OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
זאב בונן

זאב בונן (29 באוקטובר 1926 - 2 במאי 2010) היה מהנדס וממציא ישראלי, מחלוצי הטילאות בישראל וממעצבי התעשייה הביטחונית במדינה זו, מנכ"ל רפא"ל בשנים 1970–1978, ו-1982–1987.

בונן השאיר אחריו אישה שוש שני ילדים אורי וגדי ושישה נכדים גיא תומר עומר נוגה שירי ומתן

==קורות חיים==
נשיא המדינה [[חיים הרצוג בביקורו ברפאל בשנת 1985. בתמונה שני מימין הנשיא הרצוג עם מנכ״ל רפאל דאז ד״ר זאב בונן לשמאלו.]]
בונן נולד בירושלים כזאב בוכבינדר. למד בבית הספר הריאלי בחיפה, שירת בנוטרות ובצה"ל, במלחמת העצמאות לחם במסגרת חטיבת כרמלי. בשנת 1950 סיים את לימודיו בהנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. כעבור כעשור (1961) סיים דוקטורט בתחום בקרה אוטומטית באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. עבד שנה וחצי במעבדות ג'נרל אלקטריק.

הצטרף לרשות לפיתוח אמצעי לחימה (רפא"ל) בסוף 1952, ב-1968 החליף את יבגני רטנר כראש יחידת החימוש הכללי, ובמרץ 1970 מונה למנכ"ל החברה.

בתקופת כהונתו הראשונה כמנכ"ל הפכה הרשות לארגון המחקר והפיתוח הגדול והמורכב במדינה, שפיתח וייצר אמצעי לחימה רבים ומתוחכמים, הוקמו חטיבות ההנחיה (טילים), אווירו-מכניקה, אלקטרוניקה וטכנולוגיות. בונן פרש ב-1978 וחזר לתפקיד המנכ"ל ב-1982, בתקופת המנכ"לות השנייה שלו התאפיינה הרשות בגידול מרשים בכוח האדם ובפיתוח קווי מוצרים חדשים שכללו טילים, מערכות לוחמה אלקטרונית, מודיעין אלקטרוני, אלקטרו-אופטיקה, חימוש מתוחכם ומיגון מתקדם. בונן היה מהדוחפים הגדולים למעבר לייצור ולא רק פיתוח, וכן תרם רבות לייצוא מוצרי הרשות למדינות רבות בעולם.
משנת 1994 שימש בונן כחוקר בכיר במרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים באוניברסיטת בר-אילן. במקביל כיהן במועצה המייעצת של רפאל.

פרסם את הספר "רפא"ל - ממעבדה למערכה", בו הוא מתאר תהליכי עבודה, מחקר ופיתוח שנערכו ברפא"ל.

בונן נפטר בשנת 2010 והובא למנוחות בבית העלמין גן עדן בקיבוץ עין כרמל.

==פרסים והוקרות==
* בשנת 1970 זכה בפרס ביטחון ישראל על פיתוח טיל אוויר-אוויר שפריר.
* בשנת 2004 הוענקה לד"ר בונן חברות כבוד באגודה הישראלית למדעי התעופה והחלל, על "תרומתו הייחודית לקידום הטילאות בישראל, התרומה לביטחון ישראל בפיתוח דורות טילי אוויר אוויר, וחינוך טילאי דור ההמשך".
* במרץ 2007 הוענקה לבונן חברות כבוד באגוד הישראלי להנדסת מערכות "על גיבוש והטמעת מתודולוגיות הנדסת מערכת ברפא"ל, בתעשייה הביטחונית ובישראל".

==ספרו==
* דר' זאב בונן ודן ארקין, "רפא"ל ממעבדה למערכה", הוצאת נ.ד.ד. מדיה, ישראל, 2003.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי רפאל
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי רפאל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:סגל מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:אישים הקבורים בעין כרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
הרץ ברגנר

הרץ בֶּרגנֶר (ביידיש: הערץ בערגנער; בכתב לועזי: Herz Bergner 1907 – פברואר 1970) היה סופר יידיש, יהודי גליציאני אוסטרלי.
אחיו הצעיר של זכריה ברגנר (המוכר בשמו הספרותי מלך ראוויטש) ודודו של הצייר יוסל ברגנר.

==קורות חיים==

ברגנר נולד בגליציה ב-1907, בנה של הממואריסטית הינדה ברגנר (הינדע בערגנער) לבית רוזנבלאט.
בשנת 1938 היגר לאוסטרליה והתיישב במלבורן.

כבר מגיל צעיר החל לפרסם סיפורת, סיפורים קצרים ורומנים. בספריו כתב הרבה על חוויית ההגירה ובמיוחד על ההגירה היהודית לאוסטרליה.

בשנת 1960 זכה בפרס צבי קסל לספרות יהודית מטעם יהדות מקסיקו.

==ספריו==

הרץ ברגנר פרסם כעשרים כרכי סיפורת ביידיש. כמה מספריו תורגמו לאנגלית אוסטרלית ולעברית.
* שטובן און גאסן / הערץ בערגנער, ורשה: דפוס Grafia (ביבליאטעק מארק ראקאווסקי), 1935.
* דאָס נייע הויז: נאוועלן, מלבורן: דפוס יארק פרעס, 1941.
* צווישן הימל און וואַסער: ראמאן / הערץ בערגנער, מלבורן: אויפבוי, 1947 ("בין שמים למים"; תורגם לאנגלית).
* א שטאָט אין פוילן: ראמאן. בוך 1. צווישן צוויי מלחמות / הערץ בערגנער, מלבורן: דפוס עקצעלסיאר, 1950. ("עיר בפולין"; תורגם לעברית).
* דאס הויז פון דזשייקאב אייזיקס: נאוועלן, מלבורן: יידישע נייעס, 1955. ("ביתו של ג'ייקוב אייזיקס).
* ליכט און שאָטן: ראמאן / הערץ בערגנער, מלבורן: פארלאג יידישע נייעס, 1960 ("אור וחושך"; תורגם לאנגלית).
* ווו דער אמת שטייט איין: דערציילונגען / הערץ בערגנער, מלבורן: דפוס יידישע נייעס, 1966.
* מ’דארף זיין אַ מענטש: אויסטראלישע און אנדערע דערציילונגען / הערץ בערגנער, מלבורן: [חמו"ל], 1971.

===ספריו שתורגמו לעברית===
* אחי הגיבור, ועוד סיפורים, תרגם: איתן בן נתן, תל אביב: קצין חינוך ראשי - ענף השכלה: משרד הביטחון (ספריית תרמיל, 61), תש"ל-1970.
* סיפורי ווארשה, תרגם: משה יונגמן, תל אביב : קצין חינוך ראשי - ענף ההשכלה: משרד הביטחון (ספריית תרמיל, 30), תשכ"ו-1966.
* עיר בפולין: רומן, עברית: א"ד שפיר, אחרית דבר: דב סדן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשט"ו-1956.

===ספריו שתורגמו לאנגלית===
<div style="direction: ltr;">
* Between sky and sea [Zwishn himl un waser] / Herz Bergner; translated by J.L. Waten, Melbourne: Dolphin Publications, 1946.
** Between sky & sea / Herz Bergner; translated by Judah Waten; introduced by Arnold Zable, Melbourne: Text Publishing, 2010.
* Light and shadow / Translated from the Yiddish by Alec Braizblatt; with a foreword by Alan Marshall, Melbourne: Georgian House, 1963 / New York: Yoseloff, 1963.
</div>

==לקריאה נוספת==
מאמרי ביקורת ביידיש על יצירתו:
* יצחק קהן, 'דער אוסטראליש-יידישער פייזאזש אין הערץ בערגנערס שאפן', די צוקונפט, 86, 2, 1980.
* יצחק קהן, 'הערץ בערגנערס פייזאזשן פונעם יידיש-אויסטראלישן לעבן' ["סיפורי ברגנר מחיי היהודים באוסטרליה"], ביי זיך, 11, תשל"ח-1978.

==קישורים חיצוניים==
* [http://judaica.library.usyd.edu.au/histories/HerzBergner.html ביוגרפיה ופרטים נוספים] ב-Archive of Australian Judaica, אוניברסיטת סידני 
* [http://arts.monash.edu.au/yiddish-melbourne/biographies/herz-bergner-biog.php Herz Bergner] , ביוגרפיה קצרה באתר אוניברסיטת מונאש במלבורן 
* 
* , 
* 
* 

מפרי עטו:
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרים יהודים אוסטרלים
קטגוריה:יהודים גליציאנים
הרץ
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1907
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1970
Attero Dominatus

Attero Dominatus ("להשמיד את המנהיג" בלטינית) הוא אלבומה השלישי של להקת הפאוור מטאל השוודית "סבטון", אשר יצא בשנת 2006. זהו אלבום קונספט המוקדש כמעט כולו למלחמות שונות מההיסטוריה.

== שירים ==
# Attero Dominatus (להשמיד את המנהיג) - שיר הנושא של האלבום, שעוסק בכיבוש ברלין. הדוברים בשיר הם לוחמי הצבא האדום שעומדים בשערי ברלין להוטים לכבוש אותה, ולפגוע באויב הנאצי.
# Nuclear Attack (התקפה גרעינית) - שיר שעוסק בהתקפה האטומית על יפן, ומאשים את יפן שהביאה זאת על עצמה, בכך שהמשיכה ללחום למרות איומי ארצות הברית.
# Rise of Evil (עליית הרשע) - שיר שמתאר את עליית הנאציזם בגרמניה, ואת תחילת רדיפת היהודים.
# In the Name of God (בשם האל) - שיר שעוסק בטרור אסלאמי ומציג את העוסקים בו כרוצחים פחדנים שפוגעים בחפים מפשע בשמו של האל.
# We Burn - עוסק במלחמות יוגוסלביה מנקודת מבט אנטי סרבית, ומציג אותם כפושעי מלחמה.
# Angels Calling - עוסק במלחמת העולם הראשונה.
# Back in Control - עוסק במלחמת פוקלנד.
# A Light in the Back - עוסק בכח שמירת השלום של האו"ם.
# Metal Crue - השיר היחיד באלבום שלא עוסק במלחמה, אלא מהווה מחווה ליוצרי רוק ומטאל. השיר מורכב כולו משמות של להקות.

