OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'ורג' מיכאל מוסר

ג'ורג' מיכאל מוסר (באנגלית: George Michael Moser; 17 בינואר 1706 – 24 בינואר 1783) היה אמן ידוע מהמאה ה-18, אבי הציירת מרי מוסר. שניהם היו בין מייסדי האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1768.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
הוא היה בנו של מיכאל מוסר, מהנדס שווייצרי ועובד במתכות. מוסר נולד בשפהאוזן, שווייץ והתאמן בתחילה כמעצב בנחושת בז'נבה. בהמשך הוא למד מיומנויות נוספות כצורף וכחרט.

הוא עבר ללונדון במהלך שנות ה-1720 והתחתן עם מרי גווינייה.

יצירות המתכת שלו ששרדו כוללות קופסאות מעוצבות מזהב וארונות שעונים (כולל המנגנון של יוצרי השעונים הנודעים ג'ורג' פיליפ שטריגל וג'ון אליקוט), פמוטי כסף בסגנון הרוקוקו.

לאחר מכן הוא עלה להיות דמות מרכזית במקצוע שלו כמעצב זהב, מדליות ועבודות אמייל. הוא התפרסם במיוחד בזכות הקומפוזיציות מאמייל שבאמצעותם עיטר את גבם של שעונים, צמידים וקישוטים אחרים. דוגמה יפה ליצירה זו הייתה מארז שעונים עבור המלכה שרלוט, מעוטר בדמויות באורך שלם של שני ילדיה הגדולים, שעליו הוא קיבל תשלום נאה.

מוסר היה גם האמן של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, במהלך ילדותו, ועם הצטרפותו לכס המלוכה מוסר יצר את החותמת הגדולה הראשון. כאשר בית הספר לאומנויות שנקרא לאחר מכן האקדמיה של סנט מרטין ליין הוקם בסביבות 1736, בגרייהאונד קורט, סטרנד, הוא הפך למנהל וגזבר והמשיך בתפקיד זה עד שבית הספר התאחד עם האקדמיה המלכותית.<ref>O'Donoghue, Freeman Marius (1894). "Moser, George Michael". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. 39. London: Smith, Elder & Co.</ref>

מוסר היה חבר מקורי, ואחר כך פעיל, באגודת האמנים, שאת חותמתה עיצב, והיה אחד מבין 21 האמנים שפרישתם, בשנת 1767, הובילה להקמת האקדמיה המלכותית. בגלל הקנאות והאנרגיה של מוסר האירוע האחרון התרחש במידה רבה בשיתוף עם ויליאם צ'יימברס, בנג'מין וסט ופרנסיס קוטס. הוא ניסח את החוקה של הגוף החדש, וב־28 בנובמבר 1768 הציג את האגודה למלך וביקש את חסותו.

הוא היה הראשון, שהוקצו לו חדרים בבית סומרסט. לתפקיד זה הוא התאים היטב ביכולותיו המקצועיות והאנושיות. יכולתיו ומסירותו כמורה זכתה בחיבתם העזה של התלמידים. הוא לימד אמנים בולטים רבים כולל ויליאם בלייק. תלמיד אחר היה אחיינו יוסף מוסר.

מוסר זכה להערכה רבה בחייו הפרטיים, ונהנה מידידותם של סמואל ג'ונסון, אוליבר גולדסמית' ועם אנשי ספרות אחרים בימיו.

הוא נפטר בבית סומרסט ב־24 בינואר 1783, ונקבר בחצר הכנסייה של סנט פול, בקובנט גארדן, בהלווייתו השתתפו כמעט כל חברי האקדמיה ותלמידיה. ביום שלאחר מותו של מוסר התפרסמה הודעה עליו פרי עטו של סר ריינולדס, בו תואר כבעל ידע אוניברסלי בכל ענפי הציור והפיסול, ובכל דבר. הוא הוצג כאבי דור האמנים הנוכחי.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים בריטים
קטגוריה:צורפים
קטגוריה:ילידי 1706
קטגוריה:נפטרים ב-1783
אנה בן מרדכי

תת ניצב אנה בן מרדכי
אנה בן מרדכי-רזיאל היא קצינת משטרה ישראלית בדרגת תת ניצב, שמשרתת בתפקיד סגן ראש אגף התנועה. בתפקידיה הקודמים ראש חטיבת שיטור, קהילה ומתנדבים באגף המבצעים, מזכירה הביטחונית של השר לביטחון הפנים.

==ביוגרפיה==
בן מרדכי-רזיאל ילידת ירושלים, שירתה כקצינה בצה"ל, שימשה כקצינת מבצעים בצאלים וסגן מפקד פלוגה בקורס קצינות אג"ם והשתחררה בדרגת סגן.

ב-1994 התגייסה למשטרת ישראל. היא החלה את שירותה ביחידה המרכזית של מחוז ירושלים והייתה האישה הראשונה בתפקיד ראש צוות סמויה בימ"ר. שימשה כקצינת האזנות סתר ארצית וראש חוליית תשתיות סיגינטיות במחלקת איסוף וטכנולוגיה במטה הארצי. בשנים 2013–2016 שירתה כמפקדת תחנת הראל במחוז ירושלים, קודם לתפקיד זה שימשה ראש ענף מודיעין במחוז ירושלים. שירתה כראש תחום אג״מ וסגן מזכיר ביטחוני במשרד לביטחון הפנים וב-2020 קודמה לדרגת תת-ניצב ומונתה למזכיר ביטחוני לשר לביטחון הפנים. בשנת 2021 מונתה לתפקיד ראש חטיבת שיטור קהילה ומתנדבים באגף המבצעים. נכון לשנת 2024 משרתת בתפקיד סגן ראש אגף התנועה.

בן מרדכי בעלת תואר ראשון בהיסטוריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני במשפטים מהקריה האקדמית אונו ותואר שני בקרימינולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. היא מתגוררת בירושלים ואם לשלושה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://jerusalem.mynet.co.il/local_news/article/Hke4kxle00 האם זו תהיה האישה הראשונה במחוז ירושלים שתכהן בתפקיד הבכיר ביותר?]
* [https://www.supersonas.com/personas/%D7%A1%D7%A0%D7%A6-%D7%90%D7%A0%D7%94-%D7%91%D7%9F-%D7%9E%D7%A8%D7%93%D7%9B%D7%99-%D7%A8%D7%96%D7%99%D7%90%D7%9C/ סנ"צ אנה בן מרדכי-רזיאל], באתר סופרסונס

==הערות שוליים==

קטגוריה:עובדי המשרד לביטחון הפנים
קטגוריה:קצינות משטרה בדרגת תת-ניצב
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:מזכירים ביטחוניים לשר לביטחון הפנים
קטגוריה:קציני משטרת ישראל בוגרי תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר
עומר פרלמן

עומר פרלמן שטריקס (נולד ב-20 ביולי 1993) הוא שחקן ישראלי.

==ביוגרפיה==
פרלמן נולד וגדל בתל אביב. כשהיה בן 12 אמו התאבדה.

למד בתיכון תלמה ילין במגמת תיאטרון. בצבא שירת ככתב צבאי והשתחרר מהצבא לאחר עשרה חודשי שירות, ובמקום זאת עשה שירות לאומי במשך שנה. לאחר הצבא למד משחק בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.

== קריירה ==
פרלמן שיחק תפקידים קטנים במספר סדרות נוער בהן "יומני החופש הגדול" ו"שוברי גלים". ב-2014 שיחק בסרט "פרחים של מרציפן".

בשנת 2017 פרץ לראשונה לתודעה הציבורית, בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "שבאבניקים", שם גילם את דמותו של דב לייזר בראון, חרדי-אמריקאי מפונק ופסימי שאביו הוא נדבן עשיר, אחד מארבעת גיבורי הסדרה.

בשנת 2020 החל לשחק בסדרה "מנאייכ". באותה שנה שיחק גם בסדרת הדרמה "שעת נעילה".

בשנת 2022 השתתף בסדרה הבינלאומית שצולמה בגרמניה MUNICH GAMES, לצד יוסף סוויד ורומי אבולעפיה.

בשנת 2024 השתתף בסדרה "שנות ה-90" בתפקיד גלעד צייר אתאיסט שותפו של שלום (דניאל אסייג) לדירה. 

בתחום התיאטרון שיחק פרלמן בהצגת הילדים "דודה לאה - מאת שומיש", ואף זכה עליה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל חיפה 2017. בשנת 2018 השתתף בהצגה "מיקה שלי" בתיאטרון הבימה.

== חיים אישיים ==
בשנת 2018 פרלמן יצא מהארון. הוא בזוגיות עם האדריכל רענן שטרן.

בראיון למאקו ביולי 2021 כשנשאל על מפגש עם חרדים בעקבות השתתפותו בסדרה שבאבניקים הוא אמר: "אני מספר שיש לי בן זוג ולפעמים הם שואלים אותי שאלות. זה לגיטימי. הם בעיקר מתאכזבים שלא התחזקתי אפילו בקצת, ואני תמיד אומר להם שאין מה לעשות, אני לא מאמין באלוהים."

