OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יורם יצחקי

יורם יצחקי (נולד ב-7 באוקטובר 1960) הוא קרדיולוג ומנהל ישראלי, מנהל החברות האחיות של מדינול, וולב מדיקל ומיקרוטק. שירת בצה"ל כמפקד מערך המבצעים המיוחדים והשתחרר בדרגת אלוף-משנה. במהלך שירותו קיבל את צל"ש הרמטכ"ל.

==ביוגרפיה==
יצחקי נולד בכפר סבא לדוריס ויוסף יצחקי, עולים חדשים מעיראק. גדל והתחנך בצהלה. למד בבית הספר התיכון "אהל שם" ברמת גן. תושב כפר הס, נשוי להגר ואב ל-5 ילדים.

===שירות בצה"ל===

בשנת 1979 התגייס לצה"ל והתנדב לצנחנים והתקבל לפלחה"ן צנחנים. לאחר פציעה עבר לסיירת מטכ"ל שם סיים מסלול לוחם, יצא לקורס קציני חי"ר, השתתף במלחמת לבנון הראשונה ולאחריה שימש כמפקד צוות. במהלך השירות השתתף הצוות בכוח הקדמי שפרץ לתוך אוטובוס קו 300 וחילץ את נוסעיו החטופים. לקראת סוף שירותו, יצא הצוות למבצע מיוחד במהלכו נהרג לוחם הצוות, סמל ברק שרעבי.

לאחר השחרור החל ללמוד רפואה בבית הספר לרפואה של הטכניון. לאחר 4 שנים חזר לשירות קבע בסיירת, במשולב עם המשך לימודיו. בשנים אלה סיים את לימודיו תוך שהוא משתתף במבצעים רבים שמבצעת היחידה.

ב-1995 קיבל את הפיקוד על יחידה במערך המבצעים המיוחדים. בתקופה זו קיבל צל"ש רמטכ"ל משאול מופז. בשנת 2000 קיבל את הפיקוד על מערך המבצעים המיוחדים.

ב-2019 מונה על ידי הרמטכ״ל גדי אייזנקוט לעמוד בראש צוות התחקיר של פעולת היחידה בחאן יונס בה נהרג סא"ל מחמוד ח'יר א-דין.

===לאחר השחרור===
יצחקי השתחרר מצה"ל בשנת 2006, לאחר שהשלים את מבחני הגמר של בית הספר לרפואה וסיים סטאז' במרכז רפואי מאיר בכפר סבא. לאחר השחרור התמנה לסמנכ"ל מו"פ בהוברט של פרופ' שלמה בן חיים וניהל את אופלון המפתחת ציפוי אנטימיקרוביאלי.

בשנת 2009 החל לעבוד כמנהל החברות האחיות של מדינול, וולב מדיקל ומיקרוטק בבעלות יהודית וקובי ריכטר.

"וולב מדיקל" מפתחת ומייצרת מסתם אורטלי להשתלה בצינתור; "מיקרוטק" מפתחת פלטפורמה טכנולוגית להשתלת סנסורים מיניאטוריים פאסיביים קבועים בגוף האדם. במאי 2023 הושתל המסתם הזעיר הראשון בחולה במרכז רפואי רבין על ידי פרופסור רן קורנובסקי.

יורם יצחקי הוא [https://www.lev-hasharon.com/51/ יושב ראש הוועד המקומי] הנבחר של מושב כפר הס.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:מפקדי יחידות בצה"ל
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מעוטרי צל"ש הרמטכ"ל
קטגוריה:מפקדי מערך המבצעים המיוחדים
קטגוריה:בוגרי בית הספר אהל שם
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:קרדיולוגים ישראלים
קטגוריה:כפר הס: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
אסקופילום נודוסום

אסקופילום נודוסום (שם מדעי: Ascophyllum nodosum) היא מין אצה נפוצה ממחלקת האצות החומיות, מין יחיד בסוג אסקופילום. זוהי אצה הנפוצה מאוד בצפון האוקיינוס האטלנטי והיא מוכרת גם בתור אצת הסלע (rock weed), אצת ים נורווגית (norwegian kelp) או אצה כרוכה (knotted kelp).

אצה זו נפוצה בעיקר בצפון חופה המזרחי של אירופה, מהארכיפלג סבאלברד ועד פורטוגל וגם במזרח גרינלנד ובחופה המזרחי של צפון אמריקה.

==תיאור==
אסקופילום נודוסום מאופיינות בכפות שלאורכם במרווחים קבועים ובקצותיהן שלפוחיות גז מעוגלות, הכפות מסוגלות להגיע לאורך של עד כשני מטרים. הן נצמדות לסלעים ואבנים בקרקעית האוקיינוס באמצעות היצמר (איבר דביק). לכפות האצה צבע ירוק זית עד חום והן עבותות אך חסרות שדרה מרכזית.

== אקולוגיה ==
האסקופילום נודוסום נמצאת לרוב בחופים המוגנים מפני סחף חזק, באזורי ביניים של החוף והן לרוב יהיו המין השולט באזור זה. ניתן למצוא אותן גם בשפכי נהרות ונחלים מוגנים ואף בחופים חשופים באופן חלקי. נדיר למצוא אותן בחופים חשופים לסחף וזרמים במקרים בהם הן כן נמצאו במקומות אלו כפותיהן היו קטנות ופצועות.

אצת ים זו צומחת באופן איטי יחסית, רק 0.5% ליום. יש להן יכולת נשיאה של כ-40 קילוגרמים של משקל רטוב למטר מרובע ותוחלת חיים של 10-15 שנים.

חומר בשם פלורותנין אותו מפיקה אצת האסקופילום נודוסום פועל כהגנה כימית כנגד סוג מסוים של חילזון ים (Littorina littorea).

== שימושים ==
אסקופילום נודוסום נקצרת לשימוש בחומצת אלגין (חומצה אלגינית), דשנים ולייצור של קמח אצות ים לצריכה של חיות ובני אדם.

מזה שנים רבות נעשה שימוש בתכונות הדישון של אצות אלו בתור דשן אורגני ומסורתי לסוגים רבים של יבולים בשל הרכבו המכיל יסודות מאקרו (חנקן, זרחן, אשלגן, סידן, מגנזיום וגופרית) וגם יסודות קורט (מנגן, נחושת, אבץ ועוד).

בנוסף האצות מכילות הורמוני אוקסין, חומצות אמינו, חומצות אורגניות וחלבונים כל אלה חיוניים מאוד להתפתחות וצמיחה של צמחים ונעשה בהם שימוש נרחב בחקלאות.

אירלנד, סקוטלנד ונורווגיה מספקות את מרבית האצות לשימוש חקלאי בעולם.

אסקופילום נודוסום משמשת כחומר אריזה של תולעים לפיתיונות ולובסטרים מניו אינגלנד אל יעדים בתוך ומחוץ לה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://growshop.co.il/%D7%AA%D7%95%D7%A1%D7%A4%D7%99-%D7%90%D7%A6%D7%95%D7%AA-%D7%9C%D7%93%D7%99%D7%A9%D7%95%D7%9F-%D7%90%D7%95%D7%A8%D7%92%D7%A0%D7%99/ מאמר בנושא השימוש באצות ים בחקלאות] באתר גרו-שופ

קטגוריה:אצות חומיות
קטגוריה:איקריוטים יחידים בסוגם
קטגוריה:ביוטה ימית באירופה
קטגוריה:ביוטה ימית באמריקה הצפונית
בגירה קיפלינגי

בגירה קיפלינגי (שם מדעי: Bagheera kiplingi) הוא מין של עכביש ממשפחת הקופצניים שמקורו במרכז אמריקה, כולל מקסיקו, קוסטה ריקה וגואטמלה. מין זה הוא המין המייצג בסוג בגירה שבו כלול רק עוד מין אחד, בגירה פרוספר (). הבגירה הקיפלינגי יוצא דופן ביחס לעכבישים אחרים בכך שהוא ניזון כמעט באופן מלא על תזונה צמחונית.

==שם==
שמו של הסוג ניתן לו על שם בגירה, הפנתר השחור המופיע בספרו של רודיארד קיפלינג, ספר הג'ונגל. שם המין הוא על שם קיפלינג עצמו. שמו של העכביש ניתן לו ב-1896 על ידי בני הזוג ג'ורג ואליזבת פקהאם , זוג חוקרים שהתמחו בקופצניים. באותה שנה נתנו בני הזוג שמות לשלושה סוגי קופצניים נוספים שנקראו על שם דמויות של קיפלינג. הסוגים הם Akela, Messua ו-Nagaina.

==תיאור==
העכביש הוא צבעוני ומאופיין בדו צורתיות זוויגית. לזכר רגליים בצבע ענבר, ראשחזה כהה שהופך ירקרק בחלקו הקדמי העליון ובטן אדמדמה עם פסים ירוקים. רגלי הענבר של הנקבה מוצקות יותר מהרגליים האחרות שהן צהובות בהירות ועדינות יותר. לנקבה ראשחזה בצבע אדמדם חום שחלקו הקדמי העליון שחור. בטנה הגדולה יחסית של הנקבה היא בצבע חום בהיר עם סימנים חומים כהים וירקרקים.

בשנת 1896 תואר רק הזכר. הנקבה תוארה 100 שנה מאוחר יותר על ידי ויין מדיסון.

