OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלנדרונט

אלנדרונט (alendronate) היא תרופה ממשפחת הביספוספנטים. התרופה היא אנלוג סינתטי של פירופוספט (pyrophosphate). אלנדרונט משווקת בישראל בשמות המסחריים פוסאלאן, מקסיבון וטבענט. אלנדרונט משמשת למניעה וטיפול בדלדול עצם (אוסטאופורוזיס), טיפול במחלת פג'ט, שימוש מסוים בהיפרקלצמיה של העצם במחלות ממאירות.

אלנדרונאט מסוכנת ואסורה לשימוש כאשר יש בעיות מסוימות בוושט, או כאשר לא ניתן לעמוד או לשבת זקוף במשך 30 דקות לפחות וכשיש רמות נמוכות של סידן בדם.<ref name=":0"></ref>

==מנגנון פעולה==
אלנדרונט מעכב פירוק עצם על ידי אוסטאוקלסטים. בדומה לכל הביספוספנטים הוא בעל מבנה דומה לפירופוספט (חומר אנאורגני אנדוגני המתווך יצירת עצם). מנגנון הפעולה העיקרי שלו הוא אינטרליזציה לתוך אוסטאוקלסטים ועיכוב אנזימים תוך תאיים, בעיקר עיכוב המסלול המטבולי של מבלונאט (mevalonate).
כמו כן הוא משרה אפופטוזה באוסטאוקלסטים, ומגרה אוסטאובלסטים לשחרר פקטור המעכב אוסטאוקלסטים.
בכך הוא משנה את המאזן בין האוסטאובלסטים לאוסטאוקלטים לטובת יצירת עצם. תנאי מוקדם ליצירה של עצם חדשה על ידי האוסטאובלסטים הוא מאגר זמין של סידן וויטמין D. מרגע שמתחילה יצירת עצם חדשה האלנדרונט שהיה על פני השטח של העצם הופך להיות חלק מהמטריקס של העצם ובעצם אינו פעיל יותר מבחינה פרמקולוגית.

==פרמקוקינטיקה==
הספיגה הסיסטמית של התרופה בבליעה נמוכה מאוד, משמע, היא כמעט ולא עוברת ממערכת העיכול לדם. הספיגה הממוצעת היא של 0.7%-0.6% בנטילה על קיבה ריקה. נטילה עם או לאחר אוכל, שתייה (מלבד מי ברז) או תוספי מזון פוגעת בספיגה עוד יותר.

חלק התרופה שנספג לדם מתחלק במהירות, כ 50% מהתרופה נקשר בחוזקה לפני שטח העצם, השאר מופרש ללא שינוי על ידי הכליות בשתן. הן הספיגה הנמוכה והן האפיניות הגבוהה לעצם מוסברת על ידי שתי יחידות הפוספט בעלות המטען השלילי החזק. בניגוד לתרופות אחרות, מרגע שהתרופה נספגת לגוף היא כמעט ואינה מתפזרת בשאר הגוף. לאלנדרונט שנספג לעצם זמן מחצית חיים חריג וארוך במיוחד של יותר מ-10 שנים.

== תופעות לוואי ==
פוסאלאן עלולה לגרום לתופעות לוואי רציניות, כולל פגיעה בוושט, רמות נמוכות של סידן בדם (היפוקלצמיה), כאב חמור בעצמות, במפרקים או בשרירים, נמק בעצם הלסת (אוסטאונקרוזיס), שברים יוצאי דופן בעצם הירך (למשל במוט העצם, להבדיל משברי צוואר הירך) או תגובות אלרגיות. תופעות הלוואי הנפוצות יותר של פוסאלאן הן כאב בטן, צרבת, בחילה ובעיות עיכול אחרות, כאב מפרקים או בשרירים.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

*
* [https://web.archive.org/web/20130928063028/http://www.bestclinics.co.il/%D7%98%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%9C%D7%99-%D7%A9%D7%99%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%9D/%D7%94%D7%9B%D7%9C-%D7%A2%D7%9C-%D7%A9%D7%AA%D7%9C%D7%99%D7%9D-%D7%93%D7%A0%D7%98%D7%9C%D7%99%D7%99%D7%9D/%D7%94%D7%A9%D7%AA%D7%9C%D7%95%D7%AA-%D7%A9%D7%99%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%9D-%D7%9C%D7%A1%D7%95%D7%91%D7%9C%D7%99%D7%9D-%D7%9E%D7%90%D7%95%D7%A1%D7%98%D7%99%D7%90%D7%95%D7%A4%D7%95%D7%A8%D7%95%D7%96%D7%99%D7%A1 השתלות שיניים לנוטלי פוסלן]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תרופות
גיאנה אסקיבה

מפת קווי הגבול של גיאנה מ-[[1896]]
אזור המסחר במהדיה, עיירה באזור עליו תובעת ונצואלה ריבונות
גיאנה אסקיבה (באנגלית ובספרדית: Guayana Esequiba) היא חבל ארץ של גיאנה, שוונצואלה טוענת לבעלות עליו. השם "גיאנה אסקיבה" הוא כינוי שרק ונצואלה משתמשת בו. חבל הארץ כולל את הר רוריימה (ששימש השראה לסר ארתור קונאן דויל לכתיבת סיפור ההרפתקאות הקלאסי "העולם שאבד") ושישה מחוזות אדמיניסטרטיביים של גיאנה: "בארימה-ואיני", "קוּיוּני-מאזארוּני", "פוֹמרוֹן-סופנאם", "פוֹטארוֹ-סיפארוני", "טאקוּטוּ עילית-אסקיבוֹ עילית" ו"איי אסקיבו-דמררה המערבית", שסך כל שטחם 159,500 קמ"ר.

בדו"ח מ-10 ביולי 1788 העלו הרשויות הספרדיות את הטענה לראשונה:

ב-1840 תבעה ונצואלה את כל גיאנה מערבית לנהר האסקיבו – 62% מכלל שטחה של גיאנה. בריטניה וונצואלה התווכחו על הגבול בין האזור שהיה אז גיאנה הבריטית וונצואלה במהלך רוב המאה ה-19. במכתב מ-21 בפברואר 1881 ללורד גרנוויל, שר החוץ של בריטניה באותה תקופה, הציעה ונצואלה קו גבול המתחיל בנקודה כקילומטר וחצי צפונית לנהר המורוקה ונמשך משם מערבה עד לאורך גאוגרפי 60° ומשם ממשיך דרומה לאורך מרידיאן זה. הצעה זו הייתה מבטיחה לוונצואלה את מחוז בארימה. 

ב-1897 הסכימו בריטניה וונצואלה לפתור את הסכסוך באמצעות ועדת בוררות שמושבה היה בוושינגטון הבירה ואשר כללה חמישה שופטים (שני בריטים שנבחרו על ידי הבריטים, שני אמריקנים שנבחרו על ידי ונצואלה, ורוסי שנבחר על ידי ארבעת השופטים). כשהעלתה ממשלת ונצואלה את טיעוניה בפני ועדת הבוררות היא תיקנה את תביעתה ביחס למחוז הצמוד מערבה לאסקיבו, וטענה כי הגבול צריך להתחיל משפך הנהר מורוקה דרומה עד לנהר קויוני, בסמוך למפגשו עם נהר המאסארוני, וממנו לאורך הגדה המזרחית של האסקיבו ועד גבול ברזיל. ועדת הבוררות קיבלה החלטה ב-1899 שקבעה את הגבול הקיים עד היום בין גיאנה לוונצואלה. הן בריטניה והן ונצואלה הסכימו להחלטת הבוררים.

ב-1962, ארבע שנים לפני שגיאנה קיבלה עצמאות מבריטניה, עוררה ונצואלה שוב את הנושא בצורה רשמית. בפגישה בז'נבה ב-1966 החליטו שתי המדינות לקבל את המלצות נציגו של מזכ"ל האו"ם על האמצעים ליישוב הסכסוך בדרכי שלום. מגעים דיפלומטיים בין שתי המדינות ונציג המזכ"ל נמשכו.

במסמך ההכרה בעצמאותה של גיאנה ב-26 במאי 1966 הצהירה ונצואלה:

מפות שהודפסו בוונצואלה מ-1970 מראות את כל השטח מהגדה המזרחית של האסקיבו, כולל האיים בנהר, כטריטוריה של ונצואלה. בחלק מהמפות מכונה אזור אסקיבו המערבי "אזור התביעה"..

== משאל העם בוונצואלה ==

ב-23 באוקטובר 2023 קיבל הפרלמנט הוונצואלי החלטה לביצוע משאל עם ב-3 בדצמבר 2023 בשאלה האם לבטל את ההצהרה שנחתמה בז'נבה ולפעול באופן אקטיבי לסיפוח השטח כאחת ממדינות ונצואלה תוך מתן אזרחות לתושביו. במשאל העם הצביעו כ-95% בעד סיפוח לוונצואלה. ב-29 בנובמבר 2023 החל צבא ונצואלה בהיערכות אל מול הגבול, דבר שגרם לצבא ברזיל להגביר את הכוננות שלו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיאנה: גאוגרפיה
קטגוריה:ונצואלה: היסטוריה
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
ליאון ראסל

ראסל ב-1970
ליאון ראסל (באנגלית: Leon Russell, 2 באפריל 1942 – 13 בנובמבר 2016) היה זמר, מוזיקאי, פזמונאי, קלידן וגיטריסט אמריקאי. שיתופי הפעולה שלו מדורגים בין המצליחים בתולדות המוזיקה, וכמוזיקאי הופיע עם מאות אמנים בולטים. הוא הקליט 33 אלבומים ולפחות 430 שירים. הוא כתב את הלהיט "דלתא ליידי" שהוקלט על ידי ג'ו קוקר, והופיע עם קוקר בשנת 1970. השיר שלו "A Song for You" הוקלט על ידי למעלה מ-200 אמנים, ושירו "This Masquerade" על ידי למעלה מ-75.

== ביוגרפיה ==
ראסל נולד כקלוד ראסל-ברידג'ס באוקלהומה. לאחר שעבר ללוס אנג'לס בשנת 1958, הפך ראסל לנגן פסנתר בהקלטות אולפן עבור אמנים בולטים רבים בשנות השישים. בסוף שנות השישים הוא זכה להצלחה כמעבד וככותב שירים. ליאון ניגן לא רק בקלידים, אלא גם בגיטרה, גיטרה בס וקרן בריטון.

כפסנתרן הוא ניגן בשנותיו הראשונות באלבומים של הביץ' בויז, דיק דייל ויאן ודין. באלבומו הראשון, "לאון ראסל", משנת 1970, השתתפו המוזיקאים אריק קלפטון, רינגו סטאר וג'ורג' האריסון. 

ראסל הפיק וניגן בהקלטות של בוב דילן, פרנק סינטרה, אייק וטינה טרנר, הרולינג סטונס ואמנים רבים אחרים. הוא כתב והקליט את הלהיטים "Tight Rope" ו- "Lady Blue". הוא הופיע בקונצרט למען בנגלדש בשנת 1971, יחד עם הריסון, דילן וקלפטון עבורו הם זכו בפרס גראמי.

בשנת 1975 ביצע דני ליטני גרסה עברית לשירו של ראסל "מראת פלאים".

בשנת 2006 הוציא ראסל שני אלבומים: "Angel In Disguise" ו-"A mighty flood".

באוקטובר 2010 הוציא ראסל עם אלטון ג'ון אלבום משותף בשם "The Union". אלטון ג'ון שהוא אחד ממעריציו הגדולים אמר כי ראסל היה "מנטור" ו"השראה" במשך השנים. באותה שנה הופיע בסיבוב הופעות עם בוב מאלון, ברוס ספרינגטין ועוד.

ב-13 בנובמבר 2016 מת ראסל בשנתו בגיל 74.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי רוק
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
ערבית סיציליאנית

"ערבית סיציליאנית", ציור של [[פרנצ'סקו אייץ]]
"ערבית סיציליאנית", ציור של [[פרנצ'סקו אייץ]]
עַרְבִית סיציליאנית (באיטלקית וסיציליאנית: Vespri siciliani) הוא כינויה של התקוממות עממית של העם בסיציליה נגד המלך הצרפתי שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה, אשר השתלט על סיציליה בעזרת האפיפיור בשנת 1266. השם ניתן בעקבות צלילי הפעמון הקוראים לקהל המתפללים לתפילת הערב (בנצרות), אשר בישרו על תחילת המרד לאחר שהצבא הצרפתי התעלל בתושבי סיציליה: אנס, שדד ורצח את תושביה.

המרד פרץ ב-30 במרץ 1282 בכנסיית רוח הקודש (Santo Spirito) ערב חג הפסחא מחוץ לעיר פלרמו. החל מ"צלצול הפעמונים" בכנסייה זו, נרצחו אלפי תושבים צרפתים במשך שישה שבועות. בעקבות המרד, תם שלטון המלך בממלכת סיציליה. 

הסיבה לפרוץ ההתקוממות לא ברורה, אך על פי אחת ההשערות, של סטיבן ראנסימאן (Steven Runciman), כאשר תושבי סיציליה חגגו את הפסחא, קבוצה של פקידים צרפתים ביקשו להצטרף אליהם ושתו לשכרה. סמל בשם דרואה (Drouet) גרר אישה נשואה צעירה מהקהל והטריד אותה. בעלה תקף את הצרפתי בסכין והרגו. כאשר שאר הצרפתים קמו להגנתו, הקהל הסיציליאני הרג אותם. לפי האגדה, אמהּ של האישה החלה לזעוק "מיה פיא", בניב סיציליאני "הבת שלי", ומכאן מקור המונח "מאפיה".

על אירוע זה מבוססת אופרה בחמש מערכות של ג'וזפה ורדי, בשם "ערבית סיציליאנית".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
קטגוריה:סיציליה
קטגוריה:מרידות
קטגוריה:המאה ה-13
טרופית

שלט פרסומת לטרופית, [[1980]]
"טְרוֹפִּית" הוא שמו המסחרי של משקה בטעם פירות שיוצר על ידי חברת יפאורה-תבורי בין השנים 1977 עד 2002.

המיץ, שיוצר בטעמי ענבים (הנפוץ ביותר), תפוז, אשכוליות ותפוח, נמכר בשקית אלומיניום דמוית משולש שווה-שוקיים. לשקית צורפה קשית פלסטיק המחודדת בצדה האחד לצורך ניקובה של השקית. בשוק הישראלי מדובר היה בחידוש, אך משקאות במארזים דומים מאוד נמכרו בעולם משנת 1969 תחת המותג הבינלאומי Capri Sun. 

הטרופית, שנמכרה תחת הסלוגן "טרופית משקה שובב – כל שקית שווה זהב", הייתה משקה פופולרי בשנות ה-80. עם תחילת ייצורם של משקאות דומים, וחדירתם לשוק של מוצרים חדשים שנתפסו איכותיים יותר, ירדה קרנה, ובשנת 2002 הופסק ייצורה לחלוטין. עד היום מיוצרים משקאות דומים על ידי חברות אחרות, אשר מכונים גם הם טרופית. חלק מהטרופיות מיוצרות ללא צורך בקשית אלא עם פקק בראש הטרופית המאפשר פתיחה וצריכה מיידית. 

הטרופית הפכה בארץ לשם גנרי למשקה ענבים באריזת האלומיניום בצורת המנסרה המשולשת.

בנוסף לשקית טרופית נמכרה גם בבקבוקי משקה בשנים 1992–1993 וגם באותן השנים היו עליהם הדמויות של הסדרה "עלילות טייני טון" ואף יצאה גם טרופית בטעם מסטיק, וכמו כן למותג יצא בשנת 1993 משקה קולה שנקרא "טרופית קולה קיד" ונמכר בפחית ובבקבוק. למשקה התלוותה פרסומת בכיכובו של עוזי חיטמן. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=3FZ0X8BHvTg פרסומת בלתי נשכחת משנות ה-80 למשקה "טרופית", בבימויו של צבי שיסל.]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יפאורה-תבורי
קטגוריה:מותגי משקאות
קטגוריה:ישראל: מותגי משקאות
קטגוריה:המטבח הישראלי
Here Comes the Sun

Here Comes the Sun (בעברית: הנה מגיעה השמש) הוא שיר בסגנון רוק של להקת הביטלס שנכתב על ידי ג'ורג' האריסון ויצא באלבום Abbey Road משנת 1969. השיר הוקלט בין ה-7 ביולי ל-19 באוגוסט, ויצא ב-26 בספטמבר. השיר הוקלט באפל רקורדס, הופק על ידי ג'ורג' מרטין ואורכו 3:05 דקות. השיר זכה בתואר מכירות פלטינה בארצות הברית.

השיר הוא אחד השירים המצליחים שנכתבו על ידי ג'ורג' האריסון עבור הלהקה. בין האמנים שביצעו גרסאות כיסוי לשיר נמצאת נינה סימון. 
האריסון וקלפטון ניגנו את השיר במהלך הקונצרט למען בנגלדש.

באלבום הרמיקסים של הביטלס, Love, השיר מופיע יחד עם קטעים מהשירים The Inner Light ו-Within You Without You.

לשיר בוצעו גרסאות כיסוי גם על ידי ריצ'י הייבנס וסטיב הארלי.

==מצעדים==
===גרסת הביטלס===
{|class="wikitable sortable plainrowheaders" style="text-align:center"
!שנה
!מצעד
!מיקום שיא
|-
|2010
!scope="row"|UK Singles Chart<ref></ref>
|align="center"|64
|-
|2012
!scope="row"|UK Singles Chart<ref></ref>
|align="center"|58
|-
|2017
!scope="row"|US Billboard Hot Rock Songs<ref></ref>
|align="center"|14
|-
|2019
!scope="row"|US Billboard Hot Rock Songs<ref></ref>
|align="center"|3
|-
|}

=== מצעדי כל הזמנים ===
{| class="wikitable"
|+מצעדי כל הזמנים
!ארגון
!שם
!מיקום
|-
|כאן 88
|מצעד שירי הביטלס של כאן 88
|1
|}

===גרסת ריצ׳י הייבנס===
{|class="wikitable sortable" style="clear: left;"
! scope="col"|מצעד (1971)
! scope="col" align="center"|מיקום שיא
|-
| scope="row"|Canadian MLS Singles
| style="text-align:center;"|6
|-
|Canadian RPM 100 Singles<ref></ref>
| style="text-align:center;"|12
|-
| scope="row"|US Billboard Hot 100
| style="text-align:center;"|16
|-
|US Cash Box Top 100 
| style="text-align:center;"|15
|-
|US Record World Singles Chart
| style="text-align:center;"|14
|}

===גרסת סטיב הארלי===
{|class="wikitable sortable" style="clear: left;"
! scope="col"|מצעד (1976)
! scope="col" align="center"|מיקום שיא
|-
| scope="row"|Dutch MegaChart Singles 
| style="text-align:center;"|21
|-
| scope="row"|Irish Singles Chart 
| style="text-align:center;"|7
|-
|מצעד הסינגלים הבריטי
| style="text-align:center;"|10
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.icce.rug.nl/~soundscapes/DATABASES/AWP/hcts.html Alan W. Pollack's analysis of Here Comes The Sun] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1969
קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על אושר
קטגוריה:שירים על השמש
קטגוריה:שירים על מזג אוויר
קטגוריה:שירי פופ רוק
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בממלכה המאוחדת
כשחיכיתי לך על הספסל

"כשחיכיתי לך על הספסל" הוא פזמון אשר נכתב, הולחן ובוצע בידי אהוד בנאי והוא האחרון במספר באלבום "עוד מעט", שיצא בסוף שנת 1996. השיר מספר על מפגש בין הדובר לאשתו, בשנת 1982, ומוזכרות שם שיירות הצבא שנסעו בדרכן ללבנון, ככל הנראה לקראת מבצע שלום הגליל.

