OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כרמי יוסף

כַּרְמֵי יוֹסֵף הוא יישוב קהילתי בשפלה ממזרח לרחובות ולרמלה, והוא נמנה עם יישובי המועצה האזורית גזר. ממערב לכרמי יוסף נמצא כביש 44, מדרום לו המושב בקוע וכביש 3, מצפון תל גזר ומצפון מזרח המושב כפר בן נון.
== היסטוריה ==
רעיון הקמת היישוב הועלה כבר בשנת 1974 על ידי תושבים מנס ציונה ומרחובות, חלקם חקלאים בעלי שטחי אדמה באזור. המוביל שבהם היה אלי שמעוני (1910–2005) מרחובות שלבסוף יישם את הרעיון. על שמו ושם רעייתו סימה הוצב לוח זיכרון במצפה אלי הנמצא ביישוב. חברי הגרעין המייסד ביקשו תחילה להתיישב בתל גזר, אך לאחר שהובהר שהדבר אינו אפשרי בשל היותו אתר ארכאולוגי, נבחרה הגבעה שמדרום לתל. בדחיפה ורוח גבית של ראש המועצה משה דוקטורי והסוכנות היהודית, ראש המועצה ביקש במהלך התכנון שיוקצו מגרשים ביישוב גם לבני המושבים, אולם הדבר נדחה על על ידי רענן וייץ.

ב-28 ביולי 1980 הונחה אבן הפינה "לישוב נוסף במערכת המושבות בארץ ישראל", במעמד נציגי ממשלת ישראל והתאחדות האיכרים, נציגי הסוכנות היהודית וההנהלה הציונית, נציגי עיריית רחובות והמועצה האזורית גזר.

ב-30 במרץ 1983 הונחה אבן הפינה לבתים הראשונים ולבית הציבורי הראשון.

בערב ראש השנה תשמ"ה (1984) נכנסו לגור בביתם בכרמי-יוסף ראשוני המתיישבים, סימה ואלי שמעוני, וגרו בבדידות עד לערב פסח באותה שנה. בשנה הראשונה נכנסו לגור ביישוב כעשרים משפחות<ref name=":0"></ref>.

== היישוב ==
היישוב נקרא על שם יוסף ספיר ובנוסף מסמל שמו גם את מיקומו בין כרמים המצויים באזור. שטחו הבנוי כ-1.5 קמ"ר והוא מבותר לשני חלקים על ידי נחל גזר. מדרום וממזרח גובל היישוב ביער המגינים.

שטח היישוב כ-1,640 דונם ואורך הכבישים הפנימיים כ-13 ק"מ<ref name=":0" />.

הנקודה הגבוהה ביישוב היא בגובה של 261 מטרים מעל פני הים. במקום מגדל מים וכיכר שסביבה מרכז מסחרי קטן, בניין מזכירות היישוב ובו מתנ"ס, מרפאת קופת חולים ו"בית הקהילה" המשמש גם כבית כנסת. ביישוב ישנו מצפור ממנו נשקפים נופי השפלה ומישור החוף הדרומי.

ביישוב פועלים גני ילדים, ותלמידי בתי הספר לומדים במוסדות של המועצה האזורית גזר. במקום סניף של תנועת הנוער "המכבי הצעיר" ופועל בו חוג סיירות של הקרן הקיימת לישראל. בקרבת היישוב נמצאים יקב כרמי יוסף ובית בד.

ב-24 ביוני 2015, נרצח דוד בר קפרא בכרם שבבעלותו בסמוך לכרמי יוסף, על ידי שני מחבלים פלסטינים שוהים בלתי חוקיים.

ב-21 ביולי 2022 גבר בן 32 נהרג לאחר שנשאב לבולען שנפער בבריכה בחצר בית פרטי ביישוב.

== גלריה ==
<gallery widths="150" heights="150" perrow="4">
Karnejossef071.jpg|נחל גזר המבתר את היישוב
Karnejossef061.jpg|התצפית על שם אלי שמעוני הממוקמת בסמוך לכיכר
Karnejossef059.jpg|מראה דרומה ממרפסת התצפית. בקדמת התמונה נראית בריכת היישוב
Karnejossef072.jpg|גן משחקים הממוקם בסמוך לסניף "המכבי הצעיר" ומאחוריו קופת חולים כללית ומבנה המזכירות
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1984
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:מועצה אזורית גזר
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:כרמי יוסף
עמוד נלסון

עמוד נלסון (באנגלית: Nelson's Column) הוא אנדרטה במרכז כיכר טרפלגר בלונדון שבאנגליה.
== היסטוריה ==
העמוד נבנה בשנים 1840–1843 לזכר ניצחון הצי הבריטי בקרב טרפלגר בשנת 1805 ומות הוריישו נלסון, מפקד הצי, באותו קרב. גובהו של פסל נלסון 5.5 מטרים, והוא ניצב בראש עמוד גרניט בסגנון קורינתי, שגובהו 52 מטרים. העמוד מעוטר בעלי קוציץ מברונזה שהותכה מתותחים צרפתיים. בסיס העמוד מעוטר בארבעה לוחות ברונזה המתארים את ארבעת ניצחונותיו הגדולים של נלסון.

האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל ויליאם ריילטון בשנת 1838. דגם האנדרטה שמור כיום במוזיאון הימי הלאומי בגריניץ'.

עמוד זיכרון נוסף לניצחונו של נלסון נבנה בשנת 1808 בעיר דבלין, אולם הוא פוצץ על ידי ה-IRA בשנת 1966.

לעמוד הייתה חשיבות סמלית בעיניי קנצלר גרמניה, אדולף היטלר, שתכנן לאחר ביצוע מוצלח של מבצע ארי הים להעביר את העמוד לברלין כחלק מתוכנית "בירת העולם גרמאניה".

{| border="0"
|<gallery>
תמונה:Nelson's Column Looking Towards Westminster - Trafalgar Square - London - 240404.jpg|עמוד נלסון
תמונה:Nelson's Column - East Face Of Plinth Trafalgar Square - London - 240404.jpg|הצד המזרחי של העמוד המתאר את קרב כף סנט וינסנט
Image:Nelson's Column - North Face Of Plinth Trafalgar Square - London - 240404.jpg|הצד הצפוני של הפסל, מתאר את מות נלסון, מעשי ידי ג. א. קריו
Image:Lion-nelson-column-trafalgar-london-uk.jpg|האריות בבסיס הפסל, מעשי ידי אדווין לנדסיר
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.victorianlondon.org/buildings/nelson.htm עמוד נלסון]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לונדון: אנדרטאות
נלסון
קטגוריה:אריות באמנות
קטגוריה:אנדרטאות לחיילי בריטניה
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
גייזר ספינת הקיטור

התפרצות קטנה של הגייזר
התפרצות גדולה בשנות ה-60
גייזר ספינת הקיטור (באנגלית: Steamboat Geyser) הוא כיום הגייזר הפעיל הגבוה בעולם (עד לשנת 1904, הגייזר הגבוה בעולם היה גייזר וויימנגו שבניו זילנד). סילון הקיטור שלו יכול להגיע לגובה של 91 מטרים באוויר. הגייזר נמצא באגן הגייזרים נוריס שבפארק הלאומי ילוסטון, בחלק של מדינת ויומינג שבארצות הברית, ופולט בעיקר קיטור.

התפרצותו מאוד לא סדירה. ההפרש המתועד בין התפרצויות גדולות הוא בין 4 ימים ל-50 שנה (הגייזר למעשה לא היה פעיל בין השנים 1911 ו-1961). התפרצויות קטנות של 6-3 מטר שכיחות בהרבה והן מתרחשות בערך כל 5 דקות. התפרצויות גדולות מתרחשות בערך כל שנתיים. לאחר התפרצויות גדולות, הגייזר בדרך כלל משחרר כמויות גדולות של זרם למשך למעלה מ-48 שעות. ההתפרצות הגדולה האחרונה שלו (נכון לאפריל 2016) אירעה ב-3 בספטמבר 2014.

במהלך התפרצות גדולה, המעיין שעל יד הגייזר (Cistern Spring) מתייבש, ומתמלא לאחר כמה ימים. רעש ההתפרצות חזק והוא נשמע במרחק של קילומטרים רבים מהגייזר עצמו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ספינת הקיטור
קטגוריה:ילוסטון
מונזיט

מונזיט (Monazite) הוא מינרל זרחתי חום-אדמדם שמכיל לנתנידים ואקטינידים, והוא מקור חשוב לתוריום, לנתן וצריום.
מונזיט מופיע בארבעה סוגים:
* מונזיט-צריום שנוסחתו Ce, La, Pr, Nd, Th, Y)PO<sub>4</sub>)
* מונזיט-לנתן שנוסחתו La, Ce, Nd, Pr)PO<sub>4</sub>)
* מונזיט-נאודימיום שנוסחתו Nd, La, Ce, Pr)PO<sub>4</sub>)
* מונזיט-פרסודיום שנוסחתו Pr, Nd, Ce, La)PO<sub>4</sub>)

היסודות נמצאים בסוגריים בהתאם לפרופורציות שהם נמצאים במינרל, לדוגמה, במונזיט-צריום, היסוד צריום נמצא בריכוז הגבוה ביותר ואחריו לנתן.

מונזיט עלול להיות רדיואקטיבי, מכיוון שהוא מכיל תוריום ויש לשמור אותו הרחק ממינרלים שעשויים להיפגע מהקרינה.

מקור חשוב למונזיט הוא הודו, שם נמצאים מרבצים העשירים בו.

