OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אישטוואן באשטי

אישטוואן באשטי (בהונגרית: Básti István; שלגוטריאן, 19 בספטמבר 1944) כדורגלן הונגרי, אלוף אולימפי.

== קורות חיים ==
באשטי נולד במשפחה ענייה. אמו הייתה תופרת ואביו עבד במפעל פלדה שנעצר בגין המרדה. הצעיר המוכשר הוחתם ב-1958 על ידי הקבוצה המקומית, ה-Salgótarjáni Bányász. הוא היה חבר בקבוצה הבוגרת משנת 1963 וערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ההונגרית ב-1964, שם שיחק ב-310 משחקים עד 1977 וכבש 52 שערים. הוא היה חבר בנבחרת האולימפית של הונגריה, האלופה האולימפית ב-1968, הוא שיחק במשחק אחד, נגד נבחרת גאנה. הוא היה חבר גם בנבחרת האולימפית של 1972, אך לא שיחק. הוא היה חלק מקבוצת SBTC שזכתה במדליית הארד בעונת 1971–1972. בהמשך, לא ניתנה לו ההזדמנות להוכיח את עצמו בנבחרת הונגריה. לאחר קריירת הכדורגל שלו, עבד כטכנאי שיניים.

== פרסים ==
* צלב הקצין של מסדר ההצטיינות ההונגרי (2020)<ref></ref>
* משחקים אולימפיים
** מדליית זהב: 1968, מקסיקו סיטי
* אליפות הונגריה
** מקום שלישי : 1971–1972
* גביע הרפובליקה העממית ההונגרית (MNK)
** משחק הגמר: 1967

== לקריאה נוספת ==
* אדה פוש: אלים למחצה. הוצאת ארנה, 1990
* 
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:אלופים אולימפיים: כדורגלנים
קטגוריה:אלופים אולימפיים מהונגריה
קטגוריה:חלוצי כדורגל
קטגוריה:כדורגלנים הונגרים
קטגוריה:ילידי 1944
דיוויזיית המילואים ה-30 (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית המילואים המלכותית הבווארית ה-30 (בגרמנית: 30. Kgl. Bayerische Reserve-Division) הייתה דיוויזיה בצבא הבווארי ובצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה ופורקה ב-1919.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הייתה בתחילה העתודה הראשית של מבצר שטרסבורג (Hauptreserve/Festung Straßburg) והוגדרה כדיוויזיית המילואים ה-30 מהגיוס באוגוסט 1914. היא הורכבה כמעט כולה מיחידות בוואריות ולכן, ב-26 בדצמבר 1916, שונה שמה לדיוויזיית המילואים המלכותית הבווארית ה-30. היא בילתה את המלחמה בלוחמת חפירות בהרי הווז' בצרפת ובאזור אלזס-לורן. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

== מפקדים ==
* גנרל-לויטננט קרל אלברט פון קנוצר (2 באוגוסט 1914 – 9 בספטמבר 1915)
* גנרל-מיור רוברט קראוזה (10 בספטמבר 1915 – 17 בינואר 1917)
* גנרל-לויטננט הרמן ביג (18 בינואר 1917 – 5 ביולי 1918)
* גנרל-מיור וילהלם פון רייצנשטיין (6 ביולי 1918 – ינואר 1919)

==לקריאה נוספת==
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

30
30
תקן ביקורת 911

תקן ביקורת 911 – ביקורת של רכיבי בקרה פנימית על דיווח כספי הוא תקן ביקורת שפורסם על ידי לשכת רואי החשבון בישראל.

תקן ביקורת זה קובע כללים ומספק הנחיות בנוגע לביקורת הפנימית של הגוף המבוקר.
ישנם גופים וחברות המחויבים במערך של ביקורת פנימית, ורואה החשבון המבקר של הדוחות הכספיים צריך לבחון את טיב הבקרה הפנימית הנ"ל ולחוות עליה את דעתו בדו"ח המבקר שמצורף לדוחות הכספיים המבוקרים של הגוף. ככח שישנה בעיה בבקרה הפנימית של הגוף המבוקר שהרואה החשבון המבקר מזהה- עליו לפעול לפי התקן, ולשנות את חוות דעתו בהתאם.

תקן זה, תקן ביקורת 910 (וקודמיהם) באו על רקע חוק סרבנס-אוקסלי שחוקק בארצות הברית. חוק זה בא בעקבות פרשת קריסת חברת אנרון ובמהלכה הייתה ביקורת רבה על הבקרה ועל הדיווח לדוחות הכספיים של החברה שהתבררו ככוזבים.

התקן פורסם בשנת 2018 כחלק מתהליך הקודיפיקציה שלשכת רואי החשבון ביצעה בתקני הביקורת ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2020, כאשר הוא חל על ביקורות של דוחות כספיים לתקופות המסתיימות ביום 31 בדצמבר 2019 או לאחר מכן.

התקן מבוסס בעיקר על תקן ביקורת 104 (שפורסם בשנת 2011) שעסק באותו נושא ועל עוד מספר תקנים אחרים.

==קישורם חיצוניים==
* [https://icpas.org.il/professional-updates/תקן-ביקורת-ישראל-911/ תקן ביקורת 911] באתר לשכת רואי חשבון
* [https://icpas.org.il/professional-updates/תקן-ביקורת-104-ביקורת-של-רכיבי-בקרה-פנימי/ תקן ביקורת 104] באתר לשכת רואי החשבון
*

קטגוריה:תקני חשבונאות
קטגוריה:תקני ביקורת בחשבונאות
שריף ניג'ם

שריף ניג'ם (בערבית: شريف نجم; נולד ב-28 במרץ 1975) הוא ראש המועצה המקומית ג'ש (גוש חלב).

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בכפר גוש חלב (כפר ג'ש) שבגליל. השני מבין שלושה אחים. אביו ג'ריס עבד כקבלן בנייה. למד בבית ספר יסודי גוש חלב ובתיכון "פה הזהב" בגוש חלב.

לאחר התיכון למד הנדסה ובניין באוניברסיטת בן-גוריון. והוא בעל תואר מהנדס. לאחר מכן הקים את חברת הבנייה ניג'ם ג'ריס בע"מ על שם אביו. בתחילה התמחה כקבלן מקוואות ולאחר מכן כקבלן בנייה רוויה.

ב-1998 רץ ברשימת "אלאופק" ונבחר למועצת גוש חלב עד לשנת 2003.

בשנים 2018–2024 שימש כחבר מועצת גוש חלב והיה חבר בוועדות השונות במועצה.

בבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מול גאנם חליחל, ויסאם דיב ועלם עלם וניצח עם 41.7% מהקולות. רשימתו של ניג'ם, "חרקה", קיבלה 2 מנדטים בבחירות אלו.

הוא נשוי לקרסטין עבוד ניג'ם רואת חשבון במקצועה ואב לשלושה. מתגורר בגוש חלב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גוש חלב
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
טמאש מנדלני

טמאש מנדלני (בהונגרית: Mendelényi Tamás; בודפשט, 2 במאי 1936 – וארגסטש, 6 בספטמבר 1999) היה אלוף אולימפי הונגרי סייף (חרב), מאמן. כמו כן דוקטור לרפואה (MD). אשתו הייתה יודית אגושטון סייפת (רומח) אלופה האולימפית.

== ביוגרפיה ==
משנת 1950 מנדלני היה סייף של הגנץ ואשאש, מ-1954 של ואשאש בודפשט , מ-1956 של הונווד בודפשט, ומ-1957 של הבודפשט VSC. ב-1956 הפך לאלוף העולם לנוער, ומאז והלאה היה חלק מנבחרת הונגריה הבוגרת. הוא היה אלוף עולם פעמיים ופעם היה חבר בנבחרת הונגריה האלופה בחרב באולימפיאדת רומא (1960). התוצאה האישית הטובה ביותר שלו הייתה ב-1959. מקום שני באליפות העולם בפריז. הוא פרש מספורט פעיל ב-1964 לפני אולימפיאדת טוקיו (1964).

