OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ויולה ד'אמורה

ויולה ד'אמורה עתיק ביותר ששרד משנת 1643
ויולה ד'אמורה (Viola d'amore, מאיטלקית: "כונרת האהבה") הוא כלי נגינה בעל 6 או 7 מיתרים ומיתרי תהודה , אשר נוגן בעיקר בתקופת הבארוק.

כמו הכינור והויולה בני זמננו, גם על הויולה ד'אמורה מנגנים כאשר הכלי תלוי על הסנטר, ומבחינת טווח הרגיסטר ישנו שילוב בין המנעד הבינוני לגבוה.

==מידע==

הויולה ד'אמורה היא למעשה וריאציה מסוימת של הויולה דה גמבה, כאשר ההבדלים המשמעותיים הם בהעלאת הרגיסטר, הקטנת ממדי הכלי והוספת מיתרי תהודה. גב הכלי לרוב שטוח, ופתח תהודה נוסף נמצא על יד השחיף.

מספרם של מיתרי התהודה לרוב תואם את המספר של המיתרים הרגילים. מיתרי התהודה נמצאים מתחת למיתרים הרגילים ומטרתם לאפשר הדהוד המשלים את הצליל הגורם לאפקט מיוחד.

מקור שמו של הכלי הוא בנטייתם של בוני הויולה ד'אמורה לגלף את השבלול לצורת ראשו של קופידון, כאשר עיניו מכוסות במטפחת. (לאות "העיוורון של האהבה").

מבחינת כוונון הכלי, רק לקראת סוף המאה ה-18 הוצע כוונון סטנדרטי (מלמטה למעלה): לה, רה, לה, רה, פה#, לה ורה. עד תקופה זו היה נהוג לכוון בהתאם לדרישת היצירה ("סקודטורה" ).

בשל עוצמת הצליל והברק של משפחת כלי הקשת המודרנית, ובראשם הכינור, החלה הויולה ד'אמורה להיעלם בהדרגה. עם זאת, במאה ה-20 החלה מחדש התעניינות בכלי, כאשר ויולנים נודעים כדוגמת אנרי קאסאדסי ופאול הינדמית ניגנו על הויולה ד'אמורה, וזה האחרון אף כתב יצירה לכלי זה (Kammermusik No. 6) .

מגוון דגמים של ויולה ד'אמורה מ[[המוזיאון הגרמני (מינכן)]]

==לקריאה נוספת==
*The Modern Viole d'Amour Player, Systematically Arranged Material for the Studie of the Viole d'Amour for the Violin Player

ספר מאת הפדגוג האמריקאי-גרמני וולטר וויגטלנדר משנת 1914, שמתאר הליך מתודי ופדגוגי של הכרות עם מאפייני הכלי, ועד לנגינה ברמה נאותה.

הספר כולל עיבודים שונים של יצירות במקור לכינור או לויולה, בנוסף כולל מגוון קטעי סולו קאמריים ותזמורתיים, ואף 42 אטיודים שעובדו על ידי וויגטלנדר.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.violadamore.com אתר מידע על הויולה ד'אמורה]
*[https://imslp.org/wiki/List_of_Compositions_Featuring_the_Viola_d'amore יצירות המשלבות ויולה ד'אמורה באתר IMSLP]
*[https://quallpublications.co.uk אתר מידע נוסף]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלי קשת
קטגוריה:כלי מיתר
קטגוריה:כלים אותנטיים
קטגוריה:כלי נגינה
לינץ' באמצעות צמיג בוער

צמיג בוער
לינץ' באמצעות צמיג בוער (באנגלית: Necklacing) היא שיטה לרצח, שבה אוזקים את ידיו של אדם מאחורי גבו, כורכים צמיג גומי של כלי רכב סביב צווארו או פלג גופו העליון, ממלאים את הצמיג בדלק נוזלי, ומציתים את הצמיג. משקלו של הצמיג מונע מהקורבן לזוז ממקומו, והוא מת כתוצאה מכוויות הנגרמות מהאש ומהגומי הנמס. מקור השם הלועזי במילה Necklace - שרשרת שעונדים סביב הצוואר.

העינוי, מלבד הכאבים והסבל הרב, כלל גם אימה דתית. תושבי אפריקה האמינו כי רצח באמצעות שרפה מביא לכך שרוחו של אותו אדם מתנתקת מרוחות אבותיו.

==בדרום אפריקה==
שיטת לינץ' זו נקשרה במיוחד לתקופת האפרטהייד בדרום אפריקה. אז היא שימשה תושבים מהאוכלוסייה השחורה לשם רצח שחורים שנחשדו בשיתוף פעולה עם השלטון הלבן. בשנים 1984-1987 הציתו למוות פעילים נגד האפרטהייד בדרום אפריקה 672 אנשים, כמחציתם באמצעות צמיג בוער. רציחתה בדרך זו של מאקי סקוסנה (Maki Skosana) בת ה-24 ב-1985, בחשד שהייתה מודיעה של המשטרה, צולמה ושודרה בטלוויזיה של דרום אפריקה ועוררה זעזוע בעולם.

מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני התנגדה באופן רשמי ללינץ' באמצעות צמיג בוער, ובמיוחד יצא נגדה הכומר דזמונד טוטו. בכירים אחרים במפלגה העלימו עין. ויני מנדלה, אשתו של נלסון מנדלה, אף התבטאה כי "אין לנו רובים - יש לנו רק אבנים, קופסאות גפרורים ודלק... עם קופסאות הגפרורים וה-Necklacing שלנו נשחרר את ארצנו."

לאחר תום משטר האפרטהייד בדרום אפריקה, הוסיף לינץ' באמצעות צמיג בוער לשמש בדרום אפריקה כאמצעי להריגה בלא משפט של אנשים שנחשדו בביצוע פשעים פליליים כגון אונס וגנבה.

צלם העיתונות קווין קרטר צילם בדרום אפריקה לינץ' באמצעות צמיג בוער. תצלום זה זיכה אותו בהמשך בפרס פוליצר.

==בארצות אחרות==
הצתות למוות באמצעות כריכת צמיג על גוף הקורבן והצתתו, או הקפתו בצמיגים בוערים, נערכו בארצות נוספות:
* בסרי לנקה על ידי מורדים מרקסיסטים-לניניסטים ומאוחר יותר על ידי תושבים סינהאלזים נגד תושבים טמילים במהלך הסכסוך האתני שם.
* על ידי המון הינדי, שרצח סיקים במהומות שפרצו לאחר ההתנקשות בראש ממשלת הודו אינדירה גנדי על ידי שומרי הראש הסיקים שלה.
* במרכז אמריקה, במיוחד על ידי סוחרי סמים בריו דה ז'ניירו שבברזיל וקרטלי הסמים במקסיקו.
*סטודנטים באביג'אן שבחוף השנהב, שסבלו בשנות התשעים ממכת פריצות לחדרי המעונות שלהם, נטלו את החוק לידיהם וערכו לחשודים בפריצות שתפסו לינץ' באמצעות צמיג בוער.

==קישורים חיצוניים==
* Pumza Fihlani, [https://www.bbc.com/news/world-africa-14914526 Is necklacing returning to South Africa?], באתר חדשות ה-BBC, 12 באוקטובר 2011
* Mark Oliver, [https://allthatsinteresting.com/necklacing Death By Tire Fire: A Brief History Of “Necklacing” In Apartheid South Africa], באתר ATI, 19 במאי 2018

==הערות שוליים==

צמיג בוער
קטגוריה:שיטות הוצאה להורג
קטגוריה:דרום אפריקה: היסטוריה: תקופת האפרטהייד
קטגוריה:צמיגים
קטגוריה:אש
בלש המשטרה הפטרבורגית

"בלש המשטרה הפטרבורגית" (ברוסית: Сыщик петербургской полиции) הוא סרט קולנוע רוסי בבימויו של ויקטור קובזב, בהפקת אולפני הקולנוע סברדלובסק. מבוסס על הרומן מאת לאוניד יוזפוביץ' בשם "אירוע בבלקן", שעובד לאחר מכן מחדש כספר ראשון בטרילוגיה אודות הבלש איוואן פוטילין.
== עלילה ==
מרץ 1871. בלש משטרת סנקט פטרבורג, איוואן פוטילין חוקר את תיק רצח הנספח הצבאי האוסטרי, בתקרית שעלולה להיות לה השלכות שליליות על מדיניות החוץ של האימפריה הרוסית.

== שחקנים ודמויות ==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.youtube.com/watch?v=qubQT0K1Yv0 הסרט המלא] בחשבון היוטיוב הרשמי של אולפני הקולנוע סברדלובסק 

קטגוריה:סרטים סובייטיים
קטגוריה:סרטי פשע רוסיים
קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטים רוסיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סנקט פטרבורג בקולנוע
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית
קטגוריה:סרטי מלחמת האזרחים הרוסית
קטגוריה:האימפריה הרוסית בתרבות
קזארוזה (מיני-סדרת טלוויזיה)

"קזארוזה" (ברוסית: Казароза) היא מיני-סדרת טלוויזיה בת 3 פרקים בהפקת DAGO film עבור הערוץ הראשון ברוסיה המהווה עיבוד לספרו של לאוניד יוזפוביץ' באותו השם. הסדרה הופקה בבימויה של אליונה דמיאננקו.
==עלילה==
העלילה מתרחשת ברוסיה הסובייטית של שנת 1920. הזמרת הנודעת זינאידה קזארוזה מגיעה לסיבוב הופעות בעיירה קטנה בהרי אורל. חברי מועדון חובבי שפת האספרנטו מזמינים את הכוכבת להופיע אצלם בשעות הערב, היא מסכימה ומתה על הבמה בידיו של החשוד המרכזי, האספרנטיסט סבצ'ניקוב, שהתאהב בזמרת וארגן עבורה את ההופעה. הוא מנסה להבין מה גרם לרצח ורודף אחר הרוצח האמיתי. מסתבר כי בעלה של הזמרת היה חבר המפלגה הסוציאל-מהפכנית. העלילה מתרכזת במועדון חובבי האספרנטו בעיר פרם.

