תחבורה בקנדה

נמל התעופה במונטריאול
התחבורה בקנדה מפותחת, וכוללת כבישים רבים, נמלי תעופה וים, ורשת רכבות מפותחת.

בשל חוסר האיזון הדמוגרפי בין פרובינציות וטריטוריות, כמו אונטריו המאוכלסת לעומת יוקון הריקה מאוד, ישנם אזורים מפותחים מאוד בתחום התחבורה, וישנם אזורים מפותחים הרבה פחות.

== כבישים ==
כביש טרנס-קנדה בקולומביה הבריטית
רשת הכבישים בקנדה מפותחת מאוד, וכוללת 1,042,300 ק"מ (647,700 מייל) של דרכים, מתוכם 415,600 ק"מ של דרכים סלולות. בקנדה 17,000 ק"מ של כבישים מהירים, אשר מציבה את המדינה במקום השלישי בעולם באורך הכבישים המהירים שבמדינה, שנייה רק לארצות הברית ולסין.

בשנת 2009, 89.9% מהנסיעות ברכבים קנדים היו נסיעות בתוך הפרובינציות, 4.9% נסיעות בין פרובינציות, 2.8% נסיעות בין קנדה לארצות הברית, ו- 3.4% נסיעות מחוץ לקנדה.

הכביש המהיר טרנס קנדה (Trans Canada Hwy), הוא כביש המחבר את כל פרובינציות קנדה, ואורכו 7,821 ק"מ (4,860 מייל), בנייתו הושלמה בשנת 1962, והוא נבנה בעלות של 1.4 מיליארד דולר.

קנדה מחוברת בעזרת כבישים וכבישים מהירים ל 49 מדינות בארצות הברית, כל המדינות למעט הוואי.

== נמלי תעופה ==
בקנדה 10 נמלי תעופה בינלאומיים, וענף התעופה מכסה 9% מכל ענף התחבורה במדינה.

בקנדה רשומים כ-1,800 שדות תעופה (שדות תעופה מוסמכים, מגרשי טיסה, מנחתי מסוקים ועוד). מתוכם 26 מתוכננים כמערכת שדות התעופה של קנדה, וכל אחד מהם מעביר למעלה מ-200,000 נוסעים בשנה, ממשלת קנדה שומרת על שדות התעופה האלה בבעלותה, (למעט בבירות הטריטוריאליות), והיא נוהגת לחכור אותם לרשויות המקומיות.

השכבה הבאה בשדות התעופה היא אזורית, וכוללת 64 שדות תעופה, בדרך כלל בבעלות הרשויות המקומיות.

שדה התעופה הגדול ביותר בקנדה הוא נמל התעופה הבינלאומי טורונטו-פירסון, והוא מהווה שער כניסה ראשי למדינה.
נמל התעופה הבינלאומי טורונטו פירסון
נמל התעופה הבינלאומי ונקובר
רשימה של עשרה שדות התעופה הגדולים בקנדה על פי כמות נוסעים:
{| class="wikitable"
|+
!דירוג
!שם
!מיקום
!כמות נוסעים בשנה
|-
|1
|נמל התעופה הבינלאומי טורונטו-פירסון
|טורונטו, אונטריו
|33,435,280
|-
|2
|נמל התעופה הבינלאומי ונקובר
|ונקובר, קולומביה הבריטית
|17,032,742
|-
|3
|נמל התעופה הבינלאומי מונטריאול-פייר אליוט טרודו
|מונטריאול, קוויבק
|13,668,829
|-
|4
|נמל התעופה הבינלאומי קלגרי
|קלגרי, אלברטה
|12,770,988
|-
|5
|נמל התעופה הבינלאומי אדמונטון
|אדמונטון, אלברטה
|6,089,099
|-
|6
|נמל התעופה הבינלאומי אוטווה
|אוטווה, אונטריו
|4,473,894
|-
|7
|נמל התעופה הבינלאומי הליפקס-סטנפילד
|הליפקס, נובה סקוטיה
|3,508,153
|-
|8
|נמל התעופה הבינלאומי ויניפג
|ויניפג, מניטובה
|3,369,974
|-
|9
|נמל התעופה הבינלאומי ויקטוריה
|ויקטוריה, קולומביה הבריטית
|1,514,713
|-
|10
|נמל התעופה הבינלאומי קלונה
|קלונה, קולומביה הבריטית
|1,391,725
|}

== רכבות ==
הרכבת בקנדה ירוקה מאוד, מבחינת זיהום אוויר: תוך שהיא מעבירה 84 מיליון נוסעים בשנה ומשנעת 70% מהסחורות בתוך קנדה, היא מפיקה רק אחוז אחד מהזיהום במדינה.

=== משא ===
רכבת משא במעבר רוג'רס
בקנדה ישנם 45,000 ק"מ של מסילות ברזל המיודעות למשא. הרכבת היא כלי מועדף בקנדה לשינוע סחורות, וכ- 70% מהסחורות בתוך קנדה עוברות ברכבת, שכן זהו כלי זול, יעיל ובטוח לעומת משאיות. למעשה, הרכבת מעבירה טון אחד למשך קילומטר בעלות שלושה סנט בלבד.

הרכבת היא עמוד השדרה של הכלכלה הקנדית, ובעזרת רשת רכבות הפועלת מחוף לחוף, הרכבת מעבירה סחורות בשווי 280 מיליארד דולר מדי שנה.

הרכבת מעבירה 900,000 טון של סחורה מדי יום, 365 ימים בשנה.

=== נוסעים ===
בשנת 2018 עלו על רכבות בקנדה 84 מיליון נוסעים, והנתון רק במגמת עלייה. מתוך אותה כמות, רק בשלוש פרובינציות, קולומביה הבריטית, אונטריו וקוויבק, עלו 79 מיליון נוסעים על הרכבת, 3% יותר מבשנת2017.

נכון ל-2019, תחנת הרכבת הגדולה ביותר בקנדה הייתה טורונטו יוניון, עם 72 מיליון נוסעים<ref></ref>. זוהי תחנת הרכבת השנייה בגודלה (לפי כמות נוסעים) בצפון אמריקה, אחרי תחנת פן בניו יורק.

==== תיירים רכבת ====
בשנת 2018 עלו על הרכבת 360,000 תיירים, והם מהווים חלק משמעותי מהנוסעים ברכבת בקנדה. גידול כמות הנוסעים האמריקאים ברכבת משמעותי, וישנה עלייה של 28% במספר האמריקאים ברכבת לעומת שנת2008.

== נמלי ים ==
נמלי הים בקנדה חשובים מאוד לכלכלה והם אחריים לרוב הייצוא והייבוא של קנדה מעבר למסחר עם ארצות הברית.

בסך הכול, בשנת 2005 נפרקו והועמסו 139.2 מיליון טון של מטען. נמל ונקובר הוא הגדול והחשוב שבנמלי קנדה, והוא אחראי לכ- 15% מסך שינוע הסחורות בנמלי קנדה (נכון ל-2003).

רשות התחבורה בקנדה היא זו שמפקחת על הרוגולציות בנמלים, על בטיחות כלי שיט גדולים, ועל חובות הנמל. חלק מן הנמלים נמצאים בתהליך יציאה מאחריות פדרלית לסוכנויות או לרשויות אחרות.

נתיבי המים הפנימיים בקנדה עומדים על כ- 3,000 ק"מ.

להלן חמשת הנמלים הגדולים בקנדה:
נמל ונקובר, הנמל הגדול ביותר בקנדה
{| class="wikitable"
|+
!דירוג
!עיר
!פרובינציה
!כמות המטען בשנה (בטונות)
|-
|1
|ונקובר
|קולומביה הבריטית
|17,640,024
|-
|2
|מונטריאול
|קוויבק
|11,339,316
|-
|3
|הליפקס
|נובה סקוטיה
|4,572,020
|-
|4
|סנט ג'ונס
|ניופאונדלנד ולברדור
|512,787
|-
|5
|סנט ג'ון
|ניו ברנזוויק
|259,459
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.railcan.ca אתר הרכבות של קנדה] 
* [https://archive.org/web/ wayback machine] - ארכיון דיגיטלי עצום (באנגלית)

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:תחבורה לפי מדינה