OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלברט פוקס

אלברט פוקס (באנגלית: Albert Whiting Fox; 29 באפריל 1881, בוסטון – 29 באפריל 1964, וושינגטון) היה שחמטאי אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
פוקס שהה מספר שנים בגרמניה ולמד שם מתמטיקה. לקראת סוף שהותו באירופה ניצח מספר משחקים מבריקים בקפה דה לה רז'אנס בפריז, וכן באנטוורפן והיידלברג.

פוקס חזר לארצות הברית בשנת 1901. חלק מקום 10–11 בתחרות קיימברידג' ספרינגס בשנת 1904 (ניצח: פרנק מרשל) בין ניצחונותיו בתחרות זו ניצח את דוד ינובסקי, קרל שלכטר, ריצ'רד טייכמן ומיכאל צ'יגורין, פוקס ניצח באליפות מועדון מנהטן בשנת 1905, חלק מקום 2–3 עם פרנק מרשל בתחרות ניו יורק 1906 (ניצח: אז'ן דלמאר), הגיע למקום השלישי בתחרות טרנטון פולס בשנת 1906 (ניצח: עמנואל לסקר) וחלק מקום 7–8 בתחרות ניו יורק 1916 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה).

פוקס שיחק במועדון מנהטן בתחרויות באמצעות כבלים נגד מועדון פרנקלין מפילדלפיה, ומול מועדון שיקגו בשנים 1906-1904, וכן פעמיים בתחרויות ארצות הברית מול אנגליה, בשנים 1907 ו-1911.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.chesshistory.com/winter/extra/fox.html האניגמה של פוקס- משחקי שחמט יוצאי דופן]
* [http://www.chessgames.com/perl/chessplayer?pid=22218 משחקי השחמט של אלברט פוקס]
* [http://www.chessarch.com/excavations/0013_kaiser/kaiser.shtml כתבה על אלברט פוקס] 

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:שחמטאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1881

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1964
פנריר

פנריר וטיר, איור של ג'ון באוור
פֵנְריר (בנורדית עתיקה: Fenrir; לעיתים גם פֵנְריס) הוא זאב מפלצתי מהמיתולוגיה הנורדית, ילדם של האל לוקי והענקית אנגרבודה.

== דמותו ==
האדה הפרוזאית מספרת כי האלים השאירו את פנריר לגדול בסביבתם, אך רק האל טיר היה אמיץ מספיק כדי להאכילו. כאשר ראו האלים כמה גדל הזאב מדי יום ונזכרו בנבואות אשר קשרו את פנריר להשמדתם, החליטו לכבול אותו. תחילה יצרו האלים שרשרת חזקה אשר נקראה לֵדינְג והציעו לפנריר לבחון את כוחו מולה. פנריר הסכים ושבר את השרשרת בקלות. לאחר מכן יצרו האלים שרשרת חזקה כפליים שנקראה דְרוֹמי, שגם ממנה נחלץ פנריר בקלות.

אז שלח אודין את סְקירְניר, אחד מעוזריו של האל פְרֵייר, לבקש מהגמדים לעצב שלשלאות מתאימות. הגמדים יצרו את השרשרת משישה מרכיבים: צליל פסיעות של חתול, זקן של אישה, שורשי הר, גידים של דב, קולו של דג ורוק של ציפור, ומשום כך לא קיימים עוד דברים אלה בעולם. שרשרת זו נקראה גְלֵייפְניר ונראתה כסרט משי דק. האלים קראו לפנריר והציעו לו לנסות את כוחו מול גלייפניר. פנריר חשש מתרמית ולכן הסכים רק בתנאי שאחד האלים יכניס את ידו לפיו כמחווה של אמון, ורק האל טיר הסכים. משראה הזאב כי נפל למלכודת שטמנו לו האלים, נשך את ידו של טיר, אשר נותר מאז עם יד אחת בלבד.

סקול והאטי רודפים אחרי השמש והירח
האלים השחילו את השרשרת דרך אבן אשר נקראת גְיוֹל וקברו אותה עמוק באדמה. את השרשרת הם הידקו עם סלע עצום אשר נקרא תְבִיטְי ואותה הם קברו אף עמוק יותר. לבסוף הכניסו האלים חבל לתוך לועו של פנריר כדי למנוע ממנו לנשוך. הרוק הזורם מפיו יוצר נהר אשר נקרא וַן. פה פעור של מפלצת איומה מופיע לא פעם כשער לגיהנום באומנות ימי הביניים ונקרא גם לוע השאול.

לפנריר שני צאצאים, סקול ("בגידה") והאטי ("שנאה"). סקול רודף אחרי המרכבה בה נמצאת השמש ואילו האטי רודף אחרי הירח. במקומות מסוימים באגדה שורר בלבול ביניהם, ולעיתים תפקיד הרדיפה מיוחס לפנריר.

בזמן הראגנארוק סקול והאטי ישיגו את השמש והירח. פנריר ישתחרר מכבליו ויטרוף את האל אודין. וידאר, בנו של אודין, ינקום את מות אביו.

== אזכורים בתרבות הפופולרית ==
שמו של פנריר מופיע לעיתים גם בתרבות המודרנית. פנריר גרייבק ("פנריר אפור הגב") הוא איש זאב בסדרת הארי פוטר. פנריז הוא כינויו של מתופף להקת Darkthrone. הזאב פנריר הוא האנטיגוניסט הראשי בספר הראשון בטרילוגיית מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד ומוזכר בהמשך הסדרה

== ירחי שבתאי ==
השמות פנריר, סקול והאטי, יחד עם דמויות אחרות מהמיתולוגיה הנורדית, ניתנו לירחיו השונים של שבתאי.

== קישורים חיצוניים ==

* האדה הפרוזאית, [http://www.sacred-texts.com/neu/pre/pre04.htm גילְבַגינינְג ("ההטעיה של גילבי")] - ראו קטע 34 לתיאור כבילתו של פנריר
* Home of the Eddic poems, Sophus Bugge - [https://web.archive.org/web/20130730035837/http://www.northvegr.org/secondary%20sources/eddic%20poetry/the%20home%20of%20eddic%20lays/000_05.html השפעות נוצריות על סיפורו של פנריר]
* 
* 

קטגוריה:מיתולוגיה נורדית
מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים

מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים בע"מ היא חברת החזקות ציבורית ישראלית המחזיקה בשורה של חברות הפועלות בתחום הביטוח והשירותים הפיננסיים. החברה נוסדה באוגוסט 1974. מאז 1997 מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב והיא כלולה במדד תל אביב 125.

==היסטוריה ותחומי פעילות==
{| border="1" align=left class="wikitable"
!colspan=2 bgcolor="#CCCCFF"|חברות בנות
|-
! שם !! שיעורהחזקה
|-
| מגדל חברה לביטוח בע"מ || 100%
|-
| מגדל שוקי הון (1965) בע"מ || 100%
|-
| מגדל בריאות ואיכות חיים בע"מ || 100%
|-
| מגדל שירותי ניהול בע"מ || 100%
|}
חברת הבת העיקרית של "מגדל אחזקות" היא "מגדל חברה לביטוח בע"מ" (המוכרת בשמה המקוצר מגדל, במלעיל), העוסקת במגוון סוגי ביטוח: ביטוח חיים, ביטוח רכוש, ביטוח בריאות ועוד. חברות-בנות בולטות נוספות, המוחזקות על ידי מגדל אחזקות מאז שנת 2001, הן בית ההשקעות "מגדל שוקי הון בע"מ" ו"מגדל בריאות ואיכות חיים בע"מ". החברות הבנות מחזיקות חברות-בנות רבות משלהן.

במרץ 2012 הסכימה אסיקורציוני ג'נרלי למכור את כל החזקותיה ב"מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים בע"מ" לשלמה אליהו, והסכם זה הושלם באוקטובר 2012. בעלי מניותיה של מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים, נכון לנובמבר 2012, הם שלמה אליהו (כ-70%), בנק לאומי (כ-10%) והציבור, שמחזיק בכ-20% מהמניות.

שלמה אליהו שימש יו"ר דירקטוריון החברה עד ינואר 2022, אז החליפו חנן מלצר. מנכ"ל החברה, עד סוף דצמבר 2021, היה יפתח רון-טל. מחליפו מיולי 2022 הוא יוסי בן ברוך.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:חברות החזקות ישראליות
קטגוריה:קריית אריה: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1974
מעבר לתחום

"מעבר לתחום" או "מעבר לגבולות" (1989) הוא פסל מאת הפסל הישראלי צדוק בן דוד. הפסל הוצב על טיילת תל אביב-יפו בשנת 1990, כאחד מ-12 פסלי חוצות שהוצבו בפרויקט פיסול אותו אצר מיכה לוין.

הפסל מציג מעין גרעין או פרי אובלי בצבע כתום, אליו מחוברת צללית של קוף מהופך. הפסל הוא רק אחד מסדרה של פסלים בהם שילב בן-דוד דמויות מעולם הטבע. "הצורה המטאפורית עימה אני עובד", הציג בן-דוד, "יכולה הייתה להיות משולבת בכל אובייקט - בחיות ובדברים אחרים באופן שווה". יחד עם זאת, בתארו פסל אחר הדגיש בן-דוד את תנוחת החיות בו, המופיעות כשהן שוכבות על גבן, תנוחה המרמזת על מות. 

