OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אולימפיאדת השחמט 1937

אולימפיאדת השחמט השביעית אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה, תחרות לנשים ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בסטוקהולם, שבשוודיה, בין 31 ביולי ל-14 באוגוסט 1937.
להלן התוצאות:

==תוצאות הגמר==
{| cellspacing="0" class="wikitable" style="width:auto; margin:auto align="center;"
|-
!#
!מדינה
!שחקנים
!נקודות
|-
|1 || ארצות הברית ||שמואל רשבסקי, ראובן פיין, יצחק קשדן, פרנק מרשל, ישראל הורוביץ||54.5
|-
|2 || הונגריה ||אנדור לילינטל, לאסלו סאבו, אנדרה שטיינר, קורנל האוושי, ארפאד ויידה ||48.5
|-
|3 || פולין ||סבלי טרטקובר, מיגל ניידורף, פאולין פרידמן, איזיק אפל, תיאודור רגדינסקי||47
|-
|4 || ארגנטינה||לאויס פיאציני, חקובו בולבוצ'אן, רוברטו גראו, קרלוס גימארד, איסאייס פלסי||47
|-
|5 || צ'כוסלובקיה ||סאלו פלור, יאן פולטיס, אמיל צינר, ייז'י פליקאן, פרנטישק זיטה ||45
|-
|6 || הולנד||מקס אויבה, סאלו לנדאו, לודביק פרינס, טאו וון שלטינגה, אדריאן דה גרואוט ||44
|-
|7 || אסטוניה||פאול קרס, פול שמידט, אילמר ראוד, יוהאן טורן, גונר פרידמן ||41.5
|-
|8 || ליטא||ולדאס מיקאנס, פובליס ואיטוניס, יצחק ויסטנצקיס, מרקוס לוצקיס, לאונרדס אברמביצ'וס ||41.5
|-
|9 || יוגוסלביה|| ואסיה פירץ, פטר טריפונוביץ, סבה ווקוביץ, בוריסלב קוסטיץ', מירקו ברודר ||40
|-
|10 || שוודיה||גדעון סטולברג, אריק לונדין, יסטה סטולץ, גוסטה דמיאלסון, אריק ג'ונסון ||38.5
|-
|11 || לטביה|| ||37.5
|-
|12 || פינלנד|| ||34
|-
|13 || אנגליה|| ||34
|-
|14 || איטליה|| ||26.5
|-
|15 || דנמרק || || 25.5
|-
|16 || איסלנד|| ||23
|-
|17 || בלגיה|| ||22.5
|-
|18 || נורווגיה || || 19.5
|-
|19 || סקוטלנד|| ||14
|-
|}

==מדליות אישיות==
* הלוח הראשון:
** מדליית זהב - סאלו פלור (צ'כוסלובקיה) עם תוצאה 12.5 מ-16 (78.1%)
** מדליית כסף - פאול קרס (אסטוניה) עם תוצאה 11 מ-15 (73.3%)
** מדליית ארד - מקס אויבה (הולנד) עם תוצאה 9.5 מ-13 (73.1%)
* הלוח השני:
** מדליית זהב - ראובן פיין (ארצות הברית) עם תוצאה 11.5 מ-15 (76.7%)
** מדליית כסף - לאסלו סאבו (הונגריה) עם תוצאה 12.5 מ-18 (69.4%)
** מדליית ארד - פטר טריפונוביץ (יוגוסלביה) עם תוצאה 11 מ-16 (68.8%)
* הלוח השלישי:
** מדליית זהב - יצחק קשדן (ארצות הברית) עם תוצאה 14 מ-16 (87.5%)
** מדליית כסף - אנדרה שטיינר (הונגריה) עם תוצאה 14.5 מ-18 (80.6%)
** מדליית ארד - פאולין פרידמן (פולין) עם תוצאה 11.5 מ-16 (71.9%)
* הלוח הרביעי:
** מדליית זהב - גוסטה דניאלסון (שוודיה) עם תוצאה 14 מ-18 (77.8%)
** מדליית כסף - קרלוס גימארד (ארגנטינה) עם תוצאה 11 מ-16 (68.8%)
** מדליית ארד - מרקוס לוצקיס (ליטא) עם תוצאה 11.5 מ-17 (67.8%)
* לוח עתודה:
** מדליית זהב - ישראל הורוביץ (ארצות הברית) עם תוצאה 13 מ-15 (86.7%)
** מדליית כסף - תיאודור רגדינסקי (פולין) עם תוצאה 11 מ-13 (84.6%)
** מדליית ארד - איסייה פלסי (ארגנטינה) עם תוצאה 14 מ-17 (82.4%)

==המשלחת של ארץ ישראל==

משלחת הגברים לא השתתפה באולימפיאדה.

בתחרות לנשים השתתפה מונה מיי קארף וזכה במקום 6–7.

==אליפות העולם לנשים==

{| cellspacing="0" class="wikitable" style="width:auto; margin:auto align="center;"
|-
|#
|מדינה
|שחקנית
|נקודות
|-
|1 || צ'כוסלובקיה ||ורה מנצ'יק ||14
|-
|2 || איטליה || קלאריס בניני|| 10
|-
|3 || לטביה ||מילדה לאוברטה ||9
|-
|3 || גרמניה ||סוניה גרף ||9
|-
|6-7 || פלסטין ||מונה מיי קארף ||8
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.olimpbase.org/1937/1937in.html מידע על התחרות], באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:סטוקהולם: ספורט
קטגוריה:תחרויות שחמט ב-1937
מיכאיל קנטקוזינו

מיכאיל קנטקוזינו (ברומנית: Mihail Cantacuzino; 1650–1716), היה ספטאר של נסיכות ולאכיה, אחי השליט ומייסד מנזר סינאיה.

== ביוגרפיה ==
מיכאיל קנטקוזינו נולד ב-1650 למשפחת בויארים חשובה בנסיכות ולאכיה. אביו היה הפוסטלניק קונסטנטין קנטקוזינו ואחיו היה שליט ולאכיה, שרבאן קנטקוזינו.

בסוף המאה ה-17 מיכאיל עלה לרגל כצליין, בליווי אמו אלנה ואחותו סטנקה, אל המקומות הקדושים לנצרות בארץ ישראל (נצרת, ירושלים ועוד) והגיע עד למנזר סנטה קתרינה שבחצי האי סיני והתפלל בו.
לאחר שובו לנסיכות ולאכיה, ייסד לזכר מסעו את מנזר סינאיה. שם המנזר מזכיר את הר סיני והוא נבנה לפי דוגמת מנזר סנטה קתרינה. בניית המנזר ארכה חמש שנים, מ-1680 עד 1685.

==קישורים חיצוניים==

קנטקוזינו
קטגוריה:ילידי 1650
קטגוריה:נפטרים ב-1716
הכרה דיפלומטית

מסמך ההכרה בחתימת הנשיא [[הארי טרומן שבו ארצות הברית הכירה דה פקטו במדינת ישראל, זמן קצר לאחר שזו הכריזה על עצמאותה, ב-14 במאי 1948. ההכרה דה יורה התקבלה ב-31 בינואר 1949, לאחר שהתקיימו הבחירות לאספה המכוננת בישראל.]] 
הכרה דיפלומטית במשפט הבין-לאומי היא צעד מדיני, חד-צדדי, שלו השלכות חוקיות מקומיות ובין-לאומיות, ואשר בו מדינה מכירה במעמד או בחוק של מדינה או ממשלה אחרת. ההכרה יכולה להיעשות דה פקטו או דה יורה, בדרך כלל בדרך של פרסום הודעה רשמית מטעם הממשלה המכירה.

==הכרה במדינות ובממשלות==
הכרה בממשלה של מדינה זרה משמעותה הכרה במדינה שבה היא מושלת, אולם הכרה במדינה אין פירושה הכרה בממשלתה. הכרה דה פקטו במדינה, ולא דה יורה, היא נדירה ומעוררת סימני שאלה באשר להכרה בממשל של אותה מדינה. הכרה דיפלומטית דה יורה היא הצהרה חזקה יותר, בעוד שהכרה דה פקטו היא בעלת אופי זמני וקשורה יותר לשליטה יעילה של המדינה המוכרת בטריטוריה שלה. כך למשל, בשנת 1921 הכירה בריטניה בברית המועצות דה פקטו, אך רק בשנת 1924 באה הכרה דה יורה של בריטניה בברית המועצות. דוגמה אחרת היא הכרה דיפלומטית דה פקטו שהעניקה ארצות הברית (ואחריה בריטניה) למדינת ישראל מיד לאחר שזו הכריזה עצמאות, כאשר היא משהה את ההכרה דה יורה עד לאחר שיתקיימו בה בחירות כלליות. לעומתה, ברית המועצות העניקה לישראל הכרה דה יורה שלושה ימים לאחר הכרזת העצמאות.

כאשר במדינה מתקיימים חילופי ממשל בדרך שגרה ועל פי החוק (כך למשל בבחירות), אין צורך בחידוש ההכרה הדיפלומטית במדינה זו. אולם הכרה דיפלומטית בממשל החדש נדרשת אם מתחוללת במדינה הפיכה. הכרה דיפלומטית בממשל הקיים במדינה עשויה להיות חיונית להישרדותו של ממשל זה לאורך זמן.

הכרה דיפלומטית יכולה לבוא אף בדרכי עקיפין, כגון בביקור של ראש מדינה, או בחתימת הסכם בין המדינות. אם רצונה של מדינה שלא להכיר במדינה אחרת באופן רשמי, היא יכולה להכריז כי פעולותיה אינן מהוות משום הכרה דיפלומטית בישות המדינית עימה קיימים היחסים, כך למשל הכריזה ארצות הברית כי הדיאלוג שקיימה עם הארגון לשחרור פלסטין בשנת 1988 אינו מהווה הכרה במדינה פלסטינית.

