OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ריינר צובל

ריינר צובל (בגרמנית: Rainer Zobel, נולד ב-3 בנובמבר 1948 בורשטט שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בקבוצת באיירן מינכן מהבונדסליגה בעמדת הקשר, ומאמן בקבוצת אל גונה מהליגה המצרית השנייה בהווה.

==קריירה==
צובל שיחק כנער במועדון הספורט אולצן, ובגיל 20 עבר להנובר 96, בה שיחק 66 משחקים וכבש ארבעה שערים בשתי עונות. בשנת 1970 עבר צובל לבאיירן מינכן, והיה חלק מהקבוצה שזכתה שלוש פעמים ברציפות בגביע אירופה לאלופות, בין השנים 1974-1976. צובל זכה עם באיירן מינכן בטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 1976 לאחר ניצחון בגמר על קרוזיירו, ובנוסף, זכה בשלוש אליפויות בבונדסליגה ובגביע אחד. צובל שיחק 180 משחקים במשך שש עונות בבאיירן מינכן, והבקיע 19 שערים. בסוף שנת 1976 פרש מכדורגל והחל בקריירת אימון ענפה.

צובל לא שיחק בנבחרת מערב גרמניה הבוגרת, אך היה חלק מהנבחרות הצעירות.

==קריירת אימון==
צובל החל לאמן בשנת 1982 בטאוטוניה אולצן, ובהמשך אימן קבוצות רבות בכל רחבי הגלובוס, מוכרות יותר ופחות, כשטוטגרטר קיקרס, קייזרסלאוטרן, נירנברג, אל-אהלי, דינמו טביליסי ועוד. החל משנת 2013 מאמן צובל באל גונה מהליגה המצרית השנייה, עמה ירד ליגה בתום עונת 2014.

==תארים==
עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה (3): 1971/72, 1972/73, 1973/74
* גביע אירופה לאלופות (3): 1973/74, 1974/75, 1975/76
* הגביע הביניבשתי: 1976
* הגביע הגרמני: 1970/71

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:מאמני כדורגל גרמנים
קטגוריה:מאמני פ.צ. קייזרסלאוטרן
קטגוריה:מאמני אל-אהלי (קהיר)
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1948
שרון רבין-מרגליות

שרון רבין-מרגליות (נולדה ב-1967) היא פרופסור למשפטים באוניברסיטת רייכמן, כיהנה כדיקנית בית הספר למשפטים כאשר האוניברסיטה נקראה המרכז הבינתחומי הרצליה.

==ביוגרפיה==

שרון רבין נולדה בשנת 1967 בניו יורק, בעת שהוריה, רות ומיכאל רבין, שהו שם בשבתון. גדלה בשכונת רחביה בירושלים. התגייסה לצה"ל בשנת 1985, ושירתה בחיל המשטרה הצבאית ואחר כך בלשכת אלוף פיקוד המרכז.

בשנת 1991 קיבלה תואר ראשון במשפטים ובשנת 1994 קיבלה תואר שני במשפטים, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1991 התמחתה בבית המשפט העליון אצל השופט גבריאל בך. חברה בלשכת עורכי הדין בישראל מאז 1992. בשנים 1993–1994 הייתה יועצת משפטית במשרד העבודה והרווחה. בשנת 1997 קיבלה תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת ניו יורק.

בשנת 1997 הצטרפה בדרגת מרצה לסגל המרכז הבינתחומי הרצליה. בשנת 2004 קודמה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 2011 מונתה לפרופסור. בשנים 2012–2016 כיהנה כדיקנית בית הספר למשפטים. מחקרה מתמקד בשוק העבודה, אפליה תעסוקתית, זכויות נשים בעבודה והגנה על זכויות עובדים.

בשנים 2001–2003 הייתה חוקרת אורחת בבתי הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ניו יורק.
בשנים 2008–2009 הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק, שם לימדה דיני עבודה וזכויות נשים.

בשנים 2004–2005 הייתה עורכת (עם גיא מונדלק) של כתב העת עבודה, חברה ומשפט.

==משפחתה==
אביה, מיכאל רבין, הוא פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב, חתן פרס ישראל ופרס טיורינג. אמה, רות רבין, עבדה בפרקליטות המדינה, הייתה מנהלת המחלקה הבינלאומית. דודתה, פרופ' מרים בן-פרץ, היא חוקרת חינוך והוראה, כלת פרס ישראל, ודודהּ, פרופ' חיים רבין, הוא בלשן וחוקר הלשון העברית והלשונות השמיות. אחותה, ד"ר טל רבין, היא חוקרת בתחום ההצפנה.

במהלך לימודיה לתואר ראשון נישאה ליורם מרגליות, כיום פרופסור למשפטים באוניברסיטת תל אביב. בני הזוג מתגוררים ברעננה ולהם שלושה בנים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.runi.ac.il/faculty/srabin/ פרופ' שרון רבין-מרגליות], באתר אוניברסיטת רייכמן
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סגל המרכז הבינתחומי הרצליה: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רייכמן: משפטים
קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
מרחצאות הרקולאנה

ציור הרחוב הראשי במרחצאות הרקולאנה בשנת 1824
מרחצאות הרקולאנה (ברומנית: Băile Herculane) היא עיר קטנה בחבל באנאט, בדרום מערב רומניה.

היישוב מבוסס על מרחצאות המרפא המקומיים, ששמם נודע כבר בתקופת האימפריה הרומית. חיילים רומיים נהגו לרחוץ במקום כבר במאה השנייה. על פי האגדה, הרקולס, פטרון המעיינות החמים במיתולוגיה הרומית והיוונית עצר במקום כדי לנוח ועל שמו קרוי היישוב. 

היישוב שוכן בגובה 168 מטרים, מוקף הרים ובמרחק 25 קילומטרים מהגבול עם סרביה. במקום יש נביעה הידרותרמית ולמים יש הרכבים כימיים מגוונים. המרחצאות והמים המינרליים משמשים לטיפול בסובלים מבעיות שונות.

נכון ל-2011 חיו במקום כחמשת אלפי תושבים, אלף פחות מהמפקד של 2002. במקום יש תחנת רכבת שמקשרת עם בוקרשט וטימישוארה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://adriana.webix.me/baile%20herculane.asp באילה הרקולנה - Baile Herculane]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקומות מרפא
קטגוריה:רומניה: עיירות
קטגוריה:רומניה: תיירות
כיכר מרדקה

כיכר מרדקה (באינדונזית: Medan Merdeka או Lapangan Merdeka) היא מרחב ציבורי פתוח המהווה את מרכזה הטקסי של העיר ג'קרטה, בירת אינדונזיה. במרכזה של הכיכר ניצבת האנדרטה הלאומית של המדינה, וסביבה מבני ציבור רבים. שטחה קילומטר רבוע, וככזו היא אחת הכיכרות הגדולות בעולם.

משמעות המילה "מרדקה" באינדונזית היא "עצמאות" או "חופש".

==תולדות הכיכר==
מרחב הכיכר החל להתהוות בשלהי המאה ה-18. אז העביר ממשל איי הודו המזרחית ההולנדית את מרכזו מעיירת החוף בטאוויה אל האזור המהווה כיום את מרכז ג'קרטה. היה זה מרחב פתוח שבו רעו תואי מים, ובהתאם לכך הוא נקרא "בופלספלד" (Buffelsveld). בראשית המאה ה-19 קיבל המרחב את השם "שאן דה מארס", בהשפעה צרפתית, ושימש כשטח לאימונים צבאיים.

ב-1818, מעט לאחר הקמת הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, שונה שם הכיכר ל"קונינגספליין" (Koningsplein, "כיכר המלך"). באותה עת הועבר משכן מושל איי הודו המערבית למבנה בשולי הכיכר (כיום ארמון מרדקה). בהמשך נבנו בכיכר מתקני ספורט, והיא שימשה ליריד (הנערך בקביעות מאז 1921 ומוכר כיום כיריד ג'קרטה) ובהמשך לפסטיבל לציון יום הולדת המלכה וילהלמינה ב-1906. בימי הכיבוש היפני של איי אינדונזיה נקראה הכיכר 
"לפנגאן איקדה" ( Lapangan Ikada, קיצור של Ikatan Atletik Djakarta (Jakarta Athletic Bond)). 

ב-1949, לאחר תום המאבק האינדונזי לעצמאות, נתן נשיא אינדונזיה סוקרנו לכיכר את שמה הנוכחי. באותה עת הייתה הכיכר מתוחמת מכל צדדיה במבנים. סוקרנו יזם את הקמת האנדרטה הלאומית במרכז הכיכר, ולצורך כך נהרסו מספר מבנים שניצבו בה. בניית האנדרטה (המכונה מונאס (Monas)) החלה בשנת 1961 והסתיימה ב-1975. בעקבות הקמתה התבסס כינוי נוסף לכיכר - לפנגאן מונאס (Lapangan Monas).

ב-1993 הוכנה תוכנית-אב לכיכר, שנועדה להשיב אותה לשימוש של מרחב ציבורי פתוח וירוק. מימוש התוכנית הקנה לכיכר את המראה הנוכחי שלה. בשנת 2002 הוקמה גדר סביב מתחם הכיכר כדי להרחיק ממנה רוכלים וקבצנים, אך היא נותרה פתוחה לציבור הרחב. היא מהווה יעד פופולרי לתושבי העיר לפעילות נופש וספורט.

