OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עוגת שרוסברי

עוגיות שרוסברי
עוגת שרוסברי או עוגיית שרוסברי (באנגלית: shrewsbury cake או shrewsbury biscuit) היא עוגייה במטבח האנגלי המוגשת כקינוח והנקראת על שם העיר שרוסברי שבשרופשייר. העוגייה עשויה סוכר, קמח, ביצה, חמאה ואגוז מוסקט. לעיתים מוסיפים לעוגה מי ורדים וזרעי קימל.

==היסטוריה==
מקורן של עוגיות אלה בראשית המאה ה-16. העוגה מוזכרת במחזהו של ויליאם קונגריב משנת 1700 "דרכו של העולם". המתכון הקדום ביותר של העוגיה מופיע בספר הבישול של אנה וולי "The Queen-like Closet or Rich Cabinet" משנת 1672 (מתכון הכולל מי ורדים) ולאחר מכן בספר הבישול של אליזה סמית', "The Compleat Housewife", משנת 1728. שיר משנת 1840 מציין כי העוגה הומצאה על ידי אופה בשם פאלין, בשנת 1760, אולם אין בסיס לאגדה אורבנית זו. העוגה יוצרה תחת השם המסחרי "עוגיות פאלין" עד מלחמת העולם השנייה עת שהמחסור במזון הביא להפסקת הייצור התעשייתי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.wetnelly.com/page010.html עוגית שרוסברי - מדריך למזונות אנגליים מסורתיים]
* [http://www.biscuit.org.uk/recipe/shrewsbury.htm מתכון להכנת העוגייה]
* [http://www.bbc.co.uk/shropshire/food/2002/10/shrewsbury_biscuits.shtml מתכון] באתר ה-BBC

==הערות שוליים==

קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:המטבח הבריטי: קינוחים
שרוסברי
לחמניית סאלי לן

בית סאלי לן
לחמניית סאלי לן (באנגלית: Sally Lunn bun) היא לחמנייה עשויה בצק שמרים שמקורה בעיר באת' שבדרום מערב אנגליה.

מקורה של הלחמנייה במאה ה-17 והיא מבוססת על מתכון שהביאה מהגרת מצרפת לעיר באת'.

הלחמנייה עשויה בצק שמרים, ומתובלת בלימון. נהוג להגישה כשהיא פרוסה, ומרוחה בחמאה, או שמנת מוקצפת. הלחמנייה נחשבת למאכל מסורתי בעיר באת'.

רבים מתבלבלים בין לחמנייה זו לבין לחמניית באת' האופיינית אף היא לעיר באת'.

== היסטוריה ==
מסורת מקובלת משייכת את המתכון לסולאנג' (סולי) לויון (Solange (Sollie) Luyon), מהגרת הוגנוטית שהגיעה לעיר באת' בשנת 1680. לויון התפרנסה ממכירת מוצרי מזון שרכשה מאופים אחרים, ובהמשך ממכירת לחמניות שאפתה בעצמה.
מסורות מאוחרות יותר קישרו בינה לבין מבנה הידוע בשם "בית סאלי לן" (אינגלוז של שמה), שנחשב לאחד הבתים העתיקים ביותר בעיר באת'. על פי מסורת זו לויון עבדה בבית זה והגישה בו את הלחמניות שלה (המקום משמש כבית קפה המגיש לחמניות אלה גם כיום).

הלחמנייה הפכה למאכל פופולרי באנגליה במהלך המאה ה-18 בשל מרקמה העדין של הלחמנייה דמוית הבריוש.

==ראו גם==
* לחמניית באת'

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.sallylunns.co.uk/history,intro.htm ההיסטוריה של לחמניית סאלי לן]
* [http://www.information-britain.co.uk/food/foodlegends/Sally%20Lunn%20Bun/ היסטוריה של לחמניית סאלי לן]
* [https://web.archive.org/web/20100512161824/http://www.greenchronicle.com/recipes/sally_lunn_buns.htm מתכון להכנת הלחמנייה]

קטגוריה:לחם
קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:באת'
לחמניית באת'

לחמניית באת (באנגלית: Bath bun) היא לחמנייה עשויה בצק שמרים עשיר. צורתה של הלחמנייה עגולה, והיא מזון מסורתי הנמכר בעיר באת' שבאנגליה. הלחמנייה מאופיינת בכך שגוש סוכר מונח בתחתית הבצק בעת האפייה, וסוכר נזרה עליה לאחר תום האפייה. לעיתים מוכנסים לבצק הלחמנייה קליפות הדרים מסוכרות, או צימוקים.

==היסטוריה==
מקורה של הלחמנייה בראשית המאה ה-18. האזכורים הראשונים של הלחמנייה הם משנת 1763 ובהם מצוין שהיא תוצר של העיר באת'.

על פי המסורת, הלחמנייה הומצאה על ידי דוקטור ויליאם אוליבר אשר טיפל במבקרים במרחצאות הרומיים של באת'. הלחמנייה המקורית הייתה עשויה בצק שמרים עם ביצים, צימוקים וזרעי קימל. מאכל נוסף שהומצא על ידי אוליבר וחולק לבאי המרחצאות היה ביסקוויט שנקרא באת' אוליבר על שמו.

==ראו גם==
*לחמניית סאלי לן

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.aboutbritain.com/towns/bath.asp ההיסטוריה של לחמניית באת' באתר aboutbritain]
* [http://www.enjoyengland.com/ideas/food-and-drink/news-bites/edible-england/bath-bun.aspx ההיסטוריה של לחמניית באת' באתר enjoyengland]
*[http://www.bun-recipes.co.uk/Tbl_Recipes_view.asp?editid1=106 מתכון מסורתי של לחמניית באת']
*[https://web.archive.org/web/20071116174136/http://www.cornwall-calling.co.uk/famous-cornish-people/oliver.htm קורות חייו של ד"ר אוליבר, ממציא הלחמנייה]

קטגוריה:לחם
קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:באת'
באת' אוליבר

ביסקוויט באת' אוליבר
ד"ר ויליאם אוליבר
באת' אוליבר (באנגלית: Bath Oliver) הוא ביסקוויט או קרקר דק, העשוי קמח, חמאה, שמרים וחלב, הנאכל לרוב עם גבינה.

הביסקוויט הומצא על ידי ד"ר ויליאם אוליבר מהעיר באת' שבדרום מערב אנגליה בשנות ה-50 של המאה ה-18 ונקרא על שמו ועל שם העיר.

הביסקוויט הומצא עבור הבאים להירפא ולנפוש במרחצאות הרומיים של העיר, אשר היו מקום מרפא ונופש פופולרי במהלך המאה ה-18. אוליבר, אשר עבד כרופא המרחצאות, המציא עבור הנופשים את לחמניית באת', אולם זו הייתה עשירה ביותר וחולי הרומטיזם לא יכלו לאכול אותה, ולכן המציא אוליבר את הביסקוויט מחומרי גלם דומים, אולם מבלי שהבצק יעבור התפחה ארוכה.

במותו הוריש אוליבר את המתכון לרכבו, אטקינס, אשר הקים מפעל לייצור הביסקוויט והפך אותו לפופולרי.

==ראו גם==
* לחמניית באת'
* לחמניית סאלי לן

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20071116174136/http://www.cornwall-calling.co.uk/famous-cornish-people/oliver.htm ההיסטוריה של הביסקוויט וקורות חייו של ד"ר אוליבר]

קטגוריה:עוגיות
קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:באת'
אברהם מלמד (פרופסור)

אברהם מלמד הוא פרופסור אמריטוס למחשבת ישראל ולשעבר ראש החוג לתולדות ישראל באוניברסיטת חיפה. שימש כראש המרכז לחקר התרבות יהודית ומשמש כראש הקתדרה ע"ש וולפסון למורשת ההגות היהודית באוניברסיטה. מחקריו עוסקים בהיבטים שונים של המחשבה היהודית בימי הביניים ובראשית העת החדשה, ובעיקר בתחומי המחשבה המדינית וההיסטוריה הרעיונית והתרבותית.

הוא סיים את הדוקטורט באוניברסיטת תל אביב במחשבת ישראל בשנת 1978. 

בין השנים 2006 ל-2010 כיהן מלמד כיו"ר התנועה ליהדות מתקדמת בישראל.

בנוסף, לימד מלמד מחשבת ישראל והיסטוריה במכללת אורנים ואזרחות בבית הספר הריאלי העברי בחיפה, סניף בית בירם. 

בספרו "היהפוך כושי עורו? האדם השחור כ'אחר' בתולדות התרבות היהודית", שפורסם בשנת 2002, הוא בוחן את התפתחות מערכת הדימויים של האדם השחור בתרבות היהודית לדורותיה, החל בתקופת המקרא ועד ראשית העת החדשה.

בספרו "רקחות וטבחות" שראה אור בשנת 2010 הוא סוקר את התפתחותו של המיתוס על כך שהמקור של כלל החכמות והמדעים הוא כביכול יהודי. מלמד סוקר לראשונה את המיתוס מראשיתו בתרבות ההלניסטית ועד ימינו, דרך העברתו בתרבויות השונות: ההלניסטית-פגאנית, היהודית, הנוצרית והאסלאמית.

