OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פיג'ו 205

פיג'ו 205 (בצרפתית: Peugeot 205) הוא רכב צרפתי בגודל סופרמיני האצ'בק מתוצרת פיג'ו, אשר יוצר במספר גרסאות. ה-205 הושקה כמחליפת ה-104 בתחילת שנת 1983 ומיד זכתה להצלחה גדולה, שהפתיעה מאוד את הנהלת פיג'ו. המכונית נהנתה מעיצוב חיצוני צעיר והציעה התנהגות כביש טובה לצד נוחות נסיעה מצוינת. עם זאת המכונית ספגה ביקורת בשל אבזור הפנים הדל שלה וכן בשל מרווח הפנים המצומצם.

כשנה לאחר השקתה הציגה פיג'ו את גרסת ה-GTi. זו הייתה הגרסה הספורטיבית של ה-205, שהוצגה במרכב 3 דלתות בלבד וקיבלה מספר עדכונים עיצוביים כמו פסי קישוט שחורים וקשתות מעל לבתי הגלגלים. ה-GTi שווקה תחילה עם מנוע 1,600 סמ"ק מסדרת מנועי ה-XU של פיג'ו, שצויד בהזרקת דלק והפיק 105 כוחות סוס. בסוף שנות ה-80 הציגה פיג'ו גרסת GTi חזקה יותר שצוידה במנוע בנפח 1,900 סמ"ק (גם הוא מסדרת ה-XU), שהפיק 130 כוחות סוס. גרסאות ה-GTi זכו לשבחים רבים מצד עיתונאות הרכב על התנהגות הכביש המצוינת שלהן וקידמו בצורה משמעותית את המכירות של שאר גרסאות הדגם.

בסוף שנות ה-80 החליטה פיג'ו להחליף את המכונית בשתי מכוניות ולא להציג לה מחליפה ישירה - פיג'ו 106 שהוצגה בשנת 1991 כמחליפה הקטנה יותר ופיג'ו 306 שהוצגה בשנת 1993 כמחליפה הגדולה יותר. עם זאת ה-205 המשיכה לשמור על ביקוש גבוה בשוק למרות צמד המכוניות שהחליפו אותה ונשארה בייצור עד לשנת 1999. בסך הכל הייתה ה-205 סיפור הצלחה בעבור יצרנית הרכב הצרפתית ונחשבה במשך שנים לדגם הנמכר ביותר של פיג'ו בעולם (עד שנעקפה על ידי מחליפתה, פיג'ו 206).

בישראל הרכב שווק בישראל בין השנים 1984 ל-1999 ושימש בחלק מהזמן כרכב שרות בצה"ל לקצינים בדרגות סגן-אלוף. לארץ הגיעו כל גרסאות המנוע של ה-205 למעט גרסאות הדיזל.

בשנת 1984 זכתה ה- "פיג'ו 205" במקום השני, בתחרות מכונית השנה באירופה. במקום הראשון זכתה ה-פיאט אונו ובמקום השלישי זכתה ה-פולקסווגן גולף.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.carsforum.co.il/cars/מגזין-רכב/952/אספנות-/פיג'ו-205--סקירה-היסטורית סקירה היסטורית - פיג'ו 205, מאת חן פרחי], באתר CarsForum.

205
קטגוריה:מכוניות סופרמיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1983
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המורכבים באיראן
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באינדונזיה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בצ'ילה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בטאיוואן
נוימה

נוימות בגלגול מוקדם מעל לפסוקי [[תהילים]]
נוימות היו סימני הצלילים במוזיקה המערבית של ימי הביניים המוקדמים, בטרם פיתוח התיווי המודרני. הצלילים נכתבו כסימנים מעל למזמורי תפילה נוצריים בצורה המזכירה מעט את טעמי המקרא. בהמשך נוספו שורות החמשה ומאוחר יותר גם סימני המפתח בדרך לשיטת התיווי הנהוגה כיום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*H. Bewerunge, [http://www.newadvent.org/cathen/10765b.htm מאמר מקיף על נוימות כולל תמונות] מתוך האנציקלופדיה הקתולית

קטגוריה:ביצוע אותנטי
קטגוריה:סימנים מוזיקליים
אבנת

אָבְנת היא התנחלות ויישוב קהילתי השוכן באזור צפון ים המלח, כ-7 ק"מ מדרום לקלי"ה וכ-12 ק"מ מצפון למצפה שלם.

== היסטוריה ==
היישוב הוקם כהיאחזות נח"ל בשם נח"ל קדרון בינואר 1987 והפך ליישוב אזרחי בשנת 2004.

במקום נמצא מאז שנת 2003 פנימיה טיפולית לנוער בסיכון מבתים דתיים- "יפתח", שחלק מתושבי היישוב עובדים בו. בנוסף, ביישוב פועלים פעוטון, מעון וגן ילדים. ילדי היישוב לומדים גם בבית הספר האזורי בקלי"ה.

שם היישוב שונה מנח"ל קדרון לאבנת על מנת למנוע בלבול עם מושב קדרון שבשפלה. השם אבנת הוא סמלי בהוראה שאולה (על משקל שמות תנ"כיים - אסנת, בשמת).<ref></ref>

בסמוך ליישוב מדרום, נשפך נחל קדרון לים המלח, ומצפון לו נשפך אל הים ואדי מזין. כחצי קילומטר ממזרח ליישוב נמצא מצד קדרון.

היישוב מתפרס על 85 דונם וקיימות בו 24 דירות למגורים (נכון לשנת 2011). בתחילת שנת 2015 פתח היישוב את שעריו לבניה על 20 המגרשים המצוים בו, ופונים מזרחה לנופי ים המלח והרי מואב.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20111007185912/http://www.ovnat.net/ אתר היישוב אבנת]
*[http://www.timora.org.il/ovnat/ דף היישוב אבנת, באתר עמותת תימורה]
*
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מועצה אזורית מגילות ים המלח
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1983
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:בקעת ים המלח
קטגוריה:יישובים באזור ים המלח
יונקת

יונקת היוצאת מתוך [[האפידרמיס]]
יונקות הן התארכות של תאי אפידרמיס של שורש הצמח. דרכן נקלטים מרבית היסודות המינרליים בצמח. היונקות הן דמויות שערות, ויונקת נוצרת כתוצאה מצמיחה מוגברת של דופן התא. כמות היונקות הצומחות משורש אחד גדולה מאוד, וכך היונקות מגדילות את שטח המגע בין השורש לקרקע. כתוצאה מכך, כושר קליטת המים והיסודות המינרליים גובר. היונקות נעות בין חלקיקי הקרקע, "אוחזות" בהם ושואבות את המים יחד עם היסודות המינרליים המומסים בהם. לאחר מכן, היסודות המינרליים עוברים דרך תאי האפידרמיס לתוך קליפת השורש, משם מסוננים דרך פס הקספרי והאנדודרמיס לתוך הפריצקל (השכבה החיצונית של הגליל המרכזי של השורש) ומשם לעצה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
נאדיד עדין

נאדיד עדין (שם מדעי: Utricularia exoleta, Utricularia gibba) הוא צמח טורף הנפוץ בכל היבשות למעט אנטארקטיקה. הוא נצפה בישראל בעבר באזור עמק החולה, השרון והשפלה, אך כיום כנראה אינו גדל שם עוד. בספר האדום של צמחי ישראל נחשב כמין אפיזודי בישראל.

לנאדיד ענפים רבים ועליהם שלפוחיות קטנות ועגולות המשמשות כמלכודת ציד. בכל שלפוחית כזו, ישנה מעין דלת הסוגרת על הפתח והיא נפתחת אך ורק לכיוון פנים הצמח. השלפוחית מלאה במיץ עיכול אשר ממיס ומפרק את גופו של החרק הנטרף. במקומות שונים בעולם משתמשים בצמח זה על מנת ללכוד יתושים וחרקים שונים.

==ראו גם==
* נאדיד המים

==לקריאה נוספת==
* קארל זימר, פיתוי גורלי, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 142, מארס 2010

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:נאדידיים
קטגוריה:ארץ ישראל: נאדידיים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
עמוס אורי

עמוס אורי (נולד ב-1956), הוא פרופסור בפקולטה לפיזיקה בטכניון העוסק בחקר המבנה הפנימי של חורים שחורים ובחקר האפשרות התאורטית למסע בזמן. פרסם מאמרים רבים בנושאים אלו בעיתונות המדעית. זכה להתעניינות התקשורת הפופולרית לאחר שפרסם בשנת 2005 בעיתון המדעי Physical Review Letters מאמר שהציג לטענתו מודל ריאליסטי יותר למסע בזמן.

נולד בקיבוץ לביא ולמד בישיבה תיכונית בנתניה כשנתיים ואחר כך פרש ולמד שנה אחת בישיבת מרכז הרב ושנה אחת למד לבדו לבחינות הבגרות. את שירותו הצבאי העביר בחיל השריון וכשהשתחרר עבר לקיבוץ מגדל עוז. למד לתואר ראשון, שני ודוקטורט באוניברסיטה העברית. את מחקר הפוסט-דוקטורט שלו ביצע במכון הטכנולוגי של קליפורניה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://phys.technion.ac.il/he/people/faculty?view=person&id=44 דף אישי] באתר הטכניון

* 

קטגוריה:סגל הטכניון: פיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:לביא (קיבוץ): אישים
קטגוריה:מגדל עוז: אישים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
סורגוט

סורגוט (ברוסית: Сургут, ככל הנראה מחנטי: סור - דג, גוט - בור) היא עיר ברוסיה, במחוז האוטומי של חנטי ומנסי, במחוז טיומן אשר בסיביר המערבית, על הנהר אוב. נכון ל-2010 מנתה אוכלוסיית העיר כ-306,675 תושבים. העיר משמשת כמרכז לתעשיית הנפט והגז. בין החברות הגדולות העוסקות בענף – סורגוטנפטגז ו"גזפרום טראנסגז סורגוט" (חברה-בת של גזפרום).

