OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פבריציו מאוני

פבריציו מאוני (באיטלקית: Fabrizio Meoni; נולד ב-31 בדצמבר 1957 באיטליה, נהרג ב-11 בינואר 2005 בקיפה שבמאוריטניה) היה רוכב מרוצי אופנועי ראלי איטלקי שהתחרה שלוש עשרה פעמים בראלי דקר וניצח אותו פעמיים ב-2001 וב-2002 כשהוא רוכב בחסות חברת KTM.

מאוני נפטר מהתקף לב בגיל 47 לאחר שהתרסק עם אופנועו בקטע המדידה האחד עשר של ראלי דקר 2005. לפני פטירתו, היה ממוקם מאוני במקום השני בדירוג הכללי בקטגוריית האופנועים. בשל מותו, סירבו שאר הרוכבים במרוץ לרכב ביום לאחר מכן, ולכן בוטל קטע המדידה השנים עשר שתוכנן ליום שלמחרת לכבוד זכרו של מאוני.

מותו של מאוני, מבכירי רוכבי הראלי באותה תקופה, התרחש חודשים ספורים לאחר מותו של אגדת ראלי אחרת, ריצ'רד סיינקט - הביא לזעזוע בעולם מרוצי הראלי רייד. עם זאת, רוב הרוכבים ונותני החסות המשיכו לפעול בתחום, כשהמודעות לצורך באביזרי בטיחות ייעודיים הביא לפיתוחים שונים, בהם מגני צוואר ועמוד השדרה, כאשר חלק מהיצרניות, מתייחסות לפריט זה כפריט לבוש חובה במרוצים כאלו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://edition.cnn.com/2005/SPORT/01/11/motorsport.death/index.html הדיווח על מותו של מאוני] - באתר CNN.com
* [https://web.archive.org/web/20160304000028/http://www.fullgaz.co.il/xpages/article.php?i=10069 דקאר: פאבריציו מאוני נפטר!] - פורסם במגזין פול גז ב-11 בינואר 2005.
* [https://web.archive.org/web/20200615173220/http://fullgaz.co.il/ דקאר: ק.ט.מ שוקלת צעדיה] - פורסם במגזין פול גז ב-13 בינואר 2005
* 

קטגוריה:רוכבי אופנועי מרוץ איטלקים
קטגוריה:רוכבי אופנועי מרוץ שנהרגו על המסלול
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1957
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2005
פרידות

פרידות (ביפנית: おくりびと - אוֹקוּריביטוֹ) הוא סרט קולנוע יפני מ-2008 בבימויו של יוז'ירו טאקיטה.

הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס האקדמיה היפנית לקולנוע בקטגוריית הסרט הטוב ביותר של שנת 2008.

==עלילה==
דאִיג'וֹ קוֹבַּאִיאַשי הוא צ'לן מטוקיו שאביו נטש אותו בצעירותו ואמו נפטרה שנתיים קודם לזמן העלילה. לאחר שהוא מאבד את עבודתו בעקבות התפרקותה של התזמורת בה עבד, הוא מחליט למכור את הצ'לו החדש ויקר הערך שלו, לחזור עם רעייתו מיקה לעיירת הולדתו ולמצוא שם עבודה חדשה. יום אחד הוא מבחין בלוח המודעות בְמודעה עם הכותרת "סיוע לפרידות" עבור "סוכנות NK" ומחליט להתראיין, בחושבו שמדובר בסוכנות נסיעות. בראיון מתברר לו כי "NK" הוא קיצור ל"נוֹקאן" - תהליך הכנת גופותיהם של בני אדם לקבורה בצורה היפנית המסורתית. דאִיג'וֹ מתחיל לעבוד כשולייתו של שואי ססאקי, בעל הסוכנות. בתחילה הוא מתבייש בעבודתו החדשה ומסתיר אותה מאשתו, אולם אט אט מתחיל לגלות את התאמתו לעיסוקו החדש, הדורש רגישות ודקדקנות רבה, והמעניק לו סיפוק רב. כאשר אשתו מגלה את האמת לגבי עבודתו, היא מתחננת בפניו שיחליף מקצוע. כאשר דאִיג'וֹ מסרב, היא עוזבת אותו, אך חוזרת כאשר נודע לה שהיא בהיריון. גם חברו הוותיק, יאמאשיטה, מתרחק ממנו כאשר נודע לו על עבודתו החדשה. כאשר אמו של יאמאשיטה, מנהלת בית המרחץ העירוני, הולכת לעולמה, מוטלת על דאִיג'וֹ המשימה להכינה לטקס הפרידה. הוא מבצע זאת במסירות לעיניהם של יאמאשיטה ומשפחתו ולעיניה של אשתו, וזוכה לכבוד ולהבנה מצדם. בהמשך, מקבל דאִיג'וֹ את הבשורה כי אביו נפטר, ומחליט לאחר התלבטות קשה, לנסוע למקום הימצאו ולהשתתף בסידורי קבורתו. זמן קצר לאחר הגעתו למקום הימצאותו של אביו, מגיעים קברנים חסרי כבוד הרוצים לסיים את עבודתם מהר ככל האפשר, להניח את האב המת בארון הקבורה ולהעבירו לשריפה. דאִיג'וֹ מפסיק אותם ממעשיהם ומתחיל לבצע את טקס הפרידה המסורתי שהתמחה בו בעצמו. תוך כדי ביצוע הטקס הוא נפרד מאביו ומבין שאביו לא היה מנוכר כלפיו.

== הפקה ==
תהליך הפקת הסרט ארך כ־10 שנים, והחל מרעיון של השחקן הראשי בסרט, מסהירו מוטוקי. מוטוקי למד את אומנות הכנת הגופות לקבורה באופן אישי מקברן, ואף למד לנגן בצ'לו, עבור חלקו הראשון של הסרט. במאי הסרט נכח בטקסי אשכבה רבים, על מנת להבין את רגשותיהן של משפחות אבלות. על אף שאכן המוות זוכה לטקסיות רבה ביפן, כפי שמוצג בסרט, הוא גם מהווה טאבו, לכן, הבמאי היה מודאג מהאופן בו יתקבל הסרט ביפן ולא ציפה להצלחה מסחרית גדולה. חששותיו התבדו כאשר הסרט הצליח מאוד ביפן וגרף הכנסות בסך של כ-60 מיליון דולר (נכון ל-2009).

==פרסים==
הסרט "פרידות" זכה בפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בשנת 2008. זכייה זו הגיעה 54 שנים לאחר הזכייה הקודמת של יפן באוסקר, אז זכה הסרט "מיאמוטו מוסאשי" בפרס מיוחד בטקס האוסקר של 1955. הסרט זכה גם ב-10 פרסי האוסקר היפני, בפרס הגדול (Grand Prix) של פסטיבל מונטריאול ובפרסים נוספים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 
* [http://www.tapuz.co.il/blog/viewEntry.asp?EntryId=1448253 ביקורת על הסרט] ב"סינמסקופ", בלוג הקולנוע של יאיר רוה, 1.4.2009
* 
* מיכל עמר, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART1/884/077.html סכין יפני: על הסרט "פרידות"], nrg , 29/4/2009

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
קטגוריה:טוקיו בקולנוע
קטגוריה:סרטי 2008
קטגוריה:סרטים יפניים
קטגוריה:סרטים על הלוויות
מעגילה (כלי בניין)

מעגילה להידוק טיח גגות ורצפות מהתקופה ההלניסטית. נמצאה ב[[הר גריזים. כעת -במוזיאון השומרוני הטוב]]
אבני מעגילה שימשו בעת העתיקה להידוק רצפות עפר ולכיסוי הגגות בעפר לקראת החורף. שמואל קליין סובר כי שמו של חוני המעגל בא לו ממקצועו כמכסה גגות, ולא מן המעגל שעג סביבו, ולכן גם פנו אליו שיתפלל להורדת גשמים. 

המעגילה נזכרת פעמיים במשנה:

כאן קיימת הסכמה בין המפרשים כי מדובר בכלי לעיבוד גג טיט, אך קיים חוסר הסכמה בקשר לטיבו. 

רש"י מתאר את המעגילה באופן השונה מן המעגילות שהיו בשימוש בארץ ישראל באותה עת:

ואילו בתוספות:

וכן:
שגם היא פעולה הקשורה בטיט.
== קישורים חיצוניים ==
* ד"ר ישראל רוזנסון, [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/taleley/maase-2.htm מעשה חוני המעגל בהלכה ובהשקפה] באתר דעת
* ד"ר מרדכי אביעם, [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=3962 צלם בהיכל], על אבני מעגילה בכורזין
קטגוריה:כלי עבודה
קטגוריה:בנייה
קטגוריה:העת העתיקה
קטגוריה:בנייה: כלי עבודה
קטגוריה:טכנולוגיות מיושנות
מעגילה (זיתים)

אדם משתמש במעגילה ב[[ישראל, 1949.]]
אבני מעגילה שימשו בעת העתיקה לכתישת זיתים. פעולתם הייתה בדומה לרחיים, אולם במקום פעולת טחינה שמבצעות אבני הרחיים, היו אבני המעגילה מועכים את הזיתים כהכנה לתהליך עצירת שמן הזית או כהכנה לשימורם.

יש הטוענים כי אבני מעגילה זהות לאבני ים וממל, אולם הסברה המקובלת היא שאבני מעגילה היו קלות יותר ובמקום לכתוש את הזיתים ולרסקם היו פוצעות ומועכות אותם בלבד.