=== תוצאות הספורט שלו ===
* אלוף אולימפי:
** אולימפיאדת רומא (1960) : קבוצתי ( גאבור דלנקי, אלדר גרביץ', זולטאן הורבאט, רודולף קרפאטי, פאל קובאץ' )
* אלוף עולם פעמיים:
** 1957, פריז : קבוצתי
** 1958, פילדלפיה : קבוצתי
* אליפות עולם מקום שני שלוש פעמים:
** 1959, בודפשט :
*** יחיד
*** קבוצתי
** 1962, בואנוס איירס : קבוצתי

== קריירה כמאמן ==
ב-1968 הוא הפך למאמן במכון לאימון וניהול ספורט (SEKI), וב-1973 קיבל תעודה כמאמן סייף מקצועי במכללה לחינוך גופני. היה לו גם תואר בכירורגיה. לאחר פרישתו הפך למאמן בודפשט ואשאש. בהנהגתו זכתה נבחרת החרב של ואשאש שלוש פעמים בגביע אירופה לקבוצות אלופות. בין תלמידיו היו, פרנץ המנג ואטילה קובאץ' שהיו אלופי עולם פעמיים, תמאס קובאץ' ופטר מארוט שהיו אלופי עולם, ופרנץ המנג היה מדליסט ארד אולימפי,

מ-1979 עבד באנגליה כמאמן נבחרת החרב וכקפטן הנבחרת. הוא התגרש קודם לכן מאשתו. מאחר שלא חזר לביתו לאחר השהות המורשית, הוא הוכרז כמהגר לא חוקי, נידון להחרמת רכושו, וכל הפרסים והעיטורים שלו הקודמים בוטלו. בשנת 1993, הוא חזר ל-Várgestes, הונגריה. לאחר מותו, בשנת 2009, הוא עבר זיכוי מלא.<ref></ref>

== פרסים והוקרה ==
* מאמן מומחה (1975)
* ציון זהב של מדליית הזיכרון לספורט הונגרי (2009)

== לקריאה נוספת ==
* לאסלו הוואש: ספר הזהב של הספורט ההונגרי - בודפשט, 1982 - 
* Révai új lexikona XIV. (הלקסיקון החדש של רוואי).
* מיקלוש בוצ'אק: איך חיים האלופים האולימפיים שלנו (166 ברחבי העולם) - St. plusz kft., 1998 - (ללא מספר ISBN)
* לאסלו לוקאץ' – ג'רג' ספשי: 112. ההיסטוריה של מדליות הזהב האולימפיות של הונגריה – בודפשט, 1980 – 
==קישורים חיצוניים==

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופים אולימפיים: סייפים
קטגוריה:אלופים אולימפיים מהונגריה
קטגוריה:סייפים הונגרים
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1936
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1999
דיוויזיית המילואים ה-39 (בוואריה)

דיוויזיית המילואים המלכותית הבווארית ה-39 (בגרמנית: 39. Kgl. Bayerische Reserve-Division) הייתה דיוויזיה בצבא הבווארי ובצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה ופורקה ב-1919.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-2 באוקטובר 1914, על ידי שינוי שמה של יחידה אד-הוק, "בריגדה פון רקובסקי", ל"דיוויזיית פון רקובסקי". ב-8 בדצמבר 1914 שונה שמה לדיוויזיית המילואים ה-39. מכיוון שהייתה מורכבת במידה רבה מיחידות בוואריות, ב-26 בדצמבר 1916 שונה שמה, הפעם לדיוויזיית המילואים המלכותית הבווארית ה-39. היא בילתה את המלחמה בלוחמת חפירות באזור אלזס-לורן. הדיוויזיה פורקה בינואר 1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר שביתת הנשק.

== מפקדים ==
* גנרל-לויטננט אוטו פדור פון גינץ-רקובסקי (2 באוקטובר 1914 – 2 בנובמבר 1915)
* גנרל-לויטננט פרידריך גרובר (1 בפברואר 1916 – 21 בדצמבר 1916)
* גנרל-לויטננט קרל פון רידל (22 בדצמבר 1916 – 29 בספטמבר 1917)
* גנרל-מיור קרל פון רק (30 בספטמבר 1917 – דצמבר 1918)

==לקריאה נוספת==
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

39
39
מוזיאון חרבין להיסטוריה ותרבות יהודית

מוזיאון חרבין להיסטוריה ותרבות יהודית (בסינית :哈尔滨犹太历史文化博物馆; בפיניין : Hā'ěrbīn Yóutài Lìshǐ Wénhuà Bówùguǎn) הוא מוזיאון להנצחת קהילת יהודי חרבין שבסין, מתחילת המאה העשרים ועד שנות ה-50 של המאה העשרים. המוזיאון ממוקם באתר בו ישב קודם לכן בית הכנסת החדש של חרבין (哈尔滨犹太新会堂). המוזיאון מציג מסמכים, תצלומים, סרטים ופריטים אישיים המתעדים את חייהם של חלק מיותר מ-20,000 התושבים היהודים בחרבין.

== תערוכות ==
בקומה הראשונה של המוזיאון מוצגים תצלומים וציורים של כמה מבנים בחרבין שנבנו על ידי יהודים במחצית הראשונה של המאה ה-20.

התערוכות בקומה השנייה והשלישית מציגות את החינוך, התעשייה, האמנות והמוזיקה של יהודי חרבין.

== ארכיטקטורה ==
בשנת 1918 המתחם נבנה כבית הכנסת החדש של חרבין, והוא היה בית הכנסת היה הגדול מסוגו בסין. בית הכנסת נסגר בשנות ה-50 של המאה ה-20 כאשר יהודים בחרבין עזבו ופנו ליעדים כמו ישראל, ארצות הברית ואוסטרליה. בשנת 2004 ממשלת עיריית חרבין שחזרה את סגנונו האדריכלי המקורי של בית הכנסת והסבה את המבנה לשמש כמוזיאון.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סין: בתי כנסת
קטגוריה:מוזיאונים בנושא יהדות
הספרייה המלכותית של דנמרק

הספרייה המלכותית (בדנית: Det Kongelige Bibliotek) בקופנהגן היא הספרייה הלאומית של דנמרק והספרייה האקדמית של אוניברסיטת קופנהגן. היא בין הספריות הגדולות בעולם והגדולה במדינות הנורדיות.<ref></ref> בשנת 2017 הספרייה התמזגה עם ספריית המדינה האוניברסיטאית באורהוס כדי ליצור ספרייה לאומית מאוחדת.<ref></ref>

הספרייה מכילה אוצרות היסטוריים רבים, ועותק של כל היצירות שהודפסו בדנמרק מאז המאה ה-17. הודות לתרומות נרחבות בעבר, הספרייה מחזיקה כמעט את כל היצירות המודפסות הדניות הידועות וכולל הספרים הדנים הראשונים שהודפסו ב-1482 על ידי יוהאן סנל.<ref></ref> <ref></ref>

== היסטוריה ==
הספרייה המלכותית נוסדה בשנת 1648 על ידי המלך פרדריק השלישי,<ref></ref> שתרם אוסף מקיף של יצירות אירופאיות. הספרייה נפתחה לציבור בשנת 1793.

ב-1989 הספרייה מוזגה עם ספריית אוניברסיטת קופנהגן היוקרתית (שנוסדה ב-1482). בשנת 2005 הספרייה מוזגה עם הספרייה הלאומית הדנית למדע ולרפואה (כיום ספריית הפקולטה למדעי הטבע והבריאות). השם הרשמי של הארגון נכון ל-1 בינואר 2006 הוא הספרייה המלכותית, הספרייה הלאומית של דנמרק וספריית אוניברסיטת קופנהגן . בשנת 2008, ארכיון הפולקלור הדני מוזג עם הספרייה המלכותית.

בשנות ה-70 התרחשה בספרייה גניבת הספרים הגדולה ביותר בהיסטוריה של דנמרק, והמקרה נפתר רק ב-2003. כמעט 3,200 יצירות (רובן עתיקות), נגנבו מהספרייה על ידי עובד.<ref></ref><ref name="DKB2006"></ref><ref name="TV2aprl2008"></ref> רוב היצירות אותרו מאז, אך כמה מאות יצירות עדיין לא נמצאו.<ref name="JP2Feb2005"></ref>

ב-2017 החזיקה הספרייה המלכותית כ-36,975,069 פריטים פיזיים ו-2,438,978 כותרים אלקטרוניים.

כיום הספרייה המלכותית ממוקמת בחמישה אתרים פיזיים. התפוצה השנתית היא 11,400,000 הלוואות (10,900,000 מהן הלוואות אלקטרוניות). ישנם כ-32,196 משתמשים פעילים. התקציב השנתי הוא 394 מיליון קרונה דנית (58 מיליון דולר), כולל הוצאות בנייה ותחזוקה.

הספרייה פתוחה לכל מי מעל גיל 18 וישנם כללים מיוחדים חלים על שימוש בפריטים נדירים ובעלי ערך.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספריות לאומיות
קטגוריה:קופנהגן: תרבות
קטגוריה:ציטוט מקור בשפה זרה (דנית)
לאסה פרנסיס לורנס אופנהיים

לָאסָה פְרַנְסִיס לוֹרֵנְס אוֹפֶּנְהַיְם (Lassa Francis Lawrence Oppenheim; 30 במרץ 1858 - 7 באוקטובר 1919) היה משפטן גרמני–יהודי, נמנה עם אבות המשפט הבין-לאומי, ובפרט האסכולה הפוזיטיביסטית המשפטית. שני כרכי ספרו – International Law: A Treatise (המשפט הבין-לאומי: חיבור) – נחשבים לאבן יסוד בחקר המשפט הבינלאומי. בהגותו השפיע על יוסף רז ועל פרוספר וייל.

== חייו ==
אופנהיים נולד בווינדקן, בסמוך לעיר החופשית פרנקפורט, שבקונפדרציה הגרמנית, לאהרן אופנהיים, סוחר סוסים יהודי. הוא למד באוניברסיטאות ברלין, גטינגן והיידלברג.

בשנת 1881 השלים את הדוקטורט שלו במשפטים באוניברסיטת גטינגן. שנתיים לאחר מכן הלך לאוניברסיטת לייפציג, שם היה לתלמידו של הפרופסור למשפט פלילי קארל בינדינג. בשנת 1885 סיים את ההביליטציה באוניברסיטת פרייבורג ושם לימד משפט פלילי. בשל יהדותו נמנע ממנו להתקדם בדרגות האקדמיות, ועל כן עבר לאוניברסיטת בזל ב-1892. בבזל המשיך לעסוק אופנהיים במשפט הפלילי. רק לאחר שעבר לממלכה המאוחדת פנה מהמשפט הפלילי למשפט הבין-לאומי.

