OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שרגא פייבל פרנקל

ד"ר שרגא פייבל פרנקל (בכתיב יידי: פרענקעל; כ"ז בכסלו תרל"ו, 25 בדצמבר 1875 וסיליקוב , האימפריה הרוסית – י"ט באדר ה'תרצ"ג, 17 במרץ 1933, ניס, צרפת), שנודע בשם העט בַּר־טוֹבִיָּה, היה מורה, מתרגם, ומבקר עברי.

==ביוגרפיה==
נולד בעיירה וַסִילִיקוֹב (וסילקיב; כיום Василькiв) שבפלך קייב, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום במחוז קייב באוקראינה). אביו היה למדן, ואצלו למד פרנקל הצעיר לימודי קודש וכן ספרות חול עברית. מגיל צעיר נמשך פרנקל לרעיונות סוציאליסטיים, ולאחר שחי שנים מספר בערים שונות באוקראינה, נמלט מפני הבולשת הרוסית בשנת 1901, ועקר לשווייץ. הוא השתקע בז'נבה ולמד פילוסופיה ומדעי החברה עד 1906. התקיים בדוחק מהוראה והרצאות פומביות, התקרב אל הסופר היהודי-רוסי מרדכי בן עמי (רבינוביץ'), ותרגם מכּתביו לעברית. מטעמי בריאות עקר משווייץ לצרפת בשנת 1912, ובשנת 1917 השתקע בעיר ניס עד מותו, בודד ועני, בשנת 1933.

==כתביו==
פרנקל השתתף במשך עשרות שנים ברבים מכתבי העת והעיתונים העבריים של זמנו – "הדור", "השילוח", "המעורר", "העולם", "רביבים", "העתיד", "העומר", "רשפים" ו"העברי" – בכתיבה פובליציסטית ועיונית, תחילה בכינוי "בר דרומא" ולאחר שסופר אחר החל לפרסם בכינוי זה בכינוי "בר טוֹביה". נושאיו היו ענייני השעה, חקרי יהדות וסוציאליזם. פרנקל היה בין הראשונים שכתבו חיבורים עיוניים בעברית על סוציאליזם, בין היתר בסדרת מאמרים, בהם "להשתלשלות התורה הסוציאליסטית" ו"לתולדות דת המהפכה".

בחייו הוציא ספר אחד, אף הוא לא שלם, ושמו "ספר הנזירים: תולדות הנזירות בישראל" (ורשה, תר"ע). לאחר מותו כונס "כתבים נבחרים" שלו (תשכ"ד, 1964), בשני כרכים עם מבוא מאת גדליה אלקושי. פרט לעברית, פרסם גם בגרמנית וביידיש.

תרגומיו:
* אדוארד בֶּלַאמִי, בעוד מאה שנה, ברדיטשב: תרנ"ט.
* יהודה לייב פינסקר, אבטואמנציפציה ברדיטשב: תר"ס.
* פרידריך אלברט לַנְגֶה, תולדות המטריאליסמוס וביקורת ערכו בזמננו מאת כרך א', ניו יורק-ורשה-מוסקבה: תרפ"ב.
* תיאודור גוֹמְפֶּרְץ, חכמי יוון מאת כרך א', תל אביב: תרצ"א.

כתבים נבחרים:
* בר-טוביה, כתבים נבחרים / סידר והוסיף מבוא, הערות וביבליאוגרפיה: גדליה אלקושי, תל אביב: אגודת הסופרים העברים על ידי הוצאת מחברות לספרות, תשכ"ד.
** עמ' 727–808: ביבליוגרפיה של בר-טוביה, מאת גדליה אלקושי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [http://benyehuda.org/berdi/bar-tuvia.html "בַּר־טוֹבִיָּה"]: צמד מאמרי ביקורת מאת מיכה יוסף ברדיצ'בסקי
* (נקרולוג)
* 
* אגרות מבר טוביה אל הרב צבי יהודה הכהן קוק [http://www.benyehuda.org/frenkel/igrot_kook.html]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים אוקראינים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:פובליציסטים כותבי עברית
קטגוריה:מבקרי ספרות יהודים
קטגוריה:סופרים יהודים הידועים בשם עט

קטגוריה:ילידי 1875
קטגוריה:נפטרים ב-1933
רבי אלעזר חסמא

רבי אלעזר חסמא (נקרא גם רבי אלעזר בן חסמא או רבי אלעזר הסמא) היה תנא בדור השלישי, מתלמידיו החשובים של רבי עקיבא. למד גם אצל רבי יהושע בן חנניה ואצל רבן גמליאל דיבנה.

==שמו של רבי אלעזר==
רבי אלעזר מופיע במשנה ובתלמוד פעמים בשם "אלעזר חסמא" ופעמים בשם "אלעזר בר חסמא". המילה "בר" בשם אלעזר בר חסמא מופיעה בגרסאות שונות, עתים שהיא מופיעה בסוגריים ועתים ללא סוגריים, ולפעמים כתוב "בן" (בעברית) ולא "בר" (בארמית). ריבוי הגרסאות והנוסחאות עורר את השאלה מהו המקור לשם חסמא, ומי נקרא כך – רבי אלעזר או אביו.

חז"ל מסבירים כי שמו של רבי אלעזר בא בעקבות אירוע:

יש המבקשים לומר כי שמו של רבי אלעזר הוא שם עט, וניתן לו על שם הלכה שפסק בקשר להגבלת פועל באכילה מן השדה בו הוא עובד, שלא יאכל יותר מכדי שכרו, והגבלה זאת נקראת חסימה (כמו: .

באשר לתואר "בן" או "בר", יש האומרים (כמו התוי"ט) כי זו טעות, וכי "חסמא" היה שמו של רבי אלעזר ולא של אביו. יש הסוברים כי היה זה דווקא שמו של אביו, ולשיטתם לא מסתדר הסברם של חז"ל הקושר את מקור השם לאירוע שקרה לרבי אלעזר ולא לאביו. הרמב"ם סובר כי היו שני רבי אלעזר – האחד חסמא והשני בן חסמא. שיטה נוספת גורסת כי בר אינו בן במובן המשפחתי אלא חלק מן השם.

זאב וילנאי העלה סברה כי חסמא היא חיזמא של היום וייתכן שזה היה מקום הולדתו או מגוריו של רבי אלעזר.<ref></ref>

==ענווה==

רבי אלעזר חסמא ורבי יוחנן בן גודגדא, היו עניים מרודים, וכדי לאפשר להם להתפרנס בכבוד, מינה אותם רבן גמליאל למשגיחים בישיבתו. המשיכו השניים לשבת בשורות האחוריות של בית המדרש, ביחד עם התלמידים. אמר להם רבן גמליאל: . רק אז התחילו השניים לשבת במקום המגיע להם על פי תפקידם.

==בקיאותו==

רבי אלעזר היה גדול בתורה ובנוסף לכך היה בקיא בחישובי חשבונות, עד שרבי יהושע סיפר עליו בגוזמא כי הוא יודע להעריך במדויק כמה טיפות מים יש בים. למרות ידיעותיו הרבות של רבי אלעזר בנושאים אלו, לא החשיבם כגופי תורה, אלא כפרפראות לחכמה, שאין להתייחס אליהם כמו שמתייחסים לדברי הלכה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השלישי לתנאים
קטגוריה:תלמידי רבי עקיבא
קטגוריה:תלמידי רבי יהושע
קטגוריה:תלמידי רבן גמליאל דיבנה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2
להתראות הולנד

להתראות הולנד (באנגלית: Goodbye Holland) הוא סרט תיעודי שהופק בשנת 2004 על ידי הבמאי וילי לינדוור (Willy Lindwer), בן של ניצולי שואה מאמסטרדם.

הסרט מביא ראיות ועדויות על שיתוף הפעולה של ההולנדים עם הנאצים בהשמדת רוב יהודי הולנד במהלך מלחמת העולם השנייה.

הסרט תוקף את הגישה המקובלת שההולנדים היו רק "טובים" במהלך המלחמה, וחושף כיצד חלק מהמשטרה ההולנדית ועובדי ציבור, כמו עובדי רכבות, שיתפו פעולה עם הנאצים להובלת למעלה מ-100,000 יהודים למחנות ההשמדה בפולין. כמו כן נדונה בסרט האנטישמיות הרבה בהולנד שאיפשרה, גם בהעלמת עין וגם בפועל, את אחוז ההשמדה הגדול ביותר של יהודים בקרב קהילות מערב אירופה.

מתוך 107,000 יהודים מהולנד שבאמת גורשו למחנות הריכוז רק כ-5000 נותרו בחיים, שהם כ-4%מסה"כ היהודים שחיו בהולנד. כך שהשיעור האמיתי של מותם של יהודים מהולנד שנעצרו, נגרשו ונרצחו היה קרוב יותר ל-96%.

קטגוריה:סרטים הולנדיים
קטגוריה:סרטים תיעודיים על השואה
קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים רב-לשוניים
קטגוריה:סרטים בהולנדית
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי הולנד
מנויטיוס

מֶנוֹיְטיוֹס (יוונית: Μενοίτιος ) הוא שמם של מספר דמויות במיתולוגיה היוונית. הידוע בהם הוא הטיטאן בנם של יאפטוס ואסיה (המכונה גם קלימנה), ואחיהם של פרומתאוס ("החושב מראש") של אפימתאוס ("החושב לאחר מעשה") ושל אטלס. פירוש שמו ביוונית הוא הלחם של המילים "כוח" או "עוצמה" עם "נדון לאבדון" או "גורל אומלל". 

מנויטיוס לא ידוע כמו בני יאפטוס האחרים שהתפרסמו בזכות מעשיהם, כגון: אטלס המחזיק את העולם, אפימתאוס שיצר את החיות כאשר ניסה ליצור את בני האדם ופרומתאוס שיצר את בני האדם. לפי הסיודוס הוא היה בעל היבריס ועל כן הוכה בברק על ידי זאוס והושלך לטרטרוס עם שאר הטיטאנים. 

אחרים נושאי שם זה:
* אביו של פאטרוקלוס ידידו של אכילס
* רועה עדריו של האדס אשר הודיע לגריאון על גנבת עדריו על ידי הרקולס

==הערות שוליים==

קטגוריה:טיטאנים
תותח הרים

הפעלת תותח הרים מסוג סקודה ב[[מלחמת העולם הראשונה]]
[[חיילים הודים מרכיבים תותח הרים, 1895]]
תותח הרים או הוביצר הרים הוא תותח קטן, המיועד להובלה קלה בשטחי קרקע קשים למעבר וללוחמה בשטח הררי ששימש בעבר ככלי מסייע ללוחמי חיל רגלים. הוביצרים יעילים יותר בסוג לוחמה זה כיוון שזווית הירי בהם פחות מוגבלת. לרוב, ניתן התותח לפירוק והרכבה קלה בזמן קצר. החלקים ניתנים לנשיאה על ידי בהמות משא (סוסים, חמורים או פרדות), טרקטורים או אדם. בשל תכונה זו נקראים תותחים אלה גם "pack howizers". 

המצאת תותחי ההרים המודרניים, הנטענים מאחור ומצוידים במנגנון ספיגת רתע, מיוחסת למהנדסים הצבאיים וקציני הארטילריה פנאיוטיס דנגליס ופ. ליקודיס. התותח אותו תכנן דנגליס יוצר על ידי חברת שניידר הצרפתית ב-1893, את התכנון של ליקודיס ייצרו מפעלי קרופ הגרמנים. בתותחים אלה נעשה שימוש במלחמת הבלקן הראשונה ומלחמת הבלקן השנייה ומלחמת העולם הראשונה וכן בעשרות מערכות על ידי צבאות שונים ברחבי העולם, כולל מלחמת העולם השנייה ובמקרים מסוימים (בעיקר במדינות העולם השלישי) עד ימינו.

תותחי הרים הוחלפו על ידי מרגמות, טילי כתף וטילי נ"ט מסוגים שונים הנישאים ומתופעלים על ידי כוחות חי"ר בכל תוואי שטח. 

==קישורים חיצוניים==

* [http://duckduckgo.com/c/Mountain_artillery רשימת תותחי הרים] 
* [https://web.archive.org/web/20120703033700/http://www.king-emperor.com/article1.htm חיל תותחני ההרים ההודי] 
* מייג'ור-גנרל פרנקלין בל, [http://www.archive.org/stream/drillregulation00stafgoog#page/n23/mode/1up תותחנות הרים - הוראות תרגול של צבא ארצות הברית] 

קטגוריה:תותחים
קטגוריה:אמצעי לחימה במלחמת העולם הראשונה
*
שלמה דיק

סלומון (שלמה) דיק (1944-1884) היה אגרונום, תלמידו וידידו של הסוציולוג פרנץ אופנהיימר, הוגה רעיון הקואופרציה במרחביה. דיק היה מנהל המשק החקלאי בקואופרציה (1914-1911) וחבר בוועדה שבשנת 1937 בחנה את היתכנותה של תוכנית מדגסקר באחד מגלגוליה המוקדמים, עבור הממשלה הפולנית.

== חייו ==
דיק נולד בבוצ'אץ' ב-1884, למד בסמינר למורים ולמד חקלאות בדאהלם שבסקסוניה התחתונה. ב-1905 היה למורה בבית הספר החקלאי של יק"א בסלובודקה לישנה אשר בגליציה המזרחית בסמוך לקולומיאה שם ארגן את התלמידים להגנת יהודי קולומיאה מפני פוגרום ולניהול עצמי. לאחר שנתיים נסע לברלין ללימודי תואר בחקלאות באוניברסיטת ברלין ולאחר מכן לימד בבית ספר חקלאי יהודי בשטיינהורסט שבהולשטיין, אולם עזב על רקע סכסוכים על אופן ההוראה ומטרותיה. כשעבד כאגרונום בגרמניה במטרה לחנך נוער יהודי לעבודת האדמה יצר קשר עם אופנהיימר, אותו הכיר בתקופת לימודיו. 

כאשר נוסדה החווה הקואופרטיבית במרחביה ב-1911, מינה אופנהיימר את דיק לנהל את החווה. דיק הכניס למשק זנים וגידולים חדשים, הנהיג מחזור זרעים, נהל מלחמה במזיקים, הדריך והכשיר את החברים, קשר קשרים עם השכנים ועם הממשלה ואף היה בקשרים מקצועיים עם עמיתו למקצוע אהרן אהרנסון. עקב מצב בריאותו יצא בקיץ 1914 לחופשה בגרמניה אך שובו לארץ נמנע בגלל פרוץ מלחמת העולם הראשונה והוא נשאר באירופה. דיק קיבל מינוי כמפקח מטעם הממשלה על נחלותיו של הקיסר הגרמני לשעבר וכן עבד כשמאי. הוא נשאר קשור לעשייה הציונית, השתתף כמומחה בוועידת לונדון ביולי 1920 וכציר בקונגרס הציוני העולמי ה-18 בפראג (21 באוגוסט - 4 בספטמבר 1933). 

לאחר הקונגרס, וכתוצאה משינוי האווירה בגרמניה, החליט ב-1934 לחזור לארץ-ישראל. קיבל תפקיד במחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית והסתובב מטעמה בארץ להכין סקירות על יישובים וקבוצות חקלאיות.

דיק הוזמן להיות חבר בשתי משלחות שנועדו למצוא פתרונות התיישבות ליהודי אירופה. ב-1937 היה חבר במשלחת מטעם הממשלה הפולנית למדגסקר וחודשים ספורים לאחר מכן הצטרף כיועץ מומחה למשלחת הולנדית שיצאה לבדוק אפשרות דומה בגיאנה ההולנדית.

מצב בריאותו הורע פעם נוספת, לכן יצא דיק לאירופה למטרות ריפוי. פרוץ מלחמת העולם השנייה מנע את חזרתו ולכן נשאר בצרפת. הוא נפטר מסרטן ב-1944, בגרנובל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.buchach.org/book/dik.htm דיק באתר יוצאי בוצ'אץ']

==הערות שוליים==

קטגוריה:אגרונומים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1884
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1944
רבי אבא

רבי אבא היה אמורא בבלי וארץ ישראלי שחי בדור השלישי (תחילת המאה ה-4). היה עשיר ועסק במסחר במשי.

==ביוגרפיה==
רבי אבא נולד בבבל ולמד אצל רב הונא ראש ישיבת סורא ורב יהודה ראש ישיבת פומבדיתא. הוא עלה לארץ ישראל על אף התנגדותו של רב יהודה רבו, ובהגיעו לגבול הארץ בעכו נישק את סלעיה. יש הסוברים שעלה לארץ ישראל דרך הים.

בתלמוד מסופר שלפני עלייתו לארץ, התפלל רבי אבא שדבריו יתקבלו על חכמי ארץ ישראל. כאשר הגיע לארץ, פגש קבוצת חכמים מבית מדרשו של רבי יוחנן שהתקשתו בסוגיא הלכתית סבוכה במסכת ביצה. הוא ניסה לתרץ את קושייתם, אך הם חייכו למשמע סברתו. שאל אותם רבי אבא: מדוע אתם צוחקים עלי? וכי לקחתי את בגדיכם? אך הם חזרו וחייכו.

החתם סופר פירש<ref>שו"ת חתם סופר חלק א (אורח חיים) סימן רח</ref> שדבריו של רבי אבא לא התקבלו דווקא מפני שהוא התפלל שהם יתקבלו, מפני שאין לאדם להתפלל שדבריו יתקבלו, שהרי אם אינם נכונים מוטב שלא יתקבלו, אלא עליו להתפלל להצליח להגיע אל האמת.

על יחסו לרבי אמי לכאורה המקורות סותרים זה את זה: במסכת בבא בתרא מסופר על דיון שבא לפני רבי אמי ונאמר שם שהיה רבי אבא יושב לפניו (כתלמיד היושב לפני רבו), ומשמע מזה שרבי אבא היה תלמידו של רבי אמי. לעומת מקור זה, במסכת בבא מציעא מסופר שרבי אמי מצא פרגיות שחוטות בין טבריה לציפורי ובא לפני רבי אבא לשאול לגבי חיוב השבת אבדה, ומכך נראה שרבי אבא היה רבו של רבי אמי. בתוספות בבבא בתרא שם, הקשה ר"י הזקן קושיה זו, וכתב שיש הגורסים בבבא מציעא רבי אסי במקום רבי אבא, ולשיטתם לא קשה. בדומה לכך, הכריעו בתוספות בבבא מציעא שם מכח הסתירה, שבבבא מציעא הגרסה הנכונה היא רבי אסי ולא רבי אבא. ואם כן לשיטת תוספות שם רבי אבא היה תלמידו של רבי אמי, ובספר יוחסין מביא שמה שמצינו שרבי אבא ישב לפני רבי אמי זה בגלל חשיבותו כראש המתיבתא, אבל בעצם ישב לפניו כחבר ולא כתלמיד. ובמסכת גיטין מצינו שרבי אמי אמר במעשה אחד אלמלא רבי אבא היינו באים להתיר עבודה זרה,

===הצלחה בתלמודו===
* בהמשך זכה רבי אבא להצלחה גדולה בתלמודו, עד שתואר בתלמוד כ"רבותינו שבארץ ישראל <small>(הוא)</small> רבי אבא". רבים מהחכמים למדו ממנו תורה בארץ ישראל, ביניהם רב ספרא.

מסופר בתלמוד שכדי לקיים מצוות צדקה בסתר היה רבי אבא קושר בחלקו האחורי של בגדו כסף, ועניים היו מתירים את הקשר ולוקחים את הכסף. מוזכר רבות בתלמודים, הבבלי והירושלמי. אחת הסוגיות הסבוכות בדיני ממונות מכונה על שמו נסכא דרבי אבא.

==לקריאה נוספת==
* 
* 
* 
* מרדכי מרגליות (עורך), "ר' אבא", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א, עמ' 1
* 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי בבל
קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רב יהודה
קטגוריה:תלמידי רב
קטגוריה:תלמידי רב הונא
קטגוריה:תלמידי שמואל
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4
קטגוריה:עולים מבבל לארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-4
גולט

גולט

גולט (טורקית Gulet; מצרפתית Goélette שפירושה סקונר) הוא כלי שיט דו תרני מסורתי הנבנה בדרום מערב טורקיה. מקור הגולט מהסקונר - ספינת מפרשים בעלת מנוע המיועדת לשייט חופים. כיום (2010) נמצאות ספינות הגולט בשימוש בעיקר בטורקיה, יוון, קרואטיה ובקפריסין. 

== מבנה ==
אורכה של הגולט נע בין 14 ל-50 מטרים (נדיר) והן משמשות לשייט בין חופים ומפרצים לקבוצות של שישה עד 24 מפליגים. ישנם שני סוגים בולטים של ספינות גולט - האחת מכונה גולט והשנייה קטצ'. אף שנהוג לכנות את שני הסוגים בשם גולט, אך למעשה יש הבדל מהותי בין השניים: בגולט המבנה המרכזי נמצא בירכתי הספינה, אין תא נוסעים מאחור, והירכתיים מעוגלות. בקטצ' המבנה המרכזי נמצא באמצע כלי השייט ותאי הנוסעים ממוקמים משני צדדיו. הירכתיים מרובעות.

גם הגולט וגם הקטצ' דומות במהותן. שתיהן נבנות מבסיס שלדי של עצי אורן המונחים בדוגמת שתי וערב. על שלד העץ מוסיפים את לוחות העץ ולאחר שהמסגרת החיצונית מוכנה בונים את תאי הנוסעים, סלון ומטבח, חדר מכונות ואזורים נוספים.

== קישורים חיצוניים ==
 

קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים
לייב (אלבום)

Live הוא אלבום הופעה של הזמר והמפיק אסף אמדורסקי.

באלבום שירים משלושת אלבומי האולפן הראשונים של אמדורסקי, וכן השיר "האינטימי שלי" - עיבוד אלקטרוני לשיר "החדר האינטימי שלי" מהאלבום של להקת "תערובת אסקוט". הרצועה החותמת את האלבום היא עיבוד מחודש לשיר "הוא האמין לה", והיא הוקלטה באולפן במיוחד לאלבום.

ההופעה הוקלטה ב־27 ביולי 2000 במועדון התיאטרון שביפו, ובה השתתפו גם אביתר בנאי, יעל קראוס, החצוצרן אבישי כהן, מושיק קופ ורונן סבו.

==רשימת השירים==
# "Intro מנועים שקטים" - 1:42
# "העיר הגדולה" - 5:15
# "השמיים הכחולים" - 5:08
# "כוכב" - 3:40
# "האינטימי שלי" - 4:09
# "מעיין" - 5:47
# "במערבולת" - 4:18
# "יקירתי" - 5:10
# "אהבה חדשה" - 4:07
# "חרש, ביבבה" - 3:57
# "הוא האמין לה" - 8:52

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-2001
קטגוריה:אלבומי אסף אמדורסקי
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
שביל פאולוס הקדוש

שרידי פרגה
אנטיוכיה בפיסידיה
שביל פאולוס הקדוש הוא נתיב הליכה ארוך באורך של כ-500 ק"מ, בדרומה של טורקיה. הנתיב מוליך מחוף הים התיכון בדרום ומסתיים צפונית-מזרחית לאגם אאירדיר (Eğirdir Gölü) בצפון. חלקו הדרומי כולל שני מסלולים מקבילים - האחד מתחיל בפרגה, כעשרה קילומטרים מזרחית לאנטליה, והשני באספנדוס, כ-40 ק"מ מזרחית לה. 

שמו של הנתיב נגזר ממסעו הראשון של פאולוס הקדוש מפרגה לאנטיוכיה בפיסידיה:

הנתיב הוא נתיב ההליכה הארוך השני שסומן בטורקיה לאחר הדרך הליקית, עימה הוא נפגש בקצהו הדרומי. תחילתו בגובה פני הים, הוא מגיע עד לגובה של 2,200 מטרים, עם חלופות המטפסות לגובה של 2,800 מטרים, ומסתיים בגובה של כ-1,200 מעל פני הים. השביל מסומן בסימון שבילים אדום-לבן.

==ראו גם==
* הדרך הליקית

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Kate Clow (with Terry Richardson). St Paul Trail: Turkey's Second Long Distance Walking Route. Upcountry, 2004, 
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20100831180058/http://www.lycianway.com/StPaulContent/aboutthewalk.html אתר המוקדש לשביל פאולוס הקדוש]
* [http://meidanv.blogspot.com/2007/05/blog-post.html כתבה על שביל סנט פול] 

קטגוריה:הריביירה הטורקית
קטגוריה:שבילי הליכה נוצריים
קטגוריה:טרקים
קרב גנגוט

קרב גנגוט (ברוסית: Гангутское сражение, בשוודית: Sjöslaget vid Hangöudd) היה קרב ימי שהתרחש ב-7 באוגוסט 1714 בין הכוחות של רוסיה הצארית לבין כוח שוודי כחלק של מלחמת הצפון הגדולה. הקרב הסתיים בניצחון רוסי. קרב זה היה הניצחון הראשון של הצי הרוסי. הוא איפשר לרוסים פעילות חופשית בים הבלטי.

לקראת אביב 1714 דרום ומרכז פינלנד היו בשליטה רוסית. הרוסים שאפו לקבל מוצא חופשי לים הבלטי, אולם הים היה בשליטה שוודית, ואלו לא אפשרו לרוסים גישה בצורה שהרוסים שאפו אליה, לכן הגיעו הרוסים למקנה שיהיה עליהם להכניע את השוודים.

בסוף יוני 1714 התכנס הצי הרוסי במזרח פינלנד במטרה להנחית תגבורת לחיזוק הכוח הרוסי בעיר טורקו, הנמצאת כ-100 ק"מ מערבית לאזור. אספקת תגבורות ביבשה לכוח הרוסי שישב באזור לא הייתה אפשרית ולכן הוחלט להעביר את התגבורת והאספקה דרך הים. הצי השוודי חסם את הצי הרוסי להמשך המסע שלו ליעד. בשלב זה, פקד פטר הגדול על הצי להתארגן להעברת חלק מהספינות דרך לשון יבשתית שאורכה כ-2.5 ק"מ לצד השני של חצי האי. בהיוודע המהלך, פוצל הצי השוודי. החלק הראשון, בפיקוד נילס ארנשולד, החל בתנועה למקום בו צפויות היו הספינות הרוסיות לחזור לים, החלק השני החל בהכנות למתקפה על הצי הרוסי שנשאר במקום.

==מהלך הקרב==
פיוטר הגדול החליט לנצל את הפיצול בכוח השוודי. בבוקר 6 באוגוסט לא הייתה רוח כלל. כתוצאה מכך, התקשו ספינות המפרש השוודיות לנוע בים. כוח רוסי, שהורכב מ-20 ספינות משוטים, החל לעבור דרך הכוח השוודי אך במרחק גדול מספיק ממנו כדי לא להיות חשוף לכוח האש. לאחר הצלחת המהלך, ביצע כוח נוסף, בהיקף של 15 ספינות, את הפריצה. השוודים היו בדעה ששאר הכוח הרוסי ימשיך במהלך דומה והחליטו להחזיר את הכוח שקודם לכך נשלח למקום הנחיתה הצפוי של הרוסים. הרוסים ניצלו את יכולתם לנוע בעזרת משוטים וכוח בהרכב של 23 ספינות תקף את השוודים. תחילה השוודים עמדו יפה במתקפה, אך ההתקפה השלישית, בה השתתפו ספינות בכמות גדולה בהרבה, הייתה מוצלחת והרוסים הצליחו להשתלט על עשר ספינות שוודיות, כולל ספינת הדגל של מפקד הכוח, נילס ארנשולד, שנלקח בשבי. שאר הספינות עזבו לכיוון האי אלנד.

