OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פיריאטין

פיריאטין (באוקראינית: Пирятин) היא עיר במחוז פולטבה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
פיריאטין נזכרת לראשונה בשנת 1155, ובשנת 1239 נהרסה בידי המונגולים. לאחר מכן שוקמה העיר, ונשלטה בידי הדוכסות הגדולה של ליטא.

תחת שלטון האימפריה הרוסית בסוף המאה ה-18 הפכה פיריאטין לעיר מחוז, ונבנתה בה קתדרלה. בשנת 1802 נכללה העיר במחוז פולטבה.

==יהודי פיריאטין==
בתחילת המאה ה-20 חיו בעיר כ-3,100 יהודים, קרוב למחצית תושביה. בפברואר 1919 נערך בעיר פוגרום בידי חיילי הצבא הלבן, בו נרצחו 19 יהודים.

ב-18 בספטמבר 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו קטן, בו נצטוו בענידת סרט זרוע. במרץ 1942 נמנו בגטו 1,530 יהודים.

ב-6 באפריל 1942 החל חיסול גטו פיריאטין. במשך ארבעה ימים נרצחו כל יושביו בידי גרמנים ושוטרים מקומיים בכפר פירוגובסקאיה לוודה. ב-18 במאי 1942 נרצחו עוד כמה עשרות יהודים שנתפסו מסתתרים בעיר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז פולטבה: ערים
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
פיגוע הרכבת בוויטרי-לה-פרנסואה

פיגוע הרכבת בוויטרי-לה-פרנסואה התרחש ב-18 ביוני 1961. רכבת נוסעים בצרפת ירדה מהפסים עקב התפוצצות מטען חבלה שהטמינו אנשי ארגון הצבא הסודי (OAS). כתוצאה מכך נהרגו 24 אנשים ולמעלה ממאה נוספים נפצעו. זה היה פיגוע הטרור החמור ביותר בתולדות צרפת עד לפיגועי 13 בנובמבר 2015 בפריז.

הפיגוע התרחש בשעה 15:10 בקו הרכבת משטרסבורג לפריז, ליד העיירה ויטרי-לה-פרנסואה (Vitry-le-François), כ-160 קילומטרים ממזרח לפריז. מטען החבלה הונח על ידי אנשי ארגון OAS (Organisation de l'armée secrète), ארגון שהקימו אנשי צבא צרפתים שהתנגדו למתן עצמאות לאלג'יריה. הרכבת שנפגעה הייתה רכבת האקספרס מס' 12, שנעה במהירות גבוהה על הפסים. חקירת האירוע העלתה שמטען החבלה הונח על הפסים כך שיופעל על ידי הרכבת בעוברה שם.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ina.fr/video/CAF90005775 סרטון חדשות על הפיגוע] ו[http://www.ina.fr/video/CAF90005774/accident-paris-strasbourg-video.html סרטון נוסף], באתר ina.fr

רכבת בוויטרי-לה-פרנסואה
קטגוריה:מלחמת העצמאות של אלג'יריה
קטגוריה:שמפאן-ארדן
קטגוריה:צרפת: רכבות
קטגוריה:צרפת: תחבורה ציבורית
קטגוריה:1961
קטגוריה:אירופה: פיגועי טרור נגד תחנות רכבת ורכבות
פישצ'ץ

פישצ'ץ (בפולנית: Piszczac) הוא כפר במחוז ביאלא פודולסק שבפרובינציית לובלין בפולין, בסמוך לגבול בלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-15 ככפר פרטי בבעלות אצולה, ולאחר מכן הוענקו לו זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.

במהלך מלחמת העולם הראשונה ננטש היישוב זמנית, בשל הפיכתו לזירת קרבות בין צבאות רוסיה וגרמניה.

==יהודי פישצ'ץ==
[[אנדרטה לזכר יהודי טרספול ופישצ'ץ שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא מהמחצית השנייה של המאה ה-18. לאחר מלחמת העולם הראשונה שבו לכפר רק חלק מיהודיו. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-400 יהודים, כמחצית מתושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות היהודיות השונות. בשנת 1937 פרעו פולנים ביהודי היישוב, תוך ניפוץ שמשות בבתיהם.

במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב נכלל היישוב בתחום השלטון הגרמני בפולין בסוף ספטמבר 1939. בשלב זה נותרו ביישוב כ-200 יהודים, אך בהמשך העבירו אליו הגרמנים מאות יהודים מכפרי הסביבה וכ-700 עובדי כפייה יהודים. יהודי היישוב חויבו בענידת סרט זרוע ובביצוע עבודות כפייה, ומעת לעת נרצחו חלקם. בהמשך, רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו.

באוקטובר 1942 שילחו שוטרים פולנים את כל יושבי הגטו שבכפר בקרונות משא למחנה ההשמדה סוביבור. בשעת הסלקציה, שולחו מעט מיהודי הגטו לעבודה במיינדזיז'ץ פודלסקי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/864 פישצ'ץ] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
 

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
חנוך חסון (רב)

הרב חנוך חסון (י"ז באייר ה'תרכ"ז, 22 במאי 1867- י"ח באב ה'תרפ"ט, 24 באוגוסט 1929) היה אב בית דין של עדת הספרדים בחברון.

== ביוגרפיה ==
חסון נולד ב-22 במאי 1867 למרדכי, סוחר אמיד מעסקני כוללות העיר, ולרבקה בחברון. חסון התחנך בישיבות העיר, ובגיל 15 נודע כבקי בש"ס.

במשך כמה שנים לימד חסון בתלמוד תורה של העדה הספרדית. בשנת 1900 יצא בשליחות העדה לאסוף כספים בגולה ובשובו נבחר לחבר בית הדין בחברון והפך ליד ימינו של הרב הראשי חיים חזקיהו מדיני. חסון בין היתר גם ביצע את ההגהה וההדפסה לחלקים מספרו של מדיני, "שדי חמד" ואף כתב את ההקדמה לספר.

לאחר פטירת הרב מדיני ב-1905, מונה חסון לאב בית דין של עדת הספרדים.

בשנת 1920 נבחר לשמש כחבר הסתדרות הספרדים, והפיץ את השקל הציוני.

חסון פעל רבות למען היישוב היהודי בעיר, התמחה בחקר תולדותיה ואסף תעודות קדומות. בעקבות חיבתו לחברון, סירב לעזוב אותה למרות הפצרותיהם של בניו להצטרף אליהם בירושלים, בטענה ש.

ב-24 באוגוסט 1929 במהלך פרעות תרפ"ט נרצח חסון יחד עם אשתו.

== חיים אישיים ==
חסון נישא לקלרה, בתו של הרב רחמים יוסף פרנקו, בשנת 1884. לזוג היו חמישה בנים: יעקב, חיים, מרדכי פנחס, יוסף, ורחמים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hebrewbooks.org/pagefeed/hebrewbooks_org_36724_269.pdf מאמר על הרב חנוך חסון ואביו].
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברון: רבנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי בחברון
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:חללי הטבח בחברון
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:אישים הקבורים בקבר אחים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1867
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1929
נהרתן הגנגס

נהרתן הגנגס (שם מדעי: Platanista gangetica) הוא מין של דולפין נהרות ממשפחת הנהרתניים. הוא חי בנהר הגנגס שבהודו ומצוי בסכנת הכחדה בטבע. קרוב משפחתו היחיד הוא נהרתן האינדוס שבעבר היה תת-מין שלו.
== מאפיינים ==
צבעם חום הם כמעט עיוורים ומוצאים את דרכם באמצעות איכון הד חזק העוזר להם לבנות תמונה קולית של סביבתם. הלסתות ארוכות ובעלות שיניים חדות רבות והן מתעבות לקראת הקצוות. השיניים הארוכות עוזרות להם לתפוס את טרפם.
אורכם הממוצע 2.2 מטר בזכרים ו־2.4–2.6 מטר בנקבות. הצעירים נולדים באורך 200 ס"מ - (עריכה: לא הגיוני, איך נולדים 200 ס"מ ומגיעים ל-220 סמ). הם בעלי סנפיר גב גדול אך סנפירי חזה קטנים והם יודעים לשחות על צידם.

דולפינים מיוחדים אלה אינם חיים בלהקות כמו הדולפינים הימיים. הם חיים רק בנהר הגנגס שבהודו, בנגלדש, נפאל ופקיסטן בנהרות בעלי סחופת או מהירי זרימה. הם מחפשים שם דגים שונים למאכל.

דולפינים אלה בסכנת הכחדה כתוצאה מציד ומזיהום נהרות והם מינים מוגנים במדינות תפוצתם.

==קישורים חיצוניים==

אדם מחזיק נהרתן מת בגנגס
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם רוקסבורג
קטגוריה:נהרתניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1801
קטגוריה:הודו: סמלים לאומיים
קטגוריה:הודו: יונקים
קוגיה ננסית

קוגיה ננסית (שם מדעי: Kogia breviceps) היא מין של לווייתן ממשפחת ראשתנים ננסיים. הקוגיה נפוצה ברוב האוקיינוסים אבל אין עליה הרבה פרטים. קרובת משפחתה היחידה היא קוגיה גמדית, הקטנה ממנה.

הקוגיה היא קרובת משפחה רחוקה של הראשתן גדול-הראש הענקי, אך שייכת למשפחה נפרדת וקטנה ממנו בהרבה. עם זאת מבנה הראש והלסתות שלהם דומה מאוד.

הם קטנים ממנו בהרבה, משקלם 400 ק"ג ואורכם 3.5 מטרים בממוצע. הם בעלי צבע קרם ולעיתים גם כחלחל-אפור. הראש ענקי לעומת הגוף, והלסת התחתונה קטנה מהעליונה כמו הראשתן. אזור העיניים נראה מנופח מעט והשיניים גדולות, קהות וצומחות רק על הלסת התחתונה והלשון גדולה. היא גם בעלת מצח בעל איכון הד העוזר לה לחוש את סביבתה ולהתנייד. סנפירי הגב והגפיים קטנים מאוד.

לווייתנים אלה אינם נפוצים בטבע. הם חיים בים הפתוח וצוללים לעומק שם הם צדים דיונונים ודגים קטנים. הם עולים גם לקפוץ מעל המים פעמים רבות אך מתרחקים מבני אדם וספינות.

הם חיים בדרך כלל בחבורות קטנות של עד שישה פרטים. הם מהירים מאוד אך לעיתים נטרפים על ידי עמלצים לבנים ולווייתני קטלן גדולים.

== אנטומיה ==
לקוגיה ננסית יש בין 50 ל-57 חוליות, בין 7 ל12 עד 14 חוליות חזה ובין 29 ל35 עד 37 חוליות מותניים. השונות יכולה לנבוע מאובדן עצמות במהלך הכנת דגימה, או וריאציות בודדות. לא ידוע שזה דימורפי מינית (כלומר משתנה בין זכר לנקבה).

ישנו שק התלוי מהמעיים הדקים ליד פי הטבעת, מלא בנוזל אדום צפוף, הנפלט במקרים בהם הקוגיה בסכנה על מנת להרחיק את התוקפים בדומה להזרמת דיו אצל תמנונאים. 

מהירותם היא 1.5 עד 3 מטרים לשנייה.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הנרי מארי דוקרוטאי דה בלנוויל
קטגוריה:דמויי ראשתן
קטגוריה:יונקים קוסמופוליטיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1838
קוגיה גמדית

קוגיה גמדית (שם מדעי: Kogia sima) היא מין של לווייתן ממשפחת ראשתניים ננסיים. קרובתה היחידה למשפחה היא קוגיה ננסית. הקוגיה הגמדית קטנה יותר מקרובת משפחתה. הם כמעט אינם נצפים בטבע.
== מאפיינים ==
הקוגיה היא קרובת משפחה רחוקה של הראשתן גדול-הראש, אך קטנה ממנו בהרבה. אורכה של הקוגיה מגיע ל-2.7 מטרים ומשקלה עד 250 קילוגרם. הגוף כחלחל-אפור, עם בטן בהירה ומעט מפוספסת בצהוב. הראש גדול ביחס לגודל הגוף והעיניים נראות נפוחות מעט. הלסת העליונה גדולה בהרבה מהתחתונה אך חסרת שיניים, בדומה לראשתן גדול-הראש. הקוגיה קטנה ואיטית ופעמים רבות נצפיתה נחה על פני המים.

הקוגיות צוללות לעומק רב כדי לאכול דיונונים ותמנונים שונים וגם דגים. הן עצמן עלולות להיטרף על ידי כרישים כמו עמלץ לבן או לווייתן קטלן.

הקוגיות חיות באוקיינוסים הפתוחים, בעיקר הממוזגים והטרופיים, ואינן מתקרבות לחופים, אם כי יחסית לקוגיה הננסית ניתן למוצאן מדי פעם בחופים שונים. הן נצפו באוקיינוס האטלנטי בחופי ווירג'יניה שבארצות הברית, בבריטניה ובספרד ובחופי דרום ברזיל ודרומה של אפריקה. באוקיינוס ההודי בחופים שבין דרום אפריקה לאינדונזיה ובחופי דרום אוסטרליה. באוקיינוס השקט נצפו בחופי יפן וקולומביה הבריטית שבקנדה. עם זאת, אין אומדני אוכלוסייה עולמיים ולא ידוע כמה פרטים חיים היום.
263x263 פיקסלים

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דמויי ראשתן
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריצ'רד אוון
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1866
נהרתן האינדוס

נהרתן האינדוס (שם מדעי: Platanista minor) הוא מין של דולפין נהרות החי בטבע בנהר האינדוס שבהודו ופקיסטן ומצוי בסכנת הכחדה. הוא קרוב משפחתו של נהרתן הגנגס ועד שנת 1970 גם נחשב לתת-מין שלו.

== מאפיינים ==
צבעו של דולפין זה הוא חום עכור והוא בעל לסתות ארוכות, עבות בתחילתן, ומלאות בשיניים חדות העוזרות לו לתפוס דגים. דולפינים אלה ככל הנראה עיוורים וחשים את דרכם באמצעות איכון הד. סנפיר הגב קטן אך סנפירי החזה והזנב גדולים. עם זאת, הם איטיים מאוד. הם יכולים לשחות על צידם ומדי פעם קופצים מהמים.

אורכם הממוצע 2.2 מטר בזכרים ו2.4-2.6 מטר בנקבות. הקטנים בדרך כלל באורך 200 ס"מ בלידה והם מתבגרים במהירות ועוזבים את האם תוך כמה חודשים לאפיקים אחרים בנהר.

הם מחפשים בקרקעית הנהר או על פני המים, סרטנים ודגים כמו קרפיון, שפמנון, גובי וכו'. 

נהרתן האינדוס ייחודי בכך שהוא חייב לשחות ללא הפסקה על מנת להימנע מפציעות, ובעקבות כך, ישן גם במחזורים קצרים מאוד, הנמשכים בין 4 ל-60 שניות. 

דולפינים אלה חיים רק באפיקי נהר האינדוס שבהודו ופקיסטן הצפוניים. בעבר הם חיו בהרבה שטחים דרומיים יותר אבל כיום נכחדו מ-80% מאזורי תפוצתם.

כיום הם בסכנת הכחדה בטבע כתוצאה מציד ומזיהום הנהרות המקומיים. הדולפין נחשב למין מוגן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1853
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ריצ'רד אוון
קטגוריה:נהרתניים
קטגוריה:הודו: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:פקיסטן: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:הודו: יונקים
קטגוריה:פקיסטן: יונקים
אובלנה (סוג)

אובלנה (שם מדעי: Eubalaena) הוא סוג של לווייתני מזיפות גדולים החיים בכל האוקיינוסים ובעיקר באזורים הארקטיים. הם בעלי מזיפות גדולות העוזרות לסנן את מזונם והם מיני בעלי החיים הגדולים ביותר בעולם לאחר בני משפחת לווייתני הענק.

==מיון==
בסוג שלושה מינים. בעבר נכלל בהם גם המין היחידי בלנה גרינלנדית:
* המין אובלנה דרומית (Eubalaena australis)
* המין בלנה שחורה (Eubalaena glacialis)
* המין אובלנה צפון-פסיפית (Eubalaena japonica)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:בלניים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1864
טירת מורז'

מבט מאגם ז'נבה על טירת מורז'
טירת מורז (בצרפתית: Château de Morges) היא טירה שנבנתה בימי הביניים, על שפת אגם ז'נבה, משמשת כיום כמשכנם של המוזיאונים הצבאיים של וו ומוכרזת כאתר מורשת לאומי שווייצרי. הטירה נמצאת ביישוב מורז', שהוא פרוור של העיר לוזאן, שנמצא במחוז מורז' שבקנטון וו. 

הטירה והעיר מורז' הוקמו יחדיו, בידי ברון אזור וו, לואי דה סבוי, החל משנת 1286. הטירה נבנתה בכיכר העיר, על פי הדגם של טירת איוורדון, שביישוב איוורדון-לה-בן. הטירה בעלת קומות אחדות והיא בצורת ריבוע, כאשר בכול קודקוד של הריבוע ישנו מגדל עגול. אחד המגדלים גדול יותר מהשלושה האחרים והוא המגדל הראשי. מטבח הטירה בנוי בצמוד לה - מחוצה לה. הטירה עברה שינויים מבניים קלים עם השנים ובמאה ה-19 היא הפכה למחסן תחמושת ונזוקה מפיצוץ. בשנת 1925 החלו להיפתח בטירה מוזיאונים בעלי אוטירנטציה צבאית.

