OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סמל ליטא

סמל ליטא, הנקרא גם ויטיס (Vytis, "האביר") או ראייטליס (Raitelis, "הפרש"), הוא מהסמלים הוותיקים באירופה. הגרסה הנוכחית אושרה בשנת 1992 בפרק 15 של החוקה.

גרסתו הנוכחית אומצה בספטמבר 1991 וכוללת את הפרטים הבאים:
* רקע אדום
* האביר המשוריין על הסוס בצבע לבן. האביר מחזיק את החרב מעל ראשו.
* מגן לבן עם צלב כפול צהוב.
* אוכף, רצועות וחגורות הסוס בצבע תכלת השמיים.
* ידיד החרב, נרתיק, משענת לרגלי הרוכב, רסן בפי סוס ועוד פרטים דקורטיביים בצבע זהב.

==היסטוריה==
השימוש באביר על הסוס הלבן היה ידוע כבר ברישומים הישנים. עדויות מראות שהסמל היה על החותם של הדוכס הגדול של ליטא, אלגירדס, בשנת 1386. בסוף המאה ה-14 הופיעו מטבעות עם הסמל האמור. בהמשך, הוא הופיע על הסמל של הדוכסים הגדולים של ליטא ובתחילת המאה ה-15 אומץ כסמל של הדוכסות הגדולה של ליטא. בהתחלה הרוכב רכב לצד ימין, אך החל מהמאה ה-15, הוא רוכב לצד שמאל. במהלך המאה ה-15 השתרשו גם צבעי הסמל. הצלב הכפול התווסף בשנת 1386, עם קבלת הנצרות על ידי הליטאים.

תמונה של הויטיס בצבעוני, בערך 1555 

בשנת 1745, כאשר ליטא נכבשה על ידי רוסיה, השימוש בסמל בוטל. אומנם בשנת 1845, ניקולאי הראשון אישר לגוברניה של וילנה סמל דומה מאוד. עם קבלת עצמאות ליטא בשנים 1918 – 1920, עוצב הסמל מחדש ושימש במקביל גם כסמלה של הרפובליקה הלאומית הבלארוסית קצרת הימים. לא היה אישור רשמי לגרסאות השונות אך אחת הגרסאות נוצלה לשימוש במטבעות. בשנת 1940, עם כיבוש ליטא על ידי ברית המועצות, השימוש בסמל היה מחוץ לחוק. עם חידוש המאבק על עצמאות ליטא בשנת 1988, חודש השימוש בסמל. עם קבלת העצמאות בשנת 1990 הוא אומץ מחדש. כמו כן, הוא היה סמלה של בלארוס בשנים 1991 – 1994.

==פרושים==
יש המאמינים שהרוכב מייצג את Perkūnas, אל הרעם שהיה גם אל המלחמה ובדרך כלל הוצג כרוכב. יש גם לציין שלסוס לבן יש משמעות פולחנית אצל העמים הבלטיים.

== מקור השם ויטיס==
מקור השם אינו ברור. המילה הופיעה לראשונה בשנת 1846. באופן כללי, המילה הליטאית vyti פירושה "לרדוף" ואכן שמו של הסמל בשפה הבלארוסית הוא "מרדף" (Пагоня). גרסה אחרת היא שהמקור הוא בשם סלבי (vytiaz') שפרושו "האביר".

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ליטא: סמלים לאומיים
ליטא

ליטא
קטגוריה:סוסים בתרבות
תרפים

רחל יושבת על תרפים שהחביאה בכר הגמל. ציור של ג'ובאני בטיסטה טייפולו.
גולגולת מכוירת מביסמון (העתק), [[המוזיאון לפרהיסטוריה ע"ש משה שטקליס]]
במקרא תְּרָפִים<ref>בריבוי של כבוד; ראו אנציקלופדיה מקראית, ערך "תרפים", עמ' 936, וכן צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 96</ref> הם אלילי-בית שהיו בצורת ראש אדם, ייתכן שהיו גולגולת מכוירת בטין של ראש המשפחה. ייתכן שהתרפים נועדו לשם ניבוי עתידות וגילוי מידע נסתר באמצעות ניחוש.

== במקרא ==
בתנ"ך התרפים מוזכרים לראשונה אצל רחל שגונבת אותם מאביה, לבן, ומחביאה אותם בכר הגמל ויושבת עליהם כאשר אביה מחפש אותם. יש אומרים שעשתה כן כדי שלבן לא ינחש בהם וכך יידע להיכן ברח יעקב מפניו. מיכל בת שאול שמה אותם במיטתו של דוד להטעות את אויביו, ולגרום להם לחשוב שהוא ישן בה. מיכה שהיה כהן של שבט דן משתמש בתרפים.

בכמה מקומות ישנו קשר בין האפוד לתרפים, מה שמחזק את ההבנה שהשימוש בהם היה לחיזוי העתיד. מלכים השתמשו בהם כשעמדו על צומת הכרעה. על נבוכדנאצר מלך בבל מסופר כי שאל בהם כדי לבחור בהחלטה אסטרטגית במלחמה. ב, נאמר "כִּי הַתְּרָפִים דִּבְּרוּ-אָוֶן", לצד חזיונות וחלומות שוא, כך שניכר בהם שהיו כלי חיזוי.

על המלך יאשיהו מסופר כי ביער עם כל עבודות האלילים שהיו בתקופתו גם את התרפים.

== בספרות חז"ל ==

=== מקור השם ===
במדרש תנחומא מובאת סיבה נוספת: . ואילו הרמב"ן כתב: .

סברה אחרת - תרפים היו נראים כאבר מין נשי: כך, על פי האמורא רב ששת, "כל המסתכל באצבע קטנה של אשה כאילו מסתכל במקום התורף". ראה להלן "אזכורים במקרא, רחל המפקיעה את התרפים מאביה - יושבת עליהם, בישיבה זו היא טומנת את התרפים במקום התורף, שבלשון חז"ל הוא אבר המין הנשי.

=== אופן השימוש בתרפים ===
לאחר ההקטרה לפניהם, ניתן היה לדובב את התרפים לקבלת עתידות. במדרש מובא תיאור כיצד היו שואלים בתרפים:

והרמב"ן כתב: .

על פי חז"ל השימוש באפוד אצל הכהן הגדול, היה מכפר על עבודה זרה והם לומדים זאת מהסמיכות בהושע בין אפוד לתרפים.

==לקריאה נוספת==
* יאיר זקוביץ, מקראות בארץ המראות. ישראל: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001. עמ' 34-33.
*אריאל סטולמן, "מדוע גנבה רחל את התרפים", בספר "בעקבות הפשט האבוד" עמ' 98-87.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תנ"ך
קטגוריה:עבודת אלילים
קטגוריה:אלים בתנ"ך
סמל מונטנגרו

סמל מונטנגרו אומץ על ידי הפרלמנט ב-12 ביולי 2004 והחליף את הסמל של ממלכת מונטנגרו. השינוי העיקרי הוא שינוי צבע העיט מכסף לזהב.

הסמל מתאר את העיט הדו-ראשי בזמן מעוף – סמל משפחת פטרוביץ'-נגוש (Petrović-Njegoš) שהיו שליטי מונטנגרו. למעשה זה סמל ביזנטי שמתבסס על סמל רומאי. העיט הדו ראשי מסמל איחוד של המדינה עם הכנסייה הנוצרית. עיט דו ראשי זה היה גם סמל של שליטי זטה (Zeta) משפחת צ'ורני (Crnojević). בקביעת פריסת הסמל עומד סמל של רוסיה הצארית, איתה שליטי מונטנגרו היו בקשרים פוליטיים קרובים.

האריה העובר במרכז הסמל הוא סמל של הסמכות הבישופית ומייצג נושא תחיית המתים הנוצרית. הוא הועתק מהסמל של ונציה שהיה לה השפעה גדולה באזור. כאשר מונטנגרו קבלה עצמאות מסרביה היא הייתה תחת שלטון של כוהני דת תוך התמודדות מתמדת עם פלישות האימפריה העות'מאנית. זו הסיבה לנוכחות החזקה של הנושאים הדתיים בסמל. עם התבססות השליטה החילונית בשנת 1851 האריה הועמד מתחת לעיט וראשי תיבות של השליט היו על המגן. בסמל הנוכחי, האריה הוצג מחדש מעל העיט בניגוד למסורת של המאה ה-19. על אף שהמדינה היא רפובליקה, גם כתר הממלכה מוצג בסמל. יש בכך ניגוד מסוים, אך הפתרון פופולרי מאוד בקרב התושבים.

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מונטנגרו: סמלים לאומיים
מונטנגרו
מונטנגרו
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:אריות בתרבות
יזדגרד השני

יַזְדְגֶרְד השני - מלך האימפריה הסאסאנית בין השנים 438–457, בנו ויורשו של בהראם החמישי. 

בתחילת שלטונו פתח יזדגרד במלחמה נגד האימפריה הביזנטית לאחר שהקימה ביצורים על שטח פרסי סמוך לחרן. הוא הצליח להפתיע את הביזנטים, אך נתקל בשיטפון שמנע ממנו להתקדם לעומק שטחה של האימפריה. הקיסר הביזנטי שנגדו נלחם יזדגרד, תאודוסיוס השני, היה מעוניין לסיים את המלחמה, ושלח את מפקד הצבא שלו לפתוח במשא ומתן עם יזדגרד. בסופו של המשא ומתן הוחלט ששתי האימפריות לא תבנינה ביצורים על שטחי הספר שלהן.

בעיצומו של המשא ומתן עם האימפריה הביזנטית תקפה ממלכת קידאריט את האימפריה הסאסאנית. יזדגרד השיב מלחמה שערה והצליח לדחוק את הקידאריטים אל מעבר לנהר אמו דריה (450). באחרית ימיו נלחם שנית עם הקידאריטים והדף התקפה מחודשת שלהם.

