OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קרנף צר-שפה דרום-מרכזי

קרנף צר-שפה דרום-מרכזי הוא תת-מין של קרנף צר-שפה (הקרוי גם קרנף שחור). אף שזהו תת-המין הנפוץ ביותר הוא מוגדר בסכנת הכחדה חמורה על ידי הIUCN. למין זה שפה מחודדת המשמשת אותו לתפוס ענפים ועלים והוא חי בסוואנות.

==תפוצה==
תת מין זה היה נפוץ בעבר ממערב וצפון טנזניה דרך מלאווי, זמביה, זימבבואה, מוזמביק והחלקים הצפוניים והמזרחיים של צפון אפריקה. נראה שפרטים חיו גם ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, צפון אנגולה ומזרח בוטסואנה. כיום, מעוז תת-המין הוא בדרום אפריקה ובמידה פחותה גם בזימבבואה כאשר חיים מספרים קטנים בסווזילנד וצפון טנזניה. הקרנף צר-השפה הדרום-מרכזי נכחד במלאווי, בוצואנה וזמביה אך הושב לשם. מצב המין בזימבבואה אינו ידוע אך לפחות פרט אחד זוהה שם מאז 2008.

==אוכלוסייה ואיומים==
בשנת 1980 חיו 9,090 פרטים מתת מין זה אך בשל גלים של ציד בלתי חוקי לשם השגת קרנם, המשמשת לצורכי רפואה מסורתית באסיה, מספרם התדרדר לכ-1,300 ב-1995. בשנת 2001 אוכלוסיית הקרנף צר-השפה הדרום-מרכזי עמדה על 1,651 פרטים, מספר זה עלה לכ-2,200 בשנת 2010 עם 1,684 פרטים בדרום אפריקה, 431 פרטים בזימבבואה, ומספר פרטים בשאר המדינות. בחמישים השנה האחרונות תת-המין סבל מצניחה של כ-90% במספריו. כיום המספרים המקיפים עולים על אף ירידה אזורית בזימבבואה. האיום העיקרי לתת המין הוא ציד בלתי חוקי, שהיקפו עולה בשנים האחרונות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם דראמונד
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
קטגוריה:קרנפיים
קטגוריה:זימבבואה: יונקים
קטגוריה:דרום אפריקה: יונקים
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
מקס ויטלוק

מקס אנטוני ויטלוק (באנגלית: Max Antony Whitlock; נולד ב-13 בינואר 1993) הוא מתעמל בריטי לשעבר. ויטלוק הוא אלוף אולימפי בקרקע (ריו דה ז'ניירו 2016) ובסוס סמוכות (ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020), שלוש פעמים אלוף העולם בסוס סמוכות (2015, 2017 ו-2019) ואלוף אירופה בקרקע (2013) ובסוס סמוכות (2014, 2019).

==ביוגרפיה==
ויטלוק נולד בהמל המפסטד שבמזרח אנגליה. בשנת 2010 זכה להישגים בולטים ראשונים בזירה הבינלאומית, במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בדלהי, בהם זכה במדליית כסף בסוס הסמוכות ובמדליית ארד במתח, וכן זכה במדליית כסף עם נבחרת אנגליה. באליפות העולם שנערכה ב-2011 בטוקיו היה חבר בנבחרת הבריטית, אך רק כמחליף. באליפות אירופה שנערכה ב-2012 במונפלייה היה שותף לזכייתה ההיסטורית של נבחרת בריטניה במדליית זהב. בתחרויות האישיות בלט בסוס הסמוכות, בו סיים במקום השישי.

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה ויטלוק במדליית הארד בסוס הסמוכות, וכן היה שותף לזכייתה ההיסטורית של הנבחרת הבריטית במדליית הארד, 100 שנה לאחר המדליה האולימפית האחרונה שהשיגה נבחרת בריטניה בהתעמלות.

באליפות אירופה שנערכה ב-2013 במוסקבה חלק ויטלוק את מדליית הזהב בתרגיל הקרקע עם אלכס שטילוב, ובנוסף זכה במדליית הכסף בקרב-רב ובמדליית הארד בסוס הסמוכות. באליפות העולם שנערכה בהמשך השנה באנטוורפן זכה במדליית הכסף בסוס הסמוכות, וכן סיים במקום הרביעי בקרב-רב. באליפות אירופה שנערכה ב-2014 בסופיה זכה במדליית הזהב בסוס הסמוכות ובמדליית הכסף עם הנבחרת, וכן סיים במקום החמישי בתרגיל הקרקע. בהמשך השנה השתתף גם באליפות העולם שנערכה בנאנינג, בה זכה במדליית הכסף בקרב-רב, וסיים במקום הרביעי עם נבחרת בריטניה. במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בגלאזגו זכה בשלוש מדליות זהב: בקרב-רב, בתרגיל הקרקע, ועם הנבחרת האנגלית. בנוסף, זכה במדליית כסף בסוס הסמוכות ובמדליית ארד במקבילים. ב-2015 שב לתחרות גדולה נוספת בגלאזגו, אליפות העולם, והוכתר לאלוף העולם בסוס הסמוכות. בנוסף, זכה במדליות כסף בתרגיל הקרקע ועם נבחרת בריטניה, וסיים במקום החמישי בקרב-רב.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היה ויטלוק למתעמל הבריטי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליית זהב אולימפית בתחרות אישית, כשניצח בתרגיל הקרקע. בהמשך, זכה במדליית זהב גם בתרגיל על סוס הסמוכות, בו הקדים את בן-ארצו לואיס סמית'. בנוסף, זכה במדליית ארד בקרב-רב.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://www.british-gymnastics.org/gymnast-profiles/377804/max-whitlock מקס ויטלוק] באתר איגוד ההתעמלות הבריטי

קטגוריה:מתעמלים בריטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קרקע (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים: סוס סמוכות
קטגוריה:אלופים אולימפיים מבריטניה
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:מתעמלים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1993
קטגוריה:אלופים אולימפיים בריטים באולימפיאדת טוקיו (2020)
איש המולקולה (פסל)

פסל איש המולקולה
איש המולקולה (באנגלית: Molecule Man) הוא פסל גדול בברלין של הפסל האמריקאי ג'ונתן בורופסקי (נולד ב-1942).
== היצירה ==
הפסל נמצא בתוך נהר שפרה ומתנשא לגובה 30 מטר ונראה למרחק רב. הוא עשוי מאלומיניום ומורכב משלוש דמויות הנפגשות בנקודה אחת. הוא נוצר בלוס אנג'לס בשנים 1977–1978 והוצב במקומו הנוכחי במאי 1997.

הפסל הוצב ליד גשר אוברבאום ששימש כנקודת מעבר בין מזרח ברלין ומערב ברלין וסימן את משולש הגבולות בין הרבעים טרפטו ופרידריכסהיין במזרח העיר וקרויצברג במערב. לכן הוא מורכב משלוש דמויות המהלכות על המים ונפגשות זו עם זו.

הדמויות מחוררות במאות חורים שהפסל מכנה בשם "מולקולות". באתר שלו הוא כתב על הרעיון של הפסל:

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.borofsky.com/index.php?album=moleculemanberlin איש המולקולה], באתר של ג'ונתן בורופסקי

קטגוריה:ברלין: פסלים
אליפות אירופה בכדורסל 1985

אליפות אירופה בכדורסל 1985, המכונה גם יורובאסקט 1985, היא האליפות ה-24 לנבחרות כדורסל אירופאיות. האליפות התקיימה בין ה-5 ביוני עד ה-16 ביוני 1985 בערים קרלסרוהה, לברקוזן ושטוטגרט שבמערב גרמניה. באליפות השתתפו 12 נבחרות לאומיות ובסיומה זכתה ברית המועצות בתואר האליפות ה-14 בתולדותיה, לאחר שגברה על נבחרת צ'כוסלובקיה במשחק הגמר. שחקן נבחרת ברית המועצות, הסנטר ארווידאס סאבוניס, זכה בתואר ה-MVP של הטורניר לאחר שקלע 20.1 נקודות בממוצע למשחק.

שחקן נבחרת ישראל דורון ג'מצ'י סיים כ'מלך הסלים' של האליפות כשקלע 28.1 נקודות בממוצע למשחק. נבחרת ישראל עצמה סיימה את הטורניר במקום התשיעי עם מאזן כולל של 4 ניצחונות ו-3 הפסדים.

