OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פלאטונוב

פּלַאטוֹנוֹב (ברוסית: Платонов; הנודע גם בשם "חסר אב" או "מחזה בלי כותרת") הוא השם האנגלי שניתן למחזה מוקדם, חסר שם שנכתב ברוסית בידי אנטון צ'כוב ב-1878. זהו המחזה רחב ההיקף הראשון של צ'כוב שנכתב במיוחד עבור מריה ירמולובה, כוכבת עולה של תיאטרון מאלי. ירמולובה דחתה את המחזה והוא לא ראה אור עד לשנת 1923.

==אודות המחזה==
16 שנה לאחר שצ'כוב הלך לעולמו, בשנת 1920, המחזה התגלה בכספת של בנק במוסקבה. הוא היה כתוב בכתב ידו של צ'כוב, אולם היה חסר כותרת. בשנת 1923 הוא ראה אור בהוצאת הארכיון הספרותי הסובייטי. חוקרי יצירתו של צ'כוב סבורים שזהו מחזהו הראשון. המחזה כונה בשמות שונים: "פלאטונוב", "דון ז'ואן נוסח רוסיה" ו"פלאטונוב הריקא". מן השמות ניתן ללמוד שגיבור המחזה הוא פלאטונוב, אבל היות שצ'כוב הציע את המחזה לשחקנית ידועה שדחתה אותו, הוא כנראה לא התכוון לכך.

==הפקות==
הגיבור הראשי "מיכאיל פלאטונוב", הוא מנהל בית ספר פרובינציאלי, ושמו משמש לשם המחזה בתרגומו האנגלי. 
המחזה הוצג לראשונה בשם "דון ז'ואן המסכן" בסטוקהולם, שוודיה.
ב-1956 הוצג לראשונה בבורדו ואחר-כך בשם "פלאטונוב הריקא" בבימויו של ז'אן וילאר בפריז. בשנת 1959 הועלה בידי ג'ורג'ו סטרלר במילאנו.
הצגת הבכורה של המחזה ברוסיה התקיימה בתיאטרון וכטנוגוב במוסקבה ב-1960 ונקרא "פלאטונוב". באותה שנה הוצג המחזה בניו יורק בשם "שערורייה כפרית" ובלונדון בתיאטרון רויאל קורט בשם "פלאטונוב".

היצירה עובדה והופקה בתיאטרון אלמידה בלונדון, בתיאטרון בריסטול אולד ויק, ובידי להקת התיאטרון סולפפר בטורונטו. המחזאי מייקל פריין כתב עיבוד שמרבים לבצעו בשם "דבש פרא", שראה אור ב-1984. הטקסט של צ'כוב, שזמן הצגתו אורך שש שעות, ומעולם הוא לא ראה בו נוסח סופי, מוצג לעיתים רחוקות. אולם ב-1997 הבמאי לב דודין ותיאטרון מאלי של סנקט פטרבורג הציג גרסה נאמנה למקור חסרת שם, בפסטיבל ויימאר השנתי לאמנויות. זמן ההצגה הוא ארבע שעות. ההפקה התקיימה בסנקט פטרבורג ובמילאנו בהמשך אותה שנה. חמש הופעות הועלו במרכז האמנויות ברביקן, לונדון, ביוני 1999. גרסה חדשה מתורגמת ומעובדת בידי אליה חודוש הופקה בידי בית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל באוקטובר 2013.

==סרט==
רשת ה־BBC צילמה גרסה טלוויזיונית של "פלאטונוב", בכיכובו של רקס הריסון בתפקיד פלאטונוב. ב-1976 הסופר אלכסנדר אדבשיאן והבמאי ניקיטה מיכאלקוב עיבדו את העבודה לסרט בשפה הרוסית еоконченная пьеса для механического пианино (Neokonchennaya pyesa dlya mekhanicheskogo pianino. הוא נעשה באולפני מוספילם, הסרט הופץ במערב בשם An unfinished piece for mechanical piano (יצירה לא גמורה לפסנתר מכני). הוא עובד מחדש בידי טרבור גריפיתס' לגרסה בימתית חדשה בשם Piano (פסנתר), שהופקה בתיאטרון המלכותי הלאומי, לונדון, באוגוסט 1990. סטיבן ריאה גילם את דמותו של פלאטונוב.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחזות אנטון צ'כוב
קטגוריה:מחזות מהמאה ה-19
קטגוריה:מחזות רוסיים
תזמורת ירושלים החדשה

תזמורת ירושלים החדשה היא תזמורת שמקום מושבה בירושלים, המתמקדת במורשת המוזיקלית של קהילות יהודיות עם רקע ערבי-מוסלמי, בשילוב עם ביצועים מעולם הג'אז והמוזיקה המערבית.
== היסטוריה ==
התזמורת נוסדה על ידי עומר אביטל, מלחין וקונטרבסיסט ג'אז בינלאומי, ויאיר הראל, זמר ונגן כלי הקשה ישראלי, לדבריהם כאנתיטזה לגישה, שרווחה בעבר במדינת ישראל, לפיה יש למחוק את הזיקה לגלות בדרך ליצירת זהות ישראלית. בעוד שאביטל, בן להורים ממוצא תימני ומרוקאי, נרתם לתזמורת כחלק ממסע אישי של מחקר שורשים מוזיקלי, הראל ראה בכך חלק מחזון ציוני של טיפוח זהות יהודית-ישראלית עם זיקה לתרבות עכשווית ודינמית, וכהמשך דרכו של מורו, המלחין אנדרה היידו, שהדגיש את החופש המוזיקלי.

את הרעיון להקמת הרכב משותף עם הראל הגה אביטל לאחר שעלה בשנת 2008 להופעה משותפת עם הפייטן ר' חיים לוק בפסטיבל הפיוט. בשנת 2010 הצטרף לוק להרכב ונוסדה התזמורת. הופעת הבכורה של התזמורת, "אהבת עולמים", התקיימה בפסטיבל ישראל בשנת 2010 והונצחה באלבום שראה אור בשנת 2012. המיזם השני של התזמורת, "מקאם ירושלם", פנטזיה מוזיקלית רב-תרבותית בשני חלקים, הועלה לראשונה ב-2012 בעיר העתיקה בירושלים. בשנת 2013 אירחה התזמורת את זמרי הרוק ברי סחרוף ורע מוכיח במופע החותם של פסטיבל הפיוט, שהתקיים בכיכר ספרא בירושלים בפני 6,000 איש.

התזמורת, שהראל ואביטל משמשים כמנהליה האמנותיים, מורכבת מכ-15 נגנים מובילים ממסורות מוזיקליות שונות הפועלים כגוף אחד באלתור ובגמישות סגנונית, תוך שילוב של מוזיקה אנדלוסית, מוזיקה ערבית, מוזיקה עממית, ג'אז ומוזיקה קלאסית. עם הנגנים והמלחינים בתזמורת נמנים, בין היתר, הסולנית הערבית-ישראלית חיה סמיר, המלחין ונגן הטאר פרץ אליהו, המלחין הפייטן הרב דוד מנחם, רפי מלכיאל (טרומבון), ארמונד סבח (נאי), יצחק ונטורה (עוד), יונתן קורן (כינור), אלעד לוי (קמנג'ה), אלעד גבאי (קאנון), הילה אפשטיין (צ'לו), איתמר בורוכוב (חצוצרה), גליה חי (ויולה), נדב רמז (גיטרה) ומתן צ'פניצ'קי (סקסופון). בנוסף מתארחים בהרכב האמנים דניאל זמיר (סקסופון), גרג טארדי, סקסופוניסט אמריקאי בולט בזירת הג'אז בניו יורק, ונגן הקמנצ'ה הישראלי מארק אליהו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
*
*אריאל לוינסון, [https://web.archive.org/web/20160303190250/http://www.jerusalemseason.com/content/blogpost/%D7%91%D7%99%D7%9F-%D7%94%D7%97%D7%95%D7%9E%D7%95%D7%AA-%D7%9C%D7%90%D7%95%D7%A4%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%94 בין החומות לאופוריה], באתר עונת התרבות בירושלים, 20 בספטמבר 2012

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרכבים בכלים אותנטיים
קטגוריה:ירושלים: מוזיקה
ירושלים, חדשה
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים מירושלים
הוט נט

הוט נט (באנגלית: HOTnet) היא חברה ישראלית ומשמשת כספקית אינטרנט בישראל, ובסיסה בנוף הגליל. חברת הוט נט שירותי אינטרנט בע"מ היא חלק מקבוצת HOT ונמצאת בבעלות הוט מערכות תקשורת בע"מ.

== היסטוריה ==
בתחילת שנות ה-2000, חברת מת"ב (שמה הקודם של חברת האם HOT) הקימה את ספקית האינטרנט "נון-סטופ", במטרה להיות הראשונה שמפעילה שירותי אינטרנט מהיר בפס רחב, אך העיכוב בקבלת הרישיון להפעלת השירות השאיר אותה מאחורי הספקיות הפעילות. לאחר שנכשל ניסיון מיזוג החברה עם נטוויז'ן, היא פשטה את הרגל ב-2001.
בשנת 2008 חברת HOT הגישה בקשה להפעלת ספק אינטרנט. החברה קיבלה רישיון למתן שירותי גישה לאינטרנט בדצמבר 2010 בתנאי שחברת הוט תפריד לחלוטין את פעילות הספקית משאר פעילות החברה וזאת על מנת לשמור על תחרות הוגנת. בשנת 2010 חברת HOT עוברת לבעלות אלטיס הצרפתית (Altice), ואיתה גם חברת הבת HOTnet. ב-2012, יצאה הוט במבצע חסר תקדים בשוק ספקיות האינטרנט בישראל במטרה "לשבור" את השוק, והציעה חבילת שירותי אינטרנט עם מחיר אחיד של 20 ₪ לכל מהירויות הגלישה. במשך השנים נאבקה הוט משפטית על מנת שמשרד התקשורת יאפשר לה לשווק את חבילות הספקית ביחד עם חבילות תקשורת אחרות (סלולר, טלוויזיה), והיא אף עשתה זאת ובעקבות זאת הוטלו עליה קנס ב-2020.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות תקשורת ישראליות
קטגוריה:ספקי שירותי אינטרנט בישראל
קטגוריה:אינטרנט: בטיחות
קטגוריה:טכנולוגיה והלכה
קטגוריה:נוף הגליל: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2008
מרגינוצפליה

[[צרטופסיים - משפחה של צרטופסים בעלי גולגולות גדולות ומפותחות בעלות עטרה גרמית גדולה, קרניים ומגוון זיזים ודוקרנים המעטרים את ראשם.]]
מרגינוצפליה (פירוש השם: "ראשים בעלי שוליים") היא ענף של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף צמחוניים שנודעו בגולגולות העבות ובעלות השוליים שלהן. הם הופיעו בסוף תור היורה אך הגיעו לשיאם רק בקרטיקון עליון. הם כוללים שתי תת-סדרות בולטות: פכיצפלוזאוריה (בעלי גולגולת עם פדחת עבה) וצרטופסיה (בעלי מקור תוכי, גולגולת עם עטרת עצם ובקרב הצרטופסיים גם קרניים). המאפיין שלהם הוא גולגולת עבה בעלת "מדף" עצם (שנראה כמו שוליים) בחלק האחורי של הגולגולת. מדף זה התפתח לעטרה בקרב הנאו-צרטופסים. הם התחילו כהולכים על שתיים אך הגדולים שבהם עברו להליכה על ארבע רגליים.

== מיון ==

הקליידוגרמה הבאה על פי Zheng ועמיתיו, 2009:

 

הקליידוגרמה הבאה מבוססת על Butler ועמיתיו, 2011
: 

יש לציין שהענף Coronosauria כולל את המשפחה Ceratopsidae (צרטופסיים).

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.geol.umd.edu/~tholtz/G104/lectures/104margino.html סיכומי הרצאה על מרגינוצפליה וצרטופסים] מאת ד"ר תומאס ר. הולץ הבן
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1986
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פול סרנו
*
לווייתן ה-52 הרץ

לווייתן 52 הרץ (באנגלית: ) המכונה גם הלוויתן הבודד בעולם הוא לווייתן ייחודי שקורא בתדירות של 52 הרץ () — תדירות גבוהה בהרבה מזו של רוב הלווייתנאים. ככל הנראה מדובר בפרט היחיד עם קריאה כזו, ולפיכך הוא מתואר לעיתים כ"לווייתן הבודד בעולם".

== היסטוריה ==
הלווייתן זוהה לראשונה על ידי צוות של המכון האוקיינוגרפי בוודס הול מארצות הברית. הקריאה אותרה לראשונה ב־1989, ואז שוב מדי שנה עד 2004.

== מאפיינים ==
חתימת הקול של הקריאה אופיינית ללווייתני ענק, אם כי שונה בתדירותה: תדר של 52 הרץ, המקביל לתו סול דיאז, הוא גבוה במקצת מהתו הנמוך ביותר של טובה. מאפייני הקריאה אינם מתאימים לאלו של לווייתנים כחולים (15–20 הרץ) או לווייתנים מצויים (20 הרץ): היא קצרה יותר, תכופה יותר ובטון גבוה בהרבה. ככלל, תבנית הקריאה מגוונת מאוד, אבל מזוהה היטב הודות לתדר הייחודי שלה. זוהי הקריאה הלווייתנאית היחידה מסוגה שאותרה, והיא מגיעה ממקור יחיד מדי עונה.

מסלול הנדידה של לווייתן ה־52 הרץ אינו דומה לזה של לווייתני הענק האחרים. הוא מזכיר במקצת את מסלולם של הלווייתנים הכחולים, אבל מתוזמן יותר בדומה לזה של הלווייתנים המצויים. הקריאה מאותרת מדי שנה באוקיינוס השקט בין החודשים אוגוסט ודצמבר, ומתרחקת מטווח המיקרופונים התת-מימיים בחודשים ינואר-פברואר. היא מאוכנת בצפון עד האיים האלאוטיים ואי קודיאק שבצפון האוקיינוס השקט, ובדרום עד חופי קליפורניה, והלווייתן המשמיע אותה נע מרחק של 30–70 ק"מ מדי יום. מרחק הנדידה העונתי (המתועד) שלו נע מ־708 ועד 11,062 ק"מ.

מדענים במכון האוקיינוגרפי וודס הול לא הצליחו לקבוע את מין הלווייתנאים שאליו פרט זה משתייך. הם משערים שהוא עשוי להיות מעוות, או בן כלאיים של לווייתן כחול ומין נוסף. על פי "הניו יורק טיימס", צוות המחקר קיבל פניות מחרשים שסבורים שייתכן שהלווייתן חירש. קולו של הלווייתן העמיק במקצת מאז 1992, וייתכן שהדבר מעיד כי הוא גדל או התבגר. העובדה שהלווייתן שרד והתבגר מעידה על כך שהוא ככל הנראה בריא.

קטגוריה:יונקים ימיים מפורסמים
קטגוריה:לווייתנאים בתרבות
דוב נמלים מקסיקני

דוב נמלים מקסיקני (שם מדעי: Tamandua mexicana) הוא מין של דוב נמלים מהסוג Tamandua. הוא חי ביערות טרופיים וסובטרופיים מדרום מקסיקו, דרך מרכז אמריקה, ועד לקצהו הצפוני של רכס הרי האנדים.

== תיאור ==
דוב הנמלים המקסיקני הוא דוב נמלים בגודל בינוני עם זנב גמיש, עיניים ואוזניים קטנות וחוטם ארוך. הפרווה היא בצבע צהוב בהיר על רוב הגוף, עם אזור ייחודי של פרווה שחורה מעל הצלעות, הגב והכתפיים. סימן ייחודי זה מאפשר להבחין בקלות בין מין זה לקרובו הדרומי, שבו הצבע הוא אחיד יותר. לדוב הנמלים יש זנב פרוותי על פני כשליש מאורכו, אבל באזוריו האחרים הזנב חסר פרווה. יש לדוב הנמלים רגליים אחוריות עם חמש אצבעות, ואילו ברגליים הקדמיות יש רק ארבע.

הזכרים והנקבות דומים בגודל ובצבע, ואורכם הוא כ-102–130 סנטימטר, עם אורך זנב של 40–68 סנטימטרים. הבוגרים שוקלים 3.2-5.4 ק"ג.

כמו מיני דובי נמלים אחרים, דוב הנמלים המקסיקני ניזון על-פי רוב מנמלים. לשונו ארוכה, ניתנת להרחבה, ומכוסה בריר דביק שמאפשר לדוב הנמלים ללכוד נמלים וטרמיטים. אצל דוב הנמלים יש גם שרירי לשון מיוחדים, המחוברים לעצם לשון מיוחדת, שקבועה בחלק העליון של עצם החזה. כל חלל הפה השתנה כדי להיות מותאם ללשון הייחודית, והוא מוארך הרבה יותר מאשר אצל היונקים האחרים. כמו למיני דובי הנמלים האחרים, לדוב הנמלים המקסיקני אין שיניים.

בנוסף לתפריט הייחודי שלו, ושלא כמו דוב הנמלים הענק, דוב הנמלים המקסיקני מותאם לטיפוס על עצים, ולחיים עליהם. שרירי אצבעות הרגליים החזקים שלו ומשטח קשה ברגליו הקדמיות עושים את רגליו גמישות, מה שמאפשר להן אחיזה על בליטות בעץ כשהוא מטפס. הבוהן האמצעית ברגליו הקדמיות גם נושאת טופר גדול במיוחד, ויש לו גם בוהן חזקה במיוחד, המאפשרת לו לפתוח חור בעץ כדי להגיע לנמלים שבתוכו.

== תחום תפוצה ==
דוב הנמלים המקסיקני שוכן ביערות בדרום מקסיקו, לכיוון מרכז אמריקה ועד למערב קולומביה, ונצואלה ואקוודור, ולפינה הצפונית מערבית של פרו. הוא נמצא בסוגים שונים של יער באזור זה, ובכללם יערות עד, יערות נשירים, יערות מנגרובים, יערות מעוננים ויערות משווניים. ארבעת תת-המינים המוכרים היום:
*Tamandua mexicana Mexicana - מקסיקו, גואטמלה, בליז, הונדורס, אל סלוודור
*Tamandua mexicana instabilis - ונצואלה, קולומביה הצפונית
*Tamandua mexicana opistholeuca - ניקרגואה, קוסטה ריקה, פנמה, רוב קולומביה
*Tamandua mexicana punensis - אקוודור, פרו

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1860
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנרי לואיס פרדריק דה סאוסור
קטגוריה:דובי נמלים
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:קולומביה: יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של אמריקה המרכזית
דבש פרא

דבש פרא (באנגלית: Wild Honey) הוא מחזה משנת 1984 מאת המחזאי הבריטי מייקל פריין. המחזה הוא עיבוד של מחזה מוקדם של אנטון צ'כוב, ככל הנראה מחזהו הראשון, שהצגתו ארכה שש שעות. המחזה נכתב בראשית הקריירה הספרותית של צ'כוב ולא ניתנה לו כותרת. באנגלית הוא מוכר בדרך-כלל בשם "פלאטונוב", על-שמו של הגיבור הראשי, מיכאיל פלאטונוב, מנהל בית ספר פרובינציאלי.<ref></ref>

==עיבוד המחזה==
המחזאי מייקל פריין התייחס למחזה המקורי של צ'כוב כאל טיוטה ראשונה למחזה שהוא, כביכול, כתב בעצמו ועבד על שיפורו. הוא קיצר אותו במידה ניכרת, ארגן מחדש את התמונות, העביר חומר ממקום למקום ומדמות לדמות, כתב קטעים חדשים, שיכתב קטעים ישנים והשמיט עלילות משנה. הוא הפחית את מספר הדמויות המקוריות מ-20 ל-16 והוסיף דמויות חדשות משלו. פריין קרא למחזה בשם "דבש פרא", מכיוון שהוא מתרחש בתקופת ירח הדבש של הזוג וויניצב. השם לקוח ממשפט המופיע במחזה: "חודש של דבש פרא". החודש הוא אחד מחודשי הקיץ החמים ו'דבש הפרא' מרמז על 

טעמה המתוק של משיכה מינית אסורה ופרשיות אהבים ארוטיות המתרחשות במחזה.

