OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מזט סקופיה

מ.ז.ט סקופיה (במקדונית: КK МЗТ Скопје) היא קבוצת כדורסל מקדונית משכונת "ארודרום" בעיר סקופיה, המתמודדת בליגת העל המקדונית והליגה האדריאטית.

== היסטוריה ==
הקבוצה הוקמה בשנת 1966 והשתתפה בליגה היוגוסלבית עד שנת 1991. והחלה לשחק בליגה המקדונית הבכירה בעונת 1991/92. מאז הקמת הליגה, נחשבת "מזט סקופיה" לקבוצת צמרת מובילה. בעונת 1995/96 זכתה הקבוצה לראשונה בגביע המקדוני.

בעונת 2011/12 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה כשניצחה את קבוצת פני אינדוסטריס בסדרת הגמר 1-4. ובנוסף זכתה בגביע החמישי והשלימה דאבל היסטורי. בעונת 2012/13 ניצחה הקבוצה בגמר הפלייאוף 0-4 את קבוצת קוז'וב גבגליה ובגמר הגביע את קבוצת קומנובו 2009, בכך השלימה זכייה נוספת בדאבל. בעונת 2013/14 זכתה בדאבל השלישי ברציפות כאשר ניצחה בגמר הפלייאוף 3-1 את רבוטניצ'קי סקופיה, ובגמר הגביע את ליריה סקופיה. 

=== במסגרת אירופאית ===
הקבוצה השתתפה בגביע קוראץ' בעונות 1993/94, 1994/95, 1995/96, 2000/01. בעונות 1996/97 (שובצה בשלב הבתים עם הפועל גליל עליון, ריאל מדריד ורטיופארם אולם, והגיעה לשמינית הגמר ללא הפסד ביתי), 1997/98, 1998/99 השתתפה בגביע ספורטה. בעונת 2012/13 החלה הקבוצה להשתתף במסגרת הליגה האדריאטית. בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה גם במסגרת היורוקאפ.

=== אוהדים והיכל ביתי ===
הקבוצה ידועה כבעלת קהל אוהדים חם ורועש הממלא את ההיכל בכל משחק. ארגון האוהדים של הקבוצה נקרא "פאמילי ארודרום". בחודש נובמבר 2012, הוכרז כי ההיכל הביתי הישן יאן סנדנסקי, שהכיל 2,000 מקומות ישיבה ייהרס לחלוטין, ובמקומו יוקם היכל כדורסל חדש שיכיל 6,500 מקומות. בתאריך 14 בפברואר 2013, הקבוצה קיימה אימון אחרון ב"אולם סנדנסקי" בנוכחות יותר מאלף אוהדים. למחרת האולם נסגר באופן רשמי. בחודש אוגוסט 2014 חנכה הקבוצה באופן רשמי את מרכז הספורט סנדנסקי המכיל 6,500 מקומות ישיבה.

== תארים והישגים ==
*הליגה המקדונית:
**אליפות (11): 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2019, 2021, 2022, 2023, 2024
**מקום שני: 1993, 1996, 1998, 1999, 2001, 2004, 2018
**חצי גמר: 2003, 2005, 2006, 2008, 2009, 2011
*הגביע המקדוני:
**זכייה (12): 1996, 1997, 1999, 2000, 2012, 2013, 2014, 2016, 2018, 2021, 2023, 2024
**גמר: 1994, 1995, 2003, 2011, 2022
**חצי גמר: 2004

<center>
גלריית תמונות 
<gallery>
תמונה:Mzt finale kup.jpg|אוהדי הקבוצה "פאמלי אירודרום"
תמונה:JaneSandanski.png|מרכז הספורט יאן סנדנסקי
תמונה:Mzt kup finale 25.3.2012 (70).jpg|שחקני הקבוצה עם הגביע של עונת 2011/12
</gallery>
</center>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורסל מקדוניות
קטגוריה:סקופיה: מועדוני ספורט
בובה אמא

בובה אמא (באנגלית: Life-Size - בגודל טבעי) הוא סרט טלוויזיה של דיסני שיצא בשנת 2000 ושודר לראשונה בערוץ ABC, בכיכובן של לינדזי לוהן וטיירה בנקס. תחילה שודר הסרט כחלק מאוסף הסרטים של "עולמו המופלא של דיסני" ומ-2001 החל להיות משודר בערוץ דיסני.

בשנת 2018 יצא לסרט המשך בשם "בובה אמא 2", כאשר בפברואר 2020 הוכרז שיצא סרט המשך שלישי.

==עלילה==
קייסי היא מתבגרת בת 13 יתומה מאם שחיה בביתה עם אביה בן. בניגוד לשאר חברותיה אשר מתעניינות בקניות, רכילויות, חברים ובגדים, קייסי מתעניינת בבייסבול ובמיסטיקה. יום אחד כאשר היא מדפדפת בספר כשפים שברשותה היא מוצאת לחש שיכול להחזיר את אמה לחיים בעזרת חפץ השייך לאמה. בחג המולד, נותנת דרו, חברתו של בן, לקייסי ברבי כמתנה לחג. דרו מסרקת עם המסרק של אמה של קייסי את הברבי ללא ידיעתה ובכך מעירה אותה לחיים באמצעות הקסם. הברבי, ששמה איב קמה לתחייה. בן, אביה של קייסי מתאהב באיב - מה שמכעיס את קייסי, אך בסוף קייסי משלימה עם איב והן נעשות חברות. איב מלמדת את קייסי להיות נשית יותר ובוגרת יותר ועוזרת ומעודדת אותה לפני משחק הבייסבול בו היא משתתפת. קייסי מנצחת במשחק הבייסבול, בעיקר בזכות העידוד והתמיכה הרבה של איב. לאחר המשחק, ולאחר שהשתיים נעשו חברות טובות עומדת איב בפני החלטה קשה - האם להישאר אישה או לחזור להיות בובה? איב מחליטה, לאחר התלבטות קשה והתייעצות עם קייסי כי תחזור להיות ברבי. הסרט מסתיים בריקוד צבעוני של כל השחקנים לצלילי השיר "תהיה כוכב".

==שחקנים ודמויות==
* לינדזי לוהן - קייסי סטיוארט
* טיירה בנקס - הבובה איב
* ג'רי בורנס - בן סטיוארט
* אן מארי לודר - דרו מיטשל
* גרווין סנפורד - ריצ'י
* טום באטלר - פיל
* ג'יליאן פארג'י - אלן
* די ג'יי ג'קסון - מאמן פוטבול

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סרטי 2000
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי טלוויזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על בובות אופנה
חופשי מריבועים

בתורת החוגים, איבר <math>r</math> בתחום פריקות יחידה נקרא חופשי מריבועים או חסר ריבועים אם לא קיים ריבוע לא טריוויאלי המחלק את <math>r</math>. באופן פורמלי, <math>r</math> חופשי מריבועים אם כל <math>s</math> המקיים <math>s^2\mid r</math> הוא בהכרח איבר הפיך (ואז הריבוע מחלק כל איבר בחוג).

== שלם חופשי מריבועים ==
בחוג השלמים, מספר חופשי מריבועים הוא מספר שבפירוק שלו לגורמים ראשוניים כל מספר ראשוני מופיע פעם אחת לכל היותר. לדוגמה, המספר 266 הוא חופשי מריבועים משום ש-<math>266 = 2 \cdot 7 \cdot 19</math> ואילו 20 אינו חופשי מריבועים משום ש-4 <math>(2^2)</math> מחלק אותו. שלם חופשי מריבועים שווה לרדיקל שלו. לכל מספר שלם יש הצגה יחידה כמכפלה של שלם חופשי מריבועים ומספר ריבועי (כש-1 נחשב גם חופשי מריבועים וגם ריבוע).
===הוכחה===
יהי <math>n=\prod^m_{i=1}p_i^{n_i}</math> כאשר <math>p_1,...,p_m</math> שונים, ו<math>n_i</math> מייצג את מספר הפעמים ש<math>p_i</math> מופיע בהצגה של <math>n</math>. נקבל: <math>n=\left(\prod^m_{i=1}p_i^{\left\lfloor\frac{n_i}{2}\right\rfloor}\right)^2\cdot\left(\prod^m_{i=1}p_i^{n_i\!\!\!\mod \!2}\right)</math>, מכפלה של מספר ריבועי ומספר חסר ריבועים.
קטגוריה:תורת החוגים
קטגוריה:תורת המספרים
כתובות דריווש הראשון בסואץ

תעתיק של כתובת דריווש הראשון בסואץ
[[תעלת הפרעונים]]
כתובות דריווש הראשון בסואץ נכתבו בפרסית עתיקה, בעילמית, בבבלית ובמצרית קדומה על חמש אנדרטות בוואדי טֻמילאת, המנציחים את פתיחת תעלת הפרעונים בין הנילוס לבין האגמים המרים.

האנדרטה שהשתמרה בצורה הטובה ביותר הייתה מצבת זיכרון מגרניט ורוד, שהתגלה על ידי שארל דה לספס, בנו של פרדיננד דה לספס, ב־1866, 130 קילומטרים מסואץ ליד כרבת במצרים. היא הוקמה על ידי דריווש הגדול, מלך של האימפריה הפרסית העתיקה, שמשל מ־522 לפנה"ס ועד 486 לפנה"ס. האנדרטה, הידועה גם כמצגת שאלוף, מתעדת את בניית תעלה הקודמת לתעלה סואץ המודרנית בידי הפרסים, תעלה דרך ואדי טמילאת, המחברת את ביבסטיס, ענף של הנילוס, עם אגם תמסח שהיה באותה תקופה ממחובר למפרץ סואץ בדרכים טבעיות. המטרה המצוינת של התעלה הייתה יצירת דרך משלוח סחורות דרך הנילוס ודרך הים האדום בין מצרים לבין פרס.

