OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ארטור ראסיזאדה

ארטור ראסיזאדה (משמאל) עם [[דימיטרי מדבדב]]
ארטור ראסיזאדה (באזרית: Artur Tahir oğlu Rasizadə; נולד ב-26 בפברואר 1935) הוא ראש ממשלת אזרבייג'ן בין 1993 ל-2003 ושוב בין 2003 ל-2018.

נולד בשנת 1935 בגנג'ה. אביו נהרג בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר לימודיו החל לעבוד כמהנדס במכון להנדסת מכונות. הוא התקדם במכון עד שהפך להיות מנהלו. ראסיזאדה נבחר לתפקיד ראש הממשלה ב-20 ביולי 1996 וכיהן בתפקיד עד 4 באוגוסט 2003 כאשר התפטר, לכאורה מסיבות רפואיות. הנשיא היידר אילייב, שהיה חולה אנושות, מינה את בנו, אילהם אלייב, לתפקיד ראש הממשלה. בפועל המשיך ראסיזדה לתפקד כראש ממשלה תחת אילהם אילייב.

בנובמבר 2004 חזר רשמית למשרת ראש הממשלה לאחר שאילהם אילייב מונה לנשיא.

נשוי ואב לבת.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ראשי ממשלת אזרבייג'ן
קטגוריה:פוליטיקאים אזרים
קטגוריה:ילידי 1935
אנאבוליזם

אָנָבּוֹלִיזְם (מלועזית: Anabolism; בעברית: הבניה או תהליך בנייה) הוא רצף של תהליכים מטאבוליים במהלכם מתקיימת סינתזה של מולקולות המורכבות מאבני בניין קטנות יותר. תגובות אלה דורשות אנרגיה, המכונה גם תהליך אנדרגוני. התהליך ההפוך לאנאבוליזם הוא קטבוליזם שהוא תהליך פירוק שבו בדרך כלל מופקת אנרגיה.

מקור השם מיוונית עתיקה: ἀνα- (ana-, “למעלה”) + βάλλω (בלו, “להשליך”), כלומר, פעולה המעלה את רמת האנרגיה. 
 
באופן כללי, המולקולות המורכבות והמבנים התאיים נבנים צעד אחר צעד ממולקולות קטנות ופשוטות יותר. 

לאנאבוליזם שלושה שלבים בסיסיים. ראשית, ייצור או השגת אבני הבניין הבסיסיות כדוגמת חומצות אמינו, חד-סוכרים, נוקלאוטידים וחומצות שומן. שנית, הם מאוקטבים על ידי שימוש באנרגיה מ-ATP, ולבסוף הם מורכבים מחומרי המוצא למבנה העל שלהם (חלבונים, רב-סוכרים, שומנים וחומצות גרעין).

דוגמאות לתהליכים אנאבוליים כוללות התפתחות עצמות ועליה במסת שריר.

אורגניזמים שונים מקוטלגים לפי איזה מולקולות תאיהם יכולים ליצור בעצמם. אוטוטרופים הם בעלי יכולת ליצור את כל סוגי המולקולות האורגניות בתאים, מרב-סוכרים ועד לחלבונים, ממולקולות פשוטות (פחמן דו-חמצני ומים). הטרוטרופים לעומת זאת, זקוקים למקור של מולקולות מורכבות יותר כמו חד סוכרים וחומצות אמינו לשם יצירת אבות המזון.

אנדוקרינולוגים מסווגים הורמונים אנאבוליים והורמונים קטבולים, תלוי איזה שלב במטאבוליזם הם מעוררים. לדוגמה סטרואידים אנאבוליים המעוררים סינתזת חלבון וגידול שריר.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מטבוליזם
עמנואל זיסמן

עמנואל זיסמן (11 בפברואר 1935 – 11 בנובמבר 2009) היה פוליטיקאי ודיפלומט ישראלי. חבר מועצת עיריית ירושלים במשך 24 שנים וחבר הכנסת בין השנים 1988–1999.

== חייו ==
זיסמן נולד לאלכסנדר ולגיזלה לבית הרשקוביץ בפלובדיב שבבולגריה.
עלה לישראל בשנת 1949. שירת בצה"ל בחטיבת גבעתי בסדיר ובחטיבת ירושלים במילואים. בתום שירותו למד באוניברסיטה העברית בירושלים והיה פעיל במסגרתה בהסתדרות הסטודנטים. זיסמן היה מזכיר סניף ירושלים של מפלגת אחדות העבודה-פועלי ציון, עבד במועצת הפועלים בעיר ונבחר לשמש מזכיר הסתדרות הפקידים ומזכיר הסתדרות עובדי המדינה. בשנת 1975 החל לעבוד כמנהל אזור בחברת הביטוח "הסנה".

24 שנים היה חבר מועצת העיר ירושלים והיה יו"ר סיעת "ירושלים אחת" (בראשות טדי קולק), יו"ר הקואליציה ויו"ר ועדת הכספים. בין תפקידיו בעירייה מילא בהתנדבות תפקידים שונים ובהם: הממונה על מחלקת תרבות, נוער וספורט, יו"ר היכל הספורט במלחה ויו"ר אצטדיון טדי. במסגרת פעילותו במפלגת העבודה היה מזכיר המפלגה בירושלים ולאחר מכן, עד 1996, יו"ר מחוז ירושלים במפלגה. בשנת 1988 נבחר לחבר הכנסת בכנסת ה-12.

כחבר הכנסת ה-12 היה זיסמן חבר בוועדת החוץ והביטחון וועדת הכלכלה וכיהן כיו"ר ועדת המשנה לבטיחות בדרכים. בכנסת ה-13 כיהן כיושב ראש ועדת העלייה בתקופת העלייה מברית המועצות לשעבר. במהלך הכנסת ה-13 פרשו זיסמן ואביגדור קהלני ממפלגת העבודה והקימו את סיעת הדרך השלישית, בעקבות התנגדותם להסכם אוסלו ב' והמשא ומתן עם סוריה על עתידה של רמת הגולן. בכנסת ה-14 כיהן מטעם "הדרך השלישית" ושימש יו"ר ועדת החינוך והתרבות והעביר את חוק יום חינוך ארוך. לקראת סיום כהונתה של הכנסת ה-14 פרש מסיעת הדרך השלישית והיה לסיעת יחיד.

בשנות כהונתו בכנסת זכה זיסמן בעיטור גבוה מטעם ממשלת בולגריה עבור פעילותו כיו"ר אגודת הידידים ישראל-בולגריה. בשנים 2000–2002 כיהן כשגריר ישראל בבולגריה. לאחר שחזר לישראל כיהן כיו"ר אגודת הידידות ישראל-בולגריה. בתום כהונתו הוענק לו העיטור הגבוה ביותר בבולגריה, הסטרה פלנינה.

זיסמן היה בין 18 זוכי תואר יקיר ירושלים לשנת 2006.

זיסמן נפטר ב-11 בנובמבר 2009, בגיל 74, ונטמן בהר המנוחות. הותיר אחריו שלושה ילדים.

בשנת 2017 נקרא רחוב על שמו בשכונת הר חומה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.jerusalem.muni.il/he/city/yakir/yakir2006/ נימוקי עיריית ירושלים להענקת תואר יקיר העיר לזיסמן] באתר העירייה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הדרך השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:חברי מועצת העיר ירושלים
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:שגרירי ישראל בבולגריה
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת הארבע עשרה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:יושבי ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות
קטגוריה:יושבי ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
אאוזינופיל

270px
אאוזינופיל מתוך משטח דם צבוע בצביעת גימזה.
אֵאוֹזִינוֹפִיל (Eosinophil) הוא סוג של תא דם לבן, אשר תפקידו העיקרי במערכת החיסון הוא חיסול זיהומים הנגרמים על ידי טפילים. האאוזינופילים הם תאי הדם הלבנים הנדירים ביותר אחרי הבאזופילים, והם מהווים בין 1% ו-4% מכלל תאי מערכת החיסון. ריכוזם בדם נע בין 100 ו-500 תאים למיקרוליטר דם. 

האאוזינופילים הם אחד משלושת סוגי הגרנולוציטים במערכת החיסון. הציטופלזמה שלהם מכילה שלפוחיות הפרשה ייחודיות ("גרנולות") המכילות אנזימים מעכלים, בדומה לליזוזומים שבתאים אחרים. שלפוחיות ההפרשה של האאוזינופילים נצבעות בקלות בצבע אדום באמצעות אאוזין, חומר צביעה חומצי, ומכאן שמם ("פיל" ביוונית: "אוהב"). 

גודלם של האאוזינופילים כפול מזה של תאי דם אדומים, וקוטרם נע בין 10 ו-15 מיקרומטר. לגרעין התא מראה אופייני דמוי משקפיים, עם שתי אונות שחיץ דק מקשר ביניהן. חייהם ארוכים יחסית ונמשכים בין שבוע לשבועיים.

האאוזינופילים פועלים נגד זיהומים רבים, אך בעיקר נגד תולעים, אשר הן גדולות מדי כדי להיאכל בשלמותן על ידי פגוציטים. תולעים חודרות אל הגוף כשהן מתחבאות במזון, ולעיתים אף דרך העור. האאוזינופילים מתגודדים סביב התולעת ומפרישים את האנזימים המעכלים. תפקיד נוסף של האאוזינופילים הוא בתיווך תגובות אלרגיות.

==ראו גם==
* אאוזינופניה
* אאוזינופיליה
* דלקת ושט אאוזינופילית

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מערכת החיסון
קטגוריה:מערכת הדם
קטגוריה:תא
באזופיל

תאי מערכת החיסון. התאים הכחולים מהווים את מערכת החיסון המולדת, והאדומים - את מערכת החיסון הלומדת. התאים המוקפים במסגרת צהובה הם [[פגוציטים. חץ סגול מציין שתא המוצא הופך, או מתמיין, לתא היעד]]

באזופילים (Basophils) הם תאי מערכת החיסון, אשר תפקידם העיקרי הרחבת כלי הדם בזמן זיהום. הבאזופילים מהווים אחד משלושת סוגי הגרנולוציטים במערכת החיסון.

