OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דמטר

קרס
דֵמֵטֵר (ביוונית עתיקה: Δημήτηρ ) היא אלת התבואה במיתולוגיה היוונית, משתייכת לקבוצת האלים הכתוניים ואחת מ-12 האלים האולימפיים. 

מקבילתה הרומית נקראת קרס (בלטינית: Ceres; נקראת גם בהתאמה צ'רס, צרס או סרס בארצות דוברות איטלקית, גרמנית, אנגלית וספרדית), אחותו של יופיטר, ואמה של קורה, המזוהה גם כפרספונה היוונית.

== אלת החקלאות התבואה==
דמטר הייתה בתם של קרונוס וריה, אחותם של הסטיה, האדס, פוסידון, הרה וזאוס ואמה של פרספונה. בתור אלת התבואה היה לה תפקיד חשוב, שכן היוונים נשענו על חקלאות לקיומם ולפיכך ביטאו את הערצתם לדמטר בפסטיבלים וכיבודים אחרים. הקשר שלה לתבואה הפך אותה בעקיפין גם לאלת הפריון.

== מיתוס פרספונה והאדס ==
המיתוס העיקרי של דמטר קשור לבת שלה ושל זאוס, פרספונה, אשר נחטפה על ידי האדס אשר התאהב בה. המיתוס מספר כי האדס, אל השאול, התאהב בפרספונה, בתה של דמטר וחטף אותה אל השאול. דמטר, שאהבה מאוד את בתה, זעמה על האירוע וכתוצאה מכך - הפסיקה את צמיחת היבול והתבואה והביאה בצורת וקרה על האדמה. בני האדם, שגוועו ברעב, התחננו לאלים שישנו את רוע הגזרה. זאוס פנה לדמטר וזו נתנה את הסכמתה להחזרת הסדר הקיים בכך שיאפשרו לה להתאחד חזרה עם בתה. לפיכך זאוס דרש מהאדס להשיב את פרספונה לאמה.

האדס הסכים בלית ברירה, אך לפני ששחרר את פרספונה, נתן לה לאכול גרעיני רימון, שזרע בלבה געגועים עזים ומייסרים אליו. לאחר שבלעה את הגרעין, לא יכולה הייתה פרספונה לחיות ולו שנה אחת בלי האדס. היא חזרה לאמה, אך בכל שנה, הייתה יורדת למספר חודשים (כמספר גרעיני הרימון שאכלה. המספר משתנה מגרסה לגרסה) לשאול, כדי להיות עם האדס. בחודשים אלו, כאבה של דמטר היה חוזר, ושוב היא הייתה מקפיאה את האדמה, העלים היו נושרים ודבר לא היה צומח. כך נוצרו עונות השנה. בתקופת האבל היו החורף והסתיו. כאשר פרספונה הייתה חוזרת מן השאול, הכול היה מתחיל ללבלב ולצמוח והאנשים היו קוצרים את התבואה, כך נוצרו האביב והקיץ.

== פולחן דמטר ==
שלט [[טרקוטה מאלאוסיס מהמאה ה-4 לפנה"ס המתאר את פולחן הסוד (תעלומות אלאוסיניות ) : דמטר יושבת וביתה פרספונה (עומדת ומחזיקה לפיד) מקבלות את פני הבאים במוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה]]
נהוג היה לקיים שני פולחנים לדמטר ולבתה פרספונה.

הראשון, מיסתירה - פולחן הסוד, התקיים באלאוסיס (קרוב לאתונה).
נשים היו יוצאות למסע רגלי של כ-30 ק"מ מאתונה לאלאוסיס, שם היו עורכות טקס לזכר ניסיונה של דמטר להעניק חיי נצח לאנושות באמצעות הכנסת תינוק לאש הבוערת.

הפולחן השני, שנקרא תסמופוריה, נמשך 10 ימים והיה מיועד לנשים נשואות בלבד. אף על פי שהומרוס בהמנוניו קשר כתרים רבים לדמטר, ובמיוחד ייחס לה לימוד החקלאות לבני-האדם, הרי שגברי אתונה לא אהבו את הפולחן הנשי והיו נוהגים לספר בדיחות גסות על המתרחש בו. אחד מהלועגים לו היה אלקיביאדס. המחזאי אריסטופאנס תיאר בהרחבה את פולחן דמטר תוך שהוא מבקר אותו, ו"שלח" אליו גברים מחופשים לנשים ("נשים בחג תסמופוריה").

על שמה נקרא האסטרואיד הראשון וכוכב הלכת הננסי "קרס".

==לקריאה נוספת==
* 
* רות נצר. המיתוס של דמטר ופרספונה, שחזור פואטי. בתוך: נפש הספרות - מסות על ספרות ושירה במבט יונגיאני. כרמל. 2021.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלים אולימפיים
קטגוריה:אלים כתוניים
קטגוריה:אלות אדמה
קטגוריה:אלי חקלאות
קטגוריה:אלות פריון
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
אנדז'יי מייבסקי

אנדז'יי מייבסקי (בפולנית: Andrzej Majewski; ), מחבר פתגמים, סופר, פובליציסט, כתב פיליטונים ואמן צילום, בוגר האקדמיה לכלכלה.
== ביוגרפיה ==
מייבסקי, יליד ורוצלב, זכה בחידון פתגמים על שם שטיינהאוס בשנת 1995, ובציון לשבח בתחרות על שם לֶץ בשנת 2000. 

הפתגמים שחיבר ראו אור במספר אנתולוגיות בנושא הפתגם הפולני והעולמי. הללו תורגמו לשפות רבות, ביניהן אנגלית, גרמנית, רומנית, צ'כית, קוריאנית ועברית. 

מלבד פתגמים כתב מייבסקי שירים וסיפורים לילדים שפורסמו בספרי לימוד ובעיתונות עם קהל יעד מתאים. 

כיום (ינואר 2007) משמש מייבסקי נשיא קרן "Sapere Aude Foundation". הוא ראש האיגוד האקולוגי "ורוצלב שלנו", איש ציבור, מארגן חידונים ומופעים לנוער, חבר הארגון מנסה אינטרנשיונל, חבר ומייסד מועדון מכוניות בוורוצלב, וסגן ראש מועדון גביע המכוניות (1998) הפולני.

==דוגמאות לפתגמים שכתב==
* קולומבוס לא היה הראשון שגילה את אמריקה - הוא היה הראשון לרשום עליה פטנט.
* עבד חולם על החירות, אדם חופשי חולם על עושר, העשירים חולמים על כוח, ובעלי הכוח חולמים על החירות.
* האדם המציא את המכונית כדי לשבת בנוחות בפקקי תנועה.
* אהבת האמת הראשונה היא גם תמיד האחרונה.
* אם אינך רוצה שיירד גשם, הסתובב תמיד עם מטרייה.
* פוליטיקה היא אמנות גדולה. היא מצליחה לשכנע את האדם לשלם עבור מה שנגנב ממנו.

==עבודותיו==
;ספרי פתגמים:
*"פתגמים ומשפטים שיינערו את העולם אבל גם לא" - יצא בשנת 1999
*"פתגמים בהתנצלות בפני מגנום בפארוו" (Magnum in Parvo) - יצא בשנת 2000
*"פתגמים (Aphorisms for every occasion)- יצא בשנת 2007
;ספרי ילדים:
*אדם הנודד הבלתי נלאה- אגדה בנוסח שירי (2002) 
*102 עצות לילדים חכמים, מנומסים ולא ממושמעים (2003)
;עבודות בצילום:
*ריקוד שמש בגשם (2000)
*ארעיות ונצח (2004)
;תערוכות צילום:
*ורוצלב – מוזיאון העיר בבית העירייה (2004)
*ורשה – מוזיאון בורשה (2005)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרים פולנים
קטגוריה:צלמים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1966
ניקולו פאגאניני

ניקולו פאגאניני (באיטלקית: Niccolò Paganini; 27 באוקטובר 1782 - 27 במאי 1840) היה כנר וירטואוז, גיטריסט ומלחין איטלקי. פאגאניני נחשב לאחד מגדולי הכנרים בכל הזמנים ואחד מגדולי הווירטואוזיה של זמנו. ביצירותיו השאיר פאגאניני חותם של טכניקות נגינה מודרניות ובכך תרם רבות להתפתחות טכניקות הנגינה על הכינור. כנרים נוספים כגון פבלו סרסטה הושפעו רבות מטכניקות הנגינה של פאגאניני, וטכניקות אלו ניכרות בכתיבתם. פאגאניני וכתביו היוו השראה רבה על מוזיקאים ומלחינים רבים.

==ביוגרפיה==
ניקולו פאגאניני נולד בג'נובה שבאיטליה ב-27 באוקטובר 1782. אביו, שהיה חובב מוזיקה ובעל חנות, לימד אותו לנגן בכינור בגיל 7, ופאגאניני החל להלחין בטרם מלאו לו 8 שנים. בגיל 12 פאגאניני ניגן את הקונצרט הפומבי הראשון שלו. בגיל הנעורים למד ממספר מורים. במהרה הוא התפרסם ברחבי איטליה, אך הוא לא הצליח להתמודד עם הצלחתו והחל לשתות לשוכרה ולהמר. הקריירה של פאגאניני ניצלה בזכות גברת שזהותה לא ידועה שלקחה אותו תחת חסותה באחוזתה, שם הבריא והמשיך ללמוד נגינה בכינור למשך מספר שנים. באותו הזמן, למד גם לנגן בגיטרה. 

בגיל 23 חזר פאגאניני לעסקי המוזיקה, כשהיה המורה למוזיקה של אחותו של נפוליאון בונפרטה. במהרה היה פאגאניני לאגדה בשל שליטתו המופלאה בכינור, ובשנים 1828 – 1834 הוא ניגן מאות קונצרטים בערים הגדולות של אירופה. בשנים אלה הופיע בין השאר בכורה במילאנו (1813), וינה (1828) ולונדון ופריז (1831). פאגאניני היה בין המוזיקאים הראשונים, אם לא הראשון שבהם, שהיה לנגן הנודד בין מדינות שונות כאמן בודד, ללא ליווי מוזיקלי. פאגאניני עשה הון רב כמוזיקאי נודד, והצליח למשוך אל עצמו קהל רב. 

במופעיו היה נוהג פאגאניני לנגן אחת מיצירותיו עד סופה על הכינור, לקרוע מיתר אחד ולאחר מכן לנגן שוב את כל היצירה על מספר המיתרים הנותרים עד שניגן יצירה שלמה על מיתר אחד.

בריאותו של פאגאניני הדרדרה כתוצאה מהרעלת כספית. המחלה גרמה לו לאבד את היכולת לנגן בכינור, והוא פרש מנגינה בסביבות שנת 1834. ניקולו פאגאניני נפטר ב-27 במאי 1840 בעיר ניס שבצרפת, ונקבר בפארמה שבאיטליה. פאגאניני פיתח שיטות חדשות של נגינה בכינור והמוזיקה שכתב הייתה מורכבת מאוד. עשרות שנים אחרי מותו כנרים עדיין לא היו מסוגלים לנגן את יצירותיו. הוא השאיר אחריו סדרה של סונאטות, 24 קפריצ'י, שישה קונצ'רטי לכינור, רביעיית מיתרים ויצירות רבות המשלבות נגינה בגיטרה.

==השפעה==
מלחינים משמעותיים רבים הושפעו מיצירותיו של פאגאניני. יצירות מפורסמות של מלחינים אחרים רבים כגון יוהנס ברהמס, פרנץ ליסט, רוברט שומאן, פרדריק שופן, וסרגיי רחמנינוב מתבססות על תמות של פאגאניני, ובייחוד תמות מ-24 הקפריצ'י שלו. מהמוכרים מביניהם הם שישה אטיודים לפסנתר של ליסט המבוססים על תמות שונות של פאגאניני, ומביניהם "La Campanella" המבוסס על התמה בפרק השלישי של הקונצ'רטו השני של פאגאניני, ו"רפסודיה על תמה של פאגאניני" של רחמנינוב, המבוססת על תמה מקפריצ'ו מספר 24 מתוך 24 קפריצ'י של פאגאניני.

==ראו גם==
*תחרות פאגאניני

==קישורים חיצוניים==

* שלמה מינץ, [http://opusmagazine.co.il/article/paganini-24-caprices/ "הקפריסים של פגניני: אטיודים או יצירות אמנות?"] בתוך אופוס המגזין למוזיקה קלאסית
* 
* 
* 

קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:כנרים איטלקים
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:ילידי 1782
קטגוריה:נפטרים ב-1840
גיזת הזהב

יאסון מביא לפליאס את גיזת הזהב
במיתולוגיה היוונית, גיזת הזהב (ביוונית: Χρυσόμαλλον δέρας) הייתה שרידי צמרו של האַיִל האגדי כריסומאלוס (Χρυσομαλλος), אשר שימשה עילה למסעם של יאסון וגיבורים מיתולוגיים נוספים לעיר קולכיס על הספינה ארגו, מסע המכונה "מסע הארגונאוטים". סיפור המסע והרקע לו מכונים על פי רוב בשם "גיזת הזהב".

== תקציר העלילה ==

לאתאמאס מלך בויאוטיה ואשתו הראשונה נאפלה, נולדו בן פריקסוס ובת הלה. לאחר מותה של אמם נשא המלך את אינו לאשה ונולדו להם שני ילדים. לפי עצתו של האורקל מדלפי שמקורה בתככים של אשתו השנייה, עמד אתאמאס להקריב את פריקסוס והלה קורבן לאלים למניעת בצורת בארצו. נאפלה הופיעה בחלומו של פריקסוס ואמרה לו לקחת את אחותו ולברוח. הרמס שליח האלים הביא להם איל מופלא שצמרו זהב ששמו כריסומאלוס. האיל ידע לדבר בשפת אנוש ולעוף. הילדים עלו על גב האיל, וזה החל לעוף לקולכיס שבקווקז, לעיר בשם פאסוס, אשר כיום נקראת פותי. כאשר עברו מעל המצר שבימינו נקרא הדרדנלים התחוללה סופה והלה נפלה למיצר המים שנקרא על שמה: "הלספונטוס".

פריקסוס הגיע לקולכיס והתקבל על ידי אייטס המלך. הוא והאיל חיו בשלווה עד סוף ימיו. כשהזדקן האיל ביקש מפריקסוס להקריבו לזאוס. את צמרו הזהוב תלה איטס על עץ אלון בחורש הקדוש של ארס. על משמר גיזת הזהב הופקד דרקון.

פליאס, דודו של יאסון, שלח אותו להביא את גיזת הזהב, בתקווה שלא ישוב ממסעו. לטענתו, נשמתו של פריקסוס תנוח בשלום רק כאשר תשוב גיזת הזהב למולדתו (של פריקסוס), ומשימה זו מוטלת על מי שחפץ למלוך ביולקוס.

סיפורו של יאסון מופיע בספר "מטמורפוזות" מאת אובידיוס.

==בתרבות==
היוונים זיהו את קבוצת הכוכבים "טלה" (Aries) שעל שמה המזל טלה, עם כריסומאלוס.

האגדה היוותה גם השראה לשמו של מסדר האבירים מסדר גיזת הזהב.

בסמל ניו זילנד משובץ סמל גיזת הזהב המסמל את ענף הצאן המפותח של המדינה.

בספר פרסי ג'קסון וים המפלצות מסדרת הספרים פרסי ג'קסון, גיבורי הסדרה משתמשים בגיזה כדי להציל את העץ של מחנה החצויים שמגן עליו וכך בסוף הספר יוצאת תאליה מן העץ ופותחת את העלילה לספר השלישי.

==לקריאה נוספת==
* רוברט גרייבס, גיזת הזהב, בתרגום משה דור, הוצאת עם עובד, 1959; בתרגום איתמר פארן, הוצאת אודיסיאה, 2004

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מסע הארגונאוטים
דנה מודן

דנה מודן (נולדה ב-29 במאי 1970) היא תסריטאית, במאית, שחקנית, יוצרת ומנחת טלוויזיה ישראלית. זוכת חמישה פרסי האקדמיה לטלוויזיה ופרס לנדאו לאומנויות.

==ביוגרפיה==
דנה מודן גדלה בשיכון הרופאים של תל השומר. אביה, פרופ' ברוך מודן, היה חוקר בתחום הסרטן והאפידמיולוגיה וכיהן כמנכ"ל משרד הבריאות. אמהּ, פרופ' מיכאלה מודן, הייתה חוקרת בבית החולים תל השומר שעסקה גם בביוסטטיסטיקה. אחותה, רותו מודן, היא קומיקסאית ואחות נוספת שלה היא רופאת הילדים פרופ' דלית מודן.

את הקריירה העיתונאית שלה החלה מודן ככתבת במוסף ״סופשבוע״ של מעריב. לאחר מכן שיחקה בסרט "שחקנים", בסרט הקומדיה "ציפורים בניוטרל" (1996), ובסרט הקצר "מלכה לב אדום" (1996) לצד שי אביבי, בסדרה "פלורנטין" (1997) ועוד. ב-1999 השתתפה בתפקיד משנה בסרט "צור הדסים".

בשנת 1999 יצרה והנחתה את תוכנית האירוח "יחסים מסוכנים" ששודרה בערוץ 2. בשנת 2000 הצטרפה לערוץ ביפ בכבלים, בו הנחתה תחילה את התוכנית "הקו האדום", ולאחר מכן את תוכנית השידוכים ההומוריסטית "דאבל דייט" לצד הקומיקאי רועי לוי במשך שלוש עונות (2002–2004). תוכנית זו זכתה להצלחה ושודרה גם בערוץ 2.

בשנת 2004 הפיקה, יצרה וכתבה את סדרת הטלוויזיה "אהבה זה כואב" ששודרה בערוץ 10, בה שיחקה בתפקיד הראשי לצד אסי כהן הסדרה זכתה בפרס סדרת הדרמה של השנה בפרסי האקדמיה לטלוויזיה.

בשנת 2007 יצרה וכתבה את הסדרה ״אבידות ומציאות". 

בשנת 2008 יצרה יחד עם יונתן קוניאק את תוכנית הטלוויזיה "טינופת", עבור ערוץ "הוט 3". 

בסוף שנת 2009 שבה לשתף פעולה עם רועי לוי בכתיבת והגשת התוכנית "עונת החתונות"

. ב-2011 עלתה עונתה השנייה של תוכנית זו, הפעם בערוץ הוט קומדי סנטרל ובשם "עונת החתונות וצרות אחרות".

ב 2012 יצרה את הסדרה "אננדה" בערוץ HOT3 בה גם שיחקה בתפקיד הראשי. הסדרה המבוססת על חוויותיה בטיול שעשתה בהודו בשנת 2007. על סדרה זו זכתה בפרס התסריט ובפרס השחקנית בפרסי האקדמיה לטלוויזיה.

ב-2015 שודרה העונה השנייה של הסדרה.

ב-2018 יצרה יחד עם רם נהרי ואסי כהן את הסדרה "ככה זה", ששודרה ב-YES. בסדרה משחקת מודן בתפקיד הראשי לצד אסי כהן פעם נוספת, 14 שנים לאחר שכיכבו יחד ב"אהבה זה כואב".

הסדרה זכתה בפרס הסדרה הקומית, פרס התסריט הקומי, פרס השחקן ופרס הבמאי. 

ב-2022 יצרה וכתבה את הסדרה "אבירם כץ", בה גם שיחקה, לערוץכאן 11. 

הסדרה זכתה בפרס המוזיקה ובפרס השחקן הראשי בפרסי האקדמיה לטלוויזיה 

בשנת 2024 כתבה יחד עם אחותה רותו וביימה את סרט הקולנוע ״הנכס״ 

מודן זכתה בפרס לנדאו למדעים ואמנויות לשנת 2021 בתחום התסריטאות 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תסריטאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:תסריטאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרות פנימיית הדסים
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: שחקנים
קטגוריה:סגל קשת
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:זוכות פרס האקדמיה לטלוויזיה: שחקנית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
אלן באדיו

אלן באדיו (בצרפתית: Alain Badiou; נולד ב-17 בינואר 1937) הוא פילוסוף צרפתי, המשתייך בדעותיו לשמאל הסוציאליסטי.

==ביוגרפיה==
באדיו נולד ברבאט שבמרוקו, ובצעירותו עבר לצרפת, שם למד בסורבון. היה פעיל במפלגה הקומוניסטית והשתתף בקבוצת הלמידה של לואי אלתוסר. לאורך השנים פרסם רומנים ומחזות לצד כתיבה פורייה של פילוסופיה.

העביר סדנאות של חשיבה פילוסופית בבקתות בשווייץ, בסגנון "שפר את חייך". כיום מלמד בסמינר קולז' בינלאומי קורסים על ה"אנטי פילוסופים" - פאולוס, ניטשה, לודוויג ויטגנשטיין ולאקאן, אמריטוס של אקול נורמל סופרייר. מושפע גם מאפלטון, הגל, וז'יל דלז.

==הגותו==
תפיסת האמת שלו מושפעת ממשפט גדל במתמטיקה, כל מערכת של אקסיומה מכילה נקודת יתר. ברגע מסוים יכולה להגיח האמת, באחד מארבעה תחומים: מדע, אמנות, פוליטיקה, ואהבה. נאמנות לאותו אירוע ("להמשיך") היא הטוב, והרע מוגדר כסוגים שונים של שלילת האמת. הסובייקט מכונן ביחס לאותה אמת.

האדם הוא החיה היחידה שיש לה פוטנציאל לחרוג מהמוכר והחייתי, וזהו הפוטנציאל לסובייקטיביות, הפוטנציאל ("הרוחני") שהופך את האדם לנצחי. על ידי תזוזה מ"מה שישנו", הבהמתי, התחום המוכר שבו אנו פועלים מדחפים, עיקרון ההישרדות, הוויה לקראת המוות. הסובייקטיביות היא דבר מה לא צפוי, כשהאדם מסוגל לזהותו כחידוש גמור מבלי לנסות למקם אותו בתוך המוכר. האדם מאפשר לאמת לעבור דרכו, "מישהו" רואה את עצמו כ"אני" כשהוויתו מטולטלת.

בשנת 2011 ביחד עם אריק חזן חיבר ספר על האנטישמיות בצרפת. באדיו הואשם באנטישמיות על ידי בני לוי ואחרים.

==ספרו שתורגם לעברית==
*אתיקה: מסה על תודעת הרוע (תרגום: עדי אפעל), רסלינג, 2005.
*נושא השינוי: שיעורים מבית הספר האירופי לתארים מתקדמים (תרגום: אלירן בר-אל), רסלינג, 2021

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:סגל אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1937
קליפורניום

קַלִיפֿוֹרְנִיּוּם (Californium) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי ומתכתי מסדרת האקטינידים, שסמלו הכימי Cf ומספרו האטומי 98. קליפורניום הוא היסוד הטרנס-אורני השישי.

==היסטוריה==
היסוד זוהה על ידי צוות המדענים סטנלי ג'רלד תומפסון , קנת סטריט , אלברט גיורסו וגלן סיבורג בפברואר 1950. הגילוי פורסם ב-1 במאי 1950. היסוד נקרא על שם אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ומדינת קליפורניה. הוא נוצר במאיץ החלקיקים שפעל אז בברקלי, ציקלוטרון שהיקפו 1.52 מ', באמצעות הפצצת <sup>242</sup>Cm, שהוא איזוטופ יציב יחסית, בקרינת אלפא. כתוצאה מכך נוצרו אטומי <sup>245</sup>Cf.

==תרכובות==
תרכובות מעטות בלבד המכילות קליפורניום נוצרו והן נחקרות. ביניהן:
*קליפורניום שלוש-חמצני (CfO<sub>3</sub>).
*קליפורניום שלוש-כלורי (CfCl<sub>3</sub>).
*קליפורניום אוקסיכלורידי (CfOCl).

==שימושים==
האיזוטופ <sup>252</sup>Cf הוא מקור נייטרונים חזק, ו-1 מיקרוגרם (0.000001 גרם) מסוגל לייצר כ-170,000,000 נייטרונים בדקה. בשל תכונה זו הוא משמש כמזהה כסף וזהב במכרות. כמו כן, הוא משמש לאיתור בארות נפט ומים, באמצעות מתקן מסוג מודד לחות נייטרונים .

==איזוטופים של קליפורניום==
{| class=wikitable style=font-size:95%; white-space:nowrap style=text-align:center
!rowspan=2| סמל
! (p)Z
! (n)N
! מסה איזוטופית (u)
!rowspan=2| זמן מחצית חיים
!rowspan=2| ספין גרעיני
! שכיחות האיזוטופ
! טווח השינוי הטבעי
|-
!colspan=3| התרגשות אנרגטית
!colspan=2| (כשבר מולרי מהיסוד)
|-
| <sup>237</sup>Cf
|rowspan=21| 98
| 139
| 237.06207(54)#
| s (3)2.1
| 5/2+#
|
|
|-
| <sup>238</sup>Cf
| 140
| 238.06141(43)#
| ms (13)21.1
| 0+
|
|
|-
| <sup>239</sup>Cf
| 141
| 239.06242(23)#
| [s (37-12+)39] s (30)60
| 5/2+#
|
|
|-
| <sup>240</sup>Cf
| 142
| 240.06230(22)#
| min (15)1.06
| 0+
|
|
|-
| <sup>241</sup>Cf
| 143
| 241.06373(27)#
| min (70)3.78
| 7/2-#
|
|
|-
| <sup>242</sup>Cf
| 144
| 242.06370(4)
| min (15)3.49
| 0+
|
|
|-
| <sup>243</sup>Cf
| 145
| 243.06543(15)#
| min (5)10.7
| (1/2+)
|
|
|-
| <sup>244</sup>Cf
| 146
| 244.066001(3)
| min (6)19.4
| 0+
|
|
|-
| <sup>245</sup>Cf
| 147
| 245.068049(3)
| min (15)45.0
| (5/2+)
|
|
|-
| <sup>246</sup>Cf
| 148
| 246.0688053(22)
| h (5)35.7
| 0+
|
|
|-
| <sup>247</sup>Cf
| 149
| 247.071001(9)
| h (3)3.11
| (7/2+)#
|
|
|-
| <sup>248</sup>Cf
| 150
| 248.072185(6)
| d (28)333.5
| 0+
|
|
|-
| <sup>249</sup>Cf
| 151
| 249.0748535(24)
| a (2)351
| 9/2-
|
|
|-
| <sup>249m</sup>Cf
| colspan=2 |keV 144.98(5)
| µs (5)45
| 5/2+
|
|
|-
| <sup>250</sup>Cf
| 152
| 250.0764061(22)
| a (9)13.08
| 0+
|
|
|-
| <sup>251</sup>Cf
| 153
| 251.079587(5)
| a (40)900
| 1/2+
|
|
|-
| <sup>252</sup>Cf
| 154
| 252.081626(5)
| a (8)2.645
| 0+
|
|
|-
| <sup>253</sup>Cf
| 155
| 253.085133(7)
| d (8)17.81
| (7/2+)
|
|
|-
| <sup>254</sup>Cf
| 156
| 254.087323(13)
| d (2)60.5
| 0+
|
|
|-
| <sup>255</sup>Cf
| 157
| 255.09105(22)#
| min (18)85
| (7/2+)
|
|
|-
| <sup>256</sup>Cf
| 158
| 256.09344(32)#
| min (12)12.3
| 0+
|
|
|}

קליפורניום-251, האיזוטופ היציב ביותר של היסוד, דועך בדעיכת אלפא לקוריום-247.

==קישורים חיצוניים==

*.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:אקטינידים
קטגוריה:אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
מתיל"ן

יחידת מתיל"ן היא יחידה מיוחדת של משמר הגבול. השם מתיל"ן הוא ראשי תיבות של "מארבים, תצפיות, יירוט, לוחמה ניידת" וייעודה לוחמה בטרור ולוחמה בפשיעה החמורה באמצעות מארבים, תצפיות והסוואה.

== היסטוריה ==
היחידה פעלה באזור קו התפר בהרי יהודה, בעיר ירושלים ועוטף ירושלים בין השנים 1996 ל-2012.

תחילה הוקמו צוותי מתיל"ן בכל מרחב ונחלקו למספר גזרות: מג"ב ירושלים, מג"ב צפון, מג"ב מרכז, מג"ב דרום (שם הוקם הצוות הראשון) ומג"ב רמון בגבול מצרים. צוותים אלה היו קטנים ושולבו בתוך הפלוגות המבצעיות והוכפפו למפקד הפלוגה. לאחר זמן קצר יחסית, צוותי המתיל"ן בכל חלקי הארץ פורקו ואנשי הצוות שולבו במשימות פלוגות הבט"ש אליהם השתיכו, למעט במג"ב ירושלים שנשארה ולא פורקה. 

מתיל"ן מג"ב ירושלים הפכה ליחידה עצמאית, בעלת מטה סדור וכללה מספר צוותים מבצעיים בשיאה מנתה היחידה כארבעים לוחמים ואנשי מנהלה. היחידה הייתה תחת פיקוד ישיר של מפקד מרחב ירושלים והופעלה בכלל הגזרות.

מתיל"ן ירושלים פעלה בעיקר במרחב התפר ובכפרי מזרח העיר ירושלים והעוטף ועסקה באיסוף מודיעין טקטי, במקביל פעלה היחידה באופן חשאי ועסקה בפעילות מסועורבת, ובמארבים מוסווים, בין היתר הייתה לכח מעצרים מורכבים ועשתה שימוש באמצעים ייחודיים שלא היו מצויים בקרב שאר היחידות באותה העת.

בשנת 2000 בשלהי האינתיפאדה השנייה היוותה מתילן ירושלים חוד החנית באזור ירושלים וקו התפר בלחימה בטרור ולזכותה עשרות רבות של פעילויות מבצעיות בסיכול ומעצרים של מפגעים וחוליות טרור. היחידה זכתה להערכה והוקרה ואף ניתן לה פרס המפכל ויחידה מצטינת של מפקד מגב. המשמעת ביחידה הייתה רחוקה מצבאית: הלוחמים הסתובבו ברובם בבגדים אזרחיים וללא יחס לדרגות או סולם פיקודי. הערכים המובילים ביחידה היו דבקות במטרה, אחוות לוחמים, העזה וביצוע מושלם של משימות.

בשנת 2007 עבר משכנה של היחידה למפקדת עוטף ירושלים ובין היתר הייתה היחידה אמונה על הכפרים והיישובים היהודים בגזרת העוטף.

במרוצת הזמן החליט מפקד מג"ב ניצב יורם הלוי לאחד את היחידה עם ימ"ס ירושלים. בשנת 2012 פורקה היחידה ולוחמיה שולבו ביחידת הימ"ס של ירושלים. 

בשנת 2017, במסגרת החטיבה הטקטית של משמר הגבול, הוקמו צוותי מתיל"ן.<ref>.</ref>

בינואר 2021 הוקמו צוותים נוספים במרחבי מג"ב השונים בכלל זה בעוטף ירושלים, מג"ב ירושלים ובמגב איו"ש.

==מיון והכשרה==
בתחילת דרכה של מתיל"ן ירושלים הלוחמים גויסו בשיטת חבר מביא חבר. ולאחר שהלוחמים היו נבחרים הם נשלחו למיון וגיבוש של היחידה. 

במהלך ההכשרה הלוחמים עברו תוכני שדאות, הישרדות בשטח, הסוואה, ירי, כושר קרבי, לוחמה בטרור. בסיום ההכשרה עברו הלוחמים השלמה יחידתית בלוחמת גרילה בבית הספר ללוחמה נגד גרילה בבא"פ אליקים במסגרתו מתקיימים סיורים וניווטים למרחקים ארוכים, בדגש על שליטה בתפעול אמצעי הסוואה מתקדמים.

==סמל ==
סיכת היחידה כוללת במרכזה טרקטורון, מאחוריו פיצוץ, על רקע מצודה וכנפיים בדומה לסמל משמר הגבול. לימים למתיל"ן ירושלים היה סמל יחידה שונה ייחודי.

== קישורים חיצוניים ==
*[https://web.archive.org/web/20060304061435/http://www.police.gov.il/persumim/kitvey_et/01_183/06_183.asp כתבה על מתיל"ן],ירושלים "מראות המשטרה", גיליון 183.
*, כתבה בערוץ 10 על פעילות מתיל"ן ירושלים

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות משמר הגבול
מתילן

מתילֵן (בלועזית: Methylene) היא קבוצה פונקציונלית יונית, בעלת מטען שלילי כפול, המורכבת מאטום פחמן ושני אטומים של מימן (CH<sub>2</sub>).

המתילן מהווה בסיס לתרכובות רבות, במיוחד בחומרים אורגניים. שני האלקטרונים החופשיים של המתילן יכולים ליצור שני קשרים יחידים, כמו במתאן ובמתילן כלוריד, או קשר אחד כפול, כמו בפורמלין ומתילן-ציקלופרופין.

חומרים נוספים המבוססים על מתילן כוללים את:
*מתילן בלו
*חומצה אספרטית
*טירוזין
*חומצה גלוטמית
*ציסטאין
*סרין
*פנילאלנין

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קבוצות פונקציונליות
תור (עוף)

[[תור אדום עין בדרום אפריקה]]
[[תור מנוקד]]
תור (שם מדעי: Streptopelia) הוא סוג של עוף בגודל בינוני-קטן ממשפחת היוניים. למרבית המינים בסוג קווי דמיון משותפים: החלק העליון חום בהיר והחלק התחתון בגווני וורוד-אדום. לחלקם עיטור על הצוואר (צווארון) בצבעי שחור ולבן. 

מוצאם של מרבית המינים באפריקה, חלקם נפוצים אף באזורים הטרופיים של דרום אסיה. התורים הם עופות סתגלתניים, המצליחים לשרוד ולהתרבות במגוון אזורי מחיה. 

מספר מינים מוגדרים כמינים פולשים במדינות שונות, כך תור הצווארון הנפוץ בכל אירופה ופלש בעזרת האדם לארצות הברית (בשנות ה-60) ומרחיב שם את תפוצתו, התור המנוקד שפלש לארצות הברית, לאינדונזיה, לאוסטרליה ולניו זילנד. או הצוצלת שפלשה למרבית המדינות שהיו בעבר חלק מהאימפריה העות'מאנית, לרבות לישראל.

==אזכורים בתנ"ך==

וַיֹּאמֶר אֵלָיו, קְחָה לִי עֶגְלָה מְשֻׁלֶּשֶׁת, וְעֵז מְשֻׁלֶּשֶׁת, וְאַיִל מְשֻׁלָּשׁ; וְתֹר, וְגוֹזָל: (בראשית פרק טו פסוק ט)

וּבִמְלֹאת יְמֵי טָהֳרָהּ לְבֵן אוֹ לְבַת תָּבִיא כֶּבֶשׂ בֶּן שְׁנָתוֹ לְעֹלָה וּבֶן יוֹנָה אוֹ תֹר לְחַטָּאת אֶל פֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד אֶל הַכֹּהֵן: (ויקרא פרק יב פסוק ו)

גַּם חֲסִידָה בַשָּׁמַיִם יָדְעָה מוֹעֲדֶיהָ, וְתֹר וְסִיס וְעָגוּר שָׁמְרוּ אֶת עֵת בֹּאָנָה (ירמיהו פרק ח פסוק ז).

הַנִּצָּנִים נִרְאוּ בָאָרֶץ, עֵת הַזָּמִיר הִגִּיעַ; וְקוֹל הַתּוֹר, נִשְׁמַע בְּאַרְצֵנוּ: (שיר השירים פרק ב פסוק יב)

במקרא ובהלכה קיימת הבחנה חדה בין תורים ובין יונים. לא נאמר במקורות מה הם המאפיינים לכל סוג. החוקרים נותנים כמה השערות 1. ברק בנוצות (הצוואר)-רק ליונים. 2. היונים בלבד שותות מים בשאיבה רציפה שלא כשאר העופות 3. התור צר יותר ומעודן 4. קולו של התור כשמו ("תור תור", ולא "הום הום" כקולן של היונים) 5. התור אינו יציב בארץ. כמשתמע מהפסוקים הנ"ל.

התור מוזכר במקרא ובחז"ל יחד עם בן יונה כקרבן עוף והוא מזוהה עם התור המצוי ותור הצווארון.<ref></ref>

==מינים==
בישראל נפוצים שלושה מינים בסוג זה:
* תור צווארון Streptopelia decaocto
* תור מצוי Streptopelia turtur
* צוצלת (תור העיר) Streptopelia senegalensis

ועוד שני מינים נדירים:
* תור מזרחי Streptopelia orientalis
* תור צווארון אפריקני/תור צוחק Streptopelia roseogrisea<ref></ref>

שאר המינים ברחבי העולם:
* תור ג'אווה Streptopelia bitorquata 
* תור הכף Streptopelia capicola 
* תור מנוקד Streptopelia chinensis 
* תור אפריקני Streptopelia decipiens 
* תור אדאמווה Streptopelia hypopyrrha 
* תור בין-ערביים Streptopelia lugens 
* תור מדגסקר Streptopelia picturata 
* תור לבן-זנב Streptopelia reichenowi 
* תור אדום עין Streptopelia semitorquata 
* תור אדום Streptopelia tranquebarica 
* תור הארגמן Streptopelia vinacea 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1855
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:יוניים
קטגוריה:בעלי חיים בתנ"ך
פוליטיקה של אוגנדה

אוגנדה היא רפובליקה והשלטון בה מתבסס על דמוקרטיה נשיאותית. נשיא המדינה עומד בראשה ואף בראשו של בית הנבחרים המבוסס על מערכת רב-מפלגתית. הממשלה והמועצה הלאומית מתחלקות בסמכויות של הרשות המבצעת. זכות הבחירה בבחירות ניתנת לכל אזרח מגיל 18 ומעלה. על מנת להקטין את האלימות שנוצרה בין הפלגים במדינה בשנת 1986 הועבר חוק שאסר על קיום פעילות מפלגתית אך אפשר למועמדים לבחירות להתמודד ולשווק את עצמן באופן עצמאי (אף על פי כן, מותר היה למועמד להשתייך למפלגה). משאל עם שנערך ביולי 2005 ביטל את האיסור בן 19 השנים על קיום מפלגות בפוליטיקה.

בחירות לנשיאות נערכו בפברואר 2006 מוסווני התמודד נגד כמה יריבים, הבכיר מביניהם דר. קיזה בסיג'ה. מוסווני הוכרז לבסוף הזוכה והמשקיפים הבינלאומיים במדינה אישרו את העובדה שהבחירות היו חופשיות. למרות זאת ולמרות ההכרזה שהבחירות היו דמוקרטיות, התקיימה רדיפה של האופוזיציה על ידי הממשלה חודשים אחדים לפני הבחירות. הקואליציה הפריעה לקיומו של הקמפיין האופוזיציוני, פגיעה בפעילות פוליטית של המתנגדים לממשלה המכהנת, הפניית האשמות על אונס ופשעים אחרים נגד בסיג'ה ושימוש בכספי מיסים למימון הקמפיין של הקואליציה.

== הרשות המבצעת ==

בראש מדינת אוגנדה עומד נשיא אשר נבחר בבחירות כלליות לתקופת כהונה בת 5 שנים. נכון לשנת 2008, נשיא אוגנדה הוא יוורי מוסבני, אשר משמש בנוסף כמנהיג צבא אוגנדה. הנשיא מכהן בתפקידו החל מינואר 1986.

הנשיא הוא זה אשר ממנה את שרי הממשלה מבין חברי הפרלמנט אשר נבחרו בבחירות. ראש הממשלה, רוהאקנה רוגונדה, עוזר לנשיא בפיקוח על הממשלה. רוגונדה הוא ראש הממשלה החל מאפריל 1999. סגן הנשיא הוא גילברט בוקניה. הוא החל את כהונתו במרץ 2003.

== הרשות המחוקקת ==
חלוקת המושבים בפרלמנט האוגנדי
בפרלמנט האוגנדי ישנם 332 חברים. מתוכם, 215 הם נבחרי-ציבור אשר נבחרים בבחירות ישירות, בנוסף כל אחד מ-79 (עתידים להשתנות ל-80) המחוזות המנהליים באוגנדה בוחר אישה אחת והיתר הם נציגים של קבוצות בעלות אינטרס מיוחד: 10 אנשי צבא, 5 נכים, 5 נערים, 5 נציגים ממעמד-הפועלים ו-13 חברים שכיהנו בעבר כשרים. 

== הרשות השופטת ==

הרשות השופטת באוגנדה מתפקדת כזרוע עצמאית של הממשלה ומורכבת מבתי-משפט לתביעות אזרחיות, בתי-משפט לתביעות פליליות, בית-משפט עליון, בית-משפט לערעורים ובית-דין גבוה לצדק. השופטים בבית-המשפט העליון נבחרים בידי הנשיא ואילו השופטים בבית-הדין הגבוה לצדק נבחרים בידי הנשיא ומאושרים בידי הפרלמנט.

== חוק ==

החוקה האוגנדית אומצה ב-8 באוקטובר 1995, על ידי 284 חברי ועדת החוקה לאחר דיונים מעמיקים על טיוטת החוקה אשר הוצעה במאי 1993. ב-1995 הממשלה עיצבה מערכת חוקים המבוססת על חוקי הדין המקובלים באנגליה. אוגנדה מוכנה לקבל את החלטות בית הדין הבינלאומי לצדק, אך עם סייגים מסוימים.

ב-4 במאי 2005, החליט הפרלמנט האוגנדי לערוך משאל עם בנוגע לצורת השלטון באוגנדה. משאל העם נערך ב-28 ביולי 2005 ובו בחרו אזרחי אוגנדה לאפשר ליותר ממפלגה אחת להשתתף בבחירות (נכון ל-2006 רק מפלגתו של מוסבני הייתה רשאית להשתתף).

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
אוגנדה
סלווטורה קווזימודו

סלווטורה קווזימודו (באיטלקית: Salvatore Quasimodo; 20 באוגוסט 1901 – 14 ביוני 1968) היה משורר איטלקי, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1959.

== ביוגרפיה ==
קווזימודו נולד בעיר מודיקה אשר בנפת ראגוּזה, בשנת 1901. ב-1908 עקר עם משפחתו למסינה יום למחרת רעש האדמה הגדול, אשר ההרס שהשאיר אחריו הותיר בלבו של קווזימודו רושם עז. במסינה למד במכון הטכני-מסחרי בשנת 1919, ושם אף הכיר את ג'ורג'ו לה-פּירה, שעתיד היה להיות ראש עיריית פירנצה. משנפסקו הלימודים עקב בעיות כלכליות, עקר לרומא, שם החל בלימודי יוונית ולטינית, בשימת דגש על חקר היוצרים הקלאסיים אשר ישמשו לו מקור בלתי-נדלה של השראה. בשנת 1926 עבר לגור בפירנצה אצל אחותו הנשואה לאליו ויטוריני. הודות ליחסים אלה פגש קווזימודו את אאוג'ניו מונטאלה והשתלב בחוג האנשים של כתב העת לספרות "סולאריה".

מ-1931 שימש במשך עשור כמפקח במשרד הנדסה אזרחית, תחילה ביישוב "אימפריה" אשר בחבל ליגוריה, ומאוחר יותר נפרשה פעילותו בתפקיד זה על פני שאר מחוז ליגוריה ואף במחוזות קלבריה, סרדיניה (סרדֶניה באיטלקית) ולומברדיה. ב-1934 הועבר מתוקף תפקידו למילאנו ושם השתקע.

במילאנו יכול קווזימודו להשתלב בחוגים תרבותיים והקיף עצמו בציירים ובסופרים. שנתיים לאחר מכן נטש את משרתו בתחום ההנדסה האזרחית על מנת להקדיש עצמו לחלוטין לספרות ולשירה. בהמשך כתב בכתבי עת שונים וקיבל קתדרה ללימודי ספרות איטלקית בקונסרבטוריון על שם ג'וזפה ורדי במילאנו.

== שירתו של קווזימודו ==
שירתו של קווזימודו השיגה הכרה נרחבת ממקורות שונים, בהם ועדת פרס נובל, אשר העניקה לו את הפרס היוקרתי ב-1959. יצירותיו הראשונות (ימים ויבשות - 1930, אבוב שקוע - 1932, ריח אקליפטוס ושירים אחרים - 1933, אֶראטו ואפוליון - 1936, שירים - 1938) הן היצירות שהגדירו את סגנון השירה שכונה מאוחר יותר הרמטיציזם, סגנון הנוטה לחפש אחר טוהר המילה ו"דילול" הדמויות. החיפוש ה"הרמטי" של קווזימודו נמשך אל מעבר למילה בניסיון לפרש מחדש את כל שלימדו אותו הקלאסיקנים בנוגע לצחות ובהירות לירית. שירתו עשויה שילוב של נופים סיציליאניים אופייניים וחוש מידה בכל הנגיעות בטונים הטראגיים. בשנת 1940 תרגם קווזימודו את השירה היוונית. תרגומים אלה מעבירים היטב את הקווים השיריים העתיקים לשפה המודרנית. בכך הביא מחדש להכרת הציבור בן ימינו את הליריקה הקלאסית. לאחר תרגום ה"גאורגיות" (פואמה מאת ורגיליוס), פרסם קווזימודו את "ומיד נעשה ערב" (1942), אנתולוגיה של שירים הלקוחים מתוך אוספים קודמים בשילוב שירים חדשים בהם ה"הרמטיציזם" היה מפותח עד כדי שירה פרושה של התבוננות בטבע והרהור אנושי מדוקדק.

התקופה שבין פרסום האוסף הראשון "ימים ויבשות" (1930) לבין פרסום השני "ומיד נעשה ערב" (1942) נחשבת לתקופה הפורה ביותר שלו.

== תרגומים ==
שנים ספורות לאחר מלחמת העולם השנייה התווספה לעבודתו כמשורר גם עבודה כמתרגם. קווזימודו תרגם יצירות מופת של יוצרים גדולים כגון קאטולוס, אייסכילוס, סופוקלס, אֵיריפידס, מולייר, שייקספיר, נרודה, מיצקייביץ', פאונד, אי. אי. קאמינגס, אובידיוס, הומרוס ורבים אחרים.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:משוררים איטלקים
קטגוריה:זוכי פרס נובל איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1901
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1968
אל-ואד

אל-ואד (בערבית: الواد, מילולית: הנהר; בברברית: ⵍⵡⴰⴷ או ⴰⵙⵉⴼ; בצרפתית: El Oued) היא עיר באלג'יריה, המצויה כשש-מאות קילומטרים מדרום מזרח לבירה אלג'יר, סמוך לגבול עם תוניסיה. באל-ואד קרוב ל-135,000 תושבים (2008).

על שם העיר קרוי גם מחוז 39 (מבין 58 המחוזות) של אלג'יר, בחלקו הצפוני של מדבר סהרה. ערים אחרות במחוז הן גוואמר, דבילה ורובה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060202063207/http://el-oued-souf.com/ El Oued Souf.com]
* [https://sites.google.com/site/1shevet/ אתר קהילת יהודי אל-וואד סוף מאלגיר'יה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלג'יריה: ערים
ג'ף אמריק

ג'ף אמריק (אנגלית: Geoff Emerick; 5 בדצמבר 1945 - 2 באוקטובר 2018) היה טכנאי קול שעבד עם הביטלס בשנותיהם האחרונות. אמריק נודע בזכות השתתפותו בהקלטות לאלבומים החשובים: Revolver, Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, האלבום הלבן וAbbey Road. השיר הראשון שעליו עבד אמריק היה "Tomorrow Never Knows" מהאלבום Revolver.

כמו כל מי שעבד עם הביטלס, אמריק היה טכנאי בעל ראש פתוח וגישה הרפתקנית. לבד מעבודתו עם הביטלס עבד אמריק עם להקות בריטיות אחרות באותה תקופה כמו הזומביס ובדפינגר ומאוחר יותר עם Wings של פול מקרטני, אלביס קוסטלו ונייל מקאי.

נפטר ב-2 באוקטובר 2018.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20130118083554/http://mixonline.com/recording/interviews/audio_geoff_emerick/ ריאיון עם ג'ף אמריק] 
* 
* [https://melodia.me/articles/article/900501/ מאמר על אמריק בפתיחת הקריירה באתר מלודיה, Melodia.me]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:הביטלס
קטגוריה:טכנאי קול בריטים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2018
קטשופ

קטשופ הוא רוטב העשוי בעיקר מעגבניות. המרכיבים הבסיסיים של הקטשופ המודרני הם עגבניות, חומץ, סוכר, ומלח. לעיתים מוסיפים לו תבלינים ומרכיבים נוספים כגון: פלפל אנגלי, ציפורן, קינמון, בצל, סלרי או ירקות אחרים.

הקטשופ התחיל כסוג של רוטב העשוי מפטריות או דג מלוח עם עשב ורטבים. קטשופ פטריות עדיין קיים בכמה מדינות, כמו בריטניה. בעבר, היו למתכון הקטשופ מספר סוגי ירקות, כמו מלפפונים ועוד<ref></ref>.

את הקטשופ נוהגים לאכול עם מזונות מלוחים, בשר ובעיקר צ'יפס. ישנם סוגים מתוקים יותר ופחות, וכן ברמות חריפות שונות. קטשופ מעורב עם מיונז מהווה לעיתים את הבסיס לרוטב אלף האיים, ולעיתים גם ביצירת רוטב ברביקיו, במקום רכז עגבניות. חברת היינץ מובילה את נתח שוק הקטשופ העולמי.

בישראל מקובל קטשופ (בפרט הסוג המתוק) בעיקר כרוטב למאכלי ילדים ולמזון מהיר. בשנת 2015 נאסר על חברת היינץ להשתמש בשם "קטשופ" במוצריה מכיוון שהוא לא התאים לתקן הישראלי, ובמקומו היא השתמשה בשם "מתבל עגבניות". לאחר כשנה שונה התקן, אך היינץ החזירה את שם המוצר לקטשופ רק בשנת 2023.

==ראו גם==
*קטשופ בננה

==קישורים חיצוניים==

* 
*
* דורון פישלר, [https://www.osimhistoria.com/theanswer/ep58-ketshup האם קטשופ הוא לא באמת קטשופ?], בפודקאסט "התשובה", דצמבר 2020
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאכלי עגבניות
קטגוריה:רטבים
אנה מריה מוצרט

אנה מריה וולבורגה מוצרט (לבית פרטל Anna Maria Walburga Mozar; 25 בדצמבר 1720 – 3 ביולי 1778) הייתה אמם של וולפגנג אמדאוס מוצרט (1756–1791) ומריה אנה מוצרט (1751–1829).
בית הולדתה של אנה מריה מוצרט בסנט גילגן, כיום מוזיאון

==ביוגרפיה==
אנה מריה מוצרט נולדה בסנט גילגן, ארכיבישופות של זלצבורג, לאווה רוזינה (1681–1755) ולוולפגנג ניקולאוס פרטל (1667–1724), סגן הנציב של הילדנשטיין. ניקולאוס היה בעל תואר אוניברסיטאי במשפטים מהאוניברסיטה הבנדיקטינית בזלצבורג ומילא תפקידים ציבוריים רבים בין השאר שימש מפקח מחוז בסנט אנדרה, כנראה היה מוזיקאי מיומן. הוא לקה במחלה קשה בשנת 1714 ונאלץ להחליף תפקיד עם משכורת קטנה יחסית. באחרית ימיו נקלע לחובות עמוקים. 

רכושו של ניקולאוס נמכר כדי לסייע בתשלום החובות, ומשפחתו שנותרה (אמה של אנה מריה ואחותה הגדולה מריה רוזינה, ילידת 24 באוגוסט 1719) נקלעה לעוני. המשפחה עברה לזלצבורג, לא הרחק משם, והתקיימה מקצבת צדקה. אחותה הגדולה של אנה מריה נפטרה ב-1728, בגיל תשע. אנה מריה עצמה לא הייתה בריאה כשהייתה צעירה: מסמכים משפטיים מהתקופה מתארים אותה כ"חולה כל הזמן" (1733) ו"הבת המרותקת למיטה כל הזמן" (1739).

אנה מריה נישאה ללאופולד מוצרט בזלצבורג ב-1747; הרמן אברט כותב, "השניים נחשבו בזמנו כזוג היפה ביותר בזלצבורג". בני הזוג עברו (אולי עם אמה של אנה מריה) לדירה בקומה השלישית בגטריידגאסה 9. בעל הבית שלהם היה לורנץ הגנאור, שהיה חבר קרוב של לאופולד ונהיה נמען של מכתבים רבים במהלך מסעות המשפחה.

לזוג מוצרט היו שבעה ילדים, מתוכם רק שניים שרדו:

* יוהאן לאופולד יואכים (18 באוגוסט 1748 - 2 בפברואר 1749) 
* מריה אנה קורדולה (18 ביוני 1749 - 24 ביוני 1749) 
* מריה אנה נפומוצ'נה וולפורגיס (13 במאי 1750 - 29 ביולי 1750) 
* מריה אנה וולבורגה איגנטיה (נאנרל) (30 ביולי 1751 - 29 באוקטובר 1829)
* יוהאן קרל אמדאוס (4 בנובמבר 1752 - 2 בפברואר 1753) 
* מריה קרסנטיה פרנסיסקה דה פאולה (9 במאי 1754 - 27 ביוני 1754) 
* יוהנס כריסוסטומוס וולפגנג תאופילוס אמדאוס (27 בינואר 1756 - 5 בדצמבר 1791)

כנסיית סנט<nowiki/> אסטאש בפריז]]

שני הילדים ששרדו זכו לתהילה. הבת מריה אנה כונתה בילדותה "נאנרל". היא הייתה מוזיקאית מוכשרת שהופיעה עם אחיה בסיבוב הופעות. הבן, וולפגנג אמדאוס, נולד ב-27 בינואר 1756, זכה להצטיינות תחילה כילד פלא, אחר כך כאחד המלחינים המפורסמים ביותר בעולם.

אנה מריה יצאה לסדרת הסיורים המשפחתיים (1762–1768) באירופה, שבמהלכם הוצגו שני הילדים כילדי פלא. היא נשארה ללא רצון בזלצבורג עם בתה במהלך הסיורים באיטליה שוולפגנג ולאופולד ערכו בשנים 1769–1773. 

בשנת 1777, היא ליוותה את וולפגנג הבוגר כעת, כנראה בחוסר רצון, למסע חיפוש עבודה באאוגסבורג, מנהיים ופריז.

בהיותה בפריז, אנה מריה מתה ב-3 ביולי 1778 ממחלה פתאומית ולא ידועה. היא נקברה בבית הקברות של כנסיית סנט אסטאש.

מוצרט היה בהלם עמוק ממותה של אמו. כמה מכתבים שכתב לאביו מפריז, המפורסמים עד היום, עוסקים באירוע הטראגי הזה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&query=119285428 ספרים על אנה מריה מוצרט בספריה הלאומית הגרמנית] 

קטגוריה:וולפגנג אמדאוס מוצרט
קטגוריה:משפחת מוצרט
קטגוריה:ילידות 1720
קטגוריה:נשים אוסטריות
קטגוריה:נפטרות ב-1778
יופיטר (מיתולוגיה)

במיתולוגיה הרומית, יופיטר (בלטינית: Iuppiter), המכונה גם יוביס, היה ראש האלים ופטרונה של המדינה הרומאית, האל החשוב והמכובד ביותר בפנתאון האלים הרומי. הוא היה ממונה על החוק והצדק, על שמירת הסדר הציבורי וכן על השמיים, האור והרעם. מקבילו היווני הוא האל זאוס.

יופיטר היה בנם של סטורן ואופס, ואחיהם של יונו, נפטון, פלוטו, וסטה וקרס. הוא נישא לאחותו יונו, מלכת האלים, ויחד עמה הביא לעולם את אל המלחמה מארס, אלת הנעורים יובנטאס ואת אל האש והנפחים וולקן. יופיטר תואר כגבר בוגר, רב עוצמה ומעורר כבוד. בין סמליו המוכרים הברק והעיט, שמפעם לפעם שימש גם כשליחו המעביר מידע והוראות לבני האדם.

ערך זה מתמקד בעיקר בתפקידיו של יופיטר ברומא העתיקה ובפולחן הרומאי שנערך לכבודו. למידע על תאוריו ומעלליו המיתולוגיים, אשר הושפעו במידה רבה מהמיתולוגיה היוונית, ראו את הערך זאוס.

==פולחן==
הרומאים סגדו ליופיטר בעיקר כיופיטר אופטימוס מקסימוס (יופיטר הטוב והגדול ביותר), ותחת תואר זה הוא שימש כמגנה של רומא. מקדש מפואר לכבודו הוקם על הגבעה הקפיטולינית (מקדש יופיטר הקפיטוליני), ושם התבצע פולחנו המרכזי, יחד עם הפולחן ליונו ולמינרווה. מקדש זה לא שימש רק כמרכז החיים הדתיים ברומא, אלא גם כמרכז החיים הפוליטיים: חוזים ובריתות נכרתו בו, מלחמות הוכרזו בו וקורבנות הוקרבו בו על ידי מנהיגי הצבא הרומאי שחזרו מנצחים משדה הקרב, כחלק מטקס הטריומף.

מתוקף תפקידיו השונים זכה יופיטר לכינויים נוספים: כ"יופיטר לאטריוס" הוא הגן על הערים בחבל לאטיום, וכ"יופיטר ויקטור" הוא הוליך את הצבאות הרומאיים לניצחון במלחמות ובקרבות. "יופיטר פולגראטור" ציין את תפקידו כמשלח הברקים ו"יופיטר טונאנס" – כמשלח הרעמים. כ"יופיטר פלוביוס" הוא המטיר גשמים על האדמה, כ"יופיטר טרמינוס" הוא הגן על גבולות, כ"יופיטר סטאטור" (המרסן) עצר צבא נסוג והעניק לחיילים אומץ להילחם במצבים קשים. וכ"יופיטר לוקטיוס" הוא היה ממונה על האור.

כוכב הלכת צדק נקרא בלטינית, ובעקבותיה בשפות מודרניות רבות, על שם יופיטר.

==אזכורים תרבותיים==
*בדומה לשמות אלים אחרים מן המיתולוגיה הרומית, יופיטר מונצח בשם כוכב הלכת החמישי במרחקו מן השמש, הוא כוכב הלכת יופיטר, הקרוי בעברית צדק. צדק הוא כוכב הלכת השני בבהירותו בשמי הלילה (אחרי נוגה), לכן קל להבין מדוע בחרו הרומאים להעניק לו את שמם של אלם הבכיר והחזק ביותר.
*הרומאים קראו ליום חמישי בשבוע בשמו של יופיטר הנקרא, כאמור, גם יוביס. עדות לכך מצויה עדיין במספר שפות רומאניות, כגון צרפתית (jeudi) ואיטלקית (giovedì). באנגלית קרוי יום חמישי "Thursday" על שמו של האל הנורדי תור, שנתפש כמקביל ליופיטר.
*בשפה האנגלית יופיטר ידוע גם בשם "Jove", וכינוי זה השפיע על מספר ביטויים ומילים בשפה: "By Jove" הוא ביטוי אנכרוניסטי המציין הפתעה או שבועה חזקה, זכר להיותו של יופיטר אל הצדק והמשפט; "Jovial" הוא שם תואר שמשמש לתיאור אנשים שמחים, עליזים ואופטימיסטים.
*יופיטר הוא אחד מכוכבי הלכת המופיעים ביצירה כוכבי הלכת של גוסטב הולסט והוא נקרא מבשר השמחה.
*מחבר הספר "ספר היוחסין"<ref>מאמר שישי</ref>, מזכיר את "מלכות ג'ופיטר", ומובן שבתחילה היה מלך<ref>כך נהגו בעמים הקדומים. כגון האל "מרדוך" הבבלי, שנקרא על שם "אויל מרודך", שמוזכר בספר ירמיה.</ref> ששמו יופיטר, ועשוהו אלוה. שם הסביר את הקשר בין יופיטר לצדק: "גופיטר השני שנת ג' תמ"ח ונצח למלך אחד שהיה אוכל בשר אדם ועל שעשה זה הטוב שהרג מלך רשע נקרא גופיטר על שם צדק".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלים רומיים
קטגוריה:ראשי פנתאון
קטגוריה:אלי השמיים ומזג האוויר
קטגוריה:אלי סער
טוטם

עמוד טוטם ב[[קולומביה הבריטית שבקנדה]]
טוֹטֶם הוא עצם המייצג בעל־חיים או צמח, ומטרתו לשמש סימן (Emblem) לשבט, או אדם מסוים, דוגמת מנהיג רוחני.

טוטם הוא בדרך כלל בעל חשיבות דתית והמונח טוֹטֶמִיזם הוא השם שניתן למערכות אמונה המבוססות על עצם כזה.

המושג הוא מתחום הדתות האנימיסטיות. על אף שהמילה מגיעה מלשונם של בני שבט צ'יפוואה האינדיאנים במשמעות "ישות מקודשת", המושג אינו ייחודי לתרבות האינדיאנית בלבד, וניתן לראות ביטויים של טוטמיזם בקרב הרבה אמונות קדומות של תרבויות שבטיות ברחבי העולם. הטוטם מוצג לעיתים קרובות כמוליד השבט, כמייסדו, או כמעניק לו חיים, כדוגמת האגדה על הזאבה שהניקה מדדיה את רמוס ורומולוס, מייסדי רומא. למרות שהטוטם נחשב כקדוש ולכן לרוב אסור בפגיעה, טקסים טוטמיסטים מסוימים מתבססים דווקא על הריגה ואכילה של בשר חיית הטוטם, על־מנת לזכות בכוחה, ולחיזוק הקשר המיסטי איתה.

בקרב שבטים אינדיאנים באזור צפון מערב אמריקה הצפונית, הייתה נפוצה האמונות של גילוף עמודי טוטם, עמודי עץ עצומי ממדים שייצגו, בין סמלים נוספים, את הטוטם של השבט.

הסוציולוג אמיל דורקהיים החזיק בהשערה שהטוטמיזם הוא אמונתה הראשונית והקדומה ביותר של התרבות האנושית, והיא הבסיס ממנו התפתחו הדתות השונות.

זיגמונד פרויד, בספרו "טוטם וטאבו", טען שלטוטם השבטי יש חשיבות במניעת גילוי עריות, בהתבסס על מחקרים על מנהגי השבטים של ילידי אוסטרליה, המונעים זיווג בין שני אנשים בני משפחות קרובות בעלות אותו הטוטם.

מושג ה"טוטם" כפי שהוא מופיע באנתרופולוגיה הקלאסית ואצל פרויד שנוי במחלוקת. הדעה הרווחת היום היא שטוטם, כפי שהוגדר שגויה, אינו תופעה קיימת אלא הפשטה של חוקרים המעידה על חוסר הבנה.

== ראו גם ==
* עמוד טוטם
* סגידה לסוסים

==לקריאה נוספת==
* זיגמונד פרויד, "טוטם וטאבו", הוצאת רסלינג, 2013 ([http://www.hebpsy.net/articles.asp?id=2905 הקדמות ופרק מהספר], באתר פסיכולוגיה עברית)
* קלוד לוי-שטראוס, הטוטמיזם היום, הוצאת רסלינג, 2003

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סמלים
קטגוריה:רוחניות ואמונה
קטגוריה:אנתרופולוגיה של הדת
קטגוריה:אנימיזם
עמוד טוטם

תצלום תקריב של פני טוטם
עמוד טוֹטֶם הוא עמוד עץ מגולף עצום ממדים, שהיה נפוץ בעבר בקרב תרבויות אינדיאניות רבות על חופה המערבי של צפון אמריקה, וייצג מערכת סמלים מורכבת שכללה מוטיבים טוטמיסטים.

מטרתם של עמודי הטוטם והעת שבה התחילו בבנייתו לא לגמרי ברורה. עמודי הטוטם נעשו מעצים שצמחו ביערות בצפון אמריקה, ואין עדויות או ממצאים של טוטמים שנבנו לפני שנת 1800.
לפי עדויות של חוקרים אירופאים מהמאה ה־18 שעברו ליד חופי צפון אמריקה כבר אז היו פזורים פסלי טוטם בכפרי המקומיים האינדיאנים, אך בכמות מעטה.
הטוטמים שנראו על ידי החוקרים היו עתיקים ונראה כי הייתה להם היסטוריה ארוכה של שיפוצים, בפרט של חלקם העליון של עמודי הטוטם.
ככל הנראה, הטוטם הוא פסל המעיד על עושר, אמידות, ומעמדה החברתי של המשפחה שלה הוא שייך.

לעמודי הטוטם סגנונות שונים המתבטאים בצבע, בסוג העץ המשמש לבנייה, וכן בדמות המגולפת בעץ; החל מסירות קאנו ועד דמויות שדים או בעלי חיים שונים.
בדרך כלל, הטוטמים שהיו בחלקה הצפוני של צפון אמריקה, בכיוון אלסקה, היו צבעוניים פחות וצבעם הוגבל בדרך כלל לאדום, שחור ולבן.

משמעות הטוטמים השתנתה לפי התרבות שיצרה אותם. עמודי הטוטם מייצגים אגדות, ייחוסי משפחה, או אירועים חשובים. הטוטמים גם גולפו כדי להמחיש סיפורים והיסטוריה של השבט האינדיאני וכן לייצג אלים ושדים שונים, אף כי הטוטם עצמו אינו אל או אליל.

למרות שגילוף עמודי הטוטם היא מסורת עתיקה, לא שרדו לימינו עמודי טוטם קדומים יותר מהמאה ה-19, ועקב עזיבת אורח החיים השבטי בקהילות האיניאנדים, מספר עמודי הטוטם כיום הוא נמוך. עם זאת, ממשיכים להתקיים גם כיום אמנים היוצרים עמודי טוטם בהתאם למסורות הקדומות.

==תמונות עמודי טוטם==
<gallery>
תמונה:Totems CNE-v1-p154-D.jpg|צילום ישן של עמוד טוטם
תמונה:Tlingit totem pole.jpg|צילום של עמוד טוטם שצולם בתחילת המאה ה-20 על ידי חוקרים אירופאים בצפון אמריקה
תמונה:Kwakwaka'wakw house and pole at Thunderbird Park.jpg|עמוד טוטם בקולומביה הבריטית
תמונה:Totem Pole.jpg
תמונה:Vancouver Stanley Park.jpg|עמודי טוטם
</gallery>

== ראו גם ==
*טוטם
* גילוף בעץ

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20060423084030/http://users.imag.net/~sry.jkramer/nativetotems/default.html אתר המוקדש כולו לפסלי טוטם]
* [https://web.archive.org/web/20070317000733/http://www.royalbcmuseum.bc.ca/Content_Files/Files/TotemPoles.pdf מידע על פסלי טוטם]
* [https://web.archive.org/web/20060410003321/http://collections.ic.gc.ca/time/galler07/frames/totems.htm מאמר המסביר על אומנות הכנת הטוטם]
* 

קטגוריה:אינדיאנים
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:אנתרופולוגיה של הדת
קטגוריה:האינדיאנים בארצות הברית
טוטם
שרה (זמרת)

שרה סיני (נולדה ב-1982), הידועה בשמה הפרטי בלבד, היא זמרת ישראלית ששרה שירי פולק-רוק ופופ.

בשנת 2005 הוציאה שרה את האלבום הראשון שלה, "חבק, יהיה משהו" בחברת התקליטים פה גדול הפקות של שי להב ודן תורן. תורן היה המפיק המוזיקלי של האלבום, ושרה התארחה בהופעותיו לעיתים קרובות. את שיריה כותבת שרה יחד עם אחיה, המחזאי והבמאי רוני סיני. ב-2012 הוציאה את אלבומה השני - "אתה אוהב אותי?", וב-2016 הוציאה את אלבומה השלישי "בית האופרה".

שרה השתתפה בסרט העצמאי יותר איטי מלב שיצא ב-2012 בו היא משחקת בעלת פאב שגם שרה בו משיריה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060521222229/http://dantoren.com/ep/cdback/peGadol/peGadol.htm הדף] של פה גדול באתר של דן תורן, בו ניתן להוריד שיר של שרה
* טל גורדון, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=3&Area=1&ArticleId=18997 קול ההתחלות: שרה], באתר הבמה, 6 בינואר 2013

קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
ג'אנג יינינג

גָ'אנְג יִינִינג (סינית מסורתית: 張怡寧, פין-יין: Zhāng Yíníng; ) היא טניסאית שולחן סינית, היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות זהב ואלופת עולם בעלת 16 מדליות מהן 10 מדליות זהב.

באולימפיאדת אתונה זכתה ג'אנג בשתי מדליות זהב, בתחרות היחידות ובתחרות הזוגות. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה שוב בשתי מדליות זהב בטורניר היחידות ובטורניר הקבוצתי. היא נשאה את השבועה האולימפית בפתיחת המשחקים.

ביוני 2005 דורגה ראשונה בעולם גם בדירוג היחידות וגם בדירוג הזוגות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות טניס שולחן סיניות
קטגוריה:אלופות אולימפיות: טניס שולחן
קטגוריה:שחקניות טניס שולחן באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:שחקניות טניס שולחן באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מסין
קטגוריה:סיניות שנולדו ב-1981
The Beatles 1962-1966

1962-1966 (נקרא גם האלבום האדום) הוא אלבום אוסף של להיטיה הגדולים של להקת הביטלס מהשנים 1962 ועד 1966. האלבום יצא יחד עם האלבום The Beatles 1967-1970 (או האלבום הכחול), שכלל את הלהיטים מהשנים 1967 ועד 1970. התמונה ששובצה על עטיפתו היא תמונה אלטרנטיבית מיום הצילומים לתקליט הראשון של הביטלס - Please Please Me.

== רשימת הרצועות ==

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי אוסף מ-1973
קטגוריה:אלבומי הביטלס
קטגוריה:אלבומים מאופייני-צבע
קטגוריה:אלבומי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי יהלום בקנדה
קטגוריה:אלבומי חברת אפל רקורדס
סירטאקי

סירטאקי (ביוונית: συρτάκι) הוא ריקוד ממוצא יווני שנוצר ב-1964 עבור הסרט זורבה היווני ומשום כך נקרא גם ה"ריקוד של זורבה".

הריקוד הפך למאוד פופולרי בקרב היוונים. גם הריקוד וגם הניגון הם מקרה נדיר שבו מוזיקה שנכתבה על ידי מלחין ידוע וריקוד שהומצא על ידי כוריאוגרף - הופכים למוזיקה וריקוד עממיים.

== מקור השם ==
השם סירטאקי נגזר מהמילה היוונית "סירטוס", שמשמעותה "מושך" (בריקוד) או "מוביל" (בריקוד).

== כוריאוגרפיה ומוזיקה ==
לריקוד הסירטאקי תכונות דומות לאלו של הריקוד הטורקי זייבק. הוא משלב הן אווירת שמחה וחג והן חיוניות וספונטניות של הגוף ושל המוח תוך התרוממות רוח. ריקוד זה הוא למעשה שילוב של הריקוד היווני סירטוס והגרסאות המהירה והאיטית של ריקוד החסאפיקו.

הריקוד מתחיל בקצב איטי, עם תנועות איטיות וחלקות ההופכות בהדרגה למהירות יותר וכוללות דילוגים או קפיצות ככל שהקצב מתגבר. בתחילת הריקוד המשקל הוא 4/4, וכשהקצב מתגבר הוא משתנה ל-2/4 בחלק המהיר ביותר.<ref name=":0"></ref>

הריקוד מבוצע בשורה או במעגל. ידי הרקדנים אוחזות בכתפיים של הרקדנים הסמוכים, והמבטים מופנים לימין. הימני ביותר הוא המוביל של השורה (סירטוס). כמו כן, ניתן לבצע את הריקוד כריקוד סולו כאשר הרקדן פושט ידיו לצדדים והרגלים נעות בקצב המתאים.<ref name=":0" />

== המוזיקה ==
המוזיקה הנלווית לריקוד הולחנה על ידי מיקיס תאודוראקיס, והושפעה מסגנון הרבטיקו המנוגן על ידי נגנים יוניים עם השפעה טורקית (מאקאם).<ref name=":0" />

כמו כן היא מבוססת על מנגינה מסורתית, Armenohorianos syrtos, שהולחנה, בוצעה והוקלטה על ידי נגן לאוטה מכרתים בשם גיורגיוס קוטסורליס (Giorgos Koutsourelis) עוד בשנת 1949–1950. חמש עשרה שנה לאחר מכן שילב תיאודורקיס את התווים של המוזיקה מכרתים עם ואריאציות של המקצבים האיטיים והמהירים של החסאפיקו בשילוב כלי הנגינה היווני הפופולרי - הבוזוקי.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יוון: תרבות
קטגוריה:מחול
קטגוריה:ריקודי עם
פטר קארלסון (שחקן טניס שולחן)

פטר קארלסון (בשוודית: Peter Karlsson; נולד ב-29 במאי 1969) הוא שחקן טניס שולחן שוודי.

קארלסון זכה בשנת 1991 באליפות העולם לזוגות ובשנת 2000 זכה באליפות אירופה ליחידים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני טניס שולחן שוודים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1969
The Beatles 1967-1970

1967-1970 (נקרא גם האלבום הכחול) הוא אלבום אוסף של להיטיה הגדולים של להקת הביטלס מהשנים 1967 ועד 1970. האלבום יצא לאור יחד עם האלבום The Beatles 1962-1966 (או האלבום האדום), שכלל את הלהיטים מהשנים 1962 ועד 1966.

עטיפת האלבום מראה את חברי הביטלס ב-1970, בהשוואה לתמונתם מ-1962 שמופיעה על האלבומים Please Please Me ו-1962–1966. צילום זה היה אמור להיות על עטיפת האלבום Let It Be אבל בסופו של דבר הוא הופיע על אלבום זה.

== רשימת הרצועות ==

==מיקומי שיא==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי אוסף מ-1973
קטגוריה:אלבומי הביטלס
קטגוריה:אלבומים מאופייני-צבע
קטגוריה:אלבומי אוסף באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני אולימפיק
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי יהלום בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי יהלום בקנדה
קטגוריה:אלבומי חברת אפל רקורדס
חסאפיקו

חַסַאפִּיקוֹ (ביוונית: χασάπικο) הוא ריקוד יווני מסורתי. הוא קרוי גם "חַסַאפִּיקוֹס חוֹרוֹס" (χασάπικος χόρος) או חַסַאפִּיקוֹס". המקור מהמילה Kasap בשפה הטורקית שפירושה קַצָּב (מוכר בשר, קרוב לעברית). מקור הריקוד הוא בחברי גילדת-הקצבים בקונסטנטינופול בתקופה הביזנטית.

הגרסה האיטית של הריקוד קרויה חַסַאפִּיקוֹ וָרִי (χασάπικο βαρύ) או חַסַאפִּיקוֹס וָריס, ובדרך כלל מבוצעת בקצב של 4/4.

הגרסה המהירה נקראת גְרִיגוֹרוֹ חַסַאפִּיקוֹ (γρηγορός χασάπικος), גְרִיגוֹרוֹס חַסַאפִּיקוֹס, מַקֶלַּרִיוֹס חוֹרוֹס (μακελλάριος χορός) או חַסַפּוֹסֶרבִיקוֹ (χασαποσέρβικο).

השם חַסַפּוֹסֶרבִיקוֹ מעיד על השפעה סרבית ובלקנית-סלאבית על הריקוד. הגרסה המהירה הזו מבוצעת בדרך כלל בקצב של 2/4 וקשורה למנגינות הכליזמרים היהודיים

חאסאפיקו הוא הבסיס לריקוד הסירטאקי.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.youtube.com/watch?v=eAwLS-1ofFM סרטון המדגים את ריקוד החסאפיקו], אתר [יוטיוב], 19.4.2012
* הקשר היהודי, [http://www.youtube.com/watch?v=nGK6KyxaXkY&feature=related מנגינה של חַסַפּוֹסֶרבִיקוֹ משולבת עם מנגינת השיר הבה נגילה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחול
קטגוריה:מוזיקה יוונית
קטגוריה:אתנומוזיקולוגיה