OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלכסנדר גודונוב

אלכסנדר בוריסוביץ' גודונוב (ברוסית: Александр Борисович Годунов; 28 בנובמבר 1949 – 18 במאי 1995)<ref></ref> היה רקדן בלט ושחקן שעריקתו מברית המועצות גרמה לתקרית דיפלומטית בינה לבין ארצות הברית.

==ביוגרפיה==
גודונוב נולד באי סחלין. כאשר היה בן 3 הוריו התגרשו והוא עבר עם אמו לריגה. בריגה הוא למד ריקוד בבית הספר לרקדני בלט המקומי. גודונוב הצטרף לתיאטרון בולשוי ב-1971 ובמשך השנים הפך לרקדן ראשי. ב-23 באוגוסט 1979, בעת שהופיע עם התיאטרון בניו יורק, יצר גודונוב קשר עם הרשויות האמריקאיות וביקש מקלט מדיני. בתגובה להיעלמותו, ניסה הק.ג.ב. להטיס את אשתו, ליודמילה ולסובה, למוסקבה. מחלקת המדינה הצליחה לעצור את הטיסה לפני ההמראה, ובדקה אם ולסובה התכוונה לעזוב מרצונה. אחרי שלושה ימים, בהם התערבו גם הנשיא ג'ימי קרטר ושליט ברית המועצות ליאוניד ברז'נייב בפרשה, ניתן אישור המראה למטוס וולסובה שבה למשפחתה. במשך שנה ניסה גודונוב להשיב אותה אליו, אולם ללא הועיל. השניים, שכונו "רומיאו ויוליה של המלחמה הקרה", התגרשו לבסוף ב-1982.

גודונוב רקד בתיאטרון הבלט האמריקאי עד 1982, אז עזב בעקבות חילוקי דעות עם ידידו הוותיק ומנהל הלהקה, מיכאיל ברישניקוב. הוא הקים להקה משלו ויצא איתה לסיבוב הופעות קצר, ולאחר מכן עבר לשחק בסרטי קולנוע בהוליווד. תפקידו המפורסם ביותר הוא קארל, הטרוריסט האכזרי בסרט מת לחיות.

גודונוב ניהל מערכת יחסים ממושכת עם השחקנית ז'קלין ביסט, אשר הסתיימה ב-1988.

ב-1995, כשהיה בן 45, מת גודונוב בוסט הוליווד , קליפורניה. הסברה היא כי מותו נגרם מאלכוהוליזם וסיבוכים של דלקת כבד. אפרו פוזר באוקיינוס השקט. על לוח זיכרון שהוצב לזכרו נכתב "עתידו נותר בעבר".

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable"
!שנה
!כותרת
!תפקיד
!הערות
|-
|1970
|Carmen-suite
|חוזה
|
|-
|1971
|Moskovskaya Fantaziya
|רקדן צעיר
|ללא קרדיט
|-
|1975
|Anna Karenina
|אלכסיי ורונסקי
|
|-
|1978
|June 31
|למיסון, המוזיקאי המלכותי
|
|-
|1980
|A Portrait of Giselle
|עצמו
|
|-
|1983
|Godunov: The World To Dance In
|עצמו
|
|-
|1985
|Witness
|דניאל הוכלייטנר
|
|-
|1986
|זהירות הבית מתפרק
|מקס בייסארט, המנצח
|
|-
|1988
|מת לחיות
|קארל ורסקי
|צוות ראשי
|-
|1990
|The Runestone
|סיגוואלדסון, שען
|
|-
|1992
|Waxwork II: Lost in Time
|סקרביס
|
|-
|1994
|North
|אבא איימיש
|
|-
|1995
|Dogfighters
|לותר קרסנה
|(תפקידו האחרון)
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==
 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:רקדנים רוסים
קטגוריה:עריקים מהגוש המזרחי
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1949
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
היידמקים

[[יוליוש קוסאק (Kossak), מחנה היידמקים]]
הַיְידָמָקים או גַיְידָמָקים (ברוסית ובאוקראינית: Гайдамаки; בפולנית: Hajdamacy<nowiki/>'; מטורקית: היידמאק - שודד, גוזל בהמות) הוא שמה של תנועת קוזאקים אוקראינית, שכוונה כנגד השלטון הפולני במאה ה-18.

בתנועה השתתפו איכרים וצמיתים שברחו מאדוניהם, עניי הערים, אצילי אוקראינה שירדו מגדולתם והמעמדות הנמוכים של הכנסייה האורתודוקסית. בסך הכל, התרחשו שלוש מרידות של קוזאקים אשר נקראו בשם זה: ב-1734 - בזמן מלחמת הירושה הפולנית בין סטניסלאב לשצ'ינסקי ואוגוסט השלישי; ב-1750 - במרד זה סבלו מאוד הקהילות היהודיות בוויניצה ובוולודרקה; וב-1768, שנקראה בשם קוליבשצ'ינה. בראש ההתנגדות האחרונה עמדו מקסים ז'לזניאק ואיוואן גונטה. ההיידמקים טבחו רבות ביהודים בחבל ברסלב ולפי הכרוניקות, מספר הנרצחים עמד על עשרות אלפים. הטבח המפורסם ביותר הוא טבח אומן ב-1768, בו נטבחו אלפי יהודים. המרד דוכא על ידי הצבא הרוסי והפולני. בניגוד לתודעה היהודית, התודעה האוקראינית רואה בהיידמקים גיבורים לאומיים שהביאו לשחרור אוקראינה מהעול הפולני. המשורר האוקראיני טאראס שבצ'נקו חיבר ב-1841 פואמה בשם "היידאמקי", המנציח את התנועה.

מאותו שורש ממנו נגזרה המילה היידמקים נולד גם המושג היידוק ששימש לתיאור שודדים שפעלו בחלק מהשטחים באירופה שנשלטו על יד האימפריה העות'מאנית.

==ראו גם==
*גזירות ת"ח ת"ט
*קינת אומן
* מרד חמלניצקי
* היידוק
* קוזאקים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוקראינה: היסטוריה
קטגוריה:פולין: היסטוריה
קטגוריה:המאה ה-18
קטגוריה:קוזאקים
כפר דניאל

כְּפַר דָּנִיֵּאל הוא מושב שיתופי הנמצא בשפלה, בתחומי המועצה האזורית חבל מודיעין. המושב הוקם ב-9 באוקטובר 1949, ומשתייך כיום לאיחוד הקבוצות והקיבוצים. המושב נמצא כ-4 קילומטרים מדרום-מזרח לעיר לוד בתוך יער בן שמן. ממזרח לכפר דניאל נמצא המושב גמזו. ממערב לכפר דניאל נמצא הקטע המשותף של כביש 1 וכביש 6 וכן מחלף דניאל. צפונית לכפר דניאל נמצא פארק הקופים.

== היסטוריה ==
כפר דניאל נקרא על שם דניאל פריש שהיה נשיא ארגון ציוני אמריקה ונפטר בשנה בה המושב נוסד. נכדו הוא פרופסור הלל פריש. תחילה נקרא המושב בֵּית חֵבֶר על שם הארגון שבו היו חברים מייסדיו. נוסד על ידי אנשי המח"ל מארצות דוברות אנגלית.

המושב כפר דניאל הוקם באדמות הכפר הנטוש דאניאל (בערבית: دانيال). במסגד של הכפר היה קבר המיוחס לנביא דן. השומרונים הכירו את המקום כקברו של דן בן יעקב. הכפר נמצא בתחום הנחלה של שבט דן. התושבים המוסלמים של הכפר הערבי נמלטו ונטשו את המקום במלחמת העצמאות לאחר שהעיר לוד הקרובה נכבשה על ידי צה"ל.

שטח המושב הוא כ-2,900 דונם ובשנות ה-80 של המאה ה-20 גרו בו כ-200 נפש. המושב מתבסס על גידולי שדה, מטעים, לול ורפת. לפי נתוני הלמ"ס לסוף 2021 אוכלוסיית המושב מנתה כ- 683 תושבים, חלקם מתפרנס מחקלאות וחלקם בעלי מקצועות חופשיים.

בשנת 1995 הוחל במקום בהליכי הפרטה וייחוס הבתים במושב השיתופי לתושבים המתגוררים בהם. בשנת 2005 החל במקום פרויקט הרחבה של כפר דניאל ובו 91 משפחות.

במושב היה נמצא בעבר מפעל "הצורפים" למוצרי יודאיקה, בשנים האחרונות הייצור הועבר למפעל בטורקיה ונשארו באזור המשרדים וחנות המפעל. משנת 2023 פתוחים במתחם "הצורפים" מבשלת הבירה הישראלית ביר בזאר, ומסעדה-בית קפה בשם [https://www.wildbread.co.il/ Wild Bread]. 

==גלריית תמונות==
<gallery>
hazorfimdaniel.JPG|מפעל הצורפים
DANIYAL01.JPG|שרידים מהכפר דאניאל שעל שטחו הוקם כפר דניאל
DANIYAL02.JPG|מבנה מהכפר דאניאל המשמש היום כארכיון ובית זיכרון
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* כל מקום ואתר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא, 1978. עמוד 243.
* זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל לידיעת הארץ, עם עובד - תרבות וחינוך 1986. עמוד 3725.
* מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2014/11/20/סיבוב-בשרידי-כפרים-פלסטינים-בכפר-דניא/ סקירה על שרידי הכפר הערבי דאניאל בין בתי כפר דניאל], באתר 'חלון אחורי' 20 בנובמבר 2014

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.antiquities.org.il/Dig_Item_heb.asp?id=521 חפירת הצלה בכפר דניאל]
* [http://www.mapa.co.il/ng/buildrecord_d.asp?subjectid=11&id=6050 פארק הקופים] בכניסה לכפר דניאל
* [https://web.archive.org/web/20070103234807/http://www.modiin-region.muni.il/Heb/?catid=192 כפר דניאל] באתר המועצה האזורית חבל מודיעין

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מושבים
אלף (תקופה)

{| align=left
|<gallery widths="100px" heights="150px" perrow="3">
Millennium-Internet.jpg|בול "האינטרנט": המוטיבים המופיעים הם הקלדה על מקלדת, ביצוע חיפוש לאיתור מידע באינטרנט ותקשורת לוויינים.
Millennium-Space.jpg|בול "חקר החלל": המוטיבים המופיעים הם אסטרונאוט מרחף בחלל, טביעת רגלו של אסטרונאוט על אדמת הירח, תמונת כדור הארץ ושיגורה של מעבורת לחלל.
Y2000a.jpg|חגיגת קבלת המילניום השלישי במגדלי עזריאלי עם כניסת שנת 2000
</gallery>
|}
אֶלֶף (בלועזית: מילניום) הוא תקופה בת 1000 שנה. ימי הביניים, לדוגמה, נמשכו לאורך אלף אחד, פחות או יותר, מהמאה ה-5 ועד למאה ה-15.

רבים ייחסו למעבר לאלף השלישי חשיבות רבה. חגיגות ענק ומופעי ראווה נערכו בכל רחבי העולם, לציון סיום תקופה (המאה העשרים והאלף השני) וגם תחילת תקופה חדשה, אירוע המתרחש אחת לאלף שנים. התקרבות האלף השלישי לוותה בחרדה רבה מפני תקלות הנובעות מ"באג 2000", ובהשקעות עתק כדי להתגבר עליו, שבסופו של דבר הצליחו ולא התרחשו תקלות מהותיות.

לרגל המאורע, ביומו הראשון של האלף השלישי הנפיק השירות הבולאי בישראל סדרה של ארבעה בולים בנושא השגי האנושות בפתח האלף החדש, אותה עיצב משה פרג. התחומים בהם עסקו הבולים הם האינטרנט, חקר החלל, איכות החיים והביוטכנולוגיה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=mOp5BdwLQz4 קבלת המילניום בעזריאלי], באתר יוטיוב
* 

*
קטגוריה:יחידות זמן
קטגוריה:כרונולוגיה
קטגוריה:1000 (מספר)
BDI (גרמניה)

ארגון התעשייה הגרמני (בגרמנית: Der Bundesverband der Deutschen Industrie e. V, בראשי תיבות: BDI) ממוקם בברלין (בעבר בקלן) שבגרמניה. הפדרציה של התעשייה הגרמנית הוא ארגון העל של ארגוני התעשייה והמסחר הגרמנים. 

הארגון מייצג את התעשייה הגרמנית בגרמניה ומחוצה לה. נכון לשנת 2020, בארגון חברים סה"כ כ־100,000 חברות המעסיקות כ־8,000,000 עובדים.

== חברים ==
בניין ארגון התעשייה הגרמני בקלן (1993)
ארגון הפדרציה של התעשייה הגרמנית מהווה קורת גג אחת לאגודות וקבוצות עבודה תעשייתיות. הארגון מונה 36 אגודות שהן הנציגים המובילים של מגזר תעשייתי שלם, בנוסף 6 קבוצות עבודה תעשייתיות הקרובות לתעשייה ברפובליקה הפדרלית של גרמניה. החברות היא התנדבותית ומועצת המנהלים מחליטה על בקשות קבלה לארגון. חברות מיידית אינה אפשרית, עם זאת, יכולים להגיש בקשה לחברות בקבוצת התמיכה של התעשייה הגרמנית (Der Förderkreis der Deutschen Industrie e. V). הארגונים החברים נכון לשנת 2020:

=== אגודות חברות ===

=== קבוצות עבודה תעשייתיות ===
* האגודה של תעשיית המכונות האוטומטיות הגרמנית (VDAI)
* האגודה של תעשיית השיניים הגרמנית (VDDI) 
* התאחדות תעשיית המשחקים הגרמנית (game) 
* האיגוד הפדרלי של תכשיטים, שעונים, כלי כסף ותעשיות נלוות 
* האגודה של תעשיית חומרי העץ הגרמנית (VHI)
* האגודה של תעשיית העור הגרמנית (VDL)

== נשיאים ==
נשיאי ה־BDI מאז הקמתה ב־1949 היו:

== ראו גם ==
* NMI

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קצרמר גרמניה

קטגוריה:גרמניה: ארגונים
קטגוריה:גרמניה: כלכלה
אריק ג'ונסטון

אריק ג'ונסטון (באנגלית: Eric Johnston; 21 בדצמבר 1895 – 23 באוגוסט 1963) היה איש עסקים, נשיא איגוד הקולנוע בארצות הברית, "שגריר המים" (נציג מיוחד של נשיא ארצות הברית) של הנשיא אייזנהאור למזרח התיכון.

==ביוגרפיה==
נולד בוושינגטון די. סי. בשם אריק ג'ונסון. בילדותו עברה המשפחה למונטנה ומשם בעיר ספוקיין שבמדינת וושינגטון, שם התגורר רוב ימיו. אביו היה רוקח והוריו נפרדו בנערותו. בעקבות הפרידה אמו החליפה את שמה (ושם בנה) לג'ונסטון. ג'ונסטון התגורר רוב ימיו שבארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת וושינגטון ושירת בחיל הנחתים במלחמת העולם הראשונה והגיע לדרגת סרן. השתתף בחיל המשלוח האמריקאי לסיביר, שלחם בבולשביקים במסגרת מלחמת האזרחים ברוסיה. הוצב כנספח בצירות האמריקאית בבייג'ינג, סין.

לאחר שחרורו מהשרות הצבאי ניהל מספר עסקים בעירו, ספוקיין, והיה פעיל גם בתחומים ציבוריים. בשנת 1931 נבחר לכהן כנשיא לשכת המסחר של ספוקיין ובשנת 1941 נבחר לתפקיד ראש לשכת המסחר של ארצות הברית. למרות הנטייה השמרנית המובהקת (הפרו-רפובליקנית) של לשכת המסחר (וגם של ג'ונסטון עצמו) הצליח לקיים קשרים טובים עם הנשיא הדמוקרטי ומנהיג הניו דיל רוזוולט.

בשנת 1945 נבחר על ידי ראשי האולפנים הגדולים של הקולנוע בארצות הברית להיות נשיא איגוד הקולנוע של אמריקה (MPAA), תפקיד בו נשא עד מותו. בחודש נובמבר 1947 השתתף בפגישה עם 47 ראשי חברות סרטים שנערכה בדלתיים סגורות במלון וולדורף-אסטוריה בניו יורק. בעקבות הפגישה, הוציא ג'ונסטון ב-25 בנובמבר 1947 הודעה לעיתונות שנודעה בשם "הצהרת ולדורף" שסימנה את תחילת מדיניות הרשימה השחורה של הוליווד שהיוותה אחד הנושאים המרכזיים בחקירותיה של "ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי אמריקאית.

ג'ונסטון מונה לתפקידים ציבוריים בממשלים של הנשיאים טרומן ואייזנהאואר. באפריל 1953 הגיע ג'ונסטון לישראל במסגרת תפקידו כיועץ לענייני סיוע טכני. 

לקראת סוף 1953 מונה על ידי הנשיא אייזנהאואר כנציגו המיוחד, בדרגת שגריר, לשם הפגת המתיחות בין ישראל לשכנותיה (סוריה, ירדן ולבנון). במיוחד התרכזה שליחותו של ג'ונסטון בהשגת הסכם בנושא חלוקת מי הירדן ובדיקת מצב הפליטים הפלסטינים. ג'ונסטון הביא איתו למזרח התיכון תוכנית לפיתוח משותף של מקורות המים באזור הכנרת. תוכנית ג'ונסטון שהוגשה על ידיו באוקטובר 1955 התקבלה על ידי ישראל וירדן, אך נידחתה על ידי מדינות ערב שאף אילצו את ירדן לחזור בה רשמית מהסכמתה (על אף שבפועל נקטה ירדן במעשים ליישום התכנית), אולם בתחילת שנות ה-60 שימשה את ישראל כצידוק לכך שמפעלי המים שלה תואמים את החוק הבינלאומי. לטענת ישראל, תוכנית ג'ונסטון נתקבלה על ידי הערבים מבחינה טכנית ונדחתה אך ורק מטעמים מדיניים. כן טענה ישראל שמכיוון שירדן שואבת מים מהירמוך בהתאם לתוכנית ג'ונסטון, גם לישראל מותר לשאוב מים מהירדן בהתאם לתוכנית. 

ג'ונסטון נפטר בשנת 1963, בגיל 66 שנה, מגידול במוח.

==ראו גם==
* המלחמה על המים

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.historylink.org/essays/output.cfm?file_id=7339 The Eric Johnston Story]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אישים
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1963
נתרן הידרוקסידי

נתרן הידרוקסידי (Sodium hydroxide), סודה קאוסטית (caustic soda), או נֶתֶר (באנגלית: Lye) הוא תרכובת אנאורגנית שמהווה בסיס חזק. נוסחתו הכימית היא NaOH.

לנתרן הידרוקסידי יש שימושים מגוונים בתעשייה (למשל בייצור נייר וחומרי ניקוי), ושימוש ביתי (למשל כפותח סתימות ביוב). בטמפרטורת החדר זהו חומר מוצק בצבע לבן, הנמכר לרוב בצורת כדוריות במכלי פלסטיק העמידים בפני איכול.

==ייצור עולמי==
כ-57 מיליון טונות של נתרן הידרוקסידי מיוצרות בעולם מדי שנה.

==כימיה==
===הפקה===
נתרן הידרוקסידי נוצר באופן ספונטני כשטובלים נתרן במים; בתגובה אקסותרמית ואלימה, בה נוצרים חום ואור, עוברת קבוצת הידרוקסיל מהמים לנתרן ומולקולת מימן נפלטת אל הסביבה:

<math>2Na +2H_2O \Rightarrow H_2 + 2NaOH</math>.

כיום מפיקים בתעשייה נתרן הידרוקסידי בתהליך כלור-אלקלי - על ידי אלקטרוליזה של תמיסת נתרן כלורי במים. בתהליך זה מתקבלים עוד 2 כימיקלים חשובים ביותר: כלור ומימן.

<math>2NaCl +2H_2O \Rightarrow H_2 + Cl_2 + 2NaOH</math>.
תהליך כלור-אלקלי לייצור: [[מימן, כלור ונתרן הידרוקסידי על ידי אלקטרוליזה של תמיסת נתרן כלורי.]]

שיטה ישנה יותר התבססה על פירוק בחום של נתרן קרבונט לנתרן חמצני שסופח מים לקבלת נתרן הידרוקסידי

1 <math>Na_2CO_3\Rightarrow CO_2+ Na_2O </math> 
2 <math>Na_2O +H_2O\Rightarrow 2NaOH </math>
תוצאת פגיעה מסודה קאוסטית
===תגובות===
בתגובת סתירה בין נתרן הידרוקסידי לחומצה מתקבל מלח נתרן. מאות מלחים מיוצרים באמצעות תגובה עם נתרן הידרוקסידי בתעשייה הכימית. סבון, המורכב מחומצת שומן שבראשה אטום נתרן, מיוצר אף הוא בתגובת סתירה של חומצת שומן עם נתרן הידרוקסידי או הידרוליזה בסיסית של אסטר של חומצת שומן על ידי נתרן הידרוקסידי כמודגם באיור (תגובת ספוניפיקציה, Saponification; לכמה מהסבונים המודרניים הרכב שונה).
יצירת סבון בתגובת [[סיבון (Saponification, הידרוליזה של אסטר בתנאים בסיסיים), על ידי תגובת נתרן הידרוקסיד עם אסטר של חומצת שומן, במקרה של טרי גליצרידים האלכוהול הוא גליצרול]]

נתרן הידרוקסידי תוקף זכוכית ליצירת נתרן סיליקאט. כמו כן הוא מאכל אלומיניום מתכתי תוך שחרור גז מימן:
<math>2Al(s)+6NaOH(aq)\Rightarrow 3H_2(g) + 2Na_3AlO_3(aq)</math>.

באוויר, נתרן הידרוקסיד מגיב עם פחמן דו-חמצני ומתקבל נתרן פחמתי ("סודה לכביסה"), אשר יכול להגיב עם אדי מים לקבלת סודה לשתייה:

<math>2NaOH (s) + CO_2 (g)\Rightarrow 2NaCO_3 + H_2O \Rightarrow 2NaHCO_3 </math>

לכן, יש לשמור נתרן הידרוקסידי בכלים מחומרים עמידים (כמו פלסטיק) ואטומים לאוויר. תגובה זו אקסותרמית.

נתרן הידרוקסידי מסוכן מאוד למגע עקב פעילותו הכימית ועלול לגרום כוויות. פירוש המילה קאוסטית (Caustic) ב"סודה קאוסטית" הוא "מאכלת", עקב היות התרכובת בסיס חזק המסוגל לאכל חומרים רבים. עבודה עם החומר מחייבת לבישת כפפות והרכבת משקפי מגן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בסיסים
קטגוריה:נתרן: תרכובות
קטגוריה:הידרוקסידים
תוכנית דרך

תוכנית דרך היא תוכנית הכלולה בתוכנית מתאר ארצית לדרכים או בתוכנית מתאר ארצית למסילות ברזל, או תוכנית הנגזרת מתוכנית מתאר ארצית לדרכים. מי שרשאי להגיש תוכנית דרך לוועדה המחוזית לתכנון ובנייה הם: המדינה, רשות מקומית, ועדה מקומית לתכנון ובנייה או גוף הפועל מטעם המדינה לאחר שהוסמך לכך לפי החלטת הממשלה.
==ההליכים לאישורה של תוכנית דרך==
*פרסום בעיתון על הכנת תוכנית דרך בשני עיתונים נפוצים.
*לאחר הפרסום הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה תעביר עותק לוועדה מקומית לתכנון ולבנייה ועליה להעיר את הערותיה לתוכנית תוך 30 יום (הוועדה המקומית אינה מחויבת להעיר את הערותיה בשלב זה).
הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה תדון בחוות הדעת של הוועדה המקומית לתכנון ובנייה ותחליט תוך 30 ימים אם להפקיד את התוכנית או לדחותה. אם הוועדה המקומית לא העירה את הערותיה, הוועדה המחוזית רואה בכך שאין התנגדות מטעם הוועדה המקומית.
*הוועדה המחוזית הדנה בתוכנית דרך שהוגשה לה, תזמין לדיון את מהנדס הוועדה המקומית לתכנון ובנייה שבתחומה מצויה התוכנית, וכן את מהנדס הוועדה המקומית הגובלת על מנת לשמוע את הערותיהם המקצועיות לתוכנית ואת הערות הוועדות המקומיות.
*במקרה שהוועדה המחוזית לתכנון ובנייה החליטה להפקיד את התוכנית עליה למסור הודעה לבעלי מתקני התשתית (בזק, חברת החשמל וכו') שבתחום התוכנית.
*התנגדות לתוכנית לכל מי שרואה עצמו נפגע מהתוכנית צריכה להתקבל תוך 60 ימים מיום הפרסום בעיתונות בשטח בנוי, או תוך 30 יום בשטח רגיל.
*הוועדה תדון בהתנגדויות ותחליט תוך 30 יום מתום המועד להגשת ההתנגדויות.
*מגיש התוכנית יכין תשריט דרך ויגישו לנציג השר להגנת הסביבה בוועדה המחוזית, והנציג רשאי לדרוש ממגיש התוכנית בתוך 15 יום להכין תסקיר השפעה על הסביבה. היועץ הסביבתי ימסור את חוות דעתו למגיש התוכנית, לוועדה המחוזית ולוועדות המקומיות שבתחומן עוברת התוכנית תוך 30 ימים.
*מגיש תוכנית הדרך יהיה בכל שלבי הדיונים בעניין הפיצויים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.snunit.k12.il/www_teva/law/israel/h8.html חוק התכנון והבנייה], סעיפים נבחרים

קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
קטגוריה:ישראל: תכנון ובנייה
איקונוגרפיה

לוקאס הקדוש בדמות צייר (1608), ציור מאת [[אל גרקו. על פי המסורת הנוצרית נחשב לוקאס הקדוש לאיקונוגרף ולצייר הראשון של מרים, אם ישו.]]
איקונוגרפיה (הַסְמָלָה חָזוּתִית לפי האקדמיה ללשון העברית; מיוונית: εικόνα - דימוי, דמות; γραφή - כתיבה) הוא מחקר האמנות הפיגורטיבית , הסמלים, הדימויים ואופני התיאור, ואיסוף לשם ביסוס רפרטואר המוטיבים החזותיים במקום (או אזור) ובתקופה מסוימת.<ref>Christoph Uehlinger, "[https://www.taylorfrancis.com/chapters/edit/10.4324/9780367815691-34 The Archaeology of Israelite Cult]", in: Kyle H. Keimer, [https://www.taylorfrancis.com/books/edit/10.4324/9780367815691/ancient-israelite-world-kyle-keimer-george-pierce The Ancient Israelite World], Taylor & Francis, 2022, p. 435</ref> לעיתים מתמקד המחקר בסמלים של אומן יחידני. האיקונוגרפיה מהווה חלק מרכזי בחקר תולדות האמנות ומהווה את אחת השיטות לניתוח יצירה אומנותית ולתיאור ההיסטוריה של אומנות. חקר האיקונוגרפיה מתבצע לרוב אל מול מקורות אחרים כגון ספרות, או מקורות היסטוריים.

האיקונוגרפיה הנוצרית כוללת מילון חזותי של סמלים המציינים אישים ומאורעות שונים מכתבי הקודש ומן המסורת. לפי מילון זה לכל דמות יש אטריבוט אחד או יותר, כלומר מנח גופני מסוים (כריעה, הנפת יד), חפץ מסוים (פרח, צלב, טבעת, חרב, גולגולת וכדומה) או דמות-לווי (מלאך, ילד, קבצן) המאפיינים את הדמות או את ההקשר הספרותי ומאפשרים לזהות אותם באופן מיידי. כך יכולים גם אנלפביתים "לקרוא" ציורים ולהבין את הסיפור אותו הם מתארים.

באמנות ימי הביניים למשל, מהווים תאורים מן הברית החדשה מקור איקונוגרפי ליצירות אמנות שונות. גם תיאור דמות באמצעות אופן תיאורו של בגד או אביזר ביצירה הם חלק מתחום האיקונוגרפיה כך לדוגמה באמנות הנוצרית, מסמל הבגד הכחול והאדום של מרים, אם ישו, את השילוב בין רוחניות לבין גשמיות. דוגמה נוספת למחקר איקונולוגי ניתן למצוא בסוגת הציור ואניטאס. לשם הבנת סוגה זו יש להבין את המקורות התאולוגיים הנוצריים שעיצבו את היחס אל המוות בתרבות הנוצרית.

==ראו גם==
* איקונין

==לקריאה נוספת==
* פנובסקי, אירווין, "איקונוגרפיה ואיקונולוגיה - הקדמה", בתוך: ז. עמישי-מייזליש, מבוא כללי לתולדות האמנות, הוצאת אקדמון, ירושלים, 1976
* (תרגום נוסף לאותו הטקסט) פאנופסקי, ארווין, איקונוגרפיה ואיקונולוגיה: מבוא לחקר אמנות הרנסאנס, תרגם אביעד שטיר, בתוך: המדרשה 12, סתיו 2009
* אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, כנרת, זמורה-ביתן, דביר – מוציאים לאור בע"מ, 2015
<div style="direction: ltr;">
* [https://www.ipiao.unibe.ch/en/index.html IPIAO]:
** 
** 
** 
** 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:סמלים
מדחול דוקרני

מדחול דוקרני (שם מדעי: Sporobolus pungens, שם נרדף: S. arenarius) הוא צמח בר עשבוני שגדל בדרך כלל על חוף הים. כמות הזרעים בצמח קטנה, הזרעים אינם מכוסים בשעם. 

המדחול מותאם לתנאים השוררים בים. לדוגמה, עליו מכוסים בשערות ארוכות בצדם העליון. שערות אלו מסייעות לצמח ליצור מיקרו-אקלים ולשמור על מאזן המים שלו.

המדחול הדוקרני נפוץ באגן הים התיכון.

==מורפולוגיה==
הצמח בעל קנה שורש ארוך ומסועף אשר משתרש ממפרקיו.

קנה השורש מקל על הצמח לעמוד בתנאי החולות הנודדים אשר לעיתים מכסים חלק מהצמח ולעיתים משאירים אותו חשוף. לעלים בלוטות להפרשת מלח. הן חלק ממנגנוני ההתאמה של הצמח לתנאי המליחות של חוף הים. המלח הנקלט יחד עם המים באמצעות השורשים, איננו מצטבר בתאים ומזיק לצמח, אלא מופרש אל מחוץ לעלה. גבישי המלח סופגים את הטל בלילה ומטפטפים בתמיסה חזרה אל פני החול.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דגניים
אפרון

אפרון בקיבוץ גן שמואל 2016
אפרון פשוט מדגם SA-650 בתערוכת אגריטק 2006
אֶפרון (ידוע גם בשם מיכלזון או מיכלסון) הוא בימה מתרוממת ניידת לצרכים חקלאיים. האפרון הוא מנוף אשר בקצהו קבוע התקן בהתאם למשימה שהמפעיל נדרש לבצע. על פי רוב ההתקן הוא סל לנשיאת אדם, כתחליף לסולם, בעיקר לצורך קטיף במטע, אולם ישנם גם דגמים שבהם בראש הזרוע קבוע מסור לגיזום או התקנים אחרים. לאפרון דגמים בעלי שלושה גלגלים לניידות גבוהה יותר או ארבעה גלגלים ליציבות גבוהה יותר.

שמו של הכלי ניתן לו על ידי ממציאו, יגאל מיכלזון, כהלחם שמותיהם של שני ילדיו, אפרת וירון. בשנת 1969 זכה מיכלזון בפרס קפלן על המצאתו. נימוקי הזכייה תיארו את האפרון כ"מיתקן פשוט וזול ובעל גמישות הפעלה גדולה ביותר". האפרון יוצא מישראל לארצות הברית ואוסטרליה בשנת 1975 היו בישראל כ-2,000 אפרונים ועוד כמה מאות יוצאו אל מחוץ לישראל.

לנהיגת אפרון בישראל דרוש רישיון מפעיל של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
קטגוריה:ישראל: המצאות
קטגוריה:כלים חקלאיים
סופרמטיזם

ריבוע שחור, ציור של [[קזימיר מלביץ']]
סופרמטיזם (1916), ציור של קזימיר מלביץ'

סופרמטיזם (מלטינית: supremus, עליון) הוא סגנון ציור ועיצוב אומנותי השייך לתנועת הקונסטרוקטיביזם שבאוונגרד רוסי. את המונח טבע האמן הרוסי קזימיר מלביץ'. סגנון הציור של הסופרמטיזם הוא אמנות מופשטת בסגנון גאומטרי.

בדומה לצייר וסילי קנדינסקי, גם מלאביץ' ראה בציור אמצעי להבעת רעיונות מטאפיזיים ונתן לצורות משמעות רוחנית.
בספרו "מקוביזם ופוטוריזם לסופרמטיזם - הריאליזם החדש באמנות", משנת 1913, כותב מלאביץ' כי: 

מלביץ טען כי את היווצרותו של הסופרמטיזם הוא חייב גם לאופרה הפוטוריסטית של Kruchenikh - "הניצחון על השמש" (1913) שבעבורה עיצב מלאביץ' תפאורה ובה רישום גאומטרי של ריבוע המחולק באלכסון לשני משולשים.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20060524140432/http://www.rollins.edu/Foreign_Lang/Russian/suprem.html אתר על הסופרמטיזם] 
* 
* 

קטגוריה:אמנות
קטגוריה:אסכולות באמנות
קטגוריה:קונסטרוקטיביזם
קטגוריה:אוונגרד רוסי
מיתת המיטה הלסבית

"מיתת המיטה הלסבית" (באנגלית: Lesbian Bed Death) הוא מונח שהגתה הסוציולוגית האמריקאית פפר שוורץ (Pepper Schwartz), לתיאור הירידה בפעילות מינית המתרחשת בקשר זוגי ממושך אצל נשים לסביות לאחר כשנתיים מתחילתו של הקשר.

בשנת 1983 פרסמה פפר מחקר שבו מצאה כי אצל נשים לסביות המקיימות זוגיות קבועה ומתמשכת, מעל לשנתיים, פוחתת כמות יחסי המין באופן משמעותי הן ביחס לזוגות הומוסקסואליים והן ביחס לזוגות הטרוסקסואליים. למרות ממצאים אלה, ההפחתה בחיי המין אינה מצביעה על הפחתה בסיפוק ובאינטימיות, וכן לא על היעדר מונוגמיה.

== הביקורת על מחקרה של פפר ==
קיימת ביקורת בקרב חוקרים ממדעי החברה על מחקרה של פפר. לפי טענת המבקרים, הנשים במחקר נשאלו "באיזו תדירות את מקיימת יחסי מין", ללא הגדרת או פירוט המונח "יחסי מין". לפי טענה זאת, לא הוחשבו במחקר קרבה גופנית ואינטימיות, שהם דפוסים הקיימים באופן תכוף אצל אותם זוגות כיחסי מין.

מנגד, ניתן להעלות את הטענה, כי הנשאלות במחקר בחרו שלא להגדיר את יחסי הקרבה והאינטימיות שלהן כמיניים, ולכן אין לראותם ככאלה.

מעבר לפן ההומו-לסבי של מחקרה של פפר ולסוגיה בדבר הגדרתם המדויקת של יחסי מין, מהווה המחקר דוגמה לסוגיית אופן העלאת השאלה במחקר חברתי, כגורם משמעותי ובעל השפעה.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==
* שרי לביא וגילה ברונר, [http://www.gogay.co.il/content/article.asp?id=2578 "האמת מאחורי מיתוס הסקס הלסבי"], GoGay, 1 בספטמבר 2005
*קאת'י בלג', [http://lesbianlife.about.com/od/lesbiansex/a/LesbianBedDeath.htm "How to Cure Lesbian Bed Death and Keep Passion Burning"], באתר About
קטגוריה:זוגיות
קטגוריה:לסביות
חבורת הצב המעופף

חבורת הצב המעופף (ביפנית: ボスコアドベンチャー, באנגלית: Bosco Adventure, "הרפתקאת בוסקו") היא סדרת אנימה יפנית בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה ב-1986. הסדרה שודרה בישראל בערוץ הראשון בין השנים 1991 -1992 וכיום בערוץ ג'וניור.

הפרק האחרון דובב מחדש בשנת 2011 כאשר הוא נהיה פרק אבוד ולכן עשו ארכיון לשיר הפתיחה המקורי.

את שיר הפתיחה והסיום בגרסה העברית ביצעו מוטי דיכנה ויסמין גמליאל.

==עלילה==
ארץ המעיינות נכבשת בידי כוחות הרשע של מפלצת בשם סקורפיון לפני ליקוי החמה המלא המתקרב. על הנסיכה ליקי, להצליח לחזור לארץ המעיינות ולשבת על כס המלכות בטרם ליקוי החמה יתרחש - רק כך היא תשחרר כוח עצום אשר יהרוס את הכובשים. על מנת למנוע ממנה לעשות כן, היא נחטפה על ידי רשעים בספינה הנקראת "העקרב". קבוצת חיות מיער בוסקו יוצאות להשיב את ליקי הנסיכה לארץ המעיינות במסע בבלון מעופף בצורת צב.
החיות הללו עוזרות לליקי להתגבר על מכשולים שונים. בסופו של דבר ליקי מתיישבת על כס המלכות בזמן ואז קורים חזיונות מופלאים אשר במהלכן המפלצת סקורפיון מושמדת. ליקי משליכה את השרשרת שלה אל צוף הצפרדע. לבסוף ליקי מתאחדת עם המעיינות וכאשר החיות תוהות לאן היא נעלמה היא מספרת להם על כך שהיא התאחדה עם המעיינות אך רוחה ונשמתה נשארים איתם על ידי כך שהם שומרים את השרשרת שלה - השריד האחרון שנשאר ממנה.

== דמויות ראשיות ==
=== הטובים ===
* הנסיכה ליליאנה "ליקי": נסיכה אלפית, עדינה, נדיבה, ידידותית וטובת לב. מציגה אומץ לב, הקרבה עצמית למען הזולת ובדבריה משדרת תפיסות ליברליות ופמניסטיות
* צוף הצפרדע: תושב צעיר של יער בוסקו. אמיץ, הרפתקני, חזק, מיומן ופיקח. מנהיג חבורת הצב המעופף (על אף שהוא מכחיש זאת). מאוהב בסתר בליקי.
* טוטי הצב: הגאון של החבורה. טוטי עומד מאחורי כל מהלך של החבורה. הוא הממציא של כל העזרים המתקדמים בהם משתמשים החבורה.
* קוטר הלוטרה: פחדן וביישן. טכנאי הבלון המעופף.

===הרעים===
* שחור-איש: שכיר החרב של סקורפיון.
* פנתר: עוזרו דמוי החתול של שחור-איש.
* קרלוס: גמד. עוזרו של שחור-איש.
* סרין: מפלצת מסתורית אשר השתלטה על ארץ המעיינות.
* הנסיכה דמיה: בחורה מרושעת שמשתפת פעולה עם סקורפיון רק כדי להשיג את השלטון על ארץ המעיינות. היא תאבת שלטון וכח.

==צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי==
בגרסה העברית המקורית השתתפו בדיבוב הדמויות:
* עודד מנשה צוף
* דנה מושקטבליט ליקי
* יואב צפיר קוטר, סרין
* יסמין גמליאל טוטי, הנסיכה דמיה
* מוטי דיכנה שחור איש
* תומר שרון פנתר
* אורי הוכמן קרלוס
* עמי מנדלמן מספר
* דמויות אחרות: מיכל נחמן, תאיר קידר

רק הפרק האחרון של הסדרה דובב מחדש והשתתפו בדיבוב הדמויות:
* מיכאל עינב צוף
* יסמין עיון ליקי
* עפרון אטקין קוטר, שחור איש
* נורית בנאי קורן טוטי, הנסיכה דמיה
* דן קיזלר פנתר
* גדי לוי קרלוס
* צביקה שוורצברג סרין
* עמי מנדלמן מספר
* דמויות אחרות: ספיר דרמון, ענבל שכנר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סדרות אנימה
קטגוריה:סדרות אנימה משנות ה-1980
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ ג'וניור: תוכניות רכש
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות רכש
קטגוריה:ניפון אולפני אנימציה: סדרות טלוויזיה
אף אחד בשום מקום

אף אחד בשום מקום (באנגלית: Nobody Nowhere) הוא ספר המתאר את קורותיה של דונה ויליאמס, אוטיסטית בתפקוד גבוה ילידת אוסטרליה.

שלא כמו אוטיסטים רבים אחרים, המתקשים לתאר את רגשותיהם, מצליחה ויליאמס לבטא בכתיבתה את המתרחש בעולמה הפנימי. היא מתארת בספר את זכרונותיה מגיל ינקות, ובמיוחד את שנות גיל ההתבגרות שלה, אשר בהן היא לומדת להתגבר על פחדיה ולצאת אל העולם. בספר היא מתייחסת לנושאים כמו משפחתה, מערכת החינוך השמרנית, גברים ומיניות.

הספר פורסם במקור בבריטניה ב-1992, ושהה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס 15 שבועות, במהלך מחצית הראשונה של 1993. ב-1996 יצא לאור בישראל בתרגום לעברית של אמנון כץ. ב-2017 יצא הספר לאור בתרגום חדש לעברית של אורה פין בהוצאת הספרים סיפורי אמת-של-הלב.

ויליאמס כתבה גם תסריט המבוסס על הספר ואמור להיות מוסרט על ידי הבמאית בברלי נירו. בשנת 2000 הוציאה ויליאמס גם אלבום מוזיקה באותו שם.

ב-1994 הוציאה ויליאמס את ספר ההמשך, "Somebody Somewhere", המתאר את מהלך פרסום ספרה הראשון והאופן בו שינה הדבר את חייה.

== לקריאה נוספת ==
* עדנה מישורי, התמודדות אישית: ביקורת על ספרה של דונה וילימס "אף אחד בשום מקום", ידיעות אחרונות, המוסף לשבת תרבות, ספרות, אמנות, י"ד באדר א' תשנ"ז, 21.2.97, עמ' 28-29.
* עמלה עינת, כתיבה מתוך עולם מנותק: ביקורת על ספרה של דונה וילימס "אף אחד בשום מקום", מעריב, מוסף שבת - ספרות וספרים, כ"ח באדר א' תשנ"ז, 7.3.97, עמ' 30.
* משה לימור, מה זה להיות אוטיסט או: איך לשרוד ב"ג'ונגל הנורמלי": מאמר ביקורת, ספרות ילדים ונוער, 1997, [https://www.dyellin.ac.il/sites/default/files/journals/childrens_literature/1990-1999/childrens_books_92.pdf כרך עשרים ושלוש (גיליון 92)], עמ' 47-45.
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nobodynowhere.com/ אתר על הספר]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:הקשת האוטיסטית בספרות
קטגוריה:ספרי 1992
קטגוריה:ספרי הוצאת משכל
קטגוריה:ספרי הוצאת סיפורי אמת-של-הלב
יצחק דרוקר

יצחק (איצ'ה) דרוקר (נולד ב-3 ביוני 1947) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
== קריירה ==
דרוקר נולד בגרמניה בשנת 1947 ועלה לישראל עם הוריו בזמן הכרזת העצמאות של מדינת ישראל.
הוא החל לשחק בקבוצת הילדים של הפועל פתח תקווה כבר בגיל שמונה, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בשנת 1964, כשהיה בן 17, במחזור הסיום של העונה מול בני יהודה (2:6). בשנת 1966 הוזמן לנבחרת הנוער של ישראל והיה ממצטייני הנבחרת שזכתה בשני גביעים באליפות אסיה שהתקיימה בתאילנד ובפיליפינים, כשלצידו שיחקו יצחק ויסוקר, דוד פרימו, גיורא שפיגל, מרדכי שפיגלר, יצחק אנגלנדר, משה רומנו ושמואל רוזנטל, באימונם של עמנואל שפר ומילובן צ'יריץ'.

הצטיינותו בנבחרת הנוער הביאה להחלטת מאמן הנבחרת היוגוסלבי צ'יריץ לצרף אותו לסגל הנבחרת הבוגרת של ישראל. לשיאו הגיע באולימפיאדת מקסיקו. החל משנת 1966 ערך 18 הופעות במדי נבחרת ישראל. בשנת 1970 נופה מהנבחרת על ידי המאמן עמנואל שפר בגלל עבירת משמעת: הוא הגיע מחובק עם שתי נשים לחדר האוכל בשפיים. לאחר מכן הסתבך עם מאמן קבוצתו, הפועל פתח תקווה, היוגוסלבי מילובאן באלין, שסילק אותו ממשחק אימון נגד קבוצת הנוער בגלל משחק נוקשה.

בעקבות המקרה עזב דרוקר את קבוצת נעוריו לאחר חמש עונות בשורותיה, ועבר לקבוצת שמשון תל אביב, אותה אימן חברו נחום סטלמך. דרוקר שיחק שלוש שנים בקבוצת שמשון תל אביב, אשר סידרה לו גם מקום עבודה מסודר בעיתון "ידיעות אחרונות". בשנת 1973 החלו אוהדי הפועל פתח תקווה לאסוף כספים כדי להחזיר את דרוקר בחזרה לקבוצה, אך דירת ארבעה חדרים שקיבל ממכבי פתח תקווה ופציעתו במלחמת יום הכיפורים הביאו אותו להחלטה לחתום במכבי פתח תקווה, דבר אשר לא נסלח לו במשך שנים רבות על ידי אוהדי היריבה העירונית, הפועל.

לאחר חמש שנים במכבי פתח תקווה עבר דרוקר לקבוצת הפועל כפר סבא, שם שיחק תחת המאמן שלמה שרף, ולאחר מכן שיחק בהפועל חדרה ופרש ממשחק פעיל.

ב-1984 הואשם דרוקר ביחד עם אברהם המאירי, בני נבנהויז ונחום סטלמך בפרשת שוחד והטיית תוצאת משחק כדורגל, שבע שנים קודם לכן, שלושה מחזורים לסיום, בשבת 14/05/1977 בין מכבי פתח תקווה בה שיחק להפועל חיפה, שהייתה בסכנת ירידה מהליגה הלאומית. חיפה ניצחה את פ"ת בחוץ 0:4 והבטיחה את הישארותה בליגה הלאומית. דרוקר הורשע בקשירת קשר לביצוע עוון וזוכה מאשמת לקיחת שוחד. דרוקר ערער לבית המשפט המחוזי, ובדצמבר 1986 ביטל בית המשפט את ההרשעה וזיכה את דרוקר מכל אשמה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://hpt.co.il/?ShowPlayer=63 עמוד השחקן] במוזיאון הפועל פתח תקווה

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני שמשון תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 1968
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
בעזרת הג'אם

בעזרת הג'אם הוא שמו של אלבומם הרביעי של להקת ההיפ הופ הישראלית הדג נחש. האלבום יצא במרץ 2006 על ידי חברות התקליטים הד ארצי ולבנטיני בהפקתו המוזיקלית של יוסי פיין, שהפיק גם את אלבומם הקודם, "חומר מקומי".
== הפקה ==
האלבום הוקלט ביערות קליפורניה באולפן המפורסם "In The Pocket". באלבום בולט הגיוון בסגנון המוזיקלי שמאפיין את הדג נחש, וכן גיוון בשירה כאשר תפקיד הסולן (וכן, כתיבת הטקסטים) מתחלק בין שאנן סטריט לגיא מר ושלומי אלון. בהקלטות נוספות שנערכו בתל אביב הוקלטו שירים נוספים לאלבום, בין היתר עם הראפרים מוקי, שחר סוויסה וסגול 59, אך שירים אלה לא נכללו באלבום הסופי.

האלבום זכה בפרס אלבום השנה בטקס העמ"י של ערוץ 24, ולמעמד של אלבום זהב, על מכירת 20,000 עותקים.

== רשימת רצועות ==

==סינגלים==

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/Discs.asp?ArtistId=2072&AlbumId=40788 בעזרת הג'אם] במומה
* 
* אמיר עמרמי, [http://tarbut.nana.co.il/Article/?ArticleID=369514&sid מגמגמים], באתר נענע 10, 4 באפריל 2006

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי הדג נחש
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יוסי פיין
מרסלו בלבואה

מרסלו בלבואה (באנגלית: Marcelo Balboa; נולד ב-8 באוגוסט 1967) הוא כדורגלן עבר אמריקאי.
== קריירה ==
בלבואה הוא יליד שיקגו, אילינוי. לאחר שהרשים בקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת סן דייגו סטייט, זומן בלבואה לסגל נבחרת ארצות הברית, איתה השתתף במונדיאל 1990 ובמונדיאל 1994. ב-1992 וב-1994, זכה בפרס הכדורגלן האמריקאי של השנה, וב-1995, היה לכדורגלן האמריקאי הראשון שצבר למעלה ממאה הופעות בנבחרת.

ב-1995, החל בלבואה לשחק בקבוצת לאון ממקסיקו, ושנתיים לאחר מכן, עבר לקולורדו ראפידס מה-MLS. בלבואה שיחק שש שנים בקבוצה והוביל אותה במספר קטגוריות סטטיסטיות שונות. ב-1998 הצטרף לטאב ראמוס ולאריק ויינלדה, וביחד היו האמריקאים הראשונים ששיחקו בשלושה גביעי עולם. בשנת 2002, עבר בלבואה למטרוסטארס, אבל שיחק רק חמש דקות במשך כל העונה עקב פציעות. לאחר עונה זו, פרש מכדורגל מקצועני. בנבחרת ארצות הברית, השתתף בלבואה ב-128 משחקים וכבש 13 שערים. את קריירת ה-MLS שלו, סיים עם 24 שערים ו-23 בישולים ב-152 משחקים. בסוף שנת 2005, נבחר בלבואה להרכב כל הזמנים ב-MLS.

בלבואה נודע בבעיטות המספרת שלו, שאחת מהן, נגד קולומבוס קרו בשנת 2000, נבחרה לשער העונה ב-MLS. לאחר פרישתו מכדורגל, החל לעבוד כשדרן ב-ESPN וב-HDNet.

בשנת 2005, נבחר בלבואה להיכל התהילה של הכדורגל הלאומי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:מגני כדורגל אמריקאים
קטגוריה:שיקגו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני לאון
קטגוריה:כדורגלני קולורדו ראפידס
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק רד בולס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1991
קטגוריה:כדורגלני גביע פהד 1992
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1995
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1996
קטגוריה:כדורגלני גביע הזהב 1998
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 1999
קטגוריה:שדרני ספורט
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה בארצות הברית
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לכדורגל
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ארגנטינאי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967
Exciter

Exciter (בתרגום לעברית: מעורר או מרגש) הוא אלבום של להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית "דפש מוד". Exciter מהווה את אלבום האולפן באורך מלא העשירי של הלהקה, וה-17 במניין הכולל, אשר יצא במאי 2001.

האלבום הגיע למקומות 9 ו-8 במצעדי האלבומים בבריטניה ובארצות הברית (בהתאמה).

בעקבות האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות The Exciter Tour, בו הופיעה 84 פעמים בצפון אמריקה ובאירופה. הסיבוב החל ב-4 ביוני 2001 בלוס אנג'לס והסתיים ב-5 בנובמבר 2001 בגרמניה.

== רשימת שירים ==
<div style="text-align: left; direction: ltr; margin-left: 1em;">
{|border=0
|-
|
# Dream On (4:19)
# Shine (5:32)
# The Sweetest Condition (3:42)
# When The Body Speaks (6:01)
# The Dead Of Night (4:50)
# Lovetheme (2:02)
# Freelove (6:10)
# Comatose (3:24)
# I Feel Loved (4:20)
# Breathe (5:17)
# Easy Tiger (2:05)
# I Am You (5:10)
# Goodnight Lovers (3:48)
|}
</div>

* כל השירים נכתבו על ידי מרטין גור.
* "Lovetheme" ו-"Easy Tiger" הם אינסטרומנטליים.
* דייב גהאן שר את כל השירים מלבד הקטעים האינסטרומנטליים והשירים "Comatose" ו-"Breathe", שאותם שר מרטין גור.

== סינגלים ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי 2001
קטגוריה:אלבומי דפש מוד
קטגוריה:אלבומים באנגלית
או תאנט (אי)

האי או תאנט (באנגלית: U Thant Island) או האי בלמונט (Belmont Island) הוא אי מלאכותי קטן (30 על 60 מטרים) על איסט ריבר שבעיר ניו יורק.

האי מהווה חלק מרובע מנהטן והוא נמצא דרומית לאי רוזוולט ממול מטה האומות המאוחדות ברחוב 42 שבאי מנהטן.

האי הוא שמורת טבע ואתר קינון לעופות נודדים (באי מצויה מושבה של קורמורנים).

==היסטוריה==
האי נוצר כתוצר לוואי של הקמת מנהרה מתחת לאיסט ריבר המחברת בין האי מנהטן לאזור באי קווינס שנקרא קומפני טאון - אזור שהיה בבעלות יצרן הפסנתרים ויליאם סטיינווי. המנהרה הוקמה ביוזמתו, והאי נבנה על מנת לאפשר חפירה ממרכז הנהר לשתי גדותיו. סטיינווי לא השלים את בניית המנהרה, וזו הושלמה על ידי אוגוסט בלמונט הבן. המנהרה משמשת כיום כחלק מקו 7 של הרכבת התחתית של ניו יורק, והאי נקרא רשמית על שמו.

האי לא היה בשימוש עד שנת 1977, אז אומץ על ידי עובדי האו"ם, אשר חכרו את האי וקראו לו על שם המזכיר הכללי של האומות המאוחדות או תאנט (אף שהשם אינו רשמי, האי מוכר בשם זה).

בשנת 2000 הוצע להקים במקום אובליסק ותחתיו קפסולת זמן, אולם הפרויקט לא יצא לפועל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.forgotten-ny.com ניו יורק הנשכחת]
**[http://www.forgotten-ny.com/STREET%20SCENES/Potpourri/uthant.html אי עבור או] - תמונות
**[http://www.forgotten-ny.com/STREET%20SCENES/fromwater/water.html איי ניו יורק] תמונות
**[https://web.archive.org/web/20060321192215/http://www.forgotten-ny.com/STREET%20SCENES/Steinway/steinway.html סטינווי, קווינס]
* [http://www.nycsubway.org אתר: www.nycsubway.org]
**[http://www.nycsubway.org/irt/steinway/ מנהרות סטינווי]

קטגוריה:איסט ריבר: איים
קטגוריה:איים מלאכותיים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: איים לא מיושבים
קטגוריה:ניו יורק: איים
אלפית

אלפית היא יחידת מידה למדידת גודל של זווית, השווה בקירוב לאלפית הרדיאן.

==חלוקת המעגל לאלפיות==
כיוון שבמעגל ישנם 2π רדיאנים, הרי שצריכות היו להיות בו כ-6,283 אלפיות. בפועל, מכיוון שרוב שימושיה של האלפית הם צבאיים, מעדיפים הצבאות המשתמשים ביחידת מידה זו להשתמש בחלוקה מעוגלת יותר:

* צבאות המערב מחלקים את המעגל ל-6,400 אלפיות.
* הצבא האדום מחלק את המעגל ל-6,000 אלפיות.
* צבא שוודיה מחלק את המעגל ל-6,300 אלפיות.

==האלפיות וכיווני השמיים==
החלוקה ל-6,400 אלפיות מסייעת מאוד בתרגום אזימוט שניתן באלפיות לכיוון במפה, שכן מספר זה מתחלק בקלות ל-4, 8 ואף 16. כך, למשל, אזימוט של 1,600 אלפיות הוא כיוון מזרח, ואזימוט של 2,400 אלפיות הוא דרום מזרח.

 צ פ ו ן
 0 
 צפון מזרח | צפון מערב 
 800 | 5,600 
 |
 | 
 מזרח | מערב
 1,600 ---------- ---------- 4,800
 |
 | 
 | 
 |
 |
 דרום מזרח דרום דרום מערב
 2,400 3,200 4,000

==חוק האלפית==
הדגמה לחוק האלפית. אם אורכו של התותח המתנייע ידוע והוא 4 מטרים, והוא משתרע על פני ארבע אלפיות במשקפת, הרי שמרחקו מהצופה הוא קילומטר.
[[ציור פני עדשה של כוונת טלסקופית של רובה צלפים. הן גודלה של כל שנתה בכוונת והן המרחק בין כל שתי שנתות סמוכות הם בגודל פשוט (1/2, 1, 2 וכו') של אלפיות, דבר המקל על הצלף לאמוד את הטווח לעצמים שגודלם ידוע או ניתן להערכה]]

האלפית משמשת לרוב בחישובים הנוגעים לטיווח. "חוק האלפית" קובע כי אלפית לקילומטר = מטר, דהיינו אורכו של המיתר בקשת שקצותיה מסומנים על ידי שתי הנקודות שבהן נחתכת זווית מרכזית, שגודלה אלפית, על פני מעגל שהרדיוס שלו הוא קילומטר, שווה למטר. במילים אחרות, מדובר באלפית הרדיאן. 

חוק האלפית קושר בין אורכו של עצם במטרים ובאלפיות ובין מרחקו של העצם מהצופה.
:אלפית X מרחק (בקילומטרים) = אורך העצם (במטרים)*.

דוגמאות: 
* עצם במרחק של 4 קילומטרים, נראה בגודל של 20 אלפיות דרך משקפת המתבונן, ולכן ניתן לקבוע כי אורכו של העצם הוא 80 מטרים.
* עצם נראה בגודל של 20 אלפיות דרך משקפת המתבונן, וידוע כי אורכו במציאות הוא 80 מטרים; נובע מכך כי העצם נמצא במרחק של 4 קילומטרים.

הערכה זו שימושית ביותר בטיווח, ובמיוחד כאשר מדובר בתנאי שדה, ובמכשירים שאינם מאוד מדויקים, כגון משקפת שדה.

השנתות בכוונות טלסקופיות של כלי נשק דוגמת רובי צלפים ומערכת הירי של טנקים מצוירות לרוב בגדלים ומרחקים המוגדרים במספר ידוע של אלפיות (ציור פני עדשה). סימון האלפיות משמש לשתי מטרות - הערכת טווח ותיקוני מסלול. בקביעה על פני כמה אלפיות משתרע אובייקט שגודלו ידוע, ניתן להעריך את המרחק אל האובייקט ברמה סבירה של דיוק. צלף מיומן יכול להשתמש בסימוני האלפיות המאונכים והמאוזנים על מנת לחשב טווח, ולהסתייע בכך לתיקונים הנוגעים למסלול הבליסטי של הכדור, ולסטייה הנובעת ממהירות הרוח.

*במידה ומשתמשים במשקפת עם מידת הגדלה גדולה נחלק את גודל העצם פי 5
* שימוש בעקרון חוק האלפית מובא בתלמוד: .

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות מידה: זווית
קטגוריה:ניווט
קטגוריה:אופטיקה
קטגוריה:טכנולוגיה צבאית
הבלאוזז

הבלאוזז (באנגלית: The Blauzes) הם שני איונים בנמל סיטי איילנד, צפונית לאי הארט בעיר ניו יורק.

לאיונים צבע כחלחל וצורתם כחצי סהר. תושבי האיים השכנים מכנים את הבלאוזז בשם "החזה הכחול" בשל צורתם הדומה לחזה של אישה ובשל צבעם הכחול.

==מקור השם==
מקור השם בצרפתית-בלגית ומשמעותו "הקטנים הכחולים". השם ניתן לאי על ידי ההוגנוטים הבלגים שהתיישבו באזור.

==קישורים חיצוניים==
*[http://maps.google.com/maps?ll=40.861534,-73.774846&spn=0.003251,0.005429&t=k&hl=en מפת לוויין של הבלוזז]

 

קטגוריה:ניו יורק: איים
קטגוריה:הברונקס
מזל גדי (אלבום)

מזל גדי הוא אלבום הסולו השני של הזמר אריק איינשטיין, אשר יצא בשנת 1968. זהו האלבום הראשון בו שיתף פעולה עם שלום חנוך.
== הפקה ==
איינשטיין וחנוך החלו לעבוד על האלבום לאחר התפרקות להקתו של איינשטיין, החלונות הגבוהים, בעקבות פגישתם באחת מהופעות החלונות הגבוהים והתרשמותו של איינשטיין מחנוך, שהשתחרר אז משירות בלהקת הנח"ל.
באותה תקופה התגבשה חבורת לול שכללה אז את אריק איינשטיין, צבי שיסל, שלום חנוך, אורי זוהר, בועז דוידזון, אלונה איינשטיין, ג'וזי כץ, יהודית סולה, ליהי חנוך ואחרים. באותה שנה הוקמה חברת ההפקות הגר שהייתה החברה שהפיקה את כל הסרטים, תוכניות טלוויזיה, אלבומים ועוד. החברה פעלה עד להתפרקות החבורה.

האלבום הוקלט בשנת 1968 ומכיל תריסר שירים שהולחנו במיוחד על ידי חנוך. מילות השירים נכתבו על ידי חנוך, מאיר אריאל, מרים ילן שטקליס, לאה גולדברג ועל ידי איינשטיין עצמו. ליוותה את איינשטיין "תזמורת סי בי אס ישראל" בניצוחו של המוזיקאי אלכס וייס, שגם עיבד את השירים. האלבום קרוי בעקבות מזל גדי, המזל בו נולד איינשטיין.

מאז הוקלט האלבום הפכו חלק משיריו לנכסי צאן ברזל של המוזיקה הישראלית. עדות לכך בביצועים הרבים להם זכו במהלך השנים, בין השאר על ידי ג'וזי כץ ושמוליק קראוס, יהודית רביץ, שלום חנוך ושבק ס'.
==רשימת הקטעים באלבום==

== קרדיטים ==
* אריק איינשטיין - שירה
* אלכס וייס - ניצוח, עיבודים וצ'מבלו
* שלום חנוך - לחנים, קולות רקע
* חנן יובל - קולות רקע
*תזמורת סי. בי. אס. ישראל
* אגון קרטן - גיטרה
* שמוליק ארוך - גיטרת בס
* אהר'לה קמינסקי / זהר לוי - תופים וכלי הקשה
* אבנר כץ - עיצוב עטיפת האלבום

==בתרבות==
בשנת 2019, עלה האופרה הישראלית תל אביב-יפו המופע "בחזרה למזל גדי" במסגרת סדרת "השתקפויות" בו ביצעו אמנים מפורסמים את שירי האלבום בהם שלום חנוך, אסתר רדא, אלון עדר ועוזי נבון לעיבודים חדשים שחיבר שלומי שבן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי אריק איינשטיין
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
קטגוריה:אלבומים בעברית
מרתה ג'פרסון רנדולף

מרתה "פטסי" רנדולף (באנגלית: Martha "Patsy" Randolph; 27 בספטמבר 1772 – 10 באוקטובר 1836) הייתה בתו של תומאס ג'פרסון, נשיא ארצות הברית השלישי.

== ביוגרפיה ==
נולדה בשם מרתה ג'פרסון (Martha Jefferson) במונטיצ'לו, בקרבת שארלוטסוויל שבווירג'יניה באמריקה הבריטית, ונקראה על שם מרתה וושינגטון – אשתו של ג'ורג' וושינגטון. מרתה התחנכה בפילדלפיה שבפנסילבניה ובפריז.

בשל מותה של אמה, מרתה ויילס סקלטון ג'פרסון, והיותו של אביה אלמן, מרתה נחשבה לגברת הראשונה של ארצות הברית בין 4 במרץ 1801 ועד 3 במרץ 1809.

בשנת 1790 מרתה נישאה לתומאס מאן רנדולף הבן, לימים חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ומושל וירג'יניה ה-21. לשניים נולדו 12 ילדים:
* אן קארי רנדולף (1791–1826).
* תומאס ג'פרסון רנדולף (1792–1875).
* אלן ויילס רנדולף (1794–1795).
* אלן ויילס רנדולף (1796–1876). קרויה על שם אחותה הגדולה שנפטרה.
* קורניליה ג'פרסון רנדולף (1799–1871).
* וירג'יניה ג'פרסון רנדולף (1801–1882).
* מרי ג'פרסון רנדולף (1803–1876).
* ג'יימס מדיסון רנדולף (1806–1834).
* בנג'מין פרנקלין רנדולף (1808–1871).
* מריוות'ר לואיס רנדולף (1810–1837).
* ספטימה אן רנדולף (1814–1887).
* ג'ורג' וית' רנדולף (1816–1867).

ג'פרסון גידלה את ילדיה באחוזת מונטיצ'לו, אותה ירשה מאביה בשנת 1826. בשל קשיים כלכליים מכרה את הבית לג'יימס ט. ברקלי בשנת 1831.

ג'פרסון נפטרה בביתה באחוזת אדג'היל במחוז אלבמארל שבווירג'יניה.

==לקריאה נוספת==
* Jon Kukla, Mr. Jefferson's Women, Vintage Books, 2008 
* Cynthia A. Kierner, Martha Jefferson Randolph, Daughter of Monticello: Her Life and Times, University of North Carolina Press, 2012 
* William G. Hyland, Jr., Martha Jefferson: an Intimate Life with Thomas Jefferson, Rowman & Littlefield, 2015 
* Marie Jenkins Schwartz, Ties that Bound: Founding First Ladies and Slaves, University of Chicago Press, 2017 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הגברות הראשונות של ארצות הברית
קטגוריה:וירג'יניה: אישים
מרתה ג'פרסון רנדולף
קטגוריה:ילדי נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:ילידות 1772
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1772
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1836
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1836
מרתה ויילס סקלטון ג'פרסון

מרתה ויילס סקלטון ג'פרסון (באנגלית: Martha Wayles Skelton Jefferson; 30 באוקטובר 1748 (לפי הלוח היוליאני 19 באוקטובר) – 6 בספטמבר 1782) הייתה אשתו של הנשיא השלישי של ארצות הברית תומאס ג'פרסון. מרתה מעולם לא הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית מאחר שנפטרה לפני שבעלה נבחר לנשיאות.

==היסטוריה==
מרתה נולדה לג'ון ויילס (John Wayles ) (נולד: 1715 - נפטר: 1773) ולמרתה אפס (Martha Eppes) (נולדה: 1712 - נפטרה: 1748) בעלי מטע עשירים מצ'ארלס סיטי שבוירג'יניה. על פי אחת הסברות, אחותה למחצה, סאלי המינגס הייתה פילגשו של תומאס ג'פרסון ונולדו לה מספר ילדים ממנו.

בשנת 1766 נישאה לבת'ורסט סקלטון (Bathurst Skelton) (נולד: 1744- נפטר: 1768) ונולד להם בן אחד - ג'ון (1767-1771).

לאחר מותם של בעלה ובנה נישאה לתומאס ג'פרסון ב-1 בינואר 1772 ונולדו להם שישה ילדים: מרתה ג'פרסון רנדולף (1772-1836), ג'יין רנדולף (1774-1775), בן שנפטר בלידתו (1777) ושמו לא ידוע, מרי ויילס (1778-1804), לוסי אליזבת (1780-1781), ולוסי אליזבת (1782-1785) הקרויה על שם אחותה שנפטרה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:וירג'יניה: אישים
קטגוריה:תומאס ג'פרסון
קטגוריה:משפחת ג'פרסון
קטגוריה:ילידות 1748
קטגוריה:נפטרות ב-1782
נים (עיר)

נים (בצרפתית: Nîmes; באוקסיטנית: Nimes; בלטינית: Nemausus) היא עיר עתיקה בדרום צרפת היושבת בחבל אוקסיטניה ומהווה עיר בירה למחוז גאר. נכון ל־2007, בעיר כ־150,000 תושבים קבועים, אך בנוסף היא מושכת תיירים רבים במשך השנה.

==היסטוריה==
הדעה הרווחת כי העיר קרויה על שם האל הקלטי המקומי, נמאוסוס (Nemausus). מאידך, טען סטפאנוס מביזנטיום כי היא קרויה על שם נימוסיוס (Nemausios) בן הרקלס. היו שטענו שהמקור המוקדם של נים הוא במושבה פיניקית.<ref></ref>

האנדרטה העתיקה ביותר בנים היא המנהיר של כורבסאק (Courbessac), מצבת אבן בגובה של שני מטר המתוארכת לשנת 2500 לפנה"ס.

מטבעות קדומות מסביבות 50 לפני הספירה הנושאות את קיצור השם NEM COL ("המושבה נים") מעידות כי נים הוקמה כמושבה רומאית.

אוגוסטוס פיתח את המושבה ועשה אותה לעיר הבירה של פרובינקיית נרבונה. הוא הקיף את העיר בחומת מגן באורך שישה קילומטרים ובה 14 מגדלים עם שערים, מהם שרדו שני שערים: הפורט אוגוסט והפורט דה פראנס. הוא הקים בה את כיכר השוק, וייתכן כי גם את האקוודוקט. האמפיתיאטרון שבעיר () הוקם בסוף במאה ה־1, כ-20 שנים אחרי הקולוסיאום ברומא.

==מקור בד הדנים==
בד הדנים, ממנו עשויים מכנסי הג'ינס, נקרא כך משום שמקורו באריג בשם Serge de Nîmes (בצרפתית: סרז' ד-נים) שיוצר בעיר על ידי משפחת אנדרה (André). עם השנים השם התקצר ל־de Nîmes ובאיות מודרני Denim.

==פון דו גאר==

פון דו גאר הוא קטע מאמת מים רומאית עתיקה בפרובאנס שבדרום צרפת, החוצה את נהר הגארדון במבנה גשר קשתות מורכב. הגשר נבנה כחלק ממערכת הולכת מים באורך 50 ק"מ, ממעיינות בקרבת העיר אוזס אל העיר נמאסוס (נים).

כיום האתר מוגדר כאתר מורשת עולמית ונחשב לאחת האטרקציות החשובות והמתוירות בצרפת.
פון דו גאר

==הקהילה היהודית==

תיעוד ראשון ליישוב יהודים בנים קיים מהמאה ה־11, בתחילת המאה ה־13 מנתה הקהילה היהודית בנים כ־100 משפחות. יהודי נים זכו לרוב להגנת הכנסייה והבישוף שעמד בראשה.

בשנת 1306 גורשו היהודים מנים, תוך הפקעת רכוש כחלק מגירוש צרפת.

ב־1359 חזרו יהודים להתיישב בנים באזור מוגדר שנקבע על־ידי מועצת העיר. הקהילה חדלה להתקיים עת גורשו היהודים מצרפת ב־1394.

בתחילת המאה ה־17 החלו לפקוד את נים, סוחרים יהודים מקהילות יהודי האפיפיור אשר הגיעו מרוזנות ונסן, אך לא קיבלו רישיון התיישבות קבוע בעיר. במחצית השנייה של המאה ה־18 נוסדה מחדש קהילה יהודית בנים וחבריה מנו 30–40 משפחות בהנהגת הרב אליהו אספיר מקאפנטראס. בשל פילוג בקהילה הוקם בית־כנסת שני בשנת 1796.

בשנת 1808 צורפה קהילת נים, שהיו בה אז 370 נפש, לקונסיסטוריה של מרסיי.

אישים מבני הקהילה הם אדולף כרמיה, ממייסדי חברת 'כל ישראל חברים' ושר המשפטים הצרפתי, והפילוסוף ברנאר לזר.

==ערים תאומות==
הערים התאומות של נים הן:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:לנגדוק-רוסיון: ערים
קלסתרון

קלסתרון של חוטף המטוסים [[די. בי. קופר אשר הוכן על ידי ה-FBI]] 
קְלַסְתֵּרוֹן (לעיתים גם: קלסתרן או קלסטרון) הוא הצגה גרפית של זיכרון של פני אדם. השימוש העיקרי שלו הוא בחקירה משטרתית, כאשר יש עד שראה אדם החשוד בעבירה וזהות החשוד אינה ידועה. ידוע כי קלסתרונים הורכבו לפני מאות שנים, אך שימוש רחב בהם החל בשנות החמישים עם פיתוח כלים המאפשרים בניית קלסתרון ללא צורך בציור. קלסתרון יורכב בדרך כלל כאשר נחקרת עבירה חמורה, מכיוון שההרכבה והשימוש בקלסתרון בחקירה צורכים זמן רב יחסית.

== היסטוריה של הזיהוי הגופני ==
לאונרדו דה וינצ'י פיתח שיטה מדעית לזיהוי דיוקן פניו של אדם לאחר מבט אחד. לפי שיטתו, שפורטה בספרו Trattato Della Pittura, בפרק 189, יש להסתכל בשפתיים, בסנטר ובמצח, כי אלה נקודות בולטות ובעלות ייחוד, שניתן לזכור אותן לשם זיהוי מאוחר יותר. בשנת 1840 קבע הסטטיסטיקאי והסוציולוג הבלגי אדולף קֶטְלֵה (Adolphe Quetelet) שאין אדם אחד זהה לאחר, ולכל אדם תכונות חיצוניות אופייניות לו ושונות מהאחרים. על בסיס התאוריה הזאת יצר הצרפתי אלפונס ברטיון (Bertillon) שיטת זיהוי המבוססת על מדידת הראש, האוזניים, הרגליים, החזה והגובה הכללי, הקרויה על שמו ברטיונאז'.

== מבנה הקלסתרון ==
קלסתרון מורכב באמצעות תוכנה או על ידי צייר. שיטת ההרכבה תלויה במדיניות המשטרה במקום שבו בוצעה העבירה, בזמינות צייר או מחשב וכן בחומרת העבירה. ה-FBI של ארצות הברית נוהג להרכיב את הקלסתרון על ידי צייר, אך משטרות רבות שם משתמשות בתוכנה, במיוחד ב-FACETTE.

בתהליך הרכבת קלסתרון מתאר העד את האדם שראה למרכיב הקלסתרון, שבונה אותו בהתאם. תהליך זה הוא קשה מאחר שהזיכרון אינו מושלם ואף מטעה, לעיתים. כמו כן קשה לתאר צורות גרפיות במילים. אחרי הרכבת הקלסתרון, יש מספר דרכים להמשך העבודה איתו לקידום החקירה:

# פרסום בכלי התקשורת
# פרסום פנימי
# בעבירה סדרתית, אזהרה לאוכלוסיית היעד
# סיוע בהערכת חשודים

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20020819221000/http://www.police.gov.il/persumim/kitvey_et/01_177/04_177.asp משטרת ישראל - קלסתרון]
* - כתבה מ-1960 על השימוש בקלסתרונים במשטרת ישראל
* 
* [http://flashface.ctapt.de/ יישום פלאש לבניית קלסתרון]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זיהוי פלילי