OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אירוויזיון הילדים 2003

אירוויזיון הילדים 2003 היה אירוויזיון הילדים הראשון, והוא התקיים ב-15 בנובמבר 2003 בפורום קופנהגן שבקופנהגן שבדנמרק. בשנה זו ניצח דינו ג'לוצ'יץ מקרואטיה בתחרות, עם השיר "Ti si moja prva ljubav", שזכה ב-134 נקודות. ספרד זכתה במקום השני עם 125 נקודות. זו הייתה תחרות האירוויזיון הראשונה ששוחררה לאחר מכן גם כדי וי די.

== מדינות משתתפות ==
{| class="sortable wikitable"
|- bgcolor="#CCCCCC"
! סדר
! מדינה
! שפה
! אמן
! שיר
! תרגום לעברית
! מקום
! נקודות
|-
| 01
| 
| יוונית
| ניקולס גאנופולוס
| "Fili gia panta" (Φίλοι για πάντα)
| חברים לנצח
| 8
| 53
|-style="font-weight:bold; background:#FFDEAD;"
| 02
| קרואטיה
| קרואטית
| דינו ג'לוצ'יץ
| "Ti si moja prva ljubav"
| את האהבה הראשונה שלי
| 1
| 134
|-
| 03
| 
| יוונית
| תאודרה רפטי
| "Mia efhi" (Μια ευχή)
| משאלה אחת
| 14
| 16
|-
| 04
| 
| בלארוסית
| וולה סטסיוק
| "Tantsui" (Танцуй)
| ריקוד
| 4
| 103
|-
| 05
| 
| לטבית
| דזינטרס סיקה
| "Tu esi vasarā"
| אתה בקיץ
| 9
| 37
|-
| 06
| 
| מקדונית
| מריה וויקטוריה
| "Ti ne me poznavaš" (Ти не ме познаваш)
| אתה לא מכיר אותי
| 12
| 19
|-
| 07
| 
| פולנית
| קסיה זורויאק
| "Coś mnie nosi"
| משהו גורם לי להמולה
| 16
| 3
|-
| 08
| 
| נורווגית
| 2U
| "Sinnsykt gal forelsket"
| משוגע באהבה
| 13
| 18
|-
| 09
| 
| ספרדית
| סרגיו || "Desde el cielo"
| מגן העדן
| 2
| 125
|-
| 10
| 
| רומנית
| בובו
| "Tobele sunt viaţa mea"
| תופים הם חיי
| 10
| 35
|-
| 11
| 
| הולנדית
| X!NK
| "De vriendschapsband"
| הקשר של החברות
| 6
| 83
|-
| 12
| 
| אנגלית
| טום מורליי
| "My songs for the world"
| שיריי לעולם
| 3
| 118
|-
| 13
| 
| דנית
|אן גאדגרד
| "Arabiens drøm"
| חלומות ערביים
| 5
| 93
|-
| 14
| 
| שוודית
| The Honeypies
| "Stoppa mig"
| עצור אותי
| 15
| 12
|-
| 15
| 
| אנגלית
| שרה הריסון
| "Like a Star"
| כמו כוכב
| 7
| 56
|-
| 16
| 
| הולנדית
| רואל פליוס
| "Mijn ogen zeggen alles"
| עיניי אומרות הכל
| 11
| 23
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.esckaz.com/2004/jesclyr.htm מילות השירים]

2003
קטגוריה:2003 במוזיקה
טרנמיר רוברס

מועדון הכדורגל טרנמיר רוברס (באנגלית: Tranmere Rovers) היא קבוצת כדורגל מהעיירה טרנמיר אשר מהווה פרבר של בירקנהד. הקבוצה לא שיחקה מעולם בפרמייר ליג או בליגה הראשונה באנגליה לפני הקמת הפרמייר ליג. האצטדיון הביתי של הקבוצה נקרא פרנטון פארק, והוא מכיל 16,567 מקומות ישיבה.

הישג השיא של הקבוצה הוא זכייה בגביע הוולשי ב-1935. בנוסף לכך העפיל המועדון לגמר גביע הפוטבול ליג בשנת 2000, והפסיד בו ללסטר סיטי.

== היסטוריה ==
הקבוצה נוסדה ב-1884. ב-1991 הצליחה הקבוצה להעפיל לליגת המשנה לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף על בולטון וונדררס, ומאז הקבוצה שיחקה בליגה השנייה 10 שנים. בתקופה הזאת העפילה הקבוצה פעמיים למשחקי הפלייאוף על העלייה לפרמייר ליג, אך לא הצליחה להעפיל לפרמייר ליג.

ב-2001 נשרה הקבוצה לליגה השלישית ומאז היא משחקת שם. בעונת נאבקה הקבוצה נגד הירידה לפוטבול ליג השנייה (הליגה הרביעית), והיא ניצלה מירידה לאחר שסיימה במקום ה-19.

בסיום עונת 2013/2014 נשרה טרנמיר לפוטבול ליג 2 לאחר 13 שנים רצופות בפוטבול ליג 1 לאחר שהקבוצה נוצחה בביתה במחזור הסיום 1–2 בידי ברדפורד סיטי.

שנה מאוחר יותר נשרה טרנמיר לנשיונל ליגה החמישית והשלימה ירידת ליגה שנייה ברציפות.

שנתיים מאוחר יותר פספסה טרנמיר הזדמנות לחזור לפוטבול ליג השנייה אחרי שהקבוצה הפסידה בגמר הפלייאוף על העלייה לפוטבול ליג השנייה לפרוסט גרין רוברס 1–3.

בחלוף שנה העפילה טרנמיר פעם נוספת לגמר הפלייאוף על העלייה לליגת הפוטבול ליג השנייה והפעם היא ניצחה את בורהאם ווד 1–2 ובכך חזרה לליגה הרביעית אחרי היעדרות של 3 שנים.

בחלוף עונה נוספת העפילה טרנמיר לגמר הפלייאוף על ההעפלה לליגת הפוטבול ליג הראשונה שם פגשה את ניופורט קאונטי. טרנמיר ניצחה 0–1 לאחר ההארכה משער בדקה ה 119 ובכך השלימה טרנמיר עלייה של 2 ליגות בתוך שנתיים מהליגה החמישית אל הליגה השלישית ובכך חזרה טרנמיר לפוטבול ליג הראשונה אחרי 5 שנות היעדרות.
בחלוף שנה נשרה טרנמיר חזרה לפוטבול ליג השנייה, הליגה הרביעית בחשיבותה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל אנגליות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1884
קול קורא

קול קורא הוא פרסום רשמי מטעם גוף או אדם. לקול קורא שתי פונקציות ידועות:
1. תהליך בעל קווי אופי דומים למכרז - במקרה זה, מיועד הקול קורא לחבר בין תקציב ייעודי למבצע. לפיכך, תוכני הקול קורא יכללו לרוב: פירוט העבודה הנדרשת; תקציב ייעודי שהגוף המפרסם מוכן להעמיד לטובת העבודה; תנאים להגשת תוכנית עבודה; תנאי סף של מגישי ההצעה (גיל מסוים, ניסיון בתחום מומחיות וכיוצא בזה); קריטריונים שמשמשים את הגוף המפרסם לבחירת ההצעה הטובה ביותר.

2. העלאת תשומת לב ציבורית - במקרים אלו, הקול קורא יעסוק בסוגיה, אירוע או מיזם - אליו מתבקשים בני אדם או ארגונים להצטרף, לתרום מהונם וממשאביהם, או להגיש מועמדות כדי להצטרף לקבוצת עניין לקידום נושא מסוים.

קול קורא שמבקש מידע מספקים פוטנציאליים על מנת להשוות ביניהם נקרא RFI (Request For Information - בקשה לקבלת מידע).

==נושאים וארגונים המפרסמים קול קורא==
קולות קוראים יכולים להתפרסם במגוון של נושאים, <ref></ref>מטעם מגוון של ארגונים (עמותות, משרדי ממשלה, חברות עסקיות, התאגדויות וכיוצא בזה).
מטרת ה"קול קורא", היא בדרך כלל לנצל תקציב מסוים, על ידי פרסום הזמנת עבודה ייעודית אשר כוללת תנאי סף וסעיפים לביצוע.
הציבור הרחב מתבקש להיענות לקריאה זו על ידי מילוי טפסים ייעודיים מאת המפרסם.
בתום הליך ברירת הבקשות שהוגשו, נבחרים הזוכה או הזוכים לפי הקריטריונים שנקבעו מראש ופורסמו ב"קול קורא".
רוב משרדי הממשלה מפרסמים קולות קוראים אותם ניתן למצוא כדרך קבע בפרסומים באתר הרשמי של משרדי הממשלה.
"קול קורא" עוסק לרוב בסוגיה (למשל, קידום אומנות מקומית), אירוע (למשל, ארגון כנס למשרד ממשלתי) או מיזם (למשל, הקמת מערך לוגיסטי לרשות מוניציפלית). בנוסח ה"קול קורא" מתבקשים בני אדם או ארגונים להצטרף או להגיש מועמדות. 
לעיתים, זכייה ב"קול קורא" משמעה קבלת כספי מימון לטובת נושא מסוים שה'קול קורא' מעוניין לקדם, אולם הדבר קשור באופי ה"קול קורא" ובזהות הגוף המפרסם ומטרותיו. 
בשונה ממכרז, המפנה בדרך כלל אל מיזם עשייה מוגדר ששכר בצדו; "קול קורא" פונה אל הציבור במגוון תחומים כגון:
התנדבות והשתתפות ביעדים חברתיים, כנסים אקדמיים וכתיבת עבודות מחקר, ביצוע תוכנית/פרויקט מתמשך על ידי ספקים ועוד.

==מקור הביטוי ושימושיו==
מקור הביטוי הוא בפסוק בספר ישעיהו: "קול קורא במדבר". בהקשר המקורי ישנן שתי פרשנויות לביטוי.

===קריאה שאינה נשמעת===
מאחר שמדבר הוא מקום שומם, קריאה בקול רם לא תעזור לקורא וככל הנראה לא תשמע על ידי איש. לפיכך הביטוי מבטא אמירה חסרת תוחלת. למשל: "אורי ביקש מחבריו לעזור לו בהובלת חפציו לביתו החדש, אולם דבריו היו כקול קורא במדבר".

===קריאה שנשמעת על ידי כולם===
רוביק רוזנטל, עיתונאי וחוקר השפה העברית ומקורותיה, טוען שמשמעותו של הביטוי השתבשה עקב שינוי בפיסוק המשפט המקורי בתרגום השבעים ובברית החדשה.
לפי הסבר זה, מובנו התנ"כי המקורי של הביטוי הוא להביע כיצד כולם נשמעים כאשר אלוהים קורא. רוצה לומר, אפילו במדבר ישמעו כאשר אלוהים קורא.

כיום השימוש מופיע בעיקר במילים "קול קורא" כשמשמעותו קריאה לציבור. בשימוש "קול קורא במדבר" משתמשים בדרך כלל במשמעות קריאה שאינה נשמעת.

===שימוש מודרני===
הביטוי נמצא בשימוש עברי מודרני החל מראשית הציונות, כאשר משמעות הפרסום היא לרוב העלאת תשומת הלב הציבורית לנושא.
דוגמה טובה לשימוש בביטוי מצויה במאמרו המפורסם של יוסף ויתקין בשם עמנו וארצנו קול קורא מ-1903, בו הוא קורא ליהודים באירופה לעלות לארץ למרות הקשיים הרבים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נושאים בכלכלה
קטגוריה:שיטות תקשורת
קטגוריה:סוגי רכישה
ג'וזפה ויניולה

ג'וזפה ויניולה (באיטלקית: Giuseppe Vignola; 5 בפברואר 1662 – 26 בנובמבר 1712) היה מלחין ונגן עוגב איטלקי.

==ביוגרפיה==
ויניולה נולד בנאפולי ולמד שם בקונסרבטוריון. בשנת 1699 נישא לאנטוניה פאלקונה והחל לבסס את מעמדו בנאפולי כמלחין מוזיקה כנסייתית ודרמטית למחצה. בין השנים 1706–1712 עשה לו שם בחיבור תחליפי אריות ותמונות קומיות לאופרות של מלחינים אחרים, בהם פרנצ'סקו גספאריני. כן חיבר שלוש אופרות סריה משלו, הראשונה בהן, "טוליו אוסטיליו", בשנת 1707. באותה שנה התמנה לנגן עוגב בקאפלה המלכותית בנאפולי, עובדה שצוינה על שער הלברית של האופרה "טאודורה אוגוסטה" משנת 1709.

ויניולה נשאר במשרתו זו עד מותו בשנת 1712. החליף אותו בתפקיד פייטרו פיליפו סקרלטי, בנו הבכור של אלסנדרו סקרלטי.

== מקור ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://musicalics.com/en/node/96700 יצירותיו באתר musicalics.com]

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1662
קטגוריה:נפטרים ב-1712
כריסטופורו קארסאנה

כריסטופו קארסאנה (באיטלקית: Cristoforo Caresana; סביבות 1640 - 13 בספטמבר 1709) היה מלחין, נגן עוגב וזמר איטלקי.

== חייו ==
קארסאנה נולד בנאפולי. כנראה יצא ללימודים בוונציה, אך בשנת 1658 חזר לנאפולי, ונשאר בה כל חייו. בשנים 1659 עד 1706 היה חבר בקהילת האורטוריה (Congregazione dell'Oratorio). משנת 1659 היה טנור בקאפלה המלכותית ומשנת 1667 כיהן שם כנגן עוגב עד לפרישתו בשנת 1704. בשנים 16888-1690 היה מאסטרו די קאפלה בקונסרבטוריו די סן אונפורי. 

קארסאנה חיבר תרגילי קול שהיו בשימוש נרחב וחלקם הודפסו מחדש בשנת 1819 לשימוש בקונסרבטואר של פריז. מן ההקדמה לתרגילים אלה אפשר לעמוד על הידע התאורטי המקיף שלו והמוזיקה עצמה מציגה אותו כמבשר לפרגולזי, שלמד ללא ספק את יצירותיו.

== מקור == 

רנאטו בוסה: "כריסטופורו קארסאנה" בגרוב אונליין

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1640
קטגוריה:נפטרים ב-1709
חסן עז א-דין

חסן עז א-דין (בערבית: حسن عز الدين; נולד ב-1963) הוא טרוריסט לבנוני מארגון החזבאללה. הוא מבוקש על ידי ממשלת ארצות הברית בעקבות חטיפת טיסה 847 של TWA בשנת 1985.

==חטיפת טיסה 847 של TWA==

ב-14 ביוני 1985 נחטפה טיסה 847 של TWA בטיסה מאתונה לרומא, ומשם ללונדון. החטיפה, בראשות עימאד מורנייה, נועדה לשחרר את קבוצת אל דעווה, בראשות מוסטפא בדר א-דין, אשר הייתה כלואה בכווית. במהלך החטיפה נרצח צוללן מהצי האמריקני. המטוס הוסט לעבר המזרח התיכון, ותחנתו הראשונה הייתה נמל התעופה של ביירות, שם שהה מספר שעות. בתמורה לתדלוק המטוס הורשו 19 נוסעים לעזוב. אחר הצהריים המשיך המטוס לכיוון אלג'יר שבצפון אפריקה, שם שוחררו 20 נוסעים במהלך חניה של חמש שעות, לפני שהמטוס חזר לביירות בליל שישי.

ב-5 באפריל 1989 חטפה קבוצת לבנונים שיעים את טיסה 422, במטוס בואינג 747 של חברת התעופה הכוויתית כווית איירווייז, שהיה בדרכו מבנגקוק לכווית, על 111 הנוסעים ואנשי הצוות. במטוס היו גם בני המשפחה המלכותית הכוויתית. החוטפים הורו לטוס למשהד שבצפון-מערב איראן, שם הצטרף אליהם עימאד מורנייה. בחטיפה השתתפו 6 או 7 חוטפים, ובראשם עמד חסן עז א-דין. מאוחר יותר הוטס המטוס ללרנקה שבקפריסין, שם נורו שני נוסעים כוויתים, וגופותיהם הושלכו אל מסלול ההמראה.

ב-10 באוקטובר 2001 נוסף עז א-דין, יחד עם שני חוטפים נוספים, לרשימת הטרוריסטים המבוקשים ביותר של ה-FBI שפרסם נשיא ארצות הברית בוש. פרס בגובה 5 מיליון דולר יוענק לכל מי שימסור מידע שיוביל ללכידתו. ה-FBI מאמין כי הוא נמצא בלבנון.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.fbi.gov/wanted/wanted_terrorists/hasan-izz-al-din פרופיל של עז א-דין] באתר הטרוריסטים המבוקשים ביותר של ה-FBI

==הערות שוליים==

קטגוריה:טרוריסטים לבנונים
קטגוריה:פעילי חזבאללה
קטגוריה:הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1963
פרנץ לכנר

פרנץ פאול לַכנֶר (בגרמנית: Franz Paul Lachner; 2 באפריל 1803 – 20 בינואר 1890) היה מלחין ומנצח גרמני.

==ביוגרפיה==
לכנר נולד בריין למשפחה מוזיקלית (אחיו, איגנץ, תאודור ווינצנץ היו גם הם למוזיקאים). הוא למד מוזיקה אצל סימון זכטר ומקסימיליאן שטדלר. הוא ניצח על תזמורת תיאטרון אם קרנטנרטור בווינה לפני שהיה לאישיות חשובה בחיי המוזיקה של מינכן, שם ניצח משנות ה-30' של המאה ה-19 בבית האופרה, בקונצרטים ובפסטיבלים שונים. הקריירה שלו הסתיימה באופן פתאומי בשנת 1864 כשתלמידו של ריכרד וגנר, הנס פון בילוב, תפס את מקומו ודחק אותו החוצה. לכנר נשאר במשרתו באופן רשמי, בחופשה מתמשכת, עד שפג תוקף החוזה שלו.

