כוליות ואינסוף

כוליות ואינסוף: מסה על החיצוניות (בצרפתית: Totalité et Infini: essai sur l'extériorité) הוא חיבור פילוסופי מאת עמנואל לוינס שיצא לאור ב-1961. "כוליות ואינסוף" מכיל את עיקרי שיטתו של לוינס מתקופת הגותו האמצעית, האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד ואנציקלופדיה בריטניקה מחשיבות אותו לאחד משני חיבוריו החשובים ביותר, לצד "אחרת מהיות" .
החיבור נכתב בתור התזה המרכזית בדוקטורט ד'אטה של לוינס.

בעקבות "כוליות ואינסוף", ז'אק דרידה פרסם את מאמרו "אלימות ומטפיזיקה: מאמר על המחשבה של עמנואל לוינס", שנכלל באסופת המאמרים המשפיעה שלו "כתיבה והבדל" .

הספר תורגם לעברית על ידי רמה איילון, ומצורפת לו הקדמה מאת ד"ר ז'ואל הנסל, העורכת המדעית.

== סקירה ==
=== פתח דבר ===
לוינס פותח את החיבור בטענה: . הוא מתאר מתח בין השאיפה להיות מוסריים, לבין האפשרות המתמדת למלחמה. כלומר, כל עוד ישנן מלחמות, מחויבויות מוסריות מושהות ושום דבר אינו יציב. ממשותה של המלחמה "מגחיכה" את המחשבה המוסרית כשהיא מדכאת את השאיפה לחרוג מהמצב הנתון. לוינס מנגיד בין המוסר ששואף לשלום, לבין הפוליטקה, שמובילה למלחמות, ומאפיין את השנייה בתור .

לוינס טוען כי המלחמה מהווה התנסות טהורה בהוויה הטהורה, כי היא "מגייסת" את בני האדם לתוך מכלול שבו היחידיות הסובייקטיבית האנושית נעלמת בתוך סדר אובייקטיבי. המלחמה הורסת את הזהות העצמית ("זהותו של הזהה"). האלימות של המלחמה לא מאפשרת המשכיות לזהות הסובייקטיבית של בני האדם ומובילה לתחושות של זרות עצמית ושל ניכור. המלחמה היא טוטאלית (כוּלית), באופן שהוא גם אנלוגי למונח הכוּליות בפילוסופיה המערבית ועל כן: .
 
האלטרנטיבה של התודעה המוסרית יכולה להתקיים רק אם היא מתתבססת על הודאות של השלום, שלא תלויה בהוויה הנוכחית ובהיסטוריה, יחס שלפי לוינס הוא קמאי ובראשיתי. כנגד האונטולוגיה של המלחמה, לוינס מציב את האסכטולוגיה, המצביעה על מה שמעֵבר לממשות של הכוּליות. בכך, לוינס מבקר את רעיון "השלום הנצחי" של קאנט המתבסס על הנחות מוצא אימננטיות ומתמשש בשל אינטרסים (במונחיו של קאנט: "בהתאם למוסר" ולא "מתוך המוסר") והן את תפיסת "קץ ההיסטוריה" של הגל. לוינס מאפיין את השלום כבלתי תלוי בהוויה ובהיסטוריה, באופן טרנסצנדנטי ואינסופי החיצוני להוויה, וכ"שבר" בכוליות. 

לוינס תוהה האם קיימת אפשרות לתפוס את ההוויה באופן שלא על דרך ייצוג, ולא באופן מחפצן או אלים. לטענתו, ניתן להגיע למצב שבו הכוליות "נשברת" בהזדהות עם החיצוניות של ה"אחר", תופעה אשר בטרמינולוגיה של לוינס מכונה ה"פנים" של הזולת. ההופעת הפנים של האחר יכולה להתגלות בתור מה שלא כפוף לחוקיות של הכוליות ולא לאוטונומיות ולאגואיזם של האני, אלא בתור מה שתמיד נשאר אינסופי ו"אחר לחלוטין" (l'absolument autre). כמו כן, לוינס עורך השוואה בין היחס לאחר כבלתי ניתן לכפיפות בהוויה לבין פרשנותו לאופן שבו דקארט מתייחס ל"אידאת האינסוף" ב"הגיונות", המצביעה על מה שתמיד יישאר חיצוני לאימננטיות של המחשבה, אותה ימשיך לפתח בהמשך הספר.

