OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
8 מייל

8 מייל הוא סרט קולנוע משנת 2002 זוכה פרס אוסקר לפסקול הטוב ביותר. את הסרט ביים קרטיס הנסון<ref></ref> ומככבים בו אמינם, קים בייסינגר ובריטני מרפי<ref></ref>. הסרט מתאר את קורותיו של ראפר לבן בשם ג'ימי סמית גוניור, אותו משחק אמינם. מכיוון שרקעו של אמינם עצמו דומה מאוד לסיפור שנטווה בתסריט שיערו רבים כי מדובר בביוגרפיה עבורו, אך אף על פי שלא הכחיש את הרעיון, אמינם גם לא אישר אותו.

שם הסרט נלקח משמו של הכביש המהווה גבול בין שני צדדיה של דטרויט, העיר בה מתרחשת עלילת הסרט - מצד אחד השכונות העניות יותר אשר עיקרן תושביהן הם אפרו-אמריקאים ומצד שני הפרבר העשיר יותר שעיקר תושביו לבנים. המונח "8 מייל" מייצג מחסום שקשה לעקוף.

== סיפור העלילה ==
הסרט מתרכז בדמותו של ראפר לבן חובבן המבקש לפתח קריירה מוזיקלית. את העלילה ניתן לחלק לשניים - זו שמתמקדת בדמות הראפר "ראביט" וזו שמתמקדת בדמותו של סמית' עצמו, כבן אדם רגיל הנאלץ להתמודד עם קשיי היומיום. על אף שמדובר באותו אדם, מסעות ההתפכחות וההתבגרות של "ראביט" וסמית' מקבילים הם. בתחילה הצופה מתוודא לדמות כ"ראביט", בעוד שזה מתכונן לתחרות ראפ, אך כאשר הוא עולה לתחרות הוא נאלם דום ונאלץ לנטוש את הבמה בבושה. לאחר מכן מתגלה לעיניו דמותו של סמית', המתגלה כצעיר הנאלץ להתמודד עם בוגדניותה של הבחורה בה הוא מעוניין, אמו האלכוהוליסטית וחברה לחיים עמו איננו מסתדר, עבודתו הסיזיפית במפעל ליצור מכוניות ועוד. בתור "ראביט" לומד סמית' על עולם המוזיקה ועל הבוגדניות ורדיפת הבצע שבו.

במהלך הסרט שתי הדמויות מתבגרות ומתפכחות. לבסוף מצליח "ראביט" לנצח באותה זירת קרב ראפ בה נכשל בתחילת הסרט לאחר שהוא מביס את שלושת הראפרים שהתמודדו מולו: "ספליט ליקי", "לוטו" ו"פאפה דוק" שאפילו לא הצליח להמשיך את הקרב מהשפלה. לבסוף סמית' מבצע התקדמות לקראת קריירה מקצוענית. בד בבד הוא מצליח בחייו שמחוץ לעולם המוזיקה ללמוד מוסר עבודה מהו ואת חשיבותה של התמדה.

== שחקנים ==
* אמינם - ג'ימי "ראביט" סמית'
* קים בייסינגר - סטפני סמית'
* בריטני מרפי - אלכס
* מייקל שאנון - גרג בוהל
* מקאי פייפר - דייוויד פורטר
* עומאר בנסון מילר - סול ג'ורג'
* ד'אנג'לו וילסון - דיג'י איז
* יוג'ין בירד - ווינק
* טארין מנינג - ג'נין
* אנתוני מאקי - פאפא דוק
* פרוף - ליל' טיק
* אקזיביט - כריס
* איוון ג'ונס - צ'דר בוב
* ברנדון ט. ג'קסון - פיטר
* חואניטה מור - אנני ג'והנסון
* באדי - איתי ליאחובסקי

== נתונים ==
* תקציב הפקה − 41,000,000$
* תקציב הדפסה ופרסום − 25,000,000$
* הכנסות − 242,875,078 דולר (מתוכן 116,750,901 בארצות הברית)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמינם
קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט עם השיר המקורי הטוב
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קודקס סינאיטיקוס

חלק מקודקס סינאטיקוס המכיל את [[הבשורה על-פי מתי]]
מנזר סנטה קתרינה
קודקס סינאיטיקוס (Codex Sinaiticus) הוא כתב יד מן המאה ה-4, אשר הכיל נוסח של תרגום השבעים - תרגום התנ"ך לשפה היוונית ואת נוסח הברית החדשה.

מהקודקס (המצחף) המקורי, אשר נכתב על קלף בין השנים 330–350 לספירה, נותרו חלקים מסוימים מהתנ"ך ומרבית הברית החדשה. הקודקס כולל 364 וחצי עמודי פוליו הכתובים בארבעה טורים כל אחד. 199 דפים מתוכו הם חלקים מן התנ"ך ומן הספרים החיצוניים (הברית הישנה) והיתר מהברית החדשה ומשני ספרים נוספים. מקור הקודקס כנראה במצרים, מזמנו של הקיסר הרומאי קונסטנטינוס (המחצית הראשונה של המאה ה-4). מחקר פאליאוגרפי שנערך במוזיאון הבריטי בשנת 1938 העלה כי כתב היד עבר מספר תיקונים. אחד התיקונים שנעשה בסביבות המאה הששית או שביעית לספירה נעשה, על פי עדות המעתיק שנכתבה בשולי כמה ספרים, מתוך "כתב יד עתיק שהוגהּ על ידי המרטיר פמפילוס".

הקודקס נתגלה על ידי קונסטנטין פון טישנדורף ב-1844 בביקורו הראשון במנזר סנטה קתרינה בסיני. לדבריו, הוא הציל את דפי כתב היד שנחשבו כחסרי ערך וככאלו היו מיועדים לשמש כחומר בעירה. הוא הצליח לשכנע את הנזירים לקחת עמו מקצת דפי כתב היד והעביר 43 דפים לספריית אוניברסיטת לייפציג. ב-1859, בביקורו השלישי במנזר, לשם נשלח על ידי הצאר אלכסנדר השני, הצליח פון טישנדורף להעביר (ויש אומרים לגנוב) את רוב כתב היד שנותר לרוסיה.

הקודקס נקנה בסכום של 100,000 לירות שטרלינג עבור המוזיאון הבריטי בידי ד"ר מוריץ אטינגהאוזן בשנת 1933 לאחר שהוצע למכירה על ידי ברית המועצות.

מאז מכירה זו, הקודקס מחולק בין ארבע ספריות. 347 דפים נמצאים בספרייה הבריטית, 12 דפים ו-14 שרידים במנזר סנטה קתרינה, 43 דפים בספריית אוניברסיטת לייפציג ושרידי 3 דפים נותרו בספרייה הלאומית הרוסית בסנקט פטרבורג.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.codexsinaiticus.org/ אתר Codex Sinaiticus]
* 
* 

קטגוריה:כתבי יד עתיקים של התנ"ך

קטגוריה:ספרי המאה ה-4
נטע הבר

נטע הבר (נולדה ב-13 בפברואר 1972) היא שחקנית ישראלית. ידועה בתפקידה כאירית סופר בטלנובלה "לגעת באושר" וכדנה בן נון בסדרת הנוער "ראש גדול".

==ביוגרפיה== 
הבר גדלה במושב כוכב מיכאל כאחת מארבעה ילדים, אביה היה איש צבא ואמה הייתה גננת, את שנות נעוריה בילתה בין התיכון של כפר סילבר ל"רונסון" באשקלון. בצבא שירתה כמ"מית במחנה טירונים ג'וליס, היא בוגרת בית צבי והופיעה תקופה בהצגה בתיאטרון הספרייה, ב-1999 שיחקה בסרט הטלוויזיה "מפתחות הקסם של דידי", התפרסמה לראשונה כאשר הופיעה בתפקיד ראשי בטלנובלה הישראלית הראשונה "לגעת באושר" (2001); היא גילמה את דמותה של אירית סופר. 

הבר זכתה בפרס מסך הזהב לשנת 2001 בתור שחקנית דרמטית ועל תפקידה ומשחקה בטלנובלה "לגעת באושר". ב-2003 הופיעה בטלנובלה "משחק החיים" בתפקיד עובדת סוציאלית והופיעה בפרסומת לניתוחים פלסטיים לאחר ניתוח האף שעברה.

לאחר מכן שיחקה בסדרה "ראש גדול" ששודרה בערוץ הילדים בתפקיד דנה, עורכת דין ואמו של תומר (אדם הירש) אחד הגיבורים בסדרה, הנחתה בערוץ הספורט וכן השתתפה במחזמר "אלאדין" לצד תום אבני, הדס מורנו, צביקה הדר, ואלי יצפאן, ובהצגה "ללכת עד הסוף" של הבמאי סטיבן דקסטר. כמו כן, השתתפה בהצגה "בנצי" בבימויו של רונן (גולדפרב) פלד, על פי הסיפור "האלמר" (Elmer) של דייוויד מק-קי. 

בשנת 2005 שיחקה בהצגת הילדים "פתחו את השער" שנכתבה ובוימה בידי רונן (גולדפרב) פלד, ההצגה מבוססת על שיריה של המשוררת קדיה מולודובסקי. 

