נשיא ארגנטינה

נשיא רפובליקת ארגנטינה (בספרדית: Presidente de la República Argentina; רשמית, נשיא האומה ארגנטינאית - Presidente de la Nación Argentina) הוא ראש המדינה של ארגנטינה, ראש הרשות המבצעת והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של ארגנטינה. הנשיא ממנה את סגנו ואת שרי ממשלתו וזו המשרה הבכירה במערכת הפוליטית במדינה.

ב-19 בנובמבר 2023 נבחר חאבייר מיליי לנשיא ארגנטינה, וכהונתו החלה ב-10 בדצמבר 2023.

== היסטוריה ==
לאחר קבלת העצמאות ביולי 1816, בפדרציה הארגנטינאית טרם התקיים ממשל מרכזי והמדינה נודעה כאיחוד פרובינציית לה פלטה, ואחר כך איחוד פרובינציית דרום אמריקה. ב-1826 הוקם לראשונה הממשל הנשיאותי הארגנטינאי, בעקבות פרוץ מלחמת ארגנטינה–ברזיל.

בין נשיאי ארגנטינה בשנים האחרונות נמנים נסטור קירשנר ואשתו כריסטינה קירשנר. איסבל פרון, האישה הראשונה בתפקיד בתולדות המדינה ואשת הנשיא חואן דומינגו פרון - מנסח תורת הפרוניזם. חורחה רפאל וידלה, מנהיג החונטה הצבאית שתפסה את השלטון בשנת 1976. ראול אלפונסין. פרננדו דה לה רואה, נשיא ארגנטינה עם פתיחת המאה ה-21. אדוארדו דואלדה, נשיא ארגנטינה בין השנים 2002–2003 לאחר פרוץ המשבר הכלכלי החמור שפקד את המדינה בתחילת המאה. קרלוס מנם כיהן בתפקיד בין השנים 1989–1999.

== סמכויות ==
נשיא ארגנטינה הוא ראש המדינה וראש הממשלה. הוא ממלא תפקיד מרכזי בעיצוב המדיניות הפנימית והחיצונית של המדינה וכתוצאה מכך עוצמה רבה מרוכזת בידיו.

=== סמכויות ===

* הנשיא ממנה את השרים, השגרירים, ומנהלים בכירים בממשלה.
* הנשיא יכול להציע הצעות חוק לקונגרס ולהטיל וטו על חוקים שהועברו.
* הנשיא מרכיב ומגיש את ההצעה לתקציב השנתי של המדינה לאישור הקונגרס.
* הנשיא מייצג את ארגנטינה ביחסים בינלאומיים, מקים יחסים דיפלומטיים עם מדינות אחרות, ומחתים על הסכמים בינלאומיים.
* הנשיא הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים.
* במקרה של אסון טבע, הפרות סדר או איומים על הביטחון הלאומי, הנשיא יכול להכריז על מצב חירום ולהטיל מגבלות על חירויות אזרחיות.
* הנשיא יכול להעניק חנינה או הקלה בעונש לעבריינים. ובלמים

=== איזונים ובלמים ===
קיימים מספר מנגנוני פיקוח של איזונים ובלמים על הנשיא ביניהם: 

* סמכויות הנשיא מוגבלות על ידי החוקה הארגנטינאית, אשר מגדירה את חלוקת הסמכויות בין הרשויות השונות. 
* הקונגרס ממלא תפקיד חיוני בפיקוח על פעילות הממשלה ויש לו סמכות לאשר או לדחות הצעות חוק שהוצעו על ידי הנשיא. 
* בית המשפט העליון הוא הגוף השיפוטי העליון בארגנטינה והוא אחראי על פירוש החוקה והבטחת כי כל הרשויות פועלות בהתאם לה.

== זכויות סוציאליות ==
בשנת 2015 הנשיא וסגן הנשיא נהנו משכר ששולם על ידי משרד האוצר. בתקופת כהונתם נאסר עליהם להחזיק במשרה נוספת ברמה הלאומית או המחוזית. משכורתו של הנשיא עמדה על 131,421 פסו ארגנטינאי לחודש.

מקום עבודתו הוא המשרד הנשיאותי בבית הוורוד (La Casa Rosada), מול פלסה דה מאז'ו שבבואנוס איירס הבירה, בעוד קינטה דה אוליבוס (Quinta de Olivos) משמש כמעון המגורים. לנשיא יש גם מעון קיץ בצ'פאדמלאל, בפרובינציית בואנוס איירס ונקרא בשם היחידה הנשיאותית צ'פאדמלאל. על אבטחת הנשיא ובני משפחתו אחראי הגדוד הנשיאותי.

בנוסף, לרשות נשיא ארגנטינה עומד הבית הצבאי (Casa Militar), גוף האחראי לאבטחת צי המטוסים הנשיאותיים. הבית הצבאי מחולק למספר מחלקות הכוללות את קבוצת הביטחון והמודיעין האחראית על איסוף מודיעין בנוגע לניסיונות פגיעה במטוסים הנשיאותיים ולאבטחתם, ולקבוצת הלוגיסטיקה והתקשורת האחראית על תפעול המטוסים ולאבטחת התקשורת הנשיאותית. כמו כן, הבית הצבאי אחראי על קבוצת האוויר הנשיאותית המהווה יחידת סמך של חיל האוויר הארגנטינאי.

המטוס הנשיאותי הוא מטוס מדגם בואינג 757 המכונה "טנגו 01" ומשרת את הנשיא מאז 1995 במקום מטוס הבואינג 707 ששירת קודם לכן. בתקופת המשבר הכלכלי בארגנטינה בשנת 1999 רבים ביקרו את הצורך באחזקת מטוס נשיאותי הטומן בחובו גם עלויות אחזקה כבדות. הצי הנשיאותי כולל גם שני מטוסי Fokker F28 (המכונים T-02 ו-T-03) ומטוס Learjet 60 (המכונה T-10). הנשיא משתמש גם במסוק מדגם סיקורסקי S-70 (H-01) ושני מטוסי סיקורסקי S-76 (H-02 ו-H-03). בתקופת נסטור קירשנר וכריסטינה פרננדס דה קירשנר בוצע שימוש גם במטוסים מדגמי בואינג 747 שהושכרו מחברת התעופה אארולינאס ארחנטינס ומטוס פרטי מדגם Bombardier Global 5000.

<gallery class="center" widths="240" caption="נכסי הנשיא">
קובץ:Casa Rosada - Argentine version of the White House.jpg|קאסה רוסאדה
קובץ:Despacho Presidencial I.jpg|הלשכה הנשיאותית
קובץ:Sillón presidencial de Mauricio Macri 03.jpg|כס הנשיא
קובץ:Audi A8 III 4.2 TDI quattro front 20100416.jpg|הלימוזינה הנשיאותית
קובץ:ARG-01@PEK (20230601132606).jpg|טנגו 001
</gallery>

==נשיאי ארגנטינה==
===הפרובינציות המאוחדות===
לאחר קבלת העצמאות בשנת 1816 ארגנטינה הייתה פדרציה ללא ממשלה מרכזית. תחילה נקראה בשם הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה ולאחר מכן נקראה בשם הפרובינציות המאוחדות של אמריקה הדרומית, בראש הישות עמד מנהיג עליון.
{| class="wikitable"
|- align=right
! width="8%"|דיוקן
! width="22%"|תקופת כהונה
! width="45%"|ראש המדינה
|- valign=top
|<small>100px || 31 בינואר 1814 — 9 בינואר 1815||חרבאסיו אנטוניו דו פוסאדס, <small> מנהיג עליון
|- valign=top
|<small>100px || 9 בינואר 1815 — 20 באפריל 1815||קרלוס מריה דה אלוויאר, <small> מנהיג עליון
|- valign=top
|<small>100px || 20 באפריל 1815 — 9 ביולי 1816||חוסה איגנסיו אלווארס תומאס, <small> מנהיג עליון
|- valign=top
|<small>100px || 9 ביולי 1816 — 9 ביוני 1819||חואן מרטין דה פואירדון, <small> מנהיג עליון
|- valign=top
|<small>100px || 9 ביוני 1819 — 11 בפברואר 1820||חוסה קסימירו רונדו פריירה, <small> מנהיג עליון
|- valign=top
|<small>100px|| 11 בפברואר 1820 — 16 בפברואר 1820||חואן פדרו, <small>ממלא מקום המנהיג העליון
|- valign=top
|}
בשנת 1819 נכשל הניסיון לכונן חוקה וזו התקבלה רק בשנת 1826. בשל מלחמה עם האימפריה הברזילאית מעמד החוקה התערער והנשיא הראשון התפטר זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד וממשלתו פוזרה.
{| class="wikitable"
|- align=right
! width="10%"|דיוקן
! width="22%"|תקופת כהונה
! width="45%"|ראש המדינה
! width="5%"|שיוך מפלגתי
! width="10%"|הערות
|- valign=top
|<small>100px || 8 בפברואר 1826 — 7 ביולי 1827
|ברנרדינו דה לה טרינידד גונסלס ריוואדאוויה, <small>נשיא
|<small>Uni||<small>התפטר
|- valign=top
|<small>100px || 7 ביולי 1827 — 18 באוגוסט 1827
|ויסנטה אלחנדרו לופס אי פלאנס, <small>נשיא זמני
|<small>Con||<small>פיזור הממשלה המרכזית
|}

===הקונפדרציה הארגנטינאית===
לאחר פיזור הממשלה, ארגנטינה נותרה ללא ממשלה מרכזית במשך 27 שנה. בתקופה זו נודעה בשם הקונפדרציה הארגנטינאית, והתפקיד הבכיר ביותר באותה עת היה "מושל פרובינציית בואנוס איירס", שייצג את המדינות בחתימת חוזים והסכמים בינלאומיים.

ראש המדינה האחרון אז היה חואן מנואל דה רוסאס, ששלט זמן רב עד שהודח על ידי מפקדו הצבאי חוסטו חוסה דה אורקיסה. אז החלה תקופת המעבר לשלטון נשיאותי.
{| class="wikitable"
|- align=right
! width="22%"|תקופת כהונה
! width="45%"|ראש המדינה
! width="5%"|שיוך מפלגתי
! width="10%"|הערות
|- valign=top
|<small>1827 — דצמבר 1828
|<small>גנרל</small> מנואל דורגו
|<small>Fed
|<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס
|- valign=top
|<small>דצמבר 1829 — דצמבר 1832
|<small>גנרל</small> חואן מנואל חוזה דומינגו אורטיס דה רוסאס
|<small>Fed
|<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס
|- valign=top
|<small>דצמבר 1832—1833
|חואן רמון בלקארסה||
|<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס
|- valign=top
|<small>1833 — 1834
|חואן חוסה ויאמונטה גונסלס||
|<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס
|- valign=top
|<small>1834 — מרץ 1835
|מנואל ויסנטה מאסה||
|<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס
|- valign=top
|<small>מרץ 1835 — 20 בספטמבר 1851
|<small>גנרל</small> חואן מנואל חוזה דומינגו אורטיס דה רוסאס
|<small>Fed
|<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס
|- valign=top
|<small>20 בספטמבר 1851 — 3 בפברואר 1852
|<small>גנרל</small> חואן מנואל חוזה דומינגו אורטיס דה רוסאס, <small> ראש הקונפדרציה העליון
|<small>Fed
|<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס
|- valign=top
|<small>3 בפברואר 1852 — 5 במרץ 1854
|<small>גנרל</small> חוסטו חוסה דה אורקיסה, <small>מנהיג זמני
|<small>Fed||
|}

===רפובליקת ארגנטינה===
המנהיג האחרון שניהל את היחסים הבינלאומיים היה הגנרל חוסטו חוסה דה אורקיסה, שייסד את האספה החוקתית שכוננה את חוקת 1853 ובה לראשונה נוצרה משרת הנשיא, הנשיאים שנבחרו כונו בשם "נשיאי החוקה", בשינויים קלים זו החוקה שתקפה עד היום.
{| class="wikitable"
|- align=right
! width="22%"|תקופת כהונה
! width="45%"|ראש המדינה
! width="5%"|שיוך מפלגתי
! width="10%"|הערות
|- valign=top
|<small>5 במרץ 1854 — 5 במרץ 1860
|<small>גנרל</small> חוסטו חוסה דה אורקיסה, <small>נשיא
|<small>Fed||
|- valign=top
|<small>5 במרץ 1860 — 5 בנובמבר 1861
|סנטיאגו רפאל לואיס מנואל חוסה מריה דרקי רודריגס, <small>נשיא
|<small>Fed||<small>התפטר
|- valign=top
|<small>5 בנובמבר 1861 — 12 בדצמבר 1861
|חואן אסטבן פדרנרה, <small> ממלא מקום הנשיא
|<small>Mil||
|}

במהלך הקרב תחת פאבונה היריבות הארוכה בין רפובליקת ארגנטינה ופרובינציית בואנוס איירס הסתיימה לטובת האחרונה. כתוצאה מכך, השלטון המרכזי בארגנטינה פורק ומושל בואנוס איירס, ברטולומה מיטרה, מילא את תפקיד הנשיא ובעקבות הבחירות שנערכו היה גם לנשיא ארגנטינה המאוחדת. המדינה נקראה לראשונה בשם רפובליקת ארגנטינה (República Argentina).
{| class="wikitable"
|- align=right
! width="22%"|תקופת כהונה
! width="45%"|ראש המדינה
! width="5%"|שיוך מפלגתי
! width="10%"|הערות
|- valign=top
|<small>12 באפריל 1862 — 12 באוקטובר 1862
|<small>גנרל</small> ברטולומה מיטרה מרטינס, <small>ממלא מקום הנשיא
|<small>Lib
|<small>מושל פרובינציית בואנוס איירס
|- valign=top
|<small>12 באוקטובר 1862 — 12 באוקטובר 1868
|<small>גנרל</small> ברטולומה מיטרה מרטינס, <small>נשיא
|<small>Lib||
|- valign=top
|<small>12 באוקטובר 1868 — 12 באוקטובר 1874
|דומינגו פאוסטינו סרמיינטו, <small>נשיא
|<small>Lib||
|- valign=top
|<small> 12 באוקטובר 1874 — 12 באוקטובר 1880
|ניקולאס אבז'אנדה, <small>נשיא
|<small>UC||
|- valign=top
|<small>12 באוקטובר 1880 — 12 באוקטובר 1886
|<small>גנרל </small>אלחו חוליו ארחנטינו רוקה, <small>נשיא
|<small>PAN
|<small>קדנציה ראשונה
|- valign=top
|<small>12 באוקטובר 1886 — 6 באוגוסט 1890
|מיגל חוארס סלמן, <small>נשיא
|<small>PAN
|<small>התפטר
|- valign=top
|<small>6 באוגוסט 1890 — 12 באוקטובר 1892
|קרלוס פלגריני, <small>נשיא
|<small>PAN||
|- valign=top
|<small>12 באוקטובר 1892 — 23 בינואר 1895
|לואיס סאנס פניה, <small>נשיא
|<small>UC||<small>התפטר
|- valign=top
|<small>23 בינואר 1895 — 12 באוקטובר 1898
|<small>דוקטור</small> חוסה אבאריסטו דה אוריבורו, נשיא
|<small>Aut||
|- valign=top
|<small>12 באוקטובר 1898 — 12 באוקטובר 1904
|<small>גנרל</small> אלחו חוליו ארחנטינו רוקה, <small>נשיא
|<small>Aut
|<small><small>קדנציה שנייה
|- valign=top
|<small>12 באוקטובר 1904 — 12 במרץ 1906
|מנואל קינטאנה, <small>נשיא
|<small>PC||<small>מת בתפקיד
|- valign=top
|<small>12 במרץ 1906 — 12 באוקטובר 1910
|חוסה פיגרואה אלקורטה, <small>נשיא
|<small>PC||
|- valign=top
|<small>12 באוקטובר 1910 — 9 באוגוסט 1914
|רוקה סאנס פניה, <small>נשיא
|<small>PC
|<small>מת בתפקיד
|- valign=top
|<small>9 באוגוסט 1914 — 12 באוקטובר 1916
|<small>דוקטור</small> ויקטורינו דה לה פלאסה, <small>נשיא
|<small>PC||
|}
מרבית ההיסטוריונים סבורים שהנשיאים הבאים נבחרו בבחירות חופשיות וכלליות, למעט אלה שעלו לשלטון באמצעות ארגון הפיכה.
{| class="wikitable"
|- align=right
! width="22%"|תקופת כהונה
! width="45%"|ראש המדינה
! width="5%"|שיוך מפלגתי
! width="10%"|הערות
|- valign=top
|<small>12 באוקטובר 1916 — 12 באוקטובר 1922
|<small>דוקטור</small> חואן איפוליטו איריגוז'ן, <small>נשיא
|<small>UCR
|<small>קדנציה ראשונה
|- valign=top
|<small>12 באוקטובר 1922 — 12 באוקטובר 1928
|<small>דוקטור</small> מרסלו טורקואטו דה אלבאר, <small>נשיא
|<small>UCR||
|- valign=top
|<small>812 באוקטובר 1928 — 6 בספטמבר 1930
|<small>דוקטור</small> חואן איפוליטו איריגוז'ן, <small>נשיא
|<small>UCR
|<small>קדנציה שנייה, הודח מתפקידו</small>
|}
בשנת 1930 התרחשה ההפיכה המדינית הראשונה בתולדות ארגנטינה. מנהיג המהפכה מינה את עצמו לנשיא; הנשיאים הבאים אחריו אומנם נבחרו, אך לא נחשבים על ידי מרבית ההיסטוריונים לכאלה שנבחרו באופן דמוקרטי.
====אחרי הפיכת 1930====
{| class="wikitable"
|- align=right
! תקופת כהונה
! ראש המדינה
! שיוך מפלגתי
! הערות
|- valign=top
|<small>6 בספטמבר 1930 — 20 בפברואר 1932
|<small>גנרל</small> חוסה פליקס בניטו אוריבורו, <small>נשיא
|<small>צבא ארגנטינה||<small>מת בתפקיד
|- valign=top
|<small>20 בפברואר 1932 — 20 בפברואר 1938
|<small>גנרל</small> אגוסטין פדרו חוסטו רולון, <small> נשיא
|<small>CC||
|- valign=top
|<small>20 בפברואר 1938 — 27 ביוני 1942
|<small>דוקטור</small> חיימה חרארדו רוברטו מרסלינו מריה אורטיס ליסארדי, <small>נשיא
|<small>PDN||<small>מת בתפקיד
|- valign=top
|<small>27 בעועי 1942 — 4 ביוני 1943
|<small>דוקטור</small> רמון קאסטיז'ו באריונואבו, <small>נשיא
|<small>האיחוד האזרחי הרדיקלי
|<small>הודח מהתפקיד
|}

====אחרי הפיכת 1943====
בשנת 1943 פרצה הפיכה נוספת שהעלתה לשלטון את הצבא.
{| class="wikitable"
|- align=right
! תקופת כהונה
! ראש המדינה
! הערות
|- valign=top
|<small>4 июня 1943 — 7 июня 1943
|<small>גנרל</small> ארתורו ראוסון, <small>נשיא הממשלה הזמנית
|<small><small>הודח מתפקידו
|- valign=top
|<small>7 ביוני 1943 — 24 בפברואר 1944
|פדרו פאבלו רמירס, <small>נשיא הממשלה הזמנית||<small>התפטר
|- valign=top
|<small>24 בפברואר 1944 — 4 ביוני 1946
|אדלמירו חוליאן פארל, <small>נשיא
|
|}
לאחר מכן, הנשיא החדש נבחר בהצבעה עממית כללית. הוא שינה את החוקה באופן כזה שאיפשר לו להיבחר ולהישאר בשלטון במשך 9 שנים, עד שהודח:
{| class="wikitable"
|- align=right
! תקופת כהונה
! ראש המדינה
! הערות
|- valign=top
|<small>4 ביוני 1946 — 4 ביוני 1952
|<small>קולונל</small> חואן דומינגו פרון, <small>נשיא
|<small>קדנציה ראשונה
|- valign=top
|<small>4 ביוני 1952 — 21 בספטמבר 1955
|<small>קולונל</small> חואן דומינגו פרון, <small>נשיא
|<small>קדנציה שנייה, הודח מתפקידו
|}

====אחרי הפיכת 1955====
בשנת 1955 פרצה הפיכה נוספת שקיבלה את הכינוי "המהפכה המשחררת" (Revolución Libertadora):
{| class="wikitable"
|- align=right
! תקופת כהונה
! ראש המדינה
! הערות
|- valign=top
|valign=top rowspan="2"|<small>21 בספטמבר 1955 — 23 בספטמבר 1955||colspan="3"|חונטה צבאית
|- valign=top
|חוסה דומינגו מולינה גומס, <small>יושב, ראש החונטה
|<small>ממלא מקום
|- valign=top
|<small>23 בספטמבר 1955 — 13 בנובמבר 1955
|<small>גנרל</small> אדוארדו לונארדי, <small>נשיא דה פקטו
|<small>התפטר
|- valign=top
|<small>13 בנובמבר 1955 — 1 במאי 1958
|<small>גנרל</small> פדרו אאוחניו ארמבורו סילבסטי, <small>נשיא דה פקטו ||
|}
לאחר מכן, שוב הנשיאים נבחרו בבחירות דמוקרטיות:
{| class="wikitable"
|- align=right
!תקופת כהונה
!ראש המדינה
!שיוך מפלגתי
!הערות
|- valign=top
|<small>1 במאי 1958 — 29 במרץ 1962
|<small>דוקטור</small> ארתורו פרונדיסי ארקולי, <small>נשיא
|<small>UCRI
|<small>הודח מתפקידו
|- valign=top
|<small>29 במרץ 1962 — 12 באוקטובר 1963
|<small>דוקטור</small> חוסה מריה גידו, <small>ממלא מקום||<small>UCRI||<small>נשיא הסנאט
|- valign=top
|<small>12 באוקטובר 1963 — 28 ביוני 1966
|<small>דוקטור</small> ארתורו אומברטו איליה, <small>נשיא
|<small>UCRP
|<small>הודח מתפקידו
|}

====אחרי הפיכת 1966====
בשנת 1966 פרצה הפיכה צבאית כונתה בשם "המהפכה הארגנטינאית" (Revolución Argentina):

{| class="wikitable"
|- align=right
! דיוקן
! תקופת כהונה
! ראש המדינה
! הערות
|- valign=top
|<small> || 28 ביוני 1966 — 29 ביוני 1966||חונטה מהפכנית
פסקואל אנחל פיסטריני, בניניו וארלה ברנאדו ואדולפו תאודורו אלווארס מלנדי
|
|- valign=top
|<small>100px || 29 ביוני 1966 — 8 ביוני 1970
|<small>גנרל</small> חואן קרלוס אונגאנייה, <small>נשיא דה פקטו 
|<small>ממלא מקום, הודח מתפקידו
|- valign=top
|<small>100px || 8 ביוני 1970 — 18 ביוני 1970||חונטה צבאית 
פדרו אלברטו חוסה גנאווי, <small>ראש החונטה 
|
|- valign=top
|<small>100px || 18 ביוני 1970 — 22 במרץ 1971 
|<small>גנרל</small> רוברטו מרסלו לווינגסטון, <small>נשיא דה פקטו
|<small>הודח מתפקידו
|- valign=top
|<small>100px || 22 במרץ 1971 — 25 במאי 1973
| <small>גנרל</small> אלחנדרו אגוסטין לנוסה, <small>נשיא דה פקטו ||
|}
לאחר מכן, למשך זמן קצר שרר שלטון דמוקרטי:
{| class="wikitable"
|- align=right
! תקופת כהונה
! ראש המדינה
! שיוך מפלגתי
! הערות
|- valign=top
|<small>25 במאי 1973 — 13 ביולי 1973
|<small>דוקטור</small> הקטור חוסה קמפורה, <small>נשיא
|<small>FJL||<small>התפטר
|- valign=top
|<small>14 ביולי 1973 — 21 באוקטובר 1973
|<small>דוקטור</small> ראול אלברטו לסטירי, <small>ממלא מקום
|<small>FJL||
|- valign=top
|<small>21 באוקטובר 1973 — 1 ביולי 1974
|[<small>גנרל</small> חואן דומינגו פרון דה לה סוסה, <small>נשיא
|<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית
|<small>קדנציה שלישית, מת בתפקיד
|- valign=top
|<small>1 ביולי 1974 — 24 במרץ 1976
|איסבל אסטלה מרטינס דה פרון, <small>נשיאה
|<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית
|<small>הודחה מתפקידה בעקבות הפיכה צבאית
|}

====אחרי הפיכת 1976====
בעקבות ההפיכה הצבאית בשנת 1976, המשטר הפך לדיקטטורה צבאית, בשם תהליך הארגון מחדש של האומה (בספרדית: Proceso de Reorganización Nacional). בראש המדינה עמדו ראשי הצבא.
{| class="wikitable"
|- align=right
! תקופת כהונה
! ראש המדינה
! הערות
|- valign=top
|<small>24 במרץ 1976 — 29 במרץ 1976||חונטה צבאית
<small>גנרל</small> חורחה רפאל וידלה, אמיליו מאסרה ואורלנדו רמון אגוסטי אצ'ניקה
|
|- valign=top
|<small>29 במרץ 1976 — 29 במרץ 1980
|<small>גנרל</small> חורחה רפאל וידלה <small>נשיא דה פקטו ||
|- valign=top
|<small>29 במרץ 1980 — 11 בדצמבר 1981
|רוברטו אדוארדו ויולה, <small>נשיא דה פקטו||<small>התפטר
|- valign=top
|<small>11 בדצמבר 1981 — 22 בדצמבר 1981
|קרלוס לקוסטה, <small>נשיא דה פקטו ||<small>ממלא מקום
|- valign=top
|<small>22 בדצמבר 1981 — 18 ביוני 1982
|לאופולדו גלטיירי, <small>נשיא דה פקטו
|<small>ממלא מקום
|- valign=top
|<small>18 ביוני 1982 — 1 ביולי 1982
|אלפרדו סן ז'אן, <small>נשיא דה פקטו
|<small>ממלא מקום
|- valign=top
|<small>1 ביולי 1982 — 10 בדצמבר 1983
|ריינלדו ביניונה, <small>נשיא דה פקטו
|
|}

====מאז 1983====
בשנת 1983 השלטון התחלף ממשטר רודני למשטר דמוקרטי באופיו:
{| class="wikitable"
|- align=right
! תקופת כהונה
! ראש המדינה
! שיוך מפלגתי
! הערות
|- valign=top
|<small>10 בדצמבר 1983 — 8 ביולי 1989
|ראול ריקרדו פולקס אלפונסין, <small>נשיא
|<small>איחוד אזרחי רדיקלי||<small>התפטר
|- valign=top
|<small>8 ביולי 1989 — 8 ביולי 1995
|קרלוס סאול מנם, <small>נשיא
|<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית||<small>קדנציה ראשונה
|}
בשינויים לחוקה משנת 1994 הותר לנשיא לכהן בקדנציה שנייה (אפשרות שבוטלה בשנת 1957).
{| class="wikitable"
|- align=right
! דיוקן
! תקופת כהונה
! ראש המדינה
! שיוך מפלגתי
! הערות
|- valign=top
|<small>100px || 8 ביולי 1995 — 10 בדצמבר 1999
|קרלוס סאול מנם, <small>נשיא
|<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית||<small>קדנציה שנייה
|- valign=top
|<small>100px || 10 בדצמבר 1999 — 21 בדצמבר 2001
|פרננדו דה לה רואה, <small>נשיא
|<small>האיחוד האזרחי הרדיקלי/AL||<small>התפטר
|- valign=top
|<small>100px || 21 בדצמבר 2001 — 23 בדצמבר 2001
|אדולפו רודריגס סאה, <small>ראש הרשות המבצעת
|<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית||<small>ממלא מקום
|- valign=top
|<small>100px || 23 בדצמבר 2001 — 31 בדצמבר 2001
|אדולפו רודריגס סאה, <small>נשיא
|<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית||<small>נבחר על ידי הקונגרס, התפטר
|- valign=top
|<small>100px || 31 בדצמבר 2001 — 2 בינואר 2002
|אדוארדו דואלדה, <small>ראש הרשות המבצעת
|<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית||<small>ממלא מקום
|- valign=top
|<small>100px || 2 בינואר 2002 — 25 במאי 2003
|אדוארדו דואלדה, <small>נשיא
|<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית||<small>נבחר על ידי הקונגרס, התפטר
|- valign=top
|<small>100px || 25 במאי 2003 — 10 בדצמבר 2007
|נסטור קירשנר, <small>נשיא
|<small>חזית לניצחון||
|- valign=top
|<small>100px || 10 בדצמבר 2007 — 10 בדצמבר 2015
|כריסטינה פרננדס דה קירשנר, <small>נשיאה
|<small>חזית לניצחון||
|- valign=top
|<small>100px || 10 בדצמבר 2015 - 10 בדצמבר 2019
|מאוריסיו מאקרי, <small>נשיא
|<small>PRO||
|- valign=top
|<small>100px || 10 בדצמבר 2019 - 10 בדצמבר 2023
|אלברטו פרננדס, <small>נשיא
|<small>המפלגה החוסטיסיאליסטית
|
|-
|ימין

|10 בדצמבר 2023- כיום
|חאבייר מיליי, <small>נשיא
|<small>המפלגה הליברטריאנית (ארגנטינה)
|
|- valign=top
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ארגנטינה: פוליטיקה
קטגוריה:ארגנטינה: ממשל