OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נימפה

"[[הילאס והנימפות" (סצנה מסיפור הארגונאוטים)]]
נימפה (ביוונית עתיקה: Νύμφη - אישה צעירה) היא יצור על-טבעי במיתולוגיה היוונית. הנימפות היו חצי אל וחצי בנות תמותה והיו קשורות לאתר מסוים בטבע.

לפי האגדה, הנימפות לא היו אלות ולא נצחיות, אבל משך חייהן היה רב מאוד וכוחן עלה על זה של בני האדם.<ref name=":0"></ref> הנימפות מתקשרות ליצירה ולהתפתחות שבטבע והן לרוב האנשה של אחד מהמוטיבים שלו. ביתן של הנימפות הוא בהרים, ביערות, במעיינות, בנהרות ובמערות והן קשורות אליו בקשר בל ינותק.

הנימפות מתוארות בדרך כלל כנערות צעירות ויפות, חובבות מחול, מוזיקה, מותחות קשת בפמליה של אפולו, דיוניסוס, ארטמיס, מפלרטטות עם סילנים, סאטירים ובני אדם (כגון המלך נומה ו), שאינן מסיבות נזק למין האנושי, אך עם זאת, מושכות בכוח את מי שהן אוהבות למקום שלהן.<ref name=":1"></ref> חייהן תלויים בסביבתן וכשהן נעקרות ממנה, חייהן נתונים בסכנה. כשכעסו, בדרך כלל בעקבות נזק שנגרם לביתן, הן נהפכו למסוכנות.<ref name=":0" /><ref></ref>

אלת הציד ארטמיס לוותה על ידי חבורה של נימפות, הפליאדות.

האסטרואיד שהתגלה על ידי מקס וולף נקרא על שמן.

==סוגי הנימפות==
הנימפות בדרך כלל כמחולקות לסוגים שונים.<ref name=":1" /> זוהי רשימה של סוגי הנימפות:

=== נימפות האדמה ===
* דְרִיאַדוֹת - נימפות ששכנו בתוך העצים. ביניהן גם נימפות מליות - אלות עצים, נולדו מדם אורנוס כשקרונוס סירס אותו. (כמתואר בפואמה "תאוגוניה"). ביניהן:

* אפימליאדות - נימפות עצי תפוח.
* אֶוּרִיאַדוֹת - נימפות ששכנו בהרים.
* לֶיימַקִידוֹת - נימפות ששכנו בשדות וכרי דשא.
* אָלְסֵאִידוֹת - נימפות חורשים וגיאיות.
* אָנְתוֹסַאִי - נימפות פרחים.
* אָוּלוֹנִיאַדוֹת - נימפות שטחי מרעה.
* לָמְפַּדוֹת - נימפות של השאול

=== נימפות המים ===
* נֶרֵאִידוֹת - נימפות ששכנו בים.
* אוֹקְיַינִידִים - נימפות האוקיינוסים (או מאגרי מים אחרים).
* נַאִיאָדוֹת - נימפות המים המתוקים (בדרך כלל של מקורות מים).

=== נימפות האוויר והשמיים ===
* אָאוּרוֹת - נימפות רוח. בנותיו של בוריאס.
* נֶבּוּלוֹת - נימפות ענן.
* הֶסְפֵּרִידוֹת - נימפות ערב ושקיעה. הופקדו לשמור על גנה של הרה.
* הִיַאדוֹת - נימפות המביאות גשם.
* אָסְטֵרִיאַדוֹת - נימפות כוכבים

== בתרבות ==
נימפות מוזכרות פעמים רבות בסדרת ספרי ההרפתקאות פרסי ג'קסון והאולימפיים מאת הסופר ריק ריירדן ובספרי ההמשך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:אלות טבע
האספה המכוננת הלאומית

ציור המתאר את התכנסות האספה
האספה המכוננת הלאומית (בצרפתית: Assemblée nationale constituante) הוקמה ב-9 ביולי 1789 במהלך המהפכה הצרפתית, ושימשה כממשלת צרפת לאחר המהפכה.

==הרקע==
אספת המעמדות, אשר התכנסה ב-5 במאי הגיעה למבוי סתום כבר למחרת. הנציגים של המעמד השלישי ניסו לייעל את הגוף המייצג את אזרחי צרפת. הם התכנסו בנפרד משני המעמדות הראשונים בתור מה שהוגדר כ"קומונה". ב-12 ביוני הקומונה הזמינה את שאר המעמדות להצטרף אליהם. חלק ניכר מהמעמד השני (הכמורה) עשו כן, אך כמעט כל בני האצולה סירבו.

ב-17 ביוני הקומונה קיבלה את הקמת האספה הלאומית ברוב של 490 נגד 90. המעמד השני הצטרף לאספה החדשה יומיים לאחר מכן.

בעקבות מאמציו של לואי השישה עשר והמעמד השלישי למנוע מנציגי העם להפגש, האספה נאלצה להעתיק את דיוניה למגרש הטניס המלכותי ב-20 ביוני. במגרש זה הם נשבעו את שבועת מגרש הטניס, תוך כדי שהם מבטיחים לשוב ולהתכנס עד אשר צרפת תקבל חוקה חדשה. אחרי שהוא לא הצליח לפזר את האספה בכח, לואי הכיר בסמכותה ב-27 ביוני. האספה שינתה את שמה ל"האספה המכוננת הלאומית", והחלה לתפקד כרשות מחוקקת. יחד עם זאת, ספרים רבים מתייחסים אל האספה בשמה הישן "האספה הלאומית".

==מבנה האספה בקיץ 1789==

לאחר נפילת הבסטיליה ב-14 ביולי, האספה המכוננת הלאומית שימשה כממשלתה של צרפת.

====הדמויות והמפלגות החשובות של האספה====
*אויביה השמרנים של המהפכה (ברבות הימים יקבלו את השם "ימניים")
**ז'אק אנטואן מארי קזלה - דובר הזרמים הקיצוניים של האריסטוקרטיה
**ההגמון ז'אן סיפרן מורי - נציג הכנסייה.
*"הדמוקרטים המלוכנים" (ברבות הימים יקבלו את השם "קונסטיטוציאנלים" או "מונרכיסטים"). כרתו ברית עם ז'אק נקר. תמכו במשטר הדומה למשטרה של בריטניה.
**ז'אן ז'וזף מונייה
**הרוזן דה לאלי-טולנדל
**הרוזן דה קלרמון-טונר
**פייר ויקטור מלואה
*המפלגה הלאומית, באותו הזמן מאוחדת סביב רעיונות דמוקרטיים ותמיכה במהפכה. יצגה את ענייני מעמד הביניים, אך הייתה קשובה גם לענייניהם של העניים. בין נציגיה הבולטים:
**אונורה מירבו
**המרקיז דה לה פאייט
**ז'אן-סילבן באיי

אל האישים והקבוצות האלה, יש להוסיף את עמנואל ז'וזף סיאס, הנציג הבולט ביותר באספה, מי שעתיד להתמנות למשרת הדירקטור בתקופת הדירקטורט ואחר כך קונסול בשיתוף עם נפוליאון. הוא הצליח לגשר בין תומכי המלוכה החוקתית לבין תומכי הדמוקרטיה המלאה.

==פיזור האספה==

האספה התפזרה ב-30 בספטמבר 1791. למחרת החוקה החדשה נכנסה לתוקף, תוך כדי שהיא מפנה את מקומה לאספה המחוקקת.

==ראו גם==
* צווי אוגוסט

==קישורים חיצוניים==

* ()

קטגוריה:המהפכה הצרפתית
קטגוריה:רשויות מחוקקות לשעבר
קטגוריה:אספות מכוננות
מצר ברינג

מֵצַר בֶּרִינְג (באנגלית: Bering Strait; ברוסית: Берингов пролив) הוא מצר ים המפריד בין כף דז'נייב שבסיביר בנקודה המזרחית ביותר ביבשת אסיה, לבין כף הנסיך מוויילס באלסקה, הנקודה המערבית ביותר באמריקה הצפונית.

המצר מקשר בין ים ברינג שבצפון האוקיינוס השקט, לבין ים צ'וקצ'י שבדרום אוקיינוס הקרח הצפוני. רוחבו כ-85 ק"מ, עומקו נע בין 30 ל-50 מטר ובדיוק במרכזו שוכנים איי דיומד. המצר קפוא במשך מרבית חודשי השנה (מאוקטובר ועד יוני).

== גאוגרפיה והתיישבות ==
במצר ברינג שוכנת קבוצת איי דיומד. שני האיים הידועים שבה הם דיומיד הגדול ודיומד הקטן. דיומד הגדול נמצא בשטח רוסיה. בעבר חיו בו תושבים, אולם הם הועברו על ידי המשטר הסובייטי כדי למנוע קשר עם זרים, וכיום יש במקום רק מחנה צבאי. דיומד הקטן שייך לארצות הברית, וההתיישבות היחידה בו היא בעיר המכונה "העיר של דיומד".

מספר קילומטרים מפרידים בין שני האיים, וביניהם עובר קו התאריך הבינלאומי והגבול בין המדינות. כתוצאה מכך התאריך בשני האיים שונה ביום אחד.

== היסטוריה ==
בעבר הועלו הצעות לבניית גשר או לחפירת מנהרה לרוחב מצר ברינג, כדי לאפשר מעבר יבשתי בין אמריקה לבין אסיה, אולם בשלב זה המדינות מעכבות את הפרויקט.

== פרהיסטוריה ==
במהלך תור הפלייסטוקן (2.5 מיליון עד 11,000 שנים לפני זמננו) מפלס הים העולמי היה נתון לתנודות חריפות. בתקופת קרח הים היה נמוך ובתקופה בין-קרחונית המפלס עלה. היות שמצר ברינג הוא ים רדוד יחסית כיום, נראה שבתקופות הקרח הוא שימש כגשר יבשתי בין אסיה לאמריקה, דרכו עברו בעלי חיים ואנשים. כף הנסיך מוויילס נחשב לשריד של אותו גשר יבשתי. בשלהי התקופה הפלאוליתית העליונה ולקראת סוף עידן הקרח האחרון, לפני כ-14,000 שנה, קבוצות של ציידים-לקטים מצפון-מזרח אסיה, אבותיהם של האינדיאנים, חצו את הגשר היבשתי הזה ואכלסו את אמריקה הצפונית והדרומית, שלא היו מיושבות בידי אדם עד אז.

