OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קבוצת המומחים לשלום ולביטחון

לוגו המועצה לשלום ולביטחון
קבוצת המומחים לשלום ולביטחון (עד שנת 2015 פעלה גם בשמות המועצה לשלום ולביטחון או עמותת מומחים לביטחון), היא עמותה המורכבת בעיקר מיוצאי מערכת הביטחון הישראלית בעלי דרגות בכירות, שנוסדה בשנת 1988 בידי מספר חברים ובראשם האלוף אהרן יריב.

מטרת העמותה, כעולה מפרסומיה, היא תמיכה בתהליך השלום כמרכיב חיוני בביטחון הלאומי של ישראל. עמדת המועצה היא שיש לחתור להסכם, שניתן להשיגו רק תמורת פשרה טריטוריאלית והקמת מדינה פלסטינית שבירתה במזרח ירושלים לצד מדינת ישראל, תוך שמירה על סידורי ביטחון. המועצה הביעה תמיכה בהסכמי אוסלו (1993), ביציאה החד-צדדית מלבנון (2000) ובתוכנית ההתנתקות (2005).

==פעילות התנועה==
על פי רישומי העמותה חברים בה למעלה מ-1,000 חברים. נכון לשנת 2014, נשיאות העמותה כוללת את המנכ"ל אביב פייגל ואת ממלא מקום נשיא המועצה תא"ל גדי זהר. בין חברי הוועד המנהל נמנים: הלית בראל (שכיהנה בעבר כמנכ"לית המועצה), האלוף (במיל.) נתי שרוני, ניצב שאול גבעולי (שכיהן גם כמנכ"ל המועצה משנת 1994), אל"ם (במיל.) אסעד אסעד, תא"ל ישראלה אורון, תא"ל דב (פופי) צדקה, תא"ל ישראל בהרב, אלוף עמוס לפידות, טליה ששון, תא"ל גיורא רם-פורמן ואל"ם שאול אריאלי.

המועצה התייצבה כידיד בית המשפט בהליכים המתנהלים בעניין תוואי גדר ההפרדה. היא הגישה תצהירים לבג"ץ נגד התוואי שגובש על ידי ישראל, בטענה שהתוואי נבחר משיקולים פוליטיים ושקיים תוואי ביטחוני חלופי אחר, הפוגע פחות במרקם החיים של התושבים הערבים.

העמותה יצאה כנגד דוח גולדסטון וכתבה כי "לא ייתכן שאין אבחנה ברורה בין התוקף לנתקף כאשר החמאס אינו חדל מירי רקטות ומצהיר על כוונה לחסל את מדינת ישראל. לא ייתכן שייכתב דוח הגורם לפסילה של זכותה של ישראל כמדינה דמוקרטית, להילחם בטרור חסר כל סייגים ומעצורים."

במהלך 2010 ו-2011 יצאה המועצה בקמפיין "יש פרטנר" ובקמפיינים נוספים. ביוני 2011 ערכה כנס בנושא ההכרזה הפלסטינית בספטמבר בהשתתפות האלוף עמוס ידלין.
על פי אתר העמותה, היא עוסקת גם בתחומי המאחזים, תקציב הביטחון, ערביי ישראל והשירות בצה"ל.

בשנת 2015, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, השיקה הקבוצה קמפיין ברחבי הארץ, ברשתות החברתיות ובמדיה המסורתית תחת הסלוגן: "עם ביביבנט נשאר תקועים עם הפלסטינים".

בשנת 2017 השיקה הקבוצה קמפיין המבוסס על סרטון "מה מטריד את ישראלה?", שבו גבר מחופש לאישה עם מבטא מזרחי מייצג את מדינת ישראל שחוששת מרוב פלסטיני.

העמותה משתפת פעולה עם ארגונים אחרים, בהם: המפקד הלאומי, יוזמת ז'נבה, "עתיד כחול לבן" וג'יי סטריט.

==מימון ותקציב==
העמותה מממנת את פעילותה באמצעות תרומות המגיעות ברובן מחו"ל, וכן באמצעות דמי חבר. מחזור הפעילות בשנת 2008 היה 550,342 שקלים ובשנת 2009 היה 359,101 שקלים. עיקר התקציב הושקע בפעילות הסברה. התורמים העיקריים בשנים 2008–2009 היו המיליארדר (174,000 שקלים), הקרן החדשה לישראל (כ-170,000 שקלים) והקרן לשיתוף פעולה כלכלי (154,000 שקלים).

