OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טונה אטלנטית

טונה אטלנטית המכונה גם טונה שחורת-סנפיר (שם מדעי: Thunnus atlanticus) היא מין של טונה ממשפחת הקולייסיים הנפוצה במערב האוקיינוס האטלנטי.

זוהי אחת מהקטנות שבטונות מהסוג טונה והיא מגיעה לאורך של 100 סנטימטר ולמשקל 21 קילוגרם. הגוף בצורת אליפסה עם סנפירים אפורים, גב כחול כהה ותחתיו פס זהוב והראש גדול ואפור בעל עיניים גדולות ולסתות קצרות. מבנה גופה של הטונה מותאם לתנועה מהירה בעקבות טרף וזנבה נותן לה כוח האצה גבוה. הטונה מגיעה לבגרות מינית תוך שנתיים.

הטונה נפוצה באוקיינוס האטלנטי שלחופי אמריקה ממסצ'וסטס והאי מרתה'ס ויניארד עד לברזיל ומצויה גם במפרץ מקסיקו והים הקריבי. טונה זו מצויה בעיקר באזורים הטרופיים עם מים בחום של מעל 2 מעלות.

כמו מרבית דגי הטונה היא טורפת דגים קטנים, סרטנים שונים וחסילונים והיא תצלול לעומק כדי למצוא מזון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1831
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רנה לסון
קטגוריה:קולייסיים
קטגוריה:דגי מאכל
קטגוריה:דגי הים הקריבי
גונוסטומטיים

גונוסטומטיים (שם מדעי: Gonostomatidae) היא משפחה של דגים מסדרת סטומיי תהומות החיים במצולות האוקיינוס. הם היו ידועים כבר מ-1930 ונחקרו לעומק בידי החוקר לב ברג ב-1958.

== מאפיינים ==
דגים אלה חיים בשלושת האוקיינוסים הגדולים: האטלנטי, השקט וההודי ובני הסוג Cyclothone חיים גם באוקיינוס הקרח הצפוני. סוג זה גם מכיל את מיני החולייתנים המרובים ביותר בעולם כולו, ככל הנראה ומונים מאות טריליונים של דגים בלהקה<ref></ref>. דגים אלה חיים בתהומות האוקיינוס אך עולים בלילה ללקט פלנקטון ואוכלי פלנקטון העולים לפני המים בלילה.

אורכם 2–30 ס"מ והם בעלי גוף שחור מוסווה וצבענים פולטי אור לאורך גופם הדק. הם בעלי לסתות מפלצתיות דמויות זיפים שנועדו לעזור להם להתגבר על כל טרף אפשרי.

==מיון==
במשפחה 8 סוגים ו-32 מינים:
*משפחה גונוסטומטיים (Gonostomatidae)
**סוג ומין יחיד Bonapartia pedaliota
**סוג Cyclothone – בו 13 מינים
**סוג Diplophos – בו 5 מינים
**סוג Gonostoma – בו 3 מינים
**סוג Manducus – בו 2 מינים
**סוג Margrethia – בו 2 מינים
**סוג Sigmops – בו 4 מינים
**סוג ומין יחיד Triplophos hemingi

מינים אחרים שהשתייכו למשפחה עברו למשפחה זְהַרְנוּנִיִּים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1893
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
קטגוריה:סטומיי תהומות
סאם גיבנס

סמאול (סאם) גיבנס (באנגלית: Samuel (Samme) Givens, נולד ב-9 באוגוסט 1989) הוא כדורסלן אמריקאי שמשחק בעמדות הסמול פורוורד וה-פאוור פורוורד בקבוצת קאוהוג'וקי מהליגה הראשונה בפינלנד

== קריירה ==

גיבנס החל את קריירת הכדורסל המקצועית שלו בקבוצת אריס ליוורדן מליגת העל ההולנדית, אתר הכדורסל Eurobasket.com העניק לו את תואר ה-MVP של העונה הסדירה בליגה, למרות זה גיבנס לא זכה בתואר בתקופתו באריס לאחר שהפסיד עם קבוצתו באותה עונה בגמר הליגה לBS ליידן.

ב-19 ביוני 2013 חתם לשנה בקבוצת ALM אוורה מליגת המשנה בצרפת .

ב-15 בספטמבר 2015 חתם בקבוצת מכבי רעננה מהליגה הלאומית בעונתו השלישית בקבוצה העמיד מספרים טובים שקלע 18.3 נק' למשחק, 9.5 ריבאונדים, 3.5 אסיסטים ו1.6 חטיפות למשחק. גיבנס נבחר לחמישית הליגה על ידי האתר Eurobasket.com .

ב-3 ביוני 2018 חתם לשתי עונות בקבוצת מכבי חיפה, והצטרף למאמנו ברק פלג .

== קישורים חיצוניים ==

* [http://ibasketball.co.il/league/4039/player/2298465 דף השחקן באתר איגוד הכדורסל] 

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני מכבי רעננה
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:פנסילבניה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1989
פטרוס רופסטריס

פטרוס רופסטריס (שם מדעי: Petrus rupestris) הוא מין דג ממשפחת הספרוסיים שבמחלקה מקריני סנפיר. הוא המין היחידי בסוגו והוא חי במימי החופים של אפריקה הדרומית.

זהו המין הגדול ביותר בבני משפחת הספרוסיים והוא יכול להגיע לאורך של 2 מטר ולשקול עד 80 ק"ג. הוא בעל לסתות גדולות עם שפתיים חזקות וסנפירים גדולים. בשרו של דג זה מזין אך הכבד יכול להיות רעיל למאכל. למרות זאת הדג נידוג בכמויות כבדות סביב חופי אפריקה. כיום הוא מין מוגן.

הוא חי במימי אפריקה הדרומית שלחופי האוקיינוס האטלנטי בעומק של עד 10 מ' וחי באזורים הסובטרופיים וצד תמנונים, סרטנים ודגים אחרים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1830
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אשיל ולנסיין
קטגוריה:ספרוסיים
קטגוריה:מקריני סנפיר יחידים בסוגם
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:דגי ים באפריקה הדרומית
הדיוויזיה ההררית השביעית (ורמאכט)

הדיוויזיה ההררית השביעית (בגרמנית: 7. Gebirgs-Division) הייתה דיוויזיה הררית של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-15 בנובמבר 1941, על בסיס הדייויזיה הקלה ה-99 והועמדה תחת פיקוד רודולף קונרד. הדיוויזיה הוצבה בפינלנד, שם לחמה כחלק מהארמייה ההררית ה-20 שפעלה לאורך החוף הארקטי. כאשר פינו הגרמנים את פינלנד בשלהי 1944, נסוגה הדיוויזיה לתוך נורווגיה, ובסוף המלחמה נכנעה לכוחות הבריטיים.

==מפקדים==
* רודולף קונרד (15 בנובמבר 1941 - 19 בדצמבר 1941)
* וילהלם וייס (19 בדצמבר 1941 - 1 בינואר 1942)
* רוברט מרטינק (1 בינואר 1942 - 1 במאי 1942)
* אוגוסט קרקאו (1 במאי 1942 - 22 ביולי 1942)
* רוברט מרטינק (22 ביולי 1942 - 10 בספטמבר 1942)
* אוגוסט קרקאו (10 בספטמבר 1942 - 8 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Gebirgsdivisionen/7GebD-R.htm הדיוויזיה ההררית ה-7] באתר lexikon-der-wehrmacht 

7
7
קיה סטינגר

קיה סטינגר (באנגלית: Kia Stinger, בקוריאנית: 기아 스팅어) היא מכונית יוקרתית ספורטיבית במרכה קופה, שמיוצרת על ידי קיה משנת 2017. היא הוצגה בתערוכת הרכב של דטרויט בינואר 2017<ref></ref><ref></ref> והגיע לישראל בספטמבר 2018<ref></ref>. בספטמבר 2011 הציגה קיה דגם קונספט מקדים בשם קיה GT קונספט<ref></ref>.

הסטינגר מתחרה באאודי A5.

== מפרט טכני ==
הסטינגר כוללת שלושה מנועים (2 בנזין 1 דיזל).

מנוע בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטר טורבו המספק כ-255 כוחות סוס ב-6,200 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 6.0 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 240 קילומטרים לשעה.

מנוע בנזין V6 צילנדרים בנפח 3.3 ליטר טורבו המספק כ-365 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 5.1 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 270 קילומטרים לשעה.

מנוע דיזל<ref></ref> I4 צילנדרים בנפח 2.2 ליטרים המספק כ-200 כוחות סוס ב-3,800 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 8.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 254 קילומטרים לשעה.

