OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מעשה בחמישה בלונים

מעשה בחמישה בלונים הוא ספר ילדים מאת מרים רוֹת שיצא לאור בשנת 1974, מלווה באיוריה של אוֹרה אַיָּל. הספר זכה לפופולריות רבה והפך לקלאסיקה בספרות הילדים הישראלית. הוא זכה בפרס "אות החיוך" של יוניצ"ף.

==עלילה==
הספר עוסק בחמישה ילדים המקבלים כל אחד בלון מאמא של רותי – בלון כחול לרותי, צהוב לרון, סגול לסיגלית, ירוק לאורי ואדום לאלון. במהלך הסיפור מתפוצצים ארבעה מהבלונים, כל אחד מסיבה אחרת:
*הבלון של אורי נדקר בקוציו של שיח-ורדים בזמן שאורי שיחק בו כמו בכדור.
*הבלון של רון התפוצץ מפני שנופח יותר מדי, לאחר שרון ביקש מאביו שינפח אותו עד שיהיה "גדול כמו השמש".
*הבלון של סיגלית התפוצץ כשנשרט בציפורניה של חתולתה מיצי.
*הבלון של רותי התפוצץ כי מחצה אותו בחיבוק מתוך רצון להגן עליו.

בכל פעם שאחד הבלונים התפוצץ, הילדים נוחמו. לאורי הובטח בלון אחר ולשאר הילדים ניתן ההסבר "זה סופו של כל בלון". את הבלון האחרון, של אלון, סחפה הרוח מעבר לטווח הישגם של הילדים. הם צפו בו מתרחק ונפרדו ממנו: "שלום, שלום, בלון אדום".

==משמעות==
בריאיון שנערך עימה בערוב ימיה אמרה רות:

==עיבודים==
ב-[[16 בפברואר 2011 בחרו בגוגל ישראל לציין את יום הולדתה של רות. באותו יום שונה סמליל דף הבית של האתר בעברית לדודל בהשראת איוריה של אורה אייל ל"מעשה בחמישה בלונים".]]
* בשנת 1992, עובד הספר לסרט ילדים שיצא על גבי קלטות בסדרת "סרטים מהספרים" של קלסיקלטת ואחר כך על DVD ב-2003, שהופק על ידי רחל שיין ארגמן והשתתפו בו ירון לונדון ונורית גלרון שמכר מאות אלפי עותקים וזכה להצלחה רבה. מלבד סיפור הסיפורים "מעשה בחמישה בלונים", "הבית של יעל" ו"תירס חם" בליווי משחק, כללה הקלטת גם ארבעה שירים. שניים מהם מיוחסים לסיפור אשר מהווה את שם כותרת הסרט ("מעשה בחמישה בלונים") והשניים האחרים מיוחסים כל אחד לסיפורים האחרים.
* בשנת 1996 עלתה בישראל הצגת הילדים "מעשה בחמישה בלונים" בה שיחקו שרון צור, וקרן שמש.
* בשנת 2001 עיבוד נוסף לספר עלה על בימות הארץ, בו שיחקו מיכל אמדורסקי, דודי בן-אדרת ועוד רבים. ההצגה הופקה על ידי התיאטרון של עזריאל אשרוב.
* ב-2018 עלה עיבוד נוסף על במות הארץ, שכתבו וביימו יובל שם טוב ("יובל המבולבל") ושיראל אשרוב, בכיכובו של שם טוב.
* בשנת 2020 עובד הספר לפרסומת לאינטרנט של חברת הכבלים "הוט" בהשתתפות גל גדות.
* בשנת 2023 הקריא ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו במליאת הכנסת גרסה פרודית סאטירית בה השווה את 5 ראשי האופוזיציה ל-5 הילדים שבסיפור המקורי.

==לקריאה נוספת==
* מירי ברוך, "פירורים של עצב בעוגת החיים", הד הגן, 65, 1 (2000), 26–31. ("עיון פואטי בשלושה מספריה של מרים רות: "מעשה בחמישה בלונים", "תירס חם" ו"הבית של יעל")

==קישורים חיצוניים==
* 
* שמעונה פוגל, [https://www.shimona.co.il/2017/03/13/מעשה-בחמישה-בלונים-החלום-ושברו-משא/ מעשה בחמישה בלונים – החלום ושברו; משאלות ופנטזיות והסיבות להתנפצותן], באתר האישי של שמעונה פוגל
* 
* 
* אסתי הלפרין-מימון, [https://www.yekum.org/2020/06/על-פרידות-ובלונים-האבדן-בספרות-הילדים/ על פרידות ובלונים. האבדן בספרות הילדים הישראלית ב-‘מעשה בחמישה בלונים’ ו-‘בלונה’], באתר יקוםתרבות, 29 יוני 2020

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי 1974
קטגוריה:ספרי מרים רות
קטגוריה:ספריית פועלים: ספרי ילדים
נשמה קרליבך

שלמה ונשמה קרליבך, עטיפת הדיסק "הנשמה של שלמה"
נשמה קרליבך (נולדה בשם אסתר נשמה טהורה שלוחה ב-9 באוקטובר 1974 בניו יורק) היא זמרת יהודיה-אמריקאית, בתו של הרב שלמה קרליבך.

קרליבך התחילה לשיר עם אביה בגיל 15. את הקריירה המקצועית שלה היא התחילה שלושה שבועות לאחר מות אביה ב-1994. את מפיקה, דוד מורגן, פגשה קרליבך בשנת 1996. באותה שנה הוציאה קרליבך את אלבום הבכורה שלה- "נשמה". ב-1997 יצא אלבומה השני של קרליבך, "הנשמה של שלמה", הכולל שירים ששרה יחד עם אביה. מאז הוציאה קרליבך עוד חמישה אלבומים. ב-2010 הוציאה קרליבך את האלבום "Higher and Higher", בו היא משתפת פעולה עם מקהלת הגוספל "Green Pastures". קרליבך שרה בעיקר שירים של אביה, וכן שירים מקוריים.

בכנס הדו-שנתי של התנועה הרפורמית (דצמבר 2013) בסן דייגו, קליפורניה, הכריזה קרליבך במהלך הופעתה, כי היא נוטשת את היהדות האורתודוקסית ומצטרפת לתנועה הרפורמית.

== אלבומים ==
*Soul - נשמה (1996)
*הנשמה של שלמה (1997)
*Dancing with My Soul - רוקדת עם נשמתי (2000)
*אני שלך (2001)
*Journey - מסע (2004)
*One and One (2008)
*Higher and Higher (2010)

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאיות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שלמה קרליבך
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
נשמה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1974
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1974
הנס פארני

הנס פארני (בגרמנית: Hans Fahrni) (1 באוקטובר 1874, פראג – 28 במאי 1939, אוסטרמונדיגן בקנטון ברן), היה שחמטאי שווייצרי.

בשנת 1902 הגיע פארני למקום ה-12 בתחרות הנובר, דרג ב' (ניצח: ולטר ג'ון). בשנת 1904 ניצח בתחרות קובורג, דרג ב'. בשנת 1905 חלק מקום 2–3 אחרי פאול לאונהרדט בתחרות המבורג. בשנת 1905 חלק מקום 4–6 בתחרות ברמן, דרג ב'. (ניצח: ליאו פליישמן). בתחרות זו ניצח פארני את רודולף שפילמן ואת אהרון נימצוביץ'.

בשנת 1906 הגיע למקום ה-15 בתחרות אוסטנדה (ניצח: קרל שלכטר). בתחרות זו ניצח פארני את אוסיפ ברנשטיין.

בשנת 1906 חלק מקום 14–15 בתחרות נירנברג (ניצח: פרנק מרשל). בתחרות זו ניצח פארני את זיגברט טאראש.

בשנת 1909 ניצח פארני בתחרות מינכן והקדים את סבלי גריגורייביץ' טרטקובר, שמעון אלאפין ורודולף שפילמן. בשנת 1911 ניצח פארני בתחרות סן רמו שם ניצח את ריכרד רטי

, הגיע למקום הרביעי במינכן (ניצח: שמעון אלאפין) וחלק מקום 23–26 בתחרות קרלסבד (ניצח: ריצ'רד טייכמן). בתחרות זו יצא פארני בתיקו מול אלכסנדר אלכין וניצח את עמוס ברן, את בוריסלב קוסטיץ', את סבלי גריגורייביץ' טרטקובר את פיודור דוס-חוטימירסקי, את אוסקר חאייס

ואת פאול יונר.

בשנת 1914 חלק פארני מקום 7–8 בתחרות באדן ליד וינה (ניצח: רודולף שפילמן). בתחרות זו ניצח פארני את פאול יונר. באותה שנה חלק מקום 13–14 בתחרות מנהיים (ניצח: אלכסנדר אלכין). בתחרות זו ניצח פארני את אולדריך דוראס.

בשנת 1916 חלק מקום 4–5 בתחרות טריברג (ניצח: איליה רבינוביץ).

פארני התמודד במספר דו-קרבות. בשנת 1907 הפסיד לרודולף שפילמן +3 -5 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) במינכן. בשנת 1908 סיים בתיקו מול אלוף העולם לעתיד אלכסנדר אלכין +1 -1 =1. באותה שנה ניצח את גרז סלווה +3 -1 =1 בפראג. בשנת 1910 הפסיד לרודולף שפילמן +3 -4 =4 במינכן. בשנת 1912 ניצח את קורט פון ברדלבן +3 -0 =1. בשנת 1914 סיים בתיקו עם פאול לאונהרדט +1 -1 =0. בשנת 1916 סיים בתיקו עם אלכסי סלזנייב +2 -2 =2 בטיברג. בשנת 1917 הפסיד לריצ'רד טייכמן +0 -2 =2 בציריך.

== אטיודים ==
פארני חיבר גם מספר בעיות שחמט ואטיודים.

הלבן מתחיל וזוכה.

 

פתרון: 1. מד5 מג8 2. מד4 (ניתן להגיע לזכייה גם על ידי מג4) מד8 3. מג4 מג8 4. מד5 מג7 5. מג5 לאחר מסע זה חזרנו לעמדה הבסיסית ממנה התחלנו, אלא שעכשיו תורו של השחור לנוע. כעת ההמשך פשוט. מג8 6. מב6 מב8 7. מ:א6 מג7 8. מב5 מג8 9. מב6 מב8 10. ג7+ מג8 11. א6 מד7 12. מב7

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20071009222255/http://spiez.net/pdf/fahrni.pdf ביוגרפיה (בגרמנית) + תמונות ומשחקים], spiez.net
* [http://www.chesscafe.com/text/kaiss18.pdf אזכור הכתיבה של ספרו על הגנת אלכין],chesscafe.com
* [http://www.kenilworthchessclub.org/games/java/summer05/horowitz-lange.htm ניתוח של משחקו של פארני עם סבלי גריגורייביץ' טרטקובר]
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S035885000000141000000000008610100 מידע כללי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים שווייצרים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1874
קטגוריה:נפטרים ב-1939
הבחירות לנשיאות ישראל (1962)

הבחירות החמישיות לנשיאות ישראל התקיימו בכנסת ב-30 באוקטובר 1962, בעקבות סיום שתי תקופות כהונה בנות חמש שנים כל אחת של יצחק בן-צבי.

בן צבי בחר להתמודד שוב על כהונה שלישית, ונגדו לא התייצב כל מועמד נוסף. לפיכך, ניתנה לחברי הכנסת האפשרות להצביע בעד בחירתו, או נגדה. הייתה זו הפעם היחידה בתולדות המדינה שבה התמודד נשיא על כהונה שלישית.

==תוצאות הבחירות==
{| class="wikitable"
|+בחירות 1962 לנשיאות מדינת ישראל
!המועמד
! colspan="2" |מפלגה
!קולות
|-
|יצחק בן-צבי
| style="background:#AE0000;" |
|מפא"י
|62
|-
| colspan="3" |נגד
|0
|-
| colspan="3" |פתק לבן
|42
|-
| colspan="3" |פתקים פסולים
|0
|-
| colspan="3" |לא הצביעו
|16
|-
| colspan="3" |סה"כ
|120
|}

בעקבות ניצחונו הושבע בן צבי לכהונתו השלישית. הוא נפטר כעבור מספר חודשים ב-23 באפריל 1963, ועקב כך נערכה מערכת בחירות מוקדמת לבחירת הנשיא השלישי.

==קישורים חיצוניים==

* ידיעות מאתר עיתונות יהודית היסטורית:
**30 באוקטובר 1962:
***
***
***; 
***
***
***
***
***
**31 באוקטובר 1962:
***; 
***
***
***
***; 
***
***
***

קטגוריה:בחירת נשיא מדינת ישראל
קטגוריה:1962 בישראל
קטגוריה:1962 בפוליטיקה
הבחירות לנשיאות ישראל (1963)

הבחירות השישיות לנשיאות ישראל נערכו בכנסת ב-21 במאי 1963, בעקבות פטירתו של הנשיא השני יצחק בן-צבי כחודש קודם לכן ב-23 באפריל. בתקופת הביניים שבין מותו של בן צבי ועריכת הבחירות, שימש יושב ראש הכנסת קדיש לוז כנשיא בפועל.

== המועמדים ==
*זלמן שזר: סופר, משורר והיסטוריון, לשעבר חבר הכנסת מטעם מפא"י, שר החינוך ועורך עיתון דבר.
*פרץ ברנשטיין: חבר הכנסת מטעם המפלגה הליברלית, לשעבר ממנהיגי הציונים הכלליים ושר המסחר והתעשייה, מחותמי מגילת העצמאות ועורך עיתון הבקר לשעבר. היה זה ניסיונו השני של ברנשטיין לזכות בתפקיד, לאחר שב-1952 הפסיד לבן צבי את המשרה.

== תוצאות הבחירות ==
הבחירות הוכרעו בסיבוב הראשון, בעקבות זכייתו של שזר ברוב מוחלט מבין חברי הכנסת.

{| class="wikitable"
!המועמד
! colspan="2" |מפלגה
!קולות
|-
|זלמן שזר
| style="background:#AE0000;" |
|מפא"י
|67
|-
|פרץ ברנשטיין
| style="background:#FECA0A;" |
|המפלגה הליברלית
|33
|-
| colspan="3" |פתק לבן
|7
|-
| colspan="3" |פתקים פסולים
|0
|-
| colspan="3" |לא הצביעו
|13
|-
| colspan="3" |סה"כ
|120
|}

==קישורים חיצוניים==

* ידיעות מאתר עיתונות יהודית היסטורית:
**21 במאי 1963:
***
***
***
***
***
***
***
**22 במאי 1963:
***; 
***; 
***; 
***
***
***; 
***; 
***
***

קטגוריה:בחירת נשיא מדינת ישראל
קטגוריה:1963 בישראל
קטגוריה:זלמן שזר
קטגוריה:1963 בפוליטיקה
בית דני

פגיעת טיל ה[[סקאד בבית דני בתל אביב במהלך מלחמת המפרץ, 19 בינואר 1991]]
בית דני
מוטי מזרחי ברחבת בית דני ואודיטוריום דוהל. הפסל מוצב במקום שבו נפל טיל ב-19 בינואר 1991, במלחמת המפרץ הראשונה וגרם נזק כבד לבניינים במקום. בבסיס הפסל כתוב: סככים בכנפיהם (). הכוונה היא לכרובים שהיו על ארון הקודש במשכן וסוככו עליו בכנפיהם.]]
בית דני הוא מרכז קהילתי הפועל בשכונת התקווה שבדרום תל אביב.
== היסטוריה ==
בית דני נחנך ב-23 במאי 1979, ונקרא על-שמו של דני מושביץ, בנו של מרק מושביץ, מבעלי "עלית", שנהרג בתאונת מטוס. המגרש נתרם על ידי עיריית תל אביב שסיפקה גם את הציוד ודואגת להפעלת המרכז. להקמה המרכז סייעו משפחת מושביץ, חברת "עלית" וממשלת ישראל.

בית דני משמש מרכז לפעילות חברתית, אמנותית, ספורטיבית, תרבותית והשכלתית בשכונת התקווה ודרום תל אביב, ונחשב לאחד המרכזים הגדולים המובילים בעיר ובארץ. תחומי פעילות במרכז:
* ספורט: ג'ודו, כדורסל, בית ספר לכדורגל, התעמלות מכשירים, מועדון בריאות וכושר.
* אמנות: מוזיקה, מחול, אמנות פלסטית, להקת זמר. בבית הספר למוזיקה לומדים כ 350 תלמידים מבני השכונה והאזור. חלקם משתתפים בשלוש תזמורות תלמידים ברמות שונות.
* השכלה: ספרייה אזורית, חוגי מחשבים, חוגי העשרה, שיעורי עזר, חוגים לגיל הרך, פרויקטים לימודיים, פעילות מרכז הורות ומשפחה, תהיל"ה השכלת מבוגרים.
* פעילות פנאי: מועדון קשישים, הרקדות, הרצאות, פעילות פנאי למבוגרים וחוגים לעולים.
במרכז פועל גם שבט צופי "בית דני"<ref></ref>.

בבוקר יום שבת, 19 בינואר 1991, בזמן מלחמת המפרץ, פגע טיל סקאד שנורה מעיראק במקלט הציבורי בבית דני. לא היו פגיעות בנפש, אך בית דני והבניינים שבסביבתו ניזוקו קשות. שיפוצו החל מיד, ופעילויותיו הועברו אל בתי הספר שבשכונה. ביוני 1992 חזרה הפעילות לבית דני המשופץ. כיום עומד הפסל "מלאך השלום" של הפסל מוטי מזרחי במקום שבו פגע הטיל.

סמוך לבית דני נמצאים אצטדיון שכונת התקווה ואודיטוריום דוהל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20150417145105/http://tel-aviv.gov.il/Tolive/Community/Pages/BeytDany.aspx?tm=2&sm=28&side=489 בית דני], באתר של עיריית תל אביב

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: תרבות
קטגוריה:תל אביב-יפו: מרכזים קהילתיים
קטגוריה:שכונת התקווה
קטגוריה:אולמות כדורסל בישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:בני יהודה תל אביב
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכננו משה לופנפלד וגיורא גמרמן
הרמנז'ילדו קאפלו

הרמנז'ילדו קרלוש דה בריטו קאפלו (בפורטוגזית: Hermenegildo Carlos de Brito Capelo; 4 בפברואר 1841, פלמלה - 4 במאי 1917, ליסבון) היה מגלה ארצות וקצין בחיל הים הפורטוגלי.
== חייו ==
קאפלו נולד במבצר פלמלה והיה בנו של מושל המחוז, פליקס אנטוניו גומש קאפלו. בשנת 1855 הצטרף לחיל הים הפורטוגלי, וב-1860 הוצב באנגולה, על ספינה בפיקודו של הנסיך לואיש, לימים מלך פורטוגל. ב-1863 שב לליסבון, והוסמך כקצין. במהלך השנים הבאות נדד בין מושבותיה השונות של פורטוגל - תחילה אנגולה, ואחר כך מוזמביק וכף ורדה. ב-1871 נטל במשלחת שחקרה את גינאה, וב-1872 נסע לסין, בה שהה ארבע שנים.

ב-11 במאי 1877 יצא עם רוברטו איוונש למשלחת שסיירה במחוזותיהן של המושבות הפורטוגליות באנגולה ובמוזמביק, והתמקדה באגן הניקוז של נהר הזמבזי. ב-19 באפריל 1883 יצאו השניים למסע נוסף במושבות אלה, במטרה למפות אותן. ב-6 בינואר 1884 יצאו למסע נוסף, שכונה "קונטרה-קוסטה" ("מחוף לחוף"), בין אנגולה למוזמביק. הם שבו ממסעם זה ב-20 בספטמבר 1886, והתקבלו בידי המלך לואיש הראשון. למסעות אלה הייתה חשיבות גדולה לפורטוגל, שכן בוועידת ברלין שנערכה ב-1884 נקבעו סופית הגבולות בין המעצמות הקולוניאליות באפריקה.

קאפלו נשאר נאמן לכתר הפורטוגלי כל ימי חייו, וכאשר יצא המלך מנואל השני לגלות בבריטניה בעקבות ההפיכה הצבאית ב-1910, התלווה אליו קאפלו בשנותיו הראשונות שם. עקב כך, שוחרר מהצבא.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מגלי ארצות פורטוגזים
קטגוריה:ילידי 1841

קטגוריה:נפטרים ב-1917
סויוז 4

סויוז 4 (ברוסית: Союз 4, "ברית 4") הייתה חללית מאוישת מדגם חללית הסויוז. העברת צוותים (שני אנשי צוות מסויוז 5 יעברו לסויוז 4) ולחזור חזרה לכדור הארץ.

החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-OK. החללית המריאה ב-14 בינואר 1969 מכן שיגור מס' 1 בקוסמודרום בייקונור. שעל סיפונה הקוסמונאוט ולדימיר שאטלוב, בטיסת הבכורה שלו. 

שתי החלליות התחברו ב־16 בינואר 1969, הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של הטיסות לחלל ששתי חלליות מאוישות עגנו יחדיו בחלל. התקרבות בין חלליות בוצע באופן אוטומטי, בכ-100 מ' אחרונים בוצע חיבור ידני. אחרי כשעה אלכסיי יליסייב ויבגני חרונוב עברו ל-"סויוז 4" תוך פעילות חוץ רכבית של כחצי שעה. שתי החלליות התנתקו אחרי 4 שעות ו־35 דקות. ב־17 בינואר "סויוז 4" כבר הייתה בדרך חזרה וביום למחרת גם "סויוז 5" חזרה בשלום.

המבצע הוכיח יישום עגינה בחלל והחלפת צוותים בחלל. המשימה הייתה אבן דרך חשובה בחקר החלל, האמריקאים שיחזרו את הפעולה בחודש מרץ אותה השנה במשימת אפולו 9.

==הצוות==
צוות בהמראה:
* ולדימיר שטאלוב - מפקד

צוות בנחיתה:
* ולדימיר שטאלוב - מפקד
* אלכסיי יליסייב - מהנדס טיסה
* יבגני חרונוב - מהנדס מחקר

===צוות גיבוי===
* גאורגי שונין

===צוות רזרבי===
* גאורגי דוברובולסקי

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-4.htm נתוני המשימה]
* [http://www.astronautix.com/s/soyuz4.html נתונים מאנציקלופדיית החלל]
* [https://www.russianspaceweb.com/soyuz4-soyuz5.html תיאור המשימה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1969 בברית המועצות
גנגולפוס

גנגולפוס
גנגולפוס מבורגונדי (Gangulphus; קרוי גם גנגולף, Gangolf בצרפתית ושפות אחרות; מת ב-11 במאי 760) הוא קדוש נוצרי אשר נחשב למרטיר בכנסייה הקתולית. גנגולפוס היה איש חצר מבורגונדיה, אשר העדות ההיסטורית היחידה על קיומו היא תעודה שפרסמה חצרו של פפין הגוץ ב-762, בה נכתב כי גנגולפוס היה בעל אדמות רבות ומשפחתו שלטה על האזור.

גנגולפוס נרצח בלאנגר ב-760. יום חגו הוא ה-11 במאי והוא נחשב לקדוש המגן של הסוסים; כמו גם למגינם של הסובלים ממחלות עיניים, עור ופרקים. הוא מוצג בדרך כלל כאביר על סוס, עם חרב ומגן; לעיתים גם עם מטה, דגל וצלב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נפטרים ב-760
תהליך סטוכסטי

תהליך סְטוֹכַסְטִי, או תהליך אקראי הוא תהליך שהתפתחותו תלויה בגורמים מקריים. כלומר, ממצב התחלתי נתון של המערכת – קיימים מספר מצבים שונים שאליהם יכולה המערכת להגיע (אומנם, מצבים מסוימים עשויים להתקבל בהסתברות גבוהה יותר ממצבים אחרים). זאת בניגוד לתהליך דטרמיניסטי שבו כל מצב התחלתי מסוים יתפתח בהכרח למצב מסוים נתון אחר.

תהליכים סטוכסטיים משמשים כמודלים למערכות מתחומים שונים; בין היתר: שוק ההון והשתנות שערי חליפין של מט"ח וניירות ערך בתחום הכלכלה; דיפוזיה, תנועה בראונית והילוך מקרי בפיזיקה; שינויים בגודלי אוכלוסיות; כמו גם תהליכים תוך-תאיים בביולוגיה ותגובות כימיות בכימיה.

בחקר הביצועים תהליכים סטוכסטים יכולים לתאר מערכות של תורים.

כלי מתמטי מרכזי, המשמש לתיאור תהליכים כאלו הוא שרשראות מרקוב.

==תיאור מתמטי==

תהליך סטוכסטי בדיד אינו אלא סדרה של משתנים מקריים, <math>\ X_1,X_2,\dots</math>. תהליך סטוכסטי רציף מתאים לכל פרמטר <math>\ t \geq 0</math> משתנה <math>\ X_t</math>. באופן כללי יותר, אפשר להגדיר תהליך על כל קבוצת אינדקסים M והערך של כל <math>\ X_t</math> יכול להיות במרחב נורמי כלשהו.

תהליכים סטוכסטיים יכולים לקיים תכונות רבות. למשל, אם האינדקסים מסודרים התהליך ייקרא עולה, אם לכל <math>\ t'>t</math> מתקיים (בהסתברות 1) <math>\ X_{t'}\geq X_{t}</math>.

==תהליך סטציונרי==

תהליך סטוכסטי ייקרא סטציונרי, אם ההתפלגות המשותפת של כל רצף משני של משתנים אקראיים אינה משתנה לאחר הוספת קבוע מסוים לכל האינדקסים.

כלומר, בכתיב מתמטי: <math>\ \forall n,k, \tau \ \in\ \mathbb{N}</math>, <math>\ \forall x_1,x_2,\dots,x_n\ \in X</math>

<math> \mathbf{Pr}(X_k = x_1,X_{k+1} = x_2, \dots, X_{k+n} = x_n) = \mathbf{Pr}(X_{k+\tau} = x_1,X_{k+1+\tau} = x_2, \dots, X_{k+n+\tau} = x_n) </math>

==דוגמאות לשימוש במודלים סטוכסטיים==
* הילוך מקרי ("מהלך שיכור") כמודל בדיד לתהליכי דיפוזיה ותהליכים אחרים.
* משוואות דיפרנציאליות סטוכסטיות, כמו משוואת לנז'וון, המשמשת לתיאור תנועה בראונית. אחת התוצאות היסודיות בתחום זה היא הלמה של איטו.
* מודל תורים עושה שימוש בשרשראות מרקוב, שהן תהליך סטוכסטי למידול מספר האנשים הממתינים לשירות בתור.

==ראו גם==
* תהליך פואסון
* תהליך מורן
* מרטינגל
* שרשרת מרקוב

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:תורת ההסתברות
קטגוריה:אקראיות
ספישסקה קפיטולה

ספישקה קפיטולה (סלובקית Spišská Kapitula; גרמנית Zipser Kapitel; הונגרית Szepeshely; פולנית Spiska Kapituła) היא עיירה קטנה השוכנת בנפת לבוצ'ה שבמחוז פרשוב במזרח מרכזה של סלובקיה. יחד עם ספישסקה פודהרדייה, טירת ספיש והכפר ז'הרה, הוכרז המקום בשנת 1993 כאתר מורשת עולמית.

==היסטוריה==
העיירה החלה כיישוב קטן ומבוצר במאה ה-11 או במאה ה-12 והייתה למקום מגוריו של מפקד טירת ספיש הסמוכה. במקום קם מנזר על שם מרטין הקדוש ששרד עד המאה ה-15 וקפלת הצליינים שלו שהייתה בנויה כרוטונדה ואשר הוקדשה לבתולה, שרדה עד המאה ה-18. בניית קתדרלת מרטין הקדוש החלה ב-1275, זמן קצר לאחר ההרס המוחלט שזרעו הטטרים במקום ב-1241. החל בתקופה זו רכשה ספישסקה קפיטולה את מעמדה כמרכז דתי אזורי. בין השנים 1662–1665 הוקמו ביצוריה הנוכחיים של העיירה ואלה היקנו לה את צורתה האליפטית.

ב-1776 הייתה העיירה למקום מושבו של בישוף וב-1780 הוקם בה סמינר לכמרים. בתקופה זו פורקו הביצורים המוקדמים במקום, ורוב תושביה של העיר שמנו כ-250 עד 300 איש היו אנשי כנסייה ומשרתיהם. בתחילת המאה ה-19 קם בעיירה סמינר המורים הראשון ברחבי הונגריה. ב-1948 הייתה העיירה לחלק מספישסקה פודהרדייה הסמוכה, ושנתיים לאחר מכן הוכרה כמתחם עירוני שמור. היא זכתה לביקורו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-1995.

==האתר==
האזור נקרא בעבר בשם "ספיש" (Spiš; גרמנית Zips; הונגרית Szepesség; פולנית Spisz) וזה מופיע בשמה של העיירה שמשמעותו היא "חדר הדיונים של הקתדרלה בספיש". העיירה בנויה סביב רחוב בודד המוביל מספישסקה פודהרדייה במזרח אל קתדרלת מרטין הקדוש (Katedrála sv. Martina) בצידה המערבי. במרכזה שוכן מגדל השעון (Hodinová veža) מ-1739, והיא מוקפת חומה שבה קבועים שני שערים.

המבנה המרכזי בעיירה הוא זה של הקתדרלה אשר הוקמה כבניין בן שלוש ספינות ובו שני צריחים. היא נבנתה מחדש החל במחצית השנייה של המאה ה-14 ועיקרה בנוי בסגנון גותי עם מספר אלמנטים של אדריכלות רומנסקית. בקתדרלה שרדו, בין היתר, חמישה מ-11 מזבחים גותיים שהוצבו בה במחצית השנייה של המאה ה-15, והיא ידועה בפרסקו מ-1317 המתאר את המלכתו של קארוי רוברט, מלך הונגריה. קפלת הקבר של בני משפחת זפלסקי (Zápoľský) נוספה גם היא למבנה במחצית השנייה של המאה ה-15, והיא ידועה בפסל לבן של אריה ישוב המכונה "לאו אלבוס" (Leo Albus - "האריה הלבן").

ארמון הבישוף הסמוך נבנה בסגנון הבארוק ב-1652.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.slovakheritage.org/Unesco/spiskap.htm אתר מקיף אודות העיירה]
* [http://www.slovenskyraj.sk/vylety/spkapitula/en.html אודות העיירה]
* [https://web.archive.org/web/20080415095550/http://www.spisskepodhradie.sk/pages/mapamesta/mapamesta.htm מפת סביבת העיירה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סלובקיה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:סלובקיה: יישובים
קטגוריה:עיירות
ז'הרה

ז'הרה (בסלובקית: Žehra; בהונגרית: Zsigra; בעבר בגרמנית: Schigra) הוא כפר קטן במחוז קושיצה במרכז מזרחה של סלובקיה, בו שוכנת כנסייה עתיקה בשם כנסיית רוח הקודש.

==הכפר==
כנסיית ז'הרה
הכפר שוכן בגובה של 426 מטר, דרומית-מזרחית לטירת ספיש, ומשתרע על שטח של 9.65 קמ"ר. הכפר היה שייך לטירה בימי הביניים ושכן בו בית מנוריאלי. בשנת 2005 התגוררו במקום 1,762 תושבים, רובם סלובקים וצוענים. בשנת 1993 הוכרז הכפר, יחד עם מספר אתרים סמוכים, כאתר מורשת עולמית וזאת בזכות כנסיית רוח הקודש (Kostol sv. Ducha) השוכנת על גבעה קטנה במרכזו.

==כנסיית רוח הקודש בז'הרה==
מראה הכנסייה מקרוב
כנסיית רוח הקודש בז'הרה הוקמה לאחר שהרוזן יאן מז'הרה קיבל לכך רשות בשנת 1245. הכנסייה הוקמה לאחר שנת 1275 בסגנון מעבר רומנסקי-גותי, והיא שופצה ושונתה פעמים רבות במשך למעלה מ-700 שנות קיומה, עד שקיבלה את מראה הנוכחי. בשנת 1985 הוכרזה הכנסייה כאתר תרבותי לאומי, ושמונה שנים לאחר מכן הפכה גם לאתר מורשת עולמית.

93 מדרגות מאבן גיר מוליכות מבית הכומר אל הכנסייה, ומגיעות אליה מצידו של מגדל הפעמונים הנושא כיפת בצל. בכנסייה המקורית הייתה ספינה בודדת שבעבר נשאה תקרת עץ, אך היא נשרפה במחצית השנייה של המאה ה-15. ממבנה מקורי זה שרדה רק הקשת הרומנסקית שמעל למזבח, והמבנה עצמו הוקם מחדש והוא כולל כיום שתי ספינות. עיקר הריהוט הפנימי מעוצב בסגנון הבארוק, ועל המזבח תבליט מ-1656 המתאר את הביקור. בית המזבח הוקם ב-1510 וניצבים בו פסלים מהמאה ה-14, וסמוך לו שתי בימות מטיף שרק אחת מהן נמצאת בשימוש. הספסלים בכנסייה הותקנו בשנות ה-50 של המאה ה-20 והעוגב הוצב בה בשנים 1988–1989.

אולם עיקר פרסומה וחשיבותה של הכנסייה הוא בפרסקאות שבה. אלה כוסו בצבע סיד במאה ה-17 לאחר מגפת דבר שפקדה את האזור, במטרה לחטא את הכנסייה. הפרסקאות נחשפו שוב רק בשנות ה-50 של המאה ה-20, והם ערוכים בחמש קבוצות בהתאם למועד יצירתם החל בסוף המאה ה-13 ועד לסוף המאה ה-15:
* הקבוצה הראשונה והמוקדמת ביותר כוללת 12 צלבים כנגד 12 השליחים, ומתוארכת למועד הקדשתה של הכנסייה.
* הקבוצה השנייה כוללת פרסקאות בטימפנון של דלת הכנסייה הדרומית המכונים "הגולגולתא".
* הקבוצה השלישית מהמחצית הראשונה של המאה ה-14 כוללת מספר פרסקאות ברחבי הכנסייה שניכרת בהם השפעה ביזנטית-איטלקית. על אלה נמנים "ישו המולך" והבתולה והילד על הקשתות;
וכן הכתרת הבתולה, הסעודה האחרונה, הבשורה למרים, ישו לפני הורדוס, הצליבה, ההסרה מן הצלב ועוד על הקירות.
* הקבוצה הרביעית מהמחצית השנייה של המאה ה-14 כוללת את הפייטה ואת עץ החיים שתחתיו נראים בית כנסת המסמל את הברית הישנה וכנסייה המסמנת את הברית החדשה.
* הקבוצה החמישית מהמחצית השנייה של המאה ה-15 צוירה על הקיר הצפוני של ספינת הכנסייה לאחר השריפה שפקדה את המקום. על פרסקאות אלה נמנים מילת הצלוב, הערצת האמגושים ויום הדין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.slovakheritage.org/Unesco/zehra.htm אתר מקיף אודות הכפר]
* [http://www.slovenskyraj.sk/vylety/zehra/en.html אתר אודות הכפר]

קטגוריה:סלובקיה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:סלובקיה: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
מזור בהיינה

הרב מזור בהיינה (נולד ב-12 בספטמבר 1973) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת ה-17 מטעם מפלגת ש"ס.

==ביוגרפיה==

בהיינה נולד בכפר באזור ולקאית שבמחוז בגמדר שבאתיופיה. אביו נרצח בידי נוצרים באתיופיה. מזור עלה ארצה לבדו וחצה רגלית את הגבול לסודאן. לאחר תקופת המתנה של שנה וחצי לאישור עלייה לישראל, עלה בהיינה עם משפחתו בשנת 1982. תחילה התיישבו באור עקיבא ולאחר מכן בקריית גת.

בהיינה למד בישיבת הדרום ברחובות והוא בוגר ישיבות "תורת חיים" בבני ברק ו"פורת יוסף" בירושלים, בהיינה רואה ברב עובדיה יוסף את רבו. 

במסגרת פעילותו המפלגתית מטעם ש"ס מרכז בהיינה פרויקטים שונים למען יהדות אתיופיה. בין פעילויותיו: מנהל המחלקה ליהודי אתיופיה ברשת החינוך "אל המעיין", רכז יהדות במרכזי קליטה ורכז קליטה רוחנית ליהודי אתיופיה במשרד הדתות. לאחר מכן מונה בהיינה לרב קהילת יהודי אתיופיה בבאר שבע ונבחר לחבר מועצת העיר.

עמד בראש עמותת "ראו בנים" הפועלת להפצת מורשת יהודי אתיופיה ולגיורם הרשמי של בני קהילת פלאסמורה.

בהיינה הועמד במקום ה-13 ברשימת ש"ס בבחירות לכנסת ה-17. הוא הושבע כחבר כנסת באפריל 2008, בעקבות הרשעתו בפלילים של חבר הכנסת שלמה בניזרי והשעייתו מחברותו בכנסת. ההחלטה על השבעתו לכנסת ארכה ימים ספורים עד להכרעת היועצת המשפטית של הכנסת על תקינות התמודדותו בבחירות, לאור היותו שכיר של המועצה הדתית בבאר שבע. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-12 ברשימת ש"ס לכנסת, אך נותר מחוץ לכנסת עם זכיית המפלגה ב-11 מושבים.

לאחר פרישתו מהפוליטיקה חזר לשמש כרב העדה האתיופית בבאר שבע.<ref></ref><ref></ref>
== חיים אישיים ==
בהיינה גר בבאר שבע. הוא נשוי ואב לשמונה ילדים.

==לקריאה נוספת==
* יצחק שתיל, "רבני באר שבע ומוליכי דרכה", ה'תשע"ב, עמ' 32.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://yopi.co.il/article.asp?Cat=%E0%F7%E8%E5%E0%EC%E9%E4&ArtId=672 מעתה יקרא שמו - ח"כ הרב ביינה מזור], בפורטל יופי
* [https://web.archive.org/web/20090916142006/http://www.iaej.co.il/newsite/content.asp?pageid=369 הכנסת ה-17 ויוצאי אתיופיה - כרוניקה של היעדרות], באתר אגודה ישראלית למען יהודי אתיופיה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת הדרום
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ש"ס
קטגוריה:חברי מועצת העיר באר שבע
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:פקידים במשרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:ישראלים ילידי אתיופיה
קטגוריה:רבנים אתיופים
קטגוריה:באר שבע: רבנים
קטגוריה:רבנים חברי הכנסת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
פאול לאונהרדט

פאול לאונהרדט (בגרמנית: Paul Saladin Leonhardt; 13 בנובמבר 1877, פוזן – 14 בדצמבר 1934, קניגסברג), שחמטאי יהודי-גרמני.
== קריירה ==
אף על פי שבשיאו היה לאונהרדט מסוגל לנצח את עילית השחמטאים בתקופתו, הוא היה שחקן עם פרופיל נמוך וללא ניצחונות בתחרויות רבות, ולכן נשכח מרוב הספרים. 

בין שחמטאי הצמרת שניצח בזכות סגנונו הפראי והתוקפני היו זיגברט טאראש, סבלי גריגורייביץ' טרטקובר, אהרון נימצוביץ', גזה מארוצי וריכרד רטי . בין השנים 1905 ל-1920 זכה במספר פרסי יופי על משחקיו. 

במספר תחרויות חזקות סיים לאונהרדט במקומות גבוהים: בתחרות קופנהגן 1907 ניצח, לפני גזה מארוצי וקרל שלכטר וכך זכה בתואר אלוף ארצות הצפון. [http://dsu9604.dsu.dk/nmny/100gb/gb-nm100.htm]
באותה שנה הגיע למקום השלישי בתחרות קרלסבד 1907, אחרי עקיבא רובינשטיין וגזה מארוצי. בתחרות גטבורג 1909 הגיע למקום השני, אחרי מילן וידמר. באותה שנה הגיע למקום השני אחרי רודולף שפילמן בתחרות סטוקהולם. 

בדו-קרבות סיים לאונהרדט בתיקו עם רודולף לומן +4 -4 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), ניצח את ג'יימס מורטימר +5 -0 =3 בשנת 1904 בלונדון, ניצח את הקטור שוסמית' +5 -0 =1 בשנת 1905 בלונדון, הפסיד לז'ק מיזס +1 -5 =1 בשנת 1905 בלונדון, הפסיד לרודולף שפילמן ששנת 1906 במינכן +4 -6 =5, הפסיד לפרנק מרשל +1 -2 =4 בשנת 1911 בהמבורג, הביס את אהרון נימצוביץ' +4 -0 =1 בשנת 1911 בהמבורג וניצח את משה לובצקי +5 -1 =1 בלייפציג בשנת 1913. 

כמומחה לשלב הפתיחה כתב לאונהרדט מונוגרפיה על הפתיחה הספרדית "Zur Spanische Partie" בשנת 1913. מספר רב של הסתעפויות בפתיחה מיוחסות אליו בפתיחה הספרדית, הסיציליאנית, פונציאני, גמביט אבנס וההגנה הסקנדינבית.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.365chess.com/players/Paul_Saladin_Leonhardt 487 משחקי שחמט של לאונהרדט],365chess.com
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S074819000000111000000000017610100 מידע כללי]

== משחקים מוסברים (באנגלית) ==
=== 1911 ===
* [https://www.youtube.com/watch?v=u5-Xd1cIW9Q פאול לאונהרדט מול חוסה ראול קפבלנקה], 28.2.1911, A Pawn is All I Need Leonhardt vs Capablanca San Sebastian (1911)

קטגוריה:שחמטאים יהודים גרמנים
קטגוריה:אלופי סקנדינביה בשחמט
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1877
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1934
س

האות סין (בערבית: سين) היא האות ה-12 באלפבית הערבי. לפניה באה האות זאי ואחריה שין.

סין מייצגת את העיצור /s/ (כמו סמ"ך).

בערבית סטנדרטית, סין המנוקדת בפתחה המתווספת לפעלים בהווה משנה אותם לזמן עתיד. תחילית זו היא קיצור של سوف (סַוופַ) מילית המציינת עתיד, כמו will (וויל) האנגלית. ברוב הניבים המדוברים אות אחרת משמשת לתכלית זו, כך למשל בערבית מצרית יכולות לעשות זאת חא או הא, כשהן מתחלפות ביניהן כמעט באופן אידיולקטי.

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין ומצד שמאל, כשאר האותיות למעט "דוד' ארז".

סין אומנם מייצגת את הצליל של "סמך" הפיניקית, אבל היא התפתחה דווקא מ"שן". והאות שין, ش, עוצבה כגרסה של סין, س. באלפבית הערבי אין מקבילה ל"סמך" הפיניקית. המקבילות של סין באלפביתים שמיים מייצגות דווקא את העיצור /ʃ/ (כמו שי"ן ימנית), בהתאם לאות "שן" הפיניקית שממנה התפתחו. לעומת זאת, באלפבית היווני התרחש אותו תהליך שהתרחש באלפבית הערבי, שגרם לכך שהאות התפתחה מ"שן" בעוד צלילה הוא כשל "סמך", ולכן המקבילות של סין באלפביתים האירופיים זהות לה גם בצליל:
*אלפבית עברי – ס, שׂ (שין שמאלית)
*אלפבית לטיני – S,s
*אלפבית יווני – Σ,σ/ς
*אלפבית סורי – ܫ
*אלפבית קירילי - С,с
נהוג לתעתק את האות س לעברית באות סמ"ך.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אותיות בערבית
הבחירות לנשיאות ישראל (1968)

הבחירות השביעיות לנשיאות ישראל נערכו בכנסת ב-26 במרץ 1968, בעקבות סיום תקופת כהונתו הראשונה בת חמש השנים של זלמן שזר.

שזר התמודד שוב על הכהונה, ונגדו לא התייצב כל מועמד נוסף. לפיכך, ניתנה לחברי הכנסת האפשרות להצביע בעד בחירתו, או נגדה.

==תוצאות הבחירות==
שזר נבחר ללא מתנגדים, והושבע לכהונתו השנייה.

{| class="wikitable"
|+בחירות 1968 לנשיאות מדינת ישראל
!המועמד
! colspan="2" |מפלגה
!קולות
|-
|זלמן שזר
| style="background:#EE161F;" |
|העבודה
|86
|-
| colspan="3" |נגד
|0
|-
| colspan="3" |פתק לבן
|24
|-
| colspan="3" |פתקים פסולים
|0
|-
| colspan="3" |לא הצביעו
|10
|-
| colspan="3" |סה"כ
|120
|}

קטגוריה:בחירת נשיא מדינת ישראל
קטגוריה:1968 בישראל
קטגוריה:זלמן שזר
קטגוריה:1968 בפוליטיקה
קשור ופתור

קשור ופתור, היא חידה שבה מופיעה טבלת משבצות שבחלקם יש מספרים, ועל הפותר לקשר ביניהם ולצבוע, וכך לחשוף תמונה חבויה. הקישורים נעשים על פי הכללים הבאים:
*כל משבצת עם מספר, מלבד 1, תקושר למשבצת עם מספר זהה
*הקישור יהיה באורך המספר (כולל משבצות התחלה וסיום)
*הקישור חייב להיות רציף, ולא באלכסון
*קישור לא יכול לעבור דרך משבצת עם מספר או קישור אחר
*המספר 1 מקושר לעצמו
בצביעה, צובעים את המשבצות עם המספרים ואת המשבצות שדרכם עוברים קישורים. ישנן גם חידות "קשור ופתור" בצבע, שבהן כל מספר חייב להיות מקושר למספר באותו צבע, וגם הקישור נצבע בצבע הזה, וכך מתקבלת תמונה צבעונית.
==שיטות פתרון==
את הפתרון מתחילים מהקטעים הקצרים ביותר: 1, 2, וקטעים קצרים נוספים שיש רק דרך אחת להעביר אותם. אחר כך מסתכלים על מספרים גדולים יותר, ומחפשים את הדרך הכללית להעביר אותם, ובאמצעותה מעבירים גם את הקשרים הקטנים יותר. יש תמיד לחשוב על "חיסכון בשטח" משום שהוא בדרך כלל יהיה חיוני למעבר של קישור אחר. במקרה של כמה מספרים באותו גודל, בודקים איזה זוגות לחבר בעזרת השיקולים הבאים: המרחק ביניהם חייב להיות בזוגיות המתאימה, ושלא יעלה על המספרים. כמו כן, צריכה להיות ביניהם דרך "נוחה", שלא תפריע לחיבורים אחרים.

==ראו גם==
*שחור ופתור
==קישורים חיצוניים==
*[http://www.conceptispuzzles.com/index.aspx?uri=puzzle/link-a-pix אתר עם הסברים וחידות "קשור ופתור"] 
קטגוריה:חידות

en:Nonogram#Other picture logic puzzles
הגדה הימנית

מפת פריז מחולקת לעשרים רבעים. הגדה הימנית מצויה באזור שצפון ל[[נהר הסן]]
הגדה הימנית (בצרפתית: La Rive Droite) הוא אזור בפריז הנמצא מצפון לנהר הסן החוצה את העיר (לפיכך, הכינוי "הגדה הימנית" הוא מנקודת מבטו של אדם השט בנהר עם כיוון זרימתו מערבה).

הגדה הימנית מזוהה עם אזורים אלגנטיים ויוקרתיים ככיכר ונדום או פלס דה ווז', בניגוד לאזור הגדה השמאלית, שמזוהה כסטודנטיאלי ובוהמייני יותר. הרחוב המפורסם ביותר בגדה הימנית הוא השאנז אליזה, אך ישנם בו רחובות חשובים ומרכזיים נוספים, כרחוב ריבולי, רחוב דה לה פה, רחוב סנט אונורה ועוד. אוכלוסיית הגדה הימנית מורכבת, ויש בה שכונות עשירות ושופעות במערב (הרבעים השמיני, השישה עשר ודרום הרובע השבעה עשר) לצד שכונות פועלים ומהגרים עממיות ועניות יותר (הרבעים השמונה עשרה, התשעה עשר והעשרים בצפון-מזרח העיר. ההבדל הבולט כיום בין שתי הגדות אינו בין אזור מותרות מול אזור בוהמייני, אלא בין גדה ימנית קדחתנית, מסחרית, פונקציונלית ובעלת צפיפות אוכלוסין גדולה לבין גדה שמאלית שקטה, ירוקה והיסטורית יותר. בעוד שרוב החברות המובילות, הבנקים והפעילות העסקית מרוכזים בגדה הימנית, בגדה השמאלית מצויים מרבית המוסדות, כגון אוניברסיטאות, מכוני מחקר ובתי חולים.

==ראו גם==
* הגדה השמאלית
* רובעי פריז

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: שכונות
קטגוריה:פריז: גאוגרפיה
ז'יגמונד ברס

ז'יגמונד ברס (בהונגרית: Zsigmond Barász; ינואר 1878 - 28 במאי 1935), שחמטאי הונגרי.

ברס הגיע למקום השני בתחרות גיור 1906, שנחשבת לאליפות הראשונה של הונגריה, לאחר שהפסיד לזולטן פון באלה 2.5-0.5. הגיע למקום התשיעי בתחרות בודפשט 1906 (ניצח: ליאו פליישמן). בשנת 1907 חלק מקום ראשון-שני עם ליאו פליישמן באליפות השנייה של הונגריה והגיע למקום הרביעי בתחרות סקשפהרוואר בשנת 1907 (ניצח: ליאו פליישמן).

ברס ניצח בתחרות בודפשט בשנת 1909, חלק מקום ראשון שני עם זולטן פון באלה באליפות השלישית של הונגריה שהתקיימה בבודפשט בשנת 1911, חלק מקום 13–14 בתחרות באד פיסטיאן בשנת 1912 (ניצח: עקיבא רובינשטיין), חלק מקום 8–11 בתחרות ברסלב 1912 (ניצחו: עקיבא רובינשטיין ואולדריך דוראס), חלק מקום 7–8 באליפות הרביעית של הונגריה שהתקיימה בטמסואר בשנת 1912 (ניצח: גיולה ברייר), הגיע למקום ה-11 בתחרות בודפשט 1913 (ניצח: רודולף שפילמן), הגיע למקום החמישי בתחרות דברצן בשנת 1913, האליפות החמישית של הונגריה (ניצח: לאיוש אסטאלוש), וחלק מקום 2–3 עם קארוי שטרק בתחרות בודפשט 1917 (ניצח: גיולה ברייר).

בתחום תיאורית הפתיחות קידם ברס את גמביט בודפשט.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S007787000000111000000000002310100 מידע כללי]

קטגוריה:שחמטאים הונגרים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1878
קטגוריה:נפטרים ב-1935
צפיפות אופטית

צפיפות אופטית (באנגלית: Optical Density; בראשי תיבות: OD) הן היחידות בהן מבוטאת מידת הבליעה של גלים אלקטרומגנטים. לעיתים משתמשים במונח בליעה (Absorbance) ואז הסימון יהיה A.

כאשר מעבירים דרך תמיסה המכילה חומר בולע - נבלעים רק אורכי הגל הגורמים לעירור החומר הבולע.
כדי למצוא ריכוז של חומר מסוים הנמצא בתמיסה יש להקרין באורך גל מסוים הגורם לעירורו של החומר. השנוי שיחול בקרן בעקבות הבליעה נמדד בעזרת ספקטרופוטומטר. 

מתמטית, הצפיפות האופטית מוגדרת על ידי:
<math display="block">OD_\lambda =A= - \log_{10} \left ({T} \right )</math>
כאשר <math> T </math> היא העברה ומוגדרת על ידי: <math display="block">T = ({I \over I_0} )</math>

<math> I </math> היא עוצמת הקרן הנמדדת לאחר מעבר בחומר, ו-<math> I_0 </math> היא עוצמת הקרן הפוגעת בחומר.

סה"כ ניתן לרשום כי <math display="block">OD_\lambda =A= - \log_{10} ({I \over I_0} )</math> 

מידת השינוי בקרן (שיעור הבליעה) הוא ביחס ישר לריכוז החומר שבתמיסה C, לקבוע הבליעה של החומר, ε ולאורך תא המדידה l:

<math display="block">OD = \epsilon \times l \times c</math>

קטגוריה:אופטיקה
שבע בקיר

שבע בקיר או שבע על הקיר הוא משחק ילדים המשוחק בשלבים, בעזרת כדור גומי פשוט. מטרת כל משתתף היא לבצע את כל השלבים בהצלחה בזה אחר זה. אם המשתתף נכשל בביצוע אחד השלבים, התור עובר אל משתתף אחר המנסה לעמוד במשימה. המשתתף הראשון שמבצע את כל השלבים ברצף הוא הזוכה.

== שלבים (מתחילים מ - 7) ==

* 7: זורקים את הכדור אל הקיר ותופסים. חוזרים על פעולה זו 7 פעמים.
* 6: זורקים את הכדור אל הקיר, מניחים לו ליפול על הרצפה פעם אחת ותופסים. חוזרים על פעולה זו 6 פעמים.
* 5: מכדררים את הכדור 5 פעמים.
* 4: זורקים את הכדור אל הקיר, מצליבים את הידיים על החזה ותופסים. חוזרים על פעולה זו 4 פעמים.
* 3: זורקים את הכדור אל הקיר, מוחאים כף מתחת הברך המורמת ותופסים. חוזרים על פעולה זו 3 פעמים.
* 2: זורקים את הכדור אל הקיר, מסתובבים סיבוב אחד, מניחים לכדור ליפול על הרצפה ותופסים. חוזרים על פעולה זו 2 פעמים.
* 1: זורקים את הכדור לאוויר, מוחאים כף מתחת לכדור, ושהכדור נוחת מוחאים כף מעליו, כשחוזר מהרצפה מוחאים כף מתחתיו, ותופסים.

==סדר השלבים==
7 עד 1, 6 עד 1, 5 עד 1 וכו', כאשר השלב 5 בשרשרת שמתחילה בשלב 7 נקרא: "5 של 7",השלב 3 בשרשרת שמתחילה בשלב 6 נקרא: "3 של 6" וכו'. לאחר מכן חוזרים על השלבים ב"דום" (בלי להזיז רגל אחת), ולאחר מכן בלי להזיז אף רגל, עם יד אחת, רגל אחת וכדומה.

==כללים מיוחדים==
כשהכדור פוגע בקיר, עליו לפגוע בנקודה הגבוהה מגובה הראש.

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי כדור
קטגוריה:משחקי רחוב
בית מינץ - מוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים

בית מינץ - מוזיאון לתולדות גדרה והביל"ויים הוא המוזיאון המקומי של המושבה גדרה. הבית שונה משאר בתי המושבה בהיותו בעל קומתיים, חזית מעוטרת וגרם מדרגות בכניסה. בתי האיכרים, שנבנו באתה עת בסביבה היו חד קומתיים, בעלי כניסה אחורית, צנועים וללא ייחודיות, תוך הקפדה על אחידות.

הבית נבנה בתקופת העלייה הרביעית, בשנת 1924, על ידי משה ורחל מינץ בקצה הרחוב הראשי של גדרה, רחוב הביל"ויים. למבנה שני חלקים: המערבי - בית מגורים, והמזרחי - היה בית העם - בו בוצעו חגיגות המושבה, הוצגו סרטים ושאר מופעים ציבוריים. הבית נתרם למושבה על ידי משה מינץ, שהיה לרופא ילדים לאחר שהיגר מהמושבה לארצות הברית בימיה הראשונים. בשנת 1986 שוחזר המבנה והיה למוזיאון המושבה. הבית הוא מבנה לשימור של המועצה לשימור אתרים.

בכניסה לבית אוסף עתיקות שנמצאו במקום, ביניהם כתובת בעברית.

בחלק הבית שהיה בית העם שוכן מוזאון אתנוגרפי, הכולל אוספי כלי עבודה ודמויות בעלי מקצוע מראשית ימיה של המושבה: הרופא, מסעד רופא השיניים, הנגר, הסנדלר ועוד. האוסף כולל כלי עבודה חקלאיים (בחצר יש אוסף נוסף של כלים כאלה). בחדר המרכזי יש אוסף של כלי בית לבישול, לאפיה, ללינה ושימושים נוספים.

בקומה השנייה מוצגות תערוכות אמנות מתחלפות.

==ראו גם==
* צריף הביל"ויים

==לקריאה נוספת==
* נירה לרנר, בית מינץ - קורות הביל"ויי ששב לגדרה, בתוך: זאב ענר (עורך), סיפורי בתים: סיפורם של שבעים בתים בתולדות ההתיישבות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988, עמ' 237–240

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גדרה: מבנים
קטגוריה:מחוז המרכז: מבנים לשימור
קטגוריה:מוזיאונים אתנוגרפיים בישראל
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
מחלף ראשון לציון

מחלף ראשון לציון הוא מחלף המחבר את כביש 4 עם כביש 441 במרכזה של ראשון לציון ומכאן שמו. הוא נפתח לתנועה בשנת 1969 והיה לאחד המחלפים הראשונים שהוקמו במדינת ישראל. 

בניית הגשר החלה בשנת 1967. לאחר השלמת הגשר על ידי מע"צ בתחילת 1969, ביצעה עיריית ראשון לציון את חיבורו של הגשר עם החלק המרכזי של ראשון לציון, דרך רחוב ז'בוטינסקי. החיבור נעשה בניגוד לעמדת מע"צ שדרשה מהעירייה שתשלם את חלקה בבניית הגשר, ואף חסמה את החיבור לראשון לציון לשם כך. בעקבות פתיחת הגשר בוטלו תחנות האוטובוס בצומת, בגלל הסכנה שבעצירה במקום. הגשר נקרא "גשר דקר" על שם הצוללת אח"י דקר.

המחלף מורכב משני גשרים העוברים מעל כביש 4 בתוואי כביש 441 והתנועה מתנהלת באופן רציף ללא רמזורים בכביש 4 בלבד. המחלף בנוי במבנה משולב של מחלף יהלום ומחלף עלה תלתן. במקור היה במחלף גשר בודד, אך עם הגידול בנפח התנועה, הוא נהרס ובמקומו הוקמו החל מ-1996 שני הגשרים. במסגרת הרחבה זו נוספה גם רמפת פניה מכיוון צפון למערב במקום השימוש בלולאה הדרום מערבית המקורית.

המחלף מהווה את סיומו של רחוב ז'בוטינסקי מהמזרח ומהווה את תחילתן של שדרות משה דיין למערב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:כביש 4: מחלפים
קטגוריה:ראשון לציון: צמתים ומחלפים
פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (או פרידריך החמישי, ארכידוכס אוסטריה) לבית הבסבורג (21 בספטמבר 1415 – 19 באוגוסט 1493) היה הארכידוכס של אוסטריה וקיסר האימפריה הרומית הקדושה, בין השנים 1452–1493.

==ביוגרפיה==
פרידריך השלישי נולד באינסברוק ב-21 בספטמבר 1415, לארנסט, דוכס אוסטריה וצימבורגיס ממזוביה. בשנת 1424 מת אביו ארנסט, דוכס אוסטריה ופרידריך ירש את נחלותיו, אולם עקב היותו קטין, שימש דודו פרידריך הרביעי, דוכס אוסטריה כעוצר. בשנת 1435 הוכרז פרידריך כבוגר, והוא נטל לידיו את השליטה על הנחלות יחד עם אחיו אלברכט השישי, ארכידוכס אוסטריה. בשנת 1439 מונה פרידריך כעוצר של בני דודיו זיגיסמונד, ארכידוכס אוסטריה ולאדיסלאוס, ארכידוכס אוסטריה, והפך לראש משפחת בית הבסבורג. בעקבות כך פרץ סכסוך בין פרידריך לאחיו אלברכט השישי, ארכידוכס אוסטריה, שנמשך עד למותו של הלה בשנת 1463.

ב-2 בפברואר 1440 מונה פרידריך ליורשו של אלברכט השני, והוכתר כמלך הרומאים, וב-19 במרץ 1452 נבחר פרידריך, בהתערבות האפיפיור ניקולאוס החמישי שתמך בו, לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. פרידריך מת בלינץ ב-19 באוגוסט 1493, ובנו מקסימיליאן הראשון עלה לשלטון במקומו. ליבו של פרידריך נקבר בכנסייה בלינץ; בעוד שגופתו נקברה בקתדרלת סטפנוס הקדוש בווינה.

==יחסו ליהודים==
פרידריך השלישי ידוע בהיסטוריה היהודית כבעל יחס סובלני ליהודים ואף כונה "מלך היהודים". במספר מקרים ביטל צווי גירוש או רדיפות אחרות נגד יהודים ברחבי האימפריה. כך גם הדף עלילות דם שהתרחשו ברגנסבורג. רופאו היה יהודי ששמו יעקב לואנש.

==משפחתו==
ב-16 במרץ 1452 התחתן פרידריך עם לאונור מפורטוגל, קיסרית האימפריה הרומית הקדושה, בתם של דוארטה, מלך פורטוגל ושל רעייתו לאונור מאראגון, מלכת פורטוגל, ממנה היו לו 5 ילדים:
* כריסטוף (1455–1456).
* מקסימיליאן (1459–1519).
* הלן (1460–1462).
* קוניגונדה (1465–1520).
* יוהנס (1466–1467).

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בית הבסבורג נולד:21 בספטמבר 1415 מת:19 באוגוסט 1493
|-
| rowspan="1" align="center"| ארנסט, דוכס אוסטריה
| rowspan="1" align="center"| דוכסויות שטיריה, קרינתיה וקרניולה 1424–1493
| rowspan="4" align="center"| מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
|-
| rowspan="1" align="center"| אלברכט השני, מלך גרמניה
| rowspan="1" align="center"| ממלכת גרמניה 1440–1493
|-
| rowspan="1" align="center"| זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
| rowspan="1" align="center"| האימפריה הרומית הקדושה 1452–1493
|-
| rowspan="1" align="center"| לאדיסלאוס, ארכידוכס אוסטריה
| rowspan="1" align="center"| ארכידוכסות אוסטריה 1457–1493
|-
|}

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:קיסרי האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:שליטי אוסטריה
קטגוריה:אישים שלבם קבור בנפרד מגופם
קטגוריה:בית הבסבורג
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:אנשים שנודו על ידי הכנסייה הקתולית

קטגוריה:ילידי 1415
קטגוריה:נפטרים ב-1493
קולונה (רובע)

[[כיכר קולונה ובמרכזה עמוד מרכוס אורליוס.]]
קולונה (באיטלקית: Colonna) הוא הרובע השלישי מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.

משמעות שמו של הרובע הוא "עמוד" - המתייחס לעמוד מרקוס אורליוס הנמצא במרכז הרובע, בכיכר קולונה. בהתאם, סמל הרובע מתאר עמוד (משמעות שם הרובע) כסוף על רקע אדום.

==היסטוריה==
השטח בו שוכן כיום הרובע היה בתקופת האימפריה הרומית חלק מאזור שדה מרס של העיר רומא. בשל ריחוקו של הרובע מנהר הטיבר, והקושי להשיג מי שתיים עם סתימת אמות המים הרומיות, לאחר נפילת האימפריה הרומית התדלדלה אוכלוסיית הרובע.

בימי הביניים שמו של הרובע היה "רובע קולומן ומריה הקדושה באקווירו" (Regio Columne et Sancte Marie in Aquiro), על שם העמוד האמור, וכנסיית סנטה מריה אין אקווירו שנוסדה בשנת 400 לערך. במהלך תקופה זו היה הרובע מיושב בדלילות רבה.

עם שיקום אמות המים לעיר, בתקופת הרנסאנס, החל גידול באוכלוסיית הרובע, ובשלהי המאה ה-16 נבנו ברובע ארמונות עבור כמה מהמשפחות העשירות של רומא, בעיקר לאורכה של הויה לאטינה (כיום הויה דל קורסו).

==אתרים בעלי חשיבות==
במרכז הרובע נמצא עמוד מרקוס אורליוס בכיכר הנקראת על שם העמוד כיכר קולונה (piazza Colonna), ברובע נשתמרו שרידים מרשימים של מקדש הדריאנוס שנבנה משנת 195. המקדש שולב בבניין משרדי המכס של איטליה. ברובע ממוקם ארמון מונטצ'יטוריו המשמש כמושב הפרלמנט האיטלקי, ולפניו ניצב אובליסק מצרי.

בין הכנסיות מצויות ברומא ניתן למנות את סנטה מריה מדלנה, מהמאה ה-14 וסנט אנדראה דלה פראטה מהמאה ה-16 (ששמה "סנט אנדריה בין הגנים" מעיד על דלילות הרובע בתקופה זו).

==קישורים חיצוניים==

* [http://mp_pollett.tripod.com/rione03.htm תיאור הרובע, ההיסטוריה של הרובע, מפות ותמונות]

*
קטגוריה:רומא: רבעים
כביש אגרה

הסמל לכביש אגרה בשילוט דרכים בישראל
בנתיב המהיר בכביש 1]] 
שער לגביית אגרה באופן אלקטרוני ב[[כביש 6]]
תחנה לגביית אגרה בספרד
סין]]

כביש אגרה הוא כביש שהשימוש בו כרוך בתשלום. האגרה הנגבית מכלי הרכב העושים שימוש בכביש, משמשת, לבדה או ביחד עם אמצעי מימון אחרים, לתחזוקתו של הכביש ולפיתוחו, או לשם השבת ההשקעה שהשקיע מפעיל הכביש בהקמתו, במסגרת שיטת בנה-הפעל-העבר. בדומה לכבישי אגרה קיימים גם גשרים ומנהרות שהשימוש בהם כרוך באגרה, וכן אזורים, כמו מרכזי ערים, שהכניסה אליהם בכלי רכב מחייבת תשלום אגרה (לדוגמה בלונדון, סטוקהולם, בולוניה ובברגן). כביש אגרה הוא אחת השיטות למימון הקמתו ו/או הפעלתו של קטע כביש, בדרך כלל בעל איכויות של כביש מהיר, והרעיון העומד בבסיסה, הוא שנטל מימונו של הכביש מוטל באופן ישיר על אלה שעושים בו שימוש בפועל. שיטה אחרת למימון הקמתם ותחזוקתם של כבישים היא האגרה התקופתית הנוהגת במדינות מסוימות באירופה, לדוגמה באוסטריה, שווייץ ובצ'כיה, והמכונה וינייט (מצרפתית Vignette). אגרה זו נגבית מכל כלי הרכב הרשומים במדינה, או מחלקם, בין כחלק מאגרת הרישוי ובין כאגרה נפרדת, וכן מכלי רכב זרים הנכנסים אליה לראשונה דרך כביש מהיר או עושים בו שימוש. במדינות אחרות ממומנת הקמת כבישים מהירים ותחזוקם מהתקציב הכללי, בדומה לכל פעולה ממשלתית אחרת.

בישראל מופעלים מספר כבישי אגרה: כביש 6, מנהרות הכרמל והנתיב המהיר בכביש 1.

==גביית האגרה==
גביית האגרה נעשית באופן אלקטרוני או ידני בנקודות הכניסה והיציאה אל הכביש המהיר ("השיטה הסגורה"), או במחסומים ו/או על ידי חיישנים אלקטרוניים המוקמים לשם כך לרוחבו של הכביש ("השיטה הפתוחה"). האגרה עשויה להיות מחושבת בהתאם למרחק הנסיעה ולסוג הרכב, או להיות מורכבת מתשלום קבוע שאינו מושפע מאחד משני נתונים אלה או משניהם, או מורכבת מסכום משתנה בהתאם לנתונים קבועים שונים - למשל שעות היום, או דינמית בהתאם לעומס בכביש. בכבישי אגרה מסוימים קיימים מסלולי תשלום שונים התלויים ברישום מוקדם, ולעיתים גם בהתחייבות כלשהי של בעל הרכב, כמו הנכונות להתקין ברכבו מכשיר משדר/מקלט אלקטרוני, רכישת כרטיס תשלום מיוחד הפועל ככרטיס אשראי, הסכמה מראש לחיובו באמצעות כרטיס אשראי רגיל או תשלום סכום מסוים מראש ("pre-paid"). בשיטת החיוב האלקטרוני הפועלת בכביש 6 ובמספר כבישים מהירים נוספים בעולם, נשלחת דרישת התשלום עבור השימוש בכביש, או אישור התשלום, אם ניתן מראש, לכתובתו הרשומה של בעל הרכב בשלב מאוחר יותר, דבר החוסך עיכובים בתנועה בכביש.

==ביקורת==
כבישי אגרה זכו גם לביקורת. בין היתר נטען, בעיקר כנגד גביית האגרה הידנית המסורתית, כי היא גורמת לבזבוז זמן ולהעלאת הוצאות תפעול כלי הרכב, וכן כי מנגנון הגבייה עצמו יקר ועשוי לכלות עד שליש משיעור האגרה. עוד נטען כי מנגנוני האכיפה אינם יעילים וכי ההשתמטות מתשלום האגרה קלה יחסית. בנוסף נטען כי כבישי אגרה מעודדים את השימוש בכלי רכב פרטיים, וכי הם גורמים לפערים חברתיים בגלל שהאגרה איננה פרוגרסיבית. עם זאת, בישראל קיימת מגמה של עידוד תחבורה ציבורית ולכן בכבישי אגרה חדשים, דוגמת הנתיב המהיר בכביש 1, תחבורה ציבורית פטורה מתשלום אגרה.

==קישורים חיצוניים==

ה[[תמרור המודיע על תחנה לגביית אגרה באיטליה]]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אגרות
קטגוריה:כלכלת תחבורה
הבחירות לנשיאות ישראל (1973)

הבחירות השמיניות לנשיאות ישראל נערכו בכנסת ב-10 באפריל 1973.

הנשיא הנבחר היה מיועד להחליף את הנשיא המכהן זלמן שזר, אשר לא יכול היה להתמודד לכהונה שלישית ברציפות, בשל הסייג לכך בחוק יסוד: נשיא המדינה, אשר נחקק בכנסת בתקופת כהונתו כנשיא המדינה (ב-15 ביוני 1964).

== סקירה כללית ==
בתחילת 1973 דווח דן פתיר על השמות שנשקלו במפלגת העבודה למועמדות להחליף את זלמן שזר במאי 1973 בתפקיד נשיא המדינה. אלו כללו את יו"ר הקרן הקיימת יעקב צור, השופט אליהו מני ואת יושב ראש הכנסת ישראל ישעיהו. בתחילת פברואר 1973 הציגו יוצאי רפ"י במפלגה את שמו של יצחק נבון. בתחילת פברואר 1973 עלה גם שמו של אפרים קציר.

זאב שרף, אז שר השיכון, פגש את סגן יו"ר הכנסת יצחק נבון (אותו הכיר אישית מימיו במחיצתם של בן-גוריון ושרת) ודרבן אותו להתמודד על נשיאות המדינה. בדומה לפעולותיו כשהתמודד למועמד המערך לראשות הכנסת, בירר נבון בצמרת המפלגה האם יקבל תמיכה מספקת די לבחירתו. תחילה התייצב אצל שר התעשייה והמסחר, פנחס ספיר, שהבטיח לו שלא יתערב בבחירות. לאחר מכן פנה אל שמחה דיניץ, מזכירה של ראש הממשלה דאז גולדה מאיר, וביקש ממנו לברר עמה אם היא לא תתנגד למועמדותו לנשיאות. כעבור זמן מה שב דיניץ לנבון וסיפר לו כי גולדה אמרה לו שהיא לא תתערב.

משהבין נבון כי בכירי המפלגה לא יתערבו או יסכלו את מועמדותו, הסכים נבון להצעתו של שרף ונכנס באורח רשמי למירוץ לנשיאות. יממה לאחר הגיעה לביתו משלחת מטעם מזכירות המפלגה שבירושלים למען הפגנת תמיכה במועמדותו. בשעה שהמשלחת ומצדדים אחרים של נבון הגיעו לחגוג את הכרזת מועמדותו, הגיע לבית אהרן ידלין, מזכיר המפלגה. פניו היו חמורות סבר, וזה אמר לו במבוכה: "גולדה מציעה... שלא תתמודד". נבון ההמום שאל מדוע זאת, הרי היא הבטיחה שלא להתערב בבחירות, והלה השיב לו כי הפרופסור אפרים קציר מועמד מטעם המפלגה לנשיאות. בדיעבד נתברר לנבון כי שרי אחדות העבודה - פועלי ציון, יגאל אלון וישראל גלילי, הכשילו את המינוי ושכנעו את גולדה לא להותיר לנבון להתמודד על הנשיאות, בטענה שאם הוא - איש רפ"י - יבחר ויהיה לנשיא, יטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על משה דיין איש רפ"י. יום לאחר מכן, ב-23 במרץ, התכנס מרכז המפלגה על מנת לבחור בין נבון לקציר. בתום הכינוס נבחר קציר, וגם בתום מערכת הבחירות עצמה נבחר לנשיאות המדינה. ב-26 במרץ שלח ראש הממשלה לשעבר בן-גוריון מכתב מיוחד לנבון, ובו ניחם אותו על אי-בחירתו.

==המועמדים==
*אפרים קציר: ביופיזיקאי, חתן פרס ישראל למדעי החיים, חבר האקדמיה הישראלית למדעים, האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, והחברה המלכותית הבריטית.
*אפרים אלימלך אורבך: פרופסור למדעי היהדות באוניברסיטה העברית, חבר האקדמיה ללשון העברית, נשיא האקדמיה הישראלית למדעים, וחתן פרס ישראל בתחום היהדות, הרוח והחברה.

==תוצאות הבחירות==
הבחירות הוכרעו בסיבוב הראשון, בעקבות זכייתו של קציר ברוב מוחלט מבין חברי הכנסת, והוא הושבע לתפקיד ב-24 במאי באותה השנה.

{| class="wikitable"
|+בחירות 1973 לנשיאות מדינת ישראל
!המועמד
! colspan="2" |מפלגה
!קולות
|-
|אפרים קציר
| style="background:#EE1C25;" |
|המערך
|66
|-
|אפרים אלימלך אורבך
| style="background:#DDDDDD;" |
|עצמאי
|41
|-
| colspan="3" |פתק לבן
|9
|-
| colspan="3" |פתקים פסולים
|0
|-
| colspan="3" |לא הצביעו
|4
|-
| colspan="3" |סה"כ
|120
|}

== קישורים חיצוניים ==
* ידיעות מאתר עיתונות יהודית היסטורית:
** 10 באפריל 1973:
*** ; 
*** 
*** 
** 11 באפריל 1973:
*** ; 
*** ; 
*** 
*** 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בחירת נשיא מדינת ישראל
קטגוריה:1973 בישראל
קטגוריה:1973 בפוליטיקה
נרסיס לוון

נרסיס לוון (בצרפתית: Narcisse Leven; 1833-1915) היה עורך דין ופעיל חברתי יהודי-צרפתי.

למד בפקולטה למשפטים בפריז. היה מזכירו של אדולף כרמיה במשך חמש שנים, ואחד הפעילים בקבוצת האופוזיציה נגד נפוליאון השלישי. בתקופת מלחמת צרפת–פרוסיה שימש כמזכיר הכללי של משרד המשפטים הצרפתי אך עזב עם פרישתו של השר אדולף כרמייה ומאז סירב לכל משרה ממשלתית.

לוון לקח חלק פעיל בייסוד אליאנס כי"ח, ושימש כמזכיר כללי, סגן נשיא (1883–1898) וכנשיא מ-1898 עד מותו.

היה גם נשיא מועצת המנהלים של יק"א.

הכפר נרסיס שבמניטובה שבקנדה קרוי על שם נרסיס לוון, מכיוון שסמוך לו הייתה נקודת התיישבות יהודית בשם "בנדר המלט", שהוקמה בידי יק"א, כחלק מההתיישבות היהודית בערבות קנדה בשנים 1880–1910.

נכדו היה גוסטב לוון, שעמד בראש חברת פרייה והקים את קרן רש"י.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://merhav.nli.org.il/primo-explore/fulldisplay?docid=NNL_ARCHIVE_AL004321203&context=L&vid=NLI&search_scope=Local&tab=default_tab&lang=iw_IL אוספו הפרטי של נרסיס לוו]ן, מאוספי הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי.
* 

קטגוריה:כל ישראל חברים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1833
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1915