==טקסט==

מובא להלן תעתיק ותרגום חלקי של הטקסט:

* תעתיק הפרסית העתיקה
xâmanišiya \ thâtiy \ Dârayavauš \ XŠ \ adam \ Pârsa \ amiy \ hacâ \ Pâ 
rsâ \ Mudrâyam \ agarbâyam \ adam \ niyaštâyam \ imâm \ yauviyâ 
m \ katanaiy \ hacâ \ Pirâva \ nâma \ rauta \ tya \ Mudrâyaiy \ danuvatiy \ ab 
iy \ draya \ tya \ hacâ \ Pârsâ \ aitiy \ pasâva \ iyam \ yauviyâ \ akaniya \ 
avathâ \ yathâ \ adam \ niyaštâyam \ utâ \ nâva \ âyatâ \ hacâ \ Mudrâ 
yâ \ tara \ imâm \ yauviyâm \ abiy \ Pârsam \ avathâ \ yathâ \ mâm \ kâma\ âha 

* תרגום
״אומר המלך דריווש: אני פרסי; בצאתי מפרס כבשתי את מצרים. אני הזמנתי לחפור תעלה זו מהנהר שנקרא הנילוס וזורם במצרים, לים שמתחיל בפרס. לכן, כשתעלה זו נחפרה כפי שביקשתי, סירות יצאו ממצרים דרך תעלה זו לפרס, כפי שהתכוונתי.״

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתובות
קטגוריה:הממלכה האחמנית
לילא חאתמי

לילא חאתמי (בפרסית: لیلا حاتمی Leylâ Hâtami) (נולדה ב־1 באוקטובר 1972) היא שחקנית קולנוע איראנית, בתו של הבמאי עלי חאתמי ובתה של השחקנית זרי חושקאם.

==ביוגרפיה==
לאחר שסיימה את לימודיה עברה חתאמי ללוזאן, שווייץ והחלה את לימודיה בהנדסת חשמל בטכניון הפדרלי של לוזאן . לאחר שנתיים היא החליפה את לימודיה בלימודי ספרות צרפתית. היא השלימה את לימודיה בצרפת תוך שנתיים, ולאחר מכן חזרה לאיראן. מלבד שפת אמה, פרסית, היא שולטת בצרפתית, אנגלית וגרמנית.

לאחר הפסקה של כמה שנים שכללו את לימודיה בשווייץ היא שבה לעולם הקולנוע בסרט לילא של דאריוש מהרג'וי . תפקידה בסרט זה זכה לביקורות נלהבות של המבקרים והקהל.

היא נישאה לשחקן עלי מצפא , ולהם שני ילדים – בן בשם מָני שנולד בפברואר 2007 ובת בשם אסל שנולדה באוקטובר 2008.

==קריירה==
חאתמי הופיעה בכמה סצינות קצרות במהלך ילדותה, בין השאר בתפקידים בסדרת הטלוויזיה הזאר דסתאן ובסרט כמאל אלמלכ וכן גילמה נסיכה טורקית בסרט דלשדגאן.

בסרט לילה היא הופיעה לראשונה בתפקיד מרכזי, לאחר ששיחקה במשך השנים תפקידים קטנים בסרטים של אביה. היא קיבלה תעודת כבוד לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי פג'ר ה־15.

תפקידה בהתחנה המבודדת (2002) זיכה אותה בפרס לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול. היא הופיעה בסרט הראשון שביים בעלה, דיוקן של אישה רחוקה ב־2005.

בשנת 2011 שיחקה בסרטו של אסגאר פרהאדי "פרידה" אשר זכה גם בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר ובפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, והיה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה איראניות
קטגוריה:שחקניות ילדות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות בשווייץ
קטגוריה:ילידות 1972
קטגוריה:ילידי 1972
יוהאן מקלן

[[קתדרלת בורגוס.]]

יוהאן מקלן (גרמנית: Johannes von Köln) הידוע גם כחואן מקולוניה, נולד ב-1410 בקלן ומת ב-3 באוגוסט 1481 בבורגוס, היה אדריכל גותי, שידוע בעיקר בזכות עבודתו על קתדרלת בורגוס.

יוהאן מקלן נולד בקלן ושם למד את הסגנון הגותי הלוהב וצריחי התחרה הגרמניים. בסביבות 1440 זומן יוהאן על ידי Alfonso de Cartagena, הבישוף של בורגוס שבקסטיליה, לעבוד על הקתדרלה הגותית המפורסמת שבנייתה החלה ב-1221. בעבודה הוא שילב את הסגנון הגותי המאוחר בקתדרלה ובכך הביא אותו לקסטיליה.

הוא נישא לאשה מקומית, מריה פרננדס. אחרי מותו, בנו סימון מקלן, ירש אותו בתפקיד המאסטר של הקתדרלה. סימון בנה את קפלת קונדסטייבל המפורסמת. את סימון ירש נכדו, פרנציסקוס מקלן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אדריכלים גותיים
קטגוריה:אדריכלים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1410
קטגוריה:נפטרים ב-1481
סימון מקלן

קמרון הכוכב המתומן של קפלת קונדסטייבל ב[[קתדרלת בורגוס, אותה בנה סימון מקלן.]]

סימון מקלן (1450–1511) היה אדריכל ופסל גותי, בנו של יוהאן מקלן ויורשו כרב-הבנאים (מאסטר) של קתדרלת בורגוס. סימון היה אביו של פרנציסקוס מקלן, שירש אותו בעבודות על הקתדרלה.

אחרי מותו של אביו, יוהאן מקלן, סימון תפס את מקומו של אביו כאדריכל הראשי של קתדרלת בורגוס. עבודתו המפורסמת ביותר היא קפלת קונדסטייבל המתומנת שלה 8 צריחונים ומזכירה את מגדל המצלב המתומן של הקתדרלה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אדריכלים גותיים
קטגוריה:פסלים מהמאה ה-15
קטגוריה:אדריכלים מהמאה ה-15
קטגוריה:פסלים מהמאה ה-16
קטגוריה:אדריכלים מהמאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1450
קטגוריה:נפטרים ב-1511
נאשה

מיקרוסקופ של נאשה משנת [[1854]]
פרסומת למיקרוסקופ של נאשה משנת [[1906. נטען שמודל זה נרכש על ידי בית החולים המלכותי ויקטוריה במונטריאול.]]
נאשה (בצרפתית: Nachet), בעבר נאשה ובנו (Nachet et fils), היא חברת מיקרוסקופים פריזאית שהחלה לפעול באמצע המאה ה-19. "נאשה" הייתה יצרנית מיקרוסקופים בולטת, ונמנתה עם יצרניות המיקרוסקופים המובילות של פריז בתקופתה, לצד שבלייה (Chevalier) ואוברהאוסר (Oberhauser).

החברה החלה כעסק קטן שפתח קאמיל סבסטיאן נאשה (Camille Sebastien Nachet; 1799-1881), אופטיקאי פריזאי שעבד תחילה בייצור עדשות בעבור יצרנית המיקרוסקופים הידועה שבלייה. הסדנה שלו הייתה ברחוב רו סרפנט (Rue Serpente) 16 בפריז. מכשירי המיקרוסקופ הראשונים שייצר התבססו על מודל קיים, מטיפוס תופי (drum-type), שאותו ייצרו כבר יצרנים אחרים לפניו.

בשנת 1851 השתתף נאשה ב"תערוכה הגדולה" של לונדון, שבה הציג את מכשירי המיקרוסקופ שלו. בתחרות שנערכה בין יצרני המיקרוסקופ בתערוכה, זכה נאשה במדליית זהב לפי החלטת השופטים, בשל העיצוב המעולה של מכשיריו ושל עדשותיהם. בתחרות זו השתתפה גם יצרנית המיקרוסקופים שבלייה, שבה עבד קודם לכן, אשר זכתה רק לציון לשבח. על אף שהשתתף בתערוכה הגדולה ב-1851, אין מידע על מכשירי מיקרוסקופ מתוצרת נאשה, שנמכרו לציבור לפני 1856.

בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-19 הצטרף לעסקי המיקרוסקופ בנו של קאמיל סבסטיאן, ז'אן אלפרד נאשה (Jean Alfred Nachet; 1831-1908), שעבד לצד אביו. ב-1862 העביר נאשה את הסדנה שלו לרחוב רו סנט סוורין (Rue St. Séverin) 17 בפריז, ובאותה שנה גם אימצה החברה את השם "נאשה ובנו". בשנת 1881 נפטר קאמיל סבסטיאן נאשה, ובנו אלפרד ירש אותו בניהול החברה, ושינה את שמה ל"א. נאשה" (A. Nachet). בשנת 1885 שינה אלפרד את המבנה של המיקרוסקופ, לפי מודל המתבסס על קפיץ חזק הנשלט על ידי מערכת ברגים. כאשר הצטרף בנו לעסק בסביבות שנת 1890, שינה אלפרד את שם החברה חזרה ל"נאשה ובנו".

==לקריאה נוספת==
* Albert Nachet, Collection Nachet. Instruments Scientifiques et Livres Anciens (Paris: Petit, 1929; reprint, Paris: Librairie Alain Brieux, 1976). - קטלוג

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
*Ron Neumeyer, [http://microscopy-uk.org.uk/mag/indexmag.html?http://microscopy-uk.org.uk/mag/artsep98/rnnachet.html Camille Sebastien Nachet. 1799 - 1881.], Microscopy UK
*[http://dssmhi1.fas.harvard.edu/emuseumdev/code/emuseum.asp?action=advsearch&newsearch=1&profile=people&rawsearch=constituentid/,/is/,/859/,/false/,/true&style=single&searchdesc=Nachet%20et%20Fils%20(I) People: Nachet et Fils (I)], Department of the History of Sciene, Harvard University
*Jeroen Meeusen, [http://www.meeusen.com/alfred_nachet/ In memoriam: Alfred Nachet (1831-1908)], Meeusen.com</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:פריז: היסטוריה
קטגוריה:מכשירים אופטיים
משלחת הקוטב של זיגלר

ציור של המשלחת.
מסלולה של האונייה אמריקה.
משלחת הקוטב של זיגלר (בין השנים 1905-1903) הייתה ניסיון כושל להגיע לקוטב הצפוני. המשלחת הייתה תקועה במשך שנתיים בצפון הארקטי. בסופו של דבר היא חולצה, כשכל חבריה שרדו, להוציא אחד. המשלחת, שהוקמה על ידי ויליאם זיגלר ושבראשה עמד אנטוני פיאלה, יצאה מטרומסה, נורווגיה ב-14 ביוני 1903, על סיפון האונייה "אמריקה". 

==תכנון המשלחת==
זיגלר, תעשיין אמריקני, ששנתיים קודם תכנן את משלחת בלדווין-זיגלר לקוטב הצפוני, 1901, בחר באנטוני פיאלה, שהיה צלם המשלחת הנ"ל, להוביל את משלחת הקוטב השנייה שלו. פיאלה חישב שכמות המזון לצוות המונה נהג אחד ו-8 כלבים, אמורה לשקול חצי טון, מה שהציב בעיה משום שהמשקל המקסימלי שיכלה המזחלת לשאת היה 270 ק"ג. פיאלה תכנן להשתמש בסוסי פוני כדי לשאת את הציוד הנוסף וכן כדי להאכיל את הכלבים בבשר סוסים כשהאספקה תדלדל.

==הבידוד והחילוץ==
בנובמבר 1903, בשעה של מזג אוויר קשה, האונייה נשברה וציוד האספקה והפחם נהרסו. בינואר 1904, כלה גם הציוד המועט שנותר בעקבות סערה. באביב הבא נעשו ניסיונות נוספים להגיע אל הקוטב בנסיעה ממזרח וממערב, אך התנאים היו קשים מדי ומצב הים הערים קשיים על המשלחת. בסופו של דבר הם הגיעו לנורת'ברוק איילנד, קייפ דילון וקייפ זיגלר.

בינתיים ניצל את הזמן ויליאם פיטרס, סגנו של פיאלה, והעסיק את הקבוצה בעבודה מחקרית אשר תוצאותיה הביאו לשיפורים במפות ובתרשימים.

בידיעה שבסופו של דבר יישלחו אליהם ספינות הצלה, נשארה המשלחת עם תקווה לחילוץ, על אף שמנהיגי המשלחת נאלצו לעבוד קשה כדי לשמור על מצב רוח חיובי במשלחת.

משלחת ההצלה בראשותו של ויליאם צ'מפ, על סיפונה של הטרה נובה, הפליגה במסלול ישירות לשדות הקרח והתקדמה כל עוד מצב הקרח אפשר זאת. ב-24 ביולי הגיעה המשלחת לאזור של שכבת קרח עבה, מה שהעמיד בסימן שאלה את יכולתו של הצוות להגיע ליעדם בהצלחה. בסופו של דבר הגיעה הספינה לאי פאלמי ב-28 ביולי ולקייפ דיליון ביום שלאחר מכן, שם נמצאו שישה מאנשי המשלחת. יתר אנשיה נמצאו בקייפ פלורה והטרה נובה חזרה לקייפ דיליון, שם אורגנה להם מזחלת שהשיבה את המשלחת חזרה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חקר האזור הארקטי
לילות טלדגה: הבלדה על ריקי בובי

[[ויל פרל בהקרנת הבכורה של הסרט]]
לילות טלדגה: הבלדה על ריקי בובי (באנגלית: Talladega Nights: The Ballad of Ricky Bobby) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2006 בבימויו של אדם מקיי ובכיכובו של ויל פרל. הסרט יצא לאקרנים ב-4 באוגוסט 2006.

==תקציר העלילה==
ריקי בובי (ויל פרל) הוא נהג מרוצים מוביל ב-NASCAR. ריקי גדל בצפון קרוליינה וחלם כל חייו להיות נהג מרוצים כמו אביו (גרי קול), אשר עזב אותו בילדותו.

ריקי בובי נמצא בפסגת הקריירה, חי באחוזה ענקית, נשוי לאשה יפה ואב לשני בנים. השותף הנאמן שלו במרוצים וחברו מילדות קאל נוטון ג'וניור (ג'ון סי. ריילי), מסייע לו באופן קבוע לנצח בכל המרוצים. הצמד, אשר ידועים על ידי המעריצים שלהם בתור "Shake and Bake" נוהגים בקביעות לבצע תמרון מיוחד שמסייע לריקי לנצח ולקאל להגיע למקום השני בכל המרוצים בהם הם משתתפים.

נהג הפורמולה 1 הצרפתי וההומוסקסואל ז'אן ג'ירארד (סשה ברון כהן) מצטרף ל-NASCAR ומתחיל להתחרות במרוצים השונים נגד ריקי, בעודו נחוש להביס ולהשפיל אותו. במהלך אחד המרוצים נגד ג'ירארד, ריקי מעורב בתאונה חמורה. על אף שריקי יוצא מהתאונה כמעט ללא פגע, בעקבות הטראומה מהתאונה הוא מאבד את האומץ והרצון לנצח, ובעקבות כך הוא מאבד בהמשך את עבודתו, ואת אשתו אשר לוקחת את כל הונו והילדים ומתחתנת עם חברו הטוב קאל.

ריקי המוכה והמושפל עובר לגור במלון דרכים עלוב ועובד בשליחויות פיצה. לאחר שתי תאונות רצופות עם ניידת משטרה רישיון הנהיגה שלו נשלל והוא נאלץ לבצע שליחויות על אופניים.

אביו של ריקי חוזר לחייו של ריקי במפתיע ומסייע לו לחזור למסלול המרוצים. במירוץ האחרון ריקי וג'ירארד מתנגשים, וממשיכים את המרוץ ברגל. ריקי חוצה את קו הסיום ראשון, אבל בגלל ששניהם יצאו מרכביהם, הם נפסלים, וקאל, שסיים שלישי, זוכה במירוץ.

== דמויות ==
* ריקי בובי (מגולם על ידי ויל פרל) - נהג מרוצים בנאסקאר וגיבור הסרט. בילדותו חלם להיות נהג מרוצים מפורסם כמו אביו ואימץ את המנטרה "אם אתה לא ראשון, אתה אחרון", מה שדרבן אותו בהמשך לנצח במרוצים. מתחתן עם קרלי ולשניים נולדים שני ילדים, אך בהמשך הם מתגרשים וריקי מתחיל לצאת עם סוזן.
* קאל ניוטון ג'וניור (מגולם על ידי ג'ון סי. ריילי) - נהג מרוצים בנאסקר וחברו הטוב ביותר של ריקי. מקנא בריקי ומבקש ממנו באופן תדיר שריקי ייתן לו פעם אחת לנצח, אך ללא הצלחה. גונב את קרלי מריקי ובסוף הסרט נשאר איתה.
* ז'אן ג'ירארד (מגולם על ידי סשה ברון כהן) - נהג פורמולה 1 צרפתי והומוסקסואל. יריבו המושבע של ריקי בובי. נהג מרוצים ששאיפת חיו היא להביס את ריקי בובי.
* בובי קרלי (מגולמת על ידי לסלי ביב) - אשתו של ריקי. אישה שטחית שמעוניינת רק בכסף ופרסום.
* ריס בובי (מגולם על ידי גארי קול) - האב האלכוהוליסט של ריקי. ידוע בזכות הוללות סמים שערך כשהיה צעיר.
* לוסי בובי (מגולמת על ידי ג'יין לינץ') - אימו של ריקי. נוצריה שמרנית שמחנכת את ילדיו של ריקי.
* סוזן (מגולמת על ידי איימי אדמס) - העוזרת של ריקי. מתאהבת בריקי ומסייעת לו בהמשך לחזור להיות נהג מרוצים.
* לוציוס וושינגטון (מגולם על ידי מייקל קלארק דאנקן) - חבר קרוב של ריקי ומנהל הצוות שלו.
* ווקר וטקסס ריינג'ר בובי (יוסטון טאמלין וגרייסון ראסל) - שני בניו של ריקי. מתייחסים בהתחלה לריקי בצורה מזלזלת בעקבות חינוך לקוי, אך בהמשך בזכות לוסי, הם הופכים לילדים טובים ומכבדים.
* גרגורי (מגולם על ידי אנדי ריכטר) - בן הזוג של ג'ירארד.

==קישורים חיצוניים==

* 

*

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:זוכי פרס ESPY: סרט הספורט של השנה
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער: סרטים
באקה א-שרקייה

באקה א־שרקייה (בערבית: باقة الشرقية, משמעות השם: "באקה המזרחית") הוא כפר פלסטיני בצפון השומרון. 9 ק"מ צפון־מזרחית לטולכרם. לפי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (PCBS), בשנת 2007 היו בכפר 4,101 תושבים. פליטים פלסטינים היוו 20.4% מהאוכלוסייה ביישוב בשנת 1997.

כ־3 קילומטרים למערב, בצד השני של הקו הירוק, שוכנת באקה אל-גרבייה (תעתיק מדויק: "באקה אלע'רביה", פירוש: "באקה המערבית") הנמצאת בתחום השיפוט הישראלי. שני היישובים הוקמו במאה ה-17 כשני כפרים נפרדים. עם קביעת הקו הירוק לאחר מלחמת העצמאות, הפריד הגבול בין שני היישובים: באקה אל-גרבייה בצד הישראלי של הגבול ובאקה א-שרקייה בצד הירדני של הגבול.

לאחר מלחמת ששת הימים נוצרו מחדש קשרים בין שתי ה"באקות", המזרחית והמערבית, אולם אלו התערערו עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה, כיוון שתושבי באקה א-שרקייה השתתפו באינתיפאדה, בשעה שתושבי באקה אל-גרבייה, שהם אזרחים ישראלים, נמנעו מכך. לאחר חתימת הסכמי אוסלו הוכפפה באקה א-שרקייה לרשות הפלסטינית. כיום מפרידה גדר ההפרדה בין שתי ה"באקות", ולפיכך שוב קיים ביניהן מחסום פיזי.

לפני האינתיפאדה השנייה שטחה של באקה א־שרקייה היה כ-4,000 דונמים. ישראל הפקיעה כ־2,000 דונם כדי לבנות את גדר ההפרדה.

== היסטוריה ==

במהלך שלטון האימפריה העות'מאנית, בשנת 1596, הייתה באקה א־שרקייה ממוקמת בנפת קאקון, אשר בסנג'ק שכם.

באקה א־שרקייה שוכנת באתר עתיק. על היישוב מסופר בספר "The Survey of Western Palestine" כך:
 אבן עם כתובות בערבית הנמצאות בכניסה למסגד ישן עשויות להיות ההתחלה של הענקת טקסט וקף.

על פי הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות נכללה באקה אל־גרבייה בשטח שהועבר עם ואדי עארה לידי ישראל, בעוד באקה א-שרקייה נותרה תחת שלטון ממלכת ירדן, עד מלחמת ששת הימים ב-1967.

כיום נמצאת באקה א-שרקייה בשטחי A ו-B<ref></ref> של הרשות הפלסטינית, מעבר למכשול ההפרדה.

=== אירועים מיוחדים ===
ב-22 בפברואר 1988, בזמן האינתיפדה הראשונה, אזרחים ישראלים שנתקלו ככל הנראה במחסום אבנים, פתחו בירי שממנו נפגעה נערה. הנערה, ראודה מחמד לוטפי בת 15, שעמדה בפתח ביתה, פונתה לבית החולים הלל יפה בחדרה, שם נקבע מותה. מתנחל תושב חרמש נעצר בחשד שביצע את הירי.

== לקריאה נוספת ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:נפת טולכרם
קטגוריה:רכס אמיר: יישובים
עלי בן חוסיין מחיג'אז

עלי בן חוסיין (בערבית - علي بن حسين; 1879 - 13 בפברואר 1935) היה מלך חג'אז והשריף של מכה בין אוקטובר 1924 לדצמבר 1925. הוא היה בנו הבכור של חוסיין בן עלי, מלכה הראשון של חג'אז בזמן המודרני, וצאצא לשושלת ההאשמית. לאחר שאביו העביר לו את תאריו החילוניים, היה זכאי לשאת גם את התואר הדתי ח'ליפה, אך בחר שלא לעשות כן. צאצאיו היו בני משפחת המלוכה בעיראק, אך ענף זה של בית המלוכה הושמד במהפכת ה-14 ביולי 1958.

==חייו==

עלי היה בנו הבכור של חוסיין בן עלי, מלך חג'אז. הוא נולד במכה וחונך באיסטנבול. אביו מונה לשריף של מכה על ידי הסולטאן העות'מאני ב-1908. עם זאת, יחסיו של האב עם השלטונות הטורקיים החריפו והלכו, וב-1916 היה אביו לאחד ממנהיגי המרד הערבי כנגד השלטון העות'מאני. עלי פיקד על אחד הכוחות שצרו על מדינה, ועיקר תרומתו ללוחמה הייתה החבלה במסילת הרכבת החיג'אזית שקישרה את אזור חג'אז לשאר האימפריה העות'מאנית. אף שהתועלת הצבאית של המרד הייתה מוגבלת, הבריטים ביקשו להיעזר בשריפים כדי להקל את השליטה על המזרח התיכון. בעקבות זאת הכריז על עצמו חוסיין כמלך חג'אז, ובמרץ 1924 נטל את התואר הדתי ח'ליפה. בעוד שאחיו הצעירים של עלי, עבדאללה ופייסל הומלכו על ידי הבריטים בירדן ובעיראק, נותר עלי בחצי האי ערב, וציפה לרשת את כסאו של אביו בבוא היום.

המלך חוסיין מצא עצמו בתחילת שנות ה-20 בבידוד גובר והולך מצד האימפריה הבריטית, ובסכסוך עם בית סעוד שמרכזו בריאד. בספטמבר 1924 כבש אבן סעוד את טאיף מידי השריפים, וחוסיין נאלץ לוותר על תאריו, מתוך תקווה שהדבר יביא לסיום המתקפה של בית סעוד. עלי נטל את תאריו החילוניים של אביו, ונמנע מליטול את תואר הח'ליפה. הוא עזב את מכה על מנת שלא להביא את המלחמה לעיר הקודש, והתבצר בג'דה שם עמד במצור במשך שמונה חודשים.

בדצמבר 1925 זכה בית סעוד לניצחון סופי, ועלי נאלץ לעזוב את חצי האי ערב, ולעבור לעיראק, שם שלט אחיו הצעיר פייסל. ממלכת חג'אז צורפה לממלכת ערב הסעודית, ותואר מלך חג'אז בוטל. במשך שנים אחדות ניהל משא ומתן עם הצרפתים על תואר מלך סוריה שנשלל מאחיו פייסל בשנת 1921, אך בסופו של דבר לא יצא הדבר לפועל. את שארית חייו בילה עלי בבגדאד, שם הוענקה לו אחוזה מלכותית. חלק ניכר מזמנו בילה באירופה, שם נועץ ברופאים בשל מחלת לב בה לקה, ולעיתים שהה אצל אחיו עבדאללה בעמאן ובירושלים. לאחר מותו של פייסל שימש כחונך למלך ראזי, שנישא לבתו עליה. ב-13 בפברואר 1935 מת עלי בבגדאד.

==צאצאיו מבית המלוכה העיראקי==

מנישואיו לנפיסה ח'אנום ב-1906 נולדו לו ארבע בנות ובן.

אחת מבנותיו, עליה, נישאה לראזי, מלך עיראק, בן אחיו פייסל. לאחר מותו של ראזי, בשנת 1939 שימשה כמלכה האם של עיראק. בנו, עבד אל-אילה שימש במשך שנים רבות כעוצר עיראק, שכן המלך הצעיר, בנה של עליה ונכדו של עלי, פייסל השני היה אך פעוט כאשר אביו נהרג. בשנת 1958 אירעה הפיכה צבאית, שהעלתה לשלטון את הקצין עבד אל-כרים קאסם. בהפיכה נרצחו עבד אל-אילה ופייסל השני, ושושלתו של עלי נכרתה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:המשפחה ההאשמית
קטגוריה:ערב הסעודית: היסטוריה
קטגוריה:עיראק: היסטוריה
קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:נפטרים ב-1935
יוסי זאנה

יוסי זאנה (ידוע גם בכינוי סו אלן, נולד ב-15 ביולי 1957), הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם ומזוהה בעיקר עם הפועל תל אביב.

== קריירה ==
זאנה נולד בחדרה והחל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של מכבי נתניה. כשעלה לקבוצה הבוגרת זכה עמה בדאבל בשנת 1978, אך לא הצליח להשתלב בהרכב ועבר לבית"ר ירושלים, שם שיחק עונה אחת.

בשנת 1979 הביא אותו המאמן דוביד שוויצר להפועל תל אביב וכבר בעונתו השנייה בקבוצה, , זכה עמה באליפות והפך לחלק משמעותי ברביעיית ההגנה של הקבוצה, יחד עם נמרוד דרייפוס, גבי לסרי ויעקב אקהויז. שנתיים לאחר מכן זכה עם הקבוצה גם בגביע המדינה לאחר ניצחון 2-3 על מכבי תל אביב במשחק הגמר. זאנה שיחק עשר שנים רצופות בהפועל תל אביב, וזכה עמה בשתי אליפויות נוספות, בשנים 1986 ו-1988, כשלצידו מככבים בקבוצה משה סיני ואלי כהן. בעונה שלאחר האליפות האחרונה של הקבוצה בשנות השמונים, היה זאנה שותף לירידת הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה, אז הליגה הארצית. הייתה זו עונתו האחרונה במועדון בו רשם 215 הופעות בליגה, בהן כבש שער אחד, מול בית"ר ירושלים. זאנה כבש פעמיים לזכות הקבוצה במשחקי גביע האינטרטוטו, ובסך הכל הבקיע 4 שערים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות.

לאחר עונת הירידה, עבר זאנה לבני יהודה יחד עם חברו מהפועל משה סיני, וזכה עמה באליפות היחידה בתולדותיה בשנת 1990. שנה לאחר מכן החליט לפרוש ממשחק פעיל.

זאנה שיחק לראשונה בנבחרת ישראל ב-20 בנובמבר 1983, במשחק נגד נבחרת מערב גרמניה, ובמהלך שנות השמונים רשם בסך הכל שלוש הופעות במדי הנבחרת, האחרונה במשחק ידידות מול בשנת 1989.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל אימן זאנה מספר שנים במחלקת הנוער של הפועל תל אביב.

== חיים אישיים ==
זאנה נשוי לעליזה ולהם שתי בנות. מספר שנים לאחר פרישתו ממשחק פעיל, החל זאנה לעבוד בחברת החשמל, שם עבד עד לפרישתו לגמלאות.

== תארים ==
;מכבי נתניה
* אליפות: 1977/1978
* גביע המדינה: 1977/1978

;הפועל תל אביב
* אליפויות: 1980/1981, 1985/1986, 1987/1988
* גביע המדינה: 1982/1983

;בני יהודה
* אליפות: 1989/1990

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.football.org.il/national-team-list-games-by-player/?player_id=80438&national_team_id=3 עמוד השחקן של יוסי זאנה] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:חדרה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
כריסטיאן פרדיננד אבל

כריסטיאן פרדיננד אָבֶּל (בגרמנית: Christian Ferdinand Abel; יולי או אוגוסט 1682 – 3 באפריל 1761 או 1737) התפרסם כאחד מגדולי הכנרים והצ'לנים בגרמניה של תקופת הבארוק ובעיקר עשה לו שם כווירטואוז בוויול.