בשנת 2009 הצטרפה העמותה לדיון בערר שהגישו תושבי בית ג'אלה כנגד גדר ההפרדה והגישו תצהיר התומך בדעות התושבים כנגד דעת משרד הביטחון. לאחר שהשופטת רצתה לחקור את העמותה אודות מקורותיה הכספיים סירבו בעמותה לענות ומשכו את התצהיר.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://catalog.archives.gov.il/catalog/#!/Catalog/0b07170680024758/Unit/0b07170680024759#anchor0b07170680024759 ארכיון המועצה לשלום וביטחון] באתר ארכיון המדינה
*
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: ארגונים ישראליים
קטגוריה:ארגונים פוליטיים בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
חזר לנצ'ראן

חזר לנצ'ראן פוטבול קלאב הוא מועדון כדורגל אזרי שנוסד בשנת 2004 ופורק ב-27 במאי 2016. הקבוצה הייתה ממוקמת בעיר לנצ'ראן ושיחקה בליגת העל האזרית. התקשורת המקומית כינתה את הקבוצה "צ'לסי הקווקזית" בגלל הכסף הרב שהקבוצה השקיעה ברכש, בדומה לקבוצה האנגלית. 

בעונת 2004/05 הקבוצה סיימה את הליגה במקום השני והעפילה בפעם הראשונה לגביע אופ"א. הקבוצה הפסידה בסיבוב המוקדמות הראשון לקבוצת ניסטרו אוטצ'י ממולדובה והודחה מהטורניר.

בעונת 2006/07 הקבוצה זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות הליגה האזרית. בעקבות כך, היא גם השתתפה לראשונה בתולדותיה במוקדמות ליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות הראשון היא שיחקה מול דינמו זאגרב, והפסידה לה 2–4 בסיכום שני המפגשים.

במוקדמות הליגה האירופית 2011/2012 נפגשה חזר לנצ'ראן עם מכבי תל אביב במסגרת הסיבוב השני של המוקדמות. המשחק הראשון בלנצ'ראן נגמר ב-0–0 אך במשחק השני בתל אביב הפסידה חזר 1–3. במוקדמות הליגה האירופית 2013/2014 נפגשה עם מכבי חיפה, הפסידה 0–2 במשחק החוץ והובסה 0–8 במשחק הבית.

לקראת עונת 2016/2017 הודיעה הנהלת הקבוצה על פירוקה.

==תארים==
* אליפות אזרבייג'ן (1): 2006/07
* הגביע האזרי (3): 2006/07, 2007/08, 2010/2011
* הסופר קאפ האזרי (1): 2013
* גביע חבר המדינות (1): 2008

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל שהתפרקו
קטגוריה:קבוצות כדורגל אזריות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2004
לבדיה טאלין

מועדון הכדורגל לבדיה טאלין (אסטונית: Tallinna FCI Levadia; בעבר Maardu FC Levadia) שנוסד בשנת 1998, הוא אחד ממועדוני הכדורגל הנחשבים ביותר באסטוניה.
== היסטוריה ==
החל משנת 2004 המועדון הכדורגל ממוקמם בעיר טאלין, בירת אסטוניה.

קבוצת הכדורגל של המועדון זכתה ב-10 אליפויות, ב-9 גביעים אסטונים ו-7 פעמים בסופר-קאפ האסטוני.

לאחר עונה מהקמתה הקבוצה עלתה לליגת העל האסטונית. בשנת 2000 היא הייתה הקבוצה אסטונית הראשונה שבעונה בודדת זכתה באליפות הליגה, גביע וסופר-קאפ.

ויטלי לייטן היה בין כוכבי הקבוצה והוא שיאן המשחקים (351) ומלך השערים (133) של המועדון. אלכסנדר דמיטרייב ששיחק במועדון שנים רבות רשם מעל ל-100 הופעות בנבחרת אסטוניה בכדורגל.

==תארים==
* אליפות הליגה האסטונית (10): 1999, 2000, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2013, 2014, 2021
* זכייה בגביע האסטוני (9): 1998/1999, 1999/2000, 2001/2002, 2003/2004, 2004/2005, 2006/2007, 2009/2010, 2011/2012, 2013/2014, 2017/2018
* זכייה בסופר-קאפ האסטוני (7): 1999, 2000, 2001, 2010, 2013, 2015, 2018

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל אסטוניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1998
קטגוריה:טאלין: מועדוני כדורגל
איי לייק מייק

הקרנת הבכורה של הסרט איי לייק מייק בקאן, 1961, בתיה לנצט במרכז התמונה, פיטר פריי (מזוקן) מאחוריה]]
"אַיי לייק מייק" הוא מחזה מאת אהרן מגד שהפך לסרט ולמחזמר מצליח.
==הפקה==
המחזה בבימויו של ישראל בקר הוצג לראשונה בתיאטרון הבימה ב-20 בספטמבר 1956. בהפקה זו השתתפו: שמואל רודנסקי, ניורה שיין, טניה פרס, חנה'לה הנדלר, שלמה בר-שביט, רינה פז ועדה טל (טרייבמן). הפקה זו זכתה לרוב לביקורות חיוביות אך ירדה לאחר 127 הצגות. 

בשנת 1960 הופק סרט על בסיס המחזה, בבימויו של פיטר פריי ובהשתתפות גדעון זינגר, גאולה נוני, בתיה לנצט, זאב ברלינסקי, אילנה רובינא, אבנר חזקיהו וחיים טופול.

בשנת 1968 הוחלט להעלותו כמחזמר בתיאטרון גיורא גודיק בבימויו של יואל זילברג, ובו שיחקו בין היתר ליאור ייני, דליה פרידלנד, מוטי ברכאן, יגאל בשן, מוטי גלעדי, שלומית אהרון, טניה פרס ושולה חן. המחזמר זכה להצלחת ענק. גם הפזמונים מתוכו, למילותיו של חיים חפר וללחנים של דובי זלצר, הצליחו מאוד, בייחוד השירים "מה צריך בסך הכול בנאדם" ו"לחיי העם הזה". שירי המחזמר הוצאו באותה שנה על גבי תקליט (וכעבור מספר שנים גם על גבי דיסק). בסך עלתה הפקה זו כ-300 פעמים עד תחילת שנת 1970.

בשנת 2016 הועלה המחזמר שוב על ידי תלמידי בית צבי.

==עלילה==
עלילת המחזה עוסקת באם שאפתנית ששומעת על בחור יהודי-אמריקאי צעיר, בן למשפחה עשירה בשם מייק, המבקר בישראל כתייר. היא מנסה לשדך אותו לבתה תמרה, על מנת שהמשפחה תוכל לנסוע יחד איתם לארצות הברית. בתמרה מאוהב גם קיבוצניק עני. המשפחה נכנסת לסחרור לקראת הפגישה עם מייק, אך הוא מצדו נקשר לישראל ורוצה להיות חקלאי בנגב.

המחזה הוא סאטירה על "החלום האמריקאי" של ישראלים רבים, ועל הערצת הכסף והמעמד שבאים לפעמים על חשבון אהבת אמת. שמו מזכיר את סיסמת הבחירות "איי לייק אייק" ("I like Ike)" של דווייט אייזנהאואר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://archive.habima.co.il/showPage/?itemId=370 "איי לייק מייק"], באתר ארכיון "הבימה"
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מחזות 1956
קטגוריה:הקיבוץ בתרבות ובאמנות: סרטים
קטגוריה:מחזות זמר ישראליים
ל.א.ס.ק. לינץ

ל.א.ס.ק. לינץ (בגרמנית: LASK Linz) הוא מועדון הכדורגל הגדול של העיר לינץ שבאוסטריה המשחק בבונדסליגה האוסטרית.

==היסטוריה==
בשנת 1963 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע האוסטרי והפסיד לקבוצת אוסטריה וינה. המועדון זכה בדאבל - אליפות אוסטריה והגביע האוסטרי - פעם אחת, בשנת 1965. בשנת 1967 הגיע לגמר הגביע האוסטרי והפסיד שוב לקבוצת אוסטריה וינה. בשנת 1970 הגיע לגמר הגביע האוסטרי והפסיד לקבוצת ואקר אינסברוק.

המועדון שיחק בליגת העל האוסטרית מעונת 1974/1975, העונה הראשונה של ליגת העל האוסטרית ועד עונת 1977/1978 שבסופה ירד לליגה האוסטרית השנייה. אחרי עונה אחת חזר לליגת העל האוסטרית. המועדון שיחק 10 שנים ברציפות בליגת העל האוסטרית עד עונת 1988/1989 שבסופה ירד לליגה האוסטרית השנייה.

