OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לה פמפה

סנטה רוסה
לה פמפה (בספרדית: La Pampa) היא פרובינציה באזור הפמפס במרכז ארגנטינה. היא גובלת בדרום בריו נגרו, במזרח בפרובינציית בואנוס איירס, בצפון בקורדובה ובסן לואיס, ובצפון-מערב במנדוסה. שטחה של לה פמפה כ-143 אלף קמ"ר, אך מתגוררים בה רק כ-300 אלף בני אדם. רק בלה ריוחה, סנטה קרוס וטיירה דל פואגו אוכלוסייה קטנה יותר.

==גאוגרפיה==
לה פמפה נמצאת באזור הפמפס הארגנטינאי, שהוא ערבה מישורית, ומרביתה נמוכה מ-500 מ'. האזור המערבי גבוה מהמזרחי, אך גם הוא לא גבוה במיוחד, וגובהה של הפסגה הגבוהה ביותר בו היא פסגתו של הר לומה דה חגואל מורו, 1,095 מ' מעל פני הים. האקלים בפרובינציה יבש, וכמות המשקעים הממוצעת היא כ-500 מ"מ בשנה.

שלושה נהרות עיקריים זורמים בפרובינציה. ריו קולורדו זורם ממערב למזרח, ומהווה את הגבול בין לה פמפה לריו נגרו. נהר אטואל זורם מצפון לדרום ונשפך לנהר דסאגואדרו הזורם באותו כיוון, ומכונה באזור זה "ריו סלאדו" ("הנהר המלוח"). מימיו של ריו סלאדו משמשים להשקיה, ובחלקים מסוימים הוא יבש כמעט לחלוטין.

בפרובינציה פארק לאומי אחד, הפארק הלאומי ליוֶוה קָלֶל, המשתרע על פני כ-99 קמ"ר בדרום מרכזה.

==היסטוריה==
עד הגעתם של הספרדים אכלסו את לה פמפה מספר עמים של ציידים-לקטים. עמי הטלואט (Taluhet) והדיואיאט (Diuihet) חיו בצפון-מזרח הפרובינציה, ואילו בדרום חיו השבטים הצפוניים של הטוולצ'ה, עם שברובו אכלס את פטגוניה.

האירופאי הראשון שהגיע ללה פמפה היה חרונימו לואיס דה קאבררה, שהגיע לאזור עם כוחותיו ב-1534. עם זאת, הספרדים לא כבשו את האזור בשלב זה. במהלך המאה ה-18 הגיעו ללה פמפה הרנקלים, המשויכים לתרבות המפוצ'ה, שהתקדמו מזרחה מאזור הרי האנדים. ניסיונות של הספרדים לכבוש את האזור נהדפו בידי התושבים המקומיים. רק לאחר עצמאות ארגנטינה, בתקופת שלטונו של חואן מנואל דה רוסאס באמצע המאה ה-19, הוחל בכיבוש נתחים ראשונים מהפרובינציה, ורק לאחר "כיבוש המדבר" בפיקודו של חוליו ארחנטינו רוקה ב-1879 הושלמה השתלטותה של ארגנטינה על האזור.

בתחילה נמסר האזור החדש שנכבש לשליטתה של הממשלה הפדרלית של ארגנטינה. ב-1884 כוננה הטריטוריה הלאומית לה פמפה, בשטחה של הפרובינציה של ימינו. חנרל אצ'ה שבמרכז הטריטוריה נקבעה כבירתה הראשונה, וב-1900 הייתה סנטה רוסה לעיר הבירה. ב-1951 קיבלה לה פמפה מעמד של פרובינציה. לאחר מותה של אווה פרון ב-1952 החליט הקונגרס על שינוי שמה של הפרובינציה ל"פרובינציית אווה פרון", אך לאחר ההפיכה הצבאית בה הודח חואן פרון מהשלטון ב-1955 שונה שמה בחזרה ללה פמפה.

==דמוגרפיה==
בשנת 2001 התגוררו בלה פמפה רק כ-300 אלף בני אדם. צפיפות האוכלוסין בפרובינציה נאמדה ב-2 אנשים לקמ"ר, השיעור הדליל ביותר בארגנטינה למעט בצ'ובוט ובסנטה קרוס. הערים הגדולות היחידות בפרובינציה הן סנטה רוסה (כ-97 אלף תושבים) וחנרל פיקו (כ-53 אלף תושבים).

מבחינה מינהלית מחולקת לה פמפה ל-22 דפרטמנטוס.

==כלכלה==
התמ"ג בלה פמפה נאמד ב-2006 בכ-3.2 מיליארד דולרים, שהם כ-10,500 דולר לנפש, בממוצע. שיעור זה גבוה בכ-20% מהממוצע בארגנטינה.

כלכלת הפרובינציה מבוססת בעיקר על חקלאות. הענף הבולט ביותר הוא גידול בקר, וב-2002 היו בה כ-3.6 מיליון ראשי בקר, המספר הגבוה ביותר בארגנטינה כולה. גידולי חיות משק נוספים כוללים כבשים, עזים וחזירים, אך בהיקף קטן יותר. הגידולים החקלאיים העיקריים הם חיטה (כ-10% מהחיטה בארגנטינה), שעורה, דורה, אלפלפה, תירס וחמניות (כ-13% מהתוצר הארגנטינאי).

התעשייה בפרובינציה אינה מפותחת, וכשני שלישים מתושביה עוסקים בענפי השירותים. בהיעדר אטרקציות תיירותיות, גם התיירות היא ענף זניח.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:ארגנטינה: פרובינציות
מאסטה (דוצ'ו)

"המאסטה" (באיטלקית: Maestà - 'מַלְכוּת' או 'תפארת') או המאסטה של דוצ'ו היא תמונת מזבח שצוירה בשנים 1308–1311 על ידי הצייר האיטלקי, בן העיר סיינה, דוצ'ו. האיקונוגרפיה של היצירה קשורה לחייו של ישו. בחלקה המרכזי מתארת היצירה נושא של "המדונה והילד", המלווים בקדושים ובמלאכים. חלקה האחורי מציג 43 סצינות שונות ובהם תיאורים מחייה של מרים ומחייו של ישו, בנה. על רקע מסורת האמנות הביזנטית והגותית, מסמלת היצירה פריצת דרך אמנותית בתיאור הריאליסטי, המהווה ביטוי מוקדם של ציור הרנסאנס באיטליה.

==היסטוריה==
המאסטה הוצבה בקתדרלת סיינה ב-9 ביוני 1311. אחד העדים כתב: 

המאסטה נשארה במקומה עד שנת 1711, אז פורקה היצירה מתוך כוונה לחלק את הציורים בין שני מזבחות שונים. היצירה, שגובהה 5 מטר, נוסרה ונפגמה כתוצאה מכך. תוצאה נוספת של תהליך זה הייתה מכירה של חלק מן הציורים, הנמצאים כיום במוזיאונים שונים בעולם. בשנת 1956 נעשה שחזור ליצירה.

==תיאור==
המאסטה היא תמונת מזבח עשויה עץ ובה משובצים 43 ציורים שונים המצוירים בטכניקה של טמפרה ומעוטרים בעלי זהב. לוח העץ המקורי היה באורך וברוחב של מעל 5 מטרים. 11 לוחות העץ המרכיבים את חלקה הקדמי של היצירה חוברו מאחור בעזרת מסמרים ודבק. שישה מן הפנלים הונחו במאונך, וחמישה נוספים הונחו במאוזן. הציורים השונים הופרדו זה מזה בעזרת פסי עיטור. בחלקו העליון של כל צד מעוצב כמבנה בעל קשתות מחודדות בסגנון גותי.

חלקה הקדמי של היצירה נשלט על ידי פנל גדול המתאר סצנה של הערצת מרים וישו התינוק. מרים מתוארת כיושבת על כס גדול, הבנוי כמבנה אדריכלי, וסביבה שורה של מלאכים וקדושים שונים כגון יוחנן האוונגליסט (לשמאלו של הכס), פאולוס, קתרין הקדושה, יוחנן המטביל (מימין לכס), פטרוס ואגנס הקדושה. הדמויות מתוארות בשורות כשפניהן לכיוון מרים וישו. בחלק זה מתוארים גם קדושים מגנים של העיר סיינה כגון אנסנוס, סבינוס הקדוש, קרסנטיוס (יושב מימינה של מריה) וויקטור הקדוש.

===חלקים שלמים שנשארו בסיינה===
* "המדונה והילד בין מלאכים וקדושים" (הפנל המרכזי)
* "החתונה בקנה"
* "המשיכה של ישו מעל המקדש"
* "הבשורה על מות הבתולה"
* "פרידת הבתולה לג'ון הקדוש"
* "פרידת הבתולה לשליחים"
* "מות הבתולה"
* "לווית הבתולה"
* "קבורת הבתולה"
* "הופעת ישו מאחורי דלתות סגורות"
* "הספקנות של תומאס הקדוש"
* "פנטקוסט"
* "הופעת ישו בימת טבריה"
* "הופעת ישו בהר הגליל"
* "הופעת ישו לשליחים בארוחת הערב"
* "ההערצה לחכם סולומון"
* "ההצגה במקדש - הנביא מלאכי"
* "הטבח של החפים מפשע - הנביא ירמיהו"
* "המסע למצרים - הנביא הושע"
* "ישו הילד בין הרופאים"
* פרקים מתוך הפסיון של ישו טמפרה וזהב ביער. העבודה מכילה 26 פרקים ב-14 פנלים, במקור הפסיון של ישו היה החלק האחורי של המאסטה.

