OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סאסארי

סאסארי (איטלקית Sassari; סאסרזה Sassari; סרדו Tàthari או Tàtari; קטלאנית Sàsser; ספרדית עתיקה Saçer) היא עיר בנפת סאסארי, בצפון-מערבו של האי והמחוז האוטונומי סרדיניה באיטליה. בעיר עצמה מתגוררים כ-130,000 תושבים, ובמטרופולין שלה כ-220,000 תושבים. העיר היא השנייה בגודלה באי לאחר הבירה קליארי.

== גאוגרפיה ==
סאסארי שוכנת על רמה העשויה מאבן גיר, בגובה של 225 מטר מעל פני הים. הרמה משתפלת בהדרגה לכיוון צפון-מערב ומסתיימת במפרץ דל'אסינרה (Golfo dell'Asinara). מדרום-מזרח לעיר שוכן מישור נורה (Nurra) שבו גבעות פוריות.

== תולדות העיר ==
העיר נוסדה ככל הנראה בימי הביניים על ידי תושבי עיר הנמל העתיקה הרומאית "טוריס ליביסוניס" (Turris Lybisonis, כיום פורטו טורס) שלחופי מפרץ דל'אסינרה, שהגיעו אליה כאשר נסו אל תוככי האי מפני שודדי הים והסרצנים. היא נזכרה לראשונה במסמך משנת 1113 שנמצא באחד המנזרים בשם טאטארי (Tathari). בשנת 1166 נבזזה העיר על ידי יורדי ים מג'נובה, אך המשיכה והתקיימה וההגירה אליה נמשכה ובמאה ה-13. היא הייתה לעיר המאוכלסת ביותר באזור, וכונתה באופן מסורתי בכינוי "הראש העליון" (Capo di sopra), להבדיל מהכינוי "הראש התחתון" שכיוון לקליארי. בשנת 1274 עברה העיר לשלטון הרפובליקה של פיזה אך שמרה על אוטונומיה. בשנת 1294 הניס הצי של ג'נובה את ההפאזנים בקרב מלוריה (Meloria), וסאסארי הייתה לעיר החופשית הראשונה בסרדיניה. בשנת 1323 עברה השליטה בעיר עברה לידי ממלכת אראגון, ולמרות שלושה ניסיונות מרד, נותרה העיר תחת השלטון הספרדי עד המאה ה-18. האימפריה הרומית הקדושה שלטה בעיר בשנים 1708-1717, ולאחריה הייתה לחלק מממלכת סרדיניה, שהייתה למעשה איחוד בין סרדיניה לפיימונטה. החל ב-1861 הייתה העיר לחלק מממלכת איטליה.

== אתרי העיר ==
* המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה ואתנוגרפיה על שם סאנה, הנחשב למוזיאון הגדול בצפון ובמרכז סרדיניה. פרט למוצגים ארכאולוגיים ואתנוגרפיים, מוצגות בו גם יצירות אמנות.
* חומה מהמאה ה-13 המקיפה את העיר ובה ארבעה שערים ושישה מ-36 מגדלים שניצבו לאורכה בעבר. 
* ארמון ד'אוסיני (Palazzo D'Usini) – אחד המבנים העתיקים בעיר המשמש כיום ספרייה ציבורית.
* מזרקת רוזלו (Fountain of the Rosello) נבנתה בשנת 1606 על ידי אומן מג'נובה.
* בנין האוניברסיטה שהוקם בין השנים 1651-1611 וימש במקור כבית ספר ישועי.
* קתדרלת ניקולאס הקדוש מבארי שהוקמה במאה ה-13 והורחבה בסגנון גותי-קטלני החל ב-1480. בחזית בסגנון הבארוק, שהוקמה בין השנים 1650-1723, פורטיקו שמעליו שלוש גומחות ובהן פסלי קדושים. מגדל הפעמונים הוא בסגנון רומנסקי. 
* ארמון הדוכס מהשנים 1775–1806 הוא כיום מבנה העירייה.

==ספורט==
בעיר קיימת קבוצת כדורסל, דינמו סאסארי המשתתפת בליגת העל האיטלקית בכדורסל.

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

<gallery>
תמונה:Vialamarmorass copia.jpg|רחוב בעיר
תמונה:Sassari via roma.jpg|רחוב רומא - הרחוב הראשי
תמונה:Sasari.jpg|במרכז פיאצה איטליה מונומנט לזכר ויטוריו עמנואלה השני - מלך איטליה
תמונה:Tribunale di Sassari.jpg| ברחוב הראשי : בית המשפט בצמוד לכלא המרכזי
תמונה:Museo Archeologico Nazionale G.A. Sanna.jpg|הכניסה למוזיאון
</gallery>

נוף העיר

קטגוריה:נפת סאסארי
קטגוריה:סרדיניה: ערים
סלקירק רקס

סלקירק רקס (אנגלית: Selkirk Rex; ידוע גם בשם עממי: החתול בבגדי הכבשה) הוא גזע חדש של חתול שייחודו הוא בפרוותו המתולתלת.

== היסטוריה ==

בשנת 1987 נראתה בארצות הברית חתולת בית בעלת פרווה מתולתלת. לחתולה שהתגוררה במקלט חתולים במונטנה, היו שפם מתולתל ופרווה גלית לאורך הגוף. בדיקה העלתה שהחתולה המיוחדת שזכתה לשם "Miss DePesto of Noface", הגיעה משושלת חתולי בית רגילים לחלוטין במונטנה, שם לא נמצאו חתולים מתולתלים אחרים. המסקנה הייתה כי מדובר במוטציה חדשה, ולמעשה, הגזע החדש מבוסס עליה בלבד. מיס דפסטו הורבעה חמש פעמים, לראשונה בגיל 14 חודשים. ביולי 1988 המליטה שישה גורים, שלושה מתולתלים ושלושה חלקים. אחד מאלה המתולתלים, הוא אבי רוב החתולים המשתייכים לגזע כיום.

לעולם המקצועי של מגדלי החתולים נחשף הסלקירק רקס בינואר 1990, אז השתתף לראשונה בתערוכה של המועדון האמריקני CFA - The Cat Fanciers' Association, ובפברואר 2000 הוכר כמועמד להשתתפות בתחרויות.

מיס דפסטו, ראשונת הגזע, הייתה חתולה בגודל בינוני, בעלת ראש רחב וזוויתי, חוטם ארוך, גוף שרירי ורגליים בינוניות. במטרה להרחיב את המגוון הגנטי ולשפר את מראהו, נוהגים להרביע את החתולים האלה עם בני גזעים פרסיים, אקזוטיים ובריטיים. בהמלצת מייסדי הגזע נקבע כי ההרבעה עם הגזעים האקזוטיים והפרסיים תסתיים בשנת 2010, ועם הבריטיים - ב 2015. עד השנים האלה מעריכים כי יגיעו לתוצאות הרצויות הן מבחינת המראה והן מבחינת הבסיס הגנטי.
בדיקות גנטיות מצאו כי הגן הגורם לתלתלים בסלקירק רקס הוא דומיננטי, וזאת בניגוד לבני הגזעים המתולתלים האחרים, כגון הקורניש רקס והדבון רקס. לפיכך בכל המלטה מתקבלים גם גורים חלקים וגם גורים מתולתלים.

=== מקור השם ===

שמו של הגזע נבחר בידי המפתחת הראשונה שלו על פי שם משפחתו של אביה החורג ובתוספת הסיומת רקס האופיינית לגזעים מתולתלים אחרים.

== מראה ==

סלקירק רקס קלאסי הוא חתול בינוני עד גדול, בעל גוף מסיבי, ראש עגול, עיניים גדולות ועגולות, אוזניים בינוניות הממוקמות בצדי הראש, חוטם בינוני ומעוגל. ייחודו, כאמור, הוא בפרוותו המתולתלת והעשירה. מראהו הייחודי גורר לא פעם הערות ובדיחות, ונושאן העיקרי נוגע להופעתו פרועת השיער. הפרווה יכולה להיות קצרה או ארוכה, היא רכה למגע, מלאה, סמיכה ומתולתלת בקבוצות-קבוצות או בתלתלים נפרדים. הפרווה מופיעה בכל מגוון הצבעים והדוגמאות האפשריים ואיננה דורשת טיפוח מיוחד. את ארוכי הפרווה מומלץ לסרק אחת לכמה ימים ולקלח אחת לכמה שבועות כדי למנוע קשרים. קצרי הפרווה דורשים פחות טיפוח וניתן לסרק ולקלח אותם לעיתים רחוקות יותר.

== אופי ==

שילוב הגזעים השונים במהלך הדורות של פיתוח הגזע יצר להם אופי ייחודי. חתולים אלה חברותיים מאוד, עדינים וסובלניים בצורה יוצאת מן הכלל. התנהגותם דומה לזו של כלבלבים יותר מאשר לזו האופינית לחתולים. בדרך כלל הם נענים ובאים כשקוראים להם, רצים לבעליהם כשהם חוזרים הביתה, ומתכרבלים איתם במיטה. הם רגועים מאוד, נותנים גם לזרים להרימם על ידיהם, ובדרך כלל לא ינסו לשרוט או להתנגד.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20080413010718/http://www.klavlav.org/curlyangels/ בית גידול לסלקירק רקס בישראל]

קטגוריה:גזעי חתולים
נחמיה קין

נחמיה קין (28 ביוני 1925 – 5 במאי 2008) היה אלוף בצה"ל, ראש אגף האפסנאות.

== קורות חייו ==
נולד בעיר טורדה, טרנסילבניה, שברומניה בשנת 1925.
בפברואר 1941, בגיל 16, העפיל מנמל קונסטנצה עם אחיו הבכור, יוסף, על סיפון אוניית המעפילים "דאריין 2". האונייה הגיעה לנמל חיפה לאחר חודש והשניים נשלחו למחנה המעצר בעתלית. למד בבית ספר חקלאי במגדיאל. עבד כמסגר עבור הצבא הבריטי.
לחם במסגרת ההגנה וצה"ל. במלחמת העצמאות היה מפקד מוצב באזור קיבוץ גבעת חיים, במסגרת גדוד 132 של חטיבת אלכסנדרוני.

שירת כקצין שלישות בגדוד 53 של חטיבת גבעתי ושל חטיבה 17. אחר כך שירת במטכ"ל כקצין מטה לארגון מילואים, כעוזר קצין שלישות של פיקוד המרכז, כמזכיר הפיקוד העליון, כראש לשכת ראש אכ"א בשנים 1951–1954 וכראש ענף תנאי שירות.

לאחר מבצע קדש מונה לקצין השלישות של פיקוד המרכז ובהמשך מונה לראש ענף באגף המטה.

שימש במגוון תפקידים באגף האפסנאות ובשנת 1964 מונה לקצין אספקה ראשי בדרגת אל"ם.

בין השנים 1966–1969 שימש בתפקיד נספח צה"ל באיטליה, שווייץ ויוגוסלביה.
הואשם על ידי ממשלת שווייץ כי היה שותף למבצע הברחת תוכניות הייצור של מטוס המיראז' 5 ששימשו את התעשייה האווירית לייצור מטוס הנשר. הוא הוכרז כאישיות בלתי רצויה בשווייץ, יחד עם צבי אלון, הנספח הצבאי באיטליה.

בשנת 1969 מונה ליועץ כספי לרמטכ"ל וראש אגף התקציבים במשרד הביטחון, והועלה לדרגת תת-אלוף.

באוקטובר 1972 מונה לראש אגף האפסנאות בדרגת אלוף ושימש בתפקיד בזמן מלחמת יום הכיפורים.
השתחרר משירות צה"ל בשנת 1974, ולאחר שחרורו שימש כעוזר ראש אג"א בחירום.

שימש כמנכ"ל "כיתן" והשלים תואר במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, למד במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל.
	
ב-29 באפריל 2004 חתם על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובעת שהתכנית חיונית לביטחון ישראל. 
בערוב ימיו לקה במחלת אלצהיימר. 

נפטר בגיל 83 ב-5 במאי 2008 בבית החולים שיבא בתל השומר. הותיר את רעייתו, אלה, והילדים מרים ומשה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://archive.kippur-center.org/agranat-commission-testimonies/Nehemiah-Cain-18.08.1974.pdf עדות אלוף נחמיה קין, ראש אגף אפסנאות, ישיבות קמ"ט, ק"ן בפני ועדת אגרנט, 18 באוגוסט 1974], באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* [https://archive.kippur-center.org/agranat-commission-testimonies/1975-383-69_s16.pdf עדות אלוף נחמיה קין, ראש אגף אפסנאות], בפני אוספי החומר של ועדת אגרנט באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* [http://dover.idf.il/IDF/announcements/08/05/0501.htm הודעת דובר צה"ל על פטירתו]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ראשי אט"ל
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:אנשי הלק"ם
קטגוריה:יועצים כספיים לרמטכ"ל
קטגוריה:צהלה: אישים
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים באיטליה
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בשווייץ
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
קטגוריה:חיילי חטיבת אלכסנדרוני במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת סיני
קטגוריה:חברי המטה הכללי במלחמת יום הכיפורים
Viva la Vida or Death and All His Friends

Viva la Vida or Death and All His Friends (בעברית: ויווה לה וידה או מוות וכל חבריו) הוא האלבום הרביעי של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית קולדפליי. האלבום יצא ב-12 ביוני 2008, עובד על ידי בריאן אינו וחובר בעזרתו של ג'ון הופקינס.

== הפקה ==
ב-29 באפריל 2008 יצא הסינגל הראשון מהאלבום, "Violet Hill", והוא שודר לראשונה ברדיו בתחנת Radio 1 של ה-BBC. כמו כן, אפשרה הלהקה הורדה חינמית של השיר (בפורמט MP3) מהאתר הרשמי שלה.
ב-5 במאי 2008 הוציאה הלהקה את הסינגל השני מתוך האלבום, שיר הנושא "Viva la Vida" שהיה זמין להורדה מאתר iTunes.
עטיפת האלבום היא חלק מתוך היצירה "החירות מובילה את העם" של האומן הצרפתי אז'ן דלקרואה.

בריאיון לתחנת הטלוויזיה BBC אמרו כריס מרטין וויל צ'מפיון שהאלבום מהווה שינוי בדרך הכתיבה שלהם "כשהיינו בני 19 כתבנו שירים ברמה של בני 19 עכשיו אנחנו בשנות השלושים לחיינו" והוסיפו בכתבות וראיונות אחרים ש"Viva la Vida or Death and All His Friends" הוא "התחלה", וחלק נפרד משלושת האלבומים הקודמים.

ב-4 בדצמבר 2008 הוגשה תביעה נגד להקת קולדפליי על ידי הגיטריסט ג'ו סטריאני בטענה ששירם "Viva la Vida" מכיל תווים עיקריים מהקטע האינסטרומנטלי "If I Could Fly" מאלבומו של סטריאני משנת 2004, "?Is There Love in Space". התביעה הסתיימה בהסדר מחוץ לכותלי בית המשפט<ref></ref>.

בעקבות האלבום, זכו קולדפליי בשלושה פרסי גראמי בשנת 2009: פרס על אלבום הרוק הטוב ביותר, פרס על ביצוע הפופ הטוב ביותר ופרס השיר הטוב ביותר, שניהם על השיר Viva la Vida<ref></ref>.

==רשימת שירים==

שירי בונוס:
<ol start="11">
<li>"Lost?" – 3:39 </li>
<li>"Lovers in Japan (Acoustic Version)" – 3:44 </li>

</ol>

== ראו גם ==
* החירות מובילה את העם
* Life in Technicolor II

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי 2008
קטגוריה:אלבומי קולדפליי
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הדני
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום הרוק הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי חברת פרלופון
יאיר דרייפוס

הרב יאיר דרייפוס (נולד בה'תש"י, 1949) הוא ראש ישיבת שיח יצחק שבגבעת הדגן באפרת.

==ביוגרפיה==
למד בבית הספר התיכון במעלה בירושלים ובשבט משואות של עדת הצופים. לאחר מכן הצטרף לישיבת כרם ביבנה, יחד עם חברו מילדות הרב שמעון גרשון רוזנברג (שג"ר), אחר כך עבר ללמוד בישיבת הכותל. בשנת ה'תשנ"ו (1996) הקים, יחד עם הרב שג"ר, אותו הגדיר כמורו ורבו, את ישיבת שיח יצחק אשר שמה לה למטרה להוביל לחיבור עולם התורה עם עולם הדעות הסובב, תוך דגש על לימודי החסידות.

מאז פטירת הרב שג"ר בשנת ה'תשס"ז המשיך דרייפוס לעמוד בראשות הישיבה לבדו, והקים את "מכון כתבי הרב שג"ר", המתעתד להוציא לאור כ-3,000 קבצים שלו שעוד לא פורסמו. בשנת ה'תשע"ט צורפו לצידו לראשות הישיבה הרב ד"ר נעם סמט והרב ד"ר אורי ליפשיץ (ששימשו כר"מים בישיבה).

הרב דרייפוס פרסם תשובות הלכתיות בפורומים שונים, ביניהם בקובץ תחומין, ומאמרים רבים בספרים כגון "ויקרא את שמם אדם", "רעים אהובים" (דרשות חתונה שנאמרו על ידו ועל ידי הרב שג"ר), "גשם" ו"שני המאורות" (בו קבע כי "המהפכה הרוחנית של דורנו היא הפמיניזם"), ועוד.

בעבר כיהן כר"מ בישיבת ברכת משה במעלה אדומים וכרב ההתנחלות בית יתיר שבהר חברון.

מתגורר כיום ביישוב אלון שבות שבגוש עציון.

==ספרים שכתב==
* הרב שג"ר והרב יאיר דרייפוס, רעים האהובים – דרשות חתונה, ה'תשס"ח, ישיבת שיח יצחק.
* חתונה של אבודים – קריאה חדשה במעשה משבעת הקבצנים של רבי נחמן מברסלב, ה'תשע"א, ישיבת שיח יצחק.
* נשימות עמוקות – מסעותיי בימי הרחמים, בעריכת הרב אודי דבורקין, 2022, ישיבת שיח יצחק.
* נגיעות בשפת הלב, בעריכת איתן אברמוביץ. הוצאת ידיעות ספרים וישיבת שיח יצחק, 2013. 
*:מעין אוטוביוגרפיה שלו ובה מתוארים יחסיו עם הרב שג"ר

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/maaliyot/hatfila-2.htm התפילה בחסידות] מאמר של הרב דרייפוס באתר "דעת"
* אהליאב אבוטבול, שלום בער קרומבי, [http://old2.ih.chabad.info/#!g=1&url=article&id=78886 "ללא חסידות - אין לב, ואיך אפשר לחיות בלי לב?"], ריאיון עם הרב דרייפוס בשבועון בית משיח (באתר חב"ד אינפו), י"ז כסלו התשע"ד (20.11.2013)
* 
* 

קטגוריה:ראשי ישיבות ציוניות
קטגוריה:בוגרי ישיבת כרם ביבנה
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:גוש עציון: רבנים
קטגוריה:אפרת: אישים
קטגוריה:רבני מושבים
קטגוריה:בית יתיר: אישים
קטגוריה:הר חברון: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבות הסדר
קטגוריה:בוגרי בית הספר מעלה
קטגוריה:בוגרי ישיבת הכותל
קטגוריה:רבני ישיבת ברכת משה
קטגוריה:רבני ישיבת שיח יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
זהות כפולה (סרט)

זהות כפולה (באנגלית: The Bourne Identity) הוא סרט פעולה ומתח אמריקאי מצליח משנת 2002 המבוסס בחלקו על ספר בעל אותו שם מאת רוברט לדלום. את הסרט ביים דאג לימן ומככבים בו מאט דיימון, פרנקה פוטנטה, קלייב אוון ואדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה בתפקידים הראשיים.

