OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מדיניות הרבעים

"מדיניות הרבעים" היא שיטה לייצוג "הולם" של קבוצות בעלות זהות שונה בפמיניזם בישראל. השיטה פותחה על ידי ויקי שירן בשנות התשעים במטרה לאפשר ביטוי לכל קבוצת זהות: נשים אשכנזיות, מזרחיות, פלסטיניות ולסביות.

== הרקע לגישה ==
מדיניות הרבעים (מכונה לעיתים "שיטת הרבעים" או "עקרון הרבעים") גובשה בשנות ה-90 וראשיתה בתביעתן של פמיניסטיות מזרחיות לייצוג הולם אל מול ייצוג-היתר של נשים אשכנזיות בתנועה הפמיניסטית. רעיון זה מיוחס לויקי שירן.
בכנס הפמיניסטי שהתקיים בשנת 1992 הוחלט כי התנועה הפמיניסטית תפעל לפי מדיניות השלישים, כלומר תבטיח ייצוג שוויוני לנשים אשכנזיות, מזרחיות ופלסטיניות. ב-1993 התקיים כנס נוסף בו תבעו פעילות לסביות להיות מיוצגות אף הן, ושמה של השיטה שונה ל"מדיניות הרבעים". עקרון הייצוג מתייחס להכללתן של נשים מקבוצות אלו בכל רמות העשייה: מנהיגות, דוברות ומשתתפות. בדומה לדרישה לייצוג לנשים, המטרה היא ליצור חלוקת כוח מאוזנת יותר בין נשים ממגזרים שונים ולאפשר מקום לקולות שונים.

== ביקורת על מדיניות הרבעים ==
* הבטחת ייצוג נפרד לנשים לסביות, עלולה לגרום לייצוג-יתר לנשים אשכנזיות, בעוד שנשים לסביות מזרחיות ולסביות פלסטיניות מיוצגות פחות.
* המדיניות לא מבטיחה את ייצוגן של קבוצות מיעוט נוספות, כגון: עולות, קשישות, צעירות, דתיות, עניות, טרנסג'נדריות.
* הייצוג הסימטרי נתפס לעיתים כמלאכותי ועלול להיעשות באופן סמלי בלבד.
* הייצוג הסימטרי מתקיים בתוך מציאות שאינה סימטרית ובכך מטשטש את פערי הכוח הקיימים.
* נשים מקבוצות מיעוט מבקשות לזכות בהכרה בזכות עצמן ושלא על בסיס הזהות שלהן.

== המציאות כיום ==
על אף הביקורת, מדיניות הרבעים נותרה עקרון מנחה בתרבות הארגונית של מספר ארגונים פמיניסטיים בישראל כגון: כגון אשה לאשה - מרכז פמיניסטי חיפה, קואליציית נשים לשלום וקול האשה, וכן באירועים משותפים כגון כנסים פמיניסטיים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פמיניזם מזרחי
קטגוריה:מונחים ומושגים בפמיניזם
חואן פבלו קולינאס

חואן פבלו קולינאס פרראס (בספרדית: Juan Pablo Colinas Ferreras; נולד ב-2 בספטמבר 1978), הידוע בשם חואן פבלו, הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער, וכיום מאמן שוערים במכבי תל אביב.

== קריירה ==
חואן פבלו נולד בלאון שבקסטיליה ולאון בספרד והחל את הקריירה בקבוצה המקומית קולטורל לאונסה. בשנת 2000 חתם בדפורטיבו אלבס ועד לשנת 2002 שימש כשוער קבוצת המילואים של המועדון, אז עבר לקבוצה הבכירה שם שימש כשוער משנה ועד לשנת 2005 רשם 15 הופעות בקבוצה.

בשנת 2005 עבר לנומנסיה, ששיחקה אז בליגה הראשונה בה שיחק שתי עונות בהן רשם 70 הופעות. בעונת עבר לטנריפה אך בסיומה חזר לעונה נוספת בנומנסיה. במחזור הראשון של עונת , התארחה ברצלונה באצטדיון "הציפורים הקטנות" של נומנסיה כשפפ גוארדיולה עורך את הופעתו הראשונה כמאמן הקבוצה. הוא נטל חלק במשחק וקבוצתו השיגה ניצחון היסטורי 1-0 על האלופה לעתיד.

בשנת 2009 עבר לשחק בספורטינג חיחון תמורת 600 אלף אירו. בעונת הגיעה קבוצתו למשחק חוץ מול ריאל מדריד באצטדיון סנטיאגו ברנבאו, משחק בו שמר על שער נקי והוביל את קבוצתו לניצחון סנסציוני 1-0. בסיום המשחק אמר עליו מאמן ריאל ז'וזה מוריניו: "השוער שלהם היה פשוט מדהים הערב. הוא נתן הופעה שאני לא זוכר כבר זמן רב, אם לא השוער שלהם ברור שהיינו מנצחים".
חואן פבלו שיחק במועדון ארבע עונות, כששלוש הראשונות בליגה הראשונה והאחרונה, , בליגה השנייה.

ביולי 2013 הגיע לישראל וחתם במכבי תל אביב. ב-17 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, בניצחון החוץ על גיור במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. הוא היה שותף בהעפלת מכבי תל אביב לליגה האירופית והגעתה לשלבי הנוקאאוט. בתום עונת זכה עם הקבוצה באליפות, ובעונה שלאחר מכן הודח עם הקבוצה ממוקדמות המפעלים האירופאים אך בליגה זכה עמה בטרבל: אליפות נוספת, גביע המדינה (לאחר ניצחון 6-2 במשחק הגמר על הפועל באר שבע) וגביע הטוטו. בתחילת עונת העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות לאחר שהדיחה את פ.צ. בזל, אך ב-29 באוגוסט 2015 החתימה הקבוצה את השוער הסרבי פרדרג ראיקוביץ', והוא שוחרר מהמועדון.

ב-12 בינואר 2016 חזר לקדנציה שלישית בנומנסיה, ובמדיה ערך ארבע הופעות עד תום העונה. ב-1 בספטמבר 2016 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

בפברואר 2017 חזר מפרישתו וחתם בא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית, עמה זכה בגביע הקפריסאי. בסיום עונת 2017/2018 פרש סופית.

ב-30 בינואר 2023 מונה למאמן השוערים במכבי תל אביב.

==תארים==
; מכבי תל אביב
*אליפות: 2013/2014, 2014/2015
*גביע המדינה: 2014/2015
*גביע הטוטו: 2014/2015

; א.א.ק. לרנקה
*הגביע הקפריסאי: 2017/2018

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://football.org.il/players/player/?player_id=145199 עמוד השחקן], באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שוערי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני נומנסיה
קטגוריה:כדורגלני טנריפה
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג חיחון
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1978
פיטר הינווד

פיטר הינווד (באנגלית: Peter Hinwood; נולד ב-17 במאי 1946) הוא שחקן אנגלי, המוכר בשל גילום דמותו של רוקי בסרט הפולחן "מופע הקולנוע של רוקי" (1975).

== חייו ==
הינווד עבד גם כצלם וכמודל מקצועי כאשר קידם את קריירת המשחק שלו. ב-1975 גילם את דמותו הבריאה, המשומנת, השרירית והאילמת של רוקי, בסרט פולחן אימה קלאסי, "מופע הקולנוע של רוקי". קול השירה של רוקי דובב בשלב הפוסט-פרודקשן על ידי הזמר האוסטרלי טרוור ווייט. וייט והינווד רואיינו על כך על ידי סקוט מייקלס, בספרו משנת 2002 - "Rocky Horror: From Concept to Cult".

דמות "היצירה" של ד"ר של פרנק נ' פורטר היה התפקיד המשמעותי ביותר בקריירת המשחק הקצרה של הינווד. הינווד גילם בעבר את האל הרמס היווני ב"הרפתקאותיו של יוליסס", מיני סדרה בטלוויזיה בריטית, בשנות ה-1960 המאוחרות. הוא הופיע בסרט אימה אחר לפני רוקי, בדמותו של גאי במקאברה "טאם לין" של רודי מק'דאוול. אחרי "רוקי" הופיע בדרמה הרומית ההיסטורית "סבסטיאן" של פול המפריס ודרק ג'רמן.

כיום, הינווד הוא סוחר עתיקות בלונדון. בשנת 2000 אמר למגזין People שהיו שלוש סיבות לכך שבחר שלא להמשיך לחלוב את התהילה מ"מופע הקולנוע של רוקי": "אחת, אני לא יכול לשחק. שתיים, אני מתכווץ במבוכה בכל פעם שאני רואה את עצמי בסרט. שלוש, אני מתענג על חיים שקטים, שלווים". הינווד גם גילה כי בשנת 1994 מצא את מכנסי הזהב שלבש בסרט, ומכר אותם באמצעות בית מכירות בכ-1,000 דולר; כיום הם חלק מאוסף מזכרות ברשת המסעדות הארד-רוק קפה, הם היו מוצגים לזמן מה בסניף של הרשת במירטל ביץ' בדרום קרוליינה, וכיום ניתן לראות אותם בסניף באורלנדו.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:סוחרי עתיקות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1946
כותר (ספרייה דיגיטלית)

כותר - הספרייה המקוונת של ישראל היא ספרייה מקוונת, למנויים, של ספרי עיון בעברית.

