

== ראו גם ==
* קסדייה
* טורטייה 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקס-מקס
קטגוריה:טיגון עמוק
קטגוריה:חטיפים
קטגוריה:המטבח המקסיקני
קטגוריה:מאכלי תירס
שמן שום

שמן שום הוא השמן האתרי שמופק משום.<ref name="lpi"></ref> הוא מוכן בדרך כלל באמצעות זיקוק בקיטור וניתן לייצר אותו גם באמצעות זיקוק באתר. הוא משמש בבישול ובתיבול, תוסף תזונה וגם כקוטל חרקים.

== הכנה ==
שמן שום מוכן בדרך כלל באמצעות זיקוק בקיטור,<ref name="lpi" /> כאשר שום כתוש מאודה עם העיבוי המופק, המכיל את השמן.<ref name=":0"></ref> שמן שום מכיל תרכובות גופרית נדיפות כמו דיאליל דיסולפיד, המרכיב כ-60% מהשמן.<ref name="lpi" /> לשמן שום מזוקק בקיטור יש בדרך כלל ריח חריף ולא נעים, צבעו חום-צהוב.<ref name=":1"></ref> ריחו מיוחס לנוכחות של דיאליל דיסולפיד.<ref name="lpi" /><ref name=":1" /> כדי להפיק גרם של שמן שום מזוקק בקיטור טהור, יש צורך בכ-500 גרם שום.<ref name=":0" /> לשמן שום לא מדולל יש פי 900 מעוצמתו של שום טרי, ופי 200 משום מיובש.<ref name=":1" />

ניתן להשתמש גם באתר למיצוי שמן שום.<ref name=":0" /> סוג זה של שמן שום כולל השריית שום חתוך לקוביות או כתוש בשמן צמחי, אבל התוצר המתקבל אינו שמן שום טהור; אלא שמן המתובל בשום.

== שימושים ==
שמן שום משמש כתוסף תזונה, ולעיתים משווק בצורה של כמוסות, העשויות להיות מדוללות במרכיבים אחרים.<ref name="lpi" /><ref name=":0" /> חלק מהתכשירים המסחריים מיוצרים ברמות דילול שונות.<ref name=":1" /> רפואה מסורתית מייחסת לשמן שום תכונות אנטי-פטרייתיות ואנטיביוטיות,<ref name=":2"></ref> אך לא קיים מספיק מחקר קליני המאשש טענות אלה.<ref name="lpi" /> הוא נמכר גם בחנויות טבע כמסייע לעיכול.<ref name="lpi" />

ניתן להשתמש בו גם כקוטל חרקים על ידי דילול במים וריסוס על צמחים.<ref name=":2" />

תערובות טעמי שום מוכנות הנמכרות באופן מסחרי הן לרוב אבקת שום מיובשת המושרה בשמן שום, מה שמגביר את טעמה של אבקת השום.

== תופעות לוואי ==
ההשפעות השליליות הנפוצות של צריכת שום, שמן שום ותוספי שום הן ריח פה וגוף לא נעימים, כאבי בטן, בחילות, הקאות ותסמינים אחרים של הפרעות במערכת העיכול.<ref name="lpi" /> לצריכת שמן שום עשויות להיות השפעות נוגדות קרישה אצל אנשים מסוימים, לגרום לדימום, ואף עלולה להשפיע על השפעתן של תרופות מרשם.<ref name="lpi" />

== מחקר בריאותי ==
השפעתו של שמן השום על בריאות האדם נבדקה במעבדה ובמחקר קליני ראשוני, התוצאות שהתקבלו אינן חד משמעיות, נכון לשנת 2016.<ref name="lpi" />

== שמן בטעם שום ==
שמן בטעם שום: שמן צמחי משולב בשום המשמש לתיבול
שמן בטעם שום מיוצר ומשמש לצורכי בישול ותיבול, ולעיתים משמש כמרכיב בתערובת תבלינים.<ref name=":0" /><ref name=":1" /> הוא שונה ועדין בהרבה בטעמו משמן שום טהור, הכנתו בדרך כללה כוללת שימוש בשום קצוץ, מרוסק או כתוש המונח בשמנים צמחיים שונים כדי להעניק טעם לשמן.<ref name="lpi" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:שמנים אתריים
קטגוריה:שום (סוג)
מייקל סו רוזן

מייקל סו רוזן (באנגלית: Michael Hsu Rosen; נולד ב-28 במאי 1992) הוא שחקן ורקדן אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסדרות של נטפליקס "שבריריות" <small>(2020),</small> "יופי של אחות" <small>(2021)</small> ו"גלאם" <small>(2023).</small> רוזן גם כיכב במחזות בברודוויי "סיפור אהבה בשלושה פרקים" ו"סיפור הפרברים".

== ביוגרפיה ==
רוזן נולד וגדל בעיר ניו יורק באפר וסט סייד. <ref></ref> הוא למד בבית הספר לתרבות ואתיקה פילדסטון, כמו גם בבית הספר המקצועי לילדים. הוא התאמן במשך תשע שנים בבית הספר לבלט אמריקאי ובאוניברסיטת ייל לפני שפרש כדי להתמקד במשחק במשרה מלאה. <ref></ref>

== קריירה ==
בזמן לימודיו בתיכון, הופיע רוזן עם ניו יורק סיטי בלט וערך את הופעת הבכורה שלו בברודוויי בגיל שבע עשרה בחידוש למחזמר סיפור הפרברים. <ref></ref> מאוחר יותר הוא חזר לברודוויי ושיחק בחידוש של יום בניו יורק ובמחזה מאת הארווי פירסטיין סיפור אהבה בשלושה פרקים. <ref></ref> <ref></ref> <ref></ref>

רוזן שיחק בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בהן ג'סיקה ג'ונס, "מונסטרלנד" והרופא הטוב וכן לוהק לתפקידים ראשיים בסדרות "שבריריות" של נטפליקס ו-"יופי של אחות" . <ref></ref> <ref></ref> <ref></ref> <ref></ref> בשנת 2023 שיחק סו-רוזן בסדרת הטלוויזיה "גלאם".

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
!שנה
! סרט
!תפקיד
! הערות
|-
| 2017
|Dating My Mother
| כריס
|
|-
| 2019
|After Class
|דיקון
|
|-
| 2020
|Nora Highland
|מארק
|
|-
|2023
|Daughter of the Bride
|מייק
|
|-
|טרם פורסם
|Listen
| אושרי אזולה
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
! סדרה
!תפקיד
! הערות
|-
| 2014
|Taxi Brooklyn
| דייגו
|פרק אחד
|-
| 2016
| Looking
| ג'ימי
|
|-
| 2019
| ג'סיקה ג'ונס
| לורן ליון
| 2 פרקים
|-
| rowspan="2" | 2020
|Monsterland
| ג'וש האמונד
| פרק: "ניו יורק, ניו יורק"
|-
|שבריריות
| נביל
| תפקיד ראשי
|-
| rowspan="2" | 2021
| הרופא הטוב
|ליאו
|פרק אחד
|-
|יופי של אחות
| ג'יידן
| תפקיד ראשי
|-
|2023
|גלאם 
|בן
|9 פרקים
|}

== תיאטרון ==
=== ברודוויי ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
! כותרת
! תפקיד
!במאי/תיאטרון
|-
| 2009–2011
| סיפור הפרברים
| צ'ינו
| 2009 Broadway Revival / ארתור לורנטס
|-
| 2014–2015
|יום בניו יורק
| אנסמבל
| 2014 Broadway Revival / ג'ון רנדו
|-
| 2018–2019
|סיפור אהבה בשלושה פרקים
| אלן
| 2018 Broadway Revival / מואיז קאופמן
|}

=== אוף-ברודוויי ===
{| class="wikitable sortable"
!כותרת
!תפקיד
! תיאטרון
!במאי
|-
|Do I Hear a Waltz?
| ויטו די רוסי
| ניו יורק סיטי סנטר
| אוון קבנט
|-
|Dot
| פידל
| תיאטרון ויניארד
| סוזן סטרומן
|-
|Nikolai and the Others
| ניקולס מגאלנס
| לינקולן סנטר
| דייוויד קרומר
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:רקדנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1991
מכבסה יפהפיה שלי

מכבסה יפהפיה שלי (באנגלית: My Beautiful Laundrette) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1985 בבימויו של סטיבן פרירס, עם דניאל דיי לואיס וגורדון ורנקה בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי חניף קוריישי ומבוסס על מחזה שלו באותו שם משנת 1984.

העלילה מתרכזת ביחסים בין שני צעירים בדרום לונדון בשנות השמונים בתקופת כהונתה של מרגרט תאצ'ר והשינויים הכלכלים שהנהיגה. בשכונה בה קהילה של מהגרים פקיסטנים ולבנים ממעמד סוציו אקונומי נמוך עם נערים רוויי דעות גזעניות, מתפתחת ידידות בין נער פקיסטני ולבן שגולשת גם ליחסים אינטימיים.