== קיה סטינגר GTS ==
הסטינגר GTS היא גרסת ה"ביצועים הגבוהים" לסטינגר הבסיסי המיוצרת בייצור מוגבל (800 יחידות), הכוללת את המנוע הבכיר של הסטינגר (טורבו בנזין 3.3 ליטר, 365 כוחות סוס). מהדורה זו בצבע כתום אחיד בחוץ וצבע שחור אחיד בפנים. היא כוללת מערכת דריפט שמעבירה 100 אחוז מהמומנט לגלגלים האחוריים כדי לבצע דריפט ממש כמו במכונית ספורט<ref></ref>. תיבת ההילוכים היא ידנית ולא אוטומטית כמו בסטינגר הבסיסי. ה-GTS הוצג בתערוכת הרכב של ניו יורק באפריל 2019<ref></ref>.

== מתיחת פנים שנת 2020 ==
באוגוסט 2020 הציגה קיה בדרום קוריאה מתיחת פנים לסטינגר<ref></ref>. מתיחת הפנים כוללת עדכון קליל לעיצוב החיצוני הכולל בעיקר כונסי אוויר, פגוש קדמי בעיצוב חדש, פנסים בעיצוב חדש, עיצובים חדשים לחישוקי הגלגלים ותאורת לד לאיתותים.

בתחום המנועים הוסיפה קיה מנוע בנזין חדש, מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.5 ליטרים המספק כ-304 כוחות סוס ב-5,800 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים ולא תיבה אוטומטית כמו במנועים האחרים. המנוע הבכיר (טורבו בנזין 3.3 ליטר, 365 כוחות סוס) שודרג ל-373 כוחות סוס במקום 365 כוחות סוס, למנוע זה הוסיפה קיה מערכת פליטה עם שסתום אלקטרוני המשנה את הסאונד של מערכת הפליטה בהתאם למצב הנהיגה הנבחר. (תוספת זו לא תשווק באירופה בשל מגבלות רעש).

== גלריה ==
<gallery widths="220" heights="135">
קובץ:Kia Stinger 001.jpg|הגרסה הבסיסית
קובץ:Kia Stinger GTS - Fast Performance GT Car (rear).jpg|גרסת ה-GTS
קובץ:2020 Kia Stinger (United States) front view NHTSA.jpg|מתיחת פנים 2020
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*
* אלי שאולי, [https://www.auto.co.il/article/131685-road-tests-kia-stinger קיה סטינגר – מבחן דרכים], באתר אוטו, 19 בפברואר 2019

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2017
סטינגר
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בקוריאה הדרומית
NGC 3384

NGC 3384 היא גלקסיית עדשה בקבוצת הכוכבים אריה, הנמצאת במרחק של כ-36.6 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצת אריה I. הגלקסיה נמצאת כ-10 מעלות ממזרח לכוכב הבהיר רגולוס וכ-7 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב θ באריה. כ-7 דקות קשת מדרום מערב לה נמצאת M105 ובמרחק דומה מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת NGC 3389, שבניגוד ל-NGC 3384 ול-M105, אינה שייכת לקבוצת אריה I, אלא נמצאת במרחק של כ-70 מיליון שנות אור ממערכת השמש, כפול ממרחקה של NGC 3384.

==היסטוריה==
לגלקסיה בהירות מדרגה 10.85 והיא התגלתה ב-11 במרץ 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, וקיבלה את הציון I.18 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1786. הרשל זיהה גם את M105 הסמוכה (התגלתה שלוש שנים קודם על ידי פייר מאשן) שקיבלה את הציון I.17 ושתיהן תוארו יחד כשתי ערפיליות מתוך שלוש, שתיהן בהירות מאוד, גדולות למדי ועם מרכז בהיר בהרבה מהשוליים. הערפילית השלישית שהוזכרה היא NGC 3389 שהתגלתה על ידיו גם כן באותו לילה וקיבלה את הציון II.48 כשהיא מתוארת כעמומה ומאורכת. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים ורשם אותה כערפילית מספר 758 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833, וככל הנראה, באחת מהתצפיות הוא זיהה אותה בטעות כערפילית חדשה ונתן לה גם את המספר 751. הוא הכניס אותה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 2207 (וככל הנראה גם כ-GC 2196) ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 3384, כשהיא מתוארת כבהירה, גדולה, עגולה ומתבהרת באופן חד לכיוון מרכזה, ובנוסף הוא הכניס את הערפילית שג'ון הרשל זיהה כ-GC 2196, כ-NGC 3371.

== תכונות ==
טבעת [[מימן (כחול) סביב NGC 3384 (שמאל למעלה) ו-M105 (ימין) בצילום של טלסקופ החלל גלקס. מתחת ל-NGC 3384 נראית NGC 3389 ובתחתית התמונה מימין M96]]
גודלה הזוויתי של NGC 3384 הוא כ-5.5 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-58,500 שנות אור, כ-60% מקוטרו של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כשמינית ממסת שביל החלב, כאשר כמחצית ממנה היא מסת הכוכבים שבה, והמחצית השנייה היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. נראה שמרכז הגלקסיה צפוף מאוד, וברדיוס של כ-2,400 שנות אור בלבד, מרוכזת מסה של כ- מסות שמש, שכ- מסות שמש ממנה היא של חור שחור על-מסיבי. את הגלקסיה מקיפה מערכת גדולה של כ-100 צבירים כדוריים.

NGC 3384 ו-M105 מוקפות בטבעת ענקית של מימן נייטרלי (אזור H I) שקוטרה כ-650,000 שנות אור. הטבעת התגלתה בשנות ה-80 של המאה ה-20 בתצפיות בגלי רדיו ונחשבה לשריד של ענן הגז שממנו נוצר צביר הגלקסיות אריה I. בשנת 2010 התברר שהטבעת מופיעה גם בתצפיות בתחום העל-סגול של טלסקופ החלל גלקס ונמשכת ממנה שלוחה שמגיעה עד ל-M96. כיום משערים שהטבעת נוצרה מהתנגשות של M96 עם NGC 3384 שארעה לפני כ-1.2 מיליארד שנים ושפזרה את הגז הנייטרלי שהיה בגלקסיות. הקרינה העל-סגולה מראה שבתוך טבעת הגז מתרחשת יצירת כוכבים חדשים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גלקסיות עדשה
קטגוריה:קבוצת הכוכבים אריה
קטגוריה:קבוצת אריה I
קטגוריה:הקטלוג הכללי החדש
הדיוויזיה ה-253 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-253 (בגרמנית: 253. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
ב-26 באוגוסט 1939 הוקמה הדיוויזיה, והוהעמדה תחת פיקודו של פריץ קיהנה, ובמהלך המערכה בפולין היא הייתה בחזית המערבית כעתודת הארמייה החמישית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית, ובמהלך מבצע ברברוסה היא לחמה במסגרת הארמייה ה-16 כחלק מהקורפוסים ה-23 וה-50 לסירוגין. במהלך הקרב על מוסקבה היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה התשיעית, ולאחר מכן לחמה במסגרת הארמייה התשיעית בקרב רז'ב הראשון ובקרב רז'ב השני. ביוני 1944 היא הועברה יחד עם קורפוס הפאנצר ה-56 תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ולחמה עמה במהלך מבצע לבוב-סנדומייז'. באוקטובר אותה שנה הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחמה עמה בקרבות בשלזיה ובמוראביה עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
* פריץ קיהנה (26 באוגוסט 1939 - 15 במרץ 1941)
* אוטו שלרט (15 במרץ 1941 - 18 בינואר 1943)
* קרל בקר (18 בינואר 1943 - 17 ביוני 1943)
* הנס יונק (17 ביוני 1943 - יולי 1944)
* קרל בקר (יולי 1944 - 8 בדצמבר 1944)
* עמנואל פון קיליאני (8 בדצמבר 1944 - 30 בדצמבר 1944)
* קרל בקר (30 בדצמבר 1944 - 5 במאי 1945)
* יואכים שוואטלו-גסטרדינג (5 במאי 1945 - 8 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/253ID-R.htm הדיוויזיה ה-253] באתר lexikon-der-wehrmacht 

253
גאורג פייפר

גנרל גאורג פייפר (בגרמנית: Georg Pfeiffer; 5 במאי 1890 – 28 ביוני 1944) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פייפר נולד ב-5 במאי 1890 בונדסן, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית, לקרל פייפר, שהיה מנהל מפעל סוכר, ולאנה לבית ברנדאל. בשנת 1908 התגייס פייפר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-4 (מגדבורג), ובשנת 1912 הועבר לרגימנט הארטילריה ה-20 (לאוונבורג), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט, וב-27 בינואר 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה פרש פייפר מהצבא, והצטרף למשטרת הביטחון בבראונשווייג, שם מילא תפקידי פיקוד ומטה. בתחילת שנות ה-30 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לראש מטה המחוז הצפוני של המשטרה. ב-1 באוקטובר 1935 הוא הצטרף לוורמאכט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה הכבדה ה-64 בברסלאו. ב-1 באוגוסט 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוגוסט 1937 הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-23 בפוטסדאם.

===מלחמת העולם השנייה===
בפרוץ המלחמה פיקד פייפר על רגימנט הארטילריה ה-23, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין כחלק מהדיוויזיה ה-23. ב-1 באוקטובר 1939 הוא מונה למפקד אגד הארטילריה ה-105, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת, וב-1 ביוני 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 בספטמבר 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-94, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו בתחילה בעתודת הOKH כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה השנייה, ולאחר מכן תחת פיקוד הארמייה ה-17, עמה לחם בגזרה הדרומית. ב-1 ביוני 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובמהלך מבצע מקרה כחול הוא לחם עם הדיוויזיה בתחילה כחלק מהארמייה ה-17, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. בהמשך לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית בקרב סטלינגרד, וב-11 בדצמבר 1942 הוא הוטס אל מחוץ לכיס סטלינגרד, ומונה במקביל גם למפקד הדיוויזיה ה-306. פייפר לחם עם כוחותיו במהלך מבצע סופת חורף כחלק מפלגת הארמייה הולידט, וב-16 בינואר 1943 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-29 בינואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ה-94 לכוחות הסובייטים, וב-1 במרץ אותה שנה הוא מונה להקים את הדיוויזיה מחדש. בדצמבר 1943 הועברה הדיוויזיה לאיטליה, שם לחמה כחלק מהארמיות העשירית וה-14, ובכלל זה בקרב מונטה קאסינו. ב-1 במאי 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6, וב-20 במאי 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. פייפר פיקד על הקורפוס במהלך מבצע בגרטיון, וב-28 ביוני 1944 נהרג במתקפה אווירית במהלך מתקפת מוהילב.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/P/PfeifferG.htm גאורג פייפר] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
הדיוויזיה ה-254 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-254 (בגרמנית: 254. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
ב-26 באוגוסט 1939 הוקמה הדיוויזיה, והוהעמדה תחת פיקודו של פרידריך קוך, ובמהלך המערכה בפולין היא הייתה בחזית המערבית כעתודת הארמייה החמישית. במהלך הקרב על הולנד לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-39 במסגרת הארמייה ה-18, והשתתפה בכיבוש הולנד, ולאחר מכן שימשה כחיל מצב באזור דנקרק. במהלך מבצע ברברוסה היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה ה-18, והשתתפה בקרב על לנינגרד, ולאחר מכן לחמה בגזרה הצפונית. בפברואר 1944 היא הועברה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחמה עמה במהלך מבצע דנייפר-קרפטי, ולאחר מכן היא לחמה בקרבות בשלזיה ובמוראביה עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
* פרידריך קוך (26 באוגוסט 1939 - 30 באפריל 1940)
* ולטר בהשניט (30 באפריל 1940 - 1 במאי 1942)
* פרידריך קכלינג (1 במאי 1942 - 5 בספטמבר 1942)
* הלמוט ריימן (5 בספטמבר 1942 - 16 באוגוסט 1943)
* אלפרד תילמן (16 באוגוסט 1943 - 31 בדצמבר 1944)
* ריכרד שמידט (31 בדצמבר 1944 - 8 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/254ID-R.htm הדיוויזיה ה-254] באתר lexikon-der-wehrmacht 

254
שברולט פליטמסטר

שברולט פליטמסטר (באנגלית: Chevrolet Fleetmaster) היא מכונית משפחתית גדולה, אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בין השנים 1946–1948. 

בארצות הברית יוצרו 675,994 יחידות.

בקנדה ובאוסטרליה יוצרו 574,992 יחידות.

==גרסאות==
* 2 דלתות - סדאן 
* 4 דלתות - סדאן
* 2 דלתות - קופה
* 2 דלתות - קבריולה
* 4 דלתות - סטיישן
* 3 דלתות (2 דלתות צד, ודלת אחורית נפתחת לצד) - מסחרית

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="90">
קובץ:Chevrolet Fleetmaster BW 2016-09-03 14-32-10.jpg | "שברולט פליטמסטר" - קופה 
קובץ:RED (14191289969).jpg | "שברולט פליטמסטר" - קופה 
קובץ:Chevrolet Fleetmaster BW 2016-09-03 14-33-44.jpg | "שברולט פליטמסטר" - קופה 
קובץ:Chevrolet Fleetmaster 1948 - Falköping cruising 2014 - 6737.jpg | "שברולט פליטמסטר" - קופה, שנת 1948 
קובץ:POL Warszawa II Rajd Pojazdow Zabytkowych (5).JPG | "שברולט פליטמסטר", 4 דלתות בשרות צבא ארצות הברית (צולם ב-ורשה, פולין) 
קובץ:1948 Chevrolet Fleetmaster (Holden bodied) (5222464699).jpg | "שברולט פליטמסטר", 4 דלתות, שנת 1948
קובץ:1948 Chevrolet (14073690470).jpg | "שברולט פליטמסטר", סדאן, 2 דלתות, שנת 1948 
קובץ:Chevrolet Fleetmaster cabriolet ca 1948.jpg | "שברולט פליטמסטר", קבריולט, שנת 1948
קובץ:Chevrolet Fleetmaster cabriolet ca 1948 moving.jpg | "שברולט פליטמסטר", קבריולט, שנת 1948
קובץ:Flickr - DVS1mn - 42 Chevrolet Fleetmaster (4).jpg | "שברולט פליטמסטר" - קופה 
קובץ:Flickr - DVS1mn - 42 Chevrolet Fleetmaster (1).jpg | "שברולט פליטמסטר" - קופה 
קובץ:Chevrolet Fleetmaster 1947 (7895696060).jpg | "שברולט פליטמסטר" - מסחרית (ללא חלונות צד, מלבד לחלונות הצד הקדמיים) 
קובץ:Chevrolet Fleetmaster 1947 (7895691242).jpg | "שברולט פליטמסטר" - מימין דגם סדאן, 4 דלתות, משמאל דגם מסחרית (ללא חלונות צד, מלבד לחלונות הצד הקדמיים) 
</gallery>

==ראו גם==
* שברולט Parkwood
* שברולט קינגסווד
* שברולט פליטליין

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות סטיישן
קטגוריה:מכוניות מסחריות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1946
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
פליטמסטר
דיוויזיית הצנחנים השלישית (ורמאכט)

דיוויזיית הצנחנים השלישית (בגרמנית: 3. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה בקרבות החזית המערבית.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-13 בספטמבר 1943 מאלמנטים של דיוויזיות הצנחנים ה-1 וה-2, והועמדה תחת פיקוד ולטר בארנטין. ב-10 ביוני 1944 הגיעו כוחות הדיוויזיה לנורמנדי, ולחמו שם כחלק מקורפוס הצנחנים ה-2 במסגרת הארמייה השביעית, תוך שהם גורמים אבדות כבדות לכוחות בעלות הברית. בספטמבר 1944 לחמו כוחות הדיוויזיה בהולנד במהלך מבצע מרקט גארדן ובגרמניה בקרב על יער הירטגן, ובמהלך הקרב על הבליטה לחמה הדיוויזיה כחלק מקורפוס הפאנצר אס אס ה-1 במסגרת ארמיית הפאנצר השישית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה כחלק מארמיית הפאנצר השישית, וב-15 באפריל 1945 נכנעו כוחות הדיוויזיה בכיס הרוהר.

==מפקדים==
* ולטר בארנטין (13 בספטמבר 1943 - 17 בפברואר 1944)
* ריכרד שימף (17 בפברואר 1944 - 20 באוגוסט 1944)
* אויגן מיינדל (20 באוגוסט 1944 - 22 באוגוסט 1944)
* ולטר ואדהן (22 באוגוסט 1944 - 6 בינואר 1945)
* ריכרד שימף (6 בינואר 1945 - 1 במרץ 1945)
* הלמוט פון הופמן (1 במרץ 1945 - 9 במרץ 1945)
* קרל-היינץ בקר (9 במרץ 1945 - 9 באפריל 1945)
* האמל (9 באפריל 1945 - 15 באפריל 1945)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Fallschirmjagerdivisionen/3FJD-R.htm אודות הדיוויזיה] באתר lexikon-der-wehrmacht

3
3
גלגלון

הנפשה של גלגלון המבוצע בסגנון קפואירה]]גלגלון (באנגלית: Cartwheel; על פי האקדמיה ללשון העברית, גַּלְגַּל הַצִּדָּה) הוא תרגיל גופני המתבצע במגוון רחב של פעילויות ספורטיביות כגון התעמלות, טריקינג, אמנות לחימה וריקוד. תרגיל הגלגלון מתבצע על ידי הבאת הידיים אל הרצפה, כל יד בנפרד, והרגליים עוברות מעל פלג הגוף העליון כאשר יד אחת או שתיים נמצאות על הקרקע. לאחר מכן, הרגליים חוזרות לקרקע והגוף חוזר לעמידה זקופה. השם גלגלון ניתן בגלל הדמיון בין תנועת התרגיל, בו המבצע יוצר תנועה דומה לתנועת החישור בגלגל העגלה. 

