OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סאלח בכרי

סאלח בכרי (בערבית: صالح بكري; נולד ב-1 במרץ 1977) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון ערבי-ישראלי.

==ביוגרפיה==
בכרי נולד בבענה שבישראל למשפחה ערבית-מוסלמית. הוא בנו של השחקן, במאי הקולנוע והתיאטרון, מוחמד בכרי. בשנת 2000 סיים לימודי משחק בבית הספר ללימודי אמנויות הבמה "בית צבי".

לאורך השנים עסק בכרי בקריירת משחק בתיאטרון, בין השאר בהצגות "זוגיות", ו"סמיר ויונתן על כוכב מאדים" (בבימויו של אביו, אשר השתתף בפסטיבל תיאטרונטו), בתיאטרון הבימה, "המלט", בתיאטרון אל-מידאן, ו"תמונע", "פרגודים", ו"יום בחיינו" בפסטיבל עכו, "אלאאז" ו"זיכרון אחר" בתיאטרון עכו, ו"בק-אפ", שהוצגה בפריז, צרפת.

בשנת 2007 גילם בכרי בסרטו של ערן קולירין "ביקור התזמורת" את דמותו של חאלד, נגן כינור וחצוצרה צעיר בתזמורת המשטרה של אלכסנדריה, אשר מגיעה להופעה בישראל, ומגיעה בטעות לעיירת פיתוח מבודדת, לצד רונית אלקבץ וששון גבאי. הסרט זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית רבה, גרף פרסים בפסטיבלים ברחבי העולם, וזיכה את בכרי בפרס אופיר בקטגוריית שחקן המשנה, ובציון לשבח בפסטיבל קאן.

בשנת 2008 שיחק סאלח בכרי בסרט "מלח הים הזה", הפקה ישראלית-אירופאית בבימויה של אן-מרי ג'אסיר, בהשתתפות סוהיר חמאד במשחק וכתיבה.

בשנת 2009 גילם את פואד, אביו של אליה סולימאן, בסרטו "הזמן שנותר".

בשנת 2011 שיחק בסרט "מים ואהבה" עם היאם עבאס בבימוי ראדו מיכאיליאנו.

ב-2012 גילם תפקיד של לוחם פדאיון בסרט "כשראיתי אותך" של אן-מרי ג'אסיר.

בכרי מלמד משחק בבית הספר לתיאטרון ברמאללה ובשנים האחרונות משחק בהצגות תיאטרון אל-מידאן בחיפה. בשנת 2010 שיחק לצידו של ג'וליאנו מר בהצגה "העלמה והמוות", בבימוי שרדי ג'בארין.

בשנת 2021 השתתף בסרט הלבנוני-אמריקאי "Costa Brava, Lebanon" לצדה של השחקנית נאדין לבקי. באותה השנה שיחק בסרט הדרמה השנוי במחלוקת "אמירה", של הבמאי המצרי מוחמד דיאב <small>(אנ'),</small> שהיה אמור לייצג את ירדן בטקס פרסי האוסקר, אך לאחר שארגוני אסירים פלסטינים מחו נגד אופיו של הסרט, ירדן החליטה שלא לשלוח אותו לאוסקר.

בשנת 2022 כיכב לצידה של לובנה אזאבל בסרט הדרמה המרוקאי "הקפטן הכחול" בבימויה של מרים טוזאני <small>(אנ'),</small> על פי תסריט מאת נביל עיוש.

בשנת 2023 כיכב בסרט הדרמה הפוליטי "The Teacher" בבימויה של הבריטית-פלסטינית פראח נבלוסי <small>(אנ').</small> בסרט גילם את באסם, מורה פלסטיני שמוצא עצמו לכוד בין מחויבותו להתנגדות פוליטית לבין תפקידו כדמות אב לאחד מתלמידיו.

== חיים אישיים ==
בשנת 2013 הכריז בכרי כי יחדל מלהופיע בהצגות וסרטים ישראלים תוך ציון שהמעשה הוא "מחאה נגד הפאשיזם המתעצם בישראל".

בכרי מגדיר עצמו כפלסטיני ש"לא מרגיש קשר כלשהו לישראל. היא הרסה את חיי, את חייו של אבי, את החיים של העם שלי. והיא ממשיכה בהרס הזה".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקנים ערבים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:בענה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
טאי בבילוניה ורנדי גרדנר

טאי רינה בבילוניה (נולדה ב-22 בספטמבר 1959) ורנדי גרדנר (נולד ב-2 בדצמבר 1958) הם צמד מחליקים אמנותיים על הקרח מארצות הברית, הצמד אלופי עולם (1979) וחמש פעמים אלופי ארצות הברית בזוגות. כל זאת לאחר 29 שנים שלא זכה אף צמד אמריקאי באליפות העולם מאז זכו פיטר וקרול קנדי, וכן הפסקת השליטה של הצמד הסובייטי הגדול אירינה רודנינה ואלכסיי אולנוב שזכה 10 שנים ברציפות.

הצמד "טאי ורנדי" החל להחליק יחדיו כאשר בבילוניה הייתה בת 8 וגרדנר בן 10. בהמשך, מאמנם של השניים היה ג'ון ניקס הבריטי שזכה במדליית זהב באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח לזוגות בשנת 1953.

השניים היו המועמדים לזכייה באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980), אך נאלצו לפרוש מהתחרות עקב פציעתו של גרדנר וכך הפכה בבילוניה בן לילה ל"ילדה שבורת הלב של אמריקה".

== טאי בבילוניה ==
בבילוניה הייתה למחליקה ממוצא האפרו-אמריקאית הראשונה שניצחה באליפות ארצות הברית להחלקה אמנותית על הקרח והראשונה שזכתה באליפות העולם להחלקה אמנותית על הקרח. מוצאו של אביה הוא מהפיליפינים ואימה אפרו-אמריקאית. בשנות ה-70 המאוחרות ותחילת שנות ה-80 מוצאה המיוחד זכה להתייחסות רבה בתקשורת האמריקאית.

לאחר שהפכה בבילוניה למקצוענית וזכתה לחוזים ומופעי ראווה רבים ברחבי ארצות הברית (יחד עם גרדנר) היא התמכרה לאלכוהול ואמפטמין ואף ניסתה להתאבד בסתיו של 1988 על ידי נטילת כדורי שינה. לאחר שקיבלה עזרה מקצועית שבה אל זירת ההחלקה.

בבילוניה הופיעה בשנת 2006 בתוכנית של רשת הטלוויזיה האמריקאית "פוקס" "מחליקים עם סלבריטאים" ולצידה זוכה מדליית זהב אולימפית קייטלין ג'נר.

לבבילוניה בן יחיד (סקוט גבריאל, נולד ב-1995) מבעלה לשעבר, קרי בטלר, לו נישאה ב-1992 והתגרשה ממנו בשנת 1997. כיום, היא מאורסת לקומיקאי האמריקאי דייוויד ברנר.

== רנדי גרדנר ==
גרדנר נולד בלוס אנג'לס. בשנת 2006 הוא יצא מהארון בהומו בריאיון עיתונאי למגזין "Scene". בגיל מאוחר הוא גילה שהוא מאומץ לאחר שבן משפחה חשף את הסוד המשפחתי. הוא מצא את אמו הביולוגית עמה הוא שומר על קשר.

בנוסף להיותו מחליק מקצועי, גרדנר הוא גם כוריאוגרף והיה כוריאוגרף של "מחליקים עם סלבריטאים".

בשנת 2008 הודיע הצמד "טאי ורנדי" על פרישה מהעולם המקצועי של ההחלקה על הקרח עקב פציעתו של גרדנר וגילם של השניים.

== הישגים ותארים ==
*1974
**אליפות ארצות הברית - 20px
**אליפות עולם - מקום 10
*1975
**אליפות ארצות הברית - 20px
**אליפות עולם - מקום 10
*1976
**אליפות ארצות הברית - 20px
**אולימפיאדת החורף - מקום 5
**אליפות עולם - מקום 5
*1977
**אליפות ארצות הברית - 20px
**אליפות עולם - 20px
*1978
**אליפות ארצות הברית - 20px
**אליפות עולם - 20px
*1979
**אליפות ארצות הברית - 20px
**אליפות עולם - 20px
*1980
**אליפות ארצות הברית - 20px

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח אמריקאים
קטגוריה:אלופי עולם: החלקה אמנותית
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח להט"בים
קטגוריה:ספורטאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:מחליקות אמנותיות על קרח אמריקאיות
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת אינסברוק (1976)
קטגוריה:מחליקים אמנותיים על קרח באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1959
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
קריצה

אנימה של אישה קורצת.]]
קריצה

קריצה היא מחווה גופנית בה האדם סוגר את אחד מעפעפי עינו ואחר פותח אותו. הקריצה יכולה להיות רצונית ולשמש כמסר סמוי או גלוי, על פי קוד-התנהגות חברתי מוסכם או כעווית בלתי רצונית.

לא כל בני האדם מסוגלים לקרוץ, וחלק מהם מסוגלים לקרוץ רק בעין אחת (בדרך כלל בעין שאינה דומיננטית). 

==משך הקריצה==
בעוד שמצמוץ היא פעולה ספונטנית החיונית לתפקוד העין, ומתרחשת במתואם בשני העפעפיים ולה מאפייני קצב וזמן שכיחים (בין 300 לבין 400 מילישנייה לפעולת מצמוץ אחת ובממוצע 10 פעולות מצמוץ בדקה) - הרי שקריצה יכולה להימשך זמן רב יותר ואינה מתאפיינת בקצב מסוים.

==מסר הקריצה בתרבות==
תרבויות שונות מייחסות משמעויות שונות לקריצה. למשל, בחלק מהתרבויות קריצה של גבר לאישה או של אישה לגבר נחשבת למעשה בוטה או גס. 

קיומו של אימוג'י של קריצה מעידה על שכיחות המחווה בתרבויות שונות.

בתרבות בישראל הקריצה משמשת בהעברת מסרים שונים:
* מסר של חיבה או קרבה.
* מסר שמעיד על אי נכונות הדברים שנאמרים על ידי הקורץ.
* מסר מיני סמוי.
* מסר של סוד, של "שיישאר ביננו" או מסר סמוי של אישור לפעולה שבנסיבות אחרות הייתה נחשבת לפסולה.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:התנהגות
קטגוריה:מחוות גופניות
קטגוריה:עין
ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו

ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה (בספרדית: Liga Deportiva Universitaria; מוכר גם כ-LDU קיטו, ליגה דה קיטו, או בפשטות, ליגה), הוא מועדון כדורגל אקוודורי, שנחשב לאחד הטובים באקוודור ובדרום אמריקה. הקבוצה משחקת בקיטו בירת אקוודור.
ליגה דה קיטו זכתה בהישג הטוב ביותר של כדורגל המועדונים האקוודורי, זכייה בגביע הליברטדורס לשנת 2008. בעקבות זכייתה בגביע הליברטדורס הופיעה הקבוצה באליפות העולם לקבוצות כדורגל 2008 ביפן והפסידה בשלב הגמר למנצ'סטר יונייטד 0-1.

== היסטוריה ==
הקבוצה נוסדה ב-12 בינואר 1930, על ידי סטודנטים מהאוניברסיטה המרכזית של אקוודור, על בסיס מועדון חובבני שהוקם בשנת 1918. יושב ראש הקבוצה היה ד"ר חקומה מוסקוסו באותם ימים הקבוצה הייתה חצי מקצוענית. בנוסף על כדורגל, היו למועדון קבוצות בענפי ספורט נוספים. בשנת 1932, זכתה קיטו באליפות מחוז פיצ'יניצ'ה, התואר הראשון שלה. באליפות ליגת העל האקוודורית הראשונה זכתה קיטו בשנת 1969. בשנים 1974-1975 זכתה בשתי אליפויות רצופות.

== הקבוצה מאז שנות התשעים ==
בתקופה זו זכתה קיטו בשש אליפויות אקוודור. שחקני קיטו היוו חלק מרכזי בנבחרות אקוודור ששחקו במשחקי גביע העולם בכדורגל, קוריאה-יפן 2002 וגרמניה 2006. השחקנים הם השוער, כריסטיאן מורה, נייסר ריאסקו, ג'ובאני אספינוסה, פאול אמברוסי, פטריסיו ארוטיה, אגוסטין דלגדו ואדיסון מנדס. כמו כן השתתפו נציגי הקבוצה בזכייתה של נבחרת אקוודור עד גיל 17 בגביע פאן אמריקה בכדורגל בשנת 2007.

ביולי 2008, הייתה קיטו הקבוצה האקוודורית הראשונה הזוכה בגביע הליברטדורס. קיטו גברה על פלומיננסה מברזיל 3-1 בפנדלים אחרי 5-5 בסיכום שני משחקי הגמר. ההישג השני בחשיבותו של קיטו הוא הזכייה בגביע סודאמריקנה בשנת 2009. הישג אותו שחזרה בשנת 2023 כאשר גברה בגמר הקופה סודאמריקנה 4-3 בדו-קרב פנדלים לאחר 1-1 בתום 120 הדקות.

כיום שישה משחקני קיטו שייכים לסגל נבחרת אקוודור בכדורגל. שחקן הקבוצה חופרה גרון עבר למועדון הכדורגל הספרדי חטאפה.

== תארים ==
* אליפויות (10):
** 1969, 1974, 1975, 1990, 1998, 1999, 2003, אפרטורה 2005, 2007, 2010
* גביע ליברטדורס (1):
** 2008
* גביע סודאמריקנה (1):
** 2009
** 2023
* הסופר קאפ הדרום אמריקאי (2):
** 2009, 2010
*אליפות העולם לקבוצות:
** סגנית - 2008

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל אקוודוריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1930
קטגוריה:קיטו
גראן טוריסמו

[[מזראטי גראן-טוריסמו]]
מרצדס AMG GT]]
[[פרארי GTB 488]]
[[פורשה קאיימן GTS]]
ניסאן GT-R]]
גראן טוריסמו (באיטלקית: Gran Turismo, נקרא גם Grand Tourer) הוא סגנון עיצובי של כלי רכב אשר מוכר גם בראשי תיבות GT. דגמי GT הם כלי רכב בעלי ביצועים ספורטיביים אשר נועדו לנסיעות ארוכות. יצרני רכב רבים יצרו דגמי GT בשלל תצורות, אולם רכב GT בתצורתו המסורתית היא רכב בעל שתי דלתות (צרפתית: Coupé) עם שני מושבים או ארבעה בשתי שורות. 

ההבדל בין דגמי GT לדגמי ספורט (למשל, פורשה 911) הוא בכך שדגמי ה-GT הם בדרך כלל כלי רכב גדולים וכבדים יותר ובעיצובם ניתן דגש גדול יותר לנוחות הנסיעה ולעיצוב סביבת הנהג, אף במחיר ביצועי הרכב. מסיבה זו, רוב דגמי ה-GT מצוידים במנועים בקדמת הרכב, דבר המותיר מרחב גדול יותר לתא הנוסעים מאשר כלי רכב בהם המנוע ממוקם במרכז הרכב. דגמי GT מצוידים בדרך כלל במערכת מתלים רכה יותר מאשר דגמי ספורט, כדי לשפר את נוחות הנסיעה. אולם, קיימים קווי דמיון בין דגמי GT לדגמי ספורט, בכך שרבים מהם מצוידים בהנעה אחורית, או הנעה לארבעת הגלגלים. דגמי GT בעלי ביצועים גבוהים מאוד, כגון Ferrari 599 GTB Fiorano, וכן Nissan GT-R, או Mercedes-Benz SLR McLaren, מסווגים לעיתים בקטגוריית מכוניות-על. 

בזכות מנועיהן רבי העוצמה, מכוניות מדגם GT יכולות להתחרות בהצלחה עם רבים מדגמי מכוניות הספורט, הן במהירות המרבית והן בזמני האצה. אולם, דגמי GT נופלים בדרך כלל באופן משמעותי מדגמי ספורט באחיזת הכביש, זאת עקב משקלם ומערכת המתלים הרכה. דגמי GT שימושיים יותר מדגמי ספורט לצורך שימוש יום-יומי וכן לנסיעות ארוכות.

קיימות וריאציות שונות של GT והן:

* GT (Gran Turismo) - מכונית בעלת 2 דלתות קופה (Coupé).
* GTA (Gran Turismo Alleggerita/Automatic).
* GTAm (Gran Turismo Alleggerita Modificata) - דגם שונה.
* GTB (Gran Turismo Berlinetta) - מכונית קופה (Coupé) בסגנון GT.
* GTC
** GTC (Gran Turismo Cabriolet)
** GTC (Gran Turismo Compact)
** GTC (Gran Turismo Compressore)
** GTC (Gran Turismo Corsa) (מרוצים) - גרסת מרוצים איטלקית.
** GTC (Gran Turismo Crossover)
* GTD (Gran Turismo Diesel)
* GT/E או GTE ("Einspritzung" - בגרמנית הכוונה לזריקה (דלק)) - מכונית עם ביצועים גבוהים.
* GTE (Grand Touring Estate)
* GTI או GTi (Gran Turismo Iniezione) - מכונית עם הזרקת דלק.
* GTO (Gran Turismo Omologata) - מכונית שמאושרת למרוצים.
* GTR או GT-R (Gran Turismo Racing)
* GTS
** GTS (Grand Tourisme Spécial) - גרסאות טווח בינוני של דגמי "מִסְפָּרִי" (Numeric).
** GTS (Gran Turismo Spider) - מכונית עם גג נפתח (קבריולה).
** GTS (Gran Turismo Sport) - מכונית עם 4 דלתות.
* GTV (Gran Turismo Veloce) - מכונית מהירה.
* GTX (Grand Tourisme Xtreme) - גרסאות ספורט מגוונות של דגמי "מִסְפָּרִי" (Numeric).
* HGT (High Gran Turismo) - מייצג כמה דגמי ספורט של פיאט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מכוניות לפי סיווג
קטגוריה:מכוניות גראן טוריסמו
קרבונט

דגם של יון הקרבונט, CO<sub>3</sub><sup>−2</sup>
קרבונט (באנגלית: Carbonate) או פחמה הוא מלח או אסטר של חומצה פחמתית.

== תכונות כימיות ==
יון הקרבונט הוא אניון רב-אטומי (פוליאטומי), בעל נוסחת המבנה CO<sub>3</sub><sup>−2</sup>, ומשקל מולקולרי של 60.01 דלטון; הוא מורכב מאטום פחמן מרכזי, המוקף בשלושה אטומי חמצן זהים, בגאומטריה משולשת מישורית. יון הקרבונט נושא מטען חשמלי פורמלי (2-), והוא הבסיס המצומד של יון ביקרבונט, HCO<sub>3</sub><sup>−</sup>; יון זה הוא בתורו הבסיס המצומד של H<sub>2</sub>CO<sub>3</sub>, חומצה פחמתית.

מלחי קרבונט נוצרים כאשר יון חיובי נקשר ליון הקרבונט (לו מטען שלילי), ליצירת תרכובת כימית. רוב מלחי הקרבונט אינם מסיסים במים בטמפרטורה ולחץ תקניים. קבועי המסיסות שלהם הם בדרך כלל נמוכים מ-1×10<sup>−8</sup>. קיימים מספר יוצאים מן הכלל, ביניהם נתרן פחמתי (סודה לכביסה), אשלגן פחמתי ואמוניום פחמתי.

קרבונט אסטר - קרבונט כקבוצה פונקציונלית
בתמיסה מימית, קרבונט, ביקרבונט, פחמן דו-חמצני וחומצה פחמתית מתקיימים ביחד, בשיווי משקל דינמי. בתמיסות בסיסיות חזקות, הצורה העיקרית היא יון הקרבונט, ובתמיסות בסיסיות חלשות נפוץ יותר יון הביקרבונט. בתמיסות חומציות יותר, הצורה העיקרית היא פחמן דו-חמצני מומס, והוא, יחד עם מים, נמצא בשיווי משקל עם חומצה פחמתית (שיווי המשקל נוטה בחוזקה לכיוון פחמן דו-חמצני). 

בכימיה אורגנית, המושג קרבונט מתייחס לעיתים לקבוצה פונקציונלית המהווה חלק ממולקולה גדולה יותר; הקבוצה כוללת אטום פחמן הקשור לשלושה אטומי חמצן, לאחד מהם בקשר כפול. הקישור לשאר המולקולה מתבצע דרך אטומי החמצן האחרים.

== שימושים ==
מבחן פשוט להימצאות קרבונט במלח הוא הוספה של חומצה מינרלית מהולה (כמו חומצה הידרוכלורית) - החומצה תסיט את שיווי המשקל לכיוון שחרור הגז פחמן דו-חמצני.

מלחי קרבונט נפוצים בטבע (במינרלים) ובתעשייה. המונח "קרבונט" מתייחס לעיתים קרובות גם למלחי קרבונט, או מינרלים קרבונטיים. הנפוץ ביותר ביניהם הוא קלציט, או סידן פחמתי, המרכיב העיקרי באבן גיר. 

== חשיבות ביולוגית ==
יוני הקרבונט משמשים כבופר בדם, דרך לשמור על רמת חומציות נכונה. המנגנון הוא כדלקמן:
* כאשר רמת החומציות גבוהה מדי (pH נמוך), ריכוז יוני ההידרוניום (<sup>+</sup>H<sub>3</sub>O) בדם גבוה מדי, והגוף פולט פחמן דו-חמצני בנשימה. פעולה זו גורמת להסטת שיווי המשקל לכיוון פחמן דו-חמצני, ומפחית את ריכוז החומצה.
* כאשר רמת החומציות נמוכה מדי (pH גבוה), ריכוז יוני ההידרוניום בדם נמוך מדי. הכליות מפרישות ביקרבונטים, שגורמים להסטת שיווי המשקל לכיוון החומצה הפחמתית, וכך מעלים את רמת החומציות.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אניונים
*
קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
רוברט טוד לינקולן

רוברט טוד לינקולן (באנגלית: Robert Todd Lincoln; 1 באוגוסט 1843 – 26 ביולי 1926) היה מדינאי אמריקאי, מזכיר המלחמה של ארצות הברית. בנו הבכור של נשיא ארצות הברית, אברהם לינקולן.

==חייו==
רוברט טוד לינקולן נולד בספרינגפילד שבאילינוי. הוא היה הבכור מבין ארבעה בנים שנולדו לאברהם לינקולן ולרעייתו מרי טוד, והיחיד ביניהם שהגיע לבגרות.
כנער התחנך בפנימיית פיליפס אקסטר, בניו המפשייר, אותה סיים ב-1860, ובשנים 1861 עד 1864, במקביל לכהונת אביו כנשיא, למד באוניברסיטת הרווארד.

עם סיום לימודיו נרשם לבית הספר למשפטים בהרווארד, אך התגייס לצבא הצפון כדי להילחם במלחמת האזרחים. הוא שירת מספר שבועות כקפטן, תחת פיקודו של יוליסס ס. גרנט, אך לא היה מעורב בפועל בקרבות של ממש, עד לסיום המלחמה באפריל 1865. הוא היה עד למעמד הכניעה של צבא הדרום ב-9 באפריל.

שישה ימים מאוחר יותר נרצח אביו בוושינגטון. לאחר הרצח עבר יחד עם אימו ואחיו טד לשיקגו, שם השלים את לימודיו במשפטים. ב-1867 מונה לעורך-דין. ב-1868 נישא למרי, והזוג הביא לעולם שלושה ילדים. ב-1875, על רקע מה שראה כבזבזנותה וניהול לקוי של רכוש המשפחה, היה לינקולן מעורב באשפוזה הכפוי של אימו מרי טוד בבית חולים פסיכיאטרי באילינוי למשך שלושה חודשים. מרי טוד לא סלחה לבנה על אשפוזה וסירבה לדבר איתו כל שארית חייה.
לינקולן מת ב-1926. הוא לא נקבר לצד יתר בני משפחתו באנדרטת קבר לינקולן שבספרינגפילד, אלא בבית הקברות הלאומי ארלינגטון שבווירג'יניה.

==קריירה פוליטית==
ב-1877 סירב לינקולן להצעתו של הנשיא רתרפורד הייז להתמנות לתפקיד עוזרו של מזכיר המדינה, אך ב-1881 קיבל על עצמו להתמנות לשר המלחמה בממשלו של הנשיא ג'יימס גרפילד. בתפקיד זה כיהן בשנים 1881 עד 1885, גם לאחר הירצחו של גרפילד ולאחר שצ'סטר ארתור התמנה לנשיא. 
בשנים 1889 עד 1893 כיהן לינקולן כשגריר ארצות הברית בבריטניה, ולאחר מכן שב לעסקים פרטיים כעורך דין, וכן לעסוק בתחביבו כאסטרונום חובב.

==טריוויה==
לינקולן הבן לא נכח בתיאטרון "פורד", בערב בו נרצח אביו על ידי מתנקש, אף על פי שהיה בין המוזמנים. לעומת זאת, בעת היותו מזכיר המלחמה בממשלו של גרפילד, נכח לינקולן בתחנת הרכבת בה בוצעה ההתנקשות, והיה עד ראייה לרצח. באורח דומה הוזמן לינקולן ב-6 בספטמבר 1901 לתערוכת "פאן-אמריקן", בבאפלו שבניו-יורק, ושהה לא הרחק מהמקום בו נורה הנשיא ויליאם מקינלי בידי אנרכיסט. 

אירוע מוזר נוסף אליו נקשר לינקולן היה הצלתו מפציעה או ממוות בשנת 1863 או 1864. על פי עדותו של לינקולן, בהיותו בתחנת הרכבת בעיר ג'רזי סיטי, הוא עמד על הרציף ונדחף על ידי ההמון שצבא על דלתות הרכבת. לינקולן איבד את שיווי משקלו ונפל אל המרווח שבין הרציף לרכבת שכבר החלה בתנועה. למזלו, משך אותו אדם מאחור והחזירו אל הרציף. הוא זיהה בקלות את מצילו, השחקן המפורסם באותן שנים אדווין בות'. אחיו של בות' היה ג'ון וילקס בות', רוצחו של אברהם לינקולן ב-1865.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:מזכירי המלחמה של ארצות הברית
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל צ'סטר ארתור
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'יימס גרפילד
קטגוריה:ילדי נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1843
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1926
קטגוריה:אברהם לינקולן
לוצרן (כדורגל)

מועדון הכדורגל לוצרן (בגרמנית: FC Luzern) הוא מועדון כדורגל שווייצרי, מן העיר לוצרן, אשר נוסד בשנת 1901. צבעי המועדון הם כחול ולבן, שנלקחו בהשראה מסמל העיר לוצרן, ומדגל הקנטון לוצרן.

מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון אלמנד המכיל 25,000 מקומות. למרות זאת, מסיבות אבטחה, התאחדות הכדורגל השווייצרית לא מרשה להכניס לאצטדיון יותר מ-13,000 אוהדים.
== היסטוריה ==
ההצלחה הגדולה ביותר בתולדות המועדון הייתה זכייה בליגת העל השווייצרית בשנת 1989. הקבוצה זכתה פעמיים בגביע השווייצרי (1960 ו-1992), ולקחה את סגנות מחזיקת הגביע שלוש פעמים. מבחינת המפעלים האירופים, הקבוצה השתתפה בגביע אירופה למחזיקות גביע 3 פעמים, בהן היה הישג השיא בשנת 1960 בו הגיעה הקבוצה לרבע הגמר, בו הודחה על ידי פיורנטינה האיטלקית. בגביע אירופה לאלופות השתתפה לוצרן פעם אחת, ב-1989, והודחה בשלב הראשון על ידי פ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית. כמו כן, הקבוצה השתתפה פעמיים בגביע אופ"א, ב-1986 כאשר הודחה בסיבוב הראשון על ידי ספרטק מוסקבה הרוסית, וב-1990, עברה הקבוצה בסיבוב הראשון של המפעל את מ.ט.ק הונגריה ההונגרית והודחה בסיבוב השני על ידי אדמירה וואקר האוסטרית. בליגה האירופית השתתפה לוצרן פעמיים, ב-2010 כאשר הודחה בסיבוב המוקדמות השלישי על ידי אוטרכט וב-2012 כאשר הודחה בשלב הפליי אוף על ידי ראסינג גנק.

לוצרן ירדה לליגה השנייה בשווייץ בסוף עונת 2002, וחזרה לליגת העל בשנת 2006, אחרי זכייה באליפות ליגת המשנה.

ב-30 במאי 2006, לוצרן היוותה יריבת מבחן לנבחרת ברזיל לקראת מונדיאל 2006. המשחק שוחק באצטדיון זנקט יאקוב פארק בבזל. תוצאת המשחק הייתה 0–8 לזכות ברזיל.

==שחקני עבר מפורסמים==
* אוטמר היצפלד
* אלכסנדר פריי
* כריסטוף שפייצר
* פטאר אלכסנדרוב
* קובילאי טורקילמאז
* לוסיין מטומו

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל שווייצריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1901
בית ברוס

בית ברוס או שבט ברוס (באנגלית: Bruce, בסקוטית גאלית: Brùs) הוא שבט סקוטי מדרום סקוטלנד ובית מלוכה במהלך המאה ה-14 כאשר שני מלכים מבית זה משלו בסקוטלנד.

==היסטוריה==
מקורו של בית ברוס בנורמנדי שבצרפת במאה ה-11. מקור שמה של המשפחה בעיר ברויס (בריקס של ימינו), בו בנה אדם דה ברוס טירה. צאצאו, רוברט דה ברוס הגיע לאנגליה עם ויליאם הכובש. בעקבות עזרתו בכיבוש אנגליה, העניק לו ויליאם הכובש אדמות באזור יורקשייר. בנו, רוברט ברוס, לורד אנאנדייל קיבל מדייוויד הראשון, מלך סקוטלנד אדמות באנאנדייל ותואר אצולה סקוטי, אולם הוא איבד את התואר והאדמות בשל תמיכתו בצבא האנגלי בקרב הנס (Battle of the Standard) בשנת 1138. האדמות והתואר הושבו לבנו הצעיר מאוחר יותר.

נכדו של רוברט ברוס, לורד אנאדייל, שנקרא אף הוא רוברט, נשא בשנת 1219 לאישה את איזבלה, בתו השנייה של דייוויד מסקוטלנד, רוזן הנטיגדון (ונכדתו של דייוויד הראשון, מלך סקוטלנד). נישואים אלה קישרו את משפחת ברוס עם משפחת המלוכה הסקוטית. רוברט, לורד אנדייל החמישי, הוכרז יורש העצר למלך אלכסנדר השלישי שהיה באותה עת בלא ילדים, אולם לאחר מכן נולדו למלך שלושה ילדים, ורוברט לא זכה בכתר.

==מלכי בית ברוס==
* רוברט הראשון המכונה "רוברט דה ברוס" שלט בסקוטלנד בין 1306–1329. 
* דייוויד השני מלך בסקוטלנד בין 1329–1371, כאשר בחלק מהזמן טען לכתר ואף שלט בפועל בסקוטלנד אדוארד באליול. דייוויד מת בלא יורשים, והכתר עבר לאחיינו רוברט השני, מבית סטיוארט.

==ראו גם==
מלחמתו של רוברט דה ברוס

==קישורים חיצוניים==

*
ברוס
ברוס
קטגוריה:סקוטלנד: היסטוריה
קטגוריה:שבטים סקוטים
רוברט השלישי, מלך סקוטלנד

רוברט השלישי, מלך סקוטלנד (Robert III of Scotland; 1340 לערך - 4 באפריל 1406) כיהן כמלך סקוטלנד בין השנים 1390 ועד מותו ב-1406.

==ביוגרפיה==
ג'ון סטיוארט (John Stewart) היה בנו הבכור של מלך סקוטלנד רוברט השני ואליזבת מיור. רוברט נולד מחוץ לנישואים כשמיור הייתה פילגש, אולם הפך לבן הזכאי לרשת את אביו לאחר נישואיה החוקיים לרוברט השני בשנת 1349 (רוברט ואליזבת נישאו קודם לכן בשנת 1336, אולם נישואים אלה נערכו שלא על פי חוקי הכנסייה, ולכן רוברט ואליזבת נישאו בשנית). רוברט נולד בשם ג'ון.

בשנת 1367 נשא רוברט השלישי את אנבלה דראמונד ונולדו להם שבעה ילדים:
* הנסיכה מרגרט, שנישאה לארצ'יבולד דאגלס, רוזן דאגלס
* הנסיך רוברט, רוזן קאריק
* הנסיכה אליזבת, שנישאה לסר ג'יימס דאגלס, לורד דאלקיית'
* דייוויד סטיוארט, דוכס רות'סיי
* הנסיכה מרי, שנשיאה בתחילה לג'ורג' דאגלס, רוזן אנגוס ולאחר מותו לסר ג'יימס קנדי מדונור, ולאחר מותו של זה לסר ויליאם גרהאם, ולבסוף לסר ויליאם אדמונסטון מקולודן.
* ג'יימס הראשון
* הנסיכה אגידיה

כמו כן היו למלך שני בנים מחוץ לנישואים:
* סר ג'ון סטיוארט
* ג'יימס סטיוארט מקילברייד

בשנת 1368 קיבל מדודו הגדול, המלך דייוויד השני את התואר רוזן קאריק, וסייע למלך בשלטון במדינה עד שנת 1387 עת נפגע מבעיטת סוס והפך נכה. בעקבות תאונה זו הפך אחיו, רוברט סטיוארט, דוכס אולבני ורוזן פיף ליורש העצר, ולנאמן סקוטלנד בשנת 1389, אולם עם מותו של אביו הוכתר רוברט השלישי.

בעת המלכתו בחר ג'ון להיקרא בשם "רוברט השלישי" ולא "ג'ון השני" על מנת שלא להזכיר את שמו של ג'ון הראשון - מלך לא פופולרי מבית באליול. רוברט הוכתר באוגוסט 1390 במנזר סקון. המלך נכח במספר פרלמנטים, אולם בשל נכותו, בפועל - שלט בסקוטלנד אחיו. בשנת 1399 בשל נכותו של המלך נבחר בנו הבכור, דייוויד סטיוארט, דוכס רות'סיי כנאמן הגדול של סקוטלנד. רות'סיי ודודו חלקו בדעותיהם בדבר דרכי ההגנה מפני הפלישה האנגלית לסקוטלנד, ולבסוף רות'סיי נפטר במרץ 1402 בנסיבות שאינן ברורות, בארמון פוקלנד.

רוברט השלישי חשש לחייו של בנו הצעיר, ג'יימס, שהיה אז בן 11, ובפברואר 1406 הביא אותו בהחבא לטירת דירלטון במטרה להבריחו לצרפת. כוח צבאי ששלח רוברט סטיוארט, דוכס אולבני לחם בחיילי המלך, אולם יורש העצר ומלויו נמלטו לאבן באס בלשון הים של פורת'. יורש העצר ומלויו המתינו חודש על האי הקטן עד שהגיעה ספינה מצרפת. דוכס רות'סיי יידע את מלך אנגליה על ההברחה, ויורש העצר נתפס, ונאסר על ידי המלך האנגלי. רוברט השלישי נפטר זמן קצר לאחר נפילת בנו בשבי. ספרי ההיסטוריה מתארים את מותו כמוות מצער, אולם ישנם סברות שהורעל.

רוברט ביקש להיקבר תחת ערימת אשפה ועל מצבתו ביקש שתופיע הכתובת "כאן קבור הגרוע במלכים, והאומלל באדם" אולם הוא נקבר בפיילזלי (ולא במנזר סקון, מקום הקבורה המסורתי של מלכי סקוטלנד).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080923001521/http://www.xs4all.nl/~kvenjb/madmonarchs/robert3/robert3_bio.htm ביוגרפיה של רוברט השלישי]
* 

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:בית סטיוארט
קטגוריה:רוזני קאריק
קטגוריה:נפטרים ב-1406
נבחרת חבר המדינות העצמאיות בכדורגל

נבחרת חבר המדינות העצמאיות בכדורגל (ברוסית: Сборная СНГ по футболу; נקראה בעברית גם בתרגום השגוי "נבחרת חבר העמים") הייתה נבחרת כדורגל שייצגה בשנת 1992 את חבר המדינות - 12 מתוך 15 המדינות הסובייטיות-לשעבר והעצמאיות מאז, שקמו בעקבות התפרקות ברית המועצות ב-26 בדצמבר 1991. הנבחרת הוקמה במקום נבחרת ברית המועצות, אשר חדלה להתקיים עם התפרקות השלטון הסובייטי. 

במהלך שנת 1991 זכתה נבחרת ברית המועצות במקום ראשון בבית במוקדמות יורו 1992 והבטיחה את השתתפותה בטורניר, ובעקבות התפרקות ברית המועצות הוחלט בינואר 1992 על הקמת נבחרת חבר המדינות העצמאיות, במטרה להוות תחליף לנבחרת ברית המועצות ולשמור על המקום באליפות אירופה. הסימפוניה התשיעית של בטהובן נבחרה לשמש כהמנון הנבחרת. רשמית ייצגה הנבחרת את כל מדינות ברית המועצות לשעבר (פרט לאסטוניה, לטביה וליטא, אשר לא הצטרפו לחבר המדינות), אך בפועל שיחקו בנבחרת רק שחקנים מרוסיה, אוקראינה, בלארוס וגאורגיה. 

ביורו 1992, תחת הדרכתו של המאמן אנטולי בישובץ שאימן את נבחרת ברית המועצות במשחקי המוקדמות, הצליחה נבחרת חבר המדינות העצמאיות להשיג שתי תוצאות תיקו במשחקיה עם נבחרות הולנד וגרמניה החזקות, אך במשחק האחרון בשלב הבתים הובסה על ידי סקוטלנד וסיימה את דרכה בטורניר במקום האחרון בבית. משחק זה היה גם משחקה האחרון של הנבחרת בכלל.

בתום הטורניר פורקה הנבחרת ומרבית שחקניה עברו לנבחרת רוסיה, שהוקמה כחודש לאחר מכן. בנוסף הוקמו נבחרת אוקראינה, נבחרת בלארוס, נבחרת גאורגיה, נבחרת מולדובה, נבחרת ארמניה, נבחרת אזרבייג'ן, נבחרת אוזבקיסטן, נבחרת קירגיזסטן, נבחרת קזחסטן, נבחרת טג'יקיסטן ונבחרת טורקמניסטן, וכן נבחרת אסטוניה, נבחרת לטביה ונבחרת ליטא.

פרט לשלושת משחקיה ביורו 92, ערכה הנבחרת עוד שבעה משחקי ידידות (אחד מהם מול נבחרת ישראל). הרקורד של הנבחרת מסתכם ב-3 ניצחונות, 2 הפסדים ו-5 תוצאות תיקו. כל משחקי הנבחרת (פרט לאחד) נערכו מחוץ לגבולות ברית המועצות לשעבר.

==סגל הנבחרת ביורו 1992==
{| class="wikitable"
|-
! מספר !! עמדה !! שם !! מועדון
|-
| 1 || שוער || דמיטרי חרין || צסק"א מוסקבה
|-
| 12 || שוער || סטניסלב צ'רצ'סוב || ספרטק מוסקבה
|-
| 2 || מגן || אנדריי צ'רנישוב|| ספרטק מוסקבה
|-
| 3 || מגן || קאחבר צחאדדזה|| ספרטק מוסקבה
|-
| 4 || מגן || אחריק צווייבה|| דינמו קייב
|-
| 5 || מגן || אולג קוזנצוב || גלאזגו ריינג'רס
|-
| 18 || מגן || ויקטור אונופקו || ספרטק מוסקבה
|-
| 20 || מגן || אנדריי איוונוב|| ספרטק מוסקבה
|-
| 6 || קשר || איגור שאלימוב || פוג'ה
|-
| 7 || קשר || אלכסיי מיכאיליצ'נקו || גלאזגו ריינג'רס
|-
| 8 || קשר || אנדריי קנצ'לסקיס || מנצ'סטר יונייטד
|-
| 9 || קשר || סרגיי אלייניקוב || לצ'ה 
|-
| 10 || קשר || איגור דוברובולסקי || סרבט ז'נבה
|-
| 16 || קשר || דמיטרי קוזנצוב|| אספניול
|-
| 17 || קשר || איגור קורנייב|| אספניול
|-
| 19 || קשר || איגור לדיאחוב|| ספרטק מוסקבה
|-
| 11 || חלוץ || סרגיי יוראן || בנפיקה ליסבון 
|-
| 13 || חלוץ || סרגיי קיריאקוב|| דינמו מוסקבה
|-
| 14 || חלוץ || ולדימיר ליוטי || דיסבורג
|-
| 15 || חלוץ || איגור קוליבנוב || פוג'ה
|}
==קישורים חיצוניים==

חבר המדינות
קטגוריה:נבחרות כדורגל אירופיות
קטגוריה:נבחרות כדורגל שהתפרקו
קטגוריה:ברית המועצות: כדורגל
אנדוני גויקוצ'יאה

אנדוני גויקוצ'יאה "גויקו" אולסקואגה (ספרדית: Andoni Goikoetxea "Goiko" Olaskoaga; נולד ב-23 במאי 1956 באלונסוטגוי, ביסקאיה) הוא מאמן כדורגל ספרדי, שבעבר היה גם כדורגלן. גויקוצ'יאה שיחק עבור הקבוצות אתלטיק בילבאו ואתלטיקו מדריד, וכן בנבחרות ספרד וחבל הבסקים. עקב סגנון המשחק הקשוח שלו, שכלל תיקולים חזקים, כונה גויקוצ'יאה "הקצב מבילבאו".
== קריירה ==
גויקוצ'יאה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנערים של ארבויו, לפני שהצטרף לקבוצת אתלטיק בילבאו ב-1974. לפני שביסס את מעמדו בקבוצה הוא שיחק למשך תקופת מסוימת בבילבאו אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון. בשנות ה-80 הוא היה אחד מהשחקנים הבולטים באתלטיק בילבאו, שמאמנה היה חאבייר קלמנטה. שחקנים ידועים נוספים בהרכב הקבוצה באותה תקופה היו מנואל סרביה, דאני ואנדוני זוביזרטה. המועדון זכה ב-1983 באליפות הלה ליגה, וב-1984 המועדון השיג דאבל לאחר שזכה באליפות הלה ליגה ובקופה דל ריי.

גויקוצ'יאה זכור בעיקר על התיקול שביצע על דייגו מראדונה מאחור, שגרם לפציעתו הקשה של הכוכב הארגנטינאי. גויקוצ'יאה גרם גם לפציעתו החמורה של שחקן ברצלונה ברנד שוסטר, לאחר שפגע בברכו הימנית. פציעה זו גרמה לפגיעה תמידית בכושרו של שוסטר, בניגוד למראדונה שהחלים באופן מלא. בעקבות האירועים הללו גויקוצ'יאה זכה לכינוי "הקצב מבילבאו". בסך הכל הוא הופיע במדי בילבאו ב-369 משחקים וכבש 44 שערים. לאחר שעזב את בילבאו ב-1987 הוא עבר לשחק עבור אתלטיקו מדריד למשך שלוש עונות, וב-1990 הוא פרש ממשחק פעיל.

גויקוצ'יאה שיחק במדי נבחרת ספרד 39 פעמים, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד נבחרת הולנד ב-16 בפברואר 1983. הוא ייצג את ספרד ביורו 1984 ובמונדיאל 1986. במהלך המונדיאל הוא כבש שער אחד נגד נבחרת דנמרק. כמו כן, הוא הופיע פעמיים במדי נבחרת חבל הבסקים (1979 ו-1988).

מאז פרישתו ממשחק פעיל הוא אימן מספר קבוצות בלה ליגה ובליגת המשנה, כולל סלמנקה (1996–1998, ), קומפוסטלה (), נומנסיה (, ), ראסינג סנטאנדר () וראיו ואיקאנו (). כשאימן את סלמנקה בעונת הוא הצליח להעפיל איתה לליגת העל, לאחר שהקבוצה סיימה במקום השני של הליגה השנייה. כמו כן, הוא היה עוזרו של מאמן נבחרת ספרד חאבייר קלמנטה במהלך מונדיאל 1994 שנערך בארצות הברית.
בשנים 2013 עד 2015 היה מאמן נבחרת גינאה המשוונית בכדורגל.

==תארים==
* אליפות לה ליגה:
** 1982–1983, 1983–1984
* קופה דל ריי:
** 1984
* הסופרקאפ הספרדי:
** 1984

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120204222516/http://futbol.sportec.es/seleccion/ficha_jugador.asp?j=248&n=goikoetxea%2Fandoni%2Fgoikoetxea%2Folaskoaga סטטיסטיקות של גויקוצ'יאה באתר Spain stats]

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל בסקים
קטגוריה:כדורגלנים בסקים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיק בילבאו
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:מאמני כדורגל ספרדים
קטגוריה:מאמני סלמנקה
קטגוריה:מאמני נומנסיה
קטגוריה:מאמני ראיו ואיקאנו
קטגוריה:מאמני הרקולס אליקנטה
קטגוריה:מאמני ראסינג סנטנדר
קטגוריה:כדורגלני יורו 1984
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1956
מפרץ הכרישים

מפרץ הכרישים (באנגלית: Shark Bay) הוא מפרץ ואתר מורשת עולמית באזור גאסקויין אשר במערב אוסטרליה. האתר ממוקם יותר מ-800 קילומטרים צפונית לפרת', בנקודה המערבית ביותר באוסטרליה. משלחת בראשות דירק הארטוג ביקרה באזור בשנת 1616, והייתה לקבוצה השנייה של אירופים אשר ביקרו באוסטרליה. ויליאם דמפיר היה זה שהעניק למקום את השם "מפרץ הכרישים" בשנת 1699.

== גאוגרפיה ==
אוכלוסיית המקום עומדת על פחות מ-1,000 תושבים על קו חוף באורך של 1,500 קילומטרים. חצי תריסר קהילות מרכיבות אוכלוסייה זו על פני פחות מאחוז בודד של השטח.

שטחו של המפרץ הוא 10,000 קמ"ר, ועומקם הממוצע של המים הוא עשרה מטר. האתר מחולק לגדות רדודות, חצאי איים ואיים. אורכו של קו החוף יותר מ-1,500 קילומטרים. מבחינה אקלימית הוא שוכן באזור נפגש של שלושה אזורים שונים.

האי דירק הארטוג בעל חשיבות היסטורית בשל הגעתם של החוקרים הראשונים. האי ברנייר והאי דור ממוקמים בפינה הצפון מערבית של אזור האתר. באיים שוכנים זנים של יונקים אוסטרליים בסכנת הכחדה.

מפרץ הכרישים הוא אזור זואולוגי בעל חשיבות עיקרית. הוא מהווה בית לכ-10,000 תחשים ("פרות ים") ודולפינים רבים, במיוחד במונקי מיה. האזור תומך ב-26 זני יונקים נכחדים, מעל ל-230 מיני עופות, ו-150 זני זוחלים. זהו אתר רבייה וגידול עבור דגים, סרטנים וצורבים. ישנם כ-323 זני דגים, עם כרישים רבים ובטאים.

דולפיננים רבים במפרץ הכרישים מהווים זן יחיד ידוע אשר מגן על חרטומו באמצעות כלי. הכלי הוא ספוג ימי, והשימוש בו נעשה בעת חיפוש אחר מזון בתחתית ים חולי. הטכניקה מועברת ככל הנראה מדור לדור.

כר מרעה נרחב של עשב ים מכסה שטח של 4,000 קמ"ר בצפונו של המפרץ, ועל אלה נמנים 12 זנים, יותר מבכל מקום אחר בעולם.

השטח המוכרז כאתר מורשת עולמית מאז שנת 1991 מכסה 23,000 קמ"ר של שמורות, פארקים ואיים מוגנים.
מפרץ הכרישים היה האתר האוסטרלי הראשון שהתווסף לרשימת אתרי המורשת העולמית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sharkbay.wa.gov.au מחוז מפרץ הכרישים]
* [http://www.sharkbay.org/ אתר מורשת עולמית מפרץ הכרישים]
* [https://web.archive.org/web/20151017175845/http://sharkbayherald.com.au/ אתר חדשות מפרץ הכרישים]
* [http://environment.gov.au/heritage/places/world/shark-bay/index.html רשימת אתרי המורשת של מפרץ הכרישים, מערב אוסטרליה]
* 

== הערות שוליים ==

כרישים
קטגוריה:אוסטרליה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:אוסטרליה המערבית: גאוגרפיה
פלייבק

הקלטת פלייבק באולפן
פלייבק (ביצוע מוקלט) הוא ליווי מוקלט - נגינת רקע, או שירה שלא מתבצעת בזמן אמת, מוקלטת מראש. 

ברוב תחרויות השירה והנגינה, השימוש בפלייבק אינו חוקי. 

==דוגמאות==
===פלייבק באולפן הקלטות===
באולפן הקלטות, פלייבק הוא הליווי המוזיקלי שמלווה את הזמר/ת בעת השירה, הפלייבק מכיל את כל ערוצי הכלים המנגנים בשיר. לעיתים כולל הפלייבק גם קולות רקע או את קול הזמר.

כשזמרים מקליטים שיר באולפן הקלטות, הם מתכנסים בתוך חדר מבודד אקוסטית (המכונה בקצרה, חדר אקוסטי) ובו מיקרופון רגיש (אחד או יותר), ושרים בזמן שהם מאזינים לכל (או רוב) יתר ערוצי השמע, שכבר הוקלטו מראש וירכיבו את השיר הסופי (הפלייבק), דרך אוזניות מקצועיות שהם עוטים על ראשיהם.
בעקבות הצורך של אנשים פרטיים, מועדוני לילה, במאים, מפיקים, מוזיקאים, ובעיקר של ענף הקריוקי, אשר מבקשים להקליט עצמם שרים שיר ידוע כלשהו, או לחלופין, להופיע עבור עצמם או בפני קהל כאשר הם שרים שירים ידועים (קאברים), ובשל העובדה שהפלייבקים של שירים ידועים אלו אינם נגישים לקהל הרחב, נוצר הצורך בהפקת פלייבקים שיהיו נאמנים למקור.
טעות נפוצה היא המחשבה שניתן "לבטל" את קול הזמר מהשיר המקורי על ידי אמצעים ממוחשבים. יש כל מיני שיטות לא מקצועיות להסרת או החלשת קולו של הזמר משיר, אך שיטות אלה פוגעות באיכות הסאונד של השיר ומתקבל פלייבק לא איכותי ולא מקצועי דיו, שקשה מאוד לעשות בו שימוש ראוי ומכובד. הגם ששימוש מסחרי או פומבי בפלייבק שהופק בדרך כזו וללא אישור מפורש מבעל זכויות היוצרים אינו חוקי.

הדרך ליצור פלייבק חוקי ומקצועי לשיר ידוע, היא לנגן מחדש את כל התפקידים המוזיקליים, בדיוק באותם הכלים שמנגנים בפלייבק של השיר המקורי. למעשה, ליצור חיקוי שיהיה כמה שיותר מדויק ונאמן למקור.

===פלייבק בווידאו קליפ===
בזמן הצילומים לווידאו קליפ, זמרים מקשיבים להקלטת קולם ולהקלטת המוזיקה שהם אמורים לנגן (אם הם מנגנים בקליפ) ושרים ומנגנים יחד עם ההקלטה, כאשר המצלמות מצלמות רק את התמונה, וללא המיקרופונים (או שלא משתמשים במה שהקליטו המיקרופונים), התמונות החדשות מצורפות ומסונכרנות לפסקול שהוקלט מראש.

===פלייבק בהופעה===
פלייבק בהופעה כונה בעברית גם "תזמורת בצורת", מקור השם הוא בהופעה של להקת חובבים שהורכבה מחברי קיבוץ גבים שבדרום הארץ בתחילת שנות ה-60. בשנות ה-60 הפכה ה"תזמורת בצורת" לסוג הופעה מקובל בתרבות הקיבוצית.

בהופעה של זמרים, לעיתים הזמרים רק עושים תנועות עם השפתיים, מבלי להפיק קול כלל או תוך כדי הפקת קול חלש, כאשר המיקרופון כבוי (מכונה ליפ סינק). הסיבות העיקריות למעשה זה הן השמירה על קול הזמר והקושי הכרוך בשירה רציפה לאורך הופעה מתמשכת, הדורשת לא אחת מהזמר גם ריקודים ומאמצים פיזיים נוספים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקה
דיר אל-קרנטל

הר הפיתוי]]
הר הפיתוי, מנזר הקרנטל במרכז התמונה ומבצר [[דוק בפסגה]]
הרכבל העולה אל ההר
ציור של ישו בפנים כיפת המנזר
צילום של פנים המנזר
דיר אל-קרנטל (מנזר קרנטל) הוא מנזר יווני-אורתודוקסי במצוק הר הקרנטל כ-4 ק"מ מערבית ליריחו. במאה ה-4 הקים הנזיר חריטון לאורה בפסגת ההר, מעל מיקומו הנוכחי של המנזר. את המנזר הנוכחי התחילה הפטריארכיה היוונית אורתודוקסית לבנות ב-1875, בסיוע הכנסייה הרוסית.

==היסטוריה==
נזירים ביזנטיים חיו במקום כבר במאה ה-4. לפי המסורת הנוצרית, ישו שהה במקום 40 יום ו-40 לילה במהלכם ניסה השטן להעביר אותו על אמונתו (לוקאס ד 1–13). השם הערבי "קרנטל" הוא שיבוש מהמילה הלטינית "קרנט" שפירושה ארבעים. בשנת 1914 נבנתה בראש ההר חומת אבנים רבועה (ראו בתמונה) ובתוכה שרידי כנסייה. ב-1998 בנתה חברה אוסטרית רכבל שעולה ממרכז יריחו מערבה במעלה ההר, לאורך 1,300 מטר, עד למסעדה ולמרכז מבקרים. ממנו ממשיכים ברגל למנזר הקרנטל. לרכבל שני זוגות של שלוש קרוניות אדומות.

מהמנזר עלייה למקום המכונה "טחנת אל-הווא" (טחנת הרוח), שבו מצויים שרידי מבצר חשמונאי, הרודיאני וצלבני קדום בשם דוק (דגון). במקום נמצאו יסודות של מבנים, חומות, קירות תמך וחפיר הגנה.

המבצר שלט על יריחו וכן על הדרך העתיקה היורדת מההר, צפונית ליריחו, המכונה "טריק אבו ג'ורג'".

מערכת אספקת המים למבצר, השוכן למעלה מ-360 מטר מעל פני הסביבה, התגלתה במסגרת סקר כולל של מבצרי יריחו שערכו זאב משל מאוניברסיטת תל אביב, בשיתוף דוד עמית. בסקר שנערך בשנת תשל"ב (1972), נמצאו שרידים של אמת מים. אמה זו הובילה אל תשעה בורות חצובים במדרון המצוקי לעבר בקעת יריחו. הנזירים הביזנטיים שיקמו חלק מהאמה לשימושם. כתובת יוונית משנת 1898 נמצאה על-יד אחד הבורות.

לפי עדותו של הנזיר מיכאל ממנזר הקרנטל, לאחר מלחמת השחרור השתלטו על המנזר פליטים ערבים שברחו משטח מדינת ישראל, ועקב כך נאלצו הנזירים להתגורר במערות כתף יריחו הסמוכות למנזר.

== לקריאה נוספת ==
* דוד עמית, "מפעל המים במבצר דוֹק (דגון)", בתוך: צבי אילן (עורך), מדבר יהודה וים המלח: קובץ מאמרים לכנס הי"ט של החברה להגנת הטבע, תל אביב תשל"ג, עמ' 359–362.

== קישורים חיצוניים ==

* דוד עמית, [http://www.k-etzion.co.il/Index.asp?ArticleID=86&CategoryID=80&Page=1 מפעל המים של מבצר דוֹק (דגון) ], בית ספר שדה כפר עציון.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יריחו: מבנים
דיר
קטגוריה:מדבר יהודה: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: כנסיות ומנזרים
גנאדי ינאייב

גנאדי איוואנוביץ' ינאייב (ברוסית: Геннадий Иванович Янаев; ) היה פוליטיקאי רוסי, קומוניסט, שמרני דוקטרינרי, שעמד בשנת 1991 בראש הפיכת ינאייב (הפוטש של אוגוסט) להפלת שלטונו של מיכאיל גורבאצ'וב.

==ביוגרפיה==
גנאדי ינאייב היה פעיל בתנועת הנוער הקומוניסטי ה"קומסומול" ומזכיר המועצה של תנועות הנוער הסובייטיות בשנים 1963–1970.

בשנים 1986–1990 כיהן כיושב-ראש של האיגודים המקצועיים הסובייטים.

בין החודשים ינואר ליולי 1991 כיהן כחבר הפוליטבירו של המפלגה הקומוניסטית.

בין דצמבר 1990 לאוגוסט 1991 שימש כסגן נשיא ברית המועצות.

באוגוסט 1991 עמד בראש הפיכת ינאייב – הפיכה שביצעו החוגים הקומוניסטים השמרנים, שנועדה להדיח את שליט ברית המועצות מיכאיל גורבאצ'וב בשל הרפורמות הליברליות שהנהיג במדיניות הגלאסנוסט ("פתיחות") והפרסטרויקה ("בנייה מחדש") שלו ובשל ניסיונו להגיע לברית פדרלית חדשה, שבה תהיינה המדינות עצמאיות, אבל לברית יישארו נשיא, צבא משותף ומדיניות חוץ משותפת. ההסכם היה אמור להיחתם ב-20 באוגוסט 1991, אולם ב-19 באוגוסט הדיחו ינאייב וחבריו הקושרים את מיכאיל גורבאצ'וב. ינאייב עמד בראש הגוף שהקימו הקושרים שנקרא "ועדת החירום הלאומית" ומונה על ידם כנשיא בפועל של ברית המועצות. ההפיכה ארכה שלושה ימים בלבד, ונכשלה עקב התנגדות עממית שבראשה עמד בוריס ילצין.

ינאייב הועמד לדין על חלקו בקשר ונדון למאסר ממושך, אולם לאחר פירוק ברית המועצות זכה ב-1994 לחנינה מידי הפרלמנט הרוסי, הדומה. בערוב ימיו עסק ינאייב בייעוץ לגמלאים ולבעלי מוגבלויות.

ב-20 בספטמבר 2010 אושפז ינאייב במצב קשה, ואובחן אצלו סרטן ריאות במצב מתקדם. טיפולי הכימותרפיה כשלו וינאייב נפטר לאחר ארבעה ימים, ב-24 בספטמבר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:חברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:סגני נשיא רוסיה
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:נשיאי ברית המועצות
קטגוריה:פעילים למען זכויות עובדים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
קטגוריה:רוסים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1937
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2010
לאקים

נערה לאקית, [[1883]]

הלאקים (בלאקית: лак; ברוסית: лакцы) הוא עם קווקזי המונה (בשנת 2002) כ-156,500 נפש בפדרציה הרוסית, מהם כ-140,000 חיים בדאגסטן. כ-110,000 מן הלאקים חיים בערים, במיוחד בבירה הדאגסטנית מחצ'קלה והיתר בכפרים. כן ישנו מיעוט לאקי קטן (הנתונים נכונים לשנת 1989) באוזבקיסטן (כ-2,800 נפש), טג'יקיסטן (כ-2,400 נפש), אזרבייג'ן (כ-1,800 נפש), קזחסטן (כ-1,200 נפש) אוקראינה (כ-1,000 נפש) ומספר מאות לאקים המתגוררים בטורקיה.

הלאקים שייכים לקבוצת העמים הצפון מזרח קווקזים אליהם שייכים גם האווארים, הדרגינים והלזגינים כמו גם עמים נוספים בדאגסטן. מולדתם של הלאקים היא אזורי ההרים של דאגסטן. בשנת 1944 הגלה סטלין את הצ'צ'נים מאזור המישור, ורבים מן הלאקים הועברו לשם בכפייה. בו זמנית נהרסו בתיהם וכפריהם נמחקו כליל.

בשפה הלאקית לפחות 7 ניבים מקומיים. השפה הלאקית הסיפרותית היא מהעתיקות בדאגסטאן. הלאקים אימצו את הכתב הערבי במהלך המאה ה-15. בשנת 1928 נעשה ניסיון לאמץ את הכתב הלטיני ומ-1938 נכתבת השפה הלאקית בכתב קירילי. רוב הלאקים דוברי רוסית כשפה שנייה. דתם של הלאקים היא האסלאם הסוני.

הלאקים נזכרים כבר במאה החמישית לפני הספירה כאחד מהעמים המאכלסים את אלבניה הקווקזית, נחשבים כאחד העמים העתיקים באזור קווקז. עיר בירתם של הלאקים, קומוך, ידועה כאחת מהערים העתיקות ביותר באזור דאגסטאן. הלאקים ידועים גם בעקבות התנגדותם לכיבוש האירני במחצית הראשונה של המאה ה-18. במלחמת העולם השנייה נלחמו לאקים רבים בצבא ברית המועצות, 6 מתוכם זכו בתואר גיבור ברית המועצות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דגסטן: קבוצות אתניות
קטגוריה:עמים קווקזיים
משה רודולף בלוך

משה רודולף בלוך (2 באוגוסט 1902–1985) היה מדען וממציא ישראלי. חתן פרס ישראל במדעי החיים לשנת תשכ"ו (1966).

==ביוגרפיה==
בלוך נולד באוסיג שבצ'כוסלובקיה, ולמד באוניברסיטאות פראג ולייפציג. בהיותו בן 24, הוסמך לדוקטור באוניברסיטת ברן. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בנושא "טווח הספיגה של תרכובות של סוגי קרקע נדירים". בשנים 1929–1933 הוא עבד בבית הספר הטכני הגבוה קרלסרוהה. תחילה עבד שם כעוזר מחקר, ולאחר זמן קצר, כראש המחלקה למטלוגרפיה ולספקטרוגרפיית הרנטגן. באותה תקופה, החל בלוך לחקור את התגבשות יודיד הכסף, וערך ניסויים במניעת התקררות יתר של מים.

בעקבות עליית המשטר הנאצי לשלטון, עזב בלוך להולנד ולאנגליה והמשיך במחקריו בתחום טכנולוגיית הקירור. בשנת 1936, הוא נפגש עם מהנדס מפעלי ים המלח, נובומייסקי, והוזמן על ידו להתמנות לחוקר ראשי במפעלים, ולהצטרף למתכנני מפעל האשלג שיועד לקום באותה עת. בלוך נענה בחיוב להצעה, וכיהן בתפקיד עד פרישתו לגמלאות, בשנת 1973. בשנים אלו, פותחו על ידו אמצעים להגברת הייצור ולחקר אשלג, ברום, מלח בישול וחומרים אחרים. נוסף על כך, החל משנות השישים, החל בלוך לעסוק בחקר ים המלח עצמו - בהשפעת האטמוספירה על האזור, בהשפעת האזור על ההתיישבות ובבעיות אי מליחות באופן כללי.

בלוך שימש גם כיועץ לחברות ברחבי העולם בתהליכי ייצור הנוגעים לשימוש במי מלח ובאוסמוזה. בשנות החמישים, נרשם על ידו פטנט להקמת בריכות סולריות לייצור חשמל על ידי הדחקת מוליכי חום במאגרי אנרגיית שמש. מערכת נוספת לשימוש באנרגיות חלופיות נגעה לשימוש בשיפוע גז כבד לצרכים תעשייתיים.

בשנות עבודתו האחרונות, חקר בלוך את תהליך היווצרות הנפט, ופעל להקמת פרויקט מלאכותי לייצור נפט בלגונות המכילות לופיטים ואצות עשירות בחלבון. ניסוייו אלו נערכו במשותף עם בן ציון גינסברג, והביאו לתפוקות גבוהות של נפט.

לאחר פרישתו לגמלאות, היה בלוך עמית מחקר במכון מקס פלאנק בהיידלברג, ושהה בו כשישה חודשים מדי שנה, בהם הקדיש את זמנו לחקר תופעות קוסמיות דוגמת השפעות כוכבי שביט, וכן לייצור מלאכותי של מטאוריטים מברזל. בישראל, הוקדשו מחקריו להמשך חקר ים המלח, ובלוך נמנה בין מייסדי המכון לחקר הנגב ואוניברסיטת באר שבע.

בשנת 1966 זכה בפרס ויצמן ובפרס ישראל למדעי החיים לשנת 1966. בשנת 1969 היה לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. במכון ויצמן למדע הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד ובאוניברסיטת בן-גוריון היה עמית כבוד.

בנו של בלוך, הוא מהנדס הכימיה דוד בלוך, (1940), הנשוי לשחקנית מירי פביאן.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.salt.org.il/frame_mrbloch.html קורות חייו] באתר המוקדש לעבודתו 
* [https://www.academy.ac.il/Index2/Entry.aspx?nodeId=754&entryId=18388 כרטיס אישי של משה רודולף בלוך], באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
* [https://web.archive.org/web/20080810012251/http://www1.snunit.k12.il/heb_journals/mada/281009.html בריכות השמש מפיקות חשמל] על המצאת הבריכות הסולריות

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:ממציאים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעי החיים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1966
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:ים המלח
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
מלאך שביל

מקום הטמנה קלאסי על שביל ישראל - נחל רחם
מלאך שביל (באנגלית: Trail Angel) כינוי לאדם המסייע ללא תמורה על ציר דרך המשמש תרמילאים במסעם. המושג שאול מהשפה האנגלית ומקורו בארצות הברית, שם נוצרה והתפתחה דמות מלאך השביל.

"מלאך שביל" מסייע בהתנדבות וללא הכרות מוקדמת. הוא מטמין במקומות מסתור קבועים בקבוקי מים, ירק ופרי לאורך שבילי סיירים. לעיתים מארחים מלאכי השביל בביתם למנוחת קצרה ולינת לילה את התרמילאים העוברים באזורם. המלאכים פועלים (בעיקר אך לא רק) במקומות דלילי יישובים כמו יערות, ערבות ומדבריות, יוצאים ממרחב מחייתם וברדיוס רחב יבצעו הטמנת מים ומזון במקומות מוצלים, לעיתים מדי יום.

עם התרחבות התופעה של היעזרות המטיילים במלאכי השביל, מבקשים חלקם לתאם את הסיוע מראש. במקרים מסוימים נדרש תיאום כתוצאה מריבוי בקשות עזרה ממלאך השביל.

==מלאכים בשביל ישראל==
שלט "מלאכי שביל" ליד [[שחרות]]
לאורך שביל ישראל קמו מלאכי שביל ביישובים הפזורים באזורים מטויילים בערבה, במדבר בשפלת החוף ובהרי הגליל. מידע על כך ניתן למצוא באתרי טיולים וסיירות ובפורומים בתחום התרמילאות. בתיאום מראש יתקבלו צועדים גם לנוח להתרחץ וללון בגינות ולעיתים אף בתוך בית משפחה. עם התרחבות תרבות הצעידה בשביל ישראל, והגידול במספר מלאכי השביל, ניתן למצוא רשימה של מלאכי שביל באתר "ויקישביל" ובאתר החברה להגנת הטבע (רשימה חלקית), וזאת בנוסף למידע הקיים באתרי טיולים שונים.

==מלאכים בשביל הגולן==
תופעת מלאכי השביל נוצרה גם במספר יישובים לאורך שביל הגולן שנחנך בשנת 2007, אם כי באופן מצומצם יותר. כיום מתרכזים מלאכי השביל במספר יישובים עיקריים (מצפון לדרום: אלוני הבשן, קשת, יונתן, נוב וגבעת יואב).

==ראו גם==
* ידידים - סיוע בדרכים
* ישראל בשביל אופניים

== קישורים חיצוניים ==
* [http://shvil.wikia.com/wiki/מלאכי_שביל_ישראל מלאכי שביל ישראל], באתר ויקישביל
* [https://web.archive.org/web/20110311205702/http://www.golan.org.il/1223/ מלאכי שביל הגולן], בפורטל הגולן
* [http://shvil.wikia.com/wiki/שביל_הגולן#.D7.9E.D7.9C.D7.90.D7.9B.D7.99_.D7.A9.D7.91.D7.99.D7.9C_.D7.94.D7.92.D7.95.D7.9C.D7.9F מלאכי שביל הגולן] ,באתר ויקישביל
* סדרת הרשת [https://www.youtube.com/playlist?list=PLXv9BeKApRvxQ0pS0wokcp6aDeWhqGlUw מלאכי השביל], בערוץ היוטיוב של כאן - תאגיד השידור הישראלי
*רשימת [http://shvilist.com/angelsjerusalem.html מלאכי השביל באזור ירושלים] ו-[http://shvilist.com/angelsARAD.html מלאכי השביל באזור הדרום], באתר "שביליסט"

קטגוריה:סיירות
קלאודיו טפארל

קלאודיו אנדרה מרגן טפארל (בפורטוגזית: Cláudio André Mergen Taffarel; נולד ב-8 במאי 1966 בסנטה רוסה שבריו גראנדה דו סול) הוא כדורגלן עבר ברזילאי, אשר שיחק כשוער. הוא ממוצא גרמני ואיטלקי, והוא היה שותף לזכייתה של ברזיל במונדיאל 1994, כאשר עמד בשערה של הנבחרת. משמש כיום כמאמן שוערים בנבחרת ברזיל ובליברפול מהפרמייר ליג.

ברמת המועדונים, טפארל שיחק תחילה בברזיל במדי אינטרנסיונל (1984–1990), משם עבר לאיטליה לשחק במדי פארמה בשתי קדנציות (1990–1993, 2003-2001). בין התקופות שלו בפארמה, עבר טפארל לשחק ביריבתה, רג'אנה (). אחרי רג'אנה, חזר טפארל לשחק במולדתו, במדי אתלטיקו מיניירו בין השנים 1994 ל-1997. גלאטסראיי הטורקית רכשה אותו ב-1998, והוא נשאר במועדון עד שנת 2001, משם המשיך לסיים את הקריירה שלו בקבוצתו הקודמת, פארמה.

היה לו תפקיד חשוב בזכייתה של קבוצתו הטורקית גלאטסראיי בגביע אופ"א בשנת 2000, לאחר שזכה בתואר השחקן המצטיין, במשחק הגמר נגד ארסנל. הוא עמד בשערה של גלאטסראיי גם במשחק הניצחון על ריאל מדריד, 2-1, במסגרת הסופר קאפ האירופי. הצלחה נוספת עם גלאטסראיי הייתה בשנת 2001, בהגעתו עימה לרבע גמר ליגת האלופות, אחרי שהציג תצוגות שוער מרהיבות, בניצחונות של קבוצתו על מילאן וריאל מדריד. עם פארמה, טפארל זכה פעם אחת בגביע האיטלקי.

טפארל הוא השוער עם המספר הרב ביותר של הופעות בנבחרת, עם 106 משחקים בינלאומיים. חוץ ממונדיאל 1994 בו זכה עם ברזיל, הוא שיחק גם בטורנירי הגמר של מונדיאל 1990 ומונדיאל 1998. טפארל היה שוערה של ברזיל, גם במהלך שתי הזכיות שלה בקופה אמריקה ב-1989 ו-1997.

במהלך מונדיאל 1994 בארצות הברית, ספג טפארל שער אחד בלבד בשלב המוקדם ושניים נוספים בשלבי ההכרעה (לא כולל 2 בעיטות פנדל בגמר). כמו כן, זכה טפארל עם ברזיל במקום השני במונדיאל 1998 בצרפת. בחצי הגמר של הטורניר, במשחק נגד נבחרת הולנד בכדורגל, הוא עמד מעולה בין הקורות אחרי שעצר שתי בעיטות פנדל, בבעיטות ההכרעה, בהן ברזיל ניצחה 2–4. אחרי פרישתו ממשחק ב-2003, הציע מאמנו לשעבר בנבחרת, קרלוס אלברטו פריירה, לארגן לכבודו משחק פרידה בינלאומי. טפארל סירב לשחק, לאחר שהצהיר שהוא לא מעוניין להשתתף באירוע כזה גדול בגין פרישתו. טפארל כן חזר לשחק יחד עם עמיתו לשעבר לנבחרת, רומאריו, בסוף שנת 2004, נגד מקסיקו בלוס אנג'לס במשחק להנצחת הניצחון במונדיאל 1994.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שוערי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני פארמה
קטגוריה:כדורגלני רג'יאנה
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני אינטרנסיונל
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1989
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1991
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1993
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1995
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1997
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:מאמני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:מאמני גלאטסראיי
קטגוריה:מאמני שוערים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1966
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית ברזילאים: כדורגל
סגירת תיק פלילי

בישראל, סגירת תיק פלילי היא הליך מנהלי, הננקט במסגרת חקירה משטרתית בעניין חשד לעבירה פלילית. סגירת התיק הפלילי פירושה הפסקת החקירה בחשד זה, מבלי להעמיד את החשוד לדין פלילי.

==כללי היסוד==
סגירת תיק פלילי מוסדרת בסעיף 62 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], תשמ"ב-1982 (להלן "החוק"):

דהיינו, לפי הסעיף הסגירה אפשרית משני טעמים:
* חוסר ראיות: אין ראיות מספיקות שיביאו להרשעתו של החשוד אם יועמד לדין.
* נסיבות שאינן מתאימות להעמדה לדין: נמצאו ראיות לביצוע העבירה על ידי החשוד, אך חומרת המעשה, נסיבות אישיות של החשוד, שיקולי כוח-אדם של המדינה וכדומה מצדיקים הפסקת ההליך הפלילי, משום שברור שכתוצאה מכך לא ייגרם נזק לאינטרס הציבורי. 

הודעה על סגירת התיק תמסר הן לחשוד והן למתלונן, ולחשוד תנתן אף הודעה על עילת הסגירה. החשוד רשאי לפנות בבקשה לשינוי עילת הסגירה והמתלונן רשאי לערור על עצם הסגירה. החל מ-1 בינואר 2019 עילת הסגירה תינתן רק לחשוד בעבירת מין או אלימות. חשוד בעבירה אחרת רשאי לברר את עילת סגירת התיק באמצעות פנייה למשטרה.

==נסיבות שאינן מתאימות להעמדה לדין (בעבר: היעדר עניין לציבור)==
ההחלטה שלא לחקור תלונה כלל ועיקר, כאשר טרם נאספו ראיות בעניינה ולמעשה מדובר באי חקירה משום ש"נסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה", מסורה, לפי סעיף 59 לחוק, בידיו של קצין משטרה בדרגת פקד, ובלבד שאין המדובר בעבירה מסוג פשע:

ההחלטה לסגור תיק מסיבה זו בהמשך התהליך מסורה בידי קצין משטרה המכהן כראש יחידת תביעות או קצין משטרה המשמש כתובע והוסמך לכך בעבירות מסוג עוון, ובידיו של פרקליט מחוז (או פרקליט בכיר שהוא הסמיכו לכך) בעבירות מסוג פשע.

==היעדר אשמה לעומת חוסר בראיות==
עם השנים נוצרה סיבה שלישית שזכתה לכינוי היעדר אשמה, דהיינו שאין שמץ של ראיות כנגד החשוד, ולמעשה החקירה מלמדת שאין כל בסיס לחשד שהועלה נגדו. בנסיבות אלה, ראוי שהתיק ייסגר ולא יותיר כתם ברישומיו של החשוד, כדברי סעיף 62(ב) סיפא:

וכך מנחה פרקליט המדינה את ציבור התובעים בהידרשם לעילת הסגירה - "חוסר ראיות" מול "היעדר אשמה":

שאלת העילה המתאימה נדונה בבג"ץ בעתירה של אדם שנחשד באונס וביקש להחליף את עילת סגירת התיק מ"חוסר ראיות מספיקות" ל"העדר אשמה". העתירה נדחתה, בנימוק ש"חומר החקירה בעניינו של העותר כולל ראיות מחשידות, אשר, על-פי כל אמת מידה, מותירות ספק בדבר חפותו".

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.justice.gov.il/Units/StateAttorney/Departments/Appeals-Dep/Pages/default.aspx יחידת עררים בפרקליטות המדינה]
* [http://www.justice.gov.il/Units/StateAttorney/Pages/Guidelines.aspx הנחיות פרקליט המדינה בנוגע למדיניות התביעה בהחלטות על העמדה לדין]
* 
* 
* 
* 
* 
* יניב ואקי, [https://skiramishpatit.com/wp-content/uploads/251.pdf עילות הסגירה "חוסר ראיות", "העדר אשמה" ומה שביניהן], הסניגור 251

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: משפט פלילי