== קישורים חיצוניים ==
*
*

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי שירות לאומי
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקנים להט"בים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1993
בנג'מין ביילר

בנג'מין פרנקלין ביילר (באנגלית: Benjamin Franklin Bailar; 21 באפריל 1934 – 20 בפברואר 2017) היה המנהל הכללי של דואר ארצות הברית מפברואר 1975 ועד מרץ 1978. הוא החליף בתפקידו את א. ט. קלסן. קודם לכן הוא היה עוזר בכיר למנהל הכללי של הדואר, הפקיד הפיננסי הראשי וסגן המנהל הכללי של הדואר.

==קורות חייו==
בנג'מין ביילר נולד בשמפיין, אילינוי. הוא התחנך בבתי הספר המקומיים שבעירו ולמד באוניברסיטת קולורדו. לאחר סיום לימודיו ב-1955 הוא התגייס לצי ארצות הברית ושירת כקצין אספקה. לאחר שחרורו מהשירות הוא למד לימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, שם הוא סיים את לימודיו ב-1959.
==קריירה==
ב-16 בפברואר 1975 מונה ביילר לתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית. כמי שהיה בעל רקע בפיננסים ובניהול, הוא ניסה לחזק את הבסיס הכלכלי של שירות הדואר של ארצות הברית. תחום האחריות העיקרי שלו בתפקידו היה להבטיח שהארגון הממשלתי העצמאי למחצה יוכל לממן את פעילותו מהכנסותיו. ביילר דאג בעיקר לאיכות שירות הדואר ולתעריפי השירות. אחת מההוצאות המשמעותיות של השירות הוא שכר העבודה, וביילר נודע בעיקר בשל המשא ומתן שניהל עם העובדים על חוזה עבודה של 11 שעות, זאת כדי למנוע שביתה של עובדי הדואר המאוגדים ב-1975. הוא גם פעל להעלאת התעריפים לדברי דואר מדרגה ראשונה ל-13 סנט, ניהל דיונים עם ה-CIA בנוגעי למעקב אחר דברי דואר, וקיצץ בעלויות הדואר, תהליך שהוביל להורדת תעריפי הדואר באזורים הכפריים.

==לאחר פרישתו==
בנוסף לכהונתו כמנהל הכללי של הדואר, עבד ביילר בחברת הנפט הקונטיננטלית, בחברה האמריקאית לפחיות ובחברת הגבס האמריקאית. הוא שימש כחבר במועצות המנהלים של כמה חברות, בנקים, מוסדות חינוכיים ומוסדות ללא כוונת רווח. ב-1987 הוא התמנה כדקאן וכפרופסור בבית הספר למנהל עסקים על שם ג'סי ה. ג'ונס באוניברסיטת רייס. ביילר הוביל את המוסד, שהיה אז בראשית דרכו, לצמיחה וליציבות עד לפרישתו ב-1997.

בדצמבר 2006 מונה ביילר על ידי המנהל הכללי של הדואר ג'ון פוטר כחבר בוועד המייעצת האזרחית לבולי דואר של שירות הדואר. ביולי 2014 הוא פרש מהוועדה במחאה על הנפקת יתר של בולים בעלי עיצוב מסחרי.

בנג'מין ביילר נפטר בלייק פורסט אילינוי ב-20 בפברואר 2017, בגיל 82. הוא נטמן בכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה של לייק פורסט, אילינוי.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.fordlibrarymuseum.gov/library/guides/findingaid/bailarbpapers.asp מסמכיו של בנג'מין ביילר] באתר המוזיאון הנשיאותי על שם ג'רלד פורד 

==הערות שוליים==

קטגוריה:המנהלים הכלליים של דואר ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולורדו
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רייס
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
צ'ארלס אליוט

צְ'אַרְלְס אֵלִיּוֹט (באנגלית: Charles Elliot; 15 באוגוסט 1801 – 9 בספטמבר 1875) היה אדמירל בצי המלכותי הבריטי, אשר שירת כמנהל האדמיניסטרטיבי הראשון של מושבת הונג קונג הבריטית וכמושל מספר מושבות אי של האימפריה הבריטית. נודע במיוחד על פועלו בניסיון להביא להסדר במלחמת האופיום הראשונה.

== ביוגרפיה ==
בנם של יו ומרגרט אליוט, נולד בשנת 1801, בעיר דרזדן, נסיכות הבוחר מסקסוניה, האימפריה הרומית הקדושה, שם כיהן אביו כשגריר הבריטי. בשנת 1815 הוא נכנס לצי המלכותי לשירות באיים המלדיביים ובחופי מזרח אפריקה. הוא פרש מהצי בשנת 1828 כדי להיכנס לשירות הקולוניאלי.

=== קריירה מוקדמת ===
בשנת 1830 מונה למגן עבדים בגיאנה, שם הפך למובטל. בשנת 1834 הוא הפך למזכיר נציבי הסחר בסין, דאז שושלת צ'ינג, ואחרי 1835 התמנה למפקח על הסחר וממלא מקום בגואנגג'ואו. לפיכך הוא היה אחראי על קשרי הסחר האנגלים בתקופה בה הרשויות הסיניות החלו במאמצים לעצור את תנועת האופיום הבלתי חוקית שניהלו סוחרים בריטים והיה אחראי במידה רבה לפרוץ מלחמת האופיום בשנת 1840.

לאחר שתקף מבצרים סיניים בנמל גואנגג'ואו, בינואר 1841 הוא ובעל הסמכות הסיני חתמו על הסכם, אמנת צ'ואנפי לפיו הסינים ישלמו 6 מיליון לירה שטרלינג על השמדת האופיום הבריטי ויפסיקו לכנות את הבריטים "ברברים" בעוד מצדם הבריטים ישלמו 6 מיליון שטרלינג למען האי המבודד של הונג קונג, סחר האופיום יופסק ושגרירים יוחלפו בין המדינות.

הסכם זה שהתגלה כבלתי מקובל על שתי הממשלות הביא לפיטורו הסופי של אליוט בהוראת השר לענייני חוץ הנרי טמפל, הוויקונט השלישי מפלמרסטון (לעתיד ראש ממשלת בריטניה).

=== קריירה מאוחרת ===
אליוט הוקצה מחדש וב-6 באוגוסט 1842, הגיע למפרץ גלווסטון, טקסס, כשגריר הבריטי בתוך הרפובליקה של טקסס. בתפקיד זה אליוט דגל בביטול העבדות בטקסס, פעל למען הקמת סחר חופשי והדגיש את החשיבות של הבטחת שלום עם מקסיקו. הוא הפך לחבר אישי ואמין של הנשיאים סם יוסטון והנסון ג'ונס.

כביכול בהוראת יוסטון, הוא עבד עם השגריר הבריטי במקסיקו סיטי למען שביתת נשק בין טקסס למקסיקו בשנת 1843 והיה מרכיב בהבטחת שחרורם של כמה שבויים.

בגלל היתרון של התמיכה הבריטית לטקסס חופשית ועצמאית, אליוט פעל באופן אקטיבי נגד סיפוח טקסס לתוך ארצות הברית. בשנת 1845, באישור הנשיא ג'ונס, נסע למקסיקו כדי להשיג אמנה המבטיחה את הכרת הממשלה של אנטוניו לופס דה סנטה אנה בעצמאות טקסס בתנאי שטקסס לא תסופח. הוא החזיר את האמנה לטקסס, אך טקסנים הצביעו לסיפוח בהעדפה לעצמאות שהוכרה על ידי מקסיקו ומובטחת על ידי אנגליה.

=== אישיות ===
אליוט, שכונה בעיתונות "האיש בכובע הלבן", היה נושא להערות רבות בעיתונים במהלך מחלוקת הסיפוח של טקסס. הוא קיבל הוראה לחזור לבריטניה לאחר סיום הסיפוח מבחינה רשמית. הוא שירת בתור מושל ברמודה בין השנים 1846 ל-1854, טרינידד בין השנים 1854 ל-1856, וסנט הלנה בין השנים 1863 ל-1869. ב-1856 הוא היה מועמד לתפקיד אזרחי, ועיטורי הכבוד שלו בצי הבריטי הביאו אותו לדרגת אדמירל בספטמבר 1865. אליוט היה נשוי ונולד לו לפחות ילד אחד. הוא נפטר בווייטקומב, דבון, אנגליה, האימפריה הבריטית ב-9 בספטמבר 1875.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.tshaonline.org/handbook/entries/elliot-charles החברה ההיסטורית למדינה הטקסנית]
* [https://www.youtube.com/watch?v=jAjUqwauf-A מלחמת האופיום הראשונה - פרק 3]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שגרירי הממלכה המאוחדת
קטגוריה:אנשי ממשל באימפריה הבריטית
קטגוריה:הונג קונג: אישים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1801
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1875
אילופ

אילופ (באנגלית: ) היא חברה אמריקאית שמשרדיה הראשיים נמצאים בקולורדו ספרינגס, ארצות הברית. החברה מעצבת, מייצרת ומפיצה תחפושות ואביזרים, בייחוד של ליל כל הקדושים. השם הוא ראשי תיבות של "כולם צוחקים על כדור הארץ", ביטוי שנקבע בעקבות סיבות מסחריות בנובמבר 2013.<ref></ref>

נכון לשנת 2016, מטה החברה מונה 45 עובדים, עם 325 עובדי מפעל נוספים בגואנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין.<ref></ref>

== היסטוריה ==
=== ייסוד ===
קווין ג'ונסון, קית' ג'ונסון ופרנצי פו הקימו את החברה בשנת 1993 לאחר שיצאו למסע דרך נפאל, תאילנד, טאיוואן, הודו, יפן, הרפובליקה העממית של סין ואינדונזיה. כדי לקזז את עלויות הנסיעה, הם מכרו מוצרים שרכשו במהלך המסע שלהם, בקיוסק שכור בקניון המצודה, שם מכרו 1,000 כובעים בתוך שבועיים.<ref name=":9"></ref>

הם הקימו מפעל זמן קצר לאחר מכן לייצור כובעים בסגנונות כמו: הכובען המטורף, ליצן חצר וכובע צילינדר. בשנת 1995, לאחר שנה של מעט שלגים ומכירות דלות, הביאה החברה מוצרים לתערוכת הסחר הראשונה שלה והרחיבה את אופקי הייצור שלה, כאשר התחילה לייצר מוצרים עבור ליל כל הקדושים.<ref name=":0"></ref><ref></ref> החברה הפכה לחברה רשמית כבר באותה השנה.<ref></ref>

=== מיקומים ===
המטה הראשון של החברה היה מחסן בגודל 2,800 רגל רבוע, בשנת 1999.<ref></ref> שנתיים לאחר מכן, רכשה החברה את הבניין הראשון שלה; בניין משרדים בגודל של 18,000 רגל רבוע והעבירה את המטה שלה לשם. על פי העיתון "קולורדו ספרינגס ג'ורנל", הייתה לחברה קצב צמיחה של 300% בשנת 2003. בשנת 2004 רכשה בניין גדול יותר בגודל 55,000 רגל רבוע.<ref name=":5"></ref> המטה הנוכחי שלה נרכש ב-10 באוקטובר 2012.<ref></ref>

== ייצור ==
בראיון לרוקי מאונטן ניוז, המנכ"ל קווין ג'ונסון תיאר את המודל העסקי הבינלאומי של החברה כסחר הוגן. נכון לעכשיו, התאגיד מבצע את עיקר הייצור באמצעות המפעל שנמצא בגואנגג'ואו, סין. השותפות עם המפעל החלה בעקבות בעיות בקרת איכות עם השותף הקודם. הבנייה של המפעל בסין החלה בשנת 2003, כמאמץ משותף בין החברה ובין חברת ג'אן גונג וגודלו הסופי היה 125,000 רגל רבוע. בכל תהליך הבנייה, היה מעורב מומחה לפנג שווי.<ref name=":4"></ref><ref></ref>

החברה העריכה הפסד של מיליון דולר בעקבות סכסוך העבודה בנמל החוף המערבי בשנת 2002.<ref></ref> בשנת 2012 פנה אל החברה הדוקטור אנתוני א. הלד והודיע כי החברה הפרה את החוק בטענות שנמכרו דרכה תחפושות ואביזרים של ליל כל הקדושים שהכילו DEHP, DBP, BBP, ארסן, קדמיום ועופרת בקליפורניה מבלי שצוינו הדברים.<ref></ref> בעקבות כך, הסכימה החברה שלא למכור מוצרים בקליפורניה עד שיתוקנו הליקויים.<ref></ref>

== מוצרים ==
לחברה יש מספר רישיונות של מותגים פופולריים, כמו דיסני, דוקטור הו, דוקטור סוס, הסברו, הארי פוטר ואיפה וולדו. בשנת 2016 הודיעה החברה על "Bricky Blocks"; אביזרים הניתנים להתאמה אישית באמצעות לגו או מערכות לבניית לבנים אחרות.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיצוב תלבושות
קטגוריה:חברות אמריקאיות
קטגוריה:ליל כל הקדושים
New God Flow

New God Flow הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרים האמריקאים קניה וסט, פושה טי וגוסטפייס קילה, מתוך אלבום האוסף של חברת התקליטים GOOD Music, Cruel Summer. השיר יצא לאור ב-21 ביולי 2012, על ידי חברות התקליטים GOOD Music ודאף ג'אם, כסינגל השלישי מתוך האלבום. הראפר האמריקאי גוסטפייס קילה, ששירו "Mighty Healthy" מסומפל בשיר, משתתף בגרסת האלבום של השיר, הנקראת "New God Flow.1".

== הרכב השיר ==
ההוק של השיר מכיל דגימה מהשיר "Mighty Healthy" של הראפר האמריקאי גוסטפייס קילה, שנדגם מאוחר יותר גם בשיר "No More Parties in LA" של וסט וקנדריק לאמאר, מתוך האלבום The Life of Pablo. המקצב העיקרי המלווה את השיר נדגם מהשיר "Bodas De Sangue" של מרקוס ואלה , מתוך אלבומו Vento Sul, שיצא בשנת 1971. ברייק התופים בשיר נדגם מהשיר "Synthetic Substitution" של מלווין בליס .

בגרסת האלבום, מופיע בית נוסף בביצוע גוסטפייס קילה, ששירו מסומפל בשיר.<ref></ref>

== ביקורת ==
בהשוואה להופעה החיה שלו בטקס פרסי ה-BET לשנת 2012, נתן ריז מ-Refinery29 ראה את השיר כ"מה שמנהל אפקט עז באותה המידה, ומאפשר לפושה טי וקניה וסט לשמור על כל הכעס והפגיעות שהפגינו באותה הופעה".<ref></ref> מגזין Complex כלל את השיר במקום ה-34 ברשימת 50 השירים הטובים ביותר לשנת 2012.<ref></ref> בטקס פרסי ה-XXL בשנת 2013, השיר זכה בפרס הביט הטוב ביותר.<ref></ref>

== הצלחה ==
השיר הגיע בשיאו למקומות ה-66 במצעד הקנדה הוט 100 וה-89 במצעד הבילבורד הוט 100.<ref></ref><ref></ref> נכון לאוקטובר 2020, לשיר כ-13 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2012
קטגוריה:סינגלים מ-2012
קטגוריה:שירי קניה וסט
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קניה וסט
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי קניה וסט
קטגוריה:שירים על אלוהים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת GOOD Music
ויליאם בולגר

ויליאם פ. בולגר (באנגלית: William F. Bolger; 13 במרץ 1923 – 21 באוגוסט 1989) היה המנהל הכללי של דואר ארצות הברית ממרץ 1978 ועד ינואר 1985.

ויליאם בולגר נולד בווטרברי, קונטיקט. במלחמת העולם השנייה הוא שירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית. הוא למד חשבונאות באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא היה המנהל הכללי של הדואר השני שהגיע מתוך שורות הארגון. לאחר סיום כהונתו הוא שימש כנשיא איגוד התחבורה של אמריקה.

ויליאם בולגר נפטר במחוז ארלינגטון שבווירג'יניה ב-21 באוגוסט 1989. הוא נטמן בבית הקברות סנט מרי שבטיוקסברי, מסצ'וסטס. על שמו קרוי מרכז הוועידות בולגר בפוטומק, מרילנד.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.washingtonpost.com/archive/local/1989/08/22/ex-postmaster-general-william-f-bolger-dies/95094fa7-1678-459a-a3b0-e414931888a9/ Bart Barnes, EX-POSTMASTER GENERAL WILLIAM F. BOLGER DIES, The Washington Post, August 22, 1989.]
* 

קטגוריה:המנהלים הכלליים של דואר ארצות הברית
קטגוריה:קצינים וחוגרים בחילות האוויר של צבא ארצות הברית
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1989
גיולקסי

גיולקסי (בהונגרית: Gyulakeszi) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.

==יהודי גיולקסי==
בגיולקסי חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|4
|
|-
|1880
|32
|975
|-
|1910
|7
|
|-
|1920
|3
|
|-
|1930
|3
|
|-
|1941
|3
|997
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
הגיישד

הגיישד (בהונגרית: Hegyesd) הוא כפר קטן במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בהגיישד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 179 תושבים, ובשנת 2020 רק 150 תושבים.

==יהודי הגיישד==
בהגיישד חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|6
|
|-
|1880
|6
|297
|-
|1910
|4
|
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
האזורים השבטיים המנוהלים פדרלית

האזורים השבטיים המנוהלים פדרלית (בפשטו: فدرالي قبايلي سيمې; באורדו: وفاق کے زیر انتظام قبائلی علاقہ جات) היה שטח שבטי אוטונומי בתוך פקיסטן מאז הקמתה ועד 2018 כאשר במסגרת המלחמה בצפון-מערב פקיסטן אוחד עם המחוז הפקיסטני של ח'ייבר פח'טונח'ווה. כיום האזור נשלט בידי הטליבאן ואל-קאעדה אשר נתמכים בידי הרוב האתני פשטוני במקום.

== רקע ==
מאז המלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה והמלחמה האנגלו-אפגנית השנייה, קו דוראני קבע את גבולה של אפגניסטן עם מערב הראג' הבריטי אשר הפך לימים למדינת פקיסטן. קו זה חתך את מרכזי האוכלוסין של הפשטונים, הקבוצה האתנית הגדולה ביותר באפגניסטן, דבר אשר גרם לאי הכרה של הממשלה האפגנית בקאבול בגבול הבינלאומי של קו דוראני והריע את יחסי אפגניסטן–פקיסטן.

על צדו הפקיסטני של קו דוראני היו אזורים עם רוב פשטוני כה רב שהממשלה הפקיסטנית העניקה להם אוטונומיה בתור האזורים השבטיים המנוהלים פדרלית. היו אלו שבעה אזורים אשר נוהלו בידי מועצות עצמאיות המבוססות על ההיררכיה השבטית.

עם התפתחות מלחמת אפגניסטן הטליבאן ואל-קאעדה דרשו את השטחים הללו מידי פקיסטן. תושבי האזורים עצמם תמכו בפעולות הטרור של הטליבאן והחלו במרד כוחות גרילה אשר הכריחו התערבות של ארצות הברית והביאו אל המלחמה בצפון-מערב פקיסטן אשר במסגרתה אוחדו האזורים עם מחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה נגד רצון הרוב האזרחי בתוכם.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://interactive.aljazeera.com/aje/2019/pakistans-tribal-areas-fata/index.html כתבה], באתר אל-ג'זירה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אל-קאעדה
קטגוריה:אפגניסטן
קטגוריה:טליבאן
קטגוריה:פקיסטן: חלוקה מנהלית
המכון לחקר אנטישמיות גלובלית ומדיניות

המכון לחקר אנטישמיות ומדיניות גלובלית (ISGAP) (באנגלית: Institute for the Study of Global Antisemitism and Policy) הוא מרכז צפון אמריקאי לחקר האנטישמיות, שנוסד בשנת 2004 על ידי ושוכן בניו יורק. המכון עוסק בחקר של אנטישמיות בצד דעות גזעניות קדומות אחרות, תוך התייחסות לפוליטיקה ומחקר בינתחומי המפתח שיח בין אקדמאים, פוליטיקאים והציבור הרחב.

== פעילות ==
בשנת 2006 יצר המכון את (YIISA), הממוקמת בתוך המוסד ללימודי חברה ומדיניות באוניברסיטת ייל שהייתה מרכז המחקר האוניברסיטאי הראשון שהתמקד באנטישמיות בצפון אמריקה, לצד המרכזים לחקר האנטישמיות שבאוניברסיטת תל אביב, ב וב.

מלבד זאת, המכון מקיים סמינרי לימודים באוניברסיטאות שונות בצפון אמריקה, ומפרסם ספרים ומאמרים רבים.<ref></ref>

== צוות ==
פרופסור אלי ויזל, ניצול השואה וזוכה פרס נובל לספרות, היה נשיא הכבוד של המכון. בראש הוועדה האקדמית המייעצת של המכון עומדים פרופסור אלן דרשוביץ ופרופסור ארוין קוטלר.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוני מחקר אמריקאיים
קטגוריה:חקר האנטישמיות
Just Another Day

"Just Another Day" הוא שיר שביצע הזמר האמריקאי-קובני ג'ון סקאדה ויצא לאור בשנת 1992.

==רקע==
השיר יצא לאור כסינגל מתוך אלבום הבכורה של סקאדה הנושא את שמו, שממנו נמכרו מעל ל-7 מיליון עותקים. הוא נכתב על ידי סקאדה ומיגל מוריחון.

השיר הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד הוט 100. במצעד השירים העכשוויים למבוגרים דורג השיר במקום השני. השיר זכה גם להצלחה במצעדים בבריטניה (מקום חמישי במצעד הסינגלים הבריטי), קנדה ושוודיה. הוא הוקלט על ידי סקאדה בספרדית בשם Otro Día Más Sin Verte, במועד יציאת השיר באנגלית, ודורג במקום הראשון במצעד Hot Latin Tracks של הבילבורד. בגרסה זו השתתפה גלוריה אסטפן בביצוע קולות הרקע.

לשיר צולמו שתי גרסאות של וידאו קליפ. באחת מהן שצולמה בשחור-לבן השתתפה אסטפן.

בשנת 2009 ביצע הזמר ברני ויליאמס גרסת כיסוי לשיר שנכללה באלבומו. סקאדה השתתף בהקלטת השיר.

בשנת 2017 הוציא סקאדה גרסה מחודשת לשיר בשיתוף הזמר ג'יפשן, וכן גאסה נוספת בסגנון רגאיי.

שנה מאוחר יותר הוציא סקאדה גרסה מחודשת לשיר בספרדית.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1992
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-1992
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים בספרדית
קטגוריה:בלדות משנות ה-1990
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בשוודיה
פליקס אוארבך

פליקס אוארבך (בגרמנית: Felix Auerbach; 12 בנובמבר 1856 – 26 בפברואר 1933) היה מדען רב-תחומי יהודי גרמני, שהתמחה בפיזיקה.

==חייו==
אוארבך נולד בברסלאו ב-12 בנובמבר 1856. אביו, לאופולד אוארבך, היה פיזיקאי ופרופ' לרפואה באוניברסיטת ברסלאו. בגיל 16 הוא החל את לימודי הפיזיקה באוניברסיטאות של ורוצלב והיידלברג, תחת הנחייתו של גוסטב קירכהוף, ובהמשך בברלין תחת הנחייתו של הרמן פון הלמהולץ. ב-1875 השלים את עבודת הדוקטורט שלו שעסקה ב"טבעם של צלילים ווקליים" ושילבה בין פיזיקה מוזיקה ואקוסטיקה. עבודת ההביליטציה (פוסט-דוקטורט) שלו עסקה בחקר ניסויי של מגנטיות, נושא בו הוא הרבה לעסוק גם בשנים הבאות.

ב-1880 קיבל אוארבך משרה כמרצה לפיזיקה באוניברסיטת ברסלאו והחל לעסוק גם בשאלות של הידרודינמיקה וחקר את תכונת הקושי של חומרים. הוא אף פיתח מכשיר מדידה ייעודי למדידת קושי אבסולוטי<ref name=":0"></ref>.

ב-1889 מונה לפרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת ינה בגרמניה. הוא הופלה בשל היותו יהודי ועל אף הישגיו המדעיים הוענקה לו דרגת פרופסור מלא רק ב-1924 אחרי מספר דחיות.

ב-1926, בגיל 70, החלו אוארבך ושותפו וילהלם הורט (Wilhelm Hort) לכתוב "מדריך למכניקה פיזיקלית וטכנית" (des Handbuchs der physikalischen und technischen Mechanik) שהתפרסם בשבעה כרכים בין השנים 1927–1931. אוארבך עסק גם במתמטיקה ואף פרסם מספר ספרים, ביניהם הספר "הפחד ממתמטיקה ואיך להתגבר עליו" (Die Furcht vor der Mathematik und ihre Überwindung)<ref></ref>.

דיוקן של אוארבך מאת [[אדווארד מונק, 1906]]
אוארבך היה ידוע בקשריו הענפים עם קהילת האמנים באזור תורינגיה, ונודע בתור "המתווך בין איינשטיין ותנועת הבאוהאוס" (שמרכזה באותן השנים היה בעיר ויימאר הסמוכה למקום מגוריו). זאת הן בשל כתיבתו המדעית הפופולרית על תורת היחסות ועל נושאים אחרים והן בשל עיסוקו בפיזיקה של האמנות. ביתו של אוארבך עוצב בסגנון הבאוהאוס והוא נהג לארח בו אמנים ומדענים למפגשים חברתיים מגוונים<ref></ref>. גם כיום מהווה ביתו (הידוע בכינוי "בית אוארבך") נקודת עניין לחובבי הבאוהאוס ורבים מבקרים בו בכל שנה<ref></ref>.

ב-1883 הוא נישא לאנה סילברגלייט, שהפכה בהמשך למובילת המאבק לשחרור נשים בגרמניה. לזוג לא נולדו ילדים.

== התאבדותו של אוארבך ==
בעקבות עלייתו של היטלר, והאווירה האנטישמית ששררה בגרמניה בכלל ובינה בפרט באותן השנים, סבלו פליקס ואנה אוארבך מרדיפות ומהשפלה. כמו יהודים רבים שראו בעצמם בשר מבשרה של החברה הגרמנית הם התקשו לעכל את השינוי החד שחל במעמדם וב-26 בפברואר 1933 התאבדו. במכתב ההתאבדות כתב אוארבך:

בעיר ינה נקרא רחוב על שמו בשכונת Lobeda West.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מתאבדים: מדענים
קטגוריה:אל-הוריים
קטגוריה:יהודים גרמנים שהתאבדו בעקבות עליית הנאציזם
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1856
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1933
Astronomia

Astronomia הוא סינגל של מוזיקאי ה-EDM הרוסי טוני איגי , שיצא לאור ב-13 במרץ 2010.<ref name=":0"></ref> הסינגל זכה לפופולריות בשנת 2020, בעת מגפת הקורונה, בשל ממים אינטרנטיים רבים.<ref name=":0" />

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ הרשמי של הסינגל פורסם ביוטיוב ב-21 בדצמבר 2015, ולאחר מכן נמחק ופורסם מחדש ב-9 בפברואר 2018. בקליפ נראה גבר המחופש לחייזר חוטף ילד.

== רמיקס ==
ב-9 ביולי 2014, פורסם רמיקס רשמי לסינגל בשיתוף צמד התקליטנים ההולנדי וייסטון באתר יוטיוב, שפורסם לאחר מכן גם בפלטפורמות הזרמות המוזיקה בספטמבר 2016.<ref name=":1"></ref>

== הצלחה ==
השיר זכה לפופולריות הראשונית שלו בשנת 2016, שנתיים לאחר שיצא הרמיקס של השיר. בפברואר 2020, במהלך מגפת הקורונה, זכה השיר לפופולריות מחודשת עקב שימוש בו במם אינטרנט בשם "Dancing Pallbearers" , המציג קבוצת גנאים המחזיקים ארון מתים ורוקדים לצלילי השיר.<ref name=":1" /> בעקבות זאת, הגיע הסינגל למצעדי מוזיקה שונים, בהם מצעדי המוזיקה של ולוניה, צרפת, גרמניה ואיטליה, וכן להצלחה בפלטפורמת שיתוף הווידאו טיקטוק, בה נעשו מיליוני סרטונים המשתמשים בשיר, ובאתר יוטיוב, בו זכה לכ-40 מיליון צפיות תוך מספר שבועות.

נכון לנובמבר 2022, הרמיקס לשיר זכה ל-296 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תואר
!מכירות
|-
!פולין (ZPAV)<ref></ref>
|10,000
|זהב
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2010
קטגוריה:שירי 2014
קטגוריה:סינגלים מ-2010
קטגוריה:סינגלים מ-2014
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מוזיקת דאנס אלקטרונית
קטגוריה:מוזיקה: תופעות אינטרנט
מוסוודוקנאל

מוסוודוקנאל היא חברת המים הגדולה ברוסיה, המספקת שירותי אספקת מים ותברואה ליותר מ-15 מיליון איש, בעיקר למוסקבה ופרבריה.<ref>[https://finexpertiza.ru/eng/news/audit-mosvodokanala/ FinExpertiza to conduct audit for Mosvodokanal]</ref>

== היסטוריה ==
החברה הוקמה לראשונה על ידי יקטרינה הראשונה ב־28 ביוני 1779 כשחתמה על צו להשקת מערכת אספקת מים והקמת צינור המים לעיר מיטישצ'י. טקס פתיחתו נערכה ב־28 באוקטובר 1804, 25 שנים לאחר התחלת הבנייה. עם חניכת הצינור עוצבה סביבו חברת ניהול שממנה נוצרה "מוסוודוקנאל" בהמשך.

מערכת הצינורות העירונית הראשונה במוסקבה הושקה בשנת 1898 וכללה 262 קילומטרים של רשת צינורות ניקוז ומערכות מים.

בתקופה הסובייטית החברה פעלה כחלק ממחלקת המים של עיריית מוסקבה.

החל משנת 2012 החברה שהייתה חברה ממשלתית החלה בתהליך הפרטה.

בשנת 2015 החברה רכשה מהחברה האוסטרית EVN AG, מפעל לייצור נתרן היפוכלוריט תמורת 250 מיליון יורו, אותה הקימה החברה האוסטרית ברוסיה.

==ראו גם==
* רוסוודוקנאל
* וודוקנאל סנקט פטרבורג
* אספקת מים ברוסיה

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוסקבה: חברות
קטגוריה:חברות רוסיות
קטגוריה:רוסיה: אספקת מים
ג'ון סמיברט

ג'ון סמיברט (באנגלית: John Smibert; 1688 – 1751) היה אמן אמריקאי-סקוטי שנולד באדינבורו, סקוטלנד, ומת בבוסטון, מסצ'וסטס, אמריקה הבריטית<ref>John Smibert, Oxford Art Online</ref>.

== קריירה ==
סמיברט החל ללמוד ציור באדינבורו. כשעבר ללונדון בשנת 1709 עבד כנהג מרכבה וכמעתיק.

1713-1716, למד אצל גודפרי נלר באקדמיה הגדולה של קווין סטריט, ואז חזר לאדינבורו, וחיפש עבודה כצייר דיוקנאות. לאחר מכן הוא נסע לאיטליה בין השנים 1719 ל-1722 כדי להעתיק ציורים של הציירים הגדולים, וחזר והתיישב בלונדון ועבד כצייר פורטרטים בין השנים 1722–1728.

סמיברט הפך לחבר ב"מועדון הוורד והכתר" וערך סקיצה לציור קבוצתי של חברי המועדון, כולל ג'ורג' ורטו, ג'ון ווטון, תומאס גיבסון, ברנרד לנס ואמנים אחרים.

בין הדיוקנאות שלו בלונדון ניתן למצוא את אחד הבישופים שנקרא ג'ורג' ברקלי <ref>Cust, Lionel Henry (1897). "Smibert, John" . In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. 52. London: Smith, Elder & Co.</ref>, שבשנת 1728 פיתה את סמיברט להתלוות אליו לאמריקה, מתוך כוונה להיות פרופסור לאמנויות יפות במכללה שברקלי תכנן להקים בברמודה. אולם המכללה מעולם לא הוקמה, וסמיברט התיישב בבוסטון, שם נישא בשנת 1730. הוא גר בפינת רחוב בראטל וקווין סטריט. הוא השתייך לאגודת הצדקה הסקוטית של בוסטון<ref>Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Smybert, John". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.</ref>.

בשנת 1728 החל לצייר את הציור "ג'ורג' ברקלי ומשפחתו", שנקרא גם "קבוצת ברמודה", בגלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל. הציור כולל קבוצה של שמונה דמויות. נראה כי האדם הרחוק משמאל הוא למעשה האמן עצמו. הוא צייר דיוקנאות של ג'ונתן אדוארדס והשופט אדמונד קווינסי (במוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון), גברת סמיברט, פיטר פייני והמושל ג'ון אנדקוט (באגודה ההיסטורית של מסצ'וסטס), ג'ון לובל (אוניברסיטת הרווארד). דוגמאות נוספות ליצירותיו הן בבעלות אוניברסיטאות הרווארד וייל, בידי קולג' בואדווין, באגודה ההיסטורית של מסצ'וסטס ובאגודה ההיסטורית והגניאלוגית בניו אינגלנד.

בשנת 1734 פתח סמיברט חנות בה מכר צבעים, ציוד לאומנים אחרים והדפסים. בסטודיו שלו מעל החנות הוא הציג העתקים של האומנים הגדולים שצייר באירופה. אוסף זה, אותו כינה ריצ'רד סונדרס "גלריית האמנות הראשונה באמריקה", סיפק חלק ניכר מההשכלה האמנותית המוקדמת לצ'ארלס וילסון פיל, גילברט סטיוארט וג'ון טרומבול.

בנו נתנאל היה גם צייר.

סמיברט נקבר בקבר לא מסומן באדמת הקבורה בבוסטון.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:John Smibert - Bishop George Berkeley - Google Art Project.jpg |הבישוף ברקלי

File:The Bermuda Group Dean Berkeley and his Entourage by John Smibert.jpeg | משפחת ברקלי

File:John Smibert - Benjamin Moreland, High Master of St. Paul's School - Google Art Project.jpg | בנג'מין מורלנד

File:1729 ElizabethDavenport byJohnSmibert MFABoston.jpeg | אליזבת דוונפורט
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1688
קטגוריה:נפטרים ב-1751
הבחירות הכלליות באוגנדה 2001

הבחירות הכלליות באוגנדה התקיימו ב-12 במרץ 2001. יוורי מוסווני הנשיא המכהן זכה ב-69% מהקולות.<ref>[http://africanelections.tripod.com/ug.html Elections in Uganda] African Elections Database</ref> כל המועמדים היו פוליטיקאים עצמאים, שכן מפלגות פוליטיות נאסרו באותה תקופה באוגנדה. אחוז ההצבעה היה 70.3%.

== מועמדים ==
יוורי מוסווני התמודד על כהונתו השנייה לתפקיד בשנת 2001. הוא התמנה לראשונה בשנת 1986 לאחר שהדיח את הנשיא לשעבר טיטו אוקלו. היריב העיקרי של מוסווני היה קיזה בסיג'ה, שהיה הרופא האישי של מוסווני וקצין צבאי.

== תוצאות ==
===נשיא===
{| class="wikitable" style="text-align:right"
|-
!מוּעֲמָד
! הצבעות
! %
|-
| יואורי מוסווני
| 5,123,360
| 69.33
|-
| קיזה בסיג'ה
| 2,055,795
| 27.82
|-
| אגרי עווורי 
| 103,915
| 1.41
|-
| קיביריג'ה מיאנג'ה 
| 73,790
| 1.00
|-
| פרנסיס בוונגי
| 22,751
| 0.31
|-
| קרוחאנגה צ'אפה
| 10,080
| 0.14
|-
| הצבעות פסולות
| 186,453
| -
|-
| סך הכול
| 7,576,144
| 100
|-
| align="left" | מספר מצבעים / אחוזי הצבעה
| 10,775,836
| 70.31
|-
| colspan="3" | מקור: [http://africanelections.tripod.com/ug.html מאגר הבחירות באפריקה]
|}

===פרלמנט===
הבחירות לפרלמנט של אוגנדה התקיימו באוגנדה ב־26 ביוני 2001. באותה תקופה החוקה אסרה על כל המפלגות הפוליטיות, ולכן כל החברים נבחרו כפוליטיקאים עצמאים. 214 מתוך 295 מושבים בפרלמנט עמדו לבחירה,<ref name="IPU">[http://www.ipu.org/parline-e/reports/arc/2329_01.htm Uganda: Elections held in 2001] Inter-Parliamentary Union</ref> כאשר שאר המושבים שמורים לצבא , נוער ונשים.

==== תוצאות ====
{| class="wikitable" style="text-align:right"
|-
| colspan="10" align="center" |קובץ:Uganda National Assembly 2001.svg
|-
! colspan="2"|מפלגה
! הצבעות
! %
! מקומות ישיבה
! +/–
|-
| bgcolor="808080" |
| עצמאיים
|
| 100
| 214
| -
|-
| bgcolor="00000" |
| מקומות שמורים
| -
| -
| 81
| -
|-
|colspan="2"| הצבעות לא חוקיות/ריקות
|
| -
| -
| -
|-
|colspan="2"| סך הכול
| 7,576,144
| 100
| 295
| +19
|-
|colspan="2"| מצביעים/אחוז הצבעה
| 10,561,779
| 70.31
| -
| -
|-
| colspan="6" | מקור: [http://www.ipu.org/parline-e/reports/arc/2329_01.htm IPU]
|}

== אירועים לאחר הבחירות ==
בסיגייה ביקש לספור רשמית מחדש את ההצבעה בשל חשש זיוף קולות בבחירות. מוסווני גם טען כי יש זיוף קולות, אם כי לטובתו של בסיגייה. הוא גם העיר שהוא היה אמור לזכות ב-75% מהקולות. קבוצת פיקוח הבחירות מצאה זיוף מזערי בקלות.<ref name="nyt"></ref><ref></ref> אך בהחלטת הרוב דחה בית המשפט העליון את עתירתו של בסיגייה לספירת קולות חוזרת.<ref></ref><ref></ref> זמן קצר לאחר שנבחר לקדנציה שנייה כנשיא, התחייב מוסווני להתפטר לפני הבחירות הבאות, אך לאחר מכן חזר בהבטחתו.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

2001
קטגוריה:2001 בפוליטיקה
פרס ג'יין פוריי

פרס ג'יין פוריי (באנגלית: The June Foray Award) הוא פרס המוענק ליחידים כהוקרה על השפעה משמעותית ומיטיבה על אמנות ותעשיית ההנפשה. הפרס ניתן על ידי האגודה הבין־לאומית לסרטי הנפשה בטקס פרסי אנני השנתי מאז 1995. הפרס נקרא על שם השחקנית הקולית ג'יין פוריי .<ref>ASIFA-Hollywood, Juried Awards, [https://web.archive.org/web/20150715001316/http://annieawards.org/june-foray June Foray].</ref> הפרס הוא אחד מחמישה פרסים בקטגוריית פרסי השופטים (הפרסים הנוספים הם: פרס וינזור מקיי, פרס אב אייוורקס, פרס הישגים מיוחדים בהנפשה ופרס תעודת הצטיינות).<ref>Annie Awards, Juried Awards, [https://web.archive.org/web/20150715001316/http://annieawards.org/june-foray The June Foray Award].</ref><ref>Annie Awards, Juried Awards, [https://annieawards.org/juried-awards/june-foray/biography-june-foray A Biography of June Foray].</ref>

== זוכי הפרס ==
להלן רשימת הזוכים, נכון לשנת 2020: <small>(הערה: השנה בטבלה מציינת את התקופה שבגינה ניתן הפרס)</small>
{| class="wikitable sortable"
|-style="background:#DCDCDC"
| טקס || שנה || שם
|-
| ה־24 || 1995 || ג'יין פוריי
|-
| ה־25 || 1996 || ביל ליטלג'ון
|-
| ה־26 || 1997 || פיליס קרייג
|-
| ה־27 || 1998 || אנטרן מנוגיאן
|-
| ה־28 || 1999 || דייב מאסטר
|-
| ה־29 || 2001 || לינדה סימנסקי 
|-
| ה־30 || 2002 || לאונרד מלטין 
|-
| ה־31 || 2003 || ג'ירארד ר' מילר
|-
| ה־32 || 2004 || מרתה סיגל 
|-
| ה־33 || 2005 || ביל מוריץ
|-
| ה־34 || 2006 || מארק קאוזלר
|-
| ה־35 || 2007 || סטיפן ורת' 
|-
| ה־36 || 2008 || ג'רי בק 
|-
| ה־37 || 2009 || ביל טרנר
|-
| ה־38 || 2010 || טום סיטו 
|-
| ה־39 || 2011 || רוס איוואמוטו
|-
| ה־40 || 2012 || ארט לאונרדי
|-
| ה־41 || 2013 || האוורד גרין
|-
| ה־42 || 2014 || אליס דייוויס 
|-
| ה־43 || 2015 || צ'ארלס סולומון
|-
| ה־44 || 2016 || דון האן
|-
| ה־45 || 2017 || ביל וסו קרויר
|-
| ה־46 || 2018 || דידייר גז
|-
| ה־47 || 2019 || אדם בורק
|-
| ה־48 || 2020 || דייסוקה צוצומי 
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [https://annieawards.org/juried-awards/june-foray/about-the-june-foray-award אתר] האינטרנט של פרס ג'יין פוריי (באנגלית)
* [https://annieawards.org/juried-awards/june-foray/biography-june-foray ביוגרפיה] של ג'יין פוריי (באנגלית)
* [https://annieawards.org/history/an-interview-with-june-foray ראיון עם ג'יין פוריי] באתר פרס אנני (באנגלית)
== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרס אנני
קטגוריה:פרסי הנפשה
ארמון גולסתאן

ארמון גּוֹלְסְתָאן (בפרסית: کاخ گلستان) היה ארמון מלוכני לשעבר, אשר שומש בידי השושלת הקאג'ארית בבירה האיראנית של טהראן. הארמון אשר ממוקד בדיוק במרכזה של העיר נחשב לאתר מורשת עולמית לפי אונסק"ו.

בניית המבנה החלה עוד במאה ה-16 בהוראת שאה תהמאספ הראשון אך צורת הארמון נבנתה רק במהלך התקופה הקאג'ארית (לאחר שאע'א מוחמד ח'אן קאג'אר הכריז על טהראן כבירתו) והמשיך לשמש מרכז של אירועים וטקסים מלוכניים לתוך שלטונו של רזא ח'אן, מייסד שושלת פהלווי.

== רקע ==
ארמון גולסתאן המפואר הוא יצירת מופת של העידן קאג'ארי, המגלם שילוב מוצלח של עבודות יד ואדריכלות איראנית מוקדמת עם השפעות מערביות. הארמון המוקף חומה, משמש לחלק מאחת מקבוצות הבניינים העתיקות ביותר בטהראן, הפך למושב הממשלה של משפחת קאג'אר, שנכנסה לשלטון בשנת 1779 והפכה את טהראן לבירת המדינה.

נבנה סביב גן עם בריכות כמו גם שטחים נטועים, ומבין הקישוטים העשירים ביותר של הארמון מהמאה ה-19. הארמון הפך למרכז האיחוד בין האדריכלות האיראנית המסורתית רבת שנות הפיתוח והאדריכלות המודרנית אשר השפעותיה החלו מבצבצות מעבר דרכי הסחר עם אירופה במהלך המאה ה-18.

== המבנה ==
הארמון ממבט חוץ בערב
ארמון גולסתאן ממוקם בלב הליבה ההיסטורית של טהראן. מתחם הארמון הוא מהעתיקים ביותר בעיר, שנבנה במקור בתקופת השושלת הספווית בין החומה ההיסטורית של העיר. בעקבות הרחבות ותוספות, הארמון פותח והחל עניין רב סביבו כאשר מתחם הארמון נבחר כבית המגורים המלכותי ומושב הכוח על ידי השושלת הקאג'ארית.

נכון להיום, מתחם ארמון גולסתאן מורכב משמונה מבני ארמון מרכזיים המשמשים בעיקר כמוזיאונים ומכל צדיהם גנים מפוארים המוקפים בחומה חיצונית עם שערים. המתחם לא שימש רק כבסיס השלטון של מלכי קאג'אר, אלא גם תפקד כמתחם פנאי ומגורים ומרכז ייצור אמנותי במאה ה-19.

ארמון גולסתאן מייצג עדות ייחודית ועשירה לשפה האדריכלית ולאמנות דקורטיבית בתקופת קג'אר המיוצגת בעיקר במורשתו של נאסר א-דין שאה קאג'אר. המתחם של ארמון גולסתאן מהווה דוגמה חשובה למיזוג האמנות והארכיטקטורה הפרסית עם סגנונות ומוטיבים אירופיים והתאמת טכנולוגיות הבנייה האירופיות, כגון שימוש בברזל יצוק בפרס. ככזה ארמון גולסתאן יכול להיחשב דוגמה יוצאת דופן לשילוב מזרח-מערב באומנויות מונומנטליות, פריסה אדריכלית וטכנולוגיית בניין, שהפכה למקור השראה לאמנים ואדריכלים איראניים מודרניים.

לאורך המאה ה-19, כאשר החברה הייתה נתונה לתהליכי מודרניזציה, עבר הארמון שינויים המייצגים את פיתוחו. התפקיד המשפיע על הערכים האמנותיים והאדריכליים של פרס העתיקה, כמו גם על ההשפעות העכשוויות של המערב על האמנות והארכיטקטורה שולבו בסוג חדש של אמנות וארכיטקטורה בתקופת מעבר משמעותית.

נכון להיום נכס הארמון נקי מכל איומים חריפים לקיומו, במיוחד כאלה אשר עלולים לפגוע בפרספקטיבות החזותיות ובצפיית הנוף הרחב יותר מתוך מתחם הארמון (בשונה משהיה זמן קצר לאחר המהפכה האיראנית אשרהיו רדיקלים ודרשו להשמיד את המוסד המלוכני ה"מושחת" לפיהם).

== קישורים חיצוניים ==

* [https://whc.unesco.org/en/list/1422/ ארמון גולסתאן], באתר הרשמי של אונסק"ו

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אסיה: ארמונות
קטגוריה:איראן בימי שלטון השושלת הקאג'ארית
קטגוריה:טהראן: מבנים
דוגלאס לואיז

דוגלאס לואיז סוארס דה פאבלו (בפורטוגזית: Douglas Luiz Soares de Paulo; נולד ב-9 במאי 1998) הוא כדורגלן ברזילאי, המשחק בעמדת הקשר ביובנטוס ובנבחרת ברזיל בכדורגל.

== קריירה ==
לואיז נולד בריו דה ז'ניירו. שיחק במועדון הנוער של ואסקו דה גאמה ובאוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. ביולי 2017 עבר למנצ'סטר סיטי ומיד הושאל לז'ירונה מלה ליגה בספרד בה שיחק שתי עונות. ביולי 2019 עבר לאסטון וילה. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק ב-36 משחקי ליגה וכבש 3 שערים. לאחר 5 שנים בהם היה שחקן מפתח בקבוצה, ביוני 2024 עבר ליובנטוס תמורת 50 מיליון יורו.<ref></ref>

== קריירה בינלאומית ==
לואיז היה חבר בנבחרת ברזיל עד גיל 20. בנובמבר 2019 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול דרום קוריאה. הוא שיחק בסגל הנבחרת במהלך מוקדמות מונדיאל 2022.

נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר קופה אמריקה 2024.

==תארים==
;נבחרת ברזיל
* מדליית זהב: אולימפיאדת טוקיו 2020

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ז'ירונה
קטגוריה:כדורגלני ואסקו דה גאמה
קטגוריה:כדורגלני אסטון וילה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2021
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2024
קטגוריה:אלופים אולימפיים ברזילאים: כדורגל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בספרד
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים באנגליה
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1998
מועדון הוורד והכתר

מועדון הוורד והכתר (באנגלית: Rose and Crown Club) היה מועדון לאמנים, אספנים ואנשי תרבות באמנות בתחילת המאה ה-18 בלונדון, אנגליה.

== היסטוריה ==
גוון המילטון, חברי מועדון "הוורד והכתר". 1735
מועדון הוורד והכתר<ref>Turner, Jane, (ed.), The Dictionary of Art (Oxford University Press, 1996, vol. 19), p. 584;</ref> הוקם בשנת 1704, על ידי החרט ג'ורג' ורטו.<ref>Whitley, William T.. Artists and Their Friends in England, 1700-1799, (The Medici Society, 1928) vol. I p 7.</ref> בזמן קיומו, המועדון היה בין המועדונים החשובים ביותר לאמנים ולאנשי התרבות. בתחילה המועדון היה "אספה גרועה של אמנים צעירים שנפגשו מדי שבוע" וכנראה קיימו את פגישותיהם בבית מרזח "הוורד והכתר". בנוסף לוורטו, החברים כללו את ברנרד לנס השלישי, כריסטיאן פרידריך זינקה, ויליאם הוגארת', פיטר טילמנס, מרסלוס לארון הצעיר ומייקל דאהל, ג'ון סמיברט.

חברי המועדון היו ידועים כ'רוזקורוניאניים'. ציור וירטואוזי שלא הסתיים המצוי במוזיאון באוקספורד, המיוחס לצייר הסקוטי גוון המילטון (חבר נוסף), של אספת חברים, מציג קבוצה של חמישה-עשר גברים, כולל שמונה שמזוהים בתחריט של הציור. התחריט נעשה על ידי ר. קופר, פורסם ב 1829, והוצע כי מדובר בפורטרט קבוצתי של חברי המועדון. הקבוצה כוללת את המילטון עצמו, מייקל דאהל, ג'ון ונדרבנק, האדריכל ויליאם קנט וג'ון מייקל ריסברק הפסל. ורטו רשם את הצייר והחרט גרהרד בוקמן כחבר בשנת 1724.<ref>Grindle, Nicholas, 'Bockman, Gerhard (1686–1773), portrait painter and engraver' in Oxford Dictionary of National Biography</ref>

המועדון היה מקושר היטב עם המועדון הוותיק של סנט לוק (בערך 1689–1743), ולעיתים מבלבלים ביניהם, אף שהשני היה מועדון פחות יוקרתי.

מועדון הוורד והכתר נותר קיים עד 1745 וקיים את פגישתו האחרונה בטברנת "חצי ירח". בינג'מיני מציין בספרו על ג'ורג' ורטו כי המפגשים והמסיבות השנתיות של סנט לוק ושל מועדון הוורד והכתר הגיעו לסיומם הסופי בשנת 1745.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים בריטים
וילמוש קומלוש

וילמוש קומלוש (במקור קליין, בהונגרית: Komlós Vilmos; שולה,<ref>Helyesírása vitatott</ref> 29 בינואר 1893<ref></ref> – בודפשט, 27 בפברואר 1959)<ref>[https://www.familysearch.org/ark:/61903/3:1:S3HT-D4M7-WKS?i=44&cc=1452460 Halálesete bejegyezve a Bp. XI. kerületi állami halotti akv. 206/1959. folyószáma alatt]</ref> היה שחקן יהודי-הונגרי. אחת הדמויות הקלאסיות של מערכוניו של לאסלו ודנאי בשם האצ'ק ושאיו שהוצגו ביחד עם ינה הרצג במשך כמעט שלושה עשורים<ref>Az első opust 1928-ban mutatták be – egyes források szerint az évszám: 1929 – Nagy Endre kabaréjában, a Terézkörúti Színpadon.</ref>.

== ביוגרפיה ==
וילמוש קליין נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף קליין, בעל בית מרזח ושל רגינה מייסנר. הוא פגש את בלה שאלאמון בהופעה של להקת חובבים ושאלאמון עודד אותו להצטרף לקבוצה. קומלוש היה תלמיד בית הספר למשחק של סידי ראקושי ואז בגיל תשע עשרה כבר היה בחוזה בסובוטיצה. ארבע שנים מאוחר יותר, בפץ' ואחר כך בתיאטרון האופרטה של בודפשט. הוא עבד גם כמנהל בנק תקופה קצרה. תחנתו האחרונה בעיר שדה הייתה בעיר בקשצ'בה. לאחר מכן, היה חבר בכמה במות קברט מרכזיות בבודפשט כמו: "במת בולוואר טרז" (Terézkörúti Színpad), "קברט פודיום" (Pódium Kabaré), "וריאטה קמרי" (Játékszín (Budapest)) "קומדיה"<ref>A Komédiában hasbeszélőként működött.</ref>. בשנת 1934 העבר למשך שנה לתיאטרון קיראי שלא היה תיאטרון קומדיה.

אין בקורותיו נתונים בתקופת השואה, וקרוב לוודאי לא הופיע באף תיאטרון בשל יהדותו. לאחר 1945 הגיע שוב לקברט פודיום, ואחריו "ורייטה העם". בשנת 1951 חתם חוזה בתיאטרון הבמה העליזה שזה עתה הוקם. גם הופעתו האחרונה הייתה שם - עבור אלה מתחת לגיל 120 - ב-19 בינואר 1959 ביחד עם שחקנים ידועי שם מהשורה הראשונה כמו ינה הרצג, בלה שאלאמון, לאסלו קזל, יוז'ף מארקוש (אלפונזו), אישטוואן רוז'וש, הדי ז'ולנאי ודורוטיה גצי.

אשתו הייתה השחקנית אירמה פינטר, לה נישא בשנת 1916 בסובוטיצה. ילדיו -יוצי קומלוש ואנדראש קומלוש<ref>Fiával, tizenhárom alkalommal szerepelt azonos előadásban.</ref> - המשיכו במקצוע המשחק.

ספר זיכרונו העליז הופיע בשנת 1940 בהוצאת קלאס בשם "איפה היה, איפה לא היה ....".

בשנת 1982, יצאו על תקליט אחד עשרה מערכונים שלו מתוך האצ'ק ושאיו שנכתבו במקור על ידי לאסלו ודנאי<ref>LPX 16641</ref>.

את הפופולריות הנצחית של וילמוש קומלוש ניתן לייחס לדמותו של שאיו, שהכה בשולחן השיש בבית קפה כדמות של שחקן אופי מעולה.

== מתפקידיו ==
=== בתיאטרון ===
מספר הופעותיו בהצגות בכורה שנרשמו במאגר התיאטרון (1946–): 33<ref>2011. április 6.-i lekérdezés</ref>
<div class="mw-content-ltr">
* Eugène Labiche: Florentini kalap (Dalabert) המגבעת מפירנצה
* Alekszandra Brustein: Tamás bátya kunyhója (Gordon) אוהל הדוד טום
* Goetz: Erényes otthon (Tiszteletes)
* Molière:
** Urhatnám polgár (Jourdain)
** Képzelt beteg (Argan) החולה המדומה
* Fejér István–Csizmarek Mátyás: Bukfenc (A papa)
</div>

=== בסרטים ===
<div class="mw-content-ltr">

</div>

== לקריאה נוספת ==
* [http://mek.niif.hu/02100/02139/html/sz13/498.html לקסיקון תיאטרון הונגרי]
* מאגר התיאטרון. המוזיאון הלאומי והמכון להיסטוריה של התיאטרון
* עורך לקסיקון הומור: מיקלוש קפושי 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
<div class="mw-content-ltr">

</div>

קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים הונגרים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1893
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1959
ויל-או'-דה-ויספ

ציור שמן משנת 1882 של ויל-או'-דה-ויספ, מאת ארנולד בוקלין.
על פי הפולקלור, ויל-או'-דה-ויספ או ויל-או-ויס (באנגלית: will-o'-the-wisp; "ויל נושא אבוקת הקש") הוא אור רפאים אטמוספירי שנצפה על ידי מטיילים בלילה, במיוחד מעל מקומות כמו ביצת כבול, ביצה או ביצת עשב. התופעה ידועה באמונות העממית האנגלית, בפולקלור האנגלי ובחלק גדול מהפולקלור האירופי, לו יש מגוון שמות כמו: "ג'ק-או-לנטרן", "פנס נזיר", "הינקיפאנק" ו"פנס האבי".

יש שאומרים שהדבר מטעה מטיילים בכך שהוא דומה למנורה או פנס; הדבר יוצר הטעייה שגורמת למטיילים להתבלבל בדרך.<ref></ref> בספרות, ויל-או'-דה-ויספ מתייחס באופן מטפורי לתקוות שווא שכן, המטייל חושב שמדובר באור שנועד להדריך אותו לאן ללכת, בעוד האור לא באמת קיים ומוביל אותו אל הלא נודע ולפעמים לתוך סכנות.<ref></ref>

ויל-או'-דה-ויספ מופיע בסיפורי עם ובאגדות מסורתיות של מדינות ותרבויות רבות.

== אטימולוגיה ==
המונח מגיע מהמילה "wisp", אבוקת קש. בנוסף, יש קשר ישיר גם לג'ק-או-לנטרן; עששית העשויה מדלעת או לפת שרוקנו מתוכנם, כאשר פרצוף מפחיד נחתך בצידן האחד ונר דולק מאיר בתוכם.<ref></ref>

בארצות הברית, התופעה מכונה לעיתים קרובות כ"אורות אימה", "אורות רפאים" או "כדורים" (הכוונה לגלגל העין). הדבר נהגה על ידי פולקלוריסטים וחובבי פאראנורמלים.<ref name="Wagner"></ref><ref name="Floyd"></ref><ref></ref>

== הסברים טבעיים ==
במדע המודרני מקובל באופן כללי שוויל-או'-דה-ויספ (ignis fatuus) נגרם על ידי חמצון של פוספין (PH<sub>3</sub>), דיפוספאן (P<sub>2</sub>H<sub>4</sub>) ומתאן (CH<sub>4</sub>). תרכובות זו, שמיוצרות על ידי ריקבון אורגני, עלולה לגרום לפליטת פוטונים. מכיוון שתערובות פוספין ודיפוספאן מתלקחות באופן טבעי במגע עם החמצן באוויר, יש צורך בכמויות קטנות ממנו כדי להצית את המתאן, שביחד יוצרים את המחזה המדובר.<ref name="roels2001"></ref>

יתר על כן, הזרחן מייצר חומר שנקרא זרחן פנטוקסיד כתוצר לוואי והדבר יוצר חומצה זרחתית במגע עם אדי מים, מה שגורם לתופעה להיות מלווה ב"לחות צמיגה".
==ראו גם==
*פאטה מורגנה
*מיראז'
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולקלור
קטגוריה:חיים לאחר המוות
קטגוריה:ליל כל הקדושים
קטגוריה:תופעות אופטיות אטמוספיריות
רוברט מנדל

רוברט מנדל (באנגלית: Robert Mundell; 24 באוקטובר 1932 - 3 באפריל 2021) היה כלכלן קנדי. זוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 1999 "על הניתוח של מדיניות מוניטרית ופיסקלית תחת משטרים שונים של שער חליפין ועל הניתוח של אזורי מטבע אופטימליים". מנדל נחשב גם ל"אבי האירו", לאחר שעוד בשנות ה-60 הגה את הרעיון על מטבע אירופי אחיד. למרות זאת, כעשורים מאוחר יותר התנגד מנדל לאיחוד כלכלי מוחלט מדי בין מדינות האיחוד.

== ביוגרפיה ==
מנדל נולד בשנת 1932 בקינגסטון שבפרובינציית אונטריו. את התואר הראשון בכלכלה למד מנדל באוניברסיטת קולומביה הבריטית בוונקובר ואת התואר השני סיים באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל. הוא למד גם בבית הספר לכלכלה של לונדון וב, שם סיים את הדוקטורט בשנת 1956. בשנים 1965–1972 לימד באוניברסיטת שיקגו. בשנת 1989 הוא מונה גם לפרופסור באוניברסיטת מקגיל. בתקופה זו ייעץ לגופים רבים ובהם האומות המאוחדות, הבנק העולמי, הנציבות האירופית, מועצת הנגידים של הפדרל ריזרב, מחלקת האוצר של ארצות הברית וממשלות רבות.

בשנת 1992 קיבל מנדל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם הסורבון. בשנת 2002 קיבל מנדל את מסדר קנדה. בשנת 2006 קיבל מנדל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ווטרלו. מנדל כיהן כפרופסור באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטה הסינית בהונג קונג.

נפטר ב-3 באפריל 2021.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לכלכלה
קטגוריה:כלכלנים קנדים
קטגוריה:זוכי פרס נובל קנדים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה הבריטית
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ווטרלו
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1932
קטגוריה:קנדים שנפטרו ב-2021
בן קופר

בן קופר (באנגלית: ) היא חברה אמריקאית שמשרדיה הראשיים היו נמצאים בברוקלין, ארצות הברית בין שנת 1937 לשנת 1991 ועברו בהמשך לגרינסבורו שבקרוליינה הצפונית. החברה עיצבה, ייצרה והפיצה תחפושות ואביזרים, בייחוד של ליל כל הקדושים. בשנת 1992, הפסיקה את פועליה ונרכשה על ידי .<ref></ref>

== היסטוריה ==
המייסד בן קופר נולד בלואר איסט סייד בניו יורק בשנת 1906. למרות שאביו היה מסעדן, קופר למד חשבונאות ורצה קריירה ככותב שירים לפני שהקים עסק של תחפושות בשנת 1927. קופר עיצב תחפושות וסטים עבור מועדון הכותנה בהארלם וכמה מהדורות של שיגיונות זיגפלד.<ref name=":0"></ref>

בשנות השלושים עקב השפל הגדול ועקב דברים נוספים, הפך ליל כל הקדושים לחג פופולרי יותר ובעקבות כך הקים קופר את בן קופר בע"מ בברוקלין, ניו יורק, בשנת 1937.<ref name=":0" />

== אספנות ==
מוצרים מתוצרת בן קופר בע"מ הפכו ל"פרטי אספנות" שתוארו כ"מבוקשים ביותר". בשנת 2002, הצלם פיליס גלמבו פרסם את Dressed for Thrills: 100 Years of Halloween Costumes & Masquerade; ספר לימוד וצילום ובו חלק מהתלבושות שיוצרו על ידי בן קופר, בע"מ.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיצוב תלבושות
קטגוריה:חברות ביגוד אמריקאיות
קטגוריה:חברות אמריקאיות שנסגרו
קטגוריה:ליל כל הקדושים
קטגוריה:הוקמו ב-1937