==הכיכר וסביבותיה==
צורת הכיכר היא כשל טרפז שבסיסו פונה למערב. במרכזו ניצב המרחב המתומן המקיף את מבנה האנדרטה הלאומית, שבחלקו הוא מרוצף ובחלקו נטוע בצמחייה וכולל בריכות נוי ומזרקות. שני צירים אלכסוניים הנפגשים במרחב שסביב האנדרטה מחלקים את שטח הכיכר הנותר לארבעה מתחמים. במתחם הדרומי ניבנו עם השנים מבנים שונים, אך בהתאם לתוכנית האב כולם נהרסו. רוב השטח שסביב מתחם האנדרטה הוא שטח פתוח וירוק המיועד להולכי רגל, ותנועת כלי רכב בתוך הכיכר נאסרה. בשטח הפתוח ניצבים מספר פסלי אישים אינדונזים. במתחם הכיכר הדרומי מצויה מכלאת צבאים.

סביב הכיכר ניצבים מבנים המשמשים מספר רב של משרדי ממשלה ומוסדות ציבור שונים, ובהם:
*ארמון מרדקה - ארמון הנשיאות של אינדונזיה
*בית המשפט העליון
*בית המשפט לחוקה
*המטה הכללי של צבא אינדונזיה
*מסגד איסתיקלאל (ולצדו קתדרלת ג'קרטה)
*תחנת הרכבת גמביר
*הגלריה הלאומית
*בית עיריית ג'קרטה
*המוזיאון הלאומי
*מטה רדיו אינדונזיה
*הבנק המרכזי

<gallery widths="220px" heights="220px" perrow="3">
Istana Merdeka.jpg|ארמון מרדקה
Merdeka Square Flag Statue 1.JPG|פסל בכיכר
Gambir station Jakarta.JPG|תחנת גמביר ומאחוריה כנסיית עמנואל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

מרדקה
קטגוריה:ג'קרטה: מבנים
קטגוריה:גנים ופארקים עירוניים
יונה ירוקה מנוקדת

יונה ירוקה מנוקדת או יונת ליברפול (שם מדעי: Caloenas maculata) היא מין יונה שנכחדה אשר ידועה מדגימה אחת בלבד, המוצגת באוסף של מוזיאון העולם בליברפול. החוקרים מניחים כי הדגימה הובאה מפולינזיה הצרפתית (אולי מטהיטי) בין השנים 1783–1823.

היונה הירוקה המנוקדת הוזכרה לראשונה בספר הנקרא "תקציר כללי על ציפורים" (A General Synopsis of Birds) שנכתב בשנת 1873 על ידי ג'ון לאת'אם (John Latham). שמה המדעי ניתן לה על ידי גמלין (Johann Friedrich Gmelin) בשנת 1789.

==טקסונומיה==
בהתבסס על נוצות הצוואר הארוכות של היונה הירוקה המנוקדת, הניח לאטמן כי יש קשר משפחתי בינה לבין יונת ניקובר ואילו וולטר רוטשילד, שבבעלותו היה האוסף הזואולוגי הגדול ביותר שבו החזיק אדם יחיד באותה עת, התייחס אליה כאל יונה חריגה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך גמלין
קטגוריה:יוניים
קטגוריה:עופות שהוכחדו בידי האדם
קטגוריה:עופות שנכחדו בהולוקן
קטגוריה:אוקיאניה: עופות שנכחדו
מישל סרדו

מישל סַרדוּ (בצרפתית: Michel Sardou, ; 26 בינואר 1947, פריז, צרפת) הוא זמר ופזמונאי צרפתי, שהחל את הקריירה שלו ב-1965 ולאורכה כתב והלחין כ-350 שירים והקליט 25 אלבומי אולפן ו-18 אלבומי הופעות, אשר נמכרו בקרוב ל-90 מיליון עותקים.

==ביוגרפיה==
מישל סרדו נולד בפריז למשפחה של אמני במה שנודעה בצרפת בתחום הקברט עוד מאמצע המאה ה-19. אביו פרננד (1910 – 1976) היה שחקן וזמר ואימו ז'אקי (1919 – 1998) הייתה שחקנית.

הוא החל את הקריירה ב-1965 עת פרסם את שירו "Le Madra" אשר נכתב במשותף עם מישל פוגאן. עד לשלהי שנות ה-60 לא זכו יצירותיו להצלחה רבה. ב-1970 הוציא לאור את אלבומו הראשון "J'habite en France" (מצרפתית: אני חי בצרפת) אשר זכה להצלחה מסחרית והגיע למקום השני ברשימת האלבומים הנמכרים בצרפת.

במהלך שנות ה-70 פרסם סרדו שורה ארוכה של להיטים אשר זכו להצלחה בצרפת ודורגו במקומות גבוהים במצעדי הפזמונים. סרדו הפך לאחד מבולטי האמנים הצרפתיים. חלק משיריו הביעו מחאה נגד הממסד השלטוני הצרפתי. במהלך שנות ה-80 התמסד סרדו ויצירתו מוצבה בזרם המרכזי של המוזיקה בצרפת. הוא זכה להכרה ממסדית ב-1990 ו-1999 זכה לפרס "Victoires de la Musique" מטעם משרד התרבות של צרפת על הישגים יוצאי דופן בתעשיית המוזיקה בצרפת. 

ב-2001 הודיע סרדו על פרישתו משירה והחל לעסוק במשחק.
ב-2004 שב מישל סרדו לתחום המוזיקה והוציא לאור את אלבומו "Du Plaisir". הוא המשיך בהופעות ברחבי אירופה. ב-2012 הוציא לאור אלבום אוסף משיריו.

ב-2005 שודרה בערוץ France 2 בצרפת התוכנית הצרפתים הדגולים ביותר ובה נשאלו אזרחי צרפת מיהם 100 הצרפתים הדגולים בהיסטוריה. מישל סרדו מוקם במקום ה-45 ברשימה.

===חייו האישיים===
בשנים 1965 – 1977 היה סרדו נשוי לרקדנית פרנסואז פטרה ולזוג נולדו שתי בנות סנדרין (1970) וסינתיה (1973). 
בשנים 1977 - 1999 היה סרדו נשוי לאליזבת האס ולזוג נולדו שני בנים. הסופר רומאן סרדו (1974), והשחקן דייוי סרדו (1978). 
ב-1999 נישא סרדו לאן-מארי פריה שהייתה העורכת של המגזין Elle.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.encyclopedisque.fr/recherche.html?rd=Michel+Sardou#resulta דיסקוגרפיה של מישל סרדו], באתר encyclopedisque.fr

==הערות שוליים==

קטגוריה:פזמונאים צרפתים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:זמרים-יוצרים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1947
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-21
חופני כהן

חופני כהן (17 בדצמבר 1946 – 3 ביולי 2023) היה זמר ובדרן ישראלי. זכה לכינוי "סולימאן הקטן" כממשיך דרכו בזמר העברי של אביו, שלמה כהן (שנודע בכינוי "סולימאן הגדול").

==ביוגרפיה==
כהן נולד בתל אביב, בנם הבכור של הזמרים שלמה ושרה כהן. אחיו הצעירים הם הזמרים פיני, יזהר וורדינה כהן. מגיל צעיר התלווה להופעות ולקומזיצים שארגנו הוריו, ומשם ספג את אהבתו לשירה. מאחר שהחל לשיר כמו אביו, כונה "סולימאן הקטן".

ב-1976 הופיע כהן בפסטיבל הזמר בסגנון עדות המזרח - "למנצח שיר מזמור", שם ביצע את שירם של אליעוז רבין וג'ו עמר "בת הזמן" (מוכר גם כ"כשהשמש עולה"). שיר זה, שהיה להיטו הראשון של כהן כסולן, זכה להצלחה רבה, וגרם לפרסומו העיקרי של כהן. לאחר מכן הקליט את השיר "בחיק הטבע" (מוכר גם כ"שיר המסטול" ובוצע במקור על ידי הנשמות הטהורות), וב-1978 הוציא אלבום בכורה בשם "חברים כותבים ל...".

בשנת 1984 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע של חיים גיל, "כאסח", שם ביצע יחד עם הזמר דקלון את שירו של אביהו מדינה, "לשיר בקול ערב". השיר זכה להצלחה רבה.

ב-1991 ביצע יחד עם כוכבה הררי דואט לשיר "רוצה רוצה", שהופיע באלבומה של הררי ומאוחר יותר גם באלבומו של כהן, "כולם אותו דבר", שיצא בשנת 1993. גם באלבום זה ביצע כהן את "בחיק הטבע", מחרוזת משירי החלונות הגבוהים ושני שירים שכתב והלחין ניסן פרידמן - "בלי עין הרע" ו"אל אל ישראל", ההמנון הרשמי של נבחרת ישראל בכדורגל. במשך שנים רבות שימש כהן כמנחה הטקסים שנערכו לפני משחקי הנבחרת, וכן משנת 1989 עד 2008, שר את ההמנון הלאומי, "התקווה", לפני תחילת המשחקים.

ב-1994 הקליט את השירים "בחולות" ו"טיול לילי" לאלבום "זמרת הארץ עם משפחת סולימאן הגדול", בו השתתפו גם הוריו ושלושת אחיו של כהן. בשנת 1997 ביצע יחד עם אורן חן את הדואט "ברכנו", ושנה לאחר מכן חידש את השיר "כבר עברו השנים" של זוהר ארגוב, לאלבום המחווה "חברים שרים זוהר", שהוקלט לזכרו של ארגוב.