יזדגרד, שבימיו בא לידי ביטוי הכלל "דינא דמלכותא דינא" ("Cujus regio, ejus religio"), פעל בקנאות כלפי המיעוטים הדתיים, ובפרט נגד הנוצרים; הוא רדף את הנוצרים, הורה לסלק אותם משורות הצבא ודרש מהנוצרים שבארמניה להמיר את דתם, באמרו "צריך שדת אדוניכם תהא דתכם, כי עלינו לתת לאלוהים דין וחשבון על אודותיכם". כשהתקוממו נגדו הארמנים בראשות ורטן, דיכא את המרד והגלה את ראשי המדינה לפרס.
 
את היהודים רדף יזדגרד במידה פחותה; הוא אסר על אמירת קריאת שמע בפומבי, מפני שיש בה ייחוד השם, ועל שמירת השבת (455). מחלק מהגזרות הצליחו היהודים להתחמק בתחבולות שונות. על פי דברי רב שרירא גאון לאחר שיזדגרד גזר על השבת "בקשו חכמים רחמים מן השמים ובא תנין ובלע את המלך יזדגרד בבית משכבו ובטלה הגזרה"

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי פרס
קטגוריה:האימפריה הסאסאנית
קטגוריה:נפטרים ב-457
סמל סרביה

סמל סרביה הומלץ לשימוש ב-17 באוגוסט 2004. למעשה זהו הסמל של שושלת אוברנוביץ' (Obrenović) משנת 1882.
== תיאור ==
המגן של סרביההסמל כולל את העיט הדו-ראשי של משפחת נמניץ' (Nemanjić) שמבוסס על הסמל הביזנטי. ברקע נמצאת השכמייה הפרוותית שפעם הייתה לבוש המלך.

העיט המרכזי מצויר על המגן האדום. גוף העיט וכנפיו הם בצבע כסף, כאשר לשונו, מקורו, רגליו וטפריו זהובים. כמו כן צוירו זוג פלר דה ליס בצבע זהב.

המגן מייצג את האומה. במרכז המגן נמצא צלב כסף. תרשים זה של המגן היה בשימוש ממלכת סרביה והכנסייה הסרבית עוד בימי הביניים.

הצלב המרכזי במקור היה בסמל הביזנטי, וייצג את האות בטא היוונית. הוא היה אמור לתת ביטוי לסיסמה Basileus Basileon Basileuon Basileusin (מלך המלכים, מושל המלכים). אמירה זו היה בשימוש המלכים הסרבים במאה ה-14 ממשפחת מרנצ'ביץ' (Mrnjavčević).

כמו כן, הצלב דומה לאות C הקירילית שמייצגת צליל "ס". בדרך כלל זה נקשר לסיסמת Samo sloga Srbina spašava (רק איחוד יציל את הסרבים).

אף על פי שסרביה היא רפובליקה, הסמל כולל את הכתר. הדבר אמור לתת ביטוי למורשת, כמו בסמלים של רוסיה, פולין ומונטנגרו.

==רקע פוליטי==

למרות השימוש בסמל, הוא לא אושר רשמית כנדרש בחוקה. בהתאם לחוקה, שינוי הסמל יכול להתקבל רק על ידי הפרלמנט ומשאל עם ברוב מיוחד של 2/3. ההערכה היא שקבלת רוב כה גדול קשה לביצוע. לכן, בהתאם לקונצנזוס הרחב, הממשלה החליטה על השימוש בסמל זה במקום הסמל מהתקופה הקומוניסטית, בהתאם למה שהוגדר כ"המלצת" הפרלמנט. 

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרביה: סמלים לאומיים
סרביה

סרביה
קטגוריה:עיט בתרבות
מושית נקודתיים

מוֹשִית נֶקֻדָתַיִם (שם מדעי: Chilocorus bipustulatus) היא חיפושית קטנה ממשפחת המושיתיים, בעלת גלגול מלא.
== מאפיינים ==
אורך גופה הוא 3–4 מילימטרים, והוא קמור מאוד. צבע הגוף הוא אדום-חום עד שחור. על כנפי החפייה יש שלושה כתמים על כל כנף, המסודרים בשורה רוחבית. יש והכתמים מתלכדים למעין כתם אחד, וכך היא נראית בעלת שתי נקודות בלבד, ומכאן שמה.

כנימות מגן מהוות את עיקר מזונם של הבוגרים והזחלים.

הנקבה מטילה את ביציה בודדות או בקבוצות קטנות (בין שתיים לשש ביצים בקבוצה), לרוב על יד כנימות מגן. מושית הנקודתיים תוקפת במיוחד את המגיניתיים (משפחה של כנימות מגן), ולעיתים אף מטילה מתחת לשריונן של אלו. הזחל צהוב-אפור, ראשו בצבע שחור מבריק, ולו רגליים שחורות. צדו הגבי של גוף הזחל מעוטר בזיפים מסועפים, שרובם שחורים. הזחל מתגלם בתוך עורו, בשונה מחרקים אחרים המשילים את עורם לפני ההתגלמות.

מין זה מעמיד בישראל ארבעה דורות בשנה. באביב אוכלוסייתו בישראל בולטת במיוחד, ובקיץ היא מצטמצמת לפרטים מעטים בלבד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:מושיתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: חיפושיות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
עוריתיים

העוריתיים (שם מדעי: Dermestidae) מהווים משפחה של חיפושיות קטנות, בעלות גלגול מלא. ישנם לפחות 700 מינים ממשפחה זו בעולם, כ-30 מהם מצויים בישראל. ניתן לצפות בבוגרים לרוב באביב, כשהם נמצאים על תפרחות של פרחים ממשפחת המורכבים.
== מאפיינים ==
העוריתיים סגלגלים בצורתם, אורכם נע בין 1 ל-12 מ"מ. קשקשים או שערות מכסים את חלק ממיני העוריתיים, ויוצרים דגמים צבעוניים עליהם. גפי הפה והראש פונים למטה. לרוב סוגי העוריתיים ישנה עינית יחידה במצחם, בנוסף לשתי עיניים מורכבות. המחושים לרוב אלתיים (נגמרים במעין אלה).

כאשר העורית חשה בסכנה, היא נוטה לקפל את רגליה מתחת לגופה, וכך להתחזות למתה.

הנקבות מטילות את ביציהן לרוב על חומר אורגני מת. הזחלים ניזונים מחומר זה. ישנם מינים המטילים את ביציהם על בשר יבש, עורות, שטיחים, נוצות וכדומה, ומשום שזחליהם ניזונים מחומרים אלה, הם נחשבים כמזיקים לאדם. גופם של הזחלים מכוסה בשערות ארוכות. הזחל מתגלם בתוך הנשל של דרגת הזחל האחרונה. הבוגרים ניזונים מאבקת פרחים.

זחליהם של מינים מסוימים משמשים לניקוי שלדים במוזיאון להיסטוריה של הטבע שבלונדון.

הסוג הנפוץ ביותר בישראל הוא כנראה Dermestes. הפרטים מסוג זה שחורים ושעירים. אורך גופם נע בין 6 ל-11 מ"מ, והם חסרים את העינית במצחם.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20140726123921/http://insects.net46.net/gallery/main.php/Coleoptera/Polyphaga_Bostrichiformia_Bostrichoidea_Dermestidae/ אלבום עוריתיים מישראל] באתר החרקים של ישראל.

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1804
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אנדרה לטריי

*
החלקה קבוצתית בגלגיליות

קבוצת החלקה שישי בשקיעההחלקה קבוצתית בגלגיליות (Street skating) היא פעילות חברתית פופולרית. קיימות קבוצות החלקה מאורגנות בערים ראשיות באירופה כמו פריז, ברלין ולונדון. הענף תופס תאוצה ומצטרפות אליו ערים נוספות, כמו קבוצת החלקה בהונגריה שהחלה את פעילותה בשנת 2007.

בעשור האחרון נוצרו בישראל קבוצות החלקה שונות. לקבוצות מנהיגים וימי פעילות. לרוב שם הקבוצה ניתן על פי מיקום הגאוגרפי של נקודת יציאה למסלול ההחלקה ויום בשבוע.

קבוצת מחליקים הגדולה ביותר בישראל היא קבוצת תל אביב רולרס הידועה גם בשם TAR. לקבוצה זו מגיעים בדרך כלל מחליקים מכל הקבוצות והערים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20170622134128/http://www.israel-rollers.com/ קבוצות מישראל באתר הרולר הישראלי]

קטגוריה:ספורט חובבים
קטגוריה:ספורט רחוב
סמל מולדובה

סמל מולדובה אומץ לשימוש ב-2 בדצמבר 1990. הוא מבוסס על סמל רומניה וכולל עיט המחזיק צלב במקורו, ובציפורניו מחזיק שרביט וענף של זית.

העיט מסמל את השייכות לעולם הנצרות בעוד הזית מסמל את השאיפה לשלום.
העיט תומך במגן המוטען בסמליה המסורתיים של מולדובה: ראש שור עם שמש בין הקרניים, זוג מעוינים המייצגים את אוזני השור, שושנה וירח בתקופת חצי-סהר.

כל הסמלים הללו צבועים בצבע זהב על רקע אדום וכחול.

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מולדובה: סמלים לאומיים
מולדובה

מולדובה
קטגוריה:עיט בתרבות
קטגוריה:שור בתרבות
אומץ

מטפס צוקים בסין. המטפס נאלץ לאזור אומץ ולהרגיע את פחדיו הרגילים מהגובה.]]
איור פרשים מסתערים בראש הצבא הבריטי ב[[מלחמות המהפכה הצרפתית. האומץ חיוני ללוחמים בשדה הקרב.]]

אומץ היא תכונה אנושית המגלמת את היכולת להתמודד עם פחד, כאב, סכנה, אי-ודאות או איום, לעיתים תוך מילוי משימה חיונית.