== מבצעים ==
* דניאל מאלבק - תופים
* אוסקר מונטליוס - גיטרה חשמלית
* פאר סאנדסטורם - גיטרה בס
* ריקרד סאנדן - גיטרה
* דניאל מיהר - קלידים
* יואקים ברודן - שירה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי סבטון
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אלבומי קונספט
עלי שלכת (חברה)

עלי שלכת היא חברה ישראלית, העוסקת בעריכת טקסי הלוויה וקבורה אזרחיים, על פי רצונו של הנפטר או בני משפחתו. החברה הוקמה בשנת 2004.
== פעילות ==
בין היתר, מציעה החברה שירותי שריפת גופות, כאמצעי טיפול בגופה שתורם לחיסכון בניצול הקרקע. פעילות זו מעוררת התנגדות עזה בציבור הדתי, וגם בציבור החילוני יש השוללים אותה. בקשתה של החברה לקבלת השתתפות במימון מהמוסד לביטוח לאומי, כנהוג לגבי קבורה, נדחתה על ידי המוסד. בית הדין לעבודה דחה בקשות להחזר דמי קבורה ששילמו לקוחות לחברת עלי שלכת, מפני שהחברה אינה רשומה בביטוח הלאומי כחברה מורשה לעסוק בקבורת נפטרים ולא הוצגה בפני בית הדין תשתית ראייתית שהחברה הגישה בקשה בעניין. כן נקבע ש"שריפת הגופה משמעה טיפול בגופה, ואין משמעה קבורה כאמור בחוק". עם זאת, ציין בית הדין הארצי שקבורת אפר של גופה זכאית לתשלום דמי קבורה.

בשנת 2014, שכרה אשה את החברה כדי לשרוף את גופתה לאחר מותה ולפזר את מרבית האפר בים, זאת בשל שיקולים אידאולוגיים. לאחר מותה ערערה אמה של האשה על ההחלטה. בית המשפט העליון דחה את ערעורה של האם וקבע כי רצון המת גובר על הרצון של בני המשפחה ושאין בדין הישראלי מניעה חוקית לשריפת גופה, אף על פי שיש איסור כזה במשפט העברי. בית המשפט ציין גם שדיונים קודמים בנושאים דומים מצאו כי אין אינטרס ציבורי מכריע האוסר על שריפת גופות<ref></ref>.

מיקומו של כבשן החברה לא פורסם, לדברי החברה כדי לא לעורר מדון, ומחשש להתנכלות. ב-23 באוגוסט 2007, ימים אחדים לאחר שפורסם בעיתונות החרדית כי מתקני החברה, ובהם הכבשן, נמצאים במושב חיבת ציון הוצת המתקן על ידי אלמונים, ונשרף. עובר אורח שעבר באזור הבחין בשריפה וניתק את מכלי הגז של המשרפה, ובכך מנע אסון. אף על פי שאיש לא לקח אחריות למעשה בירכו עליו ראשי ארגון זק"א, ובראשם יהודה משי זהב שסייר במקום ערב שריפתו, וכן תושבי חיבת ציון, שהתנגדו להקמתו המחודשת של הכבשן בתוך ישובם. בנובמבר 2007 חנכה החברה את מתקנה החדש אשר מיקומו נשמר בסודיות<ref></ref>.

יש המתייחסים לשריפת הגופות בעלי שלכת כאלטרנטיבה חילונית שאינה יקרה כמו קבורה חילונית. שיקולים נוספים לשימוש בשירותי החברה הם אקולוגיים. לקוחות החברה המעוניינים בשריפת הגופה, בוחרים היכן לפזר או לקבור את האפר. הם יכולים לבחור גם לשמר אותו בכד או בתכשיט.<ref></ref>

==ראו גם==
*שריפת גופות בישראל

==קישורים חיצוניים==

* גיל לוין, [http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=409467&sid=126 מחלוקת אחרי המוות], באתר "נענע"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארגוני קבורה בישראל
קטגוריה:שרפת גווייה
יונתן מס

יונתן מס (1922 – 2003) היה מהנדס ברפא"ל, מחלוצי פיתוח הטילים בישראל.

==ביוגרפיה==
יונתן מס נולד בברלין, בן לחנה וראובן מס. אחיו הצעיר ממנו בשנה, דני מס, נהרג כמפקד מחלקת הל"ה. יונתן מס עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1933, למד בגימנסיה העברית ובשנת 1944 קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. שירת בחי"ש והתנדב לבריגדה היהודית בתקווה להיות טייס. הוא לחם באיטליה והגיע עם הבריגדה להולנד.

בשנים 1948-1947 עבד בתחנת הקשר בשדה התעופה לוד. עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס לחיל האוויר.

היה מראשוני חיל המדע (חמ"ד), שהפך לרפא"ל. מס עסק בפיתוח סירת נפץ עם ביות מכ"מי, אך הדגם היחיד עלה באש בעת ניסוי. כראש תחום פיקוד וניהוג עסק בפיתוח הטיל לוז (הייצור של הטיל הועבר לתעשייה האווירית, והפך לטיל "גבריאל"), קיבל על כך ב-1960 את פרס ביטחון ישראל. ב-1964 פנה מס לארצות הברית כדי שתסייע בהצבתה של תחנה למעקב אחר לוויינים בישראל.

למד בצרפת וקיבל תואר דוקטור בהצטיינות יתרה, על עבודה שעסקה בחקר היונוספירה בעזרת אותות מלוויינים. כשחזר לישראל היה הראשון לדחוף את רעיון הלוויין הישראלי. כמנהל חטיבת מחקר הנחיה ברפא"ל קידם את טילי האוויר-אוויר וכסמנכ"ל וכיועץ למו"פ למנכ"ל רפא"ל הגה רעיונות לטיל נגד טילים שהקדימו את טיל ה"חץ".

ב-1980 כתב מחקר היתכנות שהוכיח כי אפשר לפתח לוויין שישקול 240 ק"ג בלבד ויוכל לספק תצלומים ברזולוציה גבוהה. תוכנית הלוויין של רפא"ל כונתה אביר. ד"ר זאב בונן, מנכ"ל רפא"ל לשעבר, בספרו "רפא"ל: ממעבדה למערכה" הכתיר את יונתן כ"אבי לוויין הצילום הישראלי".

ב-2001 קיבל מס אות הוקרה מטעם ועדת החלל הישראלית על עבודתו החלוצית.

==לקריאה נוספת==
*יונתן מס, "לוויינים לניווט ולתקשורת", מדע, ספטמבר 1967.

==קישורים חיצוניים==
* 
* , 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:מדעני חיל המדע
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:סגל רפאל
קטגוריה:אנשי תוכנית החלל הישראלית
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי רפאל
יונתן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גורדון ראשון לציון
פלקסוגרפיה

גלופת הגומי בהדפסת הפלקסוגרפיה.פלקסוגרפיה היא שיטת הדפסה ישירה (הדפסה שבה ישנו מגע ישיר בין המשטח המדפיס למשטח המודפס) העושה שימוש בגלופה העשויה מפולימר גמיש, ומותאמת לשימוש בהדפסה על גבי חומרים עדינים או בעלי כושר ספיגה משתנה. שיטת דפוס זו היא תוצר של התפתחות דפוס הבלט, ועונה לצורך בהדפסת מוצרים אשר אין אפשרות להדפיסם בעזרת שיטות אחרות בשל עדינות החומרים אותם מדפיסים, הרגישים ללחץ הרב המופעל בזמן ההדפסה על המוצר המודפס. ההדפסה עצמה נעשית על ידי גלופה פולימרית, על בסיס חותמת משרד פשוטה. המושג פלקסוגרפיה נגזר מחיבור מילים: "גרפיה", כלומר "רישום" או "דפוס", ו"פלקסו", כלומר "גמיש", המתייחס לתכונה הייחודית של שיטה זו: גמישות הגלופה.

== היסטוריה ==
שיטת הדפסה זו קיימת כמאה שנה, תחילתה הייתה למעשה עם התגלות הצורך באוטומציה מכנית בעת הדפסות שהתבצעו בעזרת חותמות גומי.

הצורך ההולך וגובר בשיטה אוטומטית שתקל במידת הצורך על הדפסת כמויות גדולות. בתחילה בנו מתקן מכני עם גליל שהסתובב עליו הולבשו, בדרך כלל, חותמות שמזוהות עם מוצר או חברה מסוימים. כיום השיטה השתכללה גם בסוגי הגלופה וגם באיכויות הצבע. בעבר השיטה נחשבה לשיטה פחות איכותית בגלל איכות הגומי בעיקר. הגומי היה עשוי משרף, עובדה זו הקשתה על יכולות העיצוב בגומי. בשלב היציקה התהוו בועות קטנות אשר בשלב ההדפסה באו לידי ביטוי בחורים בהדפסה ובאיכות ירודה של הדפסה, כיום איכות ההדפסה בפלקסוגרפיה השתנתה, זאת בזכות המעבר מגלופה עשויה גומי אל פולימר מידעני מתקדם ומיציקה של תבנית אל יצור גלופה על ידי קרן לייזר ממוחשבת. בנוסף יצרו צבעים באיכות משתנה ובעלי תכונות משתנות ומתקדמות לצרכים השונים של עולם הדפוס.

== תהליך ההדפסה ==
בעבר השתמשו בדפוס הפלקסוגרפיה בגלופת גומי, אותה היו יוצרים על ידי מיצוק הגומי אל תבנית מחומר פלסטי מוקצף בצורת הדמות המבוקשת, דרגת קשיותו הייתה נבחרת לפי סוג ההדפסה המבוקש. לאחר שהגומי מתיבש משחררים את גלופת הגומי הקשה מהתבנית. בעשור האחרון עם התפתחות טכנולוגיית הלייזר, השימוש בגלופת גומי כמעט ופסק וכעת תפס את מקומה של גלופת הגומי, גלופת הפולימר, גלופת הפולימר אשר דרגת קשיותו נבחרת לפי סוג העבודה נצרבת בפולימר על ידי קרן לייזר אשר רמת דיוקה ואיכותה עולה בעשרות מונים על גלופת הגומי שבה לעיתים היו נוצרות בועיות שהיו פוגעות באיכות ההדפסה. גלופת הגומי\הפולימר מודבקת על גליל הדפסה מסתובב, בעזרת מיכון אוטומטי הגלופה מקבלת צבע מגליל האנילוקס (שאריות צבע מנוגבות על ידי ה"ד"ר בלייד"). לאחר שהגלופה קיבלה צבע, הגליל ממשיך את תנועתו הסיבובית ומבצע הדפסה על המשטח המבוקש.

ישנם שני סוגי צבע עיקריים בדפוס הפלקסוגרפיה. לפי החומר ממנו עשוי משטח ההדפסה, בוחרים את סוג הצבע בו ישתמשו. הצבע הנבחר משפיע על גורמים שונים בתהליך ההדפסה, כמו סוג הפולימר, למשל. סוגי הפלקסו הם:
*פלקסו מים (הידרוסט)-צבע על בסיס מים.
*פלקסו סולבנט (אלכוהול) - צבע על בסיס סולבנטים (אלכוהול), פלקסו סולבנט דורש מרכיבי צבע נוספים ומורכבים יותר כדוגמת מעכבי יבוש ומדללים.

== יתרונות הפלקסוגרפיה ==
הגמישות של גלופת הפולימר בפלקסוגרפיה מאפשרת הדפסה על מוצרים עדינים ובעלי מרקם שונה או משתנה, כלומר: חומר גמיש. ההדפסה מתאפשרת בגלל תכונות הפולימר ויכולתו של הפולימר להתאים עצמו למשטח עליו מדפיסים. בניגוד לגלופה קשה בדפוס בלט. בשיטת הפלקסוגרפיה ניתן להדפיס על מוצרים כגון: קרטון גלי, סוגי פלסטיק עדין, שקיות סופר, שקיות מלט ועוד.

== ראו גם ==
* דפוס
* דפוס בלט
* דפוס שקע
* דפוס צילינדר
* סדר (דפוס)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דפוס
קטגוריה:מונחים בהדפסה
החלוץ (כתב עת)

"החלוץ", גיליון [[ה'תרי"ג (1853)]]
החלוץ היה כתב עת עברי משכילי בעריכת יהושע השל שור (יה"ש), שיצא לאור בהפסקות בשנים 1852–1889.

בכתב העת הופיעו מאמרים פובליציסטיים ומחקריים בתחום חכמת ישראל, שמגמתם ביקורת חריפה על התלמוד, ההלכה והרבנים. כותרת המשנה של כתב העת הייתה "החלוץ העובר לפני עם ישראל למלחמת הדת והתושיה", ובשער בגרמנית הופיעה הכותרת "Wissenschaftliche Abhandlungen über Jüdische Geschichte, Literatur, und Alterthumskunde" ("מאסף מדעי על היסטוריה, ספרות וידיעת העבר של היהדות").

היוזמה להוצאת כתב העת הייתה של שור ושל ידידו הסאטיריקן יצחק ארטר. ארטר כתב את "תולדות החלוץ", מאמר פרוגרמטי שהסביר את הצורך בכתב העת, אך נפטר מספר חודשים לפני שיצא לאור הגיליון הראשון, ושור לקח על עצמו את השלמת המאמר ואת עריכת כתב העת.

פרסומים קודמים של משכילי גליציה נגעו בבעיות חברתיות רק לעיתים רחוקות והתמקדו בחכמת ישראל; כמו כן, נקטו לרוב בעמדה זהירה וביקרו בחריפות את הקבלה והחסידות, אך נמנעו מהתנגשות עם ההנהגה הרבנית. בניגוד להם, 'החלוץ' עסק בריש גלי בחליי החברה היהודית, כמו עוני ונחשלות, תקף את הרבנים כבורים שונאי קדמה ועסק בבחינה ביקורתית מאוד של הספרות ההלכתית. שור נזף ברבנים על כך שהם מסרבים לאשר עוד היתרים שונים לעקוף את איסורי השבת, דבר שפגע ביכולת הפרנסה של הציבור, והצהיר על הצורך ל. הוא כתב כי ההתרופפות הניכרת בשמירת מצוות מעידה כי גם היהודים הפשוטים אינם נאמנים עוד לדת, וכי יש לחדשה אם רוצים שתשרוד. בגיליון הבכורה פרסם גם סקירה על המסורה, אחד המאמרים הראשונים בעברית שעסקו בחקר המקרא, תחום שהעיסוק בו בקרב יהודים היה בעיקר בגרמניה ובשפה הגרמנית וטרם הגיע למזרח או נכתב בעברית.

בכרכים הראשונים השתתפו כמה מידידיו של שור ומשותפיו להשקפת עולמו, ובהם אברהם קרוכמל, יצחק שמואל רג'יו ומשה שטיינשניידר, אך בכרכים האחרונים כתב שור לבדו את כל התוכן.

"החלוץ" היה הקיצוני שבכותבי הביקורת נגד האורתודוקסיה, נגד רבנים בני הזמן ואף נגד משכילים מתונים (כגון שי"ר, זכריה פרנקל ור' צבי הירש חיות). רבים מן המשכילים הסתייגו ממנו ואף נכתבו כמה חיבורי ביקורת חריפים נגדו, שעליהם השיב שור בחריפות לא פחותה. ואולם "החלוץ" השפיע על הדור הבא של הפועלים לתיקונים בדת במזרח אירופה, ובראשם יהודה ליב גורדון ומשה ליב ליליינבלום.

כתב העת יצא לאור כשנתון, אך בהפסקות רבות:
* כרכים א-ג הופיעו בלבוב, 1852–1856
* ד-ו, ברסלאו, 1859–1861
* ז-ח, פרנקפורט, 1865–1869
* ט-יא, פראג, 1873–1880
* יב-יג, וינה, 1887–1889

מהדורת צילום של "החלוץ" עם מפתחות יצאה לאור ב-1972 בירושלים. בשם "החלוץ" נקראו גם כמה כתבי עת של תנועת "החלוץ".

== קישורים חיצוניים ==
* כרכים [http://babel.hathitrust.org/cgi/pt?id=coo.31924007182508;view=1up;seq=19 א'-ב' (1852-1853)], [http://babel.hathitrust.org/cgi/pt?id=coo.31924066155304;view=1up;seq=7 ג'-ד' (1857-1859)], [http://babel.hathitrust.org/cgi/pt?id=coo.31924066155312 ה'-ז' (1860-1865)], [http://babel.hathitrust.org/cgi/pt?id=njp.32101076418530;view=1up;seq=7 ז' בנפרד (1866)], [https://babel.hathitrust.org/cgi/pt?id=coo.31924066155320 ח'-י'], [https://babel.hathitrust.org/cgi/pt?id=coo.31924066155338 י"א-י"ג].
* 

קטגוריה:אוקראינה: עיתונים
קטגוריה:כתבי עת של תנועת ההשכלה
קטגוריה:עיתונות בעברית
מונומנט לאינטרנציונאל השלישי

250px
"מונומנט לאינטרנציונאל השלישי" או "המגדל של טאטלין" (The Monument to the Third International) היא כינוייה של אנדרטה אשר תוכננה על ידי הפסל והארכיטקט הרוסי ולדימיר טאטלין בשנת 1919. היא נחשבת לאחת מן הדוגמאות הבולטות של האמנות הקונסטרוקטיביסטית. בדצמבר שנת 1920 הציג טאטלין מודל עץ של האנדרטה בכינוס השמיני של הקונגרס הסובייטי. היות שהמבנה לא נבנה מעולם, הוא ידוע מתיעוד המודל ומשרטוטים שלה.
 
המבנה, תוכנן על ידי טאטלין בהזמנת המחלקה לאומנויות של ברית המועצות. האנדרטה נועדה לעמוד בפטרוגרד (כיום סנקט פטרבורג) ולשמש כאנדרטה וכמטה של ה"קומינטרן" - האיגוד הבינלאומי של המפלגות הקומוניסטיות, אשר היה ידוע בשמו המלא: "האינטרנציונל הקומוניסטי" או "האינטרנציונל השלישי".

טאטלין תכנן את המבנה מחומרים תעשייתיים כגון ברזל, פלדה וזכוכית. צורת הבנייה עוצבה בהשפעת תכנונו של מגדל אייפל (1889), אשר נבנה פלדה בעזרת מסבכים שהקנו לו יציבות רבה תוך שימוש בחומר מועט באופן יחסי. המגדל תוכנן לגובה של 400 מטר, כ-100 מטרים גבוה יותר ממגדל אייפל.

