OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
התיישבות-ים

התיישבות-ים (באנגלית: Seasteading) הוא הרעיון של יצירת ישובי קבע בלב ים, מחוץ לשטחה של מדינה קיימת. רוב צורות ההתיישבות שהוצעו עד כה היו ספינות מותאמות, אסדות קידוח נפט, מתקני נ"מ נטושים, או בניית אי צף. טרם נוצרה בשיטה זו מדינה שהוכרה כמדינה ריבונית, אף על פי שנסיכות סילנד, שהיא מיקרו-מדינה שנויה במחלוקת אשר נוצרה בבסיס ימי נטוש ליד סאפוק, אנגליה.

הדבר הקרוב ביותר להתיישבות-ים שנבנה נכון לעכשיו הן ספינות גדולות הנקראות לפעמים "ערים-צפות", או קטנות הנקראות "איים-צפים".

==היבטים חוקיים==
מחוץ למים הכלכליים של מדינה, שהם אזור כלכלי בלעדי שמדינה יכולה לתבוע לעצמה לפי חוק הים. הים אינו נתון לשיפוטה של אף מדינה. דוגמאות ארגונים המנצלים אפשרות זו הם "נשים על גלים", המאפשר הפלות לנשים ממדינות בהן אלה אינן חוקיות, ותחנות רדיו הנמצאות במים בינלאומיים. בדומה לאלה, ינצלו התיישבויות ים את העדר החוקים והתקנות מחוץ למדינות, ויבחרו מבין מגוון רחב שיטות ארגון וחוק אפשריות אחרות, כגון זו שנכתבה על ידי Las Portadas.

"כשתהפוך התיישבות ים לבת-קיימא, מעבר בין שיטת ממשל אחת לשנייה תהיה פשוט הפלגה מהאחת לשנייה, אפילו בלי לעזוב את הבית". אמר פטרי פרידמן בכנס ה-Seasteading השנתי הראשון.

==The Seasteading Institute==
מכון ההתיישבות בים נוסד על ידי ויין גרמליך ופטרי פרידמן, נכדו של זוכה פרס נובל הכלכלן מילטון פרידמן, ב-15 באפריל 2008.הארגון נוסד על מנת להקל את הקמתן של קהילות אוטונומיות וניידות על מצע ימי והפועלות במים בינלאומיים.

מאמרו של גרמליך מ-1998 "SeaSteading – Homesteading on the High Seas" מתווה את הרעיון של התיישבות בת ביצוע מבחינה כלכלית, ומשך את תשומת לבו של פרידמן עם הצעה לפרויקט קטן-היקף. השניים החלו עובדים יחד ופרסמו את ספרם המשותף הראשון ב-2001, שבחן היבטים נוספים של התיישבות ים כמו דגלי-נוחות וניהול אשפה.

הפרויקט קיבל חשיפה תקשורתית רחבה ב-2008 לאחר שהובא לידיעת מייסד פייפאל פיטר ת'יל, ולאחר שזה תרם לו חצי מיליון דולר ודיבר בשבחו במאמריו.

אחד מראשיו של המכון המשיך לימים לייסד את "בלוסיד" מיזם התיישבות הים המסחרי הראשון.

באביב 2013, השיק המכון את "פרויקט העיר הצפה", המשלב את רעיון התיישבות הים עם רעיון ערי-הסטארטאפ. בכך שהוא ששואף להקים עיר צפה בתוככי מדינה קיימת. היסטורית, התעניין המכון במים בינלאומיים בתור שיטה ליצור תחרות בין-ממשלתית. אולם, כעת הם מחפשים מדינה מארחת משיקולים הנדסיים, שיקולי מרחק מהיבשה וגישה לשירותים רחוקים, ומשיקולי הכרה בינלאומית למסגרת וביטחון. המכון גייס 27,082$ בקמפיין גיוס אינטרנטי מ-291 תורמים שונים והזמין מחברת Deltasync לתכנן קונספט לעיר צפה. בדצמבר 2013 פורסם הדו"ח. המכון אוסף מידע מדיירים פוטנציאליים בעיר דרך סקר באתר "Floating city".

==דוגמאות להתיישבות ים==
*פלטפורמות קידוח נפט וגז
*נסיכות סילנד
*האיים הצפים של בני האורו
*הספינות של נשים על גלים
*הרפובליקה של אי הוורדים
*תחנות רדיו פיראטיות העוגנות במים בינלאומיים ומשדרות למאזינים בחוף

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט ימי
פנאומוניטיס

פנאומניטיס (Pneumonitis) הוא מונח כללי המתייחס לדלקת ברקמת הריאה. בניגוד לדלקת ריאות, הטריגר אינו מיקרו-אורגניזמים כגון חיידקים או פטריות, אלא גורמים כגון הקרנות לחזה או חומרים רעילים כגון כימותרפיה או סמים. 

תסמיני הפנאומוניטיס כוללים שיעול - יבש בדרך כלל, קוצר נשימה, ולעיתים גם עלייה בטמפרטורת הגוף. האבחנה נעשית על ידי בירור היסטוריה רפואית ותסמינים קליניים, מלווים בבדיקת תפקודי הריאות על ידי רנטגן, CT או ברונכוסקופיה וכן שטיפה ברונכואלוואולרית במידת הצורך.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שפעות ודלקות ריאות
זורם מושלם

טנזור המאמץ-אנרגיה של זורם מושלם מכיל רק אלמנטים אלכסוניים
זורם מושלם הוא זורם שניתן לתיאור מלא באמצעות מסת המנוחה שלו, צפיפותו <math>\rho</math> והלחץ <math>p</math>.
זורמים אמיתיים הם "דביקים", צוברים ומוליכים חום. זורם מושלם הוא מודל אידיאלי שבו התכונות האלה מוזנחות. ספציפית, לזורם מושלם אין מאמצי גזירה, צמיגות או מוליכות חום. ברישום טנזורי, טנזור המאמץ-אנרגיה של זורם מושלם ניתן לכתיבה בצורה:

:<math>T^{\mu\nu} = \left( \rho + \frac{p}{c^2} \right) \, U^\mu U^\nu + p \, \eta^{\mu\nu}\,</math>

כאשר <math>U</math> הוא שדה המהירות הווקטורי של הזורם ו-<math>\eta_{\mu \nu}</math> היא מטריקת מרחב-זמן של מינקובסקי. ניתן להשתמש בכלים של הפורמליזם הלגרנז'יאני ותורת השדות הקוונטית על זורמים מושלמים, מה שמאפשר ביצוע קוונטיזציה של הזורם. ביחסות כללית, זורמים מושלמים ממדלים התפלגויות אידיאליות של חומרים בתוך כוכבים.

==ראו גם==
*משוואת מצב
*גז אידיאלי

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* S.W. Hawking and G.F.R. Ellis. [https://yale.learningu.org/download/2edd46dc-7ff5-4084-8161-5b5328974fa0/E2143_The%20Large-Scale%20Structure%20of%20Spacetime%20(1973)%20-%20Hawking,%20Ellis.pdf The Large Scale Structure of Space-Time], Cambridge University Press, 1973. , (pbk.)
* Mark D. Roberts, [http://www.arXiv.org/abs/hep-th/0406164 A Fluid Generalization of Membranes], arXiv, 2004
</div>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מכניקת הזורמים
קטגוריה:תורת היחסות הכללית
ויליאם אונרו

אונרו מלמד באוניברסיטת בריטיש קולומביה (2006)
ויליאם ג'ורג' אונרו (אנגלית: William George Unruh; נולד ב-28 באוגוסט 1945) הוא פיזיקאי קנדי באוניברסיטת בריטיש קולומביה הממוקמת בוונקובר. ויליאם ג'ורג' אונרו תיאר לראשונה את אפקט אונרו בשנת ב-1976 אשר נקרא על שמו.

==ראשית דרכו והשכלתו==
אונרו נולד בעיר ויניפג אשר בפרובינציית מניטובה בקנדה. הוא השלים תואר ראשון (B.Sc) באוניברסיטת מניטובה ב-1967, ובהמשך גם תואר מוסמך באמנות (M.A) בשנת 1969 וכן דוקטורט בשנת 1971 באוניברסיטת פרינסטון בניו ג'רזי בהנחיית ג'ון וילר.

==תחומי מחקר==
אונרו ביצע תרומה משמעותית להבנת תחומי הכבידה,חורים שחורים, קוסמולוגיה ושדות קוונטים במרחבים עקומים בנוסף לגילוי אפקט אונרו. בנוסף לכך, אונרו תרם לביסוס תורת הקוונטים בתחומים שונים כגון דה-קוהרנטיות קוונטית, ושאלת הזמן במכניקה קוונטית. כמו כן, הוא תרם להבנת משמעות החוסר מקומיות בתחום הקוונטים, ובאופן ספציפי את העובדה שחוסר המקומיות הקוונטית לא נובע ממשפט בל אלא שמכניקה קוונטית הי תאוריה מקומית בפני עצמה. אונרו הוא גם אחד המבקרים הגדולים של ניסוי אפשאר. אונרו עוסק גם במוזיקה ומלמד את פיזיקת המוזיקה.

