ענת גטניו

ענת גטניו 2021, צילום: מיכה קיזנר
ענת גטניו (נולדה ב-1956) היא אוצרת, מרצה וחוקרת בתחומי האמנות, העיצוב והתרבות הישראלית. גטניו היא אוצרת עצמאית בגלריות ובמוזיאונים.

== ביוגרפיה ==
נולדה בחיפה להוריה קלרה לבית רוט וליאון מרקוביץ, ניצולי שואה מסלובקיה ומפולין. ההורים הכירו על אניית מעפילים במסלול בריחה והעפלה דרך טורקיה, משם הגיעו ברכבת המנדטורית לארץ ישראל, ונכלאו במחנה המעפילים עתלית. האם שבה לפראג להשלמת לימודי רפואה והייתה רופאת ילדים בחיפה. האב היה מנהל חשבונות.

סיימה את בית הספר הריאלי בחיפה בשנה בה פרצה מלחמת יום הכיפורים. שרתה בצבא בין השנים 1975–1977 כקצינת ח"ן, תנאי שרות וחינוך בדרגת סגן.

למדה תואר ראשון בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית בגבעת-רם בירושלים (1982). תואר שני בתולדות האמנות בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב, בהנחייתו של פרופ' מוטי עומר (1997). בשנים 13–2010 חזרה לאוניברסיטה העברית ללימודים לקראת תואר דוקטור בתוכנית מחקר בלימודי תרבות.

== חינוך והוראה ==
כסטודנטית לאמנות בירושלים עבדה באגף הנוער במוזיאון ישראל, ומיד עם תום הלימודים חזרה לחיפה ועבדה במוזיאון מאנה כץ בשנים 1986-1981כמרכזת אדמיניסטרטיבית וכעוזרת לאוצרת. ב-1984 הקימה את מגמת האמנות בחטיבה העליונה של בי"ס כרמל-זבולון בקיבוץ יגור, וריכזה אותה עד שנת 1998. במקביל לימדה במכללת עמק יזרעאל והתחילה להרצות במרכז האקדמי ויצו חיפה.

בין השנים 1986–1989 הדריכה טיולים במסגרת "החברה הגיאוגרפית" למצרים ולאיטליה בדגש על אמנות.

בשנים 1993–1995 הייתה שותפה לכתיבת תוכנית לימודים באמנות לחטיבה העליונה במשרד החינוך ובין השנים 1991–1994 שימשה מדריכה ארצית להוראת אמנות בחטיבה העליונה מטעם האגף לחינוך התיישבותי במשרד החינוך.

בין השנים 1990–2020 הייתה מרצה בסגל הקבוע של המרכז האקדמי ויצו חיפה, בתחומי האמנות העכשווית, אמנות ותרבות ישראלית וחינוך לאמנות, והייתה מעורבת בפרויקטים שונים של המכללה. אצרה תערוכות רבות בגלריה של המכללה ביניהם תערוכות של פרויקטים שהובילה.

משנת 1990 ואילך מרצה במכון לאמנות של המכללה האקדמית אורנים. במסגרת זאת מלמדת קורסים באמנות עכשווית וישראלית. בעבר ריכזה את פרויקט הגמר, ואצרה תערוכות בוגרים של המכון.

== הגלריה במרכז האקדמי ויצו חיפה ==
בין השנים 1998–2007 יזמה וריכזה פרויקט אוצרות בין-מחלקתי ייחודי מסוגו, בו נעשה תהליך עומק של מחקר, אוצרות, כתיבה ועיצוב תערוכות. חלל התצוגה תוכנן ועוצב על ידי סטודנטים לאדריכלות ולכל תערוכה עוצב קטלוג בידי סטודנטים לתקשורת חזותית בהנחייתו המקצועית של המעצב חיים שטייר. במהלך השנים הורחב הפרויקט לשיתופי פעולה נוספים עם מחלקות העיצוב או עם יוצרים נוספים. בתערוכות אלה השתתפו אמנים ומעצבים וותיקים וצעירים, ביניהם: מיכאל סגן-כהן, ציבי גבע, מאיר פיצ'חדזה, עידית לבבי-גבאי, רוני סומק, חן שיש, אלכס קרמר, רעות פרסטר, יצחק גולומבק, טליה טוקטלי, אסתי קנובל, הילה בן ארי ואחרים.