==ראו גם==
* הכרה בישראל
* מדינות שההכרה בהן מוגבלת

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:משפט בין-לאומי
קטגוריה:דיפלומטיה
מטלת ביצוע

מטלת ביצוע היא מטלה לימודית המציגה בעיה מהחיים הדורשת פתרון או מטלה הדורשת ביצוע של משימה.

במטלת ביצוע התלמיד מדמה תפקוד כפי שהיה מתפקד בחיי היום-יום. 

במטלת ביצוע יש מספר תשובות אפשריות, והתלמיד נדרש למצוא אחת מהן תוך שימוש בידע קיים ונרכש.

מטרת מטלת הביצוע היא הערכת יכולתו של התלמיד ליישם תוכני למידה תוך כדי הפעלת שיקול דעת, תכנון, ארגון ומיזוג מידע, הסקת מסקנות וביקורתיות.

מטלת ביצוע מסתיימת כאשר התלמיד מפיק תוצר חשיבה ומציג אותו.

==לקריאה נוספת==
*נוסינוביץ, ר. ודודי, ו. (2000), הערכה אפשר גם אחרת. המרכז להוראת המדעים, ירושלים.
*בירנבוים, מנוחה (1997), חלופות בהערכת הישגים, תל אביב: הוצאת רמות-אוניברסיטת ת"א

==קישורים חיצוניים==
*[http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/Tochniyot_Limudim/MikraMam/Haaracha על מטלת ביצוע], באתר משרד החינוך
*[http://www.bgu.ac.il/kidum/maagar_mekorot/matalot%20bizua.doc על מטלת ביצוע], באתר היחידה לקידום המצוינות בחינוך, אוניברסיטת בן-גוריון

קטגוריה:סימולציה
קטגוריה:שיטות למידה
קטגוריה:מבחנים
פנטזיה (מוזיקה)

פנטזיה היא יצירה מוזיקלית ששורשיה נעוצים באמנות האלתור. מסיבה זו, רק לעיתים נדירות עוקבת הפנטזיה אחרי כללי הכתיבה המקובלים של איזו שהיא צורה מוזיקלית מחמירה (כפי שאפשר לראות באימפרומפטי).

בתקופת הבארוק ובתקופה הקלאסית, פנטזיה טיפוסית הייתה יצירה לכלי מקלדת, עם קטעי סירוגין של תרוצות מהירות ומרקם פוגלי. דוגמאות לפנטזיות מתקופת הבארוק הן הפנטזיה ופוגה כרומאטית, רי"ב 903, לצ'מבלו; פנטזיה ופוגה בסול מינור, רי"ב 542 לעוגב; ופנטזיה ופוגה בדו מינור, רי"ב 537 לעוגב, כולן יצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך. דוגמה מן התקופה הקלאסית היא הפנטזיה ברה מינור, ק. 397 לפסנתר של מוצרט. דוגמה מהתקופה הרומנטית היא הפנטזיה לפסנתר בארבע ידיים, ד. 940 של שוברט ומאוחר יותר "פנטזיה קונטרפונטיסטיקה" של בוזוני או הפנטזיה על אוסטינאטו של ג'ון קוריליאנו.

בתקופות הרנסאנס והבארוק המוקדם (ובייחוד בתקופת טיודור הבריטית) התייחד המונח פנטזיה ליצירות שנכתבו על פי רוב – אם כי לא תמיד – לוויולים, בכתיבה שהתחלפה, במקרה זה, לסירוגין בין קטעי פוגה מהירים לקטעים איטיים יותר ומדי פעם הרמוניות מתנגשות. על פי מילון אוקספורד המרוכז למוזיקה, הפנטזיה האינסטרומנטלית הייתה קרובה היסטורית וצורנית למוטט. הפנטזיות של הנרי פרסל הן המייצגות הבארוקיות האחרונות לזן הזה, אף כי וולטר וילסון קובט ניסה, בעשורים הראשונים של המאה ה-20, לשחזר משהו מסגנון זה באמצעות תחרות, שלה חבות יצירות כמו שלישיית הפנטזיה של ג'ון איירלנד ופרנק ברידג', רביעיית הפנטזיה של בנג'מין בריטן (לאבוב וכלי מיתר) ויצירות נוספות את קיומן.

בתקופה הרומנטית השפיעו שתי מגמות מנוגדות במידה רבה על הפנטזיה: האחת הייתה דעיכת האלתור הצורני כמבחן לטכניקת הלחנה; השנייה הייתה תנועתם של מלחינים לעבר צורות חופשיות יותר. הפנטזיה בפה מינור אופוס 49 של שופן משלבת מרקמי מקלדת שונים של ה"סטיל בריליאנט" עם המופת הקלאסי של הסונאטה, והתוצאה היא יצירה שצורתה חורגת מן המוסכמות אך מתוחכמת. "קטעי פנטזיה" הרבים של שומאן הן יצירות אופי קטנות יותר, הנושאות במקרים רבים שמות תיאוריים.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* English Chamber Music by Ernst Hermann Meyer. Reference on the early English fantasy (fantazy, fantasie, fantasia.) Lawrence & Wishart, London, 1946. (Was republished by Da Capo Press, 1971, with .)
* Fantasies by Mozart and Schubert performed by Daniel Blanch. Ars Harmonica AH 140
</div>
* "מוזיקה קאמרית אנגלית" מאת ארנסט הרמן מאייר. מראי-מקום לפנטזיה האנגלית המוקדמת, הוצאת לורנס ווישהרט, לונדון, 1946. (פורסם מחדש בהוצאת דה קאפו, 1971.
* "פנטזיות" מאת מוצרט ושוברט בביצוע דניאל בלאנש.
==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מבנים מוזיקליים
קטגוריה:צורות מוזיקליות
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
מנזר סינאיה

ה[[כנסייה הגדולה של מנזר סינאיה]]
ה[[כנסייה הישנה של מנזר סינאיה]]
מנזר סינאיה (ברומנית: Mănăstirea Sinaia), המכונה גם קתדרלת הקרפטים (Catedrala Carpaților), הוא מנזר נוצרי אורתודוקסי, שהוקם בשלהי המאה ה-17, בהרי בוצ'ג', בנסיכות ולאכיה (כעת בחבל מונטניה, רומניה).

== היסטוריה ==
המנזר הוקם על ידי הספטאר מיכאיל קאנטקוזינו, שהיה בן למשפחת בויארים חשובה בנסיכות ולאכיה, לאחר ששב מעלייה לרגל לארץ ישראל, במסגרתה התפלל במנזר סנטה קתרינה שבחצי האי סיני. לאחר שובו לוולאכיה, ייסד את המנזר לזכר מסעו. שם המנזר מזכיר את הר סיני והוא נבנה לפי דוגמת מנזר סנטה קתרינה.

בניית המנזר ארכה חמש שנים, מ-1680 עד 1685. המנזר, שהוקדש על ידי מייסדו לבתולה הקדושה, נועד בראשיתו לאכסן תריסר נזירים, לפי מספר שליחי ישו, אולם במהלך הזמן מספר הנזירים גדל והיה צורך בבנייה נוספת, כדי לספק את צורכיהם. הבנייה החדשה, שנוספה בתקופת אבי המנזר יואסף Ioasaf ופאיסיה Paisie, בין השנים 1842–1846, מכונה בשם "החצר החדשה". במהלך הבנייה הזאת הוקמה גם הכנסייה הגדולה".

בגלל המיקום האסטרטגי שלו, המנזר סבל מכיבושים טורקיים ואוסטריים, שגררו הרס חלקי של המבנים. בשנים 1893–1903 נערכו שיפוצים נרחבים במהלכם נבנתה מחדש הכנסייה הגדולה לפי תוכנית של האדריכל ג'ורג'ה מאנדריה George Mandrea.

== הכנסייה הישנה ==
הכנסייה הישנה בנויה בסגנון ברנקובאני. המבנה כולל 4 חלקים, המבוא prodvor, הפרוזדור pronaos, האולם המרכזי naos והמזבח. המבוא של הכנסייה מפוסל - בצד ימין מוצג משה עם לוחות הברית ובצד שמאל אחיו, אהרן, עם מטה מלבלב. במרכז מוצג הסמל של משפחת קנטקוזינו, המשפחה המייסדת - נשר בעל ראש כפול המחזיק במקורו את סמלי השלטון, צלב ושרביט.

על תקרת הפרוזדור מצוירת תמונות מחיי יקטרינה הקדושה, מגינת מנזר סנטה קתרינה מהר סיני ומחיי גאורגה הקדוש, המגן של נסיכות מולדובה ושל אנשי הצבא. הפרוזדור נשלט על ידי תמונה של המייסד בקרב 18 ילדיו משתי נשותיו (חלק מהם מאומצים) ותמונות של בני משפחה נודעים, כמו:ניאגויה בסאראב, ראדו שרבאן, קונסטנטין שרבאן, קונסטנטין קנטקוזינו, שרבאן קנטקוזינו, מצויר עם כתר על ראשו וצלב בידו ואחרים.

== ראו גם ==
* מנזר סנטה קתרינה

== קישורים חיצוניים ==

* 

סינאיה
מטפה

מטפֶּה
מַטְפֶּה (נקרא מטף בפי העם) הוא אמצעי לכיבוי אש או לריסון אש, והוא חלק מההגנה הפעילה מפני אש. 

ישנם שני סוגי עיקרים של מַטְפִּים: מטפה שמור בלחץ, ומטפה מחולל לחץ. במטפה השמור בלחץ חומר ההדף (החומר הדחוס הדוחף את החומר החוצה) נשמר באותו מכל שבו נמצא הגורם לכיבוי אש. לפי הגורם נקבע חומר ההדף, וישנם סוגים שונים הנמצאים בשימוש. מטפים שמורים בלחץ הם הנפוצים ביותר. 

