OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פיתום ורעמסס

פיתום ורעמסס הן שתי ערים הנזכרות במקרא, שבנו בני ישראל במצרים. הערים כונו "ערי מסכנות", ככתוב: . "מסכנות" הן אוצרות לאחסון תבואה.

ביציאת מצרים יצאו בני ישראל מרעמסס 'וַיִּסְעוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל מֵרַעְמְסֵס סֻכֹּתָה כְּשֵׁשׁ מֵאוֹת אֶלֶף רַגְלִי הַגְּבָרִים לְבַד מִטָּף'. 

==זיהוי הערים==
רגלי פסל ענק של רעמסס השני שנמצא בין קאנטיר ל[[טאניס שמקורה בפר-רעמסס]]
===העיר רעמסס===

מקובל כיום על מרבית החוקרים כי העיר רעמסס הייתה בירת מצרים "פר-רעמסס" שמיקומה בקאנטיר השוכנת 2 ק"מ מצפון לאתר העתיק של אווריס שבמזרח דלתת הנילוס. העיר קרויה על שם אחד מהפרעונים שנקראו רעמסס מהשושלת ה-19. חלקה הדרומי של העיר היה מיושב בתקופות קודמות באוכלוסייה ממוצא כנעני (החיקסוס) ששלטה באזור עד לכיבוש העיר בידי פרעה יעחמס או יורשו. לאחר כיבוש העיר נבנו על חורבותיה מאגורות. התרגום הירושלמי (שמות, פרק א', פסוק י"א) מזהה את פילוסין עם רעמסס המקראית. יצוין, כי המסורה מבחינה בין "רַעַמְסֵס", עיר המסכנות, לבין "רַעְמְסֵס", העיר בה ישבו בני ישראל בבואם למצרים וממנה יצאו בסופו של דבר.

===העיר פיתום===

מקובל כיום על החוקרים כי מקור השם פיתום הוא "פי אתום", שפרושו במצרית עתיקה בית (האל) אתום שהיה אל השמש.

עיר נוספת על שם האל אתום הייתה הליופוליס (ביוונית: "עיר השמש"), כיום בפרברי קהיר.

בעבר זוהו הערים בתל-מסחותה ובקנאטיר שבמזרח הדלתה של הנילוס, סמוך לוואדי תומילאת, שיש הרואים בו את ארץ גושן.

באגרת רב שרירא גאון מסופר על רב סעדיה גאון שהיה ידוע בעיר "פיתום" במצרים ובגרסה הצרפתית לאגרת נקראת העיר "פאיום" המוכרת בשמה פיום בימינו. (כך כתב רבי דוד צבי הופמן בפירושו לספר שמות א, יא).

==תאריך הקמת הערים==

העיר רעמסס הוקמה על ידי אחד הפרעונים הראשונים של השושלת ה-19, פרעה רעמסס הראשון או השני, על חורבות בירת החיקסוס אווריס. המאגורות הוקמו בעיר בתקופה שקדמה לשושלת ה-19, לאחר הכנעת החיקסוס בשנת 1530 לפנה"ס, כך שטווח התאריכים הנוגע לסיפור המקראי נע בין 1530 לפנה"ס ל-1300 לפנה"ס.

בפפירוס ליידן מספר 348, מצוין כי ניתנו הוראות לספק מזון לחבירו ולחיילים ש"סחבו אבנים למקדש רעמסס". כמו כן העיר נזכרת באוסטרקון שנכתב בכתב היראטי, שבו מוזכרים החבירו (אפשר לקרוא גם ע'פירו או עבירו) כעובדים בעבודת פרך בבניית העיר פר-רעמסס. היו חוקרים שהציעו כי החבירו הללו הם העברים המקראיים ששועבדו על ידי פרעה. בנוסף, נמצא כי ליד המקדשים, שנבנו מאבן, נבנו בתי לבנים, שיוצרו מחומר ומקש, בדומה לכתוב בספר שמות:

== לקריאה נוספת ==
* צבי אילן, אתמולים - מחקרים ותגליות בעברה של הארץ, מודן הוצאה לאור, 1988.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי המקרא במצרים
קטגוריה:מצרים: יישובים לשעבר
לני יחיל

לני יחיל{{תמונה להחלפה}}
לני יחיל (ינואר 1912 – 26 בדצמבר 2007) הייתה חוקרת השואה ופרופסור באוניברסיטת חיפה.

==קורות חייה==
יחיל נולדה בדיסלדורף כהלנה וסטפל למשפחה מצאצאי משה מנדלסון ועברה עִמה בגיל צעיר לפוטסדם. היא גדלה כנוצרייה, אך בגיל 18 חזרה לחיק היהדות. לאחר עליית הנאצים לשלטון עלתה לארץ ישראל עם חברי תנועת הנוער הציונית "ורקלויטה", שהייתה מראשיה, והם הקימו את קיבוץ הזורע. היא עזבה את הקיבוץ ולמדה היסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. עבדה כמזכירתו של ברל כצנלסון, כעיתונאית בעיתון "דבר", ונישאה לחיים הופמן (יחיל). לאחר מלחמת העולם השנייה יצאה עם משפחתה לגרמניה בשליחות הסוכנות היהודית לסייע לשארית הפליטה.

לאחר חזרתה ארצה החלה לחקור את השואה בהדרכתו של בן-ציון דינור. עבודת הדוקטור שלה דנה בהצלת יהודי דנמרק, ופורסמה בשם: "הצלת יהודי דניה: דמוקרטיה שעמדה במבחן". לגולת הכותרת של עבודתה נחשב מחקרה השאפתני "השואה: גורל יהודי אירופה 1932–1945". 

היא זכתה בפרסים שונים, בהם פרס שז"ר (1987).

ליחיל ובעלה נולדו שני ילדים: עמוס, פרופסור אמריטוס לאסטרונומיה באוניברסיטת סטוני ברוק, ו, שנהרג במלחמת ששת הימים בקרב על ירושלים.

==מספריה==
* ראול ולנברג, שליחותו ופועלו בהונגריה, יד ושם, קובץ מחקרים טו, תשמ"ד. 
* השואה: גורל יהודי אירופה 1932–1945, ירושלים ותל אביב: שוקן ויד ושם, 1987.
* על נאצים, יהודים ומצילים, יד ושם, 2002.
* הצלת היהודים בדניה - דמוקרטיה שעמדה במבחן, ירושלים, מאגנס ויד ושם, תשכ"ז

==לקריאה נוספת==
* שרית שביט ודן מכמן, "כיצד לערוך מחקר של גיהנום?" חמישים שנות מחקר של לני יחיל על השואה, בתוך: יד ושם קובץ מחקרים ל"ו, ירושלים תשס"ח 1, עמ' 9–26.
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* לני יחיל, [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=15845&author=2358 הייחוד שבהצלתם של יהודי דניה: ניסיון לאבחנה שיטתית של תנאי הצלה]
* 
* 
* תקוה פטאל-כנעני, 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:היסטוריוניות ישראליות
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרות השואה ישראליות
קטגוריה:חוקרי השואה ישראלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: מדעי הרוח
קטגוריה:זוכי פרס שזר
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אמהות שכולות: חללי צה"ל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2007
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
הבשורה על-פי יוחנן

הבשורה על-פי יוחנן היא הבשורה הרביעית בקנון של הברית החדשה. על פי המסורת, היא מיוחסת ליוחנן בן זבדי, הוא יוחנן השליח.

כמו שלוש הבשורות הסינופטיות (הבשורות על-פי לוקאס, מרקוס ומתי), היא מכילה תיאור של כמה ממעשיו ואמירותיו של ישו, אך היא שונה מהן בהדגשים התאולוגיים וברוחה. מטרת הבשורה על-פי יוחנן היא לשכנע שישו הוא המשיח ובן האלוהים. חוקרים מודרניים מייחסים את כתיבת הבשורה ליוחנן כותב הבשורה.

מבין ארבע הבשורות, הבשורה על-פי יוחנן מציגה את הכריסטולוגיה הגבוהה ביותר, ומתארת את ישו כלוגוס (המילה היוונית ל"מילה", "רציונליות", "שפה" או "שיח") שהוא מקור הכול והיה קיים בראשית הבריאה, ועל פי רוב החוקרים גם מצביעה על ישו כאל. המושג "לוגוס" מופיע גם אצל חכמי האסכולה הסטואית הקדומה, ולכן ניתן להניח כי מי שחיבר ספר זה היה בקי בפילוסופיה יוונית.

לעומת הבשורות הסינופטיות, הבשורה על-פי יוחנן מדגישה כי משימתו של ישו היא הבאת הלוגוס אל תלמידיו. מתוך כל הבשורות, רק בבשורה על-פי יוחנן ישו מדבר באריכות על עצמו. אלמנטים מסוימים המצויים בבשורות האחרות (משלים, השבעות, והביאה השנייה) אינם מצויים בבשורה על-פי יוחנן. בין היתר היא כוללת קטע "ישו והאישה הנואפת".

מאז ביקורת המקרא במאה ה-19, היסטוריונים רבים התייחסו אל הבשורה על-פי יוחנן בתור מקור היסטורי בלתי מהימן. תיארוך הספר הוא לשנים 90 עד 100 לספירה בערך, ואין אישור לכך שהוא אכן נכתב בידי יוחנן.

