OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חצי מרתון

מרוץ חצי מרתון ב[[ניו יורק, 2008]]
חצי מרתון היא ריצה למרחק של 21.0975 ק"מ - מחצית מאורכו של מרתון מלא. על פי רוב ריצות חצי מרתון הן ריצות כביש.

ריצות חצי המרתון אינן נכללות באירועי ספורט גלובליים כגון משחקים אולימפיים ואליפויות עולם באתלטיקה. אמנם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית מקיימת מרוצים המהווים אליפות עולם בחצי מרתון, אך רובן המכריע של ריצות חצי המרתון מתקיימות כמרוצים עממיים הפתוחים להשתתפות הקהל הרחב.

בשנים האחרונות מספר המשתתפים בריצות חצי מרתון עולה בהתמדה והפופולריות של ריצות אלו גואה - בשנת 2008 דיווח העיתון Running USA כי זהו המירוץ בו מתרחשת העלייה המהירה ביותר במספר המשתתפים מדי שנה.

ישנן מספר סיבות מובהקות לפופולריות הרבה של חצי המרתון בקרב חובבי הריצה: זוהי ריצה מאתגרת בהרבה מהמרחק השכיח במרוצים עממיים של 10 ק"מ, אך יחד עם זאת ההכנות לריצה אינן כה מחייבות כהכנות למרתון, העומס הגופני (וכתוצאה ממנו ההסתברות לפציעות) אינו כה גדול כזה של המרתון, וזמן ההתאוששות מהמירוץ מהיר בהרבה מזמן ההתאוששות מריצת מרתון.

== שיאי עולם ==
===נשים===
*שיא העולם שייך ללטסנבט גידיי () בתוצאה של 1:02:52 שעות. הוא נקבע בוולנסיה, ספרד, ב-24 באוקטובר 2021
*שיא העולם, בריצה לנשים בלבד, שייך לפרס ג'פצ'ירצ'יר () בתוצאה של 1:05:16 שעות. הוא נקבע ב-2020.

===גברים===
*שיא העולם שייך לג'ייקוב קיפלימו () בתוצאה של 57:31 דקות. הוא נקבע בליסבון, פורטוגל, ב-22 בנובמבר 2020..

===עשר הרצות הטובות ביותר בריצת חצי מרתון===
{| class="wikitable"
|-
!מקום
!תוצאה (שעות)
!שם האתלטית
!מדינה
!תאריך
!מיקום
|-
|1
|1:02:52
|לטסנבט גידיי
|
|24 באוקטובר 2021
|ולנסיה
|-
|2
|1:04:02
|רות צ'פנגטיץ'
|
|4 באפריל 2021
|איסטנבול
|-
|3
|1:04:31
|אבבל ישאנה
|
|21 בפברואר 2020
|ראס אל ח'ימה
|-
|4
| 1:04:40
|ילמזרף יהאלאו
|
|4 באפריל 2021
|איסטנבול
|-
|5
|1:04:49
|בריגיד קוסגיי
|
|21 בפברואר 2020
|ראס אל ח'ימה
|-
| rowspan="2" |6
| rowspan="2" |1:04:51
|ג'וסלין ג'פקוסגיי
|
|22 באוקטובר 2017
|ולנסיה
|-
|הלן אובירי
|
|4 באפריל 2021
|איסטנבול
|-
|8
|1:04:52
|פנסי צ'מוטאי
|
|9 בפברואר 2018
|ראס אל ח'ימה
|-
|9
|1:04:55
|מרי קייטני
|
|9 בפברואר 2018
|ראס אל ח'ימה
|-
|10
|1:05:04
|ג'ואן מלי
|
|7 באפריל 2018
|פראג
|-
|rowspan=2|11
|rowspan=2|1:05:06
|פרס ג'פצ'ירצ'יר
|
|10 בפברואר 2017
|ראס אל ח'ימה
|-
|רות צ'פנגטיץ'
|
|29 בנובמבר 2020
|ניו דלהי
|-
|}

===עשרת הרצים הטובים ביותר בריצת חצי מרתון===

{| class="wikitable"
|-
!מקום
!תוצאה (דקות)
!שם האתלט
!מדינה
!תאריך
!מיקום
|-
|1
|57:31
|ג'ייקוב קיפלימו
|
|21 בנובמבר 2021
|ליסבון
|-
|2
|57:32
|קיביווט קאנדי
|
|6 בדצמבר 2020
|ולנסיה
|-
|3
|57:49
|רונקס קיפרוטו
|
|6 בדצמבר 2020
|ולנסיה
|-
|4
|57:59
|אלכסנדר מוטיסו
|
|6 בדצמבר 2020
|ולנסיה
|-
|5
|58:01
|ג'פרי קמוורור
|
|15 בספטמבר 2019
|קופנהגן
|-
|6
|58:11
|פילמון קיפלימו
|
|6 בדצמבר 2020
|ולנסיה
|-
|7
|58:23
|זרסנאי טדסה
|
|21 במרץ 2010
|ליסבון
|-
|rowspan=2|8
|rowspan=2|58:33
|סמואל ואנג'ירו
|
|17 במרץ 2007
|האג
|-
|ג'מאל ימר מקונן
|
|28 באוקטובר 2018
|ולנסיה
|-
|10
|58:40
|אברהם צ'רובן
|
|17 בספטמבר 2017
|קופנהגן
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתלטיקה: ריצות
פיירו המשוגע

פיירו המשוגע (בצרפתית: Pierrot Le Fou) הוא סרט מ-1965 של הבמאי הצרפתי ז'אן-לוק גודאר, בכיכובם של אנה קארינה וז'אן-פול בלמונדו. הסרט מבוסס על "אובססיה" (Obsession) רומן שנכתב על ידי ליונל וויט (Lionel White) ועובד לתסריט. הסרט היה סרטו העשירי של ז'אן-לוק גודאר באורך מלא, הוא יצא בין סרטו "אלפאוויל" (Alphaville) ל"גברי, נשי" (Masculine Feminine). לסרט הייתה הצלחה קופתית גדולה בצרפת באותה שנה ונבחר כסרט שייצג את צרפת בפרס האקדמיה ה-38 בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר אך הוא לא התקבל למועמדות.

== עלילת הסרט ==
פרדיננד גריפון (ז'אן-פול בלמונדו) נשוי אך לא שמח בחלקו ולאחרונה פוטר מעבודתו בחברת טלוויזיה. לאחר שפרדיננד בילה ערב בפריז אשר היה מלווה בדיונים רדודים, הוא חש צורך להימלט ומחליט לברוח יחד עם השמרטפית, חברתו לשעבר, מריאן רנואר (אנה קארינה). הוא עוזב את אשתו, ילדיו ואת דרך החיים הבורגנית. הוא בא אל ביתה של מריאן ומוצא שם גופה ללא רוח חיים. פרדיננד מגלה במהרה שהארגון הצבא החשאי - OAS (ארגון מחתרתי ימני צרפתי בזמן מלחמת אלג'יר) בעקבותיה. פיירו הוא שם החיבה שמריאן נתנה לפרדיננד בזמן היותם יחד, אך שם חיבה זה לא התקבל בברכה מצידו של פרדיננד.

מריאן יוצאת למסע פשיעה מפריז עד לים התיכון במכוניתו של האדם המת. הם מנהלים חיים דינמיים ונעים כל הזמן ממקום למקום. אחרי שהם שורפים את המכונית של האדם המת, יחד עם הכסף שהיה בתא המטען, הם גם מטביעים מכונית שנייה שגנבו בים התיכון. בהמשך, הם מתמקמים בריביירה הצרפתית ומערכת היחסים שלהם מתחילה להיות מתוחה. פרדיננד קורא ספרים, מתפלסף וכותב ביומנו.

מריאן מאסה בצורת החיים שלהם והתעקשה שהם יחזרו לעיר, שם הם פגשו את אנשי הארגון המחתרתי שרודף אחריהם. חברי הארגון המחתרתי מענים את פרדיננד ואז עוזבים. בגלל הבלבול מריאן ופרדיננד נפרדים, כשמריאן יוצאת בחיפוש אחרי פרדיננד ופרדיננד מתמקם בטולון. לאחר שהם נפגשו שוב מריאן מנצלת את פרדיננד כדי להביא מזוודה מלאה בכסף, לפני שהיא בורחת יחד עם החבר האמיתי שלה שאותו היא תיארה בעבר כאחיה. פיירו יורה במריאן ובחבר שלה, וברגע השיא של הסרט הוא צובע את פניו בכחול ומנסה לפוצץ את עצמו באמצעות קשירת דינמיט בצבעים של אדום וצהוב יחד מסביב לראשו ומדליק את הפתיל. רגע אחרי הוא מתחרט, אולם זה מאוחר מדי והוא מתפוצץ.

