OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פיטר ניקולס

פיטר ניקולס (אנגלית: Peter Nicholas; נולד ב-10 בנובמבר 1959) הוא כדורגלן עבר ולשי העובד כמאמן.

ניקולס נולד בניופורט, אך החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קריסטל פאלאס ב-1976. הוא שיחק בסלהרסט פארק במשך חמש עונות, בהן ערך למעלה מ-150 הופעות, וזכה באליפות הליגה השנייה בעונת 1978/1979. בתקופה זו הוא ערך את הראשונה מתוך 73 הופעות במדי נבחרת ויילס, בהן הבקיע שני שערים. הוא החל את הקריירה בעמדת הבלם הקדמי, אך בהמשכה עבר קדימה והחל לשחק כקשר הגנתי. הוא נודע בסגנון משחקו הקשוח, והרבה לספוג עבירות במהלך הקריירה שלו.

למרות מאמציו הרבים של ניקולס לא הצליחה פאלאס לשמור על מקומה בליגה הראשונה, ובמרץ 1981 הוא עבר לארסנל תמורת חצי מיליון לירות שטרלינג, זמן קצר לפני שפאלאס ירדה לליגה השנייה באופן רשמי. כבר עם הגעתו לארסנל הוא הפך לשחקן הרכב קבוע, ועד לסיום עונת 1980/1981 לא הפסיד באף משחק. בעונה שלאחר מכן השתתף ב-41 משחקים, ואף קיבל את סרט הקפטן של נבחרת ויילס. אולם, בעונת 1982/1983 הוא ספג מספר פציעות שמנעו ממנו לשחק באופן סדיר. בסך הכל הוא השתתף ב-80 משחקים במדי ארסנל, בהם הבקיע שלושה שערים.

ניקולס היה מעוניין לחזור ולשחק כדורגל ברמה מקצוענית, ולפיכך הצטרף לפאלאס בהשאלה באוגוסט 1983, ובסיום אותה עונה נרכש כרטיס השחקן שלו תמורת 150,000 לירות שטרלינג. הקדנציה השנייה שלו בפאלאס לא הייתה מוצלחת, וב-1985 הוא חתם בלוטון טאון תמורת 165,000 לירות שטרלינג. ניקולס השתתף בלמעלה מ-100 משחקים במדי לוטון, ושיפר את יכולתו; ב-1987 הוחתם על ידי אברדין תמורת 350,000 לירות שטרלינג. בעונת 1987/1988 העפיל עם קבוצתו לגמר גביע הליגה הסקוטי, מול גלאזגו ריינג'רס; המשחק הסתיים בתוצאה 3 - 3, ובדו-קרב הפנדלים שנערך לאחר מכן החמיץ ניקולס את הבעיטה המכריעה. משחקו בנבחרת ויילס בתקופה זו היה הפעם הראשונה מאז 1938 שבה כדורגלן בקבוצה סקוטית משחק בנבחרת ויילס.

ב-1988 עבר לצ'לסי תמורת 350,000 לירות שטרלינג, שיחק שם במשך שנתיים וחצי וזכה באליפות הליגה השנייה ובגביע פול ממברס, ובמרץ 1991 עבר לווטפורד שהייתה קבוצתו האחרונה בקריירה. לאורך הקריירה שלו השתתף ב-671 משחקים במועדונים ובנבחרות ויילס השונות.

לאחר פרישתו ב-1992 התמנה ניקולס למאמן קבוצת הנוער של צ'לסי, ולאחר מכן חזר לקריסטל פאלאס באותו תפקיד. בהמשך קודם לתפקיד עוזר המאמן של הקבוצה הבוגרת, לפני שעזב לבארי טאון מליגת העל הוולשית, עמה זכה באליפות ב-2001. הוא כיהן כמאמן ניופורט קאונטי בין 2002 ל-2004. בין אוגוסט 2005 לאפריל 2009 אימן את לנלי, עמה זכה באליפות הליגה בעונת . לאחר מכן הוחלף על ידי אנדי לג.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Tony Matthews, Who's Who of Arsenal (Page 216), 2007. ()
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ולשים
קטגוריה:בלמי כדורגל ולשים
קטגוריה:קשרי כדורגל ולשים
קטגוריה:ניופורט, ויילס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני לוטון טאון
קטגוריה:כדורגלני אברדין
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני ווטפורד
קטגוריה:מאמני כדורגל ולשים
קטגוריה:מאמני ניופורט קאונטי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1959
ביל סדון

ויליאם צ'ארלס "ביל" סדון (אנגלית: William Charles "Bill" Seddon; 28 ביולי 1901, קלפטון, לונדון - 1983, אסקס) היה כדורגלן אנגלי.
== קריירה ==
סדון החל את הקריירה בקבוצת הנערים הלונדונית וילה אתלטיק, וב-1922 הצטרף לג'ילינגהאם על תקן של שחקן חובב. ב-1923 ניסה להתקבל ללא הצלחה לאסטון וילה, נבחן בארסנל בנובמבר 1924, וחתם שם על חוזה כשחקן מקצוען בדצמבר שלאחר מכן. הוא שיחק בעמדת הקשר האחורי, ולרוב השתתף במשחקי קבוצת המילואים של המועדון. הוא צבר לזכותו למעלה מ-200 הופעות בליגת המילואים, ואף מונה לקפטן כשהקבוצה זכתה בחמש אליפויות של ליגת המילואים בשנות ה-20.

באותה תקופה שיחק סדון מדי פעם גם עבור הקבוצה הבכירה של ארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו לאחר שהחליף את אלף בייקר בהפסד 1 - 2 לסנדרלנד ב-10 באפריל 1926. הייתה זו הופעתו היחידה בעונת 1925/1926, ובעונה שלאחר מכן הוא שותף ב-17 משחקים. אולם, הוא לא נכלל בהרכב לקראת גמר גביע ה-FA של 1927, ומאחר ושחקני ההגנה הדומיננטיים של ארסנל באותה תקופה היו אלף בייקר, ג'ק באטלר ובוב ג'ון, סדון השתתף בארבעה משחקים בעונת 1927/1928, ובאפס משחקים בעונת 1928/1929.

אולם, בעונת 1929/1930 הוא חזר להרכב של ארסנל, וחלק את עמדת הקשר הימני עם אלף בייקר עד שהבלם הרי רוברטס נפצע במשחק מול וסטהאם יונייטד. סדון החליף את רוברטס הפצוע בהגנה, השתתף ב-12 המשחקים האחרונים של הליגה, ופתח בגמר גביע ה-FA של 1930, שהסתיים בניצחון 2 - 0 על האדרספילד טאון ובתואר המשמעותי הראשון בהיסטוריה של ארסנל.

בעונת 1930/1931 השתתף סדון ב-18 משחקי ליגה, וזכה עם ארסנל באליפות הראשונה בתולדות המועדון. הוא חזר לשחק בעמדת הקשר הימני, אך איבד את מקומו בהרכב לאחר הגעתו של צ'ארלי ג'ונס, ובעונת 1931/1932 השתתף בחמישה משחקים, האחרון מתוכם מול שפילד יונייטד. הוא עזב את המועדון במרץ 1932, ועבר לגרימסבי טאון תמורת 2,500 לירות שטרלינג. הוא רשם לזכותו 76 הופעות במדי ארסנל, ולא הבקיע בהן ולו שער אחד.

הוא שיחק בגרימסבי במשך עונה אחת לפני שהצטרף ללוטון טאון ביולי 1933, ופרש בפברואר 1934. לאחר פרישתו צורף סדון לצוות האימון של לוטון, והחזיק במשרה זו במשך כחצי שנה. בין אוגוסט לדצמבר 1934 הוא עבד כמאמן כושר בנוטס קאונטי, ובעונת 1935/1936 שימש כמאמן בגרימסבי טאון. במלחמת העולם השנייה הוא הוצב במערב אפריקה על ידי הצבא הבריטי, ולאחר המלחמה הצטרף לרומפורד כאיש תחזוקה. ב-1967 ערכו ארסנל ורומפורד משחק ראווה לרגל פרישתו לגמלאות.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Tony Matthews, Who's Who of Arsenal (Page 258), 2007. ()
</div>

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ג'ילינגהאם
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני גרימסבי טאון
קטגוריה:כדורגלני לוטון טאון
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1901
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1993
פיטר קייל

פיטר קייל (אנגלית: Peter Kyle; 21 בדצמבר 1878 - 19 בינואר 1957) היה כדורגלן סקוטי. היה ידוע בכדרוריו הארוכים, שלעיתים קרובות גרמו לחוסר שביעות רצון בקרב חבריו לקבוצה, ובכך ששיחק במועדונים רבים.

==ביוגרפיה==

קייל נולד בגלאזגו, והחל את הקריירה בעמדת החלוץ המרכזי במועדוני הנוער לארקהיל, רויאל אלברט, פארקהד ופרטיק ת'יסל. הוא נבחן בקבוצת קלייד, וככל הנראה נדחה על ידה בשל מזגו החם, עבר דרומה לאנגליה, וב-1899 הצטרף לליברפול. הוא השתתף בארבעת המשחקים הראשונים של עונת 1899/1900, אך איבד את מקומו בהרכב לג'ון ווקר והשתתף במשחק אחד נוסף עד סוף העונה. קייל לא היה מרוצה מכך ששיחק בעיקר בקבוצת המילואים, עזב את ליברפול בקיץ 1900 ועבר לשחק במספר מועדונים מהליגה הדרומית, בהם לסטר סיטי (1900 - 1901), וסטהאם יונייטד (1901 - 1902, קטרינג טאון (1902 - 1905) וטוטנהאם הוטספר (1905 - 1906). כששיחק בטוטנהאם נטען כי הוא היה מעורב במריבה עם עמיתו לקבוצה כריס קאריק, והוא הושעה על ידי המועדון.

באפריל 1906 הצטרף קייל לוולוויץ' ארסנל, וערך את הופעת הבכורה במשחק הפתיחה של עונת 1906/1907, שנערך ב-1 בספטמבר 1906 והסתיים בניצחון על מנצ'סטר סיטי. באותה עונה הוא הבקיע 13 שערים ב-29 משחקים (אם כי צ'ארלי סאטרתווייט סיים כמלך השערים של המועדון), וסייע לארסנל לסיים במקום השביעי. את עונת 1907/1908 סיים קייל כמלך השערים עם תשע הבקעות, שמונה בליגה ואחת בגביע ה-FA, אך הפעם סיימה ארסנל במקום ה-14.

באותה תקופה המועדון היה שרוי בקשיים כלכליים כבדים, ולפיכך הוחלט במרץ 1908 להעביר את קייל לאסטון וילה. בסך הכל הוא הבקיע 23 שערים ב-60 משחקים במדי וולוויץ' ארסנל. הוא לא זכה להצלחה באסטון וילה, ותוך פחות משנה עבר ביחד עם רוברט אוואנס לשפילד יונייטד, תמורת סכום כולל של 1,100 לירות שטרלינג. הוא סיים את הקריירה בווטפורד מהליגה הדרומית, אך חזר לעונה נוספת (1910/1911) לרויאל אלברט.

בערך בתקופה שבה שיחק קייל בארסנל הופיע שם שחקן נוסף עם שם זהה, וייתכן כי במשך השנים התערבבו המסמכים השונים הקשורים אליהם.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Tony Matthews, Who's Who of Arsenal (Pages 169 - 170), 2007. ()
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lfchistory.net/player_profile.asp?player_id=707&submit1=Submit פיטר קייל] LFCHistory

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני אברדין
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני שפילד יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ווטפורד
קטגוריה:גלאזגו: כדורגלנים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1880
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1961
אלף קומון

אלפרד "אלף" קומון (אנגלית: Alfred "Alf" Common; 25 במאי 1880 - 3 באפריל 1946) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ המרכזי. קומון התפרסם ככדורגלן הראשון באנגליה שמועבר מקבוצה לקבוצה תמורת סכום של 1,000 לירות שטרלינג.

== קריירה ==
קומון שיחק בסאות' היילטון ג'וניורס וג'ארו מצפון מזרח אנגליה לפני שהצטרף לסנדרלנד. סנדרלנד סיימה במקום השני בליגה הראשונה בעונת 1900/1901, ובאוקטובר שלאחר מכן הועבר קומון לשפילד יונייטד תמורת 325 לירות שטרלינג. המעבר היה מוצלח עבור שתי הקבוצות, מאחר שסנדרלנד זכתה באליפות בעונת 1901/1902 וקומון הבקיע את השער הראשון בניצחון על סאות'המפטון בגמר גביע ה-FA של 1902.

קומון היה שחקן הרכב קבוע בשפילד יונייטד. ב-1904 ערך את שתי הופעותיו הראשונות במדי נבחרת אנגליה במשחקים מול נבחרת ויילס ונבחרת אירלנד, וכעבור שנתיים ערך את הופעתו השלישית והאחרונה במשחק נוסף מול נבחרת ויילס. אולם, במאי 1904 סירב קומון לחדש את חוזהו מאחר שרצה לחזור לסנדרלנד, לכאורה מכיוון שהיו לשם "אינטרסים עסקיים". יונייטד לא הצליחה לשכנע את קומון לשנות את דעתו, ובקיץ 1904 הוא חזר לסנדרלנד. בעסקת ההעברה נכלל גם שוער המילואים אלברט לואיס, והיא הוערכה בסכום שיא של כ-520 לירות שטרלינג.

בפברואר 1905, כחצי שנה לאחר המעבר, שבר קומון את שיא דמי ההעברה לאחר שחתם במידלסברו תמורת 1,000 לירות שטרלינג. הוא הוחתם בקבוצה בניסיון להימנע מירידה לליגה השנייה. משחקו הראשון במידלסברו היה ב-25 בפברואר 1905 מול שפילד יונייטד, מועדונו הקודם. מידלסברו ניצחה 1 - 0 משער של קומון בבעיטת עונשין בדקה ה-50, והיה זה ניצחון החוץ הראשון של הקבוצה מזה שנתיים. כתוצאה מכך הצליחה הקבוצה להינצל מירידה. קומון מונה לקפטן הקבוצה, אך ב-1907 נשלל ממנו התואר והוא נקנס ב-10 לירות שטרלינג בטענה שהיה שיכור והתנהג באלימות. קומון הבקיע 58 שערים ב-168 משחקי ליגה עבור מידלסברו.

ב-1910 עבר קומון לוולוויץ' ארסנל, וערך את הופעת הבכורה ב-1 בספטמבר 1910 מול מנצ'סטר יונייטד. הוא צבר לזכותו 80 הופעות ו-23 שערים במדי ארסנל; קומון שיחק כחלוץ שני בעונה הראשונה, ובעונתו השנייה עבר לעמדה יותר קדמית, וסיים את עונת 1911/1912 כמלך השערים של ארסנל עם 17 הבקעות, כשבנוסף לכך הוא החמיץ שני משחקי ליגה. אולם, הוא לא הצליח להבקיע ולו שער אחד במחצית הראשונה של עונת 1912/1913, בסיומה ירדה ארסנל לליגה השנייה, ובדצמבר 1912 הועבר לפרסטון נורת' אנד תמורת 250 לירות שטרלינג. הוא הוביל את פרסטון לזכייה באליפות הליגה השנייה באותה עונה, אך בעונה שלאחר מכן (1913/1914) ירדה הקבוצה בחזרה לליגה השנייה.

קומון פרש מכדורגל ב-1914. לאחר פרישתו עבר להתגורר בעיירה דרלינגטון, ונודע שם כשופט מכובד במשחקי ספורט. בנוסף לכך הוא ניהל את בית המלון "אלמה" בקוקרטון ופאב בדרלינגטון עד 1943. הוא מת בדרלינגטון ב-1946.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Tony Matthews, Who's Who of Arsenal (Pages 68 - 69), 2007. ()
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.englandstats.com/playerreport.php?pid=248 פרופיל] באתר EnglandStats

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני סנדרלנד
קטגוריה:כדורגלני שפילד יונייטד
קטגוריה:כדורגלני מידלסברו
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני פרסטון נורת' אנד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1880
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1946
מציאות אחרת

מציאות אחרת הוא אלבומו התשיעי של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב-29 במרץ 2005. בין כותבי השירים באלבום היו טל שגב, מיקי שביב ופבלו רוזנברג. שיר הנושא של האלבום, שכתב דידי שחר, זכה להצלחה גדולה, ובנוסף לו בלטו גם השירים "מלכת היופי שלי" ו"מתגעגע", שהפכו ללהיטים גדולים, וכן "סרט שחור לבן".

==רשימת רצועות==

== משתתפים ==
* עיבוד והפקה מוזיקלית: יעקב למאי
* קלידים, פסנתר, תיכונותים, והפקת קצב: עמית הראל
* קלידים ותיכנותים: יעקב למאי, שי ראובני
* הפקת שירה: יהודה תמיר
* תופים: ישראל נחום
* גיטרה בס: מיקי שביב, אילן אביב
* גיטרות אקוסטיות וחשמליות: אבי סינגולדה, דודו טסה, יאיר מיכאל, מיקי שביב
* כלי הקשה: יהודה תמיר
* דרבוקה: רמזי קטאני
* סנטור: אילן אביב
* סקסופון ומלודיקה: ניצן עין-הבר
* חליל: אמיר גבירצמן
* בגלמה: אריק כהן
* קולות: יהודה תמיר, אילעיל תמיר, מאיה מור
* הוקלט באולפני "שיר"
* טכנאי הקלטה ומיקס: יהודה תמיר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2005
קטגוריה:אלבומי אייל גולן
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בישראל
המביט

המביט (מאוחר יותר נקרא המביט לישראל) היה שבועון בעברית שהוציא פרץ סמולנסקין במהלך שנת 1878.

הגיליון הראשון יצא לאור בט"ז באדר תרל"ח, וכעבור 26 גיליונות פסקה הופעתו של השבועון. השבועון הגדיר עצמו כשבועון למשפחה, וראה עצמו כשבועון ברוח אירופית. מחידושי הלשון שניסה סמולנסקין להכניס היה השימוש במילה "עלה" (כמו בגרמנית וביידיש) במקום המילה "עמוד". לפי בריינין, החלק המוצלח שבשבועון היו הפיליטונים, שנכתבו בו במדור שנקרא "עלי חמד".

==לקריאה נוספת==
* אברהם שאנן, הספרות העברית, כרך ב', עמ' 46
* יוסף קלוזנר, היסטוריה, כרך ה', עמ' 108

===מדור "עלי חמד"===
* פרץ סמולנסקין, ספורים ופילוטנים: הנדפסים במכתב עתי שלו המביט בשם עלי חמד, וילנה: מ’ קאצענעלענבאגען, תרס"א
* פרץ סמולנסקין, עלי חמד: סיפורים ופיליטונים, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב - הפקולטה למדעי הרוח - החוג לספרות עברית, תשכ"ח

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:כתבי עת של תנועת ההשכלה
ברק בדש

בדש במדי מכבי נתניה, 2018
טקס הפרישה של בדש ממשחק פעיל
ברק בדש (נולד ב-30 באוגוסט 1982) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
בדש החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הבוגרים של מכבי חדרה, משם עבר למכבי רמת עמידר. בינואר 2005 צד בדש את עינו של מאמן הפועל תל אביב דאז שייע פייגנבוים במהלך משחק אימון בין הקבוצות, והוא עזב את מכבי רמת עמידר והוחתם בהפועל תל אביב. עד תום עונת 2004/2005 כבש בדש שני שערים ב-14 הופעות בליגת העל, ולאחר מכן שוחרר מהמועדון.

בקיץ 2005 עבר בדש לבני יהודה תל אביב, ובמדיה שיחק שנתיים. בקיץ 2007 עבר להכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית, ובתום עונת 2007/2008 העפיל עם הקבוצה לליגת העל לאחר שכבש עשרה שערים בליגה הלאומית. בעונת 2008/2009 כבש שמונה שערים בליגת העל, אך בסופה ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית. לקראת עונת 2009/2010 חתם בדש במועדון ספורט אשדוד אך לא הצליח להשתלב בקבוצה, ובינואר 2010 עבר להפועל באר שבע, במדיה כבש שבעה שערים ב-13 משחקים.

ב-15 ביולי 2010 חתם בדש בקבוצת עירוני קריית שמונה. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע הטוטו וכבש ארבעה שערי ליגה, ובעונת 2011/2012 כבש שמונה שערי ליגה וזכה עם עירוני קריית שמונה באליפות הראשונה בתולדותיה. ב-30 באוגוסט 2012 הושאל בדש לקבוצה הבלגית ואסלנד-בוורן, וכבר כעבור יומיים, ב-1 בספטמבר, כבש לראשונה במדי קבוצתו החדשה, במשחק הניצחון על סרקל ברוז'. בעונה זו שיחק לצידו של גל שיש, ובסך הכל כבש שמונה שערי ליגה. ב-9 ביולי 2013 חזר בדש לעירוני קריית שמונה, ושיחק במדיה עוד חצי עונה, במהלכה כבש חמישה שערים.

ב-30 בינואר 2014 חתם בדש לעונה וחצי במכבי תל אביב, ששילמה עבורו חצי מיליון שקלים. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-9 בפברואר 2014 במשחק הבית נגד הפועל באר שבע כאשר עלה כמחליף בדקה ה-66. במשחקו השני בקבוצה כבש את שער הבכורה שלו במשחק חוץ נגד מכבי פתח תקווה. במשחק העונה מול הפועל באר שבע כבש בדש צמד בניצחון קבוצתו 2–0, ובסך הכל כבש שלושה שערי ליגה במדי מכבי תל אביב עד תום העונה, וזכה עם הקבוצה באליפות. בעונת 2014/2015 כבש שלושה שערי ליגה, וזכה עם הקבוצה בגביע המדינה, בגביע הטוטו ובאליפות שנייה ברציפות.

ב-1 בספטמבר 2015 חתם בדש בהפועל רעננה. בעונתו היחידה בקבוצה בקבוצה כבש שישה שערי ליגה, וסייע לה להעפיל לראשונה בתולדותיה לפלייאוף העליון. ב-8 בספטמבר 2016 חתם במכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה הלאומית, ובסיום עונת 2016/2017 העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל. בעונת 2017/2018 שותף בתשעה משחקים כמחליף, וב-15 במאי 2018 הודיע על פרישה ממשחק פעיל ומונה למנהל מכבי נתניה.

==חיים אישיים==
ב-17 במאי 2009 נישא לשרון.

אחיו הצעיר קובי בדש הוא כדורגלן המשחק כחלוץ בליגות הנמוכות, ובשיאו שיחק בהפועל ראשון לציון בליגה הלאומית בעונת 2012/2013.

==תארים==
;עירוני קריית שמונה
* אליפות: 2011/2012
* גביע הטוטו: 2010/2011, 2011/2012

;מכבי תל אביב
* אליפות: 2013/2014, 2014/2015
* גביע המדינה: 2014/2015
* גביע הטוטו: 2014/2015

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי רמת עמידר
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הכח עמידר רמת גן
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני ואסלנד-בוורן
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בבלגיה
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
הסנוטאף של לונדון

הסנוטאף (באנגלית: Cenotaph; מיוונית κενοτάϕιον: Kenos – ריק, Taphos – קבר) של לונדון היא האנדרטה המרכזית לזכר חללי מלחמותיה של בריטניה, הניצבת בדרך וייטהול שבלונדון. זוהי האנדרטה הידועה ביותר בין האנדרטות מעיצוב זה בעולם המודרני.

== האנדרטה ==
הסנוטאף ניצבת מול בניין משרד החוץ הבריטי בדרך וייטהול, בתווך שבין נתיבי התנועה שבכביש. היא בנויה מאבן גיר (Portland Stone). האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל סר אדווין לאצ'נס כאנדרטה לחלליה של בריטניה במלחמת העולם הראשונה. היא נבנתה בין השנים 1919-1920 והחליפה אנדרטה זהה, שהייתה עשויה מעץ וגבס, ואשר הוקמה ב-1919 לקראת מצעד הניצחון של מדינות ההסכמה לאחר המלחמה. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה הסנוטאף לאנדרטה המרכזית לחללי מלחמותיה של בריטניה במאה העשרים.

פאותיה של הסנוטאף אינן אנכיות, אלא היא בנויה משלבים אופקיים מדורגים המקנים לה חתך אלכסוני. היא ניצבת על גבי במה בת שלוש מדרגות.

זרים חרותים מאבן הוצמדו לשתי הפאות הצרות של הסנוטאף. הקישוטים היחידים באבן פרט להם הם הכתובת החרותה על כל אחת מפאות אלו – "המתים עטורי התהילה" (The Glorious Dead). ביטוי זה הוצע על ידי הסופר רודיארד קיפלינג, שבנו היה בין הנופלים במלחמת העולם הראשונה.

לשתי פאותיה הרחבות של הסנוטאף מוצמדים תרנים ועליהם דגלי בד שונים, שהוחלפו עם השנים מספר פעמים. הדגלים שהיו צמודים לה ב-2007 היו של הצבא הבריטי, חיל האוויר המלכותי, הצי המלכותי וצי הסוחר הבריטי.

לוטיינס הציע בעת תכנון הסנוטאף שדגלים ייחרתו באבן הסנוטאף עצמה, אך הצעתו זו לא נתקבלה. 

על פי המסורת מתקיים לרגלי הסנוטאף טקס האזכרה הממלכתי לחללי המלחמות של בריטניה, הנערך מדי שנה ביום הזיכרון, יום א' השני של חודש נובמבר.

אנשי צבא ושוטרים במדים מחויבים בהצדעה לסנוטאף בעת עברם לידה. נטען שבעת הלוויית הנסיכה דיאנה ב-1997 נמנע החייל שנהג בכרכרה שהובילה את ארונה מהצדעה כלשהי – גם לא למלכה – אך הצדיע לסנוטאף כאשר עברה הכרכרה לידה.

העתק של הסנוטאף נמצא בעיר קוקסטאון בצפון אירלנד. בעיר מנצ'סטר שבאנגליה מוצבת אנדרטה הדומה לה עד מאוד – גם היא פרי תכנונו של לוטיינס. סנוטאף דומה מוצבת ליד מוזיאון הזיכרון למלחמה בעיר אוקלנד שבניו זילנד, וכן באי הונג קונג ובאי ברמודה.

האנדרטה המוצבת בכיכר אלנבי שבירושלים דומה בצורתה במידת מה לסנוטאף של לונדון.

== ראו גם ==

* אנדרטת הכוחות המזוינים
* אנדרטת אלנבי בירושלים

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.youtube.com/watch?v=XM4zSRzngwM סרטון אודות הסנוטאף] באתר Youtube.
*[http://www.youtube.com/watch?v=lygVz1mjkrI טקס הנחת זרים לרגלי הסנוטאף, נובמבר 2009], באתר Youtube.

קטגוריה:לונדון: אנדרטאות למלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אנדרטאות לחיילי בריטניה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת במלחמת העולם השנייה: אנדרטאות
קטגוריה:בריטניה במלחמת העולם הראשונה: אנדרטאות
קטגוריה:לונדון: אנדרטאות למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:וסטמינסטר: אנדרטאות
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
אנך אמצעי

בניית אנך אמצעי לקטע באמצעות סרגל ומחוגה
בגאומטריה, אנך אמצעי הוא ישר המאונך לקטע נתון וחוצה אותו (כלומר עובר בנקודת האמצע שלו).

האנך האמצעי הוא גם המקום הגאומטרי של כל הנקודות שמרחקן מקצה קטע נתון שווה למרחקן מקציהו האחר של קטע זה. 

במשולש, שלושת האנכים האמצעים נפגשים בנקודה אחת, המהווה מרכז המעגל החוסם את המשולש ונמצאת על ישר אוילר. אם המשולש שווה-שוקיים, אז האנך האמצעי לבסיס מגיע מהקודקוד שמולו.

אם במרובע אחד האלכסונים הוא האנך האמצעי של השני, אז המרובע הוא דלתון (האנך האמצעי הוא האלכסון הראשי והקטע הוא האלכסון המשני).

אם ישר הוא אנך אמצעי לקטע שמחבר שתי נקודות כלשהן, אז הנקודות הללו סימטריות ביחס לשיקוף על ציר הישר הזה.

בניית אנך אמצעי בסרגל ומחוגה היא מן הבניות הפשוטות והבסיסיות ביותר: יש להעביר שני מעגלים זהים שמרכזיהם בקצות הקטע (ורדיוסיהם גדולים מחצי הקטע), ואז הישר המחבר את נקודות החיתוך שלהם הוא האנך האמצעי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גאומטריה
קטגוריה:בנייה בסרגל ובמחוגה
קטגוריה:אנך
טובולסק

טובולסק בשנת [[1910]]
טוֹבּוֹלְסְק (ברוסית: Тобо́льск) היא עיר במחוז טיומן שבסיביר, רוסיה. בעבר הייתה בירתה של סיביר. היא קרויה על שם נהר טובול, ושוכנת במקום שבו הוא נשפך לנהר אירטיש. לפי מפקד התושבים של שנת 2021, בעיר חיים כ-100,352 בני אדם.

== היסטוריה ==
טובולסק הוקמה בשנים 1585–1586 על ידי חייליו של ירמק הקוזאק במהלך הפלישה לסיביר. בשל מיקומה הגאוגרפי באמצע הדרך למזרח הרחוק ומרכז אסיה החלה העיר לשגשג בזכות המסחר עם סין ובוכרה. לאחר שכבשו מהשוודים את פולטבה בשנת 1709, שלחו הרוסים שבויים רבים לטובולסק. עד היום ניתן למצוא בקרב תושבי העיר צאצאים לשבויים הללו.

חשיבותה של העיר ירדה לאחר תום בניית מסילת הרכבת הטרנס-סיבירית, שפסחה על העיר.

לאחר מהפכת פברואר בשנת 1917 הובאו הצאר ניקולאי השני ומשפחתו להתגורר בעיר. לאחר שהתקרב הצבא הלבן לעיר בשנת 1918, העבירו הבולשביקים את הצאר ומשפחתו ליקטרינבורג, שם הם הוצאו להורג וכך באה לקיצה שושלת רומנוב.

== ערים תאומות ==
לטובולסק שלוש ערים תאומות:
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://historic-cities.huji.ac.il/russia/tobolsk/maps/bruyn_1737_tobolsk_m.jpg מראה של טובולסק, קורנליוס דה-ברוין], 1737. [http://historic-cities.huji.ac.il/russia/tobolsk/maps/bruyn_1737_tobolsk.html פרויקט ערים היסטוריות]
* 

קטגוריה:מחוז טיומן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
מאגר המידע המבני של קיימברידג'

מאגר המידע המבני של קיימברידג (באנגלית: Cambridge Structural Database או בראשי תיבות CSD) הוא מאגר מידע ממוחשב המכיל, נכון ל-2010, את תיאור המבנה הגבישי של מעל ל-400,000 מולקולות קטנות. מדענים עושים שימוש בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן של גביש בודד על מנת לקבוע את מבנה הגביש של המולקולה. לאחר שהמבנה מפוענח נשמר המידע על המבנה בקובץ במבנה קובץ CIF (ראשי תיבות Crystallographic Information File – קובץ מידע קריסטלוגרפי) ומאוחסן ב-CSD. מדענים אחרים יכולים לחקור ולאחזר את המבנים ממאגר המידע.

המידע כולל את הסימטריה של חבורת הסימטריות המרחבית של המופע הגבישי, הפרמטרים של תא היחידה, והקואורדינאטות היחסיות של כל האטומים בתא היחידה בתלת־ממד.

חוקרים יכולים להשתמש ב-CSD על מנת להשוות בין מידע קיים לבין מידע שהושג מגבישים שגידלו במעבדה. המידע יכול לשמש על מנת ליצור תמונה או אנימציה של המבנה במגוון סוג תוכנות כדוגמת atoms, powdercell וכו'.

ניתן גם לחשב מה יכולה להיות התבנית התאורטית של עקיפה באבקה. אפשרות זו חשובה במיוחד מסיבות אנליטיות משום שהיא מאפשרת את זיהוי המופעים המצויים בתערובת האבקה הגבישית מבלי שנדרש לגדל גבישים.

המידע ב-CSD נאסף ומתוחזק על ידי מרכז המידע הקריסטלוגרפי של קיימברידג' (Cambridge Crystallographic Data Centre או בראשי תיבות CCDC) – ארגון קריסטלוגרפי שמקום מושבו בקיימברידג', אנגליה. זהו מוסד ללא כוונת רווח שתפקידו העיקרי הוא לאסוף ולתחזק את ה-CSD. הארגון גם מבצע אנליזה על מאגר המידע לתועלת הקהילה המדעית, וכמו כן כותב ומפיץ תוכנה על מנת לאפשר לאחרים לבצע מחקרים דומים. אף על פי שיש לארגון קשר הדוק לאוניברסיטה – הוא מאפשר לימודים לתארים מתקדמים במחקר – הוא כבר אינו חלק ממנה באופן רשמי.

==היסטוריה==
את ה-CCDC הקימה ד"ר אולגה קנרד מהמחלקה של כימיה אורגנית, אי-אורגנית ותאורטית שבאוניברסיטת קיימברידג' באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, אבל קודם להקמת המאגר המחושב ניהלה ד"ר קנרד במשך שנים רבות מאגר ידני של מבנים של מולקולות. היוזמה לרעיון הייתה של הקריסטלוגרף הבריטי ג'ון דזמונד ברנל שפגש את אולגה קנרד בכנס של החברה המלכותית ב-1948. הוא הציע לקנרד, שעבדה אז במכון הלאומי למחקר מדעי, לרכז את כל המידע על המבנים, משום שהאמין ששילוב מידע ממחקרים אינדיבידואלים באופן שיטתי יוביל לתובנות חדשות. קנרד פיתחה שיטה לקטלוג המבנים המבוססת על שימוש בכרטיסים מנוקבים. כמה שנים אחר כך כשלקנרד היו כ-300 מבנים הציע ברנל כי תוציא אותם בספר. ב-1965 הקימה קנרד את מרכז המידע הקריסטלוגרפי של קיימברידג', ועמדה בראשו עד צאתה לגמלאות ב-1997.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.ccdc.cam.ac.uk מרכז המידע הקריסטלוגרפי של קיימברידג']

==הערות שוליים==

קטגוריה:קריסטלוגרפיה
מוניב אל-מסרי

מוניב אל-מסרי (בערבית: منيب المصري, תעתיק מדויק: מניב אלמצרי; נולד ב-1934) הוא איש עסקים פלסטיני.

==ביוגרפיה==
אל-מסרי נולד בשכם ולמד באוניברסיטת א-נג'אח בעיר. בשנת 1955 סיים תואר ראשון בגאולוגיה באוניברסיטת טקסס שבאוסטין, ובשנת 1956 סיים תואר שני בגאולוגיה ומנהל. בשנת 1970 כיהן כשר העבודה בירדן.

את הונו רכש בחברת "אדגו" (Engineering & Development Group), אותה ייסד ב-1956. החברה עוסקת בחיפוש וקידוח נפט במזרח התיכון, וכיום עוסקת גם בתשתיות מים, גז וחשמל. הוא בעליה של חברת התקשורת הפלסטינית פלטל. כמו כן הוא מושקע בעסקים בתחומי המלונאות, התעשייה והמזון. ב-2008 הונו הוערך בכ-500 מיליון דולר. 

לאחר הסכמי אוסלו חזר אל-מסרי לשכם, וכיום הוא מתגורר בעיר באחוזת אל-מסרי המפוארת על פסגת הר גריזים שנבנתה בסוף שנות ה-90. דירתו היא העתק של וילה קפרה "לה רוטונדה", שבאיטליה, אותה בנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלדיו, בתקופת הרנסאנס האיטלקי. במרתף הווילה שרידים ארכאולוגיים של מנזר עתיק מהמאה ה-14. 

בשנת 2005 כחלק מביצוע תוכנית ההתנתקות אל-מסרי עמד בראש קבוצה שקיבלה כמה מאות מיליוני דולרים מהאיחוד האירופי במטרה לשמר את החממות של יישובי גוש קטיף ולהכשיר את הפלסטינים ברצועת עזה לעבוד בהם כדי לשפר את המצב הכלכלי והמצב החקלאי של תושבי רצועת עזה. 
התוכנית לא הצליחה להגיע לידי מימוש, ולא ידוע מה עלה בגורל הכספים שהועברו.

בשנת 2006 נבחר החמאס בבחירות ברשות הפלסטינית והדבר יצר מתיחות רבה ברחבי יהודה, שומרון ועזה ואף קרבות באש חיה ברצועת עזה. במטרה למנות ראיס שיהיה נייטרלי ועל כן מקובל על שני הצדדים, נשקלו מספר מועמדים ולבסוף נבחר אל מסרי. אל מסרי סירב למינוי והפילוג בין החמאס, ששולט גם כיום ברצועת עזה, לבין הפת"ח ששולט גם כיום ביהודה ושומרון, נותר על כנו.

== חיים אישיים ==
אל מסרי הוא דוד של איש העסקים בשאר אל-מסרי. הוא נשוי לאנג'לה, ואב לארבעה בנים ושתי בנות, ביניהן במאית הקולנוע מאי מסרי. 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20091213155003/http://www.edgo.com/directors/directors_masri.htm פרטים] באתר חברת אדגו
* 
* 

קטגוריה:אנשי עסקים פלסטינים
קטגוריה:שרי העבודה של ירדן
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1934
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת א-נג'אח
שמשון שחורי

שמשון שחורי (22 באפריל 1930 - 13 בספטמבר 2010) היה מחנך ואיש ציבור. היה ראש המועצה האחד עשר של עפולה וראש העירייה הראשון שלה.

== ביוגרפיה ==
נולד בעיירה הקטנה היידודורוג שבהונגריה בשנת 1930, כבן למשפחה חרדית בת 11 ילדים. החל מגיל שלוש למד בחדר ולאחריו בתלמוד תורה. בזמן השואה, בהיותו בן ארבע עשרה, נכלא עם בני משפחתו בגטו, ממנו נלקח ברכבת למחנה ההשמדה באושוויץ.

מסע הרכבת נעצר כי המסילה ניזוקה מהפצצות בנות הברית, ונוסעיה הועברו למחנה העבודה שטרסהוף שבאוסטריה. במסגרת המחנה הועסק בעבודות כפייה במפעל ליצור תחמושת. לאחר כארבע חודשים הועבר לברגן-בלזן. ומשם לטרזיינשטט שם שוחרר על ידי הרוסים, אך איבד את אביו שמת במחנה.

לאחר המלחמה, שחורי חזר להונגריה והצטרף לתנועת החלוץ במסגרתה היה שנתיים בהכשרה לקראת עלייה לארץ ישראל. בשנת 1947 עבר לאיטליה ועלה על אנית המעפילים "מולדת" יחד עם 1500 מעפילים. כעבור מספר ימי הפלגה הספינה נטתה על צידה ונלכדה על ידי הצי הבריטי ונוסעיה גורשו לקפריסין. בדצמבר 1947, שבועיים לאחר החלטת החלוקה הגיע לארץ במסגרת עליית הנוער.

שחורי למד בבית הספר החקלאי בנהלל. בתום לימודיו התגייס לצה"ל ונתקבל לקורס טיס של חיל האוויר, לא הצליח לסיים אותו, אך נשאר לשרת בחיל. בתום שירותו הצבאי החל לעבוד בהוראה ביישוב העולים אלקוש שזה אך הוקם. בשנת 1951 נשלח לנהל את בית הספר בקריית עמל ולאחר מכן נתמנה למזכיר מועצת הפועלים בכפר חסידים. כשנודע לו כי דרושים מורים בבית הספר לילדי העובדים בעפולה (בשנות האלפיים, בית הספר יזרעאל), עבר בשנת 1954 להתגורר בעפולה. לאחר תקופה בבית הספר לילדי העובדים עבר ללמד בבית הספר המקצועי "אורט" בעיר. בהמשך, פנה לפעילות ציבורית ומפלגתית, שימש במשך שנתיים מזכיר מועצת פועלי עפולה, ולאחר מכן שימש משך שש שנים כמנהל מחלקת החינוך והתרבות במועצה המקומית.

בבחירות המוניציפליות שהתקיימו בסוף 1969 הופיע שמשון שחורי בראש רשימת המערך, נבחר לראשות המועצה המקומית והחל למלא את תפקידו ב 23 בנובמבר 1969. במהלך כהונתו, בשנת 1972, קיבלה עפולה מעמד של עיר וכך הפך שמשון שחורי לראש העירייה הראשון של עפולה.

שחורי כאיש חינוך שם את הדגש על פיתוח מערכת החינוך בעפולה, הפעיל את הרפורמה של חטיבת הביניים, הקים סמינר ערב למורים, הקים את המרכז הקהילתי "בית אשכול", יזם את הקמתה של בריכת שחייה מחוממת בגבעת המורה.

כמו כן פעל שחורי ליצירת מקומות עבודה והקמת מפעלים, יזם את הקמת אזור התעשייה בעפולה עילית. יחד עם יישובי הסביבה הקים מחוץ לעיר מפעל למחזור אשפה מן המשוכללים בישראל. בצד תפקידו כראש העיר שימש שמשון שחורי כחבר הנהלת מרכז השלטון המקומי. ב 20 בדצמבר 1978 סיים שמשון שחורי את תפקידו בראשות העיר עפולה, לאחר תשע שנות כהונה.

שמשון שחורי נפטר בשנת 2010.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20151213024821/http://www.afula.muni.il/he-il/אתר-העיר/אודות-העיר/היסטוריה/ראשי-העיר-לדורותיהם/שמשון-שחורי-זל/ על שמשון שחורי] באתר עיריית עפולה.

קטגוריה:ראשי עיריית עפולה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז ברגן-בלזן
קטגוריה:ילדים בשואה: הונגריה
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גולי מחנות המעצר בקפריסין
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:בוגרי התיכון החקלאי ויצו נהלל
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
גמדות פסיכוסוציאלית

גמדוּת פסיכוסוציאלית (באנגלית: Psychosocial short stature או PPS, מכונה גם תסמונת קספר האוזר), היא הפרעה התפתחותית בגדילה של ילד, העשויה להתרחש בגילאים 15-2 ונובעת מחסך רגשי קיצוני או דחק מתמשך. ההפרעה מוגדרת במדריך האבחוני ICD-10 כהפרעה בבלוטות האנדוקריניות שמביאה לגובה אדם נמוך ואינה מוסברת באמצעות קריטריונים אחרים. 

התסמינים כוללים הפרשה מופחתת של הורמון גדילה, קומה נמוכה, משקל שאינו מתאים לגובה וגיל שלד לא בוגר. המחלה היא פרוגרסיבית - ככל שהילד ממשיך להיות בתנאים מעוררי הדחק, ההתפחתותו הולכת ומתדרדרת. בדרך כלל, גדילה נורמלית חוזרת לאחר היציאה ממצב הדחק. 

מספר מקרים של קומה נמוכה על רקע פסיכוסוציאלי זכו לפרסום. קיימת השערה כי הסופר ג'יימס מתיו ברי סבל מגמדות פסיכוסוציאלית עקב הזנחה מתמשכת של אימו לאחר שאחיו בן השש נפטר; גובהו של ברי היה 1.6 מטר ומדווח כי מעולם לא מימש את נישואיו, דבר העשוי להעיד על חוסר בשלות מינית. ייתכן כי מצב זה היווה עבורו את ההשראה לחיבורו המפורסם ביותר, על הילד שמעולם לא גדל, "פיטר פן".

==קישורים חיצוניים==
* [http://emedicine.medscape.com/article/913843-overview Psychosocial Dwarfism], באתר medscape

==הערות שוליים==

קטגוריה:גמדות
אהרון קליין (עיתונאי ישראלי)

אהרון קליין (6 בנובמבר 1960 - 7 ביולי 2016) היה סופר ועיתונאי ישראלי, ששימש ככתב השבועון TIME בישראל, והיה מומחה בנושאי מודיעין, ביטחון לאומי וטרור במזרח התיכון.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל במושב שדה יצחק. בוגר הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה. קליין התגייס לחיל השריון אך בשל בעיות בריאותיות עבר לחיל המודיעין, ונשלח לקורס קצינים. בשנת 1984 נבחר לקצין המצטיין של חיל המודיעין. בוגר בהצטיינות של החוג להיסטוריה והמזרח התיכון של האוניברסיטה העברית ומוסמך בהצטיינות בהיסטוריה. עבודת הגמר שלו לתואר השני עסקה בנושא היחס לשבויים הערביים במהלך מלחמת העצמאות. העבודה פורסמה בספר "מלחמת העצמאות תש"ח-תש"ט עיון מחודש" בעריכת פרופסור אלון קדיש שיצא בשנת 2004.

ב-1989 פרסם כתבות ראשונות בעיתון הסטודנטים הירושלמי "פי האתון", ובהמשך כתב במשך מספר חודשים במקומון "ירושלים" בנושאי צבא וביטחון, שם הוא חשף שחיתויות במנהל האזרחי ביהודה ושומרון. באפריל 1991 עבר לשמש ככתב הצבאי של העיתון היומי "חדשות", והיה שותף למאבק לחשיפת מידע על תאונות האימונים בצה"ל, בין השאר על אסון צאלים ב'. ב-1993 החל לכתוב בעיתון היומי "על המשמר" ככתב ופרשן צבאי, ופרסם טור שבועי על המערכת הצבאית-ביטחונית. הוא עבד בעיתון "על המשמר" עד לסגירתו במחצית 1995.

קליין לימד באוניברסיטה העברית על יחסי הגומלין בין מערכת הביטחון לתקשורת. מאז קיץ 1995 שימש ככתב של השבועון "TIME" בישראל. במהלך השנים היה קליין שותף מוביל לעשרות כתבות שער על ישראל והרשות הפלסטינית. חלק מהכתבות שזכו לציטוטים נרחבים בעיתונות הישראלית והעולמית, זכו לפרסים והערכה רבה בהן רצח רבין, הדיווחים הראשונים על התחמשותה של הרשות הפלסטינית כנגד ישראל וכן תחקיר הטבח שלא אירע במחנה הפליטים ג'נין באפריל 2002. על האחרון אף זכה לפרס על שם הנרי לוס.

אהרון קליין היה נשוי ואב ל-3 בנות. ב-7 ביולי 2016 נפטר ממחלת הסרטן.

==חיבוריו==
*"חשבון פתוח" - מדיניות החיסולים של ישראל בעקבות טבח הספורטאים במינכן, יצא לאור בישראל בשנת 2006 בהוצאת ידיעות אחרונות, והפך לרב-מכר. הספר יצא לראשונה באנגלית תחת השם Striking Back" - The 1972 Munich Olympics Massacre and Israel's Deadly Response" בהוצאת הספרים "Random House", והפך לרב מכר עם פרסומו בדצמבר 2005. הספר תורגם לשתים עשרה שפות, בהן גרמנית, הולנדית, צ'כית, פורטוגזית, יפנית, קוריאנית וערבית, ונמכר בהצלחה במדינות רבות. הספר זכה לביקורות טובות בעיתונות האמריקאית ובכללה הניו יורק טיימס והוול סטריט ז'ורנל.
*איש המבצעים, סיפורו של מייק הררי, מפקד היחידה המבצעית של המוסד, כתר ספרים, 2014.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.randomhouse.com/catalog/display.pperl/9780812974638.html The 1972 Munich Olympics Massacre and Israel's Deadly Response] - באתר (.RANDOM HOUSE, INC)
* [http://www.nytimes.com/2005/12/15/books/15masl.html?_r=1 A Massacre in Munich, and What Came After] - באתר (.The New York Times)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:פרשנים צבאיים ישראלים
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:מועצה אזורית מנשה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
עזית הכלבה הצנחנית (סדרת ספרים)

עזית הכלבה הצנחנית היא גיבורת סדרת ספרי ילדים שכתב הרמטכ"ל מרדכי (מוטה) גור, בעיקר בעת ששירת כקצין בכיר בצה"ל. עזית היא כלבה עזת נפש, המסייעת לצה"ל בפעילויות שונות. הספר הראשון בסדרה אויר על ידי נחום גוטמן, והבאים אחריו על ידי שמואל כץ. הספרים זכו להצלחה גדולה ועובדו להצגת תיאטרון ולסרט הקולנוע "עזית של הצנחנים" בבימויו של בועז דווידזון.

רמי, בנו של מוטה גור, סיפר בראיון שעזית נולדה בדמיונו של אביו כששירת כאלוף פיקוד צפון. "הוא הרבה לבקר במקלטים של הקיבוצים והיישובים שספגו יריות ורצה לשעשע את הילדים, אז הוא המציא להם סיפורים. אבא חיפש דמות שהילדים יתחברו אליה ונזכר בילדותו. בירושלים גר מעליו ד"ר חרובי, שגידל את הכלבה עזה. עזה הוליד את עזית".

בשנת 2013, כ-18 שנים לאחר פטירתו של מרדכי גור, יצא לאור ספר נוסף בסדרה, פרי עטו של רמי גור, המגולל את עלילותיה של עזית במלחמת לבנון הראשונה.

==הספרים בסדרה==
# עזית הכלבה הצנחנית. אייר נחום גוטמן. מרץ, 1969. שלוש שנים מצאת הספר יצא סרט הרפתקאות על פי הספר עזית הכלבה הצנחנית (סרט), בתסריט משותף של מוטה גור יחד עם במאי הסרט בועז דוידזון.
# עזית בארמונות קהיר. אייר שמואל כץ. 1971. הוצאת ידיעות אחרונות .
# עזית במדבר יהודה. אייר שמואל כץ. 1978. הוצאת ידיעות אחרונות.
#:שני ילדים היוצאים לטייל במדבר יהודה הולכים לאיבוד ועזית מוצאת אותם.
# עזית באנטבה. אייר שמואל כץ. 1995. הוצאת ידיעות אחרונות.
#:עזית משתתפת במבצע. אחת הדמויות הבולטות בספר היא הרמטכ"ל מוטה גור (המופיע בעצמו בפעם הראשונה בסדרה ובגוף השלישי). לפי סברות מסוימות, גור כתב את הספר כדי לסתור טענות שלפיהן היה לו תפקיד משני ביותר בכל המבצע וכי הוא בהחלט לא יזם אותו. ספר זה יצא לאור לאחר מותו של המחבר.
# עזית והחטופים בלבנון, מאת רמי גור, 2013. הוצאת שוקן.
#:עזית משתתפת במבצע לחילוץ חיילים ישראלים שנחטפו ללבנון בידי חזבאללה.

== ראו גם ==
* עזית הכלבה הצנחנית (סרט)

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.mota.co.il/azit.htm עזית], באתר להנחלת מורשתו של מוטה גור

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:צה"ל בתרבות ובאמנות
קטגוריה:כלבים בתרבות
קטגוריה:סדרות ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
קטגוריה:ספרים על בעלי חיים
מסגרות (אלבום)

מִסְגָּרוֹת הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי והזמר דני רובס. האלבום יצא בדצמבר 1983, כשל במכירות עם צאתו וצבר קהל מאזינים אט-אט, בעיקר בזכות שילוב השירים מהאלבום בהופעותיו של רובס, שהפך לזמר פופולרי בסוף שנות השמונים. השיר "דבר לא קרה" זכה להצלחה גדולה במצעד הפזמונים, אך פרט לשיר זה ולשיר "אני בא הביתה מהלילה", לא הושמעו שירי התקליט ברדיו, למרות העיבודים וההפקה המוזיקלית של מתי כספי ולמרות השתתפותם של נגנים בכירים בהקלטות.

רק בתחילת 2008, כעבור 25 שנה, הגיע למעמד אלבום זהב.

קטע הנושא של האלבום, מסגרות, הוא קטע אינסטרומנטלי, שפותח וסוגר את היצירה.

==שירי האלבום==

==נגנים==

==קישורים חיצוניים==

* מודעה, 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1983
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי דני רובס
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מתי כספי
האמנויות היפות

אמנות יפה היא אמנות הנוצרת בעיקר למען מטרות אסתטיות או רעיוניות יותר מאשר למטרות תועלתיות. כיום, אמנות יפה כוללת את שלל סוגי האמנות החזותית ואת אמנויות הבמה, כגון ציור, פיסול, מוזיקה, ריקוד, תיאטרון, אדריכלות, צילום והדפס. אולם, במוסדות לימוד מסוימים ובמוזיאוני אמנות יפה, המושג "אמנות יפה" משויך בלעדית לאמנות חזותית. אמנות ואמנות יפה, הם במקרים רבים מושגים נרדפים. היסטורית, אמנות יפה כללה אך ורק ציור, פיסול, אדריכלות וחריטה אמנותית.

==רקע==
בהגדרה המילונית, "אמנות יפה היא זו הנוצרת בעיקר למטרות אסתטיות, ונשפטת בקריטריונים של יופי ומשמעות. היא כוללת ציור, פיסול, רישום, ציור בצבעי מים, גרפיקה ואדריכלות. המילה "יפה" אינה מעידה על איכות היצירה, אלא על טוהר הדיסציפלינה אליה היא משתייכת. ההגדרה נוטה להדיר צורות אמנות ויזואלית שעשויות להחשב כצורות מלאכה או אמנות יישומית כמו עיצוב טקסטיל.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנות
גורנה אוריאחוביצה

גורנה אוריאחוביצה (בבולגרית: Горна Оряховица) היא עיר בצפון בולגריה בשטח מחוז וליקו טרנובו, ומהווה את העיר השלישית בגודלה במחוז מבחינת כמות האוכלוסין. העיר מרוחקת 230 קילומטרים מהבירה סופיה, 220 קילומטרים מהעיר וארנה, 100 קילומטרים מהעיר רוסה ו-7 קילומטרים מעיר הבירה של המחוז, וליקו טרנובו. בעיר שורר אקלים ממוזג והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.5<sup>o</sup>c.

==היסטוריה==
ראשית התיישבות אנושית מאורגנת באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה. במאה ה-1 נכבש המקום על ידי האימפריה הרומית המערבית ובמקום נבנתה מצודה. בהמשך עבר היישוב לשליטת האימפריה הביזנטית, תוך הגירת שבטים סלאבים ופרוטו בולגארים אשר שינו את המאזן הדמוגרפי ביישוב בשלהי המאה ה-6. ישנן עדויות ארכאולוגיות ליישוב מאורגן גם בתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה, עת הפך היישוב למבצר כחלק משרשרת מצודות דרכים, שנועדו להגן על הבירה טרנובו. בסוף המאה ה-14 נכבשה המצודה על ידי צבא האימפריה העות'מאנית וב-1444, ונחרבה בעת מסעו של ולדיסלב השלישי מוורנה כנגד העות'מאנים.

היישוב חזר לשגשג רק בראשית המאה ה-19, עידן התחייה הבולגרית ובעיר נבנו מוסדות ציבור, דת וחינוך. ב-1870 זכה היישוב למעמד של עיר. ב-1876, במהלך מרד אפריל הבולגרי כנגד העות'מאנים הייתה העיר מרכז יציאה לכוחות המורדים בצפון בולגריה ורבים מבניה התנדבו בהמשך למיליציית המתנדבים הבולגרית האופלצ'נצי, שפעלה לצד הכוחות הרוסיים במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). העיר שוחררה על ידי הכוחות הרוסיים ב-26 ביוני 1877 ובהמשך הפכה חלק מנסיכות בולגריה, אשר הפכה בהמשך למדינת הלאום, בולגריה.

==כלכלה==
העיר היא אחד המרכזים הגדולים בבולגריה לייצור סוכר ומוצריו וכן קיימים בתי מאפה ומפעלים לייצור ממתקים.

==תחבורה==
גורנה אוריאחוביצה מהווה צומת מסילות ברזל חשובה בצפון בולגריה ופועל בה אחד מששת נמלי התעופה הבינלאומיים המצויים בבולגריה. עורק תחבורה מספר 9 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים חולף בסמיכות לעיר.

== ערים תאומות ==

* 

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מחוז וליקו טרנובו
רז דגן

רז דגן (נולד ב-25 באוגוסט 1968) הוא שחקן קולנוע ודוגמן ישראלי שחי ופועל באיטליה.

==ביוגרפיה==
רז דגן נולד בקיבוץ שדה נחמיה שבישראל, בן לעדינה ואליה דגן, יש לו שני אחים המתגוררים בחו"ל. הוא מחזיק באזרחויות אמריקאית וישראלית.

את דרכו המקצועית החל בתחילת שנות ה-90 באיטליה כדוגמן, ובמשך שנים נבחר מספר פעמים ברציפות לרשימת הדוגמנים המובילים בעולם. הוא השתתף כפרזנטור במסעות פרסום בינלאומיים של קוקה-קולה, ליוויס, IBM, סאן פאלגרינו, לוריאל, ייגרמייסטר ועוד.

בשיא הקריירה שלו ערכה לכבודו שגרירות ישראל באיטליה ערב מיוחד שבו הכריזה עליו כשגריר הבלתי רשמי של ישראל, הודות לפופולריות שלו בקרב הציבור האיטלקי.

לקראת סוף שנות ה-90 עבר מקריירת דוגמנות למשחק. ב-1997 יצא לשהות ממושכת בניו יורק, שם למד משחק בבית הספר למשחק של לי שטרסברג.

דגן השתתף ב-11 סרטי קולנוע, שמונה מהם בתפקיד ראשי. סרטו הראשון היה "Prêt-à-Porter" ב-1992, בבימויו של רוברט אלטמן.

השתתף גם בתפקידי אורח בסרטים הוליוודים כמו "אלכסנדר" בבימויו של אוליבר סטון ו"טיטוס" בבימויה של ג'ולי טיימור. בשני הסרטים לוהק לתפקיד לאחר מבחן בד אישי אצל הבמאי.

בהמשך לוהק לתפקיד ראשי בסרט "100 מסמרים" של הבמאי האיטלקי הנודע ארמנו אולמי; אולמי אמר על הבחירה בו:

הסרט הוצג ב-2008 בפסטיבל הקולנוע ירושלים; דגן הגיע לפסטיבל כנציגו של אולמי.

בין הסרטים בהם שיחק, "סיפורי רומא", סרטה הראשון של דרינה דה נירו, בתו החורגת של רוברט דה נירו שגם שיחקה בתפקיד הראשי וכתבה את התסריט ובסרט "אלבקיארה" עם אנדראה להוטסקה. בשנת 2011 שיחק בסרט המלחמה הצרפתי "כוחות מיוחדים" בתור זאיף לצדם של דיאן קרוגר ודג'ימון הונסו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:מהגרים ישראלים
קטגוריה:שדה נחמיה: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
נהר ספרים

נהר ספרים היא הוצאה לאור ישראלית בבעלות הסופר ראובן מירן, המתמקדת בפרסום ספרים בעלי מסרים חברתיים ופוליטיים, ספרי עיון בנושאי תרבות וספרות מתורגמת.

== היסטוריה ==
ההוצאה הוקמה בספטמבר 2003 על ידי ראובן מירן, צוות ההוצאה הוא מירן, העוסק בתרגום ועריכה, ואשתו שושי, העוסקת בעריכה לשונית, בנוסף מועסקים בה מתרגמים פרילנסרים לעת צורך. ההוצאה מקבלת לעיתים תמיכה כלכלית מהמפעל לתרגום ספרות מופת או מהמכון הצרפתי לתרגום ספרים. ההוצאה מתמקדת בספרים בעלי מסרים חברתיים ופוליטיים, ספרי עיון בנושאי תרבות וספרות מתורגמת. ההוצאה פועלת מבית משפחת מירן בבנימינה.

מירן הסביר על האידאולוגיה מאחורי הקמת ההוצאה: "שם ההוצאה – שהנו שורש של מילה אכדית שעברה לארמית וממנה לעברית ולערבית – הוא כבר ביטוי ראשון לאידאולוגיה העומדת מאחוריה: הוא בא לבטא זרימה, אור, נהרה, הבהרה, הַנְהרָה. השם נובע מהמחשבה שעמדה ועומדת עדיין מאחורי "תפיסת המו"לות" כפי שהיא נראית לנו, לפיה להוציא ספרים לאור פירושו להיות מעורב, מחויב, לנסות להשפיע על הסביבה האזרחית באמצעות אמירה תרבותית, פילוסופית, חברתית, אינטלקטואלית, אידאולוגית".

הספר הראשון שיצא בהוצאה היה הספרון "בוקר חום" מאת פרנק פאבלוף, שעסק בפאשיזם וזכה להצלחה. אחריו יצאו
"הזכות לעצלות" של פול לפארג ו"אני נכון למות" של נלסון מנדלה. ההוצאה פרסמה בין השאר ספרים מתורגמים מאת פול גוגן, פרדריק דאגלס, אלבר לונדר, אלפונס דודה, ראלף וולדו אמרסון, תומאסו קמפנלה, פרוספר מרימה, וולטר וגי דה מופאסאן, וספרים מקוריים מאת ראובן מירן, סמי שלום שטרית, מתי שמואלוף, בועז עברון ונורית זרחי.

ב-2011 יצאו בהוצאה ספרים בסדרת "זמן לפילוסופיה" מאת אפיקורוס (על האושר וההנאות האמיתיות), סנקה (על החיים המאושרים) ואפיקטטוס (המדריך).

עד שנת 2020 יצאו בהוצאה כ-150 כותרים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2003
סוזופול

סוֹזוֹפּוֹל (בבולגרית: Созопол) היא עיירת קיט בדרום-מזרח בולגריה, בשטח מחוז בורגס, השוכנת על גדות הים השחור ומרוחקת כ-35 קילומטרים מבירת המחוז בורגס. העיר מפורסמת בפסטיבל התרבות השנתי, "פסטיבל סוזופול הבינלאומי" המתקיים בחודש ספטמבר.

==היסטוריה==
סוזופול היא אחד ממקומות היישוב העתיקים בכל בולגריה וראשית ההתיישבות האנושית מתוארכת לתקופת האבן החדשה ובהמשך בתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית הוקם במקום ישוב מבוצר. בתקופה ההלניסטית נקרא היישוב אפולוניה פוניטקה, דהיינו עירו של אפולו שעל שפת הים השחור, ועם כיבושו על ידי צבאות האימפריה הרומית שונה שמו לסוזופוליס. עם חלוקת האימפריה עבר היישוב לשליטת האימפריה הביזנטית ונשארה בחזקתה, ( להוציא תקופות קצרות בהן נשלט על ידי האימפריה הבולגרית השנייה), עד לכבושה על ידי האימפריה העות'מאנית, עת נודע שמה כ-סיזבואולו. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכלל היישוב בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית וב-1885 סופח לשטח נסיכות בולגריה. לאחר מלחמת הבלקן השנייה בוצע טרנספר של אוכלוסייה ממוצא יווני שהתגוררה בעיר, והיא הוחלפה בתושבים ממוצא בולגרי שעברו טרנספר דומה על ידי היוונים במזרח תראקיה.

==אקלים==
בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מכיוון הים השחור, כך שמאפייניו דומים לאקלים ים תיכוני. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 16.4<sup>o</sup>c, כאשר ערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-6<sup>o</sup>c בחודש ינואר ועד 27<sup>o</sup>c בחודש יולי.