צורתו של המגדל - מבנה לולייני הפורץ אל החלל - נועד לסמל את המודרניות והקידמה של החברה הסוציאליסטית שלאחר מהפכת אוקטובר. בנוסף לסמליות זו חולק המגדל לשלושה מבנים גאומטריים אשר נועדו להסתובב במהירויות שונות ולהשלים סיבוב אחת לשנה, לחודש או ליום. בתחתית המגדל תכנן טאטלין מבנה קובייתי אשר נועד לשמש כאולם כנסים והרצאות. תכנונו האוטופי של המגדל שיקף את החזון של האמנות הקונסטרוקטיביסטית ואת הרצון לתואם בין צורתו של המגדל להיבטים הפונקציונלים של תפקודו כמבנה.

טאטלין קיבל עבור בניית המגדל הקצבה של כ-700 אלף רובל, סכום שהספיק לבניית המודל בלבד. מודל זה נהרס ובשנת 1925 הקים טאטלין מודל נוסף, עבור התערוכה הבינלאומית אשר התקיימה בפריז בשנה זו.
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רוסיה: אנדרטאות
קטגוריה:פסלים (יצירות)
ASP.NET AJAX

ASP.NET AJAX, אשר בעבר הוכרה כ-Atlas (בשלב הפיתוח), היא חבילת הרחבות ל-ASP.NET מבית מיקרוסופט אשר מאפשרת יישום פונקציונליות Ajax ביישומי ASP.NET.

החבילה שוחררה בינואר 2007. בעזרת החבילה ניתן ליצור יישומי ווב ב-ASP.Net 2.0, אשר יכולים לעדכן מידע בדף ללא צורך ברענון מלא של דף הווב.

יחד עם ASP.NET AJAX יצא לאור בפרויקט הקוד הפתוח CodePlex סט של פקדים בשם AJAX Control Toolkit.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://ajax.asp.net/ajaxtoolkit/ האתר הרשמי של AJAX Control Toolkit]
* [https://web.archive.org/web/20101102214017/http://blogs.microsoft.co.il/blogs/shlomo/archive/2010/10/27/the-complete-guide-of-asp-net-ajax.aspx מדריך מלא בעברית על ASP.NET AJAX]
* [http://scc.sela.co.il/SCC/Pages/Search/Search.aspx?lang=he-IL&FreeText=ajax סרטים מלאים להסברת AJAX]

קטגוריה:פיתוח יישומי ווב
קטגוריה:כלי פיתוח מבית מיקרוסופט
קטגוריה:.NET
ג'וליאן מק

ג'וליאן ויליאם מק (בשם מלא באנגלית: Julian William Mack; 19 ביולי 1866 – 4 בספטמבר 1943) היה משפטן יהודי-אמריקאי ומנהיג ציוני.

== קורות חיים ==
מק נולד בסן פרנסיסקו, ארצות הברית וגדל בסינסינטי. הוא קיבל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1887, וקיבל מלגת לימודים להמשך לימודיו באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת לייפציג. בשנים 1890–1895 הוא עבד כעורך דין עצמאי בשיקגו.
בשנת 1895 התמנה מק לפרופסור למשפטים באוניברסיטת נורת'ווסטרן; היה זה מינוי יוצא דופן לאדם בגילו הצעיר, והוא העיד על בקיאותו הרבה של מק ועל ההערכה הרבה לה זכה בקרב עמיתיו למקצוע. בשנת 1902 הוא עבר לאוניברסיטת שיקגו בה לימד עד שנת 1940. 
לאחר כמה שנים התמנה לדיקן הקתדרה למשפטים באוניברסיטת שיקגו. 

בשנת 1903 התמנה מק לשופט באילינוי ובהמשך כיהן כשופט בית המשפט לערעורים.

בימי מלחמת העולם הראשונה החל מק לגלות עניין בבעיה היהודית. הודות למגעיו עם אישים ציוניים כשמריהו לוין, אהרן אהרנסון והנרייטה סאלד, התקרב מק לרעיון שיבת העם היהודי לארצו. בשנת 1918 נבחר לנשיא ההסתדרות הציונית באמריקה, הגוף הציוני החשוב ביותר בקרב יהודי ארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד שלוש שנים, ובמהלכן תרם רבות למפעל הציוני וגייס תורמים רבים להתיישבות בארץ ישראל. הודות להשפעתו הנרחבת, חדרה התנועה הציונית לחוגים נרחבים ברחבי ארצות הברית.
פעילותו בימי ועידת השלום בוורסאי הייתה חשובה מאין כמוה. הוא היה חסיד נלהב של רעיון הבית הלאומי היהודי, ובעזרת תפקידו הרם כשופט הצליח לבסס את הגישה היהודית. בהמשך היה מק חבר האופוזיציה של ברנדייס בהסתדרות ציוני אמריקה, ובאפריל 1928 היה יושב ראש של ועידה של האופוזיציה שהתקיימה בוושינגטון. 

בשנת 1941 עלה על הקרקע ברמות מנשה קיבוץ השומר הצעיר להתיישבות שיתופית "לשחרור-מצפה השרון". ועדת השמות המרכזית החליטה עוד בימי חייו של מק לקרוא על שמו את הקיבוץ הצעיר. הקיבוץ נקרא "רמת השופט" לכבודו של ג'וליאן מק, כשם שקיבוץ עין השופט הסמוך קרוי על שם השופט לואי ברנדייס. 

ג'וליאן מק נפטר בגיל 77 בניו יורק. באותו שבוע נערך טקס לזכרו בקיבוץ רמת השופט. בכנס השתתפו אברהם הרצפלד וגולדה מאירסון. 

תרומתו של ג'וליאן מק למפעל הציוני היא בעלת ערך משמעותי. יכולתו לעורר את יהדות ארצות הברית, שהייתה התפוצה המבוססת ביותר כלכלית, לתרום ולחזק את בניין הארץ, העמידה אותו בשורה הראשונה של אנשי הציונות האמריקאים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100527133630/http://www.ca6.uscourts.gov/lib_hist/Courts/circuit/judges/mack/jwm-bio.html Julian William Mack], History of the sixth circuit
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ההסתדרות הציונית
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פעילים ציונים בארצות הברית
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:עורכי דין יהודים אמריקאים
קטגוריה:שופטים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שופטי בתי המשפט של מדינת אילינוי
קטגוריה:יהודים שופטי בתי המשפט הפדרליים לערעורים של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:שופטי בית המשפט הפדרלי השני לערעורים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1866
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1943
פובליוס ונטידיוס בסוס

פובליוס ונטידיוס בסוס (בלטינית: Publius Ventidius Bassus ? - 38 לפנה"ס) היה איש צבא רומאי שפעל בשלהי תקופת הרפובליקה.

== תולדות חייו ==
בסוס נולד בפיקניום. הוא נלחם כנגד רומא במהלך מלחמת בעלות הברית שפרצה בשנת 91 לפנה"ס ונלקח בשבי על ידי הצבא הרומאי והוצעד בטריומף של גנאיוס פומפיוס סטראבו בשנת 89 לפנה"ס.

את שנותיו הבאות בסוס בילה כמגדל פרדות ככל הנראה לצורכי הלגיונות. ככל הנראה בזמן זה הוא הצליח ללכוד את תשומת לבו של יוליוס קיסר והצטרף לצבא הרומאי בזמן מלחמת גאליה (למרות שלא ידוע לנו דבר על מעשיו בזמן המלחמה).

כתוצאה מתמיכתו של קיסר, שלקח את בסוס תחת חסותו, הוא עלה לגדולה בזמן מלחמת האזרחים בין קיסר לגנאיוס פומפיוס מגנוס. הוא שירת כטריבון הפלבס והפך לחבר הסנאט ושירת כפראיטור בשנת 44 לפנה"ס. כמו כן הוא התמנה לפונטיפקס.

אחרי הירצחו של קיסר באידו של מרץ 44 לפנה"ס בסוס צידד במרקוס אנטוניוס במאבק הפנימי שנוצר בעקבות הרצח. הוא גייס בשביל אנטוניוס שלושה לגיונות לשימוש בקרב מוטינה כנגד אוקטביוס וכוחות הסנאט. אחרי הפיוס בין אנטוניוס לאוקטביוס בסוס מונה למשרת הקונסול של שנת 43 לפנה"ס.

בעקבות הניצחון על רוצחיו של קיסר בקרב פיליפי, אחיו ואשתו של מרקוס אנטוניוס (לוקיוס אנטוניוס ופולביה אנטוניה) התחילו לפעול כנגד אוקטביוס בניסיון לבסס את משפחתם כשליטים היחידים ברומא. הם עשו זאת על ידי ניסיון לשבש את הקצאת הקרקעות לווטרנים של צבא אוקטביוס. הניסיון שלהם נכשל והם נדחקו לפרוסיה (כיום פרוג'ה שבאיטליה) שם כוחותיו של אוקטביוס הטילו עליהם מצור. בסוס וגאיוס אסיניוס פוליו ניסו להעביר להם סייעו אולם דרכם נחסמה על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה וקווינטוס סלבידינוס רופוס, שהצליחו לדחוק אותם לפולגיניום (כיום פוליגנו שבאיטליה) והטילו עליהם מצור. עם כניעתו של לוקיוס אנטוניוס בסוס ושאר מצביאיו של אנטוניוס נטשו את צבאותיהם והתפזרו לכל עבר.