ב-1975, סבצ'ניקוב חוזר לעיר הקטנה בהרי אורל ורק אז הוא מגלה מי היה הרוצח האמיתי.
== צוות השחקנים ==

==ראו גם==
* אספרנטו

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.kinopoisk.ru/film/252008/ קזארוזה] באתר kinopoisk.ru
== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות דרמה פוליטיות רוסיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות במוסקבה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בסנקט פטרבורג
שון כבשון הסרט: עף על החלל

שון כבשון הסרט: עף על החלל (באנגלית: A Shaun the Sheep Movie: Farmageddon) הוא סרט פלסטלינה קומי באורך מלא אשר יצא לאקרנים ברחבי העולם ב-18 באוקטובר 2019. הסרט מבוסס על סדרת ההנפשה שון כבשון.

== תקציר העלילה ==
חייזרית בשם לו-לה נוחתת נחיתת חירום ליד החווה, שון מבין שזאת חייזרית כיפית והרפתקנית בעלת כוח עצום, ועוזר לה לחזור אל הכוכב שלה ולהגן עליה מפני האנשים שרוצים לתפוס אותה.

== מדבבים ==
כמו בסדרה ובסרט הקודם, הדמויות בסרט לא מדברות. המדבבים רק משמיעים קולות.
*ג'סטין פלצ'ר - שון כבשון / טימי
*ג'ון ספארקס - ביצר / החוואי
*קייט הארבור - אמא של טימי / דודתו של שון
*ריצ'רד וובר - שירלי
*סימון גרינול - התאומים
*אמה טייט - הייזל
*אנדי ניימן - נאטס

== הפקה ==
ב-14 בספטמבר 2015, אולפני StudioCanal החלו לעבוד על סרט המשך לשון כבשון הסרט. ב-25 באוקטובר 2016, אולפני אארדמן הכריזו על סרט המשך בשם שון כבשון הסרט 2.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
קטגוריה:ארדמן אנימציות
קטגוריה:סרטי 2019
קטגוריה:סרטי הנפשה בריטיים
קטגוריה:סרטי קומדיה מונפשים
קטגוריה:סרטי קומדיה בריטיים
קטגוריה:סרטי אנימציה בסטופ-מושן
קטגוריה:סרטי המשך
קטגוריה:סרטים על כבשים
קטגוריה:סרטים בריטיים משנת 2019
גב חדיד

סטרידינג אדג' (Striding Edge), גב חדיד ב[[אזור האגמים באנגליה]]
גב חדיד (בלועזית: Arête) הוא רכס סלעי צר המפריד בין שני עמקים. הוא נוצר בדרך כלל כאשר שני קרחונים שוחקים שני עמקים קרחוניים מקבילים. גב חדיד יכול להיווצר גם כאשר שני קרקסים קרחוניים שוחקים את הקיר הראשי (headwall) אחד כלפי השני, אם כי בדרך כלל הם פורצים את הקיר המפריד ביניהם, ויוצרים מעבר הרים דמוי אוכף המכונה אוכף הרים (Col). כששלושה קרקסים או יותר נפגשים, הם יוצרים צורת פירמידה המכונה קרן (horn), כשהדוגמה הידועה ביותר היא המטרהורן.

קו הרכס הולך ומתחדד כתוצאה מבליה עקב קפיאה-הפשרה, והמדרון מכל צד של הגב החדיד הופך תלול יותר כתוצאה מאירועים של תנועת בלית והסחיפה של סלעים חשופים בלתי יציבים.

המקור של המונח בלועזית "ארט" (Arête) הוא מצרפתית, ופירושו קצה או רכס. צורות נוף דומות בהרי האלפים מתוארים בגרמנית במונח המקביל "Grat".

בארצות הברית נהוג לכנות טיפוס מסוים של גב חדיד כ"סכין קצבים" (Cleaver). מיקומו של גב חדיד מסוג זה הוא לרוב גורם חשוב בבחירה בין מסלולי זרימת הקרחון. הליכה על גבי גב חדיד מסוג זה במעלה או במורד הר עשויה למנוע הליכה על שטחי קרחונים, שלג או סלע לא יציבים או מתחתיהם. זה בדרך כלל המקרה במסלולי הטיפוס בקיץ אל פסגת הר ריינייר, ההר הגבוה ביותר ברכס הקסקייד, במדינת וושינגטון. מטפסים על המדרון הדרומי של ההר עולים על גב החדיד המכונה "Disappointment Cleaver" (סכין הקצבים אכזבה) והולכים לאורכו במקום לטפס על הקיר הראשי של אחד משני הקרחונים שמשני צדי גב החדיד: קרחון אינגרהאם (Ingraham Glacier) או קרחון אמונס (Emmons Glacier).

==גלריה==
<gallery mode=packed widths="200px" heights="200px" >
קובץ:Clouds Rest arete.jpg|קלאוד רסט (Clouds Rest, "מנוחת העננים"), גב חדיד בפארק הלאומי יוסמיטי
קובץ:Vihren Pirin IMG 0859.jpg|קונצ'טו (Ко̀нчето), גב חדיד בהרי פירין בבולגריה
קובץ:Crib Goch, Snowdonia, Wales - August 2007.jpg|קריב גוץ' (Crib Goch), גב חדיד בסנודוניה בצפון-מערב ויילס
קובץ:Garden Wall.jpg|גרדן וול (Garden Wall), גב חדיד בפארק הלאומי גליישר

</gallery>

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.geography.learnontheinternet.co.uk/topics/glaciation1.html#upfeat Diagram]
* [https://web.archive.org/web/20080106103343/http://www.uwsp.edu/geo/faculty/lemke/alpine_glacial_glossary/landforms/arete.html Details on Mt Oberlin]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:צורות נוף
קטגוריה:גאומורפולוגיה קרחונית
תהילים קכ"ג

תהילים קכ"ג הוא המזמור המאה העשרים ושלושה בקובץ תהילים. (מזמור 122 בנוסח תרגום השבעים ובוולגטה) המזמור שייך לקובץ שירי המעלות. מזמור זה הוא מהקצרים בספר תהילים.

==תוכן המזמור==
בעל המזמור קורא לה' שיסלח, יחון את הקהל ויושיע אותם מהבוז אותו רוחש להם האויב. קיים דמיון תוכני למזמור ק"כ בו המשורר נתון תחת לעג ובוז. במזמור ק"כ מוטחים בבעל המזמור דברי שקר ובלע ובמזמור קכ"ג המשורר נתון לדברי בוז ולעג. בעל המזמור מבקש המשורר רחמים.

==מבנה המזמור==
נהוג לחלק את המזמור לשני חלקים. בחלקו הראשון מתאר בעל המזמור את תלותו בה'. משורר תהילים לא נותן את הסיבה לצרה בה הוא נתון, אך בסוף החלק הראשון קיימת מטרת התפילה: "עַד, שֶׁיְּחָנֵּנוּ". בחלקו השני (פסוקים ג'-ד') שב המשורר ומבקש:"חָנֵּנוּ ה' חָנֵּנוּ" ומתאר את מצוקתו. בקשת החנינה עומדת במרכזו של המזמור ומודגשת במילה המנחה: "חָנֵּנוּ".

==זמנו של המזמור==
לדעת רשב"ם המזמור נכתב בזמן גלות בבל: "שיר המעלות. אליך נשאתי — בגלות בבל עשאוהו, כשעלו בני הגולה לבנות ירושלים, ולא היו באים ביחד אלא מעט, חבורה אחר חבורה, כמ' שכתוב בספר עזרא; והיו מבקשים רחמים על קיבוץ גלות חבריהם."

==בליטורגיה==
פרק זה הוא חלק מהמזמורים הנוספים בפסוקי דזמרא של שבת ויום טוב.

בחלק מקהילות אשכנז, נוהגים לומר מזמור זה (יחד עם "ברכי נפשי" ושאר מזמורי שיר המעלות) אחרי תפילת מנחה של שבתות החורף, כלומר משבת בראשית עד (ולא עד בכלל) שבת הגדול.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קכג
קטגוריה:שיר המעלות
קטגוריה:פסוקי דזמרא של שבת
תהילים קי"ז

תהילים קי"ז הוא המזמור ה-117 בספר תהילים (מזמור 116 בנוסח תרגום השבעים ובוולגטה). מזמור זה הוא הקצר ביותר בקובץ תהילים. המזמור בעל שני פסוקים בלבד והוא הפרק הקצר ביותר במקרא. המזמור מדבר בשבחו של ה' על החסד אשר הוא מרעיף על עמו. המזמור הוא אחד מקובץ מזמורי ההלל בתהילים.

==מקומו של המזמור בקובץ תהילים==
המילה 'הַלְלוּ-יָהּ' החותמת את המזמור משמשת בכתבים אחדים מימי הביניים ככותרת למזמור קי"ח.
בעלי התוספות קבעו כי: "לא ייתכן שיהיה המזמור שני פסוקים" (פסחים קיז ע"א ד"ה 'שעומדים'). ייתכן כי חלוקתם של מזמורי ההלל בנוסח שהם הכירו, הייתה שונה מזו הידועה כיום. בפירוש המאירי לתהילים קי"ז נאמר כי "בספרים שלנו ... שני פסוקים אלו (קי"ז, א–ב) – סוף מזמור 'אָהַבְתִּי'". כלומר המאירי טוען כי שני הפסוקים במזמור חותמים את מזמור קט"ז והם חלק ממנו. גם כתר ארם צובא וכתב יד לנינגרד ונוסח המסורה, רואים במזמור זה כמזמור העומד בפני עצמו.