בשנת 2006 השתתפה בהצגה "ברוקלין בוי" בבימויו של נתן דטנר, לצידם של, שמיל בן ארי ורון שחר ובאותה שנה שיחקה בסרט מכתבים לאמריקה. כמו כן, השתתפה בהצגה "הדייג ודג הזהב" בבימויו של רונן (גולדפרב) פלד. 

בשנת 2008 השתתפה בהצגה "דירה להשכיר" ההצגה מבוססת על הספר של לאה גולדברג "דירה להשכיר". 

בשנת 2011 שיחקה בהצגה "פרוע" של המחזאית ליסה לומר, והבמאי, רועי הורוביץ. 

בשנת 2012 הבר השתתפה במחזמר "עמי ותמי" בבימוי של רונן (גולדפרב) פלד ובאותה שנה שיחקה בסדרות חטופים והמיוחדת והופיעה בהצגת הילדים "היפהפייה הנרדמת", ב-2014 הופיעה בסדרת הילדים עמרי והפיה יעלי.

ב-2020 הצטרפה הבר לתוכנית הנוער החדשה "זיגי" בתפקיד אמא של ילדים מהשכונה.

==חיים פרטיים==
הבר נשואה לשחקן אוהד מילר והיא אם לשני בנים ובת אחת. לפני קריירת המשחק עבדה הבר תקופה כליצנית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוגרי תיכון אורט רונסון (אשקלון)
קטגוריה:בוגרי התיכון החקלאי כפר סילבר
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:זוכי פרס מסך הזהב: שחקנים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1972
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
ריצ'רד קארפ

ריצ'רד מאנינג קארפ (באנגלית: Richard Manning Karp; נולד ב-3 בינואר 1935) הוא מדען מחשב יהודי-אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות מחקרו בתאוריה של אלגוריתמים, מחקר שזיכה אותו בפרס טורינג ב-1985 ובפרס הארווי ב-1998. קארפ ידוע במיוחד כמדען הראשון שתיאר את מחלקת הסיבוכיות NPC בעבודתו משנת 1971, בשם Reducibility Among Combinatorial Problems, בה תיאר גם את 21 הבעיות ה-NP שלמות של קארפ.

==קורות חיים==
קארפ נולד בבוסטון שבמדינת מסצ'וסטס, למד באוניברסיטת הרווארד וקיבל תואר בוגר ב-1955, השלים את עבודת המאסטר ב-1956 ואת עבודת הדוקטורט במתמטיקה שימושית ב-1959. לאחר לימודיו עבר לעבוד במעבדות IBM על שם תומאס ג'. ווטסון. ב-1968 התמנה לפרופסור למדעי המחשב, מתמטיקה וחקר ביצועים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם הוא מכהן עד היום, פרט לתקופה של ארבע שנים באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל.

ב-1971 פיתח קארפ יחד עם ג'ק אדמונדס את אלגוריתם אדמונדס קארפ למציאת זרימה מקסימלית ברשת זרימה. ב-1987 פיתח קארפ יחד עם מיכאל רבין את אלגוריתם רבין קארפ לחיפוש מחרוזות.

בשנת 1994 נבחר לעמית ACM. בשנת 2000 הוענקה לו מדליית EATCS מטעם האיגוד האירופי למדעי המחשב התאורטיים. ב-2004 קיבל את מדליית בנג'מין פרנקלין וב-2008 קיבל את פרס קיוטו.

כיום עיקר העניין המחקרי של ריצ'רד קארפ הוא בתחום הביואינפורמטיקה. הוא פרסם השערה בתחום המחקר של פונקציה בוליאנית חמקנית שנקראת על שמו.

==פרסים==

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מדעני מחשב יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג יהודים
קטגוריה:זוכי פרס הארווי
קטגוריה:זוכי פרס ג'ון פון נוימן (INFORMS)
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:זוכי פרס קיוטו יהודים
קטגוריה:זוכי מדליית EATCS
קטגוריה:עמיתי ACM
קטגוריה:עמיתי SIAM
קטגוריה:זוכי מדליית בנג'מין פרנקלין
קטגוריה:זוכי פרס פולקרסון
קטגוריה:זוכי פרס דיקסון במדעים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
כיירון (גוף במערכת השמש)

כיירון (מיוונית: Χείρων; שם מלא: 2060 כיירון; באנגלית: 2060 Chiron) הוא גוף קטן במערכת השמש. מסלולו נמצא בין שבתאי ואוראנוס. הגוף נתגלה בשנת 1977 על ידי צ'ארלס ט. קוואל, והיה לראשון בסיווג הגופים הקנטאורים. תחילה קוטלג כאסטרואיד, אך בהמשך התגלעו חילוקי דעות האם יש להחשיבו כשביט. כיום, הוא מקוטלג תחת שני המושגים גם יחד; כינויו ככוכב שביט הוא 95P/כיירון.

המקור לשמו הוא מהקנטאור כיירון במיתולוגיה היוונית. אין לבלבל בינו לבין הירח הגדול יותר של פלוטו, כארון.

==מסלול==

האקסצנטריות של מסלולו כיירון היא גבוהה, עם פריהליון הנמצא על מסלולו של שבתאי ואפהליון הנמצא על מסלולו של אורנוס (בתנועתו חוצה כיירון את מסלולו של שבתאי אך לא את זה של אורנוס). גוף זה עורר עניין רב בהיותו הראשון מחוץ לחגורת האסטרואידים שהציג מסלול כה יוצא דופן.

כיירון מוגדר כקנטאור, קבוצת גופים שמסלוליהם נמצאים בין כוכבי הלכת החיצוניים. לקנטאורים אין מסלולים יציבים ומכיוון שהם מתרחקים ומתקרבים לענקי הגז, הם עשויים להיפלט אל מחוץ למערכת השמש בגלל הכבידה של כוכבי הלכת החיצוניים או להלכד על ידם.

חישובים מתמטיים מראים שבשנת 1664 לפנה"ס כיירון התקרב למרחק של כ-16 מיליון קילומטרים משבתאי, רק 3 מיליון קילומטרים רחוק יותר מפובה, ירחו החיצוני הגדול ביותר, ובטווח הרדיוס של הירחים שהתגלו לאחרונה. כיירון הוא כנראה פליט מחגורת קויפר.

== מאפיינים פיזיקליים ==

בשנת 1988 התגלה שכיירון עבר התפרצות של בהירות נראית (עלייה ביחידה אחת לערך), התנהגות אופיינית לשביטים ולא לאסטרואידים. תצפיות משנת 1989 גילו שכיירון גם פיתח זנב שביט. כיירון התגלה כשהיה קרוב לאפהליון שלו והזנב התגלה בתצפיות שמצאו את הקנטאור קרוב לפריהליון שלו מה שמסביר את הסיבה לכך שלא נרשמו ראיות לפעילות שביטית מוקדם יותר.

כיירון הוגדר רשמית כאסטרואיד וכוכב שביט (לעיתים מפריד רק קו דק בין שתי הקבוצות). 

נתוני הסתרה משנת 1993 מצביעים על כך שקוטרו של כיירון הוא כ-180 ק"מ.<ref></ref> נתונים משולבים מטלסקופ החלל שפיצר ב-2007 וממצפה החלל הרשל ב-2011 מצביעים על כך שקוטרו של כיירון הוא 218±20 ק"מ.<ref name=":0"></ref> לכן, כיירון עשוי להיות גדול כמו צ'ריקלו 10199. קשה להעריך את קוטרו של כירון, בין השאר, משום שיש אי-ודאות גדולה ביחד לבהירות המוחלטת של גרעינו.<ref name=":0" />

מאז גילויו, התגלו כמה קנטאורים נוספים. רובם המכריע סווגו כאסטרואידים אך תצפיות קרובות מחפשות דווקא התנהגות שביטית. נכון למרץ 2006, נרשם מלבדו רק עוד גוף אחד בקבוצה זו כשביט, 60558 אקלוס ששמו השביטי הוא 174P\אקלוס. אסטרואידים נוספים שאינם קנטאורים שקוטלגו כשביטים הם: 4015 וילסון-הרינגטון, 7968 אלסט-פיזארו, ו-118401 לינאר.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסטרואידים
קטגוריה:שביטים
דוד אשקלון

200px
200px
דוד אשקלון (נולד ב-8 במרץ 1945) הוא פסל ואומן ויטראז' יהודי אמריקאי.

==ביוגרפיה==
דוד אשקלון נולד בתל אביב. את ההכשרה האמנותית רכש בעזרת אביו, הפסל ההונגרי-יהודי מוריס אשקלון.

אשקלון הגיע לארצות הברית בגיל 11, לאחר שאביו החליט לאפשר לו להרחיב את אופקיו. אשקלון למד אמנות ועיצוב באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. לאחר מכן המשיך את לימודיו בתחומים אדריכלות ועיצוב-פנים במכון פראט שבניו יורק, שם קיבל תואר ראשון. במהלך שנות ה-70 עבד אשקלון בתחום האדריכלות ועיצוב-הפנים באזור ניו יורק. כמו כן, עבד למשך זמן מה עבור האדריכל הישראלי הנודע אריה אלחנני בתל אביב. אשקלון פנה לאמנות הפיסול במתכת ויצר קומפוזיציות מופשטות באמצעות מבער ריתוך.

