OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ארמון מונקו

ארמון מונקו (בצרפתית: Palais de Monaco) הוא מקום מושבו הרשמי של נסיך מונקו משנת הקמת הנסיכות ב-1297. הארמון ממוקם על גבעה המתנשאת 60 מטר מעל מימי הים התיכון בנקודה השולטת על כל הנסיכות.

הארמון הוקם ב-1191 כחלק מהמבצרים של הרפובליקה של ג'נובה. ב-1297 המצודה נכבשה על ידי פרנסואה גרימלדי.

==היסטוריה==
ההיסטוריה של הארמון מתחילה בתקופת ההשתלטות הרומאית על האזור בשנת 122. הרומאים ראו את הסלע המתנשא מעל הים התיכון כמקום אסטרטגי ובנו בנקודה הגבוהה את הנקודה השולטת על הנמל שנבנה במרגלותיו. חשיבותו של הנמל הייתה רבה למסחר עם צור וצידון ומאוחר יותר עם הפיניקים ודרכו עברו משי, שמן זית ותבלינים שונים. הסוחרים מצור הביאו לאזור זה את אמונתם באל מלקרת הידוע בפי הרומאים כ-Hercules Monoikos שנתנה את שמה מאוחר יותר למונקו.

האזור ניתן לגנואה על ידי היינריך הרביעי על מנת לשמור מפני מתקפות מאזור הפירנאים. ב-1215 החלה בניית המצודה שכללה חומות הגנה עם 4 צריחים. חומות אלו תוחמות את הארמון גם היום. המצודה נשלטה על ידי גנואה במשך כ-200 שנה בהם גנואה הייתה חלק חשוב בפוליטיקה של אירופה והייתה רפובליקה עשירה. בסוף המאה ה-13, השתלט פרנסואה גרימלדי על המצודה כאשר הוא נכנס אליה לבוש כנזיר פרנציסקני. מאז הפכה המצודה למקום מושבם של בית גרימלדי.
במשך עשרות שנים עמדה המצודה במתקפות עליה כאשר בשנת 1507 החלה התקפה של 14 אלף חיילים גנואים על המצודה שהוגנה על ידי 1,500 מגינים. הגנואים לא הצליחו לכבוש את המצודה. הסכם שנעשה בין לורד מונקו לוציאן הראשון למלך ספרד הקנה למונקו את חסותו של מלך ספרד ובכך איפשר תקופה ללא קרבות שסייע בפיתוח מונקו כולה והפיכת המצודה לארמון. ב-1614 הונורה השני קיבל את התואר נסיך מונקו ובכך הפכה מונקו לנסיכות תחת מלך ספרד, והמצודה החלה לתפקד כארמונו של נסיך מונקו.

==תיירות==
חלק מארמון מונקו פתוח לביקור בין יוני לאוקטובר. בארמון ניתן לבקר בשני צריחים, ברחבת הארמון ובחדר הכס.

== הארמון במאה ה-21 ==
כיום משמש הארמון כבית מגורים לבנו ויורשו של הנסיך רנייה השלישי, הנסיך אלבר השני. חדרי האירוח פתוחים לקהל הרחב במשך הקיץ, ומאז שנת 1960, מתקיימים קונצרטים בחצר הארמון של התזמורת הפילהרמונית של מונטה קרלו.

==ראו גם==

* מונקו

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מונקו: מבנים
קטגוריה:אירופה: מעונות רשמיים
משה ויטנברג

משה ויטנברג (1825 – 1899 י"ח בניסן תרנ"ט) היה סוחר גדול, בנקאי, נדבן וחסיד חב"ד מוויטבסק, שלאחר עלייתו לארץ ישראל ב-1882 הקדיש את הונו לרכישת קרקעות ומבנים בירושלים. בתרומתו נוסדה שכונת בתי ויטנברג.
הבית ברובע המוסלמי שבו התגורר, נמכר בשנת ה'תשמ"ז לעמותת עטרת כהנים שקראה לו על שמו: בית ויטנברג. כיום מתגוררות בבית 7 משפחות יהודיות.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת תקפ"ה-1825 בוויטבסק שברוסיה, לראובן ויטנברג, חסיד חב"ד, סוחר נכבד ועשיר מוויטבסק. קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבה, ובנוסף למד דקדוק עברי. נישא לחאשע לבית זלקינד; שלוש שנים לפני פטירתו נישא לאלמנה. בשנת תרמ"ב (1882) עלה לארץ ישראל יחד עם בן אחיו, ברוך מרדכי ויטנברג והתיישב בירושלים. בעלייתו הביא עמו הון עצום של כחצי מיליון רובלים.
בירושלים החזיק בבנק פרטי, ועמד בקשרי מסחר עם בנקים גדולים בפטרבורג בירת רוסיה. כמו כן עסק במסחר בניירות ערך ממשלתיים רוסיים, ושל חברות רוסיות שונות, בבורסה של פטרבורג.

היה חשוך ילדים, ולכן החליט להשקיע את הונו בהקמת בתים ושכונות בירושלים.
השקיע את הונו בהקדשים ברובע המוסלמי, בעיר החדשה ובסביבות ירושלים. הקים את ישיבת "תפילה למשה". 
בשנת 1884 הקים את שכונת בתי ויטנברג. אחר-כך קנה שטחים גדולים שעליהם נבנתה שכונת הבוכרים.

בית ויטנברג
לוויטנברג הוצעה החצר שנודעה בכינויה "לוקאנדה" אשר שימשה בעברה כבית-מלון. השגריר האוסטרי תיאר את החצר: "החצר היפה ביותר בעיר העתיקה בירושלים". בעיצומו של המשא ומתן בין ויטנברג לבעל השטח, קנתה הפטריארכיה הלטינית את המתחם. הוא לא נואש והצליח לרכוש את הבית מהפטריאך בתוספת של 1,000 נפוליאון זהב על מחירו המקורי של המקום.

במשא ומתן בין ויטנברג לפטריארך תיווך אליעזר בן-יהודה, ששימש מתורגמן ביניהם.

בי"ח ניסן תרנ"ט (1899) נפטר ונקבר בחלקת כולל חב"ד בבית הקברות הר הזיתים.

==לקריאה נוספת==
* שבתי זכריה, חצר ר' משה ויטנברג ברחוב הגיא בירושלים שבין החומות, מדרשת ראשית ירושלים שע"י ישיבת עטרת כהנים, תשמ"ח 1987.
* שבתי זכריה, סוחרים ובעלי מלאכה יהודים בירושלים העתיקה בעבר : אישים, דמויות ואתרים, צור-אות, תשס"ב 2002.

==קישורים חיצוניים==
* 
* רחובות העיר ימלאו [http://www.jerusalem-old-city.org/164218/%D7%A1%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%A9%D7%9C%D7%9E%D7%99%D7%99%D7%9D חלק (קטן) מסיפורה של חצר ויטנברג]
* יצחק שריון, [http://benyehuda.org/shiryon/zixronot.html זכרונות], ירושלים 1943, בפרויקט בן-יהודה
* [http://www.jerusalem-love.co.il/?page_id=150 משה וויטנברג ושכונתו] באתר "אהבת ירושלים"

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרובע המוסלמי: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:נדבנים ישראלים
קטגוריה:גואלי אדמות בארץ ישראל
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:אישים שעל שמם שכונות בישראל
קטגוריה:חסידי קאפוסט
קטגוריה:ילידי 1825
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1899
בליז סיטי

בליז סיטי (באנגלית: Belize City) היא העיר הגדולה במדינת בליז, ולשעבר עיר הבירה שלה ושל קודמתה, הונדורס הבריטית. העיר שוכנת לחוף הים הקריבי, בשפכו של נהר בליז.

בליז סיטי היא המרכז הפיננסי והתעשייתי של בליז, בעיר נמצא הנמל הגדול במדינה. העיר שימשה כבירת המדינה עד לשנת 1970, אז הועברה לבלמופן בעקבות הוריקן האטי שפגע בעיר באוקטובר 1961.

העיר נוסדה בשנת 1638 בשם בליז טאון, על ידי שודדי ים ופיראטים בריטים, שברחו לבליז מאימת הספרדים ששלטו במקסיקו ובשאר מרכז אמריקה.

== ערים תאומות ==
לבליז סיטי שתי ערים תאומות:
* 
* 

== קישורים חיצוניים == 

* 
* 

קטגוריה:בליז: ערים
קטגוריה:אמריקה הצפונית: ערי בירה לשעבר
קטגוריה:הערים המאוכלסות ביותר במדינתן
קטגוריה:אמריקה המרכזית: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1638
צ'אלה

צַ'אלָה (באוזבקית: чала - "לא זה ולא זה") הוא כינוי המתייחס לאנוסים מקרב יהודי בוכרה שהחל מסוף המאה ה-18 אולצו להמיר את דתם לאסלאם. יהודים-בסתר אלה המשיכו להתחתן ביניהם ולהתגורר באופן נפרד בסמוך לשכונות היהודיות.

עד להגעתו של הצבא הרוסי לאזור, חזרה לדת היהודית הייתה בלתי אפשרית עקב גזר דין מוות שהוטל על אלו שהמירו את דתם מאסלאם.

במאה ה-19 קהילות צ'אלה התקיימו בערי סמרקנד, חיווה, קוקנד, מרגילן ובשאחריסאבז. בדרך כלל קהילה נשמרה במשך לפחות שניים-שלושה דורות עד שהייתה מתמזגת עם האוכלוסייה המוסלמית הסובבת ועוזבת את המנהגים היהודיים.

החזרה ליהדות התחילה עם הכיבוש הרוסי של מרכז אסיה ב-1867. החאנים של חיווה וקוקנד אוחדו לטורקסטן הרוסי, ושם בוטל עונש מוות על עזיבת האסלאם, בעוד אמירות בוכרה שמרה על עצמאות מסוימת והמשיכה בעונש מוות לעוזבי דת האסלאם. עקב כך רבים מקבוצת צ'אלה עברו לאזור בשלטון הרוסי הישיר. אומנם החוק הרוסי קבע כי יש להחזירם למקום ממנו היגרו, אך בפועל הוא לא יושם.

עד להשתלטות ברית המועצות על אמירות בוכרה המצב באזור לא השתנה ורבים מבני הצ'אלה שנשארו בשליטתו התאסלמו סופית. כמו כן בעקבות ההשתלטות החלוקה הדתית לא הייתה תקפה עוד, אך רבים מבני הצ'אלה רשמו את עצמם כאוזבקים או טג'יקים.

==בתרבות==
בשנת 2000 מנצור סורוש פרסם את הספר "צ'אלה", המתאר את חיי הקהילה.

==מקורות חוץ==
* [http://www.museo-on.com/go/museoon/home/db/archaeology/_page_id_925.xhtml "The Muslim Jews (Chalah) by Dr. Albert Kaganovitch"]
==ראו גם==
* אמירות בוכרה
* יחסי אסלאם–יהדות
* אנוסי משהד

קטגוריה:יהדות בוכרה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהמירו את דתן
קטגוריה:יהדות אסיה
קטגוריה:קווקז: היסטוריה
קטגוריה:קווקז: תרבות
נראוס

נֵרֶאוּס (יוונית: Νηρεύς) הוא אל ים עתיק במיתולוגיה היוונית.

== במיתולוגיה ==
נראוס היה בנו הבכור של פונטוס (הים) וגאיה (האדמה), טיטאן אשר יחד עם דוריס היה אבי הנראידות, ויחד איתן התגורר בים האגאי. באיליאדה, הזקן מן הים הוא אבי הנראידות, למרות ששמו של נראוס לא מוזכר ישירות. נראוס מתואר, ממש כמו פרוטאוס, כבעל יכולת שינוי צורה וכוח נבואה, אשר עזר לגיבורים כמו הרקולס אם הצליחו לתפוס אותו למרות שינויי הצורה שלו. נראה כי נראוס ופרוטאוס (ה"ראשון"), היו שתי התגשמויות של אל־הים, אשר מקומו נתפס על ידי פוסידון כאשר זאוס גבר על קרונוס.

במהלך המאה ה-5 לפנה"ס הוחלף נראוס בהדרגה על ידי טריטון, אשר לא הופיע בהומרוס, בדימוי של המאבק שבין הרקולס לבין אל הים.

מאוחר יותר, על פי קטע פפירוס מקוטע, עצר אלכסנדר הגדול על שפת הים סיריאן, לפני קרב איסוס (333 לפנה"ס), והתפלל: "אני קורא לתטיס, נראוס ולנראידות, הנימפות של הים, ומתפלל לאל הים פוסידון, למי שהוא הורה להטיל לעבר הים את הקוודריגה."

נראוס היה ידוע בשל הכנות והיושר שלו:

צבעי האגרטלים של אטיקה הראו את פלג הגוף העליון של נראוס נובע מהתפתלות ארוכה של זנב קשקשים דמוי דג.

נראוס היה אביהם של תטיס, אחת הנראידות, אשר הייתה אמו של הגיבור היווני הגדול אכילס, ושל אמפיטריטה, אשר נישאה לפוסידון.

==שימוש מודרני==
ב"סודות של ניקולס פלמל בן האלמוות" מופיע נראוס כקדמון בספר השלישי בסדרה, "אשת הכשפים". שם הוא מתעמת ונלחם בפרנל פלמל בניסיון ללכוד ולפתות אותה. הוא מתואר כאדם מהמותניים ומעלה המחזיק קלשון בידו וכתמנון מהמותניים ומטה. בסופו של דבר פרנל מביסה את נראוס ואת בנותיו, הנראידות, המתוארות כמפלצות בעלות שיניים חדות.

ב"פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן" מופיע נראוס בתור חסר־בית זקן בנמל בסן פרנסיסקו אשר מתואר על ידי פרסי בתור "התאום הרשע של סנטה קלאוס". יש לו ריח חריף של אוקיינוס, אשר מבדיל בינו לבין שאר חסרי־הבית. הוא משנה את צורתו כשפרסי נצמד אליו כדי לקבל תשובות. למרות היותו יצור יווני המקושר לים, נראה כי אין הוא מבדיל בין חצי־אל של פוסידון לבין אלים אחרים.

מאוחר יותר הוא מופיע בקצרה ב"בן נפטון", כשהוא מזהה את פרסי בסן פרנסיסקו, ארבע שנים לאחר "קללת הטיטאן".

בסדרת הטלוויזיה "סטארגייט SG-1", אדון מערכת משני נקרא "נראוס". הוא היה מדען וממציא טכנולוגי.

במדעי המחשב, "נראוס" הוא שמה של שפה פורמלית שעוצבה כדי להגדיר מבני נתונים מופשטים.

האסטרואיד 4660 Nereus שהתגלה בפברואר 1982 על ידי אלינור הלין, נקרא על שמו. הלין ויתרה על הזכויות לתת שם להאגודה הפלנטרית, שארגנה תחרות למתן השם.

==קישורים חיצוניים==

* Kerenyi, Karl (שנת 1951). האלים היווניים.
* Graves, Robert המיתולוגיה היוונית.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:אלי ים ונהר
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
לטיסיה

לטיסיה (בספרדית: Leticia) היא עיר נמל, בירת מחוז אמסונאס והעיר הדרומית ביותר בקולומביה. העיר ממוקמת על הגדה המערבית של נהר האמזונאס, ונמצאת בין משולש הגבולות של קולומביה, פרו וברזיל.
== גאוגרפיה ==
העושר הטבעי של לטיסיה ניכר במגוון העצום של מינים של בעלי חיים וצמחים בעיר: 860 מינים של ציפורים, 140 מיני דו-חיים, 85 מינים של יונקים, 147 מיני זוחלים ו -6,800 מיני צמחים. הטמפרטורה הממוצעת בה היא 27°C.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קולומביה: ערים
קטגוריה:קולומביה: ערי נמל
קטגוריה:מחוזות קולומביה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1867
הרצג נובי

הרצג נובי (באותיות קיריליות: Херцег Нови, באיטלקית: Castelnuovo) היא העיר החמישית בגודלה במונטנגרו, שוכנת בדרום-מערב המדינה, והיא משמשת כבירת של מחוז הרצג נובי.

העיר שוכנת לחופי הים האדריאטי בכניסה למפרץ קוטור, למרגלות הר אוריין.

== היסטוריה ==
בתקופת האימפריה הרומית היה כפר דייגים קטן באזור בו שוכנת העיר כיום. בשנת 1382 בנה המלך הבוסני טברטקו הראשון מבצר בשם סבטי סטפן (Sveti Stefan), או קסטלנואובו (Castelnuovo).

לאחר מותו של טוורטקו הראשון, רכש את המבצר הדוכס סאנדל חראניץ' (Sandalj Hranić) ממשפחת האצולה קוסאצ'ה (Kosača). בתקופת שלטונו פיתח את המסחר במלח בעיר. לאחר מותו של חראניץ', ירש את קסטלנואובו אחיינו; הדוכס סטיבן, תחת שלטונו גדלה העיר ושמה שונה להרצג נובי.

בשנת 1482 כבשו את הרצג נובי העות'ומאנים, והם שלטו בעיר יותר ממאתיים שנה, עד לשנת 1687. מלבד השנים 1538-1539, אז הייתה בשליטת הספרדים.

ב-1687 כבשה הרפובליקה של ונציה את העיר, והיא הכלילה אותה באלבניה הוונציאנית, יחידה מנהלית השוכנת כיום בשטח מונטנגרו.

ב-24 באוגוסט 1798 סופחה הרצג נובי לאוסטריה, אולם היא וויתרה עליה לרוסים בשנת 1805 במסגרת חוזה פרסבורג.

ב-7 ביולי 1807 בעקבות חתימתם על חוזה טילזיט, וויתרו הרוסים על השליטה בעיר לצרפתים. הצרפתים החלו את שלטונם ב-12 באוגוסט 1807, והיא הייתה חלק ממחוז דלמטיה עד ל-14 באוקטובר 1809, כשסופחה למחוז איליריאן (Illyrian).

הרצג נובי יחד עם שאר אזור מפרץ קוטור, נכבשו על ידי מונטנגרו בשנת 1813. פטר הראשון פטרוביץ'-נייגוס (Petar I Petrović-Njegoš) בישוף מונטנגרו, מסר את העיר לאסטרו-הונגרים ב-11 ביוני 1814. האוסטרו-הונגרים שלטו בעיר עד לשנת 1918, והיא הייתה חלק מממלכת דלמטיה.

במלחמת העולם הראשונה ניסתה ממלכת מונטנגרו לכבוש את המפרץ. בתגובה לכך הפציצו האוסטרו-הונגרים את העיר מהר לובצ'ן (Lovćen), עד לשנת 1916 אז הביסו האוסטרו-הונגרים את המונטנגרים.

ב-7 בנובמבר 1918 כבשו כוחות צבא סרביה את מפרץ קוטור, והם התקבלו על ידי התושבים כמשחררים. משנת 1929 צורפה הרצג נובי, לזיטה באן שבממלכת יוגוסלביה.