==שלב הבתים==
בשלב הראשון של הטורניר חולקו 12 הנבחרות לשני בתים, וארבע הקבוצות שסיימו ראשונות בכל בית העפילו לשלב רבע הגמר. יתר הנבחרות התמודדו ביניהן על מקומות 9–12, והנבחרות המודחות בכל שלב התמודדו ביניהן על מקומות 3–8, בהתאם לשלב בו הודחו.
===בית א'===
{| style=border-collapse:collapse border=1 cellspacing=0 cellpadding=5
|- align=center bgcolor=#efefef
!
!מדינה
!משחקים
!ניצחונות
!הפסדים
!הפרש
!נקודות
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|1.||יוגוסלביה || 5 || 4 || 1 || 50+ || 9
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|2.||ברית המועצות || 5 || 4 || 1 || 54+ || 9
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|3.||ספרד || 5 || 4 || 1 || 31+ || 9
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|4.||צרפת || 5 || 1 || 4 || 52- || 6
|-
|align=right|5.||רומניה || 5 || 1 || 4 || 36- || 6
|-
|align=right|6.||פולין || 5 || 1 || 4 || 47- || 6
|}

===בית ב'===
{| style=border-collapse:collapse border=1 cellspacing=0 cellpadding=5
|- align=center bgcolor=#efefef
!
!מדינה
!משחקים
!ניצחונות
!הפסדים
!הפרש
!נקודות
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|1.||איטליה || 5 || 4 || 1 || 68+ || 9
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|2.||מערב גרמניה || 5 || 3 || 2 || 25+ || 9
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|3.||בולגריה || 5 || 3 || 2 || 11+ || 8
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|4.||צ'כוסלובקיה || 5 || 2 || 3 || 3+ || 7
|-
|align=right|5.||ישראל || 5 || 2 || 3 || 4- || 7
|-
|align=right|6.||הולנד || 5 || 1 || 4 || 106- || 6
|}

==פלייאוף אליפות==

==משחקי דירוג==
===מקומות 9–12===

===מקומות 5–8===

<br>

==חמישיית האליפות==
{| class="wikitable"
|-
!colspan="1"| שחקן
!colspan="1"| נבחרת
|-
|- style="border-top:2px solid black"
|-
| ולדיס ולטרס || ברית המועצות
|-
| דראז'ן פטרוביץ' || יוגוסלביה
|-
| דטלף שרמפף || מערב גרמניה
|-
| פרננדו מרטין || ספרד
|-
| ארווידאס סאבוניס (MVP) || ברית המועצות
|}

==דירוג סופי==
{| class="wikitable"
|-
! מיקום !! נבחרת !! מאזן
|-
| ברית המועצות || 7–1
|-
| צ'כוסלובקיה || 4–4
|-
| איטליה || 6–2
|-
| 4 || ספרד || 5–3
|-
| 5 || מערב גרמניה || 5–3
|-
| 6 || צרפת || 2–6
|-
| 7 || יוגוסלביה || 5–3
|-
| 8 || בולגריה || 3–5
|-
| 9 || ישראל || 4–3
|-
| 10 || רומניה || 2–5
|-
| 11 || פולין || 2–5
|-
| 12 || הולנד || 1–6
|}

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.fibaeurope.com/season_1985.compID_qMRZdYCZI6EoANOrUf9le2.html אליפות אירופה בכדורסל 1985], באתר פיב"א

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורסל
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1985
קטגוריה:תחרויות כדורסל בגרמניה
קטגוריה:באדן-וירטמברג: ספורט
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: ספורט
קטגוריה:תחרויות ספורט בגרמניה המערבית
אליפות אירופה בכדורסל 1987

אליפות אירופה בכדורסל 1987, המכונה גם יורובאסקט 1987, היא האליפות ה-25 לנבחרות כדורסל אירופאיות. האליפות התקיימה בין ה-3 ביוני עד ה-14 ביוני 1987 בהיכל השלום והאחווה שבפיראוס, יוון. באליפות השתתפו 12 נבחרות לאומיות ובסיומה זכתה נבחרת יוון המארחת בתואר האליפות הראשון בתולדותיה, לאחר שגברה על נבחרת ברית המועצות במשחק הגמר. שחקן נבחרת יוון, הקלע ניקוס גאליס, הוביל את קלעי הטורניר עם 37.0 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר ה-MVP.

נבחרת ישראל סיימה את הטורניר במקום ה-11 עם מאזן כולל של 2 ניצחונות ו-5 הפסדים.

==שלב הבתים==
בשלב הראשון של הטורניר חולקו 12 הנבחרות לשני בתים, וארבע הקבוצות שסיימו ראשונות בכל בית העפילו לשלב רבע הגמר. יתר הנבחרות התמודדו ביניהן על מקומות 9–12, והנבחרות המודחות בכל שלב התמודדו ביניהן על מקומות 3–8, בהתאם לשלב בו הודחו.
===בית א'===
{| style=border-collapse:collapse border=1 cellspacing=0 cellpadding=5
|- align=center bgcolor=#efefef
!
!מדינה
!משחקים
!ניצחונות
!הפסדים
!הפרש
!נקודות
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|1.||ברית המועצות || 5 || 5 || 0 || 102+ || 10
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|2.||יוגוסלביה || 5 || 3 || 2 || 52+ || 8
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|3.||ספרד || 5 || 3 || 2 || 42+ || 8
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|4.||יוון || 5 || 3 || 2 || 31+ || 8
|-
|align=right|5.||צרפת || 5 || 1 || 4 || 76- || 6
|-
|align=right|6.||רומניה || 5 || 0 || 5 || 151- || 5
|}

===בית ב'===
{| style=border-collapse:collapse border=1 cellspacing=0 cellpadding=5
|- align=center bgcolor=#efefef
!
!מדינה
!משחקים
!ניצחונות
!הפסדים
!הפרש
!נקודות
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|1.||איטליה || 5 || 5 || 0 || 88+ || 10
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|2.||מערב גרמניה || 5 || 3 || 2 || 19- || 8
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|3.||פולין || 5 || 3 || 2 || 102- || 8
|-bgcolor=aaffaa
|align=right|4.||צ'כוסלובקיה || 5 || 2 || 3 || 1- || 7
|-
|align=right|5.||הולנד || 5 || 1 || 4 || 50- || 6
|-
|align=right|6.||ישראל || 5 || 1 || 4 || 16- || 6
|}

==פלייאוף האליפות==

==משחקי הדירוג==
===מקומות 9–12===

===מקומות 5–8===

==חמישיית האליפות==
{| class="wikitable"
|-
!colspan="1"| שחקן
!colspan="1"| נבחרת
|-
|- style="border-top:2px solid black"
|-
| ניקוס גאליס (MVP) || יוון
|-
| שארונאס מרצ'ולוניס || ברית המועצות
|-
| אלכסנדר וולקוב || ברית המועצות
|-
| אנדרס חימנס || ספרד
|-
| פנגיוטיס פסולאס || יוון
|}

==דירוג סופי==
<br>

{| class="wikitable"
|-
! מיקום !! נבחרת !! מאזן
|-
| יוון || 6–2
|-
| ברית המועצות || 7–1
|-
| יוגוסלביה || 5–3
|-
| 4 || ספרד || 4–4
|-
| 5 || איטליה || 7–1
|-
| 6 || מערב גרמניה || 4–4
|-
| 7 || פולין || 4–4
|-
| 8 || צ'כוסלובקיה || 2–6
|-
| 9 || צרפת || 3–4
|-
| 10 || הולנד || 2–5
|-
| 11 || ישראל || 2–5
|-
| 12 || רומניה || 0–7
|}

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.fibaeurope.com/season_1987.compID_qMRZdYCZI6EoANOrUf9le2.html אליפות אירופה בכדורסל 1987], באתר פיב"א

קטגוריה:אליפויות אירופה בכדורסל
קטגוריה:תחרויות כדורסל ב-1987
קטגוריה:תחרויות כדורסל ביוון
קטגוריה:פיראוס: ספורט
קרל פון מרטיני

קרל פון מרטיני (; 20 בינואר 1855 – 18 באוגוסט 1935) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוס במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון מרטיני נולד ב-20 בינואר 1855 לאביו ברנהרד מרטיני ולאשתו אנה לבית פולינגר, במינכן שהשתייכה לממלכת בוואריה. ב-1873 התגייס לצבא הבווארי והצטרף לרגימנט המשמר הבווארי ה-1. בהמשך מילא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1903 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט הרגלים הבווארי ה-15 (פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה). בשנת 1905 מונה למפקד החטיבה הבווארית ה-3, והועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1909 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-6. בשנת 1912 הועלה פון מרטיני לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס הבווארי ה-2.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון מרטיני מפקד הקורפוס הבווארי ה-2 שהיה חלק מהארמייה השישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב לורן. בנובמבר 1914 פרש פון מרטיני מתפקידו בקרבות השונים, ובספטמבר 1918 מונה לסגן מפקד הקורפוס הבווארי ה-1, עמו לחם עד סוף המלחמה.

פון מרטיני נפטר במינכן ב-18 באוגוסט 1935 והוא בן 80 שנה.

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==
* [http://home.comcast.net/~jcviser/akb/martini.htm קרל פון מרטיני] 
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/martini.html קרל פון מרטיני] 

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1855
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1935
אמיליוס זובאס

אמיליוס זובאס (בליטאית: Emilijus Zubas; נולד ב-10 ביולי 1990) הוא כדורגלן ליטאי המשחק בעמדת השוער.

==קריירה==
זובאס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אקרנאס, וכבר בגיל 20 הפך לשוער הראשון של המועדון וזכה עמו בשלוש אליפויות ושני גביעים.

