OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הפנמה

הפנמה היא פעולה הטמעת המידע לצורך התגבשותו בזיכרון לטווח ארוך, המורכב מהזיכרון הרגשי ומהזיכרון המילולי השכלי, וקישורם לנתונים מופנמים נוספים כאשר גם רגש מוגדר כנתון. כתוצאה מתהליך זה מתאפשרת שליפה עתידית של המידע שהופנם במקרה הצורך.

פעולת ההפנמה יכולה לקרות באופן מודע או באופן תת מודע. ישנם בני אדם שמפנימים נתונים בקלות רבה יותר מאנשים אחרים.

תהליך החינוך נשען על יכולת ההפנמה של האדם. בהקשר זה, הדידקטיקה שהיא ענף משנה של הפדגוגיה, עוסקת בפיתוח גישות ושיטות הוראה אשר יובילו להפנמה מרבית של חומר הלימוד בקרב התלמידים.

אחד הגורמים המשפיעים על תהליך ההפנמה הוא הסכמה. הסכמה מתפקדת כמסנן עבור מנגנון הקשב, כך שמתוך שלל הגירויים בסביבה, האדם בדרך כלל ישים לב רק למידע שתואם את הסכמה שברשותו. כתוצאה מכך קל יותר לזכור מידע שתואם את הסכמות ממידע שאינו תואם אותן.

מבחינה נירולוגית, הפנמה של מיומנות מוטורית מאפשרת לאדם להשתמש בה על ידי הפעלה של גרעיני הבסיס ולכן אינה דורשת פעילות מרובה של קליפת המוח הקדם-מצחית.

==ראו גם==
* למידה
* ידיעה

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=bSycdIx-C48&list=PL8dPuuaLjXtOPRKzVLY0jJY-uHOH9KVU6&index=13 How We Make Memories] - סרטון הסבר של Crash Course Psychology על יצירה ושליפה של זיכרונות דרך מאגרי הזיכרון השונים 
* [http://levladaat.org/content/266 ׳ידע, עמל והפנמה׳], מאמר מאת ד״ר משה ויינשטוק. מאתר [http://levladaat.org/ לב לדעת]
* [http://levladaat.org/data/upl/SitePages/795-sRedirTo.pdf ׳חוויות למידה משמעותיות – מה מקומן בחיינו? ד״ר אורית פרנפס וד״ר משה ווינשטוק]׳

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:זיכרון
קטגוריה:למידה
אמא לילה

אמא לילה (אנגלית: Mother Night) הוא רומן מאת קורט וונגוט שפורסם לראשונה בשנת 1961. שם הספר נלקח מתוך "פאוסט" של גתה. ברומן מספר תועמלן נאצי וסוכן סמוי אמריקני על חוויותיו מתקופת מלחמת העולם השנייה ועל חייו לאחריה, עד שנתפס והובא למשפט בישראל.

== תקציר העלילה ==
הספר הוא האוטוביוגרפיה הבדיונית של הווארד ד. קמפבל הבן, תועמלן נאצי ממוצא אמריקאי היושב בכלא הישראלי ומחכה למשפטו, ששימש, לטענתו, מרגל אמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה. אף שקמפבל מביע בוז עמוק לנאצים, הוא עצמו לא מתעלם מהעובדה שביצע את תפקידו כתועמלן בצורה טובה מכפי שהיה עליו לבצע.

וונגוט עצמו מציין בהקדמה לספר כי "זהו הספר היחיד שלי שאני יודע את מוסר ההשכל שלו", ומוסר ההשכל הוא ש"אנחנו מה שאנחנו מעמידים פנים שאנחנו, לכן עלינו להיזהר במה שאנחנו מעמידים פנים שאנחנו". העלילה רצופה העמדות פנים, ובראשן זו של קמפבל, שהתחזה לנאצי נלהב בעודו פועל לטובת ארצות הברית.

הספר מציג את הנאציזם האמריקני שדוכא באמריקה בשנות המלחמה לעומת הפטריוטיות האמריקנית של קמפבל, שגרמה לו דווקא לטפח את התדמית הנאצית שלו. הביקורת על הנאציזם ברומן היא עצומה, את חלקם הוא מציג כטיפשים ואת האחרים כאנשים עלובים שבחרו להאמין לשקרים של עצמם תוך התעלמות מאמיתות ועובדות פשוטות.

תפיסת העולם המנוגדת, האמריקנית-פטריוטית, אינה משובחת ברומן, והיא מיוצגת על ידי דמויות של קנאי פטריוט טיפש המנסה לחזור אל ימי נעוריו באמצעות פגיעה בקמפבל.

דווקא הניהיליזם הוא תפיסת העולם שהרומן מקבל בסופו, כאשר למרות הסיכוי לזכות במשפט באמצעות מכתב המוכיח את חפותו, מחליט קמפבל להתאבד בתא הכלא.
דמותו של קמפבל מופיעה גם ברומן "בית מטבחיים חמש" מאת וונגוט, כאשר קמפבל מנסה לגייס חיילים אמריקניים על מנת להילחם לטובת הגרמנים בחזית הרוסית. בסופו של הספר הוא מקבל חנינה כי מתברר במשפט שהיה סוכן אמריקאי סמוי ועם זאת, הוא בוחר להתאבד.

== עיבודים ==
"אמא לילה" הוסרט בשנת 1996 לסרט בכיכובו של ניק נולטה ובבימויו של קית' גורדון.

== ראו גם ==
* קורט וונגוט
* בית מטבחיים חמש

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי 1961
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי קורט וונגוט
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
הסירנות של טיטאן

הסירנות של טיטאן, הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופר האמריקאי קורט וונגוט, שפורסם ב-1959. הספר מאופיין במוטיבים השייכים למדע הבדיוני, אך בצורה מוקצנת האופיינית לוונגוט.

==עלילה==
עלילת הספר לוקחת את גיבורה, מלאכי קונסטנט, פלייבוי שנולד אל תוך העושר, למסע אל מאדים, כוכב חמה, חזרה לכדור הארץ ואל טיטאן, הירח של שבתאי. זאת על פי תכנונו של וינסטון נילס רומפורד - נוסע חלל שנקלע לאיניפנדיבולה כרונו-סינקלסטית וכתוצאה מכך מסוגל לראות את העבר והעתיד, ומופיע בכדור הארץ רק אחת לפרק זמן כהשתקפות של עצמו.

לאשתו של רומפורד, ביאטריס, וגם לקונסטנט, מגלה רומפורד את תוכניותיו בעבורם, והם משתדלים למנוע את התגשמותן. דווקא הניסיון גורם להם להחטף על ידי סוכנים חשאיים של צבא מאדים - צבא שהוקם על ידי רומפורד למטרת הפיכה מחשבתית בכדור הארץ.

רומפורד מנסה לשנות את האמונות הרווחות על פני כדור הארץ וליצור דת הומניסטית חדשה, "הכנסייה של האל האדיש לחלוטין". כדי לעשות זאת הוא מגייס צבא עצום על מאדים, צבא שבו הוא שולט באמצעות אנטנות מיוחדות המושתלות בראשי האנשים. הצבא משוגר לכדור הארץ, ומותם של מאות אלפי החיילים המאדימיים בקרבות גורם לארצנים להצטער על מעשיהם, ולהצטרף לכנסיות של הדת החדשה של רומפורד.

קונסטנט, שאיבד את זכרונו על המאדים, לא מגיע לכדור הארץ עם שאר החיילים המאדימיים, אלא משוגר לכוכב חמה (מרקורי) ביחד עם מפקדו הישיר, בועז. שם הם פוגשים יצורים הנקראים "הרמוניומים", הניזונים מהקולות שמשמיע הכוכב. במשך זמן מה הם נותרים תקועים בכוכב, כשרומפורד מתקשר איתם באמצעות סידור הרמוניומים בצורת אותיות. לאחר חודשים הוא רומז להם על הדרך להפעיל מחדש את החללית, אבל בועז מחליט להישאר עם ההרמוניומים, אליהם הוא התחבר במהלך הזמן.

קונסטנט חוזר לכדור הארץ, ומגלה שבואו נחזה על ידי אנשי דת, והוא הופך למעין משיח הומניסטי חדש, שתפקידו בעיקר להודות בכך שהוא אינו משמעותי יותר מכל בני האדם האחרים. הוא נפגש עם רומפורד במסגרת מופע טלוויזיוני עצום, שבו רומפורד חושף את זהותו הנשכחת של קונסטנט, כמיליונר בכדור הארץ שלפני מלחמת מאדים והמהפכה ההומניסטית. בתור מיליונר שכזה, הוא נידון לגירוש, עולה על חללית ביחד עם ביאטריס, ונשלח מכדור הארץ.

בעזרת מבנה עלילתי מסובך זה מותח וונגוט ביקורת חריפה על הקפיטליזם מחד ועל הסוציאליזם, העדריות והדת מאידך.

ברקע של הסיפור - החוט הקושר את פרקי העלילה הוא חוסר השליטה שלנו, בני האנוש, על אירועי חיינו, המוכתבים על ידי גורמים נסתרים מעיינינו.

חלק מהרעיונות שמופיעים בספר זה חוזרים בספרו הידוע ביותר של וונגוט, בית מטבחיים 5.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:ספרי קורט וונגוט
קטגוריה:ספרי 1959
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
E

האות E היא האות החמישית באלפבית הלטיני והנפוצה ביותר (עם השימוש הרב ביותר).

== הגייה של האות ==
האות מקורה באות היוונית אפסילון (Ε ε), ומקורה של זו באות הפיניקית שממנה התגלגלה גם האות העברית ה"א. האות מייצגת תנועה קדמית, חצי-פתוחה, בלתי-מעוגלת (/IPA: /ɛ), כתנועת הצירי או הסגול, ולפעמים גם תנועה קדמית, סגורה, בלתי-מעוגלת (/IPA: /i), כתנועת החיריק.

== ייצוגים נוספים ==
דגל הקוד הבין-לאומי של האות E]]

באלפבית פונטי מיוצגת האות על ידי המילה "אקו" (באנגלית: הד) (Echo).

ב-ASCII מיוצגת האות על ידי 69 (E) ו-101 (e).

בקוד מורס מיוצגת האות על ידי נקודה:

:<big><big><tt>·</tt></big></big>

בכתב ברייל:

:60px

==צורות==
האות E נכתבת באותיות גדולות: <big><big>E</big></big>

ובאותיות קטנות: <big><big>e</big></big>

== התפתחות האות E ==
{| align="center" border="0" cellpadding="5"
|align="center" style="width:130px" | פרוטו כנעני
|align="center" style="width:130px" | פיניקי
|align="center" style="width:130px" | יווני
|align="center" style="width:130px" | אטרוסקי E
|align="center" style="width:130px" | לטיני E
|-
|align="center" style="width:130px; vertical-align:top" | הילול פרוטו כנעני
|align="center" style="width:130px; vertical-align:top" | הא פיניקית
|align="center" style="width:130px; vertical-align:top" | אפסילון יוונית
|align="center" style="width:130px; vertical-align:top" | E אטרוסקית
|align="center" style="width:130px; vertical-align:top" | E לטינית
|}

== משמעויות של האות ==
בהקשרים מסוימים, E יכולה לסמל:
* במתמטיקה – הקבוע המתמטי e.
* בתכנות – הביטוי <math>a\times10^b </math> נכתב בקיצור בשפות תכנות רבות כ-<math>aeb </math>.
* בפיזיקה – שדה חשמלי (מסומן E), וכן אלקטרון או מטען יסודי (מסומן e).
* במוזיקה – התו מי.
* 'שם-רחוב' נפוץ לסם MDMA, הידוע בכינוי אֶקסטַסי.
* באלגברה מופשטת – איבר נייטרלי לפעולה.
* במזון – מספר E – האות E ואחריה מספר בן שלוש או ארבע ספרות, מייצגים תוספי מזון שאושרו לשימוש על ידי האיחוד האירופי.

== ראו גם ==
* E (רומנית)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלפבית לטיני
פול גרהם

פול גרהם (באנגלית: Paul Graham; נולד ב-13 בנובמבר 1965) הוא מתכנת מחשבים, האקר והוגה דעות אנגלי. הוא מחזיק בתואר דוקטור במדעי המחשב מאוניברסיטת הרווארד, ובתואר באמנות מ"Accademia di Belle Arti" שבפירנצה.

הוא ידוע כתומך נלהב של שפות התכנות ממשפחת Lisp, ומחבר הספרים (On Lisp (1993 ו-(ANSI Common Lisp (1995. כמו כן, הוא כותב ומפרסם חיבורים רבים, הידועים בהם Why Nerds are Unpopular ו-The hundred-years language.

== Y Combinator ==
פול גרהם הוא אחד המייסדים של YC, אקסלרטור הסטארטאפים הנחשב ביותר בארצות הברית. 

== Hacker News ==
פול כתב, וניהל את news.ycombinator.com, האתר הוא מן הפופולריים בעולם לחדשות בעולם התוכנה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.paulgraham.com פול גרהם]

קטגוריה:מדעני מחשב אמריקאים
קטגוריה:עובדי Yahoo!
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1964
אכסאל

אכסאל, מבט מהאוויר
אִכְּסָאל (בערבית: إكسال) היא מועצה מקומית ערבית במחוז הצפון בישראל, השוכנת בבקעת כסולות שבעמק יזרעאל, למרגלות הרי נצרת שבגליל התחתון. כלל תושביה הם ערבים-מוסלמים.

==מקור השם==

יואל אליצור משער שהשם המקורי היה כְּסָלֹת על אותו משקל כמו עטרות, וכִּסְלֹת תָּבֹר הוא שם המקום בסמיכות ביחד עם כינוי מזהה שנועד להבדילו ממקום עם שם דומה, אולי כסלון. עד יוסף בן מתתיהו מופיעה בשם הסיומת "ות", אולם בתקופה הביזנטית השם התקצר בסופו, ל"כסלו" או "כסלוס" ומנגד השווא היה לשווא נח והחלה לְהִתּוֹסֵף לעיתים א' פרוסתטית שיצרה את השם "אכסלו" המופיע בבראשית רבה פרשת ויחי. בכפתור ופרח מצוין שקוראים למקום "כסל".

ישנם גורסים ששמה נגזר מהמילה כסל, שם נרדף למותן, ומשמעותו שהעיר יושבת כביכול על מותני ההר ("היהודי הקדמון השווה את ההר לגופו של האדם"). אחרים טוענים שהשם נובע מהמשמעות של "מבטח" כמופיע בפסוקים שונים בתנ"ך.

==היסטוריה==
בספר יהושע מוזכרת כִּסְלֹות בתיאור נחלת שבט יששכר על גבול שבט זבולון. אצל יוסף בן מתתיהו היא מוזכרת כגבול הדרומי של הגליל התחתון וככל הנראה כגבול הדרומי של ההתיישבות היהודית בגליל. במאה השישית היא הייתה מושב של בישוף. בשנת 946 ניצחו צבאות השושלת האיח'שידית את סייף אל-דאולה בקרבת אכסאל. הצלבנים בנו במקום מבצר שזוהה על ידי המשלחת של אדוארד רובינסון שביקרה במקום ב-1837. 

בכפר נמצאו שרידים מהתקופה הרומית, אולם אלברכט אלט שיער שמיקומה המקורי של אכסאל העתיקה היה 2 קילומטר צפונית מאכסאל היום, בחרבת טירה, הנמצאת בפאתיה של נוף הגליל.

במחצית השנייה של המאה ה-19 התגוררו בכפר כ-400 נפשות, כולם מוסלמים, בבתי אבן בבנייה גסה. במפקד האוכלוסין של שנת 1922 התגוררו בכפר 621 נפשות. במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו בכפר 166 בתים מיושבים ב-752 נפשות, כולם מוסלמים. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל צוין מספר תושבי הכפר כ-1110 ושטחו נרשם כ-16,009 דונם, מתוכם 2,343 דונם של אדמה ציבורית. במהלך תקופת המנדט הבריטי, אירעו מקרים רבים של חבלה וגנבה בתל עדשים מצד ערבים מאיכסל. במאי 1936 הטילו הבריטים עונש קיבוצי על הכפר בעקבות מקרה של שריפת חציר בתל עדשים. במאי 1938 נחטף המוכתר של הכפר, שניסה לרסן את הכנופיות.

בעקבות כיבוש נצרת במבצע דקל, יצאה משלחת מהכפר, ב-17 ביולי 1948, לתל עדשים כדי להודיע על כניעה.

== אוכלוסייה ==

==בריאות ורווחה==
באכסאל פעיל הסניף הראשון של יד שרה ביישוב ערבי.

== תחבורה ==
הכניסה הראשית למועצה יוצאת ממחלף אכסאל על כביש 60 (כביש עפולה–נצרת) ומתחברת למועצה ממערב. כניסה נוספת יוצאת מהמועצה דבורייה ליד הר תבור ומתחברת למועצה ממזרח.

בעיר עוברים קווי אוטובוס לנצרת, נוף הגליל ועפולה.

== פוליטיקה ==
בבחירות 2018 ראש העיר המכהן עבד אלסלאם דראושה התמודד והפסיד למוחמד שלבי שנבחר ברוב של 52.24% (4,473 קולות).

בבחירות 2024 התמודד מוחמד שלבי לכהונה נוספת וקיבל כ-32% מהקולות והודח מתפקידו על ידי ראש העיר הקודם, עבד אלסלאם דראושה, שקיבל 43% מהקולות ונבחר לתפקיד.

==לקריאה נוספת==
נעמי כרמון, יעקב יוניש, מאיר מאיר ברודניץ, טובי אלפנדרי (1993) תכנון הדיור עבור עיר קטנה ערבית בישראל: חקר המקרה של אכסאל. חיפה: הטכניון, המרכז לחקר העיר והאזור () 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://web.archive.org/web/20220419162120/http://www.iksal-muni.net/ אתר המועצה הקודם, עד שנת 2022]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת בית שני
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:נחלת שבט יששכר
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
אליכין



אֶלְיָכִין היא מועצה מקומית במחוז המרכז בישראל, שוכנת כקילומטר דרומית לחדרה, ליד המושב חרב לאת. 
היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1977.

== היסטוריה ==

=== יישוב עתיק במקום ===
בתקופה הפרסית ובתקופה ההלניסטית התקיים באליכין יישוב הקשור בנמל, שכלל מקדש.<ref></ref><ref></ref> בין הממצאים נמצאה קערת ברונזה עם כתובת פיניקית.<ref>: </ref> היישוב קשור להתפשטות הפיניקית על החוף דרומה בתחילת התקופה הפרסית.<ref></ref><ref></ref>

=== היישוב המודרני ===
אליכין הוקמה בשנת 1954, ליד המקום שבו שכנה מעברת עמק חפר. היישוב היה חלק מישובי המועצה האזורית עמק חפר, ובראשית התיישבו בו ברובם המכריע יהודים ממוצא תימני, ולצדם עולים שהגיעו מפרס ומכורדיסטן.

בשנים הראשונות התפרנסו התושבים בעיקר מעבודות חקלאות ותעשייה בישובי הסביבה, אך עם השנים ועם רכישת השכלה, החלו בני המקום לעסוק גם במקצועות חופשיים ועצמאיים. 

בשנים הראשונות למדו ילדי היישוב בבית הספר הממלכתי דתי באליכין. בשנת 1963, עברו שני תלמידים ללמוד בבית הספר בכפר ויתקין ומאז נסללה הדרך לילדי המקום ללמוד גם בבית ספר זה. 

שנים רבות שאפו תושבי אליכין לעצמאות מוניציפלית. שאיפה זו לוותה בהפגנות, שביתות והתדפקות על דלתות משרדי ממשלה ולה היו שותפים פרנסי היישוב כולם. העצמאות התקבלה רק בשנת 1977, כחודשיים לפני הבחירות לכנסת התשיעית (בחירות ה"מהפך"). בניסיון לעצור את הסחף של תושבי אליכין לחבור למפלגת הליכוד, הכריז שר הפנים שלמה הלל על הענקת עצמאות ליישוב והכריז על הקמת מועצה מקומית. 

ראש המועצה הראשון היה בנימין אחרק. אחריו כיהנו לתקופות קצרות שני ראשים ממונים מטעם משרד הפנים. ראש המועצה השני מבני היישוב היה נסים ימיני. השלישי גדעון (גידי) חממי. הרביעי מרדכי (מוטי) חי. 

לצד המועצה המקומית קיימת מועצה דתית שהוקמה על ידי משה שאול. 

בספטמבר 2005 חגגו ביישוב את יובל שנותיו בסדרת אירועים בה נטלו חלק פרנסי היישוב לאורך השנים. 

בשנות ה-2000 נהנית אליכין מתנופת בנייה במסגרת שכונת "בנה ביתך", אך גם במסגרת הרחבת השכונות הוותיקות, על חשבון השטחים הירוקים שמקיפים את היישוב. עם זאת, לאור הרצון לשמר את אופייה המיוחד של אליכין, תנופת הפיתוח נמצא בבקרה מתמדת ותוך פיקוח של המועצה המקומית.

== אוכלוסייה ==

== לקריאה נוספת ==

* 
<div style="direction: ltr;">
* 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.elyakhin.muni.il אתר המועצה המקומית]
* 
* 

==ביאורים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:השרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:התקופה הפרסית בארץ ישראל
קטגוריה:התקופה ההלניסטית
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:עמק חפר
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז המרכז
קטגוריה:השרון: מועצות מקומיות ואזוריות
אעבלין


אִעְבְּלִין (בערבית: إعبلين) היא מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל, השוכנת בגליל התחתון המערבי, בשיפולי עמק זבולון. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1960.

==היסטוריה==
לפי הסברה, שם היישוב משמר את שם העיירה היהודית הקדומה אבליים (גם: כפר אובלין), הנזכרת בהקשרים שונים במקורות חז"ל. כך, בתוספתא נזכר התנא מהדור החמישי רבי אלעזר בן יהודה איש אבלין. כמו כן, נזכר ביקורו של רבי אליעזר בעיירה לעניין הלכות עירובין: .

פירוש השם "אבל", לפי אחת ההצעות, הוא יובל מים, והוא מתקשר למקורות המים של היישוב.

באעבלין נמצאו אבנים שעליהן חקוקה מנורה, וכן אבן ועליה כתובת ארמית קדומה. סברה אחרת למקורו של שם היישוב היא שהיישוב נקרא על שמו של בית שנשתמר בכפר מהתקופה הצלבנית ושמו "בית אבלין". אעבלין נזכרת בשמה הנוכחי בכתבים מגניזת קהיר הנוגעים לחיי הקהילה היהודית ביישוב בשלהי האלף הראשון לספירה.

ליישוב חשיבות במסורת הקתולית המקומית, מפני שבו נולדה בשנת 1846 הנזירה הכרמליטית מרים בוארדי, אשר הוכרזה כמבורכת על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני בשנת 1983, וביישוב נובע מעיין המוקדש לה.

ביישוב נמצא קברו של עקילה אגא שהיה השליט הבדואי שהגן על תושבי המקום הנוצרים מפני הטבח של הדרוזים בשנת 1860, וכן ישנם קברים של בני משפחתו של דאהר אל עומר שהיה השליט של אזור הגליל במאה ה-18.

==חינוך==
רשת מוסדות מאר אליאס המנוהלת על ידי הארכיבישוף המלכיתי אליאס שקור הנמצאת ביישוב, היא רשת מוסדות חינוך החל מגן ילדים ועד למכללה ושלוחת אוניברסיטת אינדיאנפוליס שהוקמה ב-2003.

==אוכלוסייה==

==המועצה המקומית==
צריח מסגד במרכז אעבלין
החל משנת 1985 ועד הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 1998 ראש המועצה היה חבר הכנסת לשעבר סאלח סלים. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 זכה סלים ב-44.8%, כאשר חאג' עאטף זכה ב-49%. כמו כן, התמודד גם סלמאן נור שזכה ל-339 קולות (6%) ושיח' מאמון שזכה ל-7 קולות בלבד (0.1%).

בעקבות הבחירות למועצה המקומית בשנת 2003, לראשונה מאז שנת 1985 לא ישב ראש המועצה המודח סאלח סלים במועצת העיר, לאחר שרשימתו, אלסדאקה לא זכתה לאף מנדט. גם רשימתו של ראש המועצה החדש לא זכתה לאף מנדט, אך הוא ישב במועצה המקומית כראש המועצה. בשנת 2005 הודחו חאג' עאטף וחברי המועצה על ידי שר הפנים אופיר פינס בעקבות ניהול לא תקין, אי תשלום שכר במשך חודשים וגרעון נצבר של 65 מיליון ש"ח.

באוגוסט 2006 מינה שר הפנים רוני בר-און ועדה קרואה ברשות מרק אסיה (ראש מועצת בית אריה) ובעקבות פעילותה הגרעון המצטבר הורד ל-13 מיליון ש"ח.

מאמון שיח אחמד נבחר לראש המועצה בסיבוב שני שנערך ב-7 בדצמבר 2010, וב-2024 זכה בבחירות שריף חידר.

==לקריאה נוספת==
* זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, כרך א', בערך אעבלין

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:יישובים ערביים-נוצריים בישראל
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
אעבלין (אבליים)
בועיינה-נוג'ידאת


בועיינה-נוג'ידאת (בערבית: بعينة-نجيدات, תעתיק מדויק: בעינה-נג'ידאת) היא מועצה מקומית בגליל התחתון, במחוז הצפון בישראל. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1980. היישוב מורכב משני יישובים שהיו נפרדים בעבר: בועיינה ונוג'ידאת, שאוחדו בשנת 1987 למועצה מקומית אחת.

מתחילת שנות התשעים ועד מותו ב-28 במרץ 2018 כיהן סאלח סולימאן כראש המועצה.
בבחירות 2018 יד ימינו כיהן ראש המועצה מוניר חמודה, שכיהן בעבר למשך שנתיים כראש המועצה בין השנים 1999–2001.
בבחירות 2024 נבחר סעיד סלימאן לכהן כראש מועצה.

==בועיינה==
ישנה סברה ששמו של היישוב הוא גלגול של שם היישוב העתיק בית ענת<ref></ref> המוזכר בכתובות שנכתבו בשפה האוגרית, וכן בספר שופטים (פרק א' פסוק ל"ג) שם הוא מוזכר כיישוב שבו עבדו לאלה ענת, ושלא יכלו אנשי שבט נפתלי לכובשו.

בתקופת המנדט הבריטי, בועיינה היה כפר ערבי בבקעת בית נטופה. תושבי הכפר היו פלאחים.

במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו בבועיינה 67 בתים מיושבים ב-349 נפשות, כולם מוסלמים, למעט שני יהודים. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל צוין מספר תושבי בועיינה כ-540 ושטחו נרשם כ-9,214 דונם, מתוכם 2,306 דונם של אדמה ציבורית ו-115 דונם בבעלות יהודית.

==נוג'ידאת==
נוג'ידאת היה כפר בדואי בבקעת בית נטופה.
נוג'ידאת הוקם על ידי בדואים משבט "ערב אל-נגאדאת" שהגיעו מאזור ירדן ומסינאי המשתיך לשבט בדואי בשם חויטאתالحويطات . נוג'ידאת ידועה באחוז גבוה בגיוס הבנים לצה״ל ובשנים האחרונות נרשמת עליה בהתנדבות הבנות לשירות הלאומי, למרות שגיוסם של בני העדה הבדואית אינו חובה ע״פ חוק.

==פנינת העמק==
הנדיה סולימאן יזמה והקימה ביישוב את מיזם פנינת העמק - מרכז להתנסות נשים בעבודות יד ובעבודות אמנות עממית. המרכז נתמך על ידי משרד התיירות והוא מארח קבוצות תיירים מהארץ ומחו"ל. על יוזמתה להקמת המיזם ולקידום מעמד הנשים ביישוב, הדליקה סולימאן משואה ביום העצמאות ה-66 למדינת ישראל.

<gallery>
buinanugidat01.JPG|מראה כללי
buinanugidat02.JPG|מרכז פיס קהילתי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 

*[http://www.bueine-nujeidat.muni.il אתר המועצה המקומית]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1987
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
קטגוריה:רשויות מקומיות מאוחדות בישראל
קטגוריה:הר תורען
בוקעאתא


ממוזער
סמל ישן של המועצה
בוקעאתא (בערבית: بقعاثا, תעתיק מדויק: בקעאת'א) היא מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1982. בוקעאתא הוא אחד מארבעת היישובים הדרוזיים ברמת הגולן שנכבשו מסוריה במלחמת ששת הימים, תושבי הכפר זכאים לאזרחות ישראלית מתוקף חוק הגולן (1981) אולם רובם אינם מחזיקים בתעודת זהות ישראלית.

היישוב ממוקם בצפון רמת הגולן, בגובה של 1,070 מטרים מעל פני הים, בין הר חרמונית והר ורדה.
שמורת הר חרמונית נמצאת דרומית מזרחית לכפר. שמורת יער אודם נמצאת מערבית לכפר. 

עיקר כלכלת היישוב מתבססת על גידול תפוחים ודובדבנים ועל עבודות מחוץ ליישוב – ביישובי הסביבה.

בבוקעאתא שני בתי ספר יסודיים, כל אחד עם מגרש כדורגל, ובית ספר מקיף שש שנתי. 

יש שני מקומות קדושים בבוקעאתא לנביא אל-ח'דר, שני בתי תפילה, מגרש כדורגל גדול ואולם ספורט.

== היסטוריה ==
היישוב הוקם בסביבות 1886 על ידי משפחות ממג'דל שמס, ונהרס בשנת 1888 בעקבות סכסוכים בין היושבים באזור, ושוב במהלך מרד הדרוזים ב-1925.

לפני מלחמת ששת הימים הכפר היה מורכב מבקתות דלות וחושות ולא הייתה מערכת חשמל תקינה. בכל הכפר היו שני טרקטורים ושתי מכוניות. ביולי 1969 נמסר שהושלמה רשת החשמל בכפרי הדרוזים בגולן, ובינואר 1971 נחנכה בכפר מערכת חשמל מקומית, מבוססת גנרטור, שהביאה חשמל לבתי הכפר למשך שעות הערב. בשנת 1977 הכפר כלל בתים מחוברים לרשת חשמל, מצוידים בריהוט מודרני ומכשירי חשמל. היו בכפר 60 טרקטורים ומאה מכוניות.

בשנת 1987 החרידה את היישוב פרשת רצח סדרתי של חמישה מילדי המקום.

==קישורים חיצוניים==

*
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים דרוזיים ברמת הגולן
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1925
ביר אל-מכסור


מבט מן האוויר
בִּיר אֵל-מַכְּסוּר (בערבית: بير المكسور / بئر المكسور), הוא יישוב בדואי, במעמד של מועצה מקומית, השוכן במחוז הצפון בישראל.

היישוב שוכן בגליל התחתון דרומית-מזרחית לשפרעם והוכרז כמועצה מקומית בשנת 1990.

היישוב הוקם על ידי בני שבט ערב אל-חוג'יראת ונקרא על שם "חירבת ביר אל-מכסור" (חורבת "הבאר השבורה") שבקרבת היישוב.

==תולדות המקום==
בחפירות ארכאולוגיות בכפר התגלו סלעי צור מסותתים בטכניקת לוולואה מתקופת התרבות המוסטרית, וכן שברי חרס מהתקופה הנאוליתית ומתקופת הברזל.

כמו כן התגלתה מערת קבורה ובה שברי חרס וחפצי אמנות מהתקופה הרומית בארץ ישראל.

במפת הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1881 מצוין שבביר אל-מכסור יש רק ערימות של סלעים.

== התיישבות בני ערב אל-חוג'יראת בכפר ==
ערב אל-חוג'יראת היה שבט של בדואים נודדים ששכן באזור "תל אל שומאם" בעמק יזרעאל בין השנים 1790–1870. בתחילת המאה ה-19 נדדו בני השבט לאזור שכונה "אל ד'הרה", שטח שנמצא כיום במועצה אזורית משגב. בני השבט בחרו שלא לרשום את בעלותם על הקרקע בימי שליטתה של האימפריה העות'מאנית בארץ ישראל על מנת שלא יחויבו בשירות צבאי, כפי שהיה נהוג באותם ימים.

בסוף שנת 1906 נדדו לאזור שנקרא כיום "ביר אל-מכסור", והוא מאכלס את בני השבט עד ימינו.

שבט אל-חוג'ירת נחשב לאחר מגדולי השבטים הבדואים בצפון הארץ. ריכוזי השבט הם בעיקר בכפר ביר אל-מכסור, מספר מועט מבני השבט שוכן בכפר דמיידה, חלקם מחזיקים עדיין בשטחים באזור "אל ד'הרה", וחלק מבני השבט מתגורר בשכונה הבדואית בשפרעם, שכונת "עוסמאן".

בני שבט אל חוג'יראת היו מראשוני המתנדבים לצה"ל וזרועות הביטחון, ואף היו בברית אחים עוד בימי היישוב היהודי עם שכניהם היהודים ותרמו רבות להגנת היישוב. לאורך השנים הלך וגדל מספר המתגייסים לצה"ל, ורבים מהם נפלו במהלך שירותם. חלק מבנות השבט מתנדבות לשירות לאומי במשרדים ממשלתיים ומוסדות ציבור.

בין בני הכפר הידועים נמנים החוקר החברתי מוסא חוג'יראת, הכדורגלן מוחמד גדיר והפוליטיקאי יאסר חוג'יראת שהיה ראש המועצה בשנים 2008–2013 ובהמשך נבחר להיות חבר הכנסת.

==אוכלוסייה==

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.izkor.gov.il/en_fec51e24e532338cda80a87a3515adef דף חללי ביר אל-מכסור], באתר יזכור
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
*
בסמ"ה


בַּסְמָ"ה היא מועצה מקומית, באזור נחל עירון במחוז חיפה בישראל.

המועצה נוצרה מאיחודם של היישובים ערביים ברטעה, עין אל-סהלה ומועאוויה, בשנת 1995. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1996, בעלת שטח שיפוט של 1,700 דונם.

==נתונים סטטיסטיים==

==קישורים חיצוניים==

* 
מבט ממערב על בסמ"ה, עם הבתים המערביים של [[ברטעה על הגבעה מימין, בתי אום אל קוטוף על הגבעה משמאל וקציר על הגבעה הרחוקה בצד שמאל]]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1995
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז חיפה
קטגוריה:רשויות מקומיות מאוחדות בישראל
בסמת טבעון


בַּסְמֶת טַבְּעוּן (בערבית: بسمة طبعون) היא מועצה מקומית בדואית במחוז הצפון שבישראל. נוסד בתור כפר, והוכרז כמועצה מקומית ב-1969. בַּסְמֶה (بسمة) שוכנת בסמוך לשפרעם. נכון ל-2021, כלל תושבי בסמה הם ערבים-מוסלמים.

==היסטוריה==
ההחלטה על הקמת הכפר נתקבלה בשנת 1963 ומטרתה הקמת יישוב קבע בשביל השבטים ערב אל-סעדיה וערב אל-זבידאת אשר התיישבו באזור הגליל בימי המנדט הבריטי על פלשתינה (א"י). הכפר נקרא על-שם חורבת בַּסְמֶה שעליה נבנתה, וכמו-כן על-שם טַבְּעוּן כשמה בערבית של קריית טבעון (יישוב יהודי מודרני) הסמוכה לו בצפונה של מדינת ישראל. שם היישוב אושר על ידי ועדת השמות הממשלתית בתחילת שנת 1966.

בשנת 1965 החלה הקמת השכונות, לכל חמוּלה בנפרד, ונבנו שתי שכונות שיצרו את הבסיס ליישוב. בשנת 1968 הוחלט במשרד הפנים על הקמת מועצה מקומית ביישוב, וב-12 בפברואר 1969 הוכרז כמועצה מקומית, בעת שהתגוררו בו כ-700 איש.

בשנת 1992 צורפו ליישוב שלושה שבטים בדואיים נוספים: חִלְף, זְבֵּידַאת, וחַ'וואלֶד ולשם כך נבנו שכונות חדשות. נכון ל-2010 ביישוב ארבע שכונות עיקריות: יסמין, מַשַאיֶח' א-סַעְדִ֫יה, ח'לף, וזבידאת. השכונות מאוכלסות לפי שיוך שבטי ומופרדות אחת מהשנייה, הן מבחינת תשתיות והן מבחינה פיזית, כאשר כל אחת נמצאת על גבעה אחרת ומופרדת בחורש טבעי וגיאיות.

ב-2010 הגיש משרד הפנים תוכנית להרחבת גבולות היישוב לצורך איחוד השכונות והרחבת היישוב.

== אוכלוסייה ==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
בענה

בֶּ֫עְנֶה (בערבית: البعنة) היא מועצה מקומית ערבית במחוז הצפון בישראל. בענה יושבת בבקעת בית כרם (בקעת שגור), שהוא מבחינה טופוגרפית הגבול בין הגליל העליון לתחתון. שטח השיפוט שלה הוא 6,000 דונם. כ-92.4% מהתושבים בבענה הם ערבים-מוסלמים – לצד כ-7.4% ערבים-נוצרים. היישוב הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1976.

==היסטוריה==
הכפר בענה הוקם בזמן שלטון האימפריה העות'מאנית בארץ ישראל על ידי בנים של תושבים נוצרים שישבו בדיר אל-אסד שנקרא בעבר "בענה" ואשר גורשו על ידי סולימאן הראשון.
הכפר מופיע כבר ברישומי המס העותמ'אניים מ-1596, אז היו בכפר 61 בתי-אב, 46 מתוכם מוסלמים.

בשנת 1838 תועד הכפר כבעל אוכלוסייה יוונית-אורתודוקסית.
ויקטור גרן ציין ב-1875 שהכפר נחלק לדרוזים וליוונים-אורתודוקסים ומצא שם מסגד וכנסייה.
לורד הוריישו קיצ'נר ביקר בכפר במסגרת סקר ארץ-ישראל המערבית בשנות ה-70 של המאה ה-19 ותיעד שמצא בו באר ובריכת מים.
במפקד האוכלוסין המנדטורי של 1922 מנתה האוכלוסייה 518 תושבים: 311 נוצרים ו-207 מוסלמים. במפקד האוכלוסין מ-1931 נספרו 651 תושבים, מתוכם 441 מוסלמים.

בתוכנית החלוקה נועד הכפר להיות חלק מן המדינה הערבית, אולם ב-29 באוקטובר 1948, במהלך מבצע חירם, הוא ננטש על ידי כוחותיו של פאוזי אל-קאוקג'י, ב-30 באוקטובר משלחת מאנשי הכפר מסרה את כניעתו לצה"ל, וב-31 באוקטובר נכנסה אליו יחידה של צה"ל. חיילי צה"ל ביצעו הפרדה בין התושבים המקומיים לבין הפליטים שמצאו בו מקלט, וציוו על הפליטים לצעוד לכיוון לבנון.
רבים מן הכפריים נמלטו צפונה, אולם הנותרים הורשו להישאר.
על הכפר הוטל ממשל צבאי עד שנת 1966.

הנוצרים ביישוב מתחלקים למלכיתים ונוצרים יוונים אורתודוקסים.

בשנת 1961 הופקעו חלק מאדמות הכפר לצורך הקמת העיר כרמיאל.

ב-1981 הוקמה על אדמות הכפר שכונה לבדואים מהכפר ראמה.

ב-2003 אוחדה המועצה המקומית הזו עם המועצה המקומית דיר אל-אסד הסמוכה לה מצפון ועם המועצה המקומית מג'ד אל-כרום הסמוכה להן ממערב. כך הוקמה המועצה המקומית שגור, שמאוחר יותר הפכה לעירייה. בנובמבר 2008 אישרה הכנסת חוק המבטל את האיחוד, החל מ-1 בדצמבר 2008, ומשיב את המצב לקדמותו.

==אוכלוסייה==

בבענה מתגוררים השחקן והבמאי מוחמד בכרי ובנו השחקן סאלח בכרי.

== תצורת בענה ==

היישוב בענה נתן את שמו לתצורה גאולוגית. תצורת בענה היא תצורה בחבורת יהודה שנחשפת ביישוב בענה בפרט ובצפון ומרכז ישראל. התצורה מורכבת מארבעה פרטים: 

1. מיזי אחמר: גיר, דולומיט וחוואר. 
2. מֶלֶכֶה: גיר דטריטי. 
3. גיר עם צור וחלזונות מאובנים. 
4. מיזי חילו: גיר. 

סלעים מתצורה זו פופולריים לחציבה, וחלק נרחב מהבניה באבן בירושלים נעשה באמצעותה. 
הגאולוג אשר שדמון נתן לתצורה את שמה, והיא מתוארכת לתקופת הטורון הנכלל בתור הקרטיקון העליון. גילה המשוער הוא 88–95 מיליון שנה. 

== ראו גם ==
* אשכול יישובי בית הכרם

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
קטגוריה:שגור
ג'דיידה-מכר


ג'דיידה-מַכּר (בערבית: جديدة-مكر) היא מועצה מקומית ערבית במחוז הצפון בישראל.
היישוב שוכן בגליל המערבי, מזרחית לעכו ומערבית לכביש 70. שני הכפרים ג'דיידה ואל-מכר אוחדו למועצה אחת בשנת 1990. הרוב המכריע של תושבי ג'דיידה-מכר הם ערבים-מוסלמים, לצד מיעוט קטן של ערבים-נוצרים.

==היסטוריה==
=== ג'דיידה (جديدة) ===
ג'דיידה הוקם במאה ה-16 על ידי ערבים מסוריה. משמעות שמו של היישוב בעברית הוא "חדשה". במאה ה-19 נחכרו אדמות היישוב על ידי חיים פרחי שהיה היועץ של מושל עכו. 

בשנת 1983 הורחב שטח השיפוט של הכפר.

=== אל-מַכּר (المكر) ===
מַכּר (או: אל-מַכּר) הוקם גם הוא במאה ה-16 על ידי תושבים מלבנון אך במקום ישבו תושבים כבר מהתקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה הערבית. במחצית השנייה של המאה ה-19 התגוררו בכפר, על פי הערכה, בין 160–300 נפשות, כמחציתם דרוזים וכמחציתם מוסלמים. במפקד 1922 נמנו בכפר 281 נפש. 

יש המעריכים כי במקום שכן היישוב "מכרה" שממנו בא חפר המכרי שהיה מגיבוריו של דוד המלך.

בשנת 1983 הורחב שטח השיפוט של אל-מכר.

==אוכלוסייה==

כל תושבי הכפר ערבים, והרכבם בקירוב הוא:
*מוסלמים 91.3%
*נוצרים 8.7%

בשנת 2014 אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה את הקמת העיר טנטור, עיר ערבית חדשה, בצמוד ומדרום לעיר. בשנת 2021 פורסם כי כדי למנוע מהומות פוליטיות, הוחלט להרחיב לממדי עיר את היישוב ג'דיידה-מכר בבניית 8,000 יחידות דיור, ולבטל את הקמת העיר החדשה טנטור.

==ראשי המועצה==
ראש המועצה מ-11 בנובמבר 2008 הוא מוחמד שאמי.

== קישורים חיצוניים ==

מבנה ציבור חדש ביישוב, 2009
[https://web.archive.org/web/20120828170527/http://www.judeidemaker.muni.il/heb/ אתר המועצה המקומית ג'דיידה-מכר]
* 
*מיכאל יעקובסון: 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1990
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
דלית אל-כרמל


דַאלְיַת אֶל-כַּרְמֶל (בערבית: دالية الكرمل, בתעתיק מדויק: דאלית אלכרמל), הנודעת גם בשם המקוצר דאליה (دالية), היא מועצה מקומית ערבית דרוזית במחוז חיפה בישראל. כ-97% מתושבי דאלית אל-כרמל (נכון לסוף 2021) הם דרוזים, וכ-3% הם ערבים-מוסלמים.

שטח השיפוט שלה הוא 10,201 דונם. שוכנת על הכרמל וגובלת בפארק הכרמל.

== היסטוריה ==
בית תפילה דרוזי בדאלית אל-כרמל]]
היישוב נקרא על שם הכרמים המקיפים אותו (מערבית دالية "דאליה" משמעותה גפן), ויש אומרים שמקור השם הוא דלת הכרמל זה עורף הכרמל, כמו שנכתב בשיר השירים "דלת ראשך..." שפירושו החלק האחורי של הראש.

הקמת הכפרים הדרוזיים ששכנו במקום, החלה עוד בתקופת שלטונו של האמיר הלבנוני פח'ר א-דין השני במחצית הראשונה של המאה ה-17.

על פי סקר הכפרים משנת 1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-2,060 תושבים ושטחי אדמותיו השתרעו על פני 31,730 דונמים (מתוכם 1,736 בבעלות יהודים ו-10,253 שטחים ציבוריים).

בשנת 2003, במסגרת תוכנית משרד הפנים לאיחוד רשויות מקומיות ברחבי ישראל, אוחדה המועצה המקומית של דליית אל-כרמל עם זו של עספיא, ויחד הן נקראו עיר הכרמל באותה עת. האיחוד נוצר חרף התנגדות של חלק גדול מהתושבים.

בנובמבר 2008 אישרה הכנסת חוק המבטל את האיחוד, ומשיב את המצב לקדמותו החל מ-1 בדצמבר 2008. העירייה המאוחדת שנוהלה תחת ועדה קרואה בראשות גבי אופיר פורקה – ובחירות חדשות למועצה העצמאית התקיימו ב-18 באוגוסט 2009.

לאחר הבחירות המקומיות ב-2009 נבחר לראש המועצה (העצמאית והנפרדת) כרמל נסראלדין. עקב מצבה הכלכלי הרעוע נמצאה דלית אל כרמל בשנת 2010 בהסדר הבראה.

בשנת 2013 נבחר רפיק חלבי לראש המועצה המקומית, באוקטובר 2018 נבחר לכהונה נוספת.

==אוכלוסייה==

=== דתות ===
נכון ל-2021, על פי נתוני הלמ"ס, כ-96.8% מהתושבים בדלית אל כרמל הם דרוזים, וכ-2.8% מהתושבים הם ערבים-מוסלמים.

== אתרי הנצחה דרוזים ומוזיאונים ==
הרחוב הראשי של דאלית אל-כרמל

* מקאם אבו אבראהים, מתחם מקודש לאחד מנביאי הדת הדרוזית
* בית המורשת הדרוזית על-שם השייח' יוסף נסראלדין, ובו מוזיאון
* בית אוליפנט משמש כבית יד לבנים הדרוזים. נבנה בשנת 1884 לשמש כבית הקיץ של הסופר הבריטי לורנס אוליפנט. מסופר כי התגורר בו גם מזכירו של אוליפנט, נפתלי הרץ אימבר. בשנת 1981 יזם חבר הכנסת מטעם הליכוד, אמל נסראלדין, לייסוד במקום בית יד לבנים הדרוזים. המבנה משמש בין השאר גם לאירועי תרבות ולציון מועדים וחגים דרוזיים. כמו כן נערך בו מדי שנה גם טקס זיכרון לחללים הדרוזים שנפלו במלחמות ישראל.

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

* [https://mdec.co.il המועצה המקומית דאלית אל כרמל] אתר רשמי
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20151016033122/http://www.goisrael.gov.il/tourism_heb2/Tourist%20Information/Cities/Pages/Dalyat%20El%20Carmel.aspx דליית אל-כרמל], באתר משרד התיירות
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

סמלה הראשון של דלית אל-כרמל

*
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים דרוזיים בישראל
קטגוריה:הכרמל: יישובים
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז חיפה
קטגוריה:רכס הכרמל: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-17
דבורייה


דבורייה בשנת 1928
דבוריה כפי שהיא נראית מתצפית הר תבור ב[[דרך נוף יער בית קשת. בחלק התחתון של התמונה נחל דבוריה]]
דבורייה (בערבית: دبورية) היא מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל, השוכנת בשולי עמק יזרעאל ולמרגלות הר תבור. דבורייה בנויה על צלע הר תבור, בחיבור בינו למישור בקעת כסולות הצמוד אליו. רוב היישוב, שתושביו ערבים מוסלמים, בנוי על שיפועים תלולים יחסית. צורת הבנייה בו היא כפרית מסורתית, ומתאפיינת במבנים בעלי קומה אחת עד ארבע קומות.

==היסטוריה==
היישוב נמצא באזור העיר המקראית דָּבְרַת, הנזכרת מספר פעמים בתנ"ך, אשר התקיימה כיישוב יהודי גם בתקופת בית שני, וככל הנראה משמר את שמה. יש המניחים כי מקור השם דבורייה מהמילה הכנענית "דבר" שפירושה מקום לרעיית הצאן, ואכן סביבת הכפר עשירה במקומות מרעה. במהלך חפירת יסודות לבית בשנות ה-60, נמצאו שברי חרסים עתיקים. החרסים תוארכו לתקופת הברזל, תקופת התלמוד והתקופה המוסלמית הקדומה.<ref></ref><ref></ref>

המקום נזכר בכתבי אוסביוס (תחילת המאה ה-4) כ"כפר של יהודים".<ref></ref>

במחצית השנייה של המאה ה-19 התגוררו בכפר כ-200 נפשות, כולם מוסלמים, בבתים רעועים מופרדים בסמטאות צרות ובמערות. במפקד האוכלוסין של שנת 1922 נמנו בכפר 602 נפשות. במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו בכפר 747 נפשות, ב-170 בתים מיושבים, כולם מוסלמים למעט 15 גברים וארבע נשים שככל הנראה התגוררו במנזר על הר תבור שתושביו נמנו עם תושבי דבורייה. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל נאמד מספר תושבי הכפר בכ-1,290 נפש ושטחו נרשם כ-18,185 דונם, מתוכם 4,241 דונם של אדמה ציבורית ו-571 דונם אדמה בבעלות יהודית.

היישוב הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1961.

בין השנים 2013-2024 ראש המועצה היה זוהיר יוספיה, ב-2024 זכה בבחירות המועמד ריפעת עזאיזה.

==אוכלוסייה==

==קישורים חיצוניים==
 
* 
* 
* 
* [http://www.romgalil.org.il/cds/821 דבוריה] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
** 
** 
* רבקה שפק-ליסק, [http://www.e-mago.co.il/Editor/history-3219.htm הכפר הערבי דבוריה היה בעבר יישוב יהודי] באתר אימגו
* 

==הערות שוליים==

דבורייה במבט מ[[הר תבור]]

קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:הר תבור
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
דבורייה (דברת)
דיר אל-אסד


דייר אל אסד ברקע הרכבת הנוסעת ב[[מסילת עכו - כרמיאל במחסום של כביש 85 עם כביש 784]]
דֵיר אֶל-אַסַד (בערבית: دير الأسد - בתרגום לעברית: מנזר האריה) היא מועצה מקומית ערבית במחוז הצפון בישראל. דיר אל-אסד יושבת בבקעת בית כרם (בקעת שגור) בלב הגליל, בצמוד ומעל בענה לכיוון צפון, ומטפסת במעלה המדרון התלול שמצפון לבקעה, אל תחילת הגליל העליון. שטח השיפוט של המועצה משתרע על פני 4,759 דונם. הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1975.

כלל תושבי דיר אל-אסד הם ערבים-מוסלמים.

==היסטוריה==
בתקופת הצלבנים היה במקום יישוב נוצרי בשם לָה בֶּנָה, וסמוך אליו מנזר על שם סנט ג'ורג'. בתקופה העות'מאנית גורשו הנוצרים מהכפר על ידי הסולטאן סולימאן הראשון, וצאצאיהם הקימו מאוחר יותר את בענה הסמוכה. את שטח הכפר ואדמות המנזר מסר הסולטאן לידי שייח' אל-אסד א-צפה מצפת, שייסד את היישוב הנוכחי. במפקד האוכלוסין של 1922 היו בכפר 749 תושבים, כולם מוסלמים.

בשנת 1961 הופקעו חלק מאדמות הכפר (בעיקר אלו שלא היו ראויות לעיבוד חקלאי) לצורך הקמת העיר כרמיאל.

בשנת 2003 אוחדו היישובים בענה, דיר אל-אסד ומג'ד אל-כרום תחת מועצה מקומית משותפת בשם שגור. בשנת 2005 הוכרז היישוב כעיר. בנובמבר 2008 אישרה הכנסת חוק המבטל את האיחוד, החל מ-1 בדצמבר 2008, ומשיב את המצב לקדמותו. לפי חוק זה, נערכו בחירות חדשות למועצות המקומיות הנפרדות ב-18 באוגוסט 2009. עד אז, נוהלה העירייה המאוחדת בידי ועדה קרואה.

בשנת 2023 התרחש אסון הבור בדיר אל-אסד.

==אוכלוסייה==

== ראו גם ==
* אשכול יישובי בית הכרם

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
קטגוריה:שגור
דיר חנא


דֵיר חַנָּא (בערבית: دير حنا, פירוש השם: המנזר של יוחנן) היא מועצה מקומית במחוז הצפון, בבקעת סכנין, בצפון הגליל התחתון המרכזי (לב הגליל), והיא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1975.

יש מספר סברות לגבי מקור השם: על שם קדוש נוצרי שעל שמו היה קרוי מנזר במקום, על שם מפקד צבא צלבני שכבש את המקום, או גלגול שמו של היישובים היהודיים כפר חנון או כפר יוחנא מתקופת המשנה והתלמוד. בכפר יוחנא התיישבה משמרת הכהנים יכין ובכפר חנן פעלו מספר תנאים ואמוראים. על פי זאב וילנאי פירוש השם הוא מנזר חנה, על שם חנה הקדושה, סבתו של ישו.

במרכז היישוב ישנו מבצר ברמת השתמרות בינונית, אשר נבנה במאה השמונה עשרה על ידי שליטי הגליל אז, משפחת זידאן - משפחתו של דאהר אל עומר. סעד אל עומר, אחיו של טאהר אל עומר בנה ביישוב את ארמונו ואת המסגד הצמוד ב 1732. טאהר שלח את בנו עותמן להתנקש באחיו סעד ובתמורה הבטיח לו את שפרעם. הבן עותמן חנק את דודו סעד אך ט'אהר אל עומר הפיץ שמועה שסעד מת מהכשת נחש ועותמן לא קיבל את שפרעם. עלי ועותמן בני ט'אהר לכדו את דיר חנא ומשם שלחו מסר לאביהם שיעמוד בהבטחתו. ט'אהר עלה על דיר חנא עם כל צבאו אבל תוך כדי המצור הסתבר שפחה דמשק עולה על הגליל. התייר קונסטאנטן פרנסואה וולני (Volney) מספר שט'אהר קרא לבניו וביקש מהם הפסקת אש וארוחת ערב משפחתית. בארוחה הוחלט לחבור ולהילחם נגד הפחה ואחר כך לשוב ולהתקוטט וכך הסתיים המרד. במשך תקופת שלטון המשפחה ישבו בארמון כמה מבניו של ט'אהר, אחמד, עותמן ועלי. את הארמון והחומות שהקיפו את הכפר הרס אויב המשפחה אחמד אל ג'אזר מושל עכו. עלי אל עומר ברח ללבנון ומשם לגולן ולבסוף נרצח על ידי חיילי פחה דמשק. 

בחצר הארמון מונחים כיום חלקי בית בד מודרני לתצוגה. שרידי חומות הארמון והמסגד עדיין בנויים אבנים צהובות ולבנות כפי שהיה במקור<ref></ref>.כנסיית הכפר בנויה אף היא על שרידי הארמון.

==אוכלוסייה==
לפי מפקד אוכלוסין של 1931, היו בכפר 117 בתים נושבים ו-563 תושבים: 227 מוסלמים ו-136 נוצרים. לפי מפקד אוכלוסין של 1961 היו בכפר 1,665 תושבים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.deir-hanna.muni.il אתר המועצה המקומית]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
חורפיש


חוּרפֵיש (בערבית: حرفيش, נהגה חֻרְפֵישׁ) היא מועצה מקומית ערבית-דרוזית במחוז הצפון בישראל, השוכנת בהרי הגליל העליון בצפון הר מירון. הכפר הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1967. זהו הכפר הדרוזי הצפוני ביותר בגליל. הכפר נמצא צפונית לבית ג'אן, מזרחית למעלות-תרשיחא, בצפון-מערב שמורת הר מירון, למרגלות הר אדיר, בקרבת הר זבול, ודרומית לגבול לבנון. כ-96% מתושבי חורפיש הם דרוזים, לצד כ-3.3% ערבים-נוצרים ומוסלמים.

== מקור השם ==
מקור השם "חוּרפֵיש" הוא בשבט אל-חרפוש שהיו מתגוררים באזור במאה ה-5 לספירה. השם גם מקושר לצמח גדילן מצוי או ברקן סוּרי ששמו בערבית ח'ורפיש. 

==אקלים וגאוגרפיה==
חורפיש הוא אחד היישובים הקרים בגליל בשל הגובה והיותו במרום הגליל מסביב להר מירון.

מזג האוויר בחורף קר מאוד וגשום, ולעיתים יורד שלג. בקיץ שורר מזג אוויר נוח עם אחוזי לחות נמוכים יחסית. ממוצע הטמפרטורה בקיץ נע בסביבות ה-26 מעלות בממוצע בשעות היום עד ל-15 מעלות בשעות הלילה ובחורף נע בממוצע 8 מעלות ביום עד 3 מעלות בלילה, ובימים עם גלי קור צונחות הטמפרטורות אל מתחת לאפס.

היישוב שוכן בגובה שבין 650–814 מטר, הגובה הממוצע 670 מטר מעל לפני הים. הכפר נהנה מאוויר הרים קריר ונקי האופייני לאקלים הררי גבוה, ונחשב לאחד היישובים הגבוהים מבין יישובי הדרוזים יחד עם בית ג'אן. מהיישוב ניתן לצפות אל הכרמל, החרמון, לבנון והים התיכון.

==אתרים==
*בקרבת היישוב נמצא קבר נבי סבלאן המקודש לבני הדת הדרוזית.
*ביישוב הוקם חדר הנצחה לאלוף־משנה נביה מרעי, תושב היישוב שנפל ברצועת עזה בעימותים שהיו חלק ממהומות מנהרת הכותל.
*מוזיאון על שם אמיר גאנם: המוזיאון בנוי משני חדרים אשר עוסקים בהיסטורית העדה הדרוזית. במוזיאון מוצגות תמונות כלי עבודה ועוד המתקשרים לנושאים שונים כמו חיי היומיום של הדרוזים, עיסוקיהם, התרבות, החקלאות ועוד.
*בית רוקמות התחרה – מבנה מראשית המאה ה-20, המשמש כיום למיזם ייחודי של נשים מהכפר למלאכת יד דרוזית מסורתית ועתיקה.

== היסטוריה ==
חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן ביקר בחרפיש בשנת 1870, וכתב כי מתגוררים במקום 300 דרוזים וכ-50 נוצרים מהזרם היווני אוניאטי. הוא ציין כי מצא מקום בית תפילה נוצרי קטן המוקדש לגאורגיוס הקדוש, בורות מים חצובים בסלע, ברכה משושה, וגידולי זית, גפנים, תאנים וטבק. על-פי אלו, כתב כי הכפר הוא שריד של יישוב גדול יותר, שהיה ידוע בתקופה הצלבנית בשם חורפייס (Horfeis).<ref></ref>

לפי סקר הכפרים שערכו רשויות המנדט בשנת 1945, מנתה האוכלוסייה בכפר 830 תושבים.

בדצמבר 1949 הוכנה תוכנית לגירוש אנשי הכפר, יחד עם תושבי יישובים ערביים בגליל, אך היא לא יצאה לפועל עקב התנגדותם של משה שרת ואליעזר קפלן.

ב-5 ביוני 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, פגעו בחורפיש שני כטב"מי נפץ של חזבאללה, פצעו 12 איש והרגו חייל.<ref></ref> 

== אוכלוסייה ==
תושביו של הכפר הם דרוזים ברובם, אך יש בו גם מספר קטן של תושבים נוצרים קתולים ומספר מועט של מוסלמים.
*דרוזים 96.1%
*נוצרים 3.3%
*מוסלמים 0.3%
*אחרים 0.3%

==קישורים חיצוניים==

* [http://lch.org.il אתר המועצה המקומית]
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20100103022802/http://www.notes.co.il/Jacobson/63062.asp תמונות מאתרי הכפר ובכללם נבי סבלאן] באתר 'רשימות', נובמבר 2009
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

פסלו של [[סולטאן באשא אל-אטרש האוחז בידו בדגל הדרוזים, בכניסה לחורפיש]]
קבר [[נבי סבלאן, מרכז לפולחני דת ותפילה]]

*
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים דרוזיים בישראל
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
טורעאן



נשיא המדינה ראובן ריבלין מעניק את "אות הנשיא לחינוך לשותפות" לשנת תשע"ז 2016/17 לראש המועצה המקומית טורעאן עימאד דחלה, נובמבר 2017]]
טורעאן (בערבית: طرعان, תעתיק מדויק: טרעאן. נכתב לעיתים גם: תֻּרְעָן, תורען, טורען) היא מועצה מקומית ערבית בגליל התחתון במחוז הצפון בישראל. הכפר הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1959. טורעאן שוכנת בסמוך לכביש 77 המוביל מנצרת לטבריה, בסמוך למחלף גולני. נכון ל-2021, רובם המכריע של תושבי תֻּרְעָן הם ערבים-מוסלמים (89%), לצד מיעוט של ערבים-נוצרים (11%).

==היסטוריה==
יש סברה שהשם נוצר כהלחם של שתי מילים בארמית: טור [הר] ו עאן [צאן] על שום האזור ההררי שמצפון והעמק הפורה שמדרום.<ref name=":0"></ref>

טורעאן שוכנת על מקומו של יישוב קדום מהתקופה הרומית-ביזנטית בשם תירען. תעודה צלבנית מהמאה ה-13 מספרת על יישוב בשם טורעאן.

העמק מול הכפר נקרא כיום בקעת תרען, אך בעבר השם בערבית היה מָרְג' א-סוּנְבּוּל - עמק השבולת. על פי המסורת הנוצרית, זה היה המקום המתואר בספרים הבשורה על פי לוקס וכן הבשורה על פי מתיה "וַיְהִי בָּיוֹם הַשַּׁבָּת הַשֵּׁנִית לִסְפִירַת הָעֹמֶר עָבַר בֵּין הַשָׂדוֹת וַיִּקְטְפוּ תַלְמִידָיו מְלִילֹת וַיְפָרְכוּ אֹתָן בִּידֵיהֶם וַיֹּאכֵלוּ. וַאֲנָשִׁים מִן־הַפְּרוּשִׁים אָמְרוּ אֲלֵיהֶם לָמָה אַתֶּם עֹשִׂים אֵת אֲשֶׁר לֹא יֵעָשֶׂה בַּשַּׁבָּת...".<ref></ref><ref></ref> ובדורות קדומים היו עולי הרגל אוספים בו שיבלים.<ref name=":0" />

ביולי 1187 עבר חלק מהצבא הצלבני שנע מציפורי לטבריה דרך עין תירען, ובהמשך הדרך פגשו את צבאו של צלאח א-דין בקרב קרני חיטין.<ref></ref>

במפקד האוכלוסין העות'מאני מ-1596 נמנו בכפר 48 בתי-אב, כולם מוסלמים. הכפר מופיע (במיקום שגוי) במפה של הקרטוגרף הצרפתי פייר ז'אקוטן משנת 1799. החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר בשנת 1870, והעריך שגרו בו 350 מוסלמים ו-200 "יוונים".

במלחמת העצמאות נכבש הכפר על-די היישוב היהודי ב-18 ביולי 1948, במהלך החלק השני של מבצע דקל של צה"ל. באותה עת ברחו חלק מתושביו ופליטים מכפרים סמוכים התיישבו בבתים שהתרוקנו.

==אוכלוסייה==
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1931, היו בטורעאן 961 תושבים, מתוכם 693 מוסלמים ו-268 נוצרים. כן נספרו 188 בתים נושבים. במפקד האוכלוסין של שנת 1973, היו ביישוב 4,080 תושבים. רוב הנוצרים היו מהעדה היוונית-קתולית, ומיעוטם מהעדה היוונית-אורתודוקסית. בשנים 2001–2010 שיווק מינהל מקרקעי ישראל מגרשים למחוסרי דיור תושבי הכפר בהגרלה ובמכרזים, כדי להתמודד עם המחסור בדיור בכפר.

==ראשי מועצה==

ראש המועצה הנוכחי הוא מאזן עדוי (אבו מחמוד).

;ראשי המועצה לשעבר
* מאזן עדוי
* עימאד דחלה
* מחמוד עדוי
* יונס נסאר
* ד'אהר דחלה
* נאג'י נסאר
* יעקב זוהר

==גלריית תמונות==
<gallery>
תמונה לרוחב - כפר טורעאן.jpg|מבט כללי מדרום על הכפר
Abu Baker Sadic Mosque in Tur'an (9).JPG|מסגד אבו בכר א-סאדיק, נבנה בשנת 2003
Tur'an (3).JPG|רחוב ביישוב
turaan02.JPG|כיפת המסגד המרכזי
turaan01.JPG|בניין המועצה המקומית
</gallery>

==ראו גם==
* עין תורעאן

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.turan.muni.il אתר המועצה המקומית]
* 
* מיכאל יעקובסון, [https://michaelarch.wordpress.com/2016/11/19/סיבוב-במסגד-של-טורעאן-בגליל-המזרחי/ המסגד המרכזי בטורעאן], בבלוג "חלון אחורי", 19 בנובמבר 2016
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
יפיע


יפיע (בערבית: يافة الناصرة, יאפת א-נאצרה - קרי, "יפו של נצרת") היא מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1960. כיום היא חלק מהאזור העירוני של נצרת.

==היסטוריה==

על פי ממצא החרסים שנמצאו בתל הקדום של הכפר נראה כי היה מיושב בתקופת הברונזה התיכונה, תקופת הברזל ומהתקופה ההלניסטית ואילך. יישוב בשם דומה מוזכר במכתבי אל-עמארנה. יפיע מוזכרת גם בספר יהושע. על פי יוסף בן מתתיהו הייתה יאפא הגדולה בכפרי הגליל. המקום חרב במרד הגדול ותושביו נהרגו. לאחר המרד חודש היישוב היהודי ביפיע. שרידים יהודיים ובית כנסת עתיק מהתקופה הרומית נמצאו בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בכפר. מסורת נוצרית מימי הביניים מזהה את יפיע כמקום לידתם של השליחים יעקב ויוחנן בני זבדי, ולכבודם יש בעיר ארבע כנסיות.

==אוכלוסייה==
מאז התקופה הביזנטית דחקה נצרת השכנה את רגלי יפיע, והיא הייתה כפר קטן. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו ביישוב 833 תושבים, כולל אנשי השבט הבדואי אלע'זאלין, שהתגוררו בסביבתו. במלחמת העצמאות במסגרת במבצע דקל נכבש הכפר. לאחר המלחמה התיישבו ביפיע תושבים רבים מהכפרים מעלול ואל-מוג'ידל שנחרבו במהלך המלחמה. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1972 היו בכפר 4,932 תושבים, רובם נוצרים; אך נכון ל-2019, כ-18% בלבד מהאוכלוסייה נוצרית.
 

<gallery>
קובץ:Yafia1.JPG|כנסיית יוחנן בן זבדי השליח הקדוש בצמוד לבית הספר הפטריארכלי הלטיני
קובץ:YAFIA13.jpg|קריית החינוך וברקע בתי היישוב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:יישובים ערביים המשמרים שם עברי
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון
כאוכב אבו אל-היג'א



כאוכב אבו אל-היג'א (בערבית: كوكب أبو الهيجا) היא מועצה מקומית במחוז הצפון בישראל, 3 קילומטרים צפונית-מערבית לכפר מנדא. היא הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1984.

בכאוכב אל-היג'א יש גן פסלים, הכולל פסל המסמל את אחוות שלוש הדתות, בו על שלושה עמודים נמצאים סמלי היהדות (מגן דוד), הנצרות (צלב) והאסלאם (סהר).

השם הרשמי של הפסל הוא "פסל שלושת הדקלים" והפסלת היא אורנה לוצקי.

==היסטוריה==
כאוכב אבו אל-היג'א נוסד לאחר קרב חיטין או לאחר מסע הצלב ה-3 על ידי חיילים מצבאו של צלאח א-דין. הכפר נקרא על שם היישוב הקדום כוכב (כאואכב), בצירוף שמו של אחד מגיבורי צבאו של צלאח א-דין, המצביא הכורדי חוסן אלבוכרי, שכינויו היה אל-היג'א. הוא התמנה על ידי צלאח א-דין למושל המרחב בין עכו לשפרעם ונהרג בקרבות במסגרת מסע הצלב ה-3 (1189-1192). אבו אל-היג'א נקבר בשולי הכפר. תושביו של הכפר נמנו עם חמולת אל-היג'א, כלומר היו ממוצא כורדי.

השם אבו אל-היג'א על שמו של השייח' אבו אל היג'א שהיה מלוחמיו של צלאח א-דין וקבור במקום. היג'א בערבית זו התקפת פתע. הוא היה עורך פשיטות פתע ביחידות קטנות על צבא הצלבנים. קברו נחשב כמקום קדוש ובית תפילה. מסביב לקבר יש בית קברות של תושבי הכפר.

עם הקמת מועצה אזורית משגב בשנת 1982 סופח הכפר למועצת משגב, אך לאחר זמן קצר הוצא הכפר מהמועצה והוקמה בו מועצה מקומית.

במשך כעשור עד שנת 2024 ראש המועצה היה זאהר סאלח, ב-2024 זכה בבחירות המועמד נידאל חאג' מוחמד. 

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180327023509/http://www.kawkab.co.il/ אתר האינטרנט של המועצה המקומית כאוכב אבו אל היג'א]
* 
* [http://www.tulimragleem.co.il/web/8888/nsf/arclookup.taf?&_id=135248&did=3074&title=%EB%E0%E5%EB%E1%20%E0%E1%E5%20%E0%EC%20%E4%E9%E2'%E0 כאוכב אבו אל היג'א]

<gallery>
קובץ:KaukabalHidzje031 (13).jpg|המסגד החדש בכפר
קובץ:KaukabalHidzje031 (5).jpg|מראה כללי
קובץ:PikiWiki Israel 15132 three religions brotherhood sculpture in kaukab ab.JPG|פסל אחוות שלוש הדתות בכאוכב אבו אל-היג'א
קובץ:PikiWiki Israel 15136 Tomb of Abu al - Hija.JPG|קבר שייח' אבו אל-היג'א
</gallery>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות
קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
קטגוריה:ישראל: מועצות מקומיות במחוז הצפון