==השלכות הקרב==
הניצחון בקרב איפשר לרוסים לנוע בחופשיות במפרץ הפיני ובמפרץ הבוטני ולתת תמיכה משמעותית לכוח היבשה בפינלנד.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20200808090314/http://www.neva.ru/EXPO96/book/chap2-2.html תיאור הקרב (באנגלית)]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוסיה: קרבות
קטגוריה:שוודיה: קרבות
קטגוריה:הצי הרוסי הקיסרי
קרב גנגוט
אנתוני ג'קסון

אנתוני ג'קסון (באנגלית: Anthony Jackson; נולד ב-23 ביוני 1952) הוא נגן גיטרה בס אמריקאי הפועל בעיקר בניו יורק ומתמחה בעיקר בסגנון הפאנק (Funk).

לג'קסון מיוחסת המצאת גיטרת הבס בעלת 6 המיתרים (six strings bass) או "קונטרבס גיטרה" ("contrabass guitar") המכוונת עם מיתר נמוך יותר כך שסדר מיתרי גיטרת הבס נראה כך (משמאל לימין, מהנמוך לגבוה): B-E-A-D-G-C.<ref>https://bassmagazine.com/artists/partners-anthony-jackson-fodera-guitars</ref> מטרתו של ג'קסון כשהגה את הרעיון להמציא את ה"קונטרבס גיטרה" הייתה לאפשר מנעד גדול יותר של צלילם (כמו הקונטרבס). הוא מנגן עליה ממהלכי אקורדים עד לליווי ולנגינת המלודיה עצמה.

ג'קסון התפרסם בעיקר בנגינתו עם מישל קמילו הפסנתרן, אל דימיולה הגיטריסט, מישל פטרוצ'יאני, מייק סטרן, דייב ווקל, להקת סטילי דן ועוד להקות רבות בעיקר מתחום הג'אז הלטיני והפאנק וכן במתכונתו העכשווית של הרכב הפאנק המפורסם "Steps Ahead" אותו הקים הסקסופוניסט הנודע מייקל ברקר.

כמו כן, ניגן ג'קסון רבות עם הביג בנד הנחשב של ניו יורק וכן עם הביג בנד של מנהטן.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20090414151425/http://www.bass-musician-magazine.com/General/bass-musician-magazine-detail.asp?year=2009&month=4&article-id=607578216 ריאיון עם אנתוני ג'קסון] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:בסיסטים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
שחר כתום

שחר כתום הוא ספר בעריכת יצחק רקנטי ורפי בן בשט, העוסק במאבק כנגד תוכנית ההתנתקות, ומשלב מאמרים, מסמכים מקוריים, סיפורים, שירים וקטעי יומנים. שם הספר נבחר כפרפרזה לשחר אדום (שמה הקודם של כיפת ברזל) - מערכת ההתרעה מפני רקטות קסאם שהופעלה לאחר ההתנתקות, וזאת כדי לסמל את הקשר, בעיני המחברים, בין קמפיין המאבק בהתנתקות שהשתמש בצבע הכתום, לבין התגברות ירי הקסאמים.

הספר סוקר את האירועים מנקודת מבט ימנית, ויש בו ביטוי לדעות שהיו בתוך סקטור זה; מתומכי מאבק אלים וחסר פשרות ועד ה"ממלכתים" שהתנגדו למאבק שיש ספק בחוקיותו.

בספר ארבעה חלקים:
#שמים אפורים - תוכנית ההתנתקות וראשית המאבק.
#המון נכסף - אישור ההתנתקות בממשלה, והמאבק על דעת הקהל והכנות למאבק פיזי.
#אופק מאדים - ביצוע התוכנית וההתנגדות.
#ניצן ירוק - הניסיון להשתקם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרי ספריית בית אל
קטגוריה:המחאה נגד תוכנית ההתנתקות
ידידי ישראל באירופה

ידידי ישראל באירופה (באנגלית: European Friends of Israel (EFI)) הוא ארגון עבר אשר פעל בבריסל עד 2015 והיה מורכב מחברים בפרלמנט האירופי ובפרלמנטים של המדינות החברות באיחוד. מטרת הארגון הייתה "יצירת יחסים מדיניים חזקים יותר והבנה עמוקה יותר בין אירופה וישראל".

הארגון נוסד בספטמבר 2006 על ידי 300 חברים, בהם חברי הפרלמנט האירופי וחברי פרלמנטים לאומיים של מדינות האיחוד, מתוך כוונה לאגד תחת קורת גג אחת את כל קבוצות הידידות עם ישראל הפועלות במדינות האיחוד האירופי ובפרלמנט האירופי.

הארגון הפעיל שדולה בת עשרות חברים הפועלת בפרלמנט האירופי, בהם גונר הומארק משוודיה אשר כיהן כיושב ראש ועדת החוץ של האיחוד האירופי. הארגון פעל לסיכול יוזמות חקיקה אנטי ישראליות, ארגן כנסי תמיכה בישראל ופרש חסות על אירועים יהודים שנערכים בפרלמנט של האיחוד האירופי.

בשנת 2015 נסגר הארגון ופעולתו נפסקה. 

== ראו גם ==
*ידידי ישראל במפלגה השמרנית
*נוצרים ידידי ישראל
*יוזמת ידידי ישראל

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים
קטגוריה:שדולות
קטגוריה:יחסי אירופה–ישראל
אכסניית קמברלנד

שולחנות ישיבה בחצר האכסניה
אכסניית קמברלנד (אנגלית: Cumberland Lodge) הוא בית מגורים השוכן בווינדזור גרייט פארק, במרחק של כחמישה קילומטרים דרומית לטירת וינדזור.
== היסטוריה ==
האכסניה נבנתה ב-1650 על ידי קפטן בצבא אנגליה בשם ג'ון בייפילד, לאחר שאוליבר קרומוול מכר חלקות קרקע בווינדזור גרייט פארק. עד 1670 נודעה האכסניה בשם בית בייפילד, ולאחר מכן ניו לודג', וינדזור לודג' וריינג'ר לודג'. לאחר הרסטורציה החליט המלך צ'ארלס השני להכריז על הבית כמקום מגוריו הרשמי של הריינג'ר של גרייט פארק, שהוא מינוי מלכותי שבדרך כלל ניתן למישהו המקורב לריבון הבריטי.

בין הדיירים הידועים של הבית ניתן למנות את:
* בפטיסט מיי, הריינג'ר הראשון.
* שרה צ'רצ'יל, הדוכסית ממרלבורו (1702–1744); ג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו, מת בבית זה ב-1722.
* ג'ון ספנסר (1744–1746)
* הנסיך ויליאם, דוכס קמברלנד ובנו של ג'ורג' השני.
* הנסיך הנרי, הדוכס מקמברלנד וסטרתירן ובנו של פרדריק, נסיך ויילס (1765–1790).
* אן, הדוכסית מקמברלנד וסטרתירן ואלמנתו של הנרי (1790–1803).
* ג'ורג' ספנסר-צ'רצ'יל, הדוכס החמישי ממרלבורו (עד 1822)
* הנסיך אוגוסטוס פרדריק, דוכס סאסקס ובנו של המלך ג'ורג' השלישי (1830–1843).
* הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת, בתה של המלכה ויקטוריה ואשתו של כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין (1846–1923).
* אדמונד פיצאלן-הווארד, ויקונט פיצאלן הראשון מדרוונט, האחרון שכיהן בתפקיד המשנה למלך של אירלנד (1923–1947).

ב-1936 שימש הבית למספר מפגשים בין מזכירו הפרטי של המלך אדואד השמיני לראש ממשלת בריטניה סטנלי בולדווין, שבסופו של דבר הובילו להחלטתו של המלך לוותר על כתרו.

ב-1947 העניק ג'ורג' השישי את זכות השימוש בבית לקרן סנט קתרין, הידועה כיום כקרן ג'ורג' השישי והמלכה אליזבת של סנט קתרין. קרן זו היא קרן בעל מטרות חינוכיות-נוצריות, שהוקמה על ידי אמי בולר. היא התבססה על חוויותיה מגרמניה שבין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה, וטענה שעליית הנאציזם נבעה בין השאר מכך שהאוניברסיטאות בגרמניה לא לימדו את הסטודנטים שלהן כיצד לחשוב בצורה ביקורתית, ולא סיפקו סביבה מתאימה לדיונים.

כתוצאה מכך היא הגתה את הרעיון של מרכז מגורים שבו ייפגשו התלמידים עם המורים שלהם באווירה נינוחה, ידונו בנושאים בעלי חשיבות בתחום האתיקה והחברה, ולא יהיו נתונים במסגרת מאולצת של לימודים אקדמיים. היא זכתה בתמיכתם הפעילה של המלך והמלכה, וב-1968 הוחלט לשנות את שם הקרן כהוקרה על תרומתם. אליזבת, המלכה האם, הייתה הפטרונית של הקרן, והנסיכה מרגרט הייתה המבקרת שלו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.berkshirehistory.com/castles/cumberland_lodge.html קמברלנד לודג'] באתר Royal Berkshire History

קטגוריה:אנגליה: מבנים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בתי מגורים
הסכם ניסטאד

הסכם ניסטאד (בשוודית: Freden i Nystad; ברוסית: Ништадтский мирный договор; בפינית: Uudenkaupungin rauha) היה הסכם שלום שנחתם בין רוסיה הצארית לבין שוודיה ב-10 בספטמבר 1721 בניסטאד , וסיים את מלחמת הצפון הגדולה.
שטחים שהועברו לרוסיה בצהוב-ירוק
לפי ההסכם, רוסיה הצארית קיבלה את ליבוניה, אינגריה, אסטוניה, חלק משטחי קרליה (כולל המצר הקרלי; ויבורג וקקסהולם) ומספר איים בים הבלטי, כולל אסל (Ösel), סורסארי (Hogland) ודגה (Dagö). בשטחים שהועברו נבנתה בין היתר העיר סנקט פטרבורג.

שטחי פינלנד שנכבשו על ידי הרוסים במהלך המלחמה הוחזרו לשוודיה. כמו כן הרוסים שילמו סכום של 2 מיליון טאלר לשוודיה כפיצוי.

הסכמי שלום בין שוודיה לבין מדינות אחרות שהיו בעלות ברית של רוסיה (פרוסיה, הנובר ודנמרק) נחתמו קודם לכן – בשנים 1719 ו-1720.

בעקבות ההסכם הפכה רוסיה באופן רשמי לאימפריה חדשה ופיוטר הגדול נטל על עצמו תואר "קיסר רוסיה כולה".

== קישורים חיצוניים ==

* טקסט ההסכם 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ניסטאד
ניסטאד
קטגוריה:פינלנד: היסטוריה
קטגוריה:אסטוניה: היסטוריה
קטגוריה:לטביה: היסטוריה
קטגוריה:המצר הקרלי
קטגוריה:המלחמה הצפונית הגדולה
קטגוריה:יחסי רוסיה–שוודיה
ניסטאד
קטגוריה:האימפריה הרוסית: שינויים טריטוריאליים
דרב אל-חג'

פסלי מתכת לאורך ואדי השחמון באילת
קטע מדרך החג' ליד [[מעבר נטפים. מימין נראה כביש 12 המודרני]]
דרב אל-חג' המצרית (ערבית: درب الحج المصري - "דרך החג' המצרית") היא דרך קדומה מהתקופה הממלוכית המובילה ממצרים לערב הסעודית דרך מעלה אילת ואילת.

דרב אל-חג' הייתה דרך ממלוכית עתיקה אשר נסללה על ידי השלטון הממלוכי במצרים במאות ה-14 וה-15. הדרך חצתה את סיני וחיברה את ראשו של מפרץ סואץ אל מפרץ אילת. היא נועדה לשרת עולי רגל מוסלמים בדרכם למכה, ועולי רגל רבים אשר הגיעו ממרוקו, אלג'יריה, לוב, תוניסיה ואף מספרד המוסלמית עשו את דרכם לאורכה מסואץ לעקבה. בעקבה התחברה הדרך לנתיב החג' הבא מכיוון סוריה וירדן, ועולי הרגל המשיכו ממנה בים או ביבשה.

דרב אל-חג' נסללה בשל רצונם של השליטים הממלוכים לזכות באהדת ההמונים. לכן הדרך הורחבה מאוד, ובחלקה אף רוצפה באבנים קטנות ובחיפוי דק של אבן גיר, אשר יצרו מעין אספלט. סיבה נוספת לרוחבה של הדרך הייתה בעובדה ששימשה מספר רב של צליינים וכמות גדולה של סחורות. חלק מהדרך נמצא כיום לאורך תוואי כביש 12 - כביש מעלה אילת מנחל גשרון דרך נחל שלמה. כיום הקטע הזה הרוס בחלקו בגלל השיטפונות.

לאורך הדרך נמצאו כתובות רבות בשפה הערבית הקשורות לנושא החג'. העולים לחג' למכה היו מתרכזים בשיירות של 50,000-40,000 איש אשר אותם הוביל "אמיר אל-חג'", המדריך היודע את הדרך ואת התחנות השונות להצטיידות במזון ובמים. השיירה הייתה משתרכת במשך חודשים ארוכים עד הגיעה למכה דרך אילת ועקבה. לאורך הדרך נחפרו בארות מים, נבנו חאנים ותחנות לאפיית לחם, והוקצו שטחי קבורה.

החל משנת 1883 (1301 להיג'רה) רוב העולים לרגל העדיפו לעלות בסואץ על אוניות לג'דה, אך אלו שהעדיפו להגיע דרך היבשה המשיכו לעשות כן עד סוף המאה ה-19.

בשנת 2010 הוצבו עשרות פסלי מתכת לאורך נחל שחמון באילת, בשטח שבין שני הגשרים המחברים את שכונת שחמון החדשה לעיר הוותיקה. הפסלים מדמים שיירה של אנשים לבושים גלביות, כאותן שיירות שעברו בדרך החוגגים, הלא היא דרב אל-חג'. הפרויקט תוכנן על ידי משרד תכנון נוף – צבי דקל ביחד עם הפסל בוקי שוורץ, בעלות של כ-6 מיליון שקל. את העבודות מלווה נציג משרד הבינוי והשיכון באילת – מקס דה גרוט, עלות הפרויקט ממומנת על ידי משרד הבינוי והשיכון.

==לקריאה נוספת==
*מאיר כהן ואלי שילר, אילת: אדם, ים ומדבר, אריאל (כתב עת), חוב' 93–94, 1993
==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://alsahra.org/?cat=32 הסבר מפורט על דרך החג' המצרית] 
* [https://whc.unesco.org/en/tentativelists/6028 מועמדות דרבּ אל-חג' המצרית] להכרזה כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו 

קטגוריה:דרכים וכבישים
קטגוריה:דרכים בארץ ישראל
קטגוריה:הנגב
ג'רג' לוקאץ'

גֶ'רג' לוקאץ או גיירג' לוקאץ (בהונגרית: György Lukács; בודפשט, 13 באפריל 1885 – בודפשט, 4 ביוני 1971), נולד בשם לוינגר (Löwinger), היה קומוניסט, פילוסוף מרקסיסטי ומבקר ספרות הונגרי-יהודי. נחשב למייסד אסכולת המרקסיזם המערבי. הוא היה ממייסדי חוג יום ראשון ומשתתפי חוג גלילאו ולמעשה מייסד אסכולת בודפשט שחבריה התרכזו סביבו.

==קורות חיים==
לוקאץ' בשנת [[1919 כקומיסר העם]]
לוקאץ ב-[[1971|263x263 פיקסלים]]
לוקאץ' נולד ב-13 באפריל 1885 בבודפשט, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, במשפחה יהודית. אביו היה יוז'ף לוקאץ' (במקור לווינגר), המנכ"ל של הבנק האנגלו-אוסטרי בבודפשט ובעל תואר אצולה שהוענק לו בשנת 1899 על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה שהיה גם מלך הונגריה. אמו הייתה אדל ורטהיימר. 

לאחר השלמת לימודיו לתואר דוקטור באוניברסיטת ברלין בשנת 1906, ערך לוקאץ' מספר מסעות לאיטליה, ולאחר מכן שהה ארבע שנים בהיידלברג, שם למד אצל הפילוסוף היינריך ריקרט והסוציולוג והפילוסוף מקס ובר. בגרמניה גם הושפע מתפיסות קומוניסטיות-מרקסיסטיות. ב-1919 היה קומיסר העם לענייני תרבות וחינוך בממשלת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית קצרת הימים של הקומוניסט (ממוצא יהודי) בלה קון.
ב-1923, עם שובו להונגריה, פרסם את ספרו החשוב ביותר, "היסטוריה ותודעה מעמדית", שסתר מספר עקרונות מהתפיסה המרקסיסטית הלניניסטית, ולכן הוחרם על ידי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.

לוקאץ' תרם את רעיונות החפצון (ראיפיקציה) והתודעה המעמדית לפילוסופיה המרקסיסטית. בחיבורו "חזיון הראיפיקציה" (1923), הוא מבקר את הפטישיזם הנעוץ בקפיטליזם המודרני, ההופך את העובד לחפץ ולסחורה. בתחום ביקורת הספרות פרסם לוקאץ' את הספרים "הריאליזם בספרות" (1951) ו"הרומן ההיסטורי" (1955), שהשפיעו על המחשבה הריאליסטית בספרות. 

בזמן המרד ההונגרי ב-1956 כיהן לוקאץ' תקופה קצרה כשר התרבות בממשלתו האנטי-סובייטית של אימרה נוג'. עם פלישת הכוחות הרוסים ודיכוי המרד הוא הוגלה, זמנית, כשאר חברי הצמרת המהפכנית לסנגוב, ברומניה. בשנת 1957 הוא שב להונגריה, הצליח לשרוד את הטיהורים של יאנוש קאדאר, ונפטר בשיבה טובה בבודפשט ב-1971.

== ביבליוגרפיה נבחרת ==
===בתרגום לעברית===

*גיאורג לוקאץ', הריאליזם בספרות, 1951
*גיאורג לוקאץ', אכזיסטנציאליזם או מארכסיזם?, תרגום: א. ראובני, הוצאת הקיבוץ המאוחד, בשנת 1950
*גיאורג לוקאץ', הרומן ההיסטורי - התפתחות המגמות והצורות בענפי הספרות, תרגום: אריה סולה, הוצאת ספרית הפועלים, מדע-לכל, 1955

=== עד 1945 ===
<div class="mw-content-ltr">

</div>

=== ספרים בתרגום לאנגלית ===
<div class="mw-content-ltr">

</div>

==ראו גם==
*תאודור אדורנו
*מקס הורקהיימר
*אנטוניו גראמשי
*לואי אלתוסר

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פילוסופים יהודים הונגרים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים הונגרים
קטגוריה:קומוניסטים יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרים אסורים (הונגריה 1944)
קטגוריה:מבקרי ספרות יהודים הונגרים
קטגוריה:מסאים יהודים הונגרים
קטגוריה:קומיסרי העם (הונגריה 1919)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הומבולדט של ברלין
קטגוריה:המרד ההונגרי: אישים
קטגוריה:חברי חוג גלילאו
קטגוריה:חברי חוג יום ראשון
קטגוריה:יהודים זוכי פרס באומגרטן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:אצולה יהודית הונגרית
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:חברי ועדת הניהול המרכזית (הונגריה)
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:ילידי 1885
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1971
קטגוריה:זוכי פרס גתה
פוטנציאל זטה

פוטנציאל זטה הוא הפוטנציאל הכימי על פני שטח של חלקיק טעון. המטענים החשמליים על חלקיק נחלקים לשני אזורים. האזור הראשון נקרא שכבת סטרן ובה יונים בעלי מטען הופכי למטען החלקיק וקשורים בצורה חזקה לפני השטח של החלקיק, והאזור השני הוא שכבה דיפוסיונית שבה ריכוז היונים הנגדיים קטן והיא תלויה במרחק. הירידה בפוטנציאל פני החלקיק היא במרחק שבו הפוטנציאל קטן עד לe/1 מערכו ההתחלתי. כיוון שמדידת פוטנציאל פני השטח היא בעייתית עקב המצאות שכבת סטרן, במציאת פוטנציאל זטה נמדד פוטנציאל פני השטח יחד עם מרחק זה (המסומן ב1/K ונמדד ביחידות של nm). 

פוטנציאל זטה נמדד (ביחידות של mV) על ידי אלקטרופורזה. בהפעלת מתח חשמלי מתחילה תנועה של החלקיקים הטעונים לעבר האלקטרודה בעלת המטען המנוגד למטען החלקיק (חלקיק חיובי ינוע לעבר האלקטרודה השלילית ולהפך). החלקיק ינוע יחד עם היונים המקיפים אותו (האטמוספירה היונית שלו). לפי זמן הגעת החלקיק לאלקטרודה ניתן למדוד את הפוטנציאל שלו. הפוטנציאל שנמדד הוא למעשה הפוטנציאל האפקטיבי של החלקיק, שכן הוא כולל את פוטנציאל פני השטח יחד עם שכבת סטרן, המהווה חלק מהאטמוספירה היונית של החלקיק.

גודלו של פוטנציאל זטה מהווה מדד ליציבות המערכת. כאשר ערך הפוטנציאל גבוה מ40mV (בערך מוחלט) המערכת נחשבת ליציבה ומיוצבת על ידי אינטראקציות אלקטרוססטיות. כאשר הפוטנציאל קטן מערך זה אינטראקציות אלה זניחות יחסית והמערכת אינה יציבה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כימיה קולואידית
מכשור רפואי

ערכת שטח של [[רופא עם מכשור רפואי מהמאה ה-18]]
מכשור רפואי במרחב הציבורי - עמדת [[החייאה חכמה עם דפיברילטור בתל אביב]]

מכשור רפואי הוא שם כולל למוצרים טכנולוגיים המשמשים לטיפול רפואי במטופלים, לשם אבחון, טיפול או ניתוח. השפעת המכשור הרפואי היא בעיקרה פיזית, בניגוד לתרופות שהשפעתן כימית.

המכשור הרפואי כולל מוצרים רבים, כגון מכשירי דימות רפואי, מדי חום, מכשירי רנטגן, אולטרסאונד, הרדמה, אנדוסקופיה, מערכות ממוחשבות שונות ועוד .

על מנת לאפשר שימוש מעשי בבתי חולים של מכשיר רפואי שפותח, עליו לזכות קודם כל באישור מנהל התרופות והמזון האמריקני (ה-FDA) בארצות הברית, ובאירופה, בתקן ה-CE, לאחר שהמכשירים עוברים בדיקות רבות המוכיחות את יעילותו. מחקר ופיתוח נרחב בתחום המכשור הרפואי מתקיים בארצות הברית, באירופה ובישראל. אחוז משמעותי מהפרויקטים בחממות הטכנולוגיות בישראל מתמקדים בפיתוח מכשירים רפואיים.

בין החברות הגדולות והמובילות בעולם בפיתוח מכשור רפואי ניתן לציין את סימנס, ג'נרל אלקטריק, פיליפס, ג'ונסון אנד ג'ונסון, בוסטון סיינטיפיק, מדטרוניק ואולימפוס.

מכשור רפואי הוא אחד התחומים החשובים ברפואה. מבחינה משפטית בישראל הנושא הוסדר בחוק ציוד רפואי.

==אלקטרוניקה רפואית==

אלקטרוניקה רפואית כוללת את שלל האבזרים והכלים האלקטרוניים המשמשים את הרפואה.

ישנם שלושה סוגים של אלקטרוניקה רפואית:
* כלים המשמשים את הרופא באבחון מצב בריאותו של הנבדק.
* כלים למתן טיפול רפואי.
* כלים המשמשים את החולה להתגברות על בעיה רפואית שהוא סובל ממנה.

==ראו גם==
*הנדסה ביו רפואית

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.hayadan.org.il/category/biology/medicine/medical_eqiupment/ כתבות בנושא מכשור רפואי] באתר הידען.

*
ציוד רפואי
קטגוריה:היי-טק
גילי שם טוב

גילי שם טוב במהלך שידור משחק כדורסל (2004)
גילי שם טוב (נולדה ב-15 ביולי 1976) היא עיתונאית, שדרנית ומגישת חדשות וספורט ישראלית. שימשה כיועצת התקשורת של השר לאיכות הסביבה עמיר פרץ וכיום היא הדוברת של תאגיד השידור הציבורי.

==ביוגרפיה==
שם טוב נולדה בירושלים, בת לאיש התקשורת שמוליק שם טוב ונכדה לשר הבריאות לשעבר, ויקטור שם טוב. היא בעלת תואר ראשון בחינוך גופני ממכון וינגייט.

שם טוב החלה את דרכה המקצועית בשנת 1998 כשדרנית וככתבת בערוץ הספורט. ב-2003 עברה לערוץ הראשון, שם שימשה ככתבת לענייני משפט, ומגישת ספורט וחדשות. במסגרת זו הגישה משדרי ספורט מרכזיים בהם המשחקים האולימפיים ב-2004 וב-2008. שם טוב גם שידרה את משחקי נבחרת ישראל בכדורסל באליפות אירופה 2007.

במסגרת עבודתה במחלקת החדשות סיקרה את תוכנית ההתנתקות ואת אירועי מלחמת לבנון השנייה, הגישה את מהדורת החדשות של HOT מקריית שמונה שבצפון והייתה כתבת מבט לחדשות באזור. ואחר כך את המהדורה המקומית של "חדשות הוט" במרכז.

ב-2010 השתתפה שם טוב בעונה השישית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים", בה רקדה עם הרקדנית דורית מילמן. זו הייתה הפעם הראשונה בתולדות התוכנית שבה רקדו זוגות חד-מיניים.

בשנת 2011 כיכבה, לצד סיגל שחמון, גאיה טראוב, אמירה בוזגלו, מיכל שפירא וגלית לוי, בדוקו-ריאליטי של "קשת" "בקרוב אהבה".

ביולי 2012 עזבה את הערוץ הראשון, לאחר תשע שנים. באוקטובר אותה שנה מונתה לתפקיד מנכ"לית מינהלת ליגת העל בכדורסל נשים, אך התפטרה חודש לאחר מכן. ומונתה ליועצת התקשורת לשר להגנת הסביבה עמיר פרץ.

משמשת כדוברת תאגיד השידור הציבורי מאז הקמתו ב-2016.

==חיים אישיים==
שם טוב היא לסבית ואם לשני בנים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרניות ומנחות
קטגוריה:עיתונאיות לסביות ישראליות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ישראל)
קטגוריה:סגל ערוץ הספורט
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - הנהלה ודיגיטל
קטגוריה:כתבים משפטיים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:שדרניות ספורט ישראליות
קטגוריה:בוגרי תיכון מכללת אורט (ירושלים)
קטגוריה:בוגרות המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית בווינגייט
קטגוריה:להט"ביות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1976
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
פליקס יעקובי

פליקס יעקובי (בגרמנית: Felix Jacoby; 19 במאי 1876 – 10 בנובמבר 1959) היה פילולוג וקלסיקאי גרמני.

== חייו ==
יעקובי נולד במגדבורג למשפחה יהודית בעלת עסקי מסחר מצליחים. בגיל 11 הוטבל כנוצרי פרוטסטנטי. את לימודי הדוקטורט השלים באוניברסיטת הומבולדט, בהנחיית הרמן דילס (Diels). הוא לימד באוניברסיטת קיל, משם גורש עם עליית הנאצים לשלטון, יעקובי היה חלק מקומץ יהודים שתמכו באדולף היטלר, אך לבסוף ברח מגרמניה לאנגליה ועבר ללמד באוניברסיטת אוקספורד. הוא היה חבר האקדמיה הפרוסית למדעים. הוא נפטר בברלין.

בקיץ 1933 יעקובי עדיין הצהיר בפתיחת הרצאותיו על המשורר הרומי הורציוס: "בתור יהודי אני מוצא את עצמי במצב קשה. אבל כהיסטוריון למדתי שלא להשקיף על האירועים ההיסטוריים מנקודת־מבט פרטית. מאז 1927 אני מצביע בעד אדולף היטלר, ואני מחשיב את עצמי בר מזל על שיש ביכולתי להרצות על משורר של אוגוסטוס בשנה של תחייה לאומית. אוגוסטוס הוא הדמות היחידה בתולדות העולם שאפשר להשוותה אל אדולף היטלר".

יעקובי נודע בעיקר בשל מפעל ה-Fragmente der griechischen Historiker (FGrH).
זוהי סדרה בת 15 כרכים שהיא אסופת פראגמנטים של כל הסופרים היוונים העתיקים שכתביהם לא שרדו. עבודה חשובה נוספת שלו הייתה הערך שלו ב-Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft
על ההיסטוריון היווני הרודוטוס; הערך נכתב ב-1913 והיווה בסיס למחקר המודרני של הרודוטוס.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:חוקרי העת הקלאסית
קטגוריה:פילולוגים גרמנים
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1876
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1959
שייע כהן

שייע כהן (באנגלית: Shaye J. D. Cohen, נולד ב-21 באוקטובר 1948) הוא היסטוריון יהודי-אמריקאי החוקר את תקופת הבית השני.

==ביוגרפיה==
כהן קיבל את הדוקטורט שלו בהיסטוריה עתיקה בהצטיינות מאוניברסיטת קולומביה ב-1975. בנוסף, הוא גם מוסמך לרבנות וכיהן במשך שנים רבות כדיקן של בית הספר לבוגרים ופרופסור שנקמן להיסטוריה יהודית בסמינר התאולוגי היהודי בניו יורק. אחרי כן שימש כפרופסור סמואל אונגרליידר ללימודי יהדות ופרופסור ללימודי דתות באוניברסיטת בראון. ביולי 2001 עבר לאוניברסיטת הרווארד שם הוא פרופסור ליטאואר לספרות ופילוסופיה עברית במחלקה לשפות ותרבויות של המזרח הקרוב. שייע כהן עוסק במחקריו בקו התפר שבין היהודים לגויים ובזה שבין היהדות לתרבויות הסובבות אותה. הוא גם פרסם מחקרים על התגובות היהודיות להלניזם ולנצרות.

כהן זכה למספר תוארי כבוד עבור עבודתו, בכללם תואר דוקטור לשם כבוד מהסמינר התאולוגי היהודי. הוא שימש כפרופסור מחקר על שם קרוגהאן לדתות בויליאמס קולג', כמרצה לואיס ג'יקובס באוניברסיטת אוקספורד, כמרצה דייוויד לואיס באוניברסיטת אוקספורד, כפרופסור אורח של ליידי דייוויס להיסטוריה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים, כמרצה אורח רולאנד באוניברסיטת סטנפורד וכמרצה פריטצ'ט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הוא הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה התיעודית נובה כמומחה להיסטוריה יהודית.

==ספרים שכתב==
<div style="direction: ltr;">
* Josephus in Galilee and Rome : his Vita and development as a historian / by Shaye J.D. Cohen. Boston : Brill Academic Publishers, 2002, 1979.
* Cohen, Shaye J. D., From the Maccabees to the Mishnah, Westminster John Knox Press, 1988. 
* Cohen, Shaye J. D. The Beginnings of Jewishness: Boundaries, Varieties, Uncertainties, University of California Press, 2001. 
* Why aren’t Jewish women circumcised? : gender and covenant in Judaism. Berkeley : University of California Press, 2005.
</div>

==ספרים שערך==
<div style="direction: ltr;">
* The State of Jewish studies / edited by Shaye J.D. Cohen and Edward L. Greenstein. Detroit : Wayne State University Press, 1990.
* Diasporas in antiquity / edited by Shaye J.D. Cohen, Ernest S. Frerichs. Atlanta, Ga. : Scholars Press, 1993.
* The Jewish family in antiquity / edited by Shaye J.D. Cohen. Atlanta, Ga. : Scholars Press, 1993.
* Studies in the cult of Yahweh / by Morton Smith ; edited by Shaye J.D. Cohen. Leiden : E.J. Brill, 1996.
* The synoptic problem in rabbinic literature / edited by Shaye J.D. Cohen. Providence, R.I. : Brown Judaic Studies, 2000.
* Studies in Josephus and the varieties of ancient Judaism : Louis H. Feldman jubilee volume / edited by Shaye J. D. Cohen and Joshua J. Schwartz. Leiden : Brill, 2007.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:חוקרי תקופת הבית השני
קטגוריה:חוקרי העת הקלאסית
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
גרף מושלם

בתורת הגרפים, גרף מושלם הוא גרף שבו בכל תת גרף מושרה, גודל הקליקה המקסימלית שווה למספר הצביעה של תת-הגרף.

צביעה חוקית של גרף G היא בפרט גם צביעה חוקית של כל תת-גרף שלו, לכן אם קיימת ב -G קליקה בגודל k אז כל צביעה חייבת להשתמש בלפחות k צבעים. מכאן שגודל הקליקה המקסימלית מהווה חסם תחתון על מספר הצביעה של הגרף. אם חסם זה הוא הדוק לכל תת-גרף מושרה של G, אז G נחשב מושלם.

== משפחות של גרפים מושלמים ==
# גרפים מלאים - כל תת-גרף מושרה של גרף מלא הוא בעצמו גרף מלא ולכן הן מספר הצביעה שלו והן גודל הקליקה המקסימלית המוכלת בו הם כמספר הצמתים בו.
#גרפים דו צדדיים – גרפים בעלי מספר צביעה 2. כל תת-גרף מושרה של גרף דו צדדי או שאינו מכיל אף צלע (ואז כל קליקה מכילה צומת יחיד וכן ניתן לצבוע את כל הצמתים באותו צבע, כלומר מספר הצביעה של תת-הגרף הוא 1) או שהוא מכיל צלעות, אבל אינו מכיל אף קליקה עם יותר משני צמתים (ואז מספר הצביעה הוא 2, כגודל הקליקה המקסימלית).
# גרפים מיתריים – גרפים בהם לכל מעגל באורך 4 לפחות קיים מיתר, או לחלופין לא קיים בהם תת-גרף מושרה שהוא מעגל מאורך 4 לפחות.
# גרפי השוואה של סדר חלקי – אלו גרפים אשר ניתן לכוון את הקשתות שלהם כך שהיחס שהן יוצרות יהיה יחס סדר חלקי.
# גרפי קטעים – גרפים אשר ניתן להתאים בין הצמתים שלהם לבין קטעים על הישר באופן כזה ששני צמתים מחוברים בקשת אם ורק אם הקטעים המתאימים להם נחתכים.

== מאפיינים של גרפים מושלמים ==
המשפט החלש של הגרף המושלם: (לובאס): G הוא גרף מושלם אם ורק אם המשלים של G הוא מושלם.

המשפט החזק של הגרף המושלם: G הוא גרף מושלם אם ורק אם G והמשלים של G לא מכילים תת-גרף מושרה שהוא מעגל באורך אי זוגי מגודל 5 לפחות. השערה זו הייתה פתוחה במשך שנים רבות עד שהוכחה על ידי צ'ודנובסקי, רוברטסון, סימור ותומאס ב-2006.

==אלגוריתמים בגרפים מושלמים==

בעיות הצביעה במספר הצבעים הקטן ביותר, מציאת הקבוצה הבלתי תלויה הגדולה ביותר, מציאת הקליקה הגדולה ביותר ומציאת כיסוי מינימלי באמצעות קליקות כולן ניתנות לחישוב בזמן פולינומי בגרפים מושלמים, אם כי האלגוריתם הכללי איננו יעיל במיוחד, והוא אינו קומבינטורי באופיו, אלא מבוסס על תכנון ליניארי ואלגוריתם האליפסואידים. במשפחות מסוימות של גרפים מושלמים, כדוגמת הגרפים המיתריים, ידועים אלגוריתמים קומבינטוריים יעילים מאוד.

גם בעיית הזיהוי של גרפים מושלמים הייתה פתוחה שנים רבות, אולם לאחר הוכחת המשפט החזק של הגרף המושלם נמצא לה אלגוריתם פולינומי.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תורת הגרפים
ח'דיתה

ח'דיתה (בערבית: الحديثة) היה כפר ערבי<ref></ref> בגבול שפלת יהודה ומישור חוף יהודה הכפר היה בנוי על תל חדיד, צפונית ליער בן שמן ולכביש 443 ועל הגדה המערבית של נחל נטוף. הכפר שכן בקו הגבעות הראשון מעל מישור החוף באזור בן שמן וממנו הייתה תצפית על כל גוש דן. מבחינה מנהלית היה שייך הכפר לנפת רמלה.