ב-2015 הוענק לו פרס מפעל חיים מטעם אמ"י.

בשנת 2017, עקב סיבוכים כתוצאה ממחלת הסוכרת, עבר בהצלחה השתלת כליה. עם זאת, שפתות הקול שלו נפגעו בעקבות ההליכים הרפואיים שעבר.

==חיים אישיים==
כהן היה נשוי לדיאנה, ממנה התגרש ב-1982, ולשניים נולדו בן ובת. ב-1992 נישא לסימה והתגרש ממנה ב-2004, וממנה נולדו לו שתי בנות נוספות.

ב-3 ביולי 2023 נפטר בבית החולים תל השומר מסיבוך נדיר של דלקת גרון. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרי מוזיקה מזרחית ישראלים
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר המזרחי
קטגוריה:זוכי פרס מפעל חיים
חופני
קטגוריה:זמרים ישראלים ממוצא תימני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
סקי דובאי

סקי דובאי (בערבית: سكاي دبي) הוא אתר סקי מקורה בגודל 22,500 מטרים רבועים בדובאי, איחוד האמירויות הערביות. האתר הוא חלק מקניון מירויות, אחד הקניונים הגדולים ביותר בעולם. האתר נבנה על ידי קבוצת מג'יד אל פוטיים, יזם מוכר מדובאי של קניונים במזרח התיכון, שגם מפעיל את קניון האמירויות.

== היסטוריה ==
האתר נפתח לציבור בנובמבר 2005 וכולל הר מקורה בגובה 85 מטר, בעל 5 מסלולים תלולים ברמות קושי שונות, בהם מסלול שאורכו 400 מטרים ומסלול הסקי השחור המקורה הראשון בעולם. האתר כולל גם מעלית סקי ומעלית גרירה, המעלות גולשים במעלה ההר. באתר גם פארק-סקי בגודל 3,000 מטרים רבועים, הכולל מקום משחקים למזחלות ומגלשות, מגדלי סקי, כדורי שלג ומערת קרח. בסקי דובאי חיים גם מספר פינגווינים; ניתן לקבוע מפגש עם הפינגווינים שבאתר.

במתקן קיימת מערכת בידוד המסייעת בשמירה על טמפרטורה של 1- מעלות צלזיוס בבוקר ו-6- מעלות צלזיוס בערב, כאשר השלג מיוצר.

בשנת 2007 זכה סקי דובאי בפרס TEA.

פארק הסקי תוכנן ונבנה על ידי קבוצת פינקוול.

== גלריה ==
<gallery>
Dubai-Ski-Dubai-11.JPG
SkiDubai7176.JPG
Ski dubai-2011 (3).JPG
Ski dubai-2011 (2).JPG
Ski Slope in the Mall of The Emirates (5319597468).jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.corriere.it/gallery/Cronache/vuoto.shtml?2005/12_Dicembre/dubai/1&1 תמונות מבניית "סקי דובאי"]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתרי סקי
קטגוריה:דובאי
שייח'ה אל-בחר

שייח'ה אל-בחר (בערבית: شيخة البحر) היא מנכ"לית הבנק הלאומי של כווית. היא גם מכהנת במועצת המנהלים של הבנק הלאומי של קטר. אל-בחר היא גם דירקטורית בחברת התקשורת הסלולרית KSC.

אל-בחר דורגה במקום ה-85 ברשימת הנשים הכי חזקות בעולם על ידי מגזין פורבס ב-2012. בנוסף דורגה כאישה הערביה ה-8 הכי חזקה על ידי מגזין ארביין ביזנס. 

אל-בחר למדה בבית הספר לעסקים של הרווארד, באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטת דיוק.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנכ"ליות
קטגוריה:דירקטוריות
קטגוריה:נשים כוויתיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
מוזיאון א-רקה

מוזיאון א-רקה (בערבית: متحف الرقة) הוא מוזיאון לארכאולוגיה ולאמנות, השוכן בעיר א-רקה בצפון סוריה. המוזיאון שוכן ליד כיכר מרכזית בעיר ששמה הוא "כיכר ערפאת".

==מבנה ותצוגה==
המוזיאון נוסד בשנת 1981 במבנה סראייה ישן מהתקופה העות'מאנית שהיה מועמד להריסה (סראייה הוא שמו של בית הממשל העות'מאני בשפות הטורקיות ופירושו ארמון). מנהל העתיקות והמוזיאונים בסוריה עצר את ההריסה והציע לשפץ את המבנה ולהפכו למוזיאון שבו יוצגו ממצאים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות במחוז א-רקה, תצוגות הקשורות במסורות מוסלמיות ואמנות מודרנית.

המבנה הוא בעל שתי קומות. בקומה הראשונה הוצגו ממצאים מהעת העתיקה, התקופות הרומית והביזנטית ואמנות מודרנית. בקומה השנייה התצוגה הוקדשה לממצאים מתקופתו של הארון א-רשיד, אמנות ערבית ואמנות מוסלמית. בכניסה למוזיאון הוצג פסיפס מהמאה ה-15 לספירה.

המוזיאון השתתף במשלחות של חפירות ארכאולוגיות של אתרים במחוז, למשל החפירה בתל זיידאן, אתר מתקופת עובייד השוכן 5 ק"מ ממזרח לעיר א-רקה.

חלק מאוסף המוזיאון הם לוחות בכתב יתדות מאתרים באזור כגון: תל סבי אבייד, תל ביה, בה שכנה העיר העתיקה תותול, תל חוארה (Tell Chuera) , תל חמאם א-טורקמן (Tell Hammam et-Turkman) ותל מונבקה (Tel Munbaqa) . הלוחות כוללים טקסטים משנת 2800 לפנה"ס ועד 1000 לפנה"ס.

==נזקים בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה==
באביב 2012, קבוצת אחראר א-שאם , שהיא אחד הצדדים המורדים במלחמת האזרחים בסוריה, הוציאה מהמוזיאון 527 פריטים, בטענה שמטרת הוצאתם הייתה להגן עליהם. ביוני 2013 נכנסו שודדים למוזיאון ושדדו שש מכולות של ממצאים שאוחסנו במוזיאון. בסיוע אוכלוסייה מקומית ושיתוף פעולה נמצאו מאוחר יותר שלוש מכולות בטאבאקה (Tabaqa), תחת שליטתה של קבוצה שקוראת לעצמה "Cham free people". בחודש נובמבר 2014, דיווח מנהל העתיקות והמוזיאונים של סוריה, שפצצה שהוטלה בכיכר ערפאת במסגרת המלחמה, פגעה במבנה המוזיאון וגרמה נזק לחזיתו, לדלתות ולחלונות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://mwcnews.net/focus/analysis/40438-raqqa.html Raqqa is Being 'Slaughtered' Silently] באתר mwcnews

==הערות שוליים==

א-רקה
א-רקה
מגלן חום-צוואר

מגלן חום-צוואר (שם מדעי: Theristicus caudatus) הוא מין של מגלן גדול, שמצוי באזורים הפתוחים של מזרח וצפון אמריקה הדרומית. בעבר הוא מוין כתת-מין של המגלן שחור-פנים, אך כיוון שהוא חי באזורים קרירים ובטנו חומה, בשונה מהמגלן שחור-הפנים, הוא נחשב כיום כמין נפרד.

== מאפיינים ==
אורכו כ-75 ס"מ. הצוואר חום-צהבהב, הכנפיים והגב אפורים, הבטן ונוצות התעופה שחורות, ועל הכנפיים יש כתם לבן. המקור וקטע העור החשוף שמקיף את העיניים שחורים. הרגליים אדומות.

מגלן חום-צוואר מצוי במגוון רחב של בתי גידול: בין השאר שדות, ביצות, סוואנה וערבות. 

במגלן זה זוהו שני תת-מינים החיים באוכלוסיות שונות:

תת-המין T. c. caudatus מצוי בצפון ומרכז אמריקה הדרומית, במדינות קולומביה, ונצואלה, גיאנה הצרפתית, גיאנה, ברזיל וסורינאם.

תת-המין T. c. hyperorius מצוי בדרום-מרכז אמריקה הדרומית: דרום ברזיל, מזרח וצפון בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי וצפון ארגנטינה. 

מגלן חום-צוואר חי בעיקר באזורי שפלה סובטרופיים, אך עשוי להגיע גם לאזורי רמה (אם כי, מעולם לא נצפה בגבהים בהם מצוי המגלן שחור-הפנים). מגלן זה הוא עוף יציב, כלומר, כמעט ואינו נודד.

מכיוון שאוכלוסייתו גדולה (לפי ההערכות האחרונות, היא עומדת כיום על כ-25,000 עד כ-100,000 פרטים), המגלן הוכרז במצב ללא חשש ברשימה האדומה של ארגון IUCN.

מגלן חום-צוואר ניזון בעיקר מחרקים, עכבישים, צפרדעים, זוחלים, שבלולים וחסרי-חוליות אחרים. הנקבה מטילה 2-4 ביצים, בקן שבנוי מזרדים וענפים, ומוקם על עץ.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1783
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בודארט
קטגוריה:כפניים
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:פרגוואי: עופות
קטגוריה:בעלי חיים בפנטנל
הלמר הנסן

הלמר יוליוס הנסן (בנורווגית: Helmer Julius Hanssen 24 בספטמבר 1870 - 2 באוגוסט 1956) היה חוקר קטבים נורווגי ואחד מחמשת האנשים הראשונים שהגיעו אל הקוטב הדרומי במשלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן.