דגם של פסל זה מצוי באוסף גבי ועמי בראון והוצג בשנת 2009 בתערוכה של האוסף במשכן לאמנות על שם חיים אתר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:תל אביב-יפו: פסלים
דוד דניוסצבסקי

דוד דניוסצבסקי
דוד דניוסצבסקי (בפולנית: Dawid Daniuszewski; 1885–1944) היה שחמטאי יהודי-פולני. 

בשנת 1906 דניוסצבסקי הגיע למקום השני בתחרות לודז' (ניצח: עקיבא רובינשטיין). בשנת 1907 סיים שוב שני בתחרות לודז', אחרי עקיבא רובינשטיין ולפני גרז רוטלוי וגרז סלווה. בשנת 1907 סיים במקום העשירי בתחרות לודז' (האליפות החמישית של אמני רוסיה, ניצח: עקיבא רובינשטיין). בשנת 1909 חלק מקום ראשון שני בתחרות לודז' יחד עם גרז רוטלוי. באותה שנה חלק מקום 4-6 בתחרות סנקט-פטרסבורג (ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1912 הגיע למקום השישי בתחרות לודז' (ניצח: יפים בוגוליובוב). 

בין השנים 1915-1921 שהה דניוסצבסקי ברוסיה. בשנת 1920 חלק מקום 9-10 באליפות ברית המועצות הראשונה שהתקיימה במוסקבה (ניצח: אלכסנדר אלכין). לאחר מכן שב לפולין שם סיים במקום השני בשנת 1922, בתחרות לודז' (ניצח: יעקב קולסקי). בשנת 1924 חלק מקום ראשון-שני עם גוטסדינר בתחרות לודז'. באותה שנה הגיע למקום השלישי בתחרות ורשה (ניצח: גוטסדינר). 

דניוסצבסקי ייצג את פולין באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השח הבלתי רשמית בפריז בשנת 1924, שם חלק מקום 8-13 בתחרות הניחומים עם 5/8 (ניצח: קארל הרומאדקה), לאחר שבמוקדמות חלק מקום שני-שלישי בבית בו שיחק.

בשנת 1927 הגיע למקום העשירי בתחרות לודז' (אליפות פולין השנייה, ניצח: עקיבא רובינשטיין).

דניוסצבסקי נספה בשנת 1944, בגטו לודז'.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.chessarch.com/excavations/0011_daniuszewski/daniuszewski.shtml רישום משחק ששיחק בימיו האחרונים בגטו לודז'] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים יהודים פולנים
קטגוריה:אסירים בגטו לודז'
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:נספים בגטו לודז'
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1944
מישל חדד (עורך דין)

מישל חדד (בערבית: ميشيل حداد; נולד ב-22 ביוני 1950) הוא חוקר פרטי ועורך דין ערבי-ישראלי, שהתפרסם כאשר שימש כראש צוות החקירה המיוחד במרחב דן של משטרת ישראל, והוביל את חקירת רצח כרמלה בלס בידי עו"ד שמעון חרמון ופרשת רצח מלה מלבסקי, על ידי חוה יערי ואביבה גרנות.

==ביוגרפיה==
חדד נולד וגדל במזרעה. הצטרף למשטרת ישראל בשנת 1968 בגיל 18.

בנובמבר 1986 הורשע בדין משמעתי בהתחברות לעבריינים והתנהגות שלא כהלכה במילוי תפקידו, ונדון ל־200 שקל קנס ו־7 ימי מחבוש על תנאי.

ב-1987 פרש חדד מהמשטרה בטונים צורמים והקים משרד חקירות פרטי, וכן משרד עורכי דין בשותפות עם דורית זילברמן. מראשי מקימי תנועת אמיתי – לימים תנועת אומ"ץ יחד עם אריה אבנרי, מעוזיה סגל ותנ"צ שגיא. בשנת 2015 נבחר כחבר ועד אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל. אב לשלושה. שניים מהם המשיכו דרכו במשטרת ישראל.

==ספריו==
* נשים רוצחות, הוצאת ידיעות אחרונות 1992. עיבדה וערכה עמלה עינת.
* באר השוטים (נקרא גם "אחושרמוטה אהבה"), הוצאת מח הפקות, 2000, יחד עם הסופרת דורית זילברמן.
* האם היא בוגדת? : התופעה, הסימנים והפתרונות, הוצאת מח הפקות, 2000, יחד עם הסופרת דורית זילברמן.
כמו כן סיפורים קצרים שנכללו באנתולוגיה "רצח ליד הבית" בהוצאת כתר.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שוטרים ישראלים
קטגוריה:עורכי דין ערבים ישראלים
קטגוריה:חוקרים פרטיים ישראלים
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:מזרעה
קטגוריה:הגליל המערבי: אישים
קטגוריה:מורשעים בדין משמעתי בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
מכסחי השדים 2

מכסחי השדים 2 (באנגלית: Ghostbusters II) הוא סרט פנטזיה קומי משנת 1989 בבימויו של איוון רייטמן. הסרט הוא סרט ההמשך לסרט המצליח "מכסחי השדים" משנת 1984.

== תקציר העלילה ==
עלילת הסרט מתרחשת חמש שנים לאחר הסרט הקודם.

דיינה בארט (סיגורני ויבר) היא כעת אם חד הורית אשר עובדת כמשחזרת של יצירות אומנות במוזיאון לאמנות של מנהטן למחייתה ומגדלת את בנה התינוק אוסקר בדירתה החדשה. במהלך טיול עם התינוק בעגלה, העגלה נוגעת בנוזל סגול במדרכה, ומתחילה לנוע בכוחות עצמה. מכסחי השדים יוצאים לחקור את האזור, ובמהלך חפירה אל תוך המדרכה, הם נתקלים בנוזל הסגול. הם נעצרים על ידי המשטרה באשמת השחתת רכוש ציבורי והטמנת הנוזל הסגול. במהלך המשפט הם מגלים שהחומר מגיב בצורה משונה לצעקות ולהעלבות מצד השופט.

דיוקן של רוזן מרושע מימי הביניים בשם ויגו, שנמצא במוזיאון שבו דיינה עובדת, הופך את תינוקה, אוסקר למטרתה של רוחו של הרוזן. במקביל מגלים הגיבורים כי הלחץ והרוגז המאפיינים את תושבי ניו יורק הפכו לנהר של זוהמה "מרושעת" המאיים עתה על העיר ומספק לרוחו של ויגו את כוחה.

לבסוף נאלצים צוות הגיבורים לצאת לעזרתה של דיינה ותושבי ניו יורק כולה במאבק להביס את רוחו של הרוזן. לשם כך הם נעזרים בעידוד רוחם של תושבי ניו יורק והפקת רגשות חיוביים כדי לשלול את כוחה של הזוהמה המרושעת - שניזונה מרגשות שליליים.

== שחקנים ==
{| class="wikitable"
|-
! שחקן/ית !! שם הדמות
|-
| ביל מארי || ד"ר פיטר ונקמן
|-
| דן אקרויד || ד"ר ריימונד סטנץ
|-
| הארולד ראמיס || ד"ר איגון ספנגלר
|-
| סיגורני ויבר || דיינה בארט
|-
| ריק מוראניס || לואיס טולי
|-
| ארני הדסון || וינסטון זדמור
|-
| אנני פוטס|| ג'נין מלניץ
|-
| פיטר מקניקול || ד"ר ד'אנוס פוהא
|-
| האריס יולין || השופט סטפאן ווקסלר
|-
| ג'נט מרגולין || הקטגורית קיטן
|-
| דייוויד מרגוליס || ראש העיר לני
|-
| קורט פולר || ג'ק הארדמייר
|-
| וילהלם פון הומבורג || ויגו
|-
| ויליאם דוצ'נדורף/הנרי דוצ'נדורף || התינוק אוסקר
|-
| צ'יץ מארין || המפקח של הרציף
|}

==קישורים חיצוניים==

* באתר Rotten Tomatoes 

קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטי אימה מ-1989
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני
קטגוריה:סרטי פנטזיה
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני ופנטזיה
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
2
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי רוחות רפאים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מצוירים למחצה
קטגוריה:סרטי קולנוע בכיכובן של בובות
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
שדה (פסל)

היצירה מנסה ליצור אשליה של נחשול דמויות, תוך ניצול מבנה החדר בו היא מוצגת.
שדה (באנגלית: Field) הוא מיצב מעשה ידי הפסל הבריטי אנטוני גורמלי. הפסל כולל למעלה מ-35,000 צלמיות חרס שגובהן בין 8 ל-26 ס"מ. הצלמיות מונחות בצפיפות על רצפת חדר, והצופה מביט ביצירה מבעד לפתח החדר. 

==מאפייני היצירה==
הפסלים מיוצרים באתרים שונים תחת פיקוחו של האמן, כאשר כולם מסודרים בגבהים שונים היוצרים גלים, תוך ריכוז הצלמיות בעלות גוון דומה יחד. הצלמיות מסודרות כך שלא ניתן לראות את רצפת החדר, וכאשר כל הצלמיות פונות לעבר הצופה. היצירה מוצגת בצורה בה מנוצל מבנה החדר כך שהדמויות נראות שבאות מעבר לפינה או מבעד פתח אחר, ולצופה נוצרת אשליה שישנן דמויות רבות נוספות שהוא אינו רואה. כמו כן הדמויות בקדמת החדר מביטות מעלה (דמויות אלה מכונות "צופות בכוכבים") וזאת בשל קרבתן אל הצופה, ועל מנת ליצור את האשליה שהן מביטות בצופה. היצירה הראשונה שנוצרה - "שדה אמזוני" נוצרה על ידי 60 בני משפחה אחת מצ'ולולה שבמקסיקו, ובעקבותה הקפיד האמן על קשרי משפחה בין בוני הפסלים האחרים.

==השדות השונים==
השדות השונים:
* שדה אמזוני (Amazonian Field) הוצג בפורטו ואלהו שבברזיל בשנת 1991 וכלל כ-24,000 צלמיות.
* שדה לאיים הבריטיים (Field for the British Isles) - הפסלונים יוצרו ב-1993 בסנט הלנס הסמוכה לליברפול וכללה כ-40,000 צלמיות. היצירה הוצגה במוזיאון טייט ליברפול ובמוזיאון הבריטי. יצירה זו זכתה בשנת 1994 בפרס טרנר.
* שדה אירופאי (1993) כלל כ-40,000 צלמיות. הדמויות נוצרו באוסטרה גרווי שבשוודיה.
* שדה אסייתי (2003) - דמויות שיוצרו בכפר שינגשאן שבפרובינציית גואנדונג שברפובליקה העממית של סין וכלל כ-190,000 צלמיות. יצירה נוספת בשם זה הוצגה בטוקיו שביפן בשנת 2004 וכללה כ-200,000 צלמיות.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.antonygormley.com/ אתר רשמי של האמן]
*[http://www.antonygormley.com/viewproject.php?projectid=10&page=1 סקירת פרויקט ה"שדה"]
*[http://www.tate.org.uk/liverpool/exhibitions/gormley/ השדה בטייט ליברפול] 
*[http://www.studio-international.co.uk/sculpture/gormley_a.htm שדה לאיים הבריטיים במוזיאון הבריטי] 

קטגוריה:אנטוני גורמלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מיצבים
אופק אירועים (מיצב)

אחד מ-31 הפסלים המרכיבים את היצירה
250px
אופק אירועים (באנגלית: Event Horizon) הוא מיצב מעשה ידי הפסל הבריטי אנטוני גורמלי שהוצב בשנת 2007 ברחבי לונדון, בירת הממלכה המאוחדת. המיצב כולל 31 פסלים, מהם 27 העשויים פיברגלס וארבעה העשויים ברזל יצוק. הפסלים, דמויי גבר עירום בגודל טבעי, הוצבו בראש מבנים שונים בעיר, ובהם בניין של, גשר ווטרלו, התיאטרון המלכותי הלאומי, מכללת קינגס ובית הבונים החופשיים. הפסלים ניצוקו מתבנית שנוצרה על פי גופו של האמן. הם הוצגו כחלק מתערוכת רטרוספקטיבה של האמן שהוצגה בגלריית היווארד, והוסרו בתום התערוכה.

גורמלי אמר כי:

הפסלים, שניצבו בראש מבנים, גרמו לצופים רבים לחשוב שמדובר באנשים העומדים להתאבד.

הפסלים הוצגו בסצנת הפתיחה של סדרת הטלוויזיה הבריטית "Ashes to Ashes".

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071218112231/http://www.antonygormley.co.uk/ תיאור היצירה]
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/uk_news/england/london/6614487.stm כתבה המתארת את היצירה] באתר רשת BBC
* [http://maps.google.com/maps/ms?client=firefox-a&ie=UTF8&oe=utf-8&q=anthony+gormley+event+horizon+map&hl=en&om=1&msa=0&msid=113823231521286219489.000001129f24b176b435e&ll=51.509211,-0.117518&spn=0.012086,0.033689&z=16 מיקום הפסלים] באתר גוגל מפות
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטוני גורמלי
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מיצבים
קטגוריה:לונדון: יצירות אמנות
נבחרת פוארטו ריקו בכדורסל

נבחרת הגברים של פוארטו ריקו בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של מדינת החסות האמריקאית. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הפוארטו ריקנית. 

נבחרת פוארטו ריקו היא אחת הנבחרות החזקות באמריקה אך לא מחוצה לה. היא זכתה שלוש פעמים באליפות אמריקה בכדורסל (בשנים 1980, 1989, 1995) ובאליפות העולם בכדורסל שיאה הוא המקום הרביעי (בשנת 1990), כשמאז לא שחזרה את ההישג.
הנבחרת השתתפה במשחקים האולימפיים והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי בשנת 1964.

== כל האולימפיאדות ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|כדורסל במשחקים האולימפיים
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1960||מקום 13||3||0||3
|-
| 1964||מקום רביעי||9||5||4
|-
| 1968||מקום תשיעי||7||3||4
|-
| 1972||מקום שישי||7||5||2
|-
| 1976||מקום תשיעי||7||3||4
|-
| 1980|| colspan="4" |החרימה את האולימפיאדה
|-
| 1984|| colspan="4" |לא העפילה
|-
| 1988||מקום שביעי||8||4||4
|-
| 1992||מקום שמיני||8||3||5
|-
| 1996||מקום עשירי||7||2||5
|-
| 2000|| colspan="4" |לא העפילה
|-
| 2004||מקום שישי||7||3||4
|-
| 2008|| colspan="4" rowspan="4" |לא העפילה
|-
| 2012
|-
| 2016
|-
| 2020
|-
| 2024||מקום 12|| 3||0||3
|-
| 2028
|
|
|
|
|-
|סך הכל||10 הופעות||66||28||38
|}
== כל אליפויות העולם ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות העולם בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-
| 1959||מקום חמישי||9||3||6
|-
| 1963||מקום שישי||9||3||6
|-
| 1967||מקום 12||8||2||6
|-
| 1970|| colspan="4" |לא העפילה
|-
| 1974||מקום שביעי||7||2||5
|-
| 1978||מקום עשירי||7||4||3
|-
| 1982|| colspan="4" |לא העפילה
|-
| 1986||מקום 15||5||2||3
|-
| 1990||מקום רביעי||8||6||2
|-
| 1994||מקום שישי||8||3||5
|-
| 1998||מקום 11||8||3||5
|-
| 2002||מקום שביעי||9||6||3
|-
| 2006||מקום 17||5||2||3
|-
| 2010||מקום 18||5||1||4
|-
| 2014||מקום 19||5||1||4
|-
| 2019||מקום 15||5||2||3
|-
| 2023||מקום 12|| 5|| 3||2
|-
| 2027
|
|
|
|
|-
|סך הכל||15 הופעות||103||43||60
|}
== כל אליפויות אמריקה ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;;"
!colspan=5|אליפות האמריקות בכדורסל
|-
|שנה
|מיקום
|משחקים
|ניצחונות
|הפסדים
|-bgcolor=gold
| 1980||מקום ראשון||6||5||1
|-
| 1984||מקום שישי||8||3||5
|-bgcolor=silver
| 1988||מקום שני||8||6||2
|-bgcolor=gold
| 1989||מקום ראשון||8||7||1
|-
| 1992||מקום רביעי||7||4||3
|-bgcolor=silver
| 1993||מקום שני||7||5||2
|-bgcolor=gold
| 1995||מקום ראשון||10||9||1
|-bgcolor=silver
| 1997||מקום שני||9||5||4
|-
| 1999||מקום רביעי||10||6||4
|-
| 2001||מקום רביעי||9||5||4
|-bgcolor=cc9966
| 2003||מקום שלישי||10||6||4
|-
| 2005||מקום שביעי||8||4||4
|-bgcolor=cc9966
| 2007||מקום שלישי||10||5||5
|-bgcolor=silver
| 2009||מקום שני||10||8||2
|-
| 2011||מקום רביעי||10||6||4
|-bgcolor=silver
| 2013||מקום שני||10||7||3
|-
| 2015||מקום חמישי||8||4||4
|-
| 2017||מקום חמישי||3||2||1
|-
| 2022||מקום שישי||4||2||2
|-
| 2025
|
|
|
|
|-
|סך הכל||19 הופעות||155||99||56
|}
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

פוארטו ריקו
קטגוריה:פוארטו ריקו: כדורסל
האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה

האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה (באנגלית: American Psychological Association, בר"ת: APA) היא אגודה מקצועית המייצגת את הפסיכולוגים בארצות הברית. באגודה חברים כ-157 אלף פסיכולוגים. תקציבה עומד על כ-125 מיליון דולר.

==פעילות האגודה==

לאגודה יש כיום 56 מחלקות מקצועיות. היא מקושרת ל-60 ארגוני מדינות או טריטוריות אמריקניות וקנדיות.

האגודה מוציאה לאור 57 כתבי עת מדעיים שנחשבים מוערכים בעולם, ומקיפים את רוב תחומי הפסיכולוגיה. כתב העת הרשמי של האגודה הוא "הפסיכולוג האמריקאי" ("The American Psychologist"). האגודה מחזיקה במאגר מידע מקיף בשם "PsycINFO", בו מרוכזים תקצירי מאמרים וספרים מקצועיים החל מהמאה ה-19, מתוך יותר מ-2000 כתבי עת.

האגודה מחלקת מדי שנה פרסים שנחשבים היוקרתיים בעולם בתחום, לפסיכולוגים שנמצאו ראויים לכך. הפרסים ניתנים לפסיכולוגים צעירים וותיקים, על תרומה מדעית משמעותית לפסיכולוגיה, יישומים מדעיים בפסיכולוגיה, תרומה יוצאת דופן לפסיכולוגיה הקלינית, ועוד.

האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה ידועה גם בשל סגנון APA הנפוץ במדעי החברה. זהו סגנון כתיבה סטנדרטי שעל פיו נכתבים מאמרים וציטוטים ביבליוגרפיים.

==היסטוריה==
מטה האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה בוושינגטון.
האגודה הוקמה בשנת 1892 באוניברסיטת קלארק, ומנתה תחילה 26 חברים. נשיאהּ הראשון היה גרנויל סטנלי הול.

נשיאי האגודה מתחלפים מדי שנה. בין נשיאי האגודה לאורך השנים ניתן למנות פסיכולוגים וחוקרים נודעים רבים, כגון ג'ון דיואי (1899), ויליאם ג'יימס (1904), אדוארד לי תורנדייק (1912), ג'ון ווטסון (1915), לואיס טרמן (1923), גורדון אולפורט (1939), קרל רוג'רס (1947), ג'וי גילפורד (1950), הארי הארלו (1958), וולפגנג קוהלר (1959), אברהם מאסלו (1968), אלברט בנדורה (1974), מרטין זליגמן (1998), פיליפ זימברדו (2002) ועוד. הנשיאה הנוכחית (2012) היא סוזן בנט ג'ונסון.

הפסיכולוגיה הקלינית נחשבת דומיננטית יחסית באגודה. לפיכך פרשו ממנה עם השנים מספר קבוצות בעלות נטייה מחקרית יותר. ב-1959 פרשה קבוצה בעלת נטייה קוגניטיבית והקימה את "האגודה הפסיכונומית". ב-1988 פרשה קבוצה ממוקדת מחקר פסיכולוגי, הקימה את "החברה האמריקנית לפסיכולוגיה", ושינתה את שמה ב-2006 ל"אגודה למדעי הפסיכולוגיה". בתוך ה-APA, קיים "הדירקטוריון המדעי", שמבטא את קולם של הפסיכולוגים המחקריים ותומך בהם.

==ביקורת==

ביקורת על האגודה כשנודע כי כחלק מ"צוות ההתייעצות המדעי-התנהגותי" של הממשל, מייעצים חבריה לחוקרי צבא ארצות הברית במתקן הכליאה במפרץ גואנטנמו ובמקומות נוספים, במטרה לשפר את יעילות שיטות החקירה של העצירים, השנויות במחלוקת (יש אומרים כי הן אינן אתיות וכרוכות בעינויים). המבקרים טוענים כי האגודה סירבה להורות לחבריה שלא להשתתף בהתייעצויות וחקירות מסוג זה. זאת בניגוד לאיסור הגורף על השתתפות וחקירות מסוג זה, שהטילו אגודות אחרות, כגון האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה ב-2006.

== ראו גם ==

* מדריך הפרסום של APA

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.apa.org אתר האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה]

== הערות שוליים ==

*
פסיכולוגיה, אמריקאית
קטגוריה:ארצות הברית: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:מוסדות פסיכולוגיים
פסיכולוגיה
פסיכולוגיה, אמריקאית
שבט אבו רביעה

שבט אבו רביעה (בערבית: أبو ربيعة) הוא שבט בדואי המשתייך לקבוצת שבטים בשם אלד'לאם (בערבית: قبيلة الظلام; תעתיק מדויק: קבילת אלט'לאם), אשר מוצאם בחבל החג'אז שבערב הסעודית. בקבוצה זו נכללים גם השבטים: אלג'נאביב, אבו גריינאת, ואבו ג'וויעד, המתגוררים בנגב הצפוני באזור כסייפה, ערוער ותל מלחתה.
==שורשים ומקום התיישבות==
בני שבט אבו רביעה מתגוררים בשכונה הדרומית של כסייפה, במכחול ובכפרים הבלתי מוכרים אבו רביעה מרכז וכוחלה. שורשי משפחת אבו רביעה חוזרים לשבט "אלד'לאם" (בערבית: قبيلة الظلام), שהוא פלג לשבט "בילי" (בערבית: قبيلة بلي), שמוצאו מתימן ומחבל החג'אז בערב הסעודית. כמו כן, חלק משבטי ירדן מקושרים במוצאם לשבט זה.

שבט אבו רביעה מחולק למספר בתי אב (משפחות): בכפר כוחלה ובכפר אבו רביעה מרכז בתי האב הם: עיד אבן עודה, סאלם אבן עודה, עודה אבן עיד, עלי אבן עיד, חסן אבן סאלם שיך המשפחה אברהים אבן סאלם, חארב אבן סאלם, ד'יב אבן סאלם, צאלח חליל, רשיד חליל, סלאמה בן עיד, סאלם עודה סלימאן חליל. בכסייפה בתי האב הם: בני חליל, סאלם, חדר, חמאד וסלמאן.

==אישים בולטים==
השבט נחשב לאחד השבטים הבדואים המוכרים והמשפיעים, ושמו נקנה לו בין היתר בזכות השייח' סלמאן אבו רביעה, שהנהיג את השבט בתקופת המנדט הבריטי והיו לו קשרים ענפים עם אמירויות המפרץ ובית המלוכה ההאשמי בירדן; ובזכות הקאדי (שופט מסורתי) הידוע עיד סאלם אבו רביעה, שפסקיו ליישוב סכסוכים בין השבטים היריבים באזור ארץ ישראל ובירדן ידועים ומפורסמים עד היום.

חבר הכנסת הבדואי הראשון, חמאד אבו רביעה, היה מבני שבט זה. בתקופת כהונתו פעל אבו רביעה רבות למען קידום מצב הערבים הבדואים בדרום הארץ. בשנת 1981, משום שלא התפטר מתפקידו על מנת לאפשר לשייח ג'בר מועדי להיכנס לכנסת, נרצח על ידי בניו של מועדי.

כמו כן, רבים מבני השבט רכשו השכלה גבוהה, ויש בהם מורים, רופאים, ומרצים, ביניהם:

* עודה סאלם אבו רביעה, הבדואי הראשון בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים בהצטיינות יתרה ומנהל בית-הספר העל-יסודי הראשון במגזר הבדואי. 
* ד"ר עאריף אבו רביעה מהמחלקה ללימודי המזרח התיכון בפקולטה למדעי הרוח והחברה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
* חליל אבו רביעה, טוען שרעי ועורך דין ומרצה באוניברסיטת בן-גוריון,מכללת ספיר ואחווה ומחבר ספרים.
* ד"ר יונס אבו רביעה, הרופא הבדואי הראשון מאוניברסיטת בן-גוריון.
* עזאת אבו רביעה, המדריך הבדואי הראשון במשרד התיירות.
* ד"ר סראב אבו רביעה קווידר, ראש הקתדרה ללימודי המדבר על שם משפחת קושלנד ומרצה בכירה באוניברסיטת בן-גוריון.
* סאלם אבו רביעה, ראש מועצת כסייפה לשעבר.

==מנהיגים==
גם לפני הנהגתו של סלמאן אבו רביעה, אביו וסביו - חליל אבן סאלם ו-סאלם אבו רבעה (כונה גם "סאלם הגדול") - הובילו את השבט והיוו דמויות מפתח בקרב כלל השבטים באזור כולו בזמן מלחמות ("חרב אלדולאם ואלגיסיה") . אבו רבעה אף עבד כגובה ("ג'אבי") מטעם האימפריה העות'מאנית באזור כולו, תפקיד שנחשב לסמל סטטוס, וגם אביו, עיד אבו רביעה, מילא תפקיד דומה והיה קשור לשלטון העות'מאני.

שושלתו של סאלם אבו רבעה, "סאלם הגדול", המשיכה להיות דומיננטית בשבט וכרתה בריתות עם שבטים שכנים, שסייעו לשבט אבו רביעה לבסס את מעמדו באזור.

==מקור השם==
מסופר כי סבו של סאלם אבו רבעה - סלימאן אבו עיד - כינה את בנו הצעיר - עיד - בשם "אבו רביעה", שכן בצעירותו זחל באופן המזכיר ריצה של סוס אצילי, הנקראת בערבית "רבּע" (כנראה ربع) .

==הערות שוליים==

אבו רביעה
קטגוריה:שבט אבו רביעה
רב המנונא (השני)

רב המנונא היה אמורא בבלי בדור השני של התקופה.

היה תלמיד אהוב של רב, עד שכונה על ידו "בני". מסר כמה אמרות בשמו, ובאופן כללי העביר הרבה מתורתו של רבו - רב, ובכל מקום שנאמר , הכוונה לרב המנונא. על תלמידיו נמנה רב יוסף, והוא זכה להבנה מיוחדת בדברי רבו, גם כאשר רבים אחרים לא הבינו אותם.

==משנתו==
בתלמוד מובאות בשם רב המנונא גם אמרות הנסובות על דברי אגדה; כך לדוגמה אמר: וכי 

באופן כללי רב המנונא עסק רבות בתפילה; כך לדוגמה קבע כמה מההלכות הבסיסיות למתפלל: 

באותו נושא, רב המנונא קבע חלק מברכות התורה - חלק מהותי מהתפילה המוכרת בימינו - את ברכת "אשר בחר בנו מכל העמים ונתן לנו את תורתו..." וקבע כי "זוהי מעולה שבברכות". כמו כן מובאות בתלמוד נוסחים של כמה ברכות נוספות שתיקן רב המנונא.

בתלמוד מובאות שני נוסחי תפילות שנהג לומר. האחת היא: והאחרת היא: 

==קישורים חיצוניים==

* 
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השני לאמוראי בבל
קטגוריה:תלמידי רב
בנק ולירו

בנק ולירו ושות נוסד בשנת 1848 על ידי יעקב ולירו, חיים אמזלאג ואיש העסקים הארמני, יעקב פאסקאל, והיה הבנק הראשון בארץ ישראל. על פי נחום דוד פריימן ב"ספר הזיכרון הירושלמי" (1913) הון היסוד של הבנק עמד על 3,000,000 פרנקים שהיו שווי ערך ל-120,000 ליש"ט.

==היסטוריה==
הסניף הראשי של הבנק היה בתוך העיר העתיקה סמוך לשער יפו, בדירה בת 2 חדרים. עם התרחבות פעילות הבנק נפתחו שני סניפים נוספים, האחד בעיר יפו שנוהל על ידי בנו הבכור של יעקב, משה יוסף (1837–1879), והשני בעיר הראשית של האזור, דמשק.

חיים אהרן, בנו הצעיר של יעקב ולירו, החל לעבוד בבנק שניהל אביו בגיל 15. בשנת 1875 התמנה למנהל סניף הבנק בירושלים, ובשנת 1880, לאחר מות אחיו יוסף, התמנה למנהל הכללי של הבנק.

בתחילת פעילותו עסק הבנק במתן שירותים פיננסיים לאוכלוסייה המקומית, כגון פיקדונות, הלוואות והעברת כספים. עם הרחבת פעילותו, החל לעסוק גם במתן שירותים פיננסיים לממשלה העות'מאנית, לקונסוליות הזרות, ולמוסדות המסונפים לכנסיות ולאגודות צדקה.

לבנק היה מעמד חשוב בהתפתחות החברה היהודית בארץ ישראל. דרך הבנק הועברו מאירופה כספים לארגונים, למוסדות ולתושבים יהודיים. בין השאר הועברו באמצעות הבנק חלק מכספי החלוקה שהגיעו לירושלים מאירופה. החלוקה הייתה גורם משמעותי בכלכלת העיר. מקבליה נחלקו לשני סוגים: מקבלי "החלוקה הקטנה", שקיבלו מזומנים, ומקבלי "החלוקה הגדולה" שהיו מקבלים שטרות לפירעון במועד עתידי ולווים כנגדם מזומנים מהבנק.

במחצית השנייה של המאה ה-19 וכחלק מתהליך הרחבת פעילותו, החל הבנק לעסוק בהעברת כספים ובאספקת שירותים בנקאיים לצליינים הרוסים הרבים שהגיעו לירושלים בעקבות רכישת הקרקעות של השטח העתיד להיקרא מגרש הרוסים. בנוסף לכך עסק הבנק גם במימון הבנייה של מתחם מוקף חומה ובו כנסייה, בית חולים, אכסניות לעולי רגל ובית מגורים לקונסול הרוסי.

השותף המייסד, הארמני פאסקאל, שימש בין היתר גם כמתורגמן של הקונסוליה האוסטרית בירושלים. באמצעות קשריו השפיע על הקיסר האוסטרי פרנץ יוזף לפעול בניהול ענייניו הכספיים הנרחבים בארץ באמצעות בנק ולירו. הקיסרות האוסטרו-הונגרית הייתה בעלת אינטרסים רבים בארץ, והקימה בירושלים בית דואר ששירת את התושבים וכן את מבנה האכסניה האוסטרית שהוקמה כמוסד דתי אך נמצאה בחסות הקונסוליה האוסטרית בעיר.

בנק ולירו סיפק שירותים שונים לעסקיו של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד בווינה, בלונדון ובפריז. משהחל הברון להשקיע כספים בארץ ישראל הוא נעזר בשירותי הבנק לצורך העברת הכספים והפקדתם. כך למשל, בשנת 1854 הקימה משפחת רוטשילד את בית החולים היהודי הראשון בירושלים, בית החולים מאיר רוטשילד. הכספים שהועברו לצורכי מימון הבנייה הועברו באמצעות בנק ולירו.
בשנת 1883 הודיע הברון למנהל מקוה ישראל על פתיחת חשבון אשראי של עשרת אלפים פרנק בבנק ולירו בירושלים לסיוע להתיישבות העברית.

במהלך שנות פעילות הבנק התפתח עיסוקו בתחום הנדל"ן, הבנק רכש בעלות על קרקעות בעיקר בדרך של רישום משכנתאות כנגד הענקת הלוואות וממימושן.

לאחר שנים של פעילות פיננסית ענפה כאחד הבנקים היחידים בארץ ישראל, נסגר הבנק סופית בשנת 1915, כפועל יוצא מתוצאות מלחמת העולם הראשונה, תהליכי המודרניזציה והחילון, ופנייתו של הדור הצעיר במשפחה למקצועות אחרים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.jerusalem-love.co.il/?page_id=189 בנקים בירושלים של אז – בנק ולירו]
* 
* מרינה קיגל, [https://www.anumuseum.org.il/he/blog/valero-family/ תולדות משפחת הבנקאים הראשונה בארץ ישראל], באתר אנו, 6 באוגוסט 2023

ולירו
קטגוריה:שער יפו
ולירו
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1848
מרי ברטון

מרי ברטון (באנגלית: Mary Barton) הוא הרומן הראשון מאת הסופרת הבריטית אליזבת גאסקל, הוא פורסם ב-1848. העלילה מתרחשת בעיר מנצ'סטר שבאנגליה בזמן שנות השלושים והארבעים של המאה ה-19, והיא מתייחסת לקשיים שהמעמדות הנמוכים ביותר בתקופה הוויקטוריאנית היו צריכים להתמודד איתם.

==עלילה==
הרומן מתחיל במנצ'סטר, שם אנחנו מכירים את משפחת ברטון ואת משפחת וילסון, שתי משפחות ממעמד הפועלים. ג'ון ברטון מתגלה כאדם המטיל ספק בחלוקה של העושר וביחסים שבין העניים לעשירים. בנוסף הוא גם מתאר איך גיסתו אסתר נעלמה לאחר שברחה מביתה.

מיד לאחר מכן מרת ברטון מתה, וג'ון נשאר עם ביתו מרי להתמודד עם העולם האכזרי סביבם. ג'ון המדוכא הושפע קשות ממותו של בנו טום בגיל צעיר, לאחר מות אשתו, הוא מתחיל להיות מעורב בארגונים למען זכויות העם אשר מתקשרים לארגוני המסחר.

מרי מתחילה לעבוד אצל תופרת (אביה התנגד לכך שהיא תעבוד במפעל), היא הופכת למושא אהבתם של העובד ג'ם וילסון והנרי קארסון העשיר, בנו של בעל בית חרושת. מרי מקווה להתחתן עם הנרי קארסון וכך להבטיח לה ולאביה חיים נוחים, אבל מיד לאחר שהיא מסרבת להצעת הנישואין של ג'ם היא מבינה שהיא באמת מאוהבת בו. היא מחליטה להתחמק מקארסון ומקווה שתוכל להראות את רגשותיה לג'ם במהלך הזמן. ג'ם מאמין שהחלטתה סופית, למרות שרגשותיו כלפיה לא משתנים.

בינתיים אסתר שבה ומנסה להגיד לג'ון ברטון שהוא חייב להציל את מרי מלהפוך להיות כמוה, אישה מופקרת. ג'ון רק מרחיק אותה והיא נכנסת לכלא במשך חודש באשמת שיכרות. לאחר שהיא משתחררת היא מדברת עם ג'ם על אותו נושא. ג'ם מבטיח לה שהוא יגן על מרי ומתעמת עם קארסון, בסופו של דבר הם רבים. שוטר עד לקרב שלהם.

זמן קצר אחר כך קארסון נמצא מת כתוצאה מירי וג'ם נעצר על חשד, הרובה שלו נמצא בזירת הפשע. אסתר מחליטה לחקור את העניין ומגלה שהריפוד שעטף את הרובה הוא פיסת נייר עם השם של מרי.
היא מבקרת את מרי ואומרת לה להציל את אהובה, לאחר שהיא עוזבת מרי מבינה כי האשם הוא אביה ולא ג'ם. עכשיו היא חייבת להציל את ג'ם בלי לחשוף את אביה. בעזרת ג'וב לף (הסב החכם של חברתה מרגרט), מרי נוסעת לליברפול למצוא את האדם היחיד שיכול לספק אליבי לג'ם, ויל וילסון, בן דודו של ג'ם ומלח שהיה עמו בלילה של הרצח. לרוע המזל הספינה של ויל בדיוק עוזבת את הנמל, מרי רודפת אחרי הספינה בסירה קטנה וויל מבטיח שהוא יחזור להעיד.

בזמן המשפט ג'ם לומד על אהבתה של מרי אליו. וויל מגיע ומעיד, ג'ם נמצא חף מפשע. מרי נופלת למשכב בזמן המשפט ולאחר שהיא מבריאה היא חוזרת למנצ'סטר להתמודד עם אביה, אשר יסורי המצפון הרסו אותו. הוא מספר לאביו של קארסון את האמת, שהוא הרוצח ושמה שגרר אותו לרצח זה חוסר השיווין בין המעמדות. אביו של קארסון עדיין מחפש נקמה אך לאחר שהוא חוזר בתשובה הוא סולח לג'ון שמת מיד לאחר מכן.

ג'ם מחליט לעזוב את אנגליה, המוניטון שלו נהרס והוא לא יכול למצוא עבודה. הרומן מסתיים עם ג'ם ומרי, כעת בעל ואישה והורים לילד, ועם מרת וילסון, אימו של ג'ם, החיים באושר בקנדה.

== ראו גם ==
* צפון ודרום, אחד מרומניה המאוחרים של גאסקל בעל נושא דומה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרים בריטיים
קטגוריה:ספרי 1848
קטגוריה:ספרי אליזבת גאסקל
דטונציה (מנועים)

דטונציה (באנגלית: Engine knocking) הוא תהליך אשר המתרחש כאשר תערובת הדלק ואוויר במנועי בעירה פנימית המונעים בבנזין מוצתת לפני שהבוכנה הגיעה לשיא מהלכה - הזמן האופטימלי להצתת התערובת.

כאשר המנוע עובד בהספק גבוה של למעלה מ-60% מצערת, המנוע עשוי להשמיע בזמן הדטונציה רעש חזק אופייני של צלצולים ומשם מגיע השם בלועזית - engine knocking. ללא ביצוע פעולות מיידיות לדיכוי הדטונציה יגרם נזק משמעותי לאטמים בבוכנת המנוע ולאחר מכן ולנזק למנוע.

== גורמים לדטונציה ==
דטונציה נגרמת ממספר גורמים אפשריים:
גורם ראשון נובע כאשר משחיזים את ראש המנוע נוצר יחס דחיסה גבוהה ומכך נוצרת ההתלקחות העצמית.

=== גורמים במערכת ההצתה ===
==== ברכבים ישנים, בעלי מערכת הצתה מכנית, בעלי מפלג ====
# מפלג תקול (יש צורך לכוון זוויות הצתה).
# מפלג הרוס, שלא מעביר את מתח ההצתה הדרוש.
# חוטי הצתה תקולים, בלויים, או שאינם מסוגלים להעביר את המתח מהמפלג.
# מצתים גמורים, שלא מוציאים את המתח הדרוש להצתת התערובת הנמצאת בתוך תא הבעירה.

==== ברכבים מודרניים, בעלי מערכת הצתה מונחית מחשב ====
# מודול הצתה אלקטרוני תקול.
# חוטי הצתה הרוסים או בלויים.
# מצתים תקולים.
# מחשב הצתה תקול.

=== גורמים נוספים ===
# שימוש בדלק באוקטן שאינו תקין.
# הצטברות של משקעים על הבוכנה המתלהטים וגורמים להצתת התערובת. משקעים עלולים להיווצר כתוצאה מפעולת מנוע זמן רב בהספק גבוה ובמצערת קבועה.

== גילוי דטונציה ==
ישנן כיום שתי שיטות מקובלות לזיהוי מצב דטונציה:
* שימוש ב-knock sensor - סוג חומרה מסוג מיקרופון שמותקן על גבי כל אחת מהבוכנות, מקליט את הרעש הבוקע מהמנוע ומזהה את הרעש האופייני למנוע בזמן דטונציה.
* שימוש ברכיב תוכנה המשולב בבקר המנוע או במחשב אחר המזהה את ריטוטי הסלד האופייניים למצב של דטונציה הנוצרים כתוצאה מההצתה המוקדמת.

== דיכוי דטונציה ==
כאשר הגורם לדטונציה הוא הצטברות של משקעים על הבוכנה ניתן לסגור את המצערת, תהליך זה מפחית באופן מיידי את הספק המנוע ופעמים רבות גורם גם לשטיפה של המשקעים דרך מערכת הפליטה של המנוע.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנועים
צ'רצ'יל (טנק)

צ'רצ'יל (באנגלית: Churchill) הוא טנק חי"ר בריטי שהופעל במלחמת העולם השנייה ולאחריה.

==רקע==
בשנות ה-30 של המאה ה-20 צפה הצבא הבריטי שהמלחמה הבאה באירופה תתנהל בדומה למלחמת העולם הראשונה. כתוצאה מציפיות אלה פיתח הצבא הבריטי טנקים הידועים כטנק חי"ר, שנועדו לנוע עם חיל רגלים בהתקפה, לחצות שוחות ותעלות, ולהשמיד קיני מקלעים.

אחד הפיתוחים היה A20, טנק שדמה מאוד לטנקים הבריטיים ממלחמת העולם הראשונה, שפיתוחו התנהל בסוף שנות השלושים. אלא שהבליצקריג הגרמני בפולין וצרפת ב-1940 הבהיר לבריטים שהמלחמה הולכת להיות שונה לחלוטין מהתרחישים שנרקחו בבריטניה.

הבריטים, במקום לנטוש את ייצור טנקי החי"ר, החליטו לשפר את עיצוב ה-A20 ולהכניס אותו לשירות. הטנק תוכנן בזמן קצר מאוד, כאשר הדגש היה על מיגון ולא על ניידות. רוב המזקו"ם הועתק מה-A20, והחימוש העיקרי היה תותח 40 מ"מ בצריח ובנוסף תותח הוביצר בתובה (ההוביצר נותר על הנייר ולא נכנס לפס הייצור). הטנק נקרא על שם ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל.

==התחלה בעייתית==

ב-1 ביולי 1940 דרש צ'רצ'יל ש-500 טנקים מדגם A22 ייוצרו עד מרץ. זאת, אף על פי שלמעשה לא היה אבטיפוס או זמן לבחון את העיצוב. בסופו של דבר יוצרו אבות טיפוס והטנק נבחן בצורה מקוצרת מאוד, כאשר הטנקים הראשונים יוצר ביוני 1941. החברה המייצרת הזהירה שלטנק מגרעות רבות ויש צורך בשיפורים, אך בריטניה שוועה לנשק והטנק נכנס לשירות.

עיקר הבעיות נבעו מהמנוע, שהורכב למעשה משני מנועי שישה צילינדרים שחוברו יחדיו. לא זו בלבד שהמנוע היה חלש מדי למשקלו הרב של הטנק, הוא גם נטה להתקלקל ומיקומו הקשה על תיקונים בשטח. בנוסף התותח בקוטר 40 מ"מ היה בלתי מספק. מגרעות אלו הובילו לתפקוד לקוי של הטנק במבצעים בהם נעשה בו שימוש (כגון הפשיטה על דייפ) ונשקל לוותר על ייצורו. אבל הבריטים החליטו להמשיך לשפר את הטנק, וגרסאות חדשות ומשופרות שרתו עד סוף המלחמה, ואחריה עד 1952.

==שיפורים וגרסאות==
לצ'רצ'יל נעשו שיפורים ותיקונים רבים. אף על פי שאף פעם לא היה מקביל לטנקים גרמניים או אפילו לטנקים אחרים של בעלות הברית, הצ'רצ'יל היה מוגן היטב ושימש כפלטפורמה מעולה לטנקים ייעודיים שונים. באופן מרשים טנקי צ'רצ'יל אף הצליחו להביס את טנקי הטיגר במספר מקרים (אם כי לרוב, כמו כל הטנקים הבריטים, הם שילמו על כך מחיר כבד). להלן רשימת דגמים משופרים עיקריים:

סימן 3 ו-4 - בגרסאות אלה היה צריח חדש שאיפשר התקנת תותחי 57 מ"מ.

סימן 5 - טנקים אלה חומשו בהוביצר בקוטר 95 מ"מ ששימש לירי מטווח קרוב.

סימן 6 - למעשה סימן 4 חמוש בתותח 75 מ"מ.

סימן 7 ו"קרוקודיל" - הסימן 7 היה צ'רצ'יל שמיגונו שופר. המזקו"ם שופר כדי לעמוד במשקל הנוסף. ה"קרוקודיל" היה למעשה מתקן שכלל להביור מותקן בתובה ומכל דלק שהפך את הצ'רצ'יל ללהביור נייד וממוגן.

AVRE - רק"ם הנדסי שנועד בעיקר להשמדת ביצורים. הנשק העיקרי היה מרגמה בקוטר 290 מ"מ שירתה פצצות במשקל 18 ק"ג. בנוסף ה-AVRE נשא לעיתים גשרים, ציוד לשיפור דרכים, ומטעני חבלה.

==קישורים חיצוניים==

[http://www.yadlashiryon.com/show_item.asp?levelId=64535&itemId=786&itemType=0 טנק צ'רצ'יל] באתר יד לשריון
* 

קטגוריה:טנקים בריטיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:וינסטון צ'רצ'יל
קטגוריה:טנקי חי"ר
מלחז אקישבאיה

מלחז אקישבּאיָה (באבחזית: Малхас Акышьбаиа; בגאורגית: მალხაზ აკიშბაია; נולד ב-6 במאי 1972) הוא פוליטיקאי אבחזי וראש הממשל דה יורה של אבחזיה בשנים 2006–2009.

אקישבאיה נולד ב-1972, ב"גודאווי" שבמחוז גאלי אבחזיה אסס"ר. הוא סיים את לימודיו בשנת 1994 באוניברסיטת קייב, ואת המסטר הוא סיים באוניברסיטת אוקספורד. במהלך פעילותו הפוליטית הוא מילא שורה של תפקידים, ביניהם שר הכלכלה של גאורגיה (1999–2001), ובשנת 2004 שר ההגנה ולאחר מכן, ראש המועצה לביטחון לאומי של גאורגיה.

מדצמבר 2004 ועד למרץ 2006 הוא כיהן כשר האוצר בממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה והפך לאחר מכן, במרץ 2006, לראש ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:קצרמר גאורגיה
קטגוריה:פוליטיקאים אבחזים
קטגוריה:שרי הגנה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קייב
קטגוריה:ילידי 1972
צ'וי הונג-מן

צ'וי הונג-מן

צ'וֹי הוֹנְגּ-מַן (בקוריאנית 최홍만; ) הוא קיקבוקסר דרום קוריאני. המתחרה הגדול ביותר בספורט לחימה מקצועי: גובהו 2.18 מטרים ומשקלו 149 קילוגרם. כעת הוא מתמודד בתחרות K-1.

== תחילת דרכו ==
צ'וי החל להתאגרף בשנת 2005 וב-19 במרץ של אותה שנה נערך הקרב הראשון שלו נגד וקשויו, שהיה מתאבק סומו. מכיוון שוואקשויו היה חסר ניסיון כקיקבוקסר ניצח צ'וי בנוקאאוט כבר בדקה בשנייה של הסיבוב הראשון. מאז החל להתפרסם בעולם הלחימה וצבר מעריצים רבים. הקרב השני שלו נגד אקבונו, לשעבר אלוף סומו, בגובה 1.96 מטר, ובמשקל 235 ק"ג. צ'וי ניצח גם אותו לאחר שנפל בפעם השלישית. בקרב הרביעי שלו התמודד נגד טום הווארד, ולאחר מספר סיבובים ניצח צ'וי לאחר מספר מהלומות שהנחית באמצעות ברכיו. הפסדו הראשון היה לרמי בונזאסקי ב-19 בנובמבר 2005, הוכרע בהכרעת השופטים.

== להלן רשימת הקרבות ==
12 ניצחונות 5 הפסדים מתוכם הפסד 1 בנוקאאוט
{| class="wikitable " border="1"
! תאריך !! שם המתמודד !! גובה המתמודד !! משקל !! תוצאה
|-
| 2008\09\27 || באדר הארי|| 1.89|| 102 || הפסיד
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2007\12\08 || גרום ל'ה באנר || 1.82 || 121 || הפסיד
|-
| 2007\09\29 || מייטי מו|| 1.77 || 133 || ניצח
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2005\08\05 || ג'רי גודריגד || 1.79 || 113 || ניצח בנוקאאוט
|-
| 2005\04\28 || מייק מלון || 1.81|| 118 || ניצח בנוקאאוט
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2007\03\04 || מייטי מו || 1.77 || 133 || הפסיד בנוקאאוט
|-
| 2006\09\30 || גרום ל'ה באנר || 1.82 || 121 || הפסיד
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2006\09\30 || אקבונו || 1.96 || 235 || ניצח
|-
| 2006\06\03 || סמי שילט || 2.05 || 142 || ניצח
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2006\04\29 || סילבסטר טרקאי || 1.90 || 150 || ניצח
|-
| 2005\11\19 || רמי בוניאסקי || 1.85 || 111 || הפסיד
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2005\09\23 || בוב סאפ || 1.88 || 174 || ניצח
|-
| 2005\07\29 || אקבונו || 1.96 || 235 || ניצח
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2005\06\14 || טום הוארד || 1.85 || 116 || ניצח בנוקאאוט
|-
| 2005\03\19 || קאוקלאי קאנורסינג || 1.71 || 80 || ניצח
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 2005\02\15 || אקבונו || 1.96|| 235 ||ניצח
|-
|2005\01\11 || ואקשויו ||1.72||164 ||ניצח בנוקאאוט
|- style="background-color: #EFEFEF;"

|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://k-1sport.de/en/database/show_fighter.php?id=235 דף הלוחם] באתר K-1

קטגוריה:קיקבוקסרים
קטגוריה:אמני לחימה דרום קוריאנים
קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1980
AssaultCube

AssaultCube (לשעבר ActionCube) הוא משחק ירי בגוף ראשון למחשבים אישיים, המבוסס על מנוע המשחק Cube. הוא נועד בעיקר למשחק מקוון, אך קיימת גם האפשרות לשחק נגד המחשב. AssaultCube זמין להורדה בחינם עבור מערכות ההפעלה Windows, לינוקס ו־Mac OS X.

== היסטוריה ==
פיתוח AssaultCube החל ביולי 2004 על ידי מספר חברים בקהילת המשחק Cube. הגרסה הרשמית הראשונה הופיעה בנובמבר 2006. התוכנית הייתה ליצור משחק חדש לחלוטין שיכלול את הפשטות וסגנון התנועה של Cube אך בסביבה ריאליסטית יותר.

ב־6 במאי 2007 שם המשחק שונה מ־ActionCube ל־AssaultCube בעקבות בקשה ממפתחי המשחק Action Quake.

כיום פועלים עשרות שרתים למשחק מקוון.

== תיאור ==
AssaultCube עוצב כמשחק ריאליסטי יותר ומוכוון פעולת צוות מ־Cube. בהשוואה למשחקים אחרים, AssaultCube איטי מ־Quake אך מהיר מ־Counter Strike. ניתן להשתייך לאחת משתי קבוצות לוחמים: האדומים (CLA) והכחולים (RVSF).

לרשות השחקן עומדים מספר כלי נשק: שלושה סוגי רובים, רובה צלפים, סכין, אקדח, ורימונים.

קיימים מצבי משחק שונים:
* Team Deathmatch
* Deathmatch
* One Shot One Kill
* Team One Shot One Kill
* Last Swiss Standing
* Team Survivor
* Survivor
* Pistol Frenzy
* Capture the flag - מצב המשחק הפופולרי ביותר ב-AssaultCube
* coopedit - עריכה משותפת של מפות

== רישיון ==
בעוד התוכנה מתבססת על מנוע חופשי, רישיון השימוש בקובצי הנתונים של המשחק עצמו חופשי. רישיון השימוש מתיר הפצה לא מוגבלת, אך אוסר שינוי. בהפצת הלינוקס דביאן, המשחק נמצא במאגר non-free בשל סיבות אלה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משחקי לינוקס
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי macOS
ברברה הפוורת'

"שתי צורות (מעגל מחולק)" ([[1969), רחבת מוזיאון תל אביב לאמנות.]]
ברברה הפוורת (באנגלית: Barbara Hepworth; 10 בינואר 1903 – 20 במאי 1975) הייתה פסלת בריטית, חברת מסדר האימפריה הבריטית. הפוורת' הייתה מחשובי הפסלים המופשטים במאה ה-20 ובת דורו של הנרי מור. יצירותיה מוצגות באוספים רבים ברחבי העולם.

==ביוגרפיה==
הפוורת' נולדה בווייקפילד שבמערב יורקשייר, שם שימש אביה כמודד קרקעות, ומאוחר יותר כחבר מועצה. ב-1920 החלה את הכשרתה כפסלת בבית הספר לאמנות לידס . בשנת 1921, לאחר שזכתה במלגה, החלה ללמוד בקולג' המלכותי לאמנות בלונדון. מאוחר יותר בילתה זמן מה בלימוד פיסול באיטליה.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 הצטרפה הפוורת' אל חוג האמנים "הפשטה-יצירה" שהיה מזוהה עם האמנות הקונסטרוקטיביסטית. מאוחר יותר הייתה שותפה להקמת "מעגל", חוג אמנים בריטי שהוציא בשנת 1937 קובץ מאמרים קונסטרוקטיביסטי ובו התייחסויות לאמנותם של פיט מונדריאן ונחום גאבו.

בשנת 1938 נישאה הפוורת' לאמן בן ניקולסון, נישואים שהסתיימו בשנת 1951. בשנת 1965 זכתה בתואר דיים (Dame). בשנת 1975 נספתה בשרפה בביתה שבסנט איב (St Ives) קורנוול. במבנה זה, בו מוקם הסטודיו שלה, נפתח, בשנת 1980 מוזיאון ברברה הפוורת' המוקדש ליצירותיה במסגרת גלריית טייט.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גבירות מפקדות במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:פסלות אנגליות
קטגוריה:הרוגות שרפות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1903
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1903
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1975
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1975
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
אוסאמה חמדאן

אוסאמה חמדאן (בערבית: أسامة حمدان; נולד ב-1965 בעיר עזה) הוא בכיר בארגון הטרור חמאס. כימאי בהכשרתו.

==ביוגרפיה==
חמדאן יליד מחנה הפליטים אל-בורייג' ברצועת עזה, בן למשפחה פלסטינית שנמלטה ב-1948 מהכפר אל-בטאני א-שרקי שנחרב במלחמת העצמאות. המשפחה עקרה לכווית, שם למד חמדאן בתיכון וסיים את לימודיו ב-1982. הוא למד באוניברסיטת אל-ירמוכ באירביד שבירדן וסיים תואר ראשון בכימיה ב-1986. בתקופת לימודיו התוודע לקבוצת הסטודנטים הפלסטינים, תומכי האחים המוסלמים, בראשות ח'אלד משעל שפעלו משנות ה-80.

לאחר סיום לימודיו חזר לכווית במגזר התעשייתי, עד גירוש הפלסטינים מכווית עקב התמיכה הפלסטינית בסדאם חוסיין בזמן מלחמת המפרץ. הוא ערק עם לסודאן ולאחר מכן ללבנון.

ב-1994 החל לייצג את חמאס באיראן, וב-1998 חזר ללבנון כנציג חמאס במדינה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילי חמאס
קטגוריה:חמאס: דוברים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1965
מוחמד נזאל

מוחמד נזאל (מכונה "אבו בראא'"; נולד ב-1962 בעמאן שבירדן), חבר הלשכה המדינית של חמאס ואחד מדובריה.

==ביוגרפיה==
מוצא משפחתו מקלקיליה, מאחת החמולות הגדולות בעיר. בשנים 1992-1999 הוא שימש כנציג חמאס בירדן, וכיום הוא חבר הלשכה המדינית של התנועה.

למד בתיכון בכווית שבה הצטרף לפעילות של קבוצת הסטודנטים הפלסטינים האסלאמים, בראשותו של ח'אלד משעל. סיים תואר שני בכימיה באוניברסיטת קראצ'י, שם גם עמד בראש התאחדות הסטודנטים האסלאמים בפקיסטן.

נזאל הצטרף לחמאס בשנת 1989. הוא עזב את ירדן בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ועבר לסוריה, שם הוא מתגורר כיום.

==קישורים חיצוניים==
* [http://news.walla.co.il/?w=//1432102 בכיר חמאס: אין התקדמות בעסקת שליט] , וואלה חדשות (דברי נזאל על מצבה של עסקת שחרור גלעד שליט)
* 
* [https://web.archive.org/web/20200608043713/https://news.walla.co.il/ תמונת מוחמד נזאל] באתר וואלה.
* [http://www.ikhwanweb.com/article.php?id=4957 עמדתו המתכחשת להכרה בישראל] (אנגלית) באתר 'רשת איחוואן' - של האחים המוסלמים
* [http://www.facebook.com/video/video.php?v=104071962955501 נאום נזאל באלג'יר] סרטון - (ערבית) בפייסבוק
* [http://reshet.tv/%D7%97%D7%93%D7%A9%D7%95%D7%AA/News/Abroad/ArabWorld/Article,13873.aspx תמונתו של נזאל וסיקור דבריו בוועידת ראשי ארגונים מוסלמיים למאבק נגד ישראל] באתר ערוץ שתיים.

קטגוריה:חברי הלשכה המדינית של חמאס
קטגוריה:דוברים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1962
אנטוני גורמלי

אנטוני גורמלי (באנגלית: Antony Gormley; נולד ב-30 באוגוסט 1950) הוא פסל אנגלי, המפסל ויוצר מיצגים בסגנון מודרני תוך שימוש באלמנטים מסורתיים.

== קורות חיים==
גורמלי הוא הצעיר במשפחה בת שישה ילדים (ארבע בנות ושני בנים). גורמלי נולד וגדל בקנט שבאנגליה, ולמד במכללת אמפלפורת' שביורקשייר. בין השנים 1968–1971 למד במכללת טרינטי שבקיימברידג' וקיבל תואר בארכאולוגיה, אנתרופולוגיה והיסטוריה של האמנות. לאחר סיום לימודיו נסע להודו ולסרי לנקה ללמוד בודהיזם. גורמלי שב לונדון בשנת 1974 ולמד בבית הספר המרכזי לאמנות (Central School of Art) ובמכללת גולדסמיתס, וכן למד פיסול בבית הספר סלייד לאמנות של הקולג' האוניברסיטאי של לונדון בין השנים 1977–1979.

==יצירות==
מרבית יצירותיו של גורמלי עוסקות באספקטים שונים של הדמות האנושית תוך שימוש בגדלים יוצאי דופן של מיצגים ובמיקומים יוצאי דופן להצגת הפסלים. מרבית התבניות לפסלים מבוססות על גוף האמן עצמו.

עבודותיו הוצגו בגלריית טייט ובגלריית היווארד וכן במוזיאון הבריטי ובוייט קיוב שבממלכה המאוחדת. כמו כן יצירותיו הוצגו במוזיאון לואיזיאנה שבהאמלבאק, בגלריית קורקורן לאמנות בוושינגטון די. סי. שבארצות הברית, במוזיאון האירי לאמנות מודרנית בדבלין שבאירלנד, ובמוזיאון האמנות של קלן בגרמניה. כמו כן השתתף גורמלי בעבודה קבוצתית שהוצגה בביאנלה של ונציה.

גורמלי שיתף פעולה עם הכראוגרף אקראם חאן ביצירת פסלים בהם נעשה שימוש ביצירת הריקוד המודרני של חאן.

בין יצירותיו: "שדה", "איש: ברזל", "ענן קוונטי", "מלאך הצפון", "אופק אירועים".

==פרסים==
בשנת 1994 הוענק לגורמלי פרס טרנר ובשנת 1999 הוענק לו פרס סאות' בנק לאמנות חזותית. בשנת 1997 הוענק לגורמלי תואר חבר מסדר האימפריה הבריטית. בשנת 2007 זכה גורמלי בפרס ברנרד היליגר לפיסול. בשנת 2013 זכה בפרס התרבות היפני פרמיום אימפריאלה.

== גלריה ==
<gallery>
Fly-Angel.jpg|מלאך הצפון
gormley-event-horizon.jpg|אופק אירועים
Antony Gormley - Another Place - Crosby Beach 01.jpg|מקום אחר
Iron_Man_-_Antony_Gormley_Statue_-_Victoria_Square_-_Birmingham_-_2005-10-14.jpg|איש: ברזל
Antony_Gormley_Quantum_Cloud_2000.jpg|ענן קוונטום
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.bbc.co.uk/bbcfour/audiointerviews/profilepages/gormleya1.shtml ריאיון עם גורמלי] שנערך על ידי רשת ה-BBC
* [https://web.archive.org/web/20060417082133/http://www.fdavidpeat.com/interviews/gormley.htm ריאיון עם גורמלי שנערך על ידי דייוויד פיט]
* [https://web.archive.org/web/20061201101233/http://www.gateshead.gov.uk/Leisure%20and%20Culture/Angel/Home.aspx "מלאך הצפון" - אתר רשמי]
* [http://www.tate.org.uk/servlet/ArtistWorks?cgroupid=999999961&artistid=1192&page=1 תיאור יצירותיו באתר גלריית טייט]
* [http://www.leeds.gov.uk/artgallery/art_sculpt01.html איש הלבנים בגלריית האמנות של לידס]
* [http://www.tate.org.uk/btseries/bb/antonygormley/ ראיון ודיון עם גורמלי בעניין עבודותיו בגלריית טייט]
* [https://web.archive.org/web/20090210232319/http://www.themonthly.com.au/tm/node/935 הרצאה של גורמלי, הגלריה הלאומית של ויקטוריה, מרץ 2008]
* 

קטגוריה:פסלים אנגלים
*
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1950
עמאד אל-עלמי

עמאד אל-עלמי, נציג ה[[חמאס בסוריה]]
עִמאד ח'אלֶד אל-עִלמי (בערבית: عماد خالد العلمي, מכונה "אבו המאם"; 16 בפברואר 1956 – 30 בינואר 2018) היה בכיר בתנועת החמאס.
== ביוגרפיה ==
אל-עלמי נולד בעיר עזה. שימש כיושב ראש והמייסד של ועדת הפנים של חמאס, האחראית בין היתר על כלל פעולות התנועה בגדה המערבית וברצועת עזה, בין היתר על תחום הטרור. חבר הלשכה המדינית של חמאס. מהנדס, ברשותו משרד מהנדסים בעזה. ב-1980 מונה לחבר הרשות המינהלית של אגודת המהנדסים ברצועת עזה.

בשנות ה-80 סיים לימודי הנדסה באוניברסיטת אלכסנדריה. במהלך לימודיו נחשף לרעיונות האחים המוסלמים. עם שובו לעזה הצטרף לאגודת אל-מג'מע אל-אסלאמי בראשותו של השייח' אחמד יאסין. ריצה עונש מאסר בישראל בשנים 1988–1990 בגין חברות בחמאס. גורש ללבנון ב-1991.

לאחר גירושו היה נציג חמאס בסודאן. ב-1992 עבר לאיראן ופתח בה את משרדי התנועה. בשנים 1993–1995 שהה בירדן עד שגורש ממנה והשתקע בדמשק.

שימש מ-1998 כנציג חמאס בסוריה. ב-2009 הודח מתפקידו על ידי ח'אלד משעל.

בשנת 2012 חזר להתגורר ברצועת עזה, כחלק מעזיבת פעילי חמאס את סוריה בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה.
במהלך מבצע צוק איתן, בתאונת מעלית שאירעה בבונקר בו שהה בעזה, נפגעו שתי רגליו קשה, והרופאים נאלצו לכרות אותן. על פי גרסה אחרת במהלך ויכוח עם פתחי חמאד זרקו אנשיו של חמאד את אל-עלמי מחלון המשרד.

ב-9 בינואר 2018 פורסם שאל-עלמי נפצע בראשו מפליטת כדור מנשקו האישי.
ב-30 בינואר 2018 מת מפצעיו. על כך זכה בפרס דרווין.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.news1.co.il/Archive/006-D-3298-00.html?tag=14-49-18 עמאד אל-עלמי באתר Nfc]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילי חמאס
קטגוריה:מגורשים ממולדתם
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1956
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2018