סיף במשחקים האולימפיים

הסייפים ה[[צרפתים באולימפיאדת אתונה (1896)]]
איטלקי איטלו סנטלי (משמאל) והסייף הצרפתי ז'אן-בפטיסט מימיאג, זוכי מדליות הכסף והארד בטורניר הרומח למקצוענים באולימפיאדת פריז (1900)]]
הסייף האיטלקי [[ג'וליו גאודיני, האלוף האולימפי ברומח באולימפיאדת ברלין (1936), שזכה בתשע מדליות אולימפיות בין 1928 ל-1936]]
זוכות המדליות ב[[אולימפיאדת ברלין (1936). מימין: הגרמנייה הלנה מאייר, ההונגרייה אילונה אלק והאוסטרית אלן פרייס]]
זוכות המדליות ב[[אולימפיאדת רומא (1960). מימין: הרומנייה מריה ויקול, הגרמנייה אדלהייד שמיד והסובייטית ולנטינה רסטבורובה]]
אמריקנית מריאל זגוניס, האלופה האולימפית בחרב באולימפיאדת אתונה (2004) ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008)]]
נבחרת [[קוריאה הדרומית, המנצחת בטורניר הדקר באולימפיאדת לונדון (2012), על הפודיום]]
הסייף ההונגרי [[ארון סילאג', האלוף האולימפי בדקר באולימפיאדת לונדון (2012)]]
סיף הוא ענף במשחקים האולימפיים מאז חידושם בעת החדשה באולימפיאדת אתונה (1896). תחרויות סיף לנשים נערכות מאז אולימפיאדת פריז (1924).

==היסטוריה==
באולימפיאדת אתונה (1896) נערכו שלוש תחרויות סיף, שלושתן ליחידים: שני מקצי רומח, לחובבנים ולמקצוענים, ומקצה חרב אחד. במקצה הרומח המקצועני התחרו רק שני סייפים, ושניהם זכו במדליות. המנצח באותה תחרות, לאונידס פיגרוס היה האלוף האולימפי היווני הראשון מאז המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה.

באולימפיאדת פריז (1900) עלה מספר התחרויות ל-7. בכל סוגי הסיף - רומח, חרב ודקר נערכו מקצים לחובבנים ומקצוענים, ובדקר נערכה תחרות נוספת, שבה יכלו להתחרות גם חובבנים וגם מקצוענים. האלוף המקצוען, הצרפתי, אלבר ז'אן לואי אייאט, ניצח גם בתחרות המשולבת, וסגנו היה האלוף בטורניר החובבנים, הקובני רמון פונסט. 

באולימפיאדת סנט לואיס (1904) בוטלו כל מקצי החובבנים, ובמקומם נוספו שתי תחרויות: סיף עץ (Singlestick) וטורניר חרב לנבחרות. מספר המשתתפים הכולל בתחרויות הסיף היה נמוך מאוד - 11 בלבד, וחלקם התחרו בכמה מקצים. בתחרות הקבוצתית השתתפו רק שתי נבחרות בנות שלושה סייפים כל אחד. במדליית הזהב זכתה נבחרת קובה (אף שאחד מהסייפים שהתחרה בנבחרת זו, אלברטסון ואן זו פוסט, היה אמריקני), ובמדליית הכסף זכתה ארצות הברית.

אולימפיאדת לונדון (1908) הייתה האולימפיאדה היחידה בה לא נערכו תחרויות רומח, ונערכו תחרויות חרב ודקר בלבד, ליחידים ולנבחרות. בשני הטורנירים הקבוצתיים השתתפו ארבע נבחרות, ובכל אחת מהן השתתפו ארבעה סייפים. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) הושבה תחרות הרומח ליחידים, ובאולימפיאדת אנטוורפן (1920) הושבה גם תחרות הרומח הקבוצתית. מאז ועד אולימפיאדת אתונה (2004) נערכו תחרויות ליחידים ולנבחרות בכל שלושת סוגי הסיף.

באולימפיאדת פריז (1924) החלו תחרויות סיף גם לנשים, תחילה ברומח ליחידות בלבד. האלופה האולימפית הראשונה הייתה הדנית אלן אוסייר. באולימפיאדת רומא (1960) נוסף טורניר רומח לנבחרות, ובאולימפיאדת אטלנטה (1996) נוספו גם תחרויות דקר, ליחידות ולנבחרות. באולימפיאדת אתונה (2004) לא נערך טורניר רומח לנבחרות, ובמקומו נערך טורניר חרב ליחידות.

מאז אולימפיאדת בייג'ינג (2008) הופחת מספר הטורנירים לגברים משישה לחמישה, ואילו מספר הטורנירים לנשים עלה מארבעה לחמישה. באותם משחקים לא נערך טורניר רומח לנבחרות גברים. אצל הנשים הטורניר שלא נערך הוא דקר לנבחרות, בעוד שטורניר הרומח לנבחרות הוחזר, ולראשונה נערך גם טורניר חרב לנבחרות. באולימפיאדת לונדון (2012) הוחלף הנבחרות בדקר לגברים בטורניר נבחרות ברומח, ואצל הנשים החליף טורניר הנבחרות בחרב בטורניר נבחרות בדקר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) נמשך הסבב, כאשר הטורנירים הקבוצתיים שיושמטו מהתוכנית האולימפית הם חרב לגברים ורומח לנשים.

באולימפיאדת טוקיו (2020) ועד היום, נערכו טורנירים בכל הקטגוריות לשני המינים, גם בודדים וגם קבוצות. 

==שיטת הטורניר==
תחרויות היחידים נערכות בשיטת נוקאאוט בת חמישה שלבים או שישה שלבים (אם מספר המשתתפים גבוה מ-32). המנצח בגמר זוכה במדליית זהב, המפסיד במדליית כסף, ושני המפסידים בשלב חצי הגמר מתחרים על מדליית הארד. בכל מקצה יכולים להשתתף עד שלושה סייפים מכל מדינה.

תחרויות הנבחרות נערכות אף הן בשיטת נוקאאוט, בהשתתפות 8 או 9 נבחרות. אם משתתפות 8 נבחרות, הטורניר מתחיל בשלב רבע הגמר, ואם הוא כולל 9 נבחרות, שתיים מהן מתחרות בשלב שמינית הגמר. כל נבחרת כוללת שלושה סייפים (הנבחרות רשאיות לרשום גם סייף נוסף, אך בכל שלב רק שלושה יכולים להתחרות), המתחרים כולם זה מול זה. הקרב הראשון מסתיים כשאחד הסייפים צובר 5 נקודות. הקרב השני ממשיך מאותו ניקוד, עד שאחד הסייפים צובר 10 נקודות, וכן הלאה. כל קרב מוגבל ל-3 דקות, ואם הקרב האחרון מסתיים לפני שאחת הנבחרות הגיעה למספר הנקודות המרבי (45), הניקוד באותו שלב הוא הקובע. אם התוצאה במקרה כזה היא תיקו, נערך קרב נוסף, שאורכו המרבי דקה, והסייף הראשון שמקבל נקודה מנצח. אם איש מהם לא הצליח לצבור נקודה במהלך אותה דקה, נקבעת זהות הנבחרת המנצחת באמצעות הגרלה.

==מדליות==
לאורך השנים זכו סייפים מ-35 מדינות במדליות אולימפיות. המדינות המובילות בענף הן איטליה וצרפת.

{| class="wikitable"
|-
! !! !! style="background:gold" | זהב !! style="background:silver" | כסף !! style="background:#cc9966" | ארד !! סך הכל
|-
| 1. || || 50 || 49 || 36 || 135
|-
| 2. || || 45 || 47 || 38 || 130
|-
| 3. || || 39 || 25 || 29 || 93
|-
| 4. || || 18 || 15 || 16 || 49
|-
| 5. || || 13 || 5 || 8 || 26
|-
| 6. || || 7 || 8 || 1 || 16
|-
|7.
|
|7
|4
|8
|19
|-
|8.
|
|6
|12
|19
|37
|-
| 9. || || 6 || 8 || 11 || 25
|-
|10.
| סין
|5
|7
|3
|15
|-
|11.
|
|4
|9
|10
|23
|-
| 12. || || 4 || 6 || 7 || 16
|-
| 13. || || 4 || 3 || 3 || 10
|-
| 14. || האיחוד האולימפי הרוסי || 3 || 4 || 1 || 8
|-
| 15. || || 3 || 3 || 4 || 10
|-
| 16. || || 3 || 3 || 2 || 8
|-
| 17. || || 3 || 1 || 5 || 9
|-
| 18. || הונג קונג|| 3 || 0 || 0 || 3
|-
| 19. || || 2 || 3 || 2 || 7
|-
| 20. || || 2 || 1 || 2 || 5
|-
| 21. || || 1 || 8 || 0 || 9
|-
| 22. || || 1 || 4 || 3 || 8
|-
| 23. || || 1 || 2 || 3 || 6
|-
| 24. || ימין המשלחת המאוחדת|| 1 || 2 || 2 || 5
|-
| 25. || || 1 || 1 || 5 || 7
|-
| 26. || ימין המשלחת הכלל-גרמנית || 1 || 1 || 2 || 4
|-
| 27. || אסטוניה || 1 || 0 || 1 || 2
|-
| rowspan="2" | 28. || || 1 || 0 || 0 || 1
|-
| ימין נבחרת מעורבת || 1 || 0 || 0 || 1
|-
| rowspan="2" | 30. || || 0 || 1 || 1 || 2
|-
| תוניסה|| 0 || 1 || 1 || 2
|-
| rowspan="3" |32.
| || 0 || 1 || 0 || 1
|-
| || 0 || 1 || 0 || 1
|-
| || 0 || 1 || 0 || 1
|-
| 35. || || 0 || 0 || 5 || 5
|-
| rowspan="2" | 36. || || 0 || 0 || 2 || 2
|-
|צ'כיה
|0
|0
|2
|2
|-
| rowspan="3" | 38. || || 0 || 0 || 1 || 1
|-
| || 0 || 0 || 1 || 1
|-
| || 0 || 0 || 1 || 1
|}

==סייפים ישראלים במשחקים האולימפיים==
15 סייפים ישראלים ייצגו את ישראל במשחקים האולימפיים, בין אולימפיאדת רומא (1960) לאולימפיאדת פריז (2024), בהם שמונה גברים ושבע נשים. להישג הגבוה ביותר הגיעה לידיה חטואל, שסיימה במקום ה-13 באולימפיאדת אטלנטה (1996). אולימפיאדה זו הייתה גם היחידה בה ישראל יוצגה גם בידי נבחרת, בטורניר הרומח לנשים. הנבחרת, שכללה את חטואל, איילת אוחיון, לילך פריסקי ואירנה צוקרמן שסיימה במקום התשיעי מתוך 11.

{| class="wikitable"
|-
! אולימפיאדה !! סייף !! סוג סיף !! דירוג 
|-
| rowspan=2 | רומא 1960 || דוד ואן חלדר || חרב || סיבוב ראשון
|-
| מיכאל רון || חרב || סיבוב ראשון 
|-
| rowspan=2 | מינכן 1972 || דן אלון || רומח || שמינית הגמר 
|-
| יהודה וינשטיין || רומח || שמינית הגמר 
|-
| מונטריאול 1976 || נילי דרורי || רומח || מקום 34 
|-
| rowspan=4 | לוס אנג'לס 1984 || שלומי אייל || רומח || מקום 19 
|-
| נילי דרורי || רומח || מקום 17 
|-
| יצחק חטואל || רומח || מקום 16 
|-
| לידיה חטואל || רומח || מקום 26 
|-
| ברצלונה 1992 || לידיה חטואל || רומח || מקום 23 
|-
| rowspan=4 | אטלנטה 1996 || איילת אוחיון || רומח || מקום 26 
|-
| לידיה חטואל || רומח || מקום 13
|-
| לילך פריסקי || רומח || מקום 30
|-
| נבחרת ישראל (נשים) || רומח || מקום 9
|-
| סידני 2000 || איילת אוחיון || רומח || מקום 15 
|-
| אתונה 2004 || איילת אוחיון || רומח || מקום 19 
|-
| rowspan=3 | בייג'ינג 2008 || תומר אור || רומח || מקום 17 
|-
| דלילה חטואל || רומח || מקום 19 
|-
| נעם מילס || דקר || מקום 22 
|-
|פריז 2024
|יובל פרייליך
|דקר
|מקום 19
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ענפי ספורט במשחקים האולימפיים
אולימפיאדה