חניף קוריישי היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולפרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר.

סעיד ג'אפרי היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה.

מכון הסרטים הבריטי כלל את הסרט ברשימת 100 הסרטים הבריטיים הטובים ביותר במאה ה-20 

==תקציר העלילה==
עומאר עלי (גורדון ורנקה) הוא בחור פקיסטני צעיר שגר בדרום לונדון עם אביו האלמן והדיכאוני חוסיין (רושאן סת). חוסיין רוצה עתיד טוב יותר לבנו המובטל, אשר מתקיים מקצבה ושולח אותו אל אחיו הבכור נאסר (סעיד ג'אפרי) כדי שייתן לו עבודה וירוויח כסף עבור לימודיו. נאסר מחבב את עומאר, רואה אותו כבנו ומייעד לו את בתו הבכורה טניה (ריטה וולף). נאסר עצמו הוא אדם עשיר ומכובד בקהילה הפקיסטנית בלונדון: יש לו דירות להשכרה, חניון לשטיפת מכוניות ומכבסה. יש לו פילגש לבנה בשם רייצ'ל (שירלי אן פילד). בעזרת בנו סלים (דריק בראנץ') הוא גם סוחר בסמים.

עומאר מתחיל לעבוד בשטיפת מכוניות ונאסר מעביר אותו לתפקיד מנהל חשבונות ואחר כך מציע לו לנהל את המכבסה שלו. עומאר עוזר לנאסר בגירוש דיירים שלא משלמים וכן עוזר לסלים בהעברת סמים משדה התעופה. עומאר וסלים מותקפים על ידי צעירים לבנים גזענים ועומאר מזהה את מפקדם בתור חבר הילדות שלו ג'וני (דניאל דיי לואיס). הוא מציע לג'וני לשנות את אורחות חייו, להתמסד ולהרוויח ביושר. הם משפצים את המכבסה בעזרת כסף שגנב מסלים. נאסר מסכים לקבל את ג'וני לעבודה תמורת עזרה בגירוש דיירים שלא משלמים.

הידידות בין עומאר וג'וני גולשת ליחסים אינטימים הומוסקסואלים. לפני פתיחת המכבסה הם מנהלים יחסים בחדר סמוך כשבאולם המכבסה רוקד נאסר ולס עם רייצ'ל והם כמעט נתפסים. עומאר אינו רוצה להתחתן עם טניה וגם ג'וני מנסה להסביר לה שאינו יכול. היא עוזבת את לונדון לאכזבתו של אביה. גם רייצ'ל עוזבת את נאסר לאחר שבטקס הפתיחה טניה הטיחה בה האשמות.

הגזענים מנסים לתקוף את מכוניתו של סלים וזה דורס אחד מהם ופוצע אותו. בתגובה מתכננים הגזענים נקמה: הם הורסים את מכוניתו של סלים ומכים אותו, את ג'וני ועומאר וגורמים לנזק גדול למכבסה.

לבסוף עומאר מטפל בפצעיו של ג'וני ושניהם מחייכים.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|דניאל דיי לואיס
|ג'וני
|
|-
|גורדון ורנקה
|עומאר עלי
|
|-
|סעיד ג'פרי
|נאסר עלי
|
|-
|רושאן סת
|חוסיין עלי
|
|-
|דריק בראנץ'
|סאלים
|
|-
|ריטה וולף
|טניה עלי
|
|-
|שירלי אן פילד
|רייצ'ל
|פילגשו של נאסר
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=e5JtE83ksg0 קדימון למכבסה יפהפיה שלי], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=Mcn_Kt5oZJ4 הנשיקה הראשונה], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=PIk_duXU6GY סטיבן פריאר מדבר על מכבסה יפהפיה שלי], באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי להט"ב בריטיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
שבריריות

שבריריות (באנגלית: Tiny Pretty Things) היא סדרת דרמה אמריקאית המבוססת על הרומן באותו שם מאת סונה צ'ראיפוטרה ודונילה קלייטון, שנוצרה על ידי מייקל מקלן. הסדרה הוקרנה בבכורה בנטפליקס ב-14 בדצמבר 2020, ושודרה עונה אחת.<ref name="SeriesOrder"></ref><ref name="SeriesPremiere"></ref>

== עלילה ==
הסדרה מתארת את ההתרחשויות בבית ספר לבלט בשיקגו, ומתמקדת בתלמידי בית הספר, המדריכים, המנהלים והתורמים של בית הספר. את הריקודים בסדרה מבצעים השחקנים עצמם, לא כפילים.<ref name="times"></ref>

התגובה הביקורתית לסדרה הייתה מעורבת. מאז פורסמה הודעה רשמית על כך שהיא לא תימשך.

== שחקנים ודמויות ==
=== תפקיד ראשי ===

=== תפקיד חוזר ===

=== תפקידי אורח ===
* קארן רובינסון בתור מאקאילה סטרוייר, אמה של נווה שריצתה זמן בכלא על רצח ומחפשת לתקן את יחסיה עם בתה.
* טיילר פק בתור סיינה מילקן
* אמילי סקוביץ' בתפקיד לינדי<ref name="EmilyR"></ref> (ללא קרדיט)

== הפקה ==
=== פיתוח ===
חברת ההפקות "Insurrection Media, Inc". בחרה בחומר המקור מהוצאת הספרים הרפר קולינס ופיתחה את הפרויקט במשך שנה לפני שקיבלה הזמנה להפקת סדרה בת 10 פרקים ב-6 באוגוסט 2019 מנטפליקס. הסדרה נוצרה על ידי מייקל מקלן שהפיק לצד קיליאן ואן רנסלר, ג'ורדנה פרייברג, דברה הנדרסון, גארי פלדר שגם ביים את הפרק הראשון של הסדרה. חברות הפקה המעורבות בסדרה היו אמורות להיות Insurrection Media ו-Peacock Alley Entertainment, Inc. הסדרה עלתה לראשונה ב-14 בדצמבר 2020.<ref name="SeriesPremiere" />

=== ליהוק ===
עם הודעת הזמנת הסדרה לוהקו לורן הולי, קיילי ג'פרסון, קאסימר ג'ולט, דניאלה נורמן, ברנן קלוסט, מייקל סו רוזן, דיימון ג'יי גילספי, בייארדו דה מורגווייה, בארטון קופרטווייט, טורי טרוברידג' וג'ס סלגאירו לתפקידים ראשיים. ב-20 בספטמבר 2019, אנה מיישה לוהקה לתפקיד הראשי. <ref></ref> ב-9 בדצמבר 2020, דווח כי רקדנית בלט מקצועית, אמילי סקוביץ' אמורה לעשות את תפקיד הבכורה שלה כאורחת בסדרה.<ref name="EmilyR" />

=== צילומים ===
הצילום הראשי של הסדרה החל ב-6 באוגוסט 2019 והסתיים ב-3 בדצמבר 2019 בטורונטו, קנדה . <ref></ref>

== ביקורת ==
בצובר הביקורות Rotten Tomatoes, קיבלה הסדרה דירוג אישור של 53% על סמך 19 ביקורות מבקרים, עם דירוג ממוצע של 5.38/10. <ref></ref> אתר Metacritic העניק לסדרה ציון ממוצע משוקלל של 47 מתוך 100 על סמך 6 ביקורות מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות מעורבות או ממוצעות". <ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בשיקגו
קטגוריה:תוכניות ריקודים
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
גשם שחור

גשם שחור (באנגלית: Black Rain) הוא סרט דרמה, מתח ופעולה משנת 1989 בכיכובם של מייקל דאגלס, אנדי גרסיה, קייט קאפשו, ג'ון ספנסר וקן טאקאקורה.