==בתרבות==

Lobet den Herrn alle Heiden, (הללו את ה' כל הגויים) רי"ב 230, יצירה מאת יוהאן סבסטיאן באך, נכתבה בהשארת המזמור.

===מוזיקה חסידית===
* הללו את ה' כל גויים - ניגון שמחה חבד"י<ref>ספר הניגונים, ניגוני חב"ד, ניגון קנב; המושר על מילות המזמור [https://www.chabad.org/140774/ הללו את ה' כל גויים] להאזנה מתוך ניח"ח באתר Chabad.org</ref>. ללחן ביצועים רבים, ביניהם של עקיבא תורג'מן באלבום צמאה 5, אחיה אשר הכהן אלורו בפרויקט "חב"ד על הפסנתר".
* הללו - גד אלבז בשילוב חלקי של הניגון החבד"י.
* הללו את ה' כל גויים - לחן של ר' יעקב תלמוד, ביצוע של ברוך ויזל ומקהלת מלכות.
* הללו את ה' כל גויים - לחן של ר' ברוך חייט, ביצוע של גלעד פוטולסקי ותזמורת שלהבת באלבום הנשמה לך 9.
* הללו את ה' כל גויים - לחן של הרב יצחק גינזבורג, ביצוע של אחיה אשר הכהן אולורו ודניאל זמיר.
* הללו את ה' כל גויים - לחן של הרב בן-ציון שנקר.
* הללויה (הללו את ה' כל גויים) - פרחי לונדון מהתקליט ברכי נפשי את ה
* אלע אלע - מנדי וייס לחן של הרשי ויינברגר באלבומו אלע אלע.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קיז
קטגוריה:מזמורי ההלל
פפה פיג

פפה פיג (באנגלית: Peppa Pig) או בשם ההפצה בישראל, פפה, היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים. במקור שודרה החל מ-31 במאי 2004 בערוץ 5 ובניק ג'וניור, עם שבע עונות ו-329 פרקים באורך חמש דקות.

בישראל משודרת הסדרה בדיבוב לעברית החל משנת 2007. תחילה היא שודרה בערוץ הופ!, לאחר מכן בערוץ לולי, והחל מ-1 בנובמבר 2020 בערוץ ניק ג'וניור שהחליף את הסדרה "הממלכה הקטנה". בשנת 2023 היא שודרה בערוץ פלא.

== עלילה ==
הסדרה עוסקת בחזירונת קטנה בשם פפה, אשר גרה עם אחיה הקטן ג'ורג' ועם הוריה. היא אוהבת מאוד לשחק, להתחפש, לטייל, ולהתפלש בבוץ.

==דמויות==
פפה (Peppa Pig) – חזירונת קטנה בצבע ורוד עם שמלה אדומה, משחקת בצעצועים ועושה שלולית בוץ.

ג'ורג (George Pig) – אחיה הקטן של פפה. הצעצוע שלו הוא דינוזאור בשם "מר דינוזאור". מבוסס על אופיו של גוגו.

== מדבבים בעברית ==
=== ערוץ הופ! ===
במאית הדיבוב בעברית הייתה אפי בן ישראל, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
! |שם הדמות
! |שם המדבב/ת בעברית
|-
|פפה
|בר פאר
|-
|גוגו
|לוטן כהן
|-
|אמא
|מירב דמארי
|-
|אבא / קריינות
|יובל דור
|-
|סבא
|רוברט הניג
|-
|סבתא
|חגית דסברג
|}
בנוסף, שיר הדר, תובל שפיר ותימור שפיר השתתפו בתור מדבבים אורחים.

=== ערוץ לולי ===
במאי הדיבוב בעברית היה דור סרוגו, ומפיקת הדיבוב הייתה עדי וולוצקי.
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
! |שם הדמות
! |שם המדבב/ת בעברית
|-
|פפה
|בר פאר
|-
|גוגו
|נעם איתך
|-
|אמא
|כרמל קנדל
|-
|אבא / קריינות
|שמעון סמיט
|}
בנוסף, בדיבוב העברי דיבבו חגית דסברג, אורי דרור, איה שני, איילה עמית, איתמר גרוסקי, אפיק רוזן, ג'ואי שילוח, גדי לוי, טליה ברקאי, עמרי שני ותמי ברק.

=== ניק ג'וניור ===
במאית הדיבוב בעברית היא אפי בן ישראל, ומפיקת הדיבוב היא ענבר שטגר עזרא.
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
! |שם הדמות
! |שם המדבב/ת בעברית
|-
|פפה
|מעיין עדן
|-
|ג'ורג'
|
|-
|אמא
|לורן סביר (2020)ספיר דרמון (2021)
|-
|אבא
|ערן מור
|-
|מספר
|גלעד קלטר
|-
|סבתא
|ענת ניב
|-
|סבא
|יורם יוספסברג
|}
בנוסף, בדיבוב העברי דיבבו גיא גולדברג, קיילו זינו, אלכס זינו, אורה שולמן, לני רוט, עמית מטלון, שני אליהו וזואי אלמוג.

== שידור ==

==סדרת משחקים==
בשנת 2021 יוצא בסדרת משחקים בשם "פפה פיג חבר שלי". (My Friend Peppa Pig)
==סדרת בן==
בשנת 2009 יש סדרת בן של פפה פיג נקראת: הממלכה הקטנה שודרה בערוץ ניקלודיאון ובניק ג'וניור.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
*[https://www.luli.tv/shows/%D7%A4%D7%A4%D7%94/ פפה] באתר [https://www.luli.tv/ לולי]

קטגוריה:סדרות הנפשה בריטיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:ניק ג'וניור: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ לולי: סדרות
קטגוריה:ערוץ פלא: סדרות
עמק תלוי

פארק הלאומי יוסמיטי זורם מעמק תלוי]]
עמק תלוי, עמק הנהר איבר [[הרי רילה, בולגריה]]
עמק תלוי הוא עמק צדי המתחבר אל אחד הקירות הזקופים של עמק ראשי, כשפתח העמק מצוי גבוה מעל לקרקעית העמק הראשי. הוא קשור בדרך כלל לעמק קרחוני כאשר קרחון משני זורם לתוך קרחון גדול יותר. הקרחון הראשי שוחק את הסלע תוך יצירת עמק אופייני בצורת האות U כשקירות העמק זקופים כמעט לגמרי. גם הקרחון המשני מחולל עמק בצורת האות U, אבל משום שנפח הקרח בו קטן יותר, העמק פחות עמוק מהעמק שמחולל הקרחון הראשי. משום שפני השטח של הקרחונים היו במקור באותו גובה, נראה העמק הרדוד יותר כאילו הוא "תלוי" מעל העמק הראשי. לעיתים קרובות נוצרים בקצה של העמק התלוי מפלי מים.

עמקים תלויים מתרחשים גם מתחת למים במערכות של פיורדים. לדוגמה, השלוחות הצדדיות של סוגנפיורד (Sognefjord), הפיורד הארוך ביותר בנורווגיה, רדודות הרבה יותר מהפיורד הראשי. הפתח של פיארלנדספיורד (Fjærlandsfjord) הוא בעומק 400 מטרים בעוד שעומקו שהפיורד הראשי באותה נקודה הוא 1,200 מטרים. הפתח של איקאפיורד (Ikjefjord) הוא בעומק 50 מטרים בלבד בעוד שהפיורד העיקרי בעומק 1,300 מטרים באותה נקודה.

אף שמקורם של רוב העמקים התלויים הוא קרחוני יכולים להיווצר עמקים תלויים גם כתוצאה מסחיפה באמצעות מים כתוצר של שיעורי שחיקה שונים של העמק הראשי ועמקי היובלים. שיעורי השחיקה השונים קשורים להרכב הסלעים הסמוכים במקומות שונים בעמק. עמקי היובלים נסחפים בקצב איטי יותר מאשר העמק הראשי, וכך ההבדל בעומק של שני העמק הולך וגדל במהלך השנים. עמקי היובלים בנויים מסלע עמיד יותר ותלויים לכן מעל העמק הראשי.

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20190501013058/https://www4.uwsp.edu/geo/faculty/lemke/alpine_glacial_glossary/landforms/hangingvalley.html HANGING VALLEY]
* [http://worldlandforms.com/landforms/hanging-valley Hanging Valley]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צורות נוף
קטגוריה:גאומורפולוגיה קרחונית
מסדר הדם

מסדר הדם (בגרמנית: Blutorden), או בשמו הרשמי "האות לזכר ה-9 בנובמבר 1923", יום ניסיון הפוטש במרתף הבירה, היה מהעיטורים הרמים ביותר של המפלגה הנאצית. בחודש מרץ 1934, היטלר הורה ואישר את חלוקת האות לזכר הפוטש הכושל עבור חברי המפלגה הנאצית. מדליית המסדר כסופה ועל צידה הקדמי מופיעה בליטה של נשר האוחז בכתר מעלים. בתוך הכתר מופיע הכיתוב 9 בנובמבר, ומחוץ לו הכיתוב 1923–1933 מינכן. על צידו השני של המדליה ניתן לראות את הפלדהרנהלה (המקום בו הפוטש דוכא והסתיים) ומעליו מתנוסס צלב קרס שממנו יוצאות קרני שמש. מעל הסמלים מופיע הכיתוב "UND IHR HABT DOCH GESIEGT" שפירושו "וניצחת למרות הכל".

==היסטוריה==
המדליות הראשונות שהוטבעו עבור המסדר הכילו כסף ברמת טיהור של 99%, הן נמסרו ל-1,500 משתתפים בניסיון הפוטש שהיו חברי המפלגה הנאצית או אחת מגלגוליה הראשונים מלפני שנת 1932, או שהיו צוערים בבית הספר לחיל הרגלים של מינכן תחת הנהגתו של אריך לודנדורף. על גבי כל מדליה הוטבע מספר סידורי (מלבד המדליות של היטלר וגרינג) והם הוענקו לחברי המפלגה בזהירות רבה. 

בחודש מאי 1938 שונו הכללים להענקת האות, למורת רוחם של המשתתפים בפוטש, ומאז הוא הוענק למי שריצה עונש מאסר בטרם שנת 1933 על פעילותו במפלגה הנאצית, מי שנידון למוות ועונשו הומר במאסר עולם עקב פעילותו במפלגה בטרם שנת 1933, וכן עבור כל מי שנפצע אנושות בטרם שנת 1933 בעבור המפלגה הנאצית. גם חוקים אלו הורחבו, והזכאים החדשים לעיטור היו חברי המפלגה הנאצית האוסטרית שלקחו חלק במלחמת האזרחים באוסטריה בפברואר 1934 או בפוטש יולי, וכן עבור חברים במפלגה שספגו פציעות אנושות או תקופות מאסר על חברותם ופעילותם עבור המפלגה. כמו כן, אדולף היטלר, היה רשאי להעניק את העיטור לכל חבר במפלגה, וכך למשל העיטור ניתן לריינהרד היידריך. המדליות באצווה השנייה, כלומר החל מהמדליה ה-1,501, הכילו מטבע כסף שהיה רק 80% טהור ולא הוטבע בהם שם היצרן. אם חבר המפלגה נטש או עזב את המפלגה היה עליו להחזיר את העיטור.

16 נשים זכו במסדר הדם, שתיים מהן היו גרמניות טהורות מן הרייך (אלינור באואר ואמה שניידר) ו-14 מהן היו אוסטריות. כאשר לוקחים בחשבון את מספר הצועדים בניסיון הפוטש, וכן את האנשים שהיו זכאים לעיטור בעקבות הרחבת הכללים לזכאות, עולה כי קצת פחות מ-6,000 איש קיבלו את העיטור. 

בנובמבר 1936 היטלר החליט לשנות את חשיבות האותות והעיטורים של המפלגה הנאצית לפי הסדר הבא: עיטור האומץ, עיטור נורמברג, עיטור ברונסוויק, אות הזהב המפלגתי ורק לאחריו מסדר הדם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גרמניה הנאצית: עיטורים
עמירם דרמן

עמירם דרמן (17 באוגוסט 1948, כפר אתא, ישראל - 2 באפריל 2012, כפר סבא, ישראל) היה איש מערכת הביטחון, סופר, מרצה ומתכנן ערים ואזורים ישראלי.

==קורות חייו==
עמירם דרמן נולד בכפר אתא למשפחה שעלתה מפולין ונמנתה עם מייסדי כפר אתא וכפר חסידים. רכש תואר מוסמך אוניברסיטה בתכנון ערים ואזורים מהטכניון. הוא התגייס לחיל המודיעין, עבר קורס קצינים והתמחה בזירת מצרים. ב-1979 פרסם את ספרו "מצרים מדינה בתמורות" אשר עסק בסקירה כלכלית, דמוגרפית, גאוגרפית וחברתית של מצרים. הספר הפך למקור ביבליוגרפי בתחום לימודי המזרח התיכון.

בין השנים 1977–1987 שירת באגף התכנון כראש ענף תשתית ופריסה בדרגת סגן אלוף. במסגרת תפקידו עסק בתכנון פריסת מחנות צה"ל ושטחי האימונים, תכנון תוכניות מתאר ארציות באגף וניהל מספר פרויקטים ובכללם: פריסת צה"ל בנגב לאחר הסכם השלום עם מצרים, העברת מחנות חילות היבשה לדרום, הערכות צה"ל בקו הסגול בצפון, והנחת היסודות לעבודת המטה לפינוי מחנות צה"ל ממרכז הארץ. דרמן כיהן כנציגם של שרי הביטחון משה ארנס ויצחק רבין בוועדות המחוזיות לתכנון ובנייה וכנציגם בוועדה לשמירת קרקע חקלאית. כן הרצה במכללה לביטחון לאומי.

לאחר שחרורו מהצבא פתח משרד לתכנון וייעוץ ובין השאר ייעץ לרשות הגנים הלאומיים, לחברת החשמל, לרשות שדות התעופה ולמנהלת תנופה במשרד ראש הממשלה. בין השנים 1994–1995 מונה על ידי שר הביטחון יצחק רבין לחבר ועדת חוקרים בתחום התנגדויות לתוכניות בנייה במחוז המרכז. דרמן תכנן תוכניות מתאר מחוזיות ותוכניות מתאר מקומיות לכ-150 עיריות, מועצות אזוריות ומקומיות, קיבוצים ומושבים ובכללן המועצות האזוריות אשכול, יואב, חוף אשקלון, מטה יהודה וברנר.

התמחה בתוכניות אב לשטחים פתוחים ומיוערים ולגנים לאומיים, ותכנן כ-50 תוכניות מתאר מחוזיות ומקומיות בתחום ובכלל זה ביצוע סקרי קרקעות. מבין עבודותיו: חלופות לתכנון סטטוטורי לגן הלאומי ירקון, הגן הלאומי סידנא עלי, פארק השרון, בהזמנת רשות הגנים הלאומיים. דרמן היה שותף למספר ועדות חקירה בתחומי סביבה. הגיש 14 מסמכי בדיקת התכנות מטעם משרד הפנים בתחום איחוד רשויות מקומיות. כן הרצה באוניברסיטת בר-אילן בתחומי תכנון אזורי ואסטרטגיה מרחבית. עמירם דרמן נפטר ב-2012 לאחר מחלה קשה. ספרו האחרון: "תהליכים ומגמות בהתגבשות המרחב בישראל לקראת שנת השמונים לעצמאותה" יצא לאור ב-2013, לאחר מותו.

==ספריו==
* מצרים מדינה בתמורות, הוצאת מילוא, 1979
* מחריש לחרושת מכופריתא לכפר עטה קריית אתא, הוצאה עצמית, 1988
* [https://catalog.princeton.edu/catalog/8915581 תהליכים ומגמות בהתגבשות המרחב בישראל לקראת שנת השמונים לעצמאותה], הוצאת רותם, 2013

==קישורים חיצוניים==
* [https://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=34454 ספריו של עמירם דרמן], באתר סימניה
* [http://merhav.nli.org.il/primo-explore/search?query=any,contains,amiram%20derman&tab=default_tab&search_scope=RAMBI&vid=NLI_Rambi&lang=iw_IL&offset=0 פרסומיו של עמירם דרמן], באתר רמב"י
* [https://technion.primo.exlibrisgroup.com/discovery/search?query=any,contains,Amiram%20Derman&tab=LibraryCatalog&search_scope=MyInstitution&vid=972TEC_INST:972TEC_V1&lang=en&offset=0 מאמרים של עמירם דרמן], באתר הטכניון
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתכנני ערים ישראלים
קטגוריה:קריית אתא: אישים
קטגוריה:חיילי אגף המודיעין
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
וילאנד קאוקן

וילאנד קאוקן (בהולנדית: Wieland Kuijken; נולד בדילבק, 31 באוגוסט 1938) הוא מוזיקאי בלגי ונגן ויולה דה גמבה וצ'לו בארוק.
== קריירה ==
קאוקן החל את קריירת המוזיקה שלו בשנת 1952 עם אלריוסאנסמבל של בריסל והיה חבר בו עד 1972. נוסף לכך ניגן עם אנסמבל מוזיק נובל, שקידם מוזיקה אוונגרדית ברחבי אירופה.

בשנת 1972 הוקם אנסמבל לה פטיט בנד ואחריו הוקמה רביעיית המיתרים קאוקן. קאוקן הקליט מספר רב של יצירות מוזיקה קאמרית עם גוסטב ליאונהארדט, פראנס בריכן ואלפרד דלר. כיום הוא אחד הנגנים המבוקשים ביותר של מוזיקה עתיקה בדורו, בצ'לו בארוק ובוויולה דה גמבה.

וילאנד קאוקן מלמד נגינה בוויולה דה גמבה בקונסרבטוריונים של בריסל והאג ויושב דרך קבע בחבר השופטים של תחרויות בינלאומיות.

לווילאנד קאואקן שני אחים, סיגיסוולד וברתולד, גם הם מוזיקאים ידועי-שם ונודעים בנגינת מוזיקת בארוק בכלים אותנטיים. סיגיסוולד הוא כנר וברתולד חלילן ונגן חלילית. אחיו השלישי הוא פרופסור אקהרט קאוקן, לשעבר מנהל המכון הפלמי לשימור טבע ופרופסור באוניברסיטת חרונינגן. אח רביעי, אוסוולד קאוקן, הוא אמן חזותי מפורסם.

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* [https://web.archive.org/web/20160730103654/http://amarcordes.ch/artistes/wkuijken.html Short Biography ]
* [http://www.lapetitebande.be/ Official site of La Petite Bande]
* [http://www.bakkeleyn.be/nl/ensemble_strijkkwartet.html Page on the Kuijken Strijkkwartet (Kuijken String Quartet) ]
</div>

קטגוריה:מוזיקאים בלגים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:נגני ויולה דה גמבה
וילאנד
קטגוריה:ילידי 1938
קרחון נורת'איסט (אנטארקטיקה)

קרחון נורת'איסט (באנגלית: Northeast Glacier; מילולית: קרחון צפון-מזרח) הוא קרחון תלול ומחורץ ברובו, בצידו המערבי של מישור המימונט שבחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

אורכו של הקרחון 21 קילומטרים ורוחבו (בשפכו) 8 קילומטרים. הקרחון זורם מגבעת מקלאוד מערבה ודרום מערבה אל מפרץ מרגריט, בין איי דבנהאם לסלע IV רומי.

בסמוך לקרחון מצוי מחסה יאפיו.

== היסטוריה ==
=== גילוי הקרחון ===
צפון מזרח הקרחון מופה לראשונה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, בפיקודו של ג'ון רימיל (John Riddoch Rymill). בשנת 1940 מופה מחדש על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (USAS), אשר השתמש בקרחון כמסלול עבור מזחלותיהם.

=== מקור השם ===
הקרחון נקרא בשם זה, מאחר שהוא נמצא צפונית מזרחית לבסיס של השירות האנטארקטי - האי סטונינגטון.

קרחון נורת'איסט כפי שנראה מ[[בסיס סאן מרטין]]

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:0::NO::P5_ANTAR_ID:10848 קרחון נורת'איסט] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=10399&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR קרחון נורת'איסט] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==

נורת'איסט
נורת'איסט
מחסה יאפיו

מחסה יאפיו (באנגלית: Yapeyú Refuge) הוא מחסה (מפני מזג אוויר קשה) ארגנטינאי, בסמוך לבסיס סאן מרטין. המחסה ממוקם בחוף פאלייר בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה. 

המחסה נחנך ב- 4 בנובמבר 1956 ומתוחזק על ידי הצבא הארגנטיני. 

המחסה ממוקם 600 מטר מעל קרחון נורת'איסט. 

== היסטוריה ==
=== בניית המחסה ===
בשנת 1956, במהלך בניית בסיס סן מרטין, בנה הצבא הארגנטינאי שלושה מחסות שאיפשרו תמיכה לוגיסטית למפעילי הבסיס ולחוקרים המצויים בו, כך שהם איפשרו את חציית חצי האי האנטארקטי ממערב למזרח מכיוון מפרץ מרגריט שבים בלינגהאוזן, לעבר ים ודל - מרחק של 786 קילומטרים, אשר לקח 63 ימים לחצות אותו באמצעות מזחלות כלבים. 

שלושת המחסות שנבנה הם: מחסה צ'אבאבוקו, מחסה יאפיו ומחסה מאייפו. כל מחסה כלל מזון, ציוד, תרופות ודלק ואיפשר את הפרויקטים המדעיים שבוצעו בשנים 1957-1958 (השנה הגאופיזית הבינלאומית). 

=== מקור השם ===
המחסה נקרא על שמה של העיר יאפיו (Yapeyú) שבארגנטינה, עיר הולדתו של חוסה דה סן מרטין.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20190810181608/http://www.waponline.it/wp-content/uploads/2019/08/wap_wada_2019_directory.pdf מחסה יאפיו] ברשימת האתרים באנטארקטיקה

==הערות שוליים==

יאפיו
פדרו אלונסו

פדרו אוצ'ורו גונזלס אלונסו לופז (בספרדית: Pedro Ochoro González Alonso Lopez; נולד ב-21 ביוני 1971) הוא שחקן, סופר ואמן ספרדי, המוכר בעיקר בשל גילום דמותו של ברלין בסדרת הטלוויזיה הספרדית "בית הנייר".

==ביוגרפיה==
אלונסו למד משחק בבית הספר המלכותי לאמנויות דרמטיות (RESAD) ולמד גם בתיאטרון דה לה דנסה.

אלונסו השתתף בכמה מחזות בתיאטרונים כמו לה פורה דלס באוס וקלאסיקו נסיונל, בנוסף הוא גם הקים תיאטרון משלו וקרא לו גרופו דום.

הוא הפך לשחקן פופולרי בספרד בזכות כמה מופעים מעיר הולדתו גליסיה שעבורם מילא תפקידים שונים. עם זאת, הוא הופיע גם בסדרות טלוויזיה שהופקו מחוץ לגליסיה.

בשנת 2016 שיחק פבלו וילאר בסדרת הדרמה הספרדית "השגרירות" של רשת הטלוויזיה Antena 3.  

בשנת 2017 הוא הופיע גם בעונה הראשונה והיחידה של הסדרה "בגידה" (Traición), בה גילם את תפקיד רוברטו פואנטס, אך עם זאת, ההצלחה העולמית שלו הגיעה בהמשך השנה בזכות סדרת הטלוויזיה של נטפליקס "בית הנייר", שם הוא גילם את ברלין, חבר בצוות השודדים. 

בשנת 2023 שב לגלם את דמותו של ברלין בסדרה "ברלין" מבית נטפליקס, ספין-אוף של הסדרה המצליחה "בית הנייר". באותה שנה שיחק במותחן המדע הבדיוני הספרדי-אמריקאי "אוורנס" <small>(אנ')</small> בשירות הסטרימינג של פריים וידאו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ספרדים
קטגוריה:בוגרי בתי ספר למשחק
קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:ציירים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1971
ליגה פראית

ליגה פראית (ברוסית: Дикая Лига) הוא סרט ספורט רוסי משנת 2019 בכיכובם של ולדימיר יאגליץ', אדלינה גולובנקו-גיזאטולינה, איוואן אוחלוביסטין, דמיטרי נזארוב, יבגני קוריאקובסקי, אולסיה סודזילובסקאיה, אדריאן פול, ויליאם שוקלי, סטניסלב טיקונוב ואנטולי גושצ'ין ובבימויו של אנדריי בוגאטירב ובסיועו של ארט קמאצ'ו.

הסרט מספר את לידתו של הכדורגל ברוסיה והתפתחותו בתחילת המאה ה-20 עם הגעתם של משקיעים אנגליים שהקימו מועדוני כדורגל פרטיים ותרמו להתפתחות ענף זה בעידן שלפני פרוץ מהפכת פברואר.

==עלילה==
שנת 1909. הסרט מגולל את סיפורו של ורלאם, בחור מהשכבות החברתיות הנמוכות, שכדי להיות עם אהובתו נאלץ לעזוב את כפר מולדתו ולהתחיל את חייו מחדש במוסקבה. עוז רוחו ורוח הלחימה שלו בקרבות רחוב, גורמות להתעניינותו של איש עסקים אנגלי בשם ג'יימס פרקר, בעלים של מועדון כדורגל פרטי, שמזמין אותו לנסות את כוחו בקבוצה שלו. עם זאת, כדורגל הוא משחק אריסטוקרטי והקבוצה לא מקבלת את איש הכפר מהוולגה. אלא, שלאחר שצובר כוחות, יחד עם פטריוט אמיתי וסוחר כדורגל נלהב בשם בלשוב, הם יוצרים את נבחרת הכדורגל הראשונה של רוסיה והופך למנהיג, במה שמשנה את חייו ואת חיי הסובבים אותו. הכדורגל ברוסיה הופך למשחק לאומי של ממש ואחרי 110 שנה רוסיה הופכת לראשונה למארחת גביע העולם בכדורגל.

==שחקנים ודמויות==

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=jv-beKNbMxo הטריילר] באתר יוטיוב 
==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטי הרפתקאות רוסיים
קטגוריה:סרטים תקופתיים
קטגוריה:סרטי דרמה היסטורית
קטגוריה:סרטי 2019
קטגוריה:סרטי כדורגל רוסיים
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים רוסיים
קטגוריה:סרטים רוסיים המבוססים על סיפור אמיתי
שאנדור ראדו (פסיכואנליטיקאי)

[[לוח זיכרון בברלין על שמו של שאנדור ראדו]]
שַאנְדוֹר רַאדוֹ (במקור עד 1898 רוטמן, בהונגרית: Radó Sándor; קישווארדה, 8 בינואר 1890 – ניו יורק, 14 במאי 1972) היה פסיכואנליטיקאי יהודי-הונגרי, מחלוצי הפסיכואנליזה, עמיתו לעבודה של זיגמונד פרויד.

== ביוגרפיה ==
שאנדור ראדו (רוטמן) נולד לאדולף רוטמן וקורנליה רוזנבלוטל. לאחר קבלת תואר ההסמכה שלו כרופא הוא פגש את זיגמונד פרויד בשנת 1915 והחליט להפוך לפסיכואנליטיקאי. תחילה אובחן על ידי מטופלת לשעבר של פרויד שעברה אצלו פסיכואנליזה, ארז'בט רֵבֵס, ואחרי שעבר מווינה לברלין, הפך ראדו לחניכו של קרל אברהם. בברלין הוא ערך את כתב העת Internationale Zeitschrift für Psychoanalyse. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית הקצרה (1919) הפעיל את השפעתו אצל בלה קון (מנהיג הרפובליקה הסובייטית ההונגרית) כדי להשיג את מינויו של שאנדור פרנצי לפרופסור באוניברסיטה בבודפשט. בכך הפך פרנצי לפרופסור האוניברסיטאי הראשון לפסיכואנליזה. ב־13 בנובמבר 1919 התחתן ראדו עם ארז'בט רבס, בתם של וילמוש רבס ופלורה ברגר. בשנת 1922 עברה המשפחה לברלין, ולצד קרל אברהם היה מרצה במכון לפסיכואנליזה בבירה הגרמנית. שם הכיר את וילהלם רייך והיינץ הרטמן שעברו אנליזה על ידו. עקב בקשתו האישית של פרויד, ראדו עבר לארצות הברית בשנת 1931, שם עבד במכון הפסיכואנליטי בניו יורק, ולאחר מכן התמנה למנהל המכון לפסיכיאטריה באוניברסיטת קולומביה. הוא מת בניו יורק.