== ביוגרפיה ==
כריסטיאן פרדיננד נולד בהנובר, בנו של המלחין, הכנר ונגן העוגב קלאמור היינריך אבל. במשך תקופה מסוימת שירת כריסטיאן בצבא השוודי של קארל השנים עשר, מלך שוודיה בזמן הכיבוש של צפון גרמניה. הוא נשא לאישה את אנה כריסטיאנה הולם השוודית.

לאחר תום שירותו הצבאי נסע אבל לברלין, שם כיהן בתפקיד חשוב בתזמורת החצר של פרידריך הראשון, מלך פרוסיה. הוא נשאר בתפקידו זה עד לפירוק התזמורת בידי פרידריך וילהלם ב-1713. הוא עבר עם אחדים מעמיתיו לקטן לעבוד בתזמורת החצר שם ככנר ונגן ויולה דה גמבה תחת שרביטו של אוגוסטין ריינהרדט שטריקר. אבל המשיך לנגן בתזמורת גם בהנהגת ממשיכו של שטריקר, יוהאן סבסטיאן באך. באך היה סנדק לבתו של אבל, סופי-שרלוטה, שנולדה ב-6 בינואר 1720 בקטן. באותה שנה התלוו אבל ובאך אל לאופולד, נסיך אנהאלט-קטן במסעו לקרלובי וארי (קרלסבד).

קיימת סברה לפיה חיבר באך את שלוש טריו סונאטות שלו לוויולה דה גמבה וצ'מבלו, רי"ב 1027-1029 בשביל אבל, כמורו של לאופולד בנגינה בוויול. כמו כן הועלתה ההשערה כי באך הלחין במקור גם את שש הסוויטות לצ'לו רי"ב 1011-1007, בעבורו.

ב-1723 עזב באך את קטן כדי להיכנס לתפקידו כמנצח המקהלה של כנסיית תומאס הקדוש בלייפציג, ומשרתו בתזמורת העירונית נשארה פנויה. אבל תפס את מקומו כ"מוזיקאי ראשי" (Premier-Musicus) של תזמורת החצר. אבל נשאר בקטן עד סוף חייו ושם גם נקבר.

בנו של אבל, קארל פרידריך אבל, שנולד ב-1723 בקטן, היה גם הוא מלחין פורה ווירטואוז ויולה דה גמבה נודע. פרסומו העיקרי בא לו מייסוד קונצרטי באך-אבל יחד עם יוהאן כריסטיאן באך בלונדון, הקונצרטים הראשונים למנויים באנגליה. בנו הבכור, לאופולד אוגוסט אבל היה גם הוא מלחין וכנר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כנרים גרמנים
קטגוריה:נגני ויולה דה גמבה
קטגוריה:משפחת אבל
קטגוריה:ילידי 1682
קטגוריה:נפטרים ב-1761
פרס אוסישקין

פרס אוסישקין הוא פרס ספרותי שניתן בעבר על ידי הקרן הקיימת לישראל. 
== היסטוריה ==
הפרס נקבע על ידי הנהלת הקרן הקיימת לזכרו של מנחם אוסישקין, נשיאה לשעבר של הקרן, לכבוד יום הולדתו השמונים. לראשונה הוענק ב-1944.

על פי תקנות הפרס: ה"פרס ניתן לספר בעל ערך חינוכי לעם ולנוער, בכל צורה ספרותית אומנותית, על תולדות התנועה הציונית ועל מפעלים, תופעות ותנועות בתוך הציונות וכן על אישים ממחוללי תנועת חיבת ציון והציונות."

בין הזוכים בפרס:
*1944 – יהודה בורלא על ספרו "כיסופים" 
*1945 – דוד שמעוני על ספרו "האידיליות"
*1946 – ש"י עגנון על ספרו "תמול שלשום"
*1947 – יעקב פיכמן על ספרו "שירת ביאליק", יעקב גיל (ליפשיץ) על ספרו "ספר הבריגדה היהודית"
*1948 – משה שמיר על ספרו "הוא הלך בשדות", ישעיהו פרס על אנציקלופדיה גאוגרפית-היסטורית של ארץ ישראל
*1949 – משה סמילנסקי על היצירות "בערבה" ו"בהר ובנגב", יהושע בר-יוסף על ספרו "עצי שטים עומדים"
*1950 – שלום בן ברוך על ספרו "אוסישקין באגרותיו", חיים הזז על המחזה "בקץ הימים" 
*1951 – יהודה יערי על ספרו "בין השמשות", יונת ואלכסנדר סנד על ספרם "אדמה ללא צל"
*1952 – אברהם יערי על ספרו "שלוחי ארץ ישראל", יצחק שלו על ספר השירה "אוחזת ענף שקד"
*1953 – יגאל מוסינזון על ספרו "דרך גבר" ,מרדכי טביב על ספרו "דרך של עפר" 
*1954 – אהרן מגד על ספרו "חדווה ואני", חנוך ברטוב על ספרו "שש כנפיים לאחד"
*1955 – מילא אהל על ספרו "גשר", זלמן שזר על ספרו "אור אישים"
*1956 – שלמה לביא על ספרו "עליתו של שלום ליש", אריה רפאלי (צנציפר) על הספרים "פעמי גאולה" ו"במאבק לגאולה"
*1957 – אהרן צייטלין על הפואמה "בין האש והישע", יצחק זיו-אב על ספרו "שלנו עד עולם"
*1960 – יהודה בורלא על ספרו "אלו מסעות יהודה הלוי", יהושע רבינוב על הפואמה "שירת אמיתי", שושנה שרירא על הספר "שערי עזה", יאני אבידוב על ספרו "עלילות עיראק"
*1961 – חיים גורי על ספר השירה "פרחי אש", שמואל יבנאלי (לאחר מותו) על ספרו "חבת ציון"
*1962 – אביגדור המאירי על ספר השירה "בלבנת הספיר", נעמי פרנקל על ספרה "שאול ויוהאנה – מות האב" 
*1963 – גצל קרסל על פועלו בתחום הספרותי של חקר הציונות, ס. יזהר על ספרו "סיפורי מישור"
*1964 – אמיר גלבע על ספר השירה "כחולים ואדומים", רבקה גורפיין על "כוכבים מעל הגן"
*1965 – אהרן מגד על ספרו "החי על המת", ישראל קלוזנר
*1967 – אהרן אפלפלד על ספרו "כפור על הארץ", לובה אליאב על ספרו "בין הפטיש והמגל"
*1968 – אהרן ראובני על קובץ סיפוריו, לוי בן-אמתי על ספר שיריו "אספי קיץ"
*1975 – אלכס ביין בתחום מחקר ציוני, דליה רביקוביץ בתחום השירה ושלמה גרודזנסקי

==הערות שוליים==

*
אוסישקין
פרס אוסישקין
קטגוריה:הנצחת מנחם אוסישקין
אוסישקין
סטפן פרואה דה וו

סטפן פרואה דה וו (בצרפתית: Stéphane Froidevaux) הוא שף צרפתי, שמסעדתו מחזיקה בכוכב מישלן.

==ביוגרפיה==
סטפן פתח את המסעדה הראשונה שלו L'antidote במלון בפרובאנס. לאחר שזכה בכוכב מישלן הוא פתח את המסעדה השנייה שלו שנקראת Le Fantin Latour בגרנובל. סטפן השתתף בקרב סכינים וניצח את התחרות פעמיים – בעונה הראשונה ושוב בשנייה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.fantin-latour.net אתר הבית של מסעדת Le fantin latour]

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:זוכים בתוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:צרפתים שנולדו במאה ה-20
קלאמור היינריך אבל

קלאמור היינריך אבל (בגרמנית: Clamor Heinrich Abel 1634 – 25 ביולי 1696) היה מלחין, כנר ונגן עוגב גרמני בתקופת הבארוק.

== ביוגרפיה ==
אבל נולד בהנפלד שבווסטפאליה, גרמניה. הוא עבד כמוזיקאי חצר בקתן, כנגן עוגב בצלה ומשנת 1666, כנגן בהרכב קאמרי בחצר הדוכס של הנובר. משנת 1694 היה מוזיקאי בכיר (Obermusicus) בברמן, שם נשאר עד מותו ב-1696.

יצירותיו הבולטות ביותר נכתבו לתזמורת מיתרים ולמוזיקה קאמרית. הוא חיבר קובץ של 59 יצירות נפרדות תחת הכותרת Erstlinge musikalischer Blumen. הקובץ כולל יצירות לארבעה כלים ובאסו קונטינואו - מחולות אלמנד וקוראנט, פרלודים, סרבנדות וסונאטינות. היצירות התפרסמו לראשונה בשלושה כרכים בפרנקפורט (1674, 1676, 1677) ובהמשך יצרו לאור בכרך אחד בשם Drei Opera musica (ברונשוויק, 1687).

קלאמור היינריך היה אביו של נגן הוויול והכנר כריסטיאן פרדיננד אבל וסבם של וירטואוז הוויול והמלחין קארל פרידריך אבל והכנר והמלחין לאופולד אוגוסט אבל.

== יצירות ==
<div class="mw-content-ltr">
*Erstlinge musikalischer Blumen
*Bataille D Major for 2 violins and basso continuo
*Sonata Sopra Cuccu for violin and basso continuo
*(Folia|Folie d'Espagne (1685

</div>

==קישורים חיצוניים ==

<div class="mw-content-ltr">

* [http://www.folias.nl/html5a.html Folie d'Espagne - sheet music excerpt and MIDI]
* [http://em.oxfordjournals.org/cgi/content/full/33/3/449 The Hanover orchestral repertory, 1672–1714: significant source discoveries]
* [https://web.archive.org/web/20080905135747/http://www.vdgs.org.uk/publications-ThematicIndex.html Thematic Index of music for viols], under [https://web.archive.org/web/20110725203827/http://www.vdgs.org.uk/files/thematicIndex/A.pdf A]
</div>

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:כנרים גרמנים
קטגוריה:נגני עוגב גרמנים
קלאמור היינריך
קטגוריה:ילידי 1634
קטגוריה:נפטרים ב-1696
עאליה בנת עלי, מלכת עיראק

עאליה בנת עלי (בערבית - عالية بنت علي بن حسين; 1911 - 21 בדצמבר 1950) הייתה המלכה האם של עיראק.
== חייה ==
עאליה הייתה בתו השנייה של עלי בן חוסיין מחיג'אז, בן השושלת ההאשמית שהיה מלך חג'אז לתקופה קצרה בשנת 1924 ובראשית 1925 ולאחר מכן בילה את ימיו כגולה בבגדאד אצל אחיו, פייסל הראשון, מלך עיראק.

לאחר מותו של פייסל, בספטמבר 1933 התארסה עאליה לבנו, בן דודה ראזי, מלך עיראק,, וזאת כפי הנראה מלחץ פוליטי. השניים נישאו לאחר תקופה קצרה ב-25 בינואר 1934. ב-2 במאי 1935 נולד לזוג בנם פייסל.

ב-1939 מת ראזי בתאונת דרכים ופייסל ירש את כסאו. מכיוון שפייסל הצעיר היה אך בן ארבע כאשר מת אביו, מונה אחיה של עאליה, עבד אל-אילה, כעוצר ועאליה שימשה כמלכה האם. ב-21 בדצמבר 1950 מתה לאחר מאבק במחלת סרטן הרחם ב-1958 נרצח פייסל במהפכה שהוביל עבד אל-כרים קאסם מבלי שהספיק להינשא, ומכיוון שכך הייתה עאליה מלכתה האחרונה של עיראק.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1911
קטגוריה:המשפחה ההאשמית
קטגוריה:מלכי עיראק
קטגוריה:מלכות
קטגוריה:נפטרות ב-1950
לאופולד אוגוסט אבל

לאופולד אוגוסט אבל (בגרמנית: Leopold August Abel; 1717 – 25 באוגוסט 1794) היה כנר, מנצח ומלחין גרמני.

==ביוגרפיה==
אבל נולד בקתן, אחיו הבכור של קארל פרידריך אבל. הוא למד נגינה בכינור אצל גאורג בנדה וניגן בתזמורת התיאטרון בברונשוויק. הוא כיהן כמנצח על תזמורות החצר של נסיך שוורצבורג-זונדרשאוסן (1758), המרקיז של שוודט (1766) והדוכס של שוורין (1770). 

אבל הלחין סינפוניה ב-8 קולות ב-1766. כמה מן האטיודים שלו לכינור ויצירות אחרות נמצאים בבעלות "עמותת ידידי המוזיקה" (Gesellschaft der Musikfreunde) בווינה. עם זאת, לאופולד אוגוסט לא הגיע מעולם לדרגת המוניטין של אחיו. 
הוא מת בלודוויגלוסט ב-1794.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כנרים גרמנים
קטגוריה:מנצחים גרמנים
לאופולד אוגוסט
קטגוריה:מלחינים גרמנים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1718
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1794
פריץ שרוויץ

פריץ שרוויץ (בגרמנית: Fritz Scherwitz וגם אלקה ואו אליאס שרוויץ) היה שוטר יהודי אשר שימש בתקופת מלחמת העולם השנייה כמנהל מחנה עבודות הכפייה "לנטה" של היהודים בריגה, בדרגת קצין זוטר בס"ס.

==חייו==
שרוויץ נולד בשנת 1903 בשיאולאי שבליטא. בשנת 1919 הצטרף לפרייקורפס הגרמנים שפעלו בליטא ובמזרח פרוסיה. בשנת 1925 עבר לברלין שם הסתובב ביחד עם רבים אחרים מחוסר עבודה או כפועל יומי.

ב-1 בנובמבר 1933 הצטרף לס"ס. עם פרוץ המלחמה בשנת 1939 הוצב כשוטר בריגה. בשנת 1942 שימש כמנהל מחנה עבודות כפייה ליהודים מטעם הס"ד. מחנה העבודה לנטה שניהל, היה מפעל טקסטיל שייצר מוצרי יוקרה כפרוות, והועסקו בו כ-1000 יהודים שהתגוררו במתחם המפעל מחוץ לגיטו ריגה. שרוויץ נחשב כמי שפועליו היהודים זכו מלבד לחייהם גם ליחס הוגן ותנאי מחיה סבירים, תוך שהוא מפיק ככל הנראה מעבודתם גם טובות הנאה עבור עצמו. בשנת 1943 הועלה לדרגת אונטרשטורמפיהרר (סגן) בס"ס. מחליפו בתפקיד מפקד המפעל היה אדוארד רושמן.

בשנת 1944 עם פירוק מחנה העבודה נמלט שרוויץ מערבה ומשנשבה בידי הכוחות האמריקנים הושם במעצר שם הציג את עצמו כיהודי נרדף, וסייע לאמריקנים בחשיפת אנשי ס"ס לשעבר.
בשנת 1946 מונה כאחראי מטעם אחד ממחוזות בוואריה לשמש כנאמן עבור רכוש יהודי שנבזז, לאתר את בעליו החוקיים מקרב הניצולים או קרוביהם ולהשיבו להם.

בשנת 1948 נעצר שרוויץ והואשם כי בעת ששימש כאיש ס"ס עסק ברצח יהודים. בשנת 1949 הורשע ברצח של שלושה מאסיריו היהודים, ונידון לשש שנות מאסר.
בשנת 1954 שוחרר ממאסרו והמשיך לטעון לחפותו אך כל מאמציו לזכות ברהביליטציה נכשלו. שרוויץ נפטר בשנת 1962 במינכן.

==קישורים חיצוניים==
[http://www.theage.com.au/news/World/Revealed-the-Jew-who-ran-a-concentration-camp/2005/02/11/1108061871363.html אודות פריץ שרוויץ (באנגלית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים
קטגוריה:גטו ריגה
קטגוריה:שואת יהודי לטביה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1903
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1962
במבי (דמות)

במבי (Bambi) הוא הדמות הראשית ברומן של פליקס זאלטן משנת 1923, "במבי", ובהמשך שלו, "הילדים של במבי", וכן בסרטי ההנפשה של דיסני "במבי" ו"במבי 2".<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> הדמות מופיעה גם בספריו של זאלטן "Perri" ו"ט"ו ארנבות".

מהדורות מוקדמות של הרומנים בשפה הגרמנית אוירו על ידי הנס ברטל (Hans Bertle). בסרטים שונה הזן של במבי מאייל הכרמל לאייל פרדי לבן-זנב, בכדי שיהיה מזוהה יותר לקהל האמריקאי. דמותו היא אייקון של חברת וולט דיסני, בדומה להכרתם של הדמויות ג'ימיני הצרצר וטינקר בל, והוא אפילו מוצג בשטרות הערך של דיסני.<ref></ref> הוא מופיע במשחקי הווידאו "Kingdom Hearts" ו-"Disney Magic Kingdoms".<ref></ref> כמו כן דמותו הופיעה בסדרת הטלוויזיה המצוירת "בית העכבר", וערכה הופעות קמע בסרטים "No Hunting" (סרט קצר בכיכובו של דונלד דאק; 1955), "מי הפליל את רוג'ר רביט" (1988), "מלך האריות 3: האקונה מאטאטה" (2004) ו"צ'יפ ודייל: יחידת הצלה" (2022).

== הופעות בסרטי דיסני ==
=== במבי ===

במבי הבוגר לצד חבריו [[טמפר (ארנב) ופרח (בואש).]]
בסרט הראשון, הפרסונליזציה של דמותו של במבי אינה חזקה דיה מכדי לחזק את הפרספקטיבה הסביבתית של הסרט. במבי, כמו רבים מחבריו, יכול להיות כל צבי בכל יער אחר. בצעירותו המוקדמת, לבמבי יש עיניים גדולות, רגליים דקיקות, אופי סקרן וקול גבוה. ככל שהוא גדל, הוא נעשה בוגר יותר בהדרגה, אבל אפילו בבגרותו הצעירה, הוא נראה אייל צעיר מאוד עם מבנה גוף עדין ואופי די נאיבי.

ההנפשה הנטורליסטית בסרט הראשון נעזרה בזוג עופרים בני ארבעה חודשים שנשלחו לאולפנים משמורה במיין. עם זאת, מודלים אנושיים שימשו גם לסצנה אחת: השחקנית ג'יין רנדולף והמחליקה האמנותית דונה אטווד צולמו בקטע ששימש כעזר לאיור הסצנה שבה במבי וטמפר מחליקים על אגם קפוא.<ref></ref> דיסני הביא לאולפנים את ריקו לברן, צייר של בעלי חיים, כדי להרצות על מבנה הגוף והתנועות של בעלי חיים. צלם הטבע מוריס דיי בילה חודשים ביער במיין, והסריט גם חיות עבור האנימטורים.<ref name=thomas>Thomas, Bob: "Chapter 6: Expansion and War: Bambi", page 90. Disney's Art of Animation: From Mickey Mouse to Hercules, 1997</ref>

=== במבי 2 ===

במבי ורונו
בהמשכון זה, במבי מותאם בצורה אישית באופן הרבה יותר מובהק. בסרט זה, שממלא את הפער בין מותה של אימו לבין הופעתו הבאה כאייל בוגר, במבי מוצא את עצמו מתמודד עם מספר אתגרים. ראשית, ישנה את מותה של אימו ומעברו לגור עם אביו, הנסיך הגדול של היער. אביו אינו מתלהב ללמוד להיות אבא. בנוסף, במבי מתחיל להתאהב בפלין, ונקלע לעימות עם עופר בוגר יותר בשם רונו (שאיתו ילחם אחר כך כמבוגר צעיר בכדי לזכות באהבתה של פלין). בעוד שבסרט הראשון במבי הולך לאן שהחיים יובילו אותו, בסרט זה הוא אסרטיבי יותר במטרה ליצור קשר עם אביו ולהרשים אותו. בסרט הראשון, למעמדו של במבי כנסיך הצעיר הייתה השפעה מועטה על התקדמות הסיפור. בעוד שבסרט זה מעמדו הופך לחלק מרכזי בקו העלילה כאשר הוא הולך להוכיח לעצמו ולאחרים, ובייחוד לאביו, שהוא ראוי להיות נסיך ויכול לעמוד בשמו של אביו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://disney.go.com/vault/archives/characters/bambi/bambi.html במבי] בארכיון דיסני

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במבי
גרשון אשכנזי

שער לשו"ת עבודת הגרשוני
רבי גרשון אשכנזי (ה'שע"ה – י' באדר ב' ה'תנ"ג, מרץ 1693) היה רבן של פרוסטיץ, הענא, ניקלשבורג, וינה ומץ במאה ה-17 מגולי גירוש וינה. מחבר שו"ת ופירוש עה"ת "עבודת הגרשוני" וספר הדרשות "תפארת הגרשוני".

