OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יוסף מולכו

רבי יוסף מולכו (ט"ו בשבט ה'תנ"ב, 1692 - ה'תקכ"ח, 1768) היה רב ודיין בעיר סלוניקי. ומחבר ספר שלחן גבוה.
ספר "שולחן גבוה" דפוס ראשון שנת [[תקט"ז]]

==תולדות חייו==
נולד בסלוניקי לגביר אברהם מולכו נצר למגורשי ספרד. היה תלמידו המובהק של ראש רבני סלוניקי באותה העת, רבי יוסף דוד בעל ספר "בית דוד" (שנדפס בסלוניקי בשנת ת"צ). בגיל שמונה עשרה נישא לאסתר, בת אחותו, שילדה לו לפחות שלשה בנים. הוא נחשב למומחה במלאכת השחיטה ושימש כרב ושוחט בקהילות רבות בטורקיה וביון. בבגרותו נתמנה לראש שוחטי סלוניקי והיה לפוסק ראשי בעניינים אלה בתקופתו. בזקנותו (שנת תק"ח) עזב את בניו ואת אחיו אשר בסלוניקי, ועלה יחד עם אביו לארץ ישראל, ישב בה בישיבת "יפאר ענוים" בירושלים, התרועע בה עם חכמיה וגידל בה דור של תלמידים. נפטר בה כבן שבעים ושמונה בשנת תקכ"ח.

====אחיו====
אחיו של רבי יוסף מולכו, היה רבי שלמה מולכו אשר עלה לארץ ישראל והתיישב בה, ומונה בה מטעם הקהילה בירושלים לשליחות דרבנן לארץ מוצאו. וגם היה לו אח בשם שאול שישב בארץ ישראל.

אח צעיר יותר היה רבי יצחק מולכו, מחבר הספר אורחות יושר אשר נדפס בשנת תקכ"ט.

====בניו====
אחד מבניו הוא הרב יעקב מולכו. במשך הדורות נמצאו עוד רבנים בירושלים העונים לשם מולכו, וסביר להניח שהיו צאצאיו של רבי יוסף מולכו.

מתוקף תפקידו כרב במקומות שונים וגם כמי שהיה בקי במלאכת השחיטה השתדל להוכיח במקומות שהיו פרצות לדעתו, וכך כותב החוקר אברהם יערי: 

==ספריו==
ספרו המוכר והנפוץ ביותר הוא הספר "שלחן גבוה"; ספר זה מכיל פירושים והערות על ספר השולחן ערוך בחלקים אורח חיים ויורה דעה. יצירה זו נדפסה לראשונה בסלוניקי בשנת תקט"ז וכללה חמישה כרכים, ממנה הכרכים השייכים לחלק אורח חיים נדפס בשנת תקט"ז, והכרכים השייכים לחלק יורה דעה נדפסו בין השנים תקכ"ד (1764) לתקמ"ד (1784).

העתק המלל בשער הדפוס הראשון של הספר "שלחן גבוה":

לספר שלחן גבוה ערך היסטורי-יהודי גדול, משום שיש בו תיעוד של מנהגים ומסורות שרווחו בתקופתו של המחבר באזור סלוניקי.

===שאר ספריו===
*זובח תודה - הלכות שחיטה, נדפס בסלוניקי בשנת תק"א 1741.
*אהל יוסף - ספר שאלות ותשובות, נדפס בסלוניקי בשנת תקט"ז 1756.
*דרשות - פיטרקוב תרנ"ה.

==לקריאה נוספת==
* דניאל טואיטו, רבי יוסף מולכו וחיבורו שולחן גבוה, קובץ תורני זכור לאברהם תשנ"ד - תשנ"ה, ישיבת אליהו, תשנ"ה 1995, עמ' ריז.
* שמעון מרכוס, לתולדות היהודים באדריאנופולי, סיני, כ"ט, מוסד הרב קוק, עמ' שלג.
* נתנאל מנצור, במבוא לספר אורחות יושר (לאחיו של רבי יוסף מולכו), ירושלים תשנ"ט-1999.
* מאיר בניהו, היחסים שבין יהודי יון ליהודי איטליה, תל אביב: המכון לחקר התפוצות, תש"מ-1980.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:אדירנה: רבנים
קטגוריה:סלוניקי: רבנים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1692
קטגוריה:נפטרים ב-1768
הבכור לבית אב"י

הבכור לבית אב"י (הבכור לבית אליעזר בן-יהודה) הוא ספר מאת הסופרת דבורה עומר שיצא לאור בשנת 1967, עיבוד ספרותי להתרחשות אמיתית שנכתב בעקבות מחקר מעמיק בשיתוף משפחת בן יהודה. הספר מתאר את סיפור חייו של איתמר בן-אב"י (1882–1943), בנו של מחיה השפה העברית, אליעזר בן-יהודה. ספר ההמשך נקרא "אהבת איתמר".

בשנת 1968 זיכה הספר את דבורה עומר בפרס למדן.
הספר תורגם לאנגלית, יפנית, ורוסית.

==עלילת הספר==
עיבוד ספרותי של קורות איתמר בן-אב"י, אז בן-ציון (הוא שינה את שמו בבגרותו), אשר למד את השפה העברית כשפת אם. אביו אליעזר בן-יהודה שקד באותם הימים על הוצאת עיתון בעברית עם דעות משכילות, שנחשבו קיצוניות ביישוב הישן בירושלים. על הפעוט נאסר לתקשר עם כל הדובר שפת נכר. עם כל הקשיים למד בן ציון את השפה העברית. יום אחד יצא בן ציון לראשונה לרחוב למרות האיסור של אביו אליעזר, ומצא כלב; כאשר הסתובב עמו ברחובות העיר נסקל הכלב למוות. בן ציון שרד את הסקילה.

החיים לא הטיבו עם משפחת בן יהודה ומצבה הידרדר לעוני. הציבור החרדי בירושלים חש כלפיהם עוינות אחרי כתיבת מאמרים חריפים של אליעזר בן-יהודה על פולמוס השמיטה. בסופו של דבר החליט אביו של בן ציון לנסוע לרוסיה לגייס כספים, וכמו כן לשלוח את בן ציון לבית ספר בירושלים, שם יפגוש חברה בת גילו לראשונה. בבית הספר, בן ציון לא מצליח להסתגל לכיתה הראשונה, וגם לא לשנייה, ובסופו של דבר מנהל בית הספר, ניסים בכר מחליט להעבירו לכיתה השלישית שם הוא לומד בהנאה, מסתגל לשפה המדוברת שם, צרפתית. יום יום למד בן ציון מילים חדשות בצרפתית והעברית נזנחה.

לכן, לאחר התלבטות, אליעזר החליט לא לשלוח יותר את בנו, בן ציון, לבית הספר. דבורה, אשתו של בן יהודה, חלתה בשחפת, ומתה. אליעזר נישא לאחות אשתו, פולה, ושמה בעברית חמדה. צרות רבות פקדו את משפחת בן יהודה- רוב הילדים, למעט הבת ימימה, חלו במחלה קשה, בן ציון שרד ושאר האחים מתו. לאחר מספר שנים, בן-ציון הופך לעלם, מתאהב בעלמה בשם לאה, ונשלח ללמוד בצרפת.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.am-oved.co.il/htmls/page_1493.aspx?c0=13801&bsp=1348 הבכור לבית אב"י באתר עם עובד] 
* [http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/Tochniyot_Limudim/Chinuch_Leshoni/YezirutSafrutLhorhaa/HabechorLeveitAvi/AlHasefer.htm בעקבות הבכור לבית אב"י מאת דבורה עומר], באתר של משרד החינוך
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:ספרי 1967
קטגוריה:אליעזר בן-יהודה
קטגוריה:ספרי דבורה עומר
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
קטגוריה:ספרי סדרת דן חסכן
זכויות שמש

זכויות שמש היא הזכות לגישה ישירה לשמש והזכות לשימוש באנרגיית השמש הן בעלות חשיבות מרובה. זכויות אלו קובעות כיצד ניתן לנצל את אנרגיית השמש למאור, חימום, ולהפקת אנרגיה, והן בעלות חשיבות כלכלית מרובה.

==זכויות שמש ומערכות סולאריות==

כדי לנצל את אנרגיית השמש בתוך מרחב עירוני דרושה חשיפה מספקת לשמש עבור המערכות הסולארית של המבנים ועבור השטחים הפתוחים שביניהם לשיפור תנאי הנוחות בהם. יש למנוע מצב שהשגת גישה לשמש (solar access) תהיה תוצאה מקרית התלויה במציאות משתנה. 

גישה לשמש צריכה להיות מובנת כזכות לשמש (solar rights). תכנון סביבתי נכון חייב להבטיח מספר מינימלי של שעות חשיפה לקרני השמש של השטחים הפתוחים, של חלונות הבניין, ושל המשטחים עליהם ממוקמות מערכות סולאריות, על מנת שהן תהיינה יעילות. כדי לשפר את יעילותן שעות אלו חייבות להיות בזמן שבו קרני השמש ניצבות למישור הקולט ככל האפשר. עבור מערכות סולאריות רצוי לקחת חלון סולארי של 6 שעות שמש ישירה ליממה כתקופת חשיפה שימושית, בין השעות 9 בבוקר ועד שעה 3 אחה"צ. שעות מחוץ לטווח זה, בחודשי החורף, אינן נחשבות כיעילות לניצול על ידי המערכות הסולריות, מכיוון שקרני השמש בשעות הסמוכות לזריחה ולשקיעה הן בזווית נמוכה ועוצמתן קטנה מאוד כתוצאה מכך.

