אפקט אימהי

אפקט אימהי (Maternal Effect) הוא שם כולל לתכונות אשר הפנוטיפ שלהן בצאצא מושפע מהגנוטיפ של האם בלבד. תכונות בעלות אפקט אימהי קובעות בין היתר את דגם ההתפתחות הראשוני של העובר – הכיווניות ראש-זנב (Anterior-posterior) או כיווניות גחון-גב (Dorsal-ventral). תכונות מסוג זה זוהו בקרב חרקים ובמידה פחותה בקרב יונקים.

== תיאור האפקט ==
איור 1: הכלאות העוקבות אחר תורשה של מוטציה רצסיבית הגורמת לפנוטיפ בעל אפקט אמהי P: דור ההורים: נקבה הומוזיגוטית AA (סיבוב קונכייה לשמאל) זכר הומוזיגוט aa (סיבוב קונכייה לימין). F1: כל הצאצאים הטרוזיגוטים בעלי קונכייה עם סיבוב לשמאל. F2: בשל יחסי דומיננטיות בין האלל A לאלל a בצאצאים AA,Aa,Aa,aa היינו מצפים ששלושה רבעים מהצאצאים יהיו בעלי סיבוב לשמאל ורבע אחד יהיה בעל סיבוב לימין. בפועל כל הצאצאים מראים סיבוב לשמאל לפי גנוטיפ האם בלבד.
משמעות האפקט האימהי היא שהפנוטיפ של הצאצא, הביטוי של גנים בצורת תכונות הצאצא, אינו נקבע אך ורק על ידי הגנים שמתבטאים מגנום העובר עצמו, אלא גם על ידי הגנים שמתבטאים עוד בביצית וה-RNA והחלבון המקודד בהם מצויים בביצית עוד טרם ההפריה, ועל כן מקודדים בגנום האם בלבד. דוגמה קלאסית מוצגת באיור 1 - הכלאות שנערכו בחילזון Limnea peregra (איור 1), בהן עקבו החוקרים אחר כיוון הסיבוב של הקונכייה (סיבוב ימני או שמאלי) לאורך שני דורות של הכלאות.

דוגמה להשפעה גנטית של אפקט אימהי מתרחשת כאשר RNA שליח (mRNA) ופקטורי בקרה שהיו בביצית עוד טרם ההפריה ישפיעו על מהלך התפתחות העובר, באמצעות בקרה של שיעתוק, העברות אותות ותרגום חלבונים. בעקבות השפעות אלה הצאצאים עשויים לפעמים להיות שונים מהפנוטיפ של האם, כיוון שהפנוטיפ שלהם נקבע על ידי הגנוטיפ האימהי המתבטא בביצית<ref name=":0"></ref>.

יש לציין, כי אפקט אימהי מתרחש כאשר הפנוטיפ של האורגניזם נקבע על ידי הגנוטיפ של אמו, ללא קשר לפנוטיפ של האם (איור 1). לדוגמה בדור השני (F2), במצב של אפקט אימהי רצסיבי, נקבה הומוזיגוטית למוטציה עשויה להיראות נורמאלית (Wild type) מבחינה פנוטיפית (אם אימה הייתה הטרוזיגוטית). עם זאת, הצאצאים שלה יראו את הפנוטיפ המוטנטי, גם אם הגנוטיפ שלהם הוא הטרוזיגוטי למוטציה.<ref name=":0" />
== גנטיקה של אפקט אימהי בחיות ==
=== בנמטודה מסוג Caenorhabditis elegans ===
גנים בעלי אפקט אימהי יהיו מעורבים בשלבים הראשונים של ההתפתחות העוברית עוד טרם הפעלת הגנום העוברי (Maternal to zygote transition). בנמטודה מסוג Caenorhabditis elegans הגן clk מעורב בשליטה על המעבר בין שלב ההפריה ועד חלוקה לשניים עד ארבעה תאים. clk-2 אחראי לבקרת אורך הטלומר שמאפשר לשמור על שלימות הכרומוזום בכל פעם שהכרומוזום משוכפל לקראת חלוקת התא. מוטציה ב-clk-2 אצל C.elegans שגורמת לביטוי יתר של הגן יכולה להוביל לקיצור הטלומר ולחוסר יכולת לבקר גנים במיוחד אם הם סמוכים לטלומר. דוגמה נוספת לגן אימהי חשוב, הוא piwi, גן שמשתתף בבקרה של טרנספוזון וחידוש של תאי נבט בדרוזופילה.<ref name=":1" />

=== בזבוב הפירות (הדרוזופילה) ===
בביצים של דרוזופילה, הביצית והתאים התומכים (Nurse cells) מתפתחים מתא גזע בודד כשתהליך הציטוקינזה אינו מושלם, והציטופלסמה של הביצית ושל תאי התמיכה נשארת מחוברת על ידי מבנים הנקראים "תעלות טבעת" (Ring tunnels). בתהליך זה רק הביצית עוברת מיוזה ותורמת DNA לדור הבא<ref></ref>.

אפקט אימהי בדרוזופילה משפיע על מגוון תפקידים בהתפתחות העובר; על התזמון של אירועים התפתחותיים, על התבניות המרחביות של העובר ועל ההבחנה בין סוגי תאים (דיפרנציאציה). גנים אלה מבוטאים לפני ההפריה במהלך האואוגנזה (התפתחות הביצית) אצל האם.

למשל, אחד התפקידים החשובים ביותר של גנים אלו הוא ביסוס הציר הקדמי-אחורי של העובר שהוא הציר הראשי של הגוף, הקובע את המיקום של הראש, בית החזה והבטן. הגן biocoid וגן בשם nanos הם שניים מהגנים החשובים ביותר במסגרת האפקט האימהי שמעורבים בהקמת הציר הקדמי-אחורי<ref></ref><ref></ref><ref></ref>. הגן bicoid שמקודד לחלבון Homeotic protein bicoid, מספק מידע לתא על מיקומו בעובר, זוהה כ-RNA שליח שמתועתק בתאי התמיכה ולאחר מכן עובר לביצית. פעילות חלבון זה מאפשרת לביצית להתמיין לאזור ממנו יתפתח האזור הקדמי של גוף הדרוזופילה (ראש וחזה).

הגן nanos אחראי ליצירת חלקים של הבטן האחורית בדרוזופילה. אימהות הומוזיגוטיות לפגם בגנים אלו יגרמו להתפתחות עוברים ללא מבני ראש, חזה ובטן<ref></ref>.

בדומה לפעילותם של גנים אלו, גנים נוספים בעלי אפקט אימהי מתבטאים בביצית המופרית ויכולים להשפיע על התבנית המרחבית של העובר (האופן שבו סוגים שונים של תאים מסודרים בעובר) על ידי ניתוב חלבונים או RNA החיוניים להתמיינות לאזורים ספציפיים בזיגוטה. שם, לאחר החלוקות עד לשלב הבלסטוציסט, יתמיינו תאים לסוגיהם<ref></ref>.

דוגמה נוספת היא חלבוני piwi (הוזכרו למעלה): חלבונים אלה קושרים רצפי small RNA ליצירת קומפלקס piwi/RNA אשר אחראי להתחדשות תאי הנבט בשלב המוקדם של התפתחות העובר. השתקת חלבון אחד מחלבוני PIWI גורמת לצמצום מאגר הקומפלקס piRNA ומפחיתה את יכולתו לבקר גנים המתבטאים מן הגנום הזיגוטי במהלך היווצרות העובר. לגן זה יש מעורבות בפוריות ובמורפולוגיה רגילה אצל נקבות אך לא אצל זכרים<ref name=":1"></ref><ref></ref>.

=== ביונקים ===
לעומת מינים שאינם יונקים, יחסית מעט מאוד ידוע על תפקידם של גנים המתבטאים עוד מגנום האם, MEGs (Maernal effect genes), בהתפתחות עוברית אצל יונקים<ref></ref><ref></ref><ref></ref>. עם זאת, מקרים מהסוג אצל יונקים (עכבר) דווחו לראשונה בשנת 2000<ref></ref>.

הגנום של הזיגוטה ביונקים לא מתבטא אלא לאחר שלב הבלסטוציסט. כתוצאה מכך, אירועי התפתחות מוקדמים כמו החתמה גנומית (Genomic imprinting) נמצאים תחת שליטה של גורמי בקרה ונקבעים על ידי גנים המבוטאים על ידי האם, משום שהם נוכחים בביצה לפני ההפריה.

המעבר משליטה אימהית על ההתפתחות לשליטה עוברית מתרחש עם הפעלת הגנום העוברי (Embryonic genome acti vation, EGA) בשני שלבים: מעבר קטן ומעבר גדול<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>. בעכברים EGA קטן מתרחש בשלב העוברי של תא אחד וה-EGA הגדול מתרחש בשלב העוברי של שני תאים. בבני אדם, אירועים אלה מתרחשים בשלבים של שני תאים וארבעה עד שמונה תאים. ההשפעה של שינוי ה-MEGs ביונקים נקבעת בשלב מוקדם של ההתפתחות. עם זאת, לא ניתן להבחין בהשלכות של שינוי זה (למשל, הפרעות בתבנית ההחתמה הגנומית) על הפנוטיפים של הצאצאים עד שלב מאוחר יותר של ההתפתחות של העובר<ref></ref>.

גן MEG הראשון אצל בני אדם NLRP7 בודד לראשונה בשנת 2006. גן זה הוא אורתולוג (בעלי מקור אבולוציוני משותף) לגן MEG בעכבר NLRP2<ref></ref> .

NLRP7 נמצא בציטופלזמה של תאים, שם הוא מקושר למנגנון גולג'י ולמרכז המארגן של מערכת השינוע התוך תאית – ה-Microtubuli. מוטציות בגן NLRP7 יכולות להוביל למגוון מחלות, כולל הפלות ספונטניות חוזרות ונשנות, ללידות עם עובר מת, ולהריונות חריגים שיכולים להתפתח לסרטן. בקרב נשים הנושאות שתי מוטציות בגן NLRP7 תואר מספר קטן של לידות בהן העובר נולד חי (6:346 הריונות) יחסית לנשים בעלות מוטציות missense (מוטציית סלף) הצפויות להיות בעלות השלכות תפקודיות קלות או מוטציות אשר מותירות צורון (איזופורם) אחד של החלבון ללא פגע. אצל נשים שנושאות לפחות מוטציה אחת של Protein-truncating variants (וריאנטים גנטיים שצפויים לקצר את רצף הקידוד של הגן) קיים סיכוי גבוה שהעובר ימות (0:257 הריונות).<ref name=":2" /> בנוסף, מוטציות ב-NLRP7 יכולות לגרום לפיגור גדילה תוך רחמי. נראה אם כן, כי מוטציות בגן זה משפיעות על הרבייה<ref name=":2"></ref><ref></ref><ref></ref>.

בדומה ל-NLRP7, רוב האפרטים האמהיים האנושיים קשורים במנעד של תסמינים, החל מכשל בחלוקת התאים הראשונה של הזיגוטה ועד תופעה שבה העובר מפסיק לגדול לפני שהוא הופך לבלסטוציסט, כאשר התאים מפסיקים להתחלק לפני היום החמישי, כפי שתואר במהלך הפריה חוץ גופית (IVF). מוטציות בכמה MEGs שתוארו באדם, כגון CDC2031, קשורים גם להשפעה על ההתפתחות העוברית בנקודות זמן מוקדמות יותר, כולל פגמים בהבשלה והפריה של ביציות<ref></ref>.

== היחס בין הורשה אימהית, השפעה אימהית ואפקט אימהי ==
השפעה אימהית היא מונח רחב המתייחס לכל דרך שבה הגנוטיפ, הפנוטיפ או הסביבה של האם יכולים להשפיע על הפנוטיפ של צאצאיה. אפקט אימהי הוא תוצאה של mRNA וחלבונים (תוצרי גן) המתקבלים מהציטופלסמה של ביצת האם. לעומת זאת הורשה אימהית היא הורשה שבה הDNA המיטוכונדרי מועבר באופן ספציפי מאברון (מיטוכונדריון) רק מהאם לצאצאים; ביטוי הגנים המיטוכונדריים כולל גנים שמקורם גם בגנום הגרעיני, ורובם מתבטאים רק לאחר הפעלת הגנום הזיגוטי. אמנם ה-RNA והחלבונים המקודדים במיטוכונדריה כבר נמצאים בביצית טרם הפרייתה אבל הפנוטיפ נקבע אצל הצאצאים כבר בדור הראשון ונורש רק על ידי נשים לכל הצאצאים. מסיבות אלה תורשה אימהית נבדלת מהאפקט האימהי<ref name=":0" />.

== ההשפעה של סביבה אימהית ==
ההתייחסות לסביבה אימהית כוללת ממנגנונים סביבתיים, גנטיים ואפיגנטים. דוגמה להשפעה סביבתית היא הזנה אימהית: חומרים מזינים, חלבונים ומולקולות אחרות שהאם מספקת לעובר דרך השליה. מולקולות אלה יכולות להשפיע על התפתחות העובר והפנוטיפ שלו. דוגמה ידועה אחת להשפעה אימהית בבני אדם היא סוכרת הריון, כלומר עליה מסוכנת של סוכר בדם בזמן ההיריון. לפי השערה זו, עלייה בבקרה המטבולית האימהית משנה את פעילות תאי הבטא של הלבלב העוברי, תאי שומן ((adipocyte ותאי שריר (myocyte), וגורמת ליתרון תחרותי מתמשך של תאי שומן ברכישה ובייצור של אנרגיה המבוססת על התזונה<ref></ref><ref></ref>. בשל כך סוכרת הריון יכולה להוביל למספר בעיות בריאותיות נוספות לתינוק, כגון macrosomia (תינוק גדול מדי עבור גיל ההיריון), היפוגליקמיה (רמת סוכר נמוכה בדם), וסיכון מוגבר להתפרצות סוכרת מסוג שני (Type 2 diabetes) מאוחר יותר בחיי היילוד<ref></ref>.

בדומה ליונקים, תזונה אימהית בעופות משפיעה על גודל הצאצאים. מחקרים הראו כי אימהות שניזונות מתזונה באיכות גבוהה מייצרות ביצים גדולות יותר, המובילות לצאצאים גדולים יותר הנוטים יותר לשרוד לבגרות ולהתרבות. הסיבה לכך היא, שהחומרים מתזונת האם מועברים לביצה ועוזרים לתמוך בצמיחת העובר. השפעה נוספת שנבדקה היא לחץ במהלך היריון הגורם לצאצאים להיות אגרסיביים יותר ופחות מגיבים לרמזים חברתיים<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>.

לבסוף, יש לציין כי לסביבה אימהית יש השפעה על מערכת החיסון של הצאצא. לדוגמה, הגנוטיפ האימהי יכול להשפיע על ביטוי הגנים המעורבים בתפקוד המערכת החיסונית והפנוטיפ האימהי יכול לספק חומרים מזינים או משאבים אחרים החיוניים להתפתחות המערכת החיסונית. בנוסף, התנהגות האם, כדוגמת הרגלי האכילה עשויה להשפיע באופן עקיף על התפתחות המערכת החיסונית של הצאצא<ref></ref><ref></ref><ref></ref>.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גנטיקה