== חייו ==
הלמר הנסן נולד בביירנסקין, על האי אנדויה בחלקה הצפוני של נורווגיה. הוא היה נווט קרח מנוסה, מיומנות שלמד כצייד כלבי-ים בסביבות שפיצברגן.

מ-1903 עד 1905 השתתף הלמר הנסן כקצין שני באונייה Gjøa במסע המוצלח של רואלד אמונדסן לגילוי המעבר הצפון-מערבי. במשלחת למד מן האינואיטים איך לנהוג כלבי מזחלת. ב-1910 נלווה אל אמונדסן במשלחתו לכיבוש הקוטב הדרומי, הפעם כנוהג כלבים מומחה. כמו כן היה ממונה על הניווט ונשא את המצפן הראשי על מזחלתו.

מדליית הקוטב הדרומי

הלמר הנסן היה בין חמשת האנשים הראשונים שהגיעו אל הקוטב הדרומי ב-14 בדצמבר 1911, יחד עם רואלד אמונדסן, אולאף ביאלאנד, אוסקר ויסטינג וסוורה האסל, קבוצת הקוטב של משלחת הקוטב הדרומי. במהלך שהותם בקוטב הדרומי, היה זה ככל הנראה הנסן שעבר כמטחווי 180 מטרים מנקודת הקוטב הדרומי המתמטי, זאת בעת אחת מתרוצות הסקי, שאמונדסן הורה לבצע לשם הקפת הקוטב במסגרת שלמה, כאמצעי לשלול כל ספק בכך, שהמשלחת אכן הגיעה אל הקוטב הדרומי. על השתתפותו במשלחת, הוענקה להלמר הנסן מדליית הקוטב הדרומי (Sydpolsmedaljen), אות ההוקרה של בית המלוכה הנורווגי, שהמלך הוקון השביעי קבע בשנת 1912 לכבוד משתתפי משלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן.

בשנת 1912 יצא שוב צפונה, הפעם כרב החובל של האונייה "מוד" במשלחת המעבר הצפון-מזרחי של רואלד אמונדסן. 

בשנת 1936 פרסם הנסן את האוטוביוגרפיה שלו, "מסעותיו של ויקינג בן-ימינו" (The Voyages of a Modern Viking, London: Rutledge, 1936)

הלמר יוליוס הנסן התמנה לאביר מסדר אולאף הקדוש של הכתר הנורווגי על הצטיינות ימית במשלחות של רואלד אמונדסן אל קצות העולם, הצפוני והדרומי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגלי ארצות נורווגים
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:ילידי 1870

קטגוריה:נפטרים ב-1956
דיטר הנס

דיטר הנס (בגרמנית: Dieter Hoeneß, נולד ב-7 בינואר 1953 באולם שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ בעיקר בבאיירן מינכן. הנס ייצג את גרמניה המערבית במונדיאל 1986 והגיע עמה למשחק גמר, בו הוא נכנס לשחק כמחליף, ונבחרתו הפסידה לארגנטינה.
לאחר פרישתו עסק הנס בתפקידים ניהוליים בקבוצות שונות.

הנס הוא אחיו הצעיר של אולי הנס, כדורגלן העבר ונשיאה הנוכחי של באיירן מינכן, ואביו של מאמן הכדורגל סבסטיאן הנס. 

==קריירת מועדונים==
===אאלן ושטוטגרט===
הנס החל את הקריירה במועדוני נוער בעירו אולם, ובשנת 1973, בגיל 20, החל לשחק בקבוצת הבוגרים של VFR אאלן, בה שיחק 103 משחקים והבקיע 46 שערים. בשנת 1975 עבר לשטוטגרט, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונתו השנייה של הנס בשטוטגרט, סייע לה להעפיל אל הבונדסליגה. הנס שיחק ארבע עונות בשטוטגרט, בהן הופיע ב-105 משחקים והבקיע 44 שערים, כשבעונתו האחרונה בשטוטגרט, 1979, סייע לה לסיים במקום השני בבונדסליגה אחרי המבורג, כשהוא מבקיע 16 שערים.

===באיירן מינכן===
בקיץ 1979 חתם הנס בבאיירן מינכן, בדיוק עם פרישתו של אחיו, אולי. הנס זכה עם הקבוצה הבווארית בחמש אליפויות ובשלושה גביעים מקומיים. בחמש מתוך שמונה עונותיו של הנס בבאיירן מינכן, כבש מספר שערים דו ספרתי. הנס הגיע עם באיירן מינכן פעמיים לגמר גביע אירופה לאלופות, ובשתיהן הפסיד. ב-1982 הפסידה באיירן מינכן לאסטון וילה, וב-1987 הפסידה לפורטו, במשחק האחרון של הנס בקריירה. בתום עונת 1987, פרש הנס מכדורגל.

הנס שיחק 224 משחקים במדי באיירן מינכן, וכבש עבורה 102 שערים, עובדה המציבה אותו במקום הרביעי בדירוג המבקיעים של באיירן מינכן בכל הזמנים, לאחר גרד מילר, קרל היינץ רומניגה ורולאנד וולפארט.

הנס משתייך להיכל התהילה של באיירן מינכן.

==נבחרת לאומית==
להנס שש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, בהן הבקיע ארבעה שערים. בפעם הראשונה שיחק הנס בנבחרת בשנת 1979, ומאז, לא נקרא אל הדגל במשך שבע שנים. הזימון הבא הגיע לקראת מונדיאל 1986, בו הנס החליף במשחק הגמר את פליקס מגאת, והפך לשחקן המבוגר ביותר על המגרש, בגיל 33 ו-173 ימים. נבחרת מערב גרמניה הפסידה באותו גמר לנבחרת ארגנטינה.

==לאחר הפרישה==
לאחר פרישתו של הנס ממשחק פעיל, החל לעבוד בהנהלה של חברת המחשבים קומודור אינטרנשיונל, ששימשה כספונסור של באיירן מינכן. 
בין השנים 1990-1995 הנס עבד כמנכ"ל במועדון הכדורגל של שטוטגרט. 
לאחר מכן שימש כסגן נשיא במועדון הרטה ברלין, שם עבר לאחר מכן לתפקיד ניהולי, עד לעזיבתו בשנת 2009. בהמשך ביצע את אותם תפקידים גם בוולפסבורג.

דיטר הנס, כמו אחיו אולי, חובב גולף מושבע.

== קישורים חיצוניים ==

 

קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:עסקני כדורגל
קטגוריה:עסקני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1953
סוכי שחור

סוכי שחור (שם מדעי: Sericulus chrysocephalus) הוא מין של סוכי שגודלו בינוני, בעל דו-צורתיות זוויגית. אורכו כ-25 ס"מ. הזכר שחור; הכיפה וחלק מהגוף זהובים. המקור וקשתית העין צהובים; הרגליים שחורות. לעומתו, ניצוי הנקבה חום, והיא מנוקדת בכתמים לבנבנים או חומים בהירים. מקורה אפור; הרגליים והכיפה שחורים. מין זה אנדמי למזרח אוסטרליה, בה הוא מצוי ביערות גשם. תחום תפוצתו מתפרש מקווינסלנד לניו סאות' ויילס. הוא ניזון בעיקר מפירות, פירות יער וחרקים.

== רבייה וסוכה ==
מין זה פוליגמי. זכר הסוכי השחור בונה מבנה חיזור מיוחד, המכונה "סוכה" (כמו אצל שאר מיני הסוכיים). אצל הסוכי השחור, הסוכה בנויה בצורת שדרה: נוצר מעין "מסדרון" חסר גג, שמוקף ב"קירות" בנויים מזרדים. הסוכות נבנות בדרך כלל על ידי זכרים בוגרים, אך לעיתים גם זכרים צעירים מתאמנים בבנייתן. בניית הסוכה נמשכת מספר שעות, בשונה מרוב מיני הסוכיים, אצלם בניית הסוכה נמשכת מספר ימים. לרוב, זכר אחד בונה סוכה אחת, ורק לעיתים רחוקות פרט יחיד בונה שתי סוכות. הזכרים מבלים כ-3% מיומם בתחזוק הסוכה. בסמוך לסוכה, הזכר ממקם חפצים שונים, בין השאר קונכיות, זרעים, עלים ופירות יער. במהלך החיזור, הנקבה מתקרבת לסוכה; הזכר מציג בפניה את אחורי צווארו, פותח וסוגר את כנפיו לסירוגין, ומביא לה קישוטים מהסוכה שלו. אם הנקבה מעוניינת, היא צופה בזכר מציג כ-20 דקות נוספות לפני ההזדווגות.

הקן נבנה מזרדים ועלים, וממוקם בדרך כלל מעל הקרקע (בין השאר, על משטחי דבקון טפילי או על ענפים). הנקבה מטילה עד 2 ביצים, בהפרש של יומיים. הזכר אינו מעורב כלל בגידול הגוזלים ובדגירה. הנקבה דוגרת על הביצים כ-25 ימים, והגוזלים עוזבים את הקן בגיל כ-22 ימים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון לוין
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוכיים

קטגוריה:אוסטרליה: עופות
קטגוריה:אוסטרליה: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1808
צ'ר ואנג

צ'ר ואנג (בפין-יין: Wáng Xuěhóng; נולדה ב-15 בספטמבר 1958) היא יזמת ופילנתרופית טאיוואנית. היא המייסדת והיו"ר של חברת HTC, ושל חברת VIA Technologies, ונחשבת לאחת מהנשים המצליחות ביותר בעולם הטכנולוגיה.

==ביוגרפיה==
ואנג נולדה בטאיפיי, טאיוואן. אביה היה מייסד של חברת הפלסטיק Formosa Plastics Group, ואחד מהאנשים העשירים ביותר בטאיוואן.

היא למדה בתיכון "College Prep" בעיר אוקלנד במדינת קליפורניה ובשנת 1981 סיימה תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1982 הצטרפה לחברת ייצור המחשבים FIC. הייתה חלק ממייסדי חברת VIA Technologies בשנת 1987, ובשנת 1997 ייסדה את חברת HTC. החל משנת 2007 היא מכהנת כיו"ר החברה.

במאי 2011 דורגה על ידי מגזין פורבס כאדם העשיר ביותר בטאיוואן, עם רווח נקי של 8.8 מיליארד דולר. באוגוסט 2012 ואנג דורגה כמספר 56 ברשימת מאה הנשים החזקות ביותר בעולם של פורבס. נכון לשנת 2014, היא מדורגת ברשימה במספר 54.

ואנג פעילה בקהילה העסקית הבינלאומית, ומשתתפת בפורום הכלכלי העולמי. בשנת 2010 ייסדה פורום בינלאומי לשיפור ההזדמנויות של נשים בעסקים.

== חיים אישיים ==
ואנג נשואה למנכ"ל VIA Technologies, ולשניים שני ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://investors.htc.com/phoenix.zhtml?c=148697&p=irol-govBio&ID=224272 ביוגרפיה של צ'ר ואנג] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:טאיוואנים
קטגוריה:נשות עסקים
קטגוריה:נשים יזמות
קטגוריה:ילידות 1958
קטגוריה:מיליארדריות
בית הכנסת אברישמי

בית הכנסת אבְּרישַמי (בפרסית: کنیسه ابریشمی) הוא בית כנסת בטהראן, איראן, המשמש מרכז תרבותי ורוחני לקהילת יהודי טהראן.

בית הכנסת נבנה בספטמבר 1965 בנוסף לבתי כנסת בטהראן שכבר פעלו. על קרקע שנתרמה על ידי הנדבן היהודי-איראני אקא-ג'אן אבְּרישַמי. להקמת בית הכנסת חברו פעילים בקרן התרבות "צדק". בבית הכנסת הוצב לוח זיכרון המנציח את תרומתם ופועלם של חברי הקרן להקמת בית הכנסת.

בניין בית הכנסת הוא בן שתי קומות, בקומתו הראשונה שוכן בית ספר יהודי ובקומה השנייה בית הכנסת.

בית הכנסת משמש מרכז רוחני ותרבותי לקהילת יהודי טהראן, והוא מנוהל בידי הרב הראשי של איראן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.hadassahmagazine.org/2015/08/20/yom-kippur-in-tehran/ תיאור תפילת יום כיפור בבית הכנסת אברישמי] 

==הערות שוליים==

אברישמי
מד תאוצה

מד תאוצה (באנגלית: Accelerometer) הוא חיישן המשמש למדידת תאוצה קוויות.

מד תאוצה מספק את התאוצה אותה הוא חש בציר מסוים.

שילוב של שניים או שלושה מדי תאוצה באותה מערכת מאפשר מדידת התאוצה בשלוש דרגות חופש (שלושה צירים שונים).

המדיד משמש בתחומים רבים במדע ובתעשייה. מדי תאוצה רגישים במיוחד נמצאים במערכות ניווט אינרצאליות המשמשות מערכות אמל"ח, צוללות.

מד התאוצה מודד את התאוצה האינרציאלית בהתאם לחוק הראשון של ניוטון ללא השפעת כוח הכובד. בהתאם בנפילה חופשית ימדוד תאוצה אפס על אף שיאיץ כלפי הקרקע. וכאשר מד התאוצה נמצא במנוחה על פני השטח של כדור הארץ כאשר ציר המדידה מאונך לקרקע, ימדוד את בקירוב את הערך 9.81 (מטר לשנייה בריבוע) השווה בערכו לתאוצת כוח הכובד אך בכיוון הנגדי. הערך ימדד כתוצאה כוח נורמלי הפועל מהקרקע ומגיב לכח הכובד.

==תיאור המנגנון==
מנגנון הפעולה של מד תאוצה קפיץ
מנגנון מדידת התאוצה מושתת על עקרונות החוק השלישי של ניוטון.

נדמה את מד התאוצה לגוף המחובר בקפיץ. כאשר הגוף יאיץ לכיוון מסוים, הקפיץ ימתח בכיוון ההפוך באופן יחסי לתאוצה (על פי חוק הוק). את מרחק מתיחת הקפיץ ניתן למדוד (אורך הקפיץ אחרי המתיחה פחות אורך הקפיץ במצב רפוי) ולהמיר לגודל התאוצה שהקפיץ חווה בציר זה.

מדי תאוצה כיום אינם מבוססים קפיץ או מטוטלת אלא מבוססים על רכיבים אלקטרוניים זעירים ושימוש בהשפעות פיאזואלקטריות. עם זאת, עקרון פעולתם דומה: תנועה של גביש או נוזל ומדידת האפקט החשמלי הנוצר - עליה או ירידה במוליכות החשמלית, בזרם החשמלי או במתח החשמלי - באופן יחסי לתאוצה. מדי תאוצה מזעריים משתמשים בטכנולוגיית MEMS.

מדי תאוצה יכולים להפיק מדידה ישירה של תאוצה או מדידות תוספת (Increment) מהירות אשר מהווה אינטגרל על התאוצה הנמדדת בזמן מסוים, לדוגמה: מד תאוצה המפיק מדידות בתדר 100Hz ומודד את תאוצת הכובד בלבד יפיק מדידות של 9.81m/s² X 1/100s = 0.0981m/s.

== שגיאות מדידה ==
ככל מדיד פיזיקלי, גם מד התאוצה מספק מדידות שאינן מדויקות, דוגמאות לשגיאות מדידים:

* שגיאת היסט (Bias) - שגיאה קבועה.
* שגיאת קנה מידה (Scale Factor) - שגיאה שתלויה בגודל המדידה. שגיאה זו לא בהכרח סימטרית, כלומר ייתכן הבדל בין שגיאה שמתפתחת כאשר המדידה חיובית לבין כאשר המדידה שלילית.
* רגישות לתנאי סביבה - שגיאה שמשתנה בהשפעת הטמפרטורה, הפרעות אלקטרומגנטיות או רעידות בסביבת המדיד
*רעש - בדרך כלל, מזכירים רעש לבן בלבד למרות שבמציאות ישנם רעשים נוספים

=== מודל מתמטי ===
את השגיאה לא יודעים לתאר באופן מדויק אך ניתן לספק מודל מקורב לשגיאה, מודל השגיאה הפשוט הוא:

<math>\tilde{a} = b + SF \cdot {a} + n( 0 , \sigma)</math>

==שימושים==
למדי תאוצה שימושים רבים:
* במערכת ניווט אינרציאלית של טילים ומערכות אמל"ח מתקדמות וצוללות - מדידת התאוצה הקווית של גוף, יחד עם הגירוסקופ המודד תאוצה זוויתית.
* בטלפונים חכמים - זיהוי הטיית המסך כך שיסובב את המסך בהתאם ויוצג תמיד כלפי המשתמש.
* במצלמות דיגיטליות - זיהוי תאוצה המאפשר ייצוב המצלמה ושיפור חדות התמונה.
* בסייסמוגרף - מדידת תנודות בקרקע ומאפשר התרעה מפני תופעות טבע הרסניות, כגון רעידות אדמה, גלי צונאמי והתפרצויות געשיות.
* חיישן תאונה.
* מדידת רעידות במכונות רוטטות.
* בשלטים של קונסולת משחקים, כמו ב-Wii.

== לקריאה נוספת ==

* Anthony Lawrence, Modern Inertial Technology, 2dn Edition

==ראו גם==
* תאוצה
* גירוסקופ
* חיישן תאונה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גלאים וחיישנים
מבצר רוואט

מבנה בתוך מבצר רוואט
מבצר רוואט (באורדו: قلعہ روات) ממוקם בפקיסטן. המבצר נבנה במאה ה-16 המוקדמת על ידי גקהר, כוח לוחמים שהוקם על ידי השבטים המקומיים על מנת להגן על האזור. קברו של מנהיג השבט גקר, הסולטאן סארנג ח'אן ממוקם בקרבת המבצר. המבצר נמצא במרחק של 17 ק"מ מזרחה מרוואלפינדי.

המבצר היה זירת קרב בין מנהיג השבט גקהר, הסולטאן סראנג ח'אן והמלך האפגני שֶׁר שאה סוּרי בשנת 1546.
השער הראשי של המבצר
המבצר הוא כמעט בצורה מרובעת ויש לו שני שערים. הוא מכיל מסגד שבו שלושה חדרים גדולים בצורה כיפה. יש בו גם בניין מרובע עם כיפה. לאורך הקיר יש חדרים קטנים נוספים. במרכז המבצר יש קברות רבים. אחד מהם הוא קברו של הסולטאן סארנג ח'אן. 16 בניו, שמתו שם לאחר שנלחמו, קבורים גם הם בתוך המבצר.