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת ה'שע"ה לרבי יצחק באולף שבגרמניה. החל את דרכו עוד בצעירותו כדיין בקראקא. בשנת ה'ת"י (1650) כיהן כרב בפרוסטיץ שבמוראביה, ובשנת ה'תי"ז בערך עבר לכהן ברבנות הנאו.<ref></ref> בשנת ה'תכ"א, לאחר פטירת חותנו רבי מנחם מנדל קרוכמל ירש אותו כרבה של ניקלשבורג וסביבותיה, ולאחר שנים ספורות עבר לכהן כרבה של וינה, עד לגירוש וינה בשנת ת"ל. לאחר הגירוש עבר למץ, ובה התמנה בשנת תל"א-1670 כאב"ד, מינוי שאושר על ידי שלטונות צרפת בשנת תל"ב-1671.

סגנון לימודו היה חריף ומפולפל, ותלמידו, הרב דוד אופנהיים, העיד עליו כי "אלו נשתכחה ח״ו תורה מישראל היה הוא מחזירה בפלפולו" (הקדמה ל"עבודת הגרשוני"). בכל המקומות בהם שימש כרב, פעל לפתיחת ישיבות ולהעמדת תלמידים רבים. היה מראשי הלוחמים נגד השבתאות בתחילת דרכה והיה מהמנהיגים היהודיים הבולטים באירופה בתקופתו.

היה תלמידם של הב"ח (הרב יואל סירקיש), רבי יהושע העשיל מחבר הספר "מגיני שלמה", ורבי מנחם מנדל קרוכמל מניקלשבורג, מחבר ספר "צמח צדק" (הקדמון). בנישואיו הראשונים נשא את נכדת רבו הב"ח, ולכן הוא מתייחס במספר מקומות בספרו "עבודת הגרשוני" אל הב"ח כאל חותנו.<ref>למשל בסימן י"ט ובסימן כ'. כלילת יופי, ח"ב, צב. - קיב.</ref> בנישואיו השניים היה חתנו של רבו רבי מנחם מנדל קרוכמל. נפטר בי' באדר ב' ה'תנ"ג. בפטירתו גזרו חכמי דורו, כי במשך שנה לא ינגנו בכלי נגינה בבתי היהודים ואף לא בחתונות.

בנו היה הרב משה אשכנזי, מנכבדי ברודי. חתנו היה הרב אהרן הוליטשר, מחבר הספר "בית אהרן".

הש"ך במספר מקומות, מכנה אותו "מחותני", אולם אין ידיעה מה היו בדיוק קשרי המשפחה ביניהם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* לוי גינצבורג, 
* מאיר וונדר, 
* 

כתביו:
* 
* 
* [http://www.yeshiva.org.il/wiki/index.php?title=%D7%A2%D7%91%D7%95%D7%93%D7%AA_%D7%94%D7%92%D7%A8%D7%A9%D7%95%D7%A0%D7%99 עבודת הגרשוני] באתר ויקישיבה

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבנים אוסטרים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:קרקוב: רבנים 
קטגוריה:פרוסטיוב: רבנים 
קטגוריה:הנאו: רבנים
קטגוריה:ניקלשבורג: רבנים
קטגוריה:וינה: רבנים
קטגוריה:מץ: רבנים
קטגוריה:יהודים הקבורים בצרפת
קטגוריה:רבני ערים באירופה
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ילידי 1618
קטגוריה:נפטרים ב-1693
צ'ארלס סטיוארט

קומודור צ'ארלס סטיוארט
צ'ארלס סטיוארט (באנגלית: Charles Stewart) (28 ביולי 1778 – 6 בנובמבר 1869) היה קצין בצי של ארצות הברית.

==קורות שירותו בצי==
צ'ארלס סטיוארט נולד בפנסילבניה, עלה לים בגיל שלוש עשרה כנער קבינה, והתקדם עד דרגת רב חובל של אוניות סוחר. ב-9 במרץ 1798, במהלך ההכנות למלחמה הבלתי רשמית עם צרפת, מונה סטיוארט ללוטננט בצי המלחמתי והוצב בפריגטה "יונייטד סטייטס" שנשלחה לסייר באיי הודו המערבית. ב-16 ביולי 1800 קיבל את הפיקוד על הסקונר "אקספרימנט", וזמן קצר אחר כך לכד שני פריבטירים צרפתיים ושחרר משביין כמה ספינות סוחר אמריקניות.

הוא פיקד תקופה קצרה על הפריגטה "צ'סאפיק" ב-1801 ועל הפריגטה "קונסטליישן" ב-1802. ב-1803, במהלך המלחמה הברברית הראשונה, הפליג לים התיכון בפיקוד הבריג "סיירן". הוא השתתף בהשמדת הפריגטה "פילדלפיה" בנמל טריפולי לאחר שנפלה לידי הקורסארים של טריפולי, נטל חלק בהסגר מן הים על העיר, והצטיין בהתקפות על האויב באוגוסט ובספטמבר 1804. עם סיום המלחמה השתתף עם שאר אוניות השייטת בהפגנת כוח מול תוניס, וב-1806 שב הבייתה כשהוא נושא דרגת קפטן.

כשפרצה מלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה פיקד סטיוארט על הבריג "ארגוס", ואחר כך על הבריג "הורנט" והפריגטה "קונסטליישן". מאחר שאוניות הצי המלכותי הבריטי הטילו הסגר על נמל נורפוק בו נמצאה אונייתו ולא יכלה להיחלץ ולצאת לים, נשלח סטיוארט ב-1813 לפקד על הפריגטה "קונסטיטושן" בבוסטון. ב-20 בפברואר 1815, במהלך הפלגה מבצעית באיי הודו המערבית, הכניעה אונייתו ותפסה שלל שתי אוניות מלחמה בריטיות, את אה"מ "סייאן" ואה"מ "לבנט". זמן קצר אחר כך נתגלה על ידי שלוש אוניות מלחמה בריטיות בפיקוד קפטן ג'ורג' רלף קולייר שיצאו לחפש אחריו. התנהל מרדף שבמהלכו הצליחו "קונסטיטושן" ואוניית השלל "סייאן" לחמוק בתחבולות מרודפיהן, ורק "לבנט" נתפסה.

לאחר המלחמה פיקד סטיוארט על שייטת הים התיכון מ-1816 עד 1820, ועל שייטת האוקיינוס השקט מ-1820 עד 1824. הוא שירת כקצין מינהלת הצי (naval commissioner) מ-1830 עד 1832, ופיקד על מספנת הצי בפילדלפיה מ-1838 עד 1841, ב-1846 ושוב מ-1854 עד 1861. ב-2 במרץ 1859 נתמנה על ידי הקונגרס ל"קצין דגל בכיר", תפקיד שנוצר במיוחד עבורו כהוקרה על שירותו המצוין. הוא הועלה לדרגת סגן אדמירל ברשימת הקצינים בדימוס ב-16 ביולי 1862, ומת ב-6 בנובמבר 1869 בבורדנטאון, ניו ג'רזי. הוא נטמן בבית הקברות וודלנדס בפילדלפיה.

בשלהי המאה ה-19 הוקם בשטח אחוזתו בית הספר בורדנטאון, תיכון מקצועי פנימייתי לתלמידים אפרו-אמריקאים.

כמה מאחייניו שירתו גם הם בצי האמריקני, וביניהם קומודור צ'ארלס סטיוארט מקולי. נכדו, צ'ארלס סטיוארט פרנל היה מנהיג פוליטי אירי חשוב, שנאבק למען עצמאותה של אירלנד עד מותו ב-1891.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*Smethurst, David. Tripoli: The United States' First War On Terror. New York: Presidio Press, 2007.
*Maclay, Edgar Stanton. A History of the United States. New York, D. Appleton and Company, 1906.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת
קטגוריה:רבי חובלים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1778
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1869
הפסקת החשמל בהודו (2012)

הפסקת החשמל בחצי האי ההודי (בצבע חום)
הפסקת החשמל בהודו (2012) הייתה הפסקת חשמל שהחלה ב-30 ביולי 2012 ונמשכה עד 2 באוגוסט. במהלכה הופסקה אספקת החשמל במשך מספר ימים ב-14 מתוך 28 המדינות המרכיבות את הודו. במשך קרוב לשלושה ימים נותרה מחצית מאוכלוסיית הודו, כ-670 מיליון נפש, ללא חשמל, ובכך הייתה להפסקת החשמל הגדולה ביותר בעולם בכל הזמנים.

התקלה החלה ב-30 ביולי בהתמוטטות רשת החשמל ל-300 מיליון איש, עקב צריכת יתר. בתחילה נותק החשמל לתושבים במדינות פנג'אב, הריאנה, אוטר פרדש, הימאצ'ל פרדש, ראג'סטאן וג'אמו.

