משה איסרליש

מצבת קברו של הרמ"א ב[[בית הקברות היהודי העתיק בקרקוב שבקז'ימייז' (הרובע היהודי בעיר), 2016]]
[[בית כנסת הרמ"א בקז'ימייז']]
רבי משה איסרלישׂ, הידוע בכינויו הרמ"א (אדר א' ה'ר"ץ, 22 בפברואר 1530 – י"ח באייר ה'של"ב, 10 במאי 1572), היה מגדולי הפוסקים, ראש ישיבה, דיין, מקובל ופילוסוף. פסקיו התקבלו להלכה ולמעשה לדורות בכל מדינות אשכנז ופולין<ref>שו"ת "חכם צבי" סימן סא, שו"ת "תשובה מאהבה" יורה דעת סימן ש"כ.</ref>.

חיבר חיבורים רבים בהלכה וכן חיבורים הגותיים, אך מפעלו הגדול, שסמכותו הוכרה לדורות בקרב יהודי אשכנז, הוא כתיבת ההגהות על "שולחן ערוך" של רבי יוסף קארו, הגהות שזכו לכינוי "המפה". חשיבותו של חיבור זה היא בהתאמות שהוא עורך לפסיקות השולחן ערוך, על-פי המסורות של קהילות אשכנז.

==תולדות חייו==
נולד לרבי ישראל איסרל, עשיר גדול ומראשי הקהילה<ref name=":0"></ref>, ולמלכה (בת-דודתו של מהר"ם מפדואה) בקרקוב (קז'ימייז') שבדרום ממלכת פולין. הוסמך לרבנות בגיל 13, ולמד בישיבה אצל רבי שלום שכנא מלובלין, שם נחשב לעילוי שבין תלמידי הישיבה, והיה לתלמידו המובהק. לאחר שרבו לקחו כחתן לבתו, הרמ"א שב לעיר הולדתו קרקוב.

בשנת שי"ב (1552) הרמ"א הקים בקרקוב ישיבה גדולה, שמשכה אליה מאות תלמידים מכל רחבי אירופה. הרמ"א עמד בראש בישיבה במשך כעשרים שנה, ובהיותו עשיר תמך ביד רחבה בתלמידיו. משנת שי"ג (1553) כיהן כראש בית דין קרקוב, אלא שבענוותנותו חתם את שמו אחרון לאחר הדיינים רבי יוסף כץ ורבי משה לנדאו.

בשנת ה'שי"ב נפטרה אשתו הראשונה ממגפה. הוא נשא לאשה את בתו של ר' מרדכי כ"ץ (אחותו של רבי יוסף כץ בעל ה'שארית יוסף'). לפי גרסה אחרת הרמ"א נשא לאשה את מרת קרענדל, בתו של רבי משה עברליש, מחשובי קרקוב וחמיו של בעל השארית יוסף.

הרמ"א נודע כלמדן מופלג, ובהיותו בגילאי העשרים, הקהילה היהודית בקרקוב מינתה אותו לרבה<ref name=":0" />. בימיו יהדות פולין שגשגה מאוד, ואף זכתה לאוטונומיה רוחנית, כלכלית, תרבותית ומנהלית.

סמכותו בהלכה לא נצטמצמה לקרקוב או לפולין, אלא לכל עדות אשכנז. הוא נשא ונתן בענייני הוראה עם קרוביו מהר"ם מפדובה ובנו רבי שמואל יהודה קצנלנבוגן, עם קרובו המהרש"ל (שהיו כותבים איש לרעהו באהבה ובכבוד, ורק בסוף ימיו נחלקו), ועם רבי יוסף קארו. והשיב לשאלות חכמים מקהילות קרובות ורחוקות.

===שנת לידתו ופטירתו===
בחיבור "טורי זהב" על שולחן ערוך נכתב כי הרמ"א נפטר בשנת של"ג בל"ג בעומר, אולם תלמידו של הרמ"א רבי דוד גנז כותב בספרו "צמח דוד", וכן כתב יחיאל מתתיהו צונץ בספרו "עיר הצדק" על פי הרשום במצבה, כי נפטר בשנת של"ב (1572).

ידועה האגדה לפיה הרמ"א חי 33 שנה, נפטר בל"ג בעומר (היום השלושים ושלושה בספירת העומר שחל בי"ח באייר) וחיבר שלושים ושלושה ספרים, וכן מובא בקונטרס בית ישראל על ספר חכמת אדם.

לעומת זאת כותב תלמידו בספר צמח דוד שהרביץ תורה בעיר קרקוב "כמו עשרים שנה", וכן הוכיח צונץ מדברי הרמ"א שמעיד על עצמו כי כיהן כרב העיר בשנה שלאחר פטירת אמו, וכפי שמופיע בלוח הזיכרון בבית הכנסת החדש בקרקוב, נבנה בית הכנסת מכספי עזבונה של אם הרמ"א בשנת שי"ג (1553). לכן לא ניתן לאחר את לידתו אחרי שנת ה'ר"צ (1530).
כך גם מסקנתו של רבי אפרים זלמן מרגליות בספרו מעלות היוחסין, שדן שם באריכות בגיל הסתלקותו ובמשפחתו של הרמ"א. הוא מציין שאמנם נפטר בצעירותו, אך לכל הפחות יש לומר שהתקרב לגיל 40 ומסתבר שנולד בסביבות ה'ר"צ. יתרה מכך הרמ"א כבר חותם על חרם בשנת ה'ש"י, הרי שכבר היה רב עיר בשנה זו.

הרמ"א נקבר בבית הקברות היהודי העתיק בקרקוב, קברו שוכן מאחורי בית כנסת הרמ"א בקרקוב ונמצא במרחק של שני מטרים מחלון עזרת הנשים. על מצבתו נכתב: "ממשה ועד משה לא קם כמשה בישראל".

במשך מאות שנים, מדי שנה בשנה, בל"ג בעומר, יום פטירתו, היו נאספים אלפי יהודים מפולין ומגליציה על קברו של הרמ"א כדי להתייחד עם זכרו ולהתחמם לאור תורתו<ref>הרב ד"ר אשר זיו, רבינו משה איסרלש (הרמ"א) זצ"ל.</ref>, ורבה של קרקוב היה נושא דרשת מוסר.

=== משפחתו ===
לרמ"א היו שלוש בנות ובן אחד.

בתו, דרעזיל נישאה לרבי שמחה בונם מייזלס. בנו של רבי שמחה בונם היה רבי יצחק בונמ'ס מפינסק, אביו של רבי משה אב"ד לובלין בעל "מהדורא בתרא" חתן המהרש"א.

=== תלמידיו ===
לרמ"א היו תלמידים רבים, בהם:
* רבי יהושע ולק בעל הסמ"ע
* רבי מרדכי יפה בעל "הלבושים"
* רבי מנחם דוד ב"ר יצחק
* רבי אברהם הורוביץ אבי השל"ה
* רבי בנימין סלניק בעל "משאת בנימין"
* רבי יהודה ליב חנליש
* רבי דוד גנז בעל "צמח דוד"

==חיבוריו==
כיתוב שעל גבי מצבתו (2016)]]
בשני מפעלי החיבור ההלכתיים הגדולים שלו, מצא הרמ"א שרבי יוסף קארו הספרדי הקדימו. ראשית בחיבור מקיף על ספר ארבעה טורים, הוא "דרכי משה", שבא לכתוב בקצרה את חידושי הפוסקים והתשובות ביחד. במהלך הכתיבה נודע לרמ"א כי רבי יוסף קארו כתב חיבור דומה ואף שאפתני יותר, הלא הוא ה"בית יוסף". בעקבות ידיעה זו שינה הרמ"א את מתכונת הכתיבה של ה"דרכי משה" וקיצר אותה. בשלב השני ביקש הרמ"א להוציא חיבור פסקני וקצר יותר של "דרכי משה", אולם גם אז נודע לו שרבי יוסף קארו הקדימו, בכתבו את ה"שולחן ערוך".<ref>הקדמה לדרכי משה</ref>

=== המפה ===

משרבה פרסומו של השו"ע, אף כי זכה להתנגדות רבה באירופה, פרסם הרמ"א בש"ל את הגהותיו על חיבורו הגדול של הרב קארו, הידועות כ"המפה" ומוסיפות במקום שפסיקתה ומנהגיה של יהדות אשכנז חולקים על פסיקת ה"שולחן ערוך". מחלוקת זו נובעת הן מהמעמד החשוב של המנהג באשכנז, בעוד רבי יוסף קארו פסק לפי כללים, והן עקב הבדלים בין הפסיקה שזכתה לרוב בין שלושת עמודי ה"שולחן ערוך", הרי"ף, הרמב"ם והרא"ש, לבין הפסיקה באשכנז ופולין שהושפעה מפוסקים נוספים, כמו בעלי התוספות. על מחויבות האשכנזים לאורך הדורות לפסיקותיו של הרמ"א נודעת אמרת החת"ם סופר: .

לאחר מותו נוספו להגהות מראי מקומות וביאורי מילים הנראים כחלק מדברי הרמ"א, אך למעשה לא נכתבו על ידו.

בימי חייו ספג ביקורת לא מעטה מפוסקי אשכנז על כך שהעדיף את מנהג פולין והזניח את המקובל במרכז אירופה. רבי חיים בן בצלאל מחה על כך "שכמו כן הוא הכרח גדול להודיע חילופי מנהגי בני אשכנז ממנהגי מדינת פולין שאם הרב לא רצה לבטל מנהגו מפני מנהג ארץ ישראל, כל שכן שאין לבני אשכנז לבטל מנהגם מפני מנהג מדינת פולין וכן כתב בתשובת מהרי"ל בסי' ק' בשם הרא"ש שאין לבטל מסורת אשכנז בשביל שאר מדינות כי התורה ירושה להם לאשכנזים מימות החורבן... והנה הרב עצמו לא כתב בהקדמת ספרו רק ממנהג בני מדינתו ולא זכר מנהג אשכנז כלל."

==הרמ"א כפילוסוף==
בספר "תורת העולה" הציג הרמ"א פרשנות פילוסופית ייחודית להלכות בית המקדש. לצד נטייתו לפילוסופיה, האמין הרמ"א גם בקבלה וראה אפשרות ליצור הרכבה בין שני התחומים הנלחמים לכאורה זה בזה, כלומר בין הספירות בקבלה לבין תורת התארים הפילוסופית. זאת, תוך עירוב שני תחומי הידע באסטרונומיה, תוך ניתוח מידות המקדש והקורבנות כמקיימים זיקה הן עם מבנה העולמות העליונים, והן עם מבנה ה'אקלימים' והיא 'גלגלים'<ref></ref>.

בעניין אחר כתב על מחלוקת מסוימת שבין המקובלים והפילוסופים כי "אלו ואלו דברים חיים", תוך טענה כי "חוכמת הקבלה היא חוכמת הפילוסופיה רק שבשני לשונות ידברו". האמין בספר הזוהר, ולימד אותו, לצד מורה הנבוכים, בישיבתו, אך לא פסק לפיו.

== הרמ"א כמקובל ==

==ספריו==
* תורת חטאת - על דיני איסור והיתר, ספר זה נדפס עם פירושים רבים. רבי חיים בן בצלאל אחי המהר"ל חיבר את ספר ויכוח מים חיים להתווכח איתו ורבי יוסף שאול נתנזון יצא להגנתו בספר "תורת משה". התורת חטאת אף הותקף בחריפות על ידי המהרש"ל.
* דרכי משה - חיבור על ספר ארבעה טורים הכולל את קיצור דברי הבית יוסף, דברי פוסקים נוספים שלא הובאו בבית יוסף, ואת הכרעותיו של הרמ"א עצמו. את הגהותיו בשולחן ערוך כתב הרמ"א על פי ספר זה.
* שו"ת הרמ"א - תשובותיו בענייני הלכה, וכן דרשה לסיום מסכת במהדורות הראשונות בספר מובאות גם תשובות מהרש"ל ומהר"ם פאדובה.
* תורת העולה - ספר מחקר פילוסופי בטעמי בית המקדש והלכות קורבנות.
* מחיר יין - נכתב בימי גלותו בשידלוב כמשלוח מנות לאביו, פירוש סימבולי על מגילת אסתר, המדמה את היצר הרע להמן ומבאר את דרך ההתמודדות של האדם עמו.
* פירוש על אגדות הש"ס - הספר אבד.
* חידושים על הש"ס - נשארו רק קטעים.

