תהילים ק"ה

תהילים ק"ה הוא המזמור ה־105 בספר תהילים ומיוחס לדוד המלך.<ref>ראו ב</ref> המזמור הוא חלק מהתיקון הכללי.

==תוכן המזמור==
מזמור ק"ה מורכב מ-45 פסוקים ומחולק לשבעה חלקים:

===א'-ו'===
המזמור נפתח בקריאת המשורר להודות לאלוהים ולשבח אותו על הנפלאות שעשה: "הוֹדוּ לַה' קִרְאוּ בִשְׁמוֹ הוֹדִיעוּ בָעַמִּים עֲלִילוֹתָיו" (ב'), "שִׁירוּ לוֹ זַמְּרוּ לוֹ שִׂיחוּ בְּכׇל נִפְלְאוֹתָיו" (ג').

===ז'-י"א===
מחלקו השני של המזמור מתאר המשורר חלק מתולדות עם ישראל, שמתחילה מהברית שכרת אלוהים עם שלושת האבות: "אֲשֶׁר כָּרַת אֶת אַבְרָהָם וּשְׁבוּעָתוֹ לְיִשְׂחָק" (ט'), "וַיַּעֲמִידֶהָ לְיַעֲקֹב לְחֹק לְיִשְׂרָאֵל בְּרִית עוֹלָם" (י'), "לֵאמֹר לְךָ אֶתֵּן אֶת אֶרֶץ כְּנָעַן חֶבֶל נַחֲלַתְכֶם" (י"א).

===י"ב-ט"ו===
בחלקו השלישי של המזמור ממשיך המשורר בתיאוריו על האבות ואומר כי למרות שהם ומשפחותיהם היו מעטים: "בִּהְיוֹתָם מְתֵי מִסְפָּר כִּמְעַט וְגָרִים בָּהּ" (י"ב), ולא ישבו במקום קבוע: "וַיִּתְהַלְּכוּ מִגּוֹי אֶל גּוֹי מִמַּמְלָכָה אֶל עַם אַחֵר" (י"ג) - לא קרה להם רע בזכות שמירת אלוהים עליהם: "לֹא הִנִּיחַ אָדָם לְעׇשְׁקָם וַיּוֹכַח עֲלֵיהֶם מְלָכִים" (י"ד), "אַל תִּגְּעוּ בִמְשִׁיחָי וְלִנְבִיאַי אַל תָּרֵעוּ" (ט"ו).

===ט"ז-כ"ג===
המשורר ממשיך להרחיב על תולדות ישראל ומגיע ליוסף שירד למצרים כ"אִישׁ לְעֶבֶד" (י"ז), אשר: "עִנּוּ בַכֶּבֶל רַגְלוֹ בַּרְזֶל בָּאָה נַפְשׁוֹ" (י"ח), עד העת בה אלוהים מושיע אותו: "עַד עֵת בֹּא דְבָרוֹ אִמְרַת ה' צְרָפָתְהוּ" (י"ט), ופרעה שם אותו כמשנה למלך: "שָׂמוֹ אָדוֹן לְבֵיתוֹ וּמֹשֵׁל בְּכׇל קִנְיָנוֹ" (כ"א). המשורר מוסיף כי עקב הרעב "וַיִּקְרָא רָעָב עַל הָאָרֶץ כׇּל מַטֵּה לֶחֶם שָׁבָר" (ט"ז), אבי ואחי יוסף ירדו גם הם למצרים: "וַיָּבֹא יִשְׂרָאֵל מִצְרָיִם וְיַעֲקֹב גָּר בְּאֶרֶץ חָם" (כ"ג).

===כ"ד-ל"ח===
המשורר מתאר את מה שקרה בעקבות התרחבות משפחת יעקב, התנכלות מצרים בהם: "הָפַךְ לִבָּם לִשְׂנֹא עַמּוֹ לְהִתְנַכֵּל בַּעֲבָדָיו" (כ"ה).
בעקבות זאת שלח אלוהים את משה ואהרן: "שָׂמוּ בָם דִּבְרֵי אֹתוֹתָיו וּמֹפְתִים בְּאֶרֶץ חָם" (כ"ז).

המשורר מתאר את חלק ממכות מצרים:

"שָׁלַח חֹשֶׁךְ וַיַּחְשִׁךְ" (כ"ח) - מכת חושך,

"הָפַךְ אֶת מֵימֵיהֶם לְדָם וַיָּמֶת אֶת דְּגָתָם" (כ"ט) - מכת דם,

"וַיַּךְ כׇּל בְּכוֹר בְּאַרְצָם רֵאשִׁית לְכׇל אוֹנָם" (ל"ו) - מכת בכורות.

לאחר עשרת המכות הוציא אלוהים את בני ישראל ממצרים: "וַיּוֹצִיאֵם בְּכֶסֶף וְזָהָב וְאֵין בִּשְׁבָטָיו כּוֹשֵׁל" (ל"ז).

===ל"ט-מ"ד===
לאחר יציאת מצרים, מתאר המשורר ניסים שהתרחשו במדבר: "פָּרַשׂ עָנָן לְמָסָךְ וְאֵשׁ לְהָאִיר לָיְלָה" (ל"ט), "שָׁאַל וַיָּבֵא שְׂלָו וְלֶחֶם שָׁמַיִם יַשְׂבִּיעֵם" (מ'), "פָּתַח צוּר וַיָּזוּבוּ מָיִם הָלְכוּ בַּצִּיּוֹת נָהָר" (מ"א). המסע במדבר מסתיים ובני ישראל הגיעו לארץ המובטחת: "וַיִּתֵּן לָהֶם אַרְצוֹת גּוֹיִם וַעֲמַל לְאֻמִּים יִירָשׁוּ" (מ"ד).

===מ"ה===
המזמור נחתם בהצהרת המשורר מדוע עשה ניסים וטובות לעם ישראל לאורך הדורות: "בַּעֲבוּר יִשְׁמְרוּ חֻקָּיו וְתוֹרֹתָיו יִנְצֹרוּ הַלְלוּ יָהּ" (מ"ה).

==בדברי הימים==
ב, מצוטט שיר שנאמר בידי אסף בן ברכיהו ושאר הלויים בעת העלאת ארון הברית לירושלים. חלקו הראשון של שיר זה מקביל לפסוקים א'-ט"ו במזמור זה, בשינויים קלים. השיר המופיע בדברי הימים, לרבות הקטע המקביל למזמורנו, נאמר במלואו בפסוקי דזמרא.

==בתפילה היהודית==
לדעת הגר"א ולמנהג הפרושים, מזמור זה הוא שיר של יום באחד מימי חול המועד פסח, בשל סיפור עשר המכות ויציאת מצרים המופיע בו.

==בתרבות==
מוטי וייס הוציא את השיר שירו לו הלקוח מפרק זה, ארגון דרשו לקחו את שמם מפרק זה ואף הוציאו מספר שירים בולטים על המילים דרשו ה' ועוזו בקשו פניו תמיד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

ק"ה
קטגוריה:שיר של יום
קטגוריה:יציאת מצרים