בשנת 1973 עבר אשקלון להתגורר באזור פילדלפיה, שם, יחד עם אביו, פתח סטודיו בשם "סטודיו אשקלון". לאחר מכן החל להתמקד ביצירת יצירות המתאימות לאתרים ספציפיים, בעיקר עבור אתרים ציבוריים ובעלי סממנים פולחניים. מרבית עבודותיו התמקדו בנושאים כנסייתיים תוך ניצול גישות עכשוויות ולא מסורתיות. יחד עם אביו העלה הסטודיו מאות פרויקטים ברחבי צפון אמריקה, מפיסול מונומנטלי וחלונות זכוכית צבעונית פולחניים ועד ציורי קיר ופסיפסים. רבות מעבודותיו מקשטות בתי כנסת ומבנים אחרים בעלי אופי דתי. בין הפסלים שפיסל בולטת מצבת זיכרון לזכר השואה המביעה דברי הוקרה לקורבנות הזוועות (חלקם היוו חלק ממשפחתו שלו).

אשקלון קיבל מספר מענקים ופרסים מארגונים מכובדים ובינלאומיים, בהם המכון האמריקאי לאדריכלות. הוא משמש כיום נשיא "האגודה האמריקאית לאמנות יהודית", שבמסגרתו העביר הרצאות בעניין זה. הוא מתגורר בצ'רי היל שבמדינת ניו ג'רזי ובהאמפטונס שבמזרח לונג איילנד במדינת ניו יורק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.ascalonstudios.com אתר סטודיו אשקלון]
* [http://www.jewishart.org American Guild of Judaic Art]

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:פסלים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:בוגרי מכון פראט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
שרה מקלכלן

שרה אן מקלכלן (באנגלית: Sarah Ann McLachlan; נולדה ב-28 בינואר 1968) היא זמרת וכותבת שירים קנדית. ייסדה בשנות ה-90 את מסע ההופעות Lilith Fair שהיווה במה לנשים מוזיקאיות. מפורסמת בזכות הצליל הרגשי של הבלדות שלה. אלבומה הנמכר ביותר עד היום הוא Surfacing עליו זכתה ב-4 פרסי ג'ונו.

מקלכלן נולדה ב-1968, ואומצה בנובה סקוטיה, קנדה. כילדה, לקחה מקלכלן שיעורי פיתוח קול, לצד שיעורי פסנתר קלאסי וגיטרה. כשהייתה בת 17, בזמן לימודיה בתיכון המלכה אליזבת', הייתה מקלכלן חברה בלהקת רוק שנקראה "The October Game". בספר מחזור נכתב לה שהיא תהיה כוכבת רוק מפורסמת. עוטרה באות מסדר קנדה (OC).

לאחר ההופעה הראשונה של "The October Game" כחימום ל-Moev, הוצע למקלכלן חוזה הקלטות על ידי מארק ג'ווט מהלייבל Nettwerk. הוריה של מקלכלן שכנעו אותה לסיים את לימודיה בקולג' לאומנות ועיצוב של נובה סקוטיה לפני שהחלה בחייה החדשים כאמנית הקלטות, ומקלכלן הוחתמה ל-Nettwerk שנתיים לאחר מכן, אפילו לפני שכתבה שיר אחד בלבד.

==קריירה מוזיקלית==
האלבום "Fumbling towards ecstasy" שיצא לאור ב-1993 היה להצלחה מיידית בקנדה. הוקלטה גם גרסת פסנתר לשירה "Possession". בשנתיים שלאחר מכן הביא האלבום את מקלכלן לתודעה בינלאומית לאחר שכיכב במספר מצעדים במדינות שונות.

בשנת 1997 הוציאה מקלכלן את Surfacing - אלבומה הנמכר ביותר עד היום. האלבום הביא למקלכלן הצלחה רחבה בעולם, כאשר נמכר במעל ל-11 מיליון עותקים, וזיכה אותה ב-2 פרסי גראמי ו-4 פרסי ג'ונו. עוד באותה שנה הקליטה את השיר "Silence" עבור האלבום Karma של ההרכב האלקטרוני הקנדי דלריום. השיר זכה להצלחה רבה גם בישראל ולהקת הגבעטרון הקליטה לו גרסה הומוריסטית עבור פרסומת למשקה האנרגיה "אקס טיזי".

ב-7 בפברואר 1997, שרה נישאה לאשווין סוד, מתופפה מזה שנים, בנגריל, ג'מייקה.

==פרסים והישגים==
* זוכת פרס גראמי
* הייתה מועמדת ל-21 פרסי ג'ונו (פרסי המוזיקה הקנדיים), זכתה בשמונה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20090429003934/http://lilithfair.com/ האתר הרשמי של Lilith Fair]
* [https://www.radio69fm.com/sarah-mclachlan שרה מקלכלן] באתר רדיו מוסיכיף.
* 

קטגוריה:זמרות קנדיות
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זמרות פופ קנדיות
קטגוריה:במאיות וידאו קליפים
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:במאי וידאו קליפים קנדים
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1968
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1968
האצטדיון האולימפי (טוקיו)

האצטדיון הלאומי האולימפי (ביפנית: 国立霞ヶ丘陸上競技場 – "קוקוריטסו קאסומיגאוקה ריקוג'ו קיוגיג'ו") היה אצטדיון אשר מוקם בקאסומיגאוקה, באזור שינג'וקו שבטוקיו. המספר הרשמי של מושבים באצטדיון היה 57,363 מושבים, אך בפועל היו בו כ-48,000 מושבים.

האצטדיון הוקם בשנת 1958 על מנת לשמש כאצטדיון הלאומי של יפן. האירוע המרכזי הראשון שנערך בו היו משחקי אסיה בשנת 1958. האצטדיון שימש כאצטדיון העיקרי של אולימפיאדת טוקיו בשנת 1964. מאז אירח האצטדיון את אליפות העולם באתלטיקה בשנת 1991, את משחקי מיראז' בול בין השנים 1976–1993, ואת גביע טויוטה (הגביע הביניבשתי) בין השנים 1980–2001.

בסוף שנת 2014 נהרס האצטדיון, ועל חורבותיו נבנה אצטדיון חדש שיארח את טקסי הפתיחה והסיום ואת תחרויות האתלטיקה במסגרת אולימפיאדת טוקיו בשנת 2020. את תוכנית הבנייה המקורית שנחשפה ב-2013 יצרה האדריכלית זהה חדיד. האצטדיון שעיצבה נועד להכיל כ-80,000 מקומות ישיבה עם קירוי מלא לאצטדיון בגג נפתח ואף מיזוגו. ביולי 2015 הוחלט כי בשל העלות המנופחת של מימוש התוכנית, ועיצובו השנוי במחלוקת הבולט למרחקים בשל תצורת הגג, נגנזה התוכנית לבנייתו. ביטול התוכנית גם הוציאה את האצטדיון מרשימת האצטדיונים ביפן שיארחו את גביע העולם ברוגבי ב-2019, במסגרתו יועד לארח את משחק הגמר של הטורניר. הגמר הועבר לאצטדיון ביוקוהמה שאירח גם את גמר מונדיאל 2002. במקום זאת יצא מכרז מזורז לתוכנית חדשה וצנועה יותר בעלויותיה וצורתה. בדצמבר 2015 נבחרה תוכנית חלופית וזולה יותר לאצטדיון של האדריכל היפני קנגו קומה. ההצעה החדשה היא של אצטדיון מקורה חלקית בהשראת האדריכלות היפנית המסורתית שנועד להכיל 68,000 צופים במשחקים האולימפיים ואפשרות להקמת יציעים זמניים על מסלולי האתלטיקה שיגדילו את תכולת האצטדיון ל-80,000 מקומות ישיבה במידת הצורך לאירוח אירועי ענק. גם סביבת האצטדיון נועדה להיות ירוקה וחזיתו החיצונית מתוכננת להתכסות בצמחים מטפסים שיצרו "גן תלוי".

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://maps.google.com/maps?t=k&ll=35.678056,139.714722&spn=0.004061,0.007231&om=1 תצלום לוויין של האצטדיון]
* [https://web.archive.org/web/20151026065504/http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/asia/japan/kanto/tokyo_olympic.shtml האצטדיון] ב-[http://www.worldstadiums.com/ World Stadiums]

== הערות שוליים ==

טוקיו
קטגוריה:טוקיו: מבנים
קטגוריה:אולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:יפן: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:יפן: אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
האצטדיון האוניברסיטאי האולימפי

האצטדיון האוניברסיטאי האולימפי (בספרדית: Estadio Olímpico Universitario - אסטאדיו אולימפיקו אוניברסיטאריו) הוא אצטדיון הממוקם בקריית האוניברסיטה של מקסיקו סיטי בירת מקסיקו. בניית האצטדיון החלה ב-7 באוגוסט 1950 והסתיימה ב-20 בנובמבר 1952. באצטדיון 75,849 מקומות ישיבה.

במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 נעשה באצטדיון שימוש לתחרויות פוטבול בין קבוצות שתי האוניברסיטאות הציבוריות הגדולות במקסיקו: האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (UNAM) והמכון הפוליטכני הלאומי (IPN). 

בשנת 1968 שימש האצטדיון כאצטדיון העיקרי של אולימפיאדת מקסיקו סיטי ובו נערכו תחרויות האתלטיקה, תחרויות הריצה וחלק ממשחקי הכדורגל. 

