OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אקליפטוס לימוני

אקליפטוס לימוני (שם מדעי: Corymbia citriodora, לעיתים גם Eucalyptus citriodora) הוא מין בסוג אקליפטוס. זהו עץ גבוה, המסוגל להגיע עד לגובה של 50 מטרים, ומקורו באזורים הממוזגים והטרופיים של אוסטרליה. מאפיינו המרכזי הוא ריח הלימון הנידף מעליו.

==שיוך טקסונומי ואטימולוגיה==
מאז שנת 1867 הוגדרו כל מיני העצים דמויי האקליפטוס תחת הסוג הטקסונומי "אקליפטוס". מחקר מולקולרי וגנטי שנערך באמצע שנות ה-90 הוכיח כי מינים רבים שהוגדרו עד אז כמיני אקליפטוס שייכים בעצם לסוג טקסונומי חדש, הנקרא קורימביה (Corymbia). סוג זה, כמו גם הסוג אנגופורה (Angophora), קרוב מאוד מבחינת מאפייניו לאקליפטוס, ולעיתים לא ניתן לקבוע במדויק לאיזה מהסוגים שייך מין מסוים. עד היום, זוכים המינים משלושת הסוגים הללו לכינוי "אקליפטוס", ולדעת חוקרים רבים אין בכך מן הטעות. כתוצאה מכך, שמו של המין בעברית נותר עדיין "אקליפטוס לימוני", וכך גם בשפות אחרות. כמו כן, השם המדעי הרשמי, Corymbia citriodora, מוחלף פעמים רבות בשם Eucalyptus citriodora. בתרגום חופשי לעברית, פירוש השם citriodora הוא "ריח לימוני".

==מורפולוגיה==
אקליפטוס לימוני הוא בעל קליפה חלקה ולעיתים מעט "מנומרת", בעלת גוון לבן עד ורוד או נחושתי, ולעיתים מכוסה במעין אבקה. הכותרת שלו היא בעלת עלים צרים במיוחד, אשר מדיפים ניחוח חריף של לימון. כותרת העץ מכילה גם ניצנים בצורת אגס, המסודרים בצבירים של שלושה וממוקמים בנקודת המפגש בין העלה לפטוטרת. פירותיו של העץ הם בצורת אגרטל. פריחת העץ מתרחשת לאורך כל השנה, ותועדו פריחות בחודשים ינואר, אפריל, מאי, יוני, יולי, אוגוסט, אוקטובר ודצמבר.

==תפוצה==
הקרקע המיטבית עבור האקליפטוס הלימוני היא אדמה עשירה ברקבובית, והוא נפוץ בשטחים מיוערים ויבשים, בדרך כלל באזורים הרריים. התפוצה הטבעית של העץ היא מקווינסלנד ודרומה עד קופס הארבור שבניו סאות' ויילס. הוא ניטע על ידי האדם גם באזורים הפרבריים של ניו סאות' ויילס ושל ויקטוריה. אחד העצים, הממוקם בשמורת טבע בעיר מורבין (Moorabbin) שבמדינת ויקטוריה, נכלל על ידי החברה להגנת הטבע האוסטרלית ברשימת "העצים החשובים" באוסטרליה. כמו כן, בעיר פרת' מצויה שדרה מפורסמת של עצי אקליפטוס לימוני.

===בישראל===
האקליפטוס הלימוני בפתח תקווה
שלט הסבר ליד האקליפטוס הלימוני ברחוב שפירא בפתח תקווה
בישראל, בה נפוץ בעיקר המין אקליפטוס המקור, כמעט ולא קיימים פרטים של האקליפטוס הלימוני. אחד הפרטים המוכרים ביותר בישראל נמצא בעיר פתח תקווה וממוקם ברחוב שפירא 8, בצמוד לבית משפחת ימיני (שפירא 10) בקרבת ביתו של זקן השומרים אברהם שפירא. גילו של העץ, המוערך כאחד מהעצים הוותיקים בישראל, הוא כ-100 שנה. גובהו כ-35 מטרים, קוטר הכותרת שלו הוא כ-25 מטרים והיקף גזעו הלבן הוא כ-6 מטרים. העץ זכה לגידור ולשילוט מוסדר על ידי עיריית פתח תקווה.

==בשימוש האדם==
האקליפטוס הלימוני משמש הן לתעשיית קורות העץ והן לייצור דבש. כמו כן, זהו עץ פופולרי בתרבות הגינון באוסטרליה ומחוצה לה. השמן האתרי המופק מן העץ, בעיקר בברזיל ובסין, מכיל ריכוז גבוה של ציטרונלל, ומשמש כדוחה חרקים, כרכיב בתעשיית הבשמים וכן לשימושים נטורופתיים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.publish.csiro.au/samples/euclidsample/html/Corymbia_citriodora.htm פירוט אודות אקליפטוס לימוני] 
* [http://www.wildflowers.co.il/hebrew/tiulimReadMore.asp?ID=119 על האקליפטוס הלימוני בפתח תקווה], באתר "צמח השדה"
* [https://web.archive.org/web/20110429054749/http://www.ranherbs.com/monograph.asp?pid=639&t=b&cid=143 שימושים רפואיים לאקליפטוס לימוני]

==הערות שוליים==

לימוני
קטגוריה:אוסטרליה: עצים
המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)

המשחקים הפאראלימפיים ה-4 בשנת 1972 התקיימו בהיידלברג שבגרמניה המערבית. בתחרויות האולימפיאדה השתתפו לראשונה ספורטאים בעלי לקות ראייה.

באולימפיאדה התקיימו תחרויות בעשרה ענפים: אתלטיקה, הטלת חיצים, חץ וקשת, טניס שולחן, כדורת דשא, כדורסל, כדורשער, הרמת משקולות, סיוף בכיסאות גלגלים, סנוקר, ושחייה.

==טבלת המדליות==
{| border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|-
| bgcolor="#efefef" | <center>מקום</center>
| bgcolor="#efefef" | <center>מדינה</center>
| bgcolor="gold" | זהב || bgcolor="silver" | כסף
| bgcolor="#CC9966" | ארד || bgcolor="#efefef" | סה"כ
|-
| 1 ||גרמניה המערבית || 28 || 15 || 24 || 67
|-
| 2 ||ארצות הברית || 17 || 27 || 30 || 74
|-
| 3 || הממלכה המאוחדת || 16 || 15 || 21 || 52
|-
| 4 ||דרום אפריקה || 16 || 12 || 13 || 41
|-
| 5 ||הולנד || 14 || 13 || 11 || 38
|-
| 6 ||פולין || 14 || 12 || 7 || 33
|-
| 7 ||צרפת || 10 || 8 || 12 || 30
|-
| 8 ||ישראל || 9 || 10 || 9 || 28
|-
| 9 ||אוסטרליה || 6 || 9 || 10 || 25
|-
| 10 ||קנדה || 5 || 6 || 8 || 19
|-
| 11 ||אוסטריה || 6 || 6 || 6 || 18
|-
| 12 ||איטליה || 8 || 4 || 5 || 17
|-
| 13 ||שוודיה || 5 || 6 || 6 || 17
|-
| 14 ||ג'מייקה || 8 || 3 || 4 || 15
|-
| 15 ||יפן || 4 || 5 || 3 || 12
|-
| 16 ||רודזיה || 3 || 4 || 5 || 12
|-
| 17 ||נורווגיה || 1 || 5 || 5 || 11
|-
| 18 ||ניו זילנד || 3 || 3 || 3 || 9
|-
| 19 ||שווייץ || 3 || 2 || 4 || 9
|-
| 20 ||ארגנטינה || 2 || 4 || 3 || 9
|-
| 21 ||אירלנד || 2 || 4 || 2 || 8
|-
| 22 ||קוריאה הדרומית || 4 || 2 || 1 || 7
|-
| 23 ||בלגיה || 1 || 1 || 2 || 4
|-
| 23 ||יוגוסלביה || 1 || 1 || 2 || 4
|-
| 24 ||ספרד || 0 || 4 || 0 || 4
|-
| 25 ||פינלנד || 0 || 2 || 2 || 4
|-
| 26 ||הונג קונג || 0 || 1 || 1 || 2
|-
| 27 || הודו || 1 || 0 || 0 || 1
|-
| 27 ||קניה || 1 || 0 || 0 || 1
|-
| 28 ||הונגריה || 0 || 0 || 1 || 1
|-
| 28 ||צ'כוסלובקיה || 0 || 0 || 1 || 1
|}
* מדינות משתתפות נוספות: אוגנדה, איי הבהאמה, ברזיל, דנמרק, מקסיקו, מלזיה, מלטה, מצרים, פורטוגל, פרו, רומניה.

== ראו גם ==
* ישראל במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)

==קישורים חיצוניים==

* 

1972
היידלברג
קטגוריה:באדן-וירטמברג: ספורט
קטגוריה:1972 בספורט
קטגוריה:היידלברג
קטגוריה:1972 בגרמניה
קטגוריה:המשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
הילו

הילו (באנגלית: Hilo) היא עיר חוף במזרח האי הוואי שבמדינת הוואי שבארצות הברית. העיר היא היישוב הגדול ביותר באי הוואי והיישוב השני בגודלו במדינת הוואי.
== גאוגרפיה ==
במפקד האוכלוסין של שנת 2000 חיו בעיר כ-40,759 איש. העיר היא גם מרכז המחוז הוואי. העיר ממוקמת ליד שני הרי געש גדולים מאונה לואה ומאונה קיאה. בהילו ממוקמת "אוניברסיטת הוואי שבהילו". בעיר מתקיים גם פסטיבל מריי מונרך לזכר המלך דיוד קאלאקואה. בעיר גם נמצא נמל התעופה הראשי באי - "נמל תעופה בינלאומי הילו".

