OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דובר הקרמלין

דובר הקרמלין הוא מזכיר העיתונות של נשיא רוסיה (ברוסית: Пресс-Секретарь Президента Российской Федерации) ומשמש כדוברו של נשיא רוסיה. תפקיד זה נחשב לאחד הבכירים ביותר בצוות העובדים של הקרמלין.

==סמכויות==
תפקידו העיקרי של הדובר הוא הצגת סדר יומו ועמדת של הנשיא בפני התקשורת, כמו גם ארגון מסיבות עיתונאים נשיאותיות. המידע הנמסר לתקשורת כולל תקציר של סדר היום של הנשיא, עם מי נפגש הנשיא באותו יום ועמדת הקרמלין בנוגע לאירועים שונים.

דובר הקרמלין אחראי להפקת אירועי תקשורת של שו"ת ומסיבות עיתונאים שנתיים של הנשיא המשודרים בשידור חי בטלוויזיה.

מזכירי העיתונות הנשיאותיים מתפקדים כשופר ההסברה של הנשיא הרוסי.

==דוברי הקרמלין לדורותיהם==
{|class="wikitable"
|-
!שנים
!דובר
!תחת הנשיא
|-
|1991–1992
|פאבל וושצ'אנוב
|rowspan=5|בוריס ילצין
|-
|1992-1995
|ויאצ'סלב קוסטיקוב
|-
|1995-1996
|סרגיי מדבדב
|-
|1996-1997
|סרגיי יאסטרז'מבסקי
|-
|1998–2000
|דמיטרי יאקושין
|-
|2000-2008
|אלכסיי גרומוב
|ולדימיר פוטין
|-
|2008-2012
|נטליה טימאקובה
|דמיטרי מדבדב
|-
|2012 ואילך
|דמיטרי פסקוב
|ולדימיר פוטין
|-
|-class="small"
|}

==ראו גם==
*דובר הבית הלבן
*דובר ראש הממשלה (ישראל)
*תא כתבי הקרמלין

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://kremlin.ru/press/service הדף הרשמי] באתר נשיא רוסיה
* [http://accreditation.kremlin.ru/accreditation הודעות שוטפות של הדובר] באתר הקרמלין

*
בניין עירייה

[[בניין העירייה של ניו יורק, בניין העירייה הקדום ביותר הפועל ברציפות בארצות הברית. נבנה בשנת 1812.]]
[[בניין עיריית טורונטו, הנודע במבנהו שצורתו - כצורת סמל העיר.]]
[[בניין עיריית סטוקהולם, בו נערך נשף פרסי נובל.]]
בניין עירייה מהווה המבנה המרכזי של מושב השלטון המקומי או מרכז האדמיניסטרציה העירונית (מוניציפלית) בכל עיר, עיירה או מועצה מקומית.

בבריטניה ואוסטרליה מכונה הבניין לעיתים "בית הגילדות" (guildhall).

הבניין משמש את משרדו של ראש העיר וכן את חדר ההתכנסויות של מועצת העיר, וכן את משרדי העירייה, ומשרדי מתן השירות לתושבי העיר או העיירה.

== היסטוריה ==
בתקופת התנ"ך מתוארים זקני העיר היושבים בשער העיר, ומנהלים למעשה את העיר, ואולם בערי הממלכה במזרח התיכון ניהול העיר בוצע על ידי מוסדות השלטון של המלוכה ששלטה בעיר.

בתקופת האימפריה הרומית נבנו בערים מבני בזיליקה ששימשו כבתי משפט, שווקים וכן כאתרי מסחר והחלפת כספים.

בימי הביניים נבנו בערים "אולמות ראשיים" בארמונו או טירתו של האציל הפאודלי ששלט בעיר והוא נתן שירותי שלטון (לרוב שירותי משפט) לתושבי העיר.

בשלהי ימי הביניים, בערים החופשיות של אירופה וכן בערי השוק נבנו מבני שוק ששימשו גם להתכנסויות תושבי העיר, ונתנו שירותים לתושבים. מבנים אלה היו למעשה המבנים הראשונים של שירותים מוניציפליים. בניין עיריית קלן נבנה בשנת 1135 והוא דוגמה למבנה ראשון מסוג זה. גם הפאלאצו פובליקו שנבנה בעיר סיינה באיטליה בשנת 1297 והפאלאצו וקיו שנבנה בעיר פירנצה בשנת 1299. היו אלה מבנים מבוצרים שכללו מגדל גבוה, אולם התכנסות גדול וכן מספר חדרי משרדים שנתנו שירותים עירוניים וכללו ארכיונים עירוניים. שני מבנים אלה הפכו לדגם המקובל באירופה של בניין עירייה. לימים בראש מגדלי העירייה הוצבו שעונים אשר דה פקטו כיוונו את חייהם ועבודתם של תושבי העיר. בניין עיריית בריסל שנבנה במאה ה-15 הכולל מגדל שעון שגובהו 96 מטרים, שימש אבטיפוס למבני העירייה שנבנו באירופה ברחבי המאה ה-19, כגון בניין עיריית וינה.

במהלך המאה ה-19 החלו מבני העירייה לכלול "חדרי קריאה" במטרה להשכיל את תושבי העיר, ואלה לימים התפתחו לספריות עירוניות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:שלטון מקומי
אנגקור תום

השער הדרומי של העיר אנגקור תום
[[מקדש באיון]]

אנגקור תום או אנגקור ת'ום (בקמרית: អង្គរធំ - מילולית "העיר הגדולה") הוא מיקומה של הבירה העתיקה של ממלכת אנגקור הקדומה.

==היסטוריה==
עם מותו של סוריאוָארמאן השני, בערך בשנת 1150, השתרר במדינה הקמרית מצב של אנרכיה, סכסוכים פנימיים ולחץ חיצוני, שהגיע לשיאו בשנת 1177, כאשר בני עם הצ'אמפה, ששלטו בווייטנאם של היום באותה תקופה, פשטו דרך נהר המקונג ודרך אגם טונלה סאפ, בזזו את עיר הבירה יאשודהארפורה והרגו את המלך. המלך ג'איאוָרמאן השביעי הצליח להדוף את התוקפים בסדרת קרבות בים וביבשה. בשנת 1181 עלה ג'איאוארמן על כס המלכות, וכדי לחגוג את ניצחונו בנה על חורבות יאשודהארפורה את הבירה החדשה אנגקור תום, בה נבנו מקדשי ענק ובהם מקדש באיון וכן ארמון מלכותי. בעיר התגוררו בין 80,000 ל-150,000 תושבים.

המקדש האחרון שנבנה בעיר היה מקדש מנגלרתה בשנת 1295. לאחר מכן החלה שקיעת העיר, ומבני העיר עשויים עץ לא שרדו עד ימינו. העיר נותרה בירת הממלכה עד שננטשה בשנת 1609 ואבדה בג'ונגלים.

==גאוגרפיה==
[[טרסת הפילים שבמרכז העיר]]
מפה של מרכז אנגקור תום
העיר אנגקור תום נבנתה על גדתו המערבית של נהר סיאם ריפ, אחד מהנהרות המזינים את אגם טונלה סאפ.

העיר נבנתה שלה צורה רבועה, וארבעה שערים בחומותיה - אחד לכל כיוון, כאשר כל שער מוליך לאחד משני הרחובות החוצים את העיר בצורת צלב. שער נוסף שכונה "שער הניצחון" נבנה 500 מטרים צפונית לשער המזרחי, והוא מוביל לדרך המקבילה לדרך הראשית, והמקשרת בין שער זה לארמון במרכז העיר. לעיר נבנו חומות שגובהם 8 מטרים, והם מוקפות בחפיר. אורך כל צלע מחומות העיר 3 ק"מ, ושטחה של העיר 9 קמ"ר. השער הדרומי של העיר מצוי כ-7.2 ק"מ צפונית לעיר סיאם ריפ של ימינו, ו-1.7 ק"מ צפונית לאנגקור ואט. בראש כל אחד משערי העיר מגדל שגובהו 23 מטרים, ועליהם פניו של המלך בתקופתן נבנו. בחזית כל שער, בצד שמאל נמצאים פסלים של יצורים שמימיים טובים (דֶוָוס) ובצד ימין פסלים של יצורים שמימיים רעים (אסוּרָאס), וכל שורת פסלים אוחזת בנאגה כמו במשחק משיכות. ייתכן כי זו רמיזה לסיפור חביצת ים החלב במיתולוגיה ההודית.

בתוך העיר נבנתה מערכת של תעלות שהזרימו מים מכיוון צפון מזרח לדרום מערב, לשימוש תושבי העיר.

מבני המגורים בעיר, העשויים עץ לא שרדו עד ימינו, וכיום שטח העיר מכוסה עצי ג'ונגל.

במרכז העיר שרדו מספר מקדשים ובהם מקדש באיון וכן מבנה טרסת הפילים ששימשה למצעדים צבאיים וכשטח אימונים עבור הצבא.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קטגוריה:קמבודיה: אתרי מורשת עולמית
ביג מאמא

ביג מאמא (באנגלית: Big Momma's House) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2000. הסרט עוסק בסוכן FBI המתחזה לאישה מבוגרת המכונה "ביג מאמא" במטרה ללכוד פושע נמלט.