==היסטוריה==
הפסיפס שנמצא בתל חדיד, עם נוף של נהר הנילוס
השרידים העתיקים ביותר שנתגלו במקום הם מראשית תקופת הברזל. חרסים שנמצאו במקום מצביעים על כך שבמקום הייתה עיר מוקפת חומה כבר בתקופת יהושע בן נון. אולם היא ככל הנראה הגיעה לשיאה בזמן ממלכת יהודה במאות ה-7 וה-8 לפני הספירה. בשנת 1955 נערכו במקום חפירות ארכאולוגיות ונמצאה רצפת פסיפס כנראה מהמאה השישית לספירה בה מתוארת ספינה שטה על הנילוס, עיר מבוצרת, החי והצומח על גדות הנהר וכתובת "איגיפטוס" (מצרים). רצפת הפסיפס הוצאה מהאתר ומוצגת כיום במוזיאון הימי הלאומי בחיפה. 

בתנ"ך מוזכר היישוב חדיד כאחד המקומות בהם התיישבו שבי ציון: "בְּנֵי-לֹד חָדִיד וְאוֹנוֹ, שְׁבַע מֵאוֹת עֶשְׂרִים וַחֲמִשָּׁה" ( וב, עם שינויים קלים). מאוחר יותר נזכר המקום כעיר שבוצרה על ידי שמעון התרסי מבית החשמונאים בשנת 143 לפנה"ס. יוסף בן מתתיהו כתב שאספסיאנוס לכד את חדיד במרד הגדול. בתקופת המשנה ישבו במקום חכמים ובהם התנא רבי יקים איש חדיד (משנה, מסכת עדויות ז',ה'). חדיד נזכרת גם באונומסטיקון של אוסביוס ומופיעה במפת מידבא. רבי אשתורי הפרחי כתב בשנת 1322 שחדיד נמצאת כשעתיים מהעיר לוד על הר עגול, והערבים קוראים למקום חדיתא.

במחצית השנייה של המאה ה-19 ביקר ויקטור גרן בכפר ח'דיתה וזיהה את המקום עם Adhtha של אוסביוס, עם Aditha של היירונימוס הקדוש מזרחית לעיר לוד, ועם חדיד המוזכרת בספר עזרא ובספר נחמיה. ח'דיתה, לפי ויקטור גרן, הייתה כפר קטן על גבעה גבוהה שמדרונותיה תלולים יחסית, הבתים היו בנויים בנייה אותה תיאר כגסה וחלקם היו הרוסים. במקום נספרו 15 בורות מים, בריכה מלבנית קטנה וקברים חצובים בסלע. אבנים גדולות עתיקות נראו מפוזרות במקום.

בתחילת המאה ה-20 רכשו חובבי ציון מצאריצין 100 דונם מאדמות כפר ח'דיתה, עליהן הוקם בית החרושת חדיד. 
על פי סקר הכפרים 1945 נאמדה האוכלוסייה בכפר ב-760 תושבים ושטחו עמד על 7,110 דונמים (שטח זה כלל 157 דונמים בבעלות יהודית ו-409 דונמים שטחים ציבוריים).
בתחילת מלחמת העצמאות השתתפו ערבים מהכפר בהתקפות על תושבי בן שמן עד שביולי 1948, במבצע דני, הכפר נכבש ונהרס.

קיבוץ בשם "תחייה" הוקם בשנת 1949 על אדמות הכפר והתפרק לאחר זמן קצר. המושב חדיד הנמצא סמוך לתל, על האדמות החקלאיות של הכפר הוקם בנובמבר 1950 בידי עולים מתימן וכעבור זמן הצטרפו אליו עולים מרומניה.
בית השייח' בכפר 1931

== קישורים חיצוניים ==

* מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2013/04/28/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%9B%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%A2%D7%A8%D7%91%D7%99%D7%9D-%D7%A1%D7%9E%D7%95%D7%9A-%D7%9C%D7%A0%D7%9E%D7%9C-%D7%94%D7%AA%D7%A2%D7%95%D7%A4%D7%94-%D7%91%D7%9F/ סקירת האתר עם תמונות עדכניות], באתר 'חלון אחורי', 28.4.13
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קהילות ויישובים ערביים שנחרבו במלחמת העצמאות
קטגוריה:יישובים שננטשו בשפלת יהודה
קטגוריה:יישובים ערביים המשמרים שם עברי
רטייה

[[משה דיין - עוטה רטייה על עינו השמאלית, בעקבות פגיעה במלחמת העולם השנייה]]
רטייה היא טלאי קטן אותו עוטים על העין, כך שהטלאי מכסה את העין וארובת העין. הרטייה מוחזקת במקומה על ידי חוט, תחבושת או דבק (בדומה לפלסטר). עטיית הרטייה נועדה לרוב על-מנת להסתיר או להגן על עין פצועה או חסרה, אך יש לה גם שימוש רפואי בטיפול בעין עצלה אצל ילדים.

== שימושים בעת קרב ==
* חיילים בעת מטווחי ירי מכיוונים את הנשק בעזרת העין הדומיננטית. חיילים שאינם מסוגלים לעצום את העין החלשה שלהם נעזרים לעיתים ברטיה.

==ראו גם==
* כיסוי עיניים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רפואת עיניים
קטגוריה:כיסויי ראש
כנס יפו

כנס יפו הוא כנס ישראלי העוסק ביחסי יהודים ערבים בישראל ובקידום השוויון. הכנס הראשון נערך בשנת 2005 על ידי הפורום להסכמה אזרחית ומאז מתכנס מדי שנה.

== אודות הכנס ==
הכנס נערך מדי שנה מאז שנת 2005. בכנס נפגשים אישים מארגונים שונים מתחומי הפוליטיקה, כלכלה, אקדמיה וחינוך ודנים בנושאים הקשורים ליחסי יהודים-ערבים במדינת ישראל על היבטיהם השונים.

===הכנס הראשון===
הכנס הראשון התקיים בחודש יוני 2005. הוא נפתח בישיבה מיוחדת של ועדת חוקה חוק ומשפט בכנסת ואירוע מיוחד לחשיפת המדד ליחסי יהודים ערבים באוניברסיטת חיפה, ולמחרת נערכו הדיונים ביפו. בין המשתתפים היו הרב מיכאל מלכיאור, עיסאם מח'ול, מיכאל איתן, שרת המשפטים ציפי לבני, פרופסור רות גביזון, אריק כרמון, מוחמד ברכה ומרדכי שקלאר.

===הכנס השלישי===
הכנס השלישי התקיים בחודש דצמבר 2007. בין הנושאים שדנו בו היו שירותי הרווחה במגזר הערבי, שיפור התהליכים לאוכלוסייה הערבית במעברי הגבול ובשדות התעופה, ערים מעורבות, מקומות נטושים קדושים למוסלמים. בין המשתתפים היו הרב מיכאל מלכיאור, קולט אביטל, ראובן ריבלין, דליה רבין, שרת החינוך יולי תמיר, אבראהים צרצור, נאדיה חילו, אורי אריאל ועמי אילון.

===הכנס הרביעי===
הכנס הרביעי התקיים בחודש דצמבר 2008 במרכז הערבי-יהודי ביפו. בין הנושאים שעסקו בו היו מעמדה של התרבות הערבית בישראל, האקדמיה ללשון ערבית, חינוך לחיים משותפים, החוקה והערבים בישראל, מוכנות היישובים הערבים בעורף למקרי חירום ועוד.

בין המשתתפים היו הרב מיכאל מלכיאור, ראובן ריבלין, שרת החינוך יולי תמיר, אבראהים צרצור, נאדיה חילו, עמי אילון, פרופ` גבריאל סלומון, האלה אספניולי, בנימין בן-אליעזר, שר התשתיות, מנחם בן-ששון, פרופ` מחמוד גנאים, יו"ר האקדמיה ללשון הערבית, חיים יבין, יצחק הרצוג, שר הרווחה, עמירה דותן, זהבה גלאון, ג'יימס ב. קנינגהם, שגריר ארצות הברית בישראל, אסתרינה טרטמן, שלי יחימוביץ', דב חנין, חיים אורון, יואל חסון, עיסאם מח'ול, פרופ` חיים מאור ונעים עריידי.

===הכנס החמישי===
נערך ב-21 בינואר 2010 במרכז הערבי-יהודי ביפו.

בין המשתתפים בו היו השר בני בגין, זאב אלקין, פרופ יוסי יונה, יוסי שריד, רון פונדק, השר לענייני מיעוטים אבישי ברוורמן, השגריר ג'יימס ב. קנינגהם, סילבן שלום, השר פואד בן אליעזר, השר יוסי פלד, מיכאל איתן, שרה אוסצקי לזר, מאיר שטרית, מירי רגב, דב חנין, אילן גילאון, ראש עריית תל אביב רון חולדאי, עפו אגבאריה, פרופ יצחק רייטר, אבראהים צרצור, פרופ ראסם חמייסי, אורית זוארץ, ראש עריית נצרת, ראמז ג'ראייסי ושר החינוך גדעון סער.

=== הכנס השישי ===
נערך ב-27 בינואר 2011 במרכז היהודי ערבי ביפו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.jaffaconvention.org.il/ אתר כנס יפו]

יפו
קטגוריה:קבוצות בחברה הישראלית
קטגוריה:ערביי ישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: אירועים