==כלכלה ודמוגרפיה==
העיר העתיקה ממוקמת על חצי אי וכוללת מתחם בילויים, אזורי קניות ומרינה ומעריכים שכ-100,000 תיירים מבקרים מדי יום במקום בעונת השיא. חב' המחקר Colliers ציינה את העיירה כיעד התיירות המועדף בבולגריה ובעלת ערך הנדל"ן הגבוה ביותר במדינה. מבחינת תשתית תחבורתית קיים קו מעבורות לעיר בורגס וכן מספר קווי אוטובוס. הנמל הקטן אשר בעיירה משמש גם להעברת סחורות בהיקף קטן-בינוני. ליד העיר עובר הכביש המהיר מרוסה לבורגס. בשטח הרשות המקומית, קיימים מכרות נחושת וכן מספר מפעלים קטנים לעיבוד מזון, בעיקר דגים. עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בולגריה: ערי חוף
קטגוריה:ערי מחוז בורגס
קומפוזיציה (מגזין)

מגזין קומפוזיציה היה ירחון ישראלי בנושא צילום, שיצא לאור מדי חודש כמגזין אלקטרוני בפורמט PDF, וקהל היעד שלו הם צלמים וחובבי צילום. העיתון יצא לאור לראשונה במאי 2009 והגיליון האחרון, מספר 27, יצא לאור באוגוסט 2013. קבוצת הפייסבוק של המגזין פעילה גם ב־2022, צלמים משתפים בה יצירות, וקבוצת רועי גליץ מפרסמת בה מפעם לפעם.

==מבנה המגזין==

המגזין יצא פעם בחודש וכלל כ-160 עמודי צבע (בגיליונות האחרונים). למגזין היו כ-12,000 מנויים.

המגזין הקיף את עולם הצילום ממספר זוויות: ראיונות עם צלמים מפורסמים, הצגת פורטפוליו של צלמים נודעים, טכניקות צילום שונות מתחומים שונים, סקירות ציוד, סקירות לוקיישן, סיפורי מסעות מצולמים ועוד. מבין רשימת הראיונות במגזין בולטות כתבות עם צלמים מוכרים. בכל גיליון ניתן למצוא מסע מצולם ליעד אחר בעולם בו הצלם מספר על החוויות ועל הצילומים באותו מקום. בין היעדים עליהם נכתב ניתן למצוא את הודו, אנטארקטיקה, סין, קנדה, דרום אפריקה, מונגוליה, טורקיה. במגזין מוצגות טכניקות צילום בתחומים מגוונים כגון תאורה מעשית, ארכיטקטורה, צילומי רחוב, צילומי מאקרו, צילומי בעלי חיים, צילום מזון ותחומים נוספים.

שער מגזין קומפוזיציה 006<br />בשער: סטלה ואסילשקו{{ש}}צלם: אורן היימן

==כתבות בעבר==
בין כתבות הפורטפוליו, המגזין סקר עד כה את עבודתם של צלמים נודעים, ולצידם את עבודתם של צלמים צעירים ומבטיחים. המגזין מציג תמונות ממסעות מצולמים, מבצע בחינות וסקירות ציוד צילום, וממליץ על אתרי צילום מיוחדים.

==מערכת המגזין==
המגזין יצא לאור בהוצאה של קבוצת רועי גליץ בע"מ המחזיקה, בין היתר, בבית הספר לצילום גליץ, פוטוטבע מסעות צילום בעולם ובמגזין קומפוזיציה.
צוות המגזין:
* העורך הראשי של המגזין היה רועי גליץ
* העורך בפועל של המגזין היה תומר יעקבסון – צלם ומרצה לצילום עם התמחות בתחום תאורה מעשית
* כתבו במגזין פליקס לופה, נתן סבן, עודד וגנשטיין ואחרים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.composition.co.il אתר מגזין קומפוזיציה]

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:צילום
קטגוריה:ישראל: כתבי עת לאמנות
ריקי גיא-קירשנבאום

ריקי גיא-קירשנבאום (נולדה ב-1975) היא זמרת אופרה (סופרן) ישראלית.
== קריירה ==
גיא-קירשנבאום נולדה בישראל. למדה בתיכון של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והחלה את הכשרתה המוזיקלית במסגרת מקהלת אנקור שם.
בגיל 12 הוזמנה לשיר עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
שירתה בצה"ל כמדריכת שריון.
סיימה בהצטיינות את הכשרתה המוזיקלית ב ב-1997.
הופיעה במספר בתי אופרה, בהם בית האופרה של ציריך בתפקיד ג'ולייטה, גראץ (בתפקיד אנטוניה בסיפורי הופמן) (2005-06), בית האופרה "סאו קרלוס" בליסבון (ג'ולייטה, ב"סיפורי הופמן") (2007-08), תיאטרון "אלטו" באסן (מיכאלה בכרמן) (2002-03), ב-28 בפברואר 2004 הופיעה באופרה של לייפציג בתפקיד ג'ולייטה), בבית האופרה הגרמני על הריין בדיסלדורף, (בתפקיד מיכאלה) (2002-03) והתיאטרון העממי של רוסטוק (מימי בלה בוהם) (2002-03).

גיא-קירשנבאום הופיעה באופרה הישראלית החדשה, בין השאר בתפקידי פאמינה בחליל הקסם (2001), מלאך ואחות באלפא ואומגה, מיכאלה ב"כרמן" (2002), סופרן במתאוס פסיון של יוהאן סבסטיאן באך (2002), ופאלאדה ונוס בהכתרת פופאה (2002). שרה עם תזמורות שונות בישראל, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית (1996,1995), התזמורת הסימפונית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית ירושלים, הסימפונית חיפה, הסינפונייטה הישראלית באר שבע (1991) ואחרות. באירופה הופיעה כסולנית עם התזמורת הסימפונית של בוכום ("מיסת ההכתרה", 2003-04) ועם התזמורת של בית האופרה קאסל (2003-04).

נוסף לכך השתתפה בפסטיבלים רבים, בהם פסטיבל פסחא בפולין ("אה פרפידו", בטהובן, 2006) פסטיבל מאג'ו מוזיקלה פיורנטינו בפירנצה (2001), פסטיבל ישראל, פסטיבל כפר בלום, פסטיבל אבו גוש, פסטיבל צלילים במדבר, פסטיבל הגליל העליון, פסטיבל פליציה בלומנטל ועוד.

== מלגות ופרסים ==
* 1993 - 2002 - מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל (קרן שרת)
* 1996 - 2006 - המכון הבינלאומי לאמנות הזמרה.
* 1999 - פרס בסר מטעם האופרה הישראלית החדשה
* 2000 - ברוך גרבוב, מטעם האופרה הישראלית החדשה.
* 2000 - פרס ראשון בתחרות "ליונס" הארצית בישראל
* 2000 - פרס ראשטוו בתחרות הזמרה על שם ורה רוז'ה, ישראל
* 2001 - פרס ראשון בקטגוריית אופרה בתחרות הזמרה הבינלאומית במארמנד, צרפת
* 2001 - פרס מיוחד מטעם האופרה של לייפציג בתחרות "בלבדר" בווינה
* 2002 - פרס התקשורת הבינלאומית
* 2002 - פרס Chambre Professionnelle des Directeurs d’Opera*

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20080417174328/http://www.oia-poilve.com/english/rikiguy.html Riki Guy, OIA-POILVE Artist Management]
* [https://www.habama.co.il/Pages/ArtPerson.aspx?PeopleID=82416 פרטים] באתר "הבמה"
* [https://www.israel-opera.co.il/?CategoryID=181&ArticleID=424 פרטים] באתר האופרה הישראלית
* [http://voice.rikiguy.com Voice and Singing Technique - Riki Guy האתר האישי]

קטגוריה:זמרות סופרן ישראליות
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרות אופרה ישראליות
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:זמרות ישראליות במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
קטגוריה:זמרות סופרן
קובץ CIF

קובץ מידע קריסטלוגרפי (באנגלית: Crystallographic Information File או בראשי תיבות CIF) הוא פורמט תקני של קובץ טקסט המייצג מידע קריסטלוגרפי, שנוסח על ידי האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה (IUCr). פורמט CIF פותח על ידי קבוצת עבודה על מידע קריסטלוגרפי ב-IUCr בתמיכת ועדת IUCr למידע קריסטלוגרפי וועדת IUCr לכתבי עת.

הפורמט של הקובץ פורסם לראשונה על ידי הול, אלן ובראון ב-1991 ועבר מאז עדכונים. הגרסה העדכנית כיום היא גרסה 1.1. המפרט המלא של הפורמט מצוי באתר IUCr. תוכנות מחשב רבות להצגת מבנה מולקולרי תומכות בפורמט זה, כולל Jmol.

פורמט זה קשור לפורמט mmCIF קיצור של CIF מקרומולקולרי, שנועד לשמש כאלטרנטיבה לפורמט PDB המשמש את בנק מידע החלבונים (Protein Data Bank). כמו כן קשורה לפורמט "מסגרת המידע הקריסטלוגרפי" (Crystallographic Information Framework), מערכת נרחבת של פרוטוקלי תקשורת המבוססים על מילוני נתונים וכללים יחסיים המבוטאים ביישומים ממחושבים שונים, כולל גם, אך לא רק, קובץ מידע קריסטלוגרפי ו-XML.

==ראו גם==
* מאגר המידע המבני של קיימברידג'

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.iucr.org האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פורמטי קבצים
קטגוריה:קריסטלוגרפיה