וירידיאן

וירידיאן הוא פיגמנט בצבע ירוק קר וכהה. הווירידיאן מורכב מכרום חמצני (חומר שמוכר גם ככרומיה)<ref name=":5" /> ממויים (Cr<sub>2</sub>O<sub>3</sub>·2(H<sub>2</sub>O)). פיגמנט דומה מבחינה כימית הוא ירוק כרום מחומצן, שגם הוא מורכב מכרום חמצני (Cr<sub>2</sub>O<sub>3</sub>), אם כי אין מולקולות מים במבנה הגבישי שלו. צבעו כהה יותר ונוטה לכיוון ירוק-זית.<ref name=":2"></ref> פיגמנטים אלו הם מהפיגמנטים היציבים ביותר,<ref></ref> ועם השימושים הבולטים בהם ניתן למנות הסוואה וצביעה של שטרות דולר אמריקאי.<ref name=":3"></ref><ref name=":6"></ref> קודי הפיגמנט של ירוק כרום מחומצן הם PG 17 (Pigment green 17) ו-CI 77288, ושל וירידיאן הם PG 18 (Pigment green 18) ו-CI 77289.<ref name=":6" /><ref name=":7"></ref>
קוליברי Metallura williami נקרא באנגלית Viridian metaltail]]
השם וירידיאן מגיע מלטינית, שבה משמעות המילה viridis (וירידיס) היא ירוק.<ref name=":0"></ref> הווירידיאן מוכר גם כירוק מיטלר וירוק גינייה, על שם התעשיין הצרפתי שארל-ארנסט גינייה (1829–1906).<ref></ref> השם הצרפתי של הווירידיאן הוא ירוק אמרלד, אם כי פיגמנט אחר ידוע גם כן בשם זה (נחושת אצטט טריארסניט (Cu(C<sub>2</sub>H<sub>3</sub>O<sub>2</sub>)<sub>2</sub>·3Cu(AsO<sub>2</sub>)<sub>2</sub>)).<ref name=":1"></ref>
== היסטוריה ==
[[זיכרון הגן באטן, ציור שמן על בד של ואן גוך, 1888. וינסנט ואן גוך השתמש בוירידיאן בחלק מיצירותיו.]]
אנטואן-קלוד פנטייה, יצרן צבע מפריז התחיל לייצר וירידיאן וירוק כרום מחומצן בשנת 1838. הוא ובִּינֶה ייצרו את הצבע במשך שנים רבות תוך שמירת תהליך הייצור בסוד. בשנת 1859, שארל-ארנסט גינייה רשם פטנט על תהליך ייצור זול יותר של וירידיאן וירוק כרום מחומצן.<ref name=":3" /><ref name=":1" /> אז הווירידיאן החליף במהרה את ירוק אמרלד (Cu(C<sub>2</sub>H<sub>3</sub>O<sub>2</sub>)<sub>2</sub>·3Cu(AsO<sub>2</sub>)<sub>2</sub>) במיוחד בתעשיית הדפוס, והפך לפיגמנט פופולרי בצבעי מים. אחת הסיבות הייתה תכולת הארסן והנחושת הגבוהה בירוק אמרלד, שהפכו אותו לרעיל מאוד. הווירידיאן הוא גם פיגמנט יציב ועמיד יחסית בפני קורוזיה.<ref name=":2" /> הצבע תואר לראשונה כווירידיאן באנגליה על ידי סאלטר ב-1869 והוכנס לקטלוג הצבעים של וינזור וניוטון.<ref name=":7" /> בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, אומנים רבים, ובהם וינסנט ואן גוך ווסילי קנדינסקי, השתמשו בפיגמנט זה ביצירותיהם.<ref name=":4" />