הבשורה כוללת ביטויי עוינות חריפים ליהודים ומצוינת לעיתים כאנטי-יהודית ביותר בכל הברית החדשה. סגנון זה הביא בעבר חוקרים רבים לסבור כי הכיתה הנוצרית הקדומה מתוכה יצאו מחברי הספר ("נצרות יוחננית", שאנשיה כתבו גם את אגרות יוחנן וחזון יוחנן) הייתה מורכבת מגויים או לכל הפחות מיהודים מתיוונים. כמו כן מספר רעיונות לא מוכרים מהמקורות היהודיים המסורתיים רומזים לשורשים לא יהודיים של הבשורה, למשל הדואליזם המודגש בה. 

ניתוח ספרותי וגילויים חדשים ובראשם מגילות קומראן הפכו את המסקנות, וכיום מקובל כי הבשורה על פי יוחנן היא דווקא "היהודית ביותר" מבין הבשורות שבברית החדשה, כי ככל הנראה התחברה במקור בארמית ורק אז תורגמה ליוונית וכי חוגי סופריה היו מקורבים או זהים עם הכיתות היהודיות-נוצריות כמו האביונים. חוקרים כמו ויין א. מיקס שיערו כי הטון החריף שלה וההתייחסות אל "היהודים" לעומת ראיית המחברים את עצמם כשארית "ישראל" שייוושע, משקפים את המחלוקות בין הכתות השונות שהתקימו ביהדות בתקופת הבית השני, ואת גירוש כת היוחננים מבתי-הכנסת והקאת הנוצרים בכלל בימי התגבשות היהדות הנורמטיבית על ידי סנהדרין יבנה. פרופ' דוד פלוסר שיער שאת הבשורה לפי יוחנן חיברו חברי הכת שחיברה את מגילות מדבר יהודה. למשל, השימוש בביטויים כמו "בני-אור" ו"רוח האמת" שאינם מוכרים מכתבי חז"ל מוכרים מכתבי כת קומראן. הבשורה גדושה בתיאורי חקירות ומשפטים, המשקפים כנראה את מעמדם של היוחננים בימיהם, וגם בגינויים משתמעים לנוצרים מתונים יותר שנותרו בתוך הקהל היהודי הרחב.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.kirjasilta.net/ha-berit/Yoh.html הבשורה בעברית] (תרגום פרנץ דליטש)
* [http://www.kirjasilta.net/hadash/Yoh.html הבשורה בעברית] (תרגום חדש)
* James F. McGrath,?[http://digitalcommons.butler.edu/cgi/viewcontent.cgiarticle=1011&context=facsch_papers Johannine Christianity: Jewish Christianity], אוניברסיטת באטלר, 1996
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הברית החדשה
יוחנן
שאול רסקין

איור של שאול רסקין לספר הלימוד של [[צבי שרפשטיין, "בִּלְשׁוֹן עַמִּי". 1920|דף=13]]
שאול רסקין (באנגלית: Saul Raskin; 1866–1966) היה צייר יהודי במאה ה-20.

רסקין נולד באוקראינה ולמד אמנות באודסה. לאחר סיום הלימודים ערך סיור באירופה ובסופו של דבר בסביבות 1904–1905 היגר לארצות הברית. הוא היה פעיל מאוד בעיתונות היהודית בעיר ניו יורק. 

ידוע במיוחד באיוריו לספרי קודש יהודיים קלאסיים: פרקי אבות, הגדה של פסח וחמש מגילות. כרך מוצלח אחר של ציוריו מאוגד סביב חלומות שהיו לו. איורים פרי עטו עיטרו גם את מהדורת "חיי אדם" מאת הסופר שלום עליכם בהוצאת שטיבל.

כציוני גאה, הוא סייר בארץ ישראל כמה פעמים (החל משנות העשרים) ואף הוציא ספר ובו מבחר מציוריו מנופיה והווייתה של ארץ ישראל, בדגש על ההווי החלוצי.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:מאיירי הגדה של פסח

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1878
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1966
אלכסנדר בלוק

אלכסנדר אלכסנדרוביץ' בְּלוֹק (ברוסית: Александр Александрович Блок; 28 בנובמבר 1880 - 7 באוגוסט 1921) היה משורר רוסי.

==ביוגרפיה==
נולד בסנקט פטרבורג במשפחה אריסטוקרטית. אביו היה פרופסור באוניברסיטת ורשה. אחרי שהתגרשו הוריו, בלוק אומץ על ידי משפחת בֶּקֶטוֹב, משפחת משכילים מצד אמו. במשפחה זו גדל והתחנך, ורכש השכלה ספרותית נרחבת. אמו הייתה אשת ספרות ומתרגמת, וגם אחיותיה של האם היו קרובות לעולם השירה והספרות.

בלוק הצעיר השתלם בלימודי היסטוריה וחקר שפות. בשנת 1898 פגש את ליוּבּוֹב מֶנְדֶלֶייבָה, בתו של המדען הידוע דמיטרי מֶנדֶלֶייב, מי שהייתה לימים לאשתו.

אמו של בלוֹק הבחינה בכישרונו ושלחה את שיריו המוקדמים לבת דודתה במוסקבה. בסיועה הגיעו שיריו לידי הסופר והמשורר אַנְדְרֵיי בֶּילִי, שקיבל אותם בהתלהבות. זאת הייתה ההכרה הראשונה במשורר הצעיר. זמן קצר אחר כך, משנת 1902, הפך בלוֹק לאורח של קבע בסלון הספרותי של המשוררת זינאידָה גִיפּיוּס ובעלה, המשורר והחוקר דמיטרי מֶרֶזְ'קוֹבְסְקי, והשתתף במערכת כתב העת "נוֹבִיי פּוּט" (הדרך החדשה) שהשניים ערכו והוציאו לאור.

יצירתו המוקדמת של בּלוֹק בין השנים 1900 - 1904, קוּבצה בספרו הראשון "שירים לגברת הנפלאה", שיצא לאור בשנת 1905. הספר ספוג באווירה מיסטית, שבה כל תופעות העולם נתפסות כסימנים ואותות של המתרחש בעולמות אחרים. בספר "שירים לגברת הנפלאה" ובמחברו, הכירה הביקורת הרוסית בת הזמן, את ממשיך דרכו של הפילוסוף ולדימיר סולוביוב. מבקרים רוסיים טענו שהוא הושפע מהמשורר אָפָנַסיי פֵט, (1820 - 1892), שכתב שירים מחורזים וטקסטים לרומנסות רוסיות שהולחנו והושרו.

בלוק היה מגדולי המשוררים הסימבוליסטים הרוסים. הוא מת ב-1921, אך דעיכתו הספרותית החלה עוד קודם לכן: בשנת 1918, מיד אחרי שכתב את שתי פואמות-הענק שלו, ה"סקיתים" ו"שנים-עשר" הוא השתתק. אלכסנדר בלוק סיפר לקוֹרניי צ'וּקוֹבְסקי, משורר, סופר חוקר הספרות, שאחרי שכתב את הפואמה "שנים-עשר" הרגיש שסיים את הקריירה הספרותית שלו.

נפטר בשנת 1921 ממחלת לב.

יש מבקרים חוקרים והיסטוריונים של ספרות, המשייכים את בלוק לעידן הספרותי של תור הכסף בשירה הרוסית.

==יצירתו של בלוק בתרגום עברית==
עם יציאתו של ספר תרגומיה החדש, של מירי ליטווק, משירת בלוק, יש לציין ששתי הפואמות שלו, "סקיתים" ו"שנים-עשר", זכו לשלושה תרגומים נדפסים, המצוינים מטה:
*אלכסנדר בלוק - מבחר משירתו, תרגמה וערכה מירי ליטווק, גוונים תל אביב 2007.
*סקיתים, פואמה, תרגם אברהם שלונסקי, מרחביה תש"ג 1943.
*שנים עשר, פואמה, תרגם אברהם שלונסקי, איורים ג. אננקוב, ספרית פועלים תל אביב תשל"ב 1972.
*השנים עשר; סקיתים, תרגם מרוסית ברוך מורן, ירון גולן תל אביב 1991.

==לקריאה נוספת==
*אלישבע (ייליזאבאֶטה ז'ירקובה-ביחובסקי), משורר ואדם : על שירתו של אלכסנדר בלוק, תל אביב, תומר, תרפ"ט, 1929.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0703122 על אלכסנדר בלוק ועל מבחר שיריו שתרגמה וערכה מירי ליטווק, באתר הספרים של "טקסט"]
* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:מבקרי ספרות רוסים
קטגוריה:מתרגמים לרוסית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1880
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1921
נבחרת פיג'י בכדורגל

נבחרת פיג'י בכדורגל לגברים (בפיג'ית: Timi ni soka ni Viti) קיימה בשנת 1951 את משחקה הבינלאומי הראשון מול ניו זילנד, פיג'י הפסידה 1–3. הנבחרת רשמה הישג כשהגיעה לראשונה להשתתף בטורניר הכדורגל באולימפיאדה, וזה קרה בריו 2016. הנבחרת הפסידה 8-0 לדרום קוריאה, 5-1 למקסיקו ו-10-0 לגרמניה.