מטפי מחסנית כוללים את החומר המניע במכל נתיק שיש לנקבו לפני השימוש, וכך מתערבב חומר המניעה ומביא לכיבוי האש. סוג זה אומנם איננו נפוץ, אך הוא הדומיננטי במתקנים תעשייתיים, שם נעשה בו שימוש גבוה מן הממוצע.

למטפה נתיק יתרונות של החלפה פשוטה וטעינה מיידית, המאפשרים למשתמש לתפעל את המטפה ולהשתלט על השריפה ביתר קלות. בניגוד למטפים מקומפרסים, מטפים אלו מנצלים פחמן דו-חמצני דחוס במקום חנקן.

במעבדות רבות, לצד מטפה רגיל ישנו מטפה נוסף, שבדרך כלל צבוע בצבע צהוב ומיועד לכיבוי שרפות של מתכות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==ביאורים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כיבוי אש
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
ועידת צ'רנוביץ

תמונה קבוצתית של משתתפי הוועידה
ועידת צ'רנוביץ או הוועידה [הראשונה] לשפה היידית (ביידיש: טשערנאָוויצער קאָנפֿערענץ או די [ערשׂטע] קאָנפֿערענץ פֿאָר דער יודישער שפּראַך), המכונה לעיתים ועידת הסופרים היהודים, הייתה ועידה אשר התכנסה בין 30 באוגוסט ו-3 בספטמבר 1908 בעיר צ'רנוביץ (אז בירת דוכסות בוקובינה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום באוקראינה) ביוזמתו של נתן בירנבוים, ובתמיכתם של חיים ז'יטלובסקי, דוד פינסקי, יעקב גורדין ומנהיגי תרבות יהודים נוספים.

בין המשתתפים: שלום אש, הירש דוד נומברג, נח פרילוצקי, אברהם רייזן, א. אלמי (אליהו-חיים שעפּט), גרשם באדר, אסתר פרומקין, משה לייב הלפרן, מתתיהו מייזס, מיכאל וייכרט. י"ל פרץ, ממנהיגי הוועידה (אז בן 56), היה זקן המשתתפים.

==רקע==
הוועידה התקיימה לנוכח ההתעוררות הלאומית היהודית בשלהי המאה ה-19. כיוון שלכל לאום יש שפה המייחדת אותו, מטרת הוועידה הייתה להחליט איזו שפה תהיה השפה הלאומית של העם היהודי: העברית או היידיש. בין מארגני הוועידה נכללו נתן בירנבוים ודוד פינסקי. הציונים, שתמכו בעברית, ראו ביידיש שפה גלותית; הם טענו כי לא ניתן להחיות את הרעיון הציוני ללא שימוש בעברית, השפה ההיסטורית של העם היהודי. מולם ניצבו התומכים ביידישיזם, אידאולוגיה שקראה להשתחררות מתחושת הנחיתות של ה"ז'רגון", שדובר על ידי המעמדות הנמוכים, ועודדה כתיבה ספרותית בשפה; הם היו סבורים, כי היידיש היא שפתו של העם היהודי באירופה זה מאות שנים, ולכן היא השפה המתאימה ביותר להיות שפתו של העם היהודי.

==סדר יומה של הוועידה==
יום לפני פתיחת הוועידה אושרו סופית הסעיפים שעל סדר היום:
#השפה כשלעצמה (כתיב, דקדוק, מילים זרות וחדשות, מילון וכו')
#ספרות יידיש וכותביה
#תרגום התנ"ך
#הבמה והשחקנים
#העיתונות
#הדור הצעיר
#ההכרה ביידיש

בתום ויכוח סוער בדיוני הוועידה, הוכרז בוועידה כי היידיש היא שפה לאומית של העם היהודי, אך אינה השפה הלאומית היחידה. שלום אש הציע בוועידה לתרגם ליידיש אוצרות תרבותיים יהודיים מתקופות שונות.

==לקריאה נוספת==
* שמואל ורסס, ועידת צ'רנוביץ בראי העיתונות העברית, שבות 15, 1992, עמ' 182-149.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://czernowitz.org הוועידה לשפה היידית] (אנגלית ויידיש)
* ג'ושוע פישמן, 
* 
* יחיאל שיינטוך, [http://aleph.haifa.ac.il/www/public/fulltext/fulltext.php?000338832 ועידת צ'רנוביץ ותרבות יידיש], לפרופסור שמואל ורסס, לכבוד יום הולדתו ה-85, חוליות (כתב עת למחקר יידיש), מס' 6, אביב 2000 
* יוחנן בן יעקב, [http://cms.education.gov.il/NR/rdonlyres/627770B0-A358-42E4-8C7E-B831EAA3FB13/99113/veida.doc מאה שנים ל"ועידת הלשונות" ול"ריב הלשונות" – טשערנאוויצער קאנפערענץ], באתר משרד החינוך – מינהל חברה ונוער, ספטמבר 2008 
* 
* 
* [http://www.jewbukovina.nxt.ru/Konferencia.html ועידת צ'רנוביץ לשפת היידיש], באתר יהדות בוקובינה 

<div style="direction: ltr;">
*[https://web.archive.org/web/20160304192820/http://www.arts.yorku.ca/conferences/czernowitz/ Czernowitz at 100: The First Yiddish Language Conference in Historical Perspective], York University, Toronto, Canada, April 13-14 2008 
*Marissa Brostoff, [http://www.forward.com/articles/12719 One Hundred Years Later, Still Talking], The Jewish Daily Forward, February 20, 2008 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:יידיש
קטגוריה:יידישיזם ויידישיסטים
צ'רנוביץ
קטגוריה:1908
קטגוריה:לאומיות יהודית
קטגוריה:יהדות צ'רנוביץ
משולש (קבוצת כוכבים)

משולש הוא קבוצת כוכבים קטנה בשמי הצפון, אחת מ-48 קבוצות הכוכבים המקוריות של תלמי, וכיום היא אחת מ-88 קבוצות הכוכבים המוכרות על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי. למרות שאין בקבוצה כוכבים בהירים, קל למדי לזהותה בשל צורת המשולש.

==כוכבים מעניינים==
α במשולש הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצה. זהו כוכב לבן - צהבהב במרחק של כ-64 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 3.4. הכוכב נקרא "Caput Trianguli" - "ראש המשולש" בלטינית. מדידות ספקטרוסקופיות העלו שלכוכב יש בן זוג עמום שמקיף אותו במרחק קטן של כ-0.04 יחידות אסטרונומיות בזמן מחזור של יום אחד ו-18 שעות.

β במשולש הוא ענק לבן - כחלחל במרחק של כ-125 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.0. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה. 

γ במשולש הוא כוכב הסדרה הראשית לבן - כחלחל במרחק של כ-120 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.0.

==גרמי שמיים מעניינים נוספים==
M33 או גלקסיית המשולש היא גלקסיה ספירלית, השלישית בגודלה מבין הגלקסיות של הקבוצה המקומית (השתיים האחרות הן שביל החלב וגלקסיית אנדרומדה). היא נמצאת במרחק של כ-3 מיליון שנות אור משביל החלב ובהירותה היא מדרגה 6.3, כך שכמעט בלתי אפשרי לצפות בגלקסיה ללא ציוד עזר. במשקפת היא נראית ככתם אליפטי מעורפל בקוטר של כחצי מעלת קשת (כקוטרו של הירח המלא).

3C 48 - הקוואזר הראשון שהתגלה נמצא בקבוצת משולש.

==מיתולוגיה==
בעבר נקראה הקבוצה סיציליה בשל צורתו המשולשת של האי.
הגלקסיה M33

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי
היינריך השביעי, דוכס בוואריה

היינריך השביעי, דוכס בוואריה (בגרמנית: Heinrich VII. von Bayern; 1005–14 באוקטובר 1047), היה דוכס בוואריה בין השנים 1042–1047, ובנוסף היה גם רוזן לוקסמבורג בין השנים 1026–1047.

==ביוגרפיה==
היינריך נולד בשנת 1005, לפרידריך מלוקסמבורג ולאירמטרוד מווטראו, בתו של הריברט, רוזן וטראו.

בשנת 1026 מת דודו היינריך החמישי, דוכס בוואריה, והיינריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1042 נתן לו בן דודו היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה, מכיוון שנאלץ להילחם בשמואל אבא, מלך הונגריה. היינריך סייע לקיסר במלחמותיו בהונגריה, ואף סייע לו במלחמתו נגד דירק הרביעי, רוזן הולנד.

ב-14 באוקטובר 1047 מת היינריך ללא ילדים, ומשום כך חזרה בוואריה להיינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואילו אחיו גיזלברט ירש את לוקסמבורג.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.deutsche-biographie.de/gnd133802310.html#ndbcontent היינריך השביעי, דוכס בוואריה] 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| היינריך השביעי, דוכס בוואריה בית לוקסמבורג נולד:1005 מת:14 באוקטובר 1047
|-
| rowspan="1" align="center"| היינריך הראשון
| rowspan="1" align="center"| רוזנות לוקסמבורג 1026–1047
| rowspan="1" align="center"| גיזלברט
|-
| rowspan="1" align="center"| היינריך השישי
| rowspan="1" align="center"| דוכסות בוואריה 1042–1047
| rowspan="1" align="center"| היינריך השישי
|}

קטגוריה:בית לוקסמבורג
קטגוריה:דוכסי בוואריה
קטגוריה:ילידי 1005
קטגוריה:נפטרים ב-1047
אראגוזאורוס

אראגוזאורוס (שם מדעי: Aragosaurus) הוא סוג של זאורופוד. המין היחיד המוכר, Aragosaurus ischiaticus, חי באראגון שבספרד אך גם בדרום אמריקה. הוא חי לפני כ-120 עד 130 מיליון שנים, באמצע הקרטיקון התחתון. האראגוזאורוס היה דינוזאור שהילך על ארבע רגליים וניזון מצמחים. אורכו הגיע ל-18 מטרים ומשקלו היה כ-28 טון. בדומה לזאורופודים אחרים, צווארו היה ארוך, זנבו היה ארוך וחזק, ראשו היה קטן וגופו גדול. 