== קישורים חיצוניים ==
* אורי רובינשטיין, [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=4052 גלגולו של זית] על בתי בד קדומים

קטגוריה:כלים חקלאיים
קטגוריה:זית
רנין

רנין (באנגלית: Renin) הוא אנזים המפרק את הפפטיד אנגיוטנסינוגן. אנזים זה משתתף במערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון האחראית בעיקר על בקרה על משק המים בגוף האדם, באמצעות בקרה על לחץ הדם ועל נפח הנוזל החוץ תאי.

הרנין הוא פרוטאזה אספרטית, בעל אתר הכרה יחיד לאנגיוטנסינוגן. הרנין התגלה ב-1898 על ידי רוברט טייגרשטדט ופר ברגמן ממכון קרולינסקה שבסטוקהולם.

==רקע==

בגוף קיים מצב ביולוגי קבוע "הומאוסטזיס" שבו תפקוד המערכות השונות מיטבי. אחד ממרכיבי ההומאוסטזיס הוא כמות הנוזלים בכלי הדם. מצד אחד יש לשמור על מספיק נוזלים כדי למנוע מצב של התייבשות, ומהצד השני יש לשמור שלא יצטברו יותר מדי נוזלים, כדי למנוע למשל יתר לחץ דם, פגיעה ביכולת הסינון הכלייתי, פריצה של כלי דם קטנים וכו'. לגוף כמה מנגנונים שבאמצעותם נשמר האיזון: תחושת הצמא, כמות הנוזלים (או ריכוז המומסים) בשתן וקוטר כלי הדם.

הרנין הוא חלק ממערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון, מערכת הורמונלית המהווה חלק חשוב בבקרה ארוכת הטווח על לחץ הדם ועל נפח הנוזל החוץ תאי. הרנין מסוגל לחתוך את הפפטיד הלא פעיל אנגיוטנסינוגן, שהופך בהמשך לאנגיוטנסין. האנגיוסין הוא הורמון המגביר את תחושת הצמא ומצר את כלי הדם.

==תיאור ומנגנון פעולה==
[[מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון]]
התרגום התאי של ה-mRNA של הפרו-רנין, החלבון הראשוני שלאחר חיתוך הופך לרנין, מתבצע ברקמות רבות: בלוטות יותרת הכליה, המוח, הכליה ומערכת הדם ההיקפית.
עם זאת, רק בכליות, בתאים הג'וקסטה-גלומרולרים (Juxtaglomerular), מתבצע חיתוך הפרו-רנין לרנין.
בניגוד לפרו-רנין שמופרש לזרם הדם באופן קבוע, רנין מופרש לזרם הדם עקב גירוי:
* קישור של ליגנד לרצפטור בטא-אדרנרגי (כמו אפינפרין)
* קישור של פרוסטגלנדין פארה-קריני לקולטן ממברנלי

רנין חותך את אנגיוטנסינוגן ויוצר פפטיד בעל 10 חומצות אמינו בשם אנגיוטנסין 1. חיתוך נוסף יוצר אנגיוטנסין 2, הגורם לכיווץ כלי הדם ולהגדלת ההפרשה של ADH ואלדוסטרון. אלה גורמים לעלייה בלחץ הדם.
החיתוך יכול להתבצע בזרם הדם עצמו או בתווך הבין תאי, כאשר רנין נקשר לקולטן ממברנלי חיצוני שמייעל את תהליך ההכרה והחיתוך פי 4. הקולטן בעל אפיניות זהה גם לפרו-רנין וכאשר שניהם מחוברים, פועל פרו-רנין ביעילות דומה לזו של רנין.

כאשר לחץ הדם נמוך, תאים שנמצאים בסמוך לפקעית נימי הדם בכליה מפרישים לדם רנין. בדם פוגש הרנין חלבון המיוצר בכבד - אנגיוטנזינוגן 1 וגורם לכך שיהפוך לחלבון פעיל - אנגיוטנזין 1, זהו חומר מהפך שבריאות הופך לאנגיוטנזין 2 שזורם במחזור הדם, מגיע לכליה וגורם להפרשת אלדוסטרון. כתוצאה מכך יהיו פחות נוזלים בשתן ולחץ הדם יעלה. בנוסף האנגיוטנזין 2 גורם להצרת העורקים בכליה וכך לעלייה בלחץ הדם.

==משמעות רפואית==
מכיוון שרנין הוא חלק חשוב במערכת מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון, הוא מהווה מטרה טבעית לטיפול להפחתת יתר לחץ דם. חשיבות רבה לאזן רמות רנין בזמן טיפול תרופתי להפחתת יתר לחץ דם באמצעות תרופות מקבוצת מעכבי ACE, מכיוון שטיפול זה גורם לעליה ברמות רנין בדם עקב דיכוי משוב שלילי טבעי. תרופות ממשפחת חוסמי קולטן בטה מפחיתות רמות רנין. קיימות גם תרופות חוסמות רנין מסוג ARB, אבל הן יקרות יותר ועל כן לא נמצאות בשימוש נרחב.
נמצא כי קיים קשר הפוך בין רמות ויטמין D לבין רמות הרנין בדם.
מחקרים הראו כי תוספת ויטמין D מפחיתה את רמות שעתוק הגן לרנין, זאת על ידי
מניעה של פקטור שעתוק תלוי cAMP מלהקשר למעצם של הגן.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנזימים
קטגוריה:הורמונים
מוזיאון הרכבל

מפת נתיב הרכבל
סימטת "נתיב הרכבל" בירושלים - לזכרו של אוריאל חפץ מקים הרכבל בהר ציון

מוזיאון הרַכֶּבֶל הוא אתר בירושלים המנציח את הרכבל שקישר בין מבנה מלון הר ציון ממערב ובין הר ציון ממזרח, משני צידי גיא בן הינום בירושלים, דרומית לבריכת הסולטן. הרכבל היה חלק ממערך הלחימה וההגנה על הר ציון במלחמת העצמאות ב-1948, אך נותר שמיש ומוכן לפעולה עד מלחמת ששת הימים.

==רקע==
ב-18 במאי 1948 השתלטו על פסגת הר ציון כוחות מחטיבת הראל של הפלמ"ח, במסגרת ניסיון להגיע אל הרובע היהודי הנצור. בלילה שלאחריו פרצו לוחמי הפלמ"ח אל העיר העתיקה דרך שער ציון. אולם, בסופו של דבר נפל הרובע היהודי ב-28 במאי בידי הלגיון של עבר הירדן. אזור הר ציון שמחוץ לחומות נשאר בידיים ישראליות אך ההגעה אליו לוותה בסכנה. הקשר בין הכוחות שבהר לבין יתר חלקי העיר היה באמצעות מנהרה צרה (מנהרת הר ציון), מקורה באופן חלקי, שנחצבה במורד ההר ובמורד גיא בן הינום. המנהרה אפשרה העברת אספקה והוצאת פצועים מן ההר אולם המעבר בה היה איטי ביותר וקשה בשל רדידותה של המנהרה ונמשך שעות רבות.

בדצמבר 1948 יושמה תוכניתו של אוריאל חפץ להקמת רכבל המקשר את העיר המערבית אל ההר. תוכנית זו זכתה לשם הקוד "דרך אבשלום". במסגרת התוכנית הותקן כבל פלדה שאורכו כ-200 מטרים אשר חיבר בין מוצב שנמצא על ההר לבין בניין בית החולים סנט ג'ון (מלון הר ציון של ימינו). הכבל לא היה מתוח, וגובהו מעל גיא בן הינום הגיע לגובה מרבי של 50 מטרים. כבל זה היה מסוגל לשאת בקרוניתו משקל כולל של 250 ק"ג. משך נסיעת הקרונית לאורך הכבל מצד אל צד היה כשתי דקות. הרכבל הופעל על ידי שלושה חיילים בכל עמדה, אשר הפעילו את גלגלת הרכבל.

במשך שעות היום הורד הכבל לתחתית הגיא ובכך הוסתר מחיילי הלגיון הערבי שעמדותיהם היו על חומת העיר העתיקה.

הרכבל שימש באופן סדיר כחצי שנה, עד החתימה על הסכמי שביתת הנשק. לאחר מכן היווה הרכבל סוד צבאי, ונותר שמיש עד מלחמת ששת הימים, עת התייתר עם איחוד שני חלקי העיר.

==הקמת המוזיאון==
דבר קיומו של הרכבל נותר בסוד מפני הציבור עד שנת 1972, ואז הוחלט להנציחו במוזיאון. לצורך כך אומץ החדר ממנו נשלחה הקרונית במלון הר ציון ובו מוצגים הקרונית, מתקן הגלגלת שהסיעה את הקרונית, וכן תצלומים ומסמכים הנוגעים להקמת הרכבל ולתפעולו. הכניסה למוזיאון הרכבל היא בתיאום מראש עם מחלקת הביטחון של המלון.

בפסטיבל ישראל בשנת 1987 הילך הלוליין הצרפתי פיליפ פטי על כבל שנמתח במקביל לכבל הרכבל כ"גשר השלום" בין מזרח למערב.

במהלך שנות ה-2000 נחנכה סימטה במדרחוב בן-יהודה בעיר בשם "סימטת הרכבל" לזכר אוריאל חפץ.

