OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ברלין המזרחית

ברלין המזרחית (בגרמנית: Ost-Berlin בגרמניה המזרחית ו-Berlin (Ost) בגרמניה המערבית) היה האזור במזרח העיר ברלין אשר בין השנים 1949–1990 שימש כחלק מהאזור הסובייטי של גרמניה ובהמשך, על אף היותו אזור כבוש על ידי כוחות ברית המועצות, שימש כבירת גרמניה המזרחית.

בין 13 באוגוסט 1961 ל-9 בנובמבר 1989 הפרידה חומת ברלין בין ברלין המזרחית לברלין המערבית.

ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וצרפת אשר שלטו בשלושה אזורים שהיוו יחד את ברלין המערבית לא הכירו בהיות החלק המזרחי של העיר בירת גרמניה המזרחית וזאת לאור ההסכם בין המדינות הקובע שהעיר היא שטח כבוש, ומכיר רק בשליטה הסובייטית בעיר. רק בשנות ה-70 הוקמו שגרירויות מערביות במזרח העיר, אף שהעיר לא הוכרה מעולם על ידי מדינות המערב כבירת גרמניה המזרחית, ומדינות נאט"ו התייחסו אל העיר כאל "מושב הממשלה" ולא כאל הבירה הרשמית.

ב-3 באוקטובר 1990 אוחדו ברלין המזרחית והמערבית לאחר איחוד גרמניה.

==מזרח ברלין כיום==
מאז איחוד שני חלקי העיר ברלין השקיעה ממשלת גרמניה כספים רבים לאיחוד התשתיות והשירותים בין שני חלקי העיר ולהעלות (להתאים) את רמת התשתיות והשירותים שבמזרח העיר לזו שקיימת במערב העיר. יחד עם זאת עדיין ניתן לראות הבדלים בין שני חלקי העיר. וזאת לאור העובדה שבמזרח העיר נעשו פחות מאמצים במהלך השנים לתקן את נזקי מלחמת העולם השנייה ועדיין נותרו בניינים רבים עליהם ניתן לראות את נזקי המלחמה. כמו כן, סגנון הבנייה הקומוניסטי במזרח העיר יצר קו רקיע שונה מזה המצוי במערב העיר.

==רבעי ברלין המזרחית==
מזרח ברלין כוללת את הרבעים הבאים:
* הוהנשנהאוזן (מאז 1985)
* הלרסדורף (מאז 1986)
* טרפטו
* ליכטנברג
* מיטה
* מרצאן (מאז 1979)
* פנקו
* פרידריכסהיין
* פרנצלאואר ברג 
* קפניק
* וייסנזה

==גלריית תמונות==
<gallery>
תמונה:Karl-Marx-Allee Block C Nord Berlin April 2006 060.jpg|דירות בשדרת קרל מרקס
תמונה:Cafe Moskau.JPG|
</gallery>

==ראו גם==

* גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה
* חומת ברלין
* המלחמה הקרה
* צ'קפוינט צ'ארלי
* תחנות רפאים

==לקריאה נוספת==
* פרדריק טיילור, חומת ברלין: 13 באוגוסט 1961 - 9 בנובמבר 1989 (מאנגלית: עדי גינצבורג-הירש), הוצאת מטר, תשס"ט, 2008.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20070928004721/http://www.ostberlin.de/en/ מזרח ברלין]
*[http://www.npr.org/templates/story/story.php?storyId=6389848 בנייה מחודשת מעלימה את מזרח ברלין]
* 
* 

קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:ברלין: היסטוריה
קטגוריה:ערים חצויות
קטגוריה:ברלין
קטגוריה:גרמניה המזרחית: גאוגרפיה
קטגוריה:אירופה: ערי בירה לשעבר
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
הרשימה השחורה של הוליווד

בתקופת המקארתיזם, הרשימה השחורה של הוליווד (באנגלית: Hollywood blacklist) הייתה רשימה שמית של גברים ונשים מתעשיית הקולנוע האמריקאית (שמרכזה בהוליווד), שנכללו בה בשל נאמנותם המשוערת או המוכחת לרעיונות פוליטיים או אידאולוגיים בעלי זיקה לקומוניזם. 

מהנכללים ברשימה נמנעה תעסוקה בתחומם ונמנע מהם פרסום ציבורי. 

בשנות החמישים הרשימה הורחבה לכלל תעשיית הבידור האמריקאית, וכללה תסריטאים, במאי קולנוע, שחקנים, מלחינים ומוזיקאים, כתבים ומגישי תוכניות, וכן עובדים נוספים בתעשיית הבידור שהואשמו שהם חברים במפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית או משתתפים בפעולותיה ובפרט בריגול לטובת ברית המועצות או הפצת תעמולה קומוניסטית. 

הרשימה השחורה ניזונה מהאווירה שסבבה את ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי אמריקנית, וראתה בעיקר בקומוניזם אידאולוגיה מסוכנת הנוגדת את הרוח האמריקאית. 

==ראו גם ==
* מקארתיזם
== קישורים חיצוניים ==

* 
<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">
*[http://www.ejumpcut.org/archive/onlinessays/JC09folder/ColdWarFilms.html "Monsters, Spys, and Subversives: The Film Industry Responds to the Cold War, 1945–1955"] essay by Lawrence L. Murray; reproduced from Jump Cut 9 (1975)

</div>

קטגוריה:מקארתיזם
קטגוריה:הוליווד
*
קטגוריה:חרמות
קטגוריה:קומוניזם
קטגוריה:דרום קליפורניה: קולנוע
קטגוריה:צנזורה בקולנוע
מרכז ישראל פלסטין למחקר ומידע

מרכז ישראל-פלסטין למחקר ומידע (ראשי התיבות באנגלית הן IPCRI - איפקרי) הוא ארגון ישראלי-פלסטיני משותף, שמושבו בירושלים.
הארגון נוסד בשנת 1988 כשמטרתו המוצהרת היא קידום פתרון בר קיימא לסכסוך הישראלי פלסטיני. 

איפקרי רשום בישראל כחברה לתועלת הציבור וברשות הפלסטינית כארגון לא-ממשלתי. בתפקידי היו"ר והמנהל בארגון משמשים במקביל נציג ישראלי ונציג פלסטיני. יושבי ראש הדירקטוריון הם ד"ר גרשון בסקין ומוסטפא עלמי, מנהלי הארגון הם ניבין סאנדוקה וליאל מגן. 

הארגון מתמקד בקידום שיתוף פעולה אזורי ותחומי פעילות העיקריים של הארגון הם:
* מחלקת מחקר – עוסקת ב"סוגיות הליבה" שבמחלוקת – חלוקת ירושלים, מעמד הפליטים הפלסטינים, ביטחון, גבולות, וכדומה. פועלים בה צוותים ששותפים בהם ישראלים ופלסטינים. צוות המחלקה מוציא ניירות מדיניות אשר מופצים לקובעי מדיניות בשני הצדדים וכן לדיפלומטים מהקהילייה הבינלאומית. 
* המחלקה לחינוך לשלום – עוסקת בהעברת תכנים ומערכי לימוד בישראל וברשות הפלסטינית. המחלקה ארגנה בעבר סמינרים והשתלמויות למורים כדי שיידעו איך ללמד על פי המטרות של הארגון. כמו כן, שודרה תוכנית רדיו שבועית בשם "על פרשת דרכים" בקול השלום שעסקה בנושאים אלו והועברה על ידי צוות הארגון. 
* המחלקה לפיתוח כלכלי - מחלקה זו שואפת לשינויים מבניים במערכת היחסים הכלכלית שבין הפלסטינים לישראליים. צוות המחלקה תומך באנשי מסחר פלסטינים, פועל לשינוי נהלים ומקדם שיתופי פעולה עסקיים בין הצדדים. 
* המחלקה לאיכות הסביבה – הפגישה בעבר בין אנשי מקצוע ישראלים ופלסטינים העוסקים בנושאי ניהול משק המים, חקלאות, איכות הסביבה, וכדומה. חוקרים ישראלים ופלסטינים פועלים יחד במחקרים בינלאומיים על נושאים אלו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://gershonbaskin.org/ אתר האינטרנט של גרשון בסקין]
* 

ישראל פלסטין
קטגוריה:ישראל: חברות לתועלת הציבור
קטגוריה:הצעות לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1988
מזרח אפריקה

מדינות מזרח אפריקה
אזור בין [[אגם ויקטוריה (בצד ימין) לבין האגמים אלברט, קיוו וטנגניקה (מצפון לדרום)]]
מזרח אפריקה הוא אזור גאוגרפי בחלקה המזרחי של יבשת אפריקה. הגדרת תחומיו של האזור איננה קבועה. על-פי חלוקת אזורי העולם של האו"ם, כולל מזרח אפריקה את המדינות והטריטוריות הבאות:
* סומליה, ג'יבוטי, אריתריאה ואתיופיה שמהוות יחד את האזור המכונה קרן אפריקה.
* טנזניה, קניה, אוגנדה ודרום סודאן – מדינות החברות בקהילייה המזרח-אפריקנית.
* בורונדי ורואנדה – מדינות שהצטרפו לקהילייה המזרח-אפריקנית ביולי 2007, ונחשבות לעיתים כחלק ממרכז אפריקה.
* מוזמביק, מדגסקר, מלאווי, זמביה וזימבבואה – מדינות המשתייכות לעיתים לאזור הגאוגרפי של דרום אפריקה.
* קומורו, מאוריציוס ואיי סיישל – מדינות אי קטנות באוקיינוס ההודי.
* הטריטוריות הצרפתיות מיוט וראוניון, אף הן איים באוקיינוס ההודי.

נוסף על ארצות אלה, יש הכוללים במזרח אפריקה גם את סודאן ומצרים, הנחשבות על-פי הגדרות האו"ם לחלק מצפון אפריקה. לעיתים מתייחס המושג מזרח אפריקה לאזור מצומצם יותר, הכולל את המדינות הסמוכות לאגמים גדולים באזור: קניה, טנזניה ואוגנדה, ולעיתים גם רואנדה ובורונדי.

==גאוגרפיה ואקלים==
חלקים מסוימים במזרח אפריקה ידועים בשל הריכוז הגבוה של חיות פרא באזור, כגון צבועים פילים, תאואים, אריות, נמרים וקרנפים צרי-שפה.

הגאוגרפיה של מזרח אפריקה היא בעלת נוף מרהיב לדעת רבים. בשל השבר הסורי אפריקני מזרח אפריקה הוא מקום הימצאם של הר קניה ורכס ההרים קילימנג'רו, הפסגות הגבוהות ביותר במזרח אפריקה. בנוסף, נמצא במזרח אפריקה אגם המים המתוקים השני בגודלו בעולם, אגם ויקטוריה ואגם טנגניקה, האגם העמוק ביותר בעולם אחרי ימת באיקל שבסיביר.

האקלים של מזרח אפריקה הוא שונה למדי משאר האזורים שבאזור קו המשווה. עקב השילוב בין אזור בעל גובה רב ומדבר צל הגשם לבין רוח מונסון מערבית שנוצרת על ידי הרכס הרוונזורי והרמה האתיופית, מזרח אפריקה הוא אזור קריר ויבש בהשוואה לאזורים הנמצאים בקרבתו.

האזורים הנמוכים בקניה ובסומליה, יבשים. למעשה, לאורך חופי הים של סומליה ופונטלנד, שנים רבות לא הופיעו משקעים כלשהם. בדרך כלל, במזרח אפריקה, המשקעים מופיעים בשתי עונות גשמים עיקריות המתרכזות בין החודשים אפריל, אוקטובר ונובמבר.

כמות הגשם באזור מושפעת מתופעת אל ניניו, שנוטה להגביר את כמות הגשמים ברוב האזורים. השפעה זו של תופעת אל ניניו על אזורים מסוימים אינה תקפה לחלקים הצפוניים והמערביים של אתיופיה ואריתריאה, במיוחד באזורים ההריים.

הטמפרטורות במזרח אפריקה, מלבד אזורי החופים החמים והלחים, הן מתונות. הטמפרטורות נעות בין 15 ל-25 מעלות צלזיוס בגובה של 1,500 מטרים מעל פני הים. באזורים השרויים בגובה רב יותר, מעל 2,500 מטרים מעל פני הים, נפוצה מאוד תופעת הקרה, והטמפרטורות באזורים אלה הן כ-21 מעלות צלזיוס ומטה.

הגאוגרפיה ותנאי החקלאות הייחודיים לה, הפכו את מזרח אפריקה כיעד נרחב למגלי ארצות, חוקרים, ניצול וקולוניאליזם לאורך המאה ה-19 ועד אמצע המאה ה-20.

כיום, מדינות רבות, ובהן קניה, טנזניה, אתיופיה, אוגנדה ורואנדה הן מטרות תיירות בכל העולם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:אפריקה: אזורים
פרדיננד פון ברדוב

פרדיננד פון בְּרֵדוֹב (בגרמנית: Ferdinand von Bredow; 1884 – 1934) היה ראש שירות הביון של הצבא הגרמני בתקופת רפובליקת ויימאר ושר ההגנה של גרמניה בשנים 1932 – 1933.

==ביוגרפיה==
פרדיננד פון ברדוב נולד בגרמניה למשפחת אצולה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם בחזית המערבית וקיבל בעבור שירותו אות הצטיינות. לאחר המלחמה נשאר ברדוב בצבא, שהיה אז קטן יחסית (כמאה אלף חיילים). הוא עלה במהירות בסולם הדרגות, קיבל דרגת גנרל וכיהן כראש המודיעין הצבאי הגרמני. בשנת 1932, לאחר שידידו קורט פון שלייכר מונה לשר ההגנה בממשלתו של פרנץ פון פאפן, מונה ברדוב ליועצו האישי של שלייכר. לאחר ששלייכר מונה לקנצלר על ידי הנשיא פאול פון הינדנבורג, הפך ברדוב לשר ההגנה בפועל.

ב-1933, לאחר פרישת מראשות הממשלה ועליית היטלר לשלטון, פרש ברדוב לגמלאות באחוזתו בברלין.

בבוקר 30 ביוני 1934, עם תחילת ליל הסכינים הארוכות, הופיעה כיתה של האס אס בפתח ביתו של ברדוב, וכשפתח את הדלת הוא נורה למוות. אשתו ניסתה לסייע לו ונורתה גם היא. גם ידידו שלייכר נורה בליל הסכינים הארוכות. לאחר הטיהור האשים היטלר את ברדוב, שלייכר וארנסט רהם בניסיון למסור את גרמניה לידי המעצמות הזרות, דוגמת צרפת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרי ההגנה של גרמניה
קטגוריה:קורבנות ליל הסכינים הארוכות
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:גנרלים ברייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1934
אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה

אן ז'נבייב דה בורבון-קונדה (בצרפתית: Anne Geneviève de Bourbon-Condé; 28 באוגוסט 1619–5 באפריל 1679) הייתה דוכסית לוז'נוויל.

== ביוגרפיה ==
אן ז'נבייב הייתה בתם היחידה של אנרי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה, ושל שרלוט מרגריט דה מונמורנסי, ואחותו של לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה. היא נולדה בכלא וינסן שבו ריצתה אמה עונש מאסר על שהתנגדה למרשל ד'אנקר, שהיה איש סודה של העוצרת מארי דה מדיצ'י (אמו של לואי השלושה עשר מלך צרפת לעתיד).

היא התחנכה במנזר של המסדר הכרמליתי ברחוב סן ז'אק בפריז. שנותיה הראשונות עברו בצל הוצאתם להורג של דודה מצד אמה, אנרי השני דה מונמורנסי, באשמת קשר נגד הקרדינל רישלייה (1632), ושל בן דודה של אמה, הרוזן פרנסואה דה מונמורנסי-בוטוויל, באשמת השתתפות בדו-קרב (1635). אך הוריה השלימו עם רישלייה, והיא הפכה במהרה לכוכבת החוג הספרותי של קתרין דה ראמבוייה. ב-1642 נישאה לאנרי השני מאורליאן דוכס לונז'וויל, מושל נורמנדי, אלמן שגילו היה כפול מגילה.

אחרי מות רישלייה, שימש אביה כראש מועצת המדינה, ואחיה הביס את צבא ספרד בקרב רוקרואה (1643). היא התלוותה לבעלה במסעו לגרמניה, אליה נשלח ב-1646 כנציגו של הקרדינל מזראן למשא ומתן שהביא לשלום וסטפאליה. היא הקסימה את הדיפלומטים הגרמנים וזכתה בכינוי "אלילת השלום וההסכמה". אחרי שובה מגרמניה התאהבה בפרנסואה דה לה רושפוקו (מחבר האמרות הנודע) שניצל אהבה זו כדי להתוודע לאחיה, ולזכות באמצעותו בכבוד ובתהילה.

היא הייתה הרוח החיה במרד הפרונד הראשון, והצליחה לגייס לצד המורדים את בעלה ואת אחיה, ארמנד דה בורבון, נסיך קונטי. אך לא עלה בידיה לגייס לצידה את אחיה הנסיך דה קונדה, שנשאר נאמן לבית המלוכה. במשך תקופה זו התגוררה בבית העירייה בפריז וילדה שם את בנה הראשון. היא לקחה חלק גדול במרד הפרונד השני, ושכנעה תחילה את דה קונדה ואחר כך את מרשאל טורן, לעבור לצד המורדים.

ב-1653, אחרי כישלון מרידות הפרונד, איבדה את השפעתה בחצר המלוכה. היא התגוררה עם בעלה בנורמנדי, והקדישה את זמנה למטרות צדקה. ב-1663 אחרי מות בעלה, שבה לפריז, אימצה לעצמה את היאנסניזם, והפכה לתומכת של אנשי מנזר פור רויאל. המלך לואי הארבעה עשר סלח לה, וכל עוד הייתה בחיים נמנע מלגרש את הנזירות ממנזר פור רויאל שבשדות (ליד ורסאי). כאשר מצב בריאותה התערער שבה למנזר הכרמליתי בפריז, שבו התחנכה בימי ילדותה, ונפטרה שם ב-5 באפריל 1679.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ילידות 1619
קטגוריה:דוכסים צרפתים
קטגוריה:בית מונמורנסי
קטגוריה:בית קונדה-בורבון
קטגוריה:נפטרים ב-1679
תמלוגים

תמלוגים הם התשלומים שמועברים לבעלים של נכס או זכות מסוימת, עבור השימוש בה. לרוב מדובר בכסף המשולם לבעלי זכויות יוצרים על שימוש ביצירות, למשל השמעה של מוזיקה בתחנות רדיו, לסופרים על מכירת ספריהם או השאלתם או לבעלי פטנטים בקשר לשימוש בהמצאותיהם. השימוש במונח תמלוגים יכול להתייחס גם לתשלומים הניתנים לבעל קרקע תמורת היתר לחיפוש משאבי טבע ולניצולם. לדוגמה פסק-דין זודקביץ' (דיני מיסים), ו.

תמלוגים נקבעים, בדרך כלל, לבעלי הזכויות על ידי הסכם הנחתם בין בעל הזכויות ובין הרוצה להשתמש בקניין הרוחני או בפטנט. התמלוגים יכולים להינקב באחוזים מתוך הרווח שנעשה מהשימוש בזכות או בנכס, בסכום קבוע עבור כל מוצר שנמכר או אפילו כסכום המשולם כל פרק זמן. ככלל, גודל סכום הכסף נתון למשא ומתן בין בעל הזכויות או הפטנט והצד הרוצה להשתמש בהם.

כמו כן, ניתן למכור את הזכויות עצמן תמורת סכום חד-פעמי. במקרה שכזה היוצר המקורי לא יקבל תמלוגים והם ישולמו לבעלים החדשים של הזכויות.

==מכס על תמלוגים==

מכס על תמלוגים הוא התשלום הנגבה על ידי רשויות המכס על ייבוא סחורה ממותגת. גובה המכס הנגבה תלוי בטיב ההסכמים בין היבואנית לבעלת סימן המסחר ובאופן בו הוא מיושם. בישראל יבואנים רבים המייבאים סחורה ממותגת, ובה מוצרי הלבשה והנעלה, מוצרי חשמל ואלקטרוניקה, ועוד. הלכה מרכזית בתחום זה היא ״הלכת מרוידקס״ שיסודה בפסק דין תקדימי משנת 2013.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tali-rights.org.il/ האתר הרשמי של] תל"י - חברת התמלוגים של יוצרי הקולנוע והטלוויזיה בישראל
* 
קטגוריה:קניין רוחני
מוסה קזם קראבקיר

מוסה קזם קראבקיר (בטורקית Musa Kâzım Karabekir; 1882 - 26 בינואר 1948) היה איש צבא ומדינאי טורקי, חבר ויושב ראש האספה הלאומית הגדולה של טורקיה.

==ראשית חייו==
קראבקיר נולד באיסטנבול בשם קזם זיירק (Kazım Zeyrek). הוא היה בנו של קצין צבא עות'מאני ובשנותיו הראשונות נדד באזורים שונים באימפריה לרגל שירותו של אביו. עם מות אביו ב-1893 הוא שב לאיסטנבול עם אימו וקיבל חינוך בבתי ספר צבאיים. ב-1902 סיים את לימודיו בקולג' הצבאי באיסטנבול בהצטיינות.

==שירות צבאי==
קראבקיר לפני כיבוש אלכסנדרופול
את שנותיו הראשונות בצבא העות'מאני עשה בעיקר בבלקן ולקח חלק במלחמת הבלקן הראשונה שבמהלכה נפל בשבי הבולגרי. במלחמת העולם הראשונה הוא השתתף בקרב גליפולי ב-1915 ושנה לאחר מכן נשלח לחזית העיראקית והשתתף במצור על כות שהסתיים במפלה מבישה של הצבא הבריטי. במהלך 1917 נלחם בקרב כות השני ובהמשך אותה שנה שירת במערכה בקווקז ונלחם נגד צבא רוסיה ולוחמים ארמנים. למרות קידומו המהיר עד שלב זה והעובדה שזכה לשבחים, את עיקר תהילתו קנה במהלך מלחמת העצמאות של טורקיה. קראבקיר סירב להוראתו של הסולטאן מהמט השישי להיכנע למדינות ההסכמה, ונותר במזרח אסיה הקטנה. 

כאשר נפתחה ועידת ארזורום של התנועה הלאומית הטורקית ביולי 1919, הופקד קראבקיר על הגנת הוועידה ובאיה. הוא הצטרף לתנועה הלאומית הטורקית והופקד על החזית המזרחית. תחת פיקודו של קראבקיר הביסו הטורקים את הארמנים במלחמת טורקיה–ארמניה. ב-7 בנובמבר 1920 כבש קראבקיר את אלכסנדרופול היא גיומרי בארמניה של ימינו והציג לארמנים אולטימטום לפיו אם לא יכנעו יכבוש את ירוואן. הארמנים נכנעו ותנאי הכניעה נדונו בין קראבקיר לשר החוץ של ארמניה. בסופו של משא ומתן נחתם הסכם אלכסנדרופול ב-2 בדצמבר 1920, ולפיו אולצה ארמניה לוותר על כל השטחים שניתנו לה מכוח הסכם סוור. קראבקיר חתם גם על הסכם קארס בין רוסיה הבולשוויקית לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-23 באוקטובר 1921. ב-26 באוקטובר 1924 סיים קראבקיר את שירותו הצבאי וזכה ב"מדליית העצמאות" (İstiklal Madalyası) לאות הוקרה על תרומתו.

==כמדינאי==

עם תום מלחמת העצמאות של טורקיה, הגיע קראבקיר לאנקרה והיה לחבר האספה הלאומית מטעם אדירנה ולאחר מכן מטעם איסטנבול. קראבקיר תמך במוסטפא כמאל בהחלטתו לבטל את הח'ליפה ב-1924, אך סבר כי טרם בשל הזמן לכך. על רקע זה נגלתה יריבות בין השניים, וקראבקיר ייסד את "מפלגת הרפובליקה הפרוגרסיבית" (Terakkiperver Cumhuriyet Fırkası) ב-17 באוקטובר 1924 והיה למנהיגה. לאחר ניסיון ההתנקשות במוסטפא כמאל והמרד הכורדי שבשניהם האשים האחרון את קראבקיר, פוזרה מפלגתו ב-5 ביוני 1925 ופעולתה נאסרה. קראבקיר וחלק מחברי מפלגתו נאסרו, והוא נאלץ לפרוש מהפוליטיקה והושם במעצר בית משך 13 שנה. הוא התמסר לכתיבה אך הממשלה הטורקית התנכלה לו וכתביו הועלו באש. רק עם מותו של מוסטפא כמאל אטאטורק ב-1938 ומינוי איסמט אינני שהיה ידידו של קראבקיר לנשיא, הוא היה יכול לשוב אל החיים הפוליטיים. בשנת 1939 שוב נבחר קראבקיר לאספה הלאומית וב-1946 אף היה ליושב ראש האספה, אך הוא נפטר לאחר כשנה וחצי בעודו נושא בתפקיד. גופתו הועברה ב-1988 אל בית העלמין הממלכתי של טורקיה באנקרה.

==ראו גם==
* מלחמת טורקיה–ארמניה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים
קטגוריה:גנרלים טורקים
קטגוריה:אנשי צבא עות'מאנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חברי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הממלכתי של טורקיה
קטגוריה:ילידי 1882

קטגוריה:טורקים שנפטרו ב-1948
פסלי הארד המוזהבים מקרטוקטו די פרגולה

פסלי הארד המוזהבים מקרטוקטו די פרגולה - השרידים שקיימים כיום
פסלי הארד המוזהבים מקרטוקטו די פרגולה (באיטלקית: Bronzi dorati da Cartoceto di Pergola) היא סדרת פסלים של קבוצת רוכבים, העשויים מארד מוזהב. סדרת הפסלים הזו היא הסדרה הרומית היחידה שקיימת עד היום, אשר עשויה מארד מוזהב. במקור הסריה הייתה מורכבת משני אבירים, שני סוסים, ושתי נשים עומדות. מבין פסלי האבירים והסוסים, נשאר רק פריט אחד מכל סוג. כיום קיימים ארבעה פריטים מהסדרה, וכל אחד מהם במצב שימור שונה.

==גילוי ושיקום==
ביוני 1946, מאות של חתיכות קטנות של ארד מוזהב, חלקן שוקלות מאות קילוגרמים, נתגלו בסנטה לוסייה די קלמלו (Santa Lucia di Calamello), ליד קרטוקטו די פרגולה שבאיטליה. הגילוי עצמו נזקף לזכותו של קנון ג'ובאני ורנארצ'י (Canon Giovanni Vernarecci), שהיה באותו זמן האחראי הארכאולוגי של פוסומברונה (Fossombrone), ונסיבות ואופן הגילוי ידועים מעדותו הכתובה.

הפסלים שוקמו וחוברו מחדש על ידי ורנארצ'י ונראו אלפירי (Nereo Alfieri), המפקח האזורי על ה- Soprintendenza alle Antichità delle Marche. השיקום החל ב-1949 ונערך בהפסקות, עד שהסתיים ב-1988. בכל שלבי השיקום יחד, חוברו 318 חלקים שהרכיבו את ארבעת הפסלים הקיימים כיום.

==מיקום הפסלים==
מקום מציאת הפסלים, המבודד מכל מרכז עירוני, הוביל להשערה כי היצירות הוזזו ממקומן המקורי והושלכו למקום מבודד מתישהו בשלהי העת העתיקה, או לפני תקופת האימפריה הביזנטית. שוער כי אם מעשה כזה נעשה, אז הוא נעשה כדומנטיו ממוריאה - פירוש: "הכחדת הזיכרון" - פעולה של חיסול זיכרון של בוגדים ודומיהם שהנהיגו השלטונות הרומיים.

עדיין לא ידוע בוודאות מקום הימצאותם המקורי של הפסלים. ההשערה המקובלת היא שהם נמצאו במקור במקום ציבורי כלשהו, ככל הנראה פורום של עיר רומית שליד מקום גילוי הפסלים. פורומים שהועלו כאפשריים הם: פורום סמפרוני (Forum Sempronii), אשר בפוסומברונה, העיר הקרובה ביותר למקום התגלית; סנטינום (Sentinum), אשר בססופרטו (Sassoferrato), ששם, לפי ממצאים, הוצגו פסלים רבים; או סואסה (Suasa), משום ששם נמצאו חלקים גדולי־ממדים של פסל סוס מארד מוזהב דומה.

==זיהוי==
הסדרה מורכבת משני פרשים, שתי נשים ושני סוסים. ארבעת הגברים והנשים ככל הנראה היו כולם ייצוג של אנשי סנאט. זיהוים של האנשים הוא לא־ודאי, והוצעו מספר הנחות לגבי זהותם. בתחילה, הקבוצה קושרה עם השושלת היוליו-קלאודית, והפסלים תוארכו לתקופה שבין השנים 20 ו-30 לספירה: שיערו ששני הפרשים היו נירון קיסר ודרוסוס קיסר, בניו של גרמאניקוס, ושהנשים היו ליוויה ואגריפינה, סבתו ואשתו של גרמאניקוס.

ההשערה המקובלת ביותר כיום מתארכת את זמן פיסול הפסלים לתקופה שבין ה-50 ל-30 לפנה"ס, ומזהה את האנשים כמשפחת של לגאטוס מכובד שמוצאה באזור בו הפסלים נמצאו, אגר גליקוס (Ager Gallicus). האפשרויות שהוצעו לזהותם היו: משפחתו של דומיטיוס אהנוברבוס (Domitius Ahenobarbus); משפחתו של מרקוס סטריוס (Marcus Satrius), חבר-סנאט בסנטינום (Sentinum); ומשפחתו של לוקיוס מינוסיוס בסילוס (Lucius Minucius Basilus), מייסד הקוֹמוּנֶה קופרה מריטימה - Cupra Maritima.

לפי השערה אחרונה, הקבוצה היא משפחתו של מרקוס טוליוס קיקרו, ואחד הפרשים הוא קיקרו עצמו, ובנוסף לכך - מקום מוצאם הוא האי סאמוס.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיסול רומי
קלאודיה רוסקה

קלאודיה רוסקה (באיטלקית: Claudia Rusca;
1593 - 6 באוקטובר 1676) הייתה מלחינה, זמרת ונגנית עוגב איטלקיה.

רוסקה הייתה נזירה במנזר "הענווה" של קטרינה הקדושה בברארה. רוסקה למדה מוזיקה בבית לפני שהקדישה עצמה בנדרים סופיים למנזר. נראה שאת Sacri concerti à 1–5 con salmi e canzoni francesi (מילאנו 1630 לשימוש במנזר ובמוסדות דומים לנשים. העותק היחיד הידוע עלה באש ב"ספרייה האמברוזיאנית" ב-1943.

גם המלחינות-הנזירות רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה, קלאודיה ססה וקיארה מרגריטה קוצולאני פעלו במילאנו באותה תקופה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Robert L. Kendrick. "Claudia Rusca", Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed November 6 2006), [http://www.grovemusic.com/ grovemusic.com] (subscription access).
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:זמרות איטלקיות
קטגוריה:נגניות עוגב איטלקיות
קטגוריה:זמרות המאה ה-17
קטגוריה:מלחינות איטלקיות במאה ה-17
קטגוריה:מלחינות איטלקיות במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1593
קטגוריה:נפטרים ב-1676
בולגריה אייר

[[אמבראר E-190 של החברה]]
בולגריה אייר היא חברת התעופה הלאומית של בולגריה. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה של סופיה. החברה מפעילה טיסות לאירופה, לצפון אפריקה, ולמזרח התיכון.

==תולדות החברה==
החברה נוסדה בשנת 2002, לאחר התפרקות חברת התעופה הלאומית של בולגריה עד לאותה שנה, "בלקן בולגריאן איירליינס", שנקלעה לקשיים כספיים, נמכרה לאיש העסקים הישראלי גד זאבי ונסגרה. עם הקמתה של החברה החדשה היא הוכרזה כחברת התעופה הלאומית של בולגריה. החברה החלה את פעילותה בדצמבר אותה שנה.

בשנת 2006, החליטה ממשלת בולגריה להפריט את החברה, וחברת התעופה הבולגרית הפרטית "חמוס אייר" קנתה את מניותיה של החברה. מיד לאחר הקנייה, החלו החברות במיזוג פעילותן תחת המותג "בולגריה אייר".

== פעילות החברה בישראל ==
החברה מפעילה 5 טיסות שבועיות מסופיה לתל אביב. כמו כן, החברה מבצעת גם סדרת טיסות מבורגס וורנה לתל אביב בעונת הקיץ. הטיסות מבוצעות במטוסי איירבוס A220.

==צי המטוסים ==
צי המטוסים של החברה, נכון לנובמבר 2018:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:black;background:lightgray;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="3" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:170px;" | הערות
|- style="color:black;background:lightgray;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים"> C</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A319-100
|2
|—
|8
|132
|140
|
|-
|-
|rowspan="2"|איירבוס A320-200
|rowspan="2"|3
|rowspan="2"|—
|8
|156
|164
|rowspan="2"|
|-
|—
|180
|180
|-
|אמבראר E-190
|4
|—
|8
|100
|108
|
|-
|-
!סה"כ
!9
!—
! colspan="4" |
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:חברות בולגריות
קטגוריה:בולגריה: תעופה
קטגוריה:אירופה: חברות תעופה
חטיף תפוחי אדמה

תפוח אדמה נפרס לרצועות דקות על ידי סכין מסתובבת במכשיר להכנה ביתית
הרצועות מטוגנות בשמן חם
חטיף תפוחי אדמה (גם: צ'יפס, מאנגלית אמריקנית) הוא חטיף מלוח העשוי מתפוחי אדמה.

==היסטוריה==
המתכון הוותיק ביותר לחטיף הצ'יפס נמצא בספר המתכונים של ויליאם קיצ'ינר "The Cook's Oracle" משנת 1817. ספר זה היה רב מכר באנגליה ובעקבותיו הפך הצ'יפס לחטיף פופולרי עוד בימים אלה.

ישנה אגדה אורבנית המייחסת את המצאת הצ'יפס לג'ורג' קראם , השף של מסעדת "מון לייק לודג'" בסרטוגה ספרינגס בניו יורק. ב-24 באוגוסט 1853, לאחר שלקוח (יש האומרים שהיה זה קורנליוס ואנדרבילט) התלונן שוב ושוב שתפוחי האדמה אינם פריכים ועבים ותפלים מדי, החליט קראם להמליח ולפרוס אותם דק ככל האפשר, עד שלא ניתן יהיה לאכול אותם במזלג. לאחר שקיבל תגובות חיוביות, נוספה המנה לתפריט המסעדה בשם "צ'יפס סרטוגה". קראם היה אפרו-אמריקאי ולכן לא התאפשר לו לרשום את המצאתו כפטנט רשום בארצות הברית באותה תקופה. לפי גרסה אחרת, שנתמכת על ידי המוזיאון המקומי, הצ'יפס הומצא לאחר שאחותו של קראם פרסה תפוח אדמה דק מדי וחלק ממנו נפל בטעות לתוך השמן החם; קראם התרשם מהתוצאה והחליט להגיש את הצ'יפס במסעדה. על אף הפופולריות של הסיפור, היסטוריונים מאמינים כי מדובר בקמפיין שיווקי של קראם, ולא בסיפור אמיתי.

בשנת 1920 החל החטיף להתפשט בכל רחבי ארצות הברית עם הולדת המכשיר לייצור צ'יפס שפיתח היזם הרמן ליי. בהתחלה הוא נמכר בקופסאות פח, אך הרצועות בתחתית הפכו תפלות ושמנוניות מדי. לורה סקודר המציאה בשנת 1926 את השקית האטומה על ידי חיבור של שני ניירות שעווה, המאפשר לשמור על טריות החטיפים עד לפתיחתו במועד המצוין. המצאת הצלופן האיצה את הפיכת החטיף למוצר תעשייתי המוני.

כיום נארזים חטיפי תפוחי אדמה בשקיות מיילאר (פולימר פלסטי, המצופה בצידו האחד בשכבת מתכת דקיקה), המנופחות בגז חנקן בטרם אטימתן. הניפוח בגז חנקן נועד להאט את תהליך חימצון המוצר ובכך להאריך את חיי המדף שלו, כמו-גם להגן על שלמות רצועות תפוחי האדמה ולמנוע את ריסוקן. בסוף שנות ה-70 החלו להימכר בארצות הברית חטיפי פרינגלס, העשויים מתערובת קמח תפוחי אדמה וחומרים אחרים, הארוזים בגליל קרטון מצופה שכבת מתכת דקה מצידו הפנימי. צורת אריזה זו נועדה לבדל את המוצר על-פני המוצרים המתחרים בנקודות המכירה, כמו-גם לסייע בשימור צורתם של החטיפים בגלל היותם פריכים יותר לעומת עמיתיהם העשויים פלחי תפוחי אדמה.

== חטיפי תפוחי האדמה בישראל ==
תפוצ'יפסים נעים לעבר דוד ההמלחה במפעל המלוחים של [[שטראוס גרופ בשדרות.]]
שוק חטיפי תפוחי האדמה מוערך בכ-250 מיליון ש"ח בשנה, והמאבק על נתחי שוק בתחום זה בישראל הוא בעיקר בין החברות עלית לאסם.

נכון לשנת 2013, "תפוצ'יפס" של עלית (המקבילה הישראלית של פריטו ליי) הוא החטיף המלוח השני הנמכר ביותר בישראל אחרי במבה, עם מכירות של 165.7 מיליון שקל במחירים לצרכן. על פי נתונים משנת 2004 תפס תפוצ'יפס נתח שוק של 62% משוק חטיפי תפוחי האדמה לעומת 21% של "צ'יפסי" מתוצרת אסם.

החטיף "פרינגלס" של פרוקטר אנד גמבל מחזיק בנתח שוק של 9% על פי אותם נתונים וב-2013 היה החטיף המלוח השמיני הנמכר ביותר בישראל<ref name=":0" />.

מגמות של הקפדה על תזונה השפיעו על שוק חטיפי תפוחי האדמה, וחברות המזון השיקו מותגים המכילים פחות אחוזי שומן מהצ'יפס הרגיל.

== ראו גם ==
פרינגלס

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חטיפים
קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
צלי יום ראשון

צלי יום ראשון (מילולית מאנגלית: Sunday roast) הוא ארוחה עיקרית בריטית מסורתית המוגשת בימי ראשון, לרוב בשעות אחר הצהריים המוקדמות, וכוללת בשר צלי ותוספות. הארוחה מכונה גם: ארוחת ערב של יום ראשון, ארוחת צהריים של יום ראשון, ארוחת צלי ומפגש יום ראשון.

מקורה של הארוחה ביורקשייר, אנגליה בתקופת המהפכה התעשייתית. מניחים כי מסורת זו צמחה כיוון שניתן היה להותיר את הצלי בתנור ביום ראשון בבוקר לפני ההליכה לכנסייה, כך שיצלה עד שהמשפחה שבה הביתה לעת ארוחת הצהריים. ארוחה זו מושווית לעיתים לגרסה מוקטנת של ארוחת חג המולד.

ארוחה זו הייתה נפוצה בעבר גם במדינות נוספות של חבר העמים הבריטי כקנדה ואוסטרליה.

בפאבים רבים בבריטניה המגישים אוכל קיים "תפריט יום ראשון" המציע צלי יום ראשון, לרוב עם מגוון סוגי בשר, במחיר זול מהתפריט הרגיל.

==מרכיבים אופייניים==
סוגי הבשר המקובלים בצלי הם בשר בקר, בשר עוף, כבש ובשר חזיר, אם כי עשויים להשתמש גם באווז, ברווז, הודו, קותל חזיר מעושן או לעיתים נדירות גם בשר ציד. לאחרונה קיימים גם תחליפים צמחיים כמו קואורן.

ישנן תוספות המצורפות מסורתית לצלי מבשר מסוים (אם כי יש המערבים סוגים שונים של תוספות, כך שקיימים גם הרכבים אחרים):
* צלי בקר - מוגש עם פודינג יורקשייר, וחזרת הגינה או חרדל כתבלינים.
* צלי חזיר - מוגש עם גלדי עור חזיר, מרווה, מילוי בצל. רוטב תפוחים או חרדל מוגשים לתיבול.
* צלי כבש - עם רוטב מנטה או ג'לי דומדמניות. 
* צלי עוף - עם נקניקיות אפויות בבצק, מילוי, רוטב לחם, רוטב חמוציות או ג'לי דומדמניות.

הצלי מוגש עם ירקות שבושלו ואחר כך נצלו, מסורת בישול שכבר כמעט אינה מתקיימת, אלא בארוחה זו. הירקות שונים לפי האזור והעונה אך לרוב כוללים תפוחי אדמה שנצלו בשומן מן החי (בשנים האחרונות, עם הגברת המודעות הבריאותית לחסרונות השומן הרווי, יש המחליפים אותו בשמן צמחי או שמן זית) ורוטב בשר העשוי מקוביות ציר מיובש ולעיתים גם רביכה בשרית או קורנפלור (אולם בעבר הוכן מציר או מרק מבוסס מרכיבים מן החי).

תבשילי ירקות נוספים שעשויים להתלוות לצלי הם מחית סווייד (swede, נקרא גם Rutabaga, סוג של ירק שורש), לפת, כרוב מבושל, גזר לבן (parsnip) צלוי, ברוקולי, שעועית ירוקה, פרוסות גזר מבושל ואפונה.

משאריות הבשר נהגו להכין פאי רועים. אם נותרו ירקות הכינו מהם באבל אנד סקוויק.

==שימוש מושאל==
המושג roast (צלי) משמש בסלנג אנגלי לתיאור ריאיון תוקפני וחריף. בשנים האחרונות משודרות בטלוויזיה הבריטית, בשעות הצהריים של יום ראשון, תוכניות חדשות הכוללות ראיונות נוקבים עם פוליטיקאים מובילים, שזכו לפיכך לכינוי "צלי יום ראשון".

<gallery>
קובץ:Sunday roast - roast beef 1.jpg|צלי יום ראשון הכולל צלי בקר, תפוחי אדמה צלויים, ירקות ופודינג יורקשייר
קובץ:Sunday roast-01.jpg|צלי יום ראשון הכולל עוף עם מלית, תפוחי אדמה צלויים, כרוב ניצנים, אפונה, גזר וגזר לבן, פודינג יורקשייר ורוטב בשר
קובץ:Sunday roast-04.jpg|צלי יום ראשון עם קציצה, תפוחי אדמה צלויים, גזר, שעועית ירוקה, פודינג יורקשייר, ברוקולי מוקרם, כרובית ורוטב בשר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:ארוחות
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:יום ראשון
אי נמוך

250px
אי נמוך הוא מונח בגאולוגיה (ולעיתים בארכאולוגיה) המתאר אי שמקורו מהצטברות ושקיעה של שוניות אלמוגים או מהתרוממות של שוניות אלמוגים עקב תנועה טקטונית. המונח נועד להבדיל בין איים מסוג זה לאיים גבוהים שמקורם געשי.

המונח "אי נמוך" נועד לזהות את מקור האי והוא אינו מתאר בהכרח את גובהו יחסית ל"איים גבוהים". קיימים מספר "איים נמוכים" כדוגמת מקטאה (בקבוצת איי טואמוטו), נאורו, ניואה, הנדרסון ובנאבה, איי אלמוגים שהתרוממו עקב תנועה טקטונית, המתרוממים לגבהים שמעל ל-100 מטרים מעל לפני הים, ולעומתם יש מספר "איים גבוהים" שגובהם מטרים ספורים בלבד מעל פני הים, שלעיתים הם נוהגים לכנותם "איונים", או "סלעים".

שני סוגי האיים מצויים לעיתים קרובות בקרבה גאוגרפית, בייחוד באיים באוקיינוס השקט, שם מצויים איים נמוכים שנוצרו משוניות האלמוגים המקיפות את רוב האיים הגבוהים.

משום שמקורם של האיים הוא ממושבות אלמוגים ניתן למצאם רק בתחום שבין חוג הסרטן לחוג הגדי שהוא התחום בו מי הים חמימים מספיק על מנת לאפשר את קיומם של שוניות האלמוגים. הצורה הנפוצה של אי נמוך היא של אטול, אי שצורתו כשל טבעת מקוטעת שרוחבה נע בין כמה עשרות מטרים לקילומטרים אחדים, המקיף לגונה רדודה. קרקע האיים הנמוכים היא קרקע חולית דלה וקיימים בהם מעט מקורות של מים מתוקים, דבר המקשה על קיום חקלאות. זו הסיבה שהאוכלוסייה באיים הנמוכים היא דלילה יחסית למספר האנשים החיים על איים גבוהים ששטחם דומה. רוב התושבים מתקיימים בעיקר מדיג.

==ראו גם==
*אטול
*קי
*איון (גאוגרפיה)

קטגוריה:איים לפי סוג
כפן ורוד

כפן ורוד (שם מדעי: Platalea ajaja; לעיתים: Ajaia ajaja, מכונה גם: "ציפור הלהבה", "תרנגולת ורודה" ו"מקור-בנג'ו") הוא מין של עוף מים ממשפחת הכפניים ומהסוג כפן. הוא נפוץ בעיקר באמריקה הדרומית, באיים הקאריביים, במקסיקו ובחוף המפרץ של ארצות הברית. מצב שימורו הוא "ללא חשש".

==תיאור==
הכפן הוורוד מקנן בעצי מנגרובה, ומטיל שתיים עד חמש ביצים בכל הטלה. בדרך כלל הוא אינו חולק את אזור מגוריו עם עופות אחרים, כגון חסידות ואנפות.

למין יש מאפיינים ייחודיים, שמאפשרים לזהותו בקלות ולהבדילו ממינים אחרים: גובהו 80 ס"מ, ומוטת כנפיו היא 120 ס"מ בממוצע. אורך גופו נע בין 71 ל-86 ס"מ, ומשקל גופו בין 1.2 ל-1.8 ק"ג. רגליו, צווארו ומקורו (15–18 סנטימטרים) ארוכים. מקורו הארוך הוא דמוי-כף, ובקצהו הפחוס והרחב נמצאים עצבים שמקלים עליו באיתור טרפו. לפרטים בוגרים יש ראש ירקרק, צוואר, חזה וגב לבנים, ואצל פרטים אחרים חלקים אלו ורודים. על כנפיו ניתן להבחין בגוון אדום. מקורו של הכפן הוורוד אפור. שילוב צבעים זה נוצר בעקבות תזונת המין, המורכבת מסרטנים. מבין כל מיני הכפן בעולם, רק לכפן הוורוד יש שילוב צבעים ססגוני כזה, בעוד ששאר המינים הם בעיקר לבנים. הפרט המבוגר ביותר של המין נמצא ב-2006: גילוֹ 16 שנה.

הדו-צורתיות הזוויגית מעטה, כלומר ההבדלים בין הזכרים והנקבות מועטים וקטנים. עם זאת, קיים הבדל בין הפרטים הבוגרים לבין הצעירים, שראשם הלבן מרופד בנוצות וצבען הוורוד של הנוצות חלש יותר. בנוסף, צבע המקור של הפרטים הצעירים הוא צהבהב או ורדרד.

המין ניזון מבעלי חיים שהוא מוצא בביצות, במים מתוקים רדודים או במימי-חופים. ציד המזון נעשה בדרך כלל בלהקות, ובמהלכו כל פרט מכניס את מקורו למים ומנדנדו בתוכם כדי לאתר מזון. כשהמזון מאותר, הכפן דולה אותו במקורו. תזונתו מורכבת מדגים קטנים, סרטנים וחסרי חוליות אחרים, ובנוסף צפרדעים ויצורים מימיים אחרים.

==גלריה==
<gallery mode="packed">
קובץ:Spoonbill at Lake Woodruff - Flickr - Andrea Westmoreland.jpg
קובץ:Roseate Spoonbill - Flickr - Andrea Westmoreland (2).jpg
קובץ:Bird (26154953033).jpg
קובץ:Roseate spoonbills, Michael Rosenbaum by permission (8006360822).jpg
קובץ:Roseate spoonbills at Smith Oaks Sanctuary, High Island, mating.jpg
קובץ:Roseate Spoonbill, NPS Photo, Rodney Cammauf (8720081919).jpg
קובץ:Juvenile Roseate Spoonbill ( Ajaia ajaja ) at Lake Woodruff National Wildlife Refuge - Flickr - Andrea Westmoreland.jpg
קובץ:Roseate Spoonbill - Myakka River State Park.jpg
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20070928030316/http://www.safari.co.il/article.php?id=190 על הכפן הוורוד], באתר "הספארי-המרכז הזואולוגי תל אביב- רמת גן."
*[http://animals.about.com/od/birds/p/roseatespoonbil.htm על הכפן הוורוד], באתר About.com

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:כפניים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות אמריקה הצפונית
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
שניים אוחזין

שניים אוחזין הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנים 1984- 1985 ועסקה בלימוד מושגי יסוד בתלמוד.

התוכנית שולבה בעבר כחלק מתוכנית לימודים בכיתות ז' בישיבות תיכוניות ולסדרה צורפה חוברת לימוד שנכתבה ונערכה על ידי בנימין דומוביץ.

==מבנה התוכנית==
בסדרה הוצגו ברוך בר ואורי אוריין. בר ואוריין היו בחדר לימוד שהוסב לאולפן טלוויזיה (בר ואוריין מודעים לצלמים) ולמדו סוגיות שונות בתלמוד תוך התמקדות בהסבר מונחי יסוד. אחרי הסבר הנושא מתוך הכתוב התווכחו ביניהם על הסבר הנושא וכביכול ראו מחוץ לאולפן מקרה שקורה בתקופת התלמוד שמתייחס לנושא הנלמד ופתחו דיון עם הדמויות מהעבר. כמעט כל הפרקים עסקו בביאור מושגי יסוד בתלמוד.

===משמעות "שניים אוחזין"===
שם התוכנית הוא "שניים אוחזין" במובן כפול: הסדרה מדברת על לימוד תלמוד ו"שניים אוחזין בטלית" הוא אחד הפרקים המפורסמים בתלמוד וכן מרמז השם על כך שמדובר בשני מורים שאוחזים בגמרא ולומדים אותה, את טעם הדבר מסביר ד"ר יהודה שוורץ: 
גם שמות המורים בסדרה בעלות משמעות סימבולית: שמם של שני המורים לתלמוד ברוך בר ואורי אוריין הם אליטרציה, שם משפחתם מרכיב ביחד את המונח "בר אוריין".
שמו של המורה של בר ואוריין מרמז על תפקידו: שלמה מלמד.

==צוות התוכנית==
* עורכת ובמאית הסדרה: דניה אביאל
* במאי התוכנית: אריה בן ציון
* כתיבה: אמנון זקוב
;שחקנים:
* ברוך בר: איציק סיידוף.
* אורי אוריין: אבי אוריה.
* נפתלי בן-יששכר (מחליפו של אורי אוריין במספר פרקים): גבי עמרני.

שחקנים אורחים: שמוליק סגל (בתפקיד המורה של בר ואוריין, ובתפקידים נוספים), אלי גורנשטיין, עזרא דגן, רמי ברוך (בתפקיד אחד הצלמים באולפן), אסתי קוסוביצקי (בתפקיד עורכת הדין של אוריין), מיכל ז'קוב, ארמנדו ביסמוט, איתן בן-דב, דודיק סמדר, אריאל פרידן, גלעד באום, אריה בן-ציון, שי קפון.

==ביבליוגרפיה==
* בנימין דומוביץ, שנים אוחזין - מדריך למורה, משרד החינוך והתרבות תל אביב תשמ"ט.
* בנימין דומוביץ, מאמר "שניים אוחזין -סידרה טלוויזונית להוראת מונחים, מושגים וסוגיות בתלמוד", כתב העת "שמעתין" תש"ן, גיליון 99 עמ' 40–46.
* Mira Balberg and Yair Lipshitz. ""This Is Not the National Theatre, Here We Study Talmud": Performing the Talmud in the Television Show Shenayim oḥazin." Prooftexts 40.3 (2024), pp. 1-42.
==קישורים חיצוניים==

* 
* עינת ברזילי, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART1/664/403.html חוק וסדר], כתבה על התוכנית מאתר nrg
* [https://www.youtube.com/watch?v=7IlOVnYaLMc הזום המלא - בולבול הקבולבול, שניים אוחזין, קבלן קולות - נוסטלגיה של סרטים, סדרות, מדבבים (ירעם נתניהו)], באתר יוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות לימודיות-חינוכיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:מונחים תלמודיים
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
קיארה מרגריטה קוצולאני

קיארה מרגריטה קוצולאני (באיטלקית: Chiara Margarita Cozzolani; 1602 - סביבות 1678) הייתה מלחינה מתקופת הבארוק, חברה במסדר נזירות בנדיקטיות, שכל חייה הבוגרים עברו עליה בין כותלי מנזר ראדגונדה הקדושה במילאנו. עם הזמן התמנתה לאם המנזר וחדלה להלחין. למעלה מתריסר נשים שחיו במנזרים הוציאו לאור מוזיקת קודש באיטליה של המאה ה-17.

== חייה ==
משפחת קוצולאני הייתה משפחה מילאנזית עשירה. נראה שקיארה מרגריטה קיבלה הכשרה מוזיקלית מקיפה לפני שנכנסה למנזר בשנת 1619, כשהגיעה לפרקה.

ארבע יצירותיה המוזיקליות יצאו לאור בין 1640 ל-1650, מועד הוצאתה לאור של "ערביות", שהיא אולי יצירתה היחידה המוכרת ביותר. כמו כן כתבה מיסה לחג הפסחא. 

כאם מנזר הגנה על המוזיקה של הנזירות, שהייתה נתונה למתקפה מצד הארכיבישוף אלפונסו ליטה. איש הדת הבכיר רצה להכניס בנוהלי המנזר תיקונים, שכללו הגבלה של עיסוק הנזירות במוזיקה וקשרים אחרים עם העולם החיצון. חששותיו של הארכיבישוף מצאו חיזוק בדין וחשבון הנלהב של פיליפו פיצ'ינלי ב-Ateneo dei letterati milanesi (מילאנו 1670), שמצא, כי "הנזירות של סנטה ראדגונדה במילאנו מחוננות בכישרונות מוזיקליים נדירים ומיוחדים כל כך במינם, שאפשר לראות בהן את מיטב הזמרות של איטליה. הן עוטות גלימות של בנדיקטיות קאסיניות (גלימות שחורות) אך לכל המאזין לשירתן הן נדמות כברבורים צחורים ומלודיים, הממלאים את הלבבות בפליאה ואת הלשונות בשבחיהן. בין האחיות הללו, דונה קיארה מרגריטה קוצולאני היא הזוכה בשבח הרם והנישא מכולן, קיארה (לובן צח) בשמה אך עוד יותר מכך במעלותיה ומרגריטה (פנינה) על שום אצילות המצאתה היחידה במינה והמצוינת...".

בתקופת פעילותה של קוצולאני פעלו במנזרי מילאנו עוד שלוש מלחינות נזירות - רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה, קלאודיה רוסקה וקלאודיה ססה.

דונה קיארה מרגריטה קוצולאני נעלמת מרשימות המנזר אחרי 1676. ההוצאה המודרנית הראשונה של מכלול המוטטים שלה, לקול אחד עד חמישה קולות וקונטינואו, נערכה על ידי רוברט ל. קנדריק, 1998 .

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Robert Kendrick, "The Traditions of Milanese Convent Music and the Sacred Dialogues of Chiara Margarita Cozzolani", in C.A. Monson, ed., 
*The Crannied Wall: Women, Religion, and the Arts in Early Modern Europe (in series Studies in Medieval and Early Modern Civilization) University of Michigan Press 1992.
</div>
* רוברט קנדריק, "מסורות מוזיקת המנזר במילאנו ו'הדיאלוגים המקודשים' של קיארה מרגריטה קוצולאני", ק. א. מונסון, עורך.
* "כוכים בקיר: נשים, דת ואמנויות באירופה בראשית העת החדשה" (בסדרת מחקרים בתרבות ימי הביניים וראשית העת החדשה) הוצאת אוניברסיטת מישיגן 1992

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.hoasm.org/VG/Cozzolani.html Chiara Margarita Cozzolani]
* [http://www.brightonconsort.org.uk/concerts/prog_notes/cozzolani.htm Deborah Roberts on Italian 17th-century cloistered musicians and composers]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:ילידות 1602
קטגוריה:נפטרים ב-1677
קטגוריה:נזירות המאה ה-17
קטגוריה:נזירות נוצריות
קטגוריה:מלחינות איטלקיות במאה ה-17
נימוניים

נימוניים (שם מדעי: Leptotyphlopidae) הם משפחה של נחשים דקים מאוד הכוללת כ-140 מינים. הנימוניים נפוצים באפריקה, בדרום מערב אסיה, בדרום מערב ארצות הברית ובאזור הטרופי של אמריקה.

צבעם ורוד - חום בהיר ואורכם עשוי להגיע ל-45 ס"מ. ראשם קטן ועשוי להיות שטוח או עבה יותר משאר הגוף. עינהם קטנות, שחורות ובולטות. רק הלסת התחתונה מכילה שיניים גדולות יחסית לגופם. כל גופם של הנימוניים מכוסה בקשקשים קטנים, חלקים ומבריקים הדומים בגחון ובגב. ניתן להבחין בשארית אבולוציונית של שרירי שלד של הגפיים האחוריות. הנימוניים ניזונים בעיקר מטרמיטים ומנמלים צעירות. ביציהם מוארכות וקליפתן גמישה. הנימוניים מתגוננים בעזרת פיתולי הגוף הרבים שלהם. הם חיים מתחת לפני הקרקע, מתחת לגופים המונחים עליה ובמחילות קטנות.

==מיון==
*משפחה נימוניים (Leptotyphlopidae)
**סוג נימון (Leptotyphlops)
**סוג ומין יחיד Rhinoleptus koniagui

==בארץ ישראל==
בישראל חי רק מין אחד ממשפחת הנימוניים והוא הנימון הדק (Leptotyphlops macrorhynchus), שהוא הנחש הקטן והדק ביותר בישראל. אורכו מגיע עד ל-29 ס"מ וצבעו שקוף ורדרד ומבריק. עקב שקיפותו ניתן לראות את איבריו הפנימיים. מבנה ראשו הוא כך ששפתו בולטת קדימה ועולה מעט על החלק הקדמי של הלסת התחתונה. ככל שמתקדמים לכיוון הזנב הוא נעשה דק ובסוף נראה מחודד. הנימון הדק מתגונן בעזרת קשקשיו שחסינים מפני נמלים, עכבישים, חיפושיות וכדומה. 

בישראל הנימון הדק מצוי בנגב, מדבר יהודה, אזור ים המלח, בקעת הירדן והגלבוע.

מין זה נפוץ מלבד בישראל, גם בצפון אפריקה, בסודאן, באתיופיה, בסומליה, בסיני, בירדן, בדרום טורקיה ובהודו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1892
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לאונרד הס שטיינגר
קטגוריה:נחשים עיוורים
רון שפירא

רון שפירא (נולד ב-1964) הוא עורך דין ופרופסור למשפטים ישראלי. משמש רקטור המרכז האקדמי פרס. קודם לכן היה נשיא המרכז האקדמי פרס ומרצה באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת תל אביב.

==ביוגרפיה==
רון שפירא נולד בתל אביב. אביו, חיים שפירא, היה נשיא בית משפט השלום בתל אביב. בגיל שבע עשרה החל ללמוד לתואר ראשון במתמטיקה ונרשם לעתודה האקדמית במשפטים. הוא עורך דין החל משנת 1987. בין השנים 1985 ל-1990 שימש במסגרת שירותו בצה"ל עוזרו של מנחם פינקלשטיין, התובע הצבאי הראשי.

לאחר סיום שירותו הצבאי בשנת 1990, החל לעסוק בפרקטיקה עצמאית בעריכת דין. הוא התמחה בנדל"ן ובמשפט פלילי, בעיקר בכל הקשור לעבירות צווארון לבן. ייצג את העמותות של אהוד ברק, כתב את חוות הדעת של המרכז החקלאי כתשובה לעתירה לבג"ץ שהגישה הקשת הדמוקרטית המזרחית. ייצג את איש העסקים דוד אפל ומשמש כיועץ למפעל הפיס.

בין השנים 1994 ל-2000 כיהן כמרצה בכיר באוניברסיטת תל אביב והיה פרופסור אורח באוניברסיטת קולומביה. החל משנת 2001 שימש פרופסור למשפטים באוניברסיטת בר-אילן וכיהן כדיקאן הפקולטה למשפטים באוניברסיטה בין השנים 2001 ל-2004. ב-2008 פרש מאוניברסיטת בר-אילן והתמנה לנשיא המרכז האקדמי פרס שברחובות, כשבמקביל הסיר את מועמדותו לכהונת שופט בבית המשפט העליון.

במרץ 2007 מיזג את משרדו עם משרדו של עוה"ד ד"ר יעקב וינרוט. לימים עבר למשרד אברהם נאמן ושות'.

באוקטובר 2014 התבטא בראיון נגד תקצוב לימודי המשפטים ומנהל עסקים.

במאי 2017 מונה ליו"ר "הוועדה המיוחדת למתן חוות דעת על המועמד לתפקיד נציב שירות המדינה", ופרש מתפקיד זה כעבור חצי שנה.

ביולי 2024 מונה לחבר אד הוק כנציג ישראל במותב הדן בתלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם בבית הדין הבין-לאומי לצדק.
חבר הוועדה המייעצת של הפורום הישראלי למשפט וחירות.

נשוי למשפטנית ד"ר קרן שפירא-אטינגר. בתו הבכורה, יערה שפירא, משמשת כתבת בכנסת בתאגיד השידור הישראלי ומבזקנית.

==עמדותיו==
שפירא נחשב למשפטן שמרן ומתנגד חריף לאקטיביזם שיפוטי, וכן כמי שמחזיק בגישה ביקורתית מאוד למשפט בין-לאומי פומבי ולערכאותיו. הוא שימש כחבר הוועדה המייעצת של הפורום הישראלי למשפט וחירות, גוף ימני הפועל להכשרת משפטנים ושופטים שמרנים. לאחר מינוי אהרן ברק לשופט מטעם ישראל בבית הדין הבין-לאומי לצדק בהאג בינואר, מתח שפירא ביקורת נוקבת על בית הדין, ובין השאר כתב שהוא "אינו ראוי לשום מידה של אמון" ונגוע באינטרסים זרים אך מציג עצמו כנייטרלי. בריאיון לאילנה דיין בערוץ 12 אמר שפירא כי אין צורך להקים ועדת חקירה ממלכתית לאירועי מתקפת הפתע על ישראל.

בריאיון לערוץ 7 דיבר על הצורך ברפורמה במערכת המשפט, והגן על השינויים בהרכב הוועדה לבחירת שופטים שקודמו על ידי חברי הקואליציה. עם זאת הצהיר שהוא מתנגד למרכיבים אחרים ברפורמה המוצעת, כמו ביטול עילת הסבירות ופסקת ההתגברות.

==קישורים חיצוניים==
* 
* , 6 ביוני 2007
* [http://www.globes.co.il/news/home.aspx?fid=3277 מאמרי רון שפירא ב"גלובס"]
* , 14 בפברואר 2002
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:עורכי דין פליליים ישראלים
קטגוריה:נשיאי מכללות בישראל
קטגוריה:סגל המרכז האקדמי פרס
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
הילה זיתון

הילה זיתון (נולדה ב-11 בדצמבר 1977) היא זמרת ושחקנית ישראלית.

==ביוגרפיה==
זיתון נולדה באילת, אך בצעירותה עברה לראשון לציון יחד עם משפחתה.
זיתון היא בוגרת בית הספר למשחק "בית צבי" (מחזור מ"ג), אליו הגיעה מיד לאחר תקופת עבודה בצוותי הבידור של רשת מלונות "ישרוטל" באילת. ב-2001 שיחקה במחזמר "המלך ארתור ואבירי השולחן העגול" בהפקת יוכלמן אשר פרידמן הפקות. בהמשך שיחקה במחזמר שלמה המלך ושלמי הסנדלר (גרסת 2005, אחרי ששיחקה בתור מחליפתה של מירי מסיקה), במרי לו בתפקיד טינה ובמחזמר אויטה בתפקיד הראשי. כמו כן, שיחקה זיתון במחזמר "מי שחלם" בתפקיד לאה רבין הצעירה ובמחזמר "מיקה שלי" בתפקיד "מיקה". מאז 2008 משחקת זיתון בתיאטרון בית ליסין כחלק מקבוצת הצעירים של התיאטרון. בין תפקידיה, "טיטניה" בהצגה "חלום של לילה בלב קיץ" (עיבוד של "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר), ו"סוסטרטה" בהצגה "מנדרגולה" (עיבוד של "לה מנדראגולה" מאת ניקולו מקיאוולי). ב-2010 שיחקה במחזמר "אביב מתעורר" לצד נינט טייב, וב-2011 שיחקה במחזמר "אחים בדם". באוגוסט 2012 שיחקה בהצגה "משאלה אחת ימינה", על פי ספרו של אשכול נבו. משחקת בערב המוזיקלי "הלילה הוא שירים" ובמחזמר "היירספריי".

===קריירה מוזיקלית===
בשנת 2007 חתמה זיתון על חוזה אישי בסוכנות האמנים של רוברט בן-שושן, והוציאה את הסינגלים "תישאר" שכתב והלחין דור דניאל, "הבוקר הבנתי" שכתב והלחין עמית צח ו"רק להיות איתו" שכתבה והלחינה איה כורם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=works&lang=1&prfid=8074 מילים לשירים של הילה זיתון], באתר שירונט
* 
* 
* ענת מוניץ, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=1&Area=1&ArticleId=18062 ריאיון "משאלה אחת ימינה", נוגע בבטן הרכה], באתר הבמה, 19 באוגוסט 2012

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני מחזות זמר ישראלים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:זמרות פופ ישראליות
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
שחרור בעלי-החיים (ספר)

שחרור בעלי־החיים הוא ספר עיון מאת הפילוסוף האוסטרלי פיטר סינגר, העוסק בזכויות בעלי חיים. הספר, שהתפרסם לראשונה ב-1975 ותורגם לעברית ב-1998 מהווה את אחד הפרסומים המשפיעים ביותר בנוגע למעמדן המוסרי של חיות.

אף על פי שסינגר הוא לא האדם הראשון שהתבטא בדבר מעמדם המוסרי של בעלי-חיים (סינגר עצמו אמר שהוא שמע על הרעיון מחבר שלו, ולא הגיע אליו בעצמו), הספר נחשב במידה רבה, בעיקר בתוך התנועה לזכויות בעלי-חיים, כמייסד הרעיון התפיסתי של זכויות בעלי חיים בצורתו המודרנית.

בספר טוען סינגר, בהתאם למסורת התועלתנית, שלא ניתן להצדיק פגיעה בזולת למען קידום האינטרס שלנו, כאשר הפגיעה היא קשה יותר מאשר האינטרס שאותו אנו באים לקדם. ואף על פי כן, בתרבות שלנו מקובל להצדיק פגיעה בבעלי חיים - גם כשמדובר בפגיעה קשה ביותר - לקידום כל אינטרס אנושי שהוא - גם כשמדובר באינטרס זניח ביותר. את הסיבה לכך תולה סינגר בסוגנות (speciesism) - מונח שנטבע על ידי פעיל זכויות בעלי-החיים ריצ'רד ריידר ופירושו אפליה על רקע מין ביולוגי. סינגר מותח ביקורת חריפה על הסוגנות, ומשווה אותה לגזענות וסקסיזם באומרו כי אפליה על בסיס שוני ביולוגי, אינה שונה מאפליה על בסיס צבע עור או מגדר, מפני שגם אלו וגם אלו אינן תכונות רלוונטיות להתחשבות מוסרית. לפי סינגר, התחשבות במישהו נובעת מיכולתו לחוש סבל, בכך בני אדם ובעלי-חיים אחרים שווים, ולכן ראויים להתחשבות דומה. סינגר מבקש להבהיר כי הוא אינו טוען שבעלי-חיים ראויים לזכויות זהות לשל בני אדם (לדוגמה, זכות בחירה), אלא כי הם ראויים ליחס שווה, על-פי הצרכים הספציפיים של כל אחד מהם.

בנוסף לפילוסופיה, מקדיש סינגר שני פרקים לפגיעה ממוסדת בבעלי-חיים על ידי בני אדם. פגיעה ממוסדת היא תופעה שנתמכת, ואף ממומנת על ידי החברה המערבית, וזאת בניגוד לפגיעה הנגרמת על ידי אנשים פרטיים בודדים ולא מקובלת בחברה המערבית כיום (למשל, התעללות בכלב). פרק אחד מתמקד במשקים מתועשים (בהם בני אדם "מייצרים" בעלי-חיים כמזון) ופרק שני בניסויים בבעלי חיים. סינגר מסביר שהחליט להתמקד בשני הנושאים הללו כי בהם בעלי-חיים נפגעים בצורה הכי קשה ובכמות הכי גדולה, ולא כי הן הפגיעות היחידות. הפתרון המיידי שסינגר מציע, בדומה להוגה טום ריגן, הוא מעבר לתזונה צמחית אשר לא כוללת מוצרים מן החי, שלפי סינגר כרוכים בגרימת סבל קשה לחיות, וכן הפסקת כל הניסויים בבעלי חיים.

==ראו גם==
* כל יום הוא טרבלינקה - ספר עיון הטוען כי היחס לבעלי החיים בידי בני האדם שימש כהשראה, כמודל וכהצדקה למעשי אלימות או זוועה שבוצעו כנגד בני אדם.
* דיאטת השלום העולמי - ספר עיון העוסק בקשר בין תזונת הפרט להלכות חייו והסביבה.

==לקריאה נוספת==
פיטר סינגר, מוסר הלכה למעשה, ירושלים: מאגנס, 2009.

==קישורים חיצוניים==
[http://www.anonymous.org.il/liberation.htm שחרור בעלי החיים], תקציר הספר באתר אנימלס
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 1975
קטגוריה:זכויות בעלי חיים: ספרות
קטגוריה:כתבי פיטר סינגר
גרונטופיליה

גרונטופיליה (Gerontophilia) הוא דפוס התנהגות, שעל פי ה-DSM, המגדיר המקובל של הפרעות הנפש, נחשב לפאראפיליה. אדם בעל דפוס התנהגות כזה הוא אדם צעיר יחסית, הנמשך מינית לאדם זקן מאוד (70 ומעלה). תאוריות ניסו להסביר את הפאראפיליה בכך שהיא נובעת מקשר הדוק של ילד עם סבו, לצד בית שאינו חם ומתפקד, כשקשרים חמים נוצרים רק בין הילד לסבו או לסבתו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פאראפיליה

sv:Parafili#Exempel på parafilier