האתר הוא פרי פיתוח של המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מט"ח) בשיתוף עם מו"לים ישראלים. ספריית כותר מציעה מאות ספרים דיגיטליים ועיון מקוון במגוון רחב של נושאים מתחום מדעי הרוח והחברה, משפט, מדעי הטבע ומדעים מדויקים ועוד. המו"לים השותפים במיזם כוללים כ-100 הוצאות ספרים אקדמיות, ציבוריות ופרטיות. הספרייה החלה לפעול בינואר 2006.

האתר מעמיד לרשות תלמידים, סטודנטים, מורים, מרצים וכל דורש מרכז משאבים מקוון, שאוצר בתוכו חלק ממקורות המידע שפורסמו בשנים האחרונות בשפה העברית.

האתר מציע את שירותיו למנויים פרטיים ולמוסדות (אוניברסיטאות ולמכללות, ספריות ציבוריות, לבתי ספר וכו'). חלק מהספרים הנמצאים בספרייה זמינים לקהל הרחב ללא צורך ברכישת מנוי.

== יכולות ==
ספריית כותר מציעה נגישות מקוונת למגוון גדול של מקורות מידע. הספרייה מאפשרת עיון מקוון במבחר של מעל 3,000 כותרים (נכון למרץ 2018) של ספרי עיון ומידע והיא נמצאת בהתרחבות מתמדת.

פונקציות באתר:
* איתור מידע מהיר - מתאפשר שיטוט נוח בין אלפי עמודי תוכן, חיפוש ופריסת תוצאות מהירה.
* חיפוש פירושי מילים וביטויים בוויקיפדיה, רב מילים ובגוגל.
* הפיכת הספר לעותק אישי מוער ומודגש - כלים המאפשרים סימון קטעים חשובים (קו תחתי, מרקר), הוספת פתקיות לשם רישום הערות ושמירתן על פני העמודים הרצויים, כולל יצירת קישורים לאתרי אינטרנט אחרים.
* העתקה - אפשר להעתיק קטעי מידע נבחרים מתוך עמוד נצפה (טקסטים, תרשימים ותמונות) למסמכי Word וליישומים דיגיטליים אחרים.
* פונקציות נוספות כגון הדפסה, הגדלה והקטנת העמוד ועוד.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:ספריות דיגיטליות
קטגוריה:ישראל: מאגרי מידע
קטגוריה:ישראל: ספריות
יחידת גנגסטרים

יחידת גנגסטרים (באנגלית: Gangster Squad) הוא סרט קולנוע משנת 2013 בכיכובו של שון פן, אמה סטון, ניק נולטי, ראיין גוסלינג, וג'וש ברולין. הסרט מתאר את פעולת יחידת הגנגסטרים במחלקת המשטרה של לוס אנג'לס שהוקמה בתגובה לפעולותיו של הפושע מיקי כהן בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20.

שם הסרט מבוסס על יחידה משטרתית שהייתה קיימת כשקלמנס הוראל היה מפקד מחלקת המשטרה של לוס אנג'לס.
== סיפור העלילה ==
בשנת 1949 לאחר מלחמת העולם השנייה, בלוס אנג'לס, הגנגסטר מיקי כהן (שון פן) רוצה את כל החוף המערבי. הוא מחסל עדים ומשחד גורמים משפטיים. כדי להזהיר מפיונרים מתחרים מהמזרח הוא רוצח באכזריות מפיונר משיקגו. כאשר "קשישא" ג'ון או'מארה (ג'וש ברולין) מציל נערה שזה עתה הגיעה להוליווד מאונס על ידי בריוניו של כהן. כהן מעמיד פנים שהוא סולח להם, ואז מצית אותם במעלית.

כתוצאה מכך הפקד, ביל פרקר (ניק נולטה) שיודע כי לאו'מרה יש ניסיון ממלחמת העולם השנייה בניהול מלחמת גרילה, מטיל עליו להקים צוות מחץ שינהל "מלחמת השמדה" מחוץ למסגרת הרשמית של המשטרה כנגד מיקי כהן. קוני (מיריי אינס), אשתו ההרה של או'מרה מתנגדת בהתחלה אך לבסוף מציעה לו לבחור בשוטרים לא צפויים על פני הכוכבים העולים בכוחות המשטרה שעלולים להיות כבר בשליטתו של מיקי.

ווטרס שומר על קשר עם חבר ילדות של ג'ק וואלן (סאליבן סטייפלטון), שהוא אחד משומריי ראשו של כהן וגם מודיע משטרתי. גרייס פאראדיי (אמה סטון) ידידה של כהן מתאהבת בווטרס. כאשר או'מרה, מסרב לירות בשוטרים מושחתים בקזינו של כהן, הם נתפסים למזלם ווטרס מציל אותם ומצטרף אליהם.

עם ארגון ותכנון טוב יותר היחידה מכה כמה מכות מוצלחות בלבו של ארגון הפשע של כהן. התקשורת מתייחסת אליהם כאל "יחידת הגנגסטרים". אחרי ציתות מוצלח לביתו של כהן, קילר מסיק את מיקומו של מרכז ההימורים ולב אימפריית הפשע של כהן. היחידה שורפת בהצלחה את העסק, אבל אנשיו של כהן מודיעים לו שלא נלקח הכסף שלו. כהן מבין כי מדובר בקבוצה של שוטרים ישרים.

למרות שווטרס מציל את היום לאחר תקרית במלכודת וכתוצאה מהכישלון שלהם פארקר מפטר את או'מרה. או'מרה מסרב לעזוב את העבודה לא גמורה. כשגרייס אומרת שהיא מוכנה להעיד נגד כהן בגין הרצח של וואלן, מה שגרם לאו'מרה, יחד עם שאר חבריו ליחידה, ללכת ולעצור את כהן. לאחר הקרב המכריע כהן נידון למאסר באלקטרז. גרייס ווטרס ממשיכים את הקשר ביניהם, ואילו או'מרה עוזב לחיות חיים שקטים עם אשתו ובנו.

==שחקנים ודמויות==

== סטטיסטיקה ==
* תקציב הפקה: 60,000,000$
* תקציב הדפסה ופרסום: 25,000,000$
* הכנסות: 105,200,903$
== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פשע אמריקאיים
הפשיטה על מוצב החרוט

הפשיטה על מוצב החרוט היא פשיטה של כוחות צה"ל שהתרחשה ב-25 באוקטובר 1968, במהלך מלחמת ההתשה בבקעת הירדן. 

מטרות המבצע היו הריסת מוצב החרוט, אשר נקרא כך על שום מבנה בצורה זו שהיה בשטחו, של הצבא הירדני, בירדן ממנו יצאו תקיפות מחבלים תדירות כנגד על קיבוצי אשדות יעקב וכנגד סיורי צה"ל שלאורך הירמוך. נוסף על כך סייעו חיילי המוצב למחבלים במתן מודיעין, מחסה וסיוע. במבצע השתתפו לוחמי סיירת גולני, פלוגת טנקים מחטיבה 7 ולוחמי שייטת 13. על סיירת גולני ובראשה מפקדה, סרן אורי שגיא, הוטלה המשימה להשתלט על מוצב החרוט ולפוצצו. על לוחמי חטיבה 7 הוטל לחפות על הסיירת באש טנקים. 

==מהלך הפעולה==
הפשיטה נערכה בלילה כדי לשמור על יתרון ההפתעה לכוח הפושט. לאחר שכוחות הסיירת, בפיקוד שגיא, צלחו את נהר הירמוך, באמצעות סירות גומי אותן השיטו לוחמי שייטת 13, והתמקמו בעמדות המתנה, נשלח סיור צה"ל למטרת גירוי המחבלים לפתיחה באש. לאחר שהמחבלים החלו לירות לעבר הסיור הוא נסוג ואילו כוח סיירת גולני נע דרך מטע בננות שבשטח ירדן, עבר בזחילה את תעלת הע'ור דרך מעברים תת-קרקעיים, כדי שלא להתגלות לעיני חיילי מוצב החרוט. בעת שיצאו הלוחמים מן המעברים שמתחת לתעלה, הבחינו במחבלים הנמלטים. כוח הסיירת ירה לעברם ופתח במרדף אולם הם חמקו. דומה כי כמה מן המחבלים נפצעו בחילופי האש, משום שבסריקה נמצאו כתמי דם. כוחות הצבא הירדני פתחו באש ארטילרית ואף ירו פצצות תאורה כדי לנסות ולזהות את הכוח התוקף. במקביל לתנועת לוחמי הסיירת לעבר המוצב פתחו לוחמי חטיבה 7 באש טנקים לעבר היעדים, אולם האש הייתה לא מדויקת.

כוח הסיירת התפצל לשני כוחות, אשר תקפו במקביל, כשהם נסמכים על כוח חיפוי מן הסיירת, שמוקם בטרם ההסתערות, ופתח באש מקלעים על היעדים. בעוד כוח אחד כבש את המוצב הקטן הסמוך, הוביל אורי שגיא את עיקר הכוח בלחימה לכיבוש מוצב החרוט. כוחות הסיירת הטמינו מטעני חבלה במוצב הקטן ובמוצב החרוט ופוצצו אותם. מן האש שירו החיילים הירדניים נפצעו ארבעה חיילים ובהם סגן , מפקד צוות בסיירת, אשר נפצע קשה ומאוחר יותר מת מפצעיו. הכוח נסוג תחת אש נק"ל וארטילריה לעבר נהר הירמוך, צלח אותו על גבי סירות הגומי, ושב לשטח ישראל.

==תוצאות הפעולה==
מוצב החרוט ומוצב קטן הסמוך אליו הושמדו. מספר חיילים ירדניים נהרגו ומספר מחבלים נפצעו. אבדות צה"ל במבצע היו חייל אחד הרוג ושלושה חיילים פצועים.

