OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
משחקי הפיג'מה

משחקי הפיג'מה (באנגלית: The Pajama Game) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1957 המבוסס על המחזמר משחקי הפיג'מה שהועלה לראשונה בברודוויי ב-1954 בהצלחה, זכה בפרס טוני למחזמר הטוב ביותר ומוצג שם וברחבי העולם בהפקות חוזרות בתיאטרונים, בבתי ספר למשחק ובלהקות חובבים.

המחזמר מבוסס על הרומן "7.5 סנטים" של ריצ'רד ביסל משנת 1953. המוזיקה והמילים הן של ריצ'רד אדלר וג'רי רוס .

התסריט נכתב על ידי ריצ'רד ביסלי וג'ורג' אבוט שגם הפיק וביים את בסרט ביחד עם סטנלי דונן. הכוריאוגרפיה היא של בוב פוסי.

==תקציר העלילה==
סיד סורוקין (ג'ון רייט) מגיע ליום עבודה ראשון כמפקח ראשי בבית החרושת לפיג'מות "שינה ערבה" (Sleeptite). המפקח היינס משגיח על הפועלות וממונה על תפוקתן. הן עובדות בזריזות וביעילות ושרות על התחרות שלהן עם השעון ("Racing With the Clock").

כאשר סיד מזרז את אחד הפועלים בתנועה קלה הפועל מתלונן עליו וטוען שהכה אותו. למקום מגיעה במהירות קתרין ויליאמס המכונה "בייב" (דוריס דיי), האחראית על וועדת התלונות. חברותיה רואות שהיא מתאהבת בסיד אך היא מכחישה זאת בשיר "איני מאוהבת כלל" ( "I'm Not At All In Love").

סיד מתאהב בבייב אך היא לא מתלהבת היות שהיא נמצאת במחנה אחד עם הפועלים המבקשים להעלות את שכרם ב-7.5 סנטים לשעה אך מנהל בית החרושת, מירון האסלר (ראלף דאן) מסרב.

מזכירתו של מאסלר היא גלאדיס (קרול האני) שהמשגיח היינס מאוהב בה בטירוף ומוכן לפגוע בכל מי שיתעסק אתה. מייבל (רטה שו), מזכירתו של האסלר, משכנעת אותו להירגע בדואט שהם שרים "לא אהיה מעולם קנאי ("I'll Never Be Jealous Again").

העובדים יוצאים לגיבוש בפיקניק גדול שם מביע סיד את אהבתו לבייב וכולם שרים את שיר הפיקניק "פעם בשנה" ("Once-A-Year-Day").

סיד מנהל שיחה עם הרשמקול שלו בשיר "Hey There". הוא נפגש עם בייב ושניהם שרים את השיר "פעם היה איש" ("There Once Was a Man").

סכסוך העבודה על העלאת המשכורת מתגבר. העובדים מחליטים להאט את העבודה וכשמגיע סיד למקום גורמת בייב לקצר במכונה שלה וכל העבודה נפסקת. לסיד אין ברירה אלא לפטר מיד את בייב אהובתו.

העובדים שובתים ובזמן השביתה הם מתבדרים בהופעה של גלדיס עם שנים מחבריה בשיר "חום הקיטור" ("Steam Heat").

סיד המיואש מרגיש שהאסלר מסתיר משהוא בכספת שלו אך המפתח לכספת תלוי על צוארה של גלדיס. הוא מחליט להשיג את המפתח ומזמין את גלדיס לפי בחירה למועדון חשוך הנקרא "מחבוא הרננדו" ("Hernando's Hideaway"). גלדיס משתכרת ומוסרת לו את המפתח.

סיד ממהר למשרד ומגלה שההעלאה אושרה כבר לפני חודשים אך האסלר לא שילם ולקח אותה לכיסו. הוא מאיים על האסלר כי יודיע זאת לוועד המנהל והאסלר נכנע.

בינתיים מתאספים השובתים שרים את השיר "שבעה וחצי סנטים" ומחשבים כמה ירוויחו ומה יוכלו לקנות ברווח הזה בעוד חמש, עשר ועשרים שנים.

האסלר מגיע למקום עם סיד ומודיע על הסכמתו להעלאה. כולם שמחים וסיד מחבק את בייב. הסרט מסתיים בתצוגת פיג'מות על ידי גיבורי העלילה ובראשם סיד ובייב.

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/watch?v=fVUSaHYz_Mo קדימון לסרט משחקי הפיג'מה], באתר יוטיוב
*[https://www.allmusicals.com/p/pajamagamethe.htm מילות שירי משחקי הפיג'מה]
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1957
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות זמר
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים מוזיקליים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דוריס דיי
קטגוריה:סרטי סטנלי דונן
מילט ואגנר

מילטון "מילט" ואגנר (באנגלית: Milton "Milt" Wagner; נולד ב-20 בפברואר 1963) הוא כדורסלן עבר אמריקאי בליגת ה-NBA. בעבר היה גם עוזר המאמן של אוניברסיטת אובורן.

בתור תלמיד תיכון שיחק ואגנר כדורסל בקבוצת הכדורסל של תיכון קמדן, שבו למד.

מילטון ואגנר, רכז/קלע בגובה 1.96 מטרים, הוביל את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת לואיוויל לזכייה באליפות ליגת המכללות בשנת 1986 לצד שלוש הגעות ל"ארבעת האחרונות" (1982, 1983, 1986), והגעה לשלב ה"סוויט סיקסטין" בשנת 1984. בתור שחקן לואיוויל, הגיעה הקבוצה למאזן כולל של 32–113, והם זכו בשלוש אליפויות ליגת מטרו בעונה הסדירה ובשתי אליפויות טורניר מטרו במהלך הקריירה במכללה. הוא לא שיחק במהלך עונת 1985, בשל רגל שבורה.

הוא נבחר שלוש פעמים לחמישיית העונה בליגת מטרו, ומדורג חמישי (היה רביעי כשסיים את קריירת המכללות) בתולדות האוניברסיטה עם 1,836 נקודות בקריירה, עם ממוצע נקודות של 12.7, לצד 3.0 אסיסטים ו-2.5 ריבאונדים. הוא שיחק ב-144 משחקים, המספר השני בכל הזמנים בלואיוויל, ופתח ב-111 המשחקים האחרונים שבהם שיחק. הוא מדורג שישי באסיסטים בקריירה (432), ושביעי באחוזי עונשין (80.8%).

ואגנר נבחר בסיבוב השני של דראפט ה-NBA לשנת 1986. הוא החל את קריירת המשחק המקצוענית שלו בליגת ה-CBA, ולאחר מכן שיחק בלוס אנג'לס לייקרס, במדיה זכה באליפות ה-NBA בשנת 1988. ואגנר הוא אחד מכמה שחקנים שזכו בתארים לאומיים בתיכון, במכללות וב-NBA, וזכה בכולן מלבד אליפות ה-NBA בתור חברו לקבוצה של בילי תומפסון (תומפסון זכה באליפות ה-NBA שנה לפני שוואגנר זכה בה). לאחר הזכייה באליפות שב לזמן קצר ל-CBA, ולאחר מכן שיחק עונה אחת במדי מכבי רמת גן עימה זכה בגביע הליגה ואז במיאמי היט. לאחר מיאמי שב ל-CBA, ושיחק גם בליגת ה-GBA, לפני שעבר לצרפת, בקבוצת ראסינג פריז. בתום עונת משחק בקבוצה הפריזאית עבר לישראל, ושיחק בה בקבוצות בית"ר רמת גן, הפועל תל אביב והפועל חולון. לאחר מכן שיחק בבאייר לברקוזן הגרמנית, וסיים את קריירת המשחק באספה בסקט שלון-א-שמפיין.

ואגנר הוא אביו של שחקן ה-NBA לשעבר דחואן ואגנר. הוא שימש כעוזר מאמן הכדורסל של אוניברסיטת טקסס באל פאסו תחת טוני בארבי. מאוחר יותר הוא עבר לאוניברסיטת אובורן כחלק מצוותו של בארבי שם.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בחירות דראפט של דאלאס מאבריקס
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת לואיוויל
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני קוואד סיטי ת'אנדר
קטגוריה:כדורסלני לה קרוס קטבירדס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
בסיס לנינגרד

בסיס הצי הרוסי לנינגרד (ברוסית: Ленинградская военно-морская база) הוא בסיס של הצי הבלטי של רוסיה. בתקופה הסובייטית בסיס לנינגרד היה כפוף ישירות למפקד הצי הסובייטי ולא למפקד הצי הבלטי. הבסיס כולל בסיסי משנה בקרונשטאדט, סנקט פטרבורג, אורניינבאום ובפריאוזרסק ובחלק המזרחי של המפרץ הפיני ובאגם לדוגה.