===חלקים שפוזרו בעולם===
* אחד המלאכים, בעבר היה בקולקציית סטוקלט, בריסל
* אחד המלאכים, מוזיאון האומנות של פילדלפיה
* המלאך גבריאל, הרנברג, הולנד
* אחד המלאכים, מסצ'וסטס
* "הכתרת הבתולה", בודפשט
* "הבשורה", הגלריה הלאומית של לונדון
* ישעיהו, יחזקאל ו-"לידה", הגלריה לאומנות, וושינגטון די. סי.
* "פיתוי של ישו בהר", ניו יורק
* "ישו והאישה השומרונית", מדריד
* "רפואת האדם העיוור", הגלריה הלאומית של לונדון
* "ההשתנות", הגלריה הלאומית של לונדון
* "עליית לזרוס", טקסס

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ציור גותי
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-14
קטגוריה:מלאכים באמנות
טינופת

"טינופת" היא תוכנית שיחת סלון לילית, ששודרה בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים "הוט", החל מיוני 2008. בינואר 2009 חזרה התוכנית לעונה שנייה, אליה הצטרפו משתתפים חדשים.

==מבנה התוכנית==
בתוכנית הלילה המאוחרת, שיצרו דנה מודן ויונתן קוניאק, המתפקדים בה כעורכים ראשיים, מתקיימת שיחת חולין מאולתרת, על מגוון נושאים מעולם התרבות הישראלי, ומחייהם של חמשת המשתתפים.

==שערורייתיות==
במהלך שידורי התוכנית הוצגו כמה התבטאויות שעוררו מחלוקת. כך למשל, ב-22 ביוני 2008 פורסם כי האגודה למלחמה בסמים התרשמה כי שידור קטע, בו מתוודה אחד המשתתפים, איתי ולדמן, על רצונו לנסות את סם ההרואין "מתוך סקרנות", היה בעייתי. למרות זאת, המשיכו חברי הפאנל לשוחח בשתי עונותיה של התוכנית בנושאי סמים והניסיונות שלהם.

חברי הפאנל מביעים לעיתים את דעתם האישית על אישים מעולם התרבות, וכך כבר בתוכנית הראשונה, ששודרה ב-1 ביוני 2008, ניהלו המשתתפים דיון הרומז על נטיותיו המיניות של הזמר הראל סקעת בטרם יצא מהארון, דבר זה כונה כ"אאוטינג". ידוענים שונים שניהלו אודותיהם דיונים סוערים ופרובוקטיביים הם גיא מרוז, שלום חנוך, סאבלימינל ואסי דיין.

==המשתתפים==
* איתי ולדמן - עורך השבועון "Time Out תל אביב"
* אסף תלמודי - מרצה ומוזיקאי "אוי דוויז'ן"
* איתי רייכר - תסריטאי
* אמיר בן סירא - תסריטאי
* דינה סנדרסון - שחקנית
* יובל מנדלסון - מוזיקאי, סולן "שייגעצ"
* ליאור כפיר - מפיק ותסריטאי
* מיכל גלר - עיתונאית
* מאיה בצלאל - מפיקה
* ניסן שור - מבקר תרבות ותסריטאי
* סמי זיבק - עיתונאי
* אנטון אוסטרובסקי (<small>עונה שנייה</small>) - מוזיקאי
* אסף אמדורסקי (<small>עונה שנייה</small>) - מוזיקאי
* זהר וגנר (<small>עונה שנייה</small>) - במאית ומוזיקאית, סולנית "זהר וגנר והמסריחים"
* לירון ויסמן (<small>עונה שנייה</small>) - שחקנית
* יעל נצר (<small>עונה שנייה</small>) - שחקנית ותסריטאית
* עומר בורשטיין (<small>עונה שנייה</small>) - סטנדאפיסט
* קלרה ח'ורי (<small>עונה שנייה</small>) - שחקנית
* ארצי יפרח (<small>עונה ראשונה</small>) - מעצב אופנה
* דפנה ארד (<small>עונה ראשונה</small>) - מוזיקאית, סולנית "ביר7", עיתונאית ועורכת טלוויזיה
* דרור נובלמן (<small>עונה ראשונה</small>) - תסריטאי
* יוני בינרט (<small>עונה ראשונה</small>) - עיתונאי
* עמית בחובר (<small>עונה ראשונה</small>) - תסריטאי וקומיקאי
* תמר קרוון (<small>עונה שנייה</small>) - צלמת, במאית קליפים ומעצבת

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hot.net.il/HOT.aspx?FolderID=2949&lang=he "טינופת"] האתר הרשמי

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:הוט 3
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
רבינוביץ

רבינוביץ (או רבינוביץ) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי בעל סיומת סלבית שפירושו "בנו של רב".

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
ואנו מראבישווילי

ואנוֹ מֶראבּישווילי (בגאורגית: ვანო მერაბიშვილი; נולד ב-15 באפריל 1968) הוא פוליטיקאי גאורגי שכיהן כראש ממשלת גאורגיה מיולי עד אוקטובר 2012. בעבר כיהן כשר הפנים של גאורגיה. לפני כן כיהן כשר לביטחון לאומי של גאורגיה.

== תחילת חייו ==
בשנת 1992 סיים מראבישווילי את לימודיו כמהנדס מהפקולטה לכרייה באוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה. לאחר שסיים את לימודיו כיהן כלבורנט ותפקידים אחרים באוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה, לפני שייסד, בשנת 1996, יחד עם אחרים, את המוסד לחירות (თავისუფლების ინსტიტუტი). קודם לכן, בשנת 1995, הוא הפך ליושב ראש האיגוד להגנה על זכויות בעלי הקרקעות.

== קריירה פוליטית ==
מראבישווילי החל להיות מעורב באופן ישיר בפוליטיקה רק בשנת 1999, כשנבחר, מטעם מפלגת איחוד האזרחים של גאורגיה, בראשות שוורדנדזה, כחבר הפרלמנט הגאורגי. בשנת 2000 הוא מונה ליושב ראש הוועדה הפרלמנטרית למדיניות הכלכלית של גאורגיה. הוא היה ממבקריו החריפים של שוורדנדזה, וביקר אותו על שלא גילה עניין בביצוע רפורמות, על הטיפול הרשלני בטיפול בשחיתות וניהול כלכלי כושל. הוא תמך במהפכת הוורדים ומנהיגה הרפורמיסט, מיכאיל סאקשווילי, שמינה אותו, בינואר 2004, ליועץ לביטחון לאומי של גאורגיה. באביב של אותה שנה הוא מונה לעוזר הנשיא לענייני ביטחון לאומי, משרד שאוחד מאוחר יותר עם משרד הפנים. מ-7 ביוני 2004 ועד ל-18 בדצמבר של אותה שנה הוא כיהן בתפקיד השר לביטחון לאומי של גאורגיה (במקום זוראב אדאישווילי), ומ-18 בדצמבר הוא מכהן כשר הפנים של גאורגיה.

במהלך משבר קודורי, בסוף יולי 2006 ותחילת אוגוסט של אותה שנה פתחה גאורגיה, בלחץ של מראבישווילי, שר הפנים, ואוכרואשווילי, שר ההגנה, במבצע להשתלטות על המיליציה המורדת בעמק קודורי, והשבת השליטה של טביליסי על החלק היחיד מאבחזיה שהיה בשליטת גאורגיה באותם ימים. בסופו של אותו מבצע השתלטו הגאורגים על האזור והממשלה הגולה של אבחזיה הועברה לאבחזיה עילית.

ב-6 בספטמבר 2006, עצרה המשטרה הגאורגית, בהוראת מראבישווילי, מעל ל-30 חברים במפלגתו של איגור גיאורגדזה, שר לביטחון לאומי של גאורגיה לשעבר שהואשם בניסיון התנקשות בשוורדנדזה, "סמרתלובה" והתנועות הנלוות אליה במהלך כנס שנערך בטביליסי ובמקומות נוספים ברחבי גאורגיה. העצורים הואשמו בקשיר קשר לביצוע הפיכה אלימה כנגד הממשלה הגאורגית בראשות מיכאיל סאקשווילי. האשמות נוספות כללו קבלת מימון בלתי חוקי ושיתוף פעולה עם שירותי הביטחון של מדינה זרה. סמרתלובה הגיבה באמצעות עורכי דינה כי מדובר ברדיפה פוליטית לקראת הסוף הקרב ובא.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lenta.ru/lib/14164598/ מראבישווילי, ואנו], אתר "לנטה רו", 
* [http://www.civil.ge/eng/article.php?id=20032 שר הפנים מעיד לפני ועדת החקירה למלחמה] , "סיביל ג'ורג'יה", 27.11.2008, 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ממשלת גאורגיה
קטגוריה:שרי הפנים של גאורגיה
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1968
לופו בניו יורק

לופו בניו יורק הוא סרט ישראלי קומי, השייך לסוגת "סרטי געפילטע פיש", בכיכובם של יהודה ברקן וגבי עמרני שיצא לאקרנים בשנת 1976. זהו סרט המשך לסרט "לופו" משנת 1970.
 
שיר הנושא של הסרט, "ענן לבן", שנכתב על ידי אהוד מנור והולחן על ידי יאיר רוזנבלום, מבוצע על ידי סוזי מילר וחנן יובל. שיר נוסף מתוך הסרט הוא "גשם אחרון" (שנודע בהמשך בביצועה של להקת פיקוד הצפון).