אופנהיים עבר לממלכה המאוחדת ב-1895 והתאזרח בה ב-1900. תחילה הרצה בבית הספר לכלכלה של לונדון, ובשנת 1908 היה לפרופסור למשפט בין-לאומי וראש המחלקה על שם היוול באוניברסיטת קיימברידג'.

הוא כתב את הספר International Law: A Treatise (משפט בין-לאומי: חיבור), ספר שנחשב לאבן יסוד בלימוד התחום. המהדורה הראשונה של יצאה לאור ב-1905–1906, ומאז יצאו לאור תשע מהדורות. הכרך הראשון עוסק בעתות שלום, ואילו השני בעתות מלחמה ונייטרליות.

במלחמת העולם הראשונה ייעץ לממשלה הבריטית בענייני משפט בין-לאומי. תמך ברעיון הקמת חבר הלאומים.

היה חבר בהתאחדות האנגלו-יהודית ונמנה עם קהילת בית הכנסת הליברלי.

== לקריאה נוספת ==
* 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k93562g המשפט הבין-לאומי: חיבור], כרך א': שלום, 1905, באתר גאליקה
* [https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k93563t המשפט הבין-לאומי: חיבור]: כרך ב': מלחמה ונייטרליות, 1906, באתר גאליקה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חוקרי המשפט הבין-לאומי
קטגוריה:משפטנים גרמנים
קטגוריה:משפטנים בריטים
קטגוריה:סגל בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת היידלברג
קטגוריה:מהגרים לממלכה המאוחדת
קטגוריה:ילידי 1858
קטגוריה:נפטרים ב-1919
אושה ואנס

אושה צ'ילוקורי ואנס (באנגלית: Usha Chilukuri Vance; נולדה ב-6 בינואר 1986) היא עורכת דין אמריקאית. רעייתו של הסנאטור מטעם אוהיו ג'יי. די. ואנס, המועמד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית במערכת הבחירות של 2024.

==ראשית חייה ולימודיה==
נולדה וגדלה בפרברי סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית, להורים דוברי טלוגו שהיגרו לארצות הברית ממדינת אנדרה פרדש בהודו. שני הוריה, קריש ולקשמי צ'ילוקורי משמשים כפרופסורים. חברי ילדותה תיארו אותה כ"מנהיגה" וכ"תולעת ספרים".

היא למדה באוניברסיטת ייל וסיימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה בהצטיינות. לאחר מכן למדה באוניברסיטת קיימברידג' וקיבלה תואר שני בהיסטוריה מודרנית מוקדמת ב-2010. בשנת 2013 קיבלה תואר דוקטור למשפטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל.

בעת לימודיה בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל פגשה את בעלה לעתיד, ג'יי. די. ואנס, והם החלו במערכת יחסים שנתמכה על ידי הפרופסורית שלהם באוניברסיטה איימי צ'ואה (המוכרת כ״אמא נמרה״).

==קריירה==
בשנים 2014–2015 שימשה כעוזרת משפטית עבור שופט בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה דאז ברט קוואנו, ובשנים 2017–2018 עבור נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית ג'ון רוברטס.

הייתה חברה במועצת המנהלים של ושימשה כמזכירת מועצת המנהלים של התזמורת הסימפונית של סינסינטי.

==חיים אישיים==
אושה גדלה בבית הינדי. היא וג'יי. די. ואנס נישאו נישואים בין-דתיים בקנטקי ב-2014. לזוג שלושה ילדים.

== קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמריקאים ממוצא הודי
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1986
אוואטיקי

האוואטיקי (בלטינית: Avatici; בגאלית עתיקה: Auaticoi) היה שבט גאלי ששכן בסמוך לאטנג דה בר , בין שפך נהר הרון ומסאליה (מרסיי המודרנית), בתקופת האימפריה הרומית.

== שם ==
הם מוזכרים כ-Au̓atilō͂n (Αὐατιλῶν <small>גם</small> Αὐατικῶν) על ידי תלמי (המאה ה-2 לספירה),<ref>Ptolemy. Geōgraphikḕ Hyphḗgēsis, 2:10:5.</ref> וכאופידום Maritima Avaticorum מתועד על ידי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה) ועל ידי פומפוניוס מלה (המאה ה-1 לספירה).<ref>Pliny. Naturalis Historia, 3:34; Pomponius Mela. De situ orbis, 2:78.</ref> <ref>, s.v. Avatici.</ref>

== גאוגרפיה ==
=== טריטוריה ===
שבט האוואטיקי שכן ליד Étang de Berre, דרומית-מערבית ל-Salvii, ואולי צפונית-מערבית לטריקורס.<ref>, Map 15: Arelate-Massalia.</ref> שטחם השתרע מהחלק המזרחי של שפך נהר הרון מערבית למסאליה, ומהים התיכון ועד הקראו בצפון. לפי ההיסטוריון גאי בארוול , הם היו חלק מהקונפדרציה הסלובית. 

=== יישובים ===
העיר הראשית שלהם הייתה ממוקמת בפרובינקיה גאליה נארבוננסיס, הייתה ידועה בשם Maritima Avaticorum. מיקומו של היישוב אינו מצוין במדויק על ידי המקורות, אך רוב החוקרים ממקמים אותו במרטיגס המודרני, אולי באתר תולון, על חוף האטנג דה בר. תלמי, ומאוחר יותר הקוסמוגרפיה של רוונה , קורא לזה בשם קולוניה, אבל כנראה בטעות שכן גם מלה וגם פליניוס הזקן (שהשתמשו במקורות מהתקופה האוגוסטנית) התייחסו ליישוב כאופידום במאה ה-1 לספירה. האדמות היו ממוקמות מסביב לאטנג דה בר ניתנו כנראה לארליה (ארל) על ידי הרומאים כאשר הכניעו את מסאליה בשנת 49 לפני הספירה.

אופידום נוסף נמצא ב-Mastromela או Mastramélē (Μαστραμέλη). הוא זוהה באופן מסורתי עם Oppidum de Saint-Blaise, על אף שהדבר זכה לביקורת מאחר שהיישוב נמצא רחוק מדי מה-Etang de Berre (Stagnum Mastromela), שעל שמו הוא נקרא.

== ראו גם ==
* גאליה
* רשימת עמי גאליה
* רשימת שבטים קלטים

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*}
</div>

== ביבליוגרפיה ==
<div class="mw-content-ltr">
*
*
*
*
*
*
*
*
</div>
== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאלים
קטגוריה:שבטים גאלים
קטגוריה:עמים קדומים
שליחות קטלנית: ההתחלה

שליחות קטלנית: ההתחלה (באנגלית: Terminator Zero) היא סדרת פעולה–אנימה–מדע בדיוני שפותחה על ידי מאטסון טומלין ומתרחשת ביקום של זיכיון שליחות קטלנית. הסדרה בת שמונת הפרקים הופקה עבור נטפליקס על ידי אולפני ההנפשה Production IG ו-Skydance Television.

הסדרה מתוכננת להפוך זמינה לצפייה בנטפליקס החל מ-29 באוגוסט 2024.

== תקציר העלילה ==
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ביפן המדען מלקולם לי מפתח מערכת בינה מלאכותית חדשה שאמורה להתחרות בסקיינט. לקראת "יום הדין" ב-1997, לי ושלושת ילדיו נרדפים על ידי רובוט מתנקש אימתני, וחיילת מסתורית שנשלחה אל העבר משנת 2022 על מנת להגן על מלקולם וילדיו.

== דמויות ==
* המחסל (מדובב על ידי טימותי אוליפנט) - סייבורג שנשלח חזרה בזמן לשנת 1997 במטרה לחסל את מלקולם לי.
* מלקולם לי (מדובב על ידי אנדרה הולנד) - מדען שפיתח בינה מלאכותית חדשה שמתחרה בסקיינט.
* איקו (מדובבת על ידי סוניה מיזונו) - חיילת שנשלחת אל העבר משנת 2022 במטרה להגן על מלקולם וילדיו מפני המחסל ולוודא שמערכת הבינה המלאכותית של מלקולם, "קוקורו", לא תופעל.
* קוקורו (מדובבת על ידי רוזריו דוסון) - מערכת הבינה המלאכותית שפותחה על ידי מלקולם לי.
* הנביאה (מדובבת על ידי אן דאוד) - המנהיגה הרוחנית של המורדים.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אנימות ומאנגות מדע בדיוני
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה באנגלית
קטגוריה:אנימות ומאנגות פעולה
קטגוריה:שליחות קטלנית
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-2020
ארקומיקי

הארקומיקי (בלטינית: Arecomici או Volcae Arecomici) היו שבט גאלי ששכן בין הנהרות הרון לבין הארו , סביב נים של ימינו, בתקופת הברזל ובתקופת האימפריה הרומית.

== שם ==
המשמעות של השם האתני Arecomici נותרה לא ברורה. הקידומת הגאלית are- פירושה 'מול, בקרבת', אך התרגום של החלק השני - comici, אינו ידוע. השם Volcae נובע מ־uolcos הגאלי (נץ).

== גאוגרפיה ==
העיירה הראשית שלהם נמאוסוס הייתה מיושבת מאז תקופת הברונזה; שמו הפרה-קלטי המקורי נשכח ככל הנראה לאחר השתלטות השבטים הקלטיים על היישוב.

יישוב נוסף נודע בשם Vindomagus (שוק לבן).

== היסטוריה ==
שבט הארקומיקי כנראה הוכרו לראשונה או הוגדרו כישות פוליטית על ידי רומא בסביבות שנת 75 לפני הספירה. לפי האנתרופולוג מייקל דיטלר, הקולוניזציה הרומית של האזור, שהובילה לארגונו של נמאוסוס כקולוניה לטינה בסוף המאה ה-1 לספירה, "הביאה לאתנוגנזה (יצירת קבוצה אתנית) של הוולקה ארקומיקי מתוך קואליציה רופפת בעבר של קבוצות פוליטיות ואתניות שונות".

הם אכן היו חלק מקונפדרציה פוליטית שהקיפה מספר שבטים קטנים יותר. בתחילת המאה הראשונה לספירה, הוולקה ארקומיקי היו הכוח הדומיננטי של הקונפדרציה, ששלטו על עשרים וארבע ערים (oppida ignobilia) מבירתם נמאוסוס.

== כלכלה ==
הכיבוש הרומי היה מלווה במהרה בהנפקה או הטבעה הראשונה של מטבעות בנמאוסוס. מטבעות עם הטבעה Volcae Arecomici מתוארכים לשנת 70 לפני הספירה.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* Dupraz, Emmanuel. "Commémorations cultuelles gallo-grecques chez les Volques Arécomiques". In: Etudes Celtiques, vol. 44, 2018. pp. 35-72. DOI: https://doi.org/10.3406/ecelt.2018.2180; www.persee.fr/doc/ecelt_0373-1928_2018_num_44_1_2180
</div>
== ביבליוגרפיה ==
<div class="mw-content-ltr">
*
* 
*
</div>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאלים
קטגוריה:שבטים גאלים
קטגוריה:עמים קדומים
הדיוויזיה ה-111 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-111 (בגרמנית: 111. Infanterie Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-20 במרץ 1915, ולמפקדה מונה גידו זונטאג. הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית והשתתפה בקרב ארטואה השני ובקרב ארטואה השלישי, ובשנת 1916 לחמה ב. בשנת 1917 היא לחמה בקרב אראס ובקרב איפר השלישי, ובשנת 1918 היא השתתפה במתקפת האביב, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-19 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

==מפקדים==
* גידו זונטאג (20 במרץ 1915 - 20 באפריל 1917)
* יוהנס פון בוסה (21 באפריל 1917 - 19 בינואר 1919)

==לקריאה נוספת==
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

111
111
חורבת אל קוט

חורבת אל קוט הוא אתר ארכאולוגי המכיל בעיקר שרידים של יישוב יהודי שהיה קיים במקום מתקופת סוף בית שני ועד מרד בר כוכבא. באתר נתגלו עדויות ליישוב החל מתקופת הברונזה הקדומה ועד לתקופה המוסלמית המוקדמת.<ref name=":0"></ref>

== מיקום ==
חורבת אל קוט ממוקמת על שלוחה בגובה 658 מטר מעל גובה פני הים, צפונית למעלה לבונה וכק"מ דרומית לכפר הערבי לובאן א-שרקיה. השלוחה חולשת על הדרך העתיקה "מעלה לבונה" ומשקיפה על עמק לבונה.<ref name=":0" />

== היסטורית סקרים ==
קלאי סקר את האתר לראשונה בשנות השישים, כאשר כעבור חמש עשרה שנה ישראל פינקלשטיין חזר וסקר את האתר. סקר נוסף בוצע בשנות התשעים על ידי קמ"ט ארכאולוגיה, ב – 2005 בוצע סקר על ידי איתן קליין וב – 2014 בוצע סקר יסודי של האתר והמכלולים התת-קרקעיים שלו על ידי ד"ר דביר רביב.<ref name=":0" />

== היסטוריית האתר ==
המיקום האסטרטגי של האתר, ליד דרך ראשית והעובדה שהוא משקיף על עמק לבונה, שהוא עמק חקלאי פורה. הובילו להתיישבות במקום כבר בתקופת הברזל I, התיישבות שנמשכה באופן רציף עד לתחילת התקופה המוסלמית. קביעה זו נסמכת על פי הממצא הקרמי שנתגלה בסקרים השונים. נראה שבתקופה ההלניסטית הוקם באתר כפר חשמונאי מבוצר, כאשר היישוב במקום הגיע לשיאו במהלך תקופת בית שני. זאת על אף העובדה שהממצאים הבולטים ביותר באתר הם מהתקופה הביזנטית. היישוב היהודי נחרב לאחר מרד בר כוכבא ולאחר מכן היה במקום יישוב נוצרי, כפי שניתן להסיק משרידי המנזר או כנסייה שנתגלו בראש האתר.<ref name=":0" /> 

== ממצאים ==
הסקרים שבוצעו באתר חשפו שרידים המתפרשים על פני כ – 20 דונם. השרידים שנתגלו לאורך התקופות כוללים שרידי קירות, בורות מים, כלי חרס, מערות, 3 מקוואות טהרה, מערות קבורה עם כוכים ושברי גלוסקמאות, מחצבות, מתקנים חקלאיים ומערכת מסתור. כמו כן נתגלו בראש האתר שרידי כנסייה או מנזר מבוצר.

=== מקוואות ===
באתר נתגלו שלוש מקוואות, האחת רחוקה יחסית מהיישוב ושימשה אולי בהקשר למתקנים החקלאיים ולמערות הקבורה שנמצאו בסמיכות אליה. שתי מקוואות נתגלו בקרבת היישוב ושימשו את התושבים עצמם.<ref name=":0" />

=== מערכת המסתור ===
מערכת המסתור שנתגלתה בחורבת אל קוט, היא מתקופת בר כוכבא וזאת על אף שהיא אינה כוללת מחילות מסתור, כפי שניתן למצוא במערכות המסתור בשפלת יהודה ואף בשומרון. הממצאים הקרמיים שנתגלו בתוך המערכת עזרו בתיארוכה. המערכת מורכת מפתח לחלל תת-קרקעי בצורת פעמון ובו נחצבו שני פתחים לחללים נוספים.<ref name=":0" /> 

=== מאגרי המים ===
במדרון הדרומי של האתר נתגלו שני מאגרי מים גדולים במיוחד. האחד באורך של שבעה מטרים, ברוחב של 6.5 מטרים והתקרה בגובה של 2.5 מטר. לא רחוק ממנו נמצא המאגר השני שמבנהו אינו אחיד. שני המאגרים מזכירים מאוד את מאגרי המים הגדולים של המבצרים החשמונאיים בשומרון.<ref name=":0" />

=== מערות הקבורה ===
מערות הקבורה של האתר בחורבת אל קוט, נתגלו בצד הדרומי והדרום מזרחי של האתר. תועדו בערך 18 מערות הקבורה שנחצבו בסלע, כאשר רובן הן מערות כוכים שבאחת מהן נתגלו גם שברי גלוסקמה. חלק ממערות הקבורה התמוטטו או נהרסו כך שלא ניתן לקבוע את סוגן.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים בארץ ישראל
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:בר כוכבא
קטגוריה:יישובים יהודיים שחרבו במרד בר כוכבא
קטגוריה:בעקבות מרד בר-כוכבא
קטגוריה:תולדות עם ישראל בארץ ישראל
קטגוריה:לוחמת מנהרות
משאבי האנרגיה העולמיים

צריכת אנרגיה גלובלית, נמדדת באקסג'ול לשנה: [[פחם, נפט וגז טבעי נותרו מקורות האנרגיה העיקריים העולמיים גם כאשר האנרגיה המתחדשת החלה לעלות במהירות. <ref></ref>]]
website=Our World in Data}}</ref>
משאבי האנרגיה העולמיים מתייחסים לאספקה וצריכה גלובליות של מקורות אנרגיה. מערכת אספקת האנרגיה העולמית כוללת פיתוח, זיקוק וסחר במקורות אנרגיה. מקורות האנרגיה עשויים להתקיים בצורות שונות, כגון משאבים גולמיים או צורות מעובדות ומזוקקות יותר של אנרגיה. המשאבים הגולמיים כוללים לדוגמה פחם, נפט דלק מאובנים ואורניום. צורות האנרגיה המזוקקות כוללות נפט מזוקק שהופך לדלק וחשמל. מקורות האנרגיה משמשים בדרכים שונות, בהתאם למשאב הספציפי (כגון פחם) והשימוש הסופי המיועד (תעשייתי, מגורים וכו'). ייצור וצריכת אנרגיה משחקים תפקיד משמעותי בכלכלה העולמית, ונדרשים בתעשייה ובתחבורה העולמית. שרשרת אספקת האנרגיה, מהייצור ועד הצריכה הסופית, כרוכה בפעילויות רבות שגורמות לאובדן אנרגיה שימושית.<ref></ref>

