OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ארנון נגלר

פרופ' ארנון נגלר
ארנון נגלר (נולד ב-25 בפברואר 1953) הוא מדען ישראלי. פרופסור לרפואה ומנהל המערך ההמטולוגי, השתלת מח עצם ובנק דם חבל הטבור המרכז הרפואי שיבא, תל-השומר. פרופ' נגלר נחשב מהמובילים בתחום השתלות מח עצם.

== ביוגרפיה ==
נולד בחיפה כבנם הבכור של בנימינה (מורה) ויצחק (מנהל בכור תעשיות), למד בבית הספר היסודי "בארי" ואחר כך ב"תיכון עירוני ג'" בנווה שאנן בחיפה. נגלר סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ב-1977.

נגלר נשוי בשנית, אב וסב.

===קריירה רפואית ===
התמחה במרכז הרפואי רמב"ם ברפואה פנימית ובהמטולוגיה ובהמשך בהשתלות מח עצם באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית (1990-1986). בנוסף, לפרופ' נגלר תואר שני אותו סיים בהצטיינות בביולוגיה של התא והמערכה ההמטולוגית מאוניברסיטת תל אביב 1984.

נגלר הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.

===השתלות מח עצם===
בשטח השתלות מח עצם נחשב נגלר מהמובילים בתחום ובעל שם ומוניטין בינלאומיים. נגלר היה חבר בצוות שהמציא את השתלות מח העצם המודרניות לאחר טיפול כימותרפי במינון נמוך, השתלות המבוססת על אימונותרפיה, שגרם למהפכה עולמית בשטח ההשתלות. שיטה שמאפשרת לבצע השתלות מח עצם ולהציע ריפוי לחולים עד גיל 75.

תחומי התעניינותו של נגלר כוללים בין השאר השתלות מח עצם במחלות ממאירות כולל סרטן דם-לוקמיה, מיאלומה ולימפומה וכן טיפולים אימונולוגיים בעזרת תאים קוטלים טבעיים (תאי NK).

נגלר ביצע את השתלת הדם הטבורי הראשונה בישראל ב-1994 והקים את בנק דם חבל הטבור הראשון בישראל, ב-1996.

== פרסים ==
במהלך הקריירה שלו, זכה לפרסים ומענקים רבים במשך השנים, כולל פרס מהאיגוד האמריקאי להשתלות מתורמים זרים NMDP) 2004) ופרס מטעם האיגוד האמריקאי להשתלות (ASBMT).

== פרסומים וספרים ==
נגלר חיבר כ-[https://web.archive.org/web/20071213223827/http://rus-tourist.sheba.co.il/main/siteNew/index.php?page=685&action=sidLink&stId=988 400 מאמרים] וכ-40 פרקים. הוא חבר בוועדות, באיגודים ובמערכות עיתונים מדעיים בינלאומיים רבים ומייעץ לחברות ביוטכנולוגיה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.parentsguidecordblood.com מדריך נייטרלי אודות בנקאות דם טבורי]
* [https://web.archive.org/web/20071213223827/http://rus-tourist.sheba.co.il/main/siteNew/index.php?page=685&action=sidLink&stId=988 רשימת מאמרים של פרופסור נגלר]

קטגוריה:בוגרי בית ספר בארי (חיפה)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (חיפה)
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
יוהאן קספר פון סיסיניון

האלוף יוהאן קספר פון סיסיניון או יוהאן קספר דה סיסיניון (Johan Caspar von Cicignon 1625 לערך - 1696) היה קצין לוקסמבורגי.

סיסיניון נולד באוֹבֶּרוָואמְפָּאך (Oberwampach), עיירה קטנה בצפון לוקסמבורג, בערך בשנת 1625. 
בשנת 1657 הוא נעשה קצין בדנמרק. בשנות ה-60 המוקדמות של המאה ה-17 הוא הפך למפקד במצודת בֶּרְיֶינְהוּס (Bergenhus Fortress) שבנורווגיה. בתפקידו זה, הוא היה מעורב בקרב ווֹיֶן (Battle of Vågen) ב-1665, כשצי אנגלי קטן התקיף צי הולנדי חשוב בנורווגיה, לאחר שהסתתרו במפרץ ברגן. ב-1681 הוא נשלח לטרונדהיים שבנורווגיה כדי לפקח על הבנייה מחדש של העיר לאחר שריפתה. סגנון הבארוק של סיסיניון הוא עדיין הסגנון הדומיננטי בבניין העיר. ישנן אנדרטאות לזכרו בטרונדהיים ובאוברוואמפאך.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לוקסמבורגים
קטגוריה:לוקסמבורג: צבא וביטחון
קטגוריה:דנמרק: צבא וביטחון
קטגוריה:נורווגיה: צבא וביטחון
קטגוריה:טרונדהיים
קטגוריה:אנשי צבא דנים
קטגוריה:ילידי 1625
קטגוריה:נפטרים ב-1696
זידנתה הראשון

זִידַנתַה או זִידַנְתַש<ref>שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא , או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו .</ref> הראשון היה מלך החתים בין השנים 1560–1550 לפנה"ס. הוא היה חתנו של חנתילי הראשון ואף עזר לו להשתלט על כס המלוכה על ידי רציחת המלך הקודם, מורשילי הראשון בכך שלקראת סוף חייו של מורשילי הראשון, רצח זידנתה את כל בניו של המלך ואת כל משרתיהם, מה שהבטיח לחנתילי את המלוכה. 

בהיותו מלך, לקח זידנתה הראשון לאשה את בתו של חנתילי הראשון כך שאילן היוחסין נשמר מהצד הנשי.

זידנתה הראשון נרצח בשנת 1550 לפנה"ס על ידי בנו ויורשו אמונה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Michael Roaf, Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east, 1991.
</div>
==קישורים חיצוניים==
*[http://www.hittites.info/history.aspx?text=history%2fEarly+Empire.htm#Zidanta1 זידנתה הראשון], באתר על מלכי החתים
*[https://web.archive.org/web/20120422094002/http://history-world.org/hittites.htm החתים], באתר היסטוריית העולם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:מלכי החתים
רומליה המזרחית

רומליה המזרחית לאחר קונגרס ברלין. הקו השחור מציין את גבולותיה של בולגריה לפי חוזה סן סטפנו
בול של רומליה המזרחית משנת 1881
רומליה המזרחית (בולגרית Източна Румелия, טורקית עות'מאנית Rumeli-i Şarki, טורקית Doğu Rumeli, יוונית Ανατολική Ρωμυλία) הייתה מחוז (וילאייט) עצמאי באימפריה העות'מאנית שבירתה בפלובדיב שבבולגריה, ואשר קמה בתראקיה ב-1878, לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית ומכוח הסכמות קונגרס ברלין. רומליה המזרחית התקיימה דה פקטו עד שנת 1885, מועד בו סופחה לבולגריה.

==היסטוריה==
רומליה המזרחית השתרעה בתראקיה הצפונית והקיפה את השטח המישורי שבעמק הנהר מריצה וקטע משפלת חוף הים השחור, בין הרי הבלקן מצפון, הרי רודופי מדרום-מערב והרי ילדז (Yıldız Dağları - "הרי הכוכב") מדרום-מזרח. השם "רומליה המזרחית", ולא תראקיה הצפונית, ניתן לישות בעקבות התעקשותם של נציגי בריטניה בקונגרס ברלין, והתבסס על שמה העות'מאני של תראקיה.

בעקבות המלחמה הסכימה רוסיה לחוזה סן סטפנו שנחתם ב-3 במרץ 1878. בהסכם זה הכירו העות'מאנים באוטונומיה של בולגריה על רוב תראקיה, אך הוא בוטל ארבעה חודשים בלבד לאחר מכן בקונגרס ברלין. לפי סעיף 13 להסכמות קונגרס ברלין, הוענקה לרומליה המזרחית אוטונומיה מנהלית במסגרת האימפריה העות'מאנית, שהמשיכה להיות הריבון באזור. המושל הכללי במחוז היה נוצרי אשר מונה על ידי השלטון העות'מאני בהסכמת מעצמות אירופה. כעשרים כפרים של מוסלמים-בולגרים (פומקים) בהרי רודופי סירבו להכיר בריבונותה של רומליה המזרחית, והקימו את הרפובליקה הפומקית.

ב-6 בספטמבר 1885 סופחה רומליה המזרחית לבולגריה ושנה לאחר מכן הכירו בכך גם העות'מאנים, ולפי חוק מינה הסולטאן את "נסיך בולגריה" כמושל הכללי של רומליה המזרחית. ה-6 בספטמבר היה ליום חגה הלאומי של בולגריה. במקביל שבו כפרי הרפובליקה הפומקית והצטרפו לאימפריה העות'מאנית.

על פי הסכם בוקרשט (1886), שסיים את מלחמת בולגריה–סרביה (1885), נקבע שרק נסיך בולגרי יוכל להיות מושל רומליה המזרחית. בשנת 1908 הוכרז על איחוד רומליה המזרחית עם נסיכות בולגריה באופן רשמי, וזמן קצר אחרי כן הוכרז על הקמת ממלכת בולגריה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: וילאייטים
קטגוריה:ממלכת בולגריה
קטגוריה:בולגריה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:תראקיה
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מדינות וסאליות ומדינות חסות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1878
שערי קיליקיה

שערי קיליקיה (בטורקית: Gülek Boğazı – "מעבר גילק") הם מעבר ההרים העיקרי בהרי הטאורוס בדרום טורקיה, ומחברים את מישור צ'וקורובה (Çukurova) שלחופי הים התיכון עם רמת אנטוליה שבמרכז אסיה הקטנה.