==עלילה==
עלילת הסרט מתמקדת בלופו אברמוביץ (יהודה ברקן), עגלון מזדקן ועני אשר מתגורר בשכונת צריפים בדרום תל אביב ומתפרנס מעסקי אלטע זאכן. ללופו בת אחת בשם רחל אשר נשואה לעמוס ואם לילד צעיר בשם רוני.

לאחר שרחל ורוני עוברים לארצות הברית במסגרת שליחות דיפלומטית של עמוס, לופו מתקשה להתגבר על הפרידה מרוני. בעקבות כך, חבריו משוק הפשפשים ביפו אוספים כספים ובכך מאפשרים ללופו לרכוש כרטיס טיסה לארצות הברית על מנת שיוכל לפגוש את רוני. אל לופו מצטרף (בטעות) גם חברו הטוב מזרחי (גבי עמרני).

במהלך הביקור בניו יורק לופו מצטרף למשפחתו לכנס בו אמור לנאום הסנאטור של ניו יורק. להפתעתו של לופו, הסנאטור הוא למעשה מנדל יעקובוביץ, חבר ילדות של לופו. הפגישה בין השנים מובילה לכך שיעקובוביץ מחליט לאשר מענק סיוע למדינת ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטי בועז דוידזון
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1976
מדינה רב-לאומית

מדינה רב־לאומית היא מדינה המזוהה ברמה הקולקטיבית עם מספר לאומים אתניים דומיננטיים במדינה.

לכל קבוצות הלאום ישנו מעמד שווה, והמדינה מייצגת את כל הלאומים באופן שווה. 

לעיתים נותנת המדינה עדיפות לכמה קבוצות על אחרות, וכך המדינה "שייכת" לאותן קבוצות שלהן ניתנה עדיפות. לדוגמה: שווייץ. 

מדינה זו אינה מתבססת על יסודות אתניים ואינה מגדירה עצמה ע"פ שייכות אתנית ולכן נקראת מדינת לאום פוליטית (מדינת כלל אזרחיה). למדינה כזו שתי משמעויות שונות: המשמעות הראשונה, מדינת לאום פוליטית (מדינת כלל אזרחיה) מתייחסת לסוג הלאומיות: לאומיות פוליטית־אזרחית־מדינתית. הלאומיות בה מוגדרת על בסיס האזרחות, ויש לפיכך זהות מלאה, וכל האזרחים בה נחשבים לבני הלאום, לאום המדינה. 

המשמעות השנייה, מדינת לאום פוליטית (מדינת כלל אזרחיה) מתייחסת לעובדה שמדובר במדינה דמוקרטית בלי קשר לסוג הלאומיות שבה. זוהי מדינה נייטרלית מבחינת זהותה האתנית, היא אינה מזדהה באופן עצמי עם קבוצה אתנית כלשהי, אלא עם כלל אזרחיה (ללא קשר למצאם האתני או לשיוכם הדתי) והמדינה שייכת להם באופן שווה.
דוגמאות:
* הממלכה המאוחדת מורכבת מאנגליה, ויילס, סקוטלנד וצפון אירלנד, שלכל אחת מהן לאום משלה. 
*אתיופיה מורכבת ממספר מדינות המייצגות כל אחת לאום שונה.
*בוסניה והרצגובינה מורכבת מבוסניאקים, קרואטים וסרבים, והרכב זה אף בא לידי ביטוי בהרכב הנשיאוּת.
*הודו – בהודו ישנן למעלה מ־2,000 קבוצות אתניות ועשרות שפות מדוברות.
דוגמאות היסטוריות למדינות רב־לאומיות אשר התפצלו למספר מדינות לאום:
* האימפריה האוסטרו־הונגרית
* ברית המועצות
* יוגוסלביה
לעיתים קשה להגדיר מדינה רב־לאומית כתוצאה מהשאלה האם לאומים יכולים להיות משולבים אלו באלו (יהודים אשר חיים בגולה, בני איגבו בניגריה, וכו')

==ראו גם==
*מדינת כל אזרחיה

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדע המדינה
קטגוריה:לאומיות
תיאטרון רחוב

שחקן תיאטרון רחוב ב[[כיכר דאם באמסטרדם]]
תיאטרון רחוב הוא סוג של הופעה תיאטרלית המוצגת במרחב ציבורי, ללא קהל ספציפי המשלם על מנת לראות את ההופעה. בדומה לתיאטרון שוליים תיאטרון רחוב יכול להיות מוצג בכל מקום, כגון מרכזי קניות, כיכרות מרכזיות, חניונים וקרנות רחוב. בדרך כלל תיאטרון רחוב יוצג במקומות בהם עוברים מספר רב של אנשים. השחקנים המבצעים תיאטרון רחוב נעים מאומנים נודדים, ועד חברות תיאטרון גדולות ומאורגנות וקבוצות הרוצות להתנסות במרחבי הופעה שונים.

לעיתים שחקני תיאטרון רחוב מקבלים תשלום מסוים מהעירייה, בעיקר במקרים של פסטיבלים, הופעות ילדים או תהלוכות רחוב, אך לעיתים קרובות יותר השחקנים אינם מקבלים תשלום, או שהם מקבלים תשלום באמצעות הטלת מטבע בכובע מידי הקהל, כל אחד על פי שיקול דעתו. בכך גם קהל שאינו יכול להרשות לעצמו לשלם עבור הופעת תיאטרון קונבנציונלית, יכול לצפות בהופעת תיאטרון ללא תשלום כלשהו.

על מנת לקיים תיאטרון רחוב יש צורך בתחפושות ואביזרים פשוטים, ובדרך כלל אין ציוד הגברה קולי, והשחקנים מתבססים על קולם הטבעי ועל יכולות פיזיות. העדר ההגברה הקולית גורם לכך שתיאטרון רחוב בדרך כלל מציג יכולות פיזיות, כגון ריקוד, פנטומימה וסלפסטיק. בדרך כלל ההופעה צריכה להיות פשוטה, ברורה לעין וקולנית על מנת למשוך קהל.

יש להבדיל בין תיאטרון רחוב, לבין הופעות ציבוריות תיאטרליות אחרות, כגון הופעות בפארקים וגינות ציבוריות, בהן ישנו מרחב מוגדר, ולעיתים מגודר, וקהל שרכש כרטיסים על מנת לראות את המופע. במקרים מסוימים, שחקני תיאטרון רחוב צריכים לקבל רישיון או אישור מיוחד מהעירייה או הממשלה על מנת להופיע ברחוב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.buskercentral.com/ אתר המקדם הופעות רחוב]
* [http://www.straattheater.net/ אתר העוסק בתיאטרון רחוב בהולנד ובלגיה (גם באנגלית)]

רחוב
קטגוריה:אמנות הבמה
קטגוריה:אמנות רחוב
קטגוריה:תיאטרון לפי סוגה
קליקאייר

קליקאייר (Clickair) הייתה חברת תעופה ספרדית שפעלה כחברת תעופה במחיר נמוך. בסיסה של החברה היה בנמל התעופה בנמל התעופה של ברצלונה-אל פראט.

החברה נוסדה בשנת 2006 ונקראה בתחילה "קאטאייר" על שם קטלוניה. החברה החלה את פעילותה באוקטובר 2006 והפעילה שלושה מטוסי איירבוס A320 וטסה לחמישה יעדים מבסיסה בברצלונה. ביולי 2009 התאחדה החברה עם חברת התעופה וולינג איירליינס תחת השם וולינג איירליינס.

==צי המטוסים (פברואר 2009)==
{| class="wikitable" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse"
|- bgcolor=lightblue
| דגם || מספר מטוסים || תכולת מושבים (קונפיגורציה) || הערות
|-
|איירבוס A320||22||180||
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברות תעופה ספרדיות שנסגרו
וולינג איירליינס

[[איירבוס A321 של החברה]]
וולינג איירליינס (באנגלית: Vueling Airlines) היא חברת תעופה ספרדית, המוגדרת כחברת לואו קוסט. בסיסה הראשי של החברה נמצא בנמל התעופה בברצלונה.

==תולדות החברה==

החברה נוסדה בשנת 2004 והחלה לפעול ביולי אותה שנה בקו ברצלונה - איביזה.

בשנת 2006, בדירוג חברות התעופה הזולות הטובות באירופה, נבחרה החברה במקום השלישי אחרי החברות אייר ברלין, ואיזיג'ט.

ביולי 2009 התאחדה החברה עם חברת קליקאייר תחת השם וולינג איירליינס.

באוגוסט 2012 התנתק הקשר בין מטוס של החברה לנמל התעופה סכיפהול בטיסה מספרד לאמסטרדם, כאשר המטוס נחשד כחטוף והוזנקו שני מטוסי קרב ליירטו. בסופו של דבר המטוס נחת באמסטרדם והתגלה שהמטוס לא נחטף, אלא היו לו בעיות בקשר.

===פעילות החברה בישראל===
נכון לספטמבר 2023, החברה מפעילה 7 טיסות שבועיות בקו ברצלונה-תל אביב במטוס איירבוס A320. 