== עלילה ==
גיבור הסרט הוא ניק קונקלין (מייקל דאגלס), בלש משטרה במשטרת ניו יורק. קונקלין, שבעברו שירת בצבא היבשה האמריקני, לחם במלחמת וייטנאם ועוטר על גבורתו, נחקר בחשד למעורבותו בפרשת שחיתות ושוחד במשטרה. לאחר שהוא ושותפו, צ'ארלי וינסנט (אנדי גרסיה), עצרו את סאטו, מנהיג מקומי של כנופיה ביאקוזה, הם נדרשו ללוותו בעת הסגרתו ליפן. השניים טסו עמו לאוסאקה, אך שם נמלט סאטו מידיהם מרמה. קונקלין ווינסנט ביקשו לסייע למשטרת אוסקה ללכוד את סאטו אך נתקלו בהתנגדות מצד המשטרה. לאחר שסאטו רצח את וינסנט, החליט קונקלין לעצור את סאטו ויהי מה. בהתעלמם מהוראות המשטרה היפנית ומשטרת ניו יורק, קונקלין והבלש היפני, עוזר המפקח מסהרו מסאמוטו (קן טאקאקורה), יצאו למרדף אחר סאטו במטרה לעוצרו בטרם ישלים את מזימתו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים על נקמה
קולישר

קוּלִישֶר (ברוסית: Кулишер) היא משפחה של יהודים מלומדים ואנשי ציבור מרוסיה. אבי המשפחה, משה קולישר עקר מגליציה לווהלין בתחילת המאה ה-19. בין בניה הידועים:
* ראובן קולישר (Руви́м Моисе́евич Ку́лишер; 1828–1896) – רופא ואיש ציבור שכתב מאמרי מדע בעברית
* (Алекса́ндр Руви́мович Ку́лишер 1875–?) – בנו של ראובן, מתמטיקאי רוסי
* מיכאל קולישר (Михаи́л Игна́тьевич Ку́лишер; 1847–1919) – בן אחיו של ראובן, היסטוריון, אתנוגרף ועסקן
* יוסף קולישר (Ио́сиф Миха́йлович Ку́лишер; 1878–1933/1934) – בנו של מיכאל, כלכלן שהתמקד בתולדות הכלכלה של רוסיה ואירופה המערבית
* (Евгений Михайлович Кулишер, Eugene M. Kulischer; 1881–1956) – בנו של מיכאל, סוציולוג רוסי-אמריקאי, שהתמחה בדמוגרפיה, דפוסי הגירה וכוח אדם
* אלכסנדר קולישר (Алекса́ндр Миха́йлович Ку́лишер; 1890–1942) – בנו של מיכאל, פרופסור, פובליציסט רוסי, עורך דין, משפטן ואיש ציבור

==הערות שוליים==

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
דיאריו טיימפו

דיאריו טיימפו (Diario Tiempo), המוכר גם כ-אל טיימפו (El Tiempo), הוא עיתון אקטואליה שהוקם ב-7 בנובמבר 1970 בהונדורס. בסיסו של העיתון נמצא בסן פדרו סולה.<ref>[http://www.revistamym.com/expomipyme/patrocinadores/ Mención a Diario Tiempo] . Consultado el 30 de noviembre de 2017.</ref> גרופו קונטיננטל אחראי על פרסום והפצת העיתון.<ref></ref> העיתון הוא אחד מהעיתונים בעלי התפוצה הגדולה ביותר בהונדורס.

לאחר שבעלי העיתון, גרופו קונטיננטל , הואשמו בהלבנת הון ב-27 באוקטובר 2015, לא יצאו גרסאות מודפסות של העיתון.<ref></ref>

העיתון נהג לפרסם את מצעד המוזיקה הונדורס טופ 50, על בסיס נתוני איירפליי מתחנות רדיו בהונדורס.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הונדורס
קטגוריה:עיתונים
מארק גרנאו

מארק גרנאו (בצרפתית: Joseph Jean-Pierre Marc Garneau; נולד ב-23 בפברואר 1949) הוא אסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של סוכנות החלל הקנדית. בשנים 2001–2005 הוא היה נשיא הסוכנות. בהמשך הוא פנה לקריירה פוליטית ובמהלך שנת 2021 שירת כשר החוץ של קנדה.

==קורות חיים==
מארק גרנאו נולד בעיר קוויבק סיטי וסיים לימודי בית ספר בעירו. בשנת 1970 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסה ופיזיקה במכללה המלכותית הצבאית של קנדה והמשיך את השירות בצי המלכותי הקנדי. במהלך השרות הוא סיים תואר שלישי באימפריאל קולג' בלונדון. בשנת 1986 הוא קודם לדרגת קפטן. גרנאו השתחרר מהשירות בשנת 1989.

==שרות בתחום החלל==
בשנת 1984 גרנאו נבחר לקבוצת קנדית להכנת לטיסה לחלל. כבר באוקטובר 1984 הוא טס לחלל במסגרת משימה STS-41-G על מעבורת החלל צ'לנג'ר. הוא המשיך לעבוד בנאס"א בצוות של תמיכת קרקע. בשנת 1996 הוא היה חבר בצוות של STS-77 על מעבורת החלל אנדוור. בשנת 2000 הוא טס לחלל בפעם השלישית במסגרת משימה STS-97.

בשנת 2001 הוא מונה לתפקיד ניהולי בסוכנות החלל הקנדית ובסוף אותה שנה מונה לנשיא הארגון. גרנאו כיהן בתפקיד עד לשנת 2005.

==קריירה פוליטית==
לאחר פרישה מסוכנות החלל גרנאו פנה לתחום פוליטיקה. בשנת 2008 הוא נבחר לפרלמנט הקנדי כנציג של המפלגה הליברלית של קנדה. בהמשך הוא נבחר מספר פעמים נוספות. בשנת 2015 הוא מונה לשר התחבורה.

בשנת 2021 הוא מונה לשר החוץ וכיהן בתפקיד עד לבחירות הכלליות שנערכו באוקטובר 2021. הוא לא מונה לתפקיד שר לאחר הבחירות אך נותר להיות חבר פרלמנט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20110416081212/http://www.nasa.gov/externalflash/the_shuttle/113.html קורות חיים באתר נסא"א]
* [https://web.archive.org/web/20221225044814/https://marcgarneau.libparl.ca/a-propos/ קורות חיים]
* 

קטגוריה:אסטרונאוטים קנדים
קטגוריה:קנדים צרפתים
קטגוריה:אנשי צבא קנדים
קטגוריה:חברי מסדר קנדה
קטגוריה:שרי החוץ של קנדה
קטגוריה:שרי תחבורה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של קנדה
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1949
אולפני סיגמא סאונד

אולפני סיגמא סאונד בשנת 1979
אולפני סיגמא סאונד (באנגלית: Sigma Sound Studios) היה אולפן הקלטות בפילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית. הוא נוסד בשנת 1968 על ידי מהנדס ההקלטות ג'וזף טרסיה.<ref name=":0"></ref>

האולפן נחשב לאחד מהאולפנים הראשונים בארצות הברית שהציעו אפשרות הקלטה של 24 רצועות והראשון בעולם שעשה שימוש באוטומציה של קונסולות. טרסיה, לשעבר מהנדס ראשי באולפני קמיו-פארקוויי של פילדלפיה, פתח גם את אולפני סיגמא סאונד בניו יורק ב-1977, בבניין תיאטרון אד סאליבן .<ref name=":0" />

אמנים כדוגמת מדונה ודייוויד בואי הקליטו מספר יצירות באולפני סיגמא סאונד.<ref name=":1"></ref>

== הלקטות ==
דייוויד בואי הקליט חלק גדול מאלבומו Young Americans באוגוסט 1974 בסיגמא פילדלפיה. מדונה השתמשה באולפנים בניו יורק כדי להקליט את אלבום הבכורה שלה מ-1983, Mdonna.<ref name=":1" />

ב-15 באפריל 1972, הזמר-יוצר והפסנתרן בילי ג'ואל ולהקתו, קיימו קונצרט באורך שעה באולפני סיגמא.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פילדלפיה: מבנים
קטגוריה:אולפני הקלטות
רג'י לוקאס

רג'ינלד גרנט לוקאס (באנגלית: Reginald Grant Lucas; 25 בפברואר 1953 – 19 במאי 2018)<ref name=":0"></ref> היה גיטריסט, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אמריקאי. לוקאס זכה להצלחה בין-לאומית בזכות הפקת רוב אלבום הבכורה של מדונה משנת 1983, ובכך ששיתף פעולה עם מיילס דייוויס לאורך שנות השבעים.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
לוקאס נולד ב-25 בפברואר 1953 בפלאשינג, קווינס, ניו יורק.<ref name=":0" /> הוא למד בבית הספר התיכון למדעים בברונקס, אך נשר כדי להתמקד בקריירה המוזיקלית שלו.<ref></ref>

== קריירה ==
בתחילת הקריירה שלו, לוקאס היה גיטריסט R&B וג'אז, וניגן עם בילי פול בתחילת שנות ה-70 ולאחר מכן עם מיילס דייוויס מ-1972 עד 1976.<ref></ref> בהמשך לכך, לוקאס פגש את נגן כלי ההקשה ג'יימס מטום, שלימים היה לשותף להפקה שלו. השניים הצטרפו ללהקה של הזמרת רוברטה פלאק ב-1976, והופיעו איתה במשך מספר שנים.