==ההיסטוריה של ההפקה==
ההפקה הראשונה לעיבודו של פריין התקיימה בתיאטרון המלכותי הלאומי ב-1984 וזכתה בפרס אוליבייה בשלוש קטגוריות: איאן מקלן זכה בפרס שחקן השנה בהעלאה מחודשת של מחזה, כריסטופר מורהאן זכה בפרס במאי השנה וג'ון גונתר זכה בפרס מעצב השנה. שרלוט קורנוול גילמה את דמותה של אנה פטרובנה.

הצגת הבכורה של המחזה בניו יורק התקיימה בתיאטרון וירג'יניה בדצמבר 1986, בבימויו של דאגלס אורנסקי. מקלן שב לשחק את פלאטונוב, אולם יתר הצוות היה אמריקאי, ביניהם קים קטרל, קתרין ווקר וקייט ברטון.

המחזה שודר כתסכית רדיו בתחנת הרדיו BBC7 ב-31 בינואר 2010 כחלק מסדרת תוכניות של ה-BBC שעסקו בחומר תיעודי, דרמטי וסיפורים קצרים לציון יום הולדתו ה-150 של אנטון צ'כוב. איאן מקלן שב וגילם את דמותו של פלאטונוב, ואנה קולדר מרשל גילמה את דמותה של סשה.

==דמויות==

=== משפחת וויניצב ===
* אנה פטרובנה - אלמנתו של הגנרל וויניצב.
* סרגיי וויניצב - בנה החורג.
* מריה ייגורובנה (סופיה) - אשתו של סרגיי.

===משפחת טרילצקי===
* קולונל טריליצקי - קצין תותחנים בדימוס.
* דר' טריליצקי (קוליה) - בנו של הקולונל, הרופא המקומי.
* אלכסנדרה איבנובנה (סאשה) - בתו של הקולונל, אשתו של פלאטונוב.
* מיכאיל ואסילייביץ' פאלטונוב (מישה) - המורה המקומי.

===שכנים אחרים===
* גלאגולייב פורפירי סמיונוביץ' - בעל אחוזה
* גראסים קוזמיץ' פטרין - סוחר אמיד
* מארקו - שליח בית הדין
* מריה יפימובנה גרקובה - סטודנטית לכימיה
* אוסיפ - גנב סוסים
* יעקוב - משרת ואיכר
* ואסילי - משרת ואיכר

==התרגום העברי בדפוס==
* אנטון צ'כוב, דבש פרא, עברית: אברהם עוז; תל אביב: בית צבי - בית הספר לאמנויות הבמה, 1985.

==דבש פרא בתיאטרון המקצועי הישראלי==
התיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה: 21 בנובמבר 1985
* יוצרים: מאת אנטון צ'כוב בעיבודו של מייקל פריין, נוסח עברי - אברהם עוז, בימוי - אילן רונן, תפאורה - אדריאן ווקס, תלבושות - יעל פרדס, תאורה - בריאן האריס, אבי צברי, מוזיקת רקע - מישה בלכרוביץ'.
* המשתתפים: אנה פטרובנה - גילה אלמגור, פטרין - יוסי גרבר, סאשה - תיקי דיין, אוסיפ - שלמה וישינסקי, גרקובה - אורלי זילברשץ, ד"ר טרילצקי - יצחק חזקיה, קולונל טרליצקי - יוסי ידין, גלאגולייב - אלברט כהן, סופיה - רבקה נוימן, מארקו - ראובן שפר, פלאטונוב - דורון תבורי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.mckellen.com/stage/00084b.htm הפקת "דבש פרא" בלונדון, 1984]
* [http://www.mckellen.com/stage/wildhoneyb/notes.htm הפקת "דבש פרא" בניו יורק, 1986]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחזות אנגליים
לילות מוסקבה

לילות מוסקבה (ברוסית: Подмосковные вечера) הוא אחד השירים הרוסיים המפורסמים ביותר בתקופת שלאחר מלחמת העולם השנייה והידועים ביותר בעולם. השיר הושמע לראשונה בשנת 1955.

השיר נכתב על ידי המלחין וסילי סולוביוב-סדוי והמשורר מיכאיל מטוסובסקי. השם המקורי היה "לילות לנינגרד". מכיוון ששיר שולב בסרט תעודה על מחוז מוסקבה, מחברי השיר הסכימו לשנות את שמו ולהתאים את המלל. השיר הוצע לביצוע למארק ברנס אך הוא סירב. לאחר השמעה ראשונה של השיר ברקע של סרט השיר הושמע גם ברדיו אך לא היו תגובות מיוחדות ולא היה ברור מה יהיה עתיד השיר.

השיר החל להיות פופולרי לאחר שהושמע במסגרת תחרות שירה של פסטיבל הנוער והסטודנטים השישי שנערך במוסקבה. השיר נקלט ומאז הפך להיות ללהיט. המבצע המפורסם ביותר של השיר הוא השחקן והזמר הרוסי ולדימיר טרושין (Влади́мир Тр́ошин) בשנת 1958 המנגינה הושמעה בהופעה של ואן קלייברן וזכתה להצלחה אדירה. השיר תורגם לשפות רבות. בשנת 1965 צולם סרט מצויר במהלכו השיר מושמע ברוסית, צרפתית, גרמנית וספרדית. תחילת המנגינה הייתה במשך שנים אות של אחד תחנות הרדיו הפופולריות של ברית המועצות.

{| class="wikitable" cellspacing="0"
! רוסית
! עברית
! תעתיק לטיני
|-
| style="vertical-align:top;" |
<div style="direction: ltr;">
Не слышны в саду даже шорохи,<br />
Всё здесь замерло до утра.<br />
Eсли б знали вы, как мне дороги,<br />
Подмосковные вечера. <br />

Речка движется и не движется<br />
Вся из лунного серебра,<br />
Песня слышится и не слышится<br />
В эти тихие вечера.<br />

Что ж ты, милая, смотришь искоса<br />
Низко голову наклоня.<br />
Трудно высказать и не высказать -<br />
Всё, что на сердце у меня. <br />

А рассвет уже всё заметнее<br />
Так, пожалуйста, будь добра,<br />
Не забудь и ты эти летние<br />
Подмосковные вечера.<br />
| style="direction:ltr;" |
<div style="direction: ltr;">
הגנים נמים, אין שומעים איוושה<br />
רחובות עד שחר נדמו<br />
התוכלו לדעת כמה לי יקרו<br />
הגנים תחת שמי מוסקבה.<br />

הנהר זורם, נע וגם לא זע<br />
חוף מכסיף באור לבנה<br />
שיר עתיק נשמע ואינו נשמע<br />
בגנים תחת שמי מוסקבה.<br />

מה את, יקרה שלי, מסתכלת בחשדנות<br />
תוך הטיית ראשה כה נמוך. <br />
קשה לבטא ולהביע את<br />
כל מה שעל לבי.<br />

שחר כבר עלה<br />
כבר שומעים ציפור ראשונה.<br />
יקרה שלי, אל נא תשכחי<br />
קיץ זה תחת שמי מוסקבה.<br />
| style="direction:ltr;" |
<div style="direction: ltr;">

Ne slishni v sadu dazhe shorochi, <br />
Vse zdesj zamerlo do utra. <br />
Esli b znali vi kak mne dorogi - <br />
Podmoskovnie vechera. <br />

Rechka dvizhetsja i ne dvizhetsja, <br />
Vsja iz lunnogo serebra. <br />
Pesnja slishitsja i ne slishiysja <br />
V eti letnia vechera. <br />

Shto zh ti milaja smotrish iskosja, <br />
Ticho golovu naklonja. <br />
Trudno viskazatj i ne viskazatj - <br />
Vse shto na serdce u menja. <br />

A rassvet uzhe vse zametnee <br />
Tak pozhalusta budj dobra <br />
Ne zabudj i ti eti letnie <br />
Podmoskovnie vechera.! <br /></div>
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20130929182919/http://www.historyonesong.com/2009/10/podmoskovnie_vechera_1/#more-372 תיאור היסטוריית השיר] 
* [http://www.youtube.com/watch?v=POn7N_dKmn4 ביצוע ביידיש]

קטגוריה:שירים ברוסית
קטגוריה:שירים סובייטים
קטגוריה:שירים על לילות
קטגוריה:שירים על מוסקבה
יקב רימון

יקב רימון הוא יקב ישראלי המתמחה בייצור יינות מרימונים. 

==היסטוריה==
יקב רימון נוסד בשנת 2002 בפארק תעשיות רמת דלתון. בשנת 2004 החל בייצור מסחרי של יין רימונים בהיקף קטן של כמה מאות בקבוקים. בהדרגה הגדיל היקב את כמויות הייצור. מוצרי היקב משווקים בישראל, ארצות הברית, יפן, קנדה וסין. 

