OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סאוועטיש היימלאנד

אחד הגיליונות, 1965
סאָוועטיש הײמלאַנד ("סוֹבייטיש הֵיימלַנד"; יידיש: 'המולדת הסובייטית'; ברוסית: Советская родина) היה כתב עת ביידיש שיצא לאור בברית המועצות בשנים 1961–1991. לאורך כל שנות קיומו היה עורכו הראשי אהרון וורגליס. עד 1965 יצא כתב העת לאור אחת לחודשיים, וב-1965 הפך לירחון.

בכתב העת פורסמו חיבורים ספרותיים, פולקלור יהודי, תולדות השפה וספרות היידיש. לאחר מלחמת ששת הימים החלו להתפרסם ביקורות על מדיניות ישראל. במערכת כתב העת השתתפו סופרים יהודים סובייטים נודעים, כגון: נתן לוריא, הירש אושרוביץ', יחיאל שרייבמן, יוסף רבין, משה טייף, חיים ביידר, חלקם עלו לארץ בשנות השבעים. בכתב העת פורסמו שיעורים ביידיש שהיו מיועדים לדוברי רוסית.

תפוצתו של כתב העת הייתה כל הזמן בירידה, שנבעה כתוצאה מירידה מתמדת במספר דוברי יידיש (כשם שקרה בישראל, בארצות הברית ובמדינות אמריקה הלטינית). בעוד בשנת 1961 הגיעה התפוצה לכדי 25 אלף עותקים, בשנת 1991 היא ירדה ל-2,000 עותקים בלבד.

בשנת 2024 ביוזמת גריגורי רויטברג בוצע דיגיטציה של כול המהדורות של הירחון.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:כתבי עת ביידיש
קטגוריה:יהדות ברית המועצות
לאוניד דרבניוב

לאוניד דרבניוב
לאוניד פטרוביץ' דרבניוב (ברוסית: Леонид Петрович Дербенёв; 12 באפריל 1931, מוסקבה - 22 ביוני 1995, מוסקבה) הוא משורר סובייטי רוסי.

== חייו ==
לאוניד דרבניוב נולד במוסקבה. בזמן מלחמת העולם השנייה נמלטה משפחתו לכפר במחוז ולדימיר ולאחר המלחמה חזרה למוסקבה. בשנת 1954 דרבניוב סיים לימודי משפטים ועבד כמשפטן בארגונים שונים.

שירו הראשון התפרסם בעיתון של הפיונירים בעודו בן 14. במקביל לעבודה כמשפטן כתב דרבניוב שירים שהתפרסמו בעיתונות הסובייטית. ב-1959 עזב את עיסוקו כמשפטן ועבר להתפרנס מכתיבת שירים בלבד. בתחילת דרכו תרגם שירים של משוררי ברית המועצות שלא כתבו ברוסית. בשנות ה-60 תרגם דרבניוב מספר שירים מערביים של דומניקו מודוניו וסלבטורה אדמו. דרבניוב שיתף פעולה עם מספר מלחינים סובייטים: אלכסנדר זצפין, ויאצ'סלב דוברינין, יורי אנטונוב, מקסים דונייבסקי ועוד. הוא כתב מילים לשירים של מוסלים מגמאייב, לב לשצ'נקו, אלה פוגצ'ובה, ולרי לאונטייב, מיכאיל בויארסקי, פיליפ קירקורוב ולהקות פופולריות בהן סמוצבטי, ווסיוליה רביאטה.

שירים שכתב דרבניוב שולבו בכ-120 סרטים סובייטים. ביחד עם אלכסנדר זצפין הוא היה מחבר שירים בסרטים של לאוניד גאידאי. מלחין נוסף שדרבניוב כתב איתו מספר רב של שירים היה ויאצ'סלב דוברינין, שהחל משנות ה-80 החל גם לשיר אותם בעצמו.

שירי דרבניוב זכו מספר פעמים בתחרות "שיר השנה". מכיוון שדרבניוב לא פרסם ספרים עם שיריו הוא לא יכל להתקבל לאיגוד הסופרים. במקום זה מכיוון שרבים משיריו בוצעו בסרטים הוא התקבל לאיגוד עובדי הקולנוע.

דרדניוב נפטר במוסקבה בשנת 1995 מסרטן הקיבה.

בשנת 2004 נערכה תחרות שירה לזכרו. בשנת 2011 לכבוד יובל 80 נערכה הופעה חגיגית של שיריו שצולמה לטלוויזיה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20130930133905/http://www.leonid-derbenev.sitecity.ru/ אתר לזכרו של לאוניד דרבניוב]
* [http://video.yandex.ru/users/serv1989/view/135/# סרט תיעודי על דרבניוב]
* 

קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:משוררים סובייטים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1931
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1931
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1995
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1995
און רגוניס

און יהודה רגוניס (נולד ב-1953) הוא איש צבא ישראלי בדימוס, בדרגת תת-אלוף אשר כיהן כסגן ראש אגף כוח האדם.
== שירותו הצבאי ==
און רגוניס נולד וגדל בראשון לציון. בשנת 1971 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר. במלחמת יום הכיפורים לחם, תחת פיקודו של דורון רובין, בקרב ואדי מבעוק. לאחר המלחמה השלים רגוניס קורס קצינים ושימש בתפקידים שונים במערך השלישות ובהם קצין השלישות של חטיבת הצנחנים. הוא השתלם במכללה לביטחון לאומי ושימש כמפקד הבקו"ם, כמפקד מחלקת הפרט באכ"א בדרגת אל"ם וכסגן ראש אגף כוח האדם בדרגת תא"ל.

לאחר שחרורו שימש רגוניס סמנכ"ל משאבי אנוש בקבוצת מי עדן. בהמשך שימש כחבר הנהלת הוועד האולימפי בישראל וכיושב ראש התאחדות הלאומית לספורט הרכיבה על סוסים.

לרגוניס תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. הוא נשוי לנועה, אב לארבעה ומתגורר בכוכב יאיר.

אחיו הצעיר אייל רגוניס, שימש כקמ"ן סיירת מטכ"ל והיה אחראי לתכנון מבצע הצגת תכלית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.gen-mus.co.il/person/?id=18005 אלבום משפחות - מוזיאון ראשון לציון]
* .
* .
* .
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:כוכב יאיר צור יגאל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
צמד העמרנים

צמד העמרנים, ברק עמרני מימין ושלום עמרני משמאל
צמד העמרנים, האחים שלום וברק עמרני, היה צמד זמרים ישראלי.

==היסטוריה==
ברק עמרני בתקופת שירותו בצה"ל, תחילת שנות ה-60
האחים שלום (1936–2023) וברק (1939–2022) עמרני נולדו בשכונת כרם התימנים בתל אביב. אמם, שושנה, הייתה מנהלת משק הבית של ראש עיריית תל אביב הראשון מאיר דיזנגוף, ואביהם, רחמים, היה בעל חנות תבלינים בשוק הכרמל הסמוך. משפחתם עלתה מתימן ב-1892 לארץ ישראל העות'מאנית, והתיישבה תחילה בכפר התימנים בשילוח. רחמים היה הילד הראשון שנולד במקווה ישראל. הסבא והסבתא נמנו על מייסדי כרם התימנים. לשניים נוספו בהמשך עוד חמישה אחים ואחיות. האחים למדו את שירי תימן בביתם.

ברק למד בבית ספר "גאולה" בתל אביב ובהמשך למד בבית הספר המקצועי אורט בעיר. שירת בצה"ל בלהקת גייסות השריון ולאחר שהשתחרר הצטרף לצי הסוחר, וביקר בארצות רבות באפריקה ובמזרח הרחוק.<ref></ref>
שלום שירת כחשמלאי מטוסים בחיל האוויר והחל ללמוד נגינה בגיטרה אצל יוסף פלתה. השניים הקימו את "צמד הגיטרות", שפעל כשנתיים, ובשנת 1960 יצא תקליטם היחיד, "שתי גיטרות", שכלל את הלהיט "שובה אלי". לאחר שחרורו צירף שלום אליו את אחיו הצעיר, ברק, שסיים את עבודתו בצי הסוחר, לצמד "העמרנים".

המנהל המוזיקלי של הצמד היה יוסף הדר, שבחר ועיבד את השירים בתקליט אריך הנגן הראשון, "העמרנים", שהופיע ב-1966. התקליט כלל גם שירי מסורת תימניים.

שני האחים, שליוו את עצמם בגיטרות, הופיעו בכל רחבי הארץ והתפרסמו בשיריהם: אגדת הל"ה, ברח המלך, הרמטכ"ל התימני, אביגיל ועוד. הצמד השתתף בכמה מופעים של פסטיבל למנצח שיר מזמור.

ברק הכיר את רעייתו, מריאטה, ילידת פילדלפיה, ב-1968, בעת שהופיע בניו יורק. השניים הגיעו לישראל ונישאו ב-1969. בשנת 1976 ביצעו השניים את שירו של אורי שבח, "פזמון האגודה", בפסטיבל הזמר המזרחי וזכו במקום השני בתחרות. בשנת 1978 נערך ערב הוקרה לצמד בשם "ערב של עמרנים" בהנחיית רבקה מיכאלי. התקליט השני של הצמד, "ערב של עמרנים", הופיע ב-1979. בתחרות הזמר העברי בשנת 1985 בערד השתתפו בשיר "עוד תוסס היין" של מוני אמריליו ועדנה פלג.

בשנת 1988 הוציאו את תקליטם השני "רוח דרומית" שכלל שירים תימניים ישנים. התקליט הופיע כתקליטור ב-2007.