==כל גביעי העולם==
* עד 1978 - לא נכנסה
*1982 - לא העפילה
*1986 - לא נכנסה
*1990 עד 2022 - לא העפילה

==כל גביעי אוקיאניה לאומות==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה!!סיבוב!!משחקים!!ניצחונות!!תיקו*!!הפסדים!!שערי זכות!!שערי חובה
|-
| 1973||מקום חמישי||4||0||0||4||2|| 13
|-
| 1980||מקום רביעי||4||2||0||2||11|| 9
|-
|1996|| colspan="7" |לא העפילה
|-bgcolor=cc9966
| 1998||מקום שלישי||4||2||0||2||8|| 6
|-
| 2000|| colspan="7" |העפילה אך פרשה
|-
| 2002||סיבוב ראשון||3||1||0||2||2|| 10
|-
| 2004||מקום רביעי||5||1||1||3||3|| 10
|-bgcolor=cc9966
|2008||מקום שלישי||6||2||1||3||8|| 11
|-
| 2012||סיבוב ראשון||3||0||2||1||1|| 2
|-
| 2016||סיבוב ראשון||3||1||0||2||4|| 6
|-
|2024||מקום רביעי||3||3||0||0||17||6
|-
!סה"כ!!9/11!!35!!12!!4!!19!!56!!73
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

פיג'י
קטגוריה:פיג'י: כדורגל
מת מצווה

מת מצווה על פי ההלכה הוא אדם שמת ואין מי שמופקד על קבורתו. כל הנתקל במת מצווה חייב לקוברו, גם אם כתוצאה מכך ייגרם לו הפסד או יתבטל ממצווה חשובה (אפילו כזו שדינה כרת, כגון קרבן פסח). קבורתו נחשבת לחובה משום כבוד הבריות. גם נזיר וכהן גדול שאסור להם להיטמא למתים (ואפילו לאביו ואמו), מצווים להתעסק בקבורת מת מצווה. אחת מהתקנות המיוחסות ליהושע בן נון היא ש"מת מצווה קונה מקומו". כלומר, ניתן לקבור אותו במקום בו הוא נמצא, גם אם זהו שטח פרטי.

== היתר טומאה לכוהנים ==
נחלקו הראשונים בעניין היתר זה, האם טומאת כוהנים ונזירים הותרה למת מצווה, או שמא היא רק דחויה למת מצווה. רש"י הבין שטומאת מת מצווה הותרה ולא דחויה, שמעולם לא נאמר איסור טומאה לכוהנים לגבי מת מצווה, "דמעיקרא כשנכתב לא תעשה דטומאה לא על מת מצווה, נכתב כשם שלא נכתב על הקרובים". אולם, התוספות נחלקו עליו בזה, וכתבו בפשטות שאיסור טומאה נאמר לגבי כל מת שאינו קרוב לכהן, ומכל מקום האיסור נדחה מפני כבוד הבריות, ודומה למה שבדרך כלל עשה דוחה לא תעשה.
==מת מצווה קנה מקומו==
כאמור, יש לקבור מת מצווה במקום בו נמצא. החזון אי"ש חקר האם יש רשות לקבור אותו במקום בו נמצא, או שזו חובה. המנהג הוא להוליך את המת למקום אחר ולקבור אותו שם. מהרש"ל נימק זאת בחשש שאם ייקבר הנפטר בשדה הוא עלול לבוא לידי זלזול על ידי אנשים שיוציאו אותו מקברו.

==המונח בהשאלה==
בהשאלה מקובל להשתמש במונח "מת מצווה" לתיאור נושאים תורניים שונים שכמעט ואין עוסקים בהם, כדוגמת לימוד מסכתות מסוימות (בעיקר מסדר קודשים וסדר טהרות), או קיום מצוות לא שכיחות, כדוגמת פדיון פטר חמור או ראשית הגז.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.aspaklaria.info/040_MEM/מת%20מצווה.htm מת מצווה באתר "אספקלריה"]
* [http://www.mayim.org.il/?parasha=מת-מצווה1 מת מצווה באתר "מחלקי המים"]
* הרב יהודה זולדן, [http://www.daat.ac.il/mishpat-ivri/skirot/335-2.htm השפלה והסתכנות למען קבורת לוחמים ]
* הרב יהודה זולדן, [http://www.daf-yomi.com/DYItemDetails.aspx?itemId=1383 טומאת כהן והעברת קברים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פטירה ואבל ביהדות
יקינתוניים

יקינתוניים (שם מדעי: Scilloideae) היא תת-משפחה של צמחים גאופיטים עשבוניים בעלי בצל, רב שנתיים ממשפחת האספרגיים. בעבר הסוג יקינתון שויך למשפחת השושניים שפוצלה למספר משפחות וסוגים שונים הגדלים בישראל: אספרג, בן-חצב, זמזומית, חצב, יקינטונית, כדן (.Muscari <small>Mill</small>), כתריים, מצילות (.Muscari <small>Mill</small>), נץ-חלב, עצבונית ובכללם יקינתון הועברו למשפחת האספרגיים<ref></ref><ref></ref>. 

מרבית הספרות הבוטנית בעברית נסמכת על מיונים ישנים יותר, בהם סוגי היקינתוניים נכללו תחת השושניים כמשפחה עצמאית. גם לפי המיון המקובל כיום בעולם הצמח (APG III שפורסם ב-2009), משפחה זו אינה מוכרת עוד, אלא הפכה לתת-משפחה בשם Scilloideae בתוך משפחת האספרגיים (Asparagaceae).

היקינתוניים מוכרים במספר שיטות מיון: פוסר וספטה (Pfosser & Speta מ-1999) קבעו לראשונה את הסוגים שנשתמרו בה עד היום (2008), ו-APG II מ-2003 החזיק בהגדרה זו וקבע את מקומה של המשפחה בסדרת האספרגאים. על פי שיטת המיון קרונקוויסט (1981) כל סוגי משפחה זו נמנו עם השושניים. במשפחה 70 סוגים ולמעלה מ-1000 מינים.

==סוגים==
{|border=0 cellspacing=10
|-
|
*חצב (Urginea)
*בן-חצב (Scilla)
*יקינתון (Hyacinthus)
*כדן (Muscari)
*נץ-החלב (Ornithogalum)
*זמזומית (Bellevalia)
*מצילות (Leopoldia)
*יקינטונית (Hyacinthella)
*כתרים (Dipcadi)
*Albuca
*Alrawia
*Amphisiphon
*Androsiphon
*Barnardia
*Battandiera
*Brimeura
|
*Bowiea
*Camassia
*Chionodoxa
*Chlorogalum
*Daubenya
*Drimia
*Drimiopsis
*Eucomis
*Fortunatia
*Galtonia
*Hyacinthoides (syn. Endymion)
*Lachenalia
*Ledebouria
*Litanthus
*Massonia
*Muscarimia
|
*Neobakeria
*Neopatersonia
*Periboea
*Polyxena
*Pseudogaltonia
*Puschkinia
*Resnova
*Rhadamanthus
*Rhodocodon
*Schizobasis
*Schizocarphus
*Schoenolirion
*Tenicroa
*Thuranthos
*Veltheimia
*Whiteheadia
|}

==בישראל==
בישראל צומחים בר תשעה סוגים במשפחת היקינתוניים: יקינתון, יקינטונית, חצב, בן-חצב, כדן, נץ-חלב, זמזומית, מצילות וכתרים.
==הערות שוליים==

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1835
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי גילברט תומאס בורנט
גוריונוב SG-43

רק"מ סיור מסוג BRDM-1]]
גוריונוב SG-43 (ברוסית: Горюнов СГ-43), מקלע בינוני סובייטי שפותח בזמן מלחמת העולם השנייה על ידי פיוטר גוריונוב. בארץ לפעמים נקרא בטעות "גוריאנוב".

המקלע נכנס לשירות בצבא האדום בשנת 1943 והוא התאפיין בין היתר בקנה מקורר אוויר והתקן נשיאה על כן המצויד בזוג גלגלים. המקלע פותח כתחליף למקלע מקסים אשר היה באותו זמן בשירות הצבא האדום. בשנת 1942 החל הפיתוח של המקלע במטרה לפתח "מקלע כבד נייד המותקן על כן (עגלה) המוזן בקליעי רובה סטנדרטיים".

בתחילת 1943 נוצר אב הטיפוס הראשון ובמרץ של אותה שנה כבר הוצא המקלע לבדיקות צבאיות. כעבור כחודש וחצי, נכנס לשירות בצבא האדום. המקלע יוצר עד סיום המלחמה. לאחר המלחמה, אחרי ששופר הוא יוצר תחת השם SGM (ה-M מייצגת את המילה модернизированный שפירושה משופר) והיווה את המקלע הכבד הנייד המרכזי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות עד שהוצא משירות באמצע שנות השישים (ייצורו הופסק ב-1961) והוחלף על ידי ה-PKS - גרסה של ה-PK שמותקנת על כן (ללא גלגלים).

ה-SG-43 זכה לייצוא המוני ושווק למדינות רבות ביניהן: קוריאה הצפונית, מדינות דרום מזרח אסיה (כדוגמת וייטנאם) ואחרות, בנוסף, סין יצרה העתק של המקלע תחת השם Type 53.
Type 53 הגרסה הסינית של המקלע

==גרסאות==
*SG 43 (רוסית: СГ-43) - הגרסה המקורית של המקלע משנת 1943.
*SGM (רוסית: СГМ) - גרסה משופרת של המקלע שיוצרה לאחר מלחמת העולם השנייה.
*SGMT (רוסית: СГМТ) - גרסת המקלע המותקנת על טנקים.
*SGMB (רוסית: СГМБ) - גרסת המקלע המותקנת על נגמ"שים.

==נתונים טכניים==
עקרון הפעולה של המקלע התבסס על רתע הקליע מפליטת הגזים לאחר הירי, ושרשיר הקליעים שלו, בניגוד למקלע ה"מקסים", היה מתכתי והוא יוצר והתאים גם למקלעי PK ו-PKM .

ה-SG-43 נחשב למקלע הכבד הנייד הראשון שהשתמש בשרשיר מתכתי של קליעי 7.62 שיוצר על ידי ברית המועצות. המקלע נחשב כעצמתי ואמין אך חסרונו התבטא בחוסר התמרון שלו שנגרם ממשקל הכן בעל הגלגלים, המיגון (שריון) וממדיו הגדולים.