העיר נפגעה בעבר מספר פעמים מגלי צונאמי. ב-1949 נספו 160 איש כתוצאה מגל שהגיע מכיוון האיים האלאוטיים וב-1960 נספו 61 איש כתוצאה מגל צונאמי שנגרם על ידי רעידת האדמה הגדולה בצ'ילה.

<gallery>
Hawaii1.jpg|מבואות העיר הילו, 2005
Hawaii2.jpg|מבואות העיר הילו, 2005
Hawaii3.jpg|מבואות העיר הילו, 2005
Hawaii5.jpg|העיר הילו ממול, 2005
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר יישובים באוקיאניה
קטגוריה:הוואי (אי)
קטגוריה:ארצות הברית: יישובים לצורכי מפקד אוכלוסין
קטגוריה:הוואי: יישובים
מיינסטרים

מיינסטרים (מאנגלית: Mainstream; בעברית: זרם מרכזי, ולרוב בצורה המיודעת: הזרם המרכזי), היא הנטייה הדומיננטית בכל תחום (מדעי, תרבותי, וכו') במשך תקופת זמן מסוימת של רוב הציבור. לעיתים קרובות מונח זה מתייחס לכל הטרנדים התרבותיים העכשוויים בתחומי האומנויות, המוזיקה, הקולנוע והספרות לעומת התרבויות האלטרנטיביות למיניהן. המיינסטרים יכול להיתפס בעיני אנשים אניני טעם ובעלי טעם מיוחד כקיטש אשר כולם אוהבים באופן אוטומטי, המסמל טעם רדוד ורגיל ללא ייחוד כלשהו.

== בתרבות ובאומנות ==
המונח משמש לרוב בהקשר אומנותי כדי לתאר את העבודות אשר הצליחו להגיע בקלות יחסית לציבור נרחב באמצעות עלויות הפקה ושיווק גבוהות. דוגמה טובה לכך היא מוזיקת פופ מיינסטרימית אשר מופקת מראש במטרה למקסם מכירות ורווחים. לעיתים אומנות מיינסטרימית נקשרת עם אומנות שאיננה איכותית וייחודית אשר מטרתה העיקרית, אם לא הבלעדית, היא רווח כספי, ולא הבעת יצירתיות בדרכים מקוריות.

סרטי מיינסטרים הם סרטים מסחריים אשר מופצים בקנה מידה נרחב ומוצגים בבתי קולנוע אשר מציגים בעיקר סרטי מיינסטרים מחברות הסרטים העיקריות, במשך התקופה בה כל סרט מופץ לראשונה. סרטים הוליוודים נחשבים בדרך כלל לסרטי מיינסטרים.

בסוציולוגיה, הדחף להשתייך למיינסטרים דרך פעולות כמו לחץ חברתי כופה על היחידים בחברה לקבל את מוסכמותיה.

== בחינוך ==
הבאת תלמידים עם צרכים מיוחדים ושילובם בזרם החינוך המרכזי הן על ידי שילוב בכיתות רגילות והן על ידי הקצאת כיתות ייחודיות לתלמידים עם צרכים דומים. עקרון השילוב של תלמידים בעלי צרכים מיוחדים בחינוך הרגיל מדגיש את זכותם לחוות חיים רגילים, ללמוד בבית ספר הקרוב למקום מגוריהם ולקבל השכלה בסביבה הכי פחות מגבילה.

== ראו גם ==
* תרבות פופולרית
* שילוב בחינוך - השמת תלמידים עם צרכים מיוחדים בחינוך המרכזי
* נורמליות - מונח בתחום הפסיכולוגיה
* להיט קיץ

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:תרבות פופולרית
קטגוריה:חשיבה ביקורתית
ולופארק (לונדון)

הוולופארק (באנגלית: Velopark) הוא ולודרום, מתקן ספורט למרוצי אופניים שהוקם בלייטון שברובע ניוהאם במזרח לונדון, בירת הממלכה המאוחדת, כחלק ממתקני הפארק האולימפי שנבנו למשחקים האולימפיים של 2012. מתקן זה הוא אחד מחמשת המתקנים הקבועים העיקריים שנבנו עבור האולימפיאדה.

==תיאור המבנה והקמתו==
המבנה מכיל כ-6,000 מקומות ישיבה לצופים, וכן בסמוך נערכו מרוצי אופני BMX במסלול שגם לצידיו כ-6,000 מקומות ישיבה לצופים. המתקן ממוקם בחלקו הצפוני של הפארק האולימפי, וכולל מסלול של 1.6 ק"מ לאופני שטח. המתקן הושלם בשנת 2011 בעלות משוערת של כ-105 מיליון ליש"ט. עלות זו כוללת את הקמת הוולודרום החדש, שתוכנן בעזרת רוכב האופניים כריס הוי. הוולודרום החדש תוכנן כך שיהיה המהיר בעולם מבחינת הפרקט ותנועת האוויר בו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.cyclingweekly.co.uk/news/50m_for_cycling_but_Velopark_too__small_article_109543.html כתבה במגזין Cycling Weekly המתארת את המתקן ומבקרת את עלותו]
* [https://web.archive.org/web/20120205093231/http://www.lda.gov.uk/server/show/ConWebDoc.838 ההכרזה על הקמת הולופורק, אתר רשות הפיתוח של לונדון]

קטגוריה:לונדון: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ניוהאם
קטגוריה:ולודרומים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אופניים
תא טלפון (סרט)

תא טלפון (באנגלית: Phone Booth) הוא סרט מתח בכיכובו של קולין פארל. הסרט נכתב על ידי לארי כהן, ובוים על ידי ג'ואל שומאכר. יצא לאקרנים ב-4 באפריל 2003.

==עלילה==
סטו שפרד (פארל), איש יחסי ציבור ניו יורקי, נכנס לתא טלפון ציבורי כדי לערוך שיחת טלפון אישית לפילגשו, זאת כיוון שאשתו נוהגת לעבור על תדפיס השיחות שלו בטלפון הסלולרי. כאשר הטלפון מצלצל, מרים סטו את השפופרת, ומתבשר על ידי האדם בצד השני של הקו כי רובה צלפים מכוון אליו, ואם יניח את השפופרת, יחוסל במקום. סטו מוצא עצמו בתסבוכת, שרק מתעצמת כאשר הצלף יורה בעובר אורח, והשוטרים שמגיעים למקום בטוחים שסטו הוא הרוצח, ושיש להם עסק עם מטורף. רוב עלילת הסרט מתרחשת בתוך תא הטלפון.

== צוות שחקנים ==
{| class="wikitable" border="1"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| קולין פארל || סטו שפרד
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| קיפר סאת'רלנד || המתקשר
|-
| פורסט ויטאקר || קפטן אד ריימי
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| ראדה מיטשל || קלי שפרד
|-
| קייטי הולמס || פמלה מקפדן
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| פאולה ג'אי פארקר || פליסיה
|-
| דל יאנט || איש הפיצה
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| ג'ון אנוס || לאון
|}

==הפקה==
הסרט צולם בניו יורק (ובחלקו בעיר התחתית של לוס אנג'לס), ונעשה בתקציב של 13 מיליון דולר. הצילומים ארכו עשרה ימים בלבד. ההכנסות ממכירת כרטיסים ברחבי העולם נאמדו ב-97,837,138 דולר.

{| class="wikitable" border="1"
|-
! הכנסות מארצות הברית !! הכנסות ממדינות אחרות !! סך ההכנסות
|-
| $46,566,212 || $51,270,926 || $97,837,138
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
ז'אן די בלה

ז'אן די בלה
ז'אן די בלה (בצרפתית: Jean du Bellay; בערך 1493 - 16 בפברואר 1560) היה קרדינל ודיפלומט צרפתי.

ז'אן די בלה היה בנם השלישי של לואי די בלה ושל מרגריט דה לה טור-לאנדרי, ואחיהם של מרטן די בלה ושל גיום די בלה. הוא נהנה מתמיכתו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת שמינה אותו לשגריר באנגליה ב-1527. ב-1534 התמנה לשגריר ברומא וב-1535 התמנה לקרדינל על ידי האפיפיור פאולוס השלישי.

ב-1536 השתתף במועצת קרדינלים שבה קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הביע את זעמו על פרנסואה הראשון. די בלה מיהר להודיע זאת למלכו כדי להתכונן לעמוד בפני כוחותיו של קרל החמישי, שפלש לפרובאנס בראש צבא גדול. פרנסואה הראשון יצא לקראתו בראש צבאו והשאיר בפריז את די בלה בתפקיד סגן המפקד הראשי של צבא צרפת.

הספרדים הטילו מצור על העיר פרון שבחבל פיקרדיה והקרדינל די בלה שלח עזרה לנצורים והרגיע את אנשי פריז על ידי הקמת חומה מבוצרת סביב העיר.

ב-1541 הוא התמנה על ידי פרנסואה הראשון לבישוף העיר לימוז', ב-1544 - לארכיבישוף של בורדו, וב-1546 - לבישוף העיר לה מאן. אך ב-1547 נושל ממעמדו הרם בגלל קנוניה של הקרדינל מלורן. אחרי שלוש שנים שקטות של פרישה בצרפת (1550–1553), הוטלה עליו שליחות אל האפיפיור יוליוס השלישי, והוא לקח אתו כמזכירו את בן דודו, המשורר ז'ואקן די בלה. ב-1555 התמנה לבישוף אוסטיה, תפקיד שבו שימש כראש מועצת הקרדינלים.

