OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
וייט הארט ליין

וייט הארט ליין (באנגלית: White Hart Lane) היה אצטדיון כדורגל של קבוצת טוטנהאם הוטספר. האצטדיון היה ממוקם בשכונת טוטנהאם שברובע הארינגיי בצפון לונדון, בירת אנגליה. הוא הכיל בשנותיו האחרונות 36,284 מקומות ישיבה.

== היסטוריה ==
בנייתו של האצטדיון החלה בשנת 1898, והוא נחנך ב-4 בספטמבר 1899 במסגרת משחק ידידות בין טוטנהאם הוטספר לנוטס קאונטי לעיני 5,000 צופים, בו ניצחה טוטנהאם בתוצאה 1–4. ב-1923 הורחב האצטדיון לתכולה של 50,000 צופים. במרץ 1938, נרשם שיא הצופים במגרש כש-75,038 צופים חזו בהפסדה של טוטנהאם לסנדרלנד במסגרת גביע ה-FA.

בין השנים 1908–1972, וויט הארט ליין היה אחד מהאצטדיונים היחידים שלא היו בו שלטי פרסומות.

בשנות ה-80 המוקדמות נבנה היציע המערבי, אולם הפרויקט נוהל באופן גרוע. כתוצאה מכך העבודות הושלמו באיחור ועודף ההוצאות גררו את המועדון למשבר כלכלי. בשנת 2006 נעשו באצטדיון שינויים קלים שהגדילו מעט את תכולתו ל-36,310 מקומות.

ב-14 במאי 2017 אירח האצטדיון את משחק הבית האחרון של טוטנהאם, בו גברה הקבוצה בתוצאה 1–2 על מנצ'סטר יונייטד. מספר ימים לאחר מכן החלו עבודות ההריסה של האצטדיון, לטובת בניית אצטדיון חדש הממוקם בשטח שחופף בחלקו את הוייט הארט ליין. האצטדיון החדש מונה 62,062 מקומות ישיבה, וטוטנהאם חנכה אותו בסוף עונת 2018/2019. עד לחניכת האצטדיון החדש, ערכה טוטנהאם את משחקיה הביתיים באצטדיון ומבלי.

==יציעי האצטדיון==
* מערבי: 6,890 מושבים
* צפוני: 10,086 מושבים
* מזרחי: 10,691 מושבים
* דרומי: 8,537 מושבים

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tottenhamhotspur.com/stadium/stadium_history.html היסטוריה של האצטדיון]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לונדון: אצטדיוני כדורגל
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לשעבר
קטגוריה:טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:הארינגיי
פרנק בורמן

פרנק בורמן (באנגלית: Frank Borman; 14 במרץ 1928 – 7 בנובמבר 2023) היה טייס חלל בתוכנית ג'מיני ובתוכנית אפולו להנחתת אדם על הירח.

==השכלה==
בורמן נולד בגארי שבאינדיאנה. בורמן למד טיסה כבר בגיל 15. סיים את האקדמיה הצבאית האמריקאית בווסט פוינט בשנת 1950 כבוגר במדעים. בשנת 1957 השלים תואר שני בהנדסה אווירונאוטית במכון הטכנולוגי של קליפורניה. בשנת 1970 השלים את התוכנית המתקדמת למינהל בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד.

==שירות צבאי==
בורמן שירת בחיל האוויר האמריקאי כטייס קרב, מדריך וטייס ניסוי. היה עוזר הוראה (מתרגל) בתרמודינמיקה ומכניקה של נוזלים במכללה הצבאית בווסט פוינט. בעת בחירתו לנאס"א היה מדריך טיסה בבית הספר לטיסה בבסיס חיל האוויר אדוארדס, קליפורניה.

==שירות בנאס"א==
בשנת 1962 נבחר על ידי נאס"א לתוכניות ג'מיני ואפולו. בשנת 1965 היה מפקד ג'מיני 7, שם, יחד עם ג'יימס לוול, ביצע את החבירה הראשונה בחלל, עם ג'מיני 6. בשנת 1967 השתתף בוועדת החקירה לאסון אפולו 204 (שכונתה "אפולו 1" מאוחר יותר). מאוחר יותר קיבל את תפקיד מנהל תוכנית אפולו, והנהיג את הצוות שתכנן מחדש את חללית אפולו. השתתף במשימת אפולו 8, שהייתה הפעם הראשונה שבני אדם עזבו את מסלול כדור הארץ, והקיפו את הירח.

עזב את נאס"א וחיל האוויר ב-1970 בדרגת קולונל.

==לאחר נאס"א==
בתום שירותו היה ליועץ מיוחד בחברת התעופה איסטרן איירליינס. מאוחר יותר היה לסגן נשיא לפעולות בחברה. הוא המשיך להתקדם בחברה זו עד לתפקיד נשיא ומנכ"ל החברה, עד לפרישתו בשנת 1986.

שירת כשגריר נשיאותי מיוחד במזרח הרחוק ואירופה, ובתפקיד זה השיג תמיכה לשחרור השבויים האמריקאים בצפון וייטנאם.

==אותות ועיטורים==
* מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל
* מדליית הבארד של הנשיונל ג'יאוגרפיק
*מדליית השירות המצוין של חיל האוויר
*אות לגיון ההצטיינות

בנוסף, כמו אסטרונאוטים רבים אחרים, הוא קיבל לאחר פרישתו מנאס"א במהלך השנים שלל אותות כבוד מגופים ממשלתיים ופרטיים. בשנת 1968 הוא נבחר לאיש השנה של המגזין טיים יחד עם ג'יימס לוול וויליאם אנדרס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אסטרונאוטים אמריקאים
קטגוריה:אנשי השנה של המגזין טיים
קטגוריה:תוכנית אפולו
קטגוריה:תוכנית ג'מיני
קטגוריה:טייסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של חיל האוויר
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לתעופה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
רומן רולן

רומן רולן (בצרפתית: Romain Rolland; 29 בינואר 1866 – 30 בדצמבר 1944) היה סופר, מחזאי וחוקר מוזיקה צרפתי, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1915.

==תולדות חייו==
רומן רולן נולד בקלאמסי שבחבל בורגונדי. הוא היה בנו של נוטריון. רולן למד היסטוריה בפריז וברומא וקיבל תואר דוקטור בשנת 1895. הוא לימד היסטוריה במשך חמש שנים באקול נורמל סופרייר, ותשע שנים היה מורה לתולדות המוזיקה באוניברסיטת סורבון בין השנים 1900–1912, וכתב בעיקר על מוזיקה ומוזיקאים. בשנת 1906 פרסם את חיי מיכלאנג'לו, ובשנת 1908 פרסם את מוזיקאים של היום ומוזיקאים של הימים ההם. בשנת 1910 רולן פרסם ביוגרפיה של הנדל ובשנת 1911 את חיי טולסטוי. אחרי מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1919, פרסם את מסע מוזיקלי בעבר, ובשנת 1922 את בטהובן האיש ואמונתו.

בימי מלחמת העולם הראשונה עבר רולן לשווייץ, ובהיותו פציפיסט, הטיף לשלום והיה פעיל בצלב האדום. הוא הושפע מתורותיהם של לב טולסטוי ושל גנדי. רולן נטה בתחילה לקומוניזם, אך התנגד לטרור ולכפייה שהתלוו לו. הוא היה זה שעודד את פנאיט איסטרטי להתחיל לכתוב.

מחקרו תולדות האופרה באירופה לפני לולי וסקרלטי זכה בפרס האקדמיה הצרפתית.

בשנת 1915 הוענק לו פרס נובל לספרות על "האידיאליזם האציל בו מצטיינת פעילותו הספרותית, בגלל האפיון (קרקטריזציה) הנאמן והשופע של האנושות המעידה על רגש עמוק ביותר"<ref></ref>.

בשנים 1923 עד 1936 ניהל רולן חליפת מכתבים עם זיגמונד פרויד. במכתב מ-1927, בתגובה לביקורת של פרויד על האמונה הדתית, טבע רולן את המונח "חוויה אוקיאנית", המתאר תחושה של אחדות עם היקום. לפי רולן, חוויה זו היא המקור של כל האנרגיה הדתית. אדם יכול לראות בעצמו 'דתי' על בסיס החוויה האוקיאנית לבדה, גם אם הוא דוחה כל אמונה ספציפית.

רולן נפטר בשנת 1944 בכפר וזליי בצרפת, כתוצאה ממחלת השחפת.

==ממחזותיו==
* זאבים (1898) תורגם לעברית על ידי יעקב הורוביץ והוצג בהבימה בבימויו של צבי פרדלנדר בשנת 1934.
* דנטון (1900)
* 14 ביולי (1902)
* יום יבוא (1903)

==מספריו==
*ז'אן כריסטוף, תרגם ה. ייבין, ברונפמן, 1977. (תורגם בראשונה 1921.)
*הנפש הקסומה, תרגם ישורון קשת (יעקב קופילביץ), הוצאת שטיבל, 1934.
*קולה ברוניון, (Colas Breugnon), תרגם אברהם שלונסקי, ציורים י. קיבריק, ספרית פועלים, מרחביה, 1952.
*פייר וליס, סיפור, תרגם ח"ש בן אברם, הקיבוץ המאוחד, 1945.