גודלם של הבאזופילים כפול מזה של תאי דם אדומים, וקוטרם נע בין 10 ו-13 מיקרומטר. הבאזופילים הם תאי הדם הלבנים הנדירים ביותר, והם מהווים פחות מ-1% מכלל תאי מערכת החיסון. ריכוזם בדם נע בין 10 ו-50 תאים למיקרוליטר (מילימטר מעוקב) דם. אורך חייהם קצר - שעות או ימים ספורים.

הבאזופילים הם, כאמור, גרנולוציטים: הציטופלזמה שלהם מכילה שלפוחיות הפרשה קטנות ("גרנולות"). שלפוחיות הפרשה של הבאזופילים נצבעות בקלות בצבע סגול באמצעות חומרי צביעה בסיסיים (כמו טולואידין כחול - שינוי הצבע מכחול לסגול נקרא מטאכרומזיה), ומכאן שמם (באזו: בסיס, פיל ביוונית: "אוהב"). השלפוחיות מכילות היסטמין, וואזואמין בעל תפקידים פיזיולוגיים רבים; בתגובה החיסונית גורם ההיסטמין המופרש מהבאזופילים להרחבת כלי דם (דבר המתבטא באדמומיות המופיעה בעת דלקת); הדבר מקל על תאי דם לבנים אחרים להגיע אל המקום ולהילחם בזיהום. גם תאי פיטום מפרישים היסטמין בזמן זיהום, אך תאים אלו שייכים לקבוצה אחרת של לויקוציטים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מערכת החיסון
קטגוריה:מערכת הדם
קטגוריה:תא
אלי נצר

אלי נצר (נולד ב־15 במרץ 1933) הוא משורר עברי, משורר לילדים, סופר ועורך.

==ביוגרפיה==
אלי נצר נולד בהונגריה בשנת 1933. עלה ארצה עם תנועת השומר הצעיר בשנת 1949. הצטרף לקיבוץ דליה לאחר שירותו הצבאי, והוא מתגורר בקיבוץ עד היום. ספר שיריו הראשון, "שקדיה בגשם", יצא לאור בשנת 1961.

אלי נצר היה מורה ומדריך, שליח להונגריה, כלכלן והקים חברת הוצאה לאור בקיבוץ דליה. בשם "מערכת" דליה. פרסם כתריסר ספרי שירה, ערך והוציא לאור עשרות ספרים, ובהם ספרים מתורגמים מהונגרית, ספרי זיכרון ועוד. אלי נצר נתן כתב גם ספרות ילדים ונוער, ופרסם כעשרה ספרי ילדים.

ספריו תורגמו למספר שפות.

==ספריו==
===ספרי שירה===
*שקדיה בגשם, ספרית פועלים מרחביה 1961.
*הרעבים ערים כל הלילה, מרחביה 1963.
*אהובה וזרה, ציורים: יחזקאל קמחי, מרחביה: ספרית פועלים, תשכ"ז 1967.
*זמן אחר שירים אחרים, ספרית פועלים מרחביה, תש"ל 1970.
*חולמים לפעמים, ספרית פועלים תל אביב, תשל"ח 1978.
*הגעגועים הנפלאים, ספרית פועלים תל אביב, תשמ"א 1981.
*במקום שהייתי חייב, עקד, תל אביב, 1986.
*משלי חלומות, קולאז'ים: חנה ריכב, ספרית פועלים תל אביב, תשמ"ח 1988.
*לפני בוא המשיח, ספרית פועלים, תל אביב, תש"ן 1990.
* בארץ הגורל, שירים חדשים ומבחר שירים מספרים קודמים, מערכת דליה, תשנ"ב 1992.
*כשהבן לובש מדיו, עיצב ואייר: יעקב גוטרמן, תג תל אביב, תשנ"ה 1995.
*אהבנו הרבה אבל מעט, ספרית פועלים תל אביב, תשנ"ט 1999.
*אדם עץ ארץ דם, שירים וסיפור, ספרית פועלים, תל אביב תשס"א 2001.
*לפנות ערב, שירים, 2012.

===ספרי ילדים===
*מות הכנרית, סיפורים, ספרית פועלים תל אביב, תשמ"ד 1984.
*מותר לשקר, ציורים ועטיפה: שמואל כץ, יד ושם ירושלים, 2003.
*סבא גיבור, איורים: שמואל כץ, תל אביב, תשמ"ה 1985.
*ספר השטויות והבלבולים, צייר: דוד מאיר, דליה מערכת, 1997.
*שלום לך כוכב, צייר: אבי מרגלית, מרחביה 1971.
*שמשון היה ילד חלש, רישומים: אלישבע לנדוי, מסדה, רמת גן, 1973.
*עצם הזהב, צייר: מאיר מוזס, מרחביה 1968.
*תעלומת כתב הסתרים, איורים: ארנון אבני, ספרית פועלים, תל אביב, תש"ן 1990.

==פרסים ספרותיים בשירה==
* פרס אנה פרנק
* פרס ראש הממשלה על-שם לוי אשכול
* פרס רמת גן
* פרס אקו"ם
* פרס הרצל-נורדאו - הונגריה

==לקריאה נוספת==
*זמן אחר שירים אחרים?, על ספרו של נצר "זמן אחר שירים אחרים", מאת רבקה כהן, נדפס ב"הדים", 94, תשל"א 1971.
* גדול מגורלו: שמחה הונוולד 1914-1945, מאת אלי נצר, נדפס ב"ילקוט מורשת", נ"ז, תשנ"ד 1994. על תנועות הנוער בהונגריה בזמן השואה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:דליה (קיבוץ): אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
דלתא בלוז

[[הדלתא של מיסיסיפי]]
דלתא בלוז (באנגלית: Delta blues) הוא שם כולל לסגנון בלוז-קאנטרי שהתפתח, בשנות העשרים של המאה העשרים, באזור הדלתא של מיסיסיפי. לאזור זה הובאו ראשוני העבדים מאפריקה על מנת לעבוד בחוות החקלאיות הרבות במקום. סגנון הדלתא בלוז כשלעצמו, משמעו הוא זמר המלווה את עצמו בנגינה בגיטרה אקוסטית או גיטרת סלייד. אם כי מוכרות גם תזמורות שליוו זמר או זמרת. נושאי השירים הם בדרך כלל העוני, העבודה הקשה, הנדודים והאהבה. הטקסטים לרוב דו-משמעיים, ציניים ומתובלים בהומור. הלחן בנוי על בלוז 12 תיבות.

העוני, הצפיפות והעבודה הקשה חיזקו את הצורך במפלט ובבידור. בסופי שבוע הרבו נגנים מזדמנים לבלות את הזמן בחוות החקלאיות ולנגן בפני קבוצות קטנות. לנוכח אילוצי מקום וזמן, נגן גיטרה היה הבחירה הטבעית.

האיש המזוהה יותר מכל עם סגנון הדלתא בלוז הוא צ'ארלי פטון. פטון לא המציא את סגנון הדלתא בלוז. בשל האופי המקומי והספונטני של המוזיקה מוזיקאים שלא הקליטו נעלמו כעבור זמן או פשוט לא יצאו מתחומם. בשנות השלושים נשלח חוקר הפולקלור אלן לומקס על ידי ספריית הקונגרס האמריקני על מנת להקליט את המוזיקאים והצלילים ההולכים ונעלמים באזורי דרום ארצות הברית. הודות למאמץ זה חלק מאותה מוזיקה נשאר מתועד ומוקלט.

==המוזיקה של השטן==
הסיפורים על המוזיקאי הנודד, שמסתובב עם גיטרה ונע בשולי הדרכים המאובקות של הדרום הלוהט, מופיע בפני עובדי החוות החקלאיות ואז נעלם כלעומת שבא תרמו ליצירת הילה מסתורית ורומנטית. אחת האגדות הנפוצות מספרת על נגנים (כגון רוברט ג'ונסון וטומי ג'ונסון) שמכרו את נשמתם לשטן בצומת-דרכים (Crossroads) בתמורה ליכולת נגינה פלאית. כמו כן נפוצו סיפורים על מוזיקאים שבעברם היו רוצחים כמו לדבלי, סקיפ ג'ימס וסן האוס. העובדה שמרבית המוזיקאים נשאבו לתוך תלאות השפל הגדול, נעלמו ונשכחו רק העצימה את המיתוס מסביב למוזיקת הדלתא בלוז.

לכינוי "המוזיקה של השטן" תרמה גם העובדה ששורשי המוזיקה היו בספיריטואלס שהושרו בכנסייה, אך התכנים היו חילוניים ואף בוטים וגסים. לעיתים הושר טקסט חילוני על בסיס לחן של מזמור דתי וגם הלחן עצמו נוגן באופן מתריס. מובן שהנגנים שעשו זאת נתפסו כמחללי קודש והמוזיקה שלהם שטנית.

בשנות השישים, כשמעט מאוד היה ידוע על שורשי הבלוז וסגנון הדלתא בלוז היה נחלתם של קומץ מעריצים שעדיין החזיקו באותם תקליטים נדירים משנות השלושים, כמה מאותם אספנים וחוקרי מוזיקה החליטו לנסות ולאתר את מיקומם של אותם מוזיקאים מאזור הדלתא. כך שעד אמצע שנות השישים הועלו מתהום הנשייה כמה מהמוזיקאים המרכזיים של שנות השלושים. מוזיקאים כמו: בוקה וייט, סקיפ ג'ימס, סן האוס, מיסיסיפי ג'ון הארט, מיסיסיפי פרד מקדואל ואחרים. מרבית המוזיקאים הופיעו בפסטיבל הפולק של ניו פורט ותרמו לעניין המחודש שגילו האמריקאים באותה מוזיקה נשכחת.

