OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יעקב העליון

יעקב העליון (23 באוקטובר 1937 – מרץ 2021) היה עיתונאי ישראלי. מחבר רב המכר "רגל של בובה", על לחימתו בקרב תל פאחר במלחמת ששת הימים, פציעתו הקשה ושיקומו.

הוא הורשע בנובמבר 2008 בבעילה אסורה בהסכמה בקטינה בת 14 ובמעשה מגונה באחותה.

==קורות חייו==
יעקב העליון נולד ברמת גן, ליוסף ולמרים. הוא התגייס לחיל השריון ובמסגרתו לחם במלחמת סיני. העליון נטל חלק במערכת אום כתף - אבו עגילה ב-1956. פלוגתו, עליה פיקד משה בריל, זכתה בעקבות הקרב בציון לשבח קולקטיבי. לאחר שהשתחרר, החל לעבוד כעיתונאי בעיתון "מעריב".

במלחמת ששת הימים התגייס למילואים, ולחם בגזרת רמת הגולן. בקרב על מוצב תל פאחר נפצע קשה, איבד עין ורגל, ואושפז לתקופה ממושכת. לאחר שחרורו מבית חולים כתב את ספרו "רגל של בובה", על המלחמה האישית שלו. בעקבות פרסום הספר הפך העליון למרצה מבוקש, ואף השתתף במשך שנים בסיורים להנחלת מורשת הקרבות ברמת הגולן. הוא שב לעבוד ב"מעריב", וכתב בנושאי פלילים וצרכנות ובמוסף השבת. ב-1970 קיבל את פרס שלמה מרץ לעיתונאות של מסדר ז'בוטינסקי, על סדרת כתבות שפרסם. הוא היה חבר המועצה לביקורת סרטים ומחזות.

העליון היה נשוי ליעל העליון, בתו של יוסף פעמוני, שייסדה את בית הספר לאמנויות תל אביב, וניהלה אותו עד מותה. באוקטובר 2002 התאבדה יעל לאחר שגילתה כי בעלה קיים קשרים מיניים עם שתי אחיות, תלמידות בבית הספר אותו ניהלה, אחת מהן בת 14. מותה עורר הדים בציבור, הן בגלל היותה דמות מוערכת בקרב תלמידיה ובוגרי בית ספרה והן על רקע נסיבות מותה.

העליון שהיה מיוצג במשפטו על ידי עוה"ד רונאל פישר, הורשע בנובמבר 2008 בבעילה אסורה בהסכמה בקטינה ובמעשה מגונה באחותה. "בעילה" כאן היא במשמעותה בחוק העונשין, ובמקרה זה אין פירושה קיום יחסי מין מלאים. באפריל 2009 נגזר עליו עונש של 12 חודשי מאסר בפועל ו-6 חודשי מאסר על תנאי, פיצוי לנפגע עבירה בסך 15,000 ש"ח לאחות הצעירה ו-5,000 ש"ח לאחות המבוגרת. העליון ערער על חומרת העונש, אך ערעורו נדחה.

יעקב העליון נפטר במרץ 2021. הותיר אחריו בן, בת ונכדים. התגורר בתל אביב.

==ספרו "רגל של בובה"==
ב-1967 השתתף יעקב העליון במלחמת ששת הימים ברמת הגולן כמפקד טנק בחטיבה 37, ובקרב על מוצב תל פאחר נפצע פעמיים: בפעם הראשונה, כשעמד חשוף בצריח הטנק, ואחר-כך מפגיעה ישירה בטנק כאשר שכב לידו פצוע. הוא נזקק לניתוחים רבים ולתקופת אשפוז שנמשכה שנתיים, ונותר קטוע רגל, עיוור בעין אחת, וחבול מכוויות בכל גופו. העליון תיעד את חוויותיו האישיות מהקרבות ומהתקופה שאחריהן, את פציעתו, את ההתמודדויות היומיומיות שלו עם פרוטזה, ואת התהליך הממושך של שיקומו. לספר קרא "רגל של בובה", על שם הקמיע שנטל בצאתו לקרב - רגל של בובה של בתו הקטנה. הספר יצא לאור ביוני 1973, וחודשים ספורים אחר-כך הפך לרב-מכר, בין היתר בקרב פצועי מלחמת יום הכיפורים. הספר, שיצא ב-16 מהדורות, נחשב אחד מספרי המורשת המרכזיים של מלחמת ששת הימים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [http://tam.co.il/24_11_2006/magazin1.htm "שאלה של חיים ומוות"] - כתבה במקומון תל אביב.
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ז'בוטינסקי
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מורשעים בעבירות מין בישראל
קטגוריה:עיתונאים נכי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת סיני
בעיית צביעת המסלולים

בעיית צביעת המסלולים היא בעיה ידועה בתורת הגרפים, העוסקת בצביעה של קשתות בגרף. לבעיה יישומים תאורטיים בתורת האוטומטים ובדינמיקה סימבולית, ויישומים פרקטיים בדחיסת מידע, תכנון ממוחשב ובדיקת פרוטוקולים.

הבעיה הוצגה ב-1970 במאמר של רוי אדלר ובנג'י וייס
(ונוסחה במפורש ב-1977), בקשר להשערה (שהוכחה לבסוף בדרך אחרת), שהאנטרופיה הטופולוגית של מערכת דינמית בעל אופי סופי, קובעת את המערכת (עד כדי שקילות). בעיית צביעת המסלולים נפתרה על ידי אברהם טרכטמן, פרופסור למתמטיקה מאוניברסיטת בר-אילן, ב-2007. הוא הראה כי לכל גרף רגולרי מכוון המקיים מספר תנאים (קשיר היטב ואורכי המעגלים שלו צריכים להיות זרים במשותף) קיימת צביעה של הקשתות עבורה יש מילה מסנכרנת..

== מבוא: מילה מסנכרנת של אוטומט ==

גרף סופי מכוון שבו מכל קודקוד יוצאות k קשתות, נקרא גרף רגולרי. אם הקשתות היוצאות מכל קודקוד מסומנות בתוויות שונות זו מזו, וקבוצת התוויות קבועה לכל הקודקודים, אז הגרף נקרא אוטומט סופי דטרמיניסטי. ניתן לחשוב על קודקודי האוטומט כאילו הם מתארים מצבים אפשריים של מכונה או מנגנון אחר, ועל הקשתות כאילו הן מתארות הוראות ביצוע: פירושה של קשת מקודקוד x לקודקוד y הנושאת את התווית i הוא "במצב x, אם מתקבלת הוראה i, יש לעבור למצב y". הדרישה שמכל קודקוד ייצאו קשתות בכל התוויות האפשריות מבטיחה שהאוטומט "יידע" כיצד לבצע כל הוראה, בכל מצב.

באוטומט כזה, מילה מסנכרנת היא סדרה של הוראות, שביצוען בזו אחר זו יביא תמיד לאותו קודקוד סופי, ללא תלות בקודקוד ההתחלתי.

אוטומטים דטרמיניסטיים הם מרכיב בסיסי בתכנות ובתכנון מערכות ממוחשבות. מילה מסנכרנת מאפשרת "לאפס" את האוטומט, ובכך היא תורמת לחסינות שלו מפני תקלות. אם "הלכנו לאיבוד" באוטומט, ואיננו יודעים באיזה קודקוד אנחנו נמצאים, ביצוע ההוראות של מילה מסנכרנת יחזיר אותנו לחוף מבטחים, או לפחות לנקודה ידועה.

=== דוגמה ===

200px
בתמונה משמאל מופיע גרף מכוון בן שמונה קודקודים, שמכל אחד מהם יוצאות שתי קשתות: אדומה וכחולה (בגרף זה, לכל קודקוד גם נכנסות שתי קשתות, אבל תכונה זו אינה מהותית). מכל נקודת התחלה, אם מבצעים את סדרת ההוראות "כחול-כחול-כחול כחול-אדום-אדום כחול-אדום-אדום", מגיעים תמיד לקודקוד המסומן בצהוב. זוהי, אם כך, מילה מסנכרנת. באופן דומה, ביצוע של סדרת ההוראות "כחול-כחול-אדום כחול-כחול-אדום כחול-כחול-אדום" יביא אותנו תמיד לקודקוד המסומן בירוק.

== תיאור הבעיה ==

בגרף מכוון G בן n קודקודים, שבו יוצאות מכל קודקוד k קשתות, ניתן - באופן עקרוני - לצבוע את הקשתות ב- <math>\ (k!)^n</math> דרכים, שכל אחת מהן הופכת את G לאוטומט דטרמיניסטי. צביעה שעבורה יש לאוטומט מילה מסנכרנת, נקראת צביעה מסנכרנת. כדי שתהיה צביעה כזו, הגרף מוכרח לקיים שתי דרישות: הוא צריך להיות קשיר כגרף מכוון, ואורכי המעגלים שלו צריכים להיות זרים במשותף.

בעיית צביעת המסלולים שואלת - האם לכל גרף סופי רגולרי המקיים שתי דרישות אלה, קיימת צביעה מסנכרנת? כאמור במבוא, התשובה לשאלה זו חיובית. טרכטמן, שפתר את הבעיה, מצא גם אלגוריתם המוצא צביעה מסנכרנת בסיבוכיות <math>\ O(n^3k)</math>
[http://arxiv.org/PS_cache/arxiv/pdf/0801/0801.2838v1.pdf].