== יצירותיו ==

לכנר היה מלחין פורה וידוע-שם בתקופתו, אף כי איננו נחשב למלחין גדול. יצירתו, שהושפעה מבטהובן ומידידו שוברט, נחשבת לנאותה ומקצועית, אבל עם השנים נשכחה וכיום אך מעטים מכירים אותה. בין הגדולות בהצלחותיו היו האופרה "קתרינה קורנארו" (1841), רקוויאם ושבע סוויטות תזמורתיות (1881). הסונאטות שלו לעוגב (אופוס 175, 176 ו-177), כמו גם המוזיקה הקאמרית שלו, בייחוד המוזיקה לכלי נשיפה מעץ, הן אולי היצירות הנהנות כיום ממירב תשומת הלב, אם כי רביעיות המיתרים שלו ואחדות משמונה הסימפוניות זוכות לביצוע ולהקלטות. שיריו, שכמה מהם כתובים לטקסטים ששוברט השתמש בהם לשיריו, תרמו להתפתחות הליד הגרמני.

לקראת ביצועי "מדיאה" של כרוביני בפרנקפורט, בשנת 1855, חיבר לכנר רצ'יטאטיב במקום הדיאלוג המדובר המקורי, וגרסה זו, בתרגום לאיטלקית, שימשה ברבות מן ההפקות המחודשות וההקלטות של אופרה זו במאה ה-20.

== קישורים חיצוניים ==

* 
<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20101229180944/http://www.maurice-abravanel.com/lachner_franz_english.html Franz Paul Lachner biography]
</div>

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מנצחים גרמנים
פרנץ
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1803
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1890
משיקולי

שירטוט של מערכת משיקולי
מַשִׁיקוּלִי (בלטינית: Machecollum; מילולית: מרסק צוואר), הוא חלק ממערכת הגנה על שערים במבצר, שנועדה לאפשר למגנים להתמודד עם אויב העומד בצמוד לחומה ומחוץ לטווח האש של חרכי הירי הקבועים בחומה. המשיקולי נבנה כמרפסת סגורה ומוגנת שברצפתה נקרע פתח, דרכו יכולים המגנים להשליך חפצים כבדים או נוזלים, או לירות מכלי נשק על האויב התוקף את השער. בניגוד למיתוס הרווחה הרי שלאורך ההיסטוריה נעשה שימוש מועט יחסית בשפיכת שמן רותח דרך פתח המשיקולי. הדבר נובע מן העובדה שהשמן היה דרוש לצרכים אחרים (למשל בישול)<ref></ref>, ובדרך כלל נעשה שימוש בחול חם או חפצים כבדים.

מקורם של מתקנים אלו אינו ברור, אך משיקולי מופיע במערכות ביצור מוסלמיות וארמניות של תחילת ימי הביניים. החל מהמאה ה-12, וביתר שאת במהלך המאה ה-13, נבנו משיקולי במבצרים צלבניים, וממקור זה הגיע המשיקולי לשימוש בטירות באירופה בעיקר בצרפת.

פתחי תקיפה כדוגמת המשיקולי, שנקבעו בתקרות מעברים ובעיקר בתוך שערים וברביקן, נקראו פתחי הריגה.

== גלריה ==
<gallery>
Tor mit (Zug-) Brücke zum Castelo do Lindoso.jpg|משיקולי מעל שער בטירת לינדוסו בפורטוגל.
CastCuellar10.jpg|משיקולי מעל שער בטירת קוויאר בספרד.
Machicolations (PSF).png|ציור המדגים שימוש במערכת משיקולי בעת מצור.
Banon 804.jpg|משיקולי בטירת בנון בצרפת.
Machicolation jerusalem.jpg|משיקולי בשער יפו בחומת ירושלים
Machicoulis at Monastery of the Cross.jpg|משיקולי במנזר המצלבה
</gallery>

==ראו גם==
* מבצר
* ביצורים
* טירה

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1097-1192 (Fortress) Osprey Publishing 2004
* David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1192-1302 (Fortress) Osprey Publishing 2005
* Adrian J. Boas Archaeology of the Military Orders. Taylor & Francis, Inc. 2006
</div>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ביצורים
שווים ושווים יותר

שווים ושווים יותר הוא הרומן הראשון שפרסם סמי מיכאל. הספר יצא לאור בהוצאת "בוסתן" ב-1974. הרקע של הרומן הוא חיי המעברות בישראל בשנות ה-50 של המאה ה-20 והאפליה העדתית ממנה סבלו העולים מארצות האסלאם. הספר עובד פעמיים לתיאטרון, ב-1980 (על ידי פנינה גרי בסדנת תיאטרון הגליל) וב-1998.
 
שם הרומן הוא אזכור למשפט הידוע "כל בעלי-החיים שווים, אך ישנם בעלי-חיים השווים יותר" מחוות החיות של ג'ורג' אורוול.

הספר עורר הדים רבים ומיכאל הוזמן להשתתף בתוכנית התרבות "טנדו", ששודרה ב בהנחיית ירון לונדון, שם זכה לראשונה לחשיפה תקשורתית.

הספר צוין רבות בסקירות ספרותיות, היסטוריות, חברתיות ופוליטיות. בביקורת שכתבה איזה פרליס בעיתון דבר באוגוסט 1974, היא כתבה כי: "זהו רומן הבא להזעיק ולזעזע את דעת הקהל על האפליה העדתית".

פרופ' ננסי ברג מאוניברסיטת וושינגטון פרסמה ספר על יצירתו של סמי מיכאל בשם "שווה יותר ויותר".

==קישורים חיצוניים==
* 
ביקורות
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:רומנים המתרחשים בישראל
קטגוריה:השסע העדתי בישראל בתרבות
קטגוריה:ספרי סמי מיכאל
מחזור צואה-פה

מחזור צואה-פה היא דרך העברה של מחלות, שבה מועברת מחלה מחלקיקי צואה של המארח המדביק לחלל הפה של המארח הנדבק.

לרוב יש מספר שלבים בדרך, ולעיתים שלבים רבים. דוגמאות לשלבים נפוצים כאלו:
*מים שבאו במגע עם צואה ולא מטופלים באופן מספק לפני שתייה
*מזון שבא במגע עם צואה
*היעדר מערכת טיהור שפכים תקינה, יחד עם וקטורי מחלה כדוגמת זבוב הבית
*ניקוי לא מספק או היעדר ניקוי כלל לאחר מגע עם צואה
*פעילות מינית שבה מעורבים הפה ופי הטבעת, למשל אנאלינגוס

המחלות המועברות במחזור צואה-פה כוללות בין היתר גיארדיאזיס, הפטיטיס A, הפטיטיס E, שיגלוזיס, טיפואיד, כולרה, זיהומים ב-Vibrio parahaemolyticus, Rotavirus, נגיפי Enterovirus, Clostridioides difficile, קריפטוספורידיוזיס ואסקריאזיס.

==ראו גם==
*תולעי סרט

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחלות זיהומיות וטפיליות
GoTo (מותג)

גוטו בע"מ, המוכרת במותג GoTo (בעבר "Car2go" / "קאר טו גו"), היא חברה ישראלית שהוקמה בשנת 2008 ואפשרה לראשונה השכרת רכב לזמן קצר. מיוני 2022 החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. 

קבוצת GoTo נחשבת לאחת החברות החלוצות בעולם בתחום השיתוף מכוניות והאופנועים החשמליים.

==היסטוריה==
חברת גוטו גלובל מוביליטי בע"מ נוסדה בשנת 2008 על ידי יונתן גדיש, נועם מרגלית, ובן (בנימין) ניניו ופעלה במותג Car2go בהשכרת רכב לזמן קצר. באפריל 2022 נחתם הסכם למיזוג החברה עם החברה הציבורית נרהטק מדיה בע"מ, שנוסדה בנובמבר 2020 ונסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב. מימוש ההסכם הושלם ביוני 2022. בהמשך לכך שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי, "גוטו בע"מ". 

==סוגי השירות==
הקבוצה מפעילה שירותים שונים בתחום התחבורה השיתופית:
===שירות שיתוף רכבים במודל "הלוך – חזור" [RT]===
במודל זה המנויים יכולים לשכור רכב למספר שעות, כשהם לוקחים אותו מחנייה A, נוסעים למחוז חפצם ולבסוף מחזירים אותו לאותה חנייה ייעודית שממנה נלקח (A). למעשה, אלטרנטיבה לרכב הפרטי. במודל זה מפעילה החברה צי מגוון של למעלה מ־300 כלי רכב בכ- 14 ערים מרכזיות בישראל ביניהם: תל אביב, ירושלים, רמת גן, גבעתיים, חולון, בת ים, רעננה, חיפה, נתניה והרצליה.

צי הרכבים כולל – רכבי מיני, וואנים להובלות.

בנוסף, GoTo בעלת זיכיון להצבת כלי רכב בכל תחנות הרכבת בארץ ובימים אלה מפעילה שיתוף רכבים בתחנות הרכבת תל אביב, הרצליה.

בשירות "הלוך – חזור", התמחור הוא על בסיס שעות ההשכרה + ק"מ: עלות המנוי החודשי נעה בין 20 ש"ח ל 50 ש"ח; מחיר השכרת הרכב נע בין 17-35 ש"ח לשעה (תלוי בדגם. המחיר לשעה יורד אם לוקחים את הרכב ליום שלם); והעלות לק"מ היא כ-2 ש"ח לכל קילומטר ב-50 הק"מ הראשונים ו-1 ש"ח לכל ק"מ מעבר לכך. ההזמנה מתבצעת בטלפון, באתר או באפליקציה ייעודית. 

בנוסף מפעילה החברה מודל זה גם בעיקר מדריד שבמדינת ספרד.

===שירות שיתוף רכבים במודל "כיוון אחד" [OW]===
במודל זה מנויי החברה יכולים לשכור רכב על בסיס דקות, כשניתן לקחת את הרכב מנקודה A, לנסוע למחוז חפצם ולהשאירו שם, בנקודה B. נסיעות קצרות אלו, מחנייה ייעודית אחת אל אחרת, מיועדות בדרך כלל לנסיעות קצרות בתוך העיר והשירות הוא מוצר משלים לתחבורה הציבורית הפועלת בעיר. החברה מפעילה בשירות זה בישראל את פרויקט הדגל של עיריית תל אביב בתחום התחבורה השיתופית "אוטותל", משנת 2017. הפרויקט כולל 360 רכבים וכ- 600 חניות למנויי השירות. 

בנוסף מפעילה החברה מודל זה בעיר מדריד שבמדינת ספרד. 

כל השירותים של הקבוצה הם אפליקטוריים וזמינים להורדה בחנויות האפליקציות. 

==פעילויות עסקיות נוספות==
===GoTo Tech===
ל-GoTo חברת בת טכנולוגית בשם "GOTO Tech" אשר מפתחת טכנולוגיה ייחודית לניהול ותפעול פעילות של שיתוף מכוניות שפותחה על בסיס למעלה מ־9 שנות ניסיון בתחום. בעקבות ההצלחה המקומית, משמשת החברה כיום גם כספק פתרונות כולל מהמובילים בעולם לטכנולוגיה למיזמי תחבורה שיתופית. החברה מפעילה למעלה מ־4,500 כלי תחבורה שונים וכמליון נסיעות בשנה. כמו כן, החברה זכתה במכרז של אחד מיצרני הרכבים הגדולים באירופה להיות ספק הטכנולוגיה לצי הרכבים השיתופיים שלו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* [https://maya.tase.co.il/reports/details/1474539/2/0 מצגת לשוק ההון -GoTo], באתר "מאיה", 31 באוגוסט 2022

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תחבורה ישראליות
קטגוריה:רעננה: תחבורה
קטגוריה:תל אביב-יפו: תחבורה
קטגוריה:תחבורה בת קיימא בישראל
קטגוריה:חברות השכרת רכב
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2008
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
פונס

מיקום הפונס במוח האנושי
200px

הפונס, שנקרא גם הגשרון או הגשר (Pons), הוא חלק מגזע המוח. הוא ממוקם מתחת למוח האמצעי, מעל המוח המוארך ולפני המוח הקטן.

אזור זה מספק מידע למבנים אחרים בגזע המוח ולמוח הקטן. כמו כן, הוא מקשר בין המוח הקטן ובין האזורים המוטוריים השונים בקליפת המוח. 
הוא מעורב בוויסות המוטורי וניתוח המידע החושי.
המידע מהאוזן נכנס אל המוח דרך הפונס.

התצורה הרשתית עוברת מהמוח האמצעי עד המוח המוארך ועוברת דרך הפונס. פעילותה אחראית לתפקוד מערכת השינה. בהתאם לכך הפונס מעורב בשלבים מסוימים במחזור השינה והעירות, ובעיקר בשנת רע"מ (REM), במהלכה נחווים חלומות. הפונס אחראי על שיתוק השרירים במהלך החלומות, והוא גם זה שמייצר אותם ומשדר אותם לקליפת המוח.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20060502144925/http://faculty.ucc.edu/biology-potter/The_Brain/sld017.htm דיאגרמה של פונס]
*[http://brainmaps.org/index.php?y2=pons&y=Pons&species=mus musculus צילום של פונס]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:המוח האחורי
הרווי קראמפט

הרווי קראמפט (אנגלית: Harvie Krumpet) הוא סרט קומי-חינוכי, מונפש באנימציית פלסטלינה, משנת 2003. הסרט זכה להפצה מסחרית (למשל דרך נטפליקס) ובפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 2003. במאי ותסריטאי הסרט הוא אדם אליוט האוסטרלי. אורך הסרט הוא כעשרים דקות.

הסרט מספר את סיפור חייו הבדיוני של אדם, ששמו כשם הסרט, שבמהלך חייו צובר עוד ועוד לקויות, אולם נשאר אופטימי ומאושר.

==עלילה==

הרווי נולד עם תסמונת טורט לאב חוטב עצים ואם אנאלפביתית וסכיזופרנית בכפר נידח בפולין, בין שתי מלחמות העולם. הרווי אינו מאובחן כבעל תסמונת טורט בשל המודעות הנמוכה לתופעה זו במקום מגוריו וסובביו מחשיבים אותו למפגר. אולם, גם בהמשך חייו, כשהוא מתגורר במקומות מפותחים ותרבותיים שבהם תסמונת זו כן מאובחנת, הוא מופיע מדי פעם בעיתונים בתור קוריוז המהגר המפגר.

הרווי מנודה בבית ספרו ולכן מבלה את כל ההפסקות עם הילד המגמגם שגם הוא מנודה. השניים סובלים מהתעללויות מצד הילדים האחרים, אשר משליכים עליהם אבנים. בעקבות זאת מחליטה אמו של הרווי להוציאו מבית הספר ולתת לו חינוך ביתי, למרות היותה אנאלפביתית. הרווי כבר שולט ברזי הכתב והאם קונה לו פנקס שבו יכתוב עובדות שהיא מכתיבה לו. פנקס זה מלווה אותו כל חייו והוא מוסיף לו עוד ועוד עובדות חשובות שהוא מכיר בהן. העובדה הראשונה שנכתבת בפנקס היא: העובדות אינן נעלמות כשמתעלמים מהן.

החיים בבית נמשכים עד מות הוריו בתאונה ותחילת מלחמת העולם השנייה, אשר מאלצים אותו לעזוב, והוא מגיע לאוסטרליה כפליט. האסונות והצרות ממשיכים להכות בהרווי אך הוא נשאר אופטימי, מלא שמחת חיים ובעל גישה אקטיביסטית. הוא הופך לצמחוני ולפעיל זכויות בעלי חיים, וכן לנודיסט.

התסמונת של הרווי אינה מאפשרת לו להתעלם מדחפים שונים והעובדה שהוא נוגע באנשים שמדברים איתו גורמת לו לעימותים אלימים. הרווי שובר את ראשו בעימותים אלה וחלק מגג הגולגולת שלו מוחלף במתכת, שהופכת מאוחר יותר למגנטית. בהמשך חייו הרווי נפגע מפגיעת ברק ומאבד אשך.

הרווי מתחתן עם אחת האחיות בבית החולים. השניים מאמצים ילדת תלידומיד, שאותה מחנך הרווי בביתו על פי ערכיו. כעבור זמן מה הרווי מתאלמן, ובתו עוברת ללמוד בארצות הברית, שם הופכת לעורכת דין לזכויות נכים. ללא אשתו ובתו, הרווי מוצא עצמו זקן גלמוד ונכה. הוא עובר לבית אבות ולוקה באלצהיימר קל. בדומה לחולי אלצהיימר אחרים, הוא נוטה לברוח ממקום מגוריו אל תחנת האוטובוס הקרובה כדי לקחת קו אוטובוס דמיוני אל כפר הולדתו שמעבר לים. מסיבה זו ישנה בחצר בית האבות תחנת אוטובוס מזויפת שבה מתגודדים בכל יום רבים מיושבי בית האבות. כך נחסך הצורך לחפש אחריהם ברחבי העיר.

בלילה אחד, מתוך ייאוש, לוקח הרווי מארון התרופות כדורי מורפין במטרה לשים קץ לחייו. בדרך לתחנה הוא פוגש תושבת של בית האבות, שהוא לא הכיר כלל כי היא התביישה לצאת מחדרה משום שמחלת הסרטן עיוותה את פניה. הם יושבים ומשוחחים כל הלילה, ולמחרת מתגלה שהתושבת התאבדה.
בסצנה האחרונה בסרט יוצא הרווי אל תחנת האוטובוס, כשלגופו רק ספר העובדות תלוי בחוט על צווארו. הוא מתיישב בתחנה, על אף שהוא יודע שהאוטובוס לא יבוא, ומחייך בפעם הראשונה מזה זמן רב.

==פרסים==
הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר לשנת 2003.

==ראו גם==
*מרי ומקס

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטי אנימציה בסטופ-מושן
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט המונפש הקצר הטוב
רכבל חיפה

רַכֶּבֶל חיפה הוא רכבל תיירותי הפועל בחיפה ומקשר בין שכונת בת גלים, שלחוף הים, ושכונת סטלה מאריס, שבקצה הצפוני של הכרמל.

== רקע ==
בספרו של בנימין זאב הרצל, "אלטנוילנד" (בתרגומו של נחום סוקולוב) מופיע התיאור: 
תיאור זה התממש ברכבל חיפה, ואפילו הדקלים נטועים בתחנת בת גלים.

== מבנה ==
הרכבל בנוי משש קרוניות, הנעות שלוש לכל כיוון. הקמתו נעשתה למטרות תיירות בתקופת כהונתו של אריה גוראל כראש עיריית חיפה. בשל צורתן הכדורית של הקרוניות, זכה לעיתים הרכבל לכינוי "הביצים של גוראל" בפי חלק מתושבי האזור. המיזם, שתוכנן על ידי האדריכל אמנון גלפמן והוקם ב-1986 על ידי "החברה הכלכלית לחיפה", הוא עסק בבעלות פרטית של חברת "יטבתה" ("י. בעיר אחזקות 1995 בע"מ"), אשר הפעילה את רשת המסעדות "יטבתה בעיר".

בתצורתו הראשונית הרכבל היה אמור לנוע, כמעט ללא הפסק ובתוכו הנוסעים היו אמורים לשמוע הסברים על הנוף הנשקף ממנו. בשנות האלפיים, הקרוניות יוצאות לדרכן, מכל אחת מהתחנות, מדי רבע שעה. הן נוסעות כדבוקה אחת וגם מערכת השמע חדלה מלפעול.

אורכו של הרכבל הוא 355 מטרים והפרש הגבהים בין שתי תחנותיו, 130 מטרים. 

במהלך מלחמת לבנון השנייה הושבת הרכבל, והוא חזר לפעול כשנה וחצי לאחר מכן.

ב-1 בינואר 2016 נקרע כבל התקשורת של הרכבל עקב הרוחות העזות, ועקב כך הושבת הרכבל. לאחר כחודשיים חזר הרכבל לפעילות.

הרכבל הוא תוצרת חברת דופלמאייר-גאראוונטה האוסטרית-שווייצרית.

בסביבת תוואי הרכבל נמצאים האתרים מערת אליהו ומנזר סטלה מאריס.<ref></ref>

== שילוב במערך התחבורה החיפאי ==
בדצמבר 2016, מעבר להיותו אטרקציה תיירותיות, החל הרכבל לשמש כאופצייה לכלי תחבורה לכל דבר, בעיקר עבור אלפי הסטודנטים ואנשי הסגל במכללה האקדמית גורדון. לאור מצוקת חנייה רבת שנים באזור המכללה, הושג הסדר, לפיו לבאי המכללה תתאפשר חנייה חופשית באזור תחנת בת גלים של הרכבל ונסיעה בו בחינם לצידו השני, המרוחק מספר דקות הליכה בודדות מהמכללה. שירות הרכבל ניתן בחינם רק עבור סטודנטים ועובדים של המכללה ואינו נכלל בהסדר עם שאר אמצעי התחבורה העירונית.
הנוף הנשקף מקרונית ברכבל חיפה

{| align="center"
|<gallery widths="220px" heights="190px" perrow="3">
קובץ:Stella Maris Down.jpg|הרכבל בבת גלים, תחנה תחתונה
קובץ:Aerial tramway of Haifa.JPG|קרונות הרכבל בתנועתם
קובץ:Stella maris up.jpg|הרכבל בסטלה מאריס, תחנה עליונה
</gallery>
|}

== אזכורים ==
הרכבל מופיע בסרטים וסדרות שונים, כגון "אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו", "מזל חתולה" ועוד.

==ראו גם==
* רכבלית

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בת גלים
קטגוריה:חיפה: תחבורה
חיפה
קטגוריה:סטלה מאריס
קטגוריה:דופלמאייר-גאראוונטה
Somewhere Back in Time

Somewhere Back in Time - The Best of: 1980-1989 הוא אלבום אוסף של להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן שמכיל שירים משבעת האלבומים הראשונים של הלהקה, אותם האלבומים שנחשבים ל"תקופת הזהב" של הלהקה.
== הפקה ==
האלבום יצא סמוך לתחילתו של סיבוב ההופעות "Somewhere Back in Time World Tour", שנועד להכיר למעריצים החדשים של איירון מיידן את החומר הישן של הלהקה משנות ה-80, והשירים שמופיעים באלבום זהים לשירים אותם ניגנה הלהקה במהלך סיבוב הופעות זה.

עטיפת האלבום כוללת תמונה של קמע הלהקה "אדי" כפרעה חנוט (בדומה לעטיפת האלבום Powerslave), ומעליו אדי בצורת סייבורג (מעטיפת האלבום Somewhere In Time). הלוגו של איירון מיידן דומה ללוגו שהופיע על עטיפת האלבום Seventh Son of a Seventh Son.

== רשימת השירים ==

== השתתפו באלבום ==
* ברוס דיקינסון - שירה
* סטיב האריס - גיטרת בס
* דייב מארי - גיטרה חשמלית
* אדריאן סמית' - גיטרה חשמלית
* ניקו מק'בריין - תופים בכל השירים למעט 6, 7, 8, 14
* קלייב בר - תופים בשירים 6, 7, 8, 14
בנוסף:
*מייקל קני - קלידים בשירים 10 ו-12

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי איירון מיידן
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
תחותמס הראשון

תחותמס הראשון (באנגלית: Thutmose I; יש הוגים את שמו גם: ת'וּתּ-מֹש, כלומר תות-משה) היה הפרעה השלישי בשושלת ה-18 של מצרים העתיקה. תקופת שלטונו מתוארכת לשנים 1512-1525 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה. תחותמס עלה לשלטון לאחר מותו של אמנחותפ הראשון. בתקופות שלטונו ניהל מסעות מלחמה לאזור כנען וסוריה ממזרח ולנוביה בדרום והרחיב את אזורי השליטה של מצרים לאזורים שאף פעם לא היו בשליטתה.

תחותמס היה בנו של אמנחותפ הראשון ושל פילגש בשם "סנסנב". כדי לרכוש לו זכויות לכס המלכות נשא לאישה את עאחמס, בתו החוקית של אביו אמנחותפ והיא הייתה אשתו הראשית. ישנם חוקרים הטוענים שהיא הייתה אחותו של אמנחותפ הראשון ולא ביתו. בנו הבכור של תחותמס הראשון מאשתו עאחמס היה אמנמס. הוא נולד עוד לפני שתחותמס הומלך למלך. אמנמס מופיע על גבי אסטלה יחד עם אביו משנת שלטונו הרביעית בסצנת ציד בממפיס. אמנמס הפך להיות מפקד הצבא הגדול של אביו זמן לא רב לפני מותו שהתרחש סמוך למותו של אביו. לתחותמס נולדו ילדים נוספים מאשתו הראשית, בן שמת לפני מות אביו, ושתי בנות, אחת מהן הייתה חתשפסות. לתחותמס היה בן נוסף מאשה אחרת אשר הפך ליורשו והפך למלך תחותמס השני ונשא את אחותו חתשפסות לאישה.

בעת עלייתו של תחותמס לשלטון החל מרד בנוביה כנגד שלטונה של מצרים. תחותמס ירד במורד הנילוס, נלחם בנובים והרג את מלכם. הוא תלה את גופתו על חרטום ספינתו לפני חזרתו לתבאי.

בשנת מלכותו השנייה יצא תחותמס למסע מלחמה כנגד מיתני והגיע עד נהר הפרת. הוא היה השליט המצרי הראשון שהגיע לאזור כה צפוני. על פי כתובת שנשארה מתקופתו, תחותמס הציב ליד כרכמיש בסמוך לנהר הפרת אסטלת גבול כדי לחגוג את ניצחונו על הארצות שמעבר לנהר הפרת. נהר הפרת היה הנהר הגדול הראשון שהמצרים הכירו מחוץ לארצם. הפרת זורם דרומה בעוד שהנילוס זורם צפונה. בעקבות כך כונה נהר הפרת על ידי המצרים "מים הפוכים".

בשנת מלכותו השלישית הוא יצא למלחמה נוספת כנגד נוביה. במהלך מסע זה הורה תחותמס להעמיק את התעלה שנבנתה במאה ה-19 לפנה"ס על ידי פרעה סנוסרת השלישי מהשושלת ה-12. מטרת החפירה היה להקל את המסע במעלה זרם הנילוס ממצרים לנוביה ובכך להקל על שילוב נוביה באימפריה המצרית. בשנת מלכותו הרביעית יצא למסע נוסף כנגד נוביה. במסע זה הגיע עד לאשדות הרביעים של הנילוס.

תחותמס הראשון בנה מקדשים רבים במצרים, הפרויקט הגדול ביותר שלו היה המקדש בכרנך. כן בנה לעצמו קבר בעמק המלכים, הוא היה כנראה המלך הראשון שבנה לעצמו קבר בעמק זה.
המומיה המזוהה כזו של תחותמס הראשון
המומיה של תחותמס התגלתה בשנת 1881 בדיר אל-בחרי מעל מקדשה של חתשפסות, ביחד עם מלכים נוספים של השושלות ה-18 וה-19 ושליטים מהשושלת -21.

האגיפטולוג גסטון מספרו תאיר את המומיה כך:

"המלך כבר היה מבוגר בגילו בעת מותו, בהיותו בן למעלה מחמישים שנה, לשפוט לפי השיניים החותכות, שנשחקו מהטומאה של הלחם המצרי. הגוף, על אף שהוא קטן וכחוש, מראה עדות לכוח שרירי יוצא דופן; הראש קירח, התוויות מעודנות, והפה עדיין נושא הבעה האופיינית לפיקחות וערמומיות."

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-18
קטגוריה:חנוטי מצרים העתיקה
פייר ולדו

פייר ולדו (בצרפתית: Pierre Valdo), כונה גם ולדו מליון, 1130–1217, היה רפורמטור דתי נוצרי, האיש שעל שמו נקרא הזרם הוולדונזי.

== חייו ==
פייר ולדו היה סוחר עשיר בעיר ליון. בשנות השבעים של המאה ה-12 ויתר על רכושו לטובת העניים ועבר לחיי עוני כשהוא מטיף גם לאחרים לעשות כמוהו ולקחת כמופת את חיי השליחים הראשונים. הוא וחסידיו תרגמו חלקים מכתבי הקודש והפכו אותם נגישים גם למי שאינם דוברי לטינית.
CHiESA METODiSTA Di BASSiGNANA 
הוא לא היה מטיף מוסמך מטעם הכנסייה ולכן הארכיבישוף של ליון אסר עליו ועל חסידיו להטיף את תורתו וב-1182 הוטל עליו נידוי והוכרז כ"פדי". בעקבות הנידוי עזבו, הוא וחסידיו, את ליון ועברו לעמקי ההרים בפיימונטה ווו. ב-1184 הוגדרה תנועתם ככפירה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://books.google.co.il/books?id=bBc3AAAAMAAJ&pg=PA214&lpg=PA214&dq=%22VALDO+DE+LION%22&source=bl&ots=9mPnNQKa2v&sig=CWd0nsEm76U7tAxPcLNxNFvNRjw&hl=iw&ei=6-FTTPWgBsSsOOW2uJ4O&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=1&ved=0CAgQ6AEwAA#v=onepage&q=%22VALDO%20DE%20LION%22&f=false An historical defence of the Waldenses or Vaudois] 
* [http://www.info-bible.org/livres/Histoire.Eglise.Vaudoise.1/08.htm פייר ולדו - מקור השם וודואז] 
* [http://www.museeprotestant.org/Pages/Notices.php?noticeid=104&scatid=1&lev=2&cim=107&Lget=EN פייר ולדו והוולדניזם] 
* 

קטגוריה:דת, מסדרים ותנועות דתיות בימי הביניים
קטגוריה:אנשי דת נוצרים
קטגוריה:ילידי 1140
קטגוריה:נפטרים ב-1217
אנריקו צ'קטי

אנריקו צ'קטי (באיטלקית: Enrico Cecchetti; 21 ביוני 1850, רומא – 13 בנובמבר 1928, מילאנו) היה רקדן ומורה לבלט איטלקי. המציא שיטת הוראה הקרויה על שמו. מבין תלמידיו: אנה פבלובה, ואצלב ניז'ינסקי וליאוניד מאסין.

מקובל לייחס לקארלו בלאזיס השפעה על סגנונו של צ'קטי.

צ'קטי הוא בנם של זוג רקדנים. הוא עבר לסנקט פטרבורג ורקד בבלטים של מריוס פטיפה, ובהם "הציפור הכחולה" ו"היפהפייה הנרדמת". בהמשך פנה להוראה ולימד את רקדני הבלט הקיסרי. בשנת 1884 העלה על הבמה את הבלט "קופליה" של מריוס פטיפה. כאשר סרגיי דיאגילב רצה לארגן מסע לבלט רוס הרקדנים סירבו לוותר על שיעורי הבלט של צ'קטי, ודיאגילב שכר אותו בתור מנהל בלט של הלהקה.

בשנת 1923 פרש מבלט רוס, והוזמן על ידי ארטורו טוסקניני לעבוד בלה סקאלה.

דמותו מופיעה בסרט "ניז'ינסקי" (1980).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רקדני בלט איטלקים
קטגוריה:מורים לבלט
קטגוריה:מנהלי בלט
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1850
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1928
Live After Death

Live After Death הוא אלבום הופעה מאת להקת ההבי מטאל הבריטית איירון מיידן. האלבום יצא לשווקים ב-14 באוקטובר 1985 והוקלט במהלך סיבוב ההופעות "World Slavery Tour". אלבום זה ביסס את מוניטין הופעות הלהקה כהופעות ענקיות ומשובחות. האלבום נחשב בעיני אנשים רבים לאחד מאלבומי ההופעה (של להקות מטאל) הטובים ביותר שהוקלטו אי-פעם.

== פתיח ==
הפתיח להופעה שמופיע לפני השיר "Aces High" הוא חלק מהנאום המפורסם "We shall fight on the beaches" של ראש ממשלת בריטניה לשעבר, וינסטון צ'רצ'יל, בזמן מלחמת העולם השנייה בפני בית הנבחרים הבריטי ב-4 ביוני 1940. הפתיח:

... We shall go on to the end, we shall fight in France, we shall fight on the seas and oceans, we shall fight with growing confidence and growing strength in the air, we shall defend our Island, whatever the cost may be, we shall fight on the beaches, we shall fight on the landing grounds, we shall fight in the fields and in the streets, we shall fight in the hills; we shall never surrender ...".

פתיח זה שימש את איירון מיידן גם בסיבובי הופעות מאוחרים יותר בהם נוגן השיר Aces High.

== רשימת השירים ==
13 השירים הראשונים (12 שירים+פתיח) הוקלטו בהופעה שנערכה בלונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית ב-14-17 במרץ 1985. חמשת השירים האחרונים הוקלטו בלונדון, בריטניה במהלך אוקטובר 1984. בהוצאה מחודשת של שנת 1995 הוסיפו עוד שלושה שירים שהוקלטו גם הם באותה הופעה בלונדון. 

== השתתפו באלבום ==
* ברוס דיקינסון - שירה
* סטיב האריס - גיטרת בס
* אדריאן סמית' - גיטרה חשמלית
* דייב מארי - גיטרה חשמלית
* ניקו מק'בריין - תופים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-1985
קטגוריה:אלבומי וידאו מ-2008
קטגוריה:אלבומי איירון מיידן
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
תמרה קרסבינה

קרסבינה, בסביבות 1920
תמרה קרסבינה (ברוסית: Тамара Платоновна Карсавина; 10 במרץ 1885, סנקט פטרבורג - 26 במאי 1978, לונדון) הייתה פרימה בלרינה רוסיה בבלט הקיסרי ובבלט רוס, שם רקדה עם ואצלב ניז'ינסקי.

נולדה לרקדן ומורה לבלט בשם פלאטון קרסבין (בין תלמידיו מיכאל פוקין), למדה בבית הספר של הבלט הקיסרי הצטרפה ללהקה של הבלט הקיסרי של תיאטרון מריאינסקי כפרימה בלרינה והופיעה בכל הרפרטואר של מריוס פטיפה. הצטרפה כפרימה בלרינה לבלט רוס של סרגיי דיאגילב, ורקדה בתפקידים ראשיים בבלטים של מיכאל פוקין: הסילפידות, קלאופטרה, פטרושקה, רוח הורד, ציפור האש (תפקיד שהוצע תחילה לאנה פבלובה), נרקיס, דפני וכלואה, ובבלטים ז'יזל, Les Orientales בבלט jeux של ניז'ינסקי, בבלט "הכובע משולש הפינות" של מאסין ובלטים נוספים.

בין תלמידותיה נמנות מרגוט פונטיין ואליסיה מרקובה. הייתה שותפה בשחזור יצירות מופת של הבלט, סייעה בהקמת הבלט המלכותי, ויעצה לכוריאוגרף פרדריק אשטון.

לאחר מהפכת אוקטובר התחתנה עם דיפלומט אנגלי ובשנת 1918 עזבה לבריטניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://iw.ellas-cookies.com/iskusstvo-i-razvlecheniya/50058-tamara-karsavina-foto-biografiya-i-lichnaya-zhizn-russkoy-baleriny.html תמרה קרסבינה: תצלום, ביוגרפיה וחיים אישיים של בלרינה רוסית]
* [https://www.nytimes.com/1978/05/28/archives/tamara-karsavina-dies-prima-ballerina ניו יורק טיימס, הספד לפרימה בלרינה תמרה קרסבינה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רקדניות בלט
קטגוריה:רקדניות רוסיות
קטגוריה:פרימה בלרינות
קטגוריה:ילידות 1885
קטגוריה:נפטרות ב-1978
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
רוזמרי אקרמן

רוזמרי "רוזי" ויטשס-אקרמן (בגרמנית: Rosemarie "Rosie" Witschas-Ackermann; נולדה ב-4 באפריל 1952) היא אתלטית עבר ממזרח גרמניה, אלופה אולימפית (מונטריאול 1976), אלופת אירופה (רומא 1974) ושיאנית עולם בקפיצה לגובה. הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שעברה גובה של 2.00 מטר בקפיצה לגובה. היא קפצה בסגנון גלילת הבטן.

== ביוגרפיה ==
אקרמן נולדה בשם רוזמרי ויטשס (Witschas) בעיירה לוסה, שבצפון סקסוניה.

באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה אקרמן במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.85 מטר, המנצחת הייתה אולריקה מייפארת בת ה-16 ממערב גרמניה שהשוותה את השיא העולמי, 1.92 מטר.

===שיא עולם ראשון===
בתחרות שנערכה במזרח ברלין באולם ב-28 בינואר 1973 קבעה אקרמן בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 1.91 מטר. בתחרות אתלטיקה שנערכה בברלין ב-24 באוגוסט 1974 קבעה אקרמן שיא עולם חדש ראשון בקפיצה לגובה כשעברה גובה של 1.94 מטר והשוותה את השיא העולמי של יורדנקה בלגובה מבולגריה.

שבועיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה בספטמבר אותה שנה זכתה אקרמן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא עולם חדש של 1.95 מטר. בסוף אותה שנה היא התחתנה עם מנפרד אקרמן, שחקן כדוריד.

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה אקרמן במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אולימפי חדש של 1.93 מטר לפני שרה סימיוני מאיטליה (1.91 מטר) ובלגובה (1.91 מטר).

===אקרמן קובעת היסטוריה===
בתחרות שנערכה הלסינקי, פינלנד ב-14 אוגוסט 1977 קבעה אקרמן בקפיצה לגובה שיא עולם חדש של 1.97 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במערב ברלין ב-26 אוגוסט היא קבעה בקפיצה לגובה שיא עולם חדש נוסף של 2.00 מטר ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שקפצה מעל 2 מטר.

באליפות אירופה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה 1978 זכתה אקרמן במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.99 מטר, אחרי סמיוני שהשוותה את שיאה העולמי, 2.01 מטר ולפני בריג'יט הולצפל ממערב גרמניה (1.95 מטר).

באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה אקרמן במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.91 מטר, המנצחת הייתה סימיוני שקבעה שיא אולימפי חדש של 1.97 מטר.

== הישגים ותארים ==
בסך הכל קבעה אקרמן 10 שיאי עולם בקפיצה לגובה, 7 שיאי עולם באצטדיון ועוד 3 שיאי עולם באולם.

== ראו גם ==
*התפתחות שיא העולם בקפיצה לגובה (ויקיפדיה האנגלית)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מזרח גרמניות: אתלטיקה
קטגוריה:שיאניות עולם מזרח גרמניות: אתלטיקה
קטגוריה:אלופות אולימפיות: קפיצה לגובה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1952
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1952
אלסטום סיטאדיס

Citadis 403 בשטראסבורג

Citadis 302 במונפליה
Citadis 302 בוולנסיאן
Citadis 302 בדבלין
Citadis 302 בירושלים

אלסטום סיטאדיס (Alstom Citadis) היא רכבת קלה או חשמלית בעלת רצפה נמוכה, המיוצרת על ידי חברת אלסטום במפעליה בערים לה רושל שבצרפת וברצלונה שבספרד. כיום נמצאות כ-1,140 יחידות מרכבת זו בשימוש ב-28 ערים, בהן בורדו, ליון, מונפליה, אורלאן ופריז בצרפת ובברצלונה, בדבלין, בגדנסק, בקטוביצה, באדלייד, במלבורן, בירושלים, וברוטרדם מחוץ לה.

==דגמי סיטאדיס==
משפחת דגמי סיטאדיס כוללת רכבות עם רצפה נמוכה חלקית ורכבות עם רצפה נמוכה לכל אורכן, בגרסאות של שלוש, חמש ושבע יחידות ברכבת. סדרת דגמי סיטאדיס:
{| class="wikitable"
! דגם !! מס' קרונות ברכבת !! רצפה נמוכה !! מופעל בערים
|-
| Citadis 100 || 3 || 70% || תוכנן ומיוצר במפעלי Alstom-Konstal בעיר חוז'וב עבור השוק הפולני (גדנסק, קטוביצה)
|-
|Citadis 202|| 3 || 100% || מלבורן
|-
| Citadis 301 || 3 || 70% || אורלאן, דבלין
|-
| Citadis 302 || 5 || 100% || ירושלים, אדלייד, בורדו, ליון, פריז T2, ואלנסיין, רוטרדם, בואנוס איירס, מדריד, מלבורן, מורסיה וברצלונה
|-
| Citadis 401|| 5|| 70%|| מונפליה, דבלין
|-
| Citadis 402|| 7|| 100%|| בורדו, דבלין, גרנובל, פריז T3
|-

| Citadis 403|| 7|| -|| עם חוגון בתכנון מיוחד עבור העיר שטראסבורג
|-
| Citadis X-04|| 3|| 100%|| תוכנן עבור מרכז ומזרח אירופה, מיוצר במפעלי Alstom-Konstal באיסטנבול
|}

===דגמים בשיטת "tram-train"===
שני דגמים מאפשרים הפעלה בשיטת "tram-train", בה רכבת קלה יכולה לנוע גם על גבי התשתית הייעודית לה וגם על רשת מסילות ברזל של רכבת רגילה ("כבדה"); שיטה זו נמצאת בשימוש בעיר קאסל בגרמניה ובעיר האג בהולנד.
* Regio-Citadis - מס' יחידות - 3, נמוך רצפה ל-70% (קאסל, רידרקרק (מקושר למערכי הרכבת הקלה של זוטרמיר ושל האג), זלצגיטר). לרכבת יחידת כח עם מקור דואלי (דיזל\600 VDC, 600 VDC\1.5 kV 16 Hz או 600 VDC\ביואנרגיה\דיזל).
* Citadis-Dualis - פיתוח המשך ל-"Regio-Citadis"."Citadis-Dualis" מתוכננת לנוע במהירות של 100 קמ"ש (בהשוואה לדגמים רגילים המגיעים רק ל-70 קמ"ש), טווח העצירה שלה בין 0.5 ל-5 ק"מ. 31 רכבות הוזמנו (ו-169 באופציה) על ידי חברת הרכבות הצרפתית (SNCF) במחיר של 4.94 מיליון דולר ליחידה.

==מקור מתח==
בדומה למרבית הרכבות הקלות, מוזנים דגמי סיטאדיס בדרך כלל מרשת חשמלית עילית, אולם הרכבות בבורדו (ובעתיד גם באנז'ו, בריימס ובדובאי) משתמשות בקו מתח קרקעי (Aps). קו המתח בנוי כמסילה שלישית שמעבירה זרם חשמלי רק כאשר היא עטופה בגוף הרכבת, דבר המונע חשש להתחשמלות אנשים או בעלי חיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:דגמי רכבות קלות
יושירו נאקאמטסו

יושירו נאקאמטסו (נולד ב-26 ביוני 1928), הידוע כד"ר נקמטס, הוא ממציא יפני, הנחשב לממציא עם מספר ההמצאות הגדול ביותר, עם מעל ל-4,000 פטנטים.

רפרטואר ההמצאות של נאקאמטסו אינו ברור דיו משום שהסכמי מכירות הפטנטים שלו עם תאגידים רבים מעורפלים. בין הפטנטים שנטען שהמציא נאקאמטסו נמצאים כונן התקליטונים, ה-DVD, הקריוקי ומונה המונית. ישנן כמה המצאות חשובות שניתן לייחס לו בביטחון סביר.

בלי קשר לעבודתו כממציא, נאקאמטסו זכה בפרס איג נובל לתזונה בשנת 2005, מכיוון שתיעד וניתח כל ארוחה שאכל ב-34 שנים שקדמו לקבלת הפרס.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.nytimes.com/1995/04/10/news/10iht-matscon.ttt.html כתבה על נאקאמטסו] בניו יורק טיימס

קטגוריה:זוכי פרס איג נובל
קטגוריה:ממציאים יפנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1928
עדנה פואה

עדנה פואה (באנגלית: Edna B. Foa; נולדה ב-1937) היא פסיכולוגית וחוקרת ישראלית-אמריקאית, פרופסור לפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת פנסילבניה. פיתחה את שיטת "חשיפה ממושכת" לטיפול בסובלים מפוסט טראומה וחרדה, המבוססת על טיפול התנהגותי וקוגניטיבי.

== חייה ==
עדנה פואה נולדה בשכונת הדר הכרמל בחיפה, לאברהם בן-יעקב, שניהל את מחלקת הביטוח של חברת "סולל בונה", ולרבקה, עקרת בית. אחיה המבוגר ממנה ב-7 שנים, , נהרג במלחמת העצמאות, במבצע מוות לפולש. עברה עם משפחתה לשכונת נווה שאנן. למדה בבית הספר הריאלי, ועם סיום הלימודים החלה ללמוד הוראה בסמינר אורנים. עם סיום לימודיה החלה לעבוד כמורה במוסד לעבריינים ברמת השרון.

בשנת 1962 קיבלה תואר ראשון בפסיכולוגיה וספרות מאוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1970 קיבלה תואר שני בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת אילינוי, לשם עברה עם בעלה, שהיה מרצה אורח באוניברסיטה. באותה שנה קיבלה תואר דוקטור מטעם אוניברסיטת מיזורי. לאחר לימודיה עברה לאוניברסיטת טמפל בפילדלפיה.

מחקרה, העוסק בגורמים להפרעות חרדה ובטיפול בהן, זכה להשפעה רבה. היא מומחית להפרעת דחק פוסט-טראומטית, להפרעה טורדנית-כפייתית ולחרדה חברתית. תוכניתה לטיפול בנפגעות אונס נחשבת לאחת היעילות ביותר.

פרסמה ספרים אחדים וכ-200 מאמרים, והייתה ראש קבוצת העבודה להפרעת דחק פוסט-טראומטית של DSM-IV.

שיטת הטיפול שלה זוכה להצלחה רבה בארצות הברית ובישראל, והיא מחלקת את זמנה בין שתי המדינות. נמנית גם עם סגל המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

פואה זכתה באותות כבוד מדעיים אחדים, בין השאר: ד"ר לשם כבוד בפילוסופיה מאוניברסיטת בזל. חברות כבוד לחיים באגודה הבינלאומית לטיפולי לחץ טראומתיים, ועוד. והיא נכללת ברשימת מאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם לשנת 2010 של המגזין "טיים".

==משפחתה==
במהלך לימודיה לתואר ראשון הכירה את פרופ' אריאל פואה ונישאה לו. לזוג נולדו שלוש בנות. בסוף שנות ה-80 נישאה לצ'ארלס קאהן, פרופסור לפילוסופיה יוונית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.med.upenn.edu/apps/faculty/index.php/g275/p7429 Edna B. Foa], באתר של אוניברסיטת פנסילבניה
* 
* 
* 
* 
* עדי וייטסון, [http://talktipul.com/שיחה-עם-פרופסור-עדנה-פואה/ שיחה עם פרופסור עדנה פואה], 29 באוגוסט 2018, באתר "מדברים על טיפול"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגיות אמריקאיות
קטגוריה:פסיכולוגים אמריקאים
קטגוריה:פסיכולוגיות ישראליות
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: פסיכולוגיה
קטגוריה:פסיכותרפיסטים אמריקאים
קטגוריה:פסיכותרפיסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרות אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בוגרי אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:פסיכותרפיסטיות ישראליות
קטגוריה:פסיכותרפיסטיות אמריקאיות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
יקיר הגליל

אות יקיר הגליל הוא עיטור הוקרה המוענק מדי שנה החל משנת 2007 על ידי וועידת הגליל השנתית. האות מוענק בדרך-כלל במעמד נשיא המדינה והשר לפיתוח הנגב והגליל. הוועדה הבוחרת את מקבלי האות מורכבת מנציגי הרשות לפיתוח הגליל, הסוכנות היהודית, ראשי הרשויות ונציגי ציבור. בין זוכי הפרס:
* התעשיין סטף ורטהיימר.
* פרופ' שאול שאשא, מנהל בית החולים לגליל המערבי - נהריה.
* הרב יצחק דוד גרוסמן.
* ארגון הג'וינט.

אות בשם זהה מוענק מדי שנה על ידי המועצה האזורית הגליל העליון. בין זוכיו של אות זה:
* איש ידיעת הארץ מיכה לבנה.
* הסופר חנן שדמי.
* הצייר ופסל טולי באומן.
* הצלם פטר מירום.
* המחנכת רחל רבין יעקב, אחותו של יצחק רבין.

==ראו גם==
* יקיר ירושלים
* יקיר העיר תל אביב-יפו
* יקיר חיפה

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרסים ישראליים
קטגוריה:הגליל
קטגוריה:יקירי ערים לפי עיר
שמן דה רונד

שמין דה רונד בטירת ידיקול שבאיסטנבול, טורקיה.
שמין דה רונד (בצרפתית: Chemin de ronde; בעברית "דרך מעוגלת", או "דרך לשם סיבוב", ההיגוי הצרפתי:"שְמֶן דֶה רוֹנְד") הוא מעבר או טיילת לאורך ובחלקן הפנימי של חומות של ביצור, ונועד לאפשר למגיני המצודה ללכת לאורך החומות או לשנות עמדות אש מבלי להיחשף לאויב.

==ראו גם==
* מבצר
* ביצורים
* טירה

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1097-1192 (Fortress) Osprey Publishing 2004
* David Nicolle. Crusader Castles in the Holy Land 1192-1302 (Fortress) Osprey Publishing 2005
* Adrian J. Boas Archaeology of the Military Orders. Taylor & Francis, Inc. 2006
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ביצורים
סוויפינג

סוויפינג
סוויפינג (sweeping או sweep-picking) היא טכניקה לפריטה על כלי מיתר באמצעות מפרט. הפריטה נעשית על מספר מיתרים סמוכים ברצף, בתנועה אחידה של פרק כף היד כלפי מעלה או מטה. במהלך הפריטה היד השנייה לוחצת על שריג בכל מיתר בתורו ולא על כולם ביחד, כדי ליצור רצף תווים שאינם מנוגנים סימולטנית. 

פראזה המורכבת משימוש יחיד בטכניקה הזו מכונה לעיתים סוויפ (sweep).

== שימושים ==
השימוש בטכניקה זו הפך לנפוץ בקרב נגני הסווינג, הבופ והרוקבילי בשנות השישים, אך מאז פריצת המטאל בשנות השמונים, הפך הסוויפינג למזוהה בעיקר עם מוזיקת המטאל לסוגיה.

השימוש הנפוץ ביותר בסוויפינג הוא בנגינת ארפג'ים, שכן בניגוד לפריטה חסכונית ופריטה מתחלפת, טכניקת הסוויפינג מיועדת לפראזות בהן מנגנים רק תו אחד בכל מיתר, ועל כן היא מקלה על קפיצות טונאליות תכופות של תרצה ויותר.

בנגינה של רצף של ארפג'ים או של אותו ארפג' בעלייה ובירידה, בדרך כלל משתמשים בלגטו כדי לחבר בין הסוויפים השונים, אם כי לעיתים עדיף להשתמש בפריטה מתחלפת. חיבור רצף של סוויפים באמצעות טאפ ידוע כסוויפ-טאפינג (sweep tapping) ולעיתים מונסטר-סוויפינג (monster sweeping).

שימוש בסוויפינג מופיע כמעט תמיד בשילוב עם טכניקות פריטה נוספות, והוא נחשב בעיני רבים כאחת הטכניקות המתקדמות ביותר בפריטה עם מפרט.

קטגוריה:גיטרה
ז'אן-פייר בכרי

ז'אן-פייר בכרי (בצרפתית: Jean-Pierre Bacri; 24 במאי 1951 – 18 בינואר 2021) היה שחקן ותסריטאי קולנוע יהודי-צרפתי. זכה חמש פעמים בפרס סזאר, וכן בפרס פסטיבל קאן ביחד עם אשתו אנייס ז'אווי.

== קורות חיים ==
בכרי נולד למשפחה יהודית בעיר באו איסמאעיל שבאלג'יריה. הוא החל דרכו כשחקן קולנוע והתפרסם לראשונה בסרט הצרפתי מועמד פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר "בינינו". התפקיד הראשון, בו זכה להערכה, היה בסרטו של לוק בסון "רכבת תחתית", שהעניק לבכרי מועמדות לפרס הסזאר בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.

ב-1993 זכה בכרי בפרס הסזאר ביחד עם אשתו אנייס ז'אווי על כתיבת התסריט המשותפת בקומדיה "לעשן/לא לעשן".
הפקות מוצלחות נוספות, בהן היו שותפים בכרי וז'אווי לקראת סוף שנות ה-90, הן בכתיבה והן במשחק - היו "דמיון משפחתי" ו"חיים הם שיר" (עליו אף הועמד הזוג לפרס האקדמיה האירופאית), שהוסיפו להם עוד שני פרסי סזאר על כתיבת התסריט לסרטים.
בסרט "חיים הם שיר" קיבל בכרי גם פרס סזאר על היותו שחקן המשנה הטוב ביותר.

ב-2000 הוכיח בכרי שהוא לא רק שחקן בתפקידי משנה, כאשר קיבל מועמדות לפרס הסזאר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר כשכיכב בסרט "Kennedy et moi". באותה שנה יצרו בכרי ואשתו אנייס ז'אווי את קומדיית המנהגים המתוחכמת "על אהבה וטעמים אחרים"; הסרט, בבימויה של ז'אווי, זיכה את הזוג ב"פרס האקדמיה האירופאית" ובפרס סזאר זוגי רביעי בקטגוריית התסריט הטוב ביותר. כן היה הסרט מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר; בכרי עצמו אף גילם בסרט את קסטלה, תעשיין אמיד מעיירה קטנה נשוי למעצבת פנים עם טעם דומיננטי, המכריחה אותו לפקוד אירועי תרבות שונים ומשונים. על תפקידו זה זכה בכרי במועמדות שנייה ברציפות לפרס סזאר לשחקן הראשי הטוב ביותר. מועמדותו השלישית לפרס סזאר בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר הייתה ב-2004 על הופעתו בסרט "רגשות".

הצלחתם של בני הזוג בכרי וז'אווי הגיעה לשיא ב-2004 עם זכייתם בפרס ראשון בפסטיבל קאן על התסריט לסרט "תסתכלו עליי", כשהם גם הופיעו בסרט בתפקידים הראשיים.

בכרי נפטר ב-18 בינואר 2021.

== פילמוגרפיה ==
* בינינו (1983)
* רכבת תחתית (1985)
* דמיון משפחתי (1996)
* חיים הם שיר (1997)
* על אהבה וטעמים אחרים (2000)
* עוזרת בית (2002)
* רגשות (2004)
* תסתכלו עליי (2004)
* בואו נדבר על גשם (2008)
* סה לה וי (2017)
* מקום ציבורי (2018)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:יהודים אלג'יראים
קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-אלג'יראי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1951
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2021