OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טרון: המורשת

טרון: המורשת (באנגלית: Tron: Legacy) הוא סרט מדע בדיוני של חברת וולט דיסני משנת 2010. הסרט הוא סרט המשך לסרט טרון משנת 1982. הסרט בוים על ידי ג'וסף קוסינסקי והופק על ידי במאי הסרט המקורי, סטיבן ליסברגר. הסרט בכיכובם של ג'ף ברידג'ס בתפקיד קווין פלין (והתוכנה קלו), ברוס בוקסלייטנר בתפקיד אלן בראדלי (והתוכנה טרון) וגארט הדלנד בתפקיד בנו של פלין, סאם. הסרט עתיר אפקטים בגרפיקה ממוחשבת ומתהדר בעיצובים ויזואליים ייחודיים. הפסקול הולחן על ידי צמד ההאוס דאפט פאנק. הסרט הוקרן בטכנולוגיית Disney Digital 3-D.

==עלילה==
סאם, בנו של קווין פלין (גיבור הסרט הקודם), הוא הבעלים של חברת המחשבים ENCOM, אותה ירש לאחר היעלמותו של אביו.

בעת ביקורו במתחם ארקייד נטוש של ENCOM, נשאב סאם לעולם עתידני חשוך שנקרא "הרשת". שם הוא נתפס בידי המשטר המקומי ונשלח לשחק עם אסירים אחרים בקרב עד המוות, לעיני קהל. קטע זה מציג במלוא הדרו את הקונספט של טכנולוגיית עולם הרשת: אופנועים שבדהירתם משאירים מאחוריהם שובלי אור שהופכים לקיר מוצק, ומטרת המשחק היא להימנע מהפגיעה הקטלנית בשבלים ויצירת שבלים במסלולו של האויב, על מנת שזה יתנגש בהם.

לזירת הקרב פורץ רכב ובו בחורה הקוראת לסאם. סאם מצטרף אליה והם בורחים למקום מחבוא.
שם פוגש סאם את אביו, שמספר לו כי עולם זה הוא מעשה ידיו. אך כעת עולם הרשת מונהג בידי קלו העריץ, אשר מעוניין במותם של קווין וסאם.

סאם יוצא למאבק במשטר קלו ולוקח את אביו ואת בת בריתם למסע אל עבר פתח היציאה מעולם הרשת.

==תגובות==
הסרט קיבל ביקורות בינוניות על מחסור בהתפתחות הדמויות ובעומק עלילתי. לעומת זאת הסרט קצר שבחים על האפקטים, העיצוב האומנותי והפסקול.

==פסקול==
הפסקול הולחן על ידי צמד ההאוס דאפט פאנק.
השירים מסודרים בסדר שלהם בפסקול:
*overture
*the grid
*The son of flynn
*recognizer
*armory
*arena
*rinzler
*thr game has changed
*outlands
*adagio for tron
*nocturne
*end of line
*derezzed
*fall
*solar sailer
*rectifier
*disc wars
*C.L.U
*arrival
*flynn lives
*(TRON:LEGACY (End titles
*finale

== סרט ההמשך ==
באפריל 2015 אולפני דיסני הודיעו כי סרט ההמשך, טרון 3, ייצא לאקרנים בשנת 2017 וייקרא "Tron: Ascension", ובסוף חודש מאי 2015 נודע על ידי אולפני דיסני שבוטלה הפקת סרט ההמשך.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://bidur.nana10.co.il/Article/?ArticleID=766524 מורשת פקמן • מה חשבנו על "טרון: המורשת"?] באתר נענע 10
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דיסני: סרטים
קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סייברפאנק
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2010
ביצה כבושה

ביצה כבושה או ביצה מוחמצת היא מאכל העשוי מביצה קשה אשר הוחמצה.

ביצים קשות אלה מוחמצות בתערובת של חומץ, מלח, תבלינים ולעיתים גם סוכר. הביצים נשמרות בתחמיץ בין מספר ימים למספר חודשים. במדינת פנסילבניה שבארצות הברית נהוג להוסיף לתחמיץ סלק על מנת לתת לביצים צבע סגול.

באנגליה נאכלות ביצים אלה כמנה ראשונה או כחטיף בפאבים. כמו כן הביצים נמכרות כמזון מהיר בחנויות פיש אנד צ'יפס.

==ראו גם==
*ביצת מאה השנים

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חמוצים
קטגוריה:מאכלי ביצים
קורנד ביף

[[סנדוויץ' בשר כבוש (קורנביף), המוגש בקרנגי דלי.]]
קוֹרנְד בּיף (באנגלית: Corned beef) הוא מאכל נפוץ במטבח האמריקאי. מאכל זה מורכב מבשר שעובר כבישה במלח, ולרוב נפרס לפרוסות דקות. הניטרט שבתמלחת משווה לבשר מראה אדום עז גם לאחר שבושל.

הביטוי "קורנד ביף" מורכב משתי מילים- המילה Beef משמעותה באנגלית בשר בקר, והמילה קורנד מגיעה מהמילה האמריקאית לגרגירי תבלין שלמים, כמו פלפל שחור, הנקרא באנגלית Pepper corns, וגרגירי מלח גסים, הנקראים לפעמים Salt corns. שני תבלינים אלה בצורתם הגסה נמצאים בתערובת התמלחת שמשמשת לכבישת הבשר.

מקורו של המאכל באירלנד, והוא מוזכר בכתובים כבר במסמכים מהמאה ה-12. המאכל הגיע לארצות הברית ולקנדה עם המהגרים האירים, והפך למאכל פופולרי בארצות אלה, המסמל את מטבחן המקומי, כאשר המאכל נאכל בעיקר ביום פטריק הקדוש. מקורו של המנהג לאכול את המאכל ביום זה, בסוף המאה ה-19. תושבי אירלנד נהגו לאכול ביום פטריק הקדוש צלי בשר חזיר. מאחר שבשר זה היה יקר בארצות הברית, ובשל מעמדם הכלכלי הנמוך של המהגרים, הם החליפו את בשר החזיר בבשר בקר, ובישול המאכל הושפע מהמטבח היהודי של המהגרים היהודים ממזרח אירופה אשר גרו בשכנות אליהם בעיר ניו יורק.

בארצות הברית נאכל הקורנד ביף בארוחות מזנון ומוגש במעדניות כחלק מכריך רובן, שנחשב לאחד הסמלים הן של המטבח היהודי בארצות הברית והן של העיר ניו יורק. ישנה גם גרסה קצוצה המשומרת בקופסאות שימורים, עליה מבוסס הלוף הישראלי. גרסה זו נקראת בארצות הברית בּוּלי בּיף, אך בממלכה המאוחדת דווקא גרסה זו נקראת קורנד ביף והגרסה השלמה והלא משומרת נקראת בשר מומלח, או Salt beef. 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.history.com/topics/st-patricks-day-symbols-and-traditions מקורם של מנהגי יום פטריק הקדוש]

==הערות שוליים==

* [https://www.naknikatzavim.co.il/%D7%97%D7%A0%D7%95%D7%AA/%D7%A7%D7%95%D7%A8%D7%A0%D7%91%D7%99%D7%A3-%D7%9B%D7%A9%D7%A8 קורנביף כשר באתר נקניק קצבים]
*[https://web.archive.org/web/20111108174627/http://www.foodis.co.il/recipes.asp?sec=1&featid=3864 מתכון באתר אכול ושאטו]
* [http://www.mako.co.il/food-recipes/recipes_column-meat/Recipe-3de78f563dc2c11004.htm מתכון באתר מאקו]
* [http://www.cooks.org.il/בשר/article-2081.html מתכון לקורנביף], מאתר Cooks

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:חמוצים
קטגוריה:המטבח האמריקאי
קטגוריה:המטבח האירי
קטגוריה:המטבח האנגלי
פיקלילי

פיקלילי (באנגלית: Piccalilli) הוא מאכל נפוץ במטבח הבריטי העשוי מירקות חמוצים קצוצים בצירוף תבלינים.

במטבח הבריטי מקובל להכין את הפיקלילי מכרובית, חרדל וכורכום, ונהוג להגישו לצד נקניקים, בשר חזיר, ביצים, קלי או גבינה.

לפיקלילי טעם חמוץ מתוק ולרוב לו צבע צהוב בוהק (בשל תבלין הכורכום).

בדרום ארצות הברית נהוג לאכול פיקלילי העשוי מעגבניות ירוקות (לא בשלות). צבעו של מאכל זה ירוק.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.recipesource.com/side-dishes/relishes/index4.html מתכוני פיקלילי]
*[https://web.archive.org/web/20071221053914/http://www.bbc.co.uk/food/recipes/database/piccalilli_78865.shtml מתכון לפיקלילי] באתר ה-BBC
*[http://www.diningchicago.com/blog/2010/08/18/eat-this-southern-pickles-and-relishes/ פקלילי בדרום ארצות הברית] 
*[https://web.archive.org/web/20080223230115/http://www.foodnetwork.com/food/recipes/recipe/0,1977,FOOD_9936_14815,00.html מתכון אופייני לפיקלילי של דרום ארצות הברית]
*[http://www.diningchicago.com/blog/2010/08/18/eat-this-southern-pickles-and-relishes/#piccalilli מתכון אופייני לפיקלילי של דרום ארצות הברית] 

קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:חמוצים
פרפראזדוקיאן

פרפראזדוקיאן (מיוונית: כנגד הציפייה) הוא אמצעי פיגורטיבי שבו החלק הסופי של המשפט נותן מידע מפתיע ולא צפוי, כך שהוא משנה את הבנתו של הקורא על החלק הראשון של המשפט. אמצעי זה גורם לתחושה פרדוקסלית ואירונית, ומשמש לעיתים קרובות בהומור או כדי ליצור אפקט דרמטי.

מקור המילה במילים היווניות "παρά" (תעתיק: פרה), שמשמעותה "נגד", ו-"προσδοκία" (תעתיק: פרוסדוקיה), שמשמעותה "צִפִּיָה". שני המונחים שימשו בכתבי מלומדים יווניים מהמאה הראשונה לפני הספירה ומהמאות הראשונה והשנייה לספירה, כשבאו יחדיו, במשמעות "בלתי צפויה, או "בניגוד לצפוי".

== דוגמאות ==
* "אם אוכל להגיד כמה מילים, אז אהיה נואם טוב יותר" - הומר סימפסון
* "אם אני מבין את הגרף הזה נכון, אהיה מופתע מאוד" - סטיבן קולבר
* "היה לי ערב פשוט נפלא, אבל זה לא היה הערב" - גראוצ'ו מרקס
* "הוא מדבר כמו אידיוט, ונראה כמו אידיוט, אבל אל תתנו לזה לבלבל אתכם, הוא באמת אידיוט" - גראוצ'ו מרקס
* "תמיד תוכל לסמוך על האמריקאים שיעשו את הדבר הנכון, אחרי שהם ניסו כל דבר אחר" - וינסטון צ'רצ'יל
* "אדם צנוע, שהיו לו הרבה סיבות להיות צנוע" - וינסטון צ'רצ'יל
* "למעון ראש הממשלה הגיעה מכונית ריקה, וראש הממשלה קלמנט אטלי יצא ממנה." וינסטון צ'רצ'יל
* "הייתי רוצה לומר שלכבוד ולעונג לי הוא לעמוד מולכם, אך אינני יכול לומר זאת, מפני שמעגלי השקר שלי מקולקלים. אני שונא את כולכם ובז לכם" - מרווין, מדריך הטרמפיסט לגלקסיה
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמצעים רטוריים
קטגוריה:הומור
טורשי

טורשי או טורשו (בפרסית: ترشى, טורקית: turşu, בולגרית: туршия, יוונית: τουρσί) הוא מאכל העשוי ירקות חמוצים המקובל במטבח הים תיכוני (וכן במטבח המזרח-תיכוני, בייחוד במטבח העיראקי ובמטבח הפרסי) ומטבחי הבלקן. מקור שמו של המאכל במילה הטורקית "טורשי" שמשמעה "חמוץ".

בבלקן הטורשי מוגש כ"מזה".

הטורשי לרוב עשוי מירקות (לרוב כרוב, כרובית, סלרי, גזר, סלק או חציל) המחומצים בשום, פלפל צ'ילי, מלח ותבלינים, וכן בחומץ.

== סיר טורשי ==
סיר טורשי בן למעלה מ-20 שנים
במטבח הפרסי, מקובלת המנה סיר טורשי (פרסית: سیرترشی, מילולית: שום מוחמץ), שום מוחמץ ומיושן בחומץ בן-יין ומלח. נהוג שהשום מיושן 7 שנים לפחות אך לא נדיר למצוא גם כאלו המיושנים למעלה משני עשורים. ככל שהשום מתיישן, כך הוא מתרכך ומתכהה, כשסיר טורשי בן למעלה מ-20 שנים מקבל צבע שחור בדומה לשום שחור ומרקם משחתי וטעמו חמוץ, מתקתק ופירותי. בגרסה מקוצרת להכנת המנה, השומים מורתחים בחומץ ומיושנים במשך 40 יום בלבד. המנה מוגשת כמתאבן בארוחות ובפרט בחג הנורוז.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100804034432/http://www.bishulim.co.il/%D7%98%D7%95%D7%A8%D7%A9%D7%99_%D7%91%D7%A7%D7%9C%D7%99_%D7%A7%D7%9C%D7%95%D7%AA מתכון באתר בישולים]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חמוצים
קטגוריה:המטבח הטורקי
קטגוריה:המטבח הישראלי
קטגוריה:המטבח הפרסי
קטגוריה:המטבח העיראקי
קטגוריה:המטבח הים-תיכוני
קטגוריה:המטבח המזרח-תיכוני
אוטו ואלה

אוטו ואלה (בגרמנית: Otto Wahle; 4 בנובמבר 1879 - 11 באוגוסט 1963) היה שחיין ומאמן שחייה וכדורמים יהודי אוסטרי-אמריקאי. בעל 3 מדליות אולימפיות. הוא הוביל כמאמן את נבחרת הכדורמים של ארצות הברית לזכייה במדליית ארד.

== קורות חיים ==
ואלה נולד בווינה.

באולימפיאדת פריז (1900) תחרויות השחייה נערכו בנהר הסיין. ואלה זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-1000 מטר חופשי בתוצאה של 14:43.6 דקות, אחרי ג'ון ארתור ג'רוויס מבריטניה (13:40.2 דקות) ולפני זולטאן הלמיי מהונגריה (15:16.4 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מכשולים בתוצאה של 2:40.0 דקות, אחרי פרדריק ליין מאוסטרליה (2:38.4 דקות) ולפני פיטר קמפ מבריטניה (2:47.4 דקות). בנוסף, הוא השתתף במשחה ל-200 מטר חופשי כשקבע תוצאה של 2:35.6 דקות ועלה לשלב הגמר מהמקום השני אך לא התייצב למשחה הגמר שנערך לאחר המשחה ל-1000 מטר חופשי.

בשנת 1901 הוא היגר לניו יורק.

באולימפיאדת סנט לואיס (1904) זכה ואלה במדליית ארד במשחה ל-440 יארד חופשי בתוצאה של 6:39.0 דקות, אחרי צ'ארלס דניאלס (6:16.2 דקות) ופרנסיס גיילי (6:22.0 דקות) שניהם מארצות הברית.
בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה למייל והשתתף במשחה ל-880 יארד אך לא סיים את המשחה.

ואלה היה המאמן של נבחרת ארצות הברית בשחייה באולימפיאדת סטוקהולם (1912).

באולימפיאדת אנטוורפן (1920) הפסיד ואלה כמאמן נבחרת הכדורמים של ארצות הברית במשחק ההכרעה על מדליית הכסף לנבחרת בלגיה (7-2) וגם במשחק ההכרעה על מדליית הארד לנבחרת שוודיה (5-0).

באולימפיאדת פריז (1924) הוביל ואלה את נבחרת הכדורמים של ארצות הברית לזכייה במדליית ארד לאחר ניצחון במשחק ההכרה על נבחרת שוודיה (2-3). במשחק ההכרעה על מדליית הכסף נבחרתו הפסידה לנבחרת בלגיה (2-1)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://sports123.com/.search?query=Otto+Wahle&results_page=searchresults.html&use_boss= sports123.com] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחיינים אולימפיים יהודים
קטגוריה:שחיינים אוסטרים
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:מאמני שחייה אמריקאים
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת פריז (1900)
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת סנט לואיס (1904)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת פריז (1900)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת סנט לואיס (1904)
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים יהודים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1879

קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1963
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1963
סוהיל חדאד

סוּהיל חדאד (בערבית: سهيل حداد; נולד ב-28 במרץ 1951 ביפו) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע, בוגר בית הספר למשחק "בית צבי" במחזור י"ג (1975). משמש (2011) כסגן יו"ר אגודת העיתונאים.

בשנת 1982 החל לעבוד כמפיק של תוכניות בשפה הערבית בטלוויזיה החינוכית.

בשנת 1986 השתתף בסרט "אוונטי פופולו", של הבמאי רפי בוקאי. בסרט גילם את רסאן חמאדה, חייל מצרי.

בשנת 2011 הפיק את הסרט התיעודי "דומא", בבימוי אשתו, עביר זייבק חדאד.

==סרטים==
* 2018- "שרוכים" - במאי: יעקב גולדווסר
* 2016 - "לא פה, לא שם" - במאית: מיסלון חמוד
* 2014- "לתמונת אמא" - במאי: גיא נמש
* 2012- "מים" - במאי: מוחמד בכרי
* 2010- "התפרצות X" - במאי: איתן צור
* 1997- "שביל החלב" - במאי: עלי נסאר. זכייה בפרס ולנסיה לשחקן הטוב ביותר. מועמד לפרס אופיר לשחקן הראשי הטוב ביותר
* 1994- "רצח בים המלח" - במאי: יוסי גודארד
* 1992- "גמר גביע" - במאי: ערן ריקליס
* 1986- "אוונטי פופולו" - במאי: רפי בוקאי
* 1984- "המתופפת הקטנה" במאי: ג'ורג' רוי היל

==תיאטרון==
* שחקן בתיאטרון הערבי אל-מידאן
* "השיבה לחיפה"- מאת בעז גאון, התיאטרון הקאמרי
* "להיות ערבי בישראל", הוצג בתיאטרונטו ב-2001, על חייו של פאוזי אל אסמר.
* "מסיה איברהים ופרחי הקוראן"- מונודרמה. פרס מסרחיד בעכו לשחקן המצטיין.
* "הסוחר מוונציה", בתפקיד שיילוק, בתיאטרון אלפא לאמנויות המופע, תל אביב 2017.
* "עיניים מדברות" - מונודרמה מאת מיכאל מוריס-רייך. פרס מסרחיד בעכו לשחקן המצטיין. גרסה עברית בתיאטרון אלפא לאמנויות המופע, ת"א (2019).
*"נוף" מאת הרולד פינטר, עם ענת הרפזי, בתיאטרון אלפא לאמנויות המופע, בבימויו של אברהם עוז (2019).

==טלוויזיה==
* השתתף בתפקיד אורח בסדרה "קרובים קרובים", בתפקיד אנטואן
* השתתף בתפקיד אורח בסדרה "עבודה ערבית"
* השתתף בפרק "ארץ התפוזים העצובים" בתחרות הבמאי הערבי
* השתתף בסדרות "אלראיד" ו"כן לציפור"
* השתתף בסדרה "מונא" בתפקיד אבו נאג׳י, אביה של מונא

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקנים ערבים ישראלים
קטגוריה:ערבים נוצרים ישראלים
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - אישים
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
בצל כבוש

בצל כבוש הוא מאכל פופולרי במטבח הבריטי. מאכל זה הוא בצל פרוס או בצל פנינה המוחמץ בתמיסה של חומץ ומלח ולעיתים בתוספת תבלינים נוספים.

במטבח האנגלי נהוג להגיש את הבצל לצד פיש אנד צ'יפס, בתוך כריך גבינה, או בקוקטייל גיבסון (סוג של קוקטייל מרטיני בו מוחלף הזית בבצל פנינה כבוש).

במטבח הקנטונזי ובייחוד בהונג קונג מוגשים בצלי פנינה כבושים כמתאבנים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.mathamim.co.il/forum/forum_posts.asp?TID=1380 מתכון, באתר מטעמים]
* [http://www.mypickles.co.il/%d7%91%d7%a6%d7%9c%d7%99%d7%9d-%d7%9b%d7%91%d7%95%d7%a9%d7%99%d7%9d/ מתכון באתר "חמוצים"]

קטגוריה:חמוצים
קטגוריה:המטבח הבריטי
כבוש
פודינג סמרטוט

פודינג סמרטוט מסורתי. 
גרסה מודרנית של המאכל - מבושלת בתוך שקית ניילון המיועדת לבישול.
פודינג סמרטוט או רג פודינג (באנגלית: Rag Pudding) הוא מאכל במטבח האנגלי, שמקורו באולדהאם. מאכל זה פופולרי בייחוד באזור לנקשייר.

המאכל מכיל בשר טחון ובצל קצוץ, העטוף בשומן והמורתח או מאודה כשהוא עטוף בבד (ומכאן שמו. באנגלית נהוג להשתמש במונח "rag" לתיאור בד המשמש בבישול, ותרגומו לעברית, "סמרטוט", אומץ בעיברות שמו של מאכל זה).

כיום נעשה שימוש בשקית ניילון המיועדת לבישול, והמוצר נמכר בשלמותו ומבושל בשקית זו.

נהוג לאכול את המנה לצד צ'יפס, מחית אפונה ירוקה ורוטב בשר.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.bbc.co.uk/lancashire/content/articles/2005/10/04/food_kitchen_sos_feature.shtml מתכון באתר] ה-BBC

קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:פודינג
פאנצר 38(t)

פנצר 38(t) (בגרמנית: Panzerkampfwagen 38(t)) היה טנק קל שפותח בצ'כוסלובקיה בשנת 1938. 

הטנק, אשר כונה Lehký Tank vzor 38 (טנק קל דגם 38) בשרות הצ'כוסלובקי, היה טנק מתקדם מאוד לתקופתו, בעל ביצועים מצוינים, חימוש כבד, ואמינות מכנית יוצאת דופן. עם סיפוח צ'כוסלובקיה לגרמניה הנאצית ב-1938 עברו כל הכלים לשירות הצבא הגרמני. בשרות הצבא הגרמני קיבל הטנק את השם פנצר דגם 38 כאשר האות t מסמלת tschechisch, צ'כוסלובקיה בגרמנית.

הטנק נותר בייצור סדרתי עד 1942, ושימש בסיס למגוון רחב של כלי רק"מ גרמניים בהם משחיתי טנקים ותותחים מתנייעים, כדוגמת המארדר 3 ויאגדפנצר 38(t) הצר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טנקים גרמניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טנקים קלים
הוד ליפסון

הוד ליפסון (נולד ב-1967) הוא מהנדס מכונות ישראלי ופרופסור באוניברסיטת קולומביה שמנהל את "מעבדת המכונות היצירתיות" שם<ref></ref>. בעבר היה פרופסור באוניברסיטת קורנל, שם הוא עמד בראש המרכז למחשוב סינתטי (Computational Synthesis Lab). מחקריו עוסקים ברובוטיקה בעלת מאפיינים כמו-ביולוגים, כמו יכולת בניה מודולרית.

== חייו ==
בשנת 1985 החל ללמוד לתואר ראשון בהנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות ובשנת 1998 סיים דוקטורט בהנדסה ובבינה מלאכותית בטכניון בהנחיית פרופסור משה שפיטלני. נושא התזה שלו היה: “Reconstruction of a 3Dobject from a single freehand sketch as means for CAD interfacefor conceptual design and analysis". את השתלמות הפוסט דוקטורט המשיך באוניברסיטת ברנדייס ועד לשנת 2001 שימש כמרצה ב-MIT. בשנת 2008 מונה כפרופסור חבר באוניברסיטת קורנל.

ב-2007 הציג בוועידת TED רובוט בעל מודעות עצמית, פרי פיתוחו.

בשנת 2009 פיתח יחד עם אחד מתלמידיו, מייקל שמידט, את "מכונת אאורקה", אשר מנסה לפענח חוקי טבע ללא ידע מוקדם. בין השאר המכונה חשפה חוקים פיזיקליים שקשורים לתנודת מטוטלת כפולה באופן שמעיד על כך שהמכונה יכולה לא רק ללמוד אלא גם לייצר ידע חדש שלא היה קודם
.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:מהנדסי מכונות ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:רובוטיקה
קטגוריה:חוקרי בינה מלאכותית ישראלים
קטגוריה:מדענים אמריקאים
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
פודינג חג המולד

פודינג חג המולד תלוי מספר שבועות על וו לניקוז הנוזלים ולהגברת הטעמים.
פודינג חג המולד (באנגלית: Christmas pudding) הוא פודינג מסורתי הנאכל כקינוח במטבח האנגלי ביום חג המולד (25 בדצמבר). מקורו של מאכל זה בימי הביניים.

המאכל לרוב מיוצר עם מצרכים יקרים במטרה לפאר את ארוחת החג שהוא מוגש בסיומה. פודינג זה כולל שומן רב וכן סירופ סוכר המעניקים לו את צבעו החום. הפודינג מתובל בברנדי (ולעיתים בבירה) וכן במיץ תפוזים.

המאכל בושל באופן מסורתי בחיתול, ולאחר מכן נתלה על וו ויובש במשך מספר שבועת. החל מהתקופה הוויקטוריאנית החלו לאדות את הפודינג במשך שעות רבות (ולאחר המצאת סיר הלחץ קוצר משך האידוי).

הפודינג מוגש לצד שמנת או רוטב בשמל.

==היסטוריה==
מקורו של המאכל בימי הביניים עת הוגש בארוחת חג המולד פאי העשוי בשר קצוץ (לרוב שילוב של בשר עוף וארנבת). לימים נוספו לפאי סוכר, תפוחים, ופירות הדר מסוכרים, ובמהלך המאה ה-14 נוצרה גרסה של הפאי הכוללת בשר בקר טחון, צימוקים, שזיפים, דומדמניות ותבלינים, כאשר בתקופה זו הכינו את המאכל עם 13 מרכיבים, כסמל לשליחים של ישו. החל משנת 1595 החלו להוסיף למאכל פירות יבשים וביצים.

בשנת 1664 הקהילות הפוריטניות באנגליה אסרו על הכנת המאכל, מאחר שהוא "עשיר" מדי בטעמיו ולא "צנוע".

בשנת 1714, על אף התנגדות הקוויקרים, הורה המלך ג'ורג' הראשון על הגשת הפודינג בארוחת חג המולד המסורתית. בפודינג זה לא הוכנס בשר טחון, והוא הוגש כקינוח.

בתקופה הוויקטוריאנית היה הפודינג מאכל אהוב על הנסיך אלברט, כשהוא מוכן בשיטת אידוי. המתכון מתקופה זו כלל השריה של שעות רבות של פירות בברנדי ולאחר מכן אידוי ממושך.

בישראל הוגש הפודינג כקינוח בארוחת הערב שנערכה בכריסמס בחדר האוכל שבקיבוץ בית העמק, בו היו חברים רבים שהיגרו מאנגליה והביאו עמם את המתכון המסורתי. מאז ביטול ארוחת הערב בחדר האוכל, נמכר הפודינג בכל-בו של הקיבוץ.

==מסורות==
מסורות רבות נוצרו סביב הכנת המאכל - ובהם הכנת המאכל עם 13 מרכיבים, הכנת הפודינג חמישה שבועות לפני חג המולד, הכנתו כאשר כל אחד מבני הבית משתתף בבחישתו, הטמנת מטבע בתוך המאכל למזל טוב למי שמוצא אותו או טבעת זהב המבשר נישואין למוצא הטבעת.

== ראו גם ==
* מינסמיט
* בירת חג המולד

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.classbrain.com/artholiday/publish/article_256.shtml ההיסטוריה של פודינג חג המולד]
* [http://www.englishteastore.com/history-of-christmas-pudding.html מסורות והיסטוריה של פודינג חג המולד]
*[http://www.flickr.com/photos/minor9th/sets/72157594400301594/ מתכון מפורט]
*[https://web.archive.org/web/20090220073142/http://www.localfoodadvisor.com/Recipes/RecipeDetail.aspx?RecipeId=14&RegionName=South%20East מתכון האופייני לדרום מזרח אנגליה]
* [http://uktv.co.uk/food/homepage/sid/5918 מתכונים]

קטגוריה:המטבח האנגלי
קטגוריה:פודינג
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:המטבח הבריטי: קינוחים
רובר ניוול

רוֹבֵּר נִיוול (בצרפתית: Robert Nivelle; 15 באוקטובר 1856 – 22 במרץ 1924) היה מצביא צרפתי במלחמת העולם הראשונה שבלם את הגרמנים בקרב ורדן, ולאחר מכן היה מפקד הצבא הצרפתי בחזית המערבית.

== ביוגרפיה ==
===קריירה מוקדמת===
רובר ניוול נולד ב-15 באוקטובר 1856 בטול לאב צרפתי ולאם פרוטסטנטית אנגלייה. בשנת 1878 התגייס ניוול לצבא הצרפתי ושירת בו כקצין תותחנים. ניוול מילא מספר תפקידי פיקוד ומטה, אך עקב היותו פרוטסטנטי קידומו בצבא היה מאוד איטי. בשנת 1900 השתתף בחיל המשלוח לסין שנשלח לדכא את מרד הבוקסרים.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
עם פרוץ המלחמה היה ניוול מפקד רגימנט הארטילריה ה-5. לאחר הצלחותיו בקרב הראשון על המארן ובקרב הראשון על האן באוקטובר 1914 קודם לדרגת גנרל בריגדה וקיבל את הפיקוד על הבריגדה ה-27. בינואר 1915 קודם לדרגת גנרל דיוויזיה וקיבל את הפיקוד על דיוויזיית המילואים ה-61. בדצמבר 1915 מונה ניוול למפקד הקורפוס ה-3 ולחם עמו בקרב ורדן כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פיליפ פטן. ב-30 באפריל 1916 מונה פטן למפקד קבוצת הארמיות המרכזית, ובמקומו מונה ניוול למפקד הארמייה השנייה. ניוול היה אחד המפקדים הראשיים בזמן קרב ורדן והוביל את צרפת לניצחון על הגרמנים בקרב זה. בדצמבר 1916 הוא מונה למפקד הראשי של כוחות צרפת בחזית המערבית, והיה האחראי למתקפת ניוול, מבצע רחב היקף של מדינות ההסכמה שנועד להכניע את הגרמנים. מבצע זה נחל כישלון חרוץ וגרם למספר אבדות גבוה אצל הצרפתים, והוביל לפרוץ המרידות בצבא הצרפתי (1917). בעקבות כישלון המבצע הועבר ניוול מתפקידו אל המערכה בצפון אפריקה. ניוול חזר לצרפת בנובמבר 1918 עם תום המלחמה. ב-1921 פרש סופית מצבא צרפת. הוא מת בפריז שלוש שנים לאחר מכן, ב-22 במרץ 1924.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1856
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1924
נתן נחום רבינוביץ

ממוזער
רבי נתן נחום הכהן רבינוביץ (1873 תרל"ג-1943 תש"ג) היה האדמו"ר מקרימילוב, בנו של האדמו"ר אברהם יששכר בער רבינוביץ מראדומסק. מרכז החסידות היה בעיר קרימילוב שבפולין ולאחר מכן בזוויירצ'ה.

==תולדותיו==
נולד לרבי אברהם ישכר בער הכהן רבינוביץ מראדומסק, בעל חסד לאברהם, בנו של רבי שלמה מראדומסק. בחיי אביו נתמנה לכהן כרב בעיירה קרימילוב. עם פטירת אביו בי"ג באלול ה'תרנ"ב מינו רוב חסידי ראדומסק את רבי יחזקאל רבינוביץ בעל כנסת יחזקאל לשבת על כיסא האדמורו"ת בראדומסק, אולם חלק מהחסידים פנו אל הבן הצעיר, רבי נתן נחום הכהן, והכתירו אותו לאדמו"ר מקרימילוב.

הרב רבינוביץ למד אצל אביו ונסע גם אל האדמו"ר יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה, ואל האדמו"ר דוד משה פרידמן מטשורטקוב. אף לאחר הכתרתו המשיך לנסוע אל רבותיו.

עם הימים, עבר האדמו"ר לעיר זוויירצ'ה הסמוכה לקרימילוב. הסיבה לכך הייתה כרוכה בדרישת חסידיו שרצו להגיע להסתופף בצילו, והדרך לעיירה הקטנה קרימילוב לא הייתה קלה. לעומת זאת, הדרך לזוויירצ'ה הייתה נוחה ונגישה יותר, עם תחנת רכבת משלה.

האדמו"ר יסד שטיבלך בעשרות ערים ועיירות ברחבי פולין. אף במדינת גליציה נוסדו שטיבלך בודדים. ביוזמת האדמו"ר נפתחה רשת ישיבות "חסד לאברהם" לחסידי קרימילוב, על שם ספרו של אביו.

האדמו"ר נודע בימיו כ"זקן האדמו"רים" עקב היותו מכהן כאדמו"ר שנים רבות, קרוב ליובל שנים, מאז פטירת אביו בשנת ה'תרנ"ב. דבר זה נדיר היה מאוד בתקופות אלו.

== בשנות השואה ==
בשנות השואה שהה האדמו"ר בגטו ורשה. חסידיו מזגלמביה שלא סבלו כל כך מרעב, שלחו לאדמו"ר חבילות מזון והוא חילקם בין יהודי הגטו. כדי להצילו, העסיק אותו אברהם הנדל בבית החרושת שולץ, יחד עם עוד כמה אדמו"רים ורבנים ידועים. ביום כ"ט בניסן ה'תש"ג נלקח האדמו"ר למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נרצח על ידי הגרמנים. עם רציחת האדמו"ר בשנות השואה נסתם הגולל על חסידות זו.

==משפחתו==
כל בניו ובנותיו של האדמו"ר, למעט חיה שרה ופריידל, נספו בשואה.
* בנו רבי שלמה אלימלך רבינוביץ, שכיהן כרבה של זוויירצ'ה, בעת שכיהן שם אביו באדמורו"ת. הוא היה חתן דודו רבי יחזקאל רבינוביץ מראדומסק בעל הכנסת יחזקאל.
* בנו רבי אברהם ישכר מאיר רבינוביץ, חתנו של רבי שמואל צבי דנציגר מאלכסנדר.
* בנו רבי יעקב יחזקאל רבינוביץ, חתנו של רבי יצחק מנחם מנדל דנציגר מאלכסנדר.
* בנו רבי דוד משה רבינוביץ, חתנו של בן דודו רבי שלמה חנוך רבינוביץ מראדומסק, וראש רשת הישיבות כתר תורה של חסידות ראדומסק.
* בתו אסתר פרומט, אשת רבי ישעיהו אנגלרד, רבה של סוסנוביץ.
* בתו חיה שרה, אשת רבי ישעיהו שפירא, האדמו"ר החלוץ.
* בתו פריידל, אשת רבי חנוך העניך בורנשטיין, האדמו"ר הרביעי בחסידות סוכטשוב.
* חתנו רבי יעקב הלוי הלשטוק, ראב"ד בעיר אוסטרובצה, בנו של רבי יחזקאל הלוי הלשטוק, האדמו"ר מאוסטרובצה.
* חתנו רבי דוב בער קאליש, האדמו"ר מלויביטש, מגזע חסידות וורקא.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רים שנספו בשואה
קטגוריה:רבנים פולנים
קרב אקוסטה ניו

קרב אקוסטה ניו (בספרדית: Batalla de Acosta Ñu, נקרא גם קרב קאמפו גראנדה) היה הקרב שסיים את מלחמת הברית המשולשת ב-16 באוגוסט 1869. הקרב נערך בין כ-20,000 חיילים מהברית המשולשת, שכללה את האימפריה הברזילאית, את ארגנטינה ואת אורוגוואי, לבין כ-6,000 חיילים פרגוואים שרובם הגדול ילדים שגילם פחות מ-16.

==רקע==
באמצע שנת 1869 נס צבא פרגוואי מפני צבאות הברית המשולשת, ואסונסיון, בירת פרגוואי, הייתה תחת הכיבוש של בעלות הברית. פרנסיסקו סולנו לופז, נשיא פרגוואי, סירב להיכנע ונשבע להמשיך להילחם עד הסוף. המפקד הברזילאי, לואיש אלבש דה לימה אה סילבה, דוכס קשיאס, הציע לסיים את המלחמה בדרך צבאית, אולם פדרו השני, קיסר ברזיל, הורה שלא להפסיק את המלחמה עד שלופז ימות. קשיאס התפטר מתפקידו עקב מחלה וחתנו של דום פדרו, לואיש פיליפה גסטאו דה אורלאן, הרוזן ד'או, הפך למפקד צבא ברזיל. תחת פיקודו החדש של גסטאו דה אורלאן, ניצח הצבא הברזילאי, הרג את לופז, והמלחמה שהחלה ב-1864 הסתיימה לאחר שש שנים.

===הכנות לקרב===
הרוזן ד'או לקח כ-19,000 מחייליו הטובים ביותר ויצא ב-15 באוגוסט 1869 לעבר מחנה של החיילים של פרגוואי ליד עיר הבירה, כדי לחסום אותם מבריחה. הוא שלח כמה אנשים מחיל הפרשים שלו לקרוא לתגבור מהצבא הארגנטינאי, וזה שלח תגבורת שבה כ-2,000 חיילים בראשות קולונל לואיס מריה קאמפוס.

==הקרב==

כוחות בעלות הברית נפגשו ליד מאסף הכוחות של פרגוואי באקוסטה ניו בתאריך 16 באוגוסט. הקרב החל בשעה 08:30 בבוקר, כשבצבא פרגוואי 6,000 חיילים ובצבא ברזיל וארגנטינה 21,000 חיילים.

צבא פרגוואי שמנה 6,000 איש כלל ברובו נערים וילדים אשר גילם לא עלה על 16 שנים. הסיבה היא שבמהלך המלחמה איבדה פרגוואי כ-90% מאוכלוסיית הגברים הכשירים למלחמה ולכן השתמשה בילדים, ואפילו הלבישה אותם בזקנים כדי שייראו זקנים ביחס לגילם.

אקוסטה ניו ("השדה של אקוסטה" בספרדית) הוא מישור רחב בגודל 12 קמ"ר, ולכן לחיל הפרשים של ברזיל היה קל לעבור בו. הקרב ארך שמונה שעות, עם התנגדות עזה של צבא פרגוואי. בתחילה, כשנשמעו היריות הראשונות, נסוגו כוחותיו של ברנרדינו קביירו אל הצד השני של הנהר. הם הסתירו את בריחתם כאשר שרפו את הדשא, דבר שגרם לעשן והסתיר את תנועותיהם. כאשר הרוזן ד'או ניסה לחצות את הנהר לעברו השני הוא וצבאו נהדפו. הרוזן ד'או הורה להשתמש בארטילריה ולפתוח באש לעבר הצד השני, דבר שגרם לאבדות רבות בצד של פרגוואי. בסופו של דבר נהרגו 2,000 פרגוואים ו-1,200 נשבו. כוחות בעלות הברית ספגו 26 הרוגים ו-259 פצועים. קביירו ברח יחד עם כמה מחייליו.

==הקרב בתרבות==

קרב אקוסטה ניו היה הקרב האחרון במלחמה, שהסתיימה מאוחר יותר עם מותו של לופז. הקרב הונצח בציור מפורסם של הצייר פדרו אמריקו משנת 1871 ומוצג במוזיאון האימפריה הברזילאית. על הקרב נכתב הספר "Recordações de Guerra e de Viagem" שנכתב על ידי הסופר הברזילאי אלפרדו ד'אסקרגנולי טוני שלקח חלק בקרב ובמלחמה.

בפרגוואי, נקבע יום זיכרון מיוחד לזכר אותם הילדים שאיבדו את חייהם בקרב. יום הזיכרון הלאומי נקבע ל-16 באוגוסט, היום שבו התרחש הקרב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחמת הברית המשולשת
אמו פיליפס

אמו פיליפס, 2002
אמו פיליפס (באנגלית: Emo Philips; נולד ב-7 בפברואר 1956) הוא קומיקאי, בדרן ושחקן אמריקאי. הוא עושה שימוש באמצעים קומיים כמו משחקי מילים, משפטים פרפראזדוקיאנים וקולות פלסט.

נולד ב-Downers Grove באילינוי. פיליפס הקליט כשלושה אלבומים קומיים. הראשון, "E=mo²", יצא בשנת 1985. בשנת 2001 יצא אלבום נוסף בשם "Emo". ג'יי לנו כינה אותו "כותב הבדיחות הטוב ביותר באמריקה".

בנוסף, פיליפס שיחק במספר סדרות וסרטים, בהם "מיאמי וייס", התוכנית של וירד אל ינקוביק ובסדרות המצוירות "Home Movies" ו"ד"ר כץ".

בשנת 1988 נישא לקומיקאית ג'ודי טנוטה, אולם אחר כך הזוג התגרש.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:סטנדאפיסטים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
מונית לילה

מונית לילה (באנגלית: Night on Earth) הוא סרט דרמה קומי שיצא לאקרנים בשנת 1991. הסרט שנכתב ובוים על ידי ג'ים ג'ארמוש מציג נהגים ונוסעים במונית בחמש ערים שונות בעולם: החל בערב בלוס אנג'לס, עבור ניו יורק, פריז ורומא וכלה בהלסינקי בבוקר.

== עלילת הסרט ==
=== לוס אנג'לס ===
הסצנה בלוס אנג'לס מתרחשת בין 19:07 ל-19:37, נהגת מונית צעירה בשם "קורקי" מסיעה לנמל התעופה בעיר שני זמרים שיכורים. באותו זמן יוצאת מלהקת שחקנים בשם "ויקטוריה" מהטרמינל, וקורקי מציעה לה הסעה לביתה.<br />
למרות ההבדל הקיצוני במעמדם החברתי, הן מתחילות לשוחח. כשהן מגיעות לביתה, ויקטוריה מנסה לשכנע את קורקי להיות שחקנית, אולם קורקי מסרבת כיוון שהיא רוצה להיות מכונאית.

=== ניו יורק ===
הסצנה בניו יורק מתרחשת בין 22:07 ל-22:37, גבר אפרו אמריקאי בשם יו יו מנסה לעצור מונית ממנהטן לברוקלין. בסופו של דבר עוצר לו נהג בשם הלמוט ליצן ממוצא מזרח גרמני. הלמוט שזהו יומו הראשון כנהג מונית לא יודע לנהוג על רכב בעל תיבת הילוכים ידנית ויויו מחליף אותו בנהיגה.<br />
בדרכם הם רואים את קרובת משפחתו של יויו - אנג'לה מסתובבת ברחוב, יויו ניגש אליה ומכריח אותה להיכנס למונית. במהלך הנסיעה אנג'לה ויויו מקללים האחד את השני. הסיפור סובב סביב הלמוט שמנסה להבין את התרבות הניו יורקית.

=== פריז ===
הסצנה בפריז מתרחשת בין 4:07 ל-4:37, נהג מחוף השנהב מסיע דיפלומטים אפריקנים הלועגים לו עד שהוא מגרש אותם מהמונית.<br />
לאחר מכן הוא מעלה למונית נוסעת עיוורת, במהלך הנסיעה הוא שואל אותה שאלות על חייה והיא עונה לו שהיא חשה הכול. כשהוא מוריד אותה הוא לא שם לב ומתנגש במכונית אחרת, ונהגה צועק עליו שהוא עיוור.

=== רומא ===
הסצנה ברומא מתרחשת בין 4:07 ל-4:37, נהג מונית אקסצנטרי בשם ג'ינו עוצר לכומר. במהלך הנסיעה הוא מתוודה על חטאיו, ומספר לכומר בפרטי פרטים על חוויותיו המיניות. תחילה עם דלעת, ולאחר מכן עם כבשה ועם גיסתו. הכומר מקבל התקף לב, וג'ינו מניח אותו על ספסל ובורח מהמקום.

=== הלסינקי ===
הסצנה בהלסינקי מתרחשת בין 5:07 ל-5:37, נהג בשם מיקה מקבל קריאה לאסוף שלושה שיכורים. אחד מהם מספר למיקה כי חברם אקי איבד באותו יום את עבודתו, את מכוניתו, בתו בת ה-16 בהריון, ואשתו גרשה אותו מביתו.<br />
מיקה מספר להם כי אשתו ילדה בת בחודש השישי להריונה, הרופאים לא נתנו לתינוקת תקווה וכדי לא להתאכזב הוא לא רצה לראות אותה, לאחר שבוע שהתינוקת הייתה בחיים החליטו הוא ואשתו לנסוע לבית החולים לראות את בתם, כשהגיעו למקום סיפר להם הרופא כי בתם מתה קודם לכן. כשהם מגיעים לרחוב בו הם גרים, הם משאירים את אקי ברחוב והולכים לביתם.

== שחקנים ==
*וינונה ריידר - נהגת מונית צעירה מלוס אנג'לס בשם קורקי
*ג'ינה רולנדס - מלהקת שחקנים בשם ויקטוריה
*ג'יאנקרלו אספוזיטו - אפרו אמריקאי בשם יויו, נוסע במונית של הלמוט
*ארמין מילר-שטאל - נהג מונית ממוצא הגרמני, היה ליצן במולדתו
*רוזי פרז - גיסתו של יויו בשם אנג'לה
*איסאק דה בנקולה - נהג מונית פריזאי מחוף השנהב
*ביאטריס דלה - עיוורת, נוסעת במונית בפריז
*רוברטו בניני - נהג מונית רומאי בשם ג'ינו
*פאולו בונצ'לי - כומר, נוסע במונית של ג'ינו
*מאטי פלונפה - נהג מונית בהלסינקי בשם מיקה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=P7wa9kSI5Ew&feature=player_embedded הטריילר באתר "YouTube"]
* [http://www.guardian.co.uk/film/1999/nov/15/guardianinterviewsatbfisouthbank1 ריאיון עם ג'ים ג'ארמוש] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ג'ים ג'ארמוש
קטגוריה:סרטי 1991
חיים שור

חיים שוּר (אפריל 1926 – 2004) היה רכז השומר הצעיר, מזכיר הקיבוץ הארצי, עורך העיתונים "על המשמר" ו"ניו אאוטלוק".

==ביוגרפיה==
שור נולד בגרודנו שבפולין (כיום בבלארוס) ב-1926. נקרא על שם חיים בנו של ר' צבי הירש שור, סב-סבו, ר"מ באמדור וביאליסטוק,, מצאצאי הרב אברהם חיים שור.

בשנת 1935 עלה לארץ ישראל עם משפחתו וגדל בחיפה. כנער היה פעיל בשומר הצעיר. בגיל 16 עזב את ביתו וחי בקומונה.

ב-1944 נמנה עם מייסדי קיבוץ שובל, שעלה על הקרקע במסגרת 11 הנקודות באוקטובר 1946. שימש בשנות השישים כרכז ההנהגה הראשית של השומר הצעיר. אחר כך שימש כמזכיר תנועת הקיבוץ הארצי. כשסיים עם התפקיד החל לשמש כעיתונאי ב"על המשמר".

בשנים 1974–1985 שימש כעורך "על המשמר" במשותף עם מארק גפן, אז הוחלף על ידי סבר פלוצקר. אחר כך היה עורך המגזין "ניו-אאוטלוק", מגזין באנגלית של מפלגת מפ"ם. בסוף 1988 ארגן במשותף עם חנא סניורה, עורך העיתון העיתון המזרח ירושלמי "אל-פג'ר", כנס ישראלי-פלסטיני בהשתתפות עשרות אנשים משני הצדדים, אמריקאים, עיתונאים ורשתות טלוויזיה. זאת בניגוד לחוק (שהתקבל ב-1986 ובוטל ב-1993), שאסר על מפגשים עם נציגים פלסטינים.

בשנים 1975–1978 שימש כסגן יושב ראש רשות השידור.

שור כתב, בין היתר, את הספרים "אני מוריד אותו מהשמים" על בנו הבכור , שנהרג במבצע אביב נעורים. את הידיעה על מותו קיבל בעת שראיין את יצחק רבין בביתו.<ref></ref> . ואת "יוניה", על בת-דודתו שניצלה מהשואה.

==חיים אישיים==
היה נשוי לשולמית לבית גוֹטלַבסקי ואב לארבעה בנים: אבידע, אבנר, ישראל וטובי. התגורר בקיבוץ שובל ובאחרית ימיו בתל אביב. הלך לעולמו בשנת 2004, בן 78 במותו.

==ספריו==
* תמונות מאמריקה, תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ו 1976
* שומרים בארץ האפרטהייד: סיפור השומר הצעיר בדרום אפריקה, 1970-1935, גבעת חביבה: חבצלת יד יערי, 1999. (פורסם על ידי חברי השומר הצעיר מדרום אפריקה)
* אני מוריד אותו מהשמים, תל אביב: משרד הביטחון, תשס"א 2001
* יוניה, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ג 2003

== קישורים חיצוניים ==
* 
* יעקב לזר, [https://web.archive.org/web/20160303185321/http://www.kibbutz.org.il/itonut/2001/20010711_mefarperim.htm מפרפרים בין קיום לחידלון], הדף הירוק, 12 ביולי 2001 (ראיון)
ממאמריו:
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:מזכירי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:עורכי על המשמר
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:שובל: אישים
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
חיים
קטגוריה:גרודנו: אישים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
צבי טימור

צבי טימור (24 בנובמבר 1933 - 31 בינואר 2010) היה עיתונאי כלכלי ישראלי והעורך האחרון של העיתון "על המשמר".
==ביוגרפיה==
טימור נולד וגדל בבודפשט. בזמן מלחמת העולם השנייה הוריו נלקחו למחנות והוא עצמו הוסתר. רק אמו שרדה ויחד עלו לישראל ב-1949. 
תחילה גרו מספר חודשים בקיבוץ, ואחר כך עברו לגור בירושלים. 

הוא החל את הקריירה העיתונאית בעיתון המפלגה הקומוניסטית הישראלית, "קול העם", שם שימש ככתב כלכלי. לאחר שהעיתון נסגר ב-1975, עבר לכתוב ב"על המשמר", שם שימש ככתב הכלכלי בירושלים.

בשנת 1980 החליף טימור את סבר פלוצקר בתפקיד העורך הכלכלי של "על המשמר", ואחר כך, בינואר 1989, החליף שוב את פלוצקר, הפעם בתפקיד עורך העיתון. במשך השנים גם עבדו השניים במשותף על כתבות ותחקירים בנושאי כלכלה. באותה תקופה גם עבר לגור בתל אביב. 

עם כניסתו לתפקיד העורך ביצע שורה של שינויים בהנהלת העיתון, כמשנה לעורך מונה רוביק רוזנטל, שהיה קודם רכז המערכת. רוזנטל וטימור התמודדו על תפקיד העורך, אבל "ריכוז מפ״ם", הגוף המחליט על המינויים הבכירים ב"על המשמר", העדיף את טימור. לרכזת המערכת מונתה דורית גפן, לעורך מונה לוי מורב. טימור גם גייס שורה עיתונאים חדשים לעיתון, צבי גורן מרשות השידור, שישמש עורך חדשות החוץ, פאר־לי שחר מקול ישראל, שתהיה הכתבת לענייני מפלגות, אמנון אטד מ"דבר", שיהיה כתב כלכלי בירושלים, וקובי ניב מ"חדשות", שיכתוב טור סאטירי ב"חותם", המוסף השבועי. כותבים חדשים נוספים שגייס היו הרב מנחם הכהן, אליהו שפייזר ומשה עמירב. טימור יזם גם עיצוב מחדש של העיתון, וניסיון להפיץ שוב את העיתון בדוכני העיתונים, לאחר שבמשך מספר שנים היה בעיקר עיתון למינויים, כ-20,000, רובם חברי הקיבוץ הארצי.

לאחר שהעיתון נסגר במאי 1995, עזב את עולם העיתונות.

נפטר בישראל בגיל 77. הלווייתו נערכה בבית הקברות גבעת שאול בירושלים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* יעקב לזר, [https://web.archive.org/web/20160303183722/http://www.kibbutz.org.il/itonut/2010/dafyarok/100211_kesher.htm קשר ישיר], הדף הירוק, 11 בפברואר 2010

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל קול העם
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עורכי על המשמר
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
ויליאם היקי

ויליאם אדוארד היקי (באנגלית: William Edward Hickey; 19 בספטמבר 1927- 29 ביוני 1997), היה שחקן קולנוע אמריקאי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1985 על הופעתו בסרט "הכבוד של פריצי".

== ביוגרפיה ==
היקי נולד בברוקלין לנורה ואדוארד היקי, שניהם ממוצא אירי.
החל את להופיע בגיל עשר במופעי רדיו.
השתתפותו הראשונה בסרט הייתה בסרטו של פרד זינמן "כובע מלא גשם" ולאחר מכן בקומדיה של מל ברוקס "המפיקים".
שיחק בשנות ה-70 בתור ההיסטוריון במערבון של ארתור פן "איש קטן גדול" ובתור המטיף בדרמה של ג'ון יוסטון "דם חכם".

ב-1985 שיחק בקומדיית הפשע של "הכבוד של פריצי" בה גילם את דון קוראדו פריצי, קיבל על הופעתו מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. 
ב-1986 שיחק בדמותו הספרותית של אומברטינו דה קאסל אחד ממנהיגי מסדר הפרנציסקנים בסרטו של הבמאי הצרפתי ז'אן-ז'אק אנו המבוסס על הרומן "שם הוורד".
ב-1989 גילם את פרנק קלר בסרט הפשע "ים של אהבה", את הדוד לואיס בקומדיה "כיף של חופשה" ואת מפעיל הבובות בסרט האימה "אדון הבובות".

ב-1990 הועמד היקי לפרס אמי על הופעת אורח שנתן בסדרה "אגדות מעולם המסתורין", בנוסף שיחק בקומדיית הספורט של בילי קריסטל "תשכחי את פריז" ואת בילי ספרו בקומדיה "שמיים כחולים שלי".
ב-1993 דיבב בסרט "הסיוט שלפני חג המולד" את דמותו של ד"ר פינקלשטיין.
השתתף בתפקיד משני ב-1997 בקומדיה "הצילו, עכבר בבית!".

היקי נפטר בשנת 1997 כשהיה בן 69 מסיבוך נפחת במהלך צילומים, הוא נקבר ב"בית הקברות אברגרינס" שבברוקלין.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* כובע מלא גשם (1957)
* המפיקים (1967)
* החונק מבוסטון (1968)
* איש קטן גדול (1970)
* 92 מעלות בצל (1975)
* מיקי וניקי (1976)
* הזקיף (1977)
* דם חכם (1979)
* הכבוד של פריצי (1985)
* רומאו ויליאמס: ההרפתקאה מתחילה (1985)
* שם הוורד (1986)
* קיץ אחד משוגע (1986)
* אלוף האורות של ניו יורק (1988)
* דה (1988)
* אדון הבובות (1989)
* כיף של חופשה (1989)
* ים של אהבה (1989)
* מעשיות מהצד האפל (1990)
* שמיים כחולים שלי (1990)
* כנפיים (1990)
* הסיוט שלפני חג המולד (1993)
* מייג'ור פיין (1995)
* תשכחי את פריז (1995)
* ג'רקי בויז (1995)
* האהבה כולה שם (1996)
* הצילו, עכבר בבית! (1997)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
משפחת אסטור

[[ג'ון ג'ייקוב אסטור הראשון, סביבות 1825]]
אחוזת ביצ'ווד ב[[ניופורט, רוד איילנד]]
משפחת אסטור (Astor) הייתה משפחת אילי הון ונדל"ן אמריקאית ממוצא גרמני "בעלי הבית של ניו יורק". המשפחה הייתה אחת המשפחות הבולטות בארצות הברית במאה ה-19. כיום הענף המוכר של המשפחה פועל בבריטניה. הונה של המשפחה בא משליטה בקרקעות במנהטן ובאזור ניו יורק בכלל. כן הייתה המשפחה בעלת מלון וולדורף-אסטוריה, מן המלונות היוקרתיים בעולם.

==מקור המשפחה==
ג'ון ג'ייקוב אסטור הראשון נולד בעיר וולדורף, ליד היידלברג שבמדינת באדן-וירטמברג בגרמניה בשם יוהאן יאקוב אסטור. בגיל 16 הצטרף לאחיו ג'ורג' (גיאורג) בלונדון ויחד פתחו בית מלאכה וחנות לממכר כלי נגינה (בעיקר חלילים). ב-1784 היגר לארצות הברית יחד עם אח אחר, הנרי. אסטור סחר בפרוות ובאופיום לפני שהתמקד כליל ברכישת מגרשים במנהטן, ב-1830. עם מותו ב-1848 היה אסטור האדם העשיר ביותר בארצות הברית. במותו הוערך הונו ב-20 מיליון דולר. לפי יחס ההון לתמ"ג האמריקאי הוערך ההון במונחי 2006 בכ-110 מיליארד דולר, דבר שהופך את אסטור לאמריקאי השלישי או הרביעי בעושרו בהיסטוריה ולמולטי-מיליונר האמריקאי הראשון בהיסטוריה.

מספר תחנות מסחר פרוות ברחבי ארצות הברית היו לערים הנקראות עד היום אסטור או אסטוריה (בהם אזור שהוא כיום חלק מקווינס, ניו יורק וערים במדינות אורגון, אילינוי ודקוטה הדרומית, איווה, פלורידה, ג'ורג'יה וקנזס).

==פעילות נדל"ן ומלונאות==
בני המשפחה רכשו אחוזות בכפר ריינבק במדינת ניו יורק ובניופורט שברוד איילנד (אחוזת ביצ'ווד). כן רכשה המשפחה קרקעות לאורך השדרה החמישית וברובע הברונקס בניו יורק.

בשנת 1897 הקים ג'ון ג'ייקוב אסטור הרביעי את מלון אסטוריה בשדרה החמישית (היכן שניצב כיום בניין אמפייר סטייט), סמוך למלון "וולדורף" שהקים בן-דודו ויליאם וולדורף אסטור ב-1893. מאוחר יותר איחד את פעילות שני בתי המלון לעסק יחיד שנקרא מלון וולדורף אסטוריה, בבעלותם ובניהולם המשותפים של שני בני הדודים.

==השלוחה הבריטית==
ג'ון ג'ייקוב אסטור השלישי, נכדו של הראשון, היה אריסטוקרט ונדבן. הוא הרבה לבקר בלונדון, מתוך תחושה שמקומו בבריטניה. בנו, ויליאם וולדורף אסטור, השתקע לבסוף ב-1891 בבריטניה. ב-1916 קיבל תואר אצולה של ברון, ושנה לאחר מכן הועלה לדרגת ויקונט. מאז נושאים צאצאיו בתואר "ברון הבר" (Baron Astor of Hever, טירה במחוז קנט).

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Justin Kaplan, When the Astors Owned New York: Blue Bloods and Grand Hotels in a Gilded Age, 2007, 
* Arthur, D. Howden Smith, John Jacob Astor: Landlord of New York, Cosimo Classics, 2005 
* Axel Madsen ,John Jacob Astor: America's First Multimillionaire, 2001 
* Harvey O'Connor ,The Astors, Alfred A knopf New York, 1941
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101223133411/http://www.theforbiddenknowledge.com/hardtruth/the_astor_bloodline.htm שושלת אסטור] 
* [http://nymag.com/news/features/18860 משפחת אסטור], כתבה על התדרדרות בית אסטור בניו יורק מגזין, 6 באוגוסט 2006

==הערות שוליים==

אסטור
אסטור
קטגוריה:מיליארדרים אמריקאים
ציאנו אצטילן

ציאנו אצטילן (Cyanoacetylene) הוא תרכובת אורגנית של פחמן, מימן וחנקן בעל הנוסחה הכימית C<sub>3</sub>HN.

המולקולה של החומר היא בעלת מבנה קווי מהצורה H-C≡C-C≡N והוא האלקין הפשוט ביותר ממשפחת הציאנו.
בזכות הקשר קוולנטי המשולש, המולקולה משמשת כאלקין בתהליך סיפוח הלוגנים.
בנוסף המולקולה יכולה לעבור סינטוז לא אורגני על מנת לייצר תוצרים פרו-ביוטיים כגון: חומצה אספרטית, אספרגין וציטוזין. <br />
ציאנו אצטילן התגלה באמצעות ספקטרוסקופיה בערפיליות, בזנבות של כוכבי שביט, בתווך בין-כוכבי ובאטמוספירה של טיטאן (הירח הגדול של שבתאי).
בנוסף, ציאנו אצטילן היא אחת המולקולות שנוצרו בניסוי מילר-יורי.

==ראו גם==
*די-ציאנו אצטילן

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:ציאנידים
מיכאל הלצר

פרופסור מיכאל הלצר
מיכאל הֶלְצֶר (Heltzer; 1 במאי 1928 – 6 ביוני 2010) היה היסטוריון של המזרח הקדום, פרופסור באוניברסיטת חיפה.

== ביוגרפיה ==
הלצר נולד בשנת 1928 בטאלין (אסטוניה). למד לימודי המזרח הקדום באוניברסיטת לנינגרד, ובשנת 1954 קיבל תואר דוקטור על עבודה בנושא "סוגיות בהיסטוריה חברתית וכלכלית של פיניקיה", בהנחיית יצחק ויניקוב. מכוון שעל הוריו נאסר לגור בעיר, לאחר ששהו בכלא הסובייטי, נאלץ הלצר ללמד רוסית והיסטוריה בבתי ספר באסטוניה לפרנסתו. בשנת 1959 הצליח לקבל משרה באוניברסיטה הפדגוגית של וילנה (Vilnius Pedagogical University), ובשנת 1965 התקבל כחבר סגל. בשנת 1966 היה לפרופסור חבר ובשנת 1970 פרופסור מן המניין.

בשנת 1972 עלה לישראל, כשהוא כבר חוקר מוכר בתחום, והצטרף לאוניברסיטת חיפה.

בשנת 2002 קיבל אות הוקרה ממלכתי על תרומתו לאסטוניה.

במהלך השנים כתב 14 ספרים, יותר מ-200 מאמרים.

היה נשוי לשושנה ואב לשלושה.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Obshtschestvo drevnevo Ugarita (The Society of Ancient Ugarit). Habilitation Dissertation, pp. III+630, Moscow, 1968, Russian. (Typewritten)
* The Rural Community in Ancient Ugarit, Wiesbaden, 1976, pp. XI+120.
* Goods, Prices and the Organization of Trade in Ancient Ugarit, Wiesbaden, 1978, pp. XII+163.
* The Extra-Biblical Tradition of Hebrew Personal Names, Haifa, 1978 (with M. Ohana) (Hebrew), pp. IV+200.
* The Suteans (with a contribution by Sh. Arbeli) (Istituto Universitario Orientale. Series Minor 14). Naples, 1981, pp. 139.
* The Internal Organization of Ugarit, Wiesbaden, 1982, pp. XXXI+212.
* Archeologiya Izrailja, Kratkij O?erk, (The Archaeology of Israel, Brief Survey) (Russian), Jerusalem, 1983.
* The Books of Ezra and Nehemia, The Encyklopedia, Olam Hatanak, Ramat Gan, 1965. Editing and authorship and co-authorship of a large part of articles, pp. 220 (Hebrew)
* The Book of Esther The Encylopedia, Olam Hatanak, (pp. 61-110) (with Y. Klein and Y. Avishur).
* Die Organisation des Handwerks im Dunkelem Zeitalter und im I Jahrtausend v.u.Z in ?stlichen Mittelmeergebiet, History of the Ancient Near East/Studies, III, Padova, 1992, pp. XXIX+162.
* Forty New Ancient West Semitic Inscriptions (with R. Deutsch), Tel Aviv-Yaffo, 1994, pp. 100.
* New Epigraphic Evidence from the Biblical Period, Tel Aviv-Yaffo, 1995 (with R. Deutsch), pp. 116.
* Studies on the Royal Administration in Ancient Israel in the Light of Epigraphic Sources (with Y. Avishur) (Hebrew), Academon, Jerusalem, 1996, pp. 230.
* Windows to the Past (with R. Deutsch). Tel-Aviv-Jaffo, 1977. 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20100221055444/http://archlgy.haifa.ac.il/staff/heltzer.htm דף אישי] באתר אוניברסיטת חיפה
* 
* 
* 

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: היסטוריה כללית
קטגוריה:המזרח הקרוב הקדום
קטגוריה:ישראלים ילידי אסטוניה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
מרסדס בנד (אלבום)

מרסדס בנד הוא אלבום הבכורה של הלהקה מרסדס בנד, האלבום יצא לאור באפריל 2004.
לאחר שש שנים של הופעות ברחבי ישראל וצבירת קהל מעריצים, יצא אלבום הבכורה של מרסדס בנד, להקת פאנק/רוק, הכולל את הסינגלים "בואי ונביא לך ת'פאנק", "משנכנס אדר", "המרסדס" ו"את ואני".

בכל השירים שר גל תורן חוץ מבשיר "היו לי תקופות", בו גיטריסט הלהקה רונן כוכבי הוא הסולן הראשי.

==רשימת שירים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2004
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי מרסדס בנד
יצחק ויניקוב

יצחק נתנוביץ' ויניקוב (Исаак Натанович Винников; 1897–1973) היה סמיטולוג, מזרחן, בלשן-אתנוגרף יהודי-סובייטי, פרופסור באוניברסיטת לנינגרד.

נולד בחוֹטימְסְק שברוסיה הלבנה. נשלח על ידי משרד החינוך הסובייטי ללמוד בלשנות ואתנולוגיה באוניברסיטת לנינגרד. עבודתו המוקדמת עסקה בהיסטוריה ובתרבות הערבית הפרה-אסאלמית. אחר כך עבר ללימוד את מנהגי ושפות השבטים הערבים של מרכז אסיה. בשנת 1941 כתב דוקטורט בנושא "הערבים בברית המועצות". בהמשך הקריירה הקדיש את זמנו לחקר כתובות ארמיות וכתב קונקורדנציה של הארמית הארץ-ישראלית לפי התלמוד הירושלמי והמדרשים. בין השנים 1940 ל-1942 עמד בראש המכון לאנתרופולוגיה ואתנוגרפיה. היה מנחה הדוקטורט של פרופ' מיכאל הלצר.

== קישורים חיצוניים ==
* יהודה סלוצקי, 

קטגוריה:מזרחנים יהודים רוסים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים רוסים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים בלארוסים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים שמיים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1897
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1973
רוזה וול

רוזה וול (1909 - 14 ביולי 2009) הייתה סופרת ילדים ונוער ישראלית.

== חייה ==
וול נולדה באוסטריה וערב מלחמת העולם השנייה עלתה לארץ ישראל. וול כתבה את ספריה באנגלית, ואלה תורגמו לעברית וראו אור בשנות ה-50. ספריה כוללים שילוב אגדות ופנטזיה בחיי היום-יום.

בספרה "אותיות מספרות", וול מתארת ילדה חולה בשם מרים שהגיעה לישראל מאירופה לאחר שכל משפחתה נספתה. היא מתקשה ללמוד עברית ומקבלת ספר. אותיות הספר קוראות לה, ומספרות לה אגדות לפי סדר האלף-בית. בספר "היער השאנן" מסופר על רות, ילדה שמתקשה להתמודד עם לידתו של מיכאל, אחיה התינוק, שתשומת לב הוריה וסבה האהוב מופנית כעת אליו. רות מקבלת ארנב (בתרגום: שפן) שוקולד, אשר מתעורר לחיים ומספר לה את קורותיו של שחריה, ארנב שאהב לפגוע באחרים, ועל הצרות וההרפתקאות שנקלע אליהן בשל כך. וול משלבת בסיפור המסגרת כמה סיפורים קצרים כמו גרסה היתולית של היפהפייה הנמה שנרדמת לפני מבחנים, ובו אמירה על חשיבות ההשכלה בחיים המודרניים, ועל "העץ הבודד" שבו חולמי החלומות הרוצים לזכור את חלומותיהם נאלצים לסבול כאב ובדידות. דרך סיפורי הארנב, רות לומדת לאהוב את אחיה הקטן ולעזור לחבריה.

ספרה "מצנפת החכמה" תורגם לסינית.

==ספריה==
* אותיות מספרות (תרגם: פנחס לנדר (אלעד); ציורים: לאה גרונדיג), הוצאת דביר, 1948.
* עלילות רות ויוחנן (ציורים: יצחק פרנקל), הוצאת דביר, 1951.
* מצנפת החכמה; מחרזת אגדות (ציורים: י. ל. שוורין), הוצאת דביר, 1954.
* היער השאנן (תרגם: ש. מנדל; ציורים: דן לבקוביץ), תל אביב: הוצאת "תרומה", 1957.
* הארץ היפה (ציורים: רות שלוס), תל אביב: הוצאת "מדע וחיים", 1958.
* משלי סין הקדומה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראליות ילידות אוסטריה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1909
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2009
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
שרה ברגמן

שרה ברגמן (נולדה בג' בתמוז תש"ד, 24 ביוני 1944) היא סופרת ישראלית הכותבת לילדים ולבני נוער.

==ביוגרפיה==
נולדה בנס ציונה לרב ישראל בארי, רבה של נס ציונה, ולחוה דינה, בתו של הרב יעקב משה חרל"פ. למדה בבית ספר תיכון חרדי ברמת גן. בהמשך למדה ספרות עברית וחינוך באוניברסיטת בר-אילן. אחרי נישואיה בשנת 1965 עברה לגור בירושלים ולימדה שנים רבות בבית ספר התיכון "חורב".

שרה ברגמן התחילה את עבודתה הספרותית ככתבת צעירה בהצופה לילדים ובמעריב לנוער. כתבה מדור קבוע בהצופה בשם "מיומנה של מורה" והשתתפה בעיתון הילדים הדתי זרקור.

מתגוררת בשכונת קריית משה בירושלים. נשואה לחנוך ולהם שבעה ילדים. בנה, יעקב משה ברגמן, חיבר את הספר המדינה היהודית. מחתניה: הרב יוסף בן ארזה, מחבר סדרת ספרי יוסף דעת על התלמוד, הרב אחימאיר קלה, לשעבר רב היישוב שפיר, וכן הרב אריה רוזנברג, ראש ביהמ"ד בישיבת ישיבת דרך חיים. אחיה הוא הדיין הרב בנימין בארי.

==ספריה==
* "יש לך מצווה", הוצאת נתיב, ירושלים תשל"ח
* "כל ישראל חברים", הוצאת נתיב, ירושלים תשל"ט
* "גשם של חלום", הוצאת נתיב, ירושלים תשל"ט
* "בלב שמח", הוצאת זרקור, ירושלים תשמ"ד
* "ימים טובים", הוצאת זרקור, ירושלים תשמ"ה
* "כתובת על הקיר", הוצאת זרקור, ירושלים תש"ן
* "יהלום אבוד", הוצאת זרקור, ירושלים תשנ"ג
* "בית רב קומות", הוצאת זרקור, ירושלים תשנ"ט
* "אש ברחוב השקמה", הוצאת זרקור, ירושלים תשס"א
* "הפתרון מונח בכיס", הוצאת יפה נוף, ירושלים תשס"ד
* "לכל חבילה יש כתובת", הפצת הספר, בני ברק תשס"ז
* "הדרך לתל אורנים", דני ספרים, תשע"א.
* "מסתור בלב הרים", מייזליק ספרים, תשע"ג.
* "החבר של בודינא", הוצאת יפה נוף, תשע"ח.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:משפחת חרל"פ
קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:סגל זרקור
קטגוריה:סופרות חרדיות ישראליות
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944