ג'יימס רורימר

ג'יימס ג'וזף רורימר<ref name="google"></ref> (באנגלית: James Joseph Rorimer; 7 בספטמבר 1905 – 11 במאי 1966) היה אחד מאנשי המונומנטים, אוצר אמנות אמריקאי ומנהלו לשעבר של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ואחד ממייסדי הקלויסטרס, אחד מאגפי המוזיאון המוקדש לאמנות ולארכיטקטורה של אירופה של ימי הביניים.

== ביוגרפיה ==
רורימר נולד בקליבלנד, אוהיו, בנם של אדית (לבית ג'וזף) ולואי רורימר.<ref name="case"></ref><ref name="LRObit1939"></ref> משפחתו הייתה יהודית, ושם המשפחה שלהם היה במקור "רוהרהיימר".<ref name="google2"></ref>

הוא למד בבית הספר התיכון האוניברסיטאי בקליבלנד. הוא בילה את השנים 1920–1922 בלימודים באקול גורי בפריז לפני שחזר להשלים את לימודיו בארצות הברית באוניברסיטת הרווארד.<ref name="AAA-FA"></ref> בהרווארד הוא למד אצל המוזאולוג פול ג'יי סאקס והיסטוריון האמנות וולטר קוק.<ref name="CAC-FA"></ref> בשנת 1927 סיים רורימר את לימודיו בהרווארד, בהצטיינות, עם תואר באמנויות יפות.<ref name="JJRObit1966"></ref>

== קריירה ==
מיד לאחר שסיים את לימודיו בקולג', הוא התקבל לעבודה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, והחל בקריירה במוזיאון שתימשך כל חייו הבוגרים. מתפקידו הראשוני כעוזר במחלקה לאמנויות דקורטיביות הוא עלה במהירות בסולם הדרגות והפך לאוצר האגף לאמנות ימי הביניים ב-1934. לאחר שעבד בשיתוף פעולה הדוק עם האוצר הקודם, המנטור שלו ג'וזף ברק, ניצל רורימר את תפקידו החדש כדי להמשיך את הפרויקט החשוב ביותר של ברק: תכנון ובניית הקלויסטרס, מאגפי המוזיאון המוקדש לאמנות ולארכיטקטורה של אירופה של ימי הביניים.

ב-1938 נפתח הקלויסטרס ורורימר מונה לאוצר שלו, תפקיד שהביא עמו חובות חדשים כגיוס כספים ואיסוף וקנייה של אוסף החדש. בין היצירות שנרכשו על ידי רורימר עבור הקלויסטרס, הוא "ציד החד-קרן", סדרה של שבעה שטיחי קיר שנארגו בין השנים 1594–1505.

=== מלחמת העולם השנייה ===
הקריירה של רורימר במוזיאון נקטעה בעקבות כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, והוא גויס לחיל הרגלים בצבא ארצות הברית ב-1943. עד מהרה הוא מונה למשרה שהתאימה יותר לכישוריו המיוחדים, כקצין ב-"מדור אנדרטאות, אמנויות וארכיונים" (MFAA) בנורמנדי ובפריז, ולאחר מכן בגרמניה. היחידה נודעה בשם אנשי המונימנטים.

בזמן שהותו בפריז, נפגש רורימר עם רוז ואלאן, היסטוריונית אמנות ועובדת בגלריה הלאומית של ז'ו דה פאום. במהלך הכיבוש הגרמני של צרפת, שוד הנכסים ואוספי האומנות נעשה באמצעות "הצוות המיוחד לאמנות פלסטית" (Sonderstab Bildende Kunst), בפיקודו של רייכסלייטר אלפרד רוזנברג לשטחים הכבושים (מבצע רוזנברג-Einsatzstab Reichsleiter Rosenberg für die besetzten Gebiete- ERR) אשר ייעד את הגלריה הלאומית ז'ה דה פום כמקום המרכזי לאחסון ומיון אוצרותיהם הגנובים. ואלאן הייתה החברה היחידה בצוות המקורי של המוזיאון, שנשאר לאחר השתלטות הנאצים. היא ריגלה אחרי הנאצים, שלא הבינו שהיא דוברת גרמנית, ושמרה תיעוד מפורט על הובלת יצירות אמנות שנגנבו על ידי חברי הרייך השלישי. היא העבירה מידע למחתרת הצרפתית ולרורימר.<ref name="Ueno"></ref>

בעודו בגרמניה, הועלה רורימר לראש מדור MFAA של המחוז הצבאי המערבי של הארמייה השביעית, שם הוטל עליו לחשוף ולשמר יצירות אמנות משמעותיות שנגנבו על ידי הנאצים. במסגרת שירותו הוא היה אחראי לתפיסת אוספי האמנות שנגנבו בידי גרינג וגבלס.

=== לאחר המלחמה ===
לאחר המלחמה, חזר רורימר למוזיאון ולתפקיד חדש (ב-1949) כמנהל הקלויסטרס, כפוף ישירות למנהל המטרופוליטן, פרנסיס הנרי טיילור. בשנת 1950, רורימר תיאר את שירותו במלחמת העולם השנייה בספר "Survival: The salvage and protection of art in war". עם התפטרותו של טיילור ב-1954, היה רורימר ברשימת המועמדים הקצרה למלא את תפקידו, והוא הפך למנהל המוזיאון שמונה חודשים לאחר מכן, ב-1955.<ref name="1955Election"></ref>

כמנהל המטרופוליטן הוכיח את עצמו כמנהל מוכשר, אם כי תקופתו הייתה נגועה במאבקים שנויים במחלוקת עם נאמני המוזיאון וצוות העובדים. אף על פי כן, המוזיאון ברשותו רכש יצירות חדשות ומשמעותיות רבות במהלך אחת-עשרה שנות כהונתו, כולל אריסטו של רמברנדט, אריסטו מתבונן בפרוטומה של הומרוס. בזמן ניהולו כמות המבקרים במוזיאון שולשה מ-2 מיליון עד 6 מיליון מבקרים מדי שנה. בספטמבר ואוקטובר 1965, בהנהגתו של רורימר, אירח המוזיאון את הכינוס של המועצה הבינלאומית למוזיאונים שהתקיים מחוץ לאירופה.<ref>[http://libmma.org/digital_files/archives/Met_Museum_ICOM_records_b18127332.pdf Finding aid for the Metropolitan Museum of Art records regarding International Council of Museums, 1951-1965], The Metropolitan Museum of Art. Retrieved 25 July 2014.</ref><ref name="1965Push"></ref>

== חיים אישיים ==
בשנת 1942 התחתן רורימר עם קתרין סרל. נולדו להם שני ילדים, אן ולואי.

רורימר מת בשנתו ב-11 במאי 1966 מהתקף לב.<ref name="1966Memorial"></ref><ref name="1966Excel"></ref>

== בתרבות ==
רורימר היווה השראה לדמותו של ג'יימס גריינג'ר, שגילם מאט דיימון בסרט "ציידי האוצרות" בבימויו של ג'ורג' קלוני, שיצא לאקרנים בפברואר 2014.

== ביוגרפיה ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קליבלנד: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אוצרים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1965