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון ליוני 2020:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#808080;"
! style="width:150px;" | כלי טיס
! style="width:50px;" | בצי
! style="width:50px;" | בהזמנה
!נוסעים
! style="width:200px;" | הערות
|-
|איירבוס A319-100
|6
|—
|144
|
|-
| rowspan="2" |איירבוס A320-200
| rowspan="2" |78
| rowspan="2" |—
|180
| rowspan="2" |
|-
|186
|-
|איירבוס A320neo
|25
|19
|186
|
|-
|איירבוס A321-200
|15
|—
|220
|
|-
|איירבוס A321neo
|—
|12
|איו מידע
|
|-
!סה"כ
!124
!31
! colspan="2" |
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה ספרדיות
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
מוזיאון פלנטן מורטוס

מוזיאון פלנטן מורטוס (בהולנדית: Plantin-Moretusmuseum, בצרפתית: Musée Plantin-Moretus) הוא מוזיאון ואתר מורשת עולמית בעיר אנטוורפן שבבלגיה. המוזיאון מוקיר את פועלם של כריסטופל פלנטיין וחתנו יאן מורטוס, שני מוציאים לאור ידועים שפעלו במאה ה-16.

==היסטוריה==
חברת הוצאת הספרים "פלנטין" נוסדה במאה ה-16 בידי כריסטופל פלנטיין. לאחר מותו, בשנת 1589, עברה הבעלות על החברה לידיו של חתנו, יאן מורטוס.

בשנת 1876 מכר אדוארד מורטוס את החברה לעיר אנטוורפן. שנה לאחר מכן, המוזיאון נפתח לציבור הרחב, שהורשה לבקר גם באזור המגורים בבית ובאזור מכבש הדפוס. בשנת 2002 הוכרז המוזיאון כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו, ובשנת 2005 הוכנס סופית לרשימת אתרי המורשת העולמית, והיה בכך למוזיאון הראשון, והיחיד עד כה, הנמצא ברשימה זו.

המוזיאון הוא בעליו של אוסף יוצא-דופן של חומר טיפוגרפי. במוזיאון נמצא מכבש הדפוס השני העתיק ביותר בעולם, סטים של מִטבעות ומטריצות, ספרייה המכילה אוסף נרחב של דברי דפוס, וארכיון של חברת פלנטין.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://museum.antwerpen.be/plantin_moretus אתר המוזיאון]
* [http://www.flickr.com/photos/tags/plantinmoretus תמונות מהמוזיאון]

קטגוריה:בלגיה: אתרי מורשת עולמית
פלנטן מורטוס
קטגוריה:אנטוורפן: מבנים
שדרן רדיו

שדרני הרדיו: [[דליק ווליניץ, גדעון רייכר, יעקב אחימאיר ואיתן ליפשיץ, המגישים את התוכנית: "יש עם מי לדבר"]]
שדרן רדיו הוא אדם המציג ומגיש תוכניות רדיו. שדרן רדיו עשוי לדון בנושאים שונים כמו פוליטיקה, ספורט, מוזיקה ותרבות פופולרית. רוב תוכניות הרדיו מוגשות על ידי שדרן קבוע המגיש מונולוגים ומנהל שיחות עם מאזינים שמתקשרים לתוכנית. השדרן עשוי גם לספק מידע על חדשות, מזג האוויר ותחבורה. בניגוד לקריין רדיו, שדרן רדיו לאו דווקא מקריא חומר מוכן מראש שנכתב על ידי אחרים. בניגוד ל-DJ העובד ברדיו, קיימים שדרנים שכלל לא משמיעים מוזיקה בתוכניותיהם. חלק משדרני הרדיו נחשבים לכוכבי תקשורת ועוברים מתחנה אחת לאחרת ומקבלים שכר גבוה עבור תוכניותיהם, שלעיתים משודרות במספר תחנות בו זמנית (בעיקר במדינות בהן קיימת מדיניות שוק חופשי ברדיו כמו ארצות הברית וקנדה). עם זאת, משכורתם של מרבית השדרנים בדרך כלל אינה גבוהה.

==בישראל==
בישראל עוסקים במקצוע רק מעטים, מרביתם בתחנות הרדיו הממלכתיות והאזוריות. קיימים כ-20 מעסיקים מוכרים בתחום זה (אם כי קיימים לצידם מספר מעסיקים לא-חוקיים, ברדיו הפיראטי. המעסיקים המוכרים הם כאן, תאגיד השידור וגלי צה"ל, כמו גם תחנות הרדיו האזורי והמגזרי).

==בארצות הברית==
בארצות הברית רוב תוכניות הרדיו עוסקות בפוליטיקה, חלקן בתרבות פופולרית (כמו תוכניתו של הווארד סטרן), ואחרות בספורט. עד 1987 חויבו שדרני הרדיו על ידי הוועדה הפדרלית לתקשורת של ארצות הברית (FCC) להקדיש זמן הוגן להשמעת תגובות מן הצד הנגדי לדעותיהם אלא אם אלו נייטרליות. לאחר ביטול מדיניות זו פרחו תוכניות הרדיו, ושדרני הרדיו התחלקו לפי שתי המפלגות העיקריות: שמרנים (התומכים לרוב במפלגה הרפובליקנית) וליברלים (התומכים לרוב במפלגה הדמוקרטית). סקר מ-2004 מצא ש-17% מהציבור האמריקני מאזינים לתוכניות רדיו, רובם גברים שמרנים. שדרני הרדיו מהווים תחליף לרשתות הטלוויזיה העיקריות ואמצעי בידור ברכב לנהגים. בשנות ה-90 הוביל ראש לימבו את שידורי הרדיו השמרניים תוך הצלחה מסחרית. בין שדרני הרדיו הבולטים כיום נמנים ראש לימבו, ביל אוריילי, מייקל סאבג', שון האנטי, גלן בק, ולורה שלזינגר (הידועה כד"ר לורה). שדרני הרדיו השמרניים ידועים בכוחם לגיוס התנגדות ציבורית לחקיקה ליברלית כמו העלאת מסים ומתן זכויות למהגרים.

== ראו גם ==
* שדרן ספורט
* שידור רדיו בישראל
* רשימת שדרני רדיו ישראלים
* תחנת רדיו

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:מקצועות המדיה
מדבר צל גשם

איור ממחיש של תופעת "מדבר צל גשם". {{ש}}משמאל: האוויר הלח חודר מן הים ונתקל במחסום הפיזי הגבוה. {{ש}}מימין: תופעת המדבר בצדו השני של ההר
נוף מ[[מדבר גובי הקר יחסית, אשר נחסם בידי הרי ההימלאיה מגשם.]]
נוף צחיח ב[[מדבר יהודה, בישראל.]]
מדבר צל גשם היא תופעת טבע מטאורולוגית, בה נוצר מדבר למרגלות רכס הרים גשום, אשר כמות המשקעים בו נמוכה יחסית לכמות הגשם בצידו השני של הרכס. לפעמים ההפחתה בכמות הגשמים היא כה גדולה עד אשר יורדים בצד הפחות גשום פחות מ-200 מ"מ גשם בשנה.

מדבר צל גשם, היא תופעת אקלים מקומית, שנוצרת כאשר אוויר לח החודר מן הים לתוך היבשה נתקל במחסום פיזי כדוגמת רכס הרים ומתחיל לצבור גובה במטרה לחלוף מעליו בתהליך המכונה עננות אורוגרפית. עם הגובה יורד לחץ האוויר, ולכן במהלך הטיפוס מתקרר האוויר, במעלת צלזיוס אחת לכל 100 מטר, תהליך הנקרא קירור אדיאבטי (אותו תהליך העומד בבסיס הפעולה של מקרר ומזגן). המים מתעבים, וכשטמפרטורת הענן יורדת מספיק והלחות היחסית מגיעה ל-100% לחות, נוצרת עננות ממטירה. מעבר לקו פרשת המים האוויר גולש במורדות הרכס ומתחמם במעלת צלזיוס כל 100 מטר. ההתחממות מביאה לתופעת התמוככות מן העבר השני של הרכס. הענן שהכיל אוויר קר נע כלפי מטה, האוויר מתחמם (חימום אדיאבטי) והמים המצויים בו מתאדים, וכך כמות הגשמים במדרון ה"מרוחק" פחותה במידה ניכרת מזו היורדת על גבי המדרון הפונה לכיוון הים.

מבחינה בלשנית, השם "צל גשם" (באנגלית: Rain shadow), כשמו כן הוא: התצורה ההררית מטילה צל המונע (מסתיר) ירידת משקעים, בדומה לצל המסתיר את האור.

==מדבר צל גשם בישראל==
מדבר יהודה, להבדיל מהנגב שנמצא ברצועת המדבריות העולמית, הוא "מדבר צל גשם". הוא נמצא למרגלות המדרונות המזרחיים של הרי יהודה. אוויר לח מן הים התיכון מתגבש לעננים הממטירים כמות מעטה יחסית של גשם בדרכם ממישור החוף לאזור השפלה ואת כמות הגשם הרבה ביותר הם מורידים על הרי יהודה. מעבר לקו פרשת המים של הרי יהודה ומשום הפרש הגבהים בין הרי יהודה למדבר יהודה השוכן למרגלותיו המזרחיים חל תהליך משמעותי יחסית של התמוככות (התחממות האוויר והתאדות טיפות מים) ולכן כמות המשקעים שנותרת בעננים כשהם מגיעים למדבר יהודה מועטה יחסית לזו במפנה המערבי של הרכס ועליו.

==מדרון צל גשם==
מדרון צל גשם הוא מקום בו יורדים מעל 200 מ"מ גשם בשנה וכמות ההתאדות לא עולה על כמות המשקעים.