== גלריה ==
<gallery>
תמונה:Mount Zion Hotel IMG 1622.JPG|קרונית הרכבל
תמונה:Mount Zion Cable Car IMG_1645.JPG|תפעול הרכבל
תמונה:Mount Zion Cable Car IMG_1659.JPG|הוראה לאספקת הכבל לאוריאל חפץ לצורך בניית הרכבל
תמונה:Mount Zion Cable Car IMG_1654.JPG|אוריאל חפץ בסמוך לקרונית
תמונה:Mount Zion Cable Car IMG_1656.JPG|בשעות היום הוחבאה הקרונית בתוך מבנה בית החולים
</gallery>
מבט על הרכבל מגיא בן הינום

==לקריאה נוספת==

* ישי חדד, [https://g-harel.com/wp-content/uploads/2020/09/1.pdf קוסם המלחמות - אוריאל חפץ], דיוקן, 2013

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ירושלים: מוזיאונים
קטגוריה:ירושלים המחולקת
קטגוריה:המערכה על ירושלים במלחמת העצמאות
קטגוריה:הר ציון
קטגוריה:דרך חברון
קטגוריה:ישראל: רכבלים לשעבר
דבשה (צמח)

דבשה (שם מדעי: Melilotus, מנוקד: דִּבְשָׁה) הוא סוג של צמחים עשבוניים בתת-משפחת הפרפרניים, מהם נפוץ במיוחד המין דבשה מחורצת.

==תיאור הסוג==
תחת סוג זה נכללים 25 מינים של צמחים עשבוניים, לרוב חד-שנתיים, ולעיתים דו או רב-שנתיים. תפוצתם במזרח יבשת אסיה ובאירופה, והם גדלים בעיקר בבתי גידול לחים ומקומות שהופרעו על ידי האדם. בישראל מיוצג הסוג על ידי 6 מינים.

שמו העברי של הצמח מרמז על הריח המתקתק הנידף מחלקי הצמח השונים, וכך גם השם האנגלי העממי - 'sweet clover'- "התלתן המתוק". כמו כן הצבע הצהוב האופייני לרוב מיני הדבשה הולם שם זה. השם הלטיני של הסוג, Melilotus, הוא הלחם של meli- דבש, ו-lotus- כשם הסוג לוטוס ששייך גם הוא למשפחת הפרפרניים, אך באופן יחסי אינו קרוב לו- הסוגים הקרובים לדבשה במשפחה הם תלתן ואספסת.

מיני סוג זה משמשים באופן שולי בחקלאות כמקבעי חנקן. המין דבשה לבנה מהווה 'צמח דבש' חשוב לרעיית דבורי דבש. למספר מינים חשיבות כלכלית שלילית בשל היותם עשבים טורדניים.

==תיאור מורפולוגי==
כאמור, כל מיני סוג זה הם עשבים, שאורך חייהם קצר. העלים ערוכים על הגבעול באופן מסורג, והם תלתניים- כלומר, מחולקים לשלושה עלעלים. קיימים עלי לוואי והם סרגליים.

פרח הדבשה קטן באופן יחסי למשפחה. הפרחים ערוכים באשכול, והם יוצאים מחיק העלים. צבע הכותרת צהוב לרוב, ובמספר מינים לבן. פרי הדבשה הוא מטיפוס תרמיל והוא נשאר סגור זמן רב לאחר חניטת הזרעים. כל פרי מכיל 1-3 זרעים. צורת התרמיל האופיינית היא כדור, ובצידו החיצוני אינה חלקה- היא בעלת בליטות ושקעים. צורת הבליטות והשקעים חשובה בהגדרת המין.

==מיני הסוג בארץ ישראל==
מובאים בסדר סיסטמטי
*דבשה לבנה (Melilotus albus)
*דבשה סיצילית (Melilotus messanesis)
*דבשה מחורצת (Melilotus sulcatus)- ידועה גם בשם דבשה חרוצה
*דבשה הודית (Melilotus indicus)
*דבשה איטלקית (Melilotus italicus)
*דבשה הדורה (Melilotus elegans)

==לקריאה נוספת==
*נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, ירושלים: הוצאת כנה, 1991, עמודים 351-352. 
*דוד הלר, החי והצומח של ארץ ישראל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983, כרך 10, עמודים 176-177.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.efloras.org/florataxon.aspx?flora_id=5&taxon_id=120149 דבשה באתר צמחיית] פקיסטן 

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1754
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ מילר
קטגוריה:פרפרניים
מוחמד סלימאן

מוחמד סֻלימאן (בערבית: محمد سليمان, 1959 - 1 באוגוסט 2008) היה קצין בצבא הסורי ששימש כיועצו הקרוב של נשיא סוריה בשאר אל-אסד.

== חייו ==
סלימאן, יליד הכפר דריכיש שבמחוז טרטוס ובן לעדה העלווית, היה בימי לימודיו באוניברסיטה חברו לספסל הלימודים של באסל אל-אסד, בנו של הנשיא הסורי לשעבר חאפז אל-אסד והמועמד הקודם לנשיאות. סלימאן סיים תואר בהנדסה, ולאחר מותו של באסל אל-אסד בשנת 1994 הפך מקורב לאחיו בשאר. מאוחר יותר התמנה סלימאן לתפקיד קצונה בכיר בצבא סוריה, ושימש כיועצו של הנשיא בשאר אל-אסד לענייני ביטחון.

סלימאן נתפס בתקופות מסוימות כיד ימינו וכ"איש הצללים" של הנשיא בשאר אל-אסד, ופרט לתפקידו כיועץ לענייני ביטחון ייעץ לו גם בסוגיות פוליטיות. הוא שימש כאיש הקשר של השלטון הסורי לחזבאללה, ואף שמר על קשרים עם עימאד מורנייה, ראש מנגנון הפיגועים של הארגון. בתוך כך, עסק בין היתר בהעברת אמצעי לחימה מסוריה לידי חזבאללה, ושימש ראש תוכנית פרויקט הגרעין הסורי שהושמד במבצע מחוץ לקופסה על ידי ישראל בספטמבר 2007.

=== ההתנקשות ===
ב-1 באוגוסט 2008, עת שהה בעיר החוף טרטוס, נורה סלימאן למוות על ידי צלף שנמלט דרך הים. על פי פרסומים ב"סאנדיי טיימס", ההתנקשות בחייו של סלימאן בוצעה על ידי ישראל. כך נכתב גם בספרם של דן רביב ויוסי מלמן "מלחמות הצללים". בשנת 2010 כתבה סמדר פרי, כתבת "ידיעות אחרונות" לענייני ערבים, כי מי שחיסל את סלימאן היו "אותן ידיים" שחיסלו קודם לכן את עימאד מורנייה. בטקס ההלוויה של סלימאן, שנערך בעיירת הולדתו, נכחו בין היתר בכירי השלטון אצף שוכת ומאהר אל-אסד - דבר המעיד על רמת קרבתו למעגל הראשון של השלטון הסורי. ביולי 2015 פורסמו מסמכים סודיים לכאורה של ארצות הברית, שהודלפו על ידי אדוארד סנודן, על פיהם שייטת 13 היא שביצעה את החיסול.

==קישורים חיצוניים==

* .
* .
* [http://www.timesonline.co.uk/tol/news/world/middle_east/article5780477.ece פרסום בסאנדיי טיימס אודות מעורבות ישראל בהתנקשות בסלימאן] (פסקה מספר 7) .
* [http://www.timesonline.co.uk/tol/news/world/middle_east/article7144753.ece תיאור ההתנקשות, סאנדיי טיימס] (פסקה 9 ואילך) .
* [http://www.ynetnews.com/articles/0,7340,L-3944303,00.html על מוחמד סלימאן וההתנקשות בו], מתוך ספרם של מיכאל בר-זוהר ונסים משעל "המוסד - המבצעים הגדולים" (בסוף הפרק), .
* ([https://web.archive.org/web/20131210234849/http://www.wikileaks.ch/cable/2008/09/08PARIS1717.html המברק באתר ויקיליקס])
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא סורים
קטגוריה:קורבנות רצח בסוריה
קטגוריה:תוכנית הגרעין הסורית
קטגוריה:עלווים
קטגוריה:אישים שנהרגו בידי ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:ילידי 1959
קטגוריה:נפטרים ב-2008
ביוסנסור

מכשיר למדידת רמת ה[[סוכר בדם.]]
[[בדיקת הריון היא סוג של ביוסנסור]]

ביוסנסור הוא התקן המורכב משלושה אלמנטים:
# אלמנט לזיהוי חומר ביולוגי ספציפי (כגון רקמה, מיקרואורגניזם, אברון, קולטן, אנזים, נוגדן, חומצת גרעין וכו') המתקשר ספציפית למולקולה רצויה.
# מתמר להמרת הזיהוי הביולוגי לשינוי פיזי במספר אופנים: אופטי, פיאזואלקטרי, אלקטרוכימי ועוד.
# אלמנט להמרת השינוי הפיזי לאות חשמלי והצגתו למשתמש. באפליקציות מסוימות, המתמר שהוזכר בסעיף הקודם ממיר את הזיהוי הביולוגי ישירות לסיגנל חשמלי ומציג את המדידה.

מד הגלוקוז המשמש חולי סוכרת למדידת רמת הסוכר בדם הוא ביוסנסור. המכשיר משתמש באנזים ומתווך המצויים בתא מדידה אלקטרוכימי. האנזים גלוקוז אוקסידאז מחמצן את הגלוקוז ובכך גורם לחיזור של הקואנזים המתווך FAD. חיזור המתווך מוביל לחמצון האלקטרודה היוצרת זרם חשמלי. כמות הזרם הנמדדת מעידה על ריכוז הגלוקוז.
במקרה זה, האנזים משמש כאלמנט לזיהוי ביולוגי והתא האלקטרוכימי כמתמר מזיהוי ביולוגי ישירות לאות חשמלי.

ההיסטוריה של פיתוח הביוסנסורים שזורה במחקרים החלוציים שביצע ללנד קלארק, ביוכימאי אמריקאי, בשנות ה-50. קלארק פיתח את אלקטרודת קלארק למדידת רמת החמצן בדם. אלקטרודה זו היוותה את אבן הבניין הבסיסית למדי הגלוקוז הראשונים.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.elsevier.com/wps/find/journaldescription.cws_home/405913/description Biosensors and Bioelectronics journal (elsevier.com)]
*[http://www.biosensor.se Biosensor Applications - Drug and explosives detection products from Sweden]
* 

קטגוריה:גלאים וחיישנים
קטגוריה:הנדסה
קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:ביוטכנולוגיה
קטגוריה:אלקטרוניקה
פושון

פוּשׁוּן (בסינית מפושטת: 抚顺; בסינית מסורתית: 撫順; בפין-יין: Fǔshùn) היא נציבות עירונית במזרח מחוז ליאונינג שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. הנציבות גובלת גובלת בבירת המחוז שניאנג ממערב, מצפון, בנשי מדרום ומחוז ג'ילין ממזרח. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 1,861,372 תושבים בשטח כולל של 11,269 קילומטרים רבועים, מתוכם 1,322,098 בשטח האורבני.
[[תצלום לווין של פושון]]
העיר הייתה חלק מרוסיה עד 1905, עברה ליפן וב-1945 עברה לרפובליקה העממית של סין. העיר ידועה במשאבי הטבע הרבים שבסביבתה ונקראת גם "בירת הפחם" בשל הכמות הענקית של יצור פחם בה.

הגיבור הראשי של הסרט המאהב נולד בעיר. העיר היא גם מקום הולדתה של טניסאית השולחן הסינית ואנג נאן.

פושון היא מרכז תיירותי בצפון-מזרח סין, בגלל ההרים והיערות המכסים 40% משטח העיר. הפארק-יער הלאומי "הושי" המרוחק 55 ק"מ ממרכז העיר מדורג על ידי ממשלת סין מבחינה תיירותית כ-"AAAA" (אזור משיכה תיירותי).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים
קטגוריה:ליאונינג: ערים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: נציבויות עירוניות
וילהלם אורבך

וילהלם אורבך (בגרמנית: Wilhelm Orbach; 1894, גרמניה – 1944, אושוויץ), שחמטאי יהודי-גרמני.
== קריירה ==
אורבך הגיע למקום השלישי בתחרות אוינהאוזן בשנת 1922, הגיע למקום הרביעי בתחרות פרנקפורט בשנת 1923, חלק מקום 3-4 בתחרות וורצלאב 1925, ניצח בתחרות פרנקפורט 1925 והגיע שני בתחרות אמס בשנת 1926. 
[http://bezirk-frankfurt.schach-chroniken.net/5gruendung.htm]

אורבך ניצח בתחרות הייר בשנת 1927, הגיע למקום הרביעי בתחרות הומבורג 1927 (ניצח: יפים בוגוליובוב), חלק מקום 4-5 בתחרות גיסן בשנת 1928 (ניצח: ריכרד רטי), הגיע למקום ה-11 בתחרות דואיסבורג בשנת 1929 (ניצח: קארל אהוס ), הגיע למקום ה-12 בתחרות פרנקפורט 1930 (ניצח: אהרון נימצוביץ') והגיע למקום השישי בתחרות פריז 1938 "Paris L'Echiquier" (ניצח: בלדור הונלינגר ). [https://web.archive.org/web/20101215163515/http://www.rogerpaige.me.uk/tables9.htm]

אורבך נרצח במחנה ההשמדה אושוויץ בשנת 1944. [https://web.archive.org/web/20070928063619/http://www.kwabc.org/Texte/VSGOGeschichte2.pdf]

== קישורים חיצוניים ==

* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S095619000000141000000000022910100 מידע כללי]

קטגוריה:שחמטאים יהודים גרמנים
קטגוריה:יהודים בשואה: גרמניה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:שחמטאים שנספו בשואה
קטגוריה:ספורטאים שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1894
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
קלאופטרה הראשונה, מלכת מצרים

קלאופטרה הראשונה אפיפנס (סביבות 204 – 176 לפנה"ס) הייתה נסיכה מבית סלאוקוס. היא נישאה לתלמי החמישי בשנת 193 לפנה"ס והפכה למלכת מצרים.

==משפחתה==
קלאופטרה הייתה בתם של אנטיוכוס השלישי ולאודיקה השלישית, אחותם של אנטיוכוס הרביעי וסלאוקוס הרביעי שהיו מלכים בבית סלאוקוס.

היו לה לפחות 3 ילדים:
* תלמי השישי שנולד בשנת 186 לפנה"ס.
* קלאופטרה השנייה שנולדה בשנת 185 לפנה"ס.
* תלמי השמיני שנולד בשנת 184 לפנה"ס.

==קורות חייה==
בשנת 197 לפנה"ס, כבש אנטיוכוס השלישי מספר ערים באסיה הקטנה שהיו לפני כן בשליטת בית תלמי. הרומאים תמכו במצרים. במסגרת משא ומתן לשלום שהתנהל בשנת 196 לפנה"ס בין הצדדים בליסימאכיה (עיר הלניסטית בתראקיה), הציע אנטיוכוס להשיא את בתו קלאופטרה עם תלמי החמישי. הם התארסו ב-195 לפנה"ס והתחתנו ברפיח ב-193 לפנה"ס. באותה עת היה תלמי החמישי בן 16 וקלאופטרה הראשונה בת כ-10 שנים. על פי יוסף בן מתתיהו קלאופטרה קיבלה כנדוניה לנישואים את קוילה-סוריה ולכן טענו מלכי בית תלמי שהשטח הזה שייך למצרים. הוא כותב: . בפועל הבעלות על האזור נשארה ביד הסלאוקים שקיבלו את השטח בעקבות קרב בניאס שהתרחש בשנת 198 לפנה"ס.

באלכסנדריה נקראה קלאופטרה "הסורית". כחלק מפולחן בית תלמי היא הוכתרה יחד עם בעלה בתואר אפיפנס. בנוסף בהתאם למסורת המצרית נקראה גם אחותו של תלמי החמישי. בוועידה של כוהני דת מצריים שהתקיימה בממפיס בשנת 185 לפנה"ס, הועברו אליה כל הכיבודים שתלמי החמישי קיבל בשנת 196 לפנה"ס ונכתבו על גבי אבן רוזטה.

בשנת 187 לפנה"ס קיבלה מינוי של יועץ רם מעלה למלך, ובשנת 180 לפנה"ס לאחר מותו של בעלה, שלטה קלאופטרה כעוצרת במצרים בשם בנה תלמי השישי. היא הייתה המלכה המצרית הראשונה ששלטה לבדה על מצרים. ניתן להסיק זאת מטקסטים שנכתבו על גבי פפירוסים שנכתבו בין השנים 176-179 לפנה"ס, בהם היא מופיעה בתואר "תיאה אפיפנס" ושמה מופיע לפני שמו של בנה. היא גם טבעה מטבעות שבהם שמה מופיע לפני שמו של בנה.

זמן קצר לפני מותו תכנן תלמי החמישי לצאת למלחמה כנגד בית סלאוקוס שנשלט באותה עת על ידי סלאוקוס הרביעי שהיה אחיה של קלאופטרה. עם עלייתה לשלטון היא הפסיקה את כל ההכנות ליציאה למלחמה.

קלאופטרה מתה בסביבות 176 לפנה"ס, 4 שנים לאחר הפיכתה לעוצרת ושליטה במצרים.

==ממצא ארכאולוגי בישראל==
בשנת 2010 בעת חפירות שבוצעו בתל קדש שבגליל העליון על ידי משלחת חפירות של אוניברסיטאות מישיגן ומינסוטה, נמצא מטבע זהב הנושא דמות אישה. משקלו של המטבע הוא 27.71 גרם הנחשב מטבע גדול. גודלו של המטבע הוא פי 6 ממשקל של מטבע ממוצע. על פי השערתו של דונלד צבי אריאל, ראש ענף מטבעות ברשות העתיקות, הדמות המוטבעת על המטבע היא של ארסינואי השנייה או קלאופטרה הראשונה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tyndalehouse.com/Egypt/ptolemies/cleopatra_i_fr.htm Cleopatra I] באתר PTOLEMAIC DYNASTY
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית תלמי
קטגוריה:מלכות במצרים העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:נשים במאה ה-3 לפנה"ס
ולריה ג'נגה

ולריה ג'נגה (בהונגרית: Gyenge Valéria; נולדה ב-3 באפריל 1933 בבודפשט) היא שחיינית עבר יהודייה-הונגרייה, אלופה אולימפית (הלסינקי 1952) ושיאנית עולם.

== ביוגרפיה ==
ג'נגה נולדה וגדלה בבודפשט. להוריה הייתה מכולת. משנת 1949 התאמנה ג'נגה אצל המאמן אימרה שארושי.

===1952===
====אלופה אולמפית====
באולימפיאדת הלסינקי זכתה ג'נגה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש בתוצאה של 5:12.1 דקות, לפני בת ארצה אווה נובק ז'ראר (5:13.7 דקות) ואוולין קאוואמוטו מארצות הברית (5:14.6 דקות).