מקימי היקב הם בני משפחת נחמיאס ממושב כרם בן זמרה. יינן היקב הוא שרון ביטון. את היקב מלווה יועץ היינות ד"ר ארקדי פיפיקיאן.

היין מיוצר מזן של רימונים שהורכב על ידי מקימי היקב מכמה זנים, וגדל בשטחי המושב. הזן שנוצר מתייחד במשקל גבוה של הפרי וברמת סוכר גבוהה הדומה לריכוז הסוכר שבענב. עובדה זו מאפשרת לייצר יינות על טהרת פרי הרימון. 

===מוצרי היקב===
היקב מייצר, בין השאר, יין פורט, יין יבש וחצי יבש, יין קינוח מתוק ויין נתזים. 

===מוצרים נוספים===
בנוסף ליין, היקב מייצר ומשווק מיץ רימונים ושמן זרעי רימונים, המשמש למאכל וכתכשיר לטיפולים קוסמטיים.

==קישורים חיצוניים==
* 
==הערות שוליים==
 

רימון
קטגוריה:דלתון
היפופרתירואידיזם

היפופרתירואידיזם היא ירידה בתפקוד של בלוטת יותרת התריס הכוללת תת-ייצור של הורמון יותרת התריס. מצב זה גורם לירידה ברמת הסידן בדם, עוויתות והתכווצויות שרירים לא-רצוניות וכן סימפטומים נוספים. 

היפופרתירואידיזם יכול להיות מולד, או להיגרם בעקבות ניתוח בבלוטת התריס או בבלוטת יותרת התריס. או בעקבות פגם במערכת החיסונית, או בעקבות גורמים נוספים נדירים יותר. האבחנה מתקבלת באמצעות בדיקות דם, ובהתאם לתוצאה מתבצעות גם בדיקות גנטיות נוספות. הטיפול בהיפופרתירואידיזם מוגבל מאוד, היות שטרם נמצא תחליף מלאכותי להורמון הפרתירואיד. מתן סידן או ויטמין D מאפשר טיפול בסימפטומים, אך מנגד מעלה את הסיכון לאבנים בכליות ופגיעה כרונית בכליות.

== סימנים וסימפטומים ==
הסימפטומים העיקריים של היפופרתירואידיזם מופיעים כתוצאה מרמת הסידן הנמוכה בדם, אשר פוגעת בתפקוד התקין של השרירים ומערכת העצבים. כתוצאה מכך, אנשים הסובלים מהיפופרתירואידיזם סובלים מנימול ותחושת עקצוץ סביב הפה ובקצות כפות הידיים והרגליים, ומהתכווצויות שרירים הפוגעות בעיקר בידיים וברגליים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הפרעות של בלוטת התריס
פורדנונה

פורדנונה (באיטלקית: Pordenone; בונטית ופורלן: Pordenon) () היא קומונה בנפת פורדנונה שבמחוז פריולי-ונציה ג'וליה בצפון-מזרח איטליה. 

==היסטוריה==
פורדנונה נוסדה בשיא ימי הביניים כעיר נמל על נהר הנונצ'לו בשם הלטיני "פורטוס נאוניס" (Portus Naonis; "הנמל על הנונצ'לו" [נונצ'לו=נאון בלטינית]). באזור זה היו וילות והתיישבויות חקלאיות בתקופה הרומית. בשנת 1378, לאחר שנוהלה בידי אריסים, הועברה העיר לידיהם של משפחת הבסבורג, דבר שיצר מובלעת אוסטרית באזור של המדינה הפטריארכלית של פריולי. במהלך המאה ה-14 גדלה פורדנונה באופן ניכר הודות לנונצ'לו ולמסחר המשגשג בו, ובשנת 1314 קיבלה פורדנונה מעמד של עיר.

בשנת 1514 נכבשה פורדנונה על ידי הרפובליקה של ונציה, ובתקופתם נבנה נמל חדש וכן שופרו בתי המלאכה והתעשייה בעיר.

אחרי התקופה הנפוליאונית, פורדנונה נכללה ברשימת הנכסים של אוסטריה באיטליה. בנייתה של מסילת רכבת בשנת 1855 וסלילתו של כביש פונטבנה (Pontebbana) הביאו לדעיכתו של הנמל, אך לעומת זאת זירזו התפתחות תעשייתית ניכרת (בייחוד את תעשיית הכותנה). פורדנונה סופחה לאיטליה בשנת 1866.

סקטור הכותנה בעיר ספג נזקים גדולים בזמן מלחמת העולם הראשונה, ונפל לגמרי לאחר המשבר הכלכלי של 1921. לעומת זאת, פירמת זנוסי המקומית הפכה ליצרנית כלי בית בינלאומית ענקית. 

לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה פורדנונה, כמו שאר מחוז פריולי-ונציה ג'וליה, למקום מעבר של יחידות צבאיות רבות שחששו מפלישה סובייטית ממזרח; הנוכחות הצבאית המריצה את כלכלת פורדנונה. בשנת 1968 הפכה פורדנונה לבירת הנפה בעלת אותו השם, כולל שטח מסוים מנפת אודינה.

כיום יושבת בפורדנונה חטיבת השריון אריאטה ה-132.

==אתרים מרכזיים==
* קתדרלת סט. מארק - נבנתה בשנת 1363 בסגנון גותי-רומנסקי ושופצה במאות ה-16 וה-18. בקתדרלה נמצא פרסקו מפורסם, "San Rocco" (סאן רוקו), וכן קישוט מזבח של האמן ג'ובאני אנטוניו דה סקצ'יז. מגדל הפעמונים של הקתדרלה הוא בגובה 79 מטרים.
* הפלאצו ריקיירי (Palazzo Ricchieri) - כיום מקום מושבו של מוזיאון האומנות המקומי. במקור היה הפלאצו ריקיירי בית מגדל מהמאה ה-13 שהוסב לאחר מכן לארמון.
* ארמון העירייה הגותי (Palazzo Comunale) - הן האכסדרה, הן הצריחים והן מגדל השעון עוצבו בידי האמן האיטלקי פומפוניו אמלטאו במאה ה-16.
* כנסיית השילוש הקדוש (Santissima Trinità), הנמצאת סמוך לנהר הנונצ'לו. בנויה בצורת אוקטגון (8 צלעות) וציורי הקיר שלה צוירו בידי ג'ובאני מריה צופני, תלמידו של דה סקצ'יז הנזכר.
* מצודת המגדל (Castello di Torre), מסוף המאה ה-12, אחוזתה של משפחת רגוניה (Ragogna) וכיום מקום מושבו של המוזיאון לארכאולוגיה של מערב פריולי. המקום הותקף בשנת 1402 על ידי כוחות של צבא האימפריה הרומית הקדושה, והללו הותירו בו רק את המגדל (ומכאן שמו).
* הווילה הרומית של טורה (Torre) - שרידיה של וילה פטריקית שנתגלו בשנות ה-50.

==אקלים==

כנסיית סנטה מריה דג'לי אנג'לי
==ערים תאומות==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20091012020841/http://museoarte.comune.pordenone.it/ אתר מוזיאון האומנות המקומי]
* [https://web.archive.org/web/20070502091024/http://www.comune.pordenone.it/comune/strutture/archeomuseo אתר המוזיאון לארכיאלוגיה של מערב פריולי]
* [https://web.archive.org/web/20070501100712/http://www.comune.pordenone.it/comune/strutture/museoscienze אתר המוזיאון למדעים המקומי]
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:פריולי-ונציה ג'וליה: ערים
טקסיים

Cephalotaxus harringtonia
טקסייםׁ (שם מדעי: Taxaceae; וכן משפחת הטקסוס) היא משפחה של עצים מחטנים הכוללת 9 סוגים וכ-30 מינים של צמחים. לפי סיווגים ישנים - 3 סוגים ו7–12 מינים.

== מאפיינים ==
הטקסיים הם עצים קטנים רב-ענפיים ושיחים. העלים ירוקי עד, מסודרים בספירלות.
אלו צמחים דו-ביתיים, נדיר חד-ביתיים. האצטרובלים הזכריים הם 2–5 מ"מ באורכם ומפזרים את אבקתם מוקדם באביב. האצטרובלים הנקביים קטנים בהרבה עם קשקש אובול ופרי אחד וזרע אחד. כשהזרע מבשיל, הקשקש האובולופרי הופך לאריל בשרני המכסה חלקית את הזרע. האריל הבשל הוא רך, עסיסי ומתוק ויש לו צבע בהיר. צפורים האוכלות אותו מפזרים את זרעו הנוקשה שאינו ניזוק בנפילה מקוריהן. עם זאת זרעים אלה רעילים מאוד לבני אדם, כשמכילים את הרעלים "אקסין" ו"טקסול".

משפחת הטקסיים היא עתיקה מאוד, כשהמין Palaeotaxus rediviva הופיע בתור הטריאס.
הסוג טקסוס התחיל לצמוח ביורה. הטקסוס השכיח של ימינו הופיע בשלהי תור הרביעון

==סיווג==
הטקסיים כלולים בדרך כלל יחד עם כל המחטנים האחרים בסדרת המחטיים (Pinales). ניתוח DNA הראה שעצי הטקסוס הם מונופילטיים עם שאר משפחות המחטיים, מסקנה שנתמכה על ידי מחקרים מיקרומורפולוגיים. בעבר נחשבו נפרדים משאר המחטנים, בסדרה משלהם שנקראה Taxales. ארנסט הנרי וילסון קרא לטקסיים בשם taxad (1916).