אחד מפרויקטי הסולו הראשונים שלו היה אלבום הבכורה של מדונה משנת 1983, כולל השיר "Borderline". לוקאס הפיק את רוב האלבום, שנמכר ביותר מחמישה מיליון עותקים.<ref></ref>

== חיים אישיים ומותו ==
בתו של לוקאס, ליסה לוקאס, הייתה המנהלת של קרן הספר הלאומי ,<ref></ref> ובהמשך הייתה למוציאה לאור של ספרי פנתיאון ושוקן.<ref></ref>

לוקאס נפטר ממחלת לב בעיר ניו יורק, בגיל 65.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
רצח יעקב ברסימן טוב

יעקב ברסימן טוב, איש המוסד, שעבד בשגרירות ישראל בפריז, נורה למוות בפריז על ידי מחבלת ב-3 באפריל 1982.<ref name=":0"></ref><ref></ref><ref></ref>

==יעקב ברסימן טוב==
יעקב ברסימן טוב נולד באיזמיר שבטורקיה ב-23 ביוני 1939, בן לפרלה-שרה וגבריאל. בשנת 1948 עלה לישראל עם משפחתו, והתגורר ביהוד. בגיל 18 התגייס לצה"ל, שירת בצנחנים ובחיל המודיעין.

ב-1968 הצטרף ל"מוסד", ועסק בעיקר בתחום התקשורת והסיוע המבצעי בישראל ובחו"ל.

ברסימן טוב היה אחראי על הקשר עם האספה הלאומית והסנאט וארגונים פוליטיים אחרים.

==הרצח==
יעקב ברסימן טוב חזר, יחד עם אשתו ובתו בת ה-8, לביתו שבבניין דירות בשדרת פרדיננד בויסון 17 ברובע ה-16, ליד יער בולון. האישה והבת עלו לדירתם במעלית, ויעקב נשאר בלובי. בשעה 12:50 ז'קלין אסבר, צעירה חובשת כומתה לבנה, ניגשה אליו, ירתה בו פעמיים באקדח חצי אוטומטי בקוטר 7.65 מילימטר והחטיאה, ואז ירתה שלושה כדורים שפגעו בראשו. בנו בן ה-17, ששמע את היריות אך לא היה עד לרצח, רדף אחרי האישה, שהצליחה להימלט לרכבת התחתית של פריז. מותו של יעקב נקבע כשעתיים לאחר הירי. שגרירות ישראל הצהירה כי לא היו בתוקף סידורי אבטחה מיוחדים עבור הדיפלומט, ששהה בפריז קצת יותר משנתיים בשליחות החוץ הראשונה שלו. הירי אירע שלושה ימים לאחר שמשרדו רוסס באש מקלע.

קבוצה בשם "הפלגים המהפכניים החמושים הלבנוניים" לקחה אחריות לרצח. ישראל האשימה את אש"ף במעורבות והחשיבה את הרצח כהפרה של תנאי הפסקת האש מיולי 1981 שארגנה ארצות הברית לאחר הלחימה בלבנון. אש"ף התעקש שהפסקת האש מכסה רק פעולות המתרחשות בלבנון.<ref></ref>

ברסימן טוב הובא לקבורה בבית העלמין הדרום. הוא הונצח בכמה מקומות בישראל, ובהם רחוב ביהוד שנקרא על שמו.<ref>[http://myyehud.co.il/רחוב-יעקב-ברסימנטוב/ רחוב יעקב בר סימנטוב] באתר "יהוד שלי"</ref>

ג'ורג' איברהים עבדאללה , אזרח לבנוני שעמד בראש "הפלגים המהפכניים החמושים הלבנוניים" והיה המעורב ברציחתם של ברסימן טוב ושל קצין צבא אמריקאי בשנות ה-80, נדון בצרפת למאסר עולם. ועדת שחרורים הסכימה בשנת 2013 לשחרר את עבדאללה, בן 61, בתנאי שיגורש מצרפת לאלתר.<ref></ref> ממשלת צרפת לא התחייבה לגירוש, ומנעה את השחרור על תנאי.

נכון לסוף 2021, עבדאללה עדיין כלוא בכלא לאנמזאן.<ref>https://www.ladepeche.fr/2021/10/23/lannemezan-500-manifestants-pour-la-liberation-de-georges-abdallah-9886697.php. </ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:פיגועים נגד ישראלים בחוץ לארץ
קטגוריה:פיגועי טרור בצרפת
קטגוריה:פעולות טרור ב-1982
קטגוריה:1982 בצרפת
מצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס

מצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס (ידוע כקאש בוקס טופ 100) היה מצעד שירים שפורסם בארצות הברית, והופץ מדי שבוע על ידי מגזין Cash Box. הוא החל להתפרסם ב-1942.<ref></ref> כמתחרה של מגזין בילבורד, הוא הונפק לראשונה ב-13 בספטמבר 1958 כאשר זה הרחיב את מספר השירים שדורגו בו ל-100 בסך הכול (בעבר, 75). הגרסה המקורית של המגזין הופצה עד 16 בנובמבר 1996.<ref></ref> בעוד בבילבורד דירגו סינגלים מדי שבוע תוך ערבוב של סך השמעות בתחנות רדיו ומכירות סינגלים מכל רחבי אמריקה הצפונית, קאש בוקס ביססו את הדירוג שלהם על סמך המכירות וההשמעות של השירים מבלי לפצל סוגות מוזיקליות. זאת, במטרה לגבש את הפופולריות הכללית של כל סינגל.<ref></ref>

סינגלים רבים הגיעו למקום הראשון בקאש בוקס (כדוגמת "Cherish" של מדונה), שלא עלו עשות זאת במצעד בילבורד וליהפך.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצעדי מוזיקה אמריקאיים
פקסטן ארונסון

פקסטן ריד ארונסון (באנגלית: Paxten Reid Aaronson; נולד ב-26 באוגוסט 2003 במדפורד שבניו ג'רזי, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה ובנבחרת ארצות הברית.

== ביוגרפיה ==
ארונסון נולד בניו ג'רזי שבארצות הברית, והוא נוצרי. אחיו הבוגר הוא כדורגלן נבחרת ארצות הברית ולידס יונייטד מהפרמייר ליג ברנדן ארונסון.

== קריירת מועדונים ==
ארונסון גדל במחלקת הנוער של פילדלפיה יוניון. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ה-MLS. בסך הכל ערך 40 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.

ב-17 בנובמבר 2022 חתם ארונסון באיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה על חוזה החל מ-1 בינואר 2023.

== קריירה בינלאומית ==
ארונסון זכה עם נבחרת ארצות הברית עד גיל 20 בטורניר גביע הזהב של CONCACAF עד גיל 20 בשנת 2022. הוא היה מלך השערים של הטורניר עם שבעה שערים, ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. 

ב-28 בינואר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בתיקו 0-0 נגד נבחרת קולומביה במשחק ידידות.

נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארצות הברית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).

== תארים ==
;נבחרת ארצות הברית עד גיל 20
* גביע הזהב של CONCACAF עד גיל 20 (1): 2022

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:קשרי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:ניו ג'רזי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פילדלפיה יוניון
קטגוריה:כדורגלני איינטרכט פרנקפורט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:ספורטאים אמריקאים בגרמניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2003
הר בן זמרה

הר בן זמרה הוא הר בגובה 820 מטרים מעל פני הים הממוקם כקילומטר מזרחית למושב כרם בן זמרה בגליל העליון.

ההר ממוקם בין כביש 886 לנחל חצור, כקילומטר מדרום־מערב לריחאניה וכ־9 קילומטרים צפונית לצפת. ההר אינו מתנשא לגובה רב מפני הקרקע באזור.

מערת עלמה ממוקמת כשני קילומטרים מזרחית להר.

== צומח ==
באזור ההר צומחים צמחים מגוונים. בחודש נובמבר צומחים למרגלות ההר כרכום מסוג כרכום נאה וחלמוניות. בינואר צומח בו אירוס הלבנון.

בן זמרה
מלון גרנד הוטל (לבוב)

גרנד הוטל (באוקראינית: Гранд-Готель) הוא אחד מהמלונות הוותיקים בעיר לבוב שבאוקראינה.

==היסטוריה==
המלון נפתח בשנת 1893. הוא נבנה במקום בניין דו-קומתי שהיה שייך למשטרה ובו נולד לאופולד פון זאכר-מאזוך. באותה תקופה, הוא היה הכי טוב בעיר מבחינת נוחות. במלון הותקנה תאורה חשמלית, חללי הפנים נעשו בסגנון נאו-בארוק. בעשורים הראשונים לקיומו של המלון היו בקומה הראשונה ארבע חנויות ובקומות העליונות 48 חדרים בודדים ומסעדה. בנוסף למטרתו הישירה, הפך המלון למרכז חיי חברה, בו נערכו לעיתים קרובות פגישות ושהו אורחים מפורסמים.

עד שנת 2010, המלון אירח יותר מ-100,000 אורחים ממדינות שונות בעולם, כולל דיפלומטים ופוליטיקאים מפורסמים, אנשי בידור ואנשי קולנוע.

