שמאי גינזבורג

הרב שמאי גינזבורג (י"ז בתמוז ה'תרס"ה – כ' בשבט ה'תשנ"ז; 1905–1997) היה רב ישראלי, חסיד גור ומשמשו האחרון של ה"אמרי אמת", האחראי הראשי על הכשרות של מחלקת העלייה והקליטה של הסוכנות היהודית וכן של חברת צים, ראש כולל פולין ופעיל ציבורי. מחבר הסדרה התורנית "אמרי שמאי".

== ביוגרפיה ==
=== שנותיו הראשונות ===
שמאי גינזבורג נולד בלוקוב, מחוז לובלין, לשיינדל (לבית סורדוט) ור' ישראל חיים גינזבורג (נפטר בשנת ה'תש"י),<ref></ref> משפחה אמידה ומיוחסת מחסידות גור. בהיותו בחור נקרא "שאמע". למד אצל הרב דוד בליאכר במזריץ', אצל הרב שמעון שקופ בגרודנה, במתיבתא בוורשה, אצל הרבי מאוסטרובצה, וכן תקופה בבית המדרש בעיירה גור. בטרם עלתה משפחתו לארץ ישראל התקבל בידי הרב מאיר שפירא לישיבת חכמי לובלין. לצד לימודיו התורניים נודע גינזבורג גם בכישרונו לשפות – עברית, יידיש, רוסית ופולנית למד בילדותו, ובהמשך השתלם בגרמנית, אנגלית, ערבית, איטלקית וצרפתית.<ref>הגאון החסיד, ירושלים ה'תשע"א, עמ' 385.</ref> היה בעל ידע כללי רחב באסטרונומיה, אלגברה, גאומטריה ועוד,<ref>הגאון החסיד, עמ' 489.</ref> ושחקן מחונן בשחמט.<ref>הגאון החסיד, עמ' 490.</ref>

=== עלייה לארץ ישראל ===
בחודש אלול ה'תרפ"ו (1926), בהיותו כבן 22, עלתה משפחתו של גינזבורג לארץ ישראל.<ref>על נסיבות העלייה יוצאות הדופן ראו הגאון החסיד, עמ' 71.</ref> המשפחה התיישבה בבלפוריה שבעמק יזרעאל, בחלקה בשטח 23 דונמים שרכש יעקב סורדוט סביו, שהתגורר בארצות הברית. אמנם, המשפחה התקשתה לעבוד ולהתפרנס מחקלאות.

בחודש אייר ה'תרפ"ז (1927) נפגש ושוחח עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק, שבמסגרת "מסע הרבנים" השלישי שלו ביקר בבלפוריה. בעקבות שיחתם עבר שמאי לישיבת מרכז הרב בירושלים.<ref>הגאון החסיד, עמ' 85.</ref> כעבור תקופה עלו גם ההורים לירושלים, והתפרנסו מאירוח בחורי ישיבות בביתם. תחילה למדו שמאי ואחיו פסח במרכז הרב, ובהמשך עברו לישיבת שפת אמת של חסידי גור בעיר. הרב גינזבורג הוקיר טובה כל חייו לראי"ה קוק שהחזיר אותו ל"עולם הישיבות".<ref>הגאון החסיד, עמ' 92.</ref>

בשנת ה'תרצ"ה החל הרב גינזבורג לעבוד לפרנסתו, תחילה כפועל בניין באזור הר הצופים.

בי"ב בחשוון ה'תרצ"ב (1932) נישא בירושלים למרים לבית ברקוביץ' (ה'תרע"ג-ה'תשנ"ז, 1912–1997). הזוג התגורר תחילה בבית ישראל ובהמשך במאה שערים.

=== משמשו של ה"אמרי אמת" ===
מניסן ה'ת"ש (1940) שימש הרב גינזבורג כמשמשו של האדמו"ר מגור האמרי אמת עד לפטירתו של האדמו"ר בסיוון ה'תש"ח (1948).<ref>ראו לדוגמה: </ref> על שנים אלה כתב זכרונות שנדפסו בחוברת "פרק זכרונות משנותיו האחרונות של כ"ק מרן האדמ"ר בעל "האמרי אמת" זצוק"ל" (ירושלים ה'תשמ"ח).<ref>על החיבור ראו: אריה אלברט, 'שנותיו האחרונות של ה"אמרי אמת" ז"ל', שערים, ט"ו בטבת תשמ"ח, עמ' 17.</ref> לאחר פטירת האמרי אמת המשיך לדבוק באדמו"רי גור: ה"בית ישראל", ה"לב שמחה", ה"פני מנחם" ורבי יעקב אריה אלתר.<ref>הגאון החסיד, עמ' 324 ועוד.</ref>

=== מפקד במלחמת העצמאות ===
בתקופת מלחמת העצמאות, על פי הדרכת רבו האמרי אמת, היה ממקימי "גדוד חזקיה" (מפורסם יותר בשם "גדוד טוביה") של בני ישיבות, שפעל בתחום ההגנה האזרחית בירושלים. כמפקד היה אחראי על ביצורי הגנה משער מנדלבוים, לאורך מאה שערים, שייח' ג'ראח וצפון העיר. בתקופת המלחמה ביצע פעולות חשובות ומסוכנות.<ref>הגאון החסיד, עמ' 311 (שם גם תמונתו מאותה תקופה).</ref> מסופר שבמהלך מתוחכם לכד ארבעה טנקים ירדנים באזור סנהדריה.<ref>הגאון החסיד, עמ' 313.</ref> על שירותו כתב בשנת ה'תשנ"א: .<ref>הגאון החסיד, עמ' 314.</ref> כמפקד הוצעה לו לאחר המלחמה וילה ערבית גדולה בקטמון, אולם הוא סירב באומרו שפעל לשם שמים.<ref>הגאון החסיד, עמ' 323.</ref>

=== עבודתו הציבורית ===
הרב גינזבורג היה תלמיד חכם מוערך וראש כולל פולין. רוב חייו הבוגרים עבד בסוכנות היהודית, וגם שם פעל רבות בענייני הלכה ויהדות. גם בחייו האישיים עסק בעשייה ציבורית במסגרת פועלי אגודת ישראל, והיה חבר בוועדות שיפוט ציבוריות.<ref>הרב יוסף בא-גד, 'שיטת הסוגיות כתחליף לשיטת ההוראה בתושב"ע', שמעתין 78, אייר-תמוז תשמ"ד, עמ' 37</ref>

=== פטירתו ===
הרב שמאי גינזבורג נפטר ביום כ' בשבט ה'תשנ"ז (1997) ונטמן בהר הזיתים סמוך לקברי אדמו"רי גור. לצדו נטמנה כעבור זמן לא רב גם רעייתו מרים.<ref>[https://mountofolives.co.il/he/deceased_card/שמאי-גינזבורג-2/#gsc.tab=0 כרטיס הנפטר של הרב שמאי גינזבורג באתר הר הזיתים]</ref>

== פעילות ציבורית ==
בקיץ ה'תש"ח מונה הרב גינזבורג בידי האדמו"ר "הבית ישראל", לצד הרב גדליה הרץ, להסדרת הכשרות במטבחי החיילים בצה"ל.<ref>הגאון החסיד, עמ' 346; אברהם פרבר, 'האדמו"ר מגור במערכות יהדות התורה', דגלנו, תמוז-אב תשל"ז, עמ' ח.</ref> באותה תקופה הוצעה לו משרה בבתי הדין הרבניים, אולם הוא סירב להתפרנס מדברי תורה.<ref>הגאון החסיד, עמ' 347.</ref>

=== פועלי אגודת ישראל ===
הרב גינזבורג היה ממייסדי סניף תנועת פועלי אגודת ישראל בירושלים.<ref>ישיבת מרכז פא"י החדש', דרכנו, ט"ז אב תרצ"ה, עמ' טו.</ref> בקיץ ה'תש"ט (1949) נבחר לחבר מועצת הסניף,<ref></ref> והיה פעיל במשך שנים בסניף.<ref>; </ref>

=== עבודה בסוכנות היהודית ===
בשלהי שנת ה'תש"ט (1949) החל לעבוד ב"מדור לטיפול בעולה" של הסוכנות היהודית בירושלים, כנציג תנועת פועלי אגודת ישראל.<ref></ref> כרב בסוכנות היהודית עסק רבות בעניינים הלכתיים. במסגרת עבודתו ביקר בקביעות במחנות עלייה, ערך לילי סדר במחנות, העלה ספרי תורה, סייע בהפנייה למוסדות חינוך, קלט רבנים, סייע לניצולי שואה ועוד.