=== הערות לספרים ===
בנוסף לספריו, כתב הערות לספרים רבים, בהם:

הערות לספר הזוהר, לספר המרדכי, לספר יסוד עולם המובא בספר יוחסין, לסדר הגט, לספר איסור והיתר,<ref>הגהות אלו במהדורות הרגילות</ref> לפירוש המזרחי,<ref>נדפס גם בחומש עם פרוש העמק דבר תש"ל סוף חלק א</ref> וכן כתב הערות למורה נבוכים, ומפרשו האפודי, לספר 'מהלך הכוכבים' שהיה ספר הלימוד הקלאסי באותה תקופה ללימודי אסטרונומיה, ולספר 'עיון הכוכבים המשרתים' שניהם מאת ג'ורג' פורבאך.

==לקריאה נוספת==

=== הרמ"א ===
* אשר זיו, רבינו משה איסרליש (רמ"א), הוצאת ישיבה אוניברסיטה, ניו יורק תשל"ב.
* יהושע הורוביץ, רבי משה איסרליש - הרמ"א, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1974.
*יונה בן ששון, משנתו העיונית של הרמ"א, הוצאת האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ירושלים תשמ"ד.
*דוד ויסברוד (הלחמי), ארזי הלבנון, ע' 16-9, תל אביב תשט"ו.
*בן ציון כ"ץ, רבנות, חסידות, השכלה, ע' 28-14, תל אביב: אגודת הסופרים העברים ליד דביר, תשט"ז.
*מאיר צש'רנסקי, העבר הישראלי, כרך ה', ע' סד-סו, תל אביב: בית יעקב תש"כ?.
*עמנואל בר, שרי האלף, ע' 26-21, תל אביב תשס"ד (2004).
*איסר קליגר, רבי משה איסרליש - הרמ"א, הליכות, תשרי תשל"ג, ע' 19-20.

=== רקע ===

* יעקב אלבוים, פתיחות והסתגרות: היצירה הרוחנית-הספרותית בפולין ובארצות אשכנז בשלהי המאה השש-עשרה, הוצאת מאגנס, ירושלים, 1990.
* אברהם מאיר רפלד, "הלכתא כברתאי" אצל חכמי אשכנז ופולין במאות הט"ו-ט"ז: מקורות וספיחין, סידרא, כרך ח (תשנ"ב), ע' 140-119.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

=== ספריו ===
* 
* 
* תורת העולה ומחיר יין בוויקיטקסט, טקסט מלא

=== על הרמ"א ותורתו ===
* ש. א. הורודצקי, [https://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=29084&st=&pgnum=77 לקורות הרבנות], ע' 116-81, ורשה: תושיה תרע"ד. (באתר היברובוקס)
*ש. א. הורודצקי, [https://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=36955&st=%D7%90%D7%99%D7%A1%D7%A8%D7%9C%D7%99%D7%A9&pgnum=20 שלוש מאות שנה של יהדות פולין], ע' 36-21, תל אביב: דביר תש"ו.
*
* 
* 
* 
* יחיאל מתתיהו צונץ, [https://www.otzar.org/wotzar/book.aspx?19093&pageid=P0009L תולדות הרמ"א, ובירור שנת לידתו ופטירתו], עיר הצדק, למברג 1874, באתר אוצר החכמה
* 
* 
* 
* 
* 
* דביר ורשבסקי, [https://www.academia.edu/49566111/זאת_תורת_העולה_אמונת_החידוש_במשנתו_של_רמ_א 'זאת תורת העולה'- אמונת החידוש במשנתו של רמ"א], מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, כו, תשפ"א, עמ' 185–216
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* שלמה אנגלארד, [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=46421&st=&pgnum=708 כתב יחוס עתיק לצאצאי משפחות הרמ״א והש״ך], ישורון, חלק יג עמ' תשי"א
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:פילוסופים יהודים פולנים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:ראשי ישיבה פולנים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:קרקוב: רבנים
רמ"א
קטגוריה:פרשני הטור
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה: ראשוני האחרונים
קטגוריה:פרשני מגילת אסתר
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות היהודי העתיק בקרקוב
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:ילידי 1530
קטגוריה:נפטרים ב-1572