בינואר חתם בFK דאוגבה מליגת העל הלטבית וכעבור חודש וחצי הושאל לבלחטוב מליגת העל הפולנית עמה ירד לליגה השנייה בתום העונה. בקיץ הושאל לא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית בה שימש כשוער שני. בינואר הצטרף לוויבורג מליגת העל הדנית בה שיחק רק לקראת סיום העונה בתיקו 0-0 נגד אסביירג. בפברואר הושאל שוב לבלחטוב, אך שוב לא הצליח לעזור לה במאבקי התחתית והיא נשרה לליגה השנייה.

בקיץ הצטרף לפודבסקידז'ה ביילסקו-ביאלה, בה רשם ירידת ליגה שנייה ברציפות.

בקיץ חתם לארבע שנים בבני יהודה תל אביב מליגת העל.

ב-24 באוגוסט 2020 חתם לשנתיים באדנה דמירספור מליגת העל הטורקית.

ב-7 בדצמבר 2021 חתם בארוקה מליגת העל הפורטוגלית.

ב-17 בינואר 2023 חתם עד סיום העונה בהפועל תל אביב.

ב-26 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, בהפסד 1–4 ל.

==תארים==
;אקרנאס
* ליגת העל הליטאית בכדורגל (3): 2010, 2011, 2012
* הגביע הליטאי (2): 2010, 2011
;בני יהודה תל אביב
* גביע המדינה (2): 2016/2017, 2018/2019

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ליטאים
קטגוריה:שוערי כדורגל ליטאים
קטגוריה:פוניבז': כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אקרנאס
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. לרנקה
קטגוריה:כדורגלני ויבורג
קטגוריה:כדורגלני פודבסקידזי ביילסקו-ביאלה
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אדנה דמירספור
קטגוריה:כדורגלני ארוקה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליטא
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בלטביה
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בפולין
קטגוריה:ספורטאים זרים בדנמרק
קטגוריה:ספורטאים ליטאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ליטאים שנולדו ב-1990
לודוויג פון גבסטל

לודוויג פון גבסטל (; 15 בינואר 1857 – 20 בספטמבר 1930) היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס (גיס) במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון גבסטל נולד ב-15 בינואר 1857 לאביו ויקטור אמיל פרייהר פון גבסטל, שהיה מרשל הבית של מלכת יוון האלמנה, ולאשתו אמה לבית פון גוטנברג, בווירצבורג שהשתייכה לממלכת בוואריה. ב-1871 התגייס לצבא הבווארי והצטרף לרגימנט האולנים הבווארי ה-1. בהמשך מילא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1900 נשלח פון גבסטל לסין כקצין מטה חיל המשלוח לדיכוי מרד הבוקסרים, ולאחר מכן המשיך למלא תפקידי מטה שונים. בשנת 1907 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1910 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. בשנת 1911 מונה פון גבסטל למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-2, ובשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים, ומונה למפקד הקורפוס הבווארי ה-3.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון גבסטל מפקד הקורפוס הבווארי ה-3 שהיה חלק מהארמייה השישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב לורן. לאחר מכן לחם כחלק מפלגת הארמייה C, ולאחר מכן לחם בקרב שמפאן השני ובקרב על הסום. פון גבסטל המשיך להילחם בקרבות השונים עד סוף המלחמה, ואף קיבל עיטורים רבים וביניהם את עיטור הפור לה מריט.

פון גבסטל נפטר במינכן ב-20 בספטמבר 1930 והוא בן 73 שנים.

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==
* [http://home.comcast.net/~jcviser/aka/gebsattel.htm לודוויג פון גבסטל] 
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/gebsatt.html לודוויג פון גבסטל] 

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1930
סוזן פלאנרי

סוזן פלאנרי (באנגלית: Susan Flannery; נולדה ב-31 ביולי 1939) היא שחקנית אמריקאית. נודעת מתפקידה כסטפני פורסטר באופרת הסבון "היפים והאמיצים".

==ביוגרפיה==
פלאנרי נולדה בג'רזי סיטי ולמדה בבית ספר במנהטן, היא סיימה תואר בקולג' לבנות במיזורי.

ב-1966 החלה לשחק את הרופאה הפסיכיאטרית ד"ר לורה ספנסר הורטון באופרת הסבון ימיי חיינו, ב-1975 זכתה בפרס גלובוס הזהב על משחקה בסרט המגדל הלוהט, ב-1981 שיחקה במספר פרקים של הסדרה דאלאס.

ב-1987 הוצע לה התפקיד של סטפאני פורסטר באופרת הסבון "היפים והאמיצים", תפקיד אשר עשתה לשנת 2012, ובשנת 2018 שבה לתפקידה אורח. בזכות תפקיד זה זכתה לפרסום רב.

ב-2006 הופיעה בתוכנית ספיישל של גלגל המזל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות מכללת סטפנס
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: שחקנית ראשית בדרמה
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכבת השנה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1939
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
יום קרוגר

יום קרוגר (באפריקאנס: Krugerdag ובאנגלית: Kruger Day) או יום הגיבורים (באפריקאנס: Heldedag ובאנגלית: Heroes' Day) היה חג לאומי שנחגג בעבר בדרום אפריקה מדי שנה ב-10 באוקטובר. החג היה בתוקף בין השנים 1882 ו-1899 ברפובליקות האפריקאנריות (הרפובליקה הדרום-אפריקאית ומדינת אורנג' החופשית), ומאוחר יותר בין השנים 1952 ו-1993 תחת משטר האפרטהייד בדרום אפריקה. החג נועד לשאת על נס את ערכי העם האפריקאנרי ומורשתו, ונקבע ליום הולדתו של המנהיג האפריקאנרי הבולט פול קרוגר.

==היסטוריה==
יום קרוגר נחגג לראשונה ב-10 באוקטובר 1882, כשנה לאחר היבחרו של קרוגר לנשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית. שנים רבות קודם לכן היה כבר קרוגר לדמות פופולרית בציבור האפריקאנרי בדרום אפריקה, והחל משנת 1882 נחגג יום הולדתו כיום משתה לאומי. לאחר שבשנת 1902 הרפובליקות האפריקאנריות חדלו מלהתקיים עם תבוסתן לאימפריה הבריטית במלחמת הבורים השנייה, פסק יום קרוגר מלהיות חג תקף. בחל משנת 1910, עם זכייתה של דרום אפריקה בעצמאות והקמת איחוד דרום אפריקה, החג עדיין לא זכה להכרה חוקית, אך בכל זאת הוא נחגג באופן נרחב יחסית מדי שנה, בעיקר בקרב החברה דוברת האפריקאנס במדינה. בין השאר ערכו החוגגים מצעדים ברחובות הערים המרכזיות.

בשנת 1952, כארבע שנים לאחר עליית המפלגה הלאומית לשלטון וראשית משטר האפרטהייד בדרום אפריקה, חזר יום קרוגר להוות חג לאומי במדינה. עם זאת, בגלגולו הנוכחי זכה החג לשם חדש – יום הגיבורים. עם נפילת האפרטהייד בשנת 1994 ועליית הקונגרס הלאומי האפריקני לשלטון, הוסר החג מרשימת חגי דרום אפריקה החדשה.

==ראו גם==
* פול קרוגר
* שדה הגיבורים

==הערות שוליים==

קטגוריה:חגים ומועדים לאומיים
קטגוריה:אירועים בחודש אוקטובר
קטגוריה:דרום אפריקה: היסטוריה: רפובליקות אפריקאנריות
קטגוריה:דרום אפריקה: היסטוריה: תקופת האפרטהייד
שדה הגיבורים

שדה הגיבורים (באפריקאנס: Die Helde Akker ובאנגלית: Heroes' Acre) היא חלקת קבורה בבית הקברות הראשי של פרטוריה, אחת משלוש ערי הבירה של דרום אפריקה. החלקה הוקמה בשנת 1867, ולמשך תקופה ארוכה היא היוותה את חלקת הקבורה הממלכתית של הרפובליקות האפריקאנריות (הרפובליקה הדרום-אפריקאית ומדינת אורנג' החופשית), ונקברו בה אישים יודעי שם כאנדריאס פרטוריוס ופול קרוגר. מאוחר יותר חלקת הקבורה המשיכה לשמש אישים רמי דרג, וכך למשל נקברו בה כמה מראשי משטר האפרטהייד בדרום אפריקה.

==אישים קבורים ידועים==
קבר [[פול קרוגר]]
* אנדריאס פרטוריוס (1798–1853), לוחם אפריקאנרי בכיר בטרק הגדול, אשר על שמו נקראת העיר פרטוריה. בנו הוא מרטינוס פרטוריוס.
* סטפנוס סקומן (1810–1890), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-2.
* וילם קורנליס רנסבורג (1818–1865), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-3.
* תומאס פרנסיס בורחס (1834–1881), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-4.
* פול קרוגר (1825–1904), נשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית ה-5.
* אז'ן מארה (1871–1936), משפטן, חוקר טבע, משורר וסופר. מאנשי הרוח האפריקאנרים הגדולים בתקופתו.
* לואי בותה (1862–1919), לוחם אפריקאנרי בכיר במלחמת הבורים וראש ממשלת איחוד דרום אפריקה ה-1.
* יוהאנס סטריידום (1893–1958), ראש ממשלת איחוד דרום אפריקה ה-5.
* הנדריק פרוורד (1901–1966), ראש ממשלת איחוד דרום אפריקה ה-6. נחשב לאדריכל מדיניות האפרטהייד.

