זירת הוקי קרח

400 px
זירת הוקי קרח היא משטח קרח שתוכנן במיוחד עבור הוקי קרח, ספורט קבוצתי תחרותי. לחלופין, היא משמשת לענפי ספורט אחרים כגון ברומבול, רינגט, רינקבול ובנדי. זהו מלבן עם פינות מעוגלות ומוקף בקירות בגובה של כ-1.22 מטר הנקראים הלוחות.

==אטימולוגיה==
רינק (Rink), מילה סקוטית שמשמעותה 'קורס', שימשה כשם של מקום בו שיחקו משחק אחר, קרלינג. בתחילת ההיסטוריה, הוקי קרח שיחקו בעיקר במשטחים שנבנו לקרלינג. השם נשמר לאחר שנבנו מתקנים ספציפיים להוקי.<ref></ref>

===ממדי הזירה===
ישנם שני גדלים סטנדרטיים עבור משטחי הוקי: האחד משמש בעיקר באמריקה הצפונית, המכונה גם מידת NHL, השני בשימוש באירופה ובתחרויות בינלאומיות, המכונה גם מידת IIHF, או מידה אולימפית.

===זירות בינלאומיות===
טמפרה]]
זירות הוקי בשאר העולם עוקבים אחרי סדרי הפדרציית ההוקי קרח הבין-לאומית (IIHF), שהם 60 על 30 מטר עם רדיוס פינה של 8.5 מטר. כיום מותרות בחוקי ההוקי קרח הבינלאומי גם זירות צרות יותר, עד 25 מטר, ובכך מתאפשר חוקית לשחק טורנירים בינלאומיים גם בזירות במידות NHL.

שני קווי השערים נמצאים במרחק של 4 מטר מלוחות הקצה, והקווים הכחולים נמצאים במרחק של 22.86 מטר (75 רגל) מהקצה.<ref>[http://www.iihf.com/iihf-home/sport/iihf-rule-book.html IIHF Rule Book 2014-2018]</ref>

===זירות בצפון אמריקה===
רוב הזירות בצפון אמריקה עוקבות אחר סדרי ליגת ההוקי הלאומית (NHL), 200 על 85 רגל (61.0 על 25.9 מ') עם רדיוס פינה של 28 רגל (8.5 מ').<ref></ref> כל קו שער נמצא במרחק של 11 רגל (3.4 מ') מלוחות הקצה. קווים כחולים של ה-NHL נמצאים במרחק של 75 רגל (22.9 מ') מהלוחות ובמרחק של 50 רגל (15.2 מ') זה מזה.<ref></ref> ההבדל ברוחב של 13.4 רגל (4.09 מ') מהתקן הבינלאומי מייצג הבדל משמעותי ביחס הרוחב-לאורך על הקרח.

===מקורות===
גודל משטח ההחלקה מקורו במשטח הקרח של משטח ההחלקה ויקטוריה במונטריאול, שנבנה ב-1862, שם נערך המשחק המקורה הראשון ב-1875. משטח הקרח שלו נמדד ב-204 על 80 רגל (62.2 מ' על 24.4 מ'). אומרים שהפינות המעוקלות מקורן בעיצוב מונטריאול ארנה, שנבנתה ב-1898.

==סימונים==
תרשים של משטח הוקי ב-NHL המראה את הטרפז מאחורי קווי השער, בו רשאי השוער לשלוט בדסקית
===קווים===
קו האמצע מחלק את הזירה לשניים. הוא משמש כדי לשפוט על אייסינג. זהו קו עבה, וב-NHL הוא חייב "להכיל סימוני מרווחים קבועים של עיצוב ייחודי אחיד, שיבדיל אותו בקלות משני הקווים הכחולים". 

ישנם שני קווים כחולים עבים המחלקים את המגרש לשלושה חלקים, הנקראים אזורים. שני קווים אלו משמשים כדי לשפוט אם שחקן נמצא נבדל. אם שחקן התקפה חוצה את הקו לאזור של הקבוצה השנייה לפני שהדסקית עושה זאת, הוא נמצא במצב נבדל.

ליד כל קצה של משטח ההחלקה, יש קו מטר אדום דק המשתרע על רוחב הקרח. הוא משמש לשיפוט שערים וקריאות אייסינג.

===אזורי ועיגולי העימות (faceoff)===
יש 9 נקודות עימות על זירת ההוקי. כל עימות (faceoff) מתרחש באחת הנקודות האלה, בהתאם לנסיבות עצירת המשחק. ישנם שתי נקודות באזור ההגנה של כל קבוצה, שתיים בכל קצה של האזור הנייטרלי ואחת במרכז הזירה.

ישנם עיגולי עימות סביב מרכז הזירה ונקודות עימות באזור הקצה. ישנם סימני גיבוב מצוירים על הקרח ליד נקודות העימות באזור הקצה. העיגולים וסימני הגיבוב מראים היכן שחקנים יכולים להתמקם באופן חוקי במהלך עימות.
====ממדי הנקודות והעיגולים====
גם נקודת העימות המרכזית וגם עיגול העימות המרכזי בצבע כחול. הקוטר של העיגול הוא 30 רגל (9 מ'), עם קו מתאר בעובי של 2 אינץ' (5.1 ס"מ), והנקודת העימות היא עיגול כחול אחיד בקוטר 12 אינץ' (30 ס"מ).

כל שאר נקודות ועיגולי העימות נצבעים באדום. כל נקודה מורכבת מעיגול בקוטר של 2 רגל (61 ס"מ) (כפי שנמדד מהקצוות החיצוניים ביותר) עם קו מתאר בעובי של 2 אינץ' (5.1 ס"מ). בתוך הנקודה, שני קווים אנכיים אדומים נמשכים 3 אינץ' (7.6 ס"מ) מהקצוות הפנימיים - השמאלי והימני, והשטח בין הקווים הללו נצבע באדום בעוד שאר העיגול צבוע בלבן.

===קורות השער והרשת===
בכל קצה של הקרח, יש שער המורכב ממסגרת שער ממתכת ורשת בד שבה כל קבוצה חייבת למקם את הדסקית כדי להבקיע. על פי חוקי ה-NHL וה-IIHF, הדסקית כולה חייבת לחצות את כל קו השער כדי להיחשב כשער. רוחב השער 183 ס"מ וגובהו 122 ס"מ.

===רחבת השער===
רחבת השער היא אזור מיוחד על הקרח מול כל שער שנועדה לאפשר לשוער לבצע את פעילותו ללא הפרעות.

רחבת השער מורכבת מקווים ישרים הנמשכים באורך 1.37 מטר בניצב מקו השער 30 ס"מ מחוץ לכל קורת שער, המחוברים בקשת עם רדיוס של 1.83 מטר; סימנים אדומים בעובי 13 ס"מ מתווספים ממש בתוך הקווים הישרים, 122 ס"מ מקו השער ונמשכים 13 ס"מ לתוך הקפל משני הצדדים. כל האזור הרחבה בדרך כלל בצבע כחול לנראות קלה יותר.

===טרפז השוער (חוק "מרטן ברודר")===
שוער [[ניו ג'רזי דווילס מרטן ברודר (משמאל למעלה) מתמקם לאורך הרשת במהלך משחק ב-2008 נגד הבוסטון ברואינס. שוערים עם יכולות מצוינות לשליטה על הדסקית כמו ברודר, הובילו לאזור הטרפז מאחורי הרשת כדי להגביל את המקום שבו השוער יכול לשחק באופן חוקי עם הדסקית מאחורי קו השער]]

במהלך עונת 2004-05 בליגת ההוקי האמריקאית (AHL), יושם חוק ניסיוני בשבעת השבועות הראשונים של העונה, שקבע אזור מלכודת השוער, הנקרא בדרך כלל טרפז בהתייחס לצורתו. על פי הכלל, חל איסור על השוער לטפל בדסקית בכל מקום מאחורי קו השער שאינו בשטח הטרפז. אם הם עושים זאת, הם יקבלו עונש קל על איחור במשחק.

המוטיבציה להכנסת הטרפז הייתה לקדם את זרימת המשחק והתקפות התקפיות ממושכות על ידי כך שמקשה על השוער להחזיק ולהרחיק את הדסקית. הכלל נועד לצמצם את היעילות של שוערים עם יכולות טובות בשליטת הדסקית, כמו מרטן ברודר שעל שמו נקרא החוק בשמו הבלתי רשמי.

השטח מורכב מטרפז ממורכז וסימטרי. הבסיסים של הטרפז נוצרים על ידי קו השער וקורות הקצה. הבסיס על קו השער באורך 6.7 מטר - התרחב מ-5.5 מטר המקוריים לעונת 2014-15 ב-NHL ואילך - והבסיס לאורך קורות הקצה בגודל 8.5 מטר, עם עומק מאחורי מרחק קו השער לקורה שצוין ב-3.4 מטרים.<ref></ref>

הניסוי שנמשך שבעה שבועות הוכיח את עצמו ככל כך מוצלח שה-AHL עברה לאכוף את החוק למשך שאר העונה, ואז החוק אושר על ידי ה-NHL כאשר המשחק חודש בעונת 2005-06 בעקבות עונת הנעילה הקודמת. ה-ECHL, הליגה ההתפתחותית היחידה האחרת באיגוד שחקני ההוקי המקצועי יחד עם ה-AHL, אישרה את החוק גם לעונת 2005-06.

הטרפז אומץ מאוחר יותר על ידי ה-KHL לעונת 2019-20,<ref></ref> ועל ידי ה-IIHF ב-2021.<ref></ref>

===אזור השופט===
אזור השופט הוא חצי עיגול ברדיוס של 3 מטר. על פי חוק בהוקי בארצות הברית, כל שחקן שנכנס או נשאר באזור השופט בזמן שהשופט מדווח או מתייעץ עם כל גורם רשמי במשחק, עשוי לקבל עונש על התנהגות בלתי הולמת. ספר התיקים של הוקי בארצות הברית מציין במפורש שהטלת עונש כזה תהיה יוצאת דופן, ובדרך כלל השחקן יתבקש תחילה לעזוב את אזור השופט לפני קבלת העונש.<ref></ref> ל-NHL יש חוק דומה, הקורא גם לעונש על התנהגות בלתי הולמת.<ref name="nhl"></ref> באופן מסורתי, קפטנים וקפטנים חלופיים הם השחקנים היחידים המורשים להתקרב לאזור השופט.

===אזורים===
אזורים בזירת הוקי
הקווים הכחולים מחלקים את הזירה לשלושה אזורים. האזור המרכזי נקרא האזור הנייטרלי או פשוט מרכז הקרח. המונח הגנרי לאזורים החיצוניים הוא אזורי קצה, אך לרוב מתייחסים אליהם במונחים ביחס לכל צוות. אזור הקצה שבו קבוצה מנסה להבקיע נקרא אזור ההתקפה או אזור המתקפה; אזור הקצה שבו נמצאת רשת השער העצמי של הקבוצה נקרא אזור ההגנה או אזור המגננה.

הקו הכחול נחשב לחלק מאיזה אזור בו נמצא הדסקית. לכן, אם הדסקית נמצאת באזור הנייטרלי, הקו הכחול הוא חלק מהאזור הנייטרלי. ברגע שהדסקית נמצאת באזור הקצה, הקו הכחול הופך לחלק מאזור הקצה הזה. הדסקית חייבת כעת לחצות לחלוטין את הקו הכחול בכיוון השני כדי להיחשב שוב באזור הנייטרלי.

===הלוחות===
בזירת הוקי, הלוחות הם הקיר הנמוך היוצרים את גבולות המשטח. גובהם בין 102 ל-122 ס"מ. "לוחות הצד" הם הלוחות לאורך שני הצדדים הארוכים של משטח ההחלקה. חצאי הלוחות הם הלוחות באמצע הדרך בין קו השער לקו הכחול.<ref name="wikimedia"></ref> קטעי המשטח הממוקמים מאחורי כל שער נקראים "לוחות הקצה". הלוחות המעוקלים (בסמוך לקצוות המשטח) נקראים "לוחות פינתיים".

==ראו גם==
* משטח קרח

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הוקי קרח