די בלה מת ברומא ב-1560.

די בלה צידד ביחס של סובלנות כלפי הפרוטסטנטים. הוא הקדיש את זמנו לקידום החינוך והמדע, וביחד עם המדען גיום בידה, הציע למלך לייסד את הקולז' דה פראנס. הסופר פרנסואה רבלה היה ידידו, רופאו ומזכירו הפרטי. די בלה כתב שלושה ספרי שירה בלטינית ומספר חיבורים אחרים. התכתבותו הענפה ציורית ומלאת השראה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חשמנים צרפתים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים
קטגוריה:שגרירי צרפת
קטגוריה:צרפתים במאה ה-15
קטגוריה:צרפתים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1492
קטגוריה:נפטרים ב-1560
קתרסיס (כתב עת)

קתרסיס: כתב עת לביקורת במדעי הרוח והחברה הוא כתב עת הרואה אור פעמיים בשנה ועוסק בביקורת מחקרית של מדעי הרוח והחברה בישראל ויוצא לאור בהוצאת כרמל. את כתב העת ייסדה בשנת 2004 עמותת "מצרף", והעורכים הראשונים היו יוחנן גלוקר, דורון מנדלס ומשה שוקד. עד 2017 התפרסמו 27 גליונות. 

כל חוברת נפתחת במאמר המותח ביקורת על צד זה או אחר של התנהלות מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל ולעיתים גם בעולם האקדמי הבינלאומי. רוב המאמרים עוסקים בספרי מחקר שונים שרואים אור בשפה העברית. מאמרים אלה מנתחים את הטקסט ומבקרים את המתודולוגיה המחקרית בה השתמש המחבר ונכתבים על ידי מומחים בתחומם. מטרת כתב העת היא להעלות את הרמה האקדמית בישראל על ידי חשיפת טעויות, כשלים ועוותים בספרים שהמבקרים רואים כבעלי רמה מחקרית נמוכה. בצד זאת, גם משבחים ספרים בעלי רמה גבוהה. כל גיליון מסתיים במאמר "זיכרון לראשונים" שבו נסקרים חייו ותרומתו המדעית של אחד מגדולי החוקרים במדינת ישראל שהלך לעולמו ולאחריו מתפרסם מאמר מאת אותו חוקר. בכל גיליון יש מספר עמודים ובהם מצוטטות אמירות שכתב איש תקשורת או אקדמיה, המגלות אי-ידיעות בסיסיות בתחומי ידע שונים, ולאחריהן מועמדות הטעויות על תיקונן.

חברי המערכת הם הפרופסורים דורון מנדלס, יוחנן גלוקר, אלון הראל, יהודה פרידלנדר ועמוס אדלהייט. במועצת המערכת חברים: דוד בר-גל, איל זמיר, דניאל שפרבר, ששון סומך, עמנואל סיון, אסא כשר, רחל בירנבאום, מנחם פרידמן, משה גיל, אלישע קימרון, אהרון קנטורוביץ', חנה רוזן, משה שוקד, מאיר שטרנברג, וראובן שיינדלין.

==קישורים חיצוניים==
* [https://ebooks.psik.io/journal?journal_id=19 כתב העת לקריאה מלאה] באתר פסיק, הספרייה הדיגיטלית
* 
* [http://www.katharsis.co.il/ אתר קתרסיס] - אתר נוסף, עדכני.
* 

קטגוריה:ישראל: כתבי עת מדעיים
בני פרל

הרב ד"ר בני פרל (נולד ב־ב' בטבת ה'תשכ"ה, 7 בדצמבר 1964) הוא ראש הישיבה לאמנויות ולמדעים בר-אילן בתל אביב, וראש המסלול לתואר ראשון באמנות ובתיאטרון לגברים דתיים, במכללת אמונה.

==ביוגרפיה==
נולד בנתניה. למד בישיבה התיכונית שעלבים ובישיבת הכותל בירושלים בה נמנה עם תלמידי הרב שמעון גרשון רוזנברג. הוא בוגר בית-ספר מנדל למנהיגות חינוכית שבמכון מנדל למנהיגות. למד ציור אצל שאול שץ וכן מוזיקה אצל אליעזר בירן.

בעל תואר ראשון ושני, וכן דוקטורט בתלמוד (משנת 2017) מטעם אוניברסיטת בר-אילן. ייחודה של עבודת הדוקטורט שלו היא מתודולוגיה העושה שימוש בפילוסופיה ובתאוריות ביקורתיות בנות ימינו לשם ביאור סוגיות בתלמוד.

===חינוך והוראה===
במשך שנים עסק בחינוך בלתי פורמלי ובהוראה בישיבות תיכוניות. שימש מזכ"ל תנועת הנוער "אריאל", מורה בישיבת קריית הרצוג ומנהל בית ספר יסודי במשך שבע שנים.

לקראת שנת הלימודים תשס"ו (2005) התמנה לעומד בראשות הישיבה התיכונית בר-אילן בתל אביב. עם בואו למוסד הסב את שם הישיבה מ"ישיבה מדעית תיכונית" ל"ישיבה לאמנויות ולמדעים", ומאז הוא עומד בראשה.

פרל הוא היוזם והמארגן של "פסטיבל חז"ל ברוטשילד" אירוע שנתי המתקיים משנת 2017 שמשתתפים בו מאות לומדים ומלמדים. האירוע מציע ערב לימוד חופשי המבוסס על ספרות חז"ל כאשר בכל שנה נבחר נושא מארגן. המלמדים מגיעים מתחומים שונים. יחודו של הערב הוא באפשרות של מפגש בין ישיבות לאקדמיה ובין למדנים לציבור הרחב.
 
החל משנת 2020 עוסק בהכשרת מנהלים במסגרת המכללה האקדמית אחווה, תוך מתן דגש על חיזוק היכולות המנטליות. במסגרת זו עוסק בכתיבת תוכניות לימוד.

החל משנת 2023 מונה לעמוד בראש המסלול לתואר ראשון באמנות ובתיאטרון לגברים דתיים במכללת אמונה, המכללה האקדמית לאמנות ולעיצוב.

=== פעילות ציבורית ===
לצד ניהול הישיבה עוסק פרל גם בפעילות התנדבותית לקידום זכויות האדם בישראל. בין היתר, היה חבר מזה שנים רבות בהנהלת האגודה לזכויות האזרח ובוועד המנהל של מדרשת אדם לחינוך דמוקרטי, ומפרסם מאמרים פובליציסטיים בנושא.

=== חיים אישיים ===
הרב פרל הוא תושב פתח-תקוה, נשוי ואב לשלושה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.facebook.com/bny.prl הרב בני פרל], ברשת החברתית פייסבוק
* פנינה גפן, [https://web.archive.org/web/20160303170935/http://www.zomet.org.il/?CategoryID=160&ArticleID=4689&print=1 להיות הסדרניק 'לא רגיל'], ב"שבת בשבתו", 10 ביוני 2009
* 
* 
* 
;מכתביו
* [https://archive.today/20130108040449/http://www.datili.co.il/index.php?id=6308 שחורים וכתומים], באתר דתילי, 29 ביולי 2007
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://www.makorrishon.co.il/judaism/719681/ כדי לייצר סולידריות מקומית צריך לנטוש את ברית הייעוד], באתר מקור ראשון

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:ראשי ישיבות תיכוניות
קטגוריה:פעילי האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:בוגרי ישיבת שעלבים
קטגוריה:בוגרי ישיבת הכותל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:תלמידי הרב שג"ר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
ריברבאנק ארנה

ריברבאנק ארנה (באנגלית: Riverbank Arena) היה מתקן ספורט למשחקי הוקי שדה שהוקם בלייטון שברובע ניוהאם במזרח לונדון בירת הממלכה המאוחדת. נבנה כחלק ממתקני הפארק האולימפי שהוקמו עבור המשחקים האולימפיים של שנת 2012. 

המתקן הכיל שני מגרשים למשחקי הוקי. במגרש הגדול קיימים כ-15,000 מקומות ישיבה, ובמגרש הקטן כ-5,000 מקומות ישיבה לצופים. עלות הקמת המתקן הייתה כ-19 מיליון ליש"ט. בתום המשחקים, נסגר המתקן והועתק למתחם איטן מאנור שמוקם צפונית למתחם זה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לונדון: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ניוהאם
קטגוריה:הוקי שדה
לינגואה פרנקה (כתב עת)

לינגואה פרנקה (באנגלית: Lingua Franca) היה כתב עת בשפה האנגלית שעסק בחיים האינטלקטואליים באקדמיה. כתב העת הוקם ב-1990 על ידי ג'פרי קיטיי, עורך ופרופסור לספרות צרפתית באוניברסיטת ייל. בכתב העת פורסמו ידיעות חדשותיות על הנעשה באוניברסיטאות ומאמרי ביקורת על פרסומים מחקריים שונים. בנובמבר 2000, 10 שנים לאחר ייסוד כתב העת, כתב הוילג' ווייס ש"השפעתו של "לינגואה פרנקה" על תרבות כתבי העת של שנות ה-90 הייתה כה חזקה, עד שלעיתים קשה להיזכר כמה היה תופעה ייחודית באקדמיה בתחילתו". 