== עלילה ==

הסרט נפתח בזירת קרבות כלבים לא חוקית בקוריאה, כאשר סוכן ה-FBI ג'ון מקסוול נתפס. מלקולם טרנר, סוכן FBI המתמחה בהסוואה, יוצא לעזרתו של ג'ון בעוד סוכני FBI נכנסים לאזור.
בינתיים, לסטר וסקו, פושע במאסר עולם המואשם בשוד מזוין ורצח, נמלט בהצלחה מהכלא.

ג'ון ומלקולם, במסגרת משימה ללכידת לסטר, מגיעים לעיירה בג'ורג'יה, מתוך הציפייה שלסטר יבוא לבקר את בת-זוגו לשעבר שרי, שככל הנראה סייעה לו בשוד בכך שנתנה לו מפתח לכספת, ובנה טרנט.
מלקולם וג'ון משקיפים על ביתה של אישה דרומית גדולת ממדים, האטי מיי פירס, המוכרת יותר בכינוייה ביג-מאמא", שעל פי הציפיות תארח את שרי בביתה. להפתעתם, ביג-מאמא עוזבת בפתאומיות את העיירה. כדי להמשיך במשימה, מלקולם מחליט להתחזות לביג-מאמא, ולארח במקומה את שרי ובנה.

במהלך המשימה, מלקולם בטעות נפגש עם שרי ללא תחפושת. כדי לא לעורר חשד, הוא מעמיד פנים שהוא חשמלאי. הוא אף מתיידד עם שרי וטרנט, בתור עצמו, והולך איתם לדוג באחד מהימים.

בהמשך, מכרים של ביג-מאמא מארגנים לה מסיבת יום הולדת בהפתעה, בזמן שביג-מאמא האמיתית חוזרת מוקדם מהצפוי. במהלך המסיבה, מלקולם מבחין בכסף גנוב המושתל במזוודתו של טרנט. שרי, שנמצאת במקום, מבינה שלסטר השתיל את הכסף ללא ידיעתה, ובא עבורו. היא בנוסף מספרת למלקולם את מה שבאמת קרה בשוד: היא לא נתנה ללסטר את המפתח לכספת, אלא הוא גנב אותו ממנה. שרי, שפחדה שתפוטר מעבודתה עקב איבוד המפתח, לא סיפרה כלום.
מאוחר יותר, לסטר מגיע לביתה של ביג-מאמא. הוא לוקח איתו את שרי וטרנט, אך נתפס על ידי ג'ון ומלקולם לפני שמספיק לעזוב. בנוסף, התחפושת של מלקולם נהרסת בזמן התקרית, כאשר ביג-מאמא האמיתית ושרי עדים. שרי כועסת עליו שהתחזה לביג-מאמא, אך הוא מצליח לגשר איתה.

== שחקנים ==

{| class="wikitable"
|-
! שחקן/ית !! תפקיד
|-
| מרטין לורנס || מלקולם טרנר
|-
| פול ג'יאמטי || ג'ון מקסוול
|-
| ניה לונג || שרי פירס
|-
| יאשה וושינגטון|| טרנט פירס
|-
| טרנס הווארד|| לסטר וסקו
|-
| אנתוני אנדרסון || נולאן
|-
| אלה מיטשל || האטי מיי "ביג מאמא" פירס
|}

== סרטי המשך ==
*ביג מאמא 2
*ביג מאמא 3: הבן כמו האבא 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
נובי בצ'יי

נוֹבִי בֶּצֶ'יי (בסרבית בכתב קירילי: Нови Бечеј, בסרבית בכתב לטיני: Novi Bečej) היא עיר ורשות מקומית בסרביה השוכנת במחוז באנאט המרכזי אשר בפרובינציית וויבודינה.

==היסטוריה==
במהלך המאה ה-9 הוקם במקום מנזר בנדיקטיני. בשלהי המאה ה-11, עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה מתועד לראשונה ישוב במקום. ב-1551 נכבש היישוב על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עברה נובי בצ'יי לחזקת ממלכת הבסבורג שתחת האימפריה הרומית הקדושה. במהלך המאה ה-19 נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לחזקת ממלכת יוגוסלביה.

באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה למספר אזורי כיבוש ואזור הבאנאט ובכללו העיר נובי בצ'יי נותר בחזקת הגרמנים. בשלהי 1944 שוחררה העיר על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ולאחר המלחמה נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה נובי בצ'יי בשטחי סרביה.

==הקהילה היהודית==
יהודים הגיעו לנובי בצ'יי ככל הנראה בראשית המאה ה-19 וב-1828 הוקם במקום בית עלמין. ב-1839 נמנו בעיר 154 יהודים. ב-1865 הוקם בית הכנסת של הקהילה. ב-1910 התגוררו בנובי בצ'יי 228 יהודים.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נרשמה בנובי בצ'יי פעילות ציונית והוקמו סניף של ההסתדרות הציונית ביוגוסלביה וארגוני נוער וכן הופץ עיתון קהילתי בהונגרית. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בנובי בצ'יי 204 יהודים.

לקהילה זו השתייכו יהודי הכפר בּאוֹדְרָה (סרבית: Beodra) אשר אוחד לאחר מלחמת העולם השנייה לשטחי הכפר נוֹבוֹ מִילוֹשֶבוֹ. קהילה נוסדה שם במחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1880 הוקם בית כנסת. הקהילה חרבה בשואה. ב-1941 נהרס מבנה בית הכנסת.

לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הוחל ברדיפת יהודים. נערכו אקציות בעיר ובכפרי הסביבה ובהן נעצרו מרבית התושבים היהודים. הם רוכזו בבית הכנסת בנובי בצ'יי ומשם גורשו לבלגרד ולפנצ'בו. שם מצאו חלקם את מותם והשאר גורשו אל מחנות ההשמדה ונרצחו שם. הקהילה לא חידשה את פעילותה וב-1961 התגוררו בנובי בצ'יי שלושה יהודים. ב-1947 נהרס מבנה בית הכנסת.

== קישורים חיצוניים == 

* 
* [http://db.yadvashem.org/names/nameResults.html?placeDuringTheWar=Novi+Becej&placeDuringTheWarType=LITERAL&Murdered=Murdered&language=en רשימת נרצחים בשואה מהעיר נובי בצ'יי], במאגר המידע של יד ושם
* Aleksandra Terzić ,Željko Bjeljac,[http://www.kirj.ee/public/trames_pdf/2014/issue_1/Trames-2014-1-39-55.pdf The extermination of jewish population and heritage in BAČKA region of ap vojvodina-serbia] 

==הערות שוליים==

נובי בצ'יי
נובי בצ'יי
יכליהו

יְכָלְיָהוּ היא דמות מקראית, אמו של עוזיהו מלך יהודה ואשת אמציה.

בספר דברי הימים שמה מופיע כיכיליה ( קרי:יְכָלְיָה). יש מפרשים את השם כה' יכול או מְכַלְכֵּל, וזאת על פי הכתוב בתהילים: . השם יכליהו הוא שם יחידאי בתנ"ך.

רש"י בפירושו ל מבאר כי הייתה לה השפעה פוליטית: .
ואילו בפירוש ל הוא מפרש: 

אחד הנחלים המתנקזים לנחל אמציה באזור הערבה הוא נחל יכליה שנקרא על שמה.

==לקריאה נוספת==

* שמואל ייבין, "משפחות ומפלגות בממלכת יהודה", תרביץ יב [ד] (תמוז תש"א), עמ' 241–267. 

==קישורים חיצוניים==
* [http://mikranet.cet.ac.il/pages/printitem.asp?item=14206 הגבירה במקרא ובמזרח הקדום מאת גליה סמו.] אתר מקראנט

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודי המאה השמינית לפנה"ס
קטגוריה:נשים בספרי הכתובים
קטגוריה:אישים בספר דברי הימים
קטגוריה:נשות מלכי יהודה
יהועדן

יְהוֹעַדָּן היא דמות מקראית, אשת יואש ואמו של אמציה מלך יהודה אשר מלך אחריו. מוצאה של יהועדן מירושלים. שמה מופיע ב.

==פירוש שמה==
השם יהועדן הוא שם תאופורי. יש הסוברים כי גרסת הקרי במלכים ב' י"ד, ב - יהועדין עדיפה ופירושה: "יהו(ה) עדין". אך בפירוש זה יש קושי, כי שם תואר כזה מתייחס לאדם ולא לאל. יש הגורסים כי יש לפרש את השם יהועדן לפי השורש באוגריתית ע-ד-ן, אשר פירושו "האל בעל משקה את האדמה". ייתכן כי אפשר לפרש את השם כך: "ה' משקה את האדמה". פירוש זה תואם את הכתוב בתהילים: 

כמו כן התגלה חותם ממקור לא ידוע הנושא את הכתוב: "למעדנה בת המלך", אך זיהויו עם יהועדן אינו ודאי, וזאת משום שזהות האב אינה ידועה. 

יש הסוברים כי פירוש השם מתאר שאלוהים נותן חיים נעימים או השם הוא ביטוי לתפילה שהאל יעדן את החיים. 

גבעות יועדן בנגב נקראות על שמה.

==לקריאה נוספת==

* שמואל ייבין, תרביץ: רבעון למדעי היהדות, משפחות ומפלגות בממלכת יהודה, המכון ליהדות ע"ש מנדל, תש"א 267-241.

==קישורים חיצוניים==
* [http://mikranet.cet.ac.il/pages/printitem.asp?item=14206 	הגבירה במקרא ובמזרח הקדום מאת גליה סמו.] אתר מקראנט

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות מלכי יהודה
קטגוריה:יהודי המאה התשיעית לפנה"ס
מסור שרשרת

מסור שרשרת בעל מנוע בנזין
מסור שרשרת הוא מסור אשר חותך באמצעות שורה של שיניים מחוברות לשרשרת אשר מסתובבת במהירות. השימושים העיקריים בו הם כריתת עצים וניסורם. לעיתים משתמשים בו לניסור קרח, במטרה ליצור פסלי קרח, כמו גם לניסור בטון.

יש מסורי שרשרת המופעלים על ידי מנוע חשמלי, ויש כאלו המופעלים על ידי מנוע בנזין שתי פעימות או ארבע פעימות.

== תחזוקת מסורי שרשרת ==
מסורי שרשרת עם מנוע בנזין עושים שימוש ב-2% - 5% מהשמן הדרוש לפעולתם לשימון המנוע, ומסורי שרשרת עם מנוע חשמלי באים משומנים למשך שנים רבות. ישנם גם שמנים נפרדים לשימון השרשרת. יש לשמן השרשרת נטייה להיגמר מהר, מפני שרובו מועף כתוצאה מהכוח הצנטריפוגלי. כדי למנוע זאת, השמן הוא דביק וסמיך במיוחד. אחד מהגורמים הנפוצים ביותר לנזק למסורים הוא חוסר שימון השרשרת, אשר גורם לשחיקתה ולעיתים להתנתקותה מהמסור. שמן מנועים הוא תחליף נפוץ לשמן השרשרת, אך הוא נצרך מהר יותר, מה שמביא ליותר נזקים בטווח הארוך.

בנוסף על כך, כדי לנסר ביעילות צריך לוודא ששיני המסור חדות. שיני המסור מתקהות בדרך כלל במגע עם אדמה, אבנים, עץ ומתכת. נזקי ההתקהות כוללים יותר שבבי עץ, וקושי רב יותר לכרות עצים ולנסרם. כדי להפחית את התקהות שיני המסור ישנן שרשרות בהן השיניים עשויות מטיטניום, שהיא מתכת חזקה במיוחד.

== בטיחות בשימוש במסורי שרשרת ==
למרות אביזרי המגן השונים, עדיין ישנן פציעות רבות, כתוצאה מהכוחות הגדולים הפועלים בעת השימוש, משיני השרשרת המסתובבת במהירות, ומהרעש הרב המופק בעת הפעלתו.

גורם פציעה נפוץ הוא התנתקות השיניים מהשרשרת ונעיצתן בגזע העץ. כתוצאה מכך המסור נהדף לכיוונו של המפעיל. גורם פציעה זה אחראי למקרי מוות רבים מדי שנה.

עוד תקלה נפוצה נוצרת כתוצאה מהתנתקות העץ ונפילתו לפני סיום החיתוך. כתוצאה מכך, כורת העץ יכול להילכד או להיפצע כשהגזע ייפול עליו. גורם פציעה זה יכול גם להרוג אנשים אחרים שנמצאים בסביבה, תוצאה מנפילת הגזע לכיוון לא מתוכנן.

סכנה נוספת היא שבירת השרשרת בזמן פעולה כתוצאה מחוסר תחזוקה או ניסיון לחתוך חומר לא מתאים.

כתוצאה מהסכנות מפעילי מסורי שרשרת נוהגים ללבוש ביגוד המותאם לשימוש עם מסורים מסוג זה. בנוסף על כך, חברות רבות דורשות רישיון שימוש במסורי שרשרת כתנאי להעסקת עובדים המשתמשים במסורים כאלו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
שרשרת
סנטלניים

סַנְטָלָנִיִּים (שם מדעי: Santalales) היא סדרת צמחים בעלי פרחים, אשר מרבית משפחותיה טרופיות. רבים מהמינים הם צמחים טפילים או טפילים למחצה, ולחלק מאלה ניתן השם העממי דבקון.

על פי מערכת המיון APG III מ-2009, הסדרה מונה שבע משפחות:
*סנטליים (Ranunculales)
* Balanophoraceae
* הרנוגיים – Loranthaceae
* Misodendraceae
* Olacaceae
* Opiliaceae
* Santalaceae
* Schoepfiaceae

== מקורות ==
* מיכאל זהרי, כל עולם הצמחים, הוצאת עם עובד, 1978; ״סדרת הסנטלניים", עמ' 463

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1820
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרידריך פון ברכטולד
קטגוריה:סדרות צמחים
תסמונת וורקני 2

תסמונת וורקני היא תסמונת הנובעת מטריזומיה של כרומוזום מספר 8 – דהיינו מצב שבו מצויים שלושה עותקים של כרומוזום מספר 8, בכל תא בגוף, או בחלק מהתאים, במקום שני עותקים בלבד. נשא של טריזומיה יחלה במחלות קשות או יסבול ממומים קשים. כמו פגם שכלי או פיזי. יתאפיין בפגם מוחי, מקרוצפליה וספסטיות. ברבים מהמקרים מתרחשת הפלה בשלבים מוקדמים מאוד של ההיריון.

היא נקראה על שם יוסף וורקני.
==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.nlm.nih.gov/archive/20061212/mesh/jablonski/cgi/jablonski/syndrome_cgiaa9b.html?term=Warkany+syndrome+2&field=name U.S. National Library of Medicine: Warkany Syndrome 2]
</div>

וורקני 2
קטגוריה:מחלות כרומוזומליות
סנטליים

סַנְטָלִיִּים (שם מדעי: Santalaceae) היא משפחת צמחים בעלי פרחים מסדרת הסנטלניים. המפורסם בין מיניה הוא הסנטל הלבן – Santalum album – אלגום, אשר ממנו מופק שמן הסנטל המשמש בתעשיית בשמים, תמרוקים ותרופות. המשפחה הופיעה לראשונה לפני 70 מיליון שנים בתקופת הקרטיקון.

הסדרה מונה כ-50 סוגים וכ-1000 מינים.

== מקורות ==
* מיכאל זהרי, כל עולם הצמחים, הוצאת עם עובד, 1978; ״משפחת הסנטלניים", עמ' 463
* [http://www.hayadan.org.il/santalum-album-in-danger-2802074 דר. אסף רוזנטל, אַלְגֹּם, הידען]

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1810
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רוברט בראון
קטגוריה:סנטלניים
קטגוריה:משפחות צמחים
ברוך לאווסקי

רבי ברוך לאווסקי, מחבר "מנחת ברוך"
רבי ברוך לאווסקי (ה'תר"א, 1841, לומז'ה - ה'תרס"ג, 1903, קריניק) היה רב ולמדן ליטאי, רבה של קריניק. נודע על שם ספרו, ה"מנחת ברוך".

==ביוגרפיה==
נולד בלומז'ה לרב שמואל מאיר לאווסקי, בצעירותו למד אצל אביו, ועמד בקשרים תורניים עם רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין, שכיהן אז כרבה של לומז'ה. בהמשך למד בישיבת וולוז'ין אצל הנצי"ב מוולוז'ין ורבי רפאל שפירא.

לאחר נישואיו בלומז'ה, התמנה בשנת תרמ"ג (1883) לכהן כרבה של קריניק, בהמלצת ידידו רבי זלמן סנדר כהנא שפירא שכיהן אז כרבה של קוברין.

הוא נחשב למומחה בדיני ממונות, במשפט העברי ובמשפט הכללי ושימש כבורר במקרים משפטיים סבוכים רבים, והיה מקובל על אנשי עסקים ועשירים גדולים כמו חרשתן הטבק שרשבסקי מהורדנה.

ספרו הראשון והיחיד שיצא בחייו, "מנחת ברוך", הוא ספר שאלות ותשובות בהלכות חלק אורח חיים, ובו גם חידושים על הלכות קרבן פסח ושיעורי תורה. הספר היה פופולרי בין למדני ליטא מיד עם צאתו בוורשה בשנת תרנ"ו, הקנה למחברו שם בקהילה הלמדנית והוא קיבל כתבי רבנות מקהילות נחשבות כמו קהילת פוניבז', אך שמר אמונים לקהילתו, וכיהן בקריניק במשך עשרים שנה עד פטירתו בחורף תרס"ג. הוא נקבר בקריניק במעמד קהל רב מהעיירות הסמוכות. וידידו רבי זלמן סנדר כהנא שפירא בא למלא את מקומו ברבנות קריניק.

לאחר פטירתו, הופיע בוורשה בשנת תרס"ד ספר שני מעזבונו, בשם "נחלת ברוך" המכיל 22 פרקים מחידושיו וקטעי שו"ת על חלק יורה דעה. שאר כתביו אבדו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* משה צינוביץ, 'על שני אב"דים': ר' ברוך לאווסקי, בתוך: דב רבין (עורך), פנקס קרינקי, תל אביב תש"ל, עמ' 48–49 (, תמונות 52–53).
;ספריו
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
צילום בחשיפה ארוכה

הכיכר המרכזית ב[[רוטנבורג על הטאובר. החשיפה הארוכה בצילום מטשטשת את הולכי הרגל, והבניינים מופיעים בצורה חדה]]
צילום בחשיפה ארוכה היא שיטת צילום המתבצעת על ידי האטת מהירות תריס המצלמה כך שבאופן יחסי יותר אור נכנס למצלמה ומגיע לחיישן.

משתמשים בשיטה זו על מנת להתגבר על תנאי תאורה חלשים, ליצירת אפקט מריחה והדגשת תנועה.
לעיתים ניתן להשתמש גם במפתח צמצם שונה על מנת להכניס יותר אור לתמונה, אך הדבר יכול לפגוע בעומק השדה הרצוי.

