לאו רוסטן

לֵאוֹ קֶלְוִין רוֹסְטֶן (באנגלית: Leo Calvin Rosten, ביידיש: ליאָ קאַלװין ראָסטען; ) היה סופר והומוריסטן יהודי אמריקאי בתחומי כתיבת תסריטים, כתיבת סיפורים, עיתונות ולקסיקוגרפיה ביידיש.

==ראשית חייו==
רוסטן נולד למשפחה דוברת יידיש בלודז', אז חלק מהאימפריה הרוסית (כיום בפולין), אך היגר לארצות הברית עם משפחתו ב-1911 כשהיה בן שלוש. הוריו היו סמואל רוסטן ואידה פרוינדליך רוסטן, שניהם אנשי איגוד מקצועי. הם פתחו חנות סריגה באזור לונדייל הגדול בשיקגו, שם גדלו רוסטן ואחותו הצעירה בין משפחות יהודיות אחרות ממעמד הפועלים.

כמו שכניהם, הילדים דיברו גם אנגלית וגם יידיש. רוסטן גילה עניין בספרים ובשפה מוקדם מאוד והחל לכתוב סיפורים כשהיה רק בן תשע. בתקופת השפל הגדול, כשלא הצליח למצוא עבודה אחרת, לימד בלילות אנגלית למהגרים. חוויות אלו הפכו בסופו של דבר למקור יצירותיו הפופולריות ביותר, "החינוך של היימן קפלן" (The Education of H*Y*M*A*N K*A*P*L*A*N) ו"שובו של היימן קפלן" (The Return of H*Y*M*A*N K*A*P*L*A*N).

רוסטן למד מדעי המדינה, כלכלה ופסיכולוגיה הן באוניברסיטת שיקגו, שם קיבל את תואר הדוקטור שלו במדעי המדינה, והן בבית הספר לכלכלה של לונדון. מזמן זה מתוארכים החברות שלו לכל החיים עם מילטון פרידמן, וכלכלנים אחרים שיהפכו לבעלי השפעה ביצירת הנאו-ליברליזם האמריקאי. כמוהם, הפך רוסטן לחבר ב.

כמו בוגרי אוניברסיטת שיקגו אחרים, במהלך המלחמה הוא עבד בממשל של פרנקלין דלאנו רוזוולט, הן כסגן מנהל ב והן כעוזר של לובל מלט, אחד מעוזריו של רוזוולט. לאחר המלחמה, הקשר שלו עם אלן וואליס הוביל למעורבותו בהקמת חטיבת מדעי החברה בתאגיד ראנד. אף על פי שרוסטן, שכבר היה מעורב בהוליווד בשלב זה, לא עבד במשרה מלאה בראנד, הוא היה יועץ רב השפעה על פסיכולוגיה אנושית וחיבר את ראנד עם כמה אקדמאים משפיעים כמו וברנארד ברודי. הוא גם הציע לראנד לפנות לקרן פורד למימון.

==תסריטאי==

רוסטן היה תסריטאי מצליח. הוא כתב את הסיפור עבור " ("הפינה האפלה", 1946), פילם נואר בכיכובו של , ו"" ("פותתה"), דרמה תקופתית בבימויו של דאגלס סירק בכיכובו של צ'ארלס קובורן; בשני הסרטים הופיעה לוסיל בול. הוא רשום כאחד הכותבים עבור קפטן ניומן (1963) המעובד מהרומן שלו באותו השם. סרטים אחרים: "Mechanized Patrolling" ("סיור ממוכן", 1943; בתור לאונרד ק. רוס), "" (1943) (סיפור; בתור לאונרד ק. רוס), "" ("לאורך כל הלילה", 1942) (סיפור; בתור לאונרד ק. רוס), "" ("הקושרים", 1944) (תסריט), "" (1948), " ("שני, אהובתי", 1948) (רומן) (תסריט), זה רק כסף (1954) (סיפור), "Walk East on Beacon" ("לך מזרחה על ביקון", 1952), ו"" ("מיסטר קורי", 1957) (סיפור).

==סיפורים וספרים==

רוסטן זכור בעיקר בזכות סיפוריו על "ילד הפלא" היימן קפלן בבית הספר, שנכתבו תחת שם העט לאונרד ק. רוס. הם פורסמו ב"ניו יורקר" משנת 1935 ונאספו בשני כרכים שפורסמו ב-1937 וב-1959, "החינוך של היימן קפלן" (The Education of H*Y*M*A*N K*A*P*L*A*N), ו"שובו של היימן קפלן" (The Return of H*Y*M*A*N K*A*P*L*A*N). "החינוך" היה "במקום השני" עבור פרס הספר הלאומי (ארצות הברית) בשנת 1938. האוסף השני היה אחד מתוך שמונה עשר מועמדים בגמר ל בשנת 1960.

הוא ידוע גם בזכות האנציקלופדיה שלו "The Joys of Yiddish" ("שמחות היידיש") (1968), מדריך ליידיש ולתרבות היהודית, כולל אנקדוטות והומור יהודי. אחריו הגיע "או קפלן, קפלן שלי!" (O K*A*P*L*A*N! K*A*P*L*A*N) (1976), עיבוד מחודש של שני האוספים משנות ה-30, ו"הידד ליידיש!" ("Hooray for Yiddish!") (1982), לקסיקון הומוריסטי של השפה האמריקאית בהשפעת התרבות היהודית. עבודה נוספת של רוסטן היא "אוצר הציטוטים היהודיים של לאו רוסטן" (Leo Rosten's Treasury of Jewish Quotations).

==ציטטות==
בין הציטוטים הרבים שלו, "שמרן הוא אחד שמעריץ רדיקלים מאות שנים אחרי שהם מתים", "האמת מוזרה יותר מסיפורת; סיפורת חייבת להיות הגיונית", "אנו רואים את הדברים כפי שאנו רואים, לא כפי שהם", ו"מטרת החיים היא בכלל לא להיות שמח, זה להיות מועיל, מכובד, זה להיות רחום. זה להשפיע, לגרום לשינוי כלשהו משום שחייתם". (גרסה של ציטוט זה מיוחסת לפעמים, בטעות, לראלף וולדו אמרסון).

בארוחת מחווה לעמית ההומוריסטן וו. סי פילדס, רוסטן הגה את ההערה לגבי פילדס כי "כל אדם ששונא כלבים ותינוקות לא יכול להיות רע לגמרי." הצהרה זו מיוחסת לעיתים קרובות באופן שגוי לפילדס עצמו.

בספרו "שמחות היידיש" הוא מגדיר את המילה חוצפה כ"אותה תכונה המעוגנת באדם אשר, לאחר שהרג את אימו ואביו, מבקש רחמים מבית המשפט כי הוא יתום". ברומן שלו Silky, הוא מגדיר את "נעבעך" כ"סוג של אדם, כשהוא יוצא מחדר, יש לך הרגשה שמישהו מרתק פשוט נכנס".

==חיים אישיים==
ב-30 במרץ 1935, נשא רוסטן לאישה את פריסילה אן "פאם" מיד (1911–1959), סטודנטית עמיתה לתואר שני באוניברסיטת שיקגו ואחותה של האנתרופולוגית מרגרט מיד. נישואיו של רוסטן למיד הפכו אותו גם לגיסם של ויליאם סטייג ודודו של ו. נולדו להם שתי בנות: מדלין רוסטן ומרגרט רמזי רוסטן; ובן, פיליפ רוסטן (1938–1996), ושישה נכדים: ג'וש ובן לי (מדליין), סת' מיור (מרגרט), ואלכסנדר, קארי ופמלה רוסטן (פיליפ). קארי הלכה בדרכו הספרותית של סבה וכתבה שלושה ספרים, כולל רומן למתבגרים, "קלואי לייברמן (לפעמים וונג)". נישואיהם של לאו ופאם הסתיימו בגירושים ב-1959; היא התאבדה ב-1 בדצמבר באותה שנה. אשתו השנייה של רוסטן, לה נישא ב-5 בינואר 1960, הייתה גרטרוד צימרמן (1915–1995).

רוסטן נפטר בעיר ניו יורק בשנת 1997 בגיל 88. ההספד שלו ב"אינדפנדנט" ב-21 בפברואר 1997, שנכתב על ידי , מתאר את אישיותו באופן הבא:

==ספריו==
===היימן קפלן===
<div style="direction: ltr;">
* Short stories by Leonard Q. Ross (The New Yorker, 1930s)
* The Education of H*Y*M*A*N K*A*P*L*A*N by Leonard Q. Ross (Harcourt, Brace, 1937) PZ3.R7386 Ed<ref name=loc/>
:—"close second" for a U.S. National Book Award<ref name=nyt1938>
"Booksellers Give Prize to 'Citadel': Cronin's Work About Doctors Their Favorite--'Mme. Curie' Gets Non-Fiction Award ...", The New York Times, March 2, 1938, p.&nbsp;14</ref>
* The Return of H*Y*M*A*N K*A*P*L*A*N (Harper, 1959) OCLC 391898; PZ3.R7386 Re<ref name=loc/> 
:—National Book Award for Fiction finalist<ref name=nba1960>
[http://www.nationalbook.org/nba1960 "National Book Awards – 1960"]. NBF. Retrieved 2012-04-05.</ref>
* O K*A*P*L*A*N! My K*A*P*L*A*N! (Harper & Row, 1976) ; PZ3.R7386 Oad
:—"New, completely rewritten H*y*m*a*n K*a*p*l*a*n, combining The education and The return with a new introduction." (Library of Congress Online Catalog)<ref name=loc/>
</div>
===אחרים===
<div style="direction: ltr;">

</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מפולין לארצות הברית
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:לודז': אישים
קטגוריה:מילונאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997