==סוגי אומץ==
ניתן לחלק את ביטויי האומץ לשלושה סוגים עיקריים:

* אומץ פיזי – היכולת להתמודד עם כאב פיזי, סבל גופני וסכנת מוות.
* אומץ מוסרי – היכולת להביע דעה לא פופולרית או להתמודד עם ביקורת, בושה, שערורייה ורפיון ידיים.
* אומץ אזרחי/ אומץ חברתי – לובש הגדרות רבות ומגוונות אולם בדרך כלל מתייחס למצב שבו אזרחים מתייצבים למחות ולנסות לשנות מצב הנחשב בלתי צודק ורע, זאת בידיעה כי תוצאות מעשיהם עלולות להוביל למותם, לפציעתם, או לכל תוצאה שלילית אחרת, למשל פעילותו של גאו ג'י-שנג בסין. בארצות רבות, בהן צרפת וגרמניה, אומץ אזרחי נדרש על פי חוק: בנסיבות שבהן מבוצע פשע באופן פומבי, הציבור נדרש להגיב, בין אם על ידי פניה לעזרת השלטונות, או על ידי התערבות בנעשה. אם הפשע מבוצע בתחום הפרט, העדים למעשה הפשע חייבים לדווח עליו, או לנסות ולמנוע את המשך ביצועו. האומץ החברתי מבוטא גם בבתי הספר כאשר ילד אחד מגן על חברו.

==תאוריות של אומץ==
אומץ כמידה טובה נידון בהרחבה בספרו של אריסטו, האתיקה הניקומאכית. היעדר אומץ מניב פחדנות, ואילו עודף אומץ יוצר פזיזות.
לאומץ פיזי ומוסרי ערך רב במילוי תפקידו של חייל ושל שוטר. תכונת האומץ קיבלה ביטוי גם בחיי הדת, לעיתים עד לדרגה של קידוש השם ביהדות וקדוש מעונה בנצרות. אומץ הוא בין ארבע הסגולות המרכזיות בדת הקתולית. בזרם הקתולי והאנגליקני של הנצרות אומץ הוא בין שבע המתנות שניתנו לבני האדם על ידי רוח הקודש.

הגדרתו של המונח אומץ משתנה בין תרבויות שונות ובין אנשים שונים. יש המגדירים אומץ כהיעדר פחד במצב שבו בדרך כלל מתעוררת תחושת פחד. אחרים טוענים כי אומץ בא לידי ביטוי דווקא אצל אלה החשים פחד ומצליחים להתגבר עליו.

== מאפיינים של החלטות אמיצות ==
פרופסור שהראם השמט (Shahram Heshmat) פרסם בשנת 2016 במגזין פסיכולוגיה פופולרית, Psycology Today את 10 המאפיינים שלדעתו כלולים בכל החלטה אמיצה. הוא הדגיש כי אף על פי שהמאפיינים הם פרי דעתו האישית, הם מבוססים מחקרים שערך לאורך השנים תוך שהתמחה בתחום קבלת החלטות וההתנהגות האנושית.<ref></ref>

* השגת מטרה בעלת חשיבות
* אותנטיות – רצון אמיתי בקיום ההחלטה האמיצה
* החלטה חופשית (ולא מתוך רצון של אדם אחר, אחרת זה לא אומץ)
* סיכון אמיתי ומוחשי
* הפעולה שווה את הסיכון (אומץ צריך להיות משתלם, אחרת הוא טיפשי)
* השפעה על רגולציה
* הפעולה מבוצעת למרות הפחד
* תמיכה חברתית
* ביטחון עצמי
* "התייצבות לדגל" – אמונה שלמה במעשה

==ראו גם==

* אפקט הצופה מהצד

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ted.com/talks/derek_sivers_how_to_start_a_movement.html דרק סיברס: איך להתחיל תנועה] – הרצאה באנגלית על אומץ ומנהיגות מאתר [http://www.ted.com/ TED] עם כתוביות בעברית 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רגשות
כריסטוף פריק

כריסטוף פריק (בגרמנית: Christof Prick; נולד ב-1946) הוא מנצח גרמני.

== ביוגרפיה ==
פריק ניצח על תזמורות בגרמניה לאורך תקופות זמן ממושכות מאז 1974, ומאז 1992 הוא עובד במקומות שונים בעולם. בין השאר היה מנצחה של התזמורת הקאמרית של לוס אנג'לס. 

עבודתו במוזיקה עכשווית כוללת ניצוח על ביצוע הבכורה של האופרה "אדיפוס" מאת וולפגנג ריהם באוקטובר 1987.

בשנת 2001 התמנה למנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של שרלוט וכיהן בתפקיד זה עד 2010.
מאז 2006, פריק מכהן כמנהל מוזיקלי של התיאטרון הממלכתי הבווארי בנירנברג, במקביל לתפקידו כמנצח ראשי של הפילהרמונית של נירנברג. נוסף למשרות הניצוח שלו, מטז 1999 הוא מכהן גם כפרופסור לניצוח בבית הספר הגבוה למוזיקה בהמבורג. 

פריק ואשתו אולריקה, שחקנית במקצועה, מתגוררים דרך קבע בגרמניה.

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">

* [http://www.hughkaylor.com/ChristofPerick.html Agency page on Christof Perick]
* [http://www.charlottesymphony.org/maestrosbios.asp Charlotte Symphony biography page on Christof Perick]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1946
המרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה

בית הספר לעיצוב של אוניברסיטת חיפה הוא חיבור בין עיצוב לאוניברסיטה, שנוצר בעקבות איחוד בין המרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה על שם נרי בלומפילד לאוניברסיטת חיפה. עד לאיחוד, שימש המרכז האקדמי כמכללה אקדמית להכשרת מעצבים, ששילבה את מקצוע החינוך. 

בית הספר לעיצוב שוכן בקמפוס המושבה במושבה הגרמנית שבחיפה.

== היסטוריה ==
המוסד הוקם בשנת 1971 על ידי ארגון ויצו העולמי, כמוסד שנועד לקדם את החינוך המקצועי בארץ. במשך השנים חלק המרכז האקדמי את מבניו עם תיכון "ויצו לאמנות", ובשנת 2002 עבר המרכז האקדמי למשכנו החדש והמודרני במושבה הגרמנית. משנה זו ועד 2018 כיהן כנשיא המרכז האקדמי פרופ' דוד אלכסנדר. משנת 2018 עד שנת 2023 כיהן כנשיא פרופ' שמעון עמר. 

בנובמבר 2016, אוניברסיטת חיפה והמרכז האקדמי ויצו חתמו על מזכר הבנות להפיכת המכללה ליחידה אקדמית של האוניברסיטה. ביוני 2022 אישרה המועצה להשכלה גבוהה את האיחוד,
שבשלב הראשון ישתלב ויצו כבית הספר לעיצוב של האוניברסיטה, ובשלב הבא כפקולטה לעיצוב ואמנות לצד שאר הפקולטות באוניברסיטה. החל מיולי 2024, מכהנת כראש בית הספר לעיצוב של האוניברסיטה פרופ' לאה פרץ.<ref></ref>

==תוכנית הלימודים==
בבית הספר לעיצוב פועלים ארבעה חוגים לתואר ראשון במקצועות העיצוב:
* ארכיטקטורה – לבוגרי החוג מוענק תואר ראשון B.Arch בארכיטקטורה
* עיצוב תקשורת חזותית – מעניקה לבוגריה תואר ראשון .B.Des בעיצוב תקשורת חזותית
* צילום – לבוגרים מוענק תואר ראשון B.F.A בצילום (התמחות בקולנוע)
* עיצוב אופנה – לימודים לתואר ראשון B.Des בעיצוב אופנה
ותואר שני בעיצוב סביבות למידה – לבוגרי התוכנית מוענק תואר שני M.Des בעיצוב סביבות למידה.

== בניין בית הספר ==
במקום בו שוכן המרכז האקדמי היה מבנה ששימש בעבר כמרכז נוער. המבנה ניתן למרכז האקדמי על ידי עיריית חיפה לשם הפיכתו למשכנו החדש של המרכז האקדמי. לאחר תחרות בין מרצי המחלקה לאדריכלות, זכו האדריכלים יורם פופר ואלי הירש, בשיתוף לוסיאנו סנטנדראו, לתכנן את המבנה. המבנה הוא חלק ממכלול הכולל כיכר המקשרת בין הרחוב הראשי של המושבה הגרמנית לבין המרכז האקדמי. פנים המבנה מודרני ודינמי וחיצוניותו משתלבת באופי הבניה במושבה הגרמנית. בשנת 2007 זכו האדריכלים המתכננים בפרס אות העיצוב על מבנה המרכז האקדמי.

קומת הכניסה של המבנה משמשת כגלריה לתערוכות מתחלפות של בוגרי המוסד ואמנים נוספים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://jfc.org.il/news_journal/27536-2/92173-2/ חנוכת "אחוזת ילדים", מוסד לילדים של ויצו בחיפה, 1947], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* [https://jfc.org.il/news_journal/27540-2/93012-2/ הנחת אבן הפינה לבית ספר המקצועי לנערות של ויצו בחיפה, 1947], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניברסיטת חיפה
מטוס מטען

בואינג 400–747F של חברת קרגולוקס עם דלת מטען קדמית פתוחה]]
בואינג 200–747SF השייך למלזיה איירליינס. זהו מטוס נוסעים אשר עבר הסבה לשמש כמטוס מטען.]]
מטוס [[לוקהיד C-130 הרקולס בשירות חיל האוויר הישראלי. זהו מטוס תובלה עיקרי בצבאות מערביים רבים.]]