==המוזיאונים שבטירה==

נכון לשנת 2015, מצויים בה:
* המוזיאון הצבאי של וו - (Musée militaire vaudois) נפתח בשנת 1932 ומתפרש על פני 11 חדרים. הוא מציג אוסף של נשק, כלי שריון אישיים, מדי צבא מתקופות שונות - שווייצריים פדרליים ושל מליציות קנטוניאליות כמו גם של מדינות שכנות. בשניים מהחדרים יש אוסף שמתרכז בציוד צבאי שווייצרי מאז אמצע המאה ה-19 ועד ימינו.
* מוזיאון הז'נדרמריה - נפתח ב-2006, 
* מוזיאון הארטילריה,
* המוזיאון השווייצרי למיניאטורות היסטוריות (מיניאטורות של דמויות לוחמות, Musée suisse de la figurine historique).

<gallery>
Crossbow pistol IMG 3841.jpg|"אקדחקשת" מאוסף המוזיאון הצבאי של וו
De Reffye.JPG|French Mitrailleuse De Reffye - מוזיאון הארטילריה
Kepi mg 3387.jpg|כובע ז'נדרמריה צרפתי
Canon marine anglaise IMG 3194.JPG|מיניאטורה של תותח ימי עתיק
</gallery>

==ראו גם==
* ארמון רומין

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שווייץ: מוזיאונים
מורז'
קטגוריה:וו (קנטון)
פלניצה

פלניצה (בפולנית: Falenica; ביידיש: פֿאַלעניץ) היא שכונה ברובע ואוור שבוורשה, בירת פולין, אשר היוותה עד שנת 1951 יישוב עצמאי, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
היישוב פלניצה, השוכן על גדתו המזרחית של הוויסלה, נזכר לראשונה במאה ה-15, ועם חיבורו לקו מסילות הברזל בשנת 1877 הואץ פיתוחו. בשל היערות בסביבת היישוב וסמיכותו לוורשה, הוא הפך ליעד קיט מועדף על תושבי ורשה.

==יהודי פלניצה==
אנדרטה לזכר חללי גטו פלניצה
יהודים התיישבו בפלניצה משנות ה-80 של המאה ה-19, ובין מלחמות העולם התפרנסו רבים מהם משירותי הקיט לתושבי ורשה שהגיעו ליישוב, ובהם רבנים ואדמו"רים. בעיר פעלו אדמו"רי שושלת וורקא, רבי אברהם משה קאליש ובנו רבי שמחה בונים שנרצח בשואה. כמו כן פעל בעיר רבי שמואל מרדכי רבינוביץ, בנו של רבי מאיר שלום מקאלושין. בעיר נולד רבי פנחס מנחם אלתר, לימים האדמו"ר מגור. לצד פעילות של אגודת ישראל התקיימה ביישוב גם פעילות ציונית, שכללה קנים של תנועות הנוער הציוניות השונות. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו ביישוב כ-5,300 יהודים, רוב תושביו.

עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים ב-19 בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ומונה בו יודנרט, אשר ראשיו הוצאו להורג כעבור זמן קצר. בדצמבר 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בו, ממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה, תוך החרמת רכושם.

בקיץ 1941 ננעלו שערי גטו פלניצה, ורבים מיושביו שולחו למחנות עבודה. בתקופה זו פרצו בגטו מגפות. בינואר 1942 נמנו בגטו שביישוב כ-6,500 יהודים.

ב-18 באוגוסט 1942 נערכה בגטו פלניצה אקציית חיסול, בה שולחו כל יושביו בקרונות משא דחוסים למחנה ההשמדה טרבלינקה. בעת האקציה גילו חלק מיהודי היישוב התנגדות, וראש היודנרט המקומי התאבד יחד עם כל בני משפחתו. ב-2 במאי 1943 רצחו שוטרים גרמנים גם את 99 עובדי הכפייה היהודים שנותרו במנסרה ביישוב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/598 פאלניצה] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ורשה: גאוגרפיה
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
תזמורת צבאית

תזמורת [[לגיון הזרים הצרפתי במצעד|ממוזער]]
תזמורת צבאית היא תזמורת המורכבת מאנשי צבא ואשר מבצעת מטלות מוזיקליות הקשורות בחיי הצבא. תזמורת צבאית טיפוסית מורכבת מכלי נשיפה וכלי הקשה. תזמורות צבאיות ראשונות הוקמו על ידי העות'מאנים במאה ה-13.

כיום מנגנות תזמורות צבאיות מוזיקה למצעדים ולטקסים. בדרך כלל תזמורות צבאיות מנגנות תוך צעידה, ואף תוך רכיבה על סוסים. 

במקור, תפקידן של תזמורות צבאיות היה להצעיד חיילים אל הקרב ובמהלכו. תזמורות אלו עשו שימוש בתופים ובחצוצרות תרועה, ובמקצבים המתאימים לתנועה רגלית כגון מרש. כיום, תזמורות צבאיות מנגנות בעיקר בטקסים צבאיים וממלכתיים, אך גם מופיעות לצורכי בידור ובאירועים ציבוריים אחרים כגון מצעדים, אירועי התרמה וחגיגות.

==קישורים חיצוניים==

צבאית
קטגוריה:טורקיה: המצאות
סלאבהראד

סלאבהראד (בבלארוסית: Слаўгарад; ברוסית: Славгород, סלאבגורוד; בפולנית: Sławograd (סלאבוגראד), עד 1945: Propoysk (פרופויסק)) היא עיירה במחוז מוהילב שבבלארוס, על גדות נהר סוז', בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1136, ובמהלך המאה ה-14 נעשה לחלק מהדוכסות הגדולה של ליטא. באמצע המאה ה-17 נפגע היישוב כתוצאה מהמלחמה בין פולין ורוסיה, ובחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל בתחומי האימפריה הרוסית.

==יהודי סלאבהראד==
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,300 יהודים, כמחצית תושביה, ובתקופה הסובייטית פעל בה בית ספר יידי.

ב-15 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, לאחר שרבים מיהודיה הספיקו להימלט ממנה מזרחה או גויסו לצבא האדום.

באוקטובר 1941 ריכזו הגרמנים את יהודי העיירה הנותרים בגטו קטן שהוקם בה, בו אולצו לענוד טלאי צהוב. בנובמבר 1941 חוסל הגטו שבעיירה בהדרגה. בתחילה נרצחו הגברים בתעלות נגד טנקים, לאחר מכן הנשים, ובסוף החודש הוטבעו 15 הילדים האחרונים מהגטו באגם המקומי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז מוהילב: עיירות יהודיות
קטגוריה:מחוז מוהילב: ערים
המדינה החופשית ליפה

המדינה החופשית ליפה (בגרמנית: Freistaat Lippe) הייתה מדינה ברפובליקת ויימאר באזור מרכז גרמניה של היום, אשר שכנה בין נהר הווזר במזרח ויער טיוטנבורג במערב.

==היסטוריה==
ב-12 בנובמבר 1918 התפטר לאופולד הרביעי, נסיך ליפה מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר ביטול הנסיכות, הפכה המדינה למדינה חופשית. ליפה נשארה מדינה חופשית במהלך רפובליקת ויימאר (1918-1933), גרמניה הנאצית (1933-1945), ועוד כשנתיים לאחר תבוסת גרמניה הנאצית, כאשר הייתה ליפה באזור הכיבוש הבריטי. בשנת 1947, איבדה ליפה את עצמאותה ואוחדה לתוך מדינת נורדריין-וסטפאליה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גרמניה: מדינות לשעבר
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: גאוגרפיה
ליפה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1918
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1947
פרישטאק

פרישטאק (בפולנית: Frysztak; ביידיש: פרישטיק או פריסטיק) הוא כפר במחוז סטז'יז'וב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1259, עת היו בבעלותו זכויות עיר. בשנת 1474 נהרס היישוב בידי ההונגרים. בשנת 1932 ניטלו מהיישוב זכויותיו העירוניות.

==יהודי פרישטאק==

קהילה יהודית מאורגנת מתועדת בכפר מאמצע המאה ה-17. בשנת 1898 נערכו ביהודי היישוב פרעות בידי איכרי הסביבה. בכפר פעל רבי מנחם מנדל מרימנוב.

בין מלחמות העולם חיו בכפר כ-1,300 יהודים, כשלושה רבעים מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציוניות, לרבות קיבוץ הכשרה.

ב-8 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי התעללות ושוד בקרב יהודיו. בראש השנה שלאחר הכיבוש רצחו הגרמנים מתפללים בבית הכנסת המקומי, ושרפו את תשמישי הקודש במקום. יודנרט שמונה בהמשך ביישוב נצטווה לספק לגרמנים עובדי כפייה יהודים בני 15 עד 60, ובינואר 1940 נצטוו יהודי היישוב לענוד סרט זרוע והוטלו עליהם מגבלות תנועה.

ביולי 1941 הוקם בכפר מחנה עבודה, אליו הובאו כ-2,000 יהודים מאזור ורשה. במחנה זה נרצחו מעת לעת עובדים, ופשו בו מגפות, ובנובמבר 1941 הוא חוסל. באותו חודש רוכזו כ-1,600 יהודי היישוב והפליטים היהודים שהגיעו אליו בגטו שהוקם בו.