עד סוף 2008, מפקדת הבסיס הייתה ממוקמת בבניין האדמירליות, בסנקט פטרבורג.
== היסטוריה ==
הבסיס הוקם ב-15 במרץ 1919 על פי צו 117 של הצי הבלטי עם הכפפת כוחות הצי של פטרוגראד לבסיס הצי פטרוגרד. למפקד הראשון של הבסיס מונה-ב-29 במרץ של אותה שנה אלכסנדר ספולטאבוג. על חיילי הבסיס הוטלה האחריות על פריסת ספינות, כלי שיט ואמצעים להגנה על העיר מכיוון הים. גדוד ספינות המלחמה הראשון כלל שלוש ספינות קרב, שלוש סיירות, משחתות וחמש יאכטות.

במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה, נוצרה יחידת הגנה חופית של לנינגרד ומחוז האגמים מהמפקדות של מוסדות חינוך ימיים ויחידות הצי. בסביבות 100,000 מלחים לחמו בחזית לנינגרד. בשנים 1941-1944, ספינות מבסיס ימי זה לקחו חלק בפעולות נחיתה באזור סטרלנה, פטרהוף, באגם לאדוגה, באזור ויבורג ובמפרץ נרווה. במהלך המצור על לנינגרד, הצי סיפק תקשורת עם העיר הנצורה מעבר לאגם לדוגה. 1.7 מיליון טונות של סחורה הועברו ומיליון בני אדם פונו דרך הים, הודות לנתיב החיים בלבד.

הבסיס נסגר מספר פעמים. בשנת 1994 הבסיס הועבר לאחריות הצי הבלטי.

== מפקדים ==
*דצמבר 1989—ספטמבר 1992: אדמירל ולנטין סליבאנוב
*פברואר 1993—אוגוסט 1995: סגן אדמירל ולדימיר גרישאנוב
*דצמבר 1995—אוקטובר 2002: סגן אדמירל אלכסנדר קורנילוב
*אוקטובר 2002—מרץ 2006: סגן אדמירל ולדימיר קודריאדצב
*מרץ-נובמבר 2006 — קונטר-אדמירל אלכסיי טוזוב
*נובמבר 2006—יולי 2009: אדמירל אנטולי ליפינסקי
*ספטמבר 2009—יוני 2011: אדמירל אלכסנדר פדוטנקוב
*דצמבר 2011—מאי 2015 — קפטן אולג ז'וראבליוב
*מאי 2015—אוגוסט 2017 — אדמירל איגור סמוליאק
*ספטמבר 2017—ואילך: אדמירל ויאצ'סלב רודיונוב
== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.flot.com/news/dayinhistory/index.php?ELEMENT_ID=3898 בסיס לנינגרד] באתר flot.com
* [https://web.archive.org/web/20090513114028/http://www.mil.ru/848/1045/1274/8948/8952/22811/39259/index.shtml בסיס לנינגרד,] באתר הרשמי של משרד ההגנה של רוסיה
* [https://web.archive.org/web/20090520082224/http://www.pobedaspb.ru/biograhia.html תקציר קורות חייהם של מפקדי הבסיס] 
== הערות שוליים ==

לנינגרד
בסיס ולדיווסטוק

בסיס הצי הרוסי בולדיווסטוק (ברוסית: Военно-морская база Владивосток) הוא בסיס של הצי המשמש כמטה צי האוקיינוס השקט של רוסיה. בבסיס ממוקם גדוד 165 של חיל הנחתים הרוסי.
==מיקום גאוגרפי==
הבסיס מאכלס את ספינות צי האוקיינוס השקט בוולדיווסטוק וממוקם על שטחו של מחוז פרימוריה בעיר וולדיווסטוק. הספינות עוגנות כיום בשני מפרצים — מפרץ קרן הזהב ומפרץ אוליס.
==היסטוריה==
הבסיס הוקם לראשונה בקיץ 1860 וסביבו התפתחה העיר ולדיווסטוק. לאורך השנים שימש כבסיס ימי עיקרי שיועד לשמור את האחיזה הרוסית על שטחי המזרח הרחוק.

הבסיס שימש למשך תקופות מסוימות כמטה לשייטת הסיבירית, חילות הצי של המזרח הרחוק וכל היחידות הצבאיות המסונפות לצי האוקיינוס השקט, לרבות כוחות אוויר, חילות יבשה וגופי נ"מ. 

עד התפרקות ברית המועצות העיר ולדיווסטוק היוותה עיר סגורה, בעקבות מיקום הבסיס סמוך לה.
==גלריה==
<gallery mode=packed heights="180px">
קובץ:Флаги_на_военно-морском_причале_Владивосток.JPG|דגל רוסיה ודגל הצי על גדות קרן הזהב, בולדיווסטוק
קובץ:Владивосток_Здание_штаба_ТОФ.JPG|ולדיווסטוק, המטה של צי האוקיינוס השקט
קובץ:Госпитальное_судно_Иртыш_во_Владивостоке.JPG|ספינות בקרן הזהב. מראה מהנמל
קובץ:Vladyvostok_kr_1916.jpg|התוכנית הכללית של מבצר ולדיווסטוק עם סימון רצף הביצורים וסוללות החוף ב-1916
קובץ:Ships_of_the_Siberian_Military_Flotilla_in_the_Uliss_Bay,_1908.jpg|צוללות של השייטת הסיבירית במפרץ אוליס, ברקע המשחתת "ברק". ספטמבר 1908
קובץ:RIAN archive 326080 Rehearsing naval parade at the Pacific fleet's chief base in Vladivostok.jpg|חזרות לקראת מצעד ימי צבאי
קובץ:041 Владивосток. Штаб ТОФ.jpg|מטה צי האוקיינוס השקט
קובץ:RIAN archive 187524 The crew of a diesel-powered Varshavyanka -Kilo--class submarine.jpg|צוללת הדיזל "ורשאביאנקה" בבסיס
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
[http://www.kommersant.ru/doc.aspx?DocsID=856202 ספינות צי האוקיינוס השקט של רוסיה]

ולדיווסטוק
קטגוריה:ולדיווסטוק
עמנואל בלבן

עמנואל בָּלָָּבָן (באנגלית: Emanuel Balaban; 27 בינואר 1895 – 17 באפריל 1973) היה פסנתרן ומנצח פרילנס, שלימד בבית הספר איסטמן למוזיקה ואחר בבית הספר ג'וליארד.

== חייו ==
בלבן נולד לג'וזף בלבן ואולגה ריבמן בלבן בברוקלין, ניו יורק. הוא למד במכון לאמנות המוזיקה, אחר המשיך בלימודיו אצל פריץ בוש בגרמניה. אומנם כפסנתרן ניגן כמלווה לאפרם צימבליסט, מישה אלמן ואריקה מוריני, אך הוא נשא עיניו לניצוח. הוא היה מנצח בזמפר-אופרה בדרזדן וכן ניצח על תזמורות בברלין, ליפציג, ניו יורק ווושינגטון הבירה.

משנת 1929 עד 1944 ניהל את מחלקת האופרה בבית הספר איסטמן למוזיקה. ב-1947 הצטרף לסגל המורים של בית הספר ג'וליארד, משרה בה המשיך עד מותו. מ-1953 עד 1956 היה בסגל המורים של מרכז ברקשייר למוזיקה.

בניצוחו הוקלטו שתי אופרות מאת ג'אן קרלו מנוטי, "המדיום" ו"הטלפון".

בלבן מת בניו יורק. הוא הותיר אחריו את אשתו, פריסילה בראון, אחיו אדוארד בלבן ואחותו סטלה אפלבאום.

== קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://catalog.nypl.org/record=b20910098~S1 Emanuel Balaban scrapbook] (Balaban's personal scrapbook) in the [http://www.nypl.org/locations/lpa/music-division Music Division] of [http://www.nypl.org/locations/lpa The New York Public Library for the Performing Arts]
</div>

קטגוריה:פסנתרנים אמריקאים
קטגוריה:סגל בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1895
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1973
מרג'ורי פולטון

מרג'ורי פולטון (באנגלית: Marjorie Fulton 28 בדצמבר 1909 – 3 בנובמבר 1962) הייתה כנרת קונצרטים אמריקאית ומורה ידועת שם למוזיקה.

== קורות חייה ==
=== ילדות ונעורים ===
פולטון נולדה באוקלהומה סיטי, שם החלה ללמוד נגינה בפסנתר בגיל תשע, בשנת 1918. היא למדה במכון קרטיס למוזיקה וקיבלה מלגות לימודים לבית הספר ג'וליארד, שם סיימה את לימודיה בהצטיינות ב-1935. בתקופת לימודיה בקרטיס, פגשה פולטון את מאק הארל, שלמד נגינה בכינור באוניברסיטת אוקלהומה סיטי והמשיך בלימודי כינור בקרטיס. הם נישאו ב-1935 בניו יורק בשנה שבה קיבלה את הדיפלומה שלה מג'וליארד. מאק הארל עשה חייל כזמר בריטון קונצרטי ואופראי, בעיקר עם המטרופוליטן אופרה, ופולטון המשיכה להופיע וללמד. אחד משלושת ילדיהם, לין הארל, שנולד ב-1944, הוא צ'לן קונצרטים בעל שם עולמי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כנריות אמריקאיות
קטגוריה:מורות למוזיקה
קטגוריה:בוגרות בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:משפחת הארל
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1962
Sunny Came Home

Sunny Came Home הוא שיר פולק-רוק של המוזיקאית האמריקאית שון קולווין. זהו שיר הנושא של אלבום הקונספט של קולווין משנת 1996, A Few Small Repairs, והוא יצא כסינגל ב-CD ב-24 ביוני 1997.

"Sunny Came Home" היה הצלחה מסחרית, והגיע מספר שבע במצעד Hot 100. השיר היה גם להיט אצל המבקרים, וזכה בשני פרסי גראמי - בקטגוריית אלבום השנה וכן בקטגוריית שיר השנה - והיה מועמד לפרס הביצוע הווקאלי הטוב ביותר של זמרת.

== רקע וקומפוזיציה ==
השיר מספר את סיפורה של אישה בשם סאני אשר מציתה את ביתה כדי לברוח מעברה. זהו אחד ממספר "שירי סיפור" באלבום A Few Small Repairs (כמה תיקונים קטנים), שיטה של כתיבת שירים אשר קולווין החלה להתנסות בה בעת כתיבת האלבום. הכותרת של השיר מגיעה ממילות הפתיחה של השיר.

המנגינה החמימה והרגועה של השיר, בליווי מנדולינה, באה בניגוד חד מאוד למילים המתארות הרס, ובמיוחד לגשר הנוקב: "Get the kids and bring a sweater; dry is good, and wind is better. Count the years; you always knew it / Strike a match; go on and do it". (בעברית, תרגום חופשי: "קחי את הילדים ותביאי סוודר; יבש זה טוב, ורוח עוד יותר. ספרי את השנים; תמיד ידעת את זה / הדליקי גפרור; יאללה, תעשי את זה"). שם האלבום, A Few Small Repairs, מופיע גם בשורה השלישית של הבית השני של השיר, "זה הזמן לכמה תיקונים קטנים," היא אמרה."

== רצועות ==

# "Sunny Came Home" (Colvin, John Leventhal) (4:24)
# "What I Get Paid For" (Colvin, Neil Finn) (3:23)

== ביצועים במצעדים ==
"Sunny Came Home" הוא הלהיט הכי גדול של קולווין. הוא הגיע בשיאו למקום #7 בבילבורד הוט 100 בארצות הברית, וכפי הנראה היה מגיע למקום גבוה עוד יותר לו היה יוצא האלבום באופן מסחרי מוקדם יותר, בזמן של ההשמעה המרבית ברדיו: הוא היה #1 במצעד הוט 100 בשידור במשך ארבעה שבועות וגם #1 במצעד Adult contemporary music במשך ארבעה שבועות. במצעד הוט 100 לסינגלים, לעומת זאת, הוא הגיע בשיאו למקום #29. הלייבל של קולווין לא תכנן להוציא את השיר כסינגל למכירה עד אשר הפך ללהיט במצעדי המבוגרים ובתחנות האלטרנטיביות כאחד, וכך הסיק הלייבל שיש לו קהל צעיר שקונה סינגלים, והוצא אותו ב-CD.

== פרסים ==
בטקס פרסי גראמי של שנת 1998, השיר זכה לתארים "שיר השנה" וכן "תקליט השנה". הענקת הפרס של קולווין הופרעה על ידי הראפר Ol' Dirty Bastard שהביע התנגדות לכך שפאף דאדי ניצח את להקתו, וו טאנג קלאן, בתואר אלבום הראפ הטוב של השנה.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1996
קטגוריה:סינגלים מ-1997
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על הצתה
קטגוריה:שירי פולק רוק
קטגוריה:שירי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי להקלטת השנה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לשיר השנה
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
דודג' סדרה B

Dodge B series (באנגלית: Dodge B series) היו טנדרים ו-מסחריות מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית דודג, חברת בת של קונצרן הרכב קרייזלר שיוצרו בין השנים 1948–1953 (טנדרים ומסחריות).

בין השנים 1970–2003 יוצרו מסחריות (וואנים), מ"דודג' סדרה B" הקרויות גם "Dodge Ram van" .

==תצורות==
* טנדרים 
* מסחריות
== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="110">
קובץ:Dodge B Series Step Side Truck (1950) - 21537283789.jpg | "דודג' סדרה B", שנת 1950 
קובץ:1953 Dodge (9546811123).jpg | "דודג' סדרה B", שנת 1953 
קובץ:1949 Dodge Pick-Up (30044629026).jpg | "דודג' סדרה B", שנת 1949 
קובץ:Dodge B-Series Truck (3861127244).jpg | "דודג' סדרה B"
קובץ:1949 Dodge Suburban.jpg | "דודג' סדרה B", שנת 1949 - מסחרית 
קובץ:1953DodgeRedPanelTruckStChasSidePlayground.jpg | "דודג' סדרה B", שנת 1953 - מסחרית 
קובץ:51 Dodge Route-Van Panel van.jpg | "דודג' סדרה B", דגם "Route-Van" שנת 1950 - מסחרית 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1948
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1970
קטגוריה:טנדרים
קטגוריה:מכוניות מסחריות
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
B
אברהרד רודט

אברהרד רודט (בגרמנית: Eberhard Rodt; 4 בדצמבר 1895 – 14 בדצמבר 1979), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
רודט נולד ב-4 בדצמבר 1895 במינכן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. ב-4 באוגוסט 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס רודט לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט האולנים הבווארי ה-2 ("המלך"), עמו לחם במהלך המלחמה. ב-26 במאי 1915 הוא הועלה לדרגת לויטננט, ובתחילת 1918 הוא הועבר לרגימנט הרגלים הבווארי ה-22 (וילהלם, נסיך הוהנצולרן). על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף רודט לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1935 הוא הועלה לדרגת מיור, בשנת 1936 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפרשים ה-18, וב-1 במרץ 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה מונה רודט למפקד גדוד הסיור של הדיוויזיה ה-25, ובמהלך המערכה על צרפת לחם עמו בכיבוש העיר גנט, ואף שבה 9,000 חיילים בלגים, ועל כך הוענק לו ב-25 ביוני 1940 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-15 בספטמבר 1940 הוא מונה למפקד רגימנט הרובאים ה-66, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עמו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-13. במהלך הקרב על מוסקבה פיקד רודט על חטיבת הרובאים ה-2, שהייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-2, וב-1 בפברואר 1942 הוא מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-22, שהייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-22. ב-1 בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-22, ופיקד עליה במהלך מבצע אורנוס ומבצע סערת חורף. ב-1 במרץ 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 ביוני 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-15. הדיוויזיה לחמה בקרבות בסיצילה והשתתפה בקרב קשה אל מול הדיוויזיה ה-1 האמריקנית, ולבסוף השתתפה בנסיגה דרך מצר מסינה לאיטליה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות באיטליה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-14 במסגרת הארמייה העשירית, ולאחר מכן במסגרת הארמייה ה-14. ב-1 במרץ 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובאוגוסט 1944 הועברה הדיוויזיה לצפון צרפת. באוקטובר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, עמה אף לחמה בקרב על הבליטה. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-86 במסגרת ארמיית הצנחנים הראשונה בהולנד, ולחמה עמו עד סוף המלחמה. ב-29 באפריל 1945 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים, ובסוף המלחמה הוא נפל בשבי הבריטי.

