OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אכשף

[[תל כיסון, מיקום אפשרי של אכשף]] 
תל רגב בכניסה ל[[כפר חסידים, אחד המיקומים האפשריים של אכשף]] 
אַכְשָׁף הייתה עיר כנענית קדומה ששימשה כעיר מבצר ששכנה כנראה בעמק זבולון. העיר מוזכרת בתעודות ממצרים העתיקה ובתנ"ך כאחת מערי נחלת שבט אשר. 

ישנן מספר סברות לזיהוי מיקומה של העיר ובהן: הזיהוי המקובל ביותר על הארכאולוגים הוא תל כיסון, כ-3 ק"מ דרום - מערבית לצומת אחיהוד, זיהוי אפשרי אחר הוא תל רגב בכניסה לכפר חסידים, ותל בירה ליד קיבוץ יסעור. זיהוי אחר הוצע על ידי אדוארד רובינסון בח'רבת [א]כסאף שבגליל העליון, זיהוי זה הוצע בגלל הדמיון בשם. אשתורי הפרחי זיהה אותה עם העיר ארסוף הנמצאת כיום בגבולות הרצליה.

==אזכור בתעודות מצריות==
אכשף מוזכרת בכתבי המארות ממצרים העתיקה בקבוצת בריסל. כתבים אלה מיוחסים לתקופתו של סנוסרת השלישי מלך מהשושלת ה-12 מתקופת הממלכה התיכונה שמלך במאה ה-19 לפנה"ס. בארץ ישראל התקופה היא תקופת הברונזה התיכונה.

בתקופת הברונזה המאוחרת הייתה כנען כפופה לשלטונה של מצרים. בערי כנען השונות שלטו מושלים מקומיים, שהיו כפופים למלך מצרים, והיו חייבים דין וחשבון למלך זה. אכשף הייתה אחת מהערים ואזכורה בתעודות השונות מעיד על חשיבותה בתקופה זו. 

העיר מופיעה בפפירוס הרמיטג' 1116A מימי אמנחותפ השני מהמאה ה-15 לפנה"ס, העוסקת בתבואה ובירה שסופקו לשליחי מצרים בערים שונות בכנען. רשימה זו כוללת את שמותיהן של 11 ערים ביניהם נכללו שתי ערים בעמק זבולון אכשף ומשאל, מגידו בעמק יזרעאל ואחרות. <ref></ref>

העיר ומושלה מוזכרים בשלושה מכתבים במכתבי אל-עמארנה. א"ע 366 ו-367. במכתב 366 שנשלח למלך מצרים מתלונן שורדת מושל גת (?) על כך שהוא נלחם בעפירו ובעבר קיבל סיוע ממושל עכו ומאִנתַרֻתַ מושל אכשף שסייעו לו וששלחו אליו ול בירידיה מושל ירושלים חמישים מרכבות, ועכשיו הם עוינים אותו. מכתב זה מעיד שמושל אכשף פעל מעבר לאינטרס האזורי שלו ועל שיתופי פעולה בין ערים השונות בכנען. מכתב 367 נשלח על ידי מלך מצרים לאנתרת, ומודיע אותו שהוא שולח אליו שליח לבדוק אותו ומזהיר אותו שלא ימצא בו עוון, ושידאג למזון ויין לצבא המלך. במכתב 223 מוזכר רק שמו של המושל, ללא ציון שם העיר, במכתב זה מודיע אנתרת שיעשה כל מה שמלך מצרים יצווה עליו.

העיר מוזכרת גם בפפירוס אנאסטאזי א המתוארך למאות ה-14 וה-13 לפנה"ס. הפפירוס כולל שמות ערים שונות בכנען לפי סדר המסע בדרכי כנען השונות. בפפירוס נשאלת השאלה: , מפפירוס זה אפשר להסיק שאכשף שכנה על אחד מסעיפי דרך הים.

==אזכור בתנ"ך==
בתנ"ך נזכרת אכשף מספר פעמים. העיר הייתה חלק מנחלת שבט אשר. בפעם הראשונה נזכרת העיר כאחת מארבע הערים שמלכיהן הקימו קואליציה נגד יהושע בן נון בניסיון לבלום את התקדמותם של בני ישראל צפונה לעבר אזור עמק יזרעאל והגליל. ברית זו ידועה בשם "ברית מלכי הצפון", כפי שכתוב: ().

פרט לאזכור הנ"ל, אין בידי החוקרים מידע נוסף כלשהו על מלכה של אכשף מלבד העובדה שברית מלכי הצפון נחלה תבוסה מידי צבא יהושע, מה שהוביל לחורבן כל הממלכות והערים שנלחמו בו, כולל אכשף.

אזכור נוסף מובא בהמשך ספר יהושע מתוך רשימת 31 הערים הכנעניות אשר מלכיהן נלחמו ביהושע: .

בתקופת התנחלות השבטים נכללה אכשף בתחום נחלת שבט אשר, ככתוב: .

==לקריאה נוספת==
*איתן אבניאון, המילון האנציקלופדי של המקרא, הוצאת איתאב-בית הוצאה לאור, 2003.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט אשר
קטגוריה:מקומות במכתבי אל-עמארנה
פצע לחץ

פצעי לחץ הם פצעים בעור, הנגרמים עקב פעולות ממושכות או חוזרניות של הפעלת כוח על אותו שטח עור. הפעלת הכוח יכולה להיות באחד מהאופנים הבאים:
* לחץ חיצוני ממושך – בעיקר בישיבה או שכיבה ממושכת באותה תנוחה. מקרים אלה נפוצים אצל אנשים עם לקות תנועה קשה או מוגבלות מוטורית שלא יכולים לשנות את תנוחתם בכלל ויושבים בכיסא גלגלים שאינו מותאם להם היטב, או ששוכבים במשך ימים ארוכים בלא שאיש יהפוך אותם. במקרים אלה מתפתח פצע לחץ במקום בו עצם הנושאת הרבה ממשקל הגוף מועכת את העור. דוגמאות למקומות מועדים לפצע כזה: גב תחתון, עכוז, עקב, גב, ראש אוזניים. פצעי לחץ נפוצים באופן טבעי אצל משותקים עקב יכולת תנועתם המוגבלת ובקרב קשישים סיעודיים או חולים המרותקים למיטה. אצל אנשים בריאים, הדבר לא קורה בדר"כ כי הם משנים תנוחה או מחליפים כיסא כשהם חשים לא נוח, באופן טבעי, כמעט בלי לתת דעתם לדבר.
* חיכוך – חיכוך של מקומות מסוימים בגוף הידועים בפגיעותם לכיבים, בעיקר מקומות שבהם העור מונח על בליטת עצם. דוגמאות למקומות כאלה הן: הירכיים, הגב התחתון, הקרסוליים, העקבים והמרפקים (36% מפצעי הלחץ מופיעים באזור העקב והקרסוליים).
* מתיחה ממושכת או חוזרנית: הפעלת מאמץ גזירה – נפוץ בקרב אנשים עם לקות תנועה קשה שקשורים ברתמות לכיסאות גלגלים שאינם מתאימים להם. מקומות מועדים – גב תחתון ומקומות בהם נמצאות הריתמות.
ממוזער

== מניעה ==
כרית למניעת פצעי לחץ לכיסא גלגלים
פצע לחץ עלול להיווצר תוך 2–3 שעות, אך לרפא אותו לוקח הרבה זמן. לכן חשוב להשקיע במניעת פצעי לחץ.
מניעה תיעשה על ידי שינויי תנוחה תכופים, תזונה מותאמת, אביזרי מניעת פצעי לחץ כגון מזרן אקטיבי דינמי או כרית ומשטחים לפצעי לחץ מחומרים ויסקו-אלסטיים, הקפדה על היגיינה והשגחה על שלמות העור.

אדם בריא, חש לאחר מספר דקות בלחץ המופעל על הגוף, כאשר לא נוח לו או כואב לו ויכול לשנות תנוחה.
אדם שסובל מהפרעות בתחושה, עצבוב, תחושת כאב ולחץ או חוסר יכולת לנוע, זקוק לעזרה אקטיבית ופסיבית.
עזרה אקטיבית היא שינוי תנוחה על ידי שימוש באנשים אחרים או מנופים.
עזרה פאסיבית היא שימוש באביזרים מונעי לחץ – מזרנים, כריות או מגפיים מיוחדים.

קיימים מספר עקרונות נוספים למניעת פצעי לחץ:
שינוי תנוחה כל שעתיים גם בשכיבה וגם בישיבה. הושבה על משטח המאפשר פיזור לחצים תוך מתן תמיכה לגוף במקומות ה"בעייתיים" – ישבן, עקב, גב תחתון ומרפקים. שכיבה במיטה בזווית לא יותר מ-30 מעלות.
שמירה על היגיינה אישית והגנה על העור מפני רטיבות וחומציות השתן אצל אנשים עם חיתולים. אמצעי יעיל למניעת נזקי רטיבות במקרי חוסר שליטה על הסוגרים הוא שימון של העור.
כיסא גלגלים רובוטי של resymmetry
אצל אנשים נכים ניתן לטפל ולמנוע פצעי לחץ על ידי התאמה ייחודית של מערכת ההושבה של כיסא הגלגלים ושחרור לחצים מהישבן בכל פרק זמן קבוע על ידי מערכת מנופים המשכיבה את המשתמש על גבו יחד עם מערכת ההושבה. בשנת 2017 פותח כיסא גלגלים רובוטי שמשלב טכנולוגיות איסוף מידע (חיישנים) ובינה מלאכותית ומגיב בהתאם למדדי הגוף ומשנה את מנח גופו של היושב וגורם ליושב לשבת בתנוחה אחרת, נוחה יותר ומונעת פצעי לחץ ופגעים הנוצרים מישיבה ממושכת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.infomed.co.il/disease-205/ פצע לחץ] באתר אינפומד
* [https://www.medonline.co.il/section/Healthy-Skin/התמודדות-פצעי-לחץ דרכי התמודדות] עם פצע לחץ מאתר [https://www.medonline.co.il/ שאל את הרופא]
* [https://www.camoni.co.il/פצעי-לחץ פצעי לחץ] באתר כמוני
* [https://www.atst.co.il/דרכי-טיפול-בפצעי-לחץ/ דרכי טיפול בפצעי לחץ] מאמר מאתר אייטי שיקום
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחלות עור והרקמה התת-עורית
קטגוריה:פציעת מאמץ חוזרני
נשיקה-סטירה

נשיקה-סטירה, או בשמו האחר אחת שתיים שלוש 'תעוררו, הוא משחק חברה שמשחקים במסיבות ובערבי כיתה בגילאי העשרה המוקדמים. בן ובת עומדים או יושבים גב אל גב כך שאינם רואים זה את זה. מארגן המשחק קורא "אחת שתיים שלוש 'תעוררו" (התעוררו), ובהישמע המילה האחרונה בקריאה, מסובבים השניים את ראשיהם לימין או לשמאל.

