עיכוב בהתבגרות המינית

עיכוב בהתבגרות המינית (באנגלית: Delayed puberty), נקרא גם "סריסנות", הוא ביטוי למצב של היעדר הופעת מאפייני מין אצל המתבגר, ביחס לזמן הטבעי באוכלוסייה. היקף התופעה הוא כ-2% בקרב מתבגרים באוכלוסיית ארצות הברית.<ref></ref>

==הגדרה רפואית==
התבגרות מינית היא תהליך של שינויים פיזיולוגיים בגוף האדם (בדרך כלל הורמונליים), המביאים את איברי הרבייה לכדי בשלות. עיכוב בהתבגרות המינית בא לידי ביטוי באי-גדילה של האשכים אצל מתבגרים או באי-התפתחות של החזה אצל מתבגרות בגילאים שגבוהים בשתי סטיות תקן מעל ממוצע הגילאים באוכלוסייה שבו התהליכים הללו מתרחשים (גילאי 14 בקרב בנים, ו-13 בקרב בנות).<ref name="nejm.org"></ref> הגדרה של עיכוב בהתבגרות המינית תלויה בעיקר ברקע האתני של המתבגר, כפי שניתן לראות בקרב נערות ממוצאים אתניים שונים בארצות הברית. אצל בנות קווקזיות והיספניות, למשל, עיכוב בהתבגרות המינית מתבטא בהיעדר התפתחות שד בגיל 12.8, ובקרב בנות אפריקאיות הגיל הוא 12.4.<ref></ref><ref name=":1"></ref> בקרב מתבגרות מצפון אמריקה, למשל, העיכוב בהתבגרות המינית מוגדר כאשר התפתחות השד לא החלה עד גיל 13, המחזור החודשי לא החל עד גיל 16,<ref></ref> ואין קצב צמיחה מוגבר שמאפיין את גיל ההתבגרות.<ref name=":1" /> עם זאת, היעדר וסת עד גיל 15, ייחשב באופן כללי לעיכוב בהתבגרות המינית בכל רקע אתני.<ref name=":1" />

תחילת גיל ההתבגרות מושפעת מהגורמים הבאים - גנטיקה, בריאות כללית, מצב סוציו-אקונומי וחשיפה לסביבה. אצל ילדים החיים קרוב יותר לקו המשווה, בגבהים נמוכים יחסית, בערים ובאזורים עירוניים אחרים - תהליך ההתבגרות מתחיל מוקדם יותר לעומת מקביליהם.<ref></ref> בנוסף לכך, השמנת יתר עשויה להוביל לתחילת גיל התבגרות מוקדם יותר.<ref></ref>

אף שהיעדר שיער ערווה או בית שחי שכיח בקרב ילדים שסובלים מעיכוב בהתבגרות המינית, קיומן של שערות אלה נובע מהפרשתם של הורמוני המין באדרנל, ואין לו קשר להורמונים שמיוצרים בשחלות או באשכים.<ref name=":1" /><ref></ref>

==גורמים==
טבלה המתארת רמות הורמונים שונים במהלך עיכוב בהתבגרות מינית, לעומת מהלך תקין של התבגרות מינית.
הסיבות לעיכוב בהתבגרות המינית יכולות להיות מולדות, כגון סיבות ופגמים גנטיים, תורשתיים, ויכולות להיות נרכשות, למשל - תהליכים במוח או בשחלות ותהליכים הורמונליים המאפיינים את גיל ההתבגרות. גורמי לחץ עשויים לעכב את ההתבגרות המינית. לחץ נפשי, פיזי ותזונתי בעיקר כשהם משולבים. מצבים אלה יכולים להיווצר אצל בני נוער המבצעים פעילות גופנית עצימה (אתלטים לדוגמה) .<ref></ref> גורמים הורמונליים אופיינים בעיקר למתבגרות, כמו למשל מחסור בגונדוטרופין ובעיות בהפרשת הורמונים אחרים, כמו גם אחוז שומן נמוך מאוד בגוף, עלולים לגרום לעיכוב בהתבגרות המינית.<ref name=":2"></ref><ref name="medicinenet.com"></ref> מחלות כרוניות כגון סוכרת ומחלת קרוהן, סיסטיק פיברוזיס, בעיות אוטואימוניות, הקרנות לטיפול בגידולים ממאירים, מצבי אנמיה ותת-תזונה.<ref name=":2" /><ref name="medicinenet.com"/> גורמים הורמונליים בעיקר בקרב מתבגרות: מחסור בגונדוטרופין, אנמיה, מחלת קרוהן, קרינה עקב טיפולים בגידולים ממאירים, אוטואימוניה.