== ראו גם ==
* השערת צ'רני (Cerny conjecture)

==קישורים חיצוניים==
* 
<div style="direction: rtl;">
*.
*.
* [http://www-igm.univ-mlv.fr/~perrin/Recherche/Seminaires/LIAFA08/Liafa.pdf סקירה של הבעיה ופתרונה]
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משפטים בקומבינטוריקה
קטגוריה:משפטים בתורת הגרפים
קטגוריה:אוטומטים
מרקוס מאניליוס

מרקוס מאניליוס (בלטינית: Marcus Manilius, המאה הראשונה לספירה), משורר ואסטרולוג רומי שנודע כמחברה של הפואמה "אסטרונומיקה".

מרקוס מאניליוס נולד בצפון אפריקה, והיה תושב או אזרח רומא בתקופתם שלטונם של אוגוסטוס קיסר או של טיבריוס. על חייו ידוע מעט מאד.

הפואמה "אסטרונומיקה" מחולקת לחמישה ספרים:
* ספר ראשון מתאר את השמים ואת מערכות הכוכבים
* ספר שני מוקדש לגלגל המזלות
* ספר שלישי מסביר כיצד לערוךהורוסקופ
* ספר רביעי כולל תיאור של כדור הארץ ושל יושביו, ומתאר את השפעת הכוכבים עליהם עם מסקנות המתייחסות לאופיים
* ספר חמישי מסביר כיצד משתנה השפעת הכוכבים בהתאם לתנועתם ולמיקומם ברקיע

פואמה זו כמוה כעבודת מחקר, שבה מציג מאניליוס את דעותיהם של האסטרולוגים בני העת העתיקה. לעיתים קרובות הוא מחקה את לוקרטיוס. בסוף הספר הראשון מתואר קרב יער טויטובורג, שבו הובס צבא רומא בפיקודו של פובליוס קווינקטיליוס וארוס בידי השבטים הגרמאנים בפיקודו של מנהיגם ארמיניוס (9 לספירה).

שני כתבי יד של הפואמה, שנעשו בידי נזירים במאה העשירית ובמאה האחת עשרה, נתגלו על ידי פוג'ו בראצ'וליני לא רחוק מן העיר קונסטנץ (כיום בגבול שווייצריה וגרמניה) כאשר השתתף בוועידת קונסטנץ של הכנסייה הקתולית ב- 1416 או ב- 1417. הפואמה הופיעה בדפוס לראשונה בנירנברג ב- 1473. תרגומה הראשון לאנגלית נעשה בידי המתרגם תומאס קריץ' ב- 1697. ב- 1739 היא הופיעה בלטינית בעריכתו של החוקר האנגלי ריצ'רד בנטלי. המשורר והחוקר האנגלי אלפרד אדוארד האוסמן ערך אותה שוב בלטינית בחמישה כרכים בין 1903 ו-1930.

מאניליוס כותב:

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:משוררים רומאים
קטגוריה:אסטרולוגים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
Waterloo (שיר)

Waterloo (בעברית: ווטרלו; במקור נקרא Honey Pie) הוא הסינגל הראשון באלבום השני של הלהקה השוודית אבבא הנושא את אותו השם. שיר זה זכה בתחרות האירוויזיון של 1974 וסלל את דרכה של הלהקה להצלחה בינלאומית. השיר זכה בתחרות שיר היובל באירוויזיון שנערכה בשנת 2005 בדנמרק.

==היסטוריה==
השיר ווטרלו נכתב לקראת תחרות האירוויזיון של 1974, לאחר ששיר קודם של הלהקה (Ring Ring) הגיע רק למקום השלישי בתחרות המלודיפסטיבלן בשנת 1973. תחילה נכתב עם מקצב רוק-ג'אז, אך זה הוחלף במקצב דיסקו מהיר. הלהקה העדיפה שיר זה על פני שיר אחר שנכתב על ידי חבריה באותה העת, Hasta Mañana, משום שהודגשה בו שירתן של בנות הלהקה, אנייטה פלטסקוג ואנני-פריד לינגסטאד. השיר עוסק בנערה העומדת להיכנע לאהבתה, כשם שנפוליאון נכנע בקרב ווטרלו ב-18 ביוני 1815 (בניגוד לאמור בשיר, נפוליאון אמנם הובס בקרב ווטרלו, אך לא נכנע, אלא חזר לפריז וב-22 ביוני התפטר).

השיר זכה בתחרות הקדם-אירוויזיון של שוודיה בפברואר 1974 ולאחר מכן, ב-6 באפריל, זכה במקום הראשון בתחרות האירוויזיון עם 24 נקודות, כאשר השיר האיטלקי שהגיע למקום השני משתרך אחריו עם 18 נקודות (שיטת הניקוד אז הייתה שונה מזו המקובלת כיום).

השיר ווטרלו היה הזוכה הראשון בתחרות האירוויזיון ששבר את מסורת הבלדה השקטה הן מבחינה מוזיקלית והן מבחינת ההופעה - התלבושות הססגוניות, המקצב המהיר, והכוריאוגרפיה (פשוטה, אך חסרת תקדים).

==הצלחה==
השיר הגיע למקום הראשון במצעדים של אירלנד, בלגיה, גרמניה, דרום אפריקה, הממלכה המאוחדת, נורווגיה, פינלנד, שווייץ, למקום השני במצעדים של אוסטריה, הולנד וזימבאבווה (אז רודזיה), למקום השלישי בניו זילנד, ספרד, צרפת ושוודיה, למקום הרביעי במצעד האוסטרלי, למקום השישי במצעד של המגזין האמריקאי בילבורד, ולמקום הארבעה-עשר במצעד האיטלקי (יש אומרים שמיקום זה נובע מן העובדה שהשיר האיטלקי בתחרות האירוויזיון של 1974, Si בביצועה של ג'יליולה צ'ינקווטי, הגיע למקום השני). זהו השיר היחיד שהשתתף בתחרות אירוויזיון והגיע לעשירייה הפותחת במצעדים של 15 מדינות.

בשנת 1994 נכלל השיר, יחד עם להיטים אחרים של הלהקה, בפסקול של הסרט "חתונתה של מיוריאל". הסינגל יצא בשנית בשנת 2004, לכבוד חגיגות ה-30 והגיע למקום ה-20 במצעד הבריטי. ב-22 באוקטובר 2005, במסגרת תחרות שיר היובל באירוויזיון, נבחר השיר לטוב ביותר בהיסטוריה של התחרות.

השיר זכה למספר גדול של גרסאות כיסוי מאז זכייתו. בין הידועות שבהן היא זו שנעשתה בשנת 1998 על ידי בננאראמה. השיר שולב במחזמר "מאמה מיה!" ואף באחד מן הפרקים של סדרת הטלוויזיה "הסימפסונים".

על צדו השני של הסינגל "Waterloo" נמצא השיר Watch Out.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=Sj_9CiNkkn4 ABBA - Waterloo (Official Music Video)], בערץ היוטיוב של להקת אבבא

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שירי 1974
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1974
קטגוריה:שירי אבבא
קטגוריה:שירים ממאמה מיה!
קטגוריה:שירי שוודיה באירוויזיון
קטגוריה:שירים שזכו באירוויזיון
קטגוריה:שירי מלודיפסטיבלן
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי פופ רוק
קטגוריה:שירים על בלגיה
קטגוריה:שירים על נפוליאון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בגרמניה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשווייץ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:שירי זהב בממלכה המאוחדת
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אטלנטיק רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפיק רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת פולידור רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת פולאר מיוזיק
מאיה הפנר

מאיה הפנר (נולדה ב-23 באוגוסט 1970) היא תסריטאית טלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
הפנר למדה שנה אחת בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, שאחריה החלה את הקריירה שלה בערוץ הילדים. ב-1998 כתבה במשותף עם אביה, הסופר ואיש הקולנוע אברהם הפנר, את המיני-סדרה "ארץ קטנה איש גדול".

בשנת 2003 כתבה מאיה הפנר לסדרה "אהבה מעבר לפינה" במשך שתי עונותיה. בשנת 2005 החלה לכתוב לסדרה "השיר שלנו" ובשנת 2007 הפכה לתסריטאית ראשית וכתבה במשותף עם אסף ציפור את עונתה הרביעית של הסדרה "השיר שלנו". הפנר כתבה פרקים לעונה הראשונה של "בטיפול", וכן הייתה מכותבי "השמיניה". בנוסף הייתה הפנר התסריטאית הראשית בסדרה "תיבת נח" של רשת. בשנת 2009 כתבה עם שחר מגן את התסריט לסדרה "חשופים" ב-HOT. כתבה את התסריט לסדרה "מונא" עם מונא חוה, בכאן 11 בשנת 2018.

הפנר נמצאת בזוגיות עם הבמאי עמית גורן.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תסריטאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
דפנה לוין

דפנה לוין (נולדה ב-14 ביוני 1968) היא במאית ותסריטאית טלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
לוין היא בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים, שם ביימה כפרויקט גמר את הסרט הקצר "לכל דבר מחיר". ב-2001 כתבה וביימה את הדרמה "שלוש אצבעות" במסגרת הסדרה הטלוויזיונית "שיעור מולדת". ב-2007 הייתה מועמדת במשותף עם עודד רסקין ומיכל ליבדינסקי לפרס הטלוויזיה לבימוי על "בשורות טובות". כתבה פרקים בסדרת הדרמה "בטיפול" ואף זכתה ב-2005 בפרס הטלוויזיה יחד עם צוות תסריטאי העונה הראשונה. כמו כן ביימה את הסדרה "עד החתונה" של רשת ואת הסדרה "אופוריה".

יחד עם טום סלמה יצרה את סדרת הטלוויזיה "מיגל" בכיכובו של רן דנקר שעלתה לשידור בשנת 2018 ב-HOT.