==ראו גם==
*גיגאנוטוזאורוס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון תחתון באירופה
קטגוריה:דינוזאורים שחיו בקרטיקון תחתון באמריקה הדרומית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1987
קטגוריה:קמרזאוריים
מצודת לואיסבורג

מצודת לואיסבורג
מיקומה של לואיסבורג באי איל-רויאל
תושבים לבושים בבגדים מסורתיים באתר המצודה
מצודת לואיסבורג (בצרפתית: Forteresse de Louisbourg; באנגלית: Fortress of Louisbourg) היא אתר היסטורי לאומי קנדי השוכן באי קייפ ברטון, בפרובינציית נובה סקוטיה, קנדה, המנציח עיר צרפתית מבוצרת מהמאה ה-17 באותו שם.

== היסטוריה ==
ההתיישבות הצרפתית בקנדה החלה ב-1605 בחבל אקדיה, עם הקמת היישוב פור רויאל לחופי המפרץ שנקרא אז "המפרץ הצרפתי" (Baie Français) (כיום מפרץ פאנדי). ב-1608 הוקמה קוויבק סיטי בעמק הנהר סנט לורנס, והעניין הצרפתי בהתיישבות עבר להתמקד בחבל קוויבק.

ניסיון לעיבוי ההתיישבות בחבל אקדיה נעשה ב-1629, עם הקמת פור סנט-אן (Fort Ste-Anne) בחוף המזרחי של האי איל-רויאל (Île Royale). יישוב זה לא שרד לאורך זמן, למעט נקודת סחר בפרוות שהתקיימה באזור למשך זמן מה.

במסגרת מלחמת המלכה אן כבשו הבריטים את אקדיה ב-1710, ובהסכם אוטרכט מ-1713 הועברה לידי הבריטים השליטה ברוב החבל, ששינה את שמו ל"נובה סקוטיה". השליטה באיל-רויאל נותרה בידיים צרפתיות, והוא הפך לחלק ממושבת הכתר הצרפתית צרפת החדשה ולמעשה לנקודת הגישה היחידה שלה לאוקיינוס האטלנטי. במזרחו של האי הוקם נמל לשירות הצי הצרפתי באוקיינוס האטלנטי בשם "הבר לואיסבורג".

ב-1719 החלו הצרפתים לבנות במקום עיר מבוצרת בשם לואיסבורג, והשקיעו הון רב בפיתוחה. לואיסבורג הפכה למרכז סחר בינלאומי בין צרפת, צרפת החדשה ומושבותיה של צרפת בקריביים. בין היתר הוקם בה ב-1734 מגדלור, הראשון בקנדה, שנועד לסייע לימאים למצוא את דרכם במזג האוויר הערפילי האופייני לאזור.
ב-1745, במסגרת מלחמת המלך ג'ורג', צרו הבריטים על העיר ולבסוף כבשוה.

ב-1748, במסגרת הסכם אקס-לה-שאפל (Aix-la-Chapelle), חזרה המצודה לשלטון צרפתי, אך לא לזמן רב. במלחמת הצרפתים והאינדיאנים שבו הבריטים ללואיסבורג, ולאחר מצור שארך כחודש וחצי נפלה המצודה לידיהם, ב-26 ביולי 1758, הפעם סופית, ושמה קץ לנוכחות הצרפתית על החוף האטלנטי של אמריקה.

== אתר היסטורי לאומי ==
כיום משמשת המצודה כאתר היסטורי לאומי של קנדה. ב-1961 החליטה ממשלת קנדה לשחזר את אחד מרובעי העיר, ולהשיב את מצודת לואיסבורג למצבה בתקופה שלפני המצור הבריטי ב-1745. בשחזור השתתפו בין היתר בעלי מקצוע רבים, ובהם גם כורי פחם מובטלים תושבי האי, שחלקם למדו טכניקות בנייה צרפתיות מהמאה ה-18. במקרים רבים השתמשו המשחזרים באבנים מקוריות שהיו באתר.

כיום מהווה האתר אבן שואבת לתיירים, הבאים לאתר ומשתתפים בסיורים מודרכים עם מדריכים בני המקום. האתר סייע לעיירה לואיסבורג להתמודד עם קשיים כלכליים שנבעו מירידה בכלכליות ענף הדיג באוקיינוס האטלנטי הסמוך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נובה סקוטיה
קטגוריה:קנדה: מבצרים
האי קייפ ברטון

נוף אופייני
נוף אופייני
שביל קאבוט
קייפ ברטון (אנגלית: Cape Breton Island; צרפתית: île du Cap-Breton, לשעבר île Royale, האי המלכותי; סקוטית: Eilean Cheap Breatuinn) הוא אי השוכן על חוף האוקיינוס האטלנטי והמשתייך לפרובינציית נובה סקוטיה, קנדה. 

מקור שמו של האי הוא במילה ברטון - על שם הברטונים (אנ'), תושבי חבל ברטאן. 

שטחו של קייפ ברטון הוא 10,311 קילומטר מרובע ואוכלוסייתו מונה כ-132,000 נפש (נכון ל-2016).

== היסטוריה ==
קודם לגילויו על ידי מגלי ארצות מערביים, היה האי מיושב על ידי אינדיאנים משבטי המיקמאק (אנ'). 

ב-1497 דיווח המגלה ג'ון קבוט כי ביקר בחופי האי, אך חוקרים מודרניים לא משוכנעים בכך, ומניחים כי המקום בו ביקר היה ניו פאונדלנד.

ב-1521 התיישבו באי דייגים פורטוגזים, במסגרת מושבת דיג שהקימו, שמנתה כ-200 נפש, אך מ-1570 לא נמצא זכר למושבה זו.

הצרפתים, שהתיישבו באזור במסגרת המושבה אקדיה, כינו את האי "איל רויאל" (Île Royale "האי המלכותי"). 

הם הקימו בסביבות 1629 יישוב בשם "פור סנט אן", שלא שרד. 

ב-1713 עברה אקדיה כולה לשלטון בריטי, לאחר כיבושה על ידי הבריטים, אך האי נשאר בשלטון צרפתי. 

ב-1719 הקימו הצרפתים על חוף האוקיינוס האטלנטי את היישוב לואיסבורג, כדי לשפר את מעמדם באזור מפרץ סנט לורנס ולהגן על צי הדיג שלהם. היישוב, שהפך למצודה מבוצרת, שרד ניסיונות כיבוש בריטיים, ונשאר הקשר היחיד של צרפת החדשה, כפי שקראו הצרפתים למושבת הכתר שלהם בצפון אמריקה, עם האוקיינוס האטלנטי. לאחר שנכבש ב-1745, והוחזר לצרפתים ב-1748, נכבש האי סופית על ידי בריטניה ב-1758, במלחמת הצרפתים והאינדיאנים, ועבר רשמית לשלטון בריטי ב-1763. לאחר מכן מוזג האי לתוך נובה סקוטיה.

ב-1775 החלה באזור התיישבות סקוטית בשם "Judique". בעקבותיה, הגיע לאי במחצית הראשונה של המאה ה-19 גל הגירה מסקוטלנד שמנה כ-50,000 נפש. 

עד היום, מהווים צאצאי המהגרים הסקוטים רוב באי, ותרבותם נחשבת לדומיננטית. באי שרדו בנוסף קהילות אקדיות, שהן צאצאיהם של המתיישבים הצרפתים ששרדו את הגירוש הבריטי מאקדיה.

== כלכלה ==

== גאוגרפיה ==

האי ממוקם בקצה המזרחי של נובה סקוטיה, והוא מופרד מחצי האי נובה סקוטיה על ידי מצר קנסו, אך מחובר ליבשת על ידי סוללה שעליה כביש. חופיו הצפוני והמערבי נושקים למפרץ סנט לורנס, ואילו חופיו המזרחי והדרומי פונים לאוקיינוס האטלנטי. בצפון האי ממוקם הפארק הלאומי רמת קייפ ברטון, ששטחו 950 קמ"ר, המוקף בחלקו על ידי שביל ג'ון קבוט, שאורכו כ-300 קילומטרים. האי משופע במצוקים הנופלים אל האוקיינוס. במרכז האי שוכן האגם בראס ד'ור ששטחו 1,099 קמ"ר.

== דמוגרפיה ==

== אוכלוסייה וחלוקה מנהלית ==
האי מחולק מנהלית בין ארבעה מחוזות של נובה סקוטיה: קייפ ברטון, אינוורנס, ריצ'מונד וויקטוריה. העיר הגדולה באי היא סידני, המהווה גם את מרכזו העירוני של האי, ובה כ-30,000 תושבים (2016). אוכלוסיית האי דלילה מאוד, כ-132,000 תושבים (נכון ל-2016), ורובה ממוצא סקוטי. עיר אחרת באי היא באדק, לגדות האגם בראס ד'ור, בה שוכנת אחוזתו של ממציא הטלפון אלכסנדר גרהם בל, בה בילה את שנותיו האחרונות ובה גם נקבר.

באי חמש שמורות אינדיאנים שבהם מתגוררים אנשי שבטי המיקמאק.
מבט מהאוויר על נמל סידני. האונייה העוגנת ברציף היא [[שוברת קרח של משמר החופים הקנדי]]

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נובה סקוטיה: איים
רבעון לכלכלה

רבעון לכלכלה הוא כתב עת מדעי ישראלי לנושאי כלכלה, שהחל דרכו ככתב עת כלכלי פובליציסטי. הרבעון יוצא לאור על ידי "אורים" הוצאה לאור, לאחר שבמשך שנים רבות יצא לאור בהוצאת "עם עובד".

== היסטוריה ==
כתב העת החל לצאת לאור בשנת 1953. מייסדיו היו השל פרומקין, אברהם זברסקי, יהודה חורין, חיים הלפרין ויוסף רונן. שלושה מהמייסדים (פרומקין, זברסקי וחורין) היו מוותיקי המשק ההסתדרותי וחברים במוסדות מפא"י, והייתה להם מחויבות לאידאולוגיה של תנועת העבודה. מפעלי חברת העובדים פרסמו מודעות בכתב העת ורכשו עותקים רבים ממנו, ובכך תרמו לביסוס הכלכלי שלו.

בגיליון הראשון של כתב העת נאמר: "כתב עת זה נועד לשמש ביטאון קבוע לקידום המחשבה הכלכלית ולבירור בעיות יסוד של המעשה המשקי בישראל". עוד הוסיפו המייסדים: "הרבעון לכלכלה ישאף לסייע לקורא בהערכה נכונה של ההתרחשויות, ושל התפתחות המדיניות הכלכלית על כל גילוייה - על הישגיה העצומים של מדינת ישראל ועל נפתולי דרכה כאחד. נעסוק לא רק בהלכות, אלא גם בהמחשת התוכניות ובמימושן, ובמידת הצורך והאפשר, גם בהתוויית דרכים לתיקונים ולשיפורים בביצוע."

מייסדי כתב העת ראו בו כתב עת כלכלי פובליציסטי, הפונה לציבור הרחב, אם כי ברמה גבוהה מזו שבעיתונות היומית. בהתאם לכך הופיעו בו מאמרים מאת שר האוצר, נגיד בנק ישראל, פקידים בכירים במשרדי הממשלה, בבנק ישראל ובמשק ההסתדרותי. כן פורסמו בו מאמרים מאת חוקרי כלכלה, וחלקם של אלה הלך וגדל. בכתב העת התפרסמו גם מאמרי אורחים מארצות אחרות.

בשנת 1957 זכה כתב העת בפרס רוטשילד.

בשנת 1963 כתב אפרים קליימן מאמר ביקורת על ספרו של הלל דן, "בדרך לא סלולה: הגדת סולל בונה". במאמר נכללה ביקורת על המשק ההסתדרותי, ולכן מערכת הרבעון סירבה לפרסמו. רק לאחר איום של חוקרי כלכלה שלא יכתבו יותר לרבעון, נאותה המערכת לפרסם את מאמרו של קליימן, ולצדו מאמר תגובה של יוסף רונן (בגיליון 41–42, 1964).

השל פרומקין ויוסף רונן היו עורכי הרבעון בשנותיו הראשונות. בשנת 1974, לאחר פטירתו של פרומקין, מונה יצחק טאוב לעורך הרבעון.

בשנת 1969 צורפו למערכת הרבעון הפרופסורים לכלכלה חיים בן שחר ואיתן ברגלס, אך הפיכתו לכתב עת אקדמי התרחשה באופן הדרגתי במהלך שנות ה-80 ובמחצית הראשונה של שנות ה-90. מהלך זה כלל הפעלת ביקורת עמיתים על המאמרים, הוספת תקצירים באנגלית, והגדלת חלקם של חוקרי הכלכלה בקרב הכותבים. בשנת 1993 הוקמה מערכת חדשה, ובה ייצוג בולט לאנשי האקדמיה, ואסף רזין, פרופסור לכלכלה שהיה חבר מערכת הרבעון משנת 1979, מונה לעורך לצדו של יצחק טאוב. "האגודה הישראלית לכלכלה" השתתפה אף היא בהוצאת הרבעון.

העורכים הנוכחיים של "רבעון לכלכלה" הם איתי אטר, יניב ידיד-לוי ואיתי ספורטא אקשטין.

== לקריאה נוספת ==
* יוסף רונן, "מחצית יובל לכתב-עת (1978-1953)", רבעון לכלכלה 100, 1979.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://tnuathaavoda.info/press/home/press/1113423579.html?highlight=WyJcdTA1ZThcdTA1ZDFcdTA1ZTJcdTA1ZDVcdTA1ZGYiLCJcdTA1ZGNcdTA1ZGJcdTA1ZGNcdTA1ZGJcdTA1ZGNcdTA1ZDQiLCJcdTA1ZThcdTA1ZDFcdTA1ZTJcdTA1ZDVcdTA1ZGYgXHUwNWRjXHUwNWRiXHUwNWRjXHUwNWRiXHUwNWRjXHUwNWQ0Il0= רבעון לכלכלה], באתר "תנועת העבודה הישראלית"
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת מדעיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת כלכליים
מכונית-על

[[בוגאטי ויירון סופר ספורט]]
[[למבורגיני אוונטאדור]]
[[מקלארן P1]]
פגאני הואיירה
[[פורשה 918]]
מכונית-על היא מכונית יוקרה, ספורט או גראן טוריסמו, שמסוגלת לנסוע מהר יותר ומחירה גבוה יותר בהשוואה למכוניות אחרות בשוק המכוניות. מדובר במונח שיווקי נטול אמות מידה מתוקנות, המשמש יצרני רכב בפרסומן של מכוניות כביש בייצור סדרתי או מוגבל, כבעלות מאפיינים ייחודיים ותג מחיר גבוה במיוחד. מהירותה של "מכונית-על" עומדת בראש סדר העדיפויות של היצרן, לעיתים תוך ויתור על מאפיינים כגון בטיחות, נוחות, שימושיות או חסכוניות.

==הגדרה==
מכונית-על שונה במובנים רבים מן המכונית הבסיסית.

בין תכונותיה האופייניות:
*ייצור בכמות מוגבלת שהוגדרה מראש, לעומת ייצור סדרתי של דגמי רכב רגילים.
*יכולת האצה מהירה ומהירותה המרבית גבוהה בהרבה מהמקובל.
*מבנה "ספורטיבי" המאופיין בפרופיל נמוך, ובא על חשבון הגודל של תא הנוסעים.
*עיצוב אווירודינמי וראוותני.
*מחיר גבוה ועלויות תחזוקה יקרות.

== המכונית המהירה בעולם ==

מאחר שמדובר במכוניות יקרות ושמגיעות במהירויות מרביות של למעלה 300 קמ"ש והאצה מהירה מ-0 ל-100 קמ"ש, החלה תחרות בין היצרניות השונות על התואר "המכונית המהירה ביותר בעולם" ובעיקר על התואר "מכונית הכביש המהירה ביותר שנמכרת בייצור סדרתי", שכן מכוניות אלה נועדו למכירה ולא צריכות להתמודד מול כלי רכב ניסיוניים או ייחודיים (כגון כלי רכב עם מאיץ רקטי).

מכונית-העל המהירה ביותר כיום שנמכרת בייצור סדרתי היא הבוגאטי שירון, שהגיעה למהירות של 487.6 קמ"ש (קצת יותר מ-300 מיל לשעה) עם מנוע בנפח 8.0 ליטרים עם מגדש טורבו, 16 צילינדרים בתצורת W, והספק של . המכונית הוצגה לראשונה במרץ 2016 בתערוכת המכוניות בז'נבה כמחליפת הבוגאטי ויירון (שהייתה המכונית המהירה בעולם עד להשקת הקוניגסג אגירה One:1). עם זאת, השיא לא נחשב מטעמים טכניים, ובשיא הרשמי מחזיקה הקוניגסג אגירה RS עם .

ב-2020 הוצגו שתי מכוניות-על שמהירותן המרבית המוערכת עולה על : ה-SSC טואטרה והבוגאטי בוליד.

ב-2021 נחשפה הרימאק נברה ולקחה את התואר שלמרות שמהירותה היא "רק" 412 קמ"ש אך היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 1.85 שניות (הנתון המהיר ביותר כיום לרכב) וגומאת רבע מייל בתוך 8.58 שניות (גם הנתון המהיר ביותר לרכב כיום).

<gallery widths="200" heights="150">
קובץ:BugattiVeyronSuperSport.jpg|בוגאטי ויירון סופר-ספורט, הראשונה לעבור את מחסום ה-1000 כ"ס
קובץ:Koenigsegg One-1 - Genève 2014 - 01.jpg|קוניגסג אגירה One:1
קובץ:2016-03-01 Geneva Motor Show G069.JPG|בוגאטי שירון (מחזיקת השיא הנוכחית לרכב בייצור סדרתי)
קובץ:Rimac Nevera.jpg|רימאק נברה מחזיקת השיא בתאוצה מ-0 ל-100 ובתאוצה לרבע מייל
</gallery>

==ראו גם==
*מכונית ספורט

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.auto.co.il/כתבה-27269-שלבי-טואטארה-המכונית-המהירה-בהי.aspx שלבי טואטארה], באתר אוטו

*
קטגוריה:מכוניות לפי סיווג
קטגוריה:שיווק
קטגוריה:פרסום
כתר דרומי

כתר דרומי היא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה בשמי הדרום, ללא כוכבים עם בהירות נראית מדרגה מתחת ל-4. הקבוצה היא אחת מ-88 קבוצות הכוכבים המודרניות, והיא נכללה ב-48 קבוצות הכוכבים שהגדיר תלמי. השם כתר דרומי נועד להבדיל את הקבוצה מקבוצת "כתר" ששמה שונה לכתר צפוני.

==כוכבי הקבוצה==
α בכתר דרומי (אלפקה מרידיאנה) הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-130 שנות אור עם בהירות מדרגה 4.1. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.

β בכתר דרומי, הוא ענק כתום במרחק של כ-510 שנות אור עם בהירות מדרגה 4.1. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.

γ בכתר דרומי הוא כוכב זוגי במרחק של כ-58 שנות אור המורכב מזוג כוכבים לבנים - צהבהבים עם בהירות מדרגות 4.2 ו-5. ניתן להפריד ביניהם באמצעות טלסקופ בינוני.

==גרמי שמים מעניינים נוספים==
NGC-6541 הוא צביר כדורי במרחק של כ-14,000 שנות אור ועם בהירות כוללת מדרגה 6. ניתן לראותו בקלות באמצעות משקפת אך נדרש טלסקופ על מנת להבחין בכוכבים בודדים בתוכו.

==מיתולוגיה==
הקבוצה זוהתה ככתר של הקנטאור המיוצג בקבוצת קשת הסמוכה.

לפי אגדות זמן החלום של האבוריג'ינים במרכז אוסטרליה, הכתר הוא למעשה המיקום בשמיים ממנו נפלה עריסת תינוק לאדמה וממנה נוצרו בני האדם.

==ראו גם==
* כתר צפוני

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:48 קבוצות הכוכבים של תלמי
הופנהיים (כדורגל)

טה. אס. גה. 1899 הופנהיים (בגרמנית: TSG 1899 Hoffenheim) הוא מועדון ספורט גרמני הפועל בהופנהיים (כיום חלק מזינסהיים).

בניגוד לרוב המוחלט של קבוצות הצמרת האירופיות, המייצגות ערים גדולות, הופנהיים מייצגת יישוב קטן: הופנהיים עצמה מונה כ-3,200 תושבים והייתה למעשה כפר עד 1972, עת סופחה לעיר זינסהיים, המונה כ-35,000 תושבים. עד שנות התשעים של המאה העשרים היה הופנהיים מועדון חובבני מהליגות הנמוכות. עלייתו של המועדון הקטן לרמות הגבוהות בכדורגל הגרמני התרחשה הודות לתמיכתו הכספית של דיטמאר הופ, יליד המקום ובוגר קבוצת הנוער של המועדון, שהוא ממייסדי ענקית התוכנה SAP.

== היסטוריה ==
המועדון נוסד בשנת 1899. בשנת 2007 עלתה קבוצת הכדורגל של המועדון לליגת המשנה בגרמניה, ובזכות היותה במקום השלישי בשנת 2008, עלתה לבונדסליגה לראשונה בתולדותיה. את העונה פתחה בהצלחה רבה והגיעה אף למקום הראשון בבונדסליגה, בזכות ניצחונות מול קבוצות כהמבורג וכבורוסיה דורטמונד, וסיימה לבסוף במקום השביעי.

בעונת 2017/2018 סיימה הופנהיים במקום השלישי ועלתה לליגת האלופות בפעם הראשונה בתולדותיה.

בקיץ 2018 מאמנה של הופנהיים, יוליאן נגלסמן, שתרם רבות להצלחתה של הקבוצה, עזב לרד בול לייפציג.

==סגל הקבוצה==
נכון ל-31 באוגוסט 2024

 

 (בהשאלה מבנפיקה ליסבון)

 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל גרמניות
קטגוריה:באדן-וירטמברג: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1899
מפסלת (קבוצת כוכבים)

מפסלת היא קבוצת כוכבים קטנה ועמומה במיוחד בשמי הדרום שהוגדרה על ידי האסטרונום ניקולא לואי דה לאקאי במאה ה-18 כחלק מהגדרת קבוצות כוכבים חדשות לכיסוי אזורים בשמי הדרום שלא היו משויכים לאף קבוצה. הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה הוא מדרגת בהירות נראית 4.4 כך שניתן להבחין בקבוצה רק בתנאי צפייה מיטביים. הקבוצה נקראה במקור "Cæla Sculptoris" שפרושו "מפסלת הפָּסָּל" בלטינית - הכלי איתו חוצב הפָּסָּל בשיש.

==כוכבי הקבוצה==
α במפסלת הוא כוכב לבן - צהבהב במרחק של כ-65 שנות אור עם בהירות מדרגה 4.4. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.

β במפסלת הוא כוכב לבן - צהבהב נוסף במרחק של כ-90 שנות אור עם בהירות מדרגה 5.
 
γ במפסלת הוא כוכב כפול המורכב משני ענקים שאינם קשורים זה לזה. הבהיר מבין השניים הוא ענק כתום במרחק של כ-185 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.5 והשני הוא ענק לבן במרחק של כ-330 שנות אור עם בהירות מדרגה 6.3. כל אחד משני הכוכבים הוא בעצמו כוכב זוגי; לראשון בן זוג עם דרגת בהירות 8 שניתן לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים ולשני בן זוג קרוב עם בהירות מדרגה 9.6 שניתן לצפייה רק באמצעות טלסקופ בינוני.

δ במפסלת הוא כוכב לבן - כחלחל במרחק של כ-710 שנות אור ועם בהירות מדרגה 5.1.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ianridpath.com/startales/caelum.htm סיפורי כוכבים - מפסלת]
* 

קטגוריה:קבוצות כוכבים
קטגוריה:14 קבוצות הכוכבים של ניקולא לואי דה לאקאי
FK דאוגבה

FK דאוגבה ריגה (בלטבית: FK Daugava Rīga) היה מועדון כדורגל מהעיר ריגה שבלטביה המשחק בליגת העל הלטבית. הוא הוקם בשנת 2003 תחת השם "FK יורמאלה" עד לשנת 2009. ב-2010, שמה של הקבוצה שונה ל-FK יורמאלה-VV, אך במרץ 2012 המועדון עבר לריגה ושינה את שמו ל-FK דאוגבה ריגה. ב-2015 המועדון פורק.

== היסטוריה ==
מועדון FK יורמאלה נוסד בשנת 2003 על מנת להניח תשתית לקבוצת ספורט, לבנות אצטדיון מודרני ביורמאלה ולהגביר את הפופולריות של ענפי ספורט שונים בקרב ילדים ונוער ביורמאלה. הקבוצה שיחקה באצטדיון סלוקאס בעיר יורמלה ובו 5,000 מושבים.

בעונתה הראשונה שיחקה הקבוצה בליגה השנייה של לטביה. היא הגיעה למקום הראשון ועלתה לליגת העל הלטבית. בעונתה הראשונה בליגה הראשונה סיימה במקום החמישי. עם זאת, אף על פי ששאיפות גדולות של הנהלת הקבוצה והחתמת כמה שחקנים של נבחרת לטביה בכדורגל בשנים שלאחר מכן, המועדון לא הצליח לשחזר את הישגי העונה הראשונה, נקלע למשבר כלכלי וכמה משחקניו הבולטים עזבו באמצע העונה. במהלך שנת 2008 המועדון עבר לעיר ריגה והחליף את שמו.

במרץ 2012, התקבלה החלטה על ידי הנהלת המועדון, שהקבוצה תעבור לעיר ריגה ותשחק באצטדיון דאוגבה ובכך שונה שמה ל-FK דאוגבה. בעונת 2012, סיימה דאוגבה מקום 9 בליגת העל הלטבית, וכתוצאה מכך הייתה צריכה להתמודד בפלייאוף הירידה נגד BFC דאוגבה. במשחק הבית של FK דאוגבה, היא ניצחה 0–1 ובמשחק החוץ היא ניצחה 1–3 ובכך נשארה בליגת העל הלטבית.

==תארים והישגים==
* ליגת המשנה הלטבית - 2003
* סגנית זוכת גביע לטביה בכדורגל - 2010

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20160303190638/http://soccer.worldsoccer.com/?sport=soccer&page=team&id=1394 דאוגבה ריגה] באתר WorldFootball

קטגוריה:קבוצות כדורגל לטביות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2003
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהתפרקו
משה אורן

משה אורן (נולד ב-1948) הוא ביוכימאי ישראלי העוסק בחקר מחלת הסרטן. חתן פרס ישראל לחקר הביוכימיה לשנת תשס"ח (2008).
ממוזער

== קורות חיים ==
אורן נולד בפולין, וכשהיה בן שנתיים עלתה משפחתו לישראל. לאחר תקופה במעברה "מחנה ישראל", עברה המשפחה לרמלה וממנה לתל אביב ולגבעתיים. במהלך לימודיו בבית הספר התיכון עבד אורן במחלקה לבוטניקה של אוניברסיטת תל אביב. הוא למד מיקרוביולוגיה במסגרת העתודה האקדמית, והשלים בשנת 1970 לימודי תואר שני. עבודת המחקר שלו עסקה באיתור גנים בחיידקים. בתום שירותו בצה"ל החל בלימודי דוקטורט במכון ויצמן למדע, והחל לעסוק בחקר הסרטן, תחת הנחייתו של הפרופסור ארנסט וינוקור. לאחר השלמת הדוקטורט, בשנת 1978, במסגרת הבתר-דוקטורט הוא השתלם שנה באוניברסיטת פרינסטון אצל הפרופסור ארנולד לוין ובשנים 1979–1981 באוניברסיטת ניו יורק.

במהלך שהותו בפרינסטון, היה אורן שותף לגילוי הגן p53, המהווה גורם חשוב במנגנון ההגנה הטבעית של גוף האדם נגד סרטן. אורן היה האחראי לשיבוט הגן במטרה לבודדו לצורכי מחקר. חלבון p53, הוכחו מאוחר יותר כגורמים להריגתם של תאים סרטניים ועל בסיסם מפותחות תרופות ניסיוניות למחלת הסרטן וטיפולים באמצעות ריפוי גנטי. לאחר מכן החל אורן לחקור את המנגנונים המולקולריים שבהם פועל החלבון בתאים בריאים, ואלו הביאו להבנת חשיבותה של מערכת האוביקוויטין למען פעילותו התקינה של הגן כגורם מדכא למחלת הסרטן. גילוי חלבון ה-MDM2, המדכא את פעילות החלבון, הביא לפיתוחים שונים להגנה על p53.

בין השנים 1981–1995 היה אורן חבר סגל המחלקה לאימונולוגיה כימית במכון ויצמן למדע. בשנת 1986 הוא קודם לדרגת פרופסור ומשנת 1995 הוא חבר המחלקה לביולוגיה מולקולרית של התא במכון ויצמן. לאורך השנים הוא שימש גם פרופסור אורח במחלקה לביוכימיה של אוניברסיטת סטנפורד (1988–1989), כמו כן ניהל את מרכז פורשהיימר לגנטיקה מולקולרית (1991–1998) והיה דיקן הפקולטה לביולוגיה (1999–2003) במכון ויצמן. בין תפקידיו האדמיניסטרטיביים האחרים, הוא שימש יו"ר מועצת הפרופסורים של המכון וסגן יו"ר המועצה המדעית במכון.

משה אורן הוא חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (2006), חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2007) וחבר האקדמיה האירופית (2007). לאורך השנים הוא זכה בפרסים שונים על עבודתו ובהם: פרס פהר למחקר רפואי (1993), פרס אביש-פרנקל (1999), פרס לומברוזו לחקר הסרטן (2002), פרס א.מ.ת (2003) ופרס ישראל בחקר הביוכימיה (2008).

מתגורר ברחובות. נשוי ואב לארבעה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.weizmann.ac.il/mcb/MosheOren/ אתר הבית של אורן] במכון ויצמן למדע
* 
* 
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:גנטיקאים ישראלים
קטגוריה:ביוכימאים ישראלים
קטגוריה:אימונולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: ביולוגיה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לביוכימיה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 2008
קטגוריה:זוכי פרס א.מ.ת.
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:ישראלים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
מוקוש

מוֹקוֹש (בכתב קירילי: Мокошь או Мокощ; בפולנית: Mokosz), מַאקוֹש (בכתב קירילי: Макошь; בפולנית: Makosz) או מוֹקושה (בכתב קירילי: Мокуша; בצ'כית: Mokoša) היא אלה במיתולוגיה הסלאבית, עדות לקיומהּ מופיעה בכרוניקה הרוסית הראשונה. מוקוש אחראית על פוריות ונקביות, וכן על הגנת הצאן, הטווים והאורגים. מוקוש היא טוות הגורל, ולה עוזרות שתי אלות, אחיותיה, דולה ונדולה, אלות ההצלחה והכישלון. כמו כן, מוקוש היא פטרוניתן של המכשפות. לעיתים היא מוצגת כנשואה לולס. הדבורים והדבש מקודשים לה. שמה נגזר מהשורש "מוֹק", שפירושו "לח" (בדומה ל"מוקוזה"). היא קשורה אפוא ל "אמא אדמה הלחה", מאט סירה זמליה, אלת האדמה הסלאבית.
מוקוש הייתה אחת מהאלוהויות שאימץ ולדימיר הראשון אל פנתאון המדינה בקייב בשנת 980. היא נמנתה גם עם האלים הראשיים של הסלאבים המערביים. במקורות הכתובים היא נזכרת כמעט תמיד עם רוחות המים, הווילות, ובהמשך הרוסלקות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלים סלאביים
קטגוריה:אלות פריון
קטגוריה:אלות אדמה
מרכוס דו סוטוי

מרכוס פיטר פרנסיס דו סוטוי (Marcus Peter Francis du Sautoy; נולד בלונדון ב-26 באוגוסט 1965) הוא פרופסור אנגלי למתמטיקה, ראש הקתדרה להבנה ציבורית של המדע באוניברסיטת אוקספורד.

תחומי המחקר העיקריים שלו הם תורת החבורות ותורת המספרים. הוא מוכר כסופר מדע פופולרי ועוסק בעיקר בפופולריזציה של המתמטיקה.

פרסם מאמרים וספרים רבים בנושאים מתמטיים, ובשנת 2001 זכה בפרס בריק (Berwick Prize) שמעניקה החברה הלונדונית למחקר הטוב ביותר למתמטיקאי שטרם מלאו לו ארבעים.

==ביוגרפיה==
מרכוס דו סוטוי גדל בהנלי שעל נהר התמזה בדרום אוקספורדשייר. הוא סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת אוקספורד בהצטיינות, והמשיך שם לדוקטורט בהנחיית דניאל סגל.

בדצמבר 2006 נשא דו סוטוי את הרצאת חג המולד של החברה המלכותית (Royal Institution Christmas Lectures) תחת הכותרת "The Num8er My5teries".

בשנת 2008 נבחר דו סוטוי להחליף את ריצ'רד דוקינס כראש הקתדרה להבנה ציבורית של המדע על שם צ'ארלס סימוני באוניברסיטת אוקספורד. דו סוטוי הוא אתאיסט מוצהר, אולם הבטיח שבמסגרת התפקיד יעסוק יותר בהנחלת מדע מאשר בהפרכת הדת.

דו סוטוי הוא שחקן כדורגל חובב ואוהד ארסנל. בנוסף הוא פעיל בארגון עזרה לאנשים בגואטמלה.

דו סוטוי מקדיש חלק ניכר מעבודתו להנגשת המתמטיקה לציבור הרחב. הוא כותב מאמרים לגארדיאן ולטיימס ומופיע רבות בטלוויזיה וברדיו. בין השאר הנחה תוכנית של ה-BBC בשם Mind Games. בנוסף הוא מקדם את האתר [https://web.archive.org/web/20110101230803/http://www.mangahigh.com/en_us/ Mangahigh.com] שמטרתו לימוד מתמטיקה בעזרת משחקים. הוא כתב שלושה ספרי מדע פופולרי על מתמטיקה.

בשנת 2010 הנחה מרכוס את הסרט התיעודי "כיצד נוצר גאון?" (באנגלית: "?What Makes a Genius") בהפקת ה-BBC.

הוא נשוי לשני, אותה פגש בישראל, בעת ששהה בפוסט-דוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים. לזוג בן ותאומות מאומצות. הם מתגוררים בסטמפורד היל שבצפון לונדון.

==ספריו==
* המוזיקה של המספרים הראשוניים (2003), ספרי עליית הגג, תרגם: אוריאל גבעון (2006)
* סימטריה: מסע אל מרחבי התבניות של הטבע (2007), ספרי עליית הגג, תרגם: אוריאל גבעון (2011)
* מסתורי המספרים: אודיסאה מתמטית של החיים היום יומיים (2009), ספרי עליית הגג, תרגם: אוריאל גבעון (2018)
* תוכנת היצירתיות (2022), ספרי עליית הגג, תרגמה: מיכל קירזנר-אפלבוים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://geekonomy.net/2022/09/25/geekonomy610/ ריאיון עם דו סוטוי], בפודקאסט גיקונומי

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתמטיקאים אנגלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:מחברי ספרי מדע פופולרי
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:זוכי פרס בריק
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1965
סטיב קנאלי

סטיבן פרנסיס (סטיב) קנאלי (באנגלית: Steven "Steve" Francis Kanaly; נולד ב-14 במרץ 1946) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי הידוע בגילום דמותו של "ריי קרבס" בסדרת הטלוויזיה "דאלאס".

== קורות חיים ==
קנאלי נולד בשנת 1946 בברבאנק, קליפורניה ובשנת 1964 סיים את לימודי בית הספר התיכון בוואן נייס, קליפורניה. הוא שירת במלחמת וייטנאם כקשר בדיוויזיה המוטסת הראשונה של חיל הרגלים של ארצות הברית.

קנאלי החל את קריירת המשחק שלו בשנות ה-70 בשיתוף פעולה עם הבמאי והתסריטאי ג'ון מיליוס. קנאלי פגש במיליוס במטווח בקליפורניה, והשניים התיידדו. מיליוס דחף את קנאלי להיות שחקן, והמליץ עליו לבמאי ג'ון יוסטון לתפקיד בסרט "השופט רוי בין" בשנת 1972. סרטו הבא של קנאלי היה "דילינג'ר שביים מיליוס בשנת 1973. קנאלי הופיע בסרטיו של מיליוס "חטיפה במדבר" (1975) ו"יום רביעי הגדול" (1978). כן הופיע בסרטו של סטיבן ספילברג "שוגרלנד אקספרס" בשנת 1974.

במקביל הופיע קנאלי בטלוויזיה בתפקידי אורח בסדרות כ"סטארסקי והאץ'", "המלאכיות של צ'ארלי", "ספינת האהבה", ו"הוואי חמש-אפס". תפקידו הידוע והמוכר הוא בסדרה "דאלאס", שם שיחק את ריי קרבס, הבוקר הקשוח, בנו הבלתי חוקי של אבי משפחת יואינג. קנאלי הופיע בסדרה בהצלחה רבה בין 1978 ל-1989 ועזב שתי עונות בטרם ירדה הסדרה מן המסכים. הסדרה נחשבה בתחילת שנות ה-80 לסדרה הפופולרית ביותר בטלוויזיה האמריקנית. במרץ 1982 ביקר קנאלי במדינת ישראל ביחד עם כמה משחקני "דאלאס" האחרים. הוא התקבל בכבוד רב, וזומן, עם חבריו, למפגש עם ראש ממשלת ישראל מנחם בגין, אוהד מושבע של "דאלאס" לו נתן במתנה כובע בוקרים. קנאלי ביים שלושה מפרקי הסדרה, וכן השתתף באחד מסרטי ההמשך, "דאלאס: מלחמת בני יואינג" בשנת 1998.

קנאלי עודו מופיע לעיתים בטלוויזיה ובקולנוע, וכן שלח ידו בבימוי שני סרטים, "הצלף" (1997) ו"לעזוב את הארץ" (2002). בשנת 1994–1995 השתתף כשחקן קבוע באופרת הסבון הפופולרית "כל ילדיי".

קנאלי ואשתו ברט חיים בחווה באוג'אי, קליפורניה. קנאלי עוסק בציור בצבעי מים, ויצירותיו מוצגות בגלריות וזוכות להערכה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:דאלאס (סדרת טלוויזיה)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1946
ג'ף לינדסי

ג'ף לינדסי
ג'פרי פי. פרונדליך (באנגלית: Jeffry P. Freundlich; נולד ב-14 ביולי 1952), הידוע בשם העט ג'ף לינדסי, הוא סופר ומחזאי רומני פשע אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בזכות סדרת הרומנים "דקסטר".
== חייו ==
לינדסי סיים את לימודיו ב-1975 במכללת מידלבורי שבוורמונט. רוב עבודתו המוקדמת נעשתה בשיתוף עם אשתו, הסופרת הילרי המינגוויי, שעמה הוא מתגורר כיום בקייפ קורל שבפלורידה.

סדרת טלוויזיה בשם "דקסטר", המבוססת על ספרו הראשון בסדרת הרומנים, "דקסטר חולם חלומות אפלים", עלתה לאוויר ברשת Showtime בשנת 2006. הסדרה שהמשיכה לעונות נוספות התנתקה מספריו של לינדסי בתום העונה הראשונה, למרות הימצאותם של מוטיבים מהספרים. תרגום של שני הספרים הראשונים (מתוך שמונה) בסדרה, התפרסמו בישראל על ידי מטר הוצאה לאור.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים הידועים בשם עט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
ונסן דה פול

ונסן דה פול (צרפתית: Vincent de Paul; 24 באפריל 1581 – 27 בספטמבר 1660) היה כומר צרפתי הנחשב לקדוש נוצרי. נחשב למייסדו של ארגון הרווחה והצדקה הקתולי קאריטאס. ב-1737 הוכרז על ידי הכנסייה הקתולית כקדוש.
== ביוגרפיה ==
דה פול נולד למשפחת איכרים במחוז לאנד שבגסקוניה בצרפת, בכפר הנקרא כיום על שמו ("סן ונסן דה פול"). דה פול סיים לימודי תאולוגיה בטולוז והיה בעל מעמד בקהילה. ב-1605 בהיותו בהפלגה בחזרה ממרסיי לטולוז, עטו על ספינתם שלוש ספינות טורקיות. במהלך המתקפה נפצע מחץ. שודדי הים כבלו את הנוסעים בשלשלאות, הובילו אותם לתוניס ומכרום כעבדים. בהתחלה נקנה על ידי דייג אך הוא לא היה שבע רצון מדה-פול כדייג ומכר אותו לאיכר, צרפתי לשעבר, שהיה בעבר נזיר פרנציסקני וכשנפל בשבי התאסלם על מנת לזכות בחרותו. כאשר חרש את אדמת אדונו שר פסוקים ג-ד ממזמור קל"ז בתהילים "כִּי שָׁם שְׁאֵלוּנוּ שׁוֹבֵינוּ, דִּבְרֵי-שִׁיר-וְתוֹלָלֵינוּ שִׂמְחָה: שִׁירוּ לָנוּ, מִשִּׁיר צִיּוֹן. אֵיךְ-נָשִׁיר אֶת-שִׁיר-ה': עַל, אַדְמַת נֵכָר". השירה גרמה התרגשות לאשת האיכר שאמרה לבעלה כי שגה כאשר המיר דתו. זה תכנן תוכנית מנוסה וכעשרה חודשים מאוחר יותר, אחרי שהטביל את אדונו חזרה לנצרות, נמלטו דה-פול ואדונו בסירה לצרפת.

בכהונתו ככומר הדגיש את נושא הצדקה. לאחר שובו לצרפת נשלח למשימה סודית מטעם האפיפיור אל הנרי ה-7, היה הכומר האישי של הנסיכה מרגריט, רעייתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת, וכומר הקהילה בקלישי שליד פריז. מ-1612 היה כומר של משפחת גונדי. במהלך כל אותה תקופה הקדיש מזמנו ומרצו לטובת השייטים הכבולים בספינות העבדים, לטובת האסירים ולטובת החולים. ב-1622 מונה ככומר של ספינות העבדים הצרפתיות (ספינות שהושטו בכוח שריריהם של שייטים עבדים) ובתוקף תפקידו זה פעל לשיפור מצבם ועשה פעולות מיסיונריות בשייטים.

דה פול גייס נשים לעבודה בבתי חולים. הן לא היו חייבות להיות נזירות ולקבל עליהן שבועת נזירות וגם לא להתחייב מראש לתקופת שרות קצובה אולם היה עליהן להתלבש בפשטות ובצניעות ולהקדיש עצמן לטיפול בחולים. ארגון זה קיים עד היום כ"בנות החסד" או כ-"האחיות הרחמניות של סן ונסן דה פול", (Sœurs de Saint Vincent de Paul). הארגון מונה כיום כ-21 אלף נזירות.

דה פול נפטר בפריז ב-1660. על שמו נקראים מוסדות רבים ברחבי העולם. בישראל ישנם כמה מוסדות רווחה וצדקה על שמו, בין היתר מעון סנט וינסנט ובית הספר לחינוך מיוחד "המעיין" בעין כרם (ירושלים), בבעלות מסדר "האחיות הרחמניות של סן ונסן דה פול" המשמש מעון לטיפול בילדים, מתבגרים ומבוגרים צעירים הסובלים מפיגור שכלי ונכויות פיזיות, מנזר סן ונסן דה פול, המבנה הראשון שהוקם בשכונת ממילא ההיסטורית בירושלים ובית החולים סן ונסן דה פול בנצרת.

==קישורים חיצוניים==

* – כתבה על מעון סנט וינסנט
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:כמרים צרפתים
קטגוריה:אישים שעל שמם בתי חולים בישראל
קטגוריה:ילידי 1581
קטגוריה:נפטרים ב-1660
היחידה המרכזית

שוטרי ימ"ר חוף
היחידה המרכזית היא יחידת חקירות ומודיעין אשר פועלת ברמת המחוזות השונים במשטרת ישראל. בכל מחוז קיים ימ"ר שתפקידו לטפל בפשיעה החמורה בתחום המחוז. עבירות ופשעים חמורים עוברים מרמת התחנות לרמת הימ"ר על פי החלטת מפקד המחוז, ראש אגף החקירות והמודיעין והמפכ"ל. בראש כל ימ"ר מחוזי עומד קצין בדרגת ניצב־משנה.

== תפקידי הימ"ר ==
יחידות הימ"ר אמונות על:

* טיפול בארגוני פשיעה ועבריינים בכירים.
* טיפול בפשעים חמורים ובעברות מוסר (סחר בנשים, בתי בושת, הימורים לא חוקיים ועוד).
* חקירת מקרים של פשיעה סדרתית.
* מאבק בסמים – תפיסת סוחרי סמים ויבואני סמים, ומיגור השימוש בסמים בקרב בני נוער.
* טיפול באירועים ובנושאים מיוחדים או חריגים, בהתאם להנחיות מפקד המחוז.
* איסוף מידע מודיעיני בעברות ובנושאים שבטיפול היחידה.
* תקיפה כלכלית של יעדי היחידה.

== מבנה הימ"ר ==
היחידות מורכבות מחוקרים, בלשים, אנשי מודיעין ואמצעים טכנולוגיים לביצוע המשימה. מרבית תיקי החקירה שמתנהלים בימ"ר מסווגים ברמת סודי וסודי ביותר. רק לאחר "פיצוח" והגשת כתב אישום החקירה מדווחת לאמצעי התקשורת. אנשי הימ"ר מפעילים סוכנים סמויים בקרב סוחרי סמים ועוקבים אחרי בלדרים שמייבאים לישראל סמים ואמל"ח. היחידות המרכזיות המחוזיות גם שותפות לפעילות למניעת פח"ע. היחידה המרכזית מהווה ראש חץ בפעילות כנגד הפשיעה החמורה בארץ ולעיתים קרובות מוצאים בה השוטרים את עצמם בעימות ישיר בינם לבין העבריינים בהם הם מטפלים. היחידה המרכזית מהווה למעשה יחידת עילית של המחוז ונותנת מענה למפקד המחוז בתופעות בעייתיות.

== פריסה גאוגרפית ==
במשטרת ישראל קיימות יחידות הימ"ר הבאות:

* ימ"ר תל אביב - הימ"ר הראשון שהוקם (כונתה בעבר "המדור המרכזי" ומכאן כינוי שוטריה, "מדורניקים").
* ימ"ר מרכז
* ימ"ר חוף
* ימ"ר צפון
* ימ"ר ירושלים
* ימ"ר ש"י
* ימ"ר נגב
*ימ"ר לכיש

בשנת 2005 פורק ימ"ר דרום בעקבות פרשת האחים פריניאן והוקמו במקומו שני ימרי"ם מרחביים.

במשמר הגבול קיימים ימרי"ם מרחביים המטפלים בפשיעה החקלאית.

== גלריה ==
<gallery caption="פעילות היחידה המרכזית">
קובץ:YAMAR TZFON001.jpg
קובץ:YAMAR TZFON002.jpg
קובץ:YAMAR TZFON003.jpg
</gallery>

==ראו גם==
* פרשת מותו של אהוביה סנדק
== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.police.gov.il/history/fullArticleText.aspx?aid=589 "המדור המרכזי", מחוז ת"א]

קטגוריה:יחידות משטרת ישראל