מאז 2014, המלון נסגר שוב לרגל שיקום רחב היקף. הוא הורחב ל-121 חדרים וכולל סוויטה בסגנון לאופולד פון זאכר-מאזוך מוזיאון קטן.
פריס הילטון נכחה<ref></ref> בפתיחת המלון לאחר השחזור האחרון, שהתקיים ב-31 במרץ 2018.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לבוב: מבנים
גרנד הוטל (לבוב)
צבע ספוט

שטרות 5,000 ₽ רוסיים עם צבע ספוט מתכתי]]
בדפוס אופסט, צבע ספוט או צבע אחיד הוא כל צבע שנוצר על ידי דיו (טהור או מעורב) המודפס באמצעות הדפסה בודדת, בעוד שצבע תהליך ("צבע פרוצס") מיוצר על ידי הדפסת סדרה של נקודות בצבעים שונים.<ref>[http://www.pantone.com/help/?t=Process-color-vs.-Spot,-or-solid-color What is the difference between spot and process colors?]</ref>

תהליך הדפסת אופסט מורכב מארבעת צבעי הספוט ציאן, מג'נטה, צהוב ושחור המכונים בדרך כלל CMYK. תהליכים מתקדמים יותר כוללים שימוש בשישה צבעי ספוט, שמוסיפים כתום וירוק לתהליך (המכונה CMYKOG). שני צבעי הספוט הנוספים מתווספים כדי לפצות על שכפול לא יעיל של גוונים חלשים באמצעות צבעי CMYK בלבד. עם זאת, טכנאי אופסט ברחבי העולם משתמשים במונח "צבע ספוט" במשמעות של כל צבע שנוצר על ידי דיו אופסט לא סטנדרטי; כגון דיו מתכתי, פלואורסצנטי או דיו מותאם אישית בתערובת ידנית.

בעת ביצוע הדפסה רב צבעונית בתהליך צבע ספוט, כל צבע ספוט צריך סרט ליטוגרפי משלו. כל האזורים של אותו צבע ספוט מודפסים באמצעות אותו סרט, ומכאן, באמצעות אותו לוח ליטוגרפי.

== שיטות ממוחשבות ==
ישנן שיטות שונות לשלב דוגמאות מתוחכמות של צבעי ספוט לפני הדפוס. יישומי תוכנה כגון אדובי אינדיזיין, אדובי אילוסטרייטור, CorelDRAW, QuarkXPress וסקריבוס עשויים ליצור צבעי ספוט כערוצים נוספים. ניתן להשתמש באדובי פוטושופ גם ליצירת קצוות רכים (הידועים בכינויים קצוות נוצות) של צבעי ספוט.

== אופטימיזציה של השימוש ==
בדרך כלל העלות והפוטנציאל לבעיות בעבודת הדפסה גדלים ככל שמוסיפים יותר צבעי ספוט, בשל העלות והמורכבות של הוספת צבעי תהליך וסרטים, אשר דורשים יותר ריצות לכל הדפסה. עם זאת, בגלל התהליך המסובך, צבעי ספוט יעילים במניעת זיוף כסף, דרכונים, איגרות חוב ומסמכים חשובים אחרים. הדפסת כסף למשל, משתמשת בנוסחאות סודיות של צבעי ספוט, שחלקם נראים בעין בלתי מזוינת וחלקם נראים רק על ידי שימוש בנורות מיוחדות או מריחת כימיקלים מסוימים.

== מיון ==
סיווג צבעי ספוט הוביל לכך שאלפי צבעים נפרדים קיבלו שמות או מספרים ייחודיים. ישנם מספר תקנים בתעשייה בסיווג מערכות צבע ספוט, כגון:
* פנטון, מערכת ההדפסה הצבעונית השלטת בארצות הברית ובאירופה.
* טויו, מערכת צבעי ספוט נפוצה ביפן.
* DIC Color System Guide, מערכת צבעי ספוט נוספת הנפוצה ביפן – היא מבוססת על תורת הצבעים של Munsell.<ref>[http://www.theinformedillustrator.com/2012/09/process-versus-spot-color.html The Informed Illustrator: Digital Spot Color Systems]</ref>
* ANPA, פלטה של 300 צבעים שצוינה על ידי איגוד מוציאי העיתונים האמריקאי לשימוש בצבעי ספוט בעיתונים.
* GCMI, תקן לצבע המשמש בהדפסת אריזות שפותח על ידי מכון אריזות הזכוכית (שנודע בעבר כמכון יצרני מיכלי הזכוכית, ומכאן הקיצור).
* HKS היא מערכת צבע המכילה 120 צבעי ספוט ו-3,250 גוונים לנייר מצופה ולא מצופה. HKS הוא קיצור של שלושה יצרני צבעים גרמניים: Hostmann-Steinberg Druckfarben, Kast + Ehinger Druckfarben ו-H. Schmincke & Co.
* RAL היא מערכת התאמת צבעים המשמשת באירופה. מה שנקרא מערכת RAL CLASSIC משמשת בעיקר לציפוי לכה וציפוי אבקה.

מכיוון שכל מערכת צבע יוצרת את הצבעים שלה מאפס, אי אפשר למצוא צבעי ספוט ממערכת אחת במערכת אחרת.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.castleprint.co.uk/spot-and-process-colours-explained/ הסבר על צבעי ספוט ותהליכים]
* [https://spotcolormatch.com יצירת דוגמיות צבע או דוגמאות כדי להתאים לצבעי ספוט]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מונחים בהדפסה
קטגוריה:טווח צבע
הרמן השישי, מרקיז באדן

הרמן השישי, מרקיז באדן (בסביבות 1226 – 4 באוקטובר 1250) היה מרקיז באדן ומרקיז ורונה משנת 1243 ועד מותו.<ref>Johann Christian Sachs: Einleitung in die Geschichte der Marggravschaft und des marggrävlichen altfürstlichen Hauses Baden. Erster Theil. Lotter, Carlsruhe 1764</ref>

== ביוגרפיה ==
כצאצא של הבית השוואבי של צרינגן, הוא היה בנם של הרמן החמישי, מרקיז באדן-באדן ואירמנגרד, בתו של היינריך החמישי, רוזן הפלטין של הריין. הוא ירש את אביו בבאדן ב-16 בינואר 1243.

בשנת 1248, הוא התחתן עם גרטרוד מאוסטריה, אחייניתו של החבר האחרון בבית באבנברג, פרידריך השני, דוכס אוסטריה (1230–1246), ועל סמך נישואים אלה תבע את דוכסות אוסטריה ושטיריה, והעביר את השלטון בבאדן לאחיו הצעיר רודולף. עם זאת, היה לו יריב אדיר אוטוקר השני, מלך בוהמיה, אשר בשנת 1252 נשא לאישה את אחותו של פרידריך מרגרט כדי לתת לגיטימציה לטענותיו. לפי "הפריבילגיום מינוס" שהוציא הקיסר פרידריך ברברוסה ב-1156, ניתן היה להוריש את אדמות אוסטריה בקו הנשי, והרמן אף השיג את הסכמתו המפורשת של האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי. אף על פי כן, המרקיז ובנו פרידריך לא יכלו להתבסס באוסטריה ובשטיריה נגד התנגדות האצולה המקומית, שהעדיפה את אוטוקר. שני היריבים לבסוף לא ניצחו, כיוון שהדוכסויות נתפסו על ידי מלך גרמניה ההבסבורגי רודולף הראשון לאחר מותו של אוטוקר בקרב על מרצפלד ב-1278.

