OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אופק 13

אופק 13 הוא לוויין צילום וריגול ישראלי מכ"מי ממשפחת לווייני אופק, שתוכנן ונבנה על ידי התעשייה האווירית לישראל עבור משרד הביטחון. אופק 13 שוגר מבסיס פלמחים על גבי משגר הלוויינים שביט, ב-29 במרץ 2023.

== רקע ==
משרד הביטחון, באמצעות מנהלת החלל במפא"ת, ובמעורבות יחידה 9900 באגף המודיעין וחיל האוויר הזמינו את אופק 13 מחטיבת מערכות טילים וחלל של התעשייה האווירית (הקבלן הראשי), חטיבת אלתא ומפעלים נוספים בחברה. החברות תומר ורפאל ייצרו את מנועי טיל השיגור – שביט.

המסלול של אופק 13 בנוי כך שהוא חולף על פני כדור הארץ אחת לשעה וחצי, ונע במסלול שעובר גם מעל סוריה ואיראן.

== השיגור ==
השיגור לחלל התבצע ב-02:10 לפנות בוקר, בלילה שבין 28 ל-29 במרץ 2023, באמצעות משגר הלוויינים שביט של מפעל מלמ, מבסיס פלמחים על ידי יחידת ניסוי טילים.

ב-10 באפריל 2023 התקבלו תמונות ראשונות מהלוויין.

== יכולות ==
התמונה שהלוויין מייצר מבוססת על מכ"ם הלוויין. הלוויין משגר קרן מיקרוגל לקרקע וההחזר והשינויים בקרן המכ"ם שחוזרת ללוויין מאפשרים ליצור תמונה הדומה לתמונה שנוצרה במצלמה אלקטרואופטית. כך הלוויין יכול לייצר תמונות באור, בחושך, דרך עננים, וכמעט בכל תנאי מזג אוויר.

הייחודיות של הלוויין היא שהוא מבוסס מכ"ם (כלווייני אופק 8 ואופק 10), בניגוד לשאר לווייני אופק שהם לוויינים אופטיים, ולכן אין בו רכיבי מצלמה שעשויים להיפגע משימוש בחלל.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.space.gov.il/news-space/133854 ישראל שיגרה לחלל את הלוויין אופק 13], באתר סוכנות החלל הישראלית, 29 במרץ 2023
* , 1 במאי 2023

== ראו גם ==
* לוויינים של צה"ל
* לוויינים ישראליים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:התעשייה האווירית לישראל: לוויינים
קטגוריה:2023 בישראל
קטגוריה:צילום על ידי לוויין
קטגוריה:לווייני ריגול
ז'אן ז'וזף אמאבל אימבר

ז'אן ז'וזף אמאבל אימבר (בצרפתית: Jean Joseph Amable Humbert; 22 באוגוסט 1767–3 בינואר 1823) היה קצין צרפתי בדרגת מייג'ור, שהשתתף במספר סכסוכים צבאיים, בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19.

== ראשית חייו ==
ז'אן אימבר נולד בסן נבור, שבהרי הווז', בצפון-מזרח צרפת. במהלך ילדותו לא קיבל חינוך וגדל להיות סוחר בעורות ארנבים. הוא הצטרף למשמר הלאומי של ליון בדרגת סרג'נט עם הקמתו ביולי 1789, וב-1 באפריל 1792 התגייס לגדוד ה-13 של מתנדבי הווז'. ב-11 באוגוסט אותה שנה הועלה לדרגת קפטן, ארבעה ימים אחר כך לדרגת לויטננט-קולונל וב-9 באפריל 1794 קודם לדרגת בריגדיר-גנרל.

פעילותו הייתה במערב צרפת נגד המלוכנים. ב-1795 פיקד על העיירה ויטרה שבחבל ברטאן. באותה שנה היה גם בלוואל, שם ניהל משא ומתן עם המלוכנים במהלך המצור על קיברון. במסגרת המשא ומתן הגיע לפגישה עם מנהיג המלוכנים, שהגיע עם ליווי של 50 איש כאבטחה. הגעתו לפגישה ללא אבטחה סימלה את ביטחונו, ואפשרה את קיום המשא ומתן בין הצדדים. המשא ומתן הוליד את הסכם לה מאבילה.

ב-1796 הוצב בצבא הריין-מוזל.

== המשלחת לאירלנד ==
ב-1794, אחרי שירות בצבא החופים של ברסט, שירת בצבא הריין ומוזל. הוטל עליו להכין את המשלחת לאירלנד, וקיבל את הפיקוד על לגיון הנואר. הוא הפליג במשלחת למפרץ באנטרי ב-1796, ועסק בפעולות ימיות נגד הצי הבריטי. ההיתקלויות בבריטים ומזג האוויר הקשה אילץ את הצרפתים לשוב על עקבותיהם.

ב-1798 מונה לפקד על הכוחות הצרפתיים שסייעו למרד האירי. החיילים בפיקודו כללו בעיקר חיל רגלים קטן וארטילריה, אולם כשהגיע לחופי אירלנד המרד כבר דוכא על ידי הבריטים. למרות זאת, בעת הגעתו הצליח לרשום הצלחה בקרב קסטלבר, בטרם צעד לדבלין והכריז על הקמת רפובליקה אירית. עם זאת, הכוח הקטן בפיקודו הובס בקרב בלינאמוק על ידי הבריטים, והוא נלקח בשבי. הומבר וחייליו הוחזרו בעסקת שבויים.

== אחרי המשלחת לאירלנד ==
אחרי חזרתו לצרפת, אימבר מונה לתפקידים בצבאות מיינץ והדנובה. לאחר מכן יצא לסן-דומינג, שבהאיטי של ימינו, שם פרץ מרד עבדים. אימבר הואשם בביזה, ונשלח בחזרה לצרפת באוקטובר 1802 בשל חשדות שהתחמק וקיים "יחסי קשר עם התושבים ועם שודדים". מורת רוחו מהיומרות האימפריאליות של נפוליאון הביאה לפיטוריו ב-1803.

ב-1810, לאחר שירות קצר בצבא הצפון, עבר להתגורר בניו אורלינס. ב-1813 הצטרף לחואן בטיסטה במטרה לעורר מרד במלכות ספרד החדשה, בניסיון שכשל. ב-1814, הצטרף למלחמת העצמאות הארגטינאית, שם פיקד על חיל לזמן קצר. שנה לאחר מכן התגייס לצבא ארצות הברית כטוראי ונלחם בקרב על ניו אורלינס כשהוא לובש את מדיו הצרפתיים. הגנרל אנדרו ג'קסון הודה לו על עזרתו אחרי הניצחון האמריקאי.

לאחר המלחמה, המשיך להתגורר בניו אורלינס ועבד כמורה עד שנפטר ב-1823.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:מהגרים מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:ילידי 1767
קטגוריה:נפטרים ב-1823
ג'ון פטי

ג'ון פטי (באנגלית: John Pettie; 17 במרץ 1839 – 21 בפברואר 1893) היה צייר מאדינבורו שבילה את רוב הקריירה שלו בלונדון. הוא הפך לחבר באקדמיה המלכותית ב-1866 ולאקדמאי מן המניין ב-1874.<ref>Scottish Places. "John Pettie". Scottish Places.info</ref> הוא התחתן ב-1888, ואשתו שימשה כמודל לרבים מציוריו ורישומיו בהזדמנויות שונות.<ref>John Pettie, R.A., H.R.S.A. (London, 1908), by his nephew Martin Hardie, gives the story of his life, a catalogue of his pictures, and fifty reproductions in color.</ref>

== ביוגרפיה ==
ג'ון פטי נולד באדינבורו, בנם של אלכסנדר ואליסון פטי. ב-1852 עברה המשפחה לאיסט לינטון, האדינגטונשייר. בתחילה, אביו התנגד לכך שהוא יפתח קריירה באמנות, אך השתכנע בעקבות ציור של פטי בנושא "האכר והחמור".<ref name=":0">Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Pettie, John". Encyclopædia Britannica. Vol. 21 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 336.</ref>

כשהיה בן שש עשרה הוא נכנס לאקדמיה באדינבורו, עבד עם רוברט סקוט לאודר ועם ויליאם קווילר ארצ'רדסון, ויליאם מקטאגרט, פיטר גרהאם (1836–1921), טום גרהאם (1840–1906) וג'ורג' פול צ'למרס. התערוכות הראשונות שלו באקדמיה הסקוטית המלכותית היו סצנות שחיפש ברומנים של סר וולטר סקוט. לאקדמיה המלכותית בשנת 1860 הוא שלח את "החמושים"; והצלחת העבודה הזו והציור ״מה חסר לך, גברתי?״ בשנה שלאחר מכן עודד אותו להתיישב בלונדון (1862), שם הצטרף לארצ'רדסון.<ref name=":0" />

ב-1866 הוא נבחר לשותף של האקדמיה המלכותית, וב-1874 התקבל כאקדמי מלא, בתמיכת סר אדווין לנדסייר. תמונת התעודה שלו הייתה "היעקוביטים", 1745.