בשנת ה'תשט"ו הועבר למחלקה הכלכלית בסוכנות.<ref>הגאון החסיד, עמ' 423.</ref> בהמשך, לבקשת ראש מחלקת העלייה שלמה זלמן שרגאי, נתמנה למפקח הכללי על כשרות המזון במחנות העולים, באוניות ובאווירונים המעלים עולים ארצה.<ref>הגאון החסיד, עמ' 398; ; התכתבויותיו עם הרב ישראל נתן סלאווין, בין השנים תשי"ט-תשכ"ג, בתוך: הנ"ל, בית ישראל, ירושלים תשס"א, עמ' 215–233.</ref> במסגרת זו הפעיל מערך של משגיחי כשרות באוניות חברת צים,<ref></ref> והגיע בעצמו למדינות כגון איטליה, צרפת, פולין, אוסטריה ועוד. הרב גינזבורג המשיך לעבוד בסוכנות היהודית עד לפרישתו לגמלאות.

== כתלמיד חכם ==
לצד עבודותיו השונות, לכל אורך חייו קבע לעצמו מכסת לימוד של לפחות חמש שעות מדי יום.<ref>הגאון החסיד, עמ' 146.</ref> בין השאר למד באוצרות הספרים בספרייה הלאומית, ישיבת חברון וישיבת פורת יוסף (שם הכיר את הרב עובדיה יוסף והתיידד עמו). למד בחברותא בקביעות עם הרב נתן לוברט ("שארית נתן") והרב בן-ציון פריימן (מרבני ישיבת הכותל).

במסגרת עבודתו בסוכנות היהודית ערך הרב גינזבורג בירורי הלכה נרחבים, לדוגמה בדבר עליית עולים – ממדינות שפיקוח נפש להישאר בהן – על אוניות בשבת,<ref>הגאון החסיד, עמ' 402.</ref> פרשת האונייה שלום<ref>הגאון החסיד, עמ' 413.</ref> ופרשת גיורי וינה.<ref>, עמ' 11-13</ref>

הרב גינזבורג נחשב בעיני רבים כגאון ובקי יוצא דופן, אשר הכיר בעל פה את ש"ס בבלי וירושלמי, מדרשי ההלכה והאגדה, וכן ספרות ראשונים ואחרונים. ידידו הרב שלמה זלמן אוירבך שיבח את ידענותו: .<ref>הגאון החסיד, עמ' 233. בנוסח נוסף: "קח את מספר הטלפון של ר' שמאי גיזנבורג – זה יפטור אותך מסחיבה מכבידה של ארון ספרים שלם" (שם, עמ' 164).</ref> מסופר כי האדמו"ר מגור הלב שמחה, התבטא ביחס להצעת הרופאים שהרב גינזבורג ינותח לשם הסרת קריש דם במוח: .<ref>על פי המסופר, המחלה התרפאה ללא טיפול (הגאון החסיד, עמ' 162).</ref> באותה רוח, מסופר שבביקור בישיבת לייקווד, נפגש הרב גינזבורג עם הרב שניאור קוטלר, "שוחח בלימוד" עם בחורי הישיבה 12 שעות והותיר רושם עצום.<ref>הגאון החסיד, עמ' 166.</ref> ברוח דומה התבטאו ביחס אליו הרבנים שמואל אוירבך ומרדכי אוירבך,<ref>הגאון החסיד, עמ' 234.</ref> חיים בניש ("מדות ושיעורי התורה"),<ref>הגאון החסיד, עמ' 237.</ref> יצחק וייס,<ref name=":02">הגאון החסיד, עמ' 288.</ref><ref name=":02" /> ויצחק אזרחי.<ref>הגאון החסיד, עמ' 294.</ref>

הרב גינזבורג כיהן כראש כולל פולין במשך עשרות שנים. במסגרת תפקידו עסק באלפי מעשי צדקה וחסד לנתמכי הכולל. קשריו עם ראשי המדינה – דוגמת יצחק רבין וטדי קולק – סייעו לו בעבודתו.<ref>הגאון החסיד, עמ' 427.</ref> במסגרת עבודתו הסב את בתי שכונת רמות פולין לנתמכי הכולל.

=== הספר "אמרי שמאי" ===
לאחר החלמתו ממחלה קשה בשנת ה'תשל"ה,<ref>הגאון החסיד, עמ' 283.</ref> החל הרב גינזבורג להוציא לאור סדרת ספרים בשם "אמרי שמאי", בסיוע חתנו הרב יחזקאל אשלג. הספרים פרסמו את שמו בעולם התורה. על ספריו כתב: .<ref>הגאון החסיד, עמ' 280.</ref>

על סדרת ספריו קיבל הרב גינזבורג הסכמות חמות מאת הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב הראשי לישראל, וכן מאת ידידו מנוער הרב שלמה זלמן אוירבך, שכתב אל .

== חיים אישיים ==
לרב גינזבורג שלושה אחים: אחותו פעשע שרה נישאה לרב ישראל מאיר קליינלרר, מחסידי גור, חבר מרכז פועלי אגודת ישראל ויקיר ירושלים. שני אחיו הם צבי מנחם (ה'תר"ע-ה'תשנ"ט), ופסח (ה'תרע"ג-ה'תשנ"ה).

ילדיו:
* יעקב גינזבורג - עורך ב"אוצר השאלות והתשובות" של מכון מהרש"ל (נפטר בשנת ה'תשס"ו).
* לאה אשלג - נישאה בשנת תשי"ט (1959) לרב יחזקאל יוסף הלוי אשלג, לימים האדמו"ר מאשלג (נכדו של "בעל הסולם").
* בן נוסף נפטר בהיותו בן שנתיים, בשנת ה'תרצ"ה.

אחיה (היחיד) של מרים אשתו הוא הרב משה אביטל (ברקוביץ'), ששימש כקצין בכיר ברבנות הצבאית ומנהל בחברא קדישא.

== כתביו ==
=== ספריו ===
* אמרי שמאי - סדרה בת שמונה כרכים העוסקת בכל תחומי התורה:
** כרך א - יצא בשנת ה'תשל"ה. מחולק לשני חלקים:
*** חלק ראשון - פירוש לתורה; הלכות שבת, תפילה, ברכות ועוד.
*** חלק שני - חידושים בתלמוד הבבלי על מסכתות ברכות, שבת, עירובין ופסחים.
** כרך ב – יצא בשנת ה'תשל"ו. מחולק לשלושה חלקים:
*** חלק ראשון – פירוש לספרים תהילים, משלי ואיוב; פירוש למסכת אבות.
*** חלק שני – מוסר, מידות, צדקה, גמילות חסדים וביקור חולים.
*** חלק שלישי – בירורי הלכה שונים, חלקם מעובדתו בסוכנות היהודית.
** כרך ג - פירוש לספר בראשית.
** כרך ד - פירוש לספר שמות.
** כרך ה - פירוש לספר ויקרא.
** כרך ו - פירוש לספר במדבר.
** כרך ז - פירוש לספר דברים.
** כרך ח – יצא בשנת ה'תשנ"ג, על המועדים, אגדה, מנהג והלכה.

=== מאמריו ===
* 'שתי תשובות בנידון הסעת עולים בשבת בשעת צורך' – התכתבות עם ברוך דובדבני, אור המזרח לה-לט [י, ג-ד], תשרי ה'תשכ"ג, עמ' 23–26
* '[https://hamachon.org.il/wp-content/uploads/2022/06/הסעת-עולים-לארץ-ישראל-בשבת.pdf הסעת עולים לארץ ישראל בשבת]', נעם ו, תשרי ה'תשכ"ג, עמ' קצד-קצח<ref>ראו: </ref>
* 'חיוב סוכה במקדש', שבילין כא-כב, כסלו ה'תשכ"ט, עמ' נו-נז
* 'קידושא־רבא ללידת בת־מצווה או לא?', שבילין כה-כו, אלול ה'תש"ל, עמ' נח-ס
* 'הערות לעניין שתילת לב,' שבילין כה-כו, אלול ה'תש"ל, עמ' סא-סב
* 'בדין מחלל שבת, אם אוסר יין במגע', שנה בשנה ה'תשל"ד
* 'בירור עובדתי והלכתי בשאלת השימוש בחשמל בשבת', שנה בשנה ה'תשל"ח, עמ' 155–[19]164
* 'אם מאמינים לנוצרים שהילד יהודי', שנה בשנה ה'תשמ"ד, עמ' 188–190

== לקריאה נוספת ==
* הגאון החסיד: פרשת חייו וגדולתו של הגאון החסיד רבי שמאי גינזבורג זצ"ל – ירושלים ה'תשע"א (2010)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:עובדי הסוכנות היהודית
קטגוריה:חסידות גור
קטגוריה:פועלי אגודת ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקות החסידים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997