ראדו פרסם אחד-עשר מאמרים פסיכואנליטיים בין 1919 ל־1942<ref></ref><ref></ref>. אולי החשוב שבהם היה המאמר משנת 1927 בנושא "הבעיה של המלנכוליה"<ref></ref> שהביא פתרונות לבעיות חשובות ורלוונטיות שטרם טופלו עד אז. ראדו כתב גם מאמרים נלווים בשאלות ההתמכרות.

== לקריאה נוספת ==
 
<div class="mw-content-ltr">
* Paul Roazen and Bluma Swerdloff: Heresy: Sandor Rado and the Psychoanalytic Movement, Northvale, N.J., Aronson, 1995
* [https://opac-nevter.pim.hu/record/-/record/PIM68415 שאנדור ראדו. המוזיאון הספרותי פטפי] Radó Sándor. Petőfi Irodalmi Múzeum. (Hozzáférés: 2015. július 29.)
Psychoanalysis of Behavior: Collected Papers 1-2. (New York-London, 1956).
* הלקסיקון ההונגרי לקורות חיים (בהונגרית) Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969
* סטודנטים הונגרים באוניברסיטאות ומכללות גרמניות. Szögi László: Magyarországi diákok németországi egyetemeken és főiskolákon 1789-1919. Bp., Eötvös Loránd Tudományegyetem Levéltára, 2001
** בצרפתית: (in French): S. Rado : L'angoisse de castration de la femme, Editions L'Harmattan, 2014, 
</div>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסיכיאטרים יהודים הונגרים
קטגוריה:רופאים יהודים הונגרים
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים יהודים
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים יהודים הונגרים
קטגוריה:פסיכיאטרים יהודים
קטגוריה:קישווארדה: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1890
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1972
לאוניד ויכמן

לאוניד אברמוביץ' ויכמן (ברוסית: Леонид Абрамович Вихман; נולד ב-23 ביוני 1919) הוא יהודי סובייטי (בלארוסי), שעוטר על פועלו בחצי האי קרים כחייל וכפרטיזן במהלך מלחמת העולם השנייה.

==קורות חיים==
נולד בעיר הומל (כיום בלארוס), למשפחה יהודית. ב-1937 סיים בית ספר תיכון בג'נקוי, שבחצי האי קרים. התגייס לצי הסובייטי בשנת 1939 ובשנת 1941 סיים את המכללה הימית בעיר באקו. עם תחילת מבצע ברברוסה השתתף כלויטננט משנה בהגנה על אודסה ובהגנה על , בשייטת בפיקודו של יאקוב אוסיפוב במסגרת ארמיית החוף. בהמשך נלחם מול כוחות ורמאכט בסמוך ל ליד הכפר אישון, כחלק מאוגדה מס' 421 שהגנה על קו סבלי-קאראגאץ'-לסניצ'סטבו. יחידתו כותרה, אך הוא הצליח להימלט מן הכיתור והצטרף לפרטיזנים, לא לפני שמפקדם של הפרטיזנים, עשה לקבוצת חיילי השייטת עליה פיקד, מבחן כניסה.

בהמשך מונה לסגנו של מפקד חטיבה 1 פיודור פדורנקו וב-1 בפברואר 1944 היה למפקד חטיבה 7, שנלחמה באיחוד הדרומי של פרטיזני קרים בפיקודו של מיכאיל מקדונסקי וקומיסר מוסטפא סלימוב. ב-15 באפריל 1944 הצילה חטיבתו את ארמונות ו ומחסני היין במסנדרה, מהשמדה.

לאחר המלחמה עבר או הוגלה לאזור בצפון מזרח ברית המועצות, שם עסק במערכת אספקה ביישוב וב-1956 עבר בעצמו ליחידה המחוזית של מנהלת האספקה במגדן, שם עסק בהבאת מוצרי צריכה לתושבי הצפון של ברית המועצות.

החל מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 התגורר במוסקבה. עסק בקולנוע חובבני.

היה נשוי לאסיה קובאטובנה סיידובה, מורה לאנגלית, מנהלת בית הספר הראשון של מגדן בשנים 1953-1967. היתה להם בת - אלנה ליאונידובנה ויכמן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ימאי הצי הסובייטי
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1919
אליפות איטליה בכדורגל חופים

אליפות איטליה בכדורגל חופים (באיטלקית: Campionato italiano di beach soccer) היא האליפות הלאומית והליגה הבכירה במדינה בתחום כדורגל חופים אשר מנוהלת על ידי מחלקת כדורגל החופים של ליגת החובבים הלאומית (האחראית לקיום אירועי כדורגל החופים הרשמיים). האליפות נערכת מדי שנה באופן רשמי מאז שנת 2004, במשך שלושה חודשים בחודשי הקיץ. בעבר, האליפות נוהלה באופן בלתי רשמי בין השנים 1999 ל-2003.

האליפות כוללת 20 קבוצות, שהשיטה לקיומה היא על ידי שלב בתים אשר מחלקים עשר קבוצות על פני שני בתים. ארבע הקבוצות מכל בית שמסיימות את שלב הבתים בארבע המקומות הראשונים מעפילות לשלב הפלייאוף. שתי הקבוצות אשר צולחות את רבעי הגמר וחצאי הגמר שלהן מעפילות לגמר והן מתחרות ראש בראש על אליפות הליגה. במקביל, משוחקים משחקי מיקום למקומות 3 עד 8.

==אלופות הליגה==
===מהדורות לא רשמיות===
* 1999 - 20px אבירי חוף ויארג'יו
* 2000 - 20px קטנזארו
* 2001 - 20px וסטו
* 2002 - 20px קטנזארו
* 2003 - 20px קטנזארו

===מהדורות רשמיות בארגון של התאחדות הכדורגל האיטלקית-ליגת החובבים הלאומית===
{| class="wikitable"
|-
!שנה
!אלופה
!תוצאה
!סגנית
!תאריך הגמר
!מיקום הגמר
|-
|2004
אבירי חוף ויארג'יו
|1–0 (ה)
|פריולפסקה מרנו לגונאר
|29 באוגוסט 2004
|סלרנו
|-
|2005
אבירי חוף ויארג'יו
|10–4
|קויל ליגנאנו סביאדורו
|4 בספטמבר 2005
|ליגנאנו סביאדורו
|-
|2006
מילאנו
|7–2
|פריולפסקה אודינה
|13 באוגוסט 2006
|קטנזארו
|-
|2007
מילאנו
|3–3 (6–5 בפנדלים)
|קויל ליגנאנו סביאדורו
|12 באוגוסט 2007
|טרצ'ינה
|-
|2008
קטניה
|4–4 (7–6 בפנדלים)
|טרנובה טרצ'ינה
|30 באוגוסט 2008
|סן בנדטו דל טרונטו
|-
|2009
נאפולי
|6–5
|מילאנו
|16 באוגוסט 2009
|אוסטיה
|-
|2010
מילאנו
|6–5 (ה)
|קטנזארו
|15 באוגוסט 2010
|אוסטיה
|-
|2011
טרנובה טרצ'ינה
|6–4
|קולוסיאום
|28 ביולי 2011
|אוסטיה
|-
|2012
טרנובה טרצ'ינה
|7–4
|ויארג'יו
|19 באוגוסט 2012
|טרצ'ינה
|-
|2013
מילאנו
|4–3
|טרנובה טרצ'ינה
|4 באוגוסט 2013
|סן בנדטו דל טרונטו
|-
|2014
סמבנדטסה
|4–3
|מילאנו
|3 באוגוסט 2014
|קטניה
|-
|2015
טרנובה טרצ'ינה
|7–4
|ויארג'יו
|9 באוגוסט 2015
|ליגנאנו סביאדורו
|-
|2016
ויארג'יו
|7–6
|לאציו
|7 באוגוסט 2016
|ריצ'יונה
|-
|2017
סמבנדטסה
|8–7 (ה)
|קטניה
|6 באוגוסט 2017
|סן בנדטו דל טרונטו
|-
|2018
קטניה
|7–4
|סמבנדטסה
|17 באוגוסט 2018
|קטניה
|-
|2019
סמבנדטסה
|6–5
|ויארג'יו
|11 באוגוסט 2019
|קטניה
|-
|2020
|align="center" colspan="5"|האירוע בוטל עקב מגפת הקורונה.
|-
|2021
פיזה
|5–3
|טרצ'ינה
|8 באוגוסט 2021
|ליניאנו סביאדורו
|-
|2022
פיזה
|3–2
|ויארג'יו
|7 באוגוסט 2022
|קליארי
|-
|2023
ויארג'יו
|9–2
|קטניה
|30 ביולי 2023
|ויארג'יו
|}

==סטטיסטיקה==
{| class="wikitable"
|-
!קבוצה
!אליפויות 
!סגנויות
|-
|-
מילאנו
|4 (2006, 2007, 2010, 2013)
|2 (2009, 2014)
|-
טרצ'ינה
|3 (2011, 2012, 2015)
|3 (2008, 2013, 2021)
|-
סמבנדטסה
|3 (2014, 2017, 2019)
|1 (2018)
|-
קטניה
|2 (2009, 2018)
|2 (2017, 2023)
|-
ויארג'יו
|2 (2016, 2023)
|4 (2012, 2015, 2019, 2022)
|-
אבירי חוף ויארג'יו
|2 (2004, 2005)
| —
|-
פיזה
|2 (2021, 2022)
| —
|-
נאפולי
|1 (2009)
| —
|-
קויל ליניאנו סביאדורו
| —
| 2 (2005, 2007)
|-
לאציו
| —
| 1 (2016)
|-
קולוסיאום
| —
| 1 (2011)
|-
קטנזארו
| —
| 1 (2010)
|-
פריולפסקה אודינה
| —
| 1 (2006)
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תחרויות כדורגל חופים
קטגוריה:תחרויות ספורט באיטליה
אוגוסט קרל פון גבן

אוגוסט קרל פרידריך כריסטיאן פון גבן (בגרמנית: August Karl Friedrich Christian von Goeben; 10 בדצמבר 1816 – 13 בנובמבר 1880) היה גנרל חיל רגלים פרוסי, שזכה בצלב הגדול של צלב הברזל על פעולותיו במלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871.