==היסטוריה==
דוגמאות של תכנון מגורי האדם המשקפות הבנה של תנועת ועוצמת השמש לשיפור תנאי הנוחות בנוסף לשימושה המובן מאליו כתאורה טבעית קיים במסורת של הארכיטקטורה בתרבויות רבות. הדוגמאות הקדומות ביותר מגיעות עד המאה ה-7 לפנה"ס בסין וביוון, שם נבנו הבתים כאשר החזית או החצר המשותפת פונה לדרום כדי להגדיל את החשיפה לאור וחום השמש. 

במאות 1-4 לספירה נבנו בתי מרחץ רומיים רבים כאשר פתחיהם פונים לדרום, ועד המאה ה-6 לספירה הפכה הבניה של חדר שמש (sun room) לנפוצה עד כדי כך שהקיסר יוסטיניאנוס הראשון חוקק חוק להבטחת זכויות שמש (solar rights) לתושבי הערים. 

גם הספרדים שכבשו את אמריקה אימצו את "החוקים האינדיאנים" (Leyes de Indias) שהכתיבו את כיווני הבניה של מבנים ואוריינטציית הרחובות בעיירות כדי לאפשר גישה ישירה לקרינת שמש.

בבריטניה של המאה ה-19 הגנו חוקים קדומים (Doctrine of Ancient light) על זכויות הגישה לשמש של בעלי הבתים.

==ראו גם==
הפרעה לאור שמש ומניעת תמיכה

==לקריאה נוספת==
* שביב et al 2003. הבטים אקלימיים-אנרגטיים בעיצוב אורבני באקלים ארץ ישראל חם ולח. משרד האנרגיה והתשתיות.

== קישורים חיצוניים ==
* https://web.archive.org/web/20151123135742/http://www.bu.edu/law/central/jd/organizations/journals/bulr/documents/BRONIN.pdf
* Ken Butti and John Perlin (1980) A Golden Thread, 2500 Years of Solar Architecture and technology. Cheshire Books. p27

קטגוריה:סביבה
אלכסנדר גיירימסקי

איגנצי אלכסנדר גיירימסקי (פולנית: Ignacy Aleksander Gierymski, 30 בינואר 1850 – בין 6 ו-8 במרץ 1901) היה צייר פולני.

==ביוגרפיה==
הצייר מקסימיליאן גיירימסקי היה אחיו למחצה.
בצעירותו למד ציור בעיר הולדתו ורשה. ב-1868 המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות של מינכן וסיים בהצטיינות. בין השנים 1873–1874 התגורר באיטליה, בעיקר ברומא, בה צבר ניסיון ושיפר את יכולותיו. ב-1875 חזר לפולין, והציב את ציוריו בגלריה של זאכנט שטוק בוורשה.

באותה שנה חזר גיירימסקי לאיטליה ובילה שם את 4 השנים הבאות. בתקופה הזו הוא ניסה לפתור את בעיית השילוב הנכון של הצבע והאור על בד הציור, ולעבודותיו מהתקופה יש דמיון רב לעבודותיהם של הציירים הצרפתים מזרם האימפרסיוניזם.

בין השנים 1879–1888 גיירימסקי התגורר בוורשה. אותן שנים נחשבות לפורות במיוחד עבורו. הוא צייר את נופי ורשה וסצינות מחיי תושביה, אך עבודותיו לא זכו לתגובה ראויה מהסביבה, וב-1888 החליט לעקור לגרמניה ולצרפת. מראה הנוף הפך לנושא הראשי בציוריו. ב-1893 גיירימסקי שב לפולין, והתיישב בקרקוב, בה קיווה לקבל משרת פרופסור באקדמיה לאמנויות יפות המקומית.
בשנת 1895 עזב את פולין ושב לאיטליה.

את שנותיו האחרונות חי ברומא, במוסד לחולי נפש, שם נפטר.
נטמן בבית העלמין קמפו ורנו (Campo verano) בעיר.

==ציוריו==
ציוריו של גיירימסקי מוצגים במוזיאון שלזיה בקטוביץ ובמוזיאונים הלאומיים של פולין: בוורוצלב, בוורשה ובקרקוב.

<gallery>
Aleksander_Gierymski,_%C5%BByd%C3%B3wka_z_pomara%C5%84czami.jpg|יהודייה עם תפוזים (1881). נגנב על ידי הנאצים ב-1944 והוחזר למוזיאון הלאומי בוורשה ב-2011.
Aleksander Gierymski 001.jpg|הים (1891)
Aleksander Gierymski, Piaskarze.jpg|כורי החול (1887)
Gierymski_Solec_harbour.jpg|מעגן סולץ (1883)
Aleksander Gierymski, Święto Trąbek I.jpg|חג השופרות (יהודים באמירת תשליך; 1884)
Swieto trabek.jpg|חג השופרות (גרסה אחרת; 1890)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1901
יאסנוגורסק

יאסנוגורסק (ברוסית: Ясного́рск) היא עיר בראיון האדמיניסטרטיבי של יאסנוגורסק במחוז טולה, רוסיה. העיר ממוקמת על יובל של נהר האוקה, 31 ק"מ צפונית לטולה ו-141 ק"מ דרומית למוסקבה.

==דמוגרפיה==
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 היו ביאסנוגורסק קרוב ל-22,000 תושבים. עד 2010 ירד מספרם ל-16,804.

==היסטוריה==
העיר הוזכרה לראשונה ב-1578 ככפר בשם לאפטבו (Лаптево). הכפר החל לגדול ולהתפתח במהירות כשנסללה דרכו, ב-1867, מסילת הברזל ממוסקבה לקורסק. הקמת מפעל לציוד חקלאי סייעה רבות להתפתחותו. ב-1938 הפך לאפטבו לכפר פועלים, וב-1958 הפך לעיר. השם "יאסנוגורסק" ניתן לעיר ב-1965.

פיתוח העיר היה סביב מפעל לבניית מכונות למכרות פחם. מפעל זה הוקם לפני מלחמת העולם השנייה וגדל במהירות. בתחילת שנות ה-90 עבדו בו כ-7,000 פועלים. עם פירוק ברית המועצות המפעל איבד את רוב לקוחותיו באוקראינה ובקזחסטן. מספר המועסקים צנח לכ-800 ובשנת 2009 המפעל הכריז על פשיטת רגל. בריחת התושבים לערים סמוכות היא תוצאה ישירה של קשיי המפעל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מחוז טולה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
הצוות האווירובטי ברייטלינג

הצוות האווירובטי ברייטלינג בשמי [[תל אביב, אוקטובר 2011]]
הצוות האווירובטי ברייטלינג (באנגלית: Breitling Jet Team) הוא צוות האווירובטיקה האזרחי הגדול ביותר באירופה. הצוות מטיס שבעה מטוסי אארו L-39 אלבטרוס ובסיסו שוכן בדיז'ון שבצרפת. מאז שנת 2003 הצוות פועל בחסות יצרנית שעוני היד השווייצרית ברייטלינג.

הצוות מבצע מופעים בני 18 - 20 דקות הכוללים טיסה במבנה, חליפות, תמרוני סולו ותמרונים מסונכרנים. הצוות מופיע מדי שנה ברחבי אירופה והמזרח התיכון, וכן במופעים אוויריים ואירועים של חברת ברייטלינג.

==היסטוריה==
הצוות האווירובטי ברייטלינג בשמי [[תל אביב, אוקטובר 2011]]
ז'אק בותלי, ראש הצוות, החל להופיע במופעים אוויריים בשנת 1980 במטוס Mudry CAP 10. ב-1982 הוא הצטרף לצוות של שלושה מטוסי Aermacchi SF.260 שטס תחת החסות של חברת מרטיני ורוסי ונקרא "פטרוי מרטיני" (Patrouille Martini, "צוות מרטיני"). סמוך לזמן זה, הקים בותלי בדרואה את חברת אפאצ'י אוויאיישן, במטרה לתת מענה לניהול צוות אווירובטי קבוע במשרה מלאה. הצוות השתמש במשך חמש שנים במטוסי ה-SF 260, עד שבשנת 1988 עבר למטוסי פילאטוס PC-7 מתוצרת שווייץ.

בשנת 1990 נאסר בצרפת פרסום אלכוהול, ולאור כך נסוגה חברת מרטיני ממימון הצוות. הצוות עבר לחסות של חברת Ecco, ובשנת 1997 לחסותה של חברת Adecco, לאחר מיזוגה של Ecco יחד עם חברה נוספת. בשנת 1999 הפסיקה Adecco את מימון הצוות, ובעקבות כך המשיך בותלי יחד עם טייס נוסף בצוות להופיע עד שנת 2001 כצמד בשם "Les Apaches", הנגזר משמה של חברת אפאצ'י אוויאיישן של בותלי.

בשלהי 2001 זכה הצוות לחסות חדשה של חברת Khalifa האלג'יראית, אשר הביאה לרכישתם של מטוסי ה-L-39 אלבטרוס במקום מטוסי הפילאטוס הקודמים. במהלך שנת 2002 התרחב הצוות לכדי ארבעה מטוסים וביצע מעל 40 הופעות באירופה. השותפות עם Khalifa הסתיימה בתחילת 2003, אז נכנסה כמממנת חברת ברייטלינג והצוות אף גדל לכדי שבעה מטוסים, מצב בו נשאר עד היום.

ב-15 בספטמבר 2012, טייס מטוס מספר 2 של הצוות נאלץ לנטוש את המטוס, שהתרסק בסמוך לבסיס טיסה של חיל האוויר הבלגי<ref>[http://www.flyfighterjet.com/jetflights/breitling-jet-team-crash.html Breitling Jet Team Crash]</ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.apache-roll.com/ בלוג אודות הצוות האווירובטי ברייטלינג] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צוותים אווירובטיים
מנהל הורדות

מנהל הורדות היא תוכנה ייעודית לניהול ובקרת הורדת תכנים מהרשת. התוכנה מספקת סט כלים לייעול ולנוחות ההורדה.
קיימים מנהלי הורדות התומכים אף בהעלאת תכנים לרשת.

מנהלי ההורדות מאפשרים הורדת קבצים במספר מקטעים בזמנים שונים, מה שמסייע במספר בחינות להורדה, בין היתר בהורדת קבצים גדולים במיוחד, כיוון שאין צורך להיות מחוברים באופן רציף לרשת, וכן בהתמודדות עם בעיות ניתוק תעבורת רשת וחשמל, שפוגע ברצף ההורדה.
כמו כן, רבים ממנהלי ההורדות מפצלים את הקובץ למספר קטעים המורדים במקביל, מה שמאיץ את תהליך ההורדה. עם זאת, קיימים שרתים אשר אינם מאפשרים ביצוע פעולה זו.
יתרון נוסף המעניקים מנהלי ההורדות הוא ניהול הורדות מותנה זמן - בתוכנות ניהול ההורדה קימות בדרך כלל פונקציות המאפשרות לתזמן משימות הורדה, מה שמאפשר לקבוע זמני הורדה בהם שרתי הרשת עמוסים פחות, כגון בלילה.

==מנהלי הורדות נפוצים==
* - תוכנה מבוססת קוד פתוח הכוללת דפדפן מובנה. התוכנה מפצלת קבצים בזמן ההורדה ל-8 חלקים ותומכת בהורדה מקבילה של עד 99 קבצים.
*GetRight - תוכנה בעלת יכולות רבות, ובהם אימות כתובות URL, עדכון אוטומטי מאתרים, ובדיקות רמת עדכונם של תכנים מכמה אתרים במקביל.
*Internet Download Manager (בראשי תיבות: IDM) - התוכנה כוללת יכולות רבות ובהם, ניהול היסטורית הורדה מתקדם, התרעות קוליות, ותמיכה באתרים בעלי צורך בזיהוי משתמש ובסיסמה. התוכנה בעלת סרגל כלים המשתלב בדפדפנים של אינטרנט אקספלורר אופרה ומוזילה פיירפוקס.
*Akamai .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכנה
סיווטאל

זֵווֶטאל (בגרמנית: Seevetal, עמק זֵווֶה) היא מועצה מקומית במחוז המבורג בסקסוניה התחתונה, גרמניה. היא ממוקמת כ- 20 ק"מ דרומית להמבורג וכ- 15 ק"מ מערבית לווינזן (לוהה) בירת מחוז המבורג. המועצה נקראת על שם הנהר זֵווֶה העובר דרכה. בשנת 1977 בשטח המועצה נבנה מרכז רכבות הגדול באירופה ומהגדולים בעולם. 

המועצה הוקמה ב-1 ביולי 1972, על ידי איחוד של 19 יישובים עצמאיים קטנים יותר לחלקם היסטוריה ארוכה המתוארכת עד השנה 845. בזווטאל מתגוררים 41,614 (2005) תושבים והיא המועצה הגדולה ביותר בגרמניה ללא זכויות עירוניות. 

ראש המועצה הנוכחי הוא גינטר שוורץ, מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD) והוא נבחר באוקטובר 2005.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים
מרווין סאטן

מרווין "פופקורן" סאטן (באנגלית: Marvin "Popcorn" Sutton; 5 באוקטובר 1946 - 16 במרץ 2009) היה יצרן ויסקי לא חוקי (Moonshiner), שנולד במגי ואליי שבצפון קרולינה, ארצות הברית.

סאטן היה יצרן ומבריח משקאות לא חוקי בשנות ה-70 של המאה ה-20 והוא נתפס מספר פעמים בידי נציגי החוק בארצות הברית.
בשנת 1999 פרסם את הספר "Me and My Likker" ("אני והליקר שלי"), אוטוביוגרפיה ומדריך להכנת כהל לא חוקי.
בשנת 2007 הוא הופיע בסרט תיעודי בשם "The Real Story" ("הסיפור האמיתי"), ששודר בערוץ ההיסטוריה.
בשנת 2008 הוא הופיע בסרט תיעודי בשם "The Last One" ("האחרון"), שצולם על ידי ניל האטצ'סון.
בחודש נובמבר 2010, לאחר מותו, הודיע האנק ויליאם ג'וניור על שותפות עם אלמנתו של סאטן לזיקוק והפצה של הוויסקי שלו באופן חוקי בפעם הראשונה.

== תפיסתו ומשפטו ==
סאטן החשיב את ייצור הוויסקי הלא חוקי כחלק בלתי נפרד מהמורשת שלו, בשל היותו אירי-סקוטי ונצר לשושלת ארוכה של יצרני ויסקי לא חוקיים.
בחודש ינואר 2009, נתפס סאטן על ידי ה-ATF והוא נידון לתקופה של 18 חודשים בכלא הפדרלי על בישול וזיקוק משקאות אלכוהוליים והחזקת נשק שלא כחוק.
סאטן, אז בן 62, שאובחנה אצלו לאחרונה מחלת הסרטן, התחנן בפני השופט המחוזי בארצות הברית, רוני גריר, להמיר את עונשו במעצר בית. מספר עתירות נעשו בניסיון לצמצם את הנסיעות ואת משפטו של סאטן, ללא הועיל. בגזר הדין, התייחס השופט במיוחד לסרט התיעודי שצולם עליו.

== מותו ==
סאטן התאבד על ידי רעל ב-16 במרץ 2009, ככל הנראה כדי למנוע את מאסרו שאמור היה להתחיל מספר ימים לאחר מכן.
ב-24 באוקטובר 2009, הועברה גופתו של סאטון מאתר הקבורה המקורי שלו בהר סטרלינג שבצפון קרולינה, לביתו שבפארוטסוויל, טנסי כדי לתת הזדמנות לציבור מכריו להגיע ללווייתו. למקום מנוחתו האחרונה הוא הובל על ידי סוס וכרכרה. היה זה טקס זיכרון קטן בו נכחו רק חברים קרובים ובני משפחה.

== כינוי ==
בשנות ה-60 או ה-70, קיבל מרווין סאטן את שם הכינוי "פופקורן" סאטן, לאחר שפגע במכונה אוטומטית למכירת פופקורן עם מקל ביליארד.

== הוויסקי טנסי הלבן של פופקורן סאטן ==

ב-9 בנובמבר 2010 הכריז האנק ויליאמס ג'וניור על שיתוף פעולה עם חברת J&M Concepts LLC ועם אלמנתו של סאטן, פאם סאטן, לזיקוק והפצת הוויסקי של פופקורן סאטן, לראשונה באופן חוקי.

הוויסקי, שכונה "הוויסקי טנסי הלבן של פופקורן סאטן", מיוצר עם דוד זיקוק שתוכנן על ידי סאטן עצמו לפני מותו ובמתכון המשפחתי הסודי שעבר במשפחת סאטן, אותו הפקיד סאטן לפני מותו בידיו של המנהל המקצועי של חברת J&M Concepts LLC, ג'יימי גרוסר.

כוכבי מוזיקת קאנטרי רבים הגיעו לאירוע השקת הוויסקי.

על-פי דיווחים בעיתונות, יופץ תחילה הוויסקי בטנסי ובדרום-מזרח ארצות הברית.

== ראו גם ==
*תקופת היובש

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ויסקי טנסי
קטגוריה:תקופת היובש
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
משולש ויימאר

מפת "משולש ויימאר" - [[פולין, גרמניה, צרפת]]

משולש ויימאר מתייחס לקבוצת המדינות פולין, גרמניה, וצרפת, המבקשות לקדם את שיתוף הפעולה ביניהן. היא קיימת בעיקר כמפגשי פסגה בין מנהיגי שלוש המדינות, שהאחרונה שבהן התרחשה ב-7 בפברואר 2011.

==מאפייני ומטרות המשולש==
משולש ויימאר הוקם לראשונה בעיר הגרמנית ויימאר בשנת 1991, במטרה לסייע לשחרור פולין מהשלטון הקומוניסטי. בפגישה השתתפו שרי החוץ של כל מדינה: רולאן דומא הצרפתי, האנס-דיטריך גנשר הגרמני, וקשישטוף סקובישבסקי הפולני.

הפגישות הקודמות בין המנהיגים התקיימו בפוזנן, פולין (1998), נאנסי, צרפת (1999), המבאך (Hambach), גרמניה (2001) וננסי, צרפת (2005). משולש ויימאר עוסק גם ברמת קשרים נמוכה יותר, כדוגמת הכינוס השנתי בין שרי החוץ.

את פסגת אוקטובר 2011 אירח נשיא פולין, ברוניסלב קומורובסקי, והשתתפו בה הנשיא הצרפתי ניקולא סרקוזי וקנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל. במהלכה הועלו נושאי חידוש הפגישות הסדירות של משולש ויימאר, ההפיכה במצרים ושיפור היחסים עם רוסיה. במהלכה עודדו גרמניה וצרפת את פולין להצטרף לברית שתעודד את התחרותיות בין המדינות.

ב-19 במאי 2005 נפגשו גרהרד שרדר, ז'אק שיראק, ואלכסנדר קוושנייבסקי בעיר הצרפתית נאנסי לדון בנושאי האיחוד האירופי.

ב-5 ביולי 2011 חתמו פולין, צרפת וגרמניה על הסכם בבריסל, ובו נקבע על הרכבת יחידת לוחמה המונה 1,700 חיילים, שתקרא "לוחמי ויימאר". היחידה תהיה מוכנה לפריסה באזורי משבר בעולם החל משנת 2013. פולין תפקד על היחידה, ותספק חיילי גדוד המוכנים ללחימה. גרמניה תספק תמיכה לוגיסטית, וצרפת תספק תמיכה רפואית כשמרכז הפיקוד המבצעי יהיה במבצר מון ואלריאן (Mont-Valérien), הממוקם בפרברי פריז.

==פסגות שרי החוץ==

# 23–24 באפריל 1992 בברז'רק, צרפת
# 11–12 בנובמבר 1993 בוורשה, פולין
# 14–15 בספטמבר 1994 בבמברג, גרמניה
# 26 באוקטובר 1995 בפריז, צרפת
# 19 בדצמבר 1996 בורשה, פולין
# 19 בנובמבר 1997 בפרנקפורט על האודר, גרמניה
# 6 בינואר 1999 בפריז, צרפת
# 30 באוגוסט 1999 בוויימאר, גרמניה
# 7 ביוני 2000 בקרקוב, פולין
# יוני 2008 בפריז, צרפת
# יוני 2009 בוויימאר שבגרמניה

==פסגות ראשי המדינות==
# 21 בספטמבר 1993 בגדנסק, פולין
# 21 בפברואר 1998 בפוזנן, פולין
# 7 במאי 1999 בנאנסי, צרפת
# 27 בפברואר 2001 בהמבאך, גרמניה.
# 9 במאי 2003 בורוצלב, פולין. נערך ימים ספורים לפני משאל העם על כניסת פולין לאיחוד האירופי.
# 19 במאי 2005 בננסי, צרפת
# 5 בדצמבר 2006 במטלאך (Mettlach), גרמניה
# 7 בפברואר 2011 בוורשה, פולין
==פסגות שרי ההגנה==
# 25 ביולי 2006 בוייליצ'קה (Wieliczka), פולין
# 18 בדצמבר 2007 בברלין, גרמניה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ויימאר: היסטוריה
קטגוריה:אירופה: פוליטיקה
קטגוריה:יחסי פולין–צרפת
קטגוריה:יחסי גרמניה–פולין
קטגוריה:יחסי גרמניה–צרפת
חוסאם בדראן

חוסאם בדראן הוא אחד מבכירי הלשכה המדינית של חמאס. היה במשך שנים אחדות מפקד הזרוע הצבאית של החמאס בשומרון, ובמסגרת זו היה מעורב בתכנונם של פיגועי התאבדות שבהם נרצחו עשרות ישראלים. נלכד על ידי ישראל בשנת 2002 ונדון ל-17 שנות מאסר, אך שוחרר בשנת 2011, במסגרת ההסכם לשחרור גלעד שליט.

==ביוגרפיה==
בדראן התגורר במחנה הפליטים עסכר שבשכם. בשנת 1988, בעת שהיה סטודנט באוניברסיטת א-נג'אח בשכם הצטרף לפעילות האזרחית של החמאס, שהיה בראשית דרכו.

ב-17 באפריל 2002, במהלך מבצע חומת מגן, נלכד על ידי ישראל סמוך לכפר חירבת בית חסן שממזרח לשכם. במבצע ללכידתו השתתפו כוחות קרקע מיחידת שלדג וסיירת נח"ל, מטוסי קרב ומסוקי קרב, בפיקודו של מפקד חטיבת הבקעה, אל"ם חיליק סופר. בסופו של דבר נמצא בדראן מתחת לגשר על ידי לוחמי סיירת נח"ל. 

ישראל ייחסה לו מעורבות במספר פיגועי התאבדות, אך הוא הורשע בעבירות קלות יותר, כחברות בארגון בלתי חוקי, ונדון ל-17 שנות מאסר.

בריאיון לעיתונאים עמוס הראל ואבי יששכרוף בשנת 2004 אמר: "אני מאמין שאצא מהכלא. יש לי מספיק סבלנות. אם לא בגלל הסדר שלום, אצא בעסקת חילופים". הוא שוחרר בשנת 2011, במסגרת ההסכם לשחרור גלעד שליט וגורש לחו"ל. הוא נחשב לבכיר אסירי החמאס מיהודה והשומרון ששוחררו בעסקה זו. באירוע קבלת פנים לאסירים המשוחררים, שערך בקהיר ח'אלד משעל, יושב-ראש הלשכה המדינית של חמאס, נאם בדראן בשם האסירים המשוחררים, והבטיח שלא לשכוח את אלה שנותרו כלואים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1966
קטגוריה:חברי הלשכה המדינית של חמאס
קטגוריה:משוחררי עסקת שליט
קטגוריה:אסירים ביטחוניים בישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת א-נג'אח
Diseases Database

Diseases Database (בעברית: מאגר המידע של מחלות) הוא מאגר מידע המשרת אתר אינטרנט חופשי לציבור ובו מידע על היחס שבין מצבים רפואיים שונים, תסמינים, ותרופות. מאגר המידע מנוהל בידי חברת Medical Object Oriented Software Enterprises Ltd אשר פועלת מלונדון, בריטניה.

מטרתו הרשמית של האתר היא: "חינוך, מתן חומר רקע לקריאה ועניין כללי" וקהל היעד למידע הוא "רופאים, בעלי מקצועות רפואיים אחרים ותלמידים במקצועות אלה". העורך הראשי של האתר, מלקולם ה. דאנקן, הוא רופא במקצועו.

== ארגון ==
מאגר המידע של מחלות, מאורגן סביב אוסף מונחים המתייחסים לרפואת האדם. מונחים אלה כוללים שמות מחלות, תרופות, תסמינים, סימנים גופניים ותוצאות מעבדה חריגות. המאגר מתייחס למונחים אלה כאל "פריטים" (items). קיימים כ-8,000 "פריטים" במאגר המידע.

כדי לקשר בין הפריטים עצמם ובינם לבין מקורות מידע חיצוני נוצרו שלוש מערכות של מטה-דטה במאגר המידע.

ראשית, לכל פריט במאגר המידע של מחלות קיימים יחסים שונים, לדוגמה על סוכרת סוג 2 נקבע "גורם סיכון ל-" מחלת לב איסכמית. באופן זה מאגר המידע עושה שימוש במודל ישות-תכונה-ערך כאשר ה"פריטים" מהווים ישויות וערכים. היחסים במאגר המידע הם דו-צדדים, כך למשל לקביעה כי "התקף לב עשוי לגרום לכאב בחזה", קיימת מקבילה ולפיה "כאב בחזה עשוי להיגרם על ידי התקף לב". יחסים אלה נאגרים במאגר המידע ומאפשרים יצירת רשימות, לדוגמה, רשימת פריטים שעשויים לגרום לכאב בחזה, או רשימת פריטים שעשויים להיגרם כתוצאה מהתקף לב.

שנית, לרוב פריטי מאגר המידע משויכים קישורים למקורות מידע נוספים ברשת הכוללים את OMIM, eMedicine ועוד.

שלישית, רוב פריטי מאגר המידע של מחלות ממופים למונחים במערכת UMLS (באנגלית: Unified Medical Language System; "מערכת השפה הרפואית המאוחדת"). הקישור למערכת UMLS מאפשר תצוגת הגדרות תמציתיות, או כותרות נושאים רפואיים (Medical Subject Headings). מיפוי ב-UMLS מאפשר גם קישורים לסיווגים רפואיים ומינוחים רפואיים, כגון ICD-9.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:ביואינפורמטיקה
קטגוריה:מאגרי מידע
הארט בוכנר

הארט מת'יו בוכנר (באנגלית: Hart Matthew Bochner; נולד ב-3 באוקטובר 1956) הוא שחקן, במאי, תסריטאי ומפיק יהודי-קנדי. התפרסם כשחקן בסרט הפעולה "מת לחיות" ובדרמה "בכל מקום אחר".

==ביוגרפיה== 
בוכנר נולד בטורונטו למשפחה יהודית. אמו רות' הייתה פסנתרנית ואביו היה השחקן לויד בוכנר.
הוא למד ארכאולוגיה ב"מכללת מרטון" שב"אוניברסיטת אוקספורד".
==קריירה==
בוכנר התגלה בפעם הראשונה בדרמת המסע המבוססת על הספר "איים בזרם" ובקומדיית ההתבגרות "תרגילים בהתבגרות".
ב-1980 שיחק בתפקיד ראשי לצידם של ג'יימי לי קרטיס ובן ג'ונסון בסרט האימה הקנדי "רכבת הטרור", שביים רוג'ר ספוטיסווד.

ב-1981 שיחק בסרט "עשירות ומפורסמות" בבימויו של ג'ורג' קיוקור.

ב-1984 השתתף בסרט גיבורי העל "סופרגירל", ובסרט "החיים הפרועים" בהפקתו של קמרון קרואו. 

ב-1988 התפרסם בסרט הפעולה "מת לחיות", בו שיחק בתור הארי אליס העובד לצידה של הולי ג'נרו (בוני בדליה). באותה שנה שיחק בוכנר במיני-סדרה "מלחמה וזיכרון" בתפקיד ביירון הנרי. באותה שנה הוא שיחק בתפקיד גדול ומשמעותי יותר לצידו של קולין פירת', במותחן הפוליטי הארגנטינאי "דירה אפס".
ב-1990 הופיע בקומדיה "צחוק הגורל" בתפקיד הנבל נילס פנדר.
ב-1994 דיבב בסרט האנימציה "באטמן: מסכת התעתועים", את חבר המועצה המושחת ארתור ריבס.
ב-1999 שיחק בדרמה הקומית המשפחתית "בכל מקום אחר", בתור רופא השיניים ד"ר ג'וש ספריטצר.
בשנת 2000 שיחק בסרט האימה "אגדה עירונית 2" בתפקיד פרופסור סולומון. בשנת 2009 שיחק בקומדיה בכיכובם של אשטון קוצ'ר ואן הייש. בשנת 2019 גילם קצין משטרה בסדרת הפשע "זקנים מכדי לגווע ולמות צעירים" ברשת אמזון. 

בנוסף משחק עוסק בוכנר בבימוי והפק, ובשנות ה-90 של המאה-20 הוא ביים את הקומדיות "תיכון בראש טוב" ו"פי.סי.יו".

בשנת 2022 שיחק בתפקיד חוזר במיני סדרת הטלוויזיה "הנושרת" ברשת הולו, אודות היזמית האמריקאית אליזבת הולמס.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים קנדים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים קנדים
קטגוריה:קנדים ממוצא יהודי-רוסי
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1956
הפיגוע בקפה הלל

פרוכת שנתפרה משמלת הכלה של נאוה אפלבאום, שנרצחה בפיגוע עם אביה בערב כלולותיה. הפרוכת תלויה בחדר הצמוד ל[[קבר רחל|ממוזער]]
הפיגוע בקפה הלל הוא פיגוע התאבדות שאירע ב-9 בספטמבר 2003, בשעה 23:15, ב"קפה הלל" ברחוב עמק רפאים שבמושבה הגרמנית בירושלים, שבו רצח טרוריסט פלסטיני איש החמאס שבעה ישראלים ופצע 57.

הפיגוע בוצע על ידי ראמז אבו סלים מהכפר רנתיס אשר שוחרר ממעצר מנהלי 7 חודשים קודם לכן. הטרוריסט ניסה תחילה להיכנס לסניף "פיצה מטר", אך נבלם, נמלט, ונכנס לבית הקפה. הוא פוצץ מטען נפץ במשקל 3–4 ק"ג שנשא על גופו. בין הנרצחים בפיגוע היו ד"ר דוד אפלבום, מנהל חדר המיון במרכז הרפואי שערי צדק בירושלים, ובתו נאוה אפלבום , שעמדה להתחתן למחרת.

שעות אחדות קודם לכן בוצע פיגוע התאבדות בסמוך למחנה צריפין.

ביולי 2004 נעצרה חוליית טרור מהעיירה בית ליקיא שהייתה מעורבת בהוצאה ובתכנון של פיגועים רבים ובהם הפיגוע בקפה הלל. חקירת חברי החוליה הביאה ללכידת התארגנות נוספת של תושבי מזרח ירושלים שסייעה למחבל המתאבד, בהם: אחמוד מחמד עלי עביד, נאאל סלאמה מחמוד עביד, עבד עזיז מחמד מוסא עמרו, צלאח צובחי דאוד מוסא ופאיז מצטפא עודה מחו. עבד עמרו נדון למאסר עולם, אך שוחרר ב-18 באוקטובר 2011, במסגרת ההסכם לשחרור גלעד שליט.

השיר "מה תבקשי" של הראל מויאל נכתב לזכרה של נאווה אפלבאום ואביה דוד שנהרגו בפיגוע בקפה הלל בירושלים בערב שלפני חתונתה של נאווה ... בחיר ליבה שם את הטבעת בקבר במקום לענוד אותה על ידה.

ב-14 במרץ 2010 לכדה ישראל את מאהר עודה, שעמד בראש מפקדת חמאס ברמאללה, והוציא לפועל את שני הפיגועים הללו ופיגועים נוספים.

ב-2018 יצרה סיון קידרון סרט "חסד" לזכרם של דוד אפלבום ובתו נאוה כחלק ממיזם "פנים. יום. הזיכרון".<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קפה הלל
קפה הלל
קפה הלל
קפה הלל
קפה הלל
קפה הלל
ציפור דואה

"ציפור דואה" (1964) הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי יחזקאל שטרייכמן. הציור נוצר בהשראת מבט מתוך חלון הסטודיו של האמן אל הטבע העירוני. הציור מהווה דוגמה לסגנון ההפשטה הציורית של שטרייכמן, שהיה מראשי קבוצת "אופקים חדשים". 

הציור "ציפור דואה" בנוי כקומפוזיציה מורכבת של כתמים ומשיכות מכחול אקספרסיביות. שטרייכמן השתמש בסקאלת צבעים בהירה, המעניקה לציור אווירה רכה ופיוטית. לצד כתמי צבע חופשיים, מופיעות ביצירה גם צורות גאומטריות. ניתן לזהות בציור רמזים לצורת סורגי החלון הממשיים, אשר היו מותקנים על חלון הסטודיו של שטרייכמן. סטודיו זה שכן בקומת הקרקע של בניין ברחוב שלומציון בתל אביב, וממנו נשקף מראה הצמחייה בחצר הבית ועץ תאנה. למרות השימוש באלמנטים מן המציאות, הרי שבציור מתערערת החלוקה הברורה שבין "פנים" ל"חוץ". 

הסורג והחלון מופיעים ביצירות רבות של שטרייכמן, בעיקר בעבודותיו החל משנות השבעים. יונה פישר ראה במוטיב החלון אצל שטרייכמן כביטוי ליחס בין פנים וחוץ אצל האמן. "נוכחותו של הסורג", טען פישר, "היא נוכחות של מרקם, ויש בה לעיתים אותן דקויות של סימון ספק מאחד ספק מפריד…". 

גם יגאל צלמונה תיאר את הציור כבעל משמעות ארס פואטית. מבטו של האמן מן הסטודיו אל מרחב העיר מהווה מטפורה לאופן הראייה של האמן. "הבד והחלון המצויר עליו", טען צלמונה, "הם המשכה של רשתית העין האינדווידואלית. תפיסת האמנות הזאת נמנעת מזיקה אל ערכים של אובייקטיוויות, אמנות כפעולה פוליטית, אמנות ככלי במאבק להבניית אומה ואמנות כעשייה שארוגה אל תוך הממד הפוליטי, המעשי והחברתי של הפעולה האנושית". 

בשנת 1970 נרכש הציור לאוסף מוזיאון ישראל באמצעות תרומה מקרן ריקליס. בשנת 1987 הוצג הציור בתערוכה רטרוספקטיבית שנערכה לשטרייכמן במוזיאון ישראל והחל משנת 2010 מוצג הציור בתצוגת אוסף האמנות הישראלית במוזיאון.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.imj.org.il/imagine/collections/itemH.asp?itemNum=294256 ציפור דואה] באתר מוזיאון ישראל
==הערות שוליים==

 
קטגוריה:יחזקאל שטרייכמן
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1960
קטגוריה:ציורים מופשטים
קטגוריה:יצירות משנת 1964
עין הוד (ציור)

"עין הוד" (1956) הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי יחזקאל שטרייכמן. הציור מציג תיאור של כפר האמנים עין הוד, ברוח ההפשטה של תנועת "אופקים חדשים".

שטרייכמן יצר את "עין הוד" בשנת 1956 על פי מתווים שהכין בקיץ 1955, אז שהה ביחד עם בנו בכפר האמנים עין הוד. למרות השימוש באלמנטים גאומטרים ומופשטים, מכיל הציור תיאור מרומז של נוף ושל מבנים. הדבר מתבטא בשימוש בקומפוזיציה המסודרת באופקיות, כאילו על פי קו אופק. הציור הוצג בתערוכה השביעית של קבוצת אופקים חדשים, שנפתחה במוזיאון תל אביב לאמנות ב-6 במאי 1956, תחת השם "נוף בכפר האמנים עין הוד". בשנת 1987 הוצג הציור בתערוכה רטרוספקטיבית שנערכה לשטרייכמן במוזיאון ישראל. 

על פי יגאל צלמונה, מהווה הציור סינתזה בין ההשפעות הקוביזם של ז'ורז' בראק להנחת המכחול הלירית של יוסף זריצקי. הוא מוצא את הציור כ"שלב חשוב בדרכו של שטרייכמן מיצירה בעלת זיקה ישירה למציאות אל הפשטה כמעט מלאה".

==קישורים חיצוניים==
*"[http://www.tamuseum.com/he/collection-work/8272 עין הוד]" באתר מוזיאון תל אביב לאמנות

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחזקאל שטרייכמן
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור קוביסטי
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:מוזיאון תל אביב לאמנות: יצירות אמנות
קטגוריה:ציורים משנות ה-1950
קטגוריה:עין הוד
משולש האלמוגים

מיקום משולש האלמוגים
משולש האלמוגים הוא כינוי לאזור שוניות אלמוגים בעל שטח דמוי משולש, הממוקם בשוליהם המערביים של מימי האוקיינוס השקט, סביב חלק מאיי דרום-מזרח אסיה. שטח האזור הימי הוא כ-6 מיליון קילומטר רבוע, והוא מצוי בין המדינות הנכללות בתחום זה, שהן אינדונזיה, מלזיה, פפואה ניו גיני, הפיליפינים, איי שלמה ומזרח טימור. האזור כולל שני אזורים ביוגאוגרפיים: האזור האינדונזי-פיליפיני, והאזור הדרום-מערב פסיפי. במשולש האלמוגים חיים כ-500 מיני אלמוגים (76% מהמינים הקיימים בעולם) וכ-3000 מיני דגים. 

האזור מוכר כמרכז עולמי של מגוון ביולוגי ימי, ובעל עדיפות עליונה בשימור הטבע בו. האזור מכונה גם "האמזוניה של הימים", מכיוון שהוא מכסה 5.7 מיליון קילומטרים רבועים של מי אוקיינוס, ומשאבי הטבע בו מאפשרים פרנסה וכלכלה ליותר מ-120 מיליון בני אדם.

לאורך השנים נפגעים האלמוגים ובעלי החיים באזור המשולש, בין השאר בעקבות שינוי האקלים בעולם, המוביל להלבנת אלמוגים, וכן בשל חוסר פיקוח על ניצול משאבי הטבע בידי האדם (בנייה ופיתוח בחופים, דיג מוגבר ועוד). מדינות וארגונים בינלאומיים רבים, כגון הקרן העולמית לשימור חיות הבר, משקיעים מאמצים רבים בשימור הטבע באזור זה, ובסוף העשור הראשון של המאה ה-21 התאגדו שש המדינות הממוקמות באזור לפרויקט אזורי מקיף בתחום זה שיתנהל לאורך העשור הקרוב. 

==מהמגוון הביולוגי באזור==
<gallery>
קובץ:Christmas tree worms.jpg|"תולעת חג המולד"
קובץ:Pink soft coral Nick Hobgood.jpg|Pink soft coral
קובץ:Parrotfish turquoisse.jpg|תוכינון
קובץ:Nembrotha kubaryana.jpg|Nembrotha kubaryana
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.coraltrianglecenter.org/ Coral Triangle Center] 
* [http://wwf.panda.org/what_we_do/where_we_work/coraltriangle/ משולש האלמוגים], באתר הקרן העולמית לשימור חיות הבר 
* מרלן-אביבה גרינפטר, [http://www.epochtimes.co.il/news/content/view/11272/92/ להציל את שוניות "משולש האלמוג"], 30 באפריל 2009, אפוק טיימס ישראל
* 

קטגוריה:שוניות אלמוגים
קטגוריה:האוקיינוס השקט
קטגוריה:האזור האוסטרלי
קטגוריה:מרכז האינדו-פסיפי
גורבן ברדייב

גורבן בקייביץ' ברדייב (בטורקמנית: Gurban Bekiýewiç Berdiýew; נולד ב-25 באוגוסט 1952 באשגבאט שבטורקמניסטן) הוא כדורגלן עבר ומאמן טורקמני.
==תארים==
===תארים כשחקן===
;קבוצתיים
* קאיראט
**זכייה בליגת המשנה הסובייטית: 1983

===תארים כמאמן===
;קבוצתיים
* ניסה
**אליפות טורקמניסטן: 1998/99
**הגביע הטורקמני: 1998
* רובין
** אליפות רוסיה: (2) 2008, 2009
** הסופר קאפ הרוסי: 2010
** מקום שלישי בליגת העל הרוסית: 2003, 2010
** אליפות בליגה הרוסית הראשונה: 2002
;אישיים
* רובין
**מאמן השנה ברוסיה מטעם התאחדות הכדורגל הרוסית: 2009
** מאמן החודש בליגת העל: (2) מרץ 2013, אפריל 2013

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150216052732/http://www.fc-rostov.ru/command/trainers/57 דף המאמן] באתר הרשמי של רוסטוב

קטגוריה:קצרמר טורקמניסטן

קטגוריה:מגני כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים טורקמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל טורקמנים
קטגוריה:מגני כדורגל טורקמנים
קטגוריה:אשגבאט: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קאיראט אלמטי
קטגוריה:כדורגלני סק"א רוסטוב
קטגוריה:כדורגלני רוסטוב
קטגוריה:מאמני כדורגל סובייטים
קטגוריה:מאמני כדורגל טורקמנים
קטגוריה:מאמני קאיראט אלמטי
קטגוריה:מאמני רוסטוב
קטגוריה:מאמני רובין קאזאן
קטגוריה:מאמני כדורגל זרים ברוסיה
קטגוריה:ילידי 1952
שייק

שייק פירות
שייק ירקות
שֵׁייק (או קְצִיף) הוא משקה קר מעורבב העשוי לרוב מפירות או ירקות בשילוב בסיס נוזלי. בנוסף לפירות וירקות, שייקים רבים מכילים קרח, ממתיקים כגון סוכר או דבש ורכיבי מזון נוספים. בסיסים נוזליים נפוצים הם מים, חלב, מיצי פירות, יוגורט וגלידה. 

לרוב, הכנת שייקים מתבצעת באמצעות בלנדר, מערבל או מעבד מזון.

שייקים יכולים להוות תחליף לארוחה קלה או ארוחה מלאה, תלוי ברכיבים מהם מורכב השייק.

==היסטוריה==
מקור השייקים בברזיל בשנות ה-30 של המאה ה-20, כמשקאות מעורבבים המכילים פירות טריים. שייקים של פירות הפכו נפוצים בארצות הברית בשנות ה-60, כאשר חנויות גלידה וחנויות בריאות החלו במכירתם. החל משנות ה-90, ניתן למצוא מקומות רבים המוכרים שייקים, בהם בתי קפה ומסעדות. כיום ניתן למצוא גם שייקים מוכנים מראש הנמכרים בבקבוקים סגורים. במאה ה-21 נוצרה סוגת חנויות המתמקדת בשייקים בלבד, עם רשתות כגון ReBar ו-B-Fresh.

==סוגי שייקים==
* שייק בריאות
* שייק פירות
* שייק ירקות 
* מילקשייק
* שייק ספורטאים

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משקאות
זורם

זורם במרווח שני לוחות נעים: מאמץ גזירה המוביל למעוות רציף (תנועה רציפה) 

זורם (באנגלית: Fluid) הוא כל חומר העובר מעוות רציף (שינוי צורה מתמשך) תחת מאמץ גזירה.

זורם ימשיך לשנות את צורתו (מעוות רציף) בהפעלת מאמץ גזירה עליו, ושינוי צורה זה מתבטא בתנועת החומר: ה"זרימה".
זאת לעומת מוצק, שיהיה נתון לשינוי צורה סופי (מעוות זוויתי קבוע) עם הפעלת מאמץ הגזירה, בהתאם למודול הגזירה שלו.

שינוי הצורה המתמשך בזורם, הוא המהירות היחסית בין שכבות החומר – "גרדיינט המהירות", ומאמץ הגזירה, הוא למעשה החיכוך בין שכבות הזורם בתנועתם היחסית. 

ההבחנה בין מוצק לנוזל נעשית בעזרת מספרים חסרי מימד: מספר דבורה או מספר ויסברג.

תחת הגדרת הזורמים נכללים מספר מצבי צבירה: נוזל, גז, פלזמה, ובמידה מסוימת, מוצקים פלסטיים.

תחום מכניקת הזורמים עוסק בתיאור התנהגותם של הזורמים, כתת-תחום במכניקת הרצף.

זורמים נבדלים ביניהם לפי התכונות הראולוגיות שלהם: הקשר בין מאמץ למעוות (דפורמציה). 
התנהגותו של זורם ניוטוני כפופה ל"חוק הצמיגות של ניוטון", הקובע יחס ישר בין המאמץ לקצב-המעוות, כאשר מקדם היחס (הפרופורציה) נקרא צמיגות. 
בזורם לא ניוטוני הקשר אינו ליניארי פשוט.

"זורם מושלם" הוא מודל לזורם ללא צמיגות ומקדם הולכה אינסופי. 
מודל הזורם המושלם מוביל לפיתוח מודל ה"זרימה הפוטנציאלית" המתאר את שדה הזרימה בצורה מתמטית פשוטה יחסית: 
משוואת לפלס בזרימה תמידית.

==זורם סופר-קריטי (תרמודינמיקה)==
דאגרמת פאזות של מים, ומיקום נקודה הקריטית
בתורת התרמודינמיקה נעשה שימוש במונח "זורם סופר-קריטי" .

זורם סופר-קריטי מוגדר כמצב בו החומר מצוי מעל לנקודה הקריטית, ובו אין הבחנה בין פאזות נוזל-גז.
הזורם מצוי באזור ימני עליון בדיאגרמת פאזות.

==ראו גם==
* זורם ניוטוני
* זורם לא-ניוטוני

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מכניקת הזורמים
וינאקספו

וינאקספו (בצרפתית: Vinexpo) היא תערוכת יין המתקיימת בבורדו, צרפת.

וינאקספו היא תערוכת היין החשובה בעולם, היא מתקיימת מאז שנה 1981, מדי שנה אי-זוגית, בחודש יוני, ברובע צפון-לאק, השוכן בצפונה של העיר בורדו. משתתפים בה יקבים מכל רחבי העולם, אבל נעדרים ממנה טובי היקבים בעולם. עקב ההצלחה הרבה הוגבלה הכניסה לתערוכה למקצועני ענף היין ולעיתונאים.

בתערוכת וינאקספו ה-16 במספר שנערכה בשנת 2011 השתתפו 2,400 מציגים מ-47 מדינות בעולם.

==לקריאה נוספת==
* שלמה פפירבלט, עולם היין, הוצאת אריה ניר, תשס"ב 2002; עמ' 131-130.
* אביטל ענבר. התענוגות של יינות בורדו. ירושלים, הוצאת כתר, 2005, עמ' 16, 26, 63, 78, 79, 102, 118, 147, 150, 153, 223-222.

==קישורים חיצוניים==

* 
* ג'ון סאלבי, [http://www.grape-man.com/articles.asp?NavigationID=197&ContentID=4461 סיכום וינאקספו 2011], באתר איש הענבים, 28 ביוני 2011
* דנה ניגרו, [http://www.winespectator.com/webfeature/show/id/45320 "וינאקספו 2011: התקדמות, כשאסיה ניצבת בחזית], ויין ספקטייטור, 28 ביוני 2011 (באנגלית)
* 
* חיים גן, [https://web.archive.org/web/20160303165138/http://www.foodis.co.il/feature.asp?sec=11&featid=4526 תערוכת וינאקספו - מי נושף בעורף הצרפתים?], באתר אכול ו-Chateau, 9 בספטמבר 2005
* 

*
קטגוריה:יין
אוגוסט הרבין

אוגוסט הרבין (בצרפתית: Auguste Herbin; 29 באפריל 1882 – 31 בינואר 1960) היה צייר צרפתי. 

== קורות חיים ==
הרבין נולד בכפר קוובי שליד הגבול הבלגי למשפחה ממעמד הפועלים. הוא למד ציור בבית הספר לאומנות של ליל. לאחר מכן עבר לפריז שם הושפע מהאימפרסיוניזם ולאחר מכן מהפוביזם. בשנת 1909 עבר לסטודיו בקרבתם של בראק ופיקאסו, ובהשפעתם התקרב הרבין לקוביזם, וצייר את הציור הקוביסטי הראשון שלו בשנת 1913. החל משנת 1917 ואילך החל לצייר ציור מופשט גאומטרי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.auguste-herbin.com/ ביוגרפיה]
* [http://www.allposters.com/-st/Auguste-Herbin-posters_c31991_.htm יצירותיו באתר AllPosters]

 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:אמנים פוביסטים
קטגוריה:אמנים קוביסטים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1882
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1960
ציור (זריצקי, 1964)

ציור (1964) הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי יוסף זריצקי. 
== היצירה ==
זריצקי יצר את הציור בשנת 1964 על שלושה בדים זהים בגודלם (130 על 270 ס"מ) והוא מהווה חלק מסדרה של ציורים שנוצרו באותה עת וכונו בידי מרדכי עומר כ"נגיעות בירוק". קבוצת יצירות זו מכילה קבוצה של קומפוזיציות מופשטות, בהן שולט הגוון הירוק. מבנה הציור של זריצקי מושתת על צורות גאומטריות המצוירות בעזרת משיכות מכחול חופשיות. צורת ציור זו מעניקה ליצירה אופי אקספרסיבי. 

בשנת 1968 זכה זריצקי ב"פרס סנדברג", שהוענק לו ב-2 בינואר 1968. בין חברי ועדת הפרס היו וילם סנדברג ויונה פישר. בעקבות הזכייה בפרס נרכש הציור על ידי מוזיאון ישראל. בראיונות רבים שהעניק לרגל קבלת הפרס הדגיש זריצקי את תפיסת העולם שלו ביחס לעצמאותו של מעשה הציור. "אסור למסתכל לראות יותר ממה שיש בתמונה", הסביר זריצקי. "אסור לו לפתח דמיון בקשר למה שהוא רואה. זה מה שהוא רואה זה מה שיש. תמונה זה לא חלום".

מאז שנרכש הוצג הציור דרך קבע בתצוגות האוסף של מוזיאון ישראל. בשנת 1984 הוצג הציור במסגרת רטרוספקטיבה שנערכה לזריצקי במוזיאון תל אביב לאמנות. החל משנת 2010 שולב הציור בתצוגת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון ישראל. 

==קישורים חיצוניים==
*"[http://www.imj.org.il/imagine/collections/itemH.asp?itemNum=294258 ציור (1964)]" באתר מוזיאון ישראל
==הערות שוליים==

קטגוריה:יוסף זריצקי
קטגוריה:ציורים
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור ישראלי
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1960
קטגוריה:ציורים מופשטים
קטגוריה:יצירות משנת 1964
פליקס הופמן

פליקס הופמן בגרמנית: Felix Hoffmann; 21 בינואר 1868 - 8 בפברואר 1946) היה כימאי גרמני, הראשון אשר הצליח לסנתז גרסאות רפואיות לאספירין ולהרואין. 

הופמן נולד בשנת 1868 בעיר לודוויגסבורג (12 ק"מ משטוטגרט) בבאדן-וירטמברג אשר בגרמניה, ולמד כימיה במינכן. בשנת 1894 הצטרף לצוות המחקר של חברת התרופות באייר, בה היה לראש צוות מחקר ההרואין עד לפרישתו בשנת 1928.

בשנת 1897 הצליח הופמן ליצור לראשונה גרסה רפואית יציבה ושימושית של חומצה אצטילסליצילית (ASA), חברת באייר שיווקה חומצה זו תחת השם אספירין. אולם, בשנת 1949 פרסם הכימאי ארתור אייכנגרין מאמר בו הוא טען כי הוא זה אשר תכנן וניהל את סינתזת האספירין, לצד סינתזה של תרכובות נוספות. בנוסף טען גם, כי הוא זה האחראי על הניסויים הקליניים הראשונים של האספירין אשר נעשו בחשאי, ואילו הצלחתו של הופמן הייתה מוגבלת לניסויים המעבדתיים הראשונים בלבד, כחלק מהליך עבודתו של אייכנגרין. במשך 50 שנה זכו טענותיו להתעלמות, עד שב-1999 פורסמו תגליות ועדויות חדשות על ידי הכימאי הסקוטי וולטר סנידר (Walter Sneader) מאוניברסיטת סטראת'קלייד שבגלאזגו, המראות שאכן היה זה אייכנגרין שהפיק את האספירין. חברת באייר הכחישה טענה זו בהודעה לעיתונות. נכון ל-2005 העניין טרם הוברר באופן סופי.

11 ימים לאחר הצלחת סינתזת האספירין, הצליח הופמן ליצור גרסה רפואית שימושית להרואין (דיאצטילמורפין). 

שני החומרים הופקו כבר בעבר (אספירין בשנת 1853 והרואין בשנת 1873 בגרסאות כימיות, אך לא בגרסאות רפואיות טהורות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.bayer.com/en/history/felix-hoffmann Felix Hoffmann], באתר של חברת באייר 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:כימאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1868
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1946
לחופש נולד

לחופש נולד הייתה עמותה אשר פעלה לקידום וזירוז שחרורם של שבויי צה"ל ונעדרי צה"ל.
== היסטוריה ==
העמותה הוקמה בשנת 2001 ומאז פעלה בישראל ובעולם במטרת מציאת מידע על השבויים והנעדרים הישראלים במטרה להשיבם.

יושב ראש העמותה היה עו"ד אליעד שרגא ומנכ"לה היה איל בן ראובן.

שמה של העמותה נגזר מתוך כרזה שהופצה במאות אלפי עותקים בישראל ובה הסלוגן "רון ארד - לחופש נולד"

בפברואר 2011, הוקמה ועדה לבדיקת הורדת תקצוב העמותה (שעמד על סך של 11 מיליון ש"ח בשנה) ממשרד הביטחון. בעקבות זאת העמותה יצאה ב-28 בפברואר במסיבת עיתונאים ובה חשפה עדויות חדשות על גורל נעדרי קרב סולטאן יעקוב.

בינואר 2012 החליטה העמותה להשעות את פעילותה עקב קשיים כלכליים.

==הנעדרים והשבויים אשר העמותה פעלה לשחרורם==
להלן רשימת שבויי ונעדרי צה"ל אשר העמותה פעלה לשחרורם:
*זכריה באומל - נעדר מאז 11 ביוני 1982 - קרב סולטאן יעקב. גופתו הובאה לישראל בפעילות מבצעית חסויה בשם "מבצע זמר נוגה". הודעה על כך נמסרה ב-3 באפריל 2019.
*יהודה כץ - נעדר מאז 11 ביוני 1982 - קרב סולטאן יעקב.
*צבי פלדמן - נעדר מאז 11 ביוני 1982 - קרב סולטאן יעקב.
*רון ארד - נפל בשבי ב-16 באוקטובר 1986 ומאז נעדר.
*גיא חבר - נעדר מאז 17 באוגוסט 1997.
*מג'די חלבי - נעדר מאז 24 במאי 2005, גופתו נמצאה ב-2012 סמוך לעוספיה.
*גלעד שליט - נחטף ב-25 ביוני 2006 בידי מחבלים פלסטינים, הוחזר במסגרת עסקת שליט ב-2011.

העמותה הציעה פרס בגובה 10 מיליון דולר למוסר מידע אמין לגבי אחד או יותר מהנעדרים. ביוני 2019 פסק בית המשפט העליון כי המדינה תשלם 10 מיליון דולר למוצאי גופתו של החייל מג'די חלבי ב-2012. הפסיקה עוררה ויכוח נוקב. בן-ראובן אמר בתגובה שהפסיקה מופרכת לחלוטין לאור עובדת היות העמותה בפירוק בעת מציאת הגופה, ובנוסף לאור הכוונה המקורית של הצעת התגמול בעבור מסירת מידע במדינת אויב העשוי לסייע למציאת הנעדרים, ולא להתקלות מקרית בגופה ביער. ביולי באותה שנה, נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות נעתרה לבקשת משרד הביטחון לקיום דיון חוזר בעתירה, ודחתה את חובת התשלום של הפסיקה האחרונה.

== קישורים חיצוניים ==
 בארכיון האינטרנט
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:שביית אזרחי ישראל וחיילי צה"ל
קטגוריה:ישראל: עמותות
מס מותרות

בול מס מותרות שהיה מודבק על מוצרי מותרות לאחר תשלום המס
תווית מס מותרות שהוצמדה לבגדים
סימון על מכסה של מוצר מס מותרות שולם
מס מותרות הוא מס המוטל על מוצרי מותרות, מוצרים שאינם מוצרי יסוד, או מוצרים חיוניים, במטרה להקטין צריכת מוצרים אלה. דרך הטלת מס מותרות עשויה להיות דומה לזו של מס מכירות ומס ערך מוסף, כאחוז מכל המוצרים מסוג מסוים. אולם הטלת מס זה משפיעה בעיקר על קבוצות צרכנים עשירים, כיוון שהם הצרכנים העיקריים של מותרות, כגון: כלי רכב יוקרתיים, תכשיטים וכדומה. ניתן אף להטיל מס מותרות לרכישות מעל סכום מסוים, וכך לדוגמה, בחלק ממדינות ארצות הברית מוטל מס מותרות על רכישות נדל"ן מעל מחיר מסוים.

מוצר מותרות עשוי להיות "מוצר ובלן", שהוא סוג של מוצר שהביקוש אליו גובר ככל שמחירו עולה. לכן, הטלת מס מותרות עשויה לעיתים להגביר את הביקוש לאותו מוצר מותרות. אולם, באופן כללי, כיוון שלמוצרי מותרות גמישות הכנסה מעצם הגדרתם, הרי שאפקט ההכנסה ואפקט התחלופה יפחיתו בחדות את הביקוש ככל שהמס יאמיר.

במדינת ישראל הונהג מס מותרות בשנת 1949, מכוח פקודת מס מותרות, תש"ט-1949, והוטל על סחורות מוגמרות, בהן רהיטים ומכשירי חשמל. המס הוטל גם על נעליים, אך בהמשך צומצם לנעליים יקרות בלבד. בשנת 1952 הוחלפה פקודת מס מותרות ב"חוק מס מסויג ומס מותרות", אשר איפשר הטלת מס מוגבל גם על סחורות שלא הוגדרו כמותרות.. בשנת 1954 תוקן החוק ושונה שמו ל"חוק מס קניה (טובין ושירותים), תשי"ב-1952". התיקון ביטל למעשה את ההבחנה בין מוצרים שמוגדרים כמותרות ומוצרים אחרים.

מס המותרות משמש כחלק ממערכות חוקי השכר בענפים כלכליים ובליגות ספורט שונות, בעיקר כאלו המשתמשות בתקרת שכר, על חריגות מסוימות מהתקרה. בעיקר בספורט, המס מתממש במידה והתקרה המונהגת היא תקרת שכר רכה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיסים
קרקע (התעמלות)

המתעמלת ג'ייד ברבוסה במהלך תרגיל קרקע במסגרת [[המשחקים הפאן-אמריקאיים בשנת 2007]]
המתעמל רולנד ברוקנר במהלך תרגיל הקרקע באליפות אירופה 1981, [[רומא]]

קרקע (באנגלית: Floor) הוא אחד המכשירים עליהם מתחרים גברים ונשים בענף התעמלות מכשירים. התחרות מתבצעת על משטח מיוחד שהוכן עבור פעילות ספורטיבית. תרגיל המבוצע על המשטח הייעודי, נקרא "תרגיל קרקע".

==תרגיל קרקע==
תרגיל קרקע מתרחש על משטח מרובע בגודל של 12×12 מטר עם תוספת ביטחון של 1 מטר מכל צד. המשטח עשוי בדרך כלל מקצף מוקשה ומעליו שכבה של עץ לבוד, והוא נתמך על ידי קפיצים או גושי קצף גומי מוקשה, דבר המייצר משטח קשיח המגיב בעוצמה לדחיסתו, ומאפשר למתעמלים להגיע לגובה רב יותר ולנחות על משטח רך יותר מרצפה רגילה.

המתעמלות מבצעות תרגיל עם כוריאוגרפיה בזמן שלא יעלה על 1:30 דקות, ומשלבות אותו יחד עם מוזיקה. על המוזיקה להיות אינסטרומנטלית ואין לכלול בה מלל. תרגיל ארוך מהזמן שנקבע יגרור הורדת ציון. התרגיל מורכב מסדרה של קפיצות הנקראות "אלמנטים" המשלבות גמישות וכוח רב. בנוסף על המתעמלות לקשר בין הקפיצות על ידי אלמנטים תנועתיים, קטעי קישור וכוריאוגרפיה המתאימה לאופי המוזיקה. קטעי קישור אלה משלבים תנועות ריקוד, בלט ומחול. מתעמלות ברמה גבוהה נדרשות לבצע תרגילים ברמה גבוהה המכונים שרשראות אקרובטיות עם או בלי ידיים בזה אחר זה. קיים צוות שיפוט המוריד נקודות על שגיאות באמנותיות של התרגיל (כוריאוגרפיה, הבעה, חוסר יכולת למלא תפקיד או אופי המותאם למוזיקה, יצירתיות והקשר בין המוזיקה לתנועה והקצב). למשל, ניקוד התרגיל נפגע כאשר המתעמלת אינה מסיימת את התרגיל, עם סיום המוזיקה.

המתעמלים מבצעים תרגיל שמטרתו להפגין גמישות וכוח גופני על ידי אלמנטים אקרובטיים והדגמה של יכולות שיווי משקל. מרבית תרגילי הקרקע של הגברים מבוצעים בין 60–70 שניות ונעשים ללא מוזיקה, בניגוד לתרגילי הנשים. הכללים מחייבים את המתעמלים לגעת בכל אחת מפינות המשטח, לפחות פעם אחת, במהלך התרגיל שלהם. ניקוד התרגיל נפגע כאשר יש פגם בתנועות הבסיסיות של גוף המתעמל, כגון החמצת פויינט, רגליים לא ישרות, נחיתה לא יציבה, נפילה ועוד. כמו כן, יציאה של רגל אחת מעבר לפס הלבן המקיף את המשטח תגרור הורדה של 0.1 מניקוד התרגיל ויציאה של שתי רגליים תגרור הורדה של 0.3 נקודות.
[[נדיה קומנץ' בתרגיל הקרקע באולימפיאדת מונטריאול (1976)]]

== ראו גם ==
*קורה
*מקבילים מדורגים
*מתח

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.gym.org.il/index.asp אתר] איגוד ההתעמלות בישראל
*אתר ההתאחדות ההתעמלות הבינלאומית
* 

== הערות שוליים ==

קרקע
קטגוריה:התעמלות מכשירים
קטגוריה:ספורט אולימפי
הליברטינז

פיט דוהרטי, סולן הלהקה (2007)
הליברטינז (באנגלית: The Libertines) היא להקת רוק בריטית שהוקמה בלונדון ב-1997 והייתה חלק ממהפכת הגראג' רוק והאינדי רוק של שנות ה-2000.

הלהקה הוקמה על ידי קארל בארט ופיט דוהרטי שצירפו אליהם את המתופף גרי פוואל והבסיסט ג'ון האסל, למרות שהצלחתם בהתחלה הייתה מוגבלת, הפופולריות שלהם צברה תאוצה לאחר אלבומם הראשון שיצא ב-2002, אלבום ממנו יצאו להיטים רבים. הביקורות היללו את הלהקה, ולמרות מכירות פושרות הלהקה זכתה ליותר פופולריות עם השנים, זאת הודות למגזיני המוזיקה בבריטניה שמשבחים את הלהקה. גם סגנון חייו הפרוע של פיט דוהרטי, והתמכרויותיו לסמים, פרסמו את הלהקה. בהמשך הלהקה הוציאה כמה סינגלים לרבות Don't Look Back into the Sun. תוך מספר שנים הלהקה התפרקה אך בשנת 2010 הוקמה מחדש.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* הדר גפני, [http://mirpeset-tlv.com/4093 הפרח האנגלי האחרון - סקירת קריירה של פיט דוהרטי], מגזין "מרפסת", 18 באפריל 2014
* הגר רבט, [http://mirpeset-tlv.com/4368 דיוקן האמן כאיש שביר - רשמים מההופעה של פיט דוהרטי], מגזין "מרפסת", 7 במאי 2014

קטגוריה:להקות אינדי בריטיות
קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1997
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס