OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עברנו את פרעה

"עברנו את פרעה" הוא מיני אלבום שהוציא הזמר מאיר אריאל בשנת 1990, ושמו של שיר הנושא מתוך המיני-אלבום. מאז שיצא המיני-אלבום על גבי תקליט שדרים הוא מעולם לא יצא על גבי תקליטור והפך לנכס אספנים.

האלבום מורכב מארבעה שירים אשר הוקלטו במהלך השנים 1989–1990. כל שיר הוקלט באולפן אחר, ועל ידי מפיקים מוזיקליים שונים. בתקליט נכלל השיר "אולה בבו", שהיה אחד משיריו המוקדמים אולם עד לתקליט זה לא נכנס לאלבומיו של אריאל. בתקליט משתתפים דורי בן זאב ודפנה ארמוני כזמרים אורחים.

שיר הנושא ("עברנו את פרעה, נעבור גם את זה") נחשב לאחד מלהיטיו של אריאל. כל אחד מהבתים בשיר המספר על קשייו של כותב השיר מסתיים במשפט "עברנו את פרעה, נעבור גם את זה". השיר נתפס כשיר נחמה ובתקופת מלחמת המפרץ, זמן קצר לאחר צאת השיר, הושמע רבות. בתקופת מגפת הקורונה, 30 שנים מאוחר יותר, זכה השיר לעדנה מחודשת.<ref></ref>

כאשר הסבה חברת התקליטים אן אם סי את האלבומים של אריאל מתקליט לתקליטור היא כללה את השירים באלבומיו הראשונים, כאשר על עטיפתו האחורית של האלבום מופיע הכיתוב "שיר אורח" בצמוד לשם השיר. כל השירים כלולים באוסף הכפול משירי אריאל, "המיטב", שיצא ב-2004.

== מקור שם האלבום ==
לדברי שירז, בתו של מאיר אריאל, אביה אמר לה ששמע את המשפט מאחד הסוחרים בשוק הכרמל.

רוביק רוזנטל טוען כי האמרה נשענת על בדיחה שבה מתלונן יהודי על כך שהמשיח עומד להגיע, והוא ייאלץ לעזוב את השפע הגלותי ולנדוד לישראל. "לא נורא," אומרת אשתו, "עברנו את פרעה, נעבור גם את המשיח".<ref></ref>

סברה נוספת היא שהשורה מושפעת מהשיר "אנחנו נעבור", שכתב יחיאל מוהר בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים: . מאיר אריאל ששירת אז בחטיבה 55 של מוטה גור, שמע את שירו של יחיאל מוהר שהגיע לחזק את ידיהם של הלוחמים, ולימים כתב את השיר "עברנו את פרעה".

==רשימת השירים==
# "עברנו את פרעה" (6:49, הפקה מוזיקלית: מאיר אריאל ושלום חנוך)
# "אולה בבו" (3:48, הפקה מוזיקלית: מאיר אריאל, משה לוי ושלום חנוך)
# "נרקומן ציבור" (5:25, הפקה מוזיקלית: מאיר אריאל ויואב שדמה)
# "שיר הקומבינה" (5:31, הפקה מוזיקלית: דורון פיקר)

==קישורים חיצוניים==

* רוביק רוזנטל, [http://www.ruvik.co.il/הטור-השבועי/2020/10420.aspx עברנו את פרעה כהמנון הקורונה, וצרור פתגמי רפואה], באתר "הזירה הלשונית", 8 באפריל 2020

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיני-אלבומים מ-1990
קטגוריה:אלבומי מאיר אריאל
קטגוריה:מיני-אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת נענע דיסק
שערי תשובה

שערי תשובה
שערי תשובה הוא ספר מאת רבנו יונה גירונדי העוסק בתשובה ובכפרה על חטאים. ספר זה הוא שריד חלקי מספר גדול יותר שאבד, בשם "שערי צדק", שמוזכר בידי בני הדור שאחריו. לא ידוע בוודאות אם נותרו שרידים נוספים.

==הספר וחלקיו==
הספר "שערי תשובה" נחלק לארבעה חלקים, או "שערים":
*השער הראשון מפרט את פעולות התשובה הנדרשות מהחוטא הבא לשוב. ביניהם מונה המחבר את החרטה, עזיבת החטא, היגון, שבירת התאוה הגשמית, הוידוי, התפילה ועוד.
*בשער השני מונה המחבר שישה גורמים המביאים את האדם לחזרה בתשובה: צרות, זקנה, מוסר, עיסוק בתורה, עשרת ימי תשובה וחשש ממוות פתאומי.
*השער השלישי אינו דן כמעט בנושא חזרה בתשובה, אלא בפירוט של עשרות מצווה ועבירה, מסודרים לפי חומרתן. המחבר עשה זאת כדי שידע השב בתשובה את "גודל כל חטא מחטאיו... כי לדעתו רוב העוון וגודלו, נפשו ירעה (=מרירה) לו, או אז יכנע לבבם ואז ירצו את עוונם".

:רבנו יונה מחלק את מערכת העברות לעשרה חלקים או "מדרגות", מן הקל אל הכבד. המדרגה הראשונה היא האיסורים מדרבנן, והעשירית היא העברות ש"אין לעושיהן חלק לעולם הבא". בשער זה דן המחבר גם במהותן של ארבע הכתות ש"אינן מקבלות פני שכינה".
*השער הרביעי מפרט את סוגי הכפרה הנדרשים לעברות השונות. ישנן עברות שדי בתשובה כדי לכפר עליהן, ישנן כאלו שיש להמתין גם לכפרת יום הכיפורים, ישנן כאלו הדורשות גם ייסורים, וישנה אף עברה שאינה מתכפרת אלא על ידי המוות. בשער זה מחדש המחבר, שיום הכיפורים אינו מכפר על כל העברות.

בנוסף כתב רבינו יונה קונטרס קצר בשם "יסוד התשובה" המהווה מעין תקציר הדרכה לחוזר בתשובה.

===הספר "שערי צדק"===
כפי האמור, הספר הוא שריד לספר גדול יותר בשם "שערי צדק" שאבד. ישנם כנראה שרידים נוספים:

א. הספר "יסוד היראה" (קרוי גם ספר היראה) שנספח ברוב ההוצאות לשערי תשובה, הוא כנראה "שער היראה" מתוך שערי צדק. אך יש המפקפקים בייחוס ספר זה לרבנו יונה בכלל, וסבורים כי הספר חובר באשכנז או בצרפת, ושם מחברו לא נודע.

ב. בפירושו הנודע של רבינו יונה לספר משלי מופיעים קטעים מתוך "שערים" והכוונה כנראה לציטטות מתוך ספרו שערי צדק.

ג. הספר "שערי העבודה" (בני ברק תשכ"ז), הוא לפי טענת המו"ל - רבי בנימין יהושע זילבר - מפרי עטו של רבינו יונה, ומהווה חלק נוסף מן הספר שערי צדק העלום. המו"ל טוען כי את הספר איתר בנו בכתב יד. בהוצאות מאוחרות של הספר הוא מביא הוכחות נוספות לזיהוי, ודוחה השגות שונות עליו. רבי יעקב ישראל קנייבסקי סבר שהספר לא חובר על ידי רבנו יונה. לעומת זאת, ישראל משה תא-שמע סבר שהזיהוי מבוסס וכי בעלותו של רבנו יונה על החיבור היא ודאית.

==לקריאה נוספת==
*יוסף ויכלדר, "ורבים השיב מעון", "המודיע" ט"ו אלול תשס"ו

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=122 ספר "שערי תשובה"]
* [http://taamu.co.il/%D7%A9%D7%A2%D7%A8%D7%99-%D7%AA%D7%A9%D7%95%D7%91%D7%94/ סדרת שיעורים בשערי תשובה] | הרב בועז שלום | אתר 'טעמו וראו'
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי מוסר
קטגוריה:ספרי המאה ה-13
קטגוריה:ספרי מצוות
קטגוריה:תשובה
פסל ברתולומאו קולאוני

250px
צילום של האנדרטה מסוף [[המאה ה-19]]
פסל ברתולומאו קולאוני (1481–1496) היא מצבת זיכרון עשויה ברונזה הניצבת בכיכר הקדושים ג'ובאני ופאולו (באיטלקית: Campo SS. Giovanni e Paolo) בוונציה. האנדרטה, בגובה של 395 ס"מ, פוסלה על ידי הפסל האיטלקי אנדראה דל ורוקיו ועשייתה נשלמה בידי אלסנדרו ליאופרדי (Alessandro Leopardi).

הפסל הוקם לזכרו של הקונדיטורה (Condottieri) ברתולמאו קולאוני, אשר נפטר בשנת 1475 והותיר בצוואתו את הבקשה כי יבנה לכבודו פסל ברונזה בכיכר סן מרקו בעיר. אולם, בישיבה אשר התנהלה ב-30 ביולי 1479, החליטה הסניורה של ונציה כי האנדרטה תוקם במקום אחר בעיר. התחרות לעיצוב האנדרטה השתתפו אמנים כגון ברתולומיאו בלאנו (Bartolomeo Bellano) ואלכסנדרו ליאופרדי. באפריל 1480 הוכרז ורוקיו כמנצח בתחרות. עם מותו של ורוקיו, בשנת 1488, נותר דגם האנדרטה שיצר ובו פסל הסוס היה עדיין לא גמור. בנוסף נותר עוד ליצוק את הפסל בברונזה. מלאכת הפיסול והיציקה הושלמה בידי ליאופרדי וחתימתו מצויה על ריתמת הסוס.

האנדרטה פוסלה כ-40 שנה לאחר יצירת האנדרטה לארסמו דה נרני ("גאטאמלאטה") בידי דונטלו בעיר פדובה. באנדרטה של ורוקיו בולטת ההתקדמות בעיצוב התנועה של הסוס, שאינו זקוק עוד לתמיכה, ובחיבור הטבעי יותר בין הפרש לסוסו, חיבור המתבטא בפרופורציה נכונה יותר בין הרוכב לסוס ובתנוחת הרכיבה. פניו של קוליאוני מעוצבות בהבעה בעלת אפקט דרמאטי. פניו שקטות אך בעלות ריכוז ועוצמה המתבטאת גם בעיצוב שרירי הפנים. גם גופו של הסוס מעוצב באקספרסביות. הוא נמצא בצעידה זקופה, רגלו הקדמית מונפת באוויר. שריריו ועורו של הסוס מתארים בצורה ריאליסטית, באופן יחסי, את המאמץ של הסוס. רעמת השיער שלו מסוגננת מעט ורתמות הרכיבה מעוטרות בדגמים דקורטיביים מורכבים. גם שריונו של קוליאוני מאופיין גם הוא בפרטים דקורטיביים מורכבים המואמים את סגנון עיצוב השריון בתקופה זו. 

הבסיס הגבוה עליו עומד הפסל הוצב במרכז החלל, כך שניתן להביט בו מכל עבריו. הוא מעוצב בשיש כקוביה מלבנית וגבוהה. הוא מעוטר בפילסטרים בעלי כותרות מפוסלות. בין העמודים הוצבו סמלי משפחה ואצולה המגולפים שיש. תחתית הבסיס מעוטרת בתבליטים ועליהם תיאורי קרבות.
 
== לקריאה נוספת ==
* אליק מישורי ועדה טיבר, אמנות הרנסנס באיטליה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 1991, יחידות 7-8, עמ' 182-187. 
* John Pope-Hennessy, Italian Renaissance Sclpture, Phaidon, London, 1971, pp. 298-299

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אנדראה דל ורוקיו
קטגוריה:איטליה: אנדרטאות
קטגוריה:פיסול של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ונציה

en:Andrea del Verrocchio#The statue of Bartolomeo Colleoni
רחל בן ארי

רחל בן ארי (בר רב האי) (נולדה ב-24 במרץ 1957) היא עורכת דין ישראלית, בין השנים 2008 ל-2014 כיהנה כנציגת לשכת עורכי הדין בוועדה לבחירת שופטים. בין השנים 2002 ל-2011 כיהנה כראש ועד מחוז חיפה של לשכת עורכי הדין בישראל. בן ארי היא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה.

==ביוגרפיה==
בן ארי, ילידת חיפה, היא דור שלישי למשפחת משפטנים ופעילי ציבור חיפאית. סבה, עוה"ד דוד בר-רב-האי, היה חבר כנסת מטעם מפא"י מהכנסת הראשונה ועד הכנסת החמישית. סבא מצד אמה, צבי בוטקובסקי, היה ממייסדי חדרה ופעיל במוסדות היישוב. אביה עוה"ד מאיר בר רב האי היה שנים רבות חבר מועצת העיר חיפה. אחד השותפים במשרד בר רב האי היה תיאודור אור, שלימים התמנה לשופט בבית המשפט העליון. 

בן ארי סיימה את בית הספר הריאלי העברי בחיפה בשנת 1975 והיא בוגרת הפקולטה למשפטים שבאוניברסיטת תל אביב. עם סיום לימודיה התמחתה בבית המשפט המחוזי בתל אביב אצל השופט מרדכי בן דרור, ועם תום התמחותה חזרה לעיר חיפה והצטרפה למשרד עורכי הדין המשפחתי. בשנת 1998 הקימה משרד משלה, ביחד עם עורך הדין אדם פיש. בשנת 2002 נבחרה לראשונה לראשות ועד מחוז חיפה של לשכת עורכי-הדין, ובשנת 2007 שבה ונבחרה לתפקיד זה ברוב גדול.

משרד רחל בן ארי, אדם פיש ושות', שהיא עומדת בראשו, אותו הקימה לצד עו"ד אדם פיש, הוא אחד הגדולים בעיר חיפה. המשרד מתמחה בתחומי משפט שונים, משפט מנהלי, דיני תכנון ובנייה, דיני עבודה, משפט מסחרי, ליטיגציה ועוד. המשרד משמש כיועץ משפטי למרבית מוסדות החינוך הגדולים בארץ, ובין היתר מייצג במשך עשרות רבות של שנים, ועד עצם היום הזה, את הטכניון, האוניברסיטה הפתוחה, המכללה האקדמית תל-חי ועוד. 

בן ארי היא פעילת ציבור מזה שנים רבות, אף עוד קודם לתפקידה הנוכחי בלשכת עורכי-הדין. היא נמנית עם מייסדי מרכז השופט חיים כהן, בעבר עמדה בראש סניף חיפה של האגודה לזכויות האזרח ומשרדה מספק באופן שוטף שירותי פרו בונו (ללא תשלום) בתיקים עקרוניים.

בדצמבר 2008 נבחרה על ידי המועצה הארצית של לשכת עורכי-הדין לכהן בועדה למינוי שופטים. בשנת 2011, מונתה בן ארי פעם נוספת לנציגת לשכת עורכי הדין לוועדה, וזאת תוך כדי סערה ציבורית רחבה בקשר לוועדה זו, ובצד ניסיון של ח"כים להשפיע ולקבוע מי יהיו נציגי לשכת עורכי הדין בוועדה.

== ראו גם ==
* נשים ראשונות בתפקידים ציבוריים בישראל

==לקריאה נוספת==
* הערך "רחל בן ארי" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 69, 2018, חיפה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.bf-law.co.il משרד עורכי הדין רחל בן ארי, אדם פיש ושות']
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:עורכות דין ישראליות
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:פעילי האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:פעילות האגודה לזכויות האזרח
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:נציגי לשכת עורכי הדין בוועדה לבחירת שופטים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1957
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
רוואנשיזם

חבלי אלזס ולורן המסומנים בצבע שחור במפת צרפת.]]
רוואנשיזם (מצרפתית: Revanchisme) הוא מושג הקיים בפוליטיקה האירופאית מאז 1871 ומבטא שאיפות של עמים או מדינות להשיב לאחור תוצאות של מלחמות שהביאו לאבדן טריטוריות.

צרפת הובסה במלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1871 ובהתאם לחוזה פרנקפורט איבדה את המחוזות אלזס ולורן. העם הצרפתי ראה בכך השפלה לאומית והתפתחה בו תנועה חזקה של "רבנשיסטים", צרפתים שרצו בסיבוב מלחמה נוסף, שבמהלכו, כך קיוו, יחזירו לעצמם את המחוזות האבודים. חלקים גדולים מהעם הצרפתי נשאבו אל התנועה הרבנשיסטית שהיו לה נציגים בפוליטיקה ובשלטון. לרבנשיסטים מיוחסת השפעה על כניסתה של צרפת לברית עם רוסיה, שהובילה לברית המשולשת עם אנגליה ורוסיה, למלחמת העולם הראשונה ולרצח ז'אן ז'ורס, שהתנגד למלחמה.

השבת מחוזות המחלוקת לידי צרפת, בהתאם לסעיף 51 שבחוזה ורסאי משנת 1919, היה אקורד הסיום של הרבנשיזם הצרפתי, אך פתח את הדלת לרבנשיזם חדש, הרבנשיזם הגרמני, שהיה בין הגורמים למלחמת העולם השנייה.

גם פירוקה של האימפריה האוסטרו-הונגרית והקמת מדינות לאום, שכללו מיעוטים הונגריים, הביאו להופעת הרבנשיזם ההונגרי, ששאף להשיב טריטוריות אלה לניהול הונגרי. פירוק חבלים מרומניה הגדולה, בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה, הביא להופעת הרבנשיזם הרומני, בעיקר כלפי צפון טרנסילבניה, שעברה לידי ההונגרים בהתאם לתכתיב וינה, אך גם כלפי ברית המועצות, שהשתלטה על בסרביה וצפון בוקובינה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אירדנטיות
קטגוריה:אירופה: היסטוריה
קטגוריה:לאומיות
קטגוריה:צרפת: העת החדשה
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:הונגריה: היסטוריה
קטגוריה:רומניה: היסטוריה
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
קטגוריה:נקמה
דוד בר-רב-האי

דוד בר-רב-האי (בורובוי) (10 ביולי 1894 - 14 ביולי 1977) היה מפעילי מפא"י והפועל הצעיר וחבר הכנסת מטעם מפא"י.

==קורות חיים==
בר-רב-האי, בן לאה (בת דוד בילליג) ויעקב בורובוי, נולד בניז'ין שבמחוז צ'רניהיב, שהשתייכה ל (כיום באוקראינה). הוא אחיו של שאול בורובוי, היסטוריון וכלכלן סובייטי, ושל לב בורובוי, בלשן ומתורגמן. ב-1919 נשא לאישה את שולמית, בתם של מאיר ודינה ואחותו של נחום חת, אשר למדה רפואת ילדים ויותר מאוחר כיהנה כיו"ר ויצו. במסגרת הפועל הצעיר היה מזכיר קהילת אודסה בין 1919 ל-1921, פעילות זו הביאה אותו לריצוי עונש מאסר בסיביר. עלה לארץ ישראל בשנת 1924. למד בבית הספר המנדטורי למשפטים והוסמך כעורך דין. החל משנת 1944 שימש כחבר הוועד הלאומי והשתתף בקונגרסים הציוניים ה-14, ה-19, ה-20 וה-21. בשנים 1949–1965 כיהן בר-רב-האי כחבר הכנסת מהכנסת הראשונה עד הכנסת החמישית מטעם מפא"י. במקביל ולאחר סיום כהונתו בכנסת היה בעל משרד עורכי דין פעיל בחיפה, שייצג בין היתר במשך שנים רבות את הטכניון.

נקבר בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה. על שמו רחוב בחיפה.

==לקריאה נוספת==
* 'בר־רב־האי (בורובוי), דוד', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 118. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==


קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים השלישית
קטגוריה:חברי הוועד הלאומי
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:חיפה: חברי הכנסת
קטגוריה:חברי מועצת המדינה הזמנית מטעם מפא"י
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכנסת
קטגוריה:בוגרי בית הספר המנדטורי למשפטים
קטגוריה:פעילים ציונים באוקראינה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1977
פחד ראשוני

פחד ראשוני (באנגלית: Primal Fear) הוא סרט מתח אמריקני משנת 1996 בבימויו של גרגורי הובליט, ובכיכובם של ריצ'רד גיר, לורה ליני ואדוארד נורטון שאף זכה בפרס גלובוס הזהב והיה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית שחקן משנה. זהו סרטו הראשון של נורטון.

סיפור הסרט מנסה לבחון מזווית ביקורתית את חזקת החפות, לפיה יש לראות אדם כחף מפשע עד שהוכחה אשמתו מעבר לספק סביר.

== עלילה ==
הסרט נפתח בסצנת רצח של ארכיבישוף בכיר בשיקגו. המשטרה עוצרת את אחד מנערי המזבח בכנסיית הארכיבישוף (בגילומו של אדוארד נורטון) שנתפס כשהוא נמלט מהמשטרה בעודו מכוסה בדם. מרטין וייל עורך דין בכיר (בגילומו של ריצ'רד גיר) מתגייס להגנת הצעיר ומולו מתייצבת עורכת דין מטעם התביעה, ז'אנט ואנאבייל שהיא גם חברתו לשעבר של וייל.

נער המזבח מתגלה כצעיר ביישן, הסובל מגמגום קשה וסממנים של פיגור שכלי קל. הנער טוען שלא ביצע את הרצח ועורך הדין מאמין לו. המשפט יוצא לדרך כאשר ההגנה נוקטת באסטרטגית "האיש השלישי" מתוך מטרה להוכיח שאדם אחר ביצע את הרצח. במקביל מתחילה פסיכולוגית משפטית לעבוד עם נער המזבח ולצלם את פגישותיהם. במסגרת הטיפול מתגלה סיפור חייו הקשה של הצעיר הכולל מגורים ברחוב. הנער מספר כי הוא אסיר תודה לארכיבישוף שהציל אותו מחיי הרחוב.

במקביל מתגלות אצל הנער תנודות אישיותיות והתפרצויות זעם הגורמות לפסיכולוגית להבין שהצעיר סובל מפיצול אישיות וקיימת בו אישיות נוספת המתפרצת תחת לחץ. עורך הדין מגלה קלטת וידאו המתעדת התעללות מינית של הארכיבישוף בצעיר ובצעירים נוספים. עורך הדין והפסיכולוגית מגיעים למסקנה שהאישיות השנייה של הצעיר היא שרצחה את הארכיבישוף. הם משנים את קו ההגנה של המשפט לאי שפיות ומעלים את הצעיר להעיד מתוך מטרה ללחוץ את הצעיר עד להתפרצות האישיות האחרת. הצעיר אכן מתפרץ והמושבעים מזכים אותו עקב אי שפיות.

בסצנת הסיום של הסרט מגלה עורך הדין שנער המזבח התמים והמגמגם היה אישיות לא קיימת והצעיר אינו סובל מפיצול אישיות אלא העמיד פנים כדי שיוכל לרצוח את הארכיבישוף.

==צוות השחקנים==

{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|ריצ'רד גיר
|מרטין וייל
|
|-
|לורה ליני
|ז'אנט ואנאבל
|
|-
|אדוארד נורטון
|ארון סטמפלר
|זכה בפרס גלובוס הזהב והיה מועמד לפרס אוסקר כשחקן המשנה הטוב ביותר
|-
|אלפרה וודארד
|השופטת שואט
|
|-
| ג'ון מהוני
|ג'ון שוגנסי
|
|-
|}

==ביקורות ותגובות==
הסרט זכה לביקורות טובות במיוחד ורשם ציון של 74% מתוך 43 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes. אדוארד נורטון בסרטו הראשון בקריירה זכה לשלל פרסים בקטגוריית שחקן המשנה. נורטון זכה בגלובוס הזהב, באגודת מבקרי הסרטים בבוסטון, פלורידה, לוס אנג'לס, טקסס, קנזס ואיגוד המבקרים בחוף המזרחי. איגוד מבקרי הקולנוע בשיקגו בחר בו לשחקן המבטיח של השנה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=A9i0Z9X7lrU Primal Fear], קדימון באתר YouTube

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי בית משפט אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1996
קטגוריה:סרטי 1996
יחיאל דובדבני

יחיאל דובדבני (27 בינואר 1896 – 30 באפריל 1988) היה פעיל ציוני ממייסדי קיבוץ גבעת השלושה, חבר הכנסת הראשונה ומראשי התנועה הקיבוצית וחברת מקורות.

==ביוגרפיה==

דובדבני נולד, בשם יחיאל ויינשל, בפלך ווהלין שבאוקראינה (שהייתה בתחומי האימפריה הרוסית). למד בבית ספר תיכון בקייב ושנה אחת באוניברסיטה. עלה לארץ בשנת 1923.

בשנת 1925 היה בין המייסדים של קיבוץ גבעת השלושה. היה מזכיר מפא"י בשנים 1939–1940 ונמנה עם ראשי התנועה הקיבוצית. היה מזכיר מועצת פועלי פתח תקווה.

במלחמת העולם השנייה התגייס לבריגדה היהודית. בשנת 1945, לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, במסגרת פעילות תנועת הבריחה, עסק בהקמה והפעלת הקהילות היהודיות באירופה, הקמת רשת בתי ספר וגני ילדים עבריים עבור השורדים, הקמת חוות הכשרה לנוער ולחלוצים וסיוע בעלייה לארץ. היה יושב ראש "המרכז לגולה" במסגרתו פעלו נציגים של כל היחידות העבריות שהשתתפו בארצות השונות באירופה במלחמת העולם השנייה. נחשב לראשון ממפקדי הבריחה באירופה. <ref></ref>עם קום המדינה נבחר דובדבני לכנסת הראשונה מטעם מפא"י.

עם הפילוג בקיבוץ המאוחד בשנת 1951 עזב עם חבריו, שלא היו מוכנים לקבל את הדוקטרינה של יוצאי השומר הצעיר במפ"ם, את גבעת השלושה. היה בין מקימי קיבוץ עינת (שנוסד בשנת 1952 על ידי עוזבי גבעת השלושה יחד עם עוזבי קיבוץ רמת הכובש). היה המזכיר הראשון של איחוד הקיבוצים (הפלג המזוהה עם מפא"י שפרש מן הקיבוץ המאוחד).

דובדבני היה מנכ"ל חברת מקורות בשנים 1954–1964 ויושב ראש הדירקטוריון שלה בשנים 1962–1964.

נפטר ב-30 באפריל 1988 ונקבר בבית הקברות בקיבוץ עינת.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.einat.org.il/cgi-webaxy/item?384 יחיאל דובדבני באתר קיבוץ עינת] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:מזכירי מועצות פועלים
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:הבריחה
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מזכירי התנועות הקיבוציות
קטגוריה:חברי הכנסת הראשונה
קטגוריה:יושבי ראש מקורות
קטגוריה:חברי מועצת המדינה הזמנית מטעם מפא"י
קטגוריה:מנכ"לי מקורות
קטגוריה:גבעת השלושה: אישים
קטגוריה:עינת: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
Vocoder

Voice Coder, בקיצור Vocoder (ווקודר) ובעברית "מקודד דיבור" או "מקודד קול" הוא אלגוריתם שתפקידו לשנות את הקידוד של קול דיבור אנושי.

באופן רגיל, לדוגמה בשיחות טלפון, כל שנייה של דיבור מקודדת ל-64,000 ביטים (64Kbps). באמצעות שימוש ב-Vocoder ניתן לדחוס את אותות הדיבור לנפחים נמוכים בהרבה. כתוצאה מכך, ניתן להקטין את גודלם של קובצי הקלטה של דיבור, וברשתות תקשורת שמעבירות דיבור ניתן למנוע עומסים ולחסוך רוחב פס.

לרוב, הדחיסה שה-Vocoder מבצע היא דחיסה מאבדת נתונים. השמטה של הנתונים הבאים מאפשרת הורדה משמעותית בנפח הנתונים מבלי לפגוע בדיבור עצמו:
* רגעים של שקט (בין אותיות ובין מילים)
* רעשי רקע, מוזיקת רקע וצלילים נוספים שאינם דיבור אנושי
* נתונים נוספים שהאוזן האנושית אינה מבחינה בהם באופן רגיל

בנוסף, בגלל שהדיבור האנושי מופק בריאות, מיתרי הקול וחלל הפה - חלק מהמקודדים לא שומרים על האות המקורי, אלא שומרים שיערוך מסוים של המאפיינים הפיזיקליים שבאמצעותם הופק הקול.

כל ה-Vocoders פועלים בשאיפה שלא לפגוע ביכולתם של המאזינים להבין את הדיבור שהם שומעים.

==דוגמה למקודדי דיבור==
* אופוס
* CELP
* HILN
* Speex - פורמט חופשי
* G.723
* G.729
* AMR - Adaptive Multi Rate
* AMR-WB - AMR Wide Band
* AMR-WB+
* EVS - Enhanced Voice Services
* HR - Half-Rate
* EFR - Enhanced Full Rate

==ראו גם==
* VoIP
* טלפון מבוסס אינטרנט

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קטגוריה:דחיסת נתונים
ברכת סליחה

ברכת סליחה או סלח לנו.
הברכה השישית בתפילת שמונה עשרה, לאחר ברכת תשובה ולפני ברכת גאולה. הברכה משתייכת לקבוצת שלוש עשרה ברכות הבקשה שבתפילה בימי חול. עניינה הוא בקשה מבורא עולם שימחל למתפלל וכלל עם ישראל על חטאיהם. ברכת "סלח לנו" עוסקת בצרכים רוחניים ואישיים יחד עם ברכת תשובה וברכת גאולה.

==נוסח הברכה==

לפי נוסח ארץ ישראל: "סְלַח לָנוּ אָבִינוּ כִּי חָטָאנוּ לְךָ, מְחֵה וְהַעֲבֵר פְּשָׁעֵינוּ מִנֶּגֶד עֵינֶיךָ, כִּי רַבִּים רַחֲמֶיךָ. בָּרוּךְ אַתָּה ה' הַמַּרְבֶּה לִסְלוֹחַ."

==משמעות הברכה==
התפילה מבקשת מחילה מהקב"ה על שני סוגי עבירות: "פשע" ו "חטא". אלו שניים מבין שלושת סוגי העבירות המוזכרות במקרא, כשהעבירה השלישית היא "עוון".

לפי התלמוד, חטא הוא עבירה על מצווה בשוגג- כשלא ידע שזוהי עבירה. לעומתו, פשע הוא עבירה מתוך מרד - הפושע עובר עבירה בכוונת תחילה, וכדי למרוד באלהיו.

הברכה מכוונת לכך שה' לא מסתפק רק בעונש לחוטא ושכר לצדיק, אלא נותן לחוטאים אפשרות לחזור בתשובה, כפי שנאמר בספר יחזקאל:
:"אֱמֹר אֲלֵיהֶם חַי־אָנִי נְאֻם אֲדֹנָי יֱֹיִ, אִם־אֶחְפֹּץ בְּמוֹת הָרָשָׁע, כִּי אִם־בְּשׁוּב רָשָׁע מִדַּרְכּוֹ וְחָיָה; שׁוּבוּ שׁוּבוּ מִדַּרְכֵיכֶם הָרָעִים וְלָמָּה תָמוּתוּ בֵּית יִשְׂרָאֵל".

על פי המדרש, המשפט "חנון המרבה לסלוח" נאמר על ידי המלאכים לאחר שיהודה התוודה על חטאו עם תמר.

==מנהגים==

ברוב קהילות האשכנזים נוהגים על פי השל"ה להכות על החזה בעת אמירת המילים "חטאנו" ו"פשענו", בדומה לאמירת וידוי, למנהג חסידי חב"ד בתפילות שאין אחריהם תחנון ובתפילת ערבית לא מכים על החזה.

==סליחות==
החל מימי הגאונים, הונהג לומר סליחות בתוך ברכת הסליחה בחזרת הש"ץ של תענית ציבור. מנהג זה התקבל בתקופת הראשונים בכל תפוצות ישראל. ברם, רבי יוסף קארו כתב שמנהג ארץ ישראל בימיו לא לומר את הסליחות בברכת הסליחה אלא להמתין ולאמרם לאחר חזרת הש"ץ, וזהו המנהג שהוא מעדיף. בעקבות זאת עברו לנהוג כך רוב מתפלל נוסח הספרדים. בתקופה מאוחרת יותר, החל מסוף המאה ה-18 החלו גם האשכנזים במזרח אירופה להעביר את הסליחות אל לאחר חזרת הש"ץ. כיום אמירת הסליחות בברכת הסליחה נותרה בקהילות מערב אירופה ומרכזה בלבד. במקרה כזה נוהגים לומר "כי א-ל טוב וסלח אתה" (הנוסח הרגיל בנוסחאות אחרות) במקום "כי מוחל וסולח אתה".

==הערות שוליים==

סליחה
שאטילי

שַאטִילִי (בגאורגית: შატილი) הוא כפר הררי היסטורי בגאורגיה ליד הגבול עם צ'צ'ניה. הוא ממוקם במדרון הצפוני של הרי הקווקז הגדול במחוז ההיסטורי, חבסורתי, שכיום היא חלק ממחוז מצחתה מתיאנתי.

הכפר ממוקם עמוק בתוך ערוץ ארר'וני (არღუნი) בגובה של כ-1,400 מטר מעל פני הים, והוא למעשה קומפלקס מיוחד של מצודות מבוצרות מימי הביניים, בתי אבן ומלט ששימשו יחדיו כאזור מגוריהם של מגיני המצודות ששמרו על הגבולות הצפון-מזרחיים של הממלכה הגאורגית המאוחדת. המצודות נבנו במבנה מדורג עם בתים עם גג שטוח וכ-60 מגדלים שהיו מקובצים יחדיו כדי ליצור שרשרת של ביצורים.

שאטילי עדיין מאוכלס בכתריסר משפחות, אבל ללא כביש גישה. מה שהופך את המקום ללא נגיש בחורף. הכפר הוא יעד מועדף על תיירים ומטפסי הרים.

==קישורים חיצוניים== 

* [http://whc.unesco.org/en/tentativelists/5232/ שאטילי], באתר אונסק"ו 

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:גאורגיה: מצודות
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:כארתלי
תינוזאורים בפעולה

תינוזאורים בפעולה (באנגלית: Dino babies) היא סדרה מצוירת מבית היוצר של ה-BBC, אשר הופקה בין השנים 1994–1996 במשך שתי עונות. הסדרה שודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית בין השנים 1995–1996. הסדרה מתמקדת בעלילותיהם של שישה דינוזאורים שעוברים הרפתקאות שונות.

==דמויות ראשיות==
* סטגו (Stanley) – מנהיג החבורה.
*ברונטו (Franklin) – אחיו הגדול של טירנו.
*טירנו (Marshall) – הדינוזאור הנמוך בחבורה, לובש תחתונים כחולים (שאר הדינוזאורים ערומים לגמרי). אחיו הקטן של ברונטו.
*דיפלו (Truman) – הגאון והחנוני שבחבורה שמספר סיפורים. מרכיב משקפיים.
*אנאטי (La Brea) – "זאת שיודעת הכול" בחבורה שתמיד "כשלדיפלו יש סיפור היא מתקנת לו את הסוף". היא הנקבה היחידה בחבורה.
*דק (Dak) – לדק שני פרצופים, מצד אחד הוא "הרשע" בסדרה שמסבך את החבורה בצרות ומקשה עליהם את החיים, ומצד שני הוא מתגלה בסדרה כיצור רגשי ועדין. הוא מעצבן את אנאטי בקביעות.

בחלק מפרקי הסדרה מופיעים גם עכביש-ענק ודרקון-יורק-אש.

==קישורים חיצוניים==

* 

 
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה איריות לילדים
קטגוריה:סדרות הנפשה בריטיות
קטגוריה:סדרות הנפשה איריות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על דינוזאורים
לאהוב או לא לאהוב

לאהוב או לא לאהוב (אנגלית: How to Deal) הידוע גם בשם איך להסתדר, הוא סרט רומנטי משנת 2003 המבוסס על מישהו כמוך והקיץ ההוא מאת שרה דסן.

==עלילה==
האלי מרטין היא נערה מתבגרת המתמודדת עם האהבה כאשר סביבה היא צריכה להתמודד עם בית הספר, עם מערכת היחסים בין הוריה שמתפוררת וכן חתונת אחות שלא נראית כי הולכת להתקיים. היא חווה מות של חבר ואת הבעיות עמם כל נערת תיכונים מתבגרת מתמודדת. במהלך כל הבלגן הזה היא מוצאת עצמה מתאהבת בנער מכיתתה ששמו מייקון וצריכה להתמודד עם אהבה והשיגעון, לטענה, שנגרם בעקבותיה.

==שחקנים==
*מנדי מור - האלי מארי מרטין
*אליסון ג'ני – לידיה ויליאמס מרטין
*טרנט פורד – מייקון פורסטר
*אלכסנדרה הולדן - סקרלט סמית'
*מרי קתרין גריסון - אשלי רנה מרטין
*מקנזי אסטין – לויס גיבסון וורשר השני
*פיטר גלגר – לן מרטין
*קוני ריי – מריון סמית'
*ג'ון וייט – מייקל שרווד
*נינה פוץ' – סבתא ויליאמס
*דילן בייקר – סטיב בקווית'
*סוניה סמיטס - קרול וורשר
*לורה קטאלנו - לורנה קווין
*ריי קאנרט - דונלד שרווד
*אנדרו גיליס - באק וורשר
*אליסון מקלוד - שרון שרווד

== מוזיקת רקע==
<div style="direction: ltr;">
{|border=0
|-
|
*Billy S.
*Do You Realize?
*It's on The Rocks
*Why Can't I?
*Wild World
*Not Myself
*That's When I Love You
*Thinking about Tomorrow
*Promise Ring
*Take The Long Road And Walk It
*Waves
*Surrender
*Wild World
|}
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20070929110541/http://www.moviehole.net/news/20030714_1957.html ריאיון עם מנדי מור על הסרט]

קטגוריה:סרטי 2003
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
1999 במדע

רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1999.
הדמיית אמן של פעולת הגשושית [[סטארדאסט]]
== חקר החלל ==
* 7 בפברואר – שיגור החללית האמריקאית סטארדאסט לחקר הרכבו של השביט וילט 2 ואת זנבו

== כימיה ==
* גילוי אוגאנסון - יסוד כימי שמספרו 118

==מדעי המחשב==
* 17 במאי – הפעלת SETI@home, פרויקט חישוב מבוזר קהילתי

== פרסים ==

* פרס נובל
** פרס נובל לפיזיקה - חרארד 'ט הופט ומרטינוס פלטמן על הבהרת המבנה הקוונטי של האינטראקציות האלקטרו-חלשות בפיזיקה
** פרס נובל לכימיה - אחמד זוויל, על מחקריו בתחום מצבי המעבר בתגובות כימיות תוך שימוש בספקטרוסקופיות פמטו-שנייה
** פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה - גינתר בלובל, על הגילוי כי חלבונים שזה עתה סונתזו מכילים "תוויות כתובת" המכוונות אותם למיקום הנכון בתא
*פרס טיורינג - פרד ברוקס
*פרס ישראל
** חקר מחשבת ישראל - משה אידל
** חקר הלשון העברית - מנחם צבי קדרי
** חקר לשונות היהודים - מנחם בנית
** חקר ההיסטוריה הכללית - מרים ירדני
** חקר מזרחנות - שמואל מורה
** חקר תולדות האמנות - בצלאל נרקיס
** חקר הגאוגרפיה - יהושע בן אריה
** חקר הגאוגרפיה - אריה שחר
** חקר הרפואה - מישל רבל
** חקר הביולוגיה - חיים סידר

== נפטרו ==
* 25 בפברואר – גלן תיאודור סיבורג, כימאי אמריקאי ממוצא שוודי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1951, "על חלקו בתגליות בתחום הכימיה של היסודות הטרנס-אורניים"

==קישורים חיצוניים==

*
קאנדאבו

האי קאנדאבו ואיי פיג'י
קאנדאבו, האי הרביעי בגודלו בקבוצת איי פיג'י, ששטחו 411 קמ"ר. האי נמצא מדרום לאי ויטי לבו והמרכז המנהלי שלו ווניסאה. האי הוא ממקור געשי, צר ומאורך ומתנשא לגובה ממוצע של 500 מטר. אורכו 60 קילומטר, בעל רצועת חוף קצרה ורק שניים מתוך 75 הכפרים שבו מרוחקים מעט מהחוף. כל השאר צמודים לרצועת החוף הצרה. מערכת הדרכים מוגבלת ומרבית התנועה בין הכפרים היא רגלית או בעזרת סירות לאורך החופים.

כלכלת האי מתבססת על חקלאות, כאשר הגידול המסחרי העיקרי הוא צמח המשקה הנקרא בפיג'י יאנגונה והמוכר ברחבי האוקיינוס השקט בשם קאוה. המשקה, שהוא בעל אפקט נרקוטי, מיוצר משורשי הצמח, לאחר ייבושם ודילולם במים. בנוסף גדלים באי גידולי השורש המסורתיים: טארו, יאם, קסאווה וקומלה (באטאטה). כל הגידולים מתבצעים תחת חקלאות מסורתית - חקלאות נדודים, המתאפיינת במחזור שדות.

אוכלוסיית האי צומחת בקצב איטי בשנים האחרונות. האי סובל מהגירה קבועה של אוכלוסייה לחלקים אחרים של פיג'י, בייחוד לאזור הבירה סובה. זרם הגירה נוסף הוא הגירה זמנית, המתאפיין ביציאה לתקופה של מספר חודשים לתעסוקה בשכר במוקדי תעסוקה באיים האחרים, כולל בענפי התיירות. השיבה אל הכפר בקאנדאבו מביאה איתה הכנסה שאינה יכולה להיווצר ממקורות מקומיים. בשנים האחרונות התווספו מקורות פרנסה נוספים: ייצור ויצוא מחצלות - תעסוקת נשים בעיקר, ומספר מוקדי תיירות קטנים. בחלקו המערבי של האי ישנו אתר גלישת גלים המושך תיירים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פיג'י: גאוגרפיה
גופר (פרוטוקול תקשורת)

גופר (באנגלית: Gopher) הוא פרוטוקול תקשורת לחיפוש ואחזור מסמכים באינטרנט. לפרוטוקול גופר כמה תכונות שאינן נתמכות באופן טבעי ברשת האינטרנט והוא כופה סידור היררכי נוקשה של המידע המאוחסן בו. התפריטים וממשק המשתמש הם טקסטואליים ומתאימים מאוד לסביבת עבודה שבה המשתמשים מרוחקים מהמחשבים, סביבת עבודה שהייתה נפוצה בעת המצאת הפרוטוקול. פרוטוקול הגופר היה בשימוש עד שהוחלף על ידי פרוטוקול ה-HyperText Transfer Protocol. 

הסיבות לשמו של הגופר:
# באנגלית המחפש אומר למערכת "go for" (דמיון פונטי). 
# מערכת האינטרנט נראית כמו סבך של מאורות חולד (gopher).
# הגופר הומצא באוניברסיטת מינסוטה. מינסוטה נקראת "Gopher State" וכן קבוצות הספורט של האוניברסיטה נקראות "חולדי הזהב" ("Golden Gophers").

קטגוריה:פרוטוקולי תקשורת
קטגוריה:מנועי חיפוש
קטגוריה:היסטוריה של האינטרנט
אנדיז'ן

אנדיז'ן (באוזבקית: Андижон/Andijon; ברוסית: Андижан; בפרסית: اندیجان, תעתיק מדויק: אנדיג'אן) היא בירת המחוז המזרחי ביותר באוזבקיסטן הקרוי על שמה. העיר שוכנת בדרום-מזרח , כ-270 ק"מ דרום-מזרחית לבירה טשקנט ובסמוך לגבול עם קירגיזסטן. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 468,055 בני אדם והיא העיר הרביעית בגודלה באוזבקיסטן, אחרי טשקנט, נמנגן וסמרקנד.

==היסטוריה==
אנדיז'ן היא אחת מהערים העתיקות ביותר בעמק פרגנה. מקובל לשער שהעיר הוקמה במאה השנייה לפני הספירה, בנתיב דרך המשי המפורסמת. אנדיז'ן היא מולדתו של באבור, מייסד האימפריה המוגולית.

החל משנת 1876 ועד השתלטות הבולשביקים הייתה אנדיז'ן חלק מהאימפריה הרוסית. בשנת 1902 התרחשה באזור אנדז'ן רעידת אדמה שגרמה להרס כמעט מוחלט של כל הרובע העתיק בעיר.

ב-13 במאי 2005 נעצרו באנדיז'ן 23 אנשי עסקים, שלפי טענת הממשלה היו חברים בארגון האסלאמיסטי "אקרמיה". בעקבות המעצר פרצו מהומות בעיר, ואלפי בני אדם צבאו על בניין העירייה. ממשלת אוזבקיסטן שלחה לעיר כ-5,000 שוטרים, ואלה דיכאו את המהומות בכוח.
לפי הגרסה הרשמית של הממשלה נהרגו במהומות 169 איש. האופוזיציה טוענת שמספר ההרוגים קרוב ל-700.

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:Andijan state university.jpg|
קובץ:Jami Mosque in Andijan.jpg|מסגד ג'אמי באנדיז'ן
קובץ:Aeraport.jpg|
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוזבקיסטן: ערים
הפולמוס הרבני-קראי

הפולמוס הרבני-קראי הוא הוויכוח ארוך השנים בין היהדות הרבנית לקראית, הנסוב בעיקר על אמונת הראשונים בתורה שבעל פה וסמכותה המחייבת. שיא הפולמוס היה בימי הביניים המוקדמים, אך הוא התנהל אף במאה ה-19.

==נושאים עיקריים==
הנשיא ענן בן דוד, הנחשב חליפות למבשרה החשוב או למייסדה של הקראות, דחה את תוקפה של התורה שבעל פה, את מקורה האלוהי ואת סמכותם המחייבת של הרבנים כמפרשיה. חכמי הקראים המשיכו בדרכו וקידשו את המקרא לבדו. בין היתר, נימקו את טענתם בכך שאלוהים ציווה במפורש לא להוסיף ולא לגרוע מתוך דברי התורה. "אֵת כָּל הַדָּבָר, אֲשֶׁר אָנֹכִי מְצַוֶּה אֶתְכֶם - אֹתוֹ תִשְׁמְרוּ, לַעֲשׂוֹת: לֹא תֹסֵף עָלָיו, וְלֹא תִגְרַע מִמֶּנּוּ." כמו כן, ציינו שחכמי המשנה והתלמוד חלקו רבות וטענותיהם סותרות במקומות רבים את לשון הכתוב, ולטענתם הוכיח הדבר שלא הסתמכו על מסורת משמים אלא פיתחו אותה בעצמם. האופן בו הוסיפו הרבניים לפרש ולפסוק, בהסתמך על יצירת קודמיהם, הבטיח לשיטת הקראים כי לקורפוס שלהם יצטרפו עוד ועוד טעויות מידי אדם.

מן הצד הרבני, נדחו הטיעונים בהסתמך על הציווי לשמוע בקול החכמים: "כי ייפלא ממך דבר למשפט... ובאת אל-הכהנים הלוים ואל-השֹפֶט אשר יהיה בימים ההם ודרשת והגידו לך את דבר המשפט. ועשית על-פי הדבר אשר יגידו לך... ושמרת לעשות ככל אשר יורוך." הרבניים ראו בקטע זה כמסירת סמכות הפסיקה בידי חכמי כל דור ודור למרות שבהמשך הקטע מצוין "אֲשֶׁר יַגִּידוּ לְךָ מִן הַמָּקוֹם הַהוּא אֲשֶׁר יִבְחַר ה'", בכוונה ברורה לבית המקדש ולסנהדרין שאינם קיימים כעת. בנוסף ציינו שחלקים רבים בתורה הם סתומים ולא מובנים, או חסרים בהם פרטים מהותיים לגבי יישומם ואין אפשרות לקיימם ללא מסורת פרשנית. בראייתם, הקראים עצמם הוכיחו זאת, שהרי היה להם ליקוט תקדימים בשם "סבל הירושה" והם אף קיבלו את הקאנון התנ"כי שקבעו חז"ל עצמם. 
את הטיעונים על ויכוחים וסתירות דחו בכך שהחכמים חלקו על דברים שנשכחו ואבדו במרוצת השנים, בתקופות כמו גזירות אנטיוכוס בהן נתמעטה תורה בישראל. מכנות משותפים רחבים בין החולקים הועלו גם הם כסתירה לטענה. לגבי הניגוד בין התורה שכתב לזו שבעל פה נדחה בנימוק שהאחרונה מבארת, ולא שוללת, את הראשונה.

==תולדות הפולמוס==
עוד ענן הנשיא תקף את מה שראה כיומרת הרבניים לטעון שפרשנותם היא בעלת סמכות מחייבת לכלל העם. החכם דניאל בן משה אלקומיסי, הנחשב לפי דעות מסוימות למייסדה האמיתי של הקראות, התמיד בכך אף הוא. הפולמוס הגיע לשיאו בימיהם של רב סעדיה גאון ויריבו סלמון בן ירוחם. הוא נמשך לאורך ימי הביניים, כשעל רקע המחלוקות בדיני הנישואין והגירושין, שתי הקבוצות הכריזו על בני האחרת כממזרים, ובמאה ה-19 התבטא בכתבי החכם אברהם פירקוביץ'.

==לקריאה נוספת==
* נתן שור, תולדות הקראים, מוסד ביאליק, ירושלים, 2003 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהדות קראית
קטגוריה:פולמוסים הלכתיים
המחוז הפדרלי המרכזי

המחוז הפדרלי המרכזי (ברוסית: Центральный федеральный округ) הוא אחד מתשעת המחוזות הפדרליים של רוסיה. למרות שהוא נקרא "מרכזי", הוא למעשה המערבי בין המחוזות הפדרליים. אוכלוסיית המחוז מונה כ-38,000,651 נפש (לפי מפקד 2002) ושטחו - 650 אלף קמ"ר.

משרדו של נציג הנשיא במחוז שוכן במוסקבה.

מבחינה גאוגרפית הוא נמצא באזור שנקרא מרכז רוסיה.

==מחוזות==
left

== נציגי הנשיא במחוז ==
* גאורגי פולטאבצ'נקו (13 במאי 2000 – 6 בספטמבר 2011)
* אולג גובורין (ספטמבר 2011 – מאי 2012)
* אלכסנדר בגלוב (מאי 2012 – דצמבר 2017)
* אלכסיי גורדייב (דצמבר 2017 – יוני 2018)
* איגור שצ'גולב (החל מיוני 2018)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:רוסיה: מחוזות פדרליים
המחוז הפדרלי הצפון-מערבי

המחוז הפדרלי הצפון-מערבי (ברוסית: Северо-Западный федеральный округ; tr.: Severo-zapadny federalny okrug) הוא אחד מהמחוזות פדרליים של רוסיה. המחוז כולל את החלק הצפוני של רוסיה. אוכלוסיית המחוז מונה 14 מיליון נפש (לפי מפקד משנת 2002) ושטחו הוא 1,677,900 קילומטר רבוע.

נציג הנשיא במחוז הוא אלכסנדר גוצאן. משרד הנציגות הנשיאותית שוכן בסנקט פטרבורג.

==נציגי הנשיא במחוז==
בראש המחוז הפדרלי עומד נציג נשיאותי מיוחד, להלן נציגי הנשיא מאז שנת 2000:
* ויקטור צ'רקסוב (18 במרץ 2000 - 11 במרץ 2003)
* ולנטינה מטוויינקו (11 במרץ - 1 בנובמבר 2003)
* איליה קלבאנוב (2003–2011)
* ניקולאי ויניצ'נקו (2011 - 2013)
* ולדימיר בולאווין (2013 - 2016)
* ניקולאי צוקאנוב (2016 - 2017)
* אלכסנדר בגלוב (2017 - 2018)
* אלכסנדר גוצאן (2018 -)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:רוסיה: מחוזות פדרליים
המחוז הפדרלי הדרומי

המחוז הפדרלי הדרומי (ברוסית: Южный федеральный округ) הוא אחד המחוזות הפדרליים של רוסיה. הוא כולל את החלק הדרום-מערבי של המדינה (בין אוקראינה לבין קזחסטן). אוכלוסיית המחוז מונה כ-13,973,000 איש (לפי מיפקד של 2002) ושטחו 418,500 קמ"ר.

משרד הנציגות הנשיאותית נמצא ברוסטוב על דון.

בעקבות הסיפוח של דונצק, לוגנסק, ז'פורוז'יה וחרסון, צורפו מחוזות אלה כחלק מהמחוז הפדרלי הדרומי. סיפוח זה אינו מוכר על ידי רוב מדינות העולם.

== נציגי הנשיא ==
* ויקטור קאזאנצב (19 במאי 2000 – 9 במרץ 2004)
* ולדימיר יאקובלב (מרץ – 13 בספטמבר 2004)
* דמיטרי קוזאק (ספטמבר 2004 – 24 בספטמבר 2007)
* גריגורי ראפוטה (9 באוקטובר 2007 – 7 במאי 2008)
* ולדימיר אוסטינוב (14 במאי 2008 ואילך)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רוסיה: מחוזות פדרליים
פסוקית

המונח פְּסוּקִית משמש בכמה דיסציפלינות שונות. הוראתו היסודית היא פסוק משנֶה (או משפט משנה), חלקו של פסוק (או של משפט), פסוק קטן (או משפט קטן). המילה 'פסוקית' היא תוצאת הקטנה על פי גזירה קווית של בסיס + סופית של הצורן הסופי ־ִית – 'פסוקית', פסוק קטן ומשני ביחס לפסוק הרגיל.

==פסוקית בתורת תחביר==
בתורת התחביר (סינטקסיס) הפסוקית (מכונה גם משפט משועבד) היא חלק ממשפט מורכב, ובאה במקום אחד החלקים התחביריים של האיבר העיקרי במשפט המורכב<ref></ref>. לדוגמה: המשפט המורכב "ידוע ש-העישון מזיק לבריאות" מכיל משפט בתוך משפט: "העישון מזיק לבריאות". משפט משנה זה הוא פסוקית, ומאחר שהיא מחליפה את הנושא באיבר העיקרי של המשפט, "ידוע ש[דבר מה]", הריהי פסוקית נושא.
 
במשפט המורכב יכולות פסוקיות להחליף כל אחד מהחלקים התחביריים של האיבר העיקרי, ובהתאם נקראת הפסוקית כשם החלק שהיא באה במקומו: פסוקית נושא, פסוקית נשוא, פסוקית מושא, פסוקית לווי ופסוקית תיאור. פסוקית תיאור עשויה להיות: פסוקית זמן, פסוקית מקום, פסוקית מידה, פסוקית סיבה, פסוקית תכלית, פסוקית תנאי, פסוקית ויתור, פסוקית מצב, פסוקית אופן וכיוצא בזה).

==פסוקית בפרוזה ושירה (ספרות)== 
בפרוזה, הפסוקית מתארת חצי פסוק או צלע של פסוק, ומשמעות המונח היא פסוק קטן ומשני ביחס לפסוק הרגיל.

==ראו גם==
* פסוק (לוגיקה)
* משפט משועבד

==לקריאה נוספת==
* אפרים חזן, פרקים בתולדות הלשון העברית, אוניברסיטה הפתוחה, אוגוסט 2003, עמ' 63 (פסוקית בפרוזה).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלשנות
הצהרת בלפור (1926)

הצהרת בלפור הוא שמו של נייר עמדה משנת 1926 הקרוי על שם הלורד ארתור ג'יימס בלפור. ההצהרה התבססה על מסקנות הוועידה הקיסרית של האימפריה הבריטית שהתכנסה באותה שנה בלונדון ואשר הלורד בלפור עמד בראשה.

ההצהרה קובעת כי כל אחד והאחד מהדומיניונים של האימפריה הבריטית הוא שווה במעמדו לממלכה המאוחדת וכי הממלכה המאוחדת אינה מעל הדומיניונים האחרים, אף שכל הדומיניונים מאוחדים בנאמנותם לכתר הבריטי. עוד קובעת ההצהרה שלכל דומיניון אוטונומיה מוחלטת בענייני הפנים והחוץ שלו, וכי הדומיניונים הם חברים מרצון בחבר העמים הבריטי. ועדה זו התכנסה ביוזמתם של ראש ממשלת דרום אפריקה ג'יימס ברי מוניק הרצוג וראש ממשלת קנדה באותה עת ויליאם ליון מקנזי קינג.

ההצהרה אושרה על ידי ראשי הממשלה של הדומיניונים ב-15 בנובמבר באותה שנה.

ההצהרה הייתה צעד נוסף ומשמעותי לעצמאות הדומיניונים מהאימפריה הבריטית ושלטון ממשלת הממלכה המאוחדת - עצמאות שהחלה והתרחבה מאז תרומת הדומיניונים לניצחון מדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה.

בעקבות ההצהרה מונו נציבים עליונים לדומיניונים - שלמעשה היו בעלי תפקיד המקביל לשגריר של הממלכה המאוחדת בדומיניון. הראשון שמונה היה הנציב העליון הבריטי לאוטווה בשנת 1928.

מסקנות הוועידה נוסחו מחדש בשנת 1930 והובילו לחוק וסטמינסטר, 1931.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.foundingdocs.gov.au/resources/transcripts/cth11_doc_1926.pdf נוסח ההצהרה] 

קטגוריה:האימפריה הבריטית
קטגוריה:חבר העמים הבריטי
קטגוריה:ממלכות חבר העמים הבריטי
קטגוריה:אירלנד: היסטוריה
קטגוריה:קנדה: היסטוריה
קטגוריה:1926 בממלכה המאוחדת
שישי חי

שישי חי הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית ששודרה בשידורי הזכיין קשת בראשית ימי ערוץ 2 המסחרי בין השנים 1993–1995.

התוכנית שודרה בימי שישי בשעה שש ושלושים לפנות ערב ועסקה בעיקר בבידור ובאורח חיים (בישול, אופנה וכו'). בכל תוכנית התארחו אורחים מוכרים, אחד מהם הכין במטבח את ארוחת השבת שכולם התיישבו לאכול בסופה. את התוכנית הגישו שלוש מנחות, הבולטת בהן הייתה מרב מיכאלי, ולצדה הנחו בתחילה עד 1994 נועה ירון ואורלי ברבי, וב-1995 אלונה פרידמן ומיכל גוטליב. התוכנית הייתה החשיפה הטלוויזיונית הראשונה של מרבית המגישות (למעט מיכאלי) וכן של הסטנדאפיסט גיל קופטש, שהגיש בה את "פינת הסרט הערבי".

למרות ששודרה בשעה שאינה נחשבת לפריים טיים, התוכנית זכתה לאחוזי צפייה גבוהים ע"פ מדידת הרייטינג של אותה תקופה ושמרה בדרך כלל על מקום בעשר התוכניות הנצפות של השבוע. שמה המלא של התוכנית היה "שישי חי - תוכנית מבית טוב" וזאת בשל העובדה שהתוכנית שודרה בשידור חי מבית צמוד קרקע במרכז הארץ. התוכנית נחשבת לתוכנית הטלוויזיה הראשונה בישראל שבאופן קבוע לא צולמה בתוך אולפן, כמו שהיה מקובל בשנות ההגמוניה של הערוץ היחיד, והראשונה שצולמה גם ממצלמות כתף.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
ישראל 50

ישראל 50 הוא ספר בפורמט אלבומי שיצא לאור בשנת 1997, לקראת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, ובו מובאים בקצרה אירועים מרכזיים שאירעו במדינה או שהשפיעו עליה, מקום המדינה ועד שנת החמישים.
הספר יצא לאור בהוצאת מעריב על ידי 'אלפא תקשורת'. גרסה נוספת יצאה בהוצאת קוראים וכללה מפתח שמות. עורכיו הראשיים הם יהודה שיף ודני דור, עורכים נוספים הם בן כספית, אילן כפיר ושרה שריג. האחראי על עריכת הצילומים הוא משה מילנר.

==תוכן==

תוכן הספר עוסק באירועים המרכזיים בחמישים שנותיה הראשונים של המדינה משנת 1948 ועד שנת 1998.

הספר ערוך כך שכל שנה מתפרסת על פני ארבעה עמודים, ובהם מתומצתים האירועים של אותה שנה לפי הסדר הכרונולוגי. האירועים החשובים בולטים יותר ומלווים בצילומים.

האירועים המופיעים בספר לקוחים מכל ההווי הישראלי: ביטחון, כלכלה, פוליטיקה ודומיהם. אף על פי שחלק מן האירועים אינו שייך למדינה, כדוגמת מות הנסיכה דיאנה, ונחיתת האדם על הירח נכללו גם הם בספר כיוון שהשפיעו על הלך הרוח בישראל באופן קיצוני.

בתחילת הספר מובאים כל ראשי הממשלות והנשיאים שכיהנו במדינה עד שנת החמישים שלה.

ספר בסגנון זה יצא גם בהוצאת ידיעות אחרונות ובעריכתו של ניסים משעל הנקרא "ואלה שנות 50 למדינת ישראל", וכן בשנת 2008 יצא ספר המשך הגולל עשר שנים נוספות הנקרא "ישראל 60".

קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ישראל: היסטוריה
קטגוריה:ספרי 1997
קטגוריה:ספרי ספריית מעריב
מרסלה (יין)

יין מרסלה (באיטלקית: Marsala) הוא שם לסוג של יין המופק באזור העיר מרסלה בסיציליה (איטליה). ליין מעמד של "Denominazione di origine controllata" (יין מפוקח) על ידי ממשלת איטליה.

למרות שבני העיר לעיתים שותים את המרסלה "נקי", הוא משווק בדרך כלל כיין מחוזק. באופן מסורתי, חיזקו את יין המרסלה עם אתנול, על מנת שישרוד נסיעות ארוכות בים.

הזר הראשון אשר מתאר מרסלה הוא ככל הנראה סוחר אנגלי בשם ג'ון וודהאוס. ב-1773 הגיע וודהאוס לעיר מרסלה ו"גילה" את היין המקומי, שיושן בחביות עץ והיה בעל טעם דומה לזה של יינות מחוזקים ספרדיים ופורטוגזיים שהיו נפוצים באותה תקופה באנגליה. יין מרסלה מחוזק מיוצר בתהליך שנקרא in perpetuum, הדומה למערכת הסולרה שבה משתמשים לייצור שרי בחרס דה לה פרונטרה שבספרד.

==סוגי היין ומאפייניו==
יין מרסלה מיוצר ממספר זני ענבים, בהם בולטים זני גרילו, אינזוליה וקטרטו. ליין צבע ענבר אופייני וארומה מורכבת שבה רמזים לטעם אלכוהול חזק, זאת כנראה הודות לתכולת האלכוהול הגבוהה של היין, הנעה בין 16% ל-20%. סוגי יין המרסלה מסווגים בהתאם למאפייניהם ולזמן היישון של היין ביקב:
* דרגת Fine ליין שעבר יישון מינימלי, בדרך כלל פחות משנה
* דרגת Superiore ליין שיושן לפחות שנתיים
* דרגת Superiore Riserva ליין שיושן לפחות ארבע שנים
* דרגת Vergine e/o Soleras ליין שיושן לפחות חמש שנים
* דרגות Vergine e/o Soleras Stravecchio e Vergine e/o Soleras Riserva ליין שיושן לפחות עשר שנים

יין מרסלה הוגש באופן מסורתי כיין אפריטיף בין המנה הראשונה והשנייה בארוחה. במטבח המודרני היין מוגש מצונן לצד גבינת פרמזן, גורגונזולה, רוקפור, או גבינה אחרת בעלת טעם עז, יחד עם פירות או עוגיות. יש המגישים יין מרסלה בטמפרטורת חדר כיין קינוח.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יינות איטלקיים
קטגוריה:המטבח הסיציליאני
משרד המודיעין (איראן)

המשרד למודיעין ולביטחון לאומי (פרסית: وزارت اطلاعات و امنیت کشور, VAJA או MOIS, בשמו הקודם: SAVAMA) הוא הארגון העיקרי האמון על איסוף מודיעין באיראן.

==היסטוריה==
משרד המודיעין הוקם ב-1979, לאחר המהפכה האסלאמית, כתחליף למשטרה החשאית של השאה מוחמד רזא - הסאוואכ. תחומי אחריותו של הארגון היו הבטחת ביטחון הפנים (באמצעות איסוף מודיעין וחיסול מתנגדי המשטר האסלאמי החדש, ביניהם קודמיהם בתפקיד מהסאוואכ) ואיסוף מודיעין בעיראק השכנה. ב-1984 עבר ה-SAVAMA ארגון מחדש, ושמו שונה לשם הנוכחי. ה-VEVAK הרחיב את פעילותו והחל לפעול מול גורמים זרים נוספים מלבד עיראק, בשיתוף פעולה עם משמרות המהפכה. בתקופת הרחבת המשרד הוחזרו לתפקיד מספר פעילים זוטרים מתקופת הסאוואכ המלוכני והוזרמו כספים רבים למשרד, שהפכו אותו לאחד ממנגנוני הביטחון המרכזיים של המשטר בטהראן, המעסיק כיום יותר מעשרים אלף סוכנים ברחבי העולם. הארגון מחדש ב-1984 הביא לזניחתם של כמה ארגוני מודיעין קטנים יותר שהוקמו לפניו בארגונים ממשלתיים שונים. השרים שעמדו בראש הארגון מאז הקמתו הם מוחמד ריישרי, עלי פלאחיאן, גורבאנאלי דורי-נג'פבדי, עלי יונסי, ע'ולאם-חוסיין מוחסני אֶזֶ'אי, וחיידר מוסלחי. השר הממונה כיום (מאוגוסט 2013): סייד מחמוד עלוי.

סעיד חג'ריאן, פוליטיקאי איראני צעיר, הוא שהעלה את ההצעה להקים את המשרד למודיעין. לאחר דיון בדבר הגוף האחראי על המשרד הוחלט, באישורו של האייתוללה ח'ומייני, לתת לארגון החדש מעמד של משרד ממשלתי הכפוף לנשיא איראן, אך זאת בתנאי שהעומד בראשו הוא איש דת אסלאמי במעמד של מוג'תהד. למעשה, כפוף הארגון רק למנהיג העליון.

המשרד (מיניסטריון) מורכב מ-12 מחלקות. החשובות בהן
* מחלקה 1 - האחראית לביטחון פנים
* מחלקה 2 - האחראית ל"מודיעין עממי" - עוקבת אחרי מקומות מפגש ציבוריים דוגמת בזארים ומסגדים
* מחלקה 3 - האחראית לביטחון חוץ ומפעילה בין היתר את סוכני כוח אל-קודס ברחבי העולם (בשיתוף עם משמרות המהפכה), בחיסול מתנגדים ואיסוף מודיעין באמצעות דיפלומטים ונציגים תרבותיים. 

בארגון קיימת גם לשכה האחראית לקשר עם ארגונים מהפכניים, הזוכים לסיוע איראני, דוגמת הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, חמאס וחזבאללה.

==פעילות==
מאז הקמת הרפובליקה האסלאמית הייתה איראן אחראית למספר רב של פעולות טרור. המשרד למודיעין סייע לפעולות במתן מידע מודיעיני נחוץ. בנוסף, ביצע הארגון עצמו פעולות טרור בשירות איראן. בשנת 1992 נרצחו בגרמניה סאדק שַרַפכַּנדי, מנהיג המפלגה הכורדית הדמוקרטית, ושלושה אנשים נוספים. אזרח איראני וארבעה אזרחים לבנונים נעצרו והורשעו בביצוע הרצח זמן קצר אחר כך. ארבע שנים לאחר מכן, בשנת 1996, הוציאה גרמניה צו מעצר בינלאומי נגד עלי פלאחיאן, ראש המשרד למודיעין דאז, בטענה כי הוא שהורה על ביצוע ההתנקשות. 

גורמים במשרד למודיעין היו מעורבים בשרשרת מעשי רצח של אינטלקטואלים איראנים, שאירעו בין השנים 1996–2001.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.globalsecurity.org/intell/world/iran/vevak.htm מידע על הארגון] באתר GlobalSecurity.org.
* [http://www.fas.org/irp/world/iran/vevak/index.html מידע נוסף] באתר פדרציית המדענים האמריקניים.
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארגוני ביון
קטגוריה:איראן: צבא וביטחון
קטגוריה:משרדי מודיעין
המחוז הפדרלי של אורל

המחוז הפדרלי של אורל (ברוסית: Уральский федеральный округ; tr.: Uralsky federalny okrug) הוא אחד מהמחוזות הפדרליים של רוסיה. המחוז הוא המערבי מבין שלושת המחוזות הממוקמים באסיה. אוכלוסיית המחוז מונה 12,080,523 נפש (לפי מפקד של 2012) ושטחו הוא 1,788,900 קילומטר רבוע. נציג הנשיא במחוז הוא איגור חולמנסקיך ומשרדו שוכן ביקטרינבורג.

במחוז נמצאות כ-67% מעתודות הנפט של רוסיה (כ-6% מעתודות הנפט בעולם) וכ-78% מעתודות הגז של רוסיה (26% מעתודות הגז בעולם).

==נציגי הנשיא במחוז הפדרלי של אוראל ==
* פיוטר לאטישב (18 במאי 2000 – 8 בדצמבר 2008)
* ניקולאי ויניצ'נקו (8 בדצמבר 2008 – 6 בספטמבר 2011)
* יבגני קוייבאשב (ספטמבר 2011 – מאי 2012)
* איגור חולמנסקיך (מאי 2012 – יוני 2018)
* ניקולאי צוקאנוב (יוני 2018 – נובמבר 2020)
* ולדימיר יאקושב (נובמבר 2020 –)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:רוסיה: מחוזות פדרליים
המחוז הפדרלי של הוולגה

המחוז הפדרלי של הוולגה (ברוסית: Приво́лжский федера́льный о́круг – פְּרִיווֹלְסְקִי פידירַלְנִי אוֹקרוק; <small>בראשי תיבות:</small> ПФО – פֶּפוֹ) הוא אחד מהמחוזות הפדרליים של רוסיה. המחוז נמצא בחלק המזרחי של רוסיה האירופאית. אוכלוסיית המחוז, נכון למפקד שנערך ב-2010 עומדת על 29,899,699 נפש ושטחו עומד על כ-400 אלף קמ"ר. נציג הנשיא במחוז הוא גריגורי ראפוטה, שמשרדו בניז'ני נובגורוד. 

left

==נציגי הנשיא במחוז==
* סרגיי קיריינקו (18 במאי 2000 - 14 בנובמבר 2005)
* אלכסנדר קונובאלוב (נובמבר 2005 - מאי 2008)
* גריגורי ראפוטה (14 במאי 2008 - דצמבר 2011)
* מיכאיל בביץ' (דצמבר 2011 - 7 בספטמבר 2018)
* איגור קומארוב (7 בספטמבר 2018 -)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רוסיה: מחוזות פדרליים
חולדה ליברנומה

חוּלְדה לִיבֶּרַנוֹמֶה (באיטלקית: Hulda Liberanome; נולדה ב-10 במרץ 1930) הייתה כתבת העיתון "הארץ" באיטליה במשך כ-50 שנה.

== ביוגרפיה ==
חולדה בְּרָוֶר נולדה ב-1930 בווינה, בעת ביקור המשפחה בעיר. היא בתו של הגאוגרף וההיסטוריון אברהם יעקב ברור ואחותו הצעירה של הגאוגרף משה בְּרָוֶר.

גדלה בירושלים, למדה בבית הספר "מעלה" ונסעה בשנת 1947 ללונדון ללמוד בבית הספר לכלכלה של לונדון, בו קיבלה תואר ראשון ושני. בשנת 1952 חזרה ארצה ושירתה כקצינה בצה"ל. בשנת 1955 נישאה לפרופ' מנפרדו ליברנומה, מומחה להיסטוריה רומית באוניברסיטת פירנצה. הם היו לחברים פעילים בקהילה היהודית בפירנצה. שנים רבות הייתה חברה בוועד הקהילה היהודית בפירנצה, והיא מנהלת את "[https://www.toscanaebraica.it/magazine/ טוסקנה אבראיקה]", <ref></ref> מגזין דו-חודשי שבו היא מפרסמת באופן קבוע כבר 34 שנים..

ליברנומה כתבה בקביעות בעיתונים ובכתבי עת באיטליה ובארצות דוברות אנגלית. במקביל, עבדה במחלקת יחסי הציבור של משרד המסחר האיטלקי בעיר פירנצה.

==מפרסומיה==
מאמרים:
* .
* .
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מהגרות ישראליות
קטגוריה:מהגרים ישראלים
קטגוריה:מהגרים לאיטליה
קטגוריה:ישראליות ילידות אוסטריה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:בוגרות בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
טיטניט

טיטניט

טִיטָנִיט או סְפֶן (Sphene) הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) של סידן וטיטניום. נוסחת המבנה של הטיטניט היא CaTiSiO<sub>5</sub>. זיהומים קלים של ברזל ואלומיניום נוכחים תמיד במינרל. בנוסף נפוצים במינרל מתכות נדירות כדוגמת האיטריום והצריום.

==כינויים==
מקור השם טיטניט ביסוד טיטניום המצוי בהרכבו. השם סְפֶן מקורו ביוונית "ספנוס" ופירושו טריז וניתן למינרל בשל צורת הגביש האופיינית. השימוש בכינוי ספן למינרל בוטל על ידי "הוועדה לשמות מינרלים ולמינרלים חדשים (CNMMN) של האגודה הבינלאומית למינרלוגיה שאישרה לשימוש את השם טיטניט בלבד. עם זאת, השם ספן עדיין מצוי כיום בשימוש כשם בלתי רשמי לאבני חן מטיטניט.

==תכונות אופטיות==
מקדם השבירה של הטיטניט הוא 1.990-1.885 עד 2.050-1.915 עם שבירה כפולה חזקה של 0.105 עד 0.135 (דו-צירי חיובי). דגימות שקופות מצטיינות בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) עז, כששלושת הצבעים המופיעים תלויים בצבע הגוף. בשל אפקט דיכוי הקרינה הפלואורסצנטית של הברזל הטיטניט אינו מגיב בקרינה פלואורסצנטית בתגובה על הקרנה באור על-סגול.

==תפוצה ושימושים==

הטיטניט מופיע בסלעים מותמרים כמו גנייס ושיסט וכגרגרים באבני גיר וגרניט. מקומות בהם מוצאים טיטניט כוללים את פקיסטן, איטליה, רוסיה, סין, ברזיל, שווייץ מדגסקר, טירול באוסטריה, קנדה (מחוז רנפרו באונטריו) וארצות הברית (קליפורניה).

בישראל מצויים גבישים של טיטניט בגרניט שבנחל רודד. בחצי האי סיני מצויים גבישי טיטניט בסלעי הדיוריט שבמסיב הפרקמברי.

הטיטניט הוא אחד המקורות לטיטניום דו-חמצני (TiO<sub>2</sub>) המשמש כפיגמנט לבן.

כאשר אין בו פגמים יכול הטיטניט לשמש כאבן חן המכונה ספן. הספן היא בדרך כלל אבן בגוון שארטרז (על שם הליקר, בין צהוב לירוק) ונחשקת בשל פיזור הצבעים הבלתי רגיל שלה שעולה אפילו על זה של היהלום. אך פריכות וקשיות נמוכה מונעים שימוש באבן לשיבוץ בטבעות. ספן מתאימה יותר לתליון וסיכות או אפילו כאבן בלתי משובצת לאספנים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071003142609/http://mineral.galleries.com/minerals/silicate/sphene/sphene.htm טיטניט באתר Mineral Galleries]
* [http://webmineral.com/data/Titanite.shtml טיטניט באתר Webmineral]
* [http://www.mindat.org/min-4977.html טיטניט באתר Mindat.org]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אבני חן
קטגוריה:נזוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים