OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוניברסיטת מאסטריכט

אוניברסיטת מאסטריכט (בהולנדית: Universiteit Maastricht; בראשי תיבות: UM) היא אוניברסיטה ציבורית, הממוקמת במאסטריכט שבהולנד אשר הוקמה בשנת 1976 ובכך מהווה השנייה מבחינת צעירותה מבין 13 האוניברסיטאות ההולנדיות. נכון לשנת 2020, לומדים באוניברסיטה כ-21,000 סטודנטים, כאשר 55% מתוכם זרים (כאשר גם כמעט 20% מאנשי הצוות של האוניברסיטה הם בעלי אזרחות זרה). חצי מתוכניות הלימוד הן באנגלית והשאר נלמדות באופן חלקי או מלא בהולנדית. האוניברסיטה נחשבת לאחת מן הטובות בהולנד.

== היסטוריה ==
אוניברסיטת מאסטריכט הוקמה רשמית בינואר 1976 עם אישורה של יוליאנה, מלכת הולנד, וזאת לאחר שזוהה צורך להכשיר אשי מקצוע בתחומי הרפואה לאור החוסר במדינה. מוסד זה עזר לשקם את הכלכלה המקומית, לאחר שתעשיית הפחם דעכה. בשנותיה הראשונות, זכתה אוניברסיטת מאסטריכט לתמיכה ממשלתית נרחבת.

הפקולטה למשפטים הוקמה בשנת 1981 ואחריה הפקולטה לכלכלה בשנת 1984. בשנת 1994 הוקמה הפקולטה לאמנויות ותרבות ושנה לאחר מכן הוקמה הפקולטה לפסיכולוגיה. הפקולטה למדעי הרוח והמדעים החלה לפעול בשנת 2005, והכילה מגוון יחידות ארגוניות, כמו המחלקה להנדסת ידע ובית הספר לממשל. בשנת 2007 הפקולטות למדעי הבריאות והפקולטה לרפואה אוחדו לכדי פקולטה אחת. כיום (2024) פועלות באוניברסיטה כשש פקולטות המציעות 17 תוכניות לתואר ראשון, 56 תוכניות לתואר שני ומספר תוכניות ללימודי דוקטורט.

== פקולטות ==
* הפקולטה לבריאות, רפואה ומדעי החיים
* הפקולטה לפסיכולוגיה ומדעי המוח
* הפקולטה למשפטים
* הפקולטה לאמנויות ומדעי החברה
* הפקולטה למדעים והנדסה
* בית הספר למנהל עסקים וכלכלה

== דירוגים בין-לאומיים ==
* דירוג שאנגחאי - מקום 201–300 (2023)
* דירוג Times Higher Education - מקום 138= (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 256= (2024)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לימבורג
קטגוריה:הולנד: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:מאסטריכט
קטגוריה:רשת אוניברסיטאות עולמית
קטגוריה:1976 בהולנד
אוניברסיטת אילינוי בשיקגו

אוניברסיטת אילינוי בשיקגו (באנגלית: University of Illinois at Chicago; בראשי תיבות: UIC) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, הממוקמת בשיקגו שבארצות הברית, אשר הוקמה בשנת 1982. האוניברסיטה היא הגדולה ביותר באזור שיקגו, עם מעל ל-34,000 סטודנטים. הקמפוס שלה נמצא בשכונת ניר וסט סייד.

נכון לשנת 2022, מציעה אוניברסיטת אילינוי בשיקגו 91 תוכניות לתואר ראשון, מעל 100 תוכניות לתואר שני ו-61 תוכניות לדוקטורט. האוניברסיטה כוללת 16 קולג'ים ואת בית הספר הציבורי הראשון והיחיד למשפטים בשיקגו. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את קרול מוזלי בראון, ג'סטין הארטלי ואדריאן סמית'. 

האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות הערים הגדולות (GCU) ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר (URA).

== היסטוריה ==
שורשיה של האוניברסיטה טמונים במספר מוסדות אקדמיים שנוסדו עוד במהלך המאה ה-19, ובהם הקולג' לרוקחות בשיקגו, שנפתח בשנת 1859, הקולג' לרפואה ומנתחים (1882) והקולג' לרפואת שיניים (1891). מוסדות אלו אוחדו בשנת 1913. לאחר מלחמת העולם השנייה הלימודים בקולג'ים התרחבו מאוד, כתוצאה מתגמולים שניתנו לסטודנטים שלחמו במלחמה. הקולג'ים הפכו לאוניברסיטה בספטמבר 1982.

== קולג'ים ובתי ספר ==
* (1859)
* (1882)
* (1891)
* הקולג' להנדסה (1946)
* הקולג' לאדריכלות, עיצוב ואמנויות (1946)
* הקולג' לאמנויות ומדעים ליברליים (1946)
* הקולג' לסיעוד (1951)
* הקולג' למנהל עסקים (1965)
* הקולג' לחינוך (1965)
* הקולג' לעבודה סוציאלית ע"ש ג'יין אדמס (1965)
* הקולג' למוסמכים (1965)
* הקולג' לתכנון ערים וענייני ציבור (1973)
* הקולג' למדעי הבריאות היישומיים (1979)
* הקולג' ללימודים מתקדמים ומקצועיים (1982)
* (1899)
* (1970)

== דירוגים בין-לאומיים ==
* דירוג שאנגחאי - מקום 301–400 (2024)
* דירוג Times Higher Education - מקום 201–250 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 323= (2024)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שיקגו: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:איגוד אוניברסיטאות המחקר
קטגוריה:אוניברסיטאות הערים הגדולות
קבוצת שינדלר

קבוצת שינדלר (באנגלית: Schindler Group) היא חברה שווייצרית המייצרת, מספקת ומתחזקת מדרגות נעות ומעליות לבנייני מגורים, מרכזי קניות וגורדי שחקים.
מטוס של פרויקט סולאר אימפולס עם הלוגו של שינדלר
נכון לשנת 2019 מעסיקה החברה כ-66,000 עובדים בכל רחבי העולם, בעלת לקוחות ב-140 מדינות ונסחרת בבורסת SIX בשווייץ<ref></ref><ref></ref>.
מדרגות נעות של החברה במרכז קניות בהונג קונג
מטה החברה הראשי נמצא בעיר אביקון, שווייץ ומפעלי החברה נמצאים בברזיל, סין, סלובקיה, ספרד, שווייץ, הודו וארצות הברית.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה בעיר לוצרן, בשנת 1874 על ידי רוברט שינדלר (Robert Schindler) ואדוארד וויליגר (Eduard Villiger) כמפעל לייצור מכונות וציוד הרמה.

בשנת 1906, הוקמה חברת הבת של שינדלר בעיר ברלין, גרמניה ובהמשך נפתחו סניפים נוספים ברחבי אירופה.

בשנת 1979, רכשה שינדלר את חברת המעליות הותון (Haughton), שסיפקה שירותים זהים בארצות הברית.

בשנת 1980, החלה החברה לספק שירותים ברפובליקה העממית של סין.

בשנת 1989, רכשה החברה את חטיבת המעליות בחברת וסטינגהאוס, שהייתה גורם מרכזי בייצור מעליות בארצות הברית<ref></ref>.

בשנת 1999, רכשה שינדלר כ-63% ממניות חברת אטלס (Atlas), שסיפקה וייצרה מדרגות נעות ומעליות בברזיל<ref></ref>.

בחודש פברואר 2007, נקנסה שינדלק בסכום של כ-144 מיליון אירו בעקבות פרשת קרטל המעליות בו הייתה מעורבת החברה<ref></ref><ref></ref>.

החל משנת 2011, נותנת החברה חסות לפרויקט סולאר אימפולס, שמטרתו לפתח ולבנות מטוס הנע באמצעות מנוע חשמלי המוזן מתאים סולאריים.

בשנת 2016, מונה תומאס אוטרלי (Thomas Oetterli) למנכ"ל החברה.

במרץ 2021 הגישה רשות התחרות כתב אישום בגין הסדר כובל (קרטל) נגד החברה וחמש חברות נוספות בטענה להסדרי אי-תחרות על לקוחות שהתקיימו בינה לבין החברות הנוספות.

== חברות בת ==
לקבוצת שינדלר 44 חברות בת המספקות שירותים שונים ברחבי העולם:
{| class="wikitable"
|+
|Schindler Lifts Australia Pty Limited
|Schindler France
|Ascensores Eninter SL
|Jardine Schindler Group
|-
|Schindler Elevator Corporation
|Ascensores Llerida
|H. Henseler Ag
|Schindler CZ, a.s
|-
|AS Aufzüge AG
|Inventio AG
|2006 Minato Ward elevator accident
|Schindler Pars International Ltd
|-
|Schindler Lifts SA (Pty) Ltd
|Schindler Enterprises
|Reber-Schindler Heis A/S
|Schindler Olayan Elevator
|-
|Schindler Lifts (Hong Kong) Limited
|Emun, S.A
|Suzhou Schindler Elevator Co. ltd
|Schindler Deutschland GmbH
|-
|Ascensores Schindler (chile) S.A
|Schindler China Elevator
|Schindler Hrvatska d.o.o
|Schindler India Private Limited
|-
|Schindler Management AG
|Dralle Aufzüge GmbH + Co. KG
|Schindler S.p.A
|Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH
|-
|Elevadores Atlas Schindler S.A
|ZAO Schindler
|Schindler S.A
|Schindler Hiss Ab
|-
|XJ-Schindler (Xuchang) Co Ltd
|Schindler Maroc S.A
|M.F. Certus
|Ascensores Rioja S.L
|-
|Schinac Verwaltungs AG
|Shanghai Schindler Trading
|Schindler Vytahy A Eskalatory A.S
|Schindler Polska Sp. z o.o
|-
|Reassur AG
|Roux Combaluzier Schindler
|Schindler Nechushtan Elevators Ltd
|Schindler ltd
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה השווייצרית SIX
קטגוריה:חברות שווייצריות
קטגוריה:מעליות
למור סנפורד

למור סנפורד (שם מדעי: Eulemur sanfordi; בעבר נקרא למור חום סנפורד) הוא מין של פרימט מהסוג למור וממשפחת הלמוריים, החי רק בצפון מדגסקר ביערות גשם.