=== מקור השם ===
המצר קרוי על שמו של ויטוס ברינג, ספן דני שפעל בשירות רוסיה וחצה את המצר בשנת 1728.

==חצייה==
ביולי 1989 חצתה משלחת בריטית את המצר בסירות קיאקים מאלסקה לסיביר. בשנת 1998 חצו הרוסי דמטרי שפארו ובנו מטאווי את המצר הקפוא בגלישת סקי. במרץ 2006 חצו את המצר הקפוא המטייל ההרפתקן הבריטי קרל בושבי והצרפתי-אמריקאי דימיטרי קייפר בהליכה רגלית במשך 15 יום, אולם הם נעצרו בגבול רוסיה על כניסה בלתי חוקית למדינה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

ברינג
ברינג
ברינג
ברינג
ברינג
קטגוריה:גבול ארצות הברית – רוסיה
ברינג
ברינג
דגל איי בהאמה

דגל איי בהאמה (באנגלית: Flag of the Bahamas, דגל הבהאמס) הוא דגלה הלאומי של איי בהאמה. הוא אומץ ב-10 ביולי 1973. הדגל מורכב משלושה פסים אופקיים בצבע כחול-ים, צהוב, כחול-ים. הצבע הכחול מסמל את הים והצבע הצהוב מסמל את השמש והחול. המשולש השחור מסמל את אחדות תושבי איי בהאמה וניצב על צדו השמאלי של הדגל.

הדגל הימי האזרחי הוא דגל אדום מושחת בצלב לבן, עם דגל בהאמה בקנטון. הדגל הימי הצבאי הוא נס לבן עם דגל בהאמה בקנטון.

==ראו גם==

* סמל בהאמה
* המנון בהאמה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:איי בהאמה: סמלים לאומיים
בהאמה

בהאמה
דגל זימבבואה

דגל זימבבואה אומץ ב-18 באפריל 1980 הציפור על הדגל מסמלת פסלון סטיאטיט של ציפור שנמצא בהריסות זימבבואה הגדולה. היא מסמלת את ההיסטוריה של זימבבואה, ואילו הכוכב האדום מאחריה מסמל את השלום.

==צבעים==
רשמית, משמעות צבעי הדגל היא כדלהלן:
*ירוק: החקלאות והאזורים החקלאיים של זימבבואה;
*צהוב: עושר המחצבים במדינה;
*אדום: הדם שנשפך במהלך מלחמת השחרור;
*שחור: המסורת והמוצא האתני של האפריקאים ילידי זימבבואה.

==ראו גם==
* דגל רודזיה

==קישורים חיצוניים==

*
* 

זימבבואה
קטגוריה:זימבבואה: סמלים לאומיים
זימבבואה
זימבבואה
זימבבואה
דגל טוגו

דגל טוגו אומץ ב-27 באפריל 1960, עם הקמתה של המדינה. הדגל כולל חמישה פסים אופקיים - ירוקים וצהובים לסירוגין (הצבע הירוק מופיע בחלקו העליון והתחתון של הדגל). כוכב לבן בן חמישה קצוות על רקע אדום מופיע בחלקו העליון של הדגל, הקרוב לניצב (בקנטון הדגל).
צבעי הדגל הם הצבעים הכלל-אפריקאיים שמקורם בדגל אתיופיה, אולם הדגל דומה בעיצובו לדגל ליבריה (המבוסס על דגל ארצות הברית).

הדגל תוכנן על ידי אהיי פאול (Ahyi Paul).

==דגלים היסטוריים==
<gallery>
תמונה:Flag of Togo (1957-1958).svg|<center>1957-1958
תמונה:Flag of Togo (1958-1960).svg|<center>1958-1960
</gallery>

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

*
* 

טוגו
קטגוריה:טוגו: סמלים לאומיים
טוגו
טוגו
דוד טל

דוד טל (ח' בשבט ה'תש"י, 26 בינואר 1950 – כ"ו בסיוון ה'תשע"ו, 2 ביולי 2016) היה פוליטיקאי ישראלי. בתחילת דרכו בכנסת היה ח"כ מטעם מפלגת ש"ס ולאחר מכן מטעם עם אחד, ממנה פרש לסיעת היחיד "נוי" (שנקראה על שם נכדתו) ולאחר מכן הצטרף לסיעת קדימה.

==ביוגרפיה==
נולד ברחובות בשם דוד טויטו, רכש השכלה תיכונית מקצועית בתחומי המכניקה בבית הספר אורט רחובות, ושירת בצה"ל בתחום זה. השתחרר מצה"ל בדרגת רס"ר.

כיהן כחבר מועצת העיר ראשון לציון והנהלת העיר, סמנכ"ל רשת החינוך של ש"ס "אל המעיין", חבר דירקטוריון החברה הכלכלית של ראשון לציון, יו"ר אגף רווחה בהסתדרות, חבר הנהגת ההסתדרות, וחבר דירקטוריון מ.ת.י. טל היה מייסדי סיעת ש"ס בהסתדרות.

בבחירות לכנסת הארבע עשרה בשנת 1996 נבחר טל לראשונה לכנסת. במהלך כהונתה כיהן כסגן יושב ראש הכנסת. טל רץ גם לכנסת ה-15 במסגרת רשימת ש"ס, וכיהן במהלכה כיו"ר ועדת העבודה והרווחה של הכנסת. גם בכנסת זו כיהן כסגן יושב ראש הכנסת, וניהל את הישיבה המיוחדת ביום הירצחו של שר התיירות רחבעם זאבי.

בנובמבר 2002, במהלך כהונת הכנסת ה-15, פרש מש"ס משום שהבין שלא ישובץ ברשימת המועמדים לבחירות לכנסת ה-16, וניסה לרוץ מטעם הליכוד. לצורך כך, התפטר טל מהכנסת. טל לא הצליח להיכנס לשורות הליכוד, והוא החליט לרוץ ברשימת "עם אחד" של עמיר פרץ. בשנת 2004, לאחר התאחדות מפלגת "עם אחד" עם מפלגת העבודה, החליט טל להישאר ח"כ עצמאי ולהקים סיעה עצמאית בכנסת אשר נקראה "נוי". טל גם רשם את הסיעה כמפלגה ברשם המפלגות אך מעולם לא השתמש בה. במסגרת סיעתו העצמאית תמך או נמנע בהצבעות על מהלכיו של אריאל שרון, כולל תוכנית ההתנתקות.

עם הקמת סיעת קדימה הצטרף טל אליה. הוא מוקם במקום ה-23 ברשימת קדימה לכנסת ה-17 ונבחר שוב לכנסת. נבחר פעם נוספת לכהן כסגן יו"ר הכנסת, והחל מה-23 באוקטובר 2007 כיהן כיו"ר ועדת הכנסת.

הגיע למקום ה-37 ברשימת קדימה לכנסת ה-18 ולא נבחר כחבר הכנסת ה-18.

במהלך כהונתו בכנסת, יזם טל מספר חוקים, ובהם:
* תיקון לחוק עבודת נשים, המתיר לאם לילד מאומץ עד גיל 10 להיעדר מעבודתה לשעה ביום במשך ארבעת החודשים הראשונים לאחר האימוץ, בדומה לנשים לאחר חופשת לידה.
* תיקון נוסף לחוק עבודת נשים, הקובע כי אין לחייב עובדת לעבוד בלילה בארבעת החודשים שלאחר שובה מחופשת לידה.
* תיקון לחוק הגנת הצרכן הקובע הוראות בדבר משך ההמתנה לטכנאי שירות ("חוק הטכנאים"; יחד עם גלעד ארדן)
* חוק המחייב רוקחים ליידע צרכנים בדבר חלופות זהות לתרופות, במקום שבו הרופא לא נקב בשם מסחרי מפורש במרשם התרופה.

== חיים אישיים ==
טל היה נשוי, אב ל-6 והתגורר בראשון לציון.

בשנת 2011 לקה בסרטן המוח. נפטר ממחלתו ב־2 ביולי 2016.

==קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם עם אחד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם קדימה
קטגוריה:חברי מועצת העיר ראשון לציון
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכנסת
קטגוריה:יושבי ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות
קטגוריה:רחובות: חברי הכנסת
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט רחובות
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת החמש עשרה
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השבע עשרה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גורדון ראשון לציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
יז'י קושינסקי

יֶז'י ניקוֹדֶם קוֹשינסקי (בפולנית: Jerzy Nikodem Kosiński; 14 ביוני 1933 – 3 במאי 1991) היה סופר אמריקאי-פולני-יהודי.

==ביוגרפיה==

קושינסקי נולד בעיר לודז' שבפולין למשפחה יהודית עירונית-חילונית, אמידה, אביו היה מורה ללשונות עתיקות ואמו הייתה פסנתרנית. במהלך מלחמת העולם השנייה התחבא עם הוריו מפני הנאצים. במהלך המלחמה נרצחו בני משפחתו המורחבת. 

בשנת 1948 אושפז בעקבות תאונת סקי, שהיממה את גופו וכך החזירה לו את יכולת הדיבור. בין 1950 ל-1956 היה מדריך סקי באתר סקי פולני וסיים לימודי תואר במדע המדינה באוניברסיטת לודז'. בשנים 1955-1957 שימש כמרצה במכון לסוציולוגיה ומדעי התרבות, באקדמיה הפולנית למדעים בוורשה.

בדצמבר 1957 נמלט מפולין והיגר לארצות הברית.

