OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
במבי 2

במבי 2 (באנגלית: Bambi II) הוא סרט הנפשה מבית היוצר של אולפני וולט דיסני, אשר יצא לאקרנים בשנת 2006 ומהווה פריקוול לסרט במבי (הפריקוול חלקי שכן הוא מרחיב זמן מסוים). עלילת הסרט מתארת את האירועים שקרו לאחר מות אמו של במבי, לפני הסצנות בסרט המקורי בהן הוא נראה כמבוגר.

==תקציר העלילה==
לאחר שאמו נהרגה, עובר במבי לגור אצל אביו, נסיך היער, אף על פי שלאביו אין ניסיון בגידול עופרים צעירים. במבי מתאמץ לזכות בתשומת לבו ובהערכתו של אביו. בנוסף הוא מתמודד עם עופר חדש ושחצן שמגיע ליער - רונו, שמנסה להשפיל את במבי ולקחת ממנו את פלין (שנלחם בבמבי כשגדלו בסרט הראשון). בין היתר, רונו לועג לו על שבעבר כשנתקל בכלבי ציד, הוא קפא במקום וניצל רק בזכות אביו.

אביו של במבי מרגיש שהוא איננו מתאים לגידול בנו, ולכן שולח את במבי לאימוץ. יום אחד, אמו המאמצת נלכדת במלכודת ציידים, וכלבי צייד באים לתקוף אותה. כדי להציל את אמו המאמצת, במבי מושך את תשומת לבם של הכלבים, מתעמת איתם, ומנצחם, אף על פי שכמעט נהרג. אביו מבין שבמבי חשוב לו, ולוקח אותו בחזרה תחת חסותו.

==דמויות ומדובבים==
{| class="wikitable"
|-
! מדבבים באנגלית 
!מדבבים בעברית!! דמות
|-
| אלכסנדר גולד 
|איתמר פרידלנדר || במבי
|-
| פטריק סטיוארט 
|דב רייזר || נסיך היער
|-
|ברנדון ברג 
|גיא קרסנר || טמפר
|-
| ניקי ג'ונס 
|אבינועם עמית יוסף || פרח
|-
| אנדריאה בואן 
|ליאנה עיון || פאלין
|-
| אנת'וני גהנאם 
|עומר ברנד || רונו
|-
| קרי סמר 
|לימור שפירא|| מינה
|-
|קית' פרגוסון 
|אוהד שחר|| ינשוף
|-
| אריאל וינטר
מקנה קאוגיל

אמה רוז לימה
|שירה זמק 
|| אחיותיו
של טמפר
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:דיסני: סרטי הנפשה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הנפשה אוסטרליים
קטגוריה:סרטי פריקוול
קטגוריה:במבי
קטגוריה:סרטי אנימציה של סטודיו דיסני-טונס
קטגוריה:סרטי אנימציה שיצאו ישירות בפורמט לצפייה ביתית
קטגוריה:סרטים על איילים
סמל ליבריה

סמל ליבריה הוא סמלה הרשמי של מדינת ליבריה. הסמל מתאר מגן שעליו מתוארת ספינת מפרש מהמאה ה-19 המסמלת את הספינה שבה הגיעו העבדים המשוחררים מארצות הברית לליבריה.

מעל המגן מופיע מוטו המדינה באנגלית: "אהבת החירות הביאה אותנו לכאן" ("The love of liberty brought us here") ומתחת למגן שמה הרשמי של המדינה: "רפובליקת ליבריה" (Republic of Liberia).

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

ליבריה

קטגוריה:ליבריה: סמלים לאומיים
ליבריה
מזראטי 3200GT

המזראטי 3200GT היא מכונית ספורט שיוצרה על ידי חברת מזראטי האיטלקית בין השנים 1998 ל-2001.

==דגמים==
הדגם נמכר ברובו באירופה. ה-3200GT חולקת את מנוע ה-3.2 ליטר טורבו כפול בתצורת V8 שקיים במזראטי קוואטרופורטה IV ובמזראטי Shamal, ששופר, ובעל הספק מרבי של 365 כ"ס.

דגם ה-3200GTA צויד בתיבת הילוכים אוטומטית והמנוע שלו סיפק 363 כ"ס.

ה-"Assetto Corsa" היה דגם בייצור מוגבל של ה-GT עם חבילת החזקה מיוחדת, והוא הוצג לראשונה לציבור בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה בשנת 2001.

==עיצוב==
ה-3200GT עוצב על ידי חברת Italdesign. הפנסים האחוריים של המכונית כללו נורות לד מסודרות בצורת בומרנג. הנורות החיצוניות ב"בבמורנג" היוו את אורות הבלימה והנורות הפנימיות היוו את אורות האיתות. המכונית הוחלפה בתחילת 2002 על ידי המזראטי קופה בעלת התכנון הדומה, כאשר מזראטי חזרו לשוק האמריקאי. לא נעשו שינויים רציניים בין הדגמים פרט להחלפת הנורות האחוריות על מנת לעמוד בתקן האמריקאי לראות בנהיגת לילה. ה-4200GT זכה להצלחה רבה עד שנת 2007, אז החליף אותו המזראטי גראן-טוריסמו הגדול יותר שחזר להשתמש בנורות לד לאורות האחוריים, אך הפעם תוך עמידה בתקן האמריקאי.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות גראן טוריסמו
3200GT
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1998
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
סמל לוב

הסמל הנוכחי
סמל [[ממלכת לוב בו נעשה שימוש בין השנים 1952–1969]]
מלחמת האזרחים ב-2011]]
סמל לוב הנוכחי אומץ בשנת 2021. סמל זה אינו סמל רשמי, ואף שנעשה בו שימוש בפועל על ידי ממשלת האחדות הלאומית, "ההצהרה החוקתית הזמנית של לוב" ממרץ 2021 מפרטת את מראה דגל לוב אולם אינה מתייחסת לסמל המדינה.

==תיאור הסמל==
הסמל כולל סהר וכוכב מוזהבים ומסביבם רשום בערבית "ממשלת האחדות הלאומית - מדינת לוב" (حكومة الوحدة الوطنية - دولة ليبيا). הסהר והכוכב, הכיתוב וצורות הקישוט המקיפות אותם במעגל כולן בצבע זהוב.

==היסטוריה==
===סמל ממלכת לוב===
סמל זה שימש כסימלה של ממלכת לוב ונודע בכינויו "כתר לוב". בסמל זה נעשה שימוש בין השנים 1952–1969.

חוקת לוב משנת 1952 תיארה את דגל המדינה (בסימן 7 לחוקה), אך לא התייחסה לסמל המדינה.

סמל המדינה כלל חצי סהר וכוכב בן חמישה קצוות לבנים על רקע שחור. מעליהם כתר בצבע זהב, ועליו כתר נוסף. בכתר העליון תומכים עיטורים בצורת האות האנגלית S, בצבע זהב, ותחתיהם עיטור דמוי קלף בצבע זהב.

===סמל לוב תחת שלטון קדאפי===
סמל זה, שהחליף את סמל עיט צלאח א-דין, אומץ רשמית בשנת 1977 עם פרישתה של לוב מפדרציית הרפובליקות הערביות, ונעשה בו שימוש עד לנפילת משטרו של מועמר קדאפי בשנת 2011.

במרכז הסמל הופיע שלט אצולה שצבעו ירוק, בדומה לצבע דגל לוב. הצבע הירוק מסמל את האסלאם, הקשר לנביא מוחמד וכן את "המהפכה הירוקה" של מועמר קדאפי.

במרכז הסמל מתואר הנץ של שבט קורייש - סמל שבטו של הנביא מוחמד.

בתחתית הסמל כתוב בערבית השם: "איחוד הרפובליקות הערביות" (اتحاد الجمهوريات العربية).

===סמל לוב לאחר מלחמת האזרחים===
סמל מועצת המעבר הלאומית הופיע על מסמכי המדינה הרשמיים. הסמל כולל חצי סהר וכוכב בצבעי הלאומיות הכלל-ערבית - אדום, שחור וירוק (צבעים המופיעים גם על דגל המדינה), וסביבו רשום בערבית בחלקו העליון של הסמל "מועצת המעבר הלאומית" (المجلس الوطني الانتقالي) ושמה של המדינה (ليبيا), וכן באנגלית: "The Transitional National Council" ו- "Libya".

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:לוב: סמלים לאומיים
לוב

לוב
לוב
הנדריק לורנץ

הנדריק אנטון לורנץ (בהולנדית: Hendrik Antoon Lorentz) (18 ביולי 1853 – 4 בפברואר 1928) היה פיזיקאי הולנדי וזוכה פרס נובל לפיזיקה (ביחד עם פיטר זימן) בשנת 1902 בזכות תרומתו למחקר על השפעת המגנטיות על תופעת הקרינה. כמו כן תרם לפיתוח תורת היחסות הפרטית, עליה קיבל את הקרדיט אלברט איינשטיין. הישגים חשובים נוספים שנרשמו לזכותו הם כוח לורנץ, התפלגות קושי-לורנץ וטרנספורמציות לורנץ.

==קורות חייו==
לורנץ נולד בעיר ארנהם שבמזרח הולנד. את לימודיו האקדמיים החל באוניברסיטת ליידן, שם למד מתמטיקה ופיזיקה. הוא הושפע רבות ממורהו, האסטרופיזיקאי פרדריק קייזר. לאחר שסיים את התואר הראשון שב לעיר הולדתו כדי לעסוק בהוראת מתמטיקה בבית ספר תיכון, ובמקביל המשיך ללמוד באוניברסיטת ליידן, עד קבלת התואר השלישי ב-1875. כותרת התיזה שלו הייתה "על התאוריה של שבירה והחזרה של אור (בהולנדית: Over de theorie der terugkaatsing en breking van het licht), ובה שיפר את התאוריה האלקטרומגנטית של ג'יימס קלרק מקסוול. ב-1878, והוא בן 24 בלבד, מונה לתפקיד שאך נוצר, פרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת ליידן, משרה בה החזיק במשך 34 שנים, עד פרישתו ב-1912. לאחר הפרישה ניהל את מוזיאון טיילרס (Teylers) בעיר הארלם, אך המשיך לשמש כיועץ חיצוני לאוניברסיטת ליידן וכן המשיך להרצות. ממשיכו בתפקיד היה פאול ארנפסט ותחת ניהולו הוקם המכון לפיזיקה תאורטית הנקרא גם מכון לורנץ. בנוסף לעבודתו כפיזיקאי ותאורטיקן, בשנים 1918–1926 היה לורנץ יושב ראש הוועדה שהוקמה כדי לתכנן את הסכר אפסלוטדייק.

ב-1881 נישא לאלטה קתרינה קייזר, אחייניתו של פרדריק קייזר, מורהו לשעבר, ובתו של יוהאן וילהלם קייזר, מנהל בית הספר לחרטים של אמסטרדם והמעצב של בולי הדואר הראשונים של הולנד. בתם גרטרוידה הייתה לימים לפיזיקאית בעצמה. בנוסף לפרס נובל זכה לורנץ במדליות ופרסים נוספים, ביניהם מדליית רמפורד היוקרתית (1908).

==עבודתו==

הנדריק לורנץ (מימין) ו[[אלברט איינשטיין]]

בעבודתו בליידן עיקר עיניינו היה התאוריה האלקטרומגנטית בכל הנוגע לקשר בין חשמל, מגנטיות ואור. ממאמרים שפרסם, ניתן לראות כי בנוסף לעיסוקו הראשי בנושא זה עסק ותרם גם לתאוריות במכניקה, תרמודינמיקה, הידרודינמיקה ופיזיקת מצב מוצק. תרומותיו העיקריות היו בתחום האלקטרומגנטיות, האלקטרון ותורת היחסות.

בתאוריות שלו הציע לורנץ כי אטומים עשויים להכיל חלקיקים טעונים וכי התנודות של חלקיקים אלו הן שמייצרות את האור. כאשר קולגה שלו ותלמידו לשעבר, פיטר זימן, גילה את אפקט זימן ב-1896, סיפק לורנץ את ההסבר התאורטי לאפקט. השניים זכו על הישג זה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1902.

ב-1892 הציע הסבר לתוצאות ניסוי מייקלסון-מורלי והוא כי הגופים הנעים מתכווצים בכיוון התנועה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www-history.mcs.st-andrews.ac.uk/Biographies/Lorentz.html ביוגרפיה] באתר MacTutor (אנגלית)
* [http://www.historyofscience.nl/author.cfm?RecordId=5 ביוגרפיה] באתר האקדמיה המלכותית למדעים של הולנד (אנגלית)
* 
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים הולנדים
קטגוריה:זוכי פרס נובל הולנדים
קטגוריה:זוכי מדליית קופלי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ליידן
קטגוריה:זוכי מדליית רמפורד
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1853
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1928
קטגוריה:זוכי מדליית פרנקלין
IM the Supervisor

IM The Supervisor (בעברית: אני המנהל) הוא האלבום החמישי של הרכב הטראנס הישראלי אינפקטד מאשרום שיצא בשנת 2004. באלבום זה ההרכב חוזר לסגנון הטראנס שאותו יצר באלבומיהם הראשונים, אך עם סאונד מלוטש יותר. בנוסף, מתגלים צדדים חדשים של היצירה ברצועות אלקטרוניות פסיכומלודיות, פסיכדליות ובסגנון הדאנס.

== הצלחת האלבום ==
האלבום נמכר ביותר מ־80,000 עותקים והציב את אינפקטד מאשרום במעמד הרכב הטראנס מהטובים ומהמובילים בעולם. לאחר צאת האלבום ושני הסינגלים (Cities of the Future ו־Stretched), אינפקטד מאשרום זכו להיכנס למקום ה־26 ברשימת דירוג היוצרים של מגזין DJmag (מגזין מוזיקה אלקטרונית בריטי מהנחשבים ביותר), הכניסה הגבוהה ביותר של הרכב טראנס ישראלי לרשימה באותה תקופה. שתי רצועות מהאלבום הושמעו המון במועדונים ברחבי הארץ (Im The Supervisor ו-Cities Of The Future). חלק מהרצועה העשירית באלבום "Stretched" הושמעה כמעין מעברון בערוץ 24.

== הרצועות באלבום ==

== שם האלבום ==
חברי ההרכב נקלעו לסיטואציה בה במהלך סיבוב הופעות בגרמניה היו צריכים מונית לשדה התעופה וחבר הלהקה ארז אייזן ביקש את מפקח תחנת המוניות שענה לו במבטא גרמני כבד (שבידר את חברי ההרכב) :"I'M The Supervisor" (בעברית: אני המפקח).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2004
קטגוריה:אלבומי אינפקטד מאשרום
קטגוריה:אלבומי חברת BNE
יוסף חביבא

ר' יוסף (בן דוד) חביבא, בעל הנמוקי יוסף (1340 – 1420),<ref>על פי ההערכה. ראו .</ref> היה מחכמי ספרד בתחילת המאה ה-15 ואחד מאחרוני הראשונים.

על קורותיו ידוע רק מעט, אך ממה שידוע ר' חביבא התגורר בברצלונה ולמד שם תורה מפי הר"ן ותלמידו רבי חסדאי קרשקש, ולאחר מכן עבר לסרגוסה, ככל הנראה התגורר תקופה גם בקשטיון.

==חיבוריו==

ר' יוסף חביבא נתפרסם בעיקר בשל חיבורו על הלכות הרי"ף: נמוקי יוסף. הפירוש הוא בעיקר ליקוט ועריכה של דברי קודמיו (במיוחד הריטב"א והר"ן) כאשר חידושיו של המחבר עצמו מצוינים בדרך כלל במפורש במילים "אמר המחבר".

הספר נימוקי יוסף נדפס בדפי הרי"ף על שבע מסכתות (במסכת מועד קטן ובמסכת מכות, נדפס פירושו בטעות כפירוש הר"ן) ורובו נדפס בנפרד בתקופה מאוחרת. ככל הנראה הכיל החיבור פירוש על כל הלכות הרי"ף, אלא שחלקו לא הגיע לידינו.

=== דעות נוספות במחקר ===
יש הסבורים שבנוסף לפירושו על הלכות הרי"ף כתב ר' יוסף חביבא גם חידושים לתלמוד אך אין מספיק ראיות התומכות בהשערה זו.

ישראל מ' תא שמע סבר שהחיבור שנדפס בשם "פירוש התורה לרבינו יוסף בן דוד מסרגוסה" (ירושלים תשל"ג) כאחד מכתביו, היות שלדעתו הוא מצטט בדרשות קטעים הייחודיים לחיבורו על הרי"ף, ומשום שהוא מפנה מספר פעמים מ"נמוקי יוסף" לדרשותיו על התורה באותו העניין, ואכן ההפניה נמצאת מתאימה.

==קישורים חיצוניים==
* 

* חידושיו ל[http://www.hebrewbooks.org/14900 מסכת כתובות], ל[http://www.hebrewbooks.org/14844 מסכת שבועות], ל[http://www.hebrewbooks.org/16114 מסכת שבת] מאתר hebrewbooks 
* 
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:פרשני הרי"ף
קטגוריה:ברצלונה: אישים
באס-טר

באס-טר (בצרפתית: Basse-Terre – "קרקע נמוכה") הוא המערבי מבין שני האיים הגדולים בגוואדלופ. באי מתגוררים כ- 175,000 תושבים.

==גאוגרפיה==
הגבוה בהרי האי הוא לה סופרייר (La Soufrière), שהוא הגבוה בהרי האנטילים הקטנים. זהו הר געש פעיל, שגובהו 1,467 מטרים.

==העיר באס-טר==
על האי באס-טר נמצאת העיר באס-טר, בירת המחוז מעבר לים של גוואדלופ. בעיר עצמה מתגוררים 12,410 תושבים ובעיר רבתי מתגוררים כ-44,860 תושבים 1999. העיר, שנוסדה בשנת 1643, שוכנת על החוף הדרומי-מערבי של האי בין הים לפסגה של 1,467 מ' של הר סופריאר, ובמרחק של 6 ק"מ מהקצה הדרומי של האי. באס-טר הייתה המוקד המסחרי של גוואדלופ עד סוף המאה ה-18, אז הוחלפה על ידי העיירה פואנט-א-פיטר על האי הסמוך גרנדה-טרה.

===היסטוריה===
העיר נוסדה בשנת 1643 בחלקו ההררי של האי. בעקבות המלחמות בין צרפת והממלכה המאוחדת נהרסה ונשרפה העיר מספר פעמים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הקריביים: ערי בירה
קטגוריה:האנטילים הקטנים
קטגוריה:גוואדלופ: גאוגרפיה
קטגוריה:הקריביים: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1643
ונילין

{| border="1" cellpadding="2" cellspacing="0" style="width:235px;float:left;margin-right:1em;"
|- colspan=2 align=center
|-
!colspan="4" align=center bgcolor="#FFDEAD"|
ונילין
|-
|align="center" colspan="2" -
!colspan="4" align=center bgcolor="#FFDEAD"|
כללי
|-
|שם מדעי
|4-הידרוקסי-3-מתוקסיבנזאלאיד
|-
|שמות אחרים
|ונילין ; אלדהיד ונילי ; מתיל ונילין
|-
|נוסחה כימית
|C<sub>8</sub>H<sub>8</sub>O<sub>3</sub>
|-
|מסה מולרית
|152.14g/mol
|-
|מראה
|מוצק לבן צהבהב
|-
|מספר CAS
|[121-33-5]
|-
!colspan="2" align="center" bgcolor="#FFDEAD"|
פיזי
|-
|נקודת התכה
|353-354 K° או 80–81 C°
|-
|נקודת רתיחה
|558 K° או 285 C°
|-
|צפיפות
|1.056 g/cm<sup>3</sup></td>
|-
|מסיסות
|עשרה גרם לליטר
|-
|קבוע הדיסוציאציה
|7.396
|-
|}

ונילין, מתיל ונילין או 4-הידרוקסי-3-מתוקסיבנזאלדהיד היא תרכובת אורגנית הנמצאת בעיקר בגרעיני צמח הווניל ונותנת לצמח את ריחו וטעמו.

הנוסחה הכימית של הוונילין היא C<sub>8</sub>H<sub>8</sub>O<sub>3</sub> והקבוצות הפונקציונליות כוללות אלדהיד, אתר ואלכוהול.

ונילין סינתטי מגיע כאבקה. הוא משמש כחומר טעם וריח לסוגי מאכלים, משקאות ותרופות. הוא נמצא בתמצית וניל.

שימושו העיקרי של המתיל ונילין הוא בתעשיית המזון, ביחד עם אתיל ונילין שלו ריח וטעם חזקים יותר. האתיל ונילין שונה מהמתיל ונילין בקבוצת המתוקסי, כאשר באתיל ונילין קבוצת מתוקסי נהפכת לאתוקסי (O-CH2-CH3 במקום O-CH3).

תמצית וניל טבעית הנה תערובת של מאות תרכובות שונות בנוסף לוונילין. השימוש בוונילין למטרות שינוי טעם של מזון מסוים נעשה על ידי תמיסות ונילין טהור שבדרך כלל מיוצר בתהליך סינתטי, או במקרים מועטים יותר, על ידי מיצוי ונילין מזרעי הווניל.

בגלל הקושי בהכנת הוונילין הטבעי ובגלל מחירו היקר, ישנו ביקוש גדול לוונילין הסינתטי.

==הפקה==
הסינתזה המסחרית הראשונה ליצור ונילין סינתטי כללה שינוי כימי של החומר היותר נפוץ יוגינול (חומצה יוגינית, Eugenol). סינתזה אחרת נעשית על ידי תהליך איזומריזציה של איזויוגינול, ולאחר מכן מבוצע תהליך חמצון. כיום, התהליכים הפופולריים ביותר לייצור ונילין הם פרומילציה של גואיאקול ופרמנטציה של ליגנין - תוצר לוואי של תעשיית הנייר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
קטגוריה:אבקות מזון
לוגופט

לוֹגוֹפָט (רומנית: logofăt) הוא תוארו של ראש המזכירות המלכותית, בתקופת ימי הביניים, בנסיכויות הרומניות.

הלוגופט ניסח את החלטות השליט או המועצה המלכותית ונתן להן תוקף בחותם השליט.

התואר "לוגופט" ניתן גם לפקידי רשות בדרגה נמוכה יותר, כמו "לוגופט האוצר" (מין שר אוצר), "לוגופט החדר", "לוגופט המנהגים", "לוגופט הסוד", "לוגופט משנה" ,"לוגופט שלישי" וכדומה.

מקור השם ביוונית ביזנטית Λογοθέτης - logothetes "מסדר את המלים"
(logos = מילה, והפועל tithimi = להניח, לשים, לסדר) - תפקיד בשם זה היה קיים בחצר הקיסרים הביזנטים.

דימיטריה קנטמיר, בחיבורו "תיאור מולדובה", משנת 1713, תיאר את תפקיד הלוגופט הגדול של מולדובה כך:

"הלוגופט הגדול הוא קודם כל ראש וראשון ליועצים. הוא מציג בפני היועצים את הנושאים שיש לדון בהם על פי מצוות השליט ולאחר שמאזין לדברי כל אחד מהיועצים, הוא זה שמודיע לשליט על ההחלטה שהתקבלה. אם הבויארים רוצים לבקש משהו מהשליט, רק הלוגופט מוסמך להציג את הבקשה לשליט".

פרט לכל אלה, הוא קובע את הגבולות (של הנחלות) והוא קובע את הבעלות (כשהדבר לא ברור) והתשלום שיש להעביר לשליט כמס על הבעלות. אנשי החצר ואלה שאינם בויארים מצייתים לו ויש לו סמלים של המעמד, מחרוזת הקשורה לצווארו בשרשרת זהב ובידו מטה מוזהב. בעבר התפקיד היה כרוך בבעלות וניהול של העיר מונקסטרום הקרויה כעת אקרמן. מאז שהטורקים חטפו מהמולדבים את המצודה (אקרמן) ניתן לו ניהול אזור צ'רנאוצי והמס שלו.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומניה: היסטוריה: דרגטורי
אלכסנדר תוראדזה

אלכסנדר תּוֹרַאדְזֶה (בגאורגית: ალექსანდრე თორაძე, אָלֶכְּסַנְדְּרֶה תּוֹרַאדְזֶה; 30 במאי 1952 – 11 במאי 2022) היה פסנתרן ממוצא גאורגי, שנודע בעולם כפסנתרן וירטואוז במיטב המסורת הרומנטית.

==קורות חיים==

תוראדזה נולד בטביליסי גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה), והיה בוגר הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי. בשנת 1978 הוא המשיך את לימודיו בקונסרבטוריון ע"ש צ'ייקובסקי במוסקבה. בשנת 1983, כשהיה במדריד במסגרת סיור הופעות עם התזמורת הסימפונית בולשוי של מוסקבה, ביקש מקלט מדיני בשגרירות אמריקה ומאז ועד למותו היה תושב ארצות הברית. 

בשנת 1991 התמנה תוראדזה לפרופסור לפסנתר באוניברסיטת אינדיאנה בסאות' בנד. חברי אולפן הפסנתר הרב-לאומי באוניברסיטת אינדיאנה לוקחים חלק פעיל בפסטיבלי קיץ שונים, ביניהם פסטיבל זלצבורג, בפסטיבל "לילות לבנים", קונצרטי הטיילת של לונדון, פסטיבל אדינבורו, פסטיבל רוויניה, רוהר, רוטרדם, מיקלי, פינלנד, אגן הוליווד, סרטוגה ואחרים.

אולפן תוראדזה קצר שבחים על תרומותיו לעולם הפסנתר. הוא התפתח להרכב, היוצא לסיורי קונצרטים ברחבי העולם ונהנה מביקורות חיוביות ברמה בינלאומית. בעונה האחרונה הופיע האולפן בזלצבורג, ניו יורק, רומא, פירנצה, ונציה, רוונה, ליסבון ופסטיבל רוהר, בין השאר. תוראדזה עצמו הופיע בקביעות עם התזמורות המובילות בעולם, כמו הפילהרמונית של ברלין, התזמורת של קירוב, הפילהרמונית של לה סקאלה, הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, התזמורת הלאומית של צרפת, התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם, התזמורת הסימפונית של לונדון, הפילהרמונית של לונדון ותזמורת פילהרמוניה, NHK ביפן, התזמורת הפילהרמונית הצ'כית הפילהרמונית הישראלית, הפילהרמונית של ורשה, וכן תזמורות בהונגריה, הולנד, גרמניה, שוודיה, פינלנד ואיטליה.

תוראדזה הקליט יצירות משל מלחינים רוסיים כמו רחמנינוב, פרוקופייב, סטרווינסקי וצ'ייקובסקי. ראויה לציון מיוחד הקלטתו את חמשת הקונצ'רטי לפסנתר של פרוקופייב עם תזמורת קירוב ומנצחה ואלרי גרגייב, בחברת פיליפס.

נפטר ב-11 במאי 2022.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100622025310/http://www.ipo.co.il/heb/About/Artists/Soloists/Artists,167.aspx אלכסנדר תוראדזה] באתר התזמורת הפילהרמונית הישראלית
* ברוס דופי, [http://www.bruceduffie.com/toradze.html Pianist Alexander Toradze] 
* [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=5&Area=1&ArticleId=18664 אלכסנדר טורדזה בקאמרטה הישראלית], באתר הבמה, 21 בנובמבר 2012

קטגוריה:מוזיקאים סובייטים
קטגוריה:פסנתרנים גאורגים
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לארצות הברית
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1952
קטגוריה:גאורגים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2022
מלכי בלגיה

מלכי בלגיה מבית סאקסה-קובורג-גותה הם ראשי המדינה משנת 1831 ואילך.

בשנת 1830 מרדו הבלגים בהולנדים, ובלגיה זכתה בעצמאות. הבלגים רצו להכתיר את בנו של מלך צרפת למלכם, אך אביו סירב. לפיכך, בחרו הבלגים בנסיך אחר - לאופולד סאקסה-קובורג-גותה. ב-21 ביולי 1831, יום העצמאות הבלגי, הוכתר הנסיך כלאופולד הראשון, מלך הבלגים.

מלך בלגי שעולה על כס המלוכה משנה את שמו רשמית לשם שמשמעו "של הבלגים". (der Belgen, des Belges או der Belgier).

== בית סאקסה קובורג גותה ==

{| class="wikitable" border="1"
! שם
! תמונה
! משנת
! עד
|- align="center"
| לאופולד הראשון
 1831
| 1865
|- align="center"
| לאופולד השני
 1865
| 1909
|- align="center"
| אלברט הראשון
 1909
| 1934
|- align="center"
| לאופולד השלישי 
 1934
| 1950
|- align="center"
| בודואן
 1950
| 1993
|- align="center"
| אלברט השני
 1993
| 2013
|- align="center"
| פיליפ
 2013
| מכהן
|}

==ראו גם==
* היסטוריה של בלגיה
* המלוכה הבלגית

 

*
בלגיה
רוהנו

הנפות במחוז סארה. נפת רוהנו היא מספר 11
המגדלור של רוהנו
רוּהְנוּ (באסטונית: Ruhnu, בשוודית ובגרמנית: Runö, בלטבית: Roņu sala) הוא אי אסטוני וגם נפה במחוז סארה. הוא ממוקם במפרץ ריגה בים הבלטי. עד שנת 1944 היו רוב תושבי האי דוברי שוודית והאי נקרא בפיהם רונה (Runö).

==נפת רוהנו==
שטחה של נפת רוהנו 12 קמ"ר, זו הנפה הקטנה ביותר באסטוניה.
רוהנו מרוחקת בקו אווירי 40 קילומטרים מלטביה ו-96 קילומטרים מפרנו.
באי יש רק כפר אחד ואוכלוסייתו מונה כ-100 תושבי קבע בלבד.
נפת רוהנו היא המקום המיושב ברציפות המבודד ביותר באיחוד האירופאי.

==היסטוריה==
הממצאים הארכאולוגיים העתיקים ביותר ברוהנו, שמשוער כי הם קשורים לציד כלבי-ים עונתי, מתוארכים ל-5000 לפנה"ס בערך. עת הגעת הסקנדינבים הקדומים לרוהנו ותחילתו של יישוב שוודי קבוע אינה ידועה. היא כנראה התחילה אחרי המאה ה-13, שכן אז נכפתה הנצרות על תושבי מפרץ ריגה בידי המסדר הטבטוני.

הפעם הראשונה בה הועלתה רוהנו ואוכלוסייתו דוברת השוודית לכתב הייתה במכתב שנשלח בשנת 1341 על ידי בישופ קורלנד, הנותן אישור לתושבי רוהנו לחיות ולנהל את נכסיהם על-פי החוק שוודי.

משנת 1621 עד שנת 1721 הייתה רוהנו שייכת לממלכת שוודיה, ולאחר מכן לאימפריה הרוסית עד מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1644 נבנתה כנסייה מעץ ובניית הצריח שלה הסתיימה ב-1755.
אוכלוסיית האי הייתה מבודדת ביותר ונישואי קרובים היו נפוצים בקרבה.
ב-1877 הובא לאי מגדלור שיוצר בצרפת ועוצב בידי גוסטב אייפל. המגדלור הוקם בנקודה הגבוהה ביותר באי.
בשנת 1915, נכבש האי בידי הקיסרות הגרמנית, עד שנת 1918.

בשנת 1919, לאחר סיום המלחמה, חרף ניסיונות מקומיים להצטרף מחדש לשוודיה, וטענות טריטוריאליות של לטביה, הסכימו בני האי להצטרף לאסטוניה שזה עתה הוקמה.
על-פי מפקד אוכלוסין משנת 1934, התגוררו באי 282 נפשות, מתוכם 277 שוודים ו-5 אסטונים אתנים.

במלחמת העולם השנייה, רוהנו, יחד עם שאר אסטוניה, נכבשה תחילה בידי ברית המועצות (1940 עד 1941) ואחר כך בידי גרמניה הנאצית (1941 עד 1944). בנובמבר 1943, 75 מבני האי נטשו אותו ועברו לשוודיה. ב-4 באוגוסט 1944, זמן קצר לפני הכיבוש הסובייטי השני, כל התושבים שנשארו על האי, פרט לשתי משפחות, ברחו באונייה לשוודיה.

במהלך השלטון הסובייטי אוכלס האי מחדש בידי אסטונים אתנים בעיקר מן האיים קיהנו וסארמאה, וגם שירת בסיס צבאי סובייטי. מספר התושבים מעולם לא עבר את ה-400.
בשנות השבעים, אחרי שסופה פגעה ברוהנו, רוב התושבים יושבו במקומות אחרים בברית המועצות ובשוודיה.

אחרי שאסטוניה קיבלה מחדש את עצמאותה בשנת 1991, כל המבנים, השטח והנכסים הוחזרו לבעליהם המקוריים לפני הכיבוש הסובייטי או לצאצאיהם, אשר במקרה של רוהנו, התגוררו ברובם בשוודיה. אף על פי שרובם לא חזרו לאי, הם עדיין מבקרים לעיתים בארץ אבותיהם.

==רוהנו כיום==
לאי יש מנחת מטוסים קטן. בחורף יוצאת טיסה בשבוע מקורסארה ומפרנו לרוהנו. בקיץ יוצאות שתי טיסות בשבוע.
משני יעדים אלה יש גם שירות מעבורות.

רק תושבי הקבע באי רשאים להשתמש ברכב מנועי, על תיירים אסורה הכניסה ברכב מנועי.

מבנה כנסייה מאבן שהוקם ב-1912 משמש כיום לתפילה.

באי ישנו זן כבשים ייחודי המשמש להפקת צמר.
=== פרשת הדוב ===
באביב 2006 דווח על כך שדוב במשקל של כ-150 קילוגרם צף על גבי קרחון ממפרץ ריגה והגיע לרוהנו. הסיפור עורר עניין רב בתקשורת האסטונית והלטבית. בזכות הגעתו של הדוב הגיעו גם תיירים רבים מן הרגיל, מתוך תקווה לצפות בו. הדוב לא נתפס והרשויות מניחות שהצליח לעזוב את האי ולחזור ללטביה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסטוניה: נפות
קטגוריה:אסטוניה: איים
קטגוריה:איים בים הבלטי
קטגוריה:מפרץ ריגה
בית הקברות של חומת הקרמלין

תרשים הכיכר האדומה

בית הקברות של חומת הקרמלין (רוסית Некрополь у Кремлёвской стены) הוא בית קברות השוכן בצידה המערבי של הכיכר האדומה בצמוד לחומה המקיפה את הקרמלין, בו קבורים אנשי מפתח מהתקופה הסובייטית ברוסיה.

== היסטוריה ==
הקבורה הראשונה בבית הקברות התבצעה ב-10 בנובמבר 1917. 238 אנשי "המשמרות האדומים" שמתו במהפכה הרוסית נקברו בשני קברי אחים. בסתיו 1919 נקבר המזכיר של סניף מוסקבה של המפלגה הקומוניסטית, ולדימיר זגורסקי, וכן מספר קורבנות אחרים של פעולת טרור שבוצעה על ידי הסוציאליסטים המהפכניים השמאלנים ב-25 בספטמבר. הקורבנות של הפיצוץ בבניין במוסקבה - שר התקשורת, שר הדואר, עיתונאי אמריקאי, שני דיפלומטים ואחרים נקברו גם הם בבית קברות זה.

ב-1924 הוקם המאוזוליאום של לנין במרכז בית הקברות של חומת הקרמלין. ברבות השנים, מאחורי המאוזוליאום, לרגלי החומה, נקברו יעקב סברדלוב, פליקס דזרז'ינסקי, מיכאיל פרונזה, מיכאיל קלינין, אנדריי ז'דאנוב, יוסיף סטלין, קלימנט וורושילוב, סמיון בודיוני, מיכאיל סוסלוב, ליאוניד ברז'נייב, יורי אנדרופוב וקונסטנטין צ'רניינקו. בבית הקברות קבורים גם מדינאים, אנשי צבא, מדע (ביניהם סרגיי קורוליוב), אמנות וקוסמונאוטים שנספו בתאונות חלל (ביניהם יורי גגארין וצוותי סויוז 1 וסויוז 11).

ב-1967 הוקמה אנדרטה בשם "קבר החייל האלמוני" בגן אלכסנדר, הנמצא בסמוך לבית הקברות, לאורך החומה המערבית של הקרמלין.
לאחר קריסת ברית המועצות הוצב בקבר זה משמר כבוד המתחלף אחת לשעה. 

בבית הקברות יש שני סוגי קברים: קברים עם מצבה שבראשה פסל של הראש של הנפטר שבהם הוטמנו בארון קבורה הנפטרים וקברים בהם נשרפה גופת הנפטרים ואפרם נטמן בקבר שסומן עם לוח על חומת הקרמלין.

המצבות בבית הקברות משמאל לימין הן של קונסטנטין צ'רניינקו, סמיון בודיוני, קלימנט וורושילוב, אנדריי ז'דאנוב, מיכאיל פרונזה, יעקב סברדלוב, ליאוניד ברז'נייב, פליקס דזרז'ינסקי, יורי אנדרופוב, מיכאיל קלינין, יוסיף סטלין ומיכאיל סוסלוב. בעלי לוח בולטים הם דימיטרי אוסטינוב, ארביד פלשה, אלכסיי קוסיגין, סרגיי קורוליוב, יורי גגארין, רודיון מלינובסקי, איגור קורצ'טוב, סרגיי קירוב, גאורגי ז'וקוב.

מאז 1974 נשמר האתר כאתר זיכרון לאומי. בשנת 1985 בוצעה בו הקבורה האחרונה. לאחר התפרקות ברית המועצות ישנם דיונים שונים לחיסולו של בית הקברות והעברת הנקברים לבית עלמין חלופי. בעת חניכת בית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים שוב הועלתה הצעה להעביר אליו את נקברי בית הקברות, אך ההצעה טרם יושמה.

==ראו גם==
*בית העלמין הצבאי הפדרלי לזכר הנופלים

==קישורים חיצוניים==

 
חומת הקרמלין
קטגוריה:הכיכר האדומה
*
חומת הקרמלין
איתמר הנדלמן סמית

איתמר הנדלמן סמית (ידוע גם בשם העט איתמר בן כנען; נולד ב-30 במאי 1976 באילת) הוא סופר ועיתונאי ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד בשם איתמר הנדלמן וגדל בעיר אילת עד שהיה בן עשר, אז עברה משפחתו לעיר הרצליה. 

את צעדיו הראשונים בעיתונות החל הנדלמן סמית בגיל 17, במקומון צומת השרון של רשת שוקן. לאחר מכן כתב במשך מספר שנים במגזין "תרבות מעריב", במוסף "סופשבוע" של מעריב ובמוסף הערב של גלובס. במשך כשלוש שנים, בין חורף 2006 ועד קיץ 2009, שימש עורך התרבות של רשת עיתוני העיר ובעל טור במקומון "העיר" וקודם לכן בטיים אאוט תל אביב. 

בשנת 1999, בגיל עשרים ושלוש, יצא לאור קובץ סיפוריו הראשון "לאן נעלמת אריק איינשטיין" בסדרת "הכבשה השחורה" של הוצאת הקיבוץ המאוחד.

בשנת 2001 שימש כעורך הפרוזה הראשי של "ספריית מעריב" וכן ערך את הסדרה "אפור". באותה שנה יצא לאור ספרו "לחלום על ג'אנק פוד", אוסף של 22 סיפורים קצרים. בנוסף תרגם לעברית, יחד עם אדם הורוביץ, ספר שירים של צ'ארלס בוקובסקי שיצא בשם "כשהשחר זוחל כמו פורץ דרך הווילון לקחת לך את החיים" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.

בשנת 2002 פרסם קובץ שירים "כמו הכלבים האלה שמתים מצער כשהבעלים שלהם נוסעים לחופשת סוף שבוע", בהוצאת מעריב.

בשנת 2004, עם זוגתו לשעבר, הצלמת אולגה ("אולה") בורוזינה, הוציא לאור את הרומן הפרובוקטיבי "פתוחה".

הנדלמן סמית פרסם טור שבועי ב"עכבר העיר" עד סגירת השבועון. אחר כך כתב ב"הארץ", במדור הדעות ובאתר האינטרנט של העיתון.

החל מהעשור השני של המאה ה-21, הוא מתגורר בפריז, צרפת, עם אשתו, נספחת התרבות הבריטית בצרפת, ג'וליה קרולין אן הנדלמן סמית. לאחר נישואיהם הוסיף את שם משפחתה, סמית, לשמו. 

בשנת 2012 יצר את הסרט התיעודי "שלום בלפסט?" על הסכסוך בצפון אירלנד. במסגרת צילום הסרט גר בעיר בלפסט ותיעד כיצד משתקף הסכסוך הישראלי-פלסטיני בסכסוך המקומי. בעוד הקתולים של צפון אירלנד מזדהים עם מאבקם של הפלסטינים נגד הכיבוש הישראלי, הפרוטסטנטים מצדדים ומעריצים את מדינת ישראל.

בשנת 2014 יצא לאור ספרו "הבלש הבריטי", רומן בלשי המתרחש בתל אביב בשנות ה-60 של המאה ה-20.

בשנת 2017 יצא לאור ספרו "לפני שמש" בהוצאת כתר.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* מאמרי [https://www.globes.co.il/news/home.aspx?fid=6489 איתמר הנדלמן סמית], באתר "גלובס"
* 
* 
* 
* [http://readingmachine.co.il/home/contribs/itamar_hendelman_ben_canaan איתמר הנדלמן בן כנען] ב"פתוחה" מכונת קריאה
* 
* 
* שלמה בן דוד, [http://m.maariv.co.il/HomePage/FrontPage/Article.aspx?id=461049 איתמר הנדלמן־סמית מוציא ספר חדש - ומסביר למה הוא לא מהשמאל הרדיקלי], באתר מעריב השבוע, 25 בינואר 2015
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סגל העיר
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:בוגרי תיכון הראשונים (הרצליה)
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לצרפת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
ים ברינג

ים ברינג הוא ים שולי בצפון האוקיינוס השקט, גובל באלסקה במזרח, בסיביר וחצי האי קמצ'טקה שברוסיה במערב, האיים האלאוטיים בדרום, איי קומנדור בדרום-מערב, ומצר ברינג, המפריד בין ים ברינג לבין ים צ'וקצ'י של אוקיינוס הקרח הצפוני בצפון.

שטחו של ים ברינג שני מיליון קמ"ר. מדרום לו מצויים האיים האלאוטיים. מצר ברינג מחבר את הים עם אוקיינוס הקרח הצפוני ומפריד בין אלסקה לסיביר, ורחבו כ-80 ק"מ. הים נקרא על שמו של יורד הים הדני ויטוס ברינג, שהגיע אליו בשנת 1728 וחקר את האזור ביסודיות.

== החי בים ==

אוכלוסיית הדגה בים שגשגה ומשכה דייגים רבים מאמריקה, קנדה, רוסיה, סין ויפן. ואמנם, מאורעות העשור האחרון ממחישים את הנזק העצום שעלול להסב דייג לא מבוקר. ב-1989 העלו הדייגים ברשתותיהם כ-1.5 מיליון טון דגים. בתוך שלוש שנים צלל השלל לכדי 11 אלף טון בלבד - ירידה של 99 אחוזים . שיטות מתקדמות לאיתור להקות דגים ואיסופם לאוניות הקירור העצומות, ושווקים רעבים לכמות דגים גדולה, הביאו לדילול קיצוני של הדגה. יש בים יותר מ-80 מיני לווייתנים ודולפינים, שגם הם יונקים ימיים מאותה משפחה, ונחשבים בטעות, כמו הלווייתנים, לדגים. אבל בנתיב זה, הסמוך לחוף הצפון-מערבי של אלסקה, במצר ברינג המפריד בין אלסקה לסיביר, שטים רק שני סוגי לווייתנים: הבלוגה ולווייתן הקשת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.beringclimate.noaa.gov/ Bering Sea Climate and Ecosystem] באתר של מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ימים באוקיינוס השקט
קטגוריה:ימים שוליים
קטגוריה:רוסיה: ימים
קטגוריה:ארצות הברית: ימים
ים ברינג
ים ברינג
ים ברינג
רדסטון (טיל)

ה-PGM-11 רדסטון היה הטיל הבליסטי הגדול הראשון של ארצות הברית. כטיל בליסטי לטווח קצר הוא היה בשימוש צבא ארצות הברית בגרמניה המערבית בין יוני 1958 ליוני 1964, כחלק ממערכת ההגנה של נאט"ו במערב אירופה במהלך המלחמה הקרה. הרדסטון היה גם הטיל הראשון שנשא פצצה גרעינית "חיה", בעת ניסוי שבוצע באוקיינוס השקט ב-1958.

הטיל פותח ישירות מה-V-2 הגרמני, והיה הראשון מסדרת טילי הרדסטון. צוות הפיתוח של הטיל כלל בעיקר מדענים ומהנדסי טילים גרמניים, בראשותו של ורנר פון בראון, שהובאו לארצות הברית במבצע פייפרקליפ ב-1945, ועבדו עבור הסוכנות הצבאית לטילים בליסטיים. הטיל יוצר בחברת קרייזלר.

מטיל הרדסטון פותח בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 המרקורי-רדסטון, משגר ששימש את תוכנית מרקורי של נאס"א, שהייתה תוכנית החלל המאוישת הראשונה של ארצות הברית. במסגרת התוכנית שוגר הרדסטון לשתי טיסות מאוישות: מרקורי-רדסטון 3 ומרקורי-רדסטון 4.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140803185547/http://www.fisherlibrary.co.il/BITEONIM/60.pdf רדסטון, הטיל שהצטיין במלחמה הקרה], ביטאון חיל האוויר גיליון 60 (נובמבר-דצמבר 1962), עמ' 52-64

קטגוריה:טילים בליסטיים אמריקאיים
מכינה קדם-צבאית קשת יהודה

בית המדרש של המכינה הקדם צבאית קשת יהודה
מכינת קשת יהודה היא מכינה קדם-צבאית דתית, השוכנת ביישוב קשת שברמת הגולן.

המכינה הוקמה בשנת 1991 לאחר התייעצות עם הרב אלי סדן, ראש המכינה הקדם-צבאית הראשונה שהוקמה 3 שנים קודם לכן. מייסדי המכינה היו הרבנים אהרון בדיחי (רב העיר אבן יהודה), הרב יעקב פייגנבוים, הרב עמוס בדש והרב אילן פרלמן והמנהל הראשון של המכינה הרב יצחק ערמוני מרמת מגשימים.

נשיא המכינה הוא הרב יעקב פיגנבוים (אחד המייסדים). צוות הרמי"ם במכינה כולל את הרבנים: שמי פריינטה, שילה מרום, גלעד אבודרהם, שמואל גרוסברגר ונתנאל רוזן.

במכינה יש גם תוכנית קב"ע - קבוצת עולים. רבני התוכנית הם הרבנים: ארז לוי, יהושע ליס.<ref></ref>

כל הרבנים במכינה הם בוגרי ישיבות גבוהות.

במכינה מודגשים לימודי אמונה ומחשבת ישראל לאור תורת הרב קוק כהכנה לקראת המפגש עם החברה החילונית בשירות הצבאי.

כמחצית מן התלמידים מתגייסים לצה"ל לאחר שנה, וכמחציתם נשארים ללמוד שנה נוספת. חלק ניכר מהמתגייסים לצה"ל, ממשיכים במסלול קצונה ובתפקידי פיקוד.

במכינה לומדים מעל 100 תלמידים ויש לה כאלפיים בוגרים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

*[http://www.keshetyehuda.org/ אתר המכינה]

*[http://cms.education.gov.il/EducationCMS/Units/Noar/TechumeiHaminhal/ChinuchChevrathi/keshetyehuda.htm מידע על המכינה]
*
* 

== הערות שוליים ==

*
קשת יהודה
מכינת קשת יהודה
קטגוריה:רמת הגולן: חינוך
קטגוריה:קשת (מושב)
היינץ בונגארץ

היינץ בונגארץ (בגרמנית: Heinz Bongartz; 31 ביולי 1894, קרפלד – 5 במאי 1978, דרזדן) היה מנצח ומלחין גרמני.

משנת 1930 עד 1933 היה מנצח ה"לנדסקאפלה" בעיר גותה.

בשנים 1947-1964 היה המנהל המוזיקלי של הפילהרמונית של דרזדן, שחידשה את הקונצרטים שלה בדיוק חודש לאחר תום מלחמת העולם השנייה, ב-8 ביוני 1945. בונגארץ הבטיח את מעמדה הפיננסי כמוסד ממלכתי משנת 1950 והעלה את קרנה לשיאים חדשים של מצוינות אמנותית. הוא שם דגש רב יותר על סדרת הקונצרטים החינוכיים שיזם אדוארד מריקה בשנת 1925 והרחיב את סיורי התזמורת מעבר לגבולות גרמניה, פעולה שתרמה להפצת המוניטין הבינלאומי שלה.

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.oocities.com/Vienna/Studio/2891/bongartz-dis.htm Heinz Bongartz discography]
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנצחים גרמנים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1894
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1978
ואצלב נוימן

ואצלב נוימן (בצ'כית: Václav Neumann; 29 באוקטובר 1920 – 2 בספטמבר 1995) היה מנצח, כנר וויולן צ'כי.

== ביוגרפיה ==
נוימן נולד בפראג ולמד בקונסרבטוריון בעירו. הוא היה שותף להקמתה של רביעיית סמטאנה וניגן בה כינור ראשון. בהמשך קיבל משרות ניצוח בקרלסבאד ובברנו. בשנת 1956 התמנה למנצח האופרה הקומית של ברלין. בשנת 1964 פרש מעבודתו שם כדי להיות למנצח הראשי של תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג. שם נשאר עד 1968, כאשר התמנה למנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית הצ'כית, משרה בה החזיק עד 1990.

נוימן זכור בעיקר כלוחם למען המוזיקה הצ'כית והראשון שהקליט באולפן את האופרה של לאוש יאנאצ'ק
"מסעותיו של מר ברוצ'ק" בשנת 1962.

הוא היה מלמד בקונסרבטוריון של פראג ואוליבר פון דוהנאני נמנה עם תלמידיו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים צ'כים
קטגוריה:כנרים צ'כים
קטגוריה:ויולנים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1920

קטגוריה:נפטרים ב-1995
להתראות לנין!

להתראות לנין! (במקור באנגלית: ) הוא סרט גרמני טרגי-קומי משנת 2003.

==תקציר העלילה==
הסרט מספר על משפחת קֶרנֶר החיה בגרמניה המזרחית בשנים 1989 ו-1990, בעת תהליך התפרקותה של המדינה. אם המשפחה, קריסטין, קומוניסטית נאמנה, מתעלפת, לוקה באוטם שריר הלב ונכנסת לתרדמת אחרי שראתה את בנה אלכסנדר מפגין ונעצר בהפגנה נגד הממשל במדינה. בעת היותה בתרדמת, נופלת חומת ברלין וגרמניה המזרחית חדלה מלהתקיים באופן מעשי.

שמונה חודשים מאוחר יותר, מתעוררת קריסטין והמציאות שונה לחלוטין. הרופא שדאג לה אומר לאלכסנדר ולבתה, אריאן, שהיא נמצאת בסכנת אוטם נוסף בשריר הלב, ולכן אסור שתתרגש יותר מדי. אלכסנדר מחליט שהוא הולך ליצור בביתם מציאות מזרח-גרמנית, כפי שהייתה לפני נפילת חומת ברלין.

אלכסנדר יוצר בעזרת חברו לעבודה המערב-גרמני דניס דומשקה, תוכניות טלוויזיה הדומות לתוכניות המזרח-גרמניות. בהמשך, כשרואה האם כרזת ענק של חברת קוקה-קולה נפרסת על בניין הקרוב לבית המשפחה, מכינים אלכסנדר ודניס כתבה, שמראה שהמשקה הידוע נוצר במזרח גרמניה והוא המצאה סוציאליסטית. כמו כן, הכינו השניים כתבה המספרת על הגירת עשרות אלפים ממערב גרמניה למזרחה.

באחת הסצנות, כשמחליטה קריסטין לצאת ולטייל ברחבי ברלין, היא רואה את פסלו השבור של ולדימיר לנין מוטס על ידי מסוק. בסצנה אחרת, היא נדהמת כשהיא רואה במעלית הבניין צלב קרס, שציורו היה אסור במזרח גרמניה.
כשמצבה של קריסטין מידרדר והיא מובלת לבית החולים, יוצא אלכסנדר לחפש את אביו, שהיגר למערב. הוא נוסע במונית שנוהג בה אדם הדומה מאוד לגיבור ילדותו, זיגמונד יאן, הקוסמונאוט המזרח-גרמני היחיד בהיסטוריה.

בצל האיחוד הקרב, חברתו של אלכסנדר מספרת לאימו את האמת בזמן שאלכסנדר ודניס מכינים סרט אחרון, שבו רואים את אריך הונקר מתפטר ומעביר את תפקידו לזיגמונד יאן (נהג המונית שהסיע את אלכס), שאומר ב"נאום ההשבעה": "הסוציאליזם אינו הסתגרות מאחורי חומות. פירושו להושיט יד לזולת ולחיות עמו. פירושו לא רק חלומות על עולם טוב יותר, אלא הגשמתם". האם רואה את הסרט, מודעת לאמת אך מוקסמת. ברקע נראים הזיקוקים בחגיגות האיחוד של שתי המדינות.

מכאן, מתהפך הגלגל: אלכסנדר סימל בסרטיו האחרונים את מזרח-גרמניה כפי שהוא רצה וכך נשבה בקסמו שלו, בעוד שאימו יודעת את האמת ללא ידיעתו.
בסוף הסרט אומר אלכסנדר: "את מזרח גרמניה השארנו בחיים עד נשימתה האחרונה של אמי; מדינה, שאף פעם לא התקיימה בצורה זו; מדינה, שבזכרוני, תמיד תתקשר לאמי".

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:סרטים גרמניים משנת 2003
קטגוריה:גרמניה המזרחית
קטגוריה:הקומוניזם בתרבות ובאמנות
קטגוריה:יחסי גרמניה המזרחית – גרמניה המערבית
קטגוריה:סרטי קומדיה טרגית
קטגוריה:ברלין בקולנוע
קטגוריה:איחוד גרמניה מחדש
יהודה פורבוכראי

יהודה פורבוכראי (נולד ב-1949), הוא צייר ישראלי

נולד באיראן ועלה לארץ בגיל שנה. בין השנים 1973-1977 למד ציור במכון אבני, ובין 1983 ל-1986 חי ויצר בעיר ניו יורק. לאחר חזרתו לארץ השתקע בתל אביב והחל לעבוד עם גלריה "ג'ולי מ." בעיר מגוריו.

==תערוכות יחיד==
* 1978 – גלריה "מבט", תל אביב
* 1980 – "הגלריה הלבנה", תל אביב
* 1981 – גלריה "הקיבוץ", תל אביב
* 1982 – "זהות גנובה", גלריה "הקיבוץ", תל אביב
* 1983 – "הגלריה הלבנה", תל אביב
* 1984 – גלריה "קונקורד", ניו יורק
* 1985 – גלריה "שרה לוי", תל אביב
* 1986 – "עבודות, 1985-1986", גלריה "ג'ולי מ.", תל אביב
* 1988 – גלריה "ג'ולי מ.", תל אביב
* 1988 – "אני, טבע דומם", המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן
* 1990 – "עבודות חדשות", גלריה "ג'ולי מ.", תל אביב
* 1991 – גלריה "ארסוף", רשפון
* 1992 – "שנתיים", גלריה "ג'ולי מ.", תל אביב
* 1994 – "השערים ייפתחו, אתה אומר", גלריה "ג'ולי מ.", תל אביב
* 1997 – מבחר יצירות, 1994-1997, מוזיאון תל אביב לאמנות
* 2000 – גלריה "ג'ולי מ.", תל אביב
* 2002 – גלריה "ג'ולי מ.", תל אביב
* 2005 – "הבה נגילה", גלריה "ג'ולי מ.", תל אביב

==תערוכות קבוצתיות==
* 1984 – "אמנות מביטה באמנות", מוזיאון ישראל, ירושלים
* 1985 – המוזיאון היהודי של ניו יורק
* 1985 – "זרים", גלריית "Exit", ניו יורק
* 1987 – גלריה "ג'ולי מ.", תל אביב
* 1990 – גלריה "ג'ולי מ.", תל אביב
* 1991 – "נוכחות הנעדר: הכיסא הריק באמנות ישראלית", גלריית ג'ניה שרייבר לאמנות, אוניברסיטת תל אביב
* 1992 – "ציורי נוף ישראליים בני זמננו", ביתן אמנות ב"Expo '92", סביליה, ספרד

==קישורים חיצוניים==
* 
* - על תערוכתו "הבה נגילה" בגלריה ג'ולי מ. בתל אביב.
* [http://www.juliem.com/?CategoryID=232&Page=1 מבחר ציורים באתר גלריה ג'ולי מ'.]

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי איראן
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:בוגרי מכון אבני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
אלפחור

אלפחורס
אלפחורס (מספרדית: Alfajor, ראו פירוט להלן) היא עוגייה שמורכבת מקורנפלור, ביצים וחמאה, ואופיינית לספרד ולמדינות דרום אמריקה - בעיקר ברזיל, ארגנטינה, צ'ילה, אורוגוואי ופרו.

אלפחור ארגנטינאי מסורתי עשוי לרוב ככריך משתי עוגיות שביניהן מרוחה ריבת חלב. יש הנוהגים לקשט את דפנות האלפחור בקוקוס ואחרים מצפים את האלפחור כולו בשוקולד מריר או מרנג איטלקי. במחוז קדיס שבאנדלוסיה (ספרד) נפוצה, בעיקר בזמן חג המולד, מרקחת - עשויה מקמח, דבש, שקדים ותבלינים (לרוב קינמון) - המכונה אף היא "אלפחור".

חלק מהחברות ממתגות את עוגיות האלפחור ומשווקות אותן ביחידות בודדות עטופות באריזה סגורה הרמטית. מגוון סוגי האלפחור גדל אף הוא: במילוי מרנג, ריבת חבושים, רסק תפוחי עץ, שוקולד - וחלקם אף עשוי משלוש שכבות עוגייה ומילוי כפול.

==השם==
מקור השם הספרדי אלפחור במילה הערבית אַל-פָאחִ'ר ׁ(الفَاخِر) שפירושה "המשובח". באזורים מסוימים בספרד עוגייה זו נקראת אָלָחוּ ׁ(alajú).

לעיתים נתפסת בעברית צורת הרבים הספרדית אלפחורס (Alfajores) כצורת היחיד (בדומה לבורקס), והיא מקבלת ריבוי כפול - אלפחורסים.

==ראו גם==
*מקרון

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.havanna.com.ar/ אתר הבית של "הוואנה", יצרנית אלפחורס ידועה מארגנטינה]
* [http://www.tapuz.co.il/blog/net/ViewEntry.aspx?EntryId=1926712 על ההיסטוריה של השם והעוגייה]
*[https://www.baba-mail.co.il/recipes/recipe.aspx?recipeid=1754 מתכון לאלפחורס – עוגיות ריבת חלב], באתר בא במייל, 16 בפברואר 2020
* [http://www.bbc.com/travel/story/20210105-the-gooey-biscake-eaten-by-millions?referer=https%3A%2F%2Fwww.bbc.com%2Fnews The gooey biscake eaten by millions] - מאתר ה-BBC

קטגוריה:המטבח הארגנטינאי
קטגוריה:המטבח האורוגוואי
קטגוריה:המטבח האנדלוסי
קטגוריה:עוגיות
אזו מאיבריה

אַזּוֹ, אַזוֹי או אָזוֹן (בגאורגית: აზო; აზოჲ; აზონი) היה שליט הגאורגים בכארתלי העתיקה (מוכרת כממלכת איבריה בכתבים הקלאסיים), שעל פי הרשומות הגאורגיות מימי הביניים מונה על ידי אלכסנדר הגדול.

== מסורת ימי הביניים ==
שמו ומוצאו של אזו מוצגים באופנים שונים ברשומות הגאורגיות מימי הביניים. בעוד החיבור 'ניצורה של כארתלי' הוא נקרא אזו (י) והוא מוצג כנצר לשושלת קודמת באריאן כארתלי , בחיבורים ב"חיי כארתלי" הוא מכונה בשם אזון ומוצג כמקדוני. אזו ואזון מייצגים ללא עוררין את אותה דמות ושני המקורות מייחסים את מעמדו למסע המיתולוגי של אלכסנדר הגדול לגאורגיה הפנימית.

על פי החיבור 'ניצורה של כארתלי', אזו היה בנו של מלך אלמוני בשם מאריאן כארתלי שהובא לכארתלי עצמה על ידי אלכסנדר הגדול והוצב כמלך הראשון (מֵפֶּה ) של מצחתה לאחר כיבוש העיר. אזו הביא איתו את פולחן האלילים גאצי וגאים לכארתלי. חיבורי 'חיי כארתלי' לא מספרים על מסורת כזו. במקום זאת נאמר בהן כי אזון, בנו של יארדוס (ללא הוכחה ב'ניצורה של כארתלי') לא היה מלך ולא ממוצא גאורגי. על פי החיבור, הוא כבש את מצחתה על ידי חיל בן 100,000 מקדונים. בנוסף, אלכסנדר ציווה על אזון לסגוד לשבעה גרמי שמים (השמש, הירח וחמישה "כוכבים", כלומר כוכבי לכת) ולשרת את "האל הבלתי נראה, בורא היקום". בגרסה זו אזון מתואר כרודן, והוא מודח ונהרג על ידי פרנוואז הראשון, חבר השבט השולט המקומי שושלת פרנוואז , שאביו ודודו נהרגו על ידי אזון.

== פרשנות מודרנית ==
הזיהוי של אזו/אזון הוא אחת החידות המורכבות והמעוררות מחלוקת של ההיסטוריה הגאורגית המוקדמת. שלטונו מתוארך בדרך כלל על ידי החוקר הגאורגי סרגי גורגאדזה לשנים 330–272 לפני הספירה, אם כי כרונולוגיה זו חסרה דיוק.

למרות ההבדלים ביניהן, שתי המסורות של ימי הביניים מסכימות שהממלכה הוקמה במצחתה בתקופה ההלניסטית המוקדמת. עובדה זה מאומתת גם במקורות שאינם גאורגיים. האגדה על המסע של אלכסנדר הגדול לאיבריה נשמרה גם במסורת ההיסטורית הארמנית, במיוחד בחיבור תולדות הארמנים מאת מובסס חורנאצי (כנראה מהמאה ה-5). חורנאצי מצין את "מיתרידטס, אחשדרפן דריווש" (ניתן לזהות עם מיטרידטס השני מכיוס ) שמונה על ידי אלכסנדר לשלוט על הגאורגים. פרופסור גיורגי מליכישווילי ערך מספר הקבלות בין הסיפורים על אזון של ברשומות הגאורגיות לבין מיתרידטים של המסורת הארמנית.

מספר חוקרים מודרניים סוברים שסיפורו של אזו מעיד בעקיפין על הגירה של השבטים הגאורגים המוקדמים לצפון-מערבה ושילוב של אלמנטים אנטוליים עם השבטים שחיו בכארתלי ממש. מצד שני, הגרסה של 'חיי כארתלי', המתייחסת באופן אנכרוניסטי לפמליית אזון כ"רומאים", עשויה בהחלט לשקף את הפעילות הרומית באיבריה, ככל הנראה את אלה של התקופה הפלאבית (69–96 לספירה). הרשומות הגאורגיות התעלמו ממנה.

מספר היסטוריונים מודרניים ניסו גם להשוות את אזון (השם מסתיים בסיומת היוונית -ου) עם יאסון של תקופת הארגונאוטים. לפי ההיסטוריון הרומי טקיטוס, האיבריים "טענו שמוצאם תסלי, מהתקופה שבה יאסון, לאחר שעזב עם מדיאה וילדיהם, חזר לארמון הריק של אייטס ואנשי קולכיס חסרי המלכים".

== מקורות ==
* Rapp, Stephen H. (2003), Studies In Medieval Georgian Historiography: Early Texts And Eurasian Contexts. Peeters Bvba. 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלכי גאורגיה
קטגוריה:כארתלי
מעגל הקווינטות

מעגל הקווינטות המז'ורי
מעגל הקווינטות הוא כינוי לספירת קווינטות אשר מתחילה בצליל מסוים ומסיימת בו (כבמעגל). בנוסף, מעגל הקווינטות הוא דרך לזכור את מספר סימני ההיתק בסולמות מז'וריים ומינורים ואת סדרם. הראשון שתיאר את מעגל הקווינטות היה המלחין והתאורטיקאי הגרמני בן תקופת הבארוק יוהאן דויד הייניכן, בחיבורו משנת 1728 Der Generalbass in der Composition.

מעגל הקווינטות מתחיל בדו מז'ור (ללא סימני היתק) (או לחלופין לה מינור), המסומן במקום שנמצאת השעה 12 בשעון. מצד ימין שלו יופיעו לפי הסדר שמות הסולמות עם הדיאזים ובצמוד אליהם מספר סימני ההיתק שלהם. מצד שמאל שלו יופיעו שמות הסולמות עם הבמולים ובצמוד אליהם מספר סימני ההיתק שלהם.
המרווח בין כל סולם לזה שמימינו הוא קווינטה זכה (שלושה טונים וחצי) ומכאן שמו: מעגל הקווינטות.

במקומן של השעות 5-6-7 בשעון ישנה תופעה של התנגשות בין הסולמות עם הדיאזים לסולמות עם הבמולים. יוצא שבכל "תא" ישנם שני סולמות שנשמעים זהים. נוצר מצב של אנהרמוניה בין שני הסולמות. כך לדוגמה דו דיאז מז'ור (C#M) ורה במול מז'ור (DbM) נמצאים באותו "תא" וכשהם מנוגנים הם נשמעים זהים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תאוריית המוזיקה
תזמורת כלי נשיפה

תזמורת כלי נשיפה
תזמורת הנוער של [[עיריית ירושלים במצעד יום העצמאות, 1964]]
תזמורת בגן ציבורי בעיר [[גאלאץ, ברומניה]]
תזמורת כלי נשיפה היא תזמורת המורכבת מכלי נשיפה (ממתכת ומעץ) וכלי הקשה. תזמורות אלו נפוצות כתזמורות צבאיות (כדוגמת תזמורת צה"ל), תזמורות צעידה, תזמורת בתי ספר, תזמורות נוער, תזמורות חובבנים, תזמורות עירוניות ואף תזמורות מקצועיות. הרפרטואר של תזמורות אלו מגוון מאוד ונע בין מוזיקה קלאסית, מוזיקה מקורית לתזמורות כלי נשיפה (ז'אנר בפני עצמו), מוזיקה לסרטים, ג'אז, מוזיקה פופולרית (שירים בעיקר) וכמובן מארשים (שירי לכת). מרבית היצירות המנוגנות בתזמורות מסוג זה הן עיבודים.

== הכלים הסטנדרטיים בתזמורת כלי נשיפה ==
=== כלי נשיפה מעץ ===

; חליל צד 

2 תפקידים ולעיתים אף תפקיד שלישי.
<br />פיקולו
<br />(חלילי אלט ובס)

<br />

;אבוב

תפקיד אחד או שניים.<br />

;בסון 

תפקיד אחד או שניים.<br />

;קלרינט 

קלרינט סופרן בסי במול (סטנדרטי)- 3 עד 4 תפקידים.
<br />קלרינט במי במול
<br />קלרינט בס
<br />(קלרינט אלט)

<br />

;סקסופון 

סקסופון אלט- 2 תפקידים
<br />סקסופון טנור
<br />סקסופון בריטון
<br />(סקסופון סופרן)

<br />

=== כלי נשיפה ממתכת ===

; חצוצרה

3 עד 4 תפקידים.
<br />(פלוגלהורן או קורנית) תפקיד 1, אך בדרך כלל מנגן תפקיד של קלרינט 3)

<br />

;קרן יער 

3 עד 4 תפקידים.

<br />

;טרומבון 

3 תפקידים
<br />טרומבון בס

<br />

;בריטון 

או אופוניום

<br />

;טובה 

=== כלי הקשה ===
; מערכת תופים 
; מצילות 
; מצלתיים 
; טימפני 
; טמבורין 
; גונג 
; קאמפאנה (פעמון פרות) 
; משולש 
; מרימבה 
; קסילופון 
; גלוקנשפיל 
; ויברפון
; פעמונים 

=== כלי מיתר ===
בתזמורות כלי נשיפה מקצועיות קיים שימוש גם בצ'לו, קונטרבס או נבל.

== תזמורות כלי נשיפה בישראל ==
בישראל פועלות קרוב ל-100 תזמורות כלי נשיפה, מרביתן תזמורות נוער עירוניות. נהוג לחלק את התזמורות האלו לשלוש קבוצות על פי רמת נגינתן: הרכבי ג', הרכבי ב' והרכבי א', אשר לרוב משמשים כתזמורות הייצוגיות של עריהן.

תזמורות הנוער העירוניות משתתפות בכנסים ומייצגות את עריהן בארץ ובעולם. במהלך השנה משתתפת כל תזמורת בשלושה כנסים בממוצע, שאחד המרכזיים והוותיקים בהם הוא פסטיבל "נושפים" בכפר סבא. במהלך פסטיבל זה הנערך שלושה ימים בשנה, מנגנות תזמורות נשיפה רבות, אשר הקונצרט הראשי הוא קונצרט הסיום של הפסטיבל שהתזמורת המובילה אותו היא התזמורת הייצוגית של כפר סבא. בקונצרט זה מנגנים מעל 500 נגנים בכיכר העיר כפר סבא, אשר מגיעים מתזמורות בכל רחבי הארץ. לדוגמה: תזמורת דימונה, תזמורת חיפה, תזמורת תל אביב-יפו, תזמורת רמת גן על שם יעקב קלינג, תזמורת עפולה, תזמורת ראש פינה, ועוד. בעבר, היה האיגוד הישראלי לתזמורות נוער (א.י.ת.ן) מכנס למספר כנסים בשנה את התזמורת המקובצת, בה נגנו בכירי נגני תזמורות הנוער לכלי נשיפה בארץ. כיום, עושה זאת משרד החינוך במספר כנסים שנתיים של תזמורת הנוער הלאומית.

==ראו גם ==
* תזמורת צה"ל
* תזמורת משטרת ישראל
* תזמורת הנוער הלאומית לכלי נשיפה 
* תזמורת כלי הנשיפה באר שבע
* תזמורת תל יוסף
* מארש דונדורמה
* תזמורת כלי נשיפה כנסייתית

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.wasbe.org האיגוד העולמי לתזמורות כלי נשיפה]

קטגוריה:כלי נשיפה
קטגוריה:תזמורות
קטגוריה:הרכבים מוזיקליים
עד העונג הבא

עד העונג הבא הוא אלבומה הראשון של להקת "המכשפות" משנת 1994. שנה לאחר יציאתו היה לאלבום זהב. האלבום נחשב בזמנו לפריצת דרך במוזיקה הישראלית בתחום להקות נשיות בז'אנר הרוק והשיר "עד העונג הבא" הפך ללהיט והושמע רבות ברדיו.

ב-2012, הופק פרק בסדרה התיעודית "האלבומים" בעריכת יואב קוטנר ובבימוי אסף אמיר שהתמקד בהפקת האלבום. הפרק שודר לראשונה בערוץ 8 בדצמבר אותה שנה.

בשנת 2018, זכה האלבום במקום השני במצעד האלבומים הנשיים הגדולים בישראל.

==שירים==

כל המילים והלחנים: ענבל פרלמוטר (חוץ מ"מתח מיני" ו"ציפור")
<ul style="display:table;">
# המכשפות (3:54)
# נסיעה מהירה (2:22)
# פחד אמיתי (3:10)
# עד העונג הבא (2:52)
# ציפור (4:31) - מילים: יעל כהן, לחן: ענבל פרלמוטר
# ביער (3:47)
# הולכת בשקט (2:52)
# מתח מיני (3:14) - מילים: יפעת נץ, לחן: ענבל פרלמוטר
# אלמנה (3:49)
# יום שחור (4:52)
# DINGO (1:47)
# עוד מעט (3:35)
</ul>

==עוד==
* כל המילים והלחנים: ענבל פרלמוטר חוץ מ:
:* "ציפור": מילים יעל כהן
:* "מתח מיני": מילים יפעת נץ
* עיבודים: קורין אלאל ו"המכשפות"
הפקה מוזיקלית: קורין אלאל
* הפקה וניהול אישי: ליליאן שוץ

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/Discs.asp?ArtistID=1705&AlbumID=2640 עד העונג הבא], במומה
* [http://www.youtube.com/watch?v=HFbfPX26C5w עד העונג הבא], מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
* [http://www.youtube.com/watch?v=bSwx2KeTLtc פחד אמיתי], מתוך ערוץ המוזיקה של הטלוויזיה החינוכית הישראלית באתר YouTube
* 
*עד העונג הבא [https://www.kan.org.il/content/kan/radio_articles/p-11437/168211/ במצעד האלבומים האלטרנטיביים הישראליים הגדולים של כאן 88]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1994
קטגוריה:אלבומי המכשפות
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קורין אלאל
קטגוריה:אלבומי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
סנט קיטס

סנט קיטס
סנט קיטס (באנגלית: Saint Kitts), הוא אי בים הקריבי המהווה את החלק הגדול במדינת האי הקטנה סנט קיטס ונוויס. כמו כן, מהווה האי מדינה במסגרת הפדרציה של סנט קיטס ונוויס. בעבר נקרא האי על שם כריסטופר הקדוש.

במשך עידן הקרח הקודם, כאשר פני הים היו נמוכים ב-60 מטרים מגובהם כיום, היו האיים סנט קיטס, נוויס וסנט יוסטטיוס אי אחד.

==היסטוריה==

==גאוגרפיה==
האי ממוקם כ-2,100 ק"מ דרומית-מזרחית למיאמי שבפלורידה. שטח האי כ-168 קמ"ר (29 ק"מ על 8 ק"מ). האי נמצא 10 ק"מ מהאי סנט יוסטטיוס ו-3 ק"מ צפונית לאי נוויס.

באי שלושה הרי געש: רכס הר מיזרי (Mount Misery Range) בצפון האי, רכס ורצ'יילדס (Verchilds Range) במרכז האי, ורכס אוליביס (Olivees Range) בדרום האי. הגבוה בהרי האי הוא הר הגעש הרדום ליאמויגה (המכונה גם הר מיזרי), שגובהו 1,156 מטרים.

==אוכלוסייה==
באי מתגוררים כ-35,000 תושבים, מרביתם ממוצא אפריקאי. השפה העיקרית המדוברת באי היא אנגלית. תושבי האי קוראים לעצמם קיטיטיאנים (Kittitians). שיעור האנאלפביתיות באי הוא 2%.

העיר באסטר, בירת סנט קיטס ונוויס נמצאת על האי. עיר זו היא העיר הגדולה ביותר באי ובמדינה כולה, ומתגוררים בה כ-15,500 תושבים (2005).

באי נמצאת אוניברסיטת רוס לווטרינריה, ואוניברסיטת וינדזור לרפואה.

==ראו גם==
* הפארק הלאומי מצודת ברימסטון היל

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.stkittstourism.kn/ אתר רשמי של משרד התיירות של סנט קיטס]
* [http://www.nationsencyclopedia.com/Americas/St-Kitts-and-Nevis-HISTORY.html ההיסטוריה של סנט קיטס ונוויס]

קטגוריה:האנטילים הקטנים
קטגוריה:סנט קיטס ונוויס: גאוגרפיה
קטגוריה:הים הקריבי: מושבות צרפתיות לשעבר