==תקציר עלילה ==
סוכן ה-CIA לשעבר ג'ייסון בורן (דיימון) השתתף בפרויקט סודי ואינו זוכר את זהותו. במהלך הסרט זיכרונו מתחיל לשוב אליו אחרי שהוא מחבר שברירי זכרונות ומגלה שהוא סוכן-ביון מיומן, שנרדף על ידי מפעיליו לשעבר. במהלך מסעו לאיתור זהותו הוא חובר למארי (פרנקה פוטנטה), שמוצאת עצמה נרדפת גם היא. עיקר עלילת הסרט מתרחש בפריז.
במהלך הסרט נחשפת יחידה סודית ביותר ב-CIA בשם "טרדסטון" אשר בורן השתייך אליה.

== סרטי המשך ==
לסרט יצאו ארבעה סרטי המשך: הראשון בשנת 2004 בשם "זהות במלכודת", השני בשנת 2007 בשם "זהות אבודה", השלישי בכיכובו של ג'רמי רנר יצא בשנת 2012 תחת השם "זהות גנובה", ובקיץ 2016 יצא החמישי בסדרה, "ג'ייסון בורן".

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:ברלין בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח גרמניים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים שעלילתם מתרחשת בצרפת
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז בקולנוע
קטגוריה:רוברט לדלום
הר צ'יף

הר צ'יף (באנגלית: Chief Mountain) שוכן במדינת מונטנה שבארצות הברית, בגבול המזרחי של הפארק הלאומי גליישר עם שמורת האינדיאנים בלקפיט. ההר הוא אחת הנקודות הבולטות ביותר ברכס הרי הרוקי המשתרעים עד לפרובינציית אלברטה שבקנדה (הרי הרוקי הקנדיים). ניתן להבחין בפסגת ההר בקלות ממונטנה ומאלברטה, הודות לשיפוע באורך קילומטר וחצי המתנשא מעל המישורים הגדולים הנמצאים מזרחית להר.

== גאוגרפיה ==
הר צ'יף היה מקום מקודש עבור האינדיאנים במשך מאות שנים. בשלהי המאה ה-18 נחקר ההר בידי האדם הלבן, ובמפה שהופקה בבריטניה ב-1795 הוא כונה "פסגת המלכים". מריווד'ר לואיס, אחד מראשי משלחת לואיס וקלארק, צפה בהר ב-1805 וכינה אותו "הר המגדל". השם השתנה במאה ה-19, ושמו החדש שיקף את יחס האינדיאנים אל ההר שאותו הם כינו "הצ'יף הגדול". כאשר הוקם הפארק הלאומי גליישר ב-1910 נכללו הפסגה ורוב המדרונות המזרחיים של ההר בשטח הפארק, כך שרק מורדות ההר התחתונים נותרו בתחום השיפוט של בלקפיט.

הצד המזרחי של ההר מתנשא לגובה 457 מטרים אנכיים, והדרך הקלה ביותר בחלק זה של ההר מדורגת בדרגת קושי 4 (יום טיפוס שלם) על ידי מטפסי ההרים. הסלעים באזור זה הם בעיקר סלעי משקע שאינם טובים כנקודות עגינה, ובכך הם מקשים עוד יותר על הטיפוס. ההעפלה הראשונה של חוקרים לבנים בנתיב זה התרחשה ב-8 בספטמבר 1892, כאשר הנרי סטימסון ושני חוקרים נוספים טיפסו על ההר. כאשר הגיעו חברי המשלחת לפסגת ההר הם הבחינו בשאריות שנותרו מטקסים, כולל גולגולות של ביזונים, שהאינדיאנים השאירו מאחוריהם.

הפעם הבאה שטיפסו בהצלחה על הצד המזרחי של ההר הייתה ב-1951. אף על פי שניתן להגיע אל פסגת ההר מכיוון מערב, הנתיב הקל ביותר הוא ממזרח, ושבט בלקפיט מנפיק אישורי כניסה ומחנאות על מנת שניתן יהיה לחצות את שמורתם.

מבחינה גאולוגית ההר מוגדר בתור הר משאר אשר בנוי מסלעים עתיקים מתקופת הפרקמבריום. המעניין הוא שסלעים עתיקים אלה שוכבים על שכבת סלעים צעירים הרבה יותר מתקופת הקרטיקון וזאת בניגוד למה שנהוג לחשוב - שסלעים צעירים תמיד ישכבו על סלעים עתיקים מהם. ההסבר הוא ששבר הפוך, העלה את השכבה העתיקה אל מול שכבות צעירות זה מול זה וההר נשאר עקב עמידתו לבליה עד עצם היום הזה.

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* 
* 
</div>

צ'יף
צ'יף
כנסיית כשוותי

כנסיית כָּשווֶתי (בגאורגית: ქაშვეთის ეკლესია) או כנסיית גיאורגי הקדוש כשוותי היא כנסייה גאורגית אורתודוקסית במרכז טביליסי, הממוקמת ליד בנין הפרלמנט של גאורגיה בשדרות רוסתוולי.

בניית הכנסייה שהחלה בשנת 1904 נסתיימה בשנת 1910. האדריכל שתכנן את הכנסייה הוא לאופולד בילפלדט (Leopold Bilfeldt) שביסס את עיצוב הכנסייה על בסיס כנסיית סמתאוויסי העתיקה יותר. הכנסייה, שבנייתה מומן בידי האצולה והבורגנות הגאורגית, נבנתה על אתר של כנסייה הרוסה שנבנתה מלבנים בהתאם לבקשת משפחת אמילאחווארי בשנת 1753.

תרומה משמעותית לעיצוב הנוכחי המקושת בוצעה על ידי נֶאוֹפִּיטֶה אַגְלָאדזֶה . הפרסקאות המעטרות את הכנסייה אוירו, בשנת 1947, על ידי הצייר הגאורגי הנודע, לאדו גודיאשווילי . קיר ציורי הקדושים הנוצרים צויר בידי הנריק הרינייבסקי.

השם כָּשווֶתי נגזר מהמילה הגאורגית כָּווָא (ქვა) שפירושה סלע או אבן, ושְׁווָא (შვა) שפירושה ללדת. האגדה מספרת כי הנזיר בן המאה ה-6, דוד גָארֵגֵ'לִי , שהיה אחד משלוש עשרה האבות האשורים, הואשם על ידי אשה כי עיבר אותה בטביליסי. דוד ניבא כי ההוכחה לחפותו תהיה בעובדה כי היא תלד אבן, כפי שאכן קרה. מאז נקרא המקום כשוותי - מקום לידת אבן.

== מקורות ==
* וו. ברידזה (1986), "כשוותי", האנציקלופדיה הגאורגית סובייטית, כרך 10 עמ' 495

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.tbilisi.gov.ge/index.php?lang_id=ENG&sec_id=1275&info_id=6826 כנסיית כשוותי], באתר הרשמי של העיר טביליסי 

קטגוריה:טביליסי: מבני דת
כשוותי
מגדל השטן

מגדל השטן (באנגלית: Devils Tower) הוא מונולית – מחדר פלוטוני מסוג פקק געשי הנמצא בגבעות השחורות, במחוז קרוק שבמדינת ויומינג שבארצות הברית. גובהו 1,558 מטר מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 386 מטר מעל סביבתו. ב-24 בספטמבר 1906 הכריז נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט על ההר כמונומנט לאומי ששטחו 5.45 קמ"ר.

המונומנט מגן על חיות בר רבות, כמו אייל פרדי לבן-זנב, נובחנית ועיטם לבן-ראש.

נכון לשנת 2017 כ־400,000 מבקרים טיילו במהלך השנה במקום, כשרוב המבקרים מגיעים בין סוף מאי לתחילת ספטמבר.

ההר מוכר בעיקר מסרטו של סטיבן ספילברג משנת 1977 "מפגשים מהסוג השלישי", שסצנות רבות שלו צולמו בתצורה הגאוגרפית. כהומאז' לסרטו של ספילברג, צולם גם הסרט "פול" במגדל השטן.

== ראו גם ==
* הר בדד

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: גאולוגיה
קטגוריה:ארצות הברית: שמורות טבע
קטגוריה:פקקים געשיים
קטגוריה:ויומינג: הרים
קטגוריה:הרים מקודשים
קטגוריה:מונוליתים טבעיים
ברקנית האשל

ברקנית האשל נטולת ראש
ברקנית האשל
ברקנית האשל (שם מדעי: Steraspis squamosa) היא חיפושית בת משפחת הברקניתיים. 