== ביוגרפיה ==
פון גבן נולד ב-10 בדצמבר 1816 בשטאדה, 30 ק"מ מערבית להמבורג, שהייתה חלק מממלכת הנובר, ומגיל צעיר שאף לשרת בצבא הפרוסי. בגיל שבע עשרה הוא התגייס לצבא הפרוסי והצטרף לרגימנט הרגלים ה-24 הפרוסי. אך מכיוון שלא חווה פעילות במהלך שירותו הוא פרש מהצבא בשנת 1836, והתגייס לצבא הקרליסטי, עמו לחם במהלך המלחמה הקרליסטית הראשונה בספרד. בחמש המערכות שבהם שירת את דון קרלוס, היו לו הרבה מקרים עם מזל רב. לאחר שלחם כחודשיים הוא נפל פצוע קשה, בידי הכוחות המלכותיים הספרדים. לאחר מעצר של שמונה חודשים הוא ברח, אך לא עבר זמן רב והוא נלכד שוב. הפעם כליאתו הייתה ארוכה וכואבת, ובשתי הזדמנויות הוא נאלץ להמר על חייו עם חבריו השבויים.

עם שחרורו, גבן שירת עד 1840 בהצטיינות. באותה שנה הוא עשה את דרכו חזרה, כאדם חסר אמצעים, לפרוסיה. כלוטננט קולונל קרליסטי הצבא הפרוסי שמח לקבל אותו שוב לשירות כלויטננט, אך הוא עדיין היה צעיר, ומעטים מהקצינים הזוטרים היו בעלי רזומה של חמש שנות שירות במלחמה בגיל עשרים וארבע. בתוך שנים ספורות הוא מונה להאופטמן במטה הכללי הפרוסי, ובשנת 1848 הועבר למטה הקורפוס ה-4, שם הממונה עליו מייד היה מיור הלמוט גרף פון מולטקה. השניים הפכו במהירות לחברים, וההערכה ההדדית שלהם מעולם לא הופרעה. במהלך המרידה בבאדן, גבן הצטרף למטהו של הנסיך וילהלם, הקיסר העתידי. לאחר מכן מילא במשך כמה שנים כמה תפקידים בצבא הפרוסי, ובשנת 1863 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד חטיבת הרגלים ה-26.

בשנת 1860 הוא נכח עם הכוחות הספרדים במרוקו, והשתתף בקרב תטואן.

במהלך מלחמת שלזוויג השנייה, הוא הצטיין בראש החטיבה שלו בקרבות ראקביל וזונדרבורג. במלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866 פיקד גנרל לויטננט פון גבן על הדיוויזיה ה-13, שהחטיבה הישנה שלו היוותה חלק ממנה, והוכיח שוב את תכונותיו של מנהיג מלידה וטקטיקן מיומן.

בשנת 1870 עם פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה הוא מונה למפקד הקורפוס ה-8, שהיה חלק מהארמייה הראשונה תחת פיקודו של קרל פרידריך פון שטיינמץ. זו הייתה ההובלה הנחרצת והאנרגטית שלו שתרמה בעיקר לניצחון בקרב ספישרן ב-6 באוגוסט, ובעקבותיו זכה פון גבן להצלחות היחידות שהושגו באגף הימין הפרוסי בקרב גרבלוט ב-18 באוגוסט. תחת אדווין פון מנטויפל, הקורפוס השמיני השתתף בפעילות באמיין ובפום, וב-8 בינואר 1871, פון גייבן מונה למפקד הארמייה הראשונה.

כעבור שבועיים הוא סים את המערכה בצפון צרפת, בניצחון המכריע בקרב על סן קנטן (19 בינואר 1871). סיום המלחמה הותירה את גבן כאחד האנשים הנכבדים ביותר בצבא המנצח. הוא מונה לקולונל הכבוד של רגימנט הרגלים ה-28, וזכה בעיטור הצלב הגדול של צלב הברזל. לאחר מכן הוא פיקד על הקורפוס השמיני בקובלנץ עד מותו ב-13 בנובמבר 1880.

== הנצחה ==
המבצר הצרפתי לשעבר דה קוליו במץ שונה למבצר גבן על שמו, ורגימנט הרגלים ה-28 נקרא על שמו. פסל של גייבן מאת פריץ שפר הוקם בקובלנץ בשנת 1884. SMS גבן, מסדרת מולטקה של הצי הקיסרי הגרמני שהושקה בשנת 1911, נקראה גם היא על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גנרלים בצבא הפרוסי
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגדול של צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1816
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1880
בוגיסלב פרידריך עמנואל פון טוינצין

בוגיסלב פרידריך עמנואל גראף טוינצין פון ויטנברג (בגרמנית: Bogislav Friedrich Emanuel Graf Tauentzien von Wittenberg; 15 בספטמבר 1760 – 20 בפברואר 1824) היה גנרל פרוסי בתקופת המלחמות הנפוליאוניות.

==ביוגרפיה==
טוינצין נולד ב-15 בספטמבר 1760 בפוטסדאם, מרקיזות ברנדנבורג, כבנו של פרידריך בוגיסלב פון טוינצין. הוא התחתן עם אליזבת פון אמשטדט, ממנה נולדו לו בן ובת אחת. ענף משפחת פון טוינצין עם התואר רוזן הסתיים במותו של בנו של טוינצין, היינריך בוגיסלב, בשנת 1854.

טאוונצ'יין התגייס לצבא הפרוסי בשנת 1775 וקיבל את התואר גראף (רוזן) ב-5 באוגוסט 1791. הוא הפך לעוזר מלכותי בשנת 1793; הוא הופקד על משימות דיפלומטיות רבות עד 1813. טוינצין השתתף במערכה של 1793 והועלה בהדרגה לאוברסט בשנת 1795 ולגנרל-מיור בשנת 1801. הוא פיקד על יחידת תצפית של פרידריך לודוויג צו הוהנלוה-אינגלפינגן עד לסאלבורג בשנת 1806. זמן קצר לפני קרב זאלפלד, קורפוס צרפתי בפיקודו של המרשל ברנדוט, הביס את הכוח של טוינצין, 9,000 איש בקרב שלייץ. טוינצין ארגן כביכול את הנסיגה למיטל-פולניץ כדי שכוחותיו יוכלו להצטרף לצבא הפרוסי הראשי.

בקרב ינה הוביל טוינצין את חיל החלוץ של צבא ההוהלוהה. עשרות גנרלים פרוסים הודחו לאחר התבוסה של פרוסיה ב-1807–1806, אולם טוינצין לא הודח כך. כגנרל-לויטננט, הוא פיקד על חטיבת ברנדנבורג לאחר חוזה טילזיט, והשתתף בארגון מחדש של הצבא הפרוסי המובס.

בשנת 1813 נקרא טוינצין לכהן כמושל צבאי בין נהרות אודר לוויסלה, והוא הצליח במצור על שטטין. כגנרל חיל הרגלים, הוא פיקד על הקורפוס ה-4, שהורכב ברובו מכוחות לנדווהר, והשתתף בקרבות גרוסברן ב-23 באוגוסט ודנביץ ב-6 בספטמבר. באוקטובר עזבו כוחותיו את האזור הרגוע היחסי של דסאו וחצו את האלבה.

לאחר קרב לייפציג, טוינצין קיבל את כניעת טורגאו ב-26 בדצמבר 1813. הגנרל לוטננט לאופולד וילהלם פון דובשיץ הוביל את לכידת ויטנברג בלילה של ה-13–14 בינואר 1814, אך ההצלחה יוחסה לטוינצין, אשר זכה בתואר הכבוד "פון ויטנברג", שלט אצולה, וב-26 בינואר קיבל את עיטור הצלב הגדול של צלב הברזל. רחוב בוויטנברג נקרא טוינצינשטראסה, אך ידוע כיום בשם דויטשיצשטראסה. ב-24 במאי, טוינצין כבש מחדש את מגדבורג.

טוינצין פיקד על הקורפוס ה-4 במהלך מאה הימים של נפוליאון בונפרטה. קרב ווטרלו אירע כבר כשכוחותיו הגיעו לצרפת. לאחר תום המלחמה הוא פיקד על הקורפוס ה-3.

טוינצין מת כמפקד ברלין ב-20 בפברואר 1824. טאואנצינשטראסה בברלין נקרא לכבודו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:גנרלים בצבא הפרוסי
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגדול של צלב הברזל
קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1760
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1824
בית הקברות הצבאי בדגניה א'

חלקת חללי [[קרב עמק הירדן בבית הקברות]]
בית הקברות הצבאי בדגניה א הוא מהקטנים בבתי הקברות הצבאיים בישראל. הוא שוכן בצמוד לבית הקברות האזרחי של הקבוצה. רוב החיילים שנקברו בו - 54 במספר - נהרגו במהלך מלחמת העצמאות. כיום טמונים בו 63 חללים.

