אורתודוקסיה מודרנית

יהדות אורתודוקסית מודרנית (באנגלית: Modern Orthodox Judaism) היא זרם ביהדות האורתודוקסית הדוגל בשילוב של יהדות על פי ההלכה עם ערכים ואורחות חיים של העולם המודרני. האורתודוקסיה המודרנית רווחת בקהילות היהודיות בעולם המערבי, בעיקר בקרב יהדות ארצות הברית, וקשורה בקשר הדוק לחלקים מסוימים מן הציונות הדתית הרווחת בישראל וגם לחלק מהחרדים-המודרניים.

האורתודוקסיה המודרנית שהתפתחה בגרמניה חולקת מקורות משותפים עם הנאו-אורתודוקסיה שהתפתחה במרכז אירופה בראשית המאה ה-19, ומשלבת אלמנטים מגישותיהם של מבשריה, הרב שמשון רפאל הירש ("תורה עם דרך ארץ") ורבי עזריאל הילדסהיימר. הרבנים הירש והילדסהיימר פעלו, כל אחד בדרכו, לגישור בין המודרניזציה ליהדות האורתודוקסית כתגובת נגד לצמיחת היהדות הרפורמית בגרמניה באותה עת. עם זאת, מרבית ממשיכי הנאו-אורתודוקסיה בני-זמננו בוחרים לבדל עצמם מן האורתודוקסיה המודרנית, להיצמד לחרדיות ולמצב את גישתם כשמרנית יותר ביחסה אל ההלכה.

האורתודוקסיה שהתפתחה בהונגריה וגליציה שנודעה בדפוס התנהגות שמרני-סתגרני, שהוקמה על ידי החתם סופר ("חדש אסור מן התורה") פעלה כנגד הרפורמה בעזרת: מנהגים, חומרות ונהגים חברתיים, שעוצבו כנגד אותם "מחדשים".

האורתודוקסיה המודרנית יונקת בעיקר מפילוסופיית "תורה ומדע" בגישתו של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, הנחשב מנושאי הנס המובהקים של זרם זה ביהדות האורתודוקסית. הזרם המתון של הציונות הדתית בישראל, להוציא את החרד"ל, נחשב במובנים רבים כמהדורתו הישראלית של הזרם האורתודוקסי המודרני. בהגדרה מצומצמת יותר, המבחינה בין הדגש הלאומי הבולט בציונות הדתית לבין הפתיחות האוניברסלית של האורתודוקסיה המודרנית, מיוצגת האורתודוקסיה המודרנית בישראל בידי חלק צר יותר של הציונות הדתית. בין נציגיו הבולטים ניתן לכלול את זרם ישיבת הר עציון, תנועת הקיבוץ הדתי, תנועת נאמני תורה ועבודה, תנועות הפמיניזם הדתי ועוד.

מוסד החינוך וההשכלה המרכזי של האורתודוקסיה המודרנית בארצות הברית הוא הישיבה יוניברסיטי בניו יורק, מוסד המהווה סמל לגישה זו ביהדות. האוניברסיטה חרתה על סמלה את המוטו "תורה ומדע". במסגרת המוסד פועלת ישיבת רבינו יצחק אלחנן.

מרבניה המרכזיים של האורתודוקסיה המודרנית בארצות הברית ובישראל: הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, הרב אהרן ליכטנשטיין, הרב יהודה עמיטל, הרב נחום לאם, הרב צבי שכטר, הרב מרדכי ויליג, הרב שלמה ריסקין.

==ראו גם==
*אורתודוקסיה פתוחה

==לקריאה נוספת==
*אפרים חמיאל, הדרך הממוצעת: ראשית צמיחת הדתיות המודרנית, כרמל, 2011.
*אפרים חמיאל, "האמת הכפולה": עיונים בהגות הדתית המודרנית במאה התשע עשרה ובהשפעתה על ההגות היהודית במאה העשרים, כרמל, 2016.
*אליעזר שביד, בין אורתודוקסיה להומניזם דתי: המגמות העיקריות נהגות היהודית הדתית של המאה העשרים, מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד, 2003.
*עופר חן, המשכיות ומפנה: מגרמניה לארץ ישראל - האורתודוקסיה המודרנית לנוכח האתגר הציוני, הקיבוץ המאוחד, 2015.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20080914130637/http://www.hazofe.co.il/web/newsnew/katava6.asp?Modul=24&id=57007&Word=&gilayon=3091&mador=136 משנת 'הרב' בשיח הדתי], הרב ד"ר יוסף (ג'פרי) וולף, הצופה
* 
* [http://www.itu.org.il/Index.asp?ArticleID=1793&CategoryID=549&Page=2 לא גלות, לא גאולה], פרופ' משה הלברטל, אופק חדש
* 
* הרב רונן לוביץ [https://web.archive.org/web/20180509081558/https://toravoda.org.il/he/node/1957 האדם (שוב) מחפש משמעות], דעות 7 אפריל 2000, באתר נאמני תורה ועבודה
* פרופ' ג'ק ורטהיימר, [http://mosaicmagazine.com/essay/2014/08/can-modern-orthodoxy-survive/ ?Can Modern Orthodoxy Survive], מוזאיק, 8 באוגוסט 2014.
* 

קטגוריה:יהדות אורתודוקסית