ב-1965 פורסם ספרו "הציפור הצבועה". בשנת 1966 קיבל את הפרס הצרפתי לספר הטוב ביותר עבור ספרו זה. בשנת 1969 זכה הרומן שלו "צעדים" (1968, "Steps") בפרס הספר הלאומי בארצות הברית.

הספר "להיות שם" עובד לסרט בבימויו של האל אשבי ובכיכובם של פיטר סלרס ושירלי מקליין. ב-1981 הופיע בתפקיד בולט בסרטו עטור השבחים של ידידו וורן בייטי "אדומים". ב-1989 חזר לפולין לביקור לרגל הוצאת ספרו "הציפור הצבועה" בפולנית.

ב־3 במאי 1991, בגיל 57, התאבד קושינסקי בנטילת כדורי הרגעה, סמים ואלכוהול. במכתב פרידה שהותיר אחריו כתב: "אני הולך לישון, מעט יותר מן הרגיל".

==ספריו==
* הציפור הצבועה, תרגם מאנגלית אהרון בר, הוצאת תמוז, 1980
* להיות שם, הוצאת תמוז
* משחק תאווה, הוצאת תמוז
* עץ השטן, הוצאת תמוז
* פגישה עיוורת, הוצאת תמוז
* צעדים, הוצאת תמוז
* תא טייס, הוצאת תמוז
* מכונת משחק, תורגם מאנגלית על ידי עתליה הרכבי והופיע בשנת 1982 בהוצאת עם עובד.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [https://www.wtamu.edu/~mjacobsen/jk.htm אתר הבית של קושינסקי]
* 
* 
* 
* 
* [http://www.artsandopinion.com/2007_v6_n6/routh-3.htm THE RISE AND FALL OF JERZY KOSINSKI], מאמר באנגלית הבוחן לעומק את הטענות שהועלו נגד קושינסקי
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סופרים יהודים פולנים
קטגוריה:סופרים פולנים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתאבדים: סופרים
קטגוריה:סופרי השואה
קטגוריה:מתאבדים: ניצולי השואה
קטגוריה:מהגרים מפולין לארצות הברית
קטגוריה:סופרים אקסופוניים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1991
דגל הרפובליקה הדומיניקנית

דגל הרפובליקה הדומיניקנית הוא הדגל של המדינה, הדגל הלאומי משמיט את הסימן האמצעי.

הדגל מורכב מצלב לבן ממורכז שקצותיו מגיעים לקצה הדגל, והוא מחלק את הדגל לארבעה מלבנים. המלבנים העליונים הם בצבע כחול (צד התורן) ואדום, בעוד התחתונים הם בצבע אדום (צד התורן) וכחול. במרכז הצלב מופיע סמל קטן ובו מגן הנתמך על ידי ענף זית (משמאל) וענף דקל (מימין). מעל המגן ישנו סרט כחול ועליו המוטו הלאומי: "דיוס, פאטריה, ליברטאד" (אלוהים, מולדת, חופש). מתחת למגן ישנו סרט אדום ועליו כתוב "רפובליקה דומיניקנה".

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

הרפובליקה הדומיניקנית, דגל

קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: סמלים לאומיים
הרפובליקה הדומיניקנית
הרפובליקה הדומיניקנית
חוק ההסמכה (גרמניה הנאצית)

היטלר נואם בפני הרייכסטאג, 23 במרץ 1933]]
חוק ההסמכה (בגרמנית: Das Ermächtigungsgesetz), או בשמו הרשמי החוק לתיקון מצוקת העם והרייך (בגרמנית: Behebung der Not von Volk und Reich), הוא חוק שחוקק הרייכסטאג הגרמני ב-23 במרץ 1933, והעניק לממשלה סמכויות חקיקה מלאות, ובכך איפשר לממשלה לעקוף את הפרלמנט (הרייכסטאג עצמו), שבו למפלגה הנאצית לא היה רוב מוחלט. העברת חוק זה הייתה אחד השלבים העיקריים בתהליך השלטת הדיקטטורה הנאצית על גרמניה וחיסול רפובליקת ויימאר - הגלייכשאלטונג. חוק ההסמכה הוביל הלכה למעשה ל"הפיכה עצמית".

==רקע==
ב-30 בינואר 1933 מונה אדולף היטלר לראש ממשלת גרמניה, כאשר ברייכסטאג, שנבחר בנובמבר 1932, המפלגה הנאצית הייתה הגדולה ביותר אך היו לה רק כשליש המושבים.

ב-27 בפברואר הוצת בניין הרייכסטאג. הנאצים מיהרו להאשים בשריפה קנוניה קומוניסטית, והאשימו בכך את מרינוס ואן דר לובה, פועל הולנדי מובטל, ששהה במקום. בעקבות כך הוצא "צו שריפת הרייכסטאג" שבא להגן על האומה מהאיום הקומוניסטי כביכול, בו הושעו סעיפים בחוקה, וניתנו לממשלה סמכויות מרחיקות לכת לפגוע בחופש האזרח ובחופש העיתונות.

באווירה זו נערכו ב-5 במרץ בחירות נוספות לרייכסטאג. למרות ההגבלות החמורות שהוטלו על האופוזיציה ערב הבחירות, לא הצליחה המפלגה הנאצית לזכות ברוב מוחלט בבחירות, אלא רק בכ-44 אחוז מהקולות.

==חקיקת החוק==
חוק ההסמכה נועד להבטיח לנאצים שליטה מוחלטת למרות היעדר הרוב המוחלט בפרלמנט. הפרלמנט החדש התכנס ללא צירי המפלגה הקומוניסטית, שהשלטונות מנעו מהם להשתתף ואף שמו רבים מהם במעצר. ב-23 במרץ, יומיים לאחר כינוס הרייכסטאג החדש, תחת אווירת הטרור הנאצי, נערך הדיון על החוק. בעדו הצביעו 441 צירים, ורק 94 צירי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית התנגדו לו, ובראשם אוטו ולס, שאף נשא נאום תקיף כנגד החוק.

לדעת חוקרים רבים, לחוק ההסמכה לא היה תוקף חוקי, שכן הרוב שנדרש לו הושג באיומים.

==תוכן החוק==
החוק קבע שבנוסף לפרלמנט, גם לממשלה יש סמכויות חקיקה מלאות, סמכות לחוקק חוקים שנוגדים את האמור בחוקה, וסמכות לאשר הסכמים עם מדינות זרות. החוק נחקק לתקופה של ארבע שנים, אולם עם תום תקופה זו כבר לא היה שום כוח פוליטי במדינה שהתנגד לנאציזם, תוקף החוק הוארך לתקופה נוספת, והוא נותר בתוקף עד סוף מלחמת העולם השנייה.

בהסכמה לחקיקה זו, ויתר הפרלמנט הגרמני והמפלגות השייכות לו על כוחן, הביא לקיצה את חוקת ויימאר הדמוקרטית, ונתן להיטלר את המשענת החוקית לשלטונו הרודני.

===תרגום לשון החוק===

* חלק 1 של החוק מתייחס לפסקה 85 של חוקת ויימאר המנחה את הדרך בה הרייכסטאג והרייכסראט מאשרים את תקציב הרייך, ולפסקה 87 של החוקה המגבילה את הלוואות הממשלה.
* חלק 3 של החוק מתייחס לפסקות 68 עד 77 בחוקה הקובעות את התנאים לתהליך החקיקה ברייכסטאג.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרמניה הנאצית: חוק ומשפט
קטגוריה:חוקים
קטגוריה:1933 בגרמניה
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: חוק ומשפט
אוקטביאן גוגה

אוקטביאן גוגה (ברומנית: Octavian Goga; 1 באפריל 1881 - 7 במאי 1938) היה משורר, מחזאי, מתרגם ופוליטיקאי רומני, יליד טרנסילבניה. כיהן כראש ממשלת רומניה בין השנים 1937–1938. נודע בקו הפוליטי הלאומני-ימני רדיקלי והאנטישמי שלו. נבחר לאקדמיה הרומנית.
== חייו ==
גוגה נולד ב-1881 בכפר רשינאר, על המורדות הצפוניים של הרי הקרפטים בטרנסילבניה. אביו היה כומר אורתודוקסי, בעל שורשים ארומנים. ואימו מורה וכותבת לעיתים בעיתונים שוליים. ב-1890 התחיל לימודים תיכוניים בסיביו והמשיך לאחר מכן בברשוב. ב-1900 התחיל את לימודיו בפקולטה לפילוסופיה וספרות של אוניברסיטת בודפשט והמשיך את לימודיו בברלין, שם סיים ב-1904.
אחרי כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה שירת גוגה בחזית דוברוג'ה כחייל ואחר כך סופח למשרד התעמולה של הצבא שעבר בשטח הרומני שנשאר חופשי ביאשי.

בשנות ה־20 המוקדמות הקים גוגה את מפלגתו האנטישמית שהתאחדה בשנת 1935 עם מפלגה האנטישמית LANC של א. ק. קוזה כדי ליצור את המפלגה הנציונל-נוצרית. בסוף שנת 1937, בעזרת החוגים הפרו-נאצים המקומיים, הפך לראש ממשלת מיעוט.
הממשלה בראשותו חוקקה חוקים אנטישמיים, סגרה עיתונים דמוקרטיים והשיא היה בחקיקת חוק אזרחות, אשר "בחן מחדש" את נאמנות היהודים. כשליש מהיהודים (מעל 250,000) איבדו את האזרחות שלהם. גוגה הודח בשל לחצים של בריטניה וצרפת וראה בהדחתו ניצחון ליהודים.

לאחר התפטרותו פרש לאחוזתו בטירת צ'וצ'ה טרנסילבניה, שם לקה בשבץ ב-5 במאי 1938, ומת יומיים לאחר מכן.