===ביוגרפיות===
* 1907 Vie de Michel-Ange חיי מיכלאנג'לו, תרגמה ויץ-הכהן, מסדה, תל אביב, 1948.
* 1911 La Vie de Tolstoï חיי טולסטוי
* 1924 Gandhi מהטמה גנדי, עשרה מאמרות, תרגם מ. חייט, תל אביב, 1930.
* 1937 Beethoven, Les grandes époques créatrices: Le Chant de la Résurrection בטהובן, תרגם לעברית ויץ-הכהן, ערך פ. גרדנויץ, מסדה, תל אביב, 1945.
* 1939 Robespierre רובספייר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.association-romainrolland.org Association Romain Rolland] 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:פציפיסטים צרפתים
קטגוריה:קומוניסטים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס נובל צרפתים
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:צמחונים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס פמינה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:צרפתים שנפטרו משחפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1866
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1944
מעבר רפיח

מעבר רפיח (בערבית: معبر رفح) הוא מעבר בגבול מצרים – רצועת עזה בעיר רפיח. המעבר נפתח על ידי ישראל בשנת 1982, לאחר הסכם השלום עם מצרים ונסיגת ישראל מסיני ונוהל על ידי רשות שדות התעופה. כיום משמש למעבר מרצועת עזה למצרים.

== היסטוריה ==
עד פרוץ האינתיפאדה השנייה בסוף ספטמבר 2000, היה המעבר פתוח במשך כל שעות היממה, כמעט כל ימות השנה. לאחר כניסתם של הסכמי אוסלו לתוקף בשנת 1994, הוסיף המעבר להתנהל באותו אופן בנוגע לתנועת אנשים, ובנוסף החל לשמש לייבוא סחורות לרצועה ממדינות שונות. עם פרוץ אינתיפאדת אל אקצה הוטלו הגבלות שונות על העוברים במעבר וצומצמו שעות הפתיחה שלו, וכתוצאה מכך חלה ירידה של למעלה ממחצית במספר העוברים בין רצועת עזה למצרים.

המעבר הועבר לאחריות הרשות הפלסטינית ב-25 בנובמבר 2005, בעקבות תוכנית ההתנתקות מרצועת עזה.

המעבר נוהל על ידי כוחות ביטחון פלסטיניים ומצרים, בפיקוח כוח אירופי המכונה "משלחת האיחוד האירופי לסיוע בגבול רפיח". מצלמות וידאו שהותקנו במקום אפשרו בקרה ישראלית מרוחקת על המעבר מאתר הבקרה שבכרם שלום, בשטח ישראל. המעבר שימש כשער הכניסה והיציאה היחיד ברצועת עזה שנוהל באחריות פלסטינית. המעבר פעל במתכונת זו עד 25 ביוני 2006 ומאז נסגר בהוראת ישראל במשך 86% מהימים, בשל סיבות ביטחוניות. המעבר לא נפתח ליצוא.

ביוני 2007 ולאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה, נסגר המעבר לחלוטין, וכוחות האו"ם עזבו את המקום.

ב-23 בינואר 2008 הרסו פעילי חמאס את גדר ההפרדה בין רצועת עזה לסיני, ובכך חיסלו את יעילותו של מעבר רפיח כתחנת ביקורת גבולות.

בעקבות ההפיכה במצרים, ב-28 במאי 2011 נפתח המעבר באופן קבוע לתנועת פלסטינים בין רצועת עזה למצרים, לראשונה מאז הטלת הסגר על רצועת עזה, אולם עם עליית א-סיסי לשלטון במצרים ביוני 2014, חזר המעבר ונסגר לסירוגין.

ב-1 בנובמבר 2017 ובעקבות הסכם בין הרשות הפלסטינית (פת"ח) לחמאס, חזר מעבר רפיח לשליטת הרשות הפלסטינית לאחר למעלה מעשור תחת שלטון חמאס. המעבר נפתח לראשונה בשליטת הרשות ב-18 בנובמבר 2017. בפברואר 2018 נסגר המעבר בגלל מתיחות ביטחונית בסיני.
צק"ח 401 וחטיבת גבעתי כובשים את מעבר רפיח בצידו העזתי במלחמת חרבות ברזל, מאי 2024]]

=== מלחמת חרבות ברזל ===
במהלך הפסקת האש במלחמת חרבות ברזל שימש המעבר כנקודת העברת החטופים לידי ישראל לאחר שנחתם הסכם שבמסגרתו תהיה הפסקת אש של מספר ימים ובה שוחררו עשרות חטופים במספר פעימות בתמורה לשחרור מאות אסירים פלסטינים.

ב-7 במאי 2024 כבש צה"ל את צידו העזתי של מעבר רפיח במסגרת התמרון ברפיח.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעברי גבול בערים חצויות
קטגוריה:גבול מצרים – רצועת עזה
קטגוריה:רצועת עזה: תחבורה
קטגוריה:רפיח
פרובינקיה כרתים וקירנאיקה

כרתים וקירנאיקה (בלטינית: Cyrenaica et Creta) הייתה פרובינקיה רומית. כיום קירנאיקה היא החלק המזרחי של החוף הים תיכוני של לוב, ואילו כרתים היא אי השייך ליוון.

==העת העתיקה==
קירנאיקה הייתה פרובינקיה רומית לחופה הצפוני של אפריקה בין מצרים לנומידיה; היא הייתה יוונית לשעבר (ביוונית: Ἐπαρχία Κρήτης καὶ Κυρήνης). האזור הוא היום החלק המזרחי של החוף הים-תיכוני של לוב.ימיןהאזור המזרחי של הפרובינקיה נקרא מַרְמַרִיקָה (אין בו עיר גדולה), אבל החלק החשוב היה המערבי, שבו חמש ערים, ולכן הוא קרוי פֵּנְטַפּוֹלִיס (פֵּנְטַא - חמש, פּוֹלִיס - עיר) – קִירֵני (שעל שמה קרויה הפרובינקיה), אַפּוֹלוֹניה, אָרְסִינוֹ, בֵּרֶנִיקֶה (היום בנגאזי) ובַּארְקָה - כשהעיר המרכזית הייתה קירני. אחרי רעידת אדמה בשנת 365 לספירה, עברה הבירה לפּטוֹלֵמַאיס.

לאחר שנכבשה על ידי אלכסנדר מוקדון, היא עברה מדור לדור בשושלת בית תלמי, ולאחר מכן לרומא. היא נותקה באופן חלקי מהממלכה התלמיית על ידי תלמי השמיני וניתנה לבנו, תלמי אפיון, שמת ללא יורשים בשנת 96 לפנה"ס, ולכן סופחה לרפובליקה הרומית. בשנת 20 לפנה"ס הפכה קירנאיקה לפרובינקיה בחסות הסנאט הרומי.

למרות שיש עדיין מחלוקת באשר לשטח המדויק שרומא ירשה, בשנת 78 לפנה"ס הייתה קירנאיקה לפרובינקיה רשמית ומאורגנת יחד עם כרתים.

בשנת 296 לספירה קירנאיקה לא שרדה את הרפורמות של דיוקלטיאנוס, והיא חולקה לשתי פרובינקיות: ליבּיה סוּפּריוֹר כללה את הפנטפוליס וליבּיה אינְפריוֹר כללה את מרמריקה, שבירתה החדשה היא העיר האלכסנדרית לשעבר פּאראטוֹניוּם.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.livius.org/ct-cz/cyrenaica/cyrenaica.html קירני וקירנאיקה] 

קטגוריה:כרתים: היסטוריה
קטגוריה:לוב: היסטוריה
קטגוריה:פרובינקיות רומיות
רוברט סולו

רוברט סולו מקבל את [[המדליה הלאומית למדעים מנשיא ארצות הברית, ביל קלינטון (1999)]]
רוברט מרטון סולו (באנגלית: Robert Merton Solow; 23 באוגוסט 1924 – 21 בדצמבר 2023) היה כלכלן-מקרו אמריקאי יהודי שנודע בעיקר בזכות חקר הצמיחה הכלכלית, זוכה פרס נובל לכלכלה ב-1987.

==ביוגרפיה==
רוברט סולו נולד בברוקלין, ניו יורק. ב-1940, בגיל 16, החל את לימודיו באוניברסיטת הרווארד לאחר שזכה במלגה. הוא למד סוציולוגיה, אנתרופולוגיה וכלכלה במשך שנתיים אך משמלאו לו שמונה עשרה שנים, החליט להתגייס לצבא. הימים היו ימי מלחמת העולם השנייה וסולו הוצב בצפון אפריקה ולאחר מכן באיטליה ושוחרר באוגוסט 1945.

לאחר שחזר לארצות הברית נישא ושב להרווארד, הפעם כדי להתמקד בכלכלה. מורו היה וסילי לאונטיף, בעצמו זוכה פרס נובל לכלכלה. ב-1951 השלים את עבודת הדוקטורט שלו ובמקביל לכהונה קצרה כמרצה באוניברסיטת קולומביה, הצטרף לסגל המחלקה המפורסמת לכלכלה של MIT – מוסד אשר היה ביתו מאז עד פרישתו ב-1995.

ב-1987 זכה בפרס נובל לכלכלה על "תרומתו לתאוריה של צמיחה כלכלית".

==תרומתו לכלכלה==
בשנות ה-50 וה-60 פיתח סולו מודל של צמיחה כלכלית, שמקובל לראותו כמודל הנאו קלאסי של הצמיחה. העבודה התאורטית מציגה פונקציית ייצור הקושרת בין תשומות – הון ועבודה – לתוצר לאומי גולמי ולאופן שבו הוא משתנה, או צומח לאורך הזמן.

סולו לא הסתפק בתאוריה ואמד בשנות השישים את פונקציית הייצור בארצות הברית. בין התוצאות החשובות של עבודתו הייתה ההכרה כי את חלק הארי של הצמיחה בפועל אין לייחס לעלייה בכמות ההון במשק או לשיעור הגידול של האוכלוסייה, אלא לשיפורים טכנולוגיים המאפשרים לעובד נתון לייצר יותר באמצעות כמות הון נתונה. לפני פרסום מאמריו של סולו בנושא, מקובל היה להתייחס רק לגידול בהון ועבודה כגורמים לצמיחה. סולו הראה שהגורם השלישי, הנקרא מאז "השארית של סולו" הוא העיקרי. את השארית הסביר על ידי שינויים טכנולוגיים אקסוגניים.

תוצאה חשובה אחרת היא הנייטרליות לאורך זמן של אותם שיפורים טכנולוגיים: סולו הראה שטכנולוגיה אינה משנה את היחס לפיו מתחלק התוצר בין העובדים לבעלי ההון.

ביחד עם עמיתו ל-MIT פול סמואלסון, תרם סולו נדבכים נוספים לתאוריה הכלכלית הרווחת של העידן, המודל הנאו-קלאסי. בין השאר תרם לפיתוח התאוריה של עקומת פיליפס ושילובה בתמונה הנאו-קלאסית הכוללת.

תרומה חשובה נוספת של סולו למקרו-כלכלה ולפונקציית הייצור הייתה הוספת משאבים טבעיים כגורם ייצור, בנוסף על הון, עבודה וטכנולוגיה.

פרט לעבודתו המדעית, התנסה גם בכלכלה מעשית כשהיה חבר במועצה המייעצת לנשיא קנדי בין 1961 ל-1963.

נפטר ב-21 בדצמבר 2023.

==קישורים חיצוניים==

* [http://nobelprize.org/economics/laureates/1987/solow-autobio.html אוטוביוגרפיה], באתר פרס נובל 
* [https://web.archive.org/web/20070203180049/http://cepa.newschool.edu/het/profiles/solow.htm רוברט סולו], באתר ההיסטוריה של המחשבה הכלכלית 
* [http://www.econlib.org/library/Enc/bios/Solow.html רוברט סולו], באתר Econlib 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:כלכלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי מדליית ג'ון בייטס קלארק יהודים
קטגוריה:יהודים זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:נשיאי האגודה האקונומטרית
קטגוריה:נשיאי האגודה האמריקנית לכלכלה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
פיין סטריט 70

בניין אמריקן אינטרנשיונל
פיין סטריט 70, לשעבר בניין אמריקן אינטרנשיונל (באנגלית: American International Building) הוא גורד שחקים בעיר ניו יורק שבארצות הברית.

גובהו של הבניין 290 מטרים והוא בעל 66 קומות. הוא ממוקם במנהטן תחתית בדרום האי מנהטן.

==היסטוריה==
בניין אמריקן אינטרנשיונל נבנה בשנות ה-20 של המאה ה-20 במהלך "מרוץ בניית גורדי השחקים של ניו יורק" - המרוץ לבנות את הבניין הגבוה בעולם. בהתאם לסגנון התקופה, וכדי לאפשר את מהירות הבנייה - למבנה חרוט, בסגנון גותי. הבניין, המצוי ברחוב פיין מס' 70, הושלם בשנת 1932.

הבניין היה הגבוה ביותר בדרום מנהטן עד לבניית מרכז הסחר העולמי בשנות ה-70. כיום, הוא הבניין השני בגובהו באזור.

בקומה ה-66 של הבניין מצויה קומת תצפית, שאינה פתוחה לקהל הרחב.

בעת בניית הבניין הותקנו בו מעליות בנות שתי קומות - אשר שירתו שתי קומות רצופות בו זמנית, אולם מתקן זה היה לא נוח לשימוש והוחלף במעליות רגילות.

==המבנה באומנות==
הבניין מופיע בסרטים רבים ובהם "ספיידרמן" ו"ארמגדון".

==ראו גם==
*גורדי שחקים בניו יורק

==קישורים חיצוניים==

אמריקן אינטרנשיונל
קטגוריה:ניו יורק: מבנים בסגנון האר דקו
קטגוריה:מנהטן תחתית
קודאין

קודאין או מתילמורפין (Codeine, Methylmorphine) הוא סם ממשפחת האופיאטים ומשתיך לקטגורית הסמים הנרקוטיים. קודאין משמש כתרופה לשיכוך כאבים קלים עד בינוניים, דיכוי שיעול יבש (שיעול לא יעיל, שלא תורם להוצאת ליחה) וכתכשיר נוגד שלשול. קודאין משווק כמלח פוספאט, ולעיתים כמלח סולפט. הקודאין הוא אלקלואיד המצוי באופיום בריכוזים הנעים בין 0.7% ל-2.5%. ניתן להפיק קודאין מאופיום, אולם רוב הקודאין המשמש ברפואה מופק ממורפין. תכשירים המכילים קודאין נמכרים בישראל בשמות: ברונכולט פורטה, היסטפד קומפאונד לינקטוס, טוקאר סירופ, מיגרלב, נורופן פלוס, ספסמלגין, פרטוסול סירופ, קודאברול, קוד-אקמול, רקוד, רוקסט, רוקה-קאר.

== שימושים ברפואה ==
השימוש בקודאין ברפואה מתרכז בעיקר בטיפול בסימפטומים הבאים:
* דיכוי שיעול יבש (שיעול לא יעיל, שלא תורם להוצאת ליחה)
* שלשול
* שיכוך כאבים חלשים עד בינוניים

קודאין משווק לעיתים בתערובת עם פרצטמול, אספירין או איבופרופן. ולעיתים גם בתוספת של קפאין. תערובות אלה מספקות שיכוך כאב חזק יותר מאשר שימוש בכל אחד מהמרכיבים בנפרד (אפקט סינרגיסטי).

== מעמד חוקי ==
ברוב מדינות העולם, קודאין הוא תרופה הניתנת למכירה ללא מרשם רופא, אך בפיקוח משרד הבריאות המקומי. כמו כן נזקק אדם הרוצה למכור קודאין לרישיון רוקחות. בישראל, על-פי פקודת הסמים המסוכנים הקודאין מותר לשימוש ואחזקה, ובלבד שלא יינתן בכמויות ובריכוז העולים על המפורט בפקודה זו ובפקודת הרוקחות. עם זאת, שר הבריאות יכול להוציא צו המכניס את הקודאין לרשימת הסמים המסוכנים (האסורים).

== תופעות לוואי ==
תופעות לוואי לשימוש בקודאין:
* אופוריה
* גירוד
* בחילה
* הקאה
* עייפות
* סחרחורת
* יובש בפה
* במקרים קיצוניים: קשיי נשימה ואף מוות

כמו כל האופיאטים, לאורך זמן השימוש מתפתחת עמידות לתופעות אלה, בנוסף לעמידות לשימושים הרפואיים, כאשר לכל תופעה ישנו קצב שונה של התפתחות עמידות. העמידות יורדת ואף נעלמת כאשר ישנו אי-שימוש ממושך בסם.

== שימוש בסם למטרות הנאה ==
בשל השפעותיו האופוריות והמרגיעות וכתוצאה מהיותו חוקי וקל להשגה בבתי המרקחת זכה הקודאין לפופולריות אצל צרכני סמים.<ref></ref> מכורים משתמשים בו לעיתים כתחליף להרואין, זאת אף על פי שהשפעתו חלשה יחסית ותופעות הלוואי קשות יותר.

אחת הסכנות בשימוש בתרופות המכילות קודאין, מעבר להתמכרות, היא שברוב המקרים הן מכילות חומרים פעילים נוספים, כמו פרצטמול, איבופרופן או אספירין, אשר בכמויות גבוהות יכולים לגרום לנזק בלתי-הפיך ואיברים שונים בגוף האדם, בהם הכבד, הכליות ומערכת העיכול. תרופות המכילות קודאין בלבד כחומר פעיל עשויות להכיל אחוז גבוה של אלומיניום סיליקט (<math>\ AlSiO_2</math>) אשר פוגע בכבד לאורך זמן.

שילוב החומרים הנוספים הביא להתפתחותן של טכניקות "ביתיות" מגוונות למיצוי הקודאין מהתרופה, בין היתר באמצעות מים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סמים מדכאים
קטגוריה:נוגדי שלשול
קטגוריה:אלקלואידים
קטגוריה:משככי כאבים
קטגוריה:צרפת: המצאות
קטגוריה:צרפת: תגליות
קטגוריה:רשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי
מלקולם מקלארן

מלקולם רוברט אנדרו מקלארן (באנגלית: Malcolm Robert Andrew McLaren; 22 בינואר 1946 – 8 באפריל 2010) היה אמרגן מוזיקה בריטי ומוזיקאי. נודע במיוחד כאמרגן של להקת הפאנק סקס פיסטולס. בעוד שמצד אביו היה ממוצא סקוטי, אמו הייתה בת למשפחה ממוצא יהודי ספרדי שעסקו בסחר ביהלומים.
== ביוגרפיה ==
=== מקלארן האמרגן ===
ב-1971 פתחו מקלארן וחברתו מעצבת האופנה ויויאן ווסטווד בלונדון חנות בגדים ששמה Let It Rock.
בשנת 1972 נסע מקלארן לניו יורק שם עבד עם להקת ניו יורק דולס. ב-1975 חזר מקלארן ללונדון ושינה את שם החנות ל-Sex.

באותה שנה פגש מקלארן את ג'ון ליידון (לימים ג'וני רוטן). ליידון ומקלארן השתעשעו ברעיונות מוזיקליים והחליטו להקים להקה שאותה ינהל מקלארן.
ללהקה החליטו לקרוא סקס פיסטולס ולצרף אליה את פול קוק (תופים), סטיב ג'ונס (גיטרה) וגלן מטלוק (גיטרה בס).
בזכות הפרסום הרחב שעשה מקלארן ללהקה, הפכה הלהקה בתוך זמן קצר לאחת מלהקות הפאנק המצליחות ביותר באותה תקופה.