ב-26 בספטמבר 2019 עלתה לשידור סדרת הטלוויזיה "חמישים" אותה ביימה.

===חיים אישיים===
גרושה של הבמאי עודד דוידוף.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* רות אשור, "[https://maala.co.il/%d7%9e%d7%9b%d7%a0%d7%99%d7%a7%d7%aa-%d7%94%d7%a9%d7%91%d7%a8/ מכניקת השבר]", באתר "[https://maala.co.il/ מעלה]", ספטמבר 2023 על "דלפין"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תסריטאיות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תסריטאים
קטגוריה:בוגרות בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
סטמאטיס ספאנודאקיס

סְטַמָֿאטִיס סְפַּאנוּדַֿאקִיס (ביוונית: Σταμάτης Σπανουδάκης; נולד ב-11 בדצמבר 1948) הוא מלחין יווני.

==ביוגרפיה==
ספאנודאקיס נולד ב-1948 באתונה. בגיל צעיר למד נגינה בגיטרה. האזנה לשירי הביטלס הובילה אותו למשך תקופת-מה למוזיקת פופ, ושנים אחדות ניגן בלהקות באתונה, פריז ולונדון, שם הוציא את אלבומיו הראשונים.

לאחר זמן חזר למוזיקה קלאסית והמשיך בלימודים בקונסרבטוריון של וירצבורג, אצל ברטולד הומל ואחר כך באתונה אצל קונסטנטינוס קידוניאטיס. בהמשך פנה למוזיקה ביזנטינית, ומכאן המשיך לשירים יווניים מסורתיים. במוזיקה שלו השתדל לאחד את שלוש ההשפעות החשובות בחייו - המוזיקה הקלאסית, הקלה והביזנטינית.

ספאנודאקיס כתב מספר רב של שירים לגדולי הזמרים ביוון. כן חיבר מוזיקה לסרטי קולנוע ולמחזות תיאטרון וטלוויזיה. בין השאר כתב את המחזמר "מלך השיש", העוסק בכיבוש קונסטנטינופול ונפילתה בידי האימפריה העות'מאנית: הקיסר קונסטנטינוס האחד עשר יצא בראש הצבא היווני להגנת העיר ונפל בקרב האחרון, שאחריו נפלה העיר בידי הכובשים; האגדה מספרת, שגופתו הייתה לשיש, וכי ברבות הימים ישוב מלך השיש לחיים ויצא בראש צבא לשחרר את קונסטנטינופול ולהשיבה לעם היווני.

סטמאטיס ספאנודאקיס הקליט והוציא למעלה מחמישים אלבומים.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://wiki.phantis.com/index.php/Stamatis_Spanoudakis ביוגרפיה באנגלית].

קטגוריה:מלחינים יוונים
קטגוריה:גיטריסטים
קטגוריה:זוכי פרס אריון למוזיקה
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1948
מוזיאון הארוטיקה (פריז)

תצלומים ישנים של נשים בעירום, במוזיאון הארוטיקה של פריז
 מוזיאון הארוטיקה (בצרפתית: Musée de l'érotisme) היה מוזיאון המוקדש לאוספי האמנות הארוטית של סוחר העתיקות אלן פלומי (Plumey) והמורה הצרפתי ג'ו קליפה (Khalifa). המוזיאון נסגר ב-7 בנובמבר 2016.

== פעילות ==
המוזיאון נוסד בשנת 1997 בשדרות קלישי מספר 72, באזור פיגאל שברובע ה-18 שבצפון פריז, צרפת. באוסף היו פריטים מגוונים; מחפצי דת עתיקים מהודו, יפן ואפריקה, ועד ליצירות אמנות מודרנית בעלות נושא ארוטי. אזור התצוגה נפרש על פני חמש קומות ואזור המרתף. קומה אחת הייתה מוקדשת למזון קלוס (maisons closes), בית הבושת המפורסם ביותר של המאה ה-19 וראשית המאה ה-20. בשתי הקומות העליונות היו מוצגות תערוכות מתחלפות, בעיקר של אמנים עכשוויים.

== גלריה ==
<gallery>
Image:Au Musée de l'érotisme.jpg|פסל של סטיר ואישה במוזיאון הארוטיקה
Image:Eroticmuseumparis1.jpg|סצנה ארוטית בתצוגה שבמוזיאון הארוטיקה של פריז
Image:Eroticmuseumparis2.jpg|תגליף פאלי, מוצג במוזיאון
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20110609200436/http://www.metropoleparis.com/2004/903/904life.html "תערובת נחמדה של אמנות, היסטוריה וסקס"] 

ארוטיקה
קטגוריה:הרובע השמונה-עשר של פריז
קטגוריה:מונמארטר
קטגוריה:ארוטיקה
בשר הודו

בשר הודו הוא שם מקוצר נפוץ לבשר תרנגול הודו - בשר למאכל שמקורו בתרנגול הודו.

בשר ההודו עשיר ברכיבים תזונתיים חשובים לגוף האדם כגון ברזל, אבץ, ויטמין B<sub>12</sub>, חלבון, ניאצין, ויטמין B<sub>6</sub>. בשר הודו הוא לרב דל שומן.

תכולת החלבון והברזל בבשר הודו גדולה משל בשר תרנגול הבית, ותכולת השומן קטנה יותר.

תרנגולי הודו משווקים בישראל עוד מימי המנדט הבריטי. בישראל, כמות הצריכה לאדם של בשר הודו היא הגבוהה בעולם, בין היתר בזכות השימוש בבשר הודו עבור הפקת פסטרמה, בניגוד לרוב העולם בו מקובל השימוש בבשר בקר<ref></ref>. היקף גידולם בארץ הולך ומתרחב אך לא מייצאים אותם בשל מגבלות ותחרויות שונות.

בשר ההודו מובדל מבשר תרנגול הבית היותו עשיר במיוחד ברכיבים תזונתיים חשובים לגוף האדם כגון ברזל, אבץ, ויטמין B<sub>12</sub>, חלבון, ניאצין, ויטמין B<sub>6</sub>. כמו כן הוא נחשב לבשר דל שומן ובשל כך ממלא תפקיד במניעת מחלות לב וכלי דם הנגרמות מעודף שומן מן החי. כמות הברזל הקיימת בבשר ההודו היא בין 1.5-2 מ"ג ל-100 גרם ורמת שיעור ספיגתו במערכת העיכול היא בין 15%-20% אחוזים, לעומת 1.5%-3% אחוזים במזון מן הצומח. כמות החלבון שמכיל ההודו היא כ־30 גרם חלבון ל-100 גרם בשר. כמו כן, הוא מכיל כחצי מיקרוגרם ל-100 גרם בשר של ויטמין B<sub>12</sub>, כ- 0.5 מ"ג ל-100 גרם של ויטמין B<sub>6</sub> ובין 4 - 3 מ"ג ל-100 גרם אבץ. מבחינת אחוזי השומן שבבשר, ב-100 גרם בשר הודו אדום יש פחות מ-3% שומן (בחלקים הדלים בשומן של בשר בקר, יש בין 8%- 11% שומן).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

הודו
קטגוריה:מאכלי חג המולד
קטגוריה:מאכלי חג ההודיה
גבר צעיר ונערה באביב

"גבר צעיר ונערה באביב" (בצרפתית: Jeune homme et jeune fille dans le printemps) הוא ציור מאת האמן האמריקאי יליד צרפת, מרסל דושאן. הציור שייך לתקופה מוקדמת ביצירתו של דושאן והוא משקף את השפעת הציור הפוביסטי על דושאן, בייחוד של אנרי מאטיס. הציור נמצא באוסף מוזיאון ישראל.

בציור מופיע זוג דמויות הנמצאות בטבע. דמויות אלו אינן מזוהות, והן חסרות תווי פנים, כשביניהן משתקף הנוף. ביצירתו נעזר דושאן בדוגמנית ז'אן סר (Jeanne Serre), ממנה נולדה לו בת שאותה לא פגש עד כשנתיים לפני מותו.

הציור שימש בסיס ליצירת עבודה נוספת של דושאן, "רשת של מעצורים" (1914), הקשורה ליצירתו "הזכוכית הגדולה".

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.imj.org.il/imagine/collections/itemH.asp?table=combH&itemNum=192793 גבר צעיר ונערה באביב] באתר מוזיאון ישראל
 

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:מרסל דושאן
קטגוריה:יצירות אמנות מודרניסטיות
קטגוריה:מוזיאון ישראל: ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1910
Odnoklassniki.ru

OK.ru או Odnoklassniki.ru (מרוסית: חברים לכיתה, ברוסית: Однокла́ссники) הוא אתר אינטרנט במגוון שפות (בעיקר רוסית) מסוג רשת חברתית מקוונת, המאפשר חיפוש ויצירת קשר עם חברי כיתה מבית הספר, מהאוניברסיטה, מהמכללה, חברים ממקומות עבודה קודמים וכמו כן קרובי משפחה ומכרים.

האתר נפתח ב-4 במרץ 2006 על ידי מתכנת האתרים הרוסי אלברט פופקוב, ב-2008 רכשה חברת "Mail.Ru Group" חלק מהבעלות על הרשת ויחד עם חברת הבת שלה מחזיקה ב-58% מהבעלות על הרשת. ב־2021, Mail.Ru Group שינתה את שמה ל-VK Company.

לפי נתוני האתר, ביולי 2009 האתר תפס נתח מרכזי מהתעבורה היומית של דוברי הרוסית בגילאי 14—55, בקרב אתרים שאינם אתרי חיפוש, ובקרב כל האתרים ברשת הרוסית. לפי סטטיסטיקת האתר, נכון ליוני 2011 נרשמו באתר מעל 100 מיליון משתמשים מרחבי חבר המדינות ומן הפזורה הרוסית, ונכון לינואר 2013 מעל 200 מיליון משתמשים רשומים באתר. מפתחי האתר טוענים למעל 40 מיליון כניסות ביממה לאתר.

לחיפוש הראשוני באתר יש צורך ברישום לפי בית ספר או מכללה. לאחר מכן מבוצע החיפוש לפי שם החבר, בית הספר, וכל קהילה אחרת אליה נרשם.

לפי "אלקסה", האתר הוא השישי הפופולרי ביותר ברוסיה, ובמקום ה-81 בעולם (נכון לינואר 2022).

בישראל רשומים באתר כ-100,000 איש.

== ראו גם ==
* VK (רשת חברתית)
* VK (חברה)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://iwebsite.co.il/%D7%A4%D7%99%D7%99%D7%A1%D7%91%D7%95%D7%A7-%D7%A8%D7%95%D7%A1%D7%99-%D7%90%D7%95%D7%93%D7%A0%D7%95%D7%A7%D7%9C%D7%A1%D7%A0%D7%99%D7%A7%D7%99/ כתבה על הפרסום באודנוקלסניקי]
* [http://odnoklassniki.ru האתר]

 
קטגוריה:רשתות חברתיות מקוונות
קטגוריה:אתרי אינטרנט ברוסית
קטגוריה:אתרי אינטרנט רוסיים
O
איקי אלנר

יצחק (איקי) אלנר (נולד ב-5 בנובמבר 1963) הוא פעיל ציבור ופעיל פוליטי ישראלי, ממייסדי המכון למנהיגות העתיד בישראל, לשעבר מנכ"ל תנועת "חוקה לישראל".

==ביוגרפיה==
אלנר נולד בחיפה וגדל בקריית מוצקין, בן לניצולי השואה. כיהן כיו"ר ארגון "נוער לנוער" המקומי וכיושב-ראש מועצת התלמידים. סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. היה יועץ תקשורת לשר החינוך, פרופ' אמנון רובינשטיין. היה דובר מטה "עצרת השלום" שבסופה נרצח ראש הממשלה יצחק רבין. לאחר מכן שימש כיועץ לשר לאיכות הסביבה, יוסי שריד. בשנת 1997 נתמנה למנכ"ל תנועת "חוקה לישראל".

היה ממקימי המטה למען חופש דת לישראל, קואליציית-גג של למעלה מ-20 ארגונים שפעלה לקידום הפרדת הדת מהמדינה, נישואים אזרחיים ושוויון בין הזרמים היהודיים בישראל, באמצעות חקיקת חוק יסוד: חופש הדת (שלא נחקק).

בשנת 2000 כיהן בוועדה הממשלתית לחוקה בראשות פרופ' יעקב נאמן שהקימה ממשלת שרון הראשונה, וייצג בה את מפלגת המרכז על-פי הזמנת ח"כ דן מרידור.

עם ההחלטה על הפסקת הפעילות הציבורית של תנועת "חוקה לישראל" נבחר אלנר לכהן כמנהל ארגון "הרוב הציוני" במסגרתו פעל לקידום פתרון בעיית המעמד הדתי-הלכתי של מאות אלפי עולים חדשים מברית המועצות לשעבר.

בשנת 1999 הצטרף למפלגת שינוי ובשנת 2001 נבחר במקום השני בבחירות למועצת שינוי. בשנת 2003 נבחר לראשות סניף ת"א של המפלגה. בבחירות לכנסת השש עשרה עמד בראש מטה הלהט"ב והוצב במקום ה-19. היה מראשי "המורדים" במנהיג "שינוי", יוסף לפיד, ופעל להצבת פרופ' אוריאל רייכמן בראשות המפלגה. מיד לאחר הבחירות המקדימות בשנת 2006, שהסתיימו בפרישת לפיד, פרש אלנר מ"שינוי". באותה שנה עבר להתגורר בשדרות והקים את המכון למנהיגות העתיד, יחד עם אל שווימר.

בשנת 2005 השתתף בתוכנית המציאות "דרוש מנהיג" בערוץ 2, והוצג כהומוסקסואל.

אלנר הוא גרוש. בראשית 2019 ולקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת היה ממקימי מפלגת "מגן" בראשות תא"ל גל הירש ונבחר למקום השני ברשימתה. המפלגה כשלה בבחירות ולא עברה את אחוז החסימה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

מכּתביו:
* [http://gogay.co.il/item.php?id=2112 אגודה תלויה בין שמים ל(ה)ארץ], באתר GoGay, 20 ביוני 2005
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:פעילי ציבור ישראלים
קטגוריה:פעילי מפלגת שינוי
קטגוריה:פוליטיקאים להט"בים ישראלים
קטגוריה:מתמודדי דרוש מנהיג
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
קטגוריה:קריית מוצקין: אישים
גני לוקסמבורג

מזרקת מארי דה מדיצ'י, בגני לוקסמבורג
גני לוקסמבורג
פרוטומה של [[שארל בודלר מאת פייר-פליקס מאססו]]
גני לוקסמבורג (בצרפתית: Jardin du Luxembourg, מכונים גם לוקו, Luco) הם גנים ציבוריים הנפרשים על פני שטח של 224,500 מ"ר ברובע השישי של פריז, צרפת. זהו מתחם הגנים הציבוריים השני הגדול ביותר בעיר, ובו נמצא גם ארמון לוקסמבורג, שהוא מקום מושבו של הסנאט.

הגנים עוצבו על ידי הארכיטקט ג'אן-פרנסיס-טאראז צ'אלגרין (Jean-François-Therese Chalgrin) בזמן האימפריה הראשונה.
בגנים נמצא גן משחקים מגודר גדול, אהוב מאוד על ילדי הסביבה והוריהם. לצידו נמצאים תיאטרון בובות וקרוסלה. לעיתים מגיעים לגן סוסי פוני עליהם ניתן לרכב. בנוסף, הופעות מוזיקליות ללא תשלום מוצגות בגלריה מקורה באזור הגן.

הגנים מושכים מבקרים מרחבי העולם וידועים בשלוותם. בבריכה גדולה שברחבתם המרכזית משיטים ילדים סירות מיניאטוריות.

== פסלים ==
הגננים העניקו לגנים מספר מבנים מיוחדים:
*ארמון לוקסמבורג, בו יושבים הסנאט ובית הפרלמנט.
*מוזיאון לוקסמבורג המוקדש לתערוכות זמניות נהדרות ומפורסמות.

כמו כן, מסביב לבריכה ניתן למצוא פסלים של מלכות צרפת לשעבר.
האקול נסיונל סופרייר דה מין דה פרי ותיאטרון האודאון נמצאים בסמוך לגני לוקסמבורג.

== ביבליוגרפיה ==
*André Arnold-Peltier ו- Vassili Karist, גן לוקסמבורג/ גני לוקסמבורג, PIPAA

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20080510233829/http://www.pps.org/great_public_spaces/one?public_place_id=39 גני לוקסמבורג בדף האזורים הציבוריים]
* [http://paris1900.lartnouveau.com/paris06/le_jardin_du_luxemboug_actuel.htm גני לוקסמבורג]- תמונות ישנות וחדשות (צרפתית)
* [http://www.senat.fr/visite/jardin/histoire.html מידע נוסף על הגנים] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: פארקים וגנים
קטגוריה:הרובע השישי של פריז
איגנץ ציגלר

איגנץ ציגלר
הרב ד"ר איגנץ צִיגלֶר (Ignaz Ziegler; 29 בספטמבר 1861, אלסוקובין, אוסטרו-הונגריה – 18 ביולי 1948, ירושלים) היה רבה של קרלסבד בין השנים 1888–1938 וחוקר במדעי היהדות.

== ביוגרפיה ==
ציגלר נולד בשנת 1861 באלסוקובין (כיום דולני קובין), שבאימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובאוניברסיטת בודפשט. במהלך לימודיו הושפע על ידי התנועה הרפורמית, ובשנת 1888, מיד עם קבלת תואר דוקטור עבור עבודה על הנביא מלאכי (Malachi profeta forditasa es magyarazata), נקרא לכהן כרב הקהילה הרפורמית בקרלסבד שבבוהמיה.
בהשתדלותו הוקם בקרלסבד, באישור הקיסר פרנץ יוזף, בית חולים, שנפתח ב-1 במאי 1903.

הוא תמך בציונות וכתב ספרים ומאמרים רבים במדעי היהדות.
במחקרו על הפולמוס היהודי-נוצרי בימי הביניים (1894) הציע שעל היהודים להימנע מוויכוחים עם הנוצרים כדי להימנע מרדיפות אנטישמיות.
מחקרו "משלי המלך במדרש, מוארים על פי תקופת הקיסרות הרומית" (בגרמנית: Die Königsgleichnisse des Midrasch beleuchtet durch die römische Kaiserzeit; 1903) הוא ספר יסוד בנושא.

בסתיו 1938, על רקע עליית הנאצים לשלטון, לאחר האנשלוס והסכם מינכן, סיים ציגלר 50 שנות פעילות בקרלסבד (שלאחר מלחמת העולם השנייה נכללה בתחומי צ'כוסלובקיה ונקראה קרלובי וארי) ונמלט מצ'כוסלובקיה.

איגנץ ציגלר נפטר בשנת 1948 בירושלים, בן 87 במותו.