העיר נוסדה ב-19 בפברואר 1594 לפי צו מלכותי של הצאר פיודור הראשון, ובכך היא אחת הערים הוותיקות בסיביר. עד 1804 הייתה עיר, אך בגלל דלדול האוכלוסייה במקום נהפכה ליישוב עירוני. ב-1868 הפכה שוב לעיר, אך ב-1926, כאשר אוכלוסייתה הייתה רק 1,300 תושבים, חזרה להיות יישוב עירוני.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 התגלו באזור נפט וגז, והדבר הביא להתפתחות מואצת של העיר והכפלת אוכלוסייתה, וב-25 ביוני 1965, כשהאוכלוסייה הגיע ל-19 אלף היישוב הוכרז בפעם השלישית כעיר. בסוף שנות ה-70 בעיר התגוררו כבר למעל ל-100 אלף תושבים ובשנת 1989 כ-250 אלף.

==ראו גם==
* תחנת הכוח סורגוט-2

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.mojgorod.ru/hmao/surgut/index.html אנציקלופדיית מוי גורוד] 
* 

קטגוריה:חנטי ומנסי (יוגרה): ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
גואראם הראשון, נסיך איבריה

גוּאראם הראשון (בגאורגית: გუარამი I) היה נסיך שהקים את נסיכות איבריה. הוא נשא בתואר הביזנטי "קורופלאטס" והנהיג את נסיכות איבריה תחת חסותה של האימפריה הביזנטית משנת 588 עד 590 לערך. לעיתים קרובות הוא מזוהה עם ה"גורגנים" המופיעים בכתביו של רושם הרשומות הביזנטי, תיאופנס המוודה.

הגוארמידים, השושלת שאליה השתייך גואראם הראשון, היו דוכסי האזורים הדרומיים של איבריה, קלארג'תי וג'אוואחתי. רושם הרשומות הגאורגי, סומבט דוויתידזה טען ברשומותיו כי הוא היה השליט הבגרטיוני הראשון. אולם רוב ההיסטוריונים המודרניים אינם מקבלים את טענה.

כאשר התחדשה המלחמה בין האימפריה הביזנטית תחת יוסטינוס השני לאימפריה הסאסאנית, בשנת 572, כרתו גואראם והגורגנים ברית עם הנסיך הארמני ורדן השלישי ממיקוניאן והביזנטים בניסיון נואש להשתחרר מעול השלטון הפרסי. כפי הנראה נמלט גואראם לקונסטנטינופול כשהמרד נכשל, ונשאר שם עד שהופיע מחדש בזירה הפוליטית בשנת 588. רושם הרשומות הגאורגי, ג'ואנשר, ציין ברשומות כי בתקופה זו מרדו האיברים בשלטון הפרסי פעם נוספת. אצילי איבריה ביקשו מהקיסר הביזנטי, מאוריסוס, שימנה עליהם שליט מבית המלוכה האיברי. מאוריסוס העניק לגואראם את התואר הביזנטי, "קורופלאטס" ושלח אותו למצחתה. כך התחלפה ממלכת איבריה, שבוטלה בשנת 580 על ידי הסאסאנים, בנסיכות בראשות גואראם. המסורת הגאורגית זוקפת לזכותו של גואראם את הקמתו של מנזר הצלב במצחתה (כיום אתר מורשת עולמית). עם מותו בשנת 590 ירש אותו בנו סטפנוז הראשון.

גואראם היה השליט הגאורגי הראשון שעשה צעד בלתי רגיל לאותם ימים והנפיק מטבעות עם דמותו על דרכמה סאסנית מכסף. מטבעות אלה נקראו מטבעות איבריות-סאסאניות ומאוחר יותר נחתמו בראשי התבות "גנ" על פי התחילית והסופית של השם גורגן, שעל פי הרשומות הגאורגיות, היה השם שבו נקרא גואראם בהתאם ל"גורגנים" המופעים גם ברשומות הביזנטיות.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Cyrille Toumanoff, Studies in Christian Caucasian history, Georgetown University Press, 1963, p: 434.
</div>

== קישורים חיצוניים == 

<div style="direction: ltr;">
* Ronald Grigor Suny, [http://books.google.com/books?vid=ISBN0253209153&id=riW0kKzat2sC&pg=PA39&lpg=PA39&ots=3Anoo-vKKp&dq=Qutlu+Arslan&sig=ZH3DMC9W9aPDctFPoxtJyV-CC5Y#PPA23,M1 The making of the Georgian nation], 1988, pp: 23 - 25. .
* John Robert Martindale and J. Morris, [http://books.google.com/books?id=fBImqkpzQPsC&printsec=frontcover&sig=ACfU3U1n-8rmOco_Z3cvAu3ohDlAQiXE8A&source=gbs_book_other_versions_r&cad=2_1#PPA558,M1 The prosopography of the later Roman Empire: A.D. 527-641] 1992, Volume III, Cambridge University Press, p: 588. , .

</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נסיכים גאורגים
קטגוריה:שושלת בגרטיוני
קטגוריה:כארתלי
קטגוריה:נפטרים ב-590
קטגוריה:מלכי גאורגיה
מטריצה אוניטרית

באלגברה ליניארית, מטריצה אוניטרית היא מטריצה ריבועית מעל המספרים המרוכבים המקיימת את התנאי
: <math> A^* A = A A^* = I</math> כלומר <math>\overline{A^T} A = A\overline{A^T} = I_n\,</math>
כאשר <math>I</math> היא מטריצת היחידה, ו־<math>\ A^* = A^\dagger = \overline{A^T}</math> הוא הצמוד ההרמיטי של מטריצה A.

מטריצה אוניטרית היא מקרה פרטי של מטריצה נורמלית.

מטריצה אורתוגונלית היא מקרה פרטי של מטריצה אוניטרית שכל רכיביה הם מספרים ממשיים.

==תכונות של מטריצות אוניטריות==
* <math>A\,</math> מטריצה הפיכה ו-<math>A^{-1} = A^* = \overline{A^T}\,</math>
* מטריצה אוניטרית שומרת מכפלה פנימית: <math> \langle Ax,Ay \rangle = \langle x, A^{*}Ay \rangle = \langle x, Iy \rangle = \langle x,y \rangle</math> (כאן נעזרנו בתכונות הצמוד ההרמיטי במכפלה פנימית)
* מטריצה אוניטרית שומרת על נורמה. כלומר, מקיימת <math>\ \| A x \| = \| x \|</math>. כתוצאה מכך, ערך מוחלט של כל ערך עצמי שלה הוא 1, ולכן כל ערכיה העצמיים של מטריצה אוניטרית נמצאים על מעגל היחידה של המישור המרוכב.
* אם A אוניטרית אז, <math>A^*\,</math> ו־<math>\overline{A}</math> הן גם אוניטריות.
* מטריצה <math>n \times n</math> מעל שדה <math>\mathbb{F}</math> היא אוניטרית אם ורק אם שורותיה הן בסיס אורתונורמלי של <math>\mathbb{F}^n</math> ביחס למכפלה הפנימית הסטנדרטית בו.

==חבורת המטריצות האוניטריות==

קבוצת המטריצות האוניטריות מסדר n מהווה חבורה כאשר הפעולה הבינארית של החבורה היא כפל מטריצות ומסומנת <math>\mathrm{U}(n)</math>. תת-חבורת המטריצות האוניטריות עם דטרמיננטה השווה ל-1 נקראת "חבורת המטריצות האוניטריות המיוחדות" ומסומנת <math>\mathrm{SU}(n)</math>.

== ראו גם ==
* אופרטור אוניטרי

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מטריצות
חנטי-מנסיסק

חנטי-מנסיסק (ברוסית: Ханты-Мансийск) היא עיר ברוסיה, בירת המחוז האוטונומי חנטי ומנסי (יוגרה), שבמחוז טיומן, אשר בסיביר המערבית. היא נמצאת על שבע גבעות המרוחקות 20 קילומטרים ממפגש של שני נהרות סיביריים גדולים - אוב ואירטיש. שטחה הוא 337.76 קמ"ר. אוכלוסיית העיר היא 100,237 תושבים (2019). כמעט שליש משטחה הוא יער, ומסביב לה נמצאת שמורת טבע - פארק צ'וגאס סמארובסקי, הנפרש על שטח של 6.7 דונם.

החינוך הכללי בעיר כולל 11 מוסדות חינוך: 7 בתי ספר תיכוניים, בית ספר אחד לילדים עם מוגבלות, 3 ארגונים המיישמים תוכניות מתקדמות - בית ספר עם לימוד מעמיק בנושאים בודדים, אולם התעמלות ופנימייה. שירותי חינוך נוספים מוצעים על ידי 16 ארגונים השייכים למחלקות שונות במערכות החינוך, התרבות והספורט, וכן מוסדות חינוך.