ב-3 ביולי 1942 נערכה בגטו שביישוב סלקציה, בה כ-850 נשים, קשישים וילדים יהודים הופרדו, ונרצחו ביער ליד היישוב הסמוך וז'יצה. קבוצת צעירים שולחה לפלאשוב. ב-12 ביולי 1942 נרצחו כ-260 יהודים נוספים מהיישוב וסביבתו ליד הכפר קריוביצה.

בין ה-16 ל-18 באוגוסט 1942 הועברו אחרוני יושבי גטו פרישטאק ליאסלו, ומשם שולחו כעבור ימים ספורים למחנה ההשמדה בלז'ץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160801044154/http://moreshet.pl/he/node/885 פרישטאק] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 
* 
* [http://www.zadikim.net/?p=13977 פריסטיק] באתר [http://www.zadikim.net/ צדיקים.נט]

קטגוריה:גליציה
קטגוריה:פודקרפצקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:פודקרפצקיה: יישובים
נאמנים (סרט)

נאמנים (באנגלית: The Divergent Series: Allegiant) הוא סרט קולנוע מדע בדיוני בבימויו של רוברט שוונטקה המבוסס על הספר השלישי נאמנים בסדרת הספרים "מפוצלים" מאת ורוניקה רות'. זהו סרט ההמשך לסרט מורדים משנת 2015 ובדומה לקודמו נעשה בהפקת לוסי פישר, פויה שבזיאן, דגלאס ויק ועל פי תסריט של בריאן דאפילד ועקיבא גולדסמן. על כיסא הבימוי הופקד שוב רוברט שוונטקה. שיילין וודלי, תיאו ג'יימס, אנסל אלגורט, ריי סטיבנסון ונעמי ווטס מככבים בסרט.

עלילת הסרט ממשיכה את קורותיה של טריס פריור, לאחר אירועי הסרט הקודם טריס נאלצת להימלט עם פור מעבר לחומה המקיפה את שיקגו ולראשונה הם עוזבים את העיר כדי למצוא פתרון למצב. יציאתם אל מחוץ לחומה מביאה אותם לגילויים חדשים והם מבינים שעליהם להתייצב בפני החלטות הרות גורל. בדומה לסרטי נעורים המבוססים על ספרים אחרים, הספר השלישי בסדרה היה אמור להיות מפוצל לשני סרטים, עקב כישלון קופתי של סרט זה, בוטלה ההפקה של הסרט האחרון בסדרה, והצופים נותרו עם סוף פתוח.

צילומי הסרט החלו במאי 2015 באטלנטה והושלמו באוגוסט אותה שנה. הקרנת הבכורה בישראל נערכה ב-17 במרץ 2016.

==הדמויות הראשיות ==
* ביאטריס "טריס" פריור - שיילין וודלי
* טוביאס "פור" איטון - תיאו ג'יימס
* כיילב פריור - אנסל אלגורט
* קריסטינה - זואי קרביץ
* פטר - מיילס טלר
* אוולין ג'ונסון איטון - נעמי ווטס
* ג'והנה רייס - אוקטביה ספנסר
* לין - רוזה סלזאר
* נטלי פריור - אשלי ג'אד
* דייוויד - ג'ף דניאלס
* מתיו - ביל סקארסגארד
*ג'ק קאנג - דניאל דיי קים
*אדגר - ג'וני וסטון
===שיווק===
הקדימון הרשמי הופץ בנובמבר 2015.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים דיסטופיים
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-2016
פרפיאנוב

פרפיאנוב (בבלארוסית: Параф’янава, פרפיאנבה; בפולנית: Parafianowo, פרפיאנובו; ביידיש: פאראפיאנאוו) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1435, ובשנת 1630 הוקמה בו כנסיית עץ. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכלל בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודי פרפיאנוב==
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-250 יהודים, ופעלו בה תנועות נוער יהודיות ובית ספר עברי. עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, נאסרה פעילות זו.

עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים במבצע ברברוסה, החלו אלו לבצע מעשי התעללות ורצח בקרב יהודי המקום, תוך גיוסם לעבודות כפייה והטלת תשלומי כופר על היודנרט המקומי.

באוקטובר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בסמטה אחת בה, אליו הובאו גם יהודי כפרי הסביבה. ב-31 במאי 1942 הוצעדו כ-500 יהודי הגטו לאורך העיירה, תוך השפלתם, ולאחר מכן נרצחו ביער הסמוך. אחדים מיהודי העיירה הצליחו להימלט ממנה בשעת האקציה, ולחבור ליחידות פרטיזנים ביערות הסביבה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז ויטבסק: עיירות יהודיות
הארמייה הראשונה (האימפריה היפנית)

הארמייה הראשונה (ביפנית: 第1軍) הייתה ארמייה של הצבא היפני הקיסרי.

==היסטוריה==
הארמייה הוקמה לראשונה ב-1 בספטמבר 1894 במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה, וכמפקדה מונה יאמגאטה אריטומו. הארמייה לקחה חלק במרבית הקרבות החשובים של המלחמה, ופורקה במאי 1895, עם סיום המלחמה בניצחון יפני מוחץ. 

הארמייה הוקמה בשנית ב-2 בפברואר 1904, עם פרוץ מלחמת רוסיה–יפן וכמפקדה מונה קורוקי טאמאמוטו. הארמייה, הייתה הראשונה שהונחתה בקוריאה ומנצ'וריה, ולקחה חלק בכמה קרבות חשובים במהלך המלחמה, ביניהם קרב נהר יאלו, קרב מוטיאן פס, קרב ליאויאנג, קרב נהר שאה, קרב סנדפו וקרב מוקדן. המלחמה הסתיימה בניצחון יפני מוחץ, ולאחריו פורקה הארמייה בשנית.

הארמייה הוקמה בפעם השלישית והאחרונה ב-26 באוגוסט 1937, בטיינג'ין, במסגרת מלחמת סין–יפן השנייה. כמפקדה מונה קיושי קטסוקי. בנוסף להגנה על ההתנחלות היפנית בטיינג'ין, היא שימשה כחיזוק להגנות היפניות בצפון סין, שהוקמו בעקבות תקרית גשר מרקו פולו ב-7 ביולי 1939. הארמייה הראשונה השתתפה לאחר מכן במבצעים שונים בצפון סין תחת הפיקוד המבצעי של צפון סין היפנית, בין הקרבות שבהם לקחה הארמייה חלק ניתן למנות את: קרב בייג'ינג, מבצע רכבת בייג'ינג-האנקו וקרב טאיוואן. לאחר מכן הוצבה הארמייה במחוז שאנשי בסין עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה פורק כל הצבא היפני הקיסרי ובכלל זה הארמייה הראשונה.
==מפקדים==
מפקדי הארמייה הראשונה:
* מרשל יאמגאטה אריטומו (1 בספטמבר 1894 - 19 בדצמבר 1984)
* מרשל נוזו מיכאצורה (19 בדצמבר 1984 - 18 במאי 1895)
מפקדי הארמייה השנייה:
* מרשל קורוקי טאמאמוטו (2 בפברואר 1904 - 9 בדצמבר 1905)
מפקדי הארמייה השלישית:
* לוטננט גנרל קיושי קטסוקי (26 באוגוסט 1937 - 30 במאי 1938)
* גנרל יושיג'ירו אומזו (30 במאי 1938 - 7 בספטמבר 1939)
* לוטננט גנרל יושאיו שאינוזוקה (7 בספטמבר 1939 - 20 ביוני 1941)
* גנרל טאיצ'י יושימוטו (20 ביוני 1941 - 22 בנובמבר 1944)
* לוטננט גנרל ראישירו שומידה (22 בנובמבר 1944 - 30 בספטמבר 1945)

==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
[http://www.ibiblio.org/hyperwar/Japan/Monos/JM-45/ History of Imperial General Headquarters Army Section (Revised Edition)], HyperWar Foundation.
</div>
קטגוריה:יחידות צבא יפניות במלחמת העולם השנייה
טיי סימפקינס

טיי קיגן סימפקינס (באנגלית: Ty Keegan Simpkins; נולד ב-6 באוגוסט 2001) הוא שחקן אמריקאי.

== חייו ==
סימפקינס נולד בניו יורק למוניק וסטיבן סימפקינס; הוא אחיה הקטן של השחקנית ראיין סימפקינס.

== קריירה ==
הוא הופיע לראשונה בטלוויזיה בגיל 3 שבועות, בסדרה "One Life to Live" ובסדרה "Guiding Light" בה שיחק בשנים 2001 - 2005 בתפקיד ג'וד קופר באואר. שיחק באחד מפרקי "חוק וסדר: כוונה פלילית" ב-2005 והמשיך להופיע בפרסומות ומודעות.

סרט הקולנוע הראשון בו השתתף היה "מלחמת העולמות" משנת 2005 בו שיחק ילד בן 3.

ב-2006 שיחק בסדרה "ילדים קטנים" את אהרון אדמסון.

ב-2008 שיחק בסרט "גאווה ותהילה" ביחד עם אחותו רייאן, כבניו של ג'ימי אגאן (קולין פארל), ובסרט "גני הלילה" בתור דילן ויטהד. באותה שנה הופיע בסרט "חלון פנורמי" יחד עם אחותו.

ב-2010 שיחק בסרט "שלושת הימים הבאים" מאת פאול האגיס בתור לוק ברנן.

בשנת 2011 שיחק בסרט האימה "הרוע שבפנים" בתור דמלטון למברט, תפקיד אליו שב ב-2013 בסרט "הרוע שבפנים 2".

ב-2013 שיחק ב"איירון מן 3" את הילד הארלי קינר, עוזרו של סטארק (רוברט דאוני ג'וניור) והיה הילד הראשון בסדרה. את תפקיד זה שב לגלם בתפקיד אורח בסרט הנוקמים: סוף המשחק בשנת 2019.

ב-2015 שיחק ב"עולם היורה" את גריי מיטשל לצד ניק רובינסון (ששיחק את ז'אק מיטשל), כשני אחים המבקרים את דודתם קלייר (ברייס דאלאס הווארד) בפארק היורה. על תפקידו בסרט קיבל את פרס סאטורן על "ההופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר". באותה שנה שיחק במותחן "נעלם" בכיכובה של אוליביה ויילד.

ב-2016 שיחק בסרט "The Nice Guys" את בובי.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2005
|מלחמת העולמות
|ילד בן 3
|
|-
|2006
|ילדים קטנים
|ארון אדמסון
|
|-
| rowspan="3" |2008
|Gardens of the Night
|דילן ווייטהאד
|
|-
|גאווה ותהילה
|מת'יו איגן
|
|-
|חלון פנורמי
|מייקל ווילר
|
|-
|2009
|Family of Four
|טומי בייקר
|
|-
| rowspan="2" |2010
|שלושת הימים הבאים
|לוק
|
|-
|הרוע שבפנים
|דלטון למברט
|
|-
| rowspan="2" |2012
|Arcadia 
|נאט
|
|-
|Extracted
|אנתוני הצעיר
|
|-
| rowspan="2" |2013
|איירון מן 3
|הארלי קינר
|
|-
|הרוע שבפנים 2
|דלטון למברט
|
|-
| rowspan="3" |2015
|Hangman 
|מקס
|
|-
|נעלם
|אדם
|
|-
|עולם היורה
|גריי מיטשל
|
|-
|2016
|בלשים בע"מ
|בובי
|
|-
|2018
|הרוע שבפנים: המפתח האחרון
|דלטון למברט
|
|-
|2019
|הנוקמים: סוף המשחק
|הארלי קינר
|
|-
|2021
|Where's Rose
|אריק דניאלס
|
|-
|2022
|הלוויתן
|תומאס
|
|-
| rowspan="2" |2023
|The Re-Education of Molly Singer
|אליוט
|
|-
|הרוע שבפנים: הדלת האדומה
|דלטון למברט
|
|-
|TBA
|BirdsEye
|
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2001 - 2002
|לחיות את החיים
|ג'ק מנינג
|4 פרקים
|-
|2001 - 2005
|אור מנחה
|ג'וד קופר באוור
|47 פרקים
|-
|2005
|חוק וסדר: כוונה פלילית
|ג'ייק ניקוס
|פרק: "Ex Stasis"
|-
| rowspan="2" |2008
|CSI
|טיילר וולדריפ
|פרק: "A Thousand Days on Earth"
|-
|מרפאה פרטית
|בריידן טיש
|פרק: "Past Tense"
|-
|2016
|איש משפחה
|מתופף קטן
|דיבוב; פרק: "How the Griffin Stole Christmas"
|-
|2019
|Chimerica 
|לי ברגר הצעיר
|מיני-סדרה
|-
|2021
|Doogie Kameāloha, M.D.
|אנתוני
|פרק: "Talk-Story"
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2001
קטגוריה:זוכי פרס סאטורן לשחקן צעיר בקולנוע
האנדרטה הלאומית (אינדונזיה)

אולם העצמאות
האנדרטה הלאומית (באינדונזית: Monumen Nasional ובקיצור Monas) היא אנדרטה במרכזה של העיר ג'קרטה, בירת אינדונזיה המנציחה את מלחמת העצמאות של אינדונזיה.

==הקמת האנדרטה==
הרעיון להקמת אנדרטה לאומית במרכז ג'קרטה הועלה על ידי נשיא אינדונזיה סוקרנו מיד לאחר ההכרה ההולנדית בעצמאות אינדונזיה בסוף שנת 1949. חזונו של סוקרנו היה לאנדרטה דמוית מגדל אייפל וגבוהה ממקדש בורובודור. תחרות לעיצוב האנדרטה נפתחה פעמיים אך בחירת תוכנית עיצוב התעכבה במשך שנים עקב מחלוקות. לבסוף אומצה תוכנית שהוכנה במקור על ידי פרדריק סילבאן (Frederich Silaban) ופותחה לבקשת סוקרנו על ידי האדריכל ר"מ סודארסונו (R.M. Soedarsono).

עבודות הקמת האנדרטה החלו בשנת 1961 במרחב פתוח הנקרא כיום כיכר מרדקה. לצורך הבנייה נהרסו מספר מבנים שניצבו בו. בשנת 1963 הושלמה בניית האובליסק. לאחר מכן עוכבו העבודות עקב קשיי מימון וההשלכות של ניסיון ההפיכה הצבאית של תנועת 30 בספטמבר בשנת 1965. בשנת 1969 התחדשו העבודות והוקם המוזיאון שבתחתית האנדרטה. היא נפתחה לציבור ב-12 ביולי 1975.

==מבנה האנדרטה==
האנדרטה מועצבת כאובליסק הניצב על גבי בסיס רבוע דמוי גביע, שאורך צלעותיו 45 מטרים. גובהה הכולל של האנדרטה הוא 134.7 מטרים, מהם גובהו הכולל של האובליסק הוא 117.7 מטרים. בראש עמוד האובליסק, המצופה שיש, מצויה מרפסת תצפית שממנה נשקף נוף העיר. מעל המרפסת מתנשאת להבת העצמאות היצוקה ארד ומצופה עלי זהב, שגובהה 17 מטרים ומשקלה 24.5 טון. עיצובו של המבנה כולו מיועד לבטא את פילוסופיות הלינגאם והיוני.

בתוך מבנה הבסיס דמוי הגביע ממוקם אולם העצמאות. בטבורו, מוקף על ידי שורות מושבים נמוכות, ניצב חדר שקירותיו מצופים בשיש שחור ובו נשמר הנוסח המקורי של הכרזת העצמאות האינדונזית. דלתות מקושטות בקיר המערבי של החדר - שערי העצמאות - מובילות אל תוכו. יתר קירותיו החיצוניים של החדר מקושטים בסמלי עצמאות שונים. על גג מבנה הבסיס ממוקמת מרפסת תצפית נוספת.

מתחת למבנה האנדרטה נמצא מוזיאון ההיסטוריה הלאומית של אינדונזיה. זהו אולם רחב ממדים שבהיקפו ובטבורו מוצבות 51 דיורמות, המתארות את ההיסטוריה של אינדונזיה מאז המאה הרביעית לפני הספירה ועד ימי סוקרנו.

בכיכר סביב מבנה האנדרטה ניצבים תבליטים, המתארים אף הם את ההיסטוריה של אינדונזיה.

המרחב המרוצף שסביב האנדרטה הוא אתר לעריכת טקסים ואירועים לאומיים שונים.

==מוצגים במוזיאון==

בין המוצגים שבמוזיאון בבסיס ה"מונאס" נמצאים נוסח הכרזת העצמאות של אינדונזיה בכתב יד והנוסח המודפס של הכרזת העצמאות של אינדונזיה שניהם מיום ששי 17 באוגוסט 1945.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

לאומית אינדונזיה
קטגוריה:אובליסקים
קטגוריה:ג'קרטה: מבנים
המדינה החופשית סקסוניה-מיינינגן

המדינה החופשית סקסוניה-מיינינגן
המדינה החופשית סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: זקסן-מיינינגן; Freistaat Sachsen-Meiningen) הייתה מדינה קטנה ברפובליקת ויימאר, שהתקיימה תקופה קצרה עד למיזוגה במדינת תורינגיה.

==היסטוריה==
ב-10 בנובמבר 1918 התפטר ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה. לאחר ביטול הדוכסות, הפכה המדינה למדינה חופשית ברפובליקת ויימאר.

בשנת 1920 הצטרפה המדינה למדינת תורינגיה, לאחר שפרלמנט המדינה הכריע בעד המהלך, ושלל הצטרפות לפרוסיה או לבוואריה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.gonschior.de/weimar/Thueringen/Meiningen/index.htm המדינה החופשית סקסוניה-מיינינגן] 

קטגוריה:גרמניה: מדינות לשעבר
קטגוריה:תורינגיה
סקסוניה-מייננינגן
מוזיאון הבאוהאוס

מוזיאון הבאוהאוס הוא מוזיאון פרטי השוכן בקומת הקרקע של מבנה שנבנה בסגנון הבינלאומי ב-1934, הממוקם ברחוב ביאליק 21 בתל אביב. המוזיאון נפתח בסוף שנת 2007, לאחר שהמבנה שבו הוא שוכן נרכש ושופץ בידי רון לאודר. שטחה של התצוגה הוא 120 מ"ר ומוצגים בה פריטי ריהוט וחפצי באוהאוס משנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, וכן תערוכות אודות הסגנון הבינלאומי.

==ראו גם==
*מרכז באוהאוס

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.visit-tlv.co.il/?CategoryID=212&ArticleID=86 אודות המקום באתר התיירות של תל אביב יפו]
* 

קטגוריה:העיר הלבנה
קטגוריה:רחוב ביאליק (תל אביב)
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
באוהאוס
קטגוריה:באוהאוס
בקעת הנדיב

בקעת הנדיב
בקעת הנדיב הוא עמק רחב במישור החוף, המשתרע על פני שטח של 20 קמ"ר בין מורדות הכרמל ממערב לבין רמות מנשה ממזרח וקרוי על שמו של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. האזור מתאפיין בשטחים חקלאיים רבים, הכוללים בעיקר כרמי-ענבים ומטעים, ושטחי טבע נרחבים, הכוללים את אזור רמת הנדיב, יער אלונים בשמורת הר חורשן, שמורת אלוני יצחק, נחלים ומעיינות. 

בבקעה אתרי מורשת הכוללים מבנים מתקופות קדומות כגון אמפיתיאטרון ופארק שוני, אמת המים "מי קדם" שהובילה מים לקיסריה ההרודיאנית, הדרך הרומית "דרך יפו" ההיסטורית, גתות, מבנים עתיקים, ועוד. כן נמצאים באזור אתרי מורשת רבים מתקופת העלייה הראשונה, הכוללים את מושבות האזור - זכרון יעקב, בנימינה, גבעת עדה ופרדס חנה-כרכור. בנוסף, נמצאים באזור אתרים מתקופת מחתרת "ניל"י". 

בשל חשיבותו, אותר חלק ניכר מן המרחב כ-"מכלול נופי" בתמ"א 35, וכ-"מרקם מוטה שימור", הנדרש לתוכנית כוללת שתיוחד לו בלבד – תמ"מ 5/6. תוכנית זו התייחסה למרחב זה ונקראה "סובב בקעת הנדיב". בתוכנית ניתנה התייחסות מעמיקה ל "דרך יפו" ההיסטורית, ונקבע בה כי דרך זו תהיה דרך נוף חקלאית, דרך עפר לצרכים חקלאיים ולתיירות, כחלק ממערך שימור המורשת באזור. 

לאזור מגיעים לעיתים קרובות ספורטאים (רצים, רוכבי אופניים ומטיילים) ונופשים, תיירים אקולוגיים הבאים ליהנות מן הציפורים הנודדות ובעלי החיים, העושר של האלונים והעצים הייחודיים לאזור, והנחלים הרבים החוצים אותו, ותיירי מורשת אשר מעוניינים ללמוד על תקופת בית שני ועל מורשת הברון רוטשילד והחקלאות הענפה של האזור. 

ביולי 2015 התארגנה קבוצת תושבים במאבק על שמירת בקעת הנדיב כאזור ירוק. מאבק זה מתמקד בעיקר ביוזמה לסלול לאורך הבקעה כביש אזורי שיחצה אותה ויוליך מכבישי 6 ו-65 בדרום אל כבישי 4 ו-70 בצפון, וייסלל על "דרך יפו" ההיסטורית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.inature.info/wiki/%D7%99%D7%99%D7%A9%D7%95%D7%91%D7%99_%D7%90%D7%9C%D7%95%D7%A0%D7%94_-_%D7%91%D7%A7%D7%A2%D7%AA_%D7%94%D7%A0%D7%93%D7%99%D7%91 יישובי אלונה - בקעת הנדיב] באתר "טבע ונופים בישראל"
* [http://www.thevalley.org.il/ בקעת הנדיב] - אתר התיירות הכפרית של בקעת הנדיב
* [https://web.archive.org/web/20151128153741/http://deshe.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/S_Sovev_Ramat_Hanadiv.pdf סקר רגישויות סביבתיות, משאבי נוף וטבע ושימושי קרקע לבקעת הנדיב]
* 
* לירן טטרו, [https://web.archive.org/web/20151117023926/http://www.gfn.co.il/index.php?option=com_content&view=article&id=30433 דלק על השדות], באתר גפן, 28 במאי 2015
* יואב איתיאל, [http://www.magazin.org.il/inner.asp?page=175842 בנימינה: בקעת הנדיב ניצלה מתחנת דלק נוספת, בינתיים], מגזין המושבות, 15 ביולי 2011
* [http://www.adamteva.org.il/?CategoryID=1190&ArticleID=1180 העליון פסק: לא תוקם תחנת דלק בבקעת הנדיב], באתר אדם טבע ודין, 21 באוקטובר 2010
* 
* 

קטגוריה:מועצה אזורית אלונה
הנדיב
ארכיון ראש פינה

שילוט על הבניין המתאר את תולדות בית פיק"א
ארכיון ראש פינה הוא ארכיון היסטורי וחינוכי המנוהל על ידי העמותה לשימור ושחזור מורשת הראשונים בראש פינה.

==היסטוריה==
ארכיון ספרייה ע"ש אברהם בלום בראש פינה נוסד בשנת 1987 ביוזמה ובסיוע משפחת בלום ומועצה מקומית ראש פינה. הארכיון שוכן במבנה היסטורי בית פיק"א, במתחם בתי פקידות של הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד אשר ברחוב העליון במושבת הראשונים. 

הוגי רעיון הקמת ארכיון במושבה היו מנחם בן אריה שבעזרת יהודה עצבו יצר לראשונה כרטסת תיקי רשומות, ונחמה בלום (לבית הראל), אשת אברהם בלום, הרוח החיה בהקמה. 

==אוספי הארכיון==
הארכיון מכיל אוספים אישיים, זכרונות, יומנים, תמונות, תיעוד וסיקור מבנים ואתרים היסטוריים, קלטות של שירי ראשונים, אוסף קטעי עיתונים וספרי זכרונות, עבודות מחקר, מוצגים, פרוטוקולים, פנקסים ורשומות, מתולדות ראש פינה. מסמכים רבים נשרפו בתקופת שלטון האימפריה העות'מאנית. 
בארכיון מתקיימת פעילות מחקרית וחינוכית, מוצגות תערוכות מתחלפות, מתקיימים כנסים, ימי עיון וסדנאות. את הארכיון מנהלת מאז תחילת שנות ה-80 חנה שופן.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.roshpina.org.il מושבת הראשונים ראש פינה]
*[https://web.archive.org/web/20130926203405/http://www.rosh-pinna.muni.il/Lists/List2/DispForm.aspx?ID=38 טעם של פעם פנינים מהארכיון ע"ש אברהם בלום]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: ארכיונים
קטגוריה:ארכיונים לתולדות עם ישראל
קטגוריה:ראש פינה
מייקל נגאטה

מייקל נגאטה (באנגלית: Michael K. Nagata) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל אמריקאי. בתפקידו האחרון שירת כראש מחלקה במרכז הלאומי למלחמה בטרור. שימש כמפקד המבצעים המיוחדים בפיקוד מרכז של ארצות הברית.

==ביוגרפיה==
נגאטה נולד וגדל באלכסנדריה כבנם של הורים יוצאי הוואי. אביו היה קצין מודיעין בצבא ארצות הברית. הוא בעל תואר ראשון בפיזיותרפיה מטעם אוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של צבא ארצות הברית והוסמך כסג"ם. עם סיום לימודיו בשנת 1982 התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר. שירת כמפקד מחלקה בדיוויזיית החי"ר השנייה בקוריאה הדרומית. ב-1984 עבר את מסלול ההכשרה של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית ושירת בקבוצת הכוחות המיוחדים הראשונה. לאחר מכן הוצב ביחידת התמיכה במודיעין למבצעים המיוחדים ולחם, בין היתר, בקרב מוגדישו. פיקד על גדוד ההכשרות של הכוחות המיוחדים ובשנת 2000 מונה למפקד גדוד ביחידת התמיכה במודיעין. בתפקידו הבא שירת במשרד תת-מזכיר לענייני מודיעין במחלקת ההגנה. ב-2005 מונה למפקד יחידת התמיכה במודיעין ופיקד עליה במשך שלוש שנים. לאחר מכן שירת כסגן מפקד המרכז למלחמה בטרור ב-CIA. בשנים 2009–2011 שירת בשגרירות ארצות הברית באיסלמאבאד שבפקיסטן. ולאחר מכן שימש יועץ למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. בשנים 2013-2015 שימש כמפקד המבצעים המיוחדים בפיקוד מרכז של ארצות הברית, במסגרת זו היה אחראי על תוכנית לאימון וציוד אלפי מורדים במלחמת האזרחים בסוריה, אך התוכנית נכשלה ובפועל אומנו רק כמה עשרות. ב-2016 מונה לראש מחלקת תכנון במרכז הלאומי למלחמה בטרור. ב-2019 פרש מהשירות הצבאי.

נשוי לברברה ואב לחמישה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://foreignfighters.csis.org/LTG%20Nagata%20-%20DSOP%20Bio.pdf ביוגרפיה] 
* .

==הערות שוליים==

 
קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
חוות וגונר

המסעדה ההיסטורית של חוות וגונר במוזיאון הלאומי למורשת חוות (NHRC)

חוות וגונר (באנגלית: Waggoner Ranch) היא חווה היסטורית בצפון-מערב טקסס שהוקמה לראשונה בשנת 1899. היא כוללת מטעים, משק חי של כבשים ורביית סוסים וכן ייצור שמן. היא החווה הגדולה ביותר בארצות הברית המגודרת בגדר אחת.

בחווה כ-1,000 בארות נפט.

החווה ממוקמת ליד ויצ'יטה פולס שבטקסס, דרומית לוורנון, וליד הנהר האדום. שטחה הכולל הוא קצת מעל 2,100 קילומטרים רבועים, גדולה יותר משטחן של הערים ניו-יורק ולוס אנג'לס יחדיו או כ-10% משטח מדינת ישראל. 

החווה הועמדה למכירה מספר פעמים. באוקטובר 2015 היה תג המחיר 750 מיליון דולר.

== ראו גם ==
* חוות קינג

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.bloomberg.com/graphics/2015-famous-texas-waggoner-ranch-for-sale/ For $725 Million, You Can Buy a Texas Ranch That's the Size of a Small Nation], באתר בלומברג, יולי 2015
* [http://waggonercowboys.com/ waggonercowboys.com] - אתר הספר "בוקרי חוות וגונר" (COWBOYS OF THE WAGGONER RANCH)

קטגוריה:טקסס: מבנים
קטגוריה:חוות
דוכסות סקסוניה-ויטנברג

דוכסות סקסוניה-ויטנברג, (מגרמנית: Herzogtum Sachsen-Wittenberg) הייתה דוכסות באימפריה הרומית הקדושה במהלך ימי הביניים, שהתפצלה בשנת 1296 מדוכסות סקסוניה, ובשנת 1326 שודרגה לנסיכות הבוחר.

==היסטוריה==
===הקמת הדוכסות===
לאחר מותו של מגנוס, דוכס סקסוניה ללא ילדים, מונה לותאר זופלינבורג לדוכס סקסוניה. בשנת 1112 ניסה היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה להדיחו מהשלטון, אך לבסוף גבר עליו לותאר בשנת 1115. לאחר מותו של היינריך החמישי בשנת 1125, נבחר לותאר למלך גרמניה ולקיסר האימפריה הרומית הקדושה.

לאחר מותו של לותאר בשנת 1137, ירש אותו חתנו היינריך העשירי, דוכס בוואריה מבית ולף, אך בשנת 1138 הדיח אותו קונראד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ומסר את הדוכסות לאלברכט "הדב" מבית אסקניה. בנו של היינריך - היינריך הארי לא ויתר על תביעתו לירושתו, ובשנת 1142 השיב קונראד את סקסוניה לידיו.

בשנת 1174 סירב היינריך הארי לסייע פרידריך ברברוסה במלחמתו בלומברדיה, ובעקבות כך הדיחו פרידריך בשנת 1180 מנחלותיו, ומסר את דוכסות סקסוניה המוקטנת לברנהרד הראשון, רוזן אנהלט, בנו של אלברכט "הדב". לאחר מותו של ברנהרד בשנת 1212 עלה לשלטון בנו אלברכט הראשון, דוכס סקסוניה, ולאחר מותו בשנת 1260 ירשו אותו במשותף בניו יוהאן הראשון ואלברכט השני.

לאחר מותו של יוהאן הראשון, ירשו אותו במשותף שלושת בניו; אלברכט השלישי, אריך הראשון, ויוהאן השני, שהמשיכו לשלוט בשיתוף עם דודם עד לשנת 1296. בשנת 1296 חולקה הנחלה בין אלברכט השני לבניו של יוהאן הראשון; אלברכט קיבל את דוכסות סקסוניה-ויטנברג, ואילו בניו של יוהאן קיבלו את דוכסות סקסוניה-לאוונבורג.

===דוכסות סקסוניה-ויטנברג===
בשנת 1298 מת אלברכט השני, ובמקומו עלה לשלטון בנו רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג. בין רודולף לבני דודו דוכסי סקסוניה-לאוונבורג, התפתח מאבק למי שמורה זכות הבחירה של מלכי גרמניה. בשנת 1308 לאחר רצח אלברכט הראשון, מלך גרמניה, תמך רודולף בהיינריך השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1314 תמכו בני דודו בלודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבוואריה, ואילו רודולף תמך בפרידריך השלישי, דוכס אוסטריה מבית הבסבורג.

רודולף השתתף בלחימה כנגד לודוויג הרביעי, והיה שותף לתבוסה בקרב מיהלדורף בשנת 1322. בשנת 1346 תמך רודולף בקרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכהוקרה על פעולותיו שודרגה הדוכסות בשנת 1356 לנסיכות הבוחר מסקסוניה בהסדר של בולת הזהב של 1356.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סקסוניה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי גרמניה
קטגוריה:מדינות האימפריה הרומית הקדושה
דוכסות סקסוניה-ויטנברג
דיק קאוץ'

דייק קאוץ (באנגלית: Dick Couch; נולד ב-1948) הוא סופר וקצין שדה ב-CIA.

==חייו==
קאוץ' נולד וגדל במיסיסיפי וגדל בעיירה מרטינסוויל שבאינדיאנה. בשנת 1965 החל קאוץ' את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית. בשנת 1967, בסיום לימודיו, הוסמך כקצין בצי ארצות הברית. קאוץ' שירת כקצין במשחתת ובשנת 1968 מכן התנדב ליחידת הקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים" (Navy SEALs), שם שימש כלוחם ומפקד. קאוץ' לחם במלחמת וייטנאם כמפקד מחלקה בצוות 1 של הקומנדו הימי. בשנת 1970 ביצע צוות בפיקודו את אחת הפשיטות המוצלחות הבודדות באותה מלחמה לחילוץ שבויי מלחמה אמריקנים. בשנת 1972 פרש מן השירות בצי והצטרף לשורות ה-CIA. קאוץ' שירת כקצין שדה למבצעים ימיים ובאגף לפעולות מיוחדות. לאחר שפרש מן הסוכנות בשנת 1990 הפך לסופר ופרסם מספר ספרי היסטוריה צבאית אודות יחידות הכוחות המיוחדים האמריקנים וספרי מתח. קאוץ' הוסיף לשרת במילואי הצי ופרש בדרגת קפטן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם
קטגוריה:אנשי ה-CIA
קטגוריה:לוחמי אריות הים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
נענע חריפה

נענע חריפה (שם מדעי: Mentha × piperita, ידועה בעברית גם כמנטה או נענע-מנטה, באנגלית נפוצה כ-Peppermint - "נענת הפלפל") הוא מין של צמח עשבוני פורח מהסוג נענע, בן כלאיים בין נענע קרחת (Mentha spicata, ספירמינט) ונענת המים (Mentha aquatica). הצמח גדל בר באזורי המזרח התיכון ואירופה.

==מאפיינים==
נענע חריפה היא צמח רב-שנתי המפתח שורשים מעובים ומצמיח מהם גבעולים, בדומה לכל נענע. גובה הגבעול הוא עד 30 ס"מ בדרך כלל. העלים באורך 4–9 ס"מ וברוחב 1.5-4 ס"מ, גוון ירוק כהה עם עורקים אדומים. הפרחים סגולים ומסודרים בתפרחת חרוטית, ולכל פרח 4 עלי כותרת מאוחים למחצה. הצמח עקר (כמו בני כלאיים רבים) ואינו מניב זרעים אלא מתרבה מייחורים. הנענע החריפה מעדיפה קרקעות לחות ושמש חלקית כדי לשגשג.

לנענע החריפה אחוז גבוה של מנתול בעלים, שנותן לה את טעמה וריחה החזקים.

==שימושים==
נענע חריפה משמשת כחומר טעם וריח נפוץ בתעשיית המזון. בין המאכלים הנפוצים בטעם נענע חריפה ניתן למנות גומי לעיסה, סוכריות וחומר טעם לתה.

שמן נענע חריפה הוא שמן אתרי עם שימושים רבים, מבושם וחומר ריח בתעשיית התמרוקים ועד בדיקת תקינות צינורות (שכל דליפה בהם תסומן בריח נענע חזק).

==זנים תרבותיים==
עם עליית הפופולריות של נענע חריפה פותחו לה זנים רבים למטרות גינון, ולהם מופע, טעם וריח שונים במקצת מהמין המקורי. בין הזנים הבולטים ניתן למנות:
* Candymint - נענע מתוקה, הגבעולים אדומים מאוד.
* Chocolate Mint - נענע בטעם שמזכיר שוקולד-מנטה, הפריחה נפתחת הדרגתית מלמטה למעלה.
* Citrata - נענע הדרים, עם ריח שמזכיר במעט לימון או אשכולית
* Crispa - נענע עם עלים מקומטים
* Lavender Mint - נענע בניחוח אזוביון
* Lime Mint - נענע בניחוח ליים
* Variegata - נענע עם עלים בכמה גוני ירוק וצהוב

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:שפתניים
קטגוריה:צמחי כלאיים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
רק שתבואי

"רק שתבואי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית קרן פלס. השיר יצא לאור ב-29 בספטמבר 2013, כסינגל חמישי מתוך האלבום איך שהשמש תזרח (2013), על ידי חברת התקליטים הישראלית הד ארצי.

== רקע וכתיבה ==
במקור השיר נכתב לבנה של פלס, אורי, כאשר בתחילת ההיריון הרופא אמר לה שהיא מצפה לבת. לאחר כתיבת השיר היא התבשרה שהעובר הוא בן והשיר הוקדש לביתה.

==הופעות==
את השיר שרה פלס בסיבוב ההופעות של "איך שהשמש תזרח". את השיר היא שרה לראשונה בהופעה שלה בהבימה, במהלכה חשפה את הריונה וסיפרה על השיר.

בהמשך סיבוב ההופעות היא שרה את השיר וסיפרה על כתיבתו ועל הקדשתו לביתה.

== וידאו קליפ ==
טרם יצא הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה פלס לערוץ היוטיוב שלה ב-29 בספטמבר 2013, את האודיו הרשמי של השיר. האודיו מציג בתוכו את עטיפתו של הסינגל. ב-15 באוקטובר 2013, הוציאה פלס לשיר את הווידאו קליפ, כשבועיים לאחר יציאת הסינגל. הקליפ עצמו צולם במהלך הופעתה של פלס בהבימה.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2013
קטגוריה:סינגלים מ-2013
קטגוריה:שירי קרן פלס
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קרן פלס
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי קרן פלס
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פילוני
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
טום מקארתי

תומאס (טום) מקארתי (באנגלית: Tom McCarthy, נולד ב-7 ביוני 1966) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי. זוכה פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר על סרטו "ספוטלייט".

==ביוגרפיה==
מקארתי גדל בניו ג'רזי. למד בבוסטון קולג' ובבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל. כשחקן הופיע בין השאר בסרטי הקולנוע "פגוש את ההורים", "גיבורי הדגל", "ממותה", "המופלא החדש", "שנת הכלב", "משחק כפול", "מבט מגן עדן", "2012", "משחק הוגן" ו"פגוש את הפוקרס הקטנים". כמו כן הופיע בתפקידי מפתח בסדרות הטלוויזיה "בוסטון פאבליק" ובעונה החמישית של "הסמויה". בנוסף ערך הופעות אורח בסדרות רבות אחרות.

ב-2003 יצא סרטו הראשון כבמאי, "אנשי התחנה", עבורו כתב גם את התסריט. הסרט זכה בקטגוריית בחירת הקהל לדרמה הטובה ביותר בפסטיבל סאנדנס. מקארתי זכה בפרס באפט"א לקולנוע עבור התסריט המקורי הטוב ביותר, בפרס אינדפנדנט ספיריט לתסריט ראשון, ובפרס ג'ון קסאווטס לסרט שתקציבו קטן מחצי מיליון דולר.

ב-2007 כתב וביים את הסרט "האורח", וזכה על כך בפרס סטלייט לתסריט המקורי הטוב ביותר ובפרס אינדפנדנט ספיריט לבמאי הטוב ביותר.

ב-2009 היה שותף לכתיבת התסריט לסרט ההנפשה "למעלה".

ב-2011 ביים וכתב את דרמת הספורט "ווין ווין".

ב-2014 כתב את התסריט לסרט "יד בשווי מיליון דולר" שביים קרייג גילספי. כתב וביים את הסרט "הסנדלר" שיצא ב-2014.

מקארתי כתב וביים את הסרט "ספוטלייט" שיצא ב-2015 וזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ובפרס אינדפנדנט ספיריט. עבור כתיבת התסריט זכה מקארתי יחד עם שותפו ג'וש סינגר בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, בפרס באפט"א, בפרס סטלייט, בפרס אינדפנדנט ספיריט ובפרס גילדת התסריטאים לתסריט המקורי הטוב ביותר. כמו כן זכה בפרס סטלייט ובפרס אינדפנדנט ספיריט לבמאי הטוב ביותר.

הוא המפיק והבמאי של סדרת הטלוויזיה "13 סיבות" ושל סדרת הטלוויזיה "אלסקה דיילי".

בשנת 2020 עלה סרטו "טימי פיילייר: טעויות קורות", אותו כתב וביים ועלה בבכורה ב-7 בפברואר 2020 בשירות דיסני+.

ב-2021 יצא סרטו "מים שקטים", דרמת פשע בכיכובם של מאט דיימון ואביגייל ברסלין.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוגרי בוסטון קולג'
קטגוריה:בוגרי בית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס גות'הם
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
תרבות סאמרא

מיפוי תרבויות עתיקות במסופוטמיה. תרבויות חלף, חסונה וסאמרא

תרבות סאמרא היא תרבות ארכאולוגית מהתקופה הנאוליתית שהתפתחה בצפון מסופוטמיה ומתוארכת לבין השנים 5500-4800 לפנה"ס לערך. התקופה התקיימה בחלק מהזמן במקביל לתרבות חסונה (Hassuna) ותחילת תרבות עובייד. תרבות סאמרא, הייתה הרחבה של תרבות חסונה והמשיכה אותה, ולעיתים חוקרים מתייחסים לתרביות אלה יחד, כאל תרבות חסונה-סמארא.

התרבות הזאת זוהתה לראשונה בחפירות הארכאולוגיות שקיים הארכאולוג היהודי-גרמני ארנסט הרצפלד בסאמרא שבעיראק של ימנו, בשנים 1914-1911. האתר נתן לתרבות את שמה. תרבות זאת נמצאה באתרים נוספים כמו תל שמשרה (Tell Shemshara) השוכן ליד נהר הזב הקטן במחוז סולימאניה, תל א-סוואן (Tell es-Sawwan) במחוז סלאח א-דין, צ'וגה מאמי וירים-טפה (Yarim Tepe).

בתל א-סוואן נמצאו עדויות למערכת השקיה כולל גידולי פשתן. ממצאים אלה מעידים על מערכת תרבותית מפותחת, משגשגת ומאורגנת. התרבות ידועה בעיקר כבעלת כלי קרמיקה איכותיים עשויים ביד ומעוטרים בבעלי חיים מסוגננים, כולל ציפורים ועיטורים גאומטריים על רקע כהה. זוהי התרבות העתיקה ביותר של כלי קרמיקה צבועים בצפון מסופוטמיה. סגנון זה נעשה נפוץ במקומות נוספים ויצר סגנון יחסי אחיד של קרמיקה במזרח הקרוב העתיק. תרבות זאת הקדימה ובישרה את בואה של תרבות עובייד.

==גלריית תמונות==
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="3">
Samarra bowl.jpg|צלחת מתרבות סאמרא, מוזיאון פרגמון. נמצאה בחפירות של הרצפלד
Vorderasiatisches Museum Berlin 096.jpg|צלחת עם עיטור מסוגנן של איל, המוזיאון החדש בברלין
Female Statuette Halaf Culture 6000-5100 BCE.jpg|צלמית של אישה מתרבות סאמרא, 6000 לפנה"ס
</gallery>
|}

==ראו גם==
*תרבות חסונה
*תקופת עובייד
*מסופוטמיה

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.jstor.org/stable/4199929?seq=1#page_scan_tab_contents Samarran Irrigation Agriculture at Choga Mami in Iraq] מאמרו של Hans Helbaek באתר JSTOR
*[https://web.archive.org/web/20100106055352/http://seco.glendale.edu/ceramics/samarrabowls.html צילום כלי מתרבות סאמרא]
* [http://www.ancient.eu/image/2778/ תמונה של קנקן מתרבות סאמרא] במוזיאון סולימאניה
* [http://www.iraqwho.com/photo/detail.asp?iType=41&iPic=717 צלחת מתרבות סאמרא]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מסופוטמיה
סאמרא
קטגוריה:התקופה הנאוליתית
קטגוריה:עיראק: היסטוריה