בעת העתיקה עברה דרך צרה דרך שערי קיליקיה, אשר יכלה לשמש לתנועת בני אדם ופרדות, אך לא לכלי רכב, ואלכסנדר הגדול עבר דרכם בשנת 333 לפנה"ס בדרכו דרומה לפני קרב איסוס מול הפרסים. המעבר שימש גם את השליח פאולוס הקדוש בדרכו צפונה לגלטיה ואת אבירי מסע הצלב הראשון.

כיום עוברים מסילת רכבת והכביש המהיר E-90 דרך שערי קיליקיה.
==קישורים חיצוניים==

קיליקיה, שערי
קיליקיה, שערי
קיליקיה, שערי
קטגוריה:מישור צ'וקורובה
הסכם קופנהגן

מפה שמציגה את שטחי האזור לאחר ההסכם. [[שוודיה ב<span style="color: Yellow;">צהוב</span>, דנמרק-נורווגיה ב<span style="color: Red;">אדום</span>. שוודיה הייתה צריכה להחזיר את Trøndelag ואת Bornholm לדנמרק-נורווגיה. שטחים ששינו את בעליהם מסומנים ב<span style="color: Green;">ירוק</span>.]]
הסכם קופנהגן היה הסכם שלום שנחתם ב־27 במאי 1660 בקופנהגן, וציין את סיום המלחמה הצפונית הקטנה בין שוודיה לברית של דנמרק-נורווגיה והאיחוד הפולני-ליטאי.

יחד עם הסכם רוסקילד (Roskilde), הוא סיים תקופה של לוחמה וקבע את הגבולות בין דנמרק, נורווגיה ושוודיה, שתקפים עד היום.

חוזה קופנהגן, שנחתם ב־27 במאי 1660, החזיר את פונן ואת בורנהולם לדנמרק ואת טרנדלג לנורווגיה. מחוזות יבשת לשעבר של דנמרק ממזרח לאורסונד, עם זאת, נותרו חלק משוודיה. כתוצאה מהשלום, האצולה הדנית, שלא תמכה במאמץ המלחמתי הדני, הפכה לשעיר לעזאזל להפסדי המדינה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דנמרק: היסטוריה
קופנהגן
קופנהגן
קטגוריה:ליטא: היסטוריה
קטגוריה:נורווגיה: היסטוריה
קטגוריה:דנמרק: יחסי חוץ
קטגוריה:קופנהגן: היסטוריה
קטגוריה:יחסי נורווגיה–שוודיה
קופנהגן
קופנהגן
אטלוס השלישי

אטלוס השלישי
אטלוס השלישי (ביוונית: ΄Ἄτταλος Γ) פילומטור אורגטס (Φιλομήτωρ Ευεργέτης; 170 לפנה"ס לערך – 133 לפנה"ס) היה המלך האחרון של השושלת האטלידית ששלטה בפרגמון משנת 282 לפנה"ס.

אטלוס השלישי מלך בפרגמון בשנת 138 לפנה"ס אך הוא לא מצא עניין בשלטון והעדיף להקדיש את זמנו ללימודים. לא היו לו צאצאים או יורש מוגדר, ועם מותו ציווה להעביר את ממלכתו לשלטון הרפובליקה הרומית כדי להימנע ממלחמת ירושה או מכיבוש רומי כוחני. בתוך 4 שנים הכריעו הרומאים את הטוען לכתר והקימו במערב אסיה הקטנה את הפרובינקיה "אסיה", וחילקו את שטחה של ממלכת פרגמון בינה לבין קפדוקיה ופונטוס.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:התקופה ההלניסטית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
נמנמניים

נמנמני סלעים אוכלים תפוח.]]
נַּמְנְמָנִיִּים (שם מדעי: Gliridae) היא משפחה בסדרת המכרסמים. 

גודלם של הנמנמניים נע בין 6 ל-19 סנטימטרים ומשקלם נע בין 15 ל-180 גרם. הם דומים בגודלם לעכברים, אך במראם ובפעילותם הם דומים לסנאים. אוזניהם ועיניהם גדולות וזנבם ארוך ושעיר. הם בעלי 20 שיניים.

הנמנמניים נפוצים באסיה, באירופה ובאפריקה. הם שוכני עצים וניזונים מפירות ומחרקים. הנמנמניים קרויים בשם זה הודות לעובדה שבקיץ ובסתיו הם אוגרים בגופם שומן ומנצלים אותם בחורף במהלך שנת החורף שלהם שאצל מינים מסוימים, כגון הנמנמן האירופי, יכולה להגיע לשבעה חודשים. במהלך שינה זו חום גופם יורד לדרגת חום סביבתם. הנמנמן יכול להקיץ משנתו רק לאחר חימום ממושך המתרחש בבוא האביב.

==נמנמנים בישראל==
בישראל קיימים שני מינים של נמנמניים. המין האחד הוא נמנמן העצים החי בחורשי הגליל והמין השני הוא נמנמן סלעים מצוי החי בנגב, בערבה, בגולן ובצפון עמק החולה.

==מיון==
* תת-משפחה Graphiurinae
** סוג Graphiurus
* תת-משפחה Leithiinae
** סוג Chaetocauda
** סוג Dryomys - בו המין נמנמן העצים.
** סוג נמנמן הסלעים (Eliomys).
** סוג ומין יחיד נמנמן זוטי (Muscardinus avellanarius).
** סוג Myomimus
** סוג ומין יחיד נמנמן מדברי (Selevinia betpakdalaensis)
* תת-משפחה Glirinae
** סוג ומין יחיד נמנמן יפני (Glirulus japonicus)
** סוג ומין יחיד נמנמן אירופי (Glis glis)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1897
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
*
קרב קורופדיום

קרב קורופדיום (ביוונית: Μάχη του Κουροπεδίου) היה הקרב האחרון בין יורשיו של אלכסנדר הגדול, הדיאדוכים, ונערך בשנת 281 לפנה"ס סמוך לעיר מגנסיה בצפון לידיה בין צבאותיו של ליסימאכוס לאלה של סלאוקוס הראשון. ליסימאכוס שלט בתראקיה ובמוקדון ובחלקה המערבי של אסיה הקטנה מאז קרב איפסוס בשנת 301 לפנה"ס, ואילו הממלכה הסלאוקית שלטה בחלקה המזרחי.

==הרקע ליציאה לקרב==
לסלאוקוס הראשון היו שאיפות לשלוט על כל האזורים שנשלטו לפני כן על ידי אלכסנדר הגדול. במוקדון התנהלו מאבקים על הירושה העתידה. ארסינואי השנייה אשתו של ליסימכוס, רצתה שילדיה ירשו את ליסימכוס. היא האשימה את בנו לאגתולקס שהיה יורש העצר בבגידה, והביאה לכך שיוצא להורג על ידי אביו. בעקבות כך ברחה אשתו ליסנדרה מזרחה עם ילדיה לחצרו של סלאוקוס הראשון. אליה הצטרף אחיה תלמי קראונוס. היא ביקשה את עזרתו של סלאוקוס הראשון. סלאוקוס ראה בפנייה זאת הזדמנות להתערב בנעשה בפוליטיקה של תראקיה ומצרים התלמיית ולהשיג הישגים לטובת ממלכתו. הוא הכין משלחת צבאית כנגד ליסימכוס. בו בזמן, פילטרוס, שהיה מופקד על האוצר של ליסימכוס, שמע על הירצחו של אגתוקלס ופחד מהמשך מעשיה של ארסינואי ושלח שליח אל סלאוקוס להצהיר את נאמנותו ולהפקיד בידיו את אוצרו של ליסימכוס. כאשר שמע על כך ליסימכוס הוא חצה עם צבאו לאסיה הקטנה ותקף את צבאו של סלאוקוס.

מעט מאוד ידוע אודות הקרב עצמו, למעט העובדה שסלאוקוס הראשון ניצח בו, ליסימאכוס מצא בו את מותו וממלכתו חרבה.

==לאחר הקרב==
לאחר הקרב, צירף סלאוקוס הראשון את מוקדון לממלכתו. הוא יצא למסע לכיוון מוקדון ותראקיה כדי לקבל הכרה כמלך מוקדון. הוא חצה את הדרדנלים במטרה להגיע ליעדו, אבל קראונוס שרצה לרשת את ליסימכוס ולהפוך שליט מוקדון רצח אותו. קראונוס מיהר להגיע לעיר ההלניסטית ליסמכיה (Lysimachia) עיר חשובה בתראקיה (גליפולי של היום) ושם הצליח להכתיר את עצמו למלך בעזרת הצבא המוקדוני.

==ראו גם==
*מלחמות הדיאדוכים
*אסיה הקטנה בתקופה ההלניסטית

קטגוריה:הממלכה הסלאוקית
קטגוריה:מלחמות הדיאדוכים
קורופדיום
תרבות קלוביס

חוד קלוביס
תרבות קלוביס (Clovis), הקרויה גם תרבות לאנו (Llano) היא תרבות אינדיאנית פרה היסטורית אשר מופיעה בתיעוד הארכאולוגי של אמריקה הצפונית לפני כ-11,000 שנים, בסוף עידן הקרח האחרון. שמה של התרבות לקוח מהאתר הארכאולוגי הנמצא בסמוך לקלוביס, ניו מקסיקו, ארצות הברית, בו נמצאו חפצים השייכים לה. ניתן למצוא אתרים של תרבות קלוביס לכל אורכה של ארצות הברית וכן במקסיקו ומרכז אמריקה.

אנשי תרבות הקלוביס מוכרים גם בשם "פלאו-אינדיאנים", קרי "אינדיאנים עתיקים", מונח המתייחס לבני האדם שאכלסו את יבשת אמריקה לקראת סופו של עידן הקרח האחרון. במשך שנים רבות היה מקובל לראות בתרבות זו את תושביה האנושיים הראשונים של יבשת אמריקה, ואבותיהם הקדמונים של כל התרבויות האינדיאניות של היבשת, זו הצפונית וזו הדרומית כאחד. אף על פי כן, בשלושים השנים האחרונות הוצגה תאוריה מתחרה הטוענת לקיומם של ממצאים ארכאולוגיים מוקדמים בהרבה, כגון באתר מונטה ורדה או בפלורידה.

נראה כי תרבות קלוביס באה אל קיצה בתקופת "הקור הגדול" לאחר סיומו של עידן הקרח.

אחד המאפיינים של תרבות קלוביס הוא פיתוח חודי חנית משוננים, הידועים כ"חודי קלוביס". חודי חנית אלה מושחזים משני צידיהם, דבר אשר איפשר ככל הנראה לחוד לצאת מן החנית עם הפגיעה. ארכאולוגים חלוקים ביניהם בשאלה האם שיטה זו מייצגת תרבות ייחודית, או שמא מדובר באימוץ של שיטה עדיפה מקבוצות שלא היו שייכות ל"קלוביס". חודי החנית נמצאו בקרבת שרידי ממותות, ומקובל להניח כי אנשי תרבות הקלוביס נהגו לצוד בעזרתם ממותות. אנשי תרבות הקלוביס השתמשו בכ-125 סוגים של צמחים ובעלי חיים בחצי הכדור המערבי, ולא רק בממותות. קיימת הנחה שנויה במחלוקת, הנקראת גם "תיאורית ציד היתר של הפליסטוקן", הגורסת כי ציד יתר של ממותות בידי בני תרבות הקלוביס הוביל להכחדתן. תאוריות אחרות מציעות שילוב של שינויי אקלים, ציד, מחלות ולחץ מצידם של מיני אוכלי עשב (מתחרים) וטורפים (איום) אחרים שהוביל להכחדתם. השערה אחרת היא כי תרבות הקלוביס הושמדה כאשר מטאור פגע באטמוספירה מעל קנדה, לפני כ-12,900 שנים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קלוביס
קטגוריה:תקופת האבן

קטגוריה:תרבויות מסו-אמריקאיות
קטגוריה:ארצות הברית: ארכאולוגיה
קטגוריה:מקסיקו: היסטוריה
קטגוריה:מקסיקו: ארכאולוגיה
בקרת מקביליות אופטימית

במדעי המחשב, ובתחום מסדי הנתונים בפרט, בקרת מקביליות אופטימית (באנגלית: Optimistic Concurrency Control) היא שיטה לבקרת מקביליות במסדי נתונים יחסיים ללא שימוש במנעול. בקרת מקביליות אופטימית שימושית במקרים בהם רוב התנועות במסד הנתונים לא מעדכנות את אותם הנתונים. במקרה כזה, אין צורך ליצור מנעולים ולאכוף גישה בלעדית לנתונים, ורמת המקביליות של המערכת גוברת.

תנועות בשיטה זו פועלות באופן הבא:
* קריאה: הלקוח קורא ערכים ממסד הנתונים ומאחסן אותם בארגז חול פרטי או במטמון כלשהו. הלקוח עורך את הנתונים כשהם ברשותו.
* וידוא: הערכים נשלחים לעדכון במסד הנתונים. אלגוריתם כלשהו בודק אם השינויים שנעשו מתנגשים בשינויים אחרים, כדלקמן:
** תנועות שקובעו, במקרה של מנגנון וידוא לאחור, או
** תנועות הרצות כרגע, במקרה של מנגנון וידוא לפנים
:אם קיימות התנגשויות, נעשה שימוש באלגוריתם לפתרון התנגשויות. במקרה המיטבי, מספר השינויים שנעשו על ידי הלקוח מוקטן למינימום האפשרי. במקרה הגרוע, התנועה מוסגת, וכל השינויים שנעשו על ידי הלקוח מתבטלים.
* כתיבה: אם אין חשש להתנגשויות, הערכים נרשמים והתנועה מקובעת.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20070706163246/http://www2.mta.ac.il/~gideon/courses/dbms/database3/chap7_concurrency.ppt מצגת בנושא בקרת מקביליות ובו-זמניות] 

קטגוריה:מסדי נתונים
מנעול (תוכנה)

בתוכנה, מנעול הוא מנגנון סנכרון לכפיית מגבלות על הגישה למשאב בסביבה בה יש תהליכונים (Threads) רבים. מנעולים הם דרך לאכוף מדיניות בקרת מקביליות מסוימת.

מטרת המנעול היא למנוע התנגשויות בין התהליכונים ומצב של מרוץ תהליכים שעלול לגרום לתוצאות שגויות ובלתי צפויות. השימוש במנעול פוגע במקביליות ובביצועים, ולכן יש להשתמש במנעולים רק בנקודות הכרחיות ולצמצם את אזור הנעילה – הקטע הקריטי, סביב קטע קוד קצר ככל האפשר.

==דרך פעולה==
בעת הגעה לקטע קריטי, מבקש התהליכון לבצע נעילה. במידה והמנעול פנוי, הנעילה תצליח והתהליכון יוכל להתקדם. בשלב זה, כל תהליכון אחר שיגיע לקטע הקריטי ויבקש לבצע נעילה - יאלץ להמתין עד לשחרור המנעול על ידי התהליכון הנועל (בקשת הנעילה היא פעולה חוסמת). עם יציאת התהליכון הנועל מהקטע הקריטי, הוא יבצע שחרור של המנעול, ותהליכון אחר שביקש לבצע נעילה יצליח בנעילה ויכנס לקטע הקריטי.

ישנם שני סוגי מימוש למנעול, מנעול הוגן בו כל מי שמבקש לבצע נעילה נכנס לתור המתנה ומתקדם לפי מיקומו בתור, ומנעול לא הוגן שבו באופן לא צפוי מתקבלת ההחלטה מי ישתחרר, דבר שעלול לגרום להרעבה אם מישהו מחכה אך כל פעם לפני שמישהו יוצא מהקטע הקריטי מישהו חדש מנסה לשחרר את המנעול ומקבל קדימות על פני האחר.

==דוגמה לשימוש==
להמחשת הצורך במנעול, נסתכל על הפשטה של הפקודות שמרכיבות את פעולת ההגדלה ב-1 של ערך בזיכרון (increment):
# התהליכון קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
# התהליכון מגדיל את הערך ב-1
# התהליכון כותב למקום X את הערך החדש

כעת נסתכל על 2 תהליכונים שמבצעים פעולת הגדלה על אותו מקום בזיכרון (כדי להבהיר את הבעייתיות, נפרט את פעולת ה increment לפקודות המרכיבות אותה). 

====תרחיש ראשון: ללא שימוש במנעול (תוצאה שגויה)====
# תהליכון א קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
# תהליכון א מגדיל את הערך ב-1
# תהליכון ב קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
# תהליכון ב מגדיל את הערך ב-1
# תהליכון ב כותב למקום X את הערך החדש
# תהליכון א כותב למקום X את הערך החדש
הערך גדל לבסוף רק פעם אחת: השינוי שביצע תהליכון ב' נדרס על ידי הכתיבה לזיכרון של תהליכון א'. לכן, בסביבה עם תהליכונים רבים החולקים זיכרון, פעולת ה- increment צריכה להיות מוגנת על ידי מנעול.

====תרחיש שני: שימוש במנעול: (תוצאה תקינה)====
# תהליכון א מבצע נעילה
# תהליכון א קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
# תהליכון א מגדיל את הערך ב-1
# תהליכון א כותב למקום X את הערך החדש
# תהליכון א מבצע שחרור
# תהליכון ב מבצע נעילה
# תהליכון ב קורא מהזיכרון את הערך שבמקום X
# תהליכון ב מגדיל את הערך ב-1
# תהליכון ב כותב למקום X את הערך החדש
# תהליכון ב מבצע שחרור
השימוש במנעול פתר את השגיאה שנוצרה והביא לתוצאה הרצויה, אך גם מנע את המקביליות (תהליכון ב' לא יכול לבצע נעילה עד שתהליכון א' ביצע שחרור) ולכן פגע בביצועים.

==ראו גם==
*פעולה אטומית

==הערות שוליים==

קטגוריה:תהליכים (מדעי המחשב)
פרנסואה, דוכס אנז'ו

פרנסואה דוכס אנז'ו
פרנסואה, דוכס אנז'ו (בצרפתית: François de France; 18 במרץ 1555 - 19 ביוני 1584) היה בנם הצעיר של אנרי השני מלך צרפת ושל קטרינה דה מדיצ'י.

