OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מונודיה

עמוד השער של "המוזיקה החדשה" מאת [[ג'וליו קאצ'יני]]
למונח מונודיה שתי משמעויות במוזיקה:

# מילה נרדפת למונופוניה, כלומר מנגינה בעלת קו מלודי ומקצב אחידים, בניגוד להומופוניה ופוליפוניה.
# בהיסטוריה המוזיקלית מונח זה מציין שירה בעלת קו מלודי אחיד וליווי כלי המנוגן על אותו קו מלודי.

אף כי סגנון זה היה קיים במגוון תרבויות לאורך ההיסטוריה, מונח זה מציין בדרך כלל סגנון אשר התפתח בשיר האיטלקי בתחילת המאה ה-17 (1640-1600). המונח מתייחס הן לסגנון בכללותו והן לשיר הבודד.

המונח עצמו הוא המצאה מאוחרת והוא לא היה קיים במאה ה-17. השירים בסגנון המתואר לעיל כונו בתקופתם במגוון שמות כגון: מדריגל, מוטט או קונצ'רטו (במשמעותו הקדומה, כלומר - "בליווי כלי").

בשנות ה-80 של המאה ה-16 התפתחה המונודיה מתוך ניסיונות "הקמראטה הפלורנטינית" לשחזר ערכים יווניים עתיקים של מלודיה ודקלום (קרוב לוודאי ללא דיוק היסטורי). המונודיה פורשה בתקופה זו כשירת סולן אשר כללה לרוב קישוטים רבים. את השירה ליווה קו קונטינואו בעל עצמאות קצבית. בין הכלים ששימשו לליווי: לאוטה, קיטארונה, תיאורבו, צ'מבלו, עוגב ולעיתים אף גיטרה. חלק קטן מהמונודיות היו עיבודים של יצירות להרכב קטן יותר (תופעה אשר הייתה מקובלת בשלהי המאה ה-18, במיוחד באסכולה של פירנצה), אך רובן היו יצירות עצמאיות. התפתחות המונודיה הייתה אחת מסימני ההיכר של תקופת הבארוק המוקדמת בניגוד לתקופת הרנסאנס המאוחרת אשר התאפיינה ברב קוליות.

שני סגנונות מוזיקליים אשר התפתחו במקביל למונודיה ואף שאלו ממנה רעיונות היו המדריגל והמוטט.
מעברים מנוגדים במונודיות התאפיינו במלודיה או דקלום ואופני ביצוע אלו התפתחו יותר מאוחר לסוגות האריה והרצ'יטטיב. בשנת 1635 לערך, התמזגה המונודיה עם הקנטטה.

בשנת 1601, ערך המלחין הפירנצי ג'וליו קצ'יני חיבור חשוב ומוקדם על המונודיה, אשר נכלל בקובץ שיריו "המוזיקה החדשה" (Le nuove musiche) שיצא בפירנצה ב-1601.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תאוריית המוזיקה
זרמי הערבול (גאולוגיה)

זרמי הערבול במעטפת כדור הארץ
זרמי הערבול הם תאי זרימה הנוצרים במעטפת של כדור הארץ. בכל תא כזה עולה המגמה ממעמקי המעטפת, וכשהוא מתקרב הוא מתקרר ונוחת חזרה. זרמי הערבול הם האחראים לנדידת היבשות, המוסברת באמצעות טקטוניקת הלוחות. דוגמה להמחשת תהליך פיזיקלי זה מהווה מנורת לבה שבה השעווה מתפקדת כחומר הסלעי.

החומר הסלעי בסמוך לפני השטח של כדור הארץ, בייחוד הליתוספרה שמתחת לימים, מתקרר על ידי מעבר חום אל האוקיינוסים והאטמוספירה, מתכווץ עקב איבוד החום וצפיפותו גדלה, ואז שוקע תחת כובד משקלו באזורי הפחתה שבהם הלוח האוקייני שוקע מתחת ללוח היבשתי. חומר זה שוקע עד לעומק מסוים בתוך כדור הארץ עד שצפיפות השכבה בה הוא נתקל מונעת ממנו לשקוע יותר. עצירה זו יוצרת את "שכבת הגבול התרמי" שבה החומר ששקע סופג חום מהשכבה מתחתיו, מתרחב, ומחדש את יכולת הציפה שלו והוא עולה כעמוד עשן כלפי קרום כדור הארץ בחזרה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאופיזיקה
קטגוריה:תאוריות גאולוגיות
תחנת הרכבת כפר חב"ד

תחנת הרכבת כפר חב"ד היא תחנת רכבת של רכבת ישראל שהוקמה בשנת 1952. התחנה שוכנת באזור התעשייה שבפאתי כפר חב"ד וסמוכה למושב צפריה, למושב אחיעזר וליישובים נוספים. ליד התחנה עובר נחל שפירים.

== היסטוריה ==

סככת הפח הראשונה ונוסעים העולים לרכבת בתחנת [[כפר חב"ד, 1970]]
לפני הקמת הרציף הראשון במקום, עוד בימי המנדט הבריטי הייתה התחנה "נקודת עצירה" בלבד (באנגלית: Halt) שזה מקום מוסכם לעצירת רכבת לצורך העלאת והורדת נוסעים, ללא רציף או מבנה כלשהו, שנקראה "סאפארייה" על שם הכפר הערבי ששכן במקום, על קו מסילת הרכבת יפו–ירושלים, בקום המדינה עם החזרת קו הרכבת לירושלים, נקראה התחנה על שם היישוב כפר חב"ד והיה זה עם סככה מפח.

במרוצת השנים, הוקם בנקודה רציף עץ קצר באורך של כ-50 מטר, עם סככה קטנה מפח. עם השלמת העבודות להכפלת המסילה בין לוד לתל אביב בשנת 1999, החליטה רכבת ישראל להרוס את התחנה, והוציאה מכרז לבניית תחנה מודרנית בכפר חב"ד.

ב-2021 הושלמה בתחנה התקנתה של מערכת הזנה חשמלית עילית על ידי חברת SEMI הספרדית. המערכת מספקת מתח חילופין של 25 אלף וולט בתדירות של 50 הרץ ומאפשרת לציוד נייד רכבתי בעל פנטוגרף לפעול בתחנה. כיום יש לרכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס הגוררים קרונות דאבל דק מאותו יצרן וקרונועים חשמליים מדגם Desiro HC תוצרת סימנס. ב-2022 התחילה לעבור בתחנה רכבת חשמלית<ref></ref>.

== מבנה התחנה ==
מבנה התחנה הנוכחי הוא מבנה מודרני, הכולל שני רציפים ארוכים עם ספסלים לישיבה ומעבר תת-קרקעי המחבר את הרציפים. בתחנה אמצעי נגישות שונים וחניה חינם ל־40 מכוניות ולאופניים. בתחנה נעשים עבודות תשתית כך שבעתיד יהיו 150 מקומות חניה נוספים ומחלף בעל הפרדה מפלסית שיחליף את המפגש כביש-מסילה הצמוד לתחנה.
350

==שירות רכבות בתחנה==
* בתחנה עוצרת רכבת אחת בשעה בכל כיוון בקו בנימינה - אשקלון.

== קווי אוטובוס בתחנה ==
{| class="wikitable"
|+
!קו
!מפעילה
!מסלול
!הערה
|-
|81
| rowspan="4" |קווים
|כפר חב"ד - לוד
|קו תלמידים
|-
|134
|כפר חב"ד - ביתר עילית
|
|-
|153
|כפר חב"ד - צומת בית דגן - בית דגן - אזור, דרך השבעה - תל אביב-יפו
|
|-
|357
|כפר חב"ד - באר יעקב - רמלה - ירושלים
|
|-
|174
|מטרופולין
|לוד - כפר חב"ד - אלעד
|
|}

==תכנון עתידי==

מתוכנן להוסיף בתחנה עוד שתי מסילות, להאריך את התחנה בשני הכיוונים, ולשלב את הכניסה אליה במחלף חב"ד האמור להבנות במקום.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://rail.co.il/?page=stationinfo&stationname=4800 תחנת הרכבת כפר חב"ד] באתר רכבת ישראל
* [https://col.org.il/news/38425 ווידאו של הסוכנות משנת תשכ"א - 1961] מתחנת הרכבת בכפר חב"ד, 12 שנים לאחר קום הכפר, באתר col
* [https://col.org.il/news/15228 היו ימים: תחנת הרכבת בכפר חב"ד] באתר col
* [https://col.org.il/news/2395 הרכבת של כפר חב"ד] באתר col

==הערות שוליים==

כפר חב"ד
קטגוריה:כפר חב"ד: תחבורה
ארתור גרומיו

ארתור גרומיו (בצרפתית: Arthur Grumiaux; 21 במרץ 1921 - 16 באוקטובר 1986) היה כנר בלגי, שהיה מיומן גם בפסנתר.

==ביוגרפיה וקריירה==
גרומיו נולד בווילר-פרווין, בלגיה, בשנת 1921, למשפחה ממעמד הפועלים, וסבו הוא שהמריץ אותו להתחיל בלימודי מוזיקה בגיל 4. הוא התאמן בנגינה בכינור ובפסנתר עם חמישיית פרנאן בקונסרבטוריון של שרלרואה, שם קיבל פרס ראשון בגיל 11. כעבור שנה קידם את לימודיו בעבודה עם אלפרד דובוא בקונסרבטוריון המלכותי בבריסל במקביל ללימודי קונטרפונקט ופוגה אצל ז'אן אבסיל. את הפרסים החשובים הראשונים שלו קיבל עוד לפני שמלאו לו 20; את פרסי אנרי וייטאן ופרנסואה פרום קיבל בשנת 1939, ואת פרס הווירטואוז קיבל מן הממשלה הבלגית ב-1940. במהלך הזמן הזה גם למד באופן פרטי קומפוזיציה אצל הכנר והמלחין הרומני המפורסם ג'ורג'ה אנסקו בפריז, מורו של יהודי מנוחין. הופעותיו הראשונות היו בבלגיה, עם הפילהרמונית של בריסל, בנגינת הקונצ'רטו של פליקס מנדלסון, ובבריטניה עם תזמורת רשות השידור הבריטי בשנת 1945. בגלל הכיבוש הגרמני של ארצו במלחמת העולם השנייה, היה פער זמנים קצר בין שני האירועים החשובים הללו. במשך הזמן הזה ניגן באופן פרטי עם כמה הרכבים קטנים ונמנע מכל הופעה פומבית מכל סוג שהוא. 

על אף הדיחוי הקל הזה בפתיחת הקריירה הבינלאומית שלו, מרגע שהחלה, התפתחה במהירות. לאחר הופעת הבכורה שלו בבריטניה, התקדם לעולם האקדמי של בלגיה, כאשר התמנה לפרופסור לכינור בקונסרבטוריון המלכותי, המוסד שבו למד לפנים. בהוראתו שם דגש על הפיסוק, איכות הצליל ואמות המידה הטכניות הגבוהות בביצוע אמנותי.

נגינתו של גרומיו הונצחה על גבי יותר משלושים תקליטים, כמעט כולם בחברת פיליפס, אם כי שמו מופיע גם על תקליטי EMI, Bekart ו-Music & Arts. המוזיקה בתקליטים אלה היא על פי רוב משל באך, בטהובן, ברהמס, מוצרט ושוברט ולפעמים גם יצירות של ראוול ודביסי. אחת השמחות הגדולות בחייו הייתה שותפותו עם הפסנתרנית קלרה הסקיל. מדי פעם היו השניים מתחלפים בכלים לשם שינוי נקודת הראות וההתייחסות. גרומיו נותר עם חסך מקצועי ואישי כשהסקיל מתה בגלל נפילה בתחנת רכבת, בדרכה לקונצרט עמו. נוסף לעבודתו כסולן, הקליט חמישיות של מוצרט עם "אנסמבל גרומיו" ומבחר יצירות עם "שלישיית גרומיו", שכלל את הדואו ההונגרי של הזוג גיאורגה יאנצר (ויולה) ואווה צאקו (צ'לו). קריירת ההופעות המצליחה שלו הובילה להכרה מלכותית, כשהמלך בודואן העניק לו תואר ברון על שירותיו למוזיקה בשנת 1973, תואר שחלק עם פגניני.

==מותו==

על אף מאבק הסוכרת, התמיד גרומיו בלוח זמנים נוקשה של הקלטות וקונצרטים, בעיקר במערב אירופה, עד שאירוע מוחי פתאומי שם קץ לחייו ב-1986. בגיל 65 הותיר גרומיו מאחוריו את זכר המוזיקאי שהיה, יציב ואלגנטי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101229090108/http://grumiaux.net/ les fondations Arthur Grumiaux et AREMI]
* 
* 

קטגוריה:כנרים בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1921
קטגוריה:נפטרים ב-1986
המסור 4

המסור 4 (באנגלית: Saw IV) הוא סרט אימה, הרביעי בסדרת סרטי "המסור". במאי הסרט הוא דארן לי בוסמן , שביים גם את שני הסרטים הקודמים בסדרה - המסור 2 והמסור 3. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-26 באוקטובר 2007 לרגל ליל כל הקדושים. מאוחר יותר הופץ למדינות מסוימות בעולם. לישראל הסרט הגיע ב־3 ביולי 2008. לפי הביקורות הוא נחשב לסרט הכושל ביותר בסדרה.

== תקציר עלילה ==
בסוף הסרט מישהו הורג את ג'יגסו, אך עוד לפני מותו דאג לסבך את העניינים לאלו שעדיין בחיים.

מתברר כי הסרט הרביעי מתנהל במקביל לסרט השלישי: במהלכו מנהלים שני סוכני ה-FBI סטרם ופרז מרדף אחר השוטר ריג, שבעצמו משתתף במשחק של "המסור". בסופן של המשימות שמוטלות על ריג, נמצאים הבלש מת'יוס והבלש מארק הופמן, הנמצאים ביחד במלכודת תחת השגחתו של ארט, הנמצא גם הוא במשימה של "המסור". בדיעבד מתברר שהבלש הופמן הוא המתלמד החדש של "המסור". הסרט מתאחד עם הסרט הקודם בסצנה בה מגיע הסוכן סטרם לחדר שאליו נכנס ג'ף לפני כן, בו נמצאות גופותיהם של אמנדה, לין וג'ון, והורג את ג'ף, לאחר שנופף באקדח על סטרם ואיים להורגו.

לאחר שריג נכשל במשימתו האחרונה וגרם למותו של הבלש מת'יוס (ונורה בעצמו), קם הופמן ממלכודתו המדומה וחשף את עצמו כאשר אמר לריג "המשחק נגמר". משם הולך הופמן לחדר בו נמצא כעת הסוכן סטרם, ונועל אותו ביחד עם גופותיהם של היתר.

סצנת הסיום זהה לסצנת הפתיחה של הסרט (אך מבחינה כרונולוגית מיקומה כאן): במהלך נתיחת גופתו של ג'ון, נמצאת קלטת בקיבתו – הקלטת מיועדת לבלש הופמן, שמוזהר שגם לו מצפה מבחן.

== שחקנים ודמויות ==
{| id=toc
|- bgcolor="#CCCCCC"
! שחקן !! תפקיד
|-
| סקוט פטרסון
| הסוכן פיטר סטרם
|-
| אתנה קרקניס
| הסוכנת לינדסי פרז
|-
| בטסי ראסל
| ג'יל טאק
|-
| דוני וולברג
| בלש אריק מת'יוס
|-
| אנגוס מק'פיידן
| ג'ף ריינהארט
|-
| דיינה מייר
| בלשית אליסון קארי
|-
| שוני סמית'
| אמנדה יאנג
|-
| טובין בל
| ג'ון קרמר/רוצח "המסור"
|-
| באהר סומך
| לין דנלון
|-
| עמנואל ווז'יי
| אדיסון קורדיי
|-
| ג'יי לארוז
| טרוי
|-
| ליריק בנט
| סגן ריג
|-
| סטפן ג'יורג'יו
| דילן ריינהארט
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://saw-4-trailer.blogspot.com/ Saw 4 Trailer]

4
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי אימה מ-2007
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
המסור 4
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
אמיליו דה בונו

אמיליו דה בונו (באיטלקית: Emilio De Bono; 19 במרץ 1866 – 11 בינואר 1944), איש צבא ופוליטיקאי איטלקי הידוע כאחד הבכירים במשטרו של בניטו מוסוליני. דה בונו סייע בהקמת המפלגה הפשיסטית באיטליה, פיקד על הצבא המלכותי האיטלקי במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, אך בשל חלקו בהדחת מוסוליני, הוצא להורג על ידי מוסוליני בשנת 1944.

==ביוגרפיה==
דה בונו נולד בעיירה קאסאנו ד'אדה, ליד מילאנו. הוא התגייס לצבא האיטלקי בשנת 1884 כקצין זוטר, ועלה בסולם הדרגות. במהלך המלחמה האיטלקית-עות'מאנית בשנת 1911 שירת במטה הכללי. לאחר מכן לחם במלחמת העולם הראשונה, בה הצטיין בקרבות כנגד האימפריה האוסטרו הונגרית. בשנת 1920 השתחרר בדרגת גנרל.

בתחילת שנות העשרים סייע דה בונו לארגן את המפלגה הפשיסטית, ובשנת 1922 היה בין ארבעת מארגני המצעד על רומא, שסימן את תחילת המשטר הפשיסטי באיטליה. בתקופה שלאחר מכן שירת כמפקד המשטרה, מפקד המיליציה הפשיסטית, ומושל טריפוליטניה. ב-1925 נשפט על חלקו ברצח הסוציאליסט ג'אקומו מאטיאוטי (רצח שאף מוסוליני היה מעורב בו כנראה, ושכמעט הביא לקץ שלטונו), אך נמצא זכאי.

ב-1929 מונה לשר המושבות. הוא המשיך למלא תפקיד חשוב בצבא, ובשנת 1935 כאשר פרצה המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, מונה למפקד הצבא. לאחר מספר חודשים הוחלף על ידי פייטרו באדוליו, שכן מוסוליני סבר שהתקדמותו איטית וכי הוא זהיר מדי. כפיצוי קיבל את התואר "מרשל איטליה" ב-16 בנובמבר 1935.

דה בונו התנגד לכניסתה של איטליה למלחמת העולם השנייה. ב-1942 מונה לשר הפנים. ב-24 ביולי 1943 השתתף בישיבת המועצה הפשיסטית העליונה בה הוחלט על הדחתו של מוסוליני, והיה אחד מאלו שהצביעו בעד ההצעה להדחתו. לאחר שמוסוליני שוחרר משביו על ידי הגרמנים והקים ממשלת בובות בשם "הרפובליקה של סאלו", נתפס דה בונו. יחד עם אחרים שהיו מעורבים בהחלטה על הדחת מוסוליני, וביניהם גליאצו צ'אנו, חתנו של מוסוליני, הועמד למשפט ראווה בעיר ורונה. ב-11 בינואר 1944 הוצא להורג ביריה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
קטגוריה:מרשלים איטלקים
קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג באיטליה
קטגוריה:נאשמים במשפטי ראווה
קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1866
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1944
כובע הנזיר

כובע הנזיר (שם מדעי: Tropaeolum majus) הוא צמח נפוץ בגינות ארץ ישראל, ממשפחת הטרופאאוליים. כובע הנזיר משתרע (מטפס) ומכסה שטחים בעלווה נאה - עלים גדולים, שצורתם כצלחת - ובפרחים שצורתם כחצוצרה בצבעי צהוב כתום ואדום עזים. 
== מאפיינים ==
מוצאו של הצמח בדרום אמריקה.

כובע הנזיר מומלץ לזריעה בסתיו, בחודשים ספטמבר-דצמבר, בשמש מלאה עד חצי-צל. ככל שכובע הנזיר חשוף יותר לשמש כך הוא מצמח יותר פרחים, והעלים גדולים יותר. הצמח נובט וגדל לאורך החורף, ומקיים מחזור פריחה שראשיתו בינואר וסופו בתחילת מאי. כובע הנזיר מפיק זרעים רבים וגדולים, ובדרך כלל אין צורך בזריעה יזומה נוספת בשנה שלאחר הזריעה הראשונה.

פרחי כובע הנזיר ועליו ראויים למאכל. העלים הם בעלי טעם חריף מתון (מזכיר במקצת חרדל) ואילו הפרחים מוסיפים צבע עז לסלט.

כובע הנזיר מהווה מין פולש במספר מקומות בעולם, וגם בישראל. הוא בעל כושר רבייה וגטטיבית גבוה המאפשר התפשטות מהירה על חשבון הצומח שמסביבו. בישראל, המין מהווה מפגע אקולוגי בשטחים טבעיים הסמוכים לגינות נוי בהם הוא ניטע, למשל נחל שיח בעיר חיפה.

== גלריה ==
<gallery>
Kovahanazir01.jpg|כובע הנזיר
Kovahanazir02.jpg|כובע הנזיר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[http://gamnon.net/AG-NewHerbal/Herbs11-Kaf/Heb-Spices-Kaf-Nasturtimus.htm כובע הנזיר], באתר גאמנון צמחים ומרפא
*[https://web.archive.org/web/20050124122137/http://web.macam.ac.il/~ltami/2judit/kova%20nazir.htm כובע הנזיר], באתר מקם
*

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:צלפאים
קטגוריה:עשבי תיבול
קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:מיני צמחים פולשים בישראל
קטגוריה:צמחי נוי
קטגוריה:פרחי מאכל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
יזכור (אתר אינטרנט)

יזכור הוא אתר אינטרנט המשמש להנצחת חללי מערכות ישראל והוא מכיל את רשימת חללי מערכות ישראל ובדרך כלל גם את תמונתו וסיפור חייו של כל אחד מהם. האתר נקרא בעבר "נזכור את כולם" בעקבות ציטוט מפזמון שיר "הרעות" שכתב חיים גורי. האתר כולל גם חיילי צה"ל שנפטרו ממחלה, או נהרגו בתאונה במהלך שירותם הצבאי, וכן מי שנפטרו לאחר סיום שירותם הצבאי (ולעיתים שנים רבות לאחר סיום שירותם), אך הוכרו כחללי צה"ל משום שמותם נבע מפגיעה שנפגעו במהלך שירותם. האתר הוקם ומתוחזק על ידי משרד הביטחון.

חללי מערכות ישראל הנכללים באתר הם לוחמי צבא ההגנה לישראל ושאר אנשי מערכת הביטחון שנתנו נפשם על הבטחת קיומה של מדינת ישראל, לוחמי המחתרות שנפלו למען תקומת ישראל (מאז 1860 - עת החלה היציאה מן החומות בירושלים) ולוחמי היישוב בצבא הבריטי בימי מלחמת העולם השנייה. החלל הראשון ברשימה זו הוא שנפל ב-5 בינואר 1873, ו' טבת תרל"ג.

חלקו העיקרי של האתר כולל דפי זיכרון אחדים לכל חלל:
* פרטים מזהים: שם, דרגה צבאית, תאריך נפילה (עברי וגרגוריאני) וחיל. דף זה מכיל קישורים לשני הדפים הנוספים המוקדשים לחלל זה.
* סיפור חייו של החלל, כולל תצלומו (למעטים מהחללים לא מופיע דף זה).
* מקום מנוחתו: מידע מדויק על מקום קברו של החלל.

את הנופלים ניתן לאתר לפי שמם, תאריך נפילתם והיישוב שממנו באו.

עוד מכיל האתר:
* תפילת "יזכור" לחללי מערכות ישראל.
* ארכיון של איגרות למשפחות השכולות ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, משנת 1952 ועד היום.
* פרקי שירה רלוונטיים, החל מקינת דוד, דרך "מגש הכסף" מאת נתן אלתרמן וכלה ב"מה אברך" מאת רחל שפירא.
* גַּלְעֵד אשר מתעד את האנדרטאות שהוקמו לזכר הנופלים במשך השנים.
* אפשרות להדלקת נר וירטואלי עבור חללי מערכות ישראל, נר כללי או אישי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* אתר [http://ner.izkor.mod.gov.il הדלקת נר לזכר חללי מערכות ישראל]
*[https://www.facebook.com/Soldiers.Yizkor יזכור] - הנצחת החללים ברשת החברתית "פייסבוק"
* 
* 
* 

קטגוריה:הנצחת חללי מערכות ישראל
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:משרד הביטחון
סמל כריסטופל

סמל כריסטופל ( <math>\ \Gamma^{\mu}_{\sigma \rho}</math> ) הוא קשר לוי-צ'יוויטה המהווה מקרה פרטי של קשר אפיני. לאיברי הקשר קוראים סמלי (או סימני) כריסטופל. סמל כריסטופל איננו טנזור.

<small>הערך משתמש בהסכם הסכימה של איינשטיין.</small>

== הגדרה ==

סמל כריסטופל הוא קשר אפיני נובע מכך שבמערכת קואורדינטות כללית, וקטורי הבסיס אינם קבועים וכאשר גוזרים וקטור לא מספיק לגזור רק את רכיבי הווקטור אלא יש לגזור גם את וקטורי הבסיס. הקשר מבטא עובדה זו וסמלי כריסטופל מוגדרים להיות המקדמים של הצירוף הליניארי בווקטורי הבסיס של נגזרת של וקטור בסיס, כלומר: 
:<math>\nabla_\mu \vec{e}_\nu=\Gamma_{\mu \nu}^\rho \vec{e}_\rho</math>

קשר זה מאופיין באופן יחיד באמצעות שתי דרישות:
# הקשר קומפטיבילי עם המטריקה (כלומר: עם הטנזור המטרי של רימן). כלומר: ניתן להחליף בסדר בין גזירה קו-ואריאנטית והעלאה והורדה של אינדקסים באמצעות המטריקה. מתמטית, זה מתבטא במשוואה <math>\ \nabla_\rho g_{\mu \nu} = 0</math>.
# הקשר הוא חסר פיתול. כלומר: ניתן להחליף את סדר הגזירה בנגזרות קו-ואריאנטיות מעורבות. מתמטית, זה מתבטא במשוואה <math>\ (\nabla_\mu \nabla_\nu - \nabla_\nu \nabla_\mu ) \phi = 0</math>. מכך נובע שסמל כריסטופל סימטרי בשני האינדקסים התחתונים שלו <math>\ \Gamma^{\mu}_{\sigma \rho} = \Gamma^{\mu}_{\rho \sigma}</math>.

משתי דרישות אלה ניתן להראות שסמל כריסטופל נתון על ידי הצירוף הבא של הנגזרות הראשונות של הטנזור המטרי:
: <math>\ \Gamma^{\mu}_{\sigma \rho} = \frac{1}{2} g^{\mu \nu} \left( \frac{\partial g_{\sigma \nu}}{\partial x^{\rho}} + \frac{\partial g_{\rho \nu}}{\partial x^\sigma} - \frac{\partial g_{\sigma \rho}}{\partial x^\nu} \right)</math>
כאשר <math>\ G^{-1} = g^{\mu \nu}</math> היא המטריצה ההופכית של הטנזור המטרי ויש סכימה על האינדקס <math>\ \nu</math> (ראו הסכם הסכימה של איינשטיין).

== נגזרת קו-וריאנטית ==

באמצעות קשר כריסטופל אפשר להגדיר את הנגזרת הקו-ואריאנטית של טנזור:
* <math>\ \nabla_\mu A^\nu = \partial_\mu A^\nu + \Gamma^{\nu}_{\mu \rho} A^\rho</math>
* <math>\ \nabla_\mu B_\nu = \partial_\mu B_\nu - \Gamma^{\rho}_{\mu \nu} B_\rho</math>
* <math>\ \nabla_\mu C^\nu_\sigma = \partial_\mu C^\nu_\sigma + \Gamma^\nu_{\mu \rho} C^\rho_\sigma - \Gamma^\rho_{\mu \sigma} C^\nu_\rho </math>

לנגזרת הקו-ואריאנטית שתי תכונות עיקריות:
# נגזרת קו-ואריאנטית של טנזור גם היא טנזור.
# וקטור שנשאר קבוע בטרנספורט מקבילי לאורך עקומה מאופיין בכך שהנגזרת הקו-ואריאנטית שלו לאורך העקומה שווה לאפס.

== בפיזיקה ==

סמל כריסטופל מופיע בתורת היחסות הכללית והוא מבטא את הכוח שיוצר שדה גרביטציה. השפעתו על תנועתו של גוף מתבטאת בכך שגוף במרחב עקום נע בגאודזות באותו מרחב והמשוואה הגאודזית כוללת בתוכה גם את סמל כריסטופל ומושפעת ממנו
: <math>\ \frac{ d^2 x^\mu}{d \tau ^2} + \Gamma^{\mu}_{\sigma \rho} \frac{ dx^\sigma}{d \tau} \frac{ dx^\rho}{d \tau} = 0 \quad ; \quad d \tau ^2 = - g_{\mu \nu} dx^\mu dx^\nu</math>

== ראו גם ==

* קשר אפיני
* קשר לוי-צ'יוויטה
* הטנזור המטרי
* טנזור העקמומיות של רימן
* תורת היחסות הכללית

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:גאומטריה דיפרנציאלית
קטגוריה:תורת היחסות הכללית
קטגוריה:סימנים מתמטיים
סנדלר

סנדלר באי [[קאפרי שבאיטליה.]]
סנדלרים ב[[בנגלדש]]
סנדלר הוא אדם העוסק בייצור או בתיקון של נעליים וסנדלים. יש סנדלרים המתמחים בסוג מסוים של נעליים, כגון נעליים אורתופדיות.

הסנדלרות היא מקצוע שהולך ונעלם, מכמה סיבות. ראשית, מרבית הנעליים מיוצרות כיום בייצור המוני בבתי חרושת. שנית, אנשים רבים מעדיפים לרכוש נעליים חדשות מאשר לתקן את נעליהם הישנות, הן משום שהבדלי העלות אינם משמעותיים והן בשל שינוי בהרגלי הצריכה. שלישית, אמצעי הייצור והחומרים מהם עשויות נעליים השתנו, וכיום רבות הנעליים שלא ניתנות לתיקון עם התבלותן<ref></ref>.

שמות המשפחה "שומאכר" (Schumacher) ו"שוסטר" (Schuster) פירושם בגרמנית סנדלר, ומקור השמות הוא לרוב כאשר אחד מאבות משפחה זו אכן היה סנדלר. שמות המשפחה Sandler, Sandel ו-Sandelmann<ref></ref> גם הם מצביעים לרוב על היות אחד מאבות המשפחה סנדלר.

== סנדלרות בישראל ==
סנדלרים בקיבוץ [[גן שמואל, שנות ה-30]]
במשך שנים רבות נחשבו מקצועות העור, ובתוכם מקצוע הסנדלרות, למקצוע נחשל. הפועלים בתחום סבלו ממצוקה כלכלית ומחסור במקורות פרנסה, בין השאר, עקב התחרות עם סחורה תוצרת חוץ. בשנות מלחמת העולם השנייה הוטב המצב משני טעמים: הראשון, הזמנות הצבא הבריטי: ישראל הייתה הספק הראשי של נעליים לצבא בכל המזרח התיכון, והשני, האטה ביבוא.
מרבית הפועלים הסנדלרים בארץ היו בני עדות המזרח. בשנות ה-40 חלה הטבה בתנאים עקב התארגנות מקצועית במסגרת ההסתדרות שהולידה הסכמי עבודה מול המעסיקים.

בדצמבר 1937 יצאו סנדלרי ירושלים בשיתוף עם האיגוד למען תוצרת הארץ, למשמרות מחאה מול בית המסחר לנעלים "קדימה" שהציף את השוק בנעליים מיובאות מסוריה. המשמרות גרמו לקונים רבים לחזור בהם מקנייתם.

בין השנים 1950–1951, בתקופת הצנע, התקיימו בארץ שביתות סנדלרים בשל העדר הקצבה מתאימה של עורות לייצור נעליים. בתקופת הקיצוב מנה ארגון הסנדלרים והאורתופדים של תל אביב-יפו כאלף חברים.

בשנות ה-60 היה מחסור גדול בסנדלרים. בגלל חוסר היוקרה שבו, לא היה דור המשך שילמד את המקצוע. מוסד שהכשיר בכל זאת, נערים למקצוע הסנדלרות היה בית הספר המקצועי "כפר בתיה" (נוסד ב-1947). אחת העתודות המקצועיות במקום הייתה מגמת סנדלרות. "כל שנה מסיימים את לימודיהם כ-20 סנדלרים" לאחר הכשרה מקצועית של שנה וחצי-שנתיים.

==סנדלרים בתרבות==
* הביטוי "הסנדלר הולך יחף" מתייחס לאדם בעל מומחיות בתחום מסוים, שאינו מממש את מומחיותו כלפי עצמו. (מקורו בחרוז בערבית: איסקאפי - חאפי)
* במחזה שלמה המלך ושלמי הסנדלר, שלמי הוא סנדלר הדומה במראהו לשלמה המלך, והשניים מחליפים בתפקידיהם לזמן קצר. הסנדלר מסמל את הניגוד המוחלט למלך, בהיותו איש פשוט וקשה יום.
* בשחמט, "מט סנדלרים" הוא כינוי להשגת מט בתוך ארבעה מהלכים.
*הביטוי הלטיני "סנדלר, לא מעל הסנדל" (לטינית: ne supra crepidam, sutor) מיוחס לצייר היווני אפלס שהפנה אותו לסנדלר שיעץ לאמן איך לצייר נעל ואחר כך הרשה לעצמו להעיר הערות נוספות. כוונת האמרה שהמומחה יעסוק במומחיותו.
* כינוי לרופא חסר כישרון, "זה רופא?, זה סנדלר"...

==מיחזור נעליים==
בשנים האחרונות, התחילו אנשים ומפעלים למחזר נעליים בצורות שונות. יש המשתמשים בנעליים ישנות בתור עציצים<ref></ref>, יש המפרקים אותן לגורמים ומשתמשים בהן ליצירת תיקים.

חברות מסוימות מייצרות נעליים מפסולת פלסטיק. חברת אדידס<ref></ref> למשל, הופכת פסולת בקבוקים מהים לנעלי ובגדי ספורט.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מקצועות הייצור
קטגוריה:הנעלה
פאול גרימר

פאול גרימר (בגרמנית: Paul Grümmer;
26 בפברואר 1879, גרה, הקיסרות הגרמנית – 30 באוקטובר 1965, צוג, שווייץ) היה צ'לן ראשי בתזמורת האופרה של וינה ונגן ויולה דה גמבה.

פאול גרימר, שגם שני אחיו היו מוזיקאים, למד מגיל 15 בקונסרבטוריון של לייפציג אצל יוליוס קלנגל, שהיה גם מורם של גיליירמינה סוז'ה, עמנואל פויירמן וויליאם פלית'. בהמשך למד בפרנקפורט אצל הוגו בקר. בשנת 1898 החל להופיע בקונצרטים בגרמניה ובארצות אחרות באירופה וניגן ברביעיית מיתרים שייסד יאן קובליק. 

גרימר היה חבר ברביעיית בוש ועשה רבות להשבתה לרפרטואר החי של הויולה דה גמבה. הוא יצר שיטת גמבה לביצוע בכלי, השתתף בקבוצות של מוזיקה עתיקה וניגן עם ונדה לנדובסקה, הצ'מבליסטית הנודעת. כמו כן עיבד לויולה דה גמבה יצירות מן המאה ה-17 והמאה ה-18 וערך סוויטות ללא ליווי של באך (וינה, 1944).

בשנת 1905 התמנה לצ'לן ראשי בתזמורת וינה. בשנים 1913 עד 1930 יצא למסעות קונצרטים רבים עם רביעיות קונצרטפריין ובוש. כמו כן סייר בשלהי שנות ה-20 של המאה ה-20 עם התזמורת הקאמרית שהקים בעצמו.

פאול גרימר לימד באקדמיה למוזיקה של וינה בשנים 1907 עד 1913 ואחר בקלן, בשנים 1926 עד 1933 ובברלין, בשנים 1933 עד 1940. בין 1940 ל-1946 חזר ללמד בווינה ולאחר 1946 הגיש כיתות אמן שווייץ. כמו כן ערך, יחד עם קרל הרמן, את השלישיות של לודוויג ואן בטהובן.

פאול גרימר כתב יצירות פדגוגיות לצ'לו ואוטוביוגרפיה בשם "מפגש" (Begegungen) (מינכן 1963). הוא ניגן בצ'לו סטרדיוואריוס "שטאנליין", שהיה קודם ברשותם של ויצ'נצו מריגי, ז'אן-בטיסט וואיום (בונה כינורות צרפתי) וניקולו פגניני.

==לקריאה נוספת==
* E. van der Straeten: History of the Violoncello (London, 1915/R) E. Cowling: The Cello (London, 1975, 2/1983

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צ'לנים גרמנים
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:נגני ויולה דה גמבה
קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1965
9M119 סביר

9M119M ריפלקס ו-9M119 סביר (כינויו בקוד דיווח נאט"ו: AT-11 "Sniper") הם טילי נ"ט דור ב' רוכבי קרן לייזר מתוצרת ברית המועצות ובהמשך רוסיה. מקור השם סביר מגיע מהנחל סביר, ומשמעות השם ריפלקס הוא רפלקס.

שני הטילים מיועדים לשיגור מתותחי 125 מ"מ חלקי-קדח של טנקים סובייטיים, כאשר גרסת "סביר" מיועדת עבור טנקי T-72 משופרים, וגרסת "ריפלקס", המתקדמת יותר, מיועדת עבור טנקי T-90 וטנקי T-80 משופרים.

== נתונים טכניים ==
* טווח: "ריפלקס"- 6,000 מטר. "סביר"- 4,000 מטר.
* זמן מעוף לטווח מרבי: "ריפלקס"- 17.6 שניות. "סביר"- 11.7 שניות.
* הנחיה: דור ב', רוכב קרן לייזר.
* פלטפורמת שיגור: טנקי T-90, T-80, T-72, T-84, Type 99
* חדירות: 900/+750 מ"מ פלדה

== ראו גם ==
* בסטיון
* טיל נגד טנקים
* להט

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טילים נגד טנקים רוסיים וסובייטיים
קטגוריה:טילים נגד טנקים מהדור השני
עמנואל רייכר

עמנואל רייכר (ברומנית: Emanoil Reicher; 27 ביולי 1930 – 3 באוקטובר 2019) היה שחמטאי יהודי-רומני בדרגת אמן פיד"ה.

רייכר נולד בבוקרשט לרב ד"ר בוריס רייכר, למד כלכלה ותקשורת. משפחתו הייתה משפחה של שחמטאים. שני הוריו שחקנים נלהבים ואשתו, רודיקה רייכר, אמן בינלאומי לנשים.

קפטן ומאמן נבחרת הגברים באולימפיאדת השחמט 1984 בסלוניקי, אולימפיאדה בה הגיעה הנבחרת הרומנית למקום החמישי, הישג השיא בתולדותיה. בנוסף לפעילותו כשחקן ומאמן, שימש רייכר גם שופט בתחרויות בינלאומיות ובוועדות ערר של תחרויות עולמיות ואירופאיות לצעירים.

== הופעותיו באולימפיאדות ==
עמנואל רייכר ייצג את רומניה פעם אחת באולימפיאדת השחמט:

{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="100%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שנה|| לוח || נקודות|| תוצאות|| %|| מקום
|-
| 1970|| 2 עת || 3.5 מ-6||2+ 3= 1-||58.3|| 10 קבוצתי
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים רומנים
קטגוריה:אמני פיד"ה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1930
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-2019
ייעוץ חינוכי

הייעוץ החינוכי הוא שירות מקצועי המוקם בתוך הארגון החינוכי ומיועד לשרת את הארגון לשם קידום התפקוד המיטבי והרווחה הנפשית של התלמידים וצוותי החינוך, תוך התאמה למציאות משתנה, במטרה לקדם באופן שיטתי את ההתפתחות הנפשית, החברתית, הלימודית והמקצועית של התלמידים והצוות.

התפיסה הכוללנית הבסיסית של ייעוץ בבית הספר כיום היא מניעתית. התערבות מניעתית מטרתה להפחית את השיעור, העוצמה או ההשפעה של קשיים התפתחותיים ומצביים על התלמיד בעזרת:
*זיהוי ואיתור מוקדם של גורמים, תהליכים ונסיבות התורמים לקושי של התלמיד, על מנת למנוע או לרכך אותם.
*חיזוק חוסנם נפשי של התלמידים כאשר הקשיים הם מחויבי המציאות.

מסגרות העבודה של יועץ חינוכי נותנות לגיטימציה לסגנונות עבודה עם הדגשים שונים, כגון חינוך פסיכולוגי, ייעוץ טיפולי ועבודת מטה.

==ייעוץ חינוכי בגיל רך בישראל==
משרד החינוך מפעיל מאז שנת 2001, מערך של ייעוץ חינוכי לגני הילדים בישראל בדומה לנעשה בארצות הברית ובמדינות אחרות. מבנה הפעולה של הייעוץ החינוכי בגני הילדים שונה מזה שבבתי הספר, ומותאם לצרכים העולים בגילאים אלו.
קהל היעד המרכזי לפעילותה של היועצת החינוכית בגיל הרך היא הגננת וצוות הגן.

המחקר והפרסום בספרות המקצועית מדגישים את מרכזיותו של הגיל הרך בהתפתחות האדם, כישוריו ואופקיו ההתפתחותיים. התפתחות זו מעלה תביעה לשים את החינוך לגיל הרך בראש סולם העדיפויות.
מהותו של ייעוץ חינוכי לגיל הרך הוגדרה על ידי השירות הפסיכולוגי ייעוצי כשירות שנועד לפתח, להקנות ולהטמיע בסוכני החיברות המרכזיים עמדות, ידע, כישורים ואסטרטגיות, התורמים לקידום רווחה נפשית בקרב ילדי הגן.
מעצם הגדרה זו של ייעוד השירות, נגזרת הפעילות המקצועית של היועצות העוסקות בתחום.

הייעוץ החינוכי רואה את העשייה החינוכית בגן בהקשר של תהליכים מערכתיים, של גורמים חינוכיים הפועלים בו ושל יחסי הכוחות שביניהם. מטרת הייעוץ החינוכי בגן היא פיתוח אקלים מיטבי וגיבוש סביבה מוגנת ומאפשרת המזמנת התנסויות בהיבטים חברתיים, רגשיים ואינטלקטואליים. מטרה נוספת היא ההתמודדות במצבי לחץ. היועץ מכשיר ומאמן את הגננת וצוותה להתמודד עם מצבי חירום ומשבר בגן הילדים, לזהות איתותי מצוקה של ילדים, ולהסתייע בגורמים מקצועיים לצורך התערבויות מתאימות. בנוסף, עוסק הייעוץ בתחום התקשורת שבין הורי הילדים וצוות הגן.

קיומו של ייעוץ לגיל הרך באופן פורמלי נמצא עדיין בראשית דרכו: היקפו של השירות עדיין מצומצם, ומתועדף על פי קריטריונים מוגדרים, משרותיהן של היועצות מסתכמות במספר שעות בודדות ומבנה העסקתן של היועצות במערכת החינוך גובש בהסדרים מאולצים.

==ראו גם==
• יועץ חינוכי

• פסיכולוגיה חינוכית

==לקריאה נוספת==
*אביגדור קלינגמן ורחל אייזן, ייעוץ פסיכולוגי: עקרונות, גישות ושיטות התערבות, תל אביב: רמות, 1990.
*רבקה לזובסקי, מהוראה לייעוץ חינוכי: השתלבות בעבודה והתמדה בעיסוק של בוגרי המגמה לייעוץ במכללת בית ברל: מעקב אחר שנים עשר מחזורים (תשמ"א-תשנ"ג), מכללת בית ברל, היחידה למחקר ולהערכה בהכשרה להוראה ובחינוך, 1995.
*רחל ארהרד, ייעוץ חינוכי: מקצוע מחפש זהות, מכון מופ"ת, 2014.
*דשבסקי עדנה, "ייעוץ חינוכי לגיל הרך", "הד הגן" יוני 2006

==קישורים חיצוניים==
* [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/Shefi/gapim/yeutz/Tafkidim/YeutzChinuchi.htm הייעוץ החינוכי בבית הספר], אתר שפ"י של משרד החינוך

*
קטגוריה:פסיכולוגיה חינוכית
קטגוריה:רווחת הילד
קטגוריה:מקצועות החינוך וההדרכה
רונן אלטמן קידר

רונן אלטמן קידר (נולד ב-1 באוקטובר 1972) הוא סופר, משורר ומתרגם ישראלי. עם הנושאים בהם עסק בכתיבתו נמנים מדע בדיוני וזהויות מיניות.

== ביוגרפיה ==
אלטמן קידר נולד בתל אביב. הוא סיים תואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה בתוכנית המצטיינים של אוניברסיטת תל אביב, במסגרת העתודה האקדמית ותואר שני במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב. לאחר נישואיו בשנת 2003 הוסיף לשמו את שם המשפחה "קידר". אלטמן-קידר מתגורר עם משפחתו בברלין, בירת גרמניה, ועובד שם כמדריך טיולים עצמאי.

== יצירתו הספרותית ==
אלטמן-קידר הוא בוגר כיתת השירה של הליקון לשנת 1997, שם התפרסמו שיריו לראשונה. בשנת 2000 הוציא לאור את הרומן "פרפרי כאוס" בהוצאת שופרא. בספר משולבים מספר קווי עלילה העוסקים בזהויות מיניות בעיר אמריקאית של סוף המאה העשרים. מאז פרסם אלטמן-קידר שירים רבים בכתבי עת לשירה, בהם "מאזנים", "הליקון", "מטעם", "שבו" ו"עיתון 77" ושיריו תורגמו לאנגלית ולרוסית. ספר השירה הראשון של אלטמן-קידר, "סימני נשיכה", ראה אור באוגוסט 2007 בהוצאת "הליקון". בשנת 2014 פרסם אלטמן-קידר את הנובלה 'חיי יצירה' כספר אלקטרוני בהוצאת 'בוקסילה' ובשנת 2022 ראה אור בברלין ספרו "לשנות סדרי עולם: צעירים וצעירות יהודיים שעיצבו את ההיסטוריה של ברלין", בגרסה דו-לשונית, עברית-גרמנית.

אלטמן-קידר תרגם לאנגלית את הרומן הגרפי 'משק 54' מאת גלעד סליקטר וגלית סליקטר. בשנת 2009 תרגם שבעה משיריה של מאשה קאלקו עבור גיליון 'רשות היחיד' של "הליקון" - תרגום ראשון לעברית של משוררת זו. בשנת 2010 ראה אור בעריכתו ספר שיריה של ענבל אשל כהנסקי, "פִּראֵי היום".

אלטמן-קידר מחבר גם פלינדרומים וחמשירים.

==פעילויות נוספות==
אלטמן-קידר עיבד את סיפורו "איפור" לסרט סטודנטים בבימויה של עינבר גלבוע, שהוקרן בפסטיבלים בארצות הברית. בשנים 2005–2006 לימד בבית-הספר לשירה של "הליקון" ושימש כמפיק בפועל של פסטיבל "שער" לשירה חדשה. בשנים 2009–2012 ערך (יחד עם ענת אבישר ולי עברון-ועקנין) את כתב-העת האינטרנטי לספרות [http://www.zuta.org/ זוטא]. בשנת 2012 ערך את גיליון פסטיבל 'שער' של כתב העת הליקון.

==לקריאה נוספת==
* ראובן מירן, "להתחבר ולנגוע", ידיעות אחרונות, 11.2.2000
* דניאל בנאי, "כמו ספר בינוני שנכתב בעברית, תורגם לאנגלית ואז תורגם לעברית דהויה". הארץ, 19.7.2000.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* [http://blogs.bananot.co.il/120/ הבלוג של רונן אלטמן קידר]

מכּתביו:
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20131001013837/http://hahotem.com/Page.asp?MenuID=83&PageID=732&PageItemID=150 שלושה שירים] בכתב העת האינטרנטי 'החוטם'
* [http://www.sf-f.org.il/story.php3?id=217 אדם על הירח?], מאמר באתר האינטרנט של האגודה הישראלית למד"ב ופנטזיה

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לגרמניה
קטגוריה:פלינדרומאים ישראלים
קטגוריה:ויקיפדים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון קריית חיים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
ורוס (גלדיאטור)

ורוס, במקור ממואסיה, היה עבד שהפך לגלדיאטור מפורסם בתקופתם של אספסיאנוס ושל טיטוס, בחלקה השני של המאה הראשונה. הקרב שלו כנגד עמיתו, הגלדיאטור פריסקוס, היווה את שיאו של היום בו נפתחו מאה ימי משחקים לציון חנוכתו של האמפיתיאטרון הפלאבי, אשר כונה מאוחר יותר הקולוסיאום, בשנת 80. הקרב תואר בשירו מלא דברי השבח של מרטיאליס - זהו התיעוד המפורט היחיד ששרד עד היום של קרב גלדיאטורים. 

באופן חריג ביותר הכריז טיטוס על שני הגלדיאטורים כמנצחים בקרב והעניק להם חרב עץ, עלה דקל ואת חרותם. 

מרטיאליס, Liber de Spectaculis, XXIX:
{| 
|הואיל ופריסקוס וורוס שניהם האריכו את התחרות,ובמשך זמן רב היה הקרב שקול,קריאות רמות עתרו משך זמן רב לשחרור האנשים;אך קיסר עקב אחר חוקו שלו; –<br>לפי חוק זה, נלחמים עם מגן עד שאצבע מורמת: –<br>הוא עשה מה שמותר, חילק מאכלים ומתנות לעיתים קרובות.אך קץ נמצא לחלוקה השקולה:שווים בלחימה, שווים בכניעה.קיסר שלח חרבות עץ לשניהם ודקלים לשניהם:בכך אומץ כשרוני קיבל פרס.זה לא קרה תחת אף שליט אחר מלבדך, קיסר:כששניים לחמו, שניים היו המנצח.
|align="left" | Cum traheret Priscus, traheret certamina Verus,<br>esset et aequalis Mars utriusque diu,<br>missio saepe uiris magno clamore petita est;<br>sed Caesar legi paruit ipse suae; –<br>lex erat, ad digitum posita concurrere parma: –<br>quod licuit, lances donaque saepe dedit.<br>Inuentus tamen est finis discriminis aequi:<br>pugnauere pares, subcubuere pares.<br>Misit utrique rudes et palmas Caesar utrique:<br>hoc pretium uirtus ingeniosa tulit.<br>Contigit hoc nullo nisi te sub principe, Caesar:<br>cum duo pugnarent, uictor uterque fuit.
|}

== קישורים חיצוניים ==
* BBC [http://www.imdb.com/title/tt0403950/ קולוסיאום: סיפורו של גלדיאטור (בעברית: גלדיאטור אמיתי)], IMDb

קטגוריה:גלדיאטורים
הר כרמים

הר כרמים הוא הר געש רדום ברמת הגולן, המתנשא לגובה של 1,190 מטרים מעל פני הים. ההר הוא חלק מקו התלים הישראלי, והוא שוכן בין ההר הצפוני ביותר בקו, הר רם לבין הר ורדה, כ-26 ק"מ צפונית מזרחית מקצרין, ו-5 ק"מ דרומית למג'דל שמס.

{| align=center
|<gallery mode="nolines" widths="200" heights="170" perrow="3">
קובץ:Hermon from Mt Kramim.jpg|החרמון מהר כרמים
קובץ:Mt Varda from Mt Kramim.jpg|הר ורדה בצילום מהר כרמים
קובץ:Ram Pool from Mount Kramim.jpg|בריכת רם מהר כרמים
</gallery>
|}

== קישורים חיצוניים ==

כרמים
כרמים
קטגוריה:קו התלים הישראלי
ג'ון אינמן

פרדריק ג'ון אינמן (באנגלית: Frederick John Inman)
(28 ביוני 1935 - 8 במרץ 2007) היה שחקן טלוויזיה אנגלי.

==ביוגרפיה==
אינמן נולד בפרסטון, בלנקשייר שבאנגליה. כשהיה בן 12 עברה משפחתו לבלקפול, שם אמו ניהלה אכסניה ואביו היה ספר.

הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה ב-1970 בסדרה "Two In Clover". ב-1972 התבקש להופיע בצילומי הפיילוט של "מישהו מטפל בך?". הופעתו כללה תפקיד זוטר, אולם במהרה הוא התבקש לצעוד לקדמת הבמה, ודמותו קיבלה "נפח". אינמן גילם את "מיסטר המפריז" בתפקיד שבו התנסה במציאות, שכן בגיל 17 עבד בעיצוב חלונות ראווה.

תפקידו כמר המפריז זיכה אותו בתואר "איש השנה ב-BBC" בשנת 1976, וקוראי ה-TV TIMES זיכו אותו בתואר "האישיות הקומית".

בשנים 1980–1981 כיכב גם בגרסה האוסטרלית של הסדרה ובשנת 1977 בסרט המבוסס על הסדרה.

=== לאחר "מישהו מטפל בך" ===
לאחר סיום התוכנית, נודע שמו של אינמן כאמן פנטומימה בסוגה הנקראת pantomime dame, והופיע בלמעלה מ-40 הפקות. ב-2004 הופיע שוב בטלוויזיה בסדרות "Doctors" ו-"Revolver". ב-23 בדצמבר מיסד את יחסיו עם בן זוגו מזה 35 שנה, רון לינץ'.

בשנותיו האחרונות סבל מהתרופפות מצב בריאותו. ב-1993 הובהל לבית חולים לאחר התקף ברונכיט, ובשנת 1995 התמוטט בזמן הופעה. ב-2001 אושפז עקב קשיי נשימה. בדצמבר 2004 נאלץ לבטל הופעה עקב דלקת כבד, ולאחר מכן לא עבד עוד. בגיל 71 נפטר בבית החולים "סיינט מרי" בלונדון.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:להט"בים בריטים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2007
לין הארל

לין הארל (באנגלית: Lynn Harrell; 30 בינואר 1944 – 27 באפריל 2020) היה צ'לן אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
הארל נולד בניו יורק להורים מוזיקאים. אביו היה הבריטון מאק הארל ואמו, מרג'ורי פולטון, הייתה כנרת. בגיל שמונה החליט לין לנגן בצ'לו. כשמלאו לו 12, עברה משפחתו לדאלאס, טקסס, שם למד לין אצל לב ארונסון. אחרי התיכון למד בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק ואחר במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה. בין מוריו לצ'לו שהשפעתם עליו הייתה רבה היו ליאונרד רוז ואורלנדו קול. הופעתו הראשונה בפומבי הייתה ב-1961, כשניגן עם הפילהרמונית של ניו יורק בקרנגי הול.

הארל התייתם עוד בנעוריו. אביו מת מסרטן בשנת 1960 וכעבור שנתיים נהרגה אמו בתאונת דרכים, כשלין היה בן 17. כאשר מלאו לו 18 שנים, הצטרף לתזמורת קליבלנד באמצעות קשרים. גאורג סל, מנצח התזמורת הכיר את אביו מהופעותיהם המשותפות במטרופוליטן אופרה. הארל נשאר בתזמורת קליבלנד ובין השנים 1964 עד 1971 היה הצ'לן הראשי שלה.

הרסיטל הראשון של הארל היה בניו יורק ב-1971 ומאז הוא מופיע ברחבי העולם ברסיטלים, בנגינת מוזיקה קאמרית וכסולן עם תזמורות שונות. הוא עשה לו שם כמורה, המלמד בבתי ספר למוזיקה וקונסרבטוריונים יוקרתיים, ביניהם האקדמיה המלכותית בלונדון, פסטיבל המוזיקה של אספן, המכון למוזיקה של קליבלנד וג'וליארד. הוא כיהן כמנהל המכון שליד הפילהרמונית של לוס אנג'לס משנת 1988 עד 1992. היה חבר בסגל המורים של בית ספר שפרד למוזיקה באוניברסיטת רייס עד 2009.

לין הארל ניגן בצ'לו מונטנייאנה שנבנה ב-1721, שקנה מירושת הוריו ובצ'לו סטרדיוואריוס מ-1673, שהיה שייך לצ'לנית הבריטית המנוחה ז'קלין די פרה.

בשנת 2020 ייסד עם אשתו עמותת צדקה בשם קרן HEARTbeats.

נפטר ב-27 באפריל 2020. נסיבת פטירתו לא ידועות. אלמנתו היא הכנרת הלן נייטינגייל. לזוג יש שני ילדים, והארל אב לשני ילדים נוספים מנישואים קודמים.

==פרסים ואותות הוקרה==
* פרס פיאטיגורסקי
* פרס אמני הקונצרטים של קרן פורד
* פרס הפתיחה של אוורי פישר (יחד עם מאריי פרחיה)

פרסי גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:

* ולדימיר אשכנזי, לין הארל ויצחק פרלמן על בטהובן: כל שלישיות הפסנתר (1988)
* ולדימיר אשכנזי, לין הארל ויצחק פרלמן על צ'ייקובסקי: שלישיית פסנתר בלה מינור (1982)

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צ'לנים אמריקאים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בוגרי מכון קרטיס למוזיקה
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רייס
קטגוריה:משפחת הארל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
מפה - מיפוי והוצאה לאור

מפה - מיפוי והוצאה לאור בע"מ היא חברה העוסקת בהוצאה לאור של מפות, אטלסים, מדריכי טיולים, לקסיקונים וספרי עיון.

==היסטוריה==
החברה הוקמה בשנת 1985 על ידי דני טרץ', ששימש מנכ"ל, ומולי מלצר, ששימש עורך ראשי, נקראה "ספרי תל אביב" ועסקה בפרויקטים שונים של הוצאה לאור. בשנת 1994 החלה לפעול תחת השם "מפה" בתחום הקרטוגרפיה, והוציאה לאור אטלסי כבישים של ישראל שזכו להצלחה רבה. תחום המיפוי הפך לתחום פעילות בולט של החברה. אל המפות הצטרף מגוון רחב של מדריכי טיולים למטיילים בישראל, בסדרת "מדריך מפה", ובהם "שביל ישראל", "בילוי עם הכלב", "טיולי אופניים", "טיולי רכב בשטח", "טיולי מים" ורבים אחרים.

בתחילת שנת 2000 החלה "מפה" לעסוק בתחומים נוספים של הוצאה לאור, ובהם:
* לקסיקונים, ובהם: "היונקים", "לקסיקון מפה: הציפורים", "האישים", "ביולוגיה", "ספורט", "ספר המכוניות השלם" ועוד.
* סדרת "מיתוסים", על מיתולוגיות של תרבויות שונות.
* "הסדרה הקטנה" - ספרי עיון בתחומי מדע פופולרי, היסטוריה, חברה, תרבות ואמנות.
* מדריכי חיים, ובהם: "מדריך מפה לחיים ירוקים", "המדריך לסטודנט", "מדריך מפה לריפוי טבעי" ועוד.

בשנת 2001 החל לפעול "מדריך מפה באינטרנט" - אתר אינטרנט למנויים בתשלום המספק מידע למטיילים בישראל: מפות, אתרים, מסעדות, מקומות בילוי וכדומה. לדברי החברה, בתחילת 2005 היו לאתר קרוב ל-40,000 מנויים.

במסגרת פעילותה בתחום המידע למטיילים מקיימת החברה את מפעל "מומלץ מפה", העוסק בדירוג של מסעדות, מקומות לינה, אטרקציות ואירועים בישראל. הדירוג משלב חוות דעת של מומחי "מפה" וחוות דעת של מנויי האתר וקוראי המדריכים של החברה.

תחום מוביל בחברת מפה הוא תחום GIS (מאגרי מידע גאוגרפיים), ובהם ניווט מונחה לוויינים (GPS). מאגר המידע הגאוגרפי של מפה (GISrael) מהווה את בסיס הנתונים הגאוגרפי (מפות ונקודות עניין) של רוב תוכנות הניווט בישראל (GPS). בנוסף מספקת מפה את בסיס הנתונים של מפות ישראל לחברות וארגונים כמו משטרת ישראל, פיקוד העורף, חברות הסלולר ועוד. שימושים לדוגמה במאגר המידע ניתן למצוא בתוכנות כמו גוגל מפות ו-Google Earth, איתוראן GPS, מיו מאפ, סלקום נוויגיטור, פלאפון GPS ואורנג' GPS.

באפריל 2007 רכשה חברת "איתוראן" את מלוא הבעלות על חברת "מפה", תמורת 13 מיליון דולר, לשם חיזוק מעמדה של "איתוראן" בתחום השירותים המבוססים על מיקום. שירותיו של "מדריך מפה באינטרנט" נכללים באלה הניתנים למנויי "איתוראן". לאחר רכישת מפה בידי איתוראן, מונה חזי לוי, אז בן 43, בוגר החוג לגאוגרפיה של אוניברסיטת תל אביב למנכ"ל הקבוצה (מפה מיפוי והוצאה לאור ומפה באינטרנט).

== מועדון עמיתי מפה ==
כרטיס חבר של "מועדון עמיתי מפה"
החברה מפעילה "מועדון עמיתי מפה" בו חברים ללא תשלום כל מי ששלח ל"מפה" תיקון טעות, לנכתב בספרים שלה.
החברות במועדון מקנה בין היתר 30% הנחה על כל ספרי מפה, בחנויות מסוימות.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.mapa.co.il/ מדריך מפה באינטרנט] 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:ישראל: קרטוגרפיה
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1985
עין יזרעאל

עין יזרעאל מ[[תל יזרעאל]]
הבריכה ובית המשאבה
המשאבה
תעלת המים מהמעיין לבריכה
250px
עין יזרעאל הוא מעיין העתק תת-קרקעי הנובע לרגלי העיר המקראית יזרעאל, ליד הגלבוע. המעיין נקרא בערבית עין אלמיתה שפירושו המעיין המת. המקום מוזכר בתנ"ך: . המעיין נמצא בין צומת נבות לבין צומת יזרעאל, סמוך לקיבוץ יזרעאל.

== מעיין ניקבה ==
עין יזרעאל הוא מעיין נקבּה בו המים נובעים בחדר תת-קרקעי בעל שני פתחים עיליים, שדרך אחד מהם היה ניתן לרדת לניקבה אל המים ולעלות חזרה. כיום הנקבה חסומה לכניסה.

המים מהמעיין יוצאים בתעלת אבן לבריכה קרובה ובה שרידי מבנה משאבה ותעלות מים. המקום היה מוקף צמחייה עבותה. הקרן הקיימת לישראל הכשירה את המקום כאתר נופש וטיולים, ונסללה אליו דרך עפר. המים מהבריכה זורמים אל נחל נבות וממנו אל נחל חרוד. בשנים האחרונות יבש המעיין כמעט כליל, והחל משנת 2009 מוזרמים אליו מים מקידוח של חברת מקורות. הקידוח, שנמצא ליד צומת נבות, כבר אינו משמש למי שתייה מכיוון שמימיו מלוחים, ומימיו מוזרמים אל עין יזרעאל. בעקבות כך הבריכה חזרה להיות שוקקת פעילות ומים.

== היסטוריה ==
ויקטור גרן, שסייר בארץ ישראל במאה התשע עשרה, מספר שהמעיין היה מתייבש מדי שנה בעונת הקיץ עד שהתייבש כמעט לגמרי. בשנת 1834 חידשו את המעיין על ידי חפירה ומאז לא חדל לנבוע ולספק את צורכי המים של תושבי הכפר זרעין. זרעין הייתה כפר ערבי קטן שישב במקומה של העיר המקראית יזרעאל ובשמו שימר במידת מה את שם המקום הקדום. הניקבה הורחבה בתקופת המנדט הבריטי כדי להגביר את שפיעת המים מהמעיין. המקום שימש מקום אימון ומסתור לאנשי ההגנה באזור בשל היותו נסתר ומוקף צמחייה עבותה. במלחמת העצמאות פונו תושבי הכפר הערביים לג'נין.

== בתנ"ך ==
עין יזרעאל מוזכר בהקשר לקרב המכריע של שאול נגד הפלשתים, בספר שמואל א פרק כט: א וַיִּקְבְּצוּ פְלִשְׁתִּים אֶת-כָּל-מַחֲנֵיהֶם, אֲפֵקָה; וְיִשְׂרָאֵל חֹנִים, בַּעַיִן אֲשֶׁר בְּיִזְרְעֶאל. במקום התרחשה גם פרשת נבות היזרעאלי שאחאב מלך ישראל רצה לרשת את כרמו ואשתו של אחאב איזבל, ארגנה משפט לנבות שבסופו ניסקל למוות ואליהו הנביא ניבא את חורבן ממלכת אחאב.

== ראו גם ==

* תל יזרעאל

== לקריאה נוספת ==
* ויקטור גרן, תיאור ארץ ישראל, כרך 4 השומרון, עמודים 205 - 207, עין אלמיתה. תרגם מצרפתית חיים בן עמרם. המהדורה המקורית פריז 1868. הוצאת יד בן צבי תשמ"ד, 1984.
* זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, עמוד 2805. הוצאת עם עובד 1986.
* יעקב שקולניק, לטייל בשבילי העבר,קרן קיימת לישראל. 2007, עמוד 18.
* אורי מאור, [https://d3m9l0v76dty0.cloudfront.net/system/photos/266350/original/976f69a2ccddc1cf4f62c20d27a1cefe.pdf?1545083006 ארץ המעיינות - המדריך השלם לנקודות המים הקסומות בישראל], הוצאת ספריית בית אל, 2011, עמ' 6 - 7

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/Tiyulim/maslulim/KineretAmakim/KineretAmakim1/ms616.htm תל יזרעאל - עין יזרעאל], מנהלת הטיולים של משרד החינוך
* [https://web.archive.org/web/20120512055705/http://www.hagilboa.org.il/147755/%D7%A2%D7%99%D7%9F%2D%D7%99%D7%96%D7%A8%D7%A2%D7%90%D7%9C עין יזרעאל], מועצה אזורית הגלבוע
* [http://www.yoaview.com/Yoaview/SITE/?action=showobject&sn=2_557 כתבה מצולמת כולל מפות ותרשים] מאתר yoaView
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עמק יזרעאל
יזרעאל
ישראל זלמן אלכסנדרובסקי

הרב ישראל שלמה זלמן אהרן הכהן אלכסנדרובסקי (תקפ"ב, 1822 – תרמ"ז, 1887) היה רב בפולין, מחבר ספרים בנושא רפואה ושחיטה.

==קורות חייו==
נולד בשנת תקפ"ב ליצחק אייזיק בעיירה טרנוגרוד במחוז לובלין. אביו היה מקורב לרב נח מלכוביץ וביחד עם אביו ביקר אצלו. הרב מלכוביץ היה זה שגילה את כשרונותיו הרבים. כשהתבגר למד לעומק את הלכות שחיטה ורפואה ושימש כשוחט ובודק וכן בודק שוחטים אחרים בעיר שרשוב ואף קנה לעצמו שם כאחד מגדולי הבקיאים בדור בהלכות אלה. רבים התייעצו איתו בנושאים אלו. הוא התכתב רבות עם גאוני התקופה ביניהם רבי מרדכי מאושמינא, רבי חיים סולובייצ'יק מבריסק ורבי מאיר יחיאל מאוסטרובצה. הוא נחשב כבקי בתורת הרפואה. כמו כן הוא חיבר ספר על הלכות שחיטה בשם "תיקוני שלמה", והספר הפך לנפוץ עד כדי כך שבדורו כל מי שרצה לקבל סמיכה בשחיטה הצטרך ללמוד את ספרו.

נפטר ביום ח' בטבת ה'תרמ"ז. בנו מרדכי סנדר הדפיס לאחר מותו את הספר "תיקוני שלמה".

==ספריו==
*[http://www.hebrewbooks.org/35910 תיקוני שלמה], ורשה 1870-הגהות ותיקונים לספר אוהל שלמה
*[http://www.discountseforim.com/Custom-Reprint-CR023971.html אגרת החיים], ורשה 1908

==לקריאה נוספת==
*אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק א, בני ברק, תשמ"ו, עמ' רטז-רלא.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:שוחטים
סנט (מוזיקה)

גרף המציג את חלקות הסנט
סנט היא היחידה המקובלת ביותר להשוואה בין מרווחים מוזיקליים וייצוגם. 
הסנט היא יחידת מדידה הנובעת מחלוקה לוגריתמית של חצי הטון המושווה ל-100 חלקים שווים.
1200 סנטים שווים לאוקטבה אחת ו-100 סנט שווים לחצי טון בכוונון מושווה.

הנוסחה המשמשת לחישוב סנטים של כל מרווח שהוא היא:
<math>cents=\ log_2 r*1200 </math> 
כאשר r מסמל את יחס התדירויות בין הצלילים.

אם ידועות התדירויות של שני תווים (a,b), ניתן לחשב את הפרש הסנטים ביניהם (n) לפי הנוסחה הבאה:
:<math>n = 1200 \log_2 \left( \frac{a}{b} \right) \approx 3986 \log_{10} \left( \frac{a}{b} \right)</math>

בדומה לכך, אם ידועה תדירותו של תו אחד (b) וגודל המרווח בסנטים (n) בינו לבין תדירות התו השני (a), הרי שניתן לחשב כי:
:<math>a = b \times 2 ^ \frac{n}{1200}</math>

יחידת הסנט הומצאה על ידי אלכסנדר ג'ון אליס (Alexander john Ellis) בהסתמך על שיטתו של דה פרוני לחישוב חצאי טון "לוגריתמים אקוסטיים". השיטה פורסמה בתרגומו של אליס לספרו של הלמהולץ- "On the Sensations of Tone" בשנת 1875.

== ראו גם ==
* תאוריית המוזיקה - מונחים

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.sengpielaudio.com/calculator-centsratio.htm מחשבון למציאת סנטים ותדירויות]
*[https://web.archive.org/web/20070304024052/http://tonalsoft.com/enc/index2.htm?cents.htm על הסנט] ב"אנציקלופדיה למוזיקה מיקרוטונלית"

קטגוריה:תאוריית המוזיקה
האיים האיאוליים

האיים האיאוליים (באיטלקית: Isole Eolie, בסיציליאנית: Ìsuli Eoli, בלטינית: Insulae Aeoliae; נקראים גם האיים הלִיפַּארִיִים – Isole Lipari) הם קבוצת איים געשיים בים הטירני, מול החוף הצפוני של סיציליה. האיים הם חלק ממחוז מסינה.[[סטרומבולי]]
[[וולקנו וליפארי בצילום מחרוט פוסה באי וולקנו.]]

אוכלוסיית האיים נאמדת בכ-15,000 נפש. בימי הקיץ מהווים האיים אתר תיירות מבוקש ומספר המבקרים השנתי נאמד ב-200,000 תיירים. קיימת תחבורה בספינות לחוף האיטלקי ולסיציליה, אבל ההסעה העיקרית היא ברחפת המגיעה לאיים מדי יום.

האיים האאולים קרויים על שמו של איולוס השלישי (Aeolus), אל הרוחות במיתולוגיה היוונית. לעיתים קרובות נקרא הארכיפלג "האיים הליפאריים" על שם האי הגדול ביותר – ליפארי.

בימי השלטון הפשיסטי שימשו חלק מהאיים כמחנות ריכוז לאסירים פוליטיים.

==גאוגרפיה==
האיים האיאוליים הם קשת איים אשר נוצרה כתוצאה מתנועת הלוחות הטקטונים. באזור זה מתרחשת הפחתה של הלוח האפריקאי הנע צפונה אל מתחת ללוח האירואסייתי. תהליך זה יוצר קשת איים געשיים, בדומה לאיים הגעשיים אשר נוצרו בקשת ההלנית בים האגאי.

האיים האיאוליים מורכבים מקבוצה של שמונה איים ושטחם 116 קמ"ר. הצפוני שבהם הוא סטרומבולי (Stromboli), המהווה מוקד תיירות, המערבי אליקודי (Alicudi), הדרומי וולקנו (Vulcano) - משמו נגזר הכינוי הכולל של הרי הגעש, ושאר האיים: ליפארי (Lipari) - מרכז האיים (בשלושה מערי האי מתרכזת רוב האוכלוסייה), סלינה (Salina), פיליקודי (Filicudi), פנראה (Panarea), ובסילוצו (Basiluzzo).

באיים מתנשאים שני הרי געש פעילים: סטרומבולי ווולקנו, ואחרים המעלים אדים ופומרולות - למשל ליפארי ופנראה. ההר הגבוה ביותר באיים נמצא באי סלינה וגובהו 962 מטר מעל פני הים.

מרחקי האיים מהיבשה: מנאפולי לאי הקרוב ביותר (סטרומבולי) - 240 ק"מ; מסיציליה לאי הקרוב ביותר (האי וולקנו) - 25 ק"מ. בין שלושה איים מרכזיים המרחק הוא 17 ק"מ.

==כלכלת האיים==
בעבר נכרו באיים סלעי פומיס לבן - סלע געשי הנקרא גם "אבן ספוג", אולם מכרות הפומיס נסגרו בעקבות הכרזת האיים כאתר מורשת עולמי. מהאי ליפארי מגיע יין מיוחד. באי וולקנו יש מכרות אלום (alum) - מלח כימי.

==אתר מורשת עולמי==
האיים האיאוליים נבחרו בשנת 2000 כאתר מורשת עולמית בזכות חשיבותם כאתר טבע נבחר על ידי אונסק"ו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://whc.unesco.org/pg.cfm?cid=31&id_site=908 UNESCO World Heritage Sites, Aeolian Islands]
* [http://www.estateolie.it Aeolian Islands tourism website (in Italian).]
* [http://www.eolie.org information about Aeolian or Lipari islands]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איטליה: אתרי מורשת עולמית
איאוליים
איאוליים