=== משפחתו ===
להרמן ולאשתו נולדו הילדים הבאים:
* פרידריך הראשון (נולד ב-1249, נפטר ב-1268).
* אגנס (נולדה ב-1250, מתה ב-1295), התחתנה תחילה עם אולריך השלישי, דוכס קרינתיה ולאחר מכן עם אולריך, רוזן הונברג.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מרקיזי באדן
קטגוריה:ילידי 1226
קטגוריה:נפטרים ב-1250
מארק קמינס

מארק קמינס (באנגלית: Mark Kamins; 13 באפריל 1955 – 14 בפברואר 2013)<ref name=":0"></ref> היה מפיק מוזיקלי, רמיקסר ודי ג'יי אמריקאי המפורסם בזכות פועליו בסצנת הדאנס בניו יורק.<ref></ref> הוא ידוע בעיקר בזכות זה שעזר למנף את הקריירה של הזמרת-יוצרת מדונה, ובכך שהביא אותה לסייר רקורדס. בהמשך, הפיק את סינגל הבכורה שלה "Everybody" ב-1982.<ref></ref>

== חיים וקריירה ==
קמינס למד בתיכון אליזבת ארווין בניו יורק.<ref name=":1"></ref> הוא גדל עם הפזמונאי בוב ת'יל ג'וניור והם למדו בבית הספר עם מתופף הג'אז דנרדו קולמן והצלמת איימי ארבוס .<ref name=":1" />

כנער, קמינס עבד בחנות התקליטים, רקורד קונקשיין, שם פגש די ג'יים שונים. הדבר הוביל אותו לעסקו בתחום גם כן.<ref name=":1" /> לאחר שקמינס סיים את לימודיו בקולג' ב-1977, הוא נסע ללונדון שם עבדה חברתו דאז בווירג'ין מגה-סטורס.<ref name=":1" /> בחנות, הוא פגש מישהו שהציע לו עבודה ביוון.<ref name=":1" /> כשחזר לניו יורק, הוא עבד במועדון רוק בשם טרקס.<ref name=":1" />

ב-1979, כריס בלקוול, מייסד איילנד רקורדס, שכר אותו לעשות A&R עבור חברת התקליטים.<ref name=":1" />

== מותו ==
ב-14 בפברואר 2013, קמינס נפטר בגיל 57 לאחר שסבל מאוטם שריר הלב בגוודלחרה, מקסיקו, שם לימד.<ref name=":0" /> הוא הותיר אחריו בן.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תקליטנים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
נחל כיסן

נחל כיסן הוא נחל אכזב בקצה מדבר הנגב. אורכו כשלושה קילומטרים.

== תוואי הנחל ==
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־600 מטרים מעל פני הים, כשני קילומטרים דרומית למנחת ערד. הוא ממשיך מערבה לאורך כשלושה קילומטרים עד שנשפך לנחל קינה בקרבת חורבת עוזה, בגובה 485 מטרים מעל פני הים. נחל קינה זורם דרומה ונשפך בסופו לנחל חימר (הנשפך לבריכות האידוי של ים המלח באזור נווה זוהר).

כיסן
דאנס-רוק

דאנס-רוק (באנגלית: Dance-rock) הוא סוגה מוזיקלית הנגזרת ממוזיקת רוק.<ref></ref> זוהי סוגת פוסט-דיסקו הקשורה לפופ רוק ופוסט-פאנק עם פחות השפעות של רית'ם אנד בלוז. מקורו בתחילת שנות ה-80, בעקבות הירידה בפופולריות של הפאנק והדיסקו כאחד. דוגמאות לדאנס-רוק מוקדם כוללות את "No G.D.M." של ג'ינה אקס,<ref></ref> "On the Rebound" של ראס באלארד,<ref></ref> ואמנים כמו דינוזאור אל , ליקוויד ליקוויד ופולירוק ,<ref></ref> ואלבום האוסף .<ref></ref><ref></ref>

== הגדרות ==
מייקל קמפבל, בספרו "מוזיקה פופולרית באמריקה", מגדיר את הסוגה כ"פיוז'ן פוסט-פאנק/פוסט-דיסקו".

== אמני ולהקות דאנס-רוק ==
להלן לקט של אמני ולהקות דאנס-רוק שפעלו במרוצת השנים:
* The B-52's
* דפש מוד
* Devo
* דוראן דוראן
* יורית'מיקס
* פיין יאנג קניבלז
* פרנקי הולך להוליווד
* Hall & Oates

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:מוזיקה אמריקאית
קטגוריה:מוזיקה בריטית
קטגוריה:סגנונות רוק
נחל ארנב

נחל ארנב הוא נחל אכזב במדבר יהודה. אורכו כ־3.6 קילומטרים.

== תוואי הנחל ==
מוצא הנחל ממוקם בגובה 410 מטרים מעל פני הים במרחק של כקילומטר וחצי מדרום־מזרח לתוואי הקו הירוק וכ־2.5 קילומטרים מדרום־מזרח לכפר הפלסטיני־בדואי דקייקה. הנחל זורם לכיוון דרום־מזרח ונשפך, בגובה של כ־285 מטרים מעל פני הים, לנחל שפן. נחל שפן נשפך בהמשך לנחל צאלים הנשפך לים המלח.

ארנב
ג'ון בניטז

ג'ון בניטז (באנגלית: John Benitez; נולד ב-7 בנובמבר 1957), הידוע גם בשם הבמה ג'ליבין (Jellybean), הוא מוזיקאי, פזמונאי, די ג'יי, רמיקסר ומפיק מוזיקלי אמריקאים. הוא הפיק ויצר רמיקסים עבור אמנים כמו מדונה, ויטני יוסטון, מייקל ג'קסון והאחיות פוינטר. מאוחר יותר, הוא היה המפיק בפועל של רדיו סטודיו 54.

בדצמבר 2016, מגזין בילבורד דירג אותו כאמן הדאנס ה-99 המצליח בכל הזמנים.<ref></ref> שיריו "The Mexican", "Sidewalk Talk" ו-"The Real Thing", דורגו במקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.<ref></ref> אלבום האולפן השני שלו, Just Visiting This Planet, נמכר בלמעלה מ-100,000 עותקים בממלכה המאוחדת בלבד.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
בניטז נולד בדרום ברונקס בניו יורק, בן להורים פוארטו ריקנים.<ref name=":0"></ref> לאחר שהוריו התגרשו, בניטז ואחותו הצעירה דבי גדלו אצל אמם, שעבדה במשרדי ההנהלה של רשת הסופרמרקטים של סלואן.<ref name=":0" /> בניטז גדל ואהב מוזיקה והיה צופה בדי ג'יים במועדונים מקומיים.<ref name=":0" /> בניטז שאל את נגן התקליטים של אחותו והתאמן על שני פטיפונים. אחותו, כינתה אותו "ג'ליבין" כיוון שראשי התיבות שלו הם ג'יי. בי. ומהביטוי "".<ref name=":0" /> בניטז למד בתיכון דה ויט קלינטון ובתיכון ג'ון פ. קנדי, אך לא סיים את לימודיו.

== קריירה ==
בשנת 1976, בניטז קיבל עבודה באחד מסופי השבוע כדי ג'יי במועדון בשם Charlie's in the Bronx.<ref name=":0" /> הוא שכנע את הבעלים לפתוח מועדון ריקודים ללא אלכוהול, וניסה לבצע את הופעת הבכורה שלו כדי ג'יי בפני קהל רב של אנשים.<ref name=":0" /> במרוצת השנים, עבד עם אמנים ולהקות כדוגמת: פול מקרטני, מייקל ג'קסון, בילי ג'ואל, דייוויד בואי, סטינג, Talking Heads, אלביס קוסטלו, פליטווד מק, האחיות פוינטר, זי זי טופ ומדונה (עבורה הפיק מספר להיטים כדוגמת: "Holiday").<ref></ref> בשנת 1983, היה לאחד מהמפיקים הראשיים של אלבום הבכורה של מדונה, Madonna, שנמכר בלמעלה מחמישה מיליון עותקים ברחבי העולם.<ref></ref> עם זאת, לא השתתף בעבודות על אלבום האולפן הבא שלה, Like a Virgin.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תקליטנים אמריקאים
קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:אמני אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:הברונקס: אישים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
לקוח (כלכלה)

במכירות, עסקים וכלכלה, לקוח (גם: רוכש, צרכן, קונה, קליינט) הוא אדם או ארגון שמקבלים שירותים או קונים מוצר של עסק, תמורת כסף או תמורה בעלת ערך אחר.<ref></ref>

להבדיל מקונה מזדמן, נהוג לייחס ללקוח מידה מסוימת של יחסים מתמשכים עם השירותים או המוצר עליהם הוא שילם.

== סוגי לקוחות ==
לכל עסק יש את הלקוחות שלו, עם מאפייניהם הייחודיים וצרכיהם השונים.

במחלקות העסקיות בכלל ובמחלקות השיווק והמכירות בפרט, מפיקים את מירב המאמצים על מנת להבין את לקוחותיהם ואת הפילוח הרלוונטי למכירתם.

שלושת סוגי הלקוחות האפשריים הם:
# אדם פרטי – הידוע כמודל עסקי B2C (Business to consumer).
# עסק או ארגון – הידוע כמודל עסקי B2B (Business to business).
# ממשלה וארגונים ממשלתיים – הידוע כמודל עסקי B2G (Business to government).<ref></ref>

== היחס ללקוחות ==
כיוון שלקוחות הם מקור ההכנסה לכל עסק בר קימה, בעולם המערבי התפתחה גישה שנועדה לחזק את מעמד הלקוח, לעודד לקוחות חוזרים ולבנות "נאמנות" של לקוחות.

הגישה אף הגיעה לקיצוניות בתחילת המאה ה-20 בה נטבע המשפט "הלקוח תמיד צודק".