בשנת 1986 התקיימו באצטדיון כמה ממשחקי גביע העולם בכדורגל (המונדיאל).

כיום משמש האצטדיון את קבוצת הכדורגל אוניברסידד נסיונל ("פומאס דה לה UNAM") ואת קבוצת הפוטבול פומאס CU.

==קישורים חיצוניים==

* [http://maps.google.com/maps?q=&ll=19.331656,-99.191834&spn=0.005482,0.008827&t=k&hl=en תצלום לוויין של האצטדיון]
* [https://web.archive.org/web/20100327210124/http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/north_america/mexico/central_mexico/mexico_city_olimpico.shtml האצטדיון] ב-WorldStadiums

קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט אולימפיים
קטגוריה:מקסיקו סיטי: מבנים
אולימפיקו אוניברסיטאריו
קטגוריה:אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:מקסיקו סיטי: ספורט
קטגוריה:אוניברסידד נסיונל
קטגוריה:מקסיקו סיטי: כדורגל
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאלים
קטגוריה:מונדיאל 1986
ישראל לוטן

ישראל לוטן (1913 – 3 באוקטובר 1997) היה אדריכל ישראלי.

==ביוגרפיה==
לוטן נולד ב-1913 באזור שבילדותו היה לחלק מברית המועצות. בשנת 1935, בגיל 22, עלה לארץ ישראל, ושנה לאחר מכן החל לימודי ארכיטקטורה בטכניון שבחיפה. בשל מלחמת העולם השנייה התעכב בהשלמת לימודיו האקדמיים, שאותם סיים בשנת 1945. לאחר לימודיו ביקש לשמש כמתמחה במשרדו של האדריכל לה קורבוזיה בפריז, אך בשל מלחמת העצמאות, שפרצה בזמן שיועד לנסיעתו, בוטלו תוכניותיו והוא נותר בארץ.

את תחילת דרכו המקצועית החל באגף התכנון של משרד ראש הממשלה, תחת ניהולו של אדריכל אריה שרון. בשנת 1952 החל לשמש כיועץ למשרד השיכון באגף בניין ערים, ולאחר שנת השתלמות בחוץ לארץ, החל את דרכו העצמאית בישראל.

לוטן היה נשוי לבלה ברעם (1918–2006), שדרנית רדיו, במאית וסופרת ילדים, ואב לשניים. בנו האדריכל רמי לוטן ממשיך את עבודתו במשרד האדריכלים שייסד אביו.

נפטר ב-1997. נקבר בבית העלמין קריית שאול.

==פרויקטים נבחרים==
*בית טוקטאלי, בית פרטי, רחוב סמילנסקי 16, תל אביב.
*בית רוזובסקי, בית פרטי, רחוב קרן היסוד 11, הרצליה.
*קיראון, שכונת מגורים, קריית אונו, שנות ה-60.
*רימון, שכונת מגורים, מרכז מסחרי ומרפאה, קריית אונו.
*מגדלי קלרין, רחוב פנקס פינת דרך נמיר, תל אביב.
*מבני מגורים מדורגים, רחוב פעמוני, שכונת בבלי, תל אביב.
*כיכר המדינה (בשיתוף אוסקר נימאייר ואבא אלחנני).
*שכונת נורדיה (לא נבנה, כיום דיזנגוף סנטר) (בשיתוף אוסקר נימאייר ואבא אלחנני).
*טרמינל תחנה מרכזית, רמלה (נהרס).
*בית החייל, 1968, חיפה.
*בית כנסת איחוד שיבת ציון, תל אביב.
*בית יד לבנים בשיתוף האדריכל צבי תורן, 1960, תל אביב.
*היכל יהדות ווהלין, גבעתיים.
*בית מגורים פרטי ברחוב הגלגל פינת רחוב מטה אהרון, רמת גן.

<gallery>
קובץ:CAישראל-לוטןE.jpg|בית יד לבנים, רח' פנקס, תל אביב, 1960
קובץ:ISRAELOTAN.jpg|מגדלי קלרין - מגדלי מגורים ברחוב פינקס בתל אביב, שנות ה-80, 03/07
קובץ:KIRON.jpg|שכונת קיראון, מבט מפארק רייספלד, קריית אונו, 2008
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* "[http://www.sadnafrenkel.co.il/pdf/PDF2/20.pdf לוטן, ישראל]", בתוך: אליעזר פרנקל, כרונולוגיה: תולדות האמנות: אדריכלות, עיצוב, פיסול, ציור, תל אביב: הסדנא לעיצוב ואדריכלות, 1993, עמ' 720, באתר sadnafrenkel
* מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2009/10/22/סיבוב-ביד-לבנים-ברח-פנקס-תל-אביב-אדרי/ סקירה אדריכלית מלווה בתמונות של בית יד לבנים בתל אביב בתכנון לוטן], באתר 'חלון אחורי', 10/09.
* 
* מיכאל יעקובסון: [http://www.xnet.co.il/architecture/articles/0,14710,L-3096371,00.html 40 שנה לשכונת קיראון: תולדות וקורות השכונה], 5.8.12, Xnet
* מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2013/03/11/סיבוב-בהיכל-יהדות-ווהלין-בגבעתיים/ בית יהדות ווהלין בגבעתיים] באתר 'חלון אחורי', 11.3.13
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2023/02/06/סיבוב-בבית-הכנסת-שבכפר-הנוער-כפר-סילבר/ סיבוב בבית הכנסת שבכפר הנוער כפר סילבר], באתר 'חלון אחורי', 6.2.23

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל: אדריכלות
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
האצטדיון האולימפי (מינכן)

האצטדיון האולימפי (בגרמנית: אולימפיהשטאדיון Olympiastadion) המצוי בלב אולימפיהפארק מינכן (הפארק האולימפי של מינכן) במינכן שבגרמניה, היה האתר המרכזי של אולימפיאדת מינכן שנערכה בשנת 1972. באצטדיון היו 80,000 מושבים בעת הקמתו, וכיום מצויים בו 69,250 מושבים. כמו כן האצטדיון אירח את משחק הגמר של גביע העולם בכדורגל בשנת 1974 ומשחק גמר אליפות אירופה בכדורגל בשנת 1988. האצטדיון אירח גם את אליפות אירופה באתלטיקה ב-2002 וב-2022.

==תיאור המבנה==
האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל הגרמני גונתר בניש והמהנדס פריי אוטו. המבנה, שתכנונו נחשב מהפכני וייחודי בעת הקמתו, כלל תקרות העשויות זכוכית אקריליק הנתמכת בכבלי פלדה. מבנה זה נועד להוות ניגוד לאצטדיון האולימפי של ברלין בו נערכה אולימפיאדת ברלין בשנת 1936 על ידי השלטונות הנאציים, ולצורך זה נבחר תכנון המעורר הרגשה של חופשיות וזרימה - במטרה לסמל את גרמניה החדשה והדמוקרטית. 

לאחר סיום האולימפיאדה, הפך האצטדיון לאצטדיון הבית של הקבוצות באיירן מינכן והחל משנות ה-90 של המאה ה-20 גם של קבוצת מינכן 1860 היריבה. קבוצות אלה השתמשו באצטדיון עד שנת 2005 עת עברו לאליאנץ ארנה.

ב-31 בדצמבר 2006 התקיימה באצטדיון תחרות הטור דה סקי הראשונה.<br>
כמו כן שימש האצטדיון אתר לקונצרטים והופעות, בהן הופעות של מייקל ג'קסון, AC/DC, בון ג'ובי, רובי ויליאמס, מטאליקה והרולינג סטונז. 

בשנת 1975 שימש האצטדיון כאתר הצילום של הסרט רולרבול, במטרה לדמות מבנה עתידני.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20061116083227/http://www.caad.ar.tum.de/extern/archoptikum/projekte/Olympiapark/index.html תיאור הפארק האולימפי]
* [http://www.panorama-cities.net/munich/olympic_park.html תצלום פנורמי של הפארק האולימפי]
* [http://maps.google.com/maps?q=munich,+germany&ll=48.173091,11.546599&spn=0.003657,0.007298&t=k&hl=en תצלום לוויין של האצטדיון]
* [http://www.worldstadiums.com/stadium_menu/architecture/stadium_design/munchen_olympiastadion.shtml האצטדיון] ב-[http://www.worldstadiums.com/ World Stadiums] 

קטגוריה:אולימפיאדת מינכן (1972)
מינכן
קטגוריה:מינכן: מבנים
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בגרמניה
קטגוריה:מינכן: ספורט
קטגוריה:מינכן 1860
קטגוריה:מינכן: כדורגל
קטגוריה:אצטדיוני גמר ליגת האלופות
The Beatles' Second Album

The Beatles' Second Album הוא אלבומה השלישי של להקת הביטלס. האלבום יצא בארצות הברית ב-10 באפריל 1964 על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס. המפיק של השירים הכלולים באלבום היה ג'ורג' מרטין והם הוקלטו באולפני אבי רוד, אך התקליט עבר עריכת סאונד מחודשת על ידי מפיק חברת קפיטול, דייב דקסטר, אשר שינה את האיזון בין ערוצי הסטראו, הוסיף אפקטים של riverb ו-echo ושינה את הצליל של מרטין במטרה להתאימו ל"טעם הקהל האמריקאי". בשנת 2004 יצא האלבום בתור התקליטור The Capitol Albums, Volume 1.