בעבר נחשב לתת-מין של המין למור חום אולם ב-2001 הוא הופרד למין נפרד.

== מאפיינים ==
למור סנפורד מגיע לאורך שלושים ושמונה עד חמישים וחמישה סנטימטרים ללא הזנב ומשקלו 1.8–2.4 קילוגרמים. צבע הפרווה חום. הלמור חי בקבוצות של שלוש עד חמש-עשרה פרטים. ההזדווגות מתרחשת בסוף מאי והנקבה ממליטה גור אחד (בשבי שתיים) בסוף ספטמבר-בתחילת אוקטובר לאחר היריון של 120 יום. הגורים נגמלים מחלב בגיל שלושה עד ארבעה חודשיים ומגיעים לבגרות מינית בגיל שנתיים.

הלמור חי ביערות הגשם של צפון מדגסקר עד גובה של 1400 מטר מעל פני הים וכן ביערות שפלה יבשים. וניזון בעיקר מעלים, פרחים, צוף, פירות וחסרי חוליות כמו חרקים. טורפיו של הלמור הם בעיקר טורפי מדגסקר כמו הפוסה, חנק קרקע מלגשי, איה זרונית מדגסקרית ועקב מדגסקר. הלמור נמצא בסכנת הכחדה עקב כריתת יערות ובגלל ציד של הלמור על ידי תושבי אנטסירננה שמשתמשים בהם כחיות מחמד.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:למוריים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1932
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם של מדגסקר
יחסי נמיביה–צרפת

שגרירות נמיביה בפריז
יחסי נמיביה–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים בין נמיביה לצרפת. שתי המדינות מנהלות יחסים מצוינים וידידותיים.

== סקירה כללית ==
בשנות ה-70 הייתה צרפת פעילה במיוחד בנושא עצמאותה של נמיביה במועצת הביטחון של האו"ם, ובמאי 1981 היא הכירה בזכותה הבלתי מותנית של נמיביה לעצמאות, ו-SWAPO, הנציג המוכר של העם הנמיבי באו"ם, פתח משרד בפריז.

שתי המדינות מקיימות את המטרה המשותפת לשלום, ביטחון ופיתוח באפריקה, מאז שמרו על יחסים מוסדיים קבועים. הנשיאים סם נוג'ומה והיפיקפוניה פוהאמבה התקבלו בברכה בצרפת על ידי הנשיא ז'אק שיראק, שבעצמו נסע לנמיביה בשנת 1998. בשנת 2010, ניקולה סרקוזי אירח את הנשיא פוהאמבה בארמון האליזה. בנובמבר 2016 פגש הנשיא האגה גיינגוב את פרנסואה הולנד] בביקור רשמי. לאחר ביקור משלחת של הסנאט הצרפתי בווינדהוק בשנת 2013, התקבלה בברכה משלחת מהמועצה הלאומית של נמיביה בראשות נשיא המועצה אסר קוברי קפרה בצרפת באוקטובר 2015.

לרגל ועידת הצדדים לאמנת האו"ם נגד שינויי אקלים בשנת 2016, הייתה נמיביה, המדינה האפריקאית הראשונה המחויבת להפחתת גזי חממה (GHG) ב-89% עד שנת 2030, עם יעד של 70% אנרגיות מתחדשות.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* נמיביה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז.
* צרפת מחזיקה בנמיביה שגרירות בווינדהוק וקונסוליה כללית בוואלוויס ביי.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://na.ambafrance.org/Bilateral-relations יחסי נמיביה–צרפת] באתר משרד החוץ הצרפתי

== הערות שוליים ==
עמק מוטונאי

עמק מוּטוֹנְאִי (באנגלית: Moutonnée Valley) הוא עמק ברמת גנימד, באזור החוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.

העמק פונה לכיוון מזרח לעבר אגם מוטונאי ומפרץ ג'ורג' השישי.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

שמו של העמק ניתן לו בשנת 1980 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה; בעת מתן השם הוא נכתב בטעות "עמק מונטונאי" (Mountonnée Valley) - אולם טעות זו תוקנה בשנת 1983.

העמק נקרא על שמו של אגם מוטונאי (הקרוי על שם תצורת הנוף רוש מוטונאי המצוייה לגדותיו).

=== אזור אנטארקטי מוגן במיוחד ===

העמק ממוקם בתוך האזור האנטארקטי המוגן במיוחד "עמק אבליישן, ורמת גנימד" - אזור מוגן מספר 147.

== ראו גם ==

* עמק אבליישן
* עמק אראטיק
* עמק ויקינג
* עמק בלמנייט
* עמק פלטאיירון

* נקודת מוטונאי

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• Newsham Kevin K, [https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/20628887/ Structural changes to a mycothallus along a latitudinal transect through the maritime and sub-Antarctic], Mycorrhiza. 2011;21(3):231-236. doi:10.1007/s00572-010-0328-0</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:10342 עמק מוטונאי] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=129164 עמק מוטונאי] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=9922&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR עמק מוטונאי] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [http://distancebetween.info/moutonnee_valley מחשבון מרחקים - המרחק מעמק מוטונאי לאתרים סמוכים]
* [https://www.mindat.org/feature-6638468.html עמק מוטונאי] באתר mindat

== הערות שוליים ==

מוטונאי
מוטונאי
תפילת שוא

תפילת שוא הוא מונח המתאר תפילה על דבר שכבר נעשה ואי אפשר לשנותו. המונח משמש גם כביטוי בשפה העברית לדבר שאי אפשר לשנותו.

== מקור האיסור וטעמו ==
מקור האיסור להתפלל תפילת שוא על מקרה שחלף זמנו ועבר נמצא ב. את טעם האיסור מביא רבי עובדיה מברטנורא "דמאי דהוה הוה", כלומר - מה שהיה היה, את המציאות כבר לא ניתן לשנות על ידי תפילה. הערוך השולחן<ref></ref> טוען שהודאה בשונה מתפילה כן אפשר על העבר "דמה יועיל תפילה על העבר, על העבר לא שייך רק לשון הודאה, על העתיד שייך רק לשון תפילה".

שמע קול צוחה בעיר, ואמר, יהי רצון שלא יהיו אלו בני ביתי
המשנה מביאה שתי דוגמאות לתפילת שוא: <ref>אחר 40 יום מתחילת ההריון, כשכבר נקבע את הולד יהיה זכר או נקבה. וכששניהם הזריעו בבת אחת, שהרי אם איש מזריע תחלה יולדת נקבה אשה מזרעת תחלה יולדת זכר. ().</ref>, .

ההולך למוד את גורנו
דוגמה נוספת מובאת ב וב אולם בגמרא זו מובא טעם שונה במקצת לאיסור תפילת שוא , במשנת יעקב מציע שמדובר באותו טעם כי מאחר שאין הברכה שרויה בדבר הנמדד, ברכה לא יכולה כבר להיות, ולכן הרי זה כצועק ומתפלל על לשעבר<ref></ref>.

בספר ישועות יעקב<ref>תרפב, ב</ref> מביא שטעם האיסור הוא שמא ינכו לו מזכויותיו, כמאמר התלמוד בבלי <ref></ref>

== תפילה על נס ==
בברכת המזון של חנוכה כששכח על הנסים אומר בסוף ברכת המזון "הרחמן הוא יעשה לנו ניסים כמו שעשה לאבותינו"<ref>המפה על </ref>, לכאורה זה תפילת שוא על נס, ונראה שמותר.

רבי יוסף בכור שור<ref>על .</ref> טוען שעל נסים שיכולים לבוא בדרך הטבע אפשר לבקש. . אולם על ניסים הנוגדים את טבע העולם אסור להתפלל<ref>ראו גם במאירי על .</ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:תפילות ביהדות
קטגוריה:נסים ביהדות
קטגוריה:ניבים וביטויים ישראליים
ביילי ויליס

"קיר ויליס" ב[[הר ריינייר, מדינת וושינגטון, תצלום מ-1913]]
ביילי ויליס (באנגלית: Bailey Willis; 31 במרץ 1857 – 19 בפברואר 1949) היה גאולוג אמריקאי, נודע כאחד המומחים המובילים בעולם של זמנו, בתחום חקר רעידות אדמה. בארץ ישראל חקר, בזמן אמת, את רעידת האדמה של שנת 1927, מהאוויר ומעל פני הקרקע.

== ראשית חייו ==
ויליס נולד וגדל בניו יורק. לאחר שהתייתם מאביו בגיל 10, נשלח בגיל 13 לארבע שנות לימודים באנגליה וגרמניה. בשנת 1875 החל ללמוד הנדסת מכונות באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק וקיבל את התואר הראשון שלוש שנים לאחר מכן, ולאחר שנתיים נוספות סיים גם תואר ראשון בהנדסה אזרחית והנדסת מכרות .

