OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מפרצון קריסטל

מפרצון קריסטל או מצר קריסטל (באנגלית: Crystal Sound) הוא מצר ים או מפרצון בחוף גרהאם - חוף בארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.

המפרצון ממוקם בין החלק הדרומי של איי ביסקו לבין חופי ארץ גרהאם.

מצר הים שבין כף אוונסן לכף לבלון מהווה את הגבול הצפוני של המפרצון(את פתחו של המצר), ונקודת הולדפאסט, האי רו, האי ליאר ואיי סילאר מהווים את הגבול הדרומי של המצר.

== היסטוריה ==

שמו של המצר ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.

השם ניתן בשל העובדה שאתרים רבים בשטח המפרצון (איים, קבוצות איים, שוניות, מדפי קרח) נקראים על שם חוקרים שחקרו את המבנה של גבישי הקרח.

באנגלית "קריסטל" משמעו "גביש". מצפון למפרצון שמות של אתרים רבים נקראים על שם פיזיולוגים.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">• Piñones, Andrea & Hofmann, Eileen & Dinniman, Michael & Klinck, John. (2011), [https://www.researchgate.net/publication/252693980_Lagrangian_simulation_of_transport_pathways_and_residence_times_along_the_western_Antactic_Peninsula Lagrangian simulation of transport pathways and residence times along the western Antactic Peninsula], Deep-sea Research Part Ii-topical Studies in Oceanography - DEEP-SEA RES PT II-TOP ST OCE. 58. 1524-1539. 10.1016/j.dsr2.2010.07.001</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=3383&fid=antgeo_106 מידע כללי]
* [https://web.archive.org/web/20210602225725/https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:3383 מפרצון קריסטל] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://mapcarta.com/25609068 מפת אזור מפרצון קריסטל]
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=3383&fid=antgeo_106 תצלום לוויין של אזור מפרצון קריסטל]

== הערות שוליים ==

קריסטל
קריסטל
קריסטל
יהודה הלוי ברבי הלל

רבי יהודה הלוי ברבי הלל היה פייטן שחי בארץ ישראל או בסביבתה, בתקופה הפייטנות המזרחית המאוחרת, כנראה במאה ה-11. פיוטים שכתב נתגלו בגניזת קהיר בידי מנחם זולאי. הביאה לפרסומו (היחסי) העובדה שכתב פיוטים לט"ו בשבט, והיותו הפייטן הידוע הראשון שחיבר קרובות מיוחדות למועד זה.

מבחינת סגנונו, ניתן לשייך אותו לבית המדרש של תלמידי רבי אלעזר ברבי קליר, ובאופן ספציפי יותר, יש דמיון בין סגנון כתיבתו לסגנון הכתיבה של רבי פינחס הכהן בן יעקב מכפרא, בן המאה השמינית לערך. עם זאת, בכמה ממליצותיו נראה שהוא הושפע מרבי יוסף אבן אביתור, ולכן קבע זולאי שאי אפשר להקדימו לשנת 1000. בשל כך, מקובל לשייך אותו למאה ה-11.

==פיוטיו==
לא שרדו פיוטים רבים שלו. בגניזה נמצאו עד כה שתי קרובות שלו לט"ו בשבט, קרובה אחת ליום חול, כמה קטעי יוצר לאבל, יוצר לפורים ופיוט ברכת המזון לפורים. בנוסף, שולמית אליצור העלתה את ההשערה שקדושתא גדולה לשבת ראש חודש, החתומה "יהודה לוי", שייכת לרבי יהודה ברבי הלל.

שתי קרובותיו לט"ו בשבט הן המקור הקדום ביותר לציונו של ט"ו בשבט כמועד חגיגי, מלבד המשמעויות ההלכתיות הטכניות שלו כמסמל את מעבר השנה לעניין מצוות התלויות בארץ. זולאי העלה את ההשערה כי הקרובות, המתבססות על חומר מדרשי, מעידות על קובצי דרשות לט"ו בשבט שלא הגיעו לידינו. יצוין כי מלבד שתי קרובות אלה נודע רק עוד פיוט אחד מתקופה זו שיועד לט"ו בשבט, וכנראה המנהג לציין את ט"ו בשבט כמועד חגיגי היה נחלתן של קהילות מועטות בלבד. מעיון בשתי הקרובות עולה ההשערה כי המניע לציין את ט"ו בשבט במיוחד הוא הימצאו בלב עונת הגשמים ובשל כך היותו הזדמנות נוספת לבקש על הגשמים.

==לקריאה נוספת==
* מנחם זולאי, "ר' יהודה הלוי שאינו ר' יהודה הלוי", בתוך: הנ"ל, ארץ ישראל ופיוטיה, עורך: אפרים חזן, הוצאת מאגנס תשנ"ו, עמ' 198–213. ([https://forum.otzar.org/download/file.php?id=55486 להורדה], מפורום אוצר החכמה) [הדפסה ראשונה: ארץ ישראל ד (תשט"ז), עמ' 138–141.]

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פייטני ארץ ישראל
קטגוריה:התקופה הערבית בארץ ישראל
קטגוריה:גניזת קהיר
יחסי טרנסניסטריה–רומניה

יחסי רומניה–טרנסניסטריה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית, המוכרת בינלאומית כחלק ממולדובה, לרומניה. רומניה אינה מכירה בעצמאותה של טרנסניסטריה.

==היסטוריה==
במהלך שנות התשעים תמכו כמה ממשלות ברומניה ברעיון של איחוד עם מולדובה. רבות מההצעות לא היו כוללות את טרנסניסטריה. במהלך מלחמת טרנסניסטריה (1992), סיפקה רומניה למולדובה תמיכה צבאית נגד טרנסניסטריה. בנוסף, משרד החוץ הרומני עסק בפעולות דיפלומטיות לסיום פעולות האיבה.

בשנת 2010 הסכימה ממשלת רומניה להשתתף במערכת ההגנה מפני טילים של נאט"ו. כתגובה הציעה ממשלת טרנסניסטריה פריסה של טילי איסקנדר לטווח בינוני בטרנסניסטריה. שלוש שנים לאחר מכן, מומחים ראו כי תרחיש זה אינו סביר.

בשנת 2016, משרד העיתונות של משרד החוץ של טרנסניסטריה מחה על חדירתם לכאורה של חדירת מטוסים רומניים למרחב האווירי הטרנסניסטרי.

בשנת 2017 ביקרו עיתונאים מכמה אמצעי תקשורת רומניים בטירספול וראיינו את שר החוץ הטרנסניסטרי.

רומניה היא שותפת הייצוא השלישית בגודלה בטרנסניסטריה.

בשנת 2019 אמר נשיא טרנסניסטריה ואדים קרסנוסלסקי כי מבחינתו "אוקראינה, רוסיה ומולדובה רלוונטיות יותר מרומניה".

בטרנסניסטריה, רומניה נתפסת באופן מסורתי כאויבת.

==ראו גם==
* יחסי מולדובה–רומניה
יחסי אוקראינה–טרנסניסטריה

יחסי אוקראינה–טרנסניסטריה הם מערכת היחסים הבילטרלית בין אוקראינה לרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית. אוקראינה אינה מכירה רשמית בעצמאות טרנסניסטריה. אף על פי כן, היא מקיימת עימה מגעים במישור הפוליטי, התרבותי והכלכלי.

==היסטוריה==
בשנת 1924 הוקמה הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה בתוך הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, עד 1940, שטח שכיום נקרא טרנסניסטריה.

==יחסים מודרניים==
היחסים בין טרנסניסטריה לאוקראינה השתנו מספר פעמים, בהתאם למדיניות החוץ של הממשלה בקייב. באופן כללי, אוקראינה מתיימרת לשמש כ"חלון הראשי של טרנסניסטריה לעולם החיצון". נכון להיום, כ-29% מאוכלוסיית טרנסניסטריה היא אוקראינית מבחינה אתנית.

ביוני 1992, נשיא אוקראינה דאז, ליאוניד קרבצ'וק, אמר כי אוקראינה תבטיח את עצמאותה של טרנסניסטריה למקרה של איחוד מולדבני-רומני. בחשאי ניהלו השלטונות האוקראינים משא ומתן עם ממשלת טרנסניסטריה במטרה לאיחוד בין שתי המדינות.

ב-2001 ביקשו נציגי האיחוד האירופי ממשלת אוקראינה לסגור את הגבול שלה עם טרנסניסטריה. ממשלת אוקראינה התעלמה מבקשות אלה.

בקיץ 2006 ביקר שר החוץ האוקראיני בוריס טרסיוק בטרנסניסטריה, אך לא נפגש עם פקידי ממשלה מקומיים. ביקור זה הופרע על ידי מפגינים אנטי-מערביים.

במהלך כהונתו של ויקטור ינוקוביץ' בשנים 2010–2014, אוקראינה תמכה בעמדה הרוסית כלפי טרנסניסטריה. היא תמכה בטקטיקה של צעדים קטנים ליישוב הסכסוך בטרנסניסטריה. היברומאידאן בשנת 2014, השפיע כלכלית על טרנסניסטריה, ולאחר עליית פטרו פורושנקו לשלטון, השתנתה לרעה העמדה האוקראינית כלפי טרנסניסטריה. פורושנקו אמר כי טרנסניסטריה אינה מדינה ריבונית, אלא שמו של אזור לאורך גבול אוקראינה-מולדובה. בשנת 2017 אמר נשיא טרנסניסטריה, ואדים קרסנוסלבקי, כי על אוקראינה וטרנסניסטריה לשקם את היחסים ביניהם.

==ראו גם==
* יחסי אוקראינה–מולדובה

==קישורים חיצוניים==
מיי בייבי

מיי בייבי הוא מתחם קניות למוצרי ילדים הכולל פארק שעשועים בירכא.

==רקע==
בשנת 1996 הקים ג'ס כנעאן חנות בגודל 90 מ"ר למוצרי תינוקות. שלוש שנים לאחר מכן נכנס לעסק גם אחיו וויסאם כנעאן. כעבור שנה וחצי עבר העסק עבר למיקומו הנוכחי וגדל ל-300 מ"ר וביחד קידמו את ההתפתחות וההרחבה שלה עד לגודלה כיום. גודל של הקומפלקס כיום הוא 20,000 מ"ר.

המתחם כולל חנויות במתכונת של חנות בתוך חנות. בקומה העליונה פארק שעשועים גדול ומקורה, המשתרע על 5000 מ"ר.

בשנת 2019 נפתח האתר לקניות אונליין של המתחם.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירכא
קטגוריה:ישראל: מרכזי קניות
יחסי טרנסניסטריה–רוסיה

יחסי טרנסניסטריה–רוסיה (ברוסית: Российско-приднестровские отношения) הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית לבין הפדרציה הרוסית. רוסיה אינה מכירה רשמית בעצמאותה של טרנסניסטריה; עם זאת, רוסיה מקיימת מגעים עם טרנסניסטריה בתחום המדיני, הצבאי, התרבותי והכלכלי.

==היסטוריה==
מדינת טרנסניסטריה נוצרה על ידי אליטות כלכליות מקומיות עם יחסים מיוחדים עם המרכז הפוליטי הסובייטי ואחר כך הרוסי.

בתקופת שלטונו של איגור סמירנוב (1991–2011) שימור יחסים טובים עם רוסיה היה בראש סדר העדיפויות של מדיניות החוץ הטרנסניסטרית. רוסיה חברה במתכונת 5+2 (יחד עם טרנסניסטריה, מולדובה, אוקראינה והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, ועם ארצות הברית והאיחוד האירופי כמשקיפות) לניהול משא ומתן על הסדר הסכסוך בטרנסניסטריה שהוקם בתקופת שלטונו של סמירנוב. אולם בתום כהונתו של סמירנוב דחקה טרנסניסטריה את החשיבות לרוסיה.

במהלך ביקורו בקייב בשנת 2010 אמר הנשיא דמיטרי מדבדב כי הוא תומך ב"מעמד מיוחד "לטרנסניסטריה ומכיר בתפקידו החשוב והמייצב של הצבא הרוסי". בתחילת העשור השני של המאה ה-21 העריכו מומחים כי רוסיה מכוונת ל"טייוואניזציה" של טרנסניסטריה.

בשנת 2021 ביקר שר החוץ הטרנסניסטרי ויטאלי איגנטיב ברוסיה ונפגש עם נציג מטעם משרד החוץ הרוסי. במהלך שיחתם דנו שני הנציגים בתחומים שונים של יחסי רוסיה-טרנסניסטריה, כולל מגפת COVID-19 בטרנסניסטריה.

==יחסים קונסולריים==
בשנת 2012, רוסיה פתחה קונסוליה בטרנסניסטריה, למרות מחאות ממשלת מולדובה. למרות זאת, רוסיה לא הכירה בטרנסניסטריה כמדינה עצמאית.

בשנת 2017 פתחה טרנסניסטריה לשכה זמנית במוסקבה. אלכסנדרו קרמן, סגן נשיא לשעבר בטרנסניסטריה (1990–2001) ושר החוץ לשעבר של הרפובליקה העממית של דונצק (2014), הוביל את הלשכה, שנסגרה זמן קצר לאחר מכן. שנתיים לאחר מכן נפתחה בלשכה דיפלומטית רשמית של טרנסניסטריה במוסקבה. מאוחר יותר באותה שנה, ממשלת טרנסניסטריה ביקשה מהרשויות הרוסיות אם הן יכולות להוציא דרכונים ומסמכים אחרים בלשכה הדיפלומטית. הלשכה ממוקמת ברחוב פוברסקאיה ומבלת כיום על ידי ליאוניד מנקוב, סגן נשיא איגוד עורכי הדין של הפדרציה הרוסית.

==ראו גם==
*יחסי מולדובה–רוסיה

==קישורים חיצוניים==
יחסי דרום אוסטיה – טרנסניסטריה

יחסי דרום אוסטיה-טרנסניסטריה (ברוסית: Приднестровско-югоосетинские отношения) הם היחסים הדו-צדדיים בין דרום אוסטיה והרפובליקה המולדובנית הפרדנסטרובית (טרנסניסטריה). דרום אוסטיה מוכרת על ידי חמש מדינות חברות באו"ם וטרנסניסטריה על ידי אף אחת. היחסים הדו-צדדיים הם בעיקר סמליים.

==היסטוריה==
במהלך שנות התשעים, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים. בתקופת שלטונו של איגור סמירנוב בטרנסניסטריה (1991–2011) שתי המדינות פיתחו יחסים הדוקים. בשנת 2006 חתמו נציגי שתי המדינות על אמנת ידידות, שיתוף פעולה ותמיכה הדדית וכן הצהרה על הקמת קהילה לדמוקרטיה וזכויות אומות. בשנת 2012, נציגים של הכוחות המזוינים של דרום אוסטיה חתמו על הסכם שיתוף פעולה עם נציגי הכוחות המזוינים של טרנסניסטריה והכוחות המזוינים האבחזים בסוחומי. ההסכם נועד לחזק את הביטחון הצבאי, אספקת מידע הדדי על האתגרים והאיומים על הביטחון הלאומי, היושרה הטריטוריאלית והריבונות.

באופן קבוע, נציגי שתי המדינות מבקרים במדינות האחרות. לדרום אוסטיה יש שגרירות בטירספול ולטרנסניסטריה משרד ייצוג בצחינוואלי. באופן קבוע, שתי מדינות משרדי החוץ מחליפות פתקים דיפלומטיים.

==ראו גם==
*יחסי טרנסניסטריה–רוסיה
*יחסי אבחזיה–דרום אוסטיה
יחסי אבחזיה–נאורו

יחסי אבחזיה–נאורו מתייחסים ליחסים הבילטרליים בין אבחזיה לנאורו. בין המדינות נוצרו יחסים ב-14 בדצמבר 2009, לאחר מלחמת גאורגיה–רוסיה ב-2008, שגרמה לאבחזיה לקבל הכרה בינלאומית חלקית.

==הכרה וכינון יחסים דיפלומטיים==
נאורו הפכה לחברת האו"ם הרביעית שמכירה ומקים יחסים דיפלומטיים עם אבחזיה כמדינה עצמאית ב-15 בדצמבר 2009. באותו יום, נחמם הסכם הכרה בין שר החוץ של אבחזיה, סרגיי שמבה, ושר המסחר והחוץ של נאורו, קירן קאקה.

==פגישות בין גורמים רשמיים==
נציגי נאורו נכחו כמשקיפים בבחירות לנשיאות באבחזיה ב-26 באוגוסט 2011.

ב-18 בספטמבר 2012, שגריר אבחזיה ברוסיה איגור אחבה נפגש עם נשיא נאורו, ספנט דאבידו במוסקבה ודן עימו בשיתוף פעולה עתידי. ב-7 בנובמבר 2013 נפגש אחבה במוסקבה עם יורשו של דאבידו בארון ואקה ודן בהסכמים שייחתמו בין אבחזיה לנאורו.

בין התאריכים 18 ל-20 באפריל 2015 ביקרה משלחת מנאורו באבחזיה בראשות סגן הנשיא דייוויד אדאנג. הוא דן בחתימת שלושה הסכמים על שיתוף פעולה ומינויו של קונסול כבוד של נאורו באבחזיה.

בין התאריכים 27–29 בספטמבר 2015, לודוויג סקוטי, יו"ר הפרלמנט של נאור, ביקר באבחזיה ביום השנה ה-23 ליום הניצחון במלחמת אבחזיה בשנים 1992–1993 בסוחומי שבאבחזיה.

ב-29 בספטמבר 2016, במהלך ביקור באבחזיה של משלחת בראשות יו"ר הפרלמנט של נאור סיריל בורמן, חתמו שתי המדינות על הסכם ידידות ושיתוף פעולה.

לאחר ביקור תדיר ופגישה עם שר החוץ של הפדרציה הרוסית, סרגיי לברוב בסוצ'י ב-22 בנובמבר 2017, ביקר בארון ואקה,אז נשיא נאורו, באבחזיה עד 23 בנובמבר. הוא היה ראש הממשלה הלא-רוסי הראשון שביקר באבחזיה. שתי המדינות הסכימו להגדיל את הקשר ההדדי ברמה הגבוהה יותר הן ברפובליקה של נאורו והן ברפובליקה של אבחזיה.

לרגל חמישים שנות עצמאות נאורו ב-31 בינואר 2018, משלחת מאבחזיה שהצטרפה עם משלחת מדרום אוסטיה ביקרה בהזמנה מממשלת נאורו בהזדמנות זו ב-27 בינואר עד 4 בפברואר 2018. שר החוץ האבחזי, דאור קוב נפגש עם הנשיא ואקה. כמה מסמכים דו-צדדיים נחתמו בין שר החוץ והממשלה של אבחזיה לפרלמנט נאורו ב-1 בפברואר 2018 בין סעיד חראזיה וסיריל בורמן במשרד הפרלמנט של נאורו.
יוהאן נפומוק בק

יוהאן נפומוק בק (בהונגרית: Beck János Nepomuk; 5 במאי 1827 – 9 באפריל 1904) היה זמר אופרה (בריטון) יהודי-הונגרי. אביו של זמר האופרה יוזף בק.

== ביוגרפיה ==
יוהאן נפומוק בק נולד בעיר פשט במשפחה יהודית ממוצא גרמני. הוא עסק בפיתוח קול לצד לימודי משפטים. בשנת 1846 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיאטרון הגרמני של העיר פשט. בשנה שלאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בחו"ל בווינה ולאחר מכן הופיע בהמבורג, ויסבאדן ופרנקפורט. בשנת 1853 חזר לבירת אוסטריה. הוא שר לראשונה שם את תפקיד וילהלם טל באופרה בשם זהה של רוסיני. במהלך שהות נוספת בווינה הוא הופיע באופרה המלכותית דאז, ה-Theatre am Kärntnertor או Kärntnertortheater (תיאטרון שער הקרינתיים) שהיה תיאטרון יוקרתי בווינה במהלך המאות השמונה עשרה והתשע עשרה. התואר הרשמי שלה היה Kaiserliches und Königliches Hoftheater zu Wien (תיאטרון הקיסר והמלוכה המלכותי של וינה). בשנת 1862 זכה בתואר "זמר חצר". בשנת 1869 הופיע בפתיחת האופרה החדשה של וינה. בשנת 1885 "נטרפה עליו דעתו" ובכך הסתיימה הקריירה שלו. תחילה אושפז במוסד רפואי ולאחר מכן עבר לגור בברטיסלאבה עד סוף ימיו. בנו ויתר על הקריירה שלו כדי לטפל באביו, אך מת ב-1903 שנה לפני אביו שנפטר בברטיסלאבה ב-1904.

== תפקידיו ==
* בטהובן: פידליו – דון פיזארו
* בליני: הפוריטנים של סקוטלנד – סר ריצ'רד פורת
* קרוביני: חבית המים – מיכאלי
* דוניצטי: לוצ'יה די למרמור – הלורד הנרי אשטון
* דוניצטי: לוקרציה בורג'ה – אלפונסו
* דוניצטי: בליסריו – תפקיד כותרת
* גולדמארק: מלכת שבא – שלמה המלך
* מאיירבר: האישה האפריקאית – נלוסקו
* מאיירבר: כוכב הצפון – פיטר הגדול
* מוצרט: דון ג'ובאני – תפקיד ראשי
* מוצרט: חליל הקסם – כומר זקן
* רוסיני: וילהלם טל – תפקיד ראשי
* ורדי: ריגולטו – תפקיד ראשי
* וגנר: לוהנגרין – טלרמונד

== לקריאה נוספת ==
* [https://web.archive.org/web/20160304203256/http://hosting.operissimo.com/triboni/exec?method=com.operissimo.artist.webDisplay&id=ffcyoieagxaaaaaaxyxl&xsl=webDisplay&searchStr=Beck%20Johann%20Nepomuk Operissimo.com]
* [http://www.musiklexikon.ac.at/ml/musik_B/Beck_Familie.xml Oesterreichisches Musiklexikon]
* [http://www.biographien.ac.at/oebl_1/60.pdf Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950]
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. [http://mek.oszk.hu/04000/04093/html/0105.html יוהאן נפומוק בק]
* פטר וארנאי. [http://mek.oszk.hu/06600/06654/html/04.htm לקסיקון האופרה]
* [http://resolver.pim.hu/auth/PIM45653 מוזיאון הספרותי פטפי]

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:זמרי אופרה יהודים הונגרים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:ילידי 1827
קטגוריה:נפטרים ב-1904
בסיס ליפצק

בסיס ליפצק, רשמית מרכז התעופה ליפצק (ברוסית: Ли́пецкий а́виаце́нтр) הוא בסיס של כוחות האוויר והחלל הרוסיים, אשר משמש כבסיס צבאי וכולל בית ספר לתעופה שמכשיר מחדש את אנשי הטיסה וההנדסה של יחידות הקרב האוויריות, כמו גם פיתוח ויישום של שיטות לשימוש קרבי במערכות תעופה. יחידה 62632 ממוקמת בבסיס זה.

השם המלא הרשמי הוא המרכז להכשרת אנשי תעופה ויחידות מבדק צבאיות של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית על שם צ'קלוב (ברוסית: центр подготовки авиационного персонала и войсковых испытаний Министерства обороны РФ имени В. П. Чкалова).<ref>[http://structure.mil.ru/structure/forces/air/lac/history/his.htm История Липецкого авиацентра : Министерство обороны Российской Федерации]</ref> מספר יחידות חיל האוויר הרוסי ממוקמות בשדה התעופה ליפצק-2, הממוקם במרחק 8 קילומטרים מערבית למרכז העיר ליפצק. בבסיס חונים מספר רב של מטוסי קרב שהושבתו המיועדים לחריטה: Su-24, Su-27, MiG-23, MiG-27, MiG-29, MiG-31.<ref>яндекс карты 39.450411,52.637743</ref><ref>google earth 52°38’05.27" С 39°27’08.59" В</ref> נוסף למסלול טיסה פעיל מבטון, בבסיס ישנו מסלול בטון ישן המשמש כאזור חניה ומסלול הסעה.<ref></ref>

בשנות ה-20 של המאה ה-20 במקום פעל בית ספר לטייסים גרמנים אותה סיימו מעל ל-100 גרמנים שבהמשך נקלטו בלופטוואפה.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Bundesarchiv_RH_2_Bild-02292-207,_Russland,_Lipezk,_Flugzeuge_Fokker_D._XIII.jpg|200x200 פיקסלים|מפציצי Fokker D.XIII בליפצק, שבזמן מלחמת העולם השנייה היה תחת כיבוש נאצי ושימש כבית הספר לתעופה של הלופטוואפה.
קובץ:Aviacenter_Lipetsk.jpg|191x191 פיקסלים|סמל מרכז התעופה ליפצק
קובץ:Пилотажная_группа_Соколы_России.JPG|150x150 פיקסלים|מרכז ליפצק הכשיר את הצוות האווירובטי "בזי רוסיה", שמטוסיהם טסו מעל מוסקבה בסלון האווירי של מוסקבה, 2009.
קובץ:Falcons_of_Russia_aerobatic_team_Su-27_2.jpg|

</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://structure.mil.ru/structure/forces/air/lac/history/his.htm מרכז התעופה ליפצק באתר משרד ההגנה הרוסי]
* [https://web.archive.org/web/20050325054750/http://www.lipetsk.ru/town/kraeved/li02soro.html בית ספר סודי לטיסה בליפצק]
* [http://www.airwar.ru/history/av2ww/axis/lipetsk/lipetsk.html עקבות רוסיים בהולדת הלופטוואפה], על ההיסטוריה של הבסיס בימי מלחמת העולם השנייה
== הערות שוליים ==

קטגוריה:רוסיה: אקדמיות צבאיות
קטגוריה:מחוז ליפצק
ליפצק
Rīgas Modes

Rīgas Modes היא להקת פופ מלטביה שהוקמה בשנת 2008. הלהקה כוללת חמישה חברים.
== היסטוריה ==
בתחילת דרכה שם הלהקה היה "Komjaunatne" והחל משנת 2014 היא מופיע תחת השם הנוכחי.

זמן קצר לאחר הקמתה בעיירה אוגרה, הלהקה עברה לריגה. בשנת 2012 הם לראשונה הופיעו בציבור בהופעה גדולה. בשנת 2014 הם הוציאו מיני-אלבום שכלל חמש שירים. בשנת 2016 הלהקה הוציא את האלבום הראשון שלה. אלבום זה זכה להצלחה והוענקו לו מספר פרסים לטבים בתחום המוזיקה.

בשנת 2016 הלהקה הוציאה את מיני אלבום השני שלה.

בשנת 2018 הלהקה השתתפה באלבום לזכרו של מרטינש פריימאניס.

ברעיונות להתקשרות חברי הלהקה צינו שסגנון הלהקה הושפע ממספר אמנים ידועים מאירופה וארצות הברית אך גם מלהקות לטביות דוגמת A-Eiropa.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות פופ
קטגוריה:להקות לטביות
אלן אישאם שאט

אלן אישאם שאט (באנגלית: Ellen Isham Schutt : 1873 – 1955) הייתה מאיירת בוטנית אמריקאית בתחילת המאה ה-20 של משרד החקלאות האמריקאי. עבודתה מהווה חלק מאוסף צבעי המים של הספרייה החקלאית הלאומית.

== ביוגרפיה ==
אלן אישאם שאט נולדה ב-15 באפריל 1873 באחוזת אוק גרוב בארלינגטון, וירג'יניה, לפרנסיס גריינג'ר שאט ולאמילי אליזבת תומאס שאט לבית ואליס. היא הייתה אחת משבעה ילדים, עם שני אחים וארבע אחיות.<ref>Wallis, Guy. The Wallis Family of Kent County, Maryland.</ref> הם גדלו במה שהיא כעת צ'רידייל, וירג'יניה, שם קנה אביה אדמה לאחר מלחמת האזרחים.<ref></ref> אביה של אלן רכש בסופו של דבר כמעט 300 דונם באזור וכיום נחשב לאחד ממייסדי צ'רידייל המודרנית.

בשנת 1906, אלן בנתה בית נאו-קלאסי גדול בצ'רידייל שהיה ידוע בשם "אלנווד". הוא נבנה כולו מבטון כהגנה מפני שריפה, ומספרים שהוא היה הבית הראשון באזור שחובר להזנת חשמל.

אלן ואמה התעניינו בגנאלוגיה ויצרו יחד עצי משפחה רבים שלא פורסמו ורישומים אחרים הנוגעים למשפחת ואליס שהועברו לאחר מכן לאגודה ההיסטורית של מרילנד.

ב-1914, השנה שבה נפטר אביה, היא נישאה לוולטר דייוויד בלקברן בפלורידה. נישואים אלה לא החזיקו מעמד, ובשנת 1917 היא נישאה לבן דודה הראשון, תומאס סמית' ואליס (1876–1949), בווירג'יניה.

אלן מתה ב-5 בדצמבר 1955 בווירג'יניה, והיא קבורה בבית הקברות של גני קולומביה בארלינגטון.

== קריירה ==
שאט עבדה עבור משרד החקלאות של ארצות הברית בין השנים 1904 ו-1914, חלק מקבוצת מאיירים שכללו את דבורה גריסקום פאסמור, אמנדה ניוטון, רויאל צ'ארלס סטדמן, ג'יי מריון שול ואלזי לואר פומרוי. במהלך תקופה זו, היא ציירה למעלה מ-700 צבעי מים של פירות ואגוזים.<ref></ref> הנושאים שלה נעו בין פירות נפוצים (תפוחים, אגוזי היקורי) לאקזוטיים (אגוזי קשיו), וציורים לא מעטים מראים נזקי פירות מעובשים, חרקים ומסיבות אחרות. סגנונה המדויק והיבש למדי הביא לצבעי מים שלעיתים נראים יותר כמו רישומים מאשר ציורים.

היא גם עיצבה כמה פירות כתפוחים ואגסים בשעווה כדי להדגים את ההשפעות של אחסון ואריזה ארוכים על פירות.<ref>Rockwell, J.E. Visitors' Guide to the Exhibits of the Bureau of Plant Industry at the Louisiana Purchase Exposition, St. Louis, 1904. Washington, D.C.: Government Printing Office, 1904.</ref> היא תרמה כמה רישומים של דגימות צמחים שנאספו במקסיקו לעבודה של בריטון ורוז על הקקטוסים.<ref>Britton, N.L., and J.N. Rose. The Cactaecae. Vols. III and IV. Washington, D.C.: Carnegie Institute, 1920.</ref>

החל משנת 1911 הזמינה אוניברסיטת קליפורניה את שאט לצייר בצבעי מים את התפוחים המקומיים שמראים נזקים כתוצאה ממצבים הנעים בין מחלות ופגיעות חרקים ועד פגיעה מאחסון. חוקר אחד טוען שסדרה זו של דימויים "היפר-ריאליים" מסתכמת בייצוג מרומז של הרעיון שאין תפוח מושלם או נורמלי - זהו חזון המתאים לשאיפות של עידן מתקדם של שליטה על כוחות טבעיים כמו הריקבון.<ref></ref>

הסדרה המלאה של 286 ציורי צבעי מים שצוירו בין השנים 1911 ל-1915 מוחזקת על ידי אוניברסיטת קליפורניה, דייוויס.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
California lemons fresh picked and cured.jpg
Ellen-Schutt-lemons.jpg
Ellen-Schutt-pecans.jpg
Pomological Watercolor POM00001856.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאיירות אמריקאיות
קטגוריה:ילידות 1873
קטגוריה:נפטרות ב-1955
2020 בקמרון

אירועים בשנת 2020 בקמרון.

== הנהגה ==
* נשיא: פול בייה
* ראש הממשלה: ג'וזף נאוט

== אירועים ==
מתמשך – מגפת הקורונה בקמרון.
* 9 בפברואר – בחירות לפרלמנט הקמרוני. מפלגת העם הדמוקרטי זכתה ב-139 מ-167 מקומות.
* 14 בפברואר – כחלק של משבר אנגלופון נהרגו 21 אזרחים באחד הכפרים.
* 6 במרץ – גילוי ראשון של חולה נגיף הקורונה.
* 24 באוקטובר – כחלק של משבר אנגלופון בוצע התקפה על בית הספר.
* 27 בדצמבר – 37 הרוגים בתאונת אוטובוס.
* 31 בדצמבר – מספר חולי קורונה במידה הגיע ל-26,277 מהם 448 נפטרו.

==קישורים חיצוניים==

קמרון
קטגוריה:קמרון
רויאל צ'ארלס סטדמן

רויאל צ'ארלס סטדמן (באנגלית: Royal Charles Steadman; 23 ביולי 1875 – 6 באוגוסט 1964) היה מאייר בוטני ומעצב פירות שעווה עבור משרד החקלאות של ארצות הברית (USDA) אשר פיתח גם שיטה מוגנת בפטנט לחיזוק דגם הפרי בשעווה.<ref name=":0"></ref>

== חינוך וחיים אישיים ==
רויאל צ'ארלס סטדמן נולד ב-23 ביולי 1875 בפורטלנד, מיין, לאלבן צ'ארלס ואמה פרנסס סטדמן. היה לו אח גדול, ווילי. הוריו נפרדו ואביו התחתן בשנית ועבר לבוסטון, מסצ'וסטס. סטדמן למד אמנות בבית הספר לאמנויות יפות, בוסטון, וכן בבית הספר לאמנות קאולס באותה עיר. הוא המשיך ללמוד עיצוב תכשיטים בבית הספר לעיצוב ברוד איילנד בפרובידנס ולאחר מכן הפך למעצב תכשיטים עבור חברה מסחרית, שם עלה לתפקיד ראש מעצבי התכשיטים. הוא גם למד עיצוב נוף, והוא לימד בבית הספר לעיצוב ברוד איילנד.<ref name=":0" />

סטדמן התחתן עם מיירה ל. פולר בברוקטון, מסצ'וסטס, בשנת 1894. הנישואים לא החזיקו מעמד, ובשנת 1905 התחתן סטדמן שוב, להרייט אלייזה "הטי" בקלי, איתה נולד לו בן, רויאל בקלי סטדמן, ב-1908. גם הנישואים הסתיימו, וב-1933 נישא סטדמן לאשתו השלישית, אתל אוגוסטה רוזנברגר.

== קריירה במשרד החקלאות – USDA ==
סטדמן הצטרף ל-USDA בשנת 1915 כאמן פומולוגי של הלשכה לתעשיית הצמחים, שם היה אחד מקבוצת מאיירים בוטניים נבחרים שכללו את דבורה גריסקום פאסמור, אמנדה ניוטון, אלן אישאם שאט ואלזי לואר פומרוי.<ref>Calhoun, Creighton Lee. Old Southern Apples: A Comprehensive History and Description of Varieties. Chelsea Green Publishing, 2011.</ref> חמש שנים מאוחר יותר הוא קודם לתפקיד אמן בוטני. סטדמן צייר בצבעי מים עדינים ומפורטים בקפידה פירות וירקות, החל מהנפוצים (הדרים, תותים, ענבים, אגסים, שזיפים, אבטיחים) ועד הנדירים (אגוזי קשיו, אבוקדו). רבים מהם נצבעו בשיא הבשלות, אבל הוא גם עשה סדרה שהציגה פירות שניזוקו מהקפאה ואחסון קר. הוא גם הפיק כמה ציורי עט ודיו, קומץ ציורי פרחים (נרקיס, איריס וצבעוני), כמה סצנות היסטוריות, כמה עיצובים לחותמות דואר, ולטובת אמנדה ניוטון, את דיוקן הסבא שלה אייזק ניוטון, שהיה נציב החקלאות הראשון של ארצות הברית.

סטדמן ייצר וצייר גם דגמי פירות שעווה חלולים המציגים את המאפיינים של זנים שונים לרישומי הקבע של משרד החקלאות. <ref></ref> בשנת 1932 הוא רשם פטנט על שיטה לחיזוק דגמי השעווה שלו. כמות קטנה של טיח נוזלי הוזרקה דרך חור לא בולט בפרי (עם חור שני המיועד לשחרור אוויר), ולאחר מכן הפרי סובב במהירות כדי ליצור ציפוי דק דמוי קליפה בחלק הפנימי של הפרי. הדגם. לאחר שהטיח התייבש והחורים טופלו, הדגמים הוכנו. הטיח הנוסף קירב את משקל הדגם לזה של הפרי המקורי, ובכך הוסיף לאמינות התצוגה.<ref></ref>

סטדמן פרש ב-1941, לאחר שהפיק כמעט 900 צבעי מים במהלך 26 שנות הקריירה שלו. בשנת 1943, הוא צייר דיוקן של שר החקלאות האמריקני לשעבר ג'יימס וילסון ונתן את הדיוקן למחלקה לתלייה בקשת וילסון בין בנייני הממשל. <ref></ref>

הוא מת ב-6 באוגוסט 1964 בבנינג, קליפורניה.

הספרייה החקלאית הלאומית של USDA מחזיקה את צבעי המים שלו באוסף צבעי המים הפומולוגי שלה ויש לה גם ארכיון קטן של המסמכים שלו מהתקופה 1923–1928.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:Pomological Watercolor POM00000208.jpg

File:Pomological Watercolor POM00000426.jpg

File:Pomological Watercolor POM00000789.jpg

File:Pomological Watercolor POM00000860.jpg

File:Pomological Watercolor POM00001140.jpg
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1875
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1964
אמנדה ניוטון

אמנדה ניוטון (באנגלית:Amanda Newton : 1860–1943) הייתה מאיירת בוטנית של משרד החקלאות האמריקאי (USDA) שהתמחה בצבעי מים של פירות.

== ביוגרפיה ==
אמנדה אלמירה ניוטון נולדה בסביבות 1860. היא הייתה נכדתו של אייזק ניוטון, הממונה הראשון על משרד החקלאות, שמת כשהיא הייתה ילדה. מאוחר יותר בחייה, עמיתה ב-USDA, רויאל צ'ארלס סטדמן, צייר עבורה את הדיוקן של סבה. <ref></ref>

== קריירה ==
ניוטון עבדה ב- USDA בשנים 1896 עד 1928. זו הייתה תקופה שבה אזורי הפירות העיקריים בארצות הברית רק החלו להתפתח, כאשר חקלאים עבדו עם משרד החקלאות להקמת מטעים להרחבת השווקים. הצילום עדיין לא היה בשימוש נרחב כמדיום דוקומנטרי, ולכן הממשלה הסתמכה על אמנים כמו ניוטון כדי להפיק ציורים מדויקים מבחינה טכנית עבור הפרסומים שלה. ניוטון הייתה אחת מתוך יותר מ-50 מאיירים בוטניים מיומנים שנשכרו בתקופה מוקדמת זו - ביניהם אלסי לואר פומרוי, אלן אישאם שאט, רויאל צ'ארלס סטדמן ודבורה גריסקום פאסמור. ניוטון הייתה אחת הפוריות ביותר, ויצרה יותר מ־1200 ציורים בצבעי מים עבור משרד החקלאות.<ref name=":0"></ref>

יצירות האמנות של ניוטון כיסו מגוון רחב של פירות ואגוזים, בעיקר תפוחים, מהם יש מאות רבות של דוגמאות. יש גם ציורים של תותים, שזיפים, הדרים, אפרסמונים, אבוקדו ודובדבנים, כמו גם פירות שעדיין לא נהוג היה לגדל בארצות הברית כמו שסק ובאובב. רוב צבעי המים שלה מציגים פרי שלם וחצי בצבע מלא; כמה (כגון ציורי תות ודובדבנים) מראים גם עלווה. הסגנון שלה מדויק ומפורט, משלב קווים נמרצים עם צבע עדין.

בנוסף, החל משנת 1896 יצרה ניוטון דגמי שעווה של כ-300 דגימות של פירות שגודלו או נבדקו בארצות הברית. היא יצרה גם דגמי שעווה של פירות עבור ה-USDA ומאוחר יותר הציגה כמה מהם בתערוכת המאה של טנסי ובתערוכת הרכישה של לואיזיאנה ב-1904. <ref>U.S. Department of Agriculture, Report of the Secretary of Agriculture for the Fiscal Year Ended June 30, 1897. Washington, D.C.: Government Printing Office, 1897.</ref> לצורך התערוכה האחרונה, היא יצרה כמה מודלים המראים כיצד תנאי הסביבה, שיטות הגידול ותנאי האחסון משפיעים על מצב הפרי ותכונות השמירה עליו.

הציורים המקוריים של ניוטון נמצאים כעת באוסף צבעי המים הפומולוגיים של הספרייה החקלאית הלאומית של משרד החקלאות.<ref name=":0" />

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:Pomological Watercolor POM00000090.jpg

File:Pomological Watercolor POM00000182.jpg

File:Pomological Watercolor POM00000276.jpg

File:Pomological Watercolor POM00000864.jpg

File:Pomological Watercolor POM00001083.jpg
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:ילידות 1860
קטגוריה:נפטרות ב-1943
סירת קרח

סירת קרח (נקראת באופן מסורתי יאכטת קרח או ספינת קרח) היא כלי שיט הנתמכת במחליקי מתכת ומפרשים לשם החלקה על משטחי קרח. במשך מאות שנים סירות אלה שימושו במדינות קרות בזמן החורף לשם הובלת אנשים וסחורות, וכיום עיקר השימוש בהן הן לצורכי ספורט ונופש.
סירת קרח ספורטיבית מודרנית
את אחד המחלקים ניתן להזיז כדי לנהג את הסירה. במקור, כלי שיט כאלה היו סירות בעלות מבנה תומך, שרכבו על ההמחליקיים והובלו עם להב אחורי, כמו עם הגה רגיל. ככל שהתפתחו ספינות הקרח, המבנה הפך למסגרת עם מושב או תא טייס עבור המלח של ספינת הקרח, שנשען על הלהבים, וההיגוי הועבר לחזית.

בגלל התנגדותן הנמוכה לתנועה קדימה מעל קרח, סירות הקרח מסוגלות לנוע בהירות העולה על 100 קילומטרים בשעה. תודות למהירותן, שימשו הסירות להובלת אנשים בתקופות הקרח במדינות קרות, כאשר נהרות ותעלות מים היו קופאים ומשמשים כנתיבי תעבורה למחליקים, ואילו הדרכים קשות למעבר בגלל השלג. סירות הקרח משמשות כיום הן לבילוי והן למרוצים. כלי שיט למרוצים בדרך כלל נושאים אדם אחד.
סירות קרח בהולנד, המאה ה-17
פעילות דומה, הפלגה ביבשה, משתמשמשת כלי שיט הדומים לסירות קרח, שיש להן גלגלים במקום מחליקיים.

בתרבות נזכרות סירות קרח בספר "מחליקי הכסף" של מרי מייפס דודג' שם הן מחליקות לצד אנשים מחליקים בתעלות הולנד ומשמשות להובלת נוסעים בדומה למונית שירות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קרח
קטגוריה:סירות
Paradox Interactive

Paradox Interactive היא חברה עצמאית לפיתוח והפצה של משחקי וידאו, אשר החלה לפעול בשנת 1995 והפכה לחברה עצמאית בשנת 2005.

==היסטוריה==
החברה החלה לפעול בשוודיה כחטיבה של "Target Games", חברה לייצור משחקי לוח שהחליטה להרחיב את תחום פעילותה לתחום משחקי וידאו. בשנת 1999 החברה נקלעה לבעיות פיננסיות וחטיבת משחקי וידאו הופרדה ל-Paradox Entertainment. בשנים 2000–2003 מספר משחקי וידאו לרבות Airfix Dogfighter פותחו על ידי החברה. בשנת 2004 הוחלט להפריד תחום זה מחברת האם והוקמה חברה חדשה בשם Paradox Interactive.

מאז 2004 החברה ממשיכה לפעול בפיתוח משחקים חדשים אך גם פועלת בתחום הפצת משחקי וידאו שפותחו על ידי מפתחים אחרים. בשנת 2013 היקף הפעילות גדל ומספר עובדי החברה הגיע ל-100. בין הצלחות החברה מאותה תקופה היה הסכם על הפצת משחק Cities: Skylines. המשחק הופץ לראשונה בשנת 2015 ועד לשנת 2019 הופצו כ-6 מיליון העתקים.

בשנת 2014 הוחלט לפתוח סטודיו נוספת לפיתוח משחקים והיא נפתחה באומאו.

החל משנת 2016 החברה נשכרת בבורסה לניירות ערך. בשנת 2017 נפתחה סטודיו נוספת במלמו. היא מתחמה בהסבת משחקים קיימים למשחק מובייל. במקביל נרכשו מספר חברות שמפתחות משחקי וידאו שממקומות מחוץ לשוודיה.

נכון לשנת 2020 בבעלות החברה תשע מרכזי פיתוח, חלקם מחוץ לשוודיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברות משחקי וידאו
קטגוריה:חברות שוודיות
ליאון קונסטנטינובסקי

ליאון קונסטנטינובסקי (1946 – 22 באוקטובר 2021) היה כדורגלן, ששיחק בעמדת החלוץ ומאמן ישראלי. קונסטנטינובסקי זוהה בעיקר עם קבוצת מכבי רמת עמידר, בה גדל והיה אחד מכוכבי הקבוצה לאורך שנות ה-60 וה-70, ובהמשך אימן אותה.

==קריירה==
ליאון קונסטנטינובסקי גדל במחלקת הנוער של מכבי רמת עמידר, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת באמצע שנות ה-60. הקבוצה נשארה ברוב שנותיו כשחקן בליגה א' (ליגת המשנה דאז) ולא הצליחה להעפיל לליגה הבכירה.

פרשה שהעיבה על הקריירה שלו בשנים אלו הייתה בראשית שנות ה-70 כאשר כמה משחקני קבוצת רמת עמידר, ביניהם קונסטנטינובסקי, נמצאו אשמים במכירת משחקים למהמרי טוטו. בעקבות הפרשה הוקמה ב-1971 ועדת חקירה ממלכתית, ועדת עציוני, שבדקה את נושא השחיתות בכדורגל בישראל. בתחילה הורחקו השחקנים לצמיתות מכל קשר לענף, אך לאחר ערעור הומתק עונשם והם הורחקו ל-5 שנים בלבד.

לאחר מכן חזר קונסטנטינובסקי בפועל לשחק ב-1973 לאחר שקיבל חנינה מבית הדין. בינואר 1975 עבר קונסטנטינובסקי לשחק בשורותיה של מכבי תל אביב אצלה שיחק עד 1976 לאחר מכן פרש ממשחק פעיל.

ב-1976 חזר למכבי רמת עמידר כמנהל הקבוצה ולאחר מכן מונה למאמן הקבוצה. בהמשך אימן בעיקר בליגה השנייה ונחשב למאמן מצטיין בליגה זו כשהעלה 7 קבוצות לליגה הלאומית (הליגה הבכירה דאז), ביניהן: הפועל רמת גן (בשתי עונות שונות), הכח מכבי רמת גן, מכבי רמת עמידר, בני יהודה תל אביב ומכבי יבנה. עובדה זו הקנתה לו את הכינוי "קבלן העליות" בליגה השנייה. בהמשך ירד לאמן קבוצות בליגות נמוכות יותר, ואימן עד שנת 2000. עקב שם משפחתו הארוך, נהגו במדורי הספורט לכתוב את שמו "ליאון ק.", ובעקבות זאת כונה כך גם על ידי שדרי הספורט.

בשנים האחרונות לחייו סבל קונסטנטינובסקי ממחלה וב-22 באוקטובר 2021 לאחר ארוחת הערב עם משפחתו, נפטר בביתו שבבת ים, בגיל 75.

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ישראלים
קטגוריה:פתח תקווה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מכבי רמת עמידר
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:מאמני מכבי רמת עמידר
קטגוריה:מאמני הפועל רמת גן
קטגוריה:מאמני מכבי יבנה
קטגוריה:מאמני הכח רמת גן
קטגוריה:מאמני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:מאמני בית"ר תל אביב
קטגוריה:מאמני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:מאמני מכבי יפו
קטגוריה:מאמני מכבי שעריים
קטגוריה:מאמני שמשון תל אביב
קטגוריה:מאמני הפועל אילת
קטגוריה:מאמני מכבי עירוני בת ים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:רמת עמידר: אישים
קורה (אתר שיגור)

אתר שיגור הטילים "קורה" (ברוסית: Ракетный полигон Кура́) הוא אתר ניסוי לשיגור טילים של חיל החלל של כוחות האוויר והחלל הרוסיים. האתר ממוקם בחצי האי קמצ'טקה, באזור הכפר קליוצ'י (קליוצ'י-20), 500 ק"מ צפונית לפטרופבלובסק-קמצ'טסקי, באזור נטוש ביצתי על נהר אוזרניה. המטרה העיקרית היא קליטת ראשי נפץ של טילים בליסטיים לאחר שיגורי ניסוי ואימונים, שליטה בנתוני כניסתם לאטמוספירה ובדיוק הפגיעה.

האתר נבנה ב-29 באפריל 1955 ובמקור נקרא בשם הקוד "קאמה". הוקמה תחנת בדיקה מדעית נפרדת, שהוקמה על בסיס מכון מחקר מספר 4 בכפר בולשבו, פרברי מוסקבה. פיתוח בסיס האימונים החל ב-1 ביוני 1955 על ידי כוחות גדוד מכ"ם נפרד שהוצמד אליו. תוך זמן קצר נבנו העיירה הצבאית קליוצ'י-1, רשת כבישים, שדה תעופה ומספר מבנים מיוחדים.

האתר ממשיך לתפקד ונשאר אחד המתקנים הסגורים ביותר של כוחות הטילים האסטרטגיים. בבסיס פרוסים: יחידה 25522 (תחנת בדיקה מדעית נפרדת 43), יחידה 73990 (מתחם מדידה נפרד 14), יחידה 25923 (בית חולים צבאי), יחידה 32106 (משרד מפקד תעופה), יחידה 13641 (טייסת תעופה מעורבת נפרדת). באתר משרתים למעלה מאלף קצינים וחיילים וכ-240 מגויסים.

כדי לנטר את אתר הניסוי, ארצות הברית מחזיקה תחנת תצפית קבועה "תחנת ארקסון", הממוקם במרחק 935 קילומטרים מאתר הניסוי, באי שמיה. הבסיס מצויד במכ"מים ובכלי טיס כדי לצפות בניסויי טילים. אחד מהמכ"מים הללו, "קוברה דיין", נוצר ב-1977 במיוחד למטרה זו.

ב-1 ביוני 2010 הוצא אתר הניסוי מאחריות כוחות הטילים האסטרטגיים ונכלל במבנה חיל החלל, זהו אתר בת של קוסמודרום פלסצק ומהווה תחנת מחקר מדעית נפרדת.<ref>[http://structure.mil.ru/structure/forces/cosmic/structure.htm Структура : Министерство обороны Российской Федерации]</ref>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lenta.ru/news/2007/12/25/success/ Lenta.ru]
* [https://web.archive.org/web/20100103091309/http://www.itar-tass.com/level2.html?NewsID=14672551&PageNum=0 ITAR-TASS]
* [http://www.kik-sssr.ru/O_Y_Kamchatka.htm על בניית הבסיס] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חבל מנהלי קמצ'טקה
קטגוריה:תוכנית החלל הרוסית
קטגוריה:רוסיה: בסיסים ומתקנים צבאיים
מיקלוש בנצה

מיקלוש בנצה (בהונגרית: Bencze Miklós; בודפשט, 19 ביוני 1911 – דותן, אלבמה, 24 בינואר 1992)<ref></ref> היה זמר אופרה (בס) יהודי-הונגרי-אמריקאי.

==קורות חיים==
מיקלוש בנצה היה תלמידו של מיקלוש לנדוואי. בשל יהדותו הותר לו להופיע בתקופת השואה רק בפני קהל יהודי במסגרת פעילות האומנות של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. אחרי מלחמת העולם השנייה בשנת 1947 המשיך את לימודיו במלגה אצל הטנור האיטלקי יליד פירנצה מנפרדי פולברוסי (Manfredi Polverosi) באיטליה.

הוא התקבל לבית האופרה של בודפשט בשנת 1946, שם ערך את הופעת הבכורה שלו כפרנדו (ורדי: הטרובדור). הוא נשאר חבר בלהקה עד 1957, אז ניצל את המרד ההונגרי וברח לארצות הברית, שם שיחק לראשונה על במת פטפי קצרת הימים בניו יורק, לאחר מכן קיבל מענק של קרן רוקפלר והופיע בקרנגי הול בניו יורק. בעודו ממשיך בקריירה האופראית שלו בבתי אופרה מרכזיים בתפקידים כמו Sparafucile, Leporello, Don Basilio ו-Mephisto, הוא קיבל תפקיד כמורה וכ"אמן תושב" (Artist-in-residence) באוניברסיטת ביילור בוואקו, טקסס. ב-1964 קיבל משרה דומה באוניברסיטת מיסיסיפי. בין תלמידיו נמנו זמרים ומורים בולטים רבים. לבסוף, ב-1977, פרש מהבמה ולימד פיתוח קול במכללת וואלאס קהילתית בדותן, אלבמה.

== קולו ==
בנצה היה באסיסט מוכשר ואמיתי, שר הכול, החל מדמויות בופו (בופו, פשוטו כמשמעו "מצחיק", אלה הם תפקידי בס ליריים שדורשים מזמר הבס בופו טכניקת קולורטורה מוצקה, יכולת לשירת טפטוף ואיכויות טונאליות בשלות אם רוצים להביאם לתוצאה מקסימלית. הם בדרך כלל האנטגוניסט המפרגן של הגיבור/הגיבורה או השוטה הקומי באופרות בל קנטו) ושר גם עד לתפקידי בסו קנטנטה (Basso cantante שפירושו "בס שר". באסו קנטנטה הוא קול גבוה ולירי יותר. הוא מופק באמצעות הפקת קול ווקאלי איטלקי יותר, ובעל ויברטו מהיר יותר, מאשר המקבילה הגרמנית/האנגלו-סכסונית הקרובה לו ביותר, הבס-בריטון). אלמנתו הקימה קרן ופרס לזמרי בס צעירים הונגרים בשם לוח ההנצחה של מיקלוש בנצה.

== תפקידיו ==

== קישורים חיצוניים ==
* [http://mek.oszk.hu/02100/02139/html/sz02/366.html לקסיקון תיאטרון הונגרי]
* [https://web.archive.org/web/20140915050539/http://bfl.archivportal.hu/index.php?action=registrum מסמכיו בארכיון בודפשט הבירה]
* [https://web.archive.org/web/20160304233054/http://www.momus.hu/article.php?artid=2176 לוח זיכרון מיקלוש בנצה]
* [http://caruso.blog.hu/2012/10/23/1956_es_az_operistak_ii 1956 ואנשי האופרה 2.]
* פטר ורנאי: לקסיקון האופרה. בודפשט, 1975. הוצאת מוזיקה. 
* המכון למורשת לאומית. [https://intezet.nori.gov.hu/nemzeti-sirkert/budapest/farkasreti-temeto/bencze-miklos/ מיקלוש בנצה]
* [https://www.vatera.hu/kelemen-kristof-szobrasz-bencze-miklos-operaenekes-bronz-plakett-3091806359.html מדליית מיקלוש בנצה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרי אופרה יהודים הונגרים
קטגוריה:משתתפי פעילות האומנות אומיקה
קטגוריה:ניצולי השואה: הונגריה
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-הונגרי
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1992
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1992
מזרח בנגל

מזרח בנגל (בנגלית: পূর্ববঙ্গ אורדו: مشرقی بنگال) הייתה פרובינציה של הדומיניון של פקיסטן שכיום בשטח בנגלדש. הייתה לה גישה למפרץ בנגל, וגבלה בהודו ובבורמה (כיום מיאנמר). בירתה הייתה דאקה.

חלוקת הודו, שחילקה גם את בנגל לפי קבוצות אתניות ודתיות, ייסדה את מזרח בנגל. היא הייתה הפרובינציה הכי מאוכלסת באיחוד הפקיסטני. הפרובינציה שינתה את שמה למזרח פקיסטן בעקבות תוכנית יחידה אחת שהועלתה על ידי מוחמד עלי בוגרה בשנת 1955.

== היסטוריה ==
=== לפני חלוקת הודו ===
בין השנים 1905 ו-1911, פרובינציה בשם בנגל המזרחית ואסאם התקיימה בהודו הבריטית. הליגה המוסלמית של כל הודו הוקמה באותה השנה.

הליגה המוסלמית אימצה את החלטת לאהור ב-1940, שקראה להקמת מדינות מוסלמיות במערב ובמזרח הראג'. הליגה זכתה בבחירות בבנגל בשנת 1946.

=== תקופת שלטונם של ג'ינה ונזימודין ===
סר חוואג'ה נזימודין, ראש ממשלת בנגל לשעבר, היה ראש השרים הראשון של מזרח בנגל לאחר החלוקה. נזימודין היה חבר בכיר בליגה המוסלמית ואחד מ"האבות המייסדים" של פקיסטן.

ב-1948, המושל הכללי של פקיסטן מוחמד עלי ג'ינה ביקר במזרח בנגל. כשנאם בפני סטודנטים באוניברסיטת דאקה, הוא סירב להעלות את מעמדה של השפה הבנגלית לשפה רשמית או פדרלית. הסירוב עורר מחאות מזרח בנגליות כנגד ממשלתו.

כשג'ינה נפטר באותה השנה, חוואג'ה נזימודין נהפך למושל הכללי.

=== תוכנית יחידה אחת ===

== דמוגרפיה ==
=== דת ===

למזרח פקיסטן היו כ-39,121,673 תושבים בשנת 1947, מתוכם כ-26,720,102 היו מוסלמים, שהיוו כ-68.3% מהאוכלוסייה, כ-11,736,501 היו הינדים שהיו 30% מהאוכלוסייה. קבוצות מיעוט (כגון נוצרים ובודהיסטים) היו רק 665,068 (1.7%) ממספר התושבים הכולל<ref></ref>.

== ראו גם ==
* מזרח פקיסטן
* בנגלדש
* חלוקה מנהלית של פקיסטן
* מערב פקיסטן

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות לשעבר
קטגוריה:מדינות לשעבר באסיה
קטגוריה:בנגלדש: היסטוריה
קטגוריה:פקיסטן: היסטוריה
קטגוריה:קצרמר בנגלדש
קטגוריה:קצרמר היסטוריה
קרולינה בטלהיים-גומפרץ

קרולינה בטלהיים-גומפרץ (בהונגרית: Bettelheim-Gomperz Caroline; פשט, 1 ביוני 1845 – וינה, 13 בדצמבר 1925) הייתה זמרת אופרה (אלט) ופסנתרנית יהודייה-הונגרייה (לעיתים קרובות מבלבלים בינה לבין בת דודתה, הזמרת קרולינה בטלהיים (1842–1906)).<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
300x300 פיקסלים
קרולינה בטלהיים נולדה במשפחה יהודית בפשט בממלכת הונגריה והגיעה עם משפחתה לווינה כילדה צעירה. היא למדה לנגן בפסנתר אצל קרל גולדמארק. כבר בגיל שמונה הופיעה כפסנתרנית, וערכה קונצרטים קבועים בין גיל שתים עשרה לארבע עשרה. אז גילה מוריץ לאופר, מורה לפיתוח קול ידוע באותה תקופה את כישורי השירה והמשחק שלה. הוא דיבר איתה ושיכנע את הילדה שהתכוננה להיות אמנית אינסטרומנטלית שתמשיך על על הבמה. הוא לימד את בטלהיים במשך שנתיים.

בגיל שש עשרה, לאחר הופעה מוקדמת, התקבלה לאופרת החצר (כיום שמה האופרה של וינה), שם ב-13 במאי 1861, הופיעה לראשונה כאחת הכוהנות באופרה של גלוק איפיגניה בטאוריס. לאחר תפקידים קטנים, בדצמבר 1862, בגיל שבע עשרה וחצי, היא שרה את Azucena (ורדי: הטרובדור). שיאה של הקריירה הקצרה שלה היה התפקיד של סליקה באפריקאית של מאיירבר. בנוסף להופעות האופרה, היא הופיעה גם בערבי שירים ובאורטוריות, לפעמים כפסנתרנית. קרולינה בטלהיים הגיעה לתיאטרון הוד מלכותו (His Majesty's Theatre) בלונדון, ללייפציג ולפרנקפורט. באאכן הופיעה עם פרנץ ליסט בקונצרט לזכר בטהובן.

בשיא הקריירה שלה, בשנת 1867, נישאה ליוליוס ריטר פון גומפרץ (1823–1909), תעשיין, נשיא לשכת המסחר והתעשייה של ברנו, חבר בבית העליון של אוסטריה.<ref>[http://www.biographien.ac.at/oebl_2/31.pdf Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950]</ref> הבעל עמד על כך שבטלהיים תפסיק להופיע בפומבי, ולכן אשתו הופיעה אך ורק בקונצרטים ביתיים. בפרידתה היא קיבלה את התואר "זמרת חצר" באופרה של וינה.

בווילה שלהם בדבלינג פועל כיום בית הספר למוזיקה של העיר וינה.<ref></ref>

== תפקידיה ==
* גליק: איפיגניה בטאוריס – כוהנת
* מאיירבר: האפריקאית – סליקה
* מוצרט: חליל הקסם – ילד שלישי
* רוסיני: וילהלם טל – הדוויג
* ורדי: הטרובדור – אזוצ'נה
* וגנר: ההולנדי המעופף – מרי

== קישורים חיצוניים ==

* [https://archive.org/stream/ludwigeisenberg00eiseuoft#page/339/mode/1up אייזנברג, לודוויג: Großes biographisches Lexikon der Deutschen Bühne im XIX.] [https://archive.org/stream/ludwigeisenberg00eiseuoft#page/339/mode/1up Jahrhundert]
* [http://jewishencyclopedia.com/articles/3230-bettelheim אנציקלופדיה יהודית]
* [http://www.musiklexikon.ac.at/ml/musik_B/Bettelheim_Karoline.xml Oesterreichisches Musiklexikon]
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. [http://mek.oszk.hu/04000/04093/html/0124.html קרולינה בטלהיים].

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות אופרה יהודיות הונגריות
קטגוריה:פסנתרנים יהודים הונגרים
קטגוריה:מהגרים מהונגריה
קטגוריה:מוזיקאים אוסטרים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:ילידות 1845
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1845
קטגוריה:נפטרות ב-1925
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1925
ביג מאמא 2

ביג מאמא 2 (באנגלית: Big Momma's House 2) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2006, המשמש כסרט המשך ל"ביג מאמא" משנת 2000.

== תקציר העלילה ==
הסרט מתרחש 6 שנים לאחר הסרט הראשון בו מלקולם טרנר עכשיו נשוי לשרי פירס ואב חורג לטרנט, בסרט זה נאלץ לחזור לתחפושת של ביג מאמא כשמרטפית לשלושת ילדיה של ליה פולר, מולי המתבגרת, קארי האמצעית ואנדרו הקטן, על מנת לרגל אחר אביהם טום פולר, אשר עובד בסודיות בתור האקר מחשבים. בהמשך הוא לומד בתור ביג מאמא מה זו אחריות כלפי המשפחה ואיך להיות אבא למופת.

== שחקנים ==
{| class="wikitable"
|-
! שחקן/ית !! תפקיד
|-
| מרטין לורנס || מלקולם טרנר
|-
| ניה לונג || שרי פירס
|-
| זאקרי לוי || טום פולר
|-
| אמילי פרוקטר || ליה פולר
|-
| קאט דנינגס || מולי פולר
|-
| קלואי גרייס מורץ || קארי פולר
|-
| פרסטון וטרבור שורס || אנדרו פולר
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
וילהלם היינריך פרסטלה

200px
וילהלם היינריך פרסטלה (בגרמנית: William Henry Prestele ; 13 באוקטובר 1838 – 16 באוגוסט 1895) היה אמן בוטני הידוע בליטוגרפיות ועבודות צבעי מים שלו שהוזמנו על ידי משרד החקלאות האמריקאי.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
פרסטלה נולד ב-13 באוקטובר 1838 בדרמשטאדט, גרמניה, לפרנץ יוזף מרטין פרסטלה וקרולינה ראס. המשפחה היגרה לאמריקה ב-1843, והתיישבה תחילה בניו יורק ואחר כך באיווה.<ref name=":0"></ref> אביו, ג'וזף פרסטלה, היה גם צייר וליטוגרף של פרחים ופירות ולפני שהיגרו היה גנן ראשי של המלך לודוויג הראשון מבוואריה, כמו גם אמן צוות בגן הבוטני המלכותי במינכן.<ref></ref> מאביו למד את אומנויות צבעי המים והליטוגרפיה.
פטל
בסוף שנות החמישים עבר פרסטלה לניו יורק, ובשנת 1861 הצטרף לצבא האיחוד בגדוד מתנדבים מניו יורק. הוא נפצע בקרב אנטיאטם ב-1862 ובילה את שארית תקופת שירותו בהתאוששות בבית חולים. בסביבות 1863, הוא התחתן עם אישה אירית בשם אן, ואיתה נולדו לו שלושה ילדים - מרגרט (1864), פרנסס (בערך 1869), ואמה (1870) - לפני שאן מתה ב-1871 או 1872.

בשנת 1867, בגיל 29, ויליאם נשכר להכין סדרה של לוחות לצמחים על ידי הבעלים של משתלת אילינוי, פרנקלין קלסי פיניקס. הוא העביר את משפחתו מניו יורק לבלומינגטון, אילינוי, לצורך פרויקט זה. לא ידוע האם הלוחות מהפרויקט הזה שרדו, אך כתבה במהדורה מגזין גננות החודשי באוגוסט 1869 שיבח אותן מאוד: "לפנינו מוצגת חתיכת פרי ... שהוכנה על ידי וילהלם פרסלה. אנחנו נוהגים להעריץ את האמנות האירופית ולעיתים קרובות ייחלנו שהאמריקאים יוכלו להתחרות בה בהצלחה. עכשיו יש לנו את האמנות הזאת כאן. מעולם לא ראינו משהו מבוצע כל כך טוב".<ref name=":0" />

כאשר מערכת היחסים הזו הסתיימה ב-1871, ויליאם נכנס לזמן קצר לעסקים עם ל.ב. ליטלפילד, ופרסם לוחות של פירות ופרחים. ב-1875 העביר את משפחתו לאיווה, לא הרחק מהקהילה בה גדל, והתחתן עם אשתו השנייה, סוזנה גפלר. עם סוזנה, שמתה ב-1882, נולדה לו בת, ליליאן. הוא התקיים כליטוגרף באיווה סיטי ועסק במקצוע זה במשך עשור לערך.

ב-1 באוגוסט 1887, הוא מונה לאמן הראשון בצוות של החטיבה הפומולוגית שהוקמה באותה העת במחלקת החקלאות של ארצות הברית בוושינגטון הבירה. <ref>White, James J., and Erik A. Neumann. "The Collection of Pomological Watercolors at the U.S. National Arboretum". Huntia: A Journal of Botanical History 4:2 (January 1982), pp. 103–104.</ref> הוא עבד מדגימות חיות וצמחים מיובשים ועשה סקיצות צבעוניות של פרטים. לאחר מכן פרסטלה השתמש בציורי הפרטים האלה כדי ליצור ציור בגודל טבעי של המין.

ציוריו של פרסטלה ידועים בטבעיותם ובתשומת הלב לדיוק הבוטני. למעלה ממאה מציורי המים של ענבים ופירות אחרים מוחזקים באוסף צבעי המים הפומולוגיים של הספרייה החקלאית הלאומית.

הוא מת בארלינגטון, וירג'יניה ב-16 באוגוסט 1895, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאיירים אמריקאים
קטגוריה:ילידי 1838
קטגוריה:נפטרים ב-1895
מרגיט בוקור

מרגיט בוקור (במקור מרגיט וואהל-Wahl, בהונגרית: Bokor Margit; לוצ'נץ, 2 באפריל 1900 – ניו יורק, 9 בנובמבר 1949) הייתה זמרת אופרה (סופרן). היא הייתה סוברט קולורטורה מבוקשת ברחבי העולם יהודייה-הונגרייה. שרה את התפקיד של זדנקה בהצגת הבכורה של "אראבלה" של ריכרד שטראוס, גם בבכורה הבריטית וגם באוסטרית.

== ביוגרפיה ==
=== באירופה ===
מרגיט וואהל נולדה במשפחה יהודית. היא למדה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט ואחר כך בווינה. בשנת 1928, קיימה את הופעת הבכורה שלה באופרה של בטהובן בתור פידליו באופרה של לייפציג. התפקיד לא בדיוק התאים לקול שלה. לאחר שתי עונות, מסתיו 1930 חתמה חוזה ב"סמפראופר" (Semperoper) בדרזדן. שם שרה את התפקיד של זדנקה בפרמיירה של "ארבלה" מאת ריכרד שטראוס (ב-1934 היא שיחקה ושרה את התפקיד בבכורה בקובנט גארדן).היא נאלץ לעזוב את גרמניה ולא חזרה אליה לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933.

בסתיו 1933 היא כבר הופיע בווינה. בחוזה עם האופרה של וינה (Staatsoper). ב-20 בינואר 1934 השתתפה בבכורה נוספת: באופרטה ג'ודיטה של פרנץ להאר בהתפקיד אניטה. באותו הקיץ הופיעה גם בפסטיבל זלצבורג. במהלך שנותיה בווינה סיירה ברחבי אירופה בהופעות אורח. לאחר האנשלוס פוטרה בשל מוצאה היהודי והעניקו לה ארבעה חודשי קיצבה. היא עברה לפריז שהייתה עדיין חופשייה, הופיעה משם באמסטרדם מפריז ארגנה את הגירתה לארצות הברית.

=== בארצות הברית ===
בוקור הגיעה לארצות הברית בשנת 1939 לאחר סדרת הופעות בריו דה ז'ניירו. בארצות הברית הופיעה בכל בתי האופרה הגדולים (למשל שיקגו, סן פרנסיסקו, מטרופוליטן). בשנת 1947 התקבלה לאופרה של ניו יורק שזה עתה קמה.
בשל מחלתה הקשה היא יכלה להופיע שם רק במשך זמן קצר.
ישנה רק הקלטה רשמית אחת שלה – דואט מ"ארבלה" על גבי תקליט של חברת "פולידור".

לזכרה הקימו חבריה קרן לחקר הסרטן באוניברסיטת קולומביה (Margit Bokor Memorial Fund for Cancer Research).

== תפקידיה ==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexm.uni-hamburg.de/object/lexm_lexmperson_00002790 Lexicon verfolgter ביוגרפיה של Musiker und Musikerinnen der NS-Zeit] Agata Schindler
* [http://www.musiklexikon.ac.at/ml/musik_B/Bokor_Margit.xml Oesterreichisches Musiklexikon]
* [https://web.archive.org/web/20141205053045/https://www.wien.gv.at/wiki/index.php/Margit_Bokor וינה Geschichte Wiki]
* [http://db-staatsoper.die-antwort.eu/search/person/5790 Wiener Staatsoper]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות אופרה יהודיות הונגריות
קטגוריה:מהגרות מהונגריה לארצות הברית
קטגוריה:זמרות אופרה אמריקאיות
קטגוריה:זמרי אופרה אוסטרים
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1900
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1900
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1949
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949
פרס אסתר רבינוביץ

פרס אסתר רבינוביץ לספרות ילדים הוא פרס ליצירה ספרותית בשיר או בפרוזה המיועדת לילדים עד גיל 10 שניתן מטעם סמינר אורנים. הפרס חולק בשנים 1968 ועד 1978.

הפרס נתרם על ידי המחנכת, הסופרת ועורכת כתב העת "הד הגן" אסתר רבינוביץ ובעלה משה סיסטר מרצה לתנ"ך בסמינר הקיבוצים.

== אודות הפרס==
הפרס ניתן לספר שיצא לאור בשנתיים האחרונות לפני מועד חלוקת הפרס.

סכום הפרס של אלפיים לירות חולק אחת לשנתיים בחודש אדר.

==היסטוריה==
{| class="wikitable"
|-
! שנה !! זוכה !! יצירה !! הערות
|-
| rowspan="2" | 1968 || ישראל לרמן || כל השבט הזה || rowspan="2" | פרס בשווי 750 לירות. כן החליט חבר השופטים לקבוע פרס שני בסך 500 לירות ולחלקו שווה בשווה בין המחבר והמאיירת של ספר - דוד אגמון (מחבר ) אורה איתן (מאיירת ) "טל ועלעל "
|-
| דבורה עומר || מעשה בלולי ה...
|-
| 1970 || - || - || אף אחת מ־51 היצירות שהוגשו לחבר השופטים לא נמצאה ראויה לפרס
|-
| 1971 || מיכל סנונית (משוררת) אבי מרגלית (צייר) || מה יש לעשות (הוצאת מסדה) || פרס ראשון בסך 1500 לירות.
פרסי עידוד נתנו לשני כתבי יד:
*עודד בצר "רמי ופסיק מנאות רם" ( שיצא לאור מאוחר יותר כספר "הגששים מגבול הצפון" ).
*שולמית אפרת "פרא אדמדם" על קובץ שירים לגיל הרך.
|-
| 1973 || נחום גוטמן ומירה מאיר || אני אוהב לצייר
|-
| || בנימין הלוי || אורי ואיתן 
|-
| rowspan="2" | 1975 || אמירה עתיר || נמשים מלוא החופן
|-
| יוסי גמזו || בוא נגלה את אמריקה
|- 
| 1977 || תקוה שריג || לנו משלנו || 
|-
| 1978 || מרים רות || מעשה בחמישה בלונים (ציירה אורה איל), מגפים (ציירה מיכל אפרת), הבית של יעל (ציירה אורה איל)
|}

== לקריאה נוספת ==
* אפרים תלמי, "פרסים בספרותנו לילדים", ספרות לילדים ונוער, חוברת ב', חשוון תשל"ה.
* "משוט בעולם :פרסים בספרות הילדים "ספרות ילדים ונוער חוברת ג (טו)מרץ 1978

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרסי ספרות ישראליים