בכתב העת התפרסמה לראשונה פרשת סוקל, ועורך לינגואה פרנקה פרסם מאוחר יותר ספר (The Sokal Hoax), ובו מאמרים נבחרים על הנושא. 

כתב העת פסק מפעילות ב-2001 בעקבות ירידה ברווחים. בשנה שאחרי כן פרסם העורך אלכסנדר סטאר אסופה בשם Quick Studies: The Best of Lingua Franca.

==קישורים חיצוניים==
* 
* דניס לוי ג'ונסון, [http://www.mobylives.com/Lingua_Franca_demise.html מי הרג את לינגואה פרנקה ?], Moby Lives, 5 בנובמבר 2001 
* דייוויד קירפצ'ריק, [http://www.nytimes.com/2001/10/18/business/media/18MAG.html כתב עת לחיים האקדמיים מפסיק את פרסומו], הניו יורק טיימס, 18 באוקטובר 2001
* רון רוזנבאום, [http://observer.com/2006/04/when-intellectuals-had-a-real-magazine-viva-lingua-franca/ כשלאינטלקטואלים יש מגזין אמיתי: יחי לינגואה פרנקה!], הניו יורק אובזרוור, אפריל 2006

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:כתבי עת מדעיים
Private Eye

Private Eye הוא דו-שבועון בריטי סאטירי שעורך איאן היסלופ. 

כתב העת, שיצא לאור לראשונה ב-1961, מתאפיין במתיחת ביקורת נוקבת על אישי ציבור שאינם מבצעים תפקידם כיאות או שנגועים בשחיתות. נגד המגזין עצמו הוטחה ביקורת והוא עורר זעם הן בשל סגנונו והן בשל נכונותו להדפיס השמצות וסיפורים שנויים במחלוקת. הדבר התבטא בתביעות דיבה שהוגשו נגדו. חלק מהבדיחות והאנקדוטות המופיעות בין דפיו נכנסו לתרבות הפופולרית.

בקיץ 2008 דווח שהוא כתב העת החדשותי המוביל ב, מבחינת מספר העותקים שהוא מוכר, מעל 200,000 לכל מהדורה.

במשך השנים ערך ה"Private Eye" תחקירים בולטים, בין השאר:
* בשנת 1999 ערך כתבה על ג'ימי סאוויל, כוכב הבי-בי-סי שרק לאחר מותו ב-2012 נחשף כפדופיל כפייתי, בו נשאל על השמועות נגדו, שאותם אישר באופן מרומז.
* בשנת 2003 חשף שחבר הפרלמנט ג'ורג' גאלאוויי נפגש עם סדאם חוסין

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20040307100053/http://media.guardian.co.uk/top100/story/0,10430,513930,00.html על עורך פרייבט איי], הגארדיאן

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: כתבי עת
אריק דלויה

אריק דלויה (בצרפתית: Arrik Delouya; נולד ב-1946), הוא ד"ר לסוציולוגיה, סופר ועיתונאי יהודי צרפתי.

== חייו ==
דלויה נולד במרקש שבמרוקו, בן למשפחת רבנים ידועה ממרקש וצאצא של רבי יצחק דלויה. כבר בילדותו בהיותו חבר בתנועה הנוער השומר הצעיר חווה פן יוצא דופן בזהותו: הוא היה ציוני וסוציאליסט נלהב בארץ ערבית ומונרכית. ב-1962 בגיל 16 הגיע לראשונה לישראל על מנת לממש את מצוות העלייה לארץ ישראל.

הוא חזר למרוקו לבקשת הוריו אך לא לזמן רב: ב-1964 בהגיעו לגיל 18 חזר לארץ על מנת להצטרף לקיבוץ כרמיה, שם השתקע כחבר קיבוץ מן המניין והיה פעיל במיוחד במילוי תפקידים חינוכיים ובקידום יוזמות לרווחה חברתית. במקביל ללימודיו בסמינר גבעת חביבה ובאוניברסיטה העברית בירושלים שימש מדריך לגרעיני השומר הצעיר בנתניה וחיפה כהכנה להשתלבותם של הצעירים בתנועה הקיבוצית בסיום שירותם הצבאי.

חילוקי הדעות עם הקיבוץ החלו על רקע פעילותו במסגרת תנועת הפנתרים השחורים שקמה בירושלים בתחילת שנות ה-70 דלויה הזדהה עם מאבקם ועם מחאתם של אותם צעירי שוליים, רובם ילידי מרוקו, ועזר להם יחד עם אקדמאים ומלומדים אחרים בני עדות המזרח ביציקת תשתית אידאולוגית להתארגנותם ולמחאתם.

דלויה המשיך לתמוך בתנועת הפנתרים ונאלץ לעזוב את הקיבוץ. ב-1973 עבר לצרפת על מנת להמשיך את לימודיו באוניברסיטת פריז. במאי 1976 קיבל תואר דוקטור בסוציולוגיה בהנחייתו של הסופר והאינטלקטואל הנודע, פרופסור אלבר ממי. עבודת הדוקטורט שלו חקרה תופעה פרדוקסלית לכאורה: קיומן של מעמדות חברתיים בתוך הקיבוץ.

ב-2008 ארגן כינוס בינלאומי שמטרתו הייתה להפגיש בין פרויקטים מדעיים ותעשייתיים של חברות ישראליות וצרפתיות עם משקיעים בינלאומיים, וזאת על מנת לקדם ולשפר את היחסים בין צרפת לישראל.

==ספריו==
דלויה פרסם עד כה שמונה ספרים, ביניהם "תולדות היהודים במרוקו" (בצרפתית "Les juifs du Maroc") הכולל 3000 מאמרים על דת, אמנות וחברה. המחקר על ספרו נערך בעידודם של יד בן צבי, מכון ון- ליר, האקדמיה ללשון העברית, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב אוניברסיטת בר-אילן.

דלויה החל את דרכו באיסוף המידע ב-1986, בעודו סטודנט בפריז. על מנת להגיע לנושאים החשובים ביותר היה צורך בתרגום טקסטים וספרים בשפות שונות, עברית, ספרדית, אנגלית וערבית. 120 תלמידים מוסלמים מהערים הגדולות במרוקו הלומדים עברית לקחו חלק פעיל באיסוף החומר והגישו עבודות גמר על תולדות היהודים במדינה. הם אספו חומר חשוב שנעלם מעיני חוקרים אחרים מחוץ למרוקו ועמד להיעלם, הספר מבוסס על חלק גדול מהחומר שנאסף.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:סוציולוגים יהודים צרפתים
קטגוריה:אנשי הקיבוץ
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:הפנתרים השחורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
לי ריץ'

לי ריץ (באנגלית: Lee Rich; ) מפיק טלוויזיה וקולנוע יהודי - אמריקני, זוכה פרס אמי.

==ביוגרפיה==
ריץ' החל את עבודתו בשדה הפרסום, ובשנת 1967 החל לעסוק בהפקה לטלוויזיה. בשנת 1972 היה ממייסדי חברת ההפקה המצליחה לורימר. במסגרת חברה זו היה אחראי להפקת כמה מהלהיטים הגדולים של הטלוויזיה האמריקאית בשנות ה-70 ושנות ה-80, כגון "משפחת וולטון", "שמונה זה מספיק", "דאלאס" ו"נוטס לנדינג". בשנת 1986 עזב את לורימר כדי לנהל את חברת ההפקה המאוחדת של MGM ויונייטד ארטיסטס. בשנת 1988 עזב תפקיד זה והמשיך בפעולה כמפיק עצמאי. בין היתר הפיק את סרט ההמשך ל"דאלאס", "דאלאס: שובו של ג'יי אר", בשנת 1996.

על עבודתו בלורימר היה ריץ' מועמד לחמישה פרסי אמי, ובשנת 1973 אף זכה בפרס במשותף עם רוברט ל. ג'אקס, על הפקת הסדרה "משפחת וולטון".

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.film.com/celebrities/lee-rich/14524547 לי ריץ'] אתר film.com
* [https://archive.today/20130426152722/http://www.hollywood.com/celebrity/Lee_Rich/193684 לי ריץ'] אתר hollywood.com
* 

קטגוריה:מפיקי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2012
אולימפיאדת השחמט 1924

אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה התקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז (1924). במרכז הוועד המארגן של התחרות עמדו פייר וינסנט מצרפת ואלכסנדר אלכין. המנצח זכה בתואר אלוף העולם לחובבים, כאשר המשחקים נערכו על בסיס אישי ולא בין קבוצות המדינות, שרק תשע מהן כללו ארבעה שחקנים.

האירוע התקיים בפריז בין 12 ביולי ל-20 ביולי 1924.

עם סיום המשחקים, ב-24 ביולי 1924 הוקם איגוד השחמט העולמי (פיד"ה).