==גלריה==
<gallery widths="320px" heights="215px" perrow="2">
Church Street Cemetery in Pretoria 143.jpg|קברים בחלקת הקבורה
For King and Empire Church Street Cemetery in Pretoria 105.jpg|קברים בחלקת הקבורה
</gallery>

==ראו גם==
* יום הגיבורים

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דרום אפריקה: בתי קברות
קטגוריה:פרטוריה
אסאלה יוסף

אסאלה יוסף (בערבית: اصالة يوسف; תעתיק מדויק: אצאלה יוסף; השם המלא: אסאלה יוסף מקלדה, בערבית: اصالة يوسف مقلدة; נולדה ב-11 באפריל 1986) היא זמרת ישראלית ממוצא דרוזי.

==קורות חיים==
בחרה בשם במה אסאלה יוסף בהתייחס לזמרת הערבית המצליחה אסאלה נסרי, וכי השם יוסף הוא שם אביה.
יוסף נולדה למשפחה דרוזית בדלית אל-כרמל.
היא הוציאה תשעה אלבומים שכמעט כולם היו מיועדים למגזר הערבי. כל השירים שהיא שרה בערבית הם קאברים ללהיטים של אחרים.

בשנת 2001 הצטרפה לדואט עם הזמר קובי פרץ. הדואט נקרא "אם את רווקה" והיה חלק מאלבומו השלישי של פרץ, "חי איך שבא לי".

אסאלה שרה גם חומרים מקוריים שאת רובם כתב לה יוסי גיספן והם מופיעים בשני אלבומים שהוציאה, "מלכת הלבבות" ו"מה אתה רוצה ממני".

אסאלה מתגוררת בדלית אל-כרמל. היא נשואה ולה ארבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דלית אל-כרמל: אישים
קטגוריה:זמרים דרוזים ישראלים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בערבית
קטגוריה:דרוזיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1986
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
אוטו, מלך בוואריה

אוטו, מלך בוואריה, ובשמו המלא אוטו וילהלם לואיטפולד אדלברט ולדמאר פון ויטלסבאך (בגרמנית: Otto Wilhelm Luitpold Adalbert Waldemar von Wittelsbach; 27 באפריל 1848 - 11 באוקטובר 1916), היה מלך בוואריה החל משנת 1886 ועד לשנת 1913.

== ביוגרפיה ==
אוטו נולד ב-27 באפריל 1848 במינכן שהייתה חלק מממלכת בוואריה, למקסימיליאן, שהיה מאוחר יותר מלך בוואריה, ולמריה מפרוסיה, בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג, ודודו אותון, מלך יוון היה סנדקו.

בשנת 1863 התגייס אוטו לצבא הבווארי המלכותי, והצטרף לרגימנט המשמר. ב-10 במרץ 1864 מת אביו מקסימיליאן השני, מלך בוואריה, ואחיו לודוויג השני, מלך בוואריה עלה לשלטון. אוטו השתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה ובמלחמת צרפת–פרוסיה, וחוויותיו בשדות הקרב גרמו לו לדיכאון ונדודי שינה. בשנת 1872 אובחן אוטו כחולה נפש, והוא הוחזק בבידוד באגף הדרומי של ארמון נימפנבורג.

ב-13 ביוני 1886 מת אחיו לודוויג השני, מלך בוואריה, ואוטו עלה לשלטון במקומו. אולם, עקב אי שפיותו לא נמסר השלטון לאוטו, אלא דודו לואיטפולד מונה לעוצר הממלכה בשמו. ב-12 בדצמבר 1912 מת לואיטפולד, ובנו לודוויג מונה לעוצר במקומו.

במהלך שנת 1913 העביר הפרלמנט הבווארי חוק שקבע שאם המלך המכהן לא יוכל לשלוט עד סוף חייו, יהיה ניתן להדיחו ולמנות במקומו שליט אחר. בעקבות כך מונה ב-5 בנובמבר 1913 לודוויג למלך בוואריה.

ב-11 באוקטובר 1916 מת אוטו במפתיע, כתוצאה מחסימת מעיים, ונקבר בקריפטה המלכותית במינכן.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:מלכי בוואריה
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:אבירי מסדר מלטה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1848
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1916
מקסימיליאן השני, מלך בוואריה

מקסימיליאן השני, מלך בוואריה (; 28 בנובמבר 1811 - 10 במרץ 1864) היה מלך בוואריה בין השנים 1848–1864.

==חייו==
מקסימיליאן השני נולד ב-28 בנובמבר 1811 במינכן כבנם של לודוויג הראשון, מלך בוואריה ותרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. מקסימיליאן היה בעל אופי שקדן, והשקיע מאוד בלימודיו ובעיקר במדעים. לאחר שטייל באיטליה, יוון וגרמניה, צירפו אביו בשנת 1836 למועצת המדינה.

ב-20 במרץ 1848 הודח לודוויג הראשון, מלך בוואריה, לאחר הפרשיה עם מאהבתו לולה מונטז, ומקסימיליאן עלה לשלטון במקומו. בשנת 1849 דיכא מקסימיליאן את המרד שפרץ בשטחי הפפאלץ, בסיוע הצבא הפרוסי. משנת 1850 ואילך שלט מקסימיליאן באופן אבסולוטי, אך תמך בתרבות, חינוך, אמנות ומדעים, והיה מסור מאוד למשפחתו ועמו. במדיניות החוץ תמך מקסימיליאן בעיקר באוסטריה כנגד פרוסיה, אך שמר על העצמאות המדינית של בוואריה.

ב-10 במרץ 1864 מת מקסימיליאן בפתאומיות לאחר מחלה קצרה, ובנו לודוויג השני, מלך בוואריה עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
בשנת 1842 התחתן מקסימיליאן עם מריה מפרוסיה בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג, ממנה נולדו לו שני ילדים:

* לודוויג השני, מלך בוואריה (1845–1886)
* אוטו, מלך בוואריה (1848–1916)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מלכי בוואריה
קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:בוואריה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1811
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1864
לשכת הקורבן

לשכת הקרבן הייתה על פי המשנה, אחת מן הלשכות בבית המקדש שנשמרו על ידי הלויים. ייעודה של לשכת הקרבן שנוי במחלוקת פרשנים, כאשר אחת האפשרויות היא שזוהי לשכה המכונה גם "לשכת הטלאים" וייעודה הוא לשמור על ששת הטלאים המבוקרים. לשיטה אחרת, מדובר בלשכה נפרדת אשר תכליתה לאחסן את מחצית השקל.

==זיהוי לשכת הקרבן==
המשנה במסכת מידות מספרת על מקומות השמירה בבית המקדש: 

===לשכת הטלאים===

במשנה במסכת ערכין נאמר 

מהמשנה נלמד שבלשכת הטלאים שמרו קרבנות מבוקרים. וגם במשנה בתמיד ג, ג מבואר שקרבן התמיד קודם שחיטתו היה מונח בלשכת הטלאים. 

לבי היחס בין לשכת הטלאים לבין לשכת הקרבן מביא הרא"ש שני פירושים 
# שלשכת הקרבן היא לשכת הטלאים שהייתה ממוקמת בבית המוקד בלשכה מערבית דרומית בתוכה.
# לשכה הקרבן הייתה לשכה נפרדת, שבה בה היו מבקרין את הבהמות ממומין. לשיטה זו בלשכת הטלאים רק הניחו את הקרבנות המבוקרים כמבואר בערכין ובתמיד.

==מיקום לשכת הקרבן בתוך בית המקדש==
והמפרש על תמיד דף כו: ד"ה אחד בלשכת הקרבן כ': "באותה לשכה ניתנין קרבנות המבוקרים והוא חוץ לעזרה ושער היה לה". (הוא היה לכאו' שער הקרבן שהיה בצפון העזרה). ומשמע שבלשכת הקרבן היו שומרים ולא בלשכת הטלאים. ולכאו' יש להקשות מהמשנה בערכין. לעומת זאת בתמיד דף ל. כ' המפרש בד"ה צאו והביאו טלה מלשכת הטלאים: "והכינו אותו לשחיטה ובקרו אותו לאור האבוקות". משמע שבלשכת הטלאים היו שומרים את הבהמות קודם ההקרבה, כמבואר להדיא בערכין. ומוכרחים לומר שלפי המפרש לשכת הקרבן הייתה אותה לשכה ופירוש א' ברא"ש. אלא שיש להבין את המשך דבריו שכותב שלשכת הקרבן הייתה חוץ לעזרה ולדברינו שזו לשכת הטלאים יוצא שהיא הייתה בחציו הקדוש של בית המוקד..
וגם לשיטת הרא"ש יש להבין איך יכלו הלווים לשמור בלי יכולת לשבת שכן לשכת הטלאים הייתה ממוקמת בעזרה ואסור להם לשבת שם? 
:אמנם הגר"א בתמיד פ"ג מ"ג כ' ששער לשכת הטלאים וחלק מהלשכה הייתה בחול כדי שלא ירביצו הבהמות גללים בעזרה. ולפי"ז באמת היה מותר לשבת שם. וגם מיושבת שיטת המפרש שכ' שלשכת הקרבן הייתה מחוץ לעזרה.
וגם בתפארת ישראל יכין אות ט' כ': "היא הייתה במערבית דרומית בבית המוקד הגדול" והיינו לשכת הטלאים כשיטה א' של הרא"ש.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.temple.org.il/single-post/2017/07/11/%D7%9C%D7%A9%D7%9B%D7%AA-%D7%94%D7%A7%D7%A8%D7%91%D7%9F הסבר על לשכת הקרבן], מתוך אתר מכון המקדש