==תזונה==
סביבת המחיה של העכביש כוללת עצי מימוסה, בעיקר עצי שיטה מהמין Vachellia שם הם ניזונים מחלבונים ושומנים המופרשים על ידי בלוטות מיוחדות הנקראות גופים בלטיים . בלוטות אלה משמשות את העצים בדרך כלל במסגרת מערכת יחסים סימביוטית בינם ובין זן מסוים של נמלים. העכבישים נמנעים באופן פעיל מהנמלים מאחר שאלו מגינות על הבלוטות המהוות את מקור מזונן מפני פולשים. הגופים הבלטים מספקים כ-90% ממזונם של העכבישים, אך הם ניזונים גם על צוף ומפעם לפעם יגנבו פגית מנמלה פועלת שתחלוף בסביבתם וייזונו עליה. בעונות היבשות במקסיקו נרשמו מקרים שבהם טרפו העכבישים את בני מינם.

למרות שהעכביש אינו בוחל בבשר לעיתים, הרי שבבדיקה עלה כי רקמותיו של העכביש מציגות חתימה איזוטופית האופיינית לחיות צמחוניות, מה שרומז על כך שמרבית תזונתם מגיעה מצמחים. המנגנון באמצעותו הם מעכלים את החומרים מהגופים הבלטיים לא נחקר עדיין. רוב העכבישים מעכלים את מזונם בעזרת אנזימים שהופכים את המזון לנוזלי שאותם הם מפרישים בטרם הם מוצצים אותו.

במקסיקו התגלו מושבות של כמה מאות עכבישים כשמספר הנקבות היה כפול ממספר הזכרים. נראה שעל אף שהעכביש נוהג לצוד לבדו, הרי שהם חיים במבנה חברתי למחצה. הרבייה התרחשה לאורך כל עונות השנה והנקבות נצפו כשהן שומרות על ריכוזי צאצאים וביצים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1896
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אליזבת פקהאם
קטגוריה:קופצניים
קטגוריה:אמריקה המרכזית: עכבישים
קטגוריה:בעלי חיים הקרויים על שם מפורסמים
קטגוריה:בעלי חיים אוכלי-צמחים
יולאדה סואניוט

יולאדה "נוק" סואניוט (בתאית: เกริกก้อง "นก" สวนยศ; נולדה ב-18 ביוני 1983) היא פוליטיקאית טרנסג'נדרית תאילנדית ופעילה לזכויות טרנסג'נדרים.

==ביוגרפיה==
סואניוט התפרסמה לראשונה כשזכתה במספר תחרויות יופי לנשים טרנסג'נדריות, ולאחר מכן עבדה כדוגמנית. בעבר היא נעצרה לאחר שזייפה תעודת זהות במטרה להשתתף בתחרות יופי, מכיוון שהחוק בתאילנד לא מאפשר לשנות את סעיף המין בתעודת הזהות. בהמשך הצטרפה סואניוט ללהקת הבנות "מלכודת ונוס", שהורכבה מחמש נשים טרנסג'נדריות, והייתה הלהקה הראשונה עם חוזה תקליטים של קתואי (מושג בתאית שמתייחס לנשים טרנסג'נדריות או גברים הומוסקסואלים נשיים, אשר נחשבים לעיתים קרובות למגדר שלישי בתאילנד).

לסואניוט יש תואר ראשון במדע, תואר שני במדעי המדינה, והיא מועמדת לדוקטורט במדעי החברה.<ref></ref> בעבר, ניהלה ערוץ קניות תאילנדי מקומי והקימה את העמותה למען האישה הטרנסג'נדרית בתאילנד, הנאבקת למען זכויות נשים טרנסג'נדריות, מעניקה סיוע משפטי ומגייסת כספים למימון ניתוחים לשינוי מין.

==קריירה פוליטית==
במאי 2012 נבחרה סואניוט לתפקיד המפקחת הכלכלית של מחוז נאן שבצפון תאילנד, והפכה לפוליטיקאית הטרנסג'נדרית הבכירה ביותר בארצה. סואניוט התמודדה בבחירות כמתמודדת עצמאית, ולא כחלק משום מפלגה.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div style="direction: ltr;">
*[http://www.qwoc.org/2012/07/yollada-nok-suanyot-becomes-first-trans-woman-politician-in-thailand/ Yollada “Nok” Suanyot Becomes First Trans Woman Politician in Thailand] QOWC media.
*[http://www.bangkokpost.com/lite/topstories/290384/trans-woman-vies-for-political-post Trans woman standing, for election in Nan], Bangkok Post, 25.04.12.
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים תאילנדים
קטגוריה:פעילות למען זכויות להט"ב
קטגוריה:מייסדות עמותות
קטגוריה:פוליטיקאיות טרנסג'נדריות
קטגוריה:נשים תאילנדיות
קטגוריה:ילידות 1983
בס מאירסון

בס מאירסון (באנגלית: Bess Myerson; 16 ביולי 1924 – 14 בדצמבר 2014) הייתה דוגמנית יהודייה-אמריקאית, שחקנית טלוויזיה, פוליטיקאית, פעילת זכויות אזרח, והיהודייה הראשונה והיחידה עד כה שהוכתרה כמיס אמריקה, תואר שהוענק לה בשנת 1945.

על רקע מלחמת העולם השנייה שרק הסתיימה ועל רקע פרטים בדבר הפשעים שבוצעו נגד העם היהודי בתקופת השואה שנחשפו במלואם, זכייתה של מאירסון בתואר מיס אמריקה נתפס על ידי הקהילה היהודית כאירוע מכונן וכאישור על קבלתם לתוך החברה האמריקנית.

במהלך שנות ה-50 וה-60, מאירסון הופיעה באופן קבוע בטלוויזיה והייתה אורחת קבועה בתוכנית חידון סלבריטאית "I've got a secret" ("זה הסוד שלי"). היא המירה את תהילתה לקריירה פוליטית והחזיקה בתפקיד הנציב בממשל של ניו יורק במשך שני ממשלים ורצה ללא הצלחה לסנאט האמריקאי מטעם ניו יורק בשנת 1980. במהלך שלהי שנות ה-80 היא נשפטה בבית משפט פדרלי במספר רב של אישומים, אישומים אשר זוכתה מהם מאוחר יותר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה יהודים
קטגוריה:זוכות מיס ניו יורק
קטגוריה:מנחות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:פעילות חברתיות יהודיות
קטגוריה:פעילות חברתיות אמריקאיות
קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:זוכות מיס אמריקה
קטגוריה:משתתפות יהודיות בתחרויות יופי
קטגוריה:בוגרות מכללת האנטר
קטגוריה:בוגרי מכללת האנטר
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1924
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
אימילקה

אימילקה
אימילקה הייתה אשתו של חניבעל ברקה.

==ביוגרפיה==
מעט מאוד ידוע אודותיה. היסטוריונים עתיקים רבים כותבים שחניבעל נישא לנסיכה איברית, וחלקם אף מזכירים את שמה. אולם היחיד שמספק פרטים רבים יותר אודותיה הוא סיליוס איטליקוס, מחבר הפואמה "פוניקה", העוסקת בחייו של חניבעל. 

לאחר מלחמת שכירי החרב, מצאה עצמה קרתגו מרוששת והיה הכרח למצוא מקור עושר חדש, כתחליף לתבואה מסיציליה, ולנחושת מקורסיקה. מכרות הכסף בספרד (היספניה בפי הקרתגים) גירו את הקרתגים להרחיב את תחומי ההשפעה בספרד. חמלקרת ברקה נשלח בראש גיס לכבוש את ספרד מידי המקומיים, שהתחלקו לשלוש קבוצות עיקריות. איברים, קלטים, ובני תערובת שנקראו קלטיברים. חמלקרת מת בקרב מאוחר יותר, ואת מקומו תפס חתנו עזרובעל (חתן חמלקרת ברקה). הוא המשיך את משימתו של חמלקרת אם כי בדרכים פוליטיות.

עזרובעל עודד קצינים מצבאו להינשא לנשים מקומיות. וזאת כדי לחזק את מעמדו בספרד. כך שכנע בין היתר את גיסו חניבעל להינשא לאימילקה, שהייתה בתו של ראש שבט חזק מאזור קאסטולו. למרות שהיו אלו נישואים פוליטיים, לרוב נראה שהייתה בהם גם אהבה. על פי איטליקוס, חניבעל ראה את אימילקה לראשונה כאשר התפלל במקדשה של תנית, באזור חאאן של ימינו, והתאהב בה. על פי המסופר נראה שגם היא אוהבת אותו, היא מפצירה בו לא לצאת למסע אל איטליה. וכאשר הוא מסרב היא מבקשת ממנו לפחות לקחת אותה עמו. אולם הוא מותיר אותה בספרד, לשמור על בנם הקטן שנולד במהלך המצור על סגונטום.

אימילקה ובנה נהרגו ככל הנראה ממגפה במהלך המלחמה הפונית השנייה.

==ראו גם==
* חניבעל
* חמלקרת ברקה
* עזרובעל (חתן חמלקרת ברקה)
* משפחת ברקה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרתגו
קטגוריה:משפחת ברקה
קטגוריה:חניבעל
קטגוריה:נשים במאה ה-2 לפנה"ס
ימי אהבה לשירה

ימי אהבה לשירה, הוא פסטיבל לשירה, ספרות ומוזיקה שעורך כתב העת משיב הרוח בירושלים. הפסטיבל מתקיים ברציפות מדי שנה החל משנת 1995. בפסטיבל משתתפים משוררי כתב העת ומשוררים ידועים אחרים לצד מוזיקאים ואומנים. במשך השנים התארח הפסטיבל במתחמי תיאטרון החאן, יד בן צבי, בית הקונפדרציה ובית אבי חי.