==תוצאות הגמר==
{| cellspacing="0" class="wikitable" style="width:auto; margin:auto align="center;"
|-
!#
!מדינה
!שחקנים
!נקודות
|-
|1 || צ'כוסלובקיה||קארל הרומאדקה, יאן שולץ, וונק, קארל סקליצ'קה ||31
|-
|2 || ||ארפאד ויידה, קארוי שטרק, אנדרה שטיינר, קורנל האוושי||30
|-
|3 || ||ארוין וולמי, צימרמן, הנס יונר, אוסקר נגלי ||29
|-
|4 || ||פריציס אפשניק, הרמניס מטיסונס, קרליס בטינס||27.5
|-
|4 ||||רוברטו גראו, דמיאן רקה, לואיס פאלאו, פרננדס קוריה||27.5
|-
|6 || ||צ'ני, סטפנו רוסלי די טורקו, מסימיליאנו רומי, מיליאני ||26.5
|-
|7 || || ג'ורג' רנו, פרדריק לאזארד, מרסל דושאן, אמדה ג'יבו||25.5
|-
 |8 ||||דוד דניוסצבסקי, קרול פילץ, סטניסלב קון, יאן קלצ'ינסקי ||25.5
|-
|9 || ||אדגר קול, ג'ורג' קולטנובסקי, לנסל, ג'ונה ||24
|-
|10 || ||מנואל גולמאיו טוריאנטה, מרין, רמון ריי ארדיד ||19
|-
|11 || ||מקס אויבה, ג'ראר אוסקם, אלכסנדר רואב||18.5
|-
|12 || || יון גודז'ו||18
|-
|13 || ||אנטול טשפורנוף ||15
|-
|14 || בריטניה ||אדית הולוואי ||12.5
|-
|15 |||| ג'ון אוהנלון ||5.5
|-
|16 || || סטפן סמית||5
|-
|17 || || פטר פוטמקין, ויקטור קאהן ||4.5
|-
|18 || יוגוסלביה || ||2.5
|-
|}

==אליפות העולם לחובבים==

{| cellspacing="0" class="wikitable" style="width:auto; margin:auto align="center;"
|-
|#
|מדינה
|שחקן
|נקודות
|-
| 1 || || הרמניס מטיסונס|| 5.5
|-
| 2 || || פריציס אפשניק|| 5
|-
| 3 || || אדגר קול || 4.5
|-
| 4 || || ארפאד ויידה|| 4
|-
|5 || ||מקס אויבה ||4
|-
|6 || || אנטול טשפורנוף || 4
|-
| 7 || || לואיס פאלאו|| 3.5
|-
| 8 || || מנואל גולמאיו טוריאנטה|| 3
|-
| 9 || || קורנל האוושי|| 2.5
|-
|}

==מדליות אישיות==
* מדליית זהב - הרמניס מטיסונס (לטביה)
* מדליית כסף - פריציס אפשניק (לטביה)
* מדליית כסף - אדגר קול (בלגיה)
* מדליית ארד - ארפאד ויידה (הונגריה)
* מדליית ארד - מקס אויבה (הולנד)
* מדליית ארד - אנטול טשפורנוף (פינלנד)
* מדליית ארד - לואיס פאלאו (ארגנטינה)
* מדליית ארד - מנואל גולמאיו טוריאנטה (ספרד)
* מדליית ארד - קורנל האוושי (הונגריה)
* מדליית ארד - קארל הרומאדקה (צ'כוסלובקיה)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.olimpbase.org/1924x/1924in.html מידע על התחרות], באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:1924 בספורט
קטגוריה:פריז: תחרויות שחמט
קטגוריה:1924 בצרפת
מקס גרונוולד

מקס גרונוולד (גרמנית: Max Grünwald; נולד באוסטריה) היה כדורגלן יהודי אוסטרי בתחילת המאה ה-20, אשר שיחק כחלוץ בקבוצות כדורגל מקצועניות באוסטריה ובארצות הברית.
== קריירה ==
גרונוולד החל לשחק במדי הקבוצה האוסטרית-יהודית הכח וינה בשנת 1920. בשנת 1926, הכח ביצעה סיבוב משחקים ברחבי ארצות הברית. גרונוולד וכמה מחבריו לקבוצה, החליטו להישאר במדינה ולהצטרף למועדונים מקומיים שונים. גרונוולד חתם במדי ניו-יורק ג'איינטס מהליגה האמריקנית המקצוענית לכדורגל. הוא שיחק בג'איינטס במשך שלוש עונות, והיה הכובש מספר 2 בליגה הבכירה אחרי אנדי סטיבנס בשנת 1929. כאשר החלה המתקפה של התאחדות הכדורגל האמריקנית על הליגה האמריקנית המקצוענית על זכויות הליגות, גרונוולד עבר לשחק בליגה המקצוענית המזרחית בארצות הברית, לאחר שהליגה הקודמת בה שיחק הוכרזה כלא חוקית על ידי אופ"א ופיפ"א. כאשר הוא עבר בין הליגות, הוא חתם בקבוצת הכח ניו-יורק שזכתה בשנת 1929 בגביע האמריקאי. שער הבכורה שלו בקבוצתו החדשה, היה כבר במשחקו השני בקבוצה, בניצחון המוחץ של הכח על סנט לואיס מדיסון קנל. בסוף המלחמה בין התאחדות הכדורגל האמריקנית לליגה המקצועית, הביאה למיזוגה של הליגה עם הליגה המזרחית המקצוענית בה שיחק גרונוולד. כאשר האיחוד התרחש, הכח ניו-יורק התאחדה עם קבוצת הכח ברוקלין מהליגה המקצוענית, והקבוצות המאוחדות יצרו את קבוצת כוכבי הכח. גרונוולד שיחק שתי עונות בקבוצה המחודשת. ב-1931, הליגה המקצוענית לכדורגל בארצות הברית התפרקה בגלל בעיות באיחוד וגם בגלל השפל הגדול שהתרחש במדינה באותה התקופה. לבסוף, גרונוולד חזר לאוסטריה, לשחק עוד עונה אחת במדי הכח וינה.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ספורטאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:ספורטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל יהודים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אוסטרים
קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:כדורגלני הכח וינה
אוניברסיטת קהיר

אוניברסיטת קהיר (בערבית: جامعة القاهرة; תעתיק: גאמעת אלקאהרה) היא מוסד להשכלה גבוהה הנמצא בעיר גיזה במצרים, בפרברי קהיר. אוניברסיטת קהיר היא האוניברסיטה הגדולה במצרים עם למעלה מ-160 אלף סטודנטים ולמעלה מ-12,000 אנשי סגל.

האוניברסיטה נוסדה ב-21 בדצמבר 1908, תחת השם האוניברסיטה המצרית, בטקס בהשתתפות הח'דיו עבאס חלמי השני ומשלחות בינלאומיות. האוניברסיטה הוקמה במסגרת מאמץ להקים מרכז להגות חינוכית חילונית במצרים. להקמת האוניברסיטה קדמו מספר מכללות, בהן המכללה להנדסה (בערבית: كلية الهندسة) אשר הוקמה בשנת 1816 ונסגרה בהוראת מוחמד סעיד פאשה בשנת 1854. אוניברסיטת קהיר נוסדה כאוניברסיטה אזרחית בהשראה אירופית, זאת בניגוד למוסדות דתיים להשכלה גבוהה במצרים, דוגמת אל-אזהר. כבר מעת שהחלה לפעול, נשלחו בוגריה הבולטים להמשך לימודי דוקטורט באוניברסיטאות באירופה, במלגת לימודים מלאה, זאת בתנאי שישובו ללמד באוניברסיטת קהיר במשך 10 שנים. האוניברסיטה הפכה לדגם לחיקוי באוניברסיטאות אזרחיות אחרות במזרח התיכון.

מנהלה הראשון של האוניברסיטה היה אחמד לוטפי א-סייד, שהשתתף ב-1925 כנציגה הרשמי של מצרים בטקס הפתיחה של האוניברסיטה העברית בירושלים.

מול הכניסה לאוניברסיטה ניצב הפסל המונומנטלי "תחיית מצרים".

==בוגרים ידועים==
*מוחמד מורסי - נשיא מצרים
*הישאם קנדיל - ראש ממשלת מצרים
*עיסאם שרף - שר התחבורה וראש ממשלת מצרים
*טאהא חוסיין - אינטלקטואל וסופר
*עאישה ראתב - שרה ושגרירה
*באסם יוסוף - סאטיריקן מצרי, מנתח לב וריאות בהכשרתו
*פתחי ערפאת - רופא מצרי ממוצא פלסטיני, אחיו הקטן של יאסר ערפאת

==פקולטות ומכונים באוניברסיטה==
* הפקולטה למשפטים
* [http://www.agr.cu.edu.eg/english/index.htm הפקולטה לחקלאות]
* [https://web.archive.org/web/20100114192615/http://commerce.cu.edu.eg/ הפקולטה למסחר]
* [https://web.archive.org/web/20100114192615/http://commerce.cu.edu.eg/ הפקולטה למחשבים ולמידע]
* הפקולטה ללימודי חינוך ומחקר
* [http://www.eng.cu.edu.eg/ הפקולטה להנדסה]
* הפקולטה לתקשורת המונים
* [https://web.archive.org/web/20081205050909/http://www.kasralainy.edu.eg/english/ הפקולטה לרפואה ולאמנות]
* [http://nursingfacultycairo.org/handcrafted2.asp?run_init=1 הפקולטה לסיעוד]
* [https://web.archive.org/web/20080908064039/http://www.fopcu.edu.eg/ הפקולטה לרוקחות]
* [https://web.archive.org/web/20080603225254/http://www.physicaltherapy.edu.eg/home.htm הפקולטה לפיזיותרפיה]
* [https://web.archive.org/web/20080829162817/http://science.cu.edu.eg/english_interface/english_interface.htm הפקולטה למדעים]
* המכון למחקרים סטטיסטיים
* [http://www.vet.cu.edu.eg/ הפקולטה לרפואה וטרינרית]
* [http://www.nci.edu.eg/ המכון הלאומי לחקר הסרטן]
* המכון הלאומי ללייזר

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.cu.edu.eg/english/ אתר הבית של אוניברסיטת קהיר] 

==הערות שוליים==

*
קהיר
אולימפיאדת השחמט 1926

אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השנייה התקיימה בבודפשט, שבהונגריה, בין ה-26 ביוני ל-15 ביולי 1926, במקביל לכנס פיד"ה.