נכון לשנת 2022 צריכת האנרגיה העולמית נשענת עדיין בכ-80% על דלקים מאובנים.<ref name="Enerdata"></ref> מדינות המפרץ ורוסיה הן יצואניות אנרגיה מרכזיות. לקוחותיהן כוללים את האיחוד האירופי וסין שאינן מייצרות מספיק אנרגיה בארצותיהן כדי לספק את הביקוש שלהן. סך צריכת האנרגיה נוטה לגדול בכ-1–2% בשנה. בשנים האחרונות, האנרגיה המתחדשת צומחת במהירות, עם גידול ממוצע של כ-20% בשנה בעשור השני של המאה ה-21.<ref></ref> <ref></ref>

בשנת 2022 צרכנים ברחבי העולם הוציאו כמעט 10 טריליון דולר על אנרגיה, עם ממוצע של יותר מ-1,200 דולר לאדם. זה משקף עלייה של 20% מהממוצע של חמש השנים הקודמות, ומדגיש את ההשפעה הכלכלית המשמעותית ואת הנטל הכלכלי הגובר של צריכת האנרגיה בקנה מידה עולמי.<ref></ref>

שתי בעיות מרכזיות בייצור וצריכת אנרגיה הן פליטת גזי חממה וזיהום הסביבה. מתוך כ-50 מיליארד טון של פליטת גזי חממה בעולם כולו בשנה<ref></ref>, כ-36 מיליארד טון פחמן דו-חמצני נבעו משימוש באנרגיה (כמעט כולו מדלקים מאובנים) בשנת 2021.<ref></ref> תרחישים רבים נבחנו לצמצום פליטת גזי החממה, לרוב תחת השם "פליטות אפס נטו".

צריכת האנרגיה לנפש בצפון אמריקה היא גבוהה מאוד, בעוד שבמדינות פחות מפותחות היא נמוכה ובדרך כלל יותר מתחדשת.<ref></ref> <ref></ref> יש קשר ברור בין צריכת האנרגיה לנפש לבין התמ"ג לנפש.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנרגיה
גאו תורינגיה

גאו תורינגיה (בגרמנית: Gau Thüringen) הוקם ב-6 באפריל 1925. הוא היה חטיבה מנהלית של גרמניה הנאצית במדינה החופשית של תורינגיה בין השנים 1933 ל-1945. לפני כן, מ-1925 עד 1933, הייתה זו חלוקת המשנה האזורית של המפלגה הנאצית באזור זה.

== היסטוריה ==
שיטת הגאו הנאצית (ברבים Gaue) הוקמה במקור בוועידת מפלגה ב-22 במאי 1926, במטרה לשפר את הניהול של מבנה המפלגה. משנת 1933 ואילך, לאחר תפיסת השלטון של הנאצים, הגאו החליף יותר ויותר את מדינות גרמניה כתת-חלוקות מנהליות בגרמניה.<ref name="Lemo"></ref>

בראש כל גאו עמד גאולייטר, עמדה שהפכה לחזקה יותר ויותר, במיוחד לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, עם מעט הפרעות מלמעלה. הגאולייטרים המקומיים החזיקו לעיתים קרובות בתפקידים ממשלתיים כמו גם במפלגות והיו אחראים, בין היתר, על תעמולה ומעקב, ומספטמבר 1944 ואילך, גם על הפולקסשטורם והגנת הגאו.<ref name="Nizkor"></ref>

תפקידו של הגאולייטר בתורינגיה הוחזק במקור על ידי ארתור דינטר. ב-30 בספטמבר 1927, פריץ זאוקל, סגנו של הגאולייטר, נכנס לתפקיד זה ושימש עד תום המלחמה. זאוקל שימש גם כנציג הכללי של הרייך להקצאת עבודה. הוא הורשע במשפטי נירנברג והוצא להורג בגין פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות ב-16 באוקטובר 1946.<ref name="Verw"></ref> סגניו היו הנס זוורוס ציגלר (1927–1931), ווילי מרשלר (1931–1932), פריץ וכטלר (1932–1935) והיינריך זיקמאייר (1936–1945). <ref>Michael D. Miller & Andreas Schulz: Gauleiter: The Regional Leaders of the Nazi Party and Their Deputies, 1925-1945, Volume 1 (Herbert Albrecht - H. Wilhelm Hüttmann), R. James Bender Publishing, 2012, p. 36, .</ref>

מחנה הריכוז בוכנוולד היה ממוקם בגאו תורינגיה. מתוך 238,980 אסירים שנשלחו למחנה נהרגו 43,045.<ref name="Yad"></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תורינגיה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: חלוקה מנהלית
באר (שווייץ)

באר (בגרמנית: Baar) היא עירייה בקנטון צוג בשווייץ.

== גאוגרפיה ==
נהר לורז ליד באר
מבט אווירי מ-500&nbsp;מטר (1919)
לבאר שטח של 24.85 קמ"ר. 51% משטח זה משמשים למטרות חקלאיות, ואילו 25% מיוערים. בשאר השטח, 22.8% מיושבים (מבנים או כבישים) והיתרה (0.8%) לא יצרנית (נהרות, קרחונים או הרים).

העירייה ממוקמת בחלק הצפוני של נהר הלורז.

== דמוגרפיה ==
נכון לסוף 2020 בבאר יש אוכלוסייה של 24,686 תושבים. נכון ל-2007 כ-25% מהאוכלוסייה היו אזרחים זרים. רוב האוכלוסייה דוברת גרמנית (83.1%), כאשר האיטלקית היא השנייה בשכיחותה (3.6%) והסרבו-קרואטית במקום השלישית (3.1%).<ref name="SFSO">[http://www.bfs.admin.ch/bfs/portal/en/index/regionen/02/key.html Swiss Federal Statistical Office] accessed 22-Sep-2009</ref>

{| class="wikitable"
!שנה
! אוכלוסייה
|-
| 1743
| 1,831
|-
| 1850
| 2,346
|-
| 1860
| 3,323
|-
| 1900
| 4,484
|-
| 1950
| 6,992
|-
| 1960
| 9,114
|-
| 1970
| 14,074
|-
| 1990
| 16,147
|-
|}

== חינוך ==
כ-72% מהאוכלוסייה בבאר (בין גיל 25-64) השלימו השכלה תיכונית או השכלה גבוהה נוספת (כגון אוניברסיטה).

לעירייה יש אצטדיון עם 1,200 עם מקומות ישיבה קבועים. ניתן להרחיב את הקיבולת הרגילה הזו ל-3,000 לאירועים גדולים יותר.

== תחבורה ==
תחנת הרכבת באר היא תחנה הנמצאת בין ציריך ללוצרן.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שווייץ: ערים
קטגוריה:ציטוט מקור בשפה זרה (גרמנית)
גידו זונטאג

גידו זונטאג (בגרמנית: Guido Sontag; 1858 – 1931) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

== ביוגרפיה ==
זונטאג נולד במינדן ב-1858 לגנרל הפרוסי גידו זונטאג ולאשתו קרולינה הופמן, והיה אחיו של הגנרל לאו זונטאג. כמו אביו ואחיו הוא התגייס ל.

בשנים 1906 עד 1911 הוא היה מפקד בית הספר למלחמה בפוטסדאם בדרגת אוברסט. לאחר מכן הוא היה מפקד רגימנט הרגלים ה-96 (תורינגיה ה-7), שהוצב בגרה, מ-21 באפריל 1911 עד 22 במרץ 1914.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה היה זונטאג, שהועלה בינתיים לדרגת גנרל-מיור, מפקד חטיבת הרגלים ה-10, שהוצבה בפרנקפורט על האודר ומונה לראש מטה הקורפוס ה-3 בפיקודו של אוואלד פון לוכוב. בין ה-25 בינואר ל-19 במרץ 1915, זונטאג פעל כמפקד דיוויזיית הלנדווהר הבווארית ה-6, אשר הייתה עסוקה בתחילה בלוחמת חפירות באלזס עילית ולאחר מכן השתתפה בקרב מנסטר. בהמשך הוא עבר לדיוויזיית הרגלים ה-111 והיה מפקדה מ-20 במרץ 1915 עד 20 באפריל 1917 והשתתף עימה ב. מחליפו כמפקד הדיוויזיה היה יוהנס פון בוסה. לאחר המלחמה פרש זונטאג לביתו, שם חי עד מותו ב-1931.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1858
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1931
דיוויזיית הלנדווהר השישית (בוואריה)

דיוויזיית הלנדווהר הבווארית השישית (בגרמנית: 6. Königlich Bayerische Landwehr-Division) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-25 בינואר 1915 ונועדה במקור להיות יחידה של וירטמברג. היא הפכה לבווארית באמצעות צו של משרד המלחמה מיום 9 בפברואר 1915. הדיוויזיה נפרסה אך ורק בחזית המערבית באזור הרי הווז' כדי לאבטח את אלזס-לורן. לאחר תום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

מודיעין מדינות ההסכמה סיווג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג שלישי.

== מפקדים ==
* גידו זונטאג (25 בינואר 1915 – 19 במרץ 1915)
* אוטו פון שמידט (20 במרץ 1915 – 24 באפריל 1916)
* פרידריך שפנמן (5 בינואר 1918 – 20 באוגוסט 1918)

==לקריאה נוספת==
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

6
6
לבונטין 7

לבונטין הוא מועדון להופעות אינדי בתל אביב. נחשב לאחד ממוסדות האינדי החשובים בישראל, וממועדוני הלילה היחידים שאינם למטרות רווח.

