עז א-דין אבו אל-עייש

עז א-דין אבו אל-עייש (בערבית: عز الدين ابو العيش) הוא רופא פלסטיני שבמהלך מבצע עופרת יצוקה נהרגו שלוש מבנותיו ונפצעה בת נוספת עקב פגיעת שני פגזי טנקים של צה"ל בביתו בג'בליה ובחימוש שהוסתר בבית זה. האירוע קיבל תהודה רבה כאשר מיד לאחר מכן זעק האב לעזרה בטלפון בשידור חי בערוץ 10.
== קורות חייו ==
===הקריירה הרפואית===
אבו אל-עייש נולד במחנה הפליטים ג'בליה. הוא סיים לימודי רפואה באוניברסיטת קהיר ב-1983, התמחה בגינקולוגיה ויילוד באוניברסיטת לונדון, וקיבל תואר מוסמך בבריאות הציבור באוניברסיטת הרווארד. שימש כרופא בעזה, והיה לרופא הראשון מעזה שעבד בבית חולים ישראלי. עבד באופן חלקי במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, ובמרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, שם ביצע טיפולי פוריות. במסגרת עבודתו בסורוקה השתתף גם במחקר על מחלות גנטיות בקרב האוכלוסייה הבדואית.
הוא ניסה ליזום הקמת מרכז רפואי ישראלי משותף בעזה. אחרי השתלטות החמאס על רצועת עזה המשיך לעבוד בישראל, והיה אחד מתושבי עזה המעטים שנכנסו בקביעות לישראל. המשיך להתגורר ברצועת עזה, בבניין בן כמה קומות שבנו הוא ואחיו בג'בליה, ועבד גם במערכת הבריאות המקומית. כשלושה חודשים לפני פרוץ מבצע עופרת יצוקה נפטרה אשתו של אבו אל-עייש נאדיה ממחלת הסרטן, והוא נותר לטפל בשמונת ילדיהם.

===הריגת שלוש בנותיו במבצע עופרת יצוקה===

פרוץ מבצע עופרת יצוקה מצא את אבו אל-עייש בתוך הרצועה מבלי יכולת לצאת. כלי התקשורת הישראליים, שהיו מנועים מלדווח מתוך הרצועה, ובייחוד ערוץ 10, שכתבו שלומי אלדר הכיר את ד"ר אבו אל-עייש, השתמשו בקשריהם איתו כדי לקבל דיווחים וראיונות המתארים את המצב ברצועה. במהלך ימי המבצע נוצר קשר בינו לבין פרופסורים בפקולטה לרפואה באוניברסיטת טורונטו בקנדה, דרך תורם שרצה לתת מענק מחקר שיממן את שהותו שם למשך שלוש שנים, ואחרי שהתרשמו מקורות החיים שלו והסכימו להצעה, ניסו לפעול מול ישראל על מנת לאפשר את יציאתו עם המשפחה מהרצועה, אולם לא הספיקו לעשות זאת בזמן.

ביום שישי, 16 בינואר 2009, ימים ספורים לפני תום המבצע, ירה טנק ישראלי שני פגזים לעבר ביתו של אבו אל-עייש בג'בליה. כתוצאה מן הירי התפוצצו חימושים שהוסלקו בביתו של אל-עייש. מן הירי ומן הרסס שהתפזר מן החימוש שהוסתר בבית נהרגו שלוש מבנותיו ואחת מאחייניותיו. אחת מבנותיו האחרות נפצעה בכל חלקי גופה. אבו אל-עייש התקשר לשלומי אלדר, וזה מיהר להעלות אותו לשידור חי שבו הוא זעק לעזרה. צה"ל איפשר לו באופן חריג להכניס את בתו למדינת ישראל דרך מעבר ארז על מנת לקבל טיפול בתל השומר שהציל את אצבעותיה ואת הראייה בעינה הפגועה.

==== נסיבות ההפגזה ====
בשלהי מבצע עופרת יצוקה הפכה סביבת ביתו של ד"ר אבו אל-עייש, באזור עזבת עבד רבו שמצפון לשג'אעיה, לזירת לחימה עיקרית עבור כוחות צה"ל. כתוצאה מהלחימה נחרבו או ניזוקו קשות למעלה משלוש מאות מבנים ונהרסו למעלה מ-12 ק"מ של דרכים בעזבת עבד רבו. בפרט נפגעו קשות חמישים מבנים באזור בשבוע שקדם להפגזת בית אבו אל-עייש, ועוד תשעים מבנים נפגעו קשות ביומיים שחלפו מהפגזת הבית ועד להפסקת המבצע. לטענת צה"ל, ביום שישי ה-16 בינואר 2009 בערב נורתה אש צלפים ומרגמות מבית הסמוך לבית אבו אל-עייש, וזוהו דמויות בבית אבו אל-עייש שנחשדו כתצפיתנים המכווינים את הירי מהבית הסמוך. לאור זאת הורה מפקד גדוד מחטיבת גולני לירות שני פגזי טנקים לעבר מקור הירי, ושני פגזים נוספים לעבר הדמויות החשודות בבית אבו אל-עייש. כתוצאה מההפגזה התפוצצו חימושים שהוסלקו בבית אבו אל-עייש, תוך פיזור רסס והעלאת עשן שחור וסמיך שאינו אופייני לפגיעת פגז. שבעה רסיסים חולצו מגופן של שלוש מהנפגעות באירוע על ידי גורמים רפואיים ישראליים ופלסטיניים, ולגבי שישה מתוכם נקבע כי מקורם בחימוש מאולתר ולא בחימוש המשמש את צה"ל. בכל ששת הרסיסים נמצא אבק שריפה שחור מסוג אשלגן חנקתי המשמש להנעת רקטות מאולתרות כגון קסאם ואינו מצוי בראשי קרב של חימושים המשמשים את צה"ל בנוסף, ברסיס שחולץ מגופה של הפצועה גיידא אבו אל-עייש נמצא חומר נפץ מסוג ציקלוטרימתילאנטריניטרוסאמין (CTMTNA), שאינו נמצא בשימוש צה"ל אך שכיח במטעני נפץ מאולתרים שהונחו ברצועת עזה. לטענת מפקד הגדוד, בעת שפקד להפגיז את הבית ופיקח על ההפגזה לא ידע כי שוהים בו אזרחים או כי מוסלק בה חימוש, ולא היה מתיר את הירי לו ידע על הימצאות אזרחים בבית.