==ביוגרפיה==
פרנסואה הוטבל בשם הרקול (הרקולס), אך כשהיה בן שמונה לקה במחלת אבעבועות רוח שהותירה צלקות על פניו וגרמה לו לפיתול עמוד השדרה. היות שהשם הרקול לא התאים למצבו הגופני, שונה שמו לפרנסואה, לזכר אחיו פרנסואה השני, מלך צרפת שנפטר ב-1560. פרנסואה קינא באחיו הגדולים ממנו, שארל התשיעי, מלך צרפת ואנרי דוכס אנז'ו (אנרי השלישי, מלך צרפת לעתיד).

לאחר טבח ליל ברתולומאוס הקדוש ב-1572, מאורע שבו נטבחו אלפי הוגנוטים (פרוטסטנטים צרפתיים), הביע פרנסואה את אי שביעות רצונו ממדיניות בית המלוכה. כאשר אחיו אנרי, דוכס אנז'ו הטיל מצור על עיר הנמל לה רושל (שבמערב צרפת) שהייתה מעוז ההוגנוטים, הביע פרנסואה את התנגדותו לפעולה זו, וקשר קשרי ידידות עם אנרי, מלך נווארה (אנרי הרביעי, מלך צרפת לעתיד) שהיה מנהיגם.

ב-1573, אחרי שאחיו אנרי, דוכס אנז'ו הפך למלך פולין, השתעשע פרנסואה במחשבה לרשת את כתר אחיו שארל התשיעי, שהיה צעיר חולני. ב-1574, אחרי מות שארל התשיעי, ועם עלייתו לכס המלוכה של אחיו אנרי (שנקרא לשוב מפולין כדי לרשת את הכתר), קשר פרנסואה, שהפך ליורש העצר, קשר עם אנרי, מלך נווארה, במטרה לתפוס את השלטון. אמו, קטרינה דה מדיצ'י, גילתה את הקשר וגרמה למעצרו, אך אחיו, המלך אנרי השלישי, סלח לו והוא הושם תחת מעקב בחצר המלכות.

ב-1576 נמלט פרנסואה מפריז, דבר שגרם למהומה כאשר ההוגנוטים התלכדו סביבו. חידוש מלחמות הדת בצרפת בין הפרוטסטנטים לבין הקתולים שיחק לידיו של פרנסואה. אחיו, המלך אנרי השלישי, נאלץ להתפייס עמו, והוא תפס שוב את מקומו בחצר המלכות, זכה בתואר דוכס אנז'ו, טורן וברי, ולקח חלק בשיחות שהובילו לוויתורים להוגנוטים.

ב-1579 נעשו הכנות לנישואיו לאליזבת הראשונה מלכת אנגליה, שקיוותה לנצל נישואים אלה לצורך מאבקה בפליפה השני, מלך ספרד. באותה שנה הוזמן על ידי וילם הראשון, נסיך אורנז' למלוך על הפרובינציות המאוחדות שחתמו על ברית אוטרכט כדי להתגונן בפני הספרדים. אולם הפרובינציות של זילנד ושל הולנד סירבו להכיר בריבונותו משום שהיה צרפתי קתולי. הוא הגיע לאנגליה כאורחה של המלכה, אך הפרוטסטנטים האנגלים התנגדו לו בגלל אותן סיבות. לבסוף החליטה המלכה שלא להינשא לו, וב-10 בפברואר 1582 הגיע להולנד והתקבל על ידי וילם הראשון מאורנז'.

ב-18 בינואר 1583 נכנס פרנסואה עם צבאו לעיר אנטוורפן באמתלה של מצעד צבאי. אך אזרחיה הפלמים של העיר, ששנאו את הצרפתים, פתחו במתקפה כדי לגרש את הצרפתים ממנה. פרנסואה נמלט על נפשו אחרי שרוב צבאו הושמד. הוא שב לצרפת, אך נפטר ב-1584 אחרי שחלה במלריה, או בשחפת.

לאחר מותו של פרנסואה, דוכס אנז'ו, הפך אנרי מלך נווארה מבית בורבון ליורש העצר, משום שלמלך אנרי השלישי לא היו צאצאים.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית ולואה
קטגוריה:דוכסים צרפתים
קטגוריה:מלחמות הדת בצרפת
קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:ילידי 1555
קטגוריה:נפטרים ב-1584
וגה (משגר לוויינים)

וגה (באיטלקית: Vettore Europeo di Generazione Avanzata, בצרפתית: Vecteur européen de génération avancée, באנגלית: European Vector of Advanced Generation, בראשי תיבות: Vega) הוא משגר לוויינים קטן של סוכנות החלל האירופית. המשגר ביצע את טיסת הבכורה שלו לחלל ב־13 בפברואר 2012, ממרכז החלל הגיאני (CSG) של סוכנות החלל האירופית (ESA). פיתוח המשגר החל בשנת 1998 ועם השלמתו תהיה לסוכנות החלל האירופית משפחת משגרים מגוונת, היכולה להציע שירותי שיגור של לוויינים קלים, בינוניים וכבדים (באמצעות המשגרים וגה, סויוז ואריאן 5, בהתאמה).

==נתונים טכניים==
*אורך: 30 מטר
*קוטר: 3 מטר
*שלבים: ארבעה, שלושת הראשונים מונעים בדלק מוצק.
*מסה בעת השיגור: 137 טון
*מסת המטען למסלול נמוך: 1500 ק"ג.

==הזרקה מדויקת למסלול==
משגר הלוויינים וגה מיועד להכניס את הלוויינים שישגר למסלול המדויק סביב כדור הארץ, ולא, כמקובל במשגרים רבים, למסלול אליפטי שיתוקן בהמשך על ידי מנועי הלוויין עצמו. המשגר מצויד בשלב רביעי מיוחד לצורך זה (AVUM), הכולל מנועים רקטיים נוזליים, מכלי דלק ומחמצן, מערכות בקרה ותקשורת וחיישנים נוספים. השלב הרביעי יכול לפזר (להזריק) מספר לוויינים למסלולים שונים, יכולת זו מאפשרת לשגר לוויינים ללא יכולת תמרון עצמאית דבר שמוזיל את עלויות הלוויינים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.esa.int/Enabling_Support/Space_Transportation/Launch_vehicles/Vega2 וגה] באתר סוכנות החלל האירופית 
* [http://esamultimedia.esa.int/docs/VEGA.pdf חוברת על המשגר]
* [http://www.esa.int/SPECIALS/Launchers_Home/SEM5EZ2PGQD_0.html מצגת אינטראקטיבית על המשגר, מרכיביו והמדינות הבונות אותו]
* [https://space.skyrocket.de/doc_lau/vega_p80.htm רשימת שיגורים]

קטגוריה:משגרי לוויינים וחלליות
קטגוריה:תוכנית החלל האירופית
קטגוריה:2012 במדע
מונטה ורדה

מונטה ורדה (בספרדית: Monte Verde – "ההר הירוק") הוא אתר ארכאולוגי חשוב בדרום-מרכז צ'ילה.

האתר מתוארך לתקופה קדומה ביותר, כפי הנראה לפני 14,500 שנים או יותר.<ref></ref> לפי תיארוך זה, הוא אחד היישובים האנושיים המוקדמים ביותר ביבשת אמריקה. מונטה ורדה מקדים בכ-1,000 שנים את האתר הידוע המוקדם ביותר של תרבות קלוביס, אשר בקלוביס, בניו מקסיקו שבארצות הברית. ממצא זה מטיל ספק ב"תאוריית קלוביס" הנפוצה, הגורסת כי האדם החל ליישב את האמריקות לפני כ-13,500 שנים. עם זאת, תיארוכים אלו נתונים במחלוקת בקרב הקהילה האקדמית.

מריו פינו (Pino), גאולוג צ'יליאני מהאוניברסידד אאוסטראל דה צ'ילה (Universidad Austral de Chile) וטום דיליי (Dillehay) החלו לחפור באתר מונטה ורדה בשנת 1977. האתר נמצא על גדות נקיק צ'ינצ'יאואפי (Chinchihuapi), סעיף של נהר מאולין (Maullín) הממוקם כ-58 קילומטרים מהאוקיינוס השקט. מונטה ורדה הוא אחד האתרים הפתוחים מהתקופה הפרה היסטורית הנדירים שנתגלו באמריקות. זאת, הודות לשימורו בידי עליית מפלס המים זמן קצר לאחר שאוכלס האתר, והאדמה הבוצית העשירה בכבול שכיסתה את האזור כתוצאה מכך הכילה רקבובית של חומרים אורגניים ושימרה את האתר וחפצים שונים בו משך עידנים.

דיליי וצוותו טוענים כי האתר היה מאוכלס במשך כ-200 שנים, כ-14,000 שנים לפני זמננו על ידי קבוצה של כ-20 עד 30 איש. על גדות הנהר הוקם מבנה דמוי אוהל עשוי עץ ועורות של בעלי חיים באורך של כ-6 מטרים ובקצוותיו הונחו קורות ולוחות עץ ומוטות, עליהם נמתחו העורות. העורות נקשרו באמצעות חבלים קלועים מעשבים מקומיים ויצרו חללים נפרדים בתוך המבנה הראשי. מחוץ למבנה נבנו שני אחים לשימוש משותף, כפי הנראה לייצור כלים.

בכל אחד מהחללים הפנימיים במבנה היה בור מצופה בחומר ששימש כמחתת גחלים. סביב אחים אלו התגלו כלי אבן רבים ושאריות של זרעים שנשפכו, אגוזים וגרגרים אחרים. באתר נמצאו שאריותיהם של 45 מיני צמחים אכילים, ומקורם של יותר מחמישית מהם נמצא בטווח של עד כדי 240 קילומטרים מהאתר. ממצא זה מרמז כי אנשי מונטה ורדה היו קשורים בקשרי מסחר עם מקומות מרוחקים יותר או שנהגו לנדוד בקביעות באזור נרחב זה. באתר נמצאו גם מספר מיני בר של תפוחי אדמה.