== שחקנים ==
* ז'אן-פול בלמונדו: פרדיננד גריפון, ידוע גם בשם "פיירו".
* אנה קארינה: מריאן רנואר.
* גרזיאלה גלוואני: מריה גריפון.
* דירק סאנדרס: פרד.
* ג'ימי קארובי: גמד.
* רוג'ר דוטואה: גנגסטר מס' 1
*האנס מייר: גנגסטר מס' 2
*סמואל פולר: בעצמו.
*הנסיכה עיישה עבדי: בעצמה.
*אלקסיס פוליאקוף: המלאח.
*ריימונד דבוס: האיש בנמל.
*לזלו סזאבו: לזלו קובקס.
*ז'אן פייר לאוד: הבחור הצעיר בקולנוע.
*ז'ורז' סטאקט: סטאקט.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://pierrotlefou.tumblr.com/ תמונות מאחורי הקלעים]
* [http://www.criterion.com/current/posts/525-pierrot-le-fou-self-portrait-in-a-shattered-lens מידע מ- The Criterion Collection]
* [http://www.culturecourt.com/F/NewWave/PLeFou.htm ניתוח הסרט] על פי לורנס רוסל
* [http://www.newwavefilm.com/french-new-wave-encyclopedia/pierrot-le-fou.shtml PIERROT LE FOU], באתר new wave film
* [http://www.janusfilms.com/pierrot/ PIERROT LE FOU], באתר janusfilms

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי ז'אן-לוק גודאר
קטגוריה:סרטי 1965
שלומית בת הרודיאס

שלומית עם ראש יוחנן המטביל,<br />
גספרה טרברסי, 1760 לערך.
שלומית או שלום (בשפות אירופאיות ידועה כ-Salome; מיוונית Σαλώμη; נולדה בשנת 14 לספירה לערך) הייתה נסיכה לבית הורדוס, בתם של הרודיאס והורדוס בן הורדוס הגדול.

בשנת 20 (או 27) לערך, עזבה אמה את אביה ונישאה לאחיו למחצה (ממלתקי השומרונית), הורדוס אנטיפס, ששלט בטטרארכיה של הגליל.
יוסף בן מתתיהו מדגיש כי הייתה זו הפרה של "חוקי האבות", קביעה המתבססת על כך שאשה אינה יכולה לתת גט לבעלה ויכולה להתגרש ממנו רק בהסכמתו. מאחר שהרודיאס עזבה את הורדוס בעודו בחיים וללא הסכמתו, הרי שעל-פי המשפט היהודי חל איסור עריות על אנטיפס להינשא לאשת אחיו.

גם בברית החדשה יש התייחסות להפרת החוק שבנישואי הרודיאס ואנטיפס, שם מסופר כי יוחנן המטביל אמר לאנטיפס כי הרודיאס אינה מותרת לו לנישואין, ובעקבות מחאתו נכלא בבית הסוהר. בברית החדשה שלומית אינה נזכרת בשמה, אלא כ"בת הרודיאס" (אך לפי המסורת הקתולית מדובר בשלומית), שהפכה כלי בידי אמה, כדי לנקום ביוחנן על הוקעת נישואיה:

בשנת 30 לערך, נישאה שלומית לפיליפוס, דודה למחצה (אחיהם למחצה של אביה הביולוגי ואביה החורג, מקלאופטרה הירושלמית), ששלט בטטרארכיה של ארץ טרכון (הבשן). לאחר מותו (בשנת 34), ללא בנים, נישאה שלומית לאריסטובולוס מלך כלקיס, בן דודה (הבן של אחי אמה), וממנו נולדו לה שלושה בנים: הורדוס, אגריפס ואריסטובולוס.

== קישורים חיצוניים ==

ריקוד שלומית, [[מאוריצי גוטליב, 1879.]]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משפחות מלוכה שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:בית הורדוס
קטגוריה:נסיכות
קטגוריה:אישים בברית החדשה
קטגוריה:נשים במאה ה-1
24 דקות

24 דקות היה חינמון יומי ישראלי, שיצא לאור בין השנים 2008 ו-2009.

== היסטוריה ==
העיתון השתייך לקבוצת ידיעות אחרונות, והוקם במטרה להתחרות בחינמונים ובראשם ישראל היום, שצברו פופולריות והחלו לפגוע בתפוצתו של עיתון האם, ידיעות אחרונות. העיתון חולק בתחנות רכבת ישראל, בדוכני מפעל הפיס ובסניפי דואר ישראל ורשת הקפה ארומה, ועורכו היה ערן טיפנברון. לעיתון לא הייתה מערכת חדשות עצמאית, והידיעות שהתפרסמו בו התבססו ברובן על פרסומים ב-ynet ובאתר הספורט ONE, שניהם בשליטת קבוצת ידיעות אחרונות. בניגוד לטבלואידים המתחרים, אופיין 24 דקות כצהובון, שהציג כותרות גדולות ובוטות ועיצוב צבעוני והרבה לפרסם בשערו ידיעות רכילות. ביוני 2009 נסגר העיתון, לאחר שלא הצליח להתחרות בישראל היום (במחצית השנייה של 2008 זכה העיתון לחשיפה של שבעה אחוזים בלבד, לעומת 23.2 אחוזים למתחרה).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונות בעברית
קטגוריה:מוצרי קבוצת ידיעות אחרונות
ג'סי ויליאמס (ספורטאי)

ג'סי דניאל ויליאמס (באנגלית: Jesse Daniel Williams; נולד ב-27 בדצמבר 1983) הוא אתלט אמריקאי, אלוף העולם (טגו 2011) בקפיצה לגובה.

==ביוגרפיה==
ויליאמס נולד במודסטו שבקליפורניה. הוא למד בתיכון בראוטון שבראלי, קרוליינה הצפונית, וזכה שלוש פעמים באליפות קרוליינה הצפונית לתיכונים. בשנת 2002 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית.

באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בקינגסטון, ג'מייקה, בשנת 2002 סיים ויליאמס במקום הרביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.21 מטר. לאחר שנה עבר לאוניברסיטת דרום קליפורניה ושם השלים תוכנית לסטודנטים ספורטאים שבמסגרתה זכה באליפות המכללות באתלטיקה באולם ובאצטדיון בשנים 2005 ו-2006. 

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בולנסיה, ספרד, בשנת 2008 סיים ויליאמס במקום השישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.27 מטר, ובאותה שנה ניצח במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת בייג'ינג בתוצאה של 2.30 מטר. במשחקים עצמם הוא סיים במקום 19 בתוצאה של 2.25 מטר. בתחרות שנערכה בבאנסקה ביסטריצה שבסלובקיה בפברואר 2009 קבע את שיאו האישי בקפיצה לגובה באולם, 2.36 מטר.

===אלוף עולם===
בשנת 2011 זכה ויליאמס באליפות ארצות הברית באתלטיקה ביוג'ין, אורגון, בקובעו שיא אישי של 2.37 מטר. באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית, אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה עם תוצאה של 2.35 מטר, לפני אלכסיי דמיטריק מרוסיה (2.35 מטר) וטרוור בארי מאיי בהאמה (2.32 מטר). הוא האמריקאי הראשון שזכה בתואר זה מזה 20 שנה.

אף שבמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון סיים ויליאמס במקום הרביעי בלבד, שאינו מקנה מקום בנבחרת לאולימפיאדה, הוא השיג את הקריטריון האולימפי מוקדם יותר אותה שנה לאחר שזכה בתחרות בניו יורק בתוצאה של 2.36 מטר, בעוד שניק רוס, שסיים במקום השלישי, לא השיג קריטריון זה. משום כך, נבחר ויליאמס לסגל האולימפי האמריקאי ללונדון. במשחקים עצמם הוא סיים במקום תשיעי בתוצאה של 2.25 מטר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אתלטים אולימפיים אמריקאים
קטגוריה:קופצים לגובה אמריקאים
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
עיצור דו-שפתי, אפי

עיצור דו־שפתי אפי הוא צליל עיצורי המצוי בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא M לטינית קטנה /m/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-<tt>m</tt>. זהו הצליל לאות <big>מ</big>.

==התרחשות==
{| class=wikitable style=text-align:center;
! שפה !! מילה !! IPA !! משמעות
|-
| אנגלית 
| him
| [hɪm] 
| 'הוא'
|-
| עברית 
| אִמָּא 
| [ʔimːä] 
| 'אמא'
|-
| ערבית 
| مطابخ 
| [mɑˈtˤɑːbiχ] 
| 'מטבחים' 
|-
| צ'רקסית 
| мажэ 
| [maːʒa] 
| 'מברשת שער'
|}

==ראו גם==

קטגוריה:עיצורים
אלקסי קופיו

אָלֶקְסִי קוֹפֵּיוֹ סַאנְצֶ'ס (בספרדית: Alexis Copello Sánchez; נולד ב-12 באוגוסט 1985) הוא אתלט קובני-אזרי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (ברלין 2009), אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (גוודלחרה 2011) וסגן-אלוף אלוף אירופה (ברלין 2018) בקפיצה משולשת.

==ביוגרפיה==
ההצלחה הבינלאומית של קופיו החלה במשחקי מרכז אמריקה והקריביים בשנת 2006, שם זכה במדליית כסף. שנתיים מאוחר יותר זכה במדליית ארד באליפות מרכז אמריקה והקריביים באתלטיקה. 

באולימפיאדת בייג'ינג סיים קופיו במקום 13 בקפיצה משולשת, כשקפץ למרחק של 17.09 מטר. בשנת 2009 זכה באליפות מרכז אמריקה והקריביים באתלטיקה.

===מדליית ארד באליפות עולם===
באליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה בברלין, גרמניה באוגוסט 2009 זכה קופיו במדליית ארד בקפיצה משולשת עם תוצאה של 17.33 מטר, אחרי פיליפס אידוו מבריטניה (17.73 מטר) ונלסון אבורה מפורטוגל (17.55 מטר).

בשנת 2010 קבע קופיו את האישי שלו בקפיצה משולשת באולם, 17.24 מטר ובתחרות שנערכה באווילה, ספרד ב-17 ביולי 2011 קבע את שיאו האישי באצטדיון בקופצו למרחק של 17.68 מטר. 

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בספטמבר אותה שנה סיים קופיו במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.47 מטר. באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים בגוודלחרה בתוצאה של 17.21 מטר.

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ 2012 סיים קופיו במקום שביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.92 מטר. תוצאה זהה קבע באולימפיאדת לונדון (2012), שם סיים במקום השמיני.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קופצי משולשת
קטגוריה:אתלטים קובנים
קטגוריה:ספורטאים אזרים
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:קובנים שנולדו ב-1985
קטגוריה:אזרים שנולדו ב-1985
מרי יור

איליין מרי יור (באנגלית: Eileen Mary Ure; 18 בפברואר 1933 - 3 באפריל 1975) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון סקוטית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1960 על הופעתה בסרט "בנים ואוהבים".

== ביוגרפיה ==
יור נולדה בגלאזגו לאדית סווינבורן ולקולין מקרגור יור.
למדה משחק ב"בית הספר המרכזי לנאום ודרמה" והחלה את דרכה כשחקנית תיאטרון בלונדון.

== קריירת משחק ==
בשנת 1958 שיחקה יור במחזהו של בעלה הראשון זוכה פרס האוסקר ג'ון אוסבורן "הבט אחורה בזעם" והייתה מועמדת על הופעתה לפרס טוני לתפקיד הדרמטי הטוב ביותר.
בשנה שלאחר מכן שיחקה יור בגרסתו הקולנועית של טוני ריצ'רדסון למחזה בתפקיד אליסון אשתו של גיבור הסרט ג'ימי פורטר (ריצ'רד ברטון).
כמו כן שיחקה בתחילת דרכה לצידו של כוכב הקולנוע האוסטרלי פיטר פינץ' בסרטו של רונלד ניאם "דרכו של ווינדום".

בשנת 1960 הועמדה יור לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב על תפקידה בתור קלרה דיוז בדרמה של הבמאי וצלם הקולנוע זוכה פרס האוסקר ג'ק קארדיף "בנים ואוהבים (סרט, 1960)".
יור הייתה לשחקנית הסקוטית השנייה שמועמדת לפרס האוסקר אחרי דברה קר.
בהמשך דרכה שיחקה יור לצידו של בעלה השני שחקן הקולנוע והסופר הבריטי רוברט שו בסרטו של ארווין קרשנר "המזל של ג'ינג'ר קופי" ובסרטו של הבמאי הגרמני המוערך רוברט סיודמאק "קאסטר של המערב".
התפרסמה לאחרונה בקריירה שלה בשנת 1968 לצידם של קלינט איסטווד וריצ'רד ברטון בסרט הפעולה "הנשרים פשטו עם שחר" בו שיחקה בתפקיד סוכנת המודיעין הבריטית מרי.

== מוות ==
על אף הצלחתה המקצועית הרבה סבלה יור מבעיות נפשיות הרסניות ומדיכאונות קשים.
ב-3 באפריל 1975 שעות ספורות לאחר מחזה בו הופיעה נמצאה יור על ידי בעלה רוברט שו חסרת רוח חיים בלונדון כשבדמה כמות רבה של אלכוהול וסם הברביטורט. בגיל 42 הייתה במותה.
השאירה מאחוריה שני ילדים מנישואיה הראשונים לג'ון אוסבורן וארבעה ילדים מנישואיה לרוברט שו.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* דרכו של וינדום (1957)
* הבט אחורה בזעם (1959)
* בנים ואוהבים (1960)
* משתי השכל (1965)
* המזל של ג'ינג'ר קופי (1965)
* הנשרים פשטו עם שחר (1968)
* השתקפות של פחד (1973)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה סקוטיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון סקוטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1933
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1933
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1975
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1975
לראות את האור

"לראות את האור" הוא שיר שנכתב על ידי ברק פלדמן והולחן על ידי אסף אמדורסקי, והוקלט על ידי הזמרת הישראלית אפרת גוש.<ref></ref> הוא יצא לאור ביוני 2007 כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השני של גוש, הסליחה ואני (2007).<ref></ref> במרוצת השנים הוקלט בידי עשרות אמנים כדוגמת עומר אדם,<ref name=":1"></ref> נינט טייב,<ref name=":2"></ref> דוד בן ארזה<ref></ref> ואליאנה תדהר.<ref name=":0"></ref>

השיר הגיע למקום הראשון במצעד העברי השבועי של רשת ג' והראשון במצעד הרשמי של גלגלצ.<ref></ref>

== רקע ומשמעות ==
"לראות את האור" עוסק במפלתה של הדוברת, תוך שימוש במטפורה של "יער סבוך". לאורך השיר עוברת הדוברת תהליך, בתחילה נראה שהיא הגיעה למצב החדש ביד המקרה, ולאט לאט מסתגלת למצב החדש ואף נהנית ממצבו. השיר מסתיים בנימה אופטימית עם המסר העיקרי שהדוברת מצליחה להגשים את תקוותיה בכך שהיא "רואה את האור".

הדוברת מבינה שהדבר שבו עסקה היה לא רלוונטי ומשלימה עם ההווה שלה. בגלל עיבוד השיר ומילותיו העוסקות בתחייה מחדש, השיר מושמע בימי זיכרון ובעיקר ביום הזיכרון לשואה ולגבורה וביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. יום השידורים לזכרו של שדרן הרדיו עדי טלמור, אשר תוכנן על ידיו לפני ששם קץ לחייו, נפתח בקריינות מפי השדרנית יעל דן אשר לאחריו הושמע השיר בביצועה של אפרת גוש. בשנת 2017 ביצעה אליאנה תדהר את "לראות את האור" במסגרת פרויקט "שירים בכיכר 2017".<ref name=":0" /> לאחר השביעי באוקטובר 2023, הפך השיר למזוהה עם הטבח בפסטיבל נובה

== גרסאות כיסוי ==
במרוצת השנים, הוקלט השיר עשרות פעמים בידי אמנים שונים כדוגמת:
* בשנת 2011, בה ביצעו הזמרים עומר אדם ואפרת גוש את השיר במסגרת ספיישל טלוויזיוני של "צחוק מעבודה" שאורגן בחסות ארגון לתת.<ref name=":1" />
* בשנת 2017, בה ביצעה השחקנית והזמרת אליאנה תדהר את השיר במסגרת פרויקט "שירים בכיכר 2017".<ref name=":0" />
* בשנת 2017, בה ביצעה הזמרת רוני דלומי את השיר בטקס יום הזיכרון לשואה ולגבורה.<ref></ref>
* בשנת 2021, בה הקליט הזמר דודי בוזגלו את השיר לזכר רב-טוראי מידן ביטון שנפל במבצע צוק איתן.<ref></ref>
* בשנת 2022, בה ביצעה הזמרת טליה סול אזרזר את השיר במסגרת "הכוכב הבא 2022".<ref></ref>
* בשנת 2022, בה ביצע הזמר עדן חסון את השיר בטקס יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שאירע בהיכל התרבות מאיר ניצן ראשון לציון.<ref></ref>
* בשנת 2022, בה ביצעה הזמרת שירי מימון את השיר בטקס יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שאירע בבאר שבע.<ref></ref>
* בשנת 2023, בה ביצעו הזמרות אפרת גוש ונינט טייב את השיר במועדון הבארבי בתל אביב-יפו.<ref name=":2" />
* בשנת 2023, בה ביצעה השחקנית והזמרת אליאנה תדהר את השיר במשדר "זיכרון בסלון" עם פרויקט פסקול שלישי.<ref></ref>
* בשנת 2023, בה פורסם ביצוע של הזמר דוד בן ארזה שהופק במהלך מלחמת חרבות ברזל עבור ניצולי המסיבה ברעים.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==
* דויד פרץ, [https://tarbutil.cet.ac.il/paskol/לראות-את-האור/ ניתוח השיר לראות את האור], באתר תרבות.il

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2007
קטגוריה:סינגלים מ-2007
קטגוריה:שירי אפרת גוש
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ברק פלדמן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אסף אמדורסקי
קטגוריה:שירי זיכרון חללי מערכות ישראל
קטגוריה:שירים על מוות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
וינסנט מלרין

איקונין של וינסנט הקדוש מלרין
המנזר באי לרין, הנקרא כיום האי סן אונורא, מחוז [[אלפים ימיים בצרפת]]
וינסנט מלרין (בצרפתית: Vincent de Lérins, בלטינית: Vincentius Lerinensis - וינקנטיוס לריננסיס, מאה ה-5, נפטר בסביבות 445–450) היה נזיר וסופר כנסייתי שפעל בגאליה הדרומית והנחשב לאחד האבות של הכנסייה. חייו נודעו הודות לספר "על אישים מפורסמים" ("De viris illustribus") מאת .

==חייו==
וינסנט הקדוש מלרין נולד ביישוב טול, בחבל לורנה של היום, במשפחה פרנקית אריסטוקרטית. אביו נקרא אפראכיוס או איפרוכיוס הפרנקוני. בנעוריו קיבל וינסנט חינוך חילוני ובחלק הראשון של חייו היה איש צבא. אחיו נודע כ"לו הקדוש מטרואה". מאוחר יותר, להזמנתו של הונוראט הקדוש, הצטרף וינסנט למנזר לרין (בצרפתית -Lérins לרן) הנמצא בפרובאנס, באי ממול לעיר קאן.

==תורתו==
בשנת 434, אחרי ועידת אפסוס הוא ערך, תחת שם העט "פרגרינוס" את ה"קומוניטוריום" (Commonitorium) שבו ניסח בסגנון מוקפד ומדויק את אמות המידה שלפיהן דוקטרינה נוצרית יכולה להיחשב לנוצרית טהורה או לכפירה. הספר נכתב במטרה להגן על הכנסייה מפני "כפירות" כמו זו הנסטוריאנית. הקריטריונים המוצגים בספרו הם בדיוק אלו המיושמים על ידי הכנסייה האורתודוקסית עד לימינו:
*אוניברסליות.
*עתיקות ימים
*קונצנזוס כללי
כפי שניסח בעצמו, במה שמכנים "הקאנון של וינסנט":

(בתרגום חופשי:"צריך מעל הכל לדאוג שיישמר מה שהאמינו בכל מקום, מתמיד, כולם")
כמשקל נגד לנוקשות הקריטריונים הנ"ל, קיבל וינסנט את העיקרון שב"מדעים התאולוגיים" קיימת קדמה, אבל בהתאם לטבעם - "באותה דוגמה, באותו כיוון, באותה המחשבה".

בדומה לכמה מאבות הכנסייה הפרובנסלית, וינסנט התקומם נגד עמדותיו של אוגוסטינוס הקדוש בנוגע לחסד, אותן החשיב ל"מוגזמות". הוא הסכים עם אוגוסטינוס לגבי גינוי פלאגיוס, אולם טען כי החסד האלוהי משתף פעולה עם האדם.
עמדה זו שלו, שגונתה תחת השם "נאו-פלאגיזם" בוועידת אוראנז' משנת 529 אומצה, למעשה, על ידי הכנסייה האורתודוקסית. בנקודות מסוימות דומה השקפתו לזו של קסיאנוס ושל פאוסטוס מריאס.
וינסנט מלרין נפטר לפני שנת 450, אולי בשנת 448.

הוא הוכר כקדוש על ידי הכנסיות הקתוליות והאורתודוקסיות, החוגגות את זכרו ב-24 במאי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.patristique.org/sites/patristique.org/IMG/pdf/vincent.pdf ה"קומוניטוריום" במקור הלטיני עם תרגום לצרפתית]
* [http://www.patristique.org/Vincent-de-Lerins-Commonitorium אתר על פטריסטיקה נוצרית]
* [http://nominis.cef.fr/contenus/saint/1212/Saint-Vincent-de-Lerins.html באתר נומיניס]
* [http://www.newadvent.org/cathen/15439b.htm באנציקלופדיה הקתולית]
* 

קטגוריה:נזירים (נצרות)
קטגוריה:נצרות אורתודוקסית
קטגוריה:נצרות קתולית
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:פרנקים
בלו בירד איירווייז

Bluebird 9H-HLY
מטוס בלו בירד 9H-SHO מדגם [[בואינג 737–800 בנמל התעופה הבינלאומי הרקליון בשנת 2019]]
מטוס בלו בירד לשעבר מדגם בואינג 400–737
בלו בירד איירווייז היא חברת תעופה יוונית המתמקדת בטיסות לאירופה מנמל התעופה בן-גוריון. בסיס החברה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של הרקליון שבאי כרתים אשר ביוון, והיא פועלת באיים נוספים באזור.

== היסטוריה ==
החברה נוסדה בשנת 2008. במאי 2016 נרכשה בלו בירד על ידי בעלי קבוצת התיירות הישראלית קווי חופשה.

בלו בירד מפעילה שלושה מטוסים מדגם בואינג 737–800 עם 189 מקומות ישיבה. החברה מפעילה בעונת הנסיעות מספר טיסות יומיות בין כרתים, רודוס, קוס, בודפשט, בוקרשט, ברצלונה ויעדים נוספים באירופה לנמל התעופה בן-גוריון. בשאר ימות השנה החברה מפעילה טיסות שבועיות ליעדים מגוונים באירופה.

בעבר הפעילה החברה מטוסים מדגם בואינג 737-300, בואינג 400–737, ומטוסי מקדונל דאגלס מדגם MD-83.

הייתה לחברה הזרה הראשונה שהודיעה כי תחדש את טיסותיה לישראל במהלך משבר הקורונה.

על אף ביטולי טיסות רבים של חברות תעופה זרות במהלך מבצע שומר החומות, המשיכה בלו בירד להפעיל טיסות לישראל כמתוכנן.

במלחמת חרבות ברזל הקצתה החברה מאות כרטיסי טיסה בחינם לחיילי צה"ל בעלי צו 8 במטרה להחזירם לישראל.<ref></ref><ref></ref>

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה, החל מיוני 2024:<ref></ref>
{| class="wikitable"
|+
!כלי טיס
!בשירות
!בהזמנה
!הערות
|-
|בואינג 737–800
|4
| 1
|בעלי 189 מקומות:
9H-SHO

9H-HLY

9H-KAR

9H-ISM
|}
בואינג 737-85F עם כנפונים עליו הרישום המלטי 9H-HLY.]]

== יעדי החברה ==
* ישראל – נמל התעופה בן-גוריון, תל אביב
* איטליה – רומא, ברגמו (עונתי)
*בולגריה – בורגס (עונתי)
* גרמניה – ברלין
* הונגריה – בודפשט
* יוון – אתונה, כרתים (בסיס החברה), קוס, רודוס, מיקונוס, סלוניקי, סנטוריני, זקינתוס (עונתי)
* רומניה – בוקרשט (עונתי)
* ספרד – ברצלונה
* צ'כיה – פראג (עונתי)
*קפריסין – לרנקה (עונתי)

=== פעילות החברה בישראל ===
נמל התעופה בן-גוריון משמש לחברה כבסיס משני ויוצאות ממנו טיסות ישירות ליעדי החברה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות תעופה יווניות
שמואל שילה (אדריכל)

שמואל שילה (18 ביולי 1950 - 3 במאי 2024) היה אדריכל ישראלי, ממייסדי משרד האדריכלות פיטלסון שילה יעקובסון אדריכלים.

==ביוגרפיה==
שילה נולד בלימה, בירת פרו, שם גם למד מספר שנים אדריכלות באוניברסיטה הלאומית להנדסה בעיר לימה. עם עלייתו לישראל בשנת 1969 המשיך את לימודי האדריכלות כעתודאי בטכניון בחיפה. במקביל ללימודיו, עבד במשרדו של האדריכל יונה פיטלסון. לאחר שירות צבאי בחיל השריון, הצטרף ב-1975 לצוות התכנון של משרד השיכון בראשו עמד האדריכל רם כרמי. בתקופה זו, עבד הצוות על פרויקטים כמו גילה בירושלים וקצרין. עם צמצום הצוות, פרש שילה יחד עם עוד שניים מחברי הצוות - מירון יעקובסון ויונה פיטלסון ויחד הקימו ב-1976 השלושה משרד אדריכלים פרטי - פיטלסון שילה יעקובסון אדריכלים.

עד לתחילת שנות ה-80 עמד בראש צוות להכנת תוכניות פרצלציה על פי תוכנת GIS (מערכות מידע גאוגרפי, "קומפלוט") שמאוחר יותר הפכה ל"חברה לאוטומציה של השלטון המקומי". בעשורים הבאים היה מעורב בתוכניות מתאר ארציות רבות ובחלקן אף עמד בראש צוות המתכננים ובהן תמ"א 38, תמ"א 34, תמ"א 36 ותמ"א 40. שילה היה גם יועץ בכיר של חברת נת"ע בתחום תכנון מנחה וסטטוטורי של מערכת הרכבת הקלה במטרופולין תל אביב, וכן לחברה לתחבורה בתכנון הרכבת הקלה בירושלים.

בתחום האדריכלות עמד בראש צוותי תכנון לכמה מהפרויקטים המורכבים שנבנו בישראל ובהם בית סוהר חרמון שבנייתו הושלמה ב-1998, בסיסי ההדרכה של חטיבות הצנחנים וגולני (2006), וכן המכללה הלאומית לשוטרים בבית שמש (2014).

