OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אובה ארוף

סר אובה נייקוויסט ארוף (באנגלית: Ove Nyquist Arup; 16 באפריל 1895, ניוקאסל, הממלכה המאוחדת – 5 בפברואר 1988, לונדון, הממלכה המאוחדת) היה מהנדס מבנים בריטי.

ארוף נולד בבריטניה לווטרינר דני ולאם נורווגית. בילדותו עקרה המשפחה למינכן והוא נשלח ללמוד בפנימייה בדנמרק. ב-1913 החל ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת קופנהגן וב-1918 נרשם לתואר בהנדסה באוניברסיטה הטכנית של דנמרק, קופנהגן, בהתמחות בבטון מזוין. הוא סיים את לימודיו ב-1922 תוך שהוא מושפע מהתאוריות של הארכיטקט הצרפתי לה קורבוזיה והמסה שלו לקראת ארכיטקטורה, ומהארכיטקט הגרמני ולטר גרופיוס.

קודם למלחמת העולם השנייה עבד ארוף בחברה דנית בהמבורג ובלונדון. בשנים אלו תכנן מבנים שונים וצבר ניסיון רב, עד שב-1938 הקים יחד עם בן דודו חברת הנדסה. במלחמה עצמה, עזר בתכנון ההגנה האזרחית, תוך שהוא מציע את גישת בניית המקלטים תחת העמדה המקובלת שגרסה שיש לפזר את האזרחים באזורי הספר. המלצותיו ברובן לא נתקבלו, והשימוש במקלטים מבטון מזוין, כפי שהציע, נותר מנת חלקם של עשירי לונדון שבנו אותם בעצמם, תחת הצעתו לבנות את המקלטים כשטחים ציבוריים.
כמו כן ייעץ ארוף בתכנון הרציפים הזמניים שהוקמו במסגרת הפלישה לנורמנדי.

לאחר המלחמה המשיך בפעילותו האזרחית.

בשנת 1953 הוענק לו תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (CBE).

בשנת 1971 זכה לתואר אבירות (Knight Bachelor) ממלכת אנגליה על תרומתו לתחום ההנדסה האזרחית.

==מבנים משמעותיים שלקח חלק בתכנונם==
*Highpoint I, לונדון, אנגליה. אחד מגורדי השחקים הראשונים בלונדון. נבנה בשנות ה-30, תוכנן על ידי הארכיטקט ברטולד לובטקין. בנוי בהשפעת הבאוהאוס, והוגדר כאחד ממבני מגורים היפים בעולם.
*בית האופרה של סידני, סידני, אוסטרליה. מהמונומנטים הידועים בעולם. מלאכת מחשבת של בטון מזוין. תוכנן על ידי האדריכל הדני ירן אוטזון.
*גשר קינסגייט, דרהאם, אנגליה – אחד מהמבנים המודרניים הידועים. גשר עשוי בטון מזוין שהוא פרי יצירתו המלאה של ארוף.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:מהנדסים בריטים
קטגוריה:אנגלים ממוצא נורווגי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1895
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1988
קולמנאר וייחו

קולמנאר וייחו (בספרדית: Colmenar Viejo) היא עיר בקהילה האוטונומית מדריד שבספרד. העיר ממוקמת 30 קילומטרים צפונית לבירה מדריד ומונה כ- 44 אלף תושבים.

==אתרים חשובים==
* בזיליקת העלייה השמימה של מריה הקדושה
* ארמיטה דה רמדיוס (ההרמיטאז' של רמדיוס, שנחשב לקדוש המגן של העיר).
* קברים ויזיגותים עתיקים.

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://maps.google.com/maps?f=q&hl=en&t=k&ie=UTF8&om=1&ll=40.660262,-3.77449&spn=0.021193,0.040255/ קולמנאר וייחו ממעוף הציפור]

קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית): ערים
מיכאילובקה

מיכאילובקה (באוקראינית: Михайлівка) היא עיירה השוכנת במחוז זפוריז'יה בדרום מזרח אוקראינה שהייתה כפר הולדתו של שאול טשרניחובסקי.

==היסטוריה==
האזור שבו שוכן הכפר היה מיושב בתקופות קדומות. עדות לכך הן תלוליות עפר שנחפרו ונמצאו בהם ארונות קבורה מתקופת הברונזה המאוחרת (סוף האלף השני לפנה"ס ומתקופת הסקיתים (המאה ה-8 לפנה"ס).

בשנת 1807 הוקם במקום כפר על ידי קבוצה של עשר משפחות אריסים שברחו ממקומות שונים באוקראינה. הקבוצה הקימה בתי עץ ליד האגם שבמקום והתפרנסה מחקלאות ומדיג.

בשנת 1810 הוקמה בכפר כנסייה מעץ וב-30 במאי של אותה שנה נערכה החנוכה החגיגית שלה ולכפר ניתן השם מיכאילובקה. נהוג לראות מועד זה כראשיתו של הכפר וב-30 במאי 1910 נערכו חגיגות לציון מאה שנים לייסודו של הכפר.

במרוצת השנים, עם התרחבות הקהילה הצטרפו לכפר איכרים מפולטבה ומקורסק שבסיביר. לאחר מכן הגיעו לכפר משפחות של טטרים, צוענים, יוונים ויהודים.

בשנת 1875 נולד בכפר שאול טשרניחובסקי. הוא חי בכפר את 15 שנותיו הראשונות עד שבשנת 1890 יצא ללימודים לעיר אודסה. את ילדותו בכפר תיאר באוטוביוגרפיה קצרה שפרסם בשנת 1918 בכתב העת "השילוח", ובהרחבה בחיבורו "מעין אבטוביוגרפיה" שכתב בשנותיו האחרונות. שירתו, על אהבת הטבע שבה, הושפעה רבות מחוויות ילדותו בכפר.

בשנת 1886 התגוררו בכפר 9,160 תושבים והיו בו 1,415 משקי בית, שלושה בתי ספר, סניף דואר, 18 חנויות, שלושה פונדקים, בית מרזח ותחנת רכבת. בשנת 1888 נפתח בכפר בית חולים קטן.

בשנת 1915 שימש כבר הכפר כמרכז קניות גדול והייתה בו תעשייה זעירה שכללה מפעלים ליצור סבון וממתקים ושלוש טחנות קמח. בכפר התנהל סחר של בשר בהיקף נרחב. באותה עת התגוררו בכפר 26,657 תושבים והיו בו שלוש כנסיות, בית כנסת ושישה בתי ספר יסודיים.

לאחר המהפכה הרוסית הפך הכפר בשנת 1923 למרכז המחוז המנהלי (ראיון) של כפרי הסביבה.

במחצית הראשונה של המאה ה-20 עברו על הכפר תלאות ואסונות; הרעב הגדול - ההולודומור, והכיבוש הנאצי בימי מלחמת העולם השנייה שבמהלכו הושמדו תושביו היהודים של הכפר <ref></ref> ונרצחו רבים מתושביו האוקראינים.

לאחר המלחמה התפתח הכפר והתרחב מאוד ובשנת 1965 הוענק לו מעמד של עיירה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז זפוריז'יה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1807
פוגרה

פוגרה (געז: ፎገራ) הוא מחוז היסטורי וכיום נפה בצפון אתיופיה. הנפה גובלת בנפת דרה בדרומה, בנפת אסתה המזרחית בדרום-מזרחה, בנפת פרתה במזרחה, בנפת ליבו קמקם בצפונה ובאגם טאנה במערבה.

השם "פוגרה" שימש גם ככינוי ליהודי ביתא ישראל שחיו באזורי ולקאית וסגדה. משערים שחלק מהיהודים היגרו לאזורים אלו מפוגרה ולכן כונו כך.

== היסטוריה ==
ב-1619 ייסד הקיסר סוסוניוס את גומרה שבנפה כמקום מושבו.

בראשית המאה ה-19 כיהן הגרזמץ' גוגסה מרשה כמושל פוגרה.

במאה ה-20 הייתה לתת נפה במחוז בגמדר.

== סטטיסטיקה ==
על פי נתוני הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה האתיופית לשנת 2007 אוכלוסיית פוגרה מונה 228,449 נפשות שרק 11.03% מהם חיים בערים. שטחה של הנפה היא 1,111.43 קמ"ר וצפיפות האוכלוסייה עומדת על 205.55 נפש לקמ"ר.

בנתונים הסטטיסטים משנת 1994 האוכלוסייה מנתה 185,280 נפש כאשר הרוב המכריע הוא אמהרי.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Assefa M. Melesse (Editor), Nile River Basin - Hydrology, Climate and Water Use, Springer, 2011, 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמהרה
קטגוריה:אתיופיה: מחוזות היסטוריים
קטגוריה:אתיופיה: תת-מחוזות
פייס מונטה

פייס מונטה לחתונה, עם עוגיות [[מקרון]]
פייס מונטה (בצרפתית: Pièce montée; משמעותו המילולית של השם היא "חתיכות מחוברות" או "מגדל חתיכות"; ברבים: pièces montées) הוא קישוט הנעשה מממתקים בצורה ארכיטקטונית או בצורת פסל, אותו בונים במסיבות רשמיות והוא נעשה ממרכיבים כמו נוגט, מרציפן וצמר גפן מתוק. אף-על-פי שהמרכיבים אכילים, מטרתו היא קישוטית גרידא, ובדרך-כלל הוא לא נבנה לצורכי אכילה. השף המזוהה ביותר עם Pièce montée הוא מארי-אנטואן קארם.

תחת מושג זה נכללת גם עוגת חתונה במבנה של קומות.

לפעמים משתמשים במונח pièce montée לכנות את הקינוח הידוע בשם קרוקמבוש, מגדל של פרופיטרול או פחזניות (או לפעמים סוגים אחרים של ממתק או מאפה) המודבקים יחדיו עם קרמל או צמר גפן מתוק למגדל גבוה בדרך-כלל בצורת קונוס. בניגוד לסוגים אחרים של pièce montée המתוארים לעיל, הקרוקמבוש נועד להיאכל. הוא מוגש בדרך-כלל בחתונות ובטקסים בפטיסטיים בצרפת.

<gallery>
|פייס מונטה ליום הולדת של ילד
קובץ:Salon du Mariage 2010.jpg|עוגות חתונה
קובץ:Salon du Chocolat 2010.jpg|פייס מונטה שוקולד
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
* איבן דיי, [http://www.historicfood.com/Royal-sugar-Sculpture.htm "פיסול סוכר מלכותי"], historicfood.com

קטגוריה:המטבח הצרפתי: קינוחים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מאפים
התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות

התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות (באנגלית: The Federal Deposit Insurance Corporation, בראשי תיבות: FDIC) היא סוכנות פדרלית בארצות הברית, שהוקמה על ידי הקונגרס של ארצות הברית ב-16 ביוני 1933, במסגרת חוק גלאס-סטיגל שייסד את התוכנית הפדרלית לביטוח פיקדונות, עקב המשבר הכלכלי העולמי של 1929. החוק הסמיך את התאגיד להעניק פיקדונות לבנקים, החברים בבנק הפדרלי, כדי למנוע את קריסתם. התאגיד מספק ביטוח לפיקדונות ומבטיח את שלומם של פיקדונות בנקאיים, עד גובה של 250,000 דולר. נכון ל-2010, התאגיד ביטח פיקדונות ב-7,723 מוסדות שונים. נוסף לכך, התאגיד אחראי גם לבחינה ופיקוח על מוסדות פיננסיים וניהול בנקים כושלים.

במהלך שנת 1930, ארצות הברית חוותה את משבר כלכלי קשה הידוע כיום בתור השפל הגדול. בארצות הברית, בשיא השפל הגדול, שיעור האבטלה הרשמי הגיע ל-25% ושוק המניות צנח ב-75% מאז 1929. באותה שנה היה סיכון ללקוחות הבנקים כיוון שלא היה ביטוח על הפיקדונות בבנקים, כשהבנקים עצמם החזיקו בשברירי פיקדונות והיה חשש לאיבוד הון במקרה של קריסת הבנק.

ב-16 ביוני 1933 חתם הנשיא פרנקלין רוזוולט על חוק הבנקאות של שנת 1933. במסגרת החקיקה:
* הוקם התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות (FDIC) כתאגיד ממשלתי זמני.
* הוענקה סמכות ל-FDIC לספק ביטוח לפיקדונות בנקאיים.
* ל-FDIC הוענקה הסמכות להסדיר ולפקח על הבנקים.
* העניקה מימון ל-FDIC עם הלוואות ראשוניות בסכום של 289,000,000 דולר על ידי משרד האוצר האמריקני והבנק הפדרלי.
* לראשונה הוסדר פיקוח פדרלי מורחב לכל הבנקים המסחריים.
* נאסר על הבנקים לתבוע ריבית על חשבון עו"ש.

בתקופת המשבר הכלכלי העולמי ב-2008, התוכנית הפדרלית לביטוח פיקדונות הופעלה שוב כדי לבטח פיקדונות בנקאיים.

מאז הקמת התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות (FDIC), לא אבדה אף קרן מבוטחת כתוצאה מניהול כושל.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:ארצות הברית: כלכלה
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:ארצות הברית: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: ארגונים
יום שלישי השחור (1994)

יום שלישי השחור (ברוסית: Чёрный вторник) — הוא כינוי ברוסיה ליום שלישי, ה-11 באוקטובר 1994 שבו צנח הרובל בשיעורים חסרי תקדים אל מול הדולר, במשבר שהיה לאחד הניצנים והסממנים לקראת משבר הרובל (כארבע שנים לאחר מכן) ולמשבר הכלכלי הגדול ביותר בתולדות רוסיה מאז מהפכת פברואר.

כתוצאה מהמשבר הודח יו"ר הבנק המרכזי של רוסיה ויקטור גראשצ'נקו ופוטר שר האוצר, סרגיי דובינין.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.audito.ru/rateofexchange/rateofexchange1994.htm שיעורי הרובל מול הדולר] ב-1994

קטגוריה:שוק ההון הרוסי
קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:רוסיה: כלכלה
קטגוריה:1994 ברוסיה
קטגוריה:בועות כלכליות
קטגוריה:יום שלישי
אהרן מקרלין (השני)

רבי אהרן פרלוב מקרלין-סטולין (א' בסיוון תקס"ב, 1802 – י"ז בסיוון תרל"ב, 1872) היה האדמו"ר הרביעי של חסידות קרלין. ידוע על שם ספרו "בית אהרן". היה נחשב בזמנו לגדול האדמו"רים במרחב הליטאי, והשפעתו הגיעה גם לווהלין.

==קורות חייו==
נולד לפייגא ולרבי אשר מסטולין (הראשון), בנו של רבי אהרן הגדול מקרלין, מייסד החסידות. נישא לחוה בתו של רבי מרדכי מקרמניץ שהיה בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. בשנת תקפ"ז (1826), בגיל 25 שנה, התמנה לאדמו"ר בקרלין במקום אביו. בשנת תרכ"ד עבר להתגורר בעיירה סטולין הסמוכה.

בנוסף לגדלותו בתורה היה רבי אהרן גם בעל כושר ארגוני וב-45 שנות הנהגתו גדלה מאוד השפעת החסידות. עיירות שלמות על תושביהן הצטרפו לחסידות קרלין ובמועדים היו אלפים מגיעים לחצרו. כמו אביו, תמך גם הוא ביישוב החסידי בארץ ישראל שבו הייתה נציגות גם לחסידי קרלין עוד מימי עליית דודו, רבי יעקב, בנו של רבי אהרן הגדול מקרלין. בין היתר פעל לחידושו של בית הכנסת של רבי מנחם מנדל מוויטבסק בטבריה. קבוצה קטנה נוספת מחסידיו התגוררה בירושלים ביניהם רבי דוד צבי שלמה בידרמן האדמו"ר מלעלוב.

רבי אהרן מקרלין נפטר בי"ז בסיוון ה'תרל"ב (1872) בצאת השבת שעה שהחסידים היו בסעודה שלישית. בדרכו לחתונת נכדתו ונקבר בעיירה מלינוב שבוואהלין. את מקומו מילא בנו רבי אשר מסטולין (השני) שלא האריך ימים ונפטר כשנה לאחר אביו.

=="בית אהרן"==
שער המהדורה האחרונה
ספרו של רבי אהרן השני מקרלין, "בית אהרון", מאסף את חידושי תורתם של אדמו"רי קרלין, ונחשב לספר היסוד של חסידות קרלין בפרט ומספרי היסוד החסידיים בכלל. הודפס לראשונה לאחר מותו, בברודי בשנת ה'תרל"ה (1875) ומאז הודפס בעוד ארבע מהדורות, ובעשרות אלפי עותקים.

שם הספר נבחר על ידי רבי אהרן מקרלין על סמך תשובה שהשיב סבו, רבי אהרן הגדול מקרלין, למקורו של פיוטו "יה אכסוף" בתשובה "הוא כתוב בספר בית אהרן", תשובה שהיוותה כרמז לשם ספרו. בספר מופיעים חידושי תורתו של רבי אהרון הגדול ושל בנו רבי אשר מסטולין, אך רוב הספר הוא חידושי תורה של רבי אהרון השני מקרלין. בראש הספר ובסופו מופיעים הנהגות שונות שכתבו אדמור"י קרלין לתלמידיהם. מלבד זאת, כולל הספר חידושי תורה של רבי אהרן מקרלין לפרשת השבוע, אמרות חסידיות מלוקטות בשמו ואגרות ששלח לחסידיו ולבנו.

בשנת תשס"ז נדפס הספר שוב על ידי רבי ברוך מאיר יעקב שוחט האדמו"ר מקרלין, עם תוספות מכתבי יד של זקני חסידות קרלין.

מאמר ביבליוגרפי מקיף על ספר בית אהרן, כתב הרב אברהם אביש שור בקובץ בית אהרן וישראל בהוצאת מוסדות קרלין סטולין.

==צאצאיו==
* ר' אשר האדמו"ר מסטולין השני.
* מרים (אשת ר' אברהם יעקב האדמו"ר מסדיגורא בנו של ר' ישראל פרידמן מרוז'ין).
* בת ציון ציפורה פייגא (נפטרה בט"ו בשבט ה'תרס"ט – 6 בפברואר 1909) - אשת הרב דוד מזלוטיפולי (נפטר י"א בטבת תרע"ה – 28 באוקטובר 1914), בן ר' יוחנן טברסקי מרחמסטריווקה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רי קרלין
קטגוריה:קרלין: רבנים
קטגוריה:סטולין: רבנים
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:בלארוסים שנולדו ב-1802
קטגוריה:נפטרים ב-1872
סקוט וולף

סקוט ריצ'רד וולף (באנגלית: Scott Richard Wolf; נולד ב-4 ביוני 1968) הוא שחקן יהודי-אמריקאי. התפרסם כשחקן הראשי של סדרת דרמת הנעורים "שולחן לחמישה".

==ביוגרפיה== 
וולף נולד בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית, למשפחה יהודית-רפורמית. הוריו הם סוזן (לבית לוי) וסטיבן וולף. הוא גדל בעיירה ווסט אורנג' שבניו ג'רזי. בן דודו הוא הקומיקאי, ג'וש וולף.

לו תואר במימון מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון שבוושינגטון.

==קריירה== 
החל דרכו כשחקן בסרט הפעולה "Double Dragon" לצידו של אומן אמנויות הלחימה מארק דקסקוס ולצידה של אליסה מילאנו.
התפרסם בפעם הראשונה באמצע שנות ה-90 בתפקיד הנער ביילי סלינגר, התפקיד הראשי בסדרת דרמת הנעורים "שולחן לחמישה".
וולף הוביל את צוות השחקנים בכל שש עונות הסדרה המצליחה.
בקולנוע התפרסם באותן שנים בעיקר בדרמת ההרפתקאות של רידלי סקוט "ים של חברים" בתפקיד צ'אק גיג, נער ההפלגה של הקברניט הקשוח ד"ר כריסטופר שלדון (ג'ף ברידג'ס).
ב-1999 השתתף בדרמת הפשע הקומית "גו", בתור שחקן אופרת סבון בשם אדם.
ב-2001 דיבב את הדמות הראשית סקאמפ, גור הכלבים בסרט האנימציה "היפה והיחפן 2: ההרפתקה של סקאמפ"
המשיך את עלילת הקלאסיקה "היפהפייה והיחפן" מ-1955.
בשנת 2004 התחיל את תפקידו בן השנתיים בסדרת הדרמה "אוורווד" בתור ד"ר ג'ק הארטמן, דוקטור צעיר המגיע לעיירה הבדיונית הקטנה אוורווד.
ב-2006 שיחק בעונה היחידה של סדרת דרמת הפשע "התשע", בתור המנתח הקרדיולוגי ג'רמי קטס.
התפרסם לאחרונה בשתי עונות סדרת הדרמה הבדיונית הפופולרית "וי" בתור העיתונאי ומגיש הטלוויזיה צ'אד דקר.

==חיים אישיים== 
היה מאורס בשנת 1993 לשחקנית אליסה מילאנו, אולם הם נפרדו לאחר שנה וחצי.
בשנת 2004 התחתן וולף עם השחקנית קלי מארי לימפ, וכיום יש להם שלושה ילדים, שני בנים ובת.

== פילמוגרפיה == 
*צבי הנינג'ה (1990)
*All I Want for Christmas (1991)
*בוני וקלייד - הדור הבא (1993)
* Double Dragon (1994)
* ים של חברים (1996)
* כוכב של ערב (1996)
* גו (1999)
* היפה והיחפן 2: ההרפתקה של סקאמפ (2001)
* להרוג את אמט יאנג (2002)
*אנשים טובים כאלה (2014)
*37: A Final Promise (2014)
*Inside Game (2019)
*רובי המצילה (2022)

=== טלוויזיה ===
* שולחן לחמישה (1994–2000)
* ספין סיטי (2001)
* אוורווד (2004–2006)
* התשע (2006–2007)
* וי (2009–2011)
*תפיסה (2015-2013) 
*משמרת לילה (2017-2014)
*A Christmas Love Story (2019) - סרט טלוויזיה של הולמרק
*ננסי דרו (2019-הווה)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:מדבבים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
חינוך ישראלי (תנועה)

סמל התנועה 
חינוך ישראלי היא תנועה מהצד השמאלי של המפה הפוליטית שמטרתה העמקת ערכי החינוך הממלכתי בישראל, על ידי חיזוק זהות לאומית (יהודית או ערבית) לצד זהות דמוקרטית-הומניסטית, כבסיס משותף לכלל ילדי ישראל. חזון התנועה מדגיש את הצורך במנהיגים חינוכיים משכילים ובנורמות של איכות ושוויון.

התנועה הוקמה ב- 1999 על ידי אורן יהי שלום, לשעבר פעיל מפלגת מרצ ודובר תנועת דור שלום וכיום מקיים טקסי חתונה חילוניות-אזרחיות. מטרת התנועה היא המשך פעילויות בתחום החינוך שהחלו במסגרת תנועת דור שלום. התנועה נתמכה בעבר על ידי שתיל, הזרוע הביצועית של הקרן החדשה לישראל. היא פועלת בשלושה אפיקים עיקריים: מוסדות חינוך מדגימי שינוי; מרכז מידע לקידום השיח על תיקון החינוך בישראל, המיועד לפעילי חינוך ולעיתונאים; רשת חברתית של פעילי חינוך.

מנכ"ל העמותה כיום היא אורית שטרית, אשר הוסמכה כ"רבה חילונית" מטעם מכון תמורה שפועלת לקידום יהדות חילונית-הומניסטית. עם חברי ועד העמותה נמנים פרופ' עמרי ידלין, סיון מס, טל וענת מניפז, עמי פדרמן ויובל רבין. בעבר פעל בעמותה התעשיין ופעיל יוזמת ז'נבה, דב לאוטמן ז"ל,
בפורום החינוך של התנועה חברים הפרופסורים יעקב מלכין, רון מרגולין ויובל דרור, וראשי חוגים במכללת סמינר הקיבוצים.

==פעולות התנועה==
בשנותיה הראשונות הקימה התנועה או שיקמה כ-20 גני ילדים ומעונות יום, בפרט באזורי מצוקה, ובסיום התהליך העבירה את רובם לניהול הרשויות המקומיות. 

רשת חינוך ישראלי, זרוע השטח של התנועה, מפעילה בבתי ספר את מודל בית הספר הישראלי על-שם השופט חיים כהן, בתהליך הכולל ליווי מטעם התנועה במשך ארבע שנים. המודל נוצר בשיתוף פעולה עם מכללת סמינר הקיבוצים ומכון "תמורה" למנהיגות יהודית. בין תחומי הפעילות - ניסוח חזון חינוכי; ניהול אוטנומי; עיצוב תוכנית לימודים השואפת למצוינות; טיפוח התלמיד; אווירת כבוד ואכפתיות; בית הספר כמוקד תרבות בקהילה. 

מאז 2007 מופעל מודל "צהרון חינוך ישראלי". מטרותיו הן פיתוח יכולות אישיות וכישורים חברתיים, וחינוך לערכי כבוד האדם.

עמותת-בת של תנועת חינוך ישראלי, "משמר החינוך", יזמה ב-2005 את פרויקט "מעקב צמוד" לתיעוד מעשי אלימות בבתי הספר, במטרה לעודד דיון ציבורי בנושא.

בשנת 2018 אישרה הכנסת את "חוק שוברים שתיקה" המגביל את ארגוני הדה-לגיטימציה הפועלים נגד צה"ל ונגד מטרות החינוך הממלכתי, להרצות בפני תלמידי בתי הספר. אורית שטרית הגיעה כמנכ"ל עמותת חינוך ישראלי לועדת החינוך, התרבות והספורט על מנת להציג את התנגדותה לחוק. החוק נחקק ביוזמת חברי הכנסת של הבית היהודי ויש עתיד. מתנגדי החוק כללו את העבודה, מרצ והמפלגות הערביות, יחד עם עמותות שונות, בהן נשים עושות שלום, שתיל והמכון הישראלי לדמוקרטיה, יחד עם עמותת חינוך ישראלי.

==חוברות "תרבות ישראל"==
תנועת חינוך ישראלי פרסמה חוברות לימוד לבית הספר היסודי ולחטיבת הביניים, בסדרה "תרבות ישראל":
* גיל מצוות - אחריות ומחויבות, לכיתות ו' (ציונות, מפרשה לדרשה, מחזור הזמנים, חגי ישראל).
* זהות יהודית ישראלית בעולם משתנה, לכיתות ז' (השבת, השפה העברית).
* תיקון היחיד וחברה מתוקנת בהגות היהודית והציונית, לכיתות ח'.

החוברות מושתתות על גישה פלורליסטית, תוך התחשבות בתמורות בתרבות יהודית חילונית ורב תרבותיות.
טקסטים לדוגמה מתוך החוברות:
* "אלוהים כפיקציה משפטית"
* "דרך סירובו של הגיבור, ליאור להניח תפילין, מתוך שלא מצא בכך משמעות"

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://hadarmorim.co.il/publisher.asp?id=768 עמותת חינוך ישראלי] בפורטל "חדר מורים"
* [http://www.midot.org.il/חינוך-ישראלי חינוך ישראלי] באתר "מידות" להערכת ארגונים ללא מטרות רווח

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
מיכאל גיטלין

מיכאל גיטלין (נולד ב-23 באפריל 1943) הוא צייר, פסל ורשם ישראלי.

==ביוגרפיה==
גיטלין נולד בדרום אפריקה ועובד בישראל ובארצות הברית ומתגורר בניו יורק.

גיטלין מפעיל גישה דומה לזו של יהושע נוישטיין בתחום הפיסול החל מהשנים 1973-1974. ביצירתו הוא משתמש בלוחות עץ אותם הוא מפרק בידיו לכדי יחידות הדורשות מן הצופה לשחזר בדמיונו את צורתו של הלוח המקורי. עקרון העבודה שהנחה אותו הוא שמירה על החומר תוך שינוי ארגונו הצורני. הוא מזיז חלקים חתוכים, פורש אותם, ומחליף את מקומם.

לעבודותיו ממד אקספרסיבי בשל היותן מבוקעות לאבריהן השונים באמצעות מכות גרזן, כפי שלעבודותיו של נוישטיין אופי לירי-פואטי, הנוצר מקריעות הנייר שהוסיפו להן נופך של רגישות לא מנוכרת.

==השכלה==
* תואר מוסמך, מכון פראט, ניו יורק, 1972-1970
* האוניברסיטה העברית, ירושלים, 1967-1964
* האקדמיה לאמנות ולעיצוב "בצלאל", ירושלים, 1967-1963

==הוראה==
* אוניברסיטת קולומביה מ-1987
* בצלאל, ירושלים, 1978-1977 ו-1985
* בית הספר פארסונס לעיצוב, ניו יורק, 1977-1976 ו-1981-1984
* ניו סקול, ניו יורק, 1974-1973
* מכון פראט, ניו יורק, 1972-1971

==פרסים==
* 1984 - מענק לאומי לאמנויות, תרומה לאומית לאמנויות, ארצות הברית
* 1984 - מלגת פגי גוגנהיים, ניו יורק, ארצות הברית
* 1987 - מלגת גוגנהיים בפיסול ורישום, ניו יורק, ארצות הברית
* 1988 - מענק אוגוסט סנט גאודנס
* 1989 - פרס סנדברג, מוזיאון ישראל, ירושלים
* 1991 - מענק קרן פולוק-קרסנר
* 2000 - פרס ג'נט ג'פין, קרן התרבות אמריקה-ישראל
* 2005 - מענק קרן ניו יורק לאמנות

==ראו גם==
* הגדרת דף

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.michaelgitlin.net/sculpture/1982-84/ אתר הבית] של מיכאל גיטלין
* [http://www.imj.org.il/imagine/collections/resultsH.asp?searchType=simple&words=%D7%92%D7%99%D7%98%D7%9C%D7%99%D7%9F&case=ArtistE&submit1.x=27&submit1.y=11 יצירות של מיכאל גיטלין] באוספי מוזיאון ישראל
* 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי דרום אפריקה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס סנדברג לאמנות ישראלית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
נרקוקורידו

וידאו מוזיקלי של נרקוקורידו ששרו אל קומנדר.
נַרְקוֹקוֹרידוֹ (בספרדית: Narcocorrido, פירוש: "שיר סמים" או "בלדת סמים") הוא סגנון מוזיקה מקסיקנית. שירי הנרקוקורידו התפתחו מסגנונות מקומיים מסורתיים כמו המריאצ'י, והפכו להיות פופולריים עם הגידול בסחר בסמים במדינה, בעיקר במדינות הצפוניות של מקסיקו ולאורך הגבול עם ארצות הברית, ומהווים כיום חלק מהתרבות הסובבת סביב הסחר בסמים.

הנושא העיקרי של שירי הנרקוקורידו הוא מעלליהם של מבריחי סמים וסוחרי סמים, אשר מתוארים כגיבורים עממיים שנלחמים ברשויות החוק למען העם. הטקסטים לרוב מתייחסים למקרים ספציפיים וכוללים תאריכים ומקומות אמיתיים. שירים אלו נוטים להציג בחיוב ואף להלל פשעים כמו רצח, סחיטה, הברחת סמים, עינויים והגירה בלתי חוקית. חלק מהשירים גם מבטאים מחאה נגד שחיתות הממשלה.

בשל החשש שהשירים מעודדים צעירים לראות עבריינים כמודלים לחיקוי, ובמסגרת המלחמה בסחר בסמים במקסיקו, הועלו בשנים האחרונות מספר הצעות לחוקים שיאסרו הפצה והשמעה של נרקוקורידוס במספר מדינות במקסיקו.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:מוזיקה מקסיקנית
קטגוריה:מקסיקו: סמים
קטגוריה:שירים על סמים
הכרתי והפלתי

הַכְּרֵתִי וְהַפְּלֵתִי היו גדודי חיילים המוזכרים בתנך בזמן מלכותו של דוד המלך בלבד. כמעט תמיד הם מוזכרים בצמוד לשר הצבא בניהו בן יהוידע, למעט פעם אחת שבה הם מוזכרים עם יואב בן צרויה (שמואל ב כ, ז).

יחידה זאת הייתה נפרדת משאר הצבא, כנראה יחידה מובחרת בראשותו של בניהו בן יהוידע.
על פי הפסוקים יש להניח כי הכרתי והפלתי היו יחידה אחת שחולקה לשתי תתי-יחידות: הכרתי והפלתי.

יחידה זאת כאמור הייתה בתקופת דוד בלבד והייתה ייחודית לו, כנראה בגלל שדוד יכול היה לסמוך עליהם - במרד אדוניה נשארו הכרתי והפלתי בצדו של דוד למרות ששר הצבא דאז, יואב בן צרויה, נטה אחרי אדוניה.

אזכורם הראשון מופיע בעת שדוד כבר מולך, והם לא נזכרים בזמן בריחתו משאול אך יכול להיות שניצני היחידה התחילו אז, אולי כשפשט דוד על נגב הכרתי.

יש לציין שחיילים זרים, עם שם מאד דומה ("כתים") מוזכרים גם בתקופה מאוחרת של ממלכת יהודה. בחרסי ערד (מכתב מספר 1) מוזכרים ה"כתים", ולכן יש להניח שלוחמים שכירים היו נפוצים בתקופת ממלכת יהודה.

== זיהויים ומקור שמם ==
נגב הכרתי היה חלקה הדרומי של "ארץ פלשתים". ישנם חוקרים הרואים בהם, אם כן, יחידה המורכבת מלוחמים זרים, המורכבים מיושבי אזור זה: הכרתי והפלשתי, אשר שמו שובש ונשמטה ממנו האות ש', אולי בהשפעת "הכרתי". הקשר בין הכרתי והפלשתים חוזר גם בדברי הנביא צפניה: "הוי יושבי חבל הים גוי כרתים דבר ה' עליכם כנען ארץ פלשתים" ובדברי הנביא יחזקאל: "הנני נוטה ידי על פלשתים והיכרתי את כרתים והאבדתי את שארית חוף הים" (כ"ה, טז).

יונתן בן עוזיאל בתרגומו מפרש כרתי ופלתי - קשתים וקלעים, כלומר שנקראו כך על שם תפקידם ולא על שם מקום מוצאם.

הרד"ק כותב: "ויש מפרשים: שתי משפחות שהיו מישראל שהיו סרים אל משמעת המלך ורואים פניו תמיד, ובניהו היה בראשם". כמוהו סבור גם הרלב"ג, ואילו אחרים סוברים שהיו אלה שתי משפחות שאינן מישראל, כמו שהיו לדוד גם גיבורים-לוחמים כאיתי הגתי, צלק העמוני ועוד, או שהיו אנשים שהתגיירו מבין הפלשתים ויוצאי כרתים, ובאו לשבת בישראל.

חז"ל דרשו לגביהם שהיה בניהו בן יהוידע ראש הסנהדרין, ואילו הם הסנהדרין עצמו: במסכת ברכות מסופר כיצד פעלה "שרשרת הפיקוד" במלכות דוד – לא רק זו הצבאית, אלא גם זו של החכמים והיועצים במלכותו: ביציאה למלחמה היה דוד פוסק ראשון, כאשר לאחר מכן היו מתייעצים עם אחיתופל לגבי הפרטים, נמלכין בסנהדרין כדי לקבל היתר הדרוש למלחמת רשות, ולבסוף שואלים באורים ותומים. בהקשר לכך נאמר:

== קישורים חיצוניים ==
* 

כרתי
קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:לוחמים בתנ"ך
קטגוריה:פלשתים
מדליית מעבר לים

מדליית מעבר לים (בצרפתית: Médaille d'Outre-Mer) היא מדליה אשר מוענקת לחיילי צבא צרפת על השתתפות במבצעים מחוץ לאדמת צרפת. מדליה זו מחליפה את המדליה הקולוניאלית מ-6 ביוני 1962.

==תיאור המדליה==

הסרט הוא בצבע כחול שמיים עם שלושה פסים לבנים, שני הפסים שבצדדים הם בעובי 2 מ"מ והאמצעי הוא בעובי של 7 מ"מ. המדליה היא עגולה ועשויה מכסף. בחזיתה מוטבעת מריאן עם הכיתוב "République française" (הרפובליקה הצרפתית). בצדה השני מוטבע גלובוס עם הכיתוב "Médaille d'Outre-Mer" (מדליית מעבר לים). 

על לוח המתכת שמוצמד לסרט חרוט שם המדינה שבה השתתף במבצע צבאי מקבל המדליה. קיימות כיום כ-13 מדינות:
*קמבודיה
*לבנון
*צ'אד
*מאוריטניה
*המזרח התיכון
*הורמוז
*הרפובליקה המרכז-אפריקאית
*הרפובליקה של חוף השנהב
*הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו / זאיר
*הרפובליקה של קונגו
*רואנדה
*סומליה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צרפת: צבא וביטחון
קטגוריה:צרפת: עיטורים
חלון שיגור

ממוזערחלון שיגור (באנגלית: Launch window) הוא מונח המשמש בטיסות חלל כדי לתאר פרק זמן בו על רכב חלל להיות משוגר. אם רכב החלל אינו משוגר במהלך ה"חלון", הוא יאלץ להמתין ל"חלון" הבא.

בשיגורים למסלול סביב כדור הארץ, כמעט כל זמן מתאים לשיגור, אם כי לעיתים מזג האוויר משפיע על עיתוי השיגור. אולם במידה ורכב החלל מיועד לחבור אל רכב חלל אחר (לדוגמה אל תחנת החלל הבינלאומית) שכבר נמצא במסלול, על השיגור להיות בעיתוי מדויק על מנת ששני רכבי החלל יוכלו להיפגש בחלל.

בשיגורים אל מעבר למסלול לווייני נמוך, השיגור עשוי להתגמש אם משתמשים בחניית ביניים במסלול הלווייני הנמוך, ורק לאחריה מפעילים שלב נוסף שמביא את רכב החלל למסלול הרצוי.

כדי להגיע אל גרם שמים אחר עם שימוש במסלול הוהמן, חלונות השיגור הם תקופתיים לפי התקופה הסינודית. לדוגמה, במקרה של מאדים, חלון השיגור מגיע אחת ל-2.135 שנים (780 ימי ארץ). במקרים מסובכים יותר, כולל בשימוש במקלעת כבידתית, חלונות השיגור אינם סדירים. לעיתים צצות הזדמנויות נדירות, כמו במקרה וויאג'ר 2 שניצלה התקבצות המתרחשת אחת ל-175 שנים, כדי לבקר את צדק, שבתאי, אוראנוס ונפטון. כאשר הזדמנות שכזו מוחמצת, תיבחר בדרך כלל מטרה אחרת, לדוגמה הגשושית רוזטה תוכננה לחקור את השביט 46P/Wirtanen, אך עקב בעיה במשגר, השיגור נדחה והשביט 67P/Churyumov–Gerasimenko נבחר כמטרה חדשה עבור הגשושית.

המונח "חלון שיגור" משמש באופן מטאפורי בכלכלה כדי לתאר שחרור לשוק של מוצר חדש, כאשר ה"חלון" מתאר את הזדמנות המפתח לשחרור המוצר. לדוגמה, עבור סרטי קולנוע, עונת הקיץ נחשבת לחלון שיגור רווחי, אך בשל עיכובים בהפקת הסרט, הוא עלול לפספס את חלון השיגור ולהיות פחות רווחי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:האדם בחלל
קטגוריה:מדעי החלל
פורינה

פורינה (בלטינית: Furrina או Furina) הייתה אלת המעיינות, הבארות והמים הזורמים במיתולוגיה הרומית.

בדת הרומית נהגו לקבץ יחד חגי אלים ואלות הקשורים לאותו נושא, ובהתאם נחוג חג הלוקריה ב-19 ביולי, חג הנפטונליה ב-23 ביולי וחגה של פורינה, הפורינליה, ב-25 ביולי. בחג זה הקריב הפלאמן (כהן דת רומאי) הייחודי של פורינה (flamen Furinalis) קורבן לאלה. מקדש לפורינה מהמאה השביעית לפנה"ס, התגלה בארפינום (ארפינו של ימינו).

ככל הנראה מדובר באלה קדומה, אשר התפתחה מאמונה אטרוסקית. בתקופה מאוחרת יותר נהפכה גם לאלת השודדים, והייתה קשורה ללוורנה, אלת הגנבים, וזאת בשל הדמיון בין שמה למילה "furvus" שמשמעה בלטינית "חשוך". עם השנים נחשבה לאלת מוות או אלת שאול.

עם השנים פחת מספר המאמינים בה, ובמאה הראשונה לפנה"ס נחשבה לאחת הפוּרִיות (אלות הנקם). פלוטרך התייחס אליה בכתביו כאל נימפה.

מקדשה של פורינה בעיר רומא היה ממוקם על מורדותיו הדרום מערביים של גבעת יאניקולום, על גדתו של נהר הטיבר (בגני וילה סקיארה של ימינו). חפירות ארכאולוגיות שבוצעו במקום בשנת 1910 גילו באר ומערכת תעלות מים תת-קרקעיות. 

==קישורים חיצוניים==
* [http://haunty.hubpages.com/hub/Ancient-Roman-Festivals-Celebrations-and-Holidays-Fg-K פורינה והפורינליה]
* [http://www.thaliatook.com/OGOD/furrina.html פורינה]

קטגוריה:אלות רומיות
נמל התעופה הבין-לאומי בוריספיל

נמל התעופה הבינלאומי בוריספּיל (באוקראינית: "Міжнародний аеропорт "Бориспіль) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם כ־6 ק"מ מערבית לבוריספיל וכ־29 ק"מ מזרחית לקייב, בירת אוקראינה. הנמל הוא הגדול באוקראינה. הוא משמש את מרבית הטיסות הבינלאומיות אליה וממנה, והוא אחד משלושת נמלי התעופה המשרתים את קייב, יחד עם נמלי התעופה נמל התעופה הבינלאומי קייב ז'וליאני ואנטונוב.

==היסטוריה==
ב־22 ביוני 1959 הורתה ממשלת הרפובליקה האוקראינית על הקמת מתקן תעופה אזרחית לשדה התעופה ששכן סמוך לבוריספיל, ושימש עד אז לתעופה צבאית בלבד. ב־7 ביולי באותה שנה נפתח הנמל לטיסות אזרחיות ונקרא "קייב צנטרלני" (מילולית: "קייב מרכז"). הטיסה הסדירה הראשונה הייתה של מטוס טופולב Tu-104 ממוסקבה, שנשא 100 נוסעים וכ־1,600 ק"ג של מטען. קווי הטיסה הסדירים הראשונים שהוקמו אל נמל היו אל וממוסקבה וסנקט פטרבורג (אז לנינגרד).

בנובמבר 1960 הפך הנמל באופן רשמי לבסיסם של מספר מטוסי Tu-104 ו־An-10, בניגוד למטוסים הקודמים שבסיסם היה במוסקבה ובערים אחרות בברית המועצות. בשנת 1963, הקים מינהל התעופה האוקראיני מחלקה שכללה את נמל התעופה בוריספיל ואת קבוצת המטוסים שסופחו אליו. במהלך שנות ה־60 וה־70 קבוצת מטוסים זו גדלה לאין ערוך, ובשנת 1974 כללה ארבעה ציים של מטוסי טורבו־מניפה (טופולב Tu-104, טופולב Tu-134 וטופולב Tu-154) ושני ציים של מטוסי טורבו־פרופ (איליושין Il-18). בשנת 1965 נפתח טרמינל נוסעים חדש, ומאוחר יותר באותה שנה הותקנה בנמל מערכת סיוע נחיתה אוטומטית.

בשנות ה־80 החל הנמל לקבל טיסות בינלאומיות, ולצורך כך הוקמו בו גופי ביקורת הגבולות ומכס. עם זאת, אזרחים סובייטים מן השורה לא הורשו לטוס מקייב אל מחוץ לברית המועצות, ולצורך כך נדרשו לטוס ממוסקבה בלבד. עד שנותיה האחרונות של המלחמה הקרה, הנמל שימש גם את חיל האוויר הסובייטי וחנה בו רגימנט תובלה אווירי שהורכב ממטוסי איליושין Il-76.

בשנת 1993, במסגרת רה־ארגון במשרד התחבורה של אוקראינה, הוקמה מחלקה ייעודית של חברת אייר אוקראינה להפעלת טיסות מהנמל. ההגבלות על היעדים והנוסעים הוסרו, ומאז כמות הטיסות והנוסעים העוברים בנמל נמצאת בנסיקה מתמדת. כיום הנמל הוא אחד העמוסים במזרח אירופה, ובשנת 2008 עברו בו מעל שישה מיליון נוסעים, והוא מחזיק באופן מתמשך בנתח של בין 60% ל־70% משוק התעופה באוקראינה. הנמל משמש כבסיסן של חברות התעופה האוקראיניות Windrose Airlines ואוקראין אינטרנשיונל איירליינס. ומשמש כשער כניסה (האווירית) לאוקראינה לרוב הנוסעים לאומן.

החל מ-2018 מקשרת רכבת מהירה, בוריספיל אקספרס, את שדה התעופה לתחנת קייב פסז'רסקי.

ב-24 בפברואר 2022, ממשלת אוקראינה סגרה את מרחב האווירי לטיסות אזרחיות בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה. נמל התעופה הבינלאומי בוריספיל נפגע מטילים רוסיים שכוונו לתשתיות אוקראינה.

==בתי נתיבות==
כיום פועלים בנמל ארבעה בתי נתיבות:
* טרמינל B - בית הנתיבות הישן שמשמש כיום לטיסות שכר מישראל לקבר רבי נחמן מברסלב באומן בראש השנה.
* טרמינל C - משמש למטוסי עסקים ואח"מים.
* טרמינל D - נפתח במאי 2012 ומשמש את רוב הטיסות הבינלאומיות.
* טרמינל F - נפתח ב־21 בספטמבר 2010 ומשמש בעיקר חברות לואו קוסט.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://kbp.kiev.ua האתר הרשמי של נמל התעופה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קייב: תחבורה
בוריספיל
קטגוריה:מחוז קייב
השבוע בספורט

השבוע בספורט (בערבית: الرياضة في أسبوع) היא תוכנית ספורט שבועית בערבית אשר משודרת מדי שבוע במַכַּאן 33. התוכנית נחשבת לאחת התוכנית הוותיקות ביותר בטלוויזיה הערבית. המנחה הראשון של התוכנית היה סולומון מוניר אחריו הנחה ג׳אודאת עודה את התוכנית עד היום.

==היסטוריה==
 
התוכנית עלתה לראשונה בשנות השמונים, ושודרה בשעה המוקצבת לערבית בטלוויזיה הישראלית. התוכנית אז שודרה בימי שני בשעה 18:30 ועד היום היא משודרת באותו זמן. לאחר סיום השידורים בערבית בערוץ 1 והקמת ערוץ לווייני מיוחד לשידורים בערבית בשנת 2002 עברה התוכנית לערוץ זה. אחר כך עם איחוד ערוץ 33 והערוץ הלווייני עברה לערוץ 33.

==אופי המהדורה==
 
המהדורה מסכמת את אירועי השבוע שעבר בספורט בשפה הערבית עם פרשנים מהמגזר הערבי וגם עם כתבות בשפה הערבית . בעבר שודרו תקצירים של מרוצי פורמולה 1.

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות ספורט ישראליות בטלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:הערוץ הראשון: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ 33: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תקשורת ערבית
קטגוריה:טלוויזיה בערבית בישראל
תומאס סרג'נט

תומאס סרג'נט (באנגלית: Thomas John "Tom" Sargent; נולד ב-19 ביולי 1943) הוא כלכלן אמריקאי, המתמחה במקרו-כלכלה, כלכלה מוניטרית וסדרות עיתיות באקונומטריקה. הוא ידוע כאחד ההוגים הבולטים ב"מהפכת הציפיות הרציונליות" ומחברם של מאמרים חדשניים רבים. על פי מדדים שונים בתחום הביבליומטריקה סרג'נט הוא אחד הכלכלנים המשפיעים ביותר בעולם בתחילת המאה ה-21. סרג'נט הוא חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2011 יחד עם כריסטופר סימס.

סרג'נט סיים לימודי בוגר אוניברסיטה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1964. בסיום לימודיו זכה במדליה על היותו התלמיד הטוב ביותר. בשנת 1968 סיים לימודי דוקטור באוניברסיטת הרווארד. שירת כקצין בצבא האמריקאי, בלשכת העוזר למזכיר ההגנה. הוא לימד באוניברסיטת פנסילבניה (1970–1971), באוניברסיטת מינסוטה (1971–1987), באוניברסיטת שיקגו (1991–1998), באוניברסיטת סטנפורד (1998–2002), ובאוניברסיטת פרינסטון בשנת 2009. נכון לשנת 2011 הוא משמש פרופסור לכלכלה ולעסקים באוניברסיטת ניו יורק. ב-1983 נבחר סרג'נט כעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית וב-1996 זכה בפרס נמרס לכלכלה.

על תלמידיו הרבים נמנה פרופסור צבי אקשטיין, לשעבר המשנה לנגיד בנק ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20111210093131/https://files.nyu.edu/ts43/public/ דף הבית של תומאס סרג'נט באוניברסיטת ניו יורק]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:זוכי פרס נמרס לכלכלה
קטגוריה:זוכי פרסי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאי האגודה האקונומטרית
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לכלכלה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
ז'אן-קלוד טרישה

ז'אן-קלוד טרישה (שם מלא בצרפתית: Jean-Claude Trichet; נולד ב-20 בדצמבר 1942 בליון, צרפת) הוא בנקאי צרפתי, אשר שימש כנשיא הבנק המרכזי האירופי החל משנת 2003 ועד לשנת 2011. כמו כן, הוא מכהן כחבר בדירקטוריון הבנק להסדרי סליקה בינלאומיים. הוא מכהן כיו"ר הקבוצה האירופאית בוועד השלישייה. טרישה דורג חמישי ברשימה שערך ניוזוויק של האישים המשפיעים ביותר בעולם, כחלק משלשת הכוח הכלכלית הכוללת את בן ברננקי (דורג רביעי) ומסאקי שיראקאווה (דורג שישי).

==ביוגרפיה==
טרישה חונך ב- École des Mines de Nancy, היכן שהוא השלים את לימודיו בשנת 1964. הוא עבר ללמוד בסיאנט פו, עד לשנת 1966, ולאחר מכן בבית הספר הלאומי למנהל (École Nationale d'Administration; ENA) בשנים 1969-1971, שני מוסדות צרפתיים להשכלה גבוהה בתחום מדע המדינה והמנהל הממשלתי. בשנת 1987 טרישה נהפך לחבר בגוף ייעוץ פיננסי בר-השפעה המבוסס בוושינגטון, ה- Group of Thirty. מאוחר מכן, בשנת 1993 הוא מונה לנגיד הבנק המרכזי בצרפת. ב-1 בנובמבר 2003 בא במקומו של ווים דויסנברג כנשיא הבנק המרכזי האירופי. בשנת 2008, טרישה זכה בפרס ה- Vision for Europe Award עבור תרומתו לקידום אינטגרציה אירופאית רחבה יותר. 

בינואר 2003 טרישה הועמד למשפט יחד עם שמונה נוספים באשמת אי-סדירויות בבנק קרדי ליונה, אחד מהבנקים הגדולים בצרפת. טרישה היה ממונה על האוצר הצרפתי באותה התקופה. הוא נוקה מאשמה ביוני 2003, מה שפינה עבורו את הדרך להתקדם לתפקיד נשיא בנק המרכזי האירופי. טרישה ייחס את משבר הבנקאות של שנת 2009 להערכת חסר של סיכונים בקרב הקהילה הפיננסית הבינלאומית. הוא קרה לרפורמה להפחתת החשיבה לטווח-קצר בקרב הבנקים ולהגברת השקיפות. טרישה היה קורבן לביקורת על תגובתו של הבנק המרכזי האירופי למיתון הגדול, שהתמקדה ביציבות מחירים על פני התאוששות וצמיחה.

ב- 31 באוקטובר 2011, הוחלף טרישה בתפקידו כנשיא הבנק המרכזי האירופי, על ידי הבנקאי והכלכלן האיטלקי מריו דראגי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ecb.int/ecb/orga/decisions/html/cvtrichet.en.html קורות חיים של ז'אן-קלוד טרישה], באתר הבנק המרכזי האירופי 
* [https://web.archive.org/web/20100527115936/http://iiea.com/events/the-external-and-internal-dimensions-of-europes-competitiveness נאום על 'הממדים החיצוניים והפנימיים של התחרותיות האירופאית'], ב- IIEA, ב-26 בפברואר 2009 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:כלכלנים צרפתים
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:חברי ועד השלישייה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1942
כריסטופר סימס

כריסטופר סימס (באנגלית: Christopher Albert "Chris" Sims; נולד ב-21 באוקטובר 1942) הוא כלכלן אמריקאי בתחום האקונומטריקה ומקרו-כלכלה. הוא משמש כפרופסור לכלכלה ולבנקאות באוניברסיטת פרינסטון. יחד עם תומאס סרג'נט הוא חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2011.
== קריירה ==
סימס סיים תואר דוקטור בכלכלה בשנת 1968 באוניברסיטת הרווארד. בעבר לימד באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת מינסוטה, ובאוניברסיטת ייל, ומאז 1999 מלמד באוניברסיטת פרינסטון. סימס הוא חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים מאז 1988 ובאקדמיה הלאומית למדעים מאז 1989. בשנת 1995 כיהן כנשיא החברה האקונומטרית, ארגון בינלאומי בולט בתחום זה. הוא נבחר לכהן כנשיא האגודה האמריקאית לכלכלה לשנת 2012.

סימס פרסם מאמרים בולטים רבים בתחום מחקריו: אקונומטריקה, תאוריה ומדיניות מקרו-כלכלית. הוא אף סייע בפיתוח רעיון "התאוריה הפיסקלית של רמת מחיר" לפיה המדיניות הפיסקלית הממשלתית משפיעה על רמת המחיר וכדי להשיג רמת מחיר יציבה (ולשלוט על אינפלציה), התקציב הממשלתי חייב להיבנות לפי עקרונות של קיימות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.princeton.edu/~sims/ דף הבית של כריסטופר סימס באוניברסיטת פרינסטון]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינסוטה
קטגוריה:נשיאי האגודה האקונומטרית
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לכלכלה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סטטיסטיקאים בייסיאניים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
אמרה בלוזוגלו

אמרה בלוזוגלו (בטורקית: Emre Belözoğlu; תעתיק מדויק יותר: אמרה בלזואולו; נולד ב-7 בספטמבר 1980) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק בעמדת הקשר. לזכותו 101 הופעות במדי נבחרת טורקיה.

בשנת 2004 נבחר בלוזוגלו על ידי פלה לאחד מ-125 השחקנים הטובים ביותר בכל הזמנים.

== קריירה ==
בלוזוגלו החל את הקריירה בקבוצת הנוער של גלאטסראיי בה גדל והצטרף לקבוצה הבוגרת בשנת 1996. בשנת 2001 לאחר כמה עונות מרשימות, עבר לאינטר מילאנו ושיחק בה עד 2005. בין השנים 2005 ל-2008 שיחק בניוקאסל יונייטד, ובסוף אותה שנה חתם בפנרבחצ'ה.

בעונת 2011/2012 שיחק בלוזוגלו באתלטיקו מדריד. בינואר 2013 חזר לפנרבחצ'ה.

בשנת 2015 עבר לשחק בקבוצת איסטנבול בשאקשהיר. ביולי 2019 חזר לפנרבחצ'ה.

ב-2020 פרש ממשחק פעיל, ונשאר בפנרבחצ'ה כמנהל ספורטיבי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים טורקים
קטגוריה:קשרי כדורגל טורקים
קטגוריה:איסטנבול: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני איסטנבול בשאקשהיר
קטגוריה:כדורגלני נבחרת טורקיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:מאמני כדורגל טורקים
קטגוריה:ספורטאים זרים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים טורקים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים טורקים בספרד
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1980
ז'אן-מרי פפאף

ז'אן מארי פּפַאף (בצרפתית: Jean-Marie Pfaff; נולד ב-4 בדצמבר 1953) הוא שוערה לשעבר של נבחרת בלגיה ואחד השחקנים שנבחרו על ידי פלה לרשימת מאה הכדורגלנים הגדולים בכל הזמנים.

רוב הקריירה שיחק פפאף בבוורן (1973–1982) והוא זכה איתה באליפות ובגביע.

בשנת 1982 עבר לבאיירן מינכן ושיחק בקבוצה עד 1988, כאשר הוא עוזר לה לזכות בשלוש אליפויות רצופות ובשני גביעי גרמניה.

פפאף שיחק עונה אחת בלירסה וסיים את הקריירה בטרבזונספור הטורקית ב-1990.

בנבחרת בלגיה רשם 64 הופעות, והשתתף עימה ביורו 1980, יורו 1984, מונדיאל 1982 ומונדיאל 1986.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:שוערי כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני בוורן
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני לירסה
קטגוריה:כדורגלני טרבזונספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:מאמני כדורגל בלגים
קטגוריה:זוכי נעל הזהב הבלגית
קטגוריה:כדורגלני יורו 1980
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:כדורגלני יורו 1984
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1953
ז'וניור (1954)

ליאובז'ילדו לינס דה גאמה ז'וניור (בפורטוגזית: Leovegildo Lins da Gama Júnior; נולד ב-29 ביוני 1954) המוכר גם כג'וניור הוא כדורגלן עבר ברזילאי אשר שיחק בנבחרת ברזיל 74 משחקים וכבש שישה שערים. ג'וניור היה שותף בשני מונדיאלים (1982, 1986). ברוב הקריירה שיחק בקבוצת פלמנגו מברזיל בשתי תקופות שונות (1974–1984 ו-1989–1993) והוא שיאן ההופעות שלה בכל הזמנים. בנוסף שיחק גם באיטליה בקבוצות טורינו ופסקארה.

ג'וניור נבחר על ידי פיפ"א לאחד מ-125 השחקנים הגדולים בכל הזמנים.

לאחר פרישתו ממשחק החל לאמן את קבוצתו הקודמת פלאמנגו. בשנת 2003 אימן לתקופה קצרה את קורינתיאס. כמו כן, שיחק ז'וניור לאחר פרישתו בנבחרת ברזיל בכדורגל חופים. משמש בימינו כפרשן כדורגל.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני טורינו
קטגוריה:כדורגלני פסקארה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני חופים ברזילאים
קטגוריה:מאמני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:מאמני פלמנגו
קטגוריה:מאמני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1982
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1983
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1954
מלחמת האופל 2

מלחמת האופל 2 (באנגלית: Underworld: Evolution) הוא סרט פעולה משנת 2006, בבימויו של לן וייזמן המבוסס על סיפור מאת ויסמן ומקברייד.<ref></ref> הסרט הוא המשך לסרט "מלחמת האופל" משנת 2003, וממשיך את סיפור המאבק בין הערפדים לבין אנשי הזאב (ליקאנים), כשהפעם מתגלה סוד אפל הקשור לעברם של הדמויות הראשיות.

הסרט קיבל בעיקר ביקורות שליליות מהמבקרים והכניס למעלה מ-113 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב הפקה של 45 מיליון דולר.

== עלילה ==
הסרט ממשיך ישירות מהמקום שבו הסתיים הסרט הראשון. סלין (קייט בקינסייל), לוחמת ערפדית, ומייקל קורבין (סקוט ספידמן), בן-כלאיים בין ערפד לאיש זאב, נמלטים לאחר שהרגו את ויקטור, מנהיג הערפדים. במהלך מנוסתם, הם מגלים את האמת מאחורי מקור הסכסוך העתיק בין הערפדים לליקאנים, כאשר הם מתעמתים עם מרקוס (טוני קרן), הערפד הראשון והעוצמתי ביותר, שמתעורר משנתו. סלין ומייקל חייבים לעצור את מרקוס לפני שהוא ישחרר את אחיו, ויליאם, איש הזאב הראשון והקטלני ביותר, מה שעלול להביא לחורבן האנושות.

== צוות השחקנים ==
* קייט בקינסייל בתפקיד סלין - לוחמת ערפדית אמיצה ונחושה, שממשיכה להיאבק באנשי הזאב ובשאר האויבים המאיימים על עולמה.
* סקוט ספידמן בתפקיד מייקל קורבין - בן-כלאיים בין ערפד לאיש זאב, שמנסה להבין את כוחו ולמצוא את מקומו בעולם הסוער הזה.
* טוני קוראן בתפקיד מרקוס קורבינוס - הערפד הראשון והחזק ביותר, שמעוניין לשחרר את אחיו ולהביא לחורבן העולם.
* דרק ג'קובי בתפקיד אלכסנדר קורבינוס - האב הקדום של הערפדים ואנשי הזאב, שמנסה לשמור על האיזון בין הכוחות.
* ביל ניי בתפקיד ויקטור - מופיע בפלאשבקים מהעבר, כדמות מפתח בסיפור הרקע של סלין ושל הסכסוך העתיק.

== ביקורות ==
הסרט "מלחמת האופל 2" קיבל ביקורות מעורבות עד שליליות מצד המבקרים. בעוד שסצנות הפעולה והאפקטים החזותיים זכו לשבחים, העלילה המורכבת והדיאלוגים ספגו ביקורת מצד חלק מהמבקרים. הסרט קיבל ציון של 17% באתר Rotten Tomatoes וציון של 36 מתוך 100 באתר Metacritic. למרות הביקורות, הסרט הצליח בקופות והפך לחלק מרכזי בסדרת הסרטים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים בהונגרית
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-2006
קטגוריה:סרטי 2006
מלחמת האופל

מלחמת האופל (באנגלית: Underworld) הוא סרט פעולה-אימה משנת 2003, בבימויו של לנ וייזמן. הסרט הוא הראשון בסדרת סרטי "מלחמת האופל" ומספר את סיפור המאבק האפוקליפטי בין ערפדים לבין אנשי זאב (ליקאנים), כאשר במרכז העלילה עומדת לוחמת ערפדית בשם סלין. הסרט זכה לפופולריות רבה והפך לסדרת סרטים מצליחה.

הסרט זכה לביקורות שליליות מהמבקרים, אך מספר קטן יותר של מבקרים שיבחו אלמנטים כמו הוויזואליה הגותית של הסרט, הביצועים של קייט בקינסייל, והמיתולוגיה של ערפד-איש זאב המעובדת בהרחבה המשמשת כסיפור הרקע של הסרט. הסרט היה להיט רדום הכניס למעלה מ-95 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב הפקה של 22 מיליון דולר והיווה זיכיון.

== עלילה ==
הסרט מתרחש בעולם אפל שבו קיים סכסוך בן מאות שנים בין הערפדים לבין אנשי הזאב (ליקאנים). סלין (קייט בקינסייל) היא לוחמת ערפדית, שמוקדשת להכחדת אנשי הזאב בשל שנאה אישית כלפיהם. במהלך משימתה, היא מגלה שאנשי הזאב רודפים אחר אדם בשם מייקל קורבין (סקוט ספידמן), ומחליטה להגן עליו. סלין מגלה שמייקל הוא חלק ממזימה גדולה יותר שכוללת את הפיכת אנושיותו לליקאן, מה שעשוי לאיים על מאזן הכוחות בין הערפדים לליקאנים. בעוד סלין מתמודדת עם נאמנותה למשפחת הערפדים ועם רגשותיה כלפי מייקל, היא נחשפת לאמת שמאחורי הסכסוך בין שתי הקבוצות.

== צוות השחקנים ==
* קייט בקינסייל בתפקיד סלין - לוחמת ערפדית קרת-רוח ומיומנת, שמקדישה את חייה למאבק באנשי הזאב.
* סקוט ספידמן בתפקיד מייקל קורבין - אדם שמוצא את עצמו לכוד במאבק בין הערפדים לליקאנים, ומגלה שהוא חלק ממזימה גדולה יותר.
* מייקל שין בתפקיד לושיאן - מנהיג אנשי הזאב, שנחשב לאויב המסוכן ביותר של הערפדים.
* ביל ניי בתפקיד ויקטור - ערפד ותיק וחזק, שנחשב לאחת הדמויות המשפיעות ביותר בקרב הערפדים.
* סופיה מיילס בתפקיד אריקה - ערפדית נוספת שמשרתת את ויקטור ונמצאת במערכת יחסים מורכבת עם סלין.

== ביקורות ==
הסרט "מלחמת האופל" זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים. בעוד שסצנות הפעולה והאווירה האפלה זכו לשבחים, חלק מהמבקרים מתחו ביקורת על העלילה הפשוטה והמשחק. הסרט קיבל ציון של 31% באתר Rotten Tomatoes וציון של 42 מתוך 100 באתר Metacritic. עם זאת, הסרט זכה להצלחה מסחרית והוביל להפקת מספר סרטי המשך.
קטגוריה:סרטי אימה הונגריים
קטגוריה:סרטי אימה מ-2003
קטגוריה:סרטי 2003
פולגורה

פוּלגוֹרה (בלטינית: Fulgora) הייתה – על פי המיתולוגיה הרומית – אלת הברק והסופות. מחד הייתה האנשה של הברק ומאידך הייתה האלה המגינה על הבית מפני ברקים וסופות.

משמעות שמה בלטינית - "הבזק" או "ברק".

נותרו אזכורים מועטים של פולחן אלה זה. אוגוסטינוס הקדוש בספרו "עיר האלוהים" מצטט כתב יד של הפילוסוף הרומאי סנקה בו מוזכרת האלה. בכתב יד זה של סנקה (אשר נוסחו המקורי המלא אבד ונותר רק הציטוט) מצוין כי בניגוד לאלים אחרים המזווגים יחד (כגון מרס ובלונה, וולקן וונוס, נפטון וסלקיה), לפולגורה (כמו גם לשלוש אלות אחרות: פופולוניה ורומינה) לא היו בני זוג או מחזרים.

ברומא העתיקה לא התגלו מקדשים לפולגורה, וזאת, ככל הנראה לאור המשמעות שניתנה לברק בדת האטרוסקית או הדת הרומאית - הברק סימל הודעה מהאלים, אשר הכוהנים פירשו. כמביאת הודעות מהאלים לא נדרשה פולגורה לפולחן בפני עצמה. פליניוס בספרו "תולדות הטבע" רואה בברק תופעה ולא אלה, ומציין כי יש תשעה אלים המסוגלים לשלוח ברקים (יופיטר, יונו, וולקן, מינרווה, מרס, סטורנוס ופלוטו), וכי יש 11 סוגי ברקים מאחר שיופטר ידע לשלוח שלושה סוגי ברקים.

פולחנה של פולגורה הסתכם ככל הנראה בטקסים למניעת מכת ברק במבנה או בשדה.

בצבא איטליה הפשיסטית נקראה דיוויזיית עילית של צנחנים על שמה של פולגורה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.thaliatook.com/OGOD/fulgora.html פולגורה]
*[http://www.unrv.com/culture/minor-roman-god-list.php רשימת אלי רומא]

קטגוריה:אלי השמיים ומזג האוויר
קטגוריה:אלות רומיות
חוג ראשוני

בתורת החוגים, חוג ראשוני הוא חוג שבו המכפלה של כל שני אידיאלים שונים מאפס, שונה מאפס. מחלקת החוגים הראשוניים היא בעלת תפקיד מרכזי בתורת החוגים, משום שהיא רחבה מאוד, ואפשר להיעזר בה, דרך מנות ביחס לאידיאלים ראשוניים ומכפלות תת-ישרות, כדי לנתח חוגים כלליים.

בחוג ראשוני כל שני אידיאלים שונים מאפס נחתכים באופן לא טריוויאלי (הטענה נכונה גם כשאחד מהם הוא אידיאל חד-צדדי). לכן אלו הם בדיוק החוגים שאינם ניתנים לפירוק בעזרת משפט השאריות הסיני.

בין החוגים הקומוטטיביים, חוג הוא ראשוני אם ורק אם הוא תחום שלמות. באופן כללי יותר, המרכז של כל חוג ראשוני הוא תחום שלמות. 

== הקשר למחלקות אחרות של חוגים ==
חוג מטריצות מעל חוג ראשוני הוא חוג ראשוני. חוג הפולינומים מעל חוג ראשוני הוא ראשוני. מכפלה טנזורית של אלגברות שהן חוגים ראשוניים היא ראשונית, וכך גם מכפלה חופשית.

כל חוג פרימיטיבי (וממילא, כל חוג פשוט) הוא ראשוני; חוג הפולינומים מעל שדה הוא חוג ראשוני שאינו פרימיטיבי. כל תחום (כלומר, חוג לאו דווקא קומוטטיבי ללא מחלקי אפס) הוא חוג ראשוני, אך לא להפך: חוגי מטריצות מעל שדה הם פשוטים ולכן ראשוניים, אך מכילים מחלקי אפס. חוג ראשוני שאינו מכיל איברים נילפוטנטיים לא טריוויאליים הוא תחום.

אלגברה מדורגת היא ראשונית אם ורק אם המכפלה של שני אידיאלים הומוגניים שונים מאפס, שונה מאפס. אלגברה מונומיאלית היא ראשונית אם ורק אם לכל שני מונומים <math>u,v\neq 0</math> ישנו מונום <math>w</math> כך ש-<math>uwv\neq 0</math>.

כל אלגברה 'כמעט סוף-ממדית' (אינסוף-ממדית מעל שדה, שכל תמונה הומומורפית אמיתית שלה היא סוף-ממדית) היא ראשונית.

לפי משפט פוזנר, חוג ראשוני המקיים זהות פולינומית ניתן לשיכון בחוג מטריצות מעל אלגברת חילוק מממד סופי מעל המרכז שלה, שהוא שדה השברים של המרכז של החוג המקורי. הלמה של רואן מבטיחה כי בחוג ראשוני למחצה המקיים זהות פולינומית, כל אידיאל שונה מאפס חותך באופן לא טריוויאלי את המרכז. מכאן שבחוג ראשוני למחצה עם זהויות פולינומיות, ראשונית המרכז שקולה לראשוניות החוג כולו.

== אידיאלים ראשוניים ==

בכל חוג R, אידיאל P הוא אידיאל ראשוני אם ורק אם חוג המנה <math>\ R/P</math> ראשוני. לכן אידיאל האפס הוא אידיאל ראשוני של R אם ורק אם R ראשוני בעצמו. יש כמה תכונות שקולות לכך שאידיאל הוא ראשוני: אם P מכיל מכפלה של שני אידיאלים, הוא מוכרח להכיל אחד מהם; אם P מכיל מכפלה של שני אידיאלים שמאליים, הוא מוכרח להכיל אחד מהם; אם P מוכל ממש בשני אידיאלים אז הוא אינו מכיל את מכפלתם. 

אידיאל המתקבל מחיתוך אידיאלים ראשוניים הוא ראשוני למחצה. לחלופין, אידיאל הוא ראשוני למחצה אם חוג המנה ביחס אליו הוא ראשוני למחצה.
==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תורת החוגים
חיל האוויר השמיני של ארצות הברית

חיל האוויר השמיני של ארצות הברית (באנגלית: Eighth Air Force) הוא יחידה צבאית המשתייכת לפיקוד התקיפה הגלובלית (AFGSC) במסגרת חיל האוויר של ארצות הברית. מפקדת החיל שוכנת בבסיס חיל האוויר בארקסדייל (Barksdale Air Force Base) בלואיזיאנה. 
== פעילות ==
החיל משמש ככוח מהלומה אווירית אסטרטגי גלובלי - אחד המרכיבים האוויריים המשרתים בפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית. חיל האוויר השמיני מכיל את לבו של כוח המפציצים הכבדים האמריקני: ה-B-2 ספיריט וה-B-52 סטרטופורטרס.

החיל נוסד במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-22 בפברואר 1944, כאשר פיקוד המפציצים ה-8 שבסיסו בבריטניה קיבל את שמו החדש. כחלק מחילות האוויר של צבא ארצות הברית פעל החיל בחזית מערב אירופה ועסק בהפצצות אסטרטגיות בשמי צרפת, ארצות השפלה וגרמניה, ובקרבות אוויר כבדים כנגד הלופטוואפה עד לכניעה הגרמנית במאי 1945. החיל היה המערך האווירי הגדול ביותר שפעל במלחמה מבחינת כוח האדם, הציוד והמטוסים.

במהלך המלחמה הקרה היווה החיל חלק מפיקוד האוויר האסטרטגי של ארצות הברית בפיקוד לוטננט גנרל שבסיסו בווסטובר (Westover), מסצ'וסטס והפעיל את המפציצים והטילים האסטרטגיים ברמה הגלובלית.

חיל האוויר השמיני השתתף במלחמות ובעימותים רבים ברחבי העולם, בהם מלחמת קוריאה, מלחמת וייטנאם ומלחמת המפרץ הראשונה.

==מיקום בסיסי החיל==
* בסיס חיל האוויר בארקסדייל - ליד בוסייר סיטי שבלואיזיאנה
* בסיס חיל האוויר פרנסיס א. וורן - ליד שאיין שבוויומינג 
* בסיס חיל האוויר מאלמסטורם - במחוז קסקייד שבמונטנה 
* בסיס חיל האוויר מינוט - ליד מינוט שבדקוטה הצפונית
* בסיס חיל האוויר וייטמן - ליד נוב נוסטר שבמיזורי

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.8af.af.mil/ אתר חיל האוויר השמיני]

קטגוריה:יחידות חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:חילות האוויר של צבא ארצות הברית