===חלק ראשון: הזהה והאחר===

[[עמנואל לוינס]]

===חלק שני: פנימיות וכלכלה===

===חלק שלישי: פנים וחיצוניות===

===חלק רביעי: מעבר לפנים===

===מסקנות===

== מבנה החיבור ==
;פתח דבר
;חלק ראשון: הזהה והאחר

;חלק שני: פנימיות וכלכלה

חלק שלישי: פנים וחיצוניות

חלק רביעי: מעבר לפנים
:א. דו-המשמעות של האהבה 
:ב. פנומנולוגיה של הארוס 
:ג. פוריות 
:ד. הסובייקטיביות בארוס 
:ה. טרנסצנדנטיות ופוריות 
:ו. בנהות ואחווה 
:ז. האינסוף של הזמן 

;מסקנות
# מהדומה אל הזהה
# ההויה היא חיצוניות
# הסופי והאינסופי
# הבריאה
# חיצוניות ושפה
# מבע ודימוי
# נגד הפילוסופיה של הנייטרלי
# הסובייקטיביות
# החזקת הסובייקטיביות - ממשות החיים הפנימיים וממשות המדינה - המובן של הסובייקטיביות
# מעבר להיות
# החירות המוכתרת
# ההיות כטוב - האני - פלורליזם - שלום

== רקע והשפעה ==
[[ז'אק דרידה|216x216 פיקסלים]]
הספר מהווה בין היתר תגובה וביקורת של לוינס להגותם הפנומנולוגית של מוריו, הוסרל והיידגר, כמו גם ביקורת על הגותו של הגל, תוך שהוא נסמך בין היתר על הפילוסוף היהודי-גרמני פרנץ רוזנצוויג וספרו "כוכב הגאולה" ועל הפילוסופיה הדיאלוגית של בובר. בספר לוינס גם מתנגד לפילוסופים אקזיסטנציאליסטים בני זמנו כמו סארטר ומרלו-פונטי, ודוחה את תפיסת האדם של הסטרוקטרליזם, המרקסיזם והפסיכואנליזה.<ref>ז'ואל הנסל, "הקדמה", כוליות ואינסוף, עמ' י"א.</ref>

הספר נחשב לחיבור מקורי ובעל השפעה על עולם הפילוסופיה ובפרט על הפילוסופיה הקונטיננטלית והדקונסטרוקציה. ז'אק דרידה חיבר בעקבות ספר זה את מאמרו "אלימות ומטפיזיקה" בתוך "כתיבה והבדל" . דרידה אומנם מעריך את המפנה האתי שלוינס מציע ביחס לאחר, ורואה בחיים עבור האחר ערך עליון, אך יחד עם זאת, הוא מאתגר את הנחת היסוד של לוינס בדבר קדימות המפגש פנים-אל-פנים, בטענה שכתיבה עשויה להיות קדושה לפחות כמו דיבור.

הפילוסוף הישראלי שמואל ויגודה טוען כי "כוליות ואינסוף" הוא "ניסיון נוקב לבחון מה בפילוסופיה יכול היה לאפשר כשל כביר כמו מלחמת העולם השנייה, ומנגד הרצון להבין כיצד ניתן לבנות פילוסופיה שתמנע כל אפשרות להופכה לכלי שרת של הרוע או שתאפשר אדישות כלפיו".<ref>שמואל ויגודה, </ref>

==לקריאות נוספות==
* עמנואל לוינס, כוליות ואינסוף: מסה על החיצוניות, תרגום: רמה איילון, הוצאת מאגנס, 2010.
<div class="mw-content-ltr">
* Emmanuel Levinas,Totalité et Infini: Essai sur l’extériorité, Le Livre de Poche, 1991 (<abbr>1<sup>re</sup></abbr> <abbr>éd.</abbr> 1961) 
</div>

==קישורים חיצוניים==
* שמואל ויגודה, 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי 1961
קטגוריה:קצרמר פילוסופיה
קטגוריה:חיבורים פילוסופיים