אם שניהם סובבו את הראש לאותו הכיוון: הבן נותן לבת נשיקה.

אם כל אחד סובב את ראשו לכיוון אחר: הבת נותנת לבן סטירה.
 
אם הסדר יוצא נשיקה סטירה נשיקה הבת נותנת לבן נשיקה והבן נותן לבת סטירה (הפוך) זה גם חל על הסדר סטירה נשיקה סטירה 

אפשרויות נוספות במשחק:
* נשיקה בפה/ריקוד סלואו: אם סובבו את הראש לאותו הכיוון שלוש פעמים.
* סטירה: אם סובבו את הראש לכיוונים שונים שלוש פעמים, הבת בועטת בבן.
גרסה נוספת של המשחק היא כשהמארגן מחליט על שאלה עם שלוש תשובות אפשריות (לדוגמה: מהי הגלידה האהובה עליך? וניל, שוקולד או תות) ובן ובת יושבים גב אל גב. המארגן שואל את השאלה, אם השניים ענו תשובה זהה, עליהם לנשק את השני בלחי, אם הם ענו תשובות שאינן זהות עליהם לסטור אחד לשני.

למרות שמבחינה מתמטית הסיכוי לנשיקה או סטירה שווים (50 אחוזים), המשתתפים יכולים לסכם ביניהם שיתוף פעולה (כאשר מדובר למשל בבן או בת מושכים במיוחד) ובכך להפנות את ראשם לכיוון אליו פנה בפעם הקודמת. בתצורות מסוימות, ניתן לחוש בשרירי הגב את הכיוון אליו פונה בן הזוג, אם מתעכבים בתגובה ולפעול בהתאם.

המשחק חברתי, ומשפיע על דירוגם החברתי של המשתתפים בו. כך למשל, משתתף ש"זוכה" לנשיקות רבות יעלה במעלה ההיררכיה החברתית ומשתתף דחוי יפגע. ביקורת נמתחה על המיניות במשחק כאשר בהשפעת הלחץ החברתי, נדחקים משתתפי המשחק להתנסות אינטימית ראשונה עם שותף שכלל לא בחרו.

==ראו גם==
* אמת או חובה
* שבע דקות בגן עדן

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:משחקי מזל
קטגוריה:משחקי חברה
קטגוריה:משחקי ילדים פיזיים
קטגוריה:נשיקות
אמת או חובה

"אמת זו חובה", פרפרזה על המשחק "אמת או חובה", פסל של [[דן חמיצר בעין הוד]]
אמת או חובה הוא משחק חברה האופייני לילדים ולמתבגרים. המשחק מתאים במיוחד לקבוצות מעורבות מינית, שבהן המשתתפים מכירים אלו את אלו ולעיתים מכיל מטלות ושאלות בעלות אופי מביך, מיני או מקורי.

המשתתפים יושבים במעגל. במהלך המשחק מסובבים בקבוק, המשמש לקביעת המשתתפים בסיבוב הבא. המשתתף שאליו מצביעה פיית הבקבוק נשאל את השאלה: "אמת או חובה?". אם בחר "אמת", ישאל אותו האדם שעליו מצביעה תחתיתו של הבקבוק שאלה, שעליה הוא חייב לענות בכנות בפני כל הנוכחים. השאלה היא שאלת כן/לא, הפותחת במילים: "האם אמת ש...". אם בחר "חובה", יטיל עליו האדם שעליו מצביעה תחתיתו של הבקבוק מטלה, הפותחת במילים "חובה עליך...". 

בגרסה אחרת, מטיל המטלה הוא זה שנאלץ למלא אחר המטלה (או לענות על שאלה) בסיבוב הקודם. כאשר משחקים את המשחק במשך זמן רב ביחס למספר המשתתפים, מורגש ההבדל בין הגרסאות: בגרסה הראשונה, הזוגות של השואל והנשאל קבועים. בגרסה השנייה, העניין רב יותר. בגרסאות אחרות נתווספו האפשרויות "חובתיים" ו"סולם אהבה". האפשרות חובתיים מוטל על המשתתף לבצע משימה אחת מתוך שתי משימות. באפשרות סולם אהבה צריך המשתתף לדרג את היושבים בדרגות חיבה ואהבה. ניתן לבצע שינויים בין הגרסות כאשר אפשרות אחת מושמטת ואחרת מתווספת.

במשחק יש סיכוי גבוה יותר להשתתף בסיבובים רבים יותר למשתתף שהגזרה הזוויתית שהוא תופס במעגל גדולה יותר. במשחק יש את האפשרות להטיל וטו, מה שאומר שאפשר לבטל את המשימה או לא לענות על השאלה. בתחילת המשחק אפשר לקבוע כמה הטלות וטו כל אחד יכול לעשות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:משחקי חברה
וויצק

ווֹיְצֶק (Woyzeck) הוא מחזה מאת גאורג ביכנר (1813–1837), שראה אור רק לאחר מותו, בשנת 1879, והועלה לראשונה ב-8 בנובמבר 1913 בעיר מינכן.

לשם העלאת המחזה היה צורך לערוך שינויים מקיפים בכתבי היד הרבים של המחזה, שכן ביכנר נפטר בגיל 23 ממחלת הטיפוס לפני שהשלים את כתיבתו. טיוטת כתב היד נעלמה ורק בשנת 1879 נמצאה.
==עלילה==
המחזה מציג קטעים מתוך חייו של החייל הפשוט פרנץ וויצק, שעושה ככל שביכולתו כדי לקיים את חברתו מריה ואת בנם המשותף מחוץ לנישואין. לשם כך הוא אף משמש שפן ניסיונות אצל מדען אכזרי. מריה בוגדת בו עם חייל אחר, בדרגת סרן. חשדו של וויצק מתעורר מיחסם הקריר של חבריו, עד שהוא מבחין במריה ובמאהבה רוקדים בפונדק. לאחר התבוסה למאהב הבכיר והחזק ממנו הופכות ההזיות מהן סבל עוד קודם לכן לשאיפות לרצח. לבסוף הוא משיג סכין, מחלק את כל רכושו ודוקר את מריה למוות.

לפי המחקר המדעי הנוכחי, משקפת עלילת המחזה לפחות מקרה פלילי אמיתי אחד או אורגת יחדיו מספר מקרים כאלו. ביכנר עיבד למחזהו עובדות מתוך מקרים פליליים אמיתיים ואף אימץ את השם וויצק לצורך המחזה שלו מתוך שמו של יוהאן כריסטיאן וויצק, שבהתקף קנאה רצח את קריסטיאן ווסט, אלמנה עמה חי והיה לאדם האחרון שהוצא להורג בכיכר השוק של לייפציג.

"וויצק" נחשב ל"דרמה פתוחה" וזאת בניגוד למבנה ה"דרמה הסגורה" של אריסטו, כמו למשל במחזה "מרי סטיוארט" של שילר. הדרמה הפתוחה היא אוסף חופשי של סצינות בודדות, חסרות תלות תוכנית או כרונולוגית מדויקת ביניהן. גם המבנה הקלאסי של חמש המערכות לא מתקיים.

המחזה שימש כבסיס לאופרה ווצק מאת אלבן ברג. הצגת הבכורה של האופרה נערכה בברלין ב-1925.

==הפקות בישראל==
וויצק עלה לראשונה בישראל ב, בתרגום דן מירון; בימוי: שמואל בונים; תפאורה ותלבשות: יגאל תומרקין; מוזיקה: גארי ברתיני. הצגת הבכורה נערכה ב-14 באוקטובר 1963.

בשנת 1973 עלה המחזה בתיאטרון החאן, בתרגום ועיבוד של נחמי דרימר, בבימוי מייקל אלפרדס. 

בשנת 1978 עלה בתיאטרון הבימה בתרגום שמעון זנדבנק ובימוי של דוד לוין.

בשנת 1991 עלה על ידי אנסמבל עיתים. במסגרת האנסמבל עיבדה, ערכה וביימה רינה ירושלמי את המחזה יחד עם מעצב הבמה והתפאורן משה שטרנפלד.

בשנת 2004 עלה בתיאטרון המעבדה בבימויו של עמיר קליגר בשנת 2004.

בשנת 2006 הוא הועלה בתיאטרון מלנקי.

הוא תורגם לעברית בידי דורי פרנס ועלה בתיאטרון הקאמרי, ב-30 בספטמבר 2010, בבימויו של איתי טיראן ובכיכובם של טיראן ורותי אסרסאי.

בשנת 2016 הועלה המחזה בתיאטרון אלפא, בתרגומו של ידידיה יצחקי ובבימויו של דוד ברסלבי, עם מוראד חסן בתפקיד וויצק.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות גרמניים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1870
קטגוריה:מחזות 1913
קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן
נירון קלאודיוס דרוסוס

דֶקִימוּס או נֵירוֹן קְלַאוּדִיוּס דְרוּסוּס, לרוב דרוסוס בלבד או דרוסוס הראשון (38–9 לפנה"ס), היה בנם הצעיר של ליוויה, אשת אוגוסטוס קיסר, ובעלה הראשון, טיבריוס קלאודיוס נירון. דרוסוס נולד שלושה חודשים לאחר גירושיה של ליוויה ונישואיה לאוגוסטוס, עניין שהיה בסיס לשמועה כי דרוסוס הוא למעשה בנו של אוגוסטוס. ההיסטוריון הרומי, סווטוניוס, ציין כי דרוסוס נולד תחת השם דצימיוס אך במהרה שונה שמו לנירון. הוא היה בנו החורג של אוגוסטוס, אחיו של הקיסר טיבריוס, סבו של הקיסר קליגולה מצד אביו, אביו של הקיסר קלאודיוס וסבא רבא של הקיסר נירון מצד אמו.

==נישואיו ושירותו==
לימים נשא דרוסוס את אנטוניה הצעירה, בת מרקוס אנטוניוס ואוקטאביה, אחות אוגוסטוס. ילדיהם היו המצביא גרמניקוס, הקיסר העתידי קלאודיוס, וליווילה, שכנראה הורעבה למוות בידי אנטוניה בניסיון להציל את שם המשפחה אחר שהתגלתה מזימתה עם סאינוס לרצוח את הקיסר טיבריוס, אחי דרוסוס.

דרוסוס, בדומה לאחיו טיבריוס, היה למצביא ממולח ושירת בגרמניה לאורך נהר הדנובה. כמו כן הרחיב את השליטה הרומית מעבר לנהר הריין בשלוש פלישות. הוא היה למצביא הרומי הראשון ששט באוקיינוס הצפוני, בנה מספר תעלות, ולפי סווטוניוס עצר את כיבושיו רק כאשר נתקל באישה גרמנית שגובהה כגובה שני אנשים שפנתה אליו בלטינית ואסרה עליו להתקדם יותר.

דרוסוס היה חביבו של אוגוסטוס ונחשב אף כיורש פוטנציאלי לכס הקיסרות.

באחד ממסעותיו הצבאיים נגד שבט המרקומני נפל מסוסו ומת. דרוסוס היה מקובל בקרב החיילים, שהקימו אנדרטה לזכרו. אוגוסטוס כתב ביוגרפיה של חייו, אך זו לא שרדה עד ימינו.

==סיבות למותו==
הסיבה הנתונה למותו אינה זו שהוזכרה בידי מספר היסטוריונים: סווטוניוס מציין כי דרוסוס נפטר ממחלה ("קלאבדיוס האלוהי", פס' I "טיבריוס" פס' VII), כך גם דיו קסיוס (דברי ימי רומא, ספר 55 פס' I-II) וואליוס פאטרקולוס (דברי ימי רומא, ספר 2, פס' 97). יחסם של היסטוריונים כדוגמת טקיטוס לליוויה אפשרו את קביעת מות דרוסוס כתוצאה מהרעלה בידי אמו, כמתואר בבדייתו ההיסטורית של רוברט גרייבס, "אני, קלאודיוס".

==הקשר הביולוגי לאוגוסטוס==
אוגוסטוס נודע בחוליו (למרות שחיי עד לגיל 77) שהתאים לסממני מחלת וילסון (פגם גנטי שמביא להצטברות נחושת בכבד ובמוח). בתו של אוגוסטוס ילדה חמישה ילדים, שניים מתוכם מתו בילדותם, אחד כנראה היה חולה רוח. אחת מנכדותיו הייתה אגריפינה, אותה נשא גרמניקוס, בן דרוסוס. בנם המפורסם ביותר היה קליגולה, "הקיסר המטורף". גם קליגולה לקה במחלת וילסון ובפסיכוזה. היות שהגנים הגורמים למחלה הם רצסיביים, יש צורך בשני הורים הנושאים את גן המחלה כדי שהוולד ילקה בה, עניין המוכיח את קשרו הביולוגי של דרוסוס לאוגוסטוס.

כמו כן, הקיסר קלאודיוס שהיה בן לדרוסוס ואנטוניה (בת אחות אוגוסטוס) לקה אף הוא בסממני המחלה, ואותם ליוו מחלות ילדות ונכויות רבות אחרות. נירון קיסר, בן אגריפינה הצעירה, אחות קליגולה, סבל אף הוא מפסיכוזה וסממני המחלה.

מיפוי גנטי זה מאשש את הסברה כי דרוסוס אכן היה בנו הביולוגי של אוגוסטוס.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:השושלת היוליו-קלאודית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
מסירות (משחק)

מסירות הוא משחק לא תחרותי שמטרתו הנאה או שיפור הכושר המוטורי ואימון לקראת משחקי כדור. במשחק מסירות משתדלים המשחקים לזרוק את הכדור כך שלצד התופס יהיה קל ככל האפשר לתפוס את הכדור, בהתאם לרמתו. משחקים כאלה עשויים להיות משוחקים בין הורה לילדו או בין ילדים המבקשים לחזק את כושרם המוטורי לקראת התמודדות במשחקי כדור תחרותיים. שחקן מסירות מוערך יותר ככל שהמסירות שהוא מוסר קלות יותר לתפיסה, וככל שהוא מצליח "להציל" כדורים קשים יותר לתפיסה. המתמסרים פועלים כצוות, ומונים את ניקודם המשותף בתור מספר המסירות שהצליחו למסור בלי שהכדור ייגע בקרקע.

==מטקות==
משחק מטקות על חופי תל אביב בשנת 1931

משחק המטקות על חוף הים הוא גרסה של משחק המסירות, בה השחקנים משתדלים לשחק עם בני זוג הקרובים לרמתם המוטורית, כדי להיות מאותגרים במידה שווה. בגלל מהירויות הכדור הגבוהות הכרוכות במשחק, שחקן המחמיץ כדורים גורם להפסקת המשחק לפרק זמן ארוך, בעודו מביא את הכדורים התועים, ומפריע לשטף המשחק.

==אולטימייט==
אולטימייט - משחק מסירות עם פריזבי

אולטימייט או אולטימייט פריזבי, הוא משחק ספורטיבי ותחרותי, ללא מגע בין שחקנים, ובו משתמשים בפריזבי במקום בכדור. המשחק מתנהל על מגרש דשא (לרוב) בגודל דומה למגרש כדורגל, בו שני שטחי הבקעה הסמוכים לצלעותיו הצרות, בדומה למגרש פוטבול. מטרת כל צד במשחק היא להעביר את הפריזבי אל תוך שטח ההבקעה הנגדי.
המשחק פופולרי מאוד בארצות הברית ובאירופה. אליפויות עולם ותחרויות אזוריות מתקיימות באופן סדיר. בישראל קיימות מספר קבוצות תחרותיות ומספר קבוצות עממיות.

==ראו גם==
* שיר משחק - מסירות ללא כדור

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי כדור
קטגוריה:משחקי רחוב
בוטוליזם

בּוֹטוּליזם (Botulism) (נקנקת) היא הרעלה נדירה הנגרמת על ידי רעלן הבוטולינום שמייצר החיידק Clostridium Botulinum.

רעלן הבוטולינום הוא הרעלן החזק ביותר בטבע שחיידק כלשהו מייצר: גרם אחד מסוגל להרוג מיליוני בני אדם.

הרעלן גורם לשיבוש חמור במערכת העצבים ועלול להוביל לשיתוק נשימתי ושל שרירי השלד.<ref></ref>

ישנם שלושה סוגים עיקריים של בוטוליזם:
*בוטוליזם המועבר במזון היא הרעלת מזון שנגרמת על ידי צריכת מזון המכיל את רעלן הבוטולינום.
*בוטוליזם מפּצע נגרם מרעלן החודר לגוף דרך פצע שנגוע בחיידק.
*בוטוליזם של תינוקות נגרם על ידי צריכת נבגים של החיידק, שגדלים לאחר מכן במעיים ומשחררים את רעלן הבוטולינום. הרעלה זאת נפוצה אצל תינוקות ומקושרת לאכילת דבש <ref></ref>

חיידקי Clostridium botulinum]]
כל הצורות של בוטוליזם עלולות להיות קטלניות ונחשבות למקרי חירום רפואיים. בוטוליזם המועבר במזון יכול להוות בעיה אפידמיולוגית דחופה, שכן אנשים רבים עלולים להידבק תוך זמן קצר ממקור המזון המזוהם.

בוטוליזם המועבר במזון נמצא בדרך כלל בפחיות שימורים. בפחיות אלו קיימת סביבה אל-אווירנית, לה זקוק החיידק האנארובי. גדילת החיידקים בפחית גורמת לעיתים קרובות להתנפחותה ולעיוות צורתה, זאת עקב פחמן דו-חמצני אותו פולט החיידק בתהליך תסיסה. 

כ-90% ממקרי הבוטוליזם המועבר במזון נובעים מהכנה ביתית של שימורים, ורק כ-10% מהמקרים מקורם בפחיות שהוכנו בייצור תעשייתי.

בארצות הברית מדווחים בכל שנה כ-110 מקרים של בוטוליזם. כרבע מתוכם מועברים במזון, מעט פחות משלושה רבעים הם בוטוליזם של תינוקות, ומעט המקרים הנותרים מקורם בפצע מזוהם.

רעלן הבוטולינום פועל באמצעות היקשרות לקצות נוירונים (תאי עצב) מוטוריים - כאלו שנפגשים עם תאי שריר. ההיקשרות לנוירון מונעת שחרור המוליך העצבי (נוירוטרנסמיטר) אצטילכולין, אשר תפקידו להניע את שרשרת הפעולות הגורמת בסופו של דבר להתכווצות השריר. התכווצות זו נמנעת, אם כן, והחולה לוקה בשיתוק.

אבחנת בוטוליזם יכולה להתבצע על ידי בדיקת ELISA, באמצעות דגימת מטוש מרירית האף תוך 24 שעות ממועד החשיפה הנשימתית, אבל לרוב מבצעים בדיקות דם לזיהוי הרעלן של החיידק, ובדיקות צואה (לזיהוי הרעלן או החיידק), במקרה של שגשוג החיידק במעי. סרולוגיה לבדיקת נוגדנים אינה יעילה, שכן כמות הרעלן הנה נמוכה מדי להשראת אימוגניות (מערכת החיסון של הגוף לא מספיקה לייצר נוגדנים בתגובה חריפה זו).

החולה עלול למות בתוך כעשרה ימים, על פי רוב מהפסקת תפקודם של שרירי הלב והנשימה. יחד עם זאת, טיפול מהיר בנוגד רעלן עשוי להביא להחלמה. טיפול בבוטוליזם הוא טיפול ספציפי סביל באנטי רעלן. יעילות האנטי רעלן פוחתת ככל שחולף זמן ממועד החשיפה ויש לטפל קרוב ככל שניתן קרוב למועד החשיפה. עם זאת, גם לאחר הופעת סימנים עדיין מסוגל האנטי-רעלן להקל על הסימפטומים של המחלה. בנוסף, מקבלים חולי בוטוליזם תמיכה נשימתית נמרצת.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20081021101119/http://www.upmc-biosecurity.org/website/focus/agents_diseases/fact_sheets/botulinum.html בוטוליזם] באתר המרכז לבטיחות ביולוגית
* [http://emergency.cdc.gov/agent/botulism/ בוטוליזם] באתר המרכז לבקרת מחלות ומניעתן
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחלות זיהומיות של המעיים
קטגוריה:הרעלת מזון
שמאי (מקצוע)

שמאי הוא אדם העוסק בהערכת שווי כספי (שומה) של רכוש או נזק לרכוש וכן בהיבטים שונים של פרשנות לעניין חבות ו/או כיסוי ביטוחי.

מקצוע זה נחלק למקצועות משנה אחדים:
* שמאי מקרקעין: עוסק בשמאות מקרקעין, כלומר בהערכת שווים של נכסי מקרקעין. הערכה זו נחוצה במצבים שונים, למשל:
** משקיע המעוניין לרכוש נכס מקרקעין יכול להיעזר בחוות דעת שמאית לעניין שווי הנכס ונתוניו הפיזיים, התכנוניים והקניניים.
** שותפים או יורשים של נכס מקרקעין מעוניינים לפרק את השותפות באמצעות הערכת שמאי מקרקעין.
** הנפקת מניות של חברה בבורסה מחייבת הגשת שומות מקרקעין לשם הצגתן לקהל המשקיעים.
**חוק התכנון והבנייה מעניק לשמאים חמישה תפקידים: תשלומי עריכת טבלאות איזון, עריכת שומות היטלי השבחה, שומה לפיצוי בגין הפקעות, אומדן כפל שווי (שהוא הקנס לביצוע חריגת בניה), פיצויים בגין נזקי תכנון.
* שמאי ביטוח או שמאי: עוסק בהערכת שוויו של רכוש לצורך ביטוחו או לכל צורך אחר (ערך נכס למכירה, ערך נכס לבטוחה כלשהי וכדומה - למעט מקרקעין). מקובל לחלק את ענף השמאות לתחומי משנה:
**שמאי רכב: עוסק בשומות לכלי רכב. קובע הערכת עלות התיקון של רכב שנפגע בתאונה. באחריותו לתת חוות דעת אובייקטיבית בעניין זה, כמסגרת לתשלום של מבוטח או מבטח למוסך שיעסוק בתיקון הרכב. פעילות נוספת של שמאי רכב היא קביעת מחיר השוק של רכב משומש, קביעת שיעור ירידת ערך בגין נזקי תאונת דרכים וכן שומה של נזקים, פגמים או ליקויים ברכב חדש או משומש. כן תתבקש חוות דעת שמאי רכב בנושאים טכניים שונים ואף לעיתים בחקירת תאונות דרכים לשם קביעת חבות אפשרית של מי מהצדדים.
**שמאי רכוש: עוסק בהערכת רכוש, ונזקים לרכוש כללי (למעט מקרקעין) אשר נגרמו על-פי רוב עקב אש, פריצה, אובדן וכיוצא בזה. כמו כן, עוסק בהערכות רכוש לצורך הנפקות בבורסה או לצורך מכירה של עסק או פעילות עסקית.
**שמאי ימי: עוסק בהערכת כלי שיט, מטענים ימיים, מטען בהובלה אווירית או יבשתית והנזק להם בשעת ההובלה ובעקבותיה.
**שמאי חקלאי: עוסק בהערכת רכוש וגידולים חקלאיים, וכמובן הנזקים שנגרמים להם. בארץ הענף נחלק לתחום "חקלאי" ולתחום "ציוד חקלאי" כאשר לציוד חקלאי תערך בדרך כלל שומה על ידי שמאי רכב מוסמך.
**סוקר: עוסק בסיקור סיכונים עבור חברת הביטוח והמלצות להקטנת הסיכון.

רישוי שמאים בענפים השונים

על-פי הדין קיימת הגבלת עיסוק לשמאים בעלי רישיון בתחום המקרקעין ובתחום הרכב.

שמאי המקרקעין מאוגדים בלשכה סטטוטורית בעלת סמכויות.

עד שנת 1980 לא היה רישוי כלשהו לשמאי רכב ומאז פרסום צוו הפיקוח על מצרכים ושירותי שמאי רכב, המקצוע מוסדר והרשות האחראית להסדרה הנה משרד התחבורה אגף שרותי רכב ותחזוקה.

לשמאי הרכב איגוד וולונטרי שחברות בו אינה תנאי לעיסוק במקצוע. 

האחראי על פעילות שמאי הרכב ויכול לנקוט סנקציות נגדם הוא משרד התחבורה.

לשמאי הרכוש אין רישוי ומסגרת כלשהי למעט איגודי שמאים שונים אשר אינם סטטוריים. למעשה, כל אדם יכול להכריז על עצמו כשמאי רכוש. לאחרונה, נפתחו מספר מסגרות להכשרת שמאי רכוש. בתי ספר פרטיים המנוהלים על ידי שמאים וותיקים וכן מכללת עדיף העורכת קורסים בנושא.

==ראו גם==
* איגוד השמאים בישראל

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מקצועות הכלכלה
קטגוריה:ביטוח
קטגוריה:מקרקעין
רעלן

רעלן (בלועזית: טוקסין) הוא חומר רעיל המופק על ידי אורגניזמים (בעלי חיים, צמחים וכדומה).

רעלנים מופרשים במקרים רבים על ידי גורמי מחלות שונים, כגון חיידקים. הרעלנים מפרקים קשרים בין מולקולות בתאי הגוף, או שהם מגיבים עם המולקולות ומוציאים אותן בכך מכלל פעולה.

כשהמולקולות הנפגעות הן אנזימים, קולטנים, נוקלאוטידים או חלבונים חשובים, משתבשת או נפסקת פעולת התא. אם לתא תפקיד מוגדר במערכת כלשהי בגוף, הדבר מביא למחלה.

דוגמה למחלה הנגרמת על ידי רעלן היא דיזנטריה.

מבדילים בין אקסוטוקסין (רַעֲלָן חוּץ-תָּאִי או אקזוטוקסין, Exotoxin), אותו החיידק מפריש, ואנדוטוקסין (רַעֲלָן תּוֹךְ-תָּאִי, Endotoxin), המהווה חלק מדופן התא של החיידק. לעיתים אנדוטוקסינים אינם מזיקים כשהחיידק חי, אך כשהוא נאכל על ידי מאקרופאג'ים (חלק ממערכת החיסון של הגוף) דופן התא שלו מתמוסס, הרעלנים משתחררים ואז הם מזיקים לתאי הגוף ביתר קלות.

==אנדוטוקסינים==
האנדוטוקסין הוא רעלן המשויך לחיידק מסוים, והוא חלק מדופן התא של החיידק. בניגוד לאקסוטוקסין, אשר מופרש על ידי החיידק בעודו חי, האנדוטוקסין משוחרר בעיקר לאחר שהחיידק מת.

דוגמה לאנדוטוקסין הם ליפופוליסכרידים (LPS-Lypopolysaccharide) אשר נמצאים במעטפת החיצונית של חיידקים גרם שליליים, והם הגורם העיקרי להיותם פתוגניים (מחוללי מחלות).

בתחום הפרמצבטי, הכרחי להסיר כל שאריות האנדוטוקסינים ממוצר או תרופה - גם כמות מזערית אשר תוחדר למחזור הדם עלולה לגרום למחלות בבני אדם ובעלי חיים. הדבר נעשה בתהליך דה-פירוגנציה (Depyrogenation), בתנור בטמפרטורה מעל 300<sup>o</sup>C המסוגלת להפסיק פעולתו של החומר. ישנו קשר הניתן להוכחה בין הזמן והטמפרטורה בה נעשה תהליך הדה-פירוגנציה וקצב ירידת כמות האנדוטוקסינים.

בדיקה רגישה המסוגלת לבדוק נוכחות של אנדוטוקסינים נקראת בדיקת LAL (Limulus Amebocyte Lysate). הבדיקה עושה שימוש בריאגנט המופק מדמו של סרטן הנקרא סרטן הפרסה (Horseshoe crab). כמויות קטנות מאוד של אנדוטוקסין יגרמו לתחילתה של תגובת שרשרת אנזימטית שבסופה ייווצר ג'ל עמיד, וניתן יהיה לזהות כי ישנם אנדוטוקסינים.

==ראו גם==
* תריאק
* הכשת נחש

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:ביוכימיה
קטגוריה:טוקסיקולוגיה
משחק ידיים

איור מ-1920 המתאר ילדים המשחקים במשחק ידיים לצלילי הפזמון "Pease Porridge Hot"
משחק ידיים הוא משחק שיתופי בדרך כלל (להבדיל ממשחק תחרותי), שמטרתו מחיאת כף הדדית, בין שני ילדים או יותר, לצליליו של פזמון. לעיתים קרובות מילותיהם של הפזמונים משובשות ובלתי מובנות לילדים עצמם. אופן מחיאת הכף חוזר על עצמו בדרך כלל בין הפזמונים השונים, מכיוון שמגוון אפשרויות מחיאת הכף כשלעצמו מוגבל. מגבלה נוספת היא הסימטריה הכרוכה בהיות המשחק שיתופי.

הילדים עשויים למחוא את כף יד ימין מעל כף יד שמאל של בן הזוג למשחק, כאשר היד השנייה מבצעת את הפעולה ההפוכה, או למחוא את כף יד שמאל מעל כף יד ימינו של בן הזוג. הילד יכול למחוא כפיים עם עצמו, למחוא כף יד ימין אל מול יד ימין של בן הזוג, יד שמאל אל מול שמאל, או את שתי הידיים בו זמנית מול שתי הידיים של בן הזוג. תנועה נוספת היא הידוק הידיים וליטוף ידיו המהודקות של בן הזוג, בתנועה מימין לשמאל או משמאל לימין.

משחקי ידיים משפרים את הקואורדינציה ואת תפיסת המרחב. אף על פי שהם אינם תחרותיים ביסודם, וסיום הפזמון מהווה השג עבור כל המשתתפים בגרסה השיתופית, המשחקים מאתגרים זה את זה בהגבירם את קצב המשחק, ומכבדים את אלו המצליחים לעמוד בקצב גבוה יותר. הם עשויים להפוך אלימים כאשר השחקנים מתחרים זה בזה בכושר עמידתם בכאב.

הגרסה השיתופית מתאימה בדרך כלל לשני משתתפים. בגרסה התחרותית, המערבת בדרך כלל מספר רב יותר של משתתפים, התנועות מוגבלות לתנועות א-סימטריות הנעות במעגל, כדוגמת קווה קווה דה לה אומה.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקים שיתופיים
קטגוריה:סימטריה
קטגוריה:כפות ידיים
רייקסמוזיאום

הרייקסמוזיאום (בהולנדית: Rijksmuseum) הוא המוזיאון הלאומי של הולנד, ואחד המוזיאונים החשובים בעולם. המוזיאון שוכן במוזאומפליין (כיכר המוזיאון) של אמסטרדם.

==היסטוריה==
המוזיאון נוסד בשנת 1800 בהאג במטרה להציג את האמנות ההולנדית ונקרא לאחר היווסדו "הגלריה הלאומית לאמנות" (Nationale Kunst-Gallerij).

בשנת 1808 עבר המוזיאון לאמסטרדם במצוות המלך לואי בונפרטה, אחיו של נפולאון בונפרטה.
לאחר העברתו לאמסטרדם נוספו למוזיאון הציורים שהיו בבעלות העיר, ובהם משמר הלילה וירמיהו מבכה את חורבן ירושלים של רמברנדט.

בשנת 1885 עבר המוזיאון למשכנו הנוכחי, אשר תוכנן על ידי האדריכל ההולנדי פייר קויפרס. סגנון הבנייה של המוזיאון הוא שילוב בין הסגנון הגותי לסגנון רנסאנס.

במוזיאון מוצגות בין השאר עבודות של יאקוב ואן רויסדאל, פרנס האלס, יוהנס ורמיר ורמברנדט.

ב-13 באפריל 2013 נפתח המוזיאון מחדש לאחר שיפוץ שארך 10 שנים.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:The Nightwatch by Rembrandt - Rijksmuseum.jpg|משמר הלילה מאת רמברנדט - 1642
קובץ:Rembrandt Harmensz. van Rijn - Jeremia treurend over de verwoesting van Jeruzalem - Google Art Project.jpg|ירמיהו מבכה את חורבן ירושלים מאת רמברנדט - 1630
קובץ:VermeerMilkmaid.jpg|מוזגת החלב מאת יוהנס ורמיר - 1658 - 1660
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [http://www.wegensverbouwinggeopend.nl/ שיקום מוזיאון הרייקסמוזיאום]
* מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/?p=81363&preview=true סקירה אדריכלית על הבניין והספרייה שבו], באתר 'חלון אחורי', 12 במרץ 2014
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:אמסטרדם: מוזיאונים לאמנות
הולנד
קטגוריה:הולנד: אתרי מורשת לאומית
גלקטוז

ביטא-גלקטוז בצורת הטבעת המשושה
היטל פישר של הD-גלקטוז
גָלַקְטוֹז הוא חד-סוכר, המצוי בפירות חמצמצים (תפוזים, שזיפים, חמוציות, אננס), בירקות שורש (לוף, בצל, סלק סוכר) וכן בחלק ממוצרי החלב ובסוגי מסטיקים שונים. הגלקטוז הוא אחד ממרכיבי סוכר החלב (לקטוז). הלקטוז הוא דיסכריד המורכב מגלוקוז וגלקטוז. הגלקטוז, בדומה לגלוקוז הוא הקסוז.

ההבדל בין גלוקוז לגלקטוז הוא מיקום הקבוצה ההידרוקסית על פחמן C4 (כלומר הוא אפימר C4 שלו), שנמצאת מעל מישור הטבעת בגלקטוז ומתחת אליו בגלוקוז.

לאחר תהליך חימצון מתקבלות חומצה גלקטורונית (חמצון על C6), או גלקטונית (חמצון על C1). חמצון C1 ו-C6 נותן חומצה מזו גלקטרית "חומצה מוצית".

=== היסטוריה ===
ב-1855 התגלה כי בהידרוליזה של סוכר החלב לקטוז מתקבל סוכר נוסף לגלוקוז. ב-1865 בודד לואי פסטר את החומר. השם גלקטוז (או "glucose lactique" - גלוקוז חלבי בשל מקורו בסוכר החלב) מופיע אצל מרסלין ברתלו (Marcellin Berthelot) בספרו "Chimie organique fondée sur la synthèse". השם גלקטוז נגזר מהמילה γάλακτ- (gálakt-) שמשמעותה "חלב" ביוונית עתיקה, ומהסיומת הכימית "ose" המקובלת עבור סוכרים. הרמן אמיל פישר מצא את המבנה המרחבי ב-1894.

== מחלות הקשורות בגלקטוז ==
במחלה המטאבולית התורשתית הנדירה גלקטוזמיה חסר לתינוקות האנזים הדרוש להפיכה של גלקטוז לגלוקוז.

במחלת אי-הסבילות ללקטוז (Lactose Intolerance), קיים פגם באנזים בטא-גלקטוזידאז המפרק לקטוז לגלוקוז וגלקטוז. אנשים הסובלים מהמחלה אינם יכולים לעכל את הסוכר המצוי בחלב. בגופם הלקטוז עובר למעי, שם הוא מעוכל על ידי חיידקים וגורם לשחרור גז בצורת נפיחות.

== ראו גם ==
* פרוקטוז
* צלולוז
* גלוקוז
* אגר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חד-סוכרים
הסיטי של לונדון

[[השרפה הגדולה של לונדון]]
גריפין סמל טמפל בר מסמל את גבולה של הסיטי]]
[[קתדרלת סנט פול בשנת 1896]]
הסיטי של לונדון (באנגלית: City of London) היא המרכז ההיסטורי והפיננסי של לונדון רבתי. האזור נקרא בדרך כלל "הסיטי", או "המייל המרובע" (Square Mile).

מספר התושבים המתגוררים בסיטי הוא נמוך – פחות מ-10,000 תושבים – אולם עובדים בה מעל 300,000 איש. הסיטי של לונדון נחשבת למרכז הכלכלי השני בעולם, לאחר ניו יורק.

==שלטון מקומי==
הסיטי מנוהלת על ידי האיגוד של לונדון. בראש האיגוד עומד הלורד ראש העיר של לונדון, שיש להבדיל בינו לבין ראש העיר של לונדון העומד בראש לונדון רבתי. שיטת הבחירה של הלורד ראש העיר אינה דמוקרטית, ומאפשרת לאנשי עסקים שעובדים בסיטי אך אינם מתגוררים בה להשתתף בבחירתו.

==משטרה==
לסיטי יש כוח שיטור מיוחד, הנפרד ממשטרת לונדון רבתי.

==שטח הסיטי==
שטח הסיטי נקבע לפי חומת לונדון שהקיפה אותו בעבר. החומה נבנתה על ידי הרומאים כדי להגן על לונדיניום. כיום שטח הסיטי גדול מהשטח שהיה מוקף חומה, והוא מכיל גם את לשכות עורכי הדין של הסיטי, ה"בארס".

הסיטי גובלת במערבה בסיטי של וסטמינסטר. הגבול בין המחוזות חוצה את רציף ויקטוריה, עובר מערבה למידל טמפל, לאורך רחוב סטרנד, רחוב פליט וצ'נסרי ליין, שם גובלת הסיטי ברובע קמדן. הגבול בין רובע קמדן והסיטי עובר לאורך רחוב הולבורן וממשיך מזרחה לאורך רחוב צ'רטרהאוס וחוצה את דרך פרינגדון, שם גובלת הסיטי עם רובע איזלינגטון. הגבול בין הסיטי לאיזלינגטון עובר דרך אלדרסגייט ודרך גוסוול, ומזרחה למורגייט, שם גובלת הסיטי ברובע האקני ומשם דרומה עד לגבול הסיטי עם רובע טאוור המלטס. הגבול בין הסיטי לטאוור המלטס עובר מערבית למצודת לונדון, הנמצאת מחוץ לסיטי.

כל שטחו של גשר לונדון מצוי בשטח הסיטי, אף שרק מחצית מנהר התמזה בין רובע סאת'ק לסיטי מצוי בשטח הסיטי (המחצית השנייה בשטחה של סאת'ק).

==היסטוריה==

==אתרים חשובים בסיטי==
* ברביקן
* מרכז האומנויות ברביקן
* קתדרלת סנט פול
* אכסניות המשפט
** אינר טמפל
** מידל טמפל
* חומת לונדון
* האנדרטה לשריפה של לונדון
* מוזיאון העיר לונדון
* כלא ניוגייט
* בריכת לונדון
* מגדל 42
* מגדל סוויס רה
* טמפל בר
* אולד ביילי
* מצודת לונדון
* גבעת לדגייט
* בית הכנסת בוויס-מרקס

==רחובות ראשיים בסיטי==
* צומת בנק
* אלדרסגייט
* אלדגייט
* בישופסגייט
* צ'יפסייד
* קריפלגייט
* רחוב פליט
* גרייסצ'רץ
* הולבורן
* לדגייט
* מורגייט
* ניוגייט
* ת'רדנידל

==תחבורה==
===גשרים===
* גשר בלקפריירס
* גשר לונדון
* גשר סאות'ארק
* גשר מצודת לונדון
* גשר המילניום

===תחנות רכבת עיקריות===
* תחנת בלקפריירס
* תחנת רחוב קנון
* תחנת קישור הסיטי – תמזה
* תחנת רחוב פנצ'רץ'
* תחנת רחוב ליברפול
* תחנת מורגייט

==ראו גם==
{| align="left"
|
|}
* השרפה הגדולה של לונדון
* הפיגוע בסיטי של לונדון (1993)
* הלורד ראש העיר של לונדון
* נמל לונדון

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cityoflondon.gov.uk הסיטי]
* [http://www.museumoflondon.org.uk מוזיאון העיר לונדון]
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:לונדון: רבעים
קטגוריה:לונדון: גאוגרפיה
קטגוריה:תמזה
מדיניות חוץ

מדיניות חוץ היא שם כולל למקבץ יעדים פוליטיים, המגדירים את האופן שבו תנהג מדינה כלשהי ביחס לשאר מדינות העולם.

על פי רוב, מדיניות חוץ מעוצבת באופן שיגן על האינטרסים הלאומיים של המדינה, ביטחונה הלאומי, יעדיה האידאולוגיים ועל שגשוגה הכלכלי. מדיניות החוץ עשויה לשקף עניין בשיתוף פעולה בינלאומי הנעשה בדרכי שלום, או בתוקפנות, במלחמה ובניצול של אומות אחרות.

במאה ה-20 עלתה חשיבותה של מדיניות החוץ, שכן במהלכה נעשתה כל מדינה מסוגלת לקיים קשרים דיפלומטיים כלשהם עם יתר מדינות העולם.

הגייתה של מדיניות חוץ ועיצובה מוטלות בדרך כלל על כתפיהם של ראש הרשות המבצעת ושל שר החוץ. בארצות הברית, לעומת זאת, לקונגרס האמריקני יש עוצמה והשפעה ניכרת על אישור מדיניות החוץ שמתווה הנשיא. במדינת ישראל ניתן משקל רב לעמדת מערכת הביטחון בניסוח מדיניות החוץ הלאומית.

== ראו גם ==
* יחסי חוץ
* יחסים בינלאומיים
* מדיניות ציבורית

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ericdigests.org/1994/war.htm הוראת מדיניות חוץ בעידן שאחרי המלחמה הקרה]
* 

קטגוריה:ממשל ומדיניות
קטגוריה:מדיניות ציבורית
בנדר סרי בגוואן

אחד המסגדים המפוארים, במרכז העיר
בנדר סרי בגוואן (; בג'אווי: بندر سري بگاوان) היא עיר הבירה של ברוניי ושל מחוז ברוניי ומוארה, והעיר הגדולה ביותר בה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2021 התגוררו בעיר 266,682 תושבים. מקור השם של העיר היא בשפה הפרסית בה המילה בנדר משמשת לתיאור נמל, בתרגום לעברית שמה הוא "עיר הנמל (של) אור כהן הדת".

בעיר ממוקמים מוסדות השלטון והתרבות המרכזיים של ברוניי ובהם אולם הטקסים המלכותי, בניין הסמלים, מרכז ההיסטוריה ובתי הספר העיקריים והחשובים. בנוסף, בעיר מפעלים ליצור ריהוט, טקסטיל, מוצרי אומנות-יד ועיבוד עץ.

מבחינה מוניציפלית כוללת העיר גם את הכפר קמפונג אַייֶר, "כפר המים", שבתיו בנויים על כלונסאות כחצי קילומטר אל תוך הים שלחופו שוכנת העיר עצמה.

==היסטוריה==
התיישבויות ראשונות באזור החלו לקום במהלך המאה ה-6 וה-7, בצורת כפרי דייג. הפיתוח הגדול של העיר הגיע בין המאה ה-15 ועד למאה ה-17. עם הגעת מעצמות אירופיות כגון ספרד, הולנד והממלכה המאוחדת, ההתיישבות בעיר נחלשה מאוד. החל משנת 1888 הפכה העיר (עם שאר ברוניי) לשטח חסות בריטי ולנציג הבריטי נבנה בובונגאן דואה בלאס. החל משנת 1899 החלו ניסיונות למצוא נפט בסביבת העיר, ללא הצלחה. בשנת 1920 בנדר סרי בגוואן הוכרזה כבירת הטריטוריה והפכה לשטח מוניציפלי בפני עצמו.

השגשוג שהיה בתקופת הבריטים פסק עם כיבוש העיר בידי האימפריה היפנית בשנת 1941, כחלק ממלחמת העולם השנייה. בנדר סרי בגוואן הייתה תחת שלטון יפני עד סוף המלחמה בשנת 1945. במהלך המלחמה מרבית מהתשתיות נהרסו, כתוצאה מהפצצות בעלות הברית והמאבק של היפנים. אחרי המלחמה, בריטניה ניסתה לשקם את העיר והשקיעה רבות במערכת החינוך והסדר הציבורי.

בשנת 1950 ניהל הסולטאן המקומי משא ומתן עם הבריטים, והעלה את מס החברות ל-30%. בנוסף על כך, האיץ את תהליך השיקום מהמלחמה. עם התרחבות תעשיית הנפט והגז בברוניי, חל תהליך פיתוח מהיר בעיר.

בשנת 1968 הוקם בעיר מוזיאון ברוניי, המוזיאון הלאומי של הסולטנות.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי של ברוניי.

==ערים תאומות==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסיה: ערי בירה
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:ברוניי: ערים
קטגוריה:אסיה: ערי נמל
קטגוריה:בורנאו: ערים
*
החזרה (אופטיקה)

גן הבוטני בירושלים, דצמבר 2021]]
השתקפות של דמות ב[[מראה, ציור משנת 1916]]
שרטוט של החזרת אור פשוטה
השתקפות באמצעות משקפי סקי
החזרה או השתקפות היא תופעה באופטיקה גאומטרית, המתרחשת כאשר אור פוגע במשטח, וחלק ממנו או כולו מוחזרים אל המרחב בזווית החזרה, כלומר, נוצרת השתקפות.

בהחזרת אור, כמות האור המוחזרת ממשטח כלשהו תלויה בחומר המשטח, אשר משתנה מאחד למשנהו.

זווית הפגיעה היא הזווית שבין קרן האור הפוגעת במשטח, לבין אנך היוצא מהמשטח בנקודת הפגיעה. זווית ההחזרה היא הזווית שבין קרן האור המוחזרת מהמשטח, לבין האנך למשטח.

חוקי ההחזרה:
* הקרן המוחזרת נמצאת במישור שנקבע על ידי הקרן הפוגעת והאנך.
* זווית ההחזרה שווה לזווית הפגיעה

במקרה של אלומת אור, יחול חוק ההחזרה על כל אחת מהקרניים באלומה, ותיווצר החזרה של כל אחת מהקרניים בזווית השווה לזווית הפגיעה. כתוצאה מכך, מקבלים אלומת אור החוזרת בזווית שווה לזווית הפגיעה במשטח.

== השפעת מאפייני המשטח על האור המוחזר ==
בליעת קרניים בהחזרה ממשטח מחוספס]]
שרטוט החזרת אור חלקית
למאפייני המשטח עליו נקרין יש השפעה רבה על אופן החזרת קרן האור. מאפייני המשטח יכולים לקבוע היווצרות של תופעות פיזיקליות נוספות כגון: שבירת אור, בליעת אור וכדומה.

משטח מישורי וחלק יוצר השתקפות של העצמים באמצעות הקרניים המוחזרות, כמו השתקפות ממים שקטים בתמונה.

===חספוס המשטח===
רמת החספוס של המשטח המוקרן משפיעה על ההחזרה. משטח מחוספס מחזיר פחות אור ממשטח חלק. לדוגמה, שיש מחוספס יחזיר פחות אור משיש חלק, שעבר ליטוש. הסיבה לכך היא שחלק מהקרניים החוזרות במשטח מחוספס נתקלות בחלקי המשטח ואז נבלעות, או לחלופין כיוון החזרה שלהן משתנה (ולכן אינן חוזרות במרוכז אלא נפוצות לכל עבר).

===אטימות המשטח===
אטימות המשטח המוקרן תקבע האם תיווצר "שבירה". כאשר המשטח אטום לחלוטין, לדוגמה במראה, תיווצר החזרה מלאה של הקרניים הפוגעות. לעומת זאת, כאשר המשטח שקוף או שקוף למחצה, חלק מהקרניים יעברו את המשטח ותיווצר שבירה.

===סוג החומר===
סוג החומר שממנו עשוי המשטח יקבע כמה מהקרניים יבלעו במשטח, וכמה מהן יוחזרו ממנו. בליעת אור היא תופעה בה אנרגיית הפוטונים, הם החלקיקים מהם עשויה קרן אור, נבלעים בחומר, ובכך מעלים את כמות האנרגיה בו.

[מומלץ לקרוא על תופעה זו בהרחבה בערך בליעת אור.]

== תחומים נוספים ==
חוקי ההחזרה החלים על קרני אור מאפיינים גם מצבים נוספים בפיזיקה כדוגמת פגיעה של גוף אלסטי במשטח קשיח. מסיבה זו חוק ההחזרה תומך בתפישת האור כחלקיק, שקידם אייזק ניוטון.

ניתן להסיק מחוק ההחזרה, באמצעות שיקולים גאומטריים, שעבור מראה ישרה, מרחק הדמות המשוקפת מהמראה שווה למרחק העצם המשתקף בה. (אם כי השניים בצדדים מנוגדים של המראה. לעומת זאת, ניתן לראות כי מראות פרבוליות יכולות למקד אור, ולכן נעשה בהן שימוש בזרקורים, טלסקופים ועוד.

==ראו גם==
* החזרה גמורה
* בליעת אור
* שבירת אור

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:תופעות אופטיות
קטגוריה:אופטיקה פיזיקלית
פרס גנדלף

[[ריי ברדבורי, הזוכה בפרס גנדלף לשנת 1980]]
פרס גנדלף גרנד מאסטר (Gandalf Grand Master Award) נוצר על ידי הסופר לינווד קרטר וקבוצת סופרי פנטזיה נוספים, שקראו לעצמם "גילדת המכשפים ואנשי החרבות של אמריקה". הוא ניתן בין השנים 1974 ל-1981, כפרס למפעל חיים בכתיבת ספרות פנטסיה וכן במשך שנתיים בלבד, גם לספר הפנטסיה הטוב ביותר שיצא לאור בשנה הקודמת. הזוכים בפרס נבחרו על ידי משתתפי הפסטיבל הבינלאומי למדע בדיוני, חברי האגודה העולמית למדע בדיוני.

הפרס מכונה "פרס גנדלף" על שמו של גנדלף, דמות מתוך טרילוגיית שר הטבעות, כאשר הסיבה לבחירה בשמו של קוסם זה דווקא, נעוצה בעובדה שהראשון שקיבל את הפרס היה ג'ון רונלד רעואל טולקין, מחבר הספר "שר הטבעות".

==מקבלי הפרס==
*1974 - ג'ון רונלד רעואל טולקין
*1975 - פריץ לייבר
*1976 - ל. ספראג דה קמפ
*1977 - אנדרה נורטון
*1978 - פול אנדרסון
*1979 - אורסולה לה גווין
*1980 - ריי ברדבורי
*1981 - קטרין לוסיל מור

בשנים 1978 ו-1979 ניתן הפרס גם עבור הספרים:
*1978 - הסילמריליון, ג'ון רונלד רעואל טולקין, ערוך על ידי כריסטופר טולקין
*1979 - הדרקון הלבן, אן מק'קפרי

*
גנדלף, פרס
גנדלף, פרס
גנדלף
שטיח

אלג'יראיות אורגות שטיח, בסביבות 1899]]
ייבוש שטיחים במפעל כפרי, ([[עמק אוריקה, מרוקו)]]
מחצלות קש ([[קטורי, יפן)]]
שטיח הוא יריעה או בד שעיבו אותו בקשרים מחוטים או קרעי בדים או ארוגים בנול, המיועדים לפרישה על הרצפה או לתלייה על קיר.

יש המבחינים בין שטיח למחצלת על פי גודלם, כשהראשון בהם גדול יותר והשני עשוי לרוב מקש או קנים ומשמש אף לכריכה או כמחיצה.

מקורם של שטיחי קשרים עשויים בעבודת יד הוא כנראה מונגוליה או טורקסטן בין האלף ה-4 לפנה"ס לאלף ה-2 לפנה"ס.

אריגת שטיחים הוכנסה לראשונה לספרד במאה ה-10 לספירה בידי המורים. מסעות הצלב הביאו לאירופה שטיחים טורקיים, שם שימשו לתלייה על קירות או כיסוי לשולחנות.

עם פתיחת דרכי המסחר במאה ה-17 הגיעו שטיחים פרסיים לראשונה למערב אירופה, אך רק במאה ה-18 החל שימוש נפוץ בשטיחים ככיסוי לרצפות.

פרט למטרות נוי, שטיח עשוי לשמש להפחתת רעשים ואובדן חום דרך הרצפה.

קיימים שני סוגי שטיחים עיקריים: שטיחים קילים, הארוגים שתי וערב ושטיחי קשירה, שהם אריגים שעליהן נקשרות לולאות-לולאות חוטים או קרעי בדים בצפיפות גבוהה.

הארצות העיקריות המייצרות שטיחים עשויים בעבודת יד כיום הן איראן, טורקיה, פקיסטן, סין, טורקמניסטן ואפגניסטן.

שטיח מקיר לקיר הוא כיסוי המחובר לרצפה, העשוי בדרך כלל מאריגה עבה - לעיתים קרובות מצמר אך גם כותנה, קנבוס, קש, או כל תחליף סינתטי - ומודבק על פי רוב לשכבת בסיס עשויה שתי וערב. לאחר מכן נגזר ונתפר להתאמת המידות ומחוזק לרצפה במסמרים, סיכות או דבק.

שטיחים ביתיים נהוג לנקות על ידי שימוש בשואב אבק. בעבר היה נפוץ יותר השימוש בחובט שטיחים

==שטיחי סמרטוטים ==
בארצות רבות ניצלו קרעי טקסטילים ישנים ליצירת שטיחים. הדוגמאות הראשונות באירופה הן מהמאה ה-18 ומיפן מהמאה ה-19. בסקנדיביה יש מסורת של סגנון אריגה הנקרא ryer שבה מושכים לולאות<ref></ref> של קרעי בדים דרך בד ארוג ועל ידי כך יוצרים בד המזכיר פרוות חיה.

שיטה נוספת היא קליעת צמות מקרעי בדים,<ref></ref><ref></ref> ואת הצמות הללו תופרים בצורות שונות לשטיח.

בארצות הברית<ref></ref> ארגו ואורגים שטיחי סמרטוטים על נולי מסגרות. ומשתמשים בהם לקישוט, בחדרי שינה חדרי ילדים ובמטבחים. השטיחים קלים לניקוי [כביסה במכונה]. הם נוחים להתאמה לרהיטים אחרים. חדר תצוגה במוזיאון השטיחים הלאומי של אזרבייג'ן

==ראו גם==
*גובלן
*שטיח אדום
*אריגה
*מוזיאון השטיחים הלאומי של אזרבייג'ן

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:טקסטיל
קטגוריה:עיצוב פנים
קטגוריה:רצפות
טורקסטן

מפת חבל הארץ טורקסטן, עם גבולות המדינות המודרניות.
טורקסטן (או טורקיסטן, תורכסתאן) הוא אזור במרכז אסיה, אשר מאוכלס ברובו בעמים טורקיים הדוברים ניבים שונים של השפה הטורקית. בין עמים אלו נמנים האוע'וזים (ידועים גם בשם טורקמנים), האוזבקים, הקזחים, הכוזרים, הקירגיזים והאויגורים. עמים אלו התפשטו במהלך ההיסטוריה אל תוך יבשת אירואסיה ויצרו יחידות מדיניות טורקיות כגון טורקיה ואזרבייג'ן כמו גם חבלים טורקיים אחרים כמו טטרסטן ברוסיה וקרים באוקראינה. באזור ישנם גם מיעוטים גדולים של רוסים ופרסים טג'יקים (מילולית: "לא טורקים").
האזור מחולק חלוקה משנית לטורקיסטן האפגאנית, טורקיסטן הרוסית והחבל האוטונומי שינג'יאנג האויגורי (ידוע גם בשם טורקסטן הסינית או אויגורית) שבסין. מאמצע המאה ה-20 מתייחס השם "טורקסטן" בעיקר לחבל שינג'יאנג, אם כי העמים הטורקיים בו התמעטו לאורך השנים וכיום מהווים רק כמחצית מאוכלוסייתו.

אזור טורקסטן כולל בתוכו כמה מן הערים החשובות ביותר של התרבות המרכז-אסייתית, למשל בוכרה, טשקנט וסמרקנד.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080513095438/http://www.geocities.com/ai320/turkistan.htm Welcome to Turkistan]
* 

קטגוריה:אסיה: גאוגרפיה
הלגיון השמונה עשר

האנדרטה למרקוס קאליוס
הלגיון השמונה עשר (לטינית: Legio XVIII) היה לגיון בצבא הרומי. תאריך היווסדו אינו ידוע בבירור, וסופו יחד עם הלגיון השבעה עשר והתשעה עשר בקרב יער טויטובורג (9 לספירה).

== היסטוריה ==
ישנן ידיעות על לגיון 18 כלשהו ששירת תחת גאיוס קורנליוס לנטולוס בקיליקיה, למשך שלוש שנים החל משנת 53 לפנה"ס, אך ישנן ספקות רבות לגבי היותו הלגיון המדובר.

בתקופת מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר התקיימו שני לגיונות 18, אחד של קיסר והשני של פומפיוס. הלגיון של קיסר כנראה הושמד באפריקה. אין ידיעות בדבר גורל הלגיון של פומפיוס.

סביר להניח שהלגיון הוקם בשנת 41 לפנה"ס כדי להאבק בסקסטוס פומפיוס, שהתבצר בסיקיליה ושיבש את אספקת התבואה לרומא. מרבית מגויסיו היו כנראה מגאליה קיסאלפינה. אחר נפילת הטריומווירט השני נשלח הלגיון לגאליה. יש הטוענים כי דאז היה מורכב משרידי הלגיון ליביקה של מרקוס אנטוניוס.

כ-15 שנים מאוחר יותר היה אמור לקחת חלק במבצע הענק נגד שבט המרקומני, תחת פיקודו של טיבריוס, אך מבצע זה לא יצא לפועל כתוצאה ממרד שהתרחש בפאנוניה. כעבור זמן מה השתתף הלגיון בפלישותיו של דרוסוס, אחי טיבריוס, לשטחים הגרמניים החופשיים.

כאשר הפרובינקיה הגרמנית הובאה תחת שליטה של רומא, מונה פובליוס קוינקטיליוס וארוס, שהיה מקורב לאוגוסטוס דרך נישואים, למושל האזור. ארמיניוס, נסיך שבט הכרוסקים ובן ברית רומאי זמם להמיט מפלה קשה לצבא הרומי; כדי לעשות זאת פנה לווארוס, שישב במחנה הקיץ, עם טענות לגבי מרד באזור הריין, וארוס שמע לעצתו ומיד יצא לשדה. כאשר הגיע ליער טויטובורג החל לרדת גשם רב, חייליו העייפים התקשו לשמור על הסדר; ואז תקף ארמיניוס בראש שבטו את הצבא בן שלושה הלגיונות, והשמידו לגמרי. סמלי הלגיון נבזזו, וברומא אוגוסטוס התאבל קשות על המפלה. גופות חלק מהנספים הובאו לקבורה בידי גרמניקוס, בן דרוסוס, שיצא לגרמניה כדי להחזיר את הסמלים ולהביס את ארמיניוס.

אחד הממצאים המפורסמים ביותר אודות הלגיון הזה בנפרד, וקרב יער טויטובורג בכלל, הוא המצבה לזכרו של מַרְקוּס קַאֵלִיוּס, צנטוריו מהלגיון השמונה עשר.

מרקוס היה בנופלי הקרב, וכנראה בן למעמד העליון. אביו רומם את האנדרטה (בתמונה) לזכרו, היות שעצמותיו אף פעם לא נמצאו.

==קישורים חיצוניים==

שמונה עשר
עטלף דבורה

עטלף דבורה (שם מדעי: Craseonycteris thonglongyai) הוא מין עטלף והמין היחיד במשפחה עטלפי דבורה (Craseonycteridae) אשר תואר לראשונה ב-1974, ומצוי בתאילנד ובמיאנמר.

== מאפיינים ==
עטלף הדבורה ידוע כעטלף, ואולי אף היונק, הקטן ביותר: משקלו נע בין 1.5 ל-2 גרם, אורכו כ-29 מ"מ עד 33 מ"מ ומוטת כנפיו לא עולה על 10 ס"מ. 

מלבד גודלו המזערי, עטלף הדבורה הוא עטלף חרקים טיפוסי. אוזניו גדולות יחסית, ועיניו קטנות ומוסתרות בחלקן על ידי הפרווה. שיניו אופייניות לעטלפי חרקים. חוטמו דומה לחוטם חזיר ומכאן שמו האנגלי Kitti's hog-nosed bat. פרוותו העליונה בצבע חום אדמדם או אפור, בעוד בטנו בהירה יותר. כנפיו גדולות יחסית לגודל שאר הגוף, וצבען כהה יותר. הן בעלות קצוות ארוכים המאפשרים לו לרפרף ולרחף במקום. למרות שיש לו שתי חוליות זנב (caudal vertebrae), אין לו זנב הנראה לעין. בין שתי רגליו יש קרום המסייע לו בתעופה ולכידת חרקים.

עטלף הדבורה חי במערות אבן גיר ליד יערות גשם שופעים הירוקים כל השנה. הוא חי בקבוצות הנעות בין 10 ל-500 פרטים, ובדרך כלל במערה חיים 100 פרטים. מדי שקיעה וזריחה הוא יוצא לשחר אחר מזון. עטלף הדבורה ניזון מחרקים ועכבישים, אותם הוא צד באמצעות אקולוקציה. 

מצב השימור של עטלף הדבורה מוגדר כ"קרוב לסיכון" (near threat). סקרים שנעשו בתאילנד על קיומם של כ-2,000 פרטים של מין זה במדינה. במיאנמר נמצאים ככל הנראה יותר מ-2,000 פרטים נוספים.

== קישורים חיצוניים ==

* גיא רייט, [https://www.mako.co.il/hix-nature/Article-e8345dfb0c91481027.htm?utm_source=AndroidNews12&utm_medium=Share עטלף הדבורה: היונק הקטן ביותר בעולם], באתר MAKO, 28 באוקטובר 2022

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עטלפים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:מינים יחידים במשפחתם
קטגוריה:תאילנד: יונקים
קטגוריה:מיאנמר: יונקים
אל-חודיידה (מחוז)

מחוז אל-חודיידה (בערבית: محافظة الحديدة, תעתיק מדויק: אלחדידה; בתרגום מילולי: מטיל הברזל) הוא מחוז במערב תימן, הגובל בים האדום. נכון ל-2004 התגוררו במחוז 2,161,379 תושבים.

העיר המרכזית במחוז היא עיר הנמל אל-חודיידה, בה שוכנים כחמישית מתושבי המחוז.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תימן: מחוזות
חצרמוות (מחוז)

מחוז חצרמוות (בערבית: محافظة حضرموت, תעתיק מדויק: חַצְ'רַמַוְת) הוא מחוז בתימן הגובל בצפון בסעודיה ובדרום בחוף הים הערבי. ב-2004 סופח האי סוקוטרה למחוז.

כתב חצרמותי - קדם ערבי קדום
מחוז חצרמוות, נקרא על שם ממלכה קדומה באותו השם שהתקיימה באזור זה, ושמו נזכר בתנ"ך. בירת המחוז היא העיר אל-מוכלא, ובעת העתיקה הייתה שבוה. המחוז נמצא בתוך חבל ארץ ששמו אף הוא חצרמוות (חבל ארץ) המשתרע לכל רוחב דרום חצי האי ערב על פני מישור מדברי נרחב שנחצה בידי ואדי חצרמוות, ובידי הרים שהגבוה ביניהם מגיע לגובה של 2,500 מטרים. חלק מחבל ארץ זה נמצא כיום בשליטת דרום ערב הסעודית. טרם הכיבוש בידי מלכות שבא במאה הרביעית לספירה, העם שחי בה דיבר שפה ייחודית עם כתב קדם-ערבי ייחודי שהשתמרה בחרסים וחריטות אבן.

הטמפרטורה הממוצעת בשנה היא 27° מעלות צלזיוס, הקיץ חם, החורף מתון. ישנם גשמים במחוז גם בימי הקיץ, בנוסף לימי הסתיו ולימי החורף.

==יהודים==
חגיגות פסח בקרב יהודי חצרמוות 1946
יהדות חבאן היא קהילה יהודית מהעיר חבאן שבחבל חצרמוות. יהודיה נודעו במנהגי לבושם וחזותם הייחודיים.

בחצרמוות התקיימה קהילה יהודית קדומה שהצמיחה מתוכה (לדברי ר' חיים בן יחיא חבשוש בספר "קורות ישראל בתימן"), בשנת 1495 משיח שקר ששמו לא נודע, אך מסופר שאסף מאמינים רבים ונלחם בשבטי תימן האחרים. לאחר הפסדו במלחמה נפרעו יהודי חצרמוות מתמיכתם בו.

בשנת 1948, לאחר התנקשות ביחיא מוחמד חמיד א-דין (שיחסו ליהודים היה טוב), החלו פרעות ביהודי תימן. גם במחוז חצרמוות היו פרעות, אך לא היו כמעט פגיעות בנפש, אם כי היו פגיעות גדולות במיוחד ברכוש היהודים במחוז.

יהודי המקום עלו לישראל בשנת 1950 במבצע מרבד הקסמים ובמבצע אעלה בתמר בשנת תרמ"ב, בתחילה במעברות בעין שמר ולאחר מכן התיישבו רובם במושב ברקת ומיעוטם בשכונת החבאנים סלמה בתל אביב (שעריה).

מבחינת מקצועות, היהודים בחבאן היו בעיקר צורפי כסף וקיימו יחסי וקשרי מסחר עם יהודי העיר עדן. כך שמרו על קשר עם שאר קהילות תימן, הן מבחינת ידע הלכתי והן קשרים חברתיים וקשרים עם שליחי ארץ ישראל שהגיעו לתימן כדי לעזור ליהודים לעלות לארץ ישראל.

מבחינה דתית, יהודי חבאן היו ידועים בקנאתם לדת ולהלכה ושמרו עליה תמיד. היו בקהילה רבנים, מורי הוראה ובתי דין, שוחטים, סופרי סת"ם ומוהלים. לעיתים כשהיו שאלות הלכתיות וקושיות גדולות הן הופנו לבית הדין בעיר עדן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תימן: מחוזות
איב (עיר)

איבּ (בערבית: إب; תעתיק מדויק: אבּ) היא עיר הבירה של מחוז איב בדרום מערב תימן. העיר שוכנת בלב רכס הרי בעדן הגבוהים בגובה של כ-2,050 מטרים. בעיר חיים 160,000 תושבים (2005).

במהלך המאה ה-11 עלתה חשיבות האזור כאשר שושלת סולהידס שלטה על מרבית תימן מבירתם בעיר הקרובה ג'יבלה (Jiblah). במאה ה-20 נשלטה העיר בידי אמיר עצמאי למחצה, עד לשנת 1944, בה בוטלה שיטת האמירויות בידי המלוכה. בשנות ה-50 פרצה מגפת אבעבועות שחורות בעיר.

העיר נמצאת במרכזו של מחוז שהתברך בפעילות חקלאית ענפה. כתוצאה ממדרונות ההרים, הנעים בין 1,200 ל-1,800 מטרים, מתאפיינת שיטת עיבוד הקרקע במחוז במערכת טרסות לניצול האדמה הוולקנית הפורייה. במחוז מיוצרים דגנים, פירות וירקות, קפה, גת וכן קיימים שטחי מרעה לצאן, בעיקר כבשים. השוק העירוני מהווה את מרכז המסחר של האזור כולו.

העיר עצמה מוקפת בחומה עבה ויש בה בתי קומות ומסגדים רבים. אמת מים המחוברת למערכת חלוקת מים מודרנית מספקת את צורכי העיר.

איב ממוקמת כ-117 קילומטרים מצפון-מזרח לעיר הנמל מוכה (المخا), המהווה תחנה חשובה על הדרך המחברת את מוכה עם צנעא, בירת תימן.

בשנת 1982 נפגעה העיר מרעידת אדמה.

בעיר הייתה קהילה יהודית עד לעלייה הגדולה מתימן. על פי העדויות, במחצית הראשונה של המאה ה-20 מנתה הקהילה היהודית 51 אנשים, ובסמוך לעלייה הגדולה מתימן, היו בעיר כ- 20 משפחות יהודיות. האזכור הראשון הכתוב לקהילה היהודית מופיע בספר הפטירות בעיירה, משנת 1703, היישוב מוזכר גם בפנקס בית דין צנעא, משנת 1775.

== לקריאה נוספת ==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תימן: ערים