דוד אנגל (היסטוריון)

דוד אנגל (נולד ב-1951), הוא פרופסור למדעי היהדות באוניברסיטת ניו יורק, המתמחה בחקר השואה.

==ביוגרפיה==
אנגל סיים את לימודי הדוקטורט שלו באוניברסיטת קליפורניה בשנת 1979, והשלים את עבודת הפוסט-דוקטורט בחוג להיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו באוניברסיטה העברית.

הוא חבר סגל במרכז לחקר התפוצות על שם גולדשטיין-גורן באוניברסיטת תל אביב, ושימש כעורך הראשי של כתב-העת "גלעד" של המכון בשנים 1997 - 2016.

תחומי המחקר של אנגל כוללים היסטוריה יהודית מודרנית; תולדות היהודים במזרח אירופה וחקר השואה.

==אנטישמיות מול יודופוביה==
בשנת 2009 פרסם אנגל מאמר שעורר תהודה רבה, בו קרא לחדול משימוש במושג אנטישמיות לתאר את שנאת היהודים באופן כללי וכל תקרית או אירוע נגד יהודים. לטענתו: "אנטישמיות היא מושג שרירותי, עמום ופגום, שמצביע על מגוון רחב מדי של תופעות היסטוריות, חברתיות ופוליטיות, מתקופות וממקומות שונים, שאינן בהכרח קשורות זו לזו". בנוסף יצא נגד הגישה המובילה במחקר, לפיה לאנטישמיות יש היסטוריה ארוכה ומתמשכת משלה, כקו רציף מן העת העתיקה ועד ימינו. שבפועל המונח נכנס לשימוש רק בסוף המאה ה-19 בגרמניה, כתגובת נגד לאמנציפציה, שאפשרה ליהודים להשתלב בחיי התרבות, החברה, הכלכלה והפוליטיקה במדינה. מאז, לטענתו, המונח התרחב מאוד, והוא כולל כעת התבטאויות ופעולות שונות זו מזו, מצדם של לא־יהודים, שמאיימים על יהודים, לאורך כל הדורות במקומות שונים.

אנגל טען כי השימוש במושג מערפל יותר משהוא מבהיר. שהרי "מה משותף לבדיחה לא נעימה על יהודים, לניתוץ מצבות בידי קבוצת שוליים ניאו־נאצית באירופה, לחקיקה נגד יהודים בשנות ה–30 של המאה הקודמת, לרטוריקת שנאה של מהגרים מוסלמים ולתאי הגזים באושוויץ? אלו תופעות שונות כל כך זו מזו, עד שהכללתן תחת קורת גג מושגית אחת היא טעות אינטלקטואלית". במקום שימוש במושג אנטישמיות הוא שואף במחקריו לעשות שימוש בתיאורים מפורטים יותר ולקטלג אותם בהתאם. לדוגמה, חוק המגביל את מספר היהודים הרשאים להתקבל לאוניברסיטה הוא מסווג בקטגוריה של "חקיקה המפלה יהודים לרעה".

בספטמבר 2020 פורסם המאמר לראשונה בעברית, במסגרת גיליון של כתב העת "ציון" של החברה ההיסטורית הישראלית, שהוקדש לבחינה מחודשת של המושג אנטישמיות. המאמר הביא לפרסום מספר מאמרי תגובה:

ההיסטוריונית דינה פורת ביקרה את מאמרו ושללה את ההנחה שתופעות של שנאת יהודים במקומות וזמנים שונים אינן בהכרח קשורות זו לזו. לטענתה: דמות 'היהודי' נבנתה רובד על גבי רובד, וכל רובד חדש לא ביטל את קודמו אלא הוסיף לו. בעת העתיקה נתפשו היהודים כמתבדלים במנהגיהם המוזרים בעטיה של אמונתם, כמתנשאים על הזולת ומורדים במלכות. בימי הביניים נוסף רובד של מי שסירבו להכיר במשיח [הנוצרי]...אחר כך היתוסף הרובד הכלכלי: מלווים בריבית ונושכי נשך, להוטים אחר הממון. בשלהי המאה ה–19 נוסף הרובד המדיני־אזרחי: ציבור שניצל כביכול את הזכויות האזרחיות שקיבל זה עתה כדי לחדור לכל פינה שתקנה לו השפעה ושליטה".