פטי נהג לעבוד קשה ומהיר והיה אמן בצבע ברמה גבוהה ומבצע מבריק. בימיו הראשונים הפיק כמות מסוימת של איורי ספרים. הקשר שלו עם כתיבה ספרותית התחיל ב-1861, ונמשך עד 1864. הוא צייר דיוקן של הצייר ג'יימס קמפבל נובל והוא מוצג בגלריה הלאומית הסקוטית לפורטרטים באדינבורו. בשנת 1894 נכלל מבחר מיצירותיו בתערוכת החורף של האקדמיה המלכותית. הדיוקן העצמי שלו נמצא בגלריית טייט.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
File:John-Pettie Two-Strings-To-Her-Bow 1882.jpg|טובים השניים
File:Pettie - Jacobites, 1745.jpg|יעקוביטים
File:A Musician's Reverie by John Pettie - John Pettie - ABDAG004097.jpg|מנוחת המלחין
File:Tussle For The Keg by John Pettie - John Pettie - ABDAG004104.jpg|המאבק על החבית
File:Bonnie Prince Charlie by John Pettie.jpg|הנסיך צ'ארלס
File:Proposal by John Pettie.jpg|ההצעה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1839
קטגוריה:נפטרים ב-1893
היו היה פעם... היום כבר לא

היה היה פעם... היום כבר לא (בספרדית: Érase una vez... pero ya no) היא סדרת טלוויזיה מסוגת הפנטזיה-קומדיה-מוזיקלית בשפה הספרדית. היא הופקה על ידי קרלוס מונטרו לנטפליקס, והופצה ב-11 במרץ 2022.<ref></ref><ref></ref>

== עלילה ==
סיפור אהבה בין סולדד, הנסיכה, לבין דייגו, פשוט העם, נקטע בעקבות המלחמה וחוסר רצונה של המלכה פטימה בסיפור זה. כדי לקבל את אישורה של המלכה, דייגו יוצא למלחמה. טרם יציאתו למלחמה, הוא סוגר עסקה עם המכשפה כדי שתמנע את האפשרות שהנסיכה תתאהב בגבר אחר. הכישוף שהמכשפה מטילה גורם לכך שכל האזרחים בממלכה לא יוכלו עוד להתאהב עד להסרת הכישוף, וכדי להסירו, בני הזוג נאלצים למצוא זה את זו בחיים אחרים.

== רשימת פרקים ==
{| class="wikitable"
!מספר הפרק
!שם הפרק בעברית
(שפת מקור)
!תאריך פרסום
|-
|1
| אם אתה לא תחזור
(Si tú no vuelves)
|11 במרץ 2022
|-
|2
|לא אחראי
(Irresponsables)
|11 במרץ 2022
|-
|3
|היינו מאוהבים
(Fuimos amor)
|11 במרץ 2022
|-
|4
|אני אשרוד
(Sobreviviré)
|11 במרץ 2022
|-
|5
|אני לא הבחורה הזו
(Yo no soy esa)
|11 במרץ 2022
|-
|6
|אנחנו תמיד חיינו ביחד
(Vivimos siempre juntos)
|11 במרץ 2022
|}

== דמויות ==
הדמויות מחולקות בסדרה לשתי תקופות זמן – בעבר ובהווה.

{| class="wikitable sortable"
! שחקן או שחקנית
! דמות בעבר (באגדה)
! דמות בהווה (במציאות)
|-
| סבסטיאן יאטרה
| דייגו – דייג עני שמנהל מערכת יחסים עם הנסיכה סולדד. יוצא למלחמה ונהרג שם.
| מקסי – הבן של מאמן, מנהלת המלון. מגיל קטן אמרו לו שהוא דייגו מהאגדה ושהוא צריך לשחרר את הדרקון הכחול ביחד עם הנסיכה סולדד. בעקבות המצב הכלכלי בעיירה, עוסק בזנות גברית לתיירות שמגיעות.
|-
|ניה
|אנה – פשוטת עם, הופכת להיות הנסיכה לאחר מותה של סולדד.
|חואנה – המאהבת של אנטוניו, נרקם בינה לבין מקסי קשר והוא מרגיש שהוא מתאהב בה.
|-
|מוניקה מרנילו
|הנסיכה סולדד – הנסיכה שהתאהבה בדייגו הדייג העני. הבת של המלכות דולורס ופטימה.
|גויה – הבת של לולה, טבעונית ופעילה למען זכויות בעלי חיים. ניסתה מספר פעמים לשחרר את הדרקון הכחול מהבית מלון.
|-
|אסייר אטקסנדיה
|פוליירן – מפקד במלחמה, דייגו הגדיר אותו כחברו הטוב. הוא מבשר לסולדד על מותו של דייגו והופך להיות המאהב שלה
|אנטוניו – התאהב בחואנה, בעקבות הכנסת מישהי אחרת להריון ואמונתו כקתולי הוא התחתן עם האישה האחרת.
|-
|מריאנה טרווינו
|המלכה דולורס – האמא של סולדד. אינה מתנגדת לאהבתה של סולדד לדייגו.
|לולה – מנקה במלון של מאמן.
|-
|מריולה פואנטס
|המלכה פטימה – אמא נוספת של סולדד. מתנגדת לאהבתה של סולדד לדייגו מפני שלא רוצה שהאזרחים יבצעו מרד כנגד המונרכיה.
|סימונה – בעלת סירה, גרה במלון של מאמן.
|-
|רוסי דה פלמה
|מריה – אמא של דייגו
|מאמן – מנהלת המלון, אמא של מקסי.
|-
|איזיאר קסטרו
|אנסלמו – אחראי על המשמר בארמון.
|ליאו – וטרינר.
|-
|דניאלה וגרה
|המכשפה – מביא לדייגו את הדרקון הכחול.
|אנמורה – זמרת שמתגוררת במלון.
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ספרדיות
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות פנטזיה
האמת (אלבום)

האמת הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת הישראלית אודיה. האלבום יצא לאור ב-30 במרץ 2023, באמצעות חברת התקליטים הליקון ארומה מיוזיק. באלבום הופעות אורח של נועה קירל, אושר כהן ועופר ניסים.

==רקע וקידום==
את הסינגל הראשון מתוך האלבום, "מה איתך אבא", הוציאה אודיה ב-14 בספטמבר 2021. אחריו, בין השנים 2021–2023, הוציאה את כל שירי האלבום כסינגלים, בהם "אם הייתי צריכה", "תשבור לי ת'לב", "אינטלקטוערס", "האמת", "מאמי" עם נועה קירל ו"אני פה" עם אושר כהן שהיו ללהיטים וזכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו בסטרימינג. על שם האלבום ורשימת הרצועות שלו הכריזה אודיה ב-14 במרץ 2023, יחד עם צאתו של הסינגל "חוזר על עצמו".

==רשימת רצועות==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2023
קטגוריה:אלבומי אודיה
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ינון יהל
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סתיו בגר
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי Triangle
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון ארומה מיוזיק
קירנן דוסבורי-הול

קירנן פרנק דוסבורי-הול (אנגלית: Kiernan Dewsbury-Hall; נולד ב-6 בספטמבר 1998) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בצ׳לסי בעמדת הקשר.

== קריירה ==

דוסבורי-הול נולד בנוטינגהאם שבאנגליה. הוא גדל באזור שפשד בלסטרשייר והצטרף לאקדמיה של לסטר סיטי ב-2006 בגיל שמונה.<ref></ref> הוא חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון ב-2017 ונבחר לשחקן השנה במחלקת הונער במועדון ב-2019. 

דוסבורי-הול ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1–0 בגביע האנגלי על ברנטפורד בינואר 2020<ref></ref> ויומיים לאחר מכן הצטרף לבלקפול בהשאלה להמשך העונה. הוא כבש שער מצמק בהופעת הבכורה שלו בבלקפול בתבוסה 1–2 בחוץ מול וויקומב וונדררס. באוגוסט 2021, דוסבורי-הול ערך בלסטר את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, וב-10 בדצמבר 2021, כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית נגד נאפולי. הוא כבש את שער הפרמייר ליג הראשון שלו ב-10 באפריל 2022, בניצחון 2–1 על קריסטל פאלאס. ההופעות המרשימות שלו הפכו אותו לשחקן מפתח בלסטר סיטי, מה שהוביל להארכת חוזהו עד ל-2027.

ב-2 ביולי 2024 לאחר 18 שנה בלסטר, חתם בצ’לסי תחת המאמן אנזו מרסקה שאימן אותו בלסטר.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני לסטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני לוטון טאון
קטגוריה:כדורגלני בלקפול
קטגוריה:כדורגלני צ'לסי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1998
ניית'ן טלה

ניית'ן אדוואלה טמיטאיו טלה (נולד ב-5 ביולי 1999) הוא כדורגלן אנגלי-ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת באייר לברקוזן.

== קריירת מועדונים ==
ניית'ן טלה גדל בסטיבנאג', הרטפורדשייר. טלה שיחק במחלקת הנוער של ארסנל במשך 10 שנים עד שהצטרף לסאות'המפטון באפריל 2017. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-19 ביוני 2020, בניצחון 0-3 עלנוריץ' סיטי. הוא כבש את שער הפרמייר ליג הראשון שלו ב-15 במאי 2021. ב-6 בינואר 2022, חתם על חוזה חדש לשלוש שנים וחצי עם סאות'המפטון עד 2025.<ref></ref>

ב-11 באוגוסט 2022, טלה הצטרף לברנלי מהצ'מפיונשיפ בהשאלה לעונה. הוא השתלב במהירות במועדון, כשכבש שלושער ראשון בקריירה בניצחון 0-3 על פרסטון נורת' אנד בפברואר 2023.<ref></ref> חודש לאחר מכן, הוא כבש את השלושער השני שלו בניצחון 1-3 על האל סיטי.<ref></ref>

ב-27 באוגוסט 2023 חתם בבאייר לברקוזן לחוזה לחמש שנים.