על סמך מחקרים משנות ה-2000 המוקדמות הועלתה ההצעה כי הסוגים Torreya ו Amentotaxus יועברו ל"צפאלוטקסיים" - (Cephalotaxaceae), זאת מפני שמבחנים גנטיים הצביעו על קרבתם יותר לצפאלוטקסוס (Cephalotaxus), מאשר לטקסוס.
מחקרים יותר חדשים כללו בכל זאת גם את צפאלוטקסוס בתוך פירוש מורחב של משפחת הטקסיים כמשפחה יחידה גדולה יותר. (Price 2003 )- לפי תובנה זו, הטקסיים כוללים 6 סוגים וכ-30 מינים.

ההבדלים המדוברים בין טקסיים ובין צפאלוטקסיים נוגעים למורפולוגיה של הזרעים, כשהזרעים הבשלים של הטקסיים קטנים יותר, גדולים תוך 6–8 חדשים עד ל 5–8 מ"מ ואינם מכוסים במלואם על ידי האריל. לזרעי הצפאלוטקסיים הבשלה ארוכה יותר בין 18–20 חדשים, הזרעים הבשלים מכוסים לחלוטין באריל, וגודלם מגיע לידי 12–40 מ"מ.

===סוגים===
*Torreya
*Amentotaxus
*Cephalotaxus
* Diploporus - נכחד
* Sommerxylon - נכחד
*Taxus - בו המין טקסוס מעורב
*Pseudotaxus
*Austrotaxus

הסוגים Torreya ,Amentotaxus ו-Cephalotaxus היו בעבר במשפחת הצפאלוטקסיים (Cephalotaxaceae).

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Anderson, E. & Owens, J. N. (2003). Analysing the reproductive biology of Taxus: should it be included in Coniferales? Acta Hort. 615: 233-234. (conclusion is 'yes')
* Chase, M. W. et al. (1993). Phylogenetics of seed plants, an analysis of nucleotide sequences from the plastid gene rbcL. Ann. Missouri Bot. Gard. 80: 528-580.
* Price, R. A. (2003). Generic and familial relationships of the Taxaceae from rbcL and matK sequence comparisons. Acta Hort. 615: 235-237.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.theplantlist.org/browse/G/Taxaceae/ טקסיים באתר באנגלית "Plant List"]
* [http://www.mobot.org/MOBOT/Research/APweb/welcome.html אתר הפילוגניה של Missouri Botanical Garden PF Stevens]
אתר הפילוגניה של מכוסי הזרע
* [http://www.plantarium.ru/page/view/item/44797.html הטקסיים באתר הבוטאני הרוסי Plantarium]
* הטקסיים באנציקלופדיה "ברוקהאוס-אפרון" הרוסית 1890–1907

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1822
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי סמואל פרידריך גריי
*
קטגוריה:משפחות צמחים
חביבה רוגר

חביבה רוגר (נולדה ב-1951) היא כתבת קול ישראל בעבר, דוברת הטכניון בעבר וכיום דוברת לשכת המסחר והתעשייה בחיפה ובצפון.

==ביוגרפיה==
נולדה וגדלה בקריית חיים. מצעירותה עוסקת בעריכת עיתונים, ספרים וכתבי עת.

ב-1974 התקבלה ל"קול ישראל" ככתבת חדשות בחיפה ובצפון.
שימשה פעמיים כראש מערכת החדשות הצפונית.

כאשר הוחלט לשדר חדשות במסגרת הרדיו האזורי של "קול ישראל" הקימה את מערכת החדשות הצפונית, עם רשת כתבים ודווחים מחדרה עד גבול הצפון.

עוד לפני שכלי תקשורת בארץ מינו נשים ככתבות צבאיות, נשלחה לסקר אירועים ביטחוניים, כמו התקפות מחבלים או ירי קטיושות בצפון.

התמחתה בנושאי סיקור כלכליים, כמו ספנות, נמלים וסכסוכי עבודה. ליוותה כמה ממשברי יחסי העבודה הגדולים במשק: שביתות בנמלים, סולתם, "אתא", הפיכת רפאל לחברה. עבודת הגמר שלה בלימודי התואר השני במינהל ציבורי באוניברסיטת חיפה עסקה בניתוח משבר העבודה הממושך שפרץ עם הפרטת מספנות ישראל, משבר שאותו ליוותה בצמידות. את התואר השני סיימה בהצטיינות.

סירבה להצעות לקידום במערכת החדשות של קול ישראל, הצעות שהותנו במעבר לירושלים, וטענה כי ראויה הפריפריה לסיקור צמוד של עיתונאים ותיקים המעורים במקום, וכי השיטה שבה כתב חדשות מגיע לצפון לשנים ספורות כקרש קפיצה לקידום בירושלים או בתל אביב, פוגעת בסיכויי הפריפריה להשמיע את קולה.

על פעילותה העיתונאית זכתה באות הוקרה במסגרת פרס רון לעיתונות ובתואר אשת השנה בתקשורת מטעם רדיו חיפה.

אחרי 25 שנים ב"קול ישראל" עזבה לטובת תפקיד דוברת הטכניון. בד בבד עסקה בעריכת ספרים וכתבי עת וכן בהרצאות ובהכשרת סטודנטים לתקשורת בחוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה.

מאז 2005 מכהנת כדוברת לשכת המסחר והתעשייה חיפה והצפון ועובדת באיגוד המשתמשים בהובלה ימית בעריכת פרסומים, בבניית תוכני כנסים ובהנחייתם.

חברה באגודת העיתונאים של חיפה והצפון כוותיקת תקשורת ופעילה בה.

מתוך הכרה בצורך לתרום לקהילה, הצטרפה ב-2000 למועדון רוטרי חיפה. במסגרת עבודתה הקהילתית כיהנה כיו"ר אגודת הידידים של המרכז הרפואי "פלימן" בחיפה.

חביבה קיבלה אות הוקרה על מפעל חיים בעיתונות ובתקשורת מטעם אגודת העיתונאים חיפה והצפון (2020).

נשואה ואם לבת.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:דוברות ישראליות
קטגוריה:דוברים ישראלים
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1961
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
חנוך זייברט

חנוך זייברט (נולד ב-30 ביולי 1960) הוא ראש עיריית בני ברק והמזכיר הכללי של תנועת אגודת ישראל.

==ביוגרפיה==
נולד בבני ברק, לשאול דב זייברט, יליד קרקוב וניצול מחנה בוכניה, ורינה זייברט (לבית ארשטר), בני חסידות גור.

למד בישיבות גור 'אמרי אמת' בבני ברק וחידושי הרי"ם בתל אביב. לאחר נישואיו התגורר באשדוד שם היה פעיל ציבור ועסק בנושאי חינוך, שיכון, שיקום שכונות ודירות להשכרה. בהמשך, הקים וניהל את בית הספר "מגן הלב", לחינוך מיוחד במגזר החרדי.

בשנת 2008 כיהן לזמן קצר כחבר בהנהלת החינוך העצמאי.

בשנת 2009 חזר להתגורר בבני ברק וכיהן כממלא מקום ראש העירייה מטעם יהדות התורה ויו"ר ועדת המשנה לתכנון ולבנייה.

בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2013, בעקבות הסכם רוטציה הנהוג בעיר בין אגודת ישראל לדגל התורה לא התמודד ראש העירייה אברהם רובינשטיין לכהונה נוספת, וזייברט זכה לתמיכתן של כלל המפלגות החרדיות. זייברט זכה בכ־95% לעומת כ־4.25% ליגאל אלוש שהתמודד מולו.

ב־2018 לא התמודד זייברט, עקב ההסכם הרוטציה, לראשות העירייה, ואברהם רובינשטיין נבחר בשנית לראש העירייה. זייברט שימש במהלך קדנציה זו כסגן ראש העירייה.

ב הוצב כמועמד אחרון ברשימת יהדות התורה לכנסת.

בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בפברואר 2024 זכה לתמיכתן של דגל התורה ואגודת ישראל ונבחר ברוב של 59%, כשהוא גובר על מועמד מפלגת ש"ס אוריאל בוסו שזכה בכ־36%.

== פעילות בעיריית בני ברק ==
זייברט נואם בטקס יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל בבני ברק, 2024
=== בינוי ===
זייברט פועל לפיתוח צפון העיר ומרכז העסקים הראשי שבה, באמצעות בניית מגדלי משרדים ואזורי מסחר נרחבים על גדות הירקון ובגבול רמת גן. במהלך כהונתו נחנך מרכז העסקים BBC - בני ברק ביזנס סנטר, שתכנונו והקמתו החלו קודם לכהונתו.

גישתו בתכנון העיר התירה הרחבת בניינים והוספת קומות, בשל המצוקה בשטחי בנייה חדשים בבני ברק, אולם הוא התנגד לתוספת דיירים ופיצול דירות.

=== תחבורה ===
זייברט הקשיח מאוד את אכיפת עבירות החנייה בבני ברק ובפרט ברחוב כהנמן, זאת בשל עומס רב בכבישי העיר שלטענתו, מושפע מעבירות החניה.<ref>; </ref> צעד זה גרר מחאות מצד התושבים.<ref></ref>

במהלך כהונתו כראש עיר פעל לייעול נושא התחבורה הציבורית בעיר. רחוב אברהם בן דוד שהיה חד סטרי נפתח לכיוון היציאה מעיר, מה שאיפשר להסיט אליו חלק מקווי האוטובוסים הבין–עירוניים ולהקטין את העומס מרחוב כהנמן. בנוסף מסלולי האוטובוסים תוכננו מחדש, במקום אוטובוסים שחולפים על פני כל העיר במסלול ארוך וזהה, פוצלו הקווים למסלולים נפרדים באזורים השונים של העיר, כך חלק מהאוטובוסים יוצאים מרחוב אהרונוביץ וחלקם מקיפים את העיר על ציר זבוטינסקי–גהה בלי להיכנס לשכונות כלל. כמו כן, נוספו קווים ייעודיים הפועלים בערבי ומוצאי שבתות וחגים. התוכנית הושלמה בשנת 2020 כשכיהן כסגן ראש עיר.<ref></ref><ref></ref>

בספטמבר 2018 בעקבות חילולי שבת במהלך העבודות לבניית קו הרכבת הקלה בתחום העיר בני ברק, יזם הפגנה בליל שבת בסמוך לאתר העבודה במימון העירייה, ליוזמתו הצטרפו גם רבנים חסידיים וספרדים, בעוד שהרבנים הליטאים התנגדו לה בטענה שעצם קיום ההפגנה יגרום לחילולי שבת נוספים על ידי כוחות החירום, המשטרה וצוותי תקשורת.

==חיים אישיים==
זייברט נשוי ואב ל־11 ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית בני ברק
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:חסידי גור
קטגוריה:אנשי חינוך חרדים ישראלים
קטגוריה:פעילי אגודת ישראל
קטגוריה:ראשי עיריות חסידים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
אלון דוידי

אלון דוידי (נולד ב-18 באוקטובר 1973) הוא ראש עיריית שדרות, סגן יו"ר מרכז השלטון המקומי.

== ביוגרפיה ==
דוידי נולד וגדל בבאר שבע בשכונה ד' לחנה ודוד דוידי. למד בישיבת בני עקיבא אהל שלמה בעיר ובישיבת ההסדר קרני שומרון ושירת כקצין בחטיבת הצנחנים וביחידה מובחרת בצה"ל. בשנת 1996 הצטרף לגרעין התורני בשדרות. הוא היה מנכ"ל הגרעין התורני בשדרות, מנהל ישיבת ההסדר בשדרות, סמנכ"ל תנועת מבראשית ויועץ לשר הבינוי והשיכון.

דוידי היה מהפעילים הבולטים במחאת תושבי שדרות נגד ירי הקסאמים המתמשך מרצועת עזה על עירם החל משנות ה-2000 ובמסגרת זו הקים את המטה לביטחון שדרות.

היה מועמד במקום שישי ברשימת האיחוד הלאומי בבחירות לכנסת השמונה עשרה.

בשנת 2008 התמודד לראשות העיר מול דוד בוסקילה ואחלמה פרץ (אשת עמיר פרץ). הוא לא זכה בבחירות לראשות העיר, אך נבחר למועצת העיר.

=== ראש עיריית שדרות ===
בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו באוקטובר 2013, התמודד על ראשות עיריית שדרות מטעם "הליכוד", "העבודה" ו"הבית היהודי", ונבחר לראשות העירייה.

ביולי 2014 נורו רקטות מרצועת עזה אל שדרות וגרמו לנזק. ירי זה, לשדרות וליתר יישובי עוטף עזה, הוביל ליציאת צה"ל למבצע צוק איתן, ביולי-אוגוסט 2014, שבמהלכו נורו רקטות רבות לעבר העיר. חלק מהן יורטו על ידי כיפת ברזל, אך אחדות מהן פגעו בעיר וגרמו לפצועים ולנזק. במהלך המבצע, בעקבות חידוש הירי לאחר הפסקת האש, יצא דוידי בהתקפה חריפה על שר הביטחון, משה יעלון. לאחר תום המבצע התנצל דוידי בפני יעלון על דבריו.

בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2018 התמודד דוידי שוב על ראשות העירייה, וניצח בפער גדול את יריבו, עורך הדין אמיר פינטו.

דוידי כיהן כראש העיר בזמן קרב שדרות, שהתרחש בעת מתקפת הפתע על ישראל בשמחת תורה ה'תשפ"ד (7 באוקטובר 2023), בו חדרו מחבלי חמאס לעיר, ורצחו עשרות תושבים ואנשי כוחות הביטחון. עקב המתקפה והלחימה שבעקבותיה פונו מהעיר כ-80% מתושביה. עקב המלחמה נדחו הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ברשויות שפונו, לנובמבר 2024, ודוידי ממשיך בתפקידו.

=== פוליטיקה ארצית ===
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הודיע ב-31 בינואר 2021, כי הוא עוזב את הליכוד ומצטרף למפלגת ימינה. הוא הוצב במקום השלישי ברשימה. יום לפני השבעתו התפטר דוידי מהרשימה (אך המשיך לתמוך בימינה מבחוץ), ובמקומו הושבעה עידית סילמן. במרץ 2022 ביקר בפומבי את הקמת ממשלת ישראל ה-36 בידי אנשי רשימת "ימינה", טען כי נפתלי בנט "חצה את הרוביקון" וביקר את מדיניות הממשלה.<ref></ref> בהמשך, לאחר שמפלגת ימינה ביקשה להכריז על עמיחי שיקלי "פורש",<ref>ראו: חוק יסוד: הכנסת, תיקון מס' 12</ref> התבטא בחריפות כנגד בנט, וקרא לחברי ימינה "להתנגד להכרזה על שיקלי כפורש ולחזור הביתה לימין".<ref>[https://twitter.com/AlonDavidi/status/1515750792426369033 ציוץ של אלון דוידי ברשת החברתית טוויטר], 17 באפריל 2022</ref>

==חיים אישיים==
נשוי לנורית, להם שני בנים וחמש בנות. מתגורר בשדרות ומנהל אורח חיים דתי.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140913125705/http://www.e-sderot.org.il/roshIr-Desk.asp משולחנו של ראש העיר], באתר של עיריית שדרות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית שדרות
קטגוריה:בוגרי ישיבת אהל שלמה
קטגוריה:בוגרי ישיבת ההסדר קרני שומרון
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הליכוד
קטגוריה:פעילי מפלגת הימין החדש
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות במלחמת חרבות ברזל
אדוארד סטרלצוב

אדוארד אנטולייביץ' סְטְרֶלְצוֹב (; 21 ביולי 1937, מחוז מוסקבה - 22 ביולי 1990) היה כדורגלן סובייטי ששיחק בעמדת החלוץ. נחשב לאחד מטובי כדורגלנים של ברית המועצות.

==תחילת קריירת כשחקן==
סטרלצוב החל לשחק כדורגל בקבוצת ילדים. כבר בגיל 16 הוא התקבל לקבוצת בוגרים של טורפדו מוסקבה. בגיל 17 הוא החל לשחק בנבחרת ברית המועצות לכדורגל ובשני המשחקים הראשונים הבקיע 6 פעמים. בגיל 19 סטרלצוב נסע לאולימפיאדת מלבורן וזכה במדליית זהב עם נבחרתו.

==פרשת האונס==
ב-27 במאי 1958 סטרלצוב ועוד שני שחקני הנבחרת נעצרו והואשמו באונס. למרות שהראיות בתיק לא היו חד-משמעיות והנאנסת משכה בחזרה את התלונה, השלטונות לחצו להמשיך בחקירה. לאחר מספר ימים רק סטרלצוב נותר במעצר.

עתה קיימות גרסאות שונות לסיבות האמיתיות ללחץ השלטון להמשיך בחקירה: סירוב סטרלצוב לעבור למועדון "דינמו" שהיה קשור למשטרה הסובייטית, סירוב להתחתן עם הבת של יקטרינה פורצבה, רצון השלטונות להעניש את הצעיר שהיה פופולרי מאוד בקרב הצעירים, חשש שסטרלצוב יערוק מברית המועצות במהלך אליפות העולם. מה שברור עתה זה שלא היו ראיות של ממש בתיק אך הוא הגיע לבית המשפט וסטרלצוב נשפט ל-12 שנות מאסר.

במקביל, פדרציית הכדורגל הסובייטית החליטה שסטרלצוב לא יוכל לשחק במועדוני כדורגל גם לאחר השחרור. ב-4 בפברואר 1963 סטרלצוב שוחרר מהמעצר וחזר למשפחתו.

==הקריירה הספורטיבית לאחר השחרור==
לאחר השחרור סטרלצוב החל לשחק במועדון כדורגל לחובבים של מפעל זיל. בהיוודע הנושא, אוהדי כדורגל החלו להגיע למשחקי הקבוצה. לראשי המדינה היו מגיעות אלפי פניות עם בקשות להרשות לסטרלצוב לחזור לכדורגל ולמשחקי הליגה הסובייטית העליונה. התשובה החיובית התקבלה רק לאחר שניקיטה חרושצ'וב איבד של השלטון. בשנת 1965 סטרלצוב חזר לקבוצתו.

בשנת 1965 המועדון זכה באליפות ברית המועצות בכדורגל, בשנת 1968 היא זכתה בגביע הסובייטי. סטרלצוב גם חזר לנבחרת ושיחק בה עד לשנת 1968. בשנים 1967 ו-1968 סטרלצוב זכה בתואר כדורגלן השנה.

הוא שיחק עד לשנת 1970 ואחר כך היה מאמן נוער במועדון ששיחק בו כל השנים.

סטרלצוב נפטר ב-22 ביולי 1990 מסרטן הריאה.

האצטדיון של קבוצתו נקרא על שם סטרלצוב ובכניסה הוצב פסלו. בשנת 2002 יצא מטבע כסף ועליו דיוקנו של הספורטאי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130818013916/http://chtoby-pomnili.com/page.php?id=593 קורות חיים כולל קטעים ממשחקיו של סטרלצוב]
* [http://pravo.ru/process/view/27760/ תיאור של מהלך החקירה]
* 

קטגוריה:חלוצי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:כדורגלני טורפדו מוסקבה
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברית המועצות
קטגוריה:אלופים אולימפיים סובייטים: כדורגל
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין וגנקובסקויה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1937
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1990
וילהלם בורגדורף

וילהלם בורגדורף (בגרמנית: Wilhelm Burgdorf; 15 בפברואר 1895 – 2 במאי 1945) היה גנרל גרמני בוורמאכט, ושלישו הצבאי של אדולף היטלר בשלהי מלחמת העולם השנייה. התאבד עם סיום המלחמה.