== קריירה ==
את הקריירה שלו בתחומים שלמד החל בשנת 1881 במחקר שדה בן 3 שנים עבור חברת הרכבות הצפון-פציפית . בחיפושיו אחרי מרבצי פחם עבור הרכבות, חקר את הגאולוגיה של הר ריינייר, שהוא אחד מההרים המרכיבים את שרשרת רכס קסקייד שבצפון קליפורניה. לימים, רשות הפארקים הלאומיים בארצות הברית החליטה לקרוא למצוק נדיר של בזלת המתנשא לגובה של כ־1,100 מ' שנמצא בקרקס קרחוני של "קרחון הקרבון" בפארק הלאומי הר ריינייר על שמו - "קיר ויליס" . לאחר סיום המחקר במערב ארצות הברית, עבר למזרחה, ובמסגרת תפקידו בסקר הגאולוגי של ארצות הברית כמנהל חטיבת רכס האפלצ'ים, ניהל את המחקרים אודות היווצרות שרשרת הרים זו, ובשנת 1894 פרסם את מחקריו בספר בשם "המכניזם של המבנה האפאלצ'י.

שנה לאחר מכן החל ללמד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבוושינגטון הבירה, במקביל לתפקיד נוסף שמילא בסקר הגאולוגי האמריקאי. הוא קיים משלחות מחקר בצפון סין ובארגנטינה. בשנת 1915 מונה להיות ראש המחלקה לגאולוגיה באוניברסיטת סטנפורד, קליפורניה. במהלך שנות העשרים של המאה ה-20 החל לעסוק בחקר רעידות אדמה, ובהעלאת המודעוּת לחיזוק מבנים כנגדן. הוא כיהן כנשיא החברה הסייסמולוגית האמריקאית בין השנים 1921–1926. עם סיום תפקידו יצא למצרים, שם שמע על רעידת האדמה החזקה שהתרחשה בארץ ישראל וסביבתה ב־11 ביולי 1927. הרעידה הורגשה גם בקהיר. הוא טס בטיסה פרטית מקהיר לארץ ישראל, חג מעל רוב האתרים שנפגעו קשות ברעידה, ביצע איסוף נתונים ומידע, ופרסם שנה לאחר מכן מאמר על "רעידות האדמה בארץ הקודש". כאשר חזר לארצות הברית, מונה להיות נשיא החברה הגאולוגית האמריקאית והמשיך לפרסם מספר ספרים בתחום גאולוגיה סטרוקטורלית ותיאורית נדידת היבשות שעליה הייתה לו ביקורת, שהתבררה לאחר פרסום תיאורית טקטוניקת הלוחות בשנות הששים, כמרחיקת ראות.

== פרסים ועיטורים ==
ויליס זכה לקבל פרסים ועיטורים רבים בימי חייו. הבולטים שבהם: תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברלין; מדליית זהב מטעם החברה הגאוגרפית הצרפתית – שניהם בשנת 1910; אות מסדר לאופולד בשנת 1936 ומדליית פנרוז מטעם החברה הגאולוגית האמריקאית בשנת 1944.

ביילי ויליס הלך לעולמו ב־19 פברואר 1949 בפאלו אלטו שבקליפורנייה.

== ראו גם ==
* אוניברסיטת סטנפורד
* רעידת האדמה בישראל (1927)

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* "[http://people.wku.edu/charles.smith/chronob/WILL1857.htm Willis, Bailey (United States 1857–1949)]", in: Charles H. Smith (ed.), [http://people.wku.edu/charles.smith/chronob/WILL1857.htm Some Biogeographers, Evolutionists and Ecologists Chrono-Biographical Sketches], 2005
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאולוגים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:זוכי מדליית וולאסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1857
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949
יחסי נמיביה–פינלנד

יחסי נמיביה–פינלנד הם היחסים הדו-צדדיים של פינלנד ונמיביה. פינלנד הכירה בנמיביה ב-21 במרץ 1990. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים באותו יום. נמיביה מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי<ref></ref> ואילו פינלנד מחזיקה בנמיביה שגרירות בווינדהוק וקונסוליית כבוד בוואלוויס ביי.

== יחסים דיפלומטיים ==
שגרירות פינלנד בווינדהוק
פינלנד הצהירה שהיא תומכת נחרצת בעצמאות נמיביה עוד לפני שנמיביה השיגה זאת.<ref></ref>

== סיוע פיני ==
ממשלת פינלנד סיפקה סיוע בתחומי הייעור, המים, הסביבה והבריאות.<ref></ref>

== יחסי סחר ==
באופן כללי, הסחר בין נמיביה לפינלנד היה קטן. היצוא של נמיביה לפינלנד גדל מ-810 מיליון דולר נמיבי בשנת 2004 ליותר ממיליארד דולר נמיבי (בערך 90 מיליון אירו) בשנת 2007.<ref></ref> עם זאת, דוח משנת 2011 הראה כי המסחר היה מוגבל עוד יותר. היצוא של פינלנד לנמיביה הסתכם ב-2.4 מיליון אירו, בעיקר בנייר ומוצרי נייר. ייצוא נמיביה לפינלנד הסתכם רק ב-0.9 מיליון אירו, בעיקר מורכב ממוצרי בשר ובשר.<ref></ref> השר הפיני לענייני אירופה וחוץ חוץ, אלכסנדר סטוב, יחד עם משלחת סחר ביקרו בנובמבר 2012 בדרום אפריקה ובנמיביה. המטרה הייתה לקדם הזדמנויות עסקיות עבור חברות פיניות.<ref></ref>

== ביקורים רשמיים ==
ביוני 2008 ביקר פינלנד ראש ממשלת נמיביה נהס אנגולה.<ref></ref>

בפברואר 2011 ביקר בנמיביה נשיא פינלנד טריה הלונן.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
Father of All Motherfuckers

Father of All Motherfuckers (לעיתים משתמשים בשם המצונזר Father of All...) הוא אלבום האולפן ה-13 של להקת הרוק האמריקאית גרין דיי, אשר יצא לאור ב-7 בפברואר 2020.

== הפקת האלבום ==
ב-9 בדצמבר 2018, סולן הלהקה בילי ג'ו ארמסטרונג אישר כי הוא עובד על כתיבת שירים עבור אלבום חדש של להקת גרין דיי.<ref></ref>

האלבום הוקלט בין החודשים יוני לספטמבר בשנת 2019, וזהו האלבום הקצר ביותר שהלהקה הוציאה (26:16 דקות). למעשה, בזמן ההקלטות חברי הלהקה הקליטו 16 שירים שתוכננו להיות באלבום. חברי הלהקה סיפרו בראיון כי בחרו לוותר על שישה שירים מהסיבה שהרגישו שהם לא מתאימים לאלבום, וש-10 השירים שנבחרו "מדברים אחד-אל-השני" טוב יותר. לדברי ארמסטרונג, חברי הלהקה רצו ליצור מעין אלבום רוק אנד רול ישן, שעוקב אחרי ההיסטוריה של הסוגה.<ref name=":0"></ref>

ארמסטרונג ציין כי האלבום הושפע ממספר הרכבי גלאם רוק וגראז' רוק, כמו: טי רקס, מרתה והוונדלות ו-Mott the Hoople.<ref name=":0" />

עטיפת האלבום מציגה תמונה מאוד דומה לזו שהייתה על אלבומה השביעי של הלהקה American Idiot משנת 2004. שם האלבום, Father of All Motherfuckers, רשום על גבי הזרוע כאשר יש חד-קרן שמסתיר את המילה "Motherfuckers". על גבי העטיפה של המהדורה המוגבלת של האלבום אין את החד-קרן.

== שחרור סינגלים ==
במטרה לקדם את האלבום ארבעה משיריו יצאו כסינגלים. הסינגל המוביל שגם נושא את שם האלבום, "Father of All...", יצא ב-10 באוקטובר 2019 יחד עם ההכרזה על האלבום.<ref></ref> כעבור מספר ימים, ב-19 בספטמבר, יצא גם הוידאו קליפ.<ref></ref>

הסינגל השני, "Fire, Ready, Aim", יצא ב-9 באוקטובר 2019 ושימש גם בתור שיר הנושא של עונת 20–2019 של ליגת ההוקי קרח NHL.<ref></ref>

הסינגל השלישי, "Oh Yeah!", יצא ב-16 בינואר 2020 יחד עם וידאו קליפ.<ref></ref> השיר שואב השראה מגרסת הכיסוי של ג'ואן ג'ט לשיר "Do You Wanna Touch Me", שיר שהוא במקור של גארי גליטר. מאחר שגליטר הורשע בשנת 2015 בעבירות מין של התעללות מינית בילדים וניסיונות אונס, חברי הלהקה רשמו כי יתרמו את התמלוגים שירוויחו מהשיר לארגוני זכויות אדם ולארגונים הנאבקים באונס ועבירות מין.<ref></ref>

הסינגל הרביעי והאחרון, "Meet Me on the Roof", יצא ב-7 בפברואר 2020 יחד עם היציאה לאור של האלבום.

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== משתתפים וקרדיטים ==
=== חברי גרין דיי ===
* בילי ג'ו ארמסטרונג - סולן, גיטרה, עיצוב גרפי
* מייק דירנט - גיטרה בס, קולות רקע
* טרה קול - תופים, כלי הקשה

=== חברי הפקה ===
* בוץ' ווקר - מפיק מוזיקלי, טכנאי קול
* כריס דוגן - מפיק מוזיקלי, טכנאי קול, ערבוב שמע 
* טוד סטופרה - עוזר טכנאי קול
* צ'אד בלייק - ערבוב שמע
* אלין ב. - עוזר ערבוב שמע
* בריאן לוסי - מאסטרינג
* נתנאל מלה - טכנאי תופים
* אנדרו הנס בוצ'ר - טכנאי גיטרה
* כריס בלהיימר - עיצוב גרפי
* פמלה ליטקי - צילום

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 2020
קטגוריה:אלבומי גרין דיי
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי בוץ' ווקר
קטגוריה:אלבומי פופ-פאנק
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים האוסטרלי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
טופיה חלקת זנב

טופיה חלקת זנב (שם מדעי: Dendrogale) הוא סוג של יונקים קטנים ממשפחת הטופייתיים, הכולל שני מינים החיים בטבע רק בדרום-מזרח אסיה.

הטופיות הן קרובות רחוקות של הפרימטים, והן חיות בין ענפי העצים ביערות הטרופיים של דרום-מזרח אסיה. אורכם 10 עד 15 סנטימטרים, ומשקלם 35 עד 55 גרם בממוצע. הם בעלי פרווה אפורה ומעט כהה והצוואר והחזה צהובים-בהירים.

הטופיות חיות ביערות הרריים עד גובה 1,500 מטר וגם ביערות לחים יותר. הם פעילי יום המחפשים חרקים, אך גם פירות בין הענפים או על הקרקע.

שני המינים לא נחשבים לקרובים לסכנת הכחדה, אך עלולים להיפגע עקב כריתת היערות בהם הם חיים.

==מינים==
* טופיה חלקת זנב בורנאית (Dendrogale melanura) – אנדמי לצפון בורניאו.
* טופיה חלקת זנב צפונית (Dendrogale murina) – מצוי בטבע בתאילנד, קמבודיה ודרום וייטנאם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1848
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:טופייתיים
יחסי דרום אפריקה – פינלנד

יחסי דרום אפריקה–פינלנד הם יחסי החוץ בין פינלנד לדרום אפריקה. יחסים דיפלומטיים כוננו ב-15 במאי 1949. נציגות דרום אפריקה הוקמה בשנת 1967 ובמרץ 1991 שודרגו היחסים לרמה השגרירית.<ref name="sa"></ref> במהלך מלחמת העולם השנייה דרום אפריקה הכריזה מלחמה על פינלנד.<ref name="nordic"></ref>

== הסכמים ==
בשנת 2008 חתמו דרום אפריקה ופינלנד על הסכם שיתוף פעולה לתמיכה בפרויקטים של מדעי הביולוגיה בקהילה לפיתוח דרום אפריקה.<ref></ref>

== אפרטהייד ==
פינלנד הייתה תומכת נמרצת בפירוק האפרטהייד בדרום אפריקה.<ref></ref><ref></ref>

== יחסי סחר ==
דרום אפריקה מייצאת לפינלנד פירות טריים ויבשים, יין, עיסת נייר, ברזל, פלדה ופחם. דרום אפריקה מייבאת מפינלנד ציוד טלקומוניקציה, נייר, מוצרי לוח ומכונות.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* פינלנד מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה, קונסוליה כללית ביוהנסבורג ו-2 קונסוליות בקייפטאון ודרבן.
* דרום אפריקה מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי.

== הערות שוליים ==
נפות הונגריה

חלוקת הונגריה למחוזות (כחול) ולנפות (לבן, בהגדלה)
נפות הונגריה (בהונגרית: Kistérség) הן 174 אזורים גאוגרפיים שהיו מחלקים את מחוזות הונגריה בחלוקה שהתקיימה בין השנים 1994–2013 כחלק מהחלוקה המנהלית של הונגריה. שימושן העיקרי ומטרת הקמתן של הנפות הייתה למטרות פיתוח וסטטיסטיקה אזוריים בהונגריה. הנפות נוצרו מקיבוץ יישובים ורשויות באותו המחוז ולא היה קיים מצב בו שתי רשויות משני מחוזות שונים השתייכו לנפה אחת. החל מ-1 בינואר 2013 עברה הסמכות הניהולית של הנפות למחוזות המדינה והן שמשו רק לאיסוף נתונים סטטיסטיים עד לביטולן הסופי ב-25 בפברואר 2014.

בעת קיומן, הנפות היו ברמת LAU-1 כחלק מהחלוקה ליחידות טריטוריאליות לסטטיסטיקה של מדינות האיחוד האירופי – NUTS.

== היסטוריה ==
=== הקמה ===
חלוקת הנפות של הונגריה מקבילה לחלוקה ההיסטורית ל'מחוזות' שנקראה Plural járások) járás) והתקיימה החל משנת 1850 באימפריה האוסטרית; בשנת 1945 מנתה חלוקה זו 151 מחוזות אם כי מספרם הלך ופחת כך שבשנת 1975 מנתה החלוקה 92 מחוזות ובעת ביטולה ב-31 בדצמבר 1983 מנתה החלוקה 83 מחוזות בלבד.

בשנת 1994 הציג נשיא הלשכה ההונגרית המרכזית לסטטיסטיקה את תוכנית חלוקת מחוזות המדינה לנפות כיחידות טריטוריאליות למדידת תהליכים סטטיסטיים, כתוצאה מכך ולאחר שעבר חוק בנדון הוכרזו 138 נפות המחלקות את מחוזות המדינה, בתיקון שנערך בחוק לאחר מכן מספר הנפות גדל ל-150 החל מ-1 באוגוסט 1997 ונשמר עד לשנת 2003 שבה נערך שינוי בסידור ותיחום הנפות שהעלה את מספרן ל-168 נפות, עד לשנת 2007 בה נוספו עוד 6 נפות והגיעו למספרן הסופי שנשמר עד לביטול החלוקה - 174 נפות המחלקות את 19 מחוזות הונגריה.

==== בין השנים 2007–2012 ====
ב-10 בספטמבר 2007 התקבל בפרלמנט ההונגרי חוק בנושא מתן לנפות סמכויות בענייני ניהול ופיתוח אזורי, כתוצאה מכך הוקמו אגודות לפיתוח רב תכליתי בכל אחת מ-173 הנפות בהונגריה, (למעט בודפשט הבירה שבה העירייה אחראית לפיתוח העיר) אך ריבוי הרשויות-המקומיות בחלק מהנפות שהגיע אף ל-30–40 רשויות באותה הנפה, הקשה על ביצוע משימות האגודות ביעילות ואף נוצרו שיתופי-פעולה תת-אזוריים בין רשויות-מקומיות באותה הנפה שלא היו כוללים את כל חלקי הנפה, ובעצם כתוצאה מכך חדלה משמעות הקמת האגודות, והן חדלו להתקיים עם ביטול החוק והעברת הסמכויות הניהוליות למחוזות המדינה ב-1 בינואר 2013.

===== ביטול החלוקה לנפות =====
עם ביטול החוק מ-2007 שנתן לנפות סמכויות בנושאי ניהול ופיתוח, והעברת הסמכויות למחוזות המדינה, חזרו הנפות לשימושן הקודם למטרות סטטיסטיקה בלבד עד לביטולן הסופי ב-25 בפברואר 2014.

== רשימת הנפות ==

== ראו גם ==
* מחוזות הונגריה
* חבלי הונגריה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הונגריה: חלוקה מנהלית
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית השלישית לפי מדינה
On the Road Again

On the Road Again (בתרגום חופשי: שוב יוצאים לדרך) הוא סינגל של להקת הבלוז רוק האמריקאית Canned Heat, שהופיע לראשונה באלבום "Boogie with Canned Heat" משנת 1968, ונחשב לאחד מבין השירים הפופולריים ביותר של הלהקה. השיר היה לאחד השירים המושמעים ביותר במדינות רבות, והיה בצמרות מצעדי הפזמונים של שנת 1968. השיר יצא גם כסינגל בתקליט ויניל ב-24 באפריל 1968. ביצוע השיר של הלהקה בפסטיבל וודסטוק נחשב לאחת ההופעות המצליחות של הלהקה, והוא אף נכנס לסרט וודסטוק שיצא מאוחר יותר.

השיר נכתב על ידי גיטריסט וזמר הלהקה אלן וילסון ואמן הבלוז פלויד ג'ונס, איתו עבד וילסון בקריירה המוקדמת שלו. הגרסה הראשונה של השיר נכתבה על ידי שניהם בשנת 1953. בשנות השישים המאוחרות, החלו חברי הלהקה, ובראשם אלן וילסון ובוב הייט, לעבד את השיר. מנגינתו הייתה מבוססת חלקית על השיר "Big Road Blues" שכתב טומי ג'ונסון בשנת 1928<ref></ref>.

ההקלטות של השיר היו בין ההקלטות הראשונות לאלבום "Boogie with Canned Heat". את ניגון התופים באלבום ביצע פרנק קוק, מתופף הלהקה המקורי, על אף שהוא לא היה המתופף בשאר האלבום<ref name=":0"></ref>. הגרסה המקורית שהוקלטה ארכה כשבע דקות וכללה קטעי אלתור מפוחית וגיטרה, אך בגרסת האלבום נערך השיר כך שאורכו היה 4:55 ובגרסת הסינגל 3:55.
לאחר שיצא כחלק מהאלבום, השיר הושמע רבות ברדיו האמריקאי והבריטי וחברת התקליטים "Liberty Records" מיהרה להוציא את השיר גם כסינגל. כדי להפוך את השיר ליותר "ידידותי" לתחנת Top-40 AM האמריקאית, חברת התקליטים הורידה דקה שלמה מהשיר. הסינגל היה לראשון שנכנס למצעדי הפזמונים מכל שירי הלהקה<ref></ref>.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קנד היט
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על כבישים
אלביון CX22S

אלביון CX22S (באנגלית: Albion CX22S) היא משאית צבאית מסוג "טרקטור ארטילרי" Artillery tractor מתוצרת יצרנית הרכב הסקוטית Albion Motors אשר יוצרה בין השנים 1941 – 1943 אשר שירתה את כוחות בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה לגרירת כלי ארטילריה בשדה כולל תותחים מסוג: תותח "M1 155 mm Long Tom" ותותח "BL 7.2 inch" מקטגוריית הוביצר.

==מפרט טכני==

* יוצרו 532 יחידות עבור הצבא הבריטי.
* בתא הנוסעים (קבינה) של דגם ה"אלביון CX22S" היו מקומות ישיבה לשניים-שלושה נוסעים (כולל נהג), ואילו לגוף האחורי היו מקומות ישיבה לארבעה נוסעים ומושבים מתקפלים לשניים נוספים יחד עם אחסון לכלים, ציוד ותחמושת.
* מנוע קדמי.
* מנוע דיזל מסוג "Albion EN244".
* הנעה 6x4 - הנעת שש על שש
* 6 צמיגים.
* כושר גרירה באמצעות כננת - עד 8 טון.

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Albion CX22S side.jpg | "אלביון CX22S" 
קובץ:Albion CX22S rear.jpg | "אלביון CX22S"
קובץ:British Albion CX22 Heavy Artillery Tractor (5781170225).jpg | "אלביון CX22S" 
קובץ:Albion CX22 Heavy Artillery Tractor, Imperial War Museum, Duxford, May 19th 2018. (43321203282).jpg | "אלביון CX22S" 
</gallery>

==מבחר גוררי תותחים של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה==
* מוריס CDSW
* מק NO משאית 7.5 טון 6X6

==ראו גם==
* אלביון נימבוס

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:משאיות
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסקוטלנד
קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:אמצעי לחימה בריטיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כלי רכב 6 גלגלים ויותר
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1941
יחסי לוב–תוניסיה

יחסי לוב–תוניסיה הם ארוכי שנים בין שתי השכנות הצפון אפריקניות במגרב, בין לוב לבין תוניסיה.

בהיותן שתי מדינות המגרב הסמוכות עם מורשת ברברית וערבית, מערכת היחסים בין השניים ידידותית אך לעיתים קשה. ידוע כי לתוניסיה יש כמה סוגיות עם לוב, כולל הבדלים פוליטיים. עם זאת, שתי המדינות פיתחו קשר חזק, חלק מהקשר ההיסטורי הארוך והעשיר שלהן.

לוב מחזיקה בתוניסיה שגרירות בתוניס ואילו תוניסיה מחזיקה קונסוליה בטריפולי, שגרירות תוניסיה סגורה מאז 2015 בשל חששות ביטחוניים.

== היסטוריה ==
מאז שקרתגו החלה להתרחב לים התיכון, החזיקה תוניסיה בשליטה על טריפוליטניה (צפון מערב לוב המודרנית) במשך מאות שנים תחת שושלות וממלכות שונות שהחזיקו את האזור בשליטתם. גם תוניסיה וגם לוב התאסלמו עם הכיבוש המוסלמי של המגרב ובהמשך הפכו לחלק מהאימפריה העות'מאנית. במהלך השלטון העות'מאני על האזור, תוניסיה הציגה השפעה רבה על טריפוליטניה כאשר היא מינתה את שליטי טריפולי שהיו נאמנים לחוסיינים בתוניס, היא יזמה מלחמות לגירוש מושלים לא רצויים מהשלטון, כמו מלחמת 1794 תחת שלטון חמודה פשה שמטרתה היה להחזיר את יוסף קרמנלי לפאשה של טריפולי. מערב לוב המשיכה לקיים קשרים תרבותיים וכלכליים עמוקים עם תוניסיה עד שהתחיל המרוץ לאפריקה כאשר צרפת ואיטליה קיבלו יחד שליטה על תוניסיה ולוב.

בשנות ה-50 של המאה ה-20, שתי המדינות זכו לעצמאות ויצרו קשרים ביניהם, תחת שלטון אידריס, מלך לוב ונשיא תוניסיה חביב בורגיבה.

== מלחמת האזרחים בלוב ==
תוניסיה, שם החל האביב הערבי, אשר התפשט לימים ללוב והפיל את המשטרים של שתי המדינות; עם זאת, התסיסה הלובית בשנת 2011 יצאה מכלל שליטה לאחר מותו של מועמר קדאפי וגרמה לתסיסה הלובית השנייה, בה מאוחר יותר ניסו האיסלאמיסטים ההולכים וגדלים להשתלט עליה. תוניס נתפסה באמצע הסכסוך בלוב בין הנציגים המבוססים בטוברוק והקונגרס הלאומי המבוסס בטריפולי.<ref></ref>

יחסי תוניסיה עם לוב התאפיינו כקשים, מאז סיעת תנועת אננדה של הממשלה התוניסאית התבררה כמי שאוהדת את האסלאמיסטים השולטים בטריפולי, ובכך גרמה למתיחות בין שתי המדינות. עם זאת, ממשלת תוניסיה מנסה להישאר נייטרלית בענייני מדינות אחרות במגרב.<ref></ref>

עם זאת, תוניסיה תמכה בפיוס בין שתי סיעות ממשלתיות בלוב, לצד מצרים ואלג'יריה.<ref></ref> תוניסיה גם שמרה על גבולותיה לפליטים לוביים שברחו מהמלחמה, וקיבלה למעלה משני מיליון אזרחי לוב למדינה בשנת 2015.<ref></ref>

באוגוסט 2023, תוניסיה ולוב הגיעו להסכם שיתוף פעולה לשיתוף בקבלת המהגרים האפריקאים שמדרום לסהרה שנתקעו בגבול בין שתי המדינות.[https://www.lemonde.fr/afrique/article/2023/08/10/la-tunisie-et-la-libye-trouvent-un-accord-pour-accueillir-les-migrants-bloques-a-la-frontiere_6185036_3212.html].

== גבול ==
שתי המדינות חולקות גבול לאורך 460 ק"מ, הנשמר על ידי ה-MoD התוניסאי כאזורי חיץ עם קואורדינטות מוגדרות, ונדרש אישור מיוחד בכניסה לאזורים אלה.

תוניסיה הקימה קו הגנה לאורך גבולותיה עם לוב, מחסום פיזי המורכב ממערכת מכשולים, כולל שקי חול המגנים על תעלות מלאות מים שנחפרו בעומק של כ-2 מטרים, מגדלי תצפית מוגבהים וגדרות. בסיוע גרמניה וארצות הברית, תוניסיה התקינה מעקב אבטחה אלקטרוני לאורך המכשול שהושלם, שמשתרע על כמעט מחצית מאורך הגבול, מערכת המעקב כוללת מערכות רכב אויבי בלתי מאויש (מל"ט) המשמשות להשלמת מעקב האבטחה מבוסס המצלמה. מערכת. המחצית הנותרת של הגבולות שמדרום לדהיבה מורכבת משטח עצום של דיונות חול אשר מנוטרות על ידי ה-GTS של הצבא התוניסאי (בצרפתית: "Groupement Territorial Saharien"), כוח צבאי המתמחה בסביבה הסהרית, הנתמך על ידי סיור אווירי.

== הערות שוליים ==
עמיחי אברהמס

עמיחי אברהמס (נולד ב-12 במאי 1968) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. אשר כיהן כמפקד חטיבה 8, חטיבת אגרוף הברזל ומבקר זרוע היבשה.

== ביוגרפיה ==
אברהמס נולד וגדל במושב בני דרום. בשנת 1986 התגייס לצה"ל לחיל השריון. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד גדוד 71. בשנים 1999–2001 פיקד על גדוד 198 (קורס מפקדי טנקי מרכבה). לאחר מכן, בשנים 2001–2003 מונה למפקד חטיבה 8 בדרגת אלוף-משנה. בהמשך, בשנים 2004–2007 מונה למפקד חטיבת אגרוף הברזל<ref></ref> (חטיבה 205, לשעבר חטיבה 514), ובמקביל, למפקד המרכז לאימונים באש. בין השנים 2008–2011 שירת כקצין אג"ם גיס 479 (הגיס הצפוני). בין השנים 2011–2014 כיהן כנציג צה"ל ומערכת הביטחון ברומניה, בולגריה ואוקראינה. לאחר שחרורו משירות קבע, מונה בשנת 2017 למבקר זרוע היבשה עד סוף שנת 2019.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 460
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 188
קטגוריה:מפקדי חטיבה 8
קטגוריה:מפקדי המרכז לאימונים באש
קטגוריה:מפקדי חטיבת אגרוף הברזל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:בני דרום: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
שירים במיץ עגבניות

שירים במיץ עגבניות הוא האלבום ה-11 של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא בשנת 1990.

האלבום מורכב כולו משירים בעלי מילים ולחן הומוריסטים ומערכונים, ומהווה חריג ביצירתו של כספי: בפעם הראשונה שכספי עושה אלבום בו הדגש הוא על אווירת ה"כיף" וההומור שבו (כפי ששם האלבום מרמז, שמקורו בביטוי סלנג עברי נפוץ "שטויות במיץ עגבניות"). לצד השירים מופיעים מערכונים קצרים.

שיר הנושא הפותח את האלבום למילותיו של אהוד מנור, מסביר זאת היטב:
"יש יצירות רציניות / שמבקשות ריכוז מלא באוזניות / יש יצירות גאוניות / שחוללו מהפכות סגנוניות / שתרומתן בלתי נשכחת / ונצחיות להן מובטחת / אך לא נעים אותן לקחת / לעבודה או למקלחת."

אחד הדברים הנוספים שמייחדים את האלבום, הוא המחוות המוזיקליות לסגנונות שהשפיעו על מתי וישנם שירים שנכתבו במכוון בסגנון מסוים על מנת להעניק להם מחווה. האלבום הוא מעין אוסף של שירי פולק-קאנטרי, למשל ההשפעות האיטלקיות ב'סטירת לחי', השאנסון הצרפתי בשיר הנושא, הפאנקי האמריקני ב'זוטול', הבלקניות ב'יאללה יאללה', השירים הרוסיים ב'זבר המצודדיב' וכמובן המבטא המרוקני הבולט במערכון 'מוריס והיונים'. כספי גם בוחר לאזכר מספר שירים ישראליים ותיקים כמו אני מאמין (שחקי שחקי), 'פנינו אל השמש העולה' מי ימלל וחופים הם לפעמים.

האלבום כולל את אחד המערכונים המפורסמים ביותר של כספי - "מוריס והיונים" (שהמילים: "מכבסת, תולה"... מתוכו נחקקו בקהל הישראלי), ששודר במקור כבר בשנת 1977 בתוכנית הרדיו הידועה של גל"צ "ציפורי לילה", של דורי בן-זאב. המערכון הוא למעשה עיבוד של כספי לסיפור מהמחזה "קריזה" על פי יהושוע סובול. כספי אף השתתף בכתיבת חלק מהמילים באלבום בעצמו באופן די נדיר יחסית לקריירה שלו.

באלבום השתתפו גני תמיר, שלמה בראבא, אייל גפן, יוסי חורי, יאיר ניצני, ודני רובס. הנגן היחיד שההשתף בהקלטות הוא שמוליק בודגוב, שניגן גיטרה חשמלית ב'זוטול' וב'אינקויזיציה'.

בנוסף יציאת האלבום לוותה בתעלול יחצני יוצא דופן במהלכו הוסבר שכספי כביכול פורש מעולם המוזיקה ומתחיל להיכנס לעולם האגרוף. למרות זאת המקרה לא סוקר לאחר הידיעה יוצאת הדופן, וגם למרות החבורות המופיעות על פרצופו של כספי בתצלום שעל עטיפת האלבום.

==השירים באלבום==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.matticaspi.co.il/יצירה-והסטוריה/אלבומים/שירים-במיץ-עגבניות/ שירים במיץ עגבניות], באתר האינטרנט של מתי כספי

קטגוריה:אלבומי 1990
קטגוריה:אלבומי מתי כספי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי מתי כספי
ואלבייק (כדורגל)

ואלבייק (בהולנדית: RKC Waalwijk) הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר ואלבייק. 

== היסטוריה ==
המועדון הוקם ב-26 באוגוסט 1940 ושיחק את משחקי הבית שלו בספורט פארק אולימפיה. האצטדיון החדש שלו, אצטדיון מנדמייקרס בן 7,500 מושבים, נפתח בשנת 1996 ונחנך במשחק מול רודה. אף שהוא נחשב לאחד המועדונים הקטנים בליגה הבכירה בהולנד, המועדון שמר על יציבות בליגה הבכירה במשך שנים רבות. בשנים 2000-2003 מאמן הקבוצה היה פטר ואן דן ברך.

בסוף עונת 2006/2007, RKC ואלבייק ירדה מהליגה הבכירה לליגת המשנה לאחר הפסד בפלייאוף ההישארות לונלו. ב-3 ביוני 2009 שבה הקבוצה לליגה הבכירה לאחר ניצחון בפלייאוף מול דה חראפסחאפ. עם זאת, בעונה שלאחר מכן ירדו שוב לאחר שסיימו במקום האחרון עם 15 נקודות בלבד. בעונה שלאחר מכן, סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה ושבה לליגה הבכירה. לאחר ירידה נוספת בסיום עונת 2013/14, RKC ואלבייק סיימה במקום ה-20 והאחרון בעונת 2014/15. בשנת 2019 עלתה ואלבייק בחזרה לליגה הבכירה לאחר היעדרות של חמש שנים, לאחר שגברה על גו אהד איגלס בגמר הפלייאוף.<ref></ref>

בעונת 2019/20, RKC סיימה במקום האחרון, אך לא ירדו ליגה בגלל העונה שבוטלה עקב התפרצות נגיף הקורונה.<ref></ref> ובעונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום ה-15 ונשארה בליגה.

== סגל הקבוצה ==
נכון ל-1 בפברואר 2024 <ref></ref> 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 (בהשאלה ממנצ'סטר סיטי)
 

 
 

 

 
 

 

 (קפטן)
 (בהשאלה מטורינו)
 

== תארים ==
;אליפות ליגת המשנה: 1987/1988, 2010/2011

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קבוצות כדורגל הולנדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1940
קטגוריה:צפון בראבנט
Part of Your World

Part of Your World (בעברית: עולמם של בני האדם, בתרגום מילולי לעברית: "חלק מעולמך") הוא שיר שנכתב על ידי הווארד אשמן והולחן על ידי אלן מנקן לסרט העלילתי המונפש של חברת וולט דיסני "בת הים הקטנה" משנת 1989. השיר מבוצע בגרסת המקור של הסרט על ידי ג'ודי בנסון ובגרסת הדיבוב העברי על ידי שלומית אהרון, שדיבבו את דמותה של אריאל נסיכת בת ים, שהשיר מבטא את רצונה העז להפוך לבת אדם. מילות השיר מציינות מונחים הקשורים לבני האדם שלא מוכרים בעולם הים, כמו אש. לשיר יש גרסת חזרה שנקראה בגרסה העברית שלו לעולם, בה אריאל שרה מחדש לאחר שהיא מצילה את אריק, נסיך אנושי בו התאהבה, מטביעה.

אשמן כתב את השיר בהשפעת שירי "אני רוצה" (שירים בהם המבצע שר את רצנו) מתיאטראות ברודוויי. במאי הסרט, רון קלמנטס וג'ון מסקר, בקישו במקור מאשמן לכתוב שיר בו אריאל מבטאת את רגשותיה הרומנטיים כלפי הנסיך אריק, אך הוא חש ששיר שמפרט את הפנטזיה של הדמות לחיות בעולם האנושי ישרת יותר טוב את עלילת הסרט. אשמן עבד על הקלטת השיר עם בנסון, איתה שיתף פעולה בעבר במחזמר "Smile" משנת 1986, כדי להבטיח שהיא תציג ביצוע נחשק. ראש חטיבת סרטי ההנפשה של חברת וולט דיסני בזמנו, ג'פרי קצנברג, הורה בתחילה להסיר את השיר מהסרט בגלל החשש שישעמם צופים צעירים. עם זאת, אשמן, קלמנטס, מסקר והאנימטור גלן קין שכנעו בסופו של דבר את קצנברג שהשיר הוא חיוני לעלילת הסרט, כמו כן הקהל נהנה ממנו במהלך הקרנת המבחן של הסרט.

השיר זכה לתהודה ביקורתית - מבקרי הקולנוע והמוזיקה שיבחו את איכות השיר ואת הביצועים הקוליים של בנסון. מספר פרסומים בתקשורת מסכימים שהשיר הוא בין שירי דיסני הגדולים שנכתבו אי פעם, וטוענים שבזכותו שירי "אני רוצה" נמצאים בסרטי הנפשה. המבקרים הציעו פרשנויות שונות למילים המעצימות של השיר, ביניהן חיפוש עצמאות מהורים שדואגים יותר מדי, זכויות פמיניזם וזכויות להט"ב. השיר זכה לביצועים רבים, ביניהם הביצועים של פיית' היל, ג'סיקה סימפסון, מיילי סיירוס, ברונו מארס, קארלי ריי ג'פסן, ג'סי ג'יי, אוליביה ניוטון-ג'ון, שרה ברליס, סיירה בואג'ס, הלסי והאלי ביילי.

== גרסאות בינלאומיות ==
בין מבצעות השיר בגרסאות הדיבוב בשפות השונות נמנות:
*שלומית אהרון (עברית)
*קרולינה וסיצ'ק (אוסטרית)
*לורה ולסבלום (הולנדית)
*אוטה למפר (גרמנית)
*נינה טפיו (פינית)
*מריה ראדוקנו (רומנית)
*סיסל שירשבה (דנית, נורווגית ושוודית)

== מיקומי שיא ==
=== גרסתה של האלי ביילי ===

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי בת הים הקטנה של דיסני
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי הווארד אשמן
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אלן מנקן
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אלן מנקן
קטגוריה:שירי להט"ב
קטגוריה:שירי נושא מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירים מסרטי קולנוע
קטגוריה:שירים עם נושאים פמיניסטיים
קטגוריה:בלדות משנות ה-1980
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וולט דיסני רקורדס
שבועת חמשת הסעיפים

שבועת חמשת הסעיפים ("五箇条の御誓文, "Gokajō no Goseimon, charter oath) היא הצהרה שניתנה על ידי הקיסר מוצוהיטו (מייג'י) ב־6 באפריל 1868 עם כינונה של רסטורציית מייג'י. ההצהרה מנוסחת כשבועה הכוללת חמישה סעיפים המתארים את עקרונות היסוד ומטרותיו של השלטון החדש.
שבועת חמשת הסעיפים

== נוסח ההצהרה ==
"בשבועה זו, אנו שמים לפנינו מטרה לביסוס העושר הלאומי ולעיצוב חוקה וחוקים

# תוקם מועצת דיון ציבורית, וכל החלטה תתקבל לאחר דיון יסודי.
# בני כל המעמדות יפעלו במשותף לקידום ענייני המדינה.
# פקידי הרשות, אנשי הצבא וכמו כן, בני העם הפשוט יוכלו למלא כל תפקיד, וכך לא יהיו עוד אנשים בלתי מרוצים.
# מנהגים פסולים של העבר יבוטלו, וכל דבר יעשה על פי המקובל בעולם.
# יפן תחפש דעת בעולם כולו, כדי לחזק את השלטון הקיסרי."

== פרשנויות והשלכות ==
ההכרזה על שבועת חמשת הזעיפים ניתנה בפני 400 אנשי פקידות וממשל בארמון בקיוטו. ההכרזה נעשתה נאמרה על ידי הנסיך סאנג'ו בנוכחות הקיסר אך לא נאמרה מפיו. במסגרת טקס ההכרזה כלל אנשי השלטון הנוכחים חתמו עליה ואישרו אותה ובהמשך גם כל שאר לדאימיו.

ההצהרה מנוסחת באופן עמום כדי לסייע לשלטון החדש להתבסס. מצד אחד ניתן לראות בה פניה לדאימיו עם ההבטחה לחזק את יפן על ידי ביטול מנהגים מיושנים וחיזוק יפן באמצעות למידה מהמערב, בהתאם למנטרה: "רוח יפנית, שיטה מערבית" ("ואקון יוסאי"). השלטון החדש עמד בפני התנגדות של שאריות השלטון הקודם ולשם כך נדרש כוחם הצבאי של לדאימיו.

מאידך, ניתן לראות בשבועת חמשת הסעיפים גם פנייה לגיוס ההמונים. ניתן לפרש אותה גם בהבטחה לחופש עיסוק ואף המעמדות ביפן ולשיתוף כלל המעמדות במוסדות השלטון והצבא. כבר עם תחילת הרסטורציה צבאות ההאנים הדרומיים שחוללו את המהפכה כללו בתוכם פשוטי עם שאינם נמנים עם מעמד הסמוראים. הצהרה זו אף ביטלה את חובתם של האיכרים להיות צמיתים לקרקע ואפשרה את השינויים הכלכליים שחלו ביפן עם עידוד העיור שאיפשר את הקמת תעשיות.

על מנת למנוע הלך רוח של שחרור עול והיתר לאנרכיה בקרב הציבור, ביום למחרת פורסמו חמשת האזהרות של מייג'י ונתלו במקומות מרכזיים בערים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תקופת מייג'י
הנביא חסר הזקן (דונטלו)

הנביא חסר הזקן (באיטלקית: Profeta imberbe) הוא פסל שיש של הפסל דונטלו, שהושלם בין השנים 1416–1418 ומתאר נביא מטיף. הוא נחצב בגודל טבעי (190x63x64 ס"מ) ומוצג במוזיאון הדואומו בפירנצה.<ref name=upenn>
 
</ref><ref name=imag>
 
</ref>

== היסטוריה ==
פסל זה הוא אחד מארבעת הפסלים שהוצבו בגומחה בצדו המזרחי של מגדל הפעמונים קמפנילה די ג'וטו בקתדרלה של העיר פירנצה. שלושת הפסלים האחרים היו הנביא המהורהר ועקדת יצחק, שניהם של דונטלו, והנביא המזוקן של נני די ברטולו.

פסלי הגומחות הועברו למוזיאון בשנת 1937 ובמקומם הוצבו עותקים.

== תיאור היצירה ==
זהות הדמות אינה ברורה עקב היעדר הַסְמָלָה חָזוּתִית ולכן הפסל נקרא בשמו המקובל הנביא חסר הזקן או הנביא עם הקלף. הפסל נוצר בהשראת דגם המטיף הקלאסי והוא מאופיין בריאליזם רב. הפסל משמר תחושת אנרגטיות כמו מיטב היצירות של דונטלו, אשר ככל הנראה השתמש בידידו פיליפו ברונלסקי כדוגמן.

תווי הפנים של הנביא מכווצים וחסרי הרמוניה, אך הרושם הכללי הוא של גְדוּלָה וכבוד בשל הרוגע שהוא משרה והקיארוסקורו החזק אשר קפלי הבגדים שלו יוצרים. ההצבעה לעבר הקלף שהוא אוחז בידו מדגישה את חשיבות נבואתו, אולם האותיות שככל הנראה נכתבו על הקלף, אינן נראות עוד. המבט מופנה מטה, כלומר לעבר הצופים מכיוון שהגומחה הייתה בגובה רב.<ref name=c1>
 
</ref>

== לקריאה נוספת ==
* Rolf C. Wirtz, Donatello, Könemann, Colonia 1998. 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דונטלו
קטגוריה:פיסול של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:פירנצה: פסלים
הנביא המהורהר (דונטלו)

הנביא המהורהר (באיטלקית: Profeta pensieroso) הוא פסל שיש של הפסל דונטלו, שהושלם בשנת בין השנים 1418–1420 ומתאר נביא. הוא נחצב בגודל טבעי (193x64x44 ס"מ) ומוצג במוזיאון הדואומו בפירנצה.<ref name=upenn>
 
</ref><ref name=imag>
 
</ref>

== היסטוריה ==
פסל זה הוא אחד מארבעת הפסלים שהוצבו בגומחה בצדו המזרחי של מגדל הפעמונים קמפנילה די ג'וטו בקתדרלה של העיר פירנצה. שלושת הפסלים האחרים היו הנביא חסר הזקן ועקדת יצחק, שניהם של דונטלו, והנביא המזוקן של נני די ברטולו.

פסלי הגומחות הועברו למוזיאון בשנת 1937 ובמקומם הוצבו עותקים.
== תיאור היצירה ==
זהות הדמות אינה ברורה עקב היעדר הַסְמָלָה חָזוּתִית. הפסל נקרא בשמו המקובל הנביא המהורהר או הנביא המזוקן בגלל הרושם המודגש בידי היד, אשר אוחזת בסנטר כשאצבע אחת מושטת לעבר הלחי. הפסל מאופיין בריאליזם רב ואנרגטי כמו מיטב היצירות של דונטלו.

הראש מזכיר במאפייניו את סן מרקו, אשר פוסל על ידי דונטלו מספר שנים קודם לכן. תווי הפנים של הנביא מכווצים וחסרי הרמוניה, אך הרושם הכללי הוא של גְדוּלָה וכבוד בשל הרוגע שהוא משרה והקיארוסקורו החזק אשר קפלי הבגדים שלו יוצרים. המבט מופנה מטה, כלומר לעבר הצופים מכיוון שהגומחה הייתה בגובה רב.<ref name=c1>
 
</ref>

== לקריאה נוספת ==
*Rolf C. Wirtz, Donatello, Könemann, Colonia 1998. 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דונטלו
קטגוריה:פיסול של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:פירנצה: פסלים
עקדת יצחק (דונטלו)

עקדת יצחק (באיטלקית: Sacrificio di Isacco) הוא פסל שיש של הפסל דונטלו, שהושלם בשנת 1421 ומתאר את עקדת יצחק. הוא נחצב בגודל טבעי (188x56 ס"מ) ומוצג במוזיאון הדואומו בפירנצה.<ref name=c1>
 
</ref>
== היסטוריה ==
החוזה להזמנת הפסל עבור מגדל הפעמונים קמפנילה די ג'וטו בקתדרלה של העיר פירנצה נחתם ב-1421 עם דונטלו ועוזרו נני די ברטולו, אולם מרבית ההיסטוריונים מייחסים את עיקר העבודה, אם לא את כולה, לדונטלו.

הפסל הוא אחד מארבעת הפסלים שהוצבו בגומחה בצדו המזרחי של מגדל הפעמונים. שלושת הפסלים האחרים היו הנביא חסר הזקן והנביא המהורהר, שניהם של דונטלו, והנביא המזוקן של נני די ברטולו.

פסלי הגומחות הועברו למוזיאון בשנת 1937 ובמקומם הוצבו עותקים.

== תיאור היצירה ==
הפסל מציג את הרגע בו קיבל אברהם את ההוראה, מן השמיים, של מלאך האלוהים לעצור, כפי שמסתמן ממבטו כלפי מעלה, הוראה אשר מסיחה את דעתו ומונעת ממנו לשחוט את בנו יצחק ().

שתי הדמויות צמודות זו לזו בהתאמה לממדי הגומחה ובעלות קומפוזיציה דינמית מלאת חיים, המושגת על ידי הפיתול והאנטומיה של גופן, ולא באמצעות הלבוש כמו בפסלי הנביאים האחרים. כאמור, אברהם מביט מעלה, רגלו הימנית מונחת על עצי העולה, ידו הימנית אוחזת בסכין שחיטה הקרובה לצווארו של יצחק וידו השמאלית אוחזת בשערו. יצחק מוצג עירום, ראשו נוטה בשלווה שמאלה, כף רגלו חורגת מבסיס הפסל כדי להגביר את האינטראקציה עם הצופים, וגופו שרירי.

אחת הבעיות המרכזיות של אמני הפיסול בתחילת המאה ה-15 הייתה טכנית, חוסר הביטחון בתכונות הפיזיות של השיש וחוסר הרצון לגרום נזק בלתי הפיך לשיש היקר, גרם לאותם אמנים ליצור פסלים שטוחים ככל האפשר, עם חציבות מינימליות לצורך תיאור הגפיים וקפלי הבגדים. כתוצאה מכך הפסלים באותה תקופה נראו קפואים ומוגבלים. פסל זה הוא דוגמה למציאות אחרת לגמרי, כאן הדגש הוא על הבעה ועל תנועה. לצורך כך נעשה שימוש בטכניקה חדשה: במקום איורים נעשה שימוש במודלים תלת־ממדים העשויים שעווה או חרס. קרוב לוודאי שהיה זה לורנצו גיברטי שהמציא את הטכניקה הזאת, ודונטלו היה אחד הראשונים להשתמש בה. טכניקה זו אפשרה לאמנים יותר חופש פעולה, הם יכלו עתה ליצור פסלים המבטאים תנועה רבה יותר של הגפיים ומשטחים יותר מורכבים. עקדת יצחק, הפסל המונומנטלי רב הדמויות הראשון של תקופת הרנסאנס, הוא דוגמה לכך. אשליית התנועה החזקה של הפסל נוצרה על ידי חציבה עמוקה בשיש, כך שידיו המסיביות של אברהם יראו נעות באופן נפרד מתנועת פלג הגוף העליון<ref name=HarvardAB1>
 
</ref>
== לקריאה נוספת ==
* Rolf C. Wirtz, Donatello, Könemann, Colonia 1998. 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דונטלו
קטגוריה:פיסול של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:פירנצה: פסלים
קטגוריה:גברים בפיסול
השראה (סרט)

השראה (באנגלית: Inspiration) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1931 בבימויו של קלרנס בראון, עם גרטה גרבו וג'ורג' מונטגומרי בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "סאפפו" מאת אלפונס דודה משנת 1884.

==תקציר העלילה==
איבון ולברה (גרטה גרבו) היא מודל והשראה לציירים, פסלים וסופרים. כולם נפגשים במסיבה של הבוהמה עם הקורטיזות שלהם. למקום נקלע סטודנט ביישן לדיפלומטיה בשם אנדרה מונטל (רוברט מונטגומרי). דווקא מפני שאינו שייך לבוהמה, היא נמשכת אליו ומפעילה עליו את קסמיה כמו פאם פאטאל.

הוריו של אנדרה לוחצים עליו להתחתן עם חברתו מילדות, מדלין (ג'ואן מארש) אך הוא שבוי בקסמיה של איבון עד שמתגלה לו שהיא נשואה וחברתה אודט (ג'ודית ווסיל) מגלה לו על חייה המופקרים עם גברים רבים.

אנדרה מופתע ומנתק את קשריו עם איבון. דרכיהם נפרדות עד שיום אחד הוא פוגש אותה בבית קפה כשהיא מרוששת ואין לה כסף לשלם למלצר. הוא מרחם עליה, לוקח אותה תחת חסותו ושוכר עבורה בית בכפר.

אנדרה מתקדם בלימודיו, מתארס למדלין ועומד להישלח לאלג'יר. ריימונד דלבל (לואיס סטון) אחד מחבורת הבוהמים העשירים, נוטש את הקורטיזנה שלו ליאן (קארו מורלי) והיא מתאבדת בקפיצה מהדירה. זה עושה רושם עז על אנדרה שרוצה למנוע דבר כזה מאיבון. הוא מגיע לכפר ומודיע לאיבון שהחליט להפסיק את לימודו, לבטל את אירוסיו ולהתחתן איתה.

כעת יש לאיבון מאהב חדש שמוכן לקחתה לפריז ולתמוך בה. היא שוקלת בין האפשרויות ומחליטה לעזוב את אנדרה כדי לא להרוס את חייו. כשהוא ישן היא כותבת לו מכתב פרידה מנומק ועוזבת עם המאהב החדש שלה.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|גרטה גרבו
|איבון ולברה
|דוגמנית פסלים
|-
|רוברט מונטגומרי
|אנדרה מונטל
|סטודנט
|-
|לואיס סטון
|ריימונד דלבל
|
|-
|מרג'ורי רמבו
|לולו
|קורטיזנה
|-
|ג'ודית ווסלי
|אודט
|קורטיזנה
|-
|קארן מורלי
|ליאן
|קורטיזנה
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tcm.com/tcmdb/title/497656/Inspiration/ השראה (סרט)], באתר TCM
* [https://www.youtube.com/watch?v=xAWF1u_sXCo הפגישה בין איבון לאנדרה בסרט "השראה"], בערוץ יוטיוב
* [http://www.garboforever.com/Film-23.htm הסרט "השראה"] באתר Garbo Forever

קטגוריה:סרטי גרטה גרבו
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1931
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש

הקבינט ב-1992
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' הרברט ווקר בוש כיהן במשך תקופת כהונה נשיאותית אחת, ממועד השבעת הנשיא בוש ב-20 בינואר 1989 ועד לסיום כהונתו ב-20 בינואר 1992.

==הרכב הקבינט==
לקבינט של בוש הצטרף המזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית, אשר מחלקתו החלה לפעול במרץ 1989, אך הוקמה בחקיקה שנתקבלה בקונגרס בימי הנשיא רייגן, קודמו של בוש.

הנשיא בוש הוציא מהקבינט את מנהל סוכנות הביון המרכזית. הוא החזיר לקבינט את היועץ לביטחון לאומי, שהוצא ממנו על ידי קודמו רייגן. כמו כן צירף בוש לקבינט את מנהל משרד המדיניות הלאומית לפיקוח על סמים.

בסך הכל כלל הקבינט 23 בעלי תפקידים (22 עד מרץ 1989) וכיהנו בו 29 גברים וארבע נשים. 11 מהם כיהנו בו במשך כל תקופת נשיאותו של בוש.

עם הקמת הקבינט הותיר בוש בתפקידיהם את המזכירים בריידי (אוצר), ת'ורנבורו (התובע הכללי) וקוואזוס (חינוך), שהיו חברים בקבינט של הנשיא רייגן. בריידי אף כיהן בתפקידו עד תום כהונת הקבינט של בוש.

==הקבינט==
===מזכירי מחלקות הממשל===
* מזכיר המדינה: ג'יימס בייקר (1989–1992), לורנס איגלברגר (1992–1993)
* מזכיר האוצר: ניקולס בריידי (1989–1993)
* מזכיר ההגנה: דיק צ'ייני (1989–1993)
* התובע הכללי: ריצ'רד ת'ורנבורו (1989–1991), ויליאם בר (1991–1993)
* מזכיר הפנים: מנואל לוחאן (1989–1993)
* מזכיר החקלאות: קלייטון יוטר (1989–1991), אדוארד מדיגן (1991–1993)
* מזכיר המסחר: רוברט מוסבכר (1989–1992), ברברה פרנקלין (1992–1993)
* מזכיר העבודה: אליזבת דול (1989–1991), לין מורלי מרטין (1992–1993)
* מזכיר הבריאות ושירותי האנוש: לואיס סאליבן (1989–1993)
* מזכיר השיכון והפיתוח העירוני: ג'ק קמפ (1989–1993)
* מזכיר התחבורה: סמואל סקינר (1989–1991), אנדרו קארד (1992–1993)
* מזכיר האנרגיה: ג'יימס ווטקינס (1989–1993)
* מזכיר החינוך: לאורו קוואזוס (1989–1990), למאר אלכסנדר (1991–1993)
* המזכיר לענייני חיילים משוחררים: אד דרווינסקי (1989–1992), אנתוני פרינסיפי (ממלא מקום) (1992–1993)

===בעלי תפקידים ברמת הקבינט===
* סגן הנשיא: דן קווייל (1989–1993)
* ראש מטה הבית הלבן: ג'ון סונונו (1989–1991), סמואל סקינר (1991–1992), ג'יימס בייקר (1992–1993)
* מנהל משרד הניהול והתקציב: ריצ'רד דארמן (1989–1993)
* מנהל הסוכנות להגנת הסביבה: ויליאם ריילי (1989–1992), לא מאויש, 1992–1993
* שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות: תומאס פיקרינג (1989–1992), אדוארד פרקינס (1992–1993)
* נציבת הסחר: קרלה הילס (1989–1993)
* היועץ לביטחון לאומי: ברנט סקוקרופט (1989–1993)
* מנהל משרד המדיניות הלאומית לפיקוח על סמים: ויליאם בנט (1989–1990), בוב מרטינז (1991–1993)
* יושב ראש מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית: מייקל בוסקין (1989–1993)

==הערות שוליים==

*
בוש, ג'ורג' הרברט ווקר