העיר ידועה כמרכז האירוח לאירועי העסקים והספורט הבינלאומיים הגדולים ביותר: אליפות העולם בביאתלון, אולימפיאדת השחמט העולמית ה -39, הפסטיבל הבינלאומי "רוח האש" של הופעות הבכורה הקולנועיות, ופסטיבל סביבתי בינלאומי.

==היסטוריה==
העיר נוסדה ב-1930 כיישוב עובדים כ-3 ק"מ מהיישוב סמרובו, הידוע מ-1637, ונקראה אוסטייקו-ווגולסק. מ-1944 העיר נכללה כחלק מחבל טיומן. ב-1950 הוכרזה כעיר ומרכז האזור האוטונומי. ב-1992 הוכרזה כמרכז האזור האוטונומי בפדרציה הרוסית לפי החוקה החדשה וב-1995 כמרכז האדמיניסטרטיבי של סובייקט בפדרציה הרוסית.

בשנת 2001 על בסיס סניפים של מסודות להשכלה גבוהה שונות בעיר הוקמה אוניברסיטה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.mojgorod.ru/hmao/hantymansi/index.html אנציקלופדיית מוי גורוד-עירי ברוסית]
* מיכאל יעקובסון: [https://web.archive.org/web/20111127083755/http://www.xnet.co.il/architecture/articles/0,14710,L-3091039,00.html מהפכת השחמט בחנטי-מנסיסק], Xnet, 24.11.11
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:חנטי ומנסי (יוגרה): ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1930
דוד פיזנטי

דוד פיזנטי (נולד ב-27 במאי 1962), הידוע בכינוי פיזה, הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי, חבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי.

== ביוגרפיה ==
פיזנטי, בוגר בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חדרה, שם הועלה לבוגרים כבר בגיל 15 ו-4 חודשים, שם שיחק בתפקיד המגן והקיצוני שמאלי. בגיל 17 וחצי (ב-1979) עבר למכבי נתניה, עמה זכה בשתי אליפויות בתור שחקן מפתח בקבוצה. יכולתו הגבוהה הביאה אותו לגרמניה, שם שיחק בשנים 1985 עד 1987 בקבוצת פ.צ. קלן, והיה לשחקן הישראלי הראשון שהשתתף בגמר אירופאי, במשחקים נגד ריאל מדריד בגמר גביע אופ"א (1986). לאחר מכן שיחק חצי שנה בהפועל תל אביב, ועבר לשחק באנגליה, בקבוצת קווינס פארק ריינג'רס, במדיה שיחק שנתיים וכבש שני שערים. לאחר שחזר לארץ שיחק שנתיים נוספות במכבי נתניה, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל צפרירים חולון, הפועל חיפה, הפועל פתח תקווה ועירוני ראשון לציון, עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 1996. בסך הכל רשם 345 הופעות בליגה הבכירה בישראל, וכבש 15 שערים.

לזכותו של פיזנטי גם 30 הופעות בנבחרת ישראל, במדיה כיכב לצידם של משה סיני, שלום תקווה, אורי מלמיליאן, אלי אוחנה ורוני רוזנטל. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך ב-15 בפברואר 1983, במשחק ידידות מול נבחרת בלגיה. פיזנטי שיחק במדי הנבחרת גם בטורניר הקדם אולימפי (1984), ולאחר מכן במשחקי מוקדמות מונדיאל 1986 ומוקדמות מונדיאל 1990, במסגרת זו ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת ב-30 באוקטובר 1989, במשחק המכריע מול נבחרת קולומביה באצטדיון רמת גן, שהסתיים בתיקו 0–0 ובעלייתה של קולומביה למונדיאל.

את קריירת האימון החל כמאמן בנערים של מכבי נתניה, וב-2007 שימש כעוזרו של בני לם במחלקת הנוער. במאי 2008 הודיעה נתניה על מינויו של פיזנטי כעוזרו של לותר מתאוס שהתמנה למאמן הקבוצה. כעבור שנה סיים את תפקידו. לאחר מכן שימש פיזנטי כמאמן במחלקת הנוער של מ.ס. קדימה/צורן. כיום מתעסק פיזנטי באימון אישי לשחקנים צעירים.

פיזנטי היה נשוי לוויקטוריה, אלמנתו של ניקולאי קודריצקי, שחקן בני יהודה שנהרג בתאונת דרכים. לזוג בת משותפת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני צפרירים חולון
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל ראשון לציון
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני קווינס פארק ריינג'רס
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בגרמניה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים באנגליה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל הישראלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
שומאכר

שומאכר או שומכר (Schumacher) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעו סנדלר (לשם משמעות דומה).

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
יערה איטלקית

יַעֲרָה אִיטַלְקִית (שם מדעי: Lonicera Etrusca, באנגלית: Etruscan honeysuckle - "יונק דבש אטרוסקי", בערבית: "סולטאן אל-ג'בל" - "מלך ההרים") הוא צמח מטפס ממשפחת היערתיים, הפורח בחודשים אפריל - יוני. הצמח מפיץ ריח מתקתק, ומותאם להאבקה על ידי פרפראים ליליים. היערה האיטלקית גדלה בחבל הים-תיכוני של ישראל, והיא אחד המטפסים האופייניים לחורש הים-תיכוני. כל מיני היערה, בהם יערה איטלקית, הם צמחים מוגנים בישראל. קרובה של היערה האיטלקית היא היערה היפנית, הנפוצה כצמח נוי בגנים ובחצרות.

==תיאור==
פרחי היערה ערוכים בזוגות - זה מקביל לזה לאורך הגבעול. בראש הגבעול הם מסודרים כאשכול ובו עד 15 פרחים. הפרחים הצעירים לבנים ובצורת משפך, ואבקניהם מציצים כלפי חוץ. המאביקים - פרפראי לילה שונים - נמשכים לפרחים הלבנים בעקבות ריחם וצבעם, ומוצצים את הצוף שבבסיס הפרחים בעזרת החדק הארוך שלהם. תוך כדי החדרת החדק מואבקים הפרחים. פרחים זקנים שהואבקו משנים את צבעם לצהוב - צבע הבולט פחות בלילה, ומאבדים את ריחם. הפירות הם עַנָבות, אשר צבען אדום ואחר כך נהפך לשחור. הן רעילות ואסורות למאכל.

==ברפואה עממית==
על פי האמונה העממית, הצמח משמש כתרופה לדיזנטריה, אבנים בכליות, מחלות דרכי הנשימה, עצירות ומחלות כבד. לאמונה זו אין סימוכין מדעיים מוכחים.
==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:Lonicera etrusca hamasrek 1.jpg
קובץ:Lonicera4.jpg
קובץ:Lonicera etrusca 1.JPG|פרחים
קובץ:Chevrefeuille 2.jpg
קובץ:Lonicera etrusca in Aveyron (3).jpg
קובץ:Lonicera etrusca fruits 1.jpg|פירות היערה האיטלקית
קובץ:Lonicera etrusca. Mariselva etrusca (frutu).jpg|פירות היערה האיטלקית
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* מיכאל זהרי, נופי הצומח של הארץ, הוצאת "עם עובד", תל אביב, 1980, עמוד 353.

==קישורים חיצוניים==
..

==הערות שוליים==

קטגוריה:יערתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: יערתיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים מטפסים
קטגוריה:פרחים לבנים בארץ ישראל
קטגוריה:פרחים בצבע קרם בארץ ישראל
קטגוריה:איטליה: צומח
ואכאו

ואכאו הוא עמק במדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה. העמק משתרע לאורך 30 קילומטר בין הערים מלק וקרמס, ועובר בו נהר הדנובה. העמק מושך אליו תיירים מכל העולם, במיוחד בשל יינותיו המשובחים והעיירות העתיקות וההיסטוריות שבו, והוא הוכרז כאתר מורשת עולמית.

==גאוגרפיה==
העמק משתרע על פני כ-30 קילומטר בין הערים מלק (עמק מלק נקרא על שם משפחה אשר שלטה באזור זה) וקרמס, על גדות הדנובה במרחק כ-70 קילומטר מערבית לווינה. העמק נמצא בין האזורים מוסטפירטל וולדפירטל. העיירות המפורסמות ביותר בעמק הן דירנשטיין, מלק, קרמס ושפיץ. 

כרם גפנים בעמק הוואכאו, אוסטריה

==תיירות==
העמק מהווה מוקד תיירותי מפורסם, ומושך אליו תיירים רבים מדי שנה מכל העולם, במיוחד בשל יינותיו המשובחים (ביניהם הגרינר ולטלינר), אך גם בשל המבנים העתיקים הרבים שיש בו, כגון מנזרים, טירות ומבצרים, אשר אחד מהם הוא מנזר מלק המפורסם אשר בעבר היה ארמון מושבם של שושלת שליטי המקום. מוקד תיירות נוסף הוא העיירה דירנשטיין, שבה נכלא המלך האנגלי ריצ'רד לב הארי על ידי הדוכס לאופולד החמישי. לעמק יש היסטוריה יישובית וחקלאית, אשר שורשיה נעוצים כבר בתקופות פרהיסטוריות. בעיירה וילנדורף שבעמק נמצא הממצא הארכאולוגי החשוב ונוס מווילנדורף.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.panos.at/noe-wachau.html תמונות פנורמה של הוואכאו]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוסטריה: גאוגרפיה
קטגוריה:אוסטריה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אוסטריה תחתית

ba:Вахау (Саксония)
רוטב בולונז

[[פטוצ'יני ברוטב בולונז]]
רוטב בּוֹלוֹנֵז (באיטלקית: "רָאגוּ אָלָה בּוֹלוֹנְיֶיזֶה" - ragù alla bolognese) הוא רוטב לפסטה שמקורו מבולוניה, איטליה, המבוסס על בשר טחון, פנצ'טה, רסק עגבניות, גזר, בצל, סלרי, קצת ציר ירקות, שמן זית או חמאה, חלב ויין לבן.

