עבודת כפייה של גרמנים בברית המועצות

אמו של אסיר מודה ל[[קונראד אדנאואר עם שובו ממוסקבה ב-14 בספטמבר 1955. אדנאואר הצליח לסיים עד סוף אותה שנה את המשא ומתן לשחרור 15,000 אזרחים ושבויי מלחמה גרמנים.]]
עבודת כפייה של גרמנים בברית המועצות נחשבה על ידי ברית המועצות חלק מפיצויי המלחמה הגרמניים, על הנזקים שגרמה גרמניה הנאצית לברית המועצות במהלך הלחימה בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה משנת 1941 ועד לכניעת גרמניה הנאצית ב-1945 שהביא לסיום מלחמת העולם השנייה באירופה. גרמנים אתניים שחיו בברית המועצות גורשו במהלך מלחמת העולם השנייה, וגויסו לעבודות כפייה. שבויי מלחמה גרמנים בברית המועצות אולצו לעבוד בעבודות כפייה במהלך המלחמה ואחריה בברית המועצות. תופעה זו קרתה גם במדינות בעלות הברית המערביות. לאחר המלחמה גירשו השלטונות הסובייטיים אזרחים גרמנים מגרמניה וממזרח אירופה לברית המועצות כעובדי כפייה.

גרמניה הנאצית השתמשה בעבודות כפייה של אנשים בשטחים שכבשה מאז תחילת מלחמת העולם השנייה. בשנת 1940 יזמה שיעבוד אוכלוסיות ממדינות מזרח אירופה לעבודת כפייה במפעלים ובמתקנים חקלאיים גרמניים. הממשלה הסובייטית הציעה להשתמש בעבודה גרמנית כפיצויים ב-1943, והעלתה את הנושא בוועידת יאלטה בפברואר 1945. ברית המועצות החלה לגרש גרמנים אתניים מהבלקן בסוף 1944. ה-NKVD היה בעל התפקיד הראשי בגירושים, דרך המנהלת הראשית לענייני מלחמה וענייני פנים (GUPVI).

מידע על עבודת כפייה של גרמנים בברית המועצות הוסתר בגוש המזרחי עד לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991. לפני כן, הדבר היה ידוע במערב דרך דוחות שפורסמו בגרמניה המערבית וזיכרונות של עצירים. היסטוריונים מצטטים דיווחים גרמניים על עבודת גרמנים בברית המועצות. יש נתונים סותרים לגבי השימוש הסובייטי בעבודה אזרחית גרמנית. נתונים סטטיסטיים פורסמו בוועדת שידר (Schieder) במערב גרמניה בשנים 1951–1961, על ידי הצלב האדום הגרמני, בדו"ח הארכיון הפדרלי הגרמני ובמחקר של גרהרד רייכלינג (Reichling) עובד משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של גרמניה.

== גילויים מארכיונים סובייטיים ==
מאז נפילת ברית המועצות ארכיונים סובייטיים נגישים לחוקרים. החוקר הרוסי פאבל פוליאן פרסם נתונים סטטיסטיים מהארכיון הסובייטי על השימוש בעבודה אזרחית גרמנית בעידן סטלין, בספר ברוסית בשם "נגד רצונם" (Не по своей воле, בשנת 2001). המחקר של פוליאן פירט את הסטטיסטיקה הסובייטית על העסקת עובדים אזרחיים גרמנים בתקופת סטלין.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 </ref> המחקר פורסם על ידי האוניברסיטה המרכז-אירופית.
פברואר 1958. מדענים גרמנים שחזרו מ[[סוחומי.]]
אוגוסט 1947. נשים ונערות גרמניות ששוחררו מהשבי הסובייטי ממתינות במשך 14 ימי סגר במחנה השיבה פולטה נורד (Polte Nord), לפני שחרורן לבתיהן.
בשנת 1943, איוואן מאיסקי, שגריר ברית המועצות בבריטניה, קיבל הוראה מממשלת ברית המועצות להקים כוח משימה בנושא השילומים מגרמניה לאחר המלחמה. דו"ח מייסקי מאוגוסט 1944 הציע העסקת עובדים אזרחיים גרמנים בברית המועצות כחלק מפיצויי מלחמה. בוועידת יאלטה הבהירה ברית המועצות לבעלות הברית המערביות כי בכוונתה להעסיק אזרחים גרמנים כחלק מפיצויי מלחמה. ארצות הברית ובריטניה לא התנגדו לכך.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 P.244-249</ref>

עד קיץ 1944 הגיעו הכוחות הסובייטיים לבלקן, שם היו מיעוטים גרמניים אתניים. צו ועדת ההגנה הממלכתית 7161 מ-16 בדצמבר 1944 הורה לכלוא את כל הגרמנים הכשירים בגילאי 17 עד 45 (גברים) ו-18 עד 30 (נשים) בשטחי רומניה (67,332 נפשות), הונגריה (31,920 נפשות) ויוגוסלביה (12,579 נפשות), שהיו בשליטת הצבא האדום. כתוצאה מכך, 111,831 גרמנים אתניים בוגרים מרומניה, יוגוסלביה והונגריה (61,375 גברים ו-50,456 נשים) גורשו לעבודות כפייה בברית המועצות.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 P. 266 (On page 259 Polian pointed out that there are three Soviet sources each listing different figures for the total deported from the Balkans, the three figures are 112,352, 112,480 and 111,831 persons deported)</ref>