===מאפיינים===
* קליבר: מ"מ 7.62x54 
* קצב ירי: 500-700 קליעים לדקה
* מהירות לוע התחלתית: 800 מטר/שנייה
* טווח כוונות: 1.1 ק"מ
* אורך: 1150 מ"מ- גוף, 720 מ"מ- קנה
* משקל (ללא קליעים): 13.8 ק"ג (41 ק"ג על כן ללא קליעים)
* קיבולת הצרור: 250 או 200 קליעים

== ראו גם ==
* PK
* נגמ"ש

== קישורים חיצוניים ==

*
*[https://web.archive.org/web/20060212210549/http://world.guns.ru/machine/mg35-e.htm מידע באנגלית ותמונות]

קטגוריה:נשק קל סובייטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקלעים סובייטיים ורוסיים
שמואל חיימוביץ' (במאי)

שמואל חיימוביץ (נולד ב-25 בספטמבר 1968) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה, בוגר מכללת תל חי. 

==ביוגרפיה==
כבוגר טרי של מכללת תל חי יצר חיימוביץ' בגיל 27 את סדרת הביכורים שלו ”הפוך“, שאת שלוש עונותיה ביים וכתב, בהפקת יונתן ארוך, עבור שידורי קשת, ערוץ 2. 

סרט הקולנוע הראשון שלו סיפור קיץ, אותו כתב וביים ובהפקת דקלה ברקאי, מתאר ילדות ואהבה ראשונה במושב, על רקע מלחמת לבנון הראשונה, יצא למסכים בשנת 2003. הסרט לא זכה להצלחה ניכרת בביקורות ובקופות.

עבודתו הבאה של חיימוביץ', בשנת 2004, הייתה לראשונה בימוי חומרים שלא כתב, הסדרה "אפידורל", סדרת מערכונים וסאטירה עבור YES אותה יצרו וכתבו שני מלמד ודריה שועלי. ב-2007 כתב לסדרת הדרמה סרוגים, גם היא עבור YES, בבימוי לייזי שפירא. 

ב־2019 כתב את הספר ”אֲנִי מַחְלִיט מָה יִהְיֶה“, בהוצאת כנרת זמורה דביר, ובאיורה של אילנה זפרן. הספר עוסק בהרפתקאותיו ובהתבגרותו של שמוליק, תלמיד כיתה ב' בסוף שנות ה־70. 

ב־2020 עלתה בכאן 11 הסדרה ”הדבר הגדול המיוחד“, שכתב וביים.<ref></ref> הסדרה עוסקת בחיפושיה של יהודית החולה בסרטן, אחר בתהּ שנמסרה לאימוץ בינקותה, יחד עם חברתה דניאלה.<ref></ref> 

יצירתו האישית מאופיינת בטון אירוני, קומי לעיתים, שילוב של ריאליזם משחקי עם איכויות אבסורדיות בכתיבה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תסריטאים
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי באר טוביה
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית תל חי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
יוסף מדמוני

יוסף מדמוני (תעתיק מדויק: מצ'מוני; 1872–24 ביוני 1948) היה רב יוצא תימן, יליד העיר חאפד, פרבר לצנעא בירת תימן.
== ביוגרפיה ==
מדמוני עלה לארץ ישראל בשנת 1882, בגיל תשע, בגל השני של עליית יהודי תימן "אעלה בתמר", אותה הנהיג אביו הרב סעדיה מדמוני. יחד עם אביו, הגיע לארץ ישראל לאחר מסע של חודשים והשתקע בכפר הערבי סילואן, באזור שנקרא כפר התימנים בשילוח, שם הוקמה קהילה יהודית. עם מות אביו, הפך לראש הקהילה של יהודי תימן במקום.

בשנת 1929, לאחר פרעות תרפ"ט ומפחד התפשטות הפרעות, ברח בראש בני הקהילה לחודשים אחדים אל תוך חומות העיר העתיקה. ערביי הכפר שמרו על הרכוש והבתים של בני הקהילה היהודית עד לחזרתם מספר חודשים מאוחר יותר. כעשר שנים לאחר מכן, בשנת 1938, יחד עם המוכתר האזרחי של יהודי הכפר, אהרון מליח, הוליך הרב מדמוני את יהודי הכפר בפעם השנייה אל העיר העתיקה, שוב מפחד הפרעות של ערביי חברון שהשתקעו בכפר השילוח והגדילו בו את כוחם.

לאחר חצי שנה של חיי פליטות בעיר העתיקה, העתיק מדמוני את מגוריו עם רבים מבני קהילתו אל העיר החדשה, אל שכונת נחלת אחים, מתחם בנחלאות, שהיה ממקימיה ובה הקים את ביתו. הוא הפך לראש הקהילה היהודית בשכונה, עד לפטירתו בשנת 1948. הוא נקבר בבית הקברות סנהדריה<ref></ref>.

הרב מדמוני מילא שליחויות מטעם התנועה הציונית הן בקרב יהודי תימן, והן בקהילת יהדות הודו בבומביי. כשאר רבני תימן, גם הוא ראה בפעילות הציונית להיאחז בארץ ישראל מצווה גדולה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני מרכז תימן
קטגוריה:אחרוני תימן
קטגוריה:רבנים תימנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי עליית אעלה בתמר
קטגוריה:נחלאות: אישים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1948
קודגורו

לוגו התחרות 
קודגורו היא תחרות מחשבים ישראלית לעידוד המצוינות במדעי המחשב הנערכת במרכז הבינתחומי הרצליה. התחרות התקיימה לראשונה בשנת 2000 ומתקיימת מאז ברציפות מדי שנה. קהל היעד הוא בני 15 עד 18 (התחרות פתוחה לכל מי שטרם מלאו לו 19 שנה ביום התחרות עצמו). 

התחרות נועדה לאתר בני נוער בעלי יכולות גבוהות במיוחד ולסייע להם להתקדם בתחומים אלה.

נותני החסות של התחרות מגיעים מהגופים הבולטים במשק בתחום האקדמיה, התעשייה והצבא ונותנים לתחרות ולמשתתפים ערך מוסף באמצעות שיתופי פעולה עם המשתתפים וליווי שלהם לאחר התחרות.

הפרסים בתחרות הם ציוד מחשוב מתנת חברת יבמ ישראל.

== נושאי השאלות ==
התחרות בוחנת ידע בתחומי ההיגיון, המתמטיקה והתכנות בשפות תכנות מגוונות וכן בוחנת ידע כללי בתחומי המחשבים.
יש בה שאלות מחמישה סוגים:
# ידע כללי (מתי הומצא הטרנזיסטור?)
# שאלות תכנות (האם מתודה בשפת C++ יכולה להיות גם virtual וגם inline?)
# שאלות בשפת סף (מה ההבדל בין XCHG AX,BX לבין XCHG BX,AX?)
# חידות מתמטיות (בכמה צורות אפשר לרצף מלבן 10x2 באבני דומינו?)
# שאלות נוספות ללא כל הגדרה מיוחדת

== מבנה התחרות ==
לתחרות שלושה שלבים:
# מילוי שאלון שלב א' באינטרנט.
# התחרות עצמה.
# פתרון חידה בצוותים.

== קודגורו אקסטרים ==
בשנת 2005 התווספה תחרות קודגורו-אקסטרים, המשלבת ידע בשפת סף (אסמבלי 8086 סטנדרטי). לתחרות זו אין מגבלת גיל.

המשתתפים כותבים "שורדים" המתמודדים זה עם זה תחת מנוע המשחק המריץ אותם בזה אחר זה. מטרת כל מתחרה היא להפטר מהמתחרים היריבים, בדרך כלל על ידי שיבוש הקוד של המתחרה. "שורד" המריץ פקודת מכונה לא חוקית "עף" והשורד האחרון שנותר מנצח. אם אחרי 200,000 צעדים עדיין אין זוכה יחיד, כל השורדים שנותרו מתחלקים בנקודה.

תחרות זו מבוססת בחלקה על המשחק Core War שפותח בשנת 1984. כיום עדיין קיימות קבוצות המגלות עניין רב במשחק ([http://www.koth.org מלך הגבעה]), ואף נערכים טורנירים ברחבי העולם.

בתחרות שהתקיימה בשנת 2008 זכו הצוותים של אורט ביאליק במקומות ראשון, שני ורביעי ובכך יצרו תקדים בו נציגי בי"ס אחד זוכים בשלושה מתוך חמשת המקומות הראשונים.

== תומכים ==
התחרות נתמכת על ידי הארגונים יבמ ישראל; עמותת בוגרי 8200; אגף התקשוב בצה"ל; יחידת אופק של חיל האוויר; בית ספר אפי ארזי למדעי המחשב במרכז הבינתחומי הרצליה; האוניברסיטה הפתוחה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.codeguru.co.il קודגורו], אתר התחרות הרשמי.
* [https://web.archive.org/web/20080223224506/http://www.codeguru.co.il/xtreme/ קודגורו אקסטרים], אתר התחרות הרשמי.
* [http://www.nrg.co.il/online/10/ART/861/980.html פרסום באתר nrg, מעריב].
* [https://web.archive.org/web/20060225225809/http://net.nana.co.il/Article/?ArticleID=169058&sid=10 פרסום ב-Nana].
== הערות שוליים ==

קטגוריה:תכנות
קטגוריה:תחרויות מדע וידע
קטגוריה:תחרויות בישראל
מרדכי הרשמן

מרדכי הרשמן (1888 - 30 בינואר 1941) היה חזן רוסי-אמריקאי.