== כתביו ==

== לקריאה נוספת ==
רשמים אוטוביוגרפיים:
<div style="direction: ltr;">
* Ignaz Ziegler, “Skizzen zu einer Autobiographie”, Mit einer Vorbemerkung von Friedrich Thieberger. In: Bulletin des Leo Baeck Instituts, no. 8 (1959), pp. 211—222. 
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.worldcat.org/identities/lccn-n87-898024 איגנץ ציגלר] באתר worldcat
* [http://openlibrary.org/authors/OL562898A/Ignaz_Ziegler איגנץ ציגלר] באתר Open Library
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:רבנים אוסטרים
קטגוריה:רבנים בוהמים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים בבודפשט
קטגוריה:חוקרי יהדות
קטגוריה:רבנים נאולוגים
קטגוריה:ילידי 1861
קטגוריה:נפטרים ב-1948
מנחם כהן (חבר הכנסת)

מנחם כהן (5 ביולי 1922 – 11 במרץ 1975) היה חבר הכנסת מטעם מפא"י ומפלגת העבודה.

כהן נולד בירושלים. היה פעיל בתנועת הנוער העובד. באמצע שנות הארבעים החל לפעול במוסדות מפא"י. היה ממארגני עלייה ב` של ילדים ונוער מסוריה. ניהל את מחלקת השכונות במועצת פועלי תל אביב. היה חבר במועצת העיר תל אביב. לכנסת הראשונה נכנס ב-19 במאי 1951, במקומו של דוד רמז, שנפטר, מטעם מפא"י, לאחר שהוצב במקום ה-79 ברשימת מפא"י ולאחר סדרה ארוכה של התפטרויות מהרשימה לכנסת.
בשנים 1959–1974 כיהן כחבר הכנסת מהכנסת הרביעית עד הכנסת השביעית מטעם מפא"י ומפלגת העבודה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1975%2F03%2F12&id=Ar01210&sk=5454E1BD מת מנחם כהן], דבר, 12 במרץ 1975.

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך מפא"י-אחדות העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי הנוער העובד והלומד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
מוד מנטן

מוד לאונורה מנטן (באנגלית: Maud Leonora Menten; 20 במרץ 1879 – 26 ביולי 1960) הייתה רופאה ומדענית קנדית שעסקה בביוכימיה, היסטוכימיה ובקינטיקה אנזימטית. שמה ידוע בעיקר בזכות חלקה בפיתוח מודל קינטיקת מיכאליס-מנטן לתיאור הקינטיקה שבפעילות אנזימים. 
מנטן לא הייתה רק מדענית אלא גם מוזיקאית וציירת.

==ביוגרפיה והשכלה ==
מנטן נולדה בפורט למבטון, מחוז אונטריו שבקנדה. למדה רפואה באוניברסיטת טורונטו. הייתה בין הנשים הראשונות בקנדה אשר קיבלו תואר דוקטור. את עבודת התזה סיימה באוניברסיטת שיקגו. בשל האיסור לנשים לעסוק במחקר בקנדה בשנים אלו, נאלצה לערוך מחקרים בארצות אחרות כגון ארצות הברית וגרמניה. 

את התואר הראשון סיימה בשנת 1904, את השני בשנת 1907, את תואר הדוקטור לרפואה (M.D) קיבלה בשנת 1911 ותואר דוקטור (Ph.D) קיבלה ב-1916.

בשנים 1923–1950 עבדה כפתולוגית באוניברסיטת פיטסבורג ובשנים 1951–1953 עבדה כחוקרת במוסד למחקר רפואי ב-British Columbia Medical Research Institute.

==הישגים מדעיים==

* פיתוח דגם קינטיקת מיכאליס-מנטן - ב-1912 עברה מנטן לברלין ועבדה עם לאונור מיכאליס על קינטיקה של אנזימים בהסתמך על ממצאים קודמים של ויקטור הנרי. ב-1913 הציעו מנטן ומיכאליס מודל הבא להסביר את הקינטיקה האופיינית לאנזימים הקרוי קינטיקת מיכאליס-מנטן, והתפרסמו על כך.
* המציאה שיטה צביעה עבור האנזים אלקליין פוספטאז.
* בשנת 1944 ערכה את ההפרדה הראשונה של חלבונים בשיטת אלקטרופורזה.
* בנוסף עבדה על התכונות של המוגלובין, ויסות רמת סוכר בדם, תפקודי כליות ואפיון רעלנים מחיידקים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cdnmedhall.org/laureates/?laur_id=36 קורות חיים]
* 

קטגוריה:ילידות 1879
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פיטסבורג
קטגוריה:ביוכימאיות קנדיות
קטגוריה:נפטרות ב-1960
יונה כסה

יונה כסה (קוֹסוֹי) (15 באוקטובר 1907 – 27 ביוני 1985) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כמזכיר מפא"י וחבר הכנסת מטעמה בחמש הכנסות הראשונות.

==קורות חיים==
כסה נולד בשם יונה קוֹסוֹי בשנת 1907 למשפחת איכרים יהודים בכפר דוברה (דוברויה) שבמחוז חרסון של האימפריה הרוסית (ב"תחום המושב" היהודי, כיום באוקראינה). בילדותו ובנעוריו למד בחדרים מתוקנים והחל בפעילות בתנועת "החלוץ" המחתרתית. הוריו נספו בשנת 1921 במהלך הרעב הגדול באוקראינה.

בשנת 1925 נאסר בגין פעילותו הציונית. לאחר שחרורו עלה לארץ ישראל, בשנת 1926, והחל לעבוד כפועל חקלאי ברחובות. בסמוך לעלייתו הצטרף למפלגת הפועל הצעיר. לאחר האיחוד בין מפלגת אחדות העבודה לבין מפלגת הפועל הצעיר בשנת 1930, המשיך כסה להיות חבר במסגרת המאוחדת, מפא"י.

פעילותו הציבורית החלה בשנת 1932 עם בחירתו למזכיר מועצת פועלי רחובות. באותה עת עבר כסה להתגורר בכפר ביל"ו (1933–1936) ולאחר מכן היה חבר "קבוצת שילר". פועלו המפלגתי והציבורי נמשך בהיותו חבר המפקד המחוזית של ארגון "ההגנה" בדרום וחבר המרכז לחינוך של הסתדרות העובדים הכללית. במפא"י נבחר לשמש שלוש כהונות כמזכיר המפלגה (1938, 1939–1940, 1953–1956). כמו כן נבחר למזכיר "האיחוד העולמי" (1946).

לאחר קום המדינה נבחר כסה לכהן כחבר הכנסת. כהונתו נמשכה לאורך כ-16 שנים, במשך חמש כנסות. לאורך תקופה זו היה חבר ועדת הכנסת, ועדת החוץ והביטחון, ועדת חוקה, חוק ומשפט וועדת החינוך והתרבות.

בדצמבר 1961 פרש מתפקיד מזכיר מפא"י במחוז תל אביב, בהודיעו שהוא רוצה להתרכז בעבודת הכנסת.

כסה היה חבר בקבוצה של חברי מפא"י שכללה את פנחס לבון, שלמה אבינרי, יהושע אריאלי, עמוס עוז ונתן רוטנשטרייך ונקראה "מן היסוד". ב-7 בנובמבר 1964 החליטה הקבוצה על פרישה ממפא"י וכסה הודיע על פרישה מסיעת מפא"י וביקש מוועדת הכנסת להכיר בסיעת יחיד שלו, שתיקרא בשם "מן היסוד". ב-22 בדצמבר 1964 החליטה ועדת הכנסת בהחלטת פשרה שלא להכיר בסיעה של כסה אולם לתת לו את כל הזכויות המוקנות על ידי תקנון הכנסת לסיעות. לאחר מספר שנים חזרו חברי הקבוצה למפלגת העבודה, ובאוגוסט 1968 צורף כסה ללשכת מפלגת העבודה.

בשנת 1928 נישא לצפורה לבית רייבר, שעלתה לארץ ישראל ב-1923 כחלוצה. בינואר 1943, בעת מלחמת העולם השנייה, התנדבה לחיל העזר לנשים של הצבא הבריטי. לאחר המלחמה עבדה כמחנכת ילדי הקבוצה. ב-1954 נספתה באסון מעגן. בני הזוג היו הורים לשניים: צבי (צביקה) וארלוזורה. בהמשך נישא לכרמלה, לה היה נשוי עד מותו.

ב-1954, חודשיים לפני אסון מעגן, נישא בנו צבי לנורית, בתו הבכורה של ידידו אליהו (אליק) שומרוני. נפטר בשנת 1985, ונקבר לצד אשתו ציפורה בבית העלמין בקבוצת שילר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1956%2F08%2F30&id=Ar00503&sk=5853301 יונה כסה ורפאל בש, מזכירי מפא"י, על בעיות המפלגה], דבר 30 באוגוסט 1956. 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:פעילים ציונים באוקראינה
קטגוריה:חברי מועצת המדינה הזמנית מטעם מפא"י
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:קבוצת שילר: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
אוקולופלסטיקה

אוקולופלסטיקה הוא תחום רפואי העוסק בכירורגיה פלסטית באזור העיניים.

רופא מומחה לאוקולופלסטיקה הוא לרוב רופא מומחה ברפואת עיניים שעבר התמחות נוספת ברפואה פלסטית ושיקומית הקשורה לאזור העיניים. לעיתים נדירות יותר יהיה זה רופא פלסטי שהתמחה התמחות נוספת ברפואת עיניים.