==מוזיקאים בסגנון הדלתא בלוז (רשימה חלקית)==
מיסיסיפי ג'ון הארט
* צ'ארלי פטון- Charlie Patton 
* רוברט ג'ונסון - Robert Johnson
* סן האוס - Son House
* טומי ג'ונסון - Tommy Johnson
* סקיפ ג'ימס - Skip James
* מיסיסיפי ג'ון הארט - Mississippi John Hurt
* בוקה וייט - Bukka White
* רוברט בלפור - Robert Belfour
* מיסיסיפי פרד מק'דואל - Mississippi Fred McDowell
* האולינג וולף - Howling Wolf

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.blues.org.il/index.php/2010-06-12-12-05-34/2010-06-04-13-13-59/3-2010-06-04-12-52-15 דלתא בלוז] 
* 

קטגוריה:בלוז
שאנז אליזה

שער הניצחון]]
השדרה - מבט משער הניצחון לכיוון מזרח. בקצה הרחוק - כיכר הקונקורד.
שאנז אליזה , או בשמה המלא בצרפתית Avenue des Champs-Élysées, - "שדרות שדות האליסיום", היא אחת השדרות המרכזיות של פריז, ואחד הרחובות המפורסמים ביותר בעולם. שמה נקשר בפריז הזוהרת והאלגנטית, והיא אחד מסמליה המובהקים ביותר.

== תיאור ==
השדרה משתרעת לאורך 2 ק"מ ברובע השמיני היוקרתי של פריז. תחילתה בכיכר הקונקורד בלב העיר, וסופה בשער הניצחון שבכיכר שארל דה גול, הידועה יותר בשמה הקודם – כיכר האטואל (כוכב), משום 12 השדרות האלגנטיות המתנקזות אליה ויוצרות, במבט על, צורת כוכב. שדרת שאנז אליזה מהווה את חלקו המרכזי של הציר ההיסטורי של פריז המכונה "אקס היסטוריק" (Axe Historique) אשר מתחיל בארמון הלובר במזרח, ומסתיים בגרנד ארש שברובע "לה דפנס" מערב.

חלקה המזרחי של השדרה מתוחם, משני צידיה, בשטחי ירק וארמונות שנבנו סביבם (כולל ארמון האליזה), בעוד שחלקה המערבי הוא מסחרי בעיקרו ומאכלס חנויות יוקרה, מסעדות, בתי קפה ומשרדים. עקב העלות הגבוהה של הנדל"ן לאורך השדרה, מעט מאוד אנשים מתגוררים בה עצמה, אך היא שוקקת חיים בכל שעות היום והלילה ובכל ימות השבוע.
פנורמה של השדרה

== היסטוריה ==
[[פוטוכרום של השאנז אליזה, בסביבות 1890–1900]]
במקור היו אלה שדות שהשתרעו ממערב לארמון טווילרי, מעונה של מארי דה מדיצ'י שניצב על שטח גני הטווילרי של היום. בשנת 1616 החליטה מארי דה מדיצ'י להאריך את ציר הגן של ארמונה בשדרת עצים ארוכה. השדרה וסביבתה שימשו כשטח גנים פתוח, שעם השנים הוארך עד לכיכר האטואל. לקראת סוף המאה ה-18 הפך האזור לאופנתי ויוקרתי למגורים, ונבנו סביבו בתי מידות וארמונות פאר, הבולט בהם – ארמון האליזה. בשנת 1828 הפכה השדרה לרכוש העיר, והתווספו לה שבילי הליכה, מזרקות ותאורת גז. מאז המשיכה להתפתח ולקבל את צביונה העסקי והמסחרי. בשנת 1993 עברה עבודות פיתוח נרחבות, שכללו את הרחבת המדרכות.

מאז 1860 מאוגדים בעלי העסקים לאורך השדרה בוועד, שתפקידו לדאוג לשמירת אופייה הנוצץ של השדרה ולוודא פיתוח עסקי הולם.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

שאנז
קטגוריה:הרובע השמיני של פריז
קטגוריה:פריז: אטרקציות תיירותיות
רפואה דחופה

רופאי [[חדר מיון המומחים ברפואה דחופה בטיפול בחולה]]
רפואה דחופה היא תחום התמחות, עיסוק ומחקר ברפואה שעוסק בטיפול רפואי ראשוני בחולים בעקבות מחלה או תסמינים הדורשים טיפול מיידי ולעיתים אף מסכני חיים.
==תחומי טיפול==
תחום הרפואה הדחופה כולל טיפול במצבים רפואיים המצריכים טיפול דחוף. מהרופא המומחה ברפואה דחופה נדרש ידע נרחב במגוון תחומי הרפואה ומיומנות רבה בביצוע פרוצדורות מורכבות, ביניהם: ידע בהחייאה מתקדמת (טיפול נמרץ), ניהול דרכי נשימה (הרדמה), תפירת חתכים מורכבים (כירורגיה וכירורגיה פלסטית), קיבוע עצם שבורה או השבת פריקה של מפרק (אורתופדיה), טיפול באוטם שריר הלב (קרדיולוגיה), טיפול בשבץ מוחי (נוירולוגיה),
טיפול בנשים בהריון עם דימום נרתיקי (גינקולוגיה ומיילדות), טיפול במקרים של התקף פסיכוטי (פסיכיאטריה), ביצוע וקריאת תוצאות בדיקות דימות (רדיולוגיה) ועוד.

==המחלקה לרפואה דחופה==

במחלקה לרפואה דחופה מוטל על הרופא לראות מספר רב של חולים, להקשיב לתלונותיהם, לבדוק את מצבם הרפואי ובהתאם לכך לשקול את הצורך בטיפול מיידי, העברה לאשפוז וטיפול במחלקה המתאימה או לשחררם לביתם. המחלקה לרפואה דחופה נותנת מענה רפואי ראשוני למטופלים במקרים בהם אין זמינות של רפואה בקהילה, בשעות הלילה או בסופי שבוע.
==בישראל==
רפואה דחופה מוכרת בישראל כתחום התמחות במספר מסלולים. המסלול הישיר מכשיר את הרופא שעדיין איננו מומחה לקראת הכרה כמומחה ברפואה דחופה (מבוגרים). מסלולי התמחות-על מכשירים רופאים מומחים להכרה כמומחים ברפואה דחופה, בנוסף להתמחות הראשונה שיש בידם. במסלול דומה מוכשרים גם מומחים ברפואת ילדים כמומחים ברפואה דחופה (ילדים).

ההתמחות ברפואה דחופה מתמקדת בכישורים הנדרשים מהרופאים במחלקות לרפואה דחופה בכל תחומי הרפואה. הרופא המתמחה ברפואה דחופה מתמקד במתן המענה הראשוני לכל הבעיות הדחופות בגינן פונים מטופלים למלר"ד. לפיכך, מקצוע זה מעניק לרופא יכולת רחבה, החל מטיפול הולם בחבלות, כולל תפירת חתכים וקיבוע שברים, דרך טיפול בהרעלות והפרעות בקצב הלב, וכלה בפרכוסים ושבץ מוחי.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:תחומים ברפואה
ונרה 3

ונרה 3, הייתה גשושית סובייטית לחקר כוכב הלכת נוגה ששוגרה ב־16 בנובמבר 1965 מבייקונור שבקזחסטן במסגרת תוכנית ונרה. כמו שמרמז שמה היא הייתה השלישית מסוגה. משקלה היה 960 ק"ג והיא הונדסה באותו אופן כמו ונרה 2. כמו קודמותיה היא שוגרה בשני שלבים - הלוויין שנשא את הגשושית שיגר אותה לעבר נוגה מהחלל.

כשונרה 3 הייתה כבר במרחק של 13 מיליון ק"מ מכדור-הארץ בדצמבר 1965 בוצע תיקון תוך מסלולי בדרכה של הגשושית לנוגה.

משימתה של הגשושית הייתה לנחות על פני השטח של נוגה. גוף הכניסה הכיל מערכת תקשורת רדיו, מכשירים מדעיים, מקורות כוח חשמליים ומדליונים שעליהם סמל ברית המועצות. היא התרסקה על נוגה ב־1 במרץ 1966 ובכך הפכה לגשושית הראשונה שהגיעה לפני השטח של כוכב לכת זר. בדרכה לנוגה נוצר איתה קשר 63 פעמים אך מערכות התקשורת שלה כשלו לפני שיכלה להחזיר מידע אודות כוכב הלכת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גשושיות סובייטיות
קטגוריה:תוכנית ונרה
קטגוריה:1965 בברית המועצות
זרון

זֵרוֹן (שם מדעי: Circus, באנגלית: Harrier) הוא סוג של עופות דורסים בעלי גודל בינוני ומבנה גוף רזה. הנקבות גדולות יותר מהזכרים. הזנב ארוך, צר ומעוגל בקצהו, הרגליים ארוכות וצרות, הראש פרופורציונלי לגוף והצוואר קצר. המקור קצר ומחודד והנחיריים רחבים. פלומת נוצות סבוכה (כעין "זר" - מכאן מקור השם) מכסה מאחורי קו העיניים את הלחיים ואת נקבי האוזניים הגדולים. הכנפיים ארוכות ומעוגלות, מוטות בזווית כלפי מעלה בזמן תעופה. מבנה הגוף מותאם לתעופה בגובה נמוך מעל מישורים פתוחים ושדות.

תפוצת הסוג היא עולמית, אך המינים אינם חופפים אזורי מחיה, למעט שני המינים האוסטרליים. מרבית המינים מנהלים אורח חיים פוליגמי, כאשר זכר אחד יכול להזדווג עם כמה נקבות. זהו סוג חברותי ביותר, בנפרד מעונת הרבייה יעדיף לשכון בלהקות של מספר פריטים. פעמים רבות ייראו להקות על הקרקע ולאו דווקא בשמים. הקינון הוא על הקרקע והקן מוסתר בתוך צמחייה גבוהה.

==מיני הזרון==
===מינים אשר מצויים או חולפים בארץ ישראל===
* זרון סוף (Circus aeruginosus)
* זרון תכול (Circus cyaneus)
* זרון השדות (Circus macrourus)
* זרון פס (Circus pygargus)

===מינים אשר אינם מצויים בארץ ישראל===
* זרון צפוני (Circus hudsonius) - באמריקה הצפונית
* זרון פפואני (Circus spilothorax)
* זרון מלגשי (Circus macrosceles)
* זרון אוסטרלי (Circus approximans)
* זרון מנוקד (Circus assimilis) - באוסטרליה
* זרון ארוך כנף (Circus buffoni) - באמריקה הדרומית
* זרון עשון (Circus cinereus)- באמריקה הדרומית
* זרון ראוניון (Circus maillardi)
* זרון שחור (Circus maurus)- בדרום אפריקה
* זרון אסייתי מנוקד (Circus melanoleucus)
* זרון אפריקני (Circus ranivorus)
* זרון מזרח-אסייתי (Circus spilonotus)

===מינים נכחדים===
* Circus eylesi
* Circus dossenus
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זרונים
בד"ץ

בד"צ ב[[בני ברק]]
בד"ץ (ראשי תיבות: בית דין צדק) הוא הרכב של דיינים מוסמכים שעורכים משפטים לפי המשפט העברי וכן מכריעים בשאלות שנוגעות להלכה היהודית. חלק מבתי הדין הם בתי דין לענייני ממון בלבד.

למעשה, ברוב הקהילות היהודיות מאז ומעולם מונה בית דין שבראשו עמד לעיתים קרובות רב העיר, ומכאן הכינוי ראב"ד - רב ואב בית דין. בקהילות חרדיות שונות כיום מכהנים שלושה דיינים כבד"ץ עצמאי מקומי.

מונח זה נמצא כיום גם בשימוש מושאל בשמותיהם של גופי כשרות מסחריים בישראל.

==הבד"ץ במדינת ישראל==
בד"ץ אינו בית דין רבני לפי חוקי מדינת ישראל, ומבחינת החוק הישראלי הוא יונק את סמכותו לשפוט רק מהסכמתם של בעלי הדין המתייצבים לפניו. לאחר שבעלי הדין חותמים על שטר בוררות בפני בית הדין, פסק הדין ניתן לאכיפה לפי הנוהל הקבוע בחוק הבוררות תשכ"ח-1968. בד"צים מסוימים, כגון זה של העדה החרדית, אינם מכירים בסמכות מדינת ישראל, ופסקי הדין אינם בעלי תוקף משפטי אלא הלכתי בלבד.

==בתי דין צדק נודעים בישראל==
בתי דין צדק נודעים היום בישראל הם:
* בית הדין של העדה החרדית.
* בית דין צדק בני ברק בראשות הרב נסים קרליץ. בית דין זה מפורסם, אך אינו מחזיק במערכת כשרות מזון.
* בית הדין "יורה דעה" בראשות הרב שלמה מחפוד.
* בית הדין שארית ישראל, הוקם ביוזמת הרב שך ועמד בראשו הרב חיים שאול קרליץ.
* בית הדין של אגודת ישראל.
* בד"ץ "בית יוסף" בנשיאות רבי עובדיה יוסף עד לפטירתו ובראשות בנו רבי משה יוסף. הבד"ץ קשור למפלגת ש"ס, אך אין ביניהם קשר עסקי
* בית הדין מחזיקי הדת של חסידות בעלז.
* בית הדין "חוג חתם סופר" בני ברק.
* בית הדין "חוג חתם סופר" פתח תקווה.
* בית דין רבני חב"ד.

כמעט כל בתי הדין שהוזכרו מפורסמים גם בגלל מערכות הכשרות שתחת פיקוחם. יוצא מכלל זה בית הדין של הרב נסים קרליץ, אחד הבולטים בישראל, שאין לו מערכת כשרות.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.badatz.biz בד"ץ בית יוסף]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות חרדית
קטגוריה:יהדות חרדית בישראל
קטגוריה:מוסדות יהודיים
קטגוריה:משפט עברי
קטגוריה:בתי דין (יהדות)
עקב (עוף)

[[עקב אדום-זנב וטרפו]]
עַקָּב (שם מדעי: Buteo) הוא סוג של עוף דורס בינוני ממשפחת הנציים בעל תפוצה כלל־עולמית למעט אוסטרליה, אנטארקטיקה וחלק מהודו. מיניו מהווים כ-7% ממיני משפחת הנציים.

העקב הוא דורס בעל דמיון לעיט אך הוא קטן יותר. מקורו מעוצב לבתר טרף והוא דואה מעל זרמי אוויר חם בחיפושים אחרי עופות, יונקים וזוחלים קטנים. לעיתים העקבים יצודו בזוגות. העקב קרוי כך עקב מנהגו לעקוב מגבוה אחרי טרפו ואז לצלול אליו בגובה נמוך יותר.

הגדול שבעקבים הוא עקב צפוני שאורכו עד 65 ס"מ ומשקלו מעל 2 ק"ג.
[[עקב רחב-כנפיים]]

==מינים שמצויים או חולפים בארץ ישראל==
* עקב חורף (Buteo buteo)
* עקב מכנסיים (Buteo lagopus)
* עקב עיטי (Buteo rufinus)

==מינים אשר אינם מצויים בישראל==
* עקב לבן-זנב (Buteo albicaudatus)- מצוי באמריקה הדרומית
* עקב לבן-חזה (Buteo albigula) - מצוי באמריקה הדרומית
* עקב מפוספס-זנב (Buteo albonotatus) - מצוי באמריקה
* עקב ארצ'ר (Buteo archeri) - מצוי באפריקה (סומליה)
* עקב אוגור (Buteo augur) - מצוי באפריקה
* עקב אדום-צוואר (Buteo auguralis) - מצוי באפריקה
* עקב מדגסקר (Buteo brachypterus)
* עקב קצר-זנב (Buteo brachyurus) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית
* עקב גלאפגוס (Buteo galapagoensis)
* עקב צפוני (Buteo hemilasius) - מצוי בצפון מרכז אסיה
* עקב אדום-זנב (Buteo jamaicensis) - מצוי באמריקה הצפונית
* עקב לבן-שת (Buteo leucorrhous) - מצוי באמריקה הדרומית
* עקב אדום-כתף (Buteo lineatus) - מצוי באמריקה הצפונית
* עקב צד הדרך (Buteo magnirostris) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית. שייך, ככל הנראה, לסוג נפרד.
* עקב אפור (Buteo nitidus) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית
* עקב סלעים (Buteo oreophilus) - מצוי באפריקה
* עקב מקסיקני (Buteo plagiatus) - מצוי באמריקה הצפונית
* עקב רחב-כנפיים (Buteo platypterus) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית
* עקב הפונה (Buteo poecilochrous) מצוי בהרי אמריקה הדרומית (פונה)
* עקב אדום-גב (Buteo polyosoma) - מצוי באמריקה הדרומית
* עקב פרוגינוס (Buteo regalis) - מצוי באמריקה הצפונית
* עקב רידג'ווי (Buteo ridgwayi) - מצוי בהאיטי וברפובליקה הדומיניקנית (בסכנת הכחדה מיידית)
* עקב תני (Buteo rufofuscus) - מצוי באפריקה
* עקב הוואי (Buteo solitarius)
* עקב בונאפרט (Buteo swainsoni) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית
* עקב צהוב-זנב (Buteo ventralis) - מצוי באמריקה הצפונית והדרומית

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1799
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ברנר-ז'רמין דה לספד
קטגוריה:עקבים
יוסף בן גוריון

יוסף בן גוריון היה מראשי "ממשלת החירות" המתונה, שהנהיגה את היהודים בארץ ישראל בחלקו הראשון של המרד הגדול ברומאים.

לאחר פרוץ המרד הגדול ולאחר מפלתו הצבאית של קסטיוס גאלוס, אשר ניסה לדכא את המרד, הוקמה בשנת 66 "ממשלת חירות" בירושלים. בין בעלי התפקידים בממשלה היה יוסף בן גוריון, אשר יחד עם חנן בן חנן מונה למפקדה הצבאי של ירושלים, ופעל לחיזוק חומותיה. הממשלה כללה את נציגי המעמדות העשירים, הצדוקים, הכוהנים, האצילים והעשירים, ונראה שיוסף בן גוריון בא מתוכם, מאחר שיוסף בן מתתיהו מזכיר לפני כן את גוריון בן יוסף כאחד מ"האנשים נשואי הפנים בקרב העם".

בחורף של שנת 67 נרצח חנן בן חנן על ידי האדומים שהזמין יוחנן מגוש חלב לסייע לו במלחמות הפנימיות שבין הקנאים שבראשותו, ובין ממשלת המתונים. במעשי רצח אלו, בהם נספו אלפי אנשים, ובהם ראשי "ממשלת החירות", חנן בן חנן ויהושע בן גמלא. לאחר עזיבת האדומים, המשיכו הקנאים במסע חיסול שכבת ההנהגה הלאומית (שנת 68). הם רצחו את נכבדי העיר וגם את גיבורי המלחמה, מתוך חשש שאלה יתעמתו איתם ויענישו אותם. בין הנרצחים היה גם גוריון, שיוסף בן מתתיהו אומר עליו שהיה "איש רם המעלה והיחש, חובב שלטון-עם ומלא רוח אהבת הדרור מכל יתר היהודים, כי ישרת לבו ויתר מעלות רוחו הכריעו אותו לטבח".

לא נתברר הקשר בין "גוריון בן יוסף" ל"יוסף בן גוריון", ואם מדובר באותו אדם, או אולי באב ובן (במידה שהנכד נקרא על שם סבו).

במאה העשירית הופיע באיטליה ספר היסטוריה יהודית בשם "ספר יוסיפון", המבוסס על חיבוריו של יוסף בן מתתיהו, המכונה בספר "יוסף בן גוריון". ככל הנראה מדובר בשיבוש שמו של יוסף בן מתתיהו בעקבות חלק מהתרגומים הלטיניים.

במאה העשרים החליט המנהיג הצעיר דאז דוד גרין לעברת את שמו, ובחר בשם "דוד בן-גוריון" על שם מנהיג זה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כהנים בתקופת בית שני
קטגוריה:יהודים ארץ-ישראלים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות בארץ ישראל
קטגוריה:המרד הגדול
קטגוריה:מורדים
קטגוריה:יוסף בן מתתיהו
קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג בארץ ישראל
הנהר הצהוב

ערים מרכזיות לאורך מסלול הנהר הצהוב
הנהר הצהוב (במנדרינית תקנית: , חְוָאנְג חֶה) הוא הנהר השישי באורכו בעולם, והשני באורכו מבין נהרות סין.

אורך הנהר הוא 5,464 ק"מ, והוא זורם מהרי באיינקאלה שבמערב סין, לים בוהאי, שלוחה של הים הצהוב. הנהר שינה את מסלול זרימתו בחלק התחתון מספר פעמים, ובתצלומים מהאוויר ניתן לראות אפיקים שכבר אינם בשימוש; בחלק העליון חצב הנהר מספר קניונים, ובחורף חלקו העליון קופא לחלוטין או שנוצרים בו קרחונים.

הנהר קיבל את שמו בגלל צבע מי הסחף של אדמת הלס הממלאים תמידית את חלקו התחתון ונותנים למים גוון צהבהב.

==סחף ויצירת הדלתה==
אדמות הלס דרכן זורם הנהר הן קלות ונסחפות בקלות, לכן כמות הסחופת במימי הנהר גדולה. בחלקו הרדוד יותר הוא נמנה עם הנהרות הבוציים בעולם, והמים שבו עכורים מאד.

בשפכו הנהר יוצר דלתה גדולה, אליה הוא סוחף כמיליארד וחצי טון של סחופת בשנה. כתוצאה מכך הדלתה היא דינאמית ומתרחבת כל הזמן.

בשל שיטפונותיו ההרסניים, זכה הנהר לכינוי "יגונה של סין". ההתמודדות עם השיטפונות דרשה פעילות מרוכזת, ולכן (כפי שהיה במצרים של הנילוס ובתרבות עמק האינדוס) התפתח לאורך אפיק הנהר שלטון ריכוזי כבר בשלבים מוקדמים מאוד של ההיסטוריה האנושית.

==ראו גם==
*השיטפון בנהר הצהוב (1938)
*השיטפון בנהר הצהוב (1887)

==קישורים חיצוניים==

* 
*
*

קטגוריה:סין: נהרות
תוליום

תוליום (באנגלית: Thulium) הוא יסוד כימי מסדרת הלנתנידים שסמלו הכימי Tm ומספרו האטומי 69. הוא נמנה עם משפחת היסודות הנדירים, אם כי למעשה הוא אינו נדיר, אלא מפוזר בדלילות ולכן יקר להפקה.

==תכונות==
תוליום הוא מתכת רכה (ניתן לחותכה עם סכין), אפורה-כסופה, גמישה ועמידה בצורה סבירה בפני קורוזיה באוויר יבש. המתכת הנדירה ביותר מסדרת הלנתנידים.

==שימושים==
בעבר שימש תוליום בייצור לייזרים, אך בעקבות מחירו הגבוה נזנח לטובת חומרים זולים יותר. שימושים נוספים:

*<sup>169</sup>Tm שמופגז בנייטרונים בכור גרעיני משמש בתור מקור לקרני רנטגן במכשירים ניידים.
*האיזוטופ הבלתי יציב <sup>171</sup>Tm יכול להוות מקור אנרגיה.
*ל-<sup>169</sup>Tm פוטנציאל לשימוש במכשירים הפולטים גלי מיקרו.
*לתוליום יישומים בסגסוגות.

==היסטוריה==
התוליום זוהה בשוודיה ב־1879 על ידי הכימאי השוודי פר תאודור קלב (Per Teodor Cleve) כשחקר זיהומים בתחמוצות של מתכות נדירות. תיאודור הסיר את כל הזיהומים שהצליח מתחמוצת ארביום (Er<sub>2</sub>O<sub>3</sub>) ובכך הפיק שני חומרים חדשים: האחד חום והשני ירוק. מאוחר יותר התגלה שהחומר החום הוא תחמוצת הולמיום והחומר הירוק הוא תחמוצת תוליום. פר תיאודור קרא למתכת על-שם תולה, שם מיתולוגי לסקנדינביה.

==צורה בטבע==
תוליום לא מופיע בטבע לעולם בצורתו החופשית, אך נמצא בכמויות קטנות במינרלים יחד עם לנתנידים אחרים. תוליום מופק בעיקר ממונזיט (0.007% בקירוב) בחילוף יונים. ניתן לבודד תוליום מתכתי באמצעות תגובה בין תחמוצתו ללנתן מתכתי או באמצעות תגובה עם סידן. אף תרכובת תוליום אינה חשובה מבחינה מסחרית.

==אמצעי זהירות==
כלנתנידים אחרים, לתוליום רעילות נמוכה. אבק תוליום מתכתי עלול להתלקח ומצריך טיפול בהתאם.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.webelements.com/webelements/elements/text/Tm/index.html תוליום ב-Webelements (אנגלית)]
* 

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:לנתנידים
טלפתיה

טלפתיה (מיוונית: טֶלֶ = רחוק, למרחק; פתוס = רגש) היא מושג נפוץ במיסטיקה ובפאראפסיכולוגיה, במדע הבדיוני ובמופעי בידור, והיא מהווה סוג של תפיסה על-חושית (ESP - Extra-Sensory Perception) המאפשרת להבחין, באופן מודע או לא-מודע, במחשבותיו, רגשותיו או תחושותיו של אדם או יצור אחר, ללא גירוי חושי כלשהו מצדו.

בתרבות הפופולרית מופיעה הטלפתיה לרוב ככוח-על שעיקרו קריאת מחשבות.

במדע מסווגת הטלפתיה לרוב כאחת מתוך קבוצת תופעות פסבדו-מדעיות בתחום הפאראפסיכולוגיה (מיוונית - מעבר לפסיכולוגיה, או דומה-לפסיכולוגיה), שכן לא הוצגו ראיות חותכות לקיומה במציאות. במסגרת הפסיכולוגיה הנוירולוגית, הטלפתיה איננה אפשרית כלל ועיקר, שכן בפרספקטיבה נוירולוגית המוח פועל באמצעות אימפולסים חשמליים ומוליכים כימיים (נוירוטרנסמיטרים), שאינם משדרים אותות אל מחוץ לגוף.

==היסטוריה==
כשנוסדו הארגונים הראשונים לחקר התופעות העל-טבעיות, שמאוחר יותר קיבלו את השם פאראפסיכולוגיה, הייתה מטרתם חקר הטלפתיה - היכולת להעביר מחשבות מאדם לאדם.

חקר הטלפתיה קיבל תנופה מדעית בראשית שנות ה-30 של המאה העשרים, עם תחילת המחקרים שערך הפרופסור האמריקני לפסיכולוגיה מאוניברסיטת דיוק, ג'וזף בנקס ריין (Joseph Banks Rhine), שכינה את התופעה תפיסה על-חושית. יחד עם עמיתו לאוניברסיטה, קרל זנר, פיתח ריין חמישה קלפים נושאי צורות (ריבוע, עיגול, כוכב מחומש, גלים וסימן +) שאותם היה צריך לנחש "קורא המחשבות". בכל הניסויים הללו לא נמצאו הוכחות חותכות לקיומה של טלפתיה.

באותה תקופה ניסה החוקר הסובייטי ל. וסילייב מאוניברסיטת לנינגרד להפנט אנשים ממרחק 1,000 מייל ולהשפיע עליהם בכוח הטלפתיה. הניסויים נערכו גם דרך מסכי מיגון אטומים לגלים אלקטרומגנטיים, מה שהוביל את וסילייב להשערה כי במקרה של ה-PSI לא מדובר בגלים כאלה, אלא באנרגיה אזוטרית ואקזוטית ייחודית. אין הוכחות להצלחתם של ניסויים אלה.

בערך באותו זמן עשה לעצמו שם בברית המועצות וולף מסינג, מי שנחשב על ידי חסידיו לגדול הטלפתים בכל הזמנים, שהתמחה בקריאת מחשבות. מחקרים טוענים כי רוב הפרטים הביוגרפיים אודות מסינג הם בדויים.

== בתרבות הפופולרית ==
סדרות, סרטים, ספרים וקומיקסים רבים עוסקים בטלפתיה כנושא מרכזי, בעיקר בתחומי המדע הבדיוני וגיבורי העל. דוגמאות לכך הן אקס-מן, גרין לנטרן, הניצוץ, גיבורים, דם אמיתי, אנשי המחר, שומרת הערים האבודות ועוד.

==לקריאה נוספת==
* ניב הדר, "לחשוף את הבלתי נודע", הוצאת הפקות מעולם אחר
==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* תובל בן יחזקאל, [http://www.weizmann.ac.il/zemed/net_activities.php?cat=1419&incat=1416&article_id=595&act=forumPrint מדענים פיתחו מחשב שיודע על מה אנשים מסתכלים], באתר "צעירים במדע (צמ"ד) אונליין" של מכון ויצמן למדע
* 
* 
* 

קטגוריה:על-טבעי
קטגוריה:פאראפסיכולוגיה
14 (מספר)

14 (במילים בלשון זכר: ארבעה-עשר; בלשון נקבה: ארבע-עשרה) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 13 ולפני 15.

== במתמטיקה ==
* 14 הוא סכום של שלושת הריבועים הראשונים (1,4,9) וככזה הוא מספר ריבועי פרמידי.
* 14 הוא מספר קטלן.
* 14 הוא המספר הזוגי הקטן ביותר שאינו נמצא בתמונה של פונקציית אוילר
* 14 שייך לסדרת פל-לוקאס
* 14 הוא מספר קית' הראשון בבסיס העשרוני

== במדע ==
* 14 הוא המספר האטומי של צורן.
* החלבון הסוכך GroEL, שפעולתו חשובה מאוד לזירוז ייצור חלבונים ותיקון חלבונים בכל מיטוכונדריון וכלורופלסט וכמעט בכל בקטריה מורכב מ-14 תת-יחידות זהות. הסיבה האבולוציונית להיותו בנוי מכל כך הרבה תת-יחידות, שרובן זהות זו לזו היא חיסכון בקטע הגנום שמקודד לחלבון זה (קטע הגנום מקודד במקום לחלבון שלם, רק לאחד חלקי 14 מאורך החלבון).

== בתחומים אחרים ==
* בדרום אמריקה, 14 מייצג מזל טוב.
* מספר ה"מקודד" ברבות מיצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך. ניתן לחשוב עליו כמעין "חתימה", שכן 14 הוא סכום מספריהם הסידוריים של האותיות BACH.
* במשחק הקלפים פיקה, חמשת הקלפים הגבוהים שווים כל אחד 14 נקודות. זהו גם פירושו של שם המשפחה בספרדית ובצרפתית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מספרים טבעיים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
15 (מספר)

15 (במילים בלשון זכר: חמשה-עשר; בלשון נקבה: חמש-עשרה) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 14 ולפני 16.

== 15 במתמטיקה ==
* 15 הוא מספר סמית' הקטן ביותר בבסיס 2.
* 15 הוא הסכום בטורים ובשורות של ריבוע קסם מסדר 3 [[ריבוע קסם מסדר 3]]
== במדע ==
* 15 הוא המספר האטומי של זרחן.

== ביהדות ==
* המספר חמישה עשר נכתב בגימטריה שלא כמו מספרים אחרים. השילוב של י' (10) יחד עם ה' (5) מהווה את אחד משמותיו של אלוהים, ולכן אין הוא מוזכר במקורות אלא נקבע לו התחליף - ט"ו (9+6).
* היום החמישה עשר לחודש הוא יום של חגים ומועדים שונים: חג הפסח, חג הסוכות, ט"ו בשבט, ט"ו באב. קריאת המגילה של פורים בערים המוקפות חומה נקבעה ליום ט"ו באדר.
* מספר המילים בברכת כהנים

== 15 בתחומים אחרים ==
* במדינות מסוימות הגיל המינימלי לקבלת רישיון נהיגה
* מספר השחקנים בקבוצת ראגבי
* במשחק השש-בש יש לכל שחקן 15 אבנים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מספרים טבעיים
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אוסמיום

אוסמיום (Osmium) הוא יסוד כימי מסדרת מתכות המעבר שסמלו הכימי Os ומספרו האטומי 76.

==תכונות==
אוסמיום הוא היסוד המתכתי בעל הצפיפות הגבוהה ביותר מבין כל היסודות, 22.59 גרם/סמ"ק, מעט יותר מאירידיום, שצפיפותו 22.56 גרם/סמ"ק.

לאוסמיום יש את נקודת ההתכה הגבוהה ביותר (3033 מעלות צלזיוס) מיסודות קבוצת הפלטינה.

==שימושים==
נוכח הרעילות הגבוהה של תחמוצותיו, כמעט ולא משתמשים באוסמיום בצורתו המתכתית.
*אוסמיום טטרוקסיד (OsO<sub>4</sub>) שימש בעבר לזיהוי טביעות אצבעות.
*שימוש ישן שנותר עד היום הוא "צביעה" בצילומים במיקרוסקופ אלקטרונים.
*לסגסוגת של 90% פלטינה ו-10% אוסמיום שימוש בתור שתל בניתוחים.
*אוסמיום טטרוקסיד משמש בתור מחמצן חשוב בריאקציות כימיות.
*אוסמיום מהווה חלק מסגסוגת הנמצאת בחוד של מספר עטים נובעים, עקב קשיותו הגבוהה.

==היסטוריה==
האוסמיום (מיוונית, אוסמה, שפירושו ריח) זוהה ב-1803 על ידי סמית'סון טננט בלונדון שבאנגליה יחד עם אירידיום במשקע של פלטינה מומסת במי מלך.

==צורה בטבע==
אוסמיום מצוי בטבע בדרך כלל כסגסוגת עם אירידיום, פלטינה וניקל. מחצבים חשובים של אוסמיום נמצאים בדרום וצפון אמריקה.

==רעילות==
אוסמיום טטרוקסיד הוא חומר רעיל במיוחד, שהרמה המקסימלית המותרת לחשיפה אליו (לשמונה שעות) היא 2 מיקרו-גרם לליטר אוויר. בריכוזים גבוהים יותר הוא יכול לגרום לגודש בריאות, לפגיעה בעור ובעיניים ולמוות.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.webelements.com/webelements/elements/text/Os/index.html אוסמיום ב-Webelements (אנגלית)]
*[http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=7289&rel=1 אוסמיום בספרייה הווירטואלית של מט"ח]
* 

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות יקרות
קטגוריה:מתכות מעבר
רודיום

רודיום (Rhodium) הוא יסוד כימי מסדרת מתכות המעבר, שסמלו הכימי Rh ומספרו האטומי 45.

==תכונות==
רודיום הוא מתכת חזקה, מבריקה בצבע כסוף-לבן ועמידה בפני קורוזיה. לרודיום טמפרטורת היתוך גבוהה וצפיפות נמוכה משל פלטינה. רודיום איננו מושפע מחומצות ומתמוסס במי מלך ובחומצה גופרתית מרוכזת בטמפרטורה גבוהה בלבד [http://www.springerlink.com/content/u86602111231x520/fulltext.pdf]. בנוסף לכך, רודיום שייך לקבוצת הפלטינה, ועל כן נושא את תכונותיה הייחודיות.

==שימושים==
השימוש העיקרי ברודיום הוא בסגסוגות כחומר מקשיח, שמוסף לפלטינה ולפלדיום. לסגסוגות אלו שימושים בכבשנים, אלקטרודות, כורי היתוך, במעבדות ועוד. שימושים נוספים לרודיום:
* ייצור תכשיטים
*מגעים חשמליים ברכיבים אלקטרוניים (בזכות התנגדותו החשמלית הנמוכה)
*זרז בתגובות כימיות בתעשייה (זרז מבוסס רודיום מאפשר את יצירת החומצה האמינית הנדירה L-DOPA בתגובה סטריאוסלקטיבית)
*ציפוי מכשירים אופטיים (בתהליך אלקטרוליזה, המעניק לרודיום חוזק רב)

==היסטוריה==
היסוד רודיום זוהה ב-1803 על ידי ויליאם הייד וולאסטון (William Hyde Wollaston) זמן קצר לאחר שגילה את היסוד פלדיום, כאשר בדק מחצב פלטינה גולמית מדרום אפריקה. וולאסטון המס את המחצב במי מלך, סתר אותם באמצעות נתרן הידרוקסידי (NaOH), ולאחר מכן טיפל בתמיסה עם NH<sub>4</sub>Cl וכספית ציאנית (Hg(CN)<sub>2</sub>). תוצר התהליך הוא RhCl<sub>3</sub>, ממנו בודד הרודיום בעזרת מימן. שם היסוד נגזר מהמלה רודון (ῥόδον), "ורוד", ביוונית עתיקה, המתייחס לצבען האפייני של חלק מתמיסותיו.

==צורה בטבע==
בטבע, מצוי הרודיום בערבוביה עם מתכות אחרות, וביניהן כסף, פלדיום, פלטינה וזהב. אי לכך, תהליך המיצוי התעשייתי שלו מורכב למדי. היסוד נכרה במכרות פלטינה, ומופק בצורתו החופשית כמתכת לבנה ואדישה מבחינה כימית. המפיקה המובילה של רודיום היא דרום אפריקה (80% מהתפוקה העולמית) ואחריה רוסיה. מקורות נוספים לרודיום הם הרי אורל, אמריקה הצפונית והדרומית, וקנדה. התפוקה השנתית העולמית של רודיום נאמדת בכעשרים טון בלבד.

ניתן למצות רודיום מדלק גרעיני שיצא משימוש, שמכיל כמה אחוזי רודיום.

==אמצעי זהירות==
לרודיום אין תפקיד ביולוגי, ואיננו מהווה סכנה בריאותית בפני עצמו. עם זאת, תרכובות שמכילות רודיום עלולות לשלב חומרים אחרים, אשר הופכים אותן לרעילות ומסרטנות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.webelements.com/webelements/elements/text/Rh/index.html רודיום ב-Webelements (אנגלית)]
* 

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר
ניאוביום

ניאוביום (Niobium, הידוע גם בשם Columbium) הוא יסוד כימי מסדרת מתכות המעבר שסמלו הכימי Nb ומספרו האטומי 41.

==היסטוריה==
ניאוביום זוהה על ידי צ'ארלס האצ'ט (Charles Hatchett) ב-1801. צ'ארלס מצא ניאוביום בדוגמת מינרל קולומביט שנשלח לבריטניה ב-1750 על ידי ג'ון ווינטרופ (John Winthrop). עד שנת 1846 היה בלבול בין היסוד ניאוביום ליסוד טנטלום. ב-1864 כריסטיאן בלומנסטראד (Christian Blomstrand) הפיק ניאוביום מתכתי כשחימם ניאוביום כלורי עם מימן. 

השם המקורי של ניאוביום היה קולומביום, אך ה-IUPAC (ראשי תיבות של International Union of Pure and Applied Chemistry) אימץ את השם ניאוביום בשנת 1950 לאחר 100 שנים של מחלוקת בנושא.

==צורה בטבע==
ניאוביום לא נמצא בטבע בצורתו החופשית ומופיע לרוב בצורת המינרל קולומביט ((Fe, Mn)(Nb, Ta)<sub>2</sub>O<sub>6</sub>), פירוכלור (Na, Ca)<sub>2</sub>Nb<sub>2</sub>O<sub>6</sub>OH,F) ועוד. מינרלים שמכילים ניאוביום מכילים לעיתים קרובות טנטלום. היצרניות העיקריות של ניאוביום הן ברזיל, קנדה, ניגריה ורוסיה. 98% מרזרבות הניאוביום בעולם נמצאות בברזיל. 

==תכונות==
ניאוביום הוא מתכת מבריקה, גמישה בצבע אפור שמקבלת גוון כחלחל כשנחשפת לאוויר. לניאוביום תכונות כימיות דומות לאלו של טנטלום שנמצא מתחתיו בטבלה המחזורית.
בטמפרטורה של 200 מעלות צלזיוס ניאוביום מגיב עם חמצן, דרגות החימצון שלו הן 2+, 3+ ו5+.

==שימושים==
לניאוביום שימושים רבים, להלן כמה מהם:

* הוספת ניאוביום לסגסוגות יכולה להגביר עמידות בפני קורוזיה.
* לניאוביום יכולת לבלוע נייטרונים ולכן הוא משמש כחומר מגן בכורים גרעיניים.
* סגסוגות ניאוביום משמשות כתכשיטים בזכות גוונם הכחלחל.
* לסגסוגות על שמכילות ניאוביום, ניקל, ברזל וקובלט שימוש במנועי סילון.
* ניאוביום מהווה תחליף לטנטלום בייצור קבלים.
* מניאוביום מייצרים מכשירים רפואיים כיוון שאין לו השפעה על הגוף.
* ניאוביום וטיטניום טהורים לרוב לא גורמים לאלרגיות. אנשים שאינם יכולים לענוד זהב, כסף או נחושת יכולים לרוב לענוד ניאוביום או טיטניום.
* ניאוביום הופך למוליך על בטמפרטורות נמוכות.

==אמצעי זהירות==
תרכובות ניאוביום יכולות להיות רעילות ויש לטפל בהן בהתאם. אבק ניאוביום מתכתי מגרה את העיניים והעור ויכול להתלקח. לניאוביום אין תפקיד ביולוגי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.webelements.com/webelements/elements/text/Nb/index.html ניאוביום ב-Webelements] 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות מעבר
אנטימון

אנטימון (Antimony, לטינית: Stibium) הוא יסוד כימי מסדרת המתכות למחצה שסמלו הכימי Sb ומספרו האטומי 51.

==תכונות==

אנטימון הוא מתכת לבנה-כסופה, שבירה בעלת הולכה חשמלית ותרמית נמוכות. אנטימון נתקף על ידי חומצות
והלוגנים. בדומה למים, ישנן סגסוגות אנטימון שמגדילות את נפחן בקירור.
לאנטימון ארבע צורות אלוטרופיות.

==שימושים==

הדרישה לאנטימון בתעשיית המוליכים למחצה גוברת, מכיוון שהוא חיוני בייצור דיודות, גלאי תת אדום
ומוצרים נוספים. השימוש החשוב ביותר של אנטימון הוא בסגסוגת, כאשר הוא מגביר את קשיחותה וכוחה של עופרת בסוללות.
שימושים נוספים:
* לתרכובות אנטימון (תחמוצות, סולפידים) תפקיד בייצור חומרים חסיני אש שמצפים צעצועי ילדים, מטוסים, מושבים במכוניות ועוד.
* ברפואה, לתרכובת האנטימון KSbC<sub>4</sub>H<sub>4</sub>O<sub>7</sub>·0.5H<sub>2</sub>O תפקיד כסם הקאה.
* בשנת 1440 השתמש יוהאן גוטנברג באנטימון כמרכיב ליצירת סגסוגת לאותיות דפוס הבלט ששימשו במכונת הדפוס שהמציא.

==היסטוריה==

תרכובות המכילות אנטימון ידועות לאדם עוד מימי קדם (שנת 3000 לפנה"ס בקירוב).
כבר במצרים הפרה שושלתית (3100 לפנה"ס בקירוב), האדם השתמש במינרל סטיבניט (Sb<sub>2</sub>S<sub>3</sub>) בתור חומר קוסמטי.
כמו כן, נמצאו כמויות קטנות של אנטימון בכלים המתוארכים לאלף השלישי לפני הספירה.

אנטימון הוזכר לראשונה על ידי האלכימאי יוהאן תולדה (Johann Thölde) ב-1450 והוכר כמתכת בתחילת המאה ה-17. מקור השם אנטימון אינו ברור,
סביר להניח שהוא מהמילים היווניות "אנטי" ו"מונוס" שמשמעותן "מתנגד לבדידות".

גם באלכימיה אנטימון זכה לתשומת לב.
בעבר השתמשו באנטימון בתור תרופה לסכיסטוסומיאזיס. אנטימון נקשר לאטומי גופרית באנזימים מסוימים שבהם
הטפיל משתמש וכך הורג אותם, כמויות קטנות של אנטימון יכולות להרוג את הטפיל מבלי לפגוע במטופל.

==צורה בטבע==

למרות שאנטימון הוא לא יסוד נפוץ במיוחד, הוא נמצא ביותר מ־100 מינרלים, במיוחד במינרל סטיבניט.

==אמצעי זהירות==

אנטימון ומספר גדול מתרכובותיו רעילים, בצורה דומה לרעילותו של ארסן. בכמויות קטנות אנטימון גורם
לכאבי ראש, סחרחורת ודיכאון. כמויות גדולות יגרמו להקאות ובכך ימנעו את המשך ההרעלה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.webelements.com/webelements/elements/text/Sb/index.html אנטימון ב-Webelements (אנגלית)]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתכות למחצה
קטגוריה:יסודות כימיים
תגובה אנדותרמית

תְּגוּבָה אֶנְדוֹתֶרְמִית היא תגובה כימית הצורכת אנרגיה מהסביבה, להבדיל מתגובה אקסותרמית, הפולטת אנרגיה לסביבה. לרוב, האנרגיה הנצרכת תסופק בצורת חום הנקלט בכלי התגובה ובשל כך תרד הטמפרטורה בסביבת התגובה. מקורה של המילה מהסיומת היוונית thermic (של חום) והתחילית endo (פנימה). בתגובה אנדותרמית אנתלפיית התגובה (ההפרש בין סך כל האנרגיה של התוצרים למגיבים) היא חיובית.

== דיאגרמת אנרגיה ==

=== הפרשי אנרגיה בין מגיבים לתוצרים ===
המולקולות במצבן כפי שהוא בתחילת התגובה נקראות מגיבים, ואילו המולקולות בסוף התגובה נקראות תוצרים. בתגובה אנדותרמית המצב האנרגטי של התוצרים גבוה מהמצב האנרגטי של המגיבים. אנרגיה זו יכולה להתבטא בכך שמולקולות התוצרים בעלות מבנה מתוח יותר, מכופף יותר, או בעלות דחייה רבה יותר בין האטומים במולקולה (אנרגיית קשר גבוהה יותר). ככל שהאנרגיה האגורה במולקולה נמוכה יותר, כך המולקולה תהה יותר יציבה.

===מצב מעבר===
כל תגובה מולקולרית עוברת דרך מצב מעבר בין המגיבים והתוצרים, המצריך השקעה אנרגטית מסוימת – אנרגיית שפעול – מאחר שצריך להזיז זמנית את המולקולות ממצבם היציב.

ניתן לדמיין זאת כבניין בן שתי קומות, הקומה העליונה והקומה התחתונה הן המגיבים והתוצרים היציבים אנרגטית (בשתי הקומות ניתן לנוח). גם כדי לעלות במדרגות (למצב אנרגטי פחות יציב מאחר שנצבור אנרגיה פוטנציאלית או "אנרגיית גובה") וגם כדי לרדת במדרגות (לכיוון מצב אנרגטי יותר יציב), נצטרך להשקיע אנרגיה. זוהי אנרגיית השפעול.

מצב המעבר קרוב באנרגיה יותר לתוצרים, בניגוד לתגובה אקסותרמית בו הוא קרוב למגיבים.

===דוגמה===
בחימום של כוס מים, בטמפרטורת החדר (25 מעלות צלזיוס), עד לרתיחתם ב 100 מעלות, מתרחש תהליך של אידוי – מעבר מנוזל לגז. בתהליך, קשרים בין מולקולריים ניתקים, ולכן האנרגיה הפוטנציאלית הכימית של החומר עולה, בנוסף לאנרגיה הקינטית. לכן זוהי תגובה אנדותרמית – תגובה שקולטת אנרגיה מהסביבה.

מסיבה זו אצטון (שמתאדה ב-55 מעלות צלזיוס) ואתר (שב-35 מעלות), קרים יותר למגע – כבר בטמפרטורת החדר ישנה תגובת אידוי מואצת. 

<chem>H2O(l)->H2O(g)</chem>

==דוגמאות לתגובות אנדותרמיות==
* תגובות המתרחשות במזון בזמן אפיה, טיגון או בישול 
* הפיכה של יוני-כסף לכסף
* פילמור של אתן לפוליאתילן
* אלקטרוליזה. אנרגיה מסופקת בצורה של חשמל

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אנדותרמית
טלור

טלור (Tellurium) הוא יסוד כימי מסדרת המתכות למחצה, שסמלו הכימי הוא Te ומספרו האטומי 52.

==תכונות==
טלור הוא יסוד נדיר ממשפחת המתכות למחצה. בצורת גביש, לטלור צבע כסוף-לבן ובצורתו הטהורה יש לו ברק מתכתי. גביש הטלור הוא חלש ביותר, והוא מתעוות מעצמו בטמפרטורת החדר. ניתן להפיק טלור אמורפי מתמיסת חומצת טלור (Te(OH)<sub>6</sub>), אך יש מחלוקת האם הוא באמת אמורפי או עשוי מגבישים זעירים. טלור הוא מוליך למחצה מסוג P, אשר מוליכותו משתנית בהתאם לכיוון המערך האטומי שלו וגוברת כשנחשף לאור. מבחינה כימית טלור דומה לסלניום וגופרית. טלור בוער בלהבה ירקרקה-כחולה ויוצר טלור דו-חמצני (TeO<sub>2</sub>). בצורתו המותכת, טלור גורם לקורוסיביות בנחושת, ברזל ופלדה.

לטלור 22 איזוטופים שונים אשר משקלם האטומי משתרע בין <sup>114</sup>Te ו-<sup>135</sup>Te.

==שימושים==
לטלור שימושים בעיקר בסגסוגות, למשל כשמוסף לעופרת הוא מחזק אותה ומגביר את עמידותה בפני חומצה גופרתית. שימושים נוספים:
* לטלור יישומים בקרמיקה.
* לתרכובת Bi<sub>2</sub>Te<sub>3</sub> שימושים במכשירים תרמואלקטריים.
* לתרכובת הקדמיום והטלור CdTe יישומים בתאים סולריים.
* לתרכובת CdZnTe תפקיד בתור גלאי קרני X.
* סגסוגת טלור, קדמיום וכספית היא מוליך למחצה רגיש לאור תת אדום.
* טרנזיסטור זעיר.

==היסטוריה==
היסוד טלור זוהה בשנת 1782 על ידי ההונגרי פרנץ מילר פון רייכנשטיין (Franz-Joseph Müller von Reichenstein) כאשר בחן מחצבי זהב בטרנסילבניה. הוא כינה את היסוד החדש שהעריך שנמצא עם הזהב, "מטלום פרובלמטיקום".
טלור בודד בשנת 1798 על ידי מרטין היינריך קלפרות (Martin Heinrich Klaproth) שנתן לו את שמו (על שם טלוס בלטינית - אלת האדמה) והבחין בינו לבין אנטימון. בשנת 1832, יונס יעקב ברצליוס חקר באופן שיטתי את תכונותיו של הטלור.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 גבר השימוש בטלור בעקבות היישומים התרמואלקטריים החדשים.

==צורה בטבע==
טלור נמצא בטבע לעיתים קרובות ביחד עם זהב בתרכובת AuTe<sub>2</sub> ולפעמים עם מתכות אחרות, ככסף, עופרת וברזל. מעריכים את שכיחותו בטבע כמיליארדית של קליפת כדור הארץ. מחצבי טלור נמצאו במדינות רבות, בין השאר בארצות הברית, קנדה, שוודיה וזמביה.

==אמצעי זהירות==
אדם שנחשף לריכוזים נמוכים של טלור באוויר עלול לפתח "נשימת טלור", שגורמת לריח המזכיר שום מהפה, בעקבות כימיקל מסוים שנוצר בגוף בזמן השאיפה.

טלור מתכתי ותרכובות טלור נחשבות רעילות ויש לטפל בהן בהתאם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.webelements.com/webelements/elements/text/Te/index.html טלור ב-Webelements] 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:מתכות למחצה
ברנקו צרבנקובסקי

ברנקו צרבנקובסקי (; נולד ב-12 באוקטובר 1962 בסרייבו, בוסניה והרצגובינה) הוא פוליטיקאי מקדוני שכיהן כראש ממשלת מקדוניה בין השנים 1992 עד 1998 ושוב בין 2002 עד 2004, לאחר מכן היה נשיא מקדוניה מ-12 במאי 2004 ועד 12 במאי 2009.

ב־1986 סיים תואר במדעי-המחשב ובאוטומציה מטעם הפקולטה להנסדה אזרחית של אוניברסיטת סקופיה.

כיהן בתפקיד ראש מחלקה בחברת התוכנה "סמוס" בסקופיה. היה חבר הליגה הקומוניסטית של מקדוניה, ענף של המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה בין שנת 1980עד שזו התפרקה בשנת 1990 עקב התפרקות ברית המועצות.

בבחירות של שנת 1990 נבחר לחבר האספה של מקדוניה, בית הנבחרים. עם היווסדה של מפלגת האיחוד הסוציאל-דמוקרטי של מקדוניה באפריל 1991, נבחר צרבנקובסקי לעמוד בראשה, תפקיד אותו מילא עד שנת 2004 ולאחר מכן שוב בין שנת 2009 לשנת 2013.

בספטמבר 1992 נבחר לראש ממשלתה השני של מקדוניה לאחר שזכתה לעצמאותה מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. הוא עמד בראש הממשלה גם במהלך הבחירות שהיו ב־1994 וזכה לכהונה נוספת עד 1998. צרבנקובסקי נבחר לראש הממשלה שוב בשנת 2002 לאחר שמפלגתו זכתה ברוב הקולות בבחירות שנערכו באותה השנה וכיהן בתפקיד עד 2004. בשנה זו נבחר לתפקיד נשיא מקדוניה, לאחר שהנשיא בוריס טרג'קובסקי נהרג בתאונת מטוס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נשיאי מקדוניה הצפונית
קטגוריה:ראשי ממשלת מקדוניה הצפונית
קטגוריה:סרייבו: אישים
קטגוריה:יוגוסלבים שנולדו ב-1962
קטגוריה:מקדונים שנולדו ב-1962
צריום

צריום (באנגלית: Cerium) הוא יסוד כימי מסדרת הלנתנידים שסמלו הכימי Ce ומספרו האטומי 58. הוא נמנה עם היסודות הנדירים, אם כי למעשה הוא אינו נדיר, אלא מפוזר בדלילות ולכן יקר להפקה.

==תכונות==
צריום הוא יסוד מתכתי רך, חשיל ורקיע שמזכיר בצבעו הכסוף ובברק שלו את היסוד ברזל. הוא מתלקח בקלות, וניתן להצית אותו בשריטה עם סכין. הוא מתחמצן במהירות במים חמים, ובאיטיות במים קרים. באוויר, ניתן להבחין בהיווצרות שכבת תחמוצת על גביו תוך מספר דקות.

לצריום תכונות כימיות מעניינות, בכללן העובדה שניתן לשנות את דרגת החמצון שלו מ-3 ל-4 בעזרת קירור או דחיסה. הוא היחיד ממשפחת הלנתנידים היכול להימצא בדרגת חמצון 4 באופן יציב.

צבעם של מלחי צריום תלת-ערכי הוא לבן, בעוד צבעם של מלחי צריום ארבע-ערכי הוא כתום-אדום.

==שימושים==
*בסגסוגות:
**יישומים בסגסוגות אלומיניום.
**הוספתו לברזל מקלה על חישולו.
**3%-4% צריום המוספים לסגסוגות מגנזיום יחד עם 0.2%-0.6% זירקוניום מעניקים עמידות גבוהה יותר בפני חום.
**יישומים בסגסוגות מגנטיות.
**בתעשיית הסרטים, לצריום יישומים בתאורת פחמן.
*תחמוצת צריום Ce<sub>2</sub>O<sub>3</sub>
**תחמוצות צריום (III) משמשות בתעשיית הרכב בממיר הקטליטי לצורך חימצון פחמן חד-חמצני ותחמוצות חנקן.
**תחמוצות צריום משמשות כתוספי דלק לדלקי דיזל, על מנת לשפר את יעילות המנוע ולצמצם את פליטת החלקיקים. עם זאת ההשלכות הבריאותיות של שימוש בתוספי הדלק נתונות תחת מחקר ומחלוקת.
*תחמוצת צריום CeO<sub>2</sub>
**לצריום דו-חמצני יישומים בייצור זכוכית (צביעה בצבע אדום).
**לצריום דו-חמצני יישומים בזיקוק נפט.
**צריום דו-חמצני המוסף לזכוכית בולע קרינה על-סגולה.
*לתרכובות צריום יישומים בצביעת אמאיל.
*לתרכובות צריום כמו למשל CeCl<sub>3</sub> תפקיד בזירוז ריאקציות כימיות.

==היסטוריה==
הצריום זוהה ב-1803 בשוודיה על ידי הכימאים ינס יאקוב ברצליוס (Jöns Jakob Berzelius) ווילהלם פון היסינגר (Wilhelm von Hisinger), ובאופן בלתי תלוי, בגרמניה על ידי מרטין היינריך קלפרוט (Martin Heinrich Klaproth). ברצליוס קרא לצריום על שם האסטרואיד "קרס" (Ceres), שנתגלה שנתיים קודם לכן, ב-1801.

==צורה בטבע==
ממשפחת הלנתנידים, צריום הוא הנפוץ ביותר והוא מהווה 0.0046% מקרום כדור הארץ. הוא נמצא במספר מינרלים, והמקורות החשובים ביותר שלו הם מונזיט ובסטנסיט.

מרבצים גדולים של מונזיט ובסטנסיט מהווים מקור חשוב לצריום, תוריום ולנתנידים אחרים. ישנן מספר טכניקות להפקת צריום, אחת מהן היא חילוף יונים.

==אמצעי זהירות==
כמו אצל לנתנידים אחרים, לצריום רעילות נמוכה. חסר מידע מספק לגבי הרעילות והשפעת הצריום על גוף האדם. באוויר, צריום ניצת ספונטנית כאשר מחממים אותו לטמפרטורה שבין 65-80 מעלות צלזיוס. בתגובה עם אבץ, ביסמוט או אנטימון נפלטת אנרגיה רבה.

יש לשמור אותו הרחק ממים, מכיוון שהוא מגיב איתם ופולט מימן, שעלול להתלקח. עובדי ייצור שנחשפו לצריום ברמה גבוהה דיווחו על גירוי, חבורות בעור, ורגישות לחום. בעלי חיים שהוזרק להם צריום במינון גבוה מתו בעקבות קריסה של הלב וכלי הדם.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.webelements.com/webelements/elements/text/Ce/index.html צריום ב-Webelements (אנגלית)]
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:לנתנידים