מגג המסגד ניתן לראות את סטופת מנקיאלה במרחק של כמה קילומטרים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

 

קטגוריה:פקיסטן: היסטוריה
קטגוריה:פקיסטן: מבצרים
קטגוריה:אסיה: מסגדים
קטגוריה:פנג'אב (פקיסטן)
צחי אליחן

צחי אליחן (נולד ב-3 באפריל 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
אליחן נולד בשוודיה לאב ישראלי ואם שוודית שהתגיירה. אמו התאבדה לאחר שסבלה מדיכאון סב לידתי, וכשהיה בן 5 עלה עם משפחתו לישראל. בתחילה התגוררה המשפחה בחיפה ולאחר מכן התיישבה ברמת ישי. אליחן התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מ.כ. נצרת עילית ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. ב-20 בפברואר 2010 ערך אליחן את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בהפסד 2–3 להפועל חיפה. במשחקו השני בקבוצה הבוגרת הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, כשנכנס כמחליף בניצחון 5–0 נגד מכבי אחי נצרת. עד סיום העונה רשם בסך הכל שש הופעות בליגה במדי הקבוצה הבוגרת, ובעונה שלאחר מכן המשיך לשחק בקבוצת הנוער ושותף רק בשלושה משחקים במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2011/2012 כבש שער אחד ב-10 הופעות בליגת העל, ובעונה שלאחר מכן ערך תשע הופעות ולא כבש. בעונת 2013/2014 כבש שער אחד ב-11 הופעות בליגה.

ב-5 בספטמבר 2014 חתם אליחן בהכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש שלושה שערים ב-24 הופעות בליגה. בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה א' ואליחן עזב את המועדון.

ב-20 במאי 2015 חזר אליחן לליגת העל וחתם בקבוצת בני סכנין, ובמדיה כבש שער אחד ב-18 הופעות בליגה. בחלון העברות של ינואר חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית. בתום העונה חתם בהפועל מגדל העמק מליגה א'.

ב-16 ביולי 2017 חתם אליחן במ.ס. דבורייה מליגה ב'. לאחר שפתח את העונה בדבורייה, אך לא זכה לדקות משחק מאז ספטמבר 2017, עזב אליחן את הקבוצה וחתם ב-17 בינואר 2018 בהפועל בית שאן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני הכח עמידר רמת גן
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל מגדל העמק
קטגוריה:כדורגלני הפועל בית שאן
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי שוודיה
קטגוריה:רמת ישי: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1991
מנקיאלה

מוזיאון הבריטי]]
מנקיאלה הוא כפר במחוז פנג'אב, פקיסטן, ליד העיר רוואלפינדי, הידוע בשל הסטופה הבודהיסטית שלו. הוא נמצא ליד מבצר רוואט ובמרחק של 50 ק"מ מאסלאמאבאד. נאמר שהשם מנקיאלה נבחר על ידי ראג'ה מאן או מאניק.

== סטופת מנקיאלה ==
סטופת מנקיאלה היא סטופה ממלכת גנדהארה שנבנתה על מנת להנציח את המקום שבו, על פי האגדה, בודהה הקריב חלק מגופו כדי להאכיל שבעה גורי נמר רעבים.

=== היסטוריה ===
הוא נבנה בתקופת שלטונו של קנישקה (128 - 151 לספירה). מאונטסטוארט אלפינסטון, השליח הבריטי הראשון לאפגניסטן נתקל בסטופה זאת במקרה בשנת 1808 לספירה, וכתב תיאור מפורט בספר הזיכרונות שלו "ממלכת קאובול" (1815). על פי כתובת אבן, הסטופה שוחזרה בשנת 1891 על ידי גדוד של צבא הודו הבריטית. ראג'ה אוסמן היה הארכיטקט.

כל שרידי הסטופה, שנמצאים כרגע במוזיאון הבריטי, נמצאו על ידי ז'אן-בפטיסט ונטורה בשנת 1830 בין 10 ל-20 מטרים מתחת לחלק העליון של הכיפה. הם היו בשלב אחד בבעלות ג'יימס פרינספ, סוחר העתיקות המפורסם.
בפתח הסטופה פעור חור כתוצאה מחפירות שנעשו על ידי ציידי שרידים בעבר. עכשיו יש מחסום סביבו מטעמי בטיחות.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בודהיזם
קטגוריה:פקיסטן: ערים
קטגוריה:פנג'אב (פקיסטן)
הפלת ה-SU-24 הרוסי על ידי טורקיה (2015)

ב-24 בנובמבר 2015 הפילו מטוסי F-16 של חיל האוויר הטורקי, באמצעות טיל AIM-9 סיידוויינדר, מפציץ מסוג סוחוי Su-24 רוסי ליד גבול טורקיה–סוריה, בעת שהיה בפעילות סיוע למשטרו של נשיא סוריה בשאר אל-אסד בצפון סוריה.

הטייס והנווט הצליחו להפליט את עצמם בהצלחה. הטייס נהרג מאש שנורתה אליו מהקרקע במהלך הצניחה, והנווט, שנתפס על ידי מיליציות מורדים לאחר הצניחה, חולץ במבצע של יחידת חילוץ רוסית. במהלך החילוץ נהרג אחד החיילים מהכוח המחלץ.

הפלת הסוחוי הייתה ההפלה הראשונה של מטוס רוסי על ידי מדינה חברה בנאט"ו מאז שנות ה-50 של המאה ה-20.

תגובת רוסיה הייתה נזעמת, והיא כינתה את הפלת המטוס "נעיצת סכין בגב". טורקיה לא התנצלה על האירוע, אולם לאחר מספר ימים של לחץ ורטוריקה אלימה מצד רוסיה הודיע נשיא טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן כי הוא "מצטער על נסיבות האירוע", אך לא התחרט על עצם המעשה. רוסיה מצדה הגיבה בשורה של צעדים כלכליים נגד טורקיה.

== רקע ==

המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה החלה ב-30 בספטמבר 2015 לאחר בקשות התערבות רשמיות מצד ממשלת סוריה, במטרה לכבוש מחדש שטחים מארגוני המורדים. ראשיתה הייתה תקיפות אוויריות, בתחילה בצפון-מערב סוריה, של מטרות הכוללות קבוצות מיליטנטיות המתנגדות לממשלת סוריה, כולל ג'בהת א-נוסרה, דאעש וצבא פתח הכיבושים.

== טענות סותרות בדבר מיקום המטוס ==
מסלולי מטוס הסוחוי:{{ש}}אדום - על פי רוסיה{{ש}}טורקיז/שחור - על פי טורקיהבהודעה רשמית של טורקיה נטען כי מטוס הקרב הרוסי היה במשך זמן קצר (17 שניות) במרחב האווירי של טורקיה, והוזהר 10 פעמים לשנות את נתיב טיסתו.

לטענת רוסיה, המטוס לא נכנס כלל לשטחה של טורקיה, ועל כל פנים, הוא היה בוודאות כקילומטר אחד מהגבול בשטחה של סוריה כאשר הופל. גם גורמים רשמיים אמריקניים אישרו את הטענה שהמטוס הופל מעל שמי סוריה, אך הוסיפו כי הוא שהה 2 או 3 שניות במרחב האווירי של טורקיה.

לאחר שחולץ, סיפר הנווט הרוסי כי הם לא קיבלו שום התרעה או אזהרה לפני ההפלה, וכי אילו היו הטורקים רוצים להזהיר, היו יכולים לטוס במקביל אליהם כנהוג, אך בפועל, עד להפלה לא היו הטייסים מודעים כלל למטוסי ה-F-16 הטורקיים, מפני שבאו מאחוריהם, כפי שעושים כאשר מתכוונים להפיל מטוס אויב, ובניגוד מוחלט לנהלים המקובלים של ליווי מחוץ לתחום או מתן אזהרה.

== לאחר ההפלה ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה של כלי טיס צבאיים
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-2015
קטגוריה:חיל האוויר הרוסי
קטגוריה:הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית: היסטוריה
קטגוריה:חיל האוויר הטורקי
קטגוריה:המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה
קטגוריה:גבול טורקיה–סוריה
קטגוריה:2015 בטורקיה
קטגוריה:2015 בסוריה
FXCM

FXCM (ראשי תיבות של Forex Capital Markets, שם מותג FXCM, נסחרת בסימול NASDAQ: GLBR) היא ברוקר בינלאומי המספק שירותי מסחר מקוון בשוק מטבע חוץ (פורקס). מטה החברה נמצא בארצות הברית, בעיר ניו יורק, ולה למעלה מ-10 סניפים במדינות מרכזיות בעולם. החברה מציעה מסחר מקוון במגוון נכסים כגון צמדי מטבעות, חוזי הפרשים על סחורות ומדדי מניות מובילים בעולם.

פעילות המסחר של החברה בארצות הברית נאסרה בעקבות הונאת לקוחותיה. חברת האם שלה בעבר Global Brokerage, Inc. הודיעה על פשיטת רגל ב-11 בדצמבר 2017. החברה המפעילה, קבוצת FXCM, נמצאת כיום בשליטת קבוצת ההשקעות ג'פריס. בפברואר 2017 הגיעה החברה להסכם פשרה שבמסגרתו שילמה קנס של 7 מיליון דולר ונשלל רישיונה לעסוק במסחר בארצות הברית.