==קריירה בינלאומית==
טלה קיבל את זימון הבכורה שלו לנבחרת ניגריה ב־10 בנובמבר 2023 למשחק מוקדמות מונדיאל 2026 מול זימבבואה במשחק שהסתיים בשוויון 1-1.

==תארים==
;ברנלי
* צ'מפיונשיפ (1): 2022/23

;באייר לברקוזן
* בונדסליגה (1): 2023/24
* הגביע הגרמני (1): 2023/24

;אישיים
* נבחרת העונה בצ'מפיונשיפ (1): 2022/23

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ניגרים
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סאות'המפטון
קטגוריה:כדורגלני ברנלי
קטגוריה:כדורגלני באייר לברקוזן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ניגריה
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בגרמניה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1999
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1999
ג'יימס קמפבל נובל

ג'יימס קמפבל נובל (באנגלית: James Campbell Noble; 22 ביולי 1845 – 25 בספטמבר 1913) היה צייר סקוטי.

== ביוגרפיה ==
ג'יימס קמפבל נובל נולד באדינבורו ב-22 ביולי 1845, בנם של ג'יימס נובל ורייצ'ל קמפבל.

שלושה מבני דודיו היו גם אמנים: רוברט נובל (1857–1917), ג'יימס אינגליס נובל (1853-1912), ודייוויד נובל (1865–1890). ג'יימס קמפל נובל למד אצל רוברט נובל ב-1871 <ref>The Dictionary of British Artists 1880-1940, compiled by J.Johnson and A. Greutzner, Antique Collectors Club, 1976, Baron Publishing, Woodbridge, Suffolk</ref> ואולי הוא לימד גם את שני בני הדודים האחרים. הוא למד בבתי הספר של האקדמיה המלכותית הסקוטית בהדרכת ויליאם מקטאגרט וג'ורג' פול צ'למרס.

הוא נסע ברחבי אירופה לצייר - הולנד ואיטליה היו אהובות במיוחד. היה לו סטודיו בפיקארדי פלייס והיה מורה בשיעור האמנות של האקדמיה המלכותית הסקוטית <ref>The Dictionary of Victorian Painters, 2nd Edition, by Christopher Wood, 1978</ref> ובאקדמיית הנאמנים בפיקארדי פלייס. בין תלמידיו היו רוברט ג'מל האצ'יסון. <ref>Oxford Dictionary of National Biography: Robert Gemmell Hutchison</ref>
ג'יימס נובל, נמל דורדרכט, הולנד
בתחילה הוא התחיל לצייר בז'אנר כפרי כמו הקוטג'ים המקומיים והחיים בכפר. ואז כשהפך לחבר ב-ARSA ב-1879 ובאקדמיה הסקוטית המלכותית ב-1892, הוא זנח את הנושא הכפרי והפך לצייר של נוף יבשתי וימי וציורים ימיים של נהרות ונמלים. הוא צייר את הנוף בקלייד, הסן, טיין, מרוויד, והריין.

במשך חלק מחייו הוא חי בהולנד, שם נראה היה שהנמל האהוב עליו לציור היה דורדרכט, דורט בקיצור. יש מספר לא מבוטל מציורי השמן שלו שצוירו בנמל זה, שנראה שגם משך ציירים אחרים. עם זאת הוא צייר גם במקומות אחרים. בתחילת שנות ה-80 הוא צייר את סצנות החוף הסלעיות של ברוויקשייר בזמן שחי בקולדינגהם. עם זאת, הוא חזר להולנד בשנת 1900 וצייר שוב את נתיבי המים ההולנדים.

לקראת סוף חייו הוא חי שוב בסקוטלנד, שם התגורר בדאמפריס וגאלווי. דיוקנו צויר על ידי ציירים ידועים, כמו ג'ון פטי ומוצג בגלריה הלאומית לפורטרטים הסקוטית באדינבורו.

הוא מת ב-25 בספטמבר 1913, ונקבר בבית הקברות רוזבנק באדינבורו. בן דודו רוברט נובל, קבור לצדו.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1845
קטגוריה:נפטרים ב-1913
קצין רפואה (מקצוע)

קצין רפואה הוא מקצוע פקידותי ממשלי בכיר, האמון על פן כלשהו של בריאות הציבור. בעלי מקצוע הנושאים בתואר זה משמשים בדרך כלל ברמת ממשל כלשהי, למשל ברשות מקומית גדולה (כמו עיר), במחוז, במדינת משנה / טריטוריה וכיוצא באלה.

הנושא במשרה הוא בד״כ רופא בהכשרתו, ותפקידו לייעץ ולהוביל קבוצת בעלי מקצועי ציבוריים בתחומים כמו בריאות הציבור, תברואה ואיכות הסביבה.

המונח ״קצין״ בשם תפקיד זה נפוץ במדינות דוברות אנגלית. בישראל, לשם השוואה, לא מקובל לכנות בעל תפקיד אזרחי בתואר ״קצין״, והתפקיד המקביל לקצין רפואה ראשי הוא ראש שירותי בריאות הציבור.
בעלי תפקידים מקבילים לקצין רפואה ברמה הלאומית, הם למשל ראש שירותי בריאות הציבור של ארצות הברית (שנקרא מילולית ״המנתח הכללי של ארצות הברית״) ו״קצין בריאות הציבור הראשי״ של קנדה. שמות בעלי תפקיד אלה משתנים ממדינה למדינה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רפואה
קטגוריה:בריאות הציבור
אדמונד ת'ורנטון קרופורד

אדמונד ת'ורנטון קרופורד (באנגלית: Edmund Thornton Crawford; 1806 – 27 בספטמבר 1885) היה צייר נוף וים סקוטי.

== ביוגרפיה ==
קרופורד נולד בקאודן, ליד דאלקית' (דרום-מזרח סקוטלנד), בשנת 1806. הוא היה בנו של מודד קרקעות. הוא נכנס לאקדמיה לאמנות בניהולו של אנדרו וילסון, שם פגש עמיתים כמו דייוויד אוקטביוס היל, רוברט סקוט לאודר ואחרים.<ref>Stephen, Leslie, ed. (1888). "Crawford, Edmund Thornton" . Dictionary of National Biography. Vol. 13. London: Smith, Elder & Co.</ref> ויליאם סימסון, שהיה אחד מהתלמידים המבוגרים יותר, הפך לחברו הקרוב ביותר. ממסעות הציור שלהם ספג קרופורד רבות מהתכונות המקצועיות מאותו אמן.

ציוריו המוקדמים הוצגו במוסד המלכותי, ותרומותיו הראשונות לתערוכה השנתית של האקדמיה המלכותית הסקוטית היו ב-1831, שתיים מהן הציגו את נוף השפלה בסקוטלנד, והשלישית דיוקן של אישה. אף שלא נמנה עם מייסדי האקדמיה, קרופורד היה אחד מחבריה הנבחרים הראשונים, אך רק ב-1839 הפך ל"מקורב" בדרגתו. בינתיים, הוא ביקר בהולנד, אליה נסע עוד מספר פעמים וחקר מקרוב את המאסטרים ההולנדיים, שהשפעתם בגיבוש סגנונו הציורי נראתה כמעט בכל מה שצייר.

החומרים הרבים שהוא אסף בהולנד ובארץ מולדתו העניקו נושאים לשורה ארוכה של נופים וסצינות חוף, בעיקר סקוטיים. בשנת 1848, הוא נבחר ל"אקדמאי", והפיק את התמונה הגדולה הראשונה שלו, 'Eyemouth Harbour', והמשיך עם יצירות אחרות באיכות גבוהה שביססו את המוניטין שלו כאחד הציירים החשובים של נוף בסקוטלנד.

הוא גם צייר בצבעי מים, בדרך כלל עבד על נייר בעפרון חום בהיר. הוא היה גם מורה לאמנות. התמונה היחידה שהוא תרם לתערוכה בלונדון הייתה 'נוף של הנמל והביצורים של קאלאו ותפיסת הפריגטה הספרדית אזמרלדה' באקדמיה המלכותית בשנת 1836.

את מאפייני אמנותו ניתן לשייך לאסכולה הישנה של ציור נוף סקוטי. הנופים לא היו מציאותיים בפרטים כמו באסכולה המודרנית. בשנת 1858 עזב קרופורד את אדינבורו והתיישב בלאסווייד, והמשיך לתרום באופן קבוע לתערוכות השנתיות של האקדמיה עד 1877. הוא שמר על המיקום הגבוה והמוערך שצבר מוקדם בחייו.

הוא נפטר בלאסוואד ב-27 בספטמבר 1885. הוא נקבר בבית הקברות החדש בדאלקית'.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="250">
 File:Edmund Thornton Crawford (1806-1885) - Closehauled, Crossing the Bar - NG 421 - National Galleries of Scotland.jpg
File:Edmund Thornton Crawford (1806-1885) - Seascape - 196897 - National Trust.jpg
File:Edmund Thornton Crawford (1806-1885) - Seascape - 196898 - National Trust.jpg

</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1806
קטגוריה:נפטרים ב-1885
בלהה שרגנהיים

בלהה שרגנהיים (דצמבר 1911, ויטבסק – מאי 2002) הייתה אדריכלית ישראלית, משרדה המשותף עם בעלה ארתור שרגנהיים התמחה בתכנון מבני חינוך ואקדמיה, בתי כנסת ושכונות מגורים. בין עבודותיה הבולטות נמצאת תוכנית המתאר הראשונה של אוניברסיטת בר-אילן.

==ביוגרפיה==
נולדה בויטבסק, כיום בתחומי בלארוס לחיה ואליעזר שיינזון. בהיותה בת שש, בעקבות מהפכת אוקטובר היגרה המשפחה לליטא, שם רכשה השכלה בגימנסיה העברית ע"ש שוובה בקובנה. החלה את לימודי האדריכלות בקובנה וסיימה אותם בפריס ב-1934. בתקופת לימודיה הכירה את הצייר יחזקאל שטרייכמן שיצר את דיוקנה. היא עלתה לארץ ב-1935 לאחר שנישאה בנישואים פיקטיביים לקרוב משפחתה, ושנה אחריה עלתה גם אחותה מרים בן פורת, לימים שופטת בית המשפט העליון, מבקרת המדינה וכלת פרס ישראל.

עם הגירתה לארץ החלה לעבוד כאדריכלית במשרדים מקומיים, ובמקביל קבלה רישיון של שמאי מקרקעין. בתקופה זו הכירה את האדריכל ארתור שרגנהיים שהיגר לארץ זמן קצר קודם לכן ועד מהרה נישאו השניים והתגוררו ברחוב קלישר 38 בתל אביב בו גם ייסדו משרד אדריכלים משותף. לארתור שהיגר לארץ זמן קצר לפניה, היה ניסיון עשיר הודות לעבודתו בברלין במשך עשר שנים. בארץ התמחה משרדם המשותף בתכנון מבני חינוך ואקדמיה וכן בתי כנסת וכן שכונות מגורים.

ב-1955 ערכה ביחד עם בן זוגה את תוכנית האב של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ואת תוכנית המתאר הראשונה של אוניברסיטת בר-אילן שברמת גן. בהמשך תכננו 14 מבנים בקמפוס, שמהם נבנו שבעה. הם תכננו בתי כנסת רבים ומיוחדים, כמו אלה בקמפוס אוניברסיטת בר-אילן המשולב עם אודיטוריום מרכזי, בקבוצת יבנה, במושב בצרה, בשכונת שפירא בתל אביב, בשכונות רמת יצחק ורמת חן ברמת גן ובקריית אונו.

ב-1962 פרש ארתור מהמשרד ומעבודה, אך בלהה המשיכה להפעיל את המשרד ארבע שנים נוספות. לבסוף בחרה לסגור את המשרד ולעבוד כשכירה במע"צ, כשבמסגרת זו פיקחה על בנייתם של בתי חולים ברחבי הארץ. ב-1978 פרשה גם היא מעבודה.

ארתור נפטר ב-1981 ובלהה ב-2002. ב-1944 נולד בנה היחיד, אלי.

==עבודות נבחרות==
* בית קולנוע פתוח, מחנה צריפין
* תוכנית מתאר לאוניברסיטת בר-אילן, רמת גן (זכייה בפרס ראשון בתחרות)
* תוכנית האב של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
* בית כנסת באוניברסיטת בר-אילן
* תוכנית מתאר לקמפוס גבעת וושינגטון (כפר נוער ומדרשה למורים)
* אולמות הרצאה ע"ש פולק ובית כנסת, אוניברסיטת בר-אילן
* מגדל מים ומבנה אדמיניסטרציה (עבר שינויים), אוניברסיטת בר-אילן
* חדר אוכל ומטבח, אוניברסיטת בר-אילן
* בניין כימיה ע"ש הרי קרפל, אוניברסיטת בר-אילן
* בניין פיזיקה ע"ש שטרן, אוניברסיטת בר-אילן
* בית כנסת (עבר שינויים), קבוצת יבנה
* בית כנסת, שכונת שפירא, תל אביב
* בית כנסת, גבעת וושינגטון
* בית כנסת, בצרה

==קישורים חיצוניים==
* [https://michaelarch.wordpress.com/tag/בלהה-שרגנהיים// ארכיון תג: בלהה שרגנהיים - סיבוב בבית הכנסת היכל יצחק ברחוב סלנט 24 בשכונת שפירא], באתר חלון אחורי ארכיטקטורה ואידאולוגיה בדיסנילנד מקומי
*
*[https://michaelarch.wordpress.com/2023/03/29/סיבוב-בבית-הכנסת-שבקמפוס-גבעת-וושינגט/ סיבוב בבית הכנסת שבקמפוס גבעת וושינגטון]
*
*[https://www.wallart.org.il/artworks/מנורה-3/ בית הכנסת בקבוצת יבנה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפטרות ב-2001
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
אנטילוכוס

במיתולוגיה היוונית, אנטילוכוס (ביוונית: Ἀντίλοχος) היה בנו של מלך פילוס, נסטור. הוא זכור בזכות מלחמתו למען הצבא היווני במלחמת טרויה.

כאחד ממחזריה של הלנה,<ref></ref> ליווה אנטילוכוס את אביו ואת אחיו למלחמת טרויה, שם התבלט בעיקר בכישרונו, ביופיו ובאסטרטגיית הלחימה שלו, אך יותר מכל בזריזותו, שבזכותה הצליח לבלבל את אויביו בשדה הקרב ולגבור עליהם. על אף שהיה הצעיר מבין הנסיכים היוונים, הוא פיקד על הפיליאנים במלחמה וביצע מעשי גבורה רבים. הוא היה חביב האלים וידידו הקרוב של אכילס. כאשר נהרג בקרב פאטרוקלוס, רעו של אכילס, אנטיכולוס היה זו שהודיע לאכילס על מותו.<ref></ref>

כאשר אביו, נסטור, הותקף על ידי המלך האתיופי ממנון, אנטילוכוס הקריב את עצמו כדי להצילו ונהרג לאחר קרב קשה עם ממנון, ובכך הגשים את נבואת האורקל, לפיה היה עליו "להיזהר מאתיופי". כדי לנקום את מותו של אנטילוכוס, הרג אכילס את ממנון בדו-קרב.

אנטילוכוס הותיר אחריו במסיניאה בן בשם פאיון , שצאצאיו גורשו מאוחר יותר ממסיניאה על ידי הרקולס. סיפורו תואר באודה הפיתית השישית של המשורר היווני פינדארוס. באודיסיאה מוזכר אנטילוכוס, יחד עם אכילס ופאטרוקלוס, כשהם מטיילים יחד ב שבעולם התחתון היווני לאחר מותם.<ref>הומרוס, אודיסיאה, הספר ה-11, 468</ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:מלחמת טרויה
24 ימים

24 ימים (בצרפתית: 24 jours, la vérité sur l'affaire Ilan Halimi; בתרגום לעברית: 24 ימים, האמת על פרשת אילן חלימי) הוא סרט דרמה צרפתי בבימויו של אלכסנדר ארקאדי שיצא לאקרנים ב־2014. הוא מציג את פרשת כנופיית הברברים, שהתרחש בינואר 2006.<ref></ref>

== תקציר ==
בליל שישי של ינואר 2006, לאחר ארוחת שבת עם אמו (בגילומה של זאבו ברייטמן) ואחותו, אילן חלימי (בגילומו של סירוס שהידי) בן ה-23 מקבל שיחת טלפון. אילן קובע במהירות להיפגש עם המתקשרת, צעירה יפהפייה, ובעקבות כך מותקף ונחטף על ידי כנופיה. למחרת אחר הצהריים נשלחת למשפחת חלימי הודעה מקוונת בדרישה לקבל כופר עבור החזרתו של אילן. הוריו של אילן, רות ודידייה חלימי (בגילומו של פסקל אלבה), פונים מיד למשטרה.<ref></ref>

המשטרה, שלא זיהתה את האנטישמיות מאחורי האירוע, מתייחסת למקרה של אילן כאל חטיפה רגילה. הסרט מתאר את 24 הימים לאחר מכן, בהם משפחת חלימי מקבלת למעלה מ-700 שיחות טלפון מאיימות מחוטפי אילן. המתיחות גוברת בין המשפחה למשטרה שהוקצתה לתיק שלה, ככל שחולפים ימים ללא חזרתו בשלום של אילן. בסופו של דבר, מתגלה עוד פרטים אודות החוטף של אילן (מגולם על ידי טוני הריסון מפודג'ה), שנראה שהוא נמצא במספר מקומות בו-זמנית. הסרט הוא תיאור מצמרר של אירועי החיים האמיתיים סביב הפיגוע, ומציג פרשנות על האנטישמיות הגוברת בצרפת.<ref></ref>

== שחקנים ודמויות ==
* זאבו ברייטמן בתור רות חלימי
* פסקל אלבה בתור דידייה חלימי
* ז'אק גמבלין בתור קומנדנט דלקור
* סילבי טסטוד בתור בריג'יט פארל
* אריק קארוואקה בתור סגן פרננדס
* סירוס שהידי בתור אילן חלימי
* אלקה בלביר בתור יעל חלימי

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
קטגוריה:צרפת: אנטישמיות
ציר דיפלומטי

ציר דיפלומטי היה נציג דיפלומטי שדורג מתחת לשגריר. נציגות דיפלומטית בראשות ציר הייתה ידועה כצירות. תחת שיטת הדירוג הדיפלומטי שהונהגה על ידי קונגרס וינה ב-1815, ציר היה דיפלומט ממדרגה שנייה בעל סמכות מלאה לייצג ממשלה, אך עם זאת, צירים לא נחשבו כנציג אישי של ראש המדינה של ארצם.<ref></ref> עד לעשורים הראשונים של המאה ה-20, רוב הנציגויות הדיפלומטיות היו נציגויות בראשות דיפלומטים בדרגת צירים. שגרירים הוחלפו רק בין מעצמות גדולות, בעלי ברית קרובים ומונרכיות קשורות.<ref name="dictionary3"></ref>

לאחר מלחמת העולם השנייה לא נחשב מקובל להתייחס לעמים כנחותים מאחרים, לאור דוקטרינת האומות המאוחדות בדבר שוויון מדינות ריבוניות. השימוש בציר ננטש בהדרגה ככל שמדינות שדרגו את יחסיהן לדרגת שגריר. דרגת הציר עדיין הייתה קיימת ב-1961, כאשר נחתמה אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים, אך היא לא שרדה את העשור.
== הערות שוליים ==

קטגוריה:דיפלומטיה
You & I

You & I (בעברית: אתה ואני) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה. האלבום יצא לאור ב-14 ביולי 2023, על ידי חברת התקליטים BMG רייטס מנג'מנט.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

==רקע והכרזה==

לאחר פרסום אלבום האולפן השני שלה Phoenix בשנת 2018, אורה לקחה הפסקת הקלטות, והחלה בכמה פרויקטים של טלוויזיה וקולנוע. בפברואר 2022, אורה הוחתמה על ידי חברת התקליטים BMG רייטס מנג'מנט, עסקה שהעניקה לה בעלות על הקלטות מאסטר לפרויקטים הבאים שלה.<ref></ref> באפריל 2023, היא הכריזה על יציאת אלבום האולפן השלישי שלה, שכותרתו You & I.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

==סינגלים==
"You Only Love Me", יצא לאור ב-27 בינואר 2023, בתור הסינגל המוביל מאלבום זה.<ref name="Kenneally"></ref> השיר הוכרז ב-11 בינואר 2023. "Praising You" יצא ב-19 באפריל 2023, כסינגל השני מהאלבום. השיר הוא גרסה מחודשת של השיר "Praise You" של פאטבוי סלים משנת 1998, ופאטבוי סלים זוכה גם כאמן מובלט ברצועה זו. הרצועה הוכרזה ב-7 באפריל. "Don't Think Twice", יצא לאור כרצועה השלישית של האלבום ב-30 ביוני 2023 שהוכרזה ב-28 ביוני, יומיים לפני היציאה הראשונית.<ref></ref>

==רשימת רצועות==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
|+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור You & I
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!גרסה
!חברת תקליטים
!מקור
|-
!rowspan="2" |כלל העולם
|rowspan="2" |14 ביולי 2023
|הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט
|סטנדרטית
|rowspan="2" |BMG רייטס מנג'מנט
|<ref name="CD"></ref><ref name="LP"></ref><ref name="Apple Music"></ref>
|-
|הזרמת מוזיקה • תקליטור
|דלוקס
|<ref name="deluxe"></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2023
קטגוריה:אלבומי ריטה אורה
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סירקט
הצירויות הבלטיות

שגרירות [[ליטא בלונדון.]]
הצירויות הבלטיות היו נציגויות דיפלומטיות של המדינות הבלטיות הגולות מ-1940 עד 1991. לאחר הכיבוש המדינות הבלטיות בידי ברית המועצות ב-1940, הורו המדינות הבלטיות לדיפלומטים שלהן לשמור על צירויותיהן במספר בירות מערביות. הנציגויות המשיכו להיות מוכרות כנציגויות הדיפלומטיות של אסטוניה, לטביה וליטא, שסיפוחן על ידי ברית המועצות לא הוכר על ידי ארצות הברית, בריטניה וצרפת. <ref></ref> הנציגויות סיפקו שירותים קונסולריים לאזרחים גולים של המדינות הבלטיות מ-1940 עד 1991.

== היסטוריה ==
מפה מ[[ספר העובדות העולמי של 1990 מציינת שארצות הברית לא הכירה בכיבוש הסובייטי של המדינות הבלטיות]]
בין מאי ליוני 1940, קיבלו ממשלות המדינות הבלטיות החלטה סודית כי במקרה של אסון, הכוח למנות ולהדיח נציגים דיפלומטיים תהיה בידי ראשי הנציגויות הדיפלומטיות הקיימות, במקרה של אובדן קשר עם הממשלה. אחר הכיבוש הסובייטי של הבלטיות ב-1940, ניסו נציגי הממשל הסובייטי להשתלט על הנציגויות של המדינות הבלטיות להחזיר את הנציגים. חוקים חוקקו ב-1940 לעודד את השיבה, ודיפלומטיים שסירבו לשוב הוגדרו מורדים עם עונש מוות בתוך 24 שעות לתפיסתם.

== רכוש הצירויות ==
כל שלוש הצירויות שמרו על נכס דיפלומטי אחד לפחות בארצות הברית עד לתום המלחמה הקרה. לטביה וליטא שמרו על הצירויות המקוריות שלהן בוושינגטון די. סי., בעוד אסטוניה החזיקה קונסוליה בניו יורק.<ref name="latimes1988"></ref> לאחר מלחמת העולם השנייה, הצירות הפסיקו לשמש כסוג של נציגות דיפלומטית, כאשר מדינות שדרגו אותן לשגרירויות. עם זאת, המדינות הבלטיות לא שלטו בשטח שלהן ולא יכלו לקבל שגריר אמריקאי. עד 1990, שלושת הצירויות הבלטיות היו הצירויות היחידות שנותרו ברשימה הדיפלומטית של מחלקת המדינה האמריקאית. <ref></ref>

הצירות האסטונית בלונדון התקיימה עד 1989, כאשר מצוקה כספית הביאה לסגירתה. <ref></ref> הצירות הלטבית והליטאית המשיכו בעבודתן. <ref></ref> הצירויות הבלטיות בפריז הועברו דה פקטו לשגרירות הסובייטית. הצירות האסטונית נהרסה ב-1979, והצירות הלטבית תועדה כרכוש סובייטי ב-1967. עם זאת, הצירות הליטאית נותרה רשומה על שם ממשלת ליטא שלפני המלחמה, והשגרירות הסובייטית לא הצליחה למכור את הבניין. <ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ממשלות גולות
קטגוריה:נציגויות דיפלומטיות
קטגוריה:ליטא: יחסי חוץ
קטגוריה:אסטוניה: יחסי חוץ
קטגוריה:לטביה: יחסי חוץ
טנקרי

טנקרי (Tanqueray) הוא מותג ג'ין המיוצר על ידי יצרנית האלכוהול הבריטית דיאג'יו.

ג'ין טנקרי הוא ג'ין לונדוני יבש (London Dry Gin) המיוצר בתהליך זיקוק כפול של דגנים, הרכיבים הבוטניים: ערער, כוסברה, שורש אנג'ליקה וליקריץ (במינונים השמורים בסוד מסחרי), מתווספים למשקה במהלך הזיקוק השני.

טנקרי אינו מחזיק נתח שוק ניכר בשוק הבריטי, והשוק הגדול ביותר שלו הוא בארצות הברית.

ג'ין טנקרי משווק ברחבי העולם כולו ונמנה עם שישה עשר 'המותגים האסטרטגיים' של דיאג'יו, באתר החברה הוא מתואר בתיאור 'הג'ין המהולל ביותר בעולם'.

==מוצרי משנה==
מדגם מייצג של משקאות טנקרי
ג'ין טנקרי המקורי, המשווק בשם "Tanqueray London Dry Gin" הוא המוצר המקורי שהושק לראשונה ב-1830. הגרסה המוכרת שלו, הנמכרת בארצות הברית, קנדה, גרמניה וחנויות דיוטי פרי ברחבי אירופה, מכילה 47.3% כוהל בנפח. אך קיימות גרסאות של 43.1% כוהל בנפח (משווקת בבריטניה ובסקנדינביה) ו-40% כוהל בנפח (בקנדה, אוסטרליה וניו זילנד).

ישנן גרסאות של ג'ין טנקרי שהותאמו עבור קוקטיילים. כך למשל "Tanqueray No. Ten Gin" שהושק בשנת 2000 והותאם למתכוני מרטיני. תהליך הזיקוק שלו הוכפל לכדי ארבע פעמים ונוספו לתהליך אשכוליות ותפוזים ליים וקמומיל.

הגרסה "Tanqueray Rangpur Gin" הושקה בשנת 2006, היא מכילה (בזיקוק האחרון) ליים ורנגפור , ג'ינג'ר ועלי דפנה, שמקנים למשקה טעם הדרים חזק.

שילובים נוספים וגם גרסה נטולת אלכוהול (Tanqueray 0.0 שבוקבקה ב-2021) זכו למידות משתנות של הצלחה.

גרסה חריגה של המותג, היא למעשה וודקה, 'וודקה טנקרי סטרלינג'.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ג'ין
קטגוריה:וודקה
קטגוריה:מותגי דיאג'יו
מטפסי הרים

מטפסי הרים (באנגלית: Alpine Climbers) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1936 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. הסרט, שבוים על ידי דייוויד הנד, הועמד בפסטיבל הסרטים של ונציה שנה לאחר מכן. זהו הסרט הקצר ה-86 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים והשביעי באותה שנה.

== עלילה ==
מיקי מאוס, דונלד דאק ופלוטו יוצאים לטיפוס הרים בהרי האלפים. מיקי מוביל את השיירה, שר יודל ומטפס על קיר אנכי עם גרזן הקרח שלו, דונלד, קשור למיקי ומטפס אחריו גם, שר יחד עם מיקי בקולו הצורמני ופלוטו תלוי על קצה החבל. לאחר הטיפוס, החבורה מנצלת את ההזדמנות כדי לשוטט בהר. מיקי קושר את פלוטו לסלע ודונלד קוטף פרחי אדלווייס ונתקל בעז הרים צעירה האוכלת לו את הפרחים, מה שמרתיח מאוד את דונלד. מיקי מוצא קן של נשרים ולוקח משם את הביצים, בתקווה לאכול אותן מאוחר יותר. אך נקבת הנשר מופיע לפתע ותוקפת אותו. מיקי משליך עליה את הביצים, אשר בוקעות ברגע שפוגעות בה. בעוד הגוזלים שזה עתה בקעו תוקפים את מיקי, אחת הביצים נופלת על ראשו של פלוטו. הביצה עד מהרה נבקעת וממנה יוצא גוזל, גדול יותר מאחיו, ומתעלל ומתגרה בפלוטו עד שהאחרון נופל מההר, עם הסלט שאליו הוא קשור, ומוצא את עצמו קבור בשלג. כלב ההצלה מזן סן ברנרד, עם חבית אלכוהול תלויה על צווארו, יוצא ממלונתו, שעליה צלב אדום, ושולה את פלוטו הכחול מקור מבין השלג. הכלב האומלל מקבל אלכוהול כדי לחמם ולהחיות אותו, אך הוא משתכר ומתחנף לכלב ההצלה לעוד לגימה.

במרומי ההר, דונלד דולק אחרי העז הקטנה עד שהיא נכנסת למערה. דונלד נכנס אחריה ולאחר קרב קצר שולף מתוך המערה את האבא של של העז, שאינו שמח מהעובדה שדונלד מתעלל בצאצא שלו. דונלד מבין את מר גורלו ומעמיד פנים שלא כלום בעודו נמלט בנונשלנטיות. אבא עז נוגח בדונלד פעם אחר פעם, אך הברווז העקשן מחליט לנגוח חזרה, ואכן מצליח להביס את יריבו. מיקי, עדיין נאבק בגוזלים, משתמש בחבל שלו בתור לאסו ותופס את האם. לאחר כמה הרפתקאות באוויר, מיקי ודונלד, שנחלץ להצילו, מוצאים את עצמם מתרסקים על מלונתו של כלב ההצלה. השניים מגיחים משם רק בכדי לראות את פלוטו וחברו החדש שתויים ומייללים לאחר שריקנו את החבית.

== דמויות ומדבבים ==
* מיקי מאוס – וולט דיסני
* דונלד דאק – קלרנס נאש
* פלוטו – פינטו קולביג

הסרט הופץ בישראל בדיבוב עברי, כשעל מלאכת הדיבוב הייתה אחראית שפרירה זכאי.

== טריוויה ==
* סרט זה כולל סצנה מפורסמת עם כלב הצלה מזן סן ברנרד בעל חבית סביב צווארו, מיתוס שמקורו מציורו המפורסם של האמן אדווין לנדסייר. הכלב שמופיע בסרט, שנוצר על ידי ג'ו גרנט, הופיע שוב בשלהי שנת 1936, בסרט הקצר "עוד חתלתולים" מסדרת סרטי "סימפוניות טיפשיות". לאחר מכן, הוא הפך לבוליבר, כלב המחמד של דונלד דאק.
* נושא הסרט שאוב מחייו של וולט דיסני עצמו, שהיה מוקסם מהרי האלפים ובין השאר משווייץ.
* הסרט משמש בתור שלב במשחק הווידאו "Epic Mickey".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מיקי מאוס
קטגוריה:סרטים קצרים של דיסני
נועם שוסטר-אליאסי

נועם שוסטר-אליאסי (נולדה ב-1987)<ref name=":6" /> היא קומיקאית ישראלית ואקטיביסטית למען זכויות האדם,<ref name=":6"></ref><ref name=":4"></ref><ref name=":5"></ref> המופיעה בעברית, בערבית ובאנגלית.<ref name=":0"></ref>

== ביוגרפיה ==
אמה של שוסטר-אליאסי היא עלתה מאיראן, ואביה הוא בנם של זוג ניצולי שואה שעלו מרומניה.<ref name=":1">
</ref> ולה אח אחד.<ref name=":6" /> כאשר הייתה בת שבע, עברה המשפחה לכפר הדו-לאומי נווה שלום.<ref name=":1" /><ref name=":4" /> בילדותה ונעוריה הייתה פעילה פעילת שלום, וחשבה שבבגרותה תעסוק בפוליטיקה ובדיפלומטיה.<ref name=":6" /> שוסטר-אליאסי למדה ערבית ועל כן בבגרותה לעיתים הניחו שהיא ערבייה.<ref name=":5" /> לאחר התיכון שרתה שירות לאומי. שוסטר-אליאסי המשיכה ללימודי משחק באקדמיה לקולנוע ניו יורק .<ref name=":5" />
=== קריירה ואקטיביזם ===
שוסטר-אליאסי שיחקה בסרט הקצר שביימה טליה לביא, "חיילת בודדה". ב-2006 למדה באוניברסיטת ברנדייס שבארצות הברית, יחסים בינלאומיים ותיאטרון.<ref name=":5" /> דרך תוכנית התמחות של WE ACT - תנועה פמיניסיטית בינלאומית לטיפול פיזי ורגשי, היא נסעה לרואנדה - שם לקחה חלק בפעילויות שסייעו לנשים שנאנסו באפריקה והודבקו ב-HIV.<ref name=":5" />

שוסטר-אליאסי הייתה הנושא של הסרט התיעודי הקצר "חשבון בצחוק" ("Reckoning with Laughter"), בבימויה של אמבר פארס ובהפקת אל-ג'זירה<ref name=""></ref>. בנובמבר 20213, הסרט, על אף שטרם הושלם זכה פרס פורום IDFA.<ref></ref>

==== סטנדאפ ====
ב-2019 בתוכנית של i24 News בערבית, שוסטר-אליאסי הציעה נישואים לנסיך הסעודי מוחמד בן סלמאן, ולהקים מפלגה בשם נעמה, לשלום במזרח התיכון. השידור הביא לפרסומה.<ref name=":7" /><ref name=":8" /> היא הוזמנה להשתתף בתוכנית בית הספר לתאולוגיה בהרווארד במסגרת יוזמת הדת, הסכסוך והשלום המיועדת לאמנים, שם היא פיתחה את מופע היחיד שלה 'דו־קיום בתחת שלי'. היא הציגה אותו במועדוני לילה שונים בערים הגדולות בארצות הברית.<ref name=":4" /><ref name=":2"></ref><ref name=":3"></ref> עם פרוץ מגפת הקורונה, היא חזרה לישראל, שם נדבקה בנגיף.<ref name=":3" />

בתחילת 2022, בערוץ מכאן (مكان 33) בערבית מבית תאגיד השידור הישראלי, היא שרה שיר סאטירי על הסכם השלום והנורמליזציה עם איחוד האמירויות. היא שרה את השיר בעברית וערבית: "הלוואי שכל הערבים כמו בדובאי, אוהבים עם ישראל חי ולא יזרקו אותנו לים. אין דבר יפה יותר מערבים מיליונרים ששכחו את הנכבה של הפלסטינים ושכחו את המצור על עזה". השיר זכה לתהודה מכלי תקשורת הפלסטינים, הערבים וכן באירופה.<ref name=":8"></ref>

==== פרסים והוקרה ====
ב-2018 היא היא זכתה בתואר "הקומיקאית היהודיה החדשה של השנה" בלונדון. באותה שנה, היא הייתה היהודייה הראשונה בפסטיבל הקומדיה הפלסטינית<ref name=":4" />. בינואר 2019, עיתון "הארץ" הגדיר אותה כ"קומיקאית היהודייה הבאה".<ref name=":6" />

=== חיים אישיים ===
שוסטר-אליאסי התארסה ב-2024.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:קומיקאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
אל אוגסטר

אלפרד ג'וליוס אוגסטר (באנגלית: Alfred Julius Eugster; 11 בפברואר 1909 – 1 בינואר 1997) היה אנימטור, סופר ובמאי קולנוע אמריקאי. הוא עבד עבור מספר אולפני הנפשה אמריקאיים, כולל אולפני פליישר, אולפני אייוורקס, וולט דיסני הפקות ו-Famous Studios (מחלקת ההנפשה של סרטי פרמאונט).<ref name=al>Baxter, Devon. [https://cartoonresearch.com/index.php/animation-profiles-al-eugster/ "Animation Profiles: AL EUGSTER."] www.cartoonresearch.com, April 10, 2019. Retrieved December 2, 2021.</ref>

== ביוגרפיה ==
אל אוגסטר נולד ב-11 בפברואר 1909 בעיר ניו יורק. הוריו היו המוזיקאי ג'וליוס אוגסטר והדוויג פיגל, שניהם ממוצא גרמני. בין 1915 ל-1919, אביו נפטר בעודו ילד. בגיל 16, הוא קיבל תשלום של 10 דולר לשבוע עבור ביצוע עבודות מזדמנות.<ref name=al />

=== קריירה ===
אוגסטר החל את הקריירה שלו בהנפשה באפריל 1925, באולפניו של פט סאליבן. הוא היה משחיר את הציורים של פליקס החתול. במהלך עבודתו באולפני פט סאליבן, הוא עבד תחת אוטו מסמר. אוגסטר למד במכללת קופר יוניון בלילה כדי ללמוד אמנות תוך כדי עבודה. באפריל 1929, אוגסטר עזב את אולפניו של סאליבן ועבר לאולפני פליישר. בשנת 1932 אוגסטר הלך לעבוד אצל צ'ארלס מינץ. בנוסף הוא עבד עם פרסטון בלייר על סרטים רבים. שנה בלבד לאחר מכן, הוא החל לעבוד באולפניו של אב אייוורקס, שם הוא עבד בשיתוף פעולה עם שיימוס קולהאן.<ref name=Al />

אוגסטר עבד באולפני אייוורקס עד 1935, אז הצטרף לאולפני ההנפשה של וולט דיסני. ההתמחות שלו באולפניו של דיסני הייתה הנפשתו של דונלד דאק כמו גם עבודות ב"שלגיה ושבעת הגמדים". אוגסטר עזב את דיסני ב-18 במרץ 1939, עקב הצעתו של מקס פליישר לעבוד במיאמי עם שכר גבוה יותר.<ref name=al /> אוגסטר הצטרף שוב לאולפני פליישר ונשאר איתם עד שהאולפנים נסגרו בשנת 1942. הוא עבד לזמן קצר ב-Famous Studios אבל עזב לצבא ארצות הברית. לאחר שחרורו מהצבא, הוא חזר ל-Famous Studios בשנת 1945. הפעם כהאנימטור הראשי, שם עבד על מספר סרטים מצוירים של "Screen Songs" ו"פופאי" עד 1957. מ-1957 עד 1964, אוגסטר עבד כעצמאי ברחבי ניו יורק ועבד עבור אולפנים מסחריים שונים. ב-1964 הצטרף ל-Paramount שם עבד עבור שיימוס קולהאן ורלף בקשי עד לסגירת האולפן ב-1967. בשנה שלאחר מכן הצטרף ל-Kim and Gifford, שם החל את שהותו הארוכה ביותר באולפן אחד. בספטמבר 1987, אוגסטר פרש משם וסיים את 62 שנות הקריירה שלו.<ref name=Al />

=== חיים אישיים ===
אוגסטר היה נשוי לאשתו הייזל, הידועה גם בשם צ'יק, במשך 61 שנים. לזוג לא היו ילדים, והייזל נפטרה ב-1995.<ref name=Al>Mayerson, Mark. [http://www.awn.com/mag/issue1.11/articles/mayerson1.11.html "Remembering Al."] www.awn.com, February 11, 1997. Retrieved May 15, 2017.</ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:במאים אמריקאים
קטגוריה:אנימטורים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת קופר יוניון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
תוכנית אריאל

לוויין איראל 1
תוכנית אריאל (באנגלית:Ariel programme) הייתה תוכנית לחקר חלל בריטית במחצית השנייה של המאה ה-20. במסגרת התוכנית שוגרו לחלל 6 לוויינים בעזרת משגרים מתוצרת ארצות הברית. השם נבחר לכבוד דמות ממחזה של ויליאם שייקספיר "הסערה". בעקבות השיגור הראשון שבוצע בשנת 1962, בריטניה הפכה למדינה השלישית בעלת לוויין.

==היסטוריה==
בישיבת המועצה הבין-לאומית למדע, ארצות הברית הציע למדינות חברות עזרה בפיתוח ושיגור לוויין לחלל. בסוף 1959 הוועדה הלאומית הבריטית לחקר החלל הגישה לנאס"א הצעה. בתחילת 1960 המדינות סוכמו מסגרת התוכנית ואחריות של כל מדינה לקידומה.

הלוויין הראשון "אריאל 1" נבנה במרכז טיסות החלל גודרד ומשקלו היה 62 ק"ג. הוא שוגר לחלל באפריל 1962. במאי 1962 הוא נפגע מניסוי גרעיני בגובה רב שבוצע על ידי ארצות הברית והפסיק לפעול.

"אריאל 2" נבנה בוסטינגהאוס ומשלקו היה 68 ק"ג. הוא שוגר במרץ 1964 והיה אמור לעשות מחקרים בתחום רדיו-אסטרונומיה. הקשר עם הלוויין אבד בנובמבר 1964.

"אריאל 3" היה הלוויין הראשון שתוכנן ונבנה בבריטניה. הוא שוגר בשנת 1967 ושקל 89 ק"ג. בעזרת הלוויין בוצעו מספר ניסויים. בעיות בתפקוד הלוויין החלו באוקטובר 1967 ופעילותו הסתיימה בספטמבר 1969.

"אריאל 4" נבנה ב-British Aircraft Corporation. הוא שוגר לחלל בשנת 1971. משקלו היה 99.5 ק"ג. הוא היה מיועד לחקר יונוספירה. הוא ירד מהמסלול בשנת 1978.

"אריאל 5" נבנה ב-Marconi Electronic Systems. הוא שוגר לחלל בשנת 1974. משקלו היה 130.5 ק"ג. על הלוויין הותקן טלסקופ לחקר בקרני רנטגן. הוא סיים פעילות בשנת 1980. מרכז בקרה על הפעילות היה ממוקם בבריטניה.

"אריאל 6" נבנה ב-Marconi Electronic Systems. הוא שוגר לחלל בשנת 1979. משקלו היה 154.5 ק"ג. על הלוויין הותקן טלסקופ לחקר בקרני רנטגן וחיישני קרינה קוסמית. הוא סיים פעילות בשנת 1982. מרכז בקרה על הפעילות היה ממוקם בבריטניה.

==רשימת לוויינים==
{| class="wikitable mw-collapsible mw-collapsed" width="800"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| תאריך שיגור|| חללית ||משגר ואתר שיגור||משקל (ק"ג)||תיאור
|-
| 26 באפריל 1962||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1962-015A אריאל 1] ||תור-דלתא נמל החלל קייפ קנוורל||62 || חקר יונוספירה
|-
| 27 במרץ 1964||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1964-015A אריאל 2] ||סקאוט מתקן הטיסות וולופס||68 || רדיו-אסטרונומיה
|-
| 5 במאי 1967||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1967-042A אריאל 3] ||סקאוט בסיס חיל האוויר ונדנברג||89 || חקר אטמוספירה. הלוויין הראשון שנבנה בבריטניה
|-
| 11 בדצמבר 1971||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1971-109A אריאל 4] ||סקאוט בסיס חיל האוויר ונדנברג||99.5 || חקר יונוספירה
|-
| 15 באוקטובר 1974||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1974-077A אריאל 5] ||סקאוט מרכז החלל ברוליו||130.5 || חקר בעזרת קרני רנטגן. הלווין הראשון שהופעל ממרכז הבקרה בריטי
|-
| 2 ביוני 1979||[https://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/spacecraft/display.action?id=1979-047A אריאל 6] ||סקאוט מתקן הטיסות וולופס||154.5 || חקר בעזרת קרני רנטגן וחקר קרינה קוסמית
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.astronautix.com/a/ariel.html מידע על הלוויינים]

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מדע וטכנולוגיה
שגרירות ישראל במקסיקו

שגרירות ישראל במקסיקו היא הנציגות הדיפלומטית של ישראל במקסיקו. השגרירה המכהנת היא עינת קרנץ נייגר.

==היסטוריה==
מקסיקו הכירה במדינת ישראל בינואר 1950, ובשנת 1952 שתי המדינות כוננו ביניהן יחסים דיפלומטיים רשמיים.

בדצמבר 2008 הגיעה לשגרירות חבילה ובה שרדי חומר נפץ<ref></ref>.

בספטמבר 2022 הושחת מבנה השגרירות על ידי משפחות הסטודנטים שנחטפו באיגואלה, שדרשו את הסגרת תומאס סרון ששימש כראש סוכנות החקירות הפליליות (AIC) בתקופה בה נעלמו הסטודנטים, והיה אחראי על חקירת החטיפה ופרסם דו"ח רשמי ובו טיוח של מעורבות הממשלה בפרשה, שבספטמבר 2019 ברח לישראל, ותועד בדירת מסתור בתל אביב. ישראל זימנה את שגריר מקסיקו בישראל נזיפה, לאחר שנטען כי השוטרים הניחו למפגינים להשחית את המבנה.

==שגרירים==
בטרם מינוי שגריר ישראלי במקסיקו, מונה אדולפו פאסטליכט בשנת 1951 לקונסול כבוד של ישראל במקסיקו. בענייני הקשרים עם מקסיקו טיפל במשרד החוץ משה טוב.

בנובמבר 1953 מונה לראשונה שגריר ישראלי במקסיקו. בשנים הראשונות, שגריר ישראל במקסיקו כיהן גם כציר לא תושב בגואטמלה, הונדורס, ניקרגואה, אל סלוודור, קוסטה ריקה, הרפובליקה הדומיניקנית וקובה.

{| class="wikitable"
!שם
!תקטפת כהונה
|-
| יוסף קיסרי
| נובמבר 1953 – 1956
|-
| דוד שאלתיאל
| 1956 – 1959
|-
| מרדכי שניאורסון
| 1960 – 1963
|-
| יצחק הרכבי
| 1963
|-
| שמחה פרת
| 1963 – 1964
|-
| שמשון ארד
| 1964 – 1967
|-
| אברהם דרום
| 1968 – 1970
|-
| שלמה ארגוב
| 1971 – 1974
|-
| חנן עינור
| 1974 – 1977
|-
| שאול רוזוליו
| 1978 – 1980
|-
| ישראל גור-אריה
| 1981 – 1983
|-
| משה ארד
| 1983 – 1986
|-
| דב שמורק
|1987 - 1991
|-
|דוד תורגמן
|1991 - 1995
|-
| משה מלמד
| 1995 - 2001
|-
|יוסף אמיהוד
|2001 - 2003
|-
| דוד דדון
| 2003 - 2006
|-
| יוסף ליבנה
| 2006 – 2010
|-
| רודיקה רדיאן-גורדון
| 2010 – 2015
|-
| יונתן פלד
|2015 – 2019
|-
| צבי טל
| 2019 – 2023
|-
|עינת קרנץ נייגר
|2023 - הווה
|}

== האמנות נוספות ==
מאז 2016, לאחר שישראל סגרה את השגרירות בסן סלוודור, משמשת שגריר ישראל במקסיקו, כשגריר לא תושב גם בבליז. כמו כן השגרירות מאומנת גם על איי בהאמה.

==קישורם חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

*
מקסיקו
קטגוריה:מקסיקו סיטי: מבנים
קטגוריה:יחסי ישראל–מקסיקו
אמיליה רוברטסון היל

אמיליה רוברטסון היל (באנגלית: Amelia Robertson Hill; 15 בינואר 1821 – 5 ביולי 1904; שם נעורים: אמיליה מקדרמייד פטון<ref>"OPR Birth and Baptism Search Return for children of Joseph Paton and Catherine McDermaid". Scotland's People.</ref>) הייתה אמנית ופסלת סקוטית בולטת לאורך המאה ה-19 ואחת הבודדות שקיבלה הזמנות עבודה ציבוריות. העבודות החשובות שלה הן הפסל של דייוויד ליווינגסטון בגני פרינסס סטריט, אדינבורו ופסל רוברט ברנס בדאמפריס.<ref>Matthew, H. C. G.; Harrison, B., eds. (23 September 2004). "The Oxford Dictionary of National Biography". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford: Oxford University Press. </ref>

== ביוגרפיה ==
היל נולדה לקתרין מקדיארמיד (נפטרה ב-1853) וג'וזף ניל פטון (1797–1874), מעצבי שטיחים. אחותה ג'מימה, נולדה ב-11 בנובמבר 1823. אחיה היו האמנים ג'וזף נואל פטון (1821–1901) ו-וולר יו פטון (1828–1895). נראה שהיא הוכשרה כפסלת אצל ויליאם ברודי באדינבורו.

בשנת 1862 היא נישאה לצייר והצלם החלוץ דייוויד אוקטביוס היל. היא הייתה אשתו השנייה. הם גרו באדינבורו. לתפקידו כמזכיר האקדמיה המלכותית הסקוטית היה חלק בהכרות ביניהם. בשנת 1868 הם הקימו את ביתם בבית רוק, בפינה הדרום מערבית של קלטון היל ליד מדרגות הכניסה הדרומיות לגבעה. אף שהם מזוהים לכתובת זו, הם חיו כאן רק שנתיים. הוא מת ב-1870 ואמיליה עברה מהבית, לניוינגטון לודג'. היא עיצבה פסל ברונזה בדמותו, על קברו.

מפקד האוכלוסין של 1891 מתאר את היל כ"פסלת, בדימוס", אך היא הציגה באקדמיה המלכותית הסקוטית עד 1902, בגיל 82. היא מתה בביתה, ב-5 ביולי 1904 בגיל 83. היא נקברה ליד בעלה 34 שנים לאחר מותו.<ref>Contributions from Royal Scottish Academy, The Scottish National Portrait Gallery, The National Museum of Scotland and The Dean Cemetery (2021). "The Amelia Trail". The Amelia Trail.</ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="280">
File:David Livingston Edinburgh.jpg|פסל של דייוויד ליונגסטון
File:Burns 2.jpg|פסל של רוברט ברנס
File:Bust of David Octavius Hill, Dean Cemetery Edinburgh.jpg|הפסל על קברו של בעלה
File:3. Marble statue of Hugh Miller, by Amelia Paton Hill, 1860s, Edinburgh, Scotland. National Museum of Scotland, Edinburgh.jpg|פסל הגאולוג יו מילר
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסלים בריטים
קטגוריה:ילידות 1821
קטגוריה:נפטרים ב-1904
עליזה גלקין-סמית

עליזה גלקין-סמית (נולדה בשנת 1952) סופרת ישראלית, מטפלת באמנות, ציירת ופסלת<ref></ref>. חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים<ref></ref>. חברה באגודת האמנים.

== ביוגרפיה ==
תושבת מושב עמיקם. למדה תואר ראשון באוניברסיטה העברית בספרות ספרדית וצרפתית, ועסקה בהנדסת מחשבים.

בנוסף סיימה לימודי תרפיה באמנות בבית ברל.

נשואה ואם לבת<ref></ref>.

== פרסים ==
ספרה ליל זכה בציון לשבח של איגוד הסופרים.

== ספריה ==
* עונות (ירושלים: כרמל, 2002)
* יער הפלאות (תל אביב: חלונות, 2005)
* מועדון יום שישי (תל אביב: גוונים, 2007)
* עורכת ספרותית (מבשרת ציון: צבעונים, 2007)
* ליל (תל אביב: מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2013)
* מונולוג של איש שמן (תל אביב: מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2016) תורגם לאנגלית ולהולנדית
* על כורחי (תל אביב: מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2016)
* אהבה על כוס תה (ישראל, מנדלי ספרים אלקטרוניים, 2017)
* קמליה סיננסיס - ספר התה (איתי בחור - הוצאה לאור, 2018)
* האישה שניכשה בהר (הרצליה: מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2018)
* ורד הכלב (תל אביב: מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2021)
* כי הנה כחמר (תל אביב: מנדלי מוכר ספרים ברשת, 2023)

== תרגומים ==
*קצלקואטל / חוסה לופז פורטיו אי פאצ'קו (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1979)

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.e-vrit.co.il/Author/4525/עליזה_גלקין_סמית עליזה גלקין-סמית] באתר עברית
* [https://merhav.nli.org.il/primo-explore/search?query=creator,contains,גלקין-סמית,%20עליזה&vid=NLI&lang=iw_IL עליזה גלקין-סמית] באתר הספרייה הלאומית
* [https://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=38762 עליזה גלקין-סמית] באתר סימניה
* [https://www.google.co.il/search?tbo=p&tbm=bks&q=inauthor:%22עליזה+גלקין-סמית%22 עליזה גלקין-סמית] באתר גוגל ספרים
* הילה אלפרט, [https://www.israelhayom.co.il/article/397345 עשו זאת בעצמכם] באתר ישראל היום, 15.7.2016
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=_B2qDtQ12JM 139 - ראיון עם עליזה גלקין סמית] באתר יוטיוב, 3.9.2014
* ד"ר אביבית אגם דאלי, [http://avivitagamdali.co.il/ביקורת-ספרים-ספר-התה/ ביקורת ספרים – ספר התה]
* [https://www.nillydagan.com/ספוטלייט-פורום-יוצרים/2049-ספוטלייט-–-עליזה-גלקין-סמית ספוטלייט - עליזה גלקין סמית] באתר של נילי דגן, 10.6.2016
* איתי בחור, [https://www.bahurbooks.com/blog/השקת-הספר-קמליה-סיננסיס-מאת-עליזה-גלקין-סמית השקת הספר 'קמליה סיננסיס' מאת עליזה גלקין-סמית] באתר איתי בחור - הוצאה לאור
* [https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/01507.php עליזה גלקין-סמית] באתר הלקסיקון הספרות העברית החדשה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:פסלות ישראליות
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:נשות המושב
קטגוריה:מבוא ביתר: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:מועצה אזורית אלונה: אישים