===לאחר המלחמה===
ביוני 1946 השתחרר רודט מהשבי, ולאחר שחרורו התגורר במינכן, עד מותו ב-14 בדצמבר 1979.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/R/RodtE-R.htm אברהרד רודט] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1895
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1979
ניוואה

ניוואה (בגרמנית: Nivea, מסוגנן: NIVEA),מותג בין לאומי למוצרי טיפוח אישי עם מגוון מוצרים לגברים ונשים הפועל בקטגוריות שונות: טיפוח פנים, טיפוח גוף, הגנה מהשמש ועוד.

מותג ניוואה שייך לחברה גרמנית מהעיר המבורג, בשם Beiersdorf Global AG.

== היסטוריה ==
ניוואה שייכת לחברה גרמנית מהעיר המבורג, בשם Beiersdorf Global AG.

החברה נוסדה בשנת 1882 על ידי Paul Carl Beiersdorf, ובשנת 1890 נמכרה לאוסקר טרופלוביץ (אנ'), רוקח יהודי מהעיר גליביצה.

החברה מפתחת מוצרים לטיפוח פנים, שיזוף, הגנה מפני השמש, שמפו, קרם גוף, דאורדורנטים ועוד.

הסימן המסחרי "Nivea" הופקע במדינות רבות בגלל מלחמת העולם השנייה, זכויות הסימן המסחרי שהוחרמו נרכשו על ידי Beiersdorf.

במהלך 1980, המותג Nivea התרחב לשוק גלובלי רחב יותר.

בבעלות ניוואה בין היתר המותגים המוכרים הבאים:

Eucerin, La Prairie, Labello וHansaplast/Elastoplast.

ניוואה נתנה חסות למספר מותגי ספורט ביניהם: ריאל מדריד בספרד, מילאן באיטליה ופריז סן-ז'רמן בצרפת, ובישראל למכבי תל אביב.

החל ממאי 2024, אחת מהמשתתפות הבולטות בקמפיין פרסומי טלוויזיוני ובינלאומי של "NIVEA", היא הדוגמנית והמנחה הישראלית יעל גולדמן.

== ביקורת ==
באוגוסט 2010 פרסמה ניוואה פרסומת בה מוצג גבר שחור ממוצא אפריקאי כחסר תרבותי והוראת ציווי אליו כאילו מדובר בעבד אשר מתייחסת לעבדות האפרו אמריקאית בארצות הברית. בעקבות הביקורת ניוואה הסירה אותו ופרסמה מודעת התנצלות.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות גרמניות
קטגוריה:חברות קוסמטיקה
קטגוריה:גרמניה: אופנה
ברוס קלארק

ברוס קופר קלארק (באנגלית: Bruce Cooper Clarke; 29 באפריל 1901 – 17 במרץ 1988) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר שירת במלחמת העולם הראשונה, במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה. הוא היה מפקד הצבא היבשתי בין השנים 1958–1960, מפקד צבא ארצות הברית באירופה בין השנים 1960–1962, ומפקד צבא ארצות הברית באוקיינוס השקט בין דצמבר 1954 עד אפריל 1956.

== ביוגרפיה ==
קלארק נולד בחווה באדמס שבניו יורק, ב-29 באפריל 1901. הוא עזב את התיכון כדי להתגייס לצבא בשנת 1917, ונכנס לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית דרך המשמר הלאומי של ניו יורק. בשנת 1925 הוא סיים את לימודיו, והצטרף לחיל ההנדסה, ובנוסף הוא קיבל גם תואר מאוניברסיטת קורנל. בהמשך הוא גם קיבל תואר שני מהאקדמיה הצבאית הלאומית.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, קלארק שירת ביחידת תותחני חוף. במלחמת העולם השנייה הוא שירת כקולונל, ולאחר מכן כבריגדיר גנרל, ופיקד על צוות קרב בדיוויזיית השריון ה-4, שהייתה חלק מהארמייה השלישית של גנרל ג'ורג' פטון, והוביל אותו לניצחון על כוח שריון גרמני בקרב אראקור בספטמבר 1944. בדצמבר אותה שנה הוביל קלארק את ההגנה בקרב סן וית במהלך קרב הארדנים, כמפקד צוות קרב B בדיוויזיית השריון ה-7, אשר האט את המתקפה הגרמנית. גנרל אייזנהאואר הגדיר את פעולותיו של קלארק בקרב זה כ"נקודת מפנה" בקרב על הבליטה.

במהלך מלחמת קוריאה, פיקד קלארק פיקד על הדיוויזיה המשוריינת ה-1, בפורט הוד שבטקסס, מ-1951 עד 1953. לאחר מכן הוא הועבר לקוריאה, שם פיקד על הקורפוס ה-1 בשנת 1953, ועל הקורפוס ה-10 בין השנים 1953 ל-1964. בנוסף, הוא גם אימן את הצבא של קוריאה הדרומית.

לאחר מכן הוא פיקד על צבא ארצות הברית באוקיינוס השקט בהוואי מ-1954 עד 1956, ולאחר מכן הוא פיקד על הארמייה השביעית בגרמניה מ-1956 עד 1958.

באוגוסט 1958 הוא הועלה לדרגת גנרל ארבעה כוכבים, ומ-1958 עד 1960 הוא פיקד על פיקוד כוחות צבא ארצות הברית, תוך שהוא ממונה על מערכת החינוך הצבאית, אשר, בזמנו, כללה יותר מ-250,000 משתתפים. בין השנים 1960–1962 הוא שירת כמפקד העליון של צבא ארצות הברית באירופה, וב-30 באפריל 1962 הוא פרש לביתו.

לקלארק ואשתו, בסי, היו שלושה בנים ובת אחת.

קלארק נפטר ב-17 במרץ 1988, והוא נקבר בטקס צבאי מלא בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, שם קבורה אשתו לצידו.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מעוטרי צלב השירות המצוין
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מפקדי הקורפוס הראשון של צבא ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:מפקדי הדיוויזיה המשוריינת הראשונה (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1901
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
ג'רמי מנוחין

ג'רמי לואיס יוג'ין מנוחין (באנגלית: Jeremy Louis Eugene Menuhin, נולד ב-2 בנובמבר 1951) הוא פסנתרן בריטי ובנו של הכנר יהודי מנוחין.

== ילדות ונעורים ==
מנוחין נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה, בן רביעי לאביו, יהודי מנוחין ושני לאמו, הרקדנית דיאנה גולד. הוא למד באיטון קולג' סמוך לווינדזור, ברקשייר. הוא מתאר את ילדותו כעתירת זכויות מבחינה כלכלית אך "גרוטסקית" מבחינה רגשית, את אביו כ"קר ומנוכר" ואת אמו כ"שתלטנית והפכפכת".

שלא כאביו, יהודי, שנדחף למוזיקה בגיל צעיר על ידי אמו (סבתו של ג'רמי), ג'רמי עצמו לא קיבל שום הכשרה מוזיקלית עד שהאומנת שלו החלה לארגן זאת בתגובה להתעניינות מצדו. עם זאת, יהודי החל לתת דעתו יותר ויותר לקריירה המוזיקלית של בנו ככל שכישרונו התבלט. ג'רמי למד הלחנה בפריז אצל נדיה בולאנז'ה, פסנתר בישראל אצל מנדרו כץ, וניצוח בווינה אצל הנס סווארובסקי.

== קריירה מוזיקלית ==
מנוחין הופיע לראשונה בלונדון בגיל 15, ביום הולדתו החמישים של אביו. הוא ניגן עם הפילהרמונית של לונדון. בהמשך אותה שנה, ניגן בפסטיבל מנוחין גשטאד, שאביו ייסד תשע שנים קודם לכן, ומשם התקדם להערכה ציבורית נרחבת יותר בזכות עצמו. ב-1968 ניגן שוב עם הפילהרמונית של לונדון להקלטת תקליט אריך-נגן לחברת אנג'ל יחד עם דודותיו חפציבה וילטה, בניצוחו של יהודי מנוחין. הופעת הבכורה שלו בארצות הברית התקיימה ב-1970. התפתחות הקריירה שלו נעצרה מחמת גיד מתוח, שאילץ אותו לבטל את כל הופעותיו הפומביות למשך שנה וחצי. הוא החלים והמשיך לזכות בתחרות הפסנתר לאמני קונצרט צעירים של 1984 בניו יורק. במהלך סיור הקונצרטים שלו באמריקה ב-1986, ניגן בתיאטרון ג'קי גליסון לאמנויות הבמה במיאמי, פלורידה. מבקר המוזיקה טים סמית' מן ה"סאן-סנטינל" שיבח את כישוריו הטכניים אבל מצא, שהרגש לוקה בחסר בנגינתו.