התקלה הייתה אמורה להיות מתוקנת בתוך מספר שעות, אולם בהמשך קרסה רשת החשמל גם במזרח הודו ובצפון הודו, וכן במטרופולין עיר הבירה דלהי על 18 מיליון תושביו, ומספר הנפגעים מהפסקת החשמל הגיע ל-600 מיליון, כמחצית מתושבי הודו. במהלך הפסקת החשמל פסקה פעולת הרמזורים, וכך נגרמו עומסי תנועה כבדים. כמו כן, רשת הרכבות לא פעלה כראוי, מה שאף הגביר את עומס התנועה, וכן לא סופק חשמל לבתי חולים, למפעלים, למעליות ולמזגנים, כורים נשארו לכודים במכרות, ועוד. שירות הרכבת התחתית של דלהי, על מיליוני נוסעיו, הפסיק לפעול, ונעשו פעולות לחלץ את הנוסעים הלכודים. כ-300 הרכבות בין המדינות השונות המרכיבות את הודו הפסיקו לפעול וחלקן אף נתקעו בדרך, כאשר גם מערכות האוטובוסים לא היו מאורגנות לתת מענה חליפי לאוכלוסייה.

הודו אמנם מורגלת בהפסקות חשמל, אולם עוצמתה של הפסקת חשמל זו, מידת התפשטותה ומספר התושבים שנפגעו ממנה, וכן גם הזמן הממושך עד לסיום תיקונה, היו קיצוניים בכל קנה מידה. לאחר שתוקנו התקלות קרתה הפסקת החשמל בשנית. ההסבר להפסקת החשמל הוא בצריכה מתמשכת הגבוהה מיכולת ייצור החשמל, לפחות ב-10%, שהובילה לעומס רב מדי ולא איפשרה את המשך ייצור החשמל ואספקתו.

==ראו גם==
* הפסקת החשמל בניו יורק (1977)

==הערות שוליים==

קטגוריה:הפסקות חשמל
קטגוריה:אסונות בהודו
קטגוריה:הודו: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:2012
בס (אל)

[[תגליף של דמותו של בס מקדש דנדרה, מצרים]]
פסלו של בס, מוצג כיום ב[[מוזיאון הלובר, פריז]]
במוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול]]
בֶּס או בִּיסוּ היה אל זוטר במיתולוגיה המצרית, בעל דמות ננס גרוטסקי, המגן על הבית, ובייחוד על אימהות ועל לידה. לימים התפתחה דמותו, והוא הפך לאל המביא מזל טוב, ולאל המגן על הטוב מפני הרע. 
מקור פולחנו של האל בס בנוביה, ופולחנו הגיע למצרים העתיקה כבר בתקופת הממלכה הקדומה. הוא נפוץ גם באיקונוגרפיה הפיניקית ואף בישראל ויהודה הקדומות.<ref name=":0"></ref>

==תיאור דמותו של בס במיתולוגיה המצרית ופולחנו==
בכתובות קדומות בהן מופיע האל בס לראשונה הוא מתואר כאריה העומד על שתי רגליו האחוריות, שרגליו הקדמיות מונפות באוויר. בתקופות מאוחרות יותר (החל מתקופת הביניים השלישית) בס מתואר כפני אריה או כאדם הלובש עור אריה על גבו.

בס הוא האל המגן על נשים בשעת לידתם, ועל הילודים מיד אחרי הלידה. לימים התפתחה דמותו והוא הפך לאחד מהאלים המגינים על הבית - האל המגן על בית המשפחה מפני נחשים, ורוחות רעות ושומר על הילדים.
בשל מעמדו כמגן על הבית והדברים החשובים המצויים בו התפתחה דמותו לאל המגן על כל דבר טוב - והוא נחשב לאל המוזיקה, הריקוד ואף לאל המגן על הזוג המקיים יחסי מין. רקדנים וזמרים קיעקעו את דמותו על ירכיהם.

ציור דמותו של בס ורעייתו בסתת על קיר הבית נועד להגן על החדר, ולעודד פריון.

בס הוא גם אל הגמדים.

==השפעה תרבותית==
3=ארון אמתוס}} מ[[קפריסין]]
פולחנו התפשט לקפריסין ובאמצעות מתיישבים פיניקים גם לאיטליה ונשתמר בצורה מסוימת בפולחנו של הקדוש הנוצרי בסוס המגן על פיריון. 

המתיישבים הפיניקים שהגיעו לאי איביזה קראו לאי בשם "איבשם", שמשמעותו אולי "אי־בס" (האי של האל בס).
==בארכאולוגיה של ארץ ישראל==
בחפירות באזור נחל ברקאי (משנת 1999) נמצאה צלמית ברונזה בדמות בס בין שרידי יישוב מתקופת הברזל II. בתל בית שמש נמצא (בשנת 2018 במסגרת חפירת הצלה בעת עבודות להרחבת כביש 38) פסל אבן בדמות בס. בחניון גבעתי בעיר דוד התגלה (במרץ 2019) שבר כלי חרס ועליו דמותו של האל בס, המתוארך לתקופה הפרסית, מהמאות ה־5 או ה־4 לפנה"ס.

שתי הדמויות שעל פיטס א' מחורבת תימן, המזוהות על־ידי חלק מהחוקרים עם "יהוה ואשרתו", מעוצבות בדמות בס.<ref name=":0"></ref>

==ראו גם==
* אלוהויות במצרים העתיקה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.egyptian-gods.info/2011/03/bes.html בס, באתר אלי מצריים העתיקה] 
* [http://www.ancientegyptonline.co.uk/bes.html פולחן בס במצרים העתיקה]
* 
* 

==לקריאה נוספת==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלים מצריים
קטגוריה:אלי פריון
קטגוריה:אלי מזל
קטגוריה:אלי אהבה
קטגוריה:אלי ילדות
מנחם מנדל קרוכמל

הרב מנחם מנדל קרוכמל (נולד בערך בשנת ה'ש"ס, 1600 - ב' בשבט ה'תכ"א, 1661) היה רב ומנהיג בולט במזרח ומרכז אירופה. מפורסם על שם ספר השו"ת שלו, "צמח צדק".

==תולדותיו==
נולד בקרקוב. היה תלמידו של רבי יואל סירקיש (הב"ח). בצעירותו התמנה לדיין בעיר ורבו מינהו לראש ישיבה. לאחר שהחלו פרעות הקוזקים עזב ובשנת שצ"ו (1636) התמנה לאב"ד בקרמזיר שבמוראביה. בהמשך כיהן בפרוסניץ ובשנת ת"ח החל לכהן כרבה של ניקלשבורג והגלילות, עד לפטירתו. בכהונתו זו תיקן תקנות רבות ברחבי מוראביה בענייני הנהגת הקהילות וענייני מיסוי. בין תקנותיו הייתה תקנה למניעת הפקעת מחירי הדגים, שלא לקנות למשך תקופה דגים עד שיורידו את המחירים. עמד בראש האספה בדרז'ניץ בשנת תי"ט בה התייצב לטובת העניים והתנגד לראשי הקהילות והעשירים. כמו כן פעל בנושא התרת עגונות לאחר פרעות ת"ח ות"ט.

היה משיב גדול. אחת התשובות המפורסמות שלו היא בנוגע ל"דם יהודי אינו הפקר" - והצורך להשתתפות הקהילה בהוצאות על מנת להביא רוצחי יהודים על רקע לאומי ודתי לבית המשפט של המדינה, ואף להשתתף בהוצאות על מנת להשיג צדק מבית משפט כזה, אף על פי שזו "מסירה לערכאות". עמד בקשר מכתבים עם רבי יום טוב ליפמן הלר ("התוספות יום טוב"), רבי דוד הלוי סגל (בעל הט"ז, חברו ללימודים אצל הב"ח), רבי אהרן שמעון שפירא רבה של פראג ובוהמיה, ורבי יהושע העשיל ("המגיני שלמה").

רוב דברי תורתו אבדו בזמן הגירוש מווינה בשנת ת"ל (1670) או נשרפו בשריפה בניקלשבורג בשנת תע"ט (1719). ספרו החשוב הוא "צמח צדק", שו"ת על סדר השולחן ערוך.

את מקומו ברבנות ניקלשבורג מילא תלמידו וחתנו (בזיווג שני) רבי גרשון אשכנזי. לאחר מעברו של רבי גרשון לווינה, כיהן ברבנות ניקלשבורג בנו של רבי מנחם מנדל.

== ספריו ==
* ספרו [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=23524&pgnum=1 שאלות ותשובות צמח צדק] לרב מנחם מענדל מניקלשבורג, תקכ"ו (1766) נדפס בא"ד (אמסטרדם, למעשה נדפס בפיורדא). קרא שם ספרו צמ״ח צד״ק על פי הפסוק בירמיהו כג, ה, ״והקמתי לדוד צמח צדיק״ ולרמוז על שם המחבר כנהוג אצל הרבה מחברים, כי צמ״ח בגמטריא עולה מנח״ם (138), וצד״ק עולה מענד״ל (194) (לפי כללי כתיבה ביידיש כותבים מענדל עם האות ׳ע׳ המשמשת כתנועת סגול). עוד רומז לשמו כי צמח הוא אחד משמות המשיח ככתוב ב[https://he.m.wikisource.org/wiki/מ%22ג_זכריה_ג_ח זכריה ג, ח], ויש אומרים ב[https://he.m.wikisource.org/wiki/סנהדרין_צח_ב סנהדרין צח ב] ששמו של המשיח הוא מנחם. 
* [http://www.hebrewbooks.org/32269 זמר נאה לכבוד התורה] הודפס לאחר מותו בשנת תל"ה (1674), דפוס די קאשטרו - אמשטרדם.
* [http://www.hebrewbooks.org/34531 פי צדיק] ספר המיוחס לרב מנדל מניקלשבורג, הודפס בוורשה, תרמ"ד (1884)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידי 1600
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:ניקלשבורג: רבנים
קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1661
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים