OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
תסמונת פראדר וילי

נער עם תסמונת פראדר וילי
תסמונת פראדר וילי (Prader Willi syndrome או PWS), המוכרת גם בשם "תסמונת הרעב הקטלני", היא הפרעה גנטית המתבטאת במוגבלות שכלית התפתחותית או לקויות למידה, התבגרות מינית לא שלמה, בעיות בהתנהגות, טונוס שרירי נמוך ותאווה בלתי נשלטת לאוכל, אשר יחד עם מטבוליזם נמוך גורמת להשמנת יתר חמורה שעלולה להוביל למוות.

ההפרעה פוגעת באחד מ-14 אלף ילודים, בשכיחות דומה בקרב בנים ובנות ובקרב כל עמי העולם. התסמונת תוארה לראשונה בשנת 1956 על ידי צוות רופאים שווייצרים, שעקבו במשך שנים מספר אחר התפתחות תינוקות היפוטוניים.

התסמונת, ב-70% מהמקרים, היא תולדה של פגם גנטי בשל מחיקות נרחבות במיקום q11-13 בכרומוזום מספר 15 מהמקור האבהי, בעוד שהכרומוזום האמהי מושתק על ידי תהליך של החתמה גנומית. החוסר הכפול שנוצר, בעקבות המוטציה בכרומוזום האבהי והשיתוק של המקור האמהי, גורמים לתסמונת. במקרים נדירים ביותר הסיבה היא חסימה כימית של אזור מסוים בכרומוזום.

30% הנותרים, הם תוצאת של דיזומיה חד הורית - הורשה של כרומוזום מסוים ממקור אבהי או אמהי בלבד, ובתסמונת - ממקור אמהי בלבד.

המצב ההפוך - מחיקות נרחבות בכרומוזום מהמקור האמהי וחסימה של המקור האבהי על ידי החתמה גנומית, גורמות לתסמונת אנגלמן.

התסמונת קרויה על שמם של שניים מחמשת החוקרים השווייצרים שתיארו אותה לראשונה ב-1956, אנדרה פראדר והיינריך וילי.

== סיבוכים ==
** חלק מחולי פראדר-ווילי מפתחים הפרעות נשימה בשינה כמו דום נשימה חסימתי בשינה. הפרעות אלה נגרמות מהשמנה, עקמת, שגשוג יתר של השקדים ורפיון שרירים.
** פקקת ורידים.
** בצקות ברגליים.
** יותר מ-25% מהחולים מפתחים סוכרת מסוג 2.
** עיכוב התפתחותי בגיל הרך בישיבה, זחילה, הליכה ומילים ראשונות.
** דווחו על מקרים של בעיות עיניים, שיניים ורוק.

== אבחון ==
אף על פי שעדיין לא נמצא הגן האחראי למחלה, ביותר מ-99% מהמקרים ניתן לאבחן מולקולרית.

כ-5%-2% מהמקרים של תסמונת פראדר-ווילי נגרמים בעקבות פגם בתהליך ההחתמה וברוב המקרים התקלה היא כבר בתהליך יצירת הזרע ואינה גנטית.

==ראו גם==
*ניוון אדיפוסוגאניטאלי

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.pwsisrael.org/ עמותת תסמונת פראדר-וילי הישראלית]
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=0r1SRqLNZYc Mayim Bialik - Prader-Willi Syndrome Associaition] - סרטון הסבר של מים ביאליק על תסמונת פראדר וילי 
* 

קטגוריה:מומים מולדים ומחלות כרומוזומליות
קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית: גורמים
תסמונת אנגלמן

ציור של ילד החולה בתסמונת, מעשה ידיו של ג'ובאני פראנצ'סקו קארוטו
תסמונת אנג'למן (Angelman Syndrome או AS) היא תסמונת גנטית הפוגעת באחד מתוך 15 אלף עד 30 אלף ילדים. המאובחנים בתסמונת סובלים מליקויים התפתחותיים, מוגבלות שכלית, מראה חיצוני אופייני ובעיות התנהגותיות שונות. בדרך כלל, מזוהה התסמונת בחודשים הראשונים לחיי הילוד אך לעיתים גם בגיל מאוחר יותר.

התסמונת נקראת על שם הארי אנג'למן שזיהה אותה.

==תיאור התסמונת==

נושאי התסמונת עשויים לסבול מתסמינים שונים, להלן:

# מוגבלות שכלית התפתחותית.
# מנח גוף המזכיר מריונטה (ומכאן שם נפוץ נוסף לתסמונת, Happy Puppet Syndrome- תסמונת הבובה השמחה).
# ליקויים בדיבור וקשיים ברכישת שפה.
# בעיות בשיווי המשקל.
# רעידות בגפיים.
# היפראקטיביות.
# הפרעות שינה.
# פרכוסים.
# התפתחות איטית בתקופת הילדות.
# חוסר יכולת ללכת.
# אילמות.
# עיוורון מלא.

המאובחנים בתסמונת יתאפיינו במראה חיצוני אשר בא לידי ביטוי בפה ומצח רחבים, וצבע עור בהיר.

למוטציה הגנטית קיימות ארבע וריאציות, ולאור כך, חולקו הלוקים בתסמונת לארבע קבוצות גנטיות, כמפורט להלן:

המוטציה השכיחה ביותר, המופיעה ב-70% מהמקרים, היא מוטציה בבסיס הגנטי האחראי להופעת התסמונת, כרומוזום מספר 15. במקטע כרומוזומי זה, המקטע הגנטי מהאם פגום בעוד המקטע הגנטי מהאב מושתק.

מוטציה נוספת, בה לוקים כ-5% מבעלי התסמונת, היא מוטציה המונעת את פעולתו של החלבון אוביקוויטין. חלבון זה אחראי על פירוק של חלבונים בגוף, כחלק מהפעילות התאית הנורמלית.

מוטציה נדירה יותר מתרחשת כאשר הילד יורש שני עותקים של כרומוזום מספר 15 מהאב, ללא עותק מהאם.

מוטציה נדירה נוספת, מתבטאת בהחתמה גנטית פגומה, כאשר העותק האמהי מוחתם באופן זהה לעותק האבהי, וכך נוצר מצב בו אין ביטוי לאף אחד מן הגנים.

התסמונת ההפוכה מבחינת המנגנון הגנטי היא תסמונת פראדר וילי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.angelman.co.il/ העמותה הישראלית לתסמונת אנגלמן]
* [http://www.angelman.org/ Angelman Syndrome Foundation]
* [http://www.angelmanisrael.org Angelman Israel] - אתר ארגון משפחות אנג'למן בישראל הכולל הסברים על המחלה
* [https://web.archive.org/web/20090510132434/http://www.eitanrd.org.il/?p=276 תסמונת אנג'למן]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אנגלמן
קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית: גורמים
קטגוריה:מחלות כרומוזומליות
קטגוריה:מחלות נדירות
פרנולוגיה

[[תרשים פרנולוגי מהמאה ה-19]]
הפְרֶנוֹלוֹגְיָה היא תאוריה פסאודו-מדעית הטוענת כי ניתן לקשר בין מבנה הגולגולת לבין אישיותו של האדם ותכונות אופי, כגון פשיעה. הפרנולוגיה פותחה על ידי פרנץ יוזף גאל באוסטריה בסביבות 1800 והייתה פופולרית מאוד במאה ה-19 באירופה וארצות הברית. 

הפרנולוג בודק את מבנה הגולגולת ועל סמך זה הוא מסיק לגבי מבנה המוח שמתחתיה. על פי התאוריה במוח ישנם 42 אזורים שכל אחד מהם אחראי על תכונה שונה באופי. למשל, היכולת להשוות בין דברים או מצבים, תקווה ואופטימיות וכדומה. ניתן לחלק את המוח לשבעה אזורים כלליים יותר: קליטת הנתונים; עיבוד נתונים; כישורי ביטוי; מוסר ואמונה; אגו; הישרדות; חברה ומשפחה.

בעוד שחלק מהנחות היסוד של התאוריה מקובלות גם כיום - לכל אזור במוח יש התמחות בתפקוד מסוים - טענות התאוריה כי ניתן ללמוד על אופי האדם ממבנה הגולגולת הופרכו.

==פסיכוגרף==
תמונת קטלוג של פסיכוגרף (ארצות הברית, 1931)
ב-1931 פותח בארצות הברית הפסיכוגרף, מכשיר שנועד ליישם את עקרונות הפרנולוגיה. המכשיר הכיל קרוב לאלפיים חלקים, ונמכרו 33 מכונות מסוג זה. המכשיר שימש בעיקר כאטרקציה למשוך קונים לחנויות בזמן השפל הגדול בארצות הברית. המכשיר בחן ונתן ציון ל-32 נקודות שונות בגולגולת. תוצאות הבדיקה התיימרו לנתח את נקודות החוזק והחולשה של הנבדק.

== ראו גם ==
* פיזיונומיה
* תורת הפנים
* מדד הראש
* ג'רי פודור
* קרניומטריה

==לקריאה נוספת==
* פרופ' אליעזר ויצטום וד"ר יעקב מרגולין, פרקים בהתפתחות הפסיכיאטריה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאוריות מדעיות ארכאיות
קטגוריה:גולגולת
קטגוריה:היסטוריה של הפסיכולוגיה
תא דם

תא דם נמצא בעיקר בדם אבל נוצר בתהליך שנקרא המטופוייזה המתרחש במח העצם ורק בצורתו הבוגרת מגיע לדם. הסוגים העיקריים של תאי הדם כוללים:

*תאי דם אדומים (RBC) – תאים שאיבדו את הגרעין בתהליך התמיינותם, יעודם העיקרי הוא הובלת חמצן והם מהווים 99% מכלל התאים בדם.
*תאי דם לבנים (WBC) – יעודם העיקרי הוא מלחמה בפתוגנים (מיקרואורגניזמים מעוררי מחלות), כחלק ממערכת החיסון. מהווים 0.2% מכלל התאים בדם.
*טסיות הדם (PLT) – גופים חסרי גרעין, הקטנים ביותר בזרם הדם ולהם תפקיד בתהליך קרישת הדם, נגזרים מהמגקריוציטים שבמח העצם.

תאי הדם מהווים עד 45% מנפח הדם, 55% הנותרים מהווה נוזל הדם, הפלזמה.
תא אב המטופוייטי לתאים בוגרים]]

== ראו גם ==
* דם

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכת הדם
דם
Real Time PCR

PCR כמותי באמצעות לפיד מולקולרי
 Real Time PCR (בעברית: PCR בזמן אמת) הנקראת גם quantitative polymerase chain reaction או בקיצור qPCR (תגובת שרשרת פולימראזית מכמתת), היא שיטה להגברת DNA באמצעות PCR בנוכחות חומר פלואורסצנטי הזוהר בנוכחות רצף DNA ועירור על ידי אור. השיטה נבדלת מה-PCR המסורתי בכך שהיא כוללת קריאה של כמות ה DNA הנוצר כבר במהלך התגובה, ולא רק בסופה. Real Time PCR משמש לגילוי ולכימות של רצפי DNA. 

לשיטה זו חשיבות רבה בביולוגיה המולקולרית כאשר רוצים להשוות את הכמות היחסית של מולקולות mRNA ברקמה או בתא מסוים לכמות היחסית ברקמה אחרת או בתא אחר. כמו כן, לשיטה חשיבות רפואית-יישומית במחקר רפואי של עמידות לתרופות, כגון כימותרפיה ואנטיביוטיקה. ההבדל בין Real Time PCR לבין PCR רגיל הוא שבשיטת Real Time PCR נעשה ה-PCR במתקן ייחודי המאפשר לעקוב אחרי כמות מקטע ה-DNA שעובר הגברה (אמפליקון) בזמן התגובה עצמה, כך ניתן למצוא הבדלים בכמויות cDNA של דוגמאות שונות.

כדי לקבוע את כמות האמפליקון בכל דוגמה, ריאקצית ה-PCR מבוצעת במבחנות חדירות לאור ובנוכחות פלואורופור – חומר פלואורסצנטי כדוגמת SYBR-GREEN המסתפח ל-DNA דו גדילי ביחס קבוע לאורך, ולמספר המולקולות הנמצאות במבחנות השונות. זיהוי סימון ה-DNA נעשה בעזרת מקור אור, דוגמת לייזר, הלוגן או לדים עם עוצמה גבוהה שגורמים לעירור (excitation) ובעקבותיו לפליטה פלואורסצנטית של הפלואורופור. הפליטה הפלואורסצנטית מזוהה על ידי גלאי, ומועברת למחשב לניתוח. במחשב מותקנת תוכנה המאפשרת לקבוע מהו מספר מחזורי ה-PCR שנדרש לדוגמה להגיע לרמת פלואורסצנציה משמעותית מעבר לרמת הרקע. ערך זה משמש להערכה כמותית של כמות הדוגמה.

בבסיס השיטה עומדת ההנחה שבכל מחזור של ה-PCR מוכפלת כמות המולקולות של תוצרי ה-PCR פי 2 בדיוק, ניתן לאמת זאת על ידי הרצת מבחנות עם מיהולים ידועים של DNA ובחינה של הפרשי המחזורים ביניהם. למשל לאחר מהילה של דוגמה מסוימת פי 8, צפוי עיכוב של 3 מחזורים בדיוק בדוגמה במהולה (<math>2^3=8</math>)

הערכה כמותית נעשית בשני אופנים:
* באופן עקיף, ביחס לדוגמה של גן שהתבטאותו חיונית house keeping gene (המכונה גן מנרמל - Normalizer) כגון אקטין. כאשר ההנחה היא שגן שמתבטא יותר, הפליטה שלו תעלה באופן משמעותי על פני פליטת הרקע במספר קטן יותר של מחזורי PCR. את התוצאה המתקבלת מנרמלים על ידי חלוקת מספר מחזורי ה-PCR שעברה הדוגמה עד לזהירה משמעותית במספר מחזורי ה-PCR שעבר הגן במבחנת הביקורת.

* באופן ישיר, ניתן לכמת בהתבסס על עקום כיול ספציפי לגן. כאשר מכניסים כמות ידועה של DNA למבחנות שונות, ומודדים את מספר המחזורים שלוקח לכל כמות של דוגמה להגיע לזהירה משמעותית.

ישנן שיטות נוספות לכימות רמת ביטוי של רנ"א: בעבר השתמשו ב- תספיג רנ"א ומערכי DNA, שיטות אלו נעלמו מהמחקר עם התחזקות שיטות הריצוף והגישות החישוביות לניתוח נתונים, וכיום ניתן לרצף ברמת התא הבודד ואף לקבוע את מספר המולקולות המדויק בתא. 

אין לבלבל RT(real time) PCR עם RT(reverse transcriptase) PCR המשתמש באנזים ויראלי על מנת להפוך תחילה את גדילי הרנ"א שהופקו מהתאים לגדילי דנ"א. לריאקצית real time PCR הנדונה בערך זה, מוזנים גדילי cDNA מוכנים ולא RNA.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ביולוגיה: שיטות ומכשור
אמפליקון

אמפליקון. מסומן בירוק. 
אמפליקון (Amplicon) הוא גן שעובר שכפול במכשיר PCR.

מקור המונח במילה האנגלית Amplify, שמשמעותה "להגביר" (במובן הביולוגי של "לשכפל").

אמפליקון הוא חתיכת DNA או RNA המהווה מקור ו/או תוצר של צירוף מלאכותי או אירועים חוזרים. ניתן להפקה באמצעות מגוון שיטות לרבות תגובות שרשרת פולימריות או שכפול גנים טבעי. 

אמפליקון הוא למעשה תפוקת של העתק אחד או יותר של חלק גנטי שמבוצע בו שימוש, בעיקר בתנאי מעבדה, כתוצר ממכשיר PCR והוא משמש לצורך מחקר בתחום הזיהוי הפלילי והרפואה.

==ראו גם==
*DNA פולימראז 
*ביולוגיה מולקולרית 

==קישורים חיצוניים==
 

קטגוריה:גנטיקה
רוורס טרנסקריפטאז

רוורס טרנסקריפטאז (באנגלית: Reverse Transcriptase; לפי האקדמיה: טְרַנְסְקְרִיפְּטָז הוֹפְכִי וכן מכונה בעברית בשם: "המשעתק במהופך") הוא אנזים שמקורו בנגיף מסוג רטרו וירוס, שיוצר עותק של DNA על בסיס mRNA בתהליך שנקרא שעתוק לאחור (Reverse Transcription). כיוון קריאת החומר הגנטי מתרחש בתא בדרך כלל מה-DNA אל ה-RNA, שמו של האנזים ניתן לו בשל כיוון פעולתו ההפוך. האנזים התגלה על ידי הווארד מרטין טמין, דייוויד בולטימור ורנאטו דולבקו, להם הוענק במשותף פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-1975.

אנזים זה נודע במיוחד בהקשר לנגיף ה-HIV הגורם למחלת האיידס שהוא רטרו וירוס. תרופות המשבשות את פעילותו של האנזים מהוות קו הטיפול העיקרי בטיפול התרופתי כנגד המחלה.

בנוסף מהווה האנזים חלק עיקרי במחזור החיים של ווירוס ה-HBV - הגורם לצהבת נגיפית מסוג B, ואשר מקנה לו את הכרוניות האופיינית למחלה.

בתאים אאוקריוטים (בעלי גרעין), משמש רוורס טרנסקריפטאז לפעילות של רטרוטרנספוזונים. כמו כן, אחראית גרסה של רוורס טרנסקריפטאז בשם טלומראז להארכת הטלומרים המגינים על קצות הכרומוזומים ברקמות עובריות או סרטניות.

האנזים משמש בביוטכנולוגיה על מנת לייצר קטעי DNA לצורך אנליזה שלהם וכן למציאת מוטציות.

==ראו גם==
*cDNA
*RT-PCR
*איידס
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנזימים
CDNA

קטע מ[[מערך DNA בו מופיע cDNA]]
cDNA (קיצור של Complementary DNA, "דנ"א משלים") היא מולקולת DNA המסונתזת על בסיס תבנית של mRNA.

cDNA נוצר בתאים אשר נדבקו ברטרו וירוס המכילים חומר גנטי מסוג RNA ואנזים רוורס טרנסקריפטאז אשר באמצעותו התא יוצר שעתוק הפוך ליצירת cDNA. הדנ"א המשלים משועתק במנגנונים העצמאיים של התא ל-RNA של הווירוס ובכך התא משבט את הרטרו וירוס שבו הוא נדבק.

המונח cDNA משמש רבות בתהליכים של הנדסה גנטית, שבמהלכה משעתקים במהופך mRNA ליצירת דנ"א משלים. דנ"א משלים זה יכול לשמש אחר כך לצורכי ריצוף, או לצורכי בניית רצפים גנטיים חדשים.

==שימושים במחקר ובתעשייה==
על פי הדוֹגמה המרכזית של הביולוגיה המולקולרית, DNA עובר תהליך של שעתוק שמשתמש בו כתבנית ליצירת mRNA. הלה משמש כתבנית לסינתזת חלבון בתהליך התרגום. בתאים איקריוטיים, לעומת תאים פרוקריוטיים, קיימים בתוך רצף הגן אקסונים ואינטרונים. האינטרונים מוצאים מן ה-mRNA בתהליך השחבור, המתרחש בגרעין התא. ה-mRNA הבוגר שמתקבל בתום תהליך השחבור מוצא מן הגרעין אל ציטופלסמת התא ומתורגם לחלבון. כאשר מעוניינים לתרגם חלבון אאוקריוטי בתא פרוקיוטי, נעשה שימוש ב-cDNA המיוצר מן ה-mRNA הבוגר, אשר לא כולל את האנטרונים, ליצירת חלבון תקין.

הכנסת הגן האיקריוטי המקורי לתא הפרוקיוטי, הייתה מובילה לתרגום המקטע כולל האינטרונים שבתוכו, ולקבלת חלבון פגום.

מספר שיטות לייצור cDNA נמצאות בשימוש, אך הנפוצה שבהן מייצרת cDNA מ-mRNA בוגר (נטול אינטרונים) על ידי שימוש באנזים רוורס טרנסקריפטאז, אשר מסוגל לסנתז גדיל DNA על גבי תבנית של גדיל RNA.

בנוסף לתפקידו בשיבוט משמש cDNA גם לייצור ספריות cDNA ולבחינת הגנים המבוטאים בתאים תוך שימוש ב-Real Time PCR, שבב DNA, או במיפוי גנטי מלא של הספרייה. 

קטגוריה:חומצות גרעין
אופליה (ירח)

אופליה הוא ירח של אורנוס. שמו ניתן לו על שמה של בתו של פולוניוס מהמחזה המלט של ויליאם שייקספיר. הוא נתגלה מתמונות שנלקחו על ידי וויאג'ר 2 ב-20 בינואר 1986 וקיבל את הכינוי הזמני S/1986 U 8.

אופליה מהווה ירח רועה (sheperd moon) יחד עם קורדיליה, כלומר, כח הכובד מהירחים מונע מהחלקיקים בטבעת הפנימית מלהתפזר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ירחי אורנוס
פקטורי גדילה דמויי אינסולין

ILGF
פקטורי גדילה דמויי אינסולין הידועים גם כ-IGF (ראשי תיבות של Insulin like Growth Factor) או סומטומדינים, הם מלקולות פוליפפטיד שמיוחסת להם עיקר ההשפעה על הגדילה. הסומטומדינים מיוצרים ומופרשים בעיקר מהכבד למחזור הדם. תפקידם העיקרי לעודד צמיחת סחוסים. כמו כן, הם פעילים בגדילת שרירי השלד והלב, התפתחות הריאות, גדילה והתחדשות של מערכת העיכול, גדילת הכבד והכליות, גדילת המוח, התחדשות קשרי הלימפה, תחזוקת והתחדשות כלי הדם, התעבות העור ורקמות החיבור. כמו כן יש להם תפקיד בהתמיינות כדוריות הדם.

בחינת מבנם הראה שהתפתחו מפרו אינסולין (פרקרסור בלתי פעיל של אינסולין שמפריש הלבלב). ישנם שלושה סוגי סומטומדינים, ויש להם מבנה דומה מאוד זה לזה:
*פקטור גדילה דמוי אינסולין 1 - Insulin-like growth factor 1 (IGF-1) - בעל חשיבות גדולה בגדילה של ילדים, ואצל מבוגרים יש לו השפעה אנאבולית - גידול שרירים ועצמות וזירוז ריפוי והתאוששות לשרירים שנגרם להם נזק. קיימים תכשירים רפואיים של הורמון זה, המשמשים לטיפול במקרים נדירים של גמדות מסוג תסמונת לרון - סוג נדיר של גמדות עקב חוסר של IGF-1 הנובע מחוסר בקולטנים להורמון הגדילה. נקרא על שם הרופא והחוקר הישראלי צבי לרון.
*פקטור גדילה דמוי אינסולין 2 - Insulin-like growth factor 2 (IGF-2) - בעל תפקיד בעיקר בתקופת ההריון - כהורמון הקשור לגדילת העובר. טרם פותח תכשיר רפואי מהורמון זה.
*פקטור גדילה מכנו (MGF) - גורם לגדילת רקמת השריר ומזרז את ריפוי והתאוששות הרקמה במקרה שנגרם לה נזק. קיימים תכשירים רפואיים של הורמון זה.

רמת הסומטומדינים בדם עולה בתלילות ומגיעה לשיא בשנות העשרה המאוחרות, ואחר כך יורדת בהתמדה עד לעשור החמישי.

הסומטומדינים נישאים בדם על גבי חלבונים קושרים ספציפיים שמכונים ""IGF binding protein והם מווסתים את קשירת הפקטורים לרצפטורים. הרצפטור לסומטומדינים נמצא ברוב רקמות הגוף. זהו פוליפפטיד בן 1337 חומצות אמינו, הדומה מאוד לרצפטורים של האינסולין. החלבונים הקושרים מווסתים את ביטוי הסומטומדינים. ברמה נמוכה, הסומטומדינים קשורים לחלבון במקום לרצפטור. ברמה גבוהה מספיק חלק מהסומטומדינים נקשר לרצפטור.

רמת הסומטומדינים בדם גבוהה מאשר האינסולין אך רובה לא פעילה בגלל הקשירה לנשא. קשירה זו מאריכה את חיי הסומטומדינים.

בשנים האחרונות החל שימוש בלתי חוקי ב-IGF-1 וב-MGF על ידי ספורטאים - לפיתוח השרירים והעצמות. כל סוגי פקטורי הגדילה אסורים לשימוש על ידי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA).

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:סמים בספורט

sv:IGF
ארנבים

[[ארנבון מצוי]]
ארנבים הם קבוצה לא-טקסונומית של יונקים קטנים ממשפחת הארנביים (Leporidae) שבסדרה ארנבאים הכוללת מספר סוגים. מתוך אחד עשר סוגים במשפחת הארנביים, שמונה מכונים ארנבים, ושלושת הסוגים האחרים (ארנבת, ארנב אסמי וארנבון אדום) מכונים "ארנבות".

רוב הארנבים הם בצבעי אפור, חום או חום-צהבהב. מין אחד של ארנב, ארנב אממי (Pentalagus furnessi), מצוי בסכנת הכחדה וקיים רק באיים אממי אושימה וטוקונושימה שבאיי ריוקיו. תוחלת החיים של הארנב היא כ-12 שנים.

==תפוצה==
חצי מאוכלוסיית הארנבים העולמית נמצאת באמריקה הצפונית, והשאר נמצאת בדרום-מערב אירופה, בדרום-מזרח אסיה, בסומטרה, במספר איים בארכיפלג היפני ובחלקים מאפריקה ומאמריקה הדרומית. הארנבים היגרו לאמריקה הדרומית במסגרת ההחלפה האמריקנית הגדולה.

==סוגים==
* סוג ומין יחיד ארנב ננסי (Brachylagus idahoensis)
* סוג ארנב ננסי הולנדי (Netherland Dwarf rabbit)
* סוג ומין יחיד ארנב הנהרות (Bunolagus monticularis)
* סוג ארנב מפוספס (Nesolagus)
* סוג ומין יחיד ארנבון מצוי (Oryctolagus cuniculus)
* סוג ומין יחיד ארנב אממי (Pentalagus furnessi)
* סוג ומין יחיד ארנב אוגנדי (Poelagus marjorita
* סוג ומין יחיד ארנבון געשי (Romerolagus diazi)
* סוג ארנבון יער (Sylvilagus)
*סוג ארנבון פלמי ענק (Oryctolagus cuniculus domesticus)
*סוג ארנב ראש אריה (Lionhead)
* ארנב ענק
* ארנב הולנדי

==בתרבות==
הארנב מופיע בתורה ובמספר מיתולוגיות ובהן המיתולוגיה האצטקית והקוריאנית. עם הארנבים המפורסמים בספרות נמנים הארנב הלבן מ"הרפתקאות אליס בארץ הפלאות", הארנבונים מ"גבעת ווטרשיפ", ופיטר הארנב מספריה של ביאטריקס פוטר. ארנב בדיוני מפורסם אחר הוא באגס באני של האחים וורנר, שהוא אחד הארנבים האנושיים המוכרים ברחבי העולם.

הארנב בדרך כלל מסמל מהירות. במשל "הצב והארנב" הארנב מסמל גם שאננות.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" widths="150" heights="135" perrow="4">
קובץ:Wild black Oryctologus cuniculus.jpg|ארנבון מצוי
קובץ:Cottontail Rabbit.jpg|ארנבון ביצות
קובץ:Brachylagus idahoensis NPS.jpg|ארנב ננסי
קובץ:Romerolagus diazi (dispale) 001.jpg|ארנבון געשי
קובץ:ארנב-ראש-אריה.png|ארנב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:שמות עממיים של יונקים
דגל בלארוס

דגל בלארוס אומץ ב-7 ביוני 1995 ואושר במשאל עם, כאשר הוא מחליף עיצוב קודם ששימש מאז קבלת העצמאות מברית המועצות. הדגל החדש דומה לזה שהיה בשימוש כאשר בלארוס הייתה חלק מברית המועצות, בהשמטת הפטיש והמגל. הדוגמה הדקורטיבית בצד שמאל של הדגל היא דוגמה בלארוסית מסורתית, והצבע האדום אמור לסמל את דמם של מגיני בלארוס. הירוק מסמל את היערות שבמדינה.

הדגל הקודם של בלארוס (בין השנים 1991–1995) הוא לבן-אדום-לבן (עיצוב של קלאודזי דוז'-דושבסקי על ידי רפובליקה עממית קצרת זמן בשנת 1918). הנשיא לוקשנקו ביקש להחליפו בטענה ששימש את הבלארוסים ששיתפו פעולה עם הנאצים במלחמת העולם השנייה. ב-14 במאי 1995 נערך משאל עם בנושא והצעת לוקשנקו להחליף את הדגל התקבלה ברוב של 75% על-פי התוצאות הרשמיות. האופוזיציה הבלארוסית לרבות מפלגת הדמוקרטיה הנוצרית הבלארוסית לא מכירה בתוצאות משאל העם ובדגל החדש ומוסיפה להניף את הדגל הלבן-אדום-לבן בהפגנות ובאירועים אותם היא מארגנת.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בלארוס: סמלים לאומיים
בלארוס
בלארוס
תספיג DNA

תספיג DNA (באנגלית: Southern Blot) היא שיטה בביולוגיה מולקולרית לקביעת גודלו ונוכחותו של רצף DNA ייחודי.

השיטה פותחה ב-1975 על ידי הביולוג הבריטי אדווין סאת'רן (Edwin Southern), והיא נקראת על שמו. פירוש שם המשפחה של הממציא הוא "דרומי"; שיטות נוספות, המבוססות על סאת'רן בלוט ואשר פותחו מאוחר יותר, זכו לשמות רשמיים חצי-היתוליים, אשר מהווים משחק מילים על השם המקורי: תספיג RNA מכונה "Northern blot" (תספיג "צפוני") ותספיג חלבון נקרא "Western blot" (תספיג "מערבי"). במעבדות בישראל מרבים להשתמש במונחים הלועזיים המקוריים ולא במונחים העבריים התקניים.

== השיטה ==

לאורך גדיל ה-DNA מצויים רצפים קצרים (בגודל 15-4 נוקלאוטידים) המכונים אתרי הגבלה, ולכל אחד מהם אנזים הגבלה ייחודי, המזהה אותו ומבצע על-ידו חיתוך של הגדיל. תוחלת מספר אתרי ההגבלה בגדיל נתון המתאימים לאנזים הגבלה מסוים, גדל ביחס ישר לפי מספר הנוקלאוטידים בגדיל, וביחס הפוך-מעריכי למספרם באתר ההגבלה. את המקטעים המתקבלים מהחיתוך ניתן להפריד ולאפיין על-פי גודלם, על ידי הרצתם באלקטרופורזה בג'ל (בדרך-כלל של אגרוז). הג'ל מכיל מעברים מיקרוסקופיים, המאפשרים מעבר מוגבל של מולקולות דרכם, כאשר גודל המולקולה משפיע על יכולתה לעבור דרכו ועל מהירות המעבר (מולקולה קטנה תעבור מהר יותר). ניתן להכין ג'לים בריכוזים שונים עבור מקטעים בגדלים שונים. כדי לאפשר את התנועה, מופעל שדה חשמלי ומולקולות ה-DNA הטעונות שלילית נודדות מהקוטב השלילי אל החיובי. 

לאחר סיום ההפרדה החשמלית מניחים את הג'ל על גבי ממברנת ניטרוצלולוזה או ממברנת ניילון ובעזרת לחץ או דיפוזיה של נוזלים מעבירים את הדנ"א לממברנה. ה-DNA מקובע לניטרוצלולוזה על ידי חימום או לניילון על ידי קרינת UV.

את המקטעים בעלי הרצף המבוקש ניתן לאתר בעזרת מולקולת "גלאי"- מולקולת דנ"א בעלת רצף משלים לרצף הנבדק. הגלאי מסומן באופן רדיואקטיבי או פלואורסצנטי. ממברנת ה-DNA, הגלאי ובופר ההיברידיזציה מוכנסים לתא חימום כדי לגרום לדנטורציה (פירוק) של ה-DNA, וכך להפוך אותו מדו-גדילי לחד-גדילי. הגלאי מזהה את הרצף המשלים לו ומתאחד עמו. בהמשך, הממברנה נחשפת לסרט צילום; במקום שבו נמצא הגן המבוקש נוצרים פסים (בנדים) על גבי סרט הצילום. ניתן לדעת את אורכה של מולקולת ה-DNA בהתאם למיקומה היחסי בג'ל (המולקולה רצה בהתאם לאורכה).

לרוב משתמשים בבסיס לצורך הפרדת ה-DNA הדו-גדילי, ולא בחימום כנהוג בשיטת ה-PCR (המגבירה מקטע DNA מסוים). הבסיס מנתק את קשרי המימן המשולשים והכפולים בין הגדילים ומאפשרים הצמדות גלאי רדיואקטיבי\פלואורסצנטי המשלים לאותו גדיל שאנו רוצים לבדוק את נוכחותו.

==ראו גם==
* אלקטרופורזה בג'ל
* אנזים הגבלה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.dnalc.org/ddnalc/resources/shockwave/southan.html Southern blot], מצגת Shockwave

קטגוריה:ביולוגיה: שיטות ומכשור
דגל גואטמלה

דגל גואטמלה מכיל שני צבעים: כחול שמים ולבן. הכחול מסמל את מיקומה של המדינה בין האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי, בעוד הלבן מסמל את הטוהר של ערכי המדינה.

מקורו של הפס הלבן בין שני הפסים הכחולים בדגל הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, אולם הגרסה הגואטמלית הפכה את הפסים לאנכיים במקום אופקיים.

במרכז הדגל ישנו סמל המשלב כמה מרכיבים: איור של הציפור הלאומית, קורוקו הדור (קצאל), המסמלת את החירות; מגילת קלף ובה תאריך העצמאות של מרכז אמריקה מספרד, 15 בספטמבר 1821; רובים מוצלבים, המציינים את נכונותה של גואטמלה להגן על עצמה בכוח אם יהיה בכך צורך; כתר של עלי דפנה כסמל לניצחון; ושתי חרבות מוצלבות המייצגות את הכבוד.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:גואטמלה: סמלים לאומיים
גואטמלה
גואטמלה
גואטמלה
היברידיזציה באתר

בדיקת FISH בחולת סרטן השד, בה שני גלאים מסומנים בשני צבעים שונים.

היברידיזציה באתר (בעברית: הכלאה באתר; באנגלית: In situ hybridization או בקיצור: ISH) היא שיטה המאפשרת לקבוע את מיקומו של רצף DNA מסוים על גבי הכרומוזום, באמצעות גדיל מתאים של DNA או RNA המשמש כגלאי. הכלאה, בהקשרה כאן, פירושה חיבור בין שני גדילי DNA בעלי רצף בסיסים משלים. "אין סיטו", משמעותו בלטינית "במקומו המקורי", או "במקומו הטבעי".

השיטה דומה מאוד לשיטת תספיג דנ"א, רק שכאן ההכלאה של הגלאי נעשית עם הכרומוזום עצמו. הגלאי מסומן בדרך כלל פלואורסצנטית, אז מכונה השיטה היברידיזציה פלואורסצנטית באתר (באנגלית: Fluorescence In Situ Hybridization, בקיצור FISH). הדגרת הגלאי עם תתקין של כרומוזומים, גורמת לו לעבור הכלאה עם הרצף המשלים שלו. ניתן לצפות בגלאי המוכלא באמצעות מיקרוסקופ פלואורצסנטי, כאשר הוא מייצג את הרצף המבוקש. ניתן להשתמש בסימון פלואורוסצנטי בצבעים שונים עבור גלאים שונים, וכך להשיג הבחנה חזותית בין הרצפים השונים המאותרים בו.

מספר צעדים טכניים נוספים מגבירים את יעילות ה-FISH: ניתן במקביל לקבוע את הפספוס האופייני על גבי הכרומוזום (לכל כרומוזום יש פספוס אופייני שנראה כמו פסים כהים לצד בהירים במיקרוסקופ אור), ובכך לסייע למקם בצורה יותר מדויקת את הגלאי. לאותה מטרה, ניתן להשתמש בשני גלאים בעלי רצפים שונים שיצבעו בצבע פלואורסצנטי שונה. כך ניתן לקבוע את הסידור הפיזי של שני סמנים שונים על הכרומוזום.

ב-FISH משתמשים גם לצרכים רפואיים. לדוגמה, אם קובעים שחולה בתסמונת גנטית לוקה בחסר באזור מסוים של הכרומוזום, אז הגן שאחראי לתסמונת נמצא באזור המחוק. שימוש בשיטה על זו על חולי סרטן גילה שמחיקות או תוספות הן אופייניות לסוגי סרטן מסוימים.

לשיטת FISH תפקיד חשוב במחקר. השיטה סייעה בחשיפת פרטים חדשים על הטופולוגיה של הגרעין. הסתבר, שהכרומוזומים אינם נוטים להיות מפוזרים בגרעין אלא שכל כרומוזום ממוקם באזור ספציפי. יותר מכך, מסתבר שמיקום הכרומוזום משתנה בהתאם לסוג התא. כלומר, מיקום הכרומוזום נמצא תחת בקרה מתמדת.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביולוגיה: שיטות ומכשור

lt:Chromosomų dažymas
zh:熒光原位雜交
פאק (ירח)

פאק (באנגלית: Puck) הוא ירח של אורנוס. הוא נתגלה על ידי וויאג'ר 2 ב-1985. מעט ידוע עליו מלבד מסלולו, גודלו, והאלבדו הכהה שלו. הירח, כמו ירחים אחרים של אורנוס, קרוי על שמה של דמות מהמחזה "חלום ליל קיץ" של ויליאם שייקספיר, שבו פאק הוא שדון שובב היוצא לשוח בלילות עם הפיות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ירחי אורנוס
מיכלאנג'לו אנטוניוני

מיכלאנג'לו אנטוניוני (באיטלקית: Michelangelo Antonioni; 29 בספטמבר 1912 – 30 ביולי 2007) היה במאי קולנוע, סופר וצייר איטלקי.

==ביוגרפיה==
אנטוניוני, נולד בפרארה שבצפון איטליה להוריו - איסמעיל ואליזבטה. הוא תיאר את ילדותו כילדות מאושרת והביע הערכה להוריו שהעניקו לו את כל מה שהיה צריך.<ref></ref> הוא סיים לימודי כלכלה באוניברסיטת בולוניה ועבר לרומא בשנת 1940, שם למד ב"צ'נטרו ספרימנטאלה די צ'ינמטוגרפיה" ופגש חלק מהאמנים איתם שיתף פעולה בהמשך דרכו, בהם רוברטו רוסליני. הוא החל את דרכו בסרטי תעודה ברוח הנאו-ריאליזם האיטלקי, אך החל לעסוק במעמד הביניים ולא במעמד הפועלים עוד בסרטו העלילתי הראשון – סיפורה של אהבה (1950). הוא המשיך בהתעמקות לנעשה בתוך נפשן של הדמויות מאשר בחיי היום יום שלהן כפי שמודגש בסרטו ההרפתקה (1960), ובכך רחק לחלוטין מהזרם.
אנטוניוני תיאר את עצמו כאינטלקטואל מרקסיסטי, אך כותבים מסוימים מטילים ספק במחויבותו לאידאולוגיה המוצהרת שלו. בניגוד לסרטיו של בן זמנו פדריקו פליני, העוסקים בעיקר בחיי מעמד הפועלים והחריגים שבשולי החברה, עוסקים רוב סרטיו של אנטוניוני באליטה ובבורגנות העירונית.
אנטוניוני נחשב בעיני רבים כאחד מהבמאים הדגולים ביותר בתולדות הקולנוע, שביים כמה מיצירות המופת הגדולות של המדיום.

==סרטים אותם ביים==
* Gente del Po (People of the Po, 1943)
* Nettezza urbana (Dustmen, 1948)
* Oltre L'oblio (1948)
* Roma-Montevideo (1948)
* L'Amorosa menzogna (1949)
* Sette cani e un vestito (1949)
* Bomarzo (1949)
* Ragazze in Bianco (1949)
* Superstizione (1949)
* La villa dei mostri, 1950)
* יומן אהבה (1950) Cronaca di un amore
* La Funivia del Faloria (1950)
* I vinti, 1952)
* אישה ללא עתיד (1953) La signora senza camelie
* Tentato Suicido פרק בתוך Amore in Citta, 1953)
* הידידות (1955) Le amiche
* הזעקה (1957) Il grido
* אוונטורה (1960) L'avventura
* הלילה (1961) La notte
* ליקוי חמה (1962) L'eclisse
* המדבר האדום (1964) Il deserto rosso
* שלוש פנים (1965) Prefazione - episode in I tre volti
* יצרים (1966) Blow-Up
* נקודת זבריצקי (1970) Zabriskie Point
* Chung Kuo (1970)
* זהות גנובה (1975) Professione Reporter
* [https://he2.wiki/wiki/The_Mystery_of_Oberwald המסתורין של אוברוולד] (1980) Il Mistero di Oberwald
* זהותה של אישה (1982) Identificazione di una donna
* Volcanoes and Carnival (1992)
* מעבר לעננים (1995) Al di là delle nuvole (ביחד עם וים ונדרס)

==לקריאה נוספת==
*זאב רב נוף, מסך גדול. הוצאת כתר 1982.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* , , 
* , , , 
* בני בן דוד, [http://www.scribd.com/doc/31085041/%D7%9E%D7%A2%D7%A8%D7%91%D7%95%D7%9F-5 הקולנוע והמוות - מבט מחודש ב'הנוסע' של אנטוניוני], מערבון 5, 2009, עמ' 52
לאחר מותו
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי קולנוע איטלקים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע איטלקים
קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:זוכי פרס אריה הזהב - מפעל חיים
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-20
קטגוריה:ציירים איטלקים במאה ה-21
קטגוריה:במאי וידאו קליפים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1912
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2007
ארנבת

[[ארנבת הערבה בדילוג.]]
אַרְנֶבֶת (שם מדעי: Lepus) הוא סוג של יונקים קטנים ממשפחת הארנביים הכולל את המינים הגדולים ביותר בסדרת הארנבאים ובראשם ארנבת אירופית ששוקלת מעל 5 ק"ג.

המין ארנבת אסמית (Caprolagus hispidus) וארבעת מיני הסוג ארנבת אדומה (Pronolagus), הופרדו מסוג זה. כל שאר הסוגים במשפחת הארנביים מכונים ארנבים.

==מיון==
{|
|
*תת-סוג Macrotolagus
** ארנבת האנטילופה (Lepus alleni)
*תת-סוג Poecilolagus
** ארנבת השלג (Lepus americanus)
* תת-סוג Lepus
** ארנבת הקוטב (Lepus arcticus)
** ארנבת אלסקה (Lepus othus)
** ארנבת ההרים (Lepus timidus)
* תת-סוג Proeulagus
** ארנבת שחורת-זנב (Lepus californicus)
** Lepus callotis
** ארנבת מצויה (Lepus capensis)
** Lepus flavigularis
** Lepus insularis
** ארנבת הסבך (Lepus saxatilis)
** Lepus tibetanus
** Lepus tolai
*תת-סוג Eulagos
** Lepus castroviejoi
** Lepus comus
** Lepus coreanus
|
**ארנבת קורסיקאית (Lepus corsicanus)
** ארנבת אירופית (Lepus europaeus)
** Lepus granatensis
** Lepus mandschuricus
** Lepus oiostolus
** ארנבת סטארקי (Lepus starcki)
**ארנבת הערבה (Lepus townsendii)
*תת-סוג Sabanalagus
** Lepus fagani
**ארנבת סוואנה (Lepus microtis)
*תת-סוג Indolagus
** Lepus hainanus
**ארנבת הודית (Lepus nigricollis)
** Lepus peguensis
*תת-סוג Sinolagus
** Lepus sinensis
*תת-סוג Tarimolagus
** Lepus yarkandensis
*מינים נוספים:
** Lepus brachyurus
** Lepus habessinicus
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ארנביים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
מארי פרנסואה סדי קארנו

מארי-פרנסואה-סדי קארנו (בצרפתית: Marie François Sadi Carnot; 11 באוגוסט 1837 - 24 ביוני 1894) היה פוליטיקאי צרפתי, שכיהן כנשיא צרפת בזמן הרפובליקה הצרפתית השלישית. נרצח בעת כהונתו על ידי אנרכיסט.

קרנו הוא בן למשפחת מדינאים מן השמאל הצרפתי ושל מהנדסים: סבו היה המדינאי והמדען לזאר קרנו מתקופת המהפכה הצרפתית וכך גם אביו, איפוליט קרנו. דודו היה המהנדס והפיזיקאי סאדי קרנו.

== חייו ==
מארי-פרנסואה-סדי קארנו היה מהנדס במקצועו. הוא נבחר לאספה הלאומית בשנת 1871, ושירת כשר לעבודות ציבוריות בשנים 1880–1881. משנת 1885 שירת כשר המסחר והכספים ובמקביל גם כשר העבודות הציבוריות.

בשנת 1887 נבחר כמועמד השמאל לכהונת נשיא צרפת.

בעת נשיאותו התמודדה צרפת עם משברים קשים; ראשית הסכנה למשטר הרפובליקאי מצד תנועתו הפופוליסטית של הגנרל ז'ורז' בולנז'ה, שתומכיה היו מלוכנים ושאר מתנגדי הרפובליקה, אשר איימה לבטל את השיטה הפרלמנטרית ולהחליפה במשטר סמכותי; ולאחר מכן "שערוריית פנמה" בשנת 1892, בה נחשף שוחד שחברת תעלת פנמה שילמה למדינאים בצרפת (שערורייה שהיה לה גם פן אנטישמי כאשר בעיתונות הובלט חלקם של אנשי כספים יהודים בפרשה).

ב-24 ביוני 1894, אחרי שהנשיא סיים לנאום בתערוכה בליון, הוא נדקר על ידי אנרכיסט איטלקי בשם סנטה קסריו ומת מפצעיו כעבור מספר שעות. קארנו נקבר בפנתאון בפריז.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי צרפת בתקופת הרפובליקה השלישית
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות בצרפת
קטגוריה:אישים הקבורים בפנתאון של פריז
קטגוריה:שרי התחבורה של צרפת
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מנהיגים שנרצחו
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1837
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1894
חוש הריח

מערכת חוש הריח ב[[אדם: 1. פקעת ההרחה (Olfactory bulb) 2. תא מיטראלי (mitral cell) 3. עצם 4. תאי אפיתל אפיים (Nasal epithelium )5. גלומרולוס 6. תאים קולטי ריח (Olfactory receptor cells)]]
[[ציור של נערה מריחה פרחים משנת 1864]]

חוש הריח הוא היכולת להבחין בכימיקלים נדיפים באוויר. ברקמת האף של האדם קיימים תאים קולטי ריח ודרך גירוי עצבי עובר המידע למוח. חוש הריח מתקיים בצורות שונות גם בקרב בעלי חיים.

== פעילות ==
חוש הריח וחוש הטעם בנויים על כימורצפטורים. שני החושים תלויים בריכוזים של חומרים שמומסים בדרך כלל בנוזל. שניהם פועלים בדרך כלל בשילוב זה עם זה, ומסייעים לזהות את טיב המזון, ולהימנע, לדוגמה, מאכילת מזון רעיל או מקולקל. כ־80% מטעמו של האוכל נקבע על ידי חוש הריח.

ברקמת האף קיימים תאים קולטי ריח (Olfactory cells), שחשים בשינויים בריכוזי חומרים שונים, ומעבירים מידע זה בצורת דחף עצבי. הדחף עובר דרך מעברים מיוחדים בגולגולת אל פקעת ההרחה (Olfactory Bulb), שמעבירה את המידע דרך עצב הריח אל מרכז ההרחה במוח.

מבחינה אנטומית, שונים חוש הריח וחוש הטעם משאר החושים בהיותם איפסילטרליים – כלומר, הם מעובדים בהמיספרת המוח שנמצאת באותו צד ממנו הגיע הגירוי; כך, גירוי שנקלט בנחיר השמאלי באף יעובד בהמיספרת המוח השמאלית, ולהפך. ריצ'רד אקסל ולינדה באק זכו בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בגין מחקרם על הדרך בה עובד חוש הריח במוח.

באף האנושי קיימים כ-6 מיליון קולטנים, המתחלקים לכ-400 סוגי טיפוסים שונים. משך החיים של רצפטור הוא כ-60 יום.

בעבר העריכו את מספר הריחות שאדם יכול להבחין ביניהם ב-10,000 אך מחקר חדש מעריך שהמספר גדול בהרבה. ההערכה עבור בעלי חוש ריח לא מפותח מתחילה ב-70 מיליון ריחות ועבור בעלי חוש ריח מפותח ביותר מעריכים כי יש יכולת הבחנה בין 10 בחזקת 31 ריחות, וההערכה עבור אדם ממוצע היא של 10 בחזקת 12 (טריליון).

בדומה לחושים אחרים, הרגישות לריח דועכת עם הגיל.

חוש הריח משפיע לא מעט על החלטות שמקבלים בני אדם כמו בחירת מאכלים, ואף בחירת בני זוג. על פי מחקר של ד"ר לביא סקונדו וד"ר קובי סניץ מהמחלקה לנוירוביולוגיה במכון ויצמן, לכל אדם יש תפיסת ריח ייחודית, שניתן להבדילה מזו של אדם אחר. אנשים בעלי תפיסת ריח דומה יכולים להיות מועמדים טובים להשתלות אחד לשני.

== מחקרים ==
כאמור, פקעת ההרחה היא האזור במוח שמאפשר לנו לקלוט ולעבד ריחות מהסביבה. בנובמבר 2019 פורסם על ידי חוקרים ממכון ויצמן למדע ומאוניברסיטת מלבורן מחקר<ref></ref> שבמהלכו התגלה כי נשים שנולדו ללא פקעת הרחה כלל בכל זאת הצליחו לקלוט ולעבד ריחות. החוקרים העלו מספר השערות שביניהן בעקבות מום מולד פקעת ההרחה נדדה מאזור המוח לאזור אחר בגוף, או שהתפתחו פקעיות אחרות במוח שכן תמכו בחוש הריח, אך שום השערה לא אוששה מחקרית עדיין, והתופעה נותרה תעלומה.<ref></ref>

== ראו גם ==
* תתרנות
* אבולוציה של חוש הריח

== קישורים חיצוניים ==

* [http://learn.snunit.k12.il/galim/news/upload/nobel/smell.html חוש הריח], באתר סנונית
* [http://techedu.huji.ac.il/learning/perception/smellphysiology.html הפיזיולוגיה של חוש הריח], [http://techedu.huji.ac.il/learning/perception/smellanatomy.html האנטומיה של חוש הריח] ו[http://techedu.huji.ac.il/learning/perception/smellsystem.html מערכת חוש הריח] באתר ליקויי למידה, בתוך אתר האוניברסיטה העברית בירושלים
* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=p7fXa2Occ_U How do dogs "see" with their noses?] - סרטון הסבר על חוש הריח של כלבים 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
ריח
המרק הקדום

תמונת חצי הכדור הדרומי של צדק ממחישה יפה את הערבוליות והמגוון של 'מרק' פלנטרי אחר בכוכב הלכת השכן
המרק הקדום (או: המרק הקדמוני, באנגלית: Primordial soup) הוא כינוי לסביבה קדומה שבה לפי ההשערה התחילו החיים. סביבה זו הייתה עשירה במינרלים ותרכובות אורגניות.

בשנות ה-20 של המאה ה-20 פרסמו אלכסנדר אופרין (ב-1924) והביוכימאי והגנטיקאי ג'ון הלדיין (ב-1929) שני מאמרים, ששניהם, באופן בלתי תלוי, נשאו את השם "על מוצא החיים".

השניים העלו את ההשערה לפיה האטמוספירה הקדומה של כדור הארץ הייתה עשירה בתרכובות שנמצאות במערכת השמש, שהכילו מימן, מתאן, אמוניה ואדי מים, ולא הכילה חמצן בצורתו החופשית. בתנאים אלה, לפני כ-4 מיליארד שנים, בעזרת ברקים, חום גבוה וקרינה קוסמית התאפשרה יצירתן של תרכובות אורגניות מורכבות יותר כחומצות אמינו, פפטידים ונוקלאוטידים. בהמשך נוצרו חומרים מורכבים עוד יותר כחלבונים שבתורם יצרו רכיבי על מורכבים יותר. ביסוד ההשערה עומדת ההנחה כי אין הבדל מהותי בין חומר חסר חיים לחומר חי, ולכן חיים יכלו להיווצר בדרך של אבולוציה כימית.

אלכסנדר אופרין פרסם את התאוריה שלו ברוסית בשנת 1924 בחוברת קטנה בשם "Proiskhozhdenie zhizni" ("מקור החיים"). על פי אלכסנדר אופרין, היו פני השטח של כדור הארץ הפרימיטיבי נוזל סמיך, חם, המורכב מאלמנטים כבדים, כגון פחמן (בצורת ברזל קרביד). גרעין זה היה מוקף באלמנטים הקלילים ביותר, כלומר גזים, כגון מימן. בנוכחות אדי מים, קרביד הגיב עם מימן כדי ליצור פחמימנים. פחמימנים כאלה היו המולקולות האורגניות הראשונות. אלה עוד בשילוב עם חמצן ואמוניה לייצר נגזרות הידרוקסיות ואמיניות, כגון פחמימות וחלבונים. מולקולות אלה צברו על פני האוקיינוס והפכו לחומרים דמויי ג'ל וגדלו. הם יצרו אורגניזמים פרימיטיביים (תאים), שאותם כינה קוואקרבטים. בתאוריה המקורית שלו, החשיב אופרין את החמצן כאחד הגזים הקמאיים; כך שהאווירה הראשונית הייתה מחמצנת. עם זאת, כאשר פירט את התאוריה שלו ב -1936 (בספר של אותה כותרת, ותורגם לאנגלית ב -1938), צמצם אופרין את ההרכב הכימי של הסביבה הקדמונית למתאן, אמוניה, מימן חופשי ואדי מים, ללא חמצן.

אבולוציה כימית זו התרחשה בזכות שלושה תנאי יסוד:
* קרבה לפתחי גייזרים מימיים או אזורי מגמה הביאה את הטמפרטורה הדרושה להאצת ההתרכבויות הכימיות.
* ברקים, שהיו נפוצים מאוד בכדור הארץ הקדמוני סיפקו את האנרגיה הנדרשת להתנעת תהליכי שרשרת.
* חומצות אמינו וחומרים אורגניים אחרים מסוימים מתפלמרים ספונטנית ליצירת חומרים מורכבים יותר.
בסוף שנות ה-40 החלו ביוכימאים לחקור את התאוריה של אלכסנדר אופרין והולדן. בניסוי מילר-יורי שנערך בשנת 1953 הצליחו סטנלי מילר והרולד יורי ליצור במעבדה חומצות אמינו שהם אבני הבניין של החלבונים, בתערובת שייצגה את האטמוספירה הקדומה שנפרק בה חשמל שייצג את הברקים.

==ראו גם==
*ניסוי מילר-יורי
*מוצא החיים
*האב הקדמון המשותף הראשון
*האדן

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:אבולוציה
קטגוריה:ראשית החיים
דגל בורקינה פאסו

דגל בורקינה פאסו מורכב משני פסים אופקיים שווים בצבעים אדום (צבע עליון) וירוק (צבע תחתון), וכוכב צהוב בעל חמישה קודקודים במרכז. הוא משתמש בצבעים הכלל-אפריקאיים המקובלים של אתיופיה. האדום מסמל גם כן את המהפכה הסוציאליסטית, והירוק את עושרה של בורקינה פאסו. צבעו הצהוב של הכוכב מסמל את האור המוביל את המהפכה.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בורקינה פאסו: סמלים לאומיים
בורקינה פאסו
בורקינה
בורקינב פאסו
בוריקינה פאסו
הורמונים משחררים

הורמונים משחררים הם הורמונים המופרשים ממבנה אחד, וגורמים לשחרור של הורמונים ממבנה אחר. לדוגמה, הורמונים שמופרשים מההיפותלמוס ומשפיעים על האדנוהיפופיזה (חלק של בלוטת יותרת המוח שאחראי בין השאר על הפרשת הורמון הגדילה). המונח מתייחס לחומר שידועה זהותו הכימית, בעוד חומרים שמבנם הכימי אינו ידוע מכונים פקטורים משחררים.

בין ההורמונים המשחררים שמפרישה ההיפותלמוס נהוג למנות את:
*הורמון משחרר תירוטרופין – TRH
*הורמון שחרור גונדוטרופין – GnRH
*סומטוסטטין
*Leu-enkephalin
*Substance P
*Vasoactive intenstial peptide
*כולציסטוקינין

משחררים
נומה פומפיליוס

נוּמָה פׂומְפִּילִיוּס (753 לפנה"ס – 672 לפנה"ס) היה מלכה האגדי השני של רומא.<ref></ref>

== חייו ==
נומה היה יליד העיר הסאבינית קורס ונודע בכל איטליה כאדם אדוק וישר, הוא היה בקי מאוד בחוקה האנושית והאלוהית ואפילו נמסר שהיה מקושר לפיתגורס (עובדה בלתי אפשרית כרונולוגית מכיוון שפיתגורס החל לקבץ סביבו תלמידים איטלקים עשרות שנים מאוחר יותר, בתקופת שלטון סרוויוס טוליוס). טיטוס ליוויוס מייחס את תכונותיו הטובות למוצאו הסאביני - עם שנודע בטוהרתו.

עם סיום שלטון רומלוס הוצע שמו של נומה לשלטון ברומא, ואף-על-פי שבחירה שכזאת הטילה את המאזניים לטובת הסאבינים, אף אדם לא הציע אלטרנטיבה. לכשהוצע הכתר לנומה הוא דרש שקודם תיבדק הסכמת האלים למינוי. מגיד עתידות הוזמן, בחנו והכריז כי יופיטר מאשר את המינוי.

נומה שם לעצמו מטרה לשנות את החוקה הרומאית שעוצבה בכוח הזרוע, וכדי לעשות זאת הוא הבין שעליו לסיים את המלחמות. הוא בנה לרגלי גבעת האוונטין את המקדש לאל יאנוס, דלתות המקדש היו פתוחות בעת מלחמה וסגורות בעת שלום (לזכר התערבות האל בחטיפת הנשים הסביניות).

לאחר שהחשש ממלחמה הוסר מעל הרומאים, הם פנו לחיי עצל ובטלה ולכן נומה ניסה לתרבת את תושבי ממלכתו ולהכניס בהם חרדה מהאלים. כדי לעשות זאת הוא העמיד פנים כי הוא ניהל שיחות ליליות עם הנימפה אגירה, שבעצתה פעל (גרסאות אחרות של הסיפור טוענת כי השניים היו למעשה נשואים). 

היסטוריונים נהגו לייחס למלך גם את:
* חלוקת לוח השנה הרומי ל-12 חודשים וקביעת ימי חול ומנוחה.
* הקמת חבר הכוהנות של הבתולות הוסטליות.
* הקמת חבר הכוהנים (פלאמנים) ליופיטר, מרס וקווירינוס.
* הקמת משרת הפונטיפקס מקסימוס (Pontifex Maximus).
* מינוי 12 הסאליי (Salii) שהיו אחראים לנשיאת 12 המגנים הקדושים ה"אנקיליה" (Ancilia). המגן הראשון לפי המסורת נשלח על ידי האל מארס (כסימן להעדפת האל את המלך הנוכחי) לגבעת הפאלאטיום ועליו היו חקוקות נבואות לגבי עתיד העיר. נומה שכפל את המגנים והביאם לתצוגה.

לעומת זאת, כיום אנו יודעים שכל אותם ההישגים הם תוצאה ישירה של התפתחות חברתית ודתית בת שנים רבות, ולא בהכרח בתקופת המלך המסוים הזה.

בתקופת שלטונו הרומאים היו כה עסוקים בעבודת האלים, עד שהעמים השכנים לא הרשו לעצמם לתקוף ישות כה מקושרת לאלים. נומה שלט במשך 41 שנים ויורשו היה טולוס הוסטיליוס. לפי האגדה, הנימפה שאיתה טען כי דיבר הפכתו למעיין בחורש אריקיה בלאטינום, הקדוש לאלה ארטמיס.

==לקריאה נוספת==
* טיטוס ליוויוס. תולדות רומא. ספרים א', ב', כ"א, כ"ב, ל'. תרגמה מרומית שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב.
* פלוטארכוס. חיי אישים - אנשי יוון ורומי. תרגם מן המקור היווני והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, 1973.
* פלוטארכוס. חיי אישים - ליקורגוס ונומה. תרגמה מיוונית והוסיפה מבוא ופירושים דבורה גילולה. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשע"ו / 2016.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי רומא
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-7 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-8 לפנה"ס
משה פרופס

משה פרופס (1922 – 1985) היה צייר ישראלי.

== חייו ומפעליו ==
משה פרופס נולד בפולין, ועלה עם הוריו ב-1925 לארץ ישראל.

פרופס נמנה עם מייסדי קיבוץ הראל. במלחמת הקוממיות שירת כקצין תרבות בחטיבת גבעתי שלחמה בחזית הדרום. בתום המלחמה יצא ללימודים בפריז, בירת הציור העולמי אז. משחזר לארץ הצטרף לקיבוץ עין החורש, והיה חבר בו משנת 1951 עד שנת 1958. משנת 1960 ועד מותו בשנת 1985 היה מורה מוכר מכובד ואהוב במכון אבני.

משה פרופס הציג אמנם כאמן אורח בתערוכה השנייה והתערוכה השלישית של קבוצת אופקים חדשים (אוקטובר 1949 במוזיאון תל אביב לאמנות ונובמבר אותה שנה בבית האמנים בירושלים), אך לא נמנה עם חבריה. יתרה מכך, במרוצת שנות החמישים נמנה עם חברי קבוצת העשרה שקמה כתגובת-נגד לקו הסגנוני של אופקים חדשים, יחד עם ציירים כאליהו גת, אלחנן הלפרן, שמעון צבר, קליר יניב, צבי תדמור ואחרים.

בשנת 1951 זכה בפרס דיזנגוף לציור, ובשנת 1958 זכה בפרס ההסתדרות לציירים חברי ההסתדרות.

משה פרופס התפרסם בעיקר באיורי ההגדה של פסח שלו: ההגדה הקיבוצית שיצאה לקיבוצי השומר הצעיר, וההגדה המסורתית שיצאה בהוצאת זימזון. וכן ההגדה של פסח, מהדורת מעריב. ההגדה הקיבוצית שאייר מוצגת בתערוכת ההגדות בהיכל שלמה.

על שמו של פרופס נקרא בניין במכון אבני.

==מיצירותיו שנדפסו==
*הגדה של פסח, מצוירת בידי משה פרופס, כתובה בידי מרדכי אמיתי, תל אביב, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1973.
* הגדה של פסח , צייר מ. פרופס, הגדה מסורתית, תל אביב, בהוצאת ש. זימזון, 1961.
*יחי האומץ, לילדים, מאת מנחם תלמי, צייר - משה פרופס, תל אביב, הוצאת טברסקי, 1952.

== לקריאה נוספת ==
* אלישע פורת, הקו המסתלסל, ממואר על משה פרופס, מוסף הארץ, 19 באוגוסט 2011, עמ' 56.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://gideonofrat.wordpress.com/2011/01/16/%D7%9E%D7%A9%D7%94-%D7%A4%D7%A8%D7%95%D7%A4%D7%A1-%D7%9C%D7%A7%D7%A8%D7%90%D7%AA-%D7%90%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%AA-%D7%A2%D7%91%D7%A8%D7%99%D7%AA/'משה פרופס: לקראת אמנות עברית'], בתוך גדעון עפרת, ביקורי אמנות: פרקים על אמנים ישראלים, הוצאת הספרייה הציונית.
* [http://www.tzafonet.org.il/kehil/omanut/pesah/props.htm הגדת הקיבוץ הארצי בעיצוב פרופס]
* 
* יובל דניאלי, [https://web.archive.org/web/20151208081456/http://www.kibbutz.org.il/itonut/2011/dafyarok/110519_moshe_props.htm ציור נעלם של משה פרופס], "הזמן הירוק", 19 במאי 2011

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:קבוצת אופקים חדשים
קטגוריה:קבוצת העשרה
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:הראל (קיבוץ): אישים
קטגוריה:עין החורש: אישים
קטגוריה:זוכי פרס דיזנגוף
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
טולוס הוסטיליוס

טולוס הוסטיליוס (לטינית: Tullus Hostilius; 673 לפנה"ס – 641 לפנה"ס) היה מלכה האגדי השלישי של רומא. הוסטיליוס היה הראשון ממלכי רומא שהרחיבו את גבולות הממלכה מעבר לחומות העיר.
דמותו כמעט וזהה לזאת של רומולוס: שניהם הכפילו את אוכלוסיית הממלכה, שניהם לחמו בוואינים ובפדיאנים, שניהם ארגנו את הצבא ושניהם עזבו את פני האדמה בסערה. עקב דמיון זה, יש רבים המייחסים את דבר חייו למיתוס. המלך נופל תחת דפוס המלכים השלווים והמלכים התוקפניים, שאפיין את ארבעת המלכים הראשונים של רומא. מה גם שהמקור הראשי, והכמעט יחיד, לגביו (ולגבי מרבית המלכים הרומאיים האחרים) הוא זה של טיטוס ליוויוס, היסטוריון שנוי במחלוקת.

עם מותו של נומה פומפיליוס, מיהר העם להמליך את טולוס הוסטיליוס למלכה השלישי של רומא, ואף הסנאט לא איחר לאשר את המינוי. טולוס נודע בקרב ההמונים כנכדו של אחד הלוחמים האמיצים שסייעו רבות לרומולס.
תשוקת הקרב של הוסטיליוס עלתה אפילו על זאת של רומולוס ולא ידעה שום מעצור.

בימיו החלו חקלאים מאלבה לונגה ומרומא לבזוז זה את רכושו של זה. אחר מספר ניסיונות דיפלומטיים כושלים יצאו שני הצדדים למלחמה. מלכה של אלבה לונגה מת לפני הקרב, ובמקומו התמנה שר הצבא, מטיוס פופטיוס, על העם. הוסטיליוס נשא ונתן עם בני אלבה לונגה והצדדים הגיעו להסכמה שקרב בין שלישיית אחים מכל צד יקבע את גורל הערים. אחר ניצחון שלישיית ההוראטיי (Horatii) הרומית על הקוראטיי (Curiatii) של אלבה לונגה, השתעבדה אלבה לונגה לרומא.

כעבור זמן מה, הכריזו הפדיאנים והוואינים מלחמה על רומא. המלך הרומי יצא לשדה הקרב וקרא לצבא אלבה לונגה לעזרתו. בשדה הקרב נטשוהו בני אלבה לונגה, אך הוא הצליח להביס את אויביו. כעונש על בוגדנותם הוציא מלך רומי להורג את מטיוס, השמיד את אלבה לונגה והעביר את אוכלוסייתה לגבעה חקלאית ברומא. הוסטיליוס הקים את גייס הפרשים הרומי ואת בית הסנאט החדש.
הוא החל מלחמה נוספת בסביאנים והוואינים, וניצח גם בה.

על פי האגדה, התעסקותו הרבה במלחמה הביאה לעבודה לא תקינה, אם בכלל, של האלים. אלו בתגובה הפילו על רומא מגפה, שאף טולוס לקה בה. כשהתחנן בפני יופיטר על חייו, גמל לו האל בברק שהפכו לאפר. הרומאים הסיקו כי הם צריכים מלך שליו יותר, ופנו לאנקוס מארקיוס, נכדו של נומה.

==קישורים חיצוניים==

* דר' אפי זיו, המיתולוגיה הרומית, כנרת זמורה-ביתן, 2024.

* 

קטגוריה:מלכי רומא
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-7 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-8 לפנה"ס
אנקוס מארקיוס

250px
אַנְקוּס מַרְקִיוּס (642 - 617 לפנה"ס לפי ליוויוס) מלכה האגדי הרביעי של רומא, ממוצא סאביני. הוא נקרא מַרְטִיוּס בכתביו של ליוויוס.

כמו שאר מלכי רומא המוקדמים, ספק אם אי פעם חי או שלט, חייו ומפעליו הם כנראה דרכם של היסטוריונים רומאיים למלא חלקים חסרים בפולקלור הלאומי. אנקוס לוקח חלק במערך ארבעת המלכים, מערך שבו מלך אלים נעקב בידי מלך חכם, דתי ושליו. כמו כן, לרוב קיים קשר דם כלשהו בין המלכים הדומים, וכפי שסבו (המלך השליו נומה פומפיליוס) ירש את רומולוס האלים, כך הוא ירש את טולוס הוסטיליוס המיליטריסטי, שהיה קשור קשר משפחתי לרומולוס.

ליוויוס מספר כי עם מותו של טולוס הוסטיליוס (כעונש בידי יופיטר), בחר העם במרקיוס בניסיון להחזיר את שלוות שלטון נומה, ועלייתו לכס אושרה בידי הסנאט.

אנקוס ניסה לשמור על יציבות ושקט, עניין שהתפרש בעיני העמים הסובבים כחולשה בכוח הרומי, עם מותו של הוסטיליוס. במהרה החלו בני שבט ה"לַטִינִי פְּרִיסְקִי" להסתכסך עם יושבי רומא, לבסוף הכריז אנקוס על מלחמה וצעד על העיר פוליטוריום. כאשר כבש את העיר הגלה את יושביה לרומא כפי שנהגו המלכים לפניו והחריב את העיר.

שדה הקרב עבר לעיר מדוליה, ולאחר קרב ארוך ידו של מרקיוס הייתה על העליונה. הוא הוביל עוד אלפי לטינים לגלות ברומא, יחד עם שלל רב.

הרחבת האוכלוסייה גרמה גם להרחבת העיר, וניתן לראות זאת במפעליו של מרקיוס - בניית כלא, ביצור הג'ניקולום, בניית גשר העץ על הטיבר ומכרות המלח. הלטינים שהביא אנקוס העירה היוו את הבסיס למעמד הפלבי. 

עם מותו שלח אחד השרים הבכירים את בני אנקוס למסע ציד, ובעצמו תפס את הכתר. שמו היה לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס, המלך האטרוסקי הראשון של רומא.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלכי רומא
קטגוריה:מלכים אגדיים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-7 לפנה"ס
מלחמת האופיום הראשונה

מלחמת האופיום הראשונה הייתה מלחמה על זכויות סחר בין בריטניה לשושלת צ'ינג בסין אשר נמשכה בין 1839 ל-1842. המלחמה, שנתפסת כיום כתחילתו של האימפריאליזם האירופי בסין, יצרה היסטוריה ארוכה של התנגדות סינית למערב, התנגדות שנמשכת במובנים מסוימים עד ימינו.

==הסיבות לפרוץ המלחמה==
סינים עניים מעשנים אופיום. ציור מהמאה ה-19
בתחילת המאה ה-19 נחשבו סחורות סיניות ששווקו באירופה ליוקרתיות ביותר, והסחר בהן העשיר מאוד את הסוחרים בהן. אולם ייצוא הסחורות מאירופה לסין סבל מהעובדה שהסינים לא גילו עניין בסחורות זרות ומכך נבע הקושי למצוא סחורות אותן יסכימו הסינים לרכוש. הבריטים, בחפשם סחורה שכזו, גילו במהרה את האופיום והשתמשו בתכונותיו הממכרות ליצירת רווחים. בין השנים 1821 ל-1837 גדלה כמות הסם המיוצאת לסין על ידי הבריטים פי חמישה.

הממשלה הסינית, על רקע דאגתה לבריאות הציבור, שאפה להפסיק את הסחר ההולך ומתגבר בסחורה החדשה. מאמציה הראשוניים של הממשלה נשאו פירות כאשר הממונה על הנושא מטעם הממשלה הסינית, לין צשו, הצליח לאלץ ב-1839 את נציב הסחר הבריטי למסור לידיו את כל האופיום שברשות הבריטים בסין, דבר שהביא למתיחות אלימה בין הסינים לנציגים הבריטים ששהו בסין.

לאחר חודשיים מיום מסירת האופיום לידי הסינים, נרצח אזרח סיני בידי שני מלחים בריטיים. בהתאם להסכם הסחר שנחתם בין סין ובריטניה, נעצרו אלו והובאו למשפט בבית דין בריטי בעיר קנטון שבמחוז גואנגדונג. הסינים, שדרישתם לקבל לידיהם את הרוצחים ולשפוט אותם בעצמם נענתה בשלילה, כתוצאה מכך הסינים גירשו את הכוחות הבריטים מסין.

==תחילת הלחימה==
הבריטים, שהחלו להתכונן למלחמה בסינים, כבשו את הונג קונג (אז נמל סחר קטן ולא משמעותי) והכשירו אותו כבסיס לכוחותיהם. הלחימה החלה בחודש יולי, כאשר שתי ספינות מלחמה בריטיות הביסו והשמידו בקרב ימי 29 ספינות סיניות. בשנה שלאחר מכן, כבשו הבריטים את המְצרים בכניסה לנהר הפנינה, נתיב המים שמקשר בין הונג קונג למחוז גוואנגזו, וב-1841 הם השתלטו על האזורים השולטים במחוז וכבשו את העיר נינגבו ואת הנמל הצבאי שבצ'ינחאי.

לאחר שב-1842 הביסו הבריטים את הסינים וכבשו את שאנגחאי ואת הכניסה לנהר היאנגצה, ציר תחבורה ימית ראשי ומרכז כלכלי מפותח בסין, נכנעו הסינים.

==סוף המלחמה ותוצאותיה==
סופה הרשמי של המלחמה הגיע עם החתימה על חוזה נאנקינג אשר חייב את הסינים לאפשר לבריטים סחר חופשי במדינה, סיפח את הונג קונג לבריטניה והתיר לבריטים לקבל בעלות על חמישה נמלים בסין: גואנגג'ואו, אמוי (כיום שיאמן), פוזו, שאנגחאי ונינגפו (כיום נינגבו).

הקלות בה הביסו הבריטים את הכוחות הסיניים העיבה על יוקרתה של שושלת צ'ינג, והייתה אחד הגורמים למרד טאי פינג (1850–1862). למנצחים, לעומת זאת, סלל הניצחון במלחמה את הדרך לפתיחת השוק והחברה הסיניים למטרותיהם המיסיונריות של הבריטים ומטרותיהן הכלכליות של מעצמות אירופה.

==ראו גם==
*מלחמת האופיום השנייה
*מרד הבוקסרים

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

אופיום ראשונה
אופיום ראשונה
קטגוריה:סחר בסמים
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – סין