== טכניקה ==
החשיפה הארוכה הרצויה תלויה בתנאי תאורה סביבתיים ובעיקר נתונה לתוצאה אליה רוצה להגיע הצלם.

צילום בחשיפה ארוכה יהיה קל יותר להשיג בתנאים של תאורה נמוכה, שכן חשיפה ארוכה תעזור להשיג את כמות האור הדרושה. חשיפה ארוכה מידיי, או במהלך היום למשל, תכניס עודף אור לתמונה שתצא שרופה וחסרת פרטים. מעבר לאובייקט ה"מרוח" את יתר התמונה הצלם רוצה לתפוס בחדות ולצורך זה נדרש שימוש בחצובה.

===הדגשת תנועה===
שימוש בחשיפה ארוכה מכניסה דינאמיות ותפיסה של תנועה, כך שהאובייקט המצולם מקבל אפקט מריחה. וכך, במקום לקבל אובייקט שקפא. את מידת המריחה יהיה ניתן לקבוע לפי משך הזמן בו בחרנו להשאיר את התריס פתוח. משך זמן ארוך מדי יביא למריחה עודפת של האובייקט ולחלופין אף להיעלמותו.

===צילומי לילה===
כשישנם תנאים נמוכים מאוד של תאורה, צלמים עשויים להשתמש בחשיפה ארוכה יותר של החיישן על ידי כך השארת התריס פתוח לזמן ממושך יותר. יצירת תמונה בחשיפה ארוכה בתנאים לקויים תעזור לתפיסת הטווח דינאמי מלא על גביי חיישן האור של המצלמה.
אישטוואן הקדוש בהונגריה.]]

== ציוד ==
ניתן להשתמש בכל מצלמה המאפשרת שליטה ידנית על זמן החשיפה, צמצם ורגישות ISO. כמו כן נדרשת חצובה, ופילטר ND לצילומי חשיפה ארוכה ביום.

== ראו גם ==
* צילום
* צילום דיגיטלי
* מצלמה

== לקריאה נוספת ==
* אלון קירה, צילום בחשיפה ארוכה, אלון קירה בית ספר לצילום.
*רועי גליץ, מדריך לצילומי לילה, גליץ בית ספר לצילום.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://dizzo.co.il/long-exposure/ צילום בחשיפה ארוכה], באתר (dizzo)
* [http://www.tamirbibi.co.il/מאמרים%20צילום/73-חשיפה%20ארוכה חשיפה ארוכה בצילום - מדריך] , באתר (tamir bibi)
* [http://www.zilum.org.il/לימודי_צילום/מיפתח_צמצם/ מיפתח צמצם], באתר (סודות הצילום הדיגיטליים).
* [http://www.naturephoto.co.il/zenphoto/index.php?p=Article_GND_Filter ND Filter], באתר (http://www.naturephoto.co.il/).
* [http://cliki.site.co.il/חשיפה_ארוכה חשיפה ארוכה] , באתר (cliki).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צילום
קטגוריה:טכניקות דיגיטליות
אוגוסט השלישי, מלך פולין

אוגוסט השלישי (הסקסוני), מלך פולין (פולנית: August III Sas;) היה מלך פולין והדוכס הגדול של ליטא החל מ-30 ביוני 1734, הנסיך הבוחר מסקסוניה החל מ-11 בפברואר 1733 תחת שם פרידריך אוגוסט השני.

==התואר המלא==
תוארו המלא בלטינית: Augustus tertius, Dei gratia rex Poloniae, magnus dux Lithuaniæ, Russiæ, Prussiæ, Masoviæ, Samogitiæ, Kijoviæ, Volhiniæ, Podoliæ, Podlachiæ, Livoniæ, Smolensciæ, Severiæ, Czerniechoviæque, nec non-hæreditarius dux Saxoniæ et princeps elector.

תוארו המלא בעברית: "אוגוסט השלישי, מלך פולין בחסדו של האל, הדוכס הגדול של ליטא, רוסיה, פרוסיה, מזוביה, סמוגיטיה, קייב, ווהלין, פודוליה, פודלסקיה, ליבוניה, סמולנסק, צ'רניהיב והדוכס היורש והנסיך הבוחר של סקסוניה".

==ביוגרפיה==
פרידריך אוגוסט נולד ב-7 באוקטובר 1696 בדרזדן, והיה בנו החוקי היחיד של אוגוסט השני וכריסטיאנה אברהרדינה מברנדנבורג-ביירוית, בתם של כריסטיאן ארנסט, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית וסופיה לואיזה מוירטמברג. פרידריך אוגוסט חונך על ידי אמו כריסטיאנה, שגידלה אותו כפרוטסטנטי. בזמן טיולו ב-1712 בגרמניה, צרפת ואיטליה הוא המיר בסתר את דתו לקתוליות במטרה לרשת את מלכות פולין מאביו. הוא גילה את דבר המרתו ב-1717, מה שגרם לאי שביעות רצון מצד האצולה הפרוטסטנטית בסקסוניה.

בשנת 1733 מת אביו אוגוסט השני, מלך פולין, ופרידריך אוגוסט ירש את נסיכות הבוחר מסקסוניה. לעומת זאת בפולין פרצה מלחמת הירושה הפולנית, עקב נסיונותיו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת להכתיר שוב את סטניסלאב לשצ'ינסקי למלך פולין. אולם לבסוף הוכתר אוגוסט השלישי למלך פולין, בסיוע האימפריה הרוסית והאימפריה הרומית הקדושה, אשר ניצחו את ממלכת צרפת בשנת 1738.

אוגוסט בילה את רוב זמנו בציד, אופרה, ואיסוף יצירות אמנות, וכמעט לא ביקר בפולין.

לאחר מותו ב-5 באוקטובר 1763 בנו פרידריך כריסטיאן ירש את תפקידו בתור הנסיך הבוחר מסקסוניה, ואילו את כתר פולין קיבל סטניסלאב פוניאטובסקי, אחרון מלכי פולין והדוכסים הגדולים של ליטא.

==משפחתו==
בשנת 1719 התחתן אוגוסט עם מריה יוזפה מאוסטריה, בתם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ווילהלמינה אמליה מבראונשווייג, ממנה נולדו לו 15 ילדים:
* פרידריך אוגוסט (1720–1721)
* יוזף אוגוסט (1721–1728)
* פרידריך כריסטיאן, הנסיך הבוחר מסקסוניה (1722–1763)
* בת (1723)
* מריה אמליה מסקסוניה (1724–1760), התחתנה עם קרלוס השלישי, מלך ספרד
* מריה מרגרטה (1727–1734)
* מריה אנה סופיה מסקסוניה (1728–1797), התחתנה עם מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה
* פרנץ קסאפר, נסיך סקסוניה (1730–1806)
* מריה יוזפה, נסיכת סקסוניה (1731–1767), התחתנה עם לואי פרדיננד, דופן צרפת
* קרל מסקסוניה, דוכס קורלנד (1733–1796)
* מריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה (1735–1782)
* מריה אליזבת, נסיכת סקסוניה (1736–1818)
* אלברט קזימיר, דוכס טשן (1738–1822)
* קלמנס ונצלאוס, נסיך סקסוניה (1739–1812)
* מריה קוניגונדה מסקסוניה (1740–1826)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי פולין
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:אבירי מסדר העיט השחור
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:ילידי 1696
קטגוריה:נפטרים ב-1763
קוזיאטין

קוזיאטין (באוקראינית: Козятин) היא עיר במחוז ויניצה אוקראינה.

==היסטוריה==
העיר הוקמה כמושבם של סוללי מסילת הרכבת באמצע השני של המאה ה-19. ב-1905 פועלי הרכבת המקומיים לקחו חלק פעיל במהפכת 1905, ודוכאו קשות על ידי המשטרה הרוסית.

בין 15 ביולי 1943 ל-28 בדצמבר 1943 הייתה קוזיאטין תחת כיבוש גרמני.

==יהודי העיר==
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-2,650 יהודים, ובתקופה הסובייטית פעלו בה קולחוז יהודי, מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי. רבים מיהודי העיר עבדו בסדנאות הרכבת בעיר ובמפעלי התעשייה שהוקמו בה.

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים במהלך מבצע ברברוסה, רצחו בה אלו בו ביום 385 יהודים. כעבור מספר שבועות רוכזו יהודי העיר שלא הספיקו להימלט ממנה בגטו בן שלושה רחובות שהוקם בה, ממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה.

ב-4 ביוני 1942 פשטו על הגטו שבעיר שוטרים גרמנים ואוקראינים, והעבירו את למעלה מ-500 יושביו למחנה שבויים סמוך, תוך ירי במנסים להימלט. למעט כ-30 יהודים שעברו סלקציה, נרצחו כל היהודים בבורות ירי ליד הכפר טלימונובקה. יתר היהודים נרצחו בדצמבר 1942, תוך מצוד אחר יהודים נוספים מהעיר שהסתתרו בה ויהודים מהעיר סמהורודוק.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1870
The Desired Effect

The Desired Effect הוא אלבום האולפן השני של הזמר האמריקאי ברנדון פלאוורס, סולן להקת הקילרס, כאמן יחיד. האלבום יצא לאור ב-15 במאי 2015. האלבום הוקלט ב-Battle Born Studios שבנבדה, והופק על ידי אריאל רכטשיד ופלאוורס.

האלבום הגיע לפסגת מצעד האלבומים של בריטניה לאחר שמכר 31,077 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו, והיה לאלבום הסולו השני של פלאוורס שהגיע לפסגת מצעד זה.

== סינגלים ==
* Can't Deny My Love - יצא לאור ב-23 במרץ 2015 כסינגל הראשון מהאלבום. לפני הוצאתו פרסם פלאוורס מספר קטעים מהקליפ לשיר, המבוסס על הסיפור "גודמן בראון הצעיר" של נתניאל הות'ורן.
* Still Want You - יצא לאור ב-13 באפריל 2015 כסינגל השני מהאלבום. השיר זכה לביקורות חיוביות, בין היתר על ידי המגזין "בילבורד" שתיאר אותו כ"שיר מדהים", ו-Stereogum, שם תואר השיר כהמשך "התחייה היצירתית שסולן הקילרס חווה באלבומו החדש, The Desired Effect".
* Lonely Town - יצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום ב-27 באפריל 2015.

== ביקורות ==

האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. ב-Metacritic קיבל האלבום ציון ממוצע של 76 מתוך 100, בהסתמך על 23 ביקורות. מאט ייטס מהמגזין Q תיאר את האלבום כ"בדיוק מה שאלבום פופ מעולה צריך להיות". ניל מקורמיק מהטלגרף כינה אותו "סט של פופ-רוק מושחז בצורה מושלמת ממורק עם מקהלות עצומות" וכתב כי "כל רצועה באלבום מציעה תערובת חכמה של מילים נמרצים והוקים קליטים". מארק בומונט מ-NME כתב כי "The Desired Effect הוא אוסף מרשים באופן עקבי".

==רשימת רצועות==

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
Bush

Bush הוא אלבום האולפן ה-13 של הראפר האמריקאי, סנופ דוג. האלבום, שהופק על ידי פארל ויליאמס, יצא לאור ב-12 במאי 2015.

== רקע ==
ב-28 באוגוסט 2014 פורסמה הצצה לשיר עליו עבדו סנופ דוג ופארל ויליאמס יחד. חודש לאחר מכן, הודיע סנופ דוג בחשבון האינסטגרם כי הוא עובד על אלבום חדש עם ויליאמס. אלבום זה הוא אלבום ההיפ הופ הראשון של סנופ דוג מאז "Doggumentary", שיצא לאור ב-29 במרץ 2011. 

בינואר 2015, במהלך תערוכת ה-CES בלאס וגאס, הכריז סנופ דוג על שם האלבום, "Bush", ועל הסינגל הראשון ממנו, "Peaches N Cream".

== סינגלים ==
* Peaches N Cream - יצא לאור ב-10 במרץ 2015 כסינגל הראשון מהאלבום. בשיר משתתף הזמר צ'ארלי וילסון.

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי סנופ דוג
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי פארל ויליאמס
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
אחוזת בית - דיור מוגן

אחוזת בית רעננה (דיור מוגן) היא אחד מבתי הדיור המוגן הראשונים בישראל. הוא נוסד ב-1993 ברעננה, על ידי פרופ' יוסף לוי, יוחאי שניידר ויוסף שלגי.

אחוזת בית ממוקמת ברחוב אחוזה 269 בסמוך לפארק רעננה. הפרויקט כולל גם מרכז מסחרי. יוזם הקמת בית הדיור המוגן בשטח שדות התותים במערב רעננה, היה פרופ' יוסף לוי, רופא בכיר ומנהל מחלקה בבית החולים השרון; הוא הקים אותו ב-1993 בשיתוף עם יוחאי שניידר ויוסף שלגי מחברת "מליבו ישראל" בע"מ (כיום: אחוזת בית רעננה - דיור מוגן בע"מ).
לוי שימש כמנהל הרפואי הראשון של הבית, עד לפרישתו.

הפרויקט כולל כיום כ-340 יחידות דיור, בגדלים שונים (מדירות סטודיו ועד דירות גן ופנטהאוז).

באחוזת בית קיים רצף טיפולי גם לדיירים שעם השנים חלה ירידה במידת עצמאותם. בנוסף לדיור המוגן, קיים בה מתחם של דיור תומך, וכן אגף סיעודי הפועל ברישיון משרד הבריאות ובו מחלקה סיעודית ומחלקה לתשושי נפש.

באחוזת בית כ-150 עובדים. המנהל הרפואי הוא פרופ' אברהם אדונסקי, מנהל המערך הגריאטרי בבית החולים שיבא (תל השומר). מנהלת הבית היא איריס כהן.

אחוזת בית נכנסה אל הבורסה לניירות ערך בתל אביב וביצעה בחודש דצמבר 2014 הנפקה של איגרות חוב בשווי של כ-200 מיליון ₪.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ישראל: דיור מוגן
עבדאללה אבו מערוף

עבדאללה אבו מערוף (בערבית: عبد الله أبو معروف; נולד ב-30 בדצמבר 1956) הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת העשרים בסיעת הרשימה המשותפת מטעם מפלגת חד"ש. רופא במקצועו.

== קורות חיים ==
ד"ר עבדאללה אבו מערוף נולד ביישוב הדרוזי ירכא בגליל. 

אבו מערוף נמנה עם ראשוני סרבני המצפון בעדה הדרוזית. למד רפואה בלנינגרד (כיום סנט פטרסבורג) שבברית המועצות באמצעות מלגה שקיבל מהמפלגה הקומוניסטית הישראלית וקיבל רישיון כללי לעיסוק ברפואה בישראל ב-1988, סיים התמחות באורולוגיה, וקיבל דוקטורט במדעים ופילוסופיה PhD בלנינגרד. נמנה עם מנהיגי ועד היוזמה הדרוזי. הוא פעיל בארגון רופאים לזכויות אדם. עובד בבית חולים כרמל ובשירותי בריאות כללית כרופא משפחה בירכא ואורולוג במרפאה המקצועית בעיר נהריה.

אבו מערוף התמודד במסגרת מפלגת חד"ש בבחירות לכנסות ה-17, ה-18 וה-19, אך לא נבחר בהן לכנסת עקב הצבתו במיקום לא ריאלי. בבחירות לכנסת ה-20, במסגרת התמודדות מטעם חד"ש ברשימה המשותפת, הוצב במקום ה-13 ונבחר לכנסת. מייצג גם את ועד היוזמה הדרוזי.

ב-9 באוגוסט 2017 הגיש את התפטרותו מן הכנסת, במסגרת הסכם רוטציה, במקומו נכנס סעיד אלחרומי מרע"ם.

== חיים אישיים ==
אבו מערוף נשוי לג׳וליה, ומתגורר בירכא.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://hadash.org.il/%D7%94%D7%A8%D7%A9%D7%99%D7%9E%D7%94/ עבדאללה אבו מערוף] באתר האינטרנט של חד"ש

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חד"ש
קטגוריה:חברי הכנסת העשרים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הרשימה המשותפת
קטגוריה:חברי כנסת דרוזים
קטגוריה:רופאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:ירכא: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי הכנסת: רופאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
הפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו

הפיגוע במוזיאון הלאומי בארדו היה פיגוע ירי ומיקוח שהתרחש ב-18 במרץ 2015 במוזיאון הלאומי בארדו בתוניס בירת תוניסיה. הפיגוע תואר כאחת המתקפות החמורות בתוניס בעתות שלום, והחמור ביותר מאז פיגוע התופת בבית הכנסת אלגריבה בו נהרגו 21 בני אדם.

==ההתקפה==
קבוצת טרוריסטים חמושים ברובי קלשניקוב ורימוני יד תקפה את מתחם המוזיאון הלאומי בארדו בתוניס, בסביבות השעה 12:30 לפי השעון המקומי, ירתה ופגעה במספר בני אדם ותפסה בני ערובה. התיירים הותקפו בעת רדתם מאוטובוס כדי לבקר במוזיאון, עשרות תיירים ששרדו את הירי מחוץ למוזיאון רצו פנימה כדי לתפוס בו מחסה, אך התוקפים רצו בעקבותיהם ולקחו אותם כבני ערובה בתוך המתחם. כוחות הביטחון התוניסאיים צרו כשלוש שעות על המתחם ובסופן פרצו פנימה והשתלטו על חלק מהחוטפים. במתקפה נהרגו 22 בני אדם רובם תיירים אירופים ונפצעו עשרות. שניים מהמחבלים נהרגו במהלך פריצת כוחות הביטחון, אך חלקם נמלטו ולפי דיווחי המשטרה התנהל מרדף אחרי שני מחבלים נוספים.

במהלך האירוע הופסקה פעילות הפרלמנט התוניסאי השוכן בבניין סמוך למתחם המוזיאון הלאומי.

ב-29 במרץ, 11 ימים לאחר הפיגוע, נערכה ברחובות תוניס הפגנת מחאה המונית שקראה "העולם הוא בארדו" (العالم باردو). בראש ההפגנה, שהחלה בעיר העתיקה והסתיימה במוזיאון בארדו, עמד נשיא המדינה דאז, אל-באג'י א-סבסי, שלווה בראשי מדינות, בהן אלג'יריה, הרשות הפלסטינית, צרפת, איטליה ופולין.

==אחריות==
לאחר הפיגוע במוזיאון, בוצעו פיגועים נוספים במדינה, ביניהם הפיגוע בסוסה ופיגוע התאבדות באוטובוס בתוניס.

ארגון הטרור המדינה האסלאמית נטל אחריות על פיגועים אלה.

==ההרוגים לפי מדינות מוצאם==
מצבת זיכרון להרוגי הפיגוע (מוצבת מול הכניסה למוזיאון)
{| class="sortable wikitable" 
|-
! colspan=2 | הרוגים לפי מדינות
|-
! style="width:100px;" | מדינה
! style="width:75px;" | הרוגים
|-
| יפן
| 5
|-
| איטליה
| 4
|-
| גרמניה
| 3
|-
| פולין
| 3
|-
| קולומביה
| 2
|-
| ספרד
| 2
|-
| תוניסיה
| 2
|-
| ברזיל
| 1
|-
| אוסטרליה
| 1
|-
| צרפת
| 2
|-
| סך הכול
| 22
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פעולות טרור ב-2015
קטגוריה:פיגועי טרור בתוניסיה
קטגוריה:תוניס
מוזיאון הלאומי בארדו
פיגוע התופת בבית הכנסת אלגריבה

פיגוע התופת בבית הכנסת אלגריבה היה פיגוע טרור שבוצע ב-11 באפריל 2002 באמצעות משאית תופת שהתפוצצה בחזית בית הכנסת העתיק "אלגריבה" באי ג'רבה שבתוניסיה. בפיגוע נהרגו 21 בני אדם.

היה זה הפיגוע השני בבית הכנסת לאחר שבמהלך חג שמיני עצרת (שמחת תורה) תשמ"ו (1985), פתח אחד השוטרים שהיו מופקדים על ביטחון המקום באש על המבקרים, ורצח שלושה מהם.

==הפיגוע==
מחבל בשם ניזאר בן מחמד נאסר נוואר, יליד 1978, הסיע משאית עמוסה בבלוני גז וחומרי נפץ, פרץ את מחסומי הביטחון שלפני בית הכנסת העתיק "אלגריבה" באי ג'רבה שבתוניסיה, והתפוצץ בחזית בית הכנסת.

בפיגוע נרצחו 21 בני אדם, מהם: שלושה מקומיים, 14 תיירים מגרמניה ושני תיירים מצרפת ויותר מ-30 נפצעו.

==החקירה==
למרות שבשעות הראשונות שלאחר האירוע הייתה הנחת המשטרה המקומית הרשמית כי מדובר בתאונה, התברר בחקירת המקרה כי מדובר בפיגוע תופת מכוון. בהמשך חקירה נתגלה כי עמדו מאחרי הפיגוע מוסלמים קיצוניים שהיו קשורים לאל-קאעידה.

במרץ 2003 נעצרו בספרד חמישה בני אדם בחשד לשותפות במימון הפיגוע. באפריל אותה שנה נעצר בפריז לאחר מאמץ מודיעיני משותף של ממשלות באירופה, אזרח גרמני ממוצא פולני שהתאסלם, בשם מישל גנסארסקי, בחשד למעורבות בפיגוע, הוא נכלא והועמד לדין ובפברואר 2009 נידון ל-18 שנות מאסר.

==תמונות מאירוע הזיכרון לנרצחי הפיגוע==
<gallery>
קובץ:Marche 11 avril.jpg
קובץ:Hommage_11_avril.jpg
קובץ:Blumen 11 April.jpg
קובץ:Flowers 11 avril.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/middle_east/2061071.stm Al-Qaeda claims Tunisia attack], BBC, 23 ביוני 2002

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעולות טרור ב-2002
בית הכנסת אלגריבה
קטגוריה:יהדות תוניסיה
בית הכנסת אלגריבה
בית הכנסת אלגריבה
בית הכנסת אלגריבה
בית הכנסת אלגריבה
קטגוריה:ג'רבה
ולנטין שטוקר

ולנטין שטוקר (בגרמנית: Valentin Stocker; נולד ב-12 באפריל 1989) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בפ.צ. בזל בעמדת הקשר שמאלי.

==קריירת מועדונים==
שטוקר החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קרינז. בינואר עבר בפ.צ. בזל ושיחק בקבוצה הצעירה של המועדון. ב-27 בפברואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 0–1 נגד תון במסגרת הגביע השווייצרי. כעבור 4 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה שוב נגד תון. ב-16 במרץ הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 2–4 נגד פ.צ. סיון. ב-12 באפריל 2008 חתם על חוזה מקצועי במדי הקבוצה, לאחר שסיים את עונת עם 3 שערים ב-10 משחקים. בעונת היה שותף לזכייה של בזל בדאבל עם 12 שערים ב-31 משחקים. בגמר הגביע עצמו הוא הבקיע צמד בניצחון 0–6 נגד לוזאן ספורט. ב-23 באפריל 2011 נפצע ונעדר כ-7 חודשים מהמגרשים. ב-3 בדצמבר 2011 חזר למגרשים ובאותו יום אף האריך את חוזהו במועדון עד יוני . בעונת הוא היה שותף להישג השיא של המועדון במפעלים האירופים, חצי גמר הליגה האירופית בו נעצרה על ידי צ'לסי.

ב-18 במאי 2014, חתם בהרטה ברלין תמורת 5 מיליון אירו.

ב-10 בינואר 2018 חזר שטוקר לפ.צ. בזל וחתם לשלוש שנים וחצי.

==קריירה בינלאומית==
סטוקר שיחק בכל נבחרות הנוער של שווייץ. ב-20 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד בו אף הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, המשחק נגמר בניצחון 1–4 לטובת שווייץ. שטוקר השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2014.

==תארים==
; פ.צ. בזל
*אליפות שווייץ: , , , , , 
*הגביע השווייצרי: , , 
*יורנקאפ: , 

; אישיים
*השחקן הצעיר של העונה בשווייץ: 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:קשרי כדורגל שווייצרים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. בזל
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שווייץ
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1989
טלריק

לוגו החברה
טלריק (באנגלית: Telerik, בולגרית: Телерик АД) היא חברה בולגרית המציעה כלי תוכנה המסייעים למפתחי אפליקציות לרשת, למכשירים ניידים ולמחשבים שולחניים. בנוסף החברה מפתחת כלים לפיתוח תוכנה חוצה-פלטפורמות. החברה נוסדה בשנת 2002 עם התמקדות בטכנולוגיית אך מאז הוסיפה מגוון טכנולוגיות לשירותיה.

באוקטובר 2014 הודיעה "Progress Software" על רכישת טלריק. העסקה יצאה לפועל באוקטובר 2014, כאשר סכום הרכישה היה מעל 262 מיליון דולר.

== רכישות ומיזוגים ==
* 2008
** רכישת Vanatec GmbH, ספקית ORM גרמנית
* 2010
** מיזוג עם ArtOfTest האמריקאית
** רכישת TeamPulse הקנדית בשיתוף עם Imaginet
* 2012
** רכישת כלי הניתוח לרשתות Fiddler
* 2013
** רכישת EQATEC Analytics הדנית

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:חברות תוכנה
פביאן כאמוס

פביאן כאמוס (בצרפתית: Fabien Camus, נולד ב-28 בפברואר 1985 בארל שבצרפת) הוא כדורגלן תוניסאי-צרפתי.

==קריירה==
כאמוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ארל אביניון, ובגיל 15 הצטרף לזו של מונפלייה. בגיל 17 הצטרף לקבוצת המילואים של אולימפיק מרסיי, וכעבור שנה הצטרף לקבוצה הראשונה. בקיץ הצטרף לשרלרואה. ב-30 בספטמבר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה נגד קלאב ברוז'.

לאחר שעורר עניין רב בקבוצות ברחבי אירופה כמו: באייר לברקוזן, פריז סן-ז'רמן, מונקו, ספרטק מוסקבה ופנאתינאיקוס, חתם בקיץ לגנק. בעונת חזר לצרפת כאשר הושאל לטרואה וביולי הושאל לאוויאן.

בקיץ חתם באנטוורפן לארבע שנים, אך שוחרר ממנה אחרי שנה אחת. ב-5 בינואר 2018 חתם במכלן.

בדצמבר חתם במונטלימה ובסיום העונה עזב את הקבוצה ללא ששיחק באף משחק ליגה.

כאמוס נולד בצרפת להורים מהגרים מתוניסיה ולכן היה זכאי לשחק עבור נבחרת תוניסיה. בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים תוניסאים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל תוניסאים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:ארל: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ארל אביניון
קטגוריה:כדורגלני מונפלייה
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני שרלרואה
קטגוריה:כדורגלני ראסינג גנק
קטגוריה:כדורגלני טרואה
קטגוריה:כדורגלני אוויאן
קטגוריה:כדורגלני רויאל אנטוורפן
קטגוריה:כדורגלני מכלן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת תוניסיה
קטגוריה:צרפתים ממוצא תוניסאי
קטגוריה:תוניסאים שנולדו ב-1985
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1985
אזאר מאג'די

אזאר מאג'די (בפרסית: آذر ماجدی) היא מסאית ופעילה קומוניסטית איראנית, יושבת ראש ה"ארגון לשחרור האשה" ואחת המנהיגות של מפלגת הפועלים הקומוניסטית של איראן. היא מתנגדת למשטר הרפובליקה האסלאמית של איראן מאז ששבה מלימודים מחוץ לאיראן כדי להתנגד לחומייני, בשנת 1978.

==ביוגרפיה==
מאג'די נולדה באיראן לאב אתאיסט ולאם מוסלמית. הייתה נשואה להוגה המרקסיסטי מנסור הקמט שהוביל את ההתנגדות הקומוניסטית לשאח, והם הורים לשלושה ילדים.

==עמדות פוליטיות==
מאג'די מגדירה את עצמה מרקסיסטית ו"פועלית-קומוניסטית". היא מתארת את האסלאם כ"אידאולוגיה מאוד שונאת נשים". בראיון משנת 2001 אמרה מאג'די ש"הציבור חייב לעשות משהו כדי לחסל את האסלאם". בראיון אחר קבעה מאג'די ש"איסלמופוביה היא מושג מומצא, שמנסה להשתיק את העולם ולמנוע ביקורת על האסלאם ועל התנועה האסלאמית".

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.azarmajedi.com אתר הבית של מאג'די] 
* [https://twitter.com/azarmajedi חשבון הטוויטר של מאג'די]
* [http://www.islam-watch.org/AMajedi/ מאמרים מאת מאג'די] באתר Islam Watch

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:קומוניסטים
קטגוריה:מהגרות מאיראן לממלכה המאוחדת
אל-מנאר (כתב עת)

שער הגיליון השני של אל-מנאר, מרץ 1899
אל-מנאר (בערבית: المنار, "המגדלור") היה כתב עת אסלאמי, שיצא לאור בקהיר על ידי רשיד רידא ברציפות מ-1898 ועד מותו של רידא ב-1935.

בהתחלה הופק כתב העת כשבועון ולאחר מכן הפך לירחון שכלל פרשנות על פי הקוראן, דברי תמיכה במוחמד אבן עבד אל-והאב ותמיכה בהעמקת הידע במדע ובטכנולוגיה. במאמריו קרא רידא לרפורמות באסלאם תוך חזרה לרעיונותיהם של הח'ליפים הראשונים וכן העלה את רעיון המדינה המוסלמית.

כתב העת פרסם ספרים בהמשכים או חלקים מספרים טרם הוצאתם לאור כספרים, כך למשל פורסם בו חלק ניכר מהספר "על טבעי העריצות" של עבד א-רחמן אל-כוואכבי, וזאת בנוסף למאמרים רבים של כוואכבי, בהם פיתח את משנתו בדבר אימוץ מוסדות מדיניים מערביים שמתאימים לאסלאם וכן פיתח את הרעיון של סוציאליזם אסלאמי מתוך האמונה שהקוראן מתיר חלוקה מחדש של העושר.

רשיד רידא העלה באל-מנאר את רעיונותיו של אבן תיימיה בן המאה ה-13, כפי שרידא פירש אותם, כלומר דגש על חזרה לאמונתם של הסלף (בני שלוש הדורות הראשונים לאסלאם), מכאן התנגדות עזה לחידושים של הצופים.

תפוצתו של כתב העת הייתה ברוב השנים 1000–1500 גיליונות אולם השפעתו על הוגי הדעות של המודרניזם באסלאם ועל אנשי הוהאביה ואנשי הסלפיה הייתה גבוהה יותר מאשר מספר הגיליונות שנמכרו.

==קישורים חיצוניים==

*[https://archive.org/details/almanaralmanar גיליונות אל-מנאר], באתר ארכיון האינטרנט

קטגוריה:תאולוגיה אסלאמית
הסנדק מוות

הסנדק מוות או מלאך המוות (בגרמנית: Der Gevatter Tod) הוא סיפור שלוקט על ידי האחים גרים, והוא מספר 44 במעשיות האחים גרים. מאפיינים רבים בסיפור מזכירים את הסיפור "האדון הסנדק" המופיע גם הוא באסופה.

==תוכן הסיפור==
לאדם עני אחד היו שנים עשר ילדים והוא מתקשה מאוד לפרנסם. כאשר נולד הילד השלושה עשר הוא אינו יודע מה לעשות. הוא מחפש סנדק לבנו, האלוהים מציע את עצמו, אולם האיש דוחה אותו בטענה שהוא אינו הוגן כיוון שנותן את כל הכסף לעשירים. לאחר מכן מגיע השטן ומציע את עצמו, אולם האיש דוחה אותו כיוון שהוא מרמה אנשים. לאחר מכן מגיע המוות ומציע את עצמו, האיש מכריז שהוא אכן רוצה בו כיוון שהמוות הוגן ואינו מבדיל בין עשירים לעניים. המוות מופיע ביום הטבילה כסנדק רגיל לכל דבר ולאחר מכן נעלם.

כאשר הנער מתבגר, מגיע אליו המוות ומציע לו הצעה: הוא יהפוך לרופא, ובכל פעם שהמוות יופיע למראשות המיטה יהיה עליו להעניק לחולה סם קסמים שיגרום לו להחלמה מהירה, אולם אם המוות יופיע למרגלות המיטה יהיה על הרופא לוותר ולהניח למוות לקחת אותו, וכך היה והנער הפך לרופא מפורסם. פעם אחת המלך חלה והזמין את הרופא הצעיר, כאשר הגיע הרופא גילה את המוות למרגלות המיטה, אולם הוא החליט להפר את ההסכם, הוא הפך את המלך כך שהמוות היה בכיוון הראש, והשקה את המלך בסם הקסמים. הסנדק הזועם מזהיר את הנער שבפעם הבאה שיעז לעשות דבר כזה יעניש אותו, אולם כאשר בת המלך היפה חולה גם היא, מכריז המלך שמי שירפא אותה יוכל להינשא לה. הרופא הצעיר מפר את הבטחתו בפעם השנייה, הופך את הנסיכה ומשקה את החולה בסם. המוות הזועם מוביל אותו למנהרה תת-קרקעית בה הוא מגלה אלפי נרות שעווה. המוות מסביר שהנר מסמל את שארית חייו של האדם: לצעירים ישנו נר גדול, למבוגרים נר בינוני, ולזקנים נר קטן. הנער מבקש לראות את הנר שלו, ומגלה שהנר קטן מאוד ועומד להיגמר. הוא מבקש מהמוות לשים את הנר הקטן על נר גדול יותר כדי שיוכל להמשיך לחיות, המוות מסכים, אולם כאשר הוא מרים את הנר הקטן הוא מכבה אותו וגורם למותו של הרופא.

== עיבודים בטלוויזיה ==
בסדרה היפנית אגדות האחים גרים, אחד הפרקים עוסק בסיפור סנדק המוות.

עלילת הפרק הראשון בסדרה סיפורי עמים (החייל והמוות), נכתב בהשראת הסיפור סנדק המוות 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מעשיות האחים גרים
גאודה (מלך)

גאודה (המאה ה-2 לפנה"ס) היה נסיך נומידי, בנו של אסטנבעל, ואחיו למחצה של יוגורתה. לאחר מלחמת יוגורתה הפך למלך נומידיה, בנו היה היימפסל השני, ונכדו היה יובה הראשון. 

==ביוגרפיה==
גאודה היה בנו של אסטנבעל, שהיה בנו של מסיניסה. מלבד אסטנבעל למסיניסה נולדו עוד שני ילדים, גולוסה, ומיקיפסה. לאסטנבעל היה בן נוסף לא חוקי בשם יוגורתה. אולם אסטנבעל וגולוסה מתו ממגפה, ומיקיפסה תפס את השלטון ואימץ את יוגורתה. לאחר מותו של מיקיפסה, חלקו את הממלכה אדהרבעל, היימפסל, ויוגורתה. אולם יוגורתה נפטר משני שותפיו, והפך למלך היחיד של נומידיה. הוא פתח ברצח שיטתי של קרובי משפחתו, גאודה ניצל ככל הנראה משום שבגלל מצבו החולני לא נחשב לאיום. יוגורתה גם הסתכסך עם הרפובליקה הרומית, מה שהוביל למלחמת יוגורתה. 

במהלך המלחמה, הציע גאודה למצביא הרומאי קווינטוס קאיקיליוס מטלוס להכתיר אותו כמלך נומידיה ולהעניק לו משמר של פרשים רומאים. מטלוס סירב בנימוק שגאודה אינו מלך ומשמר כזה יהווה עלבון לפרשים רומאים. גאודה היה ממורמר מסירוב זה. ניצל זאת אחד מקציניו של מטלוס גאיוס מריוס, שרצה להיבחר לקונסול ולהחליף את מטלוס בפיקוד. הוא שכנע את גאודה להפיץ שקרים על מטלוס, ופרסם ברומא שמטלוס מעכב את המלחמה יותר מדי. בתמורה הבטיח מריוס לגאודה להפוך אותו למלך נומידיה. לאחר המלחמה הוא אכן קיים את הבטחתו ומינה את גאודה למלך של ממלכה מצומצמת שנותרה לנומידים. גאודה מלך משנת 105 לפנה"ס עד שנת 88 לפנה"ס. בנו היימפסל השני, ונכדו יובה הראשון, ימלכו אחריו.

==לקריאה נוספת==
* גאיוס סאלוסטיוס קריספוס. קאטילינה, יוגורתא, קטעים מדברי הימים. תרגמה מרומית שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ח (1968).

==הערות שוליים==

קטגוריה:נומידיה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
פנחס מינקובסקי

פנחס מינקובסקי (1859–1924) היה חזן ומלחין יהודי יליד אוקראינה.

==קורות חיים==
נולד בעיר בילה צרקווה באוקראינה. למד חזנות בתחילה מאביו שהיה החזן הראשי בעיר. הוא הצטרף למקהלת החזן ניסן ספיבק (ניסי בעלזער) בקישינוב. בגיל 18 התמנה כמחליפו של ספיבק וכעבור שלוש שנים מונה לחזן הראשי בבית הכנסת הכוראלי של קישינב.

