OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
1685

__TOC__

== אירועים ==

* (מרץ) - פרסום הקודקס השחור על ידי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, הכולל מבחר חוקים המפלים קבוצות מיעוטים שונות (ובהן יהודים ושחורים) ברחבי האימפריה הצרפתית
* (אפריל) - המלך המוגולי אורנגזב מטיל מצור על סולטנות ביג'אפור; מאוחר יותר במהלך השנה יכבוש גם את סוראט
* (מאי-אוקטובר) - הצרפתים מקימים שגרירות בסיאם
* קרבות בין ונציה לעות'מאנים באלבניה ובבוסניה. ונציה מצליחה לכבוש לתקופה קצרה את פלופונסוס
* פולין יוצאת למלחמה נגד העות'מאנים במולדובה, פודוליה ואוקראינה (עד 1686) 
* הישועים מקימים מיסיון ראשון בפונדיצ'רי שבהודו
* פתיחת נמלי סין (אמוי וקנטון) לסחר בתה ובחרסינה עם האנגלים 
* מושבת שודדי ים מוקמת ליד מדגסקר
* תחילת שלטונו של אקבה כמלך דהומיי (עד 1708) 
מדע וטכנולוגיה: 
* שטפן פרפלר, שען מנירנברג ממציא כיסא גלגלים, ככל הנראה הראשון בעולם
* תחילת גידול אורז בצפון אמריקה
* בווינה מוקמת לראשונה בעולם מחלקה מקצועית לכיבוי שרפות
* מגפת דבר בספרד
אמנות:
* הנרי פרסל מפרסם את המזמור "רחש לבי דבר טוב" 
* מושלם האגף הצפוני של ארמון ורסאי; שארל לה ברון מעצב את "אולם המלחמה והשלום" בארמון
* בניית ארמון ונדום 
בעולם היהודי:
* גירוש יהודי מרטיניק 
* "ברכה ושלום" בית כנסת ראשון בסורינאם ובית כנסת ציבורי ראשון בחצי הכדור המערבי

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==







=== שנת 1685 לפי הלוח היוליאני ===


|}</div></div>


==קישורים חיצוניים==
גלשנאים

גלשנאים או "למורים מעופפים" (שם מדעי: Dermoptera), היא סדרה במחלקת היונקים, בה משפחה יחידה, גלשניים (Cynocephalidae), בה שני סוגים, ובכל אחד מהם מין יחיד: גלשן מלאי (Galeopterus variegatus) וגלשן פיליפיני (Cynocephalus volans), וישנם גם שני מינים קדומים שנכחדו, הנמצאים בסוג נפרד.
== מאפיינים ==
הגלשנאים מצויים בדרום-מזרח אסיה, והם שוכני-עצים הדואים מעץ לעץ בעזרת קרומי-עור המתוחים בין ידיהם. הגלשנאים פיתחו את שיטת הדאייה כחלק מההסתגלות לחיים בצמרות העצים, כאמצעי קל לעבור בין העצים השונים. קרומי העור מאטים את מהירות הנפילה, בדומה למצנח, והגלשנאים אף יכולים לכוון את כיוון דאייתם. למרות זאת, הם אינם עפים. טעות נפוצה זו בדבר תעופתם לכאורה היא זו שהביאה לכינוי השגוי "למורים מעופפים", המכיל טעות נוספת - שכן הגלשנאים אינם קרובים כלל למשפחת הלמוריים.

משקלם של הגלשנאים נע בין קילוגרם אחד לשני קילוגרמים, ואורך גופם נע בין 35 ל-40 סנטימטרים, כשהגדול יותר הוא גלשן מלאי. ראשם קטן, זרועותיהם דקות, זנבם בינוני, ובאופן כללי גופם רזה וקליל. בשני צדדי ראשם עיניים המותאמות לראייה בינוקולרית טובה, ואוזניים קטנות יחסית. אף על פי שהם חיים על העצים, הגלשנאים אינם ניחנים בכושר טיפוס טוב, ועל גבי העץ הם מתקדמים בעיקר בעזרת קפיצות קלות. באוויר, על כל פנים, הם נעים בקלות: הגלשנאים מסוגלים לעבור בדאייה אחת עד 70 מטרים, תוך איבוד גובה מינימלי.

הגלשנאים הם בעלי-חיים ליליים וביישנים, החיים רק ביערות הטרופיים של דרום מזרח אסיה. מכיוון שכך, יחסית מעט ידוע על אורחות-חייהם. ידוע שהם אוכלי-צמחים הניזונים בעיקר מעלים, ענפים, פרחים, מוהל ופירות. הטורפים העיקריים של הגלשנאים הם עופות דורסים שונים, ובייחוד העיט הפיליפיני (Pithecophaga jefferyi).

== טקסונומיה ==
* משפחת גלשנאים (Cynocephalidae)
** מין יחיד בסוג, גלשן מלאי (Galeopterus variegatus)
** מין יחיד בסוג, גלשן פיליפיני (Cynocephalus volans)
** סוג Dermotherium
*** מין Dermotherium major (נכחד)
*** מין Dermotherium chimaera (נכחד)

==ראו גם==
* סנאים מעופפים

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1945
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' גיילורד סימפסון
פנגולינאים

פַּנְגּוֹלִינָאִים (שם מדעי: Pholidota) היא סדרה במחלקת היונקים, ובה קיימת בימינו משפחה אחת, הכוללת שלושה סוגים (בעבר היה רק סוג אחד) ושמונה מינים.

משקלם של הפנגולינים נע בין ארבעה קילוגרם (אצל פנגולין עצים קטן) ל-33 קילוגרם (אצל פנגולין ענק). אורכם נע בין 30 ל-100 סנטימטר.

==מיון==
*סדרה פנגולינאים (Pholidota)
**סוג ללא מקור Argyromanis - נכחד
**סוג ללא מקור Orthoarthrus - נכחד
**סוג ללא מקור Euromanis - נכחד
**משפחה Eurotamanduidae - נכחדה
***סוג אירוטמנדואה (Eurotamandua)
**על-סדרה Eupholidota
***משפחה Eomanidae - נכחדה
****סוג אאומאניס (Eomanis)
***על-משפחה Manoidea
****משפחה פטריומאניים (Patriomanidae) - נכחדה
*****סוג קריפטומאניס (Cryptomanis)
*****סוג פטריומאניס (Patriomanis) - נכחד
****משפחה פנגולניים (Manidae)
*****סוג נקרומאניס (Necromanis) - נכחד
*****תת-משפחה Smutsiinae
******סוג פנגולין עצים (Phataginus)
*******מין פנגולין עצים קטן (Phataginus tricuspis)
*******מין פנגולין עצים גדול (Phataginus tetradactyla)
******סוג פנגולין גדול (Smutsia)
*******מין פנגולין ענק (Smutsia gigantea)
*******מין פנגולין הכף (Smutsia temmincki)
*****תת-משפחה Maninae
******סוג פנגולין (Manis)
*******מין Manis hungarica - נכחד
*******מין Manis lydekkeri - נכחד
*******מין פנגולין אסייתי ענק (Manis paleojavanica) - נכחד
******תת-סוג Manis
*******מין פנגולין הודי (Manis crassicaudata)
*******מין פנגולין סיני (Manis pentadactyla)
******תת-סוג Paramanis
*******מין פנגולין מלאי (Manis javanica)
*******מין פנגולין פיליפיני (Manis culionensis)

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Manis gigantea 01 by Line1.JPG|פנגולין ענק
קובץ:Steppenschuppentier2.jpg|פנגולין הכף
קובץ:Scaly ant eater by by Dushy Ranetunge 2a.jpg|פנגולין הודי
קובץ:Pangolin borneo.jpg|פנגולין מלאי
קובץ:Tree Pangolin.JPG|פנגולין עצים קטן
קובץ:Длиновостый панголин.jpg|פנגולין עצים גדול
קובץ:Necromanis franconica.jpg|הפנגולין הקדום Necromanis
קובץ:Pangolin defending itself from lions (Gir Forest, Gujarat, India).jpg|פנגולין מתגונן מפני אריות
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1904
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:טקסונים קיימים שהתפתחו בפלאוקן
שליט (קלפים)

ארבעת סוגי הקלפים: יהלום, לב, עלה ותלתן
שליט, במשחקי קלפים שמבוססים על לקיחות כמו למשל ברידג' וויסט (אך גם אחרים) הוא אחת מארבע צורות הקלפים שנבחרה כעדיפה על יתר הצורות באותו משחק .

אלה הם הקלפים (בדרך כלל כל הקלפים בסדרה מסוימת), שנחשבים לחזקים יותר מאשר קלפים שאינם מסדרת השליט, ושגוברים עליהם בלקיחה אלא אם כן שליט גבוה יותר מונח על השולחן כחלק מהלקיחה. ברוב המשחקים הללו, אי אפשר לשחק קלף שליט אם יש בידך קלף מהסדרה הנדרשת ללקיחה; בעוד שבמשחקים בודדים דווקא ניתן לעשות זאת. התוצאה היא שמי שהניח את קלף השליט ככל הנראה יזכה בלקיחה שהתחילה מקלף שאינו מסדרת השליט.

במשחקים מסוימים הנחת שליט נקראת חיתוך.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משחקי קלפים
קטגוריה:ברידג'
מפרקים

הפטריות על עץ זה משמשות כמפרקים
מְפָרְקִים הם יצורים במארג המזון המפרקים תרכובות אורגניות, באמצעות הפרשת אנזימי עיכול מתוך תאיהם אל הסביבה. מקצת תוצרי הפירוק - תרכובות אורגניות קטנות ומסיסות - נספגות אל תוך גופם של המפרקים ומשמשות להם מקור אנרגיה וכמקור תרכובות פחמן. תוצרי פירוק אחרים, כמו למשל תרכובות אי-אורגניות, נשארים בסביבה ומנוצלים במחזוריות על ידי האורגניזמים החיים בקרקע וגם על ידי הצמחים תהליך שנקרא ,מיחזור תרכובות מזון (nutrient cyceling) - אלו יכולים להיות פחמן דו-חמצני ומים ועוד אי אלו מלחי מזון שונים שנוצרים בעת תהליך הפירוק ,שלבסוף ייקלטו בחזרה על ידי בעלי החיים השונים, כמו הצמחים שינצלו את הפחמן הדו-חמצני והמים (וכן את אור השמש) לשם קיום תהליך ההטמעה, הידוע בתור "פוטוסינתזה" בו הם מייצרים לעצמם את הסוכרים אקסודטות שיופרשו משורשיהם(exudates) על מנת לתחזק את אותן מפרקים מה שמשלים את התהליך המחזורי.
 
בדרך זו המפרקים משתתפים בתהליכי פירוק או קומפוסט בשפה נכונה או כך נוצר הומוס בטבע וממחזרים חומרים רבים, ולכן יש להם תפקיד חשוב במחזורי החומרים בבית הגידול. במארג מזון, המפרקים מפרקים את שיירות (שאריות) הפסולת שמופרשת מהיצורים החיים וכן את היצורים שאינם חיים. בזכות כך, נוצרת מחזוריות דרכה המפרקים מפרקים את האורגניזמים המתים ושאריותיהם, וכתוצאה מכך הם (המפרקים) פולטים את הדרוש לצמח- פחמן דו-חמצני ומים כדי שצמח חדש יוכל לבצע פוטוסינתזה ולהיות בבסיס מארג המזון.

בין המפרקים נמנים בעיקר חיידקים, פטריות ותולעים.

==פטריות==
במערכות אקולוגיות רבות המפרקים העיקריים הם הפטריות. בניגוד לחיידקים, שהם אורגניזמים חד-תאיים, הפטריות מצויות במקבצים ומתחברות דרך דפנות התאים הקרובים, וכך יוצרות יחידה גדולה יותר, תפטיר, המוקפת בדופן תא גדול. הפטריות מסוגלות לחדור גם לאזורים לא חשופים של האורגניזם, ובנוסף הן היחידות שמסוגלות להשתמש באנזימים לפירוק ליגנין. שני יתרונות אלו הופכים את הפטרייה למפרק העיקרי ביערות, שבהם התרכובות האורגניות מכילות בעיקר ליגנין. הפטריות מפרקות את האורגניזם על ידי הפרשת חומצות מגופן שגורמות לו להירקב ולהתמוסס, ושואבות אותו חזרה ביחד עם החומצה והאורגניזם המומס. במשך הזמן הפטריות יאכלו את כל האורגניזם הרקוב. כאשר המקבצים נוגעים זה בזה, נוצרת פטרייה חדשה בנקודת המפגש, וכך הפטרייה מתרבה.

==תולעים==
ישנם סוגים מסוימים של תולעים המוגדרים כמפרקים מפני שהתנהגותם דומה לאוכלי פגרים. לדוגמה, תולעת שמפרקת תפוח הורסת את הקליפה, ובכך חושפת את החלק הפנימי ועוזרת לו להירקב. בנוסף, בעקבות פירוק הקליפה, היא חושפת את החלק הפנימי של הפרי למפרקים אחרים. סוגים מסוימים של תולעים מפרקים גם בעלי חיים.

==ראו גם==
* מחזור הפחמן
* מחזור החנקן

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אקולוגיה
קטגוריה:מטבוליזם
ברוש

ברוש (שם מדעי: Cupressus) הוא סוג של עצים מחטניים, המצויים באזורי האקלים החם של חצי הכדור הצפוני, בהם צפון אמריקה, צפון אפריקה, המזרח התיכון, ההימלאיה, דרום סין וצפון וייטנאם. אלו הם עצים ירוקי עד או שיחים גדולים שגובהם 5–40 מטר, העלים דמויי קשקשים שאורכם 2–6 מ"מ המסודרים באופן נגדי זה לזה. האצטרובלים כדוריים או אליפטיים וגודלם 8–40 מ"מ, וכוללים 4–14 קשקשים המגינים על הזרעים.

השם ברוש מיוחס לעיתים לצמחים מחטניים אחרים הדומים לסוג זה, כגון טקסודיון (Taxodium), המכונה "ברוש הביצות", וכן Chamaecyparis, Callitris, Cupressocyparis ואחרים.

צבעי הברוש (צבע העלים) הם ירוק בהיר, ירוק כהה וירוק-אפור. לעלי הברוש צורה פרקטלית.

השימוש הרב בברוש כעץ בנייה, בעבר, גרם לכריתתו המרובה ולהכחדתו כמעט מוחלטת מהטבע המקומי. 

מעלי הברוש מופק שמן המיועד לייצור בשמים, סבון ומוצרים נוספים. כמו כן, הוא משמש כשובר רוח בגבולות פרדסים, חלקות חקלאיות ובתי קברות. באזור הים התיכון, הברוש נחשב לתרופה עממית נגד שיעול, וברפואה העממית הערבית בארץ, המים - בהם מבושלים אצטרובלים כדוריים - משמשים לטיפול בבעיות חניכיים, שיניים וכן בסוכרת. <ref></ref>

==מינים==
===מינים הגדלים בארץ ישראל===
*ברוש מצוי (Cupressus sempervirens) - מין הברוש היחיד הגדל בר בארץ ישראל.
*ברוש טוטם - עץ זקוף וצר, בעל צבע ירוק חזק שמקורו בדרום אירופה. הוא נכנס לארץ ישראל בשנות התשעים וניטע בגינות כבודד, כגדר חיה, וכאלמנט פיסולי. ברוש טוטם נחשב לקבוצה (cultivar group) בתוך המין ברוש מצוי. שמו המלא הוא: Cupressus sempervirens var. pyramidalis (או var. stricta או var. fastigiata)
*ברוש אריזוני (Cupressus arizonica) – עץ נוי שמקורו באריזונה. צורתו חרוטית זקופה בדומה לברוש המצוי מהזן האופקי, אולם ענפיו ועליו מכסיפים. גובהו 5 - 10 מטרים. בארץ ישראל, הברוש האריזוני ננטע על ידי קרן קיימת לישראל באתרים בגליל העליון המזרחי, בהם יער ביריה ונחל דישון.<ref>https://www.kkl.org.il/forestsearch/biria_forest.aspx</ref>
*ברוש בכות (Cupressus funebris) – עץ נוי שמקורו בסין.
*ברוש פורטוגלי (Cupressus lusitanica) – עץ נוי שגדל במקסיקו ובפורטוגל.
*ברוש גדול-פירות (Cupressus macrocarpa) – "ברוש לימוני". עץ נוי שמקורו בקליפורניה, הידוע בזכות אצטרובליו. נפוץ בגינון.

==ברוש במקורות==
בהגדלה רואים את המבנה הפרקטלי של עלי הברוש
בכתובתיהם של מלכי אשור ובבל נרמז כי נכרתו בידם עצי ארזים ועצי ברושים מן הלבנון בכדי להשתמש בהם לצורכי בנייניהם: 

.

בימי המקרא שימש העץ כסמל לרעננות: 

.

שלמה המלך קיבל מחירם מלך צור עצי ארזים ועצי ברושים מן הלבנון לבניין בית המקדש ובית המלכות: 

.

הברוש שימש בבניית דלתות,רצפה, מזוזות, כרובים וכלי נגינה בבית המקדש הישראלי: 

,

מקום אילן הברוש משמש מגורים וקן לציפורים ולעוף הנקרא חסידה כמובא בספר תהלים (תהלים פרק קד פסוק יז):
 

לדעת רוב החוקרים אין הברוש המוזכר במקרא זהה ל-Cupressus. לדעת עמנואל לב מדובר ב-Juniperus (ערער). לדעת אהרון אהרונסון מדובר ב-Juniperus drupacea (ערער גלעיני), ולדעת מנחם זהרי מדובר ב-Juniperus excelsa (ערער ברושי).

לדעת יהודה פליקס, הברוש המצוי נקרא במקרא בשם תאשור.

לפי התלמוד<ref>ראש השנה כג א</ref>, הברוש נכלל בתוך עשרה מיני הארזים, כלומר עצי סרק שהאדם מחשיב רבות את השימוש בענפיהם או גזעיהם, כארז.

== ראו גם==
עץ ברוש על גדות אגם גרדה באיטליה
*ברוש קרח
*ברוש פטגוני

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ברושיים
קטגוריה:סוגי מחטניים
קטגוריה:עצים בתנ"ך
ג'ון קיטס

ג'ון קיטס (באנגלית: John Keats; 31 באוקטובר 1795 - 23 בפברואר 1821), היה מחשובי המשוררים הרומנטיים האנגלים.

==חייו==
קיטס נולד בכפר ליד לונדון. אביו, שהיה בעל אורוות, נהרג בשנת 1803 בתאונה. אמו נישאה זמן קצר אחרי כן, אך עזבה את בעלה ועברה לגור עם סבתו של קיטס. האם נפטרה ממחלת השחפת ב-1810. קיטס ואחיו נשלחו על ידי סבתם לאפוטרופוסים שדאגו להמשך חינוכם. קיטס נשלח ללמוד רפואה, הוא התמיד בכך עד 1814 ואחר כך החליט להתמסר לעולם הספרות אליו נמשך מילדות.

קיטס התוודע ליוצרים מובילים של תקופתו, בהם לי האנט והמשורר פרסי ביש שלי. בשנת 1816 לי האנט עזר לו לפרסם את שירו הראשון בכתב-עת שערך. שנה מאוחר יותר, פרסם קיטס כשלושים שירים בקובץ שנקרא "שירים", הקובץ קיבל ביקורות פושרות.
המצבות הצמודות של קיטס וסוורן בבית העלמין הפרוטסטנטי ברומא
קיטס התחיל לטפל באחיו הצעיר טום, שהיה חולה בשחפת. באותה תקופה כתב את שירו "אנדימיון" (Endymion). אחיו מת ב-1818, וסימני מחלת השחפת התגלו גם בג'ון. הוא עבר לגור בלונדון עם חברו, ושם התאהב בבחורה בשם פאני ברון שהתגוררה עם אמה בבית חברו. בתקופה זו בקיץ 1819 כתב כמה מהטובים בשיריו: "אודה לפסיכה" (Ode to Psyche), "אודה לכד יווני" (Ode on a Grecian Urn) ו"אודה לזמיר" (Ode to a Nightingale). שקוע באהבה ובשירה, הוא התיש את עצמו.
ב-1820 פרסם את קובץ שיריו השני, הפעם זכה לביקורות משבחות. עקב מחלתו נצטווה על ידי רופאיו להתרחק מהחורף האנגלי, והוא עבר להתגורר באיטליה. בתחילה חי בנאפולי ואחר כך ברומא. בריאותו השתפרה מעט אך אחרי זמן קצר חלה הידרדרות במצבו. הוא מת ברומא בגיל 25 ממחלת השחפת, ונקבר בבית העלמין הפרוטסטנטי של רומא. בחודשים האחרונים לחייו טיפל בו ידידו, הצייר ג'וזף סוורן, שנקבר לצידו של קיטס.
לאחר מותו, נחשב קיטס כאחד מגדולי המשוררים של התקופה הרומנטית, למרות שבחייו זכה לביקורות מעורבות. הוא היווה מקור השראה לרבים מהאומנים שבאו אחריו, ביניהם המשורר אלפרד טניסון והאומנים הקדם רפאלים.

שירתו של קיטס עוסקת ביופי, אידיאלים והשוואה בין שלמות האידיאלים למימושם במציאות. הוא הרבה לעסוק בנושאים מתוך המיתולוגיה היוונית, וכן ביופי הטבע והאומנות. כתיבתו מתאפיינת באהבה שופעת חיים לשפה, ליצירי הדמיון וליופי, אבל גם מהולה במלנכוליה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://englishhistory.net/keats/contents.html אתר המוקדש לחייו ויצירתו של ג'ון קיטס]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:משוררים בריטים
קטגוריה:אנגלים שנפטרו משחפת
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1795
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1821
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
רומנסה

הרומנסה (מספרדית: Romance) היא צורה עממית של שיר זמר שמקורה בספרד. ראשית תקופת היווצרותה של הרומנסה בין המאות ה-10 וה-12. הרומנסה הגיעה אל התרבות היהודית דרך הלאדינו, שפתם של יהודי ספרד ומגורשיה מסוף ימי הביניים ואילך. הרומנסה היא "אחותה" של הבלדה, ולה נקודות דמיון ושוני לבלדה.

הרומנסה היא שיר עלילתי סנטימנטלי, הנמסר ממספר לירי. חוקר הספרות שלמה הראל תיארה כ"גרסה פיוטית מוגבהת ומסוגננת של הניסיון האנושי, אודות ענייני גבורה, אהבה וכשפים". רוב עלילות הרומנסות קשורות בהווי ימי הביניים בספרד, סיפורי אבירים, פרשיות חצר, רעיות נאמנות או בוגדניות, מלחמות בין ממלכות, ועלילות השבויים במהלך מלחמת הנוצרים במורים המוסלמים. בין נושאיהן של רוב הרומנסות ששרדו בקרב צאצאי מגורשי ספרד שלקוחים מן ההווי הלא יהודי בולטות הרומנסות על נושאים תנ"כיים כמו משה על הר חורב, קינת דוד על אבשלום או רומנסה על אמנון ותמר.

הרומנסה המקורית-מסורתית היא בעלת ארבעה בתים שווים באורכם ומחורזים (נפוצה ביותר חריזה של א'-ב'-א'-ב', צורת חריזה שנחשבת מאוד עממית וקלה לאוזן), אך לאורך השנים הסתעפו מצורה מסורתית זו צורות נוספות.

בקורפוס הספרותי ניתן למצוא רומנסות מולחנות ושאינן מולחנות, ללא חריזה או עם חריזה משוכללת, קצרות או ארוכות ועוד גרסאות רבות. גם סיפור קצר יכול לענות על הקריטריונים הבסיסיים של רומנסה (4 בתים, אווירה פסטורלית, קול דובר לירי, תימה סנטימנטלית-רומנטית) ובמקרה כזה יימצאו חוקרי ספרות שיכניסו אותו לקטגוריה זו.

ההבדלים העיקריים של הרומנסה ביחס לבלדה הם הקלילות היחסית של התימות הרומנסיות, צורה יותר מוקפדת, ואופטימיות - הגיבור הרומנסי הוא "הגיבור הטוב" ולרב תסתיים הרומנסה בסוף טוב.

בין כותבי הרומנסות העבריים - שאול טשרניחובסקי, לאה גולדברג, יעקב אורלנד, נתן אלתרמן, נעמי שמר ורבים אחרים.

== ראו גם ==
* בוסתן ספרדי

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוגות ספרותיות
אדיסו מאסלה

אדיסו מסלה (באמהרית: አዲሱ መሰለ; נולד ב־16 ביוני 1961), הוא פוליטיקאי ישראלי וחבר הכנסת בכנסת ה-14 מטעם מפלגת העבודה ומפלגת עם אחד, וחבר הכנסת הראשון יוצא אתיופיה.

== ביוגרפיה ==
אדיסו מסלה נולד בכפר במחוז בגמדר שבאתיופיה. בזמן פרוץ מלחמת האזרחים האתיופית היה חבר בארגון המורדים המרקסיסטי יחאפה. לאחר שהדרג החל לפעול כנגד הארגון ולרדוף את חבריו, מסאלה ברח לסודאן והגיע לישראל בשנת 1980. בישראל עבר את הגיור לחומרא שדרשה הרבנות מעולי ביתא ישראל בזמנו. מסאלה עבד במסגרת הסוכנות היהודית בקרב בני קהילתו.

רכש השכלה גבוהה באוניברסיטת בר-אילן, ובמקצועו הוא עובד סוציאלי קהילתי.

== קריירה פוליטית ==
מאסלה פעיל למען עלייתם של יהודי אתיופיה, מכהן כיו"ר ארגון הגג של עולי אתיופיה, חבר הנהלת המועצה הציבורית לקליטת עלייה, חבר הנהלה בהלצין (מרכז למורשת יהדות אתיופיה), חבר הנהלת מרכז ההיגוי לחינוך ילדי אתיופיה, חבר הנהלת מרכז ההתנדבות בישראל, וחבר הנהלת הפדרציה הספרדית בישראל.

בשנת 1996 היה מאסלה מראשי המאבק נגד מגן דוד אדום בפרשת השמדת מנות הדם של עולי אתיופיה.

בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה בשנת 1996, נבחר מאסלה לרשימה כנציג העולים, בגלל פיצול במחנה העולים מברית המועצות, בניגוד לעמדת שמעון פרס וראשי המפלגה, שהעדיפו נציג מן העולים מברית המועצות כדי למשוך קולות של עולים אלו. בעקבות זאת, שוריין מקום נוסף ברשימה לכנסת ה-14 לסופה לנדבר.

בשנת 1997 עתר חבר הכנסת מאסלה לבג"ץ כנגד הענקת פרס ישראל לשמואל שניצר, בעקבות מאמר בוטה שלו נגד העלאת בני הפלאשמורה לישראל, ובהסתמך על ביקורת חריפה שמתח בית הדין לערעורים של מועצת העיתונות על מאמרו של שניצר. בג"ץ קיבל את העתירה ובדיון חוזר החליטה ועדת הפרס לא להעניקו למר שניצר. חבר הכנסת מסאלה שימש כחבר בוועדת העלייה והקליטה, בוועדת העבודה והרווחה, וכממלא-מקום בוועדת הכספים של הכנסת.

בבחירות הפנימיות בעבודה ב־1999, לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה לא נבחר מאסלה במשבצת העולים והוא טען בעקבות תחקיר של נחום שחף שהבחירות זויפו במגזר הדרוזי, ובעיקר במחשב הספירה המרכזי. במחאה על אי הסדרים בבחירות הוא תקף בחריפות את אהוד ברק במרכז העבודה, אך לא זכה למקום ברשימה. בעקבות זאת, הוא פרש ממפלגת העבודה והקים יחד עם עמיר פרץ ורפיק חאג'-יחיא את סיעת עם אחד. מאסלה שובץ במקום הרביעי ברשימת עם אחד בבחירות לכנסת ולא הצליח להיבחר לכנסת ה-15.

במאי 2015, לאחר הפגנות הקהילה האתיופית, התראיין מאסלה לחדשות 2 והסביר כי חי על קו ישראל - אתיופיה במסגרת עבודה והיה נשאר במידה והיו הצעות להשתלב במגזר הפרטי לאחר שסיים את הקריירה הפוליטית שלו. אשתו ושלוש בנותיו מתגוררות בישראל.

==קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם עם אחד
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:עליית ביתא ישראל: אישים
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
שמואל אביטל

שמואל אביטל (נולד ב-22 באפריל 1951) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה, ושר בלי תיק מטעם מפלגת עם אחד (2001–2002).

==ביוגרפיה==
אביטל נולד בעיר קזבלנקה במרוקו. עלה לישראל ב-1953 ואת לימודיו סיים בתיכון החקלאי "אשל הנשיא". בצה"ל שירת בחיל השריון וסיים את שירותו כסגן-אלוף במילואים. סיים תואר ראשון בספרות והיסטוריה של עם ישראל מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

אביטל כיהן כמזכיר וגזבר מושב תדהר, נבחר לרכז חברה ומשק בתנועת המושבים ושימש סמנכ"ל הרשות לפיתוח חקלאי. כיהן כיו"ר ועדת משק בתנועת המושבים, יו"ר ועדת הנוער בחטיבת בני המושבים ושימש מזכיר מחוז המושבים במפלגת העבודה ויו"ר האגף לתרבות ולחינוך בהסתדרות. במסגרת תפקידיו הציבוריים מונה ליו"ר החברה הכלכלית לפיתוח מושבי גת ושימש יו"ר ארגון מושבי הנגב.

בשנת 1992 נבחר לכנסת ה-13 מטעם מפלגת העבודה והיה חבר בוועדות הכנסת השונות, ועמד בראש השדולה החקלאית.

בבחירות המקדימות במפלגת העבודה בשנת 1996 לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה, התמודד על המקום המשוריין למחוז המושבים והגיע שני אחרי שלום שמחון, עם 4,928 קולות. הוא שובץ במקום ה-48 ונשאר מחוץ לכנסת ה-14. באותה שנה מונה לגזבר ההסתדרות.

בשנת 2001, מונה לשר לתיאום חברתי מטעם מפלגת עם אחד בממשלה ה-29 בראשות אריאל שרון. עיקר תפקידו היה טיפול במפעלים במצוקה. במסגרת תפקידו היה מעורב בשורה של נושאים חברתיים. ב-22 בפברואר 2002 הגיש את התפטרותו מהממשלה, בהתאם להחלטת מפלגתו על פרישה מהקואליציה.

לאחר עזיבת החיים הפוליטיים, שימש כיושב-ראש קרן "מבטחים" ולאחר מכן, כחבר מינהלת קרנות הפנסיה הוותיקות. החל מספטמבר 2003 הוא שימש כיושב-ראש מועצת המנהלים של המשביר לצרכן החדש.

על פי כתבת תחקיר, אשר שודרה בתוכנית "השבוע" בערוץ 10 במאי 2010, בשנת 2002, בזמן ששימש כיו"ר קרן מבטחים, עזר אביטל לנוחי דנקנר לגייס סכום של יותר מ-50 מיליון דולר מכספי חברי הקרן לצורך קניית חברת אי.די.בי.. זאת, אף על פי שנוחי דנקנר ביקש את הסכום ללא ערבות, ולמרות מסמך פנימי שקבע כי נפלו פגמים בהליכי אישור עסקת המימון.

אביטל שימש כיושב ראש חברת "מקסימה" בין השנים 2008–2012, בתקופה בה הייתה בבעלות קבוצת אי.די.בי.

אביטל נשוי ואב לשלושה. חבר מושב תדהר.

==קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.news1.co.il/Archive/006-D-924-00.html?tag=20-00-10 אביטל שמואל - פרופיל], באתר חדשות מחלקה ראשונה
* [http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=717066 השבוע עם מיקי רוזנטל 07.05.10], באתר ערוץ 10
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי אשל הנשיא
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:הנגב: אישים
קטגוריה:שרים בלי תיק בממשלות ישראל
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:שרים שכיהנו בעת שלא היו חברי כנסת
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל העשרים ותשע
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
קטגוריה:מועצה אזורית בני שמעון: אישים
עיגולי גרשגורן

באלגברה ליניארית, עיגולי גרשגורן מסייעים להערכת גודל הערכים העצמיים של מטריצה, באמצעות חישוב פשוט.

המונח הוא על שמו של המתמטיקאי סמיון ארונוביץ גרשגורן (Семён Аранович Гершгорин), נולד כהירשהורן (הירשהאָרן בכתיב היידישאי).

==תיאור פורמלי==
תהא <math>A</math> מטריצה מסדר <math>n\times n</math> מעל הממשיים או המרוכבים.
נסמן <math>R'_i(A)=\sum_{j=1,j\ne i}^n|a_{ij}|</math>. כלומר, <math>R_i'(A)</math> הוא סכום הערכים המוחלטים של אברי השורה מספר <math>i</math>, פרט לאיבר שנמצא באלכסון.

כעת, כל הערכים העצמיים של <math>A</math> נמצאים באיחוד העיגולים הבא:

<math>\bigcup_{i=1}^n\left\{z\isin\mathbb{C}:|z-a_{ii}|\le R_i'(A)\right\}</math>.

הקבוצה המתוארת היא איחוד של <math>n</math> עיגולים סגורים במישור המרוכב, שמרכז כל אחד מהם הוא אחד מאיברי האלכסון הראשי של <math>A</math>, והרדיוס של כל עיגול הוא סכום הערכים המוחלטים של אברי השורה של המרכז, פרט לאיבר זה עצמו.

עוד אומר המשפט כי אם <math>k</math> מתוך העיגולים הללו יוצרים רכיב קשירות נפרד מ-<math>n-k</math> העיגולים האחרים, הרי שאותו רכיב קשירות מכיל בדיוק <math>k</math> מבין הערכים העצמיים.

==מסקנות==
מטריצה בעלת אלכסון שולט (diagonal dominant matrix) היא מטריצה שבה
הערך באלכסון (בערכו המוחלט) גדול מסכום יתר האיברים בשורתו (בערכם המוחלט),
כלומר <math>\forall i: |a_{ii}|>R_i'(A)</math>.
תוצאה מיידית של משפט גרשגורן היא: אם מטריצה היא בעלת אלכסון שולט
אז המטריצה היא הפיכה. זאת מאחר שמטריצה היא הפיכה אם ורק אם 0 אינו ערך עצמי שלה, אבל שליטה אלכסונית חזקה מבטיחה שכל אחד מהעיגולים אינו מכיל את ראשית הצירים (כי המרחק של מרכזם מהראשית גדול מרדיוס העיגול).

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אלגברה ליניארית
אסון המכביה

גשר המכביה ה-15 מכיוון רמת גן
גשר המכביה ה-15 מגשר העץ הצר שממזרח לו. ברקע נראה ה[[ממדיון]]
אסון המכביה הוא תאונה שבה התמוטט גשר מעל נחל הירקון בעת טקס הפתיחה של המכביה החמש עשרה, ב-14 ביולי 1997. באסון נהרגו ארבעה ספורטאים ו-69 נפצעו.

== תיאור האירוע ==
בסביבות השעה שמונה בערב התמוטט גשר ארעי שהוקם כדי לאפשר את מעבר משלחות המכביה לאצטדיון רמת גן. בשל קריסת הגשר נפלו למי נהר הירקון המזוהמים רוב חברי המשלחת האוסטרלית, בה היו 373 ספורטאים, וחלק מחברי המשלחת האוסטרית, שמנתה 51 ספורטאים. תוצאות האירוע: ארבעה מחברי המשלחת האוסטרלית קיפחו את חייהם, 69 ספורטאים נוספים נפצעו בדרגות שונות של פציעה. עקב מכת הגשר במים, חומרים רעילים מתחתית הירקון עלו מעלה, והפגיעה בבריאותם של מי ששהו במים הייתה חמורה מכפי שהייתה אלמלא הזיהום בירקון. גם המחלצים שנכנסו למים על מנת לחלץ את הספורטאים נפגעו.

בעוד הספורטאים נמשים מן המים, המשיך להתנהל טקס הפתיחה, במתכונת מקוצרת.

== נפגעים ==
גרגורי סמול מת לפני הגעתו לבית החולים באותו יום. ככל הנראה, מותו נגרם מחבלה עקב הנפילה עצמה. באותו היום מתה גם ייטי בנט מחנק. ב-26 ביולי 1997, 12 יום לאחר מכן, מתה אליזבת סוויקי מזיהום. ב-10 באוגוסט 1997 מת וורן זינס מזיהום בדרכי הנשימה, ובנתיחה שלאחר המוות התגלה שהפטרייה Pseudallescheria boydii גרמה לזיהום בגופו.

מבין הפצועים התפרסמה האוסטרלית סאשה אלתרמן, שעברה למעלה משלושים ניתוחים.

== חקירה ומשפט ==
בית המשפט קבע כי אסון המכביה קרה בגלל מחדל חמור שנגרם, בין היתר, על ידי הגורמים הבאים: המזמין יורם אייל שלא הסתייע בליווי הנדסי כשמסר את ההזמנה, קבע לוח זמנים קצר מדי, והכשיר את המעבר על הגשר ללא אישור מהנדס; הקבלנים יהושע בן עזרא וברוך קרגולה שפעלו ללא סיווג מתאים להקמת גשרים לפי חוק רישום קבלנים, ללא מנהל עבודה מוסמך, ללא יומן עבודה, והגדילו את מפתח הגשר ללא אישור מהנדס; המהנדס מיכה בר-אילן שתכנן את הגשר עבור קבלן שלא מוסמך להקים גשרים ולא ביצע פיקוח עליון או ביקורת על ביצוע העבודה; ואדם מישורי בעל חברת האירועים שתיווך בין הנהלת המכביה לקבלנים, הזמין את העבודה ללא העברת מידע על היקף השימוש בגשר, ביצע חלק מהעבודה ללא תיאום עם הקבלנים ובניגוד לתקן, ובחר את הקבלנים אף שלא היו מוסמכים על פי חוק לבצע את העבודה. חמישה אנשים הורשעו בגרימת מוות וחבלה ברשלנות. ארבעה מהם נשלחו לתקופות מאסר של חמישה עד 21 חודשים והחמישי נידון לשישה חודשי עבודות שירות. ערעור שהגישו על פסק הדין, נדחה.

== לאחר האסון ==
האירוע הטראגי גרם למתח בין מדינת ישראל ליהדות אוסטרליה, שטענה שישראל מתמהמהת לפצות אותם כחוק.

האסון גרם לכך שנעשו מאמצים גדולים לנקות את נחל הירקון מהמזהמים שהיו בו שנים רבות. כמו כן, האסון, יחד עם אסון אולמי ורסאי, היה אחד הגורמים להקמתה של ועדת חקירה ממלכתית בראשות השופט ורדימוס זיילר, בחודש יולי 2001.

שנים רבות הייתה באזור האסון פינת זיכרון בלתי רשמית ובה מכתבי הזדהות עם הנספים, נרות נשמה וקישוטים שונים. בשנת 2005 הקימו עיריית תל אביב-יפו ועיריית רמת גן במקום גשר גדול ואיתן, הנקרא "גשר המכביה ה-15", ופינת הזיכרון הוחלפה בלוח הנצחה עשוי שיש.

לאחר האסון המכביה המשיכה להתנהל כרגיל.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.knesset.gov.il/committees/heb/docs/vaadat_chakira_maccabia.htm דין וחשבון ועדת החקירה הפרלמנטרית לעניין לקחי אסון גשר המכביה באתר הכנסת]
* , 4 בינואר 2010
* 

== הערות שוליים ==

המכביה
קטגוריה:המכביה
קטגוריה:פארק הירקון
קטגוריה:נחל הירקון
קטגוריה:1997 בישראל
קטגוריה:יהדות אוסטרליה
המכביה
המכביה
המכביה
קטגוריה:יחסי אוסטרליה–ישראל
קטגוריה:אסונות קריסת גשר
תוכנית אל-עריש

תוכנית אל-עריש היא תוכנית מדינית שהועלתה לראשונה על ידי הרצל בינואר 1903, לאחר שנכשלו הניסיונות להשיג צ'ארטר מן השלטון העות'מאני להתיישבות יהודית בא"י. היוזמה יצאה לראשונה מגורמים בריטיים לנוכח השליטה הבריטית דה-פקטו במצרים דאז. התוכנית הייתה להתיישבות יהודית בטריטוריה שבשליטה אנגלית בסמוך לארץ ישראל - קפריסין או חצי האי סיני, לאור הקרבה לא"י. הרצל גם כינה את סיני בשם "פלשתינה המצרית".

מקור שמה של התוכנית הוא בעיר אל-עריש המצרית בחצי האי סיני לחוף הים התיכון.

קרבתו הגאוגרפית של ואדי אל-עריש לגבולות ארץ ישראל שימשה בידי הרצל נימוק מכריע במאמציו לשכנע את חבריו בוועד הפועל הציוני, כי עדיף להסתפק בתחליף ארעי, עד שיבשילו התנאים לצ'רטר על ארץ ישראל.

כדי לבדוק את אפשרות ההתיישבות בסיני נשלחה משלחת סקר מטעם ההסתדרות הציונית, שכללה את:
# ליאופולד קסלר מהנדס מכרות - ראש המשלחת.
# אלברט גולדסמית, לשעבר קולונל בצבא האנגלי ושימש כמנהל הראשי של מושבות הבארון הירש בארגנטינה.
# ג’ורג' הנרי סטאפנס, מהנדס אזרחי.
# אמיל לאורן (Laurent), פרופסור במכון לחקלאות בבלגיה ועמד בעבר בראש שתי משלחות חקר לקונגו.
# טומס הנרי איילמר הומפרי, מהנדס אזרחי, ששימש כמנהל הראשי של העבודות הציבוריות במצרים והיה נציג הממשלה המצרית.
# אוסקר מרמורק, אדריכל מווינה, חבר הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית.
# הלל יפה, רופא ראשי של בית־החולים היהודי ביפו ורופא המושבות.
# זליג סוסקין, מהנדס חקלאי, מנהל משקים בארץ ישראל. חלק מהמשתתפים היו רק בחלק מהסיורים.<ref name=":0"></ref>

בשובם של חברי המשלחת לקהיר, ב-26 מרץ 1903, קיבל את פניהם הרצל שהגיע לשם וכבר נפגש עם הלורד קרומר (הנציב הבריטי) ועם שר החוץ המצרי בוטרוס ראלי.

הרצל קיווה ליישב באל-עריש כמה עשרות אלפי יהודים, בתוך זמן קצר, אך אנשי המשלחת הבהירו לו כי נדרשות מחויבויות מפורשות של הגורמים המעורבים (ממשלת בריטניה וממשלת מצרים) הן לנושא ההתיישבות והן לאספקת כמויות עצומות של מים לשטיפת הקרקע מהמלח שספוג בה, על מנת להכשירה לעיבוד חקלאי, כמקור פרנסה למתיישבים, דבר שייקח כמה שנים. לאחר כמה ימים של ישיבות וויכוחים סוערים, הם קיבלו הודעה מוויליאם ווילקוקס שהיה אחראי על המים במצרים, שאין אפשרות להקצות מים מהנילוס להכשרת הקרקעות באל-עריש והוא קיבל את גיבויו של הלורד קרומר. בכך, למעשה, בוטלה תוכנית אל-עריש.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==
*צבי אילן, . מתוך עת־מול, גיליון 12, מרץ 1977
*צבי אילן, 
* יומנו של ד"ר הלל יפה, חבר המשלחת - [https://benyehuda.org/read/34702#ch855 פרק: באכספדיציה לאל-עריש].

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציונות: היסטוריה
קטגוריה:בנימין זאב הרצל
קטגוריה:סיני
אל-עריש
רפיק חאג'-יחיא

רפיק חאג'-יחיא (ערבית: رفيق حاج يحيى, תעתיק מדויק: רפיק חאג' יחיא; 3 בספטמבר 1949 – 16 באפריל 2000) היה ראש עיריית טייבה, וחבר הכנסת מטעם מפלגות העבודה ועם אחד.

== ביוגרפיה ==
חאג'-יחיא נולד בעיר טייבה ב-1949. בוגר אוניברסיטת בר-אילן, שם רכש תואר אקדמי בלשון עברית ובחינוך. בשנת 1969 סיים סמינר למורים ערבים בחיפה ועסק בהוראה במשך 
7 שנים. בנוסף עבד כעיתונאי בערוץ הראשון.

בשנת 1989 נבחר לראשונה לתפקיד ראש עיריית טייבה, כהונה שבה החזיק עד לשנת 1998. במקביל כיהן כסגן יו"ר מרכז השלטון המקומי וכן כסגן היו"ר הארצי לרשויות המקומיות הערביות.

בשנת 1998 נבחר לראשונה לכנסת מטעם מפלגת העבודה. ב-25 במרץ 1999 לקראת הבחירות לכנסת ה-15 פרש עם עמיר פרץ ואדיסו מאסלה לסיעת עם אחד.

רפיק חאג'-יחיא נפטר ב-16 באפריל 2000.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:ראשי עיריית טייבה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם עם אחד
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
באם מרג'רה

באם מרג'רה, 2006
ברנדון קול "באם" מרג'רה (באנגלית: Brandon Cole "Bam" Margera; נולד ב-28 בספטמבר 1979) הוא גולש סקייטבורד מקצועי המייצג מספר חברות סקייטבורד. מרג'רה הוא גם שחקן, מפיק במאי ושדרן רדיו.

==ביוגרפיה==
מרג'רה נולד בווסט צ'סטר, פנסילבניה, ארצות הברית לפיל ואפריל מרג'רה. הכינוי "באם" ניתן לו על ידי סבו כשהיה בן 3, משום שהיה נוהג להתנגש בקירות הבית. במהלך השנים, השם הפך לשמו הפרטי המקצועי. באם מרג'רה הוא גולש סקייטבורד מקצועי מאז שהיה בן 17. באם הוא גם שחקן, מפיק במאי של קליפים מוזיקליים ושדרן רדיו. הוא מייצג את חברות הסקייטבורד: Element, Adio, Speed Metal, Destructo, Electric, Fairman's Skate Shop.

באם מרג'רה השתתף עם טוני הוק כסקייטר מקצועי בהפקת משחקי המחשב Tony Hawk Underground המשחק הראשון והמשחק השני. הוא התפרסם לאחר שהפיק את CKY, בראשי תיבות Camp Kill Yourself היא סדרת סרטים שצילם עם חברים והלהקה CKY שהוקמה במיוחד להפקת סדרת הסרטים. הסרטים מציגים אותו ואת חבריו עושים פעלולים מסוכנים בסקייטבורד וגם דברים טיפשיים במיוחד. לאחר גילויו, MTV חתמה איתו חוזה להופעה בתוכנית הטלוויזיה ג'קאס, בה כמו ב-CKY המשתתפים עושים דברים מטורפים, כמו ירי כדורי צבע על אחד מחברי הצוות.

מרג'רה ביצע תעלולי סקייטבורד במסגרת התוכנית. התוכנית הביאה אותו להשתתף בעוד תוכנית בשם Viva la Bam אותה הוא מפיק כאשר משפחתו וחבריו משחקים ומופיעים בה איתו. צולמו לתוכנית עד כה 5 עונות ו-2 ספיישלים שמשודרים ב-MTV וב-MTV2.

מרג'רה עורך סרטים וקליפים ללהקות כמו CKY, HIM, Bloodhound Gang. לבאם מרג'רה הייתה להקה בשם GnarKill. לגנרקיל יצא אלבום אולפן אחד. מאז נובמבר 2004, משדר מרג'רה תוכנית רדיו לוויני מביתו, אשר נקראת "רדיו באם" ומשודרת פעם בשבוע.

מרג'רה אימץ, באישור, את הסמל "הארטאגרם" של הלהקה הפינית "HIM" והוא משתמש בו על המוצרים שלו.

=== חיים פרטיים ===
ב-3 בפברואר 2007, נישא מרג'רה לחברת הילדות מליסה "מיסי" רוטשטיין. באוקטובר 2010 מרגרה ציין בתוכניתו של הווארד סטרן שהוא ורוטשטיין גרים בערים נפרדות, שהם נפגשים פעם בשבוע, ושאשתו יודעת שיש לו חברות. בני הזוג התגרשו בנובמבר 2012.

ב-5 באוקטובר 2013 נישא מרג'רה לניקול בויד. בנם פניקס וולף (Phoenix Wolf) נולד בדצמבר 2017. בני הזוג חיים בנפרד מבחינה משפטית מאז 2021. באוגוסט 2023 ניקול בויד קיבלה משמורת בלעדית על בנם פיניקס וולף. 

==הפיק/ערך==
# CKY: Infiltrate, Destroy, Rebuild - The Deluxe Video Album
# Haggard: The Movie
# CKY 4 Latest & Greatest
# CKY 3
# CKY2K
# Landspeed: CKY
# Dream Seller
# Viva La Bam
# Minghags: The Movie

==השתתף==
# ג'קאס: הסרט (2002)
#גרינד (2003)
#המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה (2003)
#ג'קאס 2 (2006)
#ג'קאס 3 (2010)
#ג'קאס 4 (2021)
# Haggard: The Movie
# Destroying America
# 7-Teen Sips
# Dream Seller

== ראו גם ==
*סקייטבורדינג

== קישורים חיצוניים ==

* [http://movies.yahoo.com/movie/contributor/1808396036/bio הביוגרפיה של באם מרג'רה] ביאהו
* [https://web.archive.org/web/20060702121704/http://www.radiofaction.com/hosts/bammargera.htm רדיו באם]
* [http://www.mtv.com/onair/dyn/viva_la_bam/series.jhtml באם מארג'רה] באתר ה-MTV
* [https://web.archive.org/web/20060719010023/http://www.ugo.com/channels/sports/features/bammargera/ ריאיון עם באם מארג'רה בערוץ הספורט] UGO

קטגוריה:גולשי סקייטבורד אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
זכות הלילה הראשון

"זכות הלילה הראשון" (1874), אדם זקן מביא את בתו הצעירה לבעל האחוזה. ציור מאת [[וזלי פולנוב.]]
זכות הלילה הראשון (צרפתית: droit du seigneur, זכות הסניור; לטינית: ius primae noctis, חוק הלילה הראשון) הייתה, לפי מקורות היסטוריים מסוימים, זכות הראשונים המיתולוגית של הסניור הפיאודלי לשכב עם בתולות מבין הצמיתות לפני ליל כלולותיהן, או זכותם של שליטים אחרים בתקופות שונות.

==מיתוס הזכות כמנהג מימי הביניים==

בספרות באירופה יש התייחסויות לזכות זו החל מהמאה השש-עשרה, אך בחינה של התיעוד ההיסטורי לא חשפה עדויות לקיומה בימי הביניים. במערכות פיאודליות מסוימות התקיימה דרישת "עבור הנישואים" (Pormariage או Maritagium), לפיה נדרש הצמית לקבל את רשותו של האדון להינשא עם אישה מחוץ לשטח האחוזה, לרוב תמורת תשלום. בחצר בעלת סמכות כנסייתית באזורים מסוימים נדרש גם כן תשלום לפני מימוש הנישואין. זכות הלילה הראשון, עם זאת, כנראה לא התקיימה כנוהג, וככל הנראה הייתה עיוות מובנה של דרישת תשלום זו בתקופות מאוחרות יותר.

התפישה הפופולרית של זכות הלילה הראשון כמנהג נפוץ בימי הביניים קשורה ככל הנראה במניעים פוליטיים של ניגוח המשטרים הישנים באירופה, ובמיוחד המשטר הצרפתי לפני המהפכה. תרומה נכבדת לפופולריות של המיתוס נבעה ממחזה בשם "זכות הלילה הראשון" שכתב וולטר ועוד יותר מזה מ"נישואי פיגרו" של מוצרט, שהתבסס על המחזה בשם זה מאת פייר בומארשה. פופולריות זו לא דעכה גם כאשר לואי ואיו בצרפת וקרל שמידט בגרמניה פרסמו בשנות השמונים של המאה התשע עשרה מחקרים מפורטים המפריכים את המיתוס, וזה המשיך להיות מוזכר כמאפיין של ימי הביניים גם במאה העשרים.

הסרט "לב אמיץ" עוסק בנושא זה כחלק מעלילתו המתקיימת כביכול בימי הביניים.

== אזכורים קדומים של המנהג ==

בתקופות שקדמו לימי הביניים, ישנם אזכורים שונים למנהג זה. הרקלידס פונטיקוס במאה הרביעית לפני הספירה מזכיר את טיראן האי קפלוניה שנהג לבעול את כל הבתולות שהיו נתינותיו; הרודוטוס מזכיר שבט לובי בו נהג כך המלך ואזכורים דומים יש אצל ולריוס מקסימוס, לקנטיוס וטיטוס ליוויוס. 

בתלמוד הבבלי מתייחסים לזכות הלילה הראשון פעמיים. לפי ברייתא המובאת בו, בעקבות סכנה החלו העם לערוך סעודות נישואים בימי שלישי במקום בימי רביעי. האמורא רבה מבאר שם שהסכנה הייתה זכות הלילה הראשון ("תיבעל להגמון תחלה") ומכיוון שהמנהג היהודי הקדום היה לערוך נישואין בימי רביעי, היה ההגמון עוקב אחר הנישאים ביום זה. 

לפי מגילת אנטיוכוס, שלפי ההנחה הרווחת במחקר גובשה בימי הגאונים מרד החשמונאים פרץ בזכות אישה מבית חשמונאי שהתקוממה נגד זכות הלילה הראשון שנהגה בימי גזירות אנטיוכוס, לדעה זו יש אזכור גם במגילת תענית (פרק ו). גם בתקופת גזירות אדריינוס כתוב בתלמוד ירושלמי (מסכת כתובות פרק א' הלכה ה') "שיהא אסטריוטוס בועל תחילה". בילקוט שמעוני מסופר על בתואל הארמי "שהוא היה מלך בארם נהרים וכל בתולה שתנשא בועל אותה לילה ראשונה ואחר כך חוזרת לבעלה".

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אונס
קטגוריה:כלכלה, חברה ותרבות בימי הביניים
קטגוריה:פיאודליזם
קטגוריה:חנוכה
קטגוריה:מרד החשמונאים
קטגוריה:נשים בימי הביניים
איזביצה קויאווסקה

איזביצה קויאווסקה (בפולנית: Izbica Kujawska) היא עיירה קטנה הנמצאת בקרבת לודז' בנפת ורטיאו אשר בפולין. העיירה הקטנה, בה חיו יהודים החל מן המאה ה־18, הייתה בין העיירות הראשונות בהן הוקם גטו, ליהודים בתקופת השואה.

== יהודי העיירה בשואה ==
יהודי העיירה מנו לפני מלחמת העולם השנייה כ־1500 איש בלבד.

כבר עם כניסת הגרמנים הנאצים אל העיירה, הוקם בה גטו ליהודים. חלק מן הגברים הצעירים גורשו כבר בחורף 1940-1939 אל המזרח לעבודות פרך. רובם מתו כבר בשלב הזה של השואה.
הגטו ריכז בתוכו יהודים נוספים תושבי הסביבה.

הקרבה של העיירה אל מחנה ההשמדה הקבוע הראשון, חְלְמְנו, הביאה לכך שהיו בין המושמדים הראשונים במשאיות הגז. הם נקברו בחלקה 77 שביער.

ב-16 בינואר 1942, כחודש לאחר הפעלת המחנה וכארבעה ימים לפני ועידת ואנזֶה, רוכזו היהודים של הגטו הקטן בכנסייה המקומית. חלקם נספו בדרך אל הכנסייה. למחרת גורשו היהודים מהכנסייה אל מחנה ההשמדה חלמנו ושם הומתו במשאיות גז.

הקהילה היהודית באיזביצה הושמדה כמעט לחלוטין, פרט לבודדים ששרדו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/975 איזיביצה קויווסקה] במרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 

קטגוריה:קויאוויה-פומרניה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
איזביצה קויאווסקה
רחיים

אבני רחיים בטחנת רוח
אבן רכב של רחיים של דחף - עשויים מבזלת מ[[יבנה ים, מוזיאון בית מרים - הים ומלואו]]
אבן רחיים
רחיים חרוטיות
אבני רחיים הן זוג אבנים המשמשות לטחינת גרעינים, בעיקר גרעיני דגנים, לקמח. האבן העליונה, הנקראת "רכב", נעה על פני האבן התחתונה - ה"שכב", והגרעינים נטחנים ביניהן. 

בימי קדם, ההנעה בוצעה בידי אדם או בהמה, או על ידי טורבינה שנעה בכוח הרוח או המים. בייצור תעשייתי בטחנות קמח, הסיבוב מבוצע באמצעות מנוע.

==סוגי הרחיים בעולם העתיק==
===רחיים פשוטות===
רחיים פשוטות, הנקראות גם רחיים דמויות אוכף, עשויות מאבן שכב שטוחה ואבן רכב צרה ומוארכת שחלקה התחתון שטוח וחלקה העליון מעוגל. הטוחן היה מחזיק את הרכב בשני קצותיו ומזיז אותו קדימה ואחורה על השכב. אלו הרחיים היחידות שנמצא עדות לשימוש בהם בארץ ישראל עד לתקופה הפרסית. החוקרים מניחים היום שאלו הרחיים המוזכרות בתנ"ך ובכתבי הומרוס. 

===רחיים אולינטיות===
רחיים אולינטיות, הנקראות גם רחיים מסגרת או רחיים של דחף, מורכבות מאבן שכב מלבנית ואבן רכב מלבני בעל חריץ להכנסת הגרעינים לטחינה, ושתי מגרעות תואמות במסגרתו לחיבור ידית הנעה. בצד אחד הידית עוגנה לקיר או לשולחן ובצד השני היה מוארך ופעל כמנוף. הטוחן הזיז את המנוף הלוך ושוב בקשת. הרחיים העתיקות ביותר מסוג זה שנמצאו, הן מהמאה החמישית לפני הספירה, ביוון. הן הגיעו לארץ ישראל בסוף התקופה הפרסית והיה סוג הרחיים העיקרי בארץ ישראל בתקופה ההלניסטית והרומית. לעומת זאת הן לא עברו מערבה לצפון צרפת, ספרד, אנגליה וגרמניה, ככל הנראה בגלל שהיה בארצות אלו רחיים סיבוביות.

רוב החוקרים סוברים שה"רחיים של יד" המוזכרים במקורות חז"ל, למשל תוספתא, זבים, ד, ב, הם רחיים אולינטיות.

===רחיים סיבוביות===
רחיים סיבוביות של יד היו עשויות משתי אבנים עגולות. אבן הרכב סובב על אבן השכב. במרכז אבן הרכב יש חור שדרכו הוכנסו הגרעינים והקמח המיוצר נשפך בהיקף. 

===רחיים פומפיות===
בתקופה הרומית היו נהוגות רחיים בהן השכב מעוצבת כקונוס, אצטרוביל בלשון חז"ל, והאבן העליונה כעין קונוס חלול כפול, קלת בלשון חז"ל. הגרעינים נטחנו בין הקונוס התחתון של הקלת לבין האצטרובל ואילו הקונוס העליון של הקלת שימש כמשפך להכנסת הגרעינים. רחיים אלה הונעו בידי אדם או בכוח בהמה.
==לפסח==
לפסח, יש מיעוט המקפידים שכל התהליך של המצות יהיה עבודת אדם, ובכלל זה טחינת הקמח ב"ריחיים של יד".

==קישורים חיצוניים==

* 
אבן ריחיים ב[[שבע טחנות]]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלים חקלאיים
קטגוריה:קמח
מצר מלאקה

מצר מלאקה הוא מצר ים בין חצי האי המלאי לבין האי סומטרה שבאינדונזיה, והוא מחבר את ים אנדמן שבאוקיינוס ההודי אל ים סין הדרומי שבאוקיינוס השקט. אורך המצר כ-800 קילומטרים, ורוחבו בנקודה הצרה ביותר (מערבית לסינגפור) כ-2.8 קילומטר. 

== תעבורה ימית ==
מצר מלאקה הוא נתיב השיט העיקרי בין האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט ולו חשיבות כלכלית ואסטרטגית. דרכו עוברת, בין השאר, התעבורה הימית בין שלוש מהמדינות המאוכלסות ביותר בעולם: הודו, אינדונזיה וסין. המעבר במצר מקצר את הדרך בין האוקיינוסים בכ-1,600 קילומטר (כשלושה ימי הפלגה) לעומת ההפלגה דרומה אל מצר לומבוק ושיט לאורך חופם הדרומי של ג'אווה וסומטרה או הפלגה דרומה אל מצר סונדה, שאינו מתאים לחלק מכלי השיט, ושיט לאורך סומטרה.

במצר עוברים מדי שנה כ-50,000 כלי שיט, בנפח מטען המהווה כרבע מהתעבורה הימית העולמית (יותר מכפול מהתעבורה הימית בתעלת סואץ). כמעט כל יבוא הנפט והגז הטבעי לסין וליפן עובר דרך מצר מלאקה.

מדי כמה שנים עולה יוזמה מצד שלטונות תאילנד לבדיקת היתכנות כריית תעלה בתחומה, שתהווה נתיב שיט חליפי למצר מלאקה. המיזם שנוי במחלוקת, בעיקר בשל עלותו.

=== שוד ימי ===
גורמים אלה הפכו את מצר מלאקה ליעד מועדף לשוד ימי ולנתיב רגיש לפעילות טרור. בתחילת המאה ה-21 גברו מעשי השוד הימי במצר, מכ-25 פעולות ב-1994 לכ-220 פעולות בשנת 2000. תקיפות שודדי ים במצר מלאקה במהלך שנת 2003 היוו כשליש מכלל הפעולות הפיראטיות הימיות בעולם. חלקן מבוצעות נגד יאכטות, ומקורן בעיקר מכיוון חופי סומטרה.

עם התגברות תקיפות השוד הימי במחצית הראשונה של 2004 ועליית הטרור הבינלאומי לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין סינגפור, מלזיה ואינדונזיה, ומאמצע 2004 מתקיימים סיורים ימיים משותפים במימי המצר. המאמצים נשאו פרי, ולקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 חלה ירידה משמעותית במספר ניסיונות השוד הימי.

==קישורים חיצוניים==

* 

מלאקה, מצר
קטגוריה:סומטרה
מלאקה
מלאקה
מלאקה
מלאקה
גלובוס

גלובוס משנת 1765
גלובוס (כדור בלטינית) הוא דגם כדורי של כדור הארץ, כוכבי לכת או ירחים שעליו מודפסת או מודבקת מפה או תצלום אוויר.

הגלובוס מסתובב על ציר על מנת לדמות תנועת סיבוב גרמי השמיים על צירם. ברוב הגלובוסים מותקן הציר בזווית של 23.5 מעלות ביחס לבסיס, כדי להדגים את נטיית כדור הארץ ביחס למישור המילקה.

משתמשים בגלובוס כדי ללמוד גאוגרפיה, לתכנן נתיבי תחבורה בים, ביבשה ובאוויר ועוד. על הגלובוס מופיעים כל חלקי העולם בקנה מידה והוא מדגים את היבשות, האוקיינוסים וממצאים אחרים. בחלק מהגלובוסים קיים תבליט שמייצג טופוגרפיה של פני השטח.

היקפו של כדור הארץ הוא כ-40 מיליון מטרים ולכן קנה המידה השכיח בגלובוסים של כדור הארץ הוא 1:40,000,000 כך שהיקף הגלובוס הוא מטר אחד.
ההדפסה על פני הגלובוס מייצגת מרחקים באופן מדויק יותר ממפות בקנה מידה דומה מאחר שאין בהם עיוות שקיים במפות שטוחות שמציגות פני שטח קמור.

הגלובוס הראשון נוצר, ככל הנראה, במאה השנייה לפני הספירה, בידי הגאוגרף היווני קְרָטֶס ממָלוּס.

==ראו גם==
*ארדאפפל
*גלובוס האנט-לנוקס
*הגלובוס של היטלר
*גלובוסים של קורונלי
*היטל פולר

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:קרטוגרפיה
קטגוריה:ניווט
קטגוריה:מפות
טרי גיליאם

טרי גיליאם
טרנס ואנס גיליאם (באנגלית: Terrence Vance Gilliam; נולד ב-22 בנובמבר 1940) הוא במאי קולנוע, אנימטור, קומיקאי ושחקן קולנוע אמריקאי. 

ב-2012 זכה בפרס וינזור מקיי.

== ביוגרפיה ==
טרנס ואנס גיליאם נולד ב-22 בנובמבר 1940 במיניאפוליס, מינסוטה, בנם של ביאטריס (לבית ואנס) וג'יימס הול גיליאם. אביו היה איש מכירות נודד של מותג הקפה פולגרס לפני שהפך לנגר. זמן קצר לאחר לידתו, הם עברו לעיירה הסמוכה אגם מדיסן, מינסוטה. ב-1952 עברה המשפחה לשכונת פנורמה סיטי בלוס אנג'לס, קליפורניה. גיליאם למד בתיכון ברמינגהאם, שם היה נשיא כיתתו ומלך הנשף הבכיר. במהלך התיכון, הוא החל לקרוא בשקיקה את מגזין Mad, שאז נערך על ידי הארווי קורצמן, שלימים ישפיע על עבודתו של גיליאם.

גיליאם סיים את לימודיו במכללת אוקסידנטל ב-1962 עם תואר ראשון במדעי המדינה.

== קריירה ==

=== טרי גיליאם ומונטי פייתון ===
טרי גיליאם החל את דרכו המקצועית כאנימטור וצייר רצועות קומיקס בארצות הברית; באחת מהרצועות המצולמות הראשונות אותן פרסם הופיע ג'ון קליז. לאחר שעבר לבריטניה המשיך בציור קומיקס ולאחר מכן הצטרף ל"קרקס המעופף של מונטי פייתון" כחבר האמריקאי היחיד בצוות. גיליאם זכה גם לאזרחות בריטית ב-1968 ואף ויתר מאוחר יותר, ב-2006, על אזרחותו האמריקאית כמחאה על ממשל ג'ורג' וו. בוש.

גיליאם היה היוצר העיקרי של הדמויות המצוירות המוזרות שליוו את תוכנית הטלוויזיה של מונטי פייתון ואת סרטי החבורה, הוא גם הופיע במערכונים רבים ושיחק תפקידים בסרטיהם.

סגנון האנימציה הייחודי של גיליאם עשה שימוש רב בצילומים ישנים מהתקופה הוויקטוריאנית שחלקים מהם נחתכו והוזזו באופן משעשע - סגנון שזכה לחיקויים רבים, בין היתר בפרסומת טלוויזיה לבירה "גינס".

=== כבמאי קולנוע ===
טרי גיליאם המשיך ממונטי פייתון את דרכו המקצועית כבמאי קולנוע. סרטו "ברזיל" נודע בקרב חובבי הקולנוע כדוגמה מצערת למקרה שבו הבמאי לא זוכה ללטש את סרטו בשל התערבות האולפן המפיק. החיכוכים העזים בין גיליאם לאולפן תועדו היטב בעיתונות.

ברבים מסרטיו, גיליאם מדגיש את התנגדותו העזה לבירוקרטיה ומשטרים פקידותיים. סרטיו מציגים מאבק כנגד כוח חזק, שיכול להיות מצב רגשי, אליל מעשה אדם או אפילו האדם עצמו. לרוב המאבק לא מסתיים בהצלחה. האווירה בסרטיו אפלה ופרנואידית עם מגוון דמויות מוזרות שהיו בעבר אנשים רגילים בחברה.
בנוסף לאווירה האפלה, גם התסריט מציג לרוב חוש הומור שחור, מורשת (כנראה) מימי מונטי פייתון.

סממנים אלו של סרטי גיליאם הופכים אותם קלים לזיהוי אף ממבט קצר, בין היתר בזכות מוטיבים בארוקיים חוזרים (כגון מסכי מחשב עם זכוכיות מגדילות המוצמדות אליהם) והשילוב בין הפכים כמודרניות ויושן או יופי וגועל.

== סרטים בבימויו ==
* מונטי פייתון והגביע הקדוש (בשיתוף עם טרי ג'ונס) (1975)
* ג'ברווקי (1977) Jabberwocky
* שודדי הזמן (1981)
* The Crimson Permanent Assurance (1983) - סרט קצר שהוסף ל Monty Python's The Meaning of Life
* ברזיל (1985)
* הרפתקאות הברון מינכהאוזן (1988)
* פישר קינג (1991)
* 12 קופים (1995)
* פחד ותיעוב בלאס וגאס (1998)
* האחים גרים - למבוגרים בלבד (2005)
* (2005) Tideland
* מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס (2009)
* תיאוריית האפס (2013)
* האיש שהרג את דון קישוט (2018)
==קישורים חיצוניים==

* 

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:אנימטורים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מונטי פייתון
קטגוריה:בוגרי מכללת אוקסידנטל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1940
זאב זריזי

זאב זריזי (1916 - 13 באוגוסט 2011) היה ראש העירייה השני של באר שבע מאז קום המדינה. הוא היה חבר מפ"ם ונכנס לתפקידו לאחר פרישתו של דוד טוביהו.

== ביוגרפיה ==
זריזי נולד בווישקוב, שבפולין. הוא עלה לארץ בשנת 1938 עם חברי גרעין של תנועת השומר הצעיר. הוא וחבריו הקימו את קיבוץ גלאון בשנת 1946. בשנת 1949 עבר לבאר שבע. בשנים 1951-1950 היה חבר מועצת העיר שמונתה על ידי שר הפנים. בבחירות של 1951 נבחר לכהן כחבר מועצה. 

בסוף שנת 1961 נבחר על ידי חברי המועצה לראש עיריית באר שבע. הבחירה הייתה בעקבות פרישת נציג המפלגה הליברלית, אברהם פליישר, מהקואליציה של מפא״י, בראשות דוד טוביהו, ומעברו לצד זריזי. כתגובה, נציגי אופוזיציית מפא״י נעדרו מישיבות המועצה, וגרמו לכך שיהיו בהן מעט מדי חברי מועצה, כדי להיחשב ישיבות חוקיות. הבעיה נפתרה כאשר דוד חכם, חבר המועצה מטעם מפא״י החל להגיע לישיבות כחבר האופוזיציה הנוכח היחידי. דוד חכם עשה זאת משום שדרש לעצמו את ראשות סיעת מפא״י במועצה. 

זריזי כיהן בתפקיד עד תחילת 1963, עת פרש בשל המשבר פוליטי הבלתי פוסק, שהיה במשך כל כהונתו, ומונה במקומו ראש ועדה קרואה. בשנים 1978-1963 כיהן כסגן ראש העירייה וכממלא מקומו. 

בשנת 1972 זכה זריזי בפרס הוקרה על פעילות מוניציפלית מטעם מרכז השלטון המקומי.

בשנת 1988 זכה זריזי בתואר יקיר באר שבע.

זריזי נפטר בבאר שבע ב-13 באוגוסט 2011.

== לקריאה נוספת ==
* כתבנו בבאר שבע, מאת יצחק שתיל, אדר תשנ"א, מרץ 1991, עמ׳ 22 עד 29

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ראשי עיריית באר שבע
קטגוריה:יקירי באר שבע
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם מפ"ם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
תקופת הברזל

תקופת הברזל היא תקופה בתולדות האנושות שבה היכולת הטכנולוגית אפשרה לפתח כלים ואמצעים המבוססים על מתכת הברזל. עמידות הברזל, טמפרטורת ההתכה הגבוהה שלו ושכיחותן של עפרות ברזל הפכה את השימוש בברזל לנפוץ וזול יותר מאשר אפשרויות המסתמכות על ברונזה. תקופת הברזל היא האחרונה מבין שלוש תקופות אופייניות: תקופת האבן, תקופת הברונזה, ותקופת הברזל. גדרי זמן של תקופת הברזל אינם חופפים בתרבויות השונות במרחבי תבל.

==המזרח התיכון==
תחילתה של תקופת הברזל, על פי רוב הדעות, היא בגילוי טכניקות לעיבוד ברזל באנטוליה ובקווקז בסוף האלף השני לפנה"ס. בתחילת האלף הראשון לפנה"ס, כבר החליפו כלי הנשק העשויים ברזל את אלה העשויים ברונזה ברחבי המזרח התיכון.

תקופת הברזל באזור ארץ ישראל החלה קודם לתקופת בית ראשון והמשיכה בקירוב עד חורבנו<ref></ref>. בתקופה זו ירד כוחן של האימפריות הגדולות והתעצמו הממלכות המקומיות: ארם, עמון, פלשת, אדום, מואב, יהודה וישראל. ארכאולוגים מכנים תקופה זו גם בשם "התקופה הישראלית".

ראו גם: לוח התקופות בארץ ישראל.

==האיים הבריטיים==
מבצר הגבעה 'אוסווסטרי העתיקה', שרופשייר, סמוך לגבול האנגלי ולשי.]]
תקופת הברזל נמשכה בבריטניה מהמאה החמישית לפנה"ס ועד הכיבוש הרומי במאה ה-1. באזורים שלא נכבשו נמשכה התקופה עד למאה ה-5. באותה תקופה נבנו מבנים הגנתיים מרשימים, כדוגמת ה"ברוכים" (Brochs) בסקוטלנד, קראנוגים ומבצרי גבעה שנבנו ברחבי האי. הימצאותם של מבנים אלה מרמזת על מתח הולך וגובר בין הקבוצות השונות בבריטניה, אם כי מניחים כי בשלהי תקופת הברזל סימלו מבנים אלה גם את עושרם של בעליהם. ממצאים ארכאולוגיים מראים כי תועלתם ההגנתית של מבנים אלה הייתה מועטה מול הכוחות הרומיים. כמה מן המבצרים המשיכו לשמש את הבריטים כמקומות יישוב בזמן הכיבוש הרומי, ולאחר מכן שימשו את הסקסונים בימי הביניים.

המלכים הבריטיים של אותה תקופה אימצו את המנהג האירופאי של כתיבת שמם על מטבעות, ואכן נמצאו בבריטניה עשרות אלפי מטבעות מאותה תקופה, שחלקן יובאו מהיבשת וחלקן יוצרו כהעתקים גסים בבריטניה עצמה.

באותה תקופה חדרו לאירלנד השבטים הקלטים, שהיו חמושים בכלי נשק מברזל. ראו בואם של הקלטים לאירלנד.

==אירופה==
גרזן מתקופת הברזל שנמצא ב[[שוודיה]]
במרכז אירופה מתחלקת תקופת הברזל לשתי תקופות: התקופה המוקדמת מכונה תקופת תרבות האלשטאט (Hallstaat) והיא נמשכה בין השנים 800 עד 450 לפנה"ס. התקופה המאוחרת מכונה תקופת תרבות לה טאן (La Tène) שנמשכה משנת 450 לפנה"ס ועד הכיבוש הרומי.

בצפון גרמניה ודרום סקנדינביה מחולקת תקופת הברזל לשתי תקופות: התקופה הפרה-רומאית בה שלטה תרבות יאסטורף (Jastorf) מהמאה ה-5 לפנה"ס ועד למאה ה-1, ותקופת הברזל הרומאית, שנמשכה עד המאה ה-5. תקופה זו לוותה בהגירה מסיבית של השבטים הגרמניים מערבה.

בפולין ובמזרח אירופה, שלטו באותה תקופה התרבות הלוסאטיאנית והתרבות הפומרנית . שבטים סלאביים וגרמאניים הגיעו לאזור והתיישבו בו.

==אסיה==
בסין נמצאו כלים עשויים ברזל שנוצרו במאה ה-6 לפנה"ס בזמן שושלת ג'ואו. תקופת הברזל באזור הרמה הטיבטית מקושרת לתרבות הזאנג זונג, ומתוארת בפרטנות ברישומים טיבטיים עתיקים.

==ראו גם==
* תקופת הברזל בארץ ישראל

==קישורים חיצוניים==

* 
*שי שמש, [https://lbscience.org/2017/12/18/ברזל-מכוכב-אחר/ ברזל מכוכב אחר], באתר מדע גדול, בקטנה, 18 בדצמבר 2017
* [https://web.archive.org/web/20041207155024/http://www.hants.gov.uk/museum/ironagem/ מוזיאון תקופת הברזל בבריטניה]
* 
* 

==הערות שוליים==

*
ברזל