==הנצחה==
*כיום נמצא במרכז בוקרשט (באזור שהוחרב על ידי צ'אושסקו ונבנה מחדש) רחוב הקרוי על שמו של גוגה. השם ניתן לרחוב לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי ולמורת רוחם של הקהילה היהודית וגורמים יהודיים אחרים. האירוניה ההיסטורית היא כי באזור זה שכן הרובע היהודי הוותיק של בוקרשט (הרבעים דודשט ווקארשט).
*רחובות רבים בערי רומניה נושאים את שמו בעיקר בגלל חשיבותו כמשורר.

==קישורים חיצוניים==

צילום משנת 1911
==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטישמיות ברומניה: אישים
קטגוריה:חברי האקדמיה הרומנית
קטגוריה:מחזאים רומנים
קטגוריה:משוררים רומנים
קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:רומנים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:רומנים מטרנסילבניה
קטגוריה:שרי התרבות של רומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1881
קטגוריה:נפטרים ב-1938
הלשכה המרכזית להגירת יהודים

הלשכה המרכזית להגירת יהודים (בגרמנית: Zentralstelle für jüdische Auswanderung) הייתה מוסד בתקופת השואה בחסות וניהול האס אס שיועד להאיץ את גירושם של יהודים ממדינות שעליהן השתלטה גרמניה הנאצית.

המעמד של יהודי אוסטריה היה שונה ממעמדם של היהודים בארצות אחרות שזכו לעצמאות לכאורה בזכות הכובש הגרמני וזאת מכיוון שעמים או ראו ביהודים, או בחלק מהם, נציגים של השלטון הקודם שהיה שנוא עליהם.<ref></ref>

המשרד הראשון הוקם בווינה באוגוסט 1938, לשם גירוש יהודי אוסטריה ולאחר-מכן גם של יהודי הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה ובראשו הוצב אדולף אייכמן, שניהל שיטת גירוש שהועתקה לאחר־מכן גם לשטחי פולין הכבושה - ריכוז היהודים בעיר גדולה, הגדרת מכסות ברורות של גירוש יהודים והטלת התשלומים על האמידים שבקהילה למימון כל פעולת הגירוש והנלווה לה, תוך סילוק ביורוקרטיה. משרד דומה הוקם בברלין ב-11 בפברואר 1939 בהוראתו הישירה של גרינג, כדי לזרז את הגירת יהודים מגרמניה. הלשכה בווינה הייתה הסמכות היחידה המוסמכת לתת היתרי יציאה מיידית ליהודים מאוסטריה בשנים 1938–1941.

לאחר כיבוש פראג הועמד אייכמן בראש "מרכז הרייך להגירת יהודים" וניהל את שתי הלשכות הללו. לאחר כיבוש פולין הטיל היידריך על אייכמן את הטיפול בפינוי היהודים מהמרחב המזרחי בפולין. במרץ 1941 הוקם משרד דומה באמסטרדם (Zentralstelle für jüdische Auswanderung in Amsterdam).

==ראו גם==
* ברטולד שטורפר
*שואת יהודי אוסטריה

==קישורים חיצוניים==

* גדעון גרייף, [https://www.yadvashem.org/he/education/educational-materials/books/jews-bohemia על פעילות הלשכה המרכזית להגירת יהודים בבוהמיה ומורביה], באתר יד ושם

==הערות שוליים==

קטגוריה:השואה
קטגוריה:הגירה בכפייה
משמר הלינקה

משמר הלינקה (בצ'כית: Hlinkova garda) מיליציה שהייתה הזרוע הצבאית של מפלגת העם הסלובקית הימנית-קיצונית. משמר הלינקה קם במהלך משבר הסודטים בקיץ 1938.
המיליציה פעלה בסלובקיה נגד יהודים, צ'כים ומתנגדי המשטר האנטישמי.

משמר הלינקה נקרא על שמו של הכומר הקתולי אנדריי הלינקה, שמת בקיץ 1938, והיה למעשה המשכו של הארגון "מגן העם", אשר פוזר בפקודת השלטונות הדמוקרטיים בצ'כוסלובקיה בשנת 1927. הקבוצות הראשונות התארגנו באופן בלתי-חוקי בקיץ 1938, אולם לאחר הענקת אוטונומיה לסלובקיה בעקבות משבר חבל הסודטים באוקטובר 1938, החלו לקום קבוצות נוספות באופן חוקי בערים נוספות. בארגון התאספו אנטישמים, פשיסטים ופרו-נאצים.

משמר הלינקה פעל מתוקף צו של השלטון הסלובקי ומילא תפקידים משטרתיים. בשנת 1942 השתתף משמר הלינקה בגירוש יהודים למחנות ריכוז והשמדה בפולין, ואומן על ידי האס אס.

בעקבות המרד הסלובקי באוגוסט 1944 נטל האס אס את ההנהגה בארגון.

==תפקידים==
משמר הלינקה היה הזרוע הצבאית של מפלגת הלינקה בתחום ביטחון הפנים והוא המשיך בתפקידו זה בתקופת המשטר האוטונומי של סלובקיה בתקופת המדינה הפדרלית צ'כוסלובקיה. משמר הלינקה שימש כמשטרת המדינה הסלובקית ושיתף פעולה בהגשת תוכניותיו של היטלר. המשמר פעל כנגד יהודים, צ'כים, הונגרים, אנשי מפלגות שמאל ואופוזיציה. בצו שניתן ב-29 באוקטובר 1938 נקבע כי משמר הלינקה הוא הגוף היחיד במדינה המוסמך להכשיר את חבריו באימונים צבאיים, צו זה ביסס את מעמדו הרשמי של המשמר במדינה. מדיהם של חברי משמר הלינקה היו שחורים והם חבשו כובע דמוי סירה, עליו פונפון צמר והצדיעו במועל יד ובאמירה ("על המשמר!").

==חברי המשמר==
אף שמשמר הלינקה נוסד רשמית ב-8 באוקטובר 1938 גיוס חברים לארגון החל כבר בחודש יולי אותה שנה. עד ל-14 במרץ 1939, עת סלובקיה הכריזה על עצמאותה, הצטרפו למשמר הלינקה מתנדבים מכל חלקי העם. ב-15 במרץ, יום לאחר ההכרזה, התמנה אלכסנדר מך למפקד המשמר, הוא החזיק בתפקיד זה עד 1945, עת התמוטט המשטר הסלובקי שתמך בגרמניה הנאצית. תפקידי המשמר נקבעו בשורת צווים ממשלתיים. בין היתר נקבע כי המשמר יהיה כוח שיטור הכפוף למפלגה, אשר יעודד את אהבת האומה, יספק אימונים צבאיים וישמור על ביטחון הפנים. בכך המשמר נועד לשמש משקל-נגד לצבא ולמשטרה. בשנת 1941 "כוחות ההלם" של המשמר אומנו במחנות אס אס בגרמניה ומונה למשמר יועץ מטעם האס אס. בשלב של התפתחות הארגון רבים מן החברים בו מן המעמד הבינוני פרשו ורוב המשמר הורכב מבני כפרים ופועלים פשוטים לצד חברים משולי החברה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=16346 משמר הלינקה], באתר "מטח"

==הערות שוליים==

קטגוריה:צ'כוסלובקיה: היסטוריה
קטגוריה:שואת יהודי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:סלובקיה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ארגונים משתפי פעולה עם הנאצים
עציון פרסי

עציון פרסי (שם מדעי: Haloxylon persicum; בעבר: פרקרק פרסי) הוא עץ השייך למשפחת הסלקיים. המין היחיד בישראל מסוג זה (פרקרק). המין כולל שני תת-מינים: עציון ים המלח ועציון אדומי. בעבר היה מין נוסף שנקרא פרקרק המדבר, אך כיום משייכים מין זה לסוג חמדה.
== מאפיינים ==
העציון הוא שיח או עץ נמוך שגובהו נע בין 1.5 מטר ל-5 מטר. נמצא לרוב באזורים חוליים ולעיתים קרובות נערמות סביבו תלוליות חול. הוא יכול לשרוד גם כאשר חלקם העליון של שורשיו נחשף, ולכן הוא יכול לגדול באזורים של חולות נודדים ומוכי רוח. תפוצת הפרקרק בישראל היא באזור בקעת ים המלח, הערבה ודרום הנגב. ענפיו הצעירים של הפרקרק ירוקים, ומחולקים לפרקים ברורים. בכל פרק יש שני עלים קשקשיים המייצגים שרידי עלים שהתנוונו כדי להקטין התאדות. לאחר שהענף מתעצה, כבר אי אפשר להבחין בפרקים.

הפריחה בסוף החורף עד האביב. הפרחים בעלי עלי עטיף ירוקים ואבקנים צהובים, והם דו-מיניים. הפירות מבשילים בסוף הקיץ, ועלי העטיף מצמיחים כנפיים שמאפשרות לפירות להתפזר טוב יותר ברוח. על העציון ניתן לראות עפצים שונים, בהתאם לסוג החרק שעוקץ אותו.

עציון פרסי הוא צמח מוגן בישראל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1860
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אדמון בואסייה
קטגוריה:ארץ ישראל: עצי בר
קטגוריה:המזרח התיכון: עצים
קטגוריה:סלקיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
מרכז היהודים (סלובקיה)

מרכז היהודים (בסלובקית: אוסטרדנה ז'ידוב ÚŽ, בגרמנית: יודנצנטרלה) הוא שמו של היודנרט ליהודי סלובקיה, שפעל בסלובקיה בתקופת השואה, בהתאם להוראה שנתן ריינהרד היידריך ב-21 בספטמבר 1939.

גוף בעל שם דומה, "המרכז היהודי", פעל ברומניה באותה תקופה ובנסיבות דומות.

במהלך מלחמת העולם השנייה סופחה צ'כיה לרייך השלישי ובסלובקיה הוקם ממשל חסות פרו-נאצי. מרכז היהודים הוקם בברטיסלאבה ב-1940, ומשם ייצג את כל יהודי סלובקיה בפני הממשלה של "מדינת סלובקיה העצמאית" שנשלטה על ידי מפלגת העם הסלובקית של הלינקה (Hlinkova Slovensko Ludoa Strana - HSLS. כונתה על ידי היהודים "מפלגת הלודקים") והעביר הוראות והודעות של השלטון לקהילה היהודית.

המרכז החליף את "המשרד היהודי המרכזי", שהוקם ב-1938 במטרה לתאם את פעולותיהם של כל הארגונים היהודים שפעלו בסלובקיה.

הגופים העיקריים שהשתתפו בהקמת המרכז היו הקהילה האורתודוקסית (הלשכה המרכזית החרדית), ההסתדרות הציונית והלשכה הנאולוגית (שיצגה את היהודים הקונסרבטיביים והרפורמים). בראש המרכז היהודי עמד זקן-היהודים ("סטרוסטה"). תפקיד זה מילאו היינריך שוורץ שנעצר על ידי השלטונות, ארפד שבשצ'ן ואחריו ד"ר אוסקר נוימן.

המרכז דאג בתחילה למקומות עבודה, להכשרה ולהסבה מקצועית (בעיקר לעבודה גופנית), ניהל בתי-ספר ומוסדות צדקה יהודים וסייע במזון, אך היה כבמקומות אחרים שותף לשליחת יהודים בעלי נתינות זרה או חסרי נתינות, בהתחלה להונגריה ומאוחר יותר למחנות שבפולין ולאספקת כוח עבודה למחנות עבודה. בשלב מאוחר יותר היה המרכז שותף למשלוחים למחנות העבודה ומחנות ההשמדה מתוך מחשבה שכך יוכלו להציל את שאר הקהילה. נציג של הזרם שתמך בשיתוף פעולה למטרות הצלה חלקית היה קארול הוכברג (קרל הוכברג). המרכז אמנם היה שונה מהיודנרטים בפולין ותפקידיו היו מורחבים יותר, אך הדילמה של שיתוף הפעולה עם הנאצים השתקפה גם כאן.

האופוזיציה למרכז כינתה עצמה "קבוצת העבודה", אותה הנהיגה נציגת ויצו גיזי פליישמן בתמיכת הרב מיכאל דב בר ויסמנדל. קבוצה זו, פרט לפעולות עזרה והצלה, יזמה את תוכנית אירופה להצלת שרידי יהדות אירופה.

המרכז היה כפוף הן למחלקה ה-14 (המחלקה לענייני יהודים) במשרד הפנים הסלובקי, והן למשרד המרכזי לענייני כלכלה ("אוסטריני הוספודרסקי אורד"), שנודע בראשי התיבות של שמו - או.או. (.U.U) שהיה כפוף להאופטשטורמפירר דיטר ויסליצני.

== לקריאה נוספת ==
* פטרן, גילה. האם מאבק על הישרדות: הנהגת יהודי סלובקיה בשואה 1944-1938 . תל אביב: מורשת, 1992.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201722.pdf 'מרכז היהודים' (בסלובקיה)] מתוך אתר יד ושם

==ראו גם==
* דו"ח ורבה-וצלר

קטגוריה:שואת יהודי סלובקיה
קטגוריה:יודנראט
קטגוריה:שיתוף פעולה יהודי עם הנאצים
יודסה ראט פור אמסטרדם

יוֹדְסֶה ראט פור אמסטרדם (Joodsche raad voor Amsterdam) היה יודנראט אשר הוקם ופעל בהולנד בתקופת השואה וריכז בידיו את סמכויות הטיפול ביהודי העיר אמסטרדם.

== היסטוריה ==
בדצמבר 1940 הוקם גוף שקדם ליודסה ראט, "הוועדה המתאמת היהודית" בראשות לודוויק ארנסט ויסר. בו היו שותפים הציונים בהולנד, נציגי הקהילה האשכנזית ונציגי הקהילה הספרדית. <ref></ref>

היודסה ראט הוקם לאחר מהומות שיזמו תומכי המשטר הנאצי בהולנד הכבושה נגד יהודים, אשר הובילו בהמשך למהומות בין המתפרעים לבין יהודים ולא-יהודים. גם כאן, כמו באתרים רבים, נשאלה השאלה אם לשתף פעולה עם הנאצים ולהקים יודנראט אם לאו.

אברהם אשר ופרופ' דוד כהן, ממקימי היודסה ראט והעומדים בראשו, טענו כי רק בשיתוף פעולה עם הגרמנים יהיה אפשר להעניק סיוע ליהודים ולדחות את גורלם.

עד מהרה התפתח היודסה ראד למנגנון שלטוני חזק, ובמהלך שנת 1941 תפח המנגנון למשרד ממשלתי של ממש. בשיאו הועסקו בו כ־17,000 יהודים, בעיקר כדי למנוע מהם גירוש ל"עבודות במזרח", שהיו למעשה מחנות עבודה והשמדה. כאשר נאסר על יהודים ללמוד בבתי ספר של האוכלוסייה הכללית, שנקראו בטרמינולוגיה הנאצית "ארים", היודסה ראט הקים מוסדות חינוך שפעלו עד שנת 1943.

בין תפקידי היודסה ראד היה גם לדאוג לחינוך, לתברואה, לעבודה סוציאלית, להזנת התושבים היהודים באמסטרדם ולהנפקת אישורים שונים.

בקיץ 1941 החלו ההכנות בגרמניה לקראת הפתרון הסופי בהולנד, וב־1942 החלו הגירושים ההמוניים מהולנד. על היודסה ראט הוטל לארגן את המשלוחים, ולטפל בכל הצד המנהלתי של העברת היהודים למחנות, שמשמעותה הייתה גזר דין מוות ברוב המקרים ונישול האדם ומשפחתו מרכושם.

היענות היודסה ראט לדרישות הגרמנים עוררה זעם והרגשת בגידה בקרב רבים. במאי 1943 הגיע תורו של היודסה ראט לשלוח גם מאנשיו, אולם ההיענות של אנשי היודסה ראט הייתה נמוכה, ובעקבות כך פרצו הגרמנים אל אמסטרדם וצדו כ־8,500 יהודים.

בספטמבר 1943 נשלחו גם אשר וכהן למחנות במזרח אירופה.

== לאחר המלחמה==

הן אשר והן כהן שרדו את המלחמה.

לאחר תום המלחמה התנהל ויכוח סוער בנוגע לאחריותם לשילוח היהודים, והשלטונות ההולנדיים אף עצרו אותם, אולם משהתברר שהמעורבות של השלטונות ההולנדיים הייתה לא פחותה, הם שוחררו.

עם זאת, רגשות הזעם בקרב שארית הקהילה היהודית לא שככו, והוחלט להקים "בית דין של כבוד" על מנת לשפוט אותם על הכנת שילוחי כ-7,000 יהודים למחנות העבודה וההשמדה במזרח אירופה ועל נישולם מרכושם. אשר לא הכיר בבית הדין, וסירב להופיע בפניו. כהן נשפט. בית הדין הוציא פסק דין חמור נגד השניים, ואסר עליהם לשמש בתפקיד כלשהו בקהילה היהודית עד סוף חייהם.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201312.pdf ערך לקסיקון על היודסה ראט], באתר יד ושם
* [http://www.holocaustresearchproject.org/ghettos/cohen.html דויד כהן ] באתר [http://www.holocaustresearchproject.org/toc.html פרויקט מחקרי השואה] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יודנראט
קטגוריה:שואת יהודי הולנד
קטגוריה:שיתוף פעולה יהודי עם הנאצים
פונאר

בתים באזור פונאר
פּוֹנָאר (מיידיש: פּאָנאַר; בליטאית: Paneriai; בפולנית: Ponary) הוא פרוור של העיר וילנה, המרוחק כ-10 קילומטרים ממרכזה. הפרוור ממוקם על גבעות מיוערות נמוכות בקרבת כביש וילנה–ורשה. באזור פונאר ישנו בין היתר מוזיאון ותחנת רכבת. אוכלוסיית הפרוור מנתה ב-2001 כ-8,900 תושבים.

במהלך מלחמת העולם השנייה נרצחו ביריות באזור הפרוור בין שבעים אלף איש למאה אלף איש, רובם המכריע יהודים, אשר הובאו למקום בעיקר מווילנה וכן מיישובים נוספים.

== היסטוריה ==
ההערכה המקובלת היא שהפרוור נוסד במהלך המאה ה-14. בשנת 1390 עבר האזור לבעלות הבישופות של וילנה , ועד מהרה הפך פונאר לספקית העיקרית של לבֵנים לעיר הסמוכה. לאחר חלוקת פולין בשנת 1795 היה האזור ובו פונאר לחלק מפלך וילנה של האימפריה הרוסית.

במרד נובמבר אירע במקום ב-19 ביוני 1831 קרב שבו הובסו כוחות פולנים בהנהגתו של דֶזידֶרי חְְלַפּובסקי ואנטוני גיֶילגוּד על ידי ארבעה גדודי חיל רגלים רוסיים. ב-6 ביוני 2001 הוקם בפרוור מצבת זיכרון לזכר המורדים שנהרגו בפרוור.

בשנת 1861 נחפרה באזור פונאר מנהרת הרכבת הראשונה מסוגה בליטא.

בעקבות נסיגתה של רוסיה מהאזור במהלך מלחמת העולם הראשונה והחתימה על הסכם ברסט-ליטובסק נכבש האזור בידי כוחות גרמניים והשליטה בו עברה לרפובליקה העממית של בלארוס . בעקבות תבוסתה של גרמניה כמה חודשים לאחר מכן, ובעקבות המלחמה הפולנית-סובייטית, ומלחמת פולין-ליטא הפך האזור שבו פונאר לחלק מפולין.

ב-1939, בעת הפלישה הסובייטית לפולין, נכבשה פונאר על ידי ברית המועצות, שהחלה ב-1940 להקים באזור פונאר חוות טנקים. התוכנית התממשה רק באופן חלקי עד הכיבוש הגרמני, ובורות גדולים נחפרו על מנת שיאוחסן בהם דלק לטנקים.
<gallery>
קובץ:Paneriai tunnel.jpgמנהרת הרכבת בפונאר - הראשונה מסוגה שהוקמה בליטא. תמונה מ-1879
קובץ:2001 06 06Paneriai7.jpgמצבת זיכרון לזכר המורדים שנהרגו בפרוור
</gallery>

=== הטבח בפונאר במלחמת העולם השנייה ===

כאשר גרמניה הנאצית כבשה את ליטא במהלך מבצע ברברוסה בקיץ 1941 היער של פונאר הפך למקום בו בוצע רצח המוני של עד 100,000 אנשים על ידי אנשי האס דה ואנשי האס אס הגרמנים ומשתפי פעולה ליטאים במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה באזור הכיבוש הנאצי "נציבות הרייך אוסטלנד". הרציחות החלו לאחר תחילת מבצע ברברוסה, ונערכו בין יולי 1941 לאוגוסט 1944 בקרבת תחנת הרכבת בפונאר. כ-70,000 יהודים נרצחו בפונאר יחד עם עד 20,000 פולנים ו-8,000 שבויי מלחמה סובייטים, אשר רובם הובאו לשם מווילנה.

באתר הטבח הוקמה אנדרטה לזכר קורבנות הטבח במלחמת העולם השנייה ומוזיאון קטן.

<gallery>
File:Ponar Forest near Vilnius.JPG|נוף יער פונאר
File:A Slaughter Pit in Ponar.JPG|בור הריגה בפונאר
File:Ponar forest.JPG|בור הזונדרקומנדו בו נשרפו הגופות כדי לטשטש את הפשע
File:Ponar_jewish_memorial.JPG|האנדרטה המרכזית בפונאר לזכר היהודים שנרצחו שם
File:Ponar_Memorial.JPG|שלט זיכרון בכניסה ליער פונאר
File:Ponar_memorial_site.JPG|כתובת בכניסה לאתר הזיכרון ביער פונאר
File:Ponar_forest_memorial.JPG|שלט זיכרון לביקורו של משה קצב בפונאר
File:Mass_Grave_in_Ponar.JPG|אחד מבורות ההריגה בפונאר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:וילנה
קטגוריה:אתרי הריגה בשואה
ספינת טילים

ספינת טילים (בראשי תיבות: סטי"ל) היא ספינה, לרוב מסוג קורבטה או לעיתים יותר פריגטה ואף משחתת, המיועדת לתקיפת אוניות גדולות יותר ממנה או בסדר גודל שלה. עיקר החימוש שלה הוא טילים, ומכאן נגזר שמה. משמשת גם לסיור, ולשם כך יכולה להיות מצוידת גם בתותח. גודלה הקטן יחסית מעניק לה מהירות וכושר תמרון משופרים, ובכך מעניק לה עדיפות על ספינות גדולות ממנה.

== היסטוריה ==
ספינות הטילים הראשונות פתחו על ידי ברית המועצות בשנות ה-50, החל מ"פרויקט 183R" שהתפתח לסדרת קומאר אשר הכילו שני טילי סטיקס ותותח אוטומטי בקוטר 25 מ"מ על גוף עץ ולכלי היו דלק ואספקה לחמישה ימים בלבד בים.

השימוש הקרבי הראשון בספנות טילים היה על ידי חיל הים המצרי שהפעיל כלי טיס מסוג קומאר, אשר ירה ארבעה טילי סטיקס (פגע בשלושה) לעבר המשחתת אח"י אילת ב-21 באוקטובר 1967, זמן קצר לאחר מלחמת ששת הימים.
סדרת טרנטול]]
במהלך מלחמת הודו-פקיסטן של 1971, שייטת ספנות הטילים ה-25 של הצי ההודי, שהפעילה ספנות טילים גרסה הודית של סדרת אוסה, מילאה תפקיד מכריע בהתקפות ההודיות ההרסניות על קראצ'י בדצמבר 1971. שני המבצעים: מבצע טריידנט ומבצע פייתון, הרסו מחצית מהצי הפקיסטני ואת רוב מאגרי הדלק הימיים של פקיסטן במיכלי אחסון הדלק של הנמל, מה שפינה את הדרך לניצחון המכריע של ההודיים.

הקרבות הימיים הראשונים בעולם בין ספינות הטילים התרחשו בין ספנות הטילים סער 3 וסער 4 באמצעות טילי גבריאל, לבין ספנות הטילים סוריות קומאר ואוסה במהלך מלחמת יום כיפור. הראשון מבין הקרבות הללו נודע בשם קרב לטקיה. במהלך קרבות נורו כחמישים גבריאלים ומספר דומה של טילי סטיקס; שבע ספינות סוריות הוטבעו, עם אפס אבדות ישראליות.

בקרב בוביאן ב-1991 הושמדו ספנות טילים עיראקיות על ידי טילי אוויר-ים בריטיים.

== ספינות טילים בחיל הים הישראלי ==

עדיפותן של ספינות הטילים על-פני המשחתות הומחשה לצה"ל בצורה כואבת כאשר ב-21 באוקטובר 1967 הטביעו שתי ספינות טילים מצריות מדגם קומאר שיצאו מפתח נמל פורט סעיד, את המשחתת אח"י אילת.

בסוף שנת 1967 החלו להגיע לחיל הים הישראלי ספינות הטילים הראשונות שלו, ומאז מהוות ספינות הטילים את עמוד השדרה של החיל, כשכל דגם חדש שלהן גדול מקודמו. חמש מתוך 12 הספינות הראשונות ידועות בשם "ספינות שרבורג". אלה יוצרו עבור חיל הים במספנה בשרבורג, אך עקב אמברגו שהטיל נשיא צרפת, שרל דה גול, על מכירת נשק לישראל, נמנעה אספקתן, אף שצוותים ישראליים נמצאו עליהן. ב-25 בדצמבר 1969, בעת שתושבי העיר היו בעיצומו של חג המולד נמלטו הספינות במבצע מתוחכם, וכעבור ימים אחדים הגיעו לישראל. במלחמת יום הכיפורים הוכיחו ספינות הטילים את ערכן כאשר טיבעו את ספינות הציים הערביים והשיגו ניצחונות גם על כוחות עדיפים מהן בכמות ובגודל החימוש.

כיום 2021, משרתות בשייטת ספינות הטילים של חיל הים הישראלי, ספינות טילים מדגם סער 4.5 וקורבטות טילים מדגמי סער 5 וסער 6.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כלי שיט מלחמתיים
ממסר פחת

ממסר פחת
מנגנון פנימי של ממסר פחת
ממסר פחת, מפסק דלף, מפסק פחת או מפסק מגן הוא מפסק המנתק אוטומטית את הזנת החשמל, במקרה של הופעת זרם זליגה. מטרתו של המפסק להגן מפני התחשמלות. ממסר פחת יכול להגן על מכשיר בודד, על מעגל בודד, על מספר מעגלים או אף על מתקן חשמלי במלואו כגון מתקן חשמל דירתי. ישנם ממסרי פחת המיועדים לזרם חילופין, חד או תלת-פאזיים וכאלו המיועדים לזרם ישר. ממסר פחת כשלעצמו לא יכול להגן על המערכת, והוא רק משפר את ההגנה אותה מקבלת המערכת על ידי הארקה.

עקרון הפעולה של המכשיר מתבסס על מדידת ההפרש בין הזרם המגיע לממסר הפחת לבין הזרם החוזר ממנו. כאשר קיים הפרש בין הזרמים, כלומר הזרם החוזר נמוך יותר, משמעות הדבר היא זליגת הזרם דרך מקום אחר, שמקורה עלול להיות בהתחשמלות אדם, ואז ממסר הפחת מנתק את הזרם, בהתאם לרמת הרגישות שלו שנמדדת במיליאמפר. במכשיר ביתי רגיל הרגישות עומדת על 30 מיליאמפר. ממסר הפחת אינו מקטין את הזרם העובר דרך האדם המתחשמל (ה"קורבן"), אלא רק מגביל את משך הזמן לכדי 300 מילישניות.

== אופן פעולה ==
ממסר הפחת, בגרסתו הפשוטה ביותר בנוי מטבעת פריט (Ferrite) דרכה מלופפים שלושה סלילים. הזרם עובר דרך הסליל הראשון והשני כך שהם יוצרים שטפים מגנטיים מנוגדים - במצב הרגיל בו הזרם שווה בין הסלילים, השטפים המגנטיים יבטלו זה את זה ולא ייווצר זרם בסליל השלישי, אך כאשר נוצר זרם גדול יותר באחד מהם (כתוצאה מזליגה במעגל) נוצר זרם בסליל השלישי אשר מפעיל התקן אלקטרומכני המשחרר את קפיץ הפחת וגורם לניתוק המעגל החשמלי.

== דגמים של ממסרי פחת ==
קיימים בשוק דגמים שונים של ממסרי פחת. להלן רשימה חלקית: 

=== זרם חילופין ===
* דגם AC: דגם זה רגיש לזרמי תקלה סינוסואידלים. אסור לשימוש במתקנים ביתיים.
* דגם A: רגיש גם לזרמי תקלה ישרים וגם לזרמים שיש בהם גלים עליונים.
* דגם : דגם משוכלל רגיש לזרמי תקלה סינוסואידלים, אך חסין בפני ניתוקים לא רצויים, הנובעים מזליגת זרם רגעית ולא מסוכנת בתדרים גבוהים.

=== זרם ישר ===
* דגם B: יחודו של דגם זה שבנוסף זרמי תקלה ישרים ולגל פועם הוא רגיש גם לזרם ישר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רכיבים בלוחות חשמל
קטגוריה:בטיחות חשמל
קטגוריה:התקני בטיחות
סנאט

קנדי]]
סנאט הוא גוף פוליטי מייצג, מקור המילה במילה הלטינית senex, שפירושה "אדם זקן", וממנה המילה Senatus. המילה הלטינית "סנאטור" (Senator), שנמצאת בשימוש ברוב שפות העולם, מקורה במבנה חברתי פשוט וקדום, בו ניתן כוח ההכרעה לזקני השבט. הסנאט הראשון היה ברומא העתיקה.