==נושאי הפסטיבלים==
בכל שנה מיוחדים האירועים המרכזיים של הפסטיבל לנושא-על מסוים, והמשתתפים מוזמנים על ידי מנהלים האמנותיים של הפסטיבל, לעסוק בנושא ולבחון אותו על כל צדדיו והיבטיו:

*ימי אהבה לשירה מס' 11 - משוררי געגועים לירושלים במהלך הדורות, מיהודה הלוי, פאול צלאן ועד משוררים רוסיים בישראל.
*ימי אהבה לשירה מס' 12 - מהות התפילה, השירה והקשר שביניהם.
*ימי אהבה לשירה מס' 13 - חוויית הכתיבה היהודית החדשה-עתיקה. התקיים במשולב בירושלים ובנגב.
*ימי אהבה לשירה מס' 14 - שירה מכאן - מֵהָארצישראליות המחפשת, המתחבטת, הנפגשת.
*ימי אהבה לשירה מס' 15 - תהילים - ספר השירה הראשון.
*ימי אהבה לשירה מס' 16 - נביאים בשירה ושירה כנבואה - ניהול אומנותי: יורם ניסינוביץ, שמואל קליין, אליעז כהן ועמיחי חסון
*ימי אהבה לשירה מס' 17 - ציון, על אהבותיה וכאביה - ניהול אומנותי: אליעז כהן, צורית יעיר, יונתן ברג
*ימי אהבה לשירה מס' 18 - מסכת שביעית- על שמיטה ושירה - ניהול אמנותי: בכל סרלואי ואליעז כהן
*ימי אהבה לשירה מס' 19 - על הבית - ניהול אומנותי: אפרת ביגמן, עמיחי חסון ואליעז כהן
*ימי אהבה לשירה מס' 20 - חיי-אדם, חיי-שירה - ניהול אומנותי: אפרת ביגמן, עמיחי חסון ואליעז כהן

==אירועים המתקיימים בפסטיבל מדי שנה==
יונתן קונדה, להאור רובין ובן שליש בשירו של שחר מריו מרדכי "מסע" בתחרות שרים משוררים 7# (2015)
* שרים משוררים - תחרות הלחנת שירי משוררים התחלה בשנת 2009. התחרות פונה ליוצרים והרכבים מוזיקליים בהצעה להשתתף ולהופיע באירוע. עדיפות ניתנת להלחנת וביצוע שירים שהתפרסמו בכתב העת "משיב הרוח". השופטים הם מוזיקאים ומשוררים חברי משיב הרוח. הפרס (מלגה כספית) מוענק ללחן המקורי. הזוכה הראשון בפרס היה [http://doomiloom.bandcamp.com אדם יעקב כהן] (2009), שנה לאחר מכן זכתה כתבת החדשות והזמרת שרה ב"ק.
* מפגשי דואט שירה המפגישים שני משוררים בני דורות שונים

==קישורים חיצוניים==
* יונתן ברג, [http://musaf-shabbat.com/2011/12/29/%D7%A7%D7%95%D7%A8%D7%90-%D7%A2%D7%9C-%D7%94%D7%93%D7%A8%D7%9A-%D7%99%D7%95%D7%A0%D7%AA%D7%9F-%D7%91%D7%A8%D7%92-3/ קורא על הדרך - שלושה פסטיבלי שירה], מוסף שבת - מקור ראשון, 29 בדצמבר 2011.
==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: פסטיבלים
קטגוריה:אירועי זמר בישראל
קטגוריה:ירושלים: פסטיבלים
קטגוריה:ישראל: פסטיבלי מוזיקה
גורגו, מלכת ספרטה

גורגו הייתה מלכת ספרטה. בתו של קלאומנס הראשון, אשתו של לאונידס הראשון, ואמו של פליסטרכוס.

==ביוגרפיה==
גורגו הייתה בתו של קלאומנס הראשון מלך ספרטה, ושל אשה לא ידועה. על ילדותה לא ידוע דבר.

רוב מה שידוע עליה הוא אגדות שאמינותן ההיסטורית שנויה במחלוקת. האזכור הראשון שלה הוא כאשר אריסטגורס ממילטוס הגיע אל ספרטה בבקשה לתמוך במרד האיוני. קלאומנס סירב בנימוק שהמרחק גדול מדי. הרודוטוס מספר שאריסטגורס לא התייאש, והתגנב אל ביתו של קלאומנס ובנוכחות גורגו שהייתה בת תשע שנים ניסה לשחד את קלאומנס. הוא העלה את הסכומים עד שקלאומנס שקל להיענות להצעה. אולם גורגו פנתה אל אביה ואמרה: קלאומנס נהנה מפקחותה של בתו ודחה את ההצעה. פלוטרכוס מוסר סיפור אחר על פי אשה זרה הצהירה פעם בפניה של גורגו שנשות ספרטה הן היחידות ששולטות בגברים שלהן. גורגו השיבה לה 

קלאומנס הודח לבסוף בידי אחיו לאונידס, וקלאומברוטוס. הוא התאבד בכלאו, ולאונידס הפך למלך. הוא נשא לאשה את גורגו שהייתה אחייניתו למחצה, והיא ילדה לו את פליסטרכוס. הרודוטוס מוסר אגדה על פיה כאשר דמרטוס רצה לדווח לספרטנים על פלישתו הקרבה של חשיארש הראשון מלך פרס, הוא כתב את הדברים על לוח וכיסה אותו בשעווה כדי שהשומרים הפרסיים לא יגלו את מה שכתוב עליו. הספרטנים לא הצליחו לפענח דבר, עד שגורגו יעצה להם לגרד את השעווה, וכך העבירו הספרטנים את הבשורה ברחבי יוון.

==גורגו בתרבות==
גורגו נזכרת לעיתים רבות בסרטי קולנוע וברומנים שונים. עצם העובדה שהייתה בתו של מלך ממלכי ספרטה, אשתו של האחר, ואמו של מלך נוסף, הפכה אותה למפורסמת. כמו גם העובדה שהיא אחת הנשים הבודדות שהרודוטוס מזכיר בשמן הפרטי.

* גורגו נזכרת בספרו של קרולין דל סנידקר, "הספרטאי".
* נזכרת ברומן הגרפי 300 של פרנק מילר, ובסרט המבוסס עליו היא מגולמת בידי לנה הידי.
* נזכרת בספרו של סטיבן פרספילד, "שערי האש".
* נזכרת בסרט 300 הספרטנים.
* גורגו היא אחת מהמנהיגים שמייצגים את יוון במשחק Civilization 6.

==לקריאה נוספת==
*הרודוטוס, היסטוריה, תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ, פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרטה
קטגוריה:נשים ספרטניות
קטגוריה:נשים במאה ה-5 לפנה"ס
קטגוריה:נשים במאה ה-6 לפנה"ס
קב ונקי (ניב)

קַב וְנָקִי הוא ניב עברי-תלמודי המתאר עניין, חפץ או אדם אשר בקריטריון מסוים הניתן להערכה הן בכמות והן באיכות הוא מועט בכמות ורב באיכות.

קב פירושו מידת נפח קטנה, ונקי פירושו שהוא מזוקק ואינו מכיל פסולת כגון קמח מנופה עד שהוא נקי, ללא מוץ ולכלוך.
הביטוי שגור לכינוי של דבר איכותי וממצה.

בשכונת מקור ברוך שבירושלים ישנו רחוב בשם קב ונקי. קיים פירוש למשנה בשם "קב ונקי".

== בגמרא ==
הביטוי מוזכר במסכת יבמות לגבי רבי אליעזר בן יעקב:

והכוונה שם שאמנם לא מובאות הלכות רבות בשמו של רבי אליעזר, אך הלכה כמותו בכל מקום שהובאה (מכיוון שמשנתו קב ונקי).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20151023004622/http://hebrew-academy.org.il/2013/10/21/%D7%90%D7%9E%D7%A6%D7%95-%D7%91%D7%99%D7%98%D7%95%D7%99/ אמצו ביטוי] באתר האקדמיה ללשון העברית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
פרס ראש הממשלה ללשון העברית

פרס ראש הממשלה ללשון העברית על שם אליעזר בן-יהודה הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי משרד ראש הממשלה על "תרומה מיוחדת לחיזוק מעמדה של הלשון העברית".

הפרס מוענק מתוקף החלטת ממשלה מתאריך 3 בינואר 2011, כחלק מסדרת פעולות שעליהן החליטה הממשלה לצורך "שימורה, התפתחותה, מחקרה ושגשוגה של הלשון העברית". הזוכים בפרס נבחרים על ידי מנהל התרבות במשרד התרבות והספורט בתיאום עם האקדמיה ללשון העברית. גובה הפרס הוא 70,000 ש"ח.

הפרס מוענק מדי שנה בתאריך כ"א בטבת, יום הולדתו של אליעזר בן-יהודה - מחיה הלשון העברית, שנקבע בחוק ליום הלשון העברית. למרות שהפרס לא בוטל רשמית, בפועל הוא לא הוענק מאז 2018.

== הזוכים בפרס ==

{| class="wikitable"
|-
! שנה !! שם הזוכה !! מנימוקי השופטים להענקה
|-
| 2011 || אמציה פורת ||"על מפעל חייו בעריכה, בתרגום ספרותי משובח ובהעמדת דורות של תלמידים בעריכה ובתרגום"
|-
| 2012 || עמינדב דיקמן || "בשל תרומתו הרבה לתרבות השפה העברית, להאדרתה ולהפצתה"
|-
| 2013 || חיים באר || "תרומתו המרשימה לספרות העברית וזיקת לשונו למקורות העבריים ולארון הספרים היהודי", "מחקריו שכונסו בשני ספרי העיון שלו"
|-
| 2014 || רות אלמגור-רמון || "כיועצת הלשון של רשות השידור היא קובעת את דיוקנה של העברית המושמעת על גלי האתר ומציבה אמת מידה לעברית מתוקנת"
|-
| 2015 || רונית גדיש || "פעילותה המתמשכת במזכירות המדעית של האקדמיה ללשון העברית", "עשרות מאמרים, רשימות והרצאות על העברית."
|-
| 2016 || אבשלום קור || "בשידוריו הוא משפיע ידע לשוני על קשת רחבה של מאזינים וצופים, וחושף לפניהם את העברית למסורותיה ולרבדיה", "ד"ר אבשלום קור הפך לסמל לאהבת העברית ולטיפוחה"
|-
|2017
|שמשון הופמן
|"שירת בצה"ל 35 שנה והיה הממונה על השפה העברית. בתחום זה העמיד ספרי יסוד רחבי היקף ועתירי פרטים. הוא נאבק בשגרת הלשון בצה"ל והשליט כתיב אחיד בכתיבה הצבאית ובמצבות בתי העלמין הצבאיים"
|-
|2018
|נתן אפרתי
|"תרם לעברית המתחדשת הן בשדה המעשה הן בשדה המחקר. בשדה המעשה, בעבודתו באקדמיה ללשון העברית, אפרתי קידם את הכוונת הלשון הלכה למעשה, וכמו כן את מפעל המחקר הגדול – המילון ההיסטורי. מן הצד המחקרי, ד"ר אפרתי הקדיש את כל עבודתו המדעית לחקר תחיית הלשון והתפתחותה ההיסטורית. מחקריו עוסקים בתחיית הדיבור העברי ובמקומו של אליעזר בן-יהודה בתהליך, וכמו כן בהשתרשותה של העברית במערכת הממלכתית במדינת ישראל. מחקריו מספרים את קורות השפה העברית במעבר מחלום למציאות"
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [http://mcs.gov.il/Culture/Professional_Information/CallforScholarshipAward/Pages/BenYehudaPrize.aspx קול קורא להגשת מועמדות לפרס (כולל תקנון הפרס)] באתר משרד התרבות והספורט 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:האקדמיה ללשון העברית
קטגוריה:עברית
קטגוריה:פרסי ראש הממשלה
מאירסון

מאירסון הוא שם משפחה יהודי, פטרונים מהשם מאיר.

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
קטגוריה:שמות משפחה שמבוססים על השם מאיר
קולינדה

קולינדה (ברומנית: colinda) היא מנהג רומני עממי מסורתי המתרחש במחצית השנייה של חודש דצמבר ומקורו במנהגים פגניים קודמים לנצרות.

== המנהג ==
<div style="clear:both">
[[בול דואר רומני המציג קולינדה מהסוג "סורקובה"]]
[[בול דואר רומני המציג קולינדה מהסוג "מחרשונת"]]
[[בול דואר רומני המציג קולינדה מהסוג "הבוהַי"]]
[[בול דואר רומני המציג קולינדה מהסוג "הסוסונים"]]
<br/>
</div>

לקראת חג המולד מתארגנות קבוצות של צעירים ומתאמנים בשירת שירי קולינדות. החבורות יוצאות לחזר על בתי האנשים ולבקש מתת. החבורות הן בנות שניים עד עשרים חברים, מגיל ילדות ועד מבוגרים. מקובל שהילדים יוצאים לביצוע קולינדות בשעות היום וככל שהערב מתקרב יוצאות חבורות מבוגרות יותר. תחילה החבורה מתקרב לדלת, חלון או שער ומבקש רשות להיכנס. לאחר קבלת הרשות הם נכנסים לבית או לחצר ושרים את שיריהם, שירים המדברים על ההווי החקלאי. חלק מהחבורות משתמשות בעזרים דוגמת מחרשה או חפץ דמוי מחרשה, איתה מדגימים את עבודת החריש. אחרים מדמים את עבודת הזריעה ולצורך כך משתמשים בזרעים של דגנים מקובלים. אם מתקבל המתת, החבורה שרה שירי ברכה לבני הבית ואם לא התקבלה רשות להיכנס ולשיר החבורה שרה לעיתים קללות המכוונות לבני הבית. המתת המסורתי הוא קולאקים ובייגל, אגוזים, תפוחי עץ, אך ניתנים מיני מזונות ואפילו כסף, לפי יכולתם ומידת נדיבותם של בעלי הבית.

== תכנים והיסטוריה ==
תוכני השירים המושרים בקולינדות מגוונים למדי ומסורתיים, בעיקר סביב העיסוקים החקלאיים וסיפורי דת נוצריים. התכנים מועברים במסורת עממית מדור לדור ובחלק מהשירים יש ביטויים כל כך ישנים ונדירים, שכבר לא יודעים מה משמעותם.

מקור הקולינדות במנהגים עתיקים של חלוקת מזון ואכילתו בצוותה. בכל אירופה העתיקה היו מנהגים של חלוקת מזון להמוני הנצרכים, בצורות שונות, בדרך כלל פעם בחודש ומכאן קרבת השם קולינדה לשם היווני של ראש חודש "קלנדאה" (Kalendae). אזכור ראשון בכתובים, למנהג דמוי קולינדה נמצא אצל פלוטרך, אשר מציין את "שיר הסנונית", במאה השישית לפני הספירה.

בקולינדות וגם בשיר הסנונית החבורות המבקשות מזון ומשקה אינן פונות ברוח שפלה, אלא בתביעה קולנית. פלוטרך מציין שבמגארה נהגו חבורות הצעירים היוצאים עם "שיר הסנונית" להתנפל על בתי העשירים ולצוות על בעלי הבתים לאכיל אותם ולשרתם. בטקסט של שיר הסנונית הייתה הפנייה הבאה: "הב לנו מביתך העשיר פירות ופשטידות, הב גם גביע יין וטנא גבינות. הסנונית לא מסרבת אפילו ללחם מחומם. נלך או שנקבל משהו? אם תיתן לנו, נלך, אך אם לא, לא ניתן לך מנוח, ניקח לך את הדלת וגם את אשתך שמאחורי הדלת. פתח הדלת, פתח לסנונית, כי אנו לא ישישים, אלא בחורים צעירים." סגנון דומה יש גם בקולינדות, בהן חוזר הפזמון תובעני: "תתנו לנו או לא תתנו?"

=== הקולינדה האנטישמית ===
ב-6 בדצמבר 2013 שודרה בתחנת טלוויזיה רומנית, בקלוז', קולינדה בעלת תוכן אנטישמי מובהק. בעקבות השערורייה התפטר מתפקידו המנהל שבחר את הקולינדה, התחנה נקנסה והתנצלה בפני הקהילה היהודית.

== ראו גם ==
* שירי כוכב

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.historia.ro/exclusiv_web/general/articol/originile-pagane-ale-colindelor-craciun המקורות הפגניים של קולינדות חג המולד] 
* [http://www.historia.ro/exclusiv_web/general/articol/hrana-zeilor-colindatorilor מזון האלים והיוצאים לקולינדות] 
* [http://jurnalul.ro/timp-liber/colacul-darul-sacru-al-colindatorilor-632162.html Colacul – darul sacru al colindătorilor] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהגים רומניים
קטגוריה:מזמורי חג המולד
משרק

אזור המשרק
משרק (בפרסית: مشرق, משרק – מילה הזהה בפירושה ל-شرق, שרק, ופירוש שתיהן – מזרח; ובערבית: مشرق, נקרא גם המשרק) הוא כינוי לאזור גאוגרפי-פוליטי-תרבותי במערב אסיה, לפי חלוקה אסלאמית מסורתית – והכולל לפי הגדרות שונות חלק גדול מהשטחים במזרח התיכון. משמעות השם – "מקור הזריחה", והוא נגזר מהפועל ש-ר-ק (شرق), שמשמעו בערבית "לזרוח". המשרק, "מזרח", מנוגד למגרב, "המערב", המציין את מדינות צפון אפריקה. בחלוקה מעט חופפת שטחי האימפריות האסלאמיות הערביות כללו בצפון את בלאד אל-שאם (או סוריה הגדולה) – "ארץ היד השמאלית" ואת ארצות בלאד אל-ימן (תימן הגדולה) בדרום חצי האי ערב – "ארץ היד הימנית".

לפי אופירה גל, אל-משרק כולל את כלל המדינות הערביות במזרח התיכון. לפי הגדרות אחרות למשרק משתייכות כורדיסטן, איראן ואפגניסטן וכן המדינות הערביות שבחצי האי ערב: נסיכויות המפרץ, ערב הסעודית, עומאן, עיראק הסמוכה לחצי האי ערב, וכן תימן. מצרים נחשבת למדינה השייכת הן לתחום המשרק והן לתחום המגרב. כ-1.7% מאוכלוסיית העולם מתגוררת במשרק.

==יהודי המשרק==
בין הקהילות היהודיות מארצות המשרק נמנות:
* יהדות איראן - בעבר "יהדות פרס"
* יהדות כורדיסטן
* יהדות אפגניסטן
*יהדות סוריה
*יהדות לבנון
*יהדות מצרים
* יהדות עיראק - בעבר "יהדות בבל"
* יהדות תימן
* יהדות חצי האי ערב

==ראו גם==
*רשת הכבישים הערבית הבינלאומית משריק

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות ערב
קטגוריה:המזרח התיכון: גאוגרפיה
קטגוריה:אסיה: גאוגרפיה
זארזאס

זארזאס היה ממנהיגי מרד השכירים בקרתגו. נפל בשבי לאחר קרב המשור, ונצלב.

==ביוגרפיה==
מעט מאוד ידוע אודותיו. פוליביוס מכנה אותו "זארזאס האפריקאי", מה שמעיד על כך שהיה ככל הנראה ממוצא לובי, או ברברי.

לאחר כישלון המתמרדים בקרב מקאר, העדיפו מנהיגי המרד מאתוס, וספנדיוס להשקיע את מרצם במצור על קרתגו. אולם חמלקרת ברקה, בסיועו של נארוואס, ניתק את דרכי האספקה שלהם וגרם להם מחסור כבד. לפיכך אולצו המורדים להתפלג. יחידותיהם של ספנדיוס, אוטאריטוס, וזאראס אולצו לעזוב את המצור ולנסות לעצור את חמלקרת. יתרונם המספרי בלט 50,000 מורדים כנגד 12,000 חייליו של חמלקרת. אולם חמלקרת החזיק פילים, ופרשים במספר רב. לפיכך החליטו המורדים להימנע מקרב במקום פתוח, והעדיפו לגרור את חמלקרת למעברים הצרים בהרים שם פיליו ופרשיו לא יכלו להביא תועלת רבה. אולם חמלקרת היה מוכן לכך, וכאשר נכנסו המורדים למצר שפוליביוס מכנה "משור" על שם צורתו המשוננת, חסם חמלקרת את המעברים, וגרם למורדים מחסור עז עד שנאלצו להיכנע. חמלקרת דרש את הסגרת המפקדים אולם הפר את ההסכם והרג 40,000 מורדים .ביניהם זארזאס, ואוטאריטוס. ספנדיוס נצלב מאוחר יותר.

== זארזאס בתרבות ==
זארזאס נזכר ברומן ההיסטורי של גוסטב פלובר, "שלמבו".

== לקריאה נוספת ==
* פוליביוס, היסטוריה. כרך ראשון - ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, תשנ"א (1991).
==הערות שוליים==

קטגוריה:קרתגו
קטגוריה:מלחמת שכירי החרב
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
טנזיה

טנזיה הוא מאכל המזוהה הנפוץ במטבחי המגרב. הטנזיה מורכבת מפירות יבשים, אגוזים ואורז, לעיתים בתוספת של בשר בקר, כבש או עוף.

בין הפירות שבהם מקובל להשתמש נכללים תאנים, שזיפים, צימוקים, תמרים ומשמשים. ניתן להוסיף אגוזי מלך, שקדים, פיסטוקים וצנוברים. יש המוסיפים גם בצל מטוגן. נהוג לאכול את המנה בראש השנה היהודית ויש האוכלים אותה בט"ו בשבט.

== ראו גם ==
* ז'ביב נואה

==קישורים חיצוניים==
*[http://mobile.mako.co.il/food-recipes/recipes_column-special/Recipe-fbad3ba3519bb31006.htm פירות יבשים מקורמלים (טנזיה)] באתר מאקו
*[https://web.archive.org/web/20140904092456/http://www.foodis.co.il/recipes.asp?sec=17&featid=9250 טנזיה] באתר אכול ושאטו
* 
*[https://web.archive.org/web/20160303202327/http://food.nana10.co.il/Article/?ArticleID=829829 מתכון לאורז עם פירות יבשים (טנזיה)] באתר נענע10

קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח המרוקאי
קטגוריה:המטבח היהודי
קטגוריה:מאכלי ראש השנה
צזיום אאוריד

צסיום אאוריד (Caesium auride) הוא תרכובת יונית שנוסחתה CsAu והמורכבת מקטיון צזיום והאניון הנדיר זהב Au<sup>−</sup>.
החומר מתקבל מחימום תערובת סטויכיומטרית של זהב וצסיום. שתי המתכות המותכות מגיבות ליצירת תוצר אחיד שצבעו צהוב, טמפרטורת ההתכה של התרכובת 580°C. צבעו של החומר המומס באמוניה נוזלית הוא חום. בגיבוש חוזר מאמוניה נוזלית מתקבלים גבישים מתכתיים כחולים של CsAu•NH<sub>3</sub> בהם חלק מצפיפות המטען שעל אניון הזהב עוברת לאמוניה.

התרכובת מגיבה בעצמה עם מים ומתקבל גז מימן וזהב מתכתי:
<chem>2CsAu +2H_2O -> 2CsOH +2Au +H2</chem>

החומר התגלה על ידי הכימאי האמריקאי J. J. Lagowski בשנת 1978 שהבחין בצבע בלתי צפוי של תמיסות אמוניה של צסיום וזהב ובכך אישר לראשונה את קיומם של אניונים של אטומי המתכות היקרות.
את התמיסה של החומר באמוניה ניתן להעביר דרך מחליף יונים ומתקבלת תרכובת אחרת המכילה אניון זהב - טטראמתילאמוניום אאוריד.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחים
קטגוריה:זהב
דארי

דארי (בפרסית: دری), נקראת גם פרסית אפגנית או פשוט פארסי (فارسی), היא אחת משתי השפות הרשמיות באפגניסטן. זוהי שפה הודו-אירופאית, אשר נחשבת לאחד מניבי הפרסית. השפה מדוברת על ידי כמחצית מאוכלוסיית המדינה, ומשמשת כלינגואה פרנקה באפגניסטן. השם דארי היה הכינוי של השפה הפרסית עתיקה החל מהמאה ה-10 לספירה. למרות שינויים קלים בהגיה ובדקדוק, דוברי שפת הדארי באפגניסטן, והפרסית באיראן, יכולים להבין זה את זה.

== תפוצה גאוגרפית ==

כמחצית מהאפגנים דוברים את שפת הדארי כשפת אם, והיא אחת משתי השפות הרשמיות במדינה, יחד עם פשטו. נכון לשנת 2011 דוברים את השפה כ-11 מיליון איש כשפת אם. כ-50% מהטג'יקים באפגניסטן דוברים דארי כשפת דיבור עיקרית, כ-9% מההזארה ו-4% מהאיימאק. בנוסף כ-15% מהאפגנים המתגוררים בפקיסטן דוברים את שפת הדארי. השפה דומיננטית בצפון, מערב ומרכז אפגניסטן. היא מדוברת בעיר הבירה קאבול, בהראט ובמזאר-י שריף.

== משמעות פוליטית ==
דוברי שפת הדארי קוראים לה בדרך כלל בשפתם "פארסי", כמו השפה פרסית. אולם השם "דארי" הוא הכינוי המועדף והמקודם על ידי ממשלת אפגניסטן מסיבות פוליטיות, והיא בעלת מעמד של שפה רשמית במדינה, לצד שפת הפשטו. שינוי השם מ"פרסי" ל"דארי" התבצע רשמית בשנת 1964. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אפגניסטן: שפות
קטגוריה:שפות הודו-איראניות
קטגוריה:שפות איראניות
קטגוריה:פרסית
יוליאן סקריאבין

יוליאן אלכסנדרוביץ' סקריאבין (ברוסית: Юлиа́н Алекса́ндрович Скря́бин; 12 בפברואר 1908 - 22 ביוני 1919) היה בנו הצעיר של המלחין אלכסנדר סקריאבין, והיה בעצמו פסנתרן ומלחין. יוליאן מת בגיל 11 בטביעה בנהר הדנייפר.

== אודות ==
יוליאן בנם של המלחין המפורסם אלכסנדר סקריאבין ושל טטיאנה שליוצר. אחותו הבכורה היא המשוררת אריאדנה סקריאבינה. מגיל צעיר החל ללמוד פסנתר ולמד שיעורים פרטיים אצל המלחין ריינהולד גליאר. הוא הלחין מספר פרלודים, בסגנון דומה לסגנון אביו, וכארבעה מהם פורסמו במהלך חיו.

ב-22 ביוני 1919, כשהוא בן 11, יוליאן יצא לשחות באי בנהר הדנייפר בקייב עם קבוצת חברים, בהשגחת מורה מבית ספרם. יוליאן התבייש לשחות בקרבת בנות, ולכן הלך לשחות לבד באזור מבודד אשר היה מכוסה בעצי ערבה. עם רדת הערב כשנקראו הילדים בחזרה, יוליאן לא שב. כעבור יום נמצאה גופתו בקרקעית הנהר.

== יצירתו ==
* פרלוד לפסנתר, "לנטו", אופ. 2 (1918)
* פרלוד לפסנתר, אופ. 3, מספר 1 (1918)
* פרלוד לפסנתר, אופ. 3, מספר 1 (1918)
* פרלוד לפסנתר (1919)

== דיסקוגרפיה ==
<div class="mw-content-ltr">
* 2000, Evgeny Zarafiants, Scriabin: Preludes vol. 2 Four Preludes by Julian Scriabin.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הרוגי טביעה
סקריאבין, יוליאן
קטגוריה:ילידי 1908

קטגוריה:נפטרים ב-1919
מירי שניאורסון

מרים (מירי) שניאורסון (נולדה ב-25 בנובמבר 1967, כ"ב בחשוון ה'תשכ"ח) היא אשת תקשורת ואשת עסקים חרדית-ישראלית.

==ביוגרפיה==
שניאורסון נולדה וגדלה בראשון לציון לישראל וחיה ליפסקר. אביה היה מראשי קהילת חב"ד בעיר. למדה בתיכון בית-רבקה בכפר חב"ד ונישאה ב-1985 ליוסי שניאורסון, איש עסקים חרדי-ישראלי. הם הורים לשישה ומתגוררים בכפר חב"ד.

===פעילות עסקית===
בשנת 1990, הקימה יחד עם בעלה מותג ביגוד לילדים בשם "אסתי'ס-מנדי'ס", שהפך בהמשך להיות רשת "קידי-שיק" לבגדי ילדים, הפונה למגזר החרדי והדתי ומחזיקה חנויות בפריסה ארצית. שניאורסון שימשה כבעלים ומנכ"ל של הרשת עד שנת 2008, ובתקופת ניהולה צמחה הרשת ל-18 סניפים, מהם אחד בניו יורק. ב-2008 נמכרה רשת קידי-שיק, כשמחזור המכירות השנתי שלה נאמד בכ-40 מיליון שקל.

