OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
The Lockdown Sessions (אלבום של רוג'ר ווטרס)

The Lockdown Sessions הוא אלבום האולפן החמישי של המוזיקאי הבריטי רוג'ר ווטרס, אשר יצא לאור ב-9 בדצמבר 2022. האלבום מכיל הקלטות ביתיות (שמאוחר יותר עברו תהליך עיבוד) שווטרס הקליט במהלך הסגר שהתקיים עקב מגפת הקורונה.

== רקע ==
באלבום מופיעות הקלטות מחודשות לשירי פינק פלויד וווטרס בגרסאות שאיתן הופיע בסיבוב ההופעות Us + Them Tour.

הגרסה המחודשת לשיר "Comfortably Numb" יצאה לאור כסינגל תחת השם "Comfortably Numb 2022", וגרסה זו הייתה לשיר הפותח בסיבוב ההופעות This Is Not a Drill Tour.

== רשימת השמעה ==

== משתתפים ==
* רוג'ר ווטרס - שירה מובילה, גיטרה מובילה, פסנתר
* דייב קילמינסטר - גיטרה מובילה, גיטרת קצב
* ג'ונתן וילסון - גיטרה מובילה, הרמוניום, סינתיסייזר, שירה מלווה
* גאס סייפרט - גיטרת בס, סינתיסייזר, צ'לו, שירה מלווה
* ג'ון קרין - קלידים, סינתיסייזר, שירה מלווה
* ג'ואי וורונקר - תופים, כלי הקשה
* לוציוס - שירה מלווה
* איאן ריצ'י - סקסופון (רצועה 2)
* בו קוסטר - אורגן האמונד (רצועות 2–5)
* רוברט וולטר - אורגן, פסנתר (רצועה 6)
* אמנדה בלייר - שירה מלווה (רצועה 6)
* שני ג'ונסון - שירה מובילה (רצועה 6)
* נייג'ל גודריץ' - כלי מיתר, שירה מלווה (רצועה 5)

== מיקומי שיא ==
{| class="wikitable sortable"
|+
!מצעד
!מיקום שיא
|-
|אוסטריה (Ö3 אוסטריה)<ref></ref>
|18
|-
|איטליה (איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי)<ref></ref>
|24
|-
|בלגיה (אולטראטופ ולוניה)<ref></ref>
|27
|-
|בלגיה (אולטראטופ פלנדריה)<ref></ref>
|36
|-
|גרמניה (מאה הראשונים הרשמיים)<ref></ref>
|14
|-
|הולנד (100 האלבומים הטובים ביותר)<ref></ref>
|26
|-
|הונגריה (איגוד תעשיית ההקלטות ההונגרי)<ref></ref>
|21
|-
|הממלכה המאוחדת (חברת המצעדים הרשמית)<ref></ref>
|56
|-
|ניו זילנד (מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד)<ref></ref>
|33
|-
|ספרד (איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי)<ref></ref>
|54
|-
|סקוטלנד (חברת המצעדים הרשמית)<ref></ref>
|9
|-
|פולין (איגוד תעשיית ההקלטות הפולני)<ref></ref>
|29
|-
|פורטוגל (איגוד תעשיית ההקלטות הפורטוגזי)<ref></ref>
|4
|-
|צרפת (איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי)<ref></ref>
|100
|-
|שווייץ (המצעד השווייצרי)<ref></ref>
|13
|}

== הערות שוליים ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2022
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
נשיא הנציבות האירופית

נשיא הנציבות האירופית (באנגלית: President of the European Commission) הוא ראש הרשות המבצעת של האיחוד האירופי והעומד בראש הנציבות האירופית. נשיאת הנציבות הנוכחית היא אורסולה פון דר ליין.

== דרכי מינוי ==
נשיא הנציבות ממונה על ידי המועצה האירופית באישור הפרלמנט האירופי לכהונה בת 5 שנים, עם אפשרות הארכה אחת לכהונה נוספת בת 5 שנים.

== תפקידים וסמכויות ==
==== תפקידי נשיא הנציבות האירופית: ====
* קובעת את סדר היום למדיניות האיחוד האירופי.
* קביעת הצעות חקיקה לאישור הפרלמנט האירופי.
* נשיא הנציבות עומד בראש קבינט הנציבים.
* מקצה את חלוקת תיקים ותפקידים בין הנציבים וכן ראשי לפטר או להזיז אותם מתפקידם.
* ניהול השירות הציבורי של האיחוד האירופי.
* ייצוג הנציבות בפגישות המועצה האירופית, ובדיונים מרכזיים בפרלמנט האירופי.
* ייצוג האיחוד האירופי בארגונים ופורומים בינלאומיים G20, G7.
* הנשיא רשאי למנות לו סגנים לפי שיקול דעתו, ובדרך כלל יש כמה סגני נשיא בנציבות. הנציג העליון, לעומת זאת, הוא סגן נשיא מכוח תפקידו מרגע שאושר על ידי הפרלמנט. מבין סגני הנשיא, לרבות הנציג העליון, ממנה הנשיא "סגן נשיא ראשון" שמשמש כממלא מקומו בעת היעדרותו.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הנציבות האירופית
קטגוריה:האיחוד האירופי: מוסדות
קטגוריה:האיחוד האירופי: פוליטיקה
אבש פוטבול

אבש פוטבול (בפורטוגזית: AVS Futebol SAD) הוא מועדון כדורגל פורטוגלי מהעיר וילה דאס אבש המשחק בפרימיירה ליגה, הליגה הבכירה של פורטוגל. המועדון נוסד בשנת 2023 ומארח את משחקיו באצטדיון דו אבש המכיל 8,650 מקומות.

== היסטוריה ==
המועדון נוסד ב-5 במאי 2023 לאחר שהמועדון אוניון דשפורטיבו וילאפרנקסה מהליגה הפורטוגלית השנייה עבר מוילה פרנקה דה שירה לוילה דאס אבש בעקבות תנאי האצטדיון הירודים בעיר. אך המועדון עבר לשחק בליגה המחוזית של ליסבון, ובמקומו הוקם המועדון החדש אבש פוטבול שתפס את מקומו בליגה הפורטוגלית השנייה. <ref></ref><ref></ref> למועדון החדש אבש פוטבול אין קשר למועדון קלובה דשפורטיבו דה אבש מלבד העובדה ששני המועדונים מגיעים מאותה העיר וחולקים מתקנים.

את עונת הבכורה שלה סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה הפורטוגלית השנייה, מה שזיכה אותה בכרטיס לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה. בפלייאוף התמודדה אבש מול פורטימוננסה שסיימה במקום ה-16 בעונת 2023/2024 בליגה הבכירה, אבש ניצחה את פורטימוננסה 2–1 גם בבית וגם בחוץ והעפילה לליגה הבכירה שנה אחת בלבד לאחר הקמתה.<ref></ref>

== שחקנים ==
 מעודכן ל-31 בינואר 2024

 (קפטן)

 (בהשאלה מקרוזיירו)

 (בהשאלה מבלאק בולס)

 (בהשאלה מפלומיננזה)

 (בהשאלה מריאל ויאדוליד)

 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2023
קטגוריה:קבוצות כדורגל פורטוגזיות
Roger Waters: The Wall

Roger Waters: The Wall הוא סרט הופעה בריטי מאת רוג'ר ווטרס, אשר בוים על ידי שון אוונס וווטרס עצמו. הסרט מציג קטעים מתוך סיבוב ההופעות הרביעי של ווטרס, The Wall Live, וזה הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בהשתתפות במאי הסרט. עיצוב וביצוע ההופעות שאבו השראה מתוך סיבוב ההופעות השביעי של פינק פלויד, The Wall Tour.

אל הסרט צורפו מספר סרטים דוקומנטריים שצולמו במהלך נסיעה של ווטרס במכונית בנטלי ישנה ברחבי אירופה.

== רשימת השמעה ==
=== מהדורת 2CD ===

=== מהדורות DVD, בלו-ריי והקרנה ===

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אלבומי 2014
קטגוריה:אלבומי הופעה מ-2014
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:סרטי הופעה
בית הכנסת באבוב (קרקוב)

בית הכנסת באבוב היה בית כנסת של חסידי רבי שלמה הלברשטאם מבאבוב אשר הוקם בשנת 1871. הוא נבנה בקומה ראשונה של בניין דירות, ברחוב "12 Estery", בשכונת קז'ימייז' בקרקוב.

== היסטוריה ==
בית הכנסת נוסד בשנת 1871 על ידי חסידים מבאבוב, ממשפחת הלברשטאם. ליד אולם התפילה היה גם בית מדרש לתלמוד.

במהלך מלחמת העולם השנייה הנאצים הרסו את בית הכנסת. לא שרד דבר מהריהוט המקורי של בית הכנסת. בתום המלחמה שכנה בבניין בית הכנסת נגריה, ולאחר מכן הוסב הבניין לבית דירות. החל משנת 1990 הבניין שימש כאכסניה לעניים ודיירי רחוב. בשנת 1996 תרמה הקומונה של קרקוב את הבניין לאגודת קהילת האח אלברט , שהשתמשה בו כמקלט לילה לחסרי בית וילדים עניים. האגודה הגישה למעלה מ-200 ארוחות ביום.

במסגרת החוק הפולני משנת 1997 להשבת הרכוש היהודי, הוחזר בית הכנסת לקהילה היהודית בקרקוב בשנת 2001. למרות זאת לא ניתן היה לבנות בו בית כנסת מחדש, כי אגודת האח אלברט המשיכה להשתמש במקום כאכסניה ובית תמחוי לעניים ודרי רחוב. לאור המחלוקת המקום נסגר לשימוש הן לקהילה היהודית והן לאגודת האח אלברט. משנת 2004 תיק המחלוקת תלוי ועומד בבית המשפט.הקדושת ציון מבאבוב בקראקא - במדריגות לבית הכנסת באבוב]]

== ראו גם ==
* יהדות קרקוב

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קרקוב: בתי כנסת
קטגוריה:חסידות באבוב
קטגוריה:בתי כנסת שנחרבו בשואה
יוסף הכהן יצחקי

הרב יוסף הכהן יצחקי היה מגדולי חכמי תוניסיה, פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של תוניס במאה השמונה עשרה.

==היסטוריה==
נולד בתוניס הבירה. את סמיכתו לדיינות קיבל בהיותו בן 17 שנה על ידי רבני הדור שהתרשמו מפסקיו והתבטאו "קולע אל השערה". בספרות מכונה גם רבי יוסף הכהן יצחקי הדיין.<ref>ספר מלכי תרשיש עמ' קצ</ref>

הרב הכהן יצחקי היה מפורסם בידיעותיו הרחבות בתורת הקבלה, והתכתב עם גדולי המקובלים בירושלים ביניהם הרש"ש ורבי יוסף קאלאמרו.

חתום על הסכמות לספרים רבים ממחברי אותו הדור, ביניהם "זרע יצחק" לרבי יצחק לומברוזו שאף הוא כיהן בתפקיד הרב הראשי של תוניסיה ועוד.

בשנת תקל"ה-1775 אחרי פטירתו של רבי מסעוד רפאל אלפאסי נתמנה לראב"ד וכהן בתפקיד זה עד פטירתו בשנת תקמ"ו-1786. נטמן בהר הזיתים.<ref></ref><ref></ref> מחליפו בתפקיד היה רבי נתן בורג'יל (הראשון).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:תוניס: רבנים
קטגוריה:רבנים תוניסאים
קטגוריה:רבנים ראשיים לתוניסיה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
אלכסנדר גורביץ'

אלכסנדר גורביץ (ברוסית: Александр Викторович Гуревич; ( 19 בספטמבר 1930, מוסקבה - 21 ביולי 2023, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא התמחה בפיזיקה גרעינית.

==קורות חיים==
אלכסנדר גורביץ' נולד בשנת 1930 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו היה מתמטיקאי, אימו הייתה רופא. 

בשנת 1947 גורביץ' סיים בחינות בית ספר והתקבל ללימודים באוניברסיטת מוסקבה. לאחר סיום הלימודים בשנת 1953 הוא התחיל לעבוד בהדרכת ויטלי גינזבורג בחקר מוליכות על. לאחר שנה הוא עבר ליעקב אלפרט והחל מחקרים בתחום יונוספירה. בהמשך הוא עסק בתחומים שונים לרבות חקר פלזמה, הידרודינמיקה, חקר כוכב נייטרונים ועוד.

בשנת 1991 הוא חזה באופן תאורטי תופעה של פריצת אלקטרונים. תופעה זו התגלתה בשנת 1994 על ידי מצפה קרני גמא קומפטון.

גורביץ' החל לעבוד במכון לבדב לפיזיקה בשנת 1957. במהלך עבודה במכון הוא סיים תואר שלישי ופוסט-דוקטורט. הוא פעל במכון מעל ל-40 שנים ובין היתר התמנה לראש מחלקה לפיזיקה תאורטית ולפרופסור.

בשנת 1984 גורביץ' התקלב כחבר לאקדמיה למדעים של ברית המועצות כחבר בהתכתבות. בשנת 2003 הוא קיבל מעמד של חבר בפועל באקדמיה הרוסית למדעים.

על פעילותו בתחום הפיזיקה הוא קיבל פרס על שם לנדאו (1980), פרס על שם מנדלשטם (1994), פרס על שם פרידמן (1994). בשנת 1995 הוא התקבל שורות החברה המלכותית. בשנת 2010 הוענק לו עיטור הידידות.

גורביץ' נפטר בשנת 2023.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.ras.ru/news/shownews.aspx?id=5f8d699b-7ad6-4fed-b702-bc241ef08d83#content ביוגרפיה] 
* [http://www.tamm.lpi.ru/staff/gurevich.html ביוגפיה] 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1930
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2023
קאמי קלודל (סרט, 1988)

קאמי קלודל (בצרפתית: Camille Claudel) הוא סרט ביוגרפי צרפתי משנת 1988 בבימויו של ברונו ניוטן, עם איזבל אג'אני וז'ראר דפרדייה בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על ספרה של רן-מארי פארי נכדתו של פול קלודל, אחיה של קאמי. הוא מתאר את חייה של הפסלת קאמי קלודל משנת 1885 עד אשפוזה הכפוי במוסד לחולי נפש בשנת 1913.

איזבל אג'אני הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. היא זכתה בפרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס דב הכסף לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר וזכה בפרס סזאר לסרט הטוב ביותר
==תקציר העלילה==
פריז 1885, קאמי קלודל (איזבל אג'אני) מפסלת בסדנה שלה בפריז ביחד עם חברתה ג'סי ליפסקומב (קתרין בורמן). בלילות היא יוצאת לאתרי בניה ומביאה משם חומר לפיסול. אביה (אלין קוני) ואחריה פול קלודל (לורן גרוויל) תומכים בה ואילו אמה (מדלן רובינסון) מתנגדת לכל מעשיה.

לסדנה מגיע הפסל הידוע אוגוסט רודן (ז'ראר דפרדייה), מתבונן בעבודותיה של קאמי ומציע לשתיהן לבוא לסטודיו ולשמש כשוליות ביצירה גדולה של שועי העיר קאלה. קאמי מפסלת את כפות הרגלים של הדמויות ורוזן מבחין בכשרונה, מתקרב אליה והיא אף משמשת לו כמודל.

רודן נמשך לנשים למרות שיש לו בת זוג קבועה, רוז ברו (דניאל לברון). קאמי מבקשת למסד את הקשרים ביניהם אך רודן מסרב. על רקע זה מתפתחת ביניהם יריבות קשה. קאמי נכנסת להיריון ועוברת הפלה מלאכותית. הם רבים גם על רקע אמנותי והיחסים ביניהם ניתקים. הסטודיו שלה מוצף בשיטפון ומי שעוזר לה בשעתה הקשה הוא סוחר האמנות איז'ן בלו (פיליפ קלבנו) שמזמין ממנה עבודות ומארגן לה תערוכה גדולה ומוצלחת.

מצבה הנפשי של קאמי מידרדר והיא נסגרת בביתה, מתחילה לשתות ומנפצת את כל עבודותיה בסטודיו.

ב-3 במרץ 1913 מת אביה ואמה מצליחה להוציא תעודה רפואית מדוקטור מישו (פרנסוא ברנרד) המעידה על אי שפיות. ב-10 במרץ 1913 קאמי מוצאת מביתה ומובלת בכרכרה לאשפוז כפוי במוסד לחולי נפש שם היא נמצאת 30 שנה עד למותה ב-19 באוקטובר 1943.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|איזבל אג'אני
|קאמי קלודל
|
|-
|ז'ראר דפרדייה
|אוגוסט רודן
|
|-
|לורן גרוויל
|פול קלודל
|
|-
|אלן קוני
|לואיס פרוספר קלודל
|אבא של קאמי
|-
|מדלן רובינסון
|לואיז אתניאס קלודל
|אמא של קאמי
|-
|קתרין בורמן
|ג'סי ליפסקומב
|חברה של קאמי
|-
|דניאל לברון
|רוז ברו
|בת זוג של רודן
|-
|פרנסוא ברנרד
|ד"ר מישו
|הרופא של קאמי
|-
|פיליפ קלבנו
|איז'ן בלו
|סוחר אמנות
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.youtube.com/watch?v=o0hApbf8_Ek קדימון לקאמי קלודל (בצרפתית)], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=g8mU63Cbjng קליפ מהסרט - איזבל אג'אני וז'ראר דפרדייה (כתוביות באנגלית)], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=0KdpaQVkGjQ קליפ מהסרט], באתר יוטיוב
*[https://www.youtube.com/watch?v=K6tavrtz7eE קאמי קלודל - אנימציה עם קטעים מהסרט (באנגלית)], באתר יוטיוב

קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
ויקטור גורפינקל

ויקטור גורפינקל (ברוסית: Виктор Семёнович Гурфинкель; (2 באפריל 1922, קראסני אוקנה - 24 בינואר 2020, אורלנדו) היה פיזיאולוג סובייטי-רוסי-אמריקאי ממוצא יהודי.

==קורות חיים==
ויקטור גורפינקל נולד בשנת 1922 בעיירה קראסני אוקנה בקרבת אודסה (אז בתחומי ברית המועצות, כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. אביו היה רופא.

בשנת 1931 גורפינקל החל ללמוד במכון לרפואה באודסה. בשנת 1941, בעקבות התקרבות הקרבות לעיר המכון פונה לפרונזה (אז בתחומי ברית המועצות) בו גורפינקל סיים את הלימודים בשנת 1944. הוא גויס לשורות הצבא האדום ושובץ כרופא. הוא שירת ביחידות שונות ולאחר סיום הקרבות היה מנהל מחלקה כירורגית של בית חולים צבאי.

