OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טביעת אוניית הקיטור פרינסס אליס, 1878

ציור מדומיין של רגע ההתנגשות בין "פרינסס אליס" ל"בייוול קאסל", Illustrated London News{{כ}}, 14 בספטמבר 1878.
נתיב השיט של "פרינסס אליס" בתמזה ומקום ההתנגשות
אוניית הקיטור "פרינסס אליס" (באנגלית: SS Princess Alice"), מקודם "בְּיוּט" (PS Bute), הייתה אוניית משוטות להובלת נוסעים שטבעה ב-3 בספטמבר 1878 בנהר תמזה לאחר התנגשות עם מובלת הפחם "בייוול קאסל" (SS Bywell Castle). בין 600 ל-700 נפשות נספו בתאונה, כולם מהאונייה "פרינסס אליס", והאסון נחשב לגדול ביותר שאירע בנתיבי המים הפנימיים בבריטניה. לא נערכה רשימת נוסעים וגם לא ספרו אותם עם עלייתם לאונייה, כך שהמספר המדויק של הנספים באסון אינו ידוע.

"פרינסס אליס" נבנתה ב-1865 בגרינוק, סקוטלנד, ולאחר שתי שנות שירות נרכשה על ידי חברת אוניות הדואר Waterman's Steam Packet Co להובלה סדירה של נוסעים בתמזה. ב-1878 עברה לבעלות London Steamboat Co, והפיקוד עליה נמסר לידי קפטן ויליאם גרינסטד (Grinstead). האונייה הובילה נוסעים בלוח זמנים קבוע ועם תחנות עצירה קבועות מ-Swan Pier, ליד גשר לונדון והלאה במורד הזרם אל שירנס שבקנט ובחזרה. בנסיעתה חזור ב-3 בספטמבר 1878, שעה לאחר הזריחה, חלפה על פני Tripcock Point ונכנסה אל עיקול הנהר הנקרא Gallions Reach. היא שטה בנתיב הלא נכון והתנגשה ב"בייוול קאסל". מקום ההתנגשות היה אותו חלק של התמזה שאליו הוזרמו זמן קצר לפני כן 340,000 מטרים מעוקבים של שפכים גולמיים. "פרינסס אליס" נבקעה לשלושה חלקים ושקעה מיד. הנוסעים שעליה טבעו במימיו המזוהמים של הנהר.

קפטן גרינסטד מת בהתנגשות האוניות, כך שבחקירות שנוהלו לאחר האסון לא יכלו לברר באיזה בחר להשיט את האונייה. הבדיקה שעשה חוקר מקרי המוות של אנגליה ו-ויילז קבעה ששני כלי השיט אשמים, אך אחריותה של "בייוול קאסל" להתנגשות רבה יותר. חקירה שניהל משרד המסחר מצאה ש"פרינסס אליס" לא שטה בתוואי הנכון, והטילה את האחריות לתאונה על רב החובל שלה. בעקבות טביעת האונייה נעשו שינויים בטיפול בשפכים העירוניים, ומאז ואילך הם הובלו לים ונשפכו ישירות לתוכו. כוח השיטור הימי – יחידה של משטרת המטרופולין של לונדון האחראית על השיטור הימי בתמזה – צויד בעקבות האסון בסירות קיטור, לאחר שנסתבר כי סירות המשוטים בהן השתמשו עד אז אינן מתאימות להצלת חיים. חמש שנים לאחר ההתנגשות טבעה "בייוול קאסל" במפרץ ביסקיה, ואיתה ירדו למצולות כל ארבעים אנשי צוותה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אסונות ימיים
קטגוריה:אסונות מעבורת
קטגוריה:ספינות קיטור
קטגוריה:אסונות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:תמזה
קטגוריה:1878
ספרקי וויליאמס

ספרקי ויליאמס (1954–1962) היה תוכון מצוי מדבר בעל אוצר מילים של יותר מ-500 מילים ושמונה שירים, הפך לסלבריטאי לאומי לאחר שהוביל קמפיין פרסום על האוכל לציפוורים של חברת קפרן, ויצר תקליט שמכר 20,000 עותקים. לאחר מותו, פיחלצו אותו, והציגו אותו במוזיאון הנקוק של ניוקאסל.

== היסטוריה==
ספרקי נולד (בקע מהביצה) בצפון מזרח אנגליה, ספרקי היה בבעלות אישה בשם מאטי וויליאמס, שגרה בפורסט הול, ליד ניוקאסל-אפון-טיין. ספאקרי קיבל את השם שלו אחרי שמאטי וויליאמס כינתה אותו "ניצונוץ קטן". היא לימדה אותו לדבר, ולדקלם שירים. לפסארקי היה אוצר עצום של מילים ואמירות. כשספארקי היה בן שלוש וחצי, הוא זכה בתחרות ה-BBC הבינלאומית לדקלום מילים מילים ביולי 1958. הוא היה כל כך טוב, ששנה אחרי זה לא איפשרו לו להשתתף בתחרות, בשביל לתת גם למועמדים האחרים הזדמנות. ספארקי היה תוכי מדהים ששינה את עולם התוכונים לתמיד.

האופרה בהשראת ספרקי מבוססת על היצירה Pretty Talk של מייקל ניימן משנת 1977. היצירה המקורית השתמשה בחומר מתקליט שנעשה על ידי חברת המזון לציפורים של Capern כדי לעזור ללקוחות ללמד את ציפורי המחמד שלהם לדבר. הדיסק הגמיש בגודל 7 אינץ' השמיע משפטים קצרים שנאמרו על ידי הבעלים של ספרקי, גברת וויליאמס, כדי לעודד את חיית המחמד שלה לדבר ואחריו תשובות מסרקי עצמו.<ref name="Library"></ref> האופרה, Sparkie: Cage and Beyond, כוללת הקלטות נוספות מארכיון "Sparkie" של האגודה להיסטוריה של הטבע של נורת'ומבריה. דיסק של Sparkie talking כבר יצא לאור.<ref name="Topbill"></ref>

==הערות שוליים==

קטגוריה:עופות מפורסמים
גיגו גבשווילי

גִּיגוֹ גַּבַּשְׁוִוילִי בגאורגית: გიორგი [გიგო] ივანეს ძე გაბაშვილი גיאורגי [גיגו] איוונדזה גבשווילי, 9 בנובמבר 1862 - 28 באוקטובר 1936) היה צייר ומחנך גאורגי. אחד הנציגים הגאורגים המוקדמים ביותר של בית הספר הריאליסטי לציור גאורגי, עבודתו ידועה בכיסוי מגוון רחב של נושאים, נופים וסצנות של חיי היומיום דרך עדשה אוריינטליסטית. אף שאינם ידועים במערב, ציוריו של גבשווילי זוכים להערכה רבה <ref>Roy Bolton, Edward Strachan. Russian Orientalism: Central Asia & the Caucasus. Sphinx Fine Art: 2009, p. 40</ref>

== ביוגרפיה ==
גבשווילי נולד בטביליסי, גאורגיה (באותה העת חלק מהאימפריה הרוסית), התחנך באקדמיה האימפריאלית לאמנויות (1886–1888) ובאקדמיה לאמנויות יפות במינכן (1894–1897). בשובו למולדתו, ערך הופעת בכורה כאמן הראשון שזכה בתערוכת יחיד בטביליסי. בשנים 1900 עד 1920 לימד בבית הספר לאמנות שהופעל על ידי החברה הקווקזית לקידום אמנויות יפות. גבשווילי היה אחד מהפרופסורים המייסדים של האקדמיה הממלכתית לאמנויות של טביליסי (1922) וקיבל את התואר אמן העם של גאורגיה הסובייטית (1929). הוא לימד בין היתר את אפולון קוטאטלדזה ואת אלנה אחוולדיאני. גבשווילי נותר ריאליסט מובהק והודיע על התנגדותו לאמנות השמאלנית.
בוכרים מוכרים אבטיחים, 1890
הוא נפטר בצִיחִיסְדְּזִירִי , שבנפת כובולתי, בשנת 1936.

=== יצירה ===
גיגו גבשווילי ידוע בעיקר בזכות סדרת דיוקנאות של איכרים, בני עיר ואצילים ( "החבר הישן", 1898; "החבר השיכור", 1899; "כורדי", 1903– 1909; "שלושת הגנרלים", 1910 וכו') וכן סצנות מרובות מהחיים הגאורגית ("פסטיבל אלאוורדובה" , 1899) ומהחיים המזרחיים - רבים מהם מבוססים על רישומי מסעו במרכז אסיה ב-1894 ("הבזאר" בסמרקנד", 1894–1897; "בריכת דיוואן-ביי בבוכרה", 1897 וכו'). רוב יצירותיו מוצגות כעת במוזיאון האמנות של גאורגיה בטביליסי. העותק שלו מ-1895 של "הבזאר בסמרקנד", שנוצר לבקשתו של הדיפלומט ואיש העסקים האמריקני צ'ארלס ר. קריין שפגש אותו במהלך מסעו בקווקז, נמכר ב-1.36 מיליון דולר בסותביס ב-2006. <ref>The Golden Road to Samarkand: the Rebirth of Gigo Gabashvili's Art Archived 2007-09-30 at the Wayback Machine. Georgia Today. January 12, 2007.</ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="230">
 File:Gigo Gabashvili. Bukharians.jpg
File:Gigo Gabashvili. Drunk Khevsur.jpg
File:Gabashvili. Wrestling.jpg
File:Gabashvili. Khevsurs at the Alaverdoba festival.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גאורגים
קטגוריה:ילידי 1862
קטגוריה:נפטרים ב-1936
קיילב ויילי

קיילב ראיין ויילי (באנגלית: Caleb Ryan Wiley; נולד ב-22 בדצמבר 2004) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק כמגן בצ'לסי ובנבחרת ארצות הברית.