===אפקט אונרו===
אפקט אונרו, שנהגה על ידי אונרו בשנת 1976, הוא התופעה בה צופה מאיץ יראה קרינת גוף שחור בעוד שצופה אינרציאלי לא יבחין בכזו. כלומר, צופה מאיץ ימצא עצמו בסביבה חמה, כאשר הטמפרטורה פרופורציונלית לתאוצתו. המצב הקוונטי של השדה, השווה למצב היסוד של צופה במערכת אינרציאלית, יראה כמצב התרמי לצופה המאיץ יוניפורמית. לכן, משמעות אפקט אונרו היא שעצם המושג של מצב יסוד קוונטי תלוי במסלול הצופה דרך מרחב הזמן.
את האפקט ניתן לבטא בנוסחה המקשרת בין האנרגיה השקולה "kT" של חלקיק מאיץ לבין תאוצתו "a":
: <math> kT = \frac{\hbar a}{2\pi c}</math>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.phas.ubc.ca/users/william-unruh עמוד הבית של המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בריטיש קולומביה]
* [http://www.theory.physics.ubc.ca/ עמוד המרכזת את פעילות האוניברסיטה בנושא פיזיקה תיאורתית, אוניברסיטת בריטיש קולומביה, בניהול אונרו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים קנדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מניטובה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1945
חזיז שחור

חזיז שחור (באנגלית: Black Bolt) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Fantastic Four #45 מדצמבר 1965 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.

חזיז שחור הוא האלטר אגו של בלאקאגאר בולטאגון (מכאן הכינוי "בלאק בולט"), המנהיג השליט של הבלתי אנושיים, גזע חייזרי על-אנושי. עוד בטרם נולד, חזיז שחור נחשף למוטגן בשם "ערפילי טריגן", המקנה לו את היכולת להפעיל מניפולציה על אלקטרונים. נשקו הקטלני ביותר הוא קולו, מכיוון שיכולת תפעול האלקטרונים מחוברת למרכז הדיבור שבמוחו, והוא מסוגל לייצר הפרעה מאסיבית שתשטח עיר שלמה. עקב הסכנה הרבה הגלומה בכוחו, הוא הוכנס לתוך תא חסין קול ועבר אימונים מנטליים מפרכים כדי לשלוט בו ולא להוציא הגה, אפילו בזמן שינה. בזמן שחזר לחברה לאחר שגזר על עצמו נדר שתיקה, אחיו הצעיר מקסימוס התקיף אותו וניסה לגרום לו להוציא קול, אך ללא הועיל.

בהמשך, מקסימוס נדחף לכדי שיגעון לאחר שהוא כורת ברית חשאית עם גזע הקרי, הגזע שניסוייו הגנטיים יצרו את הבלתי אנושיים. בניסיון לעצור חללית קרי נמלטת, חזיז שחור חרג מגבולות כוחותיו העל-קוליים וגרם לה להתרסק, כשעליה היו חברי מועצת הגנטיקה וביניהם הוריו. חזיז שחור מקבל על עצמו את תואר המלך, אך נרדף בעקבות השלכות מעשיו. בין גיבורי-העל בהם נתקל חזיז שחור בהרפתקאותיו נכללים ארבעת המופלאים, קפטן מאר-וול, קוויקסילבר, הענק הירוק, ספיידרמן וקבוצת האוונג'רס.

בזמן שרונאן המאשים מוביל מתקפת פתע של גזע הקרי על אימפריית השי'אר, הוא מאלץ את משפחת המלוכה של הבלתי אנושיים לשרת אותם נגד אויביהם. לאחר סיכול תוכניותיו, הבלתי אנושיים בוחרים לעזוב את גזע הקרי לעבר עתיד חדש. דרך שכתוב ההמשכיות ביקום מארוול, התגלה בחוברות האוונג'רס החדשים שחזיז שחור חבר בקבוצת אילומינטי, שהוקמה במהלך מלחמת קרי-סקרול. זאת ועוד, הוא וחברי האילומינטי מפצלים את יהלומי האינסוף ביניהם כדי למנוע מהטיטאן המטורף תאנוס להשיג ידו עליהם.

חזיז שחור מסרב להתערב במאורעות מלחמת האזרחים של מארוול על רישומם של העל-אנושיים. אולם, הוא מנטר אחר הנעשה בעזרתו של הסנטרי. במהלך אירועי "מלחמת-עולם הענק הירוק", הענק הירוק מכה באכזריות את חזיז שחור, אך באירועי "פלישה סודית" מתגלה שמדובר למעשה במתחזה מגזע הסקרול משני הצורה. חזיז שחור האמיתי נלכד בידי גזע הסקרול, שמתכוון להשתמש בקולו כנשק להשמדה המונית. הוא ניצל כאשר גיבורי הארץ מביסים את צבא הסקרול ומגלים את מיקומם של חבריהם השבויים.

בקשת הסיפור מלחמת המלכים, חזיז שחור זועם על ההשלכות להם גרמה פלישת הסקרול. הוא משנה טקטיקה ומוביל מערכה כנגד אלה אשר דיכאו את בני עמו. הוא מפיל את רונאן המאשים מכיסאו והופך לשליט אימפריית הקרי. הוא פוקד על מתקפה על אימפריית השי'אר, עליה מולך הקיסר וולקן.

את דמותו של חזיז שחור בסדרת הלייב אקשן "הבלתי אנושיים" מגלם השחקן אנסון מאונט, ששב לגלם את הדמות בסרט היקום הקולנועי של מארוול "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" כחלק מחברי האילומינטי.

==ראו גם==
* ברק שחור - דמות בדיונית דומה של חברת DC קומיקס המתחרה

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marvel.com/characters/black-bolt דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Black_Bolt דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוצנים בקומיקס
ברק שחור

ברק שחור (באנגלית: Black Lightning) הוא דמות משנה בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Black Lightning #1 מאפריל 1977 ונוצרה על ידי הכותב טוני איזבלה והמאייר טרוור וון אידן. הדמות היא אחת מבין האפרו-אמריקאים הראשונים בתולדות הקומיקס.

ברק שחור הוא האלטר אגו של ג'פרסון מייקל פירס, משתתף המשחקים האולימפיים בענף קרב עשר וזוכה מדליית זהב, אשר חזר לשכונת מצוקה בה נולד בדרום מטרופוליס עם אשתו לין סטיוארט ובתו אניסה כדי להפוך למנהל בית הספר התיכון המקומי. השכונה עצמה נפלה קורבן לכנופיית פשע מאורגן, תאגידים מושחתים ופוליטיקאים בעלי מניעים מפוקפקים. ג'פרסון הוא בעל יכולות על-אנושיות מולדות של הפקת חשמל. הוא שמע לעצת חברו הטוב, הפך לגיבור-על בעל תחפושת ויצא להגנת שכונת הולדתו. בעקבות אובדן כוחותיו, הוא הפך לפסיכוסומטי, אך באטמן עזר לו להשיב את כוחותיו ובהמשך גייס אותו לקבוצת אאוטסיידרס אותה הקים.

דמותו של ברק שחור מדורגת במקום ה-85 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותו בסדרת הלייב אקשן "ברק שחור" מגלם השחקן קראס ויליאמס.

ברק שחור הוא הראשון מבין גיבורי העל השחורים שקיבל סדרת קומיקס נפרדת משלו.

האבטיפוס של הדמות נוצרה על ידי וון אידן ואיזבלה בהתחלה כגזען לבן שהופך לאיש שחור עם כוחות על כשהוא מתרגז. הרעיון עבר ליטושים רבים עד שהפך לברק שחור. שנים אחרי זה, כותב הקומיקס דווין מקדפי הביא לדפי הקומיקס גרסה דומה של האבטיפוס, בשם ה"מפציץ השחור".

==ראו גם==
* חזיז שחור - דמות בדיונית של חברת מארוול קומיקס המתחרה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://dc.wikia.com/wiki/Jefferson_Pierce_(New_Earth) דף הדמות] בפרויקט ויקיה של DC קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבורי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:אפרו-אמריקאיים בדיוניים
ריחוף מגנטי

מגנט מרחף
ריחוף סביבון מגנטי
בשנת 2000 הוענק [[פרס איג נובל בפיזיקה לחוקרים אנדריי גיים (אוניברסיטת ראדבאוט), ומייקל ברי (אוניברסיטת בריסטול) על ריחוף מגנטי של צפרדע חי.]]
ריחוף מגנטי (באנגלית: Magnetic levitation), נקרא בקיצור גם בשם מגלב (maglev), הוא ריחוף חפץ מתכתי הנגרם על ידי דחייה של השדה המגנטי, כך שהכוח הנגרם מדחיית המגנט כלפי מעלה מאזן את כוח תאוצת הכובד המושך כלפי מטה, והחפץ נשאר באוויר ללא מגע כלל.

מאחר שמשפט ארנשאו מראה שלא ניתן לבצע ריחוף על ידי שימוש בפרומגנטיות או בחומרים פאראמגנטיים בלבד, ניתן לעשות זאת רק על ידי הוספת כוחות נוספים למשוואה, כגון: דיאמגנטיות, מוליכות-על או זרמי פוקו.