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לשכות המקדש
ישיבת גבעת שאול

ישיבת גבעת שאול היא ישיבה גדולה המשתייכת לזרם החרדי ליטאי. הישיבה נוסדה על ידי הרב שלמה וולבה ושוכנת בשכונת גבעת משה בירושלים.
== היסטוריה ==
הישיבה נוסדה על ידי הרב שלמה וולבה שייסד את ישיבת באר יעקב וכיהן בה כמשגיח (בעבר אף כונתה בשמו "ישיבת הרב וולבה"). בשנת תשמ"ב עזב את הישיבה בבאר יעקב והקים בירושלים את "בית המוסר", מטרתו הייתה להחדיר את רעיון לימוד המוסר בקרב אברכי כולל. בית המוסר פעל במסגרת של כולל אברכים שחלק מלימודם היומי היה לימוד המוסר ושמיעת שיחות מוסר וועדים. במקביל התקיימו בו שיחות מוסר לכלל הציבור על ידי הרב וולבה ואנשי מוסר נוספים שהזמין למקום. בחודש אלול תשנ"ד (אוגוסט 1994) הרחיב הרב וולבה את הרעיון והקים ישיבה גדולה בשכונת גבעת שאול. בראשות הישיבה העמיד הרב וולבה את תלמידו הרב אליקים גצל פשקס שכיהן כר"מ בישיבת באר יעקב ועזב כשנה לאחר עזיבת הרב וולבה. הרב וולבה עצמו כיהן כמשגיח בישיבה ומסר בה שיחות מוסר שבועיות וועדים לבחורים כשלצידו הוא מינה למנהל רוחני בישיבה את הרב יהודה בועז מנדלסון שכיהן עד אז כמנהל בית המוסר. בהמשך עברה הישיבה למבנה קבע ברחוב אהלי יוסף שבשכונת גבעת משה בירושלים, אולם שמה נותר "ישיבת גבעת שאול" על שם השכונה בה היא נוסדה.

ב-2013 עקב התנהגות בעייתית של חלק מבחורי הישיבה בעיני ראשי הישיבה הוצבו בישיבה מצלמות נסתרות, שנופצו על ידי בחורים מהישיבה.

ב 2022 הודיע הרב מנדלסון על סגירת הישיבה עקב קשיים כלכליים. תלמידי הישיבה התאחדו עם רמ"י ורבני הישיבה ולפי המסתמן בזמן אלול יעברו לישיבת דרך חכמה של הרב סילבר

== ממאפייני הישיבה ==
הישיבה בבסיסה שמה בעבר דגש רב על לימוד המוסר יותר מהמקובל בעולם הישיבות, דבר שהתבטא בסדרי מוסר ארוכים יותר ושתי שיחות מוסר שבועיות שנמסרו בישיבה. לאחר פטירת הרב וולבה סגנון הישיבה שווה לשאר הישיבות הליטאיות.

== צוות הישיבה ==
לאחר פטירת הרב וולבה בניסן תשס"ה, עברה הישיבה להנהגתו של הרב אליקים גצל פשקס ובמקומו של הרב וולבה מונה הרב יהודה מנדלסון כמשגיח הישיבה.
נוספו עליהם הר"מים:
*הרב מרדכי שרגא הייזלר
*הרב שלמה אנגלרד
*הרב אליעזר שפירא
*הרב אברהם זורייבין

בשנת תשע"ה מונה הרב יעקב ליוואוויץ, שהיה ראש ישיבת שערי בינה שנסגרה, לכהן כראש ישיבה לצדו של הרב פשקס.

== ראו גם ==

*תנועת המוסר

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: ישיבות
קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות ליטאיות בישראל
קטגוריה:תנועת המוסר
קטגוריה:גבעת משה
נמל התעופה הבין-לאומי קרוגר מפומלנגה

נמל התעופה הבין-לאומי קרוגר מפומלנגה (באנגלית: Kruger Mpumalanga International Airport) הוא נמל תעופה הממוקם בצפון־מזרח פרובינציית מפומלנגה בדרום אפריקה, כעשרים קילומטר צפונית־מזרחית לבירת הפרובינציה, העיר נלספרייט. נמל התעופה הוקם בשנת 2002, ועבור רבים הוא מהווה שער לביקור בפארק הלאומי קרוגר, היות שנמל התעופה נמצא בשוליו הדרומיים של הפארק. כיום נמל התעופה משמש בעיקר טיסות פנימיות מנמלי תעופה אחרים בדרום אפריקה, לרבות יוהנסבורג וקייפטאון. בנוסף, מנמל התעופה יוצאות טיסות לשמורות טבע שונות באזור זה של דרום אפריקה. כיום הטיסות הבין־לאומיות היחידות היוצאת מנמל התעופה, הן לוולינקולו (מוזמביק) שלחופי האוקיינוס ההודי וליווינגסטון (זמביה) שלגדת מפלי ויקטוריה.

==חברות תעופה פעילות ויעדים==
{| class="wikitable"
|-
! איירלינק !! Airlink
|-
| colspan="2" | נמל התעופה יוהנסבורגנמל התעופה קייפטאוןנמל התעופה דרבןנמל התעופה ליווינגסטוןשמורת הטבע סאבי סאבינמל התעופה ולינקולונמל התעופה סקוקוזה
|-
! פדרל אייר !! Federal Air
|-
| colspan="2" | שמורת הטבע סאבי סאבישמורת הטבע פהינדהשמורת הטבע טימבאוואטי
|}

==גלריה==
<gallery widths="230px" heights="165px" perrow="3">
 קובץ:Aeropuerto Internacional Kruger Mpumalanga en Nelspruit, Sudáfrica.JPG|הדיוטי פרי של נמל התעופה
 קובץ:Acceso al Aeropuerto Internacional Kruger Mpumalanga en Nelspruit, Sudáfrica.JPG|אחת הכניסות לנמל התעופה
 קובץ:Exterior del Aeropuerto Internacional Kruger Mpumalanga en Nelspruit, Sudáfrica.JPG|רציף הורדת נוסעים בנמל התעופה
</gallery>

==ראו גם==
* נמל התעופה הבינלאומי או.אר טאמבו

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דרום אפריקה: שדות תעופה
קטגוריה:אפריקה: שדות תעופה על שם אישים
קטגוריה:מפומלנגה
תרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן

תרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן (; 8 ביולי 1792 – 26 באוקטובר 1854) הייתה נסיכה גרמנית, ולאחר מכן מלכת בוואריה.

==ביוגרפיה==
===ילדותה===
תרזה נולדה ב-8 ביולי 1792 בשטראופיין שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-הילדבורגהאוזן, לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ולשרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, בתו של קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.

תרזה ואחיותיה שרלוטה ולואיזה היו יפות מאוד, והמשורר פרידריך ריקרט הקדיש להן את יצירתו "שלושת הוורדים".

===משפחתה===
בשנת 1810 התחתנה תרזה עם לודוויג הראשון, מלך בוואריה, וחתונתם הייתה האירוע הראשון של האוקטוברפסט (שבועיים של פסטיבל בירה). לבני הזוג היו תשעה ילדים:
* מקסימיליאן השני, מלך בוואריה (1811–1864)
* מתילדה קרולינה, נסיכת בוואריה (1813–1862), שהתחתנה עם לודוויג השלישי, הדוכס הגדול של הסן
* אותון מלך יוון (1815–1867), שהוכתר למלך הראשון של יוון בשנת 1832
* תאודלינדה, נסיכת בוואריה (1816–1817)
* לואיטפולד, הנסיך העוצר של בוואריה, נסיך ועוצר של בוואריה (1821–1912)
* אדלגונדה, נסיכת בוואריה (1823–1914)
* הילדגרד, נסיכת בוואריה (1825–1864), שהתחתנה עם הארכידוכס אלברכט, דוכס טשן
* אלכסנדרה, נסיכת בוואריה (1826–1875)
* אדלברט, נסיך בוואריה (1828–1875)

===אחרית ימיה ומותה===
בשנת 1825 עלה לודוויג לשלטון לאחר מות אביו מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה, ותרזה הוכתרה כמלכת בוואריה. תרזה הייתה מאוד אהודה על העם, והייתה הדמות האידיאלית של מלכה, רעייה ואם. על אף בגידותיו הרבות של לודוויג, לא הגיבה על כך תרזה בפומבי, אלא רק בצנעה. לאחר הפרשייה של לודוויג עם מאהבתו לולה מונטז סערו הרוחות במדינה, בין השאר עקב הפגיעה בתרזה, ובשל כך נאלץ לודוויג להתפטר לטובת בנם מקסימיליאן השני, מלך בוואריה.

ב-26 באוקטובר 1854 מתה תרזה במינכן, והיא בת 62.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידות 1792
קטגוריה:נסיכות גרמניות
קטגוריה:בוואריה
קטגוריה:נפטרות מכולרה
קטגוריה:נסיכות המאה ה-18
קטגוריה:נפטרות ב-1854
רומן אריך פטשה

רומן אריך פטשה (בגרמנית: Roman Erich Petsche; 1907, קוצ'ביה שבסלובניה – 1993, ריד אים אינקרייס שבצפון אוסטריה) הוא חסיד אומות העולם מאוסטריה.

==קורות חיים==
פטשה היה בן לאב גרמני ולאם ממוצא פולני, דוברת גרמנית. בשנת 1919 היגר עם הוריו לזלצבורג ומשם היגר לחבל טירול שבמערב אוסטריה. הוא היה צייר במקצועו, בנוסף לעיסוקו כמורה ומפקח בבית ספר.

===בתקופת מלחמת העולם השנייה===
במרץ 1944 היה פטשה קצין בצבא הגרמני ונמנה עם החיילים שכבשו את העיר נובי סאד, שמאז 1941 הייתה בשלטון הונגריה. בתור קצין קיבל דירה שהשתייכה ליהודי בשם טיבור צ'רני, עורך דין במקצועו, שנשלח למחנה עבודה ושם נספה. בדירה התגוררו שישה מבני משפחתו של צ'רני, בהם נמנו קשישים, נשים, ושתי ילדות תאומות בנות חמש – אשר איתם התגורר פטשה.

ב-24 במרץ 1944 יועדו יהודי העיר לגירוש למחנות ריכוז. כדי להציל את שתי התאומות היהודיות שבדירה, לקח אותן פטשה לתחנת הרכבת ועלה איתן על רכבת לבודפשט, שם הביא אותן לדודתן, שהסתירה אותן במנזר. באותו לילה שב פטשה לנובי סאד. הוא נתן לבני משפחת צ'רני את כתובתה של אשתו ואמר להם לקפוץ מרכבת הגירוש ולהגיע לאוסטריה, שם תחפש אותם אשתו. כל בני המשפחה גורשו לאושוויץ מלבד הסבתא, אשר הושארה בבית עקב מצבה הבריאותי הקשה. בני המשפחה לא קפצו מהרכבת אלא הגיעו לאושוויץ, ושם שרדה רק אחת מהן. פטשה טיפל בסבתא בנובי סאד והעביר אותה לבית חולים. הוא ביקר אותה בקביעות עד פטירתה שם. שתי התאומות שהציל שרדו בשואה והיגרו לישראל.

===אחרי המלחמה===
אחרי המלחמה היה פטשה מורה ומפקח הוראה בלינץ. הוא היה מפקח על הוראת האמנות ופרש בשנת 1972. יצירותיו מוצגות במוזיאונים לאמנות בגראץ ובריד אים אינקרייס ואף הוצגו בתערוכת האמנות "Braunauer Zeitgeschichte-Tage" בבראונאו אם אין.

==הנצחה==
בשנת 1982 הכיר יד ושם ברומן אריך פטשה כחסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אוסטרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
קטגוריה:אמנים אוסטרים
קטגוריה:אנשי הוורמאכט
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1907
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1993
הבחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית (2017)

בחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית התקיימו ב-13 במאי 2017. הבחירות התקיימו ביהודה ושומרון בלבד ולא בעזה כאשר תנועת החמאס מחרימה אותן. בכך, הן היוו הליך דמוקרטי ראשון המתקיים ברציפות ברשות הפלסטינית, זאת לאחר דחיות חוזרות ונשנות במועדי הבחירות לנשיאות הרשות הפלסטינית ולמועצה המחוקקת הפלסטינית. ברוב המושבים בבחירות זכו נציגי פת"ח (52%), אך גם המועמדים העצמאיים זכו להצלחה רבה (37%). במועצות בהן התקיים הליך הצבעה ולא נקבעה רשימה מוסכמת זכו המועמדים העצמאיים לכשני שלישים מן המושבים (65%).

== רקע ==
הבחירות היו אמורות להתקיים ב-8 באוקטובר 2016, ארבע שנים לאחר הבחירות לרשויות המקומיות ברשות הפלסטינית באוקטובר 2012. בניגוד לבחירות 2012, הבחירות אמורות היו להתקיים במקביל ב-414 עיריות ומועצות ביהודה ושומרון ובעזה אולם לבסוף בשל התנגדות החמאס הבחירות נערכו ביהודה ושומרון בלבד. ב-8 בספטמבר 2016, קבע בית המשפט הפלסטיני כי הבחירות המקומיות ברשות ידחו בשלב זה עד להשלמת דיון משפטי בנושא ואלו נדחו לבסוף למאי 2017.

==משתתפים==
* פת"ח (רץ תחת השם "גוש השחרור והפיתוח הלאומי")
* מועמדים עצמאיים
*הקואליציה הלאומית הדמוקרטית (רשימה משותפת של מפלגות פאן-ערביות - החזית לשחרור פלסטין, חזית השחרור הערבית, חזית המאבק הלאומי הפלסטינית והחזית הפלסטינית הערבית).
*הברית הדמוקרטית (רשימה משותפת של מפלגות השמאל - החזית העממית, החזית הדמוקרטית, האיחוד הדמוקרטי הפלסטיני, מפלגת העם הפלסטינית והיוזמה הלאומית הפלסטינית).

==תוצאות==
מתוך 326 רשויות, התקיימו הבחירות רק ב-145 רשויות, זאת בשל מועמד מוסכם ב-181 רשויות. עם זאת, בבחירות בשנת 2012 התקיימה ההצבעה בפועל רק ב-92 רשויות. שיעור ההצבעה בבחירות עמד על 53.4%, שיעור דומה לבחירות בשנת 2012. במועצות בהן היה מועמד מוסכם ולא התקיימה בהם הצבעה, זכה הפת"ח לרוב של 75% מן המושבים, מועמדים עצמאיים ב-12% מן המושבים והקואליציה הלאומית הדמוקרטית ל-3%. אך לעומת זאת, במועצות בהן התקיימו בחירות בפועל זכו המועמדים העצמאיים ל-65% מן הקולות, מועמדי הקואליציה הלאומית הדמוקרטית ל-13%, בעוד שמועמדי הפת"ח זכו ל-28% מן המושבים בלבד.

בס"ה זכו במרבית המושבים מועמדי הפת"ח (52%) ואחריהם המועמדים העצמאיים (37%). לראשות עיריית חברון נבחר נציג פת"ח, תיאסיר אבו סנינה, שהיה חבר בחוליית המחבלים שביצעה את הפיגוע בבית הדסה בשנת 1980, בחירה שעוררה תרעומת בקרב גורמי ימין בישראל.

{| class="wikitable"
!המפלגה
!מספר המושבים בהן זכתה
!שיעור המושבים בהן זכתה
|-
|הפת"ח
|1,689
|52.2%
|-
|מועמדים עצמאיים
|1,204
|37.2%
|-
|הקואליציה הלאומית הדמוקרטית
|260
|8.0%
|-
|הברית הדמוקרטית
|54
|1.7%
|-
|אחרים
|28
|0.9%
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:2017 בפוליטיקה
קטגוריה:בחירות לרשויות מקומיות ברשות הפלסטינית
פייר משן

פְּייֶר פְרָנְסוּאָה אַנְדְרֶה מַשֶן ; 16 באוגוסט 1744 – 20 בספטמבר 1804) היה אסטרונום צרפתי, שעסק יחד עם שארל מסיה בתצפיות בגרמי שמים עמוקים ובחקר שביטים, ותרם חלק משמעותי לאיסוף העצמים הכלולים בקטלוג מסיה.

==ביוגרפיה==
משן נולד בלאן שבחבל או-דה-פראנס שבצפון צרפת, לפייר פרנסואה משן ומארי מרגריט רוזה. אביו היה מתכנן תקרות וטייח. כבר בילדותו הוא הראה כישרון למתמטיקה ולפיזיקה, אך בשל מחסור באמצעים לא היה באפשרותו להמשיך בלימודיו. חיבתו לאסטרונומיה הביאה אותו אל ז'רום לאלנד שלימד אסטרונומיה בקולז' דה פראנס ולאלנד שהבחין בכישוריו העסיק אותו כעוזר ולאחר מכן סידר עבורו עבודה במכון המיפוי של הצי בוורסאי, שם עסק במיפוי ימי ובהידרוגרפיה. סביב שנת 1744 הכיר משן את שארל מסיה והפך לידידו הקרוב ובשנה זו גם כתב את מאמרו הראשון באסטרונומיה עבור האקדמיה הצרפתית למדעים על אירוע הסתרה של אלדברן על ידי הירח.