צבעה של ברקנית האשל ירוק מתכתי ואורכה 27 עד 37 מילימטר. מחזור החיים של חיפושית זו מתקיים על עץ האשל ומכאן שמה. הקידוח של זחל הברקנית בגזע האשל מזיק לעץ.

ברקנית האשל מטילה את הביצים בין חיבורי הענפים של עץ האשל. הזחל הבוקע מהביצה קודח חור בגזע העץ לכל אורכו עד להתגלמותו. בסוף תהליך הקידוח החרק פורץ את קליפת העץ ומתחיל מחזור חיים חדש. אל תוך חלל העץ שהותיר זחל ברקנית האשל חודרת באזור ים המלח אורגת האשלים הטווה את קינה לאורך הקדח שנותר בגזע העץ. 

ברקנית האשל מקימה דור אחד בשנתיים. הביצים בצבע חום בגודל 6x4 מילימטר. הזחל בוקע אחרי חודשיים מההפריה. הזחל משאיר במחילה נסורת דחוסה. ישנן צרעות התוקפות את הביצים וישנן צרעות התוקפות את הזחלים.

גוף החיפושית נחלק לראש, חזה ובטן. באזור הראש ישנם זוג עיניים מורכבות, מחושים וגפי פה נושכים. אל החזה מחוברים שני זוגות כנפיים ושלושה זוגות רגליים. החיפושית משילה ומחליפה את השריון שלה מספר פעמים בעת גידולה. ברקנית האשל נפוצה בחלק הצפוני של אפריקה בסיני ובישראל. החיפושית הבוגרת פעילה בעונת האביב בחודש אפריל.

== לקריאה נוספת ==
* עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל. כרך 3 חרקים בעריכת יהושוע קוגלר. עמוד 186. הוצאת משרד הביטחון והחברה להגנת הטבע, 1989.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nature-of-oz.com/Steraspis%20squamosa.jpg תמונה והסבר קצר על ברקנית האשל]
* עוז ריטנר, [https://web.archive.org/web/20080624163509/http://www.mypet.co.il/mypet/articles/articles.asp?id=314&category=6 חיפושיות או לא להיות]

קטגוריה:חיפושיות

קטגוריה:ארץ ישראל: חיפושיות
ציקלון נארגיס

ציקלון "נארגיס" (Cyclone Nargis) הוא שמה של סופת ציקלון בדרגה 4 בסולם ספיר-סימפסון שפגעה במיאנמר בראשית מאי 2008. הייתה זו הסופה הראשונה בעונת הציקלונים של שנת 2008 בצפון האוקיינוס ההודי שניתן לה שם. 

נארגיס החלה להתפתח ב-27 באפריל במפרץ בנגל והחלה להתקדם צפונה ולהתחזק. אוויר יבש החליש את הציקלון ב-29 באפריל אולם לאחר שהחלה לנוע מזרחה התחזק הציקלון בשנית והגיע למהירויות של לפחות 165 קמ"ש ולחץ ברומטרי של 962 מיליבר ב-2 במאי. 

נארגיס פגעה בחוף באזור מחוז אייארוודי (Ayeyarwady) שבמיאנמר בעודה בשיא עוצמתה, חלפה בסמוך ליאנגון, העיר הגדולה במדינה, ואזי נחלשה בהדרגה עד שהתפוגגה בסמוך לגבול מיאנמר-תאילנד. נארגיס פגעה קשות במיאנמר והותירה אחריה, לפי המניין הרשמי הנוכחי, כ-78,000 הרוגים וכ-56,000 נעדרים. מקורות האו"ם והצלב האדום העריכו כי מספר ההרוגים עולה על 100,000 בני-אדם. ארגוני סיוע הביעו את חששם לחייהם של כמיליון וחצי בני אדם בשל מחלות אם לא יסופקו מים ומוצרי והיגיינה בסיסיים בהקדם.

על הקשיים האופייניים לאסונות טבע גדולים היתווספו המכשולים שהעמידה החונטה השלטת במיאנמר בפני משלחות סיוע מרחבי העולם. כניסתם של אנשי משלחות סיוע מטעם מדינות זרות לא אושרה, וגם אנשי ארגוני סיוע ואנשי האו"ם התקשו לקבל היתרי כניסה ופעילותם בתוך המדינה נתונה למגבלות קשות.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/asia-pacific/7384041.stm Burmese storm toll 'tops 10,000'] דיווח וסרטונים מאזור האסון ב-BBC
*
* 
* 
* - סיפורה של משלחת הצלה וסיוע מישראל

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיאנמר: היסטוריה
נארגיס
קטגוריה:אסונות ב-2008
קטגוריה:אסיה: אסונות טבע
מבצע רוטב

מבצע רוטב ומבצע דורבן היו סדרת גיחות של מטוסי תובלה של חיל האוויר הישראלי לתימן בשנים 1964–1966 כדי להצניח כלי נשק וציוד אחר למורדים המלוכניים שנלחמו נגד צבא מצרים בתקופת מלחמת האזרחים בתימן.

==רקע==
ב-1962 נרצח אימאם תימן אחמד בן יחיא חמיד אלדין, וכשבוע לאחר מכן בוצעה הפיכה צבאית בהשראת נאצר נגד יורשו, מוחמד אל-בדר, שהביא לפרוץ מלחמת האזרחים של צפון תימן.

במלחמה תמכו הבריטים, ששלטו בעדן, וערב הסעודית בכוחות המלוכנים בראשות מוחמד אל-בדר, בעוד מצרים תמכה ברפובליקנים. בעקבות כך, ראתה ישראל הזדמנות לגרום להכבדה על הכוחות המצריים, על מנת להחליש אותם ולמנוע מהם את היכולת לתקוף גם את ישראל.

בדצמבר 1963 פגש מנכ"ל משרד החוץ יעקב הרצוג את שר האוצר של אל-בדר, יחיא אל-חרסי, בלונדון. השר ביקש סיוע מישראל, ואף ביקר בישראל ב-20 בדצמבר ופגש באישים שונים, בהם שרת החוץ גולדה מאיר. סוכם בין הצדדים כי ישראל תסייע לתימן המישור המדיני וההסברתי, היכן שבכוחה לעשות זאת. על מנת לאפשר קשר ישיר בין הצדדים, סוכם כי המלוכנים יפתחו נציגות רשמית בפריז וכי ישראל תשא בהוצאות במשך ששה חודשים. בתמורה התחייבו המלוכנים כי במידה ויעלה בידם לבסס שליטה על הממלכה, תכיר ממלכת תימן בישראל.

עבד אל-רחמן, דודו של האימאם ששימש כשליחו בלונדון, מסר דרך חבר הפרלמנט הבריטי סיר פיצרוי מקלין לנספח הצבאי הישראלי בלונדון, כי האימאם מוכן לקבל נשק מישראל. מקלין קישר בין הנספח לבין שני קולונלים בריטיים בדימוס שפעלו לטובת המלוכנים, שביקרו בישראל בפברואר 1964 וביקשו סיוע בפתרון בעיה לוגיסטית: קווי האספקה המלוכנים לא הצליחו לספק סיוע לכוחות הנסיך עבדאללה בן חסן, שפעלו כ-30 ק"מ ממזרח לצנעא, ולדעתם הדרך היחידה לסייע להם הייתה בהצנחת סיוע מוטס.

==המבצעים==

המטוסים טסו לתימן בשעות הלילה לאורך חופי סעודיה, ולאחר שהצניחו את הציוד המשיכו לג'יבוטי, שהייתה אז תחת שלטון צרפתי, חנו שם לתדלוק, וחזרו לישראל. במבצעים "רוטב ו"דורבן" השתתפו מטוסי סטרטוקרוזר, שקיימו 14 טיסות מבסיס תל נוף לתימן. הטיסה הראשונה בפיקודו של מפקד טייסת 120 יצאה ב-31 במרץ 1964 והטיסה האחרונה יצאה ב-5 במאי 1966. 

מבצעים אלה, שנערכו בתיאום עם שירות הביון החשאי הבריטי, נועדו לסייע לרתק לתימן כוחות צבא מצריים כדי להרחיקם מקו החזית מול ישראל. במהלך המבצעים הציע המתאם הבריטי, טוני בויל, שמטוסי חיל האוויר הישראלי יפציצו את שדה התעופה של צנעא. מפקד חיל האוויר עזר ויצמן הסכים לבצע זאת, אך ראש הממשלה לוי אשכול אסר על כך.

במבצעים השתתפו ארבעה אלחוטנים מיחידה 8200 שנועדו לעזור באבטחת המטוסים באמצעות האזנה ולהתריע מפני התקרבות מטוסי אויב. על כך קיבלו תעודת הערכה מהרמטכ"ל יצחק רבין.

באותה הזדמנות החדיר המוסד סוכנים לתימן, בעיקר כדי להשיג מידע מודיעיני על הצבא המצרי.

דבר קיומם של המבצעים "רוטב" ו"דורבן" נחשף רשמית בישראל בשנות האלפיים.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* יוגב אלבז, [https://openscholar.huji.ac.il/sites/default/files/hayohaya/files/10-4-elbaz.pdf 'אויב אויבי הוא ידידי': מעורבות ישראל בתימן כחלק מהמלחמה הקרה בין ישראל למצרים], 1967-1956, היה היה, גיליון 10 (חורף 2014), עמ' 93-71
* 

==הערות שוליים==

רוטב
רוטב
קטגוריה:מלחמות תימן
קטגוריה:שנות ה-1960 בישראל
קטגוריה:יחסי ישראל–תימן
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – ישראל
זיהוי סלעים

"לופה"
סלעים נבדלים זה מזה בתכונות שונות הניתנות לזיהוי באמצעים פשוטים. זיהוי נכון של סלע מאפשר הבנה של אופן היווצרותו וסביבת היווצרותו ושל התהליכים שהביאו להימצאותו במקום מסוים.