בשנת 2009 מונתה לסמנכ"לית השיווק והמכירות של עיתון "משפחה", תפקיד בו שימשה עד שנת 2011. בשנת 2012 מונתה לעמוד בראש חברת "עתיד כהלכה", חברה-בת של חברת ההשמה "עתיד", המתמחה בפתרונות תעסוקה ובהשמה מקצועית למגזר החרדי.

בשנת 2013 הקימה את חברת "הבחירה שלי", העוסקת בייעוץ עסקי לנשים מהמגזר החרדי והדתי ונועדה לקדם יזמות נשית ולהעצים את הפוטנציאל התעסוקתי של נשים חרדיות בישראל. במסגרת החברה מעניקה שניאורסון ליווי וייעוץ עסקי פרטני לנשים חרדיות עצמאיות, לצד העברת הרצאות והנחיית סדנאות בתחום.

===פעילות תקשורתית===
החל בשנת 2012 כתבה טורים בנושאי יהדות ופובליציסטיקה בעיתונים וערוצי תוכן למגזר החרדי והדתי. בשנת 2014 הגישה תוכנית קבועה בערוץ אורות בנושא פרשת השבוע בזווית נשית. מאז סוף 2012 מגישה תוכנית רדיו שבועית ברדיו קול חי, ובמקביל בעלת טור קבוע במוסף משפחה חסידית ובאתר חרדים10.

סביב הבחירות לכנסת העשרים ניהלה שניאורסון עימות פומבי בתקשורת מול חברות מפלגת ובזכותן ולא נבחרות לא בוחרות, בטענה כי גם אם יש לראות במהפכה הפמיניסטית שלב בדרך לגאולה, כפי השקפתו של הרבי מלובביץ, וסביר להניח שבעתיד תהיה חברת כנסת חרדית, הרי שפעילותן הנוכחית מנוגדת לדעתם של גדולי הדור החרדים וחורגת בכך מגבולות המסורת וההלכה.

==ספרים==
* פרשה באהבה חלק ראשון יצא לאור בשנת 2014 וחלק שני בשנת 2015, הספרים עוסקים בפרשת השבוע מזווית נשית ומבוססים על הטור שכותבת שניאורסון במוסף "משפחה חסידית" של שבועון כפר חב"ד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.93fm.co.il/?s=מירי+שניאורסון עניין משפחתי - המדור של מירי שניאורסון], רדיו קול חי
* [https://ch10.co.il/news/category/הנבחרת-שלנו/מירי-שניאורסון/page/5/ הנבחרת שלנו: מירי שניאורסון], אתר חרדים10
*[https://www.kikar.co.il/author.php?id=314 מירי שניאורסון], באתר כיכר השבת

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל רדיו קול חי
קטגוריה:שדרני רדיו חרדים
קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל משפחה
קטגוריה:עיתונאים ושדרנים חסידי חב"ד
קטגוריה:אנשי עסקים חרדים ישראלים
קטגוריה:נשות עסקים ישראליות
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:כפר חב"ד: אישים
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:משפחת סלונים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
קטגוריה:בוגרות מכללת בית רבקה
מחוז וסטצ'סטר

מחוז וסטצ'סטר (באנגלית: Westchester County) הוא מחוז במדינת ניו יורק שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2019, האוכלוסייה במחוז מנתה 967,506 תושבים. בירת המחוז היא העיר וייט פליינס, והעיר הגדולה ביותר בו היא יונקרס. בסך הכל יש בה 48 ערים ועיירות, ביניהן ניתן למנות את מאונט ורנון, ניו רושל, סקרסדייל, ממרונק ולארצ'מונט.

מחוז ווסטצ'סטר מורכב ממספר אזורים גאוגרפיים: 

# נהר ההדסון מוביל לבתים היסטוריים, גנים מפוארים וכפרים כמו סליפי הולו וטריטאון. נהר ההדסון מהווה גבול עם מחוז רוקלנד שממערב, ושני המחוזות הללו מחוברים זה לזה באמצעות גשר טאפן-זי.
# MID COUNTY הוא המרכז המרכזי של המחוז. העיר הגדולה היא וייט פליינס, שבה קניון וסטצ'סטר, מלונות, מסעדות, מוזיקה, תיאטרון וחיי לילה. 
# בצפון וסטצ'סטר מרחבים גדולים של שבילים לטיולים רגליים, רכיבה על אופניים או סקי שטח, שמורת הרכס בוורד פאונד רידג', מסלולי גולף, חוות סוסים ועיירות היסטוריות כמו קטונה ובדפורד.
# SOUND SHORE - הקצה המזרחי של המחוז בצמוד לחוף לונג איילנד, המשלב סביבה עירונית, מרינות וחופים ושכונות היסטוריות.
# דרום וסטצ'סטר - מעט צפונית לעיר ניו יורק. העיר המרכזית היא יונקרס, עם נוף של נהר ההדסון, מובלעות יוקרתיות כמו ברונקסוויל, ואתרים היסטוריים.

בשנת 2011, המחוז היה השישי בארצות הברית מבחינת אחוז היהודים המתגוררים בו- כ-136,000 בני אדם המהווים כ-14.3% מהאוכלוסייה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

וסטצ'סטר
פרליס

פרליס (במלאית: Perlis) היא מדינה במלזיה. פרליס נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בתאילנד בצפון, בקדה בדרום-מזרח ובמצר מלאקה בדרום-מערב. פרליס משתרעת על שטח של 821 קילומטרים רבועים, מה שהופך אותה לקטנה ביותר מבחינת שטח במלזיה. בירתה היא קנגר.

בניגוד למדינות מונרכיות אחרות במלזיה בראש פרליס לא עומד סולטאן אלא ראג'ה. מקום מושבו של הראג'ה הוא באראו.

שמה המורחב של המדינה הוא פרליס אינדרה קאיאנגן (במלאית: Perlis Indera Kayangan, בג'אווי: ڤرليس ايندرا كايڠن).

==היסטוריה==
עד המאה ה-19 פרליס הייתה חלק מסולטנות קדה. ב-1821 סיאם כבשה את קדה. בריטניה, שחששה מפגיעה באינטרסים שלה בפרק, חתמה ב-1826 על חוזה ברני עם סיאם בו נקבע בין היתר שסיאם תשלוט על קדה, טרנגנו וקלנטן ולא תמשיך להתפשט בחצי האי המלאי וכן שסולטאן קדה יורשה להישאר ולשלוט באופן אוטונומי.

סולטאן קדה ניסה למנוע את המשך השליטה הסיאמית בקדה ולא הסכים לתנאי החוזה, אך הסכים לבסוף ב-1842. עם זאת, הסיאמים החליטו לפצל את שטחי פרליס מקדה ושמה בתקופת שלטונם היה פליט (ปะลิส). סיאם מינתה את סייד חוסיין ג'מלולאייל (Syed Hussain Jamalullail) להיות הראג'ה של פרליס שהיה כפוף ישירות אליהם. שושלת ג'מלולאייל מושלת בפרליס מאז ועד היום.

ב-1909 נחתם חוזה נוסף בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם פרליס, לידי הבריטים.

ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פרליס נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את פרליס עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד והיא חזרה להיקרא בתקופת שלטונם פליט. ב-1945, עם סיום המלחמה, פרליס הוחזרה לבריטניה.

ב-1946 קדה צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלזיה: מדינות
לוח נסקה

בצבע טורקיז – לוח נסקה
לוח נסקה הוא לוח טקטוני ימי באגן המזרחי של האוקיינוס השקט מול חופה המערבי של אמריקה הדרומית הקרוי על שם אזור נסקה (Nazca) בדרום פרו. ההפחתה המתמשכת של לוח נסקה לאורך שקע פרו-צ'ילה מתחת הלוח הדרום-אמריקאי היא הגורם העיקרי להיווצרות הרי האנדים. הלוח גובל במערב בלוח הפסיפי ובדרום בלוח האנטארקטי דרך הרכס המזרח-פסיפי (East Pacific Rise) ורכס צ'ילה (Chile Rise) בהתאמה, שניהם רכסים מרכז-אוקיינים. תנועת לוח נסקה מעל כמה נקודות חמות גרמה ליצירת כמה איים געשיים, בהם איי גלאפגוס ואי הפסחא, כמו גם ליצירת שלשלות הרי מצולה שכיוונם ממערב למזרח העוברים הפחתה תחת אמריקה הדרומית. רכס כזה לדוגמה הוא "רכס קרנגי" (Carnegie Ridge) המשתרע לאורך של 1,350 קילומטרים ורוחבו המקסימלי 300 קילומטרים, וכולל את איי גלאפגוס בקצהו המערבי, או רכס נסקה שאורכו מעל ל-1,000 קילומטרים ורוחבו כ-200 קילומטרים העובר הפחתה בחוף דרום פרו.

לוח נסקה הוא לוח צעיר יחסית – הן על פי גיל סלעיו והן על פי משך זמן קיומו כלוח עצמאי – שנוצר לאחר התפרקות לוח פרלון לפני 23 מיליון שנים. הסלעים העתיקים ביותר בלוח הם בני כ-50 מיליון שנים.

==גבולות==
צומת משולש, הצומת המשולש של צ'ילה, שוכן על קרקעית האוקיינוס השקט מול חצי האי טאיטאו וחצי האי טרס מונטס (Península Tres Montes) שבחופה הדרומי של צ'ילה. בנקודה זו נפגשים שלושה לוחות טקטונים: לוח נסקה, הלוח הדרום-אמריקאי והלוח האנטארקטי. צומת משולש נוסף קיים בפינה הצפון-מערבית של לוח נסקה, שבו נפגשים לוח נסקה, לוח קוקוס והלוח הפסיפי מול חופה של קולומביה. בכל אחד מצמתים משולשים אלו קיים מיקרו-לוח, המיקרו-לוח חואן פרננדס (Juan Fernandez Microplate) בצומת הדרומי והמיקרו-לוח של גלאפגוס (Galapagos Microplate) בצומת הדרומי. מיקרו-לוח שלישי, המיקרו-לוח של אי הפסחא, שוכן מעט צפונית למיקרו-לוח חואן פרננדס, ומעט מערבית לאי הפסחא.

השוליים המזרחיים של לוח נסקה הם גבול סגירה באזור הפחתה מתחת ללוח הדרום-אמריקאי והרי האנדים, תוך יצירת שקע פרו-צ'ילה, שבו התפשטות קרקעית הים מאפשרת למאגמה לעלות.

השוליים המערביים הם גבול פתיחה עם הלוח הפסיפי, תוך יצירת רכס מזרח הפסיפי.

השוליים הצפוניים הם הרי המצולה של רכס גלאפגוס ("Galapagos Rise"), גבול פתיחה עם לוח קוקוס.

ההפחתה של לוח נסקה מתחת לדרום צ'ילה חוללה במהלך ההיסטוריה רעידות אדמה מסיביות, כולל רעידת האדמה העוצמתית ביותר שנמדדה בהיסטוריה, רעידת האדמה בוואלדיביה ב-22 במאי 1960, שעוצמתה הייתה 9.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט (<math>M_w</math>), שבה נספו 6,000 בני אדם.

==תנועת הלוח==
התנועה המוחלטת של לוח נסקה חושבה כ-3.7 סנטימטרים מזרחה בשנה, התזוזה המהירה ביותר של לוח טקטוני כלשהו. לוח נסקה מופחת מתחת ללוח הדרום-אמריקאי בזווית חדה (קטנה מ-30°) יוצאת דופן, ובנוסף לעיוות שנגרם עקב כך הוא נקרע תוך כדי התהליך. ההפחתה יצרה וממשיכה לייצר את רכס הרי האנדים. העיוות של לוח נסקה אפילו משפיע על הגאוגרפיה של בוליביה, הרחק מזרחה. על לוח נסקה התרחשה רעידת האדמה בבוליביה ב-1994 שהייתה בעוצמה של <math>M_w</math>8.2, שבאותה עת הייתה רעידת האדמה החזקה ביותר שנמדדה בעומק מעל ל-300 קילומטרים.

מלבד איי חואן פרננדס, יש באזור מעט מאוד איים הסובלים מרעידות האדמה שהן תוצאה של התנועות המורכבות באזור הצמתים.

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www-odp.tamu.edu/publications/170_SR/VOLUME/CHAPTERS/SR170_07.PDF Martin Meschede and Udo Barckhausen, "Plate tectonic evolution of the Cocos-Nazca spreading center"]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
נסקה
ז'ורז' וולינסקי

ז'ורז' דוד וולינסקי (בצרפתית: Georges David Wolinski; 28 ביוני 1934 - 7 בינואר 2015) היה סופר, קריקטוריסט ואמן קומיקס צרפתי, יהודי.

==ביוגרפיה==
וולינסקי נולד בתוניס שבתוניסיה הצרפתית, לאם צרפתייה-איטלקייה יהודיה תוניסאית ולאב יהודי פולני.

לאחר הפסקת לימודי האדריכלות שלו, החל לפרסם בשנת 1960 רצועות קומיקס בירחון הסאטירי "חרה-קירי" (לימים שרלי הבדו). בשנת 1961 נישא לאשתו הראשונה ז'קלין. בעת מרד הסטודנטים במאי 1968 נמנה וולינסקי עם מייסדי המגזין הסאטירי "לה ז'ורנל דו דימאנש" ("Le Journal du dimanche").

במהלך השנים שיתף פעולה עם אמני קומיקס צרפתיים נחשבים, ועבודותיו קנו להן שם.

בשנותיו האחרונות פרסם רצועת קומיקס יומית ב"ליברסיון", וטורים קבועים במגזין החדשות "פארי מאץ'" ("Paris Match") ובמגזין הקומיקס "ל'אקו דה סאוואן" ("L'Écho des savanes").

וולינסקי נרצח בעת עבודתו במשרדי המגזין הסאטירי "שרלי הבדו" ("Charlie Hebdo"), בו שימש עורך, יחד עם חבריו לצוות המגזין, במהלך מתקפת הטרור על משרדי המגזין ב-7 בינואר 2015.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20150108112637/http://www.st-just.com/bios/wolinski.htm ביוגרפיה וביבליוגרפיה של וולינסקי] 

קטגוריה:חללי טרור
קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:עיתונאים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:קומיקסאים צרפתים
קטגוריה:קריקטוריסטים יהודים
קטגוריה:שרלי הבדו
קטגוריה:עיתונאים שנהרגו במסגרת עבודתם
קטגוריה:קריקטוריסטים צרפתים
קטגוריה:קורבנות רצח בצרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1934
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2015
ישועה בן יהודה

ישועה בן יהודה (בערבית יהודית: אבו אלפרג' פרקאן אבן אסד), חכם קראי בן המאה ה-11.

ישועה בן יהודה נחשב לגדול חכמי הקראים בדורו. הוא פעל בירושלים במאה האחת עשרה. הוא נמנה עם המורים של ישיבת בכתויה, ואף שימש מנהלה של הישיבה. למד ופעל בביתו של יוסף בן נוח, שהיה מרכז לימוד קראי בירושלים במשך שלושה דורות לפחות. כתב מספר חיבורים בשפה הערבית יהודית ובהם שיקע מידיעותיו הנרחבות בתאולוגיה, גאוגרפיה, בוטניקה ועוד.

על פי נתן שור: "נראה שישועה היה הראשון מחכמי י-ם שעמד לרשותו הטקסט הארמי המלא של ספר המצוות לענן, והוא השתמש בו ב"ספר הישר" שלו".

עיקר פרסומו בא משני פירושים שכתב למקרא. האחד "הפירוש הארוך", והשני "הפירוש הקצר". הפירוש הקצר (שבאופן יחסי ארוך גם הוא), נכתב לבקשת קראי עשיר ממצרים, ובו גם תרגום המילים לערבית. בפירושיו אלו הוא מצטט הרבה מהספרות הרבנית, מהמשנה, התוספתא, מדרשי הלכה והתלמוד הבבלי. חלק מהציטוטים בעברית וחלקם בערבית. ציטוטיו ממקורות אלו הם בעלי חשיבות גדולה כעדי נוסח של הספרות הרבנית. פירושו מצוטט מעל חמישים פעם בפירושו של אברהם אבן עזרא על התורה.

באוסף פירקוביץ' הנמצא בספרייה הלאומית הרוסית בסנקט פטרבורג נמצאים קטעים מפירושו של ישועה בן יהודה על התורה, שמקורם בגניזה הקהירית. פרופ' מנחם כהנא זיהה אותם, ועל פי מובאות בפירושו של ישועה הוציא לאור את ספרי זוטא דברים, שהוא מדרש הלכה תנאי שלא הגיע לידינו.

כמו כן כתב חיבורים נוספים בהלכה הקראית, וביסודות האמונה. תלמידיו תרגמו מספריו לעברית, עוד בימי חייו, כדי להפיץ את תורת רבם בסביבה שאינה דוברת ערבית. הוא היה נערץ גם בקרב השומרונים.

כל כתביו נותרו בכתבי יד. כתבי היד של פירושיו אינם שלמים. חלק מכתביו שרדו רק בתרגומם לעברית.

==קישורים חיצוניים==
* חגי בן שמאי, [http://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Article_32.1(1).pdf לדמותו של חכם קראי ירושלמי בן המאה הי"א], פעמים 32, תשמ"ז
* [http://www.karaite.org.il/news/ישועה-בן-יהודה ישועה בן יהודה] באתר היהודית הקראית עולמית
==הערות שוליים==

קטגוריה:חכמים קראים
קטגוריה:יוצרים בערבית יהודית
קטגוריה:אבלי ציון
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במאה ה-11
המרכז הרפואי האזורי לנדשטול

המרכז הרפואי האזורי לנדשטול הוא בית חולים צבאי אמריקאי השוכן ליד העיירה לנדשטול במדינת ריינלנד-פפאלץ שבמערבה של גרמניה.

לנדשטול הוא בית החולים הצבאי הגדול ביותר מחוץ לגבולותיה היבשתיים של ארצות הברית ובית החולים האמריקאי השלישוני היחיד באירופה. הוא משרת את אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית המוצבים באירופה ואת בני משפחותיהם. בנוסף הוא מהווה מתקן אשפוז לחיילי ארצות הברית ובני בריתה, שנפצעו בפעילות מבצעית במזרח התיכון, בעיראק, באפגניסטן ובאפריקה ותחנת מעבר עבורם לפני הטסתם לארצות הברית. הובלת הפצועים אל בית החולים וממנו נעשית דרך בסיס האוויר האמריקאי רמשטיין, השוכן בקרבתו.

==תולדות בית החולים==
הקמת בית החולים החלה בשנת 1951 והוא נקרא בתחילה בית החולים הכללי מס' 320. בשנת 1953 נפתח בית החולים רשמית ובשנה שלאחר מכן קיבל את השם בית החולים הכללי מס' 2.

בשנות התשעים, במסגרת ארגון מחדש לאחר תום המלחמה הקרה, נסגרו מספר בתי חולים צבאיים אמריקאים בגרמניה או הוסבו למרפאות, וב-1997 נותר לנדשטול בית החולים הצבאי האמריקאי היחיד באירופה. אז הוסב שמו לשמו הנוכחי.

במרוצת השנים טיפל בית החולים בנפגעים מאירועים רבים, לרבות הפיגוע בבסיס הנחתים האמריקאים בביירות ואסון התצוגה האווירית ברמשטיין, ב-4,000 נפגעים ממלחמת המפרץ ו-800 נפגעים מהפעילות הצבאית האמריקאית בסומליה. במהלך מלחמת האזרחים ביוגוסלביה טופלו בבית החולים אזרחים בוסנים שנפגעו בסרייבו. לבית החולים הובאו נפגעים מהפיגועים בשגרירויות ארצות הברית באפריקה ובמשחתת קול. חלק מסגל בית החולים יצא לטפל באזרחים ברואנדה לאחר רצח העם שם.

חדר המיון בבית החולים, 2011]]
לאחר פרוץ מלחמת עיראק ב-2003 החלו לזרום נפגעים רבים אל בית החולים. אז תוגברו בו שירותי הטראומה והוא הוכר במרכז טראומה בדרגה I. לאחר תום מלחמת עיראק והנסיגה ההדרגתית של צבאות המערב מאפגניסטן פחתה הפעילות בבית החולים וסיווגו הורד למרכז טראומה בדרגה III.

בשנת 2013 היו בבית החולים 147 מיטות אשפוז ובנוסף 218 מיטות עבור פצועים המוטסים אליו לפני העברתם לארצותיהם. בנוסף לשירותי הטראומה היו בו בין השאר שירותי אונקולוגיה, נוירוכירורגיה, מיילדות וטיפול נמרץ ביילודים ופסיכיאטריה. עבדו בו 3,300 אנשי סגל רפואי מהצבא, חיל האוויר והצי של ארצות הברית ועובדים אזרחיים. בממוצע היו בו 6,900 אשפוזים ו-1,100 לידות מדי שנה.

בשנת 2005 התיר צבא ארצות הברית תרומת איברים להשתלה מפצועי קרבות שנפטרו בבית החולים, ומאז ועד 2010 נתקבלו ממנו 142 איברים להשתלה.

בבית החולים קיימים חדרי אירוח עבור בני משפחות של פצועים קשים המובאים אליו.

בשנת 2014 החלו העבודות להקמת מתחם חדש שיחליף את מתחם בית החולים המיושן, בתקציב פדרלי אמריקאי של 990 מיליון דולר. בניית המרכז החדש צפויה להסתיים בשנת 2021.
==ראו גם==
* הוהנפלס (בסיס צבא)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20141009011844/https://ermc.amedd.army.mil/landstuhl/factsheets/LRMCMission.pdf דף מידע על בית החולים]
* [https://web.archive.org/web/20140714153949/https://ermc.amedd.army.mil/landstuhl/factsheets/LRMCHistory.pdf תקציר תולדות בית החולים]
* [http://www.nytimes.com/2012/06/11/world/europe/landstuhl-hospital-to-be-replaced-but-with-what.html?smid=pl-share&_r=0 ידיעה על המחלוקת על בניית בית החולים מחדש], באתר הניו יורק טיימס

==הערות שוליים==

לנדשטול
קטגוריה:ארצות הברית: בסיסים ומתקנים צבאיים
קטגוריה:ארצות הברית: רפואה צבאית
קטגוריה:בתי חולים צבאיים
קטגוריה:ריינלנד-פפאלץ
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – גרמניה
קטגוריה:גרמניה: בסיסים ומתקנים צבאיים
אריסטודמוס מספרטה

אריסטודמוס מספרטה היה חייל ספרטני, שהיה אחד משני הניצולים הספרטנים היחידים ששרדו את קרב תרמופילאי.

== היעדרותו מקרב תרמופילאי ==
בעוד הצבא הספרטני תחת פיקודו של המלך לאונידס הראשון, מתארגן בתרמופילאי לקראת הקרב עם המחנה הפרסי, לקו שני חיילים אוריטוס ואריסטודמוס בזיהום חריף בעיניהם. ולפיכך נשלחו לנוח הרחק ממקום הקרב. כאשר שמעו את רעש הקרב חגר אוריטוס את נשקו וביקש מעבדו להוליך אותו אל מקום הקרב, הוא נהרג במהירות. אריסטודמוס לעומת זאת פנה לחזור אל ספרטה, אולם שם זכה ליחס כשל בוגד ופחדן. על יחס זה מספר הרודוטוס:

אם כי בהמשך כותב הרודוטוס שאריסטודמוס תיקן חרפה זו בקרב פלטאיה שבמהלכו מת.

ניצול נוסף של הקרב היה פנטיטיס שיצא לתסאליה בשליחות לאונידס, וכאשר שמע על הקרב התאבד בתלייה.

== אריסטודמוס בתרבות ==
קרולין דל סנידקר כתב ספר בשם "הספרטאי" בו הוא מגולל את סיפורו של אריסטודמוס. הספר תורגם לעברית על ידי אוריאל שלח, והודפס בהוצאת מ. ניומן בשנת ה'תשכ"ב.

אריסטודמוס הוא אחד מגיבורי הסרט 300 אם כי הוא נזכר שם בשם דיליוס. ישנם מספר הבדלים בין הגרסה ההיסטורית לבין זו של הסרט. בסרט דיליוס נשלח בידי לאונידס כדי לספר על גבורתם של הספרטנים, בעוד שבמציאות אריסטודמוס ניצל מהקרב בגלל מחלה. בסרט דיליוס זוכה ליחס של כבוד, בעוד שבמציאות אריסטודמוס זכה לחרפות וגידופים.

== לקריאה נוספת ==
*הרודוטוס, היסטוריה, תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ, פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרטנים מן העת העתיקה
קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
צבי סטפק

צבי סטפק (נולד ב-26 במאי 1946) הוא מייסד ובעלים משותף של בית ההשקעות "מיטב דש". משמש מרצה ופרשן לשוק ההון, כותב בעיתוני הכלכלה בישראל.

==ביוגרפיה==
סטפק גדל ברמת גן. אמו אסתר עלתה מפולין ואביו פנחס עלה מאוקראינה. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית והיסטוריה עברית מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במנהל עסקים בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב.

שימש מורה להיסטוריה בבתי ספר תיכוניים ובמקביל פתח בשנת 1977, עם סיום לימודי מנהל עסקים, את "צבי סטפק השקעות בע"מ – ניהול תיקי השקעות", כאשר חדר העבודה בביתו שימש כמשרדו.

בשנת 1979 הקים עם שותפו, שלמה סימנובסקי, את "מיטב" וניהל את ההשקעות ממשרד של חדר אחד ברחוב ביאליק ברמת גן.

בנו של צבי, אבנר סטפק, שימש כמנכ"ל החברה בשנים 2007–2010. החברה ביצעה כ-15 עסקאות מיזוג ורכישה של בתי השקעות מתחרים תוך שנים ספורות, והעסקה הבולטת ביניהן הייתה המיזוג עם דש בית השקעות (2013). בשנה שלאחר המיזוג בית ההשקעות מיטב דש היה לשני בגודלו בישראל וניהל נכסים בסכום של כ-130 מיליארד ש"ח.

בשנת 1993 הקים סטפק את מכללת מיטב לשוק ההון. כמו כן נתן הרצאות ללא תשלום לקהלים שונים, משום שהוא רואה בחינוך פיננסי חשיבות עצומה.

מתגורר ברמת גן, נשוי לאלן ואב לשלושה.

==מספריו==
*מדריך קרנות הנאמנות בישראל שוק ההון
*המדריך לניהול תיקי השקעות בישראל
*מדריך מיטב לרפורמה במס
*מדריך מיטב לרפורמה במס בשוק ההון

==קישורים חיצוניים==
*
*
*[http://www.globes.co.il/news/home.aspx?fid=2929 צבי סטפק], באתר גלובס

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה

אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה (באנגלית: University of California, Santa Barbara ; בראשי התיבות: UCSB) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בקליפורניה, אחת מעשרת הקמפוסים של אוניברסיטת קליפורניה. היא ממוקמת על יד החוף ב, כ-160 קילומטרים צפונית ללוס אנג'לס, ובמרחק 13 קילומטרים מהעיר סנטה ברברה.

האוניברסיטה נוסדה ב-1891 כ-Anna Blake School, שהיה קולג' עצמאי למורים, והפכה לשלוחה של אוניברסיטת קליפורניה בשנת 1944. קמפוס האוניברסיטה הוא השלישי שהוקם במסגרת מערכת האוניברסיטאות של קליפורניה.
האוניברסיטה חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.

בדירוג השבועון יו אס ניוז אנד וורלד ריפורט (U.S. News & World Report), האוניברסיטה נמצאת במקום ה-28 ברשימת האוניברסיטאות הטובות בארצות הברית לשנת 2015 ומקום עשירי בין האוניברסיטאות הציבוריות.

== היסטוריה ==

== קמפוס ==
קמפוס האוניברסיטה ממוקם על צוק ליד האוקיינוס השקט. הוא אינו שייך לשום רשות עירונית, אולם הוא סמוך לעיירה ורצועה לאורך האוקיינוס משתייכת בין העיר סנטה ברברה לקמפוס שייכת לעיר. כיום הקמפוס כולל 163 בניינים על שטח של 4.267 קמ"ר.

== קולג'ים ובתי ספר ==
* (1967)
* (1966)
* 
* ע"ש ברן (1991)
* ע"ש גבירץ (2009)

== קישורים חיצוניים ==

* 

סנטה ברברה
קטגוריה:התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט
קטגוריה:איגוד האוניברסיטאות האמריקניות
קטגוריה:איגוד אוניברסיטאות המחקר
*