==רשימה חלקית של מדבריות צל גשם==
* מדבר יהודה
* טקלה מקאן
* חילה-אריזונה
* מדבר אטקמה
* מדבר גובי
* מדבר מוהאבי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מטאורולוגיה
קטגוריה:מדבר
קניארים

הקניארים (ספרדית: Cañari; מקצ'ואה: Kañari) הם עם עתיק שהתגורר באזור הפרובינציות אסואי וקניאר באקוודור של ימינו. 

הקניארים היו קבוצת שבטים שהתאחדו יחד לעם אחד. הקבוצה נעלמה בשל כיבושי אימפריית האינקה בראשות ואיינה קאפאק לכיוון צפון. האינקה כפו עליהם באופן אלים את השליטה ורצחו אלפי קניארים על מנת להפוך את השטח לחלק מן האימפריה. 

שבטי הקניארים נמצאו בעיקר סביב טומבמה, עיר שכונתה לעיתים "קוסקו השנייה", בשל דמיונה לבירה מבחינת החן והאדריכלות. במהלך מלחמת האזרחים באימפריית האינקה בין בניו של ואיינה קאפאק, הקניארים תמכו בוואסקאר, למרות שהיו באזור הצפוני, אותו ירש היורש הלגיטימי לכס המלוכה, אטוואלפה. בתחילה, שרי צבאו של ואסקאר, אטוק והאנגו, הצליחו לכבוש את השטחים בצפון ולהעביר את השטחים לשליטתם. אטוואלפה הצליח, בעזרת שרי צבא שהיו נאמנים לאביו, להביס את צבא ואסקאר ולגרום לו לסגת לכיוון דרום. אטוואלפה טבח בקניארים, כנאמני אחיו/אויבו ושרף את העיר טומבמבה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עמים קדומים
קטגוריה:אינדיאנים
האיגוד הגרמני אמריקאי

מצעד שנערך בניו יורק, ב-30 באוקטובר 1939]]
האיגוד הגרמני אמריקאי (בגרמנית: Amerikadeutscher Bund) או הפדרציה הגרמנית אמריקאית הוא ארגון נאצי שהוקם בארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-20, שקיבל הדרכה ותמיכה כלכלית סמויה מהממשלה הגרמנית, במטרה לקדם עמדה אמריקאית אוהדת כלפי גרמניה הנאצית.

שם הארגון נקבע ב-1936, לאחר איחודן של שתי תנועות דומות ובראש הארגון הציב אדולף היטלר את פריץ יוליוס קון, אזרח ארצות הברית יליד מינכן, גרמניה, כמוהו רוב חברי האיגוד היו תושבים ממוצא גרמני. הארגון הפיץ תעמולה נאצית, האשים את הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט בכך שהוא פועל למען היודאו-קומוניזם ופעל נגד החרם היהודי נגד עסקים בבעלות גרמנים במנהטן. ביום ציון הולדתו של ג'ורג' וושינגטון ב-1939 ערך הארגון עצרת במדיסון סקוור גארדן בניו יורק בו השתתפו כ-20,000 אנשים והתרחשו עימותים אלימים בין חברי הארגון ומתנגדיו.

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה נכלאו רבים מחברי האיגוד וחלקם הוגלו לגרמניה. אחרי המלחמה האיגוד התפרק, מנהיגו הוגלה לגרמניה, נשפט, נכלא ומת.

== השפעות האיגוד ==
האיגוד ביצע תעמולות אקטיביות למטרתם, שהיא הפצת הנאציזם בארצות הברית למניעתם מלהצטרף אל אויבי גרמניה, שלרוב גרמו לעימותים ולקרבות רחוב עם קבוצות אחרות, בעיקר עם חיילים יהודים ותיקים של מלחמת העולם הראשונה.

כמו כן, להחדרת התורה הנאצית לתוך עתידה של ארצות הברית הוקמו מחנות קיץ שהיו תחת שליטת האיגוד שנתנו אימונים צבאיים לילדים ומבוגרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תנועות פוליטיות
קטגוריה:ארצות הברית: אנטישמיות
קטגוריה:אמריקאים משתפי פעולה עם הנאצים
קטגוריה:הורחב ערך בשתפ עם ויקימדיה ללא תבנית
קטגוריה:ארגונים נאצים
קטגוריה:ארגונים פוליטיים אמריקאיים
אקסרכיה

כיכר אקסרכיה
אקסרכיה (ביוונית: Εξάρχεια) היא שכונה במרכז העיר אתונה שביוון, הקרובה למבנה ההיסטורי של האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה. השכונה מפורסמת בשל הימצאותם של אנרכיסטים יווניים רבים באזורה.

השכונה נקראת על שמו של סוחר מפורסם בשם אקסרכוס, שפתח חנות גדולה באזור. אקסרכיה גובלת ממזרח בשכונת קולונקי, ונמצאת בין שדרות פאטיסיון, פנפיסטימיו ואלכסנדרס.

באקסרכיה ממוקמים מספר אתרים חשובים, ובהם המוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה, האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה וגבעת סטרפיס. הכיכר המרכזית מכילה בתי קפה ופאבים, וחנויות מחשבים רבות. האזור מכונה גם "עמק הסיליקון היווני". עקב האופי הפוליטי והאינטלקואלי של האזור, אפשר למצוא גם חנויות ספרים רבות, חנויות סחר הוגן וחנויות של מזון אורגני.

==היסטוריה ומשמעות פוליטית==
מחוז אקסרכיה נוצר בין שנת 1870 לשנת 1880 בקצה העיר, והוא מילא תפקיד משמעותי באופי החברתי והפוליטי של יוון. שם החלה ההתקוממות כנגד השלטון הצבאי בשנת 1973. באזור זה חיים אינטלקטואלים ואמנים רבים, וכן קבוצות אנרכיסטיות ושמאלניות רבות מתאכסנות באזור. תחנות משטרה וסמלים נוספים של סמכות (וקפיטליזם) כגון בנקים, הם לרוב מטרה לקבוצות אנרכיסטיות ואנטי-סמכותניות. כמו כן, הכיכר המרכזית משמשת גם כמרכז אומנותי בו מתקיימות הופעות רחוב רבות ומופעי מוזיקה. בדצמבר 2008, נורה ונהרג נער בן 15 בידי המשטרה באקסרכיה, מה שהוביל למהומות ממושכות ברחבי יוון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.greeka.com/attica/athens/athens-neighbourhoods/athens-exarchia.htm אקסרכיה באתר תיירות]
* [http://blogs.reuters.com/global/2008/12/08/anarchy-in-exarchia כתבה על אקסרכיה על רקע המהומות ב-2008]

קטגוריה:אנרכיזם
קטגוריה:אתונה
זמן פלאנק

זמן פלאנק הוא יחידת זמן, המהווה את אחת היחידות הבסיסיות במערכת יחידות פלאנק. 

זמן פלאנק מוגדר כמשך הזמן של תנועת פוטון במהירות האור, בריק, לאורך מרחק של יחידת אורך פלאנק. היחידה נקראת על שמו של הפיזיקאי מקס פלאנק, והיא בעלת חשיבות רבה בחקר התפתחות היקום לאחר המפץ הגדול.

==הערך==
ערכו של זמן פלאנק הוא:
<div style="text-align: center;">
<math>t_P = \sqrt{\frac{\hbar G}{c^5}} \approx 5.39124(27) \times 10^{-44} \mbox{ s}</math>
</div>

כאשר:
:<math>\hbar = h / 2 \pi</math> הוא קבוע פלאנק
:<math>G</math> הוא קבוע הכבידה
:<math>c</math> הוא קבוע מהירות האור בריק 
:<math>t_P</math> נמדד בשניות.
:שתי הספרות בסוגריים מצביעות על חוסר הוודאות בקביעת הערך המדויק של זמן פלאנק.

==משמעות מדעית==
באופן פשוט, ניתן לתאר את זמן פלאנק כמשך הזמן שייקח לאלומת אור לעבור מרחק השווה לאורך פלאנק. נכון ל-2006, יחידת הזמן הקצרה ביותר שנמדדה באופן ישיר היא בסדר גודל של אטו-שנייה (10<sup>−18</sup> שניות), והיא גדולה ב-26 סדרי גודל מזמן פלאנק. על פי אחת ההשערות, אם מביטים ביקום בחלוף יחידת זמן פלאנק אחת מרגע המפץ הגדול, ניתן להעריך את תכונותיו בסדרי הגודל של יחידות פלאנק האחרות - הטמפרטורה שלו היא בסדר הגודל של טמפרטורת פלאנק, ממדיו הם בסדר הגודל של אורך פלאנק וכו'.

על פי תאוריית מכניקת הקוונטים, זמן פלאנק הוא משך הזמן הקצר ביותר הניתן למדידה תאורטית. עם זאת, על פי מחקרים חדשים משנת 2003, שהתבססו על תצפיותיו של טלסקופ החלל האבל, עולה האפשרות כי טענה זו אינה נכונה. 

==קישורים חיצוניים==
* [http://hyperphysics.phy-astr.gsu.edu/hbase/astro/planck.html מודלים של המפץ הגדול בסדרי גודל של זמן פלאנק] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יחידות פלאנק
קטגוריה:יחידות זמן
קטגוריה:אסטרופיזיקה
רנאטו צ'ליני

רנאטו צ'ליני (באיטלקית: Renato Cellini, 24 באפריל 1912 - 25 במרץ 1967) היה מנצח אופרה איטלקי ידוע-שם. אביו היה אנציו צ'ליני, במאי שעבד עם ארטורו טוסקניני.

== קריירה ==
צ'ליני נסע לארצות הברית בשנת 1947, הצטרף לצוות המטרופוליטן אופרה ובהופעת הבכורה שלו שם, ב-9 באפריל 1952, ניצח על דון קרלו של ורדי, עם יוסי ביירלינג, אלינור סטבר ורגינה רזניק. כעבור שנה ניצח על אאידה (עם הרווה נלי וג'ין מדיירה ועל כוחו של גורל (עם זינקה מאלינוב ומריו דל מונקו. בשנת 1954 ניצח שוב על "כוחו של גורל", הפעם עם נלי ועם ליאונרד וארן, וכן, בערב אחד, על אבירות כפרית וליצנים.

ב-1954 התמנה צ'ליני למנהל מוזיקלי ומנצח של עמותת האופרה של ניו אורלינס. את כהונתו שם פתח בלה בוהם בבימויו של ארמנדו אנייני. בתקופת שהותו שם ייסד את תיאטרון האופרה הנסיוני של אמריקה (1954-1960) בשיתוף עם האופרה של ניו אורלינס. תכלית המוסד הייתה "לתת לזמרים צעירים הזדמנות להישמע באופרה." בין הזמרים הצעירים האלה היו הארי תייארד, מיניון דאן, נורמן טרייגל, ג'ון רירדון ואחרים.

בתקופת שהותו בניו אורלינס ניצח צ'ליני על הפקות של אופרות רבות, בהן "אותלו" (עם ראמון ויניי ונלי), טוסקה (עם אינגה בורך ורוברט ויד), לקמה, "אמליה בנשף" (עם שון), "אלקטרה", "אהבת שלושת המלכים", "ורתר", "לה צ'נרנטולה", בוריס גודונוב (עם בוריס כריסטוף), "טרובדור", "טורנדוט", "נורמה", "דון ג'ובאני" (עם טרייגל), "טנהויזר", "מנון" (עם פיליס קורטין וניקולאי גדה), "נשף המסכות", "אורפאו ואורידיצ'ה", "אביר הוורד", "ריגולטו" (עם קורנל מקניל) ו"כוחו של גורל" (עם איילין פארל וריצ'רד קאסילי).

במהלך עשור השנים של צ'ליני באופרה של ניו אורלינס, הופיעו הרבה כוכבים אמריקאים ובינלאומיים בפעם הראשונה עם הלהקה. כוכבים אלה הם לואיג'י אלווה (בתפקיד הרוזן אלמביבה ב"הספר מסביליה", ג'וזפה קמפורה (כאדגרדו ב"לוצ'יה די למרמור"), ליזה דלה קאזה (בתפקיד המרשלית ב"אביר הוורד"), פלאסידו דומינגו (בתפקיד לורד ארטורו בולאב ב"לוצ'יה"), גדה (בתפקיד דה גריו), לואיס קיליקו (בתפקיד לסקו), צ'זרה סייפי (כדון ג'ובאני) ובברלי סילס (בתפקידי הגיבורות של "סיפורי הופמן").

בשנת 1964 התערערה בריאותו של צ'ליני והוא ניצח בפעם האחרונה, על הצגה של אאידה. הוא מת ב-25 במרץ 1967 בניו אורלינס, בן חמישים וחמש.

== לקריאה נוספת ==
* הספד, "אופרה", מאי 1967

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:מנצחי אופרה

קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1912
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1967
סקרלט תומאס

סקרלט תומאס (באנגלית: Scarlett Thomas; נולדה ב-4 ביולי 1972) היא סופרת אנגלייה.

==ביוגרפיה==
נולדה בלונדון שבממלכה המאוחדת. למדה במגוון בתי ספר. בנעוריה השתתפה בהפגנות שונות. תומאס השלימה תואר ראשון בלימודי תרבות באוניברסיטת מזרח לונדון (UEL). שלושת הרומנים הראשונים שלה עסקו בקורותיה של מרצה לספרות שפותרת תעלומות רצח. 

ב-2001 העיתון הבריטי "The Independent" מיקם אותה ברשימת עשרים הכותבים הצעירים הטובים ביותר. ב-2002 נבחרה לסופרת השנה של Elle Style (פרס של מגזין Elle). שני הרומנים האחרונים של תומאס, "סופו של מיסטר Y" ו"היקום הטרגי שלנו", ראו אור בעברית בהוצאת ידיעות ספרים.

תומאס משמשת גם כמרצה לספרות.

== קישורים חיצוניים ==

* - ביקורת על ספרה "סופו של מיסטר Y"

קטגוריה:סופרות אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1972
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1972
סיון כהן

סיון כהן-סבן (נולדה בירושלים ב-19 בנובמבר 1982) היא עיתונאית, שדרנית רדיו ומגישת טלוויזיה, זוכת אות אומ"ץ, פרס פרימור של הרשות השנייה ופרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.

==ביוגרפיה==
נולדה בירושלים, שם גדלה והתחנכה. הייתה טניסאית בילדותה. בגיל 15, החלה לעבוד במקומון הירושלמי "כל העיר" כתיכוניסטית. בשנת 2002 זכתה שרה נתניהו בתביעת דיבה נגד סיון כהן, "כל העיר" ועורכו, בעקבות שתי ידיעות שליליות לא נכונות שפורסמו בטור הרכילות.

עבדה בחדשות המקומיות ובערוץ ספורט 1.

בשנת 2007 הצטרפה למערכת חדשות 10 ושימשה עורכת ומגישת פינת הספורט, מגישת תוכנית הבוקר, כתבת מגזין ומגישת מבזקי חדשות. במהלך עבודתה סיקרה את ארגון האוהדים של בית"ר ירושלים "לה פמיליה", חיסולי משפחות הפשע בנתניה, הייתה אחראית למספר ראיונות בלעדיים עם ארקדי גאידמק, חשפה אלימות שוטרים במגרשי כדורגל, ותיעדה את פרשת הבנק המחתרתי בבורסה ליהלומים.

הייתה כתבת לענייני משפט בירושלים של חדשות 10. בשנת 2012 הושעתה מעבודתה, ולאחר מכן יצאה לחופשה ללא תשלום, לאחר שפרסמה ידיעה שלא נבדקה כראוי והתגלתה כאגדה אורבנית. ביולי 2012 החלה כהן להגיש יחד עם דב גיל-הר את תוכנית הבוקר של ערוץ 10, "שישי בבוקר".

ביולי 2013 עלתה לאוויר התוכנית החברתית-כלכלית-צרכנית "הכל כלול" בערוץ 10, אותה יצרה והגישה יחד עם נגה ניר נאמן. בשנת 2015 החלה להגיש את התוכנית לבד. במהלך התוכנית יזמה את קמפיין המאבק בתאגידי המים וביוב בישראל, חשפה את ההתנהלות הבעייתית בחברת הוט שהביאה לקנס חסר תקדים של משרד התקשורת שהושת על החברה, הובילה את הקמפיין לשינוי שיטת חישוב הארנונה ועוד.

מנכל"ית מיזם סייבר AI חדשני שמעורבים בו אנשי העסקים והיזמים דובי פרנסס, שלו חוליו, חברת מיקרוסופט, ואוניברסיטת בן-גוריון.

מאז השבת השחורה מנחה מדי שבוע את עצרת משפחות החטופים שבכיכר החטופים והנעדרים . עד סוף 2023 הנחתה גם את מהדורת החטופים ששודרה בערוץ וואלה+.

כהן בעלת תואר ראשון במשפטים.

== פרסים והוקרה ==
* קיבלה את אות המופת של עמותת אומ"ץ לשנת 2015 יחד עם נגה ניר נאמן, על עבודתן העיתונאית של שתיהן במסגרת התוכנית "הכול כלול".
* בנובמבר 2016 זכתה בפרס פרימור של הרשות השנייה, על תחקיר "עוקץ הקשישים". מנימוקי הוועדה: .
* במרץ 2017 זכתה בפרס האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה עם תוכניתה "הכול כלול" שזכתה בפרס התוכנית הכלכלית הטובה בישראל. באותה שנה החלה להגיש תוכנית חברתית בתחנת הרדיו 103FM.סיון כהן הגישה פעם בשבוע את התוכנית "לפני החדשות" עד חודש אוגוסט.

== חיים אישיים ==
כהן נשואה לאיש העסקים יוני סבן, אחיינו של חיים סבן והשניים הורים לבת ובן. הם מתגוררים בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://103fm.maariv.co.il/program/סיון-כהן.aspx סיון כהן] באתר 103FM
* 
* 
* דורון בראונשטיין, [https://chaitarbut.wordpress.com/2021/08/25/%d7%a1%d7%99%d7%95%d7%9f-%d7%9b%d7%94%d7%9f-%d7%a1%d7%91%d7%9f-%d7%90%d7%a7%d7%98%d7%99%d7%91%d7%99%d7%96%d7%9d-%d7%97%d7%93%d7%a9%d7%95%d7%aa%d7%99-%d7%9e%d7%9f-%d7%94%d7%9e%d7%a2%d7%9c%d7%94/ סיון כהן-סבן: "אקטיביזם חדשותי" מן המעלה הראשונה: עז, לוחמני, פורץ דרך – בדרכו], בבלוג חי תרבות, 25 באוגוסט 2021

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרניות, שחקניות ומנחות
קטגוריה:סגל חדשות 13
קטגוריה:זוכי אות אומ"ץ
קטגוריה:כתבים משפטיים ישראלים
קטגוריה:סגל 103fm
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרנים, שחקנים ומנחים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
שנגחאי איירליינס

שנגחאי איירליינס (במנדרינית: 上海航空公司, באנגלית: Shanghai Airlines) היא חברת תעופה סינית. שבסיסיה נמצאים בנמלי התעופה של העיר שאנגחאי.