===1953===
====שיאנית עולם====
בתחרות שחייה שנערכה בבודפשט ב-28 ביוני 1953 קבעה במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש של 10:42.4 דקות, שיפור לשיאה הוותיק בן ה-12 שנים של רנהילד ווגר מדנמרק (10:52.5 דקות). בתחרות שנערכה בבודפשט ב-24 ביולי אותה שנה היא קבעה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם מגדה הוניאדפי, קלרה קילרמן ואווה סקיי שיא עולם חדש של 5:10.8 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבוקרשט, רומניה ב-19 באוגוסט היא וחברותיה שיפרו את שיא העולם והעמידו אותו על 5:09.2 דקות.

===1954===
====אלופת אירופה====
באליפות אירופה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1954 זכתה ג'נגה במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:30.6 דקות ובמדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:16.3 דקות.

===1956===
באולימפיאדת מלבורן לא הצליחה ג'נגה לשחזר את הישגיה ולא זכתה במדליה אולימפית. היא השתתפה במשחה ל-100 מטר חופשי וסיימה תשיעית (1:06.4 דקות). בגמר ניצחו שלוש שחייניות מאוסטרליה ובראשן השחיינית הגדולה דון פרייזר. במשחה ל-400 מטר חופשי עלתה מהמקום השביעי לגמר בתוצאה של 5:14.2 דקות, אך בגמר היא שחתה פחות טוב וסיימה במקום האחרון ושמיני כללי בתוצאה של 5:21.0 דקות, המנצחת הייתה לוריין קראפ אף היא מאוסטרליה (4:54.6 דקות). כמו כן היא השתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי וסיימה במקום השביעי בתוצאה של 4:31.1 דקות. במוקדמות שחו ההונגריות תוצאה של 4:28.1 דקות ועלו מהמקום החמישי.

== חייה האישיים ==
ג'נגה היגרה לקנדה עם ארוסה, יאנוש גאראי הבן, שחקן כדורמים, בנו של יאנוש גאראי, אלוף אולימפי בסיף, שנספה בשואה. היא המשיכה להתאמן מספר חודשים בטורונטו עד פרישתה ואחר כך אימנה במועדון 3 שנים. לאחר מכן, היא התפרסמה בתור צלמת.

בתה סו גאריי היא שחקנית קנדית.

== תארים והישגים ==
*במהלך הקריירה קבעה ג'נגה 3 שיאי עולם, 23 שיאים לאומיים וזכתה ב-15 תארים לאומיים.
*בשנת 1978 זכתה ג'נגה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה. [https://web.archive.org/web/20080122202925/http://www.ishof.org/honorees/78/78vgyenge.html]

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nationalpost.com/news/toronto/story.html?id=bff0468c-7e7b-47ad-85d1-a2e0db2c9e1e&p=1 Golden years: Valerie Gyenge], באתר National Post 
* [https://www.jewsinsports.org/olympics_sport_olympics_ID_338.html Gyenge, Valeria], באתר Jews in Sports 

קטגוריה:שחייניות חופשי הונגריות
קטגוריה:שחייניות יהודיות
קטגוריה:מהגרים מהונגריה לקנדה
קטגוריה:אלופות אירופה בשחייה
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:אלופות אולימפיות הונגריות: שחייה
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:שיאניות עולם הונגריות: שחייה
קטגוריה:הונגריות שנולדו ב-1933
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1933
נייג'ל דה יונג

נייג'ל דה יונג (בהולנדית: Nigel de Jong; נולד ב-30 בנובמבר 1984 באמסטרדם, צפון הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הקשר ההגנתי, לזכותו של דה יונג 81 הופעות בנבחרת הולנד.

==קרירה==
=== קריירת מועדונים ===
ב-19 באוקטובר 2002 דה יונג ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אייאקס אמסטרדם. הוא החל להרשים במהירות, והפך לאהוב בקרב אוהדי הקבוצה. בתור שחקן ימני רב-צדדי, הוא שיחק לעיתים בחוליית הקישור ולעיתים בהגנה. עם זאת, מאוחר יותר בקריירה שלו באייאקס הוא מיעט לפתוח בהרכב ולא קיבל דקות משחק רבות.

בינואר 2006, הוא חתם בקבוצה הגרמנית המבורג המשחקת בבונדסליגה. זמן קצר לאחר הגעתו הוא הבקיע את שער הניצחון של קבוצתו במשחק מול באיירן מינכן באליאנץ ארנה, שהיה ההפסד הראשון של מינכן באצטדיונה החדש. שער זה היה אחד משני שערים שכבש ב-66 הופעות במשך שלוש שנים בהמבורג.

ב-21 בינואר 2009 דה יונג עבר למנצ'סטר סיטי תמורת שכר שלא פורסם. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במשחק מול ניוקאסל יונייטד ב-28 בינואר 2009. ב-31 באוגוסט 2012 חתם דה יונג במילאן לשלוש שנים. ב-31 בינואר 2016 חתם דה יונג בלוס אנג'לס גלאקסי לעונה אחת. ב-31 באוגוסט 2016 חתם דה יונג בגלאטסראיי לשנתיים. ב-5 בינואר 2018 חתם במיינץ 05 מהבונדסליגה. ב-10 ביולי 2018 חתם באל-אהלי הקטרית.

=== נבחרת ===
ב-31 במרץ 2004 דה יונג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של הולנד במהלך משחק ידידות נגד . הוא לא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר יורו 2004, והחמיץ את מונדיאל 2006 בשל פציעה בברך.

הוא נכלל בסגל הנבחרת של המאמן מרקו ואן באסטן לטורניר יורו 2008. הוא שיחק בכל 90 הדקות בניצחון של הולנד 0–3 על , במהלכו הוא קיבל כרטיס צהוב. הוא שיחק בכל 90 הדקות גם בניצחון 1–4 על צרפת. במהלך טורניר זה הוא פיתח שותפות יחד עם אורלנדו אנגלאר בעמדות הקישור ההגנתי במערך 4-2-3-1 החדש של ואן באסטן. הגנת הנבחרת ספגה שער אחד בלבד בשלב הבתים.

במהלך גמר מונדיאל 2010 הוא בעט בחזהו של צ'אבי אלונסו הספרדי. למרות זאת, השופט האנגלי הווארד וב הוציא כרטיס צהוב בלבד.

==תארים==
===קבוצתיים===
;אייאקס
* ליגת העל ההולנדית: 2003-04
* הגביע ההולנדי: 2005-06
* מגן יוהאן קרויף: 2005

;מנצ'סטר סיטי
* גביע ה-FA: 2010-11
* פרמייר ליג: 2011-12
* מגן הקהילה: 2012

===בינלאומיים===
* סגנות גביע העולם בכדורגל: 2010
* מקום שלישי בגביע העולם בכדורגל: 2014

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mcfc.co.uk/default.sps?syndicatorguid=&rmasiteinstanceguid=&pagegid={439A001B-9F18-408E-BD8E-8466AB3C97FD}&bioid=93758&siteid=502 דף השחקן] באתר מנצ'סטר סיטי
* [http://www.hsv.de/index.php?id=18325 פרופיל] באתר המבורג
* [http://soccernet.espn.go.com/players/profile?id=26254&&cc=4716 פרופיל וסטטיסטיקות] באתר Soccernet

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:קשרי כדורגל הולנדים
קטגוריה:אמסטרדם: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני לוס אנג'לס גלאקסי
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני מיינץ 05
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי (דוחה)
קטגוריה:כדורגלני א-שחאניה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:הולנדים ממוצא סורינאמי
קטגוריה:הולנדים ממוצא אינדונזי
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1984
וושי

ווּשִׂי (בסינית מפושטת: 无锡; בסינית מסורתית: 無錫; בפין-יין: Wúxī) היא נציבות עירונית בדרום מחוז גְ'יָאנְגְסוּ שבמזרח הרפובליקה העממית של סין. הנציבות גובלת בסוג'ואו ממזרח, ב ממערב, בטאיג'ואו מצפון ובמחוז ג'ג'יאנג מדרום. וושי מרוחקת כ-153 ק"מ דרום-מזרחית לבירת המחוז נאנג'ינג וכ-117 ק"מ צפון-מערבית לעיר שאנגחאי. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה 7,462,135 תושבים בשטח כולל של 4,618 קמ"ר, מתוכם 4,396,835 בשטח האורבני.

מוערך כי ווּשִׂי הוקמה לפני כ-3000 שנה. בעיר נמצא נמל התעופה וושי ממנו יצאות טיסות לערים סיניות רבות. בנוסף על כך, העיר ידועה כמרכז תעשייתי בקנה מידה לאומי. לפי רשומות ההיסטוריון, אנשי שושלת ג'וֹאוּ ייסדו את ההתיישבות הסינית הראשונה בסביבה במאה ה-11 לפנה"ס.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יאנגצה
*
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: נציבויות עירוניות
קטגוריה:ג'יאנגסו: ערים
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: ערים
טאורוס (משגר לוויינים)

טאורוס (באנגלית: Taurus) הוא משגר לוויינים המונע בדלק מוצק, וכולל ארבעה שלבים. המשגר פותח ויוצר על ידי חברת Orbital Sciences Corporation האמריקנית. הוא מבוסס על משגר הלוויינים פגאסוס. טאורוס מסוגל לשגר לוויינים במשקל של עד 1,350 ק"ג, למסלול נמוך סביב כדור הארץ. שיגור הבכורה של טאורוס התבצע בשנת 1994.