== רשימת רצועות ==
כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם זה ג'ורג' האריסון.

צד ראשון
# Roll Over Beethoven (צ'אק ברי)
# Thank You Girl
# You Really Got a Hold on Me (סמוקי רובינסון)
# Devil in Her Heart (ריצ'רד דרקין)
# (Money (That's What I Want (ג'ני ברדפורד, ברי גורדי ג'וניור)
# You Can't Do That

צד שני
# Long Tall Sally (רוברט בלוול וריצ'רד הקטן)
# I Call Your Name
# Please Mr. Postman (בריאן הולנד)
# I'll Get You
# She Loves You

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי הביטלס
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
דוראל גולן

דוראל גולן היא פסנתרנית, ילידת ישראל. נמנית עם הבולטים והמצטיינים בקרב הדור הצעיר של צמרת הפסנתרנים הישראלים אשר רכשו לעצמם מוניטין בינלאומיים. 

מנגנת בקביעות על במות חשובות בישראל וברחבי העולם וזוכה לשבחי הביקורת.

גולן סיימה בהצטיינות יתרה את לימודי התואר הראשון והשני בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב בכיתתו של פרופ' אריה ורדי.

זכתה בקביעות במלגות של קרן התרבות אמריקה ישראל מאז 1992 וכן זכתה בפרסים ראשונים בתחרויות לאומיות ובינלאומיות רבות, בהן ברמן, מרסלה, רובין, כץ, קלרמונט ועוד.

ניגנה עם תזמורות רבות בישראל, לרבות התזמורת הפילהרמונית הישראלית, וכסולנית עם תזמורות תחת שרביטם של מנצחים ידועים ביותר מ-40 מדינות באסיה, אירופה, אמריקה הצפונית והדרומית, אפריקה והמזרח התיכון. בין היתר ניגנה עם הפילהרמונית בברלין, הקונצרטחבאו באמסטרדם, המוזיקפראיין בווינה, והבולשוי תיאטר במוסקבה.

הופיעה לצד אמנים נודעים כמו מרתה ארחריץ', דניאל בארנבוים, מאוריציו פוליני וולדימיר אשכנזי בפסטיבלים בינלאומיים מהחשובים בעולם, בהם פסטיבל גנט בבלגיה, פסטיבל הרוהר בגרמניה ופסטיבל גרגייב ברוטרדם, וכן הופיעה במשכן הכנסת ובבית הנשיא.

ניגנה והקליטה לתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות ברחבי העולם.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:תלמידי אריה ורדי
קטגוריה:בוגרות בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
ג'ק ויליאמסון

מאי 1937
ג'ק ויליאמסון (באנגלית: Jack Williamson, שם מקורי: John Stewart Williamson, כתב גם בשמות עט נוספים;
29 באפריל 1908 - 10 בנובמבר 2006) היה סופר מדע בדיוני, אשר כתיבתו משתרעת על פני 77 שנה. ב-1976 היה הסופר השני שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים המחולק לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.

== קורות חיים ==
במהלך חייו פרסם ויליאמסון מגוון רחב של ספרים וסיפורים קצרים החל מספרות קומיקס ואופרת חלל ועד לספרי מדע בדיוני רציניים המשתייכים לסוגת הגרעין הקשה של המדע הבדיוני. ספרו הנחשב ביותר האנושואידים פורסם ב-1948 ועוסק ביחסים המורכבים בין האדם ליצירי הטכנולוגיה שלו ובשאלות חברתיות ופילוסופיות הנוגעות ביחסים אלה. בכך הוא הקדים במספר שנים את אייזק אסימוב שנושא הרובוטים הפך כמעט לתחומו הבלעדי.

== כתביו (מדגם) ==
*The Metal Man (1928)
*The Humanoid Touch (1980) (ספר המשך ל"אנושואידים")

====טרילוגיה====
*Undersea Quest (1954), ביחד עם פרדריק פול
*Undersea Fleet (1956), ביחד עם פרדריק פול
*Undersea City (1958), ביחד עם פרדריק פול

====טרילוגיה ביחד עם פרדריק פול====
*The Reefs of Space (1964)
*Starchild (1965)
*Rogue Star (1969)

====עם פרדריק פול ====
*Farthest Star (1975)
*Wall Around A Star (1983)
*Land's End (1988)
*The Singers of Time (1991
*האנושואידים (הוצאת לדורי, 1981)

==פרסים ואותו הוקרה==
ויליאמסון זכה במספר רב של פרסים, בינם פרס הוגו ופרס נבולה.

האסטרואיד 5516 Jawilliamson, שהתגלה על ידי אלינור הלין, נקרא על שמו.

==קישורים חיצוניים==

כריכת מגזין מדע בדיוני מיוני 1934. איור השער מתייחס לסיפור של ג'ק ויליאמסון
* אלי אשד, [http://www.e-mago.co.il/Editor/fantasy-1436.htm ג'ק ויליאמסון: איש יובל השבעים ושמונה]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס הוגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס דיימון נייט
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס נבולה
קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מזרח ניו מקסיקו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולורדו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
Blue (Da Ba Dee)

Blue הוא השיר המצליח ביותר של הרכב הדאנס האיטלקי אייפל 65. השיר יצא בשנת 1998 באלבום Europop. הקולות הוקלטו דרך מכשיר שנקרא ווקודר, ונערכו במחשב ליצירת אפקט של קול רובוטי וממוחשב, בדומה לשיר "Believe" של הזמרת שר. השיר שהה שלושה שבועות במקום הראשון במצעד הלהיטים של בריטניה ובמרבית ההמצעדים השבועיים בהם השתתף (ובמצעדים השנתיים הגיע כמעט בכל המדינות למעל המקום העשירי), זכה בתוארי זהב ופלטיניום במדינות רבות (נוסף לזכייה בתואר יהלום בצרפת).

== השיר ==
השיר עוסק באדם שצבעו כחול, שעצב מקיף אותו (פירוש המילה "Blue" הוא עצוב). יש לו מכונית "כחולה", חברה "כחולה" והוא גר בבית "כחול". למרות המסר הדיכאוני במילות השיר, רוב האנשים ששמעו אותו לא התעמקו במשמעותו, וחשבו על הביטוי "איש כחול" (שיכול להתפרש גם כ"איש עצוב") במובן פשוט, כמישהו שהצבע שלו הוא כחול. האווירה של השיר קצבית תזזיתית ושמחה, ולא בכדי הוא הפך ללהיט מועדונים במדינות רבות.

== גרסאות כיסוי ==

* ביולי 2022, סופטסט הארד וטי פיין שחררו רמיקס של השיר
* באוגוסט 2022, הדי ג'יי דייוויד גטה הוציא גרסת דאנס מעודכנת שהתבססה על השיר המקורי
* בשנת 2023, ליל עוזי ורט סימפל את השיר בשיר "Endless Fashion" עם ניקי מינאז

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1998
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-1998
קטגוריה:סינגלים מ-1999
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:וידאו קליפים מונפשים
קטגוריה:שירים על בדידות
קטגוריה:שירי יורודאנס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באוסטריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בדנמרק
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בהונגריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפינלנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הסקוטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ריפבליק רקורדס
קבוצת הכדורגל של המאה

קבוצת הכדורגל של המאה הוא פרויקט שערכה פיפ"א בסוף המאה העשרים במטרה לקבוע מי היו 11 הכדורגלנים הגדולים של המאה.

רשימת השחקנים נבחרה בהצבעת רוב על ידי 250 עיתונאי ספורט מרחבי העולם, והוצגה בזמן טקס הפתיחה של מונדיאל 1998 שנערך בפריז.

{| class="wikitable" style="font-size: 92.5%;"
|- style="white-space: nowrap;"
!style="background: #e3e3e3;"|תפקיד
!style="background: #e3e3e3;"|כדורגלן
!style="background: #e3e3e3;"|נבחרת
!style="background: #e3e3e3;"|מועדונים
!style="background: #e3e3e3;"|דירוג ברשימת כדורגלני המאה ה-20 של World Soccer
!style="background: #e3e3e3;"|תארים
|-
|שוער
|לב יאשין
| (1954–1970)
|דינמו מוסקבה (1949–1971)
|11
|כדור הזהב (1963) קבוצת האול-סטאר של המונדיאל 

|-
|מגן כנף
|קרלוס אלברטו
| (1964–1977)
|פלומיננסה (1963–1966, 1974–1977) סנטוס (1966–1974) פלמנגו (1977) ניו יורק קוסמוס (1977–1980, 1982) קליפורניה סרף (1981)
|לא דורג
|פיפ"א 100
|-
|בלם
|פרנץ בקנבאואר
| (1965–1977)
|באיירן מינכן (1965–1977) ניו יורק קוסמוס (1977–1980, 1983) המבורג (1980–1982)
|4
|כדור הזהב (1972, 1976) קבוצת האול-סטאר של המונדיאל (1966, 1970, 1974) כדורגלן השנה של וורלד סוקר (1972, 1976) פיפ"א 100
|-
|בלם
|בובי מור
| (1962–1973)
|וסטהאם יונייטד (1958–1974) פולהאם (1974 - 1977) סן אנטוניו ת'אנדר (1977) סיאטל סאונדרס (1978)
|14
|קבוצת האול-סטאר של המונדיאל (1966)
|-
|מגן כנף
|נילטון סאנטוס
| (1949–1963)
|בוטפוגו (1949–1965)
|לא דורג
|קבוצת האול-סטאר של המונדיאל (1958) פיפ"א 100
|-
|קשר התקפי, חלוץ שני
|יוהאן קרויף
| (1966–1978)
|אייאקס אמסטרדם (1964–1973, 1981–1983) ברצלונה (1973 - 1978) לוס אנג'לס אצטקס (1979) וושינגטון דיפלומטס (1980 - 1981) לבנטה (1981) פיינורד (1983 - 1994)
|3
|כדור הזהב (1971, 1973, 1974) קבוצת האול-סטאר של המונדיאל (1974) פיפ"א 100
|-
|קשר התקפי
|אלפרדו די סטפנו
| (1947) (1957–1961)
|ריבר פלייט (1943–1945, 1947 - 1949) הוראקן (1946 - 1947) מיונאריוס (1949 - 1953) ריאל מדריד (1953 - 1964) אספניול (1964 - 1966)
|6
|כדור הזהב (1957, 1959) כדורגלן השנה של וורלד סוקר (1956, 1957, 1959) פיפ"א 100
|-
|קשר התקפי
|מישל פלאטיני
| (1976–1987)
|נאנסי (1972–1979) סנט אטיין (1979 - 1982) יובנטוס (1982 - 1987)
|5
|כדור הזהב (1983, 1984, 1985) קבוצת האול-סטאר של המונדיאל (1982, 1986) כדורגלן השנה של וורלד סוקר (1984, 1985) פיפ"א 100
|-
|חלוץ
|גארינצ'ה
| (1955–1966)
|בוטפוגו (1953–1965) קורינתיאנס (1966) אתלטיקו ג'וניור (1968) פלמנגו (1968 - 1969) אולריה (1972)
|20
|קבוצת האול-סטאר של המונדיאל (1958, 1962) כדורגלן השנה של וורלד סוקר (1962)
|-
|קשר התקפי, חלוץ שני
|דייגו מראדונה
| (1977–1994)
|ארחנטינוס ג'וניורס (1976–1981) בוקה ג'וניורס (1981 - 1982, 1995–1997) ברצלונה (1982 - 1984) נאפולי (1984 - 1991) סביליה (1992–1993) ניואלס אולד בויס (1993)
|2
|כדורגלן השנה באמריקה הדרומית (1979, 1980) כדור הזהב של המונדיאל (1986), קבוצת האול-סטאר של המונדיאל (1986, 1990) כדורגלן השנה של וורלד סוקר (1986) פיפ"א 100
|-
|חלוץ
|פלה
| (1956–1971)
|סנטוס (1956 - 1974) ניו יורק קוסמוס (1975–1977)
|1
|כדורגלן השנה באמריקה הדרומית (1973) קבוצת האול-סטאר של המונדיאל (1958, 1970) כדורגלן השנה של וורלד סוקר (1958, 1960, 1961, 1963–1965, 1967–1970) פיפ"א 100
|}

==ראו גם==

* פיפ"א 100
* פרסי היובל של אופ"א
* כדורגלן השנה בעולם

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגל
לקשאדוויפ

לקשאדוויפ (באנגלית: Lakshadweep ; במלאיאלאם: ലക്ഷദ്വീപ്) היא טריטוריית האיחוד הקטנה מבין מדינות וטריטוריות הודו. בירת הטריטוריה היא קאוואראטי. מקור שמה הוא מהכינוי "לקשאדוויפה" שמשמעותו בסנסקריט: לקה=מאה אלף, דוויפ=איים, כלומר "מאה אלף איים".

זהו ארכיפלג המונה 36 איים ששטחם הכולל כ-32 קמ"ר, הנמצאים באוקיינוס ההודי 200-300 ק"מ ממערב למדינת קרלה.
כתריסר מהאיים הם אטולי אלמוגים, שלושה - שוניות אלמוגים, והשאר איים בגדלים שונים.

== דמוגרפיה ==
רק 11 מהאיים מיושבים במהלך כל השנה. כ 60 אלף התושבים, שרובם מוסלמים, מדברים בעיקר במלאיאלאם, הנפוצה גם בקרלה הסמוכה. האוכלוסייה מחולקת לשלושה מעמדות סוציו-חברתיים (קאסטות) - ימאים, בעלי אדמה ואיכרים.

== גאוגרפיה ==
הארכיפלג מחולק לשתי קבוצות איים ואי שאינו שייך לאף אחת מהקבוצות:
* קבוצת איי אמיני: כוללת את אמיני, קדמט, קילטאן, צ'טלאט וביטרה.
*קבוצת איי לאקדיוו: כוללת את אגאטי (בו נמצא שדה התעופה היחיד), אנדרוט, באנגאראם, קלפני וקאוואראטי (בו שוכנת עיר הבירה של הטריטוריה).
* מיניקוי: אי בודד, הדרומי מבין כל האיים. תושביו מדברים בשפת מאהאל, הדומה לשפת דיבהי המדוברת באיים המלדיביים הסמוכים.

== כלכלה ==
תושבי האיים מתפרנסים בעיקר מדיג, מעט מחקלאות, תיירות (בעיקר צלילה) ושזירת חבלים מסיבי קוקוס.

== היסטוריה ==
המערבי הראשון שהגיע לאיים אלו היה ככל הנראה ואסקו דה גאמה. בעקבותיו הגיעו הפורטוגזים, שהשתלטו על האיים, הקימו נמל והשליטו משטר דיכוי. ב-1787 השתלט על האיים שליט מייסור, הסולטאן חיידר עלי באמצעות בנו טיפו סולטאן, אולם כעבור זמן קצר איבד את השליטה לבריטים, כחלק מתוצאות מלחמת אנגלו-מייסור השלישית (1789–1792). 

לאחר השתלטות הבריטים על האיים והכללתם בהודו הבריטית, נכללו האיים בנשיאות מדראס, שעם כניסת חוקת הודו לתוקף בינואר 1950 הפכה למדינת מדראס. ב-1956 בוצעה רפורמה מקיפה בגבולות מדינות הודו תחת חוק ארגון מחדש של המדינות, והאיים הופרדו ממדראס והפכו לטריטוריית איחוד עצמאית בשם .איי לקדייב, מיניקוי ואמינדיבי בנובמבר 1973 שונה שם הטריטוריה ללקשאדוויפ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הודו: מדינות וטריטוריות איחוד
קטגוריה:איים באוקיינוס ההודי
קטגוריה:הודו: טריטוריות איחוד
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1956
בניין סיגראם

בניין סיגראם (באנגלית: Seagram Building) הוא גורד שחקים בשדרה הרביעית מס' 375 במידטאון מנהטן שבניו יורק, השוכן בשדרת פארק בין רחוב 52 לרחוב 53. הבניין עוצב על ידי לודוויג מיס ון דר רוהה, פיליפ ג'ונסון, ו. גובהו של הבניין הוא 157 מטר והוא בעל 38 קומות. הבניין הושלם ב-1958 והוא בעל סגנון הבין-לאומי. הבניין שימש בתחילה כמפקדה של החברה הקנדית סיגרם, העוסקת בזיקוק.

, בתו של מנכ"ל סיגרם, , השפיעה רבות על עיצוב הבניין. קיר מסך זכוכית עם עמודים אנכיים של ברונזה ורצועות אופקיות עשויות מתכת מונץ מהווים את המבנה החיצוני. רחבת הגרניט הוורודה הפונה לפארק אווניו מכילה שתי מזרקות. מאחורי הרחבה לובי מעלית גבוה בעיצוב דומה לרחבה. הקומות הנמוכות ביותר הכילו במקור את מסעדות ארבע העונות והבראסרי, שהוחלפו בהתאמה במסעדת הגריל והבריכה ובמועדון הלובסטרים. הקומות העליונות מכילות חללי משרדים בבנייה מודולרית.

חברה סיגרם חשפה את תוכניותיה לבניין ביולי 1954. אז היא הודעיה על בניית משרדי המטה שלה בתוך הבניין. עם זאת, סיגרם התחרט והחליף במקום זאת לבנות את הבניין בהתבסס על תוכנית אחרת. בניית הבניין החלה ב-1955 ונסתיימה ב-1958, אך הוא נחנך רשמית רק ב-1959. קבוצה אחרת רכשה את הבניין ב-1979. עם זאת, חברת סיגרם הותירה בבניין את משרדיה עד שנת 2001. הקבוצה שרכשה את הבניין מכרה את הבעלות עליו שוב ב-2000 לחברה אחרת, בבעלותו של איש העסקים אבי רוזן. הלה עדיין מחזיק בבניין, נכון ל-2023.

עם חנוכת הבניין, הוא זכה לשבחים רבים בזכות האדריכלות שלו. הבניין תואר בניו יורק טיימס כאחד מהבניינים המועתקים ביותר בניו יורק.<ref></ref> הבניין היווה השראה לעיצוב מבנים אחרים ברחבי העולם. בתוך העיר ניו יורק, בניין סיגראם השפיע על ההחלטות האזוריות משנת 1961. ב-1989, הוועדה לשימור ציוני דרך של העיר ניו יורק ייעדה את החלק החיצוני של בניין סיגרם, הלובי ומסעדה בבניין כנקודות ציון רשמיות של העיר. הבניין התווסף למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-2006.

== הקמה ==
הבניין תוכנן על ידי האדריכל הגרמני-אמריקאי לודוויג מיס ואן דר רוהה ובשיתוף פעולה עם האדריכל האמריקאי פיליפ ג'ונסון כמעצב פנים, ונועד לשמש משרד ראשי של חברת המשקאות חריפים סיגראם של משפחת ברונפמן.

ראשית תכנונו מבוסס של קונספט בלתי-ממומש משנת 1921 של האדריכל ואן דר רוהה בעבור גורד שחקים של פלדה וזכוכית בכיכר פוטסדאם בברלין, אשר עבר התאמה כיאה למקום ולרוח הזמן.
גורד השחקים הנועז הוא השלישי שנבנה בניו-יורק ברוח האדריכלות המודרנית, והראשון בקנה מידה גדול. קדמו לו בית ליוור של גורדון בנשפט ובניין מזכירות האו"ם של אוסקר נימאייר ולה קורבוזיה.
הבניין נבנה באופן פונקציונליסטי לחלוטין ועיצובו הוא מינימליסטי. כגורד השחקים הראשון שנעזר בקירות מסך והציג חזית זכוכית המנותקת לגמרי משלד הבניין, מה שמכונה "קופסת זכוכית", הפך לאבטיפוס של גורד השחקים המודרני ופתח את הדרך לאינספור מגדלי פלדה וזכוכית שנבנו בארצות הברית ובשאר העולם.

על תכנון הבניין אמר האדריכל:

==בתרבות הפופולרית==
* הבניין והרחבה שלפניו מופיעים ברקע לאחת הסצינות האחרונות בסרט "ארוחת בוקר בטיפאני".

== ראו גם ==
* בניין IBM
* הסגנון הבינלאומי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.thecityreview.com/park375.html תיאור היסטורי וארכיטקטוני]
* [http://www.greatbuildings.com/buildings/Seagram_Building.html בניין סיגראם באתר Greatbuildings.com]
* 

== הערות שוליים ==

סיגראם, בניין
קטגוריה:אדריכלות מודרנית
סיגראם
קטגוריה:ארצות הברית:אתרים הרשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים
ועידת אפסוס

ועידת אפסוס היא הוועידה האקומנית השלישית, אשר כונסה בשנת 431 באפסוס שבאסיה הקטנה בהוראת הקיסר המזרחי תאודוסיוס השני. הוועידה עסקה במינות הנסטוריאנית והפלאגיאנית. 
הילת קדוש כדי לציין את כפירתם. פרסקו מאת דיוניסי, 1502, במנזר פראפונטוב.]]
נסטוריוס, באותה תקופה פטריארך קונסטנטינופול, טען כי מריה הבתולה היא יולדת המשיח ולא יולדת האל, שכן היא ילדה רק את התגלמותו הגשמית-אנושית של ישו, ולא את הלוגוס האלוהי שבו. בכך, ובטיעונים אחרים שלו, כגון זה שעל הצלב סבל רק חלקו האנושי של ישו, נסטוריוס ביקש ליצור הפרדה ברורה יותר בין המהות האלוהית של ישו למהותו האנושית. 

לגישה תאולוגית זו התנגד קירילוס האלכסנדרוני, פטריארך אלכסנדריה. על-מנת ליישב את המחלוקת, הורה הקיסר תאודוסיוס ה-2 לכנס ועידה אקומנית. הוועידה כונסה ב-22 ביוני 431 בנוכחות 200 בישופים, רובם מהמזרח, וקירילוס האלכסנדוני ישב בראשה ושימש בו-בזמן כנציגו של האפיפיור. תחת הנהגתו של קירילוס, ובהיעדר רבים מתומכיו של נסטוריוס בראשותו של יוחנן מאנטיוכיה אשר בוששו לבוא, הוועידה גינתה את הדוקטרינה של נסטוריוס וקבעה כי ישו היה אל ואדם באישיות (persona) אחת, בעל שתי מהויות - כלומר בעל טבע אלוהי וטבע אנושי באותה אישיות; כמו כן היא גזרה אנאתמה (חרם מהמעלה העליונה) על כל מי שיסרב לקבל על עצמו הכרעה זו. 

בנוסף לכך, הוועידה אסרה על כל שינוי בקרדו כפי שנקבע בשנת 381 בוועידת קונסטנטינופול הראשונה על בסיס הקרדו של ניקיאה. 

לפי ההשקפה הפלאגיאניות האדם יכול להיות טוב גם ללא עזרת האל, וכפרה בכך שהחטא הקדמון טימא את הנפש האנושית לעולם ועד. ועידת אספרוס והכריזה על השקפה זו כעל מינות וככפירה. 

נסטוריוס עצמו סירב לקבל את החלטת הוועידה ופרש מהכנסייה, בהקימו את הכנסייה האשורית. גם יוחנן מאנטיוכיה סירב תחילה לקבל את דעתו של קירילוס האלכסנדוני, ואף החרים אותו לאחר הוועידה אך כעבור שנתיים, בשנת 433, התפייס עמו והסכים לנוסחת פשרה. למרות זאת, פשרה זו לא סתמה את הגולל על הוויכוחים התאולוגיים. כעבור שנים ספורות, מתוך החלטות הוועידה עצמה שהגדירו את טבעו של ישו כשתי מהויות - אנושית ואלוהית - באישיות אחת, צמחה המינות המונופיזיטית אשר פירשה בצורה שונה את הדוקטרינה התאולוגית שנקבעה לגבי מהותו של ישו בוועידת אפסוס ואשר נדונה בוועידת כלקדון עשרים שנה מאוחר יותר. 
==קישורים חיצוניים==

* 

אפסוס
קטגוריה:כריסטולוגיה
אקדח קפצונים

תצוגה של אקדחי קפצונים
אקדח קַפְּצוֹנִים או אקדח פיקות הוא אקדח צעצוע שמייצר קול ועשן אשר מדמים יריית אקדח כאשר ההדק נלחץ.

אקדחי הקפצונים קיבלו את שמם על שם הקפצונים - סלילי נייר שעליהם מודבקים חומרים נפיצים אשר מספקים את הרעש ואת העשן. הפיקות הן דיסקיות קטנות עם חומרים נפיצים, רובן מסודרות בטבעות פלסטיק של שש, שבע, או שמונה ולפעמים גם תשע פיקות. אקדחי הפיקות לרוב מעוצבים בצורת אקדח תופי, שבו תוף התחמושת משמש לטעינת הפיקות עצמן.

אקדחי הקפצונים נהיו פופולריים במיוחד בעקבות הצלחת המערבונים בקולנוע ובטלוויזיה. תקופת תור הזהב של אקדחי הקפצונים הייתה לאחר מלחמת העולם השנייה כאשר הטלוויזיה נהייתה פופולרית וחברות מסחריות עשו מיליונים ממכירת אקדחי קפצונים. מסוף המלחמה ועד אמצע שנות השישים, ילדים מכל העולם חיקו את הגיבורים שלהם, אספו ושיחקו באקדחי הקפצונים. אולם, כאשר תוכניות המערב הפרוע החלו להיעלם וגיבוריהם פרשו, הפופולריות של אקדחי הקפצונים ירדה ולבסוף כל היצרנים המפורסמים של אקדחי הצעצוע פשטו את הרגל או עברו לייצור של צעצועים אחרים.

יצרני אקדחי הצעצוע כיום מחויבים לייצר את האקדחים עם פקקי פלסטיק בצבעים בהירים של כתום, אדום או צהוב המכסים את הקנה של האקדח, או את כל גוף האקדח. חוקים אלו נוצרו בעקבות אירועים שקרו בהם אזרחים תמימים, בדרך כלל ילדים או נערים, נורו על ידי שוטרים אשר חשבו שהם נשאו נשק אמיתי.

בישראל אקדחי קפצונים פופולריים במיוחד כאביזר לתחפושות פורים.

אקדחי הקפצונים טומנים בחובם גם סכנה, פעמים רבות נפגעו ילדים מהאקדח. הפגיעות התרחשו לעיתים קרובות מירייה על היד או בתוך הכיס וגרמו לכוויות. התערובת הפירוטכנית הנפוצה עבור אקדחי קפצונים היא תערובת ארמסטרונג, שבעקבות הנפיצות הרבה שלה, והסכנות הטמונות בה, משתמשים רק ב-10 מ"ג ממנה ליצירת הפיצוץ של הקפצונים.

==ראו גם==
* רובה צעצוע

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:צעצועים
חבורה יישוב ארץ-ישראל על ידי עבודת אדמה

חבורה יישוב ארץ-ישראל על ידי עבודת אדמה הוקמה בקיץ של שנת 1881, במוינשט, רומניה, על ידי קבוצה של 50 משפחות מיהודי המקום לשם פתרון בעיית יהודי רומניה על ידי ארגון עלייה לארץ ישראל.

