OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חנוך הנריק גליצנשטיין

חנוך הנריק (אנריקו) גליצנשטיין (באיטלקית: Enrico Glicenstein; בפולנית: Henryk Glicenstein; 24 במאי 1870 – 30 בדצמבר 1942) היה פסל יהודי יליד פולין שחי באיטליה וארצות הברית.

==קורות חיים==
===ראשית דרכו===
גליצנשטיין נולד בטורק, פולין. הוא נקרא על שם חנוך הנדריק גליצנשטיין. אביו היה מורה וכן בונה מצבות. בהתחלה הביע התעניינות להיות רב. באותו זמן הוא חי בלודז' ועבד כצבע שלטים וגילף בעץ. לאחר שלמד במינכן באקדמיה הבווארית המלכותית לאמנות, התחתן ב-1896 עם הלנה הירשנברג, אחותו של שמואל הירשנברג. הזוג התגורר ברומא שם הוא אימץ לעצמו את השם אנריקו. בנו, עמנואל גליצן רומנו, נולד ברומא וקיבל אזרחות איטלקית.

=== יציאה מאיטליה ===
ב-1906 חזר גליצנשטיין ממסע לגרמניה, שם הציג את ציוריו עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ואז עזב עם משפחתו לפולין. הוא קיבל ב- 1910 את הקתדרה לפיסול שהחזיק בה קודם לכן קסביירי דוניקובסקי באוניברסיטת ורשה. בסוף המלחמה חייתה המשפחה בשווייץ עד שהיגרו ב-1920 ללונדון. במשך שמונה השנים הבאות הוא הציג בלונדון ולאחר מכן ברומא וונציה.

=== באמריקה ===
גליצנשטיין היגר לארצות הברית ב- 1928 עם בנו עמנואל. רעייתו ובתו הצטרפו אליו בניו יורק ב- 1935. הוא רצה לעלות לארץ ישראל אבל נהרג בתאונת דרכים ב-1942. בנו נעשה צייר ידוע והתגורר בצפת.

== מורשתו ==
מוזיאון גליצנשטיין הוקם בישראל בעיר צפת. ב-1985 הוא הפך להיות מוזיאון התנ"ך הישראלי ורבים מפסליו של גליצנשטין עדיין מוצגים שם. ב-2006 הועברו התמונות והפסלים של גליצנשטיין מצפת למשכן לאמנות בעין חרוד, לאחר שאוחסנו במשך מספר שנים במחסן בצפת ללא טיפול מתאים ונזקקו לרסטורציה. ב- 2008 הועמד סגן ראש העיר לדין על גנבת ציורים שהיו באחסון בזמן שמוזיאון גליצנשטיין שינה את תפקידו

עבודותיו של גליצנשטיין נמצאות במספר אוספים, כולל מרכז פומפידו, המוזיאון לאמנות מודרנית של עירית פריז, מוזיאון ישראל, הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית ברומא, המוזיאונים הלאומיים בקרקוב וורשה, מוזיאון ברוקלין, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות ומוזיאון ארצות הברית לזכר השואה. 

ז'אן קאסו (Jean Cassou) פרסם ספר על הפיסול של גליצנשטיין. בנו עמנואל גליצן רומנו צייר פורטרטים של גליצנשטיין ובתו ביאטריס.

טקסט=פסלו של חנוך הנריק גליצנשטיין-בר כוכבא, ברונזה,1905 צולם במוזיאון הארץ תא

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20140805151731/http://www.ilmuseums.com/museum_HEB.asp?id=124 מוזיאון התנ"ך הישראלי]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים יהודים פולנים
קטגוריה:אמנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פסלים יהודים פולנים
קטגוריה:אמנים יהודים איטלקים
קטגוריה:פסלים יהודים אמריקאים
קטגוריה:פסלים יהודים איטלקים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מאיטליה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1870
קטגוריה:נפטרים ב-1942
סידקי סובחי

הגנרל סידקי סובחי (בערבית: صدقي صبحي, בתעתיק מדויק: צדקי צבחי; נולד ב-12 בדצמבר 1955) הוא גנרל ופוליטיקאי מצרי שכיהן בתפקיד שר ההגנה של מצרים ויושב ראש המועצה העליונה של הכוחות המזוינים מאז מרץ 2014 עד 14 ביוני 2018. לפני כן כיהן כראש המטה הכללי של צבא מצרים תחת שר ההגנה לשעבר ונשיא מצרים כיום עבד אל-פתאח א-סיסי.

==ביוגרפיה==
גנרל סידקי סובחי נולד במצרים ב-12 בדצמבר 1955.

===קריירה צבאית===
סובחי החל לשרת בצבא מצרים בשנת 1977. במהלך שנותיו בצבא שירת כמג"ד, מח"ט ומפקד אוגדה בחיל רגלים ממוכן.
בהמשך כראש אגף מבצעים בארמייה השלישית המצרית ולאחר מכן כמפקד הארמייה השלישית. ב-2012 מונה לראש המטה הכללי של הצבא ולסגן יו"ר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים, וב-2014 מונה ליו"ר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים.

ב-12 באוגוסט 2012 הדיח נשיא מצרים מוחמד מורסי את מוחמד חוסיין טנטאווי מתפקיד ראש המועצה ושר ההגנה, ומינה את עבד אל-פתאח א-סיסי במקומו, ובמקביל מינה את סידקי סובחי לרמטכ"ל צבא מצרים.

ב-3 ביולי 2013 היה סובחי שותף להדחתו של הנשיא הנבחר, מוחמד מורסי. ההדחה באה בעקבות הפגנות אזרחיות המוניות שקראו לצבא להדיח את מורסי. לטענתם של א-סיסי, סובחי ויתר ראשי הצבא, מורסי לא שעה להפצרותיו של הצבא להימנע מפגיעה במוסדות המדינה, ולפיכך נאלץ הצבא להתערב. בעקבות הדחת מורסי היו התנגשויות בין הצבא והמשטרה לבין תומכי מורסי, שגבו מאות הרוגים, ואלה הגיעו לשיא ב-14 באוגוסט 2013, שבו נמנו 638 הרוגים וכ-4,000 פצועים.
ב-26 במרץ 2014 התפטר א-סיסי וסובחי החליפו בתפקידיו כשר ההגנה וכיו"ר המועצה העליונה של הכוחות המזוינים. ב-14 ביוני 2018 פוטר מתפקידו והוחלף על ידי מוחמד אחמד זאקי.

סובחי נשוי ואב לשלוש בנות ובן.

==השכלה צבאית==
השכלה צבאית גבוהה שרכש:
* בוגר האקדמיה הצבאית המצרית
* קורס מלחמה, האקדמיה למדעי הצבא על שם נאצר
* M.A במדעי הצבא במכללה המצרית לפיקוד ומטה
* קורס מלחמה, המכללה למלחמה של צבא ארצות הברית

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.iba.org.il/bet/?type=1&entity=1000851 סידקי סובחי הושבע לשר ההגנה החדש של מצרים], באתר רשת ב', 27 במרץ 2014

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים מצרים
קטגוריה:האביב הערבי: אישים
קטגוריה:שרי ההגנה של מצרים
קטגוריה:שרי ממשלת מצרים
קטגוריה:ראשי המטה הכללי של צבא מצרים
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1955
כלכלה עירומה

כלכלה עירומה - מפשיטים את מדע הכלכלה (באנגלית: Naked Economics: Undressing the Dismal Science) הוא ספר מאת הכלכלן צ'ארלס וילן.

הספר מבקש לתרגם ולפשט את מדע הכלכלה לאנשים בעלי ידע מועט או ללא ידע כלל בכלכלה. עיתון השיקגו טריביון כתב בביקורת על הספר: "הספר מתרגם את הז'רגון המקצועי, הקשה ולעיתים סתום של הכלכלה המקצועית לשפה נגישה עבור אנשים בעלי צימאון אינטלקטואלי החווים תסכול כאשר הם ניגשים לתחום".

הכלכלן פרופסור ברטון מלכיאל כתב על הספר, שפורסם על הכריכה האחורית של המהדורה בעברית: "לא פעם חשבתי בעצמי לכתוב מבוא בסיסי לכלכלה... אילו הייתי עושה את זה, זהו הספר שהייתי רוצה לכתוב".
חתן פרס נובל לכלכלה הכלכלן היהודי פרופסור גארי בקר בהמלצתו על הספר, שאף היא מופיעה על הכריכה: "אני ממליץ על הספר הזה לכל מי שרוצה להבין כלכלה בסיסית בלי יותר מדי כאב ועם הרבה מאוד הנאה".

לכל אורכו, הספר מציג השקפת עולם כלכלית התומכת בכלכלת שוק חופשי וצמצום ההתערבות הממשלתית.

==לקריאה נוספת==
*כלכלה עירומה - מפשיטים את מדע הכלכלה - מאת צ'ארלס וילן, תרגמה מאנגלית: מיכל אילן. מבוא: יהודה מלצר. ספרי עליית הגג, הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד, תל אביב - 2006.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ספרי 2002
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
חנה קול

חנה קול (נולדה בשנת 1947) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.

== ביוגרפיה ==
קול גדלה בקיבוץ אפיקים והחלה להתאמן בגיל 10 בקבוצת השחייה של הקיבוץ בהדרכת שמריהו נאבל ויעקב רימון.