מטוס מטען או מטוס תובלה הוא כלי טיס שעוצב ותוכנן במיוחד לצורך הובלת מטענים, להבדיל מהובלת נוסעים. התאמת המטוס לתפקידו מצריכה מספר מאפיינים העוזרים בזיהוי מטוס מטען: גופו של המטוס נראה "עבה" יותר ממטוסי נוסעים, כנפיים עליונות מאפשרות לקרקעית המטוס להיות קרובה יותר לקרקע, מספר גדול של גלגלים המאפשרים גם נחיתה במסלולים מאולתרים, זנב גבוה המאפשר פתיחת דלת מטען אחורית. חלק ממאפיינים אלה אינו קיים במטוסי מטען אשר נבנו במקור להטסת נוסעים ועברו הסבה לשימוש כמטוסי מטען.

כבר בשנת 1911 החל השימוש במטוסי מטען, בתחילה היו אלה מטוסי דואר אוויר. מטוסים אלה לא תוכננו כמטוסי מטען. בתחילת שנות ה־20 החלו לראשונה יצרני מטוסים לבנות מטוסי מטען ייעודיים.

רבים רואים במטוס אראדו Ar 232, אשר נבנה לשימוש חיל האוויר הגרמני במלחמת העולם השנייה, כמטוס המטען "האמיתי" הראשון, זאת כיוון שמטוס זה נושא רבים מן המאפיינים המודרניים של מטוס מטען. רוב מטוסי המטען במלחמת העולם השנייה, בחיל האוויר הגרמני ובחילות אוויר אחרים, היו מטוסי נוסעים שהוסבו לתצורת מטען. בחילות האוויר של בנות הברית בלט בתפקיד זה מטוס ה־DC-3 דקוטה.

עם תום מלחמת העולם השנייה החלו יצרני מטוסים שונים לייצר מטוסי מטען, חלקם בעלי מאפיינים "ניסיוניים". פיתוח מנוע הטורבו־פרופ איפשר תכנון מטוסי מטען כבדים ויעילים יותר, הבולט ביניהם הוא מטוס ה־C-130 הרקולס המשמש עד היום כאמת מידה למטוסי מטען.

בישראל פועלות שתי חברות המתפעלות מטוסי מטען, ק.א.ל. ואל על.

==מטוסי מטען מוסבים==
מטוסי מטען מוסבים הם מטוסים שנבנו כדי לשמש מטוסי נוסעים ועברו הסבה למטוסי מטען. בתהליך ההסבה הוסרו מן המטוסים כל מאפייני הנוחיות והאביזרים הדרושים למטוס נוסעים ונבנתה בהם דלת מטען, או דלתות מטען, רחבה וגדולה לצורך טעינה ופריקה.

רוב הסבות מטוסי נוסעים למטען מתבצעות על מטוסים מיושנים יחסית שאינם מתאימים עוד להטסת נוסעים, אם בשל שיקולי בטיחות ועלות ואם בגלל היותם רועשים. עם זאת, קיימת אף דרישה בשוק למטוסי מטען מוסבים חדשים. למשל, ניתן להזמין מן היצרן מטוס מדגם בואינג 747 בתצורת מטען, שבו דלת גדולה הנפתחת מעלה באף המטוס וחלל המטען מותאם לגודל התקני של מכולה, כך שניתן להעמיס עליו שתי מכולות לגובה ושתיים לרוחב.

התעשייה האווירית לישראל היא בין החברות הבולטות בעולם בתחום הסבת מטוסי נוסעים למטוסי מטען. התעשייה האווירית מתמחה בהסבת מטוסים מן הדגמים בואינג 747, בואינג 737 ובואינג 767. לאחר ההסבה נוספות לשם דגם המטוס האותיות "BDSF", שמשמעותן "(מטוס) מטען מיוחד (תוצרת) בדק" (Bedek Special Freighter).

מטוסי מטען מופעלים על ידי חברות תעופה אזרחיות העוסקות אף בהטסת נוסעים וכן על ידי חברות תובלה אווירית העוסקות בהטסת מטענים בלבד. מטוסי מטען מופעלים אף בחילות האוויר של צבאות רבים בעולם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iai.co.il/Bedek.aspx?FolderID=32998&lang=EN&res=0&pos=0 הסבת מטוסי נוסעים למטען בתעשייה האווירית לישראל]

קטגוריה:מטוסי תובלה
קטגוריה:תובלה צבאית אווירית
אורי סגל

אורי סגל (נולד ב-7 במרץ 1944) הוא מנצח ישראלי.

== ביוגרפיה ==
סגל נולד בירושלים ובילדותו למד נגינה בכינור אך נמשך לניצוח. ניגן בוויולה בתזמורת הגדנ"ע ובשירותו הצבאי שימש כנגן טרומבון בתזמורת צה"ל. ניגן בתזמורת הקאמרית של קול ישראל ושימש כעוזר מנצח של שלום רונלי-ריקליס. למד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. משנת 1966 עד 1969 למד בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון.

אורי סגל פתח בקריירה בינלאומית לאחר שזכה ב-1969 בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לניצוח ע"ש דימיטרי מיטרופולוס בניו יורק. הוא מנצח תדיר באירופה, יפן, ארצות הברית, קנדה וברזיל.

באירופה ניצח סגל בין השאר על הפילהרמונית של ברלין, תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם, התזמורת הסימפונית והתזמורת הפילהרמונית של לונדון, תזמורת פילהרמוניה, תזמורת פריז, התזמורת הפילהרמונית של ורשה, התזמורת הפילהרמונית של סטוקהולם והתזמורת הלאומית הספרדית. בצפון אמריקה ניצח על התזמורות הסימפוניות של שיקגו, פיטסבורג, דטרויט, דאלאס, יוסטון, מילווקי ורוצ'סטר. בישראל מופיע אורי סגל כמנצח אורח עם מרב התזמורות. בין היתר הופיע עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים ותזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית.

ב-1973 קיים סגל את הופעת הבכורה שלו כמנצח אופרה בבית האופרה בסנטה פה, שם ניצח על ההולנדי המעופף (וגנר) ומאז הוא מנצח בבתי אופרה באיטליה, צרפת, יפן, ישראל וארצות הברית. סגל הקליט עבור חברות התקליטים דקה-לונדון וEMI עם התזמורת הקאמרית האנגלית, התזמורת הפילהרמונית של לונדון, התזמורת הסימפונית של בורנמות', התזמורת הסימפונית של ניו זילנד, ועם הסולנים ולדימיר אשכנזי, ראדו לופו, אליסיה דה-לרושה ואחרים. סגל ניצח על הבכורה היפנית לאופרה "המקבר הגדול" מאת ליגטי, ביצוע שזכה לסיקור נרחב ולהצלחה רבה.

כמו כן, במסגרת פסטיבל ישראל 2008 ניצח על ביצוע הבכורה הישראלי ליצירתו הגדולה של מאהלר שיר המקונן, עם התזמורת הסימפונית ירושלים, המקהלה הפילהרמונית של ורשה וסולנים. בקיץ 2007 נתמנה סגל למנצח בר כבוד של פסטיבל צ'אוטקואה במדינת ניו יורק, פסטיבל שניהל ב-18 השנים קודם לכן. הוא גם מכהן כמנצח אורח ראשי בבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון. סגל הוא גם מנצח בר כבוד של תזמורת המאה באוסקה, יפן, תזמורת אותה הוא עצמו הקים וניצח עליה במשך שמונה שנים. במשך כשש שנים, עד 2004, שימש כמנהל המוזיקלי של תזמורת לואיוויל בקנטקי, ארצות הברית.

אורי סגל כיהן בעבר כמנצח ראשי של תזמורת פילהרמוניה הונגריקה, של התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה ושל התזמורת הסימפונית של בורנמות'. כמו כן הוא שימש כמנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית הישראלית וכמנצח אורח ראשי של תזמורת רדיו שטוטגרט.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bach-cantatas.com/Bio/Segal-Uri.htm ביוגרפיה - המנצח אורי (אוריאל) סגל]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מנצחים יהודים
קטגוריה:נגני תזמורת צה"ל
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה

התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה (באנגלית: Chautauqua Symphony Orchestra) היא תזמורת הקיץ הקבועה של מכון צ'אוטקואה, מרכז השכלה למבוגרים בצפון מדינת ניו יורק. 

התזמורת מופיעה בקונצרטים ברוב ערבי שלישי, חמישי ושבת בעונה של תשעה שבועות במכון. התזמורת מכנסת את חבריה מתזמורות מקצועיות בכל רחבי ארצות הברית ואחדים אפילו מחוצה להן. כמעט כל הכנרים (וגם ויולן אחד) הם נגנים ראשיים בתזמורות האם שלהם, ראיה לרמתם הגבוהה של הבאים לנגן בתזמורת הקיץ המקצועית הזאת. אחדים מן הנגנים מופיעים עם התזמורת מזה 45 שנים ויותר. 

מאסטרו אורי סגל פרש מתפקידו בשנת 2007. מחליפו במשרת המנהל המוזיקלי משנת 2007 עד שנת 2010 היה שטפן זנדרלינג. רפרטואר התזמורת במשך העונה כולל יצירות מוכרות לצד כמה יצירות בנות זמננו והזמנות חדשות של התזמורת. בין מבחר היצירות מעונת 2005 הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3 של רחמנינוב, הסימפוניה השביעית של מאהלר ו"הכובע משולש הפינות" של מנואל דה פאיה. 

נוסף לקונצרטים הקבועים שלה, התזמורת מלווה מופעים של להקת הבלט ושל תוכנית "האמנים הצעירים" של האופרה של צ'אוטקואה. 

כיום המנהל המוזיקלי של התזמורת משנת 2015 הוא המנצח והאבובן הבולגרי רוסן מילאנוב.

==קישורים חיצוניים==
* 

צ'אוטקואה
צ'אוטקואה
קטגוריה:פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:ארצות הברית: פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:מדינת ניו יורק: תרבות
האופרה של צ'אוטקואה

בית האופרה
האופרה של צ'אוטקואה (באנגלית: Chautauqua Opera) היא להקת האופרה הקיצית הקבועה של מכון צ'אוטקואה, מרכז השכלה למבוגרים בצפון מדינת ניו יורק. כלהקת אופרה המופיעה מדי קיץ, זו הלהקה הוותיקה ביותר הפעילה ברציפות בארצות הברית מאז היווסדה ב-1929. הלהקה מעלה כמה אופרות במהלך העונה, הנמשכת תשעה שבועות מדי קיץ מאז הקמתה. הפקות האופרה מבוצעות בשפה האנגלית בנורטון ממוריאל הול, בדרך כלל בערבי שני ושישי קבועים מראש במהלך העונה.

מנהלה הכללי של האופרה כיום הוא סטיבן אוסגוד. עונת 2005 שלה כללה את "מאדאם באטרפליי" של פוצ'יני, "כור המצרף" של וורד, "לוצ'יה די למרמור" של גאטנו דוניצטי ו"איש המוזיקה" של וילסון.

נוסף לכך, האופרה של צ'אוטקואה מנהל את תוכנית "האמנים הצעירים", שבמסגרתה היא מכשירה זמרים צעירים מוכשרים, המייעדים עצמם לקריירה של מוזיקה אופראית. משתתפי תוכנית האמנים הצעירים מגישים רסיטלים בימי שלישי אחר הצהריים, תחת השם "שירים אמנותיים במלון אתיניאום", שני קונצרטים של מוזיקה קלה עם התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה ושתי הצגות רוויו של תיאטרון מוזיקלי במשך עונת הקיץ.

==קישורים חיצוניים==
* 

צ'אוטקואה
קטגוריה:פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:ארצות הברית: פסטיבלי מוזיקה
סמל רומניה

סמל רומניה אומץ בהחלטת הפרלמנט ב-10 בספטמבר 1992. הוא מבוסס הסמל ממלכת רומניה (בין השנים 1922–1947).
המרכיב המרכזי של הסמל הוא עיט בצבע זהב, אשר מחזיק צלב במקורו, כתר על ראשו, וחרב ושרביט בציפורניו. הסמל נצבע ב-3 צבעי הדגל – אדום, צהוב, כחול.

==היסטוריה==
סמלהּ של [[הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה, בשנים 1965–1989]]
הרעיון המקורי של הסמל הוא משנת 1859, כאשר ולאכיה ונסיכות מולדובה התאחדו על ידי בחירת אותו שליט, אלכסנדרו יואן קוזה. אז סוכם על שתי דמויות מרכזיות – העיט והשור. עד לשנת 1866 היו מספר גרסאות. באותה שנה נבחר להיות שליט הנסיכויות הרומניות המאוחדות מי שעתיד להיות קרול הראשון, מלך רומניה. המגן חולק ל-4 חלקים – בראשון וה-3 היה נשר, ב-2 וה-4 היה שור. מעל המגן התווסף סמל של משפחת הוהנצולרן-זיגמרינגן. לאחר מלחמת העצמאות התווספו סמלים של דוברוג'ה (דולפינים) ואולטניה (אריה). מעל המגן התווסף כתר כסימן למלכות. בשנת 1922, עם הוספת טרנסילבניה, שונה הסמל פעם נוספת.
בתקופת השלטון הקומוניסטי היה בתוקף סמל אחר.

==תיאור נוכחי==
המגן מחולק ל-5 חלקים – אחד לכל הפרובינציות של רומניה:

* ולאכיה – העיט הזהב
* מולדובה – השור
* דוברוג'ה – הדולפינים
* טרנסילבניה – העיט השחור, 7 מבצרים, השמש והירח
* אולטניה ובאנאט – האריה והגשר.

המרכיב המרכזי – נשר הזהב שמחזיק את הצלב האורתודוקסי ועל ראשו כתר. באופן מסורתי, עיט זה מופיע בסמל של מחוז ארג'ש (Argeş) והערים פיטשט וקורטאה דה ארג'ש. האזור היה המרכז שסביבו התפתחה נסיכות ולאכיה. 
עיט, בהיותו סמל הלטיניות מסמל את אומץ-לב, החלטיות, שאיפה לגובה, שליטה וכח. הוא גם מופיע בסמל של טרנסילבניה.
המגן צויר בתכלת המסמלת את השמיים. 

העיט מחזיק בציפורניו את השרביט והחרב – סמלים של שליט מולדובה שטפן הגדול כאשר שרביט מזכיר גם את מיכאי האמיץ שאיחד את המחוזות הרומנים בפעם הראשונה. 

ברבע ראשון נמצא סמל ולאכיה – עיט עם צלב במקור, השמש והירח על רקע תכלת.

ברבע השני נמצא סמל של מולדובה – שור עם קרניו, שושנה וחצי-סהר.

ברבע השלישי נמצא סמל של אולטניה ובאנאט – גלים, גשר הזהב (מסמל את גשר טראיאנוס מעל הדנובה) ואריה עם חרב בכפה קדמית.

ברבע הרביעי נמצא סמל של טרנסילבניה – מגן עם עיט, השמש והירח ו-7 מבצרים.

כמו כן, מיוצגים שטחי החוף של הים השחור – זוג דולפינים.

== ראו גם ==
* דגל רומניה
* המנון רומניה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רומניה: סמלים לאומיים
רומניה

רומניה
קטגוריה:דולפין בתרבות
קטגוריה:אריות בתרבות
קטגוריה:שור בתרבות
קטגוריה:עיט בתרבות
מיון יציב

מיון יציב הוא סוג של מיון ששומר על הסדר של נתונים זהים בקלט בתוצאת המיון.

למשל, רצף הזוגות: (א,1) (ב,2) (ג,1) (ד,3), יהפוך לאחר מיון יציב - לפי המספרים - לרצף: (א,1) (ג,1) (ב,2) (ד,3), בעוד שמיון שיחזיר את התוצאה (ג,1) (א,1) (ב,2) (ד,3) אינו נחשב יציב מכיוון שבקלט המקורי (א,1) הופיע לפני (ג,1).

דוגמה להבחנה בין מיון יציב ללא-יציב: אם רוצים למיין רשימת שמות על פי שם משפחה, אך אם שמות המשפחה זהים, למיין על פי השם הפרטי, אפשר למיין את המערך על פי שם פרטי ואחר כך למיין שוב על פי שם המשפחה. דבר זה יתאפשר רק אם המיון הוא יציב, אך אם הוא אינו יציב, אזי יכול להיות שהסדר הפנימי של השמות הפרטיים ייהרס.

בהתבסס על עיקרון זה, מיון בסיס ממיין מספרים עשרוניים רב-ספרתיים על ידי מיון על פי ספרת האחדות, ואחר כך ביצוע מיון יציב על הרשימה שהתקבלה בשלב קודם על פי ספרת העשרות, המאות, וכן הלאה. המיון היציב מבטיח שהרשימה שתתקבל בסוף התהליך תהיה ממוינת בשלמותה.

==דוגמאות למיון יציב==
* מיון בועות
* מיון הכנסה
* מיון מיזוג
* מיון מנייה
* מיון בסיס
* מיון סלים

== דוגמאות למיון לא-יציב ==
* מיון בחירה
* מיון מהיר
* מיון ערימה

==קישורים חיצוניים==

*

en:Sorting algorithm#Stability
סינכרוטרון

סינכרוטרון הוא מאיץ חלקיקים מעגלי שחלקיקים טעונים מואצים בו באמצעות שדות חשמליים משתנים, וסיבוב קרן החלקיקים מתבצע באמצעות שדות מגנטיים. סינכרוטרונים משמשים לשתי מטרות: ניסויי התנגשות חלקיקים ובחינת התוצרים, וניסויי קרינה סינכרוטרונית שנפלטת מחלקיקים טעונים שנעים במסלול מעגלי. המבנה המעגלי של הסינכרוטרון קרוי גם טבעת אחסון, משום שניתן לשמור בו חלקיקים בתנועה מעגלית במשך זמן רב. למעשה, המהירות והאנרגיה של החלקיקים בטבעת האחסון נותרת קבועה ומטרת השדה החשמלי לפצות על אובדן אנרגיה כתוצאה מקרינה סינכרוטרונית.

==מתקן CERN==

מתקן CERN (בצרפתית, קיצור של "מרכז אירופאי למחקר הגרעין") הוא כיום המתקדם ביותר בעולם ובעל המאיץ הגדול ביותר בעולם. הוא ממוקם בז'נבה ומשרת אלפי מדענים מכל רחביה. מאיץ LHC ב-CERN שהתחיל לפעול ב-2008 הוא סינכרוטרון שהוא המאיץ האנרגטי הגדול בעולם. המאיץ נועד לניסויי התנגשות פרוטונים שמואצים עד לאנרגיה של 7 טרה-אלקטרון-וולט כל אחד. 

==מתקן SESAME==
בנוסף לפעילות המחקרית ב-CERN, גם אונסק"ו העניקה את חסותה למרכז מאיץ סינכרוטרון קטן נוסף במזרח התיכון בשם SESAME. בחודש ינואר 2003 הונחה אבן הפינה למתקן הממוקם ליד עמאן שבירדן וב-2007 הוא הושק. הוא משרת מדענים ממדינות החברות בפרויקט: ישראל, ירדן, איראן, מצרים, פקיסטן, קפריסין טורקיה והרשות הפלסטינית. המאיץ לא מהווה את פסגת הטכנולוגיה כמו המתקן ב-CERN, אבל קיימת תקווה שהוא ישרת את המדענים במדינות האזור, ואולי אף יתרום לקידום השלום האזורי. 

== סינכרוטרונים בישראל ==
הוועדה הלאומית לקרינת סינכרוטרון היא וועדה פנימית של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים והיא זו האחראית בישראל לקידום הפעילות המדעית בנושא קרינת הסינכרוטרון. במסגרת כך היא אחראית למימון חלקה של ישראל במתקני הסינכרוטרון בעולם, כך שתתאפשר למדענים ישראלים גישה חופשית אליהם לצורך מחקריהם. נכון לשנת 2006 יש לישראלים גישה חופשית למתקן האירופי לקרינת סינכרוטרון (ESRF) עד לשנת 2009. כמו כן פורום תל"מ (תשתיות לאומיות למחקר ופיתוח) משתתף במימון המתקן ESRF. כמו כן מייצגת הוועדה, בראשות פרופ' משה דויטש מאוניברסיטת בר-אילן, את ישראל בדיונים על הקמת מתקני סינכרוטרון חדשים בעולם, דוגמת SESAME.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.most.gov.il/%D7%99%D7%97%D7%99%D7%93%D7%95%D7%AA/%D7%9E%D7%99%D7%A0%D7%94%D7%9C+%D7%94%D7%9E%D7%93http://www.most.gov.il/Departments/Scientific+Infrastructures+Program/%D7%9E%D7%97%D7%A7%D7%A8%D7%99%D7%9D+%D7%95%D7%AA%D7%95%D7%9B%D7%A0%D7%99%D7%95%D7%AA+%D7%9E%D7%93%D7%A2%D7%99%D7%95%D7%AA/%D7%A4%D7%99%D7%A1%D7%99%D7%A7%D7%94+%D7%95%D7%90%D7%A0%D7%A8%D7%92%D7%99%D7%95%D7%AA+%D7%92%D7%91%D7%95%D7%94%D7%95%D7%AA.htm פיזיקה ואנרגיות גבוהות], אתר משרד המדע והטכנולוגיה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאיצי חלקיקים
בית אלאוסטא

בית אלאוסטא (בתעתיק מדויק: בית אלאצטא) היה אחד מבתי הכנסת העתיקים והגדולים ברובע היהודי בצנעא שבתימן.

== היסטוריה ==
בית הכנסת נבנה בסוף המאה ה-17, ושופץ ידי מארי שלום עראקי, המכונה "אלאוסטא", ועל שמו נקרא בית הכנסת. בנוסף בנה בסמוך אליו מקווה טהרה.

בשנת ה'תקכ"ב (1762) נהרס בית הכנסת יחד עם שאר בתי הכנסת בעיר עקב גזירת חורבן בתי הכנסת של האימאם אלמהדי. מארי שלום קורח בספרו "רוגז הזמן" מתאר את יופיו של בית הכנסת על פי סיפורי הזקנים, ורואה בכך את המניע העיקרי להתעוררות רוח הקנאה של האימאם אלמהדי לגזור את גזירת החורבן.

לאחר ביטול הגזירה שופץ בית הכנסת, והמשיך לתפקד עד עליית יהודי תימן לארץ ישראל בשנת ה'תש"ט (1949) במבצע על כנפי נשרים.

== מעמד ומבנה ==
מבנה בית הכנסת היה רחב וקצר, והיו לו שתי כניסות, אחת ממזרח ואחת ממערב. בבית הכנסת היו 5 ארונות קודש ומאות ספרי תורה.

בית הכנסת היה מפואר ביותר, ומהרי"ץ הזכירו בקינתו על חורבן בית הכנסת: .

בבית הכנסת התקיימה ישיבה גדולה. בתקופתם של מארי דוד משרקי (שהיה מנהיגה הרוחני של הקהילה) ושל מארי יחיא עראקי בן הנשיא מארי שלום עראקי, שימש בית הכנסת כמרכז רוחני של הקהילה בתימן.

התיבה של בית הכנסת הגיעה לארץ ישראל על ידי הרב יהודה עראקי ובניו חיים, שלום ושלמה, ונתרמה למוזיאון ישראל.

== עמדת חכמי בית הכנסת ==
עמדת חכמי בית הכנסת במאה ה-18 הייתה התנגדות להכנסת מנהגי הקבלה להלכה, למרות שלמדו קבלה ופסקו על פי השולחן ערוך.

במאות ה-19 וה-20 עמדת חכמי בית הכנסת תמכה בקבלה, ובהכנסת מנהגיה להלכה. בית הכנסת נחשב מעוזם של חכמי הקבלה והזרם השאמי בצנעא.

חכמי בית הכנסת חיברו את הספר אמונת ה', נגד הספר מלחמות ה' של מארי יחיא קאפח.

ממשיך דרכם של חכמי בית הכנסת היה הרב יוסף צוברי, שבעצמו התפלל בבית הכנסת. הרב צוברי הנציח את מנהגי בית הכנסת בספריו, וערך את החומש פרשה מפורשה על פי מנהגי הקריאה בבית הכנסת.

== מנהיגים מפורסמים בבית הכנסת ==

* מארי דוד משרקי
* מארי יחיא עראקי
* מארי יחיא משרקי
* מארי יוסף קארה
* מארי שלום קורח
* מארי יחיא קורח
* מארי יחיא קארה
* מארי סלימאן קארה
* מארי יוסף עמר
* מארי סאלם אלג'מאל
* מארי חיים משרקי
* מארי סעיד עוזרי

== לקריאה נוספת ==
*יחיאל נחשון, בתי כנסת בצנעא (מאות י"ח-י"ט), הוצאת האגודה לטיפוח חברה ותרבות, נתניה ה'תש"ס (2000), עמודים 95–96

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

אוסטא
בית אלאוסטא
נקניקייה בלחמנייה

נקניקייה בלחמנייה ארוכה עם חרדל וקטשופ
דוכן רחוב לממכר נקניקיות בלחמניות ב[[אמסטרדם]]
נקניקייה בלחמנייה (באנגלית: Hot dog; תרגום מילולי: "כלב חם"; תעתיק: "הוֹט דוֹג") היא מאכל רחוב הנמכר לרוב במזנונים ודוכני מזון מהיר. המאכל מזוהה עם התרבות האמריקנית. מקור שמה באנגלית הוא במיתוס היתולי מסוף המאה ה-19, לפיו מקור הנקניקייה הזולה הוא בבשר כלב.

==הכנה ותוספות==
את הנקניקייה בלחמנייה מכינים מנקניקייה מבושלת במים, צלויה או מעושנת המוכנסת לתוך לחמנייה טרייה. יש המוסיפים תוספות ורטבים פופולריים, כגון: קטשופ, חרדל, מיונז, חומוס, בצל מטוגן, מלפפון חמוץ, כרוב כבוש ועוד. את הנקניקייה בלחמנייה נהוג להכין בסמוך לזמן האכילה ולאוכלה בעודה חמה.

==היסטוריה ומקור המאכל==
קיימות מספר גרסאות לגבי מוצאו של המאכל ושמו המקורי. על פי גרסה אחת, מקור המאכל הוא בפרנקפורט שבגרמניה, שם הוא נקרא "פרנקפורטר" (Frankfurter) או בקיצור "פרנק". נקניקיות העשויות מבשר חזיר היו מוגשות בלחמנייה לאורחים באירועי הכתרה של מלכים בגרמניה כבר במאה ה-13. על פי גרסה אחרת, מקור המאכל הוא בווינה שבאוסטריה, שם הוא נקרא "וִינֶר" (Wiener) או "ויני", כפי שהגרמנים ביטאו את שם העיר; בווינה נהגו להגיש נקניקיות עשויות משילוב של בשר בקר ובשר חזיר. 

לגבי הגעת המאכל לארצות הברית, יש הטוענים כי המהגר הגרמני צ'ארלס פלטמן הביא עִמו ב-1867 את רעיון הנקניקייה בלחמנייה לקוני איילנד, מוצר שהתאים לממדיה הקטנים של עגלת המכירה שלו ברחובות. גרסה אחרת מייחסת את הרעיון לאשתו של הגרמני אנטון פויכטוואנגר (Feuchtwanger), שמכר נקניקיות ברחובות סנט לואיס ואנשים נהגו לקחת לו את הכפפות כדי שלא ייכוו בידיהם כשהגיש להם את הנקניקייה החמה, ולפיכך החל להניח אותה בלחמנייה. פויכטוואנגר החל למכור אותן לראשונה באירועים המוניים בתערוכה העולמית של שיקגו (1893) או של סנט לואיס (1904). בתחילת המאה ה-20 הפך ממכר הנקניקיות בלחמניות לנפוץ ביותר ברחובות ובאירועים המוניים כגון תחרויות ספורט גדולות וירידים.

גרסה אחרת, לגבי המצאת האופן של אכילת נקניקיות בלחמנייה, מתייחסת לתקופת השביתה המפורסמת, שהתרחשה באנגליה בשנת 1920, שבה לא פעלו המכבסות. האנגלים המהוקצעים, שלא יכלו לחשוב על כך שיגעו בידיהם בנקניקיות השמנוניות, היו רגילים לאכול אותן עם כפפות, אך לא יכלו לכבס את כפפותיהם בשל השביתה - מה שגרם לירידה במכירות הנקניקיות בכל אנגליה. יום אחד, חשב מוכר על הרעיון להגיש את הנקניקיות בתוך לחמניות, ואכן - ביום שלמחרת אי אפשר היה למצוא אפילו לחמנייה אחת בכל המאפיות בלונדון.

== ראו גם ==
* סגנון קרוליינה

==קישורים חיצוניים==

*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כריכים
קטגוריה:נקניקיות
קטגוריה:המטבח הגרמני
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:מאכלים לאומיים
בורסי הוצאה לאור של ספרי משפט

הוצאת בּוּרְסִי היא הוצאת ספרים ישראלית העוסקת בספרות משפטית. ההוצאה החלה את דרכה בשנות ה-30 על ידי משפחת בורסי (חנה בורסי) ונרכשה על ידי חדווה ושלמה פרץ. היום כמו אז עוסקת בורסי בהוצאה לאור של ספרי משפט וספרות מקצועית במגוון רחב של נושאים. כמו כן בורסי מתמקדת בהוצאה לאור של ספרים שנכתבים בידי שופטים בהווה ושופטים בדימוס. ראויים לציון ספרי הסדרה שנכתבה על ידי השופט אהרן ברק בנושא "פרשנות במשפט" (שהופצה ושווקה על ידי בורסי) והכרכים שהוצאו לאור לזכרו של השופט חיים כהן, וכן "ספר לנדוי" (3 כרכים) שהוצאו כהוקרה לשופט משה לנדוי. סדרת הכרכים חוזים (3 כרכים) מאת פרופ' דניאל פרידמן וסדרת הספרים העוסקים בדיני קניין (4 כרכים) דיני חוזים מיוחדים מאת הפרופ' מיגל דויטש וספר בנושא תורת המשפט מאת הד"ר עומר שפירא. "איסור הלבנת הון להלכה ולמעשה". מאת: עו"ד יעל גרוסמן ועו״ד רוני בלקין.

==קישורים חיצוניים==
* 
*

בורסי
הוצאת אנדלוס

הוצאת אנדלוס היא בית הוצאה לאור העוסקת בעיקר בתרגום ספרות ערבית לשפה העברית.

==היסטוריה==
ההוצאה הוקמה בשנת 2000 על ידי יעל לרר. אל-אנדלוס הוא השם שנתנו המוסלמים לחבלי הארץ בהם שלטו בחצי האי האיברי במאה ה-8 עד המאה ה-15. תקופה זו, תור הזהב של יהדות ספרד, אופיינה בפריחה תרבותית של היהודים בספרד תחת השלטון המוסלמי, ובהפריה הדדית של התרבות הערבית והתרבות היהודית. חזון ההוצאה הוא החייאת תקופה זו על ידי הפגשת ישראלים דוברי עברית עם מבחר הספרות הערבית בת זמננו.

ההוצאה פרסמה עד כה עשרים ושניים כותרים. בין המשוררים והסופרים שכתביהם יצאו בהוצאה ניתן למצוא את: הפלסטינים מחמוד דרוויש, סירין אלחוסייני שהיד, טהא מוחמד עלי וג'ברא אבראהים ג'ברא; הלבנונים אליאס ח'ורי, הודא ברכאת וחנאן אלשיח'; הסודאני א-טייב סאלח; המרוקאים מוחמד בראדה ומוחמד שוכרי; והיהודי יוצא מרוקו סמי שלום שטרית. כמו כן יצאו לאור שלושה ספרי אמנות של האמן שריף ואכד, הקטלוג "דיוקן עצמי - אמנות נשים פלסטינית" במהדורה תלת-לשונית: בעברית, ערבית ואנגלית וספרה של היוצרת הקנדית נעמי קליין, דוקטרינת ההלם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.andalus.co.il/?p=349 ראיון בהארץ עם נעמי קליין]
* [http://www.kedma.co.il/index.php?id=599&t=pages ראיון עם עורכת הוצאת אנדלוס יעל לרר]
* [https://web.archive.org/web/20071028162300/http://www.kedma.co.il/index.php?id=1061&t=pages מבחן אנדלוס - האם אפשר לסדוק את חומת ההפרדה התרבותית?]
* [http://www.asimon.co.il/ArticlePage.aspx?AID=3891&AcatID=83 הסיפור שלה על יעל לרר מאת מאיה דוידוביץ]

==הערות שוליים==

אנדלוס
קטגוריה:ספרות ערבית
כביש 34

כביש 34 (או כביש יד מרדכי – נתיבות) הוא כביש אורך בישראל המתחיל בצומת נתיבות בדרום ומסתיים בצומת יד מרדכי בצפון. אורכו של הכביש הוא 20 ק"מ.

על-פי תוכנית משרד התחבורה שעליה פורסם בסוף שנת 2018 לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל – קטע כביש 25 בין באר שבע לצומת נתיבות צפוי לשנות את מספרו ולהוות את המשכו של כביש 34 דרומה.

== היסטוריה ==

בראשית ימי המדינה נקרא הכביש כביש 138.

במתקפת הפתע על ישראל (2023) ב-7 באוקטובר הציבו מחבלים מארבים לאורך הכביש וטבחו באזרחים שנעו עליו. לאורך הכביש התחוללו קרבות רבים, והוא נותר סגור לתנועת רכבים אזרחיים עד לסוף נובמבר 2023.

==צמתים לאורך הכביש==
{| class="wikitable" border=1 cellpadding=1
!ק"מ
!שם
!סוג מפגש
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" | כביש 34 מדרום לצפון
|-
| align="center" | 0
| align="center" | צומת נתיבות
| align="center" align="center" | נתיבות
| align="center" | 
|-
| align="center" | 2.1
| align="center" | כניסה ליושיביה
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | יושיביה
| align="center" | כביש גישה ליושיביה
|-
| align="center" | 5.7
| align="center" | כניסה ליכיני
| align="center" align="center" | יכיני
| align="center" | כביש גישה ליכיני
|-
| align="center" | 8.4
| align="center" | כניסה לגבים, ומכללת ספיר
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | גבים, מכללת ספיר
| align="center" | כביש גישה לגבים ומכללת ספיר
|-
| align="center" | 9.1
| align="center" | צומת שער הנגב
| align="center" align="center" | מכללת ספיר, מועצה אזורית שער הנגב
| align="center" | 
|-
| align="center" | 10
| align="center" | צומת נירעם
| align="center" align="center" | נירעם, שדרות
| align="center" | כביש 3345, דרך מנחם בגין (שדרות)
|-
| align="center" | 14.3
| align="center" | צומת קיבוץ ארז
| align="center" |25x25 פיקסלים
| align="center" | ארז, אור הנר
| align="center" | כביש 3521, כביש 3523
|-
| align="center" | 20
| align="center" | צומת יד מרדכי
| align="center" align="center" | יד מרדכי
| align="center" | 
|}

==ראו גם==
*כבישי ישראל
*כביש 25
*כביש 4

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:נתיבות: תחבורה
קטגוריה:שדרות: תחבורה
קטגוריה:מפלסים
קטגוריה:יד מרדכי: תחבורה
RTGS

Real Time Gross Settlement (מערכת ליישוב חשבון פרטנית מיידית; בראשי תיבות – RTGS) היא מערכת ליישוב חשבון מיידית וסופית של תנועות כספיות בין בנקים וגורמים עסקיים כמו מסלקות אחרות ובין לקוחות. יישוב חשבון במערכת RTGS הוא סופי ובלתי ניתן להחזרה.

השימוש במערכת RTGS נועד להפחית את הסיכון שבנפילת גורם פיננסי במערכת הבנקאית במדינה, כאשר המצב האמיתי של הגורם הפיננסי אינו ברור במהלך היום. השימוש במערכת זמן אמת מחייב את הגורמים הפיננסיים השונים לנהל נזילות תוך יומיות ולא רק בין יומית. כמו כן, על מנת שהמערכת תהיה רלוונטית – צריכות כל מערכות התשלומים האחרות לעשות שימוש ב-RTGS גם כן.

במדינות שונות הפעלת המערכת נעשית על ידי הבנק המרכזי ובאחרות על ידי גוף נייטרלי המשותף לבנקים ולבנק המרכזי תוך פיקוח של הבנק המרכזי.

== בישראל ==
במדינת ישראל קיימת מערכת RTGS, המכונה זה"ב – זיכויים והעברות בזמן אמת, וזאת לאחר שדו"ח של הבנק העולמי, שנכתב לפני מספר שנים, העלה את המחסור במערכת לסליקה בזמן אמת כסיכון.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.boi.org.il/he/PaymentSystem/ZahavSystem/Pages/Default.aspx מערכת זה"ב], באתר בנק ישראל

קטגוריה:טכנולוגיה בנקאית
קטגוריה:סליקה
הפועל ירושלים (שחייה)

הפועל ירושלים היא אגודת שחייה ישראלית מירושלים. האגודה היא מחלקת השחייה במועדון הספורט של הפועל ירושלים והיא אגודת השחייה הגדולה בישראל.

האגודה מתאמנת בבריכות: חוות הנוער הציוני, בית הנוער העברי, בית טיילור, נווה יעקב, בית החייל בירושלים, בית שמש וכפרי עומר (שלוחה בנגב).
==היסטוריה==
האגודה הוקמה ב-1989 על ידי "אגודת שחייני ירושלים". מאז קטפה את רוב תוארי האליפות האפשריים.

קודם להקמת האגודה פעלה קבוצה בשם "הפועל ימק"א" בבריכת השחיה של מתחם ימק"א ירושלים. קבוצה זו הצטרפה לאיגוד הספורט הפועל ב-1977. היא פעלה תחת הדרכתם של המאמנים דוד סיבור ומנו מאי, והתאמנה גם בבריכת השחייה שבמרכז הקהילתי פיליפ ליאון בקריית היובל. שחיינים בולטים בתקופה זו במועדון כללו את ליאור בירקאן, מישל קובין, גליה אקר, עירית גלוסקינוס וערן גרומי. עם הקמת האגודה עבורו רוב השחיינים והמאמנים של "הפועל ימק"א" אליה.

בשנת 1998 התפצלה האגודה, שהמאמנים ברי אבנר ומנו מאי ואחרים, הקימו את אגודת השחייה "ירושלים רבתי" . מאז הפיצול פרצו מספר סכסוכים בין האגודות.
==שחיינים==
בין השחיינים הידועים של האגודה בעבר ובהווה ניתן למנות את השחיינים האולימפיים:
*שחיינית העבר, אלופת ישראל ליאור בירקאן, שחתה בהפועל ימק"א 
*אולימפיאדת ברצלונה: ערן גרומי 
*אולימפיאדת אטלנטה: ודים אלכסייב ודן קטלר 
*אולימפיאדת סידני: מיקי חליקה, אורן אזרד, יואב מאירי ויואב גת
*אולימפיאדת בייג'ינג: גיא ברנע וגל נבו
*אולימפיאדת לונדון: גל נבו ואמרי גניאל
*אולימפיאדת ריו: אנדראה מורז וזיו קלונטרוב
*אולימפיאדת טוקיו: אנדראה מורז ותומר פרנקל
* שילו איילון שהשתתף באליפויות העולם בשחייה ב-2001 וב-2003.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

ירושלים
שחייה
חשבון בנק

חשבון בנק הוא חשבון המתנהל בבנק, והנוצר כתוצאה מחוזה בין בנק ללקוח. 

== סוגי חשבונות ==

חשבון המאפשר רק יתרת זכות (יתרה חיובית, פלוס בבנק) עשוי להיות מכונה "חשבון חיסכון". חשבון היכול לכלול רק יתרת חובה (יתרה שלילית, מינוס בבנק) עשוי להיות מכונה "חשבון הלוואה". חשבון המאפשר יתרה חיובית או שלילית מכונה "חשבון עובר ושב".

== ניהול חשבון בנק ==
חשבון יכול להיות בעל יתרה חיובית – יתרת זכות – כאשר משמעות הדבר היא שהבנק מחזיק את כספו של הלקוח. כאשר החשבון בעל יתרה שלילית – יתרת חובה, המכונה לעיתים גם "אוברדראפט" או "משיכת יתר" – הרי למעשה, הלקוח נטל הלוואה והוא חייב סכום זה לבנק.
===הפקדת כספים בחשבון בנק===
בעל חשבון יכול להפקיד כסף בחשבונו בדרכים שונות:
*הפקדת מזומנים בחשבון, באמצעות פקיד בסניף הבנק או באמצעות כספומט, מסוף אוטומטי לשירותי בנקאות.
*הפקדת המחאה בחשבון, באמצעות פקיד, מעטפת שירות, כספומט או אפליקציה.
*העברת כספים מחשבון בנק אחר שלו.

בהסכמת בעל החשבון יכולים גם אחרים להפקיד כספים בחשבונו, למשל העברת משכורת מחשבון הבנק של המעסיק לחשבונות הבנק של עובדיו.

===משיכת כספים מחשבון בנק===
בעל חשבון עשוי למשוך כסף מחשבונו בדרכים שונות:
*משיכת מזומנים מהחשבון, באמצעות פקיד בסניף הבנק או באמצעות כספומט.
*מתן הוראה לבנק להעביר כספים מחשבונו לחשבון אחר.
*מתן המחאה, היא שטר שבו מורה בעל החשבון לשלם מחשבונו כסף לצד ג'. 
*מתן הרשאה לצד ג' להורות על משיכת כספים לזכותו מבעליו של החשבון. בדרך זו מחייבות חברות האשראי את חשבונו של בעל כרטיס אשראי חוץ בנקאי בסכום הקניות שערך באמצעות כרטיסו, וספקים שונים, כגון חברת החשמל, מחייבים את החשבון בגין שירותיהם.

== חשבונות בנק בישראל ==
על פי סקר הלמ"ס ל-2013, 97% ממשקי הבית בישראל כוללים לפחות אדם אחד שיש לו חשבון בנק. מרבית משקי הבית ללא חשבון בנק הם חלק מהמגזר הערבי.
===זיהוי החשבון===
זיהוי חשבון בנק בישראל מורכב משלושה חלקים:
* מספר בנק: שתי ספרות המזהות את הבנק. דוגמה: 10 הוא מספרו של בנק לאומי.
* מספר סניף: שלוש ספרות המזהות את הסניף בתוך הבנק. דוגמה: בבנק לאומי סניף 800 הוא הסניף המרכזי.
* מספר חשבון: עד תשע ספרות המזהות את החשבון בתוך הסניף.

להעברת כספים מיידית משמש מספר זה"ב שכולל את פרטי הזיהוי הנ"ל בתוספת שתי ספרות ביקורת ושתי אותיות המזהות את המדינה.

=== חשבון מוגבל ===

בישראל קיים חוק שיקים ללא כיסוי, תשמ"א-1981, הקובע סנקציות שונות על בעלי חשבונות בנק שבהם סורבו עשרה שיקים במשך שנים-עשר חודשים (ובלבד שחלפו חמישה-עשר ימים בין הסירוב הראשון לסירוב האחרון). החשבון ייקרא "חשבון מוגבל" ובעליו ייקרא "לקוח מוגבל". על חשבון מוגבל ולקוח מוגבל מוטלות הגבלות שונות, והוא מפורסם ברשימה שמנהל בנק ישראל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בנקאות
ארצו-תיאנתי

ארצו-תיאנתי
אֶרצוֹ-תיאנֶתי (בגאורגית: ერწო-თიანეთი) הוא מחוז היסטורי-גאוגרפי קטן במזרח גאורגיה. הוא שוכן לאורך עמק נהר לורי (עובר כיום בשטחי גאורגיה ואזרבייג'ן), בנפת תיאנתי שבמחוז מצחתה מתיאנתי גאורגיה. שם המחוז מורכב משני מחוזות היטוריים קטנים: ארצו (ერწო) בדרום ותיאנתי (თიანეთი) בצפון. המחוז ממוקם למרגלות הדרומיים של הרי הקווקז הגדול. גבולותיו ההיסטוריים הם: פשאבי מצפון, קאחתי מדרום וממזרח ונהר האראגווי ממערב.

==היסטוריה==
ארצו-תיאנתי הייתה חלק מסאריסתאוו (דוכסות) קאחתי. המחוז נזכר לראשונה ברשומות הגאורגיות במאה האחת עשרה, בתיאור ניצורה של ממלכת איבריה בידי נינו הקדושה (שנת 330 לערך. בשל מיקומה הגאוגרפי, הייתה, ארצו-תיאנתי, אזור בעל חשיבות אסטרטגית וכלכלית גדולה בימי הביניים. נתיב המסחר שעבר במחוז חיבר את כארתלי עם אלבניה הקווקזית וארמניה. במהלך תקופה זו (בין המאות 6-9) הייתה תיאנתי מאחז רגל שממנו הגדילו שליטי כארתלי את השפעתם הפוליטית והתרבותית על הקווקז הגדול. בתקופת המאבק לאיחודה של גאורגיה במאה ה-10 השתמשה ממלכת אבחזיה בכיבוש תיאנתי כדי להכפיף את ממלכת קאחתי-הרתי לחסותם. במאה ה-13 סבלה אצלו-תיאנתי מהפלישות המונגוליות. עם התפוררותה של הממלכה הגאורגית המאוחדת הפכה ארצו-תיאנתי לסאמואוראבו של ממלכת קאחתי. שטחה היה מושא לסכסוכים תכופים בין ממלכת קאחתי לדוכסות אראגווי. בשנת 1614, הצטמצם מספר תושבי המחוז כתוצאה מפלישה פרסית לממלכת קאחתי. הכפרים שפונו או התפנו אוכלסו מאוחר יותר על ידי מהגרים מהמחוזות ההרריים פשאבי וחבסורתי, שהקשרים הכלכליים עימם היו תמיד חזקים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20130809122450/http://tianeti.org.ge/?m=1&sm=5 ההיסטוריה של נפת תיאנתי] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גאורגיה: מחוזות היסטוריים 
קטגוריה:כארתלי
קטגוריה:קאחתי
נפת תיאנתי

נפת תיאנתי (בגאורגית: თიანეთი მუნიციპალიტეტი, תיאנֶתיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז מצחתה מתיאנתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון וממערב בנפת דושתי, מדרום-מערב בנפת מצחתה, מדרום-מזרח בנפת סאגרג'ו וממזרח בנפת אחמטה.
== גאוגרפיה ==
עד שנת 1917 נכללה באוייזד תיאנתי בפלך טביליסי שבמלכות המשנה של הקווקז. משנת 1921 באוייזד של תיאנתי עד לשנת 1924. משנה זו באוייזד של דושתי עד לשנת 1929. בשנים 1929–1930 נכללה באוייזד של טביליסי, ומשנה זו ראיוני באולקה של טביליסי בנפת ארצו-תיאנתי. משנת 1932 נפה נפרדת.

העיסוק העיקרי בנפה הוא חקלאות כפרית.

העיר תיאנתי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. יישוב עירוני (דאבא) נוסף בנפה הוא העיירה סיוני. כמו כן ישנן בנפה 80 כפרים המחולקות ל-10 תמי: אָרטַאנִי, אָחַאלסוֹפֶּלִי, זָארִידזֶאֶבִּי, סָאכַּאלָאכַּרִי, זֶ'בּוֹטָה, סָאמוֹנִיאַנתחֶווִי, טוּשוּרֶבִּי, ר'וּלֶלֶבִּי, צֶ'קוּרָאַנתגוֹרִי וחֶבסוּרתסוֹפֶּלִי.

בתקופת ימי הביניים היה אזור נפת תיאנתי חלק מהמחוז ההיסטורי ארצו-תיאנתי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

תיאנתי
קטגוריה:כארתלי
דגל ראוניון

דגל ראוניון הוא דגלה הלאומי של מחוז ראוניון - אי צרפתי הנמצא כ-700 ק"מ מזרחית למדגסקר.

המחוז משתמש בדגל צרפת כדגלו הרשמי, למרות שתהליכי ביזור בצרפת הובילו ליצירת מספר דגלים למחוז. לראוניון אין דגל רשמי נפרד, אולם למועצה האזורית של ראוניון יש דגל רשמי משלה.

שמאל
הדגל שהוצע על ידי APDR
הדגל שהוצע על ידי התנועה הלאומית

== קישורים חיצוניים ==

* 

ראוניון, דגל
ראוניון