== על המועדון ==
המועדון הוקם ביולי 2006 על ידי אסיף צחר, דניאל שריד ואילן וולקוב במטרה לשמש במה למוזיקה שאינה פופולרית, כמו ג'אז, רוק ואוונגרד. המועדון מופעל על ידי עמותת "א.מ.א. - אומנות מקורית אלטרנטיבית", הנתמכת על ידי עיריית תל אביב-יפו ומשרד התרבות. נכון לשנת 2024 מופעלים בתל אביב שני מועדוני הופעות בלבד על ידי עמותות, לבונטין 7 והמרץ2, כשהראשון היחיד שנתמך באופן קבוע. שאר המועדונים בעיר הינם בבעלות פרטית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיקה
קטגוריה:תל אביב-יפו: מועדוני לילה
פרדריק-ז'ורז' הר

פרדריק-ז'ורז' הר (בצרפתית: Frédéric-Georges Herr; 7 במאי 1855 – 27 באוקטובר 1932) היה גנרל צרפתי.

== ביוגרפיה ==
הר נולד ב-7 במאי 1855 בנופבריזאק, והיה בנו של מנתח אלזסי שבחר להגר לצרפת בעקבות סיפוח אלזס-לורן לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה. הוא נכנס לאקול פוליטכניק ב-1874, והתחתן עם אן פיג'ו, היורשת של משפחת פיג'ו, ב-1883.

מ-1895 עד 1902, הוא לקח חלק פעיל בקולוניזציה של מדגסקר תחת פיקודו של הגנרל גליאני. בשנת 1907 הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-32 באורליאן, וב-23 במרץ 1911 הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה ומונה למפקד הארטילריה של הקורפוס ה-6. הוא שימש כמשקיף צבאי בבלקן ב-1912 וחזר משם עמוס בשפע של תצפיות, רעיונות מקוריים ותורות יקרות ערך, שאת תוצאותיהן רשם בשני ספרים על השימוש בארטילריה שקיבלה את תוקף החוק במהלך המלחמה הגדולה.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא פיקד על הארטילריה של הקורפוס ה-6, והיה הראשון שתיאם ירי ארטילרי עם תתפיות ממטוסים.

ב-27 באוקטובר 1914 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה ומונה למפקד הדיוויזיה ה-12, עימה הצטיין בקרב אפרז' מ-17 בפברואר עד 5 באפריל 1915. ב-15 בנובמבר 1914 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6, וב-24 ביולי 1915 מונה למפקד הקורפוס ה-2. ב-8 בספטמבר באותה שנה מונה לפקד על ההגנות של ורדן, שם ניהל את ההגנה נגד המתקפה הגרמנית. לאחר מכן היה מנהל בית הספר לארטילריה בצבא, וב-13 בינואר 1917 מונה למפקד הקורפוס ה-16. ב-6 במאי 1917 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי של הצבא, ולאחר מכן מילא תפקידים שונים ביחידות הארטילריה עד לפרישתו ב-24 באוקטובר 1919.

לאחר פרישתו מהצבא הוא הצטרף לדירקטוריון של מפעלי פיג'ו כבן למשפחה. כאשר מת ב-27 באוקטובר 1932, הוא נקבר בפונט-דה-רויד-ורמונדנס והמרשל פטן נשא נאום ליד קברו.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:בוגרי אקול פוליטקניק
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1855
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1932
הדיוויזיה ה-56 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-56 (בגרמנית: 56. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

== היסטוריה ==
דיוויזיית הרגלים ה-56 הוקמה ב-5 במרץ 1915, והחלה להתארגן במהלך החודשיים הבאים. היא קיבלה את רגימנט הרובאים ה-35 (ברנדנבורג) מדיוויזיית הרגלים ה-6, רגימנט הרגלים ה-88 (דוכסות נסאו ה-2) מהדיוויזיה 21 ואת רגימנט הרגלים ה-118 (הדוכסות הגדולה של הסן ה-4 – "הנסיך קרל") מדיוויזיית הרגלים ה-25.<ref name="1914-18.info"></ref> רגימנט הרובאים ה-35 היה רגימנט פרוסי מברנדנבורג, רגימנט הרגלים ה-88 היה רגימנט פרוסי מדוכסות נסאו לשעבר, ורגימנט הרגלים ה-118 היה מהדוכסות הדוכסות הגדולה של הסן.

לאחר התארגנות ואימונים באזור שמפאן בצרפת, הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית. היא השתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב של 1915, ובקרב למברג. בסוף יוני 1915 הועברה הדיוויזיה חזרה לחזית המערבית.

הדיוויזיה לחמה מספטמבר עד נובמבר 1915 בקרב שמפאן השני. לאחר תקופה בשוחות ולאחר מכן מנוחה בעתודת הצבא, במאי 1915, נכנסה הדיוויזיה לקרב ורדן, ונלחמה במאבק על גבעת המתים. הדיוויזיה הצטרפה לקרב על הסום בסוף אוגוסט 1916. באוקטובר 1916 קיבלה הדיוויזיה את חטיבת חיל הרגלים ה-47 של Ersatz כתגבורת, וחזרה לשלב האחרון של קרב הסום בנובמבר. חטיבת הרגלים ה-47 של ה-Ersatz הועברה מהדיוויזיה בינואר 1917. הדיוויזיה נשארה בלוחמת עמדה לאורך הסום ובפלנדריה בתחילת 1917. היא התמודדה עם המתקפה הבריטית באראס באפריל ומאי, ולאחר מכן, לאחר זמן רב יותר בתעלות, היא שבה לוורדן באוגוסט. הדיוויזיה נשארה בוורדן בתחילת 1918, ולאחר מכן חזרה לאזור פלנדריה. היא סיימה את המלחמה בקרב לפני קו ההגנה אנטוורפן-מאס. לאחר סיום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג שני, בעיקר בשל הלחימה הקשה והאבדות שספגה. <ref>Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914-1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919, (1920), pp.519-520.</ref>

== מפקדים ==
*גנרל-מיור הנס שאך פון ויטנאו (1 במרץ 1915 – 29 ביוני 1915)
*גנרל-לויטננט לאו זונטאג (30 ביוני 1915 – 17 ביוני 1916)
*גנרל-לויטננט קרל פון ויכמן (18 ביוני 1916 – 1 ביולי 1918)
*גנרל-מיור הלמוט פון מאלצהאן (2 ביולי 1918 – ינואר 1919)

==לקריאה נוספת==
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

== הערות שוליים ==

56
56
אייגאוס

אַייגֵאוּס (ביוונית: Αἰγεύς) היה אחד ממלכיה המיתולוגיים של אתונה העתיקה ואביו של תסאוס. הים האיגאי נקרא על שמו.

== ביוגרפיה ==
אייגאוס היה בנם של , מלך אתונה, ופיליה, בתו של פילאס, מלך מגארה. היו לו שלושה אחים - פאלאס, ו, ואחות שנישאה לסיירון. לאחר מות פנדיון תפס את כס המלכות. אייגאוס ואחיו הדיחו את מטיון וחילקו את הממלכה ביניהם.<ref></ref>

אייגאוס היה חשוך בנים. הוא ביקש עצה במקדש אפולו בדלפי, והאורקל השמיעה לו את דבר האלים בשיר:

אייגאוס לא ידע את פשר הנבואה, ולכן בדרכו לאתונה עצר ללון אצל מלך טרויזן ולשאול לעצתו. פיתאוס השקה את אייגאוס ביין עד שהשתכר, ובלילה הנחה אותו אל מיטתה של בתו אַייתֶרָה. אייגאוס שכב עם אייתרה, ובאותו לילה חצתה אייתרה את הים אל האי הסמוך לחוף ושם שכבה גם עם פוסידון. מן הזיווג הכפול נולד תסאוס. אייגאוס ביקש מאייתרה שתגדל את בנם בלי לגלות לו את זהותו של אביו, אך קודם עזיבתו טמן את סנדליו ואת חרבו תחת סלע ענק ואמר לה כי לכשיגדל הבן, אם כוחו יעמוד לו, עליו להזיז את הסלע וליטול לעצמו את כלי הנשק כהוכחה למוצאו המלכותי. באתונה חבר אייגאוס למדיאה, אשר נמלטה מקורינתוס לאחר שהרגה את ילדיה מיאסון, ומצאה באייגאוס בן לוויה חדש. היא ילדה לו בן בשם . שלטונו של אייגאוס באותו זמן היה מעורער, שכן בניו של אחיו פאלאס חתרו תחתיו.<ref></ref>
אייגאוס מזהה את תסאוס, ציור מאת [[ז'אן-איפוליט פלנדרן (1832)]]
כשגדל תסאוס, הוא הרים את הסלע ומצא את הסנדלים והחרב שהשאיר שם אביו. אמו גילתה לו את זהותו של אביו ואמרה כי עליו ליטול את החפצים אל המלך ולטעון לזכותו לכתר. אייגאוס, שלא זיהה את בנו, חשש ממנו ושלח אותו, בעצתה של מדיאה, לצוד את השור מכרתים, חיה אימתנית שהפילה את חיתתה על יושבי מרתון. תסאוס הצליח במשימתו, הביא את השור המת לאתונה וזבח אותו במקדש אפולו. בלית ברירה הזמין אייגאוס את תסאוס לארמונו, ובעת הסעודה הגיש לו גביע יין מהול ברעל שהכינה מדיאה. אך ברגע האחרון, כשתסאוס עמד לשתות, זיהה אייגאוס את חרבו והפיל את הגביע מידיו של בנו. כשאייגאוס התאחד עם בנו שלטונו התחזק, הוא דיכא את המרד של בני פאלאס ומדיאה נאלצה לעזוב.<ref></ref>

כאשר יצא תסאוס לכרתים במטרה להרוג את המינוטאורוס, ביקש אייגאוס שספינתו תניף מפרשים לבנים אם תסאוס בחיים ושחורים אם נכשל במשימתו ונהרג בקרב מול המינוטאורוס. תסאוס, המאושר מניצחונו, שכח מבקשתו של אביו והשאיר את המפרשים השחורים שאיתם יצא למשימה. אייגאוס השקיף אל הים מראש צוק, ומשראה את המפרש השחור מונף על ספינתו של תסאוס, קפץ מהצוק אל הים ומת. מאז נקרא ימה של אתונה בשם הים האגאי.<ref></ref> פאוסניאס כתב שהוקם לזכרו של אייגאוס מקדש באתונה.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלכי אתונה העתיקה
לאדאניבה

לאדאניבה (באנגלית: Ladaniva; נקרא על שם דגם הרכב לאדה ניבה) הוא צמד מוזיקת עולם צרפתי-ארמני שנוסד ב-2019, ומורכב מהזמרת הארמנית ז'קלין בגדסריאן והרב-נגן הצרפתי לואי תומאס. ייצג את באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Jako".

== קריירה ==
לאחר שבילו יחד בלילה אחד החליטו בגדסריאן ותומא להקים את הצמד המוזיקלי.<ref name=":0"></ref> בגדסריאן נולדה ב-1997 בארמניה, וגדלה במינסק שבבלארוס. בשנת 2014 היגרה עם אמה לצרפת. תומאס נולד ב-1987 למשפחת מוזיקאים ידועי-שם. הוא למד ג'אז בקונסרבטוריון המקומי בעירו.<ref name=":1"></ref>

במהלך 2020, בעיצומה של מגפת הקורונה העולמית, פרסם הצמד שני סינגלים "Vay Aman" ו-"Zepyuri Nman", שזכו להצלחה רבה, במיוחד בארמניה. באותה שנה פורסם המיני-אלבום הראשון שלו, Ladaniva. לאחר מכן יצא גם "Kef Chilini", שהגיע ל-18 מיליון צפיות ביוטיוב תוך מספר חודשים.<ref name=":2"></ref> בשנת 2023 יצא אלבום הבכורה של הצמד, שנשא את אותו השם של יצירתו הקודמת, Ladaniva.<ref></ref>

ב-9 במרץ 2024 הוכרז על ידי תאגיד השידור הארמני כי השניים נבחרו לייצג את המדינה באירוויזיון 2024, שנערך במאלמה שבשוודיה.<ref></ref> ב-13 במרץ יצא שירם לתחרות, "Jako".<ref></ref> הם התחרו בחצי הגמר השני, שהתקיים ב-9 במאי, בו דורגו במקום השלישי עם 137 נקודות. הגמר שודר ב-11 במאי, ובסופו דורגו במקום השמיני עם 183 נקודות – התוצאה הטובה ביותר של ארמניה מאז אירוויזיון 2016.<ref></ref><ref></ref> ב-14 ביוני 2024 פרסם הצמד את אלבומו השני, Ladaniva (Postcards).<ref></ref>

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 2023: Ladaniva
* 2024: Ladaniva (Postcards)

=== מיני-אלבומים ===
* 2020: Ladaniva

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2024
קטגוריה:נציגי ארמניה באירוויזיון
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2019
דביבוני בונבוני

דביבוני בונבוני היא סדרת טלוויזיה מונפשת ישראלית לילדים הנועדה להכרת מזון ונוצרה על ידי חברת האנימציה <nowiki></nowiki>היילנדר הפקות<nowiki></nowiki> שגם יצרו את משחקי מחבואים וחידני, בישראל הסדרה שודרה בערוץ לולי. באנגלית ובשפות אחרות מכונה הסדרה בשם <nowiki></nowiki>Ronny the Racoon<nowiki></nowiki> (רוני הדביבון).

שיר הפתיחה בוצע על ידי מקהלת שרונית בהדרכת תמר חתוכה.

== עלילה ==
דביבוני בונבוני הוא דביבון חום, בכל פרק הוא ומשפחתו יצאו לטיול בשדה או בכל מקום אחר כדי להשיג מזון הביתה, כל פרק הולך לפי מבנה קבוע: קודם ניתן לראות את דביבוני בונבוני מתכונן לטיולו כאשר הוא חובש כובע ועונד מיימיה. לאחר הוא ומשפחתו יצאו לטיול במקום כלשהו בו ישנו מזון ובמהלך הקציר, הקטיפה או ההכנה של המזון יתנגן דקלום הנמשך כמה שניות (בפרקים בהם מופיעים פירות או ירקות יקרוץ כוכב לבן) בסוף כל פרק דביבוני ומשפחתו יאכלו את אותו המאכל וגם את מוצריו, אחרי הארוחה יקבל דביבוני תג מהוריו עליו מצויר אותו האוכל שהוא אכל ואז יש הסבר קצר על אותו המאכל, לבסוף ישנו דקלום.

== דמויות ==
כל הדמויות בתוכנית הם דביבונים מסוג דביבון לופת.
* דביבוני בונבוני: הדמות המרכזית בתוכנית.
* אמא: אימו של דביבוני.
* אבא: אביו של דביבוני.
* סבתא: סבתו של דביבוני, מופיעה רק בכמה פרקים מביניהם: דלעת, אפונה, פסטה וברוקולי.
* חומי: כלב המחמד של סבתא של דביבוני.
* פיצי: חתולת המחמד של סבתא של דביבוני.
שאר הדמויות מופיעות רק בפרק אחד.

== פרקים ==
לסדרה כמה פרקים העוסקים באוכל
{| class="wikitable"
|+
!שם הפרק
!סוג
|-
|לחם
|פחמימות
|-
|פסטה
|פחמימות
|-
|דלעת
|ירקות
|-
|עגבנייה
|ירקות
|-
|תפוח אדמה
|ירקות
|-
|מלון
|פירות
|-
|גזר
|ירקות
|-
|תות
|פירות
|-
|ברוקולי
|ירקות
|-
|אורז
|פחמימות
|-
|גבינה
|מוצרי חלב
|-
|חלב
|משקה
|-
|תפוז
|פירות
|-
|אפונה
|ירקות
|-
|מלפפון
|ירקות
|-
|אבוקדו
|פירות
|}

קטגוריה:ערוץ לולי: סדרות
קטגוריה:סדרות ערוץ הופ!
קטגוריה:סדרות הנפשה ישראליות
קטגוריה:סדרות ילדים של ברוש הפקות
דיוויזיית המילואים ה-33 (האימפריה הגרמנית)

דיוויזיית המילואים ה-33 (בגרמנית: 33. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה באוגוסט 1918.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה עם גיוס הצבא הגרמני באוגוסט 1914.<ref name="1914-18.info">[http://www.1914-18.info/erster-weltkrieg.php?u=388 33. Reserve-Division (Chronik 1914-1918)]</ref> הדיוויזיה החלה את המלחמה כחלק מהעתודה המרכזית של מבצר מץ (Hauptreserve/Festung Metz).

למרות שהוגדרה כדיוויזיית מילואים, היא הורכבה בתחילה מחטיבת רגלים אחת פעילה וחטיבת מילואים אחת. החטיבה הפעילה הייתה חטיבת הרגלים הבווארית ה-8, אשר נותקה מדיוויזיית הרגלים הבווארית ה-4. שאר חיילי הדיוויזיה הגיעו בעיקר מפרובינציית הריין הפרוסית ומפרובינציית וסטפאליה.

דיוויזיית המילואים ה-33 החלה את המלחמה בחזית המערבית, שם לחמה במערכה על הגבולות והתקדמה לאזור ורדן. מספטמבר 1914 עד אוגוסט 1916, היא החזירה את הקו באזור שבין נהרות המז והמוזל. בסוף 1916, היא ספגה אבדות כבדות בשלבים המאוחרים של קרב ורדן ב-1916. לאחר מספר חודשים בחפירות בלורן, היא נשלחה לאזור שמן דה דאם ונלחמה בקרב השני על האן, הידוע גם כקרב שמפאן השלישי (ובעיני הגרמנים כקרב הכפול על האן ובשמפאן), ושוב ספגה אבדות כבדות. בספטמבר 1917 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, והגיעה לשם זמן קצר לפני שביתת הנשק בדצמבר בחזית זו. היא חזרה לחזית המערבית בינואר 1918, שם נלחמה בכמה קרבות, כולל התקפות על האן ושמפאן-מארן נגד כוחות צרפתים ואמריקאים, שלאחר מכן היא פורקה וחייליה חולקו לדיוויזיות אחרות. המודיעין של מדינות ההסכמה דירג אותה כדיוויזיה טובה ב-1917, אך לפני פירוקה ב-1918, היא דורגה כדיוויזיה מדרג רביעי. <ref>Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914-1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919 (1920), pp. 405-408.</ref>

== מפקדים ==
* גנרל-לויטננט ויקטור קרל וילהלם באוש (2 באוגוסט 1914 עד 21 ביוני 1917)
* גנרל-מיור קונו פון בארפוס (22 ביוני 1917 – 9 באוגוסט 1918)

==לקריאה נוספת==
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

== הערות שוליים ==

33
33
שביט וסט

Mars}}
}}
שביט וסט, שכינוי הרשמי C/1975 V1, 1976 VI ו-1975n הוא שביט שהתגלה באוגוסט 1975. בשיא בהירותו, בפברואר 1976, ניתן היה לצפות בו באור יום מלא, והוא נחשב אחד השביטים הגדולים הבהירים ביותר שחלפו במערכת השמש הפנימית.<ref name="great"></ref> וסט הוא שביט עם זמן מחזור ארוך, המוערך בכ-500,000 שנה.

לאחר מעבר הפריהליון שלו, התגלה כי השביט התפצל לארבעה חלקים.

== היסטוריה ==
שביט וסט התגלה בצילום על ידי ריצ'רד מ. וסט ממצפה הכוכבים הדרומי האירופי ב-10 באוגוסט 1975. השביט הגיע לפריהליון (הגישה הקרובה ביותר לשמש) ב-25 בפברואר 1976. במהלך הפריהליון הגיע השביט לשיא בהירות נראית של 3-, ולמעט הירח היה האובייקט ביותר בשמי הלילה.<ref name="Kronk"></ref> בין ה-25 ל-27 בפברואר דיווחו משקיפים כי השביט היה בהיר מספיק כדי לצפות בו באור יום מלא.<ref name="Kronk" />

למרות שאסטרונומים צפו כי שביט וסט יהיה בהיר מאוד, התקשורת הפופולרית לא הרבתה לעסוק בו. חוסר העניין נבע בחלקו מהאכזבה משביט קוהוטק ב-1973, שהיה צפוי להיות בהיר במידה חריגה: הפעם נזהרו מדענים מלפרסם תחזיות שעלולות לעורר את ציפיות הציבור.<ref name="burnham">Burnham, R. and Levy, D. Great Comets, Cambridge: Cambridge University Press, 2000, p. 73</ref>

הניו יורק טיימס, לעומת זאת, דיווח ב-2 במרץ 1976 כי וסט הוא "שביט שעשוי להוכיח את עצמו כאחד הבהירים בעשור הזה" ויהיה "נראה לעין בלתי מזוינת".<ref name="NYTimes"></ref>
מסלול השביט וסט בשמים במשך 7 ימים. הלולאות של תנועה הפוכה נגרמות על ידי פרלקסה מהתנועה השנתית של כדור הארץ סביב השמש. התנועה הגדולה ביותר מתרחשת כאשר השביט קרוב ביותר לכדור הארץ.

== זמן מחזור ==
עם מסלול כמעט פרבולי, ההערכות של זמן המחזור של שביט זה היו בין 254,000<ref name="Kronk"></ref> ל-558,000 שנים.<ref name="Coffey"></ref> חישוב המסלול של שביט עם זמן מחזור כה ארוך מורכב ביותר, מכיוון שהגרעין שלו התפצל באירוע, שייתכן שגרם להפרעה לא-גרביטציונית של המסלול.

== פיצול ==
לפני מעבר הפריהליון, זמן המחזור של שביט וסט הוערך כ-254,000 שנים.<ref name="Kronk"></ref> לאחר שהשביט עבר במרחק של כ-30 מיליון ק"מ מהשמש (0.2 יחידה אסטרונומית), הגרעין התפצל לארבעה שברים.<ref>[https://books.google.com/books?id=Ud2aAAAAQBAJ&pg=PA77&lpg=PA77&dq=%22comet%20west%22+split+four COMETS!]</ref>

הדיווח הראשון על הפיצול הגיע ב-7 במרץ 1976 בערך בשעה 12:30UT, כאשר התקבלו דיווחים כי השביט נשבר לשני חלקים. האסטרונום סטיבן אומירה, שצפה בשביט באמצעות טלסקופ שובר אור 9 אינץ' של הרווארד, דיווח כי שני שברים נוספים נוצרו בבוקר ה-18 במרץ.

הפיצול של הגרעין היה, באותה תקופה, אירוע חריג למדי, היות שעד אותו זמן נצפו מעט מאוד מקרים של התפרקות שביטים. אחת הדוגמאות הקודמות הבולטות ביותר הייתה השביט הגדול של 1882, ממשפחת שביטי קרויץ. מאז, נצפו שביטים נוספים המתפצלים או מתפוררים במעברם בסמוך לשמש<ref></ref><ref></ref> או הרחק ממנה, דוגמה השביט שומייקר-לוי 9.

מאז 2003 השביט התרחק למרחק של כ- מהשמש.<ref name="horizons"></ref>

== מינוח ==

במינוח של אותה תקופה, הוא היה ידוע בשם Comet 1976 VI או Comet 1975n, אך המינוח המודרני הוא C/1975 V1. (שים לב ש"1976 VI" משתמש בספרה הרומית VI = 6, בעוד "C/1975 V1" היא האות V והמספר 1). שביט וסט במרץ 1976, סביב שיא הבהירות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שביטים
עיר הדובשונים

עיר הדובשונים (ביפנית: メイプルタウン物語), היא סדרת אנימה יפנית משנת 1986 אשר הופקה על ידי אולפני טואי אנימציה וכללה 52 פרקים. הסדרה שודרה במקור ביפן ברשת Asahi Broadcasting Corporation מ-19 בינואר 1986 עד 11 בינואר 1987. בעקבות הצלחת הסדרה הופקה סדרת המשך בשם "New Maple Town Stories: Palm Town Chapter" אשר שודרה במקור בין ה-18 בינואר 1987 עד 27 בדצמבר 1987 ואשר כללה 52 פרקים.

הסדרה המקורית שודרה לאורך השנים במדינות שונות, כולל בארצות הברית בה היא שודרה בערוץ ניקלודיאון בין השנים 1987 ל-1990. בישראל הסדרה שודרה בסוף שנות השמונים בערוץ הראשון.

== תקציר העלילה ==
הסדרה התמקדה בהרפתקאותיה של ילדה ארנבת אנתרופומורפית בשם פאטי ובבני משפחתה אשר גרים בעיר הציורית "עיר הדובשונים" אשר מכילה חיות אנתרופומורפיות ידידותיות רבות. הסדרה עוסקת לרוב בחיי היומיום שלהם, בחברויות שונות, ובאתגרים העומדים בפני תושבים העיר.

פאטי מתיידדת עם בובי הדוב, ויחד, הם חוקרים את העיר, פוגשים תושבים אחרים, ולעיתים רבות מנסים לפתור סכסוכים שונים ומנסים לסייע לשכניהם.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:טואי אנימציה: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סבן אנטרטיינמנט: תוכניות וסדרות
קטגוריה:אנימות ומאנגות הרפתקאות
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1980
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות אנימה
Ladaniva (מיני-אלבום)

Ladaniva (בעברית: לאדאניבה) הוא המיני-אלבום הראשון של הצמד המוזיקלי הצרפתי-ארמני לאדאניבה. את האלבום הוציאה ב-13 ביוני 2020 לאור חברות התקליטים ג'יגולי מיוזיק ו-PIAS רקורדס. הוא כולל ארבע רצועות, כולן מושרות בארמנית, ואורכו עומד על 11 דקות ושנייה אחת.<ref></ref>

== רקע ==
שני המוזיקאים, ז'קלין בגדסריאן ולואי תומאס, שילבו את תרבותם ואת מקורותיהם הארמנים והצרפתיים, והביאו לידי ביטוי את האיכויות הייחודיות של שני העולמות המוזיקליים שלהם ביצירה ביתית. תהליך ההקלטה וההפקה של האלבום התרחש ברובו באולפן ביתי.

== ניתוח מוזיקלי ==
Ladaniva כולל ארבע רצועות. הן משלבות אלמנטים של פולק ארמני מסורתי עם מוטיבים מזעריים של מוזיקה מודרנית, כמו רוק ופופ. מרבית כלי הנגינה היו ארמנים מסורתיים, אך נעשה שימוש בסינתיסייזרים מתקדמים.

== עטיפה ==
בעטיפה ניתן לראות את חברי הצמד המוזיקלי לאדאניבה בסביבה ביתית ואינטימית. בגדסריאן, הלבושה בחזיית קולר שחורה וחצאית ארוכה צבעונית, עומדת לצדו של תומאס, שיושב ומנגן על גיטרה אקוסטית. הוא לבוש בחולצת טי שירט לבנה ומכנסיים קצרים.

הסביבה נראית כמו חדר עבודה או סטודיו ביתי, מלא בפריטים שונים, כמו בקבוקי זכוכית, כלי חרס, פוסטרים וציורים תלויים על הקירות.

== רשימת רצועות ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיני-אלבומי בכורה מ-2020
קטגוריה:אלבומי לאדאניבה