בשנת 1978, במהלך סיבוב הופעות בארצות הברית, התפרקה להקת "סקס פיסטולס".
מיד לאחר פירוקה החליט מקלארן על הקמת להקה חדשה, שתיקרא Bow Wow Wow.
בעזרת הידע בפרסום של מקלארן, זכו Bow Wow Wow בהצלחה מרובה, אך בעוד הם זוכים בתהילה התפרקה הלהקה מפני שאמה של הזמרת בת ה-14 של הלהקה הכריחה אותה לעזוב.

=== קריירת סולו ===
לאחר פירוקה של Bow Wow Wow החליט מקלארן לנסות להיות מוזיקאי עצמאי.
מקלארן החל לשיר מוזיקת פופ, ואת אלבומו הראשון Duck Rock הוציא ב-1983.
האלבום זכה בהצלחה מרובה במיוחד בזכות שני הלהיטים שנכללו בתוכו - Buffalo Gals ו- Double Dutch.
אלבומו השני של מקלארן, שנקרא Scratchin, יצא בשנת 1984. רוב האלבום כלל שירי היפ הופ.
כמה חודשים לאחר מכן הוציא מקלארן אלבום נוסף, שנקרא Fans ושכלל בתוכו את הלהיט הנודע Madam Butterfly.

לאחר מכן הוציא מקלארן כמה אלבומים שלא זכו להצלחה.
בשנת 1994 הוציא מקלארן אלבום ג'אז כפול בשם Paris ובו הלהיט "Jazz is Paris".

בשנת 2000 שקל מקלארן להתמודד על ראשות העיר לונדון. בשנת 2010 נפטר בשווייץ מסרטן.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* [https://www.ted.com/talks/malcolm_mclaren_authentic_creativity_vs_karaoke_culture הרצאה של מלקולם מקלארן ב-TED]
* 
* 

קטגוריה:אמרגנים יהודים
קטגוריה:אמרגנים בריטים
קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:סקס פיסטולס
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1946
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2010
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הייגייט
קיפודניים

קיפודניים (שם מדעי: Tachyglossidae) היא משפחה של יונקים השייכים לסדרת יונקי הביב. כיום סדרה זו מורכבת משני סוגים ומארבעה מינים בלבד הנמצאים ביבשת אוסטרליה ובגינאה החדשה. יתר המינים שהיו בסדרה נכחדו. נקבות משפחה זו מטילות ביצים במקום להמליט גורים, בשונה מכל יתר היונקים למעט הברווזן. טמפרטורת הגוף של יונקים אלו נמוכה בהרבה משאר היונקים. הסדרה "יונקי הביב" נקראת כך משום שקיים פתח אחד המשמש למספר מטרות: הטלת הביצים, מתן השתן והטלת הצואה. פתח זה נקרא "פתח הביב" (Cloaca).

==אנטומיה ומראה==
קיפודן הנמלים הוא בעל חיים לא גדול מכוסה בזיפים וקוצים (הקיפודן דומה לקיפוד המצוי וגם הוא מתכדר בשעת סכנה). יש לו חוטם צר וארוך המשמש גם כאף וגם כפה. לשונו ארוכה ודביקה ואין לו שיניים כלל. הלסת התחתונה קצרה מהעליונה. הגפיים של הקיפודן הן קצרות אך חזקות ומסתיימות בטפרים העוזרים לו בהתחפרות. השלד של הקיפודן חזק וכבד, כנראה כדי לתמוך בשרירים חזקים שמשמשים לו בחפירה.

== מיון ==
* משפחה קיפודניים (Tachyglossidae)
** סוג ומין יחיד קיפודן נמלים אוסטרלי (Tachyglossus aculeatus)
** סוג קיפודן חרטומני (Zaglossus)
*** מין קיפודן חרטומני אטנבורו (Zaglossus attenboroughi)
*** מין קיפודן חרטומני מערבי (Zaglossus bruijni)
*** מין קיפודן חרטומני מזרחי (Zaglossus bartoni)
*** מין קיפודן חרטומני האקטי (Zaglossus hacketti) - נכחד
*** מין Zaglossus robustus - נכחד
** סוג מגליבגוויליה (Megalibgwilia) - נכחד

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1873
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
קטגוריה:יונקי הביב
קטגוריה:בעלי חיים אלקטרורצפצים
אקסודוס (ספר)

אֶקְסוֹדוּס (באנגלית: Exodus) הוא רומן מאת הסופר היהודי-אמריקאי ליאון יוריס שיצא לאור בשנת 1958.

הספר הפך לרב-מכר בארצות הברית וב-1960 עובד לסרט הקולנוע "אקסודוס" על ידי אוטו פרמינגר. ב-1959 תורגם הספר מאנגלית לעברית על ידי יוסף נדבה.

שם הספר בא מספר שמות בתנ"ך, שנקרא באנגלית/לטינית 'אקסודוס' ומספר על המסע של העם היהודי מעבדות (שאותה משווה יוריס לגלות) לחירות, בפרט בסיפור יציאת מצרים. השם קשור גם לאוניית המעפילים אקסודוס, שסיפורה מתואר בתחילת הספר, אך אינו תופס נפח רב.

הספר בחלקו הראשון בנוי כשורה של זיכרונות המתארת את מאבק העלייה של היהודים ארצה. במרכז הספר עומדים ארי בן-כנען, צבר מחוספס ואחד המפקדים המובילים בהגנה ובמוסד עליה ב' וקתרין פרימונט, אחות אמריקנית אשר נשלחת לעבוד במחנה הפליטים בקפריסין. מסביבם יש גיבורים דוגמת דב לנדאו - נער יהודי-פולני אשר שרד את גטו ורשה ומחנה ההשמדה אושוויץ. קרן הנסן - נערה גרמנייה אשר הוברחה לדנמרק וכך שרדה את השואה. לאחר פגישתם של הגיבורים וזיכרונותיהם הנפרדים במחנה פליטים בקפריסין ארי בן כנען מצליח להבריח אותם לארץ ישראל ושם ומתחיל חלקו השני של הספר, המאבק על תקומת המדינה היהודית. החלק השלישי של הספר מוקדש למלחמת העצמאות והרביעי למבצעי העלייה הנועזים של יהודי תימן ועיראק.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
*אביבה חלמיש 1946, [https://www.city-mind.com/default.aspx אקסודוס- הסיפור האמיתי: פרשת אניית המעפילים "יציאת אירופה תש"ז"]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרות יהודית
קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות: ספרים
קטגוריה:ספרי 1958
קטגוריה:כוח המגן העברי בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ההעפלה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:רומנים המתרחשים בישראל
קונגו בלו

קונגו בלו הוא אלבומו השמיני של דני סנדרסון, שיצא בשנת 2005.

== רקע ==
מקור שמו של האלבום "קונגו בלו" הוא רצונו של סנדרסון לשלב בלדות ואלמנטים רומנטיים (בלו, בלוז, עצבות) לצד שירים "כבדים" יותר העושים שימוש בעבודת גיטרות דומיננטית ובמקצבים פראיים (קונגו, ג'אנגל).

האלבום כולל את "שושנה" ואת "טיפה של הבנה", הסינגלים הראשונים שסנדרסון פרסם כמבצע מאז אלבומו הקודם מ-1997, הלא נודע. כל השירים באלבום נכתבו והולחנו בידי סנדרסון. האלבום מוקדש לאשתו, המעצבת נעמי סנדרסון, שהלכה לעולמה כתוצאה ממחלת הסרטן ימים ספורים לאחר פרסום האלבום. סינגל נוסף, "עוזבת למקום רחוק", פורסם זמן קצר לאחר פטירתה.

האלבום הופק מוזיקלית בידי סנדרסון ורן שם טוב מלהקת איזבו, שהפיק גם שני שירים מתוך הפרויקט "תולדות המים - שירים לאחרים" שכללו את הלהיט מתוך האלבום, "בדיעבד" (בוצע בידי אריאל זילבר).

==רשימת השירים==
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון.

==משתתפים==
*דני סנדרסון - מילים, לחנים, שירה, גיטרות, קלידים
*רן שם-טוב - גיטרות, קלידים
*יונתן לוי - גיטרה בס
*מארק מישייב - תופים, כלי הקשה, וויברפון ב"בא בקלות"
*כפיר בן ליש - קולות
*קרן מלכה - קולות
*אלכסיי סובה - כינורות ב"היסטוריה" ו"מפלט אחרון", צ'לו ב"מפלט אחרון"

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2005
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי דני סנדרסון
קטגוריה:אלבומי חברת נענע דיסק
ג'נאם ג'נאם

ג'נאם ג'נאם הוא סרט ישראלי בבימויו של חיים בוזגלו, שיצא בשנת 2005.

==עלילה==
הסרט מתרחש בישראל של שנת 2005. גבר נשוי, בסוף שנות השלושים שלו, מורה במקצועו, מגיע למבוי סתום בחייו הזוגיים והאישיים. הוא מחליט לעזוב הכול ולקחת פסק זמן. הוא מתכוון לנסוע לחופשה קצרה בחו"ל אך ברגע האחרון עולה על הסעה של עובדים זרים משדה התעופה היישר אל ביתם החדש, דרום תל אביב.

הוא חי איתם מתוך התבוננות, כמעט מבלי לדבר כלל. הם, מעצם היותם זרים ושונים כשלעצמם, נותנים לו מקום ולא שואלים אותו מה שהוא לא מספר. התנאים בהם הם חיים והיחס שהם מקבלים קשים, אך גם האנושיות של מעסיקיהם הישראלים מוצגת בסרט.

הגבר עובד איתם באתר הבנייה בו הם עובדים, משתתף ברגעים הקשים והשמחים. הוא חווה את הזרות שלהם ואת הרצון והצורך שלהם לחום, אהבה ובית.
הסרט מראה גם את הצד הבדלני של העובדים הזרים, אך במקביל גם את הצד שמנגד, כשבעל כורחם הם נאלצים להיות ישראלים במידת מה ולקבל עליהם את ההוויה של ישראל.

עלילת הסרט דומה לעלילת נישואין פיקטיביים, אף הוא סרט בבימוי חיים בוזגלו, אלא שבו חובר הגיבור לחבורה של פועלי בניין ערבים.

==שחקנים==
* אביטל דיקר
* דני ריטנברג
* דור צויגנבום
* גלינה אוזנר
* עמוס לביא
* ריימונד אמסלם
* יוסי טולדו

==פרסים==
הסרט זכה בארבעה פרסים בפסטיבל סירקיוז בארצות הברית לשנת 2006:
* פרס הסרט הטוב ביותר
* פרס הבמאי הטוב ביותר
* פרס התסריט 
* פרס המוזיקה (לזמר שושן)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים בעברית
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי 2005
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2005
קאלימאכוס

דיוקנו המשוער של קאלימאכוס
קאלימאכוס (ביוונית: Καλλίμαχος; נולד בערך בין השנים 315–310 לפנה"ס ומת לא לפני 244 לפנה"ס) היה מגדולי משורריה של התקופה ההלניסטית.

==חייו ועבודתו==
קאלימאכוס נולד בקירנה שבצפון אפריקה (כיום לוב). הוא היה בנו של באטוס – שם המעיד על השתייכות למשפחת אצילים מקומית בקירנה (בשם זה נקרא מייסד העיר, באטוס הראשון ), ונכדו של מפקד הצבא קאלימאכוס.

קאלימאכוס למד פילוסופיה באתונה ובשנת 290 לפנה"ס לערך עקר לאלכסנדריה ההלניסטית וקבע בה את מקום מגוריו. הוא לימד שם בבית ספר, ואולי אף ניהל אותו, עם זאת ידע גם ימי עוני ומחסור, כפי שזה משתקף בשירתו.

קאלימאכוס היה חסיד ה"אפיליון" (האפוס הקטן) והסתייג מהאפוס הקלאסי, הארכאי. לדעתו אצורה ברכה רבה דווקא בחיבור קצר, אשר בו יוכל המשורר להעמיק ולהפנים את מלוא כישוריו.

בספרייה הגדולה של אלכסנדריה חיבר קאלימאכוס קטלוגים, כ-120 במספר, שהיו למעשה המסגרת החשובה של תולדות הספרות. לכל מחבר הוסיף קאלימאכוס ביוגרפיה קצרה.

אין בנמצא טקסט של קאלימאכוס שנכתב אחרי שנת 244 לפנה"ס, ואין עדות אחרת לגבי תאריך מותו.

==יצירותיו הליריות==
בדומה למשוררים אחרים בני דורו, ואף אלה שקדמו לו, לא שרדו רוב יצירותיו. מה שנותר הוא רק קמצוץ זעיר מכל אשר כתב: שישה המנונים (פיוטים דתיים הפונים לאל כלשהו), 64 אפיגרמות וכן מבחר קטעים ופרגמנטים משירים וחיבורים אפיליוניים. 

בהמנונים של קאלימאכוס ניתן למצוא את ההתמזגות של סוגי הפיוט הלירי, האפי והדרמטי. בולטת בהם בקיאות מיתולוגית, אך כזו שאינו פוגמת בשירה ובאיכותה.

ביצירותיו בולטת האטיולוגיה, כלומר הסיבתיות – הרצון להסביר אירועים שונים, תופעות, פולחנים ועוד.
דרך יצירותיו ניתן לשרטט את פרקי חייו באופן זה, שתחילה היה צעיר תוסס ודינמי, ואחר-כך היה למתבגר, ממוסד ושקול.

==לקריאה נוספת==
* תולדות התקופה ההלניסטית, האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 10 (כתבה: אביבה קציר), פרק 4: השירה בתקופה ההלניסטית, קאלימאכוס, עמ' 109–117.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070206082657/http://www.glaced.digitalspace.net/list/callimachus.html שתי אפיגרמות ופרגמנט של קאלימאכוס] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררי יוון העתיקה
קטגוריה:ספרני הספרייה הגדולה של אלכסנדריה
קטגוריה:יוונים ממצרים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
הלם תרבות

המפגש עם הכובשים עם רובים וסוסים זעזע את האצטקים, ולכן הם בלבלו את האירופאים עם נביאים ממזרח.
על פי המודל, אנשים תחילה (1) ירח דבש ואז (2) תקופת מעבר, כלומר הלם תרבות. אך בהמשך אנשים יתחילו להסתגל (3) (הקו המנוקד מראה שיש אנשים שישנו את התרבות החדשה). ו (4) מתייחס לאנשים מסוימים שחוזרים למקומם להסתגל לתרבות העתיקה.
הלם תרבות היא תגובה נפשית הנעה מהשתוממות ועד סלידה כלפי יסוד תרבותי לא מוכר או זר. הלם תרבות עלול להביא לידי חוסר יכולת של הפרט להתמצא ולפעול בתרבות הזרה לו, או לחוסר יכולת של חברי תרבות מסוימת לתקשר עם אדם מתרבות זרה ולקלוט אותו אליהם.

==שלבים==
מעבר לסביבה תרבותית חדשה מחולק למספר שלבים:
# "ירח הדבש" (honeymoon) - התלהבות ראשונית מהשינוי.
# הלם תרבות (culture shock).
# הסתגלות ראשונית (initial adjustment).
# בידוד מנטלי (mental isolation).
# קבלה והסתגלות (acceptance and integration).

כמו כן, תהליך החזרה לסביבה התרבותית המקורית מחולק למספר שלבים:
# חרדת חזרה (return anxiety).
# "ירח דבש" הפוך (return honeymoon).
# הלם חזרה (reentry shock).
# הסתגלות מחדש (reintegration).

==ראו גם==
* הטמעה תרבותית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנתרופולוגיה
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
פרובינקיה לוסיטניה

האימפריה הרומית בשנת 120 לספירה כשלוסיטניה מודגשת
חצי האי האיברי
לוסיטניה (בלטינית: Lusitania) הייתה פרובינקיה רומית. היא כללה את פורטוגל של היום וחלק קטן ממערב ספרד של היום. היא נקראה על שם העם הלוסיטני ששכן באזור, ובירתה הייתה אוגוסטה אמריטה (מרידה של היום).

==מקור השם==
הפרובינקיה נקראת על-שם העם הלוסיטני, ששכן בפורטוגל של היום. ישנה מחלוקת רבה, אך המקור הוא כנראה מעורב: לוס שפירושו בלטינית "אור" וטאנוּס, שפירושו בקלטית "שבט", אז לוסיטניה פירושו "שבט האור". טענה אחרת גורסת כי פירוש השם הוא "ארץ הטירוף".

==הלוסיטנים==

רוב ההיסטוריונים מסכימים כי מקורם של הלוסיטנים בהרי האלפים והם התיישבו באזור פורטוגל במאה השישית לפנה"ס. מבחינה אתנית, הם כנראה ממוצא קלטי, או שהם ממוצא איברי והתאחדו עם הקלטיברים באמצעות נישואין. לדעת היסטוריונים רבים, הלוסיטנים הם אבותיהם של הפורטוגלים המודרניים.

==הפרובינקיה הרומית==
עם כיבוש לוסיטניה, סיימה רומא את כיבוש חצי האי האיברי, שנחלקה על ידי אוגוסטוס בשנת 25 לפנה"ס לשלוש פרובינקיות: היספניה בייטיקה בדרום, היספניה טארקוננסיס בצפון ובמזרח, ולוסיטניה במערב. עיר הבירה של לוסיטניה הייתה אוגוסטה אמריטה, שנקראה על-שם אוגוסטוס קיסר, והיא מרידה של היום. עיר חשובה נוספת הייתה קוֹנימְבְּרִיגה שהשתמרה היטב. לוסיטניה שרדה את הרפורמות של דיוקלטיאנוס, אך כשהפכה הנצרות לדת הרשמית, אוחדה לוסיטניה עם היספניה טארקוננסיס ובייטיקה ל"דיוקסיית היספניה" (בלטינית: Diocesis Hispanium).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20040611215344/http://www.arqueotavira.com/Mapas/Iberia/Populi.htm מפה אתנוגרפית של השבטים הקדם-רומיים באיבריה] (פורטוגלית).

קטגוריה:פורטוגל: היסטוריה
קטגוריה:ספרד הרומית
קטגוריה:פרובינקיות רומיות
מוריס לבלאן

מוריס לבלאן (Maurice Leblanc; 11 בדצמבר 1864, רואן - 6 בנובמבר 1941, פרפיניאן), סופר צרפתי.

מוריס לבלאן הוא מחברם של רומנים בלשיים וספרי הרפתקאות. הוא זכה לפרסום עולמי הודות לגיבור שהמציא, הפורץ הנוצץ ארסן לופן (Arsène Lupin). מוריס לבלאן נולד בניתוח שהביא ליתמותו מאם. אביו, שהיה סוחר עשיר, הועיד לו עתיד של תעשיין, אך הוא סירב לכך ועבר לפריז כדי לבנות לעצמו חיים של סופר.

== יצירתו של מוריס לבלאן ==
היצירות הראשונות של מוריס לבלאן הזוגות (Des couples), אישה (Une femme), הנה הכנפיים (Voici des ailes) עוררו את עניינם של ז'ול רנאר (Jules Renard) ושל אלפונס דודה (Alphonse Daudet) והביאו לו הצלחה. בשנת 1901 פרסם את הרומן האוטוביוגרפי ההתלהבות (L'Entousiasme).

בשנת 1905 הזמין אצלו פייר לאפיט (Pierre Laffitte) נובלה שתישא את השם מעצרו של ארסן לופן (על שמו של אחד מחברי מועצת העיר של פריז). כעבור שנתיים הופיע הספר. הספר ארסן לופן נגד הרלוק שולמס, המעמיד את שרלוק הולמס באור מגוחך, עורר את זעמו של ארתור קונאן דויל.

מוריס לבלאן קיבל את ההשראה לדמותו של ארסן לופן מאדם בשר ודם, האנרכיסט מריוס יעקב. בהמשך, לבלאן התנער מכך וטען שארסן לופן אינו מייצג אותו. הוא כתב 20 יצירות על ארסן לופן, ובצרפת קיים מוסד של ידידי ארסן לופן. דמותו של ארסן לופן היוותה בסיס ליצירת דמויות חדשות באותו סגנון. והמפורסמת שבהן היא דמותו של פנטומס (Fantômas).

ביתו בעיירה אטרטה משמש כיום כמוזיאון לחייו ויצירותיו (Le Clos Lupin - Maison Maurice Leblanc).

== ספרים שתורגמו לעברית ==
*החיים הכפולים של ארסן לופאן תורגם על ידי יהושע קנז והופיע בשנת 1964 בהוצאת מ. מזרחי
*ארסן לופן בן העשרים/מעצרו של ארסן לופן תורגם על ידי א. בן נחום עד עמוד 114 ועל ידי י. סערוני מעמוד 114 ועד הסוף. הספר הופיע בשנת 1966 בהוצאת מ. מזרחי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* יובל פלוטקין, [https://www.ynet.co.il/entertainment/article/r1h1TrteO האיש שהמציא את לופן - וחי בצלו], ynet, 05.02.21.
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרי מתח ואימה
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:שרלוק הולמס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1864
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1941
פרשת שופטים באדום

פרשת שופטים באדום היא פרשה של הטיית תוצאות של משחקי כדורגל, לשם זכייה בהימורים, שהתחוללה בישראל במשך מספר שנים, כנראה בין השנים 1997 ל-2000 בליגת העל, הליגה הלאומית, הליגה הארצית ובעיקר בגביע המדינה.

הפרשה נחשפה לראשונה בחדשות גלי צה"ל על ידי השדרן ניב רסקין ב-28 בנובמבר 2001, ועוררה סערה בכדורגל הישראלי, בעיקר בקרב יו"ר הוועדה המקצועית של איגוד השופטים, צבי רוזן, ויו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל, גברי לוי.

בפרשה היו מעורבים 13 אנשים, מתוכם 7 שופטי כדורגל ועוזרי שופטים, 2 עסקנים, 2 מארגני הימורים ונהג מונית אחד. השופטים המעורבים בפרשה היו סבי אלנקווה, יוחנן צ'יבוטרו, חיים מירובסקי, בריק תחסין, יריב מעתוק, מאיר אמסילי ואורי ביטון.

3 מארגני ההימורים היו פיני שרון, אוהד מכבי תל אביב, אבי חודדה מקרית אתא ואלי כהן, שחקן עבר בהפועל תל אביב ונבחרת ישראל בכדורגל.

3 הנאשמים האחרים היו חברי הנהלות מכבי אחי נצרת והפועל מראר, ונהג מונית שהסיע בקביעות את עד המדינה, משה אטיאס, למשחקים בהם שובץ.

בכתבי האישום נטען שהסכומים ה"מקובלים" לשוחד נעו בין 5,000 ש"ח ל-5,000 דולר (כ-19,000 ש"ח באותן שנים). ונראה שכ-20 משחקים הוטו באותן שנים.

==תוצאות משפטיות==
ב-13 בנובמבר 2003 השופט יריב מעתוק הורשע ונגזרה עליו שנת מאסר על תנאי וקנס של 20 אלף שקלים על קבלת שוחד.

ב-13 בדצמבר 2004 השופטים אורי ביטון ומאיר אמסילי הורשעו וגזר הדין הורה תחילה על חצי שנת מאסר בפועל, לאחר ערעור נגזר עליהם לרצות עבודות שירות.

ב-15 באוקטובר 2006 השופט יוחנן צ'יבוטרו הורשע בארבעה סעיפי אישום של קבלת שוחד במסגרת עסקת טיעון בה הודה בניסיונות הטיית משחקים וקבלת שוחד. נגזרו עליו שלוש שנות מאסר בפועל ועוד שתי שנות מאסר על תנאי.

ב-2 בספטמבר 2007 שחקן העבר אלי כהן הורשע ונגזרו עליו שלוש שנות מאסר בפועל על נתינת שוחד להטיית משחקים וקנס של 25 אלף ש"ח.

השופט תחסין בריק הורשע ונגזרו עליו שלוש שנות מאסר וקנס של 25 אלף ש"ח.

אבי חודדה הורשע ונגזרו עליו 27 חודשי מאסר על מעורבותו במתן שוחד וקנס של 40 אלף ש"ח.

הקוון חיים מירובסקי הורשע בחלק מהאישומים וזוכה מאחרים, עליו נגזרו שישה חודשי עבודות שירות וקנס של 5,000 ש"ח.

יו"ר אחי נצרת לשעבר באסם סולימאן זוכה מאשמה של מתן שוחד לשופט יוחנן צ'יבוטרו כדי להטות משחק. גם נאביל דגש זוכה.

בסיומו של פסק הדין האחרון בפרשה זו בבית משפט השלום ציין השופט, דן מור:
:"הרקב שפשה ברקמת הכדורגל בארץ, באותה תקופה ובאותם מקומות, נבלם. המורסה נוקתה. שופטי הכדורגל, בעבר ובהווה, אטיאס, מעתוק, צ'יבוטרו, תחסין, אלנקווה, אמסילי, ביטון ומירובסקי, הוקעו, נפלטו וחלקם אף נותן את הדין על מעשיו. כך אף נותני השוחד, סוכני ההימורים, חודדה, אלי כהן ופיני שרון. גם האחרים שזוכו או אלו ששמם נקשר לפרשה אך לא הובאו לדין, יודעים כיום את מצבם וכי שמם ידוע ומוכר לגורמי אכיפת החוק.
:לא נותר לי אלא לקוות כי הספורט חזק יותר ממהרסיו."

חמישה מהמורשעים ערערו על הרשעתם ועל חומרת עונשם. ערעורם של תחסין, כהן וצ'יבוטרו נדחה. נדחה גם ערעורו של חודדה על הרשעתו, אך עונשו הופחת ל-20 חודשי מאסר. נדחה גם ערעורו של מירובסקי על הרשעתו, אך בוטל עונש המאסר בפועל שנגזר עליו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מעשי פשע בישראל
שופטים באדום
קטגוריה:פרשות שוחד בישראל
קטגוריה:שנות ה-2000 בישראל
ארגון בין-לאומי

ארגון בין־לאומי הוא ארגון בעל היקף או נוכחות בין־לאומית.

ישנם שני סוגים עיקריים של ארגונים בין־לאומיים:
* ארגונים בין־ממשלתיים (IGOs): הביטוי "ארגון בין־לאומי" מתייחס בדרך כלל לסוג זה של ארגון. ארגונים אלה מורכבים בעיקר מנציגים של מדינות ריבוניות, החברות בארגון<ref></ref><ref></ref>. דוגמאות לארגונים בין־ממשלתיים: האומות המאוחדות (האו"ם), ארגון נאט"ו (האמנה הצפון־אטלנטית), ארגון המדינות המתועשות (G8) הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE), מועצת אירופה (COE), האיחוד האירופי (המהווה דוגמה לארגון רב־לאומי), הבנק העולמי, ארגון הסחר העולמי (WTO), קרן המטבע הבין-לאומית (IMF), ארגון ההגירה הבין־לאומי (IOM). האו"ם משתמש במונח "ארגון בין־ממשלתי" במקום "ארגון בין־לאומי" על מנת להבדיל בין שני סוגי הארגונים<ref></ref>.
* ארגונים בין־לאומיים שאינם ממשלתיים (INGOs): אלה הם ארגונים חוץ־ממשלתיים (NGOs), הפועלים בזירה הבין־לאומית<ref></ref>. סוג כזה של ארגון כולל ארגונים ללא כוונת רווח וחברות בין־לאומיות, כמו למשל תנועת הצופים העולמית, הוועד הבין־לאומי של הצלב האדום והסהר האדום ורופאים ללא גבולות.

הארגון הבין־ממשלתי הראשון והוותיק ביותר הוא הוועדה המרכזית לניווט השיט על הריין, שקמה בשנת 1815 בקונגרס וינה.

==ראו גם==
* יחסים בין-לאומיים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ארגונים
קטגוריה:גלובליזציה
מיסיולוגיה

מיסיולוגיה או מדע המיסיון הוא תחום בתאולוגיה מעשית החוקר את עבודתו של המיסיונר, מטרותיו והמסרים אותם הוא מעביר. 

מיסיולוגיה היא בחינה רב-תחומית ורב-תרבותית של כל היבטי הפצת האמונה הנוצרית המתבססת על תאולוגיה, אנתרופולוגיה, היסטוריה גאוגרפיה, תאוריה ושיטות תקשורת, השוואת דתות, מתודולוגיה נוצרית והיחסים בין הכתות בנצרות. אדם העוסק במיסיולוגיה קרוי מיסיולוג.

מייחסים את יסוד מדע המיסיון למיסיולוג הגרמני גוסטב וארנק (Gustav Warneck 6 במרץ 1834 – 26 בדצמבר 1910). 

מקצוע המיסיולוגיה נלמד בעיקר באוניברסיטאות נוצריות כדוגמת "האוניברסיטה הקתולית של אוסטרליה" או "Southern Nazarene University", אך גם באוניברסיטה כללית כדוגמת ה"אוניברסיטה של דרום אפריקה".

==נושאים בהם עוסקת המיסיולוגיה==

*בחינה של האסטרטגיה והתוצאות (החיוביות וגם השליליות) של הפצת הדת הנוצרית.
*מחקר על ההשפעה של הפצת הדת ועבודת הרווחה על הסביבה, כולל היבטים מעשיים של פוליטיקה בינלאומית והתפתחות כלכלית. 
*בחינה מהם כללי התנהגות נוצריים החיוניים לנצרות ולכן חלים על הנוצרים בכל התרבויות ובין ביטויים תרבותיים גרידא של הנצרות שניתן לשנותם ולהתאימם לתרבות אחרת.
*הצעת הסברים תאולוגיים לתופעות כדוגמת הדיכוטומיה שבין הכנסייה המתוארת בברית החדשה שכל תפקידה לבשר (כלומר לגרום להתנצרות) ובין הכנסייה העכשווית שאינה עוסקת במיסיון, אלא העבירה תפקיד זה לסוכנות חיצוניות, קרי גופי המיסיון. 

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.missionstudies.org/ האגוד הבינלאומי ללימודי המיסיון] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מיסיון
Sheer Heart Attack

Sheer Heart Attack (בעברית: התקף לב חמור) הוא האלבום השלישי של להקת הרוק הבריטית קווין. האלבום יצא בנובמבר 1974 וזכה להצלחה מסחרית רבה, לראשונה בתולדות הלהקה. על אף שהלהקה עדיין לא הרוויחה הרבה מהאלבום בגלל חוזה שלטענתם היה לא הוגן. מצבם הכלכלי וחוסר שביעות רצונם מחברת התקליטים גרמו להם בסופו של דבר לעבור לחברת EMI עבור האלבום הבא. (שאף מתחיל בשיר שנאה שמוקדש לנורמן שפילד).

האלבום הוא רב-גוני ומכיל שירי הארד רוק והבי מטאל לצד שירים מעודנים של מוזיקה קלאסית, סאונד שהפך להיות מזוהה עם הלהקה ויתפתח גם באלבומים הבאים. יש אף האומרים שהאלבום הוא הקדמה לאלבום הבא, A Night at the Opera. כמו כן, על פי פרדי מרקיורי עצמו, השיר In The Lap of the Gods הוא פרולוג לשיר Bohemian Rhapsody.

השיר "Bring Back That Leroy Brown" שכתב מרקיורי, ספג את השראתו משירו של ג'ים קרוצ'י "Bad, Bad Leroy Brown" והוקדש לזמר שנהרג בתאונת מטוס מספר חודשים לפני הוצאת האלבום.

== רשימת שירים ==
=== צד ראשון ===
* Brighton Rock (בריאן מיי) (5:08)
*Killer Queen (פרדי מרקיורי) (2:57) *
* Tenement Funster (רוג'ר טיילור) (2:48)
* Flick of the Wrist (מרקיורי) (3:20)
* Lily of the Valley (מרקיורי) (1:43)
*Now I'm Here (מיי) (4:10) *

=== צד שני ===
* In the Lap of the Gods (מרקיורי) (3:20)
* Stone Cold Crazy (קווין) (2:12)
* Dear Friends (מיי) (1:07)
* Misfire (דיקון) (1:50)
* Bring Back That Leroy Brown (מרקיורי) (2:13)
* She Makes Me (Stormtrooper in Stilettos)<br />(מיי) (4:08)
* In the Lap of the Gods...Revisited (מרקיורי) (3:42)

=== רצועות בונוס במהדורת הוליווד רקורדס משנת 1991 ===
*"Stone Cold Crazy (1991 Bonus Remix by Michael Wagener)" ((דיקון/מיי/מרקיורי/טיילור)

=== רצועות בונוס במהדורת Anniversary מ-2011 ===
*Now I'm Here (Live at Hammersmith Odeon, December 1975)
*Flick of the Wrist (BBC Session, October 1974)
*Tenement Funster (BBC Session, October 1974)
*Bring Back That Leroy Brown (A Cappella Mix 2011)
*In the Lap of the Gods ... Revisited (Live at Wembley Stadium, July 1986)
* המסומנים יצאו כסינגלים.
* כל השירים מבוצעים על ידי פרדי מרקיורי, למעט Tenement Funster ו(She Makes Me (Stormtrooper in Stilettos, המבוצעים על ידי רוג'ר טיילור ובריאן מיי בהתאמה. כמו כן, טיילור ומיי מבצעים קולות רקע בחלק מהשירים שמבוצעים על ידי מרקיורי.
* למרות השמות, אין דמיון רב בין השירים In the Lap of the Gods ו-In the Lap of the Gods...Revisited.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1974
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי קווין
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת אלקטרה רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת EMI
10BASE-T

כבל 10BASE-T.
10BASE-T הוא תקן יישומי של טכנולוגיית ה־Ethernet אשר מאפשר לתחנות קצה להתחבר זו לזו באמצעות כבל תקשורת מסוג זוגות שזורים. 

== אטימולוגיה ==
הכינוי 10BASE-T מורכב ממספר מאפיינים פיזיים של האמצעי:
* המספר 10 מצביע על מהירות העברת הנתונים בכבל - 10 מיליון סיביות לשנייה.
* המילה BASE היא למעשה קיצור של המילה baseband, המסמלת את שיטת השידור בה האות מועברת בצורה דיגיטלית ללא אפנון. כמו כן, בצורת שידור זו, בניגוד לשיטת broadband, לא ניתן להעביר מידע בשני הכיוונים בו-זמנית.
* האות T היא קיצור של המילה הלועזית Twisted pair (זוג שזור) - סוג הכבל בו משתמשים.

== מאפיינים ==
האורך המקסימלי של כבל מסוג זה מוגבל ל-100 מטר בלבד, בדומה ל-100BASE-T ו-1000BASE-T. בקצוותיו של כבל 10BASE-T ישנו תקע מסוג RJ-45 הדומה לתקע של טלפון, אך גדול במקצת.

קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
המוזיאון לאמנות מודרנית

המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק (באנגלית: Museum of Modern Art ובראשי תיבות MoMA, מומה) הוא מוזיאון לאמנות מודרנית, ששוכן באזור מידטאון של רובע מנהטן שבניו יורק ונחשב לאחד ממוזיאוני האמנות הטובים בעולם.<ref name="Kleiner"></ref>

==הקמת המוזיאון==
המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל המודרניסטי אדוארד דורל סטון ונפתח לציבור לראשונה ב-7 בנובמבר 1929. ב-21 במאי 2002 נסגר המוזיאון לצורך שיפוצים נרחבים, ונפתח מחדש ב-20 בנובמבר 2004 בבניין חדש, שתוכנן על ידי האדריכל היפני יושיו טאניגוצ'י. במהלך השיפוצים הוצג חלק מאוסף המוזיאון במבנה ברובע קווינס, שכונה "מומה קווינס".

==מוצגי המוזיאון==
אוסף המוזיאון נחשב בקרב רבים<ref name="Kleiner" /> כאוסף האמנות המודרנית הטוב בעולם. מוצגים בולטים באוסף המוזאון: "ליל כוכבים" של וינסנט ואן גוך, "העלמות מאביניון" של פבלו פיקאסו, "התמדתו של הזיכרון" של סלבדור דאלי, "ברודוויי בוגי ווגי" של פיט מונדריאן, "חבצלות המים" של קלוד מונה, "הריקוד" של אנרי מאטיס, "הרוחצת" של פול סזאן, "דיוקן עצמי עם שער קצוץ" של פרידה קאלו, "מרקי קמפבל" של אנדי וורהול, "הצוענייה הנמה" של אנרי רוסו, "הנאהבים" של רנה מגריט, ומספר יצירות של קוסימה פון בונין ורומן אופלקה.

אמנים אמריקאים בולטים שיצירותיהם מוצגות במוזיאון: ג'קסון פולוק, ג'ספר ג'ונס, אדוארד הופר, רוס בלקנר, אנדי וורהול, דון ואן וליט, צ'אק קולז, ראלף באסקי, רפאל אולבינסקי, אדוארד אבדיסיאן, מארק לומברדי ואנדרו וייאת'.

כמו כן, למוזיאון אוסף צילומים נרחב.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.worldvisitguide.com/salle/theme_40057_M0218.html חדרי המוזיאון], באתר "[http://www.worldvisitguide.com worldvisitguide.com]"

== הערות שוליים ==

אמנות מודרנית
אמנות מודרנית
אמנות מודרנית

קטגוריה:מנהטן: מבנים
ארמון הבדולח

ארמון הבדולח (באנגלית: The Crystal Palace) היה מבנה שהוקם ב-1851 לכבוד "התערוכה הגדולה" - התערוכה העולמית הראשונה למוצרי תעשייה (The Great Exhibition of the Works of Industry of All Nations), שנערכה בלונדון. מטרת התערוכה הייתה לשלב בין התעשייה לאמנות.
ארמון הבדולח בשנת [[1851]]

המבנה תוכנן תוך 8 ימים על ידי ג'וזף פקסטון, אדריכל וגנן במקצועו - עובדה שהשפיעה מאוד על אופי המבנה המזכיר חממה. המבנה היה עשוי ברזל יצוק וזכוכית – מיטב הטכנולוגיה של התקופה הוויקטוריאנית וסמל התעשייה של התקופה, והוקם בתוך 9 חודשים, זמן שיא לתקופתו. השם "ארמון הבדולח" נטבע על ידי המגזין הסאטירי "פאנץ'". לאחר תום התערוכה פורק המבנה והורכב מחדש בפרבר של לונדון, אשר נקרא על שמו עד היום - קריסטל פאלאס. המבנה חרב בשריפה בשנת 1936.

יש שסימנו את ארמון הבדולח כתחילתה של האדריכלות המודרנית.

==אדריכלות וסגנון==
המלכה ויקטוריה פותחת את התערוכה; ציור של [[לואי האג]]

=== רקע ===
השינויים שהביא עמו המודרניזם במאה ה-19 התבטאו בעיקר בתחומי התעשייה והמדע. האדריכלות, לעומת זאת, נותרה שמרנית יחסית מבחינה סגנונית ושלטו בה הנאו קלסיציזם ודומיו עד שלב מאוחר יחסית; רק לקראת סוף המאה החלה האדריכלות המודרנית לתפוס תאוצה. מבחינה זו ניתן לראות בארמון הבדולח מבשרן של חלק מהמגמות העתידות לתפוס מקום חשוב באדריכלות זו, הן בתאוריה והן באופני הביצוע. ניתן לתלות זאת בעובדה שהבניין נועד לאכלס תצוגה תעשייתית - ולפיכך התמקם בקרבת השדה הטכנולוגי, שכבר השתחרר מכבלי המסורת והטעם ונמצא אז בעיצומו של שינוי משמעותי, ושבשלב מאוחר יותר היה בעל השפעה חשובה על האדריכלות.

=== אופי וסגנון ===
ארמון הבדולח שילב בתוכו צורות מסורתיות כמו קשתות, מדליונים ואף חיקוי של אבני ראשה בחזית הארמון. כפי שהיה מקובל בבניה המסורתית, לעמודי הבניין היו בסיס וכותרת. עם זאת, בעיצוב הארמון נכללו מספר אלמנטים מודרניים חדשים:
*הזכוכית ממנה נבנה הארמון הייתה חומר חדש שעד אז לא נראה במבנים ציבוריים בהיקפים כאלה.
*הארמון הורכב מצורות גאומטריות פשוטות – אחד מסימני הזיהוי של העיצוב המודרני בהמשך.
*למעט הכותרות בעמודים הארמון היה נטול עומס קישוטי.
*בניגוד לנוהג להסתיר את הקונסטרוקציה מאחורי האורנמנט, קורות הברזל נותרו חשופות ונראו נקודות החיבור שלהן עם קורות אחרות במבנה.

=== מבנה ===
פסטיבל הנדל בארמון הבדולח, 1857
הארמון נבנה בצורת בזיליקה, אולם מרכזי אחד גבוה במרכז ולצידו שני אולמות משניים נמוכים יותר.<BR> 
האולם המרכזי נחצה במרכזו במבנה מקומר גבוה יוצר שיצר חלל מרכזי פתוח (בדומה לקפלה).<BR>
הארמון הורכב מ־3000 עמודים שהיוו את השלד של הבניין. החלק העליון של הבניין והגג היו בנויים מלוחות זכוכית באורך 1.2 מטר ורוחב 25 ס"מ. בגלל החומר שממנו הארמון נבנה, הארמון נראה שקוף וקליל, ולכן השרה תחושה של חלל ענק שמתמזג במרחב. תחושה זו התחזקה מאוד בגלל העובדה שהיו עצים בתוך המבנה ומחוצה לו. בנין זה ערער את המסורת של בנייה כבדה באבן, לא עוד קורות עץ וקירות נושאים התומכים במבנה, אלא שלד ברזל מצופה זכוכית.

החדשנות של המבנה והזמן הקצר בו תוכנן גרמו לליקויים רבים שלא נצפו מראש במבנה, מחוסר ניסיון או מחוסר תשומת לב לעניין. דמיונו המבני לחממה ומסכי הזכוכית הגדולים גרמו לכך שהמבנה התחמם מאוד בשעות היום. בתכנון לא נלקח בחשבון נושא האוורור הטבעי של המבנה - מה שגרם לשהות בו להיות בלתי נסבלת למדי אפילו באקלים האנגלי.

==ראו גם==
* ארמון התעשייה

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הייד פארק
קטגוריה:לונדון: מבנים היסטוריים
קטגוריה:מבנים ויצירות שהועתקו ממקומם
רוג'ר טיילור

רוג'ר מדואוז טיילור (באנגלית: Roger Meddows Taylor; נולד ב-26 ביולי 1949) הוא פזמונאי, זמר, רב-נגן אנגלי אשר משמש כמתופף להקת הרוק הבריטית קווין, ואחד ממייסדיה יחד עם הגיטריסט בריאן מיי. בנוסף להיותו מתופף תרם טיילור גם לקולות הרקע וכן כתב והלחין חלק משירי הלהקה.

==ביוגרפיה==
טיילור נולד בנורפוק שבבריטניה לוויניפרד מדואס ומישל טיילור. לטיילור אחות הצעירה ממנו בשנתיים, קליר.

=== לימודים ===
בשנת 1957 עברה המשפחה לטרורו ורוג'ר התחיל ללמוד בבית ספר בו התקבל לראשונה למקהלה. בגיל 8, הוא קיבל השראה מבן דודו (אשר ניגן בגיטרה) להתחיל לנגן בגיטרה. בהתחלה הוא לימד את עצמו לנגן יוקולילי ואחר כך לימד את עצמו לנגן בגיטרה. בשנת 1960 הוא עבר בית ספר, שם למד לנגן בגיטרה באופן מקצועי.

בשנת 1961 החל ללמוד לתופף בעצמו.
הוא סיים את לימודיו בשנת 1967 ולאחר מכן עבר ללונדון והחל ללמוד רפואת שיניים במכללת בית החולים של לונדון. עד מהרה השתעמם מהמקצוע ופנה ללמוד ביולוגיה במכללה בצפון לונדון ואף השלים תואר ראשון במקצוע.

=== עבודתו בקווין ===
בשנת 1968 הקים הרכב בשם סמייל עם בריאן מיי וטים סטאפל , שהיה נגן הבס והסולן. הלהקה התפרקה כעבור שנה וטים עבר ללהקה אחרת. כדי למלא את מקומו, הזמין טים את חברו פרדי מרקיורי ללהקה, ולבסוף שינה פרדי את שמה לקווין.

בין היתר כתב טילור מספר שירים בהם:
#One Vision, Don't Lose Your Head (יחד עם שאר חברי הלהקה) ו-A Kind of Magic מתוך האלבום A Kind of Magic.
#The Invisible Man ו-Breakthru, שאותו כתב יחד עם מרקיורי, מתוך האלבום The Miracle.
#Radio Ga Ga מתוך האלבום The Works.
#Innuendo (יחיד עם מרקורי), Ride the Wild Wind , These Are the Days of Our Lives מתוך האלבום Innuendo.
#Action This Day ו-Calling All Girls מתוך האלבום Hot Space.

===קריירת הסולו===
טיילור החל קריירת סולו בשנת 1977, במקביל להיותו פעיל בלהקה, עם הסינגל I Wanna Testify. בשנת 1981 השיק אלבום סולו ראשון, "Fun In Space" , שזכה לביקורות טובות, ובשנת 1984 הוציא את האלבום "Strange Frontier" . בשנת 1988 ייסד להקה חדשה בשם "The Cross" , בה היה הסולן בנוסף לכתיבה והלחנה של השירים.

באוקטובר 2021 הוציא את האלבום "Outsider".

==דיסקוגרפיה==

* Fun in Space (1981)
* Strange Frontier (1984)
* Happiness (1994)
* Electric Fire (1998)
* Fun on Earth (2013)
* Outsider (2021)
* (2022) The Outsider Tour Live

== וידאוגרפיה ==
משמאל לימין: רוג'ר טיילור, [[ג'ף בק וג'יימי מוזס בהופעה בשנת 2013]]

* Live at the Cyberbarn (1998)

==חיים אישיים==
לטיילור 5 ילדים משתי נשים שונות: פליקס לוטר ורורי אלינור מאשתו הראשונה דומיניק ביירנד, איתה היה במערכת יחסים ללא נישואים בשנים 1980–1987. לבסוף נישאו מטעמי נוחות, אך טיילור כבר היה מעורב במערכת יחסים עם אשה אחרת, דבי לנג, שאף הופיעה בווידאוקליפ של קווין. ממערכת היחסים עם דבי נולדו לטיילור 3 ילדים נוספים, רופוס טייגר (1991), טייגר לילי (1994) ולולה דייסי מיי (2000). הזוג נפרד בשנת 2002. בשנת 2010 נישא טיילור לסרינה פוטגייטר.

רוג'ר ידוע כחובב מכוניות מושבע ואת אהבתו למכוניות הביע בשיר של קווין, "I'm in Love with My Car", אותו הוא גם שר. כיום ביתו של טיילור ממוקם בסמוך לביתו של בריאן מיי.

==קישורים חיצוניים==
רוג'ר טיילור בהופעה ב-2008

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברי להקת קווין
קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:מתופפים בריטים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:זמרים בעלי מנעד קולי של 4 אוקטבות
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1949