== טכניקה ==
בכל ענף ספורט ישנה טכניקה שונה לביצוע גלגלון, כאשר הגלגלון הקלאסי המבוצע בענף ההתעמלות תמיד מתחיל בעמידת מכרע. במצב המכרע ההתחלתי על המתעמל להרים ידיים ישרות כלפי מעלה, כשפלג הגוף העליון פונה קדימה. בשלב הבא המתעמל דוחף את הגוף בעזרת הרגל הקדמית, ומעביר את הידיים לקרקע יד לאחר יד עד שהגוף נמצא במצב של היפוך. במהלך ההיפוך על הרגלים להישאר בפיסוק רחב ככל שהמתעמל יכול לבצע, כאשר הרגליים ישרות וכף הרגל מתוחה במצב פויינט. לבסוף מניח המתעמל את הרגל החלשה ואחריה את הרגל החזקה בחזרה לעמידת מכרע עם ידיים ישרות מעלה, והמתעמל פונה לכיוון ההפוך ממנו התחיל את התרגיל. בארצות הברית, פיסוק הרגליים חייב להגיע לפחות ל-90 מעלות על מנת לקבל ניקוד על התרגיל בעת תחרות.

== בענפים השונים ==
בענף התעמלות מכשירים, הגלגלון מבוצע על מכשיר הקרקע ומכשיר הקורה (בנות בלבד). התרגיל יכול להשתלב עם תנועות נוספות כמו ריצה או צעדים מקדימים לגלגלון. בנוסף ניתן לבצע גלגלון ללא הנחת הידיים על הקרקע בתרגיל שנקרא גלגלון בלי ידיים. ניתן לראות את התרגיל בכל ענפי ההתעמלות למעט ענף הטרמפולינה.

בריקוד הודי קלאסי בשם קראנה (Karana) תרגיל הגלגלון נקרא טלוילאסיטם(talavilasitam), ובקפואירה נקרא אוו(aú).

קורה]]

== ראו גם ==

*התעמלות מכשירים
*התעמלות 
*עמידת ראש
*סלטה
*קפואירה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:התעמלות
קטגוריה:התעמלות מכשירים
קטגוריה:תרגילי התעמלות
דיוויזיית הצנחנים החמישית (ורמאכט)

דיוויזיית הצנחנים החמישית (בגרמנית: 5. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה בקרבות החזית המערבית.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1944, והועמדה תחת פיקוד גוסטב וילקה. במהלך המערכה בנורמנדי רק רגימנט הצנחנים ה-15 של הדיוויזיה היה כשיר ללחימה, ולחם לצד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17. הדיוויזיה ספגה אבדות כבדות בנורמנדי, ולאחר מכן נסוגה להולנד לצורך שיקום הדיוויזיה. בספטמבר 1944 לחמו כוחות הדיוויזיה בהולנד במהלך מבצע מרקט גארדן נגד הדיוויזיה המוטסת ה-82, ובמהלך הקרב על הבליטה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-85 במסגרת הארמייה השביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה כחלק מהארמייה השביעית ומארמיית הפאנצר השישית, וב-12 באפריל 1945 נכנעו כוחות הדיוויזיה בכיס הרוהר.

==מפקדים==
* גוסטב וילקה (1 באפריל 1944 - 15 באוקטובר 1944)
* סבסטיאן לודוויג היילמן (15 באוקטובר 1944 - 21 במרץ 1945)
* קורט גרושקה (21 במרץ 1945 - 12 באפריל 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Fallschirmjagerdivisionen/5FJD-R.htm אודות הדיוויזיה] באתר lexikon-der-wehrmacht

5
5
סבסטיאן לודוויג היילמן

סבסטיאן לודוויג היילמן (בגרמנית: Sebastian Ludwig Heilmann; 9 באוגוסט 1903 – 26 באוקטובר 1959), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
היילמן נולד ב-9 באוגוסט 1903 בווירצבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1921 הוא התגייס לרייכסווהר, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-21 (הבווארי). ב-1 בפברואר 1935 הוא הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-63, ולאחר מכן הוא מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-91.

===מלחמת העולם השנייה===
היילמן לחם עם פלוגתו במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת כחלק מהדיוויזיה ה-27, ועוטר בעיטור צלב הברזל, וב-1 באוגוסט 1940 הוא התנדב לכוחות הפאלשירמייגר. ב-27 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הצנחנים ה-3, וב-1 בנובמבר הוא הועלה לדרגת מיור. במהלך הקרב על כרתים לחם היילמן עם גדודו וספג אבדות כבדות, ועל פעולותיו בקרב עוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בסוף 1941 הועבר רגימנט הצנחנים ה-3 לגזרת לנינגרד, שם עוטר ב-26 בפברואר 1942 בעיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 בנובמבר 1942 הועלה היילמן לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד הרגימנט. ב-1 במאי 1943 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וביולי אותה שנה הוא הועבר עם יחידתו לסיציליה, ולחם עמו נגד פלישת בעלות הברית לסיציליה. לאחר מכן הוא לחם בחזית האיטלקית, והשתתף בקרב מונטה קאסינו, וב-2 במרץ 1944 קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים. ב-15 במאי 1944 הוא קיבל גם תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים, וב-15 באוקטובר 1944 הוא מונה למפקד דיוויזיית הצנחנים ה-5. ב-1 בדצמבר אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובמהלך הקרב על הבליטה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-85 במסגרת הארמייה השביעית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה כחלק מהארמייה השביעית ומארמיית הפאנצר השישית, וב-5 במרץ 1945 הוא נפל בשבי הבריטי.

===לאחר המלחמה===
באוגוסט 1947 שוחרר היילמן מהשבי, ולאחר שחרורו התגורר בקמפטן עד למותו ב-26 באוקטובר 1959.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/H/HeilmannL.htm סבסטיאן לודוויג היילמן] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בלופטוואפה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1903
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959
אווינה ואן דיסהוק

אווינה ואן דיסהוק (בהולנדית: Ewine van Dishoeck; 13 ביוני 1955, ליידן, הולנד). היא אסטרוכימאית הולנדית, פרופסור לאסטרופיזיקה מולקולרית במצפה הכוכבים של אוניברסיטת ליידן.

==קורות חייה==
ואן דיסהוק נולדה בליידן ב-23 ביוני 1955.

היא נשואה לטים דה זאוב (Tim de Zeeuw) גם הוא פרופסור לאסטרונומיה.

==השכלה ומסלול מקצועי==
ואן דיסהוק למדה כימיה ומתמטיקה לתואר ראשון (1977), תואר שני בכימיה, בהצטיינות יתרה, (1980), ודוקטורט באסטרוכימיה, בהצטיינות, (1984). את כל לימודיה עשתה באוניברסיטת ליידן. בשנים 1984 עד 1987 הייתה פוסט דוקטורנטית באוניברסיטת הרווארד. בשנת הלימודים 1987/8 שימשה כפרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון. מ-1988 עד 1990 הייתה פרופסור משנה לאסטרוכימיה במכון הטכנולוגי של קליפורניה. ב-1990 חזרה להולנד, לאוניברסיטת ליידן. ב-1995 מונתה שם לפרופסורית לאסטרופיזיקה מולקולרית תפקיד בו היא משמשת עד היום (אוגוסט 2018). במקביל הייתה ב-2000 פרופסורית אורחת בברקלי.

==פעילותה המדעית==
ואן דיסהוק היא מחלוצות מדע האסטרוכימיה. הדיסרטציה שלה לדוקטורט הייתה בנושא "פוטוליזה ועירור של מולקולות בתווך בין-כוכבי. מחקריה מתמקדים בלימוד המבנה של גופים קוסמיים על פי ספקטרום הפליטה המולקולרי שלהם. המחקרים משלבים בין התחומים הבאים:
*מולקולות בתווך בין-כוכבי
* תהליכים פיזיקליים וכימיים בהיווצרות כוכבים ופלנטות.
* תצפיות אסטרונומיות בתחומי התת אדום הבינוני והרחוק.
* תהליכים מולקולריים.
* מעבר הקרינה של קרינה רציפה וקוית.