לאחר הפלישה של האימפריה הפרתית לפרובינקיות המזרחיות של רומא בשנת 40 לפנה"ס, ניתן לבסוס הפיקוד על מספר לגיונות, והוא נשלח למזרח להביס את הפרתים. בסוס נחל ניצחון מוחץ כנגד הפרתים, הצליח להרוג את קווינטוס לביינוס שהיה מפקד הפלישה בקרב ולכבוש מחדש את כל הפרובינקיות המזרחיות.

למרות ניצחונותיו בסופו של דבר אנטוניוס הדיח את בסוס מתפקידו, ככל הנראה בגלל קנאה בהצלחתו או חשד לשחיתות מצידו. בסוס חזר לרומא ונערך לו טריומף בעקבות הישגיו בשדה הקרב. בסוס נפטר בשנת 38 לפנה"ס.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
רמיש

רְמֵישׁ (בערבית: رميش, הגייה: רְמֵישׁ וגם רְמַיְשׁ) הוא כפר בדרום לבנון, בנפת בינת ג'בייל שבמחוז אל-נבטיה, כשני קילומטרים מגבול הצפון, ליד היישובים הישראליים מתת ונטועה. בכפר כ-7,000 תושבים – נוצרים מרונים.

הכפר משתרע על גבעות שגובהן נע בין 560 ל-650 מטר מעל פני הים. אקלים הכפר ים תיכוני ובמקום מטעי טבק. בכפר מרפאת עזרה ראשונה של הצלב האדום.

==היסטוריה==
בסוף המאה ה-19 ביקר בכפר המטייל והחוקר הצרפתי ויקטור גרן וכתב: .<ref></ref>

=== מלחמת לבנון השנייה ===
במלחמת לבנון השנייה רוב תושבי הכפר עזבו את בתיהם. מחבלי החזבאללה ניצלו את העבודה כי אוכלוסיית הכפר נוצרית וצה"ל נמנע מלתקוף כפרים נוצריים וירו מהכפר רקטות קטיושה לעבר צפת ויישובי הסביבה. מספר פעמים הצליחו צעירים מקומיים למנוע את הירי, בין המחבלים לתושבים התפתחה תגרה שבסופה סולקו המחבלים מהכפר.

כמו כן, במהלך הלחימה נפצעו ארבעה חיילי האו"ם כשפגז של טנק ישראלי פגע בעמדתם סמוך לכפר. הארבעה, אזרחי גאנה פונו לבית החולים של יוניפי"ל בנקורה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוז א-נבטיה: יישובים
קטגוריה:רצועת הביטחון
מונמבסיה

מונמבסיה (ביוונית: Μονεμβασία) היא עיירה עתיקה בלקוניה בפלופונסוס בדרום יוון, ובה מתגוררים כ-4,000 איש.

העיירה שוכנת על סלע ענק בגובה של 300 מטר ובאורך של 1,800 מטר המחובר לחוף בטומבולו (רצועת יבשה צרה ונמוכה) שעליו סלול כביש צר. שם המקום מורכב מהמילים moni "יחיד" ו-emvasi "כניסה", ואכן רק כניסה אחת מובילה אל העיירה הבנויה במורדות הדרומיים של הסלע. המקום מזכיר את סלע גיברלטר ולכן הוא מכונה גיברלטר של המזרח או הסלע.

העיירה נוסדה במאה ה-6 על ידי פליטים שברחו מפני פלישת הסלבים. עד 1471 נשלט האזור בידי האימפריה הביזנטית ולאחר מכן על ידי הוונציאנים והעות'מאנים. ב-1 באוגוסט 1821 נכבש המקום על ידי היוונים במסגרת מלחמת העצמאות היוונית.

בשנים האחרונות התפתח האזור מבחינה תיירותית אם כי בעיירה עצמה מתגוררים פחות ממאה איש. בעיירה בתי אבן עתיקים עם גינות קטנות, רחובות צרים המרוצפים באבנים קטנות, כנסיות רבות, שבהן בולטת כנסיית אגיה סופיה, וכן המבצר הוונציאני שנבנה במאה ה-16.

לאחר רפורמה של שנת 2011 לשטח העיירה סופח כפר אסופוס.

==קישורים חיצוניים==

* 
[http://www.thegreektravel.com/lakonia/monemvasia.html מדריך תיירות למונמבסיה]
* 

קטגוריה:יוון: ערים
קטגוריה:יוון: ערי חוף
קטגוריה:יוון תחת שלטון האימפריה הביזנטית
קטגוריה:האימפריה הביזנטית: יישובים
לזר לגין

בול בלארוסי, שהונפק ב-2003, לציון מאה שנים להולדתו של לזר לגין
לזר יוסיפוביץ' לַגִין (ברוסית: Лазарь Иосифович Лагин) הוא שם העט של אליעזר "לזר" יוסיפוביץ' גינזבורג (Гинзбург; 4 בדצמבר 1903 – 4 ביוני 1979), סופר משורר וסאטיריקן יהודי-סובייטי, שכתב ברוסית.

== קורות חיים ==
לגין נולד בעיר ויטבסק שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). בהמשך עברה משפחתו להתגורר במינסק. לזר היה ילד מחונן - סיים בית ספר תיכון רוסי בגיל 15. בגיל 15 הצטרף אל הנוער הקומוניסטי, בגיל 16 התנדב לצבא האדום ונטל חלק במלחמת האזרחים. כשהיה כבן 18 החל לפרסם מיצירותיו ברוסית (הוא העדיף ליצור ברוסית על נפי יידיש): שירה, סיפורת, פיליטונים ומאמרים, בעיתונות הקומוניסטית. דבריו עוררו עניין בצמרת התרבותית והוא הוזמן למוסקבה.

בשנת 1928 הגיע לגין למוסקבה והצטרף למערכת היומון החשוב "פראבדה", וכן למערכת העיתון הסאטירי הידוע "קרוקודיל". הוא פרסם אגדות לילדים, סיפורי קסם וכשפים, סאטירות חריפות, והכל ברוח השלטון הסובייטי האדוק. לגין הפך לסופר מוכר ידוע ופופולרי ברחבי ברית המועצות, והתכחש ליהדותו.

ספרו המפורסם ביותר – "חוטביץ' הזקן" (Старик Хоттабыч) פורסם בשנת 1937 (קיימת טענה, שרוב העבודה בוצע על ידי סופר אלכסנדר קרון - שם בדוי של אלכסנדר קריין). על בסיס ספרו בשנת 1956 צולם סרט שזכה לפופולריות רבה.

במהלך מלחמת העולם השנייה התנדב לשירות הצבאי. הוא היה כתב צבאי בצי הים השחור. השתתף בקרבות להגנת אודסה וסבסטופול, קרבות לשחרור נובורוסייסק וקרץ'. את המלחמה סיים ברומניה ככתב צבאי של שייטת הדנובה. בשנת 1947 הוא פרסם ספר זכרונות ביידיש "מײַנע פֿרײַנט שװאַרצימישע קריגער: פֿראָנט-נאָטיצן".

בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה פרסם לגין ספרי מדע בדיוני רבים, שנפוצו במהדורות רבות. הרפובליקה העצמאית של בלארוס הוציאה בול דואר מהודר לזכרו. מכל יבולו הספרותי עובד לעברית רק ספר אחד משלו, בידי דוידה קרול.

==ספרו בעברית==
* סודו של אילן, או, תעלולי הוטבי הקוסם (ברוסית - חוטביץ' הזקן; יעקב רוזנברג לפי ספרו של א’ לגין; כתבה: דוידה קרול; ציורים: איטה משי), תל אביב: יבנה, תשל"ב-1972.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

<div style="direction: ltr;">
* Vitaly Charny, [http://www.jewishgen.org/Belarus/newsletter/Lagin.htm Lazar Lagin]
</div>

קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:משוררים יהודים בלארוסים
קטגוריה:משוררים יהודים רוסים
קטגוריה:משוררים סובייטים
קטגוריה:סאטיריקנים יהודים
קטגוריה:סאטיריקנים רוסים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני יהודים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני סובייטים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני רוסים
קטגוריה:סופרים יהודים בלארוסים
קטגוריה:סופרים יהודים סובייטים
קטגוריה:סופרים יהודים רוסים
קטגוריה:סופרים סובייטים הידועים בשם עט
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1903
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1979
מטרואה

"מטרואה", [[15 ביולי 1945 (צילם: זולטן קלוגר)]]
קבוצת ניצולי שואה על סיפון המטרואה, יולי 1945 (צילם: זולטן קלוגר)
אד"מ/א/ק מָטָרוֹאה (באנגלית: R.M.S./S.S Mataroa) הייתה האונייה הראשונה שהביאה עולים לארץ ישראל אחרי מלחמת העולם השנייה. נוסעיה היו פליטי שואה, כולל ילדי בוכנוואלד, קבוצת ילדים ניצולי מחנה הריכוז בוכנוואלד וקבוצת ילדים שהוסתרו בתקופת המלחמה בצרפת ובשווייץ.

== תולדותיה ==
הספינה נבנתה ב-1921 בבלפסט ונקראה "סופוקלס" . 

הספינה אורגנה על ידי המוסד לעלייה ב' בעזרת הצבא האמריקאי ובתיאום עם ממשלת המנדט הבריטי. מטרואה קיימה שתי הפלגות בשנת 1945.

ההפלגה הראשונה יצאה ב-7 ביולי והשנייה ב-3 בספטמבר. בין הפליטים שהפליגו באונייה היה ילד בן שמונה בשם לולק, ישראל מאיר לאו, שלימים הפך הרב הראשי של מדינת ישראל, ילד אחר בשם סנדרו טוט, לימים צבי ינאי, מנכ"ל משרד המדע, ילד נוסף בן שמונה בשם לונק, אריה זלינגר, לימים מאמן נבחרות אולימפיות בכדורעף (ארצות הברית והולנד) איתן זכה במדליות אולימפיות, אוטו ז'ינייבסקי, מראשי מחתרת היהודים בתנועת ההתנגדות הצרפתית ופרופ' אריאל כהן, לימים מ"מ ראש העיר ירושלים (לאיכות הסביבה, מדע וטקסים) ובנו של גיבור המחתרת בצרפת ליאו כהן שנספה בשואה, אחיו של שופט בית המשפט העליון חיים כהן שחילץ את משפחתו ממחנה המעצר בעתלית.

בהפלגתה השנייה הובילה "מטרואה" מנמל טולון שבצרפת כ-1,000 עולים לארץ ישראל, ביניהם עולים בלתי לגאלים שעלו על האניה כשהם מתחזים לסבלים וכן חיילים בריטים אחדים בדרכם לחופשה במצרים. הספינה הגיעה לנמל חיפה אחרי שישה ימי הפלגה - בראש השנה תש"ו, 9 בספטמבר 1945. באותו הזמן התעוררה שאלה הלכתית בעניין הירידה מן האונייה, בשל החג, אך הרב הראשי הרצוג פסק שמותר לרדת מן האונייה, אולם יש להישאר בתחום הנמל עד מוצאי החג. הרב עצמו, יחד עם רבה הראשי של חיפה, הרב יהושע קניאל, היו בין מקבלי הפנים שחיכו על הרציף.

הבריטים העבירו את כל העולים למחנה המעצר בעתלית, לשם בידוד לתקופה של כשבועיים. אחר כך, שוחררו העולים שהיו בעלי סרטיפיקט וכן חולים אחדים, ואילו העולים הבלתי-לגליים נכלאו במחנה. ב-9 באוקטובר 1945 פרץ הפלמ"ח למחנה עתלית ושחרר את העצורים. הבורחים עלו ברגל את הכרמל דרך בית אורן ומשם ירדו ליגור.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.palyam.org/Hahapala/Legally/mainpage "מטרואה"], ב[http://www.palyam.org/ אתר הפלי"ם ההעפלה והרכש]
* [http://www.nzmaritime.co.nz/mataroa.htm מטרואה], באתר New Zealand Maritime Record, המוזיאון הימי הלאומי של ניו זילנד
* [http://www.palyam.org/Hakhavura/ujvSandro צבי ינאי מספר על הצלתו], בדף 13 מספר יהודה בן-צור על הספינה, באתר הפלי"ם
* ההפלגה הראשונה:
** 
** 
** 
* ההפלגה השנייה:
** 
*[http://bajo28prpo.blogspot.co.il/ על "מטרואה" ומעפיליה], באתר RelatioNet BA JO 28 PR PO

קטגוריה:אוניות מעפילים אחרי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1945
הינדה לוי-ליסנר

חיה הינדה לוי-ליסנר (ביידיש: הינדע לוי-ליסנער; 1905 או 1912 – 29 באוגוסט 1968) הייתה משוררת וסופרת לילדים ולנוער יידית ומחנכת ישראלית ממוצא פולני.

==ביוגרפיה==
חיה הינדה לוי-ליסנר בת מרדכי דב נולדה בעיירה ביאלצ'ב שבפולין. בעת מלחמת העולם הראשונה נמלטה עם משפחתה אל העיר הגדולה לודז', שם סיימה את חוק לימודיה ויצאה להשתלמות בהוראה ופדגוגיה בעיר קרקוב. בעת לימודיה עבדה במעונות לילדים עניים, והקדישה את עצמה לחינוך וכתיבה לילדים.

בשנת 1930 עברה לבירת פולין, ורשה, שם למדה וסיימה את בית המדרש לגננות, התוודעה למפעלו החינוכי הגדול של יאנוש קורצ'אק ואף עבדה באחד מבתי היתומים שלו בעיר. בשנת 1935 יצאה לעיר ביאליסטוק להקים גם שם בית יתומים. היא שבה ללודז' לפני המלחמה וניהלה בפרברים בתי יתומים יהודיים.

עם כיבוש פולין בידי גרמניה הנאצית בשנת 1939 נכלאה בגטו לודז', עבדה בעבודות כפייה ועברה למחנה אושוויץ. כל העת המשיכה לרכז סביבה פעילות ספרותית לנוער היהודי הכלוא. לוי-ליסנר זכתה להינצל ממחנה אושוויץ, התגלגלה כמה שנים בפולין ועלתה לישראל בשנת 1948. בעשרים שנותיה בארץ, עד פטירתה בשנת 1968, עסקה חיה הינדה לוי-ליסנר בהוראה במסגרות שונות בעיר תל אביב.

הינדה לוי-ליסנר כתבה ופרסמה כמה ספרים בשני נושאים: מורשתו החינוכית של המחנך הדגול יאנוש קורצ'אק; וסיפורת ושירה על ילדי היהודים בפולין, הן היתומים והעניים שאיתם עבדה בטרם השואה, והן ילדים שניצלו מההשמדה.

הינדה לוי-ליסנר נפטרה בשנת 1968. נקברה בבית העלמין הדרום.

==ספריה==
* שותפים: (דערציילונגען), ורשה: יונג יידיש, 1936.
* ילדי הגורל; תרגם מיידיש ש' יורם, תל אביב: א' ציוני, תשכ"ב. (בנושא השואה)
* שלום שלום לעולם: עשרים ספורים; ציורים: דוד גלבע, תל אביב: דעת, תשכ"ה 1964.
* במחיצתו של ינוש קורצ'ק: רשמים, תל אביב: דעת, 1965.
* אני מאמין: שירים; תרגם מיידיש אפרים תלמי, תל אביב: אורה על ידי מחברות לספרות, תשכ"ו.
* אין פֿיַיער און רויך, תל אביב: ארויסגעגעבן דורך א גרופע פריינט (דפוס דבר), תשכ"ז 1966. (זיכרונותיה מהשואה, כולל גם שירים ומחזות לילדים שכתבה בגטו. בכתב יד זכה בפרס רבקה פאט מטעם הקונגרס התרבות היידי הכול-עולמי, על החיבור המוקדש לילדי ישראל שנספו בשואה) ()
* יוני תכלת: שירים; תרגם אפרים תלמי, תל אביב: אורה, תשכ"ח. (בעמודים 65–122 נדפסו השירים "בלויע טויבן" במקורם היידי עם שער מיוחד)
* מה נחמד גני: שירים אחרונים; תרגם אפרים תלמי; ציורים: תרצה, תל אביב: אורה, תשכ"ט. (הופיע לאחר מותה)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

על ספריה:
* 
* 
* 

מפרי עטה:
* [http://zachor.michlalah.edu/site/index.asp?e=edut&num=254 לודז'], בתוך: יהושע אייבשיץ (עורך), "האישה בשואה"
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יידישאים
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:אסירים בגטו לודז'
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:עולות לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
שארל הראשון, קרדינל דה בורבון

שארל הראשון, קרדינל דה בורבון (בצרפתית: Charles Cardinal de Bourbon; 22 בספטמבר 1523 - 9 במאי 1590) היה מועמד הליגה הקתולית לכתר צרפת.

==ביוגרפיה==
שארל היה בנם של שארל דה בורבון, דוכס ונדום ושל פרנסואז ד'אלנסון. הוא היה דודו של אנרי השלישי, מלך נווארה (לימים אנרי הרביעי, מלך צרפת, ראשון מלכי בית בורבון). הוא התקדם מהר מאוד בהיררכיה של הכנסייה הקתולית. שימש כבישוף נבר שבחבל בורגון (1540–1545), ובישוף סינט שבחבל פואטו-שראנט (1545 -1550). ב-1548 התמנה לקרדינל. היה בישוף נאנט שבחבל פיי דה לה לואר (1550 -1554). ב-1551 התמנה לממלא מקום של מושל פריז וחבל איל-דה-פראנס. הוא החזיק גם בתואר ארכיבישוף רואן שבחבל נורמנדי (1550 עד מותו), ובתואר שליח האפיפיור לאביניון (1565 עד מותו).

ב-18 באוגוסט 1572 ערך בפריז את טקס נישואי אחיינו, אנרי, מלך נווארה ההוגנוטי למרגריט דה ולואה, בתם של אנרי השני מלך צרפת ושל קטרינה דה מדיצ'י. מאורע זה היה אחת הסיבות לטבח ליל ברתולומאוס הקדוש, שהחל שישה ימים אחרי נישואים אלה.

עם מות יורש העצר פרנסואה, דוכס אנז'ו (19 ביוני 1584) הפך שארל הראשון, קרדינל דה בורבון למועמד הליגה הקתולית לכתר צרפת. פיליפ השני מלך ספרד אישר את הסכם ז'ואנוויל (31 בדצמבר של אותה שנה) שלפיו הוכר הקרדינל דה בורבון כיורש העצר הצרפתי, אם כי אחיינו, אנרי מלך נווארה ההוגנוטי היה יורש העצר החוקי.

ב-23 בדצמבר 1588 הקרדינל דה בורבון, שהגיע לארמון בלואה יחד עם מנהיגי הליגה הקתולית כדי להשתתף באספת המעמדות הצרפתית, הושם במעצר בידי אנשיו של אנרי השלישי, מלך צרפת. אחרי מות אנרי השלישי (2 באוגוסט 1589) התבקש שארל מלורן, דוכס מאיין, שהיה ראש הליגה הקתולית במלחמות הדת בצרפת נגד ההוגנוטים, לקחת על עצמו את המלוכה. אך הוא העדיף לתמוך במועמדותו של הקרדינל דה בורבון, שהיה אסיר של אנרי מלך נווארה, והוחזק בכלא בארמון שינון.

ב-1590 הקרדינל דה בורבון נפטר בכלאו, והקתולים הקיצוניים דרשו למנות למלך צרפת מועמד קתולי אחר. אולם המתונים בקרב הקתולים שחששו מהשתלטות בית הבסבורג על צרפת, ביקשו לקיים שיחות שלום עם אנרי מלך נווארה, יורש העצר ההוגנוטי. אחרי שקיבל על עצמו את הדת הקתולית ב-25 ביולי 1593, נמשח אנרי מלך נווארה לאנרי הרביעי מלך צרפת בקתדרלת שארטר ב-27 בפברואר 1594.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אצולה צרפתית
קטגוריה:חשמנים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1523
קטגוריה:נפטרים ב-1590
2013

==אירועים==
שריפה במועדון קיס]]
צילום השובל שנוצר בעקבות ה[[מטאור, על ידי עד ראייה של פגיעת המטאור ברוסיה ב-2013]]
[[אדוארד סנודן, עובד לשעבר בסוכנות לביטחון לאומי (NSA) של ארצות הברית, מדליף מידע סודי על תוכניות המעקב של הסוכנות.]]

==נולדו==

==נפטרו==
[[נלסון מנדלה]]
[[מרגרט תאצ'ר]]
[[אריק איינשטיין]]
[[עובדיה יוסף]]

== לוח שנה ==









== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==
אידיוט פיילוט

אידיוט פיילוט (באנגלית: Idiot Pilot) הם צמד רוק אלקטרוני מהעיר בלינגהאם במדינת וושינגטון שבארצות הברית. הצמד יוצר מוזיקה שמושפעת מלהקות כמו רדיוהד, מיי בלאדי ואלנטיין ועוד להקות רבות ופחות מוכרות, שהכניסו ממדים נוספים של עומק בשיריהם. הצמד מוכר בסאונד הייחודי להם. הצמד שחרר את אלבומם הראשון כשהם רק בני 19, ועל כך הם זכו להערכה ממגוון מגזיני מוזיקה מרחבי ארצות הברית.

==ביוגרפיה==
מייקל האריס ודניאל אנדרסון הם שני חברי ילדות מהעיירה בלינגהאם שבמדינת וושינגטון. כשהיו בני 12 התחילו לעסוק במוזיקה ואפילו הקימו להקה עם חברים נוספים בשם "אזרו צ'רי" (Azero Cherry). חברי הלהקה הוכיחו עצמם כלא מתאימים והביאו את הצמד להחליט "להחליף את האנשים במחשבים".

הם פרשו מהלהקה והחלו לעבוד כצמד על הצליל הייחודי שלהם. לפני שהתחילו לכתוב מוזיקה הם ישבו והחליטו איך הם רוצים להישמע. הם שילבו במוזיקה שלהם כל כך הרבה סוגות כך שקשה למצוא מילה אחת שתתאר את המוזיקה.

השניים התחילו לכתוב שירים בחדר השינה של דניאל. לאט לאט החלו לצאת מחדר השינה ואף להופיע בעיירה שלהם. הם הוציאו EP שהעלה את ההתעניינות בהם. כשהצמד סיים את האלבום הראשון שלהם, Strange We Should Meet Here, הם יצרו עותקים ואף שלחו אותם לתחנות רדיו. תחנת רדיו מקומית החלה להשמיע את חלק משיריהם והוסיפה להתעניינות בהם.

ב-5 במאי 2004 הלהקה חתמה על חוזה עם חברת התקליטים Reprise Records. רייצ'ל האוורד מחברת התקליטים, שמעה את האלבום ואמרה שאחרי ארבעים דקות של האזנה היא ידעה שהיא תחתים אותם.

ב-17 במאי 2005 שוחרר האלבום בצורה רשמית וזכה לביקורות חיוביות רבות.

הם הופיעו בסיבובי הופעות באנגליה ובארצות הברית. הם הופיעו עם הלהקות: דה יוזד, +44, Team Sleap, The Seal Cub Clubbing Club.

הלהקה סיימה את ההקלטות של האלבום השני שלה, Wolves, והוא יצא ב-25 בספטמבר 2007. האלבום הופק במשותף עם מארק הופוס, חבר להקת 44+ (לשעבר חבר בבלינק-182), ורוס רובינסון (Glassjaw, At the Drive-In, The Blood Brothers). באלבום תופפו כריס פני, לשעבר המתופף של The Dillinger Escape Plan, וטראוויס בארקר, לשעבר המתופף של בלינק-182.

השיר Retina and the Sky מאלבום זה הופיע בפסקול של הסרט רובוטריקים. ב-2007 הצמד הוסיף להרכב את ראיין סוקלה בתור מתופף בהופעות חיות.

בשנת 2011 הודיעו חברי הלהקה על יציאה לפגרה עד להודעה חדשה.

בפברואר 2019 הודיעו חברי הלקה באופן רשמי על סוף הפגרה, ועל האלבום החדש שלהם, Blue Blood, ששוחרר באופן עצמאי ב-12 במרץ 2019.

==חברי הלהקה==
* דניאל אנדרסון - מוזיקה ושירה 
* מייקל האריס - מוזיקה ושירה
* ראיין סוקלה - תופים (בהופעות חיות)

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
* Strange We Should Meet Here (2005)
* Wolves (2007)
*Blue Blood (2019)

===סינגלים===
* "To Buy A Gun" (2005)
* "A Day In A Life Of A Poolshark" (2005)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:צמדים מוזיקליים אמריקאיים
דיאוקסיריבוז

דיאוקסיריבוז (Deoxyribose) הוא חד-סוכר שנוסחתו C<sub>5</sub>H<sub>10</sub>O<sub>4</sub>, דיאוקסיריבוז נוצר מהסרה של קבוצת OH מפחמן 2 של ריבוז ומכאן שמו ("דה־אוקסי" = נטול חמצן). דיאוקסיריבוז הוא מרכיב של דיאוקסינוקלאוטידים המרכיבים את ה DNA. זהו פנטוז שיש בו קבוצת אלדהיד על פחמן מספר 1 במצב הפתוח כך שהוא אלדוז וסוכר מחזר. בתמיסה הדיאוקסירויבוז נמצא בשיווי משקל בין צורת טבעת משושה deoxyribopyranose, הצורה הפתוחה ובצורת טבעת מחומשת deoxyribofuranose
שיווי המשקל בתמיסה בין 3 הצורות של דיאוקסיריבוז: טבעת מחומשת, מולקולה קווית וטבעת משושה

במערכות ביולוגיות מוצאים רק את האננטיומר D של דיאוקסיריבוז המונצר מחיזור אנזימטי של ריבוז 5 פוספט.

דיאוקסיריבוז הוא מרכיב בדיאוקסינוקלאוטידים היוצרים את הDNA. ההבדל בין ריבוז שהוא מרכיב בנוקלאוטידים של RNA לדיאוקסיריבוז - העדר חמצן בפחמן 2 אחראי לגמישות של גדיל הDNA ומכאן ליכולתו ליצור סליל כפול ארוך ולהתקפל למבנה קומפקטי בכרומוזומים של תאים אאוקריוטים.
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חד-סוכרים
קוי

קוי, או, "נישיקיגוי" (ביפנית: 錦鯉 – מילולית: "קרפיון רקום רקמת זהב"; "קוי" – 鯉 – ביפנית הוא "קרפיון מצוי") הוא תת-מין מבוית של קרפיון אמור (Cyprinus rubrofuscus) ממשפחת הקרפיוניים, הנפוץ באקווריום ובבריכות נוי וידוע בגווני זהוב, לבן ועוד. בעבר היה תת-מין של קרפיון מצוי.

מוצאו של הקוי מסין אך רוב הזנים פותחו ביפן. זהו דג מאוד חזק ועמיד ומסוגל לשרוד בטמפרטורות נמוכות (כמו שיש בחורף בסין שמשם מוצאם). בתנאים אופטימליים הקוי יכול להגיע אפילו לאורך מטר ולחיות יותר ממאה שנים (יש דיווחים על דגים שעברו את גיל מאתיים, ופרט אחד שמת בגיל 226). מרבית הגדילה של הקוי מתרחשת בשנתיים הראשונות של חייו, עם זאת הקוי גדל עד יום מותו כסנטימטר עד שניים בשנה.

== זני קוי ==
קיימים עשרות סוגים של קוי צבעי הדגים משתנים מסוג לסוג העיקרים הם: קוהקו – לבן ואדום, סנקה – לבן אדום ושחור, שוהה – לבן שחור ואדום, שירואוצורי – שחור לבן, היאוצורי – שחור ואדום, קינאוצורי – צהוב ושחור, שושוי – כחול ואדום, אסאגי – כחול ואדום (עם קשקשים), ימבוקי – צהוב, צאגוי – חום, סורוגוי – אפור, גורומו – לבן וחום.

== מחלות ==
Koi Herpes Virus – KHV היא מחלה שפגעה קשות בגידולי הקוי. המחלה פוגעת בזימי הדג ומביאה למותו המהיר (10–12 יום). בבריכה שנגועה בנגיף ימותו תוך שבועיים כ-90% מהדגים. הדגים המגודלים בישראל עוברים חיסון כנגד המחלה. את החיסון פיתחה חברת קו-וקס הישראלית. פרט לזה הקוי הוא דג חסין מאוד.

== גידולים בארץ ==
בישראל יש מספר מכונים מתקדמים לגידול קוי ביניהם בקיבוצי הזורע, מעגן מיכאל, גן שמואל, כפר רופין ומעברות ובמושב תרום. מרבית ההכנסות מגידול דגי נוי בישראל
 מקורם בייצוא דגי קוי, זאת בזכות העובדה שלקוחות בארצות היעד – בעיקר באירופה, מוכנים לשלם אפילו עשרות אלפי ש"ח לדג יוקרה בודד.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070927204118/http://demo.entry.co.il/content.asp?PageId=29 אודות דגי הקוי]
==הערות שוליים==

קטגוריה:קרפיוניים
קטגוריה:חיות מחמד
קטגוריה:דגי נוי
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בהולוקן
קטגוריה:מינים מבויתים
ja:コイ#観賞魚・錦鯉（ニシキゴイ）
טקסים

חלוקת האי מאז 1974
טקסים (בטורקית: Taksim - "חלוקה") הוא הכינוי שניתן על ידי האוכלוסייה הטורקית בקפריסין לרעיון חלוקתה של קפריסין לשתי ישויות מדיניות נפרדות, האחת לקפריסאים-טורקים והאחרת לקפריסאים-יוונים. 

שורשיו של המושג באמצע שנות החמישים של המאה ה-20 כאשר הוקם אאוקה, "ארגון הלוחמים הקפריסאים הלאומי" (EOKA, Εθνική Οργάνωσις Κυπρίων Αγωνιστών), והחל בהתנגדות אלימה לשלטון הבריטי באי מתוך כוונה מוצהרת להביא לסיומו ולאיחוד האי עם יוון ("אֶנוֹסִיס", Ένωσις). הקהילה הטורקית באי קידמה את רעיון החלוקה מתוך תחושה כי רק כך תזכה בשלום ובביטחון ומבלי להפוך למיעוט במדינה בעלת אופי יווני, שלא לדבר על האפשרות האחרת של איחוד עם יוון. 

ב-1960 זכתה קפריסין בעצמאותה, אך יחסי שתי הקהילות באי לא השתפרו ואף החמירו לאחר שנשיא קפריסין הארכיבישוף מקאריוס השלישי הציע ב-1963 לערוך 13 תיקונים בחוקת המדינה. תהליך הקיטוב באי הלך והעמיק והאוכלוסייה הטורקית שהיוותה כחמישית מכלל התושבים החלה מתרכזת במובלעות. צעד זה היווה למעשה את תחילת הדרך לקראת היפרדותן של שתי הקהילות באי. 

ב-15 ביולי 1974 ובעידודה של החונטה הצבאית ששלטה באותה עת ביוון, תפס ארגון EOKA-B, יורשו של ארגון EOKA, את השלטון בקפריסין במסגרת הפיכה צבאית במטרה לספח את האי ליוון (Ένωσις איחוד ביוונית) . החשש מאיחודו של האי עם יוון הביא את ממשלתו של בולנט אג'וויט להורות לצבא הטורקי לפלוש אל האי. פלישת טורקיה לקפריסין ב-20 ביולי 1974 הביאה לכיבוש שליש משטחו בידי צבא טורקיה בתוך פחות מחודש. 

ב-1975 הכריזו הטורקים בצפונו של האי על הקמתה של "המדינה הפדרלית הטורקית של קפריסין" (Kıbrıs Türk Federe Devleti). הכרזה זו הייתה אמורה להיות צעד לקראת הקמת מדינה פדרלית שתכלול את כל שטחו של האי, אך היוזמה נדחתה על ידי קפריסין, האומות המאוחדות, והקהילה הבינלאומית. לאחר שמונה שנות משא ומתן חסר תוצאות בין שתי הישויות המדיניות באי, הכריזה הישות הטורקית על עצמאותה ב-15 בנובמבר 1983 ואימצה את השם "הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין" (Kuzey Kıbrıs Türk Cumhuriyeti, KKTC). בכך היה רעיון החלוקה לעובדה מוגמרת.

==ראו גם==
* פלישת טורקיה לקפריסין
* הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין

קטגוריה:הסכסוך הקפריסאי
קטגוריה:קפריסין הצפונית: היסטוריה
יוהנס אוקכם

יוהנס אוקכם (בפלמית: Johannes Ockeghem; 1410? – 1497) היה מחשובי המלחינים בדור השני של האסכולה הפרנקו-פלמית.

אוקכם נחשב למלחין החשוב ביותר בין גיום דופאי וז'וסקן דה פרה, והיה למוזיקאי המפורסם ביותר ברחבי אירופה במחצית השנייה של המאה החמש עשרה.

== ביוגרפיה ==

תאריך לידתו שנוי במחלוקת, במקורות שונים הוא מתוארך לשנת 1410 ובאחרים עד שנת 1430.
מחקרים אחרונים קובעים, כי אוקכם נולד בסיינט-חיסליין (כיום סן-גיסלן בוולוניה), אולם ביוגרפיות מוקדמות קובעות שנולד או בעיר שעל שמה נקרא או בדנדרמונדה, בדרום פלנדריה.
כרוב מלחיני התקופה, החל אוקכם את דרכו המוזיקלית כנער מקהלה. התיעוד הראשון של פעילותו המוזיקלית מגיע מן הקתדרלה של אנטוורפן, שם הועסק בשנים 1443 ו-1444. בין השנים 1446 ו-1448 הועסק אוקכם על ידי שארל הראשון, דוכס בורגונדיה. בשנת 1452 עבר לפריז לכהן כמנהל מוזיקלי של מקהלת הקפלה בחצר המלכים שארל השביעי ולואי האחד עשר. הוא שב לצרפת ומת בטור, זאת לאחר שמילא משימה דיפלומטית בספרד, לארגן את חתונתה של איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה.

== מוזיקה והשפעה ==

אוקכם לא היה מהפכן ביצירתו, אך לא נטה גם ליתר-שמרנות והשכיל למזג התפתחויות חדשות ביצירותיו. מאפיינת אותו פרישה רחבה של המלודיות בקווים ארוכים ומרחפים, שאותם מיקם במקרים רבים בכל הקולות ולא רק בקול אחד, כפי שהיה מקובל במוטטים של המאה ה-14. כדי לקדם את זרימת הקווים עתירי הקישוטים שיצר, העדיף לכתוב לארבעה קולות במקום לשלושה, וכן הרבה להשתמש במשלב הבס, בניגוד לדופאי ובני דורו, שבחרו להרחיב את המנעד הקולי כלפי מעלה.

מעט מאוד מיצירותיו שרדו - 14 מיסות (אחת מהן רקוויאם, ראו: רקוויאם (אוקכם)), תפילת קרדו נפרדת, 5 מוטטים וכ-21 שנסונים.

אוקכם היה מפורסם מאוד באירופה בזכות המוזיקה המרשימה שלו ושליטתו הטכנית הפנומנאלית, המודגמת בבירור ב'מיסה פרולטיונום', וכן היה בעל השפעה מוזיקלית מכרעת על ז'וסקן דה פרה, שלימים כתב מוטט להנצחתו (נימפות היער).

אוקכם, שהיה מפורסם כזמר בס, נבדל משאר מלחיני האסכולה הנדרלאנדית עקב שימושו בבס אקטיבי, הן בריתמיות והן במנעד.

==ראו גם==
* נימפות היער

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים פרנקו-פלמים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחיני מוזיקה כנסייתית
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:ילידי 1410
קטגוריה:נפטרים ב-1497
קבוצת איירבוס

קבוצת איירבוס (בעבר נקראה EADS, ראשי תיבות של European Aeronautic Defence and Space Company) היא תאגיד תעשייה אווירית אירופי ענק העוסק בפיתוח מוצרי תעופה וחלל לשוק האזרחי והצבאי, לרבות כלי טיס, טילים, לוויינים, ונשק. EADS נוצר ב- 10 ביולי 2000, כתוצאה ממיזוג בין איירוספסיאל-מאטרה הצרפתית, Construcciones Aeronáuticas SA {{כ}}(CASA) הספרדית, ודיימלר-קרייזלר איירוספייס AG {{כ}}(DASA) הגרמנית. עם המיזוג הפכה EADS ליצרנית המטוסים השנייה בגודלה בעולם (אחרי בואינג) וליצרנית הנשק השנייה בגודלה באירופה (אחרי BAE סיסטמס).

בשנת 2017 שם החברה שונה לשם הנוכחי - Airbus SE.

החברה אורגנה ב-3 חטיבות:

* איירבוס - חטיבת לייצור מטוסים. רווח בשנת 2021 - 36.1 מיליארד יורו (68% מרווחי הקבוצה)
* Airbus Defence and Space - חטיבה שפועלת בתחום הביטחון והלל. רווח בשנת 2021 - 20 מיליארד יורו (20% מרווחי הקבוצה)
* איירבוס הליקופטרס הפועלת בתחום ייצור מסוקים. רווח בשנת 2021 - 6.9 מיליארד יורו (12% מרווחי הקבוצה)

בנוסף לכך קיימות מספר חברות בת ושותפויות.

סמל ישן של התאגיד, המשלב בתוכו את סמלי החברות המייסדות: איירוספסיאל-מאטרה (צלמית מטוס ממריא) ודיימלר-קרייזלר (כוכב כחול)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://www.airbus.com/sites/g/files/jlcbta136/files/2022-04/Airbus-SE-Full-Annual-Report-2021.pdf דוח שנתי - 2021]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יצרני מטוסים
קטגוריה:תעשיית נשק בגרמניה
קטגוריה:תעשיית נשק בספרד
קטגוריה:תעשיית נשק בצרפת