מקור השם מונזיט הוא במילה היוונית "מונזיין" שמשמעותה "מתבודד".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מינרלים
אחיעזר

אֲחִיעֶזֶר הוא מושב דתי לאומי במחוז המרכז בישראל ליד העיר לוד השייך למועצה אזורית שדות דן. צפונית לאחיעזר נמצאים כביש 1 ומושב יגל, דרומית ומערבית לאחיעזר נמצאת מסילת הרכבת מתל אביב ללוד, מזרחית לאחיעזר נמצא מושב זיתן.

== מקור השם ==
שמו של היישוב הוא כשמו של אחד מנשיאי שבט דן, שהמושב מזוהה כמצוי בנחלתו.

== היסטוריה ==
היישוב נוסד בי"ב בתמוז ה'תש"י - 27 ביוני 1950 על ידי עולים ביצ'אנים מתימן.

אחיעזר נמצאת כ-36 מ' מעל פני הים. היישובים השכנים הם זיתן ממזרח, כפר חב"ד במערב ויגל מצפון.

שטח המושב כ-2,500 דונם, ומונה כ-368 משקי בית (נכון לדצמבר 2015) ו-1,947 נפשות<ref></ref> (נכון לשנת 2021).

ב- 7 בדצמבר 2018 היו הצפות ונזקים במושב אחיעזר כתוצאה מכמויות משקעים גבוהות שגרמו לעליה חריגה של מפלס נחל שפירים הסמוך.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090713053720/http://www.emek-lod.org.il/750 אחיעזר] באתר המועצה האזורית שדות דן
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
בית קנדה

בית קנדה (באנגלית: Canada House) הוא מבנה בכיכר טרפלגר, בלונדון שבאנגליה.

== היסטוריה ==
הבניין נבנה בין 1824 ל-1827 על פי תכנונו של האדריכל רוברט סמירק, שתכנן גם את בניין המוזיאון הבריטי. במקור שימש הבניין את מועדון יוניון (Union Club) ואת קולג' הרופאים המלכותי. ב-1923 רכשה ממשלת קנדה את הבניין והפכה אותו לבית הנציבות העליונה שלה (מוסד דומה לשגרירות) בבריטניה.

הבניין שופץ בשנת 1993 ונפתח מחדש על ידי המלכה אליזבת השנייה בשנת 1996.

כיום משמש הבניין את נציבות קנדה בבריטניה, המשלחת הדיפלומטית של קנדה לממלכה המאוחדת (נציגויות של מדינות חבר העמים בבריטניה מכונות "נציבות" ולא "שגרירות").

בבניין מתקיימים הרצאות, כנסים ומפגשים, וב"גלריית בית קנדה" מוצגות תערוכות אמנות קנדית. במקום גם ספרייה של יוצרים קנדיים ומידע אודות קנדה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קנדה, בית
קטגוריה:נציגויות ומשלחות דיפלומטיות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה II*
קטגוריה:קנדה: יחסי חוץ
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – קנדה
גנות

גַּנּוֹת הוא מושב במחוז המרכז בישראל השייך למועצה אזורית שדות דן. אזור המושב תחום בין כביש 4, כביש 1, כביש 412 ונחל שפירים. בצמוד ליישוב ממערב נמצא מחלף גנות. ממזרח לגנות נמצא המושב חמ"ד ומדרום לו המושב משמר השבעה. 

== מקור השם ==
שמו של היישוב לקוח מפסוק בספר ירמיהו ("...ונטעו גנות ואכלו את פריהן") (ירמיהו פרק כ"ט, פסוק כ"ח).

== היסטוריה ==
היישוב הוקם לראשונה בשנת 1950 על ידי קבוצת חיילים משוחררים, אך ניסיון התיישבות זה נכשל.

היישוב הוקם רשמית ב-י' בחשון תשט"ז, 1955 על ידי חברת רסקו, שקלטה ליישוב תושבים מכל רחבי הארץ, על אדמת אל-יהודיה (אל-עבאסיה). המושב משתרע על פני שטח של כ-500 דונמים ומתגוררים בו כיום כ-450 תושבים. למרות השתייכות המושב לאיחוד החקלאי, ובדומה ליישובים כפריים רבים במרכז הארץ, רוב תושבי גנות עוסקים בעבודות חוץ ובמקצועות חופשיים, וחקלאות אינה ההכנסה העיקרית במקום. במקום נמצאים, בין השאר, אולם אירועים, חווה לרכיבה טיפולית, ועוד. 

בסביבת המושב: פארק אריאל שרון, לשעבר "מזבלת חירייה".

== אישים ==
האישים הבאים קשורים למושב גנות:

* קורין אלאל - זמרת-יוצרת, מלחינה, מעבדת ומפיקה מוזיקלית, גיטריסטית, פזמונאית ושחקנית ישראלית, כלת פרס לנדאו למפעל חיים לשנת 2022. מתגוררת במושב גנות.
* רותי אלאל - זמרת-יוצרת, מאיירת ואנימטורית ישראלית. משמשת מנהלת אישית של קורין אלאל (לה היא נשואה). מתגוררת במושב גנות.
* וולפגנג לוץ - היה מרגל ישראלי יליד גרמניה, שפעל בשנות ה-60 במצרים בשליחות המוסד, התגורר במושב גנות בשנים 1968 - 1973.
* טל לב-רם - עיתונאי ישראלי. נולד במושב גנות.
* נויה מנדל - סטנדאפיסטית, שחקנית, קומיקאית ובמאית ישראלית. נולדה במושב גנות וגדלה בו עד גיל 10.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.homee.co.il/%D7%92%D7%A0%D7%95%D7%AA/ אתר הבית של מושב גנות]
* 

==הערות שוליים==

רחוב ביישוב 
אחד מבתי היישוב, 2007

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1953
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי האיחוד החקלאי
חמ"ד (מושב)

בית אריה (בית העם) בלב היישוב
חֶמֶ"ד (חיילים משוחררים דתיים, בעבר נקרא רשמית חמד) הוא מושב דתי ציוני במחוז המרכז בישראל ליד העיר אור יהודה, השייך למועצה אזורית שדות דן. המושב נמנה עם מושבי הפועל המזרחי. במושב יש הרחבה קהילתית המכילה כ-100 מגרשים.

המושב ממוקם על כביש 412, בסמיכות לכביש מספר 1, כביש 4 וכביש 40. המושב גובל במערבו בגנות, וצפונית מזרחית אליו שוכנת אור יהודה. בסמוך למושב נמצא חניון שפירים – "חנה וסע" הממוקם על הנתיב המהיר בכביש 1 ומאפשר חנייה בחינם ונסיעה באמצעות הסעות (שאטל) לת"א.

== היסטוריה ==
המושב עלה לקרקע בשנת 1950 (תש"י) ביום י"ז בתמוז. כדי לקבל הקצאת קרקע להקמת המושב היו צריכים לצרף קבוצת עולים חדשים שזה אך הגיעו לארץ. לתושבי המושב הוקצו אמצעים חקלאיים שיאפשרו להם לעבד את המקום בשנותיו הראשונות. עם הקמתו עסקו בני המושב בעיקר בחקלאות. בימינו משמשות חלק מאדמות המושב להשכרת מחסנים. במרכז המושב הוקם מוזיאון וארכיון חמ"ד אותו יזם ומנהל יצחק מאיר, מראשוני המושב.

== מוסדות ודת ==
במושב ממוקם בית ספר ממלכתי דתי מדעי "תורת משה", המשרת את ילדי המושבים שבמועצה האזורית.

בית הכנסת המרכזי במושב מעוטר בציורי קיר מיוחדים של הצייר דוד בלומברג, שמתארים את גן עדן, מעמד הר סיני, הכותל וקבר רחל. בבית הכנסת גם ספרייה לזכרו של לוחם המילואים רס"ל שמואל דן מייזליש שנפל במבצע חומת מגן.

במושב ישנו פעוטון, גני ילדים, בית ספר ממ"ד, סופרמרקט, סניף בני עקיבא ומוזיאון לראשית ההתיישבות.

בתחילת שנות ה-60 הוקמה במושב על ידי רב המושב שלמה נח קרול ישיבה חרדית שנקראה "חמדת שמואל" על שמו של מרדכי שמואל קרול. כיום שוכנת במבנה זה ישיבת מאור יצחק.

== תרבות ==
במושב מרכז תרבות "בית אריה" לזכרו של סמ"ר אריה חן ציון שנפל במלחמת יום הכיפורים שמארח מופעי בידור, הרצאות ומפגשים של חברי המושב.

במושב סניף בני עקיבא (המבנה הוקם לזכרו של שמואל דן מייזליש<ref></ref> שנפל במבצע חומת מגן), מועדון לגיל הזהב, ספרייה קהילתית ועוד. יום העצמאות במושב התפרסם בזכות ריקודי ההורה הגדולים שמורכבים מבני הנוער ועד בני גיל הזהב, וכן טקס ערב יום העצמאות שבו מדי שנה מועלה המופע "החמדטרון", גרסה מקומית ל"גבעטרון".

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.sdan.org.il/48/ חמד], באתר מועצה אזורית שדות דן
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:מושבים
יגל

יָגֵל הוא מושב במחוז המרכז בישראל ליד העיר לוד וליד נמל התעופה בן-גוריון השייך למועצה אזורית שדות דן. המושב תחום מצפון וממזרח על ידי כביש 1, ממערבו מושב אחיעזר ומדרומו המושב זיתן. יגל נמצאת כ-40 מ' מעל פני הים.

== מקור השם ==
שם היישוב לקוח מ: "מִי יִתֵּן מִצִּיּוֹן יְשׁוּעַת יִשְׂרָאֵל בְּשׁוּב ה' שְׁבוּת עַמּוֹ יָגֵל יַעֲקֹב יִשְׂמַח יִשְׂרָאֵל". המושב נקרא בתחילה לוד ב'.

== היסטוריה ==
היישוב נוסד ביום י"ב בתמוז ה'תש"י -27 ביוני 1950 על ידי עולים מעיראק. 

בשנים הראשונות סבל המושב מקשיים רבים ורוב מייסדיו, עולים מעיראק, עזבוהו. בשנת 1955 נותרו במושב כ-15 משפחות מעולי עיראק ואליהם הצטרפו כ-40 משפחות מצפון אפריקה, בעיקר מרוקו. בשנת 1957 התגוררו במושב 68 משפחות. בין המתיישבים לבין הסוכנות היהודית פרץ סכסוך על רקע בחירתם של המתיישבים לשווק חלק מתוצרתם שלא דרך תנובה כדי לקבל מחירים גבוהים יותר. הסוכנות היהודית התנגדה לכך בגלל שההתחייבות לשווק דרך תנובה נכללה בהסכם הלוואה שנתקבל מהסוכנות. הנושא הגיע לדיון בכנסת לאחר שעלו טענות שמדובר בניסיון פסול של הסוכנות לקדם את תנובה על חשבון משווקים אחרים. עד שנת 1962 התקדם המושב יפה. אולם בעקבות ההצלחה ניסו המתיישבים להתרחב מהר מדי, שקעו בחובות וכמחצית המשפחות הגיעו לפשיטת רגל. בשנת 1964 שוב עלה המושב לכותרות לאחר שהתיישבו בו כ-15 משפחות של אריסים ערבים. בשנים 1966-1967 הופקעו כ-1500 דונם מאדמות המושב לצורך הרחבת נמל התעופה בן-גוריון. 

== אתרים ==
בתחומי המושב - חורבה גדולה מן התקופה הביזנטית ששמה בערבית ח'רבת א-סבתרי. המקום שימש כאתר קרבות ב"מבצע דני" במלחמת העצמאות, ומכאן שמו העברי - גבעת דני.<ref></ref>

== אישים ==
האישים באים קשורים למושב יגל:

* חיים אברהם - היה סופר ילדים ומשורר ישראלי, אביו של החייל החטוף בני אברהם. גדל במושב יגל.
* לירן שטראובר - כדורגלן עבר ישראלי. נולד וגדל במושב יגל.
* הראל דדון - כדורסלן ישראלי. נולד וגדל במושב יגל.
* המוזיקאים מרינה מקסימיליאן וגיא מנטש עברו למושב יגל מאז 2019.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090715062541/http://www.emek-lod.org.il/754 יגל] באתר המועצה האזורית שדות דן

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
משמר השבעה

רחוב במשמר השבעה
מבנה טחנת רוח במשמר השבעה
בית כנסת על שם [[יקותיאל אדם במושב משמר השבעה]]
מִשְׁמַר הַשִּׁבְעָה הוא מושב במחוז המרכז בישראל ליד היישוב בית דגן השייך למועצה אזורית שדות דן. את המושב מקיפים ארבעה כבישים: כביש 1 מצפון מזרח, כביש 4 מצפון מערב, כביש 44 מדרום מערב וכביש 412 מדרום מזרח.

== מקור השם ==
המושב קרוי בשם זה, לזכרם של שבעת הנוטרים שנהרגו במלחמת העצמאות בכפר יאזור (בו שוכנת כיום המועצה המקומית אזור, ובה שכונה בשם "שבענה" כהנצחה נוספת). בנוסף יש במשמר השבעה רחובות על שם כל אחד משבעת הנופלים.

== היסטוריה ==
המושב הוקם בשנת 1949 על אדמות הכפר הערבי הנטוש יאזור.

במושב נחלות חקלאיות של כ-12 דונם, ובנוסף ישנם משקי עזר קטנים. בעשורים האחרונים פחת מספרם של העוסקים בחקלאות ומרבית התושבים הם בעלי מקצועות חופשיים שמוצאים פרנסתם מחוץ למושב.

אנדרטה במשמר השבעה לנופלים במערכות ישראל. במרכז – שבעת הנוטרים שנפלו ביאזור במלחמת העצמאות

בין העסקים שניתן למצוא במשמר השבעה, צימרים, חנויות פרחים, אביזרי-רכב, משתלות לצמחי נוי, ציוד-גינון, עבודות עפר, ואפילו ספא.

אפרים אגם, תושב משמר השבעה, הוא ניצול שואה מהולנד. הוא בנה בביתו מבנה של טחנת רוח לזכר יהודי הולנד שנספו בשואה. על המבנה נכתב "אל תשכח" 1940–1945 בעברית ובהולנדית.

== אישים ==
האישים הבאים קשורים למשמר השבעה:

* יעקב רובינוביץ – היה מדען ישראלי, ראש המעבדה לרובוטיקה וייצור משולב מחשב בטכניון. התגורר במשמר השבעה.
* עומר אדם – זמר ישראלי. מתגורר במשמר השבעה יחד עם זוגתו יעל שלביה (התייחסות לכך נמצאת גם בשורה משירו צמוד צמוד).
* גל אדם – זמר ישראלי. אחיו של עומר אדם. מתגורר במשמר השבעה.
* נסרין קדרי – זמרת ישראלית. מתגוררת במשמר השבעה.
* שמואל אדם – קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה וקצין משטרת ישראל בדימוס בדרגת ניצב משנה, כיהן כמפקד מג"ב ירושלים ומפקד מג"ב איו"ש. מתגורר במשמר השבעה. נכדיו הם הזמרים עומר אדם וגל אדם. הוא בן-דודו של האלוף יקותיאל אדם.
* איתן בורג-בטלר – כדורסלן ישראלי, נולד במשמר השבעה.
* יעקב איילי – שחקן, מחזאי, תסריטאי, משורר וסופר ישראלי. נולד במשמר השבעה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090722082909/http://www.emek-lod.org.il/756 משמר השבעה] באתר המועצה האזורית שדות דן
* [http://ymap.winwin.co.il/navigate.aspx?citynms=%EE%F9%EE%F8+%E4%F9%E1%F2% מפת המושב] באתר מפה.
* [https://web.archive.org/web/20150711022034/http://opa.org.il/article/DAV_19491130_Ar00421 "פועלים וחיילים הקימו מושב עובדים"], כתבה על הקמת המושב מאת סופרנו, עיתון דבר 1949
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
*
קטגוריה:יישובים הקרויים על שם חללי מערכות ישראל
סנט מרטין בשדות

פנים כנסיית סנט מרטין בשדות
סנט מרטין בשדות ו[[צ'רינג קרוס, שנת 1562]]
החלון המזרחי של הכנסייה מאת [[שיראזה הושיארי]]
ה[[קריפטה של הכנסייה]]
סנט מרטין בשדות (באנגלית: St Martin-in-the-Fields) היא כנסייה אנגליקנית בפינה הצפון מזרחית של כיכר טרפלגר בלונדון שבאנגליה, על שם מרטין הקדוש (סנט מרטין).

==מבנה הכנסייה==
הכנסייה מוזכרת לראשונה בכתובים בשנת 1222, בתכתובת בעניין מחלוקת בין אב מנזר וסטמינסטר לבישוף לונדון בעניין הבעלות על הכנסייה. הוחלט כי הבעלות היא בידי אב מנזר וסטמינסטר, והכנסייה הייתה בשימושם של נזירי מנזר וסטמינסטר.

הנרי השמיני בנה מחדש את הכנסייה באותה עת, "בשדות" בין הסיטי של לונדון לווסטמינסטר.

הכנסייה לא ניזוקה בשרפה הגדולה של לונדון בשל ריחוקה מהעיר.

בשנת 1721 בנה במקום האדריכל ג'יימס גיבס בניין חדש. תוכנית הכנסייה הייתה חדשנית באותה עת ועוררה מחלוקות רבות, אולם מאוחר יותר הועתקה בעת בניית כנסיות רבות בארצות הברית.

מבנה הכנסייה רבוע, בחזיתה גמלון הנתמך על ידי עמודים בסגנון קורינתי.

==קשרים למשפחת המלוכה==
הכנסייה היא הכנסייה הקהילתית של בית המלוכה הבריטי. המלך ג'ורג' הראשון היה שומר הכנסייה, והמלכה מרי התפללה בה בקביעות.

==קשרים לצי הבריטי==
משום היותה קרובה למפקדת הצי המלכותי שימשה הכנסייה את מפקדת הצי ונהגו לצלצל בפעמוניה בעת ניצחון ימי בריטי.

==קבורים בכנסייה==
בכנסייה קבורים רוברט בויל, נל גוון, ויליאם הוגארת, הנרי סינגלטון, ג'ושואה ריינולד, ג'ק שפארד ותומאס צ'יפנדייל.

==הכנסייה בימינו==
הכנסייה ידועה בכך שדלתותיה פתוחות בכל עת ועל כן היא מספקת מקום מחסה לחסרי בית. בשעות היום נערכים בה קונצרטים של מוזיקה קלאסית, בהם קונצרטים המבוצעים על ידי האקדמיה של סנט מרטין בשדות, שאחד ממייסדיה והמנצח הבולט שלה היה נוויל מרינר. בקריפטה מתחת לכנסייה יש בית קפה ומוזיאון ריקועי נחושת.

בשנת 2005 החלו בשיפוץ הכנסייה בעלות של 34 מיליון ליש"ט.

==ראו גם==
* האקדמיה של סנט מרטין בשדות

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מרטין בשדות, סנט
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
האקדמיה של סנט מרטין בשדות

האקדמיה של סנט מרטין בשדות או אקדמיית סנט מרטין אין ד'ה פילדס (באנגלית: Academy of St. Martin in the Fields) היא תזמורת קאמרית בריטית.

את התזמורת ייסד סר נוויל מרינר בלונדון בשנת 1959 והיא משכה אליה כמה מטובי הנגנים בלונדון. התזמורת הופיעה לראשונה ב-13 בנובמבר 1959 בכנסיית סנט מרטין בשדות, שנתנה לה את שמה. בהופעותיה הראשונות ניגנה כהרכב קשתנים קטן, ללא מנצח, ומילאה תפקיד מרכזי בהחייאת מופעים של מוזיקת בארוק באנגליה. מאז התרחבה התזמורת וכיום היא כוללת כלי נשיפה מעץ, אבל מידותיה גמישות והיא משנה את הרכבה להתאים לרפרטואר שלה, המקיף מוזיקה מן הבארוק עד ימינו.

ההקלטה הראשונה של התזמורת נעשתה לחברת ל'אוזו ליר" באולם קונוויי, ב-25 במרץ 1961. מאז הקליטה התזמורת לחברות שונות. היקף תקליטיה עצום והיא התזמורת הקאמרית המוקלטת ביותר בעולם, שלזכותה יותר מ-500 הקלטות.
תקליטים רבים נעשו בניצוחם של איונה בראון וקנת סיליטו, בהיעדרו של מרינר.

מאז פברואר 1971 התזמורת רשומה כחברה בע"מ. נוויל מרינר היה היושב ראש עד 1992, אז החליף אותו מלקולם לאצ'ם. ב-1994 תפס את מקומו ג'ון הלי. נוויל מרינר נושא בתואר נשיא לכל חייו.

במאי 2011 הודיעה התזמורת על מינויו של ג'ושוע בל כמנהלה המוזיקלי החדש, האדם השני הנושא בתואר זה בתולדות ההרכב. המינוי בתוקף מספטמבר 2011, בחוזה התחלתי לשלוש שנים.
התזמורת הקליטה תקליטים רבים, וניגנה את הפסקולים של סרטים רבים, בהם "אמדאוס" משנת 1984.

המקהלה של אקדמיית סנט מרטין בשדות הוקמה בשנת 1975 והופיעה לראשונה באוקטובר של אותה שנה. לאסלו הלטאי הוא מנצח המקהלה מאז הקמתה. היא נשמעת בקביעות בטלוויזיה האירופאית בשירת המנון ליגת האלופות של UEFA.

==קישורים חיצוניים==

* 

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.mvdaily.com/news/item.cgi?id=102837 Music & Vision page on appointment of Johan Duijck</div>]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סנט מרטין
סנט מרטין
סנט מרטין
אוזניות

חיילת עם אוזניות על נושאת מטוסים
אוזניות קשת ישנות (1920)
אוזניות קשת מודרניות (2005)
אוזניות כפתור
אוזניות לשמיעת מוזיקה
אוזניות (ביחיד: אָזְנִית או אוזניה) הן זוג רמקולים שמוצמדים לאוזניים על מנת לשמוע דרכו צלילים. בדרך כלל האוזניות מתחברות למכשיר חשמלי אחר (כגון: נגן מדיה נייד, מחשב אישי, טלפון חכם או דיקטפון) המפיק את הצלילים. אוזניות נכנסו לשימוש בתחילת המאה ה-20.

==מבנה האוזניות==
ישנם כמה סוגים של אוזניות:
*אוזניות סטנדרטיות: זוג רמקולים קטנים למדי, המכוסים בספוג, ומחוברים על ידי קשת מפלסטיק להרכבה על הראש.
*אוזניות כפתור: זוג רמקולים מזעריים, המופרדים זה מזה, אשר מוכנסים לתוך תעלת האוזן.
*אוזניות In-ear: דומות במידתן לאוזניות הכפתור, אך באוזניות אלו קיימים שני קונוסי סיליקון קטנים, אשר מתווכים בין האוזניות והאוזניים, במטרה לרכך את המגע וכדי לאפשר להכניס את האוזניות עמוק יותר לתוך האוזן. 
*אוזניות אולפן: אוזניות אלו הן היקרות ביותר. הן מורכבות מזוג רמקולים איכותיים וגדולים במיוחד (יחסית לאוזניות), העטופים בספוג, שמטרתו לרכך את המגע בין האוזניות לאפרכסת האוזן, ולבודד רעשים, ובעלות מבנה העוטף את האוזן. שני הרמקולים הללו מחוברים על ידי קשת פלסטיק רחבה.
*אוזניות הולכת העצם: הצליל מגיע לאוזניים דרך העצמות והעור.
*אוזניות של מציאות מדומה.

== אוזניות אלחוטיות באמת (TWS) ==
אוזניות אלחוטיות באמת (באנגלית True Wireless) הן אוזניות כפתור אלחוטיות לחלוטין, ללא חוט המקשר ביניהן, כדוגמת ה-AirPods. האוזניות מתממשקות עם טלפון חכם באמצעות טכנולוגיית בלוטות', וכך מאפשרות שמיעת מוזיקה, דחייה ומענה לשיחות וכו׳.

==יתרונות וחסרונות==
* בידוד אקוסטי עבור הסביבה:
** המאזין יכול לשמוע מוזיקה מבלי להפריע לשלוות הסובבים אותו.
** ניתן להקליט באולפן בשיטת ערוצים נפרדים. האוזניות מאפשרות לנגן שמקליט לשמוע את הנגנים שהוקלטו לפניו, מבלי שהמיקרופון יקלוט את צלילי נגינתם.
* בידוד אקוסטי עבור המשתמש בשביל איכות קול. באוזניות ניתן לשמוע באופן מדויק כל צליל בנפרד (אם הן איכותיות), בלי רעשי רקע, ובעוצמה גבוהה מאוד למאזין.
* פרטיות - מניעה מסביבת המשתמש לשמוע מה הוא שומע.
* ניידות - מאז המצאת הטרנזיסטור והאוזניות, ניתן לשמוע מוזיקה כמעט בכל מקום, ומבלי להפריע לסביבה.
* האוזניות מבודדות את המאזין מצלילים אחרים. כך, המאזין אינו בקשב לסביבה ובפועל חוש השמיעה מנוטרל.
* נוחות\אי נוחות - פעם האוזניות היו מאוד גדולות, מסורבלות ולא נוחות אך כיום קיימות אוזניות שמותאמות במיוחד לצורת האוזן עד שאי אפשר כמעט לחוש בהן וכך הן לא מפריעות. 
* חוסר היגיינה, לעיתים עד כדי יצירת דלקת אוזניים.
* האזנה בעוצמה גבוהה באוזניות עלולה לפגוע בשמיעה.

== ראו גם ==
*רמקול

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:התקני פלט
קטגוריה:מערכות שמע
קטגוריה:חומרת ממשק אדם-מחשב
קטגוריה:מכשירי חשמל
אוסליידיס מננדס

אוסליידיס מננדס (בספרדית: Osleidys Menéndez; נולדה ב-14 בנובמבר 1979) היא אתלטית קובנית. היא אלופה אולימפית (אתונה 2004), פעמיים אלופת העולם (אדמונטון 2001 והלסינקי 2005) ושיאנית עולם (2001–2008) בהטלת כידון.

== ביוגרפיה ==
מננדס נולדה במרטי שבקובה.

באולימפיאדת סידני (2000) זכתה מננדס במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 66.18 מטר, אחרי טרינה הטסטאד מנורווגיה (68.91 מטר) ומירלה מנג'אני מיוון (67.51 מטר). בשלב המוקדמות קבעה שיא אולימפי חדש של 67.34 מטר.

===אלופת עולם===
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכתה מננדס במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 69.53 מטר, לפני מירלה מנג'אני (65.78 מטר) ובת ארצה סוניה ביסט (64.69 מטר).

===אלופה אולימפית===
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה מננדס במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אולימפי חדש של 71.53 מטר, לפני שטפי נריוס מגרמניה (65.82 מטר) ומירלה מנג'אני (64.29 מטר).

===שיאנית עולם===
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכתה מננדס במדליית זהב בהטלת כידון בשיא עולם חדש של 71.70 מטר, לפני קריסטינה אוברגפיל (70.03 מטר) ושטפי נריוס (65.96 מטר), שתיהן מגרמניה.

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה מננדס במקום שישי בהטלת כידון בתוצאה של 63.35 מטר ולא הצליחה להגן על תוארה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידות 1979
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטיות קובניות
קטגוריה:אלופות אולימפיות מקובה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית קובניות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: הטלת כידון
ספר אדם וחוה

ספר אדם וחוה הוא אחד מן הספרים החיצוניים, המתאר את קורותיהם של אדם וחוה לאחר גירושם מגן עדן. כמו יתר הספרים החיצוניים, הוא לא נתקבל על ידי חכמי היהדות לאורך הדורות, ועל כן כמעט ואבד.

בספר אדם וחוה 43 פרקים. סיפורו מתחיל ביציאת אדם וחוה מגן העדן ומסתיים במותה של חוה וקבורתהּ לצד אדם והבל.

==שם הספר==
בפסוקו הראשון נקרא הספר "ספר תולדות אדם וחוה". בתרגומו הארמני הוא מכונה "ספר אדם". שם דומה יש לחיבור זה בתרגומו הרומי: vite Adae et Evae. בשלב מסוים כונה הספר בטעות Apocalypsis Mosis (חזון משה).

==מקור החיבור==
לפי ספרו של אברהם כהנא, מקור החיבור יהודי, בשל אופיו המשלב דברי אגדה ודברי הלכה. כמו כן נראה שהספר נכתב במקור בעברית, בשל ביטויים שונים שהמתרגם לא צלח בתרגומן מעברית ליוונית, כגון המילים "הללויה" ו-"דברי בליעל". החיבור שרד עד ימינו בתרגום ליוונית ובתרגומים נוספים, כגון בארמנית, ברומאית (לטינית) ובשפות הסלאביות.

==זמן חיבור הספר==

התרגום הארמני לחיבור זה נראה כנעשה מתוך התרגום היווני לפני שנת 360 לספירת הנוצרים, אולם סימנים רבים מעידים כי הוא קדום בהרבה, עוד לפני ימי הוויכוחים בין ראשוני הנוצרים ליהודים. זאת ועוד, אין בחיבור שום רמז לאמונה במשיח, כך שנראה שספר זה קדם להתהוות הנצרות - שאלמלא כן לא היו הנוצרים מוסיפים ספר זה לקאנון שלהם. לפיכך סביר להניח כי חיבור זה נכתב לפני חורבן בית המקדש השני (70 לספירת הנוצרים).

==תוכן הספר==
[[בנימין וואסט, גירוש אדם וחוה מגן עדן]]
לאחר גירושם מגן עדן, נולדים לאדם וחוה שני בנים: קין והבל. בחלומה רואה חוה את דמו של הבל ניגר בפי קין אחיו. חלום זה גורם לאדם ולחוה לצאת לשאול לשלומם של השניים, אז הם מגלים כי הבל נרצח בידי אחיו. המלאך מיכאל נגלה לאדם ומנחם אותו כי בן אחד ייוולד לו במקום הבל, אולם חוה מתאבלת על הבל כל חייה. בהמשך נולד להם אותו בן אחר, שת, ובסה"כ נולדים לזוג 30 בנים ו-30 בנות.

בהמשך נופל אדם למשכב וסובל סבל רב. חוה מאשימה את עצמה בסבלו משום שהיא גרמה לו לאכול מפרי עץ הדעת טוב ורע, והיא יוצאת עם שת לגן העדן להשיג את שמן עץ הדעת טוב ורע על מנת להקל מסבלו של אדם. בדרכם, מספרת חוה לשת על קורותיה וקורות אביו בגן העדן בפירוט רב יותר מהמסופר בתנ"ך. הם נכשלים בהבאת השמן לאדם, ולאחר מכן אדם מת, והמלאכים וגורמי הטבע כולם משתתפים באבל על מותו. האל והמלאכים כורים קבר לאדם ולהבל (האדמה סירבה לקבל את גופתו של הבל עד אשר ימות יציר האל הראשון) והאל מבטיח לאדם כי הוא יחזור לחיים בתחיית המתים. לאחר שישה ימים מתה גם חוה ונקברת לצד בעלה.

סיפורים אלה משולבים בעניינים מיסטיים רבים, כשהם עוסקים בדבריהם של המלאכים ושל השטן לאדם, חוה ושת.

==ראו גם==
*[http://www.unicorngarden.com/adameve.htm ספר חיי אדם וחוה] 

==לקריאה נוספת==
*מרדכי הק, ספר אדם וחוה (עם מבוא, תרגום ופירוש), תל אביב: מקורות, תרצ"ז.
* א. ש. הרטום, אדם וחוה, בתוך: הספרים החיצונים, ספורי אגדה, כרך א, הוצאת יבנה תל אביב, עמ' 1–36.

==קישורים חיצוניים==

* [https://docs.google.com/viewer?a=v&pid=sites&srcid=ZGVmYXVsdGRvbWFpbnxqZXdpc2hhcG9jcnlwaGF8Z3g6N2Y0ZjExNDRjNWQwNzYzMQ ספר אדם וחוה], אברהם כהנא.
* 

==הערות שוליים==

אדם וחוה
קטגוריה:אדם וחוה
צוואות השבטים

ספר צוואות השבטים הוא אחד מן הספרים החיצוניים, המתאר (בפסאודואפיגרפיה) את צוואותיהם של בני יעקב אבינו לבניהם. כמו יתר הספרים החיצוניים, הוא לא התקבל על ידי חכמי היהדות לאורך הדורות, ועל כן כמעט ואבד.

על פי דעתם של החוקרים, נראה כי הספר נכתב בידי יהודים במאה השנייה לפנה"ס או לכל המאוחר במאה הראשונה. הספר נכתב כנראה בשפה העברית, אך שרד כל השנים עד ימינו בתרגום יווני. במשך השנים נוספו לספר תוספות מאוחרות על ידי נוצרים.

הספר מורכב מ-12 צוואות של בני יעקב, כשהם מסודרות על פי סדר אמותיהם: בני לאה, בני בלהה, בני זלפה ובני רחל.

בכל אחד מן הספרים המבנה הוא דומה: אבי השבט מספר את קורות חייו ומתוודה על חטאיו, אבי השבט מורה לבניו את הדרך אשר ילכו בה (וברוב הצוואות הוא מצווה את בניו לכבד את בני יהודה ואת בני לוי), אבי השבט מנבא על אחרית הימים, ימות המשיח ומשפט ה'.

ניתן לזהות בספר צוואות השבטים צורה ספרותית מקובלת בתקופה שבה מדובר, שהיא ספרות הצוואות. ספרות צוואות היא דרך מלאכותית שבה מחבר הספר או הספרים יוצר את צוואת של אחד מגיבוריו, במקרה זה גיבורי המקרא, אך הם יכולים להיות גיבורים אחרים. אותו גיבור בטרם מותו מצווה אפוא את בניו, את ידידיו ואת ממשיכי דרכו, ואומר להם את מה שיש לו לומר, וכמובן, גם כאן ההתייחסות היא בדרך כלל אל המקרא, אבל מורגשת המשמעות שאותה רוצה המחבר להקנות לבני דורו.<ref name=":0"></ref>

קטעים מצוואת לוי בארמית כלולים במגילות מדבר יהודה שנמצאו במערות קומראן. מצוואת לוי נמצאו שישה קטעים, משני כתבי יד (4Q213-4Q214) במערה 4, וקטע קטן במערה 1. קטע בודד מצוואת נפתלי נמצא במערה 4 (4Q215).

ניתן לזהות על פי הפרשנות הביקורתית מרכיב כוהני בולט: הרוח העולה מן הצוואות היא אמונה תמימה, כבוד להקרבת הקורבנות, יחס הערצה לשבט לוי ולתפקידו. הצוואות כוללות הוראות ללכת בדרכי ה', לאהוב את ה' ואת הבריות. להתרחק ממידות רעות: זנות, קנאה, כעס, שנאה. על חשיבות התשובה ועל הגאולה.<ref></ref> אך לא רק המרכיב הכהני. לדוגמה: ברוב הצוואות נמצא הוראות לבניו ולממשיכי דרכיו של המצווה להשמע לדבריהם של לוי ו/או יהודה. יחס זה הוא שיקוף של מתח כלשהו בין המרכיב הכוהני של ימי הבית השני - ומכאן הדגשת שבט לוי - ובין המרכיב היותר אזרחי, המשמר אולי את מסורת השלטון של בית דוד בזמנו, והוא המרכיב היהודאי.<ref name=":0" />

==לקריאה נוספת==
* אברהם כהנא, צוואת השבטים, ספרים החיצונים - חלק ראשון, תל אביב, תרצ"ז, עמ' 119–158.
* א. ש. הרטום, צואות בני יעקב, בתוך: הספרים החיצונים, ספורי אגדה, כרך א, הוצאת יבנה תל אביב, עמ' 1–148 (ממוספר מחדש לאחר ספר אדם וחוה).

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.daat.ac.il/daat/hasfarim/tsavaot-2.htm צוואות השבטים], באתר [https://www.daat.ac.il/index.aspx דעת]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הספרים החיצוניים
קטגוריה:מגילות מדבר יהודה
קטגוריה:פסאודואפיגרפיה
קנצלר שווייץ

הקנצלר הפדרלי של שווייץ משמש כראש המטה של הנציגות הפדרלית, המורכבת משבעה חברי המועצה הפדרלית של שווייץ, המשמשת כממשלה הפדרלית של המדינה. שם המשרה כיום הוא בונדסקנצלר (Bundeskanzler), ומשמעותה קנצלר פדרלי אבל לא במובן של ראש ממשלה.

קנצלר שווייץ אינו חבר פורמלי במועצה הפדרלית ותפקידו אינו מקביל לזה של קנצלר גרמניה. בטרם ייסודה של שווייץ כמדינה פדרלית, בשנת 1848, הייתה משרת הקנצלר אחת המשרות הקבועות הבודדות בקונפדרציה השווייצרית.

הקנצלר נוכח בישיבות המועצה הפדרלית (אף שאין לו זכות הצבעה בהחלטותיה) ומכין את דיווחי המועצה הפדרלית, על מדיניותה ופעולותיה, לאספה הפדרלית. משרד הקנצלר אף אחראי לפרסומם של כל החוקים הפדרליים בשווייץ.

אף שתפקידו של הקנצלר השווייצרי הוא טכנוקרטי במהותו, זוהי משרה פוליטית ונושאה נבחר בידי האספה הפדרלית (הפרלמנט הפדרלי). לצד הקנצלר נבחר אף סגן אחד או שניים.

מאז 1 בינואר 2016 מכהן ויקטור רוסי כקנצלר. נשיא שווייץ לשנת 2023 הוא אלן ברסה.

==ראו גם==
* קנצלר גרמניה
* קנצלר אוסטריה

==קישורים חיצוניים==

* 

פוליטיקאים שווייצרים
קשת האדמירליות

קשת האדמירליות (באנגלית: Admiralty Arch) הוא בניין משרדים בקצה הדרום מערבי של כיכר טרפלגר ובקצה הצפון מזרחי של המאל בלונדון. הקשת עוברת מעל המאל - דרך התהלוכות המובילה לארמון בקינגהאם. את הבניין תכנן האדריכל סר אסטון וב, והוא נקרא על שם בניין האדמירליות הישן המצוי צפונית לקשת.

קשת האדמירליות נבנתה לפי הוראת המלך אדוארד השביעי לזכר אמו, המלכה ויקטוריה, אך הוא נפטר לפני סיום בניית הקשת.

על הקשת כתוב בלטינית:

בתרגום לעברית:

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לונדון: אנדרטאות
קטגוריה:האדמירליות
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
קטגוריה:קשתות וקמרונים
תוכנית חומש (ברית המועצות)

תעמולה סובייטית משנת 1931, הכוללת התייחסות לתוכנית החומש הראשונה של ברית המועצות. שמטרתה הייתה להפוך את ברית המועצות למדינה מתועשת ומתקדמת מבחינה כלכלית תוך חמש שנים.
תוכנית החומש (Первая пятилетка) הייתה תוכנית כלכלית שאושרה בתמיכת מנהיגה של ברית המועצות, יוסיף ויסריונוביץ' סטלין בשנת 1928. התוכנית כללה מספר רב של פרויקטים והייתה צריכה להסתיים תוך חמש שנים 1929-1934. מעשית, רוב התוכניות בוצעו עד לשנת 1932. 

תוכנית החומש חוללה מהפכה בתחום הייצור התעשייתי הסובייטי, והגדילה אותו ב-400% בהשוואה לרמת הייצור בזמן שקדם להחלת התוכנית. מטרתה הכללית של התוכנית הייתה להתחיל בהחלת עקרונות הקומוניזם על ברית המועצות, והפיכתו למדיניות המעשית בה היא נוקטת. התוכנית הגשימה את מטרותיה, וברית המועצות הפכה למעצמה כלכלית וצבאית.

תוכנית החומש התבססה על הצבת מטרות אחת לחמש שנים. לכלל התוכניות היו חמש מטרות עיקריות:
# תיעוש מהיר שיציב את ברית המועצות ברמה טכנולוגית שווה לשאר העולם.
# קולקטיביזציה של החקלאות, כלומר ביטול תוכנית הנא"פ והלאמה של אמצעי הייצור בכפרים.
# העלאת רמת ההשכלה של התושבים וביעור אנאלפביתיות.
# הפיכתה של ברית המועצות למדינה מתועשת ואוטונומית.
# חיזוק הצבא על מנת לחזק את המעצמה הסובייטית.

==השפעותן של תוכניות החומש הראשונות על החקלאות הסובייטית==
משטרו של סטלין כפה על האיכרים קולקטיביזציה של החקלאות. התוכנית נועדה להחליף את החקלאות המבוזרת בחוות קטנות, המשתמשות באמצעים פרימיטיביים, בחקלאות ריכוזית, המאורגנת בקולחוזים וסובחוזים, המשתמשת באמצעים מודרניים, בחוות גדולות, כך שניתן יהיה לייצר אוכל באופן יעיל יותר. בפועל גרמה התוכנית להרס מעמד איכרים שלם, ירידה דרסטית ברמת החיים של האוכלוסייה כולה והאוכלוסייה הכפרית במיוחד, עד כדי רעב המוני, ולהתנגדות אלימה לשלטון בקרב מעמד זה.

סטלין האשים את האיכרים העשירים, המכונים "קולאקים", בירידה בייצור המזון, וכינה אותם פרזיטים קפיטליסטיים שארגנו התנגדות לקולקטיביזציה. מעמד זה דוכא בשיטות אכזריות של הרג והגליה למחנות עבודה במזרח הרחוק כמו באזור קולימה הידוע לשימצה. אף שההגדרה המקורית של המילה "קולאק" התייחסה לבן מעמד האיכרים האמידים, נעשה בה שימוש תעמולתי כלפי כל מי שהתנגד לקולקטיביזציה או נחשד כמתנגד לה, ובהם איכרים רבים שהיו רחוקים מלהיות עשירים.

הקולקטיביזציה הכפויה גרמה לרעב המוני באזורים רבים והביאה למותם של מיליונים רבים בשנים 1932 ו-1933, במיוחד באגן הוולגה התחתון באוקראינה (הולודומור). דובר אף על קניבליזם כתוצאה מן הרעב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה
קטגוריה:ברית המועצות: כלכלה
מרטין מטור

מרטין מִטוּר (316 או 317 - 11 בנובמבר 397), או מרטינוס הקדוש, היה הבישוף של העיר טור בצרפת. כיום הוא אחד הקדושים הפופולריים ביותר בכנסייה הקתולית.
חייו תועדו בידי ההגיוגרף בן התקופה, סולפיקיוס סוורוס.

==ביוגרפיה==

מרטין נולד בעיר סָוָרִיָה שבפאנוניה (כיום סומבטהי בהונגריה), שם שירת אביו, קצין פגני בצבא הרומי, שכינה אותו על שם מרס, אל המלחמה.
הוא עבר עם משפחתו לפאביה (כיום באיטליה), שם התוודע לנצרות ונעשה קטכומן (מתלמד). בגיל חמש-עשרה חויב כבנו של קצין להתגייס לצבא, ובגיל 18 הוצב באמיין שבגאליה. 

באגדת הזהב (אוסף אגדות קדושים שנערך ב) מסופר סיפור הגלימה, סיפור הגיוגרפי שהפך לאחד מסיפורי הקדושים המפורסמים באירופה:
ביום חורף אחד, כאשר חנה עם חייליו ליד שערי העיר אמיין, ראה קבצן עני מהלך חצי-עירום. הוא קרע את גלימתו לשניים והעניק לקבצן אחד מהחצאים. באותו לילה התגלה אליו ישו בחלום והוא לובש את מחצית הגלימה שנתן לקבצן. מרטין שמע את ישו אומר למלאכים: "הנה מרטינוס, החייל הרומי שלא נטבל; הוא הלבישני." כשהתעורר גלימתו הייתה שלמה. החלום הותיר במרטין רושם עז, ולמחרת נטבל לנצרות.

מחצית הגלימה הנותרת נודעה בשם "cappa" (בלטינית: גלימה עם כיסוי ראש) והיא נעשתה שריד הקדושה הנערץ ביותר בממלכה הפרנקית. מאמצע המאה ה-7 היא נשמרה באוצר המלכותי של מלכי הפרנקים מהשושלת המרובינגית, בחדר מיוחד בארמונו של המלך שנקרא על שמה, "קפלה" (capella). עם השנים קיבל שם זה פירוש רחב יותר ועם הזמן נקרא כל חדר תפילה פרטי בארמונות מלכים או בכנסיות בשם "קפלה".

מרטין נטבל לנצרות באמיין ושוב בריימס. הוא פרש מהצבא הרומי, נסע לטוּר והפך לתלמידו של הילריוס מפואטייה, אחד מראשי המתנגדים לאריאניזם, שבו האמינו באותו זמן המלכים הויזיגותים ששלטו באזור. כמו מורו סבל מרטין מרדיפות ונאלץ לצאת למסעות נדודים, שבהם הזדמן לו ליטול חלק באירועים פלאיים שונים. בשנת 361 חזר לצרפת והמשיך להפיץ את הנצרות. הוא הקים בליגוז'ה (Ligugé) את המנזר הראשון בגאליה.

בשנת 371 התמנה לבישוף של טור, לפי המסורת נגד רצונו. כעבור זמן מה עבר להתגורר במנזר שהקים במרמוטייה (Marmoutier), שהפך למרכז דתי חשוב. מאוחר יותר חזר להלך בארץ ולהטיף לכופרים.

== בתרבות ==
כנסיות בכל רחבי אירופה נקראות על שמו, וכן מוסדות רבים נוספים.

בלונדון נמצאת כנסיית סנט מרטין בשדות, שבה פועלת תזמורת קאמרית בשם זה, אשר אחד ממייסדיה והמנצח הבולט שלה היה נוויל מרינר.

מרטין מטור הוא הקדוש הפטרון של צרפת, של החיילים ושל בואנוס איירס. יום חגו חל ב-11 בנובמבר. חג זה הוא אחד מהימים החשובים בלוח השנה הנוצרי באזורים הקתוליים של צפון אירופה (פלנדריה וחלקים מהולנד וגרמניה).

==ראו גם==
* מרטין דה פורס
* מרטינוס הראשון

==לקריאה נוספת==
* אורה לימור, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג, יחידה 6: נזירים ומנזרים במערב הנוצרי, פרק א: ראשית הנזירות בגליה, מרטין מטור, עמ' 13–16.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:דת, מסדרים ותנועות דתיות בימי הביניים
קטגוריה:בישופים קתולים
קטגוריה:ילידי 316
קטגוריה:נפטרים ב-397
רומנוס הרביעי דיוגנס, קיסר האימפריה הביזנטית

רוֹמַנוֹס הרביעי דִיוֹגֶנֶס (ביוונית: Ρωμανός Δ΄ Διογένης; 1032–1072), קיסר האימפריה הביזנטית בשנים 1068–1071. רומנוס, בן למשפחה קפדודקית מכובדת, עלה בדרגות עד אשר הואשם בבגידה בבניו של קונסטנטינוס העשירי. בעודו מחכה להוצאתו להורג, הוזמן רומנוס לנוכחותה של הקיסרית אדוקיה מקרמבוליטיסה אשר חננה אותו ונישאה לו. 

אחר הכתרתו ניהל רומנוס שלוש מערכות נגד הסרצנים והסלג'וקים. שלוש המערכות עלו יפה, ורומנוס הצליח לדחוק את אויביו מבעד לנהר הפרת. בשנת 1071 הובס רומנוס בגדות נהר ארקסס בקרב מנזיקרט על ידי אלפ ארסלאן ונלקח בשבי. באותה השנה כבשו הנורמנים את בארי, והאימפריה הביזנטית איבדה את אחיזתה באיטליה. רומנוס שחרר עצמו תחת הבטחה להסכם שלום ומס כבד. אחר שחרורו פנה להשבת הכתר מידיו של מיכאל השביעי, בכור בניו של קונסטנטינוס העשירי. רומנוס נכשל והוכרח לוותר על הכתר. מיכאל התעלם מהחוזה עם אלפ ארסלאן, והאשים את רומנוס בבגידה ואי־כשירות. על רומנוס נגזרה גלות באי פרוטה ועיניו נוקרו; רומנוס מת מהפצעים והזיהום תוך זמן קצר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קיסרי האימפריה הביזנטית
קטגוריה:ילידי 1031
קטגוריה:נפטרים ב-1072
ויטוריה

ויטוריה, ששמה המלא הוא ויטוריה-גאסטייס (בספרדית: Vitoria-Gasteiz) היא עיר בצפון ספרד, בירת אזור אלאבה (Álava) שבתוך האוטונומיה הבסקית הספרדית. 

אוכלוסייתה מונה מעל 200,000 תושבים, נכון לשנת 2004. השפה המדוברת בה היא הבסקית. 

בניגוד לשתי הערים המרכזיות הנוספות בחבל הבסקים: בילבאו וסן סבסטיאן, ויטוריה מוקפת הרים ואינה בעלת גישה לים. העיר משמשת מרכז פוליטי ואדמיניסטרטיבי לחבל ומקום מושבה של הממשלה הבסקית.

העיר נוסדה בשנת 1181 על ידי סאנצ'ו השישי מלך נווארה, ובשנת 1200 נכבשה על ידי המלך אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה. 

ויטוריה מדורגת כעיר השנייה בספרד מבחינת איכות החיים, בנוסף למספר גדול של פארקים והקפדה על איכות הסביבה. 

בוויטוריה קיימות תעשיות יוקרתיות, כדוגמת מפעל המכוניות מרצדס-בנץ.

העיר מפורסמת בפסטיבל הג'אז המתקיים בה בחודש אוגוסט בכל שנה. בנוסף היא מפורסמת גם בקבוצת הכדורסל שלה, סאסקי בסקוניה, שהגיעה מספר פעמים למקומות עליונים ("פיינל פור") במשחקי היורוליג. 
כמו כן, ידועה העיר בקבוצת הכדורגל דפורטיבו אלאבס, המשחקת כיום בליגה הראשונה.

== יהדות ויטוריה == 

הייתה בעיר קהילה ענפה עד גירוש יהודי ספרד ב-1492, שבעקבותיו הועבר בית העלמין לרשות השלטון בתמורה לכך שלא יבנה ולא יחפור בשטח. רבים מהיהודים עקרו אז לבאיון הקרובה שבדרום צרפת, והסיכום נשמר במשך 460 שנים, עד שב-1952 נעתרו צאצאיהם לבקשת תושבי החבל הבסקי לאפשר לבנות בבית העלמין - בתנאי שהעצמות מהקברים ייאספו למצבה שתספר את סיפורה של הקהילה הנכחדת. עד היום עומדת המצבה הזו ב'חודימנדי' (הר היהודים). היהודי האחרון שהתגורר בוויטוריה היה הרופא הפרטי של שליטי האזור, ובמסגרת הגירוש ב-1492 הוא התבקש לעזוב כמו כל בני העם. השלטונות פנו לממלכה וביקשו שלא יגורש, והוא אכן נשאר כאן עד יומו האחרון. שאר היהודים ברחו או המירו את דתם. כך שרבים מתושבי המקום, אף שאינם מודעים לכך, הם צאצאים של יהודים מומרים (בשימוש במושג מומרים יש להתייחס לספרד / בשימוש במושג אנוסים יש להתייחס לפורטוגל). 

כיום כמעט שלא חיים יהודים בעיר.

== ערים תאומות == 

* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.jazzvitoria.com לאתר פסטיבל הג'אז השנתי בוויטוריה-גאסטייס] (ספרדית ואנגלית)
* [http://search.pbase.com/search?q=Vitoria-Gasteiz תמונות מהעיר ויטוריה-גאסטייס], מתוך אתר התמונות pbase.com
* 

קטגוריה:חבל הבסקים: ערים
*
קטגוריה:קהילות אוטונומיות של ספרד: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
צוואת אברהם

צוואת אברהם הוא אחד מן הספרים החיצוניים, המתאר את צוואתו האחרונה של אברהם אבינו, אחד משלושת אבות האומה. כמו יתר הספרים החיצוניים, הוא לא נתקבל על ידי חכמי היהדות לאורך הדורות, ועל כן כמעט ואבד. כפי הנראה, נכתב הספר בידי יהודים פרושים או איסיים - כת נזירים שחיה במדבר יהודה. הספר נכתב בשפה העברית, אך לא שרד אלא בתרגום יווני וחבשי.

הספר אינו כלול באסופת הספרים החיצוניים של אברהם כהנא.

==תוכן הספר==

הספר מספר על יומו האחרון של אברהם ומציג בצורה פואטית את אברהם הצדיק הנאבק מצד אחד נגד גזרת המוות, ומצד שני נהנה, בעודו בחיים, מהזכות לחזות בעולם כולו.

אלוהים שולח אל אברהם הזקן את המלאך מיכאל כדי שיכין אותו לקראת המוות המתקרב. מיכאל מגיע אל אברהם בדמותו של הלך ומתקבל על ידי אברהם בהכנסת האורחים הידועה שלו. בדרכם, שומע אברהם, שידע להבין את שפת העצים, את שירו של האשל (אשר לו 331 ענפים, כמנין השם "אשל" בגימטריה - מה שמעיד על היכרות של המחבר עם עברית) השר על אסון מתקרב.

דמעות ממלאות את עיני אברהם כשהוא רוחץ את רגליו של המלאך מיכאל, ומיכאל בוכה עמו. דמעותיו של מיכאל הופכות לפנינים ואברהם ממהר להסתירן תחת מעילו. 

בשעת בין הערביים, השעה בה שרים מלאכי השרת בשבחו של האל, מיכאל יוצא מבית אברהם לזמן מה. מיכאל אינו רוצה לבצע את המטלה שהוטלה עליו, מאחר שאין צדיק כאברהם בכל העולם כולו. אלוהים מבטיח למיכאל כי ישלח ליצחק חלום נבואי בו יבשר לו על מות אביו הקרב ובא. עוד בעיה מתעוררת - כיצד יוכל מיכאל, יצור שמיימי שכמותו לסעוד את ליבו אצל אברהם מכניס האורחים. אלוהים מבטיח למלאך כי ישלח אליו, בשבתו לשולחן, "רוח מאכלת" שתגרום לכך שיחזה כמי שסועד את ליבו.

מיד לאחר חצות, חולם יצחק על מות אביו. האב ובנו בוכים יחדיו.

==קישורים חיצוניים==
* האנציקלופדיה היהודית [http://jewishencyclopedia.com/view.jsp?artid=364&letter=A#910 - צוואת אברהם]
* [http://www.earlyjewishwritings.com/testabraham.html סקירה על הספר מקורותיו ומשמעותו]

צוואת אברהם
אוקטבה (שירה)

אוקטבה - מלשון octo - שמונה בלטינית - שיר בן שמונה שורות בעל מבנה החריזה הבא: אבאבאבגג. מצוי גם המבנה אבבא אבבא הזהה לזה של שני הבתים הראשונים של סונטה פטררקית. בשירה האנגלית, משקלה של כל שורה הוא פנטמטר יאמבי.

בשירה המודרנית האוקטבה כמעט ואינה בנמצא. דוגמה חריגה היא הפואמה של המשורר הרוסי אלכסנדר פושקין "גראף נולין", הכתובה באוקטבות. 

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:שירה
קטגוריה:מבני שירה
טרצינה

טרצינה - בשירה, בית בן שלוש שורות של הנדקסילאבים או מבנה לכתיבת שירה שהיה פופולרי באיטליה של ימי הביניים והרנסאנס, מכונה גם "טרצה רימה".

מבנה החריזה של טרצה רימה הוא כדלקמן: אבא, בגב, גדג, דהד, וכן הלאה. בכל בית שלוש שורות ומכאן השם - tertius = שליש/שלישי (לטינית). הטרצינות ננעלות בשורה בודדה נוספת, אשר חורזת עם השורה האמצעית מהבית האחרון. 

ב"אוטאבה רימה" (מבנה לכתיבה בן שמונה שורות) משמשות שתי טרצינות (על פי הפירוש הראשון) ואחריהן שתי שורות החורזות זו עם זו, כלומר, כתיבה בפורמט הבא: אבא-באב-גג.

הפואמה הנודעת "הקומדיה האלוהית" של דנטה כתובה בטרצינות/טרצה-רימה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:שירה
קטגוריה:מבני שירה
קטרן

קטרן (מלשון quatro = ארבע בלטינית), שיר או בית בן ארבע שורות. 

בעבר היה הקטרן שימושי הרבה יותר כיחידה בשירים ופואמות מאשר כיום. נבואותיו של נוסטרדמוס כתובות בקטרנים. 

לקטרן שלוש צורות חריזה: 
* חריזה רצופה: אאבב; 
* חריזה מסורגת: אבאב; 
* חריזה תחומה: אבבא. 

קטגוריה:שירה
קטגוריה:מבני שירה
מוזיקת אינדי

מוזיקת אינדי (באנגלית: Indie; קיצור של Independent – עצמאי) היא מוזיקה הנשענת על חברת תקליטים עצמאית. במקור תיאר הביטוי "אינדי" את העצמאות מחברות תקליטים מסחריות, אך במהלך השנים, סגנונות מוזיקליים שפותחו על ידי אמנים מחברות עצמאיות תוארו גם הם כ"אינדי".

==הגדרת המונח "אינדי"==
להקת ה[[פיקסיז, 2004]]
להקת [[אר.אי.אם., 2003]]
להקת [[סוניק יות', 2005]]
להקת ה[[ארקטיק מאנקיז, 2014]]
===מאפיינים תרבותיים ופילוסופיים של אינדי===
ישנם מספר מאפיינים תרבותיים ופילוסופיים העוזרים להגדיר את משמעות המונח "אינדי" יותר מאשר סגנונות מוזיקליים או בעלות מסחרית. אמני אינדי מונעים יותר מרצון להבעה עצמית מאשר משיקולים מסחריים (למרות שדבר זה מאפיין אמנים רבים, ובהם גם כאלה שמצליחים מסחרית). סגנון עבודה של עשה-זאת-בעצמך, שהחל עם זרם הפאנק בשנות ה-70 של המאה ה-20, מקושר גם הוא לאינדי, עם אנשים בסצנה המעורבים בלהקות, לייבלים, מסיבות ועיתוני מעריצים ("פנזינים"). אינדי נוטה לדגול בגישה אינטרנציונליסטית, הנובעת מהזדהות עם מעריצים, לייבלים ולהקות במדינות אחרות החולקים את אותו סגנון חיים. לייבלי אינדי קטנים יפיצו לא-אחת אלבומים ללייבלים דומים ממדינות אחרות, ולהקות אינדי נוהגות לצאת לסיבובי הופעות במימון עצמי בערים ומדינות אחרות, בהן חברי סצנת האינדי המקומית יעזרו לארגן הופעות ולעיתים אף יספקו מקומות לינה ועוד.

===אינדי וז'אנרים===
למרות שהמונח "אינדי" לא בא לתאר ז'אנר מסוים, אלא הימנעות ממסחור, למספר ז'אנרים שקמו צורף הכינוי "אינדי":
*בשנות ה-80 של המאה ה-20 היה "אינדי" שם נרדף בבריטניה ללהקות פופ של גיטרות צורמניות, אשר הופיעו בקלטות שהגיעו עם מגזין המוזיקה ה-NME.
*בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוגדרו להקות בריטפופ רבות כלהקות אינדי, למרות שרובן היו חתומות בלייבלים גדולים ושלטו במצעדי המכירות.
*אינדי רוק
*אינדי פופ
*אינדיטרוניקה
*אינדי פולק

הצלחת האינדי הביאה אמנים החתומים בחברות מסחריות לחקות את הסגנון ששויך לאינדי. כתוצאה מכך, מתוארים כאינדי שמות כאבריל לאבין המחויבים לחברה מסחרית, אך מחזיקים באותם מאפיינים סגנוניים שאפיינו את אמני האינדי שהיו לפניהם.

==קטגוריות משנה באינדי==
ישנן מספר סוגות מוזיקליות שמקובל לקבץ באופן כללי תחת השם אינדי. הנפוצות שבהן הן אינדי רוק ואינדי פופ, שההבדל העיקרי ביניהן הוא באדיקות בה הן בוחרות לציית למבנה התרבותי של הרוק. סוגות נוספות הן אינדי פולק ואינדיטרוניקה, שהיא שילוב של אינדי, מוזיקה אלקטרונית, רוק ופופ.

== חנויות אינדי מקוונות ==
עם הזמן נפתחו באינטרנט חנויות מקוונות רבות המתמחות במוזיקת אינדי. דוגמה לחנות כזאת היא CD Baby.

==אמני אינדי==
אלטרמיטיב/אינדי

Lemon Demon

Set it off

all time low

NateWantsToBattle
===אינדי–פופ===
* King Princess
* ליקה לי
* girl in red
* Shura
* The Japanese House
* Børns
* קלייר קוטרל
* machineheart
* Skott
* Broods
* Allie X
* Muna
* Yumi Zouma
* Anna of the North
* Luna Shadows
* Sylvan Esso
* Tove Stryke
* Zella Day
* J.Lamotta
* יסמין מועלם

== ראו גם ==
* מוזיקה אלטרנטיבית
* תרבות הנגד
* היפסטר

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nme.com/ NME] - מגזין אינדי נודע
* [http://www.pitchforkmedia.com/ Pitchfork] - אתר חדשות וביקורות לאלבומי אינדי
* [http://www.omemo.co.il/ רדיו אוממו] - תחנת רדיו ישראלית שמשדרת בעיקר מוזיקת אינדי בריטית ואמריקאית
* [https://web.archive.org/web/20101005034639/http://in-d-negev.peasinspace.com/ inDnegev] - פסטיבל מוזיקה ואמנות עצמאית בנגב
* 
*
*
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
ספר חנוך ב'

ספר חנוך ב הנקרא גם רזי חנוך או חנוך הסלאבי, הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך, אשר נמצא בשלמותו במגילות הגנוזות. כמו כן בסלאבית כנסייתית עתיקה ונמצא ב-1886 על ידי חוקר המקרא סוקולוב בספרייה הציבורית של בלגרד. הספר הוא פסאודואפיגרפי, כלומר, לא ברור אם המחבר שנטען בטקסט כי חיבר אותו, אכן עשה זאת. בנוסף לספר זה, קיימים שני ספרים אחרים המכונים "ספר חנוך" ועוסקים בעלילות המיוחסות לאותה דמות - ספר חנוך א' (חיבור אשר נמצא במלואו רק בגרסה בשפת הגעז); וספר חנוך ג' (אשר עותק שלם שלו נמצא בעברית ומיוחס לימי הביניים המוקדמים). הספרים לא מהווים "המשך" האחד של השני, אין קשר בינם, וכינויים בסדר הא' ב' נועד לצורכי הבהרת נשוא המחקר בלבד. 

מחברו של הספר ותאריך הכתיבה אינם ידועים ושנויים במחלוקת בקהילה המחקרית. הספר נמצא אמנם בסלאבית כנסייתית עתיקה, אך נראה כי מקור זה היה תרגום של טקסט ביוונית, והסברה הרווחת היא כי טקסט יווני זה הוא תרגום מטקסט מקורי שנכתב בארמית או בעברית. טקסט מקורי זה, על כל פנים, לא השתמר. החיבור מתוארך בין המאה ה-1 לפנה"ס לבין המאה ה-1 לספירה, אך מרבית החוקרים סבורים כי חובר במאה הראשונה לספירה (על פי אברהם כהנא, הספר נכתב במקור בעברית, בירושלים, וכאשר בית המקדש היה קיים). קיימות גרסאות שונות גם בסלאבית כנסייתית עתיקה: ארוכה וקצרה (ויש חוקרים הסבורים כי ניתן למיין את הגרסאות לשלוש או ארבע). 
פרק מעניין במיוחד הוא פרק ג' אשר בו מתוארות התחבטויותיו המוסריות של חנוך בעת מפגשו עם הנשר - להלן סיפור "אליהו והנשר". בפרק מובעים רעיונות מוסריים הנוגעים לדיני אישות תוך שימוש בדמותו האלגורית של אליהו הנביא.
כמו כן בספר נעשה השימוש הראשון בביטוי "מקצץ בנטיעות" אשר נודע בפרשת "הפרדס".

החיבור נושא נופך אפוקליפטי ואסכטולוגי. עלילת הספר עוסקת בחנוך, ומתארת בגוף ראשון (כביכול מפי חנוך עצמו) את מסעו בשבעת הרקיעים ופגישתו עם אלהים. חנוך דן בבריאת העולם עם אלהים ולאחר מכן, מצווה עליו אלהים לשוב לארץ ולהעביר את הידע שצבר לבני האנוש. חנוך מלמד במשך 30 ימים, שלאחריהם הוא נלקח השמיימה. בשלב זה עובר הספר לתיאור בגוף שלישי של חייהם של מתושלח, מלכי-צדק וניר, אחיו של נח.

הקטעים האסטרונומיים בגרסה הקצרה מבוססים על שנה של 364 יום, בגרסה הארוכה נוספו שנה ירחית ושנה יוליאנית.

תרגום לעברית פורסם עם פרשנותו של אליה שמואל הרטום ככרך ז' של פרשנות הספרים החיצוניים שפרסם.

==לקריאה נוספת==
* אברהם כהנא, [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=34334&st=&pgnum=118= ספר חנוך ב'], ספרים החיצונים - חלק ראשון, תל אביב, תרצ"ז, עמ' 118–157.
* [http://www.daat.ac.il/daat/hasfarim/chanoch.pdf ספר חנוך ב'] מעמוד ק"ב ספר חנוך בתרגום אברהם כהנא ויעקב נח פיטלוביץ.
* א. ש. הרטום, רזי חנוך, בתוך: הספרים החיצונים, חזיונות, כרך א, הוצאת יבנה תל אביב, עמ' 1–37 (ממוספרים מחדש אחרי ספר חנוך א).

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

חנוך ב'
קטגוריה:פסאודואפיגרפיה