==תוצאות הגמר==
{| cellspacing="0" class="wikitable" style="width:auto; margin:auto align="center;"
|-
!#
!מדינה
!שחקנים
!נקודות
|-
|1 || ||אלק בקוני, ג'ורג' נגסי, אנדרה שטיינר, קארוי שטרק, ארפאד ויידה, ס. זינר||9
|-
|2 || יוגוסלביה ||לאיוש אסטאלוש, דרגולוב צ'יריץ', ימרה גאורגי, בוריסלב קוסטיץ' ||8
|-
|3 || ||יאנוש בלוג, מיקלוש ברודי, י. מנדלסון, זנו פרוקה, אלכסנדרו טירולר||5
|-
|4 ||||גוטליב מאשאט, ברונו מוריץ, אוטו רוסטר, וילהלם שונמן||2
|-
|}

==התמודדות אמני פיד"ה הראשונה==

{| cellspacing="0" class="wikitable" style="width:auto; margin:auto align="center;"
|-
|#
|מדינה
|שחקן
|נקודות
|-
| 1 || || ארנסט גרינפלד|| 9.5
|-
| 1 || || מריו מונטיצ'לי|| 9.5
|-
| 3 || || האנס קמוך|| 9
|-
|3 || ||שנדור טאקאץ' ||9
|-
|3 || || עקיבא רובינשטיין || 9

|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.olimpbase.org/1926x/1926in.html מידע על התחרות], באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:בודפשט: תחרויות ספורט
קטגוריה:1926 בספורט
קטגוריה:הונגריה: שחמט
קטגוריה:1926 בהונגריה
Jus exclusivae

[[פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה היה המונרך האחרון שהשתמש בזכות ה-jus exclusivae]]
Jus exclusivae הוא מושג לטיני (בתרגום מילולי: "זכות המניעה"), הידוע אף בשם "וטו אפיפיורי" והמתייחס לתביעתם של מספר שליטים אירופים מונרכים לזכות להטיל וטו על מועמד לתפקיד אפיפיור. בתקופות שונות בהיסטוריה תבעו זכות זו מלכי צרפת, ספרד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וקיסר אוסטריה. מימוש זכות הוטו על ידי בעלי זכויות אלה הייתה נעשית באמצעות "קרדינל הכתר", חבר בקונקלווה הממונה וממומן על ידי ראש המדינה הקתולית התובעת את זכות הווטו. אותו קרדינל היה מודיע לקונקלווה כי מועמד מסוים לאפיפיורות אינו מקובל על שליט קתולי מסוים ויש להסיר את מועמדותו. אף שהזכות מעולם לא הוכרה רשמית על ידי האפיפיורות, בפועל הוסרה לא אחת מועמדותם של קרדינלים למשרת האפיפיור עקב התביעה ל-Jus exclusivae.

בקונקלווה שנערכה בין השנים 1314–1315 (שבסיומה נבחר יוחנן העשרים ושניים) הטיל פיליפ החמישי, מלך צרפת, וטו על מועמד לכהונת האפיפיור. מלך ספרד עשה לראשונה שימוש ב"זכות המניעה" בבחירת האפיפיור בשנת 1605. מאז מחצית המאה ה-17 נתבעה זכות הוטו בקונקלוות 11 פעמים. ב-1799 כפה פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על הקרדינלים יותר מארבעה חודשי הצבעות, לאחר שפסל בזה אחר זה את המועמדים שנבחרו מבלי שמועמדו הצליח להשיג רוב. הקונקלווה בשנת 1903, בה הפעיל פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה את זכות המניעה על בחירתו של מריאנו רמפולה, הייתה הפעם האחרונה בה נעשה שימוש בזכות זו, שבוטלה על ידי פיוס העשירי מיד לאחר היבחרו (בזכות וטו זה).

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.newadvent.org/cathen/05677b.htm Jus Exclusivæ], באנציקלופדיה הקתולית

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הליכי בחירת אפיפיור
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
Band on the Run

Band on the run (מאנגלית: להקה במנוסה) הוא האלבום השלישי של להקת "Wings" והחמישי של פול מקרטני. אלבום זה נחשב לאלבום המצליח ביותר של מקרטני, ואף גרף מחמאות מג'ון לנון, חרף המתיחות בינו ובין פול לאחר התפרקות הביטלס.

מגזין הרולינג סטון בחר אותו במקום ה-418 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. והמגזין Q בחר אותו במקום ה-79 בתחרות 100 האלבומים הבריטיים הטובים ביותר.

מהאלבום התפרסמו שניים מלהיטיו הגדולים של מקרטני: Jet ו-Band on the Run.

האלבום זכה למעמד פלטינה בבריטניה ולמעמד פלטינה משולשת בארצות הברית. הוא היה מקום ראשון במצעד הבילבורד 3 שבועות וגם השיר Band on the run.

עוד שני שירים מהאלבום הצליחו: Helen wheels, שיצא עם האלבום רק באמריקה ובבריטניה היה בונוס, ו-Let me roll it, שנחשב כתגובה על שירו של ג'ון לנון How Do You Sleep?. האלבום היה מועמד לאלבום השנה בטקס פרסי גראמי ה-17.

== רשימת שירים ==
כל השירים נכתבו בידי פול ולינדה מקרטני למעט היכן שמצוין בסוגריים:
# Band on the Run – 5:10
# Jet – 4:06
# Bluebird – 3:22
# Mrs. Vandebilt – 4:38
# Let Me Roll It – 4:47
# Mamunia – 4:50
# No Words – 2:33 (פול מקרטני ודני ליין)
# Helen Wheels - 3:34 (רק בארצות הברית ובהוצאות מחודשות)
# Picasso's Last Words (Drink to Me) – 5:50
# Nineteen Hundred and Eighty Five – 5:27
#Country Dreamer - 3:08 (רק בהוצאות מחודשות)

== משתתפים ==
* פול מקרטני - שירה, בס, תופים, פסנתר, קלידים, כלי הקשה
* לינדה מקרטני - אורגן, קלידים, כלי הקשה, קולות
* דני ליין - גיטרות, קלידים, כלי הקשה, קולות

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי פול מקרטני
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי פול מקרטני
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום הלא קלאסי המעובד הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
קטגוריה:אלבומי חברת אפל רקורדס
פנולוגיה (קרימינולוגיה)

פנולוגיה (באנגלית: Penology) הוא ענף במדעי המשטרה העוסק בענישה ובטיפול החברתי בעבריינים. מקור המילה במילה הלטינית "poena" שפירושה "עונש".

עונש מוגדר כפעולה הנתפסת כבלתי נעימה וגורמת להפסקת התנהגות בלתי רצויה.
מבחינה חברתית קיימים עונש פורמלי - על פי החוק הקיים, ועונש בלתי פורמלי המוטל על ידי החברה בה חי האדם.

הפנולוגיה עוסקת בעיקר בענישה פורמלית על ידי רשויות המדינה שהוסמכו כחוק, על מי שהורשע בדין.

== פנולוגיה דיגיטלית - אכיפה בעולם מקוון ==
האינטרנט מרחיב את חופש הביטוי. המרחב המקוון הוא גם כר פורה לביטויים אסורים, משופע בביטויים העולים לכדי הסתה לגזענות ולאלימות, גילוי הזדהות עם ארגון טרור והסתה לטרור, לשון הרע ופרסומים מטרידים מינית. כמו כן אנשים מפרסמים ביטויים מטרידים מינית פוגעניים כגון בריונות רשת או ביוש (שיימינג).

במשטרים דמוקרטיים (ארצות הברית ובריטניה לדוגמה) השמים דגש על חופש הביטוי וחופש העיתונות, האכיפה מחויבת לכבד את זכויות האזרח של תושבי המדינה ובה בעת מנסה למנוע פגיעה של אזרחיה על מנת ליצור סביבת רשת בטוחה<ref></ref>.

בישראל הממונים על אכיפה בסייבר הם יחידות הסייבר הארציות של משטרת ישראל (להב 433) ומשרד המשפטים. משטרת ישראל ומשרד המשפטים אינם מבצעים מניעה מוקדמת כלפי עבירות סייבר. האכיפה מבוצעת לאחר שעת המעשה, כלומר לאחר שהפרסום האסור מתפרסם ברשת<ref></ref>.

גישתם של משטרת ישראל ומשרד המשפטים מתבססת על כך כי אכיפה לאחר הופעתם של הפרסומים האסורים מפחיתה ומרתיעה עבירות סייבר עתידיות. אכיפה תכופה יותר באמצעות תפיסת מבצעי העבירה, איסוף הראיות הרלוונטיות והעמדתם של חשודים לדין פלילי מתאפשרת הודות לבניית בסיס משפטי רחב לטיפול וסיווג עבירות סייבר. אכיפה זו מייצרת הרתעה, המעלה מודעות בקרב הציבור לחומרת העבירות.

== ראו גם ==
* תקון
==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרימינולוגיה

pl:Nauki prawne#Nauki penalne
1942 במוזיקה

== מוזיקה קלאסית ==
* אהרן קופלנד - תרועה לאיש הפשוט.
* אראם חאצ'טוריאן - גאינה.

== נולדו ==
* 5 בינואר – מאוריציו פוליני, פסנתרן איטלקי.
* 30 בינואר – מרטי באלין, זמר אמריקאי ידוע כסולן ומקים ג'פרסון איירפליין.
* 28 בפברואר – בריאן ג'ונס, היה החבר המייסד, גיטריסט וזמר ליווי בלהקת הרוק האנגלית "הרולינג סטונז". (נפטר ב-1969).
* 2 במרץ – לו ריד, זמר ופזמונאי אמריקאי.
* 25 במרץ – אריתה פרנקלין, היא זמרת אמריקאית.
* 2 באפריל – ליאון ראסל, זמר, מוזיקאי, פזמונאי, קלידן וגיטריסט אמריקאי.
* 24 באפריל – ברברה סטרייסנד, זמרת, שחקנית מחזות זמר וסרטי קולנוע, מפיקה ובמאית יהודייה-אמריקנית נודעת.
* 18 ביוני – פול מקרטני, זמר, מלחין, ומוזיקאי בריטי וחבר בלהקת הביטלס.
* 20 ביוני – בריאן וילסון, מוזיקאי אמריקאי חבר להקת הביץ' בויז.
* 1 באוגוסט – ג'רי גרסיה, היה מוזיקאי, משורר, וגיטריסט (נפטר ב-1995).
* 20 באוגוסט – אייזק הייז, היה זמר נשמה, מלחין אמריקאי (נפטר ב-2008).
* 28 באוגוסט – סטרלינג מוריסון, גיטריסט אמריקאי וממייסדיה של להקת הוולווט אנדרגראונד. (נפטר ב-1995).
* 15 בנובמבר – דניאל בארנבוים, פסנתרן ומנצח ישראלי-ארגנטינאי.
* 27 בנובמבר – ג'ימי הנדריקס, מוזיקאי, גיטריסט אפרו-אמריקאי.

== נפטרו ==
* 2 במרץ – צ'ארלי כריסטיאן, גיטריסט ג'אז (נולד ב-1916).
* 15 במרץ – אלכסנדר זמלינסקי, היה מלחין, מנצח ומורה יהודי-אוסטרי (נולד ב-1871).

==קישורים חיצוניים==

*
מוזיקה
מוזיאון אשמוליאן

מוזיאון אשמוליאן (באנגלית: Ashmolean Museum), או, בשמו הרשמי מוזיאון אשמוליאן לאמנות וארכאולוגיה ממוקם ברחוב בומונט, בעיר האוניברסיטאית אוקספורד שבאנגליה. מוזיאון זה היה המוזיאון האוניברסיטאי הראשון שהוקם.

==היסטוריה==
מבנה המוזאון הראשון הוקם, ככל הנראה, על ידי סר כריסטופר רן, בין השנים 1678–1683 על מנת להציג את "חדר הפלאות" שהעניק אליאס אשמול לאוניברסיטת אוקספורד בשנת 1677. אוסף זה כלל את אוספי אשמול עצמו וכן את אוספי ג'ון טריידסקנט האב וג'ון טריידסקנט הבן, והכיל מטבעות עתיקים, ספרים, תחריטים, מוצגים גאולוגיים, ובעלי חיים מפוחלצים ובהם דודו אפור מפוחלץ. המוזיאון נפתח לציבור ב-6 ביוני 1683.

לאחר מעבר המוזיאון למבנה הנוכחי, בשנת 1845, שימש המבנה הישן כבניין משרדים עבור צוות מילון אוקספורד, ומאז 1935 משמש המבנה המקורי של המוזיאון כמוזיאון להיסטוריה של המדע.

המבנה הנוכחי של המוזיאון תוכנן על ידי צ'ארלס רוברט קוקרל בסגנון אדריכלות נאו קלאסית. באחד מאגפי המבנה ממוקם מכון טיילור - המכון ללימוד שפות של אוניברסיטת אוקספורד.

בשנת 2001 נפתחה במוזיאון ספריית סאקלר המתמקדת בתרבויות עתיקות.

בין השנים 2006–2009 בוצע שיפוץ נרחב במוזיאון, והוא נפתח מחדש ב-7 בנובמבר 2009.

==מוצגי המוזיאון==
כיום המוזיאון מציג פריטים ארכאולוגיים של מצרים העתיקה, יוון העתיקה והתרבות המינואית. בין המוצגים העיקריים של המוזיאון ניתן למנות את תכשיט אלפרד, ציורים ורישומים מעשה ידי מיכלאנג'לו, רפאל, לאונרדו דה וינצ'י, ג'ון קונסטבל, קלוד לוריין, פבלו פיקאסו, ציורי צבעי מים של ויליאם טרנר, בגדים ערביים שלבש לורנס איש ערב, מסכת המוות של אוליבר קרומוול, אוסף טבעות שעליהן כתובות אשר היוו השראה לטבעת בספרו של ג'ון רונלד רעואל טולקין "שר הטבעות"; דברי ימי פאריאן - לוח שיש מיוון העתיקה; העששית אשר שימשה את גאי פוקס בשנת 1605 במזימת אבק השרפה; סטרדווריוס המשיח - כינור מעשה ידי אנטוניו סטרדיווארי; וכן אוסף ארתור אוונס לאמנות מינואית - האוסף הגדול ביותר הנמצא מחוץ ליוון. האוסף כולל מספר גדול של פפירוסים לרבות Papyrus Oxyrhynchus 5101 ופפירוס אוקסירינכוס 3522.

ב-21 בדצמבר 1999 נגנבה מהמוזיאון יצירה של פול סזאן, בשווי מוערך של 4.8 מיליון דולרים.

== קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.saclib.ox.ac.uk/ ספריית סאקלר]
* [https://web.archive.org/web/20070202061949/http://www.ashmolean.museum/Griffith.html אתר מכון גריפית']
* [http://www.chem.ox.ac.uk/oxfordtour/ashmolean/ סיור וירטואלי של המוזיאון, 2003]

קטגוריה:אוקספורד
קטגוריה:אנגליה: מוזיאונים
קטגוריה:מבנים שתכנן כריסטופר רן
אשמוליאן
קטגוריה:מוזיאונים לאנתרופולוגיה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
אשמוליאן
המוזיאון לארכאולוגיה ואנתרופולוגיה של אוניברסיטת פנסילבניה

המוזיאון לארכאולוגיה ואנתרופולוגיה של אוניברסיטת פנסילבניה
המוזיאון לארכאולוגיה ואנתרופולוגיה של אוניברסיטת פנסילבניה (באנגלית: The University of Pennsylvania Museum of Archeology and Anthropology) שוכן בקמפוס אוניברסיטת פנסילבניה באזור המכונה "יוניברסיטי סיטי" בעיר פילדלפיה, במדינת פנסילבניה שבארצות הברית. המוזיאון מכונה גם "מוזיאון פן" (באנגלית: Penn Museum) או "המוזיאון האוניברסיטאי" (University Museum).

==היסטוריה==
המוזיאון נוסד בשנת 1887 כמוזיאון אוניברסיטאי. במהלך ראשית שנות ה-20 שלח המוזיאון משלחות ארכאולוגיות ואנתרופולוגיות למצרים, לעיראק, לאפריקה, למזרח אסיה ולדרום אמריקה, ומוצגים שאספו המשלחות מוצגים במוזיאון.
המוזיאון שוכן במבנה בסגנון אדריכלות בוז-אר, שנחשב לאחד היפים בבנייני האוניברסיטה. במהלך השנים הורחב המוזיאון מספר פעמים, אולם גם המבנה המורחב מהווה רק שליש ממבנה המוזיאון על פי תוכניתו המקורית השאפתנית, שנועדה להקים את המוזיאון הגדול ביותר בארצות הברית. המבנה תוכנן על ידי צוות אדריכלים שלימדו בפקולטה לאדריכלות של האוניברסיטה, ובהם וילסום אייר ופרנק מיילס דיי. המבנה הושלם בשנת 1899, ובו הוצגו הממצאים מהמשלחת הראשונה של המוזיאון שחפרה באזור ניפור. בשנת 1915 הוקם מבנה הרטונדה ובו האודיטריום של המוזיאון, וכן אוספי הפפירוסים. בשנת 1926 נחנך אגף קוקס בתכנונו של האדריכל צ'ארלס קלאודר ובו מוצגים כיום האוספים המצריים של המוזיאון, ובשנת 1929 הוקף אגף שארפ.

==אוספי המוזיאון==
במוזיאון אוספים נרחבים ממצרים העתיקה (ובהם פסלים, תגליפים ומומיות, ואף ספינקס שלם מארמונו של פרעה מרנפתח), סין (בין היתר מוצגים פסלים, ציורים, וכן כדור בדולח שהיה שייך לקיסרית קישי) והמזרח התיכון (ובהם פסלים מאור, כתרים, כלי מוזיקה ותכשיטים שומרים), וכן יצירות אמנות מיוון העתיקה ורומא העתיקה, אמנות פרה-קולומביאנית, אמנות של תרבות המאיה (מחפירות שנערכו בעיר טיקל שבגואטמלה בין השנים 1956 -1970 על ידי צוותי האוניברסיטה) ואמנות בודהיסטית. אוספים קטנים נוספים הם אוספי האמנות האפריקאית.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.museum.upenn.edu/new/exhibits/galleries/ourgalleries.shtml מדריך לגלריות המוזיאון]

קטגוריה:פילדלפיה: מוזיאונים
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים לארכאולוגיה
קטגוריה:מוזיאונים לאנתרופולוגיה
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:אוניברסיטת פנסילבניה
אלסנדרו בריקו

אלסנדרו בריקו (באיטלקית: Alessandro Baricco; נולד ב-25 בינואר 1958) הוא סופר ומחזאי איטלקי.

== ביוגרפיה ==
בריקו נולד בעיר טורינו שבצפון איטליה. אחרי שקיבל תואר אקדמאי בפילוסופיה ובנגינה בפסנתר, פרסם מסות בשטח המוזיקה ובהן "אמנות הפוגה של ג'ואקינו רוסיני" (1988) ו-"נפשו של הגל ופרות ויסקונסין" (1992), מסה שבה עשה ביקורת נוקבת על המוזיקה האטונאלית. ב-1991 פרסם את הנובלה הראשונה שלו "טירות של כעס" שבעבורה קיבל בצרפת את פרס מדיסיס לסופר זר ב-1995. הוא המשיך לכתוב וספריו תפסו את מקומם בראש רשימת הספרים רבי המכר באיטליה ובצרפת.

בריקו פנה לעולם התקשורת והפך לעורך בסוכנות פרסומת, שימש כמבקר לענייני מוזיקה של העיתונים "לה רפובליקה" ו-"לה סטאמפה", ואחר כך כעיתונאי במספר עיתונים איטלקיים. ב-1993 היה אחד המייסדים של בית הספר לכתיבה ביקורתית בטורינו, שבו למדו לכתוב תסריטים לקולנוע, נובלות וסיפורים קצרים, עיתונאות ומשחקי מחשב. הוא שימש כמגיש תוכניות בטלוויזיה האיטלקית בשטחי הספרות והשירה הלירית. המונולוג התיאטראלי שלו "נובצ'נטו" (1994), עובד לקולנוע ב-1998 בבימוי של ג'וזפה טורנאטורה בשם "האגדה של 1900".

ספריו תורגמו לשפות רבות, ובכללן לעברית.

==מספריו==
* טירות של כעס (נובלה, 1991). ספר זה זיכה את בריקו בפרס מדיסיס לסופר זר לשנת 1995
* אוקיינוס-ים (נובלה, 1993)
* משי (נובלה, 1996)
* סיטי (נובלה, 1999)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טורינו
קטגוריה:זוכי פרס מדיסיס לסופר זר
קטגוריה:זוכי פרס שארל ויון למסאות אירופית
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1958
משפט דבורצקי

במתמטיקה, ובמיוחד בתורה של מרחבי בנך, משפט דבורצקי הוא משפט מבנה חשוב אשר הוכח על ידי המתמטיקאי הישראלי אריה דבורצקי בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. המשפט ענה על שאלה שנוסחה על ידי אלכסנדר גרותנדיק. הוכחה חדשה למשפט, שהתגלתה על ידי ויטלי מילמן בשנות ה-70 של המאה ה-20, הייתה אחת התגליות אשר הביאו לפיתוח התורה הלוקלית של מרחבי בנך.

באופן פשטני, המשפט אומר כי לגופים קמורים מממד גבוה יש חתכים שהם כמעט מעגליים. בצורה מדויקת יותר, המשפט מראה כי לכל מספר טבעי k, בכל מרחב בנך שממדו גדול מספיק, יש תת-מרחב מממד k שהנורמה עליו קרובה מאוד לכזו המושרית על ידי מכפלה פנימית. בכך המשפט מכניס לתורה של מרחבי בנך, שהנורמה המוגדרת עליהם יכולה להיות כללית ביותר, כלים מן התחום של מרחבי הילברט שבהם הנורמה מושרית על ידי מכפלה פנימית, ויש לה מבנה גאומטרי הדוק.

==ניסוח המשפט==
לכל מספר טבעי <math>\,k \in \mathbb{N}</math>, ולכל <math>\,\varepsilon>0</math>, קיים <math>N \in \mathbb{N}</math>, כך שאם <math>(X, \| \cdot \|)</math> מרחב בנך מממד גדול או שווה ל-<math>\ N</math>, אז קיים תת-מרחב <math>\,E\subseteq X</math> מממד <math>\ k</math> ומכפלה פנימית <math>\ Q</math> על <math>\ E</math>, כך שהנורמה <math>| \cdot | = \sqrt{Q(\cdot)} </math> המושרית על ידי המכפלה הפנימית מקיימת <math> |x| \leq \|x\| \leq (1+\varepsilon)|x| </math> לכל <math>\,x \in E</math>.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* A. Dvoretzky, Some results on convex bodies and Banach spaces, 1961 Proc. Internat. Sympos. Linear Spaces (Jerusalem, 1960) pp. 123--160 Jerusalem Academic Press, Jerusalem; Pergamon, Oxford 
* V.D. Milman, A new proof of A. Dvoretzky's theorem on cross-sections of convex bodies (Russian), Funkcional. Anal. i Prilozhen. 5 (1971), no. 4, 28--37
* T. Figiel, J. Lindenstrauss, J., V.D.Milman, [http://www.ams.org/bull/1976-82-04/S0002-9904-1976-14108-0/S0002-9904-1976-14108-0.pdf The dimension of almost spherical sections of convex bodies], Bull. Amer. Math. Soc. 82 (1976), no. 4, 575--578 . 
* Y. Gordon, Some inequalities for Gaussian processes and applications, Israel J. Math. 50 (1985), no. 4, 265–289.
* Y. Gordon, Gaussian processes and almost spherical sections of convex bodies, Ann. Probab. 16 (1988), no. 1, 180--188
</div>

דבורצקי
קטגוריה:מרחבים נורמיים
Java Web Start

Java Web Start (בראשי תיבות: JWS) היא טכנולוגיה אשר פותחה על ידי חברת סאן מיקרוסיסטמס המאפשרת הפעלת אפליקציית Java באתר אינטרנט באמצעות הדפדפן.
בניגוד ל-JWS, Applet לא רץ בתוך הדפדפן, ולאפליקציה יש פחות הגבלות מאשר Applet.

כל אפליקציית Java יכולה לרוץ באמצעות JWS כל עוד שרת האינטרנט שמציע את האפליקציה יכול לעבוד עם הטכנולוגיה הזאת וקובצי ה-JAR השונים שמרכיבים את האפליקציה נמצאים בשרת.
צריך לכתוב קובץ קונפיגורציה מיוחד עבור JWS שאומר ל-JWS לטעון את התוכנית.
קובץ הקונפיגורציה משתמש ב-Java Network Launching Protocol (JNLP), הרחבה של קובץ XML שכולל בתוכו פרטים על האפליקציה כגון: המחלקה הראשית וקובצי ה-JAR.

על מנת ליצור אפליקציה שתרוץ תחת JWS, יש לבצע את הפעולות הבאות:
# המתכנת אוסף את כל הקוד שכתב (יחד עם קבצים חיצוניים כגון תמונה או קול) לקובץ JAR אחד יחד עם קובץ JNLP, שזהו חלק מ-JWS.
# הקובץ מאוחסן בשרת אינטרנט. צריך קישור בדף האינטרנט לקובץ.
# המשתמש טוען את דף האינטרנט ולוחץ על הקישור לקובץ שנוצר בפעולה מספר 1.
# סביבת הריצה של Java (JRE) מתקינה ומריצה את האפליקציה. התוכנית נשמרת בזיכרון המחשב כך שאין צורך להתקין אותה שוב.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://java.sun.com/products/javawebstart/ Sun's Java Web Start product page]
* [http://java.sun.com/developer/technicalArticles/Programming/jnlp/ Deploying Software with JNLP and Java Web Start]
* [http://java.sun.com/products/javawebstart/download-spec.html Java Web Start Architecture JNLP Specification & API Documentation] 
* [http://www.jcp.org/en/jsr/detail?id=56 JSR 56] (JNLP 1.0, 1.5 and 6.0)
* [http://www.connectandwork.com/external Startdirectory Connect and Work]
* [https://archive.today/20130102062339/http://articles.techrepublic.com.com/5100-3513-6120125.html Java Web Start tutorial]
* [https://web.archive.org/web/20080705171823/http://today.java.net/pub/a/today/2005/08/11/webstart.html Getting Started with Java Web Start]

קטגוריה:Java
רוטב ווסטרשייר

פרסומת לרוטב משנת [[1900]]
רוטב ווּסטרשייר (באנגלית: Worcestershire sauce או Worcester sauce) הוא רוטב דגים מותסס שמקורו באנגליה. הרוטב יוצר לראשונה בעיר ווסטר באנגליה על ידי חברת "ליה ופֵּרינְס" (Lea & Perrins) בשנות ה-30 של המאה ה-19. הרוטב יוצר באופן מסחרי ב-1837, ונשאר מותג רוטב הווסטרשייר היחיד שעדיין מיוצר בממלכה המאוחדת. ב-1930 נמכרה החברה ל-HP Foods ונרכשה לאחר מכן על ידי חברת היינץ.

המוצר, בגרסת היינץ, נקרא "The Original Lea & Perrins Worcestershire Sauce" ומכיל חומץ, דבשה, סירופ תירס, אנשובי, מים, בצל, מלח, שום, תמרהינדי, ציפורן ופלפל חריף.

הרוטב משמש לתיבול מאכלים רבים, מבושלים וטריים, ובמיוחד המכילים בשר בקר; וכמרכיב בקוקטיילים כמו בלאדי מרי וומפירו.

בחודש פברואר 2005 נקראו צרכנים בבריטניה ובקנדה להחזיר יותר מ-400 מוצרי מזון שהכילו רוטב ווסטרשייר שבו נעשה שימוש בצבע מאכל שנחשד כמסרטן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ווסטרשייר
קטגוריה:המטבח האנגלי