== העובדות שבשיר ==
השיר מספר שבשנת 1982 התרחשו שבעה ליקויי חמה ולבנה, אירוע אסטרונומי נדיר, שעל פי המתואר בשיר מתרחש אחת לשמונה-עשרה שנה. השורה "יצאנו מהאבל אל החתונה" משקפת כיצד פגש בנאי את אשתו לעתיד יום אחרי שקם מהשבעה על אמו, ונישא לה כעבור חמישה חודשים. בסוף השיר מבקש הדובר מהנמענת להביט לשמיים בשנת 2000, שמונה-עשרה שנים לאחר אותו מפגש ראשון, ולחפש את אותם שבעת הליקויים.

== העובדות למעשה ==
שבעה ליקויים בשנה הם אכן אירוע נדיר, שמתרחש רק ב-3.2% מהשנים, כלומר בממוצע אחת לכ-32 שנה. האירוע הזה נדיר במיוחד, בשל העובדה שליקויי מאורות מתרחשים בשתי עונות בשנה (אחת ל-173 ימים) שנמשכות 37 ימים כל אחת. בכל עונה כזאת מתרחש לפחות ליקוי שמש אחד וליקוי ירח אחד. כיוון שזמן הקפת הירח את כדור הארץ הוא 29 ימים, פעם ב-3.5 שנים מתווסף ליקוי לאחת העונות, וכך מתרחשים חמישה ליקויים בשנה אחת.

לעומת זאת, מאחר שהפרש הזמן בין שתי עונות הליקויים קצר מחצי שנה, פעם ב-4.5 שנים מתקיימות שלוש עונות, ואז מספר הליקויים בשנה עולה לשישה.

כאשר שני האירועים הללו מצטרפים יחד, פעם ב-31.5 שנים בממוצע, ישנן שלוש עונות ליקויים כאשר באחת מהן מתרחשים שלושה ליקויי מאורות, וסה"כ שבעה ליקויים בשנה אחת.

שנים שבהם התרחשו שבעה ליקויים: 1908, 1917, 1935, 1973, 1982.

בשנת 2000 לא התרחשו שבעה ליקויים כפי שמבטיח השיר, אלא רק שישה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.hermit.org/eclipse/when_stats.html עמוד סטטיסטיקה על ליקויי מאורות]
* [http://eclipse.gsfc.nasa.gov/OH/OH2000.html עמוד על ליקויי המאורות בשנת 2000]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1996
קטגוריה:שירי אהוד בנאי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אהוד בנאי
ראג' קאפור

ראג' קאפור (באנגלית: Raj Kapoor; 14 בדצמבר 1924 – 2 ביוני 1988), נחשב לגדול שחקני הקולנוע ההודיים בכל הזמנים.

קאפור נולד בפשאוור בהודו הבריטית (כיום בפקיסטן) לרמסרני (ראמה) דווי ולשחקן פרטהוויראג' קאפור, אבי משפחת הבידור קאפור. נישא לקרישנה ראג' קאפור, ממנה נולדו לו בניו רנדהיר קאפור, רישי קאפור, ראג'יב קאפור ובנותיו רימה-ג'אין וריטו-נאנדה.

שני אחיו של קאפור הפכו לשחקנים ידועים בזכות עצמם, שאמי קאפור ושאשי קאפור. ילדיו, רנדהיר, רישי וראג'יב ואף נכדיו (קאריסמה קאפור, קארינה קאפור, רנביר קאפור) הפכו לשחקנים מוכרים ומצליחים בבוליווד.

קאפור החל לשחק בסרטים בגיל צעיר וגם לביים. הוא כתב תסריטים רבים לסרטים שביים. היה מן המייסדים המרכזיים של עיר הסרטים בוליווד.

הדמות הנערצת עליו בקולנוע הייתה דמותו של צ'ארלי צ'פלין ואת צורת התנהלותו והליכתו נהג לחקות בחלק מסרטיו. בין הסרטים המוצלחים ביותר שלו ניתן למנות את "הנודד" (עם נרגיס), "הנווד" (עם נרגיס) ו"סאנגם".

==לקריאה נוספת==
*יצחק קרונזון: "אך לבי הוא הודי"; מתוך "מסע ארוך אל תוך הלב" הוצאת עם עובד, עמ' 55 - 61, 2007.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה הודים
קטגוריה:זוכי פרס פילמפייר
קטגוריה:במאי קולנוע הודים
קטגוריה:תסריטאים הודים
ראג'
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1924
קטגוריה:נפטרים ב-1988
גמביה (נהר)

נהר גמביה הוא אחד מן הנהרות הגדולים במערב אפריקה. הנהר זורם לאורך 1,130 ק"מ מצפון גינאה ועד בנג'ול, בירת המדינה גמביה, שם הוא נשפך לאוקיינוס האטלנטי.

ממקורותיו ברמת פוטה ג'לון (Fouta Djallon) בצפון גינאה, זורם נהר הגמביה בכיוון צפון-מערב לסנגל, שם הוא עובר בפארק הלאומי הענק "ניוקולו קובה". משם פונה הנהר בכיוון הכללי מערב, עם פיתולים גדולים, נכנס לתחומי המדינה גמביה, שכמעט כל שטחה מצוי סמוך לגדותיו, וזורם בה עד לאוקיינוס. במאה הקילומטרים האחרונים מתרחב הנהר בהדרגה עד לרוחב של עשרה ק"מ בשפך. בשל פני השטח הנמוכים באזור גמביה, מי-ים מלוחים מתערבבים במי הנהר ב-70 הק"מ האחרונים שלו בעונה הגשומה וב-250 הק"מ האחרונים בעונה היבשה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.africanfront.com/water_sheds/water_sheds2/water_sheds3.php אגן הגמביה, באנגלית]
* 

דייגים בנהר הגמביה, באי מק'ארת'י שבמזרח המדינה גמביה]]
תמונת לווין של חלקו התחתון של הנהר. גבולות המדינה גמביה, משני עברי הנהר, מסומנים בקו

קטגוריה:גינאה: גאוגרפיה
קטגוריה:גמביה: גאוגרפיה
קטגוריה:סנגל: גאוגרפיה
קטגוריה:נהרות אפריקה הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי
מטריאליזם היסטורי

מטריאליזם היסטורי היא גישה מתודולוגית לחקר החברה, התרבות, הכלכלה וההיסטוריה. מטריאליזם היסטורי מחפש אחר הסיבות להתפתחות ושינויים בחברות אנושיות, באופן בו אנשים, באופן קולקטיבי, מנהלים את המשאבים שלהם (ומכאן השם "מטריאליזם"). הגישה גורסת כי הכלכלה היא הגורם המרכזי בהתעצבותה של החברה - שאר מאפייני החברה כגון מעמדות חברתיים, דפוסים אורבניים, צורות משטר, אידאולוגיות ותרבות הפנאי הם כולם נועדו לתמוך במבנה הכלכלי תוך דגש על שימור מעמדם של העשירים ובעלי האמצעים. 

הגישה נוסחה לראשונה על ידי קרל מרקס, אף כי לא השתמש במושג זה כי אם התייחס לזה כ"מטריאליזם פילוסופי". מונח זה מבחין בין הפילוסופיה לבין מה שהוא כינה "מטריאליזם פופולרי". 
מאז מותו של מרקס הגישה הורחבה ופותחה על ידי אלפי מחקרים אקדמיים וכך הפכה לאבן דרך בדוקטרינה הקומוניסטית המודרנית.

לפי עקרון היסוד בגישתו של מרקס, על פי רעיון זה, היסטוריה מתפתחת על פי אופן הייצור המרכזי בחברה: 

# בשלב הראשון החברה הורכבה מציידים ומלקטים: אין השפעה על הטבע.
# בשלב השני החברה האגרארית: הפעלת מניפולציה על הטבע. 
# בשלב השלישי החברה תעשייתית: המניפולציה על הטבע גדלה באופן משמעותי, הכלכלה התעשייתית יוצרת שינוי אדיר בשגרת החיים של בני האדם ( למשל עיור). 

מרקס טען שבכל שלב יש מעמד מנצל ומעמד מנוצל: בחברה העתיקה: אדון ועבד. בחברת ימי הבינים: אדון וצמית ובחברה התעשייתית: בעל ההון/בורגני והפועל/הפרולטריון.

מבנה העל הוא החלק השני של המטריאליזם ההיסטורי. 
הוא בא לשימור הבסיס - יחסי הייצור. מבנה העל הוא המבנה של החברה והגורמים המשפיעים שלה.
הוא מורכב מחוקים, לאומיות, אידאולוגיה, תקשורת, דת וכל גורם אחר המשפיע על הנתין – מסיט את המעמדות המנוצלים, מהאמת שהם בעצם מנוצלים. 
מבנה העל כיום יוצר צרכים ומספק אותם ובכך מסיח את דעת החברה מהניצול של יחסי הייצור.

==ראו גם==
* הקפיטל

==לקריאה נוספת==
* קרל מרקס, הקפיטאל: ביקורת הכלכלה המדינית, תל אביב: הוצאת ספריית פועלים, כרך א' 1953, כרך ב' 1954. 

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תאוריות סוציולוגיות
אנרכיזם בודהיסטי

אנרכיזם בודהיסטי הוא זרם מחשבה לפיו כמה שיטות לימוד בודהיסטיות מהוות בסיס פילוסופי לאנרכיזם. 

==היקש על סמך שלושת סימני הקיום==
לפי הבודהיזם יש שלושה סימני קיום בכל התופעות ביקום. שהם:
# כל דבר נמצא במצב של שינוי תמידי (אניצ'ה)
# סבל נמצא בכל מקום בסמסרה. (דוקהה)
# כל דבר נטול "עצמיות" או קיום או מהות עצמאית (אנאטה). 

מכאן, שלא ייתכן קיום של "מצב מושלם"; מכאן אנרכיסטים בודהיסטים מסיקים כי אפשר רק לנסות ולהתקרב לקהילה אידיאלית לכולם. כל מוסד מעשה-ידי אדם הוא ארעי ובלתי מושלם, היות שהאנשים והעולם משתנים כל הזמן. זאת ועוד, שום עושר חומרי או כוח פוליטי לא יעניקו אושר מתמשך - סיפוק ללא הארה הוא אשליה שרק מעצימה את הסמסרה. חופש לפרט, בעוד שהוא מטרה ראויה עבור אנרכיסטים, הוא על כל פנים בלתי-שלם, במובן שהוא מונע את האנושיות המשותפת שלנו, היות שבסופו של דבר אין "עצמי" הנפרד אינהרנטית משאר היקום. 

לאחר שיש הכרה בדבר זה, מטרתו של "בודהיסאטווה" היא לנסות ולהקטין את הסבל שמתקיים במהלך החיים של ישויות בעלות תודעה. האנרכיסטים החברתיים טוענים כי המדינה והקפיטליזם יוצרים דיכוי, ולכן גם סבל. המדינה היא מוסד אשר יוצר מסגרת לתשוקה לכוח, והקפיטליזם, מסגרת עבור התשוקה לעושר חומרי. ניסיון לשלוט בבני אדם אחרים, לפי הראיה של אנרכיסטים בודהיסטים, רק יגרום להם לסבול ובסופו של דבר יגרור סבל לאלו אשר מנסים לשלוט. בדומה לכך, ניסיון להחזיק ולצבור עושר חומרי, מחזק את הסבל עבור הקפיטליסט ועבור אלו שאיתם הוא עושה עסקים או משפיע על חייהם.

חמלה, עבור בודהיסט, נובעת מהעדר עצמיות יסודית. חמלה עבור האנושות בכללה היא הדבר שנותן לבודהיסט השראה לפעולה; עם זאת, רוב, אם לא כל הקבוצות הפוליטיות נוטות ללכת בניגוד לדרך המתומנת האצילה אשר מתווה את המחשבה והפעולה הבודהיסטית. לכן, אנרכיזם, החסר את המבנה האידאולוגי הקשיח ואת הדוגמות, נראה כדבר מה שבודהיסטים יכולים ליישמו.

קטגוריה:זרמים בבודהיזם
בודהיסטי
צרפת (אפקוט)

הביתן הצרפתי
ביתן צרפת הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.
== פעילות ==
הביתן הצרפתי נועד להציג את תרבותה, מטבחה ואופייה של צרפת. הביתן בנוי בסגנון של רחוב אופייני בפריז. בביתן גן צרפתי פורמלי הכולל מזרקות וערוגות פרחים, וברקע הביתן ניתן לראות דגם של מגדל אייפל. בביתן חנויות המוכרות מוצרים המזוהים עם צרפת: בשמים, כובעי בארט, ומזון צרפתי (בביתן שתי מסעדות ומאפיה צרפתית).

בביתן מוצג הסרט התרשמויות מצרפת - המוצג על פני מסך פנורמי של 270 מעלות.

הביתן נפתח לציבור עם פתיחת פארק השעשועים, ב-1 באוקטובר 1982.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
נתן פלד

נתן פלד (3 ביוני 1913 - 8 בינואר 1992) היה פוליטיקאי ישראלי, כיהן כחבר הכנסת ושר מטעם מפ"ם.

== חייו ==
נתן פרידל נולד כבן בכור ללאה לבית גוברין ויוסף באודיסה, אז חלק מהאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) במשפחה ציונית בת שני ילדים. 
האב היה סוחר אמיד ונעדר רבות מהבית.
כשהיה בן 8 עברה משפחתו לקישינב, אז חלק מרומניה. שם למד בגימנסיה העברית "תרבות" והצטרף לתנועת השומר הצעיר.
בזכות בכושר הארגון שלו גויס כבר בגיל 16 לפעילות בהנהגה הראשית בבוקרשט. 
עד עלייתו לארץ ריכז את תנועת השומר הצעיר ברומניה. בתוקף תפקידו זה היה גם מזכיר מרכז ”החלוץ”. 

עלה לישראל במסגרת העלייה החמישית ב-1933, הצטרף לקבוצת ”מלט” בנס-ציונה ומונה מטעם התנועה כחבר מועצת הפועלים המקומית.
חברתו מבסרביה, מניה, עלתה בעקבותיו והשניים נישאו בארץ ישראל.
ב-1934 היה חלק מגרעין שהצטרף לקיבוץ שריד. הוריו נספו בשואה ברומניה.

מילא תפקידים רבים במסגרת השומר הצעיר ומפ"ם (חבר הוועד הפועל של ”הקיבוץ הארצי”, חבר מזכירות ”הקיבוץ הארצי”, שליח ”השומר הצעיר” וההסתדרות בארצות הברית, מזכיר ”הקיבוץ הארצי-השומר הצעיר”, מזכיר מדיני של מפ”ם) ותפקידים בהסתדרות כמו מזכיר ועדת הביטחון של ההסתדרות הכללית.
במסגרת שירות החוץ של מדינת ישראל יצא ב-1958 שימש כציר ישראל בסופיה ומיד עם סיום כהונתו שם מונה כשגריר ישראל באוסטריה.

נבחר לכנסת השישית בנובמבר 1965. בספטמבר 1969 נבחר כמועמד מפ"ם לתפקיד שר. בכנסת השביעית (מנובמבר 1969) התמנה לתפקיד שר הקליטה בממשלת גולדה מאיר. על פי מדיניות הפרדת הרשויות של מפ"ם כיהן כשר שאינו חבר כנסת. בעקבות מלחמת יום הכיפורים טען שעל כל הממשלה להתפטר ופרש מתפקידו, לאחר למעלה משלוש וחצי שנים. הוא שב לקיבוץ שריד.

נתן פלד נפטר ב-1992 והותר אחריו שתי בנות ונכדים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20190615113435/http://www.sarid.org.il/%D7%A4%D7%9C%D7%93-%D7%A0%D7%AA%D7%9F.html דף לזכרו באתר קיבוץ שריד]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפ"ם
קטגוריה:מזכירי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:שגרירי ישראל באוסטריה
קטגוריה:שגרירי ישראל בבולגריה
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:שרים שכיהנו בעת שלא היו חברי כנסת
קטגוריה:שרי העלייה והקליטה בממשלות ישראל
קטגוריה:שריד (קיבוץ): אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בשריד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1992
מרוקו (אפקוט)

מסעדת מרקש
[[מינרט דמוי זה של מסגד קוטוביה שבמרקש בביתן המרוקאי]]
ביתן מרוקו הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.

הביתן המרוקאי נועד להציג את תרבותה, מטבחה ואופייה של מרוקו. ביתן זה היה הביתן הראשון שנוסף לתצוגת העולם לאחר פתיחת הפארק בשנת 1982. הביתן נבנה בשנת 1984 במימון ובשיתוף פעולה עם משרד החוץ המרוקאי. בביתן פועל סניף של משרד התיירות המרוקאי.

הביתן נבנה בסגנון הדומה לעיר מרוקאית מסורתית. במבנה מינרט ובית מרוקאי הבנוי בסגנון מסורתית, סביב חצר פנימית. בביתן מסעדה המגישה אוכל מרוקאי, ושוק המוכר מוצרים מסורתיים ובהם שטיחים, מוצרי עור וביגוד מרוקאי אופייני.

מתקן מגדל האימה של אזור הדמדומים במצוי בפארק השעשועים אולפני הוליווד של דיסני נמצא ישירות מאחורי הביתן המרוקאי. המתקן תוכנן להיראות מצד אחד (צידו של פארק אולפני הוליווד של דיסני) כמבנה הבנוי בסגנון קליפורני, ואילו מהצד של הביתן המרוקאי באפקוט, הוא נראה כחלק ממבנה מרוקאי אופייני (צריחי חומה).

<gallery>
Epcot maroco2.JPG|מבנה מרוקאי מסורתי
Epcot maroco.JPG|מגדל האימה של אזור הדמדומים ברקע הביתן המרוקאי
EpcotMoroccoEnt.JPG|מזרקה ושער הכניסה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
יפן (אפקוט)

ה[[פגודה בביתן]] 
שער ה[[טוריאי]]
ביתן יפן הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.

הביתן היפני נועד להציג את תרבותה, מטבחה והארכיטקטורה של יפן. 
מבני הביתן היפני בנויים בסגנון ארכיטקטוני יפני. המבנים בנויים סביב חצר מרכזית, בפתח הביתן, לחוף הלאגונה, שער טוריאי יפני מסורתי. בביתן גן יפני בו זורם פלג בין מספר ברכות עיטוריות. בגן מצויה פגודה יפנית. בביתן, מעבר לחפיר נמצאת מצודה יפנית פאודלית בה מוצגים חפצי אומנות יפניים. בביתן כלבו המוכר מוצרים יפניים: ספרים, מאנגה, תכשיטים, ביגוד (קימונואים ונעליים יפניות), צעצועים וכלי הכנה והגשה של מאכלים יפניים.

בביתן מספר מסעדות יפניות.

במבנה מקום למתקן שעשועים או מתקן אפל, אולם מתקן זה מעולם לא עבר את השלב התכנוני.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
איפני

[[מסגד בסידי איפני]]
איפני (Ifni) הייתה מושבה ספרדית קטנה בדרום מרוקו של ימינו, לחוף האוקיינוס האטלנטי. שטחה היה 1,502 קמ"ר וב-1964 נאמדה אוכלוסייתה בכ-51,000 תושבים. נכון לשנת 2004, יש 20,051 תושבים.

== היסטוריה ==
ב-1476 הקימו הספרדים מושבה בשם סנטה קרוס דה לה מאר פקניה ("הצלב הקדוש של הים הקטן"). חשיבותו של המקום בעיני הספרדים הייתה מיקומו על נתיב הסחר בעבדים, שנשלחו למטעי הסוכר באיים הקנריים. ב-1524 הצליחו הברברים להשתלט על המושבה, וגירשו ממנה את הספרדים.

באמצע המאה ה-19 החלו מאבקים בין ספרד לצרפת על השליטה במדינות המגרב. ספרד רצתה להחזיר לעצמה את השליטה במושבה לשעבר, על מנת שתוכל לטעון בהמשך לבעלות על דרום מרוקו. הספרדים לא ידעו מהו מיקומה המדויק של סנטה קרוס דה לה מאר פקניה, שלא נשאר ממנה זכר. הם החליטו לייסדה מחדש בעיר סידי איפני, שנכבשה מידי מרוקו לאחר קרב קצר. בהסכם השלום שנחתם בין שתי המדינות ב-26 באפריל 1860, הוכרה בעלותה של ספרד על איפני, והאזור קיבל מעמד של שטח חסות ספרדי. הנוכחות הספרדית באיפני הייתה דלילה עד 1934, אז החליט מושל סהרה הספרדית לתגבר אותה.

לאחר שמרוקו זכתה בעצמאות מצרפת ב-1956, היא דרשה מספרד לפנות שטחים שונים בהם החזיקה, ובהם איפני. ב-1957 יזם הארגון המרוקאי הלאומני איסתיקלל מספר תקריות גבול, בגיבוי שקט של המלך מוחמד החמישי. כוחות של "צבא השחרור המרוקאי" החלו להשתלט על שטחים נרחבים שהיו בשליטה ספרדית, והצבא הספרדי נאלץ להתערב, במה שזכה לכינוי "המלחמה הנשכחת". ב-1 באפריל 1958 חתמו המדינות על הסכם שבו ויתרה ספרד על שליטה בשטחים רבים במרוקו. איפני, עם זאת, נותרה בידיה, והפכה למחוז ספרדי. 

בשנים הבאות גבר הלחץ על ספרד לעזוב את איפני. ב-14 בדצמבר 1960 קיבל האו"ם את החלטה 1514 בדבר דה-קולוניזציה, ובה אוזכרה איפני כמושבה. ב-16 בדצמבר 1965 קיבל האו"ם החלטה ספציפית יותר, החלטה 2017, ובה נקראה ספרד לעזוב את איפני ואת סהרה המערבית. כתוצאה מכך, פתחה ספרד במשא ומתן עם מרוקו על יציאתה מהאזור, וב-30 ביוני 1969 הסתיימה שליטתה באיפני.

== בולאות ==
ספרד התחילה להנפיק בולים הנושאים את הכיתוב "איפני" בשנת 1941. תחילה היו אלה בולים ספרדים שעליהם הודפסו המילים "Territorio de Ifni", וב-1943 החלה הנפקתם העצמאית של בולים מאיפני. בניגוד לצפוי, בולים אלה אינם נחשבים נדירים במיוחד, ויש אף שסבורים שהנפקתם לא נועדה בהכרח לצורכי דואר, אלא למטרות רווח כספי ממכירות לאספנים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20050505122001/http://home.pages.at/maxifant/Frames/ifni.htm מפות של איפני] 
* 

קטגוריה:מרוקו: גאוגרפיה
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
קטגוריה:אפריקה: מושבות ספרדיות לשעבר
קטגוריה:מובלעות לשעבר
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1969
מרב קוסטבה

מֶרָבּ קוֹסטַבָה (בגאורגית: მერაბ კოსტავა; 26 במאי 1939 – 13 באוקטובר 1989) היה דיסידנט גאורגי, מוזיקאי ומשורר, אחד ממנהיגי תנועת השחרור הלאומי בגאורגיה.

== ביוגרפיה ==
קוסטבה נולד בטביליסי, בירת גאורגיה. בשנת 1954 ייסד יחד עם זוויאד גמסחורדיה ארגון נוער גאורגי מחתרתי בשם "גורגסליאני" (על שם המלך וחטנג גורגסלי). הן בשנת 1956 והן בשנת 1958 נאסרו קוסטבה, גמסחורדיה ואחרים על ידי הק. ג.ב., בעוון "פעילות אנטי-סובייטית". ההאשמות נגדם כללו הפצת תעמולה וספרות אנטי-קומוניסטית. בשנת 1962 סיים את חוק לימודיו בקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי, ובשנים 1962–1977 היה מורה למוזיקה בבית ספר מקומי בעיר. 

בשנת 1973 ייסדו קוסטבה וגמסחורדיה קבוצה להגנה על זכויות האדם. בשנת 1976 ייסד קוסטבה מחדש את "הקבוצה הגאורגית של הלסינקי" (מאוחר יותר, בשנת 1989, שונה שמה ל"איגוד הגאורגים של הלסינקי"). בשנים 1976–1977 ו-1987–1989 היה חבר בהנהלת הקבוצה הגאורגית של הלסינקי. לאחר שנת 1975 היה חבר באמנסטי אינטרנשיונל. 

בשנת 1977 נאסרו קוסטבה וגמסחורדיה. קוסטבה נשלח לסיביר לריצוי עונשו ושוחרר בשנת 1987. באותה שנה היו שניהם מועמדים של הקונגרס האמריקאי לפרס נובל לשלום. בשנת 1988 ייסד את "אגודת איליה הקדוש הצדיק", ארגון פוליטי שצידד בעצמאות גאורגיה. בשנים 1988–1989 היה אחד מהמארגנים ומהמשתתפים הפעילים של ההפגנות האנטי-סובייטיות שנערכו ב-9 באפריל, שדוכאו ביד קשה על ידי הצבא האדום. קוסטבה נעצר שוב ושוחרר לאחר 45 יום. 

קוסטבה היה פעיל ברשת מחתרתית של מפיצי סאמיזדאט, ופרסם יחד עמם את כתב העת הגאורגי המחתרתי, "גיזת הזהב" (בגאורגית: אוֹכּרוֹס סאצמיסי). הוא חיבר עבודות ספרותיות ומדעיות חשובות רבות. 

ב-13 באוקטובר 1989 נהרג קוסטבה בתאונת דרכים. הוא קבור בפנתאון מתאצמינדה שבטביליסי.

== לקריאה נוספת == 

* הפרק "דמוקרטיזציה בגאורגיה" בספרם של קרן דווישה וברוק פארוט, [http://books.google.com/books?vid=ISBN0521597315&id=XvMfeIVY71sC&pg=PA159&lpg=PA159&dq=%22Merab+Kostava%22&sig=Lw4bohZuj9AAgJpPfhFHIydS8rk דמוקרטיזציה וסמכותיות בחברות פוסט-קומוניסטיות], עמ' 156-200, אנגלית, 
* סוונטה א. קורנל, [http://books.google.com/books?vid=ISBN0700711627&id=ff2zOZYaZx0C&pg=PA154&lpg=PA154&ots=dOfTbn8UkL&dq=%22Merab+Kostava+and+ZviaD%22&sig=gam8rn_gGqkay6DsRcBwOugXWtc#PPA167,M1 אומות קטנות וכחות גדולים: מחקר על הקונפליקט האתנו-פוליטי בקווקז], אנגלית, 

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים גאורגים
קטגוריה:משוררים גאורגים
קטגוריה:מגרלים
קטגוריה:גאורגיה: התקופה הסובייטית
קטגוריה:מתנגדי משטר בברית המועצות
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בפנתאון מתאצמינדה
קטגוריה:גאורגיה: גיבורים לאומיים
קטגוריה:טביליסי: אישים
קטגוריה:ילידי 1939
קטגוריה:נפטרים ב-1989
המנון ארמניה

מולדתנו (בארמנית: Մեր Հայրենիք) הוא ההמנון הלאומי של ארמניה. ההמנון אומץ בשנת 1991 ומבוסס על ההמנון של הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה בשינוי המילים.

המילים נכתבו כפואמה על ידי המשורר מיכאל נלבאנדיאן ולאחר מכן צורפה מנגינה שהולחנה על ידי ברסג קאנאחיאן.

==מילות השיר==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! ארמנית
|-
| <poem>מולדתנו, חופשייה ועצמאית
שהייתה קיימת מאות רבות
בניה קוראים כעת,
שחררו את ארמניה החופשית.

הנה אחי, דגל עבורך
שהכנתיו במו ידי
בלילות בהם לא עצמתי עין,
רחצתי אותו בדמעות.

הבט בו, שלושה צבעים
זהו הסמל המקודש שלנו.
מי יתן ויזרח כנגד האויב.
מי יתן וארמניה תמיד תהיה עטורת תהילה.

בכל מקום המוות זהה
אדם מת רק פעם אחת
אך בר מזל הוא זה
אשר מת למען החופש של אומתו.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Մեր Հայրենիք, ազատ, անկախ
Որ ապրէլ է դարէ դար
Իւր որդիքը արդ կանչում է
Ազատ, անկախ Հայաստան

Ահա՝ եղբայր, քեզ մի դրօշ,
Որ իմ ձեռքով գործեցի
Գիշերները ես քուն չեղայ,
Արտասուքով լուացի

Նայիր նրան երեք գոյնով,
Նուիրական մէր նշան,
Թող փողփողի թշնամու դէմ,
Թող միշտ պանծայ Հայաստան

Ամենայն տեղ մահը մի է
Մարդ մի անգամ պիտ՚ մեռնի,
Բայց երանի՚ որ իւր ազգի
Ազատութեան կը զոհուի</poem>
|}

==מדיה==

==ראו גם==
* דגל ארמניה
* סמל ארמניה

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060105214156/http://www.president.am/information/armenian_anthem.mp3 גרסה אינסטרומנטלית של ההמנון]
* [http://users.atw.hu/szbszig/armenia.mp3 גרסה קולית של ההמנון]
* [http://www.nationalanthems.info/am.htm Armenian part of nationalanthems.info] - מילים, מנגינה ותווים
* [https://web.archive.org/web/20070510051403/http://jdemirdjian.com/Armenians/Armenian_poetry/Mer%20Hayrenik.htm Mer Hayrenik] - אתר המוקדש להמנון
* [http://www.rferl.org/featuresarticle/2006/0 דיון בשאלה האם יש לשנות את ההמנון הנוכחי של ארמניה]

קטגוריה:ארמניה: סמלים לאומיים
ארמניה
רקוויאם גרמני (ספר)

רקוויאם גרמני: יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743 - 1933 (באנגלית: The pity of it all, "מה חבל על כל זה") הוא שמו העברי של ספרו של עמוס אילון.

הספר יצא לאור בארצות הברית ובאירופה בשנת 2002, ובשנת 2004 יצא לאור בישראל בהוצאת דביר, בתרגומו של דני אורבך. כותרתו של הספר לקוחה מהפואמה "רקוויאם גרמני" מאת ג'יימס פנטון, המשמשת כמוטו לספר.

הספר סוקר את תולדותיה של יהדות גרמניה בעידן המודרני, החל משנת 1743 כאשר נכנס משה מנדלסון לעיר ברלין, אירוע שמסמל את התעוררות תנועת ההשכלה וההשתלבות בחברה הכללית, ומסתיים בהימלטות הפילוסופית חנה ארנדט לחוץ לארץ לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933. את שאירע בין שני האירועים, פריחה תרבותית ושגשוג כלכלי וחברתי שהוציא מתוכו אישים מובילים בתחומי הרוח, המדעים והחברה ולבסוף הידרדרות לאבדון, סוקר אילון דרך עיון בקורות חייהם של אישים כמנדלסון, היינריך היינה, רחל ורנהגן, ברתולד אוארבך, מרטין בובר, קורט טוכולסקי, חנה ארנדט, לודוויג במברגר, אלזה לסקר-שילר, וילי ליברמן פון ואלנדורף ורבים אחרים. הספר אינו מחקרי ונושאו נסקר באופן אישי-רגשני דרך קורות חיי האישים המתוארים בו, ולא כרצף של עובדות היסטוריות.

אילון היה עיתונאי מוביל בישראל, והפך לסופר וביוגרף. בשנותיו האחרונות חי בטוסקנה, עקב אכזבתו ממדינת ישראל. עם צאתו לאור בישראל עורר הספר עניין רב, ושהה זמן מה ברשימת רבי-המכר.

במסע קידום המכירות שליווה את צאת הספר התראיין אילון לעיתונאי "הארץ" ארי שביט והסביר כי הספר הוא מספד לתרבות רפובליקת ויימאר; כי הקורא את הספר אינו מגיע למסקנה כי סופו הטראגי של מה שתיאר כ"מפעל ההשכלה" של יהדות גרמניה היה מחויב המציאות; וכי ביחסים בין גרמניה ובין יהודיה לא היה דבר מה שחייב את סופם המחריד. עם זאת, מבקרים טענו כי הפופולריות הרבה של הספר נובעת דווקא מכך שהוא מוכיח בעיני קוראים רבים את חוסר התוחלת שב"מפעל ההשכלה" ובהשתלבות של היהודים בתרבות הגרמנית.

כתיבתו של אילון מתבטאת בהזדהות עמוקה עם מושאיו, בסלחנות ואף באהדה להתבוללותם של רבים. הוא לא נרתע מלהביע ביקורת על היהודים השמרנים בגרמניה מחד גיסא, ומאידך על הציונות, שביקרה בחריפות את תחושת הזהות הלאומית-גרמנית של היהודים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* דן לחמן, [http://www.e-mago.co.il/Editor/history-415.htm רקוויאם גרמני - מספד על יהדות שהייתה ואיננה], באתר אימגו, 10 ביוני 2005
*גדעון גרייף, [http://www.yadvashem.org/he/education/educational-materials/books/german-requiem רקוויאם גרמני – יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743 - 1933], באתר יד ושם (ביקורת ספרים)
* גיא מירון, [http://in.bgu.ac.il/bgi/iyunim/15/meron.pdf מנקודת מבט אישית, ביקורת על הספר "רקוויאם גרמני"]

קטגוריה:ספרי היסטוריה
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:יהדות גרמניה
קטגוריה:ספרי 2002
קטגוריה:ספרי הוצאת דביר
טדאמיצ'י קוריבאישי

טדאמיצ'י קוריבאישי (ביפנית: 栗林忠道; 7 ביולי 1891 – 23 במרץ 1945) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה היפנית, הידוע בשל פיקודו על הכוח היפני בקרב איוו ג'ימה.

==חייו לפני המלחמה==
קוריבאישי נולד למשפחת אצולה. הוא נשלח ללמוד בקנדה ולאחר מכן כיהן כשנתיים כסגן ליועץ לענייני צבא בוושינגטון. בעקבות מסעותיו ברחבי ארצות הברית, נוכח ביכולתה התעשייתית הגבוהה, ולכן התנגד למלחמה נגדה.

==הקרב באיוו ג'ימה==
 
קוריבאישי נשלח על ידי ראש הממשלה הידקי טוג'ו להגן על האי איוו ג'ימה עם כ-20,000 חיילים ללא תגבורת אווירית או ימית מפני התקפה של כ-110,000 חיילים אמריקאים. בניגוד לרצון הפיקוד העליון היפני, הפקיר קוריבאישי את חופי האי כי ידע שלא ניתן יהיה להגן עליהם מול הפצצות אוויריות וימיות אמריקניות. קוריבאישי אף החליט לבנות מערכת של מנהרות ומערות תת-קרקעיות על האי. עד הקרב הושלמו כ-30 ק"מ ממנה אך התעלה הראשית, שאמורה הייתה לקשר בין הר סוריבאצ'י לבין המפקדה על צפון האי, לא נבנתה עד סופה.

בשל מערכת החפירות התנהל רוב הקרב במנהרות והיפנים הצליחו לגרום לאבדות קשות בצד האמריקני. למרות זאת, הקרב הסתיים בניצחון אמריקני וקוריבאישי נהרג לקראת סוף הקרב.

==בקולנוע==
קלינט איסטווד הפיק שני סרטים על קרב איוו ג'ימה. אחד מהם, "מכתבים מאיוו ג'ימה", התמקד בצד היפני בקרב. המילה "מכתבים" מתייחסת, בין היתר, למכתבים הרבים ששלח טדאמיצ'י קוריבאישי למשפחתו במהלך ההכנות לקרב והקרב עצמו. את דמותו של קוריבאישי גילם בסרט קן ואטאנבה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרב איוו ג'ימה: אישים
קטגוריה:יפנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1891
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1945
ידיים אדומות

ידיים אדומות (נקרא גם משחק הידיים, ידיים מהירות או בוא שים) הוא משחק ילדים לשני שחקנים.

==גרסה ללא הגבלת זמן==
שחקן אחד (ה"עליון") מציג ידיו כשכפותיהן מטה מעל ידיו של השחקן השני (ה"תחתון"), אשר מציג ידיו כאשר כפותיהן כלפי מעלה. הידיים מוצגות בגובה הבטן, כשהן קרובות מאוד האחת לשנייה. מטרת השחקן התחתון להכות בכף ידו על גב ידו של השחקן העליון. על השחקן העליון להתחמק מן המכה, אך אסור לו להציג את ידיו באופן קבוע במקום מרוחק מידיו של השחקן התחתון. מותר לשני הצדדים לבצע הטעיות, אך אם העליון מושך ידיו ממקומן באופן קבוע הדבר מביא אך ורק להפוגה במשחק, ולעיתים אף לרוגז של השחקן השני.

אם הצליח התחתון לסטור לעליון, התחתון מנצח. אם הצליח העליון להתחמק מן התחתון כך שהתחתון סטר לעצמו (במקרה של סטירה ביד אחת על היד המוצגת בצד השני) או אם סטר התחתון "באוויר", כלומר העביר ידו דרך המקום בו הייתה אמורה להיות ידו של העליון, אך זו לא הייתה שם, העליון מנצח.

חילופי תפקידים מתבצעים על פי רוב לאחר ניצחון של התחתון.

==גרסה מוגבלת זמן==
במהלך ספירה לאחור של 10-15 שניות מותר לתחתון לבצע ניסיון אחד לסטירה. אם העליון מושך ידיו מוקדם מדי (כאשר לא נעשתה עדיין תזוזה מספיקה של התחתון, או שבוצעה הטעיה בלבד) עוצרת הספירה לאחור, ועל העליון להחזיר ידיו למקום.

בנוסף לדרכי הניצחון שבגרסה ללא הגבלת זמן, התחתון מפסיד אם לא ביצע סטירה במשך פרק הזמן הקצוב.

==הגרסה האלימה==
המשחק נקרא "ידיים אדומות" כיוון שלאחר שהוא משוחק די זמן – ידי המשתתפים (ובעיקר ידי השחקן שנוטה להפסיד) הופכות לאדומות מכאב.

בחוגים מסוימים, מוכרת גרסה אלימה יותר של המשחק, תוך שימוש באגרופים. שני השחקנים מציבים את שני אגרופיהם זה מול זה (במקביל), והמטרה של אחד השחקנים היא להכות באמצעות אחד מאגרופיו באגרופו של השחקן שמולו. גם כאן, אם השחקן השני מספיק למשוך את אגרופו בזמן, והמכה מחטיאה, השניים מתחלפים בתפקידים. משחק זה אלים הרבה יותר, ומביא לעיתים לדימום ובכי. ברור כי כאשר אחד השחקנים מפסיד מספר פעמים ברציפות, הוא עלול להמשיך ולהפסיד כיוון שהכאב גורם לרעידות ומונע ממנו למשוך את ידו בזמן.

==אזכורים בתרבות==
המשחק מופיע במשחק המחשב הסימס 2.

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי ידיים
המנון נפאל

ההמנון הלאומי של נפאל קרוי "ראסטריה גאאן" (בעברית: "המנון לאומי").

== ההמנון הלאומי החדש ==
לאחר החלטה שהתקבלה פה אחד ב-19 במאי 2006, הוחלף ההמנון הישן. צוות משימה בחר בשירו של המשורר ביאקול מאילה כהמנון החדש של נפאל. ההמנון נבחר מתוך כ-1,272 הצעות שהוגשו לצוות מרחבי המדינה.

ההמנון החדש הוא בעל מילים נהירות יותר. הוא משבח את ריבונות נפאל, את אחדותה, את אומץ ליבה, את גאוותה, את יופייה, את קדמתה, את שלוותה ואת תרבותה.

=== מילים בנפאלית ===

== ההמנון הלאומי הישן ==
ההמנון הישן אומץ בשנת 1962, כמחווה לשליט נפאל. שם ההמנון הישן הוא "מי יתן והתהילה תעטוף אותך, שליט נועז". המנגינה הולחנה על ידי בקהאט באהאדור בודהפירת'י בשנת 1899. מילות ההמנון נכתבו על ידי צ'קרה פאני צ'אליס בשנת 1924.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* [http://lovesnepal.blogspot.com/2006/12/new-nepali-national-anthem.html ההמנון הנפאלי החדש]

==הערות שוליים==

נפאל
קטגוריה:נפאל: סמלים לאומיים
קורסאייר אינטרנשיונל

קורסאייר אינטרנשיונל (באנגלית: Corsair International) היא חברת תעופה צרפתית לטיסות סדירות, החברה בברית חברות התעופה TUI איירליינס. בסיסה נמצא בנמל התעופה אורלי שבפריז.

==תולדות החברה==
החברה נוסדה בתחילת 1981 והחלה את טיסותיה ב-17 במאי באותה שנה בשם קורסאייר אינטרנשיונל. בשנת 1991 שינתה החברה את שמה לקורסאייר. בשנת 2000 נקנתה החברה על ידי חברת התיירות הגדולה TUI AG ושמה שונה לקורסאיירפליי. במרץ 2012 שינתה החברה את שמה לקורסאייר אינטרנשיונל שוב.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לאוגוסט 2020:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#003399;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="3" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:white;background:#003399;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">J</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A330-200
|1
|—
|26
|278
|304
|
|-
|איירבוס A330-300
|4
|—
|26
|334
|360
|
|-
|איירבוס A330-900neo
|1
|4
| colspan="2" |אין מידע
|352
|
|-
!סה"כ
!6
!4
!colspan=4|
|}

==פעילות החברה בישראל==
החברה הפעילה טיסות שכר בתדירות משתנה בין טיסה אחת ל-2 שבועיות בין נמל התעופה אורלי לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות בוצעו לרוב במטוסי איירבוס A330-200.

== קישורים חיצוניים ==

* 

 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch==Corsair%20International&distinct_entry=true קורסאייר אינטרנשיונל] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה צרפתיות
קטגוריה:TUI איירליינס
מערך האימות הגלובלי

מערך האימות הגלובלי (International Data Centre - IDC) הנמצא בהקמה כולל מרכז לאיסוף, עיבוד ואחסון נתונים הממוקם בארגון האמנ"ס (האמנה לאיסור ניסויים גרעיניים) שמושבו בווינה, אוסטריה, מערכת תחנות ניטור ומעבדות רדיו-נוקלידיות הפרושות בעולם (International Monitoring System - IMS), ומערכת תקשורת בין התחנות וה- NDCs (מנתו"ל - מרכז הנתונים הלאומי) לארגון האמנ"ס (Global Communication Infrastructure - GCI).

מערכת התחנות והמעבדות כוללת:
 
* 50 תחנות סייסמיות ראשיות 
* 120 תחנות סייסמיות משניות (2 בישראל) 
* 11 תחנות הידרואקוסטיות 
* 60 תחנות אינפרא-סאונד 
* 80 תחנות רדיו-נוקלידיות 
* 16 מעבדות רדיונוקלידיות (1 בישראל) 
 
התחנות הסייסמיות הראשיות מעבירות נתונים ברציפות לארגון האמנ"ס, בעוד שהתחנות המשניות מעבירות נתונים רק על פי דרישה.

קטגוריה:ארגונים
קטגוריה:נשק גרעיני: ניסויים
פולה (אי)

צוקי האי.
פולה (באנגלית: Foula; בסקוטית: Foola; בסקוטית גאלית: Fughlaigh; בנורנית: Fugløy - "אי הציפור") הוא אי באיי שטלנד שבסקוטלנד. האי המיושב השייך לממלכה המאוחדת והמרוחק ביותר ממרכז הממלכה. אי זה נמצא באותו קו רוחב כמו העיר סנקט פטרבורג ברוסיה.

באי מתגוררים דרך קבע כ-40 תושבים, והוא המערבי ביותר באיי שטלנד.

גובהו של האי כ-400 מטרים מעל פני הים, וחופיו צוקיים. ציפורי ים רבות מקננות בחופיו ובהם שחפית הקוטב, צוללן אדום-גרון וחמסן גדול.

בקרבת האי נמצאות שוניות תת-מימיות המכונות השאאלדים של פולה ('Shaalds of Foula'), וספינות רבות נטרפו על שוניות אלה לאורך ההיסטוריה. בשנת 1986 נבנה מגדלור בקצהו הדרומי של האי על מנת להתריע על מיקום השוניות.

==היסטוריה ותרבות==
האי פולה היה ידוע כבר בתקופה הרומית. בשנת 1752, כאשר הממלכה המאוחדת אימצה את הלוח הגרגוריאני המשיך האי להשתמש בלוח השנה היוליאני, אולם בשנת 1900 לא הייתה באי שנה מעוברת, ולכן כיום לוח השנה של האי הוא יום אחד לפני הלוח היוליאני המקובל, ו-12 ימים אחרי הלוח הגרגוריאני (וכך, לדוגמה, חוגגים באי את חג המולד ביום המקביל ל-6 בינואר בלוח הגרגוריאני, ואת ראש השנה האזרחית ביום המקביל בלוח הגרגוריאני ל-13 בינואר).

האי היה האזור האחרון בסקוטלנד שהמשיך לפעול לפי החוק האודלי.

==כלכלה ותחבורה==
מעבורת מקשרת בין האי לאיים וולס ולמיינלנד. באי שדה תעופה קטן ממנו יוצאות טיסות לטינגוול.

מרבית כלכלת האי מתבססת על התיירות וגידול כבשים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090201170235/http://www.foulaheritage.org.uk/ ההיסטוריה של פולה]
* [https://web.archive.org/web/20081015154843/http://shetlopedia.com/Foula האי באתר Shetlopedia.com]
* [https://www.bbc.com/travel/article/20211208-foula-britains-most-remote-inhabited-island Foula: Britain's most remote inhabited island] - מאתר ה-BBC
* 

קטגוריה:איי שטלנד
אמציה ארנון

אמציה ארנון
אמציה ארנון (14 באוקטובר 1930 - 28 בפברואר 2007) היה מחלוצי המחברים של תשבצי היגיון בישראל ומרצה למוזיקולוגיה.

== קורות חייו ==
אמציה ארנון (אנגלסברג) נולד במנצ'סטר, אנגליה בשנת 1930. עלה ארצה עם אשתו, הסופרת ולרי ארנון, ילידת סלפורד, אנגליה, בשנת 1955. תחילה הצטרפו לקיבוץ בית העמק ובשנת 1960 עברה המשפחה להרצליה.

בשנת 1969 פרסם שני תשבצי היגיון, שנקראו "תשבץ מוחין", ב"דבר השבוע", וזהו כנראה הפרסום הראשון של תשבצי היגיון עבריים בעיתון בעל תפוצה רחבה בישראל (קדמו לו תשבציו של יורם הרועה בכתב העת "שרות – דברי עובדים בשרות המיסים").

במשך כחצי שנה בשנים 1977–1978 פרסם ארנון תשבץ היגיון שבועי בשם "הפעל את הגיונך" ב"הארץ", ולאחר מכן פרסם תשבצי היגיון בירחון "מוניטין" ובשבועון "שישי".

החל משנות ה-80 היה אמציה ארנון חבר בסגל ההוראה בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב. הרצאותיו, אותן נהג לשאת גם מחוץ למסגרת האקדמית, היו מאופיינות בלשון מדויקת ובהירה, באופן הנגיש גם לקהל שאינו מצוי בתחום.

אמציה ארנון נפטר בשנת 2007.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.valarnon.com/91461/%D7%A1%D7%A4%D7%A8-%D7%AA%D7%A9%D7%91%D7%A6%D7%99%D7%9D "חפשו את ההיגיון - 50 תשבצים מאת אמציה ארנון"]
* [http://www.tapuz.co.il/blog/ViewEntry.asp?EntryId=1699941 תשבץ היגיון "שכל" שהוקדש לזכרו של אמציה ארנון ז"ל]

קטגוריה:תשבצאים ישראלים
קטגוריה:מחברי תשבצי היגיון ישראלים
קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה 
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
בית רובינשטיין

הפסל "מקהלה בשפת סימנים" בכניסה לבית רובינשטיין
בית רובינשטיין הוא גורד שחקים הנמצא בצומת הרחובות דרך מנחם בגין ולינקולן בתל אביב-יפו, מול בית מעריב, בתכנון האדריכל אריה פרייברגר.

==היסטוריה==
הקמת הבניין החלה בשנת 1997 בשותפות בחלקים שווים של "קבוצת רובינשטיין" והקבלן מריו לזניק, בעלות של כ-60 מיליון דולר, בנק הפועלים סיפק את המימון.

עוד לפני סיום הבנייה נמכרו רוב הקומות בבניין, בעיקר למשרדי עורכי-דין. ביניהם עורך הדין יהודה רוה שרכש את הקומה ה-15, משרד חיים יוסף צדוק שרכש את הקומה ה-17, ומשרד לשם-ברנדווין שרכש שתי קומות. בנוסף רכשה חברת כלל ביטוח חמש קומות, ושש קומות נשמרו בידי קבוצת רובינשטיין כמשרדים להשכרה.

חברת "נכסי אריאל" זכתה בחוזה הניהול של הבניין בסוף 1999, עם השלמת הבנייה. אכלוס הבניין החל בתחילת שנת 2001. במהלך הבנייה מכר הקבלן מריו לזניק את החברה שלו לאיש העסקים אליעזר פישמן ושמה שונה לחברת "אספן בנייה ופיתוח". בשנת 2002 הגישה החברה תביעה נגד "קבוצת רובינשטיין", ולבסוף בשנת 2007 קבוצת רובינשטיין רכשה מאספן את זכויותיה במגדל תמורת 100 מיליון שקל.

באוגוסט 2015 נהרס גשר מעריב ששכן למרגלות המגדל, לטובת הקמת תחנת קרליבך של הרכבת הקלה.

בשנת 2021 רכשה חזרה "קבוצת רובינשטיין" חלק מקומות המשרדים שמכרה, והחלה בשיפוץ הקומות לטובת התאמתם לחברות היי-טק הדורשות שטחי רצפה גדולים.

== המבנה ==
המגדל מתנשא לגובה של 108 מטר והוא מכיל 28 קומות. שטחו הבנוי של הבניין, כולל החניון, הוא 62,000 מטר רבוע והוא מכיל 28 אלף מ"ר של שטחי משרדים וכ-2,000 מ"ר של מסחר. המגדל מחופה במלואו בזכוכית רפלקטיבית בגוון טורקיז וצורת תוכניתו כשל שלוש קשתות העוטפות האחת את השנייה. על גג המגדל מותקן תורן אנטנות בגובה של כ-10 מטרים. צורתו הקעורה של המגדל פונה לכיוון צפון-מזרח וקמורה לכיוון דרום-מערב. קומת הכניסה הראשית למגדל נמצאת במפלס מינוס אחת ביחס למפלס הרחוב, ויוצרת מחוצה לה פלאזה משוקעת שהייתה מיועדת בעתיד להתחבר לתחנת קרליבך שהוקמה בסמוך למגדל. קומת הקרקע משמשת למסחר ומסעדות.

בצמוד למגדל קיים חניון בן 9 קומות, שנבנה בשותפות עם עיריית תל אביב.

בכניסה לבניין נמצא הפסל "מקהלה בשפת סימנים" של הפסלת עפרה צימבליסטה.

==ראו גם==
* גורדי שחקים בישראל

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

רובינשטיין, בית
קטגוריה:דרך בגין (תל אביב)
קטגוריה:לב העיר
סן אנדרס ופרובידנסיה

סן אנדרס ופרובידנסיה (רשמית: ארכיפלג סן אנדרס, פרובידנסיה וסנטה קטלינה; בספרדית: Archipiélago de San Andrés, Providencia y Santa Catalina) הוא מחוז של קולומביה, המורכב מקבוצת איים בים הקריבי, כ-220 ק"מ מזרחה לחופי ניקרגואה וכ-775 ק"מ צפונית מערבית לחופי קולומביה.

סן אנדרס ופרובידנסיה הם שני האיים המרכזיים בקבוצה, ומלבדם נכללים בה מספר איונים הסמוכים אליהם וכן שמונה אטולים. השטח הכולל הוא כ-52 קמ"ר, והאוכלוסייה מונה כ-60,000 תושבים.

ניקרגואה תובעת בעלות על איי סן אנדרס ופרובידנסיה.

==היסטוריה==
האי פרובידנסיה יושב בשנת 1630 על ידי פוריטנים מאנגליה. הם הקימו במקום מושבת עבדים וגם נהלו פריבטיר, דבר שהביא לכיבוש האי על ידי הספרדים ב-1641. ניסיונות של אנגליה לכבוש חזרה את האי לא צלחו עד שלקראת סוף שנת 1665 הוביל הנרי מורגן כוח של פיראטים אנגלים שכבש את האי פרובידנסיה ביחד עם סנטה קטלינה. כוח הפיראטים הרס את רוב המבצרים הספרדים שנבנו באי והקים בפרובידנסיה עיירה פיראטית. פרובידנסיה חזרה במהרה לשליטה של הספרדים אולם נכבשה שוב על ידי הנרי מורגן ב-15 בדצמבר 1670 ונשארה בשליטה של הפיראטים האנגלים עד 1689 עת הועברה על ידי אנגליה לשליטה ספרדית. מאז, התושבים באיים היו בעיקר פרוטסטנטים וניסיונות להעביר אותם לקתוליות לא צלחו.

ב-4 ביולי 1818 נכבשה פרובידנסיה על ידי לואיס מישל אאורי הצרפתי, והוא השתמש באי כבסיס במהלכיו להביא לעצמאות של מרכז אמריקה. לאחר שהקולוניות הספרדיות במרכז אמריקה השיגו עצמאות, החליטו תושבי סן אנדרס ופרובידנסיה להצטרף מרצונם לרפובליקת קולומביה הגדולה. תביעות של הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, ולאחר התפרקותה על ידי ניקרגואה, לשליטה באי לא צלחו והאיים נשארו בשליטת רפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר התפרקותה בידי קולומביה. בקולומביה, הוכללו סן אנדרס ופרובידנסיה לסירוגין במדינות ריואצ'ה, מגדלנה ובוליבר. בשנת 1844 נעשה ניסיון להפוך את האיים לאזור מיוחד בשליטה פדרלית, אך הניסיון נדחה על ידי הקונגרס של קולומביה.
אך בין השנים 1866–1872 הם הועברו על ידי מדינת בוליבר אשר ביקשה להיפטר מהאיים שהיו אזור שומם ונטל על קופת המדינה, לידי השלטון הפדרלי.

בשנת 1928 נחתם הסכם בין ניקרגואה וקולומביה המשאיר את האיים בשליטת האחרונה.

==גאוגרפיה==
===חי וצומח===
בשנת 2000 הכריז ארגון אונסק"ו על שמורה ביוספרית "סיפלאוור" (Seaflower), הממוקמת בתחומי הארכיפלג.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

סן אנדרס ופרובידנסיה
סן אנדרס ופרובידנסיה
קטגוריה:קולומביה: שמורות ביוספריות
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של הקריביים
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1991