==קריירה==
ויילי הצטרף לאקדמיה של אטלנטה יונייטד בגיל 11, זמן קצר לפני שהמועדון המקצועי החל את עונת הבכורה שלו ב-MLS. ב-2018 שימש ויילי כנער כדורים כשאטלנטה ניצחה את פורטלנד טימברס בגמר גביע ה-MLS ב-2018.

ביולי 2020, ערך ויילי את הופעת הבכורה המקצועית שלו עם קבוצת המילואים של אטלנטה ב-USL, בהפסד 1–2 לטמפה ביי רודיס.

ב-18 בינואר 2022, חתם ויילי על חוזה "השחקן הביתי" עם אטלנטה יונייטד. בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS נגד ספורטינג קנזס סיטי, והבקיע שער בניצחון 1–3 של אטלנטה. עקב פציעות רבות בקבוצה, ויילי תפס מקום בהרכב וסיים את עונת 2022 עם 26 הופעות ליגה.

בפברואר 2023, נכלל ויילי ברשימת 20 הצעירים האמריקאים המבטיחים לעונת 2023 ב-MLS.<ref></ref> בשבוע השלישי של העונה כבש צמד שערים ובישל שער נוסף בניצחון על שארלוט. בגיל 18 ו-79 ימים הפך לשחקן החמישי הצעיר ביותר בתולדות ה-MLS שתורם ל-3 שערים במשחק אחד. כתוצאה מכך, נבחר לנבחרת המחזור ולשחקן השבוע ב-MLS.

ב-22 ביולי 2024 חתם ויילי בצ'לסי.

== נבחרת לאומית ==
בתחילת 2020 זומן, ויילי לסגל נבחרת ארצות הברית עד גיל 17 לטורניר פיתוח באנגליה. הוא ערך את הופעת הבכורה ב-19 בפברואר 2020 בהפסד 1–2 לספרד. בנובמבר 2021, בגיל 16 בלבד, זומן לסגל נבחרת ארצות הברית עד גיל 20.

ב-19 באפריל 2023, ערך ויילי את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת בתיקו 1-1 במשחק ידידות נגד מקסיקו.

נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארצות הברית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:מגני כדורגל אמריקאים
קטגוריה:ג'ורג'יה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אטלנטה יונייטד
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2004
בית המשפט הגבוה של אוסטרליה

בית המשפט הגבוה של אוסטרליה (באנגלית: High Court of Australia) הוא בית המשפט הגבוה ביותר במערכת המשפט האוסטרלית . בית המשפט הוקם בשנת 1901 מכוח סעיף 71 לחוקת אוסטרליה, ונהליו מוסדרים בחוק השיפוט משנת 1903. תפקידיו של בית המשפט העליון הם לפרש ולהחיל את החוק של אוסטרליה, להכריע במקרים בעלי משמעות פדרלית מיוחדת לרבות אתגר לתקפותם החוקתית של חוקים ולדון בערעורים, ברשות מיוחדת, מבתי משפט פדרליים, ומדינתיים. החלטות בית המשפט העליון מחייבות את כל בתי המשפט האחרים ברחבי אוסטרליה.

בבית המשפט מכהנים שבעה שופטים ובניהם נשיא בית המשפט, כיום סטפן גגלר . מושבו של בית המשפט העליון בקנברה. בבניין בית המשפט הגבוה נמצאים שלושה אולמות בית משפט, לשכות שופטים ומתקני רישום של בית המשפט, ספרייה והשירותים הארגוניים.

נושא התיקים הנידונים על ידי בית המשפט חוצה את כל קשת החוק האוסטרלי. זה כולל, למשל, בוררות, חוזים, דיני חברות, זכויות יוצרים, בתי משפט צבאיים, משפט פלילי והליכים, דיני מס, ביטוח, נזקי גוף, דיני קניין, דיני משפחה, שיטות מסחר וכו'.

== סמכות שיפוטית ==
בית המשפט הגבוה של אוסטרליה מטפל במקרים המגיעים אליו בערעור או שמתחילים בבית המשפט הגבוה עצמו.

מקרים הכרוכים בפרשנות של החוקה, או שבהם נדרש בית המשפט לסטות מאחת מפסיקותיו הקודמות, או שבהם בית המשפט רואה בעקרון המשפט המעורב חשיבות ציבורית מרכזית, נקבעים בדרך כלל על ידי הרכב מלא הכולל את כל שבעת שופטי בית המשפט הגבוה.

תיקים אחרים המגיעים לפתחו של בית המשפט הגבוה להכרעה סופית כוללים ערעורים על החלטות בתי המשפט העליון של המדינות והטריטוריות, של בית המשפט הפדרלי של אוסטרליה ושל בית המשפט לענייני משפחה של אוסטרליה ואלה נדונים על ידי הרכב בית משפט של לא פחות משני שופטים. בנוסף ישנם עניינים מסוימים שניתן לשמוע ולקבוע על ידי שופט יחיד.

== הליך המינוי לבית המשפט ==
בחוקת אוסטרליה נקבע שמינוי שופטים לבית המשפט יעשה על ידי המושל הכללי ועל פי הצעת הממשלה. שר המשפטים הפדרלי מתייעץ עם שרי המשפטים של מדינות אוסטרליה לפני שהוא ממליץ לממשלה את מי למנות. הממשלה אינה כפופה להמלצתו של שר המשפטים, והיא יכולה לבחור מועמד אחר.

== ההליך המשפטי ==
בדרך כלל, בית המשפט פועל על ידי קבלת בקשות לערעור מצד צדדים בתהליך הנקרא "special leave" . אם תתקבל בקשת בעל הדין יעבור בית המשפט לדיון מלא, בדרך כלל תוך הצגת טיעונים בעל פה ובכתב משני הצדדים. לאחר סיום הדיון התוצאה נקבעת על ידי בית המשפט. הליך ה-special leave אינו חל במצבים שבהם בית המשפט בוחר להפעיל את סמכותו המקורית. עם זאת, בית המשפט מאציל בדרך כלל את סמכות השיפוט המקורית שלו לבתי המשפט הנחותים באוסטרליה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בתי משפט עליונים לפי מדינה
קטגוריה:אוסטרליה: חוק ומשפט
תחנת בלפור

תחנת בלפור היא אחת מהתחנות בקו האדום כחלק מהדנקל, הנמצאת בבת ים. מיקומה במרכז רחוב יוספטל, בצידו המערבי של הצומת בין רחוב בלפור לרחוב זה ובקרבה יחסית לבית עיריית בת ים. שלושה גני שעשועים נמצאים בקרבת התחנה, ואלו הם: ירושלמי, הנ"ד, עולי הגרדום. בנוסף, התחנה נמצאת בקרבת הספרייה העירונית ה"תרבוטק".<ref></ref>
התחנה נפתחה, יחד עם שאר הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן, בתאריך 18 באוגוסט 2023.

התחנה נמצאת באזור שעיקרו מגורים.

== ראו גם ==
* תחבורה בבת ים

== קישורים חיצוניים ==
* [https://dankal.co.il/בלפור/ תחנת בלפור באתר הדנקל]
* [https://www.nta.co.il/light-rail/red-line/בלפור/ תחנת בלפור באתר נת"ע]
== הערות שוליים==

קטגוריה:בת ים: מבנים
קטגוריה:בת ים: תחבורה
בלפור
קטגוריה:הנצחת ארתור ג'יימס בלפור
החיים על פי ינון

החיים על פי ינון היא סדרת ספרים מאת נדב נוה. הסדרה מספרת על ילד ממשפחה דתית בשם ינון, שיש לו בעיות מצחיקות בבית, בבית ספר ועוד.

הספר הראשון בסדרה יצא בשנת 2018, בשם "החיים על פי ינון". הספר השני יצא ב-2019, בשם "החיים על פי ינון: הכוכב הבא". הספר השלישי יצא בשנת 2021, בשם "החיים על פי ינון: החופש הגדול". הספר הרביעי יצא בשנת 2024, בשם "החיים על פי ינון: עושים כסף". 

בנוסף לספרים, החל משנת 2015 מתפרסם בעיתון אותיות וילדים מדור קבוע בשם זה המכיל תוכן דומה ועוסק באותן דמויות. ההבדל העיקרי בין המדור בעיתון לבין הספרים הוא שבכל אחד מהספרים מדובר בעלילה אחת ארוכה ואילו בעיתון כל מדור מכיל סיפור קצר שאינו חלק מעלילה מתמשכת.
== עלילה ==
=== החיים על פי ינון ===
לינון היו יכולים להיות חיים פשוטים בסך הכול, אבל כשאחותו לא מפסיקה לשגע אותו, וכשהחבר שלו דובי כל הזמן מסבך אותו בצרות, וכשהשרת של בית הספר מתעמת איתו פעם אחר פעם – החיים שלו לא ממש פשוטים. שלא לומר אפילו די מסובכים.

=== הכוכב הבא ===
אהלן, אני ינון, זוכרים אותי? - יש לי אחות בשם שירה, צמד אחים תאומים וחבר טוב אחד שקוראים לו דובי והוא מאוד... ובכן... יש לו ראש מיוחד. כבר שנה שאני כותב יומן והחלטתי להרשות לכם להציץ בו ולקרוא כמה חוויות שעברו עלי. על ההכנות למסיבת הסיום הגדולה ועל האימונים בנבחרת הכדורגל וגם על כמה ג'וקים חשובים. אני יודע, אתם קוראים שוב את המילים האחרונות: ג'וקים חשובים. אבל כן, כדי לגלות מה עוללו הג'וקים תצטרכו לקרוא את הספר. יש גם כמה לקחים ומוסר השכל אחד או שניים, לא התכוונתי, אבל כמו שאמא שלי תמיד אומרת: "ינון, מה למדת מזה?", אז כנראה למדתי במחצית הזאת כמה דברים שאין עליהם ציון בתעודה.
=== החופש הגדול ===
== דמויות ==
=== המשפחה של ינון ===
*ינון - הדמות הראשית. כותב את היומן. חברו הטוב ביותר של דובי. אח של שירה ושני אחיו התאומים. מהספר השני חבר גם של פיני וחגי.
*שירה - אחותו של ינון. מפחדת מג'וקים.
*צמד התאומים - אחים של ינון ושירה. שני תאומים תינוקות.
*ההורים של ינון - הוריהם של ינון, שירה וצוות התאומים.
=== דמויות נוספות ===
*דובי - חברו הטוב ביותר של ינון. אוהב להכניס אותו לצרות. בספר השני רוצה להיות בנבחרת הכדורגל, אך לבסוף משחק במופע הסיום של כיתה ה', כ"חלק אחורי של סוס".
*פיני - משתתף בספר השני. ילד חנון שאוסף ג'וקים. מהספר השני חבר טוב של ינון.
*חגי - משתתף בספר השני. שופט בנבחרת הכדורגל. רוצה לשחק את תפקידו של יוסף בהצגת הסיום של כיתה ה', ומצליח. חבר של ינון מסוף הספר השני.
*דפנה - המורה של ינון. אוהבת את כישורי המשחק שלו.
*עופר - המורה של נבחרת הכדורגל. אוהב את ינון.

<big>עלילה</big>

ינון מספיק גדול ללכת למחנה קיץ, פעילות סודית וקרב על הבמבה, אבל בדרך יש תקלות משחת שניים, אבא ואימא וכמובן דובי החבר הכי טוב שלו.

החיים על פי ינון: החופש הגדול - הוא הספר השלישי בסדרה המאוירת בידי נעמה להב על ינון וחבריו.

== ספרי הסדרה ==
{| class="wikitable
!מספר
!שם
!שנת הוצאה
|-
|1
|החיים על פי ינון
|2018
|-
|2
|החיים על פי ינון: הכוכב הבא
|2019
|-
|3
|החיים על פי ינון: החופש הגדול
|2021
|-
|4
|החיים על פי ינון: עושים כסף
|2024
|}
אלנה אחוולדיאני

אלנה אחוולדיאני (בגאורגית: ელენე ახვლედიანი; 5 באפריל 1898 – 30 בדצמבר 1975) הייתה ציירת ומעצבת תיאטרון גאורגית.<ref name=":0">"Hélène Akhvlediani (1901-1975)". modernism.ge. </ref> אחוולדיאני מפורסמת בתיאוריה את עיירות גאורגיה, בשל איוריה ליצירותיהם של איליה צ'בצ'בדזה ווז'ה פשבלה, ובעיצוב להצגות בתיאטרון מרג'נישווילי בטביליסי, גאורגיה.<ref>Tsimintia, Ana (2008-04-25). "Endless surprises from Elene Akhvlediani as Tbilisi celebrates her birthday". Georgia Today. Archived from the original on 2010-01-01. Retrieved 2011-01-11.</ref>

== ביוגרפיה ==
היא קיבלה את השכלתה בטיבליסי, ולאחר מכן נסעה למוסקבה והתרשמה מציוריו של ורובל. בשנת 1919 השתתפה בתערוכת אמנים גאורגים. בשנת 1921 המשיכה ללמוד באקדמיה לאמנות בטביליסי אצל גיאורגי גבשווילי. בשנת 1922 עזבה לאיטליה ללימודים נוספים ברומא, מילאנו, פירנצה וונציה למשך 6 חודשים. בשנת 1924 החלה אחוולדיאני ללמוד באקדמיה קולרוסי בפריז, שם התפתח תחום עיסוקה העיקרי - נופים עירוניים. בשלב זה היא עשתה את כל סדרת התמונות הפריזאיות. שם נוצרת סדרה גרפית גדולה שלה. ציורי העירום שלה פחות מוכרים. היא מעולם לא חזרה אל גאורגיה הסובייטית.<ref name=":0" />
פסל הציירת בטיבלסי, 2008
כמו עמיתה האוונגרד לאדו גודיאשווילי, אחוולדיאני התמודדה עם רדיפה על ידי סטלין, אך התפרסמה בהרחבה בשנות ה-70. נופיה של טביליסי העתיקה, אומצו במהלך התחדשות העניין של סוף התקופה הסובייטית בתרבות העממית העירונית. אחוולדיאני מופיעה כעצמה (לצד לאדו גודיאשווילי) בסרטו של Temur Palavandishvili משנת 1973, Mze Shemodgomisa (שמש סתיו), בו אמן חנוק עובר לאורטצ'לה מדירתו הסטרילית לאחר המלחמה ומוצא השראה בארכיטקטורה ההיסטורית של העיר. עד היום, ציירים רבים של בנייני טביליסי הישנים מחקים ביודעין או בלי משים את סגנונה של אחוולדיאני.<ref>Zhgenti, Olga (2023). ""Tbilisi in Film"". Architectural Guide: Tbilisi, Berlin: DOM Publishers. Angela Wheeler (ed.): 299–301.</ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות רוסיות
קטגוריה:ילידות 1898
קטגוריה:נפטרות ב-1975
יחסי עומאן–פורטוגל

יחסי עומאן–פורטוגל הם היחסים הכלכליים, הפוליטיים והדיפלומטיים בין הרפובליקה הפורטוגלית לבין הסולטנות של עומאן.

== היסטוריה ==
=== היסטוריה מוקדמת ===
ראשית המגע של הפורטוגלים עם תושבי עומאן החל עם גילוי דרך הים על ידי הסוחרים הפורטוגלים הגנו בנקודות מסחר על החופי עומאן, וככול שחלף הזמן הפורטוגלי היו לסוחרים הדומיננתים באזור זה על חשבון הסוחרים הערבים המקומיים מה שגרם לחיכוך שבשיאו כבשה פורטוגל את נמל מוסקט (בשנת 1508) וערים נוספות. ולאחר מספר רב של שנים עלה ביד המקומיים תחת שושלת יערוב (1624–1744) לעלות בכוחם על הפורטוגלים ואף ליסד אימפריה על חשבון זו הפורטוגלית במזרח אפריקה<ref></ref>
===היסטוריה מודרנית===
אם עם כינון שלטון עצמאי מלאה בעומאן בשנות השבעים, לאחר ניתוק התלות בבריטניה. המדינה החלה להיפתח ולהרחיבת קשריה עם מדינות שונות וגם עם פורטוגל:
*ב-26 באוקטובר 1979, כינונו שני המדינות יחסים דיפלומטיים.
*ב-18 בפברואר 1982 נחתם הסכם תרבות בין פורטוגל לעומאן.
*ב-13 בנובמבר 1988, השגריר שבסיסו בריאד חוסה מנואל מאטוס פאריירה שימש כשגריר שאינו תושב עומאן, (עד לפתיחת השגרירות בקטאר)
*ב-15 בדצמבר 2012 נחתם בין פורטוגל לעומאן הסכם על פטור הדדי מאשרות לבעלי דרכונים דיפלומטיים, מיוחדים או שירותים.
*ב-28 באפריל 2015, נחתם בין פורטוגל לעומאן אמנה בדבר הימנעות ממיסוי כפול ומניעת העלמת מס בנושא מס הכנסה.<ref></ref>
*ב-25 ביולי 2023 נערך פגישה למטרות התייעצות פוליטית ראשונה מסוגה בין סולטנות עומאן לרפובליקה הפורטוגלית אשר התקיימה במשרד החוץ של עומאן במוסקט. בה היו אנשים רמי מעלה משני הצדדים שדנו בשלל שלל תחומי עניין ובחיזוק הקשרים בין שני המדינות.<ref></ref>
נכון להיום שגריר שבסיסו בדוחה, בירת קטאר משמש גם כמיצג את פורטוגל בעומאן, מלבד קונסול הכבוד של פורטוגל במוסקט.<ref></ref>
== ראו גם ==

* היסטוריה של עומאן
== הערות שוליים ==
בית המשפט לחוקה של קוריאה הדרומית

בית המשפט לחוקה של קוריאה הדרומית (בקוריאנית: 헌법재판소) הוא אחד משני הערכאות העליונות במערכת המשפט של דרום קוריאה יחד עם בית המשפט העליון האמונה על הביקורת החוקתית. בית המשפט מתכנס בבניין בית המשפט בסיאול.

לבית המשפט לחוקה מעמד שווה ערך לבית המשפט העליון.

החוקה הדרום קוריאנית מעניקה סמכות שיפוטית לבתי משפט המורכבים משופטים, הכוללים את מערכת בתי המשפט הרגילים, אך גם את בית משפט חוקתי עצמאי.

בנוסף לכך, החוקה מעניקה לבית המשפט לחוקה סמכות שיפוט בלעדית בנושאי חוקתיות. החוקה הדרום קוריאנית מפרטת את המקרים הבאים שייבדקו באופן בלעדי על ידי בית המשפט לחוקה:<ref></ref>
* חוקיות חוק ומתן פרשנות שיפוטית.
* הדחה.
* פירוק מפלגה פוליטית.
* סכסוכי סמכות בין רשויות המדינה, בין רשויות המדינה לרשויות מקומיות ובין רשויות מקומיות.

== הליך המינוי ==
* תנאי הסף - בן 40 ומעלה, בעל ותק של לפחות 15 שנים באחד מבין התפקידים הבאים: שופט, תובע, עורך דין או מרצה למשפטים.
* מינוי שופט - סעיף 111(2) לחוקה קובע כי בית המשפט החוקתי יורכב מתשעה שופטים, כולם ימונו על ידי נשיא דרום קוריאה. למרות שכל תשעת השופטים חייבים להתמנות על ידי הנשיא, סעיף 111(3) קובע כי האספה הלאומית והשופטת הראשית ימנו שלושה שופטים כל אחד, מה שאומר ששלושת הנותרים מועמדים על ידי נשיא דרום קוריאה.
:בפועל, שלושה שופטים ממונים על ידי נשיא המדינה, 3 על ידי האספה הלאומית ו - 3 על ידי נשיא בית המשפט.
* מינוי נשיא בית המשפט - נשיא בית המשפט ממונה על ידי נשיא המדינה ובכפוף לאישור האספה הלאומית, כך על פי סעיף 111(4).<ref></ref>
* קדנצייה - כל שופט ממונה לקדנציה של 6 שנים הניתנת להארכה, אלא אם הגיע לגיל הפרישה (65 לשופט רגיל, 70 לנשיא בית המשפט).

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://english.ccourt.go.kr/site/eng/main.do אתר בית המשפט לחוקה של דרום קוריאה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי משפט לחוקה
קטגוריה:קוריאה הדרומית: חוק ומשפט
גליום אנטימוניד

מבנה תא היחידה של גליום אנטימוניד (מבנה צינק בלנדה)
גליום אנטימוניד או גליום אנטימוני (כתיב כימי: Gallium antimonide ,GaSb) הוא תרכובת מוליכה למחצה של גליום ואנטימון מ. יש לו קבוע סריג של בערך 0.61 ננומטר. אנרגיית פער הפסים שלו היא 0.822 אלקטרון וולט ב-0 מעלות קלווין, ו-0.725 אלקטרון וולט ב-300 מעלות קלווין.<ref name=":0"></ref>

== היסטוריה ==
התרכובת הבין-מתכתית GaSb הוכנה לראשונה בשנת 1926 על ידי , שהגיב את היסודות באטמוספירה של גז אינרטי ודיווח על קבוע הסריג של GaSb, שעודכן מאז.<ref name=":0" /> דיאגרמת הפאזות Ga-Sb נחקרה ב-1955 על ידי קוסטר (Koster)<ref>Köster, Werner and Thoma, Berthold. "Aufbau der Systeme Gallium-Antimon, Gallium-Arsen und Aluminium-Arsen" International Journal of Materials Research, vol. 46, no. 4, 1955, pp. 291-293. <nowiki>https://doi.org/10.1515/ijmr-1955-460408</nowiki></ref> ועל ידי גרינפילד.<ref>Greenfield, I.G., Smith, R.L. Gallium-Antimony System. JOM 7, 351–353 (1955). <nowiki>https://doi.org/10.1007/BF03377506</nowiki></ref>

== יישומים ==
ניתן להשתמש ב-GaSb עבור גלאי אינפרא אדום, נוריות אינפרא אדום (LED), לייזרים וטרנזיסטורים, ומערכות ל.

== ראו גם ==
* אלומיניום אנטימוניד
* 
* גליום ארסניד

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.ioffe.rssi.ru/SVA/NSM/Semicond/GaSb/ תכונות פיזיקליות של GaSb], באתר מכון Ioffe
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גליום: תרכובות
קטגוריה:מוליכים למחצה
מלכויות של מטה

מלכויות של מטה היא סדרה תיעודית בת שלושה פרקים בבימויו של אורי רוזנווקס. (כ-50 דקות לכל פרק) ששודרה בכאן 11 בסוף שנת 2019 וסיקרה את עלייתה של תנועת החסידות מהבעל שם טוב ועד 2019.

נכון לספטמבר 2023, הסדרה זכתה ליותר מ-614,000 צפיות באתר יוטיוב.

== פרסים ==
הסדרה התמודדה בארבע קטגוריות בפרס הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי ב-2020: סדרה תיעודית, עיצוב אמנותי, עיצוב פסקול וצילום<ref></ref>, אך היא רק בפרס העיצוב האמנותי שהוענק לדותן גולדווסר ויניב שמעוני<ref></ref>.

== ביקורות ==
טל כספין מאתר דבר העובדים בארץ ישראל שיבח את הסדרה בטענה שהיא מצליחה "לספר על עולמם של החסידים כפי שהוא, ולא כמו שהוא מתגלם בחלומות או בסיוטים"<ref></ref>. נדב מנוחין מאתר וואלה! שיבח את ההסברים בסדרה, אם כי טען שאינם מפורטים או בהירים מספיק כלשונו<ref></ref>. דורון בורוש ממעריב, גדי סלומון מישראל היום ושמואל מוניץ ממקור ראשון פרסמו ביקורות מעורבות על הסדרה<ref></ref><ref></ref><ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==
* באתר תאגיד השידור הישראלי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חסידות
קטגוריה:יהדות חרדית בטלוויזיה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
רלוונט

רלוונט: (באנגלית: relevant, בתרגום מילולי קָשׁוּר, שַׁיָּךְ) הוא ערוץ טלוויזיה ושירות סטרימינג ישראלי. הערוץ משודר באתר אינטרנט, ביישומון ובאפיק 46 בפלטפורמות הדיגיטליות של yes: yes+ ו-STING+<ref name=":0"></ref> בשונה מהערוצים הגדולים המשודרים בטלוויזיה הישראלית, הערוץ טוען כי הוא לא משדר שידורי חדשות, אקטואליה ופרשנויות פוליטיות (כנהוג בערוצים 11, 12, 13 ו־14) אלא תוכניות מוקלטות הכוללות ראיונות, אקטואליה א-פוליטית, תוכן דוקומנטרי, וסאטירה שמועלות לאינטרנט ולרשתות החברתיות.<ref></ref>

==הקמת הפלטפורמה==
את הקמת הערוץ יזמו ליאור שליין ומודי פרידמן, אשר מהווים בעליו באמצעות חברת "פרי הדר תקשורת", שהקימו ביוני 2022.<ref name=":0"></ref> היזם ניר צוק השקיע במיזם עשרות מיליוני דולרים.<ref name=":0"></ref> אחראית התוכן היא טלי בן עובדיה ובצוות גם שילה דה בר ומתן דרורי.<ref></ref>

לאחר שהכריזו על הקמת המיזם הודיע ליאור שליין שהוא חוזר לטלוויזיה בכך שהוא צפוי לשדר בפלטפורמה תוכנית חדשה בשם צוות שליין.<ref></ref> לפלטפורמה חברו גם יוצרי הפודקאסטים "מה יש בזה" ו"ציון 3".

הערוץ הושק ב-7 בנובמבר 2023 באתר ובאפליקציה ייעודיים. בינואר 2024 הערוץ עלה לשידור באפיק 22 בפלטפורמות הדיגיטליות של yes: yes+}} ו-STING+}}. ב-17 ביוני 2024 הערוץ עבר לשדר באפיק 46.

=== רייטינג (מדרוג) ===
על אף ההשקעה הנרחבת, אחוזי הצפייה והמדרוג (רייטינג) בו נמוכים – ונמתחה ביקורת על חוסר הבידול הניכר מנרטיב ערוצי חדשות ואקטואליה אחרים כדוגמת ערוץ 11, ערוץ 12 וערוץ 13.

== תוכן ==
השירות כולל שידור חי של ערוץ רלוונט, צפייה נדחית של תוכניות (Catch Up), וסרטונים אנכיים המהווים קליפים קצרים מהתוכניות (בדומה ל-Stories באינסטגרם או לסרטונים קצרים בטיקטוק).

השירות זמין כאפליקציה חינמית וכאתר, וכולל תוכן בהנחיית האישים הבאים:<ref></ref><ref></ref>
* ליאור שליין (סאטירה ופוליטיקה)
* יונתן נמרודי, משה זיאת ואיציק שאשו (ספורט, מנחי ציון 3)
* עמנואל אלבז-פלפס ודניאל זילברשטיין (אירועים מהעולם)
* נועה זילברמן (הייטק)
* מרב בטיטו (פוליטיקה)
* אבי שטרן (כלכלה)
* אוריאל דסקל
* שני נחשוני (תרבות)
* אורי פסובסקי (כלכלה)
* ליאב אורגד (משפט)
* עמית תומר (כלכלה וחברה)
* מגי אוצרי
* רנין בולוס (מגישה למגזר הערבי)
* גדי עזרא
*קובי מלמד ואלעד יצחקיאן (מנחי מה יש בזה)
*שאנן סטריט (מנחה סטריט טוק)
*קורין קיציס (מנחת שומעת רגע?!)
*אורי רונן (מנחה הופעה מהגיהנום)

סרטונים וקטעים מהתוכניות גם מפורסמים באתר הפייסבוק, ה-X (טוויטר), והאינסטגרם של רלוונט. על אף היותו ערוץ שאינו סוקר חדשות ואירועים חיים, נוטה אופי הערוץ ליישר קו בעיקר עם עמדות הנעות בין שמאל מובהק ועד שמאל-מרכז, בפוליטיקה הישראלית. מרבית התוכן הסאטירי בערוץ אשר מוגש על ידי איש התקשורת והמנחה, ליאור שליין (שליין הוא גם יזם ומבעלי ערוץ רלוונט, וכמו-כן בעלה של יו"ר מפלגת העבודה לשעבר וחברת הכנסת מרב מיכאלי) הוא בעל קו ביקורתי שלילי נגד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, שרים וחברי כנסת בקרב ממשלתו.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* דפנה הראל כפיר, [https://www.poenta.co.il/article/relevant-channel ערוץ ישראלי חדש ב-yes: ערוץ רלוונט. בין המגישים: ליאור שליין ומרב בטיטו], פואנטה, 9 בינואר 2024

== הערות שוליים ==

קטגוריה:2023 בישראל
קטגוריה:ישראל: אמצעי תקשורת
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:ערוצי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:ערוצי ברודקאסט בישראל
גיה בור'אדזה

גיה בּוּרָ'אדְזֶה ( באנגלית: გია ბუღაძე) נולד 24 בספטמבר 1956. הוא אמן גאורגי. הוא היה הרקטור של האקדמיה הממלכתית לאמנויות של טביליסי מ-2003 עד 2012<ref></ref>.

== ביוגרפיה ==
גיה (גיאורגי) בור'אדזה נולד ב-24 בספטמבר 1956, בטביליסי העתיקה, למשפחת רופאים. מגיל צעיר גילה עניין באמנות. הוא רכש השכלה קלאסית בגאורגיה הסובייטית. הוא למד במכללה לאמנות טביליסי, ולבסוף באקדמיה הלאומית לאמנויות של טביליסי (1977–1981), הסטודיו של גוגי תותיבדזה וקוקי מחרדזה בפקולטה לאמנויות יפות. ב-1985 למד באקדמיה לאמנות של ברית המועצות וסיים שם את לימודיו בראשות אוצ'ה ג'פארידזה .

=== חיים וקריירה ===
הוא מודה שהמורה שלו האמן הגאורגי ג'יבסון חונדדזה, השפיע על תפיסת הצבע שלו כאמן. במהלך הקריירה הוא עבר טרנספורמציה והתבסס בסגנונו האישי, המאופיין בקומפוזיציה של חיים דרמטיים, ותעוזה של יצירות האמנות. הוא הציג תערוכות אישיות בוותיקן - רומא, בזל, ציריך, פראג, קלן, טאלין, מינכן, ברלין, מוסקבה, פאלרמו, ברצלונה, פריז, קאן, ניו יורק, לונדון, וכן השתתף בתערוכות קבוצתיות, פרויקטים בינלאומיים, וכמרצה בפורומים ובכנסים - אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, אוניברסיטת תומאס ג'פרסון - ארצות הברית, אוניברסיטת בזל-שווייץ.

בסוף המילניום פנה לפעילות חינוכית. הוא הצטרף לאקדמיה הממלכתית לאמנויות של טביליסי, בתחילה כמורה, מאוחר יותר כדיקן הפקולטה לאמנויות יפות, ולבסוף כרקטור האקדמיה, בין 2003 ל-2012.

=== חיים אישיים ===
המאפיינים של הנסיבות התרבותיות של מדינות פוסט-טוטליטריות השפיעו גם על האמנויות הגיאורגיות. בתנאים אלה, "הישרדות" של אמן, זיהוי נקודת ההזדהות עם המציאות ובעיקר מימוש עצמי, נראתה כבעיה קשה. הוא תמיד נתמך על ידי בת זוגו - בעלת דעות דומות, היסטוריונית האמנות אני קלדיאשווילי. יש לו שני ילדים, נינו בוגדזה - אדריכל ולאשה בוגדזה - סופרת ומחזאית, נציגת התרבות הגיאורגית החדשה.

=== פרסים ===
הוא זכה בפרסים רבים בתחרויות שונות: בשנת 1985 - יצירת האמנות הטובה ביותר של השנה - הפרס הגדול של התחרות, שנערך על ידי איגוד האמנים הגאורגי; חמש שנים מאוחר יותר - פרס נשיא צרפת לאוסף הלאומי הטוב ביותר, בפסטיבל הבינלאומי בקאן, צרפת; בשנת 1993 - מדליית יעקב גוגבאשווילי, מוענקת על ידי אגודת המחנכים הגיאורגים ומדליית אנטון קתוליקוס (אנטון השני מגאורגיה); בשנת 2001 - מדליית האוניברסיטה הממלכתית של איוונה ג'ווחישווילי טביליסי; בשנת 2002 של הוותיקן "קרולוס מגנוס".

=== יצירות ===
גיה בור'אדזה זכה בתהילה מוקדמת עם סדרת הציורים שנקראה "חיי כארתלי" (במילים אחרות - היסטוריה של גאורגיה). מאז, הוא צייר לעיתים קרובות דמויות מיתולוגיות, וההופעה - או התגלמותן, או גלגול נשמות שלהן המדגישות את המיסטיות.

הוא מימש מגוון רחב של פרויקטים של ציורי קיר במקדשים ובמבנים חילוניים: כנסיית מרטין לותר בברלין, וכנסיית נינו הקדושה הגאורגית בפריז; הספרייה ואולם הכנסים של האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי, אולמות הכנסים של אוניברסיטת איליה ושל האוניברסיטה הטכנית הגאורגית; לשכת העירייה; "לשכת המלכים" של הפרלמנט הגאורגי, אולם משרד המשפטים של גאורגיה; דירת קלאודיו ברליניירי ברומא; "לשכת חופש הביטוי" באוניברסיטת לואיזיאנה סטייט, ארצות הברית; פאנל אמנותי "טביליסי".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1956
קטגוריה:גאורגים
קטגוריה:ציירים גאורגים
נתאל ז'ולאן

נתאל אנטואן ז'וליאן ז'ולאן (בצרפתית: Nathaël Antoine Julian Julan; 19 ביולי 1996 – 3 בינואר 2020) היה כדורגלן צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ. הוא שיחק בקבוצת גנגאן במסגרת ליגת העל הצרפתית, ובקבוצות לה האבר וואלנסיין במסגרת ליגת המשנה הצרפתית.

== קריירת מועדונים ==
ז'ולאן גדל במחלקת הנוער של לה האבר, ובשנת 2014 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-2 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 0-0 נגד שאמו ניור במסגרת המחזור העשירי בליגת המשנה הצרפתית לעונת . ב-30 ביוני 2016 חתם על חוזה מקצועני ראשון לשלוש שנים במועדון. ב-4 בנובמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על לאוואל במסגרת המחזור ה-14 בליגה לעונת . בסך הכל ערך 39 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים.

ב-31 בינואר 2018 חתם ז'ולאן על חוזה לשלוש שנים וחצי בגנגאן מליגת העל הצרפתית. ב-23 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-1 לז'ירונדן דה בורדו במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2018/2019. הוא ערך עשר הופעות ליגה בעונה זו, לפני שהושאל לוואלנסיין. בתום העונה נשרה גנגאן לליגת המשנה הצרפתית.

ב-10 בינואר 2019 הושאל ז'ולאן לוולאנסיין מליגת המשנה הצרפתית עד לתום עונת . ב-18 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד שאטורו במסגרת המחזור ה-21 בליגה. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, ובסך הכל ערך 13 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים.

לקראת עונת חזר ז'ולאן לגנגאן, שבינתיים נשרה לליגת המשנה הצרפתית. לפני מותו הספיק לערוך הופעת ליגה אחת במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, ושלוש הופעות נוספות במדי קבוצת המילואים של המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

== מותו ==
ב-3 בינואר 2020 נהרג ז'ולאן בתאונת דרכים עם רכב האאודי Q5 בדרכו חזרה לביתו מאימון קבוצתו.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני לה האבר
קטגוריה:כדורגלני גנגאן
קטגוריה:כדורגלני ואלנסיין
קטגוריה:כדורגלנים שמתו במהלך הקריירה
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בצרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1996
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2020
אף פעם לא לבד

"אף פעם לא לבד" הוא שיר שכתבה, הלחינה וביצעה הזמרת הישראלית ענבל ביבי. השיר התפרסם ב־20 ביוני 2023 כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה של ביבי, "רוקדת בשקיעה", שיצא לאור ביולי 2024.

== על השיר ==
השיר נכתב על רקע תקופה מורכבת שעברה ביבי לפני שנתיים, כשהרגישה מבחינה מסוימת בודדה, לא שייכת ולא מובנת, גם כשהייתה מוקפת באנשים. "לקחו לי שמונה שנים של עבודה כדי להרוויח בעיני עצמי את הטייטל של שייכת", סיפרה.

בשיחה עם איריס קול ב־103fm סיפרה ביבי על תהליך ארוך שעברה תהליך עם עצמה, תהליך שכלל הליכה לטיפול, בחירה מחדש של האנשים שסובבים אותה וכן . היא הוסיפה על הקשר לאלוהים, שגם הוא נוכח ברקע של "לא להיות לבד": .

מארק גוֹזמן ("מארקי סטייל"), שמתגורר בארצות הברית, הפיק את השיר ועבד עם ביבי דרך ה"זום". ביבי תיארה את ההפקה במילים "קולית כזאת, אלקטרונית" ועם זאת טבעית ומינימליסטית כמו שרצתה. "כמו שעשינו שהקליפ יהיה פשוט, רצינו שההפקה תהיה פשוטה", סיפרה.

במשדר מיוחד שנערך בתחנת גלגלצ ב־27 באוקטובר 2023 ביצעה ביבי את השיר, והתייחסה למשמעות נוספת שנוספה לו בעקבות מתקפת הפתע על ישראל: "שגם אם העולם כולו לא איתנו, יש לנו את עצמנו ואחד את השני".

== וידאו קליפ ==
"אף פעם לא לבד" לווה בווידאו קליפ מינימליסטי במופגן. ביבי סיפרה שבקליפ הזה היא השתמשה בבגדים מהמלתחה הפרטית שלה, ושלראשונה לא השתמשה כלל באיפור (היא סיפרה שגם בעבר ביקשה לא להתאפר לקליפים, אך חברת התקליטים לא הסכימה לכך). היא הוסיפה שאין לה משהו עקרוני נגד איפור, אבל לדעתה היא יפה יותר בלעדיו.

הקליפ המינימליסטי הוא חלק מהתפיסה של ביבי שפופולריות לא נובעת מחיקוי ומשימוש בטרנדים אלא דווקא מנאמנות של האומן לעצמו: 

== הצלחה ==
כחודשיים לאחר פרסומו ב־20 ביוני 2023 הגיע הסינגל, במהלך שבוע אחד בתחילת ספטמבר, למקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט ולאותו מקום במצעד השבועי של גלגלצ, ובכך היה לשיר הראשון של ביבי שמדורג במצעדי הפזמונים. בהמשך התקדם השיר למקום השני במצעד מדיה פורסט ולמקום השלישי במצעד גלגלצ. ב־21 בספטמבר 2023 ערך השיר את הופעת הבכורה שלו במצעד העשירייה של כאן גימל בכניסה ישירה למקום החמישי.

השיר אף הצליח מאוד ברשתות החברתיות ובשירותי הסטרימינג, תוך שצבר למעלה מ־1.7 מיליון צפיות ביוטיוב ואלפי סרטונים.

ביבי שיערה שלהצלחה המעט מאוחרת של השיר תרם שימוש שעשו מתמודדי תוכנית המציאות "האח הגדול" שחף וטליה בשיר על רקע סרטון האירוסין שלהם, וכן שילוב השיר בתוכנית עצמה. השיר קיבל הכרה נוספת כשנבחר להיות שיר הנושא של סדרת הטלוויזיה של כאן 11 "משפחה בהסעה".

ביבי סיפרה על כך שאנשים ניגשו וסיפרו לה על ההשפעה של השיר עליהם: .

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://lyricstranslate.com/en/inbal-bibi-af-paam-lo-levad-lyrics.html מילות השיר "אף פעם לא לבד"] באתר lyricstranslate.com

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירי ענבל ביבי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על בדידות
קטגוריה:סינגלים בהוצאת יוניברסל מיוזיק ישראל
מחברות שחורות

מחברות שחורות היא סדרה תיעודית בת חמישה פרקים משנת 2021 על רונית אלקבץ שנוצרה על ידי אחיה, שלומי אלקבץ. הסדרה שודרה בכאן 11 ונכון לספטמבר 2023, זכתה לכ-58,000 צפיות. הסדרה הופקה בסיוע תאגיד השידור הישראלי, הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן אביחי ומפעל הפיס.

הסדרה מורכבת מקטעי וידאו אשר צילם אלקבץ בשנים 1988–2021 בפריז, מרוקו, בקריות, ובתל אביב, ומחומרי גלם מתוך הפרויקטים הקולנועיים של השניים. הקטעים נערכו מתוך אלפי שעות של חומרים שנערכו במשך כחמש שנים.

הסדרה הייתה מועמדת לחמש קטגוריות בפרס הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי: סדרה תיעודית, עיצוב אמנותי, עיצוב פסקול, עריכה וצילום<ref></ref>. בסופו של דבר הסדרה זכתה בשלושה פרסים: פרס הסדרה התיעודית הטובה ביותר, פרס העריכה לז'ואל אלקסיס ופרס העיצוב האמנותי ליואב רז<ref></ref>. הסדרה אף זכתה בפרס קמינגס לעריכה (פרס שהוענק לעורכת, ז'ואל אלכסיס).

בנובמבר 2022 הסדרה הופיעה ברשימת "15 יצירות הדוקו הישראלי הכי טובות של כאן 11" של Time Out תל אביב<ref></ref>. גם רועי אבן וזוהר אורבך מ-Tvbee שיבחו את הסדרה.

== רשימת הפרקים ==
# מחברת ראשונה: האם
# מחברת שנייה: האב
# מחברת שלישית: הבת
# מחברת רביעית: הסיפור
# מחברת אחרונה: פנים אל פנים

== קישורים חיצוניים ==
* באתר תאגיד השידור הישראלי.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה תיעודיות ישראליות
קטגוריה:כאן 11: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנת 2021
איוואן חיימה

איוואן חיימה פחואלו (בספרדית: Iván Jaime Pajuelo; נולד ב-26 בספטמבר 2000 במאלגה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פורטו מליגת העל הפורטוגלית.

== קריירת מועדונים ==
חיימה גדל במחלקות הנוער של רומה לוס, קונחיטו ומאלגה. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של מאלגה. ב-11 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של מאלגה, בהפסד 2-1 לאלמריה במסגרת הסיבוב השני של גביע המלך הספרדי לעונת . ב-12 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, בהפסד 3-1 לווסקה במסגרת המחזור ה-32 לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה במדי הקבוצה הראשונה של המועדון.

ב-23 בספטמבר 2020 חתם חיימה על חוזה לחמש שנים בפמליקאו מליגת העל הפורטוגלית. ב-18 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד פארנסה במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2020/2021. ב-4 באפריל 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על פאסוס די פריירה במסגרת המחזור ה-25 בליגה. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 64 הופעות ליגה והבקיע 14 שערים.

ב-31 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לחמש שנים בפורטו מליגת העל הפורטוגלית.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:מאלגה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מאלגה
קטגוריה:כדורגלני פמליקאו
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בפורטוגל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-2000
נדב מייסלס

נדב מייסלס הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבת יפתח. קודם לכן שימש מפקד גדוד 906 וקצין אג"ם של עוצבת הבזק. מעוטר צל"ש אלוף על פועלו במבצע צוק איתן.

== ביוגרפיה ==
התגייס לצה"ל בשנת 2005 לחטיבת גולני ועבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. 
לקראת מבצע צוק איתן גויס מלימודיו להיות מפקד כוח הפינוי של חטיבת גולני. על פועלו במבצע הוענק לו צל"ש אלוף.

בשנת 2019 מונה למפקד גדוד 906. בהמשך מונה לקצין אג"ם של עוצבת הבזק בין השנים 2021–2023. ב-2023 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת יפתח.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מעוטרי צל"ש אלוף
קטגוריה:מפקדי גדודים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת יפתח
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת חרבות ברזל
טאנר טסמן

פרנסיס טאנר ג'יימס טסמן (באנגלית: Francis Tanner James Tessmann; נולד ב-23 בספטמבר 2001 בברמינגהאם שבאלבמה, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אולימפיק ליון מהליג 1 ובנבחרת ארצות הברית.

== קריירת מועדונים ==
טסמן גדל במחלקת הנוער של דאלאס. בשנת 2019 ערך מספר הופעות בקבוצת המילואים של המועדון, ובין השנים 2020–2021 ערך 28 הופעות ליגה במסגרת ה-MLS במדי הקבוצה הראשונה של המועדון.

ב-15 ביולי 2021 חתם טסמן בונציה מהסרייה א'. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון על פרוזינונה במסגרת הסיבוב הראשון של קופה איטליה לעונת . ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 2-0 לנאפולי במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. הוא ערך 20 הופעות ליגה בעונה זו, ובסופה נשרה ונציה לסרייה ב'.

ב-27 באוגוסט 2024 חתם באולימפיק ליון.<ref></ref>

== קריירה בינלאומית ==
ב-31 בינואר 2021 ערך אסמן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בניצחון 7-0 על נבחרת טרינידד וטובגו במשחק ידידות.

נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארצות הברית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים
קטגוריה:קשרי כדורגל אמריקאים
קטגוריה:אלבמה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דאלאס
קטגוריה:כדורגלני ונציה
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:ספורטאים אמריקאים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בצרפת
קטגוריה:כדורגלנים אמריקאים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2001
עבד אל-קהאר קאדרי

עבד אל-קהאר קאדרי (בערבית: عبد القهار قادري, בתעתיק מדויק: עבד אלקהאר קאדרי; נולד ב-24 ביוני 2000 באל-חמאמאת שבאלג'יריה) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת קורטרייק מליגת העל הבלגית ובנבחרת אלג'יריה.

== קריירת מועדונים ==
קאדרי גדל במחלקת הנוער של פאראדו. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה ערך 46 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים במסגרת ליגת העל האלג'יראית.

ב-12 באוגוסט 2021 חתם קאדרי על חוזה לארבע שנים בקורטרייק מליגת העל הבלגית.

== קריירה בינלאומית ==
ב-12 ביוני 2022 ערך קאדרי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בניצחון 2-1 על נבחרת איראן במשחק ידידות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אלג'יראים
קטגוריה:קשרי כדורגל אלג'יראים
קטגוריה:כדורגלני קורטרייק
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אלג'יריה
קטגוריה:ילידי 2000
אדם זורקאן

אדם זורקאן (בערבית: آدم زرقان, בתעתיק מדויק: אדם זרקאן; נולד ב-6 בינואר 2000 בסטיף שבאלג'יריה) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת שרלרואה מליגת העל הבלגית ובנבחרת אלג'יריה.

== קריירת מועדונים ==
קאדרי גדל במחלוקת הנוער של סטיף ופאראדו. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של פאראדו, במדיה ערך 71 הופעות ליגה והבקיע שמונה שערים במסגרת ליגת העל האלג'יראית.

ב-28 ביוני 2021 חתם זורקאן על חוזה לארבע שנים בשרלרואה מליגת העל הבלגית. ב-8 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד לוון במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת . במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בשתי העונות שלו במועדון ערך 68 הופעות ליגה, בהן הבקיע שבעה שערים.

== קריירה בינלאומית ==
ב-21 בספטמבר 2019 ערך זורקאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת מרוקו במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות לשנת .

הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2021 בשנת 2022, אך לא שיחק בטורניר.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אלג'יראים
קטגוריה:קשרי כדורגל אלג'יראים
קטגוריה:כדורגלני שרלרואה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אלג'יריה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:ספורטאים זרים בבלגיה
קטגוריה:ילידי 2000
הישאם בודאווי

הישאם בודאווי (בערבית: هشام بوداوي, בתעתיק מדויק: השאם בודאוי; נולד ב-23 בספטמבר 1999 בבשאר שבאלג'יריה) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ניס מליגת העל הצרפתית ובנבחרת אלג'יריה.

== קריירת מועדונים ==
בודאווי גדל במחלקת הנוער של פאראדו. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה ערך 37 הופעות ליגה והבקיע שער אחד במסגרת ליגת העל האלג'יראית.

ב-2 בספטמבר 2019 חתם בודאווי בניס מליגת העל הצרפתית. ב-24 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-1 למונקו במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת 2019/2020. ב-21 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על טולוז במסגרת המחזור ה-19 בליגה.

== קריירה בינלאומית ==
ב-27 בדצמבר 2018 ערך בודאווי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בניצחון 1-0 על נבחרת קטר במשחק ידידות.

הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2019, וערך שתי הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרתו.

נכלל בסגל נבחרת אלג'יריה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.

== תארים ==
;נבחרת אלג'יריה
* גביע אפריקה לאומות (1): 2019

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אלג'יראים
קטגוריה:קשרי כדורגל אלג'יראים
קטגוריה:כדורגלני ניס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אלג'יריה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2023
קטגוריה:אלג'יראים שנולדו ב-1999
שייטת אוניות המערכה השנייה (בריטניה)

שייטת אוניות המערכה השנייה הייתה שייטת ימית של הצי המלכותי הבריטי שהורכבה מאוניות מערכה. שייטת אוניות המערכה השנייה הייתה בתחילה חלק מה"גרנד פליט" ("הצי הגדול") של הצי המלכותי. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוחזר ה"גרנד פליט" לשמו המקורי, הצי האטלנטי. השייטת שינתה את הרכבה לעיתים קרובות כאשר אוניות נפגעו, פרשו או הועברו.

== היסטוריה ==
=== מלחמת העולם הראשונה ===
כחלק מה"גרנד פליט", השייטת השתתפה בקרב יוטלנד.

במהלך קרב יוטלנד, הרכב שייטת אוניות המערכה השנייה היה כדלקמן:
* פלגה ראשונה
* אה"מ קינג ג'ורג' החמישי אוניית הדגל של תת אדמירל סר מרטין ג'ראם; קפטן פ.ל. פילד;
* אה"מ אייג'קס קפטן ג.ה. ביירד;
* אה"מ סנטוריון קפטן מ. קולמה-סימור ;
* אה"מ ארין קפטן ו.א. סטנלי ;
* פלגה שנייה
* אה"מ אוריון אוניית הדגל של אדמירל משנה א.ק. לוויסון; קפטן או. בקהאוז;
* אה"מ מונרך קפטן ג.ה. בורט;
* אה"מ קונקרור קפטן ה.ה.ד. טותיל;
* אה"מ ת'ארנדרר קפטן ג'.א. פרגוסון.

=== מלחמת העולם השנייה ===
בשלב זה הייתה השייטת בצי הבית והורכבה מ:
* אה"מ רויאל אוק ספינת הדגל של אדמירל משנה הנרי בלגרוב; קפטן וו.ג. בן;
* אה"מ רויאל סובריין קפטן ל.ו. מורגן;
* אה"מ ראמיליס קפטן ה.ט. ביילי-גרומן;
* אה"מ נלסון קפטן ג.ג'.א. מיילס;
* אה"מ רודני קפטן א.נ. סירפט.

== מפקדים ==
* תת-אדמירל סר ג'ון ג'ליקו (מאי-דצמבר 1912)
* תת-אדמירל סר ג'ורג' וורנדר (1912–1915)
* תת-אדמירל סר מרטין ג'ראם (1915–1916)
* תת-אדמירל סר ג'ון דה רובק (1916–1919)
* תת-אדמירל סר הנרי אוליבר (מרץ-אפריל 1919)
* תת-אדמירל סר ארתור לבסון (1919–1920)
* תת-אדמירל סר ויליאם ניקולסון (1920–1921)
* אדמירל משנה רג'ינלד דראקס (1929–1930)
* אדמירל משנה צ'ארלס ליטל (1930–1931)
* אדמירל משנה וילפרד פרנץ' (1931–1932)
* אדמירל משנה רגנאר קולווין (1932–1933)
* אדמירל משנה מקס הורטון (1933–1935)
* אדמירל משנה צ'ארלס רמזי (1935–1937)
* תת-אדמירל לאכלן מקינון (1937–1939)
* אדמירל משנה לנסלוט הולנד (ינואר-ספטמבר 1939)
* אדמירל משנה הנרי בלגרוב (ספטמבר-אוקטובר 1939)
* תת-אדמירל סר אלבן קרטייס (1941–1942)
* תת-אדמירל סר ברוס פרייזר (1942–1943)
* תת-אדמירל סר הנרי מור (1943–1944)

קטגוריה:היסטוריה של הצי המלכותי הבריטי
קטגוריה:יחידות צבא בריטיות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:יחידות צבא בריטניה במלחמת העולם השנייה
ספריית כץ

ספריית כץ או ספריית ישיבת הר עציון היא הספריה הישיבתית־תורנית הגדולה בישראל. הספרייה מנוהלת על ידי ישיבת הר עציון והמכללה האקדמית הרצוג, ומאפשרת גישה חופשית לספרים במדיניות המדף הפתוח.

הספרייה יוסדה בעקבות חזונו של הרב יהודה עמיטל ראש ישיבת הר עציון, ונקראה על שם מרדכי ועדינה כץ. האוסף כולל תרומות מאוספים שונים ונדירים, כמו ספריית קהילת עץ חיים מאמסטרדם, ספרייתו של הרב ישכר תמר ועוד.

ב־1992 היו בספרייה 35,000 כרכים תורניים.<ref></ref> נכון ל־2017 יש בספרייה 90,000 כותרים. מתוכם כ־1,000 כתבי עת שונים, וכ־7,000 כרכים באנגלית. בספרייה גם אוסף של תצלומי כתבי יד, דפוסים ישנים ועתיקים של ספרים שונים.

בקומה העליונה נמצאת ספריית מכללת הרצוג שכוללת בעיקר ספרות לא תורנית.<ref></ref>

הספרייה מנוהלת על ידי אהרן ביג'ל.<ref></ref>

== אוספים מיוחדים בספריית הישיבה ==
==== ספריית הרב תמר ====
בספרייה מצויה ספרייתו הפרטית של הרב ישכר תמר, שהיה חבר הרבנות הראשית לתל אביב, וכתב פירוש בשבעה כרכים על כל הירושלמי בשם "עלי תמר". ספרייה זו מכילה כ־8,000 ספרים, ביניהם ספרים עתיקים ונדירים.

==== ספריית קהילת עץ חיים ====
בשנות ה־80 של המאה ה־20 עם הידלדלות הקהילה האשכנזית באמסטרדם שבהולנד, נמסרה הספרייה המקומית לידי הישיבה, ומוקמה בחדר המכונה 'חדר אמסטרדם'.

== הספרייה הפדגוגית ==
במתחם מכללת הרצוג הסמוכה לישיבה נמצאת הספרייה הפדגוגית, המכילה ספרי חינוך והוראה. בנוסף נמצאת במתחם מרכזיה פדגוגית המכילה עשרות אלפי מאמרים, קטעי עיתונות, דפי עבודה וחוברות בנושאים שונים, המיועדים לתלמידי המכללה במסגרת התנסותם בתחום ההוראה.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישיבת הר עציון
כץ
כץ
ציגיינער נשמה

ציגיינער נשמה הוא אלבום הבכורה של הזמר והשחקן הישראלי יוני אילת. את האלבום הוציאה בשנת 2010 לאור חברת התקליטים פונוקול. כל השירים הם גרסאות כיסוי לשירי האלבום נשמה צוענית של ירדנה ארזי, שיצא לאור בשנת 1987. באותה שנה ביצע אילת את שירי האלבום על במת הפסטיבל למוזיקה יהודית באמסטרדם.

== רשימת רצועות ==
#דאס ציגיינערל
#דער מענטש
#ווען זי טאנצט
#וואס האב איך
#ווינט און פייער
#מיין פידעלע
#שווארצע אויגן
#א ציגיינער ליבע
#יריד פון ליבע
#ציגיינער נשמה
#מאמע לשון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2010
קטגוריה:אלבומי גרסאות כיסוי
קטגוריה:אלבומים ביידיש
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול
איילה אינגדשט (אלבום)

איילה אינגדשט הוא אלבום הבכורה של זמרת ה-R&B הישראלית איילה אינגדשט. את האלבום הוציאה בשנת 2007 לאור חברת התקליטים הד ארצי בקטלוג 64509 על גבי תקליטור. ממנו יצאו הלהיטים "ממהרת", שדורג במקום השישי במצעד של רשת ג' ו"אהבנו", שהגיע למקום השביעי במצעד הפזמונים השבועי של גלי צה"ל.

== רשימת רצועות ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2007
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
את שאהבה נפשי (מחזה)

את שאהבה נפשי הוא מחזה ישראלי מאת איתי סגל בבימויו של משה קפטן אשר עלה לראשונה ב-25 בדצמבר 2021 בתיאטרון הבימה.

המחזה נכתב בהשראת פיגוע הירי בבר נוער ועוסק, בין השאר, בטיפולי המרה, הומופוביה ופשעי שנאה.

==תקציר העלילה==
דבורי באום, אישה דתיה ואמו של יהונתן, תלמיד ישיבה בן 17 וחצי, מוזעקת בשעת לילה מאוחרת לבית חולים במרכז הארץ לשם הובהל בנה לאחר שנפצע קשה בפיגוע בברנוער. בעוד יהונתן מחוסר הכרה, דבורי מחכה בחדר ההמתנה שמישהו יגיד לה מה מצבו של בנה. דבורי לא יודעת מה זה הברנוער, וכאשר חוקר משטרה הומופוב שבא לתחקר אותה מגלה לה, בצורה קרה וחסרת אמפתיה, כי מדובר במקום מפגש לבני נוער מהקהילה הגאה, היא לא באמת מבינה מה זה קשור לבן שלה - שאמר לה שהוא נוסע להרצליה לפגוש את חבריו ללימודים מהישיבה. בזמן שדבורי מחכה שיהונתן יתעורר, היא פוגשת את אדם: בחור צעיר ונאה שנפצע קל בפיגוע ודואג מאוד לבן שלה, בלי שיוכל להסביר לה מדוע. 

כאשר יהונתן מתעורר הוא מבין שהנסיבות דחקו אותו לצאת מחוץ לארון, על אף שלא היה לו עניין לצאת ממנו בזמן הקרוב. היציאה הכפויה של יהונתן מהארון הופכת אינטנסיבית עד כדי כך שאינה מותירה לו רגע דל להתמודדות עם טראומת הפיגוע.

בתחילה, דבורי מתכחשת לכל אמירה או רמז לעובדות המעידות על כך שבנה הוא הומוסקסואל. היא עושה ככל יכולתה כדי להדחיק, להשתיק, לטייח. כל זאת, על מנת שלא יידבק שום רבב במשפחה, המתגוררת ביישוב דתי, שהאב בה אהרון עומד בפני קידום חשוב במוסד חינוכי מקומי. אהרון מנסה להכיל את הסיטואציה, שכן אהבתו לבנו גדולה מדבקותו בכללים הנוקשים, אם כי גם הוא בסופו של יום אינו מסוגל לצאת נגד אשתו ונגד הקהילה בה הם חיים כל חייהם.

יהונתן נקרע בין שני עולמות: מצד אחד הוא רוצה לרצות את הוריו, לשמור על אורח חיים דתי ולהפסיק את השמועות מסביב; מצד שני, הוא יודע בסתר ליבו שהוא באמת נמשך לגברים. בשיאם של דברים – דבורי מאלצת את יהונתן להיפגש עם הרב אלישע בניסיון לנסות לשנות את בנה באמצעות טיפול המרה. בעקבות הטיפול, יהונתן נחשף להיסטוריית משפחתו שהובילה את כולם לסיטואציות כואבות וקשות. טיפול ההמרה המשפיל מטלטל את יהונתן, שמחליט לעזוב את בית הוריו ועובר לגור בתל אביב יחד עם אדם.

==שם המחזה==
את שאהבה נפשי הוא ביטוי הלקוח משיר השירים ג,א: .

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
|+
! שם הדמות
! שם השחקן/ית
! אודות הדמות
|-
| יהונתן באום
| עמית רהב / אברהם ארנסון / רן מושייוב
| נער דתי בן 17, הומו בארון, שנפצע קשה בפיגוע בברנוער.
|-
| דבורי באום
| אורלי זילברשץ
| אמו של יהונתן. נשואה לאהרון.
|-
| אדם ויינברג
| דניאל ליטמן / ידין גלמן
| בן-זוגו של יהונתן, שנפצע קל בפיגוע בברנוער.
|-
| תמר
| נאיה בינשטוק
| חברת ילדות של יהונתן.
|-
| אהרון באום
| יגאל שדה / דני גבע
| אביו של יהונתן. נשוי לדבורי. איש חינוך דתי.
|-
| אלישע
| אורי הוכמן
| רב המבצע טיפולי המרה.
|-
|
| מיכל ברנד / עמית זיתון
| אחות בית חולים.
|-
|
| עמוס בוארון / נדב שמה
| השוטר.
|-
|
| אופק זרקו / יוגב אטיאס / דור גלולה / יוני כרובי
| רקדנים
|-
|}

==עיבוד קולנועי==
ביוני 2022 דווח כי הזכויות על ההצגה נמכרו עבור הפקת גרסה קולנועית.

==קישורים חיצוניים==
* (באתר תיאטרון הבימה)
* 
;ביקורות
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טיפולי המרה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:מחזות בעברית
קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מחזות להט"ב
קטגוריה:מחזות משנות ה-2020
שגרירות מצרים בלונדון

שגרירות מצרים בלונדון (באנגלית: Embassy of Egypt, London, בערבית מצרית: سفارة مصر, في لندن) היא הנציגות הדיפלומטית של מצרים בממלכה המאוחדת.<ref name="LDL"></ref>

מצרים מחזיקה בבניינים נוספים בלונדון: קונסוליה כללית ברחוב לאונדס 2, בלגרביה, משרד עיתונות ומידע ברחוב אוקספורד 299, משרד תרבות בצ'סטרפילד גארדנס 4, מייפייר ומשרד רפואי בלונגרידג' רוד 47, ארלז קורט.<ref name="LDL" />

ב-2011 התקיימו הפגנות מחוץ לשגרירות כחלק מהמחאה נגד חוסני מובארכ.<ref></ref> ב-2013 התקיימו הפגנות מחוץ לשגרירות בעקבות העימותים האלימים בקהיר בין תומכיו ומתנגדיו של מוחמד מורסי.<ref></ref> הפגנות נוספות באותה השנה התקיימו בשגרירות נגד העלייה במספר התקיפות המיניות נגד נשים במצרים.<ref></ref>

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Embassy_of_Egypt_in_London_2.jpg|לוחית מוזהבת בכניסה לשגרירות עם כיתוב בערבית ואנגלית, בראש הלוחית סמל מצרים
קובץ:Egyptian_Cultural_Institute,_London.jpg|משרד תרבות מצרי בצ'סטרפילד גארדנס 4
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נציגויות ומשלחות דיפלומטיות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:נציגויות דיפלומטיות של מצרים בעולם
קטגוריה:לונדון: מבנים