לודוויג קווידה

לודוויג קְוִוידֵה (בגרמנית: Ludwig Quidde; 23 במרץ 1858 – 4 במרץ 1941) היה פציפיסט גרמני, שזכור בעיקר עקב ביקורתו החריפה כלפי וילהלם השני, קיסר גרמניה. 

==קורות חייו==
קווידה נולד למשפחת סוחרים בורגנית בברמן. הוא התעניין בהיסטוריה ונטל חלק בפעילויות האגודה הגרמנית לשלום. כבר כשהיה צעיר התנגד למדיניותו של אוטו פון ביסמרק, קנצלר ממלכת פרוסיה והקיסרות הגרמנית. ב-1881 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת גטינגן. ב-1894 פרסם עלון בן 17 עמודים בשם "קליגולה: מחקר על אי שפיות קיסרית" (Caligula. Eine Studie über römischen Caesarenwahnsinn) המכיל 79 הערות שוליים על אודות הקיסרות הרומית של המאה ה-1 לספירה; עם זאת, קווידה משך הקבלה משתמעת בין הקיסר הרומי המושחת קליגולה לווילהלם השני, המאשימה, דה פקטו, את השליטים בשיגעון גדלות. המחבר התעקש על פרסום החוברת תחת שמו האמיתי, התעקשות ששמה קץ לקריירה האקדמית שלו כהיסטוריון, כאשר בכמה תקופות ביקורות קצרות הסבירו את ההקבלות בהן עשה שימוש. לאחר שהשמיע הערה נבזית כנגד הקיסר וילהלם הראשון, הורשע פלילית ב"העלבת הוד מלכותו" ונידון לשלושה חודשי מאסר, אותם ריצה בכלא שטאדלהיים (Stadelheim) במינכן. 

בתום מלחמת העולם הראשונה, קווידה, בדומה לגרמנים רבים אחרים, התנגד נחרצות לחוזה ורסאי מסיבות מיליטריסטיות גרמניות; קווידה בעיקר גינה את ההגבלות על הצבא הגרמני ואת האסון הכלכלי הממשמש ובא שייגרם באמצעות תשלום פיצויים גבוהים שנגזרו על האומה הגרמנית. הוא, ופציפיסטים קיוו כי נשיא ארצות הברית וודרו וילסון ינצח וכי בתנאים חמורים אלה יזרע את זרעיה של מלחמה חדשה: 

כאשר היטלר עלה לשלטון ב-1933, קווידה ברח לשווייץ והתיישב בז'נבה עד ערוב ימיו. הוא היה אופטימי לאורך חייו. בגיל 76 פרסם את המאמר "שלום הציבור ושלום העולם" (1934) בשעה שבה המיליטריזם היה במגמת עלייה בתקופה הנאצית; קווידה האמין כי טכנולוגיה מודרנית עשויה לשמש גורם מרתיע מפני מלחמה:

לודוויג קווידה נפטר בגלות השווייצרית מדלקת ריאות ב-1941, והוא בן 82.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Quidde, Ludwig, Caligula: Eine Studie über römischen Cäsarenwahnsinn. Leipzig, Wilhelm Friedrich, 1894.
*Quidde, Ludwig, Der erste Schritt zur Weltabrüstung. Berlin, Hensel, 1927.
*Quidde, Ludwig, «European Militarism before the War», in World Tomorrow, 9 (October, 1926) 161-162.
*Quidde, Ludwig, «The Future of Germany», in Living Age, 321 (April 5, 1924) 635-638.
*Quidde, Ludwig, «Recollections of a Stutterer», in Living Age, 328 (February 13, 1926) 360-363.
*Quidde, Ludwig, Die Schuldfrage. Berlin, Schwetschke, 1922.
*Quidde, Ludwig, «Shall There Be a Germany Irredenta?», in Living Age, 302 (September 6, 1919) 583-585.
*Quidde, Ludwig, «Sollen wir annektieren?» Denkschrift des Bundes Neues Vaterland. (Anonym) Berlin, 1915.
*Taube, Utz-Friedebert, Ludwig Quidde: Ein Beitrag zur Geschichte des demokratischen Gedankens in Deutschland. Kallmünz über Regensburg, Lassleben, 1963. Contains complete bibliographies: of Quidde's articles and pamphlets, pp. 188-201; of all articles for and against Quidde's Caligula, pp. 201-203; of secondary materials, pp. 203-216.
*Wehberg, Hans, ed., Ludwig Quidde: Ein deutscher Demokrat und Vorkämpfer der Völkersverständigung. Offenbach am Main, Bollwerk, 1948.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.webcitation.org/query?url=http://www.geocities.com/peace_888grom/quidde-lecture.html&date=2009-10-26+00:20:37 הרצאה מפי לודוויג קווידה], 12 בדצמבר 1927
* 
* 

קטגוריה:מורשעים בדין בגרמניה
קטגוריה:פציפיסטים
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשלום
קטגוריה:סגל אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:היסטוריונים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1858
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1941