OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ויזלה (כדורגל)

פוטבול קלובה דה ויזלה (בפורטוגזית: Futebol Clube de Vizela) הוא מועדון כדורגל פורטוגלי מהעיר ויזלה, שבמחוז בראגה. המועדון נוסד בשנת 1939, והוא משחק כיום בליגה הפורטוגלית השנייה. המועדון מארח את משחקי הבית שלו באצטדיון פוטבול קלוב דה ויזלה, המכיל 6,100 מושבים.

== היסטוריה ==
מועדון הכדורגל של ויזלה הוקם ב-1 בינואר 1939 אך רק ב-1 באוגוסט 1940 הצטרף המועדון להתאחדות הכדורגל של בראגה. את מרבית שנותיו בעשורים הראשונים לקיומו בילה בליגות הנמוכות. כאשר בשנת 1984 הצליח המועדון להעפיל לראשונה לליגה הבכירה, אך לאחר עונה אחת בלבד הוא שב לליגה השנייה, כאשר סיים את העונה במקום האחרון. לאחר 5 עונות בליגה השנייה סיים המועדון את עונת 1989/1990 במקום ה-15 האחד לפני אחרון וירד לליגה השלישית, שם בילה מעל לעשור. בסיום עונת 2004/2005 סיים המועדון במקום הראשון בליגה השלישית והעפיל חזרה לליגה השנייה. בשתי העונות הראשונות שלו בליגה השנייה נאבק המועדון בתחתית הטבלה אך בעונתו השלישית בליגה עונת 2007/2008 המועדון נאבק בצמרת והיה על סף עלייה, אך סיים לבסוף במקום השלישי נקודה אחת בלבד מעלייה לליגה הבכירה. בעונה לאחר מכן עונת 2008/2009 סיים המועדון במקום העשירי בליגה השנייה, אך הורד לליגה השלישית בעקבות שערוריית שחיתות שהתגלתה, שערורייה שזכתה לכינוי "משרוקית הזהב" (בפורטוגזית: Apito Dourado) בה היה מעורב המועדון, ובמשך מספר שנים שימש המועדון כקבוצת המילואים של ספורטינג בראגה. בסיום עונת 2015/2016 שב המועדון לליגה השנייה לאחר שסיים את העונה במקום הראשון. אך לאחר עונה אחת בלבד שב המועדון לליגה השלישית. בסיום עונת 2019/2020 העפיל המועדון שוב לליגה השנייה, ובסיום עונת 2020/2021 הצליח המועדון לסיים במקום השני בליגת המשנה ולהעפיל לליגה הבכירה בפעם השנייה בתולדותיו לאחר היעדרות של 36 שנים .<ref></ref>

את עונת החזרה שלו לליגה הבכירה בילה המועדון בתחתית הטבלה אך הצליח לשרוד בליגה כשסיים במקום ה-14 מתוך 18 קבוצות.

בעונת 2023/2024 ירדה לליגת המשנה.

== סגל הקבוצה ==
מעודכן ל-27 בפברואר 2024

 
 (בהשאלה מאודינזה)

 (בהשאלה מפוארטו קבאיו)

 (קפטן)

 (בהשאלה מוויבודינה נובי סאד)

 (בהשאלה מגרנדה)
 (בהשאלה מסביליה)

 (בהשאלה מהאל סיטי)

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1939
קטגוריה:קבוצות כדורגל פורטוגזיות
אוכף הולה

אוכף הולה או הולה קול (באנגלית: Huhla Col; בבולגרית: седловина Хухла) הוא אוכף הררי (מעבר הרים) המכוסה קרח הממוקם בחצי האי טריניטי באזור ארץ גרהאם, שבצפון מזרח חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.

גובהו של האוכף 1,11 מטרים מעל פני הים.

האוכף מקשר את רכס סנגוטין, שמצפון לאוכף, לחלק המערבי של מישור לואי-פיליפ שמדרום לאוכף.

האוכף מתנשא מעל בקע פרלז, ומכל קרחון מאלוראד המצויים מערבית - צפון-מערבית מאוכף הולה.

== היסטוריה ==
=== מיפוי אזור האוכף ===

האוכף מופה לראשונה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים מהמכון לגאודזיה מעשית ( Institut für Angewandte Geodäsie) מהעיר פרנקפורט על המיין, וכן על ידי סוקרים בריטיים, מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי (British Antarctic Survey).

=== מקור השם ===

האוכף נקרא על שם היישוב הולה שבדרום בולגריה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://copernix.io/#?where=-58.509495063659635,-63.5809249769128,13&?query=&?map_type=hybrid אוכף הולה] תמונת לוויין של אזור האוכף באתר קופרניקס

הולה
הולה
עונת 1980/1981 בליגת המשנה ההולנדית

עונת 1980/1981 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-25 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה.
בסיום עונה זו, דה חראפסחאפ והארלם העפילו לליגה הראשונה.

==מבנה==
על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 19 קבוצות, 17 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, הארלם וויטסה ארנהם. ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 18 משחקים כל אחד - 36 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצה במקום ה-1 העפילה לליגה הראשונה. הקבוצות שהעפילו לפלייאוף הדירוג התמודדו בבית פנימי והמנצחת העפילה לליגה הראשונה.

==טבלת הליגה==
{| class="wikitable" style="text-align:right"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=20|שערי זכות
!width=20|שערי חובה
!width=20|הפרש שערים
!width=20|נקודות
!הערות
|-bgcolor=#BBF3BB
| 1.||הארלם
 ||36||24||6||6||78||25||53||54||rowspan=1 align=right|העפלה לליגת העל
|-bgcolor=#09DWAf
|2.||הירנפיין
 ||36||18||10||8||68||41||27||46||rowspan=1 align=right|העפלה לפלייאוף הדירוג
|-
|3.||פולנדם
 ||36||17||12||7||68||49||19||46
|-
|4.||פורטונה סיטארד
 ||36||18||7||11||65||50||15||43
|-bgcolor=#09DWAf
|5.||DS79
 ||36||17||8||11||64||49||15||42||rowspan=3 align=right|העפלה לפלייאוף הדירוג
|-bgcolor=#09DWAf
|6.||דן בוס
 ||36||17||8||11||46||41||5||42
|-bgcolor=#09DWAf
| 7.||דה חראפסחאפ
 ||36||15||11||10||55||43||12||41
|-
| 8.||ויטסה ארנהם
 ||36||14||10||12||55||58||3-||38
|-
| 9.||קמבור
 ||36||13||10||13||46||38||8||36
|-
| 10.||מועדון הכדורגל איינדהובן
 ||36||12||12||12||47||44||3||36
|-
| 11.||טלסטאר ספורטקלאב
 ||36||12||11||13||43||56||13-||35
|-
|12.||הלמונד ספורט
 ||36||11||12||13||45||45||0||34
|-
| 13.||פנלו
 ||36||14||5||17||68||74||6-||33
|-
| 14.||סחידאם
 ||36||10||13||13||35||47||12-||33
|-
| 15.||פיינדאם
 ||36||11||9||16||53||65||12-||31
|-
| 16.||פ.צ. אמסטרדם
 ||36||9||11||16||45||62||17-||29
|-
| 17.||אמרספורט
 ||36||7||9||20||30||59||29-||23
|-style="background:#FF8888
| 18.||פ.צ. פלארדנינגן
 ||36||6||10||20||31||59||28-||22||rowspan=1 align=right|פשטה את הרגל בסיום העונה והתפרקה
|-
| 19.||הראקלס אלמלו

 ||36||7||6||23||35||72||37-||20
|}

===פלייאוף הדירוג===
*הליגה חולקה ל-4 סבבי דירוג, סבב 1 בן 9 מש', סבב 2 בן 9 מש' סבב 3 בן 9 מש' וסבב 4 בן 9 משחקים כ-36 משחקים בסף הכל. בסיום כל סבב המדורגת ראשונה קיבלה כרטיס לפלייאוף הדירוג.

{| class="wikitable" style="text-align:right"
!מיקום
!קבוצה
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו
!הפסדים
!width=20|שערי זכות
!width=20|שערי חובה
!width=20|הפרש שערים
!width=20|נקודות
!הערות
|-bgcolor=#BBF3BB
| 1.||דה חראפסחאפ
 ||6||3||2||1||8||5||3||8||rowspan=1 align=right|העפלה לליגת העל
|-
|2.||הירנפיין
 ||6||2||3||1||9||7||2||7
|-
|3.||דן בוס
 ||6||2||2||2||10||9||1||6
|-
|4.||DS79
 ||6||1||1||4||9||15||6-||3
|}

קטגוריה:עונות בליגת המשנה ההולנדית
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1980
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1981
קטגוריה:1980 בהולנד
מאק מק'לאנג

מתיו "מאק" מק'לאנג (באנגלית: Matthew "Mac" McClung; נולד ב-6 בינואר 1999) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת אוסיאולה מג'יק מליגת ה-G-League שהיא ליגת הפיתוח של ליגת ה-NBA.
ידוע בעיקר בשל זכייתו פעמיים בתחרות ההטבעות באולסטאר של ליגת ה-NBA.