בבולוניה נהוג להגיש את הרוטב עם פסטה רחבה, בייחוד טליאטלה, בעוד שמחוץ לאיטליה מקובל במיוחד להגיש את הרוטב עם ספגטי ("ספגטי בולונז"), אף שהבשר שברוטב אינו נצמד טוב לפסטה דקה מסוג זה. מגישים את הרוטב גם עם פסטה קצרה ריגטוני (rigatoni) או עם פסטה פנה. כמו כן, לעיתים קרובות מפריזים בכמות רסק העגבניות, ובכך נהיה דומה לרוטב הבשר המוגש בנאפולי (ראגו אלה נפוליטנה) ; וזאת למרות שהרוטב המקורי משתמש בכמות קטנה בלבד, כאשר מרכיבו העיקרי הוא הבשר הטחון.

הרוטב משמש גם להכנת לזניה.

==קישורים חיצוניים==

*המתכון המקורי, שמור בלשכת המסחר בבולוניה [https://www.aifb.it/calendario-del-cibo/giornata-nazionale-del-ragu-alla-bolognese]

* 
*[http://www.anonymous.org.il/rec-bolonez.htm רוטב בולונז צמחוני] מתכון מאתר הצמחונות של עמותת אנונימוס
*[http://www.cooks.org.il/פסטות/ספגטי/article-638.html רוטב בולונז באתר COOKS.ORG.IL] מגוון מתכונים

קטגוריה:המטבח האיטלקי
בולונז
קטגוריה:המטבח האיטלקי: רטבים
פליקן (אי)

פליקן (באנגלית: Pelican Island; "אי השקנאי") היה אי קטן ולא-מיושב בחוף המערבי של ברידג'טאון ופונטאבל, בסנט מייקל, ברבדוס. על פי התיעוד ההיסטורי, האי קיבל את שמו משקנאים חומים שקיננו שם.

בעבר היו ממוקמים באי מתקני בידוד, בהם החזיקו בבידוד ספנים חולים, על מנת שלא להפיץ מחלות מידבקות באי.

על האי מוקמו חלק ממתקני הנמל של ברידג'טאון, וכן הוקם עליו אתר תיירות שנקרא פליקן וילג' (בעברית: "כפר השקנאי") אשר שימש מרכז למלאכות יד מסורתיות.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 יובשו המים בין האי פליקן לברידג'טאון, והאי הפך לחצי אי.

==איים נוספים בשם זה==
אי אחר בשם פליקן ממוקם בקבוצת האחיות הקטנות שבאיי הבתולה הבריטיים, ואי נוסף בשם זה ממוקם צפונית לאי גלווסטון שבמדינת טקסס שבארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.barbados.org/pelican_village.htm הכפר פליקן], באתר barbados.org

קטגוריה:ברבדוס: גאוגרפיה
קטגוריה:טקסס: גאוגרפיה
קטגוריה:איי הבתולה הבריטיים
קטגוריה:ברידג'טאון
קטגוריה:שקנאי בתרבות
קטגוריה:איים לשעבר
בני ראם

בְּנֵי רְאֵם הוא מושב דתי בשפלת יהודה, הדרומי ביותר מבין יישובי המועצה האזורית נחל שורק. היישוב משתייך לארגון פועלי אגודת ישראל.

גובהו הממוצע של שטח היישוב מעל פני הים הוא 64 מטרים.

==שם המושב==
המושב הוקם בידי ניצולי השואה מהונגריה ובשמו הונצחו שניים מאדמו"רי חסידות גור: הרב יהודה אריה ליב אלתר ("שפת אמת") שהמושב עלה על הקרקע ביום הולדתו העברי (כ"ט בניסן) והרב אברהם מרדכי אלתר ("אמרי אמת") שנפטר בשנה שקדמה להקמת המושב - "בני ראם": בנ יהודה רבי אברהם מרדכי וגם רמז לתלמידי וחסידי האריה הישיש בעל האמרי אמת בני רבי אברהם מרדכי, הצירוף 'בני ראם' הוא בהשראת הכתוב .
תמונת הרב אברהם מרדכי אלתר ה"אמרי אמת" שעל שמו קרוי היישוב "בני ראם" ב"כינוס אזעקה של רבני ישראל להצלתה של יהדות אירופא" ב[[בית הכנסת החורבה בירושלים נובמבר 1942, לאחר שהגיעו ידיעות ראשונות על רצח יהודי פולין וטבח יהדות ארופה (לידו עומד בנו רבי שמחה בונים אלתר וכן אחיינו ר' שמעון נפתלי אלתר)]]

==היסטוריה==
היישוב ממוקם בסמוך לצומת ראם, בסמוך לשרידי הכפר הערבי מסמיה אל כבירה ומשתייך למועצה אזורית נחל שורק. היישוב הוקם ב-28 באפריל 1949 על ידי עולים חרדים מהונגריה ששרדו את השואה. הם התקשו להסתגל לתנאי החיים הקשים במקום, ומרביתם עזבו. לאחר כמה שנים הצטרפו עולים מתימן, בני שתי משפחות מורחבות גדולות, שגרו קודם במעברת מסמיה.

בשנותיו הראשונות של המושב לכל משפחה הייתה חלקה חקלאית הצמודה לבית המגורים שהיא עיבדה בעצמה. הניהול הכלכלי התבצע בידי האגודה השיתופית של המושב, באמצעותה שיווקו את התוצרת ורכשו מצרכים. כאשר אחד החברים נקלע לחובות נשאו בהם גם החברים האחרים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 נקלע המושב לקשיים כלכליים, רבים מחבריו התקשו להתפרנס מחקלאות וצברו חובות, והמושב לקח חלק בהסדר חובות המושבים. מאז מרבית תושבי המושב עובדים מחוץ לו.

במקור היו במושב 100 נחלות. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 בוצעה הרחבה של 30 מגרשים.

==מוסדות חינוך וחברה==

במושב סניף של בני עקיבא.

בשנת תשמ"ח הקים במקום הרב יעקב פרידמן ישיבה גדולה בסגנון חרדי ליטאי. לראש הישיבה מונה הרב שמואל פרידמן. לאחר פטירתו מונה לתפקיד בנו, הרב משה צבי. בישיבה כחמישים עד שישים תלמידים.

בשנת ה'תשפ"ב הוקמה במקום מכינת 'דרך אבות' ליוצאי אתיופיה ע"ש סלומון טקה, המכינה היא שלוחה של מכינה קדם-צבאית בני דוד.

==רבני המושב==
הרב הראשון של המקום שכיהן בשנים ה'תש"י - ה'תשט"ו היה האדמו"ר הרב נחמן כהנא מספינקא בני ברק.

בשנים ה'תשט"ז–ה'תשמ"א כיהן הרב ישעיה שנייבאלג כרב היישוב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ma-soreq.org.il/ישובי-המועצה/בני-ראם/ בני ראם] באתר המועצה האזורית נחל שורק
* בני ראם, [https://web.archive.org/web/20170711001658/http://www.bnei-reem.org/ אתר המידע והתרבות במושב בני-ראם].
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי פועלי אגודת ישראל
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
גנאיוס מאליוס מאקסימוס

גנאיוס מאליוס מאקסימוס (Gnaeus Mallius Maximus), קונסול רומאי בן המאה ה-2 לפנה"ס.

מאקסימוס היה "איש חדש", כלומר הראשון מקרב משפחתו שנבחר למשרת הקונסול. ההיסטוריון תאודור מומזן מתאר אותו כ"אדם פשוט וחסר כישרון". מאקסימוס נבחר למשרת הקונסול בשנת 105 לפנה"ס, בעיצומה של מלחמת הקימברים והטווטונים. הוא נשלח, בראשותו של צבא חזק, לאזור דרום גאליה שהיה נתון לאיומם של הקימברים.

צבאו של מאקסימוס התמקם בצדו השמאלי של נהר הרון ולצדו התמקם כוח בראשותו של הלאגט שלו, מרקוס אואליוס סוקרוס. בצדו השני של הנהר התמקם הפרוקונסול קווינטוס סרוויליוס קאיפיו, שנשלח לאזור עוד בשנה הקודמת. שני המצביאים קיבלו הוראות לשתף פעולה זה עם זה ולאחד את שני צבאותיהם מול האיום הגרמאני.

כבר בשלב הראשון של משימתו נחל מאקסימוס מפלה. הקימברים התקיפו את סוקורוס, שבו אותו, הוציאו אותו להורג והשמידו את צבאו. בעקבות אובדן זה הורה מאקסימוס לקאיפיו לחצות את הנהר ושני הצבאות חברו ליד ארואסיו (אוראנג' המודרנית). אף על פי שקאיפיו נשמע להוראתו הראשונה של מאקסימוס, הוא סירב להתייחס אל פקודותיו האחרות ונמנע לחלוטין משיתוף פעולה איתו. מפגש שנערך בין שני המצביאים רק החמיר את המצב, ושני הצבאות סבלו מחוסר פיקוד אחיד וניתוק טקטי. התנהגות זו נבעה ככל הנראה מהבוז שרחש קאיפיו, שהיה בן למשפחה מיוחסת, למאקסימוס, "האיש החדש".

הקרע בין שני המצביאים הוביל בסופו של דבר לתבוסתם. בעוד מאקסימוס נשא ונתן עם נציגי הקימברים, החליט קאיפיו, על דעת עצמו, לתקוף את מחנם. המתקפה כשלה לחלוטין וצבאו הושמד. ללא צבאו של קאיפיו סבל מאקסימוס מנחיתות מספרית, והקימברים, שניצלו את יתרונם המספרי והטקטי, תקפו אותו והשמידו את צבאו. לפי המקורות כ-80 אלף חיילים רומאיים ועוד כ-40 אלף חיילים מחיילות העזר, שגויסו מקרב בעלות הברית של רומא באיטליה, נפלו בקרב.

אף על פי שהיסטוריונים כגון ישראל שצמן ומ. קארי משערים שמספר האבדות מוגזם, הם מודים שזו הייתה אחת התבוסות הצבאיות הגדולות ביותר בהיסטוריה של הרפובליקה הרומית. הדים לתחושת האיום שרחשה ברומא בעקבות תבוסה זו ניתן למצוא במילותיו של ההיסטוריון בן התקופה, סאלוסטיוס: "באותו הזמן היה יד הגאלים על העליונה במלחמה עם מצביאינו קווינטוס קפיו וגניאוס מאנליוס וכל איטליה התחלחלה מפחד זה".

אחד הגורמים הבולטים לכישלון הצבאי היה חוסר תפקודו של מאקסימוס כמצביא: קארי מציין שהלה היה חסר ביטחון עצמי, הוא לא הצליח לאכוף משמעת בקרב חייליו ולא הצליח לאכוף את סמכותו על קאיפיו. בנוסף לכך החלטתו השגויה להציב את צבאו בין מחנה הקימברים לבין נהר הרון יצרה בעיה טקטית קשה שהקימברים ניצלו לטובתם.

מאקסימוס עצמו הצליח להימלט מגורל צבאו וחזר לרומא. בשנת 103 לפנה"ס החל הטריבון לוקיוס אפוליוס סטורנינוס, כחלק ממאבקו במנהיגי הסנאט והאצולה, לרדוף משפטית את המצביאים הכושלים של מלחמת הקימברים. סטורנינוס תבע לדין את מאליוס, יחד עם מספר מצביאים אחרים, באשמת "פגיעה בגדולת העם הרומי" (maiestas populi romani imminuta). בסיומו של המשפט, שלווה במעשי אלימות, הורשע מאקסימוס ונידון לצאת לגלות.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:נובוס הומו
אנגוס יאנג

אנגוס מקינון יאנג (באנגלית: Angus McKinnon Young; נולד ב-31 במרץ 1955) הוא מוזיקאי אוסטרלי ממוצא סקוטי המשמש מאז 1973 כגיטריסט הראשי של להקת AC/DC. יאנג הוא חבר הלהקה הנוכחי היחיד שנותר מההרכב המקורי של הלהקה.

== ביוגרפיה ==
יאנג בהופעה ב-[[1982]]
יאנג נולד בגלאזגו שבסקוטלנד, וב-1963 משפחתו היגרה לאוסטרליה. יאנג הוא הצעיר ביותר משמונה אחים. יאנג התחיל לנגן בגיטרה בגיל 5, כשהיה הולך לילד מקומי ומנגן אצלו. כדי שתהיה לו גיטרה משלו, הוא לקח בנג'ו שהיה בביתו והתחיל לנגן בו כאילו היה גיטרה. 

ב-1973 הקים יאנג יחד עם מלקולם אחיו את להקת AC/DC. 

אנגוס יאנג מדורג במקום ה-24 ברשימת "מאה הגיטריסטים הגדולים ביותר" במגזין הרולינג סטון.

יאנג נוהג לנגן על גיטרות גיבסון SG של גיבסון לאורך כל שנות פעילותו ומאוד מזוהה עם דגם זה. בשנת 2001 גיבסון השיקה גיטרת SG במיוחד עבור יאנג ועיצובה כולל את הברק מלוגו להקתו ואף קריקטורה של יאנג עצמו.
יאנג לעיתים נוהג לבצע ריקוד המזוהה אתו מתחילת דרכה של הלהקה בו הוא מנגן בגיטרה ובמקביל קופץ על רגל אחת שהוא מוציא את הרגל השנייה ומחזיר אותה וזאת בהשראת צ'אק ברי.

== חיים אישיים ==
בתחילת 1980, בגיל 25, נישא יאנג לאשתו אלן אליה הוא נשוי עד היום להם שלושה ילדים שבעה נכדים ושלושה נינים. הוא ואשתו מתגוררים בסידני ובנוסף, הם מחזיקים בתים בהולנד ובממלכה המאוחדת.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.acdc.com/ האתר הרשמי של AC/DC]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:גיטריסטים אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1955
מרגלית ש.א רכב

250px
מרגלית ש.א רכב בע"מ היא חברת תחבורה ציבורית והסעות. החברה הוקמה בשנת 1983 על ידי בני הזוג, אלה ודן שבי, בעיר באר שבע כחברת הסעות. החברה הפעילה משנת 1997 עד 2007 את התחבורה הציבורית במודיעין-מכבים-רעות.

== תחבורה ציבורית ==
החל משנת 1997 הפעילה החברה את שירות התחבורה העירוני במודיעין ואת השירות הבינערוני ממנה אל ירושלים, תל אביב, פתח תקווה, רמלה, ראשון לציון וחשמונאים. בסוף שנת 2006, היו בבעלות החברה מעל 125 אוטובוסים, מוסך עצמאי מרכזי בבאר שבע ושני מרכזים לוגיסטיים בבאר שבע ובמודיעין. החברה העסיקה כ-200 עובדים. 

באוגוסט 2007 עבר שירות התחבורה הציבורית במודיעין לחברת ויאוליה.

בסוף 2017 נפסקו לחברה בבית המשפט העליון פיצויים של כ-9 מיליון שקלים על כך שהמדינה לא הקימה מסוף תחבורה ציבורית במודיעין, כפי שהוצג במסמכי המכרז, ובעקבות זאת קווי האוטובוס הבינעירוניים עברו בתוך העיר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.margalit-bus.co.il האתר הרשמי של חברת מרגלית ש.א רכב]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות אוטובוסים ישראליות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1983
חרס דה לה פרונטרה

חרס דה לה פרונטרה (ובקיצור: חרס; בספרדית: Jerez de la Frontera; בתעתיקים מוקדמים יותר נקראה גם Xerez ו-Xeres) היא עיר במחוז קדיס, בקהילה האוטונומית של אנדלוסיה שבדרום ספרד. בעיר, החמישית בגודל אוכלוסייתה באנדלוסיה, היו בשנת 2015 212,876 תושבים. התואר "דה לה פרונטרה" פירושו "של הגבול", והוא מתייחס לתקופה בה עבר הגבול בין הנוצרים למוסלמים בקרבת העיר במהלך הרקונקיסטה.

העיר היא מקורו של יין השרי (וחומץ השרי) ואחד ממרכזי הפלמנקו המקוריים. 

מסלול המרוצים בחרס, 2004
העיר היא גם מקום מושבו של מסלול הספורט המוטורי Circuito de Jerez, ביתה של אליפות אופנועי הגרנד פרי, ואחד מהמקומות החשובים לצוותי פורמולה 1 לאימונים מחוץ לעונה. המסלול שימש למרוצי הגרנד פרי של ספרד בשנים 1986–1991 וכן למרוצי הגרנד פרי האירופאי בשנים 1994 ו-1997.

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אנדלוסיה: ערים
קטגוריה:מחוז קדיס: ערים
התפרצות כתוצאה מהתגרענות

התפרצות כתוצאה מהתגרענות (בלשון עממית: "התפרצות מנטוס") היא תופעה, המתרחשת כשמכניסים סוכריות מנטוס לתוך בקבוק משקה מוגז. לאחר זמן קצר ניתז מאליו המשקה המוגז, מפתח הבקבוק, בסילון חזק שגובהו עשוי להגיע למספר מטרים. תוצאות דומות מתקבלות אם מבצעים את הניסוי בהכנסת מוצק מסיס אחר, כמו מלח או סוכר, במשקה מוגז כלשהו. 
סילון נוזל שנוצר כאשר מוסיפים מנטוס למשקה מוגז
התגרענות של פחמן דו-חמצני במשקה מוגז סביב אצבע
תגובה לאחר הכנסת חמש סוכריות מנטוס למשקאות מוגזים, משמאל לימין: סודה, קולה, [[ספרייט ודיאט קולה.]]

== הסבר התופעה ==
משקה מוגז מכיל נוזל שבו מומס פחמן דו-חמצני בלחץ של כ-4 בר. בבקבוק פתוח, הפחמן הדו-חמצני שנמצא בלחץ גבוה יותר מהלחץ האטמוספירי, משתחרר מהנוזל ועוזב את הבקבוק. אולם, תהליך זה איטי למדי, והתמיסה נותרת במצב של רוויית יתר במשך זמן רב. 

כאשר מכניסים מוצק למשקה מוגז מהווים פני השטח שלו אתרי התגרענות (nucleation sites), שעליהם נוצרת כמות גדולה של בועות פחמן דו-חמצני. ניתן לצפות בתופעה זו כאשר מכניסים אצבע לתוך משקה מוגז בהיר, וזאת גם הסיבה לתחושת העקצוץ בלשון בעת שתיית משקאות מוגזים.

אם מכניסים מוצק מסיס לתוך המשקה המוגז, בועות הפחמן הדו-חמצני שייווצרו עליו ישתחררו כאשר המוצק יימס. מלח וסוכר יכולים לשמש למטרה זו. התהליך מתרחש בצורה מרשימה גם עם סוכריות מנטוס, שכושר המסיסות הגבוה שלהן במים גורם לשחרור מהיר של פחמן דו-חמצני. צורת פתח הבקבוק תורמת ליצירת סילון הנוזל שמשתחרר מהבקבוק. מקור האנרגיה להנעת הסילון הוא לחץ הפחמן הדו-חמצני אשר מומס בנוזל.

== תופעת אינטרנט ==
הניסוי הפך לתופעת אינטרנט לאחר שבוצע על ידי אנשים רבים שתיעדו את מעשיהם והעלו סרטים ותמונות לאתרי אינטרנט שונים. לאחר פרסום קטע מקורי במיוחד, קנתה חברת קוקה-קולה את זכויות היוצרים שלו והחלה לעשות שימוש מסחרי בקטע.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* ד"ר דליה עובדיהו, [https://web.archive.org/web/20140222172319/http://stwww.weizmann.ac.il/g-chem/iton/10/mentos.html ניסוי חקר: מה עושה המנטוס לקולה], מאמר במגזין על-כימיה, גיליון 10, ספטמבר 2006
* [https://web.archive.org/web/20140222135101/http://mentos.co.il/about-mentos/ למה כשמשליכים מנטוס לשתייה מוגזת נוצרת ריאקציה?], בדף השאלות הנפוצות באתר הרשמי של מנטוס ישראל
* [http://antoine.frostburg.edu/chem/senese/101/consumer/faq/mentos.shtml Why do Mentos mints foam when you drop them into soda pop?] באתר antoine.frostburg.edu 
* [http://www.scientificamerican.com/podcast/episode/a0f42d0d-e721-eabe-745ea5c44b66f777/ Physicists Explain Mentos-Soda Spray], באתר "סיינטיפיק אמריקן", מכיל קובץ להאזנה 
*[http://www.scientificamerican.com/article/bring-science-home-coke-mentos/ Spurting Science: Erupting Diet Coke with Mentos], באתר "סיינטיפיק אמריקן" 
;כתבות בעיתונות הקשורות לתופעה
*
*
*
*[http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=740780&ssv=1&sid=126 שיא גינס של סוכריות מנטוס בתוך בקבוקי קולה], באתר nana10 מ-22 באוגוסט 2010

קטגוריה:מעבר פאזה
קטגוריה:כימיה: ניסויים
קטגוריה:מדע פופולרי
קטגוריה:תופעות אינטרנט
תיקון קורווין

תיקון קורווין הייתה הצעה לתיקון חוקת ארצות הברית, אשר באה לפתור את משבר הפרישה של שנת 1861 על ידי הגנה מפורשת על קיומה של העבדות בארצות הברית. ההצעה עברה בדוחק בקונגרס, אך לא אושרה על ידי המדינות. ארבע שנים לאחר שהוצע תיקון קורווין, אושר התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית המנוגד לו בתוכנו ובמהותו.

==נוסח ההצעה==

==תולדות==
בשנת 1861, עם היבחרו של אברהם לינקולן, שהתנגד לעבדות, לנשיאות ארצות הברית, החליטו מדינות העבדות שבדרום לפרוש מהאיחוד, שכן תושביהן חששו שלינקולן יבטל את העבדות שעליה נסמכה כלכלתם. במאמץ אחרון למנוע את הקרע בארצות הברית, הציע תומאס קורווין, ציר בית הנבחרים מאוהיו, את ההצעה הנ"ל, אשר באה להגן על העבדות ואשר הייתה העתק מדויק של הצעה דומה לסנאט, פרי-עטו של הרפובליקני מניו יורק ויליאם סיוארד. 

תומכיו של התיקון טענו, כי התיקון אינו יותר מאשר חזרה מפורשת על העקרונות שהובעו כבר בעברה הפוליטי של ארצות הברית, ובפרט בחוקה בגרסתה המקורית משנת 1787. לעומתם, האבוליציוניסטים הקיצוניים, כדוגמת פרדריק דאגלס, התנגדו לתיקון וטענו כי החוקה מעולם לא הגנה על קיום מוסד העבדות בארצות הברית. 

ב-28 בפברואר 1861 אישר בית הנבחרים ברוב צמוד את ההצעה, וכעבור יומיים היא אושרה על חודו של קול גם בסנאט. מדינות הדרום הפורשות (בתקופה ההיא, שבע במספר) התעלמו מההצעה. לאחר אישור הקונגרס ועם תמיכה הן מצד הנשיא היוצא ג'יימס ביוקנן והן מהנשיא הנכנס לינקולן, ההצעה עברה לידי המדינות השונות, לאשרור על ידי שלושה רבעים מתוכן. אולם, היחידות שאישרו אותה היו מדינות אוהיו, מרילנד ואילינוי, וברוב המדינות היא בכלל לא עלתה לדיון, ולכן לא אושרה. מבחינה טכנית, ההצעה עדיין עומדת לאשרור, שכן לא נקבע לה תאריך תפוגה, אך לאחר קבלת התיקון ה-13 לחוקה, הסיכוי שהיא תעבור הוא קלוש שבקלושים.

==השפעות אפשריות==
לו עבר, היה תיקון קורווין מעלה שאלה עקרונית בתחום מדע המדינה והמשפט החוקתי: האם מותר לחוקה במדינה דמוקרטית לאסור על שינויים מסוימים בתוך עצמה? בעניין זה ישנם הטוענים כי תיקון קורווין הוא אכן מקרה של סעיף מקובע (entrenched clause) ולכן, לו עבר, היה אוסר על אשרורו של התיקון ה-13 לחוקה, אשר ביטל את העבדות ואסר על המשך קיומה; לעומת זאת, אחרים אומרים שתיקון מאוחר יותר לחוקה יכול היה לבטל את תיקון קורווין, בדומה לכך שהתיקון ה-21 ביטל את התיקון ה-18. 

==ראו גם==
* פשרת קריטנדן
* עבדות בארצות הברית

קטגוריה:מלחמת האזרחים האמריקנית: רקע וגורמים
קטגוריה:1861 בארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: חקיקת עבדות
קטגוריה:תיקונים לחוקת ארצות הברית
de:13. Zusatzartikel zur Verfassung der Vereinigten Staaten#Das Corwin-Amendment
לווייתן (סוג)

לִוְיְתָן (שם מדעי: Balaenoptera) הוא הסוג הגדול ביותר במשפחת לווייתני הענק, בהכילו שמונה מינים. לווייתן הענק היחיד שאינו ממוין תחת הסוג לווייתן הוא הלווייתן גדול-הסנפיר. פירוש השם Balaenoptera הוא לווייתן סנפיר: Balaen - לווייתן, ptera - סנפיר.

==מינים==

{| cellspacing="0" class="wikitable sortable"
! שם !! שם מדעי !! תמונה/איור!! משקל (בטון) !! אורך (במטרים)
|-
| לווייתן מצוי || Balaenoptera physalus|| 70 || 18-20 
|-
| לווייתן צפוני ||Balaenoptera borealis || 50 || 20
|-
| לווייתן כחול || Balaenoptera musculus|| 180 || 30
|-
| לווייתן בריד || Balaenoptera brydei|| 25 || 14.5
|-
| לווייתן עדני|| Balaenoptera edeni|| 15 || 12
|-
| לווייתן גוץ || Balaenoptera acutorostrata|| 4.23|| 12
|-
| לווייתן מינקי דרומי || Balaenoptera bonaerensis|| 10 || 11.9
|-
| לווייתן אומורה || Balaenoptera omurai|| ? || 11.5
|-
| לווייתן רייס || Balaenoptera ricei || 12.65 || 13.87
|}

==מינים נוספים נכחדים==
*Balaenoptera bertae
*Balaenoptera cephalus
*Balaenoptera colcloughi
*Balaenoptera cortesii
*Balaenoptera davidsonii
*Balaenoptera ryani
*Balaenoptera siberi
*Balaenoptera sursiplana
*Balaenoptera taiwanica

==ראו גם==
*לווייתן מינקי

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1804
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברנר-ז'רמין דה לספד
קטגוריה:לווייתני ענק
ארבע אחרי הצהריים

עטיפת האלבום
ארבע אחרי הצהריים (על שם השיר של אותו השם של להקת הנח"ל) היא תוכנית רדיו המשודרת מדי יום בגלי צה"ל וכוללת שירים עבריים רגועים.

== היסטוריה ==
התוכנית שעלתה לאוויר ב-1980, משודרת בימים ראשון-חמישי ובשבת בין השעות 16:00 – 16:45, ולכל אורכה משודרים שירים עבריים בעלי אופי מינורי מאוצר הזמר העברי, באווירה נוסטלגית, ברצף אחד ארוך וכמעט ללא מילות קישור של קריינים. אות התוכנית היה לסמלה המסחרי – הקטע "תמונה" בלחן של יצחק קלפטר, המבוצע על ידי יעל לוי, שבוצע במקור בתוכניתו של יהונתן גפן "שיחות סלון". הוגי התוכנית ועורכיה מאז היווסדה הם דלית עופר ויורם רותם, עורכי תוכניות ותיקים בתחנת גלי צה"ל. מאז שנת 2015 ערן אליקים הוא מגישה הקבוע של "ארבע אחרי הצהריים", למעט יום בשבוע בו מגישים את התוכנית קריינים חיילי התחנה.

== אלבומים ==
בשנת 2005, במלאת 25 שנים לשידור התוכנית, הפיקה התחנה אלבום אוסף משולש הנושא את שם התוכנית. האלבום, שנערך על ידי עופר ורותם, כלל 66 שירים המייצגים את רוח התוכנית, בהם "פגישה לאין קץ" בביצוע אריק איינשטיין, "לפנות ערב" בביצוע עדנה גורן, "החיטה צומחת שוב" בביצוע חוה אלברשטיין ו"גן השקמים" בביצוע אריק סיני, וזכה ב"אלבום פלטינה".

החל מנקודה זאת הופקו אלבומים אחת לחמש שנים או בנקודות זמן משמעותיות בגלי צה"ל.

בשנת 2009, לקראת ראש השנה תש"ע ובמלאת 30 שנה לתוכנית הופק אלבום משולש נוסף, שנקרא "ארבע אחר הצהריים ב'", גם הוא בעריכתם של דלית עופר ויורם רותם.

בשנת 2011, לרגל חגיגות 60 שנה לקיומה של גלי צה"ל, ראה אור האוסף המשולש השלישי של התוכנית, שנקרא "ארבע אחרי הצהריים ג'", המלקט אף הוא את שיריה האהובים של התוכנית, שלא נכנסו לשני האוספים הקודמים.

בשנת 2012, לקראת ראש השנה תשע"ג יצא "ארבע אחרי הצהריים ד'", אוסף משולש רביעי משירי התוכנית.

בשנת 2014, לקראת חג השבועות, יצא לאור "ארבע אחר הצהריים 5" האוסף המשולש החמישי הנושא את הכותרות: "עוד לא אהבתי די", "יש לי אהבה" ו"איזה יום יפה". באותה שנה ולרגל 35 שנה לתוכנית נערך בפסטיבל ראשון לציון מופע מחווה לתוכנית, בו השתתפו זמרים ששיריהם מושמעים בתוכנית באופן תדיר כחוה אלברשטיין ומתי כספי וכן זמרים צעירים.

בשנת 2015, יצא לאור "ארבע אחר הצהריים 6" האוסף המשולש השישי שכולל בין היתר את השירים "שיר השיירה", "אנשים טובים" ו"בוא הביתה".<ref></ref>

בשנת 2021, יצא לאור "ארבע אחר הצהריים / 40 שנה לתוכנית הרדיו – מיטב השירים", אוסף כפול שביעי הכולל בין היתר את השירים "שיר של יום חולין" בביצוע אילנית ו-"תני לו פרח" בביצוע גלי עטרי. אוסף זה שלהבדיל מקודמיו נערך על ידי יורם רותם לבדו לאחר שדלית עופר פרשה מעריכת התוכנית. האוסף הופק על ידי חברת הליקון בעוד שכל האוספים הקודמים הופקו על ידי חברת "אן.אם.סי". האוסף היה אמור לצאת בשנת 2020 אולם הפצתו נדחתה בעקבות מגפת הקורונה .<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* [https://glz.co.il/%D7%92%D7%9C%D7%A6/%D7%AA%D7%95%D7%9B%D7%A0%D7%99%D7%95%D7%AA/%D7%90%D7%A8%D7%91%D7%A2-%D7%90%D7%97%D7%A8%D7%99-%D7%94%D7%A6%D7%94%D7%A8%D7%99%D7%99%D7%9D ארבע אחרי הצהריים], באתר גלי צה"ל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות רדיו בגלי צה"ל
קטגוריה:זמר עברי
גל אלסטר

גל אלסטר (נולד ב-1959) נפטר בדצמבר 2023 הוא רקדן וכוריאוגרף ישראלי.

אלסטר הוא מתלמידיו הראשונים של ירון מרגולין ותלמידו של צבי גוטהינר. הופיע בלהקת המחול בת שבע, "תמר" ובלהקת קול ודממה ובתיאטרון תמונע. היה מורה בלהקות בת דור ובתאטרון מחול ענבל. אלסטר הוא המנהל האמנותי של להקת נובה, הפועלת על פי שיטת המחול ההוליסטי. יצירותיו ככוריאוגרף מועלות בישראל, הולנד ורוסיה והוא חבר בעמותת הכוריאוגרפים.

אלסטר יצר סוגה אלטרנטיבית במחול שהוצגה ב-2002 בסדרת ההופעות "off center" בשיתופו של עידו תדמור. 

אלסטר גם כותב ביקורות מחול, בשנות ה-80 כתב בשבועון כותרת ראשית ובשנות ה-2000 בשבועון "Time Out תל אביב". 

בשנת 2006 סרט תיעודי אודותיו שודר בערוץ 8, במסגרת הסדרה "בתים בעיר",הסרט עקב אחרי האופן שבו מגוריו ואמנותו חולקים חלל משותף, במבנה תעשייתי בדרום העיר המשמש לו גם כסטודיו למחול.

==קישורים חיצוניים==
* פרטים על גל אלסטר ב
* 
* [https://web.archive.org/web/20070310232013/http://www.israeldance.co.il/galalsteroffcenter.htm מהפכה בעולם הריקוד של תל אביב, אתר israeldance]
* [http://www.habama.co.il/show.asp?ShowNo=3571 אוף סנטר, אתר הבמה]
* [http://www.habama.co.il/newscomplete.asp?id=157&subject=bikoret3&PageName=places.asp?sugmofa=2&nimg=6 חורגים מהזרם המרכזי, אתר הבמה]
מבחר ביקורות מחול שכתב:
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
קטגוריה:רקדני להקת המחול בת שבע
יעקב מזרחי (חבר הכנסת)

הרב יעקב ישראל מזרחי (ה'תר"ף, 1919 - א' באלול ה'תש"ם, 13 באוגוסט 1980) היה רב ואיש ציבור חרדי-ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם אגודת ישראל.

== ביוגרפיה ==
נולד בשכונת "שעריים" ברחובות (אז מושבה), לשושנה והרב דוד מזרחי, יוצאי תימן. אביו עלה לארץ כעשור לפני שנולד, כיהן כאב בית דין ברחובות, ונהרג בהפצצות על המושבה במלחמת העצמאות. היה בעל הסמכה לרבנות.

עוד בתקופת המנדט הבריטי פעל רבות בקרב יוצאי עדות המזרח בארץ, ופעילותו התגברה לאחר מלחמת העצמאות וגלי העלייה. הוא פעל במעברות ברחבי הארץ לחיזוק היהדות, ונלחם בכפייה החילונית שהופעלה על העולים. נהג להסתובב ברחבי הארץ על אופנוע או בתחבורה ציבורית. היה דרשן בולט ונאם בכינוסים ועצרות המוניות.

בהמשך מונה למנהל מחלקת עדות המזרח באגודת ישראל בארץ ישראל, בתפקיד זה עסק בבעיות הקליטה של עדות המזרח, ובעיקר מבחינה דתית-רוחנית. בין היתר עמל רבות לרישום תלמידים למוסדות תורניים, בהתחלה לשולחם לפנימיות, ובהמשך סייע לייסד בתי ספר ומקומות לימוד.

בהמשך מונה לסגן יו"ר אגודת ישראל בארץ ישראל. לחבר מועצת העיר רחובות, ולסגן ראש העיר והממונה על מחלקת הרווחה. שימש סגן יו"ר המועצה הדתית והיה פעיל במוסדות החינוך הדתיים בעיר.

בשנת 1972 נכנס לכנסת השביעית מטעם אגודת ישראל במקומו של שלמה יעקב גרוס, על פי הסכם רוטציה והיה חבר בוועדות הכנסת השונות.

בשלהי קיץ התש"ם, בדרכו לפגישה ציבורית בירושלים, לקה באירוע מוחי. ימים ספורים לאחר מכן, בראש חודש אלול, הוא נפטר.

על שמו נקראו מוסדות "אור יעקב-אור זרוע" - לימודי רבנות ודיינות לאברכים מחב"ד.

=== משפחתו ===
נשא לאשה את הרבנית חביבה לבית חובארה וממנה היה אב ל-16. בנו נהרג במלחמת יום כיפור. בנו אליעזר היה חבר כנסת מטעם אגודת ישראל.

==לקריאה נוספת==
* שניאור ברגר, דרך כוכב מיעקב, תולדות חייו, ה'תשע"ח

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1980%2F08%2F14&id=Ar00417&sk=9E3B28EB מת הרב יעקב מזרחי], דבר, 14 באוגוסט 1980.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם אגודת ישראל
קטגוריה:חברי מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:רחובות: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:יתומי פעולות האיבה
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:רבנים חברי הכנסת
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
אוניברסיטת קלגנפורט

אוניברסיטת קלגנפורט (בגרמנית: Universität Klagenfurt) היא אוניברסיטה בעיר קלגנפורט שבאוסטריה. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1971 והחלה את דרכה כמכללה ללימודי חינוך. מאז אוקטובר 2004 השם הרשמי של האוניברסיטה בגרמנית הוא "האוניברסיטה האלפית-אדריאטית של קלגנפורט" (Alpen-Adria Universität Klagenfurt) על מנת להדגיש את הקשרים הבין-תרבותיים בין האלפים והים האדריאטי הנמצאים שניהם בקרבת העיר. נכון ל-2018 לומדים באוניברסיטה יותר מ-11,600 סטודנטים והסגל מונה כ-1,500 מרצים, חוקרים ואנשי הנהלה.

האוניברסיטה שוכנת במבנה הצופה על אגם ורטר.

==חלוקה==
באוניברסיטה ישנן ארבע פקולטות: 
===הפקולטה למדעי תרבות===
הפקולטה ללימודי תרבות כוללת אחת עשרה מחלקות בתחום מדעי הרוח והחברה, ומרכז פקולטה אחד.

===הפקולטה לכלכלה===
תחום העיסוק העיקרי של הפקולטה הוא מנהל עסקים, והוא נחקר בשילוב עם משפטים, סוציולוגיה, כלכלה לאומית וגאוגרפיה (גם כלכלית).

===הפקולטה למחקר בינתחומי ולהוראה===
הפקולטה למחקר בינתחומי ולהוראה (IFF) עוסקת בפיתוח של מחקר, הוראה וארגון. מטרתה היא לטפל בבעיות חברתיות נבחרות, באמצעות תכנון תהליכי מחקר ולמידה מתאימים.
*מחלקה לחקר מדע
*מחלקה להתפתחות חינוכית ולהתפתחות הוראה
*מחלקה לתקשורת מדע ולחקר השכלה גבוהה
===הפקולטה למדעי טכניים===
הפקולטה עוסקת במחקר ובהוראה בתחומי מדעי המחשב, טכנולוגיות מידע ותקשורת ומתמטיקה הנדסית, והוקמה בינואר 2007. היא פוצלה מתוך הפקולטה "לכלכלה ולמדעי המחשב", וכוללת תחומי מחקר שלא נחקרו במסגרת הפקולטה הקודמת. בסך הכל מורכבת הפקולטה מתשע מחלקות ומציעה ארבע תוכניות המעניקות תואר בוגר אוניברסיטה, ארבע תוכניות המעניקות תעודת מוסמך אוניברסיטה, שתי תוכניות לדוקטורט ושתי תוכניות הכשרה למורים.

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קלגנפורט
קטגוריה:קלגנפורט
מליטון כנתריה

הדגל שהונף, דגל רגימנט 79 של דיוויזיית הרובאים ה-150 של ברית המועצות
מֶליטוֹן כָּנתַריָה (בגאורגית: მელიტონ ქანთარია, מֶליטוֹן כַּנתַריָה; ברוסית: Мелитон Варламович Кантария, מליטון וארלאמוביץ' קנטארייה, וזהו גם השם שהוא מופיע בו במסמכים רשמיים; 5 באוקטובר 1920 – 27 בדצמבר 1993) היה חייל גאורגי ממוצא מגרלי בצבא האדום. כנתריה מפורסם בשל כך שזכה להניף את דגל הניצחון על הרייכסטאג עם סיומה של כיבוש ברלין במלחמת העולם השנייה, ב-30 באפריל 1945, בשעה 21:50.

== חייו ==
כנתריה נולד למשפחת איכרים בכפר (כיום עיירה) ג'ווארי שבסמגרלו, הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה (כיום גאורגיה). מגיל צעיר עבד בקולחוז. בשנת 1940 התגייס לצבא האדום. במהלך מלחמת העולם השנייה היה לוחם בפלוגת הסיור של דיוויזיית הרובאים ה-150. ב-30 באפריל 1945, בעת הקרב על ברלין השתתפה יחידתו של כנטריה, רגימנט חי"ר 79 של הדיוויזיה, בכיבוש הרייכסטאג. כנתריה, יחד עם שני לוחמים נוספים (סמל מיכאיל ייגורוב וקצין פוליטי אלכסיי ברסט) הניפו את הדגל האדום על גג הרייכסטאג. על מעשה זה הוענק לכנתריה וייגורוב תואר גיבור ברית המועצות.

בשנת 1946 השתחרר כנתריה משירות הצבאי וחזר לכפר הולדתו. בשנת 1947 עבר לעיר סוחומי, בה עבד כמנהל חנות. בשנת 1965 עבר להתגורר בעירה אוצ'מצ'ירה. בספטמבר 1993, במהלך המלחמה באבחזיה, בשל היותו גאורגי, גורש מביתו על ידי מורדים אבחזיים. הוא נאלץ לברוח לטביליסי. בדצמבר 1993, הודות למאמצי ארגון ותיקי המלחמה במוסקבה הובטחו לכנתריה סטטוס פליט ברוסיה ודירה במוסקבה. 

מליטון כנתריה מת מהתקף לב ברכבת, בדרכו מגאורגיה למוסקבה. נקבר בעיירת הולדתו ג'ווארי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.warheroes.ru/main.asp מליטון ורלמוביץ' קנטריה] 

קטגוריה:קצרמר גאורגיה
קטגוריה:אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גאורגים
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:הסכסוך האבחזי-גאורגי
קטגוריה:מגרלים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:ילידי 1920
קטגוריה:גאורגים שנפטרו ב-1993
פאול ובר

[[לוח זיכרון לזכרו של פאול ובר המוצב בבית בו חי עד שנת 1936 בעיירה שרסטקן בגרמניה]]
אנדראס פאול ובר (בגרמנית: Andreas Paul Weber; 1 בנובמבר 1893 – 9 בנובמבר 1980) צייר ואמן ההדפס גרמני.

== ביוגרפיה ==
ובר נולד בשנת 1893 בעיירה ארנשטאדט בחבל תורינגיה. לאחר סיום לימודיו בבית הספר החל ללמוד ציור בבית הספר לאמנות שימושית בארפורט. בגיל צעיר הצטרף לתנועת "יונג וונדרפוגל" (ציפור הנדודים) תנועה רומנטית שקראה לשיבה אל הטבע, ובמקביל עבד כגרפיקאי מסחרי. במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא גרמניה, ובמקביל לשירות תרם מרישומיו לעיתון צבאי. 

ב-1917 החל בקריירת ציור ורישום. איוריו ליוו ספרים רבים, בהם הוצאה של הספר טיל אוילנשפיגל שזכתה להצלחה רבה. ובר זכה לשם כמאייר, ומהדורות לספרים "סיפורי הברון מינכהאוזן" ו"ריינקה השועל" באיורו נחשבות לקלאסיקה בגרמניה. ב-1920 נשא אישה, וב-1925 ייסד חברה להדפסים. לזוג ובר חמישה ילדים, ובנם כריסטיאן המשיך בדרכו של אביו כאמן. 

שירותו במלחמה הביא להדפסיו איכות קודרת, ומוטיב חוזר ביצירתו החל משנות ה-20, מיד לאחר המלחמה, הוא השחתת הסביבה הטבעית על ידי הטכנולוגיה, והמוות שהיא מביאה, המוצג באיוריו לעיתים קרובות בצורת ליצן. מוטיב חוזר נוסף ביצירותיו הוא משחק השחמט, ולעיתים הציג משחקי שחמט בין דמויות היסטוריות וספרותיות ידועות.

החל משנת 1928 היה ובר פעיל בהתנגדות לימין הקיצוני ולהיטלר. איור מפורסם מתקופה זו, המוכתר בכותרת - "היטלר - גורל גרמני", מראה המון אדם הצועד, כשהוא נושא את דגל צלב הקרס, ונופל לקבר ובו ארון מתים ענק המקושט אף הוא בצלב הקרס. הדפסיו של ובר היו בעלי איכות סיוטית, וחזו, במלוא העוצמה, את העתיד לקרות לגרמניה אם יעלה היטלר לשלטון. החל מ-1931 פרסם, במשותף עם ארנסט ניקיש עלון בשם "התנגדות" (Widerstand).

בשנת 1933 עלתה המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה. השלטון החדש החל להתנכל לוובר, והוא נעצר מספר פעמים, ונשלח למחנות ריכוז שונים באזורים שונים בגרמניה, החל משנת 1936. לאחר שחרורו חדל מפעילות פוליטית. ב-1937 נסע לפלורידה. ב-1939 שב לגרמניה, ואף יצר מספר תדפיסים התומכים במטרה הגרמנית במלחמת העולם השנייה, ומבקרים את האימפריאליזם של בריטניה. התעמולה הנאצית עשתה שימוש בתמונות אלו. ב-1945 גויס לוורמאכט, ושוחרר עם תבוסת הנאצים.

לאחר המלחמה המשיך ובר בפעילותו האמנותית, ויצר תדפיסים וקריקטורות הנוגעים בענייני השעה, כאשר נושאים אקולוגיים זוכים לדגש. בין היתר היה ובר מעורב בניסיון להחיות את העיתון הסאטירי זימפליציסימוס, ותרם באופן קבוע לגלגול החדש של העיתון בין השנים 1954 ל-1967. עבודתו זכתה להערכה רבה, והוא הציג בתערוכות במקומות שונים בגרמניה ומחוצה לה וזכה בפרסים אומנותיים, בהם "צלב השירות הפדרלי הגדול" מטעם ממשלת גרמניה. בשנת 1973 הוקם ברטבורג "מוזיאון א. פאול ובר". 

ובר מת בשיבה טובה בשנת 1980. הותיר אחריו כ-3,000 תדפיסים, עשרות תמונות שמן, ואלפי יצירות אחרות שפורסמו בעיתונים ובמגזינים.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Zbynek Zeman, Heckling Hitler,Taurus, London, 1987.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20061215213722/http://www.weber-museum.de/en/ מוזאון א. פאול ובר]

קטגוריה:ציירים גרמנים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1893
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1980