OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ספרבה בניה

סָפָּרֶבָה בניה (בבולגרית: Сапарева баня) היא עיר בדרום מערבה של בולגריה, בשטח מחוז קיוסטנדיל, הממוקמת על המורדות הצפוניים של הרי רילה, כ-15 קילומטרים מזרחית לעיר דופניצה. העיר מפורסמת במעיינות החמים אשר בשטחה ובגייזר הפורץ במרכזה. באזור שורר אקלים ממוזג.

==היסטוריה==
שרידי ישוב מאורגן שנתגלו בסביבות העיר, מתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית. בין השרידים נמצאו כלי נשק וכלי חרס מעוטרים וצבועים בשלל צבעים. שמו התרקאי של היישוב היה גרמניאה, על שם אל החום מהמיתולוגיה התראקית ובהתייחס לשפע המעיינות החמים אשר בסביבתו. בהמשך, נכבש המקום על ידי האימפריה הרומית והוקם במקום סנטוריום לאזרחים, חיילים מן השורה ואף קציני צבא בכירים. עם חלוקת האימפריה הרומית, נשלט האזור על ידי האימפריה הביזנטית, החל מהמאה ה-7 על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה ואחר כך השנייה.

באמצע המאה ה-14 נכבש היישוב על ידי צבאות האימפריה העות'מאנית והשם בניה מאוזכר לראשונה בכתבים עות'מאניים מ-1570. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נכבש היישוב על ידי צבא האימפריה הרוסית ולאחריה הפך חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.

==תיירות==
במרכז העיר, על תל ארכאולוגי עתיק מצויה כנסיית ניקולס הקדוש, אשר נבנתה במאה ה-12 ובעיר שתי כנסיות נוספות, כנסיית גאורגיוס הקדוש, שהוקמה במאה ה-18 וכנסיית המרטירים, שהוקמה ב-1859 בעיצומו של עידן התחייה הלאומית הבולגרית.
מרבית האוכלוסייה ממוצא בולגרי, בני הדת הנוצרית אורתודוקסית.

==כלכלה==
החקלאות היא ענף מסורתי באזור ועיקר הגידולים הם ירקות ופרחי חממה. באזורים ההרריים יותר מגדלים צאן לבשר ולתעשיית מוצרי חלב. תעשיית התיירות תופסת נתח מרכזי מהתוצר המקומי הגולמי של העיר. עוד קיימות העיר חנויות למוצרי טקסטיל. בסמיכות לעיר חולף עורק מספר 4 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים, המחבר את מערב אירופה למזרחה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מחוז קיוסטנדיל
פתחיה בר-שביט

פתחיה בר-שביט

פתחיה בר-שביט (16 בינואר 1940- 16 בינואר 2012) היה כלכלן ישראלי, שימש ככלכלן הראשי של בנק הפועלים.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים, בן יחיד ליעקב ושרה בר-שביט. כילד עבר עם משפחתו לרחובות, שם בילה את מרבית חייו ושם גר בבית ילדותו, עד מותו. התחנך בבית חינוך רחובות והיה מרכז אזורי של "התנועה המאוחדת". לאחר סיום לימודיו התגייס לשירות צבאי בגרעין נח"ל עבדת, איתו הגיע מאוחר יותר לקיבוץ האון שלחופי הכנרת, שם עבד במטעי הבננות וכיהן כמזכיר הקיבוץ. בקיבוץ האון הכיר את שלומית, לה נישא בשנת 1963. לזוג שני ילדים.

בשנת 1966 החל את לימודיו לתואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1972 סיים בהצטיינות יתרה את לימודיו לתואר שני בכלכלה, גם כן באוניברסיטת תל אביב. במקביל ללימודיו, עבד כמורה לפיזיקה ומתמטיקה באורט רחובות ובישיבת פורת יוסף. לאחר שסיים את לימודיו המשיך באקדמיה כמרצה לכלכלה במכללת תל חי ובאוניברסיטת תל אביב, שם הועסק גם כמתרגל.

בשנת 1973 החל לעבוד במחלקה הכלכלית של בנק הפועלים, אשר באותה תקופה הייתה מחלקה קטנה בניהולו של יוסי ריגר. כאשר פרש ריגר מתפקידו בשנת 1977 קודם בר-שביט לתפקיד מנהל המחלקה, המשמש ככלכלן הראשי של הבנק, תפקיד בו החזיק עד פרישתו מבנק הפועלים בשנת 2003. תחת ניהולו עסקה המחלקה בעיקר בעריכת תחזיות אינפלציוניות של ישראל. נושאים נוספים בהם הייתה מעורבת המחלקה הם דירוג סניפי הבנק על פי רווחיותם, תכנון פיננסי של הבנק, וסקירות מקרו-כלכליות של הכלכלה העולמית.

בר-שביט היה פעיל גם בנושא כביש חוצה ישראל וכתב מאמרים רבים בזכות הקמתו, אם כי במתכונת של "כביש אגרת צל" (בדומה לכביש 431).

בתחילת 2003, לאחר פרישתו מבנק הפועלים, נכנס בר-שביט לתפקיד הכלכלן הראשי של חברת "חיסונים פיננסים", חברה העוסקת במתן ייעוץ פיננסי וייעוץ בניהול סיכונים. בתפקיד זה עסק בר-שביט בניתוח וחיזוי המגמות המאקרו כלכליות, תוך דגש על הערכות בתחומים המוניטריים והפיננסיים. במקביל המשיך להיות פעיל בזירת הכלכלה הישראלית ולפרסם מאמרים בעיתונות הישראלית.

תפקידים נוספים בהם כיהן בר-שביט הם חבר בוועדות ההשקעה של "פעילים" (ניהול תיקים) ו"פקן" (קרן נאמנות), חבר בדירקטוריון בית ברל, "תגמולים" ו"יתר" (קופות גמל) ושל חברת "ברינקס" ויו"ר עמותת ידידי בית חולים קפלן.
בר-שביט אף פיתח משחקי הגיון וחשיבה, שהמוכרים שבהם הם "טקטיקס" ו"מטיקס" – משחקי לוח טקטיים המשווקים על ידי חברת "אורדע".

בסתיו 2011 הצטרף לצוות הכלכלי של ספיבק-יונה, הצוות המקצועי המסייע למחאה החברתית.

==רצועת הניוד==
ב-1990 הציע בר שביט את מודל רצועת הניוד המוכרת גם בשמה "רצועת האלכסון". המודל אומץ והוכנס לשימוש בשנת 1991 על ידי נגיד בנק ישראל דאז יעקב פרנקל במטרה לווסת את שערי מטבע החוץ ולהטיב את השליטה בקצב האינפלציה.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.lamama.co.il/מאמרים%20ושורות%20אחרונות%20מאת%20הכלכלן%20פתחיה%20בר-שביט אוסף גדול של מאמרים ושורות אחרונות מאת פתחיה-בר שביט להורדה בחינם] 
*
*
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:עובדי בנק הפועלים
קטגוריה:בוגרי בית חינוך רחובות
קטגוריה:בוגרי התנועה המאוחדת
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:האון: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
אל-ואת'ק השלישי

תהפוכות הירושה בבית עבאס, לחצו על התמונה לשם הגדלתה למסך מלא
אל-ואת'ק באללה (מילולית: הבוטח באל), אבו חפץ עמר בן אבראהים בן אל-מסתמסכ באללה בן אל-חאכם באמר אללה השני (בערבית: الواثق بالله, ابو حغص عمر بن ابراهيم بن المستمسك بن الحاكم بامر الله الثاني) היה ח'ליף עבאסי שמשל בקהיר תחת חסות הממלוכים לאחר הדחתו של אל-מתוכל עלא אללה השני בין השנים 1383 ו-1386. בימיו מלך הסולטאן ברקוק.

==ראו גם==
* אל-מתווכל השני

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:נפטרים ב-1386
אל-מסתעצם השני

תהפוכות הירושה בבית עבאס, לחצו על התמונה לשם הגדלתה למסך מלא
אל-מסתעצם באללה השני (מילולית: המבקש מחסה באל), אבו יחיא מוחמד זכריא בן אבראהים בן אל-מסתמסכ בן אל-חאכם באמר אללה השני (בערבית: المستعصم بالله الثاني, ابو يحيى محمد زكريا بن ابراهيم بن المستمسك بن الحاكم بامر الله الثاني) היה הח'ליף העבאסי שמשל בקהיר בין 1386 ל-1389. הוא מונה לאחר פטירתו של אחיו הח'ליף אל-ואת'ק באללה השלישי. לאחר שלטונו הקצר בן שלוש השנים הושב אל-מתוכל עלא אללה השני לכס הח'ליפות לכהונה שנייה.
<gallery>
קובץ:Mamluk_Barquq_copper_fals_Damascus_1382_1389.jpg|מטבע פילס שנטבע בדמשק בשם ברקוק בשנת 1382, בימי אל-מסתעצם השני
קובץ:Mamluk_Haji_II_copper_fals_1382.jpg|צידו השני של הפילס של ברקוק הנושא 'תג' מזהה, מטבעת דמשק 1382</gallery>

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:נפטרים ב-1389
אלכסיי בסטוז'ב-ריומין

אלכסיי בסטוז'ב-ריומין
אלכסיי בסטוז'ב-ריומין (ברוסית: Алексей Петрович Бестужев-Рюмин; 1 ביוני 1693 - 21 באפריל 1768) היה מדינאי רוסי בתקופת יליזבטה, קיסרית רוסיה. 
== חייו ==
הוא נולד במשפחת אצילים וותיקה. אביו היה מושל ניז'ני נובגורוד ומקורב לאנה, קיסרית רוסיה. ביחד עם אחיו למד בסטוז'ב בברלין ובקופנהגן. בהתאם לאישור של פיוטר הגדול החל לשרת אצל גאורג, שליט הנובר. כאשר גאורג עלה על כס המלכות באנגליה בסטוז'ב-ריומין התמנה לשגריר בלונדון. לאחר שלוש שנים בלונדון הוחזר לרוסיה. 

