אדולפו בסט מאוגארד

אדולפו בסט מאוגארד, באנגלית: Adolfo Best Maugard הידוע גם בשם פיטו בסט (11 ביוני 1891 – 25 באוגוסט 1964), <ref></ref> היה צייר, במאי קולנוע ותסריטאי מקסיקני.

== ביוגרפיה ==
במהלך הקריירה המוקדמת שלו, בסט יצר כמה איורים מפורטים של ממצאי חפירות פרה-היספניות בעמק מקסיקו עבור פרנץ בואז. <ref></ref> את לימודי האמנות השלים באירופה; שם פגש את דייגו ריברה בפעם הראשונה. ב-1913 צייר ריברה את דיוקנו של בסט. <ref></ref>

בסט חזר למקסיקו ב-1914, שם לימד בבתי הספר לציור. הוא התמודד עם אמנות עממית מקסיקנית והוסיף אלמנטים סגנוניים מודרניים ורציונליים לציוריו, שכללו לעיתים קרובות קריקטורות פיגורטיביות. באמצע 1919 הוא נסע להמשיך את לימודיו בארצות הברית, וחזר למקסיקו ב-1920. במזכירות לחינוך ציבורי הוא היה מנהל המחלקה לחינוך לאמנות בין השנים 1921 ו-1924. שיטות הרישום שלו מצאו את דרכן לחינוך לאמנות בבתי ספר מקסיקניים בשנת 1922, ויותר מ-200,000 תלמידים הושפעו ממדריך הציור שלו. הוא גם כתב כמה ספרים על תולדות האמנות בשנים אלו. בשנת 1926, מדריך הציור שלו באנגלית A Method For Creative Design פורסם על ידי Alfred A. Knopf. ספר זה השפיע מאוחר יותר על הצייר האמריקאי ולטר אינגליס אנדרסון, שקרא אותו בתחילת שנות ה-40.

בשנת 1931, הוא הוזמן על ידי ממשלת מקסיקו לסייע לבמאי סרגיי אייזנשטיין בצילומי הסרט ¡Que viva México!. בשנה שלאחר מכן הפך בסט לחבר ב"מועצה לאמנויות יפות" וכן "במועצה לענייני תרבות" במקסיקו סיטי. הוא גם היה חבר ב"אגודה לגאוגרפיה וסטטיסטיקה" ובאיגוד הבמאים של מקסיקו. בשנת 1933 היה נציג המחלקה לאמנויות יפות של המועצה לחינוך יסודי ב-1933 הוא ביים את הצילומים של הומנידאד ("אנושיות") וב-1937, לה מנצ'ה דה סנגרה ("כתם הדם") על פי תסריט משלו, שהוקרן לראשונה ביוני 1943.

בסט מוגארד היה צייר וסופר מודרניסטי מקסיקני תחת משטרו של פורפיריו דיאס. הוא ייסד את שיטת האוניברסליזם ברישום. ספרו "שיטת ציור: מסורת, התחדשות והתפתחות של אמנות מקסיקנית" מסביר את שבעת האלמנטים ברישום. שיטת מוגרד הטובה ביותר הייתה בסיסית לאסתטיקה המודרניסטית במקסיקו. סגנונו ושיטתו היו הצעה להגדרת ״מקסיקניות״. גישתו להסבר האוניברסליזם ברישום מבוססת על עקרונות ההפשטה והחיבור הפורמליים; מה שיוצר אלטרנטיבה לאמנות הרטורית, הדידקטית והפיגורטיבית שנודעה מאוחר יותר כ'בית הספר המקסיקני'. השיטה שלו הציגה אוצר מילים ודקדוק חזותי ליסוד האמנות המקסיקנית על ידי הסתמכות על אלמנטים שהופקו מאמנות פרה-היספנית, שלטענתו קבעו את המאפיינים של האמנות הפופולרית המקסיקנית בשילוב עם אלמנטים מאירופה ואסיה.

בספרו, הוא ממחיש את שבעת המרכיבים העיקריים באמנות הפרימיטיבית: הספירלה, קו הזיג-זג והקו הישר – אשר משתנים בהתאם לתרבות, החברה והסביבה. שיטתו עוסקת אך ורק באסתטיקה ובאיכויותיה הצורניות, ולא בתוכנן הסמלי.

החתירה של בסט מאוגארד לחשוף חוקים אוניברסליים של התפתחות אמנותית היא השתקפות של המדעיות של מקסיקו. הוא יישם את הפוזיטיביזם ברישום על ידי שימוש במדעי הטבע כמודל. הוא ביקש לחשוף חוקים מדעיים הרלוונטיים לכל התופעות החברתיות ולהבין את התפתחות החברה האנושית כהתקדמות מתגברת מהמדינה הפראית או הפרימיטיבית לציוויליזציה המודרנית.

הוא הגה את התיאוריה שלו על שבעת היסודות הבסיסיים של האמנות המקסיקנית בתקופתו כעוזר לארכאולוג גאמיו. גאמיו הכיר לו את פרנץ בואז, פרופסור באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. המחקר של בואז על הפרכת המושג דטרמיניזם גזעי השפיע רבות על שיטת הציור של בסט מוגרד. בתקופתו כעוזר לגאמיו, הוא קיטלג וצייר יותר מאלפיים חפצי קרמיקה שנבחרו על ידי פרנץ בואז. <ref>Cordero Reiman, Karen (2010). "The Best Maugard drawing method: a common ground for modern Mexicanist aesthetics". The Journal of Decorative and Propaganda Arts (26): 44–79</ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים מקסיקנים

קטגוריה:ילידי 1891
קטגוריה:נפטרים ב-1964