תחום רפואי זה כולל בין היתר:
*טיפול בבעיות הקשורות לשברים או גידולים בארובות העין כולל שחזור אחרי עקירת עין.
*טיפולים כירורגיים בגבות.
*ניתוחים בעפעפיים, למשל ניתוח להרמת העפעפיים או שחזורי עפעפיים, עם או בלי הוצאת גידולים.
*ניתוחי מעקף לחסימות בדרכי הדמעות, בעיקר אצל ילדים וכן ניתוחים להסרת גידולים בדרכי הדמעות.
* הסרת שעורה כרונית.
*טיפולים בחלק העליון של הפנים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תחומים ברפואה
קטגוריה:רפואת עיניים
קטגוריה:כירורגיה פלסטית
קטגוריה:פעולות כירורגיות
אלפידה

אֶלְפִּידָה קַארַאיַאנוֹפּוּלוּ (ביוונית: Ελπίδα Καραγιαννοπούλου; נולדה ב-1 באוקטובר 1949) היא זמרת פופ יווניה, הידועה בשם הבמה אֶלְפִּידָה.

אלפידה הייתה אחת הזמרות המפורסמות ביותר ביוון בשנות ה-70 וה-80. היא הוציאה חמישה אלבומים והשתתפה בתחרות הזמר ה"אירוויזיון" פעמיים: ב-1979 ייצגה את יוון בתחרות שהתקיימה בירושלים עם השיר "סוקרטס", שזכה במקום ה-8 עם 69 נקודות, ובאירוויזיון 1986 שהתקיים בברגן שבנורווגיה ייצגה את קפריסין עם השיר Tora-zo, שזכה במקום האחרון עם 4 נקודות.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.diggiloo.net/?info.1986cy אתר המציג את תמונת הזמרת]
* [http://swisscharts.com/showitem.asp?key=327919&cat= דיסקוגרפיה של הזמרת]

קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1979
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1986
קטגוריה:נציגי יוון באירוויזיון
קטגוריה:נציגי קפריסין באירוויזיון
קטגוריה:זמרות יווניות
קטגוריה:יווניות שנולדו ב-1950
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1950
רדיו דרום

רדיו דרום היא תחנת רדיו אזורית, אשר הוקמה ב-1997 ומשדרת לאזור באר שבע, הדרום ועד אזור המרכז.

התחנה מנוהלת על ידי חברת "גלי הדרום" המפעילה בנוסף את תחנות הרדיו "רדיו 101.5FM", ו"רדיו גלי ישראל"<ref name=":0"></ref>. ואף בשותפות עם תחנות "רדיו תל אביב", "רדיו חיפה" ורדיו חם אש". מנהלת התחנה היא לילך נגיד<ref name=":0" />.

לוח השידורים של "רדיו דרום" מאופיין בתוכניות אירוח בנושאי אקטואליה מקומית, חדשות, וספורט, דיווחי תנועה, שעשועוני רדיו ומוזיקה.

התחנה משודרת בתדר FM, באתר האינטרנט של התחנה, ביישומון התחנה ובטלוויזיה הרב-ערוציות HOT וYES.

==== לוח השידורים ברדיו דרום: (ימים א'-ה') ====
{| class="wikitable"
|שעות
|תוכנית
|שם שדרן/נית
|-
|06:00-07:00
|שש בבוקר
|דליק ווליניץ
|-
|07:00-08:00
|בוקר טוב דרום
|דוד יוסוב / אמנון סופר
|-
|08:00-9:00
|שרון גל בבוקר
|שרון גל
|-
|9:00-10:00
|כל בוקר
|אורן כהן ואודליה סוויסה
|-
|10:00-12:00
|פתחי וזמרי בעם
|נועם פתחי ויותם זמרי
|-
|12:00-14:00
|בחצי היורם
|יורם סוויסה
|-
|14:00-16:00
|דידי לוקאלי
|דידי הררי
|-
|16:00-18:00
|באים בטוב
|כפיר ולדמן
|-
|18:00-19:00
|תוכנית הספורט – מקומי
|דוד יוסוב/ איציק כלפי
|-
|19:00-20:00
|מוזיקה ברצף
|מוזיקה ברצף
|-
|20:00-22:00
|להיטים חמים
|מוזיקה ברצף
|-
|22:00-23:00
|חכמים בלילה
|דוד חכם
|-
|2300-24:00
|מוזיקה ברצף
|מוזיקה ברצף
|-
|24:00-06:00
|טייס לילה
|מוזיקה ברצף
|}

תוכנית האקטואליה של התחנה זכתה בכנס העיתונות הארצית בשנת 2010 בתואר "תוכנית האקטואליה של השנה".

==שדרנים בתחנה ==
שדרני ועובדי הרדיו דרום בעבר: רוני סופר, דני קושמרו, מירן שפילברג, אלמוג בוקר, תומר טל, דביר אסולין, שרון ניסים, דליה נח, שלומי דניאלי, דני קיפר, שמעון אלקבץ, מתן צורי, לי נעים, ליאור אברבוך, חיים זלקאי, פז שורץ, עדי נגר, רז חסון, רונן טל, אמיר בוחבוט, מיטל יסעור, גל גבאי, איתן גור, נעה כץ, מיטל שוייגר, אבי סופר, עידו חכם, יעלה חברוני, רמי טל, שלום בר-אבי, עידו מרידור, הדר מרקס, הילי מעוז-וואלך, ענת דגני-מורד, רמי שני, חיה גולן.

מחלקת הספורט בעבר: מירן שפילברג, משה ניר, שלומי דניאלי, שי מלול, ליאן וילדאו ירון קדוש ושרון ניסים.

שדרנים בהווה: אמנון סופר ודוד יוסוב - מגישים ראשיים של התוכנית "בוקר טוב דרום", יורם סוויסה מגיש את התוכנית "בחצי היורם", כפיר ולדמן מגיש את התכנית "באים בטוב", איציק כלפי ודוד יוסוב מגישים את תוכנית הספורט היומית דוד יוסוב מגיש תוכנית שבועית בכל שישי בבוקר.

עוד משדרני רדיו דרום 95.8/97FM: יניב כהן, נועם פתחי ויותם זמרי ("פתחי וזמרי בעם", בשיתוף עם גלי ישראל), אמירה בוזגלו ("באה בטוב"),עורך ראשי אסף ועקנין, מינו בר, פאני עייני, נוגה זייבל, אסי רובין, ראם כהן, חיים טרבלסי, שגיא בשן, אורי בינדר, ירמי רייך, אורן כהן, אביעד חודאדי, אפרת אלחדד.

== רדיו 101.5 FM ==
סמליל רדיו 101.5 FM
באפריל 2005 קיבלה רדיו דרום מהרשות השנייה תדר נוסף, 101.5 FM, לשידור ממוקד של חדשות ותכנים מקומיים בשילוב מוזיקה ישראלית באזור אשדוד, אשקלון והסביבה. בנוסף, מתבצע שידור בסינדיקציה (שידור משותף) עם רדיו דרום מספר שעות ביום.

שדרנים בתחנת רדיו 101.5 FM לאורך השנים: אברי סבהט, מינו בר, נוגה זייבל, ראם כהן, חיים סוזנה, חיים טרבלסי, ארז בן שמעון, דניאל מקדאואל, רפי דיבונו, הרב יעקב אביטן, אורי קריספין, בן אקריש, אביעד חודאדי, אפרת אלחדד, אסי רובין, אמנון סופר, מנדי ריזל.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

*
דרום
דרום
קטגוריה:באר שבע: תרבות
כרומטופור

דג הזברה מאפשרים הסוואה והשתלבות ברקע.]]
סרטון המציג תמנון המשנה הן את צבעו והן את מרקמו
כרומטופורים (באנגלית: Chromatophores) הם תאים שמכילים פיגמנטים ושמחזירים אור. כרומטופורים מצויים בדו-חיים, דגים, זוחלים, סרטנאים וסילוניות. לתאים אלו חשיבות רבה ביצירת צבע עיניים ועור בבעלי חיים בעלי דם קר והם מיוצרים ברכס עצבי (Neural crest) במהלך ההתפתחות העוברית. כרומטופורים מסווגים לתת קבוצות בהתבסס על צבעם בעת חשיפתם לאור לבן: קסנטופורים (צהובים), אריתרופורים (אדומים), אירידופורים (מחזירי אור/זוהרים), לאוקופורים (לבנים), מלנופורים (חומים ושחורים) וציאנופורים (כחולים). המונח משמש גם כשם לבועיות בעלות צבע שקשורות לממברנה, אשר נמצאות בצורות שונות של חיידקים פוטוסינתטיים.

חלק מהמינים מסוגלים לשנות את צבע עורם באמצעות שינוי מיקום הפיגמנטים ושינוי מיקומם של אזורים מחזירי אור. תהליך זה, שמשמש לרוב לצורך הסוואה, נקרא שינוי צבע פיזיולוגי. לסילוניות כדוגמת תמנונים יש כרומטופורים, אשר נשלטים על ידי שרירים. לעומתם, בעלי חוליות כגון זיקיות משיגים אפקט דומה באמצעות אותות תאיים, למשל באמצעות הורמונים או מוליכים עצביים.

ליונקים ולעופות, בניגוד לבעלי דם קר, יש רק סוג תא אחד הדומה לכרומטופורים, מלנוציט. בבעלי דם קר קיימים מלנופורים, המקבילים למלנוציטים. מחקרים נערכים במלנופורים לשם הבנת מחלות ולגילוי תרופות.