==כלים בסיסיים לזיהוי==
* חושים – ראייה, מישוש, טעם – סלעים נבדלים זה מזה בצבעם, בצורתם, בתכונות הפצילות שלהם, בגודל גבישי המינרלים המרכיבים אותם, במרקמם ובטעמם.
* זכוכית מגדלת או "לופה" – מסייעת להגדיר את גודל הגבישים המרכיבים את הסלע.
* ציפורן, שיניים ומסמר – מסייעים להגדיר את קשיות הסלע.
* חומצה מלחית בריכוז נמוך (5%-6%) – מבדילה בין סלעים המכילים קלציט לסלעים שאינם מכילים חומר זה.
* מגנט – משמש להגדרת תכונות מגנטיות של סלעים.
האמצעים המפורטים למעלה מאפשרים זיהוי ראשוני של סלעים, אולם רק בדיקה מעמיקה במעבדה תאמת או תפריך את הזיהוי.

==תכונות לזיהוי סלעים==
[[גבישים גדולים בגרניט]]
* צבע – קיימים סלעים המופיעים רק בצבע אחד (בזלת שחורה, למשל) אך אחרים מופיעים בשלל צבעים. הגדרת הצבע היא השלב הראשון בזיהוי סלע.
* מרקם – התבוננות נוספת זו תגלה את גודל הגבישים המרכיבים את הסלע ואת נקבוביותו. זה המקום להשתמש בזכוכית מגדלת או ב"לופה". דוגמאות:
** סלע גבישי עשוי להיות גרניט
** סלע גבישי בתצורת פסים עשוי להיות גנייס
** סלע מסיבי שלא ניתן לראות את גבישיו – עשוי להיות אבן גיר
** סלע גרגירי עשוי להיות אבן חול
** סלע המתפצל ללוחות דקיקים עשוי להיות צפחה
** סלע נקבובי עשוי להיות סקוריה או פומיס
* גריסה – בדיקה זו מסייעת לזהות את הרכב הסלע באמצעות גריסה בין השיניים:
** התנגדות לגריסה – קיימים גבישים קשים בחומר
** אין התנגדות לגריסה – החומר פריך ורך
* טעם – מליחות מאפיינת סלעי מלח
* עיסתיות – הרטבת החומר ולישתו ובדיקה האם הסלע נדבק ללשון. עיסתיות והידבקות הן תכונות אופייניות לחרסית ולסלעים המכילים אותה.
* תסיסה – חומצה מלחית בריכוז נמוך (5%-6%) יוצרת בועות תסיסה. רק סלעים המכילים קלציט יתססו, למשל: אבן גיר, חוואר וקירטון.
* קשיות – בדיקה ראשונית באמצעות הציפורן ובדיקה משנית באמצעות מסמר:
** רך – נחרץ בציפורן
** בינוני – לא נחרץ בציפורן אך נחרץ במסמר
** קשה – לא נחרץ במסמר
* מגנטיות – אבקת בזלת תימשך למגנט בגלל הימצאות מגנטיט בכמויות קטנות.
צירוף של כמה תכונות ידועות מאפשר להגדיר סלע מסוים.

נקבוביות ב[[סקוריה]]

==תכונות אופייניות של סלעים מוכרים==
* אבן חול – מרקם גרגירי, התנגדות לגריסה
* בזלת – צבע שחור, קשה לחריצה, אבקה מגנטית
* אבן גיר – תסיסה בחומצה מלחית בריכוז נמוך
* חוואר – עיסתי בשל נוכחות חרסית
* מלח – טעמו מלוח
* צפחה – מתפצלת ללוחות

== לקריאה נוספת ==
* 

קטגוריה:פטרולוגיה
ספרא דצניעותא

סִפְרָא דִּצְנִיעוּתָא הוא שמו הארמי של חלק מספר הזוהר, הנמצא בסוף פרשת תרומה. העוסק בעקרי הקבלה בלשון מרומזת ותמציתית. הרחבה של ספרא דצניעותא הם האדרא רבא והאדרא זוטא. 
מילולית, פירוש המילים בעברית הוא "ספר ההעלמה" (כלומר ספר הנסתרות), אם כי אפשר שהכוונה גם אל "הספר המוצנע" (כלומר הספר הנסתר).
הספר מחולק לחמשה פרקים, שלפי האר"י והגר"א מקבילים לחמשת חומשי התורה.

פירושים רבים נכתבו לספר. המפורסמים שבהם הם של האר"י והגר"א.

לדידו של הגר"א, היחס בין "ספרא דצניעותא" לבין שאר חלקי ספר הזוהר הוא יחס של מקור להרחבותיו, בדומה ליחס הקיים בין המשנה לבין התלמוד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.kab.co.il/heb/content/view/frame/21845?/heb/content/view/full/21845&main פירוש ספרא דצניעותא]
* [http://www.kab.co.il/heb/content/view/frame/21845?/heb/content/view/full/21845&main פירוש האריז"ל לספר]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספר הזוהר
פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטביליסי

פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטביליסי (בגאורגית: თბილისის საერთაშორისო კინოფეატივალი) הוא פסטיבל הסרטים החשוב ביותר בגאורגיה, והוא מתקיים באוקטובר מדי שנה בטביליסי.

== היסטוריה == 

שני הפסטיבלים הראשונים, בשנים 2000 ו-2001, התקיימו במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לאמנויות שהתקיים בטביליסי; ומשנת 2002, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטביליסי. 

מארגן הפסטיבל הוא "המרכז לאמנות הקולנוע פרומתאוס"; ובין השותפים העיקריים נמנה פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין. המימון לפסטיבל ניתן על ידי "המרכז הלאומי לסינמטוגרפיה", "איגוד יוצרי הסרטים", עיריית טביליסי, משרד התרבות הגאורגי ומכון גתה.

== הפסטיבל == 

מטרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטביליסי הוא לקדם את תעשיית הסרטים הגאורגית ולעודד קשרים בתחום עם מדינות אחרות. 

הפסטיבל מציג כ-50 סרטים באורך מלא, סרטים דוקומנטריים וסרטים קצרים; וניתנים בו פרסים על פי הקטגוריות הבאות: "תחרות סרטים בינלאומית", "הבמה לקולנוע האירופאי", "פנורמה גאורגית", "דוקומנטריים", "סרטי רטרו" ו"ביצוע מיוחד". 

לכבוד התחרות נבחרים עשרה שופטים. השופטים נחלקים לשלוש צוותות המחליטות על הסרטים הזוכים בפרסים: "פרומתאוס הזהב" עבור הסרט הטוב ביותר ו"פרומתאוס הכסף" עבור הבימוי הטוב ביותר.

== פרסים == 
* "פרומתאוס הזהב" עבור הסרט הטוב ביותר 
* "פרומתאוס הכסף" עבור הבימוי הטוב ביותר

== קישורים חיצוניים == 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טביליסי: תרבות
טביליסי
רוג'ר וולקוט ספרי

רוג'ר וולקוט ספרי (באנגלית: Roger Wolcott Sperry; 20 באוגוסט 1913 - 17 באפריל 1994) היה נוירופסיכולוג ונוירוביולוג אמריקאי שזכה בפרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה יחד עם דייוויד הובל וטורסטן ויזל בשנת 1981. ספרי זכה בפרס זה על מחקרו לגבי חצויי־מוח, בעיקר אנשים שבשל מחלת הנפילה כרתו להם את כפיס המוח, המחבר בין שתי ההמיספרות של המוח.

==ביוגרפיה==
ספרי נולד בהרטפורד לפרנסיס בושנל ופלורנס קריימר ספרי. אביו עבד כבנקאי ואימו לימדה בבית ספר לעסקים. לספרי היה אח אחד. אביו נפטר כאשר היה ספרי בן 11. לאחר מכן, אימו מונתה לסגנית מנהלת של בית ספר תיכון מקומי. בנעוריו נחשב ספרי לתלמיד מוכשר ולאתלט מצטיין בכמה תחומי ספורט. הוא זכה במלגה לאוברלין קולג', שם גם היה קפטן של נבחרת הכדורסל, וכן השתתף במשחקי פוטבול, במשחקי בייסבול ובריצה. 

ספרי סיים תואר ראשון באנגלית ב-1935 ותואר שני בפסיכולוגיה ב-1937. ב-1941 הוא השיג תואר דוקטור בזואולוגיה (Ph.D.) מאוניברסיטת שיקגו (המנחה שלו בעבודת הדוקטורט היה פאול אלפרד וייס). בהמשך ביצע את מחקר הפוסט-דוקטורט עם קרל לאשלי באוניברסיטת הרווארד.

ב-1942 החל לעבוד במרכז הלאומי של ירקס לחקר יונקים ולאחר מכן באוניברסיטת הרווארד. ב-1954 התמנה לפרופסור בפסיכוביולוגיה במכון הטכנולוגי של קליפורניה (קאלטק) ובו ביצע את מחקריו עד שנת 1984. במכון זה ביצע את הניסוי המפורסם ביותר שלו עם תלמידו באותה תקופה, מייקל גזניגה. 

בנוסף לפרס נובל, זכה ספרי גם בפרס וולף לרפואה ב-1979. באותה שנה זכה גם בפרס לסקר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.snunit.k12.il/heb_journals/mada/263135.html מידע על מחקרו זוכה הנובל של ספרי] באתר "סנונית"
* 

קטגוריה:פסיכולוגים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס וולף לרפואה
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:בוגרי אברלין קולג'
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:מדעני מוח אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1994
קטגוריה:זוכי פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי
מנס סאנה סיינה

האוהדים במשחק ביתי
מנס סאנה סיינה (באיטלקית: Mens Sana Basketball Academy, הידועה גם בשם Mens Sana Siena או בקיצור Mens Sana, ובשנים 2000–2014 – מונטפסקי סיינה) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר סיינה, המתמודדת בליגה האיטלקית הרביעית. אולם הבית של הקבוצה הוא פאלאספורט מנס סאנה המכיל 7,025 מקומות.

==היסטוריה==
המועדון נוסד ב-1871 כמועדון רוגבי ואתלטיקה, ורק ב-1893 נוסדה קבוצת כדורסל למועדון ובשל כך הוא אחד ממועדוני הכדורסל הראשונים באירופה, והראשון במדינתו שלו, איטליה. המועדון שיחק שנים רבות בליגה השנייה ורק ב-1994 עלה לליגה הראשונה שם הוא שיחק עד עונת 2013/14. 

מתחילת שנות האלפיים המועדון נהפך למועדון המוביל באיטליה כאשר הבנק האיטלקי הוותיק מונטה-פסקי די סיינה החל לשמש כספונסר המועדון ואפשר רכישה של שחקנים מובילים. בעונת זכתה סיינה באליפות איטליה לראשונה. בעונת זכה המועדון בפעם השנייה באליפות ובאותה עונה זכה גם בסופר קאפ האיטלקי. לאחר עונה זו המשיכה סיינה לזכות ב-6 אליפויות נוספות רצופות, וב-5 "דאבלים" לאחר שזכתה גם בגביע המדינה. 

סיינה גם זכתה בגביע ספורטה לעונת 2002. בעונות 2003, 2004, 2008 ו-2011 היא העפילה לפיינל פור היורוליג, כאשר בכל המקרים הפסידה בחצי הגמר. מאמן הקבוצה בתקופה זו היה סימונה פיאנג'יאני. 

בעונת 2013/14 עזב פיאנג'יאני ותקציב הקבוצה ירד משמעותית. הקבוצה הפסידה לראשונה בגמר הגביע האיטלקי ובהמשך גם את האליפות, בסדרת הגמר לקבוצת אולימפיה מילאנו, לראשונה לאחר 7 שנים. היא גם הודחה כבר בשלב הראשון ביורוליג. הקבוצה נכנסה לחובות לאחר עזיבת הספונסר, הואשמה באי תשלום מס ואף בשוחד. בחודש יולי 2014 הכריזה הנהלת המועדון על פשיטת רגל והקבוצה הורדה לליגה השלישית. שנה לאחר מכן עלתה לליגה השנייה. ב-2019 הקבוצה ירדה פעם נוספת ליגה ומאז לא חזרה לליגת המשנה.

==תארים והישגים==
*הליגה האיטלקית:
**אליפות (6): 2004, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 
2012
<ref name=":0">בעקבות חקירה בגין הונאה חשבונאית ותכנון מס, ביטלה התאחדות הכדורסל האיטלקית את כל התארים המקומיים שמונטפסקי סיינה זכתה במהלך העונות 2011-12 ו-2012-13</ref>, 
2013
<ref name=":0" />
**מקום שני: 2014
**חצי גמר: 2003
*הגביע האיטלקי:
**זכייה (3): 2009, 2010, 2011, 
2012
<ref name=":0" />, 
2013
<ref name=":0" />
**גמר: 2002, 2014
**חצי גמר: 2006, 2007
*הסופר קאפ האיטלקי:
**זכייה (6): 2004, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 
2013
<ref name=":0" />
**גמר: 2013
*יורוליג:
**פיינל פור: 2003, 2004, 2008, 2011
*גביע ספורטה:
**זכייה (1): 2002

==שחקנים בולטים בעבר==

== קישורים חיצוניים ==

* 
==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל איטלקיות
קתדרלת אלכסנדר נבסקי (טביליסי)

הקתדרלה הצבאית של [[טיפליס.]]

הקתדרלה הצבאית אלכסנדר נבסקי בטיפליס (בגאורגית: ტფილისის სამხედრო ტაძარი, טפּיליסיס סָמחֶדרוֹ טָדזַרי; ברוסית: Тифлисский Александро-Невский военный собор) הייתה קתדרלה נוצרת אורתודוקסית במרכז העיר טיפליס (כיום טביליסי) גאורגיה, שנבנתה בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה במחצית השנייה של המאה ה-19 ונהרסה בידי השלטונות הסובייטים בשנות ה-30 של המאה ה-20. 

הקתדרלה הוקמה במטרה להנציח את הניצחון הרוסי במלחמת קווקז כנגד עמי צפון הקווקז ונקראה על שם הקדוש הרוסי מימי הביניים, אלכסנדר נבסקי. היא עוצבה בסגנון נאו-ביזנטי בידי האדריכל ד. גרים. מבנה הקתדרלה נחנך ב-16 באפריל 1871 בחלק העליון של גן אלכסנדר בכיכר גוניב (כיום כיכר סובורני בשדרות רוסתוולי). ב-21 במאי 1897, קודשה הקתדרלה על ידי האקסרך, ולדימיר מגאורגיה. 

הקתדרלה נוהלה על ידי האיפרכיה של גאורגיה עד לשנת 1917 כאשר היא עברה לאוטוקפליהשל הפטריארכיה הגאורגית האורתודוקסית. בפברואר 1921, בעקבות פלישת הצבא האדום לגאורגיה וכיבוש טביליסי, הפך בית הקברות של הקתדרלה לאחוזת הקבר של הצבא הרוסי. בשנת 1930 נהרסה הכנסייה על ידי הממשל הסובייטי בגאורגיה שבנה במקומו את בית הממשל הגאורגי (שימש גם בתקופת גאורגיה הסובייטית). כיום משמש כמבנה הפרלמנט של גאורגיה. 

== מקורות == 

* תנגיז קווירקוורילה (1985), מקור שמות המקומות בטביליסי העתיקה, עמ' 28, בגאורגית 
* ציטוביץ' (1913), [http://www.temples.ru/main.php?op=page&name=06102004092237(10of15)#tanvs399 הצבא וצי הכנסיות], עמ' 399-400, ברוסית 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טביליסי: היסטוריה
קטגוריה:טביליסי: מבני דת
אלכסנדר נבסקי
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:קתדרלות אורתודוקסיות
הר וושבורן

הר וושבורן (אנגלית: Mount Washburn) הוא הר בפארק הלאומי ילוסטון שבמדינת ויומינג בארצות הברית.

ההר נקרא על שם הנרי וושבורן שגילה אותו. וושבורן היה הסוקר הכללי של מונטנה אחרי שכיהן כגנרל במלחמת האזרחים, ובעברו הוא גם היה חבר בקונגרס.
== גאוגרפיה ==
מפסגת ההר ניתן לצפות ברוב החלק הצפוני של פארק ילוסטון, ובימים שבהם מזג האוויר בהיר ניתן לראות גם את רכס טיטון. בשבילי ההר מבקרים תיירים רבים, ובתקופת הקיץ הם עמוסים במיוחד. ההעפלה ממעבר דאנראבן לפסגת ההר היא באורך 4.8 ק"מ, והיא מסתיימת בגובה 424 מטרים מעל נקודת ההתחלה. באזור חניית צ'יטנדן יש שביל נוסף שאורכו 3.6 ק"מ, המגיע עד לגובה של 454 מטרים.

בפסגת ההר נמצא אחד משלושת מגדלי בקרת האש הפעילים בפארק. בקומה הראשונה של המגדל יש מרכז מבקרים קטן וכמה חדרי אירוח, בקומה השנייה יש מרפסת תצפית, ובקומה השלישית הסגורה לציבור נמצאים מגורי הסיירים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nps.gov/yell/tours/livecams/mtwashburn/index.htm מצלמת רשת הנמצאת על פסגת ההר]
* [http://picasaweb.google.com/xyzzer/YellowstoneAga/photo#5095859042902600706 מידע על מגדל בקרת האש]

קטגוריה:ילוסטון
קטגוריה:ויומינג: הרים
רכס גאלאטין

רכס גאלאטין (אנגלית: Gallatin Range) נמצא במדינות מונטנה וויומינג שבארצות הברית.
== גאוגרפיה ==
רכס גאלאטין כולל למעלה מ-10 הרים שגובהם הוא מעל 3,048 מטרים (10,000 רגל). הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגת אלקטריק שגובהה 3,343 מטרים. רכס גאלאטין נקרא על שם אלברט גאלאטין, שהיה מזכיר האוצר של ארצות הברית שכיהן בתפקידו למשך הזמן הארוך ביותר, והיה חבר בצוות המשא ומתן בין בריטניה לארצות הברית שבו נקבע הגבול בין אלסקה לקנדה. אורכו של הרכס הוא 120 ק"מ מצפון לדרום, ורוחבו הממוצע הוא 32 ק"מ.

הפסגות הדרומיות של הרכס נמצאות בחלק הצפוני של הפארק הלאומי ילוסטון, אך רוב הרכס נמצא ביער הלאומי גאלאטין. נהר ילוסטון זורם צפונה דרך האגף המזרחי של הרכס. רכס מדיסון מקביל לגאלאטין במערב. הקצה הצפוני של הרכס נמצא ליד העיירה ליבינגסטון שבמונטנה, ומעבר בוזמן מפריד בין גאלאטין לבין הרי ברידג'ר שבמערב. הרכס הוא חלק מהמערכת האקולוגית ילוסטון רבתי ויש בו דובי גריזלי, זאבים ומינים אחרים המצויים בסכנת הכחדה.