לריחוף מגנטי יש מספר שימושים בתעשייה, ובהם מסב מגנטי המשמש לחיבור חלקי מכונות ללא חיכוך וללא הגבלת מהירות מקסימלית של החלקים ורכבות מגלב המגיעות למהירויות גבוהות ביותר.

==תיאור==
חומרים מגנטים יוצרים פעולות משיכה ודחייה אחד על השני בכוח התלוי בעוצמת השדה המגנטי ובשטח המגנט. הלחץ המגנטי הנוצר על ידי השדה המגנטי על מוליך-על מחושב בעזרת הנוסחה:
:<math>P_{mag} = \frac {B^2} {2 \mu_0}</math>
כאשר:
:<math>P_{mag}</math> הוא הכוח ליחידת שטח ביחידות פסקל
:<math>B</math> הוא השדה המגנטי מעל המוליך-על ביחידות טסלה
:<math>\mu_0</math> = 4π×10<sup>−7</sup> N·A<sup>−2</sup> הוא הפרמאביליות בריק.

==יציבות==
===יציבות סטטית===
משמעותה של יציבות סטטית היא שכל תזוזה מנקודת שיווי המשקל מפעילה רשת כוחות הדוחפת ומחזירה אותו לאיזון בנקודת שיווי המשקל.
תאוריית ארנשואו מוכיחה באופן חד משמעי שלא ניתן לגרום לריחוף יציב על ידי שימוש בכוחות סטטיים ושדה פאראמגנטי בלבד, כך שהכוחות הפועלים על החומר אשר מקורם בשדה חשמלי, שדה כבידה או שדה מגנטי חיצוני יסיטו אותו מיציבות בציר אחד לפחות. אולם, ישנם מספר אפשרויות לשמור על יציבותו בעזרת אמצעים אלקטרוניים או על ידי חומרים דיאמגנטיים, מאחר שיחס הפרמאביליות המגנטית קטנה מ-1.

===יציבות דינאמית===

יציבות דינאמית מתרחשת כאשר המערכת מסוגלת לרסן כל כוח הנגרם על ידי תנועות שנוצרות בתוך המערכת על ידי משוב שלילי. כדי להשיג ריחוף מגנטי ניתן גם לשלב כוחות ממערכת בקרה חיצונית הדואגת למשוב שלילי.

== אמונות היסטוריות ==
אגדות של ריחוף מגנטי היו נפוצות בימי קדם ובימי הביניים, והתפשטותן מהעולם הרומי למזרח התיכון ומאוחר יותר להודו תועדה על ידי החוקר הקלאסי דנסטאן לואו.<ref></ref> המקור המוקדם ביותר הידוע הוא פליניוס הזקן (המאה הראשונה לספירה), שתיאר תוכניות ארכיטקטוניות של פסל ברזל שהיה אמור להיות תלוי באבן אדמה מהקמרון של מקדש באלכסנדריה. דיווחים רבים לאחר מכן תיארו פסלים מרחפים, שרידים או חפצים אחרים בעלי חשיבות סמלית, וגרסאות של האגדה הופיעו במסורות דתיות מגוונות, כולל נצרות, אסלאם, בודהיזם והינדואיזם. בחלק מהמקרים הם התפרשו כנסים אלוהיים, בעוד שבאחרים הם תוארו כתופעות טבע שהתיימרו בצורה שגויה להיות מופלאה; אחת הדוגמאות האחרונות מגיעה מאוגוסטינוס הקדוש, המתייחס לפסל תלוי מגנטית בספרו "עיר האלוהים" (בערך 410 לספירה). מאפיין נפוץ נוסף של אגדות אלו, לפי לואו, הוא א הסבר על היעלמותו של החפץ, לעיתים קרובות כרוך בהשמדתו על ידי לא-מאמינים במעשי חוסר צדקה. למרות שהתופעה עצמה מובן כיום כבלתי אפשרית פיזית, כפי שזיהה לראשונה סמואל ארנשו בשנת 1842, סיפורי ריחוף מגנטי נמשכו עד לתקופה המודרנית, דוגמה בולטת אחת היא האגדה על האנדרטה התלויה במקדש קונרק סאן במזרח הודו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגנטיות
שמואל חיים

עיתון "החיים", [[ד' באב תרפ"ה (1925), חלקו הימני בפרסית סטנדרטית וחלקו השמאלי בפרסית יהודית]]
שמואל חיים (ידוע גם בכינויים מונסייר חיים ושמואל יחזקאל אפנדי; 1891 – 15 בדצמבר 1931) היה עיתונאי, מנהיג קהילתי ופעיל ציוני יהודי-איראני שכיהן כחבר המג'לס של איראן (הפרלמנט האיראני) בשנות ה-20 של המאה ה-20.

==קורות חייו==
חיים נולד בעיר כרמאנשאה שבאזור האיראני של חבל כורדיסטן. בנעוריו התחנך בבית ספר של כל ישראל חברים והשתלם במספר שפות זרות. משנת 1914 עבד כפקיד מכס בעיר מולדתו, ובזכות חוש פוליטי מחודד עם הזמן החל לשמש גם כיועץ פוליטי של שגרירות בריטניה. בשנת 1920 עבר לעיר הבירה טהראן והחל לעבוד כעיתונאי עבור העיתון המוסלמי-הכללי "אתחאד" (אחדות). לאחר מכן החליט לצאת ביוזמה לייסד עיתון המיועד לקהילה היהודית, והקים עיתון שבועי בשם "החיים" שיצא לאור בשנים 1922–1925. מרבית העיתון היה כתוב בפרסית סטנדרטית, אך חלקו היה כתוב גם בפרסית יהודית.

חיים ניצל את במת העיתון כדי לבטא את עמדותיו בנושאים השונים על סדר היום של יהדות פרס באותה תקופה; הוא קרא לבני הקהילה לגלות מעורבות גדולה יותר בחיים הפוליטיים, קרא לעריכת רפורמות במוסדות הקהילה, וביקר את ממשלת איראן על מקרי אפליה ודיכוי של יהודיה. הוא לא חשש להביע את ביקורת זו כלפי הממשלה האיראנית בפומבי ואף יזם פניה לחבר הלאומים כדי שיסייע ליהודים באיראן, וכך רכש לעצמו לא מעט אויבים בממשל האיראני. כמו כן הוא השתמש בעיתון כבמה להפצת הרעיון הציוני. הוא האמין שהארגונים הציונים היהודים-איראנים הקיימים אינם מתנהלים ומתפקדים כשורה ולכן הקים ארגון ציוני מתחרה שזכה למספר רב של תומכים.

בשנת 1923 התמודד חיים וזכה ברוב גדול בבחירות של הקהילה היהודית לתפקיד הנציג היהודי בפרלמנט (מג'לס) של איראן, וכך היה לחבר באספה החמישית של המג'לס האיראני. בזמן כהונתו בפרלמנט הוא נטה לשתף פעולה עם חברי הפרלמנט מהאופוזיציה, וכך יצר אנטגוניזם מצד רזא ח'אן (ראש הממשלה דאז ולאחר מכן השאה). הוא היה צפוי לנצח גם בבחירות לכיסא היהודי במג'לס השישי, אך הושם במעצר בשבועיים וחצי לפני הבחירות ולבסוף הפסיד ליריבו ד"ר איוב לוקמאן נהוראי. מעט לאחר סיום כהונתו כחבר פרלמנט הואשם על ידי רשויות איראן בקשירת קשר להתנקשות בשאה מתוך כוונה להפוך את איראן לרפובליקה. הוא הועמד לדין בפני בית משפט צבאי שגזר עליו עונש מוות בשנת 1926. הוא נותר בכלא בתא נידונים למוות מספר שנים נוספות, וב-15 בדצמבר 1931 הוצא להורג על ידי כיתת יורים.

==קישורים חיצוניים==
* מאיר ששון, '[https://www.ybz.org.il/?CategoryID=282&ArticleID=6204&dbsAuthToken=#.V-lm4U0rKM8 פרשת שמואל יחזקאל חיים אפנדי, נציג היהודים במג'לס האיראני: דמות שנויה במחלוקת]', פעמים 118 (2009), עמ' 79–123.
<div class="mw-content-ltr">
* Amnon Netzer, "[http://www.iranicaonline.org/articles/haim-semuel Haim Semu'el]," Encyclopaedia Iranica, vol. 11 (2003), pp. 542-543.
* Orly R. Rahimiyan, "[http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopedia-of-jews-in-the-islamic-world/haim-shemuel-SIM_0008900 Haïm, Shemu’el]," Encyclopedia of Jews in the Islamic World; executive Editor Norman A. Stillman, Brill Online, 2014
</div>

קטגוריה:פעילים ציונים באיראן
קטגוריה:עיתונאים יהודים איראנים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט האיראני
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים איראנים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג באיראן
קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג
קטגוריה:יהדות טהראן: אישים
קטגוריה:ילידי 1891
קטגוריה:נפטרים ב-1931
טוטקומלוש

טוטקומלוש (בהונגרית: Tótkomlós) היא עיר במחוז בקש במישור הגדול הדרומי, שבדרום מזרח הונגריה.

