ג'וזפה ורדי

ג'וזפה פורטונינו פרנצ'סקו ורדי (באיטלקית: Giuseppe Fortunino Francesco Verdi; 10 באוקטובר 1813 – 27 בינואר 1901) היה מלחין איטלקי, נחשב לאחד מגדולי מחברי האופרות בכל הזמנים.
ג'וזפה ורדי

==ראשית חייו==
ג'וזפה ורדי נולד בשנת 1813 בכפר רוֹנְקוֹלָה שליד העיירה בּוּסֶטוֹ בדוכסות פארמה למשפחה ענייה. אביו היה בעל פונדק, ואימו הייתה טוות חוטים. כבר בילדותו התעניין ורדי הצעיר במוזיקה, ולמד אצל נגן העוגב בכנסייה המקומית. כעבור שלוש שנים, בן 12, תפס את מקומו במשרה זו, נגן העוגב בכנסיית רונקולה, והתמיד בה במשך שש שנים, גם לאחר שעבר לגור בבוסטו אצל ידיד המשפחה. כאשר למד בבית-הספר הישועי בבוסטו, המשיך בלימודי המוזיקה שלו אצל פרדיננדו פּרוֹבֶזִי, נגן העוגב של הקתדרלה בבוסטו ומנהל "החברה הפילהרמונית".

פרובזי, שהיה מוזיקאי מוכשר, מלחין ולבריתן, החל להעביר לידי ורדי הצעיר חלק מחובות משרתו, ואף איפשר לו לנצח על הפילהרמונית, פעילות מעשית שהעשירה את הידע המוזיקלי שלו. בתקופה זו החל גם להלחין, ובין השאר כתב בשנת 1828 אוברטורה ושירי לכת. בתפקידו כמנצח התוודע ורדי ליצירותיהם של כמה מגדולי המלחינים, בהם ניקולא פורפורה, יוזף היידן וג'ואקינו רוסיני, ופיתח גישה של בעל מלאכה מצפוני ואחראי אל עיסוקו כמוזיקאי, גישה שאפיינה את דרכו לאורך כל חייו. סוחר מקומי בשם אנטוניו בארצי, שהיה חובב מוזיקה, תמך בו ועודד אותו בלימודיו. בשנת 1829 הגיעו בארצי ופרובזי למסקנה, שבוסטו איננה יכולה עוד לתרום להתפתחותו של המוזיקאי הצעיר והמחונן, ובעזרת מלגה ממוסד מקומי, יצא ורדי להמשיך בלימודיו במילאנו. מאוחר יותר, בשנת 1836, התחתן ורדי עם בתו של בארצי, מרגריטה.

==תחילת הקריירה המוזיקלית==
בגיל 18 ביקש להתקבל לקונסרבטוריון של מילאנו, אך נדחה בשל גילו המבוגר יחסית ומשום שלא הרשים את הבוחנים בכישורי הנגינה שלו. הדבר לא החליש את רצונו ללמוד מוזיקה, ולאחר שלמד באופן פרטי אצל המנצח השני של בית האופרה "לה סקאלה", חיבר את האופרה הראשונה שלו, "אוברטו", שהתקבלה יפה על ידי הקהל. ההצלחה הובילה להזמנה של שלוש אופרות נוספות, אך הראשונה שבהן, האופרה הקומית "מלך לשעה", נכשלה. רק כתיבתה של האופרה "נבוכדנצר" הידועה בשמה האיטלקי "נבוקו" מ-1842, הצילה את המוניטין שלו ואף פרסמה אותו ברבים. בזמן הפקת האופרה מתו שני ילדיו, ואחריהם גם אשתו. רק בזכות תמיכת ידידיו הצליח לעבור את התקופה הזו, שהייתה הקשה בחייו, ובעידוד הצלחתה של "נבוקו" המשיך להלחין ולחתור להישגים גבוהים עוד יותר.

מיד לאחר ההצלחה של "נבוכדנצר" כתב ורדי עוד שתי אופרות: "הלומברדים" ו"ארנאני", אשר פרסמו אותו לא רק באיטליה אלא גם בכל אירופה.