במלחמת העולם הראשונה השתתף כקצין בצבא הקיסרות הגרמנית ועוטר בצלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. לאחר המלחמה המשיך בשירות קבע ברייכסווהר. ב-1935 שימש כמדריך באקדמיה הצבאית בדרזדן והועלה לדרגת מיור. ב-1937 שימש כשליש לכוח אדם בקורפוס ה-9. ב-1938 הועלה לדרגת אוברסטלויטננט. ממאי 1940 - אפריל 1942 היה מפקד רגימנט החי"ר 529 ועוטר בצלב האבירים של צלב הברזל. הוא התקדם בדרגות באגף כוח האדם וב-1942 הועלה לדרגת גנרל-מאיור בתפקיד סגן מפקד אגף כוח האדם בוורמאכט.

עם מותו של רודולף שמונדט הוא מונה באוקטובר 1944 לראש אגף כוח אדם ולשלישו הצבאי של היטלר והועלה לדרגת גנרל של חי"ר. בתפקידו זה היה איש אמונו של היטלר שהטיל עליו משימות מיוחדות.

==מותו של ארווין רומל==
לאחר ניסיון ההתנקשות בהיטלר, רומל נחשד כי היה מעורב בקשר העשרים ביולי. היטלר הטיל על וילהלם קייטל את המשימה לחסל את רומל בדרך שתיראה כהתאבדות היות שרומל היה גנרל נערץ והוצאתו להורג הייתה פוגעת במורל הצבא. רומל נפצע קשה ב-17 ביולי 1944 לאחר שמכונית המטה שלו נפגעה מהפצצת מטוסי קרב של בנות הברית. לאחר טיפול בבית חולים הועבר להחלמה בביתו בעיירה הרלינגן ליד אולם.

קייטל הטיל את המשימה על בורגדורף וצייד אותו בכמוסת ציאניד. בורגדורף וסגנו ארנסט מייזל נסעו לביתו של רומל ב-14 באוקטובר 1944, שם אמר לו בורגדורף כי הוא מואשם בבגידה וכי יש לו ברירה להתאבד ולהיקבר בלוויה ממלכתית ומשפחתו לא תיפגע. רומל הסכים ולאחר שנפרד ממשפחתו הוסע מרחק קצר, מייזל והנהג ירדו והתרחקו מהרכב ובורגדורף נתן לו את כמוסת הציאניד. לאחר שרומל מת הגיע בורגדורף לבית חולים סמוך, אסר עליהם לבצע נתיחת הגופה וכפה על הצוות הרפואי להוציא תעודת פטירה ובה נכתב שסיבת המוות היא שטף דם במוח.

==בפיהררבונקר==
בורגדורף היה במעגל הקרוב ביותר להיטלר. הוא היה בין המוזמנים הבודדים למסיבה שנערכה לרגל נישואיו של היטלר עם אווה בראון, ואף אחד מהעדים והחתומים על צוואת היטלר, ביחד עם יוזף גבלס, מרטין בורמן והנס קרבס.

שלא כיתר רוב שוכני הבונקר הוא החליט לא לברוח לאחר התאבדותם של היטלר וגבלס. ביחד עם קרבס החליט להתאבד. לאחר שחיסלו מספר בקבוקי אלכוהול שלפו בורגדורף וקרבס את אקדחי הלוגר שלהם וירו לעצמם בראש. רוכוס מיש ראה אותם עם ראשים שמוטים ליד שולחן מלא בקבוקי אלכוהול וכך הם נמצאו על ידי ראשוני החיילים הסובייטים שנכנסו לבונקר. הם זוהו לפי מסמכים בכיסיהם.

== בתרבות ==
דמותו של בורגדורף מופיעה בסרט "הנפילה", שמתאר את ימיו האחרונים של היטלר ופמלייתו בפיהררבונקר ובסרט שועל המדבר: סיפורו של רומל.

== לקריאה נוספת ==
*אנטוני ביוור, נפילת ברלין, הוצאת יבנה, 2003
*ויליאם שיירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, הוצאת שוקן, 1962
*קורנליוס ראיין, הקרב האחרון, הוצאת לוין אפשטיין.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מתאבדים: אנשי צבא גרמנים
קטגוריה:מתאבדים: נאצים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:אנשי הצוות האישי של אדולף היטלר
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1895
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
קשר נערי המלך

קשר נערי המלך הוא קשר שקשרו כמה מנערי המלך לרצוח את אלכסנדר בשנת 327 לפנה"ס לקראת סוף מסע המלחמה באסיה התיכונה. יוזם הקשר היה אחד הנערים, הרמולאוס, בנו של איליארך (מפקד פלוגה) בחיל ההטיירוי (פרשים כבדים). על כך שהוצלף בגין הריגת חזיר בר בציד במקום לאפשר לאלכסנדר להרוג את חזיר הבר בעצמו. המניע המידי לקשר היה רגשי הנקם שחש הרמולאוס על כך שהוצלף בנוכחות הנערים האחרים. 

לצורך ביצוע הרצח קשרו מספר נערים לארוב לאלכסנדר באחד הלילות כאשר שמירת האוהל תהיה נתונה לאחריותם. הקשר התגלה כשאחד הקושרים ניסה לשדל נער נוסף להצטרף לקשר והאחרון בגד בהם וסיפר לתלמי על הקשר. הנערים עונו, והוצאו להורג. 

מלבד העילה המידית לקשירת הקשר סימל הקשר את הרתיעה של האריסטוקרטיה היוונית-מוקדונית מפני אימוץ מנהגים פרסיים מצדו של אלכסנדר, ובמיוחד מנהג הפרוסקינסיס - מחוות קידה פרסית. גורם חשוב אחר היה שילוב גורמים פרסיים ושבטיים בצבא ובמיוחד מסירת פיקוד על יחידות שלמות, בהן כאלה ששירתו בהם מוקדונים לפיקודם של גורמים אלה. מלבד הנערים, הוצא להורג גם אחד ממבקריו החריפים של אלכסנדר - היסטוריון החצר קליסתנס. קליסתנס לא היה מעורב באופן ישיר בקשירת הקשר, אך שמו עלה כאחד ממניחי הבסיס האידאולוגי לקשירת הקשר על ידי התקפותיו הפוליטיות על אלכסנדר ובמיוחד התקפותיו על אימוץ המנהגים הפרסיים.

==נערי המלך==
נערי המלך הם בניהם של אריסטוקרטים בכירים שתפקידם היה טיפול במלך, סיוע בציד, שמירה על חייו ועוד. ייתכן ששימשו גם כבני ערובה שהבטיחו את נאמנות הוריהם. חרף שמם "נערי המלך" גילם לא היה צעיר במיוחד. גילם המדויק לא מצוין במקורות, אך סביר להניח שהיו לכל הפחות באמצע שנות העשרה או אפילו לקראת סוף שנות העשרה. 

אריאנוס מספר שפיליפוס השני, אביו של אלכסנדר הגדול הוא זה שייסד את הגוף הזה, אך יש חוקרים מודרניים שטוענים שהמוסד היה קיים עוד לפני הרפורמה הצבאית של פיליפוס. מספרם המדויק אינו ידוע ומעריכים שהיה 100 - 200 השירות ביחידה זו היה מכובד מאוד וסביר להניח שרבים מהאריסטוקרטים המוקדונים התחילו את שירותם הצבאי ביחידה זו.

==לקריאה נוספת==
* אריאנוס, אנאבסיס של אלכסנדר, ספר 4 פרקים 10 - 14
* פלוטארכוס, חיי אישים, אלכסנדר, פרקים 53 - 55
* קווינטוס קורטיוס רופוס, היסטוריה של אלכסנדר הגדול, ספר 8 פרקים 5 - 23

<div class="mw-content-ltr">

* E.D.Carney, ‘The Conspiracy of Hermolaus’, CJ 76 (1980–81), 223–231

</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלכסנדר הגדול
קטגוריה:מרידות
קטגוריה:מתנקשים פוליטיים
אליהו זוהר

אליהו (ללו) זוהר (נולד ב-1962) הוא ראש העיר קריית מלאכי החל משנת 2013.

==ביוגרפיה==
ב-2008 נבחר למועצת העיר קריית מלאכי מטעם המפד"ל כיהן בתפקיד כשנה וחצי ולאחר מכן התפטר ומונה לעוזר ראש העיר (דאז) מוטי מלכה.

בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו באוקטובר 2013, התמודד זוהר על ראשות עיריית קריית מלאכי ונבחר.

בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2018 נבחר זוהר לקדנציה שנייה בראשות העיר.

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הביע זוהר תמיכה במפלגת ימינה.

בבחירות שנערכו בפברואר 2024 נבחר זוהר לקדנציה נוספת בתמיכת 64% מקולות המצביעים, כשהוא גובר על ראש האופוזיציה במועצת העיר, אליאור עמר.

== חיים אישיים ==
זוהר, קבלן אינסטלציה במקצועו, נשוי לגלית ואב לארבעה ילדים, מתגורר בקריית מלאכי.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20141210115538/http://k-m.org.il/tag/אליהו-זוהר/ אליהו זוהר], אתר העירייה
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם הבית היהודי
קטגוריה:פעילי המפד"ל
קטגוריה:ראשי עיריית קריית מלאכי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
יחסי זימבבואה–ישראל

כתב האמנתו לנשיא ישראל יצחק הרצוג, 2022]]
בין מדינת ישראל והרפובליקה של זימבבואה קיימים יחסים דיפלומטיים חלקיים נכון לשנת 2013, כאשר לצד הכרה הדדית של כל מדינה ברעותה, וכן שיתוף פעולה מצומצם בנושאים כלכליים, אף אחת מהמדינות לא מחזיקה בשגרירות רשמית במדינה השנייה. נכון ל-2013, תיירים מישראל המבקשים לנסוע לזימבבואה, נדרשים להוציא ויזה למדינה דרך שגרירות זימבבואה בקהיר.

==היסטוריה==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1993, כ-13 שנים לאחר קבלת עצמאותה הרשמית של זימבבואה. עם זאת, גם בתקופה שטרם עצמאותה של זימבבואה, ישראל מכרה נשק וציוד צבאי לממשלת המיעוט הלבנה של רודזיה, וזאת במהלכה של מלחמת העצמאות של זימבבואה.

בשנת 1980, לאחר קבלת העצמאות, ממשלת זימבבואה בראשות רוברט מוגאבה תמכה בארגון לשחרור פלסטין, בראשות יאסר ערפאת, וזאת בתור תנועה לאומית מקבילה אשר אף היא נאבקת להשגת עצמאות. בהמשך, זימבבואה הכירה באופן רשמי באש"ף כגוף המייצג של בני העם הפלסטיני, וזאת בחודש מרץ 1983. אחת מהסיבות העיקריות ליחסים הטובים בין זימבבואה לאש"ף באותה התקופה, הייתה היחסים החמים ששררו בשלהי שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 בין ישראל ודרום אפריקה תחת משטר האפרטהייד, אשר הייתה מתנגדת מושבעת של זימבבואה, והטילה ספק בזכותה לעצמאות מדינית. קשרים אלו, אשר מבחינת ממשלת זימבבואה הציבו את ישראל כתומכת עקבית באויבתה הגדולה, הובילה לשורה של התבטאויות רשמיות מטעם ממשלת זימבבואה לטובת אש"ף ובגנות ישראל, וכן להשוואה בין הציונות למשטר האפרטהייד.

במהלך אוקטובר 1983, אַבֶּל מוּזוֹרֶוָוה, ראש ממשלתה לשעבר של פדרציית רודזיה-זימבבואה, אשר התקיימה טרם עצמאות זימבבואה, קיים ביקור ראשון בישראל. בעקבות הביקור, ועם חזרתו לזימבבואה, הוא דחק בנשיא רוברט מוגאבה לכונן יחסים דיפלומטיים עם ישראל, והבהיר כי המדיניות הפוליטית הנוכחית של זימבבואה עלולה להוביל לפגיעה בתחומי החקלאות, התעשייה והטכנולוגיה ברודזיה, בשל אי קיום קשרים עם ישראל. עם זאת, במהלך סופה של אותה שנה מוזורואה נאסר על ידי השלטון הזימבבואי, וזאת בשל האשמה בדבר חתירה תחת המשטר בזימבבואה וניהול קשרים חשאיים עם ישראל ודרום אפריקה.

במהלך שנת 2001, ביחס לסכסוך הישראלי-פלסטיני, ממשלת זימבבואה הביעה תמיכה רשמית בהקמתה של מדינת פלסטינית, לצד מדינת ישראל.

תמיכתה של זימבבואה בהקמת מדינה פלסטינית מתבטא בתמיכה עקבית בהחלטות אנטי-ישראליות בנושאי ירושלים, רמת הגולן, הפליטים הפלסטינים ועימותים מול רצועת עזה.

==יחסי מסחר==
זימבבואה אינה לוקחת חלק בחרם על ישראל.

במהלך מרץ 2002, ישראל מכרה מספר כלי רכב אשר נועדו לפיזור הפגנות לממשלת זימבבואה. בשנת 2008, משלחת סחר רשמית מזימבבואה קיימה ביקור רשמי בישראל אשר נמשך כשבוע, וזאת במטרה לבחון אפיקים חדשים לשיתוף פעולה כלכלי בין שתי המדינות בתחומי חקלאות, תקשורת, מוצרי קוסמטיקה ואנרגיה סולארית. המשלחת אורגנה על ידי ארגון "נוצרים ידידי ישראל" בזימבבואה.

בפגישה שהתקיימה בתל אביב ביוני 2010, הכריזה ישראל על תמיכתה בצירופה של זימבבואה להסדר תהליך קימברלי, וציינה כי זימבבואה מסוגלת לספק כמעט רבע מסך הביקוש העולמי ליהלומים.

שגריר זיזמבבואה במצרים שבא שומביאוונדה מכהן כשגריר לא-תושב בישראל (נכון ל-2022). 

==ראו גם==
* יהדות זימבבואה

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.zimisrael.com/ האתר הרשמי של קונסוליית הכבוד של זימבבואה בישראל]

== הערות שוליים ==
עמותת עמדא

עמותת "עמדא" לחולי אלצהיימר שיטיון (דמנציה) ומחלות דומות בישראל הוקמה בשנת 1988. העמותה תומכת בבני משפחה של חולי דמנציה, אלצהיימר ומחלות דומות, ובחולים שאינם מאושפזים. עם הזדקנות האוכלוסייה עולה מספר החולים במחלות אלה. כיום מעריכים שיש כ-150,000 חולים בישראל. העמותה פועלת כדי להאריך ככל האפשר את שהות החולים בבתיהם, וזאת על ידי תמיכה בבני המשפחות, ופעילות עם החולים עצמם.

נכון לשנת 2020, מנכ"לית העמותה היא ד"ר נתי בלום, יו"ר הוועד המנהל הוא בעז וייס. יו"ר המועצה המדעית של העמותה הוא פרופ' עמוס קורצ'ין.

בנובמבר 2002 הוענק לעמותה "מגן שר הבריאות" על הצטיינות בפעילות התנדבותית לשיפור איכות חיי החולים ובני משפחותיהם, על התמיכה והסיוע שהעמותה מעניקה להם, ועל המאמץ שמשקיעה העמותה בהגברת המודעות למחלה בקרב הציבור הרחב.

ביולי 2009 התקיים בכנסת "יום אלצהיימר" ובו התקיימה ישיבה מיוחדת בנושא מחלת אלצהיימר בהשתתפות חברי כנסת וראשי העמותה. לסיכום הישיבה נחתמה אמנה מיוחדת שבה מצהירים חברי הכנסת והנהלת העמותה על מחויבותם לפיתוח מערך השירותים לחולי אלצהיימר ובני משפחותיהם.

בכנס הגרונטולוגיה הדו שנתי בינואר 2014 הוענקה לעמותת עמדא תעודת הוקרה מהאגודה הישראלית לגרונטולוגיה.

עמותת "עמדא" חברה בארגון אלצהיימר הבינלאומי "ADI" ובארגון אלצהיימר אירופה.

==הקמה ופריסה==
עמותת אלצהיימר, בשמה המקורי, הוקמה בשנת 1988 על ידי קבוצת בני משפחות של חולי אלצהיימר שטופלו בבי"ח תל השומר בעזרת צוות המחלקה הגריאטרית בראשותו של ד"ר מריאן רבינוביץ. עד שנת 2006 עמדו בראש העמותה המנכ"ל יעל גושן והיו"ר רות גולדברג. משרדי העמותה נדדו במהלך השנים בין אתרים שונים, ונכון לשנת 2019 הם ממוקמים ב"משען", רמת אפעל.

לעמותה כ-50 סניפים ברחבי הארץ, שבהם מתנהלות קבוצות תמיכה וייעוץ לחולים ולבני המשפחות.

==פעילות העמותה==
העמותה מקיימת עשרות קבוצות תמיכה לבני המשפחה ברחבי הארץ ודרך תוכנת זום, בהנחיית אנשי מקצוע מתוך הרשות המקומית ומתנדבי העמותה בתמיכה מקצועית צמודה של עמותת עמדא.

במסגרת העמותה מופעל "קו חם ואוזן קשבת", 8889*, שמאויש על ידי מידענית מקצועית, זאת בנוסף לרשימת טלפונים של עשרות מתנדבים ברחבי הארץ. ה"קו החם" מאפשר לבני משפחות של חולים להתקשר, לאורך היממה, ולקבל מידע ראשוני ותמיכה.

עמותת עמדא מפעילה מגוון פעילויות לחולה ובני המשפחה: תוכנית תל"ם-תמיכה לבני משפחה, הפעלות באמצעות ערכת קשרים וכישורים, ערכת בכורסא עם פיקאסו וערכה לגירוי חושים (מיועדת לחולים בשלב השלישי של המחלה)

סיורים מודרכים במוזיאונים לחולה ובן/ת המשפחה, פרויקט אלצהיימר ויצירתיות (גינון טיפולי, פוטותרפיה ומוזיקה).

עמותת עמדא מציעה קורסים דיגיטליים למשפחות של אנשים עם דמנציה

בנוסף עמותת עמדא מפעילה מערך נרחב של פעילות הדרכתית המכוונת לאנשי מקצוע בבתי אבות, מרכזי יום לקשיש ורשויות מקומיות.

העלאת מודעות: עמותת עמדא מקיימת בין 5–6 כנסים בשנה המיועדים להעלאת מודעות, מפיקה סרטונים ופליירים לאנשי מקצוע ולמטפלים עיקריים על מנת לתת עבורם כלים לטיפול נכון באדם הדמנטי.

אחת לכ-3 חודשים העמותה מוציאה לאור עלון, "עמדא", המפרט את פעילות העמותה, מביא חידושים בתחום אלצהיימר בעולם, ומחקרים חדשים ברפואה.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://he-il.facebook.com/amutatemda עמוד הפייסבוק של עמותת "עמדא"]

קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:ישראל: עמותות