OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קלונימוס בן שבתי

רבי קלונימוס בן שבתי מרומי (נולד ברומא, סביבות 1030 - נפטר בד'תתנ"ו, 1096) היה רב מן הראשונים, בן רומא שהיגר לאשכנז וכיהן כראש הישיבה בוורמייזא בסביבות 1070.

ככל הנראה אביו הוא שבתי בן משה, פייטן בן רומא, שהיה ככל הנראה גם בין חכמי הישיבה בה.

בתחילה כיהן רבי קלונימוס כרב ברומא. לאחר פטירתו של יעקב בן יקר, שהיה ראש ישיבת וורמייזא, הגיע רבי קלונימוס למלא את מקומו שם כראש ישיבה.
רש"י בפירושו למסכת ביצה מספר בשבחו ״עתה בא אלי מכתב מגרמיי"ש שבא לשם אדם גדול זקן ויושב בישיבה מן רומא ושמו ר' קלונימוס ובקי בכל הש"ס...".

הוא היה חוליה חשובה בהעברת המסורת הישיבתית מישיבת רומא לישיבת וורמייזא, שהיו בין המרכזים הישיבתיים החשובים בימיו. בישיבת וורמייזא השפיע על רבים מבני הדור הצעיר, ואחד מתלמידיו היה רבי יוסף קרא.

הוא נחשב לסמכות בתלמוד ובהלכה. שאלות ותשובות שהתקבלו על ידו הובאו במספר ספרים. כמו כן הגיעו לידינו סליחות, בו הוא מתאר את סבלם של היהודים בזמנו. נודע כמחבר הפיוט "אֶזְעַק אֵלֶיךָ מַלְכִּי וּקְרוֹבִי", שגם בו מתנה את צרות עמו.

עסק גם בפרשנות המקרא, ופירושים משמו מצוטטים בפירושי תלמידו רבי יוסף קרא ובפירוש רש"י. על פי פירוש שהובא בשמו בסמ"ג הסיק יעקב נחום אפשטיין כי כתב בעצמו פירוש לספר זכריה, אך אברהם גרוסמן חולק עליו.

ידוע כי כתב פירוש על בראשית רבה. יש ששיערו שהפירוש המיוחס לרש"י הוא פירושו של רבי קלונימוס, אך כנראה מדובר בפירוש מאוחר יותר, ששאב מפירושו של רבי קלונימוס ומפירושו של תלמידו רבי יוסף קרא.

לדעת אלבוגן, נפטר רבי קלונימוס לפני רדיפת היהודים בזמן מסע הצלב הראשון בשנת 1096, מכיוון שהיה כבר זקן בשנת 1070 ושמו אינו מוזכר ברשימות החללים של הפוגרום. מאידך, בכתב יד אחד, שהועתק בידי שזח"ה, מפורש שרבי קלונימוס נהרג בידי הצלבנים בגזירות תתנ"ו.

==לקריאה נוספת==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:וורמס: רבנים
קטגוריה:רומא: רבנים
קטגוריה:ראשוני איטליה
קטגוריה:ראשוני אשכנז
קטגוריה:פייטני איטליה
קטגוריה:נפטרים ב-1096
שוחה בקהיר

שוחה בקהיר (אנגלית: Foxhole in Cairo) הוא סרט מלחמה בריטי משנת 1960, בבימויו של ג'ון לוואלין מוקסי מבוסס על רומן מאת לאונרד מוסלי, המבוסס על מבצע סלאם.<ref></ref> בו כיכבו ג'יימס רוברטסון ג'סטיס, אדריאן הובן, פנלה פילדינג והנרי אוסקר . <ref></ref>מייקל קיין מופיע בהופעה קצרה כחייל גרמני, באחד מתפקידי המסך הראשונים שלו.<ref></ref><ref></ref>

== תקציר ==
במהלך מלחמת העולם השנייה רומל שולח שני מרגלים לקהיר, למפקדה של הצבא השמיני הבריטי. הם מרגלים אחרי מהלכי הבריטים. המודיעין הבריטי מחפש את המרגלים לפני שהם מזיקים למאמץ המלחמתי.

== משתתפים ==
* ג'יימס רוברטסון גסטס כקפטן רוברטסון
* אדריאן הובן בתפקיד ג'ון אפלר
* ניאל מקגיני בתפקיד ראדק
* פיטר ואן אייק בתפקיד לַאסְלוֹ אֶדֶה אֹלְמַאשִי (שיחק את אותה דמות גם בסרט "רומל מתקשר לקהיר")
* רוברט אורקהרט בתפקיד מייג'ור וילסון
* ניל מקאלום בתפקיד סנדי
* פנלה פילדינג בתפקיד איווט
* גלוריה מסטרה בתפקיד אמינה
* אלברט ליבן בתפקיד ארווין רומל
* ג'ון ווסטברוק בתפקיד רוג'ר
* לי מונטג בתפקיד אברל
* מייקל קיין בתפקיד וובר
* הנרי אוסקר כאלופ משנה זלינגר
* הווארד מריון-קרופורד כמיג'ור הבריטי
* אנתוני ניולנדס כקולונל האס אס
* ריצ'רד ורנון כגנרל הבריטי
* ננסי נווינסון בתפקיד סיניורינה סיגנורלי
* ג'רום ויליס כסמל האותות הבריטי הראשון
* פיליפ בונד כסמל גרמני מסמל
* וולטר רנדל בתפקיד הברמן השני

== קבלה ==
הניו יורק טיימס כתב ב-1961 שזהו סרט ריגול בריטי שגרתי והעלילה רפויה וצפויה. למרות זאת שיבחו את ביצועיו המקצועיים של השחקן ג'יימס רוברטסון ג'סטיס.<ref></ref>

== ראו גם ==
* רומל מתקשר לקהיר (1959)

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי 1960
איזבלה קסיאס גוזמן

איזבלה קסיאס גוזמן (באנגלית: Isabella Casillas Guzman) היא עובדת מדינה וסנגורית אמריקאית, המכהנת כמנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית.

== ביוגרפיה ==
גוזמן נולדה בברבנק שבקליפורניה<ref></ref>, היא קיבלה את התואר ראשון שלה במדעים מבית הספר וורטון שבאוניברסיטת פנסילבניה .

מאז אפריל 2019 שימשה כמנהלת לשכת עורכי הדין לעסקים קטנים בקליפורניה<ref></ref>, היא הייתה גם יועצת בכירה בסוכנות לעסקים קטנים בממשלו של הנשיא הדמוקרטי, ברק אובמה<ref></ref>.

בינואר 2021 הכריז נשיא ארצות הברית הנבחר, ג'ו ביידן כי גוזמן תהיה המנהלת של הסוכנות לעסקים קטנים בממשלו העתידי ובמרץ 2021 היא נכנסה לתפקידה כמנהלת הסוכנות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי בית הספר וורטון
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ו ביידן
קטגוריה:מנהלי הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרות בית הספר וורטון
קטגוריה:עורכות דין אמריקאיות
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:מנהלות אמריקאיות
קטגוריה:מנהלים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
פרת' ויילדקטס

פרת' ויילדקטס (באנגלית: Perth Wildcats) היא קבוצת כדורסל אוסטרלית מה-NBL. היא הקבוצה היחידה בליגה המייצגת מדינת אוסטרליה המערבית וממוקמת בבירת המדינה פרת'. המועדון נקרא במקור "ווסטייט ויילדקטס" כשהצטרף ל-NBL בשנת 1982, אך שינה את שמו לפרת' ויילדקטס בשנה שלאחר מכן. משחקי הבית של הויילדקטס נערכים ב-RAC ארנה בפרת', המכונה על ידי האוהדים "הג'ונגל". צבעי הקבוצה הם שחור ואדום. לוויילדקטס 10 אליפויות NBL, והם הקבוצה המעוטרת בליגה.

== היסטוריה ==
הקבוצה הוקמה בשנת 1982, 3 שנים לאחר הקמת ה-NBL, כווסטייט ויילדקטס (Westate Wildcats, חתולי הבר של המדינה המערבית) אחרי זמן רב של לחץ מקהילת הכדורסל של פרת'. כעבור שנתיים שונה שמה לפרת' ויילדקטס. עד 1987 הקבוצה אפילו לא העפילה לפלייאוף, אך בעונתה הראשונה בו הגיעה לגמר והפסידה לבריזביין בולטס 2-0 בסדרה. בכל 33 העונות הבאות העפילה הקבוצה לפלייאוף (כלומר העפילה ל-34 הופעות רצופות בפלייאוף, הישג שלא עשתה אף קבוצת ספורט באף ענף באוסטרליה), העפילה לגמר 14 פעמים, מתוכן ניצחה 10 פעמים (1990, 1991, 1995, 1999-2000, 2009-10, 2013-14, 2015-16, 2016-17, 2018-19, 2019-20) והפסידה 4 (1993, 2002-03, 2011-12, 2012-13).

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אוסטרליה: כדורסל
קטגוריה:פרת'
שמחה טרכטר

שמחה טרכטר, שמו המלא שמעון שמחה בונם טרכטר (בפולנית: Symche Trachter; נולד ב־1890 או 1894 – נספה בשנת 1942 במחנה ההשמדה טרבלינקה) היה צייר יהודי-פולני.

==ביוגרפיה==
אביו של טרכטר היה סיטונאי אמיד. בצעירותו היה תלמידו של יאצק מלצ'בסקי בקרקוב, אחד הציירים המפורסמים ביותר של הסגנון הסימבוליטי הפולני. לאחר מכן המשיך את לימודיו בווינה בשנת 1918 ובפריז בשנת 1927. הוא הציג את יצירותיו בפריז בשנת 1930. טרכטר היה פעיל בקרקוב, והשתתף גם בתערוכות שארגנה החברה היהודית להפצת האמנויות .

==בשואה==
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נכלא בגטו ורשה, אך המשיך בפעילותו האמנותית בגטו, ועיטר בציורי קיר יחד עם צייר אחר ועצור אחר, פליקס פרידמן עיטרו את קירות אולם הקבלה הראשי במשרדי היודנראט.<ref>Artur Tanikowski, Malarze żydowscy w Polsce, vol. 1, Warsaw, Edipresse Polska, 2006. .</ref> בשנת 1942 גורש על ידי הנאצים מגטו ורשה באחד המשלוחים הראשונים למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נרצח.<ref>Roczniki Humanistyczne, vol. 24, No. 5, Lublin, Towarzystwo Naukowe of the Catholic University of Lublin, 1976, p. 9. ISSN 0035-7707.</ref>

==קישורים חיצוניים==

* [https://kollublin.wordpress.com/2012/07/24/הצייר-שמחה-טרכטר/ הצייר שמחה טרכטר, חוברת 42 שנת 2006 עמוד 31–39], אתר קול לובלין - שנתון ארגוני הלובלינאים בארץ ובחו"ל.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסירים בגטו ורשה
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:לובלין: אישים
קטגוריה:נספים במחנה ההשמדה טרבלינקה
קטגוריה:ציירים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1893
קטגוריה:נפטרים ב-1942
שורת מקהלה

כרזה תיאטרלית משנת 1900 המציגה קו מקהלה מוקדם.
שורת מקהלה היא קבוצה גדולה של רקדניות שמבצעות יחד תנועות מסונכרנות, בדרך כלל במחזמר. לפעמים, מבוצעת גם שירה.

רקדני שורת מקהלה בתיאטראות ברודוויי וברביואים זכו לכינוי מונחי סלנג כמו ponies, gypsies ו-twirlies. נערת מקהלה (באנגלית: chorus girl או chorine) היא פרפורמרית בשורת מקהלה (כלומר המקהלה של הפקה תיאטרלית, בניגוד למקהלה).

== בתרבות ==
* שורת המקהלה (1975) - מחזמר שמתרכז באודישן של שורת מקהלה בברודוויי
*שורת המקהלה (1985) - סרט שמבוסס על המחזמר באותו השם

== שורות מקהלה מפורסמות ==
תבליט בחלק החיצוני של אולם הרדיו העירוני, [[ניו יורק]]
שורת מקהלה מודרני
* בנות גייטי (התחילה באנגליה בשנות ה-90 של המאה ה-19)
* The Rockettes (מעשה ארצות הברית נוסד בשנת 1925)
* בנות טילר (הופעה בינלאומית החל משנות ה-90 של המאה ה-19)
* בנות זיגפלד

== מבצעות מפורסמות ==
רקדניות שהתחילו לרקוד בשורות מקהלה כוללות:

== ראו גם==
* קאן קאן
* פרידריכשטאדט-פאלאסט
* קור דה בלט

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תיאטראות מוזיקליים
פאלאצו פאבה

פאלאצו פאבה (באיטלקית: Palazzo Fava או Palazzo Fava-Ghisilieri) הוא ארמון היסטורי ברחוב מאנצוני בבולוניה. נמצאות בו תערוכות אמנות ובית קפה. בשלושה חדרים ישנם ציורי קיר שצוירו על ידי לודוביקו קראצ'י, אגוסטינו קראצ'י ואניבלה קראצ'י, ושהוזמנו בשנת 1584 על ידי פיליפו פאבה.

== היסטוריה ==
הארמון היה מבנה ישן כאשר נרכש על ידי משפחת פאבה בשנת 1546. המבנה הנוכחי נבנה בתקופת הרנסאנס, ושוקם על ידי פיליפו פאבה, שקיבל נדוניה גדולה על נישואיו לג'ינברה אורסי.<ref name="cupole"></ref>

== פאלאצו דלה אספוסיציוני ==
לאחר השיקום נפתח הבניין ב-28 בינואר 2011 עם תערוכת הבכורה "Palazzo Fava. Palazzo delle Esposizioni" המציג עבודות מאוספי Fondazione Carisbo בכמה קומות. הוא היווה חלק מאירוע "הבולוניה סי ריבלה" הרחב יותר ונאצר על ידי מבקר האמנות פיליפ דבריו.<ref name="autogenerato1"></ref>
* "קומת קרקע" – אוספים מודרניים ועכשוויים של Fondazione Carisbo
* "פסנתר אצולה" – אדונים ותיקים בפונדזיונה קריסבו
* "גלריית הפסנתר" – בולוניה אתמול והיום – איך עיר משתנה
* "ספרייה" – כאשר לה סינה הייתה רחוקה: 1904–1947.

=== תערוכות ===
<div class="mw-content-ltr">
* Tiziano Terzani Clic! 30 anni d'Asia. La mostra, curated by Folco Terzani (30 June 2011 – 16 October 2011).
* I 1000 di Garibaldi, quelli che vollero inventare l'Italia (for the 150th anniversary of Italian unification), curated by Philippe Daverio, Massimo Negri and Roberto Guerri (8 July 2011 – 20 October 2011).
* Quadri di un'esposizione. Pittura barocca nella collezione del maestro Francesco Molinari Pradelli, curated by Angelo Mazza (21 June 2012 – 7 October 2012).
* Nino Migliori a Palazzo Fava. Antologica, curated by Graziano Campanini (18 January 2013 – 28 April 2013).
* Arturo Martini. Creature, il sogno della terracotta, curated by Nico Stringa (22 September 2013 – 12 January 2014).
* La ragazza con l'orecchino di perla. Il mito della Golden Age. Da Vermeer a Rembrandt. Capolavori dal Mauritshuis, curated by Marco Goldin (8 February 2014 – 25 May 2014).<ref>[http://www.repubblica.it/speciali/arte/recensioni/2014/12/28/news/ragazza_del_vermeer_e_lei_la_pi_vista_del_2014-103887121/ Ragazza di Vermeer. È lei la più vista del 2014 – Repubblica.it]</ref>
* Max Klinger. L'inconscio della realtà, curated by Paola Giovanardi Rossi and Francesco Poli (25 September 2014 – 11 January 2015).
* Da Cimabue a Morandi. Felsina Pittrice, curated by Vittorio Sgarbi (14 February 2015 – 30 August 2015).
* Guido Reni e i Carracci. Un atteso ritorno, curated by Sergio Guarino (5 December 2015 – 13 March 2016).
* Edward Hopper, curated by Barbara Haskell (25 March 2016 – 24 July 2016).
* Bologna dopo Morandi 1945-2015, curated by Renato Barilli (23 September 2016 – 8 January 2017)
* Costruire il Novecento. Capolavori della Collezione Giovanardi, curated by Silvia Evangelisti (23 February 2017 – 25 June 2017).
* Astrid Kirchherr with the Beatles, curated by Kai-Uwe Franz (06 July 2017 – 09 October 2017).
* México. La Mostra Sospesa. Orozco Rivera Y Siqueiros (19 October 2017 – 18 June 2018).
* Sergio Vacchi. Mondi Paralleli, curated by Marco Meneguzzo (28 September 2018 – 25 November 2018).
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איטליה: ארמונות
קטגוריה:בולוניה: מבנים
אן נויברגר

אן חנה "חני" נויברגר (באנגלית: Anne Neuberger; נולדה ב-1976) היא יהודייה-אמריקאית, מומחית לאבטחת סייבר בתפקיד סגנית היועץ לביטחון לאומי לענייני סייבר וטכנולוגיות מתפתחות. בעבר כיהנה כמנהלת אבטחת הסייבר בסוכנות לביטחון לאומי בפיקודו של הגנרל פול נקאסוני.<ref></ref> היא הצטרפה לממשלה הפדרלית כעמיתת הבית הלבן, ועבדה בפנטגון עבור שר ההגנה רוברט גייטס, ולאחר מכן כיהנה כסגנית ניהול ראשי של הצי.<ref name=":0"></ref> לפני שנכנסה לשירות ממשלתי הייתה נויברגר סגנית נשיא בכירה לתפעול בחברה האמריקאית להעברת מניות ונאמנות.

ב-6 בינואר 2021 דווח כי נויברגר תמונה לסגנית היועץ בתחום אבטחת הסייבר במועצה לביטחון לאומי של ממשל ביידן.<ref></ref> ב-20 בינואר 2021 נכנסה לתפקידה.

== השכלה אקדמית ==
נויברגר קיבלה את התואר הראשון מטורו קולג' בשנת 1997. סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה עם תואר שני במנהל עסקים ותואר שני בעניינים בינלאומיים בשנת 2005.<ref name=":1"></ref>

== חיים אישיים ==
סבא וסבתא של נויברגר הם ניצולי שואה,<ref></ref> והוריה, חסידי סאטמר, היו בין הנוסעים בטיסת "אייר פראנס" החטופה בשנת 1976, שחולצו על ידי כוחות סיירת מטכ"ל במבצע יונתן מנמל התעופה הבינלאומי אנטבה. מבין שמונת הסבים והסבתות של הוריה – שבעה נרצחו באושוויץ ואחת שרדה. המשפחה שלה היגרה מהונגריה לארצות הברית אחרי השואה. נויברגר אמרה כי העובדה שמשפחתה עברה את השואה, כמו גם את חטיפת המטוס, סייעו לעצב את תפישת עולמה.

נויברגר היא גם מייסדת הארגון ללא מטרות רווח, "אחות לאחות", שמשרת אמהות חד הוריות ברחבי ארצות הברית.<ref name=":2"></ref> היא גם מכהנת בדירקטוריון ב-Bridging Voice ובג'וינט.

נויברגר מתארת עצמה כחובבת שפות ודוברת אנגלית, עברית, יידיש, ערבית וצרפתית. היא ובעלה יהודה הם פעילים בקהילה היהודית בבולטימור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חרדיות אמריקאיות
קטגוריה:מומחי אבטחת מידע
קטגוריה:יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:בוגרי טורו קולג'
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:נשיאות ג'ו ביידן: אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1976
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1976
קיילין רמבו

קיילין רמבו (באנגלית: Khylin Rhambo; נולד ב-8 בינואר 1996)<ref></ref> הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

== ראשית חייו ==
רמבו החל את הקריירה כבר בגיל צעיר. הוא דגמן לחברות כגון לי ג'ינס, הסברו, דיסני וצעצועי מאטל, לפני שהתעניין במשחק בגיל 8 ואז החל להשתתף בשיעורי משחק.

== קריירה ==
התפקיד הראשון של רמבו הגיע כאשר לוהק לתפקיד אורח בסדרה "Reed Between the Lines" ובהמשך שיחק בתפקיד אורח בסדרה "מחשבות פליליות". בשנת 2013 לוהק לסרט העלילתי הראשון שלו, מותחן המדע בדיוני "המשחק של אנדר", בתפקיד דינק מיקר.

בשנת 2014 לוהק רמבו לתפקיד מייסון יואיט בסדרת הטלוויזיה "זאב צעיר".<ref name="e!online"></ref>

== פילמוגרפיה ==
===קולנוע===
{| class="wikitable sortable"
! שנה
! כותרת
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2013
| המשחק של אנדר
| דינק מיקר
| מבוסס על הרומן "המשחק של אנדר"
|-
| 2019
| 47 מטר 2
| קרל
|
|-
| 2020
| פשוט תגיד מתי
| ג'יימס
| סרט קצר
|-
| TBA
| Don't Log Off
| בריאן
| בצילומים
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable sortable"
! שנה
! כותרת
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2011
| Reed Between the Lines
| דילון
| פרק: "בואו נדבר על קנאה"
|-
| 2011
| מחשבות פליליות
| דיימון וויקס
| פרק: "אין מקום כמו בית"
|-
| 2012–2015
| The First Family
| צ'ארלס ג'ונסון
| תפקיד ראשי; 36 פרקים
|-
| 2013
| אירונסייד
| ילד מס' 1
| פרק: "הפרות קלות"
|-
| 2014–2017
| זאב צעיר
| מייסון יואיט
| תפקיד חוזר; 38 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דוגמנים אמריקאים
קטגוריה:זאב צעיר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
ואלמי

ואלמי (בצרפתית: Valmy) הייתה משחתת אחת מתוך שש, שנבנו בסדרת המשחתות Guépard עבור הצי הצרפתי במהלך שנות העשרים. נקראת על שם קרב ואלמי.

לאחר כניעת צרפת לגרמניה ביוני 1940 במהלך מלחמת העולם השנייה, שירתה ואלמי בחיל הים של צרפת של וישי. ב-9 ביוני 1941 השתתפה בקרב בנהר הליטני במערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה. הייתה בין ספינות הצי הצרפתי שהוטבעו בטולון ב־27 בנובמבר 1942. בהמשך נגרטה.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*
* 
* 
</div>

קטגוריה:אוניות מלחמה צרפתיות
קטגוריה:צרפת של וישי
דיוקו קלויטוקה

דיוקו קלויטוקה (בצרפתית: Dioko Kaluyituka, נולד ב-2 בינואר 1987 בקונגו) הוא כדורגלן עבר קונגולזי ששיחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
דיוקו קלויטוקה התחיל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת ויטה קלאב מקינשאסה בה שיחק שנתיים. ב-2007 הצטרף קלויטוקה לקבוצת ט.פ מזמבה בה שיחק מספר עונות, עם הקבוצה הוא שיחק בשנים 2007, 2008 ו-2009 בליגת האלופות האפריקאית ובשנת 2009 היה מלך השערים של התחרות עם 8 כיבושים. כמו כן הוא שיחק במסגרת גביע העולם למועדונים. בסיום גביע העולם למועדונים 2010 הוא זכה ב"כדור הכסף.

בשנת 2011 דיוקו קלויטוקה עבר לשחק בקטר. הוא שיחק בליגת העל הקטרית במספר קבוצות. הוא סיים את הקריירה המקצועית בשנת 2018.

בשנת 2004 רשם קלויטוקה את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת קונגו. בשנת 2009 היה שותף לזכייתה של הנבחרת באליפות האומות האפריקאיות. בתחרות זו הוא כבש שלושה שערים, כולל שער במשחק הגמר.

== תארים ==
* אליפות קונגו - 2007–2009
* זכייה בליגת האלופות האפריקאית - 2008, 2009, 2010
* מלך השערים בליגת העל הקטרית - 2013
* גביע העולם למועדונים 2010 - "כדור הכסף
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: כדורגלנים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: חלוצי כדורגל
קטגוריה:כדורגלני ויטה קלאב
קטגוריה:כדורגלני מזמבה
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי (דוחה)
קטגוריה:כדורגלני אל-ע'ראפה
קטגוריה:כדורגלני א-דוחייל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
קטגוריה:אישים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו שנולדו ב-1987
משרד החוץ (אוגנדה)

משרד החוץ של אוגנדה (MOFA) הוא משרד ממשלתי האחראי על יישום וניהול מדיניות החוץ של אוגנדה ופעילותה הבינלאומית.<ref name=":0"></ref>

== מיקום ==
מטה המשרד ממוקם ברחוב קולוויל 2A, בגבעת נקאסרו, בחטיבה המרכזית בקמפלה, הבירה והעיר הגדולה ביותר באוגנדה.<ref></ref>

== סקירה כללית ==
ההיסטוריה של המשרד מתוארכת לעצמאות אוגנדה ב-9 באוקטובר 1962. בתחילה היא הייתה תחת ניהולו של משרד ראש הממשלה. בשנת 1971 הוא הפך למשרד מן המניין. <ref></ref>בשנת 1966 נוצרה תפקיד שר המדינה לעניינים בינלאומיים ובשנת 1988 התווסף תפקיד שר המדינה לעניינים אזוריים.<ref name=":0" />

== מנהיגות פוליטית ==
נכון לאוקטובר 2016, סאם קוטסה הוא השר לענייני חוץ. הוא מילא תפקיד זה מאז 2005. שר המדינה לעניינים בינלאומיים הוא הנרי אוריים אוקלו מאז 2005. מאז ה-1 במרץ 2015, פילמון מטקה הוא שר המדינה לעניינים אזוריים.<ref name=":0" />

== מבנה ארגוני ==
מבחינה אדמיניסטרטיבית, המשרד מחולק למנהל לשיתוף פעולה בינלאומי ולמנהל לשיתוף פעולה אזורי.<ref></ref>

יש בו גם את המחלקות הבאות:
* מחלקת הכספים והמנהל, האחראית לעניינים פיננסיים ומנהלתיים. <ref></ref>
* המחלקה לביקורת פנימית, האחראית על הערכת סיכונים ותכנון אסטרטגיות מקלות. המחלקה "אחראית להבטיח שכל המערכות, הבקרות, התקנות והנהלים יהיו נאותים ויעילים". <ref></ref>
* מרכז המשאבים, האחראי על תקשורת, יחסי ציבור ותקשורת, נושאי טכנולוגיית מידע ותקשורת, הכשרה ומעקב אחר ועידות שרים ושגרירים, ונושאים נלווים. <ref></ref>
* מחלקת האיחוד האפריקאי, האחראית על תכנון, יישום ותיאום ביצוע המדיניות הלאומית כלפי האיחוד האפריקאי.<ref></ref>
* מחלקת שירותי התפוצות, האחראית על פיתוח, ביצוע ומעקב אחר מדיניות הנוגעת לאוגנדים החיים ועובדים מחוץ למדינה. הוא נוצר בשנת 2007. <ref></ref>
* מחלקת אסיה ואזור האוקיינוס השקט, האחראית על פיתוח, יישום ותיאום מדיניות ותוכניות הנוגעות ליחסים עם מדינות אסיה, שפת האוקיינוס השקט והאוקיינוס השקט.<ref></ref>
* מחלקת הקהילה המזרח-אפריקאית ומדינות הטבעת, האחראית על פיתוח, יישום ותיאום מדיניות ותוכניות ממשלתיות כלפי מדינות הקהילה המזרח-אפריקאית, הוועידה הבינלאומית לאזור האגמים הגדולים והרשות הבין-ממשלתית לפיתוח.<ref></ref>
* המחלקה ליחסי אירופה, האחראית על גיבוש, יישום ותיאום יחסי אוגנדה עם מדינות אירופה. <ref></ref>

== ראו גם ==
* שר החוץ של אוגנדה
*יחסי החוץ של אוגנדה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
אוגנדה
קטגוריה:אוגנדה: פוליטיקה
קטגוריה:אוגנדה: יחסי חוץ
גפאר (משחתת, 1928)

גֶפַּאר בצרפתית: Guépard, "צ'יטה") הייתה האונייה הראשונה בסדרה של המשחתות מדגם "גפאר" של הצי הצרפתי בשנות העשרים של המאה העשרים.

לאחר כניעת צרפת לגרמניה ביוני 1940 במהלך מלחמת העולם השנייה, שירתה "גפאר" בחיל הים של צרפת של וישי. ב-9 ביוני 1941 השתתפה בקרב בנהר הליטני במערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה. הייתה בין ספינות הצי הצרפתי שהוטבעו בטולון ב־27 בנובמבר 1942. בהמשך נגרטה.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*
* 
* 
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אוניות מלחמה צרפתיות
קטגוריה:צרפת של וישי
בית הכנסת קהל גדול בפאזארג'יק

בית הכנסת הספרדי "קהל גדול" בפאזארג'יק (בלאדינו: Kal Grande) היה בית כנסת אשר פעל בעיר פאזארג'יק בדרום מערב בולגריה בין השנים 1850–1954.

==היסטוריה==

תיעוד כתוב לקהילה יהודית בפאזארג'יק קיים מאמצע המאה ה-17. ב-1835, לאחר השריפה הגדולה שפגעה קשות בקהילה היהודית באדירנה, הגיעו משפחות רבות לאזור בולגריה ובכלל זה לעיר פאזארג'יק וב-1850 הוקם בית הכנסת המרכזי של הקהילה. במהלך ולאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) תועדו אירועים אנטישמיים ופגיעות בבני הקהילה. ב-1880 הוערך מספר בני הקהילה ב-1,112 נפשות. בראשית המאה ה-20 נכללה קהילת פאזארדז'יק ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בנסיכות הבולגרית.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-1,000 יהודים. ב-10 במרץ 1943 תוכנן לגרש 6,365 מקרב יהודי "בולגריה הישנה" כמכסה ראשונית לקראת גירוש כל הקהילה למחנות ההשמדה. ברישומי משרד הפנים הבולגרי צוינו 103 יהודים מפאזארדז'יק שנכללו במכסה זו. הגירוש לא יצא אל הפועל. לאחר מלחמת העולם השנייה נמנו 800 יהודים בעיר, ובין השנים 1947 – 1950 עלו מרביתם לישראל. בראשית המאה ה-21 התגוררו בפאזארדז'יק כמה עשרות יהודים.

==המבנה==
בית הכנסת הוקם ב-1850 על ידי סְטָאבְרי טֶמֶלקוֹב (בבולגרית: Ставри Темелков) רב-אמן מעידן התחייה הלאומית הבולגרית ובוגר בית הספר לאדריכלות בבראציגובו<small>(בול)</small>. המבנה שכן במרכזה של שכונת החצר היהודית שבעיר. המבנה עוטר בעיטורים מהודרים, התקרה עוצבה מעץ מגולף ועוטרה בפרסקאות. גובהו של המבנה 5 מטרים והותקנו בו 30 חלונות. במרכז האולם הוצבו ארבעה עמודי תמך מעץ, אשר תמכו בשעתו בחופה שהייתה פרושה מעל הבימה. לתקופתו, היה בית הכנסת מהמפוארים בבולגריה והעיד על איתנותה הכלכלית של הקהילה. בקומה השנייה של המבנה שכנה עזרת הנשים.

ב-1954, בתקופת כהונתו של וולקו צ'רבנקוב כראש ממשלת בולגריה, הופקע מבנה בית הכנסת על ידי השלטונות והוסב למוזיאון היסטוריה לתולדות העיר. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הוחל בשיפוץ ושיקום המבנה וסביבתו. נכון לשלהי העשור השני של המאה ה-21 היה המבנה מתוחזק ושימש כמרכז תרבות.

==ראו גם==
* בית הכנסת קהל קטן בפאזארג'יק

==קישורים חיצוניים==

* [https://cja.huji.ac.il/browser.php?mode=set&id=8577 בית הכנסת קהל גדול בפאזארג'יק], באתר המרכז לאמנות יהודית
* [https://www.youtube.com/watch?v=CdtAUpb4hRg&t=795s הקהילה היהודית בפאזארג'יק], יהודי עולמי, פרק 7 <small>(הקטע הרלוונטי ממוקם בדקות 4:06 - 09:27 לאחר תחילת הפרק)</small> 
* אלקו חזן, [http://www.thebulgarianjews.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Hazan.pdf Synagogoues of Bulgaria, A testimony of eighteen centuries of Jewish presence in the Balkans], באתר "כולנו בולגרים" 

== ביאורים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פאזארדז'יק
פאזארדז'יק
פאזארדז'יק
גדעון גרץ

גדעון גרץ (נולד ב-29 בספטמבר 1929) הוא פסל שווייצרי-ישראלי, המתגורר בפיאזולה , סמוך לפירנצה, איטליה.

== קורות חייו ==
גרץ נולד בתל אביב, בנם של היינץ ורחל גרץ (לבית בן-טובים), נין ליצחק אייזיק בן-טובים.

בנערותו למד במוסד החינוכי בבית אלפא, בחברת הנוער בקיבוץ נגבה והיה חבר בתנועת "השומר הצעיר". בשנת 1946 התקבל לבית-הספר החקלאי במקווה-ישראל. בראשית שנת 1948, בגיל שבע-עשרה וחצי, התגייס לשורות הפלמ"ח יחד עם חבריו מחיפה, שהיוו את הכשרת כפר-מנחם. שירת בפלוגה ד' של הגדוד החמישי בחטיבת הראל. כחייל בדרגת טוראי השתתף בקרב של השיירה האחרונה שעלה לירושלים, בקרב על שועפת ובקרב על שיח-ג'ראח. במהלך הקרב על כיבוש בית נששיבי, נפצע ברגלו ופונה לבית החולים הדסה הר-הצופים. לאחר תקופת החלמה בת חודשיים ומחצה, חזר לפעילות מלאה בשורות המחלקה ששהתה במשלטים באזור לטרון. בתחילת שנת 1949 השתחררה המחלקה והשלימה את הקמת קיבוץ רבדים. בשנת 1951 הצטרף לפעילות הימית המתרחבת של משפחתו – מ. דיזנגוף ושות'. בקיץ אותה שנה הוא וחברתו מרים פראושטטר עברו בשוגג את הגבול עם סוריה, במהלך טיול פרטי, נשבו ונכלאו בדמשק. גרץ נפצע ברגלו מירי ונותח במהלך שביו. השנים שהו בכלא הסורי חמישה חודשים ושוחררו במסגרת עסקת חילופי שבויים<ref></ref><ref></ref>.

בשנת 1954 החל לימודיו באקדמיה לפיסול ב-Accademia di belle arti בפירנצה ובשנת 1956 התקבל ל-Les Beaux-Arts ("בוזאר") בפריז, שם היה תלמידו של הפסל מרסל ג'מון. בשנת 1960 השתקע בפירנצה<ref name=":0"></ref>.

== עבודתו האמנותית ==
הפסל [[שלהבת עציוני בגן בלומפילד בירושלים]]
עד ראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 נשאה יצירתו אופי פיגורטיבי. לאחר מכן החל לעסוק בפיסול מופשט, כשהוא עושה שימוש בטכניקות ייחודיות להלחמה וכיפוף מתכות. הוא הרבה ליצור פיסול גדול מידות שיועד למרחב הציבורי<ref name=":0" />.

עבודותיו בתחום הפיסול מוצגות במוזיאונים ובאתרים ציבוריים ברחבי העולם. בין היתר, מוצבים פסליו במקומות ציבוריים בערים מרכזיות בכמו ציריך, דטרויט, ניו יורק, לוס אנג'לס, בריסביין, שיקגו וברלין. בין עבודותיו הבולטות בישראל: הפסל "האור הפנימי" בקמפוס מכון ויצמן, הפסל "קשר גורדי" המוצב בשדרות בן-גוריון בתל אביב, מול "בית איילה"<ref></ref> והפסל "שלהבת עציוני" בירושלים, שהוקם על ידי עמותת ותיקי גדוד מוריה של חטיבת עציוני<ref></ref>.

== משפחתו ==
אביו, היינץ גרץ, היה שותפם של מאיר דיזנגוף ומאיר אריסון בבעלות על חברת הספנות מ. דיזנגוף ושות'. אחת מאניות החברה, "אברהם גרץ" שנקראה על שם אביו, עלתה לכותרות בישראל ובעולם בשנת 1952 כאשר אדן גרץ, בנו של היינץ ואחיו של גדעון, השתלט על הספינה במימי ארצות הברית ואיים להטביע אותה על אנשיה, אם אביו לא יתמנה לשר התחבורה. באותה שנה עבר לאיטליה, בה הקדיש שנים רבות למחקר על הצייר וינסנט ון-גוך, מחקר שהתפרסם כספר משנת 1963 בשם "שפתו הציורית של ון-גוך<ref></ref>". אחיו של היינץ, פול גרץ, היה מפיק הוליוודי ידוע ("האם פריז בוערת")<ref></ref>.

בחודש נובמבר 1979 נשא גדעון לאשה את סוניבה סונד רסמוסן מאוסלו. נולדו להם שני בנים ושתי בנות. הבן דן ("ביבי") הקים יקב ידוע באיטליה, שיינותיו משווקים גם בישראל

דודתו (אחות אִמו) הייתה אספנית האמנות הנודעת אילה זקס-אברמוב.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:משפחת בן-טובים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
גייפיקאיאן

גייפיקאיאן (בהונגרית: Gyepükaján) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בגייפיקאיאן מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 425 ובשנת 2020 רק 337 תושבים.

==יהודי גייפיקאיאן==
בגייפיקאיאן חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מהיהודים ילידי הכפר נרצחו בשואה. 
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|19
|563
|-
|1910
|4
|
|-
|1930
|6
|
|-
|1941
|2
|777
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
אסמא מוחמד עבדאללה

אסמא מוחמד עבדאללה (בערבית: أسماء محمد عبدالله, תעתיק מדויק: אסמאא' מחמד עבדאללה, נולדה ב-1946) היא פוליטיקאית ודיפלומטית סודאנית. היא כיהנה כשרת החוץ בממשלת ארצה, האישה הראשונה בתפקיד זה.

==ביוגרפיה==
עבדאללה נולדה בעיר ח'רטום. בשנת 1971 סיימה את לימודיה בכלכלה ובמדע המדינה באוניברסיטת חרטום. היא למדה גם באוניברסיטת סירקיוז שבארצות הברית.

עבדאללה עבדה כדיפלומטית במשרד החוץ של סודאן, אחת משלוש הנשים הראשונות שהועסקו בו.

ב-1989, לאחר ההפיכה שבה עלה לשלטון עומר אל-בשיר, נאלצה לעזוב את עבודתה ונרדפה על ידי השלטון החדש. היא יצאה לגלות במרוקו ושם עבדה כיועצת לארגונים בינלאומיים, לרבות הארגון האסלאמי העולמי לחינוך, מדע ותרבות (ICESCO) .

במהלך המחאות בסודאן (2018–2019) פעלה עבדאללה במסגרת כוחות החופש והשינוי , מסגרת של ארגוני אופוזיציה למשטרו של אל-בשיר.

ב-2019 בחר ראש הממשלה הסודאני החדש עבדאללה חמדוכ בעבדאללה בהמלצת הארגון שבו פעלה לשמש כשרת החוץ בממשלתו החדשה, שקמה במסגרת תהליך הדמוקרטיזציה של סודאן. היא כיהנה בתפקיד מספטמבר 2019 ועד יולי 2020.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.thenationalnews.com/world/africa/women-take-prominent-place-in-sudanese-politics-as-abdalla-hamdok-names-cabinet-1.906502 Women take prominent place in Sudanese politics as Abdalla Hamdok names cabinet], באתר The National News (אבו דאבי), 4 בספטמבר 2019 

קטגוריה:שרות חוץ
קטגוריה:פוליטיקאים סודאנים
קטגוריה:דיפלומטים
קטגוריה:ילידות 1946
קטגוריה:נשים סודאניות
עטרה בן-טובים

עטרה בן-טובים (אנגלית: Atarah Ben-Tovim; 1 באוקטובר 1940 - 20 באוקטובר 2022) הייתה מוזיקאית בריטית, חלילנית קלאסית ומייסדת תוכנית הקונצרטים לילדים בלונדון.

== ביוגרפיה ==
בן טובים נולדה באברגווני, וויילס. הוריה היו גלדיס וד"ר צבי בן-טובים, יליד ירושלים, בנו של הסופר זלמן בן-טובים ונכדו של איש העלייה הראשונה יצחק אייזיק בן-טובים.

בגיל 14 בלבד הופיעה כסולנית בקונצרט ברויאל אלברט הול, ששודר בטלוויזיה. לאחר מכן מונתה לחלילנית הראשית של תזמורת הנוער הלאומית.

בין השנים 1963 ו-1975 הייתה החלילנית הראשית של התזמורת הסימפונית המלכותית בליברפול.

ב-1975 הקימה את "תזמורת עטרה", קבוצת מוזיקאים ששמה לה למטרה לשפר את חווית ההאזנה של ילדים למוזיקה קלאסית. על יוזמתה זו הוענק לה ב-1980 תואר האצולה "המסדר המצוין ביותר של האימפריה הבריטית – MBE" במעמד "חבר" על ידי מלכת בריטניה. במשך שנות קיומה הופיעה התזמורת בפני קהל הנאמד בכ-3 מיליון איש.

הופיעה בתוכניות טלוויזיה רבות בבריטניה כגון Pebble Mill at One on BBC TV, The John Dunn Show, Start the Week, Kaleidoscope.

בשנות ה-80 המאוחרות, תחנת הרדיו BBC Radio 3 החלה לשדר את התכנית Atarah's Music Box, שעסקה בילדים ובמוזיקה. היא יזמה גם סדרת תוכניות בטלוויזיה בשם Atarah's Music.

ביחד עם המנצח דאגלס בויד פרסמה את הספרים "The Right Instrument for Your Child" ו-"" שעוסקים בהתאמת כלי הנגינה הנכון לתלמידים צעירים. הספרים הם תולדה של מחקר שבו עקבו שני המחברים אחר אלפי תלמידים במשך כ-10 שנים, הצלחותיהם וכשלונותיהם, ובחנו את היחס בין המאפיינים הפיזיים, הרגשיים והאינטלקטואליים של התלמידים לבין הכלים שבהם בחרו לנגן.

בן טובים התגוררה בשנותיה האחרונות בצרפת, שם לימדה וערכה סדנאות לחלילנים ולנגני קלרינט צעירים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* באתר [https://www.theguardian.com/music/2022/nov/07/atarah-ben-tovim-obituary Atarah Ben-Tovim] obituary The Guardian

קטגוריה:משפחת בן-טובים
קטגוריה:נגניות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1940
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1940
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2022
הטייפה

הטייפה (בהונגרית: Hetyefő) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בהטייפה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 110 ובשנת 2020 רק 76 תושבים.

שמו של הכפר הוזכר במסמכים משנת 1241 והוא מופיע ככפר קטן במפות צבאיות מהמאה ה-17.

בהטייפה חיו שני יהודים בשנת 1880.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
דייוויד מק-קי

דייוויד ג'ון מק-קי (באנגלית: David John McKee; 2 בינואר 1935 – 6 באפריל 2022) היה סופר ומאייר בריטי, בין ספריו הידועים, "בנצי".

== ביוגרפיה ==
מק-קי נולד בדבון שבאנגליה ב-1935 ולמד במכללה לאמנות. בחלק המוקדם של הקריירה שלו, מק-קי צייר ומכר באופן קבוע רישומים הומוריסטיים למגזינים ועיתונים. דייוויד מק-קי כתב ואייר למעלה מ-50 ספרים עבור הוצאת אנדרסן וביניהם מספר קלאסיקות לילדים ביניהן "מר בן", "לא עכשיו, ברנרד" ו"בנצי". הוא גם אייר חלק מהספרים בסדרת "פדינגטון".
בשנת 2006 היה מומעד לפרס אנדרסן באיור.
בשנת 2020 זכה בפרס מפעל חיים מטעם BookTrust, קרן לעידוד קריאה בקרב ילדים. 

מק-קי התגורר בדרום צרפת, אך ביקר בקביעות בלונדון.

נפטר ב-6 באפריל 2022, בגיל 87.

==מבחר מספריו שתורגמו לעברית==
* שתי מפלצות / מאת דייוויד מקי. תרגמה - תלמה אליגון-רוז. [תל אביב]: כנרת, 1994
* בנצי על קבים / דייוויד מק-קי. [תרגם מאנגלית אברהם יבין]. תל אביב : עם עובד, 1996
* בנצי בשלג / דייוויד מק-קי. [תרגם מאנגלית אברהם יבין]. תל אביב : עם עובד, 1997
* נסיך קטן ודבי / דייוויד מקי. עברית - נעמי גל. ירושלים : כתר 1999
* הסלע והגבעה / כתב וציר דייוויד מק'קי. נסח עברי - יהודה אטלס. [חולון] : קלסיקלטת, 2008
* המנצחים / כתב ואיר דייוויד מקי. מאנגלית - שהם סמיט ואמנון כץ. 	אור יהודה : כנרת, 2010
* בנצי וסופר-בן / דייוויד מקי. מאנגלית: חגי ברקת. 	קריית גת : קוראים הוצאת ספרים, 2020
== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:מאיירים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1935
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2022
קרחון דספשן

קרחון דספשן (באנגלית: Deception Glacier) הוא קרחון ברכס וורן, בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.

הקרחון ממוקם בין רכס וורן ורכס בומרנג.

הקרחון זורם לכיוון דרום החל מפסגת מודי; אורכו של הקרחון 33 קילומטרים.

הקרחון זורם נשפך אל חלקו העליון של קרחון מולוק.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי המחלקה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.

הקרחון נקרא בשם זה מאחר שנראה היה לחברי המחלקה שהוא מוביל ישירות לתוך נווה סקלטון, אבל בפועל הוא זורם לכיוון דרום. המילה "דספשן" משמעה באנגלית "הטעיה".

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:3649 קרחון דספשן] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=535 קרחון דספשן] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=3456&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR קרחון דספשן] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://adam.antarcticanz.govt.nz/nodes/view/24019 תצלום קרחון דספשן] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד

== הערות שוליים ==

דספשן
רכס וורן

רכס וורן (באנגלית: Warren Range) הוא רכס הרים בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.

== גאוגרפיה ==

הרכס ממוקם בסמוך ממערב לרכס בומרנג.

אורכו של הרכס 28 קילומטרים.

=== אתרי רכס וורן ===

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הרכס ===

הרכס התגלה על ידי משלחת הסקר הצפונית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.

=== מקור השם ===

הרכס נקרא על שם הפסגה הגבוהה שבו - הר וורן.

המשלחת קראה לפסגה "הר וורן" על שמו של גויון וורן (Guyon Warren), שהיה חבר במשלחת חבר העמים בריטי הטרנס אנטארקטית.

על מנת למנוע בלבול עם הר אחר באנטארקטיקה באותו שם (הר וורן) - הוחלט לקרוא לרכס כולו בשם זה, ולפסגה בשם אחר.

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• Nancy Sutherland, Ed., [https://books.google.co.il/books?id=A9A4AAAAIAAJ&pg=PA600&lpg=PA600&dq=%22Warren+Range%22&source=bl&ots=BCDTxrXhii&sig=ACfU3U0W5QOf0VqPNED8v1X6ZkDSIiENvw&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwiL1Z3lt4zuAhXwUhUIHR4ECwY4UBDoATAJegQIBxAC#v=onepage&q=%22Warren%20Range%22&f=false New Zealand Journal of Geology and Geophysics], Sep 1971, P 600</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:16283 רכס וורן] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://adam.antarcticanz.govt.nz/nodes/view/20296 רכס וורן] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=15749&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR רכס טוורן] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==
 

וורן
אליזבת, הנסיכה מטורו

אליזבת, הנסיכה מטורו (שמה המלא: אליזבת כריסטובל אדית בגאאיה אקיקי, נולדה בשנת 1936) היא פוליטיקאית, דיפלומטית ומשפטנית אוגנדית. היא כיהנה במשך זמן קצר כשרת החוץ של ארצה.

==ביוגרפיה==
אליזבת היא בתם של המלכה קזיה ושל רוקידי השלישי, מלך טורו, אחת מארבע ממלכות לשעבר הכלולות כיום בתחומיה של אוגנדה. היא התחנכה בבתי ספר בארצה וכן בבית הספר שרבורן לבנות בדורסט שבאנגליה, שם הייתה התלמידה האפריקאית היחידה. בהמשך למדה בקולג' גירטון שבאוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1962 סיימה שם את לימודיה לתואר ראשון במשפטים. שלוש שנים אחר כך התקבלה כ-Barrister ללשכת עורכי הדין של אנגליה, האשה הראשונה ממזרח אפריקה לעשות כן.

בשנת 1965 מת אביה של אליזבת ואחיה הוכתר כאולימי השלישי, מלך טורו. לה הוענק התואר "נסיכה מלכותית" (Princess Royal). שנה אחת אחר כך הדיח ראש ממשלת אוגנדה מילטון אובוטה את מלך אוגנדה מוטסה השני ומינה עצמו לנשיא. אובוטה גם ביטל את כל הממלכות המסורתיות באוגנדה לרבות טורו. המלך אולימי השלישי נמלט מהמדינה. תנועותיה של אליזבת באוגנדה הוגבלו.

אליזבת הייתה לעורכת הדין הראשונה באוגנדה. הנסיכה הבריטית מרגרט שלחה לה הזמנה להופיע כדוגמנית במופע אופנה לצדקה. אליזבת זכתה להצלחה רבה והפכה לדוגמנית מבוקשת. לפי הצעתה של ז'קלין קנדי עברה אליזבת לגור בניו יורק. היא גם שיחקה בסרט קולנוע.

בשנת 1971, לאחר שאידי אמין הדיח את אובוטה, שבה אליזבת לאוגנדה. היא שימשה כשליחה מדינית של אמין תוך ניצול הניסיון שצברה בחייה במערב והקשרים שיצרה עם אישים שם. מפברואר ועד נובמבר 1974 שימשה אליזבת כשרת החוץ בממשלתו של אמין ובין היתר נשאה נאום בעצרת האו"ם. לאחר מכן פיטר אותה אמין מתפקידה והיא נכלאה. בשנת 1975 נמלטה לקניה ומשם עברה לווינה וללונדון. היא שבה לאוגנדה ב-1979, לאחר הדחתו של אמין, אך לאחר שאובוטה שב לשלטון נמלטה שוב ללונדון ב-1980. שנה אחר כך נישאה שם לנסיך וילברפורס ניאבונגו. בשנים הבאות פעלה לסייע לאופוזיציה למשטרו של אובוטה.

שליט אוגנדה החדש יוורי מוסווני מינה את אליזבת בשנת 1986 לשגרירת אוגנדה בארצות הברית. היא כיהנה בתפקיד עד 1988. בהמשך השנה נהרג בעלה בהתרסקות מטוס.

לאחר מות בעלה פנתה אליזבת לפעילות צדקה. היא שימשה אפוטרופוסית של בן אחיה שנולד ב-1992 וב-1995 היה למלך רוקידי הרביעי מטורו. בהמשך כיהנה אליזבת כשגרירת אוגנדה בגרמניה, בוותיקן ובניגריה, וכן שימשה כיועצת לנשיא אוגנדה לענייני תרבות.

בשנת 1983 יצאה לאור אוטוביוגרפיה של אליזבת בשם "African Princess".

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20091219092036/http://www.answers.com/topic/elizabeth-bagaaya-nyabongo-of-toro ביוגרפיה של הנסיכה אליזבת], מאתר Answers 
* [http://www.torokingdom.org/Bagaaya.htm ביוגרפיה של הנסיכה אליזבת], מאתר Toro Kingdom 
* [http://nihirafame.blogspot.com/2010/12/princess-elizabeth-bagaaya-africas.html ביוגרפיה של הנסיכה אליזבת], מאתר Nihirafame 

קטגוריה:פוליטיקאים אוגנדים
קטגוריה:שרות חוץ
קטגוריה:דוגמניות
קטגוריה:שגרירים בארצות הברית
קטגוריה:שגרירים בגרמניה
קטגוריה:שגרירים בוותיקן
קטגוריה:שגרירים בניגריה
קטגוריה:נסיכות
קטגוריה:ילידות 1936
ועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים של הסנאט של ארצות הברית

ועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Committee on Health, Education, Labor and Pensions, או בקיצור HELP) היא ועדה של הסנאט של ארצות הברית העוסקת בדרך כלל בנושאים אלה.

ועדה זו נוסדה ב-28 בינואר 1869 ושמה הראשון היה "ועדת החינוך", עם זאת שם הוועדה שונה לוועדת החינוך והעבודה כבר ב-14 בפברואר 1870, כאשר הוועדה לענייני חיל הים נוספה לסמכותם עתירות הנוגעות לעבודה.

סמכות השיפוט של הוועדה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 התמקדה בנושאים הקשורים לתנאי העבודה של העובדים הפדרליים ובחינוך פדרלי. סוגיות בולטות שנשקלו על ידי הוועדה בעשור השני ובשנות ה-20 של המאה ה-20 כללו יצירת שכר המינימום, והקמת מחלקת העבודה הפדרלית ומחלקת חינוך הפדרלית. במהלך שנות ה-30 המשיכה הוועדה לעסוק בחוקי עבודה שונים.

בשנת 1944 הועברה סמכותו של שירות הבריאות הציבורי מוועדת המסחר המדע והתחבורה לוועידה זו. לכן שמה של הוועדה השתנה לוועדה לעבודה ורווחת הציבור, בשנת 1946 הורחבה סמכות השיפוט של הוועדה וכללה את נושאי השיקום, הבריאות והחינוך של וותיקי השירות הפדרלי.

במהלך נשיאותו של לינדון ג'ונסון, הוועדה ביססה את עצמה כוועדה הראשית לחקיקה הנוגעת למלחמה בעוני. בשנת 1970 חלק מסמכויות הוועדה הועברו לוועדה לענייני חיילים משוחררים. בסוף שנות ה-70 שם הוועדה שונה לוועדה למשאבי אנוש. עם זאת, השם הוחלף שוב בשנים שלאחר מכן לוועדה למקורות עבודה ומשאבי אנוש, לבסוף רק ב-19 בינואר 1999 הוגדר שמה הנוכחי של הוועדה.<ref></ref>

== תחומי שיפוט ==
על פי תקנה 25<ref></ref> לכללי הקבע של הסנאט, הנושאים הבאים הם חלק בסמכות הוועדה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארצות הברית: חינוך
קטגוריה:ארצות הברית: בריאות ורפואה
בריאות
קטגוריה:יחסי עבודה בארצות הברית
מיק זאיס

מיצ'ל מקגייבר "מיק" זאיס (באנגלית: Mitchell McGeever "Mick" Zais; נולד ב-10 בדצמבר 1946) הוא איש חינוך אמריקאי, שכיהן כממלא מקום מזכירת החינוך של ארצות הברית במהלך ינואר 2021. לפני כן הוא שימש כסגן מזכירת החינוך, וקודם לכן היה מפקח החינוך של קרוליינה הדרומית.

== ביוגרפיה ==
זאיס נולד בבסיס פורט בראג שנמצא במדינת קרוליינה הצפונית, אביו, מרווין זאיס היה גנרל בצבא האמריקאי.

זאיס עשה את התואר הראשון שלו במדעים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית ואת התואר השני בפסיכולוגיה חברתית עשה זאיס באוניברסיטת וושינגטון.

זאיס התגייס לצבא האמריקאי ושירת במספר יחידות חי"ר, הוא הוצב בווייטנאם ובקוריאה הדרומית, הוא פיקד על כ-2 פלוגות במהלך שירותו ואף היה ראש תוכנית המלחמה של הפנטגון, עם שחרורו מהצבא סיים את שירותו הצבאי, בדרגת תא"ל.

לאחר שחררורו מהצבא וכניסתו לחיים האזרחיים פנה זאיס לתחום החינוך, באוגוסט 2000 הוא נבחר להיות נשיא מכללת ניוברי במהלך כהונתו הוכפל מספר הנרשמים למכללה והוחלט להוסיף בה לימודים שמטרתם הכשרה אנשים לתחום הסיעוד, ביוני 2010 הוא פרש מתפקידו לקראת התמודדתו על תפקיד מפקח החינוך של קרוליינה הדרומית<ref></ref>.

בבחירות על תפקיד המפקח התמודד זאיס כמועמד רפובליקני, מולו התמודדה המועמדת הדמוקרטית, אליזבת' מופלי וכן מספר מועמדים אחרים, בבחירות הביס זאיס את מופלי לאחר שגרף כ-51% מהקולות ובשל כך נבחר להיות מפקח החינוך של קרוליינה הדרומית<ref></ref>.

באוקטובר 2017 הכריז נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ כי ברצונו למנות את זאיס לתפקיד סגן מזכירת החינוך של ארצות הברית<ref>https://www.whitehouse.gov/the-press-office/2017/10/05/sixteen-nominations-sent-senate-today</ref> ובמאי 2018 מינויו של זאיס אושר בסנאט<ref></ref>.

בתחילת ינואר 2021 הגישה מזכירת החינוך, בטסי דבוס בקשת התפטרות לנשיא טראמפ<ref></ref>, סיבת התפטרותה של דבוס הייתה המהומות בגבעת הקפיטול שאירוע מספר ימים לפני הגשת בקשתה, לאור העובדה שזאיס היה סגנה של דבוס הוא ימלא את מקומה ומכהן החל מ-8 בינואר כמזכיר החינוך בפועל, הוא צפוי לכהן בתפקיד זה עד כניסתו של הנשיא הנבחר, ג'ו ביידן ומזכיר החינוך המיועד מטעמו, מיגל קרדונה.

== חיים אישיים ==
לזאיס יש בת בשם אשלי, אשלי זכתה בתחרות מיס דרום קרוליינה ב-2007<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:מזכירי החינוך של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל דונלד טראמפ
קטגוריה:קרוליינה הדרומית: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
ועדת הכללים והניהול של הסנאט של ארצות הברית

ועדת הכללים והניהול בסנאט (באנגלית: Senate Committee on Rules and Administration) היא ועדה האחראית על כללי הסנאט של ארצות הברית ועל ניהול בנייני הקונגרס. 

== היסטוריה ==
הוועדה הוקמה לראשונה כוועדה המיוחדת לתיקון כללי הסנאט ב-3 בדצמבר 1867. ב-9 בדצמבר 1874 הפכה לוועדה קבועה.

ב-2 בינואר 1947 שונה שם הוועדה ל"וועדה לכללים ומינהל".

== סמכויות ==
בהתאם לתקנה XXV של הסנאט של ארצות הברית, כל החקיקה, ההודעות, העצומות, האזכורים והעניינים האחרים המוצעים בעיקר הנושאים הבאים מופנים לוועדת הכללים של הסנאט:
# מינהל משרדי הסנאט ואגף הסנאט של הקפיטול;
# כללים ותקנות הסנאט;
# מלחמה בשחיתות;
# ניהול וסידור מערכות הבחירות הפדרליות;
# משרד הדפוס הממשלתי, והדפסה ותיקון רשומת הקונגרס, כמו גם עניינים שנקבעו תחת כלל XI;
# ניהול ישיבות הקונגרס והשתתפות החברים;
# תשלום כספי מהקופה הארעית של הסנאט או יצירת חוב על גביה (אלא שכל החלטה הנוגעת לעניין מהותי שבסמכותה של כל ועדה קבועה אחרת בסנאט תועבר תחילה לוועדה כזו);
# סדר הירושה של נשיא ארצות הברית;
# רכישת ספרים וכתבי יד והקמת אנדרטאות לזכר אישים;
# ספריית הסנאט ויצירות אמנות במשרדי הקפיטול בכלל והסנאט בפרט לרבות פסלים, תמונות ויצירות אמנות אחרות; 
# שירותים בסנאט, כולל מזנון הסנאט, בנייני קומפלקס הקפיטול של ארצות הברית, ספריית הקונגרס, הגן הבוטני של ארצות הברית, סמית'סוניאן.

== הערות שוליים ==

כללים
שר החוץ של אוגנדה

שר החוץ של אוגנדה הוא שר אשר אחראי על יחסי החוץ של אוגנדה.
מאז שקיבלה אוגנדה עצמאות מהממלכה המאוחדת בשנת 1962 לאוגנדה היו 24 שרי חוץ.
בין השנים 1962 עד 1964 משרד החוץ היה תחת פיקודו של ראש הממשלה.<ref></ref>

== רשימת שרי החוץ של אוגנדה ==
{| class="wikitable sortable"
!מספר
!שֵׁם
!התחלת כהונה
!סוף כהונה
!הערות
|-
|1
|מילטון אובוטה
|<center>1962</center>
|<center>1966</center>
|סאם אודאקה היה שר המדינה בין השנים 1964 - 1966
|-
|2
|סאם אודאקה
|<center>1966</center>
|<center>1971</center>
|
|-
|3
|ג'ושוע וונאום קיבדי
|<center>1971</center>
|<center>1973</center>
|
|-
|
|פול אטייאנג
|<center>1973</center>
|<center>1973</center>
|ממלא מקום
|-
|4
|מייקל אנדוגה
|<center>1973</center>
|<center>1974</center>
|
|-
|5
|אליזבת, הנסיכה מטורו
|<center>1974</center>
|<center>1974</center>
|נסיכה ("באטבי") מממלכת טורו
|-
|6
|אידי אמין
|<center>1974</center>
|<center>1975</center>
|כהונה ראשונה;
ג'ומה אוריס כיהן כשר ממלא מקום בתקופה זו
|-
|7
|ג'ומה אוריס
|<center>1975</center>
|<center>1978</center>
|
|-
|8
|אידי אמין
|<center>1978</center>
|<center>1979</center>
|כהונה שנייה
|-
|9
|ג'ומה באשיר
|<center>1979</center>
|<center>1979</center>
|שר החוץ האחרון תחת שלטון אמין; ברח במהלך מלחמת אוגנדה-טנזניה
|-
|10
|אוטמה אלימאדי
|<center>1979</center>
|<center>1979</center>
|
|-
|11
|גודפרי בינייסה
|<center>1979</center>
|<center>1979</center>
|
|-
|12
|אוטמה אלימאדי
|<center>1979</center>
|<center>1980</center>
|
|-
|13
|מילטון אובוטה
|<center>1980</center>
|<center>1985</center>
|
|-
|14
|ג'ון לווליזה קירונדה
|<center>1985</center>
|<center>1985</center>
|
|-
|15
|אולארה אוטונו
|<center>1985</center>
|<center>1986</center>
|
|-
|16
|איברהים מוקיבי
|<center>1986</center>
|<center>1988</center>
|
|-
|17
|פול סמוגרגר
|<center>1988</center>
|<center>1994</center>
|
|-
|18
|רוחאקאנה רוגונדה
|<center>1994</center>
|<center>1996</center>
|
|-
|19
|אריה קטגאיה
|<center>1996</center>
|<center>2001</center>
|
|-
|20
|ג'יימס וואפהאבולו
|<center>2001</center>
|<center>2004</center>
|נפטר בתפקיד
|-
|
|טום בוטיים
|<center>2004</center>
|<center>2005</center>
|ממלא מקום
|-
|21
|סאם קוטסה
|<center>2005</center>
|<center>2014</center>
|
|-
|
|הנרי אורם אוקלו
|<center>2014</center>

|בתפקידו בזמן שסאם קוטסה היה נשיא האספה הכללית של האו"ם
|ממלא מקום
|-
|
|סאם קוטסה
|<center>2015</center>
|<center>הווה</center>
|
|}

== ראו גם ==
* משרד החוץ (אוגנדה)
* יחסי החוץ של אוגנדה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שרי חוץ
קטגוריה:אוגנדה: פוליטיקה
קטגוריה:אוגנדה: יחסי חוץ
דיסוסטיצ'וס מאוסוני

דיסוסטיקוס מאוסוני (שם מדעי: Dissostichus mawsoni) הוא מין של דג גרם בן למשפחת הנוטוטיניים שהוא דג הגרם הגדול ביותר באוקיינוס הדרומי ואנטארקטיקה. לעיתים הוא מכונה "בקלת סלע אנטארקטית", אך הוא אינו קרוב לבקלאים, אלא שייך לסדרת הדקראים הגדולה.
== מאפיינים ==
דג זה שהוא קרובו לסוג של המין דיסוסטיקוס אלגינוידס הוא דג גדול שיכול להגיע לאורך 1.7 מטרים ולמשקל של מעל 135 קילוגרם. הוא בעל לסתות גדולות וחזקות כשל דקר עם שיניים רחבות המזכירות שיני כרישים. למעשה המין מתפקד באופן דומה לכרישים במים חמימים יותר והוא טורף-על הניזון מכל דג שהוא יכול לתפוס. עם זאת מרבית זמנו הוא שוכב על קרקעית הים או נע באיטיות, אך הוא יכול לחטוף טרף במהירות בעזרת לסתותיו. כמו שאר בני משפחתו הוא בעל חומר מונע קפיאה בדמו, מה שמאפשר לו להיות פעיל.

הדג מצוי בעומקים של מעל 2,000 מטר מתחת המים והוא ניזון בעיקר מדגים אחרים כמו חוטמנוניים ודגים אנטארקטיים אחרים, לרבות מבני מינו וכן מקריל ודיונונים. הוא עצמו נטרף בידי עופות ימיים כמו פינגוויניים, טורפים ימיים, לווייתן מינקי, ראשתן ואורקה ואולי גם בידי הדיונון העצום. הוא נידוג גם למטרות מסחריות, אך לא ידוע כמה הוא נפגע מהדיג שלו.

דג זה מתרבה באיטיות יחסית וככל הנראה מתרבה במשך החורף. תוחלת חייו מגיע עד 48 שנים בטבע.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1937
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון רוקסבורו נורמן
קטגוריה:נוטוטיניים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס הדרומי
קטגוריה:אנטארקטיקה: דגים
ועדת האתיקה של הסנאט של ארצות הברית

הועדה המיוחדת לאתיקה של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Select Committee on Ethics) היא ועדה מיוחדת של הסנאט של ארצות הברית המופקדת על עניינים הקשורים לאתיקה הסנטורית. כללי הסנאט מחייבים את חלוקת ועדת האתיקה באופן שווה בין הסנטורים הדמוקרטים לאלו הרפובליקנים, אם כי יושב ראש הוועדה מגיע תמיד ממפלגת הרוב. חבר הוועדה המוביל ממפלגת המיעוט מכונה סגן יושב הראש, ולא "החבר הבכיר".

== היסטוריה ==
הוועדה המיוחדת לתקנים והתנהלות של הסנאט התכנסה לראשונה בשנת 1965, ובשנת 1977 קיבלה את שמה הנוכחי.

== חברות בוועדה ==
בהתאם לתקנה 25 של הסנאט, הוועדה מוגבלת לשישה חברים, והיא מחולקת באופן שווה בין דמוקרטים לרפובליקנים. משמעות הדבר היא כי כל אחד מהצדדים יכול להטיל וטו על כל פעולה שתנקוט בוועדה.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

אתיקה
קטגוריה:אתיקה
יחסי ליבריה – סיירה לאון

יחסי ליבריה–סיירה לאון הם ההיחסים הדו-צדדיים בין ליבריה לסיירה לאון. שתי המדינות חתמו על הסכם אי-תוקפנות בשנת 2007 כשנשיא סיירה לאון ארנסט באי קורומה נכנס לתפקידו.<ref>[https://2009-2017.state.gov/r/pa/ei/bgn/6618.htm Foreign relations of Liberia] United States Department of State</ref> בינואר 2011 תיאר דיפלומט אפריקאי את היחסים כ"לבביים".<ref>[http://irinnews.org/Report.aspx?ReportID=7282 New ambassador to Sierra Leone named] IRIN, 12 January 2011</ref>

== עבדות ==
שתי המדינות היו יעדים לעבדים לשעבר מאמריקה, כמו גם לאנשים שחולצו על ידי הצי הבריטי מספינות עבדים בדרך לאמריקה. אלה ששוכנו בשני השטחים נודעו כאנשי קריו ואמריקו-ליברים, ובסופו של דבר הקימו את האליטות המקומיות של שתי המדינות. ליבריה הפכה לעצמאית בשנת 1847, ואילו סיירה לאון נותרה מושבה של בריטניה עד 1961.

== יחסים ==
היחסים היו מתוחים בין ליבריה לשכנותיה, כולל סיירה לאון, בתקופת נשיאותם של סמואל דו וצ'ארלס טיילור. בשנת 1983, גנרל הליבריה תומאס קוויוונקפה ברח לסיירה לאון לאחר שהואשם בניסיון הפיכה.<ref>[http://allafrica.com/stories/200808260768.html Joe Wylie Identifies November 12 Plotters] The Inquirer via AllAfrica.com, 26 August 2008</ref> תחת טיילור התעמתו הכוחות המזוינים בסיירה לאון עם הכוחות המזוינים של ליבריה, שהותירו כמה אנשים הרוגים.<ref>[http://www.theperspective.org/relations.html A Look At Relations With Neighboring States And The U.S.] The Perspective</ref>

במהלך מושבי בית הדין המיוחד לסיירה לאון, התובעים טענו כי צ'ארלס טיילור השתתף באופן פעיל בהנחיית ליבריה לאסטרטגיות של החזית המאוחדת המהפכנית, קבוצת מורדים בסיירה לאון; בין הטענות היה שהוא קבע להסיע את מפקדי RUF למונרוביה כדי להיפגש איתם באופן אישי.<ref>"Alleged Taylor-RUF Racket Detailed". [<nowiki/>Monrovia] New Democrat, 14.96 (2007-06-06): 1, 10.</ref>

== פליטים ויחסים לאחר המלחמה ==
סיירה לאון הייתה היעד של למעלה מ־40,000 פליטים ליבריים שנמלטו במהלך מלחמת האזרחים הליברית הראשונה ומלחמת האזרחים הליברית השנייה. שמונה מחנות הוקמו במחוז קנמה בסיירה לאון במחוז המזרחי שלה. לאחר תום המלחמות, החל מסע השבה על ידי נציבות האו"ם לפליטים (UNHCR) להחזרת הליברים הביתה. במקום לחזור לליבריה, כמה אלפי פליטים בחרו להשתלב בקהילות סיירה לאון אליהן ברחו.<ref>[http://irinnews.org/Report.aspx?ReportID=70310 Refugees reluctant to return home] IRIN, 21 February 2007</ref> ביוני 2007 נפתח מחדש בו ווטרסייד , מעבר גבול. הוא נסגר בשנת 1990 לאחר שטיילור פלש לליבריה והשתלט על ממשלת ליבריה. ליבריה בישרה את זה כסימן לשיפור היחסים ולתמרץ לסחר הדו צדדי, מכיוון שזה קיצר את מרחק הנסיעה בין מונרוביה לפריטאון.<ref>[http://www.reliefweb.int/rw/rwb.nsf/db900SID/DHRV-73Y4BW?OpenDocument&RSS20=18-P Liberia, SLeone re-open border after 17 years] Agence France-Presse via ReliefWeb.int, 7 June 2007</ref>

== הערות שוליים ==