==פרסומים==
ואן דיסהוק כתבה, או הייתה שותפה בכתיבה של 562 מאמרים מדעיים. מעל 450 מאמרים לכינוסים מדעיים, 25 מאמרים פופולריים וערכה 2 ספרים.

ואן דיסהוק היא המדען המצוטט ביותר בתחום האסטרופיזיקה המולקולרית. מדד הירש שלה הוא 97.

==תפקידים ואותות הוקרה==
* נשיאת האיגוד האסטרונומי הבינלאומי 2021-2018.
* פרס קוולי לאסטרופיזיקה - 2018.
* פרס ג'יימס קרייג ווטסון להשגים באסטרונומיה - 2018
* פרס אלברט איינשטיין להישגים במדע - 2015
* חברת אקדמיה לאופולדינה הגרמנית - 2013.
* חברת חוץ של מכון מקס פלאנק לאסטרופיזיה - 2007
* חברת האקדמיה ההולנדית למדעים - 2001.
* מדליית בורק של החברה המלכותית הבריטית לכימיה - 2001
* חברת האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית והאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
* פרס שפינוזה המכונה "פרס נובל ההולנדי" - 2000
* מדליית הזהב של האגודה המלכותית ההולנדית לכימיה - 1994.
* פרס מריה גופרט מאייר של האגודה האמריקאית לפיזיקה - 1993.
* האסטרואיד 10971 קרוי על שמה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* http://home.strw.leidenuniv.nl/~ewine/cvshort.pdf אקדמי של ואן דיסהוק 
* http://home.strw.leidenuniv.nl/~ewine/ דף הבית של ואן דיסהוק 

קטגוריה:אסטרופיזיקאיות
קטגוריה:אסטרונומים הולנדים
קטגוריה:כימאים הולנדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:הולנדים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:נשיאי האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי
קטגוריה:זוכי פרס קוולי
קטגוריה:ילידות 1955
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1955
גאר ד'אורסה

רכבת חשמלית בתחנה, סביבות 1900
מבנה התחנה מכיוון הנהר, 1920
אולם הנשפים במלון גאר ד'אורסה
גאר ד'אורסה (בצרפתית: Gare d'Orsay) הייתה תחנת רכבת בקו פריז-אורליאן בין השנים 1900–1939, מאז 1986 משמש מבנה התחנה את מוזיאון ד'אורסה.

== היסטוריה ==
באתר התחנה, על גדות נהר הסן החל להבנות ב-1810 "ארמון אורסה" (Palais d'Orsay) שיועד להיות מקום מושבה של מועצת המדינה של צרפת, המבנה לא הושלם מעולם ורק קומת הקרקע שלו שימשה את המועצה מ-1840. ב-1842 השתכן במקום בית משפט מנהלי (Cour des Comptes). לאחר נפילת הקיסרות השנייה ב-1870 הועברו מוסדות הממשל הללו לפאלה רויאל. בלילה שבין ה-23 ל-24 במאי 1871 הועלה המבנה באש על ידי אנשי הקומונה הפריזאית.

שרידי המבנה נרכשו על ידי חברת מסילת הרכבת פריז-אורליאן, שתכננה את מסילת הרכבת החשמלית הראשונה בצרפת. התחנה נחנכה ב-28 במאי 1900 לקראת התערוכה העולמית של פריז ובצידה הדרומי נפתח בית מלון ובו 370 חדרים.

רציפי התחנה, הממוקמת ממש על גדות הסן, הוצפו בעת שיטפון 1910 בפריז. בשנת 1939 הפכה התחנה למיושנת, כיוון שרציפיה הקצרים לא יכלו לשרת את הרכבות הבין-עירוניות הארוכות. לפיכך המשיכה להתקיים כתחנה לרכבת פרוורית בלבד. חברת SNCF מפעילה עד היום את תחנת ה-RER Musée d'Orsay במרתפי התחנה המקורית. בעת מלחמת העולם השנייה השתמשו הנאצים בתחנה לשילוח שבויי מלחמה והם אף שבו לאחר סיום המלחמה לתחנה זו. שלטי הנצחה למאורע זה נקבעו על דופן המבנה. כן שימש המבנה כתחנה למיון דואר.

לאחר סגירת התחנה המשיך בית המלון לפעול עד 1973. בין היתר שימש המקום כאתר צילום לסרטי קולנוע, בהם גרסת אורסון ולס ל"המשפט" מאת פרנץ קפקא (1962, בכיכובו של אנתוני פרקינס) ו"הקונפורמיסט" (ברנרדו ברטולוצ'י, 1970). באולם הנשפים המפואר של בית המלון, בו אירח הממשל מסיבות עיתונאים, נשא שארל דה גול את נאומו ב-19 במאי 1958, שהביא לסופה של הרפובליקה הצרפתית הרביעית.

בשנת 1977 החליטה ממשלת צרפת להפוך את מבנה תחנת הרכבת למוזיאון לאמנות. משרד האדריכלים ACT (האדריכלים רנו בארדוו, פייר קולבוק וז'אן־פול פיליפון) נבחרו להתאים את המבנה למטרתו החדשה - וזאת באמצעות הקמת כ-20,000 מטרים רבועים של שטחי תצוגה. המוזיאון נפתח ב-1 בדצמבר 1986 במעמד נשיא צרפת פרנסואה מיטראן. שעון התחנה הגדול ניצב עדיין בחלל המרכזי של המוזיאון.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.musee-orsay.fr/en/collections/history-of-the-museum/from-station-to-museum.html?cHash=1030a57d48 ההיסטוריה של מוזיאון ד'אורס], באתר המוזיאון

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבנים לשעבר
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
קטגוריה:פריז: תחנות רכבת
קטגוריה:מוזיאון ד'אורסה
קטגוריה:הרובע השביעי של פריז
שלושת ימי הקונדור

שלושת ימי הקונדור (באנגלית: Three Days of the Condor) הוא סרט דרמה ופעולה ומתח משנת 1975 בכיכובם של רוברט רדפורד, מקס פון סידוב, פיי דאנאוויי וג'ון האוסמן, המבוסס על ספר מתח מאת העיתונאי ג'יימס גראדי בשם "ששת ימי הקונדור".
== עלילה ==
עלילת הסרט נפתחת כאשר ג'ו טרנר, יוצא חיל הקשר של צבא ארצות הברית העובד כאנליסט בשלוחה חשאית של ה-CIA בניו יורק, שב מקניות למשרד רק כדי לגלות שכל עמיתיו נרצחו באכזריות בידי צוות חיסול. טרנר, ששם הקוד שלו הוא "קונדור" (ומכאן שם הסרט) נמלט על חייו מפני המחסלים כמו גם מפני אנשי ה-CIA, שמשוכנעים כי בגד ורצח את עמיתיו. עד מהרה מתברר לו כי במחקריו פענח שלא מדעת קונספירציה של הממשל, ואנשי סוכנות הביון מעוניינים להורגו כדי לשומרה בסוד.
==קישורים חיצוניים==

* זאב רב-נוף, [http://www.jpress.nli.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1976%2F04%2F02&id=Ar04700&sk=EF973AB8 התמנון אוכל את עצמו], דבר, 02 באפריל 1976.

קטגוריה:סרטי 1975
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ריגול
קטגוריה:קהילת המודיעין האמריקאית בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטי רוברט רדפורד
תחנת ליון

תחנת ליון (בצרפתית: Gare de Lyon) היא תחנת רכבת, אחת משש תחנות רכבת מרכזיות בפריז. התחנה ממוקמת ברובע ה-12 בפריז ומשרתת כ-90 מיליון נוסעים בשנה בקווי TGV לדרום ודרום-מזרח צרפת וכן לשווייץ, איטליה וצפון ספרד כמו גם קווי רכבת פרוורית RER. התחנה היא השלישית מבחינת עומס בצרפת ואחת העמוסות ביותר באירופה.

== היסטוריה ==
התחנה הוקמה עבור התערוכה העולמית של פריז (1900) והאדריכלות שלה, בפרט מגדל השעון שלה, מהווה דוגמה לאדריכלות המקובלת של תחנות רכבת באותה עת. המסעדה Le Train Bleu ("הרכבת הכחולה") שנפתחה במקום עם חנוכתו, ממשיכה לשרת סועדים ונוסעים.

ב-27 ביוני 1988 אירע בתחנה אסון בו התנגשה רכבת נוסעת ברכבת נייחת ברציף בשעת עומס. באסון נהרגו 56 אנשים ונפצעו 55 נוספים.

== קווי שירות ==
קווי TGV יוצאים מהתחנה לערי צרפת: ליון, מרסיי, מונפלייה, ניס, פרפיניאן, דיז'ון, בזאנסון, מילוז וגרנובל. לערי איטליה: ונציה, טורינו ומילאנו. לערי שווייץ: ז'נבה, ציריך, ברן, אינטרלאקן, לוזאן ובריג-גליס. לפרייבורג בגרמניה ולברצלונה שבספרד.

כן פועלים מהתחנה קווי רשת Thalys למרסיי ולבור-סן-מוריס.

בין השנים 1886 ל-2003 הייתה התחנה תחנת פריז בקו "הרכבת הכחולה" (Le Train Bleu), רכבת אקספרס מפוארת ויוקרתית שנעה מלונדון, דרך קאלה ופריז לריביירה הצרפתית, עליה אף כתבה אגאתה כריסטי את סיפורה "מסתורין ברכבת הכחולה", בה מופיעה תחנת הרכבת גאר דה ליון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

<br />

קטגוריה:פריז: תחנות רכבת
קטגוריה:הרובע השנים-עשר של פריז
מקסימיליאן ברליץ

מקסימיליאן דלפיניוס ברליץ (באנגלית: Maximilian (Maximilien) Delphinius Berlitz; 14 באפריל 1852 – 6 באפריל 1921) היה בלשן אמריקאי-יהודי ממוצא גרמני והמייסד של בתי הספר לשפות ברליץ, שאת הראשון שבהם הקים בשנת 1878 בפרובידנס שברוד איילנד.

== ביוגרפיה ==
נולד בשם דוד ברליצהיימר (Berlitzheimer) במירינגן (Mühringen), בווירטמברג שבגרמניה. הוא ואחותו היו ליתומים זמן קצר לאחר לידתם, והוא גדל במשפחה של מחנכים ביער השחור. ברליץ נדרש על פי חוק לשמש שוליה; הוא בחר לעבוד עבור שען במשך שלוש שנים. מאוחר יותר הוא עבר לצרפת ואז לפרובידנס שברוד איילנד במהלך 1872.

עמוד מתוך הספר של מ.ד. ברליץ 'שיטת ברליץ לעברית', 1936

עבודתו הראשונה עם הגיעו לארצות הברית הייתה הוראת צרפתית וגרמנית במכללה הפוליטכנית של ורנר. במהלך 1878, כאשר הבעלים של בית הספר, מר ורנר, נעלם עם כל שכר הלימוד ששולם מראש, היה ברליץ למנהלו של המוסד. כאשר ברליץ חלה, ולא היה מסוגל ללמד את כיתת הצרפתית, הוא מיהר לשכור את ניקולס ז'ולי להחליף אותו וללמד את הכיתה. מאחר שתמיד התכתב עם ז'ולי בצרפתית, הוא לא הבין שז'ולי לא דיבר אנגלית עד ששכר אותו. ז'ולי לימד את הכיתה בצרפתית בלבד (ללא שימוש בשפות אחרות להסברים ולהקלת ההבנה) באמצעות מחוות והצבעה על אובייקטים והעברת משמעויות שונות באמצעות נימת הקול והבעות הפנים. ברליץ חזר לכיתה שישה שבועות מאוחר יותר וגילה כי התלמידים שלו, שדיברו מעט צרפתית או כלל לא דיברו את השפה לפני שז'ולי החל ללמד, שוחחו באופן כמעט שוטף בצרפתית. יכולות ההגייה והדקדוק של התלמידים היו גם הן טובות מאוד. ברליץ עשה שימוש בניסיון זה כאשר פיתח את שיטת ברליץ, שבמסגרתה רק השפה הנלמדת מדוברת בכיתה מהיום הראשון של הלימוד. התלמידים מסתמכים על אותן טכניקות שבהן השתמש ז'ולי, ובמקום להיעזר בתרגום, להסיק משמעות בצורה עקיפה, וללמוד כך גם את הדקדוק ואת אוצר המילים.

בעקבות ההצלחה הרבה של ניסוי ראשוני זה, ברליץ פתח בית ספר שני לשפות בבוסטון במהלך 1880, ובהמשך הקים בתי ספר נוספים בניו יורק ובוושינגטון די. סי. עם השנים הקים בתי ספר בכל רחבי ארצות הברית ובמדינות רבות בחו"ל. בין 1880 ו-1900 הוא החל גם לכתוב על רעיונותיו, לפתח אותם למסגרת שיטתית, שאותה הציג במהלך 1900 ביריד העולמי בפריז. אחרי סוף המאה, הוא החל נודד ברחבי העולם, ושמעו הופץ ברבים לאחר שהצליח ללמד את וילהלם השני, קיסר גרמניה, לדבר אנגלית. תהילתו של ברליץ המשיכה להתפשט; הוא קיבל את מדליות כבוד ממלך ספרד, מממשלת צרפת, ובתערוכות בינלאומיות רבות. הוא נשאר פעיל עד מותו, בגיל 68, בניו יורק. הוא נקבר בבית הקברות וודלואן (Woodlawn) ברובע הברונקס שבניו יורק.

שיטתו של ברליץ ללימודי שפות היא עדיין בשימוש. ספרים רבים שפרסם במקור במהלך בתחילת העשור הראשון של המאה ה-20 עדיין ממשיכים להתפרסם במהדורות המשך.

הבלשן והסופר צ'ארלס ברליץ, נכדו, היה במשך זמן מה מנכ"ל ברליץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:מורים לשפות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1852

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1921
תחנת מונפרנאס

חזית התחנה
תחנת מונפרנאס (בצרפתית: Gare Montparnasse) היא תחנת רכבת, אחת משש תחנות הרכבת המרכזיות של פריז. התחנה משרתת קווים, בהם קווי TGV, לאזור מערב ודרום-מערב צרפת, לחבלים ברטאן, אקיטן החדשה (בורדו) ופיי דה לה לואר (נאנט). התחנה, שהוקמה ב-1840 בשכונת מונפרנאס בשם "המערבית" (Gare de l'Ouest) נסגרה ב-1934 כיוון שרציפיה היו קצרים מדי ועל חורבותיה הוקם מגדל מונפרנאס. התחנה הנוכחית הוקמה ב-1969 במיקום חדש, דרומית למגדל ולאתר התחנה המקורית. ב-1990 הורחבה התחנה באמצעות שלוחה מיוחדת לקליטת רכבות ה-TGV. מצפון לחזית התחנה, בינה ובין המגדל, משתרע הפארק העירוני, Jardin Atlantique.

== תאונת הרכבת ב-1895 ==

תחנת מונפרנאס (במיקומה הקודם) התפרסמה בשל תאונת הרכבת שהתרחשה בה ב-22 באוקטובר 1895. הרכבת מגראנויל (Granville) שבמחוז מאנש הגיעה באיחור קל לפריז, ונהג הקטר נכנס לתחנה במהירות גבוהה מהמותר בניסיון להדביק את הפיגור. עקב כשל במערכת הבלמים של הרכבת הוא לא הצליח לעצור בזמן, והרכבת פרצה את בלם הפגוש, נסעה על הרציף מעבר לקצה המסילה כ-30 מטר, ועברה דרך קיר התחנה, שעוביו כ-60 ס"מ. הרכבת נעצרה לאחר שהקטר נפל עם חלקו הקדמי על הכיכר, כ-10 מטר מתחת למפלס התחנה. בתאונה נהרגה רק אישה אחת, שהחליפה לזמן קצר את בעלה בדוכן העיתונים שלו בכיכר, ונפגעה מאבנים נופלות. כן נפצעו בתאונה שני נוסעים, שלושה אנשי צוות, ואדם נוסף שעבר ברחוב.

תאונת הרכבת בתחנת מונפרנאס, 1895
תמונות של הקטר העומד על חלקו הקדמי, שצולמו בידי מספר צלמים שונים לאחר התאונה ועד שהרכבת פונתה ממקומה כעבור מספר ימים, הובילו לפרסום הרב של האירוע.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://paris1900.lartnouveau.com/paris14/gare_montparnasse.htm תמונות מהתחנה המקורית והחדשה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פריז: תחנות רכבת
קטגוריה:הרובע החמישה-עשר של פריז
אפרים אילני

אפרים אילני (1911–1978) היה איש מודיעין ישראלי, מאבותיה המייסדים של קהילת המודיעין הישראלית, סוכן שירות הביטחון הכללי והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. עסק בפעילות מודיעין מאז קום המדינה, ואחר כך כשליח המוסד בארגנטינה. היה חבר בצוות שלכד את אדולף אייכמן.