במערכה בפולין ב-1945 עצרה ברית המועצות חשודים בחברות במפלגה הנאצית ופקידי ממשל במחנות באזורי הכיבוש הסובייטי ממזרח לקו אודר-נייסה. אנשים אלה הוחזקו במחנות לתקופות קצרות ממזרח לקו והועברו למחנות מיוחדים של ה-NKVD בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה או לברית המועצות לעבודות כפייה.<ref name="Cornelius126">Kai Cornelius, Vom spurlosen Verschwindenlassen zur Benachrichtigungspflicht bei Festnahmen, BWV Verlag, 2004, p.126, </ref> עד מאי 1945 בחר ה-NKVD לגירוש לברית המועצות 66,152 אזרחים גרמנים חשודים בחברות במפלגה הנאצית ופקידי ממשל, ו-89,110 מבוגרים בעלי יכולת לעבודות כפייה, בעיקר גברים. בתחילת 1947 שלחו הסובייטים 4,579 גרמנים נוספים מאזור הכיבוש הסובייטי בגרמניה לברית המועצות כעובדי כפייה.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 pp. 260-265</ref>

הסובייטים סיווגו את האזרחים הכלואים לשתי קבוצות: קבוצה A, שמנתה 205,520 עצירים, ו-D שמנתה 66,152 חברי המפלגה הנאצית, פקידי ממשל גרמניים, חשודים בריגול ואחרים שנחשבו איום.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 pp. 249-260</ref> הרישומים הסובייטיים מציינים שהם אפשרו חזרתם לפולין ("רפטריאציה") של 21,061 אזרחים פולנים ממחנות עבודה, מה שמצביע על כך שלא כל העצורים היו גרמנים אתניים וחלקם היו פולנים אתניים.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 p. 294(Some of the Polish citizens may have been ethnic Germans from pre-war Poland. The figures of those released do not include an additional 6,642 imprisoned Poles of the AK Home Army)</ref>

הסובייטים שלחו כשלושה רבעים מהפועלים לאגן דונבאס לעבוד בשיקום התעשייה הכבדה והמכרות, וכ-11% לתעשיות הכבדות של הרי אורל. העובדים שוכנו במחנות ריכוז תחת שמירה חמושה. תנאי העבודה והמחיה היו קשים ולפי הרישומים הסובייטיים מתו כ-24% מהעצורים. עבודת כפייה התבררה כלא יעילה ולא משתלמת מאחר שרבים מהנשים והגברים המבוגרים לא היו מסוגלים לבצע עבודה קשה. ההחזרה לגרמניה החלה כבר ב-1945 וכמעט כולם שוחררו עד 1950.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 pp. 285-296</ref>

אזרחים גרמנים אתניים שנכלאו בברית המועצות - נתונים סובייטיים מהארכיון הרוסי
{| class="wikitable"
!מדינה
! מספר
|-
| השטחים המזרחיים לשעבר של גרמניה ופולין
| 155,262<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 Page 265</ref>
|-
| רומניה
| 67,332<ref name="Pavel Polian-Against Their Will Page 266">Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 Page 266</ref>
|-
| הונגריה
| 31,920<ref name="Pavel Polian-Against Their Will Page 266" />
|-
| יוגוסלביה
| 12,579<ref name="Pavel Polian-Against Their Will Page 266" />
|-
| אזור הכיבוש הסובייטי בגרמניה
| 4,579<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 Page 287</ref>
|-
| סך הכלואים
| 271,672<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 Page 293(205,520 Group D Mobilized and 66,152 Group B Arrested)</ref>
|-
| הוחזרו לארצם עד 12/1949
| (201,464)<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 Page 293(164,521 Group D Mobilized and 36,943 Group 3B Arrested)</ref>
|-
| מתו
| (66,456)<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 Page 293(40,737 Group D Mobilized and 25,719 Group B)</ref>
|-
| עדיין עבדו ב-12/1949
| 3,752<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 Page 293(271Group D Mobilized and 3,481 Group B Arrested)</ref>
|-
|}
מקור הנתונים: פאבל פוליאן, "נגד רצונם".<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 Pages 293-295 </ref>

הערות:

1. הטור "מדינה" מציין את המיקום שבו גויסו האנשים, לא את אזרחותם.

2. 201,464 העצורים ששרדו היו אזרחים של המדינות הבאות – גרמניה 77,692; רומניה 61,072; הונגריה 29,101; פולין 21,061; יוגוסלביה 9,034; צ'כוסלובקיה 2,378; אוסטריה 199; בולגריה ומדינות אחרות 927.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 P.294</ref>

3. הנתונים אינם כוללים אזרחים גרמנים שנכלאו במחוז קלינינגרד, פרוסיה המזרחית לשעבר.

4. הנתונים אינם כוללים "החזרה כפויה" ו"מתיישבים מחדש", גרמנים אתניים מברית המועצות שיושבו מחדש על ידי גרמניה בפולין במהלך המלחמה. הם הוחזרו לברית המועצות.

5. הנתונים אינם כוללים שבויי מלחמה צבאיים.

6. עדיין עבדו ב-12/1949 - מדובר באנשים שהורשעו על ידי בתי הדין הצבאיים הסובייטים והוחזקו בבתי כלא של משרד הפנים בברית המועצות.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 P.302</ref>

הודות לפתיחת הארכיון הרוסי, גורלם של חלק מהאזרחים הללו ידוע. עד סוף 1996, הצלב האדום הגרמני קיבל מרוסיה 199,000 רישומים של אזרחים גרמנים שגורשו, שהוחזרו או מתו בשבי הסובייטי. לדוגמה, הרישומים של פאולין גולנר חושפים שהיא נולדה ב-1926 בוולקנדורף שבטרנסילבניה, נעצרה ב-15 בינואר 1945 ונשלחה לעבודות כפייה במכרות הפחם של צ'נצ'נקובו (אוקראינה). היא נפטרה שם ב-26 בפברואר 1949, בגיל 23.<ref>[http://www.icrc.org/web/fre/sitefre0.nsf/html/5FZGSQ La recherche des Allemands prisonniers ou portés disparus au cours de la Seconde Guerre mondial] 30-06-1999 Revue internationale de la Croix-Rouge No. 834, p. 387-401 par Monika Ampferl</ref>

כיום קיימת תוכנית מחקר בנושא, בשיתוף פעולה בין רוסיה לגרמניה:<ref>Willi Kammerer; Anja Kammerer- Narben bleiben die Arbeit der Suchdienste - 60 \Jahre nach dem Zweiten Weltkrieg Berlin Dienststelle 2005 ( Published by the Search Service of the German Red Cross. The foreword to the book was written by German President Horst Köhler and the German interior minister Otto Schily)</ref>

== גירוש ועבודות כפייה של גרמנים סובייטים במהלך מלחמת העולם השנייה ==
המיעוט הגרמני האתני בברית המועצות נחשב סיכון ביטחוני על ידי הממשלה הסובייטית וגורש במהלך המלחמה על מנת למנוע שיתוף פעולה אפשרי שלהם עם הפולשים הנאצים. באוגוסט 1941 הורתה ממשלת ברית המועצות לגרש גרמנים אתניים מברית המועצות האירופית. בתחילת 1942 גורשו 1,031,300 גרמנים למרכז אסיה וסיביר. במהלך 1945 גירשו הסובייטים להתנחלויות המיוחדות עוד 203,796 גרמנים אתניים סובייטים שגרמניה יישבה בפולין.<ref name="Pavel Polian-Against Their Will Pages 201-210">Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 Pages 201-210</ref><ref>J. Otto Pohl-The Stalinist Penal System: A Statistical History of Soviet Repression and Terror, 1930-1953 McFarland, 1997 Page 78</ref> במהלך המלחמה פקד את ברית המועצות מחסור במזון, במיוחד בתוך ההתיישבויות החדשות. החיים בהן היו קשות. האוכל היה מוגבל והאוכלוסייה המגורשת הייתה כפופה לתקנות נוקשות. עד אוקטובר 1945 נותרו 687,300 גרמנים בחיים ביישובים אלה.<ref>J. Otto Pohl-The Stalinist Penal System: A Statistical History of Soviet Repression and Terror, 1930-1953 McFarland, 1997 Page 71</ref> 316,600 גרמנים סובייטים נוספים גויסו לעבודה במלחמת העולם השנייה במדורי העבודה של NKVD, שלימים כונו "צבא העבודה". הגרמנים הסובייטים לא התקבלו בכוחות המזוינים הסדירים אלא הועסקו כעובדי חובה. אנשי צבא העבודה פעלו לפי תקנות דמויות המחנה וקיבלו את מנות הגולאג.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 Page 137</ref> בשנת 1949 היו ביישובים אלה 1,035,701 גרמנים, לפי ה-NKVD. <ref>J. Otto Pohl-The Stalinist Penal System: A Statistical History of Soviet Repression and Terror, 1930-1953 McFarland, 1997 Page 80</ref> לפי אוטו פוהל 65,599 גרמנים נספו ביישובים אלה ו-176,352 נוספים "ככל הנראה מתו בצבא העבודה".<ref>J. Otto Pohl Ethnic Cleansing in the Ussr, 1937-1949 Greenwood Press, 1999 page 54</ref> בתקופת סטלין היו הגרמנים הסובייטים ביישובים בפיקוח קפדני, ב-1955 הם שוקמו אך לא הורשו לחזור למערב ברית המועצות עד 1972.<ref name="Pavel Polian-Against Their Will Pages 201-210" /> האוכלוסייה הגרמנית הסובייטית גדלה למרות הגירושים ועבודות הכפייה במהלך המלחמה. במפקד האוכלוסין הסובייטי של 1939 היו 1.427 מיליון גרמנים. ב-1959 היו 1.619 מיליון.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 Pages 194</ref>

== ועדת שידר ==
ועדת שידר (Schieder), בחסות ממשלת מערב גרמניה במהלך שנות ה-50, תיעדה את העברת האוכלוסייה של גרמנים ממזרח ומרכז אירופה לאחר מלחמת העולם השנייה לברית המועצות. בראש הוועדה עמד ד"ר תיאודור שידר, חבר לשעבר במפלגה הנאצית. ב-1952 בחרה ממשלת מערב גרמניה את שידר לעמוד בראש הוועדה שתתעד את גורלם של הגרמנים ממזרח אירופה.