החל משנת 2007 ועד לסגירת הגלריה ב-2020, אצרה את מירב התערוכות בגלריה של המרכז האקדמי ויצו חיפה. בתערוכות עלו תכנים הנוגעים לאמנות ישראלית עכשווית וניתן ייצוג לנעשה בשדה העיצוב הישראלי. התערוכות המגוונות חשפו את הסטודנטים מן המחלקות השונות למתרחש בעולם האמנות והעיצוב הישראליים על בסיס קבוע, והיו פתוחות לקהל הרחב.

== אוצרות עצמאית ==
החל משנת 1998 פועלת גם כאוצרת עצמאית בגלריות ובמוזיאונים ברחבי הארץ. כבר מתחילת דרכה כאוצרת הלך והתפתח מכנה משותף לחלק ניכר מן התערוכות: עיסוק בשאלות של זהות וזיכרון במרחב הפרטי ובמרחב החברתי, מן ההיבט הביוגרפי-אישי ומן ההיבט הקולקטיבי. תערוכות מובילות בהקשר זה היו: "מונח ברקמות העור" (גלריית מרכז ההנצחה בטבעון ופורום המוזיאונים, 2002),שעסקה בדימויים של אלם והיעדר ביצירתם של אמנים בני הדור השני לשואה; "הבתים שבבית גרים בדירות"<ref></ref><ref></ref> (מוזיאון פתח-תקוה לאמנות, 2008),שעסקה בשאלות זהות באמנות העכשווית על רקע חוויות הגירה במשפחה ושילבה בין אמנות פלסטית וקולנוע; "אוצרות זוכרת"<ref></ref> (מוזיאון פתח-תקוה לאמנות, 2011), תערוכת זיכרון לאמן מאיר פרנקו אשר הציגה אג'נדה אוצרותית העוסקת בייצוג זיכרון במסגרת התערוכה "אוצרים בע"מ"<ref></ref> (באוצרותה של רויטל בן אשר פרץ).

גטניו נוטה לאוצרות רב-תחומית, כזאת שמשלבת בין תחומים שונים: אמנות פלסטית על מגוון המדיומים שלה, עיצוב וקראפט על כל תחומיהם, קולנוע ועוד, ומעמידה את טשטוש הגבולות בין התחומים כעקרון אוצרותי.

הגישה הרב-תחומית באוצרות קיבלה ביטוי נרחב בתערוכות במוזיאון ארץ ישראל, אשר שילבו בין אמנות לאומנות (Craft), ושמו דגש על מרכזיות הקונספט בתחומי עיצוב שונים אשר הוצגו זה לצד זה בתערוכות.

בשנת 2013 אצרה את הביאנלה השביעית לקרמיקה ישראלית "חומר זוכר – זיכרון תרבות ביצירה הקרמית בישראל"<ref></ref><ref></ref>, אשר בדקה היבטים שונים של זיכרון תרבותי בשדה זה.

בשנת 2017 אצרה את התערוכה רבת ההיקף "מצבי קיצון – נייר ישראלי"<ref></ref><ref></ref>, אשר התמקדה בנייר כחומר ונעה בין אמנות לעיצוב על כל גווניו.

גטניו כתבה מאמרים לאמנים שונים וכן כתבה וערכה קטלוגים רבים לתערוכות שאצרה.

== תערוכות נבחרות שאצרה ==

== לקריאה נוספת ==
* מגלים אוצרות – ענת גטניו, אתר [https://www.prtfl.co.il/archives/129632 פורטפוליו], 3 ביוני 2020
* 

==קישורים חיצוניים==
* באתר המרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוצרות ישראליות
קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אנשי הדור השני לשואה
קטגוריה:סגל אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956