==לקריאה נוספת==
* אורי שגיא, "אורות בערפל". תל אביב, ידיעות ספרים, 1998, עמודים 116–118.
* זאב דרורי, אש בקווים: מלחמת ההתשה בחזית המזרחית 1970-1967, הוצאת מודן, 2012, עמ' 169.
* אלישיב שמשי, "ממני תראו וכן תעשו", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2016, עמודים 171–182.

==קישורים חיצוניים==
* [http://gadsargolani.com/Web/Units/Palsar/WarsNOps/JORDEN69/Default.aspx מבצעים בגזרת ירדן 1969], באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבצעי צה"ל במלחמת ההתשה
קטגוריה:מלחמת ההתשה בבקעת הירדן
קטגוריה:1968 בישראל
קטגוריה:פשיטות צה"ל בירדן
קטגוריה:חטיבת גולני: קרבות ומבצעים
מכון פוליס

פוליס – המכון ללשונות ולמדעי הרוח בירושלים הוא מלכ"ר אקדמי שמטרתו הפצת השפות העתיקות והשמיות. המכון ממוקם בשכונת מוסררה, על יד העיר העתיקה בירושלים.

==היסטוריה==
קורסי שפות מטעם פוליס אורגנו לראשונה בשנת 2008, כאשר כריסטוף ריקו, מרצה ליוונית שחתר ללמד את השפות העתיקות כשפות מודרניות, החליט לפתוח קורס קיץ ביוונית באוניברסיטת סנטה-קרוצ'ה ברומא. מאז, קורסים אינטנסיביים בעברית מקראית, יוונית עתיקה ולטינית מתקיימים כל קיץ באוניברסיטה זו.
בעקבות קורסי הקיץ ברומא, ייסד ריקו את מכון פוליס בירושלים, בעזרת כמה עמיתים. המכון החל להציע קורסים בערבית פלסטינית ועברית מודרנית לצד קורסים בשפות עתיקות. בד בבד החל המכון לארגן שיעורים ביוונית ולטינית בפלורידה, כחלק משיתוף פעולה עם אוניברסיטת אווה מריה , בלימה וברבאט.

בשנת 2013 הודיע המכון על פתיחת תוכנית דו-שנתית בפילולוגיה עתיקה. הצוות האקדמי מורכב ממרצים מהארץ, מאירופה ומארצות הברית.

==שיטה==
המכון מבקש ללמד שפות עתיקות באופן שבו נפוץ ללמד שפות מודרניות. כל השפות נלמדות באפיפה טוטאלית : השפה היחידה בשימוש בשיעור היא השפה הנלמדת. האפיפה הטוטאלית מקבלת חיזוקים משיטות פדגוגיות אחרות כמו ה-Storytelling וה-Total Physical Response ועוד , המשחזרות את התנאים בהם תינוק לומד את שפת אמו.

==פעילות המכון==
המכון מציע קורסים במשך השנה במגוון שפות מודרניות ועתיקות כמו עברית (מקראית ומודרנית), יוונית עתיקה, סורית קלאסית, לטינית וערבית (ספרותית ומדוברת). בנוסף, המכון מציע שיעורי קיץ ברחבי העולם, בשיתוף עם אוניברסיטאות ומוסדות אחרות: רומא (אוניברסיטת סנטה-קרוצ'ה), קנטקי (ארצות הברית), לימה (אוניברסיטת פיורה ) ורבאט.

===תוכניות אקדמיות===
החל מ-2013, המכון מציע תוכנית דו-שנתית בפילולוגיה עתיקה. מטרת התוכנית היא להקנות את הכלים הלשוניים הדרושים להבנת הטקסטים המקוריים של התנ"ך והספרות היוונית-רומית העתיקה. התוכנית מורכבת מקורסי שפה אינטנסיביים, בלשנות, פלאוגרפיה, היסטוריה ופילולוגיה. המכון גם מציע תוכנית דו-שנתית בשפות של המזרח התיכון, תוכנית דו-שנתית ברכישת יוונית עתיקה כשפה חייה (כולל הבנה, דיבור, קריאה וכתיבה), תוכניות שנתיות וקורסים במגוון נושאים במדעי הרוח.

===כנסים===

כל שנה, המכון מארגן קונגרס בינלאומי על נושא הקשור למדעי הרוח. לכנסים אלו מוזמנים מומחים של אספקטים שונים של הנושא, במטרה לפתח דיון בינתחומי פורה.

==קונטקסט אורבני==

שכונת מוסררה, שהייתה בעבר אזור של מתחים חברתיים ואתניים, חווה כרגע תחייה מסוימת: אמנים, אינטלקטואלים, עובדים ומתנדבים בינלאומיים עוברים לשכונה שהפכה לפלורלית ושקטה. מוסדות תרבות כמו בית הספר לאמנות "מוסררה", מוזיאון "על התפר" ופוליס תורמים לתדמית החדשה של השכונה. גם האקדמיה לאמנות בצלאל מתכננת לעבור לשכונה, במגרש הרוסים.

המכון קרוב למרכזים אחרים של מחקר מקראי, כמו בית הספר המקראי והארכאולוגי הצרפתי בירושלים והמכון התאולוגי השוודי .

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מוסדות לימוד
סכין חמאה

צלחת עם חמאה וסכין חמאה
סכין חמאה עם עיטורים

סכין חמאה היא סכין בעלת להב קהה המשמשת לחיתוך, מריחה ואכילת חמאה.

ישנם שני סוגים של סכיני חמאה:
* סכין חמאה לחלוקה – מיועדת לחלוקת החמאה מהכלי המשותף לצלחות של הסועדים. לסכין זו יש קצה חד שמסייע בחיתוך של גוש החמאה. בסכין זו לא נוגעים בלחם, כדי למנוע מפירורים ללכלך את הצלחת המרכזית.
* סכין חמאה למריחה – משמשת כל סועד למריחת החמאה על הלחם. לסכין זו יש קצה מעוגל כדי שפרוסת הלחם לא תיקרע בשעת המריחה.

סכין החמאה מיועדת עבור חמאה, אך יכולה לשמש גם עבור ממרחים אחרים, כמו למשל: ריבה, ממרח שוקולד, סלט אבוקדו, פטה ועוד.

==ראו גם==
* מסלסל חמאה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חמאה
קטגוריה:ממרחים
חמאה
אניה סלומונוביץ

אניה סלומונוביץ (בגרמנית: Anja Salomonowitz; נולדה ב-12 בנובמבר 1976 בווינה) היא במאית סרטים ותסריטאית אוסטרית<ref></ref>.

== קורות חיים ופעילות ==
סלומונוביץ החלה ללמוד היסטוריה של האמנות ומדעי הקולנוע והתיאטרון באוניברסיטת וינה, אולם העתיקה את מקום לימודיה כעבור זמן קצר לאקדמיה לקולנוע של וינה, שם התמחתה בבימוי ובעריכת סרטים. כעורכת היא למדה גם במכללה הגבוהה לקולנוע וטלוויזיה בפוטסדם-בבלסברג, גרמניה.

אחת מעבודותיה המוקדמות הייתה ארבעה "מבזקי פרסום" נגד תופעת הגזענות שצורפו יחד לכדי סרט קצר. הסרט משקף את הקו הקולנועי היצירתי של סלומונוביץ, המבקש להעלות לסדר היום הציבורי דיון חתרני בבעיות חברתיות. סרטה הראשון שהוקרן באופן סדיר בבתי קולנוע היה סרט דוקומנטרי באורך של 52 דקות בשם "לעולם לא תבין זאת" (2003), שבו היא מעמתת את עצמה ואת בני משפחתה עם סיפורם המשפחתי: הדודה היהודייה הייתה במחנה ריכוז, הגננת שלה נטלה חלק בתנועת ההתנגדות הסוציאליסטית, ואילו סבתה "לא עשתה דבר." הסרט צבוע בצבע לבן לכל אורכו: הלבוש והרקע הם בצבע לבן, המשליט תחושה נייטרלית, כאשר תשומת הלב של הצופה מנותבת לעבר דבריהם של בני משפחתה, שהוקלטו לרוב בסיטואציות יוומיומיות.

בסרטה הקצר ביותר, Codename Figaro, שאורכו דקה אחת – תרומתה לשנת מוצרט 2006 – היא מעלה, באמצעות הדגמת שיחת טלפון בין אישה לבין ארוסה בעל הנתינות הזרה, את השאלה האירונית, בשל התייחסותה למדיניות ההגירה האוסטרית, האם "נישואיו של פיגרו" לא היו אלא נישואין למראית עין. שני הדוברים מדקלמים זה לזה בשיחת הטלפון את התשובות לשאלותיה האפשריות של משטרת ההגירה: "איזו מתנה קנית לי לחתונה?", "איפה יש לי כתמי לידה?", לבסוף מסתיים הסרט בדרישה: "הינשא/י למהגר מתוך אהבה, זו ההזדמנות בעבורו שתאפשר לו לחיות ולעבוד באוסטריה."

לאחר מכן יצרה את הסרט "זה קרה זמן קצר קודם לכן" – סרט דוקומנטרי בנושא הסחר בנשים. הסרט אינו מציג ישירות את דמויותיהן של הנשים שסיפוריהן מסופרים בו, אלא הן מתוארות על ידי אנשים אחרים, אוסטרים מן השורה, לדוגמה – הדיוטות, דיפלומטית או סוכן מכס.

באמצעות כוח משיכה יחיד במינו מצליח הסרט "זה קרה זמן קצר קודם לכן" ליצור התרחשות בו-זמנית שלא תיאמן: חיים מקבילים במספר אתרים "אמיתיים" שהתקיימו שם וממשיכים להתקיים בהם. הסרט זכה בפרסים רבים, בין היתר בפרס "Caligari" בפסטיבל Berlinale 2007 ובפרס הקולנוע של וינה בשנת 2006, והוא הוצג בפסטיבלי סרטים רבים ברחבי העולם. הסרט בוחן בצורה מדוקדקת את האסטרטגיות והאפשרויות הדוקומנטריות השגורות ומאתגר אותן. עקב כך מצא הסרט ביטוי גם בספרים, מגזינים ובעבודות בנושא הסרט הדוקומנטרי.

בשנת 2012 הפיקה אניה סלומונוביץ את סרטה העלילתי הראשון - "ספרד". התסריט נוצר בשיתוף פעולה עם הסופר דימיטרה דינב, ועל הפסקול היה אחראי המוזיקאי תושב ברלין מקס ריכטר שגם הלחין את המוזיקה לסרט ואלס עם באשיר. את התפקיד הראשי בסרט משחק Gregoire Colin המוכר מסרטיה של קלייר דניס.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאיות קולנוע אוסטריות
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אוסטרים
קטגוריה:ילידות 1976
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1976
פתני הים

פתני הים (שם מדעי: Hydrophiinae) היא תת-משפחה של נחשים ארסיים ממשפחת הפתניים. המינים הכלולים בתת-משפחה זו חיים את רוב חייהם בסביבה ימית ומכאן שמם. תפוצתם באוקיינוס ההודי ובאוקיינוס השקט.<ref name=":0"></ref>

==סוגים==
{|
|
* Aipysurus בו 7 מינים, ביניהם פתן ים זיתני ופתן ים דובויז.
* סוג Disteira - בו נחש ים ראש-זית
* נחש ים צבי (Emydocephalus) בו 3 מינים.
* Enhydrina בו 2 מינים, ביניהם פתן ים סכיסטוסה.
* סוג ומין יחיד נחש ים גריי (Ephalophis greyae).
* סוג ומין יחיד נחש מים פורט-דרווין (Hydrelaps darwiniensis).
* פתן ים (Hydrophis) בו 34 מינים.
|
* סוג ומין יחיד Kerilia jerdonii.
* סוג ומין יחיד Kolpophis annandalei.
* Lapemis בו 2 מינים.
* רחב זנב (Laticauda) בו 5 מינים.
* סוג ומין יחיד Parahydrophis mertoni.
* סוג ומין יחיד Parapistocalamus hedigeri.
* סוג ומין יחיד נחש ים צהוב-בטן (Pelamis platura).
* סוג ומין יחיד Praescutata viperina.
* סוג ומין יחיד Thalassophis anomalus.
|
|}

== תכונות ==
אורכם הממוצע הוא כשני מטר. הם אינם תוקפניים, ולרוב נסתרים מהעין, אך נשקפת מהם סכנה, כי שלוש טיפות מהארס הרעיל שלהם יכולות להרוג כשמונה אנשים<ref name=":0" />.

==קישורים חיצוניים==

<gallery>
קובץ:Hydrophis ornatus by DaijuAzuma.JPG|Hydrophis ornatus
קובץ:Laticauda colubrina (Zamboanguita).jpg|רחב זנב צהוב-שפה בפיליפינים
</gallery>

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מלקולם ארתור סמית
*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1926
יי-וו

יִי-ווּ (בסינית מפושטת: 义乌; בסינית מסורתית: 義烏; בפין-יין: Yìwū) היא תת-נציבות עירונית, השייכת לנציבות העירונית ג'ינהואה במרכז מחוז ג'ג'יאנג שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. העיר קיבלה את פרסומה בעקבות המסחר הסיטונאי העצום המתנהל בה. בזכות מסחר זה, המתנהל בעיקר בפוטיין-מרקט, אך גם בכל רחבי העיר, הפכה העיר ליעד תיירותי לסוחרים מכל העולם.

ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית תת-הנציבות העירונית מנתה 1,859,390 תושבים בשטח של 1,104 קמ"ר.

אף על פי שמנהלית נמצאת יי-וו בתחום השיפוט של הנציבות העירונית ג'ינהואה, היא ידועה יותר מעיר המחוז שלה, לא רק בעולם, אלא אף בסין.

קו רכבות המטען מיי-וו אל מדריד נחשב קו הרכבת הארוך בעולם: כ-13,000 ק"מ ב-21 ימים.

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים
קטגוריה:ג'ג'יאנג: ערים
כביש 854

כביש 854 הידוע ככביש מעלות-כרמיאל, הוא כביש אורך אזורי בצפונה של ישראל, המחבר בדרך הקצרה ביותר את מעלות-תרשיחא ויישובי הסביבה עם כרמיאל. הכביש מתחיל בצומת כרמיאל, נכנס למועצה המקומית התעשייתית תפן ומסתיים בצומת תפן בעיר מעלות-תרשיחא. אורך הכביש הוא 21 ק"מ.

==מסלול הכביש==
{| class="wikitable" border=1 cellpadding=1
!קילומטרים
!שם
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" | כביש 854 מדרום לצפון
|-
| align="center" | 0
| align="center" | צומת כרמיאל
| align="center" | כרמיאל
| align="center" |25x25 פיקסלים כביש 85
|-
| align="center" | 7.2
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" |לבון
| align="center" | כניסה ללבון
|-
| align="center" | 9
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" | דרך לירכא
| align="center" | דרך לירכא
|-
| align="center" |11.2
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" |ליד לפידות
| align="center" |כניסה ללפידות
|-
| align="center" |14.8
| align="center" |צומת ללא שם
| align="center" |כסרא
| align="center" |כניסה לכסרא
|-
| align="center" | 17.2
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" | תפן
| align="center" | כניסה לתפן
|-
| align="center" | 19.6
| align="center" | צומת ללא שם
| align="center" |ליד כפר ורדים
| align="center" | כניסה לכפר ורדים
|-
| align="center" | 21.4
| align="center" | צומת תפן
| align="center" |מעלות-תרשיחא
| align="center" |25x25 פיקסלים כביש 89
|}

==ראו גם==
* כבישי ישראל
* הגליל העליון

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:הגליל העליון: כבישים
קטגוריה:הגליל התחתון: כבישים צמתים ומחלפים
קטגוריה:כרמיאל: תחבורה
קטגוריה:מעלות-תרשיחא: תחבורה
סלבה צ'פלין

סטניסלב (סלָבָה) צ'פלין (20 ביולי 1932, וישני וולוצ'יוק, פרובינציית קָלינין, ברית המועצות – 28 באפריל 2013, תל אביב) היה במאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
צ'פלין נולד וגדל ברוסיה הסובייטית, בעיר וישני וולוצ'יוק שבפרובינציית קָלינין (כיום במחוז טבר) ברוסיה הסובייטית.
למד באוניברסיטה הרוסית הממלכתית לאומנות הקולנוע. ביים מספר סרטים באורך מלא ברוסיה, ובהפקות אלו העסיק כעוזרת במאי ראשונה את לינה, אשתו לעתיד. ב-1957 התחתן עם לינה, וב-1976, כשהיה בן 44, עלו בני הזוג לישראל.

ביים יותר מ-40 סרטים, עלילתיים ותיעודיים, קצרים וארוכים. בין סרטי התעודה השונים שביים לטלוויזיה הישראלית ניתן למנות: ב-1979 את הסרט "שעה אחת בחייו של פרופסור קריין", ב-1982 את הסרט "הקול האנושי", ב-1987 את הסרט "שניים בדרך" וב-1988 את הסרט "קרפיון חי" בהשתתפות מיקי קם, שכתבה עדה בן נחום.

במשך שנים לימד קולנוע לצד אשתו לינה בבית הספר לאמניות הבמה "בית צבי".

ב-1993 ביים לערוץ הראשון את הסרט "אהבות ביתניה" שכתב מוטי לרנר. ב-1998 ביימו הזוג את הסרט "אגף ההפלות" בהשתתפות עזרא כפרי ופירה קנטר. ב-1999 ביים את סרט הטלוויזיה "גנרל שוורצפוט צד נמרים ורודים במדבר סהרה" בהשתתפות יוסי עיני, גילי שושן ומוטי כץ. הסרט מספר את סיפורם של חייל אמריקאי וחייל עיראקי הנפגשים במדבר בתקופת מלחמת המפרץ, ומערכת היחסים המתפתחת ביניהם.

ב-2002 ביימו הזוג את הסרט "חצוצרה בואדי" על פי ספרו של סמי מיכאל. הסרט זכה במקום הראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, בפרס הראשון בפסטיבל סרטי אהבה ברוסיה ובמקום הראשון בפסטיבל הקולנוע היהודי בניו יורק.

ב-2003 ליוו הבמאים ברכה זיסמן כהן ודני ברנע את הזוג במהלך עבודתם ויצרו את הסרט התיעודי "הצ'פלינים" על חייהם של לינה וסלבה צ'פלין.

ב-2003 ביימו הזוג את סרט הטלוויזיה על פי התסריט של עדנה מזי"א ואלונה קמחי "היה או לא היה" המספר את סיפור אהבתם של שחקנית תיאטרון הבימה חנה רובינא והמשורר אלכסנדר פן. סרט זה זכה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לסרט הטלוויזיה הטוב ביותר. ב-2009 ביימו הזוג את סדרת הטלוויזיה "סוזנה הבוכייה" המבוססת על ספרה של אלונה קמחי.

ב-2010 ביימו הזוג את סרט הקולנוע "מוקי בוערה" שכתב משה זונדר. הסרט מספר את סיפורו של נער מתבגר, דור שלישי לשואה. ב-2011 ביימו את סרט הטלוויזיה "בדמי ימיה" לפי סיפורו של ש"י עגנון. הסרט מספר על נערה המתאהבת במרצה לספרות שהיה אהוב נעוריה של אמה.

סלבה הופיע במספר סרטים כשחקן: ב-1987 גילם רופא בסרטו של רנן שור "בלוז לחופש הגדול", ב-1988 גילם את ד"ר קליין בסרטו של יואל שרון "בצילו של הלם קרב", וב-2006 גילם מנקה בסרטו של יובל שפרמן "הדברים שמאחורי השמש".

נפטר ב-2013 בגיל 81. לזוג צ'פלין אין ילדים. על כך אמר סלבה בריאיון ל"מעריב": "אין פה אידאולוגיה ואין פה אילוצים, פשוט לא יצא לנו להביא ילדים, קורה".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
מילא 18

אתר ההנצחה על תל החורבות שנותר מהבונקר במילא 18
הסבר באנגלית באתר הזיכרון מילא 18
מילא 18 (פולנית Miła 18 - "מיווה 18") היה מקלט ששימש כבונקר עבור מפקדת הארגון היהודי הלוחם, קבוצת מחתרת יהודית שפעלה בגטו ורשה בפולין במהלך מלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
בשנת 1943 נבנה הבונקר ברחוב מילא 18 על ידי מבריחים מהעולם התחתון. לוחמי אי"ל הגיעו אליו לאחר שהבונקר שלהם, ברחוב מילא 29, התגלה. המבריחים המקוריים אף סייעו והדריכו את חברי הארגון.

ב-8 במאי 1943, שלושה שבועות לאחר תחילת מרד גטו ורשה, הותקף הבונקר על ידי הנאצים, כשבתוכו כ-300 בני אדם. המבריחים נכנעו, אולם מפקדי אי"ל, ובהם מרדכי אנילביץ', מנהיג המרד, המשיכו בלחימה. כוחות גרמנים ואוקראיניים זרקו גז מדמיע למקלט כדי לאלץ את שוכניו לצאת החוצה. אנילביץ', חברתו מירה פוכרר ורבים מאנשיו ביצעו התאבדות המונית על ידי בליעת גלולות ציאניד כדי לא להיכנע. כמה עשרות לוחמים ובהם מארק אדלמן, סגנו של אנילביץ' ומיכאל רוזנפלד שהיה במפקדת אי"ל, הצליחו לצאת מיציאה אחורית ולאחר מכן להימלט אל רחוב פרוסטה בצד הפולני (Aryan Side) בעזרת לוחם אי"ל שמחה רותם (קאז'יק).

== הנצחה ==
גופותיהם של הלוחמים היהודים לא הוצאו מהבונקר לאחר המלחמה, והמקום זכה למעמד של אנדרטת מלחמה. בשנת 1946 הוקמה אנדרטה בשם "התל של אנילביץ" שעשויה מהריסות בתי מילא. בראש התל הונחה אבן הנצחה עם כיתוב בפולנית, יידיש, ועברית.

בשנת 2006 נוסף בתחתית התל אובליסק שעוצב על ידי חנה סמלנברג ומארק מודראו. באובליסק מופיע כיתוב בפולנית, אנגלית ויידיש ובו הטקסט:

=== שמות הלוחמים שידוע שנפלו בבונקר ===
שמותיהם של 51 לוחמים יהודים שזהותם אומתה על ידי היסטוריונים חקוקים על חלקו הקדמי של האובליסק. ואלה הם שמותיהם:
ה[[אובליסק ועליו שמות הלוחמים שמתו במילא 18]]

במוזיאון יד מרדכי הוקם שחזור של הבונקר על ידי האמן דוד גפני. וכן בשנת 1961 יצא בעברית רומן בשם "מילא 18" של הסופר היהודי האמריקאי ליאון יוריס בהוצאת סטימצקי ובתרגום של יוסף נדבה. בשנת 1995 יצא הספר בתרגום נוסף של יעל נמרודי בהוצאת זמורה ביתן.

{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="3">
קובץ:Rekonstrukcja Bunkier Anielewicza Miła 18.jpg|שחזור של הבונקר במילא 18 
קובץ:Kopiec Anielewicza widok od strony Miłej.JPG|האבן בראש התל ועליה כיתוב בעברית

</gallery>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www1.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201657.pdf מרד גטו ורשה] באתר "יד ושם"
* [http://www.y-m-museum.co.il/info/museon/museon-016.htm שחזור בונקר מילא 18], באתר מוזיאון יד מרדכי
* [http://www.y-m-museum.co.il/info/museon/museon-016.htm בונקר מילא 18], באתר מוזיאון יד מרדכי

קטגוריה:מרד גטו ורשה
קטגוריה:הנצחת גטו ורשה
קטגוריה:ורשה: מבנים
קטגוריה:ורשה: אנדרטאות להנצחת השואה
קטגוריה:התאבדויות המוניות
מצוות הלוואה

מצוות הלוואה, או מצוות הלוואה לעני, היא מצווה שמהותה להלוות כסף לעני לפי צורכו ולפי יכולתו של המלווה.

== מקור המצווה ==
המכילתא דורשת מהפסוק "אם כסף תלוה את עמי" שחובה להלוות לעני כסף. המכילתא מביאה לימוד זה על המילה "אם" שבפסוק ומציינת שבמקום זה (ובשני מקומות נוספים בתורה) המילה "אם" באה לציין חובה. מצווה זו חוזרת בצורות שונות פעמים מספר בתורה כגון "לא תקפוץ את ידך מאחיך האביון... העבט תעביטנו די מחסורו". בגמרא מובאת מחלוקת על הפסוק הנ"ל כאשר דעת רב יהודה היא שמלשון הפסוק לומדים שמצווה להלוות כסף לעני שלא רוצה להתפרנס מצדקה, וחכמים סוברים שמצווה להלוות כסף לעני גם כאשר הוא מוכן לקבל צדקה.

== דיני המצווה ==
המצווה להלוות חלה לא רק על הלוואת כסף אלא מצווה להלוות גם חפצים וכלים השייכים לאדם. כמו כן מצווה להלוות לא רק לעני אלא גם לעשיר, כאשר יש קדימות לעני ואם אינך יכול להלוות לשניהם עדיף שתלווה לעני. 
מצוות הלוואה חלה רק כאשר ההלוואה מגובה על ידי עדים או בשטר. כאשר דבר זה לא מתקיים אין חובה ואף אסור להלוות. ללווה אסור לקחת הלוואה למטרה שאינה נצרכת, כגון דברי מותרות, מחשש שמא הוא לא יוכל להחזיר את ההלוואה. 
השאלה הקשה ביותר בדיני המצווה היא איזה אחוז מכספו האדם צריך להלוות. דבר זה לא נקבע בבירור וכל אדם צריך לעשות חישוב עם עצמו כמה כסף הוא יכול להרשות לעצמו להלוות.

== ראו גם ==
* איסור ריבית
* גמ"ח הלוואות
* שמיטת כספים

== לקריאה נוספת ==
* הרב שלמה גאנצפריד, קיצור שולחן ערוך, סימן קעט
* החפץ חיים, אהבת חסד, אהבת חסד, ה' אלפים תש"ך
* אליעזר מלמד [http://ph.yhb.org.il/category/%D7%9C%D7%99%D7%A7%D7%95%D7%98%D7%99%D7%9D-%D7%91/05-%D7%9E%D7%A6%D7%95%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%9C%D7%95%D7%95%D7%90%D7%94/פניני הלכה - ליקוטים ב], מכון הר ברכה, 1993

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.hebrewbooks.org/40295/ הספר אהבת חסד] באתר hebrewbooks

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:מצוות שבין אדם לחברו
קטגוריה:מצוות עשה
קטגוריה:מצוות הנוהגות בזמן הזה
קטגוריה:פרשת משפטים
קטגוריה:פרשת ראה
גשר מים

סירה שטה על פני התעלה שעל [[אמת פונטקיסילטה בוויילס]]
התעלה על אקוודוקט בריאר בצרפת
גשר מים (באנגלית: Water Bridge) הוא גשר שעליו בנויה תעלת מים פתוחה, המיועדת לשימושם של כלי שיט. הוא מיועד למעבר התעלה על פני עמקים, נהרות ודרכים. 

הגם שאמות מים שימשו למעבר כלי שיט כבר בתקופה הרומית, הרי שגשרי מים החלו לשמש בעיקר למן המאה ה-17 – במיוחד באירופה - כאשר החלה להתפתח מערכת התעלות המודרנית כאמצעי תחבורה.

גשר מים דומה בצורתו לאמת מים (ומכאן אחד משמותיו באנגלית – Navigable Aqueduct), אך מידותיו לרוב גדולות ממנה, על מנת שיוכל לשאת על גבו תעלה רחבה ועמוקה דיה לשימוש כלי שיט. כיוון שבעבר נגררו כלי שיט לאורך תעלות על ידי בהמות משא, נבנו בצד חלק מהתעלות שעל גשרי מים ובמקביל להן שבילים שיועדו עבור הבהמות. על פני חלק מגשרי המים נבנו גם שבילים עבור הולכי רגל.

גשרי המים המוקדמים נבנו מאבן או לבנים, אך ככאלה הם לא היו יכולים לתמוך במשקל רב. רק ב-1796 נבנה גשר המים הראשון מברזל יצוק על פני תעלת דרבי שבאנגליה, באורך של 13 מטרים. תשע שנים לאחר מכן נחנכה אמת פונטקיסילטה בוויילס, הבנויה מתכת, באורך של 307 מטרים.

אקוודוקט בריאר (Briare) שבצרפת, בן 662 מטרים, אשר החל לפעול בשנת 1896, היה גשר המים הארוך בעולם עד לשנת 2003. אז נטל ממנו את התואר גשר המים של מגדבורג שבגרמניה, בעל אורך של 918 מטרים.

==קישורים חיצוניים==

*
גלאסיס יונייטד

גלאסיס יונייטד הוא מועדון כדורגל, המשחק בליגת העל בגיברלטר. המועדון זכה ב-17 אליפויות וב-5 גביעים.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1965. בעונתו הראשונה זכה באליפות הראשונה וזכה ב 8 אליפויות רצופות ב 8 העונות הבאות משנת 1967 ועד שנת 1974. בשנת 1975 זכה בפעם הראשונה בגביע של גיברלטר. בשנת 1976 זכה שוב באליפות. בשנים 1981, 1982 זכה באליפות ובגביע בכל שנה. בשנים 1983, 1985, 1989 זכה באליפות גיברלטר. בשנת 1997 זכה באליפות ובגביע. בשנת 1998 זכה בגביע ובשנת 2000 זכה באליפות.

בעונת 2013/2014 נערך בגיברלטר לראשונה טורניר גביע הליגה. המועדון השתתף בשלב הבתים וסיים את הבית במקום השלישי מתוך 4 קבוצות ולא עלה לשלב חצי הגמר. בעונת 2014/2015 השתתף בשלב הבתים וסיים את הבית במקום האחרון ולא עלה לשלב חצי הגמר.

==תארים==
* אליפות גיברלטר: 17
** 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1976, 1981, 1982, 1983, 1985, 1989, 1997, 2000
* הגביע של גיברלטר: 5
** 1975, 1981, 1982, 1997, 1998

האצטדיון הביתי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל גיברלטריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1965
יואב לבנון

יואב לבנון, 16
יואב לבנון (נולד ב-2004) הוא פסנתרן קונצרטים ישראלי.<ref></ref>

==ביוגרפיה==

יואב החל את לימודי הפסנתר בגיל 3, והחל להופיע בפני קהל בגיל 4. בגיל 5 הוא נמנה לראשונה בין זוכי תחרות "פסנתר לתמיד", ובגיל 6 זכה במדליית הזהב הראשונה בתחרות פסנתר בינלאומית בארצות הברית והוזמן להופיע בקרנגי הול בניו יורק. באותה השנה גם השתתף בתחרות "פנינה זלצמן" בקטגוריית הצעירים, וזכה במקום הרביעי.<ref></ref>

בהיותו בן 7, ביצע יואב לראשונה קונצ'רטו כסולן בליווי התזמורת הקאמרית הישראלית. זמן קצר לאחר מכן הצטרף לסבב הופעות עם סולני מוסקבה בניצוח ולדימיר ספיבקוב בביצוע קונצ'רטו מאת היידן. בגיל 8 הופיע עם התזמורת הקאמרית פראנץ ליסט בבודפשט. בגיל 9 הופיע יואב כסולן בליווי "סימפונט רעננה" בנגינת הקונצ'רטו הראשון של בטהובן. בגיל 10 זכה במלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל ובמקום ראשון בתחרויות “פנינה זלצמן” ו”פסנתר לתמיד”.<ref></ref><ref></ref>

בהיותו בן 11, ביצע יואב את הקונצ'רטו לפסנתר ותזמורת מס.1 מאת שופן בתיאטרון סן קרלו באיטליה, תחת שרביטו של המנצח הישראלי דניאל אורן.<ref name=":0"></ref>

ב-2018, כשהיה בן 13, הופיע יואב עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בנגינת הקונצ'רטו השני של רחמנינוב תחת ניצוחו של אריה ורדי שהזמין את יואב והציגו כאחד הפסנתרנים הצעירים המבטיחים בעולם.<ref name=":0" />

בשנת 2019 הוענק ליואב “Young Talent Award” באודיטוריום הלאומי במדריד בנוכחות המלכה סופיה, ומעל אותה במה גם ניגן את הקונצ'רטו מס. 1 מאת צ'ייקובסקי. בפסטיבל בציננדלי, גאורגיה, יואב ניגן יחד עם הפסנתרן סרגיי באבאיאן קונצ'רטי לשני פסנתרים ותזמורת של מוצרט ושל באך.

בתחילת 2020, השתתף יואב באירוע "פסגת הפסנתר" בגרמניה, שהפגיש שלושה דורות של פסנתרנים והופיעה בו הפסנתרנית מרתה ארגריץ'. בהמשך השנה הוא הופיע בפסטיבל piano Jacobins בטולוז, צרפת, וזכה לביקורות מהללות בעיתון לה מונד:

וב-'Diapason' אף תואר כמי שנצפה שיהיה מהפסנתרנים המשפיעים ביותר במאה ה-21:

בתחילת 2021 חבר יואב לפרויקט מצולם עם דניאל ברנבוים, ובהמשך השנה הוזמן לנגן בצרפת, בשווייץ, בליטא ובגרמניה. בין ההופעות ניתן למנות הופעת רסיטל באודיטוריום לואי וויטון ובאודיטוריום של רדיו 'פרנס מוזיק' בפריז, ונגינה עם תזמורת שווייץ המערבית באולם ויקטוריה בז'נבה, שווייץ.

יואב משתתף בכיתות אמן, כולל בתוכנית ייחודית לפסנתרנים מצטיינים במרכז טארג למוזיקה בירושלים, בהדרכתו של הפסנתרן האמריקאי מאריי פרחיה.<ref name=":1" />

לבנון נכלל ברשימת פורבס 30Under30 של מגזין פורבס ישראל לשנת 2022.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.youtube.com/user/shailevanon ערוץ יוטיוב]
* [https://www.facebook.com/yoavlevanon.pianist דף פייסבוק]
* [https://www.instagram.com/yoav_levanon אינסטגרם]
* 
* [http://www.youtube.com/watch?v=jLBGIUKpyl0 יואב לבנון בתחרות ע"ש] פנינה זלצמן, יוטיוב 23 בפברואר 2011
* 
* [http://magazine.pianoperformers.org/generation-z-the-story-of-yoav/ אסתר באשה, Piano Performer Magazine (כתב עת לפסנתרנים)] 22 בספטמבר 2016

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילדי פלא במוזיקה קלאסית
קטגוריה:ילדי פלא ישראלים במוזיקה
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:פורבס 30Under30: ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2004
שירות הביון הממלכתי (לוקסמבורג)

שירות הביון הממלכתי של לוקסמבורג (בצרפתית: Service de Renseignement de l’État du Luxembourg) הידוע בראשי התיבות SREL, הוא שירות הביטחון והמודיעין של הדוכס הגדול של לוקסמבורג. הוקם ב-1960, אך מעמדו וסמכויותיו הוגדרו רק ביוני 2004.

השירות נתון לפיקוח משרד ראש ממשלת לוקסמבורג ומפוקח גם על ידי הוועדה הפרלמנטרית לענייני ביון המורכבת מראשי המפלגות הפוליטיות וחברי פרלמנט. הוועדה מתכנסת בקביעות מאז אפריל 2005 ודואגת לפרסם ממצאים מודיעיניים מדי שנה כדי להבטיח שקיפות.

הסוכנות עוסקת בניתוח, מחקר ואיסוף מידע הקשור לאיום על ביטחונה של לוקסמבורג, בסיכול ריגול ובלוחמה בטרור ומניעת הפצת נשק גרעיני. הסוכנות גם חולשת על תחום אבטחת המידע בלוקסמבורג.

הארגון משתף פעולה באופן הדוק עם משטרת הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג, בסיוע בפתרון חקירות פשיעה חמורה.

== ראש הארגון ==
* שארל הופמן (1983–2003)
* מרקו מייה (2003—2009)
* פטריק הק (2010—2015)
* דוריס וולץ (2016—)
מרקו מייה, שעמד בראש הארגון בשנים 2003–2009 עמד במוקד שערוריית ריגול שהביאה להתפטרותו של ראש הממשלה, ז'אן-קלוד יונקר, ביולי 2013.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20131010144617/http://www.gouvernement.lu/ministeres/ministere-etat/sre/index.html הסוכנות] באתר ממשלת לוקסמבורג 
* [http://www.legilux.public.lu/leg/textescoordonnes/compilation/code_administratif/VOL_2/SERVICE_RENSEIGNEMENT_ETAT.pdf מעמד וסמכויות הסוכנות] 
* [https://web.archive.org/web/20131002234940/http://srel.lu/index.php/Haapts%C3%A4it מידע כללי על הסוכנות] באתר דמוי-ויקי 

== הערות שוליים ==

 

קטגוריה:לוקסמבורג: צבא וביטחון
קטגוריה:ארגוני ביון
חיה שלום

חיה שלום (נולדה ב-4 בדצמבר 1944 בירושלים) היא לסבית-פמיניסטית, פעילה חברתית ופעילת שלום ישראלית. שותפה להקמתם של מספר ארגונים פמיניסטים ולסביים כגון: קול האשה, קל"ף, נשים בשחור, קואליציית נשים לשלום ופעילה מרכזית בקבוצות נוספות. מייצגת גישה פמיניסטית רדיקלית המזהה את הקשר בין דיכויים של קבוצות שונות, שואפת להשיג שוויון לכולם ומתנגדת לניסיון להשגת זכויות באמצעות קבלת הערכים הנפוצים בחברה שכן הם נתפסים כדכאניים.

== ביוגרפיה ==
יצאה מהארון כלסבית בשנת 1979.

בשל פעילותה בתנועת השלום זכתה להכלל ביוזמת "1000 נשים לפרס נובל לשלום", שהובילה למועמדותן הקולקטיבית של אלף פעילות שלום מכל העולם לפרס זה.

במשך שנים הייתה חברת הנהלה מייעצת של IGLHRC (International Gay and Lesbian Human Rights Commission).

בשנות ה-90, שימשה כחברת הנהלה ב"קול האישה" ו"בת שלום".

בשנים 1990–2003 שימשה עוזרת פרלמנטרית של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי. בשנים אלה הגתה את הרעיון להקמת הוועדה לזכויות נשים וציון היום הבינלאומי נגד אלימות נגד נשים, בכנסת, החל מדי שנה ב-25 בנובמבר.

הפיקה אירועים לקידום ועידוד נשים כותבות ויוצרות במסגרת פעילות התנדבותית במכללה החברתית-כלכלית, ובשיתוף סינמטק ירושלים וקול האישה. (בין היוצרות: שז, דורית וייסמן, אורלי נוי, ריטה מנדס-פלור).

ב-2012 הקימה את קבוצת "הירושלמיות" - לסביות קוויריות 45+, במסגרת "הבית הפתוח".

ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכתה שלום להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.

שלום היא בוגרת תואר ראשון בהיסטוריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. למדה עיסוי ורפלקסולוגיה במכון רידמן ועסקה בזה במשך כ-20 שנה. מתגוררת בירושלים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאיות ישראליות
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בישראל
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:פמיניסטיות ישראליות
קטגוריה:פמיניסטים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
B36 טורסהאבן

B36 טורסהאבן (בפארואזית: Bóltfelagið 1936 Tórshavn) הוא מועדון כדורגל, המשחק בעיר טורסהאבן באיי פארו. המועדון זכה ב-10 אליפויות וב-6 גביעים והגיע לגמר הגביע של איי פארו 13 פעמים נוספות.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1936 ושיחק בליגת העל של איי פארו משנת 1942 השנה שבה נוסדה הליגה ועד לשנת 1984 ברציפות. בשנת 1946 זכה באליפות הראשונה. בשנת 1948 זכה באליפות השנייה ובשנת 1950 זכה באליפות השלישית. בשנת 1959 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע של איי פארו והפסיד לקבוצת הבנר בולטפלאג. בעונה זו זכה באליפות הרביעית.

בשנת 1961 הגיע לגמר הגביע בפעם השנייה והפסיד לקבוצת טבורוירי. בשנת 1962 זכה באליפות החמישית. בשנים 1963, 1964 הגיע לגמר הגביע והפסיד לקבוצת הבנר בולטפלאג. בשנת 1965 זכה בגביע של איי פארו בפעם הראשונה. בשנת 1967 הגיע לגמר הגביע והפסיד לקבוצת קלאקסוויק. בשנים 1968, 1969, 1972 הגיע לגמר הגביע והפסיד לקבוצת הבנר בולטפלאג.

בשנת 1984 ירד מליגת העל לליגה השנייה בפעם הראשונה. המועדון שיחק עונה אחת בליגה השנייה ועלה לליגת העל. אחרי עונה אחת בליגת העל ירד שוב לליגה השנייה ואחרי עונה אחת עלה שוב לליגת העל. המועדון משחק ברציפות בליגת העל משנת 1988. בשנת 1991 זכה בגביע בפעם השנייה. הקבוצות של איי פארו החלו לשחק במפעלים האירופאיים בעונת 1992/1993 לאחר שאיי פארו התקבלו לאופ"א בשנת 1990. בעונה זו שיחק במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע. בשנת 1997 זכה באליפות ובשנת 1999 הגיע לגמר הגביע והפסיד לקבוצת קלאקסוויק.

בשנת 2001 זכה באליפות ובגביע. בשנת 2003 זכה בגביע לאחר ניצחון במשחק הגמר על קבוצת גטה. בשנת 2004 סיים את הליגה במקום השני והעפיל לגביע אופ"א בעונת 2005/2006. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצח את קבוצת איי. בי. וי. מאיסלנד. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת מידטיילנד מדנמרק והודח מהטורניר. בשנת 2005 זכה באליפות ובשנת 2006 זכה בגביע. בשנת 2008 הגיע לגמר הגביע והפסיד לקבוצת שטריימור. בשנים 2011, 2014 זכה באליפות. בשנת 2018 זכה בגביע השישי בתולדותיו.

==תארים==
* אליפות איי פארו: 
** אלופה (11): 1946, 1948, 1950, 1959, 1962, 1997, 2001, 2005, 2011, 2014, 2015
** סגנית (10): 1960, 1961, 1964, 1965, 1968, 1990, 1991, 2003, 2004, 2019
* גביע איי פארו: 
** מחזיקת הגביע (7): 1965, 1991, 2001, 2003, 2006, 2018, 2021
** סגנית מחזיקת הגביע (11): 1959, 1961, 1963, 1964, 1967, 1968, 1969, 1972, 1999, 2008, 2017
* גביע הסופרקאפ של איי פארו:
** מחזיקת הסופרקאפ (1): 2007
** סגנית מחזיקת הסופרקאפ (5): 2012, 2015, 2016, 2019, 2022

==שחקנים בולטים==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל מאיי פארו
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1936
צבי רבנר

צבי רַבנֵר (Zvi Rav-Ner; נולד ב-14 בפברואר 1950) הוא דיפלומט ישראלי בדימוס שכיהן כשגריר ישראל בפולין.

==ביוגרפיה==
רבנר נולד בשנת 1950 בעיר שווידניצה (Świdnica) שבפולין. בשנת 1957 עלה עם הוריו לישראל. בין השנים 1969-1972 שירת בצה"ל. לאחר השירות פנה ללימודים במחלקה לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב אותם סיים בשנת 1976.

בשנת 1977 הצטרף למשרד החוץ, ותחילה עבד במחלקה לענייני המזרח הרחוק ובשנת 1980 מונה לתפקיד מזכיר השגרירות בהלסינקי, פינלנד. בשנת 1983 עבר לבוקרשט וכיהן בה כסגן ראש המשלחת הישראלית. בשנת 1985 שב לישראל והיה סגן מנהל המחלקה לענייני המזרח. בשנת 1988 נשלח ללונדון והיה יועץ בשגרירות, ולאחר מכן בוורשה. בין השנים 1993-2002 היה רבנר מנהל מחלקת מרכז אירופה במשרד החוץ, ושוב בין השנים 2006-2009, כאשר בין לבין שוגר שוב ללונדון והיה הציר המדיני וממלא מקום שגריר ישראל בלונדון.

באפריל 2009 מונה רבנר לשגריר ישראל בפולין.

רבנר טיפל ביוני 2010, במשבר שנוצר לאחר שישראלי, אורי ברודצקי, נעצר כשנכנס לפולין, ובית משפט פולני הורה לממשלת פולין להסגירו לידי גרמניה. ברודצקי הואשם על ידי הגרמנים בכך שהוא סייע לזייף דרכון גרמני ששימש את אחד המתנקשים בחייו של סוכן הנשק של החמאס מחמוד אל מבחוח בדובאי. ברודצקי נעצר בנמל התעופה של ורשה שם גילה קצין ערני במשטרת הגבול שמדובר באדם מבוקש על ידי גרמניה עימה יש לפולין הסכם הסגרה.

במהלך 2012 היה מעורב רבנר בתקרית דיפלומטית עם פולין, כאשר בפברואר פורסם בפולין על הריסת מאגרי המים פלסטיניים שהרס המנהל האזרחי, לאחר ששופצו בידי ארגון מתנדבים פולני. רבנר התנצל והבטיח כי הדבר לא יישנה, בתנאי שהמתנדבים יבקשו רישיון מישראל. ואולם במשרד החוץ הפולני לא הסכימו שיש צורך באישור בנייה כדי לשקם באר מים. וארגון המתנדבים, בהסתמך על החוק הבינלאומי, סירב לפעול לפי ההנחיה. אחר כך נהרסו מכלי מים נוספים ששופצו בכספי האוצר הפולני בכפר בגדה. בתגובה סגן שר החוץ הפולני סירב לפגוש את שגריר.

בדצמבר 2012, העניק תעודות חסידי אומות העולם לצאצאיהם של שש משפחות פולניות שתוך סיכון נפש הגישו עזרה ללא תמורה ליהודים במצוקה בתקופת הכיבוש הנאצי. הטקס התקיים במשרד ראש ממשלת פולין בוורשה.

לאחר סיום תפקידו בפולין בשנת 2014, כיהן רבנר כסמנכ"ל ראש אגף אירו-אסיה והבלקנים בשנים 2017-2014, ובתפקיד זה סיים את עבודתו במשרד החוץ. 
==חיים אישיים==
רבנר נשוי ואב לבת ושני בנים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=6A-oTtrG0xU ראיון על משבר היחסים עם פולין - 2019]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל בפולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
פטריציה פאניקו

פטריציה פאניקו (באנגלית: Patrizia Panico; נולדה ב-8 בפברואר 1975) היא כדורגלנית עבר ומאמנת כדורגל איטלקייה. פאניקו היא אחת הכדורגלניות האיטלקיות המעוטרות בכל הזמנים, כשבחיקה עשר אליפויות איטליה, חמישה גביעי מדינה, שמונה סופר-קאפ, זכייה אחת בפרס מלכת השערים של ליגת האלופות ו-14 זכיות בתואר מלכת השערים של הליגה. בנוסף, פאניקו היא מלכת ההופעות והשערים של הנבחרת, כשלזכותה 110 שערים ב-204 משחקים. בשנת 2015 נבחרה פאניקו לחברה בהיכל התהילה של הכדורגל האיטלקי, והייתה לכדורגלנית השנייה שנכללה בו, אחרי קרולינה מוראצ'ה.

==קריירה==
פאניקו החלה את הקריירה הבוגרת שלה בגיל 18, כשהוחתמה על ידי לאציו מהסרייה א'. ב-8 באפריל 1996, ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת איטליה במשחק נגד פורטוגל, וכבר אחרי חמש דקות של משחק היא כבשה את שער הבכורה שלה. שנה לאחר מכן, היא עברה לקבוצת מודנה וזכתה להגשים את חלומה - לשחק באותה קבוצה עם קרולינה מוראצ'ה, שנחשבת על ידי רבים לשחקנית האיטלקית הטובה אי פעם. באותה עונה, הובילו השתיים את הקבוצה לזכייה באליפות הליגה ובסופר קאפ האיטלקי.

לאחר עונה זו, חזרה פאניקו ללבוש את המדים של לאציו. בחמש העונות הבאות שלה בקבוצה, היא זכתה באליפות אחת, שני גביעי מדינה וסיימה ארבע פעמים כמלכת השערים של הליגה. ב-1999, זומנה פאניקו לסגל הנבחרת שהשתתף בגביע העולם שנערך בארצות הברית. זו הייתה הפעם השנייה בלבד שאיטליה העפילה לטורניר, והיא שובצה לבית עם ברזיל, גרמניה ומקסיקו. איטליה סיימה רק במקום השלישי בבית, הישג שלא הספיק לה כדי להפעיל לרבע הגמר. פאניקו כבשה שני שערים מתוך השלושה שהבקיעה הנבחרת בכל הטורניר. 

בקיץ 2003, נקלעה לאציו לקשיים כלכליים ונאצלה לשחרר מספר שחקניות מהסגל. פאניקו, ששוחררה גם היא, החליטה לחתום במילאן. פאניקו שיחקה בקבוצה עונה אחת, ואז החליטה לעבור לטורינו, שם שיחקה בעבר. בשתי עונותיה בקבוצה, סיימה פאניקו כמלכת השערים של הסרייה א', אך לא הצליחה להוביל את הקבוצה לאליפות הליגה. ב-2006, היא החליטה לעבור לברדולינו ורונה - אחת מקבוצות הצמרת של הליגה. פאניקו שיחקה בקבוצה שלוש עונות, במהלכן היא זכתה בשלוש אליפויות, שני גביעי מדינה, שני סופר קאפ ושלוש פעמים סיימה כמלכת שערי הליגה. בעונת 2007/08 היא השתתפה עם קבוצתה בגביע אופ"א, והובילה אותה לחצי הגמר, תוך כדי שהיא מסיימת כמלכת השערים של הטורניר (9 שערים ב-10 משחקים). עונה לאחר מכן, העפילה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות לגביע אופ"א, אך הפעם נעצרה ברבע הגמר על ידי ליון הצרפתית.

בקיץ 2009, השתתפה פאניקו עם הנבחרת באליפות אירופה שנערכה בפינלנד. הייתה זו אליפות אירופה הרביעית בה השתתפה פאניקו, והיא הצליחה להוביל את איטליה עד לרבע הגמר, שם נעצרה על ידי האלופה שבדרך - גרמניה. באותו הקיץ היא עברה לקבוצת טורס, וזכתה עימה באליפות הליגה. ב-2010, היא עברה לשחק לתקופה קצרה בקבוצת סקיי בלו מארצות הברית, ולאחר מכן חזרה לטורס. בארבע עונותיה הבאות בקבוצה, היא זכתה בשלוש אליפויות נוספות, וסיימה בכל אחת מהעונות כמלכת השערים של הליגה. את שתי העונות האחרונות בקריירה שלה, העבירה פאניקו בוורונה ובפיורנטינה, ובסוף עונת 2015/16 פרשה ממשחק פעיל. שנה לאחר פרישתה, היא מונתה למאמנת נבחרת הנשים של איטליה עד גיל 16.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=147 רשומת משחקיה הבינלאומיים באתר פיפ"א]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלניות איטלקיות
קטגוריה:חלוצות כדורגל איטלקיות
קטגוריה:חלוצי כדורגל איטלקים
קטגוריה:מאמנות כדורגל
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי
קטגוריה:איטלקיות שנולדו ב-1975
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1975
יצחק ב"ק

יצחק ב"ק
לוי יצחק ב"ק (1896 – 1974) היה אמן וצייר אוטודידקט ישראלי, איש היישוב הישן בירושלים. נודע בציורי הקיר שלו במבני בתי כנסת וישיבות בירושלים.

==קורות חיים==
ב"ק נולד בשנת 1896 בעיר העתיקה בירושלים, בנו של שמחה פינחס ב"ק, שהיה נכדו של ניסן ב"ק. אביו היה בעל נטיות אמנותיות ועיטר את לוח ה"שיוויתי" בבית הכנסת תפארת ישראל. גם יצחק, שלמד בישיבת עץ חיים, גילה מגיל צעיר מאוד כישרון רב לציור. אולם אביו, איש היישוב הישן, אסר עליו ללמוד ב"בצלאל", מחשש שייחשף לתרבות החילונית.

בהיותו בן שמונה עשרה נישא לבתו של יונה אלתרמן מצפת. לאחר נישואיו התגורר במשך כמה שנים בצפת. במלחמת העולם הראשונה נסע עם משפחתו לווינה. בתום המלחמה הוא שב לארץ ישראל. כאות הוקרה לקונסול האנגלי בווינה שסייע לו, הוא הקדיש לו ציור מיוחד ובו תיאר את שלבי מסעה של משפחה יהודית מארץ ישראל לאוסטריה ודרכם חזרה לארץ ישראל. הקונסול העביר את הציור למוזיאון באנגליה.

לאחר שובו לארץ ישראל עבר להתגורר בירושלים. עיקר פרנסתו באה מסיוד וצביעת בתים פרטיים. הסיוד היה בסגנון אמנותי והוא נהג לשזור לאורך הקירות עיטורים שונים. כעבור זמן פתח חנות לממכר חומרי צבע לציירים ליד כיכר השבת בירושלים. את החנות ניהל בנו, אריה, והוא הקדיש את עיקר זמנו לציור. כמו כן שימש כגבאי בבית הכנסת בבתי הורנשטיין. 

לאורך כל תקופת המנדט ועד שנות ה-50 ב"ק צייר ועיטר את קירותיהם ותקרותיהם של כעשרים בתי כנסת, ישיבות ובתי מדרש בירושלים שבתוך החומות ומחוצה להן, ובהם בית הכנסת תפארת ישראל, החורבה ובית הכנסת שער השמים בעיר העתיקה וישיבת מאה שערים בשכונת מאה שערים. בבית הכנסת בית יהודה, ליד שוק מחנה יהודה, קיימים עד היום על הקירות כמה מציוריו. כמו כן הרבה לצייר קישוטים ועיטורים לסוכה, ובמיוחד קישוטי "מזרח" לסוכה, דגלים לשמחת תורה, כרטיסי ברכה לראש השנה ועיטורים לכתובות. יצירותיו הופצו בהדפסים ובגלויות בעשרות אלפי עותקים.

==ציורי הקיר בישיבת מאה שערים== 
בשנת 1950, לאורך שנה שלמה, ביצע ב"ק את העבודה הגדולה ביותר שלו – ציורי הקיר והתקרה בישיבה הגדולה במאה שערים בירושלים. הוא כיסה את התקרה וחלקים ניכרים מהקירות בציורי נוף של הערים הקדושות בארץ ישראל ואתרים קדושים בירושלים, כולל שחזור של ציורים שהיו בבתי הכנסת בעיר העתיקה בירושלים, ובראשם בית הכנסת תפארת ישראל והחורבה ונחרבו בידי הלגיון הירדני עם כיבוש הרובע היהודי במלחמת העצמאות. כמו כן כוללים הציורים סמלים של שנים עשר שבטי ישראל, איורים לחגים ולמועדים ועיטורים רבים.

עם השנים התפוררו ציורי הקיר. בעשור הראשון של המאה ה-21 נוצר שיתוף פעולה בין הנהלת הישיבה ובין המועצה לשימור אתרים במאמץ להציל את ציורי הקיר.

==לקריאה נוספת==
* לוי יצחק ב"ק: הצייר החרדי הירושלמי: תרנ"ו–תשל"ד, 1896–1974; הוקלטו ותועדו על ידי ... יצחק בן ניסן ורבקה ב"ק; השלמת הקובץ, הוספת סיפורים, אנקדוטות ופרטים על הסביבה: ישראל מרדכי ב"ק, ירושלים: י.מ. בק, תשס"ד 2004.
* "תצפית" - מגזין הפלס, גיליון 8, 5 ביולי 2013.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ציירים ביישוב
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:אוטודידקטים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:משפחת ב"ק
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974