==מבנה המשגר==
לטאורוס ארבעה שלבים, כולם מונעים באמצעות מנועי דלק מוצק:
*השלב הראשון, המכונה קאסטור 120, מבוסס על השלב הראשון של הטיל הבליסטי LGM-118 Peacekeeper.
*השלב השני והשלישי המכונים אוריון 50, זהים לשלב ראשון במשגר הלוויינים פגאסוס.
*השלב הרביעי, אוריון 38, מצוי אף הוא בשימוש במשגר הלוויינים האווירי פגאסוס.

==נתונים טכניים==
*גובה: 27.9 מטר
*קוטר השלב הראשון: 2.35 מטר
*משקל בהמראה: 73,000 ק"ג

==היסטוריית שיגורים==
נכון ליולי 2024, בוצעו 10 שיגורים לחלל באמצעות המשגר טאורוס, מהם הצליחו 9. בהמשך המשגר עבר מיתוג מחדש וכיום הוא ידוע כ-"מינוטאור סי" (מינוטאור מסחרי). השיגור האחרון בוצע בשנת 2017. כול השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג.

==קישורים חיצוניים==

* [https://space.skyrocket.de/doc_lau/taurus.htm רשימת שיגורים]

קטגוריה:משגרי לוויינים וחלליות
תמרה טראובמן

תמרה סנטוס טראובמן (נולדה ב-1974) היא עיתונאית ומעצבת תכשיטים. הייתה הכתבת לענייני השכלה גבוהה של עיתון "הארץ", כלת פרס פראט לתקשורת לנושאי סביבה מטעם מרכז השל בשנת 2006.

==ביוגרפיה==
תמרה טראובמן נולדה בסנטיאגו בירת צ'ילה, בעקבות עליית הדיקטטורה הצבאית בצ'ילה, ומשטר הטרור שהנהיג אוגוסטו פינושה עלתה עם אמה לישראל.

גדלה בקיבוץ מגידו בעמק יזרעאל, מתגוררת בתל אביב מאז היותה בת 16. עסקה בפעילות אקטיביסטית פוליטית. למדה מדעי החיים באוניברסיטה העברית ואחרי כן לימודי נשים ומגדר בתוכנית על שם ויקי שירן במכללת בית ברל. בראשית דרכה העיתונאית כתבה במקומון "מלאבס" של רשת שוקן וב"דבר ראשון".

טראובמן כתבה בעיתון "הארץ" משנת 1998 עד לשנת 2009. בתחילה כתבה בנושאי בריאות ומדע ומאז שנת 2004 היא הכתבת לענייני השכלה גבוהה של העיתון. במסגרת זאת כתבה הרבה על אי-שוויון ואפליית נשים, מזרחים וערבים במערכת ההשכלה הגבוהה. אחדות מכתבותיה התפרסמו בעיתון הגארדיאן וב-Center for Public Integrity.

ערכה סדרת תחקירים שחשפו את תנאי הגידול של בעלי החיים במשקים החקלאים והסבל הכרוך בתעשיית הבשר. בסדרת תחקירים בולטת נוספת, ביחד עם יולי חרומצ'נקו היא בחנה את מאחורי הקלעים של תעשיית המזון שאנו אוכלים, ממה הוא עשוי והפער העצום בין השיווק והדימויים שיוצרת התעשייה לבין האופן שבו מכינים את המזון בפועל ומה מכניסים אליו. במסגרת זאת הצביעו על חיבורים כלכליים, תעשייתיים ופוליטיים לתעשיית המזון ושילובה בגלובליזציה. סדרה זו זיכתה אותן בפרס פראט לשנת 2006.

לאחר פרישתה מעיתון הארץ החלה לעסוק בעיצוב תכשיטים.

בשנת 2017, הגישו יחד עם אמה לילי טראובמן ודניאל סילברמן עתירת חופש מידע לגילוי קשריה של מדינת ישראל עם משטר פינושה. בעקבות העתירה נחשף הסחר בנשק של ישראל עם משטר פינושה בצ'ילה.

==קישורים חיצוניים==

* 
תחקירים על תעשיית המזון
* 
* 
"חוות החיות", סדרת התחקירים על תנאי הגידול של בעלי החיים המשמשים את תעשיית הבשר
השכלה גבוהה
* 
* 
* 
* 
מדע
* 
על כלכלת צ'ילה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס פראט
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'ילה
קטגוריה:מגידו (קיבוץ): אישים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:כתבי חינוך ישראלים
קטגוריה:מעצבי תכשיטים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1974
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
אריאנה מלמד

אריאנה מלמד (נולדה ב-16 במרץ 1958) היא עיתונאית, סופרת, בעלת טור, עורכת, מבקרת ספרות ומבקרת טלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
מלמד נולדה בבוקרשט שברומניה להורים ניצולי השואה. משפחתה עלתה עמה לישראל בשנת 1960 והשתקעה באשדוד, שם גדלה והתחנכה. כשהייתה בת שמונה נפגעה בתאונת דרכים והייתה מרותקת למיטתה לתקופה ממושכת. בתקופת נעוריה בלטה בכישורי כתיבתה, ואף הועסקה למשך מספר שנים באגף הדוברות של משרד ראש הממשלה במהלך תקופת כהונתו הראשונה של יצחק רבין<ref></ref>. את שירותה בצה"ל עשתה בגלי צה"ל, ומאוחר יותר הועברה לבסיס תחזוקה בשל בעיות בריאות.

בשנת 1984 החלה לעבוד בעיתון "חדשות" כמבקרת הספרות שלו, וכתבה בו עד לסגירתו ב-1993. מלמד כתבה אחר־כך במקומונים "כל העיר" ו"העיר" וב"מעריב" ומאוחר יותר ב"ידיעות אחרונות" ובאתר האינטרנט ynet. כתבה גם טורי אוכל תחת שם העט "אנה וגנר" (שהוא למעשה שמה מנישואים). בדצמבר 2014 פרשה מהעיתון "ידיעות אחרונות". מלמד גרסה כי פרישתה נבעה מכך שלא פורסם מאמרה המבקר את ציפי לבני בזמן הבחירות לכנסת העשרים. דעותיה הנחרצות, בייחוד כמבקרת ספרות וכמבקרת טלוויזיה, זכו לעיתים לתגובות חריפות ממבוקריה, כשלעיתים קרובות התמקדה התגובה במבנה הגוף שלה ובאופייה.

החל מ-2015 מלמד משמשת כמבקרת טלוויזיה וספרות בעיתון "הארץ" וכן כבעלת טור במוסף סוף השבוע.

בשנת 2015 השתתפה בעונת ה-VIP השנייה של תוכנית המציאות "האח הגדול" והייתה המודחת הראשונה מן התוכנית.

בשנת 2020 השתתפה בהפגנות המחאה בבלפור.

ב-27 באפריל 2021 הודיעה על פרישה מ"הארץ" בגלל מצבה הבריאותי. בפברואר 2024 ניתן נגד מלמד פסק דין בתביעת דיבה שהגישה חברת הכנסת לשעבר אסנת מארק. אריאנה מלמד לא הופיעה לדיון ואחריו לא הצליחו למוצאה בביתה<ref></ref>.

==חיים אישיים==
מלמד נשואה לרוברט וגנר והיא אם לשני ילדים מאומצים. החוק בישראל אוסר על זוגות מעורבים לאמץ, ועקב כך התגרשה מלמד מבן זוגה ואימצה כאם יחידנית.

==כתבים==
ספרים פרי עטה:
* בית-ספר לבאלט, תל אביב: זמורה ביתן, תשנ"ב-1992
* חלודה ואבק כוכבים: רשימות קטנות על ספרים גדולים, תל אביב: ידיעות אחרונות – ספרי חמד, 2001

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* [http://www.ynet.co.il/tags/אריאנה_מלמד הטורים של אריאנה מלמד] באתר "ynet"
* [http://www.ynet.co.il/home/0,7340,L-3038,00.html "רק ספרים טובים"] - כל הטורים
* 
* 
*

טורים אישיים:
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:בוגרי מקיף א' (אשדוד)
קטגוריה:בוגרות מקיף א' (אשדוד)
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מבקרות ספרות ישראליות
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:מבקרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:סגל ynet
קטגוריה:סגל הארץ
מתחרי האח הגדול
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1958
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
נוזהת אל-פואד

נוזהת אל-פואד (בערבית: שוטטות הלב) הוא סרטו של יהודה ג'אד נאמן משנת 2006, בכיכובם של מוחמד בכרי, יעל הדר ואפרת גוש. נאמן כתב את התסריט במיוחד בשביל מוחמד בכרי.

הסרט הוא סרט פילוסופי, מפורק מבחינת מבנהו הנראטיבי ואינו ליניארי. הסיפור מתרחש ביפו ובתל אביב של היום ויש לו נסיגות לסיפור "אבו אל-חסן או הישן שנתעורר" מתוך "סיפורי אלף לילה ולילה", שמתרחש בבגדאד של המאה השמינית בימי החליף הארון א-רשיד. הסרט נקרא על שם אחת הדמויות בסיפור, נוזהאת אל-פואד, אשתו של אבו אל-חסן, אשר בגלל תרגיל שעשו להארון א-רשיד שניהם מעמידים פני מתים.