ברכס גאלאטין נמצא אחד מהיערות המאובנים הגדולים ביותר מהאאוקן. העצים המאובנים הם מאובנים מינרליים של מה שבעבר היה גזעי עצים. העצים המאובנים שברכס מכוסים בלבה וזרמים פירוקלסטיים מהפעילות הגעשית שהתרחשה לפני כ-50 מיליוני שנים. שירות היערות של ארצות הברית בנה שביל באורך 3.2 ק"מ שבו ניתן לצפות בעצים המאובנים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילוסטון
גאלאטין
גאלאטין
גאלאטין
הרי ברטות'

הרי ברטות (באנגלית: Beartooth Mountains) הם רכס הרים בדרום-מרכז מונטנה שבארצות הברית, והם חלק מאזור טבע בראשיתי בשם אזור הטבע הבראשיתי אבסארוקה-ברטות' ששטחה 3,600 קמ"ר, הכוללת בתוכה את היערות הלאומיים גאלאטין וקאסטר. הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגת הגרניט שגובהה 3,901 מטרים, והיא הנקודה הגבוהה ביותר במדינת מונטנה. ההרים נמצאים צפונית לפארק הלאומי ילוסטון, והם חלק מהמערכת האקולוגית ילוסטון רבתי. ההרים נחצים על ידי הכביש המהיר ברטות', המגיע עד למעבר ברטות' בגובה 3,345 מטרים. שמם של ההרים מיוחס לפסגת הר מבותרת הדומה לשן של דוב (Bear's tooth).

כיוון שאזור ההרים מרוחק ממקומות היישוב של האדם, הם לא נחקרו עד לשנות ה-70 של המאה ה-19. שבט האינדיאנים קרואו ניצל את העמקים שבין ההרים לצורך ציד בעלי חיים וכמקלט בחורף מפני הרוחות העזות של המישורים. אף על פי שציידים הגיעו לאזור כבר בשנות ה-30 של המאה ה-19, המחקר הרשמי הראשון מטעם הממשל האמריקני התרחש רק ב-1878. החל מאותה שנה התגלו בהרים כ-400 מינים של צמחים. הרי ברטות' הם אחד האזורים האחרונים מחוץ לאלסקה וקנדה שבהם נותרה אוכלוסייה של דובי גריזלי. בהרים גדלים בעלי חיים נוספים כגון דוב שחור אמריקני, יעל ההרים, כבש גדול-קרניים, אייל קנדי, אייל קורא, גרגרן, פומה ושונר.

בשנת 2000 נצפו באזורי ההרים זאבים, שהגיעו אליו ככל הנראה מהפארק הלאומי ילוסטון. רוב הצמחייה והדשא גדלים בגובה של מעל 2,700 מטרים, והיא כוללת את האשוחית, אשוח, ומספר מינים של אורן.

הרי ברטות' מורכבים מגרניט פרקמבריוני וסלעים מותמרים שגילם המשוער הוא כארבעה מיליארדי שנים, וככל הנראה אלו הסלעים העתיקים ביותר בכדור הארץ. בהרים נמצא המאגר הגדול ביותר של פלטינה וכרום בארצות הברית, וכן המאגר השני בגודלו של ניקל. בגבהים של עד 3,048 מטרים (10,000 רגל) יש מישורים רבים שעליהם פסגות המתנשאות לגובה של 3,658 מטרים (12,000 רגל). בהרים יש מעל ל-300 אגמים בתוליים ומפלי מים שגובהם הוא עד 91 מטרים. האזורים האלפיניים הגבוהים רגישים מאוד לפגיעה כתוצאה מניצול משאבי טבע הנצרכים על ידי האדם, ולעיתים לוקח להם עשרות שנים להתאושש בגלל עונת הגדילה הקצרה. החורפים הם קשים מאוד והם מאופיינים בשלגים עזים ורוחות חזקות. בהרים יש כ-25 קרחונים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fs.fed.us/r1/custer/recreation/D2.shtml מידע על ההרים באתר היער הלאומי קאסטר]
* [https://web.archive.org/web/20070930204658/http://www.wilderness.net/index.cfm?fuse=NWPS&sec=wildView&wname=Absaroka-Beartooth&error=404 אזור הטבע הבראשיתי אבסארוקה-ברטות' באתר המערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי]
* 

ברטות'
קטגוריה:ילוסטון
ברטות'

chy:Ma'xekôsáeho'honáéva
מחנה פלס

מחנה פלס, מבט מ[[פלס נח"ל. הפס השחור מתחת לבסיס הוא כביש הגישה לחמדת.]]

מחנה פלס (בעבר: "פלס גולני") הוא בסיס צבאי בבקעת הירדן הקרוי על שמו של סגן־אלוף משה סטמפל (פלס) שנהרג בשנת 1968 כאשר פיקד כמג"ד הנח"ל המוצנח על מרדף אחר מחבלים בעמק הירדן (היתקלות אשר נקראה "מרדף ואדי שובש").

המחנה הוא חלק מבסיס אימונים חטיבתי אשר כולל את מחנה פלס ומחנה בקעות אשר בהם מתבצעת טירונות של טירונים מחטיבת כפיר כאשר כל מחזור מבצע את כל מסלול הטירונות כולל שלב האימון המתקדם באחד מהבסיסים בהתאמה ואת מחנה סערה אשר הוא בסיס המפקדה של הבא"ח. במחנה פלס שוכנות גם הפלוגות של נצח יהודה.

בעבר, משנת 2000 עד 2004 שימש הבסיס כמחנה הטירונים של חטיבת גולני וזאת לאחר עזיבת בסיס הטירונים "בזק" (בין א-זבאבדה לקבטיה ליד העיר ג'נין) ששימש עד אז את חטיבת גולני (בעבר: "פלס גולני").

המחנה ממוקם בבקעת הירדן ליד היישובים רועי, חמדת ובקעות.
כיום ממוקם בפלס נחל בסיס האם של גדוד אריות הירדן.

ב־13 במאי 2002, הגיע מחבל חמוש לבסיס, ופתח באש לעבר הש"ג. המחבל חוסל על ידי כוח מהמחנה.

ב-10 באפריל 2003, חדרו שני מחבלים למאהל הטירונים ופתחו בירי ממנו נהרגו סמ"ר יגאל ליבשיץ וסמ"ר עופר שרעבי ותשעה חיילים נוספים נפצעו. אחד המחבלים חוסל על ידי כוח בפיקוד מפקד פלוגת האימון המתקדם בעוד המחבל השני חוסל תוך כדי מנוסה על ידי כוח מגדוד הנח"ל החרדי.

== ראו גם ==
* מחנה בקעות

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.mitgaisim.idf.il/כתבות/ראשי/בסיסים/באח-כפיר/#/ מחנה פלס] באתר מתגייסים של צה"ל
* [https://web.archive.org/web/20131018224912/http://www.zanhanim.org.il/Info/n_show.aspx?Id=23687 דף זיכרון למשה סטמפל אשר על שמו נקרא הבסיס]
* [http://www.paratroops.org.il/מורשת-1691,1336-מרדף-ואדי-שובש-נחל-בזק.aspx תיאור המירדף אשר בו נהרג משה סטמפל]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בסיסי צה"ל ביהודה, בשומרון ובבקעת הירדן
קטגוריה:בסיסי טירונות של צה"ל
קטגוריה:בסיסי צה"ל על שם חללי מערכות ישראל
קטגוריה:חטיבת כפיר
קטגוריה:חמדת
להיות או לא להיות (סרט, 1983)

"להיות או לא להיות" (באנגלית: To Be or Not to Be) הוא סרט קומדיה אשר בוים על ידי אלן ג'ונסון ועלה לאקרנים ב-16 בדצמבר 1983. זוהי הגרסה החדשה לסרטו של הבמאי ארנסט לוביטש בעל אותו השם משנת 1942. צ'ארלס דרנינג היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1983 על משחקו בסרט זה. שיר ידוע בעל אותו השם מהסרט הוא להיות או לא להיות, הידוע גם בשם "The Hitler Rap".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1983
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי ברוקספילמס
קטגוריה:חידושים לסרטים
סורסו

סורסו (באיטלקית: Sorso; בסאסארית: Sòssu) היא עיר בנפת סאסארי, באי סרדיניה שבאיטליה.

== גאוגרפיה ==
העיר שוכנת בקרבת מפרץ אסינרה, במרחק שלושה ק"מ מחוף ים חולי ובו חוף הרחצה Marina di Sorso. העיר עצמה שוכנת בגובה של 136 מטר מעל פני הים, ובה מכון לשנת 2008, כ-15,000 תושבים.

העיר שוכנת במרכז אזור חקלאי פורה, שבו הגידולים החקלאיים החשובים הם זיתים וגפן. המבנה הגאולוגי באזור מצויה העיר כולל משקעים עתיקים של אבן גיר עשירים במאובנים.

באזור בו שוכנת העיר שרידים לתרבות הנוראגית. שרידים ארכאולוגיים מאוחרים יותר כוללים את מצודת סנטה פיליטיקה, שהקימה קרתגו. בימי הביניים החליפה העיר ידיים פעמים רבות, כיתר סרדיניה. ב-1436 תפס את השלטון גונאריו גמבלה, שסמל משפחתו הוא גם סמל העיר הנוכחי.