בשנת 1718 נשלח לילגבה להיות ליד דוכסית קורלנד אנה. לאחר מכך עבר לדנמרק והמבורג. עוד בהיותו בילגבה התקרב לארנסט בירון. בשנת 1740 הוחזר לסנקט פטרבורג במטרה לעזור לבירון במאבקי כוח נגד אנדריי אוסטרמן. בסטוז'ב-ריומין אכן עזר לארנסט בירון להתמנות לעוצר ליד איוואן השישי. עם נפילת בירון בנובמבר 1740 נעצר בסטוז'ב ונכלא במבצר שליסלבורג. הצליח להשתחרר אך נשללו ממנו כל תפקידיו.

עם עלייתה של יליזבטה, קיסרית רוסיה לשלטון הוחזר לשירות ותוך זמן קצר מונה לסגן-קנצלר, חבר סנט, מנהל הדואר ובסופו של דבר לקנצלר. קיבל עיטור אנדריי הקדוש שהוא העיטור הגבוה ברוסיה.

בהיותו קנצלר במשך 16 שנים ניהל את מדיניות החוץ של האימפריה הרוסית. היה קרוב מאוד לאוסטריה ולכן התנגד מאוד להתקרבות של הרוסים לצרפת ופרוסיה. בהתאם למדיניותו רוסיה הצטרפה למלחמת שבע השנים שעלתה לרוסיה בחיי 300 אלף חיילים והון עתק.
בתקופת היותו קנצלר הוא היה פעיל בעריכת כל ההסכמים שנחתמו.

יורש העצר הנסיך פיוטר נמנה עם מעריצי של מלך פרוסיה פרידריך הגדול, ולכן לא סבל את בסטוז'ב-ריומין. משום כך פעל בסטוז'ב-ריומין בעד בחירתו של הנסיך פאבל ליורש העצר. 

בשנת 1757 הקיסרית יליזבטה חלתה. בסטוז'ב-ריומין חשב שהיא כבר לא תחלים ועל דעת עצמו נתן פקודה לצבא שלחם בפרוסיה לחזור לרוסיה. כשהבריאה ילזבטה זעמה על הנעשה וב-27 בפברואר 1758 פיטרה אותו מכל תפקידיו. הוא עזב את הבירה והתגורר מספר שנים בכפר במחוז מוסקבה שהיה בבעלותו.

עם עלייתה שלטון של יקטרינה הגדולה הוא הוחזר לחצר, הוחזרו לו כל תאריו ועיטוריו והוא התמנה לגנרל-פלדמרשל.

בהתאם לעדויות מן התקופה הוא היה איש חכם, בעל ניסיון ויכולת ביצוע לא מבוטלת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://hrono.info/biograf/bio_b/bestuzh_rym_ap.html קורות חיים] 
* 

קטגוריה:שרי החוץ של האימפריה הרוסית
קטגוריה:רוזנים רוסיים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: דיפלומטים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מלחמת שבע השנים:אישים
קטגוריה:ילידי 1693
קטגוריה:נפטרים ב-1768
קטגוריה:קנצלרי האימפריה הרוסית
אל-מסתעין השני

אל-מֻסתָעִין באללה השני (מילולית: המבקש עזרה באל), אבו אל-פדל (תעתיק מדויק: אל-פצ'ל) אל-עבאס בן אל-מתווכל עלא אללה השני (בערבית: المستعين بالله, ابو الفضل العباس بن المتوكل على الله الثاني) היה הח'ליף העבאסי שמשל בקהיר תחת חסות הממלוכים מהשושלת הבורג'ית בין 1406 ל-1412. הוא היה הח'ליף העבאסי היחיד שמשל בקהיר והחזיק בכוח ממשי, אם כי לתקופה קצרה בלבד.

אל-מסתעין מונה לתפקיד לאחר מות אביו אל-מֻתַווכִּל השני בשיבה טובה בשנת 1406. בשנת 1412, לאחר פטירתו של הסולטאן פרג' בן ברקוק לא הצליחו האמירים הממלוכיים להחליט על מחליף מביניהם. בקרב הממסד הדתי היה רצון לראות את הח'ליפים נוטלים כוח טמפורלי בשנית, ובגיבוי רגש זה העניקו האמירים, כצעד זמני, לאל-מסתעין עוצרות והוא מילא את תפקיד הסולטנות במשך מספר חודשים, עד נובמבר 1412.

לאחר בחירתו של סיף אל-דין אל-מואייד תאתאר לסולטנות הודח אל-מסתעין מכס הח'ליפות והסולטנות גם יחד. הוא הוגלה לאלכסנדריה, ונפטר בשנת 1430 כתוצאה ממחלת הדבר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:נפטרים ב-1430
חיים שאול טאוב

הרב טאוב ב[[טיש הילולא]]
הרב חיים שאול טאוב (נולד בי"ג באדר ב' תשי"א, 21 במרץ 1951) הוא האדמו"ר החמישי והנוכחי של חסידות מודז'יץ. חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.

==קורות חייו==
נולד בתל אביב לרבי ישראל דן ורחל בילה לבית שצדרוביצקי. למד בישיבת פוניבז'. בנשואים ראשונים היה חתנו של רבי אברהם אבא לייפר מפיטסבורג, לאחר גירושיו נשא לאישה את שרה יוטא, בתו של האדמו"ר מאלכסנדר רבי אברהם מנחם דנציגר, ולהם 6 בנים ו-4 בנות. במשך שנים שימש כראש הישיבה הקטנה של חסידות מודז'יץ.

בכ' בסיוון תשס"ו, לאחר פטירת אביו, ירש את תפקיד האדמו"רות.

דברי תורתו נרשמים על ידי צוות עורכים מדי שבוע, בשם "מאמרי אורייתא" ומופצים בקרב החסידים. הרב טאוב מופיע בפני קהלים מגוונים, בין היתר בישיבות הסדר ואף בפני חברי קיבוץ חילוניים<ref></ref>.

מאז מינויו לאדמו"רות החל להלחין ניגונים, בפרט לימים הנוראים, כמסורת חסידות מודז'יץ. ניגונו "זכור אהבת קדומים" זכה לפרסום גם מחוץ לחסידות מודז'יץ.

הרב טאוב מתגורר בבני ברק בסמוך למרכז החסידות.
ישיבת מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, [[ה'תשע"ג. הרב טאוב נראה יושב שלישי משמאל]]

== משפחתו ==
אחיו הצעיר רבי פנחס משה טאוב, הוכתר לאחר פטירת אביו לאדמו"ר מקוזמיר.

ילדיו:
*שיפרה, אשת הרב שרגא פייבוש זלמנוב - האדמו"ר מאופלע
* מלכה, אשת הרב יוסף שיף - ר"מ בישיבת מודז'יץ, בן רבי אלימלך שיף מליז'ענסק
* הרב אהרן יהודה משה - רב חסידי מודז'יץ, גר בבית שמש, וראש כולל עטרת שלמה בבני ברק. חתן רבי חיים אברהם מבוסטון בית שמש.
*הרב בצלאל יאיר - חתן הרב אשר יעקב קופלוביץ.
*הרב יחזקאל - משפיע חסידי, מנהל חצר עצמאית. מתגורר בירושלים, ולו קהילות בירושלים, בני ברק, וביתר עילית, ישיבה קטנה "כתר התורה" וישיבה גדולה "דברי ישראל" בביתר עילית. חתן הרב יצחק פינטר מביקאווסק.
*הרב שמואל אליהו - חתן הרב אליהו שטרן, רב קהילה ברחובות ובנו של הרב מאיר שטרן רב המושב מירון.
*הרב דוד דב - רב חסידי מודז'יץ בביתר עילית, ומשגיח בישיבת נחלת דן של החסידות. חתן רבי גדליה משה גולדמן מזווהיל.
* רבקה זלטא, אשת הרב יוסף דוד רוזנבוים - בן רבי אליעזר זאב רוזנבוים מנדבורנה
* הרב שלמה צבי הירש - חתן האדמו"ר רבי יצחק יעקב בידרמן מלעלוב בירושלים
* נחמה חיה, אשת הרב יחיאל יהושע הגר - בן רבי יעקב הגר מסרט ויז'ניץ

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

חיים שאול טאוב
קטגוריה:בני ברק: אדמו"רים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל
קטגוריה:מלחינים חסידיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
אל-קאא'ם השני

אל-קאא'ם באמר אללה השני (מילולית: המחייה במצוות האל), אבו אל-בקאא חמזה בן אל-מתוכל עלא אללה (בערבית: القائم بامر الله, ابو البقاء حمزة بن المتوكل على الله الثاني) היה הח'ליף העבאסי הסמלי שמשל בקהיר תחת הממלוכים בין השנים 1450 ל-1455. הוא ירש את אחיו אל-מסתכפי באללה השלישי וכיהן בזמנם של הסולטאנים הממלוכיים ג'קמאק ואל-מנצור פח'ר אל-דין עת'מאן.

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 1406
קטגוריה:נפטרים ב-1459
אדי מק'גולדריק

אדוארד ג'ון פול "אדי" מק'גולדריק (אנגלית: Edward John Paul "Eddie" McGoldrick; נולד ב-30 באפריל 1965 באיזלינגטון שבאנגליה) הוא כדורגלן עבר אירי ששיחק בעמדת הקשר.
== קריירה ==
מק'גולדריק החל את הקריירה שלו במועדון קטרינג טאון שמחוץ לליגה, ובעקבות מעבר לנניטון בורו ביסס את מעמדו כשחקן בתחילת שנות ה-80. לאחר מכן עבר לשחק בשורות נורת'המפטון טאון מהפוטבול ליג תמורת 10,000 לירות שטרלינג, וזכה עמה באליפות הליגה הרביעית ב-1987.

לאחר מכן עבר לקריסטל פאלאס, שם זכה לפרסום לאחר שהשתתף ב-147 משחקים והבקיע 11 שערים; הוא זכור בהיסטוריה של המועדון לאחר שבישל שער לאיאן רייט בניצחון 4 - 3 על בלקברן רוברס, בסיכום שני משחקי גמר פלייאוף העלייה לליגה הראשונה. הוא זכה עם פאלאס בגביע פול ממברס בעונת 1990/1991, לאחר שהקבוצה סיימה במקום השלישי בליגה. הוא החמיץ את הפסד הקבוצה בגמר גביע ה-FA של 1990. ב-1992, בעודו משחק בפאלאס, ערך את הופעתו היחידה בנבחרת אירלנד ב' ואת הופעתו הראשונה מתוך 15 משחקים במדי נבחרת אירלנד.

לאחר שקריסטל פאלאס ירדה מהפרמייר ליג ב-1993 הוא עבר לארסנל תמורת מיליון לירות שטרלינג, ושיתף פעולה פעם נוספת עם רייט. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מגן הצדקה מול מנצ'סטר יונייטד ב-7 באוגוסט 1993. הוא לא זכה להצלחה רבה בארסנל, ולאחר 38 משחקים בעונת , כולל הופעה במחליף בניצחון על פארמה בגמר גביע המחזיקות, הוא איבד את מקומו בהרכב, ובעונת השתתף במשחק אחד בלבד. בסך הכל הוא השתתף ב-57 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם שער אחד. כששיחק בארסנל הוא סבל ממספר פציעות שהגבילו את יכולת המשחק שלו, בנוסף למחלת הסכיאטיקה שגרמה לו כאבים וממנה סבל עד סוף הקריירה.

מק'גולדריק עזב את ארסנל למנצ'סטר סיטי ב-1996. בתקופה הראשונה הוא היה מושאל מארסנל, וחתם על חוזה קבוע ב-18 באוקטובר 1996 תמורת די העברה בסך 300,000 לירות שטרלינג. הוא הצטרף למועדון שהיה באותה עת בתקופה של חילופי מאמנים רבים. החתמתו כשחקן מושאל בוצעה על ידי עוזר המאמן אסא הארטפורד (שהחליף את אלן בול), החתמתו על חוזה קבוע הייתה בתקופת 32 הימים של סטיב קופל, ועד לסוף העונה הוא שיחק תחת שני מאמנים נוספים. הוא שיחק בסיטי במשך שתי עונות, אך בעונתו האחרונה שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון, ובתקופת השאלתו לסטוקפורט קאונטי ערך את הופעתו היחידה ב-1998. הוא פרש מכדורגל מקצועני ב-1999, ולאחר מכן אימן את המועדונים החובבניים קורבי טאון ובאשלי.

לפני שהתמנה למאמן-שחקן בקורבי טאון הוא כיהן כמנהל מסחרי. בשנת 2008 מונה למאמן הקבוצה עד גיל 14 של נורת'המפטון טאון, וב-2009 קודם למשרת מאמן קבוצת הנוער של המועדון.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Tony Matthews, Who's Who of Arsenal (Page 199), 2007. ()
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cpfc.co.uk/page/PalaceLegendsK-O/0,,10323~676766,00.html פרופיל] באתר הרשמי של קריסטל פאלאס

קטגוריה:כדורגלנים אירים
קטגוריה:קשרי כדורגל אירים
קטגוריה:כדורגלני קריסטל פאלאס
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:מאמני כדורגל אירים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אירלנד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1965
אל-מסתנג'ד השני

רהט קאית ביי שנבנה בהר הבית בימי ח'ליפותו של אל-מסתנג'ד
אל-מסתנג'ד באללה השני (מילולית: המבקש עזרה מן האל), אבו אל-מחאסן יוסף בן אל-מתוכל עלא אללה השני (בערבית: المستنجد بالله الثاني, ابو المحاسن يوسف بن المتوكل على الله الثاني) היה הח'ליף העבאסי הסמלי שמשל בקהיר תחת הממלוכים לאחר מות אחיו אל-קאאם באמר אללה השני בין השנים 1455 ו-1479. בימיו מלכו הסולטאנים אל-מנצור פח'ר אל-דין עת'מאן, אל-אשרף אינאל, אל-מואייד אחמד, ח'ושקאדאם, בילבאי, תימורבוע'א, וקאית באי. ימי ח'ליפותו מתאפיינים בדעיכה ההדרגתית של הכוח הממלוכי באזור והתעצמותם של העות'מאנים העולים במקומם.

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 1389
קטגוריה:נפטרים ב-1479
מיכאיל אילריונוביץ' וורונצוב

מיכאיל אילריונוביץ' וורונצוב (ברוסית: Михаил Илларионович Воронцов; 12 ביולי 1714 - 15 בפברואר 1767) מדינאי רוסי בתקופת יליזבטה, קיסרית רוסיה, קנצלר החל משנת 1758 ועד 1763.

== חייו ==
וורונצוב נולד במשפחת אצילים וכבר בגיל 14 החל לשרת בסביבת הנסיכה יליזבטה. ביחד עם פיוטר שובלוב ליווה את הנסיכה בערב ההפיכה השלטונית. בהמשך היה בין מבצעי המעצר של אנה לאופולדובנה ומשפחתה. על פעילותו בזמן ההפיכה השלטונית קודם בדרגות וקיבל אחוזות לבעלותו. בינואר 1742 התחתן עם בת דודה של הקיסרית. בשנת 1744 קודם לדרגת סגן-קנצלר וקיבל תואר רוזן. בשנת 1748 נחשד בקשירת קשר נגד השלטון אך הצליח לצאת מכך. בשנת 1758 קודם לתפקיד קנצלר. המשיך מדיניות חוץ של קודמו בתפקיד.

מיכאיל וורנצוב היה קשור לפיוטר השלישי וניסה להגן עליו לאחר שיקטרינה הגדולה הגיעה לשלטון. הוא סירב להישבע אמונים לקיסרית החדשה והסכים לכך רק לאחר מותו של פיוטר השלישי. למרות זאת הוא המשיך בתפקיד הקנצלר והיה אחראי על מדיניות חוץ של המדינה. אומנם יחסים מתוחים עם מקורבי יקטרינה הגדולה ובמיוחד עם ניקיטה פנין אילצו אותו לעזוב את השרות בשנת 1763.

הוא נפטר במוסקבה בשנת 1767.

רוב ההיסטוריונים רואים בו מדינאי ללא כישורים מיוחדים וללא יוזמות גדולות, וכמעט כולם מסכימים שהוא היה בן אדם ישר והומני.

במשך תקופה ארוכה היה חבר ופטרון של מיכאיל לומונוסוב.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רוזנים רוסיים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:האימפריה הרוסית: דיפלומטים
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:קנצלרי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:ילידי 1714
קטגוריה:נפטרים ב-1767
קזימיר פייר פרייה

230px
קָזִימִיר פְּיֵיר פֵּרְיֵיה (בצרפתית: Casimir Pierre Perier; 11 באוקטובר 1777 – 16 במאי 1832) היה מדינאי צרפתי.

פרייה נולד בגרנובל בפרובינציה של דופינה בצרפת כבנו הרביעי של הבנקאי והתעשיין קלוד פרייה (1742–1801). משפחתו עברה להתגורר בפריז ב-1794, אחרי מפלת רובספייר. ב-1798 הצטרף לצבא הצרפתי באיטליה, אך ב-1801, אחרי מות אביו, עזב את הצבא והקים בנק בפריז יחד עם אחיו.

ב-1817 פרסם מאמר שבו הביע את התנגדותו להגדלת תשלומי פיצויי המלחמה למדינות שלחמו נגד צרפת בתקופת המלחמות הנפוליאוניות. באותה שנה נבחר לבית הנבחרים הצרפתי, תפס את מקומו בשורות האופוזיציה המתונה ונשא את נאומו הראשון בזכות חופש העיתונות. הוא נבחר שוב ב-1822 ו-ב-1824 מטעם פריז וב-1827 מטעם העיר טרואה, שאותה ייצג בבית הנבחרים עד מותו.

למרות דברי ביקורתו, הוא היה מתומכי הרסטורציה של בית בורבון והתבדל מחוגי הרפובליקנים שהביאו לבסוף למהפכת יולי 1830. מרטיניאק, ששימש כראש ממשלתו של שארל העשירי, מלך צרפת, נקט בצעדים להסרת הצנזורה על העיתונות, ופרייה שתמך במדיניותו היה אחד המועמדים למשרת נשיא בית הנבחרים. אולם, ראש הממשלה החדש, הנסיך דה פוליניאק היה בעל השקפות מלוכניות, ופרייה היה אחד מ-221 הצירים שהצביעו נגד ממשלתו של המלך.

לאחר מהפכת יולי 1830, שגרמה להדחתו של שארל העשירי, השלים פרייה עם שלטונו של המלך החדש לואי פיליפ, ששלט בשיטת מונרכיה חוקתית. הוא נבחר לנשיא בית הנבחרים וכיהן בממשלה כשר בלי תיק. פריז הייתה שרויה במצב של חוסר יציבות וההמון דרש לגזור עונש מוות על השרים שכיהנו בממשלתו של שארל העשירי - מה שגרם להתפטרות ראש הממשלה ז'אק לאפיט. ב-13 במרץ 1831 התמנה פרייה לראש הממשלה. הוא פעל בנחישות והצליח להשיב את הסדר על כנו.

בתחום מדיניות החוץ פעל פרייה להגנה על ריבונותה של בלגיה בצורת חיל משלוח צרפתי נגד הולנד (אוגוסט 1831) ושמר על השפעתה של צרפת באיטליה באמצעות כיבוש אנקונה (23 בפברואר 1832).

באביב 1832 פרצה בפריז מגפת כולרה. פרייה, שערך ביקור בבית חולים, נדבק במגפה ומת שישה ימים לאחר מכן.

בנו, אוגוסט קזימיר-פרייה (1811–1876) כיהן כשר הפנים בממשלתו של נשיא הרפובליקה הצרפתית השלישית אדולף תייר, ונכדו ז'אן קזימיר-פרייה (1847–1907) שימש כנשיא רפובליקה זו (1894–1895).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:נפטרים מכולרה
קטגוריה:יושבי ראש האספה הלאומית (צרפת)
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1777
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1832
אוניברסיטת אל-מוסתנסריה

חצר המדרסה המקורית ובה איוואנים
אוניברסיטת אל-מוסתנסריה (בערבית المدرسة المستنصرية; בתעתיק מדויק: אלמדרסה אלמסתנצריה) בבגדאד היא אחת האוניברסיטאות האסלאמיות הקדומות בעולם.

==היסטוריה==
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1233 כמדרסה ללימודי דת, בידי הח'ליף העבאסי אל-מסתנצר באללה. הקמת האוניברסיטה שיקפה את הפריחה התרבותית בבגדאד של המחצית הראשונה של המאה ה-12, עם היחלשות כוחם של הסולטאנים הסלג'וקים שכבשו את העיר. לאוניברסיטה הגיעו תלמידים מצטיינים מרחבי העולם האסלאמי: מאל-אנדלוס וממצרים, מפרס ומסוריה. תוכנית הלימודים כללה שיעורים בספרות, בלשנות, קוראן וסונה, לצד ביולוגיה, מתמטיקה ופילוסופיה, ורוקחות ורפואה, והלימודים נמשכו כעשר שנים. לרשות התלמידים עמדה ספרייה מהגדולות בעולם באותה העת ובה כ-80 אלף כרכים.

בשנת 1258 נכבשה בגדאד בידי המונגולים, אך האוניברסיטה שרדה את ההרס, והיא הבניין הקדום ביותר שעומד בבגדאד כיום. לאחר הפסקה זמנית, חודשה פעילותה של האוניברסיטה עד לחורבנה של בגדאד פעמיים בידי טימור לנג בשנת 1392 ובשנית בשנת 1400. רבים ממלומדי העיר הוגלו לסמרקאנד ואחרים נמלטו למצרים ולסוריה. האוניברסיטה נסגרה, ונפתחה רק לזמן קצר בין השנים 1589-1638. במבנה האוניברסיטה נפתחה באותה עת מדרסה חדשה בשם "אל-אצאפיה", אשר במקור היוותה את אחת הפקולטות שלה. 

בשנת 1826 נפתחה אל-מוסתנסריה מחדש בידי דאוד פאשה, המושל העות'מאני של העיר. לאחר מתן העצמאות לעיראק בשנות ה-30 של המאה העשרים יוסדה מחדש כאוניברסיטה החשובה בעיראק. בשנים 1940, 1960 ו-1973 עבר המבנה שיקום משמעותי שהחזיר לו מעט מהדרו בימי קדם.

==כיום==
באוניברסיטה פקולטות לרפואה, משפטים, ניהול וכלכלה, חינוך, מדעים, חינוך גופני, הנדסה, רוקחות, מדעי המדינה, הוראה ורפואת שיניים. 

האוניברסיטה ממוקמת במרכז בגדאד העתיקה, בקרבת שוק הסראי, רחוב אל-מתנבי, הארמון העבאסי ורחוב הח'ליף. הבניין מעוצב בסגנון הפרסי, וכולל ארבעה איוואנים ציריים הבנויים מסביב לחצר מרכזית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.uomustansiriyah.edu.iq/ אתר אוניברסיטת אל-מוסתנציריה], האתר הרשמי של אוניברסיטת אל-מוסתנציריה.

קטגוריה:בגדאד: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:עיראק: חינוך
עומארו יאר אדואה

אלחאג' עומארו מוסא יאר אדואה (Alhaj Umaru Musa Yar'Adua, 
9 ביולי 1951 - 5 במאי 2010) היה נשיא ניגריה בין 21 באפריל 2007 ועד מותו ב-5 במאי 2010. היה חבר במפלגה הדמוקרטית של העם (People’s Democratic Party). בין השנים 1999–2007 כיהן כמושל מדינת קאצינה. היה כימאי בהכשרתו.

==ביוגרפיה==

עומרו יאר אדואה נולד בעיר קאצינה בצפון ניגריה במשפחה אריסטוקרטית מהשבט פולבה (פולאני).
אביו, שהיה שר בימי הרפובליקה הראשונה זכה לתואר המלכותי של "מותוואלי" (אחראי על האוצר) בקאצינה ובנו עומרו ירש תואר זה.
לאחר לימודים במכללות בקֶפי ו"בארווה" למד הוראה וכימיה באוניברסיטת אחמדו בלו בזריה – סיים תואר ראשון ב-1975 ותואר שני בכימיה אנליטית בשנת 1978.
עבד כמרצה במכללה בזריה ומשנת 1993 מילא תפקידים בכירים במספר חברות ובנקים פרטיים.

==קריירה פוליטית==
בעת הרפובליקה השנייה (1979–1983) היה חבר במפלגה "מפלגת הישועה" שנחשבה שמאלית.
בזמן תוכנית המעבר של הנשיא איברהים בבנגידה נמנה עם מייסדי חזית העמים שבהנהגת אחיו, הגנרל מוסא יאר אדואה. חזית זאת התמזגה והיוותה מאוחר יותר חלק מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
עומארו יאר אדואה היה חבר באספה החוקתית בשנת 1988. ב-1991 ניסה לראשונה להיבחר כמושל של מדינת קאצינה אך הובס על ידי סעידו ברדה (הקונבנציה הלאומית רפובליקנית), מועמד שנתמך על ידי הנשיא בבנגידה.
בשנת 1999 נבחר כמושל של מדינת קאצינה ונבחר מחדש בשנת 2003.
היה למושל הראשון שהצהיר על נכסיו.
בשנת 2000 בעת כהונתו כמושל, לפי דוגמת מדינת זמפרה, גם מדינת קאצינה אימצה את חוקי המשפט האיסלמי שריעה.
בשנת 2002, אשה מקאצינה, אמינה לוואל, נשפטה על ידי בית הדין השרעי בעיר באקורי, לעונש סקילה באשמת ניאוף. האירוע עורר תשומת לב רבה בתקשורת העולמית. פסק הדין אושר על ידי בית דין בפונטואה, אך בוטל כעבור שנה אחרי ערעור.

את מערכת הבחירות לנשיאות ניהל יאר אדואה תחת סיסמת המאבק בשחיתות.
נהנה מתמיכת הנשיא היוצא אולוסגון אובסנג'ו ותוצאות הבחירות היו שנויות במחלוקת. הועלו טענות לזיופים על ידי פקחים בינלאומיים. עם זאת, ליאר אדואה עצמו לא יוחסה בדעת הקהל אחריות רבה בנוגע לכך.
לפי התוצאות הרשמיות זכה יאר אדואה ב-31% מהקולות בעוד שהמועמד השני בפחות מ-10%.

אחיו הבכור, הגנרל שייחו מוסא יאר אדואה שימש בזמנו כסגנו של הגנרל אובסנג'ו בשנים 1976 - 1979 כשזה כיהן כראש הממשל הצבאי בניגריה. מאוחר יותר, בזמן השלטון של הגנרל סאני אבאצ'ה, שייחו מוסא יאר אדואה נעצר ונשלח למאסר בשנת 1995 יחד עם נציגי אופוזיציה אחרים. הוא נפטר בכלא בשנת 1997.

ידוע כחולה בתסמונת צ'רג-שטראוס, סוג של דלקת כלי דם שהתלוותה בפגיעה בכליות, בנובמבר 2009 הנשיא עומארו יאר אדואה חלה ככל הנראה בפריקרדיטיס ואושפז בבית חולים במחלקה קרדיולוגית בערב הסעודית. היעדרותו מהארץ גרמה למשבר פוליטי עם עלייה בהפרעות סדר על רקע סכסוכים בינדתיים. בתקריות האלימות נהרגו כמה מאות אנשים וכ-20,000 נאלצו לעזוב את בתיהם.
ב-9 בפברואר 2010 הסמיך הפרלמנט את סגן הנשיא גודלאק ג'ונתן (בן לשבט איג'ו מדרום המדינה הנוצרי) עם סמכויות של ראש המדינה בעת היעדרותו המתמשכת של הנשיא.
הנשיא עומארו יאר אודואה היה נשוי בעבר לשתי נשים ונולדו לו 9 ילדים, לרבות שניים מנישואיו השניים.
ב-24 בפברואר 2010 חזר יאר אדואה לאבוג'ה. מאז ועד יום מותו לא נראה יותר בפומבי.
ב-5 במאי 2010 נפטר בגיל 58 בבית הנשיא אסו רוק שבאבוג'ה, בעקבות מחלתו הממושכת. הלווייה התקיימה לפי חוקי האסלאם במקום לידתו, קצינה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשיאי ניגריה
קטגוריה:פוליטיקאים ניגרים
קטגוריה:ילידי 1951

קטגוריה:נפטרים ב-2010
ברתולומאו רסטרלי

פרנצ'סקו ברתולומאו רסטרלי (ברוסית: Варфоломей Варфоломеевич Растрелли; 1700 – 29 באפריל 1771), אדריכל רוסי ממוצא איטלקי, בין האדריכלים הבולטים בסגנון הבארוק ברוסיה של המחצית של המאה ה-18<ref name=":0"></ref>.

== ביוגרפיה ==
רסטרלי הגיע לרוסיה בשנת 1716 עם אביו, גם הוא אדריכל. בתקופה בין 1725-1730 למד אדריכלות באירופה, כנראה באיטליה.
החל משנת 1730 ועד ל-1763 היה האדריכל המקורב לקיסריות ששלטו באותה תקופה. בתקופה זו בנה מספר ארמונות למשפחת רומנוב ולמקורביה.

עם עלייתה לשלטון של יקטרינה הגדולה, שהעדיפה את הסגנון הקלסי באדריכלות, הוא התרחק מהפרויקטים הגדולים ועבר לקורלנד במטרה לסיים את עיצוב הארמונות שבנה שם<ref name=":0" />.

ארכיון של האדריכל נרכש על ידי אציל פולני והחל משנת 1932 נמצא בהספרייה הלאומית של פולין.

== יצירותיו ==
מבנים שבנה ונשמרו עד היום:

{| class="sortable" border="1" cellspacing="0" cellpadding="1" width="100%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| שם|| תקופת הקמה || מיקום|| תמונה 
|-
|ארמון רונדלה|| 1737-1740, 1764-1767||ליד באוסקה, לטביה|-
|ארמון ילגבה|| 1738-1740, 1763-1772||ילגבה, לטביה|-
|הארמון הגדול בפטרהוף|| 1747-1755||פטרהוף, ליד סנקט פטרבורג|-
|קפלה בארמון בפטרהוף|| 1747-1751||פטרהוף, ליד סנקט פטרבורג|-
|כנסיית אנדריי הקדוש|| 1748-1767||קייב, אוקראינה|-
|מנזר סמולני|| 1748-1764||סנקט פטרבורג|-
|ארמון וורונצוב|| 1749-1757||סנקט פטרבורג|-
|ארמון יקטרינה|| 1752-1756||צארסקויה סלו ליד סנקט פטרבורג|-
|בניין קיץ ארמיטז'|| 1749||צארסקויה סלו ליד סנקט פטרבורג|-
|ארמון מריה|| 1752-1770||קייב, אוקראינה|-
|ארמון סטרוגנוב|| 1753-1754||סנקט פטרבורג, רוסיה|-
|ארמון החורף|| 1752-1762||סנקט פטרבורג, רוסיה|-
|מנזר נובו-ירוסלימסקי|| 1656-1698 ||העיירה איסטרה באזור מוסקבה|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.treccani.it/enciclopedia/francesco-rastrelli_%28Dizionario-Biografico%29/ ביוגרפיה מפורטת] 
* [https://walkspb.ru/istoriya-peterburga/lich/rastrelli ביוגפריה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים רוסים
קטגוריה:מהגרים לרוסיה
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1700
קטגוריה:נפטרים ב-1771
השריר כופף האצבעות השטחי

השריר כופף האצבעות השטחי (TA: Musculus flexor digitorum superficialis) הוא שריר במדור הקדמי של האמה. השריר פועל לכיפופן של ארבע אצבעות כף היד (ללא האגודל) ולכיפוף של שורש כף היד.

==תיאור==
לשריר כופף האצבעות השטחי שני ראשים. תחילת ראשו התיכון (ראש זרועי-גומדי, Caput humeroulnare musclus flexoris digitorum superficialis) באזור המרפק: בעילית העלי התיכונה של עצם הזרוע, ברצועה העקיפה הגומדית ובזיז הווי של עצם הגומד. תחילת ראשו הצידי (ראש חישורי, Caput radiale musclusflexoris digitorum superficialis) במחצית המקורבת של פני עצם החישור. בין שני ראשי השריר, חולפים עצב הגומד ועצב התווך.

השריר מהווה מחיצה או שכבת ביניים בין השרירים השטחיים של האמה לשרירים העמוקים של האמה.

בחלקו המרוחק מתפצל השריר לארבעה גידים שנכנסים לכף היד דרך מנהרת שורש כף היד יחד עם גידי השריר כופף האצבעות העמוק ונאחזים בגופי הגלילים האמצעיים של האצבעות. קצות הגידים של השריר מפוצלים לצורת V ששני ראשיו מחוברים משני צידי כל גליל אמצעי. דרך המרווח שבצורת ה- V עוברים הגידים העמוקים יותר של השריר כופף האצבעות העמוק ונמשכים עד לגלילים המרוחקים.

הפעולה העיקרית של השריר כופף האצבעות השטחי היא כיפוף של המפרק שבין הגלילים המקורב, והוא מסייע בפעולות כיפוף של כל המפרקים מעליהם הוא עובר, המפרק שבין עצמות המסרק לגלילים ומפרק שורש כף היד.

==עצבוב==
השריר כופף האצבעות השטחי מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (C7, C8, T1) דרך עצב התווך.

== תמונות נוספות ==
{| align=right
|<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="2">
תמונה:Gray427 heb.png|רקמות באצבעות הולכות ונחשפות מימין לשמאל. בזרת נראה רק גיד כופף האצבעות העמוק, בקמיצה נראה רק ה- V של גיד כופף האצבעות השטחי (הגיד העמוק הוסר) ובאמה נראים שני הגידים ויחסיהם ההדדיים
תמונה:Gray416 heb.png|מבט מהצד על גידי האצבעות לאחר שהורחקו מהעצמות
 </gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

אצבעות שטחי כופף
השריר הכפן המרובע

השריר הַכַּפָּן הַמְרֻבָּע (TA: Musculus pronator quadratus) הוא אחד משרירי האמה העמוקים. השריר הוא המניע העיקרי של האמה בסיבוב כף היד כלפי מטה, מסייע לו בפעולה זו השריר הכפן העגול. מיקומו העמוק צמוד לחלקן המרוחק של עצמות האמה, מאפשר לו לייצב אותן זו מול זו.

==תיאור==
לשריר הכפן המרובע ארבע פינות וארבעה צדדים המקנים לו צורה מרובעת. תחילתו בחלק המרוחק של הפן הקדמי של עצם הגומד והוא נאחז בחלק המרוחק של הפן הקדמי של עצם החישור.

==עצבוב==
השריר הכפן המרובע מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך העצב הבין גרמי הקדמי, ענף של עצב התווך.

==קישורים חיצוניים==

כפן
Can You Feel the Love Tonight

Can You Feel the Love Tonight (בתרגום העברי נקרא "אהבה יש באוויר") הוא שיר מתוך סרט האנימציה "מלך האריות" של חברת וולט דיסני. השיר הולחן על ידי אלטון ג'ון למילותיו של טים רייס. לאחר צאת הסרט לאקרנים נחל השיר הצלחה, והצליח להגיע למקום ה־14 במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום הרביעי במצעד בילבורד הוט 100.

== הצלחת השיר ==
השיר, שהושר בסרט בשתי גרסאות — האחת במהלך הסרט (בסצנה בה נפגש סימבה עם נלה) על ידי מדובבי הדמויות של סימבה, נלה, טימון ופומבה והשנייה בכתוביות הסיום על ידי אלטון ג'ון, זכה בפרס גלובוס הזהב לשנת 1994 בקטגוריה "השיר הטוב ביותר" ובפרס האוסקר באותה הקטגוריה.
כמו כן, זכה אלטון ג'ון בזכות השיר בפרס גראמי בקטגוריית ביצוע השיר הטוב ביותר.

בשנת 2003 גרסת רמיקס של השיר בביצוע אלטון ג'ון נכללה במהדורה המיוחדת של פסקול הסרט.

== שילוב השיר בסרט ==
השיר לא היה אמור להיות חלק מהסרט, ורק התעקשותו הנחרצת של ג'ון היא שגרמה לשילובו.

במקור תוכנן כי את השיר יבצעו טימון ופומבה בלבד ובכך יעניקו לו נופך ציני. ג'ון לא אהב את האופן הקומי של גרסה זו. הוא הצהיר כי השיר נועד להמשיך את "המסורת של דיסני של שירי אהבה גדולים", וכי הוא יכול "לבטא את רגשות האריות זה לזה בצורה טובה בהרבה מהדיאלוג".

התוצאה הסופית הייתה שהשיר הושר בעיקר על ידי קול מחוץ למסך (Kristle Edwards) עם שורות קצרות של סימבה (Joseph Williams) ונאלה (Sally Dworsky) וחלקי ההתחלה והסיום של טימון (Nathan Lane) ופומבה (Ernie Sabella]).
מפיק הסרט ושני במאיו הגדירו את השיר כ"בעל ההיסטוריה המגוונת ביותר מכל שירי הסרט".

== גרסאות בינלאומיות ==
עם צאת הסרט לראשונה ב-1994 יצאו 28 גרסאות ברחבי העולם, כולל גרסה בשפת זולו בדרום אפריקה. זהו הדיבוב היחיד שיצר דיסני לשפת זולו והיחיד בשפה אפריקנית כלשהי פרט לערבית.

במהלך השנים גדל מספר הגרסאות ל-45 גרסאות רשמיות, אליהן נוספו כמה גרסאות לא רשמיות על ידי תחנות טלוויזיה ואולפנים מקומיים בשפות המקומיות: ערבית, ארמנית, גרמנית אוסטרית, Crimean Tatar, קברדית ונוגאי.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי אלטון ג'ון
קטגוריה:שירי מלך האריות
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי טים רייס
קטגוריה:שירי נושא: אהבה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1990
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של SNEP
קטגוריה:זוכי אוסקר: השיר המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב – השיר המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר – גבר
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הוליווד רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וולט דיסני רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
רחוב אל-מתנבי

קפה שאבנדר, רחוב אל-מתנבי, 1923
רחוב אל-מֻתַנַבִּי (בערבית: شارع المتنبي) הוא אחד מהרחובות המרכזיים של העיר בגדאד, בסמוך לעיר העתיקה ולרחוב הארון אל-רשיד. רחוב אל-מתנבי הוא מהרחובות העתיקים בעיר, ולאורכו מרוכזות חנויות הספרים הגדולות בעיראק. הרחוב קרוי על שמו של המשורר העבאסי בן המאה העשירית אל-מתנבי. רחוב אל-מתנבי נתפש כמרכז החיים האינטלקטואליים בבגדאד, ואף ביתר שאת לאחר כיבוש עיראק והפלת משטר סדאם חוסיין בשנת 2003 בידי כוחות הברית האמריקאיים. 

ב-5 במרץ 2007 התפוצצה ברחוב מכונית ממולכדת ו-26 בני אדם נהרגו. נזק רב נגרם לחנויות הספרים הסמוכות ונזק משני נוסף בשל הירידה במספר הקונים. ב-18 בדצמבר 2008 נחנך הרחוב מחדש בידי נורי אל-מאלכי, ראש ממשלת עיראק, לאחר חודשים רבים של שיפוצים. 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

אל-מתנבי
אל-מתנבי
אל-מתנבי
פורסט לודג'

פוֹרֶסְט לוֹדְג (באנגלית: Forest Lodge, תרגום מילולי בקתת יער) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney).

==גאוגרפיה==
פורסט לודג' הוא פרוור קטן הממוקם כ-4 ק"מ דרום-מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני. הוא דחוק בין הגליב ממזרח, אננדייל ממערב, ביסנטניאל פארק מצפון ואוניברסיטת סידני בדרלינגטון מדרום.

==היסטוריה==
פורסט לודג' נקרא על שם בית האחוזה שבנה אמברוס פוס (Ambrose Foss) בשנת 1836. בית אחוזה זה עמד על תלו עד הריסתו המתוכננת ב-1912. אזור האחוזה התרחב וכלל מספר שכונות של בתי מגורים בסגנון ויקטוריאני, והיווה אזור מגורים זול יותר מאננדייל וגליב הסמוכים, שעברו פיתוח מואץ עוד במאה ה-19 על ידי יזמים מקומיים. בפתח המאה ה-21 נחשב פורסט לודג' לאחד הפרוורים השקטים באזור סידני, לאחר שפיתוח האזורים סביבו יצר רצף עירוני שהותיר לו שטח קטן יחסית.

==תרבות==
מרכזו של פורסט לודג', בהצטלבות רחובות רוס וג'ון, כולל כמה פאבים ובתי קפה שמשרתים את קהל הסטודנטים של האוניברסיטאות הסמוכות, אוניברסיטת סידני בדרום ואוניברסיטת הטכנולוגיה של סידני (UTS) במזרח. מרכז השלום ולימודי יישוב סכסוכים, מבנייני הקמפוס של אוניברסיטת סידני, ממוקם בפרוור. בצפונו של הפרוור ממוקם ביסנטניאל פארק (פארק לציון 200 שנה להתיישבות המערבית באוסטרליה) המהווה ריאה ירוקה ואזור קיט ומשחק לאזור העירוני.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110302181141/http://info.id.com.au/dosydney/Default.aspx?pg=1&gid=2400 פורסט לודג' באתר "Dictionary of Sydney"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרוורי סידני
אל-מתנבי

אַבוּ א-טַּיִּב אַחְמַד בן אל-חֻסַיְן אל-מֻתַנַבִּי אל-כִּנְדִי (בערבית: أبو الطيب احمد بن الحسين المتنبّي; 915 - 23 בספטמבר 965) היה משורר ערבי עבאסי שחי ופעל בעיראק.<ref>Ayyıldız, Esat (2020), [https://dergipark.org.tr/tr/download/article-file/1343690 "el-Mutenebbî’nin Seyfüddevle’ye Methiyeleri (Seyfiyyât)"], BEÜ İlahiyat Fakültesi Dergisi, 7 (2), 497-518 . DOI: 10.33460/beuifd.810283</ref>

==קורות חייו==

אל-מתנבי נולד בכופה לשואב מים אשר טען למוצא אצילי. כאשר הקרמטים התקיפו אותה בשנת 924, הוא בחר להצטרף אליהם ולחיות במדבר בעודו לומד את ניבם הבדואי, ששיקף בהתאם לתפישת בני התקופה את הערבית הקלאסית בצורה טובה יותר.

ב-935 החל אל-מתנבי במסעותיו, ואז גם אימץ את התואר שפירושו "המתנבא". אל-מתנבי התפרנס אך ורק משירתו. בשנת 948 הוא נספח לחצרו של האמיר החמדאני של חלב, סיף א-דולה, ובתקופה זו כתב את יצירותיו הטובות ביותר. לאחר תככים בחצר ומריבה עם המדקדק חַלַוַיְהִי סביב סוגיה פילולוגית, הוא הוכה על ידו בפומבי בנוכחות האמיר, וכתוצאה מכן נאלץ לעזוב את החצר מושפל.

אל-מתנבי הצטרף לחצר האיח'שידית בקהיר בשנת 956, וכתב שירה בעבור המלך אבו אל-מיסכ כאפור. לאחר שלא מונה למשרת המושל בצידון כמובטח, עורר אל-מתנבי את זעמו של כאפור בשל שירי קלס שחיבר בגנותו. ב-961 נמלט מהחצר האיח'שידית ומצא את פטרונו הבא בקרב הבויהים בשיראז שבאיראן, תחת חסותו של עדוד אל-דולה. 

בשנת 965 נרצח אל-מתנבי על ידי שיח' מקומי שאצלו התארח בדרכו לכופה עיר מולדתו, לאחר שהוא השפיל אותו בשירתו העוקצנית.

==משירתו ואימרותיו==

אופיו האגואיסטי והבוטה של אל-מתנבי הכניס אותו לא אחת לצרות, ומשתקף היטב ביצירותיו ששרדו. 
באחד משיריו הוא התרברב ש, וש. הוא מתרברב גם ב"מידותיו האציליות" שמשתוות לכישרונו באומץ: .

אמרה מפורסמת מפרי עטו גורסת ש.

לזכרו נקראו רחובות בערים שונות על שמו, בין רחובות אלו רחוב אל-מתנבי בבגדאד, רחוב אל מתנבי בחיפה, ורחוב אל-מתנבי בשכונת ואדי אל-ג'וז בירושלים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:משוררים עיראקים
קטגוריה:מוסלמים שיעים
קטגוריה:ילידי 915
קטגוריה:נפטרים ב-965
רות ברלאו

המצבה של רות ברלאו, בברלין
רות ברלאו-לונד (באנגלית: Ruth Berlau; 24 באוגוסט 1906 בקופנהגן – 15 בינואר 1974 במזרח ברלין) הייתה שחקנית דנית, במאית, צלמת וסופרת. היא התפרסמה דרך עבודתה עם ברטולט ברכט במחזות שונים (הנפש הטובה מסצ'ואן) ובהפקות שונות. ברלאו הקימה את ארכיון ברכט בברלין.