בדמוקרטיות מודרניות בעלות מערכת שלטון פרלמנטרית דו-ביתית (בי-קאמרלית) כולל הפרלמנט שני בתים: בית תחתון (הנקרא לעיתים קרובות "בית הנבחרים" או "האספה הלאומית"), שלו חוקים אלקטוראליים (קביעת גיל מינימום לבחירה ולזכות להיבחר, קולגיום וכו'); ובמקביל, או מעליו, בית עליון (לעיתים קרובות נקרא "סנאט") ובו פחות נציגים מאשר בבית התחתון. לדוגמה, בסנאט האמריקני, לכל מדינה ממדינות ארצות הברית יש שני נציגים בלבד, ללא קשר לגודלה, בעוד שבבית הנבחרים מספר הנציגים הוא יחסי לגודל אוכלוסייתה של המדינה.

במערכת פדרלית הסנאט משמש לרוב כגורם מאזן המעניק השפעה לאזורים וקבוצות שהיו חסרי השפעה במערכת ייצוגית רגילה. בארצות הברית, לכל מדינה יש סנאט ובית נבחרים משלה, הנקרא "בית מחוקקים". בין המדינות האחרות שבהן יש סנאט ניתן למנות את איטליה, אוסטרליה, ארגנטינה, קנדה, צרפת, אירלנד, הפיליפינים ופולין. במדינות אחרות, נהוגים שמות אחרים ל"בית העליון" כגון מועצת הפדרציה ברוסיה, בית הלורדים בבריטניה והבונדסראט בגרמניה.

לעיתים הסנאט משמש כזרוע המבצעת של הממשלה או של בית המשפט העליון, כדוגמת הסנאט של פינלנד עד 1919, או הסנאט הרוסי בשנים 1711–1917.

== סנאט באקדמיה ==
סנאט באוניברסיטאות הוא הגוף האקדמי העליון, ובאופן רשמי הוא מופקד על התוויית תוכניות הפיתוח האקדמיות, ועל הפעילות האקדמית השוטפת. בנוסף הוא אחראי על קביעת סטנדרטים אקדמיים ועל שמירת רמתה של הפעילות האקדמית של האוניברסיטה<ref></ref>. הסנאט נפגש אחת לחודש בשנת הלימודים האקדמית (בין אוקטובר לינואר ובין מרץ ליוני)
חברי הסנאט באוניברסיטה הם: הרקטור (בתפקיד היו"ר), נשיא האוניברסיטה, כל הדקאנים וכן פרופסורים מן המניין המייצגים את כל הפקולטות. לרוב יהיה מדובר בראשי חוגים. וכן נציגים של הפרופסורים החברים ושל המרצים הבכירים. אחרים כגון יו"ר אגודת הסטודנטים, ראשי הסגל המנהלתי, ודובר האוניברסיטה משמשים כמשקיפים (כלומר בעלי זכות השתתפות אבל ללא זכות הצבעה).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרלמנטים
מערכת שלוש התקופות

מערכת שלוש התקופות היא מערכת המחלקת את הפרהיסטוריה של אירופה לשלושה פרקי זמן, על פי הטכנולוגיה העיקרית ששימשה בני אותה תקופה ביצירת כלים. שלוש התקופות הן:
* תקופת האבן
* תקופת הברונזה
* תקופת הברזל
מערכת זו פותחה על ידי ההיסטוריון הדני כריסטיאן יורגנסן תומסן בשנות ה-20 של המאה ה-19 על מנת למיין כלים באוסף שהפך מאוחר יותר למוזיאון ההיסטוריה הלאומי של דנמרק.

טענתו של תומסן הייתה, כי לא היו משתמשים בכלים מאבן אם ברונזה הייתה בנמצא, ובדומה לכך, איש לא היה מייצר כלי ברונזה אם היה ניתן לייצר כלי ברזל. תומסן הסיק כי התפתחויות אלה היו חייבות להגיע בסדר כרונולוגי, והיה הראשון שהציע שיטה לסיווג ולתיארוך של כלים ואתרים, שיטה הנקראת כיום טיפולוגיה. רעיון זה היה חדש באותה תקופה והיווה שיפור משמעותי לדרך הבלתי מסודרת שבה התנהלה הארכאולוגיה עד לאותה תקופה.

מאוחר יותר, חולקה תקופת האבן לשלוש תקופות:
* התקופה הפלאוליתית (מיוונית: תקופת האבן הקדומה)
* התקופה המזוליתית (מיוונית: תקופת האבן התיכונה)
* התקופה הנאוליתית (מיוונית: תקופת האבן החדשה)

חלוקות נוספות התווספו מאוחר יותר, על מנת לחלק כל תקופה לקדומה, תיכונה ומאוחרת. בתרבויות מסוימות, לדוגמה במזרח התיכון הקדום הוסיפו החוקרים את התקופה "כלקוליתית", שנקראה בהתחלה תקופת הנחושת, בין התקופה הנאוליתית לתקופת הברונזה. במזרח התיכון נחלקת תקופת הברונזה לארבע תקופות משנה:תקופת הברונזה הקדומה, תקופת הברונזה הביינימית, תקופת הברונזה התיכונה ותקופת הברונזה המאוחרת. תקופת הברונזה נחשבת באזורים אלה כתקופה היסטורית.

המונחים האלה רלוונטיים בעיקר לאירופה ולמזרח התיכון, מכיוון שבאזורים אחרים לא התפתחו התקופות באותו סדר. באפריקה שמדרום לסהרה, לדוגמה, התפתחה התרבות לתקופת הברזל היישר מהתקופה הנאוליתית.

על אף שמונחי מערכת שלוש התקופות נחשבים לפחות מדויקים כיום (לדוגמה, ידוע שבתקופת הברזל עדיין השתמשו בכלי אבן רבים בחיי היום-יום), הם עדיין הבסיס לחלוקת הארכאולוגיה הפרהיסטורית ונמצאים בשימוש עד היום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארכאולוגיה
קטגוריה:פרהיסטוריה
קטגוריה:תקופת האבן
קטגוריה:תקופת הברזל
קטגוריה:תקופת הברונזה
דגל קוריאה הצפונית

דגל קוריאה הצפונית אומץ ב-8 בספטמבר 1948. הכוכב האדום של הקומוניזם מופיע בו על דיסקה לבנה, שאולי קשורה לין יאנג - סמל המופיע רבות בתרבות הקוריאנית.

הצבע האדום מסמל את הלהט האנטי-יפני, את סככת הדם האדומה של הפטריוטים הקוריאנים ואת כוחם הבלתי מנוצח של העם הקוריאני המאוחד בתמיכת הרפובליקה. הצבע הלבן מסמל את קו הדם האחיד, ארץ אחת, שפה אחת ותרבות אחת של המדינה ההומוגנית הקוריאנית. הכחול מסמל את האומץ של העם הקוריאני, את הרוח של העם הנלחם למען שלום העולם והתקדמות. הכוכב האדום מסמל את המהפיכה הקומוניסטית.

דגל קוריאה הצפונית אינו חוקי בקוריאה הדרומית.
==ראו גם==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קוריאה הצפונית
קטגוריה:קוריאה הצפונית: סמלים לאומיים
קוריאה הצפונית
קוריאה הצפונית
קטגוריה:1948 בפוליטיקה
דגל פנמה

[[קובץ:FIAV proposal.png הצעת בונאו וארילה]]
דגל פנמה אומץ ב-20 בדצמבר 1903 ואושר זמנית על ידי האספה המכוננת בשנת 1904. הדגל אושר רשמית רק בשנת 1925.

==היסטוריה==
הצרפתי פיליפ-ג'אן בונאו-וארילה היה הראשון שעיצב דגל עבור פנמה. הדגל התבסס על דגל ארצות הברית, כאשר במקום פסים אדומים ולבנים, בחר בונאו-וארילה בפסים אדומים וצהובים על מנת לסמל את הקשר בין פנמה לספרד וקולומביה שבדגליהם צבעים אלה. וארילה החליף את הכוכבים בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב) בשתי שמשות מחוברות המסמלות את יבשת צפון אמריקה ויבשת דרום אמריקה המתחברות בפנמה. מועצת המהפכה של פנמה דחתה את ההצעה מאחר שוארילה היה תושב זר, והעדיפה את הצעת מאריה אוסה דה אמאדור - דגל פנמה כיום.

==תיאור הדגל==
הכחול והאדום מסמלים את המפלגות הקונסרבטיבית והליברלית בהתאמה. הלבן מסמל את השלום. הכוכב הכחול מסמל את הטוהר והיושר של החיים במדינה. הכוכב האדום מסמל את הרשויות והחוק במדינה.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

פנמה
קטגוריה:פנמה: סמלים לאומיים
פנמה
פנמה
דגל מלזיה

דגל מלזיה אומץ ב-16 בספטמבר 1963. הדגל מעוצב עם קנטון כחול ופסים אדומים ולבנים בדומה לדגל ארצות הברית, ובקנטון סהר וכוכב - סמלים מסורתיים של האסלאם. בדגל ישנם 14 פסים המסמלים את 13 המדינות המרכיבות את מלזיה, ופס אחד עבור האזורים הפדרליים. לכוכב ישנם 14 קודקודים מאותה סיבה. המלבן הכחול מסמל את אחדות אנשי מלזיה, והצהוב, צבע הסהר והכוכב, הוא צבעה של המשפחה המלכותית.

ב-31 באוגוסט 1997 העניק ראש ממשלת מלזיה טון מח'טיר בין מוחמד שם לדגל - "ג'לור גמילנג" ("פסים מהוללים").

== היסטוריה ==

דגל מלזיה עוצב על ידי מוחמד חמזה .

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

מלזיה
מלזיה
קטגוריה:מלזיה: סמלים לאומיים
מלזיה
מלזיה
גדעון הוד

גדעון הוד (נולד בתל אביב ב-5 במאי 1934 בשם גדעון הירשנהורן) הוא שדרן עבר ומגיש רדיו ב"קול ישראל".

==ביוגרפיה==
מסוף שנות ה-40 השתתף בחידוני מוזיקה ששודרו ב"קול ישראל", שאותם ערכו יצחק שמעוני ואלון שמוקלר, וכן בחידוניו של שמואל רוזן, שבהם בלט בתחומי ידע מגוונים לצידו של שמואל חביבי.

שירת בחיל האוויר.

במסגרת השירות הצבאי, השתתף בקורס טיס. בזכות השתתפות ערנית בנבחרות הכדור של חיל האוויר ובתחרויות אתלטיקה, עבר מקורס הטיס לקורס מדריכי ספורט ונשאר בחיל כמד"ס (מדריך ספורט).

בוגר "המדרשה למורי החינוך הגופני" (1957) ב"מחנה יונה" בתל אביב (מקום בו נמצא היום מלון "הילטון").

עבד כמורה לחינוך גופני במשך אחת עשרה שנה, בבתי ספר יסודיים ועל-יסודיים, ברחבי הארץ.

ב-1954, השתתף בקורס של קרייני רדיו בניהולה של ראומה אלדר.
ב-1955 החל לעבוד ב"קול ישראל" בתפקידי הגשה וקריינות.

במשך עשרות שנים ליווה קולו את שידורי הכדורסל של מכבי תל אביב ושל משחקי הנבחרת, אותם הגיש בשטף במיומנות ותיאור נקודתי של האירועים החשובים במגרש ברגע נתון.

במשך השנים, ראיין הוד אנשים שהגיעו להישגים גדולים בתחומם למשל ד"ר ג'יי, ג'סי אוונס, פרנץ בקנבאואר, אמיל זאטופק, פרנץ פושקש, ועוד.
לאחר פרישתו משידור משחקים הוסיף להגיש לסירוגין את פינת הספורט ביומן הלילה של מחלקת החדשות.

בטקס "אנשי מופת בספורט הישראלי 2014" הוענק לגדעון הוד גביע ע"ש יואל כץ, על ידי ועדת ההוגנות בספורט של עמותת אומ"ץ, כהוקרה והערכה, "על תרומתו הרבה להתפתחות הספורט בישראל כשדר רדיו משנות החמישים ועד היום ועל הקניית ערכי ההוגנות בספורט במהלך השידורים".

בשנת 1988 החל להגיש את התוכנית "החידון המוזיקלי" בקול המוסיקה (אחר כך כאן קול המוזיקה). הוא ערך והגיש את החידון מדי שבוע במשך 33 שנה. ב-30 בדצמבר 2021 הגיש את תוכניתו האחרונה, ונפרד מהמאזינים והמשתתפים הקבועים.

הוד נשוי לאילנה, אב לבן ולבת.

==תוכניות שאותן הגיש ובהן השתתף==
* "ממגרש הספורט" - תוכנית בעריכת נחמיה בן-אברהם, שבה הגיש מקבץ חדשות ספורט, במסגרת פינה קבועה בראשית התוכנית, ולימים היה גם עורכה. ביוזמתו, נוספה ללוח השידורים התוכנית "מוצאי ספורט" שיועדה גם לקהל שומרי השבת.
* "אור ירוק" - משדר תחבורה יומי שיועד לבעלי רכב ולהולכי רגל, אותו הגיש משך כמעט 30 שנה, עד להורדתה של התוכנית ב-1992.
* יבא את רעיון התוכנית שירים ושערים מתוכנית זהה ברדיו האיטלקי ויישם אותו בקול ישראל. "שירים ושערים" הייתה לתוכנית הדגל של "קול ישראל" במשך 35 שנה החל מ-1970, וייחודה בתיאורים חיים מהמגרשים שבכל אחד מהם כתב ששולב בשידור ברגע של התרחשות משמעותית.
*בשנת 1988 החל להגיש תוכניות בתחום המוזיקה בשילוב חידונים מוזיקליים, תחום קרוב ללבו עוד מחידוני שנות ה-40 של שמואל רוזן בהם לקח חלק כנער.
* תוכניות המוזיקה בעריכתו ובהגשתו כוללות שידורים ב"קול המוסיקה" וברשת ב' "פנינים לשבת" ו"פנינים לחג".

בקולו הערב והמיוחד, מקצועיותו ותחומי העניין המגוונים היה גדעון הוד לאחד מסמליה של תחנת "קול ישראל".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20070929124952/http://www.hevre.co.il/images/Forum_Attachments/16019129.mp3 פתיח התוכנית "פנינים לשבת"]
* 
* 
* , אפריל 2014
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדרני ספורט ישראלים
קטגוריה:שירים ושערים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:מורים לחינוך גופני
קטגוריה:סגל קול המוסיקה
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הרדיו
קטגוריה:סגל כאן ב'
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
בישול ירוק

שעועית]]
בישול ירוק הוא בישול של ירקות ירוקים במי מלח רותחים לזמן קצר (מחצי דקה עד 5 דקות תלוי בחומר הגלם) על מנת להכין אותו להמשך הבישול תוך שמירה על צבעו הירוק שלא ידהה.
לפעמים הבישול הירוק הוא הבישול היחיד שהירק עובר. למשל, בהכנת סלטים כמו סלט ניסואז בו משתמשים בתרמילי שעועית ירוקה שנחלטו בצורה זו.

==תהליך הבישול==
* המים חייבים להיות רותחים. כמו כן, ככל שהמים חמים יותר משך הריכוך יהיה קצר יותר ופחות יפגע בוויטמינים שבירק.
* המלחת המים נועדה להדגיש את טעם הירק.
* יש להעביר את הירק למי קרח על מנת לעצור את הבישול.
* ישנם הטוענים שהסידן שבמים פוגע בצבע הירוק ולכן ממליצים להשתמש במים מזוקקים.

ירוק, בישול
דלתון

דלתון קמור
דלתון קעורבגאומטריה, דלתון הוא מרובע בעל שני זוגות נפרדים של צלעות סמוכות השוות באורכן.

דלתון יכול להיות קמור ויכול להיות קעור. בדלתון קמור שני האלכסונים עוברים בתוך הדלתון, ואילו בדלתון קעור אחד האלכסונים עובר מחוץ לדלתון.

* דלתון קמור מורכב משני משולשים שווי־שוקיים שבסיסיהם הזהים צמודים זה לזה, וזוויות הראש שלהם מהוות זוויות נגדיות בדלתון. באיור המופיע, אלו הם המשולשים <math>\triangle BAD </math> ו־<math>\triangle BCD</math>. לכן ניתן לקרוא לזוויות <math>\angle A</math> ו־<math>\angle C</math> גם "זוויות הראש" ולשתיים האחרות "זוויות הבסיס", מתוך אנלוגיה למשולש שווה־שוקיים. האלכסון שמפריד את הדלתון למשולשים שווי שוקיים נקרא אלכסון משני, והאלכסון השני (שמפריד את הדלתון לשני משולשים חופפים) נקרא אלכסון ראשי.
* דלתון קעור גם הוא מורכב משני משולשים שווי־שוקיים בעלי בסיס משותף - אם כי במקרה זה אחד מהמשולשים נמצא בתוך השני (משולש <math>\triangle BCD</math> נמצא בתוך משולש <math>\triangle BAD</math>). ניתן לראות דלתון קעור כמעין "חיסור" של משולשים שווי-שוקיים בעלי בסיס משותף, כלומר חיסור שטח המשולש <math>\triangle BCD</math> משטח המשולש <math>\triangle BAD</math> (במקום חיבורם בדלתון קמור). בדלתון קעור, האלכסון המשני עובר מחוץ לדלתון והאלכסון הראשי בתוכו.

מעוין הוא מקרה פרטי של דלתון שבו כל הצלעות שוות.

ריבוע הוא מקרה פרטי מיוחד של דלתון שבו כל הצלעות שוות וכל הזוויות שוות.

== אטימולוגיה ==
המילה העברית "דלתון" נגזרת מהמילה היוונית deltoeides שפירושו משולש, כמו כן היא גם נגזרת מהאות היוונית Δ (דלתא), הדומה בצורתה למשולש.

== הגדרה ==
מרובע בעל 2 משולשים שווי שוקיים שהבסיס שלהם חופף, הוא דלתון.

== תכונות ==

*זוויות הצד של הדלתון שוות זו לזו – צלעות הבסיס של הדלתון שוות זו לזו.
* אלכסוני הדלתון מאונכים זה לזה. האלכסון הראשי (או המשכו) חוצה את האלכסון המשני, כלומר הוא האנך האמצעי שלו.
* האלכסון הראשי חוצה את זוויות הראש של הדלתון.
* בכל דלתון קמור ניתן לחסום מעגל.
* שטח הדלתון שווה למחצית מכפלת האלכסונים זה בזה.
* לדלתון קעור יש קו אלכסון מחוץ לדלתון.
* בדלתון שני זוגות של צלעות סמוכות שוות.
* יהיה ABCD מרובע קמור ו-ω מעגל המתואם עם נקודות פסקל. אז נקודות פסקל הנוצרות בעזרת ω ונקודות החיתוך של ω עם ABCD יוצרות דלתון החסום במרובע ABCD.

==משפטים הפוכים==
*מרובע שאלכסוניו מאונכים, ואחד מהם חוצה את השני, הוא דלתון.
*מרובע שבו אחד האלכסונים חוצה את הזוויות בשתי פינות הוא דלתון.

==ראו גם==
* דלתון ריצוף

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.lergo.org/index.html#!/public/lessons/5b9c857134db8c4fc25b5935/intro דלתון], באתר לרגו ([https://www.lergo.org/index.html#!/public/homepage?lergoLanguage=he&lergoFilter.filterLanguage=%22hebrew%22 LerGO])
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:מרובעים
קטגוריה:צורות גאומטריות סימטריות