בין הממצאים החשובים הנוספים באתר: צואת אדם מאובנת (Coprolite), טביעת רגל שמשערים כי השתייכה לילד, כלי אבן וחבל. האתר תוארך בידי דיליי באמצעות תיארוך פחמן-14 של פחם ועצם שנמצאו באתר.

לאור חשיבותו הארכאולוגית והתרבותית של האתר, הוא הוגש כמועמד להכרה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 2004.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://whc.unesco.org/en/tentativelists/1873/ מונטה ורדה – מועמדות לאתר מורשת עולמית] – אונסק"ו (באנגלית)
*[https://web.archive.org/web/20111104184822/http://www.cabrillo.edu/%7Ecrsmith/mverde.html מונטה ורדה] – באתר carbillo

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תקופת האבן
קטגוריה:צ'ילה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:לוס לאגוס
מרכז החלל הגיאני

מרכז החלל הגיאני (בצרפתית: Centre Spatial Guyanais, בראשי תיבות: CSG, מוכר גם באנגלית: Europe's Spaceport) משמש את סוכנות החלל האירופית לשיגור לוויינים באמצעות משגרי הלוויינים שהיא מפעילה. הבסיס ממוקם בגיאנה הצרפתית, ומיקומו, הקרוב לקו המשווה, מהווה מיקום כמעט אידיאלי לשיגור לוויינים למסלול גיאוסינכרוני סביב כדור הארץ. עבודות ההכנה להקמת הבסיס החלו על ידי צרפת בשנת 1964, והבסיס משמש לשיגורי חלל החל משנת 1968.

==אתרי שיגור==
*ELV – נבנה במקור בשנות ה-60 בשם CECLES ותוכנן לשיגור טילי "אירופה 2". עם זאת, לאחר שיגור אחד בלבד התוכנית בוטלה ואתר השיגור נזנח. לאחר מכן האתר שופץ ושימש לשיגורי אריאן 2, 3, ו-4 עד לשנת 1989 (בתקופה זו האתר נקרא ELA-1). ב-2011 שופץ המתקן והותאם לשיגורי וגה. שיגור וגה הראשון מהאתר התרחש ב-13 בפברואר 2012.
*ELA-2 – שימש לשיגורי אריאן 4 עד להפסקת השימוש בדגם זה בשנת 2003.
* ELA-3 – משמש לשיגורי אריאן 5 מאז 4 ביוני 1996. זהו אתר השיגור העיקרי בבסיס החלל קורו. מופעל על ידי חברת אריאנספייס.
* ELA-4 – נמצא בשלבי בנייה, ומיועד לשיגורי אריאן 6, החל משנת 2024.
* ELS – נבנה החל מ-2007 כדי לשמש לשיגור טילי סויוז 2 שנבנו ברוסיה (שיגורים לא מאוישים). השיגור הראשון ממתקן זה היה ב-21 באוקטובר 2011. נמצא כ-10 ק"מ מצפון למתקן ELA-3. על פי הסכם בין רוסיה לאיחוד האירופי, סוכנות החלל האירופית תוכל להשתמש במשגרי הסויוז לשיגור חלליות שלה וכן חלליות מסחריות, וסוכנות החלל הרוסית תוכל לשגר חלליות שלה על משגר סויוז ולהשתמש במתקנים האירופיים בקורו, בנוסף לקוסמודרום בייקונור בקזחסטן. היתרון בשיגור משגרי סויוז למסלול גיאוסטציונרי ממיקום זה נובע מקרבת המתקן לקו המשווה. טיל סויוז אשר מסוגל לשגר 1.7 טון למסלול מעבר למסלול גאוסטציונרי מבייקונור יכול לשגר 2.8 טון לאותו המסלול מבסיס קורו.

==מתקנים נוספים==
במתחם בסיס החלל האירופי בקורו מצויים מתקני בקרה, מעקב ומערכי תמיכה טכניים ולוגיסטיים לאתרי השיגור. משרדי תאגיד אריאנספייס, החברה המשווקת את המשגר אריאן 5 מצויים במקום, כמו גם משרדי סוכנות החלל הצרפתית.

==שינוע המשגרים לקורו==
בבסיס החלל בקורו מרכיבים ומשלבים את הרכיבים השונים של המשגרים, אולם לא מייצרים אותם באתר. הרכיבים מגיעים בדרך כלל באוניות, מצרפת (במקרה של המשגר אריאן 5) או מרוסיה, עבור משגרי הסויוז. גם הדלק למשגרים מיובא – למשל הקרוסין שנדרש לשיגור הסויוז מהאתר. קרוסין זה מגיע מרוסיה ביחד עם המשגרים, בתובלה ימית, ומאוחסן במכלים באתר השיגור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.esa.int/SPECIALS/Launchers_Europe_s_Spaceport/SEMZ3QWA6QD_0.html סיור וירטואלי באתר השיגור של קורו]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכנית החלל האירופית
קטגוריה:נמלי חלל
קטגוריה:גיאנה הצרפתית
קטגוריה:תוכנית החלל הצרפתית
מכתב שרשרת

מכתב שרשרת מסוג [[תרמית פירמידה]]
מכתב שרשרת הוא מכתב הכולל הודעה הקוראת לנמען ליצור מספר העתקים של המכתב ולהעבירם הלאה לנמענים נוספים. שיטות נפוצות המשמשות במכתבי שרשרת כוללות מניפולציות רגשיות באמצעות סיפורים קורעי לב, תרמיות פירמידה להתעשרות מהירה וניצול של אמונות טפלות כדי לאיים על הנמען במזל רע, אלימות או אף מוות אם יעז "לשבור את השרשרת" ולא לשלוח הלאה את המכתב.

מכתבי שרשרת משמשים לעיתים גם להשגת מטרה חיובית הדורשת תפוצה נרחבת, לדוגמה: השבת אבידה, החתמה על עצומה, או גיוס תרומה. שימוש במחקר במכתבי שרשרת נעשה בחקר תופעת העולם הקטן.

בעבר נכתבו מכתבי שרשרת על נייר והוטמנו בתיבות מכתבים. כיום מועברים מרבית מכתבי השרשרת באמצעות דואר אלקטרוני. כמו כן, מכתבי שרשרת בפורמטים דיגיטליים שונים (טקסט ו/או תמונה) מופצים באמצעות אתרי רשתות חברתיות ותוכנות מסרים מיידיים.

==ראו גם==
* סאמיזדאט
* דואר זבל

==קישורים חיצוניים==

*[http://irrelevant.org.il/ לא רלוונטי] - אתר הבודק את אמינותם של מכתבי שרשרת
* פרק בנושא [https://www.ranlevi.com/texts/ep19_frauds_and_chain_letters_text/ ההיסטוריה של תרמיות מכתבי שרשרת] בפודקאסט "עושים היסטוריה" של רן לוי
* חנן כהן, [http://www.youtube.com/watch?v=hVbUQo0Mr3I מפוברק או אמיתי? מכתבי שרשרת בדואר אלקטרוני], בערוץ האוניברסיטה הפתוחה באתר יוטיוב 

קטגוריה:תרמיות
שרשרת
קטגוריה:דואר
קטגוריה:דואר אלקטרוני
קטגוריה:תרבות אינטרנט
חוזיה הראשון

חוּזּיַה או חוּזּיַאש הראשון היה מלך החתים בין השנים 1530–1525 לפנה"ס. הוא היה בנו של אמונש אך ככל הנראה לא הבכור ולכן לא היה בעדיפות הראשונה לרשת את כס המלכות. היו לו ככל הנראה שני אחים גדולים ממנו (מלבד עוד חמישה צעירים ממנו) – תִיתִיַה/תיתיאש וחַנְתִילִי/חנתיליש. שניהם נרצחו בפקודת חוזיה, מה שאפשר לו להשתלט על המלוכה בקלות רבה.

כעבור חמש שנים בלבד הודח חוזיאש הראשון מכס המלכות על ידי חותנו תלפינו.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Michael Roaf, Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east, 1991.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hittites.info/history.aspx?text=history%2fEarly+Empire.htm#Huzziya1 חוזיה הראשון], באתר על מלכי החתים
* [https://web.archive.org/web/20120422094002/http://history-world.org/hittites.htm החתים], באתר היסטוריית העולם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:מלכי החתים
אדמת הפסיעה של השטן

אדמת הפסיעה של השטן (באנגלית: Devil's Tramping Ground) הוא שמה העממי של חלקה עגולה ושוממת, בקוטר של כ־12 מטרים, המצויה באחד היערות בקרוליינה הצפונית שבארצות הברית. במאה השנים האחרונות, לפחות, לא צומח דבר בחלקה. 

==מיתוסים ואגדות אורבניות==
אגדות אורבניות רבות מיוחסות למקום זה בקהילות המקומיות שקרובות אליו. הן כוללות היעלמות של חפצים המונחים בעיגול במהלך הלילה, וחוויות מוזרות אשר קורות לאלו הנשארים במקום בשעת לילה. האגדות מספרות כי זהו המקום בו השטן עצמו עולה מן הגיהנום, ובו הוא "פוסע במעגלים, זומם תוכניות רשעות חדשות וצרות למין האנושי". כך כתב בשנת 1949 ג'ון ויליאם הארדן (1985–1903), תושב גרינסבורו שבצפון קרוליינה, שהוא במקצועו כתב, תחקירן, עורך, סופר, יועץ לממשלת צפון קרוליינה, ומייסדה של חברת יחסי הציבור הראשונה במדינה. הארדן הוסיף ואמר: "ככל הידוע, נפש אדם לא נשארה במקום למשך הלילה על-מנת להפריך טענה זו". אך למעשה אנשים נשארו לישון במקום במשך הלילה, ללא כל הפרעה.

==ראו גם==
* משולש ברמודה

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070311052557/http://greensboring.com/viewtopic.php?t=993 מסע מתועד ל"אדמת הפסיעה של השטן".]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אגדות אורבניות
קטגוריה:קרוליינה הצפונית
קטגוריה:שטן
מלכי הממלכה הגאורגית המאוחדת

בגרט השלישי, מלכה הראשון של הממלכה הגאורגית המאוחדת, בציור קיר על מנזר גלאתי
להלן רשימת מלכי הממלכה הגאורגית המאוחדת לדורותיהם:

{| border=1 align=right cellpadding=4 cellspacing=0 style="margin: 0.5em 1em 1em 1em; background: #f9f9f9; border: 2px #aaaaaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 95%;" width=95%
|- style="background: #ccccff;"
!מספר
!שם המלך
!שנות שלטון
!הערות
|-
| 1
| בגרט השלישי
| 975-1014
|-
| 2
| גיאורגי הראשון
| 1014-1027
|מלחמת גיאורגי בבסיליוס
|-
| 3
| בגרט הרביעי
| 1027-1072
|קרב סאסירתי
|-
| 4
| גיאורגי השני
| 1072-1089
|-
| 5
| דוד הבנאי
| 1089-1125
| תחילת תור הזהב של הממלכה
|-
| 6
| דמטרה הראשון
| 1125-1155/56
|כיבוש חוף לים הכספי
|-
| 7
| דוד החמישי
| 1155
|-
| 8
| גיאורגי השלישי
| 1156-1184
|-
| 9
| תמר המלכה
| 1184-1213
| הממלכה הגאורגית בשיאה
|-
| 10
| גיאורגי הרביעי לשה
| 1213-1223
|-
| 11 
| רוסודן
| 1223-1245
|הפלישה המונגולית לגאורגיה
|-
| 12
| דוד השישי נארין
| 1245/47-1293
| המלך הראשון של ממלכת אימרתי
|-
| 13
| דוד השביעי אולו
| 1247-1270
|-
| 14
| דמטרה השני
| 1271-1289
|-
| 15
| וחטנג השני
| 1289-1293
|-
| 16
| דוד השמיני
| 1293-1311
|-
| 17
| וחטנג השלישי
| 1302-1308
|-
| 18
| גיאורגי השישי
| 1308-1313
|-
| 19
| גאורגי החמישי המזהיר 
| 1299, 1314-1346
|עצמאות מלאה מהאילח'אנות
|-
| 20
| דוד התשיעי
| 1346-1360
|-
| 21
| בגרט החמישי
| 1360-1393
|-
| 22
| גיאורגי השביעי
| 1393-1407
|כיבוש בידי טימור לנג
|-
| 23
| קונסטנטין הראשון
| 1407-1411
|עצמאות מהשושלת הטימורית
|-
| 24
| אלכסנדרה הראשון
| 1412-1442
|-
| 25
| וחטנג הרביעי
| 1443-1446
|-
| 26
| גיאורגי השמיני
| 1446-1466
| המלך הראשון של ממלכת קאחתי 
|}

==קישורים חיצוניים==

*
*
גאורגיה
סמל סלובקיה

סמל סלובקיה (סלובקית Slovenský znak) אומץ בשנת 1993 והוא מורכב מצלב כפול (צלב פטריארכלי) בצבע כסף או לבן על רקע אדום, הניצב על שלוש גבעות כחולות. צבעי הסמל הם הצבעים הפאן-סלאבים, והוא מופיע גם על דגל סלובקיה העשוי משלושה פסים רוחביים בצבעים אלה.

הגבעות מסמלות שלוש שרשראות הרים – טָטְרָה, פָטְרָה ומָטְרָה הנמצאת כיום בהונגריה. 
הצלב הכפול מסמל את מורשתה הנוצרית של סלובקיה ומקורו במאה ה-9 באימפריה הביזנטית. סמוך לאותה עת הובא צלב זה לסלובקיה ולהונגריה והופיע על מטבעות מקומיים. במאה ה-16 לכל המאוחר החלו הסלובקים לראות בצלב הכפול סמל לאומי, ובשנת 1848 אימצו אותו כסמלם בעת מאבקם בהונגרים. מוטות הצלב מתרחבים בקצותיהם והם קעורים, וצלב דומה מופיע בצורה ובממדים שונים גם בחלקו הימני של סמל הונגריה. 

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סלובקיה: סמלים לאומיים
סלובקיה

סלובקיה
סמל מלטה

סמל מלטה התקבל בחוק משנת 1988 ומציג את דגל המדינה בצורת מגן. מעל המגן מתנוסס כתר מוראלי מוזהב ובו שמונה מגדלים, אם כי רק חמישה מהם נראים. אלה מייצגים את ביצורי מלטה. משני צידיו של המגן שני ענפים - ענף דקל מימין וענף זית משמאל - המסמלים באופן מסורתי את מלטה ואת השלום. בבסיס השלט סרט לבן ועליו הכיתוב במלטזית "הרפובליקה של מלטה" (Repubblika ta' Malta).

סמל מלטה הראשון
לסמל הנוכחי קדמו שני סמלים קודמים, הראשון התקבל עם קבלת העצמאות בשנת 1964 והיה מורכב בעיקרו מהסמל הנוכחי, וכלל בנוסף לכך שני דולפינים שאחזו במגן משני צידיו, קסדה מעליו ואת הכיתוב בלטינית "Virtute et Constantia" ("באומץ ובנחישות") מתחתיו.

בשנת 1975, שנה לאחר שמלטה הפכה לרפובליקה, התקבל הסמל השני שכלל לראשונה את הכיתוב "הרפובליקה של מלטה", ותיאר סצנת חוף שכללה מספר פריטים הקשורים למדינה כמו סירה מלטזית מסורתית (Dgħajsa), את חפירה וקלשון. 

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.doi.gov.mt/EN/state/symbols.asp סמלי מלטה באתר הממשלתי]

קטגוריה:מלטה: סמלים לאומיים
מלטה

מלטה
תשיר, חייל:

"תשיר, חייל:" (1981) הוא ציור מאת הצייר הישראלי משה גרשוני.

היצירה עשויה כציור אקספרסיוניסטי המהווה מסגרת לטקסט. הטקסט בראש הציור - "תשיר, חייל:" - מאפיין את היצירה כפנייה וכבקשת השתתפות מן המתבונן. בתוך מסגרת אדומה מצוטט קטע משירו של יעקב אורלנד "שיר החי"ל" המזוהה עם הבריגדה היהודית: "ואם את הברית נקימה, ואם תעמד לעד / אשרי ההולכים ההולכים קדימה, / אשרי הנופלים על יד". מתחת למסגרת, בתוך אזור המתוחם על ידי קו שחור עבה מצוטטות עוד משורות השיר - "עלי נא, עלי / שלהבת שלי / בדם חלליך / הדליקי נא אור" ו-"היי נא, היי / שלהבת שלי / בפי חייליך / מזמור!". בצד הקומפוזיציה, בתוך מעין ריבוע מקווקו אדום מופיע הבית הראשון של השיר רשום בעיפרון: "דמנו נהר ואשד / בריתנו קוראת נקם / נשבענו נשבענו אחים לנשק / אשר לא ישב ריקם".

המסגרת של הטקסט משובצת במוטיב גרפי של משיכות הצבעים היוצרות מקצב, בשרשרת של נקודות אדומות המתפצלות בסופן למעין "זרועות" קטנות, בטביעות אצבעות ועוד. צורת מריחת הצבע באימפסטו וכן מגוון הצבעים האדומים-צהובים השולטים ביצירה מעניקים תחושה של גופניות עזה. חלק ממשיכות הצבע הללו אף דומות לצורת איבר מין גברי, מוטיב אשר מופיע גם ביצירות נוספות של גרשוני כגון סדרת הציורים "ח"י רקפות". 

צורת הפנייה הישירה הופכת את הצופה המתבונן לשותף פעיל בעבודה. הוא קורא את השורות כמעין שירון בערב שירה בציבור. בכך משחזר הצופה את תהליך היצירה של ציוריו של גרשוני באותה תקופה, תהליך אשר על פי הודאתו של גרשוני, לווה בשירה של מזמורים ושירים.

== הערות שוליים ==
 

קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:משה גרשוני: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1980
מיסוך גרעיני

מיסוך גרעיני (באנגלית: Nuclear shielding) הוא מונח בכימיה המתייחס לשדה המגנטי שיוצרים אלקטרונים הנמצאים בסביבתו של גרעין האטום. ככל שסביבת הגרעין עשירה יותר באלקטרונים, השדה המגנטי שתנועתם משרה הוא גדול יותר, ומכיוון שהוא הפוך בכיוונו לשדה המגנטי של הגרעין עצמו, הוא מקטין (ממסך) את השדה המגנטי האפקטיבי של הגרעין. לכן, קבוצות פונקציונליות שדוחפות אלקטרונים לסביבת הגרעין יגרמו למיסוך חזק יותר, ואילו קבוצות שמושכות אלקטרונים מהגרעין יקטינו את המיסוך, כלומר יגרמו לשדה מגנטי גרעיני אפקטיבי חזק יותר.

המיסוך הגרעיני גורם להיסט של ספקטרום התהודה המגנטית הגרעינית של גרעין האטום לערכי ppm גבוהים יותר ולשדה נמוך יותר. זאת מכיוון שהתדירות הנדרשת על מנת לגרום לתהודה בגרעין ממוסך היא נמוכה יותר. תכונה זו, מאפשרת להבחין ולהבדיל בספקטרום התמ"ג בין גרעינים המצויים בסביבה כימית שונה.

==ראו גם==
* מספר אטומי
* מיסוך כימי

קטגוריה:פיזיקה גרעינית
פרמטר הסקלה של היקום

פרמטר הסקלה הוא גודל המבטא את התפשטות היקום על פי תיאורית המפץ הגדול ונובע ממטריקת פרידמן-למטר-רוברטסון-ווקר. גודל זה מבטא פי כמה גדל המרחק הפיזיקלי ביקום בין שתי תקופות כתוצאה מהתפשטות היקום, כלומר בהינתן המרחק בין שתי נקודות ביקום בזמן נתון, ניתן לקבל את המרחק ביניהם בכל זמן אחר, תוך שימוש במשוואות פרידמן. באופן כללי החישוב במשוואות פרידמן איננו נותן את הערך במדויק אלא עד כדי כפל בסקלר, דבר המאפשר לחשב את ההתפתחות של הגודל עבור כל המרחקים ביקום. הגודל מסומן ב-R (לעיתים הוא מסומן גם ב-a או באותיות אחרות).

מתיאורית המפץ הגדול מקבלים כי עבור כל המרחקים האפשריים מתקיים: <math>\ R(t=0)=0</math> - כלומר כל היקום החל בנקודה אחת. לרוב, מקובל לקבוע גם כי <math>\ R(t_0)=1</math> כאשר t<sub>0 </sub> הוא הזמן הנוכחי שעבר מאז המפץ הגדול, כלומר גיל היקום.

גדלים אחרים אותם ניתן לחשב באמצעות גודל זה הם:
*קבוע האבל מתקבל על ידי הנוסחה:
:: <math>\ H(t) = \frac{\dot{R}(t)}{R(t)}</math>
*הסטה קוסמולוגית לאדום של אור שיצא בזמן t ונמדד בזמן t<sub>0 </sub> ניתנת לחישוב באמצעות הנוסחה:
:: <math>\ 1+z(t) = \frac{R(t_0)}{R(t)}</math>

קטגוריה:קוסמולוגיה
קטגוריה:היקום
חנתילי הראשון

חַֿנְתִילִי או חַֿנְתִילִיש<ref>שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא , או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו .</ref> הראשון היה מלך החתים בין השנים 1590–1560 לפנה"ס. הוא היה גיסו של מורשילי הראשון מתוך שהיה נשוי לאחותו של המלך, חַֿרַפְּשִילִי. יחד עם זידנתה הראשון קשר חנתילי נגד מורשילי הראשון והשניים רצחו אותו, מה שסלל את דרכו של חנתילי אל כס המלוכה.

בשנים הראשונות למלוכתו החל חנתילי הראשון לפתח פראנויה מהתנקשות בחייו שככל הנראה נבעה מהתנקשותו שלו בקודמו לתפקיד. על אף הפרנויה המתמשכת הצליח חנתילי הראשון למלוך תקופה ארוכה יחסית של כ-30 שנה ולמות מוות טבעי בשיבה טובה. התרומה הניכרת ביותר שלו היא ללא ספק הרחבת חומות הבירה חתושה. לאחר מותו של חנתילי הראשון בשנת 1560 לפנה"ס ירש חותנו זידנתה הראשון את המלוכה.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Michael Roaf, Cultural Atlad Of Mesopotamia and the ancient near east, 1991.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hittites.info/history.aspx?text=history%2fEarly+Empire.htm#Hantili1 חנתילי הראשון], באתר על מלכי החתים
* [https://web.archive.org/web/20120422094002/http://history-world.org/hittites.htm החתים], באתר היסטוריית העולם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי החתים
קטגוריה:נפטרים ב-1560
הדבר הגדול הבא

הדבר הגדול הבא הייתה תוכנית מציאות טלוויזיונית ישראלית שבמרכזה תחרות כישרונות. היא עלתה לשידור לראשונה ב-26 ביוני 2007 במסגרת זכיינית השידור של ערוץ 2, "רשת".

== פירוט כללי ==
התוכנית מבוססת על תחרות כישרונות מכל תחומי הבמה הקיימים: ריקוד, סטנד-אפ, שירה, קוסמות, משחק, להטוטנות, לוליינות, אקרובטיקה ואף כישרונות מיוחדים שאינם מוגדרים כמקצוע במה. המשתתפים השונים רשאים להגיע בכל גיל, בכל רמת כישרון ובכל מסגרת – כיחיד וכקבוצה. 

התוכנית בוימה על ידי חנוך רוזן שחיפש כישרונות ורעיונות מיוחדים למופע השנתי המתקיים כל שנה בחנוכה בבימויו ה"פסטיגל". האודישנים של המתמודדים השונים התקיימו על במת-ענק (בדרך כלל במרכז הקונגרסים שבחיפה) מול קהל רחב ומול שלושה שופטים: יעל בר זוהר, יהורם גאון ומוטי רייף. מנחת התוכנית הייתה נועה תשבי. עורך התוכנית היה יוסי אליאס.

התוכנית כשלה מבחינת אחוזי הצפייה ולכן היא לא המשיכה לעונה שנייה. זוכי העונה הראשונה היו זוג האקרובטים האוויריים קרן אלנקווה ויניב סוויסה (אודישן מספר 40), שזכו בפרס של חצי מיליון שקלים, במהלך העונה שודרו 67 אודישנים. בשנת 2018 הפיקה הזכיינית רשת מחדש את התוכנית בשם גוט טאלנט ישראל, ושידרה אותה בערוץ 13. בפעם הזאת, השם ומיתוג התוכנית תאמו לגרסאות המשודרות בעולם.

==ראו גם==
* גוט טאלנט ישראל

== קישורים חיצוניים ==

* "[https://web.archive.org/web/20140727155829/http://reshet.tv/Shows/The_Next_Big_Thing_video/ הדבר הגדול הבא]" באתר רשת

קטגוריה:גוט טאלנט
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:רשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט אמריקאי
קטגוריה:יהורם גאון
ג'יימס הרינגטון

ג'יימס הרינגטון (באנגלית: James Harrington; 3 בינואר 1611 – 10 בספטמבר 1677) היה תאורטיקן פוליטי אנגלי שתמך ברפובליקניזם הקלאסי. הוא ידוע ביותר בשל חיבורו "רפובליקת אוקיאנה" (The Commonwealth of Oceana) (1656).

==שנותיו הראשונות==
ג'יימס הרינגטון נולד באפטון, נורת'המפשייר, למשפחת אצולה. את חינוכו המוקדם רכש כנראה בבית. ב-1629 הוא החל ללמוד בטריניטי קולג', אוקספורד ועזב שנתיים לאחר מכן ללא תואר. ירושת אביו הספיקה לו לטיול של כמה שנים באירופה, כאשר הוא ראשית התגייס לצבא ההולנדי לתקופה קצרה, כנראה ללא לחימה, ואז טייל בארצות השפלה, דנמרק, גרמניה, צרפת ואיטליה. הרינגטון חזר לאנגליה לפני 1636. בעשר השנים הבאות, שבהן אנגליה נתונה במלחמת אזרחים בין הפרלמנט למלך, נראה שהוא לא היה פעיל במיוחד מבחינה פוליטית.

למרות שהרינגטון היה נאמן פוליטית לפרלמנט, הייתה לו נאמנות אישית למלך צ'ארלס. הוא התערב לטובתו פעמים רבות בשנים 1646–1649, ואף היה משרת שלו במשך תקופה זו. ב-1649, אנשי פרלמנט שכעסו על חוסר הסכמתו לתת להם מידע על אפשרות של בריחה של המלך מנעו ממנו להמשיך לשרת אותו. ישנן שמועות שכאשר המלך נתלה ב-1649 הרינגטון היה לצידו.

==אוקיאנה ומאסר==
לאחר מותו של צ'ארלס, הרינגטון הקדיש את זמנו לכתיבת רפובליקת אוקיאנה, חיבור שלא היה אהוד כמעט על אף אחד מלבד מחברו. כתב היד הוחרם בזמן הדפסתו, בהוראת הלורד פרוטקטור, אוליבר קרומוול. אך הרינגטון הצליח להשפיע עליו בעזרת בתו של קרומוול; כתב היד הוחזר לו, והספר הודפס שוב ב-1656, עם הקדשה לקרומוול. הרינגטון ואחרים ניסו לקדם את הדעות המיוצגות באוקיאנה באופן מעשי, למשל הצבעה בקלפיות ורוטציה של מושלים ומחוקקים, אך ללא הצלחה. 

לאחר הרסטורציה של בית סטוארט ב-28 בדצמבר 1661, הרינגטון נאסר בעוון של חתירה תחת הממשל והושלך ללא משפט למצודת לונדון. אחותו שיחדה את סוהריו כדי לשחררו, אך טרם שהשחרור יצא לפועל הרשויות העבירו אותו לאי סט. ניקולאס שליד פליימות'. קרובים אחרים של הרינגטון הצליחו להביא לשחרורו על ידי העמדת ערבות של 5,000 ליש"ט. לאחר מכן מצבו הבריאותי הידרדר, וגם חדות שכלו הושפעה כנראה, ויש שאומרים שהשתגע. הוא מת ב-1677, ונקבר ליד סר וולטר ראלייה בכנסיית סט. מרגרט שבווסטמינסטר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:תאורטיקנים במדע המדינה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1611
קטגוריה:נפטרים ב-1677
צוות הווי פיקוד ההדרכה

במקביל ללהקת פיקוד המרכז, פעלו בפיקוד המרכז להקות משנה וצוותי הווי.

צוות הווי פיקוד ההדרכה הראשון הוקם ב - 1966 והיו חברים בו שרית אקרמן (כהן), מיכל ורדי ומנחם וולף והמעבד המוזיקלי היה אילן מוכיח. הלהקה התפרקה ב-1968. 

צוות הווי פיקוד ההדרכה השני הוקם בסוף 1968 על ידי סגן ליאורה לנגר (מור), ע/קצין חינוך פיקוד ההדרכה ובעידודו של רס"ן מתי גרינברג, קצין החינוך הפיקודי דאז. הרכבת הצוות וגיבושו, תוך כדי עבודה על התוכנית הראשונה, ארכה כשנה. 

צוות הווי פיקוד ההדרכה השלישי הוקם ב-1972 על ידי יוני נמרי, ופורק כעבור שנה. נמרי קיבץ אנשים שניסו ולא הצליחו להתקבל ללהקות הגדולות בצבא. כ-15 חברי הרכב (בהם מולי הירשברג, אבנר קנר ורותי נבון) הגיעו להקים את הצוות שנמרי היה הסולן שלו, וגם שימש כמפקד הלהקה. 

== התכנית הראשונה ==
תוכניתו של הצוות נקראה "מותר לחלום" ואתה יצאו חברי הצוות בשנת 1969 להופעות בבסיסים ובמוצבים ובמופעים עירוניים.. הצוות המקצועי של הלהקה הורכב מאנשי מילואים של פיקוד ההדרכה וכלל את: אמיתי נאמן – פזמונאי, מלחין ומעבד. עורך ומפיק בקול ישראל, בן ציון אלון – מוזיקאי ומנצח על תזמורות ומקהלות, ושלמה וישינסקי – שחקן ובמאי. חברי הלהקה היו: יהושע טננבאום (טנא), זמרה, גיטרה, אריק פרידמן – זמר, גיטרה,שמואל (מולי) הירשברג – זמר, שחקן, דינה גרינפלד (עמלי) – זמרת, מלחינה פנינה וידר (קוקס) – זמרת, ורד גנור (שביט) זמרת. הנגנים היו: חיים חדד-הדר – אקורדיון, קלידים, מוטי שוורץ – תופים וכלי הקשה, יוסי ג'רוסי – גיטרה בס. בסוף שנת 1969 הצטרפו לצוות ההווי הזמר יוני נמרי והזמרת דליה אליעזרוב. הלהקה התפרקה ב-1970.

==התוכנית השנייה==

התוכנית השנייה נקראה "שמח בלב". הצוות החל להופיע עם התוכנית כבר ב-1972, וגם להקליט כמה שירים על גבי תקליט חצי, שחצי אחד תפס שירים של הצוות, והחצי השני תפס שירים של צוות הווי סדנאי השריון. בין השירים המצליחים הופיע "כל מה שרציתי" (יוסי בכר/אלדד שרים) ששר סולו נמרי. השיר התפרסם מאוד והגיע באותה שנה למקום ה-17 במצעד הפזמונים, לצידו הופיעו עוד ארבעה שירים בתקליט ששייכים לצוות פיקוד ההדרכה. באותה תוכנית גם הוקלט השיר "חייל באפור" (דודו ברק/אפי נצר - סולו: יוני נמרי) על גבי תקליט שדרים במקביל לתקליט שהצוות הפיק, והצליח לא פחות.

הצוות הפסיק את פעילות התוכנית עם הופעות שזכו לביקורות מרשימות וטובות, לאחר שגם זכה לכינוי "להקת הקצב הראשונה בישראל".

==התוכנית השלישית==
תוכניתו השלישית של הצוות הצליחה הרבה פחות. שנה אחרי התוכנית השנייה, הפיק הצוות את התוכנית "הווי והווה", שלא הצליחה לשחזר את ההצלחה של הקודמת. כעבור זמן של הופעות הצוות הקליט שישה משירי התוכנית שוב לתקליט חצי שהפעם צידו השני היה שייך לצוות הווי הנדסה קרבית. ההקלטות והפקת התקליט נעשו כבר בתוך מלחמת יום כיפור שפרצה באוקטובר, הביקוש לסגנון המוזיקה מהסגנון של הצוות ירד, עקב פרוץ המלחמה והתוצאות, ומה שיותר הצליח מהתקליט הנ"ל היו דווקא השירים של צוות הנדסה קרבית. בין השירים של צוות ההדרכה היו גרסה מחודשת לשיר "לפנות ערב", שבמקור היה של עדנה גורן וגם השירים "יום שניתן לך", "שיר לפיקוד ההדרכה" וגרסת כיסוי נוספת ל"שיר החוזרים ללא בית".
==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות צבאיות בישראל
להקת חיל התותחנים

להקת חיל התותחנים הייתה להקה צבאית של חיל התותחנים. נוסדה ב-1969, הקים את הלהקה וביים את שתי התוכניות הראשונות עזרא דגן. הלהקה הפיקה בשנתיים שתי תוכניות מצליחות, בכללן שירים שהפכו לנכסי צאן ברזל וממנה יצאו זמרים ושחקנים מצליחים. לאחר פרוק הלהקה הוקם במקומה צוות הווי תותחנים שפעל במשך זמן קצר בלבד.

==התוכנית הראשונה==
התוכנית הראשונה שנקראה "פגז ראשון" הופקה ב-1969. חברי הלהקה היו רומן שרון, יובל דור, עמי מנדלמן, קיקי רוטשטיין, תמר (תמי) גל, אמירה פולן ואחרים. התוכנית הוצגה בתחילה במסגרת החיל ועם ההצלחה הוצגה גם מחוצה לו.

שירי התוכנית הופצו על גבי תקליט אריך נגן שכלל 12 שירים. דניאל שליט היה האחראי על רוב העיבודים. אילן מוכיח ומשה קופרבוים עיבדו אף הם חלק מהשירים. השירים שזכו להצלחה היו שירי סולו של רומן שרון בשם "נעימת בוקר" ו"סינדרלה", שירים אחרים מתוכנית זו היו "על החיילים", "את ואני" ו"הפרפרים".

==התוכנית השנייה==
תוכניתה השנייה של הלהקה "לה בומבה", מ-1970 זכתה להצלחה רבה. הרכב הלהקה היה זהה כמעט לזה שבתוכנית הראשונה. סולני הלהקה היו רומן שרון, יובל דור ויהודית שוורץ. חברי הלהקה הנוספים: תמר גל, אמירה פולן, עמי מנדלמן, דורון תבורי, קיקי רוטשטיין, עמירם שבח (שבלט במערכונים ומשחקי התנועה), אבי קמינקובסקי - גיטרה בס, יוסי פיאמנטה - גיטרה, יוני רכטר - קלידים, ושלמה חממי ודן אלמוג- מתופפים. המעבד והמפיק המוזיקלי היה בני נגרי, והבמאי היה אברהם דוד.

הלהיט מאותה תוכנית, "פרחים בקנה" (דודו ברק/אפי נצר) שהושר בסולו של יהודית שוורץ, הפך לנכס צאן ברזל בתחום שירי הלהקות הצבאיות. השיר צולם לטלוויזיה הישראלית בעת הופעת הלהקה בפני חיילים. 

שירי התוכנית הוקלטו והופצו על גבי תקליט בהם "פרחים בקנה", "דברים קטנים" (אהוד מנור/נורית הירש), "גיזרים" (יורם טהרלב/בני נגרי), "תנו לנו טרמפ" (אבי קורן/משה וילנסקי), "יום חדש" (יורם טהרלב/דרורה חבקין), "דרור יקרא" ואחרים.

==צוות הווי תותחנים==

צוות הווי תותחנים הוקם ב-1973. הצוות הקליט מספר שירים לתקליט משותף עם צוות הווי הנח"ל, כשכל צוות ממלא צד אחד של התקליט. הלהיט הגדול של הצוות היה השיר "בלילות הקיץ החמים" (דן מינסטר/מתי כספי) ששרה סולו מלי ברונשטיין.

הצוות פורק באותה שנה, והוקם מחדש עם חברי הרכב שונים מהצוות הראשון. הצוות החדש הקליט ארבעה שירים נוספים לתקליט משותף לחמישה צוותי הווי שונים. שירי הצוות היו "צל ירח", "טיפת הדבש", "בלוז לרופא שיניים" ו"את יפה", אותם עיבדו מוזיקלית בני נגרי ויוריק בן-דוד.
זו הייתה הפעילות האחרונה של הצוות ושל להקה או צוות כלשהו בחיל התותחנים.

==קישורים חיצוניים==

חיל התותחנים
קטגוריה:יחידות חיל התותחנים הישראלי