OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ראה גלנאקי

רֵאָה גַלַנָאקִי (Ρέα Γαλανάκη, Rea Galanaki, נולדה ב-1947) היא סופרת יוונייה.

== ביוגרפיה ==
ראה גלנאקי נולדה בשנת 1947 בהרקליון שבכרתים. לפני שהתמסרה לכתיבה ספרותית למדה היסטוריה וארכאולוגיה באוניברסיטת אתונה וחייתה תקופות ארוכות בעיר פָּטְרַס. 

== יצירותיה ==
שתי יצירות הביכורים שגַלַנָאקִי פרסמה היו ספרי השירה "שמח למרות הכול" (1975) ו"המחצבים" (1979). 

לאחר מכן ראו אור שני ספרים מפרי עטה הנעים מבחינת סוגותיהם בין השירה לבין הסיפורת: "העוגה" (1980) ו"איפה חי הזאב" (1982). למן פרסום ספרים אלה ואילך נטשה גלנאקי כליל את השירה, ואם כי בסיפורת שכתבה ניכר קולמוס המשוררת עד עצם היום הזה, הרי למן אמצע שנות השמונים ואילך לא פרסמה שירים חדשים. 

ספר הסיפורים הממוקד בהיסטוריה של כרתים, "סיפורים שמרכזם זהה" (1986), קדם בשלוש שנים לרומן הראשון שכתבה גַלַנָאקִי ושבו קנתה את תהילתה, "חיי איסמעיל פריק פשה" (1989), הספר היווני הראשון שנכלל ברשימת אונסק"ו ליצירות מופת בנות-זמננו. 

מאוחר יותר פרסמה רֵאָה גַלַנָאקִי את הרומן "אחתום בשם לואי" (1993), את המסה "מלך או חייל?" (1997), את הרומנים "אֶלֵנִי או אף אחד" (1998), "מאה שנות מבוך" (2002) ו"מים שקטים חודרים" (2006) ואת קובץ הסיפורים "יד כמעט תכלת" (2004). 

כמעט בזכות כל אחד מספריה הוענקו לה פרסים יוקרתיים, והיא נחשבת כיום בצדק לאחת הסופרות החשובות ביותר ביוון. הרומן "חיי איסמעיל פריק פשה" ראה אור בהוצאת כרמל בשנת 2006 בתרגום רמי סערי, וקובץ הסיפורים "יד כמעט תכלת" ראה אור בהוצאת כרמל בשנת 2022 בתרגום רמי סערי.

== קישורים חיצוניים ==

* רֵאָה גָלָנָאקִי, [https://www.ramisaari.com/galanaki/ יד כמעט תכולה], הקדמה, סיפור והערה ביוגרפית מאת רמי סערי

קטגוריה:סופרות יווניות
קטגוריה:יווניות שנולדו ב-1947
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1947
רינת ישראל

סידור רינת ישראל
רינת ישראל הוא סידור תפילה שיצא לאור לראשונה בשנת תש"ל (1970), בהוצאת "מורשת", בעריכת הרב ד"ר שלמה טל. הסידור מותאם לציבור הדתי לאומי ונפוץ בציבור זה.

הסידור יצא לאור ביוזמה משותפת עם משרד החינוך, ונערך מתוך כוונה להקל על תלמידים וצעירים במפגש עם הסידור והתפילה.

הסידור מתאפיין בטיפוגרפיה מאירת עיניים, הכוללת שימוש בגופן "פרנק-ריהל" המודרני יותר, סימון הבדלים בין תנועות שונות, הטעמת מילים, חלוקה לפרקים ולחטיבות, הוספת כותרות וכותרות משנה, וביאור מילים קשות. כמו כן, יש בו מראי מקום לפסוקים וקטעי תפילה. בהדפסת הסידור נמנעו מהדפסת קטעים שונים בגדלים שונים של אותיות, ללא קשר לחשיבותם.

חלק מן הסידורים הקודמים שימרו כמה נוסחים יחד, אחד בגוף הטקסט והשני בסוגריים. כדי למנוע בלבול בין נוסחאות הכריע העורך והותיר נוסח אחד בלבד. לכן במקומות בהם ישנן כמה נוסחאות, בסידור רינת ישראל נוסח ספרד, הוכרע על פי רוב לנקוט כסידור אדמו"ר הזקן.

לסידור נוספו תפילות לשלום המדינה, לשלום חיילי צה"ל, ליום העצמאות וליום ירושלים, כפי שנקבעו על ידי הרבנות הראשית לישראל או שנתקבלו בקרב הציבור הדתי לאומי.

במסגרת סדרת רינת ישראל יצאו לאור סידורים בנוסח ספרד, נוסח אשכנז, נוסח הספרדים (מכונה: 'עדות המזרח'), וכן מחזורים, הגדה של פסח, סליחות וקינות לתשעה באב. במחזורים הוצאו רוב הפיוטים ממקומם בסדר התפילה, בהתאם למנהג הרווח בארץ ישראל לא לאמרם, והודפסו בסוף הכרך. הסידור התקבל בתפוצה רחבה בבתי הכנסת של הציבור הדתי-לאומי ובחינוך הממלכתי-דתי.
בקרב הציבור החרדי הסידור כמעט ולא נמצא בשימוש, בשל גישתו הציונית.

בשנת תשע"ו יצאה מהדורה מחודשת של הסידור בנוסח ספרד בעריכת הרב יואל קטן. לראשונה הופצה גם מהדורה דיגיטלית שלו (לשימוש לא מסחרי). בניגוד למהדורות הקודמות, במהדורה זו נוספו לסידור סליחות לתעניות (שיצאו במהדורה הקודמת בחוברת נפרדת), ספר תהלים ותיקון חצות. בשנת תשע"ט יצאה מהדורה מחודשת גם לנוסח אשכנז.

==דוגמאות להכרעת העורך בנוסח התפילה==
*בנוסח ספרד, בתפילת שחרית, בשירת המלאכים שבקדושת יוצר: להקדיש ליוצרם בנחת רוח בשפה ברורה ובנעימה קדוֹשה, כולם כאחד עונים ואומרים ביראה (קדושה - מילת תואר). בסידורים אחרים מקובל לנקד את המילה "קדושה" בשורוק במקום חולם, ולסמוך אותה למילים הבאות אחריה: בשפה ברורה ובנעימה, קדוּשה כולם כאחד עונים ואומרים ביראה (קדושה - שם עצם).
*בנוסח ספרד, בתפילת שמונה עשרה של ערבית מופיעה ברכת שים שלום, במקום הנוסח המקוצר "שלום רב" לתפילות שאין בהן נשיאת כפים.
*הפיוט ידיד נפש מובא על פי כתב יד המחבר, ר' אלעזר אזכרי.
* בנוסח ספרד במהדורה הראשונה, בקדושה של מוסף לשלוש רגלים, הושמטו הפסוקים "אדיר אדירנו" ו"והיה ה' למלך" והוחזרו במהדורה המחודשת.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.daat.ac.il/daat/sidurim/rinat-israel01.pdf סידור רינת ישראל נוסח ספרד] באתר דעת
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סידורים
קטגוריה:ספרי 1970
מרצדס-בנץ AG

מרצדס-בנץ AG לשעבר דיימלר AG (Daimler AG) הוא תאגיד גרמני המייצר כלי רכב ועוסק גם בשירותים פיננסיים. תאגיד דיימלר הוא יצרן כלי הרכב הוותיק ביותר בעולם, וחטיבת המשאיות שלו היא הגדולה בעולם.

== הקמה ==
תאגיד דיימלר-קרייזלר קם בשנת 1998 כשחברת מרצדס-בנץ קנתה את חברת קרייזלר שעמדה בפני הליך פירוק, כתוצאה מאיחוד החברות נבחר השם דיימלר-קרייזלר. איחוד זה נשבר כשהחברה הודיעה ב-15 במאי 2007 על רצונה למכור את חטיבת קרייזלר לקרן ההשקעות האמריקאית סרברוס. ב-3 באוגוסט 2007 כשהמכירה הושלמה החברות החליפו את שמן, קבוצת דיימלר ל-"דיימלר AG" וחברת קרייזלר ל-"קרייזלר LLC".

==חטיבות==
התאגיד בנוי מחמש חטיבות:

# חטיבת הרכב - החטיבה המרכזית בפעילות התאגיד הכוללת את ייצור הרכבים הפרטיים של מרצדס-בנץ, סדנת הביצועים AMG, מותג הרכב סמארט ורכבי היוקרה של מייבאך.
# חטיבת המשאיות - כוללת את המשאיות של מרצדס, פרייטליינר, מיצובישי פוזו, ווסטרן סטאר ותומאס.
# חטיבת המסחריות - כוללת את דגמי מרצדס ופרייטליינר
# חטיבת האוטובוסים - כוללת את דגמי מרצדס ו-Setra
# החטיבה הפיננסית

== מותגי החברה ==
*מרצדס-בנץ - המותג הראשי, מותג רכב עולמי למכוניות יוקרה, מסחריות, משאיות ואוטובוסים
*מייבאך - מותג רכבי יוקרה שמבוסס על רכבי מרצדס
*סמארט - יוצרה בתחילה במסגרת מיזם משותף בין תאגיד כלי הרכב הגרמני דיימלר-בנץ וחברת השעונים השווייצרית סווטש (סווטש נסוגה בהמשך לחלוטין מהפרויקט) אשר מטרתו הייתה לייצר רכב עירוני דו-מושבי וחסכוני בדלק
*מרצדס AMG - סדנת ביצועים לרכבי מרצדס
*פרייטליינר - חטיבת משאיות סמי-טריילר כולל חברת מותגי סטרלינג, וטומאס חברת אוטובוסים בארצות הברית
*מיצובישי פוזו - מותג משאיות. היה שייכת בעבר לחברת מיצובישי אך לאחר בעיות בדוחות הכספים העבירו את המותג לחברת דיימלר

== אחזקות ==
* 85% בחברת מיצובישי פוזו
* 40% בחברת מקלארן
* 19.9% בחברת קרייזלר LLC
* 30.2% בחברת EADS חברת אם ליצרנית המטוסים אירבוס
* 6.2% ברנו-ניסאן (3.1 ברנו, 3.1 בניסאן)

בעבר דיימלר קרייזלר הייתה בעלת אחזקות (22%) ביצרנית המכוניות היפנית מיצובישי וכן 10% ביצרנית הקוריאנית יונדאי אך נפטרה מהם עד שנת 2004.

בשנת 2018 רכש המיליארדר הסיני לי שופו 9.69% ממניות "דיימלר AG".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיימלר AG
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:יצרני רכב גרמניים
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בפרנקפורט
גאורגי פרבאנוב

גאורגי סדפצ'וב פרבאנוב (בבולגרית: Георги Седефчов Първанов; נולד ב-28 ביוני 1957 בסירישטניק, מחוז פרניק בבולגריה) הוא פוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן כנשיא בולגריה מ-2002 ועד 2012.

== חייו ==
פרבאנוב למד בבית הספר התיכון למתמטיקה בפרניק. ב-1975 קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת סופיה וב-1981 קיבל דוקטורט בהיסטוריה מאותה אוניברסיטה עם עבודה בנושא "דימיטר בלגואב והשאלה הלאומית הבולגרית". הצטרף למכון להיסטוריה של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית כחוקר ב-1981. עניינו העיקרי היה בעניין הלאומי הבולגרי ובימיה הראשונים של התנועה הסוציאל-דמוקרטית והסוציאליסטית בבולגריה. באותה שנה, 1981, הצטרף כחבר למפלגה הקומוניסטית.

פרבאנוב כיהן בתפקידו מאז ה-22 בינואר 2002. הוא נחשב תומך נלהב בשותפות בולגרית בברית נאט"ו ובאיחוד האירופי ורואה עצמו כסוציאליסט. הוא ניצח בבחירות את קודמו בתפקיד, פטר סטויאנוב, בבחירות הנשיאותיות בנובמבר 2001.

באוקטובר 2006 נבחר לתקופת כהונה שנייה כנשיא. בסיבוב הבחירות הראשון, שנערך ב-22 באוקטובר, זכה ב-64% מקולות הבוחרים והקדים ברוב גדול את יריבו העיקרי, איש הימין הקיצוני, וולן סידרוב שזכה ב-21.5%. החוק הבולגרי מחייב תמיכה של מעל 50% מקולות כלל הבוחרים כדי להיבחר לנשיאות בסיבוב הראשון (אחוז ההצבעה בסיבוב הראשון היה רק 42.51%) ולכן, נערך סיבוב בחירה שני. בבחירות שהתקיימו ב-29 באוקטובר זכה פרבאנוב ב-75.9% מהקולות, מול 24.1% בהם זכה סידרוב, ונבחר שנית לנשיאות. הייתה זו הפעם הראשונה בבולגריה בה נבחר מחדש נשיא מכהן בבחירות דמוקרטיות.

בביקור שערך בישראל ב-2008, אמר פרבאנוב כי בולגריה אינה מתנערת מאחריותה לשילוחם של 11,000 מיהודי תראקיה ומקדוניה למחנות השמדה במלחמת העולם השנייה. הייתה זו הפעם הראשונה בה נטל גורם בולגרי רשמי אחריות לפרשה זו.

באוקטובר 2011 נערך הסיבוב השני לבחירות לנשיאות בבולגריה ורוסן פלבנלייב מועמד מפלגת השלטון זכה בבחירות, לאחר שגבר על איבאיילו קאלפין מועמד המפלגה הסוציאליסטית. ב-22 בינואר 2012 החל פלבנלייב את כהונתו והחליף את פרבאנוב.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשיאי בולגריה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר הצלב הדרומי
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1957
אשרי יושבי ביתך

אַשְׁרֵי יוֹשְׁבֵי בֵיתֶךָ (בקיצור אשרי או תְּהִילָּה לְדָוִד) הוא קטע תפילה הנאמר פעמיים בתפילת שחרית (בפסוקי דזמרא ולפני קדושה דסידרא, ובשבת ויום טוב שאין אומרים קדושה דסידרא בשחרית, אומרים אותו לפני הכנסת ספר תורה), וכן בתחילת תפילת מנחה. ברוב הקהילות נוהגים לפתוח את אמירת הסליחות בקטע תפילה זה. 

קטע התפילה זה, הוא תוכנו של מזמור קמ"ה בספר תהילים, בתוספת 2 פסוקים לפניו ופסוק אחד אחריו.

==נוסח התפילה==
כאמור, עיקרו של הקטע הוא מזמור תהילים , הפותח במילים: (), וממשיך בפסוקים לפי סדר הא"ב.

למזמור הוקדמו שני פסוקים. ראשית, הפסוק: ואחריו הפסוק שחותם את מזמור תהלים : . במחזור ויטרי וסידורים קדומים אחרים נמצאים לפני המזמור שבעה פסוקים שכוללים המילה "אשרי". בעלי התוספות ערערו על נוסח זה, וקבעו שיש להוסיף רק את הפסוק "אשרי יושבי ביתך".

לסוף המזמור נוסף פסוק החתימה: .

==חשיבות התפילה==
המזמור נכלל שלוש פעמים בסדר היום, ועל פי התלמוד: . אף על פי שיש נוסחאות שאינן גורסים את המילים "שלוש פעמים" בלשון הגמרא, הוא נאמר בפועל שלוש פעמים ביום בכל נוסחאות התפילה, פעמיים בשחרית ופעם אחת במנחה. חשיבות מיוחדת מיוחסת על ידי התלמוד לפסוק לאות פ: "פותח את ידיך ומשביע לכל חי רצון", ולכן יש כמה מנהגים הקשורים באמירתו בתפילה.

לנוטריקון הפסוק הראשון, "אשרי יושבי ביתך עוד יהללוך סלה", משמעות לפי הקבלה, שכן זה צירוף האותיות אבי"ע י"ס שהן ראשי תיבות שמותם של ארבעת העולמות אצילות בריאה יצירה עשיה ו-י (10) הספירות שבכל אחד מהעולמות.

קטע ממגילת תהילים שנמצאה במערה 11 ב[[קומראן (11QPs<sup>a</sup>).]]

== מגילות מדבר יהודה ==
בשנת 1956 נמצאה מגילת תהילים במערה 11 בקומראן, ובה מופיע נוסח דומה של המזמור עם מספר שינויים. כל המופעים של השם המפורש ה' נכתבו בכתב העברי הקדום ואחרי כל פסוק נוספו המילים "ברוך ה' וברוך שמו לעולם ועד". 

בנוסף התגלה פסוק המשלים את האות נ' שחסרה בנוסח המסורה, ושם נכתב "נאמן אלוהים בדבריו וחסיד בכל מעשיו". פרופ' דוד פלוסר שיער כי רגליים לדבר שאין זה הפסוק המקורי (שאולי נשמט מוקדם יותר) כי אם תוספת שבאה להשלים את האלפבית, וזאת משום שבשונה מכלל המזמור שבו משתמשים בשם המפורש "ה'", פסוק זה עושה שימוש בשם "אלוהים" דווקא, וכך כותב גם אלכסנדר רופא. 

הטקסט הכתוב הוא:

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
*בני גזונדהייט וראובן קימלמן, [http://www.daat.ac.il/daat/tanach/emet/tehila-2.htm תהלה לדוד - מבנה ומשמעות], באתר דעת
*[https://ashoova.co.il/glory-to-david/ תהילה לדוד - הסברים ומאמרים על פרק קמ"ה בתהילים]
* [https://youtu.be/1GqcpDC57LQ שיר לגילוי מידת וספירת המלכות המופיעה בתהלה לדוד בתהלים (1)]
*[https://youtu.be/kBoGRrxg178 שיר לגילוי מידת וספירת המלכות המופיעה בתהלה לדוד בתהלים (2)]
* 
* הרב אליעזר מלמד, [https://ph.yhb.org.il/02-14-02/ מהם פסוקי דזמרה?] בספרו פניני הלכה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תפילות ביהדות
קטגוריה:פסוקי דזמרא
קוקו בלוף והיתושים

קוקו בלוף והיתושים הייתה להקת פאנק ישראלית.

==פעילות הלהקה==
הלהקה הוקמה בגני תקווה בסוף 1991 וכללה את אבידן נמדר בשירה, רגב שיטרית בבאס וקלידים, קוקי סלינס בגיטרה וזיו יחיאל בתופים. ב-1992 קיימה הלהקה את הופעתה הראשונה במועדון הג'ונגל רוק.

בשנת 1993 הוציאה הלהקה ב-400 עותקים בלבד את הקלטת "לונה פאנק", שנמכרה רק דרך חברים. השירים היו פרובוקטיביים ומחאתיים, והתאפיינו בסאונד "מלוכלך" ומלא זעם. בין להיטי הקלטת נכללו "קריית הדמים", "חינם חובה", "ערס Not Dead" (שכלל את פזמון השיר "עת דודים כלה" של זהר ארגוב ומשפט ששם ללעג את זהבה בן), "זיינתי את בת שבע", "אקמול", "תחילת המלחמה" וגרסה היתולית לשיר הפתיחה של תוכנית הטלוויזיה "הבית של פיסטוק". לשיר "זיינתי את בת שבע" צולם קליפ ששודר בערוץ 2 המסחרי וכלל צילומים של הלהקה מתוכניתו של מיכה לימור "חשיפה", מתוך הפרק שעסק בלהקות שוליים בישראל. כמו כן, שיר זה נכלל בשני אוספי פאנק שונים: הקלטת "Parverotti" שיצאה ב-1994 והתקליטון "הרס ישראל השלמה" שיצא ב-1996.

לאחר מכן פרשו מהלהקה הסולן נמדר (שחזר בתשובה) והמתופף יחיאל. את מקומו של נמדר תפס שיטרית ואת מקומו של יחיאל תפס אבי ניסים. אל הלהקה הצטרפו נחי ניניו בגיטרה וזמרת האופרה שלי פלינר בקולות. כמו כן, עקב הצטרפותה של פלינר שולבו בחלק מהשירים קטעי נגינה של מוזיקה קלאסית.

בשנת 1997 הוציאה הלהקה, בהפקתו של ערן נקש ותחת ניהולו של יוני רוכמן, בלייבל MCI, את אלבומה היחיד "ביצים". האלבום, כקודמו, כלל שירים פרובוקטיביים ומחאתיים נגד המשטרה, הצבא ובעלי ההון במדינת ישראל. באלבום נכללו אף גרסאות חדשות לחלק מהשירים שהופיעו בקלטת "לונה פאנק". בין להיטי האלבום נכללו "זיינתי את בת שבע", "הבית של פיסטוק", "שאול החקלאי", "זעם ושנאה", "אמא" (שעסק בהתעללות בילדים) ו"שינקין - ללא מוצא", שמתח ביקורת על אורח החיים הנהנתני והמזויף של התושבים והמבקרים ברחוב שינקין.

האלבום זכה להצלחה רבה בקרב חובבי פאנק, אך לאחר צאתו כל חברי הלהקה פרט לסלינס ופלינר החלו בתהליך חזרה בתשובה והתפרקו.

ב-2003 חזרה הלהקה לכמה הופעות איחוד בתל אביב וחיפה, בצירוף המתופף נועם דהן וללא פלינר. כמו כן הודיעו חברי הלהקה שהם עובדים על חומר חדש שישלב את סגנונה המוזיקלי יחד עם המילים החדשות שעוסקות בענייני היהדות, אך עד כה לא פורסם משהו חדש בנושא.

ב-19 ביוני 2019 שבה הלהקה והופיעה בהופעת איחוד במועדון הבארבי בתל אביב. בהרכב: רגב שיטרית (שירה, בס), קוקי סלינס (גיטרות), נחי ניניו (גיטרות) ונועם דהן (תופים).

ב-2020 השיר "זיינתי את בת שבע" (בגרסת האלבום "ביצים") הושמע בתום הפרק השלישי של העונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "היהודים באים", שנקרא "ספיישל בית בת שבע".

==דיסקוגרפיה==

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.kan.org.il/podcast/program.aspx/?progid=2042 "רועש, פוליטי ולא מתפשר": סיפורו של הפאנק הישראלי], כאן 88

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות פאנק (Punk) ישראליות
קטגוריה:להקות אינדי ישראליות
אזדרכטין

אזדרכטין (Azadirachtin) היא תרכובת אורגנית הנמנית עם הלימונואידים ומשמשת כמדביר חרקים טבעי.

אזדרכטין מהווה תוצר מטבוליזם משני של זרעי עץ הנים, ונוסחתו: C<sub>35</sub>H<sub>44</sub>O<sub>16</sub>. אזדרכטין הוא טרפנואיד המכיל קבוצות פונקציונליות מחומצנות רבות, כגון כהל, אתר, אנול אתר, אצטיל, אצטל, המיאצטיל וכן מגוון של אסטרים פחמתיים. המולקולה מכילה 16 מרכזים כירליים.
כתוצאה מכך, קיים קושי רב לסנטז את אזדרכטין.

האזדרכטין משפיע בריכוזים נמוכים יחסית על למעלה מ-200 מינים של חרקים, ובהם גם על ארבה, כמדכא תיאבון וגדילה, בעוד רעילותו ליונקים קטנה ביותר. על-כן, מהווה אזדרכטין מדביר חרקים טבעי רב עוצמה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
קטגוריה:הדברה
קטגוריה:טרפנואידים
ציפורן חודרנית

ציפורן חודרנית
היווצרות של ציפורניים חודרנית.
ציפורן חודרנית היא תופעה של גדילת ציפורן אצבע של כף היד או כף הרגל אל תוך מצע הציפורן. בין הסיבות לתופעה: גזירה לא נכונה של הציפורן, נעליים הדוקות מדי, פטרת, מכה ועוד. הבשר גדל אל מעל הציפורן ולעיתים קרובות נוצר בשר פראי, וזיהום. ציפורן חודרנית מובילה לכאבים עזים באצבע.

טיפול רפואי לציפורן חודרנית ניתן על ידי פדיקור ופודיאטריה<ref>[https://www.health.gov.il/legislationlibrary/rofim_13.pdf תקנות הרופאים- הפעולות המותרות לפודיאטר ולפודיאטר מנתח], פורסם על ידי משרד הבריאות, 2018</ref>.

== דרכי טיפול ==
ניתן לטפל בציפורן חודרנית על ידי הסרה כירורגית של הבשר הפגוע והחלק החודרני בהרדמה מקומית.
ישנן דרכים שונות לנתח ציפורן חודרנית, בהן: ניתוח בעזרת כלי ניתוח סטנדרטים וצריבת השורש על ידי חומצה, או ניתוח בעזרת לייזר דו־תחמוצת הפחמן.
הסכנה הכרוכה בחוסר טיפול ממושך בציפורן חודרנית היא התפשטות הזיהום והיווצרות נמק.

== סיבות להיווצרות ציפורן חודרנית ==
*טיפול ועיבוד לא נכון של ציפורניים (גזירת קצוות ציפורניים בקו לא ישר)
*עיוות כף הרגל (הידוע כ-"עצם", רגל שטוחה, רגל קלוטה, טראומות)
*שינוי עצמות על רקע דלקת מפרקים
*אורך מופרז של בוהן או אצבע שלישית, אצבעות מצטלבות
*צורה תורשתית של ציפורניים וכריות צדדיות
*הפרעת מחזור דם (במיוחד מחלות ורידים, המלוות בנפיחות רגליים, כפות רגליים, אצבעות וציפורן חודרנית כתוצאה מכך).
*דלקות ומחלות זיהומיות, כולל פטרת
*הפרעות חילוף החומרים, נטילת תרופות מסוימות (טטרציקלין, דוקסיציקלין וכו')
*טראומת אצבע
*גרביים/גרביונים מושכים עם תפר ברמת האצבעות (לחץ מכוון וממושך מופעל על אצבעות)
*הנעלה לא נכונה: נעליים שטוחות, ללא חלקים אחוריים (בכל צעד האצבעות נלחצות לתוך הסוליה), נעלי פלטפורמה (אין ריכוך בעת ההליכה), נעליים קטנות (לחיצת רגל), נעליים גדולות (אצבעות אינן מיוצבות ולוחצות אחת על השנייה), נעלי ספורט, נעלי אופנה עם חלק קדמי צר ועקבים גבוהים, נעליים מדימוי עור, נעלי בלט).

==טיפול בציפורן חודרנית==
בשלב הראשוני של הופעת ציפורן חודרנית, כאשר הכאבים והדלקת אינם בולטים, ניתן להיעזר בטיפול שמרני. ראשית, יש להשתמש בנעליים נוחות עם חלק קדמי רחב – מה שיפחית באופן משמעותי את הלחץ על הבוהן. שנית, יש לוותר לחלוטין על גזירה קצרה של הציפורן, שגורמת לחדירתה ולעיקומה. יש לגזור ציפורן חודרנית בקו ישר, לא מתחת לקצה האצבע, ותוך שימוש במספריים חדים בעלי להבים ישרים. אם קצה הציפורן נגזר באופן קצר מדי, יש לשייף אותה בקפדנות בצדדים כדי לא להשאיר קצוות חדים הפוגעים בעור.

כמו כן, יש להקפיד על ניקיון הרגל מזיעה וגורמים אחרים המשפיעים על איכות העור ועמידותו מפני הציפורן הסמוכה לו.

במידה והטיפול השמרני אינו פותר את הבעיה, קיימת פרוצדורה כירורגית קלה ומהירה המתבצעת בהרדמה מקומית, ובה מוסרת רקמת ה-Nail matrix מבבסיס הציפורן בצד הציפורן הבעייתי. רקמה זו מייצרת את הציפורן, והסרתה מונעת גדילה של ציפורן בצדדים<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

*
* [https://www.clalit.co.il/he/medical/medical_diagnosis/Pages/ingrown_nail.aspx ציפורן חודרנית], באתר שירותי בריאות כללית
==הערות שוליים==

קטגוריה:הפרעות בטפולות העור
קטגוריה:ציפורני האצבעות
קטגוריה:בעיות רפואיות בכף הרגל
נסי לרה

נסי לרה (באלבנית: Nasi Lera; נולד ב-22 בספטמבר 1944 בקורצ'ה, אלבניה) הוא סופר אלבני. 

לרה למד לשון וספרות אלבנית ועובד בעיר טירנה כמתרגם וכעורך בהוצאת ספרים

פרסם בין השאר את קובצי הסיפורים "השלג האחרון" (1972), "ימים במאה הזו" (1979), "הרכבת נסעה לעבר הסופה" (1986) ואת הרומנים "הדם של אפריל" (1981) ו"ליל הבכורה" (1990). 

אחד מסיפוריו שתורגם לעברית ראה אור בעיתון "מעריב" וסיפור אחר פרי עטו התפרסם בעיתון "הארץ".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סופרים אלבנים
קטגוריה:אלבנים שנולדו ב-1944
בלנדי פווזיו

בלנדי פווזיו (באלבנית: Blendi Fevziu; נולד במאי 1969) הוא סופר ומנחה אלבני.

בלנדי פווזיו נולד בטירנה במאי 1969; למד לשון וספרות באוניברסיטת טירנה. הוא היה בין המובילים של הפגנות הסטודנטים בסוף 1991. פווזיו עבד במשך שנים אחדות כעיתונאי בביטאון מפלגת "האיחוד הדמוקרטי". פרסם, בין השאר, את הספרים "מאה חיילים" (1992), "מסד בלי פסל" (1994) ו"חציו האחר של העולם" (1996).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרים אלבנים
קטגוריה:עיתונאים אלבנים
קטגוריה:אתאיסטים
קטגוריה:אלבנים שנולדו ב-1969
פרננדו ארבאל

פרננדו ארבאל
פרננדו ארבאל (בספרדית: Fernando Arrabal; נולד ב-11 באוגוסט 1932) הוא סופר, מחזאי<ref> </ref> ומשורר ספרדי.
==ביוגרפיה==
ארבאל נולד בעיר מֱלִיַה שבמרוקו הספרדית, וכיום הוא אחד היוצרים הספרדים החשובים ביותר, אף על פי שמאז שנת 1958 ואילך הוא מתגורר בפריז. בחמש שנות חייו הראשונות התגוררה המשפחה במלייה. בין השנים 1937 ו-1940 התגוררה משפחתו בסיודד רודריגו (מחוז קסטיליה ולאון), העיר בה היה כלוא אב המשפחה הרפובליקני. משפחתו עברה למדריד בשנת 1940, ותשע שנים לאחר מכן נטש ארבאל הצעיר את המוסד שבו עבר הכשרה כמועמד לפנימייה הצבאית של חיל האוויר. לאחר מכן עבד במפעלי נייר בוולנסיה ובמדריד והתחיל ללמוד משפטים באוניברסיטת מדריד. עם כישלון מחזהו הראשון השתקע בפריז ובשנת 1966 הקים את תנועת הפאניקה.

== חשיבותו והשקפותיו==
למרות פרסומו בעולם היה יוצר אלמוני לגמרי במולדתו בזמן שלטונו של פרנסיסקו פרנקו. לאחר מות הרודן בשנת 1975 ביקר היוצר לעיתים קרובות בספרד, אולם תדמית הילד הרע ומחולל השערוריות דבקה בו והקשתה על התקבלותו בחוגי התרבות והספרות של ארצו. ביקורתו החברתית ותפישותיו הפסימיות באשר לדרך העולם וליחסי אנוש מבוססות על אירועים טראומטיים המוצאים ביטוי ביצירה דרמטית.

==יצירותיו==
ארבאל כתב 12 רומנים.<ref> </ref>

אחדים ממחזות ארבאל הועלו בישראל:
* "פנדו וליז" ו"פיקניק בשדה הקרב" בתיאטרון הפרסה בבימויו של דויד לוין.
* "בית-קברות למכוניות" בתיאטרון האוהל בבימויה של עדנה שביט.
* "הארכיטקט והקיסר" בתיאטרון הבימה בבימויו של דויד לוין.
* "פנדו וליז" וגם "פיקניק בשדה הקרב", בתיאטרון באר שבע בבימויו של תאודור תומא 1974-75.
* "אופני הנידון / גן-העדן האבוד" בקבוצת התיאטרון בבימויו של דודי מעיין.
* "מכתב אהבה" בתיאטרון הבימה בבימויו של איציק ויינגרטן.

פרט למחזות כתב ארבאל גם רומנים כגון:
* "בעל בבל"
* "המגדל הלוּם הברק"
* "ארבאל חוגג את טקס הבלבול"
* "הבתולה האדומה"
* "ניו יורק של ארבאל" 
* "אבן הטירוף"
אחדים מספריו ראו אור קודם בתרגומם הצרפתי, ורק לאחר מכן הופיע המקור הספרדי. דרכי הביטוי הייחודיות לו, מקוריותו ודימוייו מאפיינים גם את הרומנים וגם את המחזות שכתב. בשנות ה-70 התפרסם היוצר גם בזכות עיסוקו בקולנוע ושלושת הסרטים שביים הם "יחי המוות" (1971), "אלך כמו סוס משוגע" (1973) ו"גֶרְנִיקָה" (1975). בשנת 2003 ראה אור בהוצאת כרמל ובתרגום רמי סערי הספר "בעל בבל / מכתב אהבה", הכולל תרגום עברי של הרומן "בעל בבל" ושל המחזה "מכתב אהבה" שבוצע בבכורה עולמית בתיאטרון הבימה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:מחזאים ספרדים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1932
ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה

ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה (צרפתית: Jean Baptiste Joseph Fourier; 21 במרץ 1768 – 16 במאי 1830) היה מתמטיקאי, פיזיקאי, מהנדס ואיש ציבור צרפתי.

פורייה השתתף במהפכה הצרפתית. לאחר המהפכה היה אחד מיועציו של נפוליאון וסייע לו בכיבושיו. לתקופת מה היה המושל של מצרים תחתית, לאחר כיבוש מצרים בידי צבא נפוליאון ב-1798.

==תרומות למתמטיקה==

ידוע בשל טור פורייה שפיתח להצגה של פונקציות, ובשל התמרת פורייה, סוג של התמרות אינטגרליות שנועד גם הוא לפתור משוואות דיפרנציאליות חלקיות. פורייה פיתח טורים אלו על מנת להיעזר בהם בפתרון של משוואות דיפרנציאליות חלקיות.

להתמרות וטורי פורייה תרומה רבה לעיבוד אותות ספרתי (DSP).

==אגירת חום==
עסק בתאוריה האנליטית של החום המבוססת בעיקרה על חוק הקירור של ניוטון. ב-1824 פרסם בכמה מאמרים מסקנה, שגוף בגודל של כדור הארץ במרחק בו נמצא כדור הארץ מהשמש היה צריך להיות קר יותר מאשר כדור הארץ למעשה. חישוביו של פורייה הביאו אותו להניח כי באטמוספירת כדור הארץ נאגרת אנרגיה שבאה לידי ביטוי כחום. על פי פורייה מדובר בהוכחה לקיומן של מולקולות גז באוויר, כאלה המאפשרות אגירת חום.

==מונחים הקרואים על שמו==
* התמרת פורייה
* טור פורייה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:מתמטיקאים צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:אישים שהונצחו על מגדל אייפל
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1768
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1830
חואן רולפו

חואן רולפו (בספרדית: Juan Rulfo; 16 במאי 1917 – 7 בינואר 1986) היה סופר ותסריטאי מקסיקני.

== ביוגרפיה ==
חואן רולפו נולד בכפר אפולקו (נפת סיולה שבמחוז חליסקו, מערב מקסיקו). ספר הביכורים שלו, קובץ הסיפורים "המישור בלהבות", יצא בשנת 1953, ושנתיים אחר כך יצא הרומן היחיד שכתב, "פדרו פארמו" (1955). לאחר פרסום שני ספרים בלבד עבר הסופר משבר אישי עמוק ותקופת השתיקה הספרותית שגזר על עצמו התארכה ונמשכה עד מותו. עם זאת, בשנת 1980 ראה אור "תרנגול הזהב", ספר הכולל את אוסף התסריטים שחיבר רולפו. 

למרות ההיקף המצומצם של יצירתו, נחשב רולפו לאחד מגדולי הסופרים המקסיקנים, ובעל סגנון ייחודי בסיפורת אמריקה הלטינית. יצירתו תרמה להתחדשות הספרות ההיספאנו-אמריקנית בשנות השישים של המאה העשרים.

הרומן פדרו פארמו תורגם לעברית עד כה פעמיים. התרגום השני, מאת רמי סערי, ראה אור בהוצאת כרמל בשנת 2003. קובץ הסיפורים "המישור בלהבות" (El llano en llamas) ראה אור בעברית בהוצאת אח בשנת 2011 בתרגומו של מנחם ארגוב.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* דן לחמן, [https://web.archive.org/web/20070313004402/http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-850.htm פדרו פארמו / חואן רולפו], באתר "אימגו"
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים מקסיקנים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע מקסיקנים
קטגוריה:צלמים מקסיקנים
קטגוריה:זוכי פרס נסיך אסטוריאס לספרות
קטגוריה:ילידי 1917

קטגוריה:נפטרים ב-1986
חואן רמון חימנס

חואן רמון חימנס (בספרדית: Juan Ramón Jiménez; 24 בדצמבר 1881 – 29 במאי 1958) היה משורר וסופר ספרדי.

שמו נקשר בעיקר ביצירת דמותו של החמור פְּלָטֶרוֹ, אחד משני הגיבורים הראשיים ביצירה "פְּלָטֶרוֹ וַאֲנִי", המתאר את מערכת היחסים בין חמור כפרי לבין משורר האוהב אותו אהבת נפש. ספר זה אינו רק ספרו המפורסם ביותר של חימנס, אלא גם אחד מנכסיה החשובים ביותר של ספרות ספרד במאה ה-20. הוא ראה אור בעברית לראשונה בשנת 1963 בתרגום עמנואל אולסבנגר ותרגום חדש שלו מאת רמי סערי התפרסם בהוצאת כרמל בשנת 2006.

==ביוגרפיה==
חימנס נולד בכפר מוגר שבאזור אנדלוסיה בדרום ספרד. כשהיה בן חמש-עשרה עבר לסביליה בה למד ציור ומשפטים, אך כעבור שנים מעטות נטש הן את תחום הציור והן את לימודי המשפטים והתמסר כולו לכתיבה. השירים הראשונים נכתבו בהשפעת גוסטבו אדולפו בקר. בעקבות פרסום שיריו הראשונים בכתב העת "וידה נואווה" ("חיים חדשים"), הזמינו אותו המשוררים פרנסיסקו ויליאספסה ורובן דריו בשנת 1900 למדריד. בבירת ספרד הצטרף חימנס לחוגים המודרניסטים של תקופתו ומאוחר יותר ייסד שני כתבי-עת ספרותיים.

מות אביו בשנת 1900 גרם לו לדיכאון עמוק, ובעקבות כך אשפזו אותו בני משפחתו בבית חולים לחולי נפש בבּוֹרְדוֹ. לאחר ששהה שם ארבעה חודשים הועבר לבית הבראה במדריד, שבו שהה עד שנת 1902. בשנת 1905 חזר המשורר לכפר הולדתו, אולם שש שנים לאחר מכן החליט להשתקע סופית במדריד. בשנת 1913 הכיר את סנוביה קמפרובי אימר, אמריקאית ממוצא ספרדי, אשתו לעתיד ומשענתו עד אחרית ימיו.

בני הזוג התחתנו בשנת 1916. שנים רבות לאחר מכן, בשנת 1935, דחה חימנס הצעה למשרה באקדמיה הספרדית, וכעבור שנה העניקה לו הממשלה הרפובליקנית דרכון דיפלומטי ומינתה אותו לנספח התרבות של ספרד בשגרירותה שבוושינגטון. בפרוץ מלחמת האזרחים ב-1936 עזבו בני הזוג את ספרד ולא חזרו עוד אליה עד יום מותם. הם עברו לארצות הברית, לאחר מכן לקובה ולבסוף לפוארטו ריקו. למרות הצלחותיו הספרותיות הרבות חזר היוצר לחוות התקפי דיכאון, שבשנת 1946 אף גרמו לאשפוזו למשך שמונה חודשים. האקדמיה השוודית העניקה לחואן רמון חימנס את פרס נובל לספרות ב-25 באוקטובר 1956. מות אשתו שלושה ימים לאחר מכן הנחית על היוצר הספרדי מהלומה שממנה לא התאושש עד יום מותו.

==ספריו בעברית==
*פלטרו ואני, תרגם מספרדית עמנואל אולסבנגר, הציורים מעשה ידי איריס שוייצר, עם עובד, תל אביב, 1955.
*פלטרו ואני, תרגום חדש, תרגם מספרדית והוסיף אחרית דבר רמי סערי, איירה זהבית כרמל, כרמל, ירושלים, 2006.

==ראו גם==
* פלטרו ואני

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

משיריו מתוך "פלטרו ואני" בתרגום רמי סערי:
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:משוררים ספרדים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1881
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1958
אנדרה אדי

אנדרה אדי (הונגרית: Ady Endre; 22 בנובמבר 1877 – 27 בינואר 1919), משורר הונגרי, אחד החשובים ביותר במאה העשרים. אדי האמין אמונה בלתי מעורערת בקדמה ובהתפתחות החברתיות ונושאי שירתו מכסים את כל המישורים המשמעותיים של הקיום האנושי באירופה המודרנית: שר על האהבה, המולדת, החירות, השוויון, האמונה וארעיות הדברים.
אדי היה גם אחת הדמויות הגדולות של העיתונאות הפוליטית ההונגרית.
הוא נמנה עם הכותבים בכתב העת הספרותי "ניוגט" והיה ידידו האישי של העורך הראשי של כתב העת, הוגו איגנוטוש.

== חייו ==
אנדרה אדי נולד בכפר הקטן ארמינדסנט, (כיום היישוב אדי אנדרה-אדיפאלווה שבכפר קאואש במחוז סאטו מארה בטרנסילבניה, צפון מערב רומניה), אז בממלכת הונגריה, באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא למד משפטים ועבד כעיתונאי, והיה המשורר הראשון שהביא את הסימבוליזם לשירה ההונגרית. שיריו עוסקים באהבה, בהונגריות החצויה בין מזרח ומערב, ביחס האדם לאלוהיו, בפולחן האגו הנרקיסיסטי, ובקרבת הקץ והחידלון. אדי היה כבר בימי חייו אחד המשוררים ההונגרים הנערצים ביותר, אך גם הושמץ כמשורר בלתי-מוסרי. דחף ההרס העצמי הביא אותו לחיי הוללות, לטיפה המרה, ולחולי. הוא מת צעיר, בשנת 1919 בבודפשט, ממחלת העגבת.

בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה היה אדי מבני חוגו הספרותי של המשורר אביגדור המאירי והיה מיודד עמו. הוא מוזכר בספרו האוטוביוגרפי של המאירי "השגעון הגדול".

ספריו: "שירים" (1899), "שירים חדשים" (1906), "דם וזהב" (1907), "במרכבת אליהו" (1908), "להאהב, אני מפציר" (1909), "החיים החומקים" (1912), "מרגיטה רוצה לחיות" (1912), "אהבת עצמנו" (1913), "מי ראה אותי?" (1914) ו"בראש המתים" (1918). שירי העיזבון של אדי, "האוניות האחרונות", יצאו לאור בשנת 1923. שיריו תורגמו לעברית, בין השאר, בידי אביגדור המאירי, מרדכי אבי-שאול, איתמר יעוז-קסט, רמי סערי, דוד גלעדי ומשה גנן.

==הנצחה==
* כפר הולדתו, ארמינדסנט, קיבל את שמו: אדי אנדרה, בהונגרית "אדיפאלווה".
* בבודפשט בירת הונגריה הוקם מוזיאון קטן בדירה שבה התגורר, בקרבת נהר הדנובה.
* בעיר אוראדיה נפתח מוזיאון לזכרו.
* בעיר זאלאו ברומניה הוענק שמו לבית ספר תיכון.

==ספרי שירים==
* יוני 1889 דברצן Versek - שירים
* 1903 אוראדיה Még egyszer (עוד פעם)
* פברואר 1906 Új versek - שירים חדשים
* 1907 Vér és arany דם וזהב
* Az Illés szekerén 1908 - במרכבת אליהו
* Szeretném, ha szeretnének 1909 - להאהב, אני מפציר
* A Minden-Titkok versei 1910 - (שירי הסודות)
* A menekülő Élet 1912 - החיים החומקים
* Margita élni akar 1912 - מרגיטה רוצה לחיות
* A Magunk szerelme 1913 - אהבת עצמנו
* Ki látott engem? 1914 - מי ראה אותי?
* A halottak élén 1918 - בראש המתים
* Az utolsó hajók 1923 - האוניות האחרונות

==יצירות מוזיקליות בהשראתו==
*לחנים על מילות שיריו מאת המלחינים גיירג' קושה, קאמילו לנדוואי ("מסע בלילה")
*הקנטטה מס.2 למקהלה כפולה ותזמורת מאת ז'ולט דורקו (1972) לפי פואמה מאת אנדי אנדרה

==קישורים חיצוניים==

*"[https://www.ramisaari.com/eni/ איני צאצא ולא אב מאושר]", שיר מאת אדי אנדרה בתרגום רמי סערי 
*
* 
*[https://mypoeticside.com/poets/endre-ady-poems באתר my poetic slide]
*[https://mtariicrisurilor.ro/en/ady-endre-memorial-museum/ אתר המוזיאון אדי אנדרה בעיר אוראדיה ברומניה]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים הונגרים
קטגוריה:עיתונאים הונגרים
קטגוריה:האימפריה האוסטרו-הונגרית: אישים
קטגוריה:הונגרים מטרנסילבניה
קטגוריה:קלוויניסטים ורפורמים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1877
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1919
דומוקוש סילאג'י

דומוקוש סילאג'י (בהונגרית: Szilágyi Domokos; 2; ביולי 1938 – 2 בנובמבר 1976) היה משורר, סופר ומתרגם רומני-הונגרי.

== ביוגרפיה ==
סילאג'י בן המיעוט ההונגרי ברומניה, נולד בכפר נאג'שומקוט שבטרנסילבניה, בן לכומר רפורמיסטי. למד שפה וספרות הונגרית. בין השנים 1960 ו-1970 חי בבוקרשט, לאחר מכן גר בקולוז'וואר (קלוז'-נאפוקה ברומנית). סילאג'י היה המשורר ההונגרי החשוב ביותר ברומניה במחצית השנייה של המאה העשרים. לרוב התמקדה שירתו האוונגרדיסטית בסלידה מהיומיום ובחיפוש אחר יתרונות הקדמה ושלמות האדם. התאבד בשנת 1976.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משוררים הונגרים
קטגוריה:מתאבדים: משוררים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1938
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1976
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1976
יאנוש פילינסקי

יאנוש פילינסקי (הונגרית: Pilinszky János; 27 בנובמבר 1921 – 27 במאי 1981) היה משורר הונגרי.

פילינסקי, יליד בודפשט, עבד כעוזר לעורך כתב-העת "אלט" (Élet "חיים") עד שנת 1944, שבה גויס. במשך השנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה היה שבוי מלחמה ונחשף למראות של מחנות הריכוז הנאצים למשל בראוונסבריק שבגרמניה, וזוועות המלחמה הן אחד הנושאים המרכזיים בשירתו הנוצרית המטאפיזית.

==קורות חייו==
יאנוש פילינסקי נולד ב-1921 בבודפשט כילד השני מבין שני ילדיהם של זוג אקדמאים - ייאנוש פילינסקי האב, מהנדס ודוקטור למשפטים בעל שורשים פולניים רחוקים, וורוניקה לבית בייץ, ששני ענפי משפחתה - הענף בייץ והענף מרטן - הגיעו למרחב ההונגרי מצרפת. אבות משפחת בייץ היו קתולים מצפון לורנה, שהיגרו במאה ה-18 לחבל באנאט, והתיישבו בהתחלה בכפר קישקומולוש (כיום קמולושו מיק ברומניה) אז באימפריה ההבסבורגית. הורי המשורר הכירו בימי מלחמת העולם הראשונה בזמן שהאב החלים מפציעת מלחמה והאם התנדבה כאחות.
אחרי המלחמה האב מצא עבודה בדואר ההונגרי בבודפשט. המשורר נולד בבית ששכן ברחוב גרוף קארוי 5 (כיום רחוב אישטוואן פרנצי).
בילדותו סבל פילינסקי מאלימות מצד אביו. ב-1931-1927 בבית הספר היסודי ברחוב צוקור. המשיך ב-1939-1931 בגימנסיה פיאריסטית בה התעניין בעיקר בלימודי השפה ההונגרית וקיבל השראה מבחינה דתית מספרי לימודי הדת מאת הנזיר אנטל שיץ. אף על פי שציוניו היו פחות טובים היה פילינסקי בתיכון בעל ידע רב. ב-1935 בגיל 14 התחיל לכתוב שירים ובהמשך פרסם במגזין " Élét". התרשם מאוד מהרומן של דוסטויבסקי,"חלכאים ונדכאים" המתמקד בסבל האנושי.

==חייו הפרטיים==
הסב מצד האב, ז'יגמונד פילינסקי, מייצר פעמונים. הוא התחתן עם אישה מהאצולה ההונגרית, אילונה טורי, שאמה הייתה סלובקית. דוד אחש מצד האב, ז'יגמונד פילינסקי הבן, היה לזמר אופרה ידוע, טנור שהופיע האופרות של ריכרד וגנר והשתתף בניו יורק בהקלטה הראשונה של אופרת טנהויזר. דוד אחר, גזה פילינסקי, היה כנר, כמו כן מורה לפיתוח קול, אחרי 1937 היה מספר שנים כנר בתיאטרון מטרופול בברלין.

==ספרי שירים==
*Halak a hálóban (1942)
*Trapéz és korlát (1946) "טרפז ומקבילים"
*Aranymadár (1957) "ציפור זהב"
*Harmadnapon (1959) "ביום השלישי"
*Rekviem (1964) "רקוויאם"
*Nagyvárosi ikonok (1970)
*Szálkák (1972) "צנינים"
*Végkifejlet (1974)
*A nap születése (1974)
*Tér és kapcsolat (1975)
*Kráter (1976) "מכתש"
*Beszélgetések Sheryl Suttonnal (1977)
*Válogatott művei (1978)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררים הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:זוכי פרס אטילה יוז'ף
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1921
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1981
פטר קנטור

פטר קנטור (בהונגרית: Kántor Péter; בודפשט, 5 בנובמבר 1949 – בודפשט, 21 ביולי 2021) היה משורר ומתרגם יהודי-הונגרי זוכה בפרסים רבים לרבות פרס אטילה יוז'ף. היה חבר באקדמיה לספרות דיגיטלית (2015) ובאקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני (2017).

== ביוגרפיה ==
פטר קנטור נולד בבודפשט בשנת 1949. למד באוניברסיטת אטווש לוראנד אנגלית ורוסית, ועבד בכתבי-עת שונים כמתרגם. 

לאחר מכן התפרנס קנטור בעיקר מהכתיבה ונחשב לאחד היוצרים הבולטים בשירה ההונגרית בת-ימינו. 

קנטור היה אורח פסטיבל המשוררים "משכנות שאננים" בשנת 1999. 

שיריו תורגמו לעברית, בין השאר, בידי משה גנן, רמי סערי, אגי משעול ויעקב ברזילי.

==ספריו==
* "חצץ" (1976).
* "ציפור-דג" (1981).
* "פצע, חבורה ומכה טרייה" (1983).
* "מדרגות" (1985). 
* "כיצד גדלים השמים" (1988). 
* "יומן" (1981). 
* "למעלה צמרת, למטה עלים" (1993). 
* "מנטה" (1994). 
* "פרידה והגעה" (1997).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משוררים יהודים הונגרים
קטגוריה:מתרגמים יהודים הונגרים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס אטילה יוז'ף
קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1949
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2021
יוז'ף טורנאי

יוז'ף טורנאי (בהונגרית: Tornai József; 9 באוקטובר 1927 – 31 בינואר 2020) היה משורר, מתרגם וסופר הונגרי.

==ביוגרפיה==
יוז'ף טורנאי נולד בדוּנַהָרַסְטי שבקרבת בודפשט בשנת 1927 ועבד שנים רבות כפועל וכמנהל עבודה בבית-חרושת למכוניות. לאחר מכן ערך את כתב-העת "קוֹרְטָרְשׁ", ובין השנים 1992 ו-1995 כיהן כיו"ר אגודת הסופרים ההונגרים. טוֹרְנַאִי היה מקורב לזרם העממי בשירה ההונגרית, והוא הרבה לתרגם להונגרית משירת האינדיאנים באמריקה ומשירת אוקיאניה. ספר הביכורים שלו, "ציפור גן-עדן" ראה אור בשנת 1959. עם שאר ספריו נמנים "שער זהב" (1967), "מתחת לראשי ירח מלא" (1979) ו"האני ברבים" (1982). אחדים משיריו תורגמו לעברית בידי רמי סערי וראו אור בעיתון "הארץ" ובכתב-העת "הליקון".

נפטר ב-31 בינואר 2020.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.ramisaari.com/itriyot/ מר ת”ס אליוט מבשל אטריות] מאת יוז'ף טורנאי בתרגום רמי סערי 

קטגוריה:קצרמר משוררים
קטגוריה:משוררים הונגרים
קטגוריה:מתרגמים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1927
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:זוכי פרס אטילה יוז'ף
אוטו אורבן

אוטו אורבן (בהונגרית: Orbán Ottó, 20 במאי 1936 – 26 במאי 2002) היה משורר, מתרגם ומסאי הונגרי-יהודי זוכה פרס קושוט (1992) וזוכה פרס אטילה יוז'ף פעמיים (1985, 1973).

== קורות חיים ==
אוטו אורבן נולד בבודפשט בשנת 1936. אוֹרְבַּן למד ספרנות באוניברסיטת בודפשט ועבד בכתב-העת "קֹרְטָרְשׁ". ספר ביכוריו, "חג שחור" התפרסם ב-1960, ואחריו הופיעו, בין השאר, "פרידה מבית-לחם" (1967), "קורבן-אדם" (1973), "הר-הגעש הרדום" (1981) ו"עוצמת השירה" (1994). אוֹרְבַּן שהרבה לתרגם להונגרית מאנגלית ומספרדית נודע גם בזכות ספרי הילדים המצוינים שכתב והודות לספר-המסע שלו על הודו, "חלון לאדמה" (1972). שירתו שילבה לשון גבוהה ונמוכה, דיאלוגים וסלנג.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער יהודים
קטגוריה:משוררים יהודים הונגרים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס קושוט
קטגוריה:יהודים זוכי פרס אטילה יוז'ף
קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:מתרגמים יהודים הונגרים
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:ילדים בשואה: הונגריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1936
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2002
ארז'בט טוט

ארז'בט טוט (בהונגרית: Tóth Erzsébet; נולדה ב-28 באוגוסט 1951) היא משוררת הונגרייה.

==ביוגרפיה==
טוט נולדה בטטבאניה שבצפון-מערב הונגריה. היא למדה מנהל עסקים ועבדה בין השנים 1981 ו-1985 בשירות חברת השקופיות ההונגרית. לאחר מכן התמסרה לכתיבה. טוט פרסמה את ספר הביכורים שלה, "אמצעו של שיר אינסופי", בשנת 1979. לאחר מכן התפרסמו ספריה "יום הנר" (1982) ו"מאחורי פניך" (1993). אמנם היקף יצירתה הספרותית אינו רחב, אולם שיריה מעוררים עניין ותשומת לב בצלילות הבעתם ובעוצמת תיאוריהם.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משוררות הונגריות
קטגוריה:זוכי פרס אטילה יוז'ף
קטגוריה:ילידות 1951
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1951
גזה סץ'

גזה סץ (בהונגרית: Szőcs Géza; 21 באוגוסט 1953 – 5 בנובמבר 2020) היה משורר הונגרי.

==ביוגרפיה==

גזה סץ' נולד ב-1953 במַרוֹשְׁוָשָׁרְהֵי (טרגו מורש ברומנית) ולמד באוניברסיטת קולוז'וואר (קלוז'-נאפוקה ברומנית), שם סיים את חוק לימודיו ב-1978. למן פרסום ספרו "דו-קרב" (1977) נאסר עליו לפרסם ברומניה את שיריו.

ב-1982 פרסם יחד עם עמיתיו עצומה הקוראת לשלטונות רומניה להעניק זכויות למיעוטים הלשוניים במדינה. כותבי העצומה נרדפו, וסץ' נכלא והושם במעצר-בית עד 1986. בין השנים 1986 ו-1989 שהה כגולה פוליטי בשווייץ; חזר לטרנסילווניה בשנת 1990.

שירתו של סץ' תיעדה עולם שרומס את חירויות הפרט ושמשטר אימים שולט בו ביד רמה. שילוב העגמומיות, ההומור והאבסורד ושפע משחקי המילים קירבו את שירתו לסיפורת הפוסט-מודרניסטית בספרות הונגריה ובמיוחד ליצירת פטר אסטרהאזי.

סץ' נפטר ב-5 בנובמבר 2020 מסיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019 בהתפרצות נגיף הקורונה בהונגריה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1953
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:נפטרים במגפת הקורונה
קטגוריה:זוכי פרס אטילה יוז'ף
פאל בקש

פאל בקש (בהונגרית: Békés Pál; 27 במרץ 1956 – 28 במאי 2010) היה סופר ומתרגם הונגרי-יהודי זוכה פרס אטילה יוז'ף.

פאל בקש נולד בבודפשט בשנת 1956, ולמן שנת 1976 ואילך פרסם ספרי ילדים ומבוגרים.

המאפיינים העיקריים של כתיבתו הם האסוציאטיוויות הפוסט-מודרניסטית, ההתבוננות באבסורד שבעולם והתפישות האירוניות של המציאות. בקש זכה בפרסים רבים על ספריו. בין יצירותיו: "עגורים" (1979), "אהבתי, באמצע הדרך" (1983), "מיתוסים מהשיכון" (1984), "היום הגדול של דוקטור מינורקה וידור" (1985), "ויולה עם הויולה" (1986), "יחסים שבטיים" (1990), "מסעות רגשניים ברחבי מרכז אירופה" (1991), "היינו הך לחיפושית" (1993) ו"אוסף בולים" (2000).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:מתרגמים יהודים הונגרים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס אטילה יוז'ף
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1956
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2010
שדה ארכימדי

במתמטיקה, שדה ארכימדי הוא שדה סדור המקיים את תכונת ארכימדס, שפירושה הוא שאיברי השדה אינם יכולים להיות גדולים מכל מספר טבעי. לדוגמה, השדה הממשי הוא שדה ארכימדי, בעוד שהשדה <math>\ \mathbb{R}((x))</math> של טורי לורן מעל השדה הממשי, אינו ארכימדי. ידוע שכל שדה ארכימדי הוא תת-שדה של שדה המספרים הממשיים.

תכונת ארכימדס ושדה ארכימדי קרויים על שם ארכימדס מסירקוזה, שקבע שניתן להשוות כל שני קטעים ממשיים: אם מניחים עותקים של הקטע הקצר בזה אחר זה, בסופו של דבר אפשר יהיה לעבור את הקטע הארוך. בניסוח מודרני, זוהי בדיוק תכונת הארכימדיות של השדה הממשי. 

מושג הארכימדיות יוחס לראשונה באופן מפורש לשדות בסביבות 1900, על ידי המתמטיקאי האוסטרי אוטו שטולץ (1842-1905).

== הגדרה ==

כל שדה סדור הוא בעל מאפיין 0, ולכן מכיל עותק של המספרים הרציונליים והשלמים. 

התכונות הבאות שקולות זו לזו, ושדה סדור המקיים אותן הוא ארכימדי: 
* לכל איבר a בשדה, קיים מספר טבעי כך ש- <math>\ a<n</math>. 
* לכל איבר חיובי a בשדה, קיים n טבעי כך ש- <math>\ 1/n<a</math>.
* קבוצת המספרים הטבעיים אינה חסומה בשדה.
* קבוצת המספרים הרציונליים צפופה בשדה (במובן של קבוצות סדורות: בין כל שני מספרים יש מספר רציונלי).

בתכונת ארכימדס משתמשים כדי לנסח מחדש מושגי יסוד באנליזה, כמו למשל התכנסות של סדרה. על-פי ההגדרה המקובלת, סדרה <math>\ \{a_n\}</math> מתכנסת לגבול a אם לכל <math>\ 0<\epsilon</math>, מרחקם של אברי הסדרה מ- a, ממקום מסוים ואילך, קטן מ- <math>\ \epsilon</math>. הארכימדיות מאפשרת להחליף את <math>\ \epsilon</math> במספר מהצורה <math>\ 1/n</math>, ובכך לבנות סדרות שבהן האיבר ה- n-י תלוי ב- n.

== קשר לתכונות אחרות ==

תכונת ארכימדס מתקיימת בכל שדה סדור שהוא שלם במובן של קיום חסם עליון, אבל אינה נובעת מן התכונה החלשה יותר, של שלמות במובן הטופולוגי. מצד שני, בשדה סדור ארכימדי, שני התנאים לשלמות מתלכדים. לפרטים, ראו שדה סדור שלם.

ארכימדיות עוברת בתורשה לתת-שדות (כל תת שדה של שדה ארכימדי הוא ארכימדי). 

שדה סדור שהוא גם שלם (במובן של חסמים, ולכן ארכימדי), לא ניתן להרחיב תוך שמירה על הארכימדיות:

משפט: אם <math>\ F\subseteq K</math> שניהם שדות סדורים ארכימדיים, ו- <math>\ F</math> שלם, אז <math>\ K=F</math>. 

הוכחה: נניח ש- <math>\ x\in K</math>. מן הארכימדיות של <math>\ K</math> נובע שהקבוצה <math>\ A=\{a \in F : a < x\}</math> חסומה על ידי מספר טבעי, ולכן היא חסומה גם ב- <math>\ F</math>. נסמן ב- <math>\ t\in F</math> את החסם העליון שלה. אם <math>\ x>t</math> אז קיים <math>\ n</math> טבעי כך ש- <math>\ x-t>1/n</math> ואז <math>\ t+1/n\in A</math>, סתירה להגדרת <math>\ t</math>. מצד שני אם <math>\ x<t</math> אז קיים <math>\ n</math> טבעי כך ש- <math>\ t-x>1/n</math> ואז <math>\ A \not\ni t-1/n</math>, שוב סתירה. לכן <math>\ x=t\in F</math>.

לכל שדה ארכימדי <math>F</math> אפשר לבנות את השדה <math>\ \hat{F}</math> של חתכי דדקינד ב-<math>F</math>. שדה זה הוא שלם (במובן של חסמים, ולכן ארכימדי), ו- F צפוף בו. על-פי ההגדרה, שדה המספרים הממשיים הוא ההשלמה <math>\ \mathbb{R}=\hat{\mathbb{Q}}</math> של שדה הרציונליים. מכיוון ש- <math>F</math> מכיל עותק של <math>\ \mathbb{Q}</math>, יש שיכון <math>\ \mathbb{R}=\hat{\mathbb Q}\hookrightarrow \hat{F}</math>. אבל כאן שני השדות שלמים; מן המשפט נובע ש- <math>\ F \subseteq \hat{F}\cong \mathbb{R}</math> - כלומר, כל שדה ארכימדי הוא תת שדה של השדה הממשי, ושדה זה הוא שדה חתכי דדקינד של כל אחד מהם.

קטגוריה:שדות סדורים
פארק מת"ם

מת"ם מרכס הכרמל
פארק מת"ם (ראשי התיבות של "מרכז תעשיות מדע") הוא מתחם תעשיות היי-טק הממוקם במבואות הדרומיים של חיפה, סמוך לגבולה עם טירת כרמל, בין כביש 2 לכביש 4, הנפגשים בסמוך אליו. הפארק נמצא בבעלות משותפת של חברת גב-ים לקרקעות בע"מ והחברה הכלכלית של חיפה. מת"ם הוא מראשוני הפארקים לטכנולוגיה עילית בישראל, ואחד הגדולים שבהם. קרבתו לטכניון מסייעת בגיוס עובדים למרכזי המחקר והפיתוח שבו.

==היסטוריה==
הפארק הוקם ביוזמת אלרון, עיריית חיפה ומשרד המסחר והתעשייה, שבסוף 1965 ביקשו ממינהל מקרקעי ישראל שטח של 100 דונם לקריה למפעלי אלקטרוניקה. המינהל הקצה לשם כך אדמות שהיו שייכות בעבר לנויהרדטהוף. בניית הפארק החלה בסוף שנת 1968 וטקס הנחת אבן הפינה לפארק נערך ב-6 במרץ 1969. המפעלים של קבוצת אלרון החלו לאכלס אותו בשנת 1972. בשנת 1974 נכנסה לפארק חברת אינטל ובשנת 1984 כבר עבדו בפארק 4,000 עובדים.

בשנת 1991 הוקם מרכז הפיתוח של מיקרוסופט בפארק, שהיה הראשון שהקימה החברה מחוץ לארצות הברית. ב-2015 עבר המרכז לבניין חדש המשתרע על שטח של 7,500 מ"ר.

באוקטובר 1998 מכרה עיריית חיפה לחברת גב-ים, מקבוצת דיסקונט השקעות 50.1% מחברת מת"ם בעלת הפארק, תמורת 240 מיליון שקל, ההצעה הגבוהה ביותר שהוגשה במכרז שנערך.

באוגוסט 2006 הוקם מרכז הפיתוח של גוגל ישראל בפארק.

ב-15 בספטמבר 2008 הונחה אבן הפינה ל"פארק מדעי החיים". זה, עתיד לקום בשטח שמול מתם, מעברו השני של כביש 4. על ניהולו של הפארק החדש מופקדת החברה הכלכלית לחיפה, תוך חיקוי מודל הקמתו ותפעולו של הפארק הוותיק והמצליח, אלא שבפארק העתידי תרוכזנה חברות מתחומי הביולוגיה והביוטכנולוגיה בלבד.

ביוני 2010 חנכה אינטל ישראל את ה-"בניין הירוק" של מרכז הפיתוח שלה, שהוקם בהשקעה של כ-450 מיליון שקל. הבניין הראשון בישראל שקיבל הסמכת LEED Gold שניתנת על ידי המועצה האמריקנית לבנייה ירוקה. הבניין חובר בגשר, מעל רחוב אנדריי סחרוב, לבניין הקיים של אינטל בפארק.

==מבנה הפארק ==
הפארק משתרע על 220 דונם, ומועסקים בו כ־8,000 עובדים.

פארק מת"ם משמש כביתן של חברות רבות, ישראליות ורב-לאומיות, ובהן אלביט מערכות, פיליפס, נטוויז'ן, האחים עופר וצים. החברות אינטל ישראל, מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח, גוגל, אמזון ויאהו! מחזיקות מרכזי מחקר ופיתוח במתחם זה. מעבדת המחקר של יבמ ישראל שכנה במתחם זה עד למעברה למשכנה החדש, סמוך לאוניברסיטת חיפה.

בפארק ניתן למצוא שירותים כגון מסעדות, מרפאה, מרפאת שיניים, מעון לילדים, סניף דואר ומשרדי עורכי דין.

בסמוך למתחם, מצפון לו, נמצאת תחנת הרכבת חיפה חוף הכרמל וכן מרכזית חוף הכרמל. ממזרח למתחם נמצאים אצטדיון סמי עופר, קניון חיפה, מרכז הקונגרסים הבינלאומי חיפה, מרכז הספורט "ספורטן" ומגדל חברת החשמל.

{| align=center
|<gallery widths="210px" heights="170px" perrow="3">
Matam industrial area 1.jpg|פארק התעשיה מת"מ, חיפה, יוני 2023
Matam industrial area 2.jpg|פארק התעשיה מת"מ, חיפה, יוני 2023
Google Haifa.jpg|מרכז הפיתוח של גוגל
Microsoft Haifa.jpg|בית מיקרוסופט
Yahoo Haifa.jpg|מרכז הפיתוח של Yahoo!
 </gallery>
|}

==ראו גם==
* הגן הטכנולוגי מלחה
* סיליקון ואדי

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: אזורי תעשייה
קטגוריה:מערב חיפה
קטגוריה:חיפה: כלכלה
מדלן דה סקודרי

מדלן דה סקודרי (בצרפתית: Madeleine de Scudéry) (15 בנובמבר 1607 - 2 ביוני 1701) הייתה סופרת צרפתייה.

מדלן נולדה בעיר הנמל לה - הבר שבנורמנדיה. אביה, שהיה רב החובל של הנמל, נפטר כשהייתה בת שבע שנים בלבד. היא עברה להתגורר בעיר רואן אצל דודה שהייתה לו ספרייה גדולה. שם קראה תרגומים של דבריי חכמי העולם העתיק, ויצירות של מחברי נובלות מודרניים. אחיה, ג'ורג' דה סקודרי, היה חייל, אך ב-1630 עזב את הצבא, הפך למחזאי בפריז והוזמן להשתתף בחוג הספרותי שהתקיים בביתה של קתרין דה ראמבוייה. ב-1635, אחרי מות אמה, עברה מדלן דה סקודרי להתגורר אצל אחיה בפריז, והצטרפה לחוג הספרותי של קתרין דה ראמבוייה, שהיה ראשון מסוגו בצרפת.

ב-1641 הופיעה הנובלה "איברהים, או באסה המפורסם", ובשנה שלאחריה "נשים מפורסמות, או דרשות נועזות" בשמו של ג'ורג' דה סקודרי. מ-1644 עד 1647 מדלן דה סקודרי ואחיה התגוררו בעיר מרסיי, שבה מילא תפקיד של מפקד מבצר. כשחזרו לפריז ניסתה לקבל משרה כמורה פרטית של בנות דודו של הקרדינל מזראן, אך ללא הצלחה. בין השנים 1649 ו-1653 התחולל בפריז מרד הפרונד נגד בית המלוכה הצרפתי, ורבים מחברי החוג הספרותי של קתרין דה ראמבוייה נכלאו או נמלטו מן העיר. ג'ורג' דה סקודרי, שנבחר לאקדמיה הצרפתית ב-1650, נמלט גם הוא מפריז. אך באותן שנים (1649 - 1653) הופיעה הנובלה "ארטמן, או כורש הגדול", גם היא בשמו של ג'ורג', אם כי היה ברור לכל כי המחברת הייתה מדלן. בנובלה זו, הארוכה ביותר בספרות הצרפתית (10 כרכים), הסופרת שמה בפיה של סַפְפו, גיבורת העלילה, דברים נגד הנישואין: "אני חפצה במאהב... שירכוש את לבי ויאהב אותי עד מותי" ו"כדי לאהוב תמיד, אסור להינשא". מדלן דה סקודרי נשארה נאמנה לדעתה זו ולא נישאה עד מותה.

ב-1652 ייסדה בפריז חוג ספרותי משלה, "החוג של שבת", שבו השתתפו פייר קורניי, מאדאם דה סבינייה, מאדאם דה לה פאייט, פרנסואה דה לה רושפוקו ורבים אחרים, שניהלו ביניהם שיחות שנונות ומנומסות שנסובו בעיקר על נושא אופיו של האדם. בין השנים 1654 ו-1661 הופיע "קְלֵלִי, סיפור רומי". מדלן דה סקודרי הפכה לסופרת המפורסמת ביותר של דורה, ורבים קראו את הרומנים שלה, שהדמויות שבהם תיארו אנשים מפורסמים של התקופה בשמות בדויים. הייתה לה השפעה על ז'אן דה לה פונטן ועל מולייר, שבמחזה "הענוגות הנלעגות" עשה שימוש בשם "מדלון" ונטען שזה היה כחיקוי לשמה של מדלן (אך בפועל זה היה באופן מקרי שמה של השחקנית מדלן בז'ארט), ובמחזה "הנשים החכמות" התכוון למדלן ולנשים אחרות שהשתתפו בחוגים הספרותיים של פריז.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סופרות צרפתיות
קטגוריה:פריז: אישים
קטגוריה:ילידות 1607
קטגוריה:נפטרים ב-1701
מיגל ארננדס

מיגל ארננדס (ספרדית: Miguel Hernández; 1910 – 1942) היה מגדולי המשוררים הספרדים במאה העשרים.

== ביוגרפיה ==
מיגל ארננדס נולד באוֹרִיוֶלָה שבמזרח ספרד בשנת 1910. שילוב רקעו הכפרי עם סגנונות שיריים רבים, החל בבארוק וכלה במודרניזם, משווה לשירתו מקוריות מיוחדת במינה. ארננדס פרסם בימי חייו שבעה ספרי שירה. עם מפלת הרפובליקה הספרדית נידון למוות. מאוחר יותר שונה גזר-דינו למאסר-עולם. ארננדס מת בכלא בשנת 1942 כתוצאה ממחלת השחפת.

==קישורים חיצוניים==

* "[https://www.ramisaari.com/mh-kimat/ כמעט לא כלום]", שיר מאת מיגל ארננדס בתרגום רמי סערי, "הארץ", 20 באפריל 2001
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים ספרדים
קטגוריה:חברי קבוצת דור 1927
קטגוריה:ספרדים שנפטרו משחפת
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1910
קטגוריה:נפטרים ב-1942
חיימה חיל דה ביידמה

חיימה חיל דה ביידמה (בספרדית: Jaime Gil de Biedma; 13 בנובמבר 1929 – 8 בינואר 1990) היה משורר ספרדי. 

== ביוגרפיה ==
חיימה חיל דה ביידמה נולד ב-1929 בברצלונה, למשפחה בורגנית אמידה. הוא למד משפטים באוניברסיטאות ברצלונה וסלמנקה, ומ-1959 ואילך עבד בעסק משפחתי. 
היקף יצירתו הספרותית אינו רחב, אך שירתו נחשבת לאחת המייצגות והמעניינות ביותר של בני דורו. חיל דה ביידמה לא הסתפק בהבעת מחאה פוליטית בשירתו, אלא התעמק בשימוש במילה כבחומר אסתטי וביסוד החווייתי שבשיר. בין ספריו: "לפי הרשעת הזמן", "חברים למסע" ו"לקחים". אחרי מותו בברצלונה מאיידס ב-1990 התפרסם יומנו, "ציור האומן בשנת 1956".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים ספרדים
קטגוריה:להט"בים ספרדים
קטגוריה:נפטרים מאיידס
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1990