משנת 1953 עד 1961 אמדה ועדת שידר את מספר האזרחים הגרמנים שמתו בגירושים ושגורשו לברית המועצות לעבודות כפייה.<ref>[http://cadmus.eui.eu/bitstream/handle/1814/2599/HEC04-01.pdf;jsessionid=5307FD51D55686867F88759004878F4F?sequence=1 The Expulsion of 'German' Communities from Eastern Europe at the end of the Second World War, Steffen Prauser and Arfon Rees, European University Institute, Florence. HEC No. 2004/]</ref>

נתוניה, להלן, לגבי עבודות כפייה בלבד, הם הערכות ואינם מבוססים על ספירת ההרוגים.
* השטחים המזרחיים לשעבר של גרמניה – 218,000 אזרחים גרמנים גורשו לברית המועצות ולפחות 100,000 עד 125,000 מתו.<ref>Dokumentation der Vertreibung der Deutschen aus Ost-Mitteleuropa I. Die Vertreibung der deutschen Bevölkerung aus den Gebieten östlich der Oder-Neisse, Band 1 (1953) – Pages 83 and 87</ref>
* רומניה – 75,000 אזרחים גרמנים גורשו לברית המועצות ו-15% (10,000) לא חזרו.<ref>Dokumentation der Vertreibung der Deutschen aus Ost-Mitteleuropa, Band III, Das Schicksal der Deutschen in Rumänien (1957) Pages 79-80</ref>
* הונגריה – 30,000 עד 35,000 אזרחים גרמנים גורשו לברית המועצות ונהרגו 6,000.<ref>Dokumentation der Vertreibung der Deutschen aus Ost-Mitteleuropa - Band II: Das Schicksal der Deutschen in Ungarn (1956) Pages 44 and 72</ref>
* יוגוסלביה – 27,000 עד 35,000 אזרחים גרמנים גורשו לברית המועצות ונהרגו 4,500 עד 5,000.<ref>Dokumentation der Vertreibung der Deutschen aus Ost-Mitteleuropa. Gesamtausgabe: Das Schicksal der Deutschen in Jugoslawien (1961) Page 131</ref>

== הערכות הצלב האדום הגרמני ==
שירות החיפוש של מערב גרמניה שעבד עם הצלב האדום הגרמני ניסה להתחקות אחר אזרחים גרמנים שגורשו לברית המועצות ולהעריך את מספר ההרוגים. התוצאות פורטו במחקר של קורט במה (Böhme) שפורסם ב-1965, בשם Gesucht wird (אלה שחיפשו אחריהם). מספר המגורשים נאמד לפי אומדן מספרם של הנשלחים לברית המועצות, ולא על ספירה ממשית. שירות החיפוש הגרמני הצליח להתחקות אחר גורלם של אזרחים במזרח אירופה רק באופן חלקי.<ref>Kurt W. Böhme - Gesucht wird - Die dramatische Geschichte des Suchdienstes Süddeutscher Verlag, München 1965 Pages 260-281</ref> הנתונים לגבי המגורשים ומקרי המוות היו אומדנים גסים ולא תמיד מבוססים על דיווחים מאושרים. עד 30 בספטמבר 1964, שירות החיפוש אסף מידע על 504,153 אזרחים גרמנים שנכלאו בברית המועצות. 217,827 היו בחיים ב-1964, 154,449 חזרו הביתה, 85,145 דווחו כנעדרים, ו-46,732 מתו כעובדי כפייה.<ref>Kurt W. Böhme - Gesucht wird - Die dramtische Geschichte des Suchdienstes Süddeutscher Verlag, München 1965 Page 271</ref>

המספרים מהצלב האדום הגרמני מצוטטים בדוחות באנגלית של גרמנים שגורשו לברית המועצות.

עבודת כפייה של אזרחים גרמנים – הערכה של הצלב האדום הגרמני ב-1964
{| class="wikitable"
!תיאור
! מספר מגורשים
! שיעור תמותה
! מתים או נעדרים
|-
| א. "מגורשי פיצויים"
| 375,000
| 45%
| 169,000
|-
| ב. עבודת כפייה במחוז קלינינגרד
| 110,000
| 45%
| 50,000
|-
| ג. "החזרה כפויה" ו"מתיישבים"
| 300,000
| 37%
| 111,000
|-
| ד. אזרחים המוחזקים כשבויי מלחמה
| 45,000
| 22.2%
| 10,000
|-
| ה. "שירות בכפייה"
| 26,000
| 0.4%
| 100
|-
| ו. תושבי קלייפדה (ממל).
| 10,500
| 9.5%
| 1,000
|-
| ז. "שבויים מורשעים"
| 7,500
| 9%
| 700
|-
| סה"כ
| 874,000
| 39%
| 341,800
|}
מקור לנתונים: Kurt W. Böhme - Gesucht wird - Die dramatische Geschichte des Suchdienstes Süddeutscher Verlag, München 1965 עמוד 275

הערות:

הקטגוריות הבאות בנתוני הצלב האדום עבור מגורשים מופיעות גם בסטטיסטיקה של הארכיון הרוסי.

א. פיצויים מגורשים ("reparationsverschleppte") – גרמנים אתניים שגויסו לעבודה בברית המועצות בגין נזקים שגרמה גרמניה במהלך המלחמה. מוצא – שטחים מזרחיים לשעבר של גרמניה ופולין 233,000; רומניה 80,000: הונגריה 35,000; יוגוסלביה 27,000. רוב הניצולים שוחררו עד 1950.<ref name="Kurt W Page 260">Kurt W. Böhme - Gesucht wird - Die dramatische Geschichte des Suchdienstes Süddeutscher Verlag, München 1965 Pages 261, 264-65</ref>

ה. "שירות בכפייה" ("Zwangsverpflichtete") – בסוף 1946 גויסו לעבודה בברית המועצות במסגרת חוזה לחמש שנים 6,000 עובדים מיומנים, רובם מאזור הכיבוש הסובייטי, מלווים ב-20,000 בני משפחה. הם הוחזקו בתנאים נוחים ושחרורם החל ב-1950. האחרון חזר הביתה ב-1958.<ref>Kurt W. Böhme -Gesucht wird - Die dramatische Geschichte des Suchdienstes Süddeutscher Verlag, München 1965 Page 261-62</ref>

הקטגוריות הבאות בנתוני הצלב האדום עבור מגורשים אינן רשומות בסטטיסטיקות הארכיון הרוסי.

ב. עבודת כפייה במחוז קלינינגרד – אזרחים גרמנים שנכלאו בפרוסיה המזרחית לשעבר. רוב הניצולים שוחררו עד 1948.

ג. "החזרה כפויה" ו"מתנחלים" ("Zwangrepatriierte"/"Vertragsumsiedler") – גרמנים אתניים מברית המועצות שגרמניה יישבה בפולין במהלך המלחמה. הם הוחזרו לברית המועצות.<ref>Kurt W. Böhme - Gesucht wird - Die dramatische Geschichte des Suchdienstes Süddeutscher Verlag, München 1965 Pages 262</ref>

ד. אזרחים שהוחזקו כשבויי מלחמה – הסובייטים סיווגו אותם כשבויי מלחמה והם הוחזקו במחנות שבויים. הם היו גרמנים אתניים מהשטחים המזרחיים לשעבר של גרמניה ופולין.<ref name="Kurt W Pages 262-263">Kurt W. Böhme - Gesucht wird - Die dramatische Geschichte des Suchdienstes Süddeutscher Verlag, München 1965 Pages 261</ref>

ו. תושבי קלייפדה (ממל) – גרמנים אתניים שנשארו בקלייפדה לאחר המלחמה. הם גורשו לברית המועצות.<ref>Kurt W. Böhme - Gesucht wird - Die dramatische Geschichte des Suchdienstes Süddeutscher Verlag, München 1965 Pages 263-264</ref>

ז. "שבויים מורשעים" (Strafgefangene) – שבויי מלחמה שהורשעו בפשעי מלחמה והוחזקו בבתי הכלא הסובייטיים. הם שוחררו עד 1955.

== דו"ח הארכיון הפדרלי הגרמני ==
בשנת 1969 הורתה ממשלת מערב גרמניה הפדרלית שהארכיון הפדרלי הגרמני יחקור את הגירוש. המחקר הסתיים ב-1974. המחקר קבע 600,000 מקרי מוות ממה שכונה "פשעים בלתי אנושיים" בעיני החוק המערב גרמני, כולל 200,000 מתים בעבודות כפייה בברית המועצות. ההגדרה לפשעים כללה מקרי מוות מאושרים שנגרמו על ידי פעילות צבאית במערכה בשנים 1944–1945 וכן הרג מכוון ומקרי מוות משוערים עקב עבודת כפייה. המחקר טען כי הדו"ח נועד לספק תיעוד היסטורי ולא לבסס האשמות פליליות.<ref>Spieler, Silke. ed. Vertreibung und Vertreibungsverbrechen 1945-1948. Bericht des Bundesarchivs vom 28. Mai 1974. Archivalien und ausgewählte Erlebnisberichte. Bonn: Kulturstiftung der deutschen Vertriebenen. (1989). . Pages 17-19</ref> עם זאת, בפולין ובצ'כוסלובקיה, במהלך המלחמה הקרה, ההאשמות הללו נתפסו כניסיון לנקום ולחזור לגבולות שלפני המלחמה. המחברים טענו שנתוניהם מכסים רק מקרי מוות שנגרמו כתוצאה ממעשים אלימים וחוסר אנושיות (Unmenschlichkeiten) ואינם כוללים מקרי מוות לאחר המלחמה עקב תת-תזונה ומחלות. לא נכללו אנשים שנאנסו או סבלו מהתעללות ולא מתו מיד. לא נמסרו נתונים לגבי רומניה והונגריה.

מקרי מוות המוערכים בדוח הארכיון הפדרלי הגרמני: הנתונים הם אומדנים גסים ואינם מבוססים על ספירה בפועל של מגורשים ושל אלו שמתו.

מקרי מוות אזרחיים שמצא הארכיון הפדרלי הגרמני, 1974
{| class="wikitable"
!תיאור
! מקרי מוות
! אזור אודר-נייסה, פולין
! צ'כוסלובקיה
! יוגוסלביה
|-
| עבודת כפייה לאחר גירוש לברית המועצות
| 205,000
| 200,000
| -
| 5,000
|-
| עבודת כפייה בקלינינגרד
| 40,000
| 40,000
| -
| -
|-
| במחנות הכליאה לאחר המלחמה
| 227,000
| 60,000
| 100,000
| 67,000
|-
| מקרי מוות אלימים במהלך המלחמה ב-1945
| 138,000
| 100,000
| 30,000
| 8,000
|-
| סה"כ
| 610,000
| 400,000
| 130,000
| 80,000
|}
מקור: הארכיון הפדרלי הגרמני, Spieler, Silke Vertreibung und Vertreibungsverbrechen 1945-1948. Bericht des Bundesarchivs vom 28. מאי 1974. Archivalien und ausgewählte Erlebnisberichte. בון, 1989, עמ' 53–54

קטגוריה זו של מגורשים בדוח הארכיון הפדרלי רשומה גם בסטטיסטיקה של הארכיון הרוסי:

א. גורשו משטחי המזרח לשעבר של גרמניה ופולין לעבודות כפייה בברית המועצות – למעלה מ-400,000 אזרחים, מתוכם כ-200,000 מתו. מחבר המחקר ביסס נתונים אלה על דו"ח הצלב האדום הגרמני המפורט לעיל.<ref name="Spieler, Silke 1948. Pages 38-41">Spieler, Silke. ed. Vertreibung und Vertreibungsverbrechen 1945-1948. Bericht des Bundesarchivs vom 28. Mai 1974. Archivalien und ausgewählte Erlebnisberichte. Bonn: Kulturstiftung der deutschen Vertriebenen. (1989). . Pages 38-41</ref>

ב. מגורשים מיוגוסלביה לעבודות כפייה בברית המועצות – כ-27,000 עד 30,000 אזרחים. מתוכם כ-5,000 מתו.<ref>Spieler, Silke. ed. Vertreibung und Vertreibungsverbrechen 1945-1948. Bericht des Bundesarchivs vom 28. Mai 1974. Archivalien und ausgewählte Erlebnisberichte. Bonn: Kulturstiftung der deutschen Vertriebenen. (1989). . Page 46-47</ref>

ג. המחקר של הארכיון הפדרלי הגרמני לא סיפק נתונים לגבי רומניה והונגריה.

מקרי מוות אזרחיים אלו בדוח הארכיון הפדרלי אינם רשומים בסטטיסטיקות הארכיון הרוסי:

ד. מחנות עבודה בצפון פרוסיה המזרחית, מחוז קלינינגרד – 110,000 הוחזקו על ידי ברית המועצות בצפון פרוסיה המזרחית. כ-40,000 נספו.

ה. הארכיון הפדרלי הגרמני העריך 60,000 הרוגים מתוך 200,000 גרמנים במחנות המעצר הפולניים לאחר המלחמה. אזרחים גרמנים אתניים מפולין שלפני המלחמה נחשבו בוגדים ונידונו לעבודות כפייה.

ו. 67,000 הרוגים במחנות מעצר ביוגוסלביה.<ref>Spieler, Silke. ed. Vertreibung und Vertreibungsverbrechen 1945-1948. Bericht des Bundesarchivs vom 28. Mai 1974. Archivalien und ausgewählte Erlebnisberichte. Bonn: Kulturstiftung der deutschen Vertriebenen. (1989). . Page 51</ref>

ז. 100,000 הרוגים במחנות המעצר בצ'כוסלובקיה.<ref>Spieler, Silke. ed. Vertreibung und Vertreibungsverbrechen 1945-1948. Bericht des Bundesarchivs vom 28. Mai 1974. Archivalien und ausgewählte Erlebnisberichte. Bonn: Kulturstiftung der deutschen Vertriebenen. (1989). . Pages 46-47</ref>

ח. 138,000 מקרי מוות אזרחיים אלימים במערכה הצבאית בשנים 1944–1945 (100,000 בפולין, 30,000 בצ'כוסלובקיה ו-8,000 ביוגוסלביה).<ref>Spieler, Silke. ed. Vertreibung und Vertreibungsverbrechen 1945-1948. Bericht des Bundesarchivs vom 28. Mai 1974. Archivalien und ausgewählte Erlebnisberichte. Bonn: Kulturstiftung der deutschen Vertriebenen. (1989). . Pages 23-41</ref>

== מחקר מאת גרהרד רייכלינג ==
מחקר על עבודת כפייה גרמנית וגירוש על ידי החוקר המערב גרמני ד"ר גרהרד רייכלינג (Reichling) פורסם על ידי ה-Kulturstiftung der deutschen Vertriebenen (קרן מגורשי גרמניה) ב-1986. רייכלינג היה עובד משרד הסטטיסטיקה הפדרלי והיה מעורב בחקר סטטיסטיקות גירוש גרמנים מאז 1953. נתוניו לגבי עבודת כפייה גרמנית התבססו על חישוביו, הם אומדנים ואינם מבוססים על ספירת המתים בפועל. ד"ר קורט הורסטמן (Horstmann) ממשרד הסטטיסטיקה הפדרלי של גרמניה כתב את ההקדמה וסמך ידו על העבודה.
{| class="wikitable"
!תיאור
! מגורשים
! נספו
|-
| גרמניה (גבולות 1937)
| 400,000
| 160,000
|-
| פולין (גבולות 1939)
| 112,000
| 40,000
|-
| דנציג
| 10,000
| 5,000
|-
| צ'כוסלובקיה
| 30,000
| 4,000
|-
| המדינות הבלטיות
| 19,000
| 8,000
|-
| הונגריה
| 30,000
| 10,000
|-
| רומניה
| 89,000
| 33,000
|-
| יוגוסלביה
| 40,000
| 10,000
|-
| ברית המועצות
| 980,000
| 310,000
|-
| סה"כ
| 1,710,000
| 580,000
|}
מקור הנתונים: ד"ר גרהרד רייכלינג, Die deutschen Vertriebenen in Zahlen, Teil 1, Bonn 1986 (מהדורה מתוקנת 1995). עמ' 33, 36.

קטגוריה זו של מגורשים רשומה גם בסטטיסטיקת הארכיון הרוסי:

א. גורשו ממזרח אירופה לברית המועצות בשנים 1945–1950 לשם עבודה עבור תשלום פיצויים – 600,000. (גרמניה בגבולות 1937 – 400,000; דנציג – 10,000, צ'כוסלובקיה – 30,000; המדינות הבלטיות - 10,000; הונגריה – 30,000; רומניה – 80,000; יוגוסלביה – 40,000).<ref name="Gerhard Reichling 1995 Page 33">Dr. Gerhard Reichling, Die deutschen Vertriebenen in Zahlen, Teil 1, Bonn 1986 (revised edition 1995). Pages 33 and 36</ref> סך ההרוגים – 224,000 (גרמניה בגבולות 1937 – 160,000; דנציג – 5,000, צ'כוסלובקיה – 3,000; המדינות הבלטיות – 6,000; הונגריה – 10,000; רומניה – 30,000; יוגוסלביה – 10,000).<ref name="Gerhard Reichling 1995 Page 33" />

קטגוריות אלה של מגורשים בדו"ח של רייכלינג אינן רשומות בסטטיסטיקה של הארכיון הרוסי:

ב. "החזרה כפויה" ו"מתנחלים" – גרמנים אתניים סובייטים שחזרו לברית המועצות לאחר מלחמת העולם השנייה – סה"כ גורשו 310,000 (ברית המועצות 280,000; המדינות הבלטיות 9,000; פולין 12,000; רומניה 9,000) וסך ההרוגים – 110,000 (ברית המועצות 100,000; המדינות הבלטיות 3,000; פולין 4,000, רומניה 3,000).<ref name="Gerhard Reichling 1995 Page 33" />

ג. גרמנים סובייטים שגורשו בתוככי ברית המועצות בשנים 1941–1942 – גורשו 700,000 ומתוכם 210,000 מתו.

ד. עבודת כפייה גרמנית בפולין שלאחר המלחמה, בשנים 1945–1950 – סך הכל 100,000, מתוכם 36,000 מתו.

== מומחים טכניים ==
ברית המועצות ניצלה את המומחיות הטכנית של המומחים הגרמנים שהיו תושבי אזור הכיבוש הסובייטי בגרמניה ושל שבויי מלחמה שהוחזקו בברית המועצות. באוקטובר 1946 ה-NKVD גירש ממזרח גרמניה "כמה מאות" מומחים גרמנים לעבודה בברית המועצות. הם הוחזקו בתנאים נוחים ורובם שוחררו עד 1948. הם עבדו בתעשיית התעופה ובפיתוח צוללות. כמה הושארו בברית המועצות עד תחילת שנות ה-50, כולל מדענים גרמנים שעבדו בברית המועצות על פיתוח טילים בליסטיים. הלמוט גרטרופ (Gröttrup) היה בקבוצה זו.<ref>Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003 P.287-288</ref> הם לא היו מעורבים ישירות בתוכנית הטילים אלא רק יעצו למהנדסים סובייטים. מנפרד פון ארדן עבד על פרויקט פצצת אטום סובייטית וזכה בפרס ברית המועצות.<ref></ref>

== שבויי מלחמה ==
קבוצה של שבויי מלחמה גרמנים ששוחררו, ממתינים לפני החזרתם לגרמניה ב-1949.
עבודת כפייה נכללה גם בטיוטת תוכנית מורגנטאו מספטמבר 1944, ונכללה בפרוטוקול הסופי של ועידת יאלטה.<ref>Eugene Davidson "The death and life of Germany: an account of the American occupation". p.121 "In accordance with the Yalta agreement, the Russians were using slave labor of millions of Germans and other prisoners of war and civilians</ref> ברית המועצות ובעלות הברית המערביות העסיקו שבויים גרמניים עד 1949.

שבויי מלחמה גרמנים הועבדו בעבודות כפייה במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה על ידי ברית המועצות. בהתבסס על מסמכים בארכיון הרוסי, גריגורי פ' קריבוסייב, במחקרו משנת 1993, טען כי 2,389,600 אזרחים גרמנים נלקחו כשבויי מלחמה ו-450,600 מהם מתו, כולל 356,700 במחנות NKVD ו-93,900 במחנות מעבר. עוד 182,000 אוסטרים נפלו בשבי.<ref>G. I. Krivosheev. Soviet Casualties and Combat Losses. Greenhill 1997 Pages 276-278</ref><ref>G.F. Krivosheyev (1993) [http://documents.theblackvault.com/documents/SovietLosses.pdf "Soviet Armed Forces Losses in Wars, Combat Operations and Military Conflicts: A Statistical Study"]. Military Publishing House Moscow. (Translated by U.S. government) pp.353-356. Retrieved July 9, 2018</ref> במהדורה מתוקנת משנת 2001, קבע ש-2,733,739 חיילים גרמנים (ורמאכט מכל הלאומים) נפלו בשבי ו-381,067 מתו.<ref>[http://lib.ru/MEMUARY/1939-1945/KRIWOSHEEW/poteri.txt#w02.htm-186 G. I. Krivosheev Rossiia i SSSR v voinakh XX veka: Poteri vooruzhennykh sil]; statisticheskoe issledovanie OLMA-Press, 2001 Table 198 (go to section Людские потери противника)</ref> מקורות מערביים מציינים מספר גבוה יותר של שבויי מלחמה שנתפסו ונהרגו. ריצ'רד אוברי בספרו "הדיקטטורים: גרמניה של היטלר ורוסיה של סטלין" טוען ש-2,880,000 שבויי מלחמה גרמנים נתפסו על ידי ברית המועצות ומתוכם 356,000 מתו.<ref>Richard Overy The Dictators: Hitler's Germany and Stalin's Russia (2004), p. 519, </ref> בספרו "מלחמתה של רוסיה" טוען אוברי שלפי מקורות רוסיים, 356,000 מתוך 2,388,000 שבויי מלחמה גרמניים מתו בשבי הסובייטי.<ref></ref>

מחקר של ההיסטוריון הצבאי הגרמני ריגידר אוברמנס (Rüdiger Overmans) קבע כי 363,000 שבויים גרמנים מתו במעצר סובייטי. אוברמנס ציטט נתונים סטטיסטיים של ועדת מאשקה (Maschke) המערב-גרמנית שהעמידה את מספר השבויים הגרמנים בידי הסובייטים על 3,060,000, מתוכם 1,090,000 מתו בשבי.<ref>Erich Maschke, Zur Geschichte der deutschen Kriegsgefangenen des Zweiten Weltkrieges Bielefeld, E. und W. Gieseking, 1962-1974 Vol 15 P 185-230.</ref><ref>Rüdiger Overmans, Deutsche militärische Verluste im Zweiten Weltkrieg. Oldenbourg 2000. , Page 286</ref> אוברמנס סבר, אם כי ללא הוכחה, ש-700,000 אנשי צבא גרמנים שדווחו כנעדרים מתו במעצר הסובייטי;<ref name="Rüdiger Overmans 2000. Page 289">Rüdiger Overmans. Deutsche militärische Verluste im Zweiten Weltkrieg. Oldenbourg 2000. Page 289</ref> אוברמנס העריך את מספר ההרוגים המרבי של שבויי מלחמה גרמנים בברית המועצות במיליון. הוא טען שבין אלה שדווחו כנעדרים היו שמתו כשבויי מלחמה.<ref>Rüdiger Overmans, Soldaten hinter Stacheldraht. Deutsche Kriegsgefangene des Zweiten Weltkriege. Ullstein., 2000 Page 246 </ref>

== ראו גם ==
* עבודת כפייה תחת שלטון גרמניה הנאצית
* "מלאך הרעב", רומן משנת 2009 מאת הסופרת זוכת פרס נובל הרטה מילר
* "רחוק ככל שישאו הרגליים", סרט משנת 2001 על נמלט גרמני מגולאג
* תוכנית מורגנטאו

== לקריאה נוספת ==
* Павел Полян, Не по своей воле... (Pavel Polian, Against Their Will... A History and Geography of Forced Migrations in the USSR), ОГИ Мемориал, Moscow, 2001, 
* Pavel Polian-Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR Central European University Press 2003
* Kurt W. Böhme - Gesucht wird - Die dramtische Geschichte des Suchdienstes Süddeutscher Verlag, München 1965
* Dokumentation der Vertreibung der Deutschen aus Ost-Mitteleuropa./ Bearb. von T. Schieder. Bd. 1–5. Wolfenbattel, 1953–1961
* Die Deutschen Vertreibungsverluste. Bevolkerungsbilanzen fuer die deutschen Vertreibungsgebiete 1939/50. Wiesbaden, 1958
* Rhode G. Phasen und Formen der Massenzwangswanderungen in Europa. // Die Vertriebenen in Westdeutschland. Bd. 1. Kiel, 1959.
* Karner, Stefan, Im Archipel GUPVI. Kriegsgefangenschaft und Internierung in der Sowjetunion 1941-1956. Wien-München 1995.
* Sharkov, Anatoli, GUPVI Archipelago: Prisoners of War and Internees on the Territory of Belarus: 1944—1951(in Russian) (2003), Minsk, Belarus, 
* Gerhard Reichling. Die deutschen Vertriebenen in Zahlen, Bonn 1995, 
* Ivan Chukhin, [http://www.memo.ru/memory/KARELIA/ Interned Youth], a history of the NKVD Camp 517 for interned female Germans, Padozero, Karelia
* [https://web.archive.org/web/20091001022039/http://cadmus.iue.it/dspace/bitstream/1814/2599/1/HEC04-01.pdf The Expulsion of 'German' Communities from Eastern Europe at the end of the Second World War], Steffen Prauser and Arfon Rees, European University Institute, Florense. HEC No. 2004/1 (The section "The "expulsion" of the German speaking minority from Yugoslavia" contains info on their deportation to the SU for forced labor)

== קישורים חיצוניים ==

* [https://books.google.com/books?id=8ktrYux1gTMC&pg=PP1&dq=Against+Their+Will:+The+History+and+Geography+of+Forced+Migrations+in+the+USSR&sig=ACfU3U1jC3DGllzoflRP5cwblSjYkg3FKg נגד רצונם: ההיסטוריה והגאוגרפיה של ההגירות הכפויות בברית המועצות] תצוגה מקדימה חלקית של הספר בגוגל ספרים.
* תמלילים של <span>דיונים</span> בקבינט המלחמה [http://www.nationalarchives.gov.uk/documents/cab_195_3_transcript.pdf בבריטניה]. סופק על ידי הארכיון הלאומי. הפגישות של 18 במאי 1945 ו-11 ביוני 1945 דנו בהוראות שנקבעו לעבודת עבדים בפרוטוקול יאלטה, ובערך שיש להפיק מהפועלים.

== הערות שוליים==

קטגוריה:שלטון הכיבוש של בעלות הברית בגרמניה
קטגוריה:עבודת כפייה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יחסי ברית המועצות – גרמניה
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם השנייה