==בית הקברות==
בית הקברות האזרחי ממוקם מצפון מערב לקבוצה, בקרבת החוף הדרומי של הכנרת וליד אפיק נהר הירדן. בעקבות קרב עמק הירדן שניטש במאי 1948 עם הצבא הסורי הובאו אליו 43 חללים שנפלו במהלך ימי הקרב, וחלקם נאספו רק לאחריו. הם נקברו בשורה בשולי החלקה האזרחית. 11 חללים נוספים ממלחמת העצמאות נקברו בחלקה נוספת שמדרום לחלקה זו, שכיום היא מוקפת במצבות אזרחיות. לאחר המלחמה הוכרזו קברי כל החיילים כבית קברות צבאי.

בחלקה שלישית בבית הקברות הצבאי, הצפונית מהשלוש, נקברו חללי הקבוצה שנפלו מ-1948 ואילך. ביניהם מצוי הטייס ערן כהן, שנהרג במלחמת יום הכיפורים וגופתו אותרה במצרים רק בשנת 1995. בצד מצבתו מוצבת מצבה לזכר טייס נוסף, יצחק ארצי, שנפל בדצמבר 1967 ומקום קבורתו לא נודע. קברי הוריו פניה ויואל ממוקמים בקרבת מצבת הזיכרון.

רחבת הטקס של בית הקברות הצבאי שוכנת בתווך בין שלוש החלקות. בצמוד אליה ממזרח ניצבת אנדרטת זיכרון לבני משפחות של חברי הקבוצה, אשר נספו בשואה.

הכניסה לבית הקברות ממוקמת מצפונו, בצד כביש טבריה-צמח.

==ראו גם==
* אנדרטת חללי עמק הירדן
* בית הקברות הצבאי בראש פינה

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.izkor.gov.il/en_a46d8329a2db8947b9b95bcfff2e8ed5 בית הקברות], באתר נזכור את כולם

==הערות שוליים==

דגניה א'
קטגוריה:דגניה א'
דייב טוורדזיק

דייוויד ג'ון "דייב" טוורדזיק (באנגלית: David John "Dave" Twardzik; נולד ב-20 בספטמבר 1950) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1972–1980. ממוצעיו הכוללים בשתי הליגות הם 9.3 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים למשחק. בעונת זכה באליפות ה-NBA כשחקן פורטלנד טרייל בלייזרס, ובאוקטובר 1981 הפרישה הקבוצה את גופייתו, עם המספר "13".

כמו כן שימש לתקופות קצרות כעוזר מאמן וכג'נרל מנג'ר במספר קבוצות NBA.

==קריירת משחק==
טוורדזיק נולד בעיר הרשי שבפנסילבניה, ובשנת 1968 החל ללמוד באוניברסיטת אולד דומיניון אשר בנורפוק, וירג'יניה. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 20.0 נקודות בממוצע למשחק.

בדראפט ה-NBA{{כ}} 1972 נלקח טוורדזיק בבחירה ה-26 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אך בחר לשחק עבור וירג'יניה סקוויירס מליגת ה-ABA. כשחקן הסקוויירס שיתף פעולה עם ג'וליוס ארווינג וג'ורג' גרווין, ורשם ממוצעים של 9.0 נקודות ו-3.4 אסיסטים למשחק. בעונת 1974/1975 קלע שיא קריירה של 13.6 נקודות למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-ABA.

לקראת עונת , בה התפרקה ליגת ה-ABA, עבר טוורדזיק לשחק עבור פורטלנד וסייע לה לזכות באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה. לאורך אותה עונה קלע 10.3 נקודות למשחק כשחקן החמישייה הפותחת, לצד ליונל הולינס, בוב גרוס, מוריס לוקאס וביל וולטון. בסיום עונת , לאחר 4 עונות עם הטרייל בלייזרס, פרש טוורדזיק ממשחק.

באוקטובר 1981 הפריש מועדון הטרייל בלייזרס את גופייתו של טוורדזיק, עם המספר "13", ובסך הכול זכו לכבוד זה שישה שחקנים נוספים מקבוצת האליפות של עונת 1977. הפרשת גופייתו של טוורדזיק, כמו גם אלו של שלושה מחבריו לקבוצה – גרוס, לויד ניל ולארי סטיל – נחשבת בעיני רבים כ"לא מוצדקת".

==קריירת אימון וניהול==
בין השנים 1986–1989 שימש טוורדזיק כעוזרו של מאמן אינדיאנה פייסרס, ג'ק רמזי, ובעונת היה עוזרו של דון קייסי בלוס אנג'לס קליפרס.

בשנת 1991 מונה לג'נרל מנג'ר של שארלוט הורנטס. ב-4 עונותיו בתפקיד רשמו ההורנטס מאזן כולל של 166 ניצחונות ו-162 הפסדים, והעפילו פעמיים לשלב הפלייאוף. בשנים 1995–1997 שימש כג'נרל מנג'ר של גולדן סטייט ווריורס.

בעונת חזר לתפקד כעוזר מאמן, הפעם בדטרויט פיסטונס תחת המאמן ג'ורג' אירווין.

במאי 2005 מונה לג'נרל מנג'ר של אורלנדו מג'יק, והחזיק בתפקיד יחד עם אוטיס סמית' עד לסיום עונת .

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:פנסילבניה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אולד דומיניון
קטגוריה:בחירות דראפט של פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני ליגת ה-ABA
קטגוריה:כדורסלנים ב-NBA שגופייתם הופרשה
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מנהלי קבוצות ב-NBA
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
כל העיר מרכלת עלינו

כל העיר מרכלת עלינו הוא אלבום הסולו הראשון של יהורם גאון שיצא בשנת 1965 אחרי שפרש מלהקת "שלישיית גשר הירקון" בה היה חבר יחד עם אריק איינשטיין ובני אמדורסקי. את כל התמלילים באלבום כתב יוסי גמזו, שירים רבים הם גירסאות עבריות לשירים משפות זרות. הלהיט הגדול של האלבום, "איפה הן הבחורות ההן" גירסה עברית ללחן רוסי. "אז אראה לה" הוא גירסה עברית לשירו של דומניקו מודוניו, "Lazzarella". השיר "כמה אפשר לשבת" הוא גירסה עברית לשיר "Chanson Pour L'auvergnat", שבוצע במקור על ידי ז'ורז' ברסנס. השיר "היא חזרה מקניות" הוא גירסה עברית לשיר פורטוגזי שהתפרסם בביצוע הצרפתי של דריו מורנו ב-1958 בשם "Si tu vas à Rio". השיר "זה נדבק" הוא גירסה עברית לשיר "I Want to Hold Your Hand" של להקת הביטלס. השיר "רותה רותה" הוא גירסה עברית לשירו של ניקולה פאונה "Frutta Frutta". השיר "בלי ידיים" הוא גירסה עברית לשירו של רנאטו קארוזונה "La pansè".

== רשימת השירים ==
כל התמלילים נכתבו על ידי יוסי גמזו

==קישורים חיצוניים==
* [https://open.spotify.com/album/6eQs5bOdrzfHJn5QmDhI0t כל העיר מרכלת עלינו] באתר ספוטיפיי

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1965
קטגוריה:אלבומי יהורם גאון
כוכב הבוקר (חברה)

חברת כוכב הבוקר (באנגלית: The Morning Star Company) היא חברת עיבוד מזון וחקלאות אמריקאית, שמרכזה בקליפורניה.

==פעילות חברה==
החברה אחראית על כ-25% מייצור העגבניות המעובדות בקליפורניה, וכ-40% מהאספקה התעשייתית של רסק עגבניות ועגבניות חתוכות. לחברה כ-400 עובדים, והכנסות של כ-700 מיליון דולר.

החברה מפורסמת בעיקר בשל הפילוסופיה הליברטראנית שלה, המטיפה למספר קטן ככל האפשר של מנהלים. העובדים מעודדים לחשוב באופן עצמאי, להגדיר את האחריות לעבודה בעצמם ואף לקבל החלטות על רכישת ציוד בהתייעצות עם מומחים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות מזון אמריקאיות
קטגוריה:עגבנייה
פורד מודל N

פורד מודל N (באנגלית: Ford Model N) היא מכונית פתוחה בסגנון מכונית עידן פליז בתצורת "Touring car" בסגנון גוף "Phaeton body" מתוצרת יצרנית הרכב פורד האמריקאית אשר יוצרה בין השנים 1906–1908.

=="פורד מודל N"==

* יוצרו כ-7000 יחידות.
* מנוע קדמי.
* מנוע בנזין.
* סוג הנעה: הנעה אחורית.
* מערכת היגוי: מימין.
* מחיר היחידה עמד על 500 דולר (1906, ארצות הברית).
== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:1906 Ford, Model N, Roadster (6831823636).jpg | "פורד מודל N", שנת 1906 
קובץ:Paris - Bonhams 2016 - Ford Model N Cabriolet - 1906 - 002.jpg | "פורד מודל N" קבריולט, שנת 1906 
קובץ:Paris - Bonhams 2016 - Ford Model N Cabriolet - 1906 - 001.jpg | "פורד מודל N" קבריולט, שנת 1906 
קובץ:1906 Ford Model N Touring (14477692423).jpg | "פורד מודל N", דגם "Touring" שנת 1906 
קובץ:1906 Ford Model N Runabout (30568210361).jpg | "פורד מודל N", דגם "Runabout" שנת 1906 
קובץ:1906 Ford N Runabout pic4.JPG | "פורד מודל N", דגם "Runabout" שנת 1906 - מבט להגה 
</gallery>

==ראו גם==
* פורד
* הנרי פורד
* פורד מודל B
* פורד מודל C
* פוקד מודל S

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1906
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
C