ברק עמרני נפטר ב-3 בינואר 2022 בביתו בגבעת שמואל בגיל 82, לאחר הידרדרות במצבו עקב מחלת פרקינסון שבה לקה בגיל 61, והובא למנוחות בראש העין. הותיר אחריו אישה, מריאטה, 4 בנות ונכדים. בדיוק שנה לאחר מכן, ב-3 בינואר 2023, נפטר אחיו הגדול שלום עמרני בגיל 86, הותיר אחריו בת ונכדה.

== דיסקוגרפיה ==
* רוח דרומית, 1988, סדרת מבראשית, NMC, 2007
* העמרנים, הד ארצי, 1966

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

העמרנים
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר החסידי
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר המזרחי
קטגוריה:זמרים ישראלים ממוצא תימני
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים מתל אביב
ארנון פרלמן

ארנון פרלמן (נולד ב-16 במאי 1968) הוא איש יחסי ציבור, מגיש טלוויזיה ודירקטור ישראלי. לשעבר יועץ התקשורת של אריאל שרון (2003-2001) בכהונתו כראש ממשלת ישראל וחבר ב"פורום החווה", וכן סגן יו"ר "מעריב החזקות".

==ביוגרפיה==
פרלמן גדל בחולון, בנם של דן ובלהה פרלמן. בוגר תיכון קוגל בחולון. בתקופת כהונתו של רוני מילוא כראש עיריית תל אביב שימש פרלמן דובר העירייה. כמו כן שימש רכז הכתבים של עיתון "הארץ" ודובר מרכז השלטון המקומי. הוא ייסד את משרד יחסי הציבור "ארנון פרלמן ושות' בע"מ" ואת חברת "ארנון פרלמן אחזקות בע"מ".

במהלך קמפיין בחירות 1999 שימש ראש צוות הדוברים של אהוד ברק. ביולי 2001 מונה ליועץ התקשורת של ראש ממשלת ישראל אריאל שרון. כמו כן, שימש ראש אגף התקשורת במשרד ראש הממשלה. הוא סיים את תפקידו כיועץ התקשורת של ראש הממשלה בדצמבר 2003, ולאחר מכן הקים את חברת הייעוץ האסטרטגי "פרלמן - ייעוץ אסטרטגי".

בינואר 2004 הצטרף פרלמן לדירקטוריון "מעריב החזקות" כדירקטור מטעם ולדימיר גוסינסקי, שותפה של משפחת נמרודי לשליטה בחברה. ביוני באותה שנה מונה לסגן יו"ר "מעריב החזקות". באפריל 2006 מונה לדירקטור בחברת "נקסטקום".

משנת 2010 עד 2013 הנחה בערוץ הכנסת את התוכנית "הצוללת", תוכנית שעוסקת בייעוץ אסטרטגי לפוליטיקאים ישראלים.

כיהן ככקונסול הכללי של ישראל בשאנגחאי בין השנים 2013–2018.

במאי 2013 התחתן עם בת זוגו השחקנית אליענה בקייר. לזוג ארבעה ילדים (מתוכם תאומים).

==קישורים חיצוניים==
*[http://portal.idc.ac.il/He/Main/about_idc/news_events/DocLib2/perelman.pdf שיווק פוליטי להמונים] - סיכום הרצאה של ארנון פרלמן במרכז הבינתחומי הרצליה
* - כולל ביקורת על התוכנית "הצוללת" בהנחייתו

==הערות שוליים==

קטגוריה:יועצי תקשורת של ראשי ממשלת ישראל
קטגוריה:מגישים בערוץ כנסת
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:יחצ"נים ישראלים
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון קוגל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
אלכסנדר זצפין

אלכסנדר זָצֶפִּין (ברוסית: Александр Зацепин; נולד ב-10 במרץ 1926) הוא מלחין סובייטי רוסי. בשנת 2003 הוענק לו תואר אמן העם של רוסיה. ידוע במיוחד כמחבר מוזיקה לסרטים, כולל רוב הסרטים של לאוניד גאידאי.

== חייו ==
אלכסנדר זצפין נולד בנובוסיבירסק, אביו היה רופא מנתח ואמו הייתה מורה. לאחר סיום בית הספר זצפין החל ללמוד במכון למהנדסי מסילות רכבת. במרץ 1945 הוא נפלט מהלימודים וגויס לצבא. בהיותו בצבא זצפין למד לנגן במספר כלי נגינה והתקבל ללהקה צבאית. לאחר שחרורו מהצבא למד בקונסרבטוריון באלמטי וסיים אותו בשנת 1956. כבר באותה שנה החל לכתוב מוזיקה לסרט שהוקרן בשנת 1958.

לאחר מספר שנים זצפין עבר למוסקבה. הוא הגיע לבירה ללא קשרים, התקשה למצוא עבודה והחל לעבוד כנגן במסעדה. באותה תקופה לאוניד גאידאי חיפש מלחין לסרטו החדש מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק וקיבל המלצות לגבי זצפין. הניסיון היה מוצלח ושיתוף פעולה בין הבמאי לבין המלחין נמשך לאורך שנים.

בשנת 1965 זצפין החל לכתוב מוזיקה למילים של לאוניד דרבניוב והם כתבו מעל ל-100 שירים עד לפטירת דרבניוב בשנת 1995.

במחצית שנות ה-70 זצפין הכיר את אלה פוגצ'ובה וכתב עבורה מספר שירים, לאחר הסרט "אישה ששרה" היו ביניהם חילוקי דעות ושיתוף פעולה הופסק.

בשנות ה-70 זצפין שהיה חובב רדיו הקים בביתו אולפן הקלטות עם ציוד מתקדם מאוד. באולפן זה הוא הקליט רבים משיריו שכתב בשנות ה-70.

בשנת 1978 יצאה לאקרנים סרט חדש "31 ביוני" שכלל שירים של זצפין למילים של לאוניד דרבניוב ויורי אנטין. הסרט זכה להצלחה, אך לאחר ששחקן הראשי אלכסנדר גודונוב נמלט לארצות הברית הקרנתו בברית המועצות הופסקה.

בשנת 1982 זצפין התחתן עם אזרחית צרפת ועזב את ברית המועצות. בתקופה זו נמתחה עליו ביקורת בעיתונות הסובייטית על מעשה זה. עם תחילת הפרסטרויקה בשנת 1986 זצפין, שהתגרש מאשתו, חזר לברית המועצות והמשיך לכתוב מוזיקה לסרטים ושירים. מאז הוא מתגורר לסירוגין ברוסיה ובצרפת.

זצפין כתב מוזיקה לכ-300 שירים וכ-60 סרטים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://alzacepin.narod.ru/ אתר על זצפין]
* [http://poiskm.com/artist/3437-Zatsepin-Alexandr שירים של זצפין]

קטגוריה:מלחינים רוסים
קטגוריה:מלחינים סובייטים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1926
שלושה אמיגוס

שלושה אמיגוס (באנגלית: !Three Amigos¡) הוא סרט קומדיה משנת 1986 בבימויו של ג'ון לנדיס שנכתב על ידי לורן מייקלס, סטיב מרטין ורנדי ניומן. העלילה מבוססת באופן רופף על "שבעת הסמוראים", סרטו של אקירה קורוסאווה משנת 1954, ועל האדפטציה של סרט זה למערבון "שבעת המופלאים". סטיב מרטין, צ'בי צ'ייס ומרטין שורט מככבים כשלושה כוכבי הקולנוע האילם, אשר תושבי כפר מקסיקני קטן טועים וסבורים כי הם גיבורים אמיתיים.

==תקציר העלילה==

שלושה שחקני קולנוע אילם באים לכפר מקסיקני שהזמין אותם כדי לנצח את השודדים, לא מודעים שהשודדים אמיתיים ואין זו הופעה נוספת. 

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|סטיב מרטין
|לאקי דיי
|
|-
|צ'בי צ'ייס
|דאסטי בוטומס
|
|-
|מרטין שורט
|נד נדלנדר
|
|-
|ג'ו מנטנה
|הארי פלוגלמן
|מנהל אולפני גולדסמית'
|-
|פיל הארטמן
|סם
|עוזרו של הארי פלוגלמן
|-
|ג'ון לוביץ
|מורטי
|עוזרו של הארי פלוגלמן
|-
|אלפונזו אראו
|אל גואפו
|
|-
|טוני פלנה
|ג'פה
|עוזרו של אל גואפו
|-
|פטריס מרטינס
|כרמן
|
|-
|פיליפ גורדון
|רודריגו
|
|-
|קאי וולף
|
|הגרמני
|-
|נורברט וייזר
|
|עוזרו של הגרמני
|-
|בריאן תומפסון
|
|עוזרו של הגרמני
|-
|פרד אספרגוס
|
|הברמן
|-
|רנדי ניומן
|
|השיח המזמר
|}

==הפקת הסרט==
התסריט נכתב על ידי מרטין, מייקלס ורנדי ניומן. כמו כן, ניומן חיבר עבור הסרט שלושה שירים מקוריים: "The Ballad of the Three Amigos", "My Little Buttercup", ו-"Blue Shadows", בעוד מוזיקת הרקע לסרט הולחנה על ידי אלמר ברנשטיין. הסרט צולם בסימי ואלי, קליפורניה, היער הלאומי קורונדו שבאריזונה וניו מקסיקו, אולפני טוסון ובהוליווד.

==מוזיקה==
אלמר ברנשטיין הלחין את המוזיקה עבור הסרט, בעוד רנדי ניומן כתב את השירים.

# "Ballad of the Three Amigos"
# ."Main Title"
# ."Big Sneak"
# "My Little Buttercup"
# "Santo Poco"
# "Fiesta and Flamenco"
# "Guapo"
# "Return of the Amigos"
# "Blue Shadows on the Trail"
# "Singing Bush"
# "Amigos at the Mission"
# "Capture"
# "Guapo's Birthday"
# "Chase"
# "Amigos, Amigos, Amigos"
# "Farewell"
# "End Credits"

==ביקורות ותגובות==
רוב הביקורות שהסרט קיבל היו שליליות, והסרט קיבל ציון 44% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, על פי 34 ביקורות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1986
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
ג'יברלטר כרוניקל

הג'יברלטר כרוניקל (אנגלית: Gibraltar Chronicle) הוא עיתון היוצא לאור בגיברלטר מאז שנת 1801. הוא הפך לעיתון יומי בשנת 1821. "ג'יברלטר כרוניקל" הוא העיתון היומי הוותיק ביותר בגיברלטר, והשני בוותיקותו בעולם מבין העיתונים בשפה האנגלית שנדפסו ללא הפסקה. משרדי המערכת נמצאים בבית ווטרגייט (Watergate House), ואילו עבודות הדפוס באזור התעשייה של הנמל החדש (New Harbours).

==היסטוריה==

הנסיבות שהביאו להיוולדו של הג'יברלטר כרוניקל, קשורים בקשר ישיר בחיל המצב של גיברלטר. רשימת אבדות וחדשות היו מוגבלות ועברו באיטיות במאה ה-18, וכאשר 5 רגימנטים מחיל המצב של גיברלטר נדרשו להפליג באופן מיידי למצרים ב-1801 (במהלך המערכה של בריטניה נגד נפוליאון), פורסמו החדשות שהגיעו בלוח מודעות בספריית חיל המצב בגיברלטר. זמן לא רב לאחר מכן, הוחלט שעל המידע להיות נגיש לציבור. 

עיתון ראשוני ובו ידיעות ממצרים שנתקבלו מאת אה"מ פלורה, נדפסו בספריית חיל המצב ב-4 במאי 1801 ונמכרו על ידי שני מוכרי ספרים וכלי כתיבה, ה. ות. קופר (H. and T. Cowper). המהדורה של ה-4 במאי הכילה 4 דפים, כאשר השלושה הראשונים כתובים באנגלית וצרפתית במקביל. בדף הרביעי הופיעה רשימה של הקצינים שנפלו מאז החלה הנחיתה במצרים ב-1801, וכן ידיעה על "החדשות הנהדרות" על ניצחונו של אדמירל נלסון בקרב קופנהגן. המהדורה השנייה נדפסה ב-8 במאי 1801, ומאז יצא העיתון באופן קבוע, מדי שבוע ביום שישי. הפעם הראשונה שהעיתון נדפס בשם "ג'יברלטר כרוניקל" הייתה ב-15 במאי 1801. העורך הראשון היה צרפתי בשם שארל בויסון (Charles Bouisson), שהתיישב בגיברלטר בשנת 1794.

הג'יברלטר כרוניקל מ-2 בפברואר 1826.

הגליונות של הג'יברלטר כרוניקל היו ממוספרים בספרות רומיות עד גיליון 160 (CLX) שנדפס ב-22 בספטמבר 1804. הג'יברלטר כרוניקל לא הודפס במשך 5 חודשים מאז הופעת גיליון זה, כתוצאה מהתפרצותה של מגפת הקדחת הצהובה, והפעם הבאה בה העיתון נדפס הייתה ב-23 במרץ 1804, ומאז השתמשו בספרות ערביות למספור הגליונות. מחירו של הג'יברלטר כרוניקל היה אז 1 וחצי ריאל, וקהל הקוראים שלו היה לרוב פקידים ועובדי ציבור.

העיתון התפרסם בסקופ על קרב טרפלגר, באוקטובר 1805, כאשר קיבל את הידיעות על הניצחון הבריטי מספינת דייגים קטנה שפגשה בצי הבריטי העושה את דרכו חזרה. הידיעות התפרסמו בעיתון למעלה משבוע לפני שהם הגיעו לראש הממשלה הבריטי ויליאם פיט ולמלך ג'ורג' השלישי.

העיתון יצא לאור בהתחלה הן באנגלית והן בצרפתית במקביל, אך לאחר מכן המשיך במהדורה באנגלית בלבד. יוצאת מן הכלל הייתה המהדורה שיצאה בזמן מלחמת הירושה הספרדית שנדפסה גם בצרפתית לטובת התושבים הצרפתים שגרו בגיברלטר ורצו לקבל מידע על המתרחש במולדתם.

===כיום===

כיום הג'יברלטר כרוניקל הוא העיתון היומי היחיד בגיברלטר. עד שנות ה-90 של המאה ה-20 עוד היה העיתון בבעלותה של קרן המורכבת ממספר קצינים בתפקיד מספריית חיל המצב. כיום, העיתון בבעלות קרן נאמנות עצמאית מקומית.

ישנם רק 2 אוספים של הג'יברלטר כרוניקל שנשתמרו בשלמות או כמעט בשלמות הידועים, ושניהם נמצאים בגיברלטר. בספריית חיל המצב מוחזק אוסף שלם של כל הגליונות מאז 1801, ואוסף נוסף בו חסרים רק השנים הראשונות של העיתון, נמצא בארכיון של גיברלטר.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונים באנגלית
קטגוריה:גיברלטר: תקשורת
אהרון ורגליס

אהרון וֶרגֶליס (ביידיש: אהרן װערגעליס (כתיב סובייטי אַרן ווערגעליס); ברוסית: Арон Алтерович Вергелис; 1918, ליובר - 1999, מוסקבה) היה משורר, סופר ופובליציסט יידי ופעיל חברתי יהודי-סובייטי. היה עורכו הראשי של כתב העת "סאוועטיש היימלאנד" במשך כל שנות קיומו. עד יום מותו היה עורך הראשי של "די יידישע גאס" (הרחוב היהודי), שיצא לאור בין השנים 1992–1998.

ורגליס הוא החל לפרסם ב-1935. הוא סיים לימודים במכון הפדגוגי של מוסקבה. בימי מלחמת העולם השנייה שירת בשורות הצבא האדום. אחרי המלחמה עזר בהקמת שידורי רדיו ביידיש מברית המועצות לחו"ל. בין השנים 1947–1949 היה עורך ראשי של אלמנך "היימלאנד". היה בין היוצרים בשפת יידיש היחידים שלא נעצרו בתקופתו של סטלין. בין שנות השישים והשמונים יצא לשליחויות במערב אירופה, צפון ודרום אמריקה, חיבר ספרי מסעות. כמו כן חיבר ביקורות על חיבוריהם של יוצרים ביידיש אחרים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:עיתונאים כותבי יידיש
קטגוריה:עורכי עיתונים ביידיש
קטגוריה:עיתונאים יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1918
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1999
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1999
כיכר סל קלמן

הכיכר בשנות ה-40. הכיכר שונתה לגמרי ב-1972.
חשמליות ומבני ה"פטריות" בכיכר
"ארמון הדואר", הסמוך לכיכר
כיכר סֵֵל קָלמָן (בהונגרית: Széll Kálmán tér) היא מרכז תחבורה מרכזי וסואן בבודה (חלקה המערבי של בודפשט, בירת הונגריה). בין 1951 ל-2011 נקראה כיכר מוסקבה (Moszkva tér), ושם זה נותר שגור בפי תושבי בודפשט. 

== היסטוריה ==
הכיכר, אתר ששימש באופן היסטורי לתחרויות ספורט תחת כיפת השמיים, נקראה ב-1929 על שם ראש ממשלת הונגריה קלמן סל. עוד לפני כן, ב-1925 הוקם במקום מבנה גדול שתוכנן על ידי האדריכל גיולה סנדי עבור המטה הראשי של הדואר.

ב-1938 הוקמה בכיכר תחנה מרכזית והיא הפכה למרכז חשוב לתנועת חשמליות ולהחלפת קווים. בשנת 1945 התחוללו באזור קרבות בין כוחות הצבא האדום לכוחות צבא הונגריה והוורמאכט הנסוגים מערבה.

בעת המרד ההונגרי בשנת 1956 ניסו כוחות סובייטים לכבוש את הכיכר ולהחזיק בה. 

בשנת 1972 הורחבה הכיכר ואורגנה מחדש. בין היתר נבנו בה סככות בטון מאסיביות הנקראות "פטריות" ונקבעה בה תחנה בקו הקו האדום של הרכבת התחתית של בודפשט. 

עם השנים הפך המקום למוזנח ושימש חסרי-בית, רוכלי סדקית ומחפשי עבודה בשכר יומי וכן בני נוער שהתגודדו במקום, בעיקר בשעות הלילה, יחד עם היותה מרכז תחבורתי הומה בשעות היום. אווירת בני הנוער בכיכר בשלהי שנות השמונים תועדה בסרט "Moszkva tér" (כיכר מוסקבה) משנת 2001.

מאז 2011 נעשים ניסיונות לשקם את הכיכר מבחינה פיזית ולהפוך את האתר למסביר פנים יותר ומוקד אורבני מודרני, כשחלקו מוסב לפארק ולמרכז מפגש שבילי אופניים עם החשמליות והרכבת התחתית.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://fovarosi.blog.hu/2011/05/28/szell_kalman_ter מאמר על ההיסטוריה והתרבות סביב הכיכר] 
* [http://hampage.hu/trams/moszkvater.html מאמר מפורט על ההיסטוריה של הכיכר] 

==הערות שוליים==

סל קלמן
לאראש

לאראש (בערבית: العرائش, אל-עראאִש, בצרפתית: Larache) היא עיר נמל חשובה בצפון מרוקו, השוכנת ליד נהר לוקוס ומשמשת כעיר הבירה המחוזית של מחוז לאראש במחוז טנג'יר-תטואן-אל-חוקיימה. בשנת 2014 התגוררו בה כ-125,008 איש (לפי מרשם האוכלוסין של המחוזות במרוקו).

==היסטוריה==
בצפון העיר לאראש המודרנית שוכנות הריסות העיר לכש (ליקסוס) , עיר שהוקמה כנראה על ידי שבט ברברי במאה ה-12 לפני הספירה ושגשגה בעת העתיקה. העיר הייתה תחת השפעתה של קרתגו כאשר הגיעו אליה מתיישבים פיניקים במאה ה-7 לפנה"ס. בהמשך היא נהפכה להיות חלק מהפרובינקיה הרומאית מאוריטניה. מספר כותבים יוונים עתיקים מציינים את ליקסוס כמקום משכנם של גני ההספרידות המיתולוגיים.

במשך תקופה ממושכת הייתה העיר בלתי מיושבת. ההתיישבות בה התחדשה משלב מסוים, אך בשנת 1471 האימפריה הפורטוגזית גירשה את התושבים המקומיים. בתקופת השושלת הסעדית הסולטאן מוחמד א-שייח החליט לבנות מחדש את העיר והקים לידה מבצר. בשנת 1610 ספרד כבשה את העיר, אך עשתה שימוש בנמל לצרכיה האימפריאליים מבלי לנהל את העיר עצמה. בשנת 1689 מולאי איסמעיל הטיל מצור על העיר והצליח להחזיר אותה לידיים מוסלמיות. בשנת 1765 צרפת שלחה משלחת צבאית בניסיון לכבוש את העיר, אך נכשלה. בעקבות מתקפות פיראטים מאזור ברבריה, העיר ספגה התקפות צבאיות מצד כוחות אירופאיים נוספים.

ב-1912 הפכה לאראש לחלק ממרוקו הספרדית עד עצמאות מרוקו ב-1956.

התהפוכות הצבאיות והמדיניות בתולדותיה של לאראש הותירו את השפעתן על המראה של העיר. יש בה מבנים בסגנון ספרדי וצרפתי ולצד זאת בסגנון מורי ואנדלוסי. הארכיטקטורה שניכרת בה ביותר היא הארכיטקטורה האנדלוסית.

הייתה קהילה יהודית במקום. עדיין קיימים בה חורבת אחד מבתי הכנסת ושני בתי קברות יהודיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:מרוקו: ערי חוף
קטגוריה:מרוקו: ערים
קטגוריה:מרוקו: ערי נמל
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:אפריקה: מושבות ספרדיות לשעבר
אוג'דה

אוג'דה (בערבית: وجدة, בברברית: ⵡⴻⵊⴷⴰ, בצרפתית: Oujda) היא עיר בצפון-מזרח מרוקו, ששוכנת צמוד לגבול עם אלג'יריה. העיר בעלת אוכלוסייה של כ-600 אלף תושבים נכון ל-2010, והיא המרכז של מטרופולין בת למעלה ממיליון תושבים. העיר היא מקום הולדתו של נשיא אלג'יריה לשעבר, עבד אל-עזיז בותפליקה.

==היסטוריה==
בית הקברות היהודי העתיק באוג'דה
העיר הוקמה בשנת 994 על ידי זירי בן עטיה, שליט שבטי הזנאטה הברברים. הרחבות נוספות של העיר נעשו בשנת 1048. באמצע המאה ה-11 העיר זכתה לחשיבות אסטרטגית עקב מיקומה על הדרך המזרחית לעיר סיג'ילמסה. העיר נפגעה מהמלחמות הרבות בין השושלת המרינית לממלכות ממזרחה. הסולטאן המריני אבו יוסף יעקוב בנה מחדש את העיר ושיקם אותה. העיר הייתה הזירה לקרבות גם בין השושלות הסעדית והעלאווית של מרוקו לבין האימפריה העות'מאנית ממזרח. בשנת 1844 התרחש בקרבת העיר קרב איסלי בין צרפת למרוקו. בשנת 1912 העיר ביחד עם שאר מרוקו נכנסה תחת הפרוטקטורט הצרפתי עד שנת 1956.

===פרעות אוג'דה וג'ראדה===

באופן היסטורי, שכנה בעיר קהילה יהודית בת מספר אלפי תושבים. בשנת 1948 בעקבות הכרזת האו"ם על הקמת מדינת ישראל בכ"ט בנובמבר, גורמים בתנועה הלאומית המרוקאית, נושאי דגלה של הליגה הערבית, הסיתו נגד היהודים. בפרעות שפרצו לאחר מכן נרצחו 4 יהודים בעיר אוג'דה ועוד 38 יהודים בעיר ג'ראדה השכנה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

* [http://merhav.nli.org.il/primo-explore/fulldisplay?docid=NNL_ARCHIVE_AL004346307&context=L&vid=NLI&search_scope=Local&tab=default_tab&lang=iw_IL אוסף יהדות אוג'דה], מאוספי הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי.

קטגוריה:מרוקו: ערים
ניל בלומקאמפ

ניל בלומקאמפ (באפריקנס: Neill Blomkamp; נולד ב-17 בספטמבר 1979) הוא במאי קולנוע, פרסומות, מפיק, אנימטור ותסריטאי דרום אפריקני-קנדי. בלומקאמפ ידוע בשל בימוי הלהיטים הקופתיים "מחוז 9" ו"אליסיום".

==קורות חייו==
בלומקאמפ נולד ביוהנסבורג, דרום אפריקה. בגיל 16 הוא פגש בשרלטו קופליי שלמד בבית הספר יחד איתו. קופליי לימד את בלומקאמפ להשתמש במחשבים והלה פתח את כישוריו באנימציה ועיצוב תלת־ממדיים. בלומקאמפ סייע לקופליי ביצירת עבודות תלת־ממדיות לפרזנטציות של פרויקטים שונים. 

משפחתו של בלומקאמפ עברה לוונקובר, קנדה והוא נרשם לבית הספר לקולנוע של ונקובר.

==פילמוגרפיה==
* מחוז 9 (2009) - בימוי וכתיבה
* אליסיום (2013) - בימוי וכתיבה
* צ'אפי (2015) - בימוי וכתיבה
*שטני (2021) - בימוי, כתיבה והפקה
*גראן טוריסמו (2023) - בימוי 

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע דרום אפריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע דרום אפריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע דרום אפריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע קנדים
קטגוריה:מפיקי קולנוע קנדים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע קנדים
קטגוריה:מהגרים מדרום אפריקה
קטגוריה:מהגרים לקנדה
קטגוריה:אנימטורים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1979
הבשורה (בוטיצ'לי, גלאזגו)

הבשורה היא ציור טמפרה על לוח עץ במידות של 510 ס"מ לגובה ו-620 ס"מ לרוחב מאת הצייר האיטלקי מתקופת הרנסאנס, סנדרו בוטיצ'לי. הציור מוצג במוזיאון לאומנות קלווינגרוב בעיר גלאזגו.

המועד המדויק בו צוירה הבשורה אינו ברור, אולם רוב מבקרי האומנות מסכימים כי בשל הופעת אלמנטים מסגנון ציורו של הצייר ורוקיו, מדובר ככל הנראה באחד מציוריו המוקדמים של בוטיצ'לי. אחרים סוברים כי מדובר בשנת 1490. מאחורי הציור מופיעה הערה כי הציור הוצג במקור בכנסיית ברנבאס הקדוש בפירנצה.

הציור כולל את האלמנטים האייקוניים של הבשורה למרים, מרים הבתולה, אוחזת בספר, החדר והמיטה, הפתח לגן ברקע התמונה, מבע הצניעות בעמידתה (שמעיד על כבודה לאל, ועל רצונה לקבל עליה את המשימה) ודמותו של המלאך גבריאל בצידו השמאלי של הציור וקרני השכינה הזהובות. בין הפרוטגוניסטים מרחק רב, ומפריד ביניהן עמוד; הניתוח המקובל לציור מצביע על הארכיטקטורה (במיוחד העמודים ואריחי הריצוף), כיוצרת את האווירה והפרסקטיבה התלת־ממדית בציור.

נושא הבשורה העסיק את בוטיצ'לי במשך שנים. כיום מוכרים שבעה ציורים של האמן המתארים את האירוע, הראשון מ-1479 והאחרון מ-1493.

==ראו גם==
* הבשורה שבגלריית אופיצי בפירנצה.
* הבשורה במוזיאון המטרופוליטן בניו יורק.
* הבשורה - פרסקו בגלריה אופיצי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סנדרו בוטיצ'לי
קטגוריה:ציור של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-15
מיכלשטאדט

מיכלשטאדט (גרמנית: Michelstadt, נכתב גם מיכלשטאט, מיכלשטט) היא עיר במחוז אודנוולדקרייס, בדרום מדינת הסן, גרמניה. העיר ידועה כמקום הולדתו של הבעל שם ממיכלשטאדט.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:הסן: ערים
אודי סמליין

אודי סמליין (באפריקנס: Eudy Simelane; 11 במרץ 1977 - 28 באפריל 2008) הייתה כדורגלנית דרום אפריקנית לסבית מוצהרת ופעילת זכויות להט"ב באפריקה, אשר נרצחה לאחר אונס מְתַקֵּן.

==ביוגרפיה==
סמליין נולדה ב-11 במרץ 1977 בבית החולים הגדול ביותר בעולם בקוות'מה, חאוטנג, דרום אפריקה. בעקבות סיבוכים בלידה, נאלצה סמליין לשהות בבית החולים מספר חודשים לאחר לידתה.

סמליין התגלתה בגיל 21 על ידי ג'וזף מקהונזה, שחקן עבר של קייזר צ'יפס שעסק בפיתוח כדורגל הנשים בדרום אפריקה. מקהונדה הוא המאמן של קבוצת הכדורגל הלאומית של דרום אפריקה לנשים הנקראת גם "בויאנה בויאנה".

סמליין שיחקה גם עבור קבוצת הכדורגל "Springs Home Sweepers F.C" . סמליין גם שימשה כמאמנת של ארבע קבוצות שונות והשתתפה בלימודים כדי להפוך לשופטת כדורגל.

==הרצח והמשפט==
ב-28 באפריל 2008 נחטפה סמליין, נאנסה ונדקרה כ-25 פעמים בכל חלקי גופה. סמליין מתה מפצעיה וגופתה הושלכה בערוץ נחל בפאתי יוהנסבורג. 

ארבעה חשודים במעשה נתפסו והמשפט החל ב-11 בפברואר 2009. אחד מהחשודים הודה במעשה ונידון למאסר של 32 שנים, נאשם אחר נידון למאסר של 35 שנים והשניים הנותרים זוכו מכל אשם
. במהלך המשפט לא הועלתה לדיון נטייתה המינית של סמליין, על אף שזו היוותה את המניע לאונס הקבוצתי ולרצח. 
מקרה הרצח נידון בהרחבה בכלי התקשורת באירופה, בדגש על כך שממשלת דרום אפריקה מנסה להסתיר את התופעה ובמשך זמן רב הצליחה להעלים את הרצח מהתקשורת.

==הנצחה==
בשנת 2009, הוקם בעיר מולדתה גשר זעיר לזכרה של סמליין.

==קישורים חיצוניים==

* אלימות מינית בדרום אפריקה
* זכויות להט"ב באפריקה

==הערות שוליים==

קטגוריה:קורבנות של אלימות נגד להט"ב
קטגוריה:כדורגלנים דרום אפריקאים
קטגוריה:פשע בדרום אפריקה
קטגוריה:קורבנות רצח
קטגוריה:ילידות 1977
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1977
קטגוריה:דרום אפריקאיות שנפטרו ב-2008
קטגוריה:דרום אפריקאים שנפטרו ב-2008
קטגוריה:אלימות נגד נשים: דרום אפריקה
קטגוריה:לסביות (נשים)
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב
חבר'ה (אתר אינטרנט)

צילום מסך של עמוד הבית של אתר חבר'ה
חבר'ה היה אתר אינטרנט אשר שימש כרשת חברתית מקוונת לחיפוש חברים מהעבר. בשיאו הגיע ל-1.2 מיליון משתמשים רשומים.
==היסטוריה==
חבר'ה הוקם בשנת 2001 על ידי שני היזמים שלומי אונגר ושלמה וולדמן שהקימו יחדיו את חברת מחשבה-וניס טכנולוגיה, אשר תכננו להקימו על בסיס האתר האמריקאי הוותיק "classmates.com". הוא פותח בפועל על ידי בית התוכנה "פיקסיסופט". האתר היה הרשת החברתית הראשונה בישראל, ושם לו למטרה לנצל את כוחה העצום של הרשת לצורך חידוש קשרים ישנים בין חברים ועמיתים שהקשר ביניהם נותק במרוצת השנים.

אתר חבר'ה הפך במהרה לאתר פופולרי עם אלפי נרשמים מדי יום ונבחר על ידי אתר ynet לאחד מחמשת האתרים הפופולריים בישראל לשנת 2002. באתר ניתן היה להירשם ולהצטרף לקבוצות כדי לחפש חברים מהעבר לפי הקטגוריות: חברים מבית הספר היסודי, חברים מהתיכון, חברים מהאוניברסיטה, חברים מהצבא, חברים ממקום העבודה, חברים מתנועות הנוער, חברים מקהילות בחו"ל ועוד. מעל ל-15 אלף קבוצות כאלו התקיימו באתר חבר'ה. בכל קבוצה היה ניתן למצוא חברים על-פי שנת סיום הלימודים (במקרה של בתי ספר), שנת סיום שירות (במקרה של צבא) ועוד. עד אפריל 2002 יותר מ-180 אלף איש נרשמו באתר. באוגוסט 2002, הוקם באתר שירות, בשיתוף חברת פרטנר תקשורת, בו יכלו משתמשי האתר ליצור קשר טלפוני באמצעות מערכת מענה קולי מרובת תיבות קוליות, באמצעותן יכלו להשאיר הודעות זה לזה.

בשנת 2003, בעקבות הצלחת האתר, הוקמו שני אתרי היכרויות: חבר'ה דייט עבור הציבור החילוני ודתי-דייט עבור הציבור הדתי וכן אתר חמולה - אתר המיועד למשפחות ענפות להקמת עץ משפחתי. כל קבוצת האתרים פעלו בשם "קבוצת אתרי חבר'ה" (יחד עם אתר פיק לשיתוף ופיתוח תמונות שהוקם בשנת 2004 בשיתוף חברת אגפא). הקבוצה אף החלה במגעים להקמת אתרים דומים באירופה.

בשנת 2005 נעשה ניסיון להפוך את אתר חבר'ה לפורטל תוכן, מבוסס על שותפי תוכן ואתר הייד פארק שנרכש באותה שנה. בנוסף הוקם על ידי הקבוצה אתר לוחות מודעות שהציג מודעות מאתר לוחות אחרים באינטרנט.

בשנת 2007 נרכשה השליטה באתר חבר'ה ושאר קבוצת אתרי חבר'ה על ידי חברת גלובל נטוורקס, בבעלות גיא כהן. החברה שילמה כ-15 מיליון שקל עבור 70% מהמניות.

בשנת 2008, בעקבות עליית הפופולריות של פייסבוק שפגעה קשות באתר חבר'ה, נעשה ניסיון להקים את אתר חבר'ה החדש כרשת חברתית ישראלית מתחרה לפייסבוק ולאתר "מקושרים". המבוסס על מודל עסקי של הקמת מועדוני מותגים לחברות מסחריות באותה שנה גם מוזג אתר ההיכרויות "חבר'ה דייט" עם האתר המתחרה "בליינד דייט".

בשנת 2009 הושק אתר "חבר'ה החדש" במודל של רשת חברתית, כך שבמקום שהקהילות בנויות סביב השכבה בבית הספר או המחזור בצבא, כמו בגרסה המקורית, בגרסה החדשה המשתמשים היו צריכים למצוא את החברים שלהם, להציע להם חברות ולקבץ אותם בדף האישי. האתר בגרסתו החדשה כשל ונסגר כעבור מספר שנים.

==ראו גם==
* הייד פארק

==קישורים חיצוניים==
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:רשתות חברתיות מקוונות
קטגוריה:שירותי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים שנסגרו
ויקיפדיה ההולנדית

ויקיפדיה ההולנדית היא הגרסה בשפה ההולנדית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה. זוהי הוויקיפדיה השישית בגודלה מבחינת מספר הערכים.

נכון ל-{{יום מקומי}} ב{{שם חודש מקומי}} {{שנה מקומית}} ישנם בו ערכים.

== היסטוריה ==
ויקיפדיה ההולנדית נוסדה ב-19 ביוני 2001. ב-14 באוקטובר 2005 נכתב הערך ה-100,000. כשלוש שנים אחרי כן, ב-30 בנובמבר 2008 נכתב הערך ה-500,000 של ויקיפדיה זו. במחקר שנערך ב-2006, דורגה ויקיפדיה ההולנדית במקום השלישי ברשימת אתרי האינטרנט הפופולריים ביותר בהולנד, אחרי גוגל ו-Gmail. 

הערך המיליון של ויקיפדיה זו נכתב בדצמבר 2011. בסוף מרץ 2013 הפכה ויקיפדיה ההולנדית לוויקיפדיה השלישית בגודלה לאחר שעקפה את ויקיפדיה הצרפתית, אך עד 2019 ירדה למקום השישי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

הולנדית
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2001
קטגוריה:הולנדית
קטגוריה:הולנד: חינוך
ווסטוק (משגר)

משגר הווסטוק (ברוסית: Восток, באנגלית: Vostok, תרגום: מזרח) היה שדרוג של משגר "לונה" שהיה מבוסס של הטיל הבליסטי R-7. הוא שימש לשיגור למסלול של חלליות מאוישות "ווסטוק" כחלק מתוכנית ווסטוק (התוכנית המאוישת הראשונה של ברית המועצות) ומספר חלליות לא מאוישות. המשגר כלל שלוש שלבים. כיום מקובל לכלול משגר "לונה" בסדרה זו.

בשנת 1958 בוצעו מספר שיגורים לא מוצלחים. השיגור המוצלח הראשון היה ב-2 בינואר 1959 כאשר שוגרה חללית לונה 1.

לפי הקטלוג המקובל בברית המועצות וברוסיה נבנו משגרים מ-4 דגמים:
* 8К72 - היה בשימוש בשנים 1958–1960 לשיגור חלליות לכיוון הירח וובהמשך תוך שדרוג השלב הארחון בוצעו שיגור חלליות עם כלבים כשיגורים מוקדמים של תוכנית "ווסטוק". סה"כ 13 שיגורים. כיום המשגר נקרא "ווסטוק L" לדגמים מתקדמים ו"לונה" לדגמים הראשונים.
* 8К72К - ("ווסטוק K") היה בשימוש בשנים 1960–1964 לשיגור חלליות מאוישות ראשונות של ברית המועצות וחלליות נוספות. סה"כ 13 שיגורים מזה 9 מוצלחים.
* 8А92 ("ווסטוק 2")- היה בשימוש בשנים 1962–1967 בעיקר לשיגור חלליות מסדרת "קוסמוס". סה"כ 45 שיגורים
* 8А92M - ("ווסטוק 2M") היה בשימוש בשנים 1964–1991 בעיקר לשיגור חלליות מסדרת "קוסמוס" ו-"מטאור". סה"כ 93 שיגורים

בשנת 1980 בזמן הכנות לשיגור בקוסמודרום פלסצק התרחשה תקלה ושרפה שגרמה לפטירת 48 אנשי צוות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.gctc.ru/main.php?id=921 תיאור המשגר] 
* [http://www.russianspaceweb.com/vostok_lv.html תיאור המשגר] 

קטגוריה:משגרים סובייטיים
השובבים

השובבים היא להקת קומדי רוק ישראלית שהוקמה בשנת 2005 בתל אביב.

== היסטוריה ==
למרות שבשנותיה הראשונות לא פנתה לרדיו והחליפה נגנים רבים (נטע ארמה, ישי זומר, איתי איזנברג, שלומי מור, שלומי קזס ואסף אורלב), להקת השובבים הצליחה לבסס את עצמה בקרב מאזינים צעירים לאורך זמן, ומופיעה בהצלחה בפני קהל רב ואדוק בהופעותיה.

השובבים מאופיינים בתלבושות ססגוניות, שירים וקטעי מעבר קומיים, בסגנונות מוזיקליים משתנים, כאשר העיקרי מביניהם הוא רוק אמריקאי, עם נגיעות של פאנק, אתני, וספרדי/קובני. לשובבים קליפים רבים ומגוונים, סרט קצר שהוא מחזמר בשם "מריחוזמר" שזכה להשתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים ב-2009.

בתחילת 2011 החל המפיק המוזיקלי אבי ליבוביץ' (שהפיק מוזיקלית עבור ברברה סטרייסנד, אסף אבידן, "הדג נחש", "פאנקנשטיין", מרינה מקסימיליאן בלומין, "האורקסטרה של אבי ליבוביץ'" ועוד) להפיק עבור השובבים. הצטרפותו היוותה נקודת מפנה מבחינה מוזיקלית ומבחינת תוכן עבור השובבים. יחד עם ליבוביץ', הפיקו השובבים את אלבום האולפן הראשון שלהם "ג'אנק", שהשתחרר רשמית בשנת 2013.

בפברואר 2017, התקיימה הופעת הפרידה של השובבים במועדון הבארבי בתל אביב<ref></ref>. ב-2018 הקימו שלושה מחברי השובבים את להקת ביש בש.

== אירוחים והתארחויות ==
השובבים זכו לחשיפה עם כתבות בידיעות אחרונות, במעריב, בחדשות ערוץ 2, חדשות ערוץ 10, בחדשות HOT3, "לונדון וקירשנבאום", "שי ודרור", "תוצרת הארץ" בערוץ 1, "צינור לילה", ובאתרים רבים נוספים.
במהלך הופעותיהם אירחו השובבים להקות ומוזיקאים רבים, ביניהם "רד בנד", "כל החתיכים אצלי", "לא דובים", "תירס סקסואל", באלדי אולייר, "של נעליך", "דון ויקטור", "הבנים של שמעון", "פישיבום", "צנזורה" ועוד.

== אלבומים==
*ג'אנק (כרמל מיוזיק, 2013)
*החיים על פי הטבעת (הוצאה עצמית, 2008)
*נכס צאן ברזל (2016)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.habama.co.il/Pages/Event.aspx?Subj=3&Area=1&EventID=13918 השובבים], באתר הבמה
* [http://www.haaretz.co.il/CM.shows_item_show,408,208,3989,.aspx השובבים], באתר עכבר העיר
* [http://www.qube.co.il/ency_band.asp?e=5967&cat=33 השובבים], באתר Qube
* [http://yuvalerel.wordpress.com/2013/03/05/הגאנק-של-השובבים/ ביקורת על האלבום ג'אנק], בבלוג של יובל אראל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות רוק ישראליות
יעקב עקנין

יעקב עקנין (ינואר 1928 – 23 ביוני 2022) היה איש צבא ומנהל ישראלי. שירת כקצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, פיקד על אגד ארטילרי במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים ופיקד על המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל.

== ביוגרפיה ==
עקנין נולד בירושלים למשפחה ממוצא ספרדי, ולו שבעה אחים ואחיות. כנער התנדב לארגון ההגנה וב-1946 הצטרף לארגון האצ"ל בו זכה לכינוי "עמיאל". היה סגן מפקד גנדה שבסיסה היה בשכונת מאה שערים. בין הפעולות בהן השתתף היה פיצוץ מועדון הקצינים "בית גולדשמידט" בירושלים.

לאחר הקמת צה"ל התגייס לחיל התותחנים ופתח בקריירה צבאית. הוא שימש סגן ומפקד גונדה 416, יחידת נ"ט תחת פיקוד חטיבת גולני. לאחר מכן פיקד על גדוד 402 עמו לחם במהלך מבצע חרגול. במלחמת ששת הימים פיקד על אגד ארטילרי 213 באוגדה 38, תחת פיקודו של אריאל שרון, שהשתתפה בקרב אום-כתף, בה התותחים יצרו "מסך אש מתגלגל" לפני הכוחות הנעים. לאחר המלחמה מונה למפקד התותחנים בפיקוד הצפון. ב-1968 מונה לראש מחלקת תורה ולחימה במטכ"ל ובמלחמת ההתשה פיקד על אגד ארטילרי סדיר בחצי האי סיני. במלחמת יום הכיפורים פיקד על אגד ארטילרי 214 באוגדה 143, שוב תחת פיקודו של שרון.

בספטמבר 1974 מונה למפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה בדרגת תת-אלוף. הוא שירת בתפקיד עד אוגוסט 1977. מיד לאחר שחרורו מונה בספטמבר 1977, על ידי שרון שהיה אז שר החקלאות, למנהל מינהל מקרקעי ישראל. הוא כיהן בתפקיד עד נובמבר 1980, עת נאלץ להתפטר בעקבות סכסוך עם שרון, למרות תמיכה שזכה בה ממועצת מינהל מקרקעי ישראל. לאחר מכן מונה לחבר במליאת רשות השידור, שימש ראש אגף הארגון של הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשירית, ויועץ שר העבודה והרווחה לענייני ערבים. במסגרת תפקידו זה הקים מכון להכשרה מקצועית בסכנין. בנוסף פעל כסוחר קרקעות ביהודה ושומרון. בין השאר היה מעורב בפרשת הקרקעות של "רמת קדרון" שנחקרה במשטרה. בשנת 1986 מונה עקנין על ידי משה קצב למנהל המכון הארצי להכשרת נהגים שהוקם בשיתוף של משרד התחבורה והמועצה הלאומית למניעת תאונות וקיבל בלעדיות על כל הקורסים לרענון נהיגה של נהגים שצברו נקודות במדינת ישראל. בדו"ח מבקר המדינה שפורסם בשנת 1989 נמתחה ביקורת על עלות הרכב שנרכש עבור עקנין ועל כך שרוב עבודות הדפוס של המכון הארצי להכשרת נהגים נמסרו לדפוס בבעלות בנו של עקנין. בעקבות הבקורת על העברת עבודות הדפוס לבית דפוס בבעלות בנו נפתחה חקירה משטרתית, עקנין הועמד לדין וזוכה.

נפטר ב-23 ביוני 2022.
<gallery>
קובץ:יעקב עקנין ואריק שרון.jpg|עקנין (רוכן) יחד עם אריאל שרון במפקדת אוגדה 143 במלחמת יום הכיפורים
קובץ:SharonSagiAkninUgd143-1973.jpg|מפקדת אוגדה 143 במלחמת יום הכיפורים, אוקטובר 1973, האלוף אריאל שרון, אל"ם יעקב עקנין ואל"ם יהושע שגיא.
General Manager of Israel Land Administration Jakob Aknin was a guest of honour at the Druze villages in the Galilee (FL45761053).jpg|עקנין, מנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל, בביקור בכפרים דרוזים בגליל ב-1979, מארחיו מציגים טענות לגבי בעלות על קרקעות.
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:לוחמי האצ"ל
קטגוריה:מפקדי המכללה לפיקוד ולמטה
קטגוריה:מפקדי עוצבת אשדות
קטגוריה:מפקדי אגד ארטילרי 213
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:מפקדי עוצבת התקומה
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל התותחנים במלחמת יום הכיפורים
סולנום העגבנייה

סולנום העגבנייה (שם מדעי: Solanum sensu stricto) הוא תת סוג בסוג סולנום במשפחת הסולניים. מוצאו של תת-הסוג במערב יבשת דרום אמריקה, בעיקר בשטחי המדינות אקוודור ופרו, ומשם הופץ באמצעות הרוח למקומות אחרים והתייצב גם באיי גלאפגוס.

==טקסונומיה==
תת הסוג שייך לסוג סולנום בו יש עוד מינים רבים, חלקם קרובים מאוד זה לזה וחלקם פחות. בעבר לא התייחסו לקרבה של המינים השונים בסוג, למשל עגבנייה תרבותית ועגבנייה דומדמנית (Solanum pimpinellifolium), ולא מיינו אותם תחת תת סוג, אך הצלחת ניסויים בהכלאות בין המינים (הפריה ויצירת צאצא פורה עם גנים משני ההורים) שנועדו להכניס לעגבנייה התרבותית גנים של ננסיות פרי או עמידות בפני מחלות, הוכיחה את הקרבה הרבה ביניהם ביחס לקרבה למינים אחרים בסוג, למשל עגבנייה תרבותית וחציל, ולסיווגם תחת תת-סוג.

==תיאור==
לרוב המינים בתת-סוג זה יש בדרך כלל פריחה צהובה בוהקת הנמשכת כשבועיים עד חודש, ובסופה מתקבלים חנטים קטנים המתפתחים לפירות בוסר בצבע ירוק לרוב, המקבלים גוון אדמדם מפוספס בירוק עם הבשלתם. במין "עגבנייה תרבותית" רוב הזנים מקבלים צבע אדום מלא עם סיום ההבשלה, אך קיימת קשת רחבה של צבעים, ויש זנים בעלי פירות צהובים ואף שחורים.

==היסטוריה==
בני האינקה בפרו גידלו את המין עגבנייה תרבותית עוד לפני בוא האירופאים ליבשת, ובדרום מקסיקו ישנן עדויות לגידול העגבנייה בשנת 500 לפנה"ס. נראה שהטיפוסים הראשונים של העגבנייה התרבותית היו דומים יותר לעגבנייה דומדמנית.

==בתרבות==
בני הפואבלו האמינו כי מי שהיה עד לבליעה של זרעי עגבניות יתברך בכוחות נבואיים. כשיובא הצמח לאירופה חשבו האירופאים במשך כ-200 שנה שהצמח רעיל, אך מאז שגילו שהוא אכיל הוא צבר פופולריות רבה.

==ראו גם==
*עגבניית שרי

קטגוריה:סולניים
ולנטינה טולקונובה

ולנטינה טולקונובה בשנת 2007
ולנטינה טולקונובה (ברוסית: Валентина Толкунова; 12 ביולי 1946 - 22 במרץ 2010) הייתה זמרת סובייטית ורוסיה. בשנת 1987 הוענק לה תואר אמן העם של רוסיה. על פעילותה בתחום השירה היא זכתה במספר עיטורים רוסיים.

== קורות חיים ==
ולנטינה טולקונובה נולדה בעיר ארמוויר שבמחוז קרסנודר למשפחת עובדי מסילות הרכבת. במרץ 1948 המשפחה עברה למוסקבה. בגיל 10 היא החלה לשיר במקהלה. לאור הניסיון שהיה לה בשירה במקהלה, לאחר סיום בית הספר טולקונובה החלה ללמוד ניצוח מקהלות במכון מוסקבאי לתרבות. 

בתחילת שנות ה-60 להקת ג'אז בראשות יורי סאולסקי חיפשה זמרת חדשה. ולנטינה טולקונובה החליטה לנסות להתקבל ללהקה ועברה בחינות קבלה בהצלחה. החל מקיץ 1966 היא החלה לשיר בלהקה ותוך זמן קצר התחתנה עם יורי סאולסקי. לאור לוח זמנים לחוץ ונסיעות רבות, טולקונובה לא יכלה להמשיך בלימודים ולכן היא עברה ללימודים אקסטרניים במכון על שם גנסין. בשנת 1971 היא סיימה את לימודיה וקיבלה הסמכה כמנצחת מקהלות. 

משפחתה הייתה ביחסי ידידות עם המלחין איליה קטייב והוא הציע לטולקונובה לשיר את שיריו בסדרת טלוויזיה חדשה. השירים זכו לפופולריות רבה ומבוצעים עד היום. בשנת 1971 להקת יורי סאולסקי התפרקה וגם הזוג החליט להתגרש. בתקופה זו טולקונובה הייתה מוכנה לכל עבודה מזדמנת - השתתפה בסרטים בתפקידים קטנים, שרה בלהקות וכו'. בשנת 1972 היא השתתפה בהופעה שהוקדשה לשירי איליה קטייב והמשורר לב אושנין הציע לה לשיר את השיר החדש שהוא כתב ביחד עם ולדימיר שאינסקי. ביצוע שיר זה הביא לה פופולריות רבה. היא נחשבת ליורשת של קלבדיה שולז'נקו ולידיה רוסלנובה. מלחינים ידועים כמו אוסקר פלצמן, אלכסנדרה פחמוטובה ומיכאל טריברדייב החלו להציע לה את השירים החדשים. בשנת 1975 היא הכירה את הפסנתרן דוד אשכנזי שהיה שותף לכל הופעותיה במשך 18 שנים. 

בסוף שנות ה-70 - תחילת שנות ה-80 טולקונובה הייתה בין הזמרות הידועות בברית המועצות. באותן השנים היא התחתנה בפעם השנייה ובשנת 1977 ילדה בן. 

בשנת 1986 היא החליטה לעשות תפנית בקריירה שלה וביימה אופרה "נשים רוסיות" על בסיס שירי ניקולאי נקרסוב, אלכסנדר פושקין ואלכסיי קולצוב. את המוזיקה כתב ידידה הוותיק איליה קטייב. לצידה על הבמה הופיע אינוקנטי סמוקטונובסקי. היא עצמה הופיעה ב-4 תפקידים וקיבלה ביקורת חיובית.

לאור ההצלחה, בשנת 1987 טולקונובה הקימה תיאטרון לדרמה ושירה במוסקבה שפעל שנים רבות.

בשנות ה-90, לאחר התפרקות ברית המועצות טולקונובה הצליחה להמשיך ולשיר במיוחד בהופעות מחוץ לגבולות ברית המועצות לשעבר. בהופעות אלו היא שילבה שירים ישנים עם החדשים. בין היתר בתקופה זו היא ביצע שירים של יאן טבצ'ניק.

בשנת 2006 הזמרת חלתה בסרטן אך החלימה. המחלה חזרה בשנת 2009 ובשנת 2010 היא נפטרה. 

במהלך הקריירה המקצועית טולקונובה ביצעה מעל ל-600 שירים ו-25 פעמים השתתפה בפסטיבל "שיר השנה".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:זמרות רוסיות
קטגוריה:זמרות סובייטיות
קטגוריה:ילידות 1946
קטגוריה:זמרות פופ רוסיות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1946
קטגוריה:רוסיות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2010
קרולה נהר

קָרוֹלָה נֶהֶר (בגרמנית: Carola Neher; 2 בנובמבר 1900 – 26 ביוני 1942) הייתה שחקנית גרמנייה.

==ביוגרפיה==
נהר נולדה במינכן למורה למוזיקה בשנת 1900. היא החלה לעבוד כפקידה בבנק ב-1917. בקיץ שנת 1920, ביצעה את הופעת הבכורה שלה בתיאטרון באדן-באדן ללא לימוד משחק קודם, ואחר כך המשיכה לעבוד בתיאטרוני דרמשטאדט, נירנברג וב-Munich Kammerspiele. ב-1924, נהר החלה לעבוד בתיאטרון בורוצלב, שם פגשה את תרזה גיזה ואת פיטר לורה. ב-7 במאי 1925 נישאה לאלפרד הנשקה (המשורר קלאבונד), שעבר עבורה ממינכן לוורוצלב והיה באותה תקופה אמן ומשורר מוכר ומצליח למדי.

ב-1926 עברה נהר לברלין כדי לעבוד עם ברטולט ברכט. ברכט כתב את המחזה אופרה בגרוש, בו הייתה נהר אמורה לשחק בתפקיד פולי פיצ'ם אך לאור פטירתו של בעלה באוגוסט 1928 נעדרה מהצגת הבכורה. נהר גילמה את פולי בהופעות מאוחרות יותר. ברכט כתב תפקידים נוספים עבור נהר, אותם שיחקה בהצלחה. כמו כן, נחלה נהר הצלחה בגילום דמותה של מריאנה בהצגה אגדות מיערות וינה של אדן פון הורבאט. היא גילמה והנציחה את דמותה של פולי בסרט אופרה בגרוש, שבוסס על המחזה. 

בעודה בברלין, נהר תרגלה איגרוף עם המאמן הטורקי סאברי מאהיר בסטודיו שלו, שנפתח לנשים בשנות ה-20 (כולל ויקי באום ומרלן דיטריך). היא הצטלמה לתמונה בעמדה נגדית למאהיר, בעודה מצוידת בכפפות איגרוף וגרביונים, והגדירה עצמה כ"אישה חדשה", המאתגרת קטגוריות מגדריות מסורתיות. 

ב-1932 נישאה לאנטול בקר ועזבה את גרמניה לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון באביב 1933. היא היגרה לפראג, שם עבדה בתיאטרון הגרמני החדש, אך המשיכה לברית המועצות ב-1934, שם פגשה בגוסטב וון ונגנהיים ועבדה עמו בקברט דובר הגרמנית שלו, Kolonne Links. 

ב-1936, במהלך הטיהורים הגדולים של משטר הסטליניזם, ונגהיים האשים את נהר ובעלה אנטול בקר בטרוצקיזם. נהר נאסרה ב-25 ביולי 1936. בקר הוצא להורג ב-1937 ונהר נשפטה לעשר שנות מאסר ונשלחה לגולאג ליד אורנבורג. היא נפטרה בעודה בכלא מטיפוס ב-26 ביולי 1942. 

גורלה גרר מחאות בקרב מהגרים אחרים מחוץ לברית המועצות, במיוחד לאור העובדה שברכט שתק ולא סייע לנהר.

בנה של נהר, גאורג בקר, נמסר לבית יתומים. הוא חי בברית המועצות עד שנת 1975, אז הורשה להגר למערב גרמניה.
==הנצחה==
רחוב קרולה נהר בשכונת הלרסדורף שבמזרח ברלין קרוי על שמה של נהר.

==בספרות==
<div class="mw-content-ltr">
* Matthias Wegner: Klabund und Carola Neher – eine Geschichte von Liebe und Tod. Rowohlt, Reinbek bei Hamburg 1996. 
* Tita Gaehme: Dem Traum folgen. Das Leben der Schauspielerin Carola Neher und ihre Liebe zu Klabund.. Dittrich, Köln 1996. .
* Guido von Kaulla: Und verbrenn in seinem Herzen: Die Schauspielerin Carola Neher und Klabund. Herder, Freiburg/Br. 1984
* Michaela Karl: Carola Neher: Die Silberfüchsin. In: Bayerische Amazonen – 12 Porträts. Pustet, Regensburg 2004. . S. 168-189
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fembio.org/biographie.php/frau/biographie/carola-neher/ ביוגרפיה של קרולה נהר] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות תיאטרון גרמניות
קטגוריה:אסירי גולאג
קטגוריה:מהגרים לברית המועצות
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בברית המועצות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:נפטרות ב-1942
קלמן סל

קָלמָן סֵל (בהונגרית: Dukai és szentgyörgyvölgyi dr. Széll Kálmán; 8 ביוני 1843 - 16 באוגוסט 1915) היה כלכלן ופוליטיקאי הונגרי שכיהן כראש ממשלת הונגריה בין 26 בפברואר 1899 ל-27 ביוני 1903.

== תולדות חייו ==
סל נולד על גבול אוסטריה-הונגריה ולמד כלכלה בבודפשט ובווינה. היה בין מקורביו של המדינאי פרנץ דיאק, ב-1867 נשא לאשה את אילונה ורשמארטי, בתו של המשורר מיהאי ורשמארטי, שחיה עם משפחת דיאק לאחר מות אביה.

ב-1875 מונה לשר האוצר בממשלת קלמן טיסה וב-1878 הוביל את ההסכם הכלכלי של הונגריה ואוסטריה (הנספח הכלכלי של הסדר הפשרה (ה-Ausgleich) אשר הביא ליצירת האימפריה האוסטרו-הונגרית), במסגרתו יצר את הבנק המרכזי המשותף האוסטרו-הונגרי ושיקם את כלכלת הונגריה ואת מצב האשראי שלה. סל התפטר מתפקידו עקב כיבוש בוסניה והרצגובינה, אותה ראה כהרפתקאה המסכנת את כלכלת הממלכה.

ב-1899 היה לראש ממשלה מטעם המפלגה הליברלית והוביל הסכמי סחר ומכס מול אוסטריה שהקנו להונגריה מעמד עצמאי. בבחירות של שנת 1901 שב והרכיב את הקבינט. אולם, חוק שניסה להעביר, אשר הגדיל את מספר המגויסים ההונגרים לצבא אוסטרו-הונגריה עורר את חמת זעמם של הלאומנים שהצהירו שיסרבו לגיוס אלא אם כן יינתן לשפה ההונגרית מעמד שווה לזה של השפה הגרמנית בצבא (הצבא התנהל בגרמנית בלבד). המשבר הביא את ממשלתו לקיצה ב-1903.

כאשר פירק יורשו, אישטוון טיסה, את המפלגה הליברלית שנה לאחר מכן, כיהן סל כיו"ר מפלגת החוקה.

==הנצחה==
*על שמו נקראה כיכר סל קלמן בבודפשט (בימי השלטון הקומוניסטי נקראה כיכר מוסקבה)

== קישורים חיצוניים ==

* ערך באנציקלופדיה בריטניקה

קטגוריה:ראשי ממשלת הונגריה
קטגוריה:שרי אוצר

קטגוריה:ילידי 1843
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1915
Ultimate Guitar Archive

Ultimate Guitar Archive (בתרגום חופשי לעברית: ארכיון הגיטרה האולטימטיבי) הוא אתר אינטרנט המכיל בין היתר ארכיון דיגיטלי חופשי עם מעל ל-800,000 אקורדים וטאבים לגיטרה, לגיטרת בס וליוקולילי. בנוסף לכך האתר מכיל גם שלל סקירות אודות ציוד נגינה, סקירות אודות שלל אלבומים ושירים, ראיונות עם מוזיקאים בולטים, מדריכים כתובים ומדריכי וידאו חופשיים, וחלק פורומים.

נכון לאוגוסט 2013 יש לאתר מעל ל-1.5 מיליון משתמשים רשומים. על פי דירוג חברת דירוג האתרים אלקסה האתר הוא בין 700 האתרים הנצפים ביותר באינטרנט בארצות הברית.

== היסטוריה ==
האתר הושק ב-9 באוקטובר 1998 על ידי יוגני ניידנוב (Eugeny Naidenov) תחת השם "Zappp`s Guitar Archive". ניידנוב היה באותה העת סטודנט בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת קלינינגרד שברוסיה. הגרסה הראשונה של האתר הכיל רק קומץ טאבים לשירים של 10 אמנים בלבד.

בשנת 2002 החל האתר לפעול בדומיין "ultimate-guitar.com". עד שנת 2003 ארכיון האתר הכיל מעל ל-20,000 טאבים ואקורדים שונים.

בשנת 2003 הושק חלק הפורומים של האתר בו היו פעילים לאורך השנים מעל ל-4.7 מיליון משתמשים רשומים, ובו התפרסמו מעל ל-24 מיליון threads (נכון לאוגוסט 2013).

==אזורי האתר==
=== ארכיון הטאבים והאקורדים ===
זהו ארכיון דיגיטלי חופשי המכיל מעל ל-800,000 אקורדים וטאבים (נכון לאוגוסט 2013) לגיטרה, לגיטרת בס וליוקולילי. כל האקורדים והטאבים בארכיון האתר נכתבו לאורך השנים בעיקר על ידי מאות אלפי מוזיקאים חובבים מכל העולם, אשר בחרו לפרסם באתר אינטרפרטציות משלהם לאופן שבו לדעתם כדאי לנגן שירים מסוימים.

כל המשתמשים הרשומים באתר יכולים לדרג את כל הטאבים והאקורדים אשר בארכיון באתר. כמו כן המשתמשים הרשומים באתר יכולים גם להוסיף הערות בתחתית כל דפי הטאבים והאקורדים שבאתר. נכון לאוגוסט 2013, הטאב שזכה לדירוג הגבוה ביותר לאורך השנים הוא הטאב לשירם של להקת לד זפלין "Stairway to Heaven".

בכל יום מתווספים לארכיון האתר כ-150 טאבים ואקורדים חדשים שנכתבו על ידי מוזיקאים חובבים מכל העולם ואשר עברו את תהליך הסינון של צוות העורכים של האתר. שירים הנשלחים לצוות האתר בדרך כלל מתווספים לארכיון לאחר מספר ימים.

המשתמשים הרשומים באתר רשאים להעלות סוגים שונים של טאבים ואקורדים – ניתן להעלות לאתר טאבים ואקורדים בפורמט ASCII הסטנדרטי אשר מוצג בדפי האתר עצמם, או לחלופין ניתן להעלות לאתר קובצי Guitar Pro וקובצי Power Tab שהמשתמשים יצרו, אותם קוראי האתר מסוגלים להפעיל באמצעות תוכנות המסוגלות לנגן קובצי טאבים.

בנוסף לכך בפורום "Tab Talk" של האתר המשתמשים יכולים לבקש טאבים או אקורדים חדשים לשירים מסוימים אשר נכון לעתה אינם קיימים בארכיון האתר.

=== The Pit ===
בחלק הפורומים של האתר, אשר מכונה "The Pit", המשתמשים הרשומים באתר יכולים לקיים דיונים בשלל נושאים, כולל בנושאים שאינם קשורים כלל לגיטרה או למוזיקה.

=== UG Profiles ===
ב-12 באוגוסט 2007 הושק החלק "UG Profiles" בו מוזיקאים ולהקות יכולים לנהל דף אישי משלהם בסגנון האתר מייספייס ולהפיץ דרכו מידע אודותם, לפרסם בו קובצי אודיו של השירים שלהם, להציג את כישורי הנגינה שלהם, ולהצטרף לקבוצות בעלי עניין משותף.

=== Ultimate-Guitar.TV ===
החלק "Ultimate-Guitar.TV" מכיל שלל קטעי וידאו של ראיונות של נגני גיטרה, שיעורי גיטרה, שיעורי כתיבת שירים, כמו גם וידאו קליפים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1998

__noTOC__
רוקסן (סרט)

רוקסן (באנגלית: Roxanne) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1987 בבימויו של פרד שפיסי. זהו עיבוד קולנועי מודרני של המחזה סיראנו דה ברז'ראק משנת 1897 מאת אדמון רוסטאן. את התסריט כתב סטיב מרטין, אשר מככב בסרט לצידה של דריל האנה.

==תקציר העלילה==

אדם עם אף גדול במיוחד ושמו צ'ארלי, מפקד מכבי אש בעיירה, עוזר לגבר נאה ריקני למדי (כריס) להשיג אישה יפה ושמה רוקסן החושבת שהוא הגבר המושלם.
הכל יוצא מכלל שליטה כאשר רוקסן מתאהבת בכריס.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|סטיב מרטין
|סי.די.
|
|-
|דריל האנה
|רוקסן
|
|-
|ריק רוסוביץ'
|כריס מק'קוניל
|
|-
|שלי דובאל
|דיקסי
|
|}

==מועמדויות וזכיות בפרסים==
{| width="70%" class="wikitable"
|-
! width="7%"| שנה
! width="30%"| פרס
! width="33%"| קטגוריה
! width="10%"| תוצאה
|-
| align="center" | 1987
| align="center" | Los Angeles Film Critics Association Awards
| align="center" | סטיב מרטין - פרס השחקן הטוב ביותר
| 
|-
| align="center" | 1988
| align="center" | פרס גלובוס הזהב
| align="center" | סטיב מרטין - פרס השחקן הטוב ביותר בקומדיה/מחזמר
| 
|-
| align="center" | 1988
| align="center" | NSFC Award
| align="center" | סטיב מרטין - פרס השחקן הטוב ביותר
| 
|-
| align="center" | 1988
| align="center" | Writers Guild of America, USA
| align="center" | סטיב מרטין - התסריט הטוב ביותר
| 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות
קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:סרטי קולומביה