== ילדות ונעורים ==
נולד כאפרים נוטרמן ב־1911 בפתח תקווה. בנם של אליעזר נוטרמן וחיה לבית קוריס. האח הבכור מבין שלושה. כשהיה בן 8 נפטר אביו, והמשפחה עברה לנווה צדק, וחיה בעוני רב. אמו של אילני התפרנסה כמחלקת חלב, ובעודו ילד, הצטרף אליה כדי לעזור בפרנסת המשפחה. מילדות התגלה אצלו כישרון הלימוד, ובפרט הכישרון ללימוד שפות.

== השכלה ==
בוגר האוניברסיטה העברית בלימודי מזרחנות, ופילולוגיה. למד ערבית, ובהמשך שפות נוספות. שלט שליטה מלאה ב־13 שפות, דבר שסייע לו רבות בהמשך חייו כאיש מודיעין. בזמן לימודיו, התפרנס מעבודתו כמתרגם בקונסוליה הצ'כית.

== פעילות ביטחונית ==
עם תום לימודיו, הצטרף להגנה, כמומחה לשפה ולתרבות הערבית. כמי שהיה בקיא בדיאלקטים השונים של הערבית שהיו בשימוש בארץ, הוא יצר קשר עם ההנהגה הערבית המקומית, לטובת האינטרסים של המדינה שבדרך.
במקביל לשירותו בהגנה, הוא עבד כאזרח בצבא הבריטי, במפקדת חיל ההנדסה, בירושלים. הוא ניצל את עבודתו בצבא כדי להבריח אקדחים מהצבא הבריטי להגנה.

במלחמת השחרור גויס לחיל ההנדסה, עקב שירותו האזרחי בחיל ההנדסה הבריטי. בתום המלחמה עם קום המדינה הוחלט לעשות שימוש נרחב יותר בידיעותיו בערבית, והוא גויס לשִׁין-בֵּית (מאוחר יותר השב"כ).
הוא שימש כמזכיר ועדת השירותים המיוחדים, שבראשה עמד חברו איסר הראל. בשנת 1955 נשלח לארגנטינה, כנציג המוסד, תחת כיסוי כמזכיר שני בשגרירות ישראל. הוא שימש בתפקיד זה עד סוף 1958.
בשנת 1960, שנה לאחר שסיים את שירותו בארגנטינה, היה הראשון שגויס על ידי איסר הראל לצוות החטיפה של אדולף אייכמן, הן כ"אנציקלופדיה אנושית" לענייני ארגנטינה ובואנוס איירס, והן כדי לשמש ככוח חלוץ בארגנטינה, לניהול כל העניינים הלוגיסטיים הנדרשים לחטיפה. נסיעתו הייתה בשמו האמיתי, כמזכיר משלחת משרד החוץ לחגיגות ה־150 לעצמאות ארגנטינה.

לאחר מכן עמד בראש מדור "מחקר אפריקה" במוסד.

== חיים אישיים ==
הוא התחתן עם חמדה לבית סבירסקי (בתו של הפרדסן משה סבירסקי), ולזוג נולדו שני ילדים ו6 נכדים. אילני נפטר בתל אביב ב־1978.

== לקריאה נוספת ==
* איסר הראל, "הבית ברחוב גריבלדי", ספרית מעריב, 1975
* ניל בסקומב, "המצוד אחרי אייכמן", ידיעות אחרונות, 2010

==הערות שוליים==

2018 08
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:לכידת אדולף אייכמן: אישים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1978
יחסי ארצות הברית – מאוריטניה

יחסי ארצות הברית–מאוריטניה הם היחסים ההדדיים, השיתופיים, המדיניים והפוליטיים המתנהלים בין מאוריטניה לבין ארצות הברית.

== סקירה ==
וושינגטון הבירה]]
לאחר שמאוריטניה זכתה בעצמאותה ב-28 בנובמבר 1960, ארצות הברית שמרה על יחסים לבביים עם מאוריטניה ואף סיפקה לה סיוע כלכלי מועט. במהלך מלחמת ששת הימים ביוני 1967, שברה מאוריטניה את היחסים הדיפלומטיים והקונסולריים עם ארצות הברית, אך חידשה את הקשר כעבור שנתיים ושמרה על יחסים חיוביים יחסית עד סוף שנות השמונים, למרות המחלוקת על הסכסוך הישראלי-ערבי. מאז 1981, ארצות הברית סיפקה למאוריטניה סיוע כלכלי ומזון על סך 130 מיליון דולר.

הקרע ב-1989 בין מאוריטניה לסנגל ("אירועי 1989") שהביאו לגירושם של עשרות אזרחים מאוריטנים לסנגל, השפיעו לרעה על יחסי ארצות הברית-מאוריטניה. יתר על כן, התמיכה של מאוריטניה בעיראק לפני ובמהלך מלחמת המפרץ ב-1991 החלישה עוד יותר את הקשרים המתוחים.

היחסים בין ארצות הברית למאוריטניה הגיעו לשפל באביב 1991, עם גילוי הפרטים על תפקידו של הצבא המאוריטני בהפרות זכויות אדם נרחבות. ארצות הברית הגיבה בהפסיקה רשמית של פעולות הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי וכל סיוע צבאי למאוריטניה. היחסים אף סבלו בשנות התשעים בעקבות דיווחים חוזרים ונשנים כי העבדות נמשכה בחלקים מסוימים של מאוריטניה למרות איסורים משפטיים. בסוף שנות ה-90, הממשלה המאוריטנית אימצה מדיניות המאפשרת את החזרתם של המגורשים או שנמלטו במהלך אירועי 1989 וכן יזמה אסטרטגיה להפחתת העוני תוך הבטחת הקלה בחובות במסגרת היוזמה של קבוצת HIPC. היחסים המשופרים עם ארצות הברית, כולל שיבת שיתוף פעולה צבאי ותוכניות הכשרה, ליוו את השינויים הללו. מאוריטניה כוננה באופן רשמי את היחסים הדיפלומטיים עם ישראל בשנת 2000 והפכה לרק אחת משלוש המדינות היחידות החברות בליגה הערבית שעשו זאת.

ארצות הברית גינתה את ההפיכה באוגוסט 2005 ואת ההנחה הבלתי חוקתית של השלטון על ידי המועצה הצבאית למען צדק ודמוקרטיה, וקראה לחזור לממשלה חוקתית באמצעות בחירות חופשיות והוגנות בהקדם האפשרי. ממשלת ארצות הברית תומכת במעבר מאוריטניה לדמוקרטיה, ותמכה בבחירות לפרלמנט ב-2006 ובבחירות לנשיאות ב-2007. ארצות הברית סיפקה סיוע בבחירות לחינוך הבוחרים, להכשרת מפלגות פוליטיות ולבניית דמוקרטיה. ארצות הברית מתכוונת כעת לעבוד עם ממשלת מאוריטניה כדי להרחיב את שיתוף הפעולה הבילטרלי בתחומי הביטחון התזונתי, הבריאות, החינוך, הביטחון, חיזוק המוסדות הדמוקרטיים וסיכול הטרור.

== ייצוג ==
* ארצות הברית מחזיקה שגרירות הממוקמת בנואקשוט, מאוריטניה.
* עם שגרירי ארצות הברית הקודמים במאוריטניה נמנים מארק בולוויר, ג'וזף לברון, ג'ון לימברט, ריצ'רד ו. מרפי ואדוארד פק.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://history.state.gov/countries/mauritania ההיסטוריה של יחסי ארצות-הברית–מאוריטניה]
* [https://web.archive.org/web/20111113035242/http://mauritaniaembassy.us/ שגרירות מאוריטניה בוושינגטון]
* [https://mr.usembassy.gov/ שגרירות ארצות הברית בנואקשוט]
בור-סן-מוריס

בור-סן-מוריס (בצרפתית: Bourg-Saint-Maurice) היא עיירה וקומונה (מועצה מקומית) במחוז סבואה שבלב האלפים הצרפתיים בדרום-מזרח צרפת, המשמשת מרכז תחבורתי, מסחרי ושלטוני למספר אתרי סקי באזור (הידוע שבהם הוא לז ארק). העיירה מקושרת במסילת רכבת מהירה (TGV) לפריז ובמספר מסלולי רכבל ופוניקולר לאתרי הסקי שבהרים מעליה. כן ניתן לשכור במקום ציוד סקי, אופניים, אופנועים, אופנועי שלג ורכבי שטח לשם יציאה לאזור.

מקור ההתיישבות במקום הוא גאלי ושמו הלטיני היה Bergintrum, היה זה ישוב לאורך הדרך הרומית חוצת-האלפים שבין מילאנו (Mediolanum) לווינה שעברה במעבר סן ברנאר הקטן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:רון-אלפ: ערים
איגואנית מקרינה מלכותית

איגואנית מקרינה מלכותית (שם מדעי: Phrynosoma solare) היא מין לטאה ממשפחת לטאות מקרינות, החיה באמריקה הצפונית בדרום ארצות הברית ובמקסיקו.

איגואנית זו מגיעה לאורך 10 ס"מ ובעלת קרניים ארוכות סביב עורפה היוצרים צורת כתר. עורה קוצני ומוסווה בצבע אפור עד צהוב וחום עם חלקי גוף כהים יותר לאורך הגוף והצידיים. היא בעלת רגליים קצרות ובעלות טפרים חדים ומעיניה היא יכולה להשפריץ נוזל דמוי-דם דוחה על אויביה.

האיגואנית מותאמת לתנאי המדבר של אריזונה ודרומה ובהרים שבה. היא נפוצה בין צמחייה מדברית כמו מיני הינבוט (Prosopis), לראה משולשת או קקטוס הסגווארו. הלטאה נמצאת קבורה בחול ויכולה לקלוט כך חום מהשמש לשאר גופה. הלטאה פעילה ביום וניזונה בעיקר מנמלים. היא יכולה ללקט מעל 250 נמלים בארוחה, כאשר הם עולות עליה וחושבות שהיא צמח, עד שהם מתקרבים לפיה. היא ניזונה גם מחרקים אחרים ועכבישים.

איגואנית זו יכולה להיטרף בידי טורפים שונים. בתגובה יש לה מספר הגנות: הסוואתה, בריחה מהירה לסבך, עורה הקשיח, היא יכולה לירות נוזל דמוי-דם חריף מעיניה למרחק 4 מטרים. אם הגנות אלה נכשלים היא יכולה לפגוע באויב בקרניה או לנשוך אותו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:לטאות מקרינות
קטגוריה:בעלי חיים מדבריים באמריקה הצפונית
קטגוריה:ארצות הברית: זוחלים
קטגוריה:מקסיקו: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1845
דב קוצ'ינסקי

דב קוצ'ינסקי (1980-1891) היה אדריכל ישראלי.

קוצ'ינסקי נולד בברלין להורים שהיגרו אליה מפולין. אביו עסק תחילה בזגגות ופתח מפעל לעבודות זכוכית. את הכשרתו כאדריכל רכש קוצ'ינסקי במכללה הטכנית שארלוטנבורג שבעיר הולדתו. ב-1919 נשא לאשה את לאה. לאחר שעבד כעשר שנים בברלין, היגר ב-1923 בהיותו בן 32 לארץ ישראל והתיישב בירושלים בה עבד במחלקת העבודות הציבוריות של ממשלת המנדט. חיפושי העבודה הובילו את המשפחה לאחר שנתיים לעבור לתל אביב ולאחר שנה המשיכו לחיפה שם קיבל משרה בטכניון וב-1927 שבה המשפחה להתגורר בירושלים.

בשנות ה-30 התמחה בעיקר בתכנון מבני מגורים שהתאפיינו בסגנון בינלאומי. ב-1944 פתח את חברת "המהנדס" בה היה שותף ופעלה במשך קרוב ל-15 שנה. בהמשך פעל כאדריכל עצמאי ותכנן מבני מגורים ומבני ציבור בכל רחבי הארץ. ב-1967 פרש מהמקצוע ויצא לגמלאות. נפטר בנהריה בהיותו בן 89.

==מבנים נבחרים שתכנן==
*בנין מסחרי, רחוב אלנבי 12, תל אביב (לשעבר מלון), 1925
*בתי מגורים, קיבוץ עין חרוד, 1926
*תוכנית שכונת רחביה ב', ירושלים (בשיתוף הקר וילין), 1928
*בתי תינוקות, בקיבוצים עין חרוד, תל יוסף 1930
*מעונות עובדים א', רחוב מזא"ה 67-62, תל אביב (בשיתוף אריה שרון וי' שלאיין), 1933-1931
*תוכנית שכונת רחביה ג'-ד', ירושלים (עם הקר וילין), 1933
*בית ההסתדרות, רחוב ההסתדרות, ירושלים, 1934
*בית משפחת קאופמן-קדמן, רח' של"ג, תל אביב, 1935
*בנק אשראי בפינת הרחובות לילינבלום ונחלת בנימין בתל אביב, סביבות 1935
*תוכנית שכונת צפון תלפיות, 1936
*בניין מגורים, דיזנגוף 117 תל אביב (עם מ' ברלר), שנות ה-30
*בניין מגורים, רחוב הפלמ"ח 9, ירושלים, שנות ה-40
*חדר אוכל, קיבוץ כפר גלעדי, 1951
*מעונות עובדים ב' רחביה, ירושלים,
*בניין מגורים, רחוב בן-יהודה 16, ירושלים
*בניין מגורים, רחוב רשב"א 20, ירושלים
*בנייני מגורים, רחוב אלפסי 14, 32, 39, ירושלים
*חדר אוכל, קיבוץ עין גב

==קישורים חיצוניים==
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2015/01/04/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%A9%D7%9C%D7%95%D7%A9%D7%94-%D7%97%D7%93%D7%A8%D7%99-%D7%90%D7%95%D7%9B%D7%9C-%D7%91%D7%A7%D7%99%D7%91%D7%95%D7%A6%D7%99%D7%9D-%D7%94%D7%A1%D7%95%D7%9C%D7%9C/ סיבוב בחדר האוכל בעין גב], באתר 'חלון אחורי', 4 בינואר 2015
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2014/09/09/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%97%D7%93%D7%A8%D7%99-%D7%94%D7%90%D7%95%D7%9B%D7%9C-%D7%91%D7%A9%D7%9C%D7%95%D7%A9%D7%94-%D7%A7%D7%99%D7%91%D7%95%D7%A6%D7%99%D7%9D-%D7%91%D7%A6%D7%A4%D7%95/ סיבוב בחדר האוכל בכפר גלעדי], באתר 'חלון אחורי', 9 בספטמבר 2014

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:העיר הלבנה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1891
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1980
שלמה לייב רוקח

הרב שלמה לייב רוקח הוא האדמו"ר מירוסלב (חצר חסידית מבית חסידות בעלז), ורב הקהילה החסידית במודיעין עילית. לשעבר ראש רשת הכוללים של חסידות בעלז.

== ביוגרפיה ==
נולד לרב נפתלי רוקח, נכד לרבי יהודה זונדל רוקח. נישא לבת יצחק דוד רוקח בנו של רבי יהושע רוקח, אדמו"ר בירוסלב ובן הרב ישכר דב רוקח מבעלז.

כיהן כראש רשת הכוללים של חסידות בעלז.

בשנת תש"ס עבר למודיעין עילית שם הקים את בית המדרש היכל יהושע על שם רבי יהושע רוקח מירוסלב, בנין גדול בו גם שטיבלאך ומקווה.

משמש, נכון ל-2020, כדיין בבית הדין של מודיעין עילית.

== ספריו ==
*אמרי שפר על הלכות נר שבת וחנוכה. בסופו שו"ת בדיני חושן משפט
*אמרי שפר על הלכות סוכה וארבעת המינים ובסופו שו"ת בדיני חושן משפט
*גליוני מהר"י על הלכות תערובות, המתבסס על הערות של רבי יהודה הורוביץ מדז'יקוב שנכתבו על השולחן ערוך.

== משפחתו ==
הרב יהושע רוקח, האדמו"ר ממחנובקה בעלזא הוא אח אשתו.

אחיו הרב אלעזר רוקח הוא האדמו"ר מרופשיץ בביתר עלית.

=== ילדיו ===
* חתנו הרב לייפער, בנו של רבי ברוך פנחס לייפער האדמו"ר מחוסט בישראל. ראש כולל בוהוש במודיעין עילית.
* בנו הרב אברהם, חתן רבי אליעזר זאב רוזנבוים האדמו"ר מנדבורנה
* חתנו הרב יחיאל מיכל בן גיסו רבי יהושע רוקח האדמו"ר ממחנובקה בעלזא
*בנו הרב יהושע חתן רבי פסח שטרן האדמו"ר מדינוב בנתניה
* בנו הרב שלום, חתן רבי מאיר יצחק אייזיק רוזנבוים, האדמו"ר מנדבורנה ירושלים
* חתנו הרב שמואל דוד ליברמן, ר"מ בישיבת שומרי אמונים בירושלים ונכד הרב יוסף ליברמן
* בנו הרב אהרן, חתן האדמו"ר מזידיטשוב

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רי בעלז
קטגוריה:דיינים ישראלים
קטגוריה:מודיעין עילית: רבנים
קטגוריה:רבני בעלז