=== ייצור ===
תהליך הייצור של הווירידיאן בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 כלל ערבוב חומצה בורית (H<sub>3</sub>BO<sub>3</sub>) ואשלגן דיכרומט (K<sub>2</sub>Cr<sub>2</sub>O<sub>7</sub>) ביחס של 2:1, וחימום התערובת לטמפרטורה של 500°–750° צלזיוס, תוך פליטת חמצן גזי ומים. התוצר אז נטחן לאבקה, נשטף במים, סונן ויובש.<ref name=":4"></ref><ref name=":2" />

ניתוח של יותר מ-90 ציורים מהשנים (1885–1943) הראה שרוב דגימות הווירידיאן מכילות תוצר לוואי של הייצור, כרום אוקסיד בוראט אמורפי (Cr<sub>2</sub>O<sub>3</sub>·(xH<sub>2</sub>O)–Cr<sub>3</sub>BO<sub>6</sub>) עם תכולת מים נמוכה, שלא נמצא בדגימות וירידיאן מודרניות. כמות תוצר הלוואי משמשת, בשילוב עם נתונים אחרים, לאימות ותיארוך של ציורים.

תהליך הייצור התעשייתי המודרני כולל חיזור של נתרן דיכרומט (Na<sub>2</sub>Cr<sub>2</sub>O<sub>7</sub>) באמצעות גופרית בטמפרטורות גבוהות:<ref name=":5" />

<chem>Na2Cr2O7 + S -> Na2SO4 + Cr2O3
</chem>

לאחר קירור התערובת הנוצרת נשטפת במים ומסוננת לקבלת כרום חמצני.<ref name=":5" />

כרום חמצני גם מתקבל מחימום של אמוניום דיכרומט:<ref name=":5" />

<chem>(NH4)2Cr2O7 -> Cr2O3 + N2 + 4 H2O</chem>

דרכי ייצור נוספות כוללות חימום של כרום הידרוקסידי (Cr(OH)<sub>3</sub>), וחימום תערובת של חומצה בורית ונתרן דיכרומט.<ref name=":5" /> ניתן לקבל ירוק כרום מחומצן מחימון בכבשן של וירידיאן.<ref name=":7" />

== תכונות ==
הכרום החמצני קשה תמס במים, אתנול ואצטון והמסיסות שלו היא בערך 3 מיקרוגרם לליטר מים (ב–20°C). פיגמנט הווירידיאן מסיס במקצת, בערך 10 מיקרוגרם לליטר מים. צפיפות הכרום החמצני היא 5.22 גרם לסמ"ק (ב–25°C). הפיגמנט משנה את צבעו לחום בחימום, וחוזר להיות ירוק לאחר הקירור. גבישי הכרום החמצני קשים מאוד ויכולים לשרוט חומרים קשים מאוד כזירקון וטופז, ומבחינה קריסטלוגרפית הם הקסגונליים.<ref name=":5">National Center for Biotechnology Information (2022). PubChem Compound Summary for CID 517277, [https://pubchem.ncbi.nlm.nih.gov/compound/Chromium_III_-oxide#section=Experimental-Properties Chromium(III) oxide]. Retrieved January 9, 2022 from <nowiki>https://pubchem.ncbi.nlm.nih.gov/compound/Chromium_III_-oxide</nowiki>.</ref>

הפיגמנט רעיל בבליעה ובמגע ויכול לגרום גירוי לעור, לעיניים ולרקמות ריריות. בנוסף, הוא עשוי לגרום לבחילה, ואף לבעיות נשימה דמויות אלרגיה או התקפי אסתמה ופגיעות בפריון ובעובר. חשיפה ארוכה לכרום חמצני יכולה לגרום לנזק לאיברים פנימיים, וכן ידועים מקרים של אקזמה כתוצאה ממגע עם תרכובות כרום תלת-ערכי. הפיגמנט לא דליק,<ref name=":0" /><ref name=":5" /> ובצבעי שמן הוא מהיר יבוש.

מבחינת אינטראקציה עם חומצה ובסיס, הכרום החמצני אמפוטרי.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צבעים
קטגוריה:פיגמנטים