משן התחתן בשנת 1777 עם ברב-תרז מארז'ו, אותה הכיר בוורסאי, ונולדו להם שני בנים ובת. בין השנים 1779 ו-1781 עבד משן עם שארל מסיה וגילה בתקופה זו כ-25 עצמים המופיעים בקטלוג מסיה. ב-1782 התקבל משן לאקדמיה הצרפתית למדעים ומ-1785 ועד ל-1792 היה העורך של השנתון האסטרונומי Connaissance des Temps (ידע הזמן), שבו גם פורסם קטלוג מסיה בשנת 1781. בשנת 1789 התקבל משן לחברה המלכותית של לונדון.

בשנים 1784–1790 השתתף משן בסקר גאוגרפי שנועד למדוד את המרחק המדויק בין גריניץ' ובין פריז. במסגרת זו ביקר משן באנגליה יחד עם ז'אן-דומיניק קאסיני ואדריאן-מארי לז'נדר ופגש את האסטרונום ויליאם הרשל. לאחר מכן השתתף במשלחות מיפוי בצפון איטליה ובגרמניה ולקח חלק במדידת אורכו של המרידיאן בין דנקרק ובין ברצלונה כחלק מקביעת אורכו של המטר. המסע למדידת המרחק נתקל בקשיים הן בשל המהפכה הצרפתית והן בשל מלחמה בין צרפת ובין ספרד שלקחה חלק בקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה והביאה למעצרו בברצלונה. לאחר שחרורו הוא שב לביתו בשנת 1795 והתמנה למנהל מצפה הכוכבים של פריז בשנת 1799.

בשנת 1804, בעקבות חשש לאי-דיוקים בחישוב המרחק בין דנקרק לברצלונה, יצא משן לערוך מדידות נוספות. בזמן שהיה בספרד חלה בקדחת צהובה ונפטר בקאסטיון דה לה פלאנה.

===עבודתו===
משן זכור בעיקר בשל תרומתו לקטלוג מסיה. קרוב לרבע מהעצמים המופיעים בקטלוג הם תגליות מקוריות שלו וביניהן גלקסיית החמניה, ערפילית המשקולת הקטנה, ערפילית הינשוף, גלקסיית גלגל הרוח וגלקסיית הסומבררו וכן גילה משן את הגלקסיה NGC 5195 הקשורה לגלקסיית המערבולת. משן גילה גם שמונה שביטים והיה שותף לגילויים של שלושה שביטים נוספים. שלושה מהשביטים שגילה הם שביטים מחזוריים, ביניהם שביט טאטל ושביט אנקה שנקראים על שם האסטרונומים שחישבו את מחזוריהם.

==הנצחה==
על שמו של משן נקרא האסטרואיד משן 21785 שהתגלה ב-21 בספטמבר 1999.

==לקריאה נוספת==
* קן אלדר, הכול לפי מידה: המסע בן שבע השנים ששינה את העולם, מאנגלית: נעמי כרמל, הוצאת דביר, 2006 (הספר כולל לכל אורכו ביוגרפיה של משאן)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אסטרונומים צרפתים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:ילידי 1744
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1804
טרורו (קנדה)

טרורו (באנגלית: Truro) היא עיירה במרכזה פרובינציית נובה סקוטיה שבקנדה. בטרורו נמצאים מוסדות הניהול המוניציפליים של מחוז קולצ'סטר, והיא ממקומת על גדותיו הדרומיים שלנהר סלמון. טרורו נחשבת כ"טבורה של נובה סקוטיה" עקב מיקומה בפרשת דרכים מרכזית של קווי הרכבות מהליפקס למונטריאול ומטרורו לסידני.

עוד בשנות ה-20 של המאה ה-18 נוסד כפר קטן באזור של מרכז העיר טרורו של היום. עם השנים היישוב התפתח לעיירה, וב-1761 התיישבו באזור פרסביטריאנים ממוצא אלסטר-סקוטי, שהגיעו לאזור מאירלנד דרך ניו אינגלנד. השם "טרורו" ניתן לעיירה על שמה של העיר "טרורו בריטניה)" במחוז קורנוול שבאנגליה.

בטרורו שורר מזג אקלים יבשתי. מזג האוויר החם ביותר שתועד בטרורו היה 35.6 מעלות צלזיוס ב-19 באוגוסט 1944. מזג האוויר הקר ביותר תועד ב-22 בינואר 1934 ועמד על -38.3 מעלות צלזיוס.

== דמוגרפיה ==
אוכלוסיית העיירה עלתה ברציפות בין 1871 ל־1971. עד שנת 2001 איבדה העיירה קרוב ל־2,000 תושבים, אך מאז אוכלוסייתה עלתה במעל ל־1,500 תושבים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נובה סקוטיה: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1759
פיגוע ההתאבדות בכוויתה

פיגוע ההתאבדות בכוויתה הוא פיגוע שהתרחש ב-8 באוגוסט 2016, במסגרתו התפוצץ מחבל מתאבד בבית החולים "Sandeman" במחוז בלוצ'יסטן שבדרום-מערב פקיסטן. הפיצוץ, שנהרגו בו כ-70 בני אדם וכ-150 נפצעו, אירע בבירת המחוז כוויתה, בזמן שעשרות אנשים התאספו כדי ללוות את גופתו של עורך דין מוכר שנורה למוות מוקדם באותו היום. מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית נטל אחריות על פיגוע. כמה שעות לאחר מכן, פרסם גם ארגון "ג'מעת אל-אחראר" שהתפצל משלוחת ארגון טליבאן בפקיסטן והצטרף למחוז ח'וראסאן, הודעת קבלת אחריות על הפיגוע ועל רצח עורך הדין.

בתקופה שקדמה לפיגוע, אירעו מספר מקרי ירי קטלניים בעיר, חלקם בוצעו על ידי טרוריסטים וחלקם על ידי עבריינים וזאת על רקע העלייה במתיחות העדתית ובפשיעה באזור.

ב-6 בדצמבר 2016 נהרג מתכנן הפיגוע, ג'האנגיר בדיני, במהלך מבצע של כוחות הביטחון הפקיסטניים בעיר פישין שבבלוצ'יסטן.

== פרטי האירוע ==
בבוקר 8 באוגוסט 2016 נרצח בילאל אנוואר קאסי, נשיא לשכת עורכי הדין של מחוז בלוצ'יסטן, כשהיה בדרכו במכוניתו מביתו למשרדו בעיר. גופתו הועברה לנתיחה שלאחר המוות בבית החולים הממשלתי שבעיר כוויתה. לאחר הגעת הגופה והתאספות עשרות עורכי דין ומכרים של קאסי מרחבי המחוז, כמו גם עיתונאים מקומיים בבית החולים, אירע פיצוץ עז בחדר המיון של בית החולים, שלווה לפי דיווח המשטרה בירי של אדם בלתי מזוהה. כתוצאה מהפיגוע המשולב, נהרגו כ-70 אנשים ונפצעו כ-150, מרביתם עורכי דין ועיתונאים (מתוכם 20 נפצעו קשה). דובר המשטרה ציין כי בפיגוע נעשה שימוש במטען כבד במשקל 8 קילוגרמים אשר כלל כדוריות מתכת, לשם העצמת הפגיעה.

לאחר הפיגוע, אחד מהקטלניים ביותר בתולדות פקיסטן, הוכרזו שלושה ימי אבל על ידי ממשלת המחוז.

==ראו גם==
* פיגוע ההתאבדות במסטונג (2018)
* פיגוע ההתאבדות במסטונג (2023)

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פקיסטן: פיגועי התאבדות
קטגוריה:פעולות טרור ב-2016
קטגוריה:פיגועי טרור אסלאמי
קטגוריה:כוויתה
קטגוריה:המדינה האסלאמית: פיגועים באסיה
ג'ורג'ינה קוונדיש, הדוכסית מדבונשייר

ג'ורג'ינה קוונדיש, הדוכסית של דבונשייר (באנגלית: Georgiana Cavendish, Duchess of Devonshire; 7 ביולי 1757 – 30 במרץ 1806) הייתה אשת חברה, אייקון אופנה, סופרת ופעילה פוליטית. נולדה למשפחת האצולה בית ספנסר, עם נישואיה הצטרפה לבית קוונדיש. היא הייתה אשתו הראשונה של ויליאם קוונדיש, הדוכס החמישי מדבונשייר, ואמו של הדוכס השישי מדבונשייר.

כדוכסית החמישית מדבונשייר היא משכה תשומת לב רבה וזכתה לתהילה במהלך חייה. בשל יופייה, היותה בעלת כריזמה ומעמדה באצולה של אנגליה, השפיעה על סגנון האופנה הרווח, הובילה מסעות פרסום פוליטיים, והייתה ידועה בפרשיות האהבים שניהלה, במפגשים החברתיים שבהם בלטה ובנטייתה להימורים.

היא הייתה דודה של אבות אבותיה של דיאנה, הנסיכה מוויילס. חייהן הושוו רבות בשל הטרגדיה שחוו שתיהן.

על סיפור חייה נעשה הסרט הדוכסית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אצולה אנגלית
קטגוריה:משפחת ספנסר-צ'רצ'יל
קטגוריה:סופרות המאה ה-18
קטגוריה:ילידות 1757
קטגוריה:נפטרות ב-1806
קרל, נסיך פרוסיה

קרל, נסיך פרוסיה (בגרמנית: Prinz Carl von Preußen; 29 ביוני 1801 – 21 בינואר 1883) היה איש צבא ונסיך גרמני מבית הוהנצולרן.

== ביוגרפיה ==
קרל נולד ב-29 ביוני 1801 בארמון שרלוטנבורג שבברלין לפרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ואשתו המלכה לואיזה. בשנת 1811 בהיותו בן עשר, הצטרף קרל בדרגת לוטננט לצבא הפרוסי, ושירת ברגימנט המשמר. בשנת 1820 הועלה קרל לדרגת מיור ברגימנט המשמר ה-1, ובשנת 1822 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-12. בשנת 1824 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1830 מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-2. בשנת 1832 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ובשנת 1844 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בשנת 1848 מונה קרל למפקח הכללי של הצבא, ובשנת 1854 מונה למפקד יחידות הארטילריה. בשנת 1864 מונה קרל למושל העיר מיינץ, תפקיד אותו מילא עד לשנת 1866.

בשנת 1882 החליק קרל ושבר את עצם הירך השמאלית, וב-21 בינואר 1883 מת קרל בביתו שבברלין, ומילותיו האחרונות היו "יחי הקיסר".

==משפחתו==
בשנת 1827 התחתן קרל עם מריה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, בתם של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ומריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
* פרידריך קרל (1828–1885)
* לואיזה (1829–1901)
* אנה (1836–1918)

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:נסיכי פרוסיה
קטגוריה:אנשי צבא פרוסים
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מקבלי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים רוסים
קטגוריה:מעוטרי מסדר אוסמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1801
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1883
פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד

פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (בגרמנית: Friedrich Michael von Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld; 27 בפברואר 1724 – 15 באוגוסט 1767) היה רוזן לבית ויטלסבאך, בנו של כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ואביו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה.

==ביוגרפיה==
פרידריך מיכאל נולד ב-27 בפברואר 1724 בריבוויל שהשתייכה לממלכת צרפת, לכריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ולקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן, בתו של לודוויג קראפט, רוזן נסאו-זארבריקן.

פרידריך מיכאל התגייס לצבא האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1758 הועלה לדרגת גנרלפלדמרשל. פרידריך מיכאל לחם כנגד פרוסיה במהלך מלחמת שבע השנים, ואף פיקד על הכוח שלחם בפרידריך הגדול בקרב רוסבאך. בסתיו 1758 פיקד פרידריך מיכאל על הכוחות שפלשו לנסיכות הבוחר מסקסוניה, ובשנה שלאחריה כבש את דרזדן, לייפציג, טורגאו וויטנברג. לאחר מכן מונה פרידריך מיכאל למושל הכללי בבוהמיה, וב-15 באוגוסט 1767 מת בשווצינגן, שהשתייכה לדוכסות פפאלץ-צווייבריקן.

==משפחתו==
ב-6 בפברואר 1746 התחתן פרידריך מיכאל עם מריה פרנצסקה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך, בתו של יוזף קרל, רוזן פפאלץ-זולצבאך. ממנה היו לו 5 ילדים:
* קרל אוגוסט כריסטיאן (1746–1795)
* קלמנס אוגוסט יוזף פרידריך (1749–1750)
* מריה אמליה אוגוסטה (1752–1828), התחתנה עם פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה
* מריה אנה (1753–1824), התחתנה עם וילהלם, דוכס בבוואריה.
* מקסימיליאן יוזף (1756–1825)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים בצבא האימפריה הרומית הקדושה
קטגוריה:מלחמת שבע השנים:אישים
קטגוריה:ילידי 1724
קטגוריה:נפטרים ב-1767
אסמאא' מחפוז

אסמאא' מחפוז (בערבית: أسماء محفوظ; נולדה ב-1 בפברואר 1985) היא אקטיביסטית מצרית ואחת המייסדות של תנועת הנוער 6 באפריל.

==ביוגרפיה==
אסמאא' מחפוז נולדה במצרים ב-1 בפברואר 1985. היא למדה באוניברסיטת קהיר ויש לה תואר ראשון במנהל עסקים. באפריל 2008 ייסדה יחד עם אקטיביסטים מצרים נוספים את קבוצת הפייסבוק "תנועת הנוער של ה-6 באפריל" שנועדה לתמוך בשביתת הפועלים מאל-מחלה אל-כוברא.

===ינואר 2011===
ב-18 בינואר 2011 מחפוז פרסמה סרטון וידאו בפייסבוק בו קראה למצרים לצאת לרחובות ולהשמיע קול נגד משטרו של חוסני מובראק. לאחר מכן הסרטון הועלה ליוטיוב ונהייה לוויראלי תוך מספר ימים. הסרטון שלה קיבל קרדיט מעיתונאים רבים, בהם מונה אלטחאווי, כגורם מכריע בהצתת הניצוץ שהוביל להפיכה במצרים באותה שנה. לאחר שפרסמה את הסרטון, יצאה להפגין עם ארבעה צעירים נוספים בכיכר תחריר, אך הם פונו במהרה בידי כוחות הביטחון המצריים לפני שההפגנה הספיקה לגדול.

לאחר מכן, מחפוז פרסמה סרטון נוסף בו הודיעה על כוונתה לצאת להפגין בכיכר תחריר ב-25 בינואר, שהוא חג לאומי במצרים לזכרם של שוטרים שנהרגו בעימותים עם הצבא הבריטי. בסרטון היא קראה לאזרחים מצרים להצטרף אליה ואמרה: "אם אתם מחשיבים את עצמכם לגברים, בואו איתי ב-25 בינואר. כל מי שאומר שנשים לא צריכות למחות משום שיכו אותן, שיראה קצת כבוד עצמי וגבריות ויבוא איתי ב-25 בינואר. כל מי שאומר שזה פשוט לא שווה את זה כי בכל מקרה יגיעו מעט אנשים, אני רוצה לומר לו 'אתה הסיבה לכך, אתה בוגד, בדיוק כמו הנשיא או כל שוטר שמכה אותנו ברחובות'".

===אחרי ההפיכה===
מאוחר יותר בשנת 2011 נעצרה מחפוז באשמת הכפשת המועצה הצבאית העליונה כשכינתה אותם "מועצה של כלבים". היא נשפטה בבית דין צבאי, דבר שעורר את חמתם של אקטיביסטים רבים, ואף של מספר פוליטיקאים מצרים, בהם מוחמד אל-בראדעי ואימן נור. היא שוחררה בערבות של 20,000 לירות מצריות ולבסוף בית המשפט הצבאי ביטל את כל ההאשמות נגדה.

באותה שנה הוענק לה פרס סחרוב לחופש המחשבה על תרומתה ל"שינויים היסטוריים בעולם הערבי".

ב-23 באוקטובר 2011, מחפוז ארגנה התכנסות בארצות הברית בתמיכה בתנועת כיבוש וול סטריט. כשנשאלה מדוע הגיעה להפגין יחד עם פעילי כיבוש וול סטריט אמרה "הרבה תושבים אמריקאים הביעו איתנו סולידריות, וכעת עלינו להמשיך בכל רחבי העולם, כי קיימת האפשרות ליצור עולם אחר עבור כולנו".

העיתון "עסקים ערביים" מיקם את מחפוז במקום 381 ברשימת 500 הערבים המשפיעים ביותר בעולם.

==ראו גם==
*נשים באביב הערבי במצרים

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילות פוליטיות
קטגוריה:נשים מצריות
קטגוריה:המהפכה במצרים (2011): אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קהיר
קטגוריה:ילידות 1985
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1985
פרנצ'סקו ג'אצינטו, דוכס סבויה

שלט המשפחה של דוכסי סבויה אחרי ויטוריו אמדאו הראשון
פרנצ'סקו ג'אצינטו, דוכס סבויה (; 14 בספטמבר 1632 – 4 באוקטובר 1638) היה דוכס סבויה מ-1637 עד 1638 תחת עוצרות אמו כריסטין מארי מצרפת.

==ביוגרפיה==
פרנצ'סקו ג'אצינטו נולד ב-14 בספטמבר 1632 בטורינו לויטוריו אמדאו הראשון דוכס סבויה ולכריסטין מארי מצרפת, בתם של אנרי הרביעי מלך צרפת ואשתו השנייה מארי דה מדיצ'י.

ב-7 באוקטובר 1637 מת ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה, ופרנצ'סקו ג'אצינטו עלה לשלטון במקומו, אולם, אמו הייתה עוצרת המדינה, והיא זאת ששלטה למעשה. ב-4 באוקטובר 1638 מת פרנצ'סקו ג'אצינטו, ואחיו קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה עלה לשלטון במקומו.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דוכסי סבויה
קטגוריה:ילידי 1632
קטגוריה:נפטרים ב-1638