מנוחין ניגן עם הפילהרמונית של ברלין, הפילהרמונית המלכותית, התזמורת הקאמרית האנגלית, הפילהרמונית של וינה ותזמורת טונהאלה, בין השאר.

== חיים אישיים ==
בשנת 1983 נשא מנוחין לאישה את בריג'יד גבריאל פורבס-סמפיל, בתו של הלורד סמפיל. לזוג נולדו שני ילדים, נדיה ססיליה מנוחין (נולדה ב-1985) ופטרוק פורבס מנוחין (נולד ב-1988). בתגובה לחוויות הילדות שלו עצמו, שם מנוחין דגש מיוחד על מעורבות בחיי ילדיו; גם לאחר גירושיהם בשנים הבאות, המשיכו בני הזוג מנוחין והתגורר במרחק הליכה זה זה, כדי שמנוחין יוכל לקיים קשר מתמיד עם בנו. ב-2007 נשא לאישה את הפסנתרנית הדרום-קוריאנית מוקי לי, שילדה לו בת, אנוק קיארה סומי מנוחין (נולדה ב-2008).

== קישורים חיצוניים ==
* 

<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:פסנתרנים בריטים
קטגוריה:משפחת מנוחין
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1951
ארתור אונגנד

ארתור אונגנד (בגרמנית: Arthur Ungnad; 3 באוגוסט 1879 מגדבורג – 26 באפריל 1947 פאלקנזה) היה מזרחן וחוקר שפות שמיות גרמני.

==קורות חייו==
למד אשורולוגיה אצל היינריך צימרן ופרידריך דליטש וקיבל את הדוקטורט שלו בברלין בשנת 1903. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בתחביר של חוקי חמורבי. לאחר מכן הוא המשיך את עבודתו כעוזר מחלקת מערב אסיה במוזיאונים המלכותיים בברלין. ב-1909 הוא קיבל משרה של פרופסור חבר לשפות שמיות באוניברסיטת ינה. בשנת 1913 הוא הפך לפרופסור מן המניין באוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1919 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטה של גרייפסוואלד וב־1921 באוניברסיטת ורוצלב.

==תחומי מחקרו==
עניינו היה בעיקר באשור ובבבל, בעיקר בטקסטים הדתיים שלהם. הוא היה אחד העורכים של אוסף כתבי המזרח הקדום ותמונות לברית הישנה. הוא תרגם את האפוס של עלילות גילגמש ופרסם מהדורת טקסט של הפפירוסים הארמיים של יב.

כתב ספרי דקדוק של השפה העברית והסורית.

==ספריו==
<div class="mw-content-ltr">
* [http://archive.org/details/babylonischassyr00ungn Babylonisch-assyrische Grammatik]. Beck, München 1906; 2. Auflage (= Clavis linguarum semiticarum. P. 2) 1926; seit der 3. Auflage 1949 als Grammatik des Akkadischen; 6. Auflage, völlig neubearbeitet von Lubor Matouš, 2007, .
* Die Deutung der Zukunft bei den Babyloniern und Assyrern (= Der Alte Orient. Bd. 10.3). Hinrichs, Leipzig 1909.
* [http://openlibrary.org/books/OL18077088M/Aramäische_Papyrus_aus_Elephantine Aramäische Papyrus aus Elephantine.] Kleine Ausgabe unter Zugrundelegung von Eduard Sachau’s Erstausgabe, bearbeitet von Arthur Ungnad. Hinrichs, Leipzig 1911.
* [http://archive.org/details/dasgilgameschepo00ungn Das Gilgamesch-Epos]. Neu übersetzt von Arthur Ungnad und allgemeinverständlich erklärt von Hugo Gressmann. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 1911.
* [http://archive.org/details/hebrischegramm00ungn Hebräische Grammatik]. Mohr, Tübingen 1912.
* Syrische Grammatik (= Clavis linguarum semiticarum. P. 7). Beck, München 1913, 2., verbesserte Auflage 1932; zahlreiche Nachdrucke.
* [http://archive.org/details/diereligionderb00ungngoog Die Religion der Assyrer und Babylonier] (= Religiöse Stimmen der Völker. Band 3). Diederichs, Jena 1921.
* Die ältesten Völkerwanderungen Vorderasiens. Ein Beitrag zur Geschichte und Kultur der Semiten, Arier, Hethiter und Subaräer (= Kulturfragen. Band 1). Selbstverlag, Breslau 1923.
* Babylonisch-assyrisches Keilschriftlesebuch (= Clavis linguarum semiticarum. P. 8). Beck, München 1927.
* Subartu. Beiträge zur Kulturgeschichte und Völkerkunde Vorderasiens. De Gruyter, Berlin/Leipzig 1936.

</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מזרחנים גרמנים
קטגוריה:חוקרי השפה העברית
קטגוריה:אשורולוגים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרידריך שילר בינה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ורוצלב
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1879
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1947
רוזלי אבלה

רוזלי סילברמן אבלה (באנגלית: Rosalie Silberman Abella; נולדה ב-1 ביולי 1946) היא משפטנית יהודיה קנדית. היא מונתה ב-2004 לבית המשפט העליון של קנדה, ובכך הפכה לשופטת היהודייה הראשונה בתפקיד זה.

== ראשית חייה ==
רוזלי סילברמן נולדה למשפחה יהודית במחנה עקורים בשטוטגרט, גרמניה, שם עבד אביה עורך-הדין כסנגור עבור עקורים בדרום-מערב גרמניה, בשטח הנתון לשליטת בעלות-הברית. משפחת סילברמן עברה לקנדה ב-1950, שם רכשה רוזלי השכלה תיכונית בעיר טורונטו, ומאוחר יותר תואר B.A. ב-1967 ותואר LL.B. ב-1970 מאוניברסיטת טורונטו.

== קריירה ==
אבלה עברה את מבחני הלשכה של אונטריו ב-1972. היא עסקה במשפט אזרחי ובדיני משפחה עד לשנת 1976, אז מונתה בגיל 29 לבית הדין לענייני משפחה באונטריו (כיום מהווה חלק מבית המשפט של אונטריו). בכך הפכה אבלה לשופטת הצעירה ביותר, וכן לראשונה שמונתה בהיותה בהריון, בהיסטוריה של קנדה. היא מונתה לבית המשפט לערעורים של אונטריו ב-1992. לצד זאת, כיהנה כיושבת הראש בוועדות שונות. היא נחשבת בקנדה כאחת המומחיות בתחום משפט זכויות האדם, ולימדה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת מקגיל במונטריאול.

ב-2004 מינה ראש הממשלה פול מרטין את אבלה כשופטת בית המשפט העליון של קנדה. בכך הפכה אבלה לשופטת היהודיה הראשונה בתפקיד זה. היא כיהנה כשופטת בית המשפט העליון עד ל-1 ביולי 2021 (אז מלאו לה 75 שנים).

ב-1983 מונתה אבלה כמפקחת על הוועדה המלכותית לשוויון בתעסוקה, ובתפקידה זה טבעה את המונח שוויון תעסוקתי, המציין אסטרטגיה להפחתת החסמים בתעסוקה העומדים בפני נשים ומיעוטים אחרים. המלצות וועדה זו אומצו על ידי מדינות נוספות מלבד קנדה, כמו ניו זילנד, דרום אפריקה וצפון אירלנד.

ב-1988 ניהלה אבלה את העימות בין המועמדים לראשות הממשלה.

== פרסים וחיים אישיים ==
במהלך הקריירה זכתה אבלה לקבל 37 פרסי הוקרה, והיא מכהנת כחברה בחברה המלכותית של קנדה. היא זכתה במדליית חגיגות הזהב למלכותה של המלכה אליזבת השנייה (Queen Elizabeth II Golden Jubilee Medal) בשנת 2002. היא מונתה כחברת כבוד שאיננה אמריקאית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-2007. במאי 2016 היא זכתה בתואר של כבוד מאוניברסיטת ייל בארצות הברית, ובכך הפכה לאישה הקנדית הראשונית לזכות בכבוד זה. היא מכהנת כשופטת בוועדת פרס גילר (פרס בתחום הספרות בקנדה). כמו כן, אבלה היא בוגרת הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה בפסנתר קלאסי.

בינואר 2017 זכתה אבלה בתואר משפטנית השנה בעולם לשנת 2016 מטעם בית ספר פריצקר למשפטים של אוניברסיטת Northwestern, בעבור מחויבותה רבת השנים לזכויות אדם ולמשפט פלילי בינלאומי. באפריל 2018 אבלה נבחרה כחברה בחברת הפילוסופיה האמריקאית.

אבלה הייתה נשואה להיסטוריון אירווינג אבלה עד למותו ב-2022, ויש לה שני בנים.

== אבלה ויחסה לישראל ==
אבלה היהודייה ביקרה בישראל מספר פעמים, בפעם הראשונה ב-1965. היא מעידה על עצמה כתומכת נלהבת של ישראל ועל הערכה רבה לבית המשפט העליון הישראלי, ועושה שימוש בפסיקותיו בפסקי דינה, בעיקר בנושאי ביטחון וטרור.

במסגרת ביקורה בישראל במהלך מאי 2018 התבטאה אבלה, כי בית המשפט העליון הישראלי מצוי במצור ועובר תהליך של דה לגיטימציה ודמוניזציה והביעה את מוטרדותה מתהליכים העלולים לפגוע בעצמאותו

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שופטות קנדיות
קטגוריה:שופטים יהודים קנדים
קטגוריה:עורכות דין קנדיות
קטגוריה:עורכות דין יהודיות
קטגוריה:עורכי דין יהודים קנדים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לאוול
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לקנדה
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1946
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1946
הפורום החילוני

הפורום החילוני - איגוד השכונות והיישובים החופשיים או בקיצור הפורום החילוני הוא עמותה ישראלית המגדירה את מטרתה כפעילות נגד הדתה וכפייה דתית. העמותה הוקמה ב-2011 על ידי ד"ר רם פרומן.

== פעילות ==
בשנותיו הראשונות התמקד הפורום בפעילות ביישובים ובשכונות שבהם זיהה תהליכי הדתה. החל משנת 2015 החל למקד את מרבית מאמציו בתחום החינוך. הפורום פועל כנגד עמותות חיצוניות בעלות צביון דתי שפועלות במערכת החינוך הממלכתית, בהן העמותות המאוגדות בארגון זהות. בראיית הפורום קיימת חדירת תכנים דתיים למערכת החינוך הממלכתית בעידוד משרד החינוך, בין היתר על ידי הוספת מקצוע ליבה חדש בנושא יהדות. לטענתו קיימת גם הדתה סמויה בספרי הלימוד, שבהם משולבים מקורות הלכתיים ואמוניים.

אחת ההצעות העיקריות של הפורום היא הקמת זרם חינוכי חילוני עצמאי.

דרכי הפעילות העיקריות של העמותה:
* ארגון חוגי בית במטרה לארגן קבוצות הורים מקומיות נגד הדתה
* פתיחת תוכניות הכשרה במשותף עם ארגון ישראל חופשית שנועדות להכשיר הורים וילדים לאקטיביזם במערכת החינוך
* הצעת תוכניות לימוד וחומרי למידה חילוניים ופלורליסטים לשימוש מורים מתוך תוכניות קיימות שיצאו מטעם משרד החינוך בעבר
* עריכת השתלמויות ייעודיות לעובדי הוראה
* הארגון פעל משפטית כנגד איסור הכנסת חמץ לבתי החולים, והביא לביטולו (ראו בג"ץ עמותת הפורום החילוני נגד שר הבריאות)
*בדצמבר 2021 הגיש הארגון עתירה כנגד איסור הכנסת חמץ לבסיסי צה"ל. בג"ץ דחה את העתירה.

==ראו גם==
* חדו"ש – לחופש דת ושוויון
* דעת אמת
* חילוניות בישראל

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: יחסי דת ומדינה
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
השחור החדש (אלבום)

השחור החדש הוא אלבום הבכורה של גיא מזיג, שיצא בשנת 2015.

האלבום כולל 9 שירים, ביניהם שני חידושים של מזיג לשיריו מלהקת הדורבנים שבה היה חבר: "את" ו"אם רק תדברי". מתוך האלבום יצאו הסינגלים "לבד במדבר", "רוצה שנתממש" ו"עושה קסמים ורוקנ'רול".

== רשימת השירים ==
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי גיא מזיג.

== משתתפים ==
* גיא מזיג -מילים, לחנים, שירה, גיטרות, עיבוד, תזמור והפקה
* טל רונן - תופים
* דני שניידרמן - גיטרה בס
* עידו זלזניק - פסנתר, האמונד, קלאבינט, מוג, וורליצר
*יוסי מור - פסנתר, קלאבינט, המונד, וורליצר
*נדב גיימן - כלי הקשה
*גילי לייבוביץ' - טמבורין
*אדיר כוכבי - חצוצרה
*גל דהן, גלעד רונן - סקסופון
*יעלי ארז, מגי היקרי, עדי כהן - קולות
*פיני ארובייב, יונתן דנינו - סמפלים
*עידן רייכל - פנדר רודס 
*חן שנהר, ניצן קנטי - כינורות
*נועם חיימוביץ' וינשל, ניצן קנטי - ויולה
*נועה איילי - צ'לו
*מיכאל שוורץ - פנדר

הפקה:
* פיני ארונבייב - מאסטרינג, מיקס
* יונתן דנינו - מיקס
* גילי לייבוביץ', יונתן דנינו, גיא ווב, ברק יחזקאלי, ארן לביא - טכנאי הקלטה, עריכה
* יוני חזק (צ'וזק) - עוזר טכנאי

== קישורים חיצוניים ==
* [https://guymazig.bandcamp.com/releases השחור החדש], להאזנה באתר Bandcamp
* 

ביקורות
* 
* יוסי חרסונסקי, [http://www.yosmusic.com/%D7%92%D7%99%D7%90-%D7%9E%D7%96%D7%99%D7%92-%D7%94%D7%A9%D7%97%D7%95%D7%A8-%D7%94%D7%97%D7%93%D7%A9/ גיא מזיג - השחור החדש], באתר יוסמיוזיק, ינואר 2016

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2015
קטגוריה:אלבומי חברת התו השמיני
קטגוריה:אלבומי גיא מזיג
גיבוב ליניארי

ההתנגשות בין ג 'ון סמית' סנדרה די (hashing תא 873) היא נפתרת על ידי הצבת סנדרה במיקום הבא שריק, תא 874.
גיבוב ליניארי (Linear probing) הוא שיטת תכנות לפתרון התנגשויות בתוך טבלאות גיבוב - מבני נתונים לשמירה על אוסף של זוגות מפתח וערך. הוא הומצא בשנת 1954 על ידי ג 'ין אמדל, איליין מ. מק' גרו, וארתור סמואל הראשון, ונותח בשנת 1963 על ידי דונלד קנות'.

יחד עם double hashing, גיבוב ליניארי הוא סוג של מיעון פתוח. כלומר כל תא מכיל זוג אחד של מפתח-ערך. כאשר פונקציית גיבוב גורמת להתנגשות (כלומר היא מיפתה מפתח למקום שתפוס על ידי ערך אחר בטבלה) נבדוק האם התא הבא בטבלה ריק וכך נמשיך עד למציאת מקום ריק. חיפוש מבוצע באותו אופן, על ידי חיפוש בטבלה החל במיקום שניתן על ידי פונקציית הגיבוב, עד למציאת תא עם התאמת מפתח או תא ריק. במחיקה איננו יכולים להשאיר את התא ריק משום שלאחר מכן בחיפוש נוכל לטעות ולכן במחיקה נשמור בתא דגל לציון המחיקה.

== ניתוח ==
שימוש בגיבוב ליניארי יכול להיות מיושם כך שתוחלת מספר הפעולות קבועה. במילים אחרות, פעולות הוספה הסרה וחיפוש יכולות להיות מיושם בממוצע - (1)O, כל עוד מקדם העומס של טבלת הגיבוב הוא קטן מאחד.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מבני נתונים
רוברט דוסיי

רוברט דוסיי (נולד ב-4 בינואר 1972) הוא פוליטיקאי ושר החוץ של טוגו. שמו הרשמי של התפקיד הוא "שר החוץ, שיתוף הפעולה והאינטגרציה האפריקנית של טוגו". הוא החל לכהן בתפקיד ב-17 בספטמבר 2013 בממשלתו של קומי סלום קלסאו והמשיך בתפקיד גם עם החלפת הממשלה לממשלתו השנייה של קווסי אהומיי זונו.

== ביוגרפיה ==
נולד ב-4 בינואר 1972 בבנגי (הרפובליקה המרכז-אפריקאית),  לזרם הפרנציסקני, לנזיר של הקהילה הקתולית בני האושר ואף היה בעצמו נזיר קתולי למשך תקופה.

הוא פרופסור לפילוסופיה פוליטית, הוא קנטאני (ואף ביצע את עבודת הדוקטורט שלו על עמנואל קאנט) ומומחה בנושאים של שלום, ניהול ופתרון של סכסוכים מזוינים.

== קריירה פוליטית ==
בין השנים 2005 ל-2013 כיהן כיועץ דיפלומטי לנשיא הרפובליקה של טוגו. מאז ספטמבר 2013 הוא עומד בראש משרד החוץ, השיתוף והאינטגרציה האפריקנית.

== יחסו לישראל ==
דוסיי הוא תומך גדול של ישראל, הוא ביקר בה מספר רב של פעמים. ב-23 בינואר 2017 הוא פגש את בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, בלשכתו בירושלים, וסייר בעיר העתיקה בירושלים ובכותל המערבי.

== פרסים ==
* ב-2015 ו-2016 נבחר להיות ברשימת 100 האנשים הכי משפיעים ביבשת אפריקה לשנים בידי המגזין "NewAfrican".
* ב-2012 קיבל את אות לגיון הכבוד של צרפת.

== לצפייה נוספת ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=V_Uoj4vOEGs פגישתו עם בנימין נתניהו], יוטיוב, 23 בינואר 2017.

== הערות שוליים ==
פרנץ לנדגראף

גנרל פרנץ לנדגראף (בגרמנית: Franz Landgraf; 16 ביולי 1888 – 19 באפריל 1944) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
לנדגראף נולד ב-16 ביולי 1888 במינכן. בשנת 1909 התגייס לנדגראף לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-5 (ארנסט לודוויג, הדוכס הגדול של הסן), עמו לחם בתחילת מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1915 הוא הועבר לרגימנט היגר הבווארי ה-1, ובשנת 1917 הוא התחתן עם אוגניה ברגמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף לנדגראף לפרייקור בבמברג, שם הועלה לדרגת האופטמן, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1931 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באפריל 1934 הוא מונה למפקד גדוד ההכשרה של רגימנט הרגלים ה-21. ב-1 ביולי 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד גדוד ברגימנט הרובאים ה-2, וב-1 באוגוסט 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-7.

===מלחמת העולם השנייה===
בפרוץ המלחמה היה לנדגראף מפקד רגימנט הפאנצר ה-7, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין, כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-10. ב-15 באוקטובר 1939 הוא מונה למפקד חטיבת הפנצר ה-4, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-10. ב-16 ביוני 1940 הוענק לו על פעולותיו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בספטמבר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-6 בינואר 1941 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-6, ופיקד עליה לסירוגין במהלך הלחימה ברוסיה, וב-1 בספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 באוגוסט 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-155 מילואים בצרפת. ב-1 באוקטובר 1943 הוא הועבר לעתודת המילואים של הוורמאכט, וב-19 באפריל 1944 הוא מת בביתו בשטוטגרט.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/L/LandgrafFranz.htm פרנץ לנדגראף] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
טום ואן ארסדייל

תומאס ארתור ואן ארסדייל (באנגלית: Thomas Arthur Van Arsdale; נולד ב-22 בפברואר 1943) הוא כדורסלן עבר אמריקאי.
== קריירה ==
ואן ארסדייל, גארד בגובה 1.96 מטר ששיחק במכללות עבור אוניברסיטת אינדיאנה, נבחר על ידי דטרויט פיסטונס בסיבוב השני של דראפט ה-NBA בשנת 1965. בסיומה של עונתו הראשונה בליגה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-1966, יחד עם אחיו התאום הזהה דיק ואן ארסדייל. ואן ארסדייל שיחק ב-NBA במשך 12 עונות: במדי הפיסטונס, סינסינטי רויאלס, קנזס סיטי-אומהה קינגס, פילדלפיה 76', אטלנטה הוקס ופיניקס סאנס. ואן ארסדייל, שנבחר שלוש פעמים למשחק האולסטאר של ה-NBA, היה אחד מטובי הקולעים מקו העונשין ב-NBA באופן עקבי לאורך הקריירה שלו. הוא פרש ממשחק ב-1977.

ואן ארסדייל עדיין מחזיק בשיא המשחקים בקריירה בלי הגעה בודדת לפלייאוף ה-NBA - 929 משחקים. ואן ארסדייל הוא גם השחקן שקלע את מספר הנקודות הרב ביותר בקריירה (14,232 נקודות) מבלי להגיע לפלייאוף.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלני אטלנטה הוקס
קטגוריה:כדורסלני סינסינטי רויאלס
קטגוריה:בחירות דראפט של דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:כדורסלני קנזס סיטי קינגס
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלני פילדלפיה 76'
קטגוריה:כדורסלני פיניקס סאנס
קטגוריה:תאומים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
23FM

23FM היא סדרת טלוויזיה קומית ללימוד עברית ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנת 2007. התוכנית הופקה בשיתוף עם הפיקוח על הוראת השפה העברית במשרד החינוך.

== עלילה ==
העלילה מתרחשת מאחורי הקלעים של תחנת רדיו 23FM ומתמקדת בחבורת צעירים העובדים, מפיקים ומשדרים בתחנת הרדיו ומתמודדים עם הלחץ שמאחורי השידור, עם התקציב המוגבל, מערכות יחסים, תחרויות ומאבקי כוח.

חומר הלימוד לבגרות ללשון מועבר דרך עלילה קומית הפונה לצעירים ולמבוגרים גם יחד.

== דמויות ==
* שחק (ניר גרינברג): "כלבויניק" בתחנה, הדמות הגברית והמושכת, תפקידו הרשמי הוא הטכנאי. מאוהב בליאת. שאיפתו המרכזית היא לשדר, להגיש תוכנית רדיו משלו.
*פלג (אליענה בקייר): מנכ"לית התחנה. אביה פיני (דליק ווליניץ) קנה לה תחנת רדיו בעקבות שירותה בגלי צה"ל .
* ליאת (יעל דואני): שדרנית "שתיים בשתיים". אוהבת את האדם והטבע.
* אפרת (ליבנת טיראן): שדרנית "שתיים בשתיים". בחורה אנרגטית, אמביציוזית.
* קרני (גלי גולדשמיט): שדרנית "שתיים בשתיים". אוהבת את החיים.
* יעל (עדינה חיימיס): מפיקה ומנהלת התוכניות של התחנה. בעלת ידע רחב במוזיקה, בקשר תמידי עם אמה החיה בדיור מוגן.

== אורחים ==
בכל פרק מתראיינים בתוכנית הרדיו אנשי תקשורת ואורחים מפורסמים כמו ג'קי לוי, רזי ברקאי, שאנן סטריט, שלמה גרוניך, מרב מיכאלי, אבשלום קור ואישים נוספים.

== ראו גם ==
* עברית בסימן טוב
* Here we are
* Seven in Heaven

== קישורים חיצוניים ==

* [http://cms.education.gov.il/NR/rdonlyres/156F54AD-67F1-4B8B-B8E2-535D40845956/112353/Madrich.pdf סדרת הדרמה "23FM" - מדריך למורה], משרד החינוך והתרבות, הפיקוח על הוראת העברית

קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות ללימודי עברית
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קרל פון ובר

גנרל קרל ריטר פון ובר (בגרמנית: Karl Ritter von Weber; 23 באוגוסט 1892 – 20 ביולי 1941) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
קרל ובר נולד ב-23 באוגוסט 1892 בגייזלבאך, לאדמונד ובר, בעל בית חרושת לרהיטים, ולאלאונורה לבית פרנץ. בשנת 1911 התגייס ובר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-13 (פרנץ יוזף, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-9 באוקטובר 1917 הוענק לו על פעולותיו בקרב איפר השלישי עיטור המסדר הצבאי של מקס יוזף, ובעקבות כך קיבל את תואר האצולה ריטר פון ובר. בשנת 1918 נפצע פון ובר פעמיים בקרב אראס (1918). על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון ובר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1932 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוגוסט 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-13 במאי 1935 מונה פון ובר למפקד גדוד ההדרכה ה-2 של רגימנט הרגלים ה-20, וב-15 באוקטובר 1935 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-62. ב-1 ביולי 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-12 באוקטובר 1937 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-93.

===מלחמת העולם השנייה===
בפרוץ המלחמה היה פון ובר מפקד רגימנט הרגלים ה-93, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת, כחלק מהדיוויזיה הממונעת ה-13. ב-16 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-1, וב-1 בנובמבר 1940 הוא מונה לראש מטה דיוויזיית הפאנצר ה-11. ב-1 בדצמבר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-7 ביולי 1941 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-17 ברוסיה. ב-19 ביולי 1941 הוא נפצע קשה בלחימה סביב סמולנסק מפגיעת רסיס, וב-20 ביולי 1941 הוא נפטר כתוצאה מפציעתו בבית החולים השדה בקרסני-רוסל.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/W/WeberKarl.htm קרל פון ובר] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1941
עד הקצה - ג'סטה 2

עד הקצה ג'סטה 2 הוא סרט קומדיית נעורים ישראלי משנת 2018, בהפקתם של האחים משה ולאון אדרי והילה ערן. הוא מהווה המשך לסרט "ג'סטה".

==עלילה==
חבורת ג'סטה כבשה את הפסגה. השלישייה העשירה והמפורסמת סיימה את עלילת הסרט הקודם כשהיא בשיא אבל מאז הלכו היחסים והידרדרו. הגאווה של אדם והכסף הגדול הרחיקו את אדם ושחר והם החליטו לקחת הפסקה זה מזו. פיתה שומר על קשרים עם שניהם אבל עסוק באובססיה החדשה שלו לאקסטרים ומשמש כגורו של כושר ופיתוח אפליקציות בתחום. אדם שנחוש להוכיח שהוא יכול גם לבד נופל קורבן לעוקץ מצד כנופיית מתוחכמת המונהגת בידי אשת צללים מסתורית ומאבד את הכל. הגאווה שלו לא תיתן לו לבקש עזרה מחבריו והוא ינסה להסתיר את הנפילה ובכך ידחה מעליו את שחר ופיתה וירחיקם עוד יותר. רק כאשר יתחקה אחר מקורות העוקץ שהפיל אותו ויגלה שהכנופיה מתכננת גורל דומה גם לצמד חבריו. ינסה אדם לחבור אליהם חזרה וביחד להשיב מלחמה.

==הדמויות הראשיות בסרט==
* אדם (און רפאלי) - מאוהב בשחר והופך לבן זוגה.
* שחר (נאיה פדרמן) - חברתו של אדם.
* יואב "פיתה" (מתן לקס) - החבר של אדם ושחר.
* שימי (גיא זו-ארץ) - מנהיג חבורת הנוכלים. עבריין צעצוע. בעל פה גדול. מצחיק ושטותניק. תחתיו צמד הבריונים בוקסר ובולדוג. חובב אלימות ואופנועים. חושש עד מוות מסבינה ואן דר חאל בת ה-90, מנהיגת כנופיית העוקץ שנועדה לנשל את חבורת ג'סטה מהונה.
* קסם (עמי אנידג'ר)
* גבעול (רודי סעדה) 
* אנה (גילי איצקוביץ) - חניכה חדשה בתוכנית המנטורינג של יואב (פיתה) שואפת להיפטר מחששות וחרדות שמלווים אותה ולכן מוכנה לעבור את תוכנית האקסטרים של גורו הכושר ואיכות החיים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.edb.co.il/title/t0015091/ הסרט עד הקצה - ג'סטה 2] באתר אידיבי
* [https://www.youtube.com/watch?time_continue=5&v=heiNmSt6gPg עד הקצה - ג'סטה 2 טריילר] באתר יוטיוב
* 

קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטי המשך
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2018
נורית הילר

נורית הילר (נולדה ב-1960) היא מהרדיולוגיות הבכירות בישראל, מנהלת מכון הדימות ("מכון הרנטגן") ולשעבר סגנית מנהלת בית-החולים הדסה הר הצופים בירושלים. תחום מומחיותה הוא פענוח בדיקות CT ו-MRI של כל מערכות הגוף.

== ביוגרפיה ==
נולדה בחיפה וגדלה בבית דתי בקריית-ים. אביה, מרדכי הוזמי, היה חוקר במשטרת ישראל.

בעקבות שירות לאומי בבית-חולים החליטה ללמוד רפואה. היא למדה באוניברסיטה העברית בירושלים, התמחתה ברדיולוגיה אבחנתית (רנטגן) בבית החולים שערי צדק בירושלים והשתלמה בדימות השלד בבית-החולים אלברט איינשטיין בניו יורק.

בבית החולים שערי צדק התמחתה בפיענוח בדיקות CT ו-MRI ובשנת 2000 עברה לבית-החולים הדסה. משנת 2007 היא מנהלת את מכון הדימות ("מכון הרנטגן") בבית-החולים הדסה הר הצופים ובמשך חמש שנים שימשה כסגנית מנהלת בית-החולים ואחראית על מערך שעת החירום.

פרופ' הילר חברה בהסתדרות הרפואית, בהנהלת איגוד הרדיולוגים בישראל, ומשמשת כסגנית יו"ר הוועדה לבחינות ההתמחות ברדיולוגיה. היא גזברית איגוד הרדיולוגים, יו"ר הוועדה המדעית של הכנס השנתי של איגוד הרדיולוגים הישראלי ומזכירה מדעית של כנס הרדיולוגים הישראלי-צרפתי. במשך שנים היא עוסקת בהוראה ובהדרכת סטודנטים ומתמחים ברדיולוגיה. סטודנטים לרפואה באוניברסיטה העברית דירגו אותה כמרצה מצטיינת.

פרופ' הילר פרסמה עשרות מחקרים ומאמרים בתחום הדימות והרדיולוגיה. היא חברה באיגודים בינלאומיים של רדיולוגים, ומשמשת כסוקרת מאמרים עבור עיתונים מקצועיים בתחומה.

פרופ' הילר מתגוררת בירושלים, נשואה לרופא השיניים ד"ר חיים הילר, ואם לדנה הילר, אשת-מחשבים בחברת היי-טק.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/?term=nurith+hiller רשימת מאמרים ומחקרים]

קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:רופאות ישראליות
קטגוריה:רדיולוגים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
פרידריך הרליין

גנרל פרידריך הרליין (בגרמנית: Friedrich Herrlein; 27 באפריל 1889 – 28 ביולי 1974) היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
הרליין נולד ב-27 באפריל 1889 באהרנברייטשטיין, ובשנת 1910 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט המשמר ה-3. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא סופח לרגימנט המילואים של המשמר ה-2, וב-18 ביוני 1915 הוא הועלה לדרגת אובר לויטננט. בשנת 1916 הוא נפצע בקרבות, ובפברואר 1917 הוא מונה לשליש בדיוויזיה ה-2. בדצמבר 1917 הוא הועבר לרגימנט המשמר ה-1, ובפברואר 1918 הוא מונה לקצין מטה בחטיבת המילואים של המשמר ה-1. במאי 1918 הוא מונה לקצין במטה הכללי, ב-20 ביוני 1918 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובתום מלחמת העולם הראשונה הוא שירת כקצין במטה הדיוויזיה ה-224. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, עיטור צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף הרליין לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1931 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוגוסט 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-16, וב-15 באוקטובר 1935 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-65. ב-6 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-116, וב-1 בינואר 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט.

===מלחמת העולם השנייה===
בפרוץ המלחמה היה הרליין מפקד רגימנט הרגלים ה-116, ופיקד עליו במהלך המערכה על צרפת, כחלק מהדיוויזיה ה-9. ב-1 בינואר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-15 בפברואר 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-71. ב-28 במרץ 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-18, ובמהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ואף השתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק. באוגוסט 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-16 ולחמה עמה בקרב לנינגרד, ובאוקטובר 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-18. ב-22 בספטמבר 1941 הוענק לו על פעולותיו צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 בדצמבר 1941 הוא פרש מתפקידו בעקבות מחלה. ב-1 בספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-5 באוקטובר 1943 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-55 בגזרה המרכזית. ב-1 בפברואר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובפברואר 1945 הוא הועבר לעתודת המילואים של ה-OKH. במרץ 1945 הוא שימש כקצין מטה בקבוצת ארמיות דרום, וב-18 באפריל 1945 הוא נפל בשבי הבריטי.

===לאחר המלחמה===
ב-17 במאי 1948 שוחרר הרליין מהשבי, ולאחר שחרורו הוא התגורר בגיסן. הרליין ניסה להביא לפיוס בין גרמניה לצרפת, ואף היה חבר בסגל הבונדסוור, עד מותו ב-28 ביולי 1974.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/H/HerrleinFriedrich-R.htm פרידריך הרליין] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1974