האחרונה באופרות המוקדמות של ורדי היא "מקבת'" (1847), על פי הטרגדיה של שייקספיר, מקבת'. ב"מקבת'" שבר ורדי כלל גדול של האופרה האיטלקית, שאין אופרה ללא סיפור אהבה בתוכה. באופרה זו שם ורדי דגש על ההיבטים הדרמטיים של היצירה, בניגוד לקודמיו, רוסיני, דוניצטי ובליני, שנהגו לרומם את הזמרים בכתיבת אריות ראוותניות להבלטת יכולותיהם הקוליות. ורדי, בניגוד להם, חיפש "זמרת בעלת קול מחוספס, צרוד וקודר, שיש בו שמץ של שטניות" לתפקיד ליידי מקבת'.

== הקשר הרומנטי עם ג'וספינה סטרפוני ==
ג'וספינה סטרפוני, ילידת 1815, הייתה זמרת סופרן אטלקיה שקשריה עם ורדי היו מקצועיים בתחילה. היא שרה את תפקיד אביגיל בנבוקו ובאופרה אוברטו ב-1839. הייתה לה קריירה אופראית מוצלחת אך קצרה וכאשר קולה החל להדרדר, היא עברה להתגורר בפריז ולימדה פיתוח קול. ב-1847 נפגשה שוב עם ורדי, בעת שעסק בהפקת האופרה "ירושלים". הם התאהבו ועד מהרה עברו לגור יחד, אם כי נישאו רק ב-1859. נראה שסטרפוני, קתולית אדוקה, הרגישה שהיא לא ראויה להיות אשתו של ורדי, תחושה שייתכן שגם ורדי חש אותה. יש הסוברים שהנישואים נדחו עד שבנה הגיע לבגרות ב-1859. אהבתה, תמיכתה ועזרתה המעשית למען ורדי, למעלה מחצי מאה, היו משמעותיות ביותר, למרות היותו בעל לא קל.<ref></ref>

==האופרות האמצעיות==
בתחילת שנות החמישים של המאה התשע עשרה, חשב ורדי על פרישה מוקדמת, בסגנון ג'ואקינו רוסיני. ברם, סטרפוני שכנעה אותו להמשיך וליצור, והתוצאה לא איחרה לבוא בדמות האופרה הנודעת "ריגולטו". אחריה באו לה טרוויאטה, "הטרובדור", "נשף המסכות" ו"כוחו של גורל". בשונה מהאופרות המוקדמות שלו, באופרות אלה הדמויות והעלילה היו הרבה יותר עמוקות והעידו על התקדמותו של ורדי ועל הדרך שעבר. בתקופה זו כתב ורדי גם שתי אופרות בסגנון הגראנד אופרה הצרפתית שהן, "דון קארלוס" ו"ערביות סיציליאניות". בכך הוכיח ורדי את יכולתו להתאים את סגנון כתיבתו לקהל עבורו נכתבה האופרה, (ה"גראנד אופרה" הייתה נפוצה מאוד בפריז של אמצע המאה ה-19) אך כל זאת מבלי להתפשר בסגנון האמנותי, או במסר שרצה להביע באופרות אלה.

אחרונת האופרות האמצעיות של ורדי היא האופרה "אאידה", הדעה הרווחת היא שהיצירה נכתבה לכבוד פתיחתה של תעלת סואץ, אך האופרה נכתבה להזמנת הח'דיו איסמעיל פאשה, והוצגה בבכורה עולמית בבית האופרה הח'דיוי. האופרה הוצגה רק שנתיים מאוחר יותר, ב-1871. כמו כן, באותה תקופה כתב ורדי את הרקוויאם המפורסם שלו לזכר המשורר אלסנדרו מנצוני. בעקבות הדרך בה נתקבלו הן "אאידה" והן הרקויאם בציבור הרחב (הצלחתן הייתה כה עצומה ומסחררת עד שוורדי חשב, שהקהל התייחס אליהן בצורה זולה והמונית מדי, שלא הייתה לרוחו) החליט ורדי לחדול סופית מכתיבת מוזיקה והשתקע בווילה שבנה בכפר קטן בצפון איטליה.

==השנים האחרונות==
לאחר "אאידה" נכנס ורדי לתקופה שבה לא כתב במשך כ-15 שנה. לאחר פסק זמן זה הוא חזר לבמה בסערה בשנת 1887 עם האופרה "אותלו", גם היא על פי הטרגדיה של שייקספיר.