בראש האגודה עמד מנדל גרינברג ומזכירה היה דוד שוב. האגודה שיגרה לארץ ישראל את דוד שוב כשליחה ובשנת 1882 יצאה אל ארץ ישראל קבוצה ראשונה של 22 משפחות מבני מוינשט.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:ארגונים ציוניים
קטגוריה:ציונות ברומניה
שדות גולדברג

"שדות גולדברג" (ידוע גם בשם "ילדתי שלי", על פי מילותיו הראשונות) הוא פזמון שכתב, הלחין וביצע מאיר אריאל. השיר יצא לאור בשנת 1984. ונכלל באלבומו השני, "...וגלוי עיניים".

הדובר בשיר הוא אדם המזהיר את ילדתו מפני סכנות העומדות בפתח, מפני פיתויים המופיעים סביבה ומפני מקסמי שווא העלולים לאכזבה.

השיר מתכתב עם שירה של לאה גולדברג "האומנם".

==ההשוואה בין שיר "האומנם" לשיר "שדות גולדברג"==
השיר נקרא "שדות גולדברג", כשם משפחתה של המשוררת לאה גולדברג. הוא מתכתב עם שירה "האמנם" שפורסם לראשונה בשנת 1943 בתקופת השואה.
מאיר אריאל פירש את השיר "האמנם" כקריאה לנערה לצאת אל המרחב, ובשירו הוא מזהיר את הנמענת מפני הסכנות.

בשיר של גולדברג נכתב "את תלכי בשדה לבדך" בעוד בשירו של אריאל נכתב "אל תלכי לבדך בשדה".

בשיר של גולדברג נכתב "שלפי שיבולים ידקרוך" ואצל אריאל נכתב "לבך נמרט נשרט".

בעוד גולדברג כתבה על "עלי אספסת", מאיר אריאל כתב על "עלי בננה".

בשיר של גולדברג נכתב "בשדה הרטוב וירחב" ו"ראי השלולית הזהוב" ובשירו של אריאל נכתב "מרחב השדה המוזהב".

בשיר של גולדברג נכתב "מטר ישיגך" ובשירו של אריאל נכתב "מטר רץ".

==בתרבות==
* השיר שימש בתור שיר הנושא והפתיח של הסדרה הישראלית תמרות עשן. הפתיח כלל עיבוד גיטרה למנגינת השיר, בביצוע אבי בללי.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990041111040205171/NLI ביצוע מוקלט של שדות גולדברג בצירוף מילות השר באתר הספרייה הלאומית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1984
קטגוריה:סינגלים מ-1984
קטגוריה:שירי מאיר אריאל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מאיר אריאל
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מאיר אריאל
קטגוריה:שירי פולק רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
האנשים (להקה)

האנשים היא להקת רוק אלטרנטיבי שהוקמה על ידי המלחין והמפיק דרור שוסטק. הלהקה יוצרת מוזיקה מלנכולית שמתאפיינת בווקאליות עשירה ומשלבת כלי נשיפה ונגיעות אלקטרוניות.

==היסטוריה==
הלהקה הוקמה בתחילת שנות ה-2000 על ידי דרור שוסטק. במהלך הזמן ההרכב התחלף, והתגבש ההרכב הנוכחי, שעובד יחד מזה מספר שנים.

הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "מוזיקה מהמרתף", במסגרת פרויקט נקסט בשנת 2002. מתוכו בלטו השירים"לייט בלומר" "בואי לאילת" (גרסת כיסוי לשיר המפורסם של ליאור ייני) והשיר "ברזילרה", שהושמעו ברדיו לא מעט. הדיסק נבחר על ידי בועז כהן שדרן רדיו ומבקר מוזיקה במעריב לאחד מאלבומי העשור.

במהלך שלוש השנים הבאות הופיעה הלהקה במקומות שונים בתל אביב (בעיקר תיאטרון תמונע), ביצעה שירים מהאלבום הראשון, וגם שירים חדשים.

במהלך שנת 2005 הוציאה הלהקה את הסינגל "אור השמש". 

לאחר הפוגה ארוכה, ב-2007, יצא האלבום השני ששמו "עוץ" (על ידי חברת התקליטים התו השמיני) ובעקבותיו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות נוסף. בין היתר, הופיעה הלהקה בפסטיבל ישראל 2007. 

במהלך 2014 הלהקה עבדה על אלבום חדש בניהולו האומנותי של עמיר לב.

== חברי הלהקה ==
דרור שוסטק הוא סולן הלהקה, ובתחילת הדרך היה יחד עם איתו נירי דמסקי, גל בר-עם, נועה שטרקמן ושירז פלד. בהמשך התחלף ההרכב; נשארו שוסטק, דמסקי ובר-עם, ואליהם הצטרפו ערן נתנס, דייב יוסף, גיא אלפונטה וניצן אדטו. בהמשך עזב אדטו את הלהקה.

אלו חברי הלהקה הנוכחיים:
*דרור שוסטק - סולן, היוצר המרכזי.
*נירי דמסקי - זמרת.
*גל בר-עם - מתופף.
*ערן נתנס - בס ושירה.
*דייב יוסף - גיטרה ומפוחית.
*גיא אלפונטה - חצוצרה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:להקות רוק ישראליות
הוקי אוויר

שולחן הוקי אוויר
ידית הוקי אוויר
דיסקית הוקי אוויר
הוקי אוויר הוא משחק שולחן המיועד לשני שחקנים המתחרים זה בזה כאשר מטרתם להבקיע כמות גדולה יותר של גולים בשער היריב בדומה למשחק הוקי קרח.

המשחק נערך על גבי שולחן מוארך בגודל 3X1.5 מטרים, כשבשתי קצוות השולחן ישנם שני שערים. 
על השולחן מפוזרים חורים רבים שמתוכם יוצא זרם אוויר אחיד אשר מוריד מרמת החיכוך שבין השולחן לדיסקית. 

המשחק נערך לפי זמן קצוב ו/או לפי ניקוד מקסימלי, בדרך כלל עד 7 שערים, אם המשחק מתנהל בזריזות.

שולחן המשחק נוצר לראשונה בשנת 1972, לאור הפופולריות שלו החל משנת 1978 נערכות תחרויות בינלאומיות.
ניתן למצוא את המשחק בעיקר במשחקיות וידאו (בגרסתו המקצועית יותר) או בכאלה שמאורגנות בימי-הולדת ובאירועים דומים, כאשר שם ניתן למצוא לרוב גרסה קטנה יותר של המשחק, ולעיתים גם פחות מוגדרת.

==חוקים== 
מטרת המשחק היא להכניס את הדיסקית אל השער של היריב בעזרת ידית עשויה פלסטיק כאשר יש להשתמש רק בה ולא בחלקי גוף על מנת לעצור ו/או להכות בדיסקית.

פסילה תתרחש כאשר:
* שער נבלם שלא על ידי ידית המשחק.
* שחקן דוחף את דיסקית המשחק לכוונו כדי להחישה.
* שחקן שולף את דיסקית המשחק משערו רגע לפני שהיא נכנסת אליו. במקרה שבו הדיסקית נמצאת בדיוק על קו החצי, נהוג לתת לגורם שלישי להזיזה.
בגרסאות מסוימות, הידית מחויבת להיות תמיד על השולחן, והרמה שלה מובילה לפסילה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משחקים
קטגוריה:משחקי מחבט
אדלארד מבאת'

כריכת הספר "יסודות" של אוקלידוס, תורגם על ידי אדלארד מבאת
אדלארד מבאת (אנגלית: Adelard of Bath, לטינית: Adelardus Bathensis) היה מלומד אנגלי שחי במאות ה-11 וה-12.

אדלארד מבאת' נודע בעיקר בשל תרגומיו מערבית ללטינית של ספרי אסטרולוגיה, אסטרונומיה, פילוסופיה ומתמטיקה, כולל טקסטים יוונים עתיקים שהיו ידועים בשפה הערבית בלבד. במשך שבע שנים ערך מסעות בספרד, צפון אפריקה, מצרים, אסיה הקטנה ויוון, ולמד בעיר טור (כיום בחבל סאנטר-עמק הלואר שבצרפת). עם שובו לאנגליה נתבקש על ידי אחיינו וחבריו לגלות להם את אשר למד בארצות האסלאם. בספרו "בעיות הטבע", המהווה דיאלוג בינו לבין אחיינו, הוא מציג מחשבה מקורית ומעלה בין היתר את שאלות צורת כדור הארץ (הוא חשב כי צורה זו עגולה), מהירות האור והקול, שימור החומר שביקום, לחץ אטמוספירי וכוח המשיכה של כדור הארץ.

אדלארד תרגם מערבית ללטינית את יצירתו של המתמטיקאי היווני אוקלידוס "יסודות" העוסקת בגאומטריה ובתורת המספרים, ואת הטבלאות האסטרונומיות של האסטרונום הפרסי אבו ג'עפר מחמד אל ח'ואריזמי.

יצירותיו של אדלארד מהוות עדות להתעוררות המחשבה באירופה של המאה ה-12. הוא העדיף את המדע המוסלמי על המדע הנוצרי שעשה שימוש בעיקר בסכולסטיקה. לדעתו דבר אינו ודאי כמו הבינה ודבר אינו מטעה כמו החושים. הוא היה מלא התלהבות מן האפשרויות הטמונות במדע לתועלת המין האנושי.

בין תלמידיו של אדלארד נמנו עשרים קרדינלים וחמישים בישופים וארכיבישופים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מתרגמים אנגלים
קטגוריה:מתרגמים ללטינית
קטגוריה:מתרגמים מערבית