== קורות חיים ==
נולד בצ'רניגוב שברוסיה (עתה אוקראינה) ב-1888, ובהיותו בן 6 התייתם מאביו, שעסק במסחר בזכוכית. הוריו המאמצים לא טיפחו את כישרונותיו, אך הוא נמשך לבקר בבית הכנסת ואהב להקשיב לחזנים ולשירתם. בגיל 12 אומץ על ידי סבו, שעבר עמו לסולוביו, שם החל ללמוד בצורה מסודרת אצל החזן דורפמן.

ב-1904 שימש בפעם הראשונה כחזן בבית הכנסת בז'יטומיר, לתקופה של חודשים אחדים. ב-1905 מונה לתפקיד "חזן שני" (חזן משני לחזן הראשי) בבית הכנסת של הקהילה היהודית בוילנא. כעבור שנים אחדות נפטר החזן הראשי והרשמן קיבל את התפקיד. הייתה זו תקופת פריחה של המרכז היהודי בווילנא, והרשמן היה אחד מסמלי התקופה. 

ב-1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גויס לצבא הרוסי, אך אין עדויות מפורטות על שרותו הצבאי, ושמועות מספרות כי הקצין ביחידה בה שרת, התרשם מכישרונו ופטר אותו מהשירות. 

ב-1918 עם סיום המלחמה שב לבית הכנסת לתפקידו, והיה מוכר כבר בכל קהילות אירופה. בית הכנסת בו כיהן הסכים לאפשר לו להופיע פעמיים בחודש בלבד, בשבתות. בשאר הפעמים הופיע בבתי כנסת שונים ברחבי היבשת, וכן קיים קונצרטים בהם הופיע עם קטעי חזנות ואריות מתוך אופרות. כמו כן הופיע פעמיים כסולן עם התזמורת הפילהרמונית של וורשה.

ב-1920, התרשם ממנו המוזיקאי ליאו לאו, והזמינו לארצות הברית. הרשמן היגר, ומונה לתפקיד החזן הראשי בבית הכנסת "בית אל" בבורו פארק שבברוקלין בו כיהן 10 שנים. בשנות חייו האחרונות המשיך להופיע בבתי כנסת ועל במות הקונצרטים בכל רחבי ארצות הברית, ביקר בקהילות אירופה וגם בישראל. תקליטיו מאותם השנים מהווים נכס צאן ברזל וממשיכים להימכר עד היום.

הרשמן נפטר לאחר מחלה בב' שבט תש"א, 30 בינואר -1941.

==שירתו==
הרשמן ניצב בשורה הראשונה של החזנים מתקופת תור הזהב של החזנות בתחילת המאה ה-20. בקול טנור רך ופיוטי ריגש את קהל שומעיו, וקטעי החזנות שלו הפכו קלאסיקות בתחום החזנות האשכנזית. בין הקטעים המפורסמים: אלו דברים, עקביא בן מהללאל, מודים אנחנו לך. בנוסף הקליט שירים ביידיש וקטעי אופרה. הרשמן ביצע יצירות חזניות, אך לא הלחין. רוב קטעי החזנות שלו הולחנו על ידי המלחין הנודע יעקב רפפורט.

ב-1925 חיבר המלחין פנחס יאסינובסקי[http://www.jewish-music.huji.ac.il/thesaurus.asp?cat=9&in=9&id=700&act=view] את הקטע "והיה באחרית הימים", לכבוד פתיחת קמפוס האוניברסיטה העברית על הר הצופים. המילים הן מתוך נבואת ישעיהו והלחן מבוסס על טעמי המקרא. הקטע הוקלט בארצות הברית על ידי הרשמן, בליווי כלי נשיפה ומיתר, ונחשב לאחד היצירות הידועות ביותר שלו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jewish-music.huji.ac.il/thesaurus.asp?cat=9&in=0&id=696&act=view ביוגרפיה של הרשמן] באתר האוניברסיטה העברית.
* [http://www.youtube.com/watch?v=9FB7zy-t8bQ קטע חזנות "ממקומך"] באתר יוטיוב
* [http://www.israel-music.com/cantor_mordechai_hershman/ Cantor Mordechai Hershman], באתר Israel Music
* 

קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:חזנים ליטאים
קטגוריה:חזנים רוסים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1940
נס הנשיא

סמל בית הנשיא

תמונה של נס הנשיא

נס הנשיא הוא הדגל המייצג את נשיא מדינת ישראל. זהו דגל בצורת ריבוע, רקע הדגל כחול עם שוליים לבנים, ובמרכזו מופיע סמל מדינת ישראל. הסמל מופיע על-גבי נס הנשיא ללא המגן (כלומר, ללא המסגרת התוחמת אותו בדרך-כלל). צבע המנורה, ענפי הזית, והמילה "ישראל" על-גבי נס הנשיא הוא לבן או אפור-כסוף, בשונה מהצבע הזהוב שבו הם מופיעים בהקשרים אחרים.

נס הנשיא נועד לסמן את נוכחותו של נשיא המדינה, כשהוא נמצא בביקור רשמי במקום כלשהו. לדוגמה, נהוג להניף את נס הנשיא בחצר בניין הכנסת בעת קיום טקס שבו נוכח נשיא המדינה. הנפת נס הנשיא היא חלק מטקס קבלת הפנים שעורכת הכנסת לנשיא המדינה, והוא מורד מן התורן עם עזיבת הנשיא את משכן הכנסת. בלשכת נשיא המדינה מוצג נס הנשיא דרך קבע, בדרך כלל בצד המקום שבו הוא יושב.

הרעיון מאחורי נס הנשיא ועיצובו שאולים מכללי הטקס הנהוגים באירופה ובמדינות בעלות מסורת אירופית. במדינות אלה יש בדרך כלל דגל מיוחד המייצג את ראש המדינה, ומונף רק כשהוא נוכח באופן אישי במקום מסוים. הנפת הדגל מסמנת כי יש לנהוג על-פי כללי טקס מיוחדים בעת הכניסה למקום. דגל מסוג זה מכונה באנגלית standard. 

<gallery widths=250 heights=200>
קובץ:Israeli President Shimon Peres in Jerusalem--April 22 2013a.jpg|נשיא מדינת ישראל התשיעי שמעון פרס עם נס הנשיא ב-2013.
קובץ:Reuven-Rivlin-president.jpg|נשיא מדינת ישראל העשירי ראובן ריבלין עם נס הנשיא בין דגלי ישראל ב-2015.
קובץ:THE PRESIDENT'S PERSONAL STANDARD, AT HAIFA PORT 1950.jpg|נס הנשיא בנמל חיפה לרגל הפלגתו של נשיא המדינה חיים ויצמן לשווייץ, יולי 1950
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.president.gov.il/Presidency_In_Israel/Pages/SymbolsofIsrael.aspx סמלי המדינה והנשיאות] באתר נשיא מדינת ישראל
* [https://hadaglan1.blogspot.com/2018/03/israel2.html "דגלי ישראל שאתם לא מכירים"], כתבה בבלוג "הדגלן"

קטגוריה:ישראל: דגלים
קטגוריה:דגלים אישיים
קטגוריה:נשיא מדינת ישראל
קטגוריה:דגלים בצבעי כחול ולבן
האופרה של שטוטגרט

התיאטרון הממלכתי של [[שטוטגרט, ביתה הקבוע של האופרה של שטוטגרט]]
האופרה הממלכתית של שטוטגרט (בגרמנית: Staatsoper Stuttgart) היא להקת אופרה השוכנת בשטוטגרט, גרמניה.

== היסטוריה ==
ביתה הקבוע של הלהקה הוא התיאטרון הממלכתי של שטוטגרט, הידוע בעיר בשם Grosses Haus ("הבית הגדול"), שתוכנן על ידי האדריכל מקס ליטמן ונפתח בשנת 1912 בביצוע של "טוסקה" מאת פוצ'יני. היה זה אחד מבתי האופרה החשובים הבודדים בגרמניה, שלא נהרסו במלחמת העולם השנייה.

שטוטגרט, שהייתה מרכז חשוב לאופרה במאה ה-17, חזרה למלא את תפקידה זה מאז המלחמה, בעיקר ליצירות עכשוויות. שלוש אופרות של קרל אורף זכו שם לביצועי בכורה והאופרה עמדה בקשר עם דמויות כמו וילנד וגנר, גינתר רנרט, הנס ורנר הנצה ופיליפ גלאס.

קלאוס צֵהֶליין ניהל את האופּרה בשנים 1991–2006.
צהליין עבד עם הבמאים רות בּרגהאוס, פטר קונוויטשני ויוסי וִילֶר.
מנהל הליהוק משנת 2000 היה איתן פּסן.
בּניהולו של צהליין זכתה האופּרה בּפּרס "אופּרת השנה" שש פּעמים (בּ־1994, 1998, 1999, 2000, 2002, 2006).
המנהל האמנותי הקודם אחרי אלברכט פולמן (2006–2011) היה יוסי וִילֶר (2011–2018) והנוכחי הוא ויקטור שונר. החל משנת 2018, המנהל המוזיקלי הוא קורנליוס מייסטר. 

בעונת 2005–2006 העלתה הלהקה עשרים ואחת יצירות שונות, ביניהן חמש הפקות חדשות. בין הזמרים שהופיעו עם הלהקה קתרין נאגלשטאד, יונאס קאופמן, קורט רידל ויום פרדריק וסט.

==הקלטות==

הפקות האופרה של שטוטגרט ל"סאטיאגרהא" של פיליפ גלאס, טבעת הניבלונג של ריכרד וגנר ו"אלצ'ינה" של גאורג פרידריך הנדל יצאו לאור על DVD.

== מנהלים מוזיקליים ==
* פריץ בוש (1918–1922) 
* קרל לאונרדט (1918–1922)
* הרברט אלברט (1937–1942)
* פרדיננד לייטנר (1947–1969)
* ואצלב נוימן (1970–1972)
* סילביו וארוויזו (1972–1980)
* דניס ראסל דייוויס (1980–1987)
* לואיס אנטוניו גרסיה נבארו (1987–1991)
* גבּריאֶלה פֶררו (1992–1997)
* לותאר צגרוסק (1997–2006)
* מנפרד הונק (2007–2011)
* סילוון קמברלינג (2012–2018)
* קורנליוס מייסטר (2018–הווה)

==לקריאה נוספת==

"שטוטגרט" מאת תומאס באומן והורסט קגלר, :"מילון גרוב החדש לאופרה", עורך סטנלי סיידי (לונדון, 1992) 

==קישורים חיצוניים==

* 

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.staatstheater.stuttgart.de/oper_neu/index.php Staatsoper Stuttgart website]
</div>

שטוטגרט
שטוטגרט
קטגוריה:שטוטגרט
קטגוריה:באדן-וירטמברג: תרבות
פיל ים

פיל ים (שם מדעי: Mirounga) הוא סוג של יונק ימי המשתייך למשפחת כלבי הים. הוא הסוג היחיד המשתייך לשבט פילי ים (Miroungini).

תפוצתו באנטארקטיקה ובסביבתה, בחלק הדרומי של האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט. פיל הים הוא הגדול מבין כל מיני המשפחה. הזכר יותר גדול מהנקבה (ראו דו-צורתיות זוויגית).

בסוג נכללים שני מינים:

{| cellspacing="0" class="wikitable sortable"
! שם !! שם מדעי !! תמונה/איור!! משקל !!שימור
|-
| פיל ים צפוני || Mirounga angustirostris||טקסט=פיל ים צפוני || משקל: 640-2,300 ק"ג || שימור LC
|-
| פיל ים דרומי || Mirounga leonina||טקסט=פיל ים דרומי || משקל: 900-4,000 ק"ג || שימור LC
|-
|}

==מאפיינים==
פיל ים דרומי צעיר
זכר פיל-הים מאופיין באף גדול ונפוח (המזכיר את חדק הפיל), והוא בדרך כלל מגיע לאורך 5 מטרים ולמשקל 2,700 ק"ג. יש זכרים שהגיעו אף למשקל של 4000 ק"ג. חלק גדול ממשקלו נובע משכבת שומן המצויה תחת עורו, והיא דואגת לשימור חום גופו כשהוא שוהה במים הקרים, וכן מקנה לגופו מבנה גמיש וזורם המאפשר לו שחייה מהירה ביותר. למרות צורתם המגושמת, הם יכולים לנוע מהר מבני אדם על פני משטחי חול ישרים. אפו של פיל הים משמש להשמעת קולות רמים, במיוחד בתקופת הזיווג. כמו כן הוא משמש ללכידת לחות, דבר הנחוץ בתקופות השהייה הארוכות על היבשה בזמן התחדשות העור.

פיל ים יכול לשהות עד כמאה דקות מתחת למים, בזכות מספר מאפיינים פיזיולוגיים ייחודיים למדי: קיומם של מאגרי דם בבטנו, ריכוז גבוה של תאי דם אדומים בדמו, וריכוז גבוה של מיוגלובין בשריריו. מבין היונקים, רק לווייתנאים צוללים לפרקי זמן ממושכים יותר מאשר פילי ים. הוא צולל בממוצע ל-450 מטרים אבל יכול להגיע גם ל-1500 ויותר בחיפוש אחר מזון אהוב, דוגמת דיונונים, תמנונים, פינגווינים, צלופחים ועוד. אורך חיי פיל הים הוא כ-23 שנים אצל נקבות וכ-20 שנים אצל זכרים.

== לקריאה נוספת ==

* סוזן קייסי, מסיבת חוף - חייו של פיל הים הדרומי, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 126, נובמבר 2008
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1827
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:כלבי ים
מוג'יר א-דין

מֻגִ'יר אַ־דִּין אַל־עֻלַיְמִי אל-חנבלי (בערבית: مجير الدين العليمي الحنبلي; 1456-1522) היה היסטוריון, גאוגרף ושופט בממשל הממלוכי.

==ביוגרפיה==
א־דין נולד בירושלים וחי בה כל ימיו. הוא סייר בארץ ישראל וכתב ספרי מסע על ירושלים, חברון, רמלה והשפלה. ספריו מהווים מקור היסטורי חשוב לתקופה. הוא נטה לתאר מבנים בפירוט ובדיוק רב ושם דגש על הסברים היסטוריים וגאוגרפיים. כך, למשל, תיאר את אתרי הר הבית וירושלים בכלל, רמלה על שווקיה, וכן אתרים קדושים כגון קברי נכבדים רבים בכל רחבי הארץ (למשל: סידנא עלי, בלאד א-שייח' (נשר) ועוד). כמו כן ניתן למצוא בספריו סיפורי קדושים ונביאים ואנקדוטות כגון הגעת הבננה מהודו אל ארץ ישראל (הוא משווה את סהר הבננה לסהר האסלאם ואומר שאכילת בננה בצל הסהר של מסגד אל-אקצא מהווה שילוב של הנאה רוחנית וגשמית) או תיאור שלג כבד בירושלים. כתאולוג, הוא מהווה מקור חשוב להבנת תהליך התקדשותה של ירושלים במהלך המאה ה-14 באסלאם. מוג'יר א-דין חוזר ומדגיש את חשיבות הישיבה בירושלים, התפילה בה והעלייה לרגל (זיארה) אליה. כקאדי (שופט), הוא נחשב למייצג נאמן של האסכולה החנבלית במשפט המוסלמי.

קברו נמצא מעט מדרום לקבר מרים, בדרך יריחו.

על שמו נקרא רחוב בשכונת שייח' ג'ראח בירושלים המזרחית.

==ספרו על ירושלים==
בין השנים 1495–1496 כתב מוג'יר א-דין את ספרו החשוב "תולדות ירושלים וחברון" (בתעתיק מדויק מערבית: אלאנס אלג'ליל בתאריח' אלקדס ואלח'ליל, בערבית: الأنس الجليل بتاريخ القدس والخليل). הוא מדווח בדיוק רב על הטופוגרפיה של ירושלים, על המוסדות שפעלו בה, בנייניה המרכזיים, רחובותיה ושווקיה. בנוסף הוא מתבל את דבריו במסורות, אגדות ואמונות שרווחו בתקופתו. לעיתים הוא מביא דברים מכלי שני, אך תמיד מוסר את מקורותיו. בעיקר חשוב למוג'יר א-דין לבסס את קדושתה של העיר דרך סיפורים על קדושים וחכמי דת שפעלו בה. הספר חשוב ביותר להכרת חיי הרוח והמבנה הפיזי של ירושלים בתקופה הממלוכית, עם זאת יש בו כדי לתת תמונה מעוותת בקשר למעמדה של ירושלים באותה התקופה. לפי גודש המידע, ניתן להבין כי ירושלים הייתה העיר החשובה ביותר בארץ, ולא היא.

הספר נודע לראשונה במערב כאשר חלקים ממנו תורגמו לראשונה לצרפתית ב-1876 על ידי אנרי סובר, במסגרת ספרו "ההיסטוריה של ירושלים וחברון מימי אברהם אבינו ועד סוף המאה ה-15" (Henri SAUVAIRE, Histoire de Jérusalem et d'Hébron depuis Abraham jusqu'à la fin du XVe siècle, Paris 1876). 

קטעים מהספר המתארים את רחובות ירושלים ושווקיה תורגמו לעברית על ידי דוד ילין בשנת תרצ"ו.

==לקריאה נוספת==
* אלי שילר (עורך), ארץ ישראל ואתריה בתיאורי עולי רגל מוסלמים, אריאל 59 (תשמ"ח)
* אדר ארנון, ירושלים בתיאורו של מוג'יר א-דין, קרדום 21-23, יולי 1982. עמ' 225-256 
* בנימין ריבלין (עורך) - דוד ילין, ירושלים במאה הט"ז, כתבי דוד ילין, כרך ב', הוצאת ראובן מס, תשל"ג עמ' 193-209.
* אורי טל (עורך ומתרגם), ארץ-ישראל במקורות ערביים מימי הביניים (1517-634), הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2014

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.jerusalem.muni.il/he/city/streetnames/streets/?street=4428 רחוב מוג'יר א-דין באתר עיריית ירושלים ]
* , בעמ' 133–135
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים ערבים
קטגוריה:גאוגרפים ערבים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:התקופה הממלוכית בארץ ישראל
קטגוריה:ממלוכים
קטגוריה:ילידי 1456
קטגוריה:נפטרים ב-1522
מונטלוקאסט

מונטֶלוּקאסט (Montelukast) היא תרופה נגד אסתמה כרונית ואלרגיה עונתית מסוג Leukotriene Receptor Antagonist, אשר נמנית עם קבוצת תרופות מניעתיות, לא-סטרואידליות ואנטי-דלקתיות.

מונטלוקאסט פועלת כאנטגוניסט באמצעות מניעת שחרור קולטני לאוקטוריאנים D4 ציסטנילים שמכווצים וחוסמים את הסימפונות בריאה (תעלות הברונכיטיס). קולטנים אלו מהווים מתווכים פוטנטיים של הדלקת האסתמטית, אשר פעולתם אינה נחסמת על ידי סטרואידים.

עקב חסימת שחרור הקולטנים נמנע הלחץ בדרכי הנשימה, ועימו הדלקת על סימניה. מאחר שמדובר בתרופת מנע, היא אינה אפקטיבית בעת התקף אסתמטי, ועל-כן אינה מחליפה תרופות כגון ונטולין.

התרופה מיוצרת על ידי חברת התרופות האמריקאית מרק, חברת התרופות ההודית צ'יפלה (Cipla) וחברת תרימה הישראלית, ומשווקת בטבליות או גרנולות.

תופעות הלוואי נדירות יחסית, וכוללות הפרעות עיכול ותסמינים דמויי שפעת. יחד עם זאת, למונטלוקאסט ישנן גם תופעות לוואי אפשריות בתחום בריאות הנפש (שינויי התנהגות ומצב רוח משמעותיים, לרבות מחשבות אובדניות והתנהגות אובדנית). עובדה זו הודגשה לאחרונה (מרץ 2020) על ידי ה-FDA במטרה מוצהרת להגדיל את המודעות להיבט הזה אצל מטופלים ורופאים כאחד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרופות
קטגוריה:אסתמה
נרקיס ניירי

נרקיס ניירי (מכונה גם נרקיס מלבין; שם מדעי: Narcissus papyraceus) הוא מין של צמח בסוג נרקיס, גאופיט בעל פקעת. הוא מין רב-שנתי עז ריח, הצומח בר במערב אגן הים התיכון. הנרקיס המלבין פורח בחודשים דצמבר וינואר, ופעמים רבות במדינות נוצריות משווק בחג המולד. יחסית לגאופיטים אחרים, קל מאוד לגדלו באגרטל ביתי ולאלצו לפרוח מוקדם. אחת הבעיות בגידול נרקיס ניירי בגינה הוא חלוקת הבצל לכמה בצלים קטנים יותר אשר אינם פורחים. ניתן להפרידם ולשתלם בנפרד. לאחר שנה שנתיים עם דישון הם יפרחו.

==מאפיינים==
כשאר הנרקיסים, לפרחים שישה עלי כותרת. עלי הכותרת לבנים, העטרה שטוחה וקטנה יחסית, וצבעה לבן. פרח הנרקיס מתפתח מתוך מתחל (spathe) שהוא המשך של העלה, ובוקע ממנו כשהוא שלם בקבוצה של כחמישה עד שבעה פרחים (לעיתים נדירות יותר, עד 12 פרחים), הפרושים במעגל ומאוחים בבסיסם. העטרה מכילה שלושה אבקנים צהובים בולטים בתצורת משולש.

==בישראל==
הנרקיס הניירי אינו גדל נחשב כמין מקומי בארץ ישראל, אך מגודל בה כצמח נוי. ניתן למצאו גם כפליט תרבות המשתקע באזורי עזובה, לצד הדרכים ובגנים ציבוריים.

נרקיס ניירי הוא אחד מהמינים המופיעים בגן הבוטני של האוניברסיטה העברית בגבעת רם. בחלקת הים התיכון הוא גדל עם עוד שנים של נרקיס מצוי בתצוגה מרהיבה.

==תמונות==
<gallery mode="packed" widths="250" heights="150">
קובץ:Daffodil Hatched.JPG|בראשית הפריחה - עטוף במתחל
קובץ:Narcissus white.jpg|בעיצומה של הפריחה
קובץ:Daffodil Fruits.JPG|לאחר הפריחה - נושא פירות
קובץ:Narcissus Papyraceus (26844799).jpeg
קובץ:Narcissus papyraceus 01 02.jpg
קובץ:Narcissus papyraceus 'Paperwhite' 03.JPG
קובץ:Narcissus papyraceus.png
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* נרקיס מלבין, [https://web.archive.org/web/20040516222024/http://www.botanic.co.il/HEBREW/guide/gardenPlantsAll.asp?qcatnr=A&qord=fam_latin&lng=E הגן הבוטני], האוניברסיטה העברית

קטגוריה:נרקיסיים
קטגוריה:צמחי בר גרים בישראל
המודל הביופסיכוסוציאלי

המודל הביופסיכוסוציאלי הוא מודל טיפולי הדוגל בגישה העקרונית כי גורמים ביולוגיים, פסיכולוגיים (בכללם מחשבות, רגשות והתנהגויות) וחברתיים, משפיעים באופן משמעותי על מצבו הבריאותי של האדם.

המודל עומד בניגוד לגישה הרדוקציונית ברפואה, הטוענת כי ניתן לייחס כל שינוי במצב הרפואי לגורמים ביופיזיים בלבד, כגון חיידקים, וירוסים וכדומה. 

המודל נמצא בשימוש במקצועות טיפוליים כמו רפואה, סיעוד, ריפוי בעיסוק, עבודה סוציאלית רפואית, פסיכולוגיה רפואית ופסיכולוגיה קלינית וקרימינולוגיה קלינית. הביטוי 'ביופסיכוסוציאלי' נזכר לעיתים גם בהקשר לוויכוח הפילוספי אודות בעיית הגוף והנפש, זאת בניגוד לשימוש שנעשה בו במודל המתייחס רק לאספקטים המעשיים והטיפוליים.

המודל גובש על ידי הפסיכיאטר ג'ורג' אנג'ל מאוניברסיטת רוצ'סטר, והתפרסם בקהילה המדעית במאמר שיצא ב-Science בשנת 1977.

==ראו גם==
*פסיכונוירואימונולוגיה
*פעולות היומיום
*מחלה פסיכוסומטית
*אפקט הפלצבו
*מודל רגישות-דחק

==קישורים חיצוניים==

*פסח ליכטנברג, [http://owl.huji.ac.il/users/www/26701/%D7%A4%D7%AA%D7%95%D7%A4%D7%A1%D7%99%D7%9B%D7%95%D7%9C%D7%95%D7%92%D7%99%D7%94.doc מהו המודל הביופסיכוסוציאלי?], חלק ממאמר על פתופסיכולוגיה 
* רחל סיימון ויובל וולף, [http://www.molsa.gov.il/CommunityInfo/Magazine/Lists/ArticlesList/Attachments/227/%D7%90%D7%91%D7%97%D7%95%D7%9F%20%D7%A4%D7%A1%D7%99%D7%9B%D7%99%D7%90%D7%98%D7%A8%D7%99%20%D7%91%D7%99%D7%93%D7%99%20%D7%A6%D7%95%D7%95%D7%AA%20%D7%A8%D7%91-%D7%AA%D7%97%D7%95%D7%9E%D7%99.pdf אבחון פסיכיאטרי בידי צוות רב-תחומי: היבט ביופסיכוסוציאלי], חברה ורווחה, כ"ב 2, 2002

קטגוריה:רפואה
קטגוריה:עבודה סוציאלית
קטגוריה:פסיכולוגיה רפואית
קטגוריה:פסיכולוגיה קלינית
אינדאלסיו פרייטו

אינדיקיו פרייטו (Indalecio Prieto Tuero; 30 באפריל 1883 - 11 בפברואר 1962) פוליטיקאי ספרדי, ממנהיגי מפלגת העובדים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) לפני ובמהלך ימי הרפובליקה הספרדית השנייה. 

פרייטו נולד באוביידו שבאסטוריאס, אזור מכרות בצפון ספרד. הוא התייתם מאביו בגיל שש ועבר עם אמו לבילבאו בשנת 1891. מגיל צעיר עבד כמוכר עיתונים ובהמשך נהיה סטנוגרף בעיתון יומי. בשנת 1899 הצטרף ל- PSOE וכעיתונאי היה לדמות מרכזית בתנועה הסוציאליסטית בארץ הבסקים. באוגוסט 1917 היה ממנהיגי השביתה הגדולה, ולאחר דיכוייה בידי הצבא נמלט לצרפת מחשש שיעצר, שם נשאר עד אפריל 1918, עת נבחר לבית הנבחרים הספרדי (Congreso de los Diputados de España). בפרלמנט הוא דיבר בחריפות נגד התנהלות הצבא בצפון אפריקה. בתקופת שלטונו של מיגל פרימו דה ריברה שלל כל שיתוף פעולה עם הממשלה הרודנית, בראותו ברפובליקה ערך בפני עצמו. בעקבות זאת הוא הגיע לעימותים חריפים עם פרנסיסקו לרגו קבלרו. למרות התנגדות בתוך מפלגתו, השתתף פרייטו במפגש סן סבסטיאן ועם הקמת הרפובליקה היה לשר האוצר בממשלה הזמנית של אלקלה סאמורה.

==קישורים חיצוניים==
Indalecio Prieto (Juan Cristóbal, 1926).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרפובליקה הספרדית השנייה
קטגוריה:שרי האוצר של ספרד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1883
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1962
ג'ואן מוריס

ג'ואן מוריס (באנגלית: Joan Morris; נולדה ב-10 בפברואר 1943) היא זמרת מצו-סופרן, מחצית הדואו המוזיקלי המפורסם בולקום ומוריס. שותפה המוזיקלי ובעלה הוא המלחין/פסנתרן ויליאם בולקום.

השניים מתמחים בשירים פופולריים ישנים, בעיקר מן המחצית הראשונה של המאה ה-20 (אבל גם מעבר לתקופה זו - שירי קברט עכשוויים ושירים מתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית). ג'ואן מוריס מקפידה על דיוק היסטורי בביצועי שיריה ורק לעיתים נדירות היא חורגת מן הגרסאות המקוריות של שירים למען התקינות הפוליטית. שירתה מצטיינת בבהירות, המאפשרת כמעט תמיד הבנה מדויקת של המילים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bolcomandmorris.com/ האתר של מוריס ובולקום]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
סמל רובע וונדסוורת'

סמל רובע וונדסוורת'
סמל רובע וונדסוורת, מסמל את רובע וונדסוורת', המצוי בדרום מערב העיר לונדון.

==תיאור הסמל==
מקורו של הסמל בהקמת הרובע בשנת 1965. הסמל מורכב משילוב של סמל הרובע המטרופוליני של בטרסי וסמל הרובע המטרופוליני של וונדסוורת' שאוחדו לצורך הקמת הרובע. 

במרכז המגן מופיע לוח שחמט בצבעים צהוב וכחול - צבעיו של ויליאם דה ווארן, הרוזן הראשון של סארי (שקיבל את תואר האבירים שלו מויליאם רופוס). במרכז כל ריבוע צהוב מופיעה דמעה כחולה המסמלת את סיבלי ההוגנוטים הצרפתים אשר התיישבו בוונדסוורת' בשנת 1685.

על ציצת הסמל מתוארת ספינה המסמלת את נהר הוונדל החוצה את הרובע (ועל שמו קרוי הרובע). ארבעת המגינים וארבעת המשוטים של הספינה מייצגים את ארבעת מחוזות הרובע: בטרסי, פאטני, טוטינג ווונדסוורת'.

למגן האבירים שני תומכים: היונה שבסמל מקורה בסמל האבירים של בטרסי, והדרקון השחור מקורו בסמל האבירים של וונדסוורת', וכן מסמל את הקרבה לסיטי (אותה הוא מסמל).

בתחתית הסמל מופיע מוטו הרובע: We Serve (באנגלית: אנו משרתים).

וונדסוורת'
קטגוריה:וונדסוורת'
פיקוס

[[פיקוס השדרות, ניטע בשנות ה-30 בחצר בית הספר היסודי בית יהושע שבשכונת הצריפים בעיר נשר]]
פִיקוּס (שם מדעי: Ficus) הוא סוג של צמחים בעלי פרחים, המונה למעלה מ-800 מינים של עצים, שיחים, מטפסים ואפיפיטים. מרבית הפיקוסים צומחים באזורים בעלי אקלים טרופי או אקלים חמים-ממוזג.

==מאפיינים==
הפיקוס לרוב בעל עלים רחבים ובשרניים, שפתם תמימה, לעיתים מחולקים לאונות. העצים בסוג מתאפיינים בשורשים גלויים, היכולים לבקוע מענפי העצים ומגזעו ולהשתלשל מטה, עד כדי יצירת מראה דמוי שיח.

הפרחים מקובצים בתפרחת מרוכזת תחת מעטה חצי סגור, ובמינים מסוימים (כמו השקמה והתאנה) יראו כפרי. אופן תפרחת זה חוזר במספר סוגים אחרים במשפחת התותיים, ביניהם ה-Dorstenia שפרחיה גם גדלים בתפרחות מרוכזות על מצע מעוגל, אך היא פתוחה למחצה והפרחים הזעירים בולטים לעין. התפרחת קרויה בשם "פגה", ופי הפגה נקרא "אוסטיאול". לאחר ההפריה של פרחי הפיקוס, הפרי צומח בתוך מעטה התפרחת ומפתח זרעים, והמעטה נסגר. הודות לפרחיו הנסתרים, הפיקוס מואבק בלעדית על ידי צרעת הפיקוס, המשתמשת במחסה הפרי כדי להטיל את ביציה. באזורים בהם הצרעות הוכחדו או שאינן מאביקות, מתרבה הצמח על ידי ייחורים.

לפיקוס שרף עץ צמיג, שנע בגווניו בין לבן לצהוב.

==תפוצה==
הפיקוסים נפוצים בכל אזור המזרח התיכון, אירופה, אסיה הטרופית, אפריקה הטרופית, אמריקה הצפונית והדרומית. פיקוס טינקטוריה נפוץ באוסטרליה. מהווים מין חיוני ביערות גשם, ותורמים לאקולוגיה המקומית כמקור לפרי ליונקים וציפורים, ומקור למזון לזחלי פרפראים.

==בשימוש האדם==
הפיקוס הוא מין חשוב לחקלאות, בהיותו קל לביות והרבייה. פיקוס התאנה הוא אחד ממיני העצים העתיקים ביותר שבויתו על ידי תושבי המזרח התיכון למזון: בחפירות באזור גלגל בעמק הירדן (בקרבת יריחו) נמצאו תת-מאובנים של עצי תאנה המתוארכים כ-11,000 שנה לפני זמננו.

במצרים העתיקה שימש שרף עצי הפיקוס לשימור מומיות, ובמאות האחרונות משמש שרף פיקוס הגומי (Ficus elastica) כמקור לגומי טבעי.

פירות פיקוס פלטיפודה ראויים לאכילה.

מספר מיני פיקוס הפכו לצמחי נוי נפוצים, בשימוש בגנים ובבתים פרטיים. מין נפוץ בגינון נוי הוא פיקוס כינורי, המצמיח עלים רחבים בעלי צורת כינור.

==בישראל==
פיקוס פלטיפודה טעון בפירות ביישוב [[נופים]]
בארץ ישראל המינים המקומיים של הפיקוס הם פיקוס השקמה, פיקוס התאנה, פיקוס פלטיפודה ופיקוס בת-שקמה. פיקוס השדרות (Ficus microcarpa), שמוצאו בדרום-מזרח אסיה, ניטע כעץ מטיל צל ברחבי תל אביב (למשל בשדרות רוטשילד), שכונת הדר בחיפה ובערים גדולות נוספות. פיקוס בבלי ניתן לראות בגבעת ברנר, מכון ויצמן למדע. ובמקומות נוספים. הצרעות המאביקות את פיקוס השדרות לא יובאו ארצה עם נטיעת העצים ומספר עשורים צמחו אלה ללא פירות בשלים. בשנות השבעים יובאה צרעת פיקוס השדרות ארצה, ומאז פיקוס השדרות הנטוע בארץ מניב פרי, המושך עטלפי פירות וחיות אחרות. בעקבות יבוא הצרעות המאביקות אותם, מספר מינים של פיקוס שניטעו בישראל כעצי נוי הפכו עם הזמן למינים פולשים, בייחוד בבתי גידול לחים, למשל שמורת עין גדי. אחד ממינים אלו הוא הפיקוס הזוחל.
פיקוס בבלי בחורשת דריק קלימן במכון ויצמן למדע

== ראו גם ==
* צירעת הפיקוס

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
פרי פיקוס הפלטיפודה (ראוי לאכילה)

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
זבוב (קבוצת כוכבים)

זבוב היא קבוצת כוכבים דרומית קטנה, אחת משתים עשרה הקבוצות שהוגדרו על ידי פיטר קייזר ופרדריק דה-הוטמן בשנים 1595–1597 והופיעו לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר, בדומה לקבוצות טווס ועגור.

==כוכבי הקבוצה==
α בזבוב הוא כוכב כחול במרחק של כ־300 שנות אור ובהירות מדרגה 2.7, והוא הכוכב הבהיר בקבוצה. זהו כוכב מאסיבי שמסתו מוערכת בשמונה פעמים ממסת השמש ופליטת האנרגיה שלו היא פי 4,500 משל השמש.

β בזבוב הוא כוכב זוגי במרחק של כ־310 שנות אור המורכב משני כוכבים כחולים עם בהירויות מדרגה סביב 4 ובהירות כוללת מדרגה 3. על מנת להפריד ביניהם דרוש טלסקופ בינוני.

==גרמי שמים מעניינים נוספים==
נובת הזבוב (Nova Muscae) היא נובת רנטגן שנמצאת בקבוצה ומורכבת מכוכב וחור שחור. במהלך ההתפרצות של שנת 1991, שהובילה לגילוי הזוג, נוצרה קרינה בתהליך של איון פוזיטרונים.

NGC-5189 היא ערפילית פלנטרית יוצאת דופן, המרוחקת כ־3,000 שנות אור מהשמש. המבנה הייחודי במורכבותו שלה מזכיר את ערפילית הסרטן בגרסה מוקטנת.

ערפילית שעון החול (MyCn 18),היא ערפילית פלנטרית נוספת במרחק של כ־8,000 שנות אור. 

NGC-4833 הוא צביר כוכבים מעט מצפון לכוכב δ בזבוב, הוא במרחק 21,200 שנות אור, זקן יחסית ומוסתר על ידי ענני אבק וגז של המישור הגלקטי. צביר נוסף NGC-4372 שנמצא ליד גמא בזבוב הוא עמום יותר וגם כן מוסתר על ידי עננים אך משתרע על פני שטח גדול יותר.

==היסטוריה==
הזבוב, בשמו המקורי "הדבורה" (Apis), הוגדר לראשונה במאה ה-17 על ידי יוהאן באייר כדי לכסות שטח שלא מופה בעבר סביב הקוטב השמיימי הדרומי. ב־1752 ניקולא לואי דה לאקאי שינה את שם הקבוצה ל"זבוב הדרומי" (Musca Australis), כמאזן לקבוצת הזבוב הצפוני, שהתקיימה אז והייתה מורכבת ממספר כוכבים בקבוצה טלה ועל מנת להבדילה מהקבוצה השכנה ציפור גן עדן שנקראת בלטינית "Apus". כיום שם הקבוצה הוא רק זבוב.

הקבוצה לא הייתה מוכרת לתרבויות הקלאסיות ולכן לא זכתה למקום במיתולוגיה.
צביר הכוכבים NGC-4833

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ianridpath.com/startales/musca.htm Star Tales - Musca]
* [http://www.allthesky.com/constellations/chamaeleon/ The Deep Photographic Guide to the Constellations: Musca]
* 

 
*
קטגוריה:קבוצות כוכבים 
קטגוריה:13 קבוצות הכוכבים של יוהאן באייר