הוא המשיך את לימודיו בווינה ולמד אצל שלמה זולצר. שירת כחזן בערים שונות כמו חרסון, למברג ואודסה. ב-1887 הוזמן לשמש כחזן ראשי בבית הכנסת ברחוב אלדרידג' של קהילת קהל עדת ישורון בניו יורק. ב-1892 חזר לשמש במשך 30 שנים כחזן ראשי בבית הכנסת "ברודי" באודסה.

באודסה התחבר לקבוצה של אינטלקטואלים יהודים ביניהם ביאליק והיה נשיאה של האגודה המוזיקלית "הזמיר". לאחר המהפכה הבולשביקית שהטילה הגבלות על התרבות היהודית בברית המועצות, חזר לארצות הברית שם נפטר ונקבר.

==יצירתו==
מינקובסקי כתב מאמרים רבים על חזנות והמוזיקה היהודית בעברית יידיש וגרמנית. הוא חיבר יצירות רבות לחזנות אבל בגלל שהתנגד חריפות להקלטתן "פן יושמעו בבתי מרזח", אין כל הקלטות שלו. יצירותיו נמצאות בכתב בספרייה הלאומית בירושלים.

שני שירים שלו התפרסמו:
*שבת המלכה למילותיו של ביאליק ("החמה מראש האילנות נסתלקה").
*שיר המעלות שהוקלט לראשונה על ידי יוסל'ה רוזנבלט לסרטו ונפטר במהלך הצילומים שלו. ייתכן שרוזנבלט היה קרוב משפחתו של מינקובסקי. השיר היה מועמד שנים רבות להיות המנונה של התנועה הציונית עד שנדחק על ידי התקווה, והוא היה ללחן המקובל בטקסים דתיים, ובסעודות השבת אצל יהודי העולם ובייחוד בארצות הברית. בשנים האחרונות בישראל התפרסם ביצועו של חנן יובל לשיר זה.

==לקריאה נוספת==
* ענת רובינשטיין, חזן ההשכלה: חייו יצירתו והגותו של פנחס מינקובסקי (1924-1859), עבודה לתואר דוקטור, האוניברסיטה העברית בירושלים, 2018.
* ענת רובינשטיין, חזן המשוררים באודסה: חייו ויצירתו של פנחס מינקובסקי, רסלינג, 2024

==קישורים חיצוניים==
* מאמר על פנחס מינקובסקי מאת 
* [http://www.zemereshet.co.il/artist.asp?id=200 פנחס מינקובסקי], באתר זמרשת
* 
* 
* [http://old.piyut.org.il/tradition/1546.html?currPerformance=2002 שיר המעלות בביצוע יוסל'ה רוזנבלט ומקהלה], באתר הזמנה לפיוט
* [https://www.eldridgestreet.org/wp-content/uploads/tale-of-two-cantors.pdf סיפורם של פנחס מינקובסקי ויוסל'ה רוזנבלט], באתר eldrigestreet
* [http://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/judaica/ejud_0002_0014_0_13945.html פנחס מינקובסקי], באתר jewish virtual library
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=FRyatDVQjpQ ביצוע 'שיר המעלות' משנות ה-70 בידי יהודי (לא מזוהה) מארצות הברית] (יוטיוב)
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חזנים אוקראינים
קטגוריה:מלחינים יהודים אוקראינים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה ליטורגית יהודית
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:ילידי 1859
קטגוריה:נפטרים ב-1924
גבריאל רבל

גבריאל רבל (בצרפתית: Gabriel Revel; 10 במאי 1643 – 9 ביולי 1712) היה צייר צרפתי בן המאות ה-17 וה-18.
== ביוגרפיה ==
גבריאל רבל נולד בשאטו טיירי למשפחת אמנים. בצעירותו נסע לפריז, כפי הנראה בהמלצת ז'אן דה לה פונטן, והצטרף לקבוצת אמנים שעבדה עבור לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. רבל היה תלמידו של שארל לה ברן. ב-1683 הפך לחבר באקדמיה. ב-1685 התמנה לצייר את תקרת הספרייה של ארמון הצדק בדיז'ון. עיקר פרסומו בא לו מפורטרטים של אישים שאותם צייר.

הוא מת בדיז'ון ב-9 ביולי 1712.

==מעבודותיו==
<gallery>
Girardon par Revel.jpg|דיוקן של פרנסואה גירארדון
Gabriel Revel - Un philosophe.jpg|פילוסוף
Famille Lemoine.jpg|דיוקן משפחת למון (1683), הציור מוצג במוזיאון לה פונטיין בשאטו טיירי
The sculptor Jean Dubois (1625-1694) by Gabriel Revel.jpg|דיוקן ז'אן דובואה, פסל, ארכיטקט ומעצב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1643
קטגוריה:נפטרים ב-1712
קרב סותול

קרב סותול, שהתרחש ב-110 לפנה"ס, היה ההתנגשות המזוינת הראשונה בין הנומידים לרומאים במהלך מלחמת יוגורתה. הקרב הסתיים בניצחון נומידי מוחץ.

לאחר תבוסת אדהרבעל בקרב קירטה ורציחתו של מאסיווא, יצא כוח רומאי לאפריקה במטרה להעניש את יוגורתה. המפקד הרומאי ניסה לכבוש את העיר המבוצרת והחזקה סותול. יוגורתה השהה את פעולותיו על ידי הבטחות שלום, ובפועל הקיף את מחנהו ושיחד חלק מקציניו. הוא התקיף באחת את הרומאים, ותקף אותם מכל הכיוונים. כמה קוהורטות ערקו לצידו, וחלק מהמפקדים הרומאים ששוחדו מראש הניחו לו להתקרב. אך בקושי הצליחו מעטים מהרומאים להימלט, הם עברו השפלה ולאחר מכן הניחו להם הנומידים לחזור לפרובינקיות הרומאיות באפריקה.

הקרב עורר סערה ברומא והוביל להחלפת המפקד הרומאי בזירה.
קטגוריה:נומידיה
סותול
פקטיאס

פקטיאס (המאה ה-6 לפנה"ס) היה לודי שעורר מרד נגד כורש מלך פרס.

==ביוגרפיה==
לאחר שלידיה נכבשה בידי כורש וסופחה אל ממלכת פרס האחמנית, מינה כורש אדם בשם טבלוס כסטרפ של האזור. טבלוס קבע את מושבו בסרדיס, כורש הפקיד בידי פקטיאס אוצר של זהב שהיה אמור להגיע אל טבלוס, אולם פקטיאס ניצל את הזהב כדי לשכור שכירי חרב ועורר את הערים השונות באסיה הקטנה למרד כללי נגד פרס. המורדים הטילו מצור על סרדיס וטבלוס הגן עליה בחרוף נפש. כורש מיהר ושלח את מזרס לדכא את המרד. פקטיאס נבהל כששמע על כך ונמלט לעיר קימי. מזרס דרש מאנשי העיר להסגיר אותו, הם שאלו את האורקל המקומי שהשיב להם שעליהם לעשות כמצוותו של מזרס, אולם אנשי קימי היו מסופקים והחליטו לשלוח את פקטיאס למיטילנה. אנשי מיטלינה הסכימו להסגיר את פקטיאס תמורת תשלום, אולם אנשי קימי התחרטו ומיהרו להעביר את פקטיאס לכיוס, אולם אנשי כיוס מסרו אותו לפרסים תמורת שטחים. לא ברור מה עלה בגורלו.

==לקריאה נוספת==
* הרודוטוס. היסטוריה. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.
* כתבי הירודוטוס. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר [http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=119 "דעת"].

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה האחמנית
מזרס

מזרס היה מצביא מדי שפעל בשירות כורש.

==ביוגרפיה==
לאחר שלידיה נכבשה בידי כורש וסופחה אל ממלכת פרס האחמנית, מינה כורש אדם בשם טבלוס כסטרפ של האזור. טבלוס קבע את מושבו בסרדיס, כורש הפקיד בידי לודי בשם פקטיאס אוצר של זהב שהיה אמור להגיע אל טבלוס, אולם פקטיאס ניצל את הזהב כדי לשכור שכירי חרב ועורר את הערים השונות באסיה הקטנה למרד כללי נגד פרס. המורדים הטילו מצור על סרדיס וטבלוס הגן עליה בחרוף נפש. כורש מיהר ושלח את מזרס לדכא את המרד. פקטיאס נבהל כששמע על כך ונמלט לעיר קימי. מזרס דרש מאנשי העיר להסגיר אותו, הם שאלו את האורקל המקומי שהשיב להם שעליהם לעשות כמצוותו של מזרס, אולם אנשי קימי היו מסופקים והחליטו לשלוח את פקטיאס למיטליני. אנשי מיטליני הסכימו להסגיר את פקטיאס תמורת תשלום, אולם אנשי קימי התחרטו ומיהרו להעביר את פקטיאס לכיוס, אולם אנשי כיוס מסרו אותו לפרסים תמורת שטחים. לא ברור מה עלה בגורלו.

לאחר מכן קיבל מזרס הוראה לכבוש את שאר הערים ששיתפו פעולה עם פקטיאס. הוא כבש את פירארני ומגנסיה אולם אז חלה ומת. את המשימה השלים הרפגוס.

==לקריאה נוספת==
* הרודוטוס. היסטוריה. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.
* כתבי הירודוטוס. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר [http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=119 "דעת"].
==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:מצביאים פרסים