===התגובות לאירוע===

בניגוד למקרים אחרים בזמן המבצע, מקרהו של אבו אל-עייש זכה לתהודה רבה בשל השידור החי.

בראיונות הרבים שהעניק לאחר האירוע טען שמביתו לא נעשתה שום פעילות נגד חיילי צה"ל, והדגיש שלמרות האסון שפקד אותו הוא לא זונח את דרך השלום.

חלק גדול מהציבור הישראלי הביע הזדהות עם כאבו. מחוץ לבית החולים התקבצו אזרחים והדליקו נרות. אבו אל-עייש יצא אליהם ואמר: "לכל מלחמה יש את הסמל שלה. עכשיו, לאחר שאיבדתי את שלוש בנותיי, אני יכול לקוות רק שהן יהפכו סמל למלחמה הזו. סמל חיובי, סמל שיחזק את התקווה לימים של שלום".

אולם חלק גדול מהציבור ואף מהממסד בישראל לא האמין לדבריו, וניסה לערער עליהם. כשקיים מסיבת עיתונאים בבית החולים תל השומר, יום לאחר האירוע, התפרצה לעברו אישה וצעקה: "הבן שלי בצנחנים! מי יודע מה היה לך בבית? אף אחד לא אומר את זה!" ברשת הופץ גם אימייל שקרי תחת הכותרת "מה נתגלה בביתו "שוחר השלום והדו קיום" של ד"ר עז א-דין אבו אל-עייש" ובו תמונות של כלי נשק שכביכול נתפסו בביתו.
בתחילה גם צה"ל ניסה לטעון שמהבית נורתה אש צלפים.

===פעילותו לאחר האסון===

ד"ר אבו אל-עייש הקים לזכר בנותיו קרן בשם "Daughters for Life" למען הענקת חינוך וגישה לבריאות לנערות ולנשים בעזה ובמזרח התיכון.

בקיץ 2009 הוא היגר לקנדה עם משפחתו, בעקבות קבלת משרה לחמש שנים באוניברסיטת טורונטו. מעבר לעבודתו הרפואית והמדעית הוא מרצה בקביעות על סיפור חייו, הטרגדיה שפקדה אותו, והצורך בשלום על מנת למנוע קורבנות נוספים. שמו של אבו אל-עייש אף הועלה כמועמד לפרס נובל לשלום לשנת 2009.

ב-2011 הוציא ספר בשם "לא אשנא", שתורגם לעברית. בשנת 2012 עוּבד הספר על ידי שי פיטובסקי ושחר פנקס להצגת יחיד בכיכובו של גסאן עבאס. בשנת 2017 יצא הסרט התיעודי "ארץ זרה" בבימויו של העיתונאי שלומי אלדר, בו השתתף אבו אל-עייש.

=== משפט תביעת הנזיקין ===

בשנת 2010 הגיש אל-עייש תביעת נזיקין נגד משרד הביטחון. ב-27 בנובמבר 2018 דחה בית המשפט המחוזי בבאר שבע את תביעתו, וקבע שהירי שביצע הטנק היה טעות סבירה במסגרת לחימה שבה מחבלים פעלו במכוון בסביבה אזרחית, ושחלק גדול מהנזק שנגרם לדירה וליושביה נבע מאמצעי לחימה ותחמושת שמחבלים החביאו בדירתו ללא ידיעתו. אל-עייש ערער לבית המשפט העליון וערעורו נדחה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* – כתבה מצולמת עם נסיעתו לקנדה, בתוכנית "המקור" בערוץ 10
* [http://www.daughtersforlife.com Daughters for Life] - אתר זיכרון לבנותיו של ד"ר אבו אל-עייש ואתר הקרן לזכרן. (בעברית, אנגלית וערבית)
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20200608052907/https://commongroundnews.org/ האדם הבודד ביותר בעולם] ריאיון עם אבו אל-עייש, מאת מונה אלטחאווי פורסם במקור בג'רוסלם רפורט ביום 2 במרץ 2009.
* 
* 
*[http://parotk.com/פרק-35-אי-צדק-תחת-אש-חלק-א/ אי-צדק תחת אש (חלק א')], הרופא מעזה לא מוותר גם אחרי שנדחתה תביעתו, באתר פרות קדושות מיתוסים ישראליים עם יזהר באר
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאים פלסטינים
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: אישים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר אונטריו
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1955
קטגוריה:ג'באליה: אישים
קטגוריה:מבצע עופרת יצוקה
קטגוריה:מחנה הפליטים ג'באליה: אישים