בדומה לתושבי פורטו טורס הסמוכה, דוברים תושבי העיר ניב מיוחד, turritano, שבין מאפייניו הייחודיים היעדרה של הטיה ללשון נקבה ברבים. רק במהלך המאה ה-20 הגיעה ההשפעה האיטלקית לאזור.

בין האתרים הבולטים בעיר רובע ביקוקה (Quartiere della Bicocca) בעל הסגנון האופייני לימי הביניים, כנסייה שנבנתה ב-1836 ומזרקת ביללרה (Fontana della Billellera)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:נפת סאסארי
קטגוריה:סרדיניה: ערים
יוסטון דינמו

סמל יוסטון דינמו בשנים 2006–2020
יוסטון דינמו (באנגלית: Houston Dynamo FC) היא קבוצת גביע ה-MLS מקצוענית מיוסטון שבטקסס, ארצות הברית.
הקבוצה שהוקמה בשנת 2005 משחק בליגה האמריקאית, ה-MLS.

מגרשה הביתי הראשון של יוסטון היה אצטדיון רוברטסטון שהיה מסוגל להכיל 32,000 צופים והיה ממוקם בקמפוס של אוניברסיטת יוסטון, בו שיחקו משנת היווסדותם.
הבעלים של יוסטון דינמו ארגן חוזה שכירות למשך שלוש שנים שנחתם על מנת שהקבוצה תשחק באצטדיון זה, בזמן שהתוכניות לאצטדיון שמיועד לכדורגל בלבד מגיעות לשלבים הסופיים. האצטדיון החדש נפתח ב-2012 והחליטו לקרוא לו אצטדיון BBVA קומפאס המארח גם את יוסטון דאש בליגת הכדורגל לנשים, קבוצת הפוטבול טקסס סאותרן טייגרס, ה-USA איגלס וב-2013, גם את המשחקים של עונת הרוגבי העולמית בשביעיות לנשים.

==שחקנים מפורסמים==
* וייד באררט (2006–)
* בראיין צ'ינג (2006–)
* ריקארדו קלארק (2006–)
* דווין דה-רוסאריו (2006–)
* בריאן מולן (2006–)
* פאט אונסטד (2006–)
* אדי רובינסון (2006–)
* קרייג וייבל (2006–)
* פול דלגליש (2006-2008)
* סטיוארט הולדן (2006–)
* ג'וזף נגווניה (2007)
* ריצ'רד מולרוני (2007–)

==תארים==
* גביע ה-מ.ל.ס (2006, 2007)
* מקום שני באליפות פאן-פאסיפיק (2008)
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות MLS
קטגוריה:קבוצות כדורגל אמריקאיות
קטגוריה:יוסטון: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2005
הקניון הגדול של ילוסטון

הקניון הגדול של ילוסטון כפי שהוא נראה מהמפלים התחתונים

הקניון הגדול של ילוסטון (באנגלית: Grand Canyon of the Yellowstone) הוא קניון של הנהר ילוסטון השוכן בפארק הלאומי ילוסטון במדינת ויומינג בארצות הברית. עומקו המרבי של הקניון הוא 275 מטרים, ורוחבו המרבי הוא 800 מטרים. אין לטעות בין קניון זה לבין הגרנד קניון הנמצא במדינת אריזונה.
== גאוגרפיה ==
הפרטים הגאולוגיים של הקניון אינם מובנים לגמרי, אך מוסכם כי הקניון נוצר כתוצאה מסחיפה ולא כתוצאה של פעילות קרחונית. לאחר ההתפרצות של קלדרת ילוסטון לפני כ-600,000 שנים, האזור התכסה בלבה. באזור נוצרו העתקים גם לפני ההתפרצות כתוצאה מפעילות הקלדרה. האתר שבו נמצא הקניון הנוכחי, כמו גם הקניונים הקודמים, נוצר ככל הנראה כתוצאה מהתרוממות הקרקע והיווצרות הבקיעים שנלוו לכך, מה שגרם להגברת קצב הסחיפה. כמו כן, האזור היה מכוסה על ידי קרחונים שנוצרו במהלך מספר עידני קרח. ההשערה היא כי בעבר הקניון התמלא במשקעים קרחוניים, אך הם נסחפו ולא הותירו אחריהם כל עדות.

הקניון שמתחת למפלי ילוסטון התחתונים היה בעבר האתר של אגן גייזר שנוצר מזרמי לבה ריוליטיים, העתקים נרחבים, והחום שהצטבר מתחת לפני הקרקע (הקשור לפעילות של נקודה חמה). לא ידוע בוודאות מתי נוצר אגן הגייזר, אך מניחים כי הוא היה קיים בתקופת פעילות הקרחונים האחרונה. הפעולה התרמית והכימיות של אגן הגייזר שינתה את הסלע הריוליטי באמצעות מטאסומטיזם, הפכה אותו ליותר רך ופחות עמיד לסחיפה. בקניון נותרו עדויות לפעילות תרמית זו בדמות גייזרים ומעיינות חמים שעדיין פעילים.

אזור אגם קליר, המוזן על ידי המעיינות החמים, נמצא דרומית לקניון וייתכן כי גם הוא שריד לפעילות הזאת. לפי קן פירס מהסקר הגאולוגי של ארצות הברית נוצרו סכרי קרח בפתחו של אגם ילוסטון בשלהי עידן הקרח האחרון, לפני 14,000 עד 18,000 שנים. כאשר הסכרים הפשירו השתחררו כמויות מים גדולות שזרמו במורד הזרם, וגרמו לשיטפונות וסחיפה מהירה בקניון של ימינו. נראה ששיטפונות אלו התרחשו יותר מפעם אחת. הקניון הוא עמק דמוי V (V-shaped valley) קלאסי, דבר המרמז על עיצוב על ידי נהר ולא על ידי קרחונים. הנהר ילוסטון ממשיך לגרום לסחיפה של הקניון גם כיום.

גם הצבע של הקניון הוא תוצאה של מטאסומטיזם. הריוליט שבקניון מכיל מגוון תרכובות ברזל. כאשר אגן הגייזר היה פעיל, ה"בישול" של הסלע גרם לשינוי כימי בתרכובות הללו, כיוון שהחשיפה ליסודות הללו גרמה לשינוי צבע בסלעים שהתחמצנו. צבע הקניון מרמז על נוכחות או על מחסור במים בתרכובות הברזל הייחודיות. בניגוד למה שמקובל לחשוב, רוב האזורים הצהובים בקניון הם תוצאה של נוכחות של ברזל בסלע, ולא של גופרית.
==קישורים חיצוניים==

== גלריה ==
<gallery mode=packed widths="150px" heights="150px">
GrandCanyonoftheYellowstone-Jackson1871.jpg|צילום משנת 1871
GrandCanyonoftheYellowstone-Jackson1871-1.jpg|צילום משנת 1871
YellowstoneCanyonFromArtistPoint-Haynes1920.jpg|צילום משנת 1920
Grand canyon of Yellowstone 2.jpg|הקניון ממבט קרוב
Grand canyon of Yellowstone and Yellowstone fall.jpg|הקניון הגדול של ילוסטון כפי שהוא נראה מהמפלים התחתונים
Grand canyon yellowstone.jpg|ערוץ הקניון
</gallery>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ילוסטון
קטגוריה:ויומינג: גאוגרפיה
קניון גדול
קטגוריה:קניונים
אברש

אַבְרָשׁ (שם מדעי: Erica) הוא סוג צמחים ממשפחת האברשיים.

בסוג אברש קיימים כ-500 מיני שיחים ובני-שיח המצויים באזורים הממוזגים של כדור הארץ כשרובם בדרום אפריקה 8 מינים באפריקה הטרופית והשאר באירופה ובאזור הים התיכון.

האברש הוא צמח בעל תלות מועטה בפוריות הקרקע, ולכן הוא מכסה שטחים נרחבים של אדמה סלעית, שטחי ערבה ואדמות כבול.

רבים ממיני האברש משמשים כצמחי נוי בשל פרחיהם הנאים. עצתו של האברש משמשת לעבודות חרטות כמו בתעשיית מקטרות וכלים דומים.

מיני אברש אחדים נמכרים בישראל כצמחי תרבות, בהם אברש אמירי ואברש ים-תיכוני.

==הצמח בתרבות==
האברש נחשב בגרמניה לסמל של מורשת טבע, והוא אף עמד בבסיסו של שיר הלכת הצבאי אריקה שהיה פופולרי בגרמניה הנאצית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אברשיים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
לסלס אברקרומבי

לסלס אברקרומבי (באנגלית: Lascelles Abercrombie; 9 בינואר 1881 - 27 באוקטובר 1938) היה משורר, דרמטורג ומבקר אנגלי.

הוא היה פרופסור לספרות האנגלית באוניברסיטת לונדון. ספריו העיקריים עוסקים בעיצוב תורת האמנות הספרותית. אברקרומבי היה המשורר היחיד שיצירותיו נכללו בסדרת "משוררי אוקספורד" בעודו בחיים.
בנו של לסלס אברקרומבי היה מייקל אברקרומבי, מדען שעסק בביולוגיה.

בין כתביו המפורסמים:
*An Essay Towards the Thory of Art (מאמר בנושא תורת האמנות), 1922
*The Idea of Great Poetry (רעיון השירה הגדולה), 1925
*Romanticism (), 1926
*The Sale of Saint Thomes (הסייל של סנט תומאס), 1930

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים אנגלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מנצ'סטר
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1881
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1938