==תולדות החברה==

החברה נוסדה בשנת 1985 על ידי הממשלה המחוזית של שנגחאי ובכך הייתה חברת התעופה הראשונה בסין אשר הוקמה על ידי מחוז. בתחילה ביצעה החברה טיסות פנים בסין בלבד אך בשנת 1997 קיבלה החברה אישור מממשלת סין לביצוע טיסות בינלאומיות.

בשנת 2002 הונפקה החברה בבורסה של שנגחאי. בדצמבר 2007 הצטרפה החברה לברית חברות התעופה סטאר אלייאנס.

בשנת 2009 נודע כי החברה תתמזג עם חברת צ'יינה איסטרן איירליינס שמרכזה גם הוא בנמלי התעופה של שנגחאי. הוערך שהמיזוג יקטין את התחרות הישירה בין שתי החברות הפועלות מאותם הבסיסים ויאפשר להן להתחרות בצורה יעילה יותר אל מול שאר חברות התעופה הסיניות ויבסס את שנגחאי כמרכז תעופתי מרכזי. המיזוג הושלם בשנת 2010, המסחר במניות החברה הופסק והיא הפכה באופן רשמי לחברת בת של צ'יינה איסטרן איירליינס. לאחר המיזוג עזבה שנגחאי איירליינס את סטאר אלייאנס, והצטרפה לברית סקאיי טים בה חברה חברת האם. למרות המיזוג, שתי החברות ממשיכות לפעול בנפרד.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#e62020;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="5" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:white;background:#e62020;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקה ראשונה">F</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">C</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים פרימיום">W</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A330-200
|3
|—
|—
|30
|—
|204
|234
|
|-
|איירבוס A330-300
|2
|—
|—
|38
|—
|262
|300
|
|-
|בואינג 737-700
|9
|—
|—
|8
|—
|132
|140
|
|-
|בואינג 737-800
|77
|—
|—
|8
|—
|156
|164
|
|-
|בואינג 737-8MAX
|10
|5
|—
|8
|—
|164
|172
|
|-
|בואינג 787-9
|3
|7
|4
|26
|28
|227
|285
|
|-
|קומק ARJ21
|—
|5
|colspan=5|טרם נקבע
|
|-
!סה"כ
!104
!17
!colspan=6|
|}

== קישורים חיצוניים ==

 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=Shanghai%20Airlines&distinct_entry=true שנגחאי איירליינס] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:חברות תעופה סיניות
קטגוריה:סקאיי טים
קטגוריה:שאנגחאי
מוטוביקן

מוטוביקן (בצרפתית: Motobècane) הייתה יצרנית צרפתית של אופניים, אופניים ממונעים, קטנועים ואופנועים.

מוטוביקן יצרה את ה-"Mobylette" שהוא היה סוג של טוסטוס, במשך כמעט חצי מאה (1949–1997) יצרה מוטוביקן 14 מיליון יחידות. בשנות ה-70 של המאה ה-20 נמכרו בממוצע כל שנה 750,000 יחידות.

ב-1981, מוטוביקן נקלעה לחובות קשים והיא נקנתה על ידי ימאהה ובשנת 1984 שונה שמה ל-MBK.
כיום היא מייצרת קטנועים לשוק האירופאי בשם MBK.

מוטוביקן אינה קשורה ל-Motobecane USA אשר מייבאת אופניים שמיוצרות בטאיוואן תחת אותו סימן מסחר.

==אופנועים==
צ'ארלס בנויט ואבּל ברדין חברו ב-1922. ב-1923 הם עיצבו את האופנוע הראשון שלהם, אופנוע בעל מנוע דו-פעימתי בנפח 175 סמ"ק עם צלינדר בודד.

ב-1933 הם ייצרו את האופנוע בעל ארבע פעימות הראשון שלהם בנפח 250 סמ"ק.

==קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:יצרני אופנועים
קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:יצרני רכב צרפתיים
ג'וזפה קמפורה

ג'וזפה קמפורה (באיטלקית: Giuseppe Campora; 30 בספטמבר 1923 - 5 בדצמבר 2004) היה טנור אופראי איטלקי.
== חייו ==
קמפורה היה מגדולי הטנורים לתפקידי פוצ'יני בדורו. הודות לכישרון המשחק שלו ולעיניו הכחולות עזות המבט יצר קמפורה קשר יחיד במינו עם הקהל ועשה לו שם בציבור הרחב בתקופת חייו. קמפורה קצר הצלחות בכל בתי האופרה הגדולים של איטליה (בין השאר, כמאוריציו ב"אדריאנה לקוברה" עם מגדה אוליברו בלה סקאלה, בשנת 1958), כמו גם במטרופוליטן אופרה בניו יורק, שם זוכרים עדיין לטובה את הופעותיו משנות ה-50'וה-60' של המאה ה-20. הוא שר את אדגרדו ב"לוצ'יה די למרמור" עם מריה קאלאס בשידור היחיד שלה עם המטרופוליטן, בשנת 1956. ב-1973 הופיע לראשונה באופרה של ניו יורק בתפקיד האביר דה גריו ב"מנון".
 
רשימת הקלטותיו של קמפורה כוללת הקלטות של "כוחו של גורל" של ורדי (1952), "לה ג'וקונדה" של פונקיילי, מאדאם באטרפליי של פוצ'יני (עם רנאטה טבאלדי 1952), "סימון בוקנגרה" של ורדי (עם ויקטוריה דה לוס אנחלס, טיטו גובי ובוריס כריסטוף, 1957), "טוסקה" (עם טבאלדי ואנציו מסקריני, 1952) ולה טרוויאטה של ורדי (1952).

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">

* [http://www.grandi-tenori.com/tenors/campora.php Page at Grandi Tenori]

</div>

קטגוריה:זמרי טנור
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1923
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2004
גבירת האגם

גבירת האגם מספרת לארתור על [[אקסקליבר. אוברי בירדסלי, שלהי המאה ה-19]]
מרלין וגבירת האגם, 1912
גבירת האגם מוליכה את מרלין שולל. אדוארד ברן-ג'ונס, 1874
גבירת האגם (באנגלית: Lady of the Lake) היא דמות המוזכרת באגדות המלך ארתור. פיה או אלה זו העניקה למלך ארתור את החרב אקסקליבר ובסיום חייו הובילה את ארתור הגוסס לאבלון לאחר קרב קאמלאן. כמו כן גבירת האגם גידלה את לנסלוט לאחר מות אביו.

כותבים שונים נתנו לה את השמות נימוּאֶה (Nimue או Nimueh), ויויאן (Viviane), איליין (Elaine), ניניאן (Niniane) ונינֶוֶוה (Nyneve).

==מקור הדמות==
מקורה של דמות זו, ככל הנראה, באגדות פגאניות קלטיות קדומות. האזכור הראשון של האי אבלון - מקום מושבה של גבירת האגם, מוזכר בספרו של ג'פרי ממונמות': "היסטוריה רג'ום בריטניה" (ההיסטוריה של מלכי בריטניה). ג'פרי מציין כי החרב אקסקליבר (הוא מכנה אותה "קאליברן") חושלה באי זה, וכי ארתור נלקח אל האי לאחר הקרב עם מורדרד על מנת שירפא מפצעיו.

שרטיין דה טרוי מזכיר ברומן "Lancelot, the Knight of the Cart" כי את לנסלוט גידלה פיה אשר נתנה לו טבעת המגינה מפני קסמים. ביצירה בגרמנית: "Lanzelet" (לנסלוט) מאת אולריך פון צאטציקהובן וביצירה "Prose Lancelot" מתוארת גבירת האגם כמי שגידלה את לנסלוט לאחר מותו של אביו - המלך באן. 

דמותה של גבירת האגם דומה לדמותן של הנראידה תטיס המוזכרת במיתולוגיה היוונית וייתכן שיש קשר בין מיתולוגיות אלה - השפעה שאירעה בזמן הכיבוש הרומי של בריטניה (גם תטיס מגדלת את בנה אכילס ונותנת לו הגנה מפני קסמים).

==אזכורים ספרותיים==
===אגדות המלך ארתור===
באגדות המלך ארתור מסופר על גבירת האגם הלומדת כישוף ממרלין שמתאהב בה, אך היא מסרבת להשיב לאהבתו עד לאחר שיגלה לה את קסמיו - וכאשר הוא מגלה לה היא כולאת אותו בתוך עץ או תחת אבן (בהתאם לגרסה). 

בגרסה אחרת של הסיפור מדובר בשתי נשים, הראשונה - ויויאן נתנה לארתור את החרב אקסקליבר, אך דורשת ממנו בתמורה כי יעשה כרצונה במועד מאוחר יותר. לאחר עלייתו לשלטון מופיעה הגבירה בחצרו ודורשת את חייו של סר באלין. באלין כורת את ראשה ומגורש מהחצר. גבירת האגם השנייה - בשם ניניאן מטפלת בארתור לאחר שזה נפצע.

===אזכורים מאוחרים===
בשיריו של אלפרד טניסון "אידליות המלכים" מוזכרת גבירת האגם - אולם בהתבסס על הגרסאות המאוחרות של האגדה, טניסון מחלק את הגבירה לשתי דמויות - ויויאן המפתה והמרמה את מרלין, והגבירה הטובה המגדלת את לנסלוט ומעניקה לארתור את החרב.

לדמותה של גברת האגם תפקיד ראשי ב"ערפילי אבלון" מאת מריון זימר בראדלי. בספר זה גבירת האגם הוא תוארה של הכוהנת השולטת באבלון.

==מיקום האגם==
מספר אגמים ברחבי הממלכה המאוחדת מקושרים עם גבירת האגם, ובהם: בריכת דוזמרי, לין לידו, לין אוגוון, בריכת לו ולוך ארתור.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20110520034158/http://www2.hn.psu.edu/faculty/jmanis/w-scott/lady-lake.pdf שירו של וולטר סקוט, "גבירת האגם"]

קטגוריה:אגדות המלך ארתור
קטגוריה:פיות
קטגוריה:אלי ים ונהר
אד אינפיניטום

אַד אינפיניטום (מלטינית: Ad infinitum, מילולית: לאינסוף) הוא ביטוי שמשמעותו "לנצח", "לעד", ולכן משמש לתיאור תהליך ללא סיום מוגדר, תהליך רקורסיבי ללא תנאי עצירה, תהליך החוזר על עצמו ללא תנאי סיום וכיוצא בזה. הוא גם יכול להחליף במקרים מסוימים את הביטוי הלטיני "et cetera" (וכולי) כדי לציין המשך של סדרה כתובה עד אינסוף. דוגמאות:

* הסדרה החשבונית 2, 4, 6, 8, ... ממשיכה אד אינפיניטום.
* חישוב איטרטיבי של היקף של פרקטל יכול להימשך אד אינפיניטום.
* הרצת פונקציה רקורסיבית ללא תנאי עצירה תימשך אד אינפיניטום.

המתמטיקאי אוגוסטוס דה מורגן כתב בהשראת ג'ונתן סוויפט שיר שעשוע על אד אינפינטום. בתרגום לעברית:
:לפרעושים גדולים יש פרעושים קטנים שעוקצים אותם מלמעלה,
:וגם להם יש פרעושים קטנים, וכולי וכן הלאה.
:הגדולים עצמם רוכבים על פרעושים גדולים, שגם
:הם עוקצים פרעושים יותר גדולים, אד אינפיניטום לעולם.

==ראו גם==
* רקורסיה
* אינדוקציה
* התייחסות עצמית

==קישורים חיצוניים==
* [http://alaxon.co.il/article/מי-מפחד-מהאינסוף/ מי מפחד מהאינסוף?], מאמר באתר [http://alaxon.co.il/ אלכסון]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
טרה אינקוגניטה

מפה של [[צפון אמריקה משנת 1566 בה מצוינים הכיתובים Terra In Cognita ו-Mare In Cognito]]
[[טרה אוסטרליס אינגוקניטה]]
טרה אינקוגניטה (בלטינית: Terra incognita, בעברית: ארץ לא-נודעת) הוא המונח הלטיני בו השתמשו בקרטוגרפיה לתיאור שטחי יבשה שעדיין לא מופו או תועדו. 
הביטוי נזכר לראשונה בספר 'גאוגרפיה' של פטולומאיוס תַלְמָי בסביבות שנת 150 לספירה. המונח הוחזר לשימוש במאה החמש-עשרה בעידן התגליות. ביטויים מקבילים ניתן למצוא בצרפתית (terres inconnues) ובאנגלית (Parts Unknown). על אותו משקל נעשה השימוש במונח Mare incognitum לתיאור שטחים ימיים לא נודעים. 

הביטוי טרה אינקוגניטה מתייחס לעיתים ליבשת הדמיונית בדרום טרה אוסטרליס כפי שניתן לראות במפה משנת 1564 (Theatrum Orbis Terrarum), פרי עבודתו של אברהם אורטליוס.

חלקים נרחבים באפריקה נותרו עם שם זה עד המאה תשע-עשרה. במהלך מאה זו, עם סיום המיפוי המלא של כדור הארץ, הביטוי טרה אינקוגניטה נעלם ממפות העולם. 

כיום הביטוי משמש בקרב קהיליות מחקריות שונות כמטפורה לתחומים בתוליים שעדיין לא נחקרו.

==אריות ודרקונים==
פלוטארכוס (חיי תסאוס) כותב כי "שגיאוגראפים דוחקים בקצוות החיצוניים של מפותיהם את חלקי הארץ הנעלמים מידיעתם בתוספת הערות "מה שנמצא מעבר מזה אינו אלא מדבר חול נטול מים ומלא חיות טרף" (תרגום הלוי עמ' 347). הרומאים נהגו לרשום על חלקי ארץ באפריקה שלא תוירו "כאן יש אריות" (בלטינית "HIC SVNT LEONES") ומנהג זה נמשך לתוך ימי הביניים.יש הסוברים שזו הייתה מטפורה לסכנה. בגלובוס האנט-לנוקס משנת 1510 מופיע הכיתוב "כאן יש דרקונים" בלטינית ("HIC SVNT DRACONES") על אזור בדרום-מזרח אסיה. מפות אחרות ציירו בשטחים לא נודעים חיות מיתולוגיות שונות, כמו דרקון ונחש עקלתון ללא כיתוב. עם זאת, אגדה אורבנית טוענת שהתיוג "כאן יש דרקונים" (באנגלית: Here Be Dragons) היה נפוץ במפות.

==ראו גם==
*תולה

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
קטגוריה:קרטוגרפיה
קטגוריה:מפות
וירולוגיה

וִירוֹלוֹגְיָה (בעברית: חקר הנגיפים, באנגלית: virology) היא תת-תחום במיקרוביולוגיה העוסק בחקר הנגיפים ובגופיפים דמויי-נגיפים.

הווירולוגיה חוקרת את מבנה הנגיפים, את סיווגם ואת האבולוציה שלהם, את דרך הדבקת התא וניצולו לצורך התרבותם, את המחלות שלהן הם גורמים, את השיטות לבודד אותם ולגדל אותם, ואת הפוטנציאל האפשרי שלהם במחקר ובריפוי מחלות. הווירולוגיה נחשבת לדיסציפלינת משנה של מיקרוביולוגיה ושל פתולוגיה.

==היסטוריה==
הצורה הפרימיטיבית הראשונה של חיסון נגד נגיפים הייתה נהוגה בהודו ובשושלת סונג הסינית מאז המאה ה-11. במהלך הטיפול הוחדר תפליט של חולי אבעבועות שחורות לגופם של אנשים בריאים דרך שריטה בבשרם.

שיטת החיסון הובאה לאנגליה בשנת 1721. הסיכון למות כמוצאה מהחיסון היה כ-2 אחוזים, בהשוואה לתמותה מאבעבועות שחורות שעמדה אצל ילדים בין 25–40 אחוזים.

צורת החיסון הזו הופסקה החל במאה ה-18 עם גילויו של החיסון נגד אבעבועות שחורות.

בשנת 1879 התבקש האגרונום אדולף מאייר לחקור את מחלת מוזאיקת הטבק, מאייר הצליח להוכיח כי ניתן למגר אותה באמצעות הדבקת צמחים בריאים במוהל מן הצמחים הנגועים. ההערכה הייתה שמחוללי המחלה הם חיידקים, אולם מאייר לא מצא באמצעות בדיקה במיקרוסקופ אופטי רמז לחיידקים או פטריות במוהל. מדענים שבאו אחריו זיהו שהנגיף קטן יותר מהחיידקים ועובר במסננים.

בשנת 1898, טבע מרטינוס ביירינק לראשונה את המונח וירוס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיקרוביולוגיה
קטגוריה:תחומים בביולוגיה
*
מילת קריאה

מילת קריאה היא אחת מבין חלקי הדיבר הזוטרים. בדרך כלל אין למילת הקריאה קשר דקדוקי כלשהו לשאר המשפט ולרוב גם לא ניתן להטותה. כל מטרתה לאפשר לדובר להדגיש רגש כלשהו בנוגע לנאמר במשפט. שילוב מילת הקריאה נעשה בדרך כלל בתחילת המשפט או בסופו, ובמרבית המקרים מילת הקריאה אף יכולה להוות משפט של מילה אחת ("יש!").

== מילות קריאה בעברית ==
בעברית הקריאה מופרדת בפסיקים משאר המשפט. משפטים המופיעה בהם מילת קריאה יסתיימו בסימן קריאה. מילת קריאה לא יכולה לבוא במשפט אחרי מילת יחס, וה' השאלה לא תבוא לפניה.

=== דוגמאות למילות קריאה ===
* שמחה, תרועה: "יש", "הידד", "האח" ("ניצחנו בתחרות, הידד!")
* צער: "אוי ואבוי", "אויה", "שוד ושבר" ("שכחתי את המפתח בבית, אויה!")
* תדהמה: "חזיז ורעם", "שומו שמיים" ("שומו שמיים, נגמר החלב!")
* הזמנה וזירוז: "הבה", "קדימה", "נוּ" ("הולכים לאכול, קדימה!")
* משאלה: "הלוואי", "אמן" ("יום יבוא ויגיע השלום, אמן!")
* תשובה חיובית: "בבקשה" ("בבקשה, לא אוכל לסרב לאדם מבוגר!")
* זירוז: "נוּ!" ("נו! זוז כבר!"; המילה משמשת גם לציפייה לתשובה ("נוּ?"; "נו? ומה הוא ענה?") או כמילת השלמה עם מצב ("נו, טוב, שיהיה")

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חלקי הדיבר