== היסטוריה ==
האזור היה מיושב בתקופה הפרה-היסטורית. בתקופת שושלת ארפאד (Árpád) במאות ה-9 עד ה-14 התקיים במקום יישוב. באותה תקופה נבנתה במקום כנסייה עתיקה בסגנון רומנסקי.

עם הפלישות הטורקיות, במאה ה-16, נכבש האזור על ידי הטורקים ותושביו ברחו. רק באמצע המאה ה-18 יושב היישוב מחדש. בין תושביו היו עשרות משפחות של סלובקים. במחצית השנייה של המאה ה-18 ידע היישוב תקופת שגשוג. עקב הריבוי הטבעי הגבוה עזבו חלק מתושבי טוטקומלוש והקימו יישובים חדשים בסמוך, בהם נאדלאץ (Nădlac, כיום בשטח רומניה), או עברו ליישובים קיימים (כגון ארד). בסוף המאה ה-18 נבנתה כנסייה לותרנית ביישוב.

בתחילת המאה ה-19 שגשג היישוב ורמת ההשכלה של תושביו עלתה. הם היו מעורבים במרד נגד האימפריה האוסטרית בשנת 1848, במסגרת מרידות "אביב העמים". בין האנשים שנמלטו ליישוב לתקופה קצרה לאחר דיכוי המרד היה גם לאיוש קושוט.

בסוף המאה ה-19 נבנה בניין מועצה חדש ליישוב והוא הפך למרכז רשת מסילות רכבת. ערב מלחמת העולם הראשונה היו ביישוב כ-11,000 תושבים, מהם רק כ-10% הונגרים. במלחמת העולם הראשונה שרתו רבים מתושבי טוטקומלוש בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית, בחזיתות סרביה ואיטליה. את מקום הגברים שגויסו תפסו הנשים והילדים, וכן שבויי מלחמה שהועסקו ביישוב. כ-400 מתושבי טוטקומלוש נהרגו במלחמה.

בתום מלחמת העולם הראשונה, עם התמוטטות האימפריה האוסטרו-הונגרית, הועבר היישוב לרומניה, אך בחוזה טריאנון, ב-1920, הוא הושב להונגריה.

רוב הונגרי ביישוב נוצר מחדש אחרי מלחמת העולם השנייה, לאחר חילופי האוכלוסין בין צ'כוסלובקיה והונגריה .

בשנת 1993 הוענק לטוטקומלוש מעמד של עיר.

כיום קיים בעיר רוב (75%) הונגרי, ומיעוט (21%) סלובקי. עוד חיים בעיר מעט צוענים ומעט גרמנים, רומנים וסלובנים.

בעיר מוזיאון לתרבות מקומית.

==קהילה יהודית==

יהודים הגיעו לטוטקומלוש באמצע המאה ה-19. בתחילת המאה ה-20 היו בטוטקומלוש כ-150 יהודים שהשתייכו לזרם האורתודוקסי. בפרעות על רקע אנטישמי שהתקיימו ב-1918 נבזזו בתיהם של רוב יהודי היישוב.

משנת 1940 גויסו רוב הגברים היהודים מטוטקומלוש לשירות העבודה.

במרס 1944 כבש הצבא הגרמני את הונגריה ובמאי 1944 הוקם גטו ביישוב. ביוני גורשו יושבי הגטו דרך מספר תחנות לאושוויץ ולמחנה שטרסהוף (Strasshof) באוסטריה.

בכיכר הראשית של העיר קיימת אנדרטה לזכר היהודים בני העיר שנספו בשואה, אנדרטה שנחנכה בשנת 2004.

== ילידי המקום ==

* פאול בנדק (1931 – תל-אביב, 1998) היה עיתונאי יהודי-הונגרי-ישראלי.

==לקריאה נוספת==
* פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 306–307
* טוט-קומלוש, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 170. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:גטאות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
מייקל ברנבאום

מיכאל ברנבאום (באנגלית: Michael Berenbaum, נולד ב-1945) הוא יהודי אמריקאי חוקר השואה, רב אורתודוקסי ויוצר סרטים.

==קורות חיים==
ברנבאום קיבל תואר ראשון ב"קווינס קולג'" באוניברסיטת העיר ניו יורק ב-1967 וקיבל תואר דוקטור באוניברסיטת המדינה של פלורידה בגיל 23 הוסמך לרבנות בזרם האורתודוקסי על ידי הרב יעקב רבין.

ברנבאום התמחה בלימוד תולדות השואה ותולדות הנצחתה. בין השנים 1979–1980 היה מנהל הוועדה בנושא השואה, שהקים הנשיא ג'ימי קרטר. בין השנים 1988–1993 היה מנהל פרויקט ההקמה של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה. בין השנים 1993–1997 היה מנהל המוזיאון. הוא היה ממעצבי תצוגת הקבע של המוזיאון. ברנבאום גם תכנן את מוזיאון השואה וזכויות האדם של דאלאס. בין השנים 1997–1999 היה נשיא הקרן להיסטוריה חזותית של ניצולי השואה. היום (2014) הוא מנהל מכון סיגי צירינג (Sigi Ziering) לחקר השפעותיה האתיות והדתיות של השואה, באוניברסיטה היהודית האמריקאית בלוס אנג'לס, בה הוא פרופסור ללימודי יהדות.

ברנבאום ערך או חיבר 18 ספרים בנושא השואה, דת, תרבות, יחסים בין-דתיים ויהדות אמריקה. הוא העורך בפועל של האנציקלופדיה יודאיקה החדשה, בת 22 כרכים, שיצאה לאור ב-2006. ברנבאום היה בין מפיקי הסרט "ניצולה אחת זוכרת", סיפורה של גרדה וייסמן קליין, סרט שזכה לפרס אמי, והיה יועץ היסטורי למספר סרטים זוכי פרסים בנושא השואה.

לברנבאום ולאשתו מליסה פטק-ברנבאום ארבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* טור מאת ברנבאום על ספרו של גדעון גרייף, [http://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%202288.pdf "בכינו בלי דמעות": עדויות של אנשי הזונדרקומנדו היהודים מאושוויץ], באתר יד ושם
* 
* מייקל ברנבאום, [https://bjmoreshet.org/enrichment/events-and-conferences/conference-80-years-since-bulgarian-jews-rescue/the-educational-role-of-the-holocaust-memorial-museums התפקיד החינוכי של מוזיאוני הזיכרון לשואה והפקת לקחים מהשואה], 23 במאי 2023, יד ושם, , באתר "בית מורשת יהדות בולגריה ביפו" 
* 

קטגוריה:חוקרי השואה
קטגוריה:רבנים אמריקאים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון יהודים אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ייל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת וסליאן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:בוגרי קווינס קולג' (ניו יורק)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
חטאים קטנים

חטאים קטנים (באנגלית: Small Vices) הוא רומן מאת רוברט ב. פארקר, שיצא בעברית בשנת 2001 בהוצאת זמורה ביתן. גיבור הספר הוא גיבורו הקבוע של פארקר, הבלש הפרטי ספנסר. זהו הספר ה-24 בסדרת הספרים שכתב פארקר אודותיו.

==עלילת הספר==
עלילת הספר נפתחת כאשר הבלש הפרטי ספנסר, גיבורו הראשי של פארקר, נשכר על ידי ריטה פיורי, עורכת דין ובעברה תובעת מחוזית, כדי לבדוק מחדש את הרשעתו של אליס אלווז, גבר שחור בעל עבר מפוקפק, ברציחתה של מליסה הנדרסון, סטודנטית מקולג' "פמברטון" היוקרתי. ספנסר הפך כל אבן בדרך לפתרון, וחקירתו הוליכה אותו אל תחומי הקולג' והלאה, אל משפחות עשירות המתכחשות לקשר בינן לבין הנערה המתה. מכשולים מסוגים שונים מושמים על דרכו ומביאים אותו להבנה כי מדובר בפרשה סבוכה מאוד. בשלב מסוים נשלח רוגאר, רוצח מקצועי יוצא המוסד, להורגו. רוגאר כמעט שהצליח במשימתו - ספנסר נורה ונפצע קשה. יחד עם חברתו הפסיכולוגית סוזן סילברמן וידידו השחור הוק, הוא נמלט ומוצא מקלט בסנטה ברברה שבקליפורניה. לאחר שהחזיר לעצמו את השליטה בשריריו ובאקדחיו. הוא שב לבוסטון כדי לפתור את הפרשיה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:ספרי 1997
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי רוברט ב. פארקר
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
נדב צפריר

נדב צפריר (נולד ב-1971) הוא יזם היי-טק, קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שימש כמפקד יחידה 8200.

== קורות חייו ==
צפריר התגייס לצה"ל והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. בהמשך הוענקו לו דרגות קצונה וזאת מבלי שעבר קורס קצינים. הוא שימש כמפקד צוות ביחידה וכן במספר תפקידי פיקוד נוספים ולקח חלק בפעולות חשאיות. בעבור אחת מהן, עליה פיקד, הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל. בהמשך, שימש סגן מפקד היחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין ולאחר מכן הושאל ל"מוסד".

בשנת 2005 עבר ליחידה 8200. תחילה שימש כסגן מפקד היחידה, תפקיד בו כיהן עד 2008, ולאחר מכן מונה לנהל פרויקט ביחידה, תפקיד בו כיהן כשנה. בשנת 2009 מונה למפקד יחידה 8200. בתקופת פיקודו על היחידה הוענק לה אות הוקרה מיוחד מהרמטכ"ל, בני גנץ. ביולי 2013 סיים את תפקידו ופרש מצה"ל.

לאחר שחרורו פנה לתחום היי-טק ובפברואר 2015 ייסד את קרן הסייבר Team8 והוא המנכ"ל שלה. הוא נשיא חברת הגנת הסייבר קלארוטי. באוגוסט 2017 הצטרף לדירקטוריון חברת אבטחת הסייבר BlueteamGlobal. באוגוסט 2019 מונה ליו"ר משותף של חברת סולאראדג'.

ביולי 2024 הוכרז שימונה למנכ"ל הבא של חברת צ'ק פוינט.<ref></ref>

לצפריר תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן.

== קישורים חיצוניים ==

* יוסי יהושוע, , ידיעות אחרונות, 23 באפריל 2009, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה"
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי יחידה 8200
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל
קטגוריה:קציני צה"ל שלא עברו קורס קצינים
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:בוגרי המרכז הבינתחומי הרצליה: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
סבז'

סֶבֶּז (ברוסית: Себеж, בפולנית: Siebież) היא עיר ומרכז מנהלי במחוז פסקוב ברוסיה, כ-190 ק"מ מדרום לפסקוב, בין האגמים סבז'סקויה ואורונו. מסילת הרכבת המקשרת את מוסקבה וריגה עוברת בסבז'.

כנסיית השילוש הקדוש בסבז' היא ככל הנראה מבנה הבארוק העתיק ביותר ברוסיה.

==היסטוריה==
סבז' מוזכרת בכתובים לראשונה בשנת 1414 כמבצר שהגן על פסקוב מהדרום, מול פשיטותיו של ויטאוטאס הגדול, מלך ליטא. בשנת 1535 נבנה במקום מבצר עץ. במאה ה-16 הגן המבצר על המבואות המערביים של נסיכות מוסקבה. האזור נפל בידי פולין במהלך מלחמת ליבוניה בסוף המאה ה-16, ונותר בידי פולין עד חלוקת פולין הראשונה בסוף המאה ה-18.

ביצוריה של סבז', שכיום אינם עומדים על תלם, חוזקו לדרישת פיוטר הגדול במהלך המלחמה הצפונית הגדולה. כיום ניצבת בגבעת המבצר הכנסייה הרומית קתולית שנבנתה במקום בתחילת המאה ה-17. בשנת 1989 הוקדשה מחדש כנסייה זו על ידי הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית.

ב-9 ביולי 1941 נכבשה סבז' על ידי הוורמכט בעת מבצע ברברוסה. ב-17 ביולי 1944 שוחררה סבז' על ידי הצבא האדום.

==תרבות ונופש==
בסבז' 15 אתרים שהוכרזו כאתרי מורשת היסטורית רוסית והם מוגנים על ידי ממשלת רוסיה. ביניהם כנסיית השילוש הקדוש (הסגורה למבקרים נכון ל-2013 עקב שיפוצים). בסבז' מוזיאון מחוזי שנוסד ב-1927 ובו אוספים בעלי עניין מקומי.

==יהודים==
בין מלחמות העולם חיו בסבז' כ-1,810 יהודים מתוך כ-4,000 תושבים. היהודים ביישוב עזבו לערים אחרות ברוסיה הקומוניסטית ולמדינות אחרות, וערב מלחמת העולם השנייה היו בעיר כ-800 יהודים. רובם הצליחו לברוח מזרחה עם פלישת הגרמנים, ויתרתם, כ-100 איש, רוכזו בגטו ונרצחו במרס 1942.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:רוסיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:מחוז פסקוב: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
אנסטסיה דוידובה

אנסטסיה דוידובה (ברוסית: Анастаси́я Семёновна Давы́дова; נולדה ב-2 בפברואר 1983) היא שחיינית צורנית רוסייה בעבר. היא אלופה אולימפית בעלת 5 מדליות זהב ואלופת עולם בעלת 13 מדליות זהב. דבידובה היחידה בין הספורטאים הרוסים שזכו ב-5 מדליות זהב אולימפיות. על תרומתה לקידום הספורט הוענקו לדוידובה מספר עיטורים.

== ביוגרפיה ==
אנסטסיה דוידובה נולדה וגדלה במוסקבה. היא החלה להתאמן בצעירותה, תחילה בהתעמלות אמנותית אך עד מהרה עברה לשחייה. בשנת 2000 היא נכללה בנבחרת ארצה וזכתה במדליית זהב באליפות אירופה. בשנת 2001 דבידובה זכתה במדליית זהב באליפות העולם. בתחרויות זוגות היא התחרה לצד אנסטסיה ירמקובה.

באתונה 2004 השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים וסיימה במקום הראשון בתחרות הקבוצתית ובתחרות זוגות. 

לאחר אולימפיאדת 2012 דוידובה עזבה את הספורט התחרותי ומונתה לסגן נשיא הוועד האולימפי הרוסי.

===אלופת עולם===
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה שביפן בשנת 2001, זכתה דוידובה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית. מאז ועד לשנת 2011 היא זכתה ב-13 מדליות זהב באליפויות העולם.

===אלופה אולימפית===
אנסטסיה דוידובה השתתפה ב-3 אולימפיאדות ובכל פעם זכתה במדליות זהב בתחרות קבוצתית ופעמיים בתחרות זוגות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחייניות צורניות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:שחייניות צורניות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אלופות עולם בשחייה צורנית
קטגוריה:רוסיות שנולדו ב-1983
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1983
קטגוריה:שחייניות צורניות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אלופות אולימפיות רוסיות: שחייה צורנית
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
צ'ויבלסאן

צ'ויבלסאן (במונגולית: , Чойбалсан, בעבר נקראה באיין טומאן (Баян Түмэн)) היא העיר הרביעית בגודלה במונגוליה, משמשת כבירת מחוז דורנוד שבמזרח המדינה. העיר שוכנת על גדות נהר חירלן (Хэрлэн), כ-565 ק"מ מזרחית לאולן בטור. בשנת 1941 שונה שם העיר לצ'ויבלסאן, על שם הרודן המונגולי הורלוגין צ'ויבלסאן.

== היסטוריה ==
מיקום העיר היה על נתיב מסחר במשך מאות שנים. במאה התשע עשרה הפכה לעיר, ובמאה העשרים הייתה למרכז המסחרי של מזרח מונגוליה. לאחר הדמוקרטיזציה שנערכה במדינה בשנת 1992, עזבו העובדים הרוסים את העיר, וחלק גדול מכלכלת העיר התמוטט. מאז, סובלת העיר מאחוזי אבטלה מהגבוהים במדינה.

בשל קרבתה של העיר לאזור בו התרחש קרב חלקין גול, הוקם בה מוזיאון על שם גאורגי ז'וקוב, גיבור הקרב.

== אוכלוסייה ==
בשנת 1994 התגוררו בעיר 45,490 תושבים, מספרם ירד ל-41,714 בשנת 2000, ול-36,142 בשנת 2003. בשנת 2008 התגוררו בעיר 38,150 תושבים, אשר היוו 51.2% מכלל אוכלוסיית המחוז.

== תחבורה ==
את העיר משרת שדה התעופה של צ'ויבלסאן, שדה תעופה צבאי-סובייטי לשעבר, שבו מסלול טיסה יחיד באורך 2,600 מטרים. משדה התעופה יוצאות טיסות להאי-לאר, מנג'ואולי ואולן בטור.

אל תחנת הרכבת בעיר מגיעה רכבת טראנס-הבאיקל.

== אקלים ==
האקלים בעיר הוא צחיח למחצה (BSK), החורף קר ויבש מאוד, והקיץ חם ורטוב יותר. הטמפרטורות קיצוניות אף הן, הטמפרטורה הנמוכה ביותר שתועדה עמדה על 41.6- מעלות צלזיוס, והגבוהה ביותר עמדה על 41.2 מעלות.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מונגוליה: ערים
איוואן טריצ'קובסקי

איוואן טריצ'קובסקי (נולד ב-18 באפריל 1987 בסקופיה, מקדוניה הצפונית) הוא כדורגלן מקדוני המשחק בא.א.ק. לרנקה.
==קריירת מועדונים==
אחרי ששיחק בוארדאר סקופיה וברבוטניצ'קי עבר בשנת להכוכב האדום בלגרד. בקיץ הושאל לאנוסיס נאון פראלימני לעונה אחת שם הוא הבקיע 8 שערים ב-29 הופעות, מאזן שהרשים את מאמן אפואל ניקוסיה ובמאי עבר לאפואל ניקוסיה. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון באליפות, ובקיץ העפיל עם המועדון לשלב הבתים של ליגת האלופות. ב-28 בספטמבר 2011 הבקיע את שערו הראשון במסגרת אירופית בתיקו 1-1 נגד שחטאר דונצק בדונבס ארנה. טריצ'קובסקי אף הבקיע בדו-קרב בעיטות עונשין מ-11 מטרים נגד אולימפיק ליון במסגרת שמינית הגמר, והבקיע את הפנדל האחרון לזכות אפואל שבסיום ההתמודדות הפתיע רבים והעפילה לראשונה בתולדותיה לרבע הגמר.

ביוני עבר לקלאב ברוז' תמורת 1.2 מיליון אירו. ב-20 ביולי 2013 הושאל לואסלנד-בוורן עד לסיום העונה.
==קריירה בינלאומית==
בצעירותו שיחק טריצ'קובסקי בכל נבחרות מקדוניה הצפונית הצעירות. בפברואר זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת, אך הוא שוחרר עקב פציעה. ב-29 במאי 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-3 נגד .

==תארים==
; אפואל ניקוסיה
*ליגת העל הקפריסאית: 
*הסופר קאפ הקפריסאי: 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים מקדונים
קטגוריה:קשרי כדורגל מקדונים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מקדונים
קטגוריה:סקופיה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני וארדאר סקופיה
קטגוריה:כדורגלני רבוטניצ'קי
קטגוריה:כדורגלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורגלני אנוסיס נאון פאראלימני
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני קלאב ברוז'
קטגוריה:כדורגלני ואסלנד-בוורן
קטגוריה:כדורגלני א-נסר (דובאי)
קטגוריה:כדורגלני לגיה ורשה
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מקדוניה הצפונית
קטגוריה:כדורגלני יורו 2020
קטגוריה:מקדונים שנולדו ב-1987
גל רוחב

גל רוחב (או גל רוחבי), הוא גל שהמשרעת שלו מאונכת לכיוון ההתקדמות.
זאת להבדיל מגל אורך שהמשרעת שלו מקבילה לכיוון ההתקדמות.

==סוגים של גלי רוחב==
גל רוחב בחבל הקשור לעץ
גלים אלקטרומגנטיים הם גלי רוחב, אשר כוללים בין היתר גלי מיקרו, גלי רדיו, אור וקרינת חום, קרני רנטגן וקרינת גמא.

ניתן גם ליצור גל רוחב במיתר (כמו חוט, חבל או קפיץ), על ידי הנעת אחד הקצוות בכיוון האנכי.

פגיעת אבן במאגר מים יוצרת גלי רוחב, הנראים כמעגלים קונצנטריים שמרכזם הוא מקום פגיעת האבן במים.

גלים סייסמיים שניוניים גם הם גלי רוחב.

==קיטוב==

בפיזיקה, קִיטוּב הוא תכונה של גלי רוחב במרחב תלת-ממדי.

גל הוא פונקציה של המרחב שמשתנה בזמן כך שערכיה נשמרים בנקודות שנעות בכיוון כלשהו במהירות קבועה. אם הגל הוא של וקטור, כלומר של גודל בעל כיוון, כיוון זה (הנקרא קיטוב הגל) נדרש על מנת לתאר את הגל בנוסף לכיוון התפשטות הגל.
למשל, גל במיתר הוא תנודה של המיתר שמתקדמת לאורכו, וקיטוב הגל הוא הכיוון שבו מתנודד המיתר. כיוון זה בגל רוחב מאונך לכיוון ההתקדמות של הגל. באופטיקה, הקיטוב של גל אלקטרומגנטי (ובמיוחד של אור) הוא כיוון וקטור השדה החשמלי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.acoustics.salford.ac.uk/feschools/waves/flash/transverseslinky.swf הדגמה של גל רוחב] בקפיץ מסוג סלינקי
* 

קטגוריה:גלים
קטגוריה:קרינה אלקטרומגנטית
קטגוריה:קיטוב (גלים)
יואל ספולסקי

אברהם יואל (ג'ואל) ספולסקי (באנגלית: Joel Spolsky, נולד ב-1965) הוא איש תוכנה, יזם וסופר יהודי.
ספולסקי הקים בשנת 2008 את אתר האינטרנט המצליח StackOverflow יחד עם ג'ף אטווד (Jeff Atwood). ספולסקי גם משמש מנכ"ל של Fog Creek Software אותה הקים בשנת 2000.

== קורות חיים ==
ספולסקי גדל באלבקרקי, ניו-מקסיקו עד גיל 15. לאחר מכן עבר עם משפחתו לירושלים, שם למד בתיכון ולאחריו התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל מוצנח. במהלך שירותו הצבאי היה אחד ממייסדי קיבוץ חנתון שבגליל התחתון.

בשנת 1987 חזר לארצות הברית כדי ללמוד במכללה. הוא למד באוניברסיטת פנסילבניה כשנה לפני שעבר ללמוד באוניברסיטת ייל, וסיים את התואר במדעי המחשב בהצטיינות יתרה בשנת 1991.

לאחר הלימודים החל לעבוד במיקרוסופט בצוות פיתוח של תוכנת Excel. ב 1995 עבר לניו יורק שם עבד עבור Viacom ו Juno Online Services. בשנת 2000 הקים בית תוכנה בשם Fog Creek Software ויצר את הבלוג Joel On Software.

בשנת 2005 הפיק ושיחק בדוקומנטרי Aardvark'd: 12 Weeks with Geeks על הפיתוח של פרויקט Aardvark בבית התוכנה Fog Creek Software, פרויקט ל"עזרה מרחוק".

ספולסקי הקים, יחד עם ג'ף אטווד את StackOverflow, האתר המוביל בעולם לקהילת שאלות ותשובות (Q&A) בנושאי תוכנה. הוא משמש כעת מנכ"ל הרשת StackExchange שהתפתחה מהאתר.

בשנת 2011 הקים את תוכנת Trello, כלי ניהול מקוון בהשראת מתודולוגיית קנבן. בשנת 2017 נמכרה Trello תמורת 425 מיליון דולר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* הבלוג [http://www.joelonsoftware.com/ JoelOnSoftware] [https://web.archive.org/web/20131128041950/http://hebrew.joelonsoftware.com/ בגרסה העברית]
* [http://www.shavua.net/323 חיתוך מצב עם יואל ספולסקי מ-Stack Overflow], בפודקאסט "השבוע"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה יהודים
קטגוריה:יזמים אמריקאים
קטגוריה:יזמים יהודים
קטגוריה:פעילי אינטרנט יהודים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:להט"בים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בלוגרים אמריקאים
קטגוריה:בלוגרים יהודים
קטגוריה:מועצה אזורית עמק יזרעאל: אישים
קטגןריה:מייסדי קיבוצים

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
גל אורך

גל אורך (או גל אורכי), הוא גל שהמשרעת שלו מקבילה לכיוון ההתקדמות של הגל.
זאת להבדיל מגל רוחב שהמשרעת שלו מאונכת לכיוון ההתקדמות. 

גל אורך נוצר כתוצאה משינוי בצפיפות של החומר.
בגל אורך החלקיקים לא מתקדמים עם הגל, הם רק נעים קדימה ואחורה סביב נקודת שיווי המשקל שלהם.

==סוגים של גלי אורך==
גל הקול גורם לתנודה של המולקולות באופן המשנה את הצפיפות שלהן
גלי הקול הם גלי אורך. המעבר של גלי הקול באוויר ממקור הקול אל האוזן מאפשר את תהליך השמיעה.

ניתן ליצור גלי אורך גם בקפיץ כמו סלינקי. במקרה זה נראה שהשינוי בצפיפות של הלולאות מתקדם לאורך הקפיץ, בעוד שהקפיץ עצמו לא נע בכיוון האנכי (כלומר – אין תנועה בכיוון מעלה או מטה).

גלים סייסמיים ראשוניים גם הם גלי אורך.

גלי פלזמה שעוברים בין חלקיקים הטעונים בצפיפות גם הם גלי אורך<ref></ref>.

למרות שגלים אלקטרומגנטיים הם גלי רוחב, ניתן להציג את המעבר שלהם בחומרים לא הומוגניים או בחומרים של שבירה כפולה כגלי אורך כמו גלי זנק <ref></ref>.

== גל לחץ ==
גל אורך מכני מכונה בשם גל דחיסה או גל לחץ, בגלל שהוא יוצר דחיסה ודילול בתווך החומר באמצעות לחץ. גלי הלחץ נוטים לרוב לעבור בחומר מוצק, כאשר קשיות החומר המוצק והצפיפות שלו משפיעות בצורה ישירה על מהירות הגל ועל העכבה שלו<ref></ref>.

בעזרת גלי לחץ שמומרים לגלי קול (בתהליך המכונה סוניפיקציה) נאס"א הוכיחה במאי 2022 שהחור השחור הוא מרכז גלקסיית פרסאוס <ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* [https://ptc.weizmann.ac.il/?CategoryID=2840&ArticleID=9080 גלים מכניים ואלקטרומגנטיים] באתר מורי הפיזיקה של מכון ויצמן למדע
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גלים
קטגוריה:קול
יוסף מוגלניצקי

יוסף מוגלניצקי (18 באפריל 1941 – 5 באוקטובר 2001) היה נכה צה"ל וספורטאי ישראלי. השתתף פעמיים ב.

==ביוגרפיה==
נולד בפולין לחנה ואברהם מוגלניצקי. במלחמת העולם השנייה ברח עם משפחתו לרוסיה וב-1945 שבו לפולין. ב-1957 עלה לישראל.

ב-1959 התגייס לשירות צבאי בחטיבת גולני וב-1960 נפצע במבצע חרגול כשהרכב בו נסע עלה על מוקש. בעקבות פגיעה בעמוד השדרה איבד את יכולת ההליכה. לאחר שנת שיקום בבית החולים תל-השומר הצטרף למעון נכי צה"ל והתגורר בו עד 1969. הוא עבד בתעשייה האווירית וב-1971 נישא ללילי והם התגוררו ברמת חן.

מוגלניצקי התאמן בבית הלוחם, בעיקר בטניס שולחן. ב-1968 התחרה בטניס שולחן יחידים במשחקים הפאראלימפיים בתל אביב והגיע לשמינית גמר. ב-1976 יצא למשחקים הפאראלימפיים בטורונטו והשתתף בתחרויות טניס שולחן ליחידים ולזוגות. במסגרת תחרויות אחרות הגיע גם להישגים וזכה במדליות.

לאחר שהחמיר מצבו הבריאותי ב-1998 עברו למושב רם און שבחבל התענך שבדרום עמק יזרעאל, ושם נפטר ב-2001. לאחר פטירתו הוא הוכר כחלל צה"ל שנפטר כתוצאה מפציעתו בשירות פעיל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.paralympic.org/joseph-mogelnizki פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 
* [https://web.archive.org/web/20140325203357/http://www.ram-on.co.il/memorial/מוגלניצקי-יוסי יוסף מוגלניצקי], באתר רם און

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:ספורטאים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן נכים ישראלים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:נכי צה"ל שהוכרו לאחר מותם כחללי צה"ל
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:רם און (מושב): אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
אריוס

אריוס (מימין) סופג סטירה או אגרוף מ[[ניקולאוס הקדוש בוועידת ניקאה הראשונה; איקונין יווני מאוחר.]]

אריוס (ביוונית: Ἄρειος; סביבות 256 – 336) היה כומר ותאולוג נוצרי, סגפן, יליד לוב ששימש ככומר באלכסנדריה וחלק על הדוקטרינה הכריסטולוגית המקובלת של הכנסייה בסוגיית השילוש הקדוש. תורתו הנקראת אריאניות, הוכרזה בוועידת ניקיאה ובוועידת קונסטנטינופול הראשונה כמינות.

כתביו של אריוס עצמו כמו כתבי תלמידיו הכותבים עליו ועל תורתו בצורה חיובית הושמדו על ידי הכנסייה ולכן כל המידע על אריוס מגיע מכתבי מתנגדיו ומפולמוסים שעורר.

הוויכוח על טיב מערכת היחסים המדויקת בין הבן (ישו) והאב (אלוהים) לא התחילה עם אריוס ונושא זה נדון במשך עשרות שנים לפני הופעתו. אריוס רק הגביר את המחלוקת והפיץ אותה לקהל רחב בכנסייה.

אריוס נולד בלוב, היה ככל הנראה ממוצא ברברי, שם אביו היה ככל הנראה אמוניוס. אריוס עצמו למד באנטיוכיה ובסיום לימודיו עבר לאלכסנדריה שם כיהן כדיאקון.
ב-311 הפטריארך פטרוס מאלכסנדריה נידה אותו בגין תמיכה במלתיוס מליקופוליס בשאלת היחס לנוצרים שהתכחשו לנצרות בתקופת רדיפות האימפריה את הנוצרים ורצו לחזור לחיק הכנסייה. יורשו של פטרוס, אכילאס מאלכסנדריה ביטל את הנידוי ומינה את אריוס ככומר באחת הכנסיות החשובות של אלכסנדריה.

אריוס מתואר על ידי מתנגדיו כסגפן בעל מוסר גבוה.

הוויכוחים סביב תורתו של אריוס גרמו למחלוקות בתוך הכנסייה. ראשי המתנגדים לאריוס היו אלכסנדר מאלכסנדריה ואתנסיוס. 

בוועידת ניקיאה (325) הוכרזה תורתו כמינות, כתביו נשרפו והוא עצמו הוגלה ללוב.

==תורתו==

לגישתו של אריוס, אלוהים (האב) הוא ישות נצחית המתקיימת מאז ומעולם ואחראית לבריאת העולם, ישו הבן נברא על ידי אלוהים והיה בעל מעמד נחות ממנו. מכאן משתמע גם כי ישו לא היה קיים מאז ומעולם וכי ישו אינו בעל טבע אלוהי, גישה הסותרת את הדוגמה הנוצרית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
קטגוריה:נפטרים ב-336
עורב פלסטלינה

עורב פלסטלינה (ברוסית: Пластилиновая ворона) הוא סרט אנימציה רוסי-סובייטי, שיצר אלכסנדר טטארסקי בשנת 1981.

הסרט מורכב משלושה חלקים. החלק הראשון, "תמונה", נכתב על ידי המושרר אלכסנדר קושנר, והוא מלמד על סגנונות ציור שונים: ציור נוף, טבע דומם, ודיוקן. החלק השני, "משחק", נכתב על ידי שיקה דריז, והוא מראה סבא ונכד שמשחקים במשחק פשוט: עוצמים ופוקחים עיניים ומסתכלים על דברים שונים בעולם.

החלק השלישי "ואולי, ואולי..." הוא המפורסם ביותר, והוא נתן לכל הסרט את שמו. הוא מבוסס על שיר של אדוארד אוספנסקי, שנכתב במקור על פילפילון שהלך לאיבוד, אולם לאורך השיר המספר כל הזמן "שוכח" פרטים ואומר: "ואולי לא פיל, אלא תנין, ואולי חזרזיר." אוספנסקי עיבד את השיר הזה בשביל הסרט: הוא שמר את המבנה של המספר ש"שוכח" פרטים ומשנה את הדמויות ואת פרטי העלילה, אולם שינה את הגיבור הראשי לבת עורב ("ואולי פרה, ואולי כלבה"). הסרט עשוי בטכניקת הנפשת פלסטלינה (קליימיישן) מכאן השם: "עורב פלסטלינה".

העלילה של הסרט היא ניסיון של המספרים לספר סיפור ידוע על עורב, שועל וגבינה – משל איזופוס, השועל והעורב, הידוע ברוסית בעיבוד של איוואן קרילוב. המספרים לא זוכרים במדויק את הסיפור ומנסים להיזכר בו, מכאן כל הטוויסטים בעלילה ובתמונה, התהפכויות של דמויות לדמויות אחרות שפלסטלינה מאפשרת לעשות וגם ההומור והאבסורד שמאפיינים את הסרט.

המוזיקה לסרט נכתבה על ידי גריגורי גלדקוב.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטי 1981
קטגוריה:סרטים סובייטיים
מאיר הדר

מאיר הדר
מאיר הדר (נולד ב-1948) הוא סופר, משורר ופסיכולוג.

==ביוגרפיה==
מאיר הדר נולד וגדל בשיכון הפועל המזרחי, נתניה בשלהי מלחמת העצמאות, הבכור בין שני אחים. הוריו מלכה וטוביה הוטנר, ניצולי שואה.
מאיר למד בבית ספר יסודי דתי והלך לבני עקיבא. בהיותו בן 14 עבר ללמוד בישיבת מרום ציון שבקרית נוער, ירושלים, בה למד במשך ארבע שנים. בצה"ל שירת בגדוד טירונים 908 של הנח"ל, במסגרתו לחם במלחמת ששת הימים. בתום המלחמה שהה במשך שנה בגרעין נח"ל בקיבוץ כפר עציון
אחר-כך שירת במשך חודשיים באי טיראן. לאחר מלחמת יום הכיפורים יצא בשאלה.

לאחר שחרורו מהצבא למד הדר פסיכולוגיה וקרימינולוגיה לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן. הוא בוגר תואר שני בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת בר-אילן. עבד כמתמחה ומומחה במשך שש שנים בתחנה לטיפול בילד ובנוער בקריה בתל אביב.

החל מ-1981 הדר עבד במשך 16 שנה כאזרח עובד צה"ל, בתחילה היה ראש מדור מחקר בענף פסיכולוגיה בחיל האוויר. לאחר מלחמת לבנון הראשונה החל לעבוד במרפאה המרכזית לבריאות הנפש בתל השומר.

כיהן כפסיכולוג הקליני הראשי במערכת בריאות הנפש בצה"ל בשנים 1992–1996.

מאז שעזב את הצבא ב-1996 עובד הדר כפסיכותרפיסט בקליניקה פרטית.
ב-2010 ראה אור בהוצאת חלונות/גוונים ספר שירים בשם "התרחקות", המורכב משירים שכתב במהלך חייו.

בעקבות שני משברים שעברו עליו – פטירת אביו ומחלת אי-ספיקת הלב שלקה בה, עבר לכתוב רומן אוטוביוגרפי בשם "אנטומיה של פסיכולוג בינוני". הרומן ראה אור בהוצאת גוונים, בשנת 2012.

נשוי לרינה הדר, פסיכותרפיסטית וד"ר לעבודה סוציאלית ומרצה באוניברסיטת בר-אילן. להם שני בנים: אורי הדר – מהנדס אלגוריתמים ויותם הדר – מעצב גרפי עטור פרסים.

==ספריו==
* אנטומיה של פסיכולוג בינוני, עורך יקיר בן משה הוצאת גוונים, 2012.
* התרחקות – שירים, הוצאת חלונות/גוונים, 2010.

==לקריאה נוספת==
* אלישיב רייכנר, דיוקן, "טפלנו שקר, יעצנו רע" – ריאיון עם מאיר הדר, בעיתון "מעריב", 14 בדצמבר 2012, עמ' 4–9.
* יורם מארק-רייך, "לטפס על ההר" – ריאיון עם מאיר הדר, בעיתון "ידיעות חיפה", 9 בנובמבר 2012, עמ' 88.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=901848 מאיר הדר], באתר "סימניה"
* [https://web.archive.org/web/20140325205552/http://www.blogs.bananot.co.il/showPost.php?blogID=433&PHPSESSID=1c9ce651086c337b88b8f2c27c3a664b הבלוג של מאיר הדר], באתר "בננות"
* 
* [http://www.hebpsy.net/articles.asp?id=2861 פרק מהספר "אנטומיה של פסיכולוג בינוני"], באתר "פסיכולוגיה עברית"
* 
* אלעד יאנה, [http://digital-edition.israelhayom.co.il/Olive/ODE/Israel/Default.aspx?href=ITD%2F2012%2F11%2F22&pageno=30&view=document מבחן קריאה, "טיפול בכתיבה" על הספר "אנטומיה של פסיכולוג בינוני"], בעיתון "ישראל היום", 22 בנובמבר 2012, עמ' 30.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:אזרחים עובדי צה"ל
קטגוריה:בוגרי ישיבת קריית נוער
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
בלגרייב אדוארד סאטון ניניס

בלגרייב אדוארד סאטון ניניס (באנגלית: Belgrave Edward Sutton Ninnis 22 בינואר 1887 - 14 בדצמבר 1912) היה לוטננט בגדוד הקלעים המלכותי וחוקר אנטארקטיקה בריטי. ניניס היה חבר במשלחת אוסטרלאסיה, שיצאה לאנטארקטיקה בהנהגת סר דאגלס מוסון, בשנת 1911.

==אנטארקטיקה 1913-1911==
נישא על גלי התהילה שקצר במשלחת נמרוד של ארנסט שקלטון לאנטארקטיקה, בשנת 1907, נסע דגלאס מוסון לאנגליה בראשית 1910 לעורר עניין ולהשיג תמיכה במשלחת אוסטרלית, שתתמקד במחקר מדעי. במסע זה רכש את הלווייתנית "אורורה" ובלונדון הטעין אותה בכל הפריטים של ציוד מומחים שיכול היה להשיג, לרבות 49 כלבי מזחלות גרנלנדיים. ניניס הצטרף למשלחת בלונדון כממונה על הטיפול בכלבי ההאסקי הגרנלנדי והפליג עם ה"אורורה" במסעה מלונדון לסידני, בפיקודו של רב החובל ג'ון קינג דייוויס. במהלך ההפלגה קשר ניניס ידידות אמיצה עם ד"ר זאוויר מרץ, מטפס הרים שווייצרי, שהצטרף למשלחת בלונדון ומונה גם הוא לטפל בכלבים.

ניניס היה בקבוצת 36 האנשים שהפליגו מהובארט ב-2 בדצמבר 1911. בסיס נבנה באי מאקוארי וקבוצה קטנה של חמישה אנשים הוצבה בו לאיוש תחנת ממסר רדיו ולניהול מחקר. ניניס נחת באנטארקטיקה עם הקבוצה העיקרית במפרץ קומונוולת' ב-8 בינואר 1912 והקים שם את הבסיס העיקרי. הקיץ עבר עליהם בבניית צריף בכף דניסון, שנועד לשמש משכן חורף ל-18 האנשים של קבוצת ארץ אדלי.

ניניס היה אחד משלושה אנשים בצוות מזחלות, קבוצת המזרח הרחוק. שותפיו לקבוצה היו מוסון ומרץ, ויחד יצאו מזרחה ב-10 בנובמבר 1912, לסקור את ארץ המלך ג'ורג' החמישי. בראשית דצמבר נתקלו בסופת שלגים עזה, שאילצה אותם להישאר בשקי השינה שלהם למשך חמישה ימים. ניניס סבל אותו זמן מפצע מודלק בבסיס אחת מציפורניו. בסופו של דבר לא יכול היה לשאת עוד את הכאב המתמשך, שמנע ממנו שינה, ולבקשתו, פתח מוסון את הפצע באזמל מנתחים. ניתוח הזוטא עבר בשלום. הקבוצה המשיכה בדרכה ואז, לאחר התחלה מוצלחת ב-14 בדצמבר, כשהקבוצה חצתה את קרחון ניניס, נפל בלגרייב ניניס אל תוך בתרון מכוסה שלג. מרץ גלש מעל תכסית הבתרון, מוסון היה על מזחלתו בפיזור משקל, אך ניניס רץ לצד המזחלת השנייה, ומשקל גופו כנראה ניפץ את תכסית השלג מעל הבתרון. שישה כלבים, רוב מנות המזון של הקבוצה, האוהל ועוד ציוד חיוני נעלמו בתוך הבתרון העמוק והרחב, במרחק 480 ק"מ מזרחית לבסיס הראשי. מרץ ומוסון ראו כלב אחד מת ואחד פצוע על מדף קרח בעומק 46 מטרים, אך ניניס נעלם ללא עקבות, ולאחר שעות של קריאות אל מעמקי הבתרון, נאלצו מרץ ומוסון להכיר באמת - ניניס לא היה עוד בין החיים.

==משפחה של חוקרי קטבים==
ניניס היה בנו של חוקר האזור הארקטי ד"ר בלגרייב ניניס (1922-1837), רופא ראשי בדרגת מפקח של הצי המלכותי וחבר במשלחת הארקטית הבריטית של קפטן ג'ורג' נרס בשנים 1875–1876. דודנו של ניניס, לייטננט אוברי הווארד ניניס היה מהנדס במשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של ארנסט שקלטון בשנים 1914–1917, בקבוצת ים רוס.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Lincoln Hall (2000) Douglas Mawson, The Life of an Explorer New Holland, Sydney 
</div>

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.south-pole.com/p0000099.htm History of the 1911-12 Expedition]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:מגלי ארצות בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1887
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1912
אלוויר ראחימיץ'

אלוויר ראחימיץ (Elvir Rahimić, נולד ב-4 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר בוסני.
== קריירה ==
ראחימיץ' החל את הקריירה שלו בסלבן ז'יבינצה. בשנת עבר לבוסנו ויסוקו. בשנת עבר לאינטרבלוק לובליאנה מליגת העל הסלובנית, ולאחר מכן בצד אוסטרי וורוואץ שטייר. 
בשנת הצטרף לצסק"א מוסקבה, בשנת זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א אחרי ניצחון נגד ספורטינג ליסבון במשחק הגמר. ברוסיה הוא מכונה לעיתים קרובות "איש ברזל", בגלל היציבות המדהימה שלו, ובכל שנותיו במדי צסק"א היה שותף ללמעלה מ-50 משחקים בכל עונה. ראחימיץ' נחשב לאחד השחקנים המעוטרים ביותר בבוסניה, לאחר שזכה 17 גביעים עם צסק"א מוסקבה.

ב-2 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת בוסניה והרצגובינה בניצחון נגד . ראחימיץ' היה שותף בהעפלה של נבחרת בוסניה למונדיאל 2014 לראשונה בתולדותיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים בוסנים
קטגוריה:קשרי כדורגל בוסנים
קטגוריה:כדורגלני אנז'י מחצ'קלה
קטגוריה:כדורגלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בוסניה והרצגובינה
קטגוריה:בוסנים שנולדו ב-1976
סינקו סאלטוס

סינקו סאלטוס (בספרדית: Cinco Saltos) היא עיר בפרובינציה ריו נגרו במדינת ארגנטינה. שוכנת בצדו המזרחי של עמק נהר נאוקן, ליד אגם פלגריני, כ-20 קילומטרים מצפון לנאוקן ו-18 קילומטרים מהעיר אז'ן באותה פרובינציה.

השם "סינקו סאלטוס" משמעו למעשה "חמש קפיצות" ומתייחס לחמש הטרסות של התעלה שעוברת בחלקה המזרחי של העיר.

== היסטוריה ==
ההתיישבות הראשונה באזור הייתה בשנת 1914, אולם בעקבות שיטפונות שאירעו כמה שנים לאחר מכן נפסקה ההתיישבות באזור. ב-16 בספטמבר 1925 הוקמה הקהילה במקום לצורך התיישבות. בשנים הראשונות לא היו קיימים במקום שירותי בריאות. רק ב-3 בינואר 1960 הוקם בית חולים ביישוב במעמד המושל אדגרדו קסטיו. התפתחות נוספת בגידולה של העיר בוצע באמצעות הקמת מפעל לסודה קאוסטית, כלור ומונומר ויניל כלוריד. מפעל זה שיפר את הכנסותיהם של תושבי האזור.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרובינציית ריו נגרו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1925