==פרויקטים נבחרים==
* תכנון שכונת רמות ו-ז, ירושלים, 1982
* מסופי גבול יבשתיים בינלאומיים, 1994
* בית סוהר חרמון, 1998
* פרוגרמה ותכנון מנחה לפרויקט נתב"ג 2000, 1994
* קמפוס צוהר לילדים מפגרים ברכסים, 1998
* תוכנית אב לפריסת שטחי האימונים של מערכת הביטחון, 1999
* תכנון מפורט של טרמינל אווירי ושני מבני החניונים בטרמינל 3 בנתב"ג, 2004
* בסיס הדרכה לחטיבת הצנחנים, שומריה, 2006
* בסיס הדרכה לחטיבת גולני, 2006
* תוכנית אב לשטחי אש למשרד הביטחון, 2006
* המרכז הלאומי לאימונים ביבשה, 2006
* איתור מיקום בית הספר החמישי לרפואה בגליל, 2009
* תוכנית אב אסטרטגית לכפר סבא, 2010
* תוכנית אב ל"פארק החולות" בדרום חולון, 2010
* הסבת בית ספר דוד בנתניה למשרדי מינהל החינוך העירוני ולשירותים עירוניים נוספים, 2012
* חידוש מבני מכון התקנים הישראלי בתל אביב ובירושלים, 2013
* פרוגרמה לבית סוהר חדש לנשים, בית סוהר נווה תרצה, 2014
* המכללה הלאומית לשוטרים, 2014
* תכנון קווים למערכת הסעת המונים במטרופולין תל אביב (הקו החום, הקו הסגול, הקו האדום)
* תכנון הקו הירוק ברכבת הקלה בירושלים
* מתקנים צבאיים בכל רחבי הארץ ובחו"ל

==קישורים חיצוניים==
* גיל רוזנפלד, [https://www.ranlevi.com/2017/10/03/osim_asakim_shmuel_shilo_mst/ אדריכל הניצחון – שמואל שילה] , ראיון בפודקאסט 'עושים עסקים', 3 באוקטובר 2017

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פרו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
עיצור מכתשי, אפי

עיצור מכתשי אפי הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא N לטינית קטנה /n/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-<tt>n</tt>. זהו הצליל לאות <big>נ</big>.

==התרחשות==
{| class=wikitable style=text-align:center;
! שפה !! מילה !! IPA !! משמעות
|-
| אנגלית 
| nice
| [naɪs]
| 'נחמד'
|-
| עברית 
| נָבֿוֹן
| [nävo̞n]
| 'נבון'
|-
| ערבית 
| نار 
| [naːr]
| 'אש' 
|-
| צ'רקסית 
| нэфнэ
| [nafna] 
| 'אור'
|-
|גרמנית
|Nein
|nain
|'לא'
|}

==ראו גם==

קטגוריה:עיצורים
עיצור חיכי, מקורב

עיצור חיכי מקורב נפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא J לטינית קטנה /j/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-<tt>j</tt>. זהו הצליל לאות <big>י</big>.

==התרחשות==
{| class=wikitable style=text-align:center;
! שפה !! מילה !! IPA !! משמעות 
|-
| אזרית
| yuxu
| [juxu]
| 'חלום'
|-
| גרמנית
| ja
| [jaː]
| 'כן'
|-
| ארמנית
| յուղ
| [juʁ]
| 'שָמֵן'
|-
| בולגרית
| майка
| [majkɐˈ]
| 'אמא'
|-
| בסקית
| bai
| [baj]
| 'כן'
|-
| עברית
| יֶלֶד
| [je̞le̞dˈ]
| 'ילד'
|-
| ערבית
| |يوم
| [jawm]
| 'יום'
|-
| צ'רקסית 
| бай 
| [baːj] 
| 'עשיר'
|}

==ראו גם==

קטגוריה:עיצורים
גשר השלום

גשר השלום הוא גשר בינלאומי בין ארצות הברית לבין קנדה בקצה המזרחי של ימת אירי, מעל נהר הניאגרה.

הגשר הוקם בשנת 1927 ומחבר בין העיר באפלו שבניו יורק לעיר פורט אירי שבקנדה. אורכו של הגשר הוא כ-1,768 מטר (5,800 רגל). הגשר נבנה במלאת 100 שנה של שלום בין ארצות הברית לקנדה לפיכך הוא נקרא "גשר השלום".

הגשר הוא אחד מן החשובים ביותר בצפון אמריקה ועל פי הערכות שונות עוברות בו מדי יום למעלה מ-4,000 משאיות.

== היסטוריית הגשר==
בניית הגשר אושרה ב-6 באוגוסט 1925 ואדוארד לופר נבחר למהנדסו הראשי. הבנייה החלה באותה השנה והסתיימה בשנת 1927. הקושי העיקרי שהתעורר במהלך בניית הגשר היה עקב זרימתו הרבה והמהירה של נהר הניאגרה. ב-13 במרץ 1927 נסע לופר במכונית בפעם הראשונה על הגשר וב-1 ביוני 1927 נפתח הגשר לציבור.

טקס הפתיחה הרשמי נערך כחודשיים לאחר מכן, ב-7 באוגוסט, בנוכחות כ-100,000 איש, והועבר בשידור חי ברדיו. הערכת העיתונים בארצות הברית לאחר מכן הייתה שמספר המאזינים לאירוע היה כ-50 מיליון.

בין המשתתפים באירוע היו: נסיך ויילס, הנסיך ג'ורג' (לימים המלך אדוארד השמיני), ראש ממשלת קנדה ויליאם ליון מקנזי קינג, ראש ממשלת בריטניה סטנלי בולדווין, סגן נשיא ארצות הברית צ'ארלס דוז, שר החוץ פרנק קלוג ומושל ניו יורק אל סמית'.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קנדה: גשרים
קטגוריה:אזור ניאגרה
קטגוריה:מדינת ניו יורק: גשרים
קטגוריה:אונטריו: מבנים
קטגוריה:אונטריו: תחבורה
קטגוריה:גבול ארצות הברית – קנדה
Hybrid Theory EP

Hybrid Theory EP הוא המיני-אלבום (EP) הראשון של להקת הרוק האמריקאית לינקין פארק. הוא יצא לאור כשהלהקה עוד נקראה Hybrid Theory.

==רקע==
כאשר הלהקה כשעוד נקראה XERO סולן הלהקה מארק וויקנפילד עזב אותה והחלו חיפושים אחר סולן חדש.

אחרי חיפושים רבים, צורף ללהקה צ'סטר בנינגטון לשעבר סולן להקת Grey Daze ומיד לאחר הצטרפותו שונה שם הלהקה ל"Hybrid Theory" (הייבריד - שילוב של מספר סגנונות מוזיקה, הדבר הבולט והמרכזי ביותר בהכנת המוזיקה של הלהקה)

לאחר שצורף, כתיבת השירים החלה והשיר הראשון שהלהקה כתבה בהרכבה החדש היה השיר And One.

בסיסט הלהקה דייב פארל ("פיניקס") היה עדיין בסיבוב הופעות עם להקתו הקודמת ומי שהיה שותף בהקלטות הבאס בשירים ובהופעות הוא קייל כריסטנר.

עם השירים החדשים שנכתבו עם סולנה החדש, הלהקה החלה להופיע המון כלהקה שנותנת את הכול על הבמה והחלו להתפרסם כלהקת חימום ללהקות גדולות כמו דפטונס וסיסטם אוף אה דאון

במהלך מאי 1999 הלהקה הוציאה לראשונה את ה־EP והוציאו רק 1000 עותקים של האלבום אך למרות זאת הוא אכן זכה להצלחה מקומית באזור קליפורניה

בעזרת ה־EP והופעות רבות אחרי הרבה דחיות הלהקה לבסוף הוחתמה בחברת Warner Bros. Records

==הוצאה מחודשת==
בנובמבר 2001 הלהקה הוציאה מחדש את האלבום רק בשביל מועדון המעריצים שלהם LPU לכבוד שנה לאלבום

== רשימת רצועות ==

==יוצרי האלבום==
===הלהקה===
* צ'סטר בנינגטון- סולן
* מייק שינודה - סולן, פסנתר
* בראד דלסון - גיטרה
* רוב בורדון - תופים
* ג'ו האן - די ג'יי
* קייל כריסטנר - גיטרה בס

===הפקה===
* מייק שינודה - הפקה
* אנדרו מורדוק - הפקה לשירים "Carousel", "And One" ו "Part of Me"

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מיני-אלבומי בכורה מ-1999
קטגוריה:אלבומי לינקין פארק
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
עיצור מכתשי, מקיש

עיצור מכתשי מקיש הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ɾ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-4. זהו הצליל הישן ל-<big>ר</big> וניתן היה לשמעו בהגיות העברית המקראית והטברנית. ניתן לסמנו אף כ-[d̆].

==התרחשות==
{| class=wikitable style=text-align:center;
! שפה !! מילה !! IPA !! משמעות !! הערות
|-
| rowspan=2 | אנגלית
| Three
| [ˈθɾiː] 
| 'שלוש' 
| align="right" | אלופון R - רק בכמה דיאלקטים, בין היתר כמה דיאלקטים סקוטים.
|-
| Matter 
| [mæd̆ɝˈ] 
| 'חומר'
| align=right | אלופון /d/ ו-/t/ - אנגלית אמריקאית
|-
|ספרדית
|Toro
|['toɾo]
|'שור'
|
|-
| אלבנית 
| emër 
| [ɛməɾ]
| 'שֵם'
|
|-
| אסטורית 
| yera 
| [ʝe̞ɾaˈ]
| 'אני הייתי/זה היה'
|
|-
| ארמנית 
| րոպե 
| 
| 'דקה'
| align=right | מזרחית
|-
| בסקית 
| lore 
| [lo̞ɾe̞]
| 'פֶּרַח'
|
|-
| גליסית 
| cordeiro 
| [koɾˈðejɾo]
| 'טלה'
|
|-
| הולנדית 
| Peru 
| 
| 'פרו'
| align="right" | רק בפלמית
|-
| יוונית 
| μηρός mirós 
| [miˈɾo̞s]
| 'ירך'
|
|-
| יפנית 
| 心 kokoro 
| 
| 'לב'
|
|-
| עברית 
| רבע 
| [ɾe̞väʕˈ]
| 'רבע' 
| align=right | רק בהגיית עדות המזרח
|-
| rowspan=2 | ערבית 
| rowspan=2 | رجل 
| [raʤl]
| 'רגל'
|
|-
| [ɾeɡl]
| 'איש'
| align=right | ערבית מצרית
|-
| קטלאנית 
| mira 
| [miɾəˈ]
| 'מַרְאֶה'
|
|-
| קוריאנית 
| 바람 baram 
| [paɾam]
| 'רוח'
|
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיצורים
ג'אד שוירי

ג'אד שוירי (בערבית: جاد شويري; נולד ב-13 במרץ 1981) הוא זמר, רקדן, מלחין, כותב ומפיק מוזיקלי לבנוני. הפיק כ-40 וידאו-קליפים לעצמו ולאחרים וזכה בשלושה פרסים בגין הפקתם. פועלו האומנותי, המושפע בעיקר מתרבות המערב המודרנית, נחשב לשנוי במחלוקת בחברה הערבית.

== ביוגרפיה ==
שוירי נולד ב-1981 בלבנון. בילדותו העריץ את הזמרת האמריקאית מדונה, אשר סיפקה לו השראה. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, למד בבית הספר לקולנוע "L’Ecole de Réalisation Audiovisuelle" בפריז. זאת למגינת לבם של הוריו, שרצו שילך בדרכו של סבו, אשר היה מייסד תנועות פוליטיות.

שוירי למד במשך שנתיים בסורבון, שם הצטיין בלימודי הקולנוע. במהלך שהותו בצרפת, עבד כפועל במה, וכן השתתף בסרט קנדי בשם "Trainée de Bruit". במהלך חופשת הקיץ שלו בביירות בשנת 2001, נטל חלק בתוכנית הבידור "סטודיו לאומנויות" (ستوديو الفن), וזכה במקום הראשון על הפקת וידאו-קליפ לשיר "יא מצטפא", אחד משירי הפולקלור העממיים הישנים, בגרסת כיסוי המבוצעת על ידי הזמרת הלבנונית רידא בטרס. 

ב-2003 הופיע לראשונה בווידאוקליפ לשירו "מה אומר לך" (أقولك إيه), שבוצע בערבית ואנגלית. ב-2006 יצא לאור אלבומו הראשון, "המפתח" (مفتاح) בו כלולים כל שיריו שיצאו בין השנים 2003–2006.

ייחודו של שוירי כזמר וכמפיק וידאו-קליפים לאמנים מפורסמים אחרים, מתבטא בחושניות ובתכנים המיניים המשולבים בהם. מבין האמנים להם הפיק וידאו-קליפים נמנות הזמרות מריה נלבנדיאן, תינה (تينا), ג'ואנה אלמלאח (جوانا ملاّح), מלכ אלנאצר (ملك الناصر) ועוד. 

באלבומו השני כתב ושר שירים בשפה האנגלית, במטרה לנסות ולשנות את הדעה הרווחת בעולם המערבי על צעירים ערבים, ולהציגם כשוחרי תרבות ומתנגדים לטרור. הווידאו-קליפ לשיר Funky Arab מתוך אלבומו השני שודר בערוץ הלוויין "מלודי" (ميلودي الفضائيه) וערוצים זרים בלבד.

==חיים אישיים==
לשוירי אח אחד ושתי אחיות, העוסקים גם הם בתחום ההפקה. שוירי גר בשכונת אלאשראפיה (الأشرافيه) בביירות.

==וידאו-קליפים בביצועו==
* Funky Arabs 
* Stop Popping Pills 
* We Don't Care

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:זמרים לבנונים
קטגוריה:במאי וידאו קליפים לבנונים
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1983
H-1

ה-H-1 הוא מנוע רקטי שפותח בשביל לשמש בשלב הראשון (S-IB) במשגרים סטורן 1 וסטורן IB שבהם נעשה שימוש במנוע בקבוצה של שמונה מנועים. לאחר תוכנית אפולו, ה-H-1 שודרג למנוע RS-27 ששימש לראשונה בטילי הדלתא 2000 בשנת 1974.

== ראו גם ==
*סטורן 1
*סטורן IB

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מנועים רקטיים
קטגוריה:משפחת משגרי הסטורן
המפלגה הדמוקרטית-נוצרית (איטליה)

המפלגה הדמוקרטית-נוצרית באיטליה (באיטלקית: Democrazia Cristiana) הייתה המפלגה הדומיננטית בפוליטיקה האיטלקית במשך קרוב ל-50 שנה. המפלגה נוסדה בשנת 1943 כיורשתה האידאולוגית של מפלגת העם האיטלקית (שתי המפלגות חלקו אותו סמל :שלט אצולה ובמרכזו צלב).

לאחר התמוטטות הפאשיזם באיטליה בסוף מלחמת העולם השנייה הקים אלצ'ידה דה-גאספרי את המפלגה, אשר הורכבה מסיעות שונות אשר המשותף להן היה כיבוד ערכי השמרנות הנוצרית בזרם המרכזי-שמאלני של המפה הפוליטית באיטליה.

בבחירות הדמוקרטיות הראשונות שהתקיימו באיטליה זכתה המפלגה לניצחון סוחף ומנהיגה דה-גאספרי מונה לראש ממשלת איטליה הראשון לאחר השלטון הפאשיסטי באיטליה. המפלגה זכתה לכל אורך ימי שליטתה בפוליטיקה האיטלקית לתמיכה מצד שני כוחות רבי-השפעה באיטליה - הכנסייה הקתולית ואיגוד פועלים האיטלקיים. תמיכה חיצונית קיבלה המפלגה מארצות הברית, במיוחד במהלך תקופת המלחמה הקרה. האמריקאים ראו במפלגה זו מפלגה שמרנית אנטי-קומוניסטית ובת ברית נאמנה של הגוש המערבי.

המפלגה שלטה ללא עוררין במהלך 50 שנה במערכת הפוליטית באיטליה. כל ראשי-הממשלה ונשיאי המדינה שנבחרו בתקופה זו היו חברים בכירים בה. בין ההישגים הבולטים שניתן לזקוף לזכותה של המפלגה בשנות שלטונה היו הרפורמה החקלאית בדרום איטליה, הנהגת שירותי בריאות חינם, יסוד מערכת הרווחה, והקמת מיליוני יחידות דיור בכל רחבי איטליה.

בשנת 1994 התפרקה המפלגה לאחר שערוריות השחיתות הרבות אשר התגלו אצל רבים מבכירי המפלגה. היא הואשמה בכך שניצלה את הכוח הרב שהיה לה למעשי שחיתות אישית, בהם היו מעורבים גם גורמים מהמאפיה האיטלקית. תום תקופת המלחמה הקרה היה אף הוא זרז לנפילתה של המפלגה.

בין מנהיגיה הבולטים של המפלגה ניתן למנות את אלצ'ידה דה גספרי, אלדו מורו, פרנצ'סקו קוסיגה וג'וליו אנדראוטי.

==ראו גם==
*דמוקרטיה נוצרית (אידאולוגיה)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:איטליה: מפלגות
קטגוריה:מפלגות היסטוריות
קטגוריה:מפלגות שמרניות
קטגוריה:מפלגות נוצריות
זינובי טולקצ'וב

ז'ינובי טוֹלקָצ'וב (ברוסית: Зиновий Сендерович Толкачёв; 23 בפברואר 1903, שצ'דרין, האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) - 30 באוגוסט 1977, קייב) היה אמן יהודי סובייטי, פרופסור לאמנות במכון לאמנויות בקייב. מתעד שחרור מיידנק ואושוויץ.

==ביוגרפיה==
===ראשית דרכו===
טולקצ'וב למד בבית ספר מקצועי ובבית ספר לאמנויות. בשל מצוקה כלכלית החל לעבוד כשוליה בסדנה של צייר שלטים, ולאחר מכן הצטרף לקואופרטיב ציירים. בתקופת המהפכה הקומוניסטית הצטרף טולקצ'וב לקומסומול והיה חבר במחתרת המהפכנית בקייב. הוא השתלם במוסקבה וב-1921 חזר לקייב והתמנה כאחראי לחינוך פוליטי בקומסומול. בתקופה זו צייר ציורי קיר למועדוני הנוער באזורים אלו. בשנים 1925 - 1927 שירת בחיל התותחנים של צבא האדום. לאחר סיום השירות הצבאי למד במכון לאמנויות היפות בקייב ותערוכה מיצירותיו על מות לנין אף הוצגה בקייב ובמוסקבה. בשנת 1940 מונה טולקצ'וב לפרופסור מן המניין במכון לאמנויות היפות בקייב.

===בתקופת מלחמת העולם השנייה===
בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת טולקצ'וב בצבא האדום והמשיך לעסוק באמנות מטעם השלטונות. טולקצ'וב התלווה לכוחות הצבא האדום מיד לאחר שחרור מיידנק בקיץ 1944 ותיעד את השחרור. בינואר 1945 הצטרף לכוחות הצבא האדום ששחררו את אושוויץ ותיעד את שחרור המחנה בציורים וברישומים. הוא צייר את הסדרות "מיידנק", "אושוויץ" ו"פרחי אושוויץ".

===לאחר מלחמת העולם השנייה===
סדרות "מיידנק" ו"פרחי אושוויץ" הוצאו לאור כאלבומים והוצגו ברחבי פולין בערים לובלין, ז'שוב, קרקוב, קטוביץ, לודז' וורשה. ב-1965 יצא לאור בקייב האלבום "אושוויץ", שהכיל מציוריו. בערוב ימיו צייר דיוקנאות של סופרים אוקראינים ואייר ספרים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/tolkatchev/index.asp טוראי טולקצ'וב בשערי הגיהנום] - עדותו של אמן משחרור מיידנק ואושוויץ, באתר יד ושם
* 
* 

קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:ציירים יהודים
קטגוריה:השואה באמנות: אמנים
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1903
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1977
פיודור מיכאיליצ'נקו

פיודור מיכאיליצ'נקו (ברוסית: Фёдор Фёдорович Михайличенко), (1927, רוסטוב על הדון - 1993), היה חסיד אומות העולם שהגן על הרב ישראל מאיר לאו.

==קורותיו בתקופת מלחמת העולם השנייה==
בשנת 1942 כבשו הגרמנים את רוסטוב על הדון, ומיכאיליצ'נקו בן ה-16 נשלח לעבודות כפייה בגרמניה. בנובמבר 1943 נעצר מיכאיליצ'נקו על ידי הגסטפו בדורטמונד, הואשם בשוד ונשלח למחנה הריכוז בוכנוואלד. הוא שוכן בצריף שבו שוכנו צעירים שנשלחו לגרמניה לעבודת כפייה.

בינואר 1945 הגיע לבוכנוולד גם הילד ישראל מאיר לאו, לימים הרב הראשי לישראל, שהיה אז בן שבע. עם הגעתו הופרד לאו מאחיו הגדול נפתלי והועבר לצריף שבו שהה גם מיכאיליצ'נקו. מיכאיליצ'נקו נהג לגנוב מזון עבור לאו, תוך סיכון חייו, וסייע לו בדרכים נוספות. בספרו כתב הרב לאו: "פיודור הרוסי הרבה לדאוג לי בחיי היום יום כאב לבנו. הדאגה והאכפתיות שלו הקנו לי תחושת ביטחון". ב-11 באפריל 1945, עם שחרור המחנה על ידי הכוחות האמריקנים, סוכך מיכאיליצ'נקו על לאו מחשש שייפגע מירי.

הרב לאו ידע רק את שמו הפרטי של פיודור, מצילו, ואת העובדה שבא מהעיר רוסטוב על הדון. במשך שנים חיפש אותו, כולל במהלך פגישות שקיים עם בכירים בברית המועצות, שאף פרסמו הודעה בעיתון סובייטי נפוץ הקוראת לאותו פיודור להתקשר לקרמלין, לקצין שהופקד על חיפוש האיש. פיודור לא יצר קשר בעקבות המודעה ועקבותיו לא נודעו. רק בשנת 2008, מעל ל-60 שנה לאחר המאורעות, במהלך מחקר על ילדים במחנה בוכנוולד בארכיון שנפתח אז, הצליח חוקר אמריקאי מאוניברסיטת מישיגן לזהות את מצילו של הרב לאו כפיודור מיכאיליצ'נקו. בשלב זה כבר לא היה פיודור בין החיים, אך בנותיו אותרו. השתיים הציגו ללאו סרט בו צולם אביהן עמן בסיור בבוכנוולד, שנה לפני פטירתו. באותו סרט, מציין האב כי שמר על ילד בשם לוליק וזה וודאי עבר להתגורר בארץ ישראל. לפי דבריו של מיכאיליצ'נקו בסרט, אם לא יצר עמו עדיין קשר, ככל הנראה נהרג הילד ב"מלחמות מול הערבים" כדבריו, "שכן רבו אלה מאוד".

ב-2009 החליטה הוועדה לציון חסידי אומות העולם ביד ושם להכיר בפיודור מיכאיליצ'נקו כחסיד אומות העולם. הפרס נמסר לבנותיו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/mikhailichenko על פיודור מיכאיליצ'נקו], באתר יד ושם
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוסים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז בוכנוואלד

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1927
קטגוריה:נפטרים ב-1993
דנבישייר

דנבישייר (באנגלית: Denbighshire, בוולשית: Sir Ddinbych) הוא מחוז ממחוזות ויילס, בצפון ויילס, בממלכה המאוחדת. המחוז נוצר בשנת 1996 על בסיס חלק מהמחוז השמור קלוויד (Clwyd) והמחוז ההיסטורי דנבישייר, למרות שגבולות המחוז החדש שונים באופן ניכר.

עיר הבירה של המחוז היא רית'ין (Ruthin) אשר ממוקמת פחות או יותר במרכז המחוז. האוכלוסייה במחוז היא כ-96,700 איש והיא מדורגת במקום ה-16 מבחינת אוכלוסייה מבין מחוזות ויילס. צפיפות האוכלוסין במחוז היא 115 איש לק"מ רבוע, במקום ה-14 בדירוג הצפיפות מבין מחוזות ויילס.

==גאוגרפיה==
מחוז דנבישייר מכיל בעיקר אזורים הרריים ומרחבים גבוהים, ביניהם נמצאים מספר עמקים ונהרות. במזרח ניצב רכס הרי קלוויד (Clwydian Range), במערב גבעות הירת'וג (Hiraethog Moors) ורכס הרי ברווין (Berwyn range) בדרום המחוז. לאורך מרכז שטח המחוז, מדרום לצפון, משתרע עמק קלוויד הרחב והפורה. בקצה הצפוני של המחוז ישנה גם רצועת חוף.

בשטחי המחוז נמצאים מספר כפרים ועיירות קטנות. בין העיירות המרכזיות ניתן למנות את: ריל (Rhyl; 24,889), פרסטטין (Prestatyn; 18,496), דנבי (Denbigh; 8,783), רית'ין (Ruthin; 5,218), ריד'לן (Rhuddlan; 4,296), סיינט אסאף (St Asaph; 3,491), ל'אנגול'ן (Llangollen; 3,412).

==כלכלה==
המחוז לא מכיל מוקדי תעשייה רבים, אלא מספר פארקי תעשייה בפרברי הערים הגדולות יותר, גם תעשייה זו היא לרוב תעשייה קלה ושירותים. רוב כלכלת המחוז נשענת על חקלאות ותיירות. האזורים הגבוהים יותר מכילים חוות ושיטחי מראה בעיקר לגידול כבשים ובקר, בעוד שבעמקים ישנה חקלאות שדה (בעיקר חיטה ושעורה) ובקר לצורכי תעשיית מוצרי החלב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ויילס: מחוזות
רשת אלחוטית קהילתית

רשת קהילתית אלחוטית (באנגלית: Wireless community networks) היא רשת של נקודות גישה אלחוטיות אשר מחוברות כרשת מחשבים אחת ומופעלות על ידי קהילה. דוגמאות לרשתות כאלו אפשר למצוא ברשת אלחוטית קהילתית שמפיין-אורבנה, רשת פרייפונק בגרמניה ורשת AWMN שבאזור אתונה וכן ברשת הישראלית אריג.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:Wi-Fi
קתרין בולקובאץ'

קתרין בולקובאץ (אנגלית: Kathryn Bolkovac) (נולדה ביולי 1960) היא חוקרת משטרה אמריקאית לשעבר מנברסקה. היא עבדה כשוטרת או"ם בינלאומית (United Nations International Police) בבוסניה בשנת 1990.

הארגון שכר אותה במסגרת החוזה עם החברה האמריקנית DynCorp. במסגרת תפקיד היא חשפה מעורבות של שוטרים, קצינים ובעלי תפקיד מהמשטרה המקומית והבינלאומית, ואנשי משרד החוץ האמריקני שניצלו את מעמדם כדי לעסוק בסחר בנשים. חלקם אף קנו את הנשים לעצמן כדי להתגורר עמן. בסחר היו מעורבים דרגות בכירות של מעסיקיה. היא שלחה מייל בו היא רשמה את מחשבותיה על העניין וקיוותה שהדברים ישתנו. במקום היא פוטרה. היא הגישה תביעה בבריטניה כנגד פיטורים לא הוגנים. ב-2 באוגוסט 2002 בית הדין מצא אותה זכאית. רבים מהנאשמים פוטרו בגין פעילות בלתי חוקית אולם הם מעולם לא הועמדו לדין כיוון שנהנו מחסינות בבוסניה.

קתרין פרסמה את סיפורה באמצעות העיתונות, ב-BBC. הא פרסמה ספר יחד עם לין קרי תחת הכותר חושפת השחיתות: הסחר בנשים, קבלנים צבא וקרב של אישה אחת למען הצדק, 2011. כמו גם סיפורה פורסם בסרט חשופות (The Whistleblower), שנת 2010. בעקבות הקרנת הסרט מזכ"ל האו"ם פתח דיון על ניצול והתעללות מינית בעת קרבות ובתומם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/programmes/hardtalk/9377841.stm ראיונה ב-BBC]
* 

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:שוטרים אמריקאים
קטגוריה:שוטרות
קטגוריה:עבדות
קטגוריה:חושפי שחיתויות
קטגוריה:אמריקאים ממוצא קרואטי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
ספינלונגה

המבצר הוונציאני בספינלונגה
סמל האריה הוונציאני המכונף במבצר ספינלונגה
השער של ספינלונגה
ספינלונגה (ביוונית: Σπιναλόγκα) הוא אי סלעי קטן במפרץ אלונדה, ליד החוף הצפון-מזרחי של כרתים, שבעבר שכנה בו מושבת מצורעים. שטחו של האי הוא 0.085 קמ"ר (85 דונם). הוונציאנים ששלטו באזור קראו לו כך כי הוא דומה לקוץ (spina) ארוך (longa). הם קראו כך גם לאי בצורה דומה בוונציה (כיום הוא נקרא ג'ודקה). כדי להבדיל בין שני האיים קבעה ממשלת יוון לאי את השם קאלידון (Καλυδών), אך השם הקודם עדיין פופולרי ביוון ומחוץ לה.

== היסטוריה ==
ספינלונגה נמצא בקצהו של חצי אי ספינלונגה הגדולה. בעבר הוא היה מחובר ליבשה אבל הוונציאנים שהשתלטו על המקום בעיקר בגלל מכרות מלח, ניתקו את האי מהיבשה ובנו עליו ב-1578 מבצר גדול הקיים עד היום. בשנת 1630 היו במבצר 35 תותחים.

הטורקים העות'מאנים כבשו את כרתים ב-1669, אך הוונציאנים החזיקו בספינלונגה עד 1715 שאז המבצר הועבר לטורקים בהסכם. הטורקים גורשו מכרתים ב-1897 אבל כ-1,100 תושבים טורקים ברחו לספינלונגה וסירבו לעזוב. הם עזבו ב-1903 כאשר היוונים החלו לשלוח לאי חולי צרעת.

צרעת נחשבת כמחלה מידבקת המועברת על ידי תרסיסי חיידקים מהאף ומדרכי הנשימה. לא היה טיפול למחלה זו, שפגעה בעיקר בעור ובמערכת העצבים. החולים הושטו למקום בסירות ועברו דרך שער במבצר שנקרא "שער דנטה", היות שחשבו שהתופת מחכה להם בפנים, אבל למעשה מצבם הוטב באי. הם לא נחשפו להתעללות מצד בריאים והממשלה דאגה לשלוח להם אספקה שוטפת דרך הים. המצורעים ניהלו משטר פנימי עם מנהיגים נבחרים. עם הזמן נשלחו לאי גם מצורעים מיוון. עם פינוי האי היו גם כאלה שסירבו להתפנות.

הגרמנים, ששלטו באי במלחמת העולם השנייה בשנים 1941–1945, לא העזו לעלות לאי ולהתערב בחיי המצורעים.

עם תחילת השימוש בתרופות יעילות נגד הצרעת פסקו החולים להיות מדבקים ופסק הצורך לבודדם. משנת 1950 לא נשלחו יותר חולים לאי. החולה האחרון עזב ב-1957. האחרון שעזב את האי היה הכומר, בשנת 1962, בהתאם למסורת הכנסייה היוונית-אורתודוקסית האומרת שיש לעלות לקברו של המת עד לאחר חמש שנים ממותו.

כיום משמש ספינלונגה כאתר תיירות פופולרי בכרתים. הפופולריות שלו עלתה לאחר פרסום ספרה של הסופרת הבריטית ויקטוריה היסלופ שתורגם לעברית בשם "האי של סופייה". בספר יש תיאור נרחב של חיי קהילת המצורעים בספינלונגה. על האי אין שירותי הארחה והתיירים מגיעים בקבוצות עם מדריך ומסיירים במבצר, בכנסייה ובבתים הנטושים.

==לקריאה נוספת==
*ויקטוריה היסלופ: האי של סופייה הוצאת ידיעות ספרים, 2007

==קישורים חיצוניים==

* רונית סבירסקי, [http://www.photour.co.il/index2.php?id=14&catId=1384&lang=HEB השיבה מאי המצורעים], באתר Photour
* 
*[http://www.explorecrete.com/crete-east/spinalonga.html ספינלונגה במפת גוגל]
*[http://www.trekker.co.il/אי_המצורעים/ ספינלונגה] באתר "טרקר"
*[http://romeartlover.tripod.com/Spina.html מבצר ספינלונגה – טקסט ותמונות]

קטגוריה:צרעת
קטגוריה:יוון: איים לא מיושבים
ארפאד גנץ

ארפאד גֶנְץ (בהונגרית: Göncz Árpád; 10 בפברואר 1922 – 6 באוקטובר 2015) היה סופר, מתרגם אגרונום ופוליטיקאי ליברלי הונגרי, שכיהן כנשיא הונגריה בשנים 1990–2000.

גנץ היה ממייסדי הברית של הדמוקרטים החופשיים (SZDSZ) בשנת 1988. בשנת 1989 הוא הפך לנשיא הליגה ההונגרית לזכויות האדם, ובשנים 1989–1990 כיהן כנשיא כבוד של אגודת הסופרים ההונגרים. הוא נבחר לפרלמנט ההונגרי במאי 1990, ושימש כיושב ראש האספה הלאומית של הונגריה בין מאי לאוגוסט. באותם חודשים כיהן במקביל גם כנשיא הזמני של הונגריה, ובאוגוסט נבחר רשמית לנשיאות על ידי האספה הלאומית. הוא נבחר שוב לקדנציה שנייה באוגוסט 1995, וסיים את תפקידו באוגוסט 2000.

לאחר מכן שימש ארפאד גנץ כחבר המועצה הבינלאומית המייעצת לקרן הזיכרון לקורבנות הקומוניזם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי הונגריה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:המרד ההונגרי: אישים
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירים מפקדים
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:מעוטרי אות האריה הלבן
קטגוריה:סופרים הונגרים
קטגוריה:מתרגמים הונגרים
קטגוריה:מתרגמים להונגרית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית
קטגוריה:אגרונומים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1922
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2015
ספרטה רוטרדם

ספרטה רוטרדם (בהולנדית: Sparta Rotterdam) הוא מועדון כדורגל מהעיר רוטרדם שבהולנד המשחק בליגת העל ההולנדית. המועדון הוקם ב-1 באפריל 1888, והוא מועדון הכדורגל המקצועי הראשון שהוקם בהולנד. 

המועדון זכה בשש אליפויות ובשלושה גביעים.

== היסטוריה ==
בתחילת דרכו של המועדון, המועדון היה מועדון קריקט. ב-1 באפריל 1888, מספר סטודנטים מהעיר רוטרדם שבהולנד הקימו את הקבוצה כמועדון קריקט וקראו לה "ספרטה". כשלושה חודשים לאחר מכן, ביולי 1888 צורף למועדון הקריקט ענף הכדורגל והוספה לשם המועדון המילה "רוטרדם". ב-1890, שחקה ספרטה את משחק הכדורגל הראשון המקצועי שלה בהיסטוריה של המועדון, וב-1892 התפרק מועדון הקריקט ובכך הפך ענף הכדורגל שבמועדון לקבוצת כדורגל מקצועית.

ב-1899, החליטה הנהלת ספרטה רוטרדם לשנות את צבעיה של מדי הקבוצה לחולצת פסים לבנה-אדומים ומכנסיים שחורים, בעקבות התרשמותו של בעל הקבוצה ממדיה של סנדרלנד. ב-14 באוקטובר 1916, שחקה ספרטה רוטרדם את משחקה הביתי הראשון ב"אצטדיון הטירה" השוכן במערב העיר רוטרדם. ב-1999 שופץ האצטדיון וכיום הוא עדיין מארח את משחקיה הביתיים של הקבוצה.

בעקבות זכייתה של הקבוצה באליפות האחרונה בשנת 1959, הקבוצה שיחקה בגביע אירופה לאלופות בעונת 1959/1960 והגיעה לשלב רבע גמר. עד עונת , שחקה ספרטה רוטרדם בליגת העל ההולנדית, אך בעקבות הפסדים רבים, ירדה הקבוצה לליגת המשנה. ספרטה רוטרדם חזרה לליגת העל ההולנדית בעונת , אך ירדה שנית לליגת המשנה לאחר סיומה של עונת . היא עלתה שוב בסוף עונת 2015/2016, וירדה בתום עונת 2017/2018 לאחר הפסד במשחקי הפלייאוף על הירידה. בתום עונת 2018/2019 חזרה לליגה העל לאחר ניצחון במשחקי הפלייאוף על העלייה.

לספרטה רוטרדם 6 אליפויות ליגת העל ההולנדית, ו-3 זכיות בגביע ההולנדי.
== סגל הקבוצה ==
נכון ל-13 בפברואר 2024 <ref></ref>

 (בהשאלה מלומל)

 (בהשאלה מטרואה)

== תארים ==
* אליפות הולנד בכדורגל (6):
: 1909, 1911, 1912, 1913, 1915, 1959.
* הגביע ההולנדי (3):
: 1957/58, 1961/62, 1965/66.
::סגנות
::1971, 1996

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל הולנדיות
קטגוריה:רוטרדם: ספורט
קטגוריה:רוטרדם: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1888