==קריירה==
לואיס נולד בטנסי אך גדל בווירג'יניה. הוא בחר לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ג'ורג'טאון,<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> ונרשם לדראפט 2020 ב-NBA,<ref></ref> אך משך את מועמדותו.<ref></ref> במאי 2020 עבר לאוניברסיטת טקסס טק<ref></ref><ref></ref> והגיש מועדות לדראפט 2021 ב-NBA,<ref></ref><ref></ref> אך לא נבחר.

לאחר שלא נבחר בדראפט, הצטרף לסגל לוס אנג'לס לייקרס לקראת ליגת הקיץ של ה-NBA,<ref></ref><ref></ref><ref></ref> ולאחר שהסתיימה הליגה – הצטרף לסאות' ביי לייקרס, קבוצת-הבת של הלייקרס שמשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. במשחק הבכורה שלו בקבוצה רשם 24 נקודות, תשעה אסיסטים ושישה ריבאונדים בניצחון קבוצתו 112–105 על ג'י ליג איגנייט.<ref></ref>

ב-11 בינואר 2021, עם תום חוזהו, חזר לסאות' ביי לייקרס, ובתום העונה נבחר לרוקי השנה בליגת הפיתוח של ה-NBA.<ref></ref> ב-9 באפריל 2021 חתם על חוזה דו כיווני עם סאות' ביי לייקרס ועם לוס אנג'לס לייקרס.<ref></ref><ref></ref>

ב-22 בדצמבר 2021 חתם על חוזה לעשרה ימים בשיקגו בולס.<ref></ref> בתום החוזה חתם לעשרה ימים נוספים,<ref></ref> כשבחלק מהם שיחק עם הבולס ובחלקם עם וינדי סיטי בולס, שלוחתהּ של שיקגו בולס בליגת הפיתוח.<ref></ref><ref></ref>

בקיץ 2022 הצטרף לסגל הלייקרס לליגת הקיץ, ולאחר מכן עבר לסגל ליגת הקיץ של גולדן סטייט ווריורס.<ref></ref>

ב-21 ביולי 2022 חתם בגולדן סטייט ווריורס.

בפברואר 2023 זכה בתחרות ההטבעות באולסטאר ה-NBA. בפברואר 2024 זכה בתחרות בפעם השנייה ברציפות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:טנסי: כדורסלנים
קטגוריה:וירג'יניה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת טקסס טק
קטגוריה:כדורסלני סאות' ביי לייקרס
קטגוריה:כדורסלני שיקגו בולס
קטגוריה:כדורסלני וינדי סיטי בולס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:זוכי תחרות ההטבעות של ה-NBA
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1999
ירון אביחיל

ירון אביחיל (נולד ב-9 בספטמבר 1977) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני והקשר האחורי לסירוגין.

==קריירה==
אביחיל נולד בשכונת התקווה שבדרום תל אביב והתחיל לשחק כדורגל בגיל צעיר בקבוצת הילדים של בני יהודה ובגיל 16 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל תל אביב. בשנת הצטרף למכבי יפו מהליגה הארצית בה שיחק שתי עונות, כאשר בשנייה היה שותף לעלייה של המועדון להליגה הראשונה.

בקיץ חזר לבני יהודה. ב-21 באוגוסט 1998 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הפועל כפר סבא. ב-3 במרץ 2001 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-4 נגד צפרירים חולון. במהלך עונת 2004/2005 נפצע והתקשה לחזור להרכב הקבוצה ובסיום העונה שוחרר.

בקיץ חתם בהפועל ירושלים וכעבור שנה חתם בהפועל בני לוד. בסיום העונה פרש מכדורגל.

לזכותו של אביחיל הופעה אחת בנבחרת הצעירה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי יפו
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל בני לוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
אילריון פריאנישניקוב

אילריון פריאנישניקוב (ברוסית: Илларио́н Пря́нишников; 20 במרץ 1840 – 24 במרץ 1894, היה ממקימי קבוצת הציור הנודדים, שהפכו לאחד מבתי הספר לאמנות הרוסיים החשובים של סוף המאה ה-19. <ref></ref> <ref></ref>

== ביוגרפיה ==
אילריון פרינישניקוב נולד בכפר טימאשובו שבמחוז בורובסקי, למשפחת סוחרים. <ref></ref> מ-1856 עד 1866 למד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה בכיתותיהם של אבגרף סורוקין וסרגיי זריאנקו.
ימין

תמונת הסוחרים שלו "גוסטיני דבור במוסקבה", שצויר בשנה האחרונה ללימודיו, הביאה לו מוניטין רב. בציור הקטן הזה הוא נתן פתרון מקורי לנושא של השפלת כבוד האדם, החריפות והאכזריות בעולם, שבו הכל נקנה ונמכר. לאחר שתיאר את הסוחרים המטופשים, הנאלצים לרקוד לצלילי קונצרטינה ופקיד קשיש מסכן, האמן מדגים באופן אותנטי גלריה שלמה של העיוות המוסרי והשאננות. הציור עורר זעם אצל כמה מחסידי האמנות האקדמית הרשמית שחשו שהצייר הצעיר הורס היעוד ה"גבוה" של האמנות שאמור לבטא בצורה האידיאלית את האמיתות הנצחיות.

בשנת 1870 קיבל פרינישניקוב את התואר "צייר". מ-1873 ועד מותו הוא היה מורה לציור וחניכיו היו קונסטנטין קורובין, <ref>Draganov, Boris (2017-08-21). Konstantin Korovin: Selected Paintings. Publisher s13381</ref> ויטולד בייליניצקי-בירוליה, מיכאיל נסטרוב, אלכסיי סטפנוב, ניקולאי אורלוב, איוואן גורוכוב ואחרים.

מראשית קיומו של איגוד הנודדים הוא היה חבר בקבוצה, ומהתערוכה השנייה שלהם, היה אחד ממנהלי האיגוד. אף על פי שפרינישניקוב התגורר בעיקר במוסקבה, הוא ביקר לעיתים קרובות בצפון הרוסי שם צייר. הוא השתתף בעיטור הקתדרלה המקורית של ישו המושיע, שנהרסה ב-1931.

פרינישניקוב מת במוסקבה שם נקרא אחד הרחובות על שמו.

== גלריה ==

<gallery mode="packed" heights="200">
קובץ:Приготовление почвы для посева льна в Вологодской губернии.jpg| חריש בסתיו, 1872
קובץ:French retreat in 1812 by Pryanishnikov.jpg| מלחמות נפוליאון, 1812
קובץ:Illarion Michajlowitsch Prjanischnikow 001.jpg| מצעד פסחא 1893
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1840
קטגוריה:נפטרים ב-1894
אלכסנדר גלאגולב

אלכסנדר  גלאגולב (ברוסית: Александр Александрович Глаголев; 14 בפברואר 1872 – 25 בנובמבר 1937, קייב) היה כומר רוסי אורתודוקסי שפעל בקייב.

== ביוגרפיה ==
אלכסנדר  גלאגולב נולד בכפר במחוז טולה למשפחת כומר. בשנת 1894 הוא סיים לימודי דת בבית ספר לכמרים בטולה ובשנת 1898 סיים אקדמיה נוצרית בקייב עם קבלת תואר שני.

בשנת 1899 גלאגולב החל ללמד באקדמיה נוצרית בקייב בה למד. בשנת 1906 התמנה לפרופסור. 

גלאגולב למד כ-18 שפות. הוא היה חבר מערכת של אנציקלופדיה נוצרית ופרסם מאמרים בנושאי דת. הוא היה נחשב למומחה בתנ"ך.

בשנת 1905 גלאגולב התנגד באופן פעיל לרדיפות יהודים. הוא היה עד מומחה בפרשת בייליס. בעדותו הוא ציין שליהודים אסור להשתמש בדם במהלך הכנת אוכל. עדותו הייתה חשובה לקו ההגנה.

לאחר מהפכת אוקטובר גלאגולב המשיך לעבוד במוסדות הכנסייה. הוא המשיך לתת הרצאות לסטודנטים למרות שבאופן רשמי האקדמיה נסגרה. כאשר רקטור האקדמיה נעצר בשנת 1923, גלאגולב פעל במקומו בנושאים מנהליים.

בתחילת שנות ה-30 גלאגולב גורש מביתו ועבר לגור בחדר קטן ליד הכנסייה. בשנת 1931 הוא נעצר והיה בכלא כחצי שנה. ב-20 באוקטובר 1937 הוא נעצר פעם נוספת. לפי הגרסה הרשמית הוא נפטר ב-25 בנובמבר 1937 מסיבוכי מחלה.

גלאגולב היה נשוי לזינאידה, ספרנית באקדמיה נוצרית. היא נפטרה בשנת 1936. בנו אלכסיי גלאגולב היה כומר שהציל יהודים בקייב במהלך מלחמת העולם השנייה. על פעילותו הוא קיבל הכרה כחסיד אומות העולם.

גלאגולב היה חבר של משפחת מיכאיל בולגקוב. הסופר תיאר את פעילותו בספר "המשמר הלבן".

בשנת 2002 על קיר בניין אקדמיה נוצרית בקייב הוצב לוח זיכרון למשפחת גלאגולב.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://glagolev3.narod.ru/index.htm אתר המוקדש למשפחת גלאגולב, כולל תמונות, ברוסית]
* [https://righteous.yadvashem.org/?searchType=righteous_only&language=en&ind=0&itemId=4044305 יד ושם - דף על משפחת גלאגולב, כולל תמונות]
* [https://www.religion.in.ua/zmi/ukrainian_zmi/19422-o-chem-molchat-arxivy-obzor-sledstvennogo-dela-svyashhennika-aleksandra-glagoleva.html תיאור פעילות גלאגולב במעצר]

קטגוריה:כמרים אורתודוקסים
קטגוריה:כמרים רוסים
קטגוריה:ילידי 1872
קטגוריה:נפטרים ב-1937
הנק ואן דן בריימן

הנדריק חיסברט ברנהרד "הנק" ואן דן בריימן (בהולנדית: Hendrik Gijsbert Bernhard "Henk" van den Breemen; 23 במרץ 1941 – 20 בינואר 2024) היה גנרל הולנדי אשר שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בשנים 1994–1998.

==ביוגרפיה==
בריימן נולד בפאלקנסווארד ב-23 במרץ 1941. ב-1960 הוא התגייס לחיל הנחתים ההולנדי והתקדם במהירות בסולם הדרגות. בשנים 1981–1982 הוא שימש כמפקד קבוצת הקרב האמפיבית הראשונה אשר הורכבה מכוח משולב של חיילים בריטים והולנדים. ב-1987 הוא מונה לסגן מפקד חיל הנחתים. ב-15 באוגוסט 1994 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא היה הגנרל הראשון מחיל הנחתים שקיבל את התפקיד, והיחיד עד כה. הוא סיים את תפקידו ופרש מהצבא ב-5 ביוני 1998. לאחר פרישתו שימש בריימן כחבר בדירקטוריון של חברת ניהול המשאבים "באן". כמו כן הוא שימש כיועץ עבור קרן נואבר העוסקת בפילנתרופיה.

בינואר 2008 היה בריימן חלק מ"חבורת החמישה" שפרסמה את החוברת "Towards a Grand Strategy for an Uncertain Word; Renewing Transatlantic Partnership" אשר זכתה לתפוצה רבה בקרב מקבלי ההחלטות בנאט"ו.

ב-18 במרץ 2010 האשים הגנרל האמריקני ג'ון שיהאן את חיילי האו"ם ההולנדים באחריות למחדל שהוביל לטבח סרברניצה. בריימן (ששימש כראש מטה ההגנה בתקופת הטבח) נקרא בידי משרד ההגנה ההולנדי להגיב לטענה, ופרסם הצהרה על פיה מדובר ב"שטות מוחלטת". שיהאן התנצל על הדברים בפני בריימן.

בריימן נפטר ב-20 בינואר 2024.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131217224344/http://www.worldsecuritynetwork.com/author_bio/van-den-Breemen-Henk הנק ואן דן בריימן]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:ראש ההגנה (הולנד)
קטגוריה:גנרלים הולנדים
קטגוריה:הולנדים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1941
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2024
היער הלאומי קלאמת

היער הלאומי קלאמת (באנגלית: Klamath National Forest) הוא יער לאומי של ארצות הברית המשתרע על שטח של 7,033 קילומטרים רבועים בהרי קלאמת ורכס קסקייד, השוכן במחוז סיסקיו בצפון קליפורניה, עם הרחבה זעירה (1.5 אחוז מהיער) לתוך דרום מחוז ג'קסון באורגון. היער מכיל חורשות רציפות של אורן הזפת, אורן ג'פרי, אשוח דאגלס, אשוח אדום, אשוח לבן, אורן מפותל, , וקלוצדרוס מפושק. על פי ההערכות, יער ראשוני מכסה כ-680 קמ"ר מאדמת היער. מטה היער ממוקם בוואיריקה בקליפורניה. ישנם משרדים מחוזיים של שומרי יערות מקומיים הממוקמים ב, הפי קמפ ו, כולם בקליפורניה. היער הלאומי קלאמת הוקם ב-6 במאי 1905. יער זה כולל את אגם קנגורו (Kangaroo Lake) המשתרע על 85 דונם, והמבנה ההיסטורי "הכנסייה הקתולית סויירס בר" (Sawyers Bar Catholic Church) שנבנתה ב-1855 והממוקמת בגבולות היער. היער מנוהל במשותף עם השטח המוגן של .

==אזורי טבע בראשיתי==
מפת היער הלאומי קלאמת
בתוך היער הלאומי קלאמת יש חמישה אזורי טבע בראשיתי מוכרים רשמית שהם חלק מהמערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי, שניים מתוכם מתפשטים ליערות הלאומיים השכנים ואחד לתוך שטח המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית:
*
*
*
* (בעיקר ביער הלאומי שישה נהרות)
* (בעיקר ביערות הלאומיים , , שישה נהרות ושטח המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית)

==אקטיביזם מקומי==
בין סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ל-2010, מילא הארגון "ברית יער קלאמת" (Klamath Forest Alliance) תפקידים מרכזיים ב"מלחמות העץ" (timber wars) באזור הביולוגי של קלאמת/סיסקיו שבצפון-מערב קליפורניה ודרום-מערב אורגון (Klamath/Siskiyou Bioregion of Northwest California and Southwest Oregon), כולל ערעורים על מכירת עצים והתדיינות משפטית להגנה על אזורים חסרי כבישים, המחלוקת על לילית מנוקדת, ומאמצים להגן על יערות עתיקים באמצעות חקיקה פדרלית.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div style="direction: ltr;">
* Pictures: [http://www.conifercountry.com/nwCalifornia/wilderness/wilderness.html Wilderness in the Klamath Mountains]
* Panoramic Videos: [https://www.youtube.com/watch?v=bhZptVfHrl0 Outskirts of Klamath National Forest] [https://www.youtube.com/watch?v=ITogCscJxZQ Drone footage of the Klamath National Forest]
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אורגון: יערות לאומיים
קטגוריה:קליפורניה: יערות לאומיים
יבגרף סורוקין

יבגרף סורוקין (ברוסית: Евгра́ф Семёнович Соро́кин; 18 בדצמבר 1821 – 1892) היה אמן ומורה רוסי; ידוע בציורים היסטוריים, דתיים וז'אנרים.

== ביוגרפיה ==
החשיפה הראשונה שלו לאמנות הגיעה מצייר אייקונים בירוסלב. לאחר תקופת הכשרה, כומר מקומי שאהב את עבודתו הציע לו ליצור ציור של פטר הגדול המגלה את האמן, אנדריי מטווייב. לכבוד הביקור הקרוב של הצאר ניקולאי הראשון. ציור זה הוצג בפני הצאר, שהתרשם מספיק כדי להוציא הוראה שסורוקין ילמד באקדמיה הקיסרית לאמנויות יפות.

בשנת 1841, הוא נכנס לאקדמיה תחת פיקוחו של אלכסיי מרקוב. בשנה שלאחר מכן הוא כבר זכה לשבחים ממועצת האקדמיה. הוא זכה במספר מדליות כסף וב-1847 זכה במדליית זהב על עיבודו של "דניאל בגוב האריות". שנתיים לאחר מכן, ציורו של הגיבור העממי, איאן אוסמובטס, זיכה אותו במדליית זהב ובמלגה ללימודים באירופה. הוא היה בספרד מ-1851 עד 1854 ובאיטליה מ-1855 עד 1859. הוא ערך ביקור גם במצרים ובסוריה. כמה מהעבודות שיצר בספרד הן מהידועות שלו.

ב-1859 חזר לרוסיה והתמנה למורה בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, שם שהה עד מותו.<ref></ref>

ב-1861 הוא זכה בתואר "אקדמי" ויצר ציורי מזבח לקתדרלת אלכסנדר נייבסקי החדשה בפריז.

מאוחר יותר, הוא עבד בקתדרלת ישו המושיע והשלים כמה תמונות שפיודור ברוני השאיר לא גמורות.

עבור עבודה זו, הוא קודם לדרגת "פרופסור" בשנת 1878.

תאריך מותו המדויק אינו ידוע.

== גלריה ==

<gallery mode="packed" heights="200">
Rendezvous by E.Sorokin (1858, Tretyakov gallery).jpg| חיזור, 1858
File:Evgraf Semenovich Sorokin - Crucifixion.jpg| הצליבה, 1873
File:Sorokin-Spanish Romani people.jpg|צוענים בספרד, 1853
File:Beggar-girl Spaniard (Evgraf Sorokin).jpg|קבצנית בספרד, 1852
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1821
קטגוריה:נפטרים ב-1892
לוק קרון

לוק קרון (בהולנדית: Luuk Kroon; 13 בדצמבר 1942 – 19 ביוני 2012) היה אדמירל בצי המלכותי ההולנדי אשר שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של הולנד בשנים 1998–2004.

==ביוגרפיה==
קרון נולד ברידרקרק ב-13 בדצמבר 1942 והתגייס לצי ההולנדי ב-1961. ב-1975 מונה למפקד שולת המוקשים Hr. Ms. Staphorst, וב-1981 הועבר לפקד על ה-Hr. Ms. Jaguar. ב-1984 הועבר למטה הכללי ומונה ליועץ לענייני הצי. ב-1989 הועבר לשמש כסגן ראש אגף התכנון שלי הצי. ב-1993 הוא מונה למפקד כוחות הצי בתחומי הולנד, ושנתיים לאחר מכן מונה למפקד כל הצי ההולנדי. ב-5 ביוני 1998 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) וכיהן בתפקיד עד פרישתו ב-5 ביוני 2004. תקופתו התאפיינה בפעילות נרחבת של הצבא ההולנדי בכל רחבי העולם. חיילים הולנדים הוצבו הן ככוח שמירת שלום מטעם האו"ם, והן ככוח לוחם מטעם נאט"ו, בקוסובו, מקדוניה הצפונית, בוסניה והרצגובינה, אריתריאה, אתיופיה, אפגניסטן, ליבריה ועיראק.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nato.int/cv/chod/nl/kroon-e.htm לוק קרון], באתר נאט"ו

קטגוריה:ראש ההגנה (הולנד)
קטגוריה:אדמירלים הולנדים
קטגוריה:קצינים בלגיון הכבוד
קטגוריה:הולנדים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1942
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2012
הדיוויזיה הראשונה 7 בדצמבר

הדיוויזיה הראשונה 7 בדצמבר (בהולנדית: Eerste Divisie "7 December") הייתה דיוויזיית חיל רגלים ממוכן של צבא הולנד אשר פעלה בין השנים 1946–2004.

==היסטוריה==
ב-17 באוגוסט 1945 הכריזה אינדונזיה על עצמאות מהשלטון ההולנדי. ההולנדים סירבו להכיר בעצמאות האינדונזית, וכך נפתחה מלחמת העצמאות של אינדונזיה. ההולנדים הקימו את הדיוויזיה הראשונה במטרה להחזיר את אינדונזיה לשליטתם. באופן רשמי מטרת הדיוויזיה הייתה לשמש ככוח משטרה שידכא את המרד, ויכניס את אינדונזיה חזרה לאיחוד פדרלי עם הולנד, ולפיכך היא קיבלה את השם "7 בדצמבר" על שם נאומה של וילהלמינה, מלכת הולנד מ-7 בדצמבר 1942, אשר בו התוותה את הקווים למדיניות שתנקוט הולנד במושבות לאחר מלחמת העולם השנייה. החיילים ההולנדים שרתו באינדונזיה עד 1949, אז החליטה הולנד להכיר בעצמאותה של אינדונזיה, והחיילים ההולנדים החלו לחזור לארצם. הפינוי הסופי של הכוחות ההולנדים הושלם עד 1950.

לאחר חזרתה להולנד, הפכה הדיוויזיה לכוח עתודה של הצבא ההולנדי, והועמדה לרשות נאט"ו. לאורך כל המלחמה הקרה הוצבה הדיוויזיה בכוננות והייתה אמורה להישלח לחזית במקרה שתפרוץ מלחמה באירופה. לאחר סיום המלחמה הקרה, נשלחו חלקים מהדיוויזיה להשתתף במלחמות יוגוסלביה ובמלחמת אפגניסטן. החל מ-1995 היא הייתה חלק מהקורפוס הראשון הגרמני-הולנדי. ב-2004 פורקה הדיוויזיה, והכינוי "7 בדצמבר" הועבר לבריגדת התובלה האווירית ה-11.

==קישורים חיצוניים==

* [http://blog.seniorennet.be/idabagus/archief.php?ID=10 Blog Indonesië 1947 - 1950]
* [http://www.7decemberdivisie.nl/ 7 December Divisie in Nederlands-Indië van 1946-1950]
* [http://www.groene.nl/1995/08_23/leger.html Fusie tussen het Duitse en Nederlandse leger]
קטגוריה:הולנד: היסטוריה צבאית
קטגוריה:יחידות צבא הולנדיות
קטגוריה:יחידות חיל רגלים ממוכן
את'ול פיוגארד

הרולד אתול לניגן פוגארד (באנגלית: Harold Athol Lanigan Fugard; נולד ב-11 ביוני 1932) הוא מחזאי, סופר, שחקן ובמאי דרום אפריקאי הנחשב לגדול מחזאי דרום אפריקה.<ref></ref> המגזין טיים הכתיר את פוגארד כבר ב-1985 בתואר "המחזאי הפעיל הגדול ביותר בעולם דובר האנגלית".<ref></ref> הוא נודע בעיקר בזכות מחזותיו הפוליטיים והנוקבים שיצאו כנגד משטר האפרטהייד, ובזכות הסרט זוכה האוסקר לשנת 2005 צוצי, בבימויו של גאווין הוד.<ref></ref>

עד היום כתב פוגארד יותר משלושים מחזות, ושימש כמרצה אורח לתסריטאות, משחק ובימוי במחלקה לתיאטרון ומחול באוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו.<ref></ref> הוא זכה בפרסים רבים, בכלל זה אות מסדר איקהמנגה "על תרומתו המצוינת והישגיו בתיאטרון" מממשלת דרום אפריקה,<ref></ref> וחברות כבוד של החברה המלכותית לספרות בבריטניה.<ref></ref> בשנת 2010 נקרא על שמו תיאטרון בעיר קייפטאון (שסגר את שעריו בזמן מגפת הקורונה ב-2021).<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
פוגארד נולד במידלבורג, דרום אפריקה. אמו, מרי (פוטגיטר), הייתה ממוצא אפריקנרי ואביו, הרולד פוגארד, היה פסנתרן ג'אז ממוצא אירי, אנגלי וצרפתי.<ref name="Biography"></ref>

בשנת 1935 עברה משפחתו לפורט אליזבת, שם החל ללמוד בבית ספרי יסודי בשנת 1938. בזכות מלגה שקיבל למד לימודים תיכוניים במכללה מקומית, ולאחר מכן המשיך ללימודי פילוסופיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת קייפטאון.

כמה חודשים לפני בחינות הגמר שלו ב-1953 עזב את הלימודים ויצא למסע טרמפים לצפון אפריקה, שלאחריו בילה שנתיים במזרח אסיה על סיפון ספינת קיטור<ref name=":0" />. את חוויותיו תיאר במחזה האוטוביוגרפי שלו מ-1999: הנמר של הקפטן: ספר זיכרונות לבמה.

== פרסים ומועמדויות ==
* פרס אובי למחזה הזר הטוב ביותר על "בוסמן ולנה", 1971
* שתי מועמדויות לפרס טוני עבור המחזה הטוב ביותר לשנת 1975 על "בנזי מת" ו"האי"
* פרס איגוד המבקרים של ניו יורק למחזה הטוב ביותר לשנת 1981 על "A Lesson From Aloes"
* פרס איגוד המבקרים של ניו יורק למחזה הזר הטוב ביותר לשנת 1981 על "הדרך למכה"
* פרס "דרמה דסק" לשנת 1982 על Master Harold... and The Boys
* פרס האיבנינג סטנדרד למחזה הטוב ביותר לשנת 1983 על Master Harold... and The Boys
* פרס לוסיל לורטל על ההפקה המחודשת של בוסמן ולנה, 1992
* פרס אודי להפקת תיאטרון לשנת 1999 על הדרך למכה
* פרס טוני על מפעל חיים, 2011
* פרמיום אימפריאלה, 2014

== חיים אישיים ==
פוגארד היה נשוי לסופרת ולמשוררת שילה פוגארד (לבית מאירינג). השניים נישאו בספטמבר 1956, שנה לאחר שהכירו באוניברסיטת קייפטאון, והתגרשו בשנת 2015<ref name=":0"></ref>. בתם ליסה פוגארד גם היא סופרת.

פוגארד נישא בשנית בשנת 2016, בעיריית ניו יורק, לסופרת הדרום אפריקאית פאולה פורי,<ref></ref> והשניים מתגוררים בבולאנד שבדרום אפריקה.

== מחזותיו שתורגמו לעברית ==
* בוסמן ולנה (הבימה, 1973)
* קשר דם (תיאטרון אהל, תרגום מאיר ויזלטיר, 1964) (תיאטרון באר שבע, 1979)<ref></ref>
* בצל הבגידה (הבימה, 1980)
* בנזי מת (החאן, 1982)
* הדרך למכה (בית ליסין, 1989)
* האי (הסימטה, 2010)<ref></ref>
* אנשים חיים שם (בית צבי)
* עבירת מוסר (תיאטרון נווה צדק)
* שיר עמק (תיאטרון אלפא לאמנויות המופע), הפקה דו לשונית; עברית: טל יצחקי; ערבית: עדנאן טרבשה 2022.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחזאים דרום אפריקאים
קטגוריה:סופרים דרום אפריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה דרום אפריקאים
קטגוריה:חברי האגודה המלכותית לספרות
קטגוריה:אפריקאנרים
קטגוריה:זוכי פרס טוני
קטגוריה:אישים ממוצא צרפתי
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1932
מאיר צבי סטמבלר

הרב מאיר צבי סטמבלר (נולד בתשל"ב) הוא מהדמויות הבולטות ביהדות אוקראינה. הוא משמש אחד משלוחי חב"ד בדניפרו, ייסד את הסמינר למורות 'בית חנה' בעיר, ומכהן כיו"ר "הפדרציה של הקהילות היהודיות של אוקראינה".

== תולדות חיים ==
סטמבלר נולד בשנת תשל"ב בשכונת קראון הייטס לרב יעקב ולדבורה סימה. בילדותו עלתה המשפחה לישראל והוא למד בישיבות בירושלים, בלונדון ובמונטריאול. בשנת תשנ"א, כאשר עוד היה תלמיד ישיבה, נפתחו שערי ברית המועצות ונוצרה האפשרות לפעול בגלוי עם היהודים המקומיים. מספר ישיבות חב"ד בארצות הברית ובקנדה אישרו את נסיעתם של קבוצות בחורים למדינות ברית המועצות לשעבר לתקופה של שנה על מנת שיצטרפו לשלוחי הרבי מליובאוויטש המקומיים ויסייעו להם, והרב סטמבלר נשלח לדניפרו (בשמה הקודם דנייפרופטרובסק). בפועל תקופת השליחות שלו נמשכה כשנתיים לבקשת רבה של העיר ושליח חב"ד הרב שמואל קמינצקי.

לאחר שנישא עם רעייתו לבית סלומון (ראשון לציון) ביקש ממנו הרב קמינצקי לעבור להתגורר בדנייפרופטרובסק באופן קבוע ולהצטרף לשלוחי חב"ד בעיר. הזוג הצעיר שאל את הרבי מליובאוויטש וזכה למענה חיובי. חתונתם התקיימה בראש חודש כסלו ה'תשנ"ד, וכבר בחג החנוכה היה הזוג בביתו בדנייפרופטרובסק.

== סמינר 'בית חנה' ==
בשנת תשנ"ה ייסד הרב סטמבלר את סמינר 'בית חנה', שתוך שנים ספורות צבר תאוצה והוציא תחתיו למעלה מאלף מורות בעלות הכשרה מקצועית עם תעודה המוכרת על ידי משרד החינוך האוקראיני ומשרד החינוך הישראלי.

הקמת הסמינר התרחשה בעקבות הצעתו של לוי לבייב לייסד סמינר להכשרת מורות יהודיות. זהו המוסד היהודי היחיד במדינות ברית המועצות לשעבר ואחד הבודדים בעולם שנותן תואר MA ו-BA לתלמידיו. המכון נכלל ברשת החינוך 'אור אבנר' והפך להיות עד מהרה להיות "הלב" של הרשת, כשהוא מכשיר כאמור למעלה מ-1,000 מורות שחלקן הגדול עובדות כיום במוסדות החינוך הרבים לסוגיהם השונים בכל מדינות ברית המועצות לשעבר, בישראל, בארצות הברית, קנדה ובכמה מדינות באירופה שבהן יש ריכוז של יהודים דוברי רוסית.

== הפדרציה היהודית באוקראינה ==
בשנת תשנ"ט, עם התמסדות הקהילות היהודיות במדינה ופריחתן, עלה הצורך להקים את איגוד הקהילות היהודיות במדינה והוא התבקש לעמוד בראשו. במסגרת זו הוא דואג למאות הקהילות היהודיות הפזורות בכל רחבי אוקראינה ועומד בקשר הדוק עם כלל רבני הערים – רובם שלוחי חב"ד. פעילותו מתמקדת בייצוג השלוחים מול השלטונות, בעזרה להשגת מחירים נוחים למוצרים שונים המתאפשרת בעקבות הזמנה מרוכזת של כלל הקהילות היהודיות במדינה.

נכון לשנת תשע"ד מאגדת הפדרציה תחתיה מאה ושמונים קהילות יהודיות, והיא הגוף היהודי החזק ביותר באוקראינה, וזוכה ליחס של כבוד מצד השלטונות ולשיתופי פעולה עם משרדי הממשלה השונים בארץ וכן עם לשכת רה"מ.

הרב סטמבלר הוא ידיד אישי של נשיא אוקראינה היהודי וולודימיר זלנסקי, עומד בקשר הדוק עימו, כולל בתקופת המלחמה, ונחשב לדמות הרבנית הקרובה ביותר לזלנסקי.

קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:שלוחי חב"ד
הקורפוס הראשון (הולנד)

הקורפוס הראשון (בהולנדית: 1e Legerkorps) היה קורפוס של צבא הולנד אשר פעל בין השנים 1952–1995.

==היסטוריה==
עם הקמתה של ברית נאט"ו ב-1949, החליטה ממשלת הולנד על הקמת כוח צבאי גדול שיאפשר להולנד לתרום את חלקה לברית. ב-1952 הוקם הקורפוס והוצב בתחילה בהולנד עצמה. ב-1955 הצטרפה גרמניה המערבית לנאט"ו, ונעשה ברור שהמלחמה הבאה תתרחש בשטח מדינה זו. אי לכך, נדרשו כל המדינות חברות הברית לתרום את חלקן לכוח הגנה משותף שהוצב בארץ. הולנד שלחה את הקורפוס הראשון, שהוצב כחלק מקבוצת הארמיות הצפונית במישור הצפון גרמני. עם סיום המלחמה הקרה, בטל הצורך בהגנה על גרמניה, והולנד פינתה את חייליה חזרה למולדת. הקורפוס הראשון פורק ב-1995.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.orbat85.nl/order-of-battle/royal-army/1-nl-corps/1-lk.html Webpage on 1st Korps, 1985]
* [http://www.gahetna.nl/collectie/archief/pdf/NL-HaNA_2.13.148.ead.pdf Inventaris van het archief van de stafonderdelen van het 1e legerkorps en de daaronder ressorterende divisies, (1945-1947) 1949-1994 (gahetna.nl)]
* 
קטגוריה:הולנד: היסטוריה צבאית
קטגוריה:יחידות צבא הולנדיות
אוטו זייץ

אוטו זייץ (בגרמנית: Otto Seitz; 11 ביוני 1911 - 24 באוקטובר 1974) היה גנרל אוסטרי אשר שימש כראש המטה הכללי השני של צבא אוסטריה לאחר מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
זייץ נולד בזאגרב שבאימפריה האוסטרו-הונגרית ב-11 ביוני 1911. ב-1929 הוא התגייס לצבא אוסטריה, והפך ללוטננט ברגימנט הרגלים האלפיני ה-12 בטירול. ב-1937 הוא הצטרף לקורס מטכ"ל. לאחר האנשלוס הוא הצטרף לוורמאכט הגרמני ונשלח עם חבריו ללמוד באקדמיית המלחמה בברלין. לאחר סיום לימודיו מילא תפקידי מטה ומנהלה שונים. הוא השתתף במערכה על צרפת כחלק מהדיוויזיה ה-205, ולאחר מכן השתתף במבצע ברברוסה כקצין קישור מטעם גרמניה במטה הכללי של צבא רומניה. ב-1942 הוא הוצב במטה הדיוויזיה ההררית ה-7 שהוצבה בפינלנד. הוא השתתף בקרבות בחבל קרליה ובחצי האי קרים, ולאחר מכן הועבר לחזית המערבית. הוא נלכד בכיס פאלז, ועד סוף המלחמה הועבר בין מחנות שבויים בבריטניה ובקנדה. לאחר שחרורו מהשבי פנה לחיים האזרחיים, אולם ב-1952 הצטרף לשלטונות הכיבוש באוסטריה וסייע בהקמת ז'נדרמריה B. ב-1955 הוא הפך לראש מחלקת הארגון במשרד להגנה לאומית. ב-1958 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור, ומונה למפקד כוחות הצבא במערב אוסטריה. ב-1 ביולי 1961, מונה זייץ, שהועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, לראש מדור III, מדור המנהיגות הצבאית של המשרד הפדרלי להגנה לאומית. כאשר הגנרל ארווין פוסנגר פרש בהפגנתיות בסוף 1970 מתפקידו כראש המטה הכללי, המונה זייץ למחליפו תוך שהוא ממשיך לשמש בשאר תפקידיו.

זייץ פרש מהצבא ב-30 בנובמבר 1971. הוא נפטר בפתאומיות מהתקף לב במהלך נהיגה בחבל מלטל שבקרינתיה.

==לקריאה נוספת==
* Stefan Bader: An höchster Stelle. Die Generale des Bundesheeres der zweiten Republik. Wien 2004, S. 324 ff.

קטגוריה:המפקח הכללי של הכוחות (אוסטריה)
קטגוריה:אנשי הוורמאכט
קטגוריה:גנרלים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1971
ואסילי ורשצ'אגין (צייר)

ואסילי ורשצ'אגין (ברוסית: Василий Верещагин; 13 בינואר 1835 – 22 באוקטובר 1909) היה צייר דיוקנאות, צייר היסטורי ומאייר רוסי.

== ביוגרפיה ==
אביו, פיוטר פרוקופוביץ' (1795–1843) וסבו, פרוקופי דנילוביץ' (1764–1811 לערך) היו ציירים. אחיו, פיוטר ורשצ'אגין ומיטרופן הפכו גם הם לציירים. שיעורי האמנות הראשונים שלו הוא קיבל מאביו בזמן שלמד בבתי הספר הציבוריים. הוא גם עבד עם סבו מצד אמו, צייר אייקונים מקומי בשם איבן באבין.

בשנת 1856, הוא נרשם לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות ולמד אצל אלכסיי מרקוב.<ref>Верещагин, русские живописцы". Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary: In 86 Volumes (82 Volumes and 4 Additional Volumes). St. Petersburg. 1890–1907</ref> הוא נשאר שם שש שנים וזכה במדליית זהב על ציורו של "סופיה מליטא בחתונת בנה, וסילי העיוור".[2] מאוחר יותר, הודות למלגה מהאקדמיה, הוא הצליח ללמוד באירופה, במיוחד ברומא, שם העתיק את ציורי הציירים המפורסמים וזכה במדליית זהב בתערוכה הבינלאומית בפריז ב-1867.

עם שובו לסנט פטרסבורג ב-1869, הוא הציג שני ציורים גדולים עם מספר דיוקנאות וצבעי מים, ומונה לפרופסור להיסטוריה וציור דיוקנאות באקדמיה, תפקיד שמילא במשך עשרים שנה.[2] בשנה שלאחר מכן, הוא יצר עיטורים על נושאים משירה עממית רוסית בארמונו של הנסיך ולדימיר.

בשנת 1873, הוא קיבל מדליית זהב נוספת בתערוכת וינה, ועשה עבודות דקורטיביות נוספות בקתדרלת ישו המושיע (1875–1879) ובקתדרלה של קייב.

ב-1891 הוא הוציא לאור אלבום, ובו דיוקנאות של אנשים וסצנות בולטות מההיסטוריה, שהפך פופולרי מאוד.

לאחר שבריאותו החלה להתדרדר, הוא מסר ציורים רבים, וחלקם של אחיו פיוטר, ל"מוזיאון התעשייה והמדע" בפרם, במטרה ליצור שם מחלקה נפרדת לאמנות.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">

File:Ночь на Голгофе.jpg|לילה בגולגתא,1869
File:Appointment of a prisoner with his family.jpg|ביקור אסיר, 1868
File:Девушка с виноградом.jpg|נערה עם ענבים, 1865

</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1835
קטגוריה:נפטרים ב-1909
אליפות אירופה בבייסבול 2021

אליפות אירופה בבייסבול 2021 הייתה טורניר בייסבול בין-לאומי שאורגן על ידי קונפדרציית הבייסבול האירופית. האליפות נערכה ב-12–19 בספטמבר 2021 בטורינו, איטליה. הזוכה בטורניר הייתה , שזכתה בו בפעם ה-24. סיימה את התחרות במקום השני, הישג השיא שלה בתחרות.

== העפלה ==
12 הנבחרות שהשתתפו באליפות אירופה 2019 העפילו אוטומטית לטורניר. ארבע נבחרות נוספות, , , ו, העפילו מטורניר מוקדמות שכלל 17 נבחרות.
{| class=wikitable style="text-align:center"
!נבחרת
!העפלה
!rowspan=9|
!נבחרת
!העפלה
|-
|
|מקום , אליפות אירופה 2019
|
|מקום 9, אליפות אירופה 2019
|-
|
|מקום , אליפות אירופה 2019
|
|מקום 10, אליפות אירופה 2019
|-
|
|מקום , אליפות אירופה 2019
|
|מקום 11, אליפות אירופה 2019
|-
|
|מקום 4, אליפות אירופה 2019
|
|מקום 12, אליפות אירופה 2019
|-
|
|מקום 5, אליפות אירופה 2019
|
|אלופת בית המוקדמות באוטנה
|-
|
|מקום 6, אליפות אירופה 2019
|
|אלופת בית המוקדמות במוסקבה
|-
|
|rowspan=2|מקום 7, אליפות אירופה 2019
|
|אלופת בית המוקדמות בברטיסלאבה
|-
|
|
|אלופת בית המוקדמות בבלגרד
|}

== שלב הבתים ==
=== בית א' ===

=== בית ב' ===

=== בית ג' ===

=== בית ד' ===

== פלייאוף ==

== משחקי דירוג ==
=== מקומות 5–8 ===

=== מקומות 9–16 ===

==== מקומות 13–16 ====

== דירוג סופי ==
{| class="wikitable sortable mw-collapsible" style="text-align:center"
|+טבלת דירוג סופי - אליפות אירופה בבייסבול 2021
!#
!נבחרת
!נ'
!ה'
!זכות
!חובה
|-bgcolor=gold
|||||6||0||62||23
|-bgcolor=silver
|||||5||1||42||21
|-bgcolor=#C96
|||||5||1||56||23
|-
|4||||4||2||55||15
|-
|5||||4||2||47||25
|-
|6||||2||4||39||46
|-
|7||||3||3||36||50
|-
|8||||1||5||40||59
|-
|9||||4||2||39||33
|-
|10||||3||3||42||26
|-
|11||||3||3||39||56
|-
|12||||2||4||29||39
|-
|13||||2||4||23||52
|-
|14||||2||4||37||54
|-
|15||||2||4||24||41
|-
|16||||0||6||15||50
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טורינו: תחרויות ספורט
קטגוריה:תחרויות בייסבול
קטגוריה:2021 בספורט
קטגוריה:2021 באיטליה
פיוטר ורשצ'אגין

פיוטר ורשצ'אגין (ברוסית: Пётр Верещагин; 14 בינואר 1834 – 16 בינואר 1886) היה צייר נוף ונוף עירוני רוסי בסגנון אקדמי. הוא היה הראשון שצייר נופי הטבע של הרי אורל.<ref>Directory of the Imperial Academy of Arts 1915, p. 36.</ref>

== ביוגרפיה ==
אביו, פיוטר פרוקופוביץ' (1795–1843) וסבו, פרוקופי דנילוביץ' (1764–1811 לערך) היו ציירים. אחיו, ואסילי ורשצ'אגין ומיטרופן (1842–1894) הפכו גם הם לציירים. הוא לא היה קשור לצייר הצבאי הידוע, וסילי ורשצ'אגין.

אביו היה המורה הראשון שלו. מאוחר יותר למד אצל סבו מצד אמו, צייר אייקונים מקומי בשם איבן באבין. מ-1858 עד 1865, הוא נרשם לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות, שם המדריך המשפיע ביותר שלו היה סוקרט וורוביוב, צייר נוף שבילה שנים רבות באיטליה.<ref></ref>

תערוכתו הראשונה הייתה באקדמיה בשנת 1860 ולאחר מכן קיבל מספר מדליות כסף. בשנים אלו הציג גם ציורים של נופים עירוניים, החל ממוסקבה ועד טאלין. הוא סיים את לימודיו כ"אמן, תואר שלישי" ועבד כמורה בלודז'; אז חלק ממחוז וילנה. ב-1870 הוא ויתר על ההוראה ונסע במשך שנה, וצייר. לאחר מכן, הוא חזר לסנט פטרבורג. בשנת 1873 הוא זכה בתואר "אקדמי".

מאוחר יותר הציג בתערוכות בינלאומיות וברוסיה, והשתתף בתערוכת המאה בפילדלפיה ובתערוכה יוניברסל (1878) בפריז.

בשנים 1875 ו-1876 עבד גם עבור רשת הרכבות של אורל, שרטט סצנות לאורך נהר צ'וסוביה, כהכנה להארכת מסילת הברזל לשם.

במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה הוא צייר את הקרבות של חיילים רוסים בבלקן ובשובו יצר פנורמה של הקרב .

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
File:П. Верещагин. Вид Баку. 1872 год.jpg|מראה באקו מהים, 1872
 File:Petr Vereschagin - Naberjnaya Nevy.jpg|המזח בנהר נייבה

File:Petr Vereshchagin - View of Moscow Cremlin, 1879.jpg|נוף הקרמלין, 1879
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ילידי 1834
קטגוריה:נפטרים ב-1886
אלכסנדרה פופ

אלכסנדרה "אלכס" פופ (בגרמנית: Alexandra Popp; נולדה ב-6 באפריל 1991) היא כדורגלנית גרמניה ומחזיקת מדליית זהב אולימפית, המשחקת בעמדת חלוצה בוולפסבורג שבבונדסליגה לנשים ובנבחרת גרמניה. זכתה עם הקבוצות בהן שיחקה שלוש פעמים בליגת האלופות, 7 פעמים באליפות גרמניה ו-11 פעמים בגביע הגרמני. במהלך השנים נבחרה פעמיים לשחקנית השנה בליגה הגרמנית והחל משנת 2019 היא הקפטנית של הנבחרת.

==קריירה==
===קריירת מועדונים===
פופ החלה לשחק בקבוצת כדורגל מעורבת לבנים ובנות בסילשדה ושיחקה בה עד גיל 14. משם עברה לשחק בקבוצת רקלינהאוסן למשך שלוש עונות.

ב-2008, בגיל 17, קיבלה הצעות ממספר קבוצות צמרת בהן אולימפיק ליון אך בחרה להצטרף לדיסבורג 2001 מהבונדסליגה. כבר בעונתה הראשונה בקבוצה זכתה איתה בליגת האלופות וגם בגביע הגרמני. בעונה שלאחר מכן זכתה שוב בגביע הגרמני וסיימה עם קבוצתה כסגנית אלופת גרמניה.

ב-2012 עברה לשחק בוולפסבורג וכבר בעונתה הראשונה בקבוצה זכתה בטרבל שכלל זכייה בליגת האלופות, באליפות ובגביע הגרמני. גם בעונתה השנייה זכתה בליגת האלופות ובמהלך העשור שנשארה בקבוצה זכתה בעוד 6 אליפויות ושמונה גביעים.

===בנבחרת===
פופ שיחקה בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה וזכתה באליפות אירופה לנערות עד גיל 17 בשנת 2008. באותה שנה הגיעה עם נבחרתה למקום השלישי בגביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 17. ב-2010 זכתה עם הנבחרת בגביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20 כשהבקיעה בכל משחק של הנבחרת הגרמנית. היא סיימה כמלכת השערים ונבחרה לשחקנית המצטיינת של הטורניר.

בנבחרת הבוגרת ערכה את הופעת הבכורה ב-2010 רשמה 118 הופעות והבקיעה 57 שערים. היא השתתפה במונדיאל 2011, במונדיאל 2015, שם סיימה עם נבחרתה במקום הרביעי, וכן במונדיאל 2019.

במשחקים האולימפיים ב-2016 זכתה עם הנבחרת במדליית הזהב.

==הישגים ותארים==
פופ עם הגביע הגרמני ב-2013

===במועדונים===
;דיסבורג 2001
* ליגת האלופות (1): 2008/2009.
* הגביע הגרמני לנשים (2): 2008/2009, 2009/2010.
;וולפסבורג
* ליגת האלופות (2): 2012/2013, 2013/2014.
* אליפות ההבונדסליגה לנשים (7): 2012/2013, 2013/2014, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2021/2022.
* הגביע הגרמני לנשים (9): 2012/2013, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022.

===בנבחרות===
;נבחרת גרמניה עד גיל 17
*אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 17: 2008
*גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 17: מקום שלישי ב-2008
;נבחרת גרמניה עד גיל 20
*גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20: 2010
;נבחרת גרמניה
* גביע אלגארבה: 2012, 2014
*המשחקים האולימפיים: מדליית זהב, 2016

===תארים והישגים אישיים===
במהלך השנים זכתה בתארים אישיים רבים וביניהם התארים האלו:
* השחקנית הטובה ביותר באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 17 - 2008.
* השחקנית הטובה ביותר בגביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20 - 2010.
* מלכת השערים בגביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20 - 2010.
* שחקנית השנה בליגה הגרמנית: 2014, 2016.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חלוצות כדורגל גרמניות
קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלניות גרמניות
קטגוריה:כדורגלניות וולפסבורג
קטגוריה:כדורגלניות גרמניות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:כדורגלניות באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:אלופות אולימפיות גרמניות: כדורגל
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית גרמניות: כדורגל
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1991
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1991
פיטר אינג, ברון אינג

פיטר אנתוני אינג, ברון אינג (; 5 באוגוסט 1935 - 20 ביולי 2020) היה פילדמרשל בצבא בריטניה אשר שימש כראש המטה הכללי בין השנים 1992–1994, וכראש מטה ההגנה בין 1994–1997.

==ביוגרפיה==
אינג נולד בקרוידון ב-5 באוגוסט 1935. הוא למד במכללת ריקין ובאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. ב-1956 הוא התגייס לצבא בריטניה והועלה לדרגת לוטננט ב-27 ביולי 1958, הוא הוצב בהונג קונג ובגרמניה המערבית ולאחר מכן השתתף במצב החירום המלאי. ב-27 ביולי 1962 הועלה לדרגת קפטן והוצב במשרד ההגנה. ב-31 בדצמבר 1967 הוא הועלה לדרגת מייג'ור, מונה למפקד פלוגה, נשלח לצפון אירלנד והשתתף במבצע באנר. ב-31 בדצמבר 1972 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למדריך במכללה הצבאית קימברלי. ב-1974 הוא מונה למפקד גדוד. ב-31 בדצמבר 1976 הוא הועלה לדרגת קולונל, וכעבור שלוש שנים הועלה לדרגת בריגדיר. ב-1980 הוא מונה למפקד כוח המשימה C של ארמיית הריין הבריטית. ב-1982 הוא מונה לראש מטה הקורפוס הראשון. ב-12 בינואר 1982 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-1986 הוא מונה לראש אגף הלוגיסטיקה במשרד ההגנה.

ב-8 באוגוסט 1987 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס הראשון. ב-27 בנובמבר 1989 הוא הועבר לפקד על קבוצת הארמיות הצפונית של נאט"ו, ובמקביל שימש כמפקד ארמיית הריין הבריטית. ב-3 בינואר 1990 הוא הועלה לדרגת גנרל. בפברואר 1992 הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-15 במרץ 1994 הוא הועלה לדרגת פילדמרשל ומונה לראש מטה ההגנה. בתקופת כהונתו בתפקיד, הוא פיקח על המעורבות הבריטית במלחמת בוסניה. ב-1 באפריל 1997 הוא פרש מהצבא. עם פרישתו מהצבא הוענק לו התואר "ברון אינג"

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://archive.today/20070401163157/http://www.icxt.com/corporate/advisory-board/international/index.cfm?content_id=97D6D421-1143-DB05-0786C4F25B3E7AF4 פיטר אינג, ברון אינג]

קטגוריה:מרשלים בריטים
קטגוריה:ראש מטה ההגנה (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:מפקדי הכוחות הבריטים וראשי המטה הכללי הבריטי
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1935
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2020
היער הלאומי שישה נהרות

היער הלאומי שישה נהרות (באנגלית: Six Rivers National Forest) הוא יער לאומי של ארצות הברית השוכן בפינה הצפון-מערבית של קליפורניה. הוא הוקם ב-3 ביוני 1947 על ידי נשיא ארצות הברית הארי טרומן מחלקים של היערות הלאומיים היער הלאומי קלאמת, סיסקיו וטריניטי. שטחו 3,875 קילומטרים רבועים, והוא מכיל מגוון מערכות אקולוגיות ו-550 קילומטרים רבועים של יער ראשוני. הוא שוכן בחלקים של ארבעה ממחוזות קליפורניה, והם: בסדר יורד של שטח היער דל נורטה, המבולדט, טריניטי, וסיסקיו. היער נקרא על שם הנהרות , , קלאמת, טריניטי, מד וסמית, העוברים דרך היער או בגבולותיו.

ביער יש 589 קילומטרים של נהרות פראיים ונופיים, שישה אזורים בוטניים מובחנים ואזורים לשימוש ציבורי למחנאות, טיולים רגליים ודיג. החלק הצפוני ביותר של היער ידוע כ"אזור הנופש הלאומי של הנהר סמית" (Smith River National Recreation Area). מטה היער ממוקם בוואיריקה בקליפורניה. ישנם משרדים מחוזיים של שומרי יערות מקומיים הממוקמים ב, , אורלינס, ו.

היערות הראשוניים שבו כוללים את תת-המין החופי של אשוח דאגלס (Pseudotsuga menziesii var. menziesii), מין האלון המכונה באנגלית Tanoak, ואשוח לבן.

==אזורי טבע בראשיתי==
מפת היער הלאומי שישה נהרות
בתוך היער הלאומי שישה נהרות יש חמישה אזורי טבע בראשיתי מוכרים רשמית שהם חלק מהמערכת הלאומית לשימור אזורי טבע בראשיתי, שניים מתוכם משתרעים בעיקר ביערות לאומיים שכנים או לתוך שטח המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית:
*"אזור הטבע הבראשיתי הר לאסיק" (Mount Lassic Wilderness)
*"אזור הטבע הבראשיתי נורת פורק" (North Fork Wilderness)
* (בשותפות עם היער הלאומי קלאמת)
* (בעיקר ביערות הלאומיים , , קלאמת ושטח המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית)
* (בעיקר ב, וחלקית ביער הלאומי טריניטי או שטח המנוהל על ידי לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית)

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קליפורניה: יערות לאומיים
לילותיי

"לילותיי" הוא סינגל של הזמרת הישראלית יובל דיין, שיצא לאור ב-30 באוגוסט 2016, כסינגל חמישי מתוך אלבומה השני ליבי ער. השיר נכתב והולחן בידי דודי בר דוד והופק ועובד בידי גלעד שמואלי.

השיר צעד במשך שישה שבועות במצעד השבועי של גלגלצ, ובמשך שלושה שבועות ברציפות נמצא במקום הראשון. במצעד השבועי של מדיה פורסט לעומת זאת, הוא נמצא רק שבוע אחד, במקום התשיעי.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2016
קטגוריה:סינגלים מ-2016
קטגוריה:שירי יובל דיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דודי בר דוד
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יובל דיין
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דודי בר דוד
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי גלעד שמואלי
קטגוריה:שירים על יהלומים
קטגוריה:שירים על לילות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ארומה מיוזיק
דאלאס הארט

דאלאס הארט (באנגלית: Dallas Hart; נולד ב-14 בפברואר 1995) הוא שחקן אמריקאי, המוכר מתפקידו בתור ליאו קרוז בסדרה "אקדמיית החממה" <small>(2017–2020)</small> של נטפליקס.

== ביוגרפיה ==
הארט נולד במישיגן שם גם גדל. מאוחר יותר הוא עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה.

== קריירה ==
דאלאס החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2011, כשהופיע בסרט הקצר "Motion Sickness". שנה לאחר מכן הופיע בסדרת הרשת"Front Seat Chronicles" ובסרט הקצר "Everybody Lies". 

בשנת 2013 הופיע בסדרת הטלוויזיה "We Are Men" והופיע בשני סרטים קצרים.

בשנת 2014 הופיע בסרטי הקולנוע "A Matter of Faith" ו-"Ashes of Eden" והתארח בסדרת הטלוויזיה "משפחת פוסטר". 

בשנת 2015 שיחק בסדרת הרשת "הניסוי החברתי", שם ביים גם שלושה פרקים מתוך הסדרה. 

בשנת 2016 הופיע בסרטי הקולנוע "The Guest House" ו-"The Curse of Sleeping Beauty" ובסדרה "ריזולי ואיילס".

בשנת 2017 החל לשחק בתפקיד ראשי של ליאו קרוז (יפת הר-לב) בסדרת דרמת הנעורים "אקדמיית החממה" מבית נטפליקס המבוססת על הדרמה הישראלית המצליחה "החממה" שנוצרה ונכתבה על ידי גיורא חמיצר.. הוא המשיך לשחק בסדרה בעונותיה הבאות עד סיומה ב-2020.<ref></ref>

בשנת 2020 שיחק בסרט הקולנוע "We Still Say Grace".

== פילמוגרפיה ==

=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
| rowspan="2" |2014
|Ashes of Eden
|טדי
|
|-
|A Matter of Faith
|בחור בספרייה
|
|-
| rowspan="2" |2016
|The Guest House
|חבר
|
|-
|The Curse of Sleeping Beauty
|לוק קולמן
|
|-
|2020
|We Still Say Grace
|פישר
|
|-
| rowspan="2" |TBA
|5 Outlaws
|ג'ון "ג'יי טי" טולסה
|
|-
|AMP House
|מריו
|גם מפיק
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2012
|Front Seat Chronicles
|ניק
|סדרת רשת; פרק: "The Beer Run"
|-
|2013
|We Are Men
|ג'ראד
|פרק: "We Are Learning to Swim"
|-
|2014
|משפחת פוסטר
|אורח במסיבה
|פרק: "Play"
|-
|2015
|The Social Experiment
|וויל
|סדרת רשת; 6 פרקים
גם במאי 3 פרקים
|-
| rowspan="2" |2016
|Astrid Clover
|ריאן
|סדרת רשת; פרק: "Speed Dating"
|-
|ריזולי ואיילס
|אייזק
|פרק: "Two Shots: Move Forward"
|-
|2017–2020
|אקדמיית החממה
|ליאו קרוז
|תפקיד ראשי (4 עונות); 40 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1995
תשאל את המים (שיר)

"תשאל את המים" הוא סינגל של הזמרת הישראלית יובל דיין, שיצא לאור ב-27 בנובמבר 2017, כסינגל ראשון מתוך אלבומה הנושא את אותו השם.

== רקע וכתיבה ==
השיר עוסק בסיומה של מערכת יחסים. יובל דיין כתבה והלחינה את השיר בעצמה בעקבות שברון לשב שחוותה בעצמה. השיר עובד והופק בידי גלעד שמואלי.

ב-2 בינואר 2018 שוחרר לסינגל קליפ אשר בוים בידי חן מכלוף.

== ביקורת ==
מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב והעניק לו ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2017
קטגוריה:סינגלים מ-2017
קטגוריה:שירי יובל דיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ארומה מיוזיק
פיודור וסילייב

פיודור וסילייב (ברוסית: Фёдор Васильев; 1850 – 1873) היה צייר נוף רוסי שמייצג את סגנון הנוף הלירי באמנות הרוסית.<ref>Rodionov, V. (2007). Masterpieces of the State Tretyakov Gallery, Moscow: Red Square Publishers</ref>

== ביוגרפיה ==
פיודור וסילייב נולד בגאצ'ינה לפקיד ממשלתי בדרג נמוך, ב 1850. הוריו נישאו ארבע שנים מאוחר יותר, והוא תמיד נחשב לילד לא חוקי. פיודור נאלץ להתפרנס מגיל 12 - הוא עבד כדוור, סופר ועוזר של משחזר תמונות. לאחר מות אביו, הוא הפך למפרנס הבלעדי של המשפחה.

ב-1863 הצליח להיכנס לשיעורי הערב של בית הספר לציור באגודה לקידום אמנים. בזמן הלימודים, וסילייב הכיר ציירים רבים, שטיפלו בו.

בשנת 1866 צייר הנוף המפורסם איוואן שישקין התאהב באחותו של פיודור יבגניה וסילייב. שישקין הכיר את פיודור והחל ללמד אותו ציור נוף. מיולי עד נובמבר 1867 עבדו שישקין עם וסילייב יחד בקרלייה. כמה מקומות בארכיפלג היו נושאים לציורי שני האמנים. מאוחר יותר הכיר שישקין את פיודור לאיוואן קראמסקוי, איליה רפין ואספני האמנות פאבל טרטיאקוב ופאבל סטרוגנוב. מאוחר יותר הפך וסילייב למתחרה מרכזי של איוואן שישקין והאחרון הואשם לעיתים קרובות בשימוש בתככים ובהשפעה פוליטית בניסיון לנצח את וסילייב בתחרויות אמנות שונות.

ביצירותיו המוקדמות של וסילייב, כמו "לאחר סופת רעמים" (1868), אפשר להרגיש את השפעתה של אסכולת ברביזון; האסכולה הצרפתית השפיעה על האמנות שלו אבל מעולם הוא לא חיקה אותם במוטיבים. למרות שבתחילה, וסילייב היה נחות מבחינה טכנית מציירי הברביזון, רוב המבקרים מסכימים שבסופו של דבר הוא מצא את הדרך שלו להתמודד עם הנושאים.אחו רטוב, 1872

בשנת 1870, וסילייב נסע על הוולגה עם איליה רפין, התמונה "נוף הוולגה. בארגס" (1870) הייתה הצלחה גדולה. בשנת 1870 הפך לחבר בתנועת הנודדים.<ref></ref>

בשנת 1871 צייר וסילייב את "הפשרת השלגים" (1871), מה שפרסם אותו מיד. משפחת הצאר (הנסיך אלכסנדר, לעתיד הצאר אלכסנדר השלישי), הזמינה עותק מהציור, והאגודה לקידום אמנים העניקה לציור פרס ראשון. מאוחר יותר העותק של הנסיך אלכסנדר הוצג ביריד העולמי של לונדון 1872 וזכה במדליה. וסילייב התקבל, כמתמחה, לאקדמיה הקיסרית לאמנויות.

הוא אובחן כחולה בשחפת ונאלץ לעזוב את סנט פטרבורג, ועבר לחצי האי קרים. החברה לקידום אמנים מימנה את שהותו שם, אך הוא חויב לשלם בציוריו.

וסילייב לא הצליח להתרגל לנוף החדש. הוא המשיך לצייר את המישורים הרוסיים; יצירותיו, כמו יצירת המופת שלו "אחו רטוב" (1872), נעשו מתוך הזיכרון וסקיצות ישנות. מאוחר יותר החל וסילייב לצייר את הנוף של קרים, בהדרגה התחיל להרגיש את המשיכה לנופי ההרים שם. "הרי קרים" (1873) הייתה יצירה יוצאת דופן והיצירה האחרונה של האמן.

הוא מת ביאלטה ב־1873 בגיל 23. התערוכה לאחר מותו בסנט פטרסבורג זכתה להצלחה רבה, וכל יצירותיו נמכרו לפני התערוכה. לעבודותיו הייתה השפעה חזקה על הדור הבא של ציירי הנוף הרוסים.

היסטוריונים של אמנות מדגישים את השפעתו של פיודור וסילייב על יצחק לויתן, ולנטין סרוב, ויקטור בוריסוב-מוסטוב.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
File:Vasilyev after thunderstorm.JPG|לאחר הסופה, 1868
File:Vasilyev after rain.JPG|אחרי הגשם, 1867
File:Vasilyev barges on Volga.JPG|סירות על הוולגה, 1870
File:Vassiliev Swamp In the Forest.JPG|ביצות ביער, 1872
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:שחפת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1850
קטגוריה:נפטרים ב-1873