==היסטוריה==
FXCM נוסדה בשנת 1999 בארצות הברית על ידי: מיכאל רומרסה, אדוארד יוסופוב, ויליאם אהדוט, דייוויד סקהאי, קן גרוסמן, דרו ניב בדצמבר 2010 החברה הונפקה בבורסה של ניו יורק (סימול ב-NYSE: FXCM) והפכה לברוקר המט"ח הציבורי הראשון בעולם. בספטמבר 2016 עברה המניה להיסחר בנאסד"ק ובפברואר 2017 החברה המונפקת שינתה את שמה מ-FXCM INC ל-GLOBAL BROKERAGE (סימול: "GLBR").

FXCM מספקת שירותים באמצעות פלטפורמת מסחר מקוונת, ה-Trading Station II, ובאמצעות פלטפורמות צד שלישי כגון MetaTrader 4. החברה מאפשרת ללקוחות קמעונאיים ומוסדיים לבצע עסקאות מט"ח ממונפות על בסיס ביטחונות. מחוץ לארצות הברית, FXCM מספקת גם מסחר בחוזי הפרשים (CFD), שבאמצעותם יכולים סוחרים לבצע עסקאות על סחורות כגון כסף, זהב, נפט, גז ועוד.

המודל העסקי של FXCM מבוסס על שיטת ה-No Dealing Desk, שבה מועברות עסקאות המט"ח של לקוחותיה לביצוע למול שורה ענפה של ספקי נזילות העובדים עם FXCM, מה שמבטיח כי לא יתקיים ניגוד עניינים אפשרי בין הברוקר לבין הסוחר.
מרבית הרווחים של FXCM מגיעים מעמלה עבור שירותי המסחר שהיא מספקת ללקוחותיה ברחבי העולם.

FXCM מפעילה סניפים, שותפויות וחברות-בת במרכזים הפיננסיים הבולטים בעולם. המטה של FXCM נמצא בעיר ניו יורק ויש לה משרדים וסניפים גם במדינות: בריטניה, גרמניה, אוסטרליה, צרפת, איטליה, יוון, יפן, סין, קנדה, דרום אפריקה, ניו זילנד וישראל.

חברת (Forex Capital Markets Limited (FXCM LTD מפוקחת על ידי הרשות לאתיקה פיננסית (FCA) בבריטניה. בנוסף, FXCM Australia Limited Asic המפוקחת על ידי ACN ו-AFSL שבאוסטרליה ו-FXCM France LTD מפוקחת על ידי הרגולציה ACP שבצרפת. FXCM ישראל מפוקחת על ידי רשות ניירות ערך מ-31/10/2016.

==נציגות בישראל==

הנציגות של FXCM העולמית בשוק הישראלי היא חברת FXCM ישראל. החברה הוקמה בשנת 2007 ומשרדיה ממוקמים בתל אביב. מנכ"ל החברה הוא אבי אבוגני.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://www.fxcm.co.il אתר FXCM ישראל]
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שוק ההון
קטגוריה:חברות אמריקאיות הנסחרות בנאסד"ק
קטגוריה:חברות פיננסיות
המדינה החופשית וירטמברג

המדינה החופשית וירטמברג הייתה מדינה ברפובליקת ויימאר, ולאחר מכן בגרמניה הנאצית. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה פוצלה המדינה ל ווירטמברג-באדן.

==היסטוריה==
ב-30 בנובמבר 1918 התפטר וילהלם השני, מלך וירטמברג מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר ביטול הממלכה, הפכה המדינה למדינה חופשית. המדינה התקיימה כמדינה חופשית במהלך רפובליקת ויימאר ובמהלך שלטון גרמניה הנאצית.

לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם השנייה, חולקה וירטמברג ל שהייתה תחת אזור הכיבוש הצרפתי, ווירטמברג-באדן שהייתה תחת אזור הכיבוש האמריקני. בשנת 1952 התאחדו וירטמברג-הוהנצולרן ווירטמברג-באדן עם דרום באדן, ויצרו את מדינת באדן-וירטמברג, שהיא אחת מ-16 המדינות הפדרליות שמרכיבות את גרמניה המודרנית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://geschichtsverein-koengen.de/prod03.htm סקירה על ההיסטוריה של וירטמברג 1250 - 1933] 

וירטמברג, מדינה חופשית
וירטמברג
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1918
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1945
המרכז לטניס בישראל - חיפה

שער הכניסה למרכז הטניס בחיפה
המרכז לטניס בישראל - אטנברג חיפה הוא אחד מ-14 המרכזים ברחבי הארץ של המרכז לטניס בישראל.

==היסטוריה==
המרכז נפתח בשנת 1981 במבואות הדרומיים של חיפה, סמוך לטירת כרמל, במטרה לתת נגישות לאוכלוסייה הקרובה בעלת המצב הסוציו אקונומי הקשה. זה התחיל עם שני מגרשים בלבד, גדל לאחר שנה לשמונה וכיום יש 20 מגרשים. אהרון שפירא, נציג עיריית חיפה, היה האדם העיקרי שדחף את הפרויקט קדימה יחד עם התרומות הרבות של יהודים אמריקנים, בעיקר משפחות רוזנברג, ברוד, גולדסטין ובוריס. המנהל הראשון של המרכז היה דני ברקוביץ', אחריו רוני סנדר, שחר פרקיס ומשנת 2005 המנהל הוא לילו צרפתי.

==הפעילות במרכז==
כיום משרת המרכז כ-1,000 ילדים ומבוגרים מדי שבוע ומלבד 20 המגרשים קיים קיר אימונים מקורה, כיתת לימוד, וגישה לנכים. המרכז מקיים תוכניות מגוונות לילדים, נוער ומבוגרים: תוכנית פיתוח מוטורי לגילאי 4-6, תוכנית מיני טניס לגילאי 6-8, תוכניות טניס לגילאי 8-18 ותוכנית תחרותית המשלבת אימוני כושר וטניס. לגילאי 18 ומעלה מתקיימים חוגי טניס למתחילים ומתקדמים. בנוסף מתקיימת במרכז תוכנית לחינוך לתנועה ולאורח חיים בריא המועברת בגני ילדים על ידי מורים לחינוך גופני עם התמחות לגיל הרך. בשנת 2013 הוקמו במרכז שני מגרשים מקורים, מהיחידים בארץ, לכבוד יהדות שיקגו בתרומת לסטר ונורמה רוזנברג. מגרשים אלה משמשים את הילדים והמבוגרים בתנאי מזג אוויר קשים. 

במרכז תוכניות רבות למען הקהילה שממומנות על ידי תורמים מהארץ ומחו"ל: תוכניות למען ילדים ומבוגרים בעלי צרכים ייחודיים, תוכנית לנכי צה"ל, תוכנית העצמה לנערות בסיכון ותוכנית לילדים יוצאי אתיופיה. 

==תחרויות במרכז ובוגרים מפורסמים==
המרכז מארח תחרויות טניס בינלאומיות, ארציות ואזוריות במשך כל השנה וגידל במהלך השנים שחקנים ושחקניות שזכו באליפות ישראל לבוגרים ולנוער וייצגו את ישראל בנבחרת ובתחרויות בינלאומיות. שניים מהבוגרים המפורסמים ביותר הם יוני ארליך, שיחד עם אנדי רם, זכה באליפות אוסטרליה הפתוחה וייצג את ישראל בשלוש אולימפיאדות ונועם אוקון שדורג בשיאו במקום ה-95 בעולם. שחקנים בולטים נוספים: ליאור מור (שימש כקפטן נבחרת גביע הפדרציה של ישראל), שירי בורשטיין, הילה רוזן, אוהד ויינברג, דקל ולצר, ניר ולגרין, לימור זלץ, חלי ברגיל, נטלי כהנא ותומר דנק (מאמן נבחרת גביע הפדרציה של ישראל).

==גלריית תמונות==
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="4">
מרכז הטניס הישראלי בחיפה על שם סלמה ואירוונינג אטנברג 02.jpg|לוגו מרכז הטניס הישראלי בחיפה על שם סלמה ואירוונינג אטנברג 
מרכז הטניס הישראלי בחיפה על שם סלמה ואירוונינג אטנברג 11.jpg| מגרשי טניס צפוניים
מרכז הטניס הישראלי בחיפה על שם סלמה ואירוונינג אטנברג 17.jpg|מגרשי טניס דרומיים
מרכז הטניס הישראלי בחיפה על שם סלמה ואירוונינג אטנברג 13.jpg|צילמים על הקיר בתוך המבנה
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:המרכז לטניס בישראל
קטגוריה:חיפה: אצטדיונים ומתקני ספורט
ברנד דרהר

ברנד דרהר (בגרמנית: Bernd Dreher, נולד ב-2 בנובמבר 1966 בלברקוזן שבגרמניה המערבית) הוא שוער עבר גרמני, והתפרסם בעיקר כשוער המשנה של באיירן מינכן לאורך שנים רבות. דרהר משמש כיום כמאמן השוערים בקבוצת רד בול זלצבורג מליגת המשנה האוסטרית.

==קריירת מועדונים==
===באייר לברקוזן===
דרהר גדל בקבוצת הנוער של באייר לברקוזן, ממנה עלה לבוגרים בשנת 1986, בגיל 20. דרהר לא תפס מקום כשוער הראשון של הקבוצה, ובמשך ארבע שנים עמד בשערה של לברקוזן תשע פעמים בלבד. עם לברקוזן זכה דרהר בגביע אופ"א בשנת 1988, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול אספניול. 