אחרונת האופרות של ורדי היא "פלסטף", על פי "נשות וינדזור העליזות", שנכתבה בשנת 1893, ללברית מאת אריגו בויטו. על אף חששותיו, שאופרה קומית פרי עטו לא תתקבל בעין יפה, האיזון המושלם בין לברית מבריקה, מוזיקה, תזמורת וזמרים הניב אופרה מעולה, שזכתה לשבחי הקהל. ורדי בן ה-80 יצר, על אף גילו המופלג, אופרה צעירה מאוד באופייה ואף נתן ביטוי מלא לכושרו כאמן הקונטרפונקט.

ג'וזפה ורדי נפטר ב-1901. הוא נקבר תחילה בבית הקברות הגדול במילאנו. חודש לאחר מכן הועברה גופתו לקריפטה בבית האבות למוזיקאים שהוא תרם להקמתו. באירוע הזה השתתף קהל של 300 אלף איש, ו-820 זמרים ביצעו את מקהלת העבדים העבריים מהאופרה נבוקו.

הפילוסוף ישעיה ברלין אמר על ורדי, כי אמנותו הייתה "אובייקטיבית, ישירה, ובהרמוניה עם מוסכמות ששלטו בה, וצמחה מאחדות פנימית מלאה, מהרגשה של השתייכות לזמן, לחברה ולסביבה שבה נוצרה." בניגוד למלחינים כברליוז ווגנר, לא חתר ורדי אל משהו אבוד, אינסופי ובלתי מושג, אלא נתן ביטוי לרגשות האנושיים הנצחיים.

== עיזבונו ==
ורדי חיבר 28 אופרות, רובן מוכרות ומפורסמות, אף על פי שחייו היו רצופים משברים אישיים, הקשורים לטרגדיות משפחתיות שפקדו אותו, וכן קשיים מצד המימסד השלטוני.

ורדי הפך לסמל תנועת העצמאות של איטליה, שדגלה בחזרתו של המלך ויטוריו אמנואלה לשלטון. כאשר הקהל צעק בהופעות האופרה שלו, "ורדי", הוא התכוון גם לראשי התיבות של Verdi, שהם: !Vittorio Emanuele Re D'Italia (קרי, "ויטוריו אמנואלה, מלך איטליה!").

== הנצחה ==
מפרצון ורדי באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של ג'וזפה ורדי.

==רשימת אופרות שהלחין==
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#ccccff"
! שם האופרה (עברית)
! שם מלא באיטלקית
! הופעה ראשונה
! שנת ההופעה הראשונה
! הערות
|-
| אוברטו
| Oberto, Conte di San Bonifacio
| תיאטרון לה סקאלה, מילאנו
| 1839
|
|-
| מלך לשעה
| Un Giorno di Regno, ossia il finto Stanislao
| תיאטרון לה סקאלה, מילאנו
| 1840
|
|-
| נבוקו
| Nabucco
| תיאטרון לה סקאלה, מילאנו
| 1842
|
|-
| הלומברדים במסע הצלב הראשון
| I Lombardi alla prima crociata
| תיאטרון לה סקאלה, מילאנו
| 1843
|
|-
| ארנאני
| Ernani
| תיאטרון לה פניצ'ה, ונציה
| 1844
|
|-
| שני הפוסקארים
| I due Foscari
| תיאטרון ארגנטינה, רומא
| 1844
|
|-
| ג'ובאנה ד'ארקו (ז'אן ד'ארק)
| Giovanna d'Arco
| תיאטרון לה סקאלה, מילאנו
| 1845
|
|-
| אלזירה
| Alzira
| תיאטרון סן קרלו, מילאנו
| 1845
|
|-
| אטילה
| Attila
| תיאטרון לה פניצ'ה, ונציה
| 1846
|
|-
| מקבת
| Macbeth
| תיאטרון דלה פרגולה, פירנצה
| 1847
| על פי מחזהו של ויליאם שייקספיר
|-
| הבנדיטים
| I masnadieri
| תיאטרון הוד מלכותה, לונדון
| 1847
|
|-
| ירושלים
| Jérusalem
| האקדמיה המלכותית למוזיקה, פריז
| 1847
| גרסה מחודשת ל"הלומברדים"
|-
| שודד הים
| Il corsaro
| תיאטרון גראנדה, טריאסטה
| 1848
|
|-
| קרב לניאנו
| La battaglia di Legnano
| תיאטרון ארגנטינה, רומא
| 1849
|
|-
| לואיזה מילר
| Luisa Miller
| תיאטרון סן קרלו, נאפולי
| 1849
|
|-
| סטיפליו
| Stiffelio
| תיאטרון גראנדה, טריאסטה
| 1850
|
|-
| ריגולטו
| Rigoletto
| תיאטרון לה פניצ'ה, ונציה
| 1851
| על פי "המלך משתעשע" של ויקטור הוגו
|-
| הטרובאדור
| Il trovatore
| תיאטרון אפולו, רומא
| 1853
|
|-
| לה טרוויאטה
| La traviata
| תיאטרון לה פניצ'ה, ונציה
| 1853
| על פי "הגברת עם הקמליות" של אלכסנדר דיומא
|-
| ערביות סיציליאניות
| Les vêpres siciliennes
| האקדמיה המלכותית למוזיקה, פריז
| 1855
|
|-
| טרובאדור
| Le trouvère
| האקדמיה המלכותית למוזיקה, פריז
| 1857
| גרסת בלט מחודשת לאופרה "הטרובדור" (Il trovatore)
|-
| סימון בוקאנגרה
| Simon Boccanegra
| תיאטרון לה פניצ'ה, ונציה
| 1857
|
|-
| ארולדו
| Aroldo
| תיאטרון נובו, רימיני
| 1857
| גרסה מחודשת ל"סטיפליו"
|-
| נשף המסכות
| Un ballo in maschera
| תיאטרון אפולו, רומא
| 1859
|
|-
| כוחו של גורל
| La forza del destino
| תיאטרון מריינסקי, סנקט פטרבורג
| 1862
|
|-
| מקבת
| Macbeth
| תיאטרון הליריק, פריז
| 1865
| גרסה מחודשת
|-
| דון קרלוס
| Don Carlos
| האקדמיה המלכותית למוזיקה, פריז
| 1867
|
|-
| כוחו של גורל
| La forza del destino
| תיאטרון לה סקאלה, מילאנו
| 1869
| גרסה מחודשת
|-
| אאידה
| Aida
| בית האופרה הח'דיוי, קהיר
| 1871
|
|-
| דון קרלו
| Don Carlo
| תיאטרון סן קרלו, נאפולי
| 1872
| גרסה מחודשת ראשונה לדון קרלוס
|-
| סימון בוקנגרה
| Simon Boccanegra
| תיאטרון לה סקאלה, מילאנו
| 1881
| גרסה מחודשת לאופרה מ-1857
|-
| דון קרלו
| Don Carlo
| תיאטרון לה סקאלה, מילאנו
| 1884
| גרסה מחודשת שנייה ב-4 מערכות
|-
| דון קרלו
| Don Carlo
| תיאטרון מוניסיפל, מודנה
| 1886
| גרסה מחודשת שלישית ב-5 מערכות
|-
| אותלו
| Otello
| תיאטרון לה סקאלה, מילאנו
| 1887
| על פי מחזהו של ויליאם שייקספיר
|-
| פלסטף
| Falstaff
| תיאטרון לה סקאלה, מילאנו
| 1893
| על פי "נשות וינדזור העליזות" של ויליאם שייקספיר
|}

==לקריאה נוספת==
* יהואש הירשברג, קסם האופרות של ורדי, הוצאת כרמל, 2014. 
* Julian Budden, Verdi, Oxford University Press, 2008 
* Donald C. Sanders, Experiencing Verdi: a Listener's Companion, Scarecrow Press, 2014 
* Marcello Conati, Encounters With Verdi, Cornell University Press, 1984 
* Linda Hutcheon, Four Last Songs: Aging and Creativity in Verdi, Strauss, Messiaen, and Britten, University of Chicago Press, 2015 
* Mary Jane Phillips-Matz, Verdi: a Biography, Oxford University Press, 1993 
* Scott L. Balthazar, The Cambridge Companion to Verdi, Cambridge University Press, 2004 
* Franz Werfel, Verdi: the Man in his Letters, Vienna House, 1973 

==קישורים חיצוניים==

* 

* אלי אשד, [https://web.archive.org/web/20051125233527/http://notes.co.il/eshed/13506.asp ורדי פוגש את המומיה ברמת גן], סקירה מקיפה על האופרה "אאידה" של ורדי
* [http://www.dailymotion.com/video/xnhnn_verdi-requiem-dies-irae-extrait ביום זעם זה] מתוך הרקוויאם המפורסם של ורדי – וידאו
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:מלחינים מהתקופה הרומנטית
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ישראל
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1813
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1901