==מיון==
תאים נושאי פיגמנטים בחסרי חוליות תוארו לראשונה כ-chromoforo בכתב עת מדעי איטלקי ב-1819. השם chromatophore אומץ מאוחר יותר כשם לתאים נושאי פיגמנטים שמקורם מרכס עצבי של דיונונים ובעלי חוליות בעלי דם קר. המילה נגזרת מיוונית שבה "Χρώμα" (כרומה) פירושו "צבע" ו-phoros פירושו "נושא". המילה כרומטוציט משמשת לתיאור תאים האחראיים על צבע בעופות וביונקים. רק סוג אחד של תאים כאלו מצוי בבעלי חיים אלו, מלנוציט.

רק בשנות השישים של המאה ה-20 הובנו הצבעוניות והמבנה של הכרומטופורים באופן מספק כדי לאפשר פיתוח מערכת של חלוקת משנה שמבוססת על המראה שלהם. חלוקה זו נמצאת בשימוש גם כיום, אף על פי שמחקרים עדכניים יותר גילו כי היבטים ביוכימיים מסוימים של הפיגמנטים עשויים להיות שימושיים יותר להבנה של דרך פעולת התאים.

ייצור הצבע מתחלק לשתי מחלקות נפרדות: ביוכרומים וסכמוכרומים. ביוכרומים כוללים פיגמנטים אמיתיים, כגון קרוטנואידים ופטרדינים. פיגמנטים אלו בולעים באופן בררני חלקים מספקטרום האור הנראה שיוצר אור לבן, ומאפשרים לאורכי גל אחרים להגיע לעינו של הצופה. סכמוכרומים, שידועים גם כ"צבעים מבניים", מייצרים צבע באמצעות החזרה של חלק מאורכי הגל (חלק מהצבעים) והעברה של אורכי גל אחרים, וזאת באמצעות הפרעה למעבר האור במבנה שלהם או באמצעות פיזור האור הנופל עליהם.

כרומטופורים מכילים פיגמנטים או מבנים מחזירי אור, אך לא כל התאים המכילים פיגמנטים הם כרומטופורים. הם (Heme), למשל, הוא ביוכרום האחראי לצבעו האדום של הדם, ומצוי בעיקר בתאי דם אדומים (אריתרוציטים), אשר נוצרים במח העצם במשך כל חייו של האורגניזם ולא בהתפתחות האמבריולוגית. מסיבה זו, תאי דם אדומים אינם נחשבים כרומטופורים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תא
ארמון הגבירה טונשוק

קמרון גומחת הכניסה. ניתן לראות שימוש ב[[אבלק, עיטורי נטיפות (מוקרנס) ועיטורים גאומטריים]]
התורבה (מבנה הקבר) של הגבירה טונשוק
ארמון הגבירה טונשוק (בערבית, "קצ'ר סית טונשוק"), הנקרא גם "א-תָאכִּיֶה" או "חָאסקי סולטאנה", הוא ארמון מפואר וגדול-ממדים ברובע המוסלמי בירושלים. בעשור השני של המאה ה-21, משמש המבנה כבית יתומים מוסלמי, בניהול הווקף. הארמון מרכז דוגמאות נאות לאדריכלות ממלוכית ירושלמית.

==הגבירה טונשוק==
הארמון הוקם בין השנים 1391–1392, ולפי גרסאות אחרות ב-1388, על ידי הגברת טונשוק בת עבדאללה אלמט'פריה (או - מוצאפריה). לא ממש ידוע מי הייתה אותה גברת וכך, לגבי זהותה יש מספר גרסאות. על פי אחת מהן, הייתה בת-זוגו של שליט ממלוכי בשם מוט'פר א-דין. לפי גרסה אחרת, המקובלת יותר בשנות האלפיים, היא הייתה בת למשפחת אל מוצפארייה ששלטה במרכז פרס בשנים ההן, ובדיוק באותה תקופה, פרצה שם מלחמת ירושה בין שני אחים. בהחלט אפשרי שהגברת טונשוק, שהייתה בת למשפחת השליטים, נמלטה לירושלים מאימי מלחמת האחים, והביאה עמה רכוש עצום. כל הגבעה על הגבול בין הרובע המוסלמי לרובע הנוצרי הייתה, ככל הנראה, רכושה של הגבירה טונשוק. 

הגבירה טונשוק בנתה בירושלים ארמון מפואר באמצע רחוב "מעלות המדרשה" ("عقبات الطاقية" בערבית, רחוב מדרגות המחבר את רחוב הגיא עם סוק חאן-א-זית "בית הבד"). הגבירה טונשוק מתה, ככל הנראה בשנת 1398, ונקברה במוזוליאום קטן (תורבה) מול הארמון, מעבר לסימטה. היא הקדישה את המבנה למסדר צופי שמרכזו היה בבית הקברות ממילא.

מדווח מוג'יר א-דין:

==מבנה הארמון==
בארמון ניתן לראות את חדר קבלת פנים הנרחב בקומת הקרקע, שמידותיו הן 11 מטר על 36 מטר, עם שורת עמודי תמיכה גדולים במרכזו. ובקומה השנייה, שאליה ניתן להגיע דרך אחד משלושה גרמי מדרגות בקומת הכניסה, משתרעת חצר פנימית גדולה, טקסית אף היא. הארמון איננו מבנה מקובל בתקופה הממלוכית בירושלים, בה בתי מידות שימשו בדרך כלל רק כמוסדות צדקה ודת.

בתקופה העות'מאנית שולב המבנה במכלול שנבנה ביזמת רעייתו של סולימאן המפואר, הורם סולטאן (תוארהּ: האסקי סולטאן). היא הנהיגה במקום חלוקת מרק חינם לנזקקים מוסלמים. במהלך התקופה העות'מאנית שכנו במקום בית הסראייה (מבנה הממשל העות'מאני), עיריית ירושלים וקסרקטין לכוחות צבא ומשטרה.

במאה ה-19 (ואולי גם לפניה) זוהה בטעות הארמון על ידי יהודים ונוצרים עם ארמונה של הלני המלכה, המלכה הגיורת מתקופת בית שני. באמצע המאה ה-19 ביקר בארמון הרב הירושלמי משה ריישר ודיווח על כך בספרו שערי ירושלים:

== חזית המבנה ==
חזית המבנה מפוארת מאוד - כנראה החזית המפוארת ביותר מכל מבני העיר מהתקופה הממלוכית. החזית כוללת שלוש כניסות וחלון מעגלי אחד. כולה בנויה בסגנון אבלק הצבעוני, שהיה אופייני לתקופה. 

== ראו גם ==
* מדרסת תנכזיה
* ירושלים בתקופה הממלוכית

== לקריאה נוספת ==
* עפרה רגב, ממלוכ כי ימלוך, בתוך אייל מירון (עורך), ירושלים וכל נתיבותיה, יד בן צבי, ירושלים, תשנ"ז (1996) עמ' 153

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ירושלים: מבנים
קטגוריה:הרובע המוסלמי
טונשוק, ארמון הגבירה
קטגוריה:התקופה הממלוכית בארץ ישראל
קטגוריה:ירושלים: בתי יתומים
מפתח רשת

מפתח רשת (באנגלית: Web developer) הוא מתכנת או מהנדס תוכנה שעיקר עבודתו בפיתוח יישומים ברשת ה-World Wide Web. 

יישומי רשת משתמשים בפרוטוקול תקשורת בשם HTTP, כשהיישום עצמו עשוי לרוץ על שרת האינטרנט, על הדפדפן, או בשילוב של שניהם. 

מלבד תכנות, מפתח רשת יכול לעסוק גם בנושאים נוספים כגון - עיצוב אתרי אינטרנט, ארכיטקטורת מידע (Information architecture), עיצוב והערכת ממשק משתמש (Usability Engineering), ומערכות לניהול תוכן רשת (Web content management system). 

מפתחי רשת לעיתים מתמחים בפיתוח Front-end או Back-end. פיתוח Front-end כולל עבודה על ממשק המשתמש ומשתמש במגוון טכנולוגיות, בהן ECMAScript (ידוע גם כ-JavaScript). פיתוח Back-end, הידוע גם כ"צד שרת", כולל לעיתים קרובות ממשק לבסיס נתונים.

== כלים רלוונטיים ==
* כלי פיתוח פופולריים: Aptana, Dreamweaver, Visual Web Developer, Zend Studio, Eclipse ועוד. 
* שפות תכנות צד שרת: Java, Common Gateway Interface, PHP, ASP.NET, Ruby on Rails, .NET, Javascript (NodeJS)
* שפות תכנות צד לקוח: JavaScript ,ActionScript HTML, XHTML, DOM, CSS, XUL, Silverlight
* אחסון נתונים: מסדי נתונים, קבצים
* Frameworks: Vue.js, AngularJS, React

== ראו גם ==
* Client server
* Web 2.0
* Web Service

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הנדסת תוכנה
קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:מקצועות ההנדסה
קוינזי

בית [[שלג מהסוג קוינזי]]
קוינזי הוא מבנה בנוי משלג, שנועד לספק הגנה זמנית מפני פגעי מזג האוויר.

להבדיל מהאיגלו הבנוי מלוחות שלג והמיועד למגורים עונתיים, הקוינזי נבנה ביתר קלות, משלג מהודק ביד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שלג
קטגוריה:מבנים ארעיים
מעברה (נקודת חצייה)

מעברה בפארק ב[[אילינוי]]
מעברה באנגליה עם שלט אזהרה
מעברה על אפיק [[נחל הבשור, סמוך לצאלים]]
מַעְבָּרָה (מכונה גם "גשר אירי") היא נקודת חצייה של נחל או מקווה מים בהם המים רדודים ומאפשרים מעבר מגדה לגדה.