ממחקרים עולה, כי 63% מהבנים, ו-30% מהבנות הסובלים מעיכוב צמיחה קבוע (CDGP), סובלים גם מעיכוב בהתבגרות המינית.<ref name="academic.oup.com"></ref> ממחקר שבוצע בעכברים שהושמט מהם הגן שקשור לייצור ההורמון FSH β, ובקרב בני אדם עם מוטציה באותו הגן, עולה המסקנה שהורמון זה משפיע באופן שונה על נשים וגברים - אצל נשים הוא משפיע בעיקר על יצירת האסטרוגן וייצור הביציות, והיעדרותו גורמת לעיכוב בהתבגרות המינית ולאי-פוריות.<ref></ref> מחקר נוסף מציע כי ריכוז גבוה של עופרת בדם עלול לגרום לתופעה.<ref></ref>

==אבחון==
עיכוב בהתפתחות המינית מבוטא לרוב בהיעדר הופעת סימני בגרות מינית זאת ביחס להתפתחות המינית הממוצעת באוכלוסייה. הגיל הממוצע להופעת הסממנים אצל זכרים הוא 14, ואצל נקבות הוא 13.<ref name="academic.oup.com"/> בנוסף, את העיכוב בהתפתחות המינית ניתן לאבחן גם אצל אנשים אשר פיתחו את הסימנים הראשוניים לבגרות מינית, אך התהליך אינו מתקדם כראוי.
ממוצע אורך התהליך של ההתפתחות המינית אצל זכרים, מתחילת תהליך ההתבגרות עד סוף הגדילה של האשכים לפרופורציה של אדם בוגר הוא 3.2 שנים. אצל נקבות ממוצע אורך תהליך ההתפתחות המינית, מרגע תחילת התפתחות השדיים עד תחילת המחזור החודשי הראשון הוא 2.4 שנים. לכן, הערכה גופנית מקיפה נדרשת אם עברו יותר מ-4–5 שנים מהופעת סימני הבגרות המינית הראשונים עד להגעה לבשלות מינית (אצל זכרים גדילת שק האשכים ואצל נקבות הופעת המחזור הראשון). המטרה של ההערכה הגופנית היא לקבוע האם העיכוב בהתפתחות נובע מפיגור בתהליך בגרות מינית נורמטיבי, או שעיכוב זה מייצג חריגות מסוימת, ובמקרה זה יש לפעול בשיטות אבחון קליניות מדויקות יותר.<ref></ref>

האבחנה מכילה בדיקה גופנית מקיפה, הכוללת בתוכה בדיקה של פרמטרי גובה (גובה וגובה בישיבה), פרמטרים ביוכימיים והמטולוגיים, הורמוני בלוטת התריס והורמון גדילה, בדיקה של גורמי גדילה, גיל העצם ונתונים משפחתיים. במידת הצורך מבוצע דימות תהודה מגנטית (בדיקת MRI) לנבדקים.<ref></ref>

==טיפול ומניעה==
המטרות לטווח קצר בטיפול הורמונלי, אשר עשוי לכלול סטרואידי מין במינון נמוך, הן לייצר התחלה של מאפייני התפתחות מינית שניונית והאצה בקצב הגדילה. כמו כן, מטרה נוספת היא צמצום הקשיים הפסיכוסוציאליים הנובעים מהתפתחות מינית מעוכבת ושיעור קומה נמוך. האופציות עבור ניהול וטיפול נכון של המחלה כוללות פיקוח צמוד או טיפול במינון נמוך של טסטוסטרון בבנים או אסטרוגן בבנות. עם זאת, מומלץ להגביל את הטיפולים ההורמונליים רק עבור ילדים בעלי מצוקה חמורה או חרדה אשר נובעים מעיכוב בהתפתחות המינית שלהם. אם ההתפתחות המינית החלה, באופן קליני או ביוכימי, ושיעור קומה אינו מהווה דאגה מרכזית, החזרת הביטחון עם חיזוי גובה מציאותי הוא מספיק לעיתים קרובות.<ref name="nejm.org"/> שימוש שוטף, בהורמון הגדילה, או מעכבי ארומטאז אינו מומלץ כרגע.

=== טיפול בבנים ===
לקיחה זמנית וקצרה של טסטוסטרון במינון נמוך יכולה להאיץ את ההתפתחות המינית בתוך 6–12 חודשים. מדבקות טסטסטורון הוכחו כבעלות פוטנציאל לגרום לבגרות ולעורר צמיחה לטווח קצר אצל בנים.<ref name=":0"></ref>

=== טיפול בבנות ===
טיפול הורמונלי לטווח קצר פחות אפקטיבי בבנות מאשר בבנים. הטיפול נמשך בדרך כלל עד השלמת ההתפתחות המינית. רוב הפרוטוקולים מתחילים בנתינת מינון נמוך של אסטרוגן, תוך עלייה הדרגתית על מנת להגיע לתוצאה הרצויה של התפתחות מינית מלאה תוך 3–4 שנים. לאחר התקופה הנ"ל ניתן לתת טיפול של פרוגסטרון מחזורי כדי למנוע התפתחות בעיות עתידיות.<ref name=":0" />

==ראו גם==
* התבגרות מינית
* מערכת הרבייה
* סטרואיד
*

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Palmert, M. R., & Dunkel, L. (2012). Delayed puberty. New England Journal of Medicine, 366(5), 443-453.
* Wei, C., & Crowne, E. C. (2016). Recent advances in the understanding and management of delayed puberty. Archives of disease in childhood, 101(5), 481-488.
* Sedlmeyer, I. L., & Palmert, M. R. (2002). Delayed puberty: analysis of a large case series from an academic center. The Journal of Clinical Endocrinology & Metabolism, 87(4), 1613-1620.
* Traggiai, C., & Stanhope, R. (2002). Delayed puberty. Best practice & research Clinical endocrinology & metabolism, 16(1), 139-151.
* Argente, J. (1999). Diagnosis of late puberty. Hormone Research in Paediatrics, 51(Suppl. 3), 95-100.
</div>

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.maccabi4u.co.il/20119-he/Maccabi.aspx?TabId=20121_20122_20129 דף מידע של קופת חולים מכבי העוסק בעיכוב בהתפתחות המינית]
*[https://www.doctors.co.il/medical-articles/242177/ התבגרות מינית מאוחרת: מדריך]
*[https://hospitals.clalit.co.il/soroka/he/news/Pages/male-fertility-and-stress-res-6-6-18.aspx דף מידע של קופת חולים כללית לגבי מחקר העוסק בהשפעת סטרס על פוריות בקרב גברים]
*[https://www.medicinenet.com/puberty/article.htm התבגרות מינית, עיכוב בהתבגרות המינית וגורמים] - (אנגלית)
*[https://www.cemcor.ubc.ca/resources/topics/cyclic-progesterone-therapy כתבה אודות טיפול מחזורי בפרוגסטרון ויעילותו] - (אנגלית)
*[https://dx.doi.org/10.4103%2Fijem.IJEM_36_17 מאמר בנושא טיפול בהורמון גדילה בתסמונת טרנר] - (אנגלית)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רפואת ילדים
קטגוריה:בריאות מינית