מריאנה יואכים

מריאנה יואכים (נולדה מריאנה פראגר: 5 בנובמבר 1921 – 4 במרץ 1943) הייתה פעילת מחתרת בתנועת ההתנגדות גרמנית לנאצים, יהודייה-גרמנייה בתקופת מלחמת העולם השנייה. היא הוצאה להורג בכלא פלצנזה ב-4 במרץ 1943 בעקבות הצתה מכוונת של חברי תנועת ההתנגדות ב-18 במאי 1942, שהציתו תערוכת תעמולה אנטישמית ואנטי-קומוניסטית בשם "גן עדן לפועלים" (שם אירוני שניתן על ידי משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם) בפארק לוסטגארטן בברלין.<ref>Margot Pikarski: Jugend im Berliner Widerstand. Herbert Baum und Kampfgefährten. Militärverlag der Deutschen Demokratischen Republik, Berlin 1978. Page 138</ref><ref name="MJlautJT"></ref><ref name="MJlautAA"></ref>

== ביוגרפיה ==
מריאנה פראגר גדלה בברלין. גאורג פראגר,<ref name="FareweelletterMJ"></ref> אביה, היה עובד בניין. לאחר שסיימה את לימודיה בהצלחה עבדה כמטפלת בבית היתומים היהודי במרכז העיר ("גיפסשטראסה"). בקיץ 1940 נאלצה לוותר על מקצוע זה, ונדרשה על ידי הרשויות להתגורר ברטנוב שם הפכה לעובדת כפייה בחקלאות.<ref name="MJlautGedSta"></ref>

מריאן פראגר התחתנה עם היינץ יואכים ב־22 באוגוסט 1941. שני הוריה של מריאנה סווגו על ידי הרשויות כיהודים. חמה זוהה אף הוא כיהודי, אף על פי שחמותה הטרייה לא הייתה. בזמן נישואיהם היינץ היה גם עובד כפייה, ב"מחלקת היהודים" במפעל סימנס בברלין-שפנדאו. דרישת עבודת הכפייה של מריאנה יואכים עצמה החזירה אותה עד אז לברלין שם עבדה בברלין-ויטנאו במפעל "אלפרד טבס"<ref name="MJselonYpt"></ref> שלפני המלחמה ייצרו חלקי רכב.

אחד מעמיתיו לעבודה של היינץ יואכים ב"מחלקת היהודים" בסימנס היה החשמלאי הרברט באום.<ref name="BaumGruppelautBpB"></ref> בערך בזמן נישואיהם היינץ ומריאנה יואכים הפכו לחברים במה שכונה בשם "קבוצת באום", חוג עובדי כפייה החיים בברלין. רוב חברי הקבוצה היו יהודים צעירים ונטו פוליטית לצד השמאלי של המפה. כמה חברים חיו "במחתרת" - ללא רישום בעירייה - על מנת להקשות על הרשויות לעקוב אחריהם.<ref name="BaumGruppelautWW"></ref> בני הזוג יואכים חלקו דירה קטנה ליד רייקשטראסה ברובע פרנצלאואר ברג, ששימשה לעיתים קרובות לפגישות "הקבוצה האנטי-פשיסטית של פרנצלאואר ברג" ("Antifaschistischen Gruppe im Prenzlauer Berg Berlin" / AGiP) - שם שבאמצעותו זיהתה עצמה הקבוצה של באום. אף על פי שנושאי הדיון היו רחבים, אחד הדברים עליהם דנו החברים בעוצמה הולכת וגוברת היה כיצד מערערים את השלטון הנאצי.

"הפעולה הפוליטית" הידועה ביותר של קבוצת באום הייתה מתקפת הצתה שבוצעה ב־18 במאי 1942 נגד תערוכת "גן העדן הסובייטי בפארק לוסטגארטן שבברלין. מטרת התערוכה הייתה להדגים בפני העם את "העוני, האומללות, השפל והצורך" שהיו מאפייני החיים ביודאו-קומוניזם בברית המועצות".<ref name="SovPar"></ref> מתקפת ההצתה גרמה לנזק פיזי יחסית קטן לתערוכה, שנפתחה מחדש למחרת, אך לחדשות עליה הייתה השפעה מתמשכת יותר.

הרברט באום והיינץ יואכים נעצרו בעבודה ב־22 במאי 1942.<ref name="HGJlautGDS"></ref><ref name="HBlautGDS"></ref> בעקבות זאת נערכו מעצרים נוספים. לאחר קצת יותר משבועיים נעצרה מריאנה יואכים בביתה ב־9 ביוני 1942.

== מכתבים הביתה ==
במהלך כליאתה, מריאנה יואכים הורשתה לשלוח ולקבל מכתב אחד בחודש. לא ברור אם זו הייתה העמדה לאורך תקופת הכליאה שלה, ולא ברור עד כמה היא מוגבלת במה שהותר לה לכתוב. המכתבים שכתבה להוריה מיום 15 בנובמבר 1942, 15 בדצמבר 1942, 17 בינואר 1943 ו-4 במרץ 1943 הועמדו לרשות האינטרנט על ידי מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה בוושינגטון די. סי. ושופכים אור על מצבה הנפשי של מריאנה יואכים במהלך הזמן ההוא.<ref name="BriefeandieEltern"></ref> היא כתבה מכתב שני ב -4 במרץ 1943, הפעם להוריו של בעלה המנוח . בה תיארה את הגילוי כי היינץ כבר הוצא להורג - ב־18 באוגוסט 1942 - כ"מכת הגורל האכזרית" ("der schwerste Schicksalsschlag "). היא הודיעה לחותניה על הוצאתה להורג הצפויה והזכירה כי נשלחו אליה הדברים הנותרים. היא האמינה - נכון - כי להוריו של היינץ היה סיכוי טוב יותר לשרוד את הסיוט הנאצי מאשר להוריה שלה. "שלחתי את הדברים שלי לכתובת שלך, אמא יקרה [-המחותנת], כי אני לא יודעת כמה זמן עוד ההורים היקרים [שלי] עדיין כאן" ("Meinen Nachlass habe ich an Deine Adresse gehen lassen, liebe Mama, weil ich doch nicht weiss, wie lange meine lieben Eltern noch hier sind" ). במכתביה נראה כי הייתה מופתעת וחשה תחושת הקלה שהם (עדיין) לא נשלחו (למחנות).<ref name="AbschiedsbriefEng"></ref><ref name="AbschiedsbriefDeu"></ref>

== הוצאה להורג וגורל משפחתה ==
מריאנה יואכים הוצאה להורג בעריפת ראש בבית הכלא פלצנזה בברלין ב-4 במרץ 1943. אחותה הצעירה, אילזה,<ref>Ilse Kessler (born Prager), 1926 - 1995</ref> הצליחה לברוח לאנגליה לפני המלחמה. מאוחר יותר במרץ 1943 גורשו הוריה גאורג וג'ני פראגר, לאושוויץ. משם הם הועברו למחנה הריכוז טרזינשטט ושם מתו. אביו של היינץ אלפונס יואכים, נפטר לקראת סוף שנת 1944 במחנה הריכוז זקסנהאוזן. אנה יואכים, אמו, של היינץ אשר לא סווגה כיהודייה, לעומת זאת, שרדה את המלחמה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מורשעים בדין בגרמניה הנאצית
קטגוריה:מתנגדים לנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:יהודיות גרמניות
קטגוריה:עבודת כפייה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילידות 1921
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1921
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1943
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1943