בשנת 1946 גורפינקל שוחרר משירות צבאי והחל לעבוד על תואר שלישי בהדרכת ניקולאי ברנשטיין במוסקבה.

בשנת 1950 גורפינקל עבר לתחום המחקר. הוא פעל תחום ביומכניקה. בשנת 1961 גורפינקל סיים עבודת פוסט-דוקטורט ובשנת 1967 התמנה לפרופסור.

בשנת 1958 גורפינקל עבר לנובוסיבירסק בה עבד במכון של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. לאחר מספר שנים הוא חזר למוסקבה והחל לעבוד במכון לחקר העברת מידע של האקדמיה.

על פעילות לקידום בניית תותבות מתקדמות גורפינקל קיבל פרס ברית המועצות בשנת 1970 והתקבל להאקדמיה הרוסית למדעים בשנת 1994 כחבר בהתכתבות.

משנת 1965 ועד 2004 גורפינקל היה ראש קתדרה של "פיזיקה מערכות חיות" במכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה והיה פרופסור של המכון.

בשנים 1981–1983 הוא ניהל ניסויים בתחום מחקריו שנערכו בתחנת חלל סאליוט 7.

בשנת 2004 גורפינקל עבר לארצות הברית והחל עבודה באוניברסיטת אורגון.

במהלך פעילותו גורפינקל כתב 3 ספרים ומעל ל-300 מאמרים מדעיים. בהדכתו נכתוב מספר עבודות תואר שלישי.

גורפינקל נפטר בשנת 2020 באורלנדו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://mfti-biology.com/docs/VSGurfinkel90.pdf ביוגרפיה] 
* [http://www.tamm.lpi.ru/staff/gurevich.html ביוגפיה] 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיולוגים יהודים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:ילידי 1922
קטגוריה:נפטרים ב-2020
סאלומריה

סאלומריה (באיטלקית: Salumeria) הוא יצרן מזון וחנות קמעונאית המייצרת סאלומי ומוצרי מזון אחרים. חלקן מוכרות רק מזון, ומייצרות במקום, ולחלקן יש מסעדה עם שירות ישיבה. מקור הסאלומריה באיטליה, ומתוארך לימי הביניים.

== סקירה כללית ==
סאלומריה ב[[מילאנו, איטליה, בשנת 1930. מוצרי עופות תלויים בחזית החנות.]]
סאלומריה הוא ספק מזון וחנות קמעונאית המייצר ומוכר כאמור סאלומי, שהם מוצרי בשר ממוצא איטלקי הכוללים נקניקים, נקניקיות ומזונות אחרים העשויים בעיקר מבשר חזיר. חלק מהסאלומריה מייצר או רק מוכר גם כמה מוצרים המבוססים על בשר בקר, כגון ברזאולה, מוצר בקר מלוח, ומוצרי מזון אחרים כגון פסטה, גבינה, מזון משומר, אנשובי, בקלה מלוח, יינות, לחם ובשרים מבושלים. חלק מחנויות הסאלומריה המודרניות מוכרות רק סאלומי ומוצרים נלווים, אך לא מייצרות מוצרים במקום. חלק מחנויות אלה מפעילות גם מסעדות בישיבה, בעיקר בארצות הברית כמו Sorriso Italian Salumeria בקווינס, ניו יורק. Salumeria Biellese היא סאלומריה נוספת בעיר ניו יורק, ידועה והוקמה בשנת 1925.

== היסטוריה ==
מקור הסאלומריה באיטליה ומתוארך כאמור לימי הביניים. מבחינה היסטורית, חנויות הסאלומריה בבולוניה, איטליה, לא ייצרו את הבשרים שמכרו. הן בחרו בשרים ומוצרים אחרים כמו פסטה, זיתים וגבינות מהספקים המקומיים. ספקים אלה עבדו במערכת גילדה שנוצרה על ידי הסיניורי (מועצת העיר) בבולוניה, שהיו למעשה שליטי העיר, בשיטה המתוארכת לימי הביניים. הספקים למוצרי סאלומריה כללו את גילדת הסלארולי, ששלטו בתעשיית המלח והמליחו את בשר החזיר שנשלח לאחר מכן ל-lardaioli, הגילדה שמכרה את בשר החזיר. אלה ייצרו גם סבון ונרות משומן החזיר שהם קיבלו. שיטת "מערכת גילדות" זו חוסלה על ידי נפוליאון בונפרטה בתחילת המאה ה-19.

== גלריה ==
<gallery class="center" widths="165" heights="200px" caption="Salumerie">
קובץ:Salumeria_formaggeria_-_panoramio.jpg|טקסט=Foods at a salumeria|מאכלים בסאלומריה
קובץ:Salumeria_G._Albertini_-_Verona.jpg|טקסט=The store front of a salumeria in Verona, Italy|חזית החנות של סאלומריה בוורונה, איטליה
קובץ:Pasta_Salumeria.jpg|טקסט=Pasta at a salumeria|פסטה בסאלומריה
קובץ:LValetta_Malta_Shop-in-Valetta-Old-Town-01.jpg|טקסט=A salumeria in Valletta, Malta| סאלומריה בוולטה, מלטה
קובץ:A_San_Gimignano_salumeria.jpg|טקסט=A salumeria in San Gimignano, Italy, established in 1855| סאלומריה בסן ג'ימיניאנו, איטליה, הוקמה ב-1855
קובץ:Interior_of_a_salumeria.jpg|טקסט=Interior of a salumeria|פנים של סאלומריה
</gallery>

== ביבליוגרפיה ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח האיטלקי
קטגוריה:חנויות מזון
יובל ירח

יובל ירח (נולד ב-6 במרץ 1971) הוא סופר ישראלי.

==ביוגרפיה ויצירה==
יובל ירח נולד בהוד השרון ולמד בתיכון מוסינזון בעירו, במגמת סוציולוגיה.
ירח הוא בוגר אוניברסיטת חיפה במדעי החברה. בשנות התשעים השתתף בקורסים לכתיבה יוצרת בהדרכות א.ב. יהושע ואורציון ברתנא ועבד כטכנאי ומנהל רשתות מחשב בארץ ובאוסטרליה. בשנת 2013, ביצע יובל הסבה להוראה והוא משמש כמורה לאנגלית ותקשוב בבית ספר תיכון בארץ. בשנת 2000 יצא לאור קובץ סיפוריו בשם "החושק", ואליו הצטרפו במהלך השנים ארבעה ספרים נוספים.

תשומת לבם של הקוראים והביקורת הופנתה ליובל ירח לאחר פרסום ספרו "השתיקות": ספר שעוסק בשואה, המסופר על ידי סופר צעיר שלא היה נוכח באירועים, אך למד עליהם מנוכחותן וסיפוריהן של סבתו ואמו. עם כל זאת מתרשמת העורכת והמבקרת מהספר, עלית קארפ, שהוא אבן דרך בכתיבה על השואה, ומעידה על עצמה שמעולם לא קראה תיאורים משכנעים כל כך, חיוניים כל כך של רעב כמו בספרו של יובל ירח על סבתו מניה, ששרדה את מחנה פלאשוב ואת אושוויץ".

חיים באר כותב על יצירתו של ירח: "יובל ירח מצטרף למסורת של סופרים גדולים כמו ברנר, ברדיצ'בסקי וגנסין – סופרים שלוקחים אחריות. הרצון לגעת בכיבשונה של הוויה אנושית ולאומית הוביל אותו למהלך ספרותי נועז, ובעשותו כן הוא מזכיר לנו שספרות היא לא רק בידור ושעשוע של מעבד תמלילים ושהיא יכולה לעלות שוב על דרך שממנה ירדה. בתקופות של דכדוך, הידיעה שבמקום מן המקומות יושב אדם מישראל שכותב כך – זהו דבר המעניק תקווה."<ref>[https://www.kinbooks.co.il/authors/ivbl_irh השתיקות], אתר כנרת, זמורה, דביר</ref>

== ספריו ==
* החושק, הסיפורים, גוונים, 2000
* המילון הערום, אסטרולוג, 2003
* השתיקות, זמורה ביתן, 2016
* זרעי מלח, זמורה ביתן, 2020
* נקודת עיוורון, זמורה ביתן, 2024

== קישורים חיצוניים ==
* 
** נעמה כרמי, "[https://naama-carmi.com/2017/07/30/להיות-שם/ להיות שם]", קרוא וכתוב, 30 ביולי 2017
** יורם, מלצר, "אלכימיה של שתיקות", אלכסון, 17 באוגוסט 2016
** איריס גנור, "[https://naama-carmi.com/2017/07/30/להיות-שם/ זרעי מלח – יובל ירח]", אלה יווניה קוראת ספרים, 25 בינואר 2020
* 
* עמרי הרצוג, "[https://www.haaretz.co.il/literature/prose/2024-05-21/ty-article-review/.premium/0000018f-901f-d9a7-a9af-db1f74dc0000 אני נוהג לקרוא בלילה, אך עם הספר הזה לא הצלחתי להירדם]", הארץ, 21 במאי 2024

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ספרים על השואה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
רוסטיצ'ריה

רוסטיצ'ריה (באיטלקית: Rosticceria) הוא חנות או מסעדה קטנה בה ניתן לרכוש ולצרוך מאכלים חמים במקום, בעיקר בצלייה (ומכאן השם) או לרכוש אותם לאיסוף עצמי.<ref></ref> מכיוון שלרוב מדובר בארוחות מהירות, דלפק עם שרפרפים ממוקם במקום על פי רוב, בנוסף לכמה שולחנות וכיסאות מסורתיים. האוכל מוגש עם כלי אוכל מפלסטיק, ללא שרות מלצרים והצריכה היא מיידית או בכלים לאיסוף עצמי.