== ביוגרפיה ==
ברלאו נולדה כבת לסוחר עשיר. הוריה שלחו אותה לבית ספר של נזירות, שם למדה גם צרפתית. בגיל 13 הרתה ונאלצה לעזוב את בית הספר. החלה לימודי משחק והתפרסמה בדנמרק דרך תפקידה ב"תופים בלילה" של ברכט, בה שיחקה את התפקיד של אנה. היא רכבה על אופניה לצרפת ומאוחר יותר לברית המועצות וחזרה כקומוניסטית נלהבת, והצטרפה למפלגה הקומוניסטית הדנית. מאוחר יותר היא השתתפה במלחמת האזרחים בספרד.

=== היחסים עם ברכט ===
בקיץ 1933 היא נסעה לאי הדני פינן, כדי לפגוש שם את ברכט שגלה מגרמניה והתאהבה ב"איש הקטן" עם "העיניים הרב-משמעותיות". בשנת 1936 היא התגרשה מבעלה הרופא לונד וחיה מאז לצדו של ברכט. ברלאו ארגנה את חיי היום-יום של משפחת ברכט, צילמה וכתבה סצנות. יחד עם ברכט היא פרסמה את ספר הסיפורים "כל חיה יכולה", שנחשב אז לפורנוגרפיה. כשדנמרק נכבשה על ידי הנאצים בשנת 1940, ברחה "החצר" של ברכט דרך שוודיה, פינלנד וברית המועצות לארצות הברית. בשנת 1944 ברלאו ילדה את תינוקה שלה ושל ברכט, שנפטר אחרי כמה ימים.

=== מזרח-גרמניה ===
אחרי מלחמת העולם השנייה חזר ברכט ו"חצרו" לברלין. אחרי מותו של ברכט בשנת 1956 אסרה אשתו של ברכט, הלנה ווייגל, על ברלאו להיכנס לתיאטרון הברלינר אנסמבל. ברלאו הייתה אישה בודדה בשנים האחרונות לחייה ומתה בבית החולים "שריטה" בברלין, כשמיטתה ניצתה מסיגריה בוערת.

== קישורים חיצוניים==

* 
* חנה בית הלחמי, [https://web.archive.org/web/20120128232634/http://www.e-mago.co.il/e-magazine/credits.html על הנשים בחייו של ברכט]

קטגוריה:ילידות 1906
קטגוריה:שחקני תיאטרון דנים
קטגוריה:במאי תיאטרון דנים
קטגוריה:קומוניסטים דנים
קטגוריה:סופרות דניות

קטגוריה:קופנהגן: אישים
קטגוריה:נפטרות ב-1974
אל-מתוכל הרביעי

אל-מֻתַוַכִּל עלא אללה הרביעי (מילולית: הנסמך על האל), מחמד בן יעקוב אל-מסתמסכ באללה (בערבית: المتوكل على الله الرابع, محمد بن يعقوب المستمسك بالله) היה הח'ליף העבאסי שמשל בקהיר תחת חסות הממלוכים בין השנים 1507 ועד 1516, ובשנית לתקופה קצרה בין 1516 ו 1517. אל-מתוכל הרביעי היה הח'ליף האחרון לשושלת בית עבאס אשר החזיקה בח'ליפות ברציפות למן שנת 750 לספירה. למן שנת 1261, כיהן נצר של בית עבאס בקהיר בעקבות כיבוש בגדאד והחרבתה בידי הולגו חאן בשנת 1258 וחיסולו של הח'ליף אל-מסתעצם באללה.

הסולטאן סלים הראשון, מביס הממלוכים והעבאסים גם יחד
בשנת 1507 וויתר אביו של אל-מתוכל הרביעי, אל-מסתמסכ באללה, על הח'ליפות לטובתו. אל-מתוכל הרביעי משל בימיו של קנסוה ע'ורי, וימיו עמדו בסימן התפוררותה של הסולטנות הממלוכית בשל פלישות מצד הצפווים והע'תמאנים. ב-24 באוגוסט 1516 הובסו כוחותיו של הסולטאן ע'ורי במרג' דאבק בידי הסולטאן העת'מאני סלים הראשון והוא נהרג. במהומה שאחזה בבירה הממלוכית בעקבות התבוסה והתקרבות הצבאות העת'מאניים, הודח אל-מתוכל והוחלף לזמן קצר בידי אביו הזקן. עד מהרה הושב אל-מתוכל לשלטון, אך ב-1517 נכבשה קהיר בידי העות'מאנים והקיץ הקץ על הסולטנות הממלוכית.

אל-מתוכל נלקח בשבי לאיסטנבול, ואולץ להסכים למסור את תואר הח'ליפות לידי בית עות'מאן עם מותו. מבחינה מעשית כבר משנה זו עברה הח'ליפות לידי בית עות'מאן ובמסגדים נישאו דרשות יום השישי בשם הסולטאן סלים הראשון. אל-מתוכל נפטר בשנת 1543 חסר ילדים, ואז נלקחו גלימתו של הנביא וחרבו, סמלי הח'ליפות, מבית עבאס. בכך בא הקץ על בית עבאס.

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:נפטרים ב-1539
האצטדיון הלאומי (גאושיונג)

האצטדיון הלאומי (גאושיונג) (בסינית: 世運主場館, ידוע גם בשם אצטדיון משחקי העולם) הוא אצטדיון רב-תכליתי השוכן בעיר גאושיונג בטאיוואן. האצטדיון, שתוכנן על ידי האדריכל היפני טויו איטו, מכיל 40,000 מקומות ישיבה והוא האצטדיון הגדול ביותר בטאיוואן.

האצטדיון מעוצב בצורה ייחודית - הוא בנוי בצורה מעגלית הפתוחה בכיוון אחד ומקנה לאצטדיון מראה של דרקון. האצטדיון נבנה על פי עקרונות הבנייה הירוקה. כל חומרי הגלם ששימשו לבנייתו ניתנים למיחזור והוא אף האצטדיון הראשון בעולם המספק לעצמו את כל האנרגיה החשמלית הנדרשת להפעלתו מאור השמש בלבד. גג המבנה בנוי מרכיבים פוטו-וולטאים המפיקים אנרגיה סולארית המנוצלת לצורכי האצטדיון או נאגרת לשימוש מאוחר יותר. אנרגיה עודפת מועברת לרשת החשמל הארצית.

בניית האצטדיון החלה לאחר שהעיר גאושיונג נבחרה לארח את משחקי העולם, אירוע במתכונת האולימפיאדה הנערך אחת ל-4 שנים וכולל ענפי ספורט שאינם ענפים אולימפיים. הבנייה הושלמה בשנת 2009 ובחודש יולי באותה שנה שימש כאצטדיון המרכזי של משחקי העולם 2009. האצטדיון מיועד עבור משחקי רוגבי ותחרויות אתלטיקה וכן מארח משחקים של נבחרת טאיוואן בכדורגל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/asia/taiwan/kaohsiung_stadium.shtml האצטדיון] באתר World Stadiums
* [http://www.worldgames2009.tw/wg2009/eng/Venues_connect2.php האצטדיון] באתר משחקי העולם 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:טאיוואן: מבנים
קטגוריה:טאיוואן: ספורט
הלאומי (טאיוואן)
הלאומי (טאיוואן)
קטגוריה:משחקי העולם
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
קטגוריה:מבנים שתכנן טויו איטו
פוליטיקה של אורוגוואי

אורוגוואי היא רפובליקה נשיאותית בה מתקיימות בחירות ייצוגיות, נשיא אורוגוואי הוא גם ראש המדינה וגם ראש הממשלה. באורווגאי מתקיימת מערכת פוליטית רב מפלגתית. הנשיא הוא ראש הרשות המבצעת, בית המחוקקים המאוחד של אורוגוואי הוא הרשות המחוקקת. הרשות השופטת מופרדת לחלוטין משתי הרשויות האחרות.

מסורתית, שתי מפלגות גדולות, מפלגת הקולוראדו (המפלגה האדומה, הליברלית יותר) והמפלגת הבלנקו (המפלגה הלבנה, השמרנית יותר), נאבקו מאז עצמאותה של אורוגוואי על השלטון, ומחליפות ביניהן תפקידים בין קואליציה לאופוזיציה. בבחירות ב-2004 תפסה את השלטון, לרבות רוב בשני בתי המחוקקים וכן את עמדת הנשיא, קואליציה של מפלגות שמאל שונות: דמוקרטים נוצרים, סוציאליסטים, סוציאל-דמוקרטים וקומוניסטים. בבחירות פופולריות טאבארה ואסקס נבחר להיות נשיא אורוגוואי.

== חוקה ==

באורוגוואי אושררה חוקה ראשונה ב-1830, לאחר מלחמה בת שלוש שנים שבה אורוגוואי וארגנטינה נלחמו יחדיו כפדרציה משותפת. עם תמיכה של בריטניה נחתם ב-1828 הסכם מונטווידאו שבו ברזיל וארגנטינה הכירו בזכותה של אורוגוואי לעצמאות. הסכם זה הניח את היסודות למדינה וחוקה אורוגוואיים. ב-1966 נעשו ניסיונות לשנות את החוקה שהובילו לקבלה של חוקה חדשה לחלוטין ב-1967. חוקה חדשה אחרת שהוצעה ב-1980 תחת הפיכה צבאית נדחתה על הסף על ידי כלל אזורי ההצבעה.

== הרשות המבצעת ==

החוקה האורוגוואית שהתקבלה ב-1967 יצרה נשיאות חזקה במיוחד, בעלת איזון חזק בין חוק למשפט. הנשיא, אשר מתפקד גם כראש מדינה וגם כראש הממשלה, נבחר בבחירות כלליות לקדנציה של חמש שנים, עם סגן נשיא אשר נבחר באותו מעמד וההצבעה אליהם היא משותפת. שלושה עשר שרים עומדים בראש משרדים ממשלתיים שונים ממונים על ידי הנשיא ומהווים הלכה למעשה את הקבינט של המדינה.

== הרשות המחוקקת ==
האספה הכללית מונה דה פקטו שני בתי נבחרים. בית הסגנים המונה 99 חברים הנבחרים בבחירות כלליות-יחסיות לקדנציה של חמש שנים. הסנאט אשר יש בו 31 חברים. 30 אשר נבחרים בבחירות כלליות-יחסיות וסגן הנשיא אשר עומד בראשו.

== הרשות השופטת ==

באורוגוואי מספר ערכאות משפט, הגבוהה שבהם היא בית המשפט העליון. שופטי העליון נבחרים לקדנציה בת 10 שנים על ידי האספה הכללית. מתחת לבית המשפט העליון ישנם בתי משפט מחוזיים ומקומיים כמו גם שופטים לתביעות קטנות. כמו כן קיימים מערכות משפט מקצועיות כגון צבאית, ניהולית וכדומה.

== דמוקרטיה ישירה ==

החוקה האורוגוואית מאפשרת לכל אזרח לקרוא תיגר לכל חוק שהאסיפה הכללית מקבלת על ידי משאל עם, או להציע שינוי לחוקה גם כן על ידי רפרנדום. 

== קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110809113827/http://portal.gub.uy/ אורוגוואי פורטל השירותים והמידע הממשלתי]
* 

*
אד מקמהון

אדוארד ליאו פיטר "אד" מקמהון הבן (באנגלית: , 6 במרץ 1923 - 23 ביוני 2009) היה קומיקאי, מנחה שעשועוני טלוויזיה, כרוז וידוען אמריקאי. בנוסף, כתב מקמהון ארבעה ספרים.

מקמהון שירת בחיל האוויר של ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה, ועוטר בזכות שירותו זה שש פעמים במדליית האוויר של ארצות הברית.

הוא החל את דרכו בטלוויזיה מיד עם שחרורו מהצבא, בתפקידו הידוע ביותר, ככרוז ושותפו להגשה של ג'וני קרסון בתוכניתו "The Tonight Show" החל משנת 1962. בתפקיד זה שימש עד שג'יי לנו החליף את קרסון ב-1992. מקמהון הגיש גם את תוכנית הכישרונות "Star Search" בין 1983 ל-1995 ואת התוכנית "TV's Bloopers & Practical Jokes" של רשת NBC (שעברה בהמשך ל-ABC), אותה הנחה עם דיק קלארק בין השנים 1982 ל-1986. בנוסף, הוא הנחה את הגרלת הלוטו הארצית.

מקמהון הגיש מדי שנה את המשדר המיוחד של ג'רי לואיס לרגל חג העבודה האמריקאי. הוא הופיע במספר פרסומות, הבולטת שבהן עבור הבירה באדווייזר. במהלך הקריירה שלו הופיע מקמהון בכמה סרטי קולנוע בתפקיד משנה, ועל-פי העיתון "Entertainment Weekly" הוא נחשב לאחד משחקני המשנה הטובים ביותר בכל הזמנים.

ב-2002 זכה לפרסום נרחב לאחר שהגיש תביעת ענק נגד חברת הביטוח שלו, בטענה שהוא ואשתו ואנשים נוספים חלו כתוצאה מעובש רעיל שגדל בביתו שבבוורלי הילס אחרי שיפוץ צינור מים. טענותיו אושרו ב-2003, והוא זכה לפיצויים בסך 7 מיליון דולר. מאוחר יותר עלה שמו שוב לכותרות, לאחר ששקע בחובות לבנקים, ואלה הוציאו צו עיקול על אחוזתו בלוס אנג'לס בשווי 4.5 מיליון דולר, אך המיליארדר דונלד טראמפ התגייס לעזרתו.

במרץ 2008 דווח שמקמהון סובל משבר בצווארו בשל נפילה שהתרחשה בשנת 2007. בפברואר 2009 הוא אושפז בבית החולים לצורך טיפול בדלקת ריאות, אך שמועות טענו כי חלה בסרטן העצם. ב-23 ביוני 2009 נפטר. סוכנו של מקמהון לא פירט את סיבת מותו.

מקמהון השאיר אחריו אישה, פמלה, שלושה בנים ושלוש בנות.

==ספרים==
<div style="direction: ltr;">
* Ed McMahon's Barside Companion (World Publishing Company, Copyright 1969 by Parthenon Productions, Inc.), Library of Congress #70-94527.
* For Laughing Out Loud: My Life and Good Times (Warner Books, 1998), (נכתב במשותף עם דייוויד פישר).
* Here's Johnny! My Memories of Johnny Carson, The Tonight Show, and 46 Years of Friendship (Berkley Publishing Group - Penguin Group (USA, Inc.), 2005).
* When Television Was Young (2007).
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי בוסטון קולג'
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הקתולית של אמריקה
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שדרני רדיו וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טייסי חיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית האוויר
קטגוריה:זוכי פרס פטל הזהב: שחקנים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
האזרח י.

האזרח י. הוא ספר סאטירה שבו קובץ מכתבים שכתב עפר קניספל. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 2001.

קניספל קיבץ בספר עשרות מכתבים ששלח לידוענים, פוליטיקאים, חברות ממשלתיות ומסחריות בשם הדמות הפיקטיבית יואל קרני, ואת התשובות שקיבל למכתביו. במכתבים אלה מתלונן קרני על דברים קטנוניים, מציע הצעות מופרכות או מפנה שאלות ובקשות הזויות אך משעשעות, ובחזרה, הוא מקבל מכתבי תגובה מופרכים והזויים לא פחות.

הספר מציג גמלאי שלרשותו זמן פנוי רב ושתחביבו הוא הטרדת הרשויות וחברות בישראל, ואת התשובות המתקבלות - מחד, מכתבים שבלוניים ממשרדי שירות לקוחות שעשויים להעיד לעיתים על חוסר תשומת לב מצד החברות לתוכן הפנייה ותשובות הניתנות באיחור רב, ומאידך, מכתבים המעידים על מתן תשומת לב רבה מצד הגורם המשיב, מבלי שהתעוררה אצלו השתוממות כלל נוכח תוכן המכתב של האזרח.
את הספר חותם עמוד, ובו תמונת המוצרים, הזיכויים ושוברי הקנייה שקיבל כצרופה למכתבי התגובה שקיבל.

== דוגמאות ==
* קרני פונה לתיאטרון הקאמרי בבקשה לקיים דקת דומייה לזכר אשתו המנוחה
* קרני פונה ליצרנית בגדי ים על מנת שתאפשר לרעייתו (הזקנה) להופיע כדוגמנית בתצוגת אופנה
* קרני פונה למוזיאון ישראל בבקשה לשכור למספר ימים פסל של רודן
* קרני פונה לבית ביאליק בבקשה ללון לילה אחד בביתו של המשורר
* קרני פונה לפנינה רוזנבלום בבקשה לייצר בושם לגברים בריח דלק אוקטן 95
* קרני פונה לבית בן-גוריון ומציע להם לשמר תפוח אדמה שקנה, שדומה לראש הממשלה דוד בן-גוריון
* קרני פונה למשטרת ישראל בבקשה לשכור מהם שוטר כדי להפחיד את נכדו שלא אוכל צהריים יפה

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.ynet.co.il/home/0,7340,L-909,FF.html האזרח י'] באתר ynet
* 
* [http://www.am-oved.co.il/page_1662 על האזרח י'], באתר הוצאת עם עובד

קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי 2001
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
קטגוריה:ספרי סאטירה
בן-מאיר

בן מאיר – שם משפחה יהודי עברי. משמעותו בנו של מאיר.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה פטרונימיים
קטגוריה:שמות משפחה שמבוססים על השם מאיר
השריר פושט האצבעות

השריר פושט האצבעות (TA: Musculus extensor digitorum) הוא אחד השרירים השטחיים במדור האחורי של האמה. הוא פועל לפשיטת (יישור) ארבע אצבעות כף היד (ללא האגודל) ומסייע בפשיטת שורש כף היד.

== תיאור ==
תחילתו של השריר פושט האצבעות הוא בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע, באזור המרפק.

חלקו המרוחק של השריר מתפצל לארבעה גידים, הנכנסים לכף היד ונאחזים בחלק האחורי של האצבעות. בין הגידים בכף היד, בעיקר התיכונים שבהם (לאצבעות השלישית, הרביעית והחמישית), קיימים חיבורים. חלק מהגידים שבאצבעות מהווה חלק ממערכת מורכבת של רצועות ומפרקים שבין העצמות המרכיבות את האצבעות (הגלילים). נקשר גם לשריר פושט הזרת.

==עצבוב==
השריר פושט האצבעות מעוצב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8), דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.

==קישורים חיצוניים==

אצבעות, פושט