מקומות יישוב רבים הוקמו ליד מעברות וחלקם כוללים בשמם את המונח המקומי למעברה. באנגלית נקראת המעברה Ford ומקומות כמו אוקספורד וסטרטפורד קרויים על שם מעברות, על ידן הן הוקמו. באופן דומה, קלגנפורט, פרנקפורט על האודר ופרנקפורט על המיין משלבות בתוכן את המילה הגרמנית למעברה - Furt, והערים אוטרכט ומאסטריכט משלבות בשמן גרסה של המילה הלטינית למעברה, trajectum.

המעברה מוזכרת כבר בתנ"ך, למשל בספר יהושע בו מסופר על אנשי יריחו שרדפו אחרי המרגלים של יהושע בן נון "על המעברות".

בתקופה המודרנית השימוש במעברה מוגבלת לכבישים משניים ביותר, ובמקומות אחרים משמשים גשרים, מנהרות או מעבורות. לעיתים ליד מעברה לרכב מוקם גשר להולכי רגל כדי שאלו יוכלו לעבור בלי להירטב. בהשפעת המנדט הבריטי בישראל נקראו מעברות גם "גשרים איריים" או "מעברים איריים" – מונח שמקורו במערכות המאבק בשלטון האנגלי. האירים בנו גשרים שאינם בולטים מעל פני המים כדי להסתיר את נקודות החצייה.

== ראו גם ==
* מעברות הירדן
==לקריאה נוספת==
יהודה זיו, "גשרים 'איריים' ", יד ליאיר, החברה להגנת הטבע, מאי 1999, עמ' 240–243
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תשתיות תחבורה
קטגוריה:נחלים

kk:Брод (Хасково облысы)
חיידקים סגולים

מבט מלמעלה של חיידק סגול
חיידקים סגולים או חיידקים פוטוסינתטיים סגולים הם חיידקים פוטוטרופיים (כלומר ניזונים מאור) ממערכת הפרוטאובקטריה, אשר מסוגלים לייצר אנרגיה באמצעות תהליך של פוטוסינתזה. לחיידקים אלו יש פיגמנט בקטריוכלורופיל a או b, וכן מגוון קרוטנואידים. פיגמנטים אלו מקנים להם צבעים הנעים בין סגול, אדום חום וכתום. הפוטוסינתזה מתרחשת בתהליך שמרכזו בממברנת התא, אשר עוטפת את התא בשלפוחיות, מנהרות ולוחות אשר מגדילים את השטח הזמין לפוטוסינתזה. 

בדומה לרוב החיידקים הפוטוסינתטיים, חיידקים סגולים אינם מייצרים חמצן. זאת מאחר שהחומר המחזר המעורב בתהליך הפוטוסינתזה הוא לא מים. בחלק מן החיידקים הסגולים, בקבוצה הנקראת חיידקים סגולים גפריתיים, החומר המחזר הוא סולפיד או גופרית. חיידקים סגולים אחרים, הנקראים חיידקים סגולים לא גפריתיים משתמשים לרוב במימן, על אף שישנם גם כאלו המשתמשים בתרכובות אחרות. בעבר נחשבו אלו למשפחות, אולם עצים טקסונומיים שהתבססו על מחקר RNA הראו כי חיידקים סגולים מורכבים ממגוון קבוצות נפרדות, אשר קרובות יותר לחיידקים לא פוטוסינתטיים מאשר אחת לשנייה.

קטגוריה:חיידקים אמיתיים
מארק לואי בנז'מן ווטייה

"ילדים וארוחת צהריים", [[1857]]
מארק לואי בנז'מן ווֹטְיֶיה, (27 באפריל 1829 – 25 באפריל 1898) היה צייר שווייצרי שתיאר בציוריו את חיי הכפר. נמנה עם אמני אסכולת דיסלדורף.

== ביוגרפיה ==
נולד בעיירה מורז' שבקנטון וו, בו דוברים צרפתית. ב-1845, בהיותו בן 16, עבר ללמוד בבית הספר לאמנויות בז'נבה. ב-1850 עבר לדיסלדורף ולמרות מנהגיו ה"צרפתיים" הצליח להתקבל חברתית בין האמנים המקומיים בשל אופיו החברותי. ב-1853 יצא למסע לימודי עם חברו לודוויג קנאוס ליער השחור, למרכז שווייץ, ולהרי קנטון ברן. חיי הכפריים הפכו לנושא הציור המועדף שלו, כמו של קנאוס. ב-1856 ביקר שוב בשווייץ ולאחר מכן בפריז, שם חש חסום יצירתית בשל התקף ראומטיזם שתקף אותו ובשל אכזבתו מהאווירה הפריזאית, ובחר להתיישב סופית בדיסלדורף.

ב-1858 נשא לאישה את ברתה לואיזה אוֹילֶר, בתו של עורך דין ופוליטיקאי ליברלי מפורסם בדיסלדורף. לזוג נולדו ארבעה ילדים, שניים מהם עתידים היו להיות לציירים - קארל ז'וזף בנז'מן (נולד ב-1860) ואוטו אדולף פאול (נולד ב-1863).

הציור "בכנסייה", שהחל לצייר בפריז והציג בתערוכה בינלאומית במינכן ב-1858, בישר את הצלחתו. ציוריו נמכרו במחירים גבוהים בגרמניה, אך לא היו מוכרים כמעט בפריז או בשווייץ. ב-1873 הוצג בתערוכה בינלאומית בווינה ציורו "קבורה בכפר", שהביא להכרה בו כאחד מראשוני האמנים הגרמנים המתמחים בתיאור חיי הכפר.

אשתו נפטרה ב-1886. האובדן השפיע הן על בריאותו והן על טיב יצירתו, שהידרדר בהמשך חייו. לאחר מותו נערכה לכבודו תערוכה רפרוספקטיבית על ידי האקדמיה של ברלין.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.sikart.ch/KuenstlerInnen.aspx?id=4022960 אודות מארק לואי בנז'מן ווטייה וגלריית עבודותיו], באתר המכון השווייצרי לחקר האמנות 

קטגוריה:ציירים שווייצרים
קטגוריה:ילידי 1829
קטגוריה:נפטרים ב-1898
אלמגור - ארגון נפגעי טרור

הפגנה של ארגון אלמגור נגד שחרור אסירים באוגוסט 2013
אלמגור - ארגון נפגעי הטרור הוקם בשנת ה'תשמ"ו (1986) על ידי קבוצה של נפגעי פעולות איבה (נפגעי טרור) בישראל. לארגון שתי מטרות: מאבק בארגוני הטרור ופעיליו בכלים משפטיים וציבוריים, וסיוע לנפגעי הטרור ומשפחותיהם.

מייסד ויו"ר הארגון הוא מאיר אינדור. השם "אלמגור" (אל-פחד) ניתן לארגון על ידי אורי אורבך כתשובת נגד לאחת ממטרות הטרור- לזרוע פחד בקרב הציבור.

== פעילות ==
ארגון אלמגור מציג קו השולל שחרור מחבלים, גם במסגרת שחרור שבויים ישראלים, בנימוק שבעבר הוכח שרבים מהם חוזרים לדרך הטרור. במסגרת זו מבוצעים קמפיינים ציבורים נגד עסקאות לשחרור מחבלים, וכן מוגשות תביעות משפטיות בארץ ובעולם כנגד ארגוני הטרור. בעבר הוגשה תביעה כנגד יאסר ערפאת. ארגון אלמגור מצטרף לעיתים כמשיב כנגד עתירות שמטרתן למנוע הריסת בתי מחבלים.

ב-6 באוגוסט 2003 אישר הקבינט המדיני-ביטחוני שחרור אלפי פלסטינים העצורים בישראל כמחווה למנהיגי הרשות הפלסטינית. עקב עתירה של אלמגור, הורה בית המשפט הגבוה לצדק למדינה לפרסם את שמות העצורים והסיבה למעצרם, 48 שעות לפני שחרורם. לאחר מכן בדקו מתנדבי הארגון את שמות העצורים, וגילו ביניהם שלושה פעילי טרור שאינם עומדים בקריטוריונים לשחרור. משרד המשפטים הורה לבטל את שחרורם.

ב-2006 יצא הארגון במסע פרסום תחת הסיסמה "אסור לשחרר את גל הפיגועים הבא".

באוקטובר 2011 הגיש הארגון לבג"ץ עתירה נגד עסקת שליט, ועתירה נגד העסקה לשחרור אילן גרפל, שנעצר במצרים. שתי העתירות נדחו.

הארגון פורק בשנת 2020.<ref></ref>

ב-20 בנובמבר 2023 הגיש הארגון עתירה ראשונה לבג"ץ נגד ההסכם שאושר על ידי הממשלה לשחרור אסירים ביטחוניים בתמורה לשחרור חטופים המוחזקים בידי חמאס ברצועת עזה. העתירה נדחתה על הסף באותו יום.

=== סיוע לנפגעי הטרור ===
* פעילות חברתית: טיולים לנוער ולמשפחות, הצמדת חונכים אישים לילדים נפגעי טרור.
* סיוע משפטי: מתן סיוע משפטי לקבלת פיצויים מהמוסד לביטוח לאומי, ייצוג בפני ועדת הנכות.
* הנצחת נפגעי טרור: עריכת לוויות לחללים גלמודים, עזרה בהוצאת ספרי זיכרון.

== ראו גם ==

* תנאי הכליאה של אסירים ביטחוניים בישראל

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: ארגוני סיוע לנפגעי פעולות טרור
קטגוריה:נפגעי פעולות איבה
קטגוריה:ישראל: עמותות