לעיתים קרובות מאוד האיסוף העצמי מציע גם פיצה לפי פרוסות.

מוצרי רוסטיצ'ריה אופייניים הם מנות בודדות של פסטה, עם תבלינים שונים, אפילו מאכלים מורכבים (למשל לזניה או קנלוני), עוף צלוי, ירקות מבושלים ומטוגנים במחבת, מנות בשר כגון קציצות או בשרים מצופי פירורי לחם, מזונות מטוגנים שונים בהתאם למיקום (סופלי, ארנצ'יני וכו').

== ראו גם ==
* טראטוריה
* מסעדה
* מזון מהיר
* מאכלי רחוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח האיטלקי
קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:מאכלים מטוגנים
טראטוריה

טראטוריה (באיטלקית: Trattoria) היא מוסד אוכל בסגנון איטלקי, הרבה פחות רשמי מאשר מסעדה אבל יותר רשמי מאוסטריה.<ref name="treccani"></ref>
שלט טראטוריה [[טוסקנה, איטליה]]
הטרטוריה נטועה במסורת האיטלקית, בעבר היא היא הייתה ללא תפריט מודפס, עם שירות מלצרים או ללא, היין הנמכר בדקנטר במקום בקבוק סגור והוא "יין הבית" על פי רוב. המחירים נמוכים והתפריט צנוע אך עממי ושופע מאכלים ומתכונים אזוריים ומקומיים ולא לפי מטבח עילית.<ref name="CapattiMontanari2003"></ref> לפעמים, האוכל מוגש בסגנון משפחתי, בשולחנות משותפים. לחלופין, טראטוריה עשויה להציע גם איסוף עצמי. מסורת זו דעכה בעשורים האחרונים. טראטוריות רבות קיבלו על עצמם חלק מהמאפיינים של מסעדות, ומספקות מעט חוויות יחסית בסגנון הכפרי והמשפחתי הישן. השם טראטוריה אומץ גם על ידי כמה מסעדות ברמה גבוהה.

== אטימולוגיה ==
המילה טראטוריה קשורה למונח הצרפתי traiteur<ref name="pianigiani"></ref> (קייטרינג המספק אוכל לקחצת באיסוף עצמי). היא נגזרת באיטלקית מ-tarre, שפירושה 'לטפל' (מהלטינית tractare / trahere, 'לאייר'),<ref></ref> האטימולוגיה שלה נקשרה גם למונח הלטיני littera tractoria, שהתייחס למכתב המזמין אספקת מזון ומשקה לפקידים הנוסעים בענייני עסקים של האימפריה הרומית הקדושה.<ref name="pianigiani" /> <ref></ref>

== ראו גם ==
* ביסטרו
* קברט
* טברנה
* רוסטיצ'ריה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מסעדות לפי סוג
קטגוריה:איטליה: מסעדות
קטגוריה:המטבח האיטלקי
גסטרופיזיקה

גסטרו־פיזיקה (באנגלית: Gastrophysics) היא מדע בין-תחומי מתפתח שמשתמש בעקרונות מפיזיקה וכימיה כדי להשיג הבנה בסיסית של עולמם הגסטרונומיה והבישול. נושאי עניין גסטרופיזיקליים כוללים חקירות של חומרי הגלם של המזון, ההשפעות של הכנת מזון והיבטים כמותיים של הבסיס הפיזי לאיכות המזון, הטעם, ההערכה והספיגה בגוף האדם.

גסטרופיזיקאים פופולריים הם: ניקולס קירטי, פיטר בראהם, אולה ג'י מוריטסן, צ'ארלס ספנס, מתיאס פורסמוז קלוזן ו-אנקו אקספה.

== הגדרה ומטרה ==
גסטרופיזיקה היא דיסציפלינה מדעית המתמקדת בחקירות של היבטים של גסטרונומיה ובישול המתייחסים לתופעות, שניתן לתאר ולהסביר במסגרת של פיזיקה, כימיה, כימיה פיזיקלית, ומדעים קשורים.

ההשראה לגסטרופיזיקה היא גסטרונומיה ובישול. למחקרים גסטרופיזיקליים יש תצפית גסטרונומית כנקודת המוצא, ומטרתם לפענח את האופי המדעי של התצפיות בקני מידה מקרוסקופי ומיקרוסקופי רבים ושונים, לרבות הסבר היבטים פיזיקליים וכימיים של חומרי הגלם, של השינויים שלהם במהלך הכנת המזון, כמו כמו גם של התפיסה חושית בזמן האכילה.

ההרכב הכימי והפיזיקלי, כמו גם התכונות של חומרי מזון גלם, חשובים לתמורות המתרחשות במזון במהלך ההכנה: חימום, קירור, ערבוב, מכה, תסיסה, המלחה, ייבוש, עישון, החמצה וכו'. טעם וריח), תחושת פה, כימסתזה, עפיצות הם כולם גורמים להערכה החושית של המזון, ומאפיינים אלה קשורים גם לתכונות הכימיות ולמרקם הפיזי של המזון, ולאופן שבו המזון עובר טרנספורמציה בפה, הגסטרופיזיקה עוסקת בכל אחד מהמרכיבים הללו ומטרתה לחשוף את היחסים ההדדיים ביניהם, כלומר כיצד התפיסה החושית מתייחסת להרכב החומרים ולתכונותיו של המזון ולספיגה בגוף האדם.

גסטרופיזיקה היא גישה בהשראה מדעית לגסטרונומיה, אבל היא מדע בפני עצמו, ולא דיסציפלינה לשרת שפים ביצירת מנות חדשות. הגסטרופיזיקה מתמקדת בהשגת תובנה מדעית בסיסית לגסטרונומיה והבנת תופעות כלליות, מבלי להסיר אף אחד ממאפייני האומנות, היצירתיות והאמנות של הבישול.

ניתן לראות את היחס בין גסטרופיזיקה לגסטרונומיה כאנלוגי ליחס בין אסטרופיזיקה לאסטרונומיה. אסטרונומים צופים בכוכבי לכת וכוכבים, ומתארים היכן הם נמצאים וכיצד הם נעים. אסטרופיזיקאים מסבירים מדוע כוכבי הלכת והכוכבים נמצאים היכן שהם נמצאים, וכיצד הם הגיעו לשם. באותו אופן, הגסטרופיזיקה שואפת להסביר את האופי המדעי הכללי של הגסטרונומיה.

== מתודולוגיה ==
בעוד גסטרופיזיקה היא דיסציפלינה חדשה יחסית במדעי הפיזיקה, הבסיס לחקר סוג החומר הרך שהוא מזון, כבר מבוסס היטב בתחומים אחרים של הפיזיקה המודרנית. המתודולוגיה של הגסטרופיזיקה חופפת במידה רבה לביופיזיקה (מולקולרית), פיזיקת החומר הרך, פיזיקת החומר, כימיה פיזיקלית, כימיה אנליטית וכו'. זה נכון לגבי גישות ניסיוניות, תאורטיות ופנומנולוגיות. הגסטרופיזיקה נשענת על טכנולוגיות מתקדמות הן בניסוי והן בחישוב.

== אטימולוגיה ==
לא ידוע מתי המונח גסטרופיזיקה הוטבע לראשונה, אך נראה שהוא הוצע באופן עצמאי כגישה פיזיקה לגסטרונומיה במעבדותיהם של הפיזיקאי ניקולס קורטי, פיטר בראהם ואולה ג'י מוריטסן.

על מנת להמשיג את המונח "גסטרופיזיקה", הסימפוזיון הבינלאומי הראשון בנושא - "המדע המתהווה של הגסטרופיזיקה" - נערך בקופנהגן ב-2012, והפגיש בין שחקני מפתח. אחת המסקנה של הסימפוזיון הייתה שגסטרופיזיקה יכולה להשפיע באופן משמעותי על הגסטרונומיה ועל מדעי המזון של המחר, וכיצד שניהם מתפתחים במאה ה-21.

== לקריאה נוספת ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גסטרונומיה
קטגוריה:מזון
זרע קודש

זרע קודש הוא ספרו המרכזי של רבי נפתלי צבי הורוביץ מראפשיץ. הספר נדפס בפעם הראשונה בלעמבערג בשנת ה'תרכ"ח (1886) לאחר פטירת המחבר, על ידי תלמידיו. מאז נדפס הספר פעמים רבות במהדורות שונות, חלקן עם הערות, מראי מקומות, מפתחות וביאורים.

==תוכן ומבנה הספר==
הספר נכתב על סדר פרשיות השבוע ומועדי ישראל. במהדורה הראשונה, בחלק א' נדפסו הביאורים על התורה. בחלק ב' נדפסו הביאורים על ראשי חודשים ומועדי ישראל, ובסופו ספרו של אבי המחבר רבי מנחם מנדל רובין מליסקא ליקוטי מהר"מ (במהדורות האחרות הושמט ספרו של אביו וסודרו מאמרי המועדים על סדרם על פי פרשיות השבוע).