==מספריו ==
* "על כתפי ענקים, תולדות הפולמוס בין אחרונים לראשונים בהגות היהודית בימי הביניים ובראשית העת החדשה", הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2003 
* "היהפוך כושי עורו? האדם השחור כ'אחר' בתולדות התרבות היהודית", הוצאת אוניברסיטת חיפה וזמורה ביתן, 2002.
** תורגם לאנגלית בשם: The Black in Jewish Culture – A History of the Other (London 2003)
* The Philosopher-King in Medieval and Renaissance Jewish Political Thought, SUNY Press, Albany, 2003
* "רקחות וטבחות: המיתוס על מקור החכמות", הוצאת מאגנס ואוניברסיטת חיפה, 2010
* "אחותן הקטנה של החכמות: המחשבה המדינית היהודית בימי הביניים", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2011
* "על אי בודד", הוצאת רסלינג, 2011
* Melamed et al, eds., Hebraic Aspects of the Reneissance: Sources and Encounters, London and Boston, 2011
* Wisdom's Little Sister: Studies in Medieval and Renaissance Jewish Political Thought, Boston, 2012 
* "דת: מחוק לאמונה - קורותיו של מינוח מכונן", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2014

== קישורים חיצוניים ==
* [https://marvel.haifa.ac.il/pls/Students/on_p_view_lec_heb_v1.main_stud?p_lec_id=205&p_user_id=&p_random=&p_owed=0 דף אישי] באתר אוניברסיטת חיפה
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:חוקרי מקרא ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: תולדות ישראל
קטגוריה:סגל אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:יהדות רפורמית בישראל: אישים
קטגוריה:סגל בית הספר הריאלי
קטגוריה:חוקרי מחשבת ישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
משה לוין (היסטוריון)

משה (מישקה) לוין (7 בנובמבר 1921 - 14 באוגוסט 2010) היה היסטוריון של ברית המועצות ושל רוסיה.

== אודות ==
משה לוין נולד בווילנה להורים ממוצא רוסי יהודי. בשנת 1941, כשהיה בן עשרים, נמלט לברית המועצות ברגע האחרון לפני כיבוש העיר על ידי הוורמאכט, ושני הוריו שנשארו שם נרצחו בשואה. ברוסיה עבד כחקלאי בקולחוז, ולאחר מכן כמפעיל כבשן במפעל מתכות. בקיץ 1943 התגייס לצבא האדום, הוא נשלח לקורס קצינים אולם סיים אותו רק כשהסתיימה המלחמה, כך שהוא לא השתתף בה. בשנת 1946 שב לפולין, ולאחר זמן קצר עבר לפריז, שם פעל במסגרת מנגנוני ההעפלה לארץ-ישראל. בשנת 1951 עלה לישראל, ומתוך אמונה בציונות הסוציאליסטית, הצטרף לקיבוץ. כעבור זמן קצר עבר לתל אביב, שם שימש ככתב בעיתונה של מפ"ם, על המשמר. בהמשך היה עורך בעיתונים "שמאל" - עיתון "מפלגת השמאל הסוציאליסטי הישראלי", וב"קול העם". 

בשנת 1956 גויס לצבא לקראת מלחמת סיני. כשהביע את מחאתו על הרג שבויים מצריים, נכלא עד תום המבצע. 

הוא למד באוניברסיטת תל אביב, שם סיים תואר ראשון בהיסטוריה, ובשנת 1961 עזב לפריז כדי ללמוד בסורבון. הוא סיים שם את עבודת הדוקטורט שלו, שאחר כך גם פרסם כספר, "האיכרים הרוסים והכוח הסובייטי 1930-1928". במחקר טען כי הקולקטיביזציה שנעשתה בברית המועצות הייתה בסך הכל אחת מן האפשרויות, שבעזרתן יכלו ראשי המשטר להתמודד עם המשבר שהתחולל בגידול החקלאי; ושהאפשרות הזאת נכפתה על ידי הממשל כפתרון מעשי, ולא כפי שרבים חושבים - כמימוש אידאולוגי של התורה הקומוניסטית.

בין השנים 1967 ל-1968 היה לוין עמית מחקר באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בין השנים 1968 ל-1978 שימש פרופסור באוניברסיטת ברמינגהאם באנגליה. כשסיים את התקופה שם, עבר לאוניברסיטת פנסילבניה, שם לימד עד פרישתו לגמלאות בשנת 1995.

בספרו "מאבקו האחרון של לנין" (1968), הוא עסק בהשגותיו של לנין על ההתפתחות של השלטון הבירוקרטי בברית המועצות. הוא הציג את האופציות שלנין כתב עליהן על ערש דווי, והציגן כ"אופציות אבודות", שהיו יכולות להתגשם אילו לנין היה ממשיך לחיות עוד מספר שנים.

בשנות השבעים התפרסם ספרו "זרמי העומק הפוליטיים בפולמוסים הכלכליים הסובייטיים: מבוכארין לרפורמיסטים המודרניים", ובו הוא חקר את פועלו של ניקולאי בוכארין, ממתנגדי סטלין בשנות העשרים, וטען כי רעיונותיו של בוכארין דומים לאלה של הרפורמיסטים המאוחרים יותר של שנות השבעים.

ספרו האחרון, "המאה הסובייטית", התפרסם בשנת 2005, ובו הוא מסביר מדוע קרסה ברית המועצות, לשיטתו. 

בשנת 1992 יצא לכבודו ספר יובל שכותרתו: "Stalinism: Its Nature and Aftermath: Essays in Honour of Moshe Lewin" בעריכת ניק למפרט וגאבור ריטרספורן.

לוין שימש במשך שנים כיועץ לזרועות שונות של הממשל האמריקאי בענייני ברית המועצות. כתב קבוע בעבור העיתון "Le Monde Diplomatique".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* Arfon Rees, [http://www.guardian.co.uk/society/2010/sep/27/moshe-lewin-obituary Moshe Lewin obituary], הגארדיאן

קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:היסטוריונים יהודים רוסים
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים של רוסיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
מיכל אסקפה

מיכל אסקפה (נולדה ב-1937) היא אלופה פאראלימפית ישראלית. בעלת 7 מדליות אולימפיות מהן 2 זהב, 1 כסף ו-4 ארד.

== ביוגרפיה ==
אסקפה נולדה בצרפת. הוריה נספו במלחמת העולם השנייה והיא עלתה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער. בצעירותה עסקה בספורט, אך בהיותה בת 15 בראשית שנות החמישים נפגעה מפוליו. היא שותקה בשתי רגליה ובאופן חלקי ביד אחת ורותקה לכסא גלגלים. לאחר מכן עברה לחיות בירושלים, סיימה את לימודיה התיכוניים ולמדה הנהלת חשבונות. בשנת 1962 עברה לחולון וחזרה לעסוק בספורט במסגרת מרכז הספורט לנכים.

תוך זמן קצר מחזרתה לעיסוק בספורט זכתה בתואר אלופת ישראל בטניס שולחן לנכים ונשלחה להשתתף במשחקי סטוק מנדוויל ומ-1964 ועד 1980 בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים. לאורך השנים התחרתה בטניס שולחן, שחייה וקליעה בחץ וקשת. בשנת 1970 הייתה ממייסדי האגודה הישראלית לקליעה בחץ וקשת.

ב זכתה אסקפה ב-3 מדליות ארד. במשחה ל-25 מטר חזה במשחה ל-25 מטר חופשי ובטניס שולחן ליחידות.
 
ב זכתה אסקפה בשתי מדליות, מדליית זהב ביחד עם נבחרת הכדורסל נשים בכיסאות גלגלים ובמדליית כסף בטניס שולחן ליחידות. נוסף לכך היא הגיעה לשלב רבע הגמר בטניס שולחן לזוגות ביחד עם בתיה משעני.

ב זכתה אסקפה במדליית ארד בטניס שולחן ליחידות וסיימה במקום 11 בחץ וקשת. 

ב זכתה אסקפה במדליית זהב בטניס שולחן ליחידות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.paralympic.org/michal-escapa פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 
* [https://www.paralympic.org/escapa המשך פירוט השתתפותה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 

* 
* 

קטגוריה:מדליסטיות פאראלימפיות ישראליות
קטגוריה:אלופות פאראלימפיות ישראליות
קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:זוכי מדליית ארד פאראלימפית מישראל
קטגוריה:ספורטאים רב תחומיים
קטגוריה:ספורטאי איל"ן
קטגוריה:שחייניות נכות ישראליות
קטגוריה:שחיינים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:שחקניות כדורסל נכים ישראליות
קטגוריה:כדורסלנים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:עולות בעליית הנוער
קטגוריה:עולים בעליית הנוער
קטגוריה:שחקני טניס שולחן נכים ישראלים
קטגוריה:שחקני טניס שולחן פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:קשתיות ישראליות
קטגוריה:קשתים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:שחיינים במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים טוקיו (1964)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:כדורסלנים במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:קשתים במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:שחקני טניס שולחן במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980)
קטגוריה:ישראליות ילידות צרפת
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:נפגעי פוליו ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
חיה קדמון

חיה קדמון (25 בספטמבר 1919 - 4 בספטמבר 1960) הייתה משוררת ומתרגמת.
== ביוגרפיה==
קדמון (במקור קאופמן) נולדה בסימפרופול שברוסיה, בשנת 1925, כשהיא בת 6, עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בכפר יחזקאל. אביה, אברהם קאופמן, היה מורה ואמה רופאת ילדים. היא למדה בגימנסיה הרצליה בתל אביב, הייתה חברה בשומר הצעיר ואחר גם בהנהגה הראשית של התנועה. היא הצטרפה ל"גרעין ארץ ישראלי-ג'", לימים חצור שבדרום.

קדמון הייתה חברה במפ"ם, וכתבה בעל המשמר, אחר כך הצטרפה לפלג השמאל של משה סנה, ובשנת 1954 הצטרפה למפלגה הקומוניסטית. היא החלה לפרסם בקול העם שירים, בהם שירים פוליטיים, שירים לירים ושירי ילדים, וכן מאמרי ביקורת ומסות בנושאי ספרות כללית ועברית. כמו כן תרגמה לעברית משיריהם של משוררים רוסים.

היא למדה ספרות עברית ואנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים ואחר כך המשיכה ללימודי השתלמות באנגליה, שם ערכה והגישה תוכנית בשידורים העבריים של רשות השידור הבריטית. כשחזרה לארץ עסקה בהוראת ספרות עברית ואנגלית בבתי ספר ובסמינריונים שונים. הייתה בין פעילי הליגה לידידות ישראל-ברית המועצות וביקרה בברית המועצות ובבולגריה. 

קדמון נישאה לרוברט פרקש, ביולוג יליד ארצות הברית, שהיה פעיל במפלגה הקומוניסטית בארצות הברית והגיע לישראל עקב הרדיפות המקארתיסטיות. 

קדמון נפטרה ב-4 בספטמבר 1960 כשהיא בת 41 ונקברה בבית העלמין קריית שאול. נערך לה מסע ההלוויה ברחובות תל אביב בהשתתפות נציגי השגרירות הסובייטית, ועל קברה ספדו לה משה סנה ואלכסנדר פן, ובסיום הטקס הושר האינטרנציונל. בעלה נפטר שמונה חודשים לאחר מותה באופן פתאומי כשהוא בן 36. בנם היחיד, יובל, שהיה בן 4 כשהתייתם מהוריו, אומץ, על פי בקשתו של רוברט, על ידי ידידיו מהמפלגה הקומוניסטית, דני פתר-פטרזיל וליליה פתר פטרזיל.

עשור לאחר מותה יצאה לאור בהוצאת "תרבות לעם" אסופה משיריה, "לבעור תמיד" (1971), בעריכת המשורר אלכסנדר פן, הכוללת שירים פוליטיים, חברתיים וליריים.
==יצירתה==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* - השיר האחרון שכתבה
* 
* 
== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* יוסף אלגזי, [https://web.archive.org/web/20170807153247/http://www.defeatist-diary.com/index.asp?p=culture_new247 לזכרם של חיה קדמון (1960-1919) ורוברט פרקש (1960-1925)]
* תמר גוז'נסקי, [http://www.maki.org.il/he/component/content/article/69/4926-q-- "שירי זונק ממרי יומך אל העתיד"]
* איתן קלינסקי, [http://www.news1.co.il/Archive/0014-D-41012-00.html משוררת שלום נשכחת]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:מתרגמות לעברית
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרות השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:פעילי מפ"ם
קטגוריה:פעילי מק"י
קטגוריה:ישראליות ילידות רוסיה
קטגוריה:ישראלים ילידי רוסיה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1960
לי סגל

לי אהרן סגל (5 בפברואר 1932 – 31 בינואר 2005) היה מתמטיקאי ופרופסור במכון ויצמן, מחקריו עסקו בביולוגיה מתמטית.

== קורות חיים ==

לי סגל נולד בפרבר של העיר בוסטון. קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד (1953) דוקטורט מ-MIT בשנת 1959 תחת הנחיית פרופסור סי. סי. לין (Chia-Chiao Lin). בשנת 1960 הוא הצטרף לסגל "Rensselaer Polytechnic Institute" בניו יורק, שם עסק בבעיות של מכניקת הרצף. שני ספריו הראשונים, "Mathematics Applied to Deterministic Problems in the Natural Sciences" ו-"Mathematics Applied to Continuum Mechanics", עסקו בתחום. בשנת 1973 עלה לישראל והחל לעבוד במכון ויצמן ולעסוק בנושאים של ביולוגיה מתמטית, בין התחומים שהוא מידל היו בקטריולוגיה, אבולוציה, אימיונולוגיה, נוירולוגיה.

בשנת 1984 יצא ספרו "Modeling Dynamic Phenomena in Molecular and Cellular Biology". הוא שימש במשך שנים כעורך של כתב העת "Bulletin of Mathematical Biology".

בשנת 2003 נערך לכבודו הכנס "Mathematical Biology: From molecules to ecosystems;The legacy of Lee Segel". לאחר מותו החל מכון ויצמן לחלק מדי שנה פרס ע"ש לי סגל, בשם "הפרס לביולוגיה מתמטית".

נפטר ב-31 בינואר 2005. היה נשוי לרותי ואב לארבעה ילדים. מחותנו היה המתמטיקאי פרופ' הרי דים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:אישים הקבורים ברחובות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
ליונל רוגוזין

ליונל רוגוזין (מאנגלית: Lionel Rogosin; 22 בינואר 1924 - 8 בדצמבר 2000) היה במאי קולנוע יהודי-אמריקאי. ביים סרטים דוקומנטריים וחברתיים בסגנון הנאו-ריאליזם איטלקי.

== אודות ==
נולד בניו יורק, בנו של ישראל רוגוזין, איש עסקים יהודי ותעשיין טקסטיל. רוגוזין למד באוניברסיטת ייל, שם סיים תואר בהנדסת כימית כדי להצטרף לעסקי אביו. הוא שירת בחיל הים האמריקני במהלך מלחמת העולם השנייה. עם חזרתו הוא טייל במזרח ומערב אירופה ובישראל וכן באפריקה. אחר כך עבד בחברה של אביו עד לשנת 1954. 

רוגוזין לימד את עצמו כיצד להשתמש במצלמת Bolex 16 מילימטר. הוא היה מעורב בפעילות חברתית ופוליטית, ויצר סרט דוקומנטרי קצר אודות מצוקת הפליטים ההונגרים בעבור האומות המאוחדות.

בשלב מסוים החליט לזנוח את המעורבות בעסקי אביו ולהתמסר לפעילות חברתית. הוא התמקד בנושאים חברתיים כמו גזענות ואימפריאליזם. מטרתו הראשונה הייתה משטר האפרטהייד. הוא יצר את הסרט "Wood-cutters of the Deep South" אודות קואפרטיב משותף לשחורים ולבנים בדרום ארצות הברית, ואת "Arab-Israeli Dialogue" המתאר מפגש של המשורר הפלסטיני ראשד חוסיין עם העיתונאי הישראלי עמוס קינן. 

בשנות השמונים עבר לאנגליה ובשנות התשעים עבר ללוס אנג'לס.

== מסרטיו ==
<div style="direction: ltr;">
* On the Bowery (1956)
* Out (1957) (short film)
* Come Back, Africa (1960)
* Good Times, Wonderful Times (1965)
* Oysters Are in Season (1966) (short film)
* How Do You Like Them Bananas? (1966) (short film)
* Black Roots (1970)
* Black Fantasy (1972)
* Woodcutters of the Deep South (1973)
* Arab Israeli Dialogue (1974) (short film)
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.lionelrogosin.com אתר המוקדש לרוגוזין]

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
יפאן יפאן

יפאן יפאן (באנגלית: Japan Japan) הוא סרט ישראלי משנת 2007, על צעיר הומוסקסואל שעובר לתל אביב, וחולם לעבור לגור ביפן. הסרט בוים בידי ליאור שמריז.

==עלילה==

עלילת הסרט עוקבת אחרי אמרי (בגילומו של אמרי כהן), צעיר מאשדוד, שבגיל 19 מחליט לעזוב את הצבא ולעבור לתל אביב, לגור עם שותפה מעורערת בנפשה, בעוד חברת הילדות הקרובה שלו מתכננת לעבור לניו יורק. הוא מוצא עבודה זמנית בחנות מתנות כדי לממן טיסה ליפן, הפנטזיה הגדולה ביותר שלו, אך לא מצליח לחסוך. מצבו מתדרדר כאשר חברת הילדות עוזבת לניו יורק, ומשאירה אותו להתמודד לבד בעיר הגדולה. במהלך שהותו בתל אביב הוא מתמכר לגלישה באינטרנט, ולפורנו יפני. הסרט מלווה בסצנות מתוך סרטי פורנו הומוסקסואליים יפנים. 

הסרט מציג בצורה אישית קונפליקטים פניימים, ועוסק בשאלות זרות ושוני, ו"בחייהם של אנשים אבודים וצעירים", על פי הבמאי.

==שחקנים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקנ/ית
!width=80|דמות
|-
| אמרי קהן || אמרי
|-
| טל מאירי || טל
|-
| עירית גידרון || עירית (אמא של אמרי)
|-
| נעמה יוריה || נעמה
|-
| אמנון פרידמן || אמנון
|-
| בני ציפר || בני
|}

==פרסים==

הסרט השתתף בעשרות פסטיבלי סרטים, וזכה לסיקור נרחב. בין הבולטים והנחשבים: פסטיבל לוקרנו בשווייץ, נבחר כסרט הטוב ביותר בשבוע הקולנוע במקסיקו, הוצג במוזיאון לאומנות מודרנית בניו יורק (מומה), ואף בפסטיבל בואנוס איירס לסרטים עצמאיים.

==ביקורת==
הביקורת על הסרט היו מעורבות, מצד אחד, מבקרים רבים הגדירו אותו כגאוני. לדוגמה, האוצר הראשי במחלקה לקולנוע של מוזיאון המומה הכריז שמדובר באחד מעשרת הסרטים הטובים של 2008. ביקורות אחרות טענו שמדובר בסרט פורנוגרפי במסווה, ובסרט בלתי גמור ומבולבל שאינו עומד בסטנדרטים הראויים לקולנוע, וציינו לרעה את המעברים החדים בסרט לסצנות מיניות, לגלישה סתמית וארוכה באינטרנט, ולזוויות הצילום הלא שגרתיות והמעבר החד ביניהן. לעומת זאת, המבקרים שטענו שמדובר בסרט מופת, ציינו כי יחסית לסכום הזעום בו נוצר (כ-200 דולר) הישגיו ורמתו הן יוצאות דופן וראויות לשבח. 

בארץ זכה לביקורות חיוביות מאוד, ואף הוקרן במספר מסגרות בארץ, ביניהן גם בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.pardo.ch/jahia/webdav/site/pardosite/shared/pdf/2007/Line-up%202007_EN.pdf פסטיבל לוקרנו 2007] , באתר הפסטיבל הרשמי
* 
* [http://www.tlvfest.com/he/?p=188 הסרט באתר הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה (תל אביב)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי להט"ב ישראליים
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2007
מכת ערוב

מַכַּת עָרֹב בסיפור יציאת מצרים במקרא היא המכה הרביעית מבין עשר מכות מצרים. התיאור במקרא מתייחס ל"ערוב כבד" שמילא את בתי המצרים ואת אדמתם, ו"השחית" את כל הארץ.

==הסיפור המקראי==
מכת ערוב היא אחת מן המכות שלפניהן פנה משה אל פרעה ביציאתו בבוקר אל היאור, והזהיר אותו מפני העתיד להתרחש אם לא יאפשר לבני ישראל לצאת ולעבוד את ה' במדבר. משה הודיע שכאשר הערוב יגיע, הוא יפגע בכל ארץ מצרים, למעט ארץ גושן – מקום מושבם של בני ישראל.

למחרת, לאחר הגעת הערוב, משה ואהרן נקראים אל פרעה, וזה מתמקח איתם על תנאי יציאתם. תחילה פרעה מציע שהוא יאפשר לבני ישראל להקריב קרבנות לה' בארץ מצרים בלי שיצאו למדבר. משה דוחה את ההצעה, בטענה שבאופן כזה לא יתאפשר לבני ישראל להקריב קרבנות מן הצאן שהמקומיים מייחסים להם קדושה: "הֵן נִזְבַּח אֶת תּוֹעֲבַת מִצְרַיִם לְעֵינֵיהֶם וְלֹא יִסְקְלֻנוּ?!". לבסוף נעתר פרעה לדרישת משה לצאת ממצרים, אך מתנה "רַק הַרְחֵק לֹא תַרְחִיקוּ לָלֶכֶת". משה מסכים לתנאי, אך בזוכרו את הבטחת פרעה במכת צפרדע שלא קוימה, הוא מוסיף ואומר: "רַק אַל יֹסֵף פַּרְעֹה הָתֵל לְבִלְתִּי שַׁלַּח אֶת הָעָם לִזְבֹּחַ לַה'".

משה יוצא מבית פרעה, מתפלל לה' שיסיר את הערוב, וכל הערוב עוזב את ארץ מצרים. "וַיַּעַשׂ ה' כִּדְבַר מֹשֶׁה וַיָּסַר הֶעָרֹב מִפַּרְעֹה מֵעֲבָדָיו וּמֵעַמּוֹ לֹא נִשְׁאַר אֶחָד." לבסוף, פרעה לא עומד בהבטחתו ומסרב לשלח את העם.

== מהות המכה ==
לפי הדעה המרכזית בחז"ל, שבעקבותיה צעדו רוב הפרשנים המסורתיים, מכת הערוב הייתה תערובת של חיות טרף. כך מובא גם בתרגום המיוחס ליונתן על הפסוקים, וכן כתב יוסף בן מתתיהו.

עם זאת, כבר במדרשים אפשר למצוא דעות אחרות:

# מין חיה, יש האומרים ששמה: "פנתרין", ויש אומרים ששמה: "סילונית"<ref>מדרש שכל טוב על הפסוקים.</ref>.
# לדעת רבי נחמיה, מדובר ב"מיני צרעין ויתושין".

שיטתו של רבי נחמיה מופיעה כבר בפרשנות היהודית העתיקה ביותר שבידינו (תרגום השבעים), שראתה בערוב דווקא מכה של חרקים. בדומה לפרשנות זו, היו מן הפרשנים המודרניים שסברו שהערוב הוא תערובת של חרקים, מכרסמים או מזיקים שעלולים להרוס את הארץ (יבול, בעלי חיים וכו')<ref>ראו למשל בפירושי רבי יצחק אברבנאל, שד"ל, רד"צ הופמן ועמוס חכם (בסדרת "דעת מקרא") לפסוקים.</ref>.

רד"ץ הופמן ראה בשתי השיטות הללו "מחלוקת בין המסורת הארץ־ישראלית והמצרית".

לצד פירושים אלו, קיים פירושו המקורי של הרשב"ם, שמדובר במכה של זאבים, והמכה נקראת כך משום מנהגם של הזאבים לצוד בלילות.

יצוין כי בסיפור המקראי לא מתוארת פגיעה בנפש בעקבות מכת הערוב, כשם שמתוארת בשיא של עשר המכות, היא מכת בכורות, וכן לא מתוארת פגיעה בבעלי החיים, עובדה המחזקת את הפרשנות הקדומה והמודרנית לאופייה של מכה זו. לעומת זאת, מדרש שמות רבה מביא חיזוק לפרשנות שמדובר בחיות טרף, מכך שבניגוד למכת צפרדע שבסיומה נותרו פגרי הצפרדעים בערימות והיוו מטרד תברואתי, במכת הערוב כתוב "לא נשאר אחד" (), ומכאן הסיק בעל המדרש שמדובר בבעלי חיים שאפשר להפיק תועלת מנבלתם (כמו חיות הבר שאפשר להשתמש בעורותיהם ובפרוותיהם) ולכן הם נעלמו כלעומת שבאו, ואילו היה מדובר בחרקים הם היו צריכים להיערם ולהבאיש כמו הצפרדעים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

ערוב
קטגוריה:פרשת וארא
קטגוריה:בעלי חיים ביהדות
חלום סקיפיו (רומן)

חלום סקיפיו (אנגלית: The Dream of Scipio) הוא רומן מאת איאן פירס. העלילה מתרחשת בפרובאנס שבצרפת בשלושה אירועים חשובים בהיסטוריית תרבות המערב – התמוטטות האימפריה הרומית במאה החמישית, המוות השחור במאה הארבע עשרה, ומלחמת העולם השנייה במאה העשרים. בעלילה שלושה גיבורים שגורלם מתואר בספר, והם (בהתאמה):
מנליוס היפומנס, אריסטוקרט גאלי הנחוש לשמר את תרבות רומא. אוליבייה דה נואיין, משורר ומלומד, הפועל בחצר האפיפיור באביניון. ז'וליין ברנב, אינטלקטואל המשתף פעולה עם משטר וישי.

==עלילה==
סיפורו של כל גיבור מוצג דרך הסיפור, והשלושה מקושרים דרך "חלום סקיפיו", יצירה שנכתבה בידי מנלאוס (ונקראה על שם יצירתו הקלאסית של קיקרו), שמתגלה בידי אוליבייה וז'וליין, כל אחד בזמנו. את ההשראה ליצירה נתנה למנלאוס מורתו, סופיה, פילוסופית ניאופלטונית ובתו של אחד מתלמידיה של היפטיה, הפילוסופית מאלכסנדריה. מנליוס מחבר את היצירה כדי להצדיק את ההחלטות שהוא מקבל כשהוא עומד מול מתקפת הוויזיגותים והבורגונדים, ללא כל תמיכה מרומא. נושאים דתיים ונושאים פוליטיים המשפיעים על הסובלנות הדתית מעצבים את שלושת הסיפורים: במעקב אחר שורשיה של האנטישמיות של המאה העשרים, מתגלות החלטות פוליטיות היסטוריות המשתמשות ביהודים כשעיר לעזאזל. מה שמאחד את שלושת הסיפורים והופך את היצירה לרלוונטית, הוא הדיון העמוק בשאלה כיצד פותרים קונפליקטים מוסריים הנוגעים ברגשות ובמשמעות החיים.

==קשרים אפשריים לדמויות היסטוריות==
החיבור של מנלאוס דומה ליצירה מאת מקרוביוס, פילוסוף נאו-אפלטוני בן המאה החמישית. למשל, הפרק העשירי של הערותיו של מקרוביוס על "חלום סקיפיו" של קיקרו דן בשאלה איך בני אדם מתים בעודם חיים, ולהפך, ואיך נשמות יוצאות מהגוף לאחר מותו הארצי.

סיפורה של סופיה, והחלק הלא רומנטי של קשריה עם מנלאוס, נושא דמיון לא מבוטל לסיפור חייה של היפטיה, פילוסופית ניאופלטונית שנרצחה בידי המון נוצרי. כמו סופיה, היפטיה ניהלה קשר הדדי עם סינסיוס, ההגמון הנוצרי של קירנה, ואף שהיא לא הייתה נוצרית, נוצרים ולא נוצרים כיבדו את היפטיה בשל הגינותה והאינטלקט שלה.

דמותו של אוליבייה דה נואיין קרובה לדמותו של כרטיאן מטרואה. אף שכרטיאן מטרואה חי מאתיים שנה לפני אוליבייה ובאזור אחר של צרפת, הוא מתואר כ"בן מזל בהיותו, מבין המשוררים הצרפתיים המוקדמים, הידוע ביותר בקרב סטודנטים לספרות ימי הביניים, ולא ידוע כמעט לאף אחד אחר.”

מרסל לפלס חולק דמיון עם מוריס פאפון, בהיותו אחד מאנשי המינהל הציבורי היחידים של ממשל וישי שהמשיכו לתפקד במינהל הציבורי של צרפת גם לאחר המלחמה.

הרלב"ג (רבי לוי בן גרשום), הפילוסוף היהודי שמדריך את אוליבייה דה נואיין, הוא דמות היסטורית ממשית, ידועה היטב הן כמלומד דתי והן כמדען (מכתש "רבי לוי" בירח קרוי על שמו). עם זאת, מפגשו עם האפיפיור קלמנט השישי (דמות היסטורית ממשית גם הוא) במהלך המגפה, המתואר בספר, הוא בדוי לחלוטין. למעשה, השאלה אם הרלב"ג כלל היה חי באותו הזמן שנויה במחלוקות בקרב היסטוריונים. המשרתת של הרלב"ג, רבקה, אהובתו של אוליבייה, גם היא בדויה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:רומנים היסטוריים
אלימלך הורוביץ

רבי אלימלך הורוביץ (תרמ"א, 1881-תש"ב, 1942) היה אדמו"ר חסידי בקראקא, החמישי בשושלת מעליץ. נודע בלחניו וכונה 'האדמו"ר המלחין'. היה מצאצאי רבי נפתלי צבי הורוביץ מרופשיץ. נספה ביריות בבית הקברות בראדומישל. היה גיסו של ר' יחזקאל הולשטוק מאוסטרובצה.

==לפני השואה==
נולד לרבי נפתלי הורוביץ ממעליץ (ד' בטבת תר"ה–י"ח בתשרי תרע"ו) ולרכיל בתו של רבי אביש קנר מסאניק. עוד בבחרותו נודע בגאונותו וביכולתו לחדש חידושי תורה בהלכה ובאגדה. נישא לבינה, בתו של רבי צבי הירש הורוביץ מרוזבדוב (תר"ט-חשוון תרע"ט). עוד בחיי אביו מונה לרבה של מליץ וכונה בפי כל "הרב הצעיר". ניהל את רבנותו ביד רמה וראש הקהל שלא אהב זאת ירד לחייו. לכן היגר עם משפחתו לארצות הברית וחזר לאחר שנתיים. הוא ויתר על רבנותו במליץ לטובת אחיו רבי מנחם-מנדל (תרמ"ג-תש"ג), ועבר לקרקוב. לאחר זמן מה שב לזמן קצר לארצות הברית ולאחר חזרתו משם החל בתקופה שבה הרבה במתן צדקה ובמעשי חסד ונכנס לעסקים. את עסקיו מסר לאנשים שהבינו בתחום והיה לו אמון בהם, אך הם מעלו באמונו והוא נקלע למשבר כלכלי חמור. הוא שמע לעצת מקורביו ועבר לדירה גדולה יותר, הקים בית כנסת משלו וחזר להנהיג עדת חסידים. מספר החסידים הלך ועלה מיום ליום, והם נהנו בייחוד לשמוע את ניגוניו בתפילה.

היה בעל כישרון מוזיקלי רב ובגיל 10 המלמד שלו לימדו גם תווים. בהמשך הרחיב בכוחות עצמו את ההשכלה המוזיקלית שלו עד שידע להלחין יצירות שלמות ולכתוב את התווים שלהן. השאיר אחריו מאות לחנים שתוויהן מילאו חמישה כרכים. עקב אחרי יצירותיהם של מלחינים יהודיים במוזיקה העולמית ושל גדולי החזנים. כשהיה בארצות-הברית הופק מלחניו תקליט שהצליח מאוד. חיבר גם פירוש לספר תהילים שנשאר בכתב יד.

==בימי השואה==
לאחר כיבוש פולין בידי הנאצים, גלו יהודי מליץ לגטו בעיירה ראדומישל הסמוכה למליץ בגליציה המערבית. מפני שלא היו פסי רכבת בסביבה, רציחת היהודים בגטו ראדומישל נעשה ביריות בבית הקברות. לפני ביצוע הרצח ביקש רבי אלימלך לערוך סעודה בפעם האחרונה. הרוצחים הסכימו, והרבי ישב עם חסידיו ליד הקבר הפתוח ובהתרגשות רבה השמיע להם דברי תורה וניגון חדש שחיבר לקטע התפילה "נשמת כל חי", שבמהלכו יצאו יחד בריקוד סוחף. לאחר סיום הריקוד אמר הרבי למבצעי הרצח: "אנו עשינו את שלנו, עשו אתם את שלכם!" מיד לאחר מכן נרצחו ביריות בידי הנאצים. 

==צאצאיו==
*הרב נפתלי הורביץ, נספה באמבטיה רותחת במחנה פוסטקוב ליד טרנוב.
*הרב יהודה אלתר הורוביץ, עלה לארץ ישראל בשנת 1934, ונפטר ב-21 במאי 1978

==לקריאה נוספת==
*מ"ש גשורי, ספר קראקא, עמ' 172–174.
*מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה.

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20100613122616/http://zachor.michlalah.edu/manhigim/manhigim_t.asp?num=8&chug=manhigim&color=144B5B על הרבי ממליץ-קראקא באתר "זכור - אמונה בימי השואה"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רי בית רופשיץ
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבנים חרדים
קטגוריה:אדמו"רים שנספו בשואה
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
עזריהו בן צדוק

עֲזַרְיָהוּ בֶן-צָדוֹק הַכֹּהֵן היה הכהן הגדול השלישי שכיהן בבית המקדש הראשון אשר בירושלים.

על אף שנקרא "בן צדוק" יש סוברים כי נקרא כך לא כי צדוק הכהן היה אביו ממש אלא שצדוק היה זקנו. ואביו היה אחימעץ בן צדוק.

ככל הנראה, לפני התמנותו לכהן גדול, שירת עזריהו כשר בצבאו של שלמה המלך; . אם הביטוי שכיהן כ"כהן גדול" בכתובים לא נקרא אלא בשם "כהן הראש".

עזריהו בן צדוק היה ה"עזריהו" הראשון שכיהן בכהונה גדולה בבית המקדש. אחריו, קם מנכדיו עזריה בן יוחנן שגם כיהן בכהונה גדולה.

לפי האפוס האתיופי-נוצרי כברה נגסת, עזריהו היה האדם החשוב ביותר במשלחת היהודים ששלח שלמה המלך עם מנליק.

עזריהו הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שאושרו במחקר מבחינה ארכאולוגית כדמויות היסטוריות.

==ראו גם==
* הכהנים בני צדוק

==הערות שוליים==

קטגוריה:כהנים בתנ"ך
קטגוריה:כהנים מבני צדוק
קטגוריה:כהנים גדולים
בריסל (מחוז)

אזור בריסל (בצרפתית: Bruxelles; בהולנדית: Brussel; בגרמנית: Brüssel; רשמית: אזור הבירה בריסל; בצרפתית: Région de Bruxelles-Capitale; בהולנדית: Brussels Hoofdstedelijk Gewest; בגרמנית: Region Brüssel-Hauptstadt) הוא עיר הבירה דה פקטו של האיחוד האירופי, והמטרופולין הגדול ביותר בבלגיה. הוא מורכב מ-19 ערים, בהן העיר בריסל - עיר הבירה של בלגיה ומקום מושבן של ממשלות הקהילה הוולונית והקהילה הפלמית של בלגיה.

באזור נמצאים מספר מוסדות פוליטיים חשובים של האיחוד האירופי: הנציבות האירופית, המועצה האירופית, מועצת האיחוד האירופי ואחד ממושביו של הפרלמנט האירופי. כמו כן נמצא באזור המטה הראשי של נאט"ו.

באזור מדוברות באופן רשמי, שתי שפות, צרפתית והולנדית, וכל השלטים הרשמיים נכתבים בשתיהן. בפועל, השפה השולטת בעיר היא צרפתית.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

מתחם מבני [[האיחוד האירופי בבריסל]]

*
קטגוריה:האיחוד האירופי
קטגוריה:ערי בירה של יחידות מנהליות
קטגוריה:בלגיה: אזורים
קטגוריה:אירופה: מובלעות
nn:Brussel#Region
לינדזי קראוס

לינדזי אן קראוס (באנגלית: Lindsay Ann Crouse; נולדה ב-12 במאי 1948) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1984 על תפקידה בסרט "מקום בלב".

==ביוגרפיה==
קראוס נולדה בניו יורק, בתם של אנה ושל המחזאי זוכה פרס הפוליצר ראסל קראוס. לקראוס אח עיתונאי בשם טימותי.
קראוס נקראה על שמו של המחזאי ושותפו של אביה לכתיבה הווארד לינדזי.
לאחר שסיימה את לימודיה הופיעה כרקדנית ג'אז וכשחקנית, את הופעת הבכורה שלה על בימת התיאטרון עשתה ב-1972 במחזה הקומי של ויליאם שייקספיר "מהומה רבה על לא דבר".

הופעת הבכורה שלה כשחקנית קולנוע הייתה ב-1977 בסאטירה הספורטיבית "פול ניומן וחבורתו" בתור לילי, אשתו הממורמרת של שחקן ההוקי נד ברדן.
סידני לומט שצפה בקראוס גם בבימות התיאטרון החליט ללהק אותה לשלושת סרטיו בתחילת שנות ה-80 "מסע דניאל", "נסיך העיר" בתור קרלה אשתו של שוטר משטרת ניו יורק דניאל סילו (טריט ויליאמס) ובדרמה המשפטית "פסק דין" בה גילמה את קייטלין קוסטלו.

בשנת 1984 קיבלה את הערכת חברי האקדמיה שהעמידו אותה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על תפקידה בתור מרגרט לומקס אחותה של הדמות הראשית אדנה ספלדינג (סאלי פילד) בדרמה של רוברט בנטון "מקום בלב". ב-1987 קיבלה לראשונה תפקיד ראשי במותחן הפסיכולוגי של בעלה המחזאי דייוויד מאמט "שם המשחק" וגילמה את הפסיכיאטרית ד"ר מרגרט פורד.

השתתפה בסוף שנות ה-90 במותחן הבדיוני "ההגעה" בתור חוקרת האקלים אינה גרין ובמותחן של מייקל מאן "המקור" המבוסס על סדרת הטלוויזיה "60 דקות" בדמותה של שרון טילר.
ב-2007 הופיעה בתפקיד קטן בסרט "מיסטר ברוקס" בתור קפטן ליסטר הקצינה של הבלשית טרייסי אטווד (דמי מור).

גילמה את תפקיד השוטרת הלסבית קייט מק'ברייד בעונה השישית של סדרת הדרמה "בלוז לכחולי המדים" וכפרופסורית מגי וולש בעונה הרביעית של הסדרה "באפי ציידת הערפדים".

בשנת 1977 התחתנה קראוס עם המחזאי, תסריטאי ובמאי הקולנוע דייוויד מאמט, לזוג נולדו שתי ילדות, ווילה וזושה, הם התגרשו ב-1990.
נישאה בשנית ב-1998 לשחקן והבמאי ריק בלו.

קראוס היא בודהיסטית ומשנת 2005 מארגנת תוכניות לימוד בודהיסטיות בעיירה רוקפורט שבמסצ'וסטס.

== פילמוגרפיה חלקית ==

=== קולנוע ===
* בין השורות (1976)
* פסק דין (1982)
* מסע דניאל (1983)
* איש קרח (1984)
* שעות גורליות (1990)
* להיות אנושי (1994)
* מחוץ לאפלה (1994)
*ביי לאהבה (1995)
* מפתח הקסמים (1995)
* מושבעת (1996)
* אם הקירות האלה היו יכולים לדבר (1996)
* פרפונטיין (1997)
* בדרך לסלינס (2001)
*פצצה מהלכת (2001)
* רצח מתוק (2002)
* Chantilly Bridge (2023)

=== טלוויזיה ===

* Lemon Sky (1988) - סרט טלוויזיה של PBS

*נורמה ג'ין (1996) - סרט טלוויזיה של HBO
*מאחורי הערבה 2: הסיפור האמיתי של לורה אינגלס וילדר (2002) - סרט טלוויזיה של CBS
*פלאש פורוורד (2010) - סדרת טלוויזיה

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
רדגונדיס

פרישתה של רדגונדיס למנזר
רדגונדיס (Radegundis וגם Rhadegund ,Radegonde או Radegund; 520 - 13 באוגוסט 586) הייתה נסיכה פרנקית ומלכה מרובינגית, אחת מנשותיו של כלותאר הראשון. היא ייסדה את המנזר של פואטייה והוכרזה במאה ה-9 כקדושה.

קיימים מספר מקורות על רדגונדיס, כתבו עליה ונאנטיוס פורטונאטוס וגרגוריוס מטור. שלושתם היו מקורבים ונראה כי ונאנטיוס ורדגונדיס היו מיודדים. מקור נוסף הם כתביה ההגיוגרפיים של הנזירה בודוביניה . 

רדגונדיס נולדה בערך ב-520 לברטאריוס, אחד משלושת מלכי תורינגיה, ברתאריוס, כמו שני אחיו היו בניהם של בזינוס מתורינגיה ובזינה, זו שעזבה את בעלה ונישאה לכילדריך הראשון, ומכאן שהיו אחיו למחצה של כלוביס הראשון, חמיה של רדגונדיס. ברטאריוס ושני אחיו ירשו במשותף את המלוכה אחרי מות אביהם, מה שהוביל למלחמת אחים.

דודה, הרמנפריד הרג את ברתאריוס בקרב ולקח את רדגונדיס בת ה-3 לביתו, לאחר שכרת ברית עם המלך הפרנקי תיאודריך הראשון. הרמנפריד הביס והרג ב-529 את אחיו הנותר, בדריך (Baderic). הרמנפריד הפר את הברית שכרת עם תיאודריך ולא חלק איתו בריבונות על תורינגיה.

עקב הפרת ההסכם, ב-531 או 532 תיאודריך, ובנו תיאודברט הראשון יחד עם כלותאר הראשון, תקפו את תורניגיה. הם ניצחו בקרב, הרמנפריד הצליח להימלט אולם הפרנקים תפשו את אחייניתו רדגונדיס ואת אחייניו. הרמנפריד הגיע לעירו של תיאודריך אחרי שהובטח לו שיהיה בטוח שם, אולם הוא נדחף מעל חומת העיר ומת. רדגוניס חונכה חינוך דתי נוצרי קפדן וב-538 אולצה להנשא לכלותאר הראשון (הרביעית משש נשותיו). כבר בסעודת הנישואין הפגינה את צניעותה הנוצרית וסירבה ללבוש בגדי יוקרה בהתאם למעמדה. מנישואים אלה, כמו מנישואיו הראשונים, לא היו לו כל ילדים.

היא למדה קרוא וכתוב, וקראה סיפורי מרטירים שגרמו לה לפנות לחיי סיגוף. וננטיוס פורטונטוס מספר כי בעזרת כומר בשם שמואל, היא אספה ילדים עניים, האכילה אותם על שולחנה ורחצה את ידיהם ואת שערם. לאחר מכן יצאה תהלוכה בדרכה לכנסייה, ורדגונדיס רחצה את מרצפות הכנסייה בבגדיה והסירה בצעיפה את האבק מן המזבח. רדגונדיס הקפידה על תזונה טבעונית, היא אכלה רק קטניות וירקות ירוקים, וסירבה לאכול מזון מן החי. כמו כן, היא מיעטה בצריכת לחם, נמנעה מיין, מבירה ומפירות. כלותאר התלונן על כך שנשא לאישה נזירה, אך סירב להתיר לה לעזוב את ארמונו. לאחר שנודע לה שכלותאר הורה לרצוח את אחיה, היא פנתה לבישוף העיר נויון כדי שיקדיש אותה לנזירה ובכך ישחרר אותה מחובתה לבעלה. הבישוף הסכים ובסופו של דבר כלותאר שחרר אותה ואף העניק לה את האמצעים לייסד מנזר של נשים בפואטייה. המנזר נוסד בשנת 552.
על פי גרגוריוס מטור, היא אימצה למנזר שהקימה את הרגולה (תקנון) של קיסריוס מארל . רדגונדיס סירבה לעמוד בראש הקהילה שייסדה. היא מינתה אם מנזר, שירתה תחתיה כנזירה, ועסקה בכל המלאכות המוטלות על הנזירות. לימים נקרא המנזר שייסדה, מנזר "הצלב הקדוש" .

==לקריאה נוספת==
* אורה לימור, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג, יחידה 6: נזירים ומנזרים במערב הנוצרי, פרק ה: "שפחות האל", עמ' 81–83.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:השושלת המרובינגית
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-6
קטגוריה:טבעוניות
קטגוריה:ילידי 518
קטגוריה:נפטרים ב-587
קצת אחרת (אלבום של רוני דלומי)

קצת אחרת הוא שמו של אלבום הבכורה של רוני דלומי, אשר יצא בשנת 2010, שנה וחצי לאחר השתתפותה בתחרות כוכב נולד.
== הפקה ==
האלבום, בהפקתו ובעיבודו של אורי זך, כולל גרסאות כיסוי לתשעה שירים בסגנון דרום אמריקאי וספרדי אשר להם נכתבו מילים עבריות, ושיר שכתבה דלומי בספרדית והלחין זך יחד עם איל הלר. הרעיון לאלבום, על פי דלומי, עלה בעקבות תגובת הקהל האוהדת לביצועה לשיר Cada Dia אשר ביצעה במהלך תחרות "כוכב נולד", שיר שביצעה במקור הזמרת הקולומביאנית מרתה גומז באלבום "בין קירות ביתי" של הפרויקט של עידן רייכל. את האלבום עצמו הקליטה דלומי תוך כדי שירותה בלהקה צבאית והוא כולל שיתוף פעולה עם מרתה גומז בשירה Paula Ausente, עם מילים עבריות שכתב דניאל אפרת. באלבום גם הקלטה מחודשת לשיר Cada Dia שכתבה גומז והלחין עידן רייכל. דלומי עצמה לקחה חלק בכתיבת שני שירים באלבום.

==משתתפים באלבום==
* אורי זך - גיטרה, קלידים, תכנות, הפקה מוזיקלית
* איל הלר - גיטרות, הפקה מוזיקלית
* סלעית להב - חליל, סקסופון
* אשר פדי - תופים
* תומר צדקיהו - תופים
* מיקי ורשאי - בס, קונטרה בס
* אמיר פינטו - כלי הקשה
* גיל פלדמן - פסנתר
* יאיר סלוצקי - טרומבון, עיבוד לכלי נשיפה
* ניב תואר - חצוצרה
* שלומי אלון - סקסופון

==רשימת השירים==

==סינגלים==

קטגוריה:אלבומי רוני דלומי
קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2011
קטגוריה:אלבומים בעברית
לחמית

תמונה של עין אנושית, שנראים בה בבירור כלי הדם המזינים את הלחמית.
לחמית או לחמית העין (conjunctivum) היא קרום רירי שקוף העוטף את לובן העין ומרפד את פנים העפעף. הלחמית מסייעת בלחלוח העין בכך שהיא מייצרת ריר ודמעות, אם כי בכמות פחותה מבלוטת הדמעות. כמו כן, היא משמשת כחלק מן המערכת החיסונית ומגינה על חלקיה הרגישים של העין מפני פתוגנים. 

נהוג לחלק את הלחמית לשלושה חלקים: החלק הצמוד לגלגל העין, הנע ביחד איתו, החלק הצמוד לעפעפיים, וחלק מחבר בין השניים (fornix conjunctivae), שהוא רפוי יותר כדי לאפשר תנועה חופשית של גלגל העין. נקב בלחמית (Puncta lacrimalia) מאפשר מעבר הדמעות דרך תעלת הדמעות אל האף. 

הלחמית רגישה לגירויים חיצוניים, ודלקת הלחמית היא מחלה קלה נפוצה, היכולה להיגרם כתוצאה מזיהום ויראלי או בקטריאלי, אלרגיה, חומרים מגרים (כגון אבק) או תנאי יובש. 

פירוש המילה "לחמית" בלטינית (conjunctivum, בריבוי conjunctiva) פירושו "מחבר", "מאגד", כיוון שהיא מחברת בין העין והעפעף. בעברית נגזר השם מן השורש ל.ח.מ במשמעות של "חיבור" (כמו בפועל "להלחים"). 

==ראו גם==
* פינגואקולה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עין
קטגוריה:היסטולוגיה
חנוך בן ימי

חנוך בן ימי (נולד ב-1962) הוא פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה המרכז-אירופית. מחקריו עוסקים בבעיות לוגיקה ושפה, פילוסופיה של הנפש, תורת היחסות ודקרט.

== ביוגרפיה ==
בן ימי סיים תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית בשנת 1983, תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1989 ודוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1995. בשנת 1996 קיבל את מלגת אלון ובשנת 1995 זכה במלגת רוטשילד לחוקרים צעירים מצטיינים. בין השנים 1996 ל-2004 לימד באוניברסיטת תל אביב ובשנת 2005 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטה המרכז-אירופית ולאחר מכן מונה לפרופסור מן המניין.

בשנת 2004 יצא לאור ספרו: Logic & Natural Language: On Plural Reference and Its Semantic and Logical Significance.

בשנת 2013 יצא לאור ספרו "ידו של אריסטו: חמישה עיונים פילוסופיים". הספר דן בבעיות קלאסיות בפילוסופיה בגישה המושפעת מאריסטו ומוויטגנשטיין.

בן ימי פעיל כנגד ברית המילה וכתב מספר מאמרים בנושא.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://philosophy.ceu.edu/people/hanoch-ben-yami אתר אישי] באתר אוניברסיטת מרכז אירופה
* [http://www.tau.ac.il/humanities/philos/segel/hanoch-heb.html סקירות ספרים] באתר אוניברסיטת תל אביב
* [https://www.magnespress.co.il/book/%D7%99%D7%93%D7%95_%D7%A9%D7%9C_%D7%90%D7%A8%D7%99%D7%A1%D7%98%D7%95-2933 ידו של אריסטו] באתר הוצאת מאגנס
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פילוסופיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
כריך מלפפון

כריך מלפפון (או סנדוויץ' מלפפון; באנגלית: cucumber sandwich) הוא כריך מסורתי המהווה אחד מסמליו של המטבח הבריטי או המטבח האנגלי והנאכל בארוחת מנחה.

כריך זה מורכב משתי פרוסות לחם לבן דקות ביותר, שתי הפרוסות מרוחות בחמאה ותוכן הכריך הן פרוסות דקות של מלפפון. הכריך מוגש ללא הציפוי הקשה (ה"קרום") של הלחם, וכשהוא חתוך לצורת "אצבעות" (מלבנים צרים), ריבועים או משולשים. בעת הכנת הכריך מורחים על צידי הפרוסות הפנימיים שכבה של חמאה, וזאת על מנת שנוזלי המלפפון לא ייספגו בלחם.

בארצות הברית מגישים לעיתים כריך דומה ובו גבינת שמנת או מלפפון חמוץ.

==אזכורים תרבותיים==
כריכי המלפפון היו פופולריים ביותר במהלך התקופה האדוארדית ובהמשך גם במהלך התקופה הוויקטוריאנית בה נהגו לאכול ארוחת תה של מנחה מלאה בקרב החברה הגבוהה בלבד. תיאורי החברה הגבוהה בספרות כוללים אזכורים מפורשים של כריכים אלה; כך למשל אזכורם מופיע במערכה הראשונה של מחזהו של אוסקר ויילד "חשיבותה של רצינות", בה, בשל העובדה שאחיינה של ליידי ברקנל אכל את כל הכריכים שהוכנו במיוחד עבורה, הוא נאלץ לשקר ולהסביר מדוע אין בידיו להגיש כריכים אלה המהווים חלק בלתי נפרד מהארוחה (משרתו סיפר כי אזלו כל המלפפונים בשוק קובנט גארדן).

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20110926072811/http://www.mevashlim.com/Recipe/8846001.asp מתכון] באתר מבשלים
* [http://www.theoldfoodie.com/2007/07/all-about-cucumbers.html תיאור היסטורי של התפתחות כריך המלפפונים]

קטגוריה:המטבח הבריטי
מלפפון
בדמייך חיי (מאגר דם טבורי)

בנק דם טבורי ציבורי בדמייך חיי
ביקור של שגריר ארצות הברית בישראל [[דן שפירו במשרדי בדמייך חיי (2012)]]
בְּדָמַיִךְ חֲיִי הוא מאגר ציבורי לדם טבורי בישראל. הוקם בשנת 2006 על ידי אגודת דור ישרים, כדי לענות על צרכים רפואיים של האוכלוסייה הכללית וקבוצות מיעוט אתניות בפרט. עד סוף שנת 2010 נתרמו למעלה מ-9,000 מנות דם טבורי למאגר, ונסגר בערך ב-2015.

==רקע==
המאגר הציבורי נוסד כדי לתת מענה לציבור החולים בישראל הזקוקים להשתלה, ליהודים בעולם בכלל אשר אינם מיוצגים כראוי במאגרי הדם הטבורי העולמיים, ובפרט לאוכלוסיות מיעוט. המאגר מסונף למאגר הציבורי הכללי העולמי ומנות הדם הטבורי משמשות חולים בישראל ובעולם. מנות הדם מגיעות למאגר מתוך תרומה חופשית של יולדות.
מכתב הרבנים
בישראל מתגלים מדי שנה כ-600 מקרים של סרטן הדם (לוקמיה) וחלקם מטופלים בעזרת השתלת מח עצם. השתלות מדם טבורי מהוות חלופה לטיפול זה.

==פעילות==
המאגר אוסף, מעבד, שומר ומאחסן את מנות הדם הטבורי לצורך שימוש בהשתלות דם טבורי לחולים הזקוקים לכך. האיסוף מתבצע בבתי החולים. המאגר הציבורי עורך קורסי הכשרה לשלב "אספנים" בתהליך איסוף הדם. במאגר מועסקות (נכון לתחילת שנת 2011) שמונה אוספות מקצועיות בשני בתי חולים והאיסוף מתבצע 24 שעות ביממה, ממוצאי שבת ועד ליום חמישי בבוקר.

בד בבד, מתקיים איסוף מנות דם טבורי כ"תרומות ייעודיות" עבור חולה במשפחה, על פי המלצת רופאים מומחים וללא תשלום מצד המשפחה. נכון לסוף שנת 2010 נאספו והוקפאו במאגר 49 מנות ייעודיות, שמתוכן בוצעו מספר השתלות בהצלחה.

אנשי המאגר פועלים למען העלאת המודעות של נושא הדם הטבורי בקרב רופאים, יולדות ומיילדות, ובציבור הרחב. לצורך כך הוקם אתר אינטרנט המכיל מידע בנושא, ומתעדכן בחדשות בתחום. הפעילות נעשית יחד עם מנהיגי עדות כדי לקדם את איסוף הדם בקרב עדות אלו.

אנשי המאגר מנסים לקדם את חוק הדם הטבורי בישראל.

תהליך עיבוד ואחסון המנות מתבצע במעבדת 'בדמייך חיי', תוך שיתוף פעולה נרחב עם מעבדות נוספות. מחקר העלה כי יצירת מאגר של כ-70,000 מנות יוכל לספק את צורכי הציבור המגוון בישראל. נכון לתחילת 2011, מספר המנות שנתרמו למאגר הציבורי עומד על כ-9,000 מנות, ומספר המנות שהוקפאו הוא כ-3,000 מנות. עד לסוף שנת 2010 נמצאו 138 התאמות בין מנות מהמאגר הציבורי עבור חולים בעולם (52 מתוכן בשנת 2010).
מנות להשתלה יצאו למרכזים רפואיים בישראל, בארצות הברית ובצרפת. בכל ההשתלות דווח על קליטת התאים.

כ-50 מנות שנמצאו לא מתאימות להשתלה נמסרו לצורכי מחקר ופיתוח לטכניון, להדסה, לבר-אילן ולחברת גמידה-סל. המאגר הציבורי מעסיק נערות הסובלות מתסמונת דאון, פיגור שכלי ולקויות אחרות. במסגרת ריפוי בעיסוק הן מכינות את ערכות האיסוף.

מגדולי הרבנים החרדיים תמכו בפעילות המאגר. 

הפעילות עסקה בעיקר בחולי לוקמיה, שבזכות המאגר הצליחו להציל את חייהם של כמה עשרות ילדים שחלו בלוקמיה. 

המאגר נסגר בסביבות שנת 2015 בעקבות עליות רבות [שינוע, שימור, פיקוח רפואי ועוד] וחוסר תקציב.

== ראו גם ==
* תא גזע

== קישורים חיצוניים ==
*אתר [http://www.cordblood.org.il/ בדמייך חיי], המאגר הציבורי לדם טבורי. [האתר נסגר]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
לחישה בלילה

לחישה בלילה הוא אלבום הבכורה של הזמר אייל גולן, שיצא לאור ב־29 בדצמבר 1995 והופץ לחנויות לראשונה בינואר 1996.
== הפקה ==
את האלבום הוציא גולן בעת ששיחק בקבוצת הכדורגל הפועל מרמורק שלימים הפכה בבעלותו. הוא המשיך לשחק עם הקבוצה בליגה ב' עד שנת 2002, לאחר מכן עזב את עולם הכדורגל והתמקד בקריירה מוזיקלית. גולן הפיק את רוב האלבום במימון עצמי, כשרק הנהלת הפועל מרמורק תמכה בו מבחינה כלכלית.

בשנת פרסום האלבום חתם גולן על חוזה אמרגנות והפקות עם ישי בן צור, שהפיק והפיץ את האלבום.

בנוסף לשירים "לחישה בלילה" ו"כמו רוח סערה", שהפכו ללהיטי מועדונים, בלטו באלבום השיר "חזרי אליי" (קיים גם בגרסה אינסטרומנטלית), "צעיר ורענן" והשיר "אמא אמא" (גרסה עברית לשיר "הוי אמינה", במקור של איברהים טטליסס), שהתפרסם קודם לכן בביצוע זמרים אחרים, בהם זוהר ארגוב וזהבה בן.

מהאלבום נמכרו רק כ-10,000 עותקים, כך שהיה ליחיד מבין אלבומיו של גולן שלא הגיע למעמד של "אלבום פלטינה".

==רשימת רצועות==

השתתפו בהקלטות:
*קלידים: חיים חדד-הדר (1, 3, 8, 9), ארנון אלמסי (2,5,7), ירון בכר, אריה ברקוביץ' (6)
*גיטרה בס: אריה ברקוביץ', נחום עושרי 
*גיטרות: אבי סינגולדה, נחום עושרי (4)
*כלי הקשה: זוהר פרסקו, יורם לב
*תיכנות תופים: ירון בכר
*כינור: פליקס מזרחי, ילמז טשצ'שמה
*בוזוקי: 'אריס' נחום
*ג'ומבוש: מומין ססלר (5)
*אקורדיון: בוריס אילאייב
*טכנאי הקלטה ומיקס: איציק תקומי, יורם לב, מוני ארנון
*קולות: אביחי מליחי

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/playlist?list=PL61D1B503E3089704 שירי האלבום] באתר YouTube

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1995
קטגוריה:אלבומי אייל גולן
קטגוריה:אלבומים בעברית
חימקי (עיר)

חימקי (ברוסית: Химки) היא עיר תעשייתית במחוז מוסקבה, רוסיה. העיר, שמרבית תושביה עובדים במוסקבה, נחשבת לפרבר של עיר הבירה. היישוב קיבל מעמד של עיר ב-26 במרץ 1939.

בשטח העיר נמצא יער חימקי המהווה את הריאה הירוקה של מוסקבה ונמצא במרכז מחלוקת ציבורית לאור תוואי כביש מהיר החדש הצפוי לעבור דרכו. התחבורה העירונית משרתת את הצורך של תושבי העיר להגיע למקומות העבודה במוסקבה ובחלקם בתוקף כרטיסים של התחבורה העירונית של מוסקבה - למשל באוטובוסים המקשרים את העיר חימקי עם תחנות של הרכבת התחתית של מוסקבה.

==תעסוקה==
בתחומי העיר ממוקם מפעל הטילים אנרגומאש, הנחשב לאחד הגדולים בעולם ומספק את תוצרתו לצבא הרוסי ולתוכנית החלל הרוסית.

==פוליטיקה וממשל==
הגוף השלטוני הבכיר היא עיריית חימקי בראשה עומד ראש העיר. הגוף המחוקק היא מועצת נבחרי העם (Совет депутатов городского округа Химки), בה מיוצגות שש מפלגות: רוסיה המאוחדת, המפלגה הקומוניסטית, רוסיה הוגנת, יאבלוקו, המפלגה הליברל-דמוקרטית ומפלגת מולדת.
=== ראשי עיריית חימקי ===
{| class="wikitable"
|-
!width="20"|#
!width="200"|שם
!width="120"|תאריך מינוי
!width="120"|תאריך עזיבה
!מפלגה
|- 
|1
|יורי קוראבלין
|1991
|2001
|rowspan="2"|ללא. מועמד עצמאי
|-
|2
|סרגיי קריבורוטנקו
|2001
|2003
|-
|3
|ולדימיר סטרלצ'נקו
|2003
|2012
|rowspan=5|רוסיה המאוחדת
|-
|4
|אולג שאחוב
|2012
|2014
|-
|5
|אלכסנדר דריאנוב
|2014
|2016
|-
| —
|ולדימיר סלפצוב
|יוני
|דצמבר 2016
|-
|6
|דמיטרי וולושין
|דצמבר 2016
|מכהן
|- 
|}

==ספורט==
מתקן הספורט המרכזי הוא ארנה חימקי בעיר.
===כדורגל===
מועדון הכדורגל של חימקי – חימקי מתמודד בליגת העל הרוסית כשהישג השיא הוא מקום חמישי וגמר הגביע. המועדון היה מעורב בסכסוך משפטי מול קבוצת אינטר מילאן האיטלקית שתבעה את המועדון לבית הדין של אופ"א על שימוש במדים שדומים מאוד למדי אינטר. התביעה אילצה את המועדון לשנות במעט את המדים, אך צבעי האדום-שחור נותרו צבעי המועדון.
===כדורסל===
מועדון הכדורסל של העיר נחשב למועדון הכדורסל המצליח ביותר ברוסיה, חוץ מצסק"א. הישגי השיא הם זכייה בגביע הרוסי ו-11 שנים רצופות סגנית אלופה. הקבוצה העפילה גם לשלב רבע הגמר (טופ 8) של היורוליג בעונת 2017/18.

==ראו גם==
* נובוגורסק

== קישורים חיצוניים ==
 
* 
* 

*
קטגוריה:מחוז מוסקבה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1850