אך כיום הגישה הרווחת היא ש"ייתכן שהלקוח לא תמיד צודק". כלומר גישה השמה את הדגש על חווית הלקוח, מתחשבת במידה רבה בדעתו אך לא נותנת לדעתו כוח הכרעה מוחלט. התחשבות בחוויות לקוחותיו של עסק נתפסות כדבר שתמיד ישרת אותו.<ref name=":0"></ref>

עם עידן הגלובליזציה, המידע והרשתות החברתיות נהוג לחשוב כי כיום יש ללקוחות יותר כוח והשפעה על עסקים מאי פעם.<ref name=":0" /> לכן עסקים כיום משתמשים בכלים סקרים ומדדים (כגון: מדד נאמנות לקוחות) על מנת להבין את שביעות הרצון של לקוחותיהם.

== לקוח לעומת משתמש קצה ==
נהוג להגדיר מיהו הלקוח ומיהו משתמש הקצה של המוצר, כיוון שהם אינם תמיד אותה הישות.

הלקוח הוא האדם שקנה את המוצר. משתמש הקצה הוא האדם שמשתמש בפועל במוצר, ללא קשר לאם הוא זה שקנה אותו.<ref></ref>

דוגמאות למוצרים שבהם הלקוח ומשתמש הקצה אינם אותו האדם:
* הורים קונים צעצוע חדש לילדם בן ה-10. הילד הוא משתמש הקצה בצעצוע והלקוח הוא ההורים שרכשו את הצעצוע.
* מוסד אקדמי רכש טלסקופ למחלקת הפיזיקה. הסטודנטים ואנשי הסגל של המחלקה הם משתמשי הקצה של הטלסקופ והלקוח הוא המוסד האקדמי.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מסחר
אדוארד דובינסקי

אדוארד איסאקוביץ' דובינסקי (ברוסית: Эдуа́рд Исаа́кович Дуби́нский); (6 באפריל 1935 - 11 במאי 1969) היה כדורגלן סובייטי-יהודי ששיחק בעמדת המגן בצסק"א מוסקבה ובנבחרת ברית המועצות.

אדוארד דובינסקי נולד בעיר חרקוב במשפחה יהודית. בגיל 18 החל לשחק בקבוצת לוקומוטיב חרקוב. כעבור שנה עבר לקבוצת צסק"א קייב. בשנת 1957 קיבל הצעה לעבור לקבוצת צסק"א מוסקבה, מועדון צמרת של ליגת העל הסובייטית. דובינסקי היה חלק מההרכב הראשון של המועדון במשך 5 עונות.

בשנת 1961 זומן דובינסקי לנבחרת ברית המועצות. הופעותו הראשונה במדי הנבחרת הייתה במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה ב-24 ביוני 1961. דובינסקי היה בסגל הנבחרת הסובייטית במונדיאל 1962. במהלך המשחק הראשון בשלב הבתים מול נבחרת יוגוסלביה תוקל בפראות. התיקול גרם לשבר ברגלו ושם קץ להמשך השתתפותו בתחרות. דובינסקי החלים תקופה ארוכה מהפציעה הקשה. כעבור כשנה חזר לשחק, אך לא הצליח לשוב לכושר שהיה לו לפני הפציעה.

בשנים 1963 -1964 הוא עוד המשיך לשחק הן בצסק"א מוסקבה והן בנבחרת ברית המועצות (היה בסגל הנבחרת ליורו 1964, אך לא שותף באף אחד מהמשחקים של הנבחרת בטורניר). בסוף 1964 עזב את צסק"א מוסקבה. הוא שיחק בקבוצת סק"א אודסה ומטאלורג ליפצק מהליגה השנייה בברית המועצות. בשנת 1968 פרש ממשחק פעיל.

אדוארד דובינסקי חלה במחלת הסרטן, ממנה נפטר ב-11 במאי 1969. נטמן בבית העלמין וגנקובסקויה

==תארים==
* מקום שני ביורו 1964

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:מגני כדורגל סובייטים
קטגוריה:מגני כדורגל יהודים
קטגוריה:חרקוב: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני צסק"א קייב
קטגוריה:כדורגלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני מטאלורג ליפצק
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1962
קטגוריה:כדורגלני יורו 1964
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין וגנקובסקויה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1935
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1969
נייל רוג'רס

נייל גרגורי רוג'רס ג'וניור (נולד ב-19 בספטמבר 1952) הוא מוזיקאי, מפיק מוזיקלי ומלחין אמריקאי. רוג'רס נודע בתור המייסד השותף של להקת שיק . רוג'רס כתב, הפיק והשתתף בשירים ואלבומים, שנמכרו ביותר מ-575 מיליון עותקים ברחבי העולם בסך הכול.<ref></ref> במרוצת השנים נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול, זכה בשלושה פרסי גראמי ונכנס להיכל התהילה של כותבי השירים .<ref></ref><ref></ref> במגזין רולינג סטון, ציינו לשבח את סגנון נגינת הגיטרה שלו, וכתבו כי "עדיין קשה להבין את ההיקף המלא של הקריירה של נייל רוג'רס".<ref></ref>

להקת שיק הוקמה בהתחלה בשם "ביג אפל בנד" ב-1972 עם הבסיסט ברנרד אדוארדס.<ref></ref><ref></ref> שיק הוציאה את אלבום הבכורה שלה ב-1977, כולל את הלהיטים "" ו-"Everybody Dance". האלבום C'est Chic מ-1978 הנפיק את הלהיטים "I Want Your Love" ו-"Le Freak", כשהאחרון נמכר ביותר משבעה מיליון עותקים ברחבי העולם. השיר "Good Times" מהאלבום Risqué משנת 1979 דורג במקום הראשון במצעד שירי הפופ והנשמה, והפך לאחד השירים הנדגמים ביותר בכל הזמנים.<ref></ref><ref></ref>

עם אדוארדס, כתב רוג'רס והפיק מוזיקה לאמנים אחרים, כולל השירים "He's the Greatest Dancer" ו-"We Are Family" לסיסטר סלדג' ו-"I'm Coming Out" ו-"Upside Down" לדיאנה רוס.<ref></ref> לאחר הפירוק של שיק ב-1983, הפיק רוג'רס כמה אלבומים וסינגלים מצליחים עבור אמנים אחרים, כולל Let's Dance של דייוויד בואי, "Original Sin" של , "The Reflex" ו-"Notorious" של דוראן דוראן ו-"Like a Virgin" של מדונה.<ref name=":0"></ref> מאוחר יותר, הוא עבד עם אמנים כולל The B-52's, ג'ף בק, מיק ג'אגר, גרייס ג'ונס, האחים ווהאן, בריאן פרי, כריסטינה אגילרה, ליידי גאגא ודאפט פאנק, וזכה בשלושה פרסי גראמי ב-2014 על עבודתו באלבומם Random Access Memories.<ref></ref><ref name=":0" />

בשנת 2018, רוג'רס ייסד את Hipgnosis Songs Fund , חברת השקעות בקניין רוחני במוזיקה הנסחרת בבורסה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גיטריסטים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:גיטריסטי רוק
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
אולריך הראשון, רוזן וירטמברג

אולריך הראשון, רוזן וירטמברג (1226 – 25 בפברואר 1265), הידוע גם בשם אולריך המייסד, היה רוזן וירטמברג בערך משנת 1241 עד 1265.

== ביוגרפיה ==
הקשר של אולריך לקודמיו אינו ודאי. ההיסטוריון הנסמרטין דקר האוף תייג את אולריך כבן של הרמן מווירטמברג ואירמנגרד מאולטן. הרמן, שמעט מאוד ידוע עליו, הוא כנראה בנו של הרטמן, רוזן וירטמברג. מאידך, יש הטוענים כי הוא היה בנו של לודוויג השלישי, רוזן וירטמברג.

מאמינים שאולריך היה בן דודו של הרטמן השני, רוזן גרונינגן, ויש לו קשר אבהי עם אלברט הרביעי, רוזן דילינגן.

הוא היה נשוי פעמיים. מנישואיו למכטהילד מבאדן, בתו של הרמן החמישי, מרקיז באדן-באדן, היו לו שתי בנות ובן, שירש אותו בתור אולריך השני. מנישואיו השניים עם אגנס משלזיה-ליגניץ נולד לו בן נוסף, אברהרד הראשון, ואולי בת נוספת.