רבי נפתלי צבי לא הסכים לפרסם את חיבורו. לאחר פטירתו הוציאו תלמידיו את הספר לאור עולם. המביא לבית הדפוס קרא את שם הספר אור הנר, אך תלמידו המובהק של המחבר, האדמו"ר רבי חיים מצאנז, שינה את השם לזרע קודש.

בראש הספר מופיעה הסכמת הרב יוסף שאול נתנזון (אב"ד ללוב) והסכמת האדמו"ר רבי חיים הלברשטאם מצאנז. בהוצאה השנייה (פשמישל, ה'תרס"ד או ה'תרס"ו) נוספו הסכמות מרבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא, רבי מאיר יהודה שפירא מביקאווסק ורבי יהושע הורוביץ מדז'יקוב. במהדורת ברוקלין, ה'תשל"ו נוספה הסכמה מרבי יואל טייטלבוים מסאטמאר.

גדולי החסידות העריצו והקדישו את הספר 'זרע קודש' והגו בו בדבקות מדי שבת בשבת.

==מהדורות==
* מהדורה ראשונה, לעמבערג, ה'תרכ"ח (1886), ב' כרכים
* פשמישל, ה'תרס"ד (1904)
* ירושלים, ה'תשי"ד בהוצאת נכד המחבר הרב יהודה צבי הורוביץ
* ברוקלין, ה'תשל"ו על ידי נכד המחבר הרב חיים מאיר יחיאל משה רובין
* מכון הדרת חן בתוספת ציונים והערות וספר ליקוטי בית קודש, ד' כרכים, אשדוד, ה'תשס"ט
* זרע קודש המפואר עוז והדר, ה'תשע"ח בתוספת ספרי המחבר הנוספים 'איילה שלוחה' ו'אמרי שפר' וספרו של אבי המחבר 'ליקוטי מהר"מ'.
* הוצאת ח. וגשל, ב' כרכים
* זרע קודש המבואר - מכון אור לישרים, עוז והדר, ד' כרכים, ירושלים-נהריה, ה'תשפ"א

====ליקוטים מהספר====
* אוצרות זרע קודש - על פי עניינים, מכון זכר נפתלי, ברוקלין, ה'תשס"ו

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990027119850205171/NLI זרע קודש] באתר הספרייה הלאומית
* [https://www.kolhalashon.com/New/Shiurim.aspx?Lang=Hungarit&RavID=-1&ROrder=-1&FID=126421&HideMenus=False&AddToCart=0490/0490-20050217-111111-עקב_תשסד.mp3&CartAV=Audio&InCall=True שיעורים בספר זרע קודש] להאזנה באתר קול הלשון
* , , 
* [https://www.sefaria.org.il/Zera_Kodesh זרע קודש] מהדורת טקסט באתר ספריא
* , 
* , , , 
* , , , 
* , 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי חסידות
קטגוריה:ספרי 1886
קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן
הסכם בין צרפת לספרד לגבי מרוקו

האמנה בין צרפת וספרד בעניין מרוקו נחתמה ב-27 בנובמבר 1912 בשם ראשי המדינות הצרפתי והספרדי, וכוננה דה יורה אזור השפעה ספרדי בצפון ובדרום מרוקו, שני האזורים היו דה פקטו בשליטה ספרדית,<ref name="AJIL1">[https://www.jstor.org/stable/2212275 Treaty Between France and Spain Regarding Morocco], in: The American Journal of International Law, vol.7, no.2, Apr. 1913</ref> בעוד שצרפת עדיין נחשבה לכוח המגן שכן היא הייתה הכוח הכובש היחיד שחתמה על הסכם פאס.

החלק הצפוני היה אמור להפוך לאזור מדינת החסות הספרדית במרוקו עם בירתו בתטואן, בעוד שהחלק הדרומי נשלט מלעיון כאזור חיץ בין המושבה הספרדית ריו דה אורו למרוקו הצרפתית.

== חתימה ==
האמנה נחתמה על ידי מזכיר המדינה הספרדי הספרדי גרסיה פרייטו והשגריר הצרפתי לאון ז'ופרה בארמון סנטה קרוס במדריד ב-27 בנובמבר 1912.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרפובליקה הצרפתית השלישית: אמנות והסכמים
קטגוריה:ספרד: אמנות והסכמים
קטגוריה:1912
מג'דל ענג'ר

מג'דל ענג'ר (בערבית: مجدل عنجر) היא עיירה סונית,<ref></ref> לבנונית, בנפת זחלה, מחוז אל-בקאע.

== מיקום ==
העיירה ממוקמת בקרבת הגבול עם סוריה, בגובה של 970 מ' מעל פני הים, ליד צומת הדרכים: כביש בעלבכ - מרג' עיון (מצפון לדרום) עם הכביש הבינלאומי המקשר בין ביירות ודמשק (ממערב - למזרח), במרחק של כ-55 קילומטרים מביירות וכ-57 קילומטרים מדמשק. שטח העיירה הוא כ-25 קמ"ר.

העיירה גובלת מצפון בכפר ענג'ר, מדרום בכפר וממזרח בכפר ובקמפוס הבקאע של .

== אוכלוסייה ==
אוכלוסייה של כ-23,000 איש (בשנת 2006).

== חקלאות ==
הגידולים החשובים ביותר הם דגנים, ענבים, ירקות ומטעי פרי, כמו: אגוזים, אפרסקים משמשים, דובדבן, רימון, שקדים, זיתים.

== מסחר ==
העיירה מג'דל עאנג'ר משמשת כתחנת מעבר לסחורות בין לבנון לסוריה ומשם למדינות ערב. לצרך כך הוקמו בעיירה נציגויות ומשרדים של חברות ייבוא וייצוא.

== ארכאולוגיה ==
# מג'דל אנג'אר I הוא אתר ארכאולוגי, כקילומטר וחצי מערבית לעיירה, בו מצא הארכאולוג הישועי, כלי צור רבים שתוארכו לתקופות שונות ובין היתר מכלול נאוליתי עםאיזמלים, סכינים וגרזנים.<ref name="Moore"></ref>
# מג'דל אנג'אר II נמצא מצפון לכפר ליד הכביש. נמצאו בו אבני צור נאוליתי מהמקום ובכלל זה כלי חיתוך גדולים וכן שברי חרסים.
# או: : הקיסר הרומי קלאודיוס נתן את המקום להורדוס מלך חאלקיס (נינו של הורדוס) שבנה שם מקדש. בתקופה העבאסית המקדש הוסב למצודה ששרידיה עומדים מעל העיירה.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לבנון: ערים
קטגוריה:בקאע
קטגוריה:לבנון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגים נאוליתים
מרדכי צהלון

תע"ה]]
הרב מרדכי צהלון (לפני ה'ת"ל, 1670 - ח' בכסלו ה'תק"ט, 1748) היה רב ורופא בפרארה שבאיטליה בסוף המאה השבע עשרה ובראשית מאה השמונה עשרה.
==ביוגרפיה==
נולד לרבי יעקב צהלון, ששימש רבה של פרארה. החליף את אביו כרבה של פרארה לאחר פטירתו בשנת ה'תנ"ג. כיהן כדיין ראשי בפרארה משנת ה'ת"פ עד ה'תצ"א.<ref name=":1"></ref> חתנו היה יעקב דניאל אולמו, מחבר ספר "עדן ערוך" (ונציה תק"ב).<ref></ref> מספר חוקרים שיערו כי בין רבי מרדכי צהלון לרבי יצחק למפרונטי, שררה מתיחות לאורך שנים רבות.<ref></ref><ref name=":1" />

נפטר בח' בכסלו ה'תק"ט (1748), והוא בן יותר מ-80.<ref name=":0">גירונדי מרדכי שמואל, חננאל ניפי, תולדות גדולי ישראל וגאוני , טריאסטי, תרי"ג, עמ' 235, אות ט.</ref>

== חיבוריו ==
חיבר מספר שירים.<ref></ref><ref></ref> פסקים ותשובות רבים ממנו נדפסו בספר פחד יצחק ובספר שמש צדקה.<ref name=":0" /> ארבעה פיוטים שכתב נאמרו באופן סדיר בבית הכנסת פאניסי.<ref name=":0" />
* מגלת נהרות (תס"ז) ספרו המתאר את הצלת היהודים בזמן השיטפונות שאירעו בפרארה.
* מציץ ומליץ קונטרס בנושא פסק נחמיה הכהן ותשובות נוספות על נגינת הכהנים האשכנזיים באות ך' בברכת הכהנים. נדפס בעילום שם. (מציץ הוא ר"ת של: מרדכי צהלון ישמרהו צורו).<ref></ref> נדפס מחדש בתוספת מבוא והערות בתשפ"ג.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* יעקב שפיגל, ספר נעימת הכהנים: ויכוח באיטליה בעניין ניגון ברכת כהנים ותוקפו של מנהג, פתח תקווה, תשפ"ג.
* גירונדי מרדכי שמואל, חננאל ניפי, תולדות גדולי ישראל וגאוני , טריאסי, תרי"ג, עמ' 235, 228

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפטרים ב-1748
קטגוריה:רופאים יהודים איטלקים
קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
יחיאל מתתיהו צונץ

רבי יחיאל מתתיהו צונץ (מכונה בקיצור גם: מהרי"ם צינץ, או ימ"ץ; קראקא תר"ז, 1847 – קראקא כ"א באייר תרמ"ב, 10 במאי 1882) היה חוקר ומומחה להיסטוריה של עם ישראל וההיסטוריון של יהדות קרקוב.

==ביוגרפיה==
==משפחתו וראשית חייו==
רבי יחיאל מתתיהו צונץ נולד בעיר קראקוב שבגליציה, אוסטריה, לאביו ר' אלימלך אייזנטל בן האדמו"ר ר' פנחס מגניוושוב מצאצאי הפנים מאירות, ולאמו אסתר איטל טויבנבלאט.

==נישואיו ופעילותו==
נישא לבתו של ר' שכנא שטרנברג, ושיינדל (אחות ר' חיים נתן דמביצר).

הוא כיהן כחזן ומשורר בבית מדרש חסידים "אנשי אמת" בקראקא.

רבי יחיאל מתתיהו פרסם מספר מאמרים וכתבות בעיתונים.

נפטר בצעירותו, כבן 35, בקרקוב כ"א באייר תרמ"ב, 10 במאי 1882.

בנו ר' משה יהודה ליב צונץ התגורר בווינה ונספה בשואה.

==עבודתו המחקרית==
==ספריו ותרומתו==
צונץ היה מעורב במחלוקת עם פייבל גולדשטאף (בן לבתו של הרב ברוך תאומים-פרנקל מלייפניק, מחבר "ברוך טעם") מקראקא, ובשנת ה'תר"כ (1860) כשזה הדפיס שני כרכי ספרו "קורות העולם", נתקנא בו, והתחיל לעבוד על ספרו "עיר הצדק".

בהיותו בווינה ביקרו ד"ר אדולף ילינק, הרב הראשי של וינה, והראה לו את ספרו, ועודד אותו להדפיסו.

ובשנת ה'תרל"ד (1874), כשהיה בן שלשים, פרסם בלבוב את ספרו "עיר הצדק", בו תיאר את תולדות רבני קראקוב, ואת יהדות קרקוב.

הספר התקבל בתגובות מעורבות. בין המברכים הראשונים היה ההיסטוריון היינריך גרץ. ואחריו בר גולדברג מפריז, ואמר שהוא כבוד למשפחתו לאופולד צונץ, אך אנשי העיר ציינו כי השם האמיתי של צונץ היה "צינז" ולא "צונץ".

אבל רפאל נתן נטע רבינוביץ שלח לשלמה זלמן חיים הלברשטאם הערותיו על הספר, ונדפסו בהעיתון המגיד, ואחר כך כספר נפרד בשם "הערות ותיקונים לספר עיר הצדק", ליק, 1875.

ופייבל גאלדשטאף פרסם גם הוא ביקורת בספרו "מליץ יושר", עמ' 24-35.

בשנת 1878 פורסם ספר בשם "מפלת עיר הצדק", עליו היה חתום שם דודו של צונץ רבי יואל דמביצר (נפטר 1879), אחיו של ר' חיים נתן דמביצר. ישנם שסבורים שהספר נכתב למעשה על ידי רבי חיים נתן דמביצר, אשר בחר להשתמש בשם אחר.

בתגובה לביקורת, יצא ספר נוסף תחת הפסבדונים "א.ב.ן. י.ל.ר", שכותרתו "מענה למבקר עיר הצדק", ברודי: ורבר, תרל"ח. ויש שפענחו את הראשי תיבות יהודה ליב ריטרמן, שהיה משכיל בקראקא, אבל לפי עדות חיים דוב פרידברג ב"בבית עקד ספרים", שמע מבנו ר' משה, שר' יחיאל מתתיהו יחד עם רננ"ר כתבו את ה"מענה למבקר עיר הצדק".

== לקריאה נוספת ==
* 
* מאיר בוסאק, "יהודי קראקא במחצית השנייה של המאה התשע עשרה", בתוך: אריה באומינגר, מאיר בוסאק, נתן מיכאל גלבר (עורכים), ספר קראקא – עיר ואם בישראל, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשי"ט, עמ' 101–102. ()
* מאיר וונדר, מאורי גליציה - אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ד, עמ' 374-375.
* הרב אליעזר כצמאן, ישורון כרך י"ג, אלול תשס"ג, עמ' תרפה - הערה 28

==קישורים חיצוניים==
* 

::
:::[https://www.google.com/books/edition/מליץ_יושר/9qYEgHsyKYIC?hl=en&gbpv=1 פייבל גאלדשטאף, מליץ יושר] באתר גוגל ספרים (1876)
::::
:::::

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ביוגרפים
קטגוריה:ביוגרפים ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים פולנים
קטגוריה:היסטוריונים פולנים
קטגוריה:חוקרי יהדות חרדים
קטגוריה:ילידי 1847
עידן דהן

עידן אהרון דהן (נולד ב-7 במרץ 2001) הוא כדורגלן ישראלי המשחק כקיצוני בהפועל ירושלים.

==קריירה==
דהן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מ.ס. אשדוד. ב-13 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-2 נגד סקציה נס ציונה. ב-28 ביוני הבקיע צמד בניצחון 2-5 נגד מכבי נתניה. עונה לאחר מכן רשם 16 הופעות וכבש שער אחד.

בספטמבר חתם בהפועל אשדוד מהליגה הלאומית במדיה שיחק שנתיים.

בקיץ חזר לליגת העל כאשר חתם בהפועל ירושלים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:אשדוד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשדוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2001
ניקולאי ברנשטיין

ניקולאי ברנשטיין (ברוסית: Николай Александрович Бернштейн; (5 בנובמבר 1896, מוסקבה – 16 בינואר 1966, מוסקבה) היה נוירופיזיולוג סובייטי ממוצא יהודי. המתמטיקאי סרגיי ברנשטיין היה בן-דודו.

==קורות חיים==
ניקולאי ברנשטיין נולד בשנת 1896 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו היה פסיכיאטר.

לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון החל ברנשטיין ללמוד פילולוגיה באוניברסיטת מוסקבה, ולאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה עבר ללמוד רפואה. הוא סיים את הלימודים בשנת 1919 במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. ברנשטיין גויס לשורות הצבא האדום והיה רופא צבאי עד לשנת 1920.

לאחר שחרורו מהצבא חזר ברנשטיין למוסקבה והחל לעבוד במחקר, בהתמקדות בתחום ביומכניקה. בשנת 1924 הוא פרסם ספר מפורט בנושא והרצה על מחקריו בוועידה בין-לאומית בפראג. רעיונותיו של ברנשטיין התנגשו עם דעות הפיזיולוג הרוסי הנודע איוואן פבלוב בנושא, ועל רקע זה התנהל ויכוח מדעי ביניהם. בשנת 1936 היה מתוכנן דיון פומבי בהשתתפותם, שבוטל בעקבות פטירת פבלוב.

ברנשטיין עבד במספר מוסדות מחקר במוסקבה. הוא היה מלמד באוניברסיטת מוסקבה ובמכון לספורט בו כיהן כפרופסור.

בשנת 1935 הוענק לו תואר דוקטור על בסיס מכלול מחקריו ללא עבודה ספציפית.

בשנת 1948 הוענק לו פרס ברית המועצות.

תוצאות מחקריו קיבלו הכרה מחוץ לגבולות ברית המועצות רק בשנות ה-60, כאשר ספרו The Co-ordination and Regulation of Movements תורגם לאנגלית.

ברנשטיין נפטר בשנת 1966 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20020830212415/http://psy.1september.ru/2001/47/3.htm ביוגרפיה] 
* [http://www.nadin.ws/ante-study/wp-content/uploads/2014/06/Talis-New-Pages-in-the-Biography-of-Nikolai-Alexandrovich-Bernstein-ed..pdf ביוגפיה] 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיולוגים יהודים
קטגוריה:פיזיולוגים רוסים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:ילידי 1896
קטגוריה:נפטרים ב-1966
ולדימיר קייליס-בורוק

ולדימיר קייליס-בורוק (ברוסית: Владимир Исаакович Кейлис-Борок; 31 ביולי 1921, מוסקבה - 19 באוקטובר 2013, קלוור סיטי) היה סייסמולוג סובייטי-רוסי-אמריקאי ממוצא יהודי.

==קורות חיים==
ולדימיר קייליס-בורוק נולד בשנת 1921 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו היה יהלומן. לאימו היו שורשים מליטא.

לאחר סיום בית ספר קייליס-בורוק החל ללמוד גאופיזיקה במכון לחקר גאולוגיה במוסקבה וסיים את הלימודים בשנת 1943. בשנת 1948 הוא סיים עבודת תואר שלישי ובשנת 1953 פוסט-דוקטורט.

החל משנת 1948 קייליס-בורוק עבד במכון לפיזיקת כדור הארץ של אקדמי למדעים של ברית המועצות ועבד בו עד לשנת 1989. בשנת 1989 הוא הקים מכון לתאוריית חיזוי של רעידות אדמה וניהל אותו עד לשנת 1998.

בשנת 1998 קייליס-בורוק עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לסו היה פרופסור עד לשנת 2013.

קייליס-בורוק פיתח שיטה לחיזוי רעידות אדמה. החל משנת 1989 בעזרת השיטה בוצע חיזוי מוצלח של 31 מקרים.

קייליס-בורוק כתב מעל ל-400 מאמרים מדעיים והדריך עשרות עבודות תואר שלישי. בשנים 1989-1991 הוא היה נשיא של האיגוד הבין-לאומי לגאודזיה וגאופיזיקה.

בשנת 1969 קייליס-בורור התקבל להאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, בשנת 1971 להאקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) ובשנת 1994 לאקדמיה אירופיאה.

בשנת 1987 הוא התקבל לאקדמי למדעים של ברית המועצות. בנוסף הוא קיבל מספר עיטורים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20131102091544/http://www.ras.ru/news/shownews.aspx?id=59be0643-f721-4135-8134-7f2f5eabad91 ביוגרפיה] 
* [https://newsroom.ucla.edu/releases/obituary-vladimir-keilis-borok-249045 ביוגרפיה] 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:סייסמולוגים
קטגוריה:מדענים אמריקאים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:ילידי 1921
קטגוריה:נפטרים ב-2013
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
המטבח השתגע

המטבח השתגע (בספרדית: La vida padre) הוא סרט קומדיה ספרדי משנת 2022. הבמאי חואקין מאסון והתסריט מאת חואקין אוריסטרל. מככבים בו אנריק אוקר, קארה אלג'אלדה ומייגן מונטנר.

== עלילה ==
העלילה מתרחשת בעיר בילבאו. מיקל, טבח צעיר ושאפתן אמור לקבל את כוכב המישלן השלישי למסעדה שלו.

החיים הזוהרים של שף מצליח, הם לא מה שנראה מבחוץ. אמנם הוא חיי בדירת פאר, אך העבודה הקשה של ניהול המסעדה מוצאת אותו בודד בפסגה. יום אחד, בדרכו הביתה, דלת אמבולנס הנוסע לפניו נפתחת, וממנה מגיח אביו, חואן, שנחשב נעדר במשך 30 שנה. בעודו מנסה לשמור על המסעדה שלו, מיקל צריך לטפל בחואן שכשירותו הנפשית לא ברורה ומתקשה לזהות לא את פער הזמנים ואת המציאות וכן את בנו מייקל ושאר בני המשפחה שלו<ref></ref>.

בוקר אחד חואן מחליט להגיע למסעדה ועובדי המסעדה מבולבלים בעקבות המצב החדש. זהו יום משמעותי במיוחד עבור עתיד המסעדה ומיקל חייב לקחת אחריות על חואן ועל כל הסובב אותו<ref></ref>.

== הפקה ==
את התסריט כתב חואקין אוריסטרל. הסרט הוא הפקה משותפת של מספר חברות, MOD Pictures, MOD Producciones, Kowalski Films ו-Lavipa Films<ref></ref>. צולם בבילבאו.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=waqFbhMP9Eo קדימון הסרט], יוטיוב
* [https://www.edb.co.il/title/t0018699/ עמוד הסרט], באתר אידיבי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2022
קטגוריה:סרטים בספרדית
קטגוריה:קומדיות
לאוניד לייבנזון

לאוניד לייבנזון (ברוסית: Леонид Самуилович Лейбензон; 26 ביוני 1879, חרקיב - 15 במרץ 1951, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי.

==קורות חיים==
לאוניד לייבנזון נולד בשנת 1989 בחרקיב (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. אביו היה רופא. בשנת 1907 המשפחה התנצרה.

לאחר סיום לימודי רפואה באוניברסיטה המשפחה עברה לאזור מחוז טולה ולאוניד גדל שם. בשנת 1890 אביו הועבר לעבודה בטולה והוא המשיך לימודי בית ספר בעיר. הצלחותיו בלימודים היו בינוניים, אך הודות לזיכרון טוב הוא התעניין בהיסטוריה ובגאוגרפיה.

לאחר סיום בית ספר, לייבנזון ניסה להתקבל לבית ספר להנדסה, אך נכשל במבחנים. בסופו של דבר הוא התקבל לאוניברסיטת מוסקבה במטרה בהמשך לעבור ללימודי הנדסה.

בשנת 1901 לייבנזון סיים לימודים באוניברסיטה ורצה לחזור לטולה. בהמלצת אביו הוא ביקש להתקבל ללימודי הנדסה והתקבל ישירות ללימודי השנה השנייה. הוא סיים לימודים בשנת 1906.

בשנים 1906–1908 לייבנזון עבד במפעל בטולה. בשנת 1908 הוא קיבל תואר שני במתמטיקה שימושית מאוניברסיטת מוסקבה. הוא החל ללמד ועבד באוניברסיטה עד לשנת 1911. בשנת 1911 במחאה למדיניות משרד החינוך קבוצת עובדי האוניברסיטה כולל לייבנזון עזבה את המוסד.

לייבנזון עבד בתכנון מתקנים הנדסיים תחת ולדימיר שוחוב. בשנים 1913–1914 הוא עבד בטביליסי. בשנת 1915 הוא חזר לאוניברסיטת מוסקבה וסיים בו תואר שני נוסף.

בשנת 1915 לייבנזון החל ללמד באוניברסיטת דרפט, בה קודם לפרופסור בשנת 1916 וקיבל תואר שלישי בשנת 1917. בעקבות אירועי מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים ברוסיה לייבנזון עבר לטביליסי בה לימד באוניברסיסטה. בשנת 1920 הוא התחתן לסופיה שטרמן שהייתה רופאה. בשנת 1921 הוא מונה לפרופסור במכון הפוליטכני של באקו.

בשנת 1922 לייבנזון חזר לאוניברסיטת מוסקבה ומונה לראש קתדרה למכניקה שימושית.

בשנת 1934 לייבנזון החל לבצע עבודות עבור המכון האווירו-הידרודינמי המרכזי. בשנת 1936 הוא סיים פוסט-דוקטורט.

ב-10 ביולי 1936 לייבנזון נעצר ושחורר בתחילת דצמבר. לאחר מספר ימים הוא נעצר פעם נוספות והוגלה לקזחסטן הסובייטית ל-3 שנים. בהיותו בגלות לייבנזון עבד כמורה בבית ספר בעיירה נידחת. מפקח בית ספר ציין ששיעוריו של לייבנזון היו ברמה מדעית נמוכה.

הודות למאמצים של סרגיי צ'פליגין במאי 1939 לייבנזון טוהר מכל אשמה. הוא חזר למוסקבה והחל לעבוד במכון לחקר גאופיזיקה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות.

בשנת 1943 לייבנזון התקבל לאקדמיה למדעים של ברית המועצות וקיבל פרס ברית המועצות עבור ספרים בתחום מכניקה. את הפרס לייבנזון העביר לבניית מטוס קרב "ניקולאי ז'וקובסקי".

עקב אירועים הקשים שעבר בחייו לייבנזון עבר פעמיים התקף לב ומשנת 1949 לא היה יכול לקום מהמיטה. הוא נפטר בשנת 1951 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'י.

על פעילותו בתחום המדע לייבנזון קיבל מספר עיטורים.

לייבנזון כתב מספר ספרים בתחום מכניקה, חוזק חומרים, תורת האלסטיות ונושאים סמוכים. הוא היה עורך של אוסף עבודות של ניקולאי ז'וקובסקי וסרגיי צ'פליגין.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20160305044254/http://www.gubkin.ru/general/prominent_scientists/mechanics/pdf/Leibenzon.pdf ביוגרפיה] 
* [https://www.phantastike.com/history/leonid_samuilovich_lejbenzon/djvu/view/ ספר לזכר לאוניד לייבנזון] 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים סובייטים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:נפטרים ב-1951
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קתרינה נאשנוונג

קתרינה נאשנוונג (בגרמנית: Katharina Elisa Naschenweng; נולדה ב-16 בדצמבר 1997) היא כדורגלנית אוסטרייה, המשחקת בעמדת הבלמת והמגנה בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת אוסטריה.

==קריירת מועדונים==
נאשנוונג החלה לשחק כדורגל ב-2004, כשהצטרפה לשורות קבוצת הנוער של רוטרטורן באזור מגוריה. ב-2012 קודמה הבלמת לקבוצה הבוגרת של המועדון. מאפריל ועד יוני שיחקה הבלמת במועדון שפיטל/דראו בליגה השלישית האזורית, ובתום תקופה זו שבה למועדון נעוריה. בהמשך אותה שנה הצטרפה נאשנוונג למועדון הטרי קארינתיאנס הורנטס מהליגה האזורית.

שטורם גראץ

לקראת עונת 2015/16 עברה הבלמת לקבוצת הנשים של המועדון שטורם גראץ מליגת העל האוסטרית לנשים. את הופעת הבכורה במדי המועדון ערכה הבלמת ב-8 באוגוסט 2015, בניצחון 7:0 על המועדון אותו עזבה, קארינתיאנס. את משחקה האחרון במדי הקבוצה ערכה ב-3 ביוני 2018, בניצחון 3:0 על וורדרלנד.

הופנהיים

לקראת עונת 2018/19 חתמה הבלמת במועדון הופנהיים מהבונדסליגה לנשים. את הופעת הבכורה שלה במדי הופנהיים ערכה ב-19 באוגוסט 2018, בניצחון 1:0 של קבוצת המילואים על הסן-ווצלר, במחזור הראשון של הבונדסליגה השנייה. קרע ברצועה הצולבת גרם לנאשנוונג להיעדר מהמגרשים עד לתחילת אוקטובר 2019. את הופעת הבכורה שלה במדי הקבוצה הבוגרת ערכה ב-16 בנובמבר 2019, בניצחון 6:1 על קארל-צייס יינה במסגרת הגביע הגרמני לנשים. מספר ימים לאחר מכן, ב-22 בנובמבר, ערכה הבלמת את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה, כשעלתה כמחליפה בתיקו 2:2 נגד פרנקפורט.

באיירן מינכן

ב-17 בינואר 2023 עברה נאשנוונג למועדון באיירן מינכן מהבונדסליגה. את הופעת הבכורה שלה במדי המועדון ערכה ב-15 בספטמבר 2023, בתיקו 2:2 מול פרייבורג, כשהיא כובשת את השער השני של באיירן. שני מחזורים לתום העונה זכתה נאשנוונג עם באיירן בבונדסליגה, לאחר ניצחון 2:1 על באייר לברקוזן.

ב-3 ביוני 2024 הודיעה הקבוצה שנאשוונג עתידה לעבור ניתוח ברצועה הצולבת בעקבות פציעה נשנית, מה שיגרום להיעדרות ממושכת מהמגרשים.

==קריירת נבחרות==
נאשנוונג הייתה חלק מנבחרת אוסטריה U17 שהשתתפה ביורו לנערות שהתקיים ב-נובמבר 2014 באנגליה. ביולי 2016 השתתפה יחד עם נבחרת אוסטריה U19 ביורו עד גיל 19 בסלובקיה.

ב-6 ביוני 2016 ערכה נאשנוונג את הופעת הבכורה שלה במדי נבחרת אוסטריה, בניצחון 4:0 על נבחרת ישראל במסגרת מוקדמות יורו 2017. במרץ 2020 חזרה הבלמת לשחק במדי הנבחרת, לאחר 20 חודשים בהם נעדרה בעקבות פציעות חוזרות ונשנות. נאשנוונג זומנה לסגל נבחרת אוסטריה ליורו 2022, ומאז מזומנת באופן קבוע למפגשי הנבחרת.

==תארים==
* בונדסליגה: 2023/24

==חיים אישיים==
אחותה של נאשנוונג, מליסה, היא זמרת פופ אוסטרית מפורסמת. בראיון לאתר באיירן, נאשנוונג סיפרה שהכדורגלן בו היא אוהבת לצפות הוא טיאגו אלקנטרה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלמות כדורגל
קטגוריה:כדורגלניות אוסטריות
קטגוריה:כדורגלניות באיירן מינכן
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1997
כיכר יונאס דניאל מאייר

כיכר יונאס דניאל מאייר (בהולנדית: Jonas Daniël Meijerplein, שם המקוצר לעיתים קרובות ל-JD Meijerplein) היא כיכר באמסטרדם. מצפון, הכיכר גובלת בכיכר ויסר (Mr. Visserplein) ומדרום היא ליד "חפיר האדונים החדש" (Nieuwe Herengracht), בפארק הורטוספלאנטסון (Hortusplantsoen). גשר ואז דיאס (MS Vaz Dias, גשר 238) מחבר את הכיכר עם רחוב וספר (Weesperstraat). הכיכר שוכנת בכביש העירוני S112. הקצה הדרומי של הכיכר מתוכנן כמגרש משחקים.

על הכיכר, באמצע השכונה היהודית לשעבר, נמצא בית הכנסת הפורטוגזי (Snoge) שקיים משנת 1675, לשעבר בית הכנסת הגדול בעולם. ישנם גם ארבעה בתי כנסת לשעבר של קהילת יהדות אשכנז ששימשו כמוזיאון ההיסטורי היהודי מאז 1987.

הפשיטות הגרמניות הגדולות הראשונות בקרב האוכלוסייה היהודית של אמסטרדם התרחשו בכיכר יונאס דניאל מאייר. ב-22 וב-23 בפברואר 1941 רוכזו בכיכר 425 גברים יהודים והובלו למחנות הריכוז מאוטהאוזן ובוכנוואלד. פשיטות אלו היו הדחף לשביתת פברואר.

בשנת 1952 חשפה המלכה יוליאנה את הפסל "עובד הרציף" לזכר שביתת פברואר. מדי שנה ב-25 בפברואר מתקיים טקס הנצחה לשביתת פברואר ליד פסל זה.

הכיכר נקראה במקור "כיכר השוק של דבנטר" (Deventer Houtmarkt). במאה ה-19 שונה השם לכיכר יונאס דניאל מאייר (Jonas Daniël Meijerplein), על שם יונאס דניאל מאייר (1780–1834), עורך הדין היהודי הראשון בהולנד. ב-14 באוגוסט 1942, בתקופת הכיבוש הגרמני, שונה שם הכיכר ל"הוטמרקט" בהוראת ראש העיר ווטה (Voûte), כחלק משינוי שמות של רחובות שנקראו על שם יהודים. ב-1945, מיד לאחר השחרור, השם שונה בחזרה לכיכר יונאס דניאל מאייר.
<gallery widths="200">
קובץ:Dokwerker_(Amsterdam).JPG|פסל עובד הרציף (De Dokwerker) בכיכר יונאס דניאל מאייר. ברקע בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם (סנוגה) משנת 1675
קובץ:Jonas_Daniel_Meijerplein_4_-_Amsterdam_-_Rijksmonument_2041.jpg|המוזיאון להיסטוריה יהודית
קובץ:JHM_1550_Deventer_Houmarkt.jpg|כיכר יונאס דניאל מאייר בשנת 1861, שנקראה אז כיכר השוק של דבנטר
קובץ:Jonas_Daniël_Meijerplein.jpg|כיכר יונאס דניאל מאייר
</gallery>

== בספרות ==
<div style="direction: ltr;">
* Jaap Meijer: Het Jonas Daniël Meijerplein: bezinning op drie eeuwen Amsterdams Jodendom. Amsterdam: J.H. de Bussy, 1961 (יאפ מאייר: כיכר יונאס דניאל מאיירן: הרהור על שלוש מאות שנים של יהדות אמסטרדם.)
</div>

== קישורים חיצוניים ==
 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמסטרדם: מבנים
קטגוריה:שואת יהודי הולנד
קטגוריה:אירופה: כיכרות
עובד הרציף

"עובד הרציף" או "הסַוָּר" (בהולנדית: De Dokwerker) הוא פסל ואנדרטה על כיכר יונאס דניאל מאייר באמסטרדם לזכר שביתת פברואר 1941.<ref></ref>

הפסל עוצב ונוצק על ידי הפסל מארי אנדריסן מטעם מועצת העירייה של אמסטרדם.

הנגר בן הארלם וילם טרמץ (Termetz), שהכיר את אנדריסן לפני המלחמה, שימש כמודל לפסל ב-1951. ככל הידוע, הם פעלו יחד בהתנגדות לנאצים. המבנה הכבד של גופו של טרמץ היה המראה שמארי אנדריסן חיפש. טרמץ לא היה להוט להיות מונצח כדימוי, כי הוא ראה את שביתת פברואר כמשהו קדוש ולא היה משוכנע בצורך לעשות ממנה דימוי ויזואלי. גודפריד בומאנס שכנע אותו לשמש כמודל.

לאחר מספר עיצובים בדגם גבס, הגרסה הסופית אמורה הייתה להיות מוכנה באמצע 1951. בפועל, היא הייתה מוכנה שנה לאחר מכן. פסלו של פועל הרציף נוצק בשנת 1952 במפעל הארד בינדר בהארלם. התמונה פורסמה בצילומים בעיתונות. ב-28 במרץ 1952 כתב העיתון "הארלמס דאגבלד": "מארי אנדריסן לקח עובד רציף רגיל כדי לסמל את השביתה, ובשום אופן לא דמות אידיאלית של עובד".

המלכה יוליאנה חנכה את הפסל ב-19 בדצמבר 1952.<ref></ref> מאז היה הפסל המקום המרכזי לטקס השנתי לציון שביתת פברואר ב-25 בפברואר. האנדרטה שימשה גם כנקודת ההתחלה או הסיום של הפגנות נגד גזענות במספר הזדמנויות.

הפסל "עובד הרציף" לא תמיד עמד במיקומו הנוכחי. בראשיתו פנה הפסל לכיוון וטרלופליין. בשנת 1970 הועבר לכיוון בית הכנסת לצורך עבודה במטרו ובסטופרה.
טקס חנוכת הפסל ב-1952
טיוטה מוקטנת של 'עובד הרציף' המוצבת במכון ון ליר

ביום השנה ה-24 לשביתת פברואר העניקה עיריית אמסטרדם דגם מוקטן של הפסל למוזיאון יד ושם. כיום מאוחסן הדגם במוזיאון ואינו מוצג לקהל. דגם ברונזה קטן נוסף של הסוור, שנוצר על ידי אנדריסן בשנת 1951 כטיוטה לדגם הגדול המוצב באמסטרדם, הוצב במרץ 1997 במכון ון ליר בירושלים, באירוע בהשתתפותו של ראש עיריית אמסטרדם לשעבר, וים פולק - פסל זה מוצב במקום עד היום.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמסטרדם: יצירות אמנות
קטגוריה:אמסטרדם: כיכרות
קטגוריה:הולנד במלחמת העולם השנייה