בכרי משחק בסרט כמה תפקידים: הוא גם סופר יהודי בשם עזרא שם טוב, גם מספר סיפורים פלסטיני בשם קהירי, וכמו משתתפים אחרים גם משחק דמויות בתוך הסיפור שהוא מספר מתוך "סיפורי אלף לילה ולילה". יעל הדר מגלמת את אודליה, בתו. אפרת גוש (שגם שרה כמה שירים בסרט) מגלמת את תמרה, שחקנית שמשתתפת בטלנובלה שאודליה היא התסריטאית שלה. מירב גרובר מגלמת את אמה של תמרה. עודד לאופולד ועמוס תמם משחקים את בני הזוג של אודליה ותמרה.
בסרט משתתפים גם שלמה גרוניך שכתב את המוזיקה המקורית בסרט, הזמרת לובנה סלאמה, המלחין ונגן העוד עימאד דלאל וכל להקתם. הציורים שבסרט הם מאת הצייר מארק ינאי.

נאמן צילם את הסרט ב-18 ימים. אייל סיון כתב על הסרט כי "נראה כי יירשם בהיסטוריה של הקולנוע הישראלי כסרט הדו-לאומי הראשון". הסרט הופק במימון קרן הקולנוע הישראלי בסך 250 אלף דולר.

== סרט של משוטטים ==

ב-2006 יצא לאקרנים הסרט התיעודי "סרט של משוטטים", בבימוים של דוד דרזי ומעין רוגל, המתעד את הפקת הסרט "נוזהת אל-פואד", שצילומיו נערכו במהלך שנת 2005. באמצעות תיעוד תהליך החזרות והצילומים וכן ראיונות עם יוצרי הסרט ועם צוות השחקנים, בוחן הסרט התיעודי את האופן הבלתי שיגרתי בו נעשה סרטו של נאמן, ואת השפה הקולנועית האלטרנטיבית שפיתח בניסיון להתיידד עם נושא המוות, ולהכניע אותו, לדבריו. השפה הקולנועית הכאוטית במתכוון של נאמן נוצרה בתוך סביבת עבודה בלתי שגרתית, בה ויתר על ההיררכיות המקובלות בתעשיית הקולנוע ובחר בעשייה מתוך חופש וחוסר ודאות. הסרט התיעודי עוקב אחרי חוויית היצירה הייחודית הזו, על קשייה והישגיה ומראה כיצד ניתן ליצור סרט הנחשב לאיכותי בסביבה דלת תקציב. אין זה סרט "מאחורי הקלעים". זהו סרט המראה כיצד ניתן ליצור סרטי קולנוע ללא תקציבי ענק. את המוזיקה לסרט כתב שלמה גרוניך. הסרט הוקרן בסינמטקים בישראל.

==לקריאה נוספת==
* אייל סיון ויעל מונק, "אני עוד זכיתי להיות פלסטיני: ריאיון עם ג'אד נאמן", בתוך: יעל מונק ואייל סיון (עורכים), על מצפון וקולנוע: בעקבות ג'אד נאמן, מחברות קולנוע דרום 01, פרדס הוצאה לאור והמכללה האקדמית ספיר, תשס"ו 2006; עמ' 9–11, 27, 35.
* שיחה בין מוחמד בכרי לג'אד נאמן, "דרך נפרדת אבל ביחד", שם, עמ' 106,103.
<div style="direction: ltr;">
* Janet Burstein, Yehuda "Judd" Ne'eman, Bomb 25 Anniversary.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://jfc.org.il/movie/59751-2/ הסרט המלא לצפייה ישירה] (בתשלום) באתר [https://jfc.org.il/ ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* [http://www.filmfund.org.il/page.aspx?section=625&mode=movie&itemid=1660 תקציר], באתר קרן הקולנוע הישראלית
* [http://www.cinema.co.il/movies/movie.asp?movieId=1625 סרט של משוטטים] באתר ארכיון סינמטק תל אביב
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2006
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:אלף לילה ולילה
קטגוריה:סרטים בערבית
קטגוריה:סרטי יהודה ג'אד נאמן
סופרנובה 1054

סופרנובה 1054 (גם SN 1054 או סופרנובת הסרטן) הייתה סופרנובה אשר נצפתה על ידי עמים רבים על כדור הארץ בשנת 1054. תיעוד של אסטרונומים סינים וערבים מספר על עצם שניתן היה לצפות בו באור יום במשך 23 ימים ובשמי הלילה - במשך 653 יום (קרוב לשנתיים). האירוע התרחש בגלקסיית שביל החלב במרחק כ-6,300 שנות אור מהשמש, ובסבירות גבוהה מדובר בסופרנובה מסוג II. הבהירות נראית המרבית של הסופרנובה בשיאה מוערכת כיום ב-6.0-. 

קיימות עדויות כי גם מספר עמים אינדיאניים במרכז אמריקה צפו באירוע ותיעדו אותו.

כמו כן נטען כי רשומה נשכחת של נזירים אירים התייחסה במקור ל-SN 1054 אך הושחתה מאוחר יותר והפכה לפנטזיה אלגורית המבוססת על אגדת האנטיכריסט.

שארית הסופרנובה מוכרת היום כערפילית הסרטן, ונקראת גם M1, בהיותה אובייקט מסיה הראשון שנכנס לקטלוג המפורסם של שארל מסיה ב-1774.

קרינת רנטגן מהעצם התגלתה באפריל 1963, באמצעות טיל מגביה טוס מסוג אירובי (Aerobee). למקור קרינת הרנטגן ניתן השם Taurus-1. כמות האנרגיה הנפלטת מערפילית הסרטן בקרינת X גדולה פי 100 מהאנרגיה בתחום האור הנראה.

ב-9 בנובמבר 1968, מקור גלי רדיו פועם, שידוע כיום כפולסר ערפילית הסרטן, התגלה ב-M1 על ידי אסטרונומים ממצפה ארסיבו, באמצעות טלסקופ המצפה, בקוטר 300 מטר. הפולסר מסתובב בקצב של 30 סיבובים בשנייה.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20130111200636/http://www.astronomy.pomona.edu/archeo/outside/chaco/nebula.html ציור סלע אידיאני שייתכן ומתעד את SN 1054]
*[http://www.spacetelescope.org/images/archive/freesearch/crab+nebula/viewall/1 ערפילית הסרטן באתר של טלסקופ החלל האבל]

1054
קטגוריה:קבוצת הכוכבים שור
טוני סיריקו

ג'נרו אנתוני "טוני" סיריקו הבן (באנגלית: .Genaro Anthony Sirico Jr; 29 ביולי 1942 – 8 ביולי 2022) היה שחקן אמריקאי, שהתפרסם בעיקר בזכות תפקידו כפולי "וולנאטס" גוטיירי בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס".

== ביוגרפיה ==
סיריקו נולד בברוקלין, ניו יורק להורים ממוצא סיציליאני. סיריקו הסתבך עם החוק מגיל צעיר, וגנב לראשונה כשהיה בן שבע. הוא נעצר 28 פעמים בגין מגוון עבירות, ביניהן התנהגות בלתי הולמת, תקיפה ושוד. ב-27 בפברואר 1970 נתפס אקדח בקוטר 0.32 על גופו. ב-1971 הוגש נגדו כתב אישום בגין סחיטה, כפייה והחזקת נשק. הוא הורשע ונידון לארבע שנות מאסר, מתוכן ריצה 20 חודשי מאסר בכלא סינג סינג.

== קריירה ==
סיריקו סיפר שהחליט להיעשות לשחקן אחרי שצפה בכלא בהופעת להקת תיאטרון של אסירים משוקמים. לאחר שפנה למקצוע, הרבה לשחק דמויות של גנגסטרים ופושעים איטלקים-אמריקנים. ב-1990 הופיע בתפקיד טוני סטאקס בסרט החבר'ה הטובים. ב-1992 שיחק בסרט הערפדים "בלאדי מרי" של הבמאי ג'ון לנדיס. ב-1993 שיחק בסרט הפשע "שוטר בניו יורק" לצד אנדריאס קטסולאס. ב-1994 שיחק בתפקיד קטן בסרט "קליעים מעל ברודוויי" של וודי אלן, ובסרט "החיפוש אחר ג'ימי עין אחת". בשנת 2000 השתתף בקומדיה "זה היה חייב להיות אתה". ב-2017 השתתף שוב בסרטו של וודי אלן "גלגל ענק".

סיריקו הופיע גם בתפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה. תפקידו הידוע ביותר היה בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס", בה היה חלק מהצוות הקבוע בכל עונותיה. הוא גילם את פולי "וולנאטס" גוטיירי, סגנו חם-המזג והקנטרן של איש המאפיה טוני סופרנו. עבור תפקידו הוא זכה פעמיים בפרס גילדת שחקני המסך בקטגוריית אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה, ב-2000 וב-2008.

בשנים 2013–2014 שיחק בסדרת הפשע הנורווגית "ליליהאמר" אשר שודרה ברשת הטלוויזיה הנורווגית NRK1 ובנטפליקס. בסדרה הוא גילם את הכומר טוני טאגליאנו, אחיו הגדול של פרנק (סטיבן ואן זאנדט). 

סיריקו נפטר ב-8 ביולי 2022 בפלורידה, בגיל 79.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2022
פריץ החתול

פריץ החתול (אנגלית: Fritz the Cat) הוא סרט הנפשה אמריקני באורך מלא (79 דקות), בבימויו של ראלף באקשי, שיצא לאקרנים ב-12 באפריל 1972. היה זה סרט האנימציה הראשון בארצות הברית שסווג "למבוגרים בלבד" והפך מאז לסרט פולחן.

הסרט נכתב כסאטירה על דור הפרחים, יחסים בין-גזעיים, שמאל וימין בפוליטיקה. גיבורו הבדיוני הוא חתול מואנש בשם פריץ, חתול סטודנט שחי בשנות ה-60 בניו יורק על גבול החוק, תוך שהוא מובל על ידי יצריו המיניים והתמכרותו לסמים. פשיטת משטרה לאורגייה בה השתתף הפכה אותו לעבריין נמלט. במנוסתו מעלה פריץ באש את מעונות האוניברסיטה, גונב רכב, מעורר מהומות בהארלם, בורח לחוף המערבי בו הוא נתקל בכנופיה המונהגת על ידי לטאה.

עלילת הסרט מבוססת על ספר קומיקס של רוברט קראמב. המפיק היה סטיב קרנץ, המוזיקה של אד בוגס וריי שנקלין. תקציב הסרט היה 850,000 דולר אמריקאי. הסרט הכניס למעלה מ-100 מיליון דולר בהקרנותיו ברחבי תבל ובכך היה לסרט האנימציה בהפקה עצמאית המצליח בכל הזמנים.

הצלחת הסרט הובילה להפקת סרטי אנימציה רבים נוספים בעלי תכנים מיניים בוטים, אשר זכו לסיווג "למבוגרים בלבד", ושנתיים מאוחר יותר יצא סרט המשך בשם "9 הנשמות של פריץ החתול" אשר נעשה ללא מעורבותם של הבמאי וכותב הסרט המקורי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1972
קטגוריה:סרטים מבוססי קומיקס
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטים על חתולים
קטגוריה:סרטי אמריקן אינטרנשיונל פיקצ'רס
קטגוריה:מחלוקות באנימציה
קטגוריה:סרטי פולחן
רוברט אילר

רוברט אילר (באנגלית: Robert Iler, נולד ב-2 במרץ 1985 בניו יורק) הוא שחקן אמריקאי ממוצא אירי אשר ידוע בעיקר בזכות תפקידו כאיי. ג'יי סופרנו בתוכנית הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס".

בחודש יולי 2001 נעצר אילר באשמת שוד מזוין של שני תיירים ברזילאים, ואחזקת מריחואנה. הוא שוחרר בערבות באשמת גנבה ונשפט לשלוש שנות מאסר על תנאי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
טופואיזומראז

אתר הפעיל של טומואיזומראז IB. בסגול - DNA (PDB ID = 1A36)]]
טופואיזומראז הוא אנזים מסוג איזומראז אשר פועל על ה-DNA ומשנה את המבנה הטופולוגי שלו.

לדוגמה - בתהליך שכפול הדנ"א, ישנה פתיחה של הדו-גדיל (אנילינג anealing). בעקבות הפתיחה נוצר מתח שאם לא ישוחרר, יוכל לעצור את תהליך השכפול לחלוטין (מדובר בהפרעה טופולוגית). אנזים הטופואיזומראז חותך גדיל אחד (החיתוך הוא בגב הפוספו-סוכרי), ובכך מאפשר שחרור המתח שנוצר כתוצאה מהפתיחה. באופן זה מתאפשר המשך השכפול.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנזימים
לוק פרי (פילוסוף)

לוק פרי (בצרפתית: Luc Ferry; נולד ב-1 בינואר 1951) הוא פילוסוף צרפתי.

==ביוגרפיה==
לוק פרי נולד בעיר קולומב (פרבר של פריז). למד פילוסופיה בסורבון ובאוניברסיטת היידלברג בגרמניה. כתב את עבודת הדוקטור שלו על הפילוסוף הגרמני יוהאן גוטליב פיכטה, וב-1979 הוסמך כפרופסור לפילוסופיה. ב-1981 קיבל תואר דוקטור במדע המדינה. שימש כפרופסור למדעי המדינה ולפילוסופיה מדינית במכון למדעי המדינה שבעיר ליון (1982–1988), ובאוניברסיטה של קאן (1989–1995). החל ב-1996 שימש כפרופסור לפילוסופיה בסורבון.

ב-2002 התמנה על ידי ז'אק שיראק, נשיא צרפת, לשר הנוער, החינוך והמחקר בממשלת צרפת - תפקיד ששימש בו עד 2004. במסגרת תפקידו זה הציע דרכים כדי ליישם את החוק הצרפתי האוסר על שימוש בסמלים דתיים בבתי הספר. ב-2005 שב לתפקידו כפרופסור לפילוסופיה בסורבון, וניהל שם סדרת הרצאות בנושא "מהי פילוסופיה?" ב-2006, כחלק של סדרת הרצאותיו שאורגנו על ידי מרכז התרבות הצרפתי בשיתוף עם המוסד הבינלאומי לחקר השלום באוסלו, ביקר בנורווגיה וקיים שם סמינר בנושא "החילוניות וחופש המחשבה". ספרו "ללמוד לחיות" (2006) מבוסס על הרצאותיו בסמינר זה.

==משנתו הפילוסופית==

לוק פרי כתב למעלה מחמישה עשר ספרים, אך כבר אחד מספריו הראשונים - 'המחשבה של 68 ' - הביא לפרסומו בציבור. בספר זה, המתייחס למרד הסטודנטים ב-1968, הוא מותח ביקורת על מספר אנשי רוח צרפתים ובהם מישל פוקו, ז'אק דרידה, פייר בורדייה וז'אק לאקאן כמייצגי המחשבה המרקסיסטית ומחשבות רדיקאליות אחרות שעמדו מאחרי מרד זה. הוא טוען כי מסורת הפילוסופיה המערבית נשארה אבן פינה שעליה ניתן לייסד את רעיון זכויות האדם המותאם לחברה המודרנית. בספרו 'הסדר האקולוגי החדש' הוא טוען נגד הרעיונות הפילוסופיים המונחים ביסודה של התנועה האקולוגית. בספרו 'ללמוד לחיות: חיבור פילוסופי לשימושם של הדורות הצעירים', שעמד בראש רשימת הספרים רבי המכר בצרפת, הוא מנסה לפתח תורת גאולה כדי לפתור את מה שלדעתו מהווה את בעייתה הגדולה של הפילוסופיה - הפחד מן המוות.

==מספריו==
* המחשבה של 68:מחקר על האנטי הומניזם בן זמננו (נכתב בשיתוף עם אלן רנו, 1985)
* היידגר והפילוסופים המודרניים (1988)
* מדוע אין אנו נמנים עם חסידיו של ניטשה? (1991)
* הסדר האקולוגי החדש (1992)
* אלוהים, האדם ומשמעות החיים (1996)
* החוכמה בהתאם לפילוסופים המודרניים (נכתב בשיתוף עם אנדרה קונט-ספונוויל, 1998)
* מהם חיים טובים? (2002)
* ללמוד לחיות: חיבור פילוסופי לשימושם של הדורות הצעירים (2006)
* להתגבר על הפחדים: הפילוסופיה כחוכמת האהבה (2006)
* משפחות, אני אוהב אתכן: מדיניות וחיי הפרט בעידן הגלובליזציה (2007)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פילוסופים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בצרפת
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פריז
קטגוריה:שרי החינוך של צרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1951
ז'ורדי

ז'ורדי למואן (בצרפתית: Jordy Lemoine; נולד ב-14 בינואר 1988) הוא זמר צרפתי, המוכר בשם הבמה ז'ורדי.

== קורות חייו ==
ז'ורדי נולד בסן ז'רמן און לה, פרוור של פריז. אביו, קלוד, היה מפיק מוזיקלי, וב-1992 הפיץ סינגל בביצוע של בנו בן ה-4 וחצי, בשם "!Dur dur d'être bébé" ("קשה קשה להיות תינוק"). השיר הפך ללהיט שכבש את מצעדי הפזמונים הן בצרפת (בה שהה 15 שבועות במקום הראשון) והן במדינות אחרות באירופה, דרום אמריקה ומזרח אסיה. בזכות הצלחה זו נרשם ז'ורדי בספר השיאים של גינס כזמר הצעיר ביותר ששיר בביצועו עמד בראש מצעד הפזמונים. בהמשך אותה שנה הקליט ז'ורדי את האלבום "Pochette Surprise" שכלל את "!Dur dur d'être bébé", וב-1993 הקליט אלבום נוסף בשם "Potion magique". בניסיון לרכב על גל ההצלחה, הקימו הוריו פארק שעשועים בנורמנדי בשם "La ferme de Jordy" ("החווה של ז'ורדי"), אך המיזם נחל כישלון והוא נסגר ב-1996. באותה שנה גם התגרשו הוריו.

לאחר עשור בו לא הופיע בציבור, השתתף ז'ורדי בשנת 2005 בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "La Ferme Célébrités", תוכנית מציאות בסגנון "האח הגדול" המתרחשת בחווה, בהשתתפות ידוענים. ז'ורדי, שהיה אז כבן 17, זכה במקום הראשון - פרס בסך 180 אלף אירו שהועברו לארגון צדקה, ועוד סכום לא ידוע ששולשל לכיסו.

הפרסום המחודש הוביל להוצאת סינגל בראשית 2006, "Je t’apprendrai". במרץ אותה שנה, זמן קצר לאחר שמלאו לו 18, פרסם אוטוביוגרפיה בשם "Je ne suis plus un bébé" ("אני כבר לא תינוק"), ובה טען כי אביו ניצל אותו לשם רווחים כספיים, וכי רוקן את חשבון הבנק שלו. ז'ורדי לא הקליט אלבום בעקבות הסינגל, אך ב-2008 שב להופיע כסולן להקת "Jordy and the Dixies".

ז'ורדי מתגורר כיום סמוך לקאן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זמרים צרפתים
קטגוריה:זמרי פופ צרפתים
קטגוריה:שיאני גינס צרפתים
קטגוריה:אמנים צרפתים הידועים בשם במה
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1988