== רוזן וירטמברג ==
לויכוח בין הקיסר פרידריך השני לבין האפיפיורים גרגוריוס התשיעי ואינוקנטיוס הרביעי היו השפעות על התנאים בדוכסות שוואביה, שווירטמברג הייתה חלק ממנה. לאחר הנידוי של פרידריך על ידי מועצת ליון, אולריך הצטרף נגד המלך הנרי ראספ ווילם מהולנד נגד בנו של פרידריך קונרד הרביעי. בתמיכתו של אולריך הובס קונרד הרביעי. אולריך השתמש במצב, כדי לפתח את כוחו בתוך שוואביה. אולם לאחר מותו של קונרד הרביעי ב-1254, בנו קונרדין בן השנתיים הוכר כדוכס שוואביה. האפוטרופוס של קונרדין, לודוויג השני, דוכס בוואריה, סיפח לשוואביה את השטחים שאולריך השיג בהבסת קונרד הרביעי. אולריך נאלץ להתרכז בעמק נקאר האמצעי כבסיס לרוזנות וירטמברג. נישואיו למכטהילד מבאדן אפשרו לו להשיג שליטה על האזור של מרקיזות באדן. שטוטגרט, בירתה העתידית של וירטמברג, ניתנה לווירטמברג על ידי באדן כמתנת חתונה.

== משפחתו ==
עם מכטהילד מבאדן, בתו של הרמן החמישי, מרקיז באדן-באדן
* אגנס מוורטמברג
* מכטהילד מוירטמברג
* אולריך השני

עם אגנס משלזיה-ליגניץ, בתו של בולסלב השני
* אברהרד הראשון
* אירמנגרד מוורטמברג

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ילידי 1226
קטגוריה:נפטרים ב-1265
אולריך השני, רוזן וירטמברג

אולריך השני, רוזן וירטמברג (בסביבות 1254 – 18 בספטמבר 1279) היה רוזן וירטמברג מ-1265 עד 1279. <ref></ref><ref name=":0"></ref>

אולריך היה בנם של אולריך הראשון ומכטהילד מבאדן. הוא עלה לשלטון בשנת 1265, בגיל 11, ולכן, ככל הנראה, היה תחת הדרכתו של הרטמן השני, רוזן גרונינגן. הוא מוזכר לראשונה במסמכים בסביבות 1270. לא ידוע אם אולריך היה נשוי.

אחיו למחצה אברהרד הראשון ירש אותו. גופתו נקברה בכנסיית ביוטלסבאך. בשנת 1316 או 1320 שרידיו הועברו ל- Stiftskirche בשטוטגרט.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפטרים ב-1279
פאוור סטיישן

(באנגלית: Power Station at BerkleeNYC), הידוע בעבר בשם אולפני אווטאר (1996–2017) ופאוור סטיישן, הוא אולפן הקלטות במנהטן, ניו יורק סיטי, ארצות הברית. בניין האולפנים מכיל חמישה חללים בסך הכול: A, B, C, G, ו-E, וכן תיאטרון בלאק בוקס .

== היסטוריה ==
הבניין היה במקור תחנת כוח של Consolidated Edison . ב-1977 הוא נבנה מחדש כאולפן הקלטות על ידי המפיק טוני בונג'ובי ושותפו בוב וולטרס.

המתחם שונה לאולפני אווטאר (תחת תאגיד הבידור אווטאר) במאי 1996. בשנת 2017, שם האולפנים שונה לפאוור סטיישן בתיאום מיוחד עם Berklee NYC. האולפנים נפתחו מחדש לשימוש בשנת 2020 לאחר שיפוץ מלא, תוך שמירה על חללי האולפנים המקוריים.

== מוזיקאים ולהקות ==
במרוצת השנים, הקליטו מאות להקות ואמנים אלבומים ושירים באולפנים, ביניהם: וולטר בקר, הקינקס, בוב דילן, ארקטיק מאנקיז, אירוסמית', בלטימורה, Counting Crows, הקלאש, קינגס אוף ליאון, מארק אנתוני, The B-52's, טוני בנט, מייקל ברקר, Devo, אריק קלפטון, בון ג'ובי, דייר סטרייטס, דוראן דוראן, Dream Theater, ברוס ספרינגסטין, ג'ון לנון, בילי ג'ואל, סרז' גינסבורג, הסטרוקס, בריאן אדמס, ברנדט פיטרס, פט מתיני, קית' ג'ארט, ניל יאנג, ג'אקו פסטוריוס, הארי קוניק ג'וניור, איגי פופ, מדונה, Journey, מיוז, ג'ורג' מייקל, בטי קרטר, סם 41, ג'ון מאייר, מובי, ונסה ויליאמס, בלונדי, פורקיופיין טרי, ג'ואן ג'ט, דייוויד בואי, לאסט שאדו פאפטס, גאנג סטאר, סטיבי ריי וון, Weather Report, ג'ון באטיסט, ומפייר ויקנד, ליידי גאגא, קארלי סימון ורוקסי מיוזיק.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנהטן: מבנים
קטגוריה:אולפני הקלטות
לודוויג השני, רוזן וירטמברג

לודוויג השני, רוזן וירטמברג (בערך 1137–1181) היה רוזן וירטמברג בשנים 1158 עד 1181. <ref></ref> <ref></ref>

הוא היה נשוי לוויליבירג (1142–1179), בתו של הרטמן השלישי, רוזן קירכברג ונולדו להם שני בנים:

* הרטמן, רוזן וירטמברג
* לודוויג השלישי, רוזן וירטמברג

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפטרים ב-1181
הרטמן, רוזן וירטמברג

הרטמן הראשון, רוזן וירטמברג (בגרמנית: ; 1160–1240) היה רוזן וירטמברג.

== ביוגרפיה ==
הרטמן הראשון ואחיו לודוויג השלישי קראו לעצמם באותה תקופה "רוזן וירטמברג", ולכן ההנחה היא שהם ניהלו את הרוזנות ביחד. שניהם היו בניו של הרוזן לודוויג השני. הרטמן ליווה את אוטו הרביעי לרומא לצורך הכתרתו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה ושימש שוב ושוב כעד במסמכים שפרסם הקיסר באיטליה. לאחר בחירתו של פרידריך השני משוואביה למלך ולקיסר, הרטמן ואחיו העבירו את תמיכתם לפרידריך ולאחר מכן תמכו ביורשו היינריך השביעי.

בסביבות שנת 1200 נשא הרטמן לאישה את היורשת למחוז ורינגן שבשוואביה העליונה, ובכך רכש אדמות כולל אלטסהאוזן, בורג אלט-ורינגן ומחוז מזרח אפגאג.

קטגוריה:ילידי 1160
קטגוריה:נפטרים ב-1240
פלמירה קוראה

פלמירה קוראה (בספרדית: Palmira Correa, נולדה ב־12 באוגוסט 1948) היא ציירת נאיבית מוונצואלה. ב-2022 ייצגה את ונצואלה יחד עם עוד 3 אמנים בביאנלה של ונציה. 

== ביוגרפיה ==
קוראה נולדה ב-1948 בעיר קומנה במדינת סוקרה בוונצואלה. היא ציירת אוטודידקטית העוסקת בציור החל משנות ה-70. היא סובלת מנכות מלידה, המשפיעה על אמנותה.

קוראה היא אמנית עממית, הציור העממי הפך לבית שלה, מכאן שם התערוכה בביאנלה ה-59 של ונציה "לה קאסה דה פלמירה".

== יצירתה ==
באמנותה היא מתארת, באמצעות פלטה מוארת במיוחד, בצבעים עזים וחזקים, את חיי היומיום של קהילת הילידים במדינתה: ילדים באוטובוס בדרך לבית ספר, סבתא מתנדנדת רוקדת בנעלי בית שלה, אך גם פנטזיה כמו בתולת ים שטופת חמניות.<ref></ref> ההיסטוריה של ונצואלה ודמויותיה מתקיימות במקביל בין החיים הדתיים והחיים היומיומיים, כולם מיוצגים תחת תחום גדול של צבע ודמויות אנושיות חושניות, חסרות פרופורציות וכנות בו זמנית.<ref></ref>

קוראה יוצרת אמנות נאיבית, היא מציירת דמויות מאוד צבעוניות ופשוטות. ביצירתה היא משתמשת בעקרונות כמו חזרה על צורות, ניגודי צבעים ועוד.<ref></ref>

== פרסים והוקרה ==
קוראה ייצגה את ונצואלה בכמה תערוכות בינלאומיות שעליהן זכתה להכרה גדולה, במהלך חייה היא זכתה במספר פרסים, ביניהם: פרס הציור העירוני במרקאי במדינת המחוז ארגואה; הפרס הייחודי לאמנות פופולרית בקלבוסו ואזכור הזהב בתחרות הציורים הבינלאומית של טורקיה בשנת 2000.<ref></ref>

ב־2022 עבודותיה הוצגו בביאנלה ה-59 של ונציה בתערוכה "חלב של חלומות" בביתן ונצואלה של הביאנלה תחת הכותרת "לה קאסה דה פלמירה".<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=ff6MykMP8Eo סרטון על יצירתה של פלמירה קוראה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ונצואלים
קטגוריה:ציירות ונצואליות
קטגוריה:אמנים ונצואלים
קטגוריה:אמניות ונצואליות
קטגוריה:ונצואליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ילידות 1948
קטגוריה:ונצואלים שנולדו במאה ה-20