הרצג נובי סופחה על ידי איטליה הפשיסטית בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה. העיר שוחררה על ידי פרטיזנים יוגוסלביים ב-10 בספטמבר 1943.

== תחבורה ==
הרצג נובי משמשת כיעד הסופי של מרבית קווי האוטובוסים המגיעים ממונטנגרו וסרביה. בעיר עובר הכביש המהיר האדריאטי, כביש מהיר בעל שני נתיבים העובר לאורך החוף של מונטנגרו, והוא חלק מהכביש האירופאי E65.

מספר קווי מעבורת יוצאים מהרצג נובי לטיווט, קוטור, בודווה ועוד.

נמל התעופה הבינלאומי של טיווט מרוחק כ-23 קילומטרים מהעיר (באמצעות המעבורת), נמל התעופה של דוברובניק מרוחק כ-30 קילומטרים מהעיר.

== ערים תאומות ==
להרצג נובי עשר ערים תאומות:

== קישורים חיצוניים == 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונטנגרו: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-14
דאנגנון סוויפטס

דאנגנון סוויפטס (אנגלית: Dungannon Swifts F.C) הוא מועדון כדורגל צפון אירי, המשחק בעיר דאנגנון במחוז טיירון בצפון אירלנד. המועדון משחק בליגת העל הצפון אירית.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1949, ושיחק בליגה אזורית עד שנת 1972. עת עלה לליגה השלישית של צפון אירלנד. בעונת 1976/1977 הגיע לשמינית גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קרוסאדרס. בעונות 1977/1978, 1982/1983 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת ארדס. בעונות 1985/1986, 1989/1990, 1991/1992 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצות צ'ימיני קורנר, ניורי טאון ופורטאדאון בהתאמה. בעונות 1988/1989, 1996/1997 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה הצפון אירית והפסיד לקבוצות בנגור וגלנטורן בהתאמה. 

המועדון שיחק בליגה השלישית של צפון אירלנד עד עונת 1996/1997. בסוף העונה עלה מהליגה השלישית בצפון אירלנד לליגה השנייה. המועדון שיחק בליגה השנייה של צפון אירלנד מעונת 1997/1998 ועד עונת 2002/2003. בעונות 1997/1998, 1998/1999 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת גלנטורן. בעונת 1997/1998 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אינסטיטיוט. בעונות 1999/2000, 2001/2002 הגיע לרבע גמר הגביע והפסיד לקבוצות לינפילד וקולריין בהתאמה. בעונת 2002/2003 הגיע לשמינית גמר הגביע והפסיד לקבוצת אומה טאון. בסוף העונה סיים במקום הראשון בליגה השנייה ועלה בפעם הראשונה לליגת העל הצפון אירית.

המועדון משחק ברציפות בליגת העל הצפון אירית מעונת 2003/2004. בעונות 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007 הגיע לרבע גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת לינפילד. בעונת 2006/2007 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת לינפילד. בעונת 2007/2008 הגיע לרבע גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת גלנטורן. בעונת 2008/2009 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת לינפילד. בעונת 2009/2010 הגיע לחצי גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצת קולריין. בעונות 2010/2011, 2011/2012 הגיע לשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצות גלנטורן וקליפטונוויל בהתאמה. בעונת 2011/2012 הגיע לחצי גמר הגביע הצפון אירי והפסיד לקבוצת קרוסאדרס. בעונת 2013/2014 הגיע לרבע גמר הגביע הצפון אירי ולשמינית גמר גביע הליגה והפסיד לקבוצות באלמינה יונייטד וארדס בהתאמה.

==שחקנים בולטים==
* שיאה קמפבל
* מרק מקאליסטר
* רודני מקארי
* דרמוט מקקפרי
* ריאן אוניל
* אלבין ראוס

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל צפון-איריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1949
קטגוריה:1949 בממלכה המאוחדת
אביתר מנור

אביתר מנור (נולד ב-1949) הוא דיפלומט ישראלי בדימוס. כיהן כשגריר ישראל לארגונים הבינלאומיים של האו"ם בז'נבה וקודם לכן כשגריר ישראל בשוודיה.

מנור נולד בתל אביב. בשנת 1967 התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים עד שנת 1970. לאחר שחרורו מצה"ל נרשם ללימודי כלכלה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים. למד בהצטיינות בתוכנית לכלכלת האינטגרציה האירופית במכללת אירופה בברוז' שבבלגיה.
בשנת 1973 הצטרף למשרד החוץ כשבין היתר שירת בנציגויות ישראל בבריטניה ובארצות הברית, ובאו"ם בניו יורק. בין השנים 2004–2008 כיהן כשגריר ישראל בשוודיה ולאחר מכן שב לישראל והיה ראש האגף לארגונים בינלאומיים במשרד. באוגוסט 2012 מונה לשגריר קבוע לארגונים הבינלאומיים של האו"ם בז'נבה שבשווייץ, תפקיד בו כיהן עד פרישתו משירות המדינה ב-2016.

בפברואר 2015 פורסם כי העביר למועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם מידע על ויליאם שייבס שהביא להתפטרותו.

מנור נשוי לפרופסור אורלי מנור מהאוניברסיטה העברית, מומחית בכלכלה ובסטטיסטיקה ובמדיניות בריאות הציבור, ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://embassies.gov.il/UnGeneva/NewsAndEvents/Pages/Ambassador-Eviatar-Manor.aspx אביתר מנור] באתר משרד החוץ 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שגרירי ישראל בשוודיה
קטגוריה:שגרירי ישראל במוסדות האו"ם
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
זאב רודניק

זאב רודניק (נולד ב-1961) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור מן המנין בבית הספר למדעי המתמטיקה באוניברסיטת תל אביב. רודניק מומחה בתורת המספרים ובפיזיקה מתמטית, ובפרט בכאוס קוונטי.

==קורות חיים==
נולד ב-1961 בחיפה. סיים תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן ב-1984, ותואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1985. ב-1990 קיבל דוקטורט באוניברסיטת ייל שבארצות הברית. שימש מרצה באוניברסיטאות פרינסטון וסטנפורד בארצות הברית. ב-1995 הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב. משמש שם כיום כפרופסור בבית הספר למדעי המתמטיקה ובעל קתדרה לתורת המספרים על שם סיסי ואהרן בר. 

בשנים 2008 - 2010 היה רודניק חבר במכון למחקר מתקדם בפרינסטון והחל מ-2012 הוא נמנה עם עמיתי האגודה האמריקאית למתמטיקה.

== מחקר ==
בשנים האחרונות חקר רודניק את ההיבטים השונים של תורת המספרים ושל הכאוס הקוונטי. הוא תרם לאחת התגליות המפתיעות ביותר בנוגע להשערת רימן, והיא שהאפסים של פונקציית זטא של רימן מפגינים את אותו דפוס סטטיסטי כמו זה שמופיע ברמות האנרגיה של מערכות קוונטיות ומתואר באמצעות תורת המטריצות האקראיות. יחד עם פיטר סרנק הוא ניסח את השערת הארגודיות היחידה (Quantum Unique Ergodicity conjecture) עבור פונקציות עצמיות של הלפלסיאן על יריעות בעלות עקמומיות שלילית, וחקר בעיות מכאוס קוונטי במודלים אריתמטיים שונים. תחום מחקר נוסף הוא הממשק בין האריתמטיקה בשדות פונקציות ושדות מספרים.

== פרסים ומענקים ==
* מלגת אלון, 1995.
* פרס ארדש מטעם האיגוד הישראלי למתמטיקה, 2001. 
* פרס למאמר יוצא דופן מטעם כתב העת "Annales Henri Poincaré" לשנת 2011. 
* עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה, מ-2012. 
* מענק מחקר בסך 1.7 מיליון אירו מטעם מועצת המחקר האירופית (ERC) לשנים 2013–2018.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.math.tau.ac.il/~rudnick/ זאב רודניק], באתר של אוניברסיטת תל אביב
* [http://www.math.tau.ac.il/arithmeticQC/ פרויקט המחקר של רודניק, Arithmetic Quantum Chaos]

קטגוריה:חוקרי תורת המספרים ישראלים
קטגוריה:מתמטיקאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מתמטיקה ומדעי המחשב
קטגוריה:ישראלים עמיתי האגודה האמריקאית למתמטיקה
קטגוריה:זוכי פרס ארדש
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
אי, כרמלה

"אי, כרמלה" (בספרדית: ¡Ay Carmela!) הוא כינויו של שיר ספרדי בשם "El paso del Ebro" (תרגום מילולי: צליחת (נהר) האברו). גרסה נוספת לשיר נקראת "Viva la XV Brigada" (תרגום מילולי: תחי הבריגדה ה-15) ולעיתים מושר הפזמון של גרסה זו במילים" "אי, מנואלה". השיר שמקורו שיר עם מתחילת המאה ה-19, כנראה במלחמת חצי האי, התפרסם במאה ה-20 כאחד משירי הבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים בספרד בשנים 1936–1939. השיר הספרדי זכה לנוסחים עבריים; חלקם ששימרו את רוחם של שירי הלוחמים וחלקם שפנו לכיוונים אחרים.

== רקע היסטורי ==
מילות השיר "Viva la Quince Brigada" מזכירות את קרב חרמה שנערך בפברואר 1937. כמו כן מוזכרים בשיר ה-Moros. הכוונה היא למורים שהיה כינויים של חיילי היחידות ממרוקו הספרדית שהיו נאמנים לפרנקו.

השיר "El paso del Ebro" נכתב בהקשר של הקרב על האברו (1938), קרב רחב היקף ועקוב מדם שהתרחש בחודשים יולי-נובמבר 1938 על גדות נהר האברו. נראה שהשיר האופטימי נכתב בעת שידו של הצבא הרפובליקני הייתה על העליונה לאחר שיזם מתקפת נגד מול הכוחות הלאומנים בפיקוד פרנסיסקו פרנקו. הרפובליקנים הצליחו לצלוח את האברו ולהשתלט על שטחים נרחבים שהיו בשליטה מוקדמת של הלאומנים. עם התמשכות הקרב, התהפכה המגמה והכוחות הלאומניים דחקו חזרה את הרפובליקנים. הניצחון בקרב על האברו הביא להשתלטות הלאומנים על קטלוניה והכריע סופית את מלחמת האזרחים.

== נוסחי השיר בעברית ==
בישראל זכה הלחן למספר נוסחים עבריים. נוסח עממי הומוריסטי נקרא "יש לי דודה".

נוסח נוסף הוא של חיים חפר שכתב ללהקת פיקוד מרכז את שיר הנושא לתוכניתה "רד אלינו לבקעה" ב-1969. מילות השיר לא היו קשורות לשיר המקורי ונותרה ממנו רק השורה "הי כרמלה".

נוסח עברי לגרסת "Viva la Quince Brigada" בוצע על ידי הפרברים בטלוויזיה הישראלית ב-1975, בתוכנית על מוזיקה ספרדית במסגרת הסדרה "משירי ארץ אחרת", בהנחיית שמעון ברק. נוסח זה שמר על הרוח המקורית של השיר כשיר תהילה לבריגדה וללוחמיה ונפתח במילים: "שירו זמר לבריגדה, רומבלה רומבלה רומבלה, ממדריד ועד גרנדה מי ידמה לה, מי ידמה לה".

נוסח נוסף הוא של עמוס קינן שבוצע ב-1987 על ידי פאקו איבנז והדודאים בערב שהוקדש לשירי לורקה, "חמש אחרי הצהריים". אף נוסח זה שמר על המשמעות המקורית של השיר כשיר עידוד ללוחמים.

== התייחסות בתרבות ==
ב-1990 יצא למסכים סרטו של קרלוס סאורה, "אי, כרמלה!" , בכיכובה של כרמן מאורה. הסרט העוסק במלחמת האזרחים בספרד, מתחיל ומסתיים בשיר שאת שמו הוא נושא. הסרט מבוסס על מחזה בעל שם זהה מאת המחזאי הספרדי חוסה סנצ'יס סיניסטרה , שהוצג לראשונה בספרד ב-1986.

ב-2006 ליווה השיר את הפסקול של הסרט הישראלי "בקרוב יקרה לך משהו טוב". השיר, בגרסת "El paso del Ebro", בוצע על ידי איטלו גונזאלס ולהקת בום פם. 
 
השיר מושר בספרדית (גרסת "El ejercito del Ebro") על ידי הזמר הקורסיקני, אנטואן קיוזי , בסרט "המינגווי וגלהורן" (בכיכובם של ניקול קידמן וקלייב אוון) המתאר את אהבתם של הסופר הנודע ארנסט המינגוויי ואשתו השלישית, הכתבת הצבאית מרתה גלהורן, על רקע מלחמת האזרחים בספרד. הסרט יצא לאור ב-2012.

== מילות השיר ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://blogs.bananot.co.il/showPost.php?itemID=20210&blogID=338 האי כרמלה - המנון שהיה למיתוס], תרגום השיר על ידי המשורר והמתרגם שלמה אביו, ברשימה "השתקפות מלחמת האזרחים הספרדית בשירה", 25 באפריל 2011
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:שירים על ספרד
קטגוריה:מוזיקה אנטי-פשיסטית
אלי שקד

אלי שקד (נולד ב-1948) הוא דיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל במצרים.

בשנות ה-70 הצטרף שקד לשירות החוץ של ישראל ובין תפקידיו שירת בשגרירות ישראל באנקרה שבטורקיה, והיה הקונסול הכללי באיסטנבול. לאחר מכן שימש סגן השגריר במצרים וב-2003 מונה לשגריר. בסוף שנת 2004 עזב את תפקידו ופרש ממשרד החוץ.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שגרירי ישראל במצרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
פיליפ דיסקין

המנהל האמנותי של קבוצת [[תיאטרון החאן, פיליפ דיסקין (שמאל). משמאל לימין: צור שפירא, נעמי גרינבאום, אהרן אלמוג, סביונה בן יעקב, יורם כהן וז'אק כהן. מרץ 1968]]
פיליפ (פיל) דיסקין (באנגלית: Philiph (Phil) Diskin; נולד ב-22 בנובמבר 1928) הוא במאי תיאטרון ישראלי-אמריקאי.

==ביוגרפיה==

פיליפ דיסקין נולד ב-1928 בגרודנו שבפולין, ובהיותו בן חמש היגר לארצות הברית. סיים תואר דוקטור בפסיכולוגיה. בהיותו סטודנט שיחק וביים בהצגות סטודנטים. למד דרמה בתיאטרון הדג'רו.

הוא עלה לישראל, עבד כיועץ במכון לייעוץ והדרכה של משרדי העבודה והחינוך. זמן קצר לאחר עלייתו לארץ קיבץ קבוצת סטודנטים חובבי תיאטרון, שנפגשו בביתו בעין הכרם וקראו שירה ומחזות באנגלית. הקבוצה נהפכה לתיאטרון חובבים, תיאטרון המעגל (1967-1964), שרוב הצגותיו היו באנגלית ודיסקין היה הבמאי היחיד שלו. רוב שחקניו של "המעגל" היו עולים מאנגליה ומארצות דוברות אנגלית. ההצגות התקיימו במרתף קטנטן, ששימש כמועדון סטודנטים והקהל ישב על שרפרפים או על מדרגות האבן. הקהל מנה משכילים ירושלמים וסטודנטים.
"המעגל" העלה בבכורה ישראלית את "המשרתות" של ז'אן ז'נה ואת "המלך אובו" של אלפרד ז'ארי. בתל אביב הציג התיאטרון ב"צוותא".

גארי ברתיני, שייסד באמצע שנות השישים את "האנסמבל הקאמרי הישראלי", צפה ב"מלך אובו" בבימויו של דיסקין, התרשם מכישרונו המוזיקלי והזמין אותו לביים שתי אופרות קצרות בערב הבכורה של האנסמבל החדש.

בשלהי שנת 1967 רכשה עיריית ירושלים בנין ישן ועזוב, ששימש לפני כן כפונדק דרכים, מכאן שמו "החאן". "החאן" נהפך למשכנו של התיאטרון הירושלמי, הוא תיאטרון החאן. קבוצת "המעגל" היוותה את הגרעין המייסד של תיאטרון החאן ודיסקין כיהן כמנהלו האמנותי הראשון של התיאטרון. "המעגל" העלה הפקות אחדות, כולן בבימויו של דיסקין – ביניהן: "המלך אובו", שהוצגה באולם מועדון "הבכחוס" בירושלים. בתחילת 1967 העלה תיאטרון המעגל את מחזהו של גומברוביץ': "הנסיכה איבון" בתרגום - מיכל ואפרים, עיצוב תפאורה ותלבושות - ארתור גולדרייך. עם השחקנים: רות פישר, רמי כהן, ז'אק כהן, אלה ברוידא, שלמה בן דור, נעים חכים, רעיה נבו, אילנה ביאליק, מרים כהן-גודאל, עמנואל הלפרין, נסים דבש, אלי ניקולא, ברכה נאמן, אבנר רוטנברג, לוריין קסל, יעקב לוי. שיפוץ תיאטרון החאן הסתיים בסוף שנת 1967 והלהקה עברה לבניין המחודש. ההצגה הראשונה שהועלתה באולם תיאטרון החאן הייתה "נח" מאת המחזאי הצרפתי אנדרי אוביי. בהצגה שיחקו ז'אק כהן, זהרירה חריפאי, אהרון אלמוג, עליזה רוזן, נעמי גרינבאום, גילה דיין, צור שפירא, יורם כהן, יוסף פארח. הייתה זה גרסה מוזיקלית בלבוש מודרני לסיפור המקראי של נח והמבול.
בנוסף לכך דיסקין ייסד בירושלים את הפרדס – המרכז לאמנויות הביצוע. 

ב-1968 שב לארצות הברית, אך המשיך לביים הרבה בישראל. שימש כמנהל אמנותי של המרכז לדרמה באן ארבור, מישיגן.

==לקריאה נוספת==
* מנדל קוחנסקי, התיאטרון העברי, ירושלים: ויידנפלד וניקולסון, תשל"ד 1974, עמ' 208–209.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים אמריקאים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
פארק פורסיית'

פארק פורסיית (באנגלית: Forsyth Park) הוא פארק עירוני גדול בעיר סוואנה, ג'ורג'יה, במרחק לא רב מדרום לככרות של הרובע ההיסטורי. שטחו כ-120 דונם, והוא הפארק הראשון מתוך שורה של פארקים שייפו את בעיר. בצפון הפארק גובל ברחוב גסטון, במזרח ברחוב דרייטון, בדרום בשדרת פארק ובמערב ברחוב וייטקר. מסביב לפארק שהיקפו כ-1.6 ק"מ, שוכנים בתים היסטוריים משופצים רבים. 

בתחום הפארק ערוגות פרחים, עצי אלון גבוהים (בחלק הצפוני), שבילי הליכה, מבצר ישן עם בית קפה ובמה, מגרש משחקים לילדים, גן ריחני המיועד לעיוורים. בחלק הדרומי של הפארק ישנם מגרשי טניס, כדורסל, כדורגל ופריזבי וכן מגרש הבית של קבוצת הראגבי "סוואנה שמרוקס קלאב". בפארק פורסיית' מתארגנים קונצרטים, הצגות קולנוע, ופסטיבל הג'אז השנתי של סוואנה. מתקיימים בו גם פיקניקים וחתונות. בקצה הצפוני יש מזרקה לבנה גדולה, שעוצבה בשנת 1858. ביום פטריק הקדוש נוהגים לצבוע אותה בירוק. 

באמצע הפארק ניצבת החל משנת 1879 אנדרטה לזכר גבורי קונפדרציית הדרום (Confederate Memorial).

==תולדותיו==
הפארק הוקם בשנות ה-1840 על 40 דונם ראשונים שנתרמו למטרה זו על ידי ויליאם הוג'סון.

בעקבות תרומה נוספת של מושל ג'ורג'יה ג'ון פורסיית', הגיע שטח הפארק ל-120 דונם.
משום כך בעקבות הרחבתו בשנת 1851 קיבל הפארק את שמו של פורסיית'.

==בתרבות הפופולרית==
*בסרט פסגת הפחד של מרטין סקורסזה ניתן לראות את המזרקה בפארק פורסיית', לצד מראות אחרים מן העיר סוואנה. 
*סוואנה, והפארק בפרט, מככבים בסרט חצות בגן הטוב והרע בבימוי של קלינט איסטווד, ולפי ספרו של ג'ון ברנדט. ג'ון קיוזק בתפקיד הכתב ג'ון קלסו, מטייל ומשוחח באחד משבילי הפארק עם סוחר האמנות המואשם ברצח ג'ים ויליאמס, הגבור הראשי של הסרט ."גן הטוב והרע" בסרט הוא בית הקברות בונוונצ'ר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.exploresouthernhistory.com/forsythpark.html פארק פורסיית' באתר מוקדש להיסטוריה של דרום ארצות הברית]
* [http://www.virtualtourist.com/travel/North_America/United_States_of_America/Georgia/Savannah-770825/Things_To_Do-Savannah-Forsyth_Park-BR-1.html באתר virtual tourist]
* [http://www.quantumtour.com/entity/forsythe/ פארק פורסיית' עם המזרקה] 
* [http://www.fodors.com/world/north-america/usa/georgia/savannah/review-166015.html אתר מדריך התיירות פודור'ס]

קטגוריה:ארצות הברית: גנים ופארקים עירוניים
קטגוריה:ג'ורג'יה: גאוגרפיה
נחמן חבס

נחמן חַבַּס (1905 – 8 בספטמבר 1985) היה תעשיין ישראלי, מחלוצי תעשיית העורות בארץ ישראל.

==ביוגרפיה==
חבס נולד ב-1905 באליטא, ליטא, בנו של ישראל חבס. בשנת 1907, בהיותו בן שנתיים, עלה לארץ ישראל עם משפחתו, שהשתקעה ביפו. קיבל חינוך מסורתי וכללי. נישא לטובה ברנט, נכדת זרח ברנט. 

בצעירותו הצטרף לעסק המשפחתי "ישראל חבס ובניו" לעורות. בשנת 1927 הקימה משפחת חבס את מפעל העורות, שהיה אז המתקדם ביותר בארץ ישראל.

בשנת 1940 נפטר אבי המשפחה וכעבור ארבע שנים נפטר האח יעקב. נחמן חבס המשיך לנהל את עסקי המשפחה. בשנת 1950 ייסד את מפעל "נעלי ירושלים", שהיה יצרן הנעליים הגדול במזרח התיכון.

==משפחתו==
אחיו הם יעקב והרצל חבס, שהיו שותפיו בעסקי המשפחה. בנו של הרצל הוא ברוך חבס, נשיא קבוצת חבס. אחותם היא העיתונאית והסופרת ברכה חבס.

בנו של נחמן, נחום, המשיך בעסק המשפחתי וכן הקים את חברת "יעלי סלע ייבוא ושיווק". ילדיו של נחום הם איש העסקים דין חבס וד"ר סיון גושן, סגנית מנהל מחלקת אף אוזן גרון במרכז הרפואי מאיר (הייתה נשואה לעמוס לויטוב).

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:משפחת חבס
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
ראש השרים של גיברלטר

ראש השרים של גיברלטר הוא מנהיג המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט של גיברלטר, והוא ממונה רשמית על ידי מושל גיברלטר, נציג הכתר הבריטי. פביאן פיקארדו הוא ראש השרים המכהן מאז ה-9 בדצמבר 2011.

==רשימת ראשי השרים (1964–הווה)==
{| class="wikitable"
! #
!תמונה
!שם
!תחילת כהונה
!סיום כהונה
!מפלגה
|- bgcolor=#bbffbb 
|1||סר יהושע חסן|| 11 באוגוסט 1964|| 6 באוגוסט 1969|| המפלגה לקידום זכויות האזרח
|- bgcolor=#cceeee 
|2||סר רוברט פליזה|| 6 באוגוסט 1969||25 ביוני 1972||שילוב עם המפלגה הבריטית
|-bgcolor=#bbffbb 
|3||סר יהושע חסן||25 ביוני 1972||8 בדצמבר 1987||המפלגה לקידום זכויות האזרח
|-bgcolor=#bbffbb 
|4||אדולפו סנפה||8 בדצמבר 1987||25 במרץ 1988||המפלגה לקידום זכויות האזרח
|-bgcolor=#ffcccc
|5||ג'ו בוסאנו|| 25 במרץ 1988|| 17 במאי 1996||מפלגת העבודה הסוציאליסטית של גיברלטר
|-bgcolor=#ccccff
|6||פיטר קרואנה||17 במאי 1996||9 בדצמבר 2011||הדמוקרטים הסוציאליים של גיברלטר 
|-bgcolor=#ffcccc
|7||פביאן פיקארדו||9 בדצמבר 2011||<center>מכהן</center>||מפלגת העבודה הסוציאליסטית של גיברלטר
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גיברלטר: ממשל
פיני וינברג

פיני וינברג
פנחס (פיני) ישעיהו וינברג (22 בפברואר 1936 - 26 באוגוסט 2017) היה פסל ישראלי.

== קורות חייו ==
נולד בחיפה. למד אצל יצחק דנציגר ורודי להמן. הלימודים אצל דנציגר היו בעיקר תאורטיים וכללו טיולים ברחבי הארץ, כדי ללמוד על הקשר בין האדם למקום, אהבת הטבע ואהבת האדם.

== קריירה ==
=== הוראה ===
לימד שחזור עתיקות ברשות העתיקות הישראלית.

=== פיסול ===
פיסל בעיקר באבן. היה חבר באגודת הציירים והפסלים הישראלית משנת 1977. כיהן כחבר בחבר השופטים של האגודה.

==== תערוכות ====
וינברג השתתף בתערוכות שונות בישראל ובעולם, ובהן: המרכז הבינלאומי לאמנות בפריז, בית האמנים בירושלים, גלריות בתל אביב (בהן גלריה הדסה קלצ'קין, גלריה שרה קישון, גלריה דל ארטה, גלריה מלמד וגלריה המגדל), גלריות בחיפה (גלריה האודיטוריום, גלריית בית הגפן, גלריית בית שגאל (במסגרת תערוכות קבוצתיות) והיכל העירייה), ולובי המרכז הרפואי סורוקה בבאר שבע.

=== כתיבת ספר ===
בשנת 1991 הוציא פיני את ספרו "ליצן מת מצחוק" בהוצאת טרקלין, הספר מאגד בתוכו שירים וצילומי פסלים.

== חיים אישיים ==
התגורר בשכונת בת גלים בחיפה, במבנה הראשון שהוקם בשכונה - טחנת הרוח הטמפלרית.

== עבודות סביבתיות ==
* פסל אבן מגן דוד אדום בלוד – אב עם ילדיו
* פסל בזלת בגן קריניצי ברמת גן – רעות (ידיים)
* פסל בזלת בגן קופת חולים ברמת גן (רח' הרצל) – אמהות
* פסל אבן בגן כהנא (רח' אבא הלל סילבר) ברמת גן – אשה עם שמש (הבריאה)
* אתר ההנצחה לימאי צי הסוחר שמקום קבורתם לא נודע ברמת הדר בחיפה
* תבליט ממלט לבן בלובי בניין בלוס אנג'לס (רח' ברטון וויי)

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.facebook.com/pages/Pini-Wineberg/446289918818041?notif_t=page_new_likes דף אמן באתר פייסבוק]
* [https://web.archive.org/web/20131020214609/http://haifacity.com/כתבות/5324/האיש-שגר-בטחנת-הרוח/חיפה/ האיש שגר בטחנת הרוח], על ביתו המיוחד של פיני וינברג, באתר "haifacity"
* [https://twitter.com/PiniWineberg דף אמן באתר Twitter]
* [https://www.youtube.com/watch?v=1MhNPXraqs4 כתבה מצולמת על פיני וינברג (מתוך "מהדורה מקומית")]
* [https://www.youtube.com/watch?v=7vI8k5XQRLo כתבה מצולמת מתוך "זמן חיפה"]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:פסלים יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
פביאן פיקארדו

פביאן ריימונד פיקארדו (באנגלית: Fabian Picardo; נולד ב-18 בפברואר 1972) הוא פרקליט גיברלטרי המשמש כראש השרים של גיברלטר מאז 2011.
== חייו ==
פיקארדו נולד והתחנך בגיברלטר. ב-1993, הוא סיים לימודי משפטים באוריאל קולג', אוניברסיטת אוקספורד. ב-1991, הוא היה אחד מהמייסדים של המפלגה הלאומית של גיברלטר (כיום המפלגה הליברלית של גיברלטר). ב-2003 הוא עזב את המפלגה הליברלית והצטרף למפלגת העבודה הסוציאליסטית של גיברלטר.

באפריל 2011 הוא נבחר למנהיג מפלגת העבודה הסוציאליסטית של גיברלטר והחליף בתפקיד זה את ג'ו בוסאנו. בדצמבר 2011 הוא נבחר לתפקיד ראש השרים של גיברלטר והחליף בתפקיד זה את פיטר קרואנה. ב-2015, 2019 וב-2023 נבחר שוב לתפקיד.

נשוי לג'סטין אוליברו ואב לשני בנים ובת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bbc.co.uk/news/world-europe-18219305 "Gibraltar profile. Chief minister: Fabian Picardo"], אתר חדשות ה-BBC (באנגלית).
* [http://www.elimparcial.es/mundo/fabian-picardo-nuevo-primer-ministro-de-gibraltar--95920.html "Fabián Picardo, nuevo primer ministro de Gibraltar"] (בספרדית).

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים גיברלטרים
קטגוריה:ילידי 1972
הספרים המעופפים של מר מוריס

הספרים המעופפים של מר מוריס (באנגלית: The Fantastic Flying Books of Mr. Morris Lessmore) הוא סרט פנטזיה קצר בהנפשה ממוחשבת וקלאסית משנת 2011. הסרט בוים על ידי ויליאם ג'ויס וברנדון אולדנבורג, כאשר ג'ויס גם כתב את התסריט.

הסרט זכה לשבחים ממבקרי הקולנוע, וזכה בפרסים רבים, ביניהם פרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר.

== עלילה ==
הסרט מספר על מר מוריס שהחל את היום שלו בכתיבת זיכרונות ולאחר מכן טורנדו החל. ספר מעופף שמר מוריס מוצא לאחר הטורנדו לוקח אותו לספרייה, כאשר בספרייה עוד ספרים מעופפים רבים "קמים לתחייה", בספרייה מר מוריס מוצא רק ספרים מעופפים וציורים של אנשים כאשר אחד מהציורים מזכיר לו אישה שראה. מוריס הופך למנהל של הספרייה ומטפל בספרים המעופפים, וגם ריפא כמה ספרים שנפצעו. לאחר מכן מוריס מתחיל לשכתב את זיכרונותיו ושיתף את הספרים המעופפים בזיכרונות. עוברים שנים ומר מוריס כבר איש זקן מאוד והוא מצליח להשלים את ספר הזיכרונות שלו, מרוצה מעבודה חייו הוא סוגר את הספרה ויוצא מדלת הספרייה, לפתע מערבולת ספרים עפה על מר מוריס והוא חוזר להיות צעיר. הוא נישא על ידי ספרים מעופפים ומתחיל לעוף. אישה יושבת וקוראת את זיכרונותיו של מר מוריס, ואז בסצנה האחרונה אחד מהציורים הופך להיות של מר מוריס.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט המונפש הקצר הטוב
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטים קצרים מונפשים
קטגוריה:סרטים על סופרים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
עין-חתול (סוג)

עין-חתול (שם מדעי: Telescopus) הוא סוג של נחשים תת-ארסיים ממשפחת הזעמניים. הסוג כולל 13 מינים, בהם עין חתול חברבר הנפוץ בישראל. תפוצתם מפקיסטן ועד צפון אפריקה וכן באפריקה שמדרום לסהרה.

המינים בסוג זה מגיעים לאורך של 80-180 ס"מ והם בעלי צבעי הסוואה, חיוורים לרוב. רק המין עין-חתול חצי-טבעתי בעל צבע כתום בולט. אלו ציידים מיומנים על הקרקע או על העצים, לפי המין, וניזונים מזוחלים קטנים (בעיקר לטאות), מכרסמים, דו-חיים וציפורים.

כל מיני עין החתול הם ארסיים; ארסם הוא נוירוטוקסין (פוגע במערכת העצבים). הם לא נחשבים מסוכנים לבני אדם משום שהארס בעל ערך LD50 גבוה, ומכיוון שלנחש יש שיני ארס אחוריות כך שהוא צריך לנשוך נשיכה עמוקה כדי שהארס יועבר לקורבנו.

==מינים==
בסוג זה 13 מינים:
* Telescopus beetzi
* עין חתול אדמדם (Telescopus dhara)
* עין חתול חברבר (Telescopus fallax)
* Telescopus gezirae
* עין-חתול אפור (Telescopus hoogstraali)
*עין-חתול שחור-ראש (Telescopus nigriceps)
* Telescopus obtusus
* Telescopus pulcher
* Telescopus rhinopoma
* עין-חתול חצי-טבעתי (Telescopus semiannulatus)
* Telescopus tessellatus
* Telescopus tripolitanus
* Telescopus variegatus

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1830
קטגוריה:זעמניים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גאורג ווגלר
אייל פרץ

אייל פרץ (נולד ב-20 בדצמבר 1974) הוא פעיל חברתי ישראלי, מייסד ויושב ראש עמותת ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל. 

== ביוגרפיה ==
פרץ נולד וגדל ביהוד, ליוסף פרץ, יליד איזמיר שבטורקיה ולאסנת פרץ ילידת פתח תקווה, נינה של יואל משה סלומון. לאחר סיום שירותו בחטיבת גולני בשנת 1996 הקים חברת מחשבים אותה ניהל במשך שנים רבות. החל משנת 2011, עוסק פרץ בייעוץ וחונכות עסקית לארגונים וחברות עסקיות.

בשנת 2003 ייסד פרץ את עמותת ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל. היה חבר במשלחת נשיא המדינה לטורקיה. בשנת 2005 הקים את המרכז למורשת יהדות טורקיה. בשנת 2006 זכה בפרס "בניו ובנותיו של אתאטורק" על הישגים מרשמים לשימור המורשת. הפרס מוענק אחת לשנה ליוצאי טורקיה מכל הדתות ומכל העולם.

בשנת 2008 קידם פרץ ברית ערים בין פתח תקווה לקדיקוי שבאיסטנבול, טורקיה.

באפריל 2013 יזם את כנס הלאדינו הבינלאומי באילת, בהשתתפות יצחק נבון.

בדצמבר 2014 מונה פרץ כחבר מועצה ברשות הלאומית לתרבות הלאדינו על ידי שרת התרבות והספורט לימור לבנת.

== חיים אישיים ==
פרץ נשוי ליפעת ואב לשליו ומאיה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.youtube.com/watch?v=QgdiqW_1FJg ירון אנוש מראיין את אייל פרץ יו"ר ארקאדאש] באתר יוטיוב, 21 בפברואר 2013
* [http://www.youtube.com/watch?v=0Fj1Nv3nfNo ד"ר יצחק לוי מראיין את אייל פרץ יו"ר ארקאדאש] באתר יוטיוב, 10 ביולי 2012

קטגוריה:יושבי ראש ונשיאי עמותות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
משטח סיבוב

סיבוב עקומה סביב ציר ה-z
משטח סיבוב הוא משטח המתקבל מסיבוב של עקומה, הנקראת העקומה היוצרת, סביב ישר הנקרא ציר סיבוב. דוגמאות מוכרות למשטחי סיבוב הם הגליל הפתוח, והחרוט הפתוח, שבהם העקומה היוצרת היא קו ישר. משטחי סיבוב יכולים להיות סגורים או פתוחים. לדוגמה, אם נסובב מעגל סביב ישר העובר דרך מרכזו, נקבל משטח סגור שנקרא ספירה, לעומת זאת, אם נסובב פרבולה סביב ציר הסימטריה שלה נקבל פרבולואיד, שהוא משטח פתוח.

==אופן החישוב==
כדי לקבל ייצוג מתמטי למשטח סיבוב, ניתן להכפיל את הייצוג הפרמטרי של העקומה במטריצת סיבוב.

לדוגמה, כדי לחשב את משטח הסיבוב המתקבל מסיבוב הפרבולה <math>\{(x,y,z)|y=x^2,z=0 \}</math> סביב ציר ה-y, יש למצוא פרמטריזציה לפרבולה, לדוגמה, <math>\gamma (t)=(t,t^2,0)</math>. כעת, נכפיל את הפרמטריזציה של הפרבולה במטריצת סיבוב סביב ציר ה-y:

<math>
\begin{pmatrix}
\cos \theta & 0 & \sin \theta \\
0 & 1 & 0 \\
-\sin \theta & 0 & \cos \theta \\
\end{pmatrix}
\begin{pmatrix}t \\ t^2 \\0\end{pmatrix}
</math>

ונקבל את ההצגה הפרמטרית של המשטח, <math>\gamma (t,\theta)=(t\cos \theta ,t^2 ,-t \sin \theta)</math> כאשר <math>-\infty <t< \infty</math> ו- <math>0 < \theta \leq \pi </math>. 

במערכת צירים קרטזית, המשטח שנוצר מתואר על ידי אוסף הפתרונות למשוואה <math>y=x^2+z^2</math>, שהוא פרבולואיד.

==דוגמאות==
פרבולואיד אליפטי
=== פרבולואיד ===

כפי שניתן לראות בדוגמה לעיל, אם נסובב פרבולה מסביב לציר הסימטריה שלה נקבל פרבולואיד, אך לא כל פרבולואיד הוא משטח סיבוב של פרבולה.
למעשה, הפרבולואיד היחיד המתקבל מסיבוב פרבולה הוא פרבולואיד אליפטי עם שני צירים שווים, המיוצג במערכת צירים קרטזית כאוסף הפתרונות של המשוואה:
: <math> z = \frac{x^2}{a^2}+\frac{y^2}{a^2}</math>

{|style="float: left; margin: 10px; border: 1px #8080ff solid"
|-
||<center>180px</center>
||<center>120px</center>
|-
|style="text-align: center"|ספרואיד אובלי
|style="text-align: center"|ספרואיד פרובלי
|}
=== ספרואיד ===

ספרואיד הוא משטח הסיבוב הנוצר מסיבוב אליפסה מסביב לאחד משני צירי הסימטריה שלה. מסיבוב האליפסה מסביב לציר הראשי שלה נקבל ספרואיד פרובלי ומסיבובה מסביב לציר המשני שלה נקבל ספרואיד אובלי.
במערכת צירים קרטזית, משוואת הספרואיד שמרכזו בראשית וציר הסימטריה שלו הוא ציר ה-z נתונה על ידי אוסף הפתרונות של המשוואה:
: <math>\frac{x^2+y^2}{a^2}+\frac{z^2}{c^2}=1</math>
הספרואיד הוא מקרה פרטי של אליפסואיד בו שניים מהצירים שווים.

== שטח ==
הנוסחא לחישוב שטחו של משטח סיבוב זהה לנוסחא לחישוב שטחו החיצוני של גוף סיבוב:
<math>A = 2\pi\int_a^bf(x)\sqrt{1+\left(f'(x)\right)^2} \, dx</math>
בעקום הנתון בהצגה פרמטרית <math>\gamma (t)=(x(t),y(t))</math> ניתן לחשב את השטח של משטח הסיבוב המתקבל מסיבוב העקום מסביב לציר ה-y על ידי הנוסחא:
:<math> A_y = 2 \pi \int_a^b x(t) \ \sqrt{\left({dx \over dt}\right)^2 + \left({dy \over dt}\right)^2} \ dt </math>
באופן דומה ניתן לחשב את שטחו של משטח הסיבוב המתקבל על ידי סיבוב העקום מסביב לציר ה-x:
:<math> A_x = 2 \pi \int_a^b y(t) \ \sqrt{\left({dx \over dt}\right)^2 + \left({dy \over dt}\right)^2} \, dt </math>

== ראו גם ==
* גאומטריה אנליטית
* גוף סיבוב

==קישורים חיצוניים==

* [http://mathworld.wolfram.com/SurfaceofRevolution.html משטח סיבוב], באתר MathWorld 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גאומטריה אנליטית
קטגוריה:גאומטריה דיפרנציאלית
מד מהירות לייזר

מד מהירות לייזר הוא מכשיר שמודד מהירות של עצמים במרחב ברמת דיוק גבוהה.

השימוש הנפוץ בטכנולוגיה הזאת הוא על ידי אקדח ממל״ז שמשמש כמכמונת מהירות משטרתית. בניגוד למד המהירות הרגיל שמתבסס על אפקט דופלר, מד מהירות לייזר מתבסס על עיקרון פשוט יותר של מדידת זמן החזרת קרן הלייזר הנשלחת. המכשיר שולח פולסים קצרים של לייזר לכיוון העצם הנמדד, ומודד את הזמן שלוקח לפולס לחזור אל המכשיר. השיטה מתבססת על ההנחה שמהירות האור באוויר קבועה, ולכן השינוי בזמן שלוקח לקרן לחזור למכשיר בין שתי מדידות מושפע אך ורק מהמרחק שהעצם הנמדד נע. ניתן לחשב את המרחק לעצם הנמדד בעזרת הנוסחה <math>\vec x=\vec v \times t</math>. לאחר הצבה:

* <math>\vec v</math> הוא מהירות הקרן, <math>\vec v=c=3 \times 10^8 (m/ s)</math>, מהירות האור בקירוב.
* <math>t</math> הוא הזמן שלוקח לקרן להגיע מהמד עד לעצם, כלומר הזמן למעבר הלוך ושוב חלקי 2.
מתקבל ה־<math>\vec x</math>, המרחק בין המד לעצם הנמדד.

כדי לחשב את המהירות בדרך זו, שולחים מספר רב של פולסים בזמן קצר, וכך ניתן למדוד כיצד המרחק בין העצם למכשיר המדידה משתנה כתלות בזמן ולחשב את המהירות. המהירות אינה אלא נגזרת של המיקום לפי הזמן, או בנוסחה <math>\vec v = \dot{\vec x} = \frac{d \vec x}{dt}</math>, כאשר:

* <math>\vec v</math> הוא המהירות של העצם
* <math>\vec x</math> הוא מיקומו של גוף
* <math>{d \vec x}</math> הוא השינוי במיקום הגוף
* <math>{d \vec t}</math> הוא השינוי בזמן המדידה

היתרון במד לייזר לעומת מכשירים אחרים הוא גודל הכתם (שטח הפגיעה) של הלייזר בעצם הנמדד. קרן לייזר היא צרה יותר לעומת גל אלקטרומגנטי. כאשר יש מספר עצמים במרחב אותו אנחנו רוצים למדוד, לגודל הקרן חשיבות מכרעת בדיוק המדידה. בשימוש במד מהירות לייזר בטווח של כ-300 מטר קוטר הכתם שנוצר הוא כ-1 מטר. יתרון נוסף הוא זמן חישוב קצר יותר של המהירות, דבר שמאפשר לבחון שינוי מהירות לאורך זמן.

בישראל מד מהירות לייזר נכנס לשימוש המשטרה בשנת 1993, אך ב-2001 הוגשה עתירה לבית המשפט העליון על מידת אמינותו. בספטמבר 2003 קבע בית הדין לתעבורה בירושלים כי תוצאות המדידה של אקדח הלייזר קבילות בבית משפט. 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מכשירי מדידה מבוססי לייזר
קטגוריה:מהירות
פלורנס אובנה

פלורנס אובנה (בצרפתית Florence Aubenas; נולדה ב-6 בפברואר 1961) היא עיתונאית צרפתייה שנחטפה בשנת 2005 בעיראק והוחזקה בשבי עד ששולם עבורה כופר.

== חייה ==
אובנה, ילידת בריסל, בלגיה, היא בתה של ז'קלין אובנה, עיתונאית ומבקרת קולנוע ואחותה של סילבי אובנה, ספרנית צרפתייה והיסטוריונית של הצילום.

אובנה היא בוגרת המרכז להכנת עיתונאים של פריז, מחזור 1984. היא עבדה עבור כתב העת הצרפתי Le Nouvel Économiste ובהמשך עברה לליברסיון. במסגרת עבודתה יצאה אובנה לתחקירים באזורי קרבות ומתיחות ובהם: רואנדה, קוסובו, אלג'יריה, אפגניסטן ועיראק.

== החטיפה ==
ב-5 בינואר 2005 הגיעה אובנה לעיראק יחד עם המלווה שלה, המתרגם ומורה הדרך העיראקי Hussein Hanoun al-Saadi (מי שהיה טייס וקולונל בצבא העיראקי), כדי לסקר את הפליטים מפלוג'ה.

בקלטת וידאו, שנמסרה לסוכנות רויטרס בבגדאד ושודרה ב-1 במרץ, הופיעה אובנה בהודעה קצרה באנגלית, וביקשה סיוע בשחרורה ומכאן התפרסמה הידיעה על חטיפתה וחטיפת המלווה שלה. משפחתה ושלטונות צרפת מסרו שכבר התקבלה קלטת כזאת שבוע קודם כן.

כששוחררו משביים העיתונאים הרומנים שנחטפו בעיראק הם סיפרו שבאחד מהמקומות שבהם הוחזקו בשבי, פגשו שבויים נוספים וביניהם את פלורנס אובנה.

=== השחרור ===
ביום 12 ביוני 2005 פרסם משרד החוץ הצרפתי הודעה על כך שפלורנס אובנה ומורה הדרך שלה שוחררו ביום הקודם והגיעו בשלום לצרפת לאחר 157 ימים בשבי.

שלטונות צרפת סירבו לגלות פרטים על נסיבות השחרור, וההשערות הן ששולם כופר תמורת השחרור.

== ראו גם ==
* חטיפת העיתונאים הרומנים בעיראק

== קישורים חיצוניים ==

* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/europe/4085194.stm Profile: Florence Aubenas] 
* [http://www.ifex.org/en/content/view/full/67349 Aubenas freed] - IFEX 
* 

קטגוריה:בני ערובה
קטגוריה:עיתונאיות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1961
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1961
שני יצהרי

שני יצהרי (נולדה ב-14 בנובמבר 1989) היא זמרת ישראלית.

==ביוגרפיה==
יצהרי נולדה ברעננה וגדלה בבת ים ובילדותה עברה עם משפחתה להתגורר בראשון לציון. בגיל 8 הצטרפה ללהקה בבית הספר היסודי שבו למדה, ובהמשך גם בחטיבת הביניים שבה למדה. בילדותה השתתפה גם בלהקת הזמר העירונית של ראשון לציון, "קול ראשון".

בגיל 16 החלה לעבוד כמלצרית מזמרת באולם אירועים, שם רכשה את הכלים הדרושים לזמרת מתחילה. בעקבות עבודה זו קיבלה הזמנות להופיע במסיבות ובאירועים.

בצבא שירתה בלהקת חיל האוויר והחלה ללמוד פיתוח קול. במסגרת שירותה הצבאי טסה לסיבוב הופעות בארצות הברית למשך שלושה שבועות.
לקראת שחרורה מצה"ל החלה לעבוד על סינגל הבכורה שלה.

יצהרי נשואה לגיא שמריה.

===קריירה===
ב-4 במאי 2010 הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "י'בינתי", שעמד במשך ארבעה שבועות בראש מצעד ההשמעות הארצי של תחנות הרדיו, עם למעלה מ-700 השמעות בחודש אחד.

ב-10 באוגוסט 2010 הוציאה את הסינגל השני שלה, "כמה כמה" וב-27 בספטמבר 2010 הופיעה על בימת קיסריה לצד ליאור נרקיס עם שני השירים שהפכו ללהיטים גדולים, "י'בינתי" ו"כמה כמה".

ב-11 בינואר 2011 הוציאה את הסינגל השלישי שלה "אגו" וב-5 באפריל באותה שנה הוציאה את שירה "היא רוצה".

ב-1 בספטמבר 2012 הוציאה את שירה "קצת מזל".

בקיץ 2013 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מה שקורה באילת" בערוץ 24.

בנובמבר 2013 יצא הסינגל "תמסור לו", שמהווה חלק מפרויקט "שרים לשמשון", לזכרו של שמשון צור - חבר מועצת עיריית רחובות.

ב-2014 הנחתה את תוכנית הקיץ עד הבית בערוץ 24 לצד אלירז שדה, הדר לוי ועוד.

ב-2015 הצטלמה לדרמה הקומית "שחקן זר" של הזכיינית "קשת".

אלבום הבכורה של יצהרי יצא ב 30 בנובמבר 2014.
ב-20 באוקטובר 2015 יצא האלבום "י'בינתי".

מ-2021 משחקת בתיאטרון הקאמרי במחזמר ״זה אני״ בבימויו של מאור זגורי.

מ-2022 מופיעה עם להקת טיפקס.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 2015: י'בינתי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרות פופ ישראליות
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:זמרות מוזיקה מזרחית ישראליות
קטגוריה:משתתפי מה שקורה באילת
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף ח' (ראשון לציון)
קטגוריה:חברות להקת חיל האוויר
קטגוריה:חברי להקת חיל האוויר
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1989
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1989
פרנסוס על גלגלים

פרנסוס על גלגלים (Parnassus on Wheels) הוא הרומן הראשון שכתב כריסטופר מורלי בשנת 1917.

הרומן עוסק בפסיכולוגיה, תרבות ומגדר בצורה קלילה ומשעשעת, אך בעיקר במקומה של היצירה הכתובה בחייהם של אנשים. בספר מתארת הלן מקגיל, רווקה בת 39 שגרה בחווה עם אחיה הסופר, את קורותיה במשך מספר ימים. יום בהיר אחד היא קונה חנות ספרים ניידת מהנווד הכריזמטי, רוג'ר מיפלין, ומתחילה לנדוד איתו ברחבי ניו אינגלנד. במהלך מסעם, מקגיל לומדת את רזי המקצוע ממיפלין, ומסיעה אותו ליעדו הסופי, תחנת רכבת ממנה יוכל לנסוע אל אחיו המתגורר בברוקלין, שם ברצונו לכתוב ספר.

==מקור השם==
פרנסוס הוא שמו של הר במיתולוגיה יוונית, הר המקודש לאפולו, ועליו חיו המוזות. בספר הוא כינוי לקרון הספרים שבמרכז העלילה.

== תקציר העלילה ==
רוג'ר מיפלין נודד ברחבי צפון-מזרח ארצות הברית בקרון (שנקרא בשם החיבה: פרנסוס) שבתוכו ספרים למכירה. הוא מרגיש שהגיע הזמן לעשות שינוי בחייו. את קרון הספרים הוא מוכר להלן מקגיל שנמאס לה לעבוד בחווה המשפחתית בעוד אחיה שקוע בכתיבת ספרים המתארים את חיי הכפר. רוג'ר מלהיב ומדביק את הלן באהבתו לקריאה ובציפייה להרפתקאות שמזמנים חיי הנדודים. בתום העסקה, המוכר והקונה ממשיכים לגלגל את ה'מיזם' ביחד כדי שהיא תלמד את רזי המקצוע
ורק אז נפרדות דרכיהם, אולם בהמשך העלילה הם שבים ומתאחדים לאחר תלאות מרובות. הספר הצנום מלא באהבה לספרות ולבני האדם - אהבה לא שגרתית, חמלה והומור.

==תרגום הספר==
הספר תורגם לעברית בפעם הראשונה ב-2011 על ידי יהונתן דיין בהוצאת זיקית. זהו הספר הראשון שראה אור במסגרת ההוצאה. מאז הוצאתו לאור ראה החיבור אור בעשר מהדורות והוא כיכב ברשימת רבי המכר של החנויות הפרטיות למעלה משלוש שנים ברציפות.

ספר ההמשך "חנות הספרים הרדופה", אשר יצא, גם הוא בהוצאת זיקית ב-2013, מתאר את חייהם של הלן ורוג'ר כזוג נשוי המשתקע במקום אחד.

== ביקורות ==
עם צאתו לאור בתרגום לעברית הספר קיבל בעיקר ביקורות חיוביות. המבקרים כינוהו משעשע, מלהיב, סאטירה לא כואבת. יעד בירן כותב שתפקידו של רוג'ר מיפלין הוא לברור לקורא את הספר המתאים לאדם המתאים, מתוך השפע הספרותי הקיים. זאת כאנלוגיה לתפקידה של הוצאת הספרים זיקית.

== קישורים חיצוניים ==
* 
*
* [https://web.archive.org/web/20140913162930/http://www.sipurpashut.com/book/parnassus-on-wheels/ פרנסוס על גלגלים באתר סיפור פשוט]
* [http://indiebook.co.il/shop/featured/פרנסוס-על-גלגלים-כריסטופר-מורלי פרנסוס על גלגלים באתר אינדיבוק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי הרפתקאות ומסעות
קטגוריה:ספרי 1917
נייל קוסטה

נייל פרנסיס קוסטה (באנגלית: Neil Francis Costa) הוא עורך דין ופוליטיקאי גיברלטרי מהמפלגה הליברלית של גיברלטר. בדצמבר 2011 נעשה קוסטה לחבר הפרלמנט של גיברלטר, ומאז הוא מכהן כשר התיירות, שר התחבורה, השר לקשרים מסחריים ושר הנמל.

==ביוגרפיה==

נייל קוסטה נולד בגיברלטר ובא ממשפחה ממעמד הפועלים; הוריו התגוררו בדיור ציבורי וחלקו דירה אחת עם סבו וסבתו. אביו היה סתת ואימו קופאית בסופרמרקט. קוסטה למד בחטיבת הביניים סנט אנה (St. Anne's Middle School), ולאחר מכן בתיכון המקיף בייסייד, שם הוא בלט בציוניו המעולים. לאחר סיום לימודיו, המשיך קוסטה בלימודי משפטים וספרדית באוניברסיטת וויילס שבקארדיף וסיים בהצטיינות. הוא השלים את לימודי המשפטים בבית הספר למשפטים של אכסניות המשפט, הצטרף להתאחדות עורכי הדין של לונדון בנובמבר 2002 ולהתאחדות עורכי הדין של גיברלטר בינואר 2003.

קוסטה היה מעורב בפוליטיקה של גיברלטר עוד מימי היותו סטודנט, והצטרף למפלגה הליברלית של גיברלטר ב-1999. ב-2007 הוא נבחר לפרלמנט של גיברלטר, ישב באופוזיציה ונעשה לשר הצללים לענייני בריאות ושירותים סוציאליים. בשנת 2011, יחד עם ד"ר ג'וזף גרסיה וסטיבן לינארס, רץ כמועמד מטעם המפלגה הליברלית (שהתמודדה ברשימה משותפת עם מפלגת העבודה הסוציאליסטית) בבחירות ב-2011.

קוסטה נבחר מחדש לפרלמנט ב-2011, הפעם כשר בממשלה, ומונה על ידי ראש השרים פביאן פיקארדו לשר התיירות, התחבורה, הקשרים המסחריים והנמל.

לאחר שתים עשרה שנים בפוליטיקה, חזר קוסטה לפרקטיקה משפטית פרטית. עבודתו מתמקדת בדיני זכויות אדם, משפט ציבורי, כלומר תיקים חוקתיים ומינהליים, ודיני תעסוקה, בפרט בעניינים הנוגעים לאפליה, חשיפות מוגנות ושוויון הזדמנויות. הוא מתמחה גם בדיני משפחה, ידועים בציבור, משפט כללי מסחרי, והתדיינות אזרחית ופלילית. קוסטה מופיע בפני בית המשפט העליון של גיברלטר, בית המשפט לערעורים, בית הדין לעבודה, וגופים סטטוטוריים אחרים. באוקטובר 2019 סיים בהצטיינות את לימודיו לתואר שני במשפטים באוניברסיטת אדינבורו<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gibraltar.gov.gi/office-of-the-chief-minister/minister-portfolios/2085-minister-for-tourism-public-transport-and-the-port-the-hon-neil-costa נייל קוסטה - האתר הרשמי של ממשלת גיברלטר (באנגלית)].
==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים גיברלטרים