ההיסטוריון שלמה זנד פרסם מאמר תגובה לפורת, בו הסביר מדוע גם הוא מעדיף להשתמש במושג יודופוביה על פני אנטישמיות. לטענתו את המונח הנחיל לעולם הלאומן הגרמני וילהלם מאר בשנות ה–70 של המאה ה–19. אך העמדה של מאר הייתה מופרכת לחלוטין. ראשית, כי לא קיים גזע שמי, שנית כי לשיטתו מקורם של רבים מהיהודים באירופה מקהילות שהתגיירו. עם זאת הוא מקבל שלשנאת היהודים באירופה יש מקור משותף שהוא הנצרות, בה טבועים לא רק זלזול ביהדות והשפלתה, אלא גם פחד עמוק ושנאה תהומית, המוצאים את ביטוים כבר ב.

ההיסטוריון יהודה באואר כתב בתגובה ש"אכן, המונח 'אנטישמיות' חסר כל היגיון: לא קיימת 'שמיות' שאפשר להיות 'אנטי' כלפיה", אך מדובר רק בסמנטיקה. וניתן לקשר בין תופעת השנאה וההתנגדות ליהודים בתקופות שונות לאורך ההיסטוריה. באואר מסכים עם זנד שהמורשת התרבותית של העם היהודי היא בחלקה מומצאת, ושחלק מרכזי וחשוב של הזיכרון ההיסטורי היהודי המשותף הוא אגדה, לא מציאות היסטורית. אך העיקר הוא תודעת ההמשכיות של הקבוצה האתנית והאתנית־דתית היהודית, ולכן ניתן למצוא קו מקשר בתופעת השנאה וההתנגדות ליהודים לאורך הדורות.

== פרסומיו ==
===ספרים ומאמרים בעברית===
*מול הר הגעש : חוקרי תולדות ישראל לנוכח השואה, מרכז זלמן שזר, 2009
* בין שחרור לבריחה; ניצולי השואה בפולין והמאבק על הנהגתם 1966-1944, עם עובד, 1996
*"[https://theory-and-criticism.vanleer.org.il/wp-content/uploads/woocommerce_uploads/2016/12/Teoria-40_Engel.pdf המשבר ששבר אך מעט: תולדות ישראל כתמול שלשום]", תיאוריה וביקורת, קיץ, 2012
*"[https://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%205095.pdf ובערת הרע מקרבך" - לבירור המושג "שיתוף פעולה"בתקופת השואה] באספקלריה של משפטי מיכאל וייכרט, יד ושם
*ההשפעה הפוליטית של יהדות העולם בעיני משרד החוץ הפולני, דצמבר 1940, [https://www3.tau.ac.il/ggcenter/polishcenter/index.php/he/gal-ed.html גלעד], כד תשע"ה, 2015, 107-113
*שלילת הבכיינות במשנתו של שלום (סאלו) בארון : השורשים הפולניים, היסטוריה מתנגשת וקיום משותף. (2014), 332-345
*כתיבת תולדות ישראל על פי דובנוב: בין המקומי לאוניברסלי, ציון: רבעון לחקר תולדות ישראל, 77 (3), 2012, 307-315
*חקר ההיסטוריה היהודית לאחר השואה - כיצד? מאמר ביקורת, ציון: רבעון לחקר תולדות ישראל, 75(2), 2010, 201-215

===ספרים באנגלית===

== קישורים חיצוניים ==
* [http://merhav.nli.org.il/primo-explore/search?query=creator,exact,אנגל%20דוד,NOT&query=any,exact,וילקט,AND&tab=default_tab&search_scope=Local&sortby=rank&vid=NLI&lang=iw_IL&mode=advanced&offset=0 פרסומי דוד אנגל בספרייה הלאומית]
* [https://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=5204 דוד אנגל], הוצאת עם עובד (על הספרים: "מול הר הגעש" ו"בין שחרור לבריחה")

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:חוקרי יהדות מזרח אירופה
קטגוריה:חוקרי השואה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951