===באייר אורדינגן===
בשנת 1990 חתם דרהר בבאייר אורדינגן, שבאותן שנים התנדנדה בין ליגת הבונדסליגה לליגת הבונדסליגה השנייה. דרהר היה שותף לשלוש עליות ושלוש ירידות ליגה של הקבוצה. דרהר הצטיין במדי אורדינגן, ובמשך שש עונות צבר 201 הופעות וגרר התעניינות מקבוצות נוספות. 

===באיירן מינכן===
בשנת 1996 חתם דרהר בבאיירן מינכן, והפך במהרה לשוער השני בהיררכיה של הקבוצה, לאחר אוליבר קאן. דרהר שיחק במשך שתי קדנציות בבאיירן מינכן, הראשונה נמשכה בין השנים 1996-2003, בהן הספיק לזכות בתארים רבים עם הקבוצה, כמו חמש אליפויות בבונדסליגה, שני גביעים מקומיים וארבעה סופר קאפ. כמו כן, דרהר ישב על הספסל בגמר ליגת האלופות 1999 בו הפסידה באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן, ובגמר ליגת האלופות 2001, בו ניצחה באיירן מינכן את ולנסיה בפנדלים. דרהר מחזיק בנוסף גם בזכייה בטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 2001, בו ישב על הספסל בגמר נגד בוקה ג'וניורס. בשנת 2003 פרש דרהר ממשחק פעיל עם 11 הופעות ברזומה, ומונה למאמן שוערי הנוער בבאיירן מינכן, וכעוזרו של השוער האגדי ספ מאייר בתחום. עם זאת, בשנת 2005 חזר מפרישה לבקשתו של מאמן הקבוצה פליקס מגאת, והפך לשוער השלישי ברוטציה לאחר אוליבר קאן ומיכאל רנסינג. דרהר פרש בשנית בשנת 2008. בקדנציה השנייה בקבוצה כשחקן פעיל, הוסיף דרהר לרזומה עוד שני דאבלים וסופר קאפ אחד. עם זאת, בקדנציה השנייה שלו שיחק רק פעמיים במהלך שלוש שנים.

==לאחר הפרישה==
במרץ 2015 מונה דרהר למאמן השוערים בקבוצת רד בול זלצבורג האוסטרית.

==תארים==
עם באייר לברקוזן: 
* גביע אופ"א: 1987/88

עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה (7): 1996/97, 1998/99, 1999/00, 2000/01, 2002/03, 2005/06, 2007/08
* הגביע הגרמני (5): 1997/98, 1999/00, 2002/03, 2005/06, 2007/08
* גביע הליגה הגרמנית (5): 1997, 1998, 1999, 2000, 2007
* ליגת האלופות: 2001
* הגביע הביניבשתי: 2001

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שוערי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני אורדינגן 05
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1966
מריה פרידלנדר

מריה פרידלנדר (בהולנדית: Maria Helena Bruhn-Friedlander; 19 במאי 1905 – 20 באוגוסט 1995) הייתה חסידת אומות העולם מהולנד.
מריה פרידלנדר ובעלה הנרי, בחדר העבודה של הנרי ב[[מוצא עילית, 1989.]]

פרידלנדר, ילידת גרמניה ומורה להתעמלות במקצועה, התגוררה בעיר ואסנאר , בדרום הולנד מאז 1931 והייתה אשתו של האמן והטיפוגרף הנרי פרידלנדר.

==פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה==

לאחר פלישת הגרמנים להולנד במאי 1940 התחבא הנרי במקום מסתור מחוץ לביתו אך לאחר כחודשיים שב לביתו והתחבא במקום מסתור בחצר ביתו, בעוד מריה, שלא הייתה יהודייה, יכלה להמשיך לצאת מהבית ולעבוד, וכך פרנסה את שניהם.

באוגוסט 1942 עמד האמן היהודי יליד גרמניה פאול סיטרואן להיעצר על ידי הגסטפו. הוא נמלט ומכיוון שהיה ידידו של הנרי פרידלנדר, ביקש ממריה פרידלנדר מחסה. מריה הסכימה, וסיטרואן התחבא בביתם של בני הזוג פרידלנדר במשך כשישה חודשים. כל אותו זמן המשיכה מריה לעבוד ולספק מזון למסתתרים.

כדי להסיר את חשדותיהם של הגרמנים, התחזתה מריה לאוהדת הנאצים ונתנה שיעורי התעמלות לנשים גרמניות בביתה. בהמשך המלחמה הסתירה מריה בביתה גם פעיל המחתרת ההולנדית ואת אשתו היהודיה.

כל הנרדפים שהסתירה מריה שרדו במלחמה.

==לאחר המלחמה==
בשנת 1951 עלתה מריה פרידלנדר לישראל עם בעלה הנרי ובתם חנה, והתיישבה במוצא עילית, ליד ירושלים.

בשנת 1997 הכיר יד ושם במריה פרידלנדר חסידת אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.yadvashem.org/yv/en/exhibitions/righteous-sportsmen/friedlander.asp] (באנגלית)

* [http://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/righteous-sportsmen/friedlander.asp מריה פרידלנדר] – פעילותה להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם

קטגוריה:הולנדיות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מורות לחינוך גופני
קטגוריה:מורים לחינוך גופני
קטגוריה:מצילים בשואה: הולנד
קטגוריה:עולים לא-יהודים
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:מוצא עילית: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1995
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
פרובינציית הוהנצולרן

פרובינציית הוהנצולרן הייתה מחוז של ממלכת פרוסיה, ולאחר מכן של המדינה החופשית פרוסיה. לאחר מלחמת העולם השנייה צורפה הפרובינציה לחלק הדרומי של וירטמברג למדינת וירטמברג-הוהנצולרן כחלק מאזור הכיבוש הצרפתי.

==היסטוריה==
בשנת 1849 צורפו נסיכויות הוהנצולרן-זיגמרינגן והוהנצולרן-הכינגן לממלכת פרוסיה, ובמרץ 1850 אוחדו ליצירת פרובינציית הוהנצולרן כחלק מפרוסיה.

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נכללה הפרובינציה במדינה החופשית פרוסיה, שהייתה חלק מרפובליקת ויימאר, ולאחר מכן חלק מגרמניה הנאצית.

לאחר תבוסת גרמניה במלחמת העולם השנייה, צורפה פרובינציית הוהנצולרן לחלקה הדרומי של וירטמברג ליצירת וירטמברג-הוהנצולרן שהייתה תחת אזור הכיבוש הצרפתי. בשנת 1952 התאחדו וירטמברג-הוהנצולרן עם וירטמברג-באדן ודרום באדן, ויצרו את מדינת באדן-וירטמברג, שהיא אחת מ-16 המדינות הפדרליות שמרכיבות את גרמניה המודרנית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי גרמניה
הוהנצולרן
הוהנצולרן
הוהנצולרן, פרובינציה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1946
שמואל אהרון גולדשטיין

הרב שמואל אהרון גולדשטיין (12 ביוני 1852 — 29 במאי 1935) היה רב ומורה ממוצא אנגלי, ממנהיגי הקהילות היהודיות בניו זילנד.

ב-6 במאי 1935, מספר שבועות לפני מותו, קיבל את מדליית הכסף של המלך ג'ורג החמישי.

== ביוגרפיה ==
נולד בלונדון שבאנגליה לשרה ולוולף, תכשיטן. למד במכללת יהודים שבלונדון, והוסמך לרבנות בגיל 22. לימד עברית בבית ספר ביורקשייר, ולאחר מכן במערב הארטלפול. ב-14 ביוני 1876 נישא לאווה פיליפס באלדרשוט, סאות'המפטון. לבני הזוג היו 2 ילדים.

גולדשטיין התמנה כרב בקהילה דוברת עברית בטוומבה, קווינסלנד, אוסטרליה. לאחר מכן מונה לרב במערב מייטלנד, ניו סאות' ויילס. בשנת 1880 מונה לרב בקהילה היהודית באוקלנד, ניו זילנד. הוא החזיק בתפקיד זה 54 שנים עד פטירתו.

גולדשטיין שהגיע לאוקלנד בגיל 26, עמד בפני משימה מורכבת של כהונת רבנות בקהילה יהודית מתפתחת; הקהילה גדלה במהלך שנות כהונתו מ-373 יהודים ל-950 יהודים. הוא זכה לשבחים מאנשי הקהילה על מנהיגותו, לימודו, ותרומותיו ליהדות באזור מגוריו.

מלבד פעילותו בקהילה היה גולדשטיין פעיל גם בעניינים אזרחיים. הוא היה חבר באגודה להגנת נשים וילדים, ובאגודת צער בעלי חיים בניו זילנד. במהלך מלחמת הבורים (1899–1902) ואחריה, היה מזכיר האגודה הפטריוטית. הוא היה חבר בוועדת הספרייה של מועצת העיר אוקלנד, בונה חופשי ומייסד של האגודה הספרותית הצרפתית. גולדשטיין היה גם פעיל באגודה הציונית של אוקלנד במשך 22 שנים.

בדצמבר 1934 פרש מעבודתו. אשתו, אווה, נפטרה באפריל 1935; גולדשטיין נפטר חמישה שבועות אחריה, ב-29 במאי 1935.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.teara.govt.nz/en/biographies/3g15/goldstein-samuel-aaron גולדשטיין, שמואל אהרן], במילון הביוגרפי של ניו זילנד 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים בריטים
קטגוריה:רבנים אוסטרלים
קטגוריה:ניו זילנדים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:יהודים ניו זילנדים

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1852
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1935