===אלופת ישראל===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1963 זכתה קול ב-3 מדליות זהב אישיות ובכך הייתה לשחיינית המצטיינת באליפות. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לנערות של 5:40.5 דקות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:23.5 דקות, לפני אורנה בלכמן (1:26.4 דקות) וטובה ולדמן (1:27.5 דקות), שתיהן ממכבי חיפה ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לנערות של 3:02.1 דקות, שיפור לשיאה הישראלי הקודם שעמד על 3:03.7 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר 1964 זכתה קול בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:26.3 דקות, לפני אביטל ברוידה	מהפועל קריית טבעון (1:29.0 דקות) ואסתר צבירין מברית מכבים עתיד (1:33.0 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:40.2 דקות, לפני דורית זלץ מברית מכבים עתיד (6:49.8 דקות) ונורית שלו מהפועל נווה איתן (7:05.6 דקות).

== תארים והישגים ==
קול זכתה במקום השני בפרס ספורטאית השנה של ישראל לשנת 1963.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:שחייניות גב ישראליות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי ישראליות
קטגוריה:אפיקים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:שיאניות ישראל בשחייה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
איתן רף

איתן רף (נולד ב-31 באוגוסט 1941) הוא החשב הכללי לשעבר ויושב ראש הדירקטוריון של בנק לאומי לשעבר.

==ביוגרפיה==
רף סיים תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1965 ובשנת 1967 סיים תואר שני במנהל עסקים. הוא החל לעבוד במשרד האוצר בשנת 1970 כחשב עסקות מטבע חוץ. לאחר שניהל את המחלקה לעסקות מטבע חוץ, מונה בשנת 1974 ליועץ כלכלי בשגרירות ישראל בוושינגטון. בתפקידו זה עסק בבקשות הסיוע הכלכלי של ישראל מארצות הברית, בבקשת מילוות מקרן המטבע הבינלאומית ומהבנק העולמי ותיאום תוכנית חירום לאספקת דלק לישראל. באוגוסט 1979 מונה לחשב הכללי. רף מונה לתפקיד החשב הכללי בשלהי כהונתו של שמחה ארליך. הוא כיהן תחת יגאל הורוביץ ומנכ"לו יעקב נאמן ויישם את מדיניות ה"אין לי" של הורוביץ, במטרה לצמצם את הדפסת הכסף. לצורך כך הוא העמיק את הבקרה של החשב הכללי על משרדי הממשלה האחרים, תוך קביעת תקרות הוצאה חודשיות לכל משרד והקפאת הוצאות גדולות. כן לווה כספים מהבנקים כדי לצמצם את הדפסות הכסף. כחשב כללי הוא גם המשיך לעסוק בבקשות סיוע מארצות הברית. רף המשיך לכהן בתפקיד תחת יורם ארידור, אז נחשב לאיש החזק במשרד, לאחר המנכ"ל.

במאי 1983 עזב רף את תפקיד החשב הכללי והתמקד בתפקידו כיו"ר פז, שהייתה חברה ממשלתית. בתפקידו זה התנגד לרפורמה במשק הדלק שהוביל משה שחל, ובעקבות זאת לא חודשה כהונתו בחברת פז ובשנת 1987 עבר רף לעבוד עבור האחים מאיר.

בשנת 1995 החל לכהן כיו"ר מועצת המנהלים של בנק לאומי, תפקיד בו כיהן עד 2010. בדצמבר 2014 חתם בנק לאומי על הסכם כופר בסכום עתק מול רשויות המס בארצות הברית על כך שסייע לאזרחים אמריקאים להעלים מיסים. בספטמבר 2016 אושר הסדר פשרה שבו חויב איתן רף, יחד עם מנכ"לית הבנק גליה מאור וראש החטיבה הבינלאומית צבי איצקוביץ' להחזיר חלק מהבונוסים שקיבלו בסכום של 5.1 מיליון ש"ח.

לאחר מכן מונה ליועץ במורגן סטנלי ודירקטור בחברה לישראל ובאפריקה ישראל להשקעות.

רף מכהן בוועד המנהל של מרכז מציל"ה ושל אחריי!, ובדירקטוריון של קרן אלרוב מיסודו של אלפרד אקירוב.

רף הוא אביהם של הבמאי גידי רף ("חטופים") ושל הצלמת אורית רף.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.metzilah.org.il/857 איתן רף], אתר מציל"ה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:החשבים הכלליים
קטגוריה:יושבי ראש בנק לאומי
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (ירושלים)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
מאונטנבורד

מאונטנבורד 
מאונטנבורד בעל חלקים מחברות Trampa ן- MBS
מַאוּנְטֶנְבּוֹרְד (באנגלית: Mountainboard) ידוע גם בשם דרטבורד (באנגלית: Dirtboard), הוא ספורט אתגרי מפותח אך לא מוכר במיוחד אשר נובע מסנובורד. מאונטיינבורד מורכב מכמה רכיבים בסיסים הכוללים: קרש (Deck), תופסני רגליים (Bindings) אשר מחברים את הרוכב לקרש, ארבעה גלגלים פנאומטיים ושני צירי מתכת (Trucks).
ייחודו של המאונטנבורד הוא שהוא מאפשר רכיבה במגוון מקומות, אזורים ושטחים שונים כגון גבעות, מדשאות, הרים, כבישים, סקייטפארקים, מסלולי אופניים, אתרי סקי, שבילי חצץ, עפר ואדמה. 

הספורט לרוב מוגדר כשווה ערך לסנובורד ללא שלג או לסקייטבורד שטח.

==אסכולות==

קיימות ארבע אסכולות בולטות בספורט זה:

#דאון היל (Down Hill, DH), - רכיבה במסלולים ארוכים יחסית במורדות שבילי עפר וכבישים הרריים, לעיתים בזמן שימוש בבלם. בתחרויות, הרכיבה מתבצעת לבד ונגד השעון, המהיר ביותר הוא הזוכה.
#פרי רייד (Free Ride, FR) – רכיבה לא תחרותית, לרוב ללא מסלול מוגדר, בסביבה טבעית ולא מעוצבת בין עצים וסלעים. לרוב מתבצעת ביערות.
#פרי סטייל (Free Style, FS) – רכיבת פעלולים אשר כוללת סיבובים, סלטות ו'גרבים' (Grabs) לרוב באזור רכיבה עירוני ובמקומות ייעודיים כגון סקייטפארקים.
#בורדר קרוס (Boardercross, BC) – רכיבה תחרותית בזוגות או ברביעיות במסלול ייעודי עם קו סיום. בנוסח מרוץ קלאסי שבו הראשון שחוצה את הקו הוא הזוכה.

==מידע כללי==
{| class="wikitable"
|-
! אורך !! רוחב !! משקל 
|-
| 110-90 ס"מ || 45-40 ס"מ || 8-5 ק"ג
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סקייטבורדינג
שמואל יצחק מודיליאנו

רבי שמואל בן יצחק מודיליאנו (ה'תט"ז, 1656 – י"ג בחשוון ה'תס"ד, 1703), היה רב, פוסק, דרשן. מחכמי ורבני סלוניקי.

== ביוגרפיה ==
שמואל יצחק נולד למשפחת מודיליאנו אשר גדלה תלמידי חכמים ופוסקי הלכה מתוכה. חמיו היה מהר"מ אנג'יל.

למד אצל רבי אליהו קובו ושימש כדיין בבית דינו. בראש חודש תמוז ה'תנ"ג התמנה למרביץ תורה בקהילת "איטליה ישן". שימש גם כ"ראש ישיבת הגביר ר' שמואל פלורנטין". מדרשותיו במקום חיבר את ספרו ארוחת תמיד.

בתנ"ז נפטר רב העיר סלוניקי הרב אהרן פרחיה והוא מונה לרב ראשי במקומו.

בתשובותיו שבספרו נאמן שמואל הוא מתאר מאורעות שונות אשר עברו עליו ועל קהילתו באותם ימים, ובין היתר הוא מציין את המגפה שהפילה חללים בעירו. באחת התשובות כתב על עצמו: "ואנכי אדם רך המזג לא אוכל ללכת אנה ואנה מחולי הרגלים, ואביון בעבור נעליים".

נפטר ביום שלישי י"ג בחשוון ה'תס"ד. נקבר ליד רבו רבי אליהו קובו בבית העלמין בסלוניקי.

השאיר אחריו שלושה בנים יצחק (דיין מקומי), יהושע ויום טוב, הייתה לו גם בת אחת. רבי יוסף שמואל מודיליאנו היה בן אחיינו.

מאיר בניהו שיער שהיה שבתאי נסתר אף לאחר מות שבתאי צבי, זאת משיריו שהדפיס בתמ"ו בו מכנה את המשיח "עטרת צבי" הלחן הוא שיר שהיה אהוב של שבתי צבי. ייתכן שחפץ לעודד את הקהל לא להתייאש מהגאולה אף לאחר אכזבת השבתאות.

== חיבוריו ==
חלק מכתביו אבדו במהלך הדורות. אך נדפסו ממנו החיבורים הבאים:
* ארוחת תמיד – דרשות על התורה (סלוניקי תקט"ז). יצא לאור במהדורה חדשה על ידי מוסדות שובי נפשי, תשס"ז.
* דברי שמואל – דרשות. נדפס רק חלק (בספר ארוחת תמיד) והשאר אבד.
* נאמן שמואל – שאלות ותשובות בכל חלקי ארבעה טורים (סלוניקי תפ"ג).
* שעשוע התלמידים – על חושן משפט (סלוניקי תקנ"ז).
* רננת מזמור – שירים ותוכחות (סלוניקי תמ"ז), מודליאנו לא נחשב למשורר טוב ושיריו לא התפרסמו.
כמו כן, נדפסו חידושיו למסכת שבועות בתוך הספר אוריין תליתאי לנכד אחיו רבי יוסף שמואל, מי שגם היה המגיה של הספר ארוחת תמיד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:סלוניקי: רבנים
קטגוריה:ילידי 1656
קטגוריה:נפטרים ב-1703
שחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA

שחקנית ההגנה של העונה ב-WNBA הוא תואר המוענק לשחקנית ההגנה המצטיינת של העונה הסדירה בליגת ה-WNBA מאז ייסודה ב-1997. הזוכה נבחרת על ידי קולות חבר בוחרים, המורכב מאנשי תקשורת ברחבי ארצות הברית. כל משתתף בהצבעה נותן ניקוד לשלוש שחקניות - המדורגת ראשונה מקבלת 5 נקודות, השנייה 3 והשלישית נקודה בודדת. השחקנית בעלת סך הנקודות הגבוה ביותר זוכה בתואר. 

טמיקה קצ'ינגס זכתה בו חמש פעמים, סילביה פאולס זכתה ארבע פעמים, שריל סוופס זכתה שלוש פעמים וחמש שחקניות זכו בו פעמיים כל אחת. 

==הזוכות==
{| class="wikitable"
|-
! שנה
! שחקנית
! קבוצה
|- 
| 1997 
| תרזה וותרספון
| ניו יורק ליברטי
|- 
| 1998 
| תרזה וותרספון <small>(2)</small> 
| ניו יורק ליברטי
|-
| 1999
| יולנדה גריפית'
| סקרמנטו מונארכס
|-
| 2000
| שריל סוופס
| יוסטון קומטס
|-
| 2001
| דבי בלאק
| מיאמי סול
|-
| 2002
| שריל סוופס <small>(2)</small> 
| יוסטון קומטס
|-
| 2003
| שריל סוופס <small>(3)</small> 
| יוסטון קומטס
|-
| 2004
| ליסה לסלי
| לוס אנג'לס ספארקס
|-
| 2005
| טמיקה קצ'ינגס
| אינדיאנה פיבר
|-
| 2006
| טמיקה קצ'ינגס <small>(2)</small> 
| אינדיאנה פיבר
|-
| 2007
| לורן ג'קסון
| סיאטל סטורם
|-
| 2008
| ליסה לסלי <small>(2)</small> 
| לוס אנג'לס ספארקס
|-
| 2009
| טמיקה קצ'ינגס <small>(3)</small> 
| אינדיאנה פיבר
|-
| 2010
| טמיקה קצ'ינגס <small>(4)</small> 
| אינדיאנה פיבר
|-
| 2011
| סילביה פאולס
| שיקגו סקיי
|-
| 2012
| טמיקה קצ'ינגס <small>(5)</small> 
| אינדיאנה פיבר
|-
| 2013
| סילביה פאולס <small>(2)</small> 
| שיקגו סקיי
|-
| 2014
| בריטני גריינר
| פיניקס מרקורי
|-
| 2015
| בריטני גריינר <small>(2)</small> 
| פיניקס מרקורי
|-
| 2016
| סילביה פאולס <small>(3)</small> 
| מינסוטה לינקס
|-
| 2017
| אלאנה בירד
| לוס אנג'לס ספארקס
|-
| 2018
| אלאנה בירד <small>(2)</small>
| לוס אנג'לס ספארקס
|-
| 2019
| נטשה הווארד
| סיאטל סטורם
|-
| 2020
| קנדיס פארקר
| לוס אנג'לס ספארקס
|-
| 2021
| סילביה פאולס <small>(4)</small> 
| מינסוטה לינקס
|-
| 2022
| אג'ה וילסון 
| לאס וגאס אייסז
|-
| 2023
| אג'ה וילסון <small>(2)</small> 
| לאס וגאס אייסז
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.wnba.com/history/defensive_player.html התואר] באתר ליגת ה-WNBA

קטגוריה:WNBA
קטגוריה:פרסים המוענקים לנשים: ספורט
דחק - כתב עת לספרות טובה

דְּחָק - כתב עת לספרות טובה הוא כתב עת עברי לספרות, עיון, ביקורת ואמנות בעריכת יהודה ויזן, היוצא לאור מאז 2011. עד כה ראו אור שבעה־עשר כרכים של כתב העת.

==תוכן==
כתב העת רחב יריעה וכולל מדורים רבים ובהם: שירה עברית, שירה מתורגמת, פרוזה, הגות, יהדות, מחשבה מדינית, אמנות, מדור "התוודעות" המציג משוררים שההיכרות עם שירתם בארץ מצומצמת, קריאה חוזרת, דרמה, אמנות, ביקורת ועוד.

לצד כתב העת פועלת גם הוצאת ספרים קטנה בשם 'דחק - לספרות טובה' המפרסמת שירת מקור, מחזות, תרגומים וביקורת.

כתב העת מגדיר את עצמו כשמרני, מחויב למסורת הספרותית ולרמת דיון גבוהה המחייבת קריאה ומחשבה, ומבדל עצמו מהשיח הספרותי הנפוץ כיום.

==היסטוריה==
כרך א' של 'דחק' ראה אור ביוני 2011 ועורר אנטגוניזם בקרב המבקרים שהלינו על אופיו האליטיסטי של כתב העת ועל חצי הביקורת שהוא מפנה כנגד הספרות העכשווית:

"הבוז להווה והערצת העבר הם איפוא כרטיס הביקור של "דחק". "חוברת "דחק" הראשונה והעבה (430 עמ') בעריכת המשורר הצעיר והאליטיסטי יהודה ויזן מציגה דיוקן מעניין, אם גם פאתטי באנאכרוניזם שלו, של כתב-עת ספרותי עברי באמצע 2011, המנסה להתנכר כמעט לגמרי, כאילו לא ראה בכלל, את השירה הישראלית ואת הספרות הישראלית בעשורים האחרונים ולדלג עליהם מתוך עקימת אף סנוביסטית, מזלזלת ומתנשאת."

הכרכים הבאים של 'דחק' התקבלו בידי מבקרים בנימה שונה לחלוטין:

"הכרך השני של כתב העת 'דחק' הוא, ככל הנראה, הבמה האינטליגנטית ביותר מתחום הספרות וההגות ששוחר הדעת הישראלי יכול לבקש.". "טוב לדעת שגם בממלכה הרקובה של הספרות הישראלית עדיין פועלים כתבי עת רציניים כמו "הו!" בעריכת דורי מנור ו"דחק" בעריכת יהודה ויזן". "יש משהו משמח מאוד ב'דחק'. זהו כתב עת אחוז תזזית. ... יש בכתב העת הזה משהו שניצל מהסחף בתוך מה שקרוי 'ספרות עברית', מין שבר של מטוס על פני האוקיינוס הבולע־כל". "מעטות הפעמים שאוהב ספרות עומד נפעם מול מפעל מו"לי של איש אחד ומרגיש, כבר בקריאה ראשונה בו, שלפניו מעשה של אדם עם שליחות ספרותית ותרבותית מובהקת ובוערת ושאנחנו, קוראי השפה העברית, חבים לו תודה עצומה. גיליון ה׳ של "דחק, כתב עת לספרות טובה", בשמו המלא והמוצדק, הוא מסוג הפלאים האלה שקורים לעיתים נדירות". "הקריאה בכתב העת 'דחק' — שעורך ומוציא לאור יהודה ויזן — דומה לשיטוט ברחובותיה של עיר ספק זרה ספק מוכרת, מסויטת ומשעשעת לסירוגין, עמוסה מטענים ושכבות, מהעת העתיקה ועד היום [...] עושר מופלג של ידע ויופי והומור. אפשר לחפור בחוברות האלה בלי סוף."<ref></ref> ועוד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/99995008.php דחק] בלקסיקון הספרות העברית החדשה
* 
* אלי אשד, [http://www.yekum.org/2011/07/ההומניסט-הטוטליטארי-ראיון-עם-יהודה-וי/ ההומניסט הטוטליטארי: ריאיון עם יהודה ויזן, עורך "דחק – כתב-עת לספרות טובה"], יקום תרבות
* הילה שגיב, [https://web.archive.org/web/20140823201312/http://maamul.sapir.ac.il/2013/05/10000/ עם קצת עזרה חברים - ריאיון עם עורך 'דחק'] - מעמול, מכללת ספיר, 2013
* 
* דוד (ניאו) בוחבוט, 
* 
* עופרה רודנר על "דחק" כרך י"ד, [https://www.haaretz.co.il/literature/2022-06-22/ty-article-magazine/.premium/00000181-47f9-dada-a9a7-fffd0e300000 שבוע הספר 2022: 70 הספרים הכי טובים של השנה], באתר הארץ, 22 ביוני 2022

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת לשירה
מיטת סוכנות

מיטת סוכנות היא המיטה הסטנדרטית הפשוטה שסיפקה הסוכנות היהודית לעולים החדשים שהגיעו ארצה בתקופה בה הסוכנות עסקה גם בקליטת עלייה.

מיטת הסוכנות הסטנדרטית הייתה מיטת ברזל בנויה ממסגרת מלבנית מברזלי זווית על רגלי ברזל. לאורכה ולרוחבה של המיטה נמתחו פסי פח המחוברים לצלעות המיטה. למיטות הטובות יותר היו גם קפיצים המחוברים לפסי המתכת, בין הפסים ובין המסגרת המלבנית, כדי לתת גמישות רבה יותר לפסים, עליהם הונח המזרן.

הקפיצים של מיטת הסוכנות שימשו כתחמושת ברובה חוליות (הם היו החוליות).

המזרן, שסופק עם מיטת הסוכנות, היה ממולא קש.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.nostal.co.il/Site.asp?table=Terms&option=single&serial=48&subject=%E7%F4%F6%E9%ED%20%F9%E4%E9%E5%20%E1%E1%E9%FA&portal=%E0%E1%E9%E6%F8%E9%ED%20%E5%E7%F4%F6%E9%ED מיטת סוכנות] באתר "נוסטלגיה אונליין"
* [https://web.archive.org/web/20140424045326/http://www.admeraz.co.il/%D7%A4%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%95%D7%AA+%D7%95%D7%90%D7%9B%D7%A1%D7%A0%D7%99%D7%95%D7%AA/%D7%9E%D7%99%D7%98%D7%95%D7%AA/38 תצלום של מיטת סוכנות]

==הערות שוליים==

סוכנות
קטגוריה:קליטת עלייה
אחיה בן אחיטוב

אֲחִיָּה בֶן-אֲחִטוּב היה כהן ששמו מופיע ב וב כמי שנשא את האפוד לפני ארון הברית במלחמתו של שאול במכמש.

==זהותו==
אחיה בן אחיטוב הוא בנו של אחיטוב ונינו של עלי הכהן. לדעת חוקר המקרא משה גרסיאל ואחרים, אחיה ואחימלך הם דמות אחת ואחיה אינו אלא צורת קיצור של שמו.

בעת המלחמה עם פלשתים במכמש, אחיה הוא זה, שלקח את כלי המקדש, שניצלו בשילה עבר לנוב והקים מחדש מרכז דתי בו עמד אוהל ה'. לדעת משה צבי סגל, מרכיב השם 'מלך' בשמו של אחימלך, אשר הוא מרכיב תאופורי בהברה האחרונה: 'יה', הוחלף למרכיב 'מלך' כמעין תיקון סופרים.

==תפקיד נשיאת האפוד==
כאשר נחרב המקדש בשילה, ניצל האפוד עד אשר הועבר לאחיה. האפוד נשאר בבית משפחת עלי גם לאחר הטבח בכהני נוב. מטרת נשיאת האפוד אינה ידועה, אך הכהנים השתמשו באפוד בעת ששאלו באלוהים. השאילה באלוהים באמצעות האפוד נעשתה כנראה, באמצעות האורים ותומים, שנמצאו בחלקו הפנימי של האפוד.

תפקידו של אחיה היה לשאת את האפוד. את האפוד לא לובשים אלא נושאים או חוגרים. פסוק ג' מתאר את שני תפקידיו: וַאֲחִיָּה בֶן-אֲחִטוּב אֲחִי אִיכָבוֹד בֶּן-פִּינְחָס בֶּן-עֵלִי כֹּהֵן ה', בְּשִׁלוֹ-נֹשֵׂא אֵפוֹד. הכינוי , מייחד במקרא רק את משפחת עלי הכהן.
כהן הגדול לובש את בגדי הכהונה, האפוד מסומן בצהוב.]]
בפסוק מ"א נאמר: וַיֹּאמֶר שָׁאוּל, אֶל-ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל--הָבָה תָמִים. לדעת רש"י בקשת שאול, 'הבה תמים', פירושה- תן גורל אמת. במקום נוסח המסורה נכתב בתרגום השבעים: "ויאמר שאול, ה' אלהי ישראל, למה לא ענית את עבדך היום אם יש בי או ביונתן בני העוון. ה' אלהי ישראל הבה אורים ואם ישנו... בעמך ישראל הבה תמים". לדעת שמעון בר-אפרת ואחרים יש להעדיף את הנוסח בתרגום השבעים. לשיטתם, המחבר המקראי השמיט חלק מן הפסוק. לפי הנוסח בתרגום השבעים האורים והתומים הן גורלות, שאפשרו שתי תשובות גם אם הן מנוגדות.

נראה כי הדרישה מאת ה' נעשתה על ידי הכהן, נושא האפוד, לצאת למלחמה. הדרישה בה' נעשתה בידי הכהנים עד כיבוש ירושלים בידי דוד, שאז הוחלפה בידי נביאים. מסיפור זה עולה כי הכהן הוא גם משרתו של המלך ולפי פקודתו ישאל בה'.
==לקריאה נוספת==
* יוסף נווה, אנשים ללא שמות, ציון, כרך נ"ד, חוברת א, ירושלים, 1989 עמ' 1–16.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:כהנים גדולים בתנ"ך
קטגוריה:בית עלי
גלגלת נקבים

גלגלות נקבים במכמורתן המפרשים "אקסלסיור", לואסטופט
גלגלת שלושה נקבים ללא חבל המתיחה
גלגלת נקבים או גלגלת שלושה נקבים (באנגלית: Deadeye) היא אביזר למתיחת חבלים במערכת החִיבֵּל הנייח של אוניות מפרשים גדולות. זוהי דיסקה עבה עשויה עץ קשה, על פי רוב ליגנום ויטה, ששלושה חורים קדוחים בה. צורת הגלגלת מזכירה את חורי העיניים והאף של גולגולת מת, ומכאן שמה באנגלית ובשפות אירופיות נוספות.

גלגלות הנקבים שימשו בעיקר למתיחת הרכסות, חבלי החיזוק הרוחביים של התרנים. המתיחה הושגה על ידי השחלה ומתיחה של שרוך חבל קצר (lanyard) דרך חורי שתי דסקאות, העליונה שחוברה בחבל אל הרכסה והתחתונה שחוברה בחבל או בחבק ברזל אל גוף האונייה. 

גלגלת בעלת חור יחיד נקראת "גלגלת עין", באנגלית: bull's eye, ושימשה להולכת חבלים ולשינוי הכיוון שלהם.

==מקורות==
<div class="mw-content-ltr">
* William Burney (editor). Falconer's New Universal Dictionary of the Marine. London, 1815. Facsimile edition: London, Chatham Publishing, 2006.
* Graham Blackburn. The Illustrated Dictionary of Nautical Terms. Newton Abbot and London, David & Charles, 1982. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מערכי מפרשים וחלקיהם
קטגוריה:מונחים ימיים
פשעו של לורד ארתור סאביל

פשעו של לורד ארתור סאביל (באנגלית: Lord Arthur Saville's Crime) הוא סיפור קצר מאת המחזאי והסופר האירי אוסקר ויילד.

הסיפור התפרסם בעברית בתוך קובץ הסיפורים "אוסקר ויילד סיפורים" בתרגומה של טלה בר בשנת 1983.

== עלילה ==
"פשעו של לורד ארתור סאביל" מתאר את סיפורו של לורד ארתור סאביל שלאחר קריאת כף ידו על ידי כירומנטיסט (אדם העוסק בקריאת כף יד) מתבשר שבעתיד יהיה עליו לבצע רצח. בנוסף מתבשר לורד ארתור סאביל כי בן משפחה רחוק ימות בזמן הקרוב. מדברים אלו מסיק לורד ארתור כי יהיה עליו לרצוח את אחד מקרובי משפחתו. באותם ימים, היה לורד ארתור אמור להתחתן עם אהובת לבו, אך החליט שעליו לדחות את הנישואים עד שיבצע את המעשה שכן זהו הדבר ההוגן והמוסרי לעשות.
הקורבן הראשון אותו מבקש לורד ארתור לרצוח הוא ליידי קלמנטינה בושאפ, דודנית משנה מצד אמו, אשר סובלת מצרבת כרונית. הוא נותן לה גלולת רעל במסווה של תרופה לצרבת, ומבקש ממנה לנטול אותה רק כאשר היא חווה התקף צרבת. בינתיים נוסע לורד ארתור אל אחיו בוונציה, שם מקבל את הידיעה כי ליידי קלמנטינה נמצאה מתה בדירתה. לורד ארתור חוזר ללונדון שמח וטוב לבב ומגלה שהיא הורישה לו חלק מרכושה. בביקור בדירת הדודנית מוצאת אשתו לעתיד, סיביל מורטון, את גלולת הרעל, וכך מבין לורד ארתור שהדודנית מתה מוות טבעי ולא הוא זה שגרם למותה.

לורד ארתור מוצא לו קורבן חדש והוא דודו, הדיקן של צ'יצ'סטר. הוא מחליט לחסל אותו באמצעות שעון נפץ. הוא פנה לעזרתו של חבר אנרכיסט וזה שולח את שעון הנפץ לבית דודו. השעון אכן מתפוצץ, אך הפיצוץ לא מסב כל נזק לדוד. כך יורד לטמיון ניסיונו השני והאחרון של לורד ארתור. מיואש, מסתובב לורד ארתור ברחובות לונדון, עד שהוא מגיע לאחד הגשרים שמעל נהר התמזה. שם, להפתעתו הוא רואה את הכירומנטיסט, מר פודג'רס, נשען על מעקה הגשר. בהחלטה מהירה הוא ניגש אל מר פודג'רס ומשליך אותו אל המים, אל מותו.

מותו של מר פודג'רס מוכרז כהתאבדות, ובכך מתאפשרת חתונתם של הזוג.

===תרגומים לעברית===
* חטאו של לורד ארתור סביל וסיפורים אחרים, תרגום בידי סיגל אדלר, ירושלים, תשס"ו, 2006
קטגוריה:סיפורים קצרים
קטגוריה:יצירות אוסקר ויילד
R136a1

R136a1 הוא הכוכב המסיבי ביותר שנצפה ומסתו מוערכת ב-265 מסות שמש. הוא גם הכוכב בעל עוצמת ההארה הגדולה ביותר, פי 8,700,000 מעוצמת ההארה של השמש. הכוכב הוא מטיפוס נדיר מאוד, הדומה לכוכבי וולף-ראייה אך בניגוד להם הוא כוכב צעיר שעדיין מתיך מימן בליבתו. R136a1 נמצא בענן המגלני הגדול, בקבוצת כוכבים דג זהב. הוא חלק מצביר כוכבים R136 המכיל כוכבים מסיביים ביותר וצעירים, בני כמה מיליוני שנים בלבד. 

כמו כוכבים היפר מסיביים אחרים, לR136a1 אין צורה מוגדרת, ועם שינויי קונבקציה בחלקו הפנימי נפלטות שלוחות גדולות של מעטפת, שלאחר מכן חוזרות ושוקעות. כמו כוכבים מסיביים אחרים הקרובים לבהירות אדינגטון, גם R136a1 איבד חלק ניכר ממסתו הראשונית בקרינה וברוח השמש. מעריכים כי מסתו הראשונית הייתה כ-320 מסות שמש והוא איבד כ-50 מסות שמש במיליון השנים האחרונות. עם זאת, תאוריות חדשות טוענות כי אף כוכב אינו יכול להיווצר במסה של מעל 150 מסות שמש ועל כן מעריכים שכוכבים היפר-מסיביים כמו R136a1 נוצרו ממיזוג של כמה כוכבי ענק.
 
צביר הכוכבים R136 נחשב בעבר לעצם מסיבי יחיד שמסתו הוערכה בין 1,000 ל-3,000 מסות שמש. טבעו של הצביר נחשף על ידי אינטרפרומטריית כתם () כצביר כוכבים צפוף המכיל מספר כוכבים בעלי טמפרטורת שטח פנים הגבוהה מ-40,000 מעלות קלווין שהם יותר מפי 7 מהשמש, כמו כן כוכבים אלו בהירים פי כמה מיליונים מהשמש שלנו. לפחות ל-3 מכוכבים אלו מסה הגבוהה מ-150 מסות שמש.

R136a1 צפוי לסיים את חייו בהיפרנובה, התפוצצות עצומה החזקה פי 100 מסופרנובה. זו תהיה היפרנובה אנרגטית במיוחד שבפיצוצה תשתחרר אנרגיה בכמות של . ייתכן ויסיים את חייו מוקדם יותר בתהליך אי יציבות זוגית. ליבת הכוכב צפויה לקרוס לחור שחור.

==קישורים חיצוניים==

* 

השוואת גודלם של כוכבים. באדום [[ננס אדום בעל 0.1 מסות שמש, בצהוב השמש, בתכלת ענק כחול בעל 8 מסות שמש ובכחול עמוק חלק מ-R136a1]] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קבוצת הכוכבים דג זהב
קטגוריה:ענן מגלן הגדול
הישר של סורגנפריי

בטופולוגיה, הישר של סוֹרְגֵנְפְרֵיי (באנגלית: Sorgenfrey Line) הוא מרחב טופולוגי שמוגדר על קבוצת הממשיים <math> \mathbb{R} </math>, כך שקבוצה פתוחה במרחב היא איחוד של קטעים חצי-פתוחים בממשיים, מהצורה <math>[a,b)</math>. המרחב קרוי על שמו של רוברט סורגנפריי ומסומן לעיתים כ-<math>\mathbb{R}_\ell</math>.

פורמלית, טופולוגיית הישר של סורגנפריי מוגדרת באמצעות הבסיס <math>\mathcal{B}_\ell = \{[a,b) \mid -\infty < a < b < \infty\}</math>, והיא מכונה גם לעיתים טופולוגיית הגבול התחתון.

== תכונות ==

* טופולוגיה זו מכילה ממש את הטופולוגיה הסטנדרטית על הממשיים. כלומר, כל קבוצה פתוחה לפי המטריקה הסטנדרטית, פתוחה גם לפי הישר של סורגנפריי, ויש קבוצות נוספות שאינן פתוחות בישר הסטנדרטי, כמו כל קטע חצי פתוח <math>[a,b)</math>.

* ההתכנסות בטופולוגיה זו שונה מההתכנסות בממשיים. כך למשל, בעוד שהסדרה <math>\left\{ \frac {1}{n} \right\}_{n\in \mathbb{N}}</math> מתכנסת לאפס, הסדרה <math>\left\{-\frac{1}{n}\right\} _{n\in \mathbb{N}}</math> לא מתכנסת לאפס.

* כל קטע מהצורה <math>[a,b)</math> או מהצורה <math>(-\infty ,a)</math> הוא קבוצה סגורה ופתוחה. לכן, לטופולוגיה זו ממד אפס.

* המרחב הוא בלתי קשיר לחלוטין.

* המרחב מקיים את אקסיומת המנייה הראשונה, אך איננו מקיים את אקסיומת המנייה השנייה.

* כמסקנה מהתכונה האחרונה, המרחב הוא מרחב פרשה-אוריסון, כלומר מרחב בו הסגור הסדרתי מתלכד עם הסגור הרגיל.

* המרחב ספרבילי, למשל הרציונליים צפופים בו.

* המרחב לא מטריזבילי, מפני שכל מרחב מטריזבילי וספרבילי גם מקיים את תכונת מנייה שנייה.

* המרחב מקיים את אקסיומת ההפרדה <math>{ T }_{ 6 }</math>.
* המרחב הוא מרחב בייר אשר אינו מקיים את משפט הקטגוריה של בייר.

==מרחב מכפלה==
על ידי הכפלת מרחב זה בעצמו, ניתן לקבל מרחב מכפלה, ששומר על חלק מהתכונות של המרחב המקורי, אך חלקן גם אובדות או נחלשות.

בפרט, אם מכפילים פעמיים, מקבלים את המישור של סורגנפריי. המרחב שמתקבל הוא ספרבילי (כמכפלת שני מרחבים ספרביליים), ומהווה דוגמה למרחב בו ספרביליות לא עוברת בירושה לתתי מרחבים: האלכסון <math>L = \{(x,-x) \mid x \in \mathbb{R}\}</math> הוא תת-מרחב לא ספרבילי. מכאן שספרביליות אינה תכונה תורשתית.

מרחב המכפלה <math>\mathbb{R}_\ell \times \mathbb{R}_\ell</math> הוא רגולרי, אבל לא נורמלי. זוהי דוגמה לכך שמכפלה סופית של מרחבים נורמליים אינה בהכרח נורמלית (למרות שמכפלה סופית של מרחבים רגולריים היא רגולרית). מכאן נוכל לספק הסבר חלופי להסבר שניתן לעיל באשר לכך ש-<math>\mathbb{R}_\ell</math> איננו מרחב מטרי: אילו היה מרחב מטרי, אז גם <math>\mathbb{R}_\ell \times \mathbb{R}_\ell</math> היה מטרי ולכן נורמלי, בסתירה.

קטגוריה:מרחבים טופולוגיים יחידאים
שיטת הקול הנייד

דוגמה לאופן ספירת הקולות:{{ש}}ישנם 7 מצביעים ו־4 מועמדים A,{{כ}} B,{{כ}} C,{{כ}} D, שמתמודדים על 2 מנדטים. כל שורה מייצגת את פרופיל ההצבעה של בוחר אחד.{{ש}}בכל שורה ובכל ארבעת סיבובים הספירה (ההדגשה הכחולה האנכית), סכום כל המספרים שמעל העדפות הבחירה שווה לאחד. כלומר, לכל לכל הבוחרים יש כוח הצבעה שווה של קול אחד בדיוק, בלי קשר לאופן שבו הם מצביעים.
שיטת הקול הנייד (באנגלית: Single transferable vote) היא שיטת הצבעה, המיועדת לבחירת מספר נציגים לפרלמנט באותו אזור בחירה, תוך שקלול העדפות הבוחרים, הראשונות והמשניות.

השיטה הוצעה לראשונה בשנת 1821 על ידי תומאס רייט היל, מתמטיקאי ומנהל בית ספר אנגלי, ונעשה בה שימוש לראשונה בשנת 1855 בבחירות בדנמרק. כיום השיטה נהוגה באוסטרליה, באירלנד ובמלטה. קארל כריסטופר גאורג אנדרה פיתח שיטה דומה שנתיים קודם לכן.

==תיאור השיטה==
===אופן ההצבעה===
הבוחר מסמן את המועמד שהוא בוחר בעדיפות ראשונה, והוא רשאי לסמן גם את המועמדים שהוא בוחר בעדיפות שנייה, שלישית וכן הלאה. הבוחר רושם את הספרה 1 ליד שם המועמד העדיף עליו ביותר, 2 ליד המועמד השני בעדיפותו, וכן הלאה.

===אופן ספירת הקולות===
חישוב הקולות מתבצע בתהליך הבא:
# קובעים את מכסת הקולות הנדרשת לכהונה בפרלמנט, לפי החישוב הבא: (סך הקולות הכשרים באזור-הבחירה / (מספר המושבים המוקצים לאזור הבחירה בפרלמנט + 1)) + 1.
# מועמד שבוחרים דירגו אותו בעדיפות ראשונה כמספר הפעמים שנקבע במכסה, או יותר ממספר זה – יכהן בפרלמנט.
# אם מועמד קיבל יותר קולות מהמכסה הדרושה, זוקפים את הקולות העודפים לטובת המועמדים שדורגו בעדיפות הבאה בפתקי ההצבעה של בוחריו, באופן יחסי. למשל: אם המכסה היא 100 ומועמד א' זכה ב-120 קולות, כאשר ההעדפות השניות של מצביעיו התחלקו ביחס של 1:3 בין מועמדים ב' ו-ג', אזי מועמד ב' יזכה ל-15 קולות נוספים, ו-ג' ל-5 קולות נוספים.
# בודקים שוב אם מישהו עבר את המכסה בעקבות ביצוע השלב הקודם. אם כן, חוזרים לשלב 3. וחוזר חלילה. אם אוישו כל המושבים, הספירה מסתיימת.
# אם לאחר ביצוע השלבים הקודמים אין די מועמדים שעברו את המכסה, ונותרו מושבים פנויים, בודקים מי המועמד שדירגו הבוחרים בעדיפות ראשונה הכי מעט פעמים, מסירים את שמו מרשימת המועמדים, וזוקפים את קולות מצביעיו בעדיפות ראשונה – לטובת המועמדים שדורגו בעדיפות הבאה בפתקי ההצבעה שלו, כמפורט בשלב 3.
# חוזרים על שלב 4.
# אם עדיין אין די מועמדים שעוברים את המכסה הדרושה, ונותרים מושבים פנויים, חוזרים לשלב 5 – על המועמד הבא שזכה למספר הקולות המועט ביותר בעדיפות ראשונה, לאחר ההסרה הקודמת. וחוזר חלילה.

תהליך זה יחזור על עצמו, עד שמספר המועמדים שנותרו יהיה שווה למספר מושבי הפרלמנט שטרם אוישו, והמועמדים שנותרו יכהנו בפרלמנט, על אף שלא קיבלו את מספר הקולות שנקבע במכסה.

==ראו גם==
* פונקציית רווחה חברתית
* משפט ארו
* שיטת שולצה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הצבעה בבחירות
חתול הסית'

חתול הסית הוא יצור מהמיתולוגיה הקלטית. נאמר כי הוא דומה לחתול שחור גדול עם כתם לבן על חזהו.

האגדה מספרת, שרוח הרפאים של חתול הסית', רודפת את ההיילנדס הסקוטיים. לכן, האגדות סביב יצור זה נפוצות יותר בתרבות הסקוטית, אף על פי שחלקן ידועות גם באירלנד. 

כפי שהוצע על ידי הקריפטוזאולוג הבריטי קארל שוקר, בספרו "חתולים מסתוריים בעולם" (1989), סביר להניח כי האגדות על חתול הסית' נוצרו בהשראת חתול הקלאס (kellas cat) שנחשב כנראה ליצור בן כלאיים שנע בין חתול בר לחתול בית וחי רק בסקוטלנד. חתול הקלאס טיפוסי דומה לחתול בר גדול, אבל עם מאפיינים ייחודיים שמזכירים גם חתול בית, וכנראה חי בסקוטלנד לאורך מאות שנים. אחרים מאמינים שהאגדות על חתול הסית' נוצרו בהשראת חתולי הבר בלבד.

==מראה חיצוני==
חתול הסית' הוא שחור כולו מלבד כתם לבן על חזהו, והוא מתואר כיצור גדול כמו כלב שנוהג ללכת עם זיפים סמורים וגב קמור.

==סיפורים על חתול הסית'==

===מלך החתולים===
בסיפור פולקלור בריטי הקרוי "מלך החתולים", אדם חוזר לביתו ומספר לאשתו ולחתולו, טום הזקן, שהוא ראה תשעה חתולים שחורים עם כתם לבן על חזיהם מרימים ארון מתים עם כתר מעליו, ואחד החתולים אמר לאדם "תודיע לטום טילדרום שטים טולדרום מת". בתגובה התלהם טום הזקן ואמר "מה?! טים הזקן מת! אז אני מלך החתולים!", לאחר מכן טום הזקן ברח מהארובה, ולא נראה שוב.

===גנבת נשמות===
התושבים של ההיילנדס הסקוטיים לא בטחו בחתול הסית'. הם האמינו שהוא יכול לגנוב את נשמתו של המת לפני שהיא נלקחת על ידי האלים עצמם, אם רק יצליח לעבור מעליו לפני קבורתו; לכן מונו לגופות שטרם נקברו אנשים ששמרו עליהן מפני חתול הסית'. שומרים אלה נקראו Feill Fadalach (הערים בשעות המאוחרות). שיטות שונות של הסחת דעת שימשו את השומרים: משחקי משיכה, קטניפ, חידות ומוזיקה, ואלה הרחיקו את חתול הסית' מחדר הגופות שטרם נקברו. בנוסף, נמנעו מהדלקת אש ליד הגופות, מכיוון שהאמינו כי חתול הסית' נמשך לחום הבערה.

===פסטיבל הסאמהיין===
פסטיבל הסאמהיין הוא פסטיבל גאלי שמסמל את סוף עונת הקציר ואת תחילת החורף. בקרב הגאלים רווחה האמונה שבתקופה זו חתול הסית' יברך את כל מי שישאיר לו קערית חלב מחוץ לבית, ומי שלא יעשה זאת יקולל, וחלב הפרות שלו ייבש.

===שינוי צורה===
אנשים מסוימים האמינו כי חתול הסית' היה למעשה מכשפה שיכולה לשנות את צורתה לצורת חתול תשע פעמים. אם אחת מהמכשפות בחרה בפעם התשיעית לחזור לצורת החתול, הייתה נשארת בצורה זו למשך שארית חייה. רבים סבורים כי רעיון תשע הנשמות של החתולים התפתח מאגדות אלה.

==מקורות==

קטגוריה:מיתולוגיה קלטית
קטגוריה:חתולים בתרבות
נורית שלו

נורית (נוריה) אמיר-שלו, היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה במשחי הפרפר.

== ביוגרפיה ==
שלו גדלה בקיבוץ נוה איתן והתאמנה בקבוצת השחייה של הקיבוץ בהדרכת אבי בן חורין. בעלת תואר בהוראת חינוך גופני מסמינר הקיבוצים, בעלת תואר ראשון בחינוך גופני מאוניברסיטת סאן חוזה, קליפורניה ארצות הברית ותואר שני M.A בתקשורת מאוניברסיטת סאן חוזה, קליפורניה ארצות הברית.

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים שבחיפה באוקטובר 1960, זכתה שלו בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:33.2 דקות, אחרי חנה מרון מברית מכבים עתיד (1:31.8 דקות) ולפני קורין מהפועל אפיקים (1:33.6 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:16.2 דקות, אחרי חנה מרון (6:06.6 דקות) ורבקה קרטין ממכבי חיפה (6:08.9 דקות).

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל השביעי שנערכו בבת גלים במאי 1961, זכתה שלו במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:32.4 דקות, אחרי גלי להב שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:22.8 דקות.

===אלופה ושיאנית ישראל===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בשנת 1962 זכתה שלו במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לנערות של 1:23.8 דקות. נוסף לכך, שחתה מחוץ לתחרות הרשמית וקבעה במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 34.4 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר שיא ישראלי חדש נוסף (שיא יסוד) של 3:15.9 דקות.

בתחרות שחייה בין נבחרת ישראל לנבחרת יוון שנערכה באתונה ביולי 1963 זכתה שלו במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 1:21.4 דקות. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי איבונה טוביס (1:15.3 דקות). חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר קבעה שלו במשחה ל-200 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 3:07.3 דקות. שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי ניצה בלזר (3:03.0 דקות). שלושה ימים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באותה בריכה היא זכתה במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:22.5 דקות.

באליפות ישראל בקרב-רב שנערכה בבריכת כפר המכבי באוקטובר 1964 זכתה שלו במדליית זהב בתוצאה של 3062 נק', לפני דליה יפה (2965 נק') ונאוה בן אלקנה (2877 נק').

== חייה האישיים ==
שלו-אמיר ניהלה מתנ"סים ברמת השרון, ניהלה את סניף החברה להגנת הטבע, את המוזיאון הגאולוגי, ואת בית הראשונים ברמת השרון.

==ספריה==
* נורית (נוריה) שלו, זן אולימפי, אופיר ביכורים, 2015 ).
* נוריה אמיר, התעמלות לזוגות במיטה - המתנה הכי חמה, טורקיז מבית אחיאסף, 2001.
* נורית שלו-אמיר, רציתי שתדעו, טפר הוצאה לאור, 1998

== ראו גם ==

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20170227151749/http://www.local.co.il/ramat-hasharon/131329/article/ "הכל בחיים זה בחירות"], עיתון קול ברמה, 25 בדצמבר 2015
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שחייניות פרפר ישראליות
קטגוריה:נווה איתן: אישים
קטגוריה:בוגרות סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרי סמינר הקיבוצים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסן חוזה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסן חוזה
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קים בודניה

קים בּוֹדְנִיָה (בדנית: Kim Bodnia; נולד ב-12 באפריל 1965) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-דני.

== ביוגרפיה ==
קים בודניה גדל באספרגרדה שבדנמרק, במשפחה יהודית (מפולין ומרוסיה). בנעוריו הלחין מנגינות, כתב שירים והיה חלק מצמד מוזיקלי, עם חברו הנריק פליג. בשנים 1987–1991 למד בבית הספר הלאומי לתיאטרון בקופנהגן.

== קריירה ==
בשנת 1994 שיחק במותחן הדני "Nattevagten" לצד השחקן ניקולאי קוסטר-ולדאו בתפקידו הקולנועי הראשון. 

בודניה מפורסם בעיקר בשל גילום דמותו של מרטין רודה בסדרת הדרמה המשטרתית הסקנדינבית "הגשר". הוא פרש מהסדרה בתום העונה השנייה והסביר את פרישתו בחילוקי דעות לגבי הדמות, אך ציין כסיבה לעזיבתו גם את האנטישמיות במאלמה, שם צולמו רבים מפרקי הסדרה.

בנוסף, הוא גילם את פרנק בסרט Pusher, ויעקב בפרק 4 בסדרה Those Who Kill.

בשנת 2014 שיחק בדרמה הפוליטית האמריקאית "רוזווטר", לצדם של גאל גרסיה ברנאל וקלייר פוי. 

בשנת 2016 הופיע בודניה בסדרה הישראלית "בני ערובה". 

בשנת 2020 התארח בסדרת הטלוויזיה "מכתב למלך" בשירות הסטרימינג של נטפליקס.

בשנת 2024 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "אישה צעירה והים" בתור הנרי, אביה של השחיינית גרטרוד אדרלה. 

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים דנים
קטגוריה:בוגרי בתי ספר למשחק
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1965
רותם פלג

רותם פלג (נולד בשנת 1972) הוא מנכ"ל חטיבת "תשתית" של קבוצת תעבורה ולשעבר מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים.

== ביוגרפיה ==
פלג נולד וגדל בקיבוץ נחשון. בשנים 1991–1994 שירת בחיל האוויר. בשנת 2000 סיים תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בכלכלה ומנהל עסקים.

בשנים 2000–2003 עבד בתפקיד ראש ענף במשרד הבינוי והשיכון והמרכז למיפוי ישראל. בשנת 2003 סיים תואר שני באוניברסיטה העברית בהתמחות במימון ושיווק. בשנים 2003–2006 עבד כרכז תחום ממשל ומנהל באגף התקציבים במשרד האוצר, בשנים 2006–2008 כרכז תחום ביטחון באגף התקציבים במשרד האוצר ובשנים 2008–2011 עבד באגף התקציבים של משרד האוצר בתפקיד סגן הממונה על התקציבים לענייני ביטחון, ביטחון פנים ומשרדים מנהליים.

ב-1 באפריל 2012 מונה כמנכ"ל המשרד לביטחון הפנים. במרץ 2017 עזב את תפקידו, והחל לעבוד בקבוצת תעבורה כמנכ"ל "תשתית", יבואנית משאיות DAF.

=== חיים אישיים ===
פלג מתגורר ברמת השרון, נשוי ואב לשלושה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://mops.gov.il/About/OfficeRule/Pages/DirectorGeneral.aspx רותם פלג - מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים], באתר המשרד לביטחון הפנים

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לביטחון הפנים
קטגוריה:עובדי משרד האוצר
קטגוריה:עובדי משרד הבינוי והשיכון
קטגוריה:נחשון (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
מוצב גלגלית

צילום של הבופור ממוצב גלגלית, 1993
פעולות מיגון במוצב גלגלית בדרום לבנון בשנת 1999
מוצב גלגלית, או בשמו הקודם מוצב גבעון, היה מוצב של צה"ל בגזרה המזרחית ברצועת הביטחון בלבנון, בפאתי הכפר דיר מימאס ומעל ברך נהר הליטני. 

צפונית למוצב שכן מוצב הבופור. מוצב גלגלית היה ממוקם מצפון מערב לכפר כילא ולמוצב חממה של צה"ל וממזרח לכפרים יוחמור ודיר סיריאן. באזור הקרוב לגלגלית לא היו מוצבים של צבא דרום לבנון.

מוצב גלגלית נועד לשמור על הציר שהוביל ממוצב נרקיס, שהיה ממוקם על הגבול, אל מוצב הבופור ואל מוצב דלעת. חזבאללה ניסה לפגוע בתנועה על הציר, וחוליות של הארגון ששהו באזור הליטני הניחו מוקשים על הדרך לבופור וירו פצצות מרגמה לעברו.

גלגלית היה בדרך כלל מוצב מחלקתי, בשל קרבתו לגבול. המחלקה שאיישה את המוצב הייתה מחלקה מפלוגת מסלול ולא מפלוגה ותיקה. את המחלקה תגבר טנק, צוות של מודיעין, צוות לוחמה אלקטרונית, גשש ואיש קבע של הנדסה קרבית שהיה מנהל עבודות מיגון. 

לצוות הטנק ששהה במוצב היו שני תפקידים עיקריים: חיפוי לכניסת מסוקים לגזרה, בעת החלפת לוחמים בבופור או במהלך פינוי רפואי, וביצוע מארבים וסריקה של אזור ברך הליטני, כלומר המורדות הדרום-מזרחיים של מוצב הבופור והכפר יוחמור בגדה הצפונית של הליטני, והחלק הצפוני והמזרחי של טייבה (הכפר והמוצב) בגדה הדרומית של הליטני.

ביולי 1994 נהרג במוצב קצין הצנחנים סגן מירי טיל סאגר. ב-31 בינואר 2000 נהרגו שלושה חיילי צה"ל מפגיעת טילים ששיגר החזבאללה שפגעו בעמדת התצפית במוצב: רס"ן , סמ"ר וסמ"ר . באותו אירוע נפצע חייל נוסף באורח אנוש ושלושה נפצעו קל.

ב-24 במאי 2000, בעקבות התמוטטות צד"ל ונסיגת צה"ל מרצועת הביטחון, ניטש המוצב ופוצץ.

== ראו גם ==
* הלחימה בדרום לבנון (1985–2000)

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* [https://20yearsafter.maps.arcgis.com/apps/MapJournal/index.html?appid=4988f9e924994d02aec0710a537751c8&locale=he&section=6 מוצב גלגלית], באתר "מפת סיפור מוצבי אזור הביטחון בלבנון"
* יואב לימור ואבי אשכנזי, [http://www.nrg.co.il/online/archive/ART34/073.html פגיעה מדויקת וכואבת: שלושה חיילי צה"ל נהרגו אתמול במוצב גלגלית בהתקפת טילים של החזבאללה], באתר nrg מעריב, 1 בפברואר 2000.

==הערות שוליים==

גלגלית
האיחוד המערב-אירופי

האיחוד המערב אירופי היה ארגון בינלאומי לשיתוף פעולה בין מדינות מערב אירופה. הארגון הוקם בתקופת המלחמה הקרה כדי לאחד את מערב אירופה הדמוקרטית כנגד ברית המועצות והגוש המזרחי הקומוניסטי במזרח אירופה. הארגון היה קיים מאוקטובר 1954 עד ליוני 2011 ומטהו שכן בבריסל שבבלגיה. תקציבו השנתי עמד על כ-13.4 מיליון אירו. הארגון נוהל על ידי מועצת שגרירים ואספה שהורכבה ממשלחות פרלמנטריות. בשנותיו האחרונות, הארגון התמזג אט אט לאיחוד האירופי, עד אשר הוחלט לפרקו באופן סופי.

לאיחוד היה סוכנות חימוש שהוגבלה לתמיכה במחקר וטכנולוגיית הגנה. סוכנות זו הוקמה בשנת 1996 ופורקה בשנת 2006.

== חברות ==
חברות מלאות:
* הממלכה המאוחדת
* צרפת
* ספרד (1990)
* איטליה
* יוון (1995)
* גרמניה
* הולנד
* בלגיה
* פורטוגל (1990)
* לוקסמבורג

משגיחות:
* אוסטריה (1995)
* דנמרק
* פינלנד (1995)
* אירלנד
* שוודיה (1995)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קצרמר אירופה
קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים לשעבר
קטגוריה:בריסל: ארגונים
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – צרפת
קטגוריה:יחסים צבאיים גרמניה – הממלכה המאוחדת
אפוריה

אַפּוׂרִיָה (מיוונית: ἀπορία) הוא מצב של בלבול ומבוכה הנובע מסתירות בטיעונים לוגיים. המונח מאפיין את סיומם של הדיאלוגים המוקדמים של אפלטון.

משמעות המילה ביוונית היא בלבול, חוסר מוצא. בפילוסופיה יוונית משתמשים במושג כדי לתאר את המבוכה שחשו בני שיחו של סוקרטס כאשר הביא אותם לסתירה. הוגים כמו דרידה, הגל והיידגר השתמשו במונח כדי לתאר מצב שבו אין פתרון לבעיה או שאלה פילוסופית.

המילה נשאבת משתי דמויות במיתולוגיה היוונית, פורוס, ופניה. פניה שהיא הייצוג של העוני והחוסר, מחליטה לעבר את עצמה עם פורוס שהוא העושר והשפע. השילוב של השניים יוצר פריון, וכך המילה אפוריה אינה באה כדי להביא לייאוש, אלא כדי לאתגר ולמצוא פתרונות אחרים.

==פילוסופיה==
השימוש באפוריה מוכר מהדיאלוגים של אפלטון, בעיקר מהמוקדמים שבהם. בדיאלוגים, אנשי השיחה (מצביאים, סופיסטים, רטוריקנים וכדומה) פותחים את הדיון בהגדרה שלהם. סוקרטס מתחיל לשאול שאלות ולתת דוגמאות נגדיות. הוא לא טוען ישירות נגד ההגדרה, אלא מנסה להבינה עד הסוף. בתהליך הזה הוא חושף את הפגמים מאחורי ההגדרות, ובכך מערער את ביטחונם של אנשי שיחו. לתהליך הזה קוראים השיטה הסוקרטית, על שמו. סוקרטס טוען כי הוא עצמו חש באפוריה והוא גורם לבני שיחו לחוש בה גם כן. רק אחרי שמגיעים לאפוריה יכולים להתחיל לבנות שיטה פילוסופית אמיתית. אפוריה משמשת ככלי רטורי, ולא רק פילוסופי.

אריסטו טוען שבמקום להתחיל את הידע שלנו מהעולם ומתפיסתו השכלית, עלינו להתחיל לנסות לענות על השאלות שלא הצלחנו לענות עליהן. עלינו להתחיל באפוריה. חלק בטא של ספרו מטפיזיקה הוא סדרה של שאלות הנובעות מאפוריה, ומשם מתחיל השיח הפילוסופי.

דרידה הגדיר את האפוריה כמצב של חוסר מוצא, סתירה פנימית בטקסט. אבל הוא טוען שלמרות זאת, מצב זה עדיף על כל פישוט שגוי של המציאות.

==ראו גם==
*פילוסופיה יוונית
*אלנכוס
*דיאלוג אפלטוני

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופיה
תעודת עולה

תעודת עולה
תעודת עולה היא מסמך רשמי ישראלי המונפק על פי חוק השבות. תעודת עולה מוענקת למשפחות ויחידים המגיעים לישראל כעולים חדשים, הזכאים למעמד זה על פי חוק השבות.

קיימות הגבלות לגבי זכאות לתעודת עולה למשל מי שפועל נגד מדינת ישראל או נגד היהודים או מי שעלול לסכן את בריאות הציבור.

תעודת עולה היא תעודה משפחתית, אך בני עולים מעל גיל 25 מקבלים תעודות נפרדות וכך גם בני עולים צעירים יותר במעמד אישי של נשואים או גרושים.

תעודת עולה מאפשרת קבלת סיוע והנחות המיועדות לעולים חדשים, הפקת מסמכים שונים, פתיחת חשבונות בנק, קבלת ביטוח רפואי ועוד.

== ראו גם ==
* חוק השבות
== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20140606193115/http://mio.org.il/madoreimeida/tzadimrishonim צעדים ראשונים] באתר מועצת ארגוני העולים בישראל
* [http://www.piba.gov.il/Subject/Citizenship/Documents/TeudatOle.pdf טופס בקשה לקבלת תעודת עולה] באתר של משרד הפנים הישראלי
==הערות שוליים==

עולה
קטגוריה:קליטת עלייה
קטגוריה:משרד הפנים
סלימה מוראד

סלימה מוראד (פאשא) (בערבית: سليمة مراد; תעתיק מדויק: סלימה מראד; 1905–1974) הייתה זמרת יהודיה עיראקית, שנחשבה לזמרת העיראקית הידועה ביותר מאז שנות ה-30 המוקדמות של המאה ה-20.

==ביוגרפיה==
מוראד נולדה בשכונת טטראן בבגדאד למשפחה יהודייה עניה וחסרת השכלה. 

מוראד שיתפה פעולה עם האחים סאלח ודאוד אל-כוויתי, מוזיקאים שכתבו והלחינו עבורה שירים וניגנו עמה. אחד השירים המפורסמים ביותר של סלימה מוראד הוא "לבך קשה כאבן" (قلبك صخر جلمود), אותו כתבו האחים אל-כוויתי. בשנת 1933 הגיעה הזמרת אום כולתום להופיע בעיראק. היא שמעה את השיר הזה והחליטה לבצעו, למרות שהיה בכך משום חריגה ממנהגה לשיר רק שירים שנכתבו עבורה באופן בלבדי. סלימה מוראד ודאוד אל-כוויתי עזרו לה ללמוד ולבצע את השיר.

בשנת 1935 העניק לה ראש ממשלת עיראק נורי סעיד את הכינוי "פאשא" כתואר כבוד. ב-1953 נישאה מוראד לאחד הזמרים העיראקים המצליחים ביותר בכל הזמנים, נאזם אל-ע'זאלי. היא הייתה נשואה לו עד מותו הפתאומי ב-1963. במשך חייהם המשותפים שיתפו השניים פעולה בתחום המוזיקה והשירה. אף לאחר גל העלייה של יהודי עיראק, היא המשיכה להתגורר בעיראק עד מותה ב-1974.

== לאחר מותה ==
בשנת 2015 הוקלטה גרסת כיסוי לשיר "לבך קשה כאבן" באלבומו של דודו טסה "עלא שו'אטי", אותה שרה הזמרת מירה עווד.

בשנת 2012 יצאה בעיראק סדרה בשם "סלימה פאשה" שמספרת את סיפורה של סלימה מוראד.

אוסף משיריה ושירי בן זוגה נאזם אל-ע'זאלי יצא בתרגום לטיף ברטוב בשנת תש"ף.

== לקריאה נוספת ==
* לטיף ברטוב, כוכבים בשמי עיראק: סלימה מראד ונאצ'ם אל ע'זאלי, הוצאה פרטית, 2020

==קישורים חיצוניים==
* 
* שירה אוחיון, [https://archive.today/20140422191315/http://cafe-gibraltar.com/2013/05/judeo-arab-divas/ כי קולך ערב: היסטוריה יהודית-ערבית מפוארת של שירה נשית], באתר קפה גיברלטר, 18 במאי 2013
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1905
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:זמרות יהודיות עיראקיות
קטגוריה:אומנים יהודים שפעלו בארצות ערב
קטגוריה:נפטרות ב-1974
קציר-חריש

קציר-חריש הייתה מועצה מקומית במחוז חיפה בישראל, שפעלה בשנים 1992–2012 וכללה את היישובים קציר וחריש. ב-2012 פורקה המועצה המקומית המשותפת, כחלק מתוכנית הפיכת חריש לעיר.

== היסטוריה ==
ביולי 1992, במסגרת התוכנית לאיחוד רשויות מקומיות, אוחדו היישובים קציר וחריש למועצה מקומית אחת בשם "טל-עירון", שהייתה ה"כוכב" הצפוני ביותר בתוכנית "יישובי הכוכבים". בשנת 1995 הוסב שם המועצה המקומית ל"קציר-חריש".

ביוני 2012, במסגרת קידום הפיכת חריש לעיר, חתם שר הפנים על צו להפרדת הרשויות. היישוב קציר הועבר לתחום שיפוטה של מועצה אזורית מנשה, והמועצה המקומית חריש חזרה להיות רשות מוניציפלית בפני עצמה. ההפרדה בוצעה בפועל באוגוסט 2012.

=== קציר ===
היישוב קציר הוקם בשנת 1982 ויועד ל-30 משפחות. בשנת 1987 אושרה תוכנית מקיפה יותר ליישוב שכללה בניית מאות יחידות דיור נוספות. למרות זאת, עד שנת 1990 הכיל היישוב פחות מ-30 משפחות.

בשנת 1990, בשל הצורך לספק מגורים לעולים מברית המועצות, הוקמה מדרום מזרח לגבעה המערבית הגבעה המרכזית שאוכלסה במשפחות עולים רבות, שמספרן פחת בשנים האחרונות. בשנת 1994 אושרה תוכנית מתאר מקיפה ליישוב המרחיב את אזורי הבנייה בגבעה המערבית, מגדיר שטחי בנייה לגבעה המרכזית וכן מגדיר שכונה נוספת לבנייה עתידית - הגבעה המזרחית. רק באוקטובר 2015 החלו עבודות הפיתוח בגבעה זו.

בשנת 1995 ניסו להתיישב עאדל ואימאן קעדאן בקציר אך סורבו. הם עתרו לבג"ץ ובשנת 2000 ניתן פסק הדין שאוסר החכרת קרקעות ליהודים בלבד. בעקבות פסק הדין מספר משפחות מבאקה אל-גרבייה מימשו את זכותם ועברו להתגורר בקציר.

כיום אין ועדת קבלה ביישוב.

=== חריש ===
חריש הוקם בשנת 1982 כקיבוץ וננטש בשנת 1993, למעט פלוגת מג"ב ששכנה בו. כחלק מתוכנית "יישובי הכוכבים" על אדמות הקיבוץ הנטוש הוקם היישוב חריש ובו כ-300 יחידות דיור. משרד השיכון השקיע רבות בתשתיות היישוב ובתכנונו, אך פיתוחו של היישוב נכשל. מרבית הרחובות היו ריקים, והאוכלוסייה המעטה ששכנה בו הייתה חלשה.

בשנת 1996 הובאו ליישוב כ-70 אנשים מבני חמולת קראג'ה מרמלה, לאחר סכסוך דמים ממושך בינם לבין חמולת ג'רושי. בשנת 2003 הוקם במקום גרעין תורני של כ-50 משפחות.

בשנים האחרונות בחריש יש תנופת בנייה, ובין השנים 2015–2017 אוכלוסיית העיר שילשה את עצמה, כאשר יעודה היא עיר מרכזית וגדולה באזור נחל עירון.

== אוכלוסייה ==

==ראו גם==
* קציר (יישוב)
* חריש (עיר)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובי הכוכבים
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות לשעבר
קטגוריה:חריש (יישוב)