בסוף עונת 1993/1994 עלה מהליגה האוסטרית השנייה לליגת העל האוסטרית. המועדון שיחק 7 שנים ברציפות בליגת העל האוסטרית. בשנת 1996 שיחק בגביע האינטרטוטו והגיע להישג הטוב ביותר במפעל זה. המועדון הוגרל לבית הכולל את הקבוצות יורגודן,B68 טופטיר, אפולון לימסול וורדר ברמן. המועדון סיים את הבית במקום הראשון והעפיל לשלב חצי הגמר. בחצי הגמר הפסיד לקבוצת רוטור וולגוגרד והודח מהטורניר.

בשנת 1999 הגיע לגמר הגביע האוסטרי והפסיד לקבוצת שטורם גראץ. בגביע האינטרטוטו ביוני 2000, פגש המועדון פעמיים את הקבוצה הישראלית הפועל פתח תקווה בסיבוב הראשון. המשחק הראשון באוסטריה הסתיים בניצחון 1:2 של ל.א.ס.ק לינץ, והגומלין בישראל בתיקו 1:1. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת פריברם מצ'כיה והודח מהטורניר.

בסוף עונת ירד מהליגת העל האוסטרית השנייה לליגה האוסטרית השנייה. המועדון שיחק 6 שנים ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת עלה מהליגה האוסטרית השנייה לליגת העל האוסטרית. המועדון שיחק 4 שנים ברציפות בליגת העל האוסטרית ובסוף עונת ירד לליגה האוסטרית השנייה. בסוף עונת ירד לליגה האוסטרית השלישית.

==סגל שחקנים==
; נכון ב-17 בפברואר 2024

==תארים==
* אליפות אוסטריה
** (1965)
* הגביע האוסטרי
** (1965)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל אוסטריות
קטגוריה:ל.א.ס.ק. לינץ
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1908
בקול

סמליל הארגון
בקול, ארגון כבדי שמיעה ומתחרשים, הוא עמותה של כבדי שמיעה, שהוקמה בישראל בשנת 1997 על ידי שלושה מייסדים: פרופ' ג'רי רייכשטיין, ד"ר בקי שוקן ואבי בלאו.

ארגון בקול מנוהל על ידי ועד של שבעה אנשים ונשים כבדי שמיעה, ופועל לשיפור איכות חייהם ולקידומם של כבדי השמיעה בישראל.

הירידה בשמיעה פוגעת ביותר מעשרה אחוזים של האוכלוסייה. מעל גיל 65 כל אדם שלישי הוא כבד שמיעה. הירידה בשמיעה משפיעה על כל חלקי האוכלוסייה, ומקשה על התקשורת ועל ההשתלבות בחברה.

בשיתוף עם גופים נוספים ובסיוע המוסד לביטוח לאומי, מקיים בקול מרכז נגישות לכבדי שמיעה בתל אביב, ובו מגוון מקיף של אביזרי עזר ופתרונות מתקדמים לשמיעה. במרכז זה ובמקומות נוספים בישראל, מקיים בקול הדרכות בנושא הירידה בשמיעה ובשימוש באביזרי עזר. בירושלים הוקם מרכז נוסף (בית זוסמן) בשיתוף עם עיריית ירושלים, הקרן לירושלים, משרד הרווחה והמוסד לביטוח לאומי.

בקול פועל לקידום החקיקה בתחום הנגישות לכבדי שמיעה, בעיקר במסגרת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, ומקדם את נושא הנגישות במוסדות ציבור, ובהם מספר רב של תיאטראות ומוסדות אחרים, בצורת מסירת מידע והשאלת מכשירי הגברה על ידי מתנדבים מקרב חבריו. בקול מקיים אירועים כמו "יום השמיעה הארצי" ו"שירת האדם" – אירוע שנתי שבו שרים יחדיו כבדי שמיעה ושומעים.

בקול מקיים קו מידע ותמיכה טלפוני, המופעל על ידי מתנדביו, ומוציא ביטאון בשם "בקול קורא" המופיע אחת למספר חודשים. הוא מקיים קורסים והרצאות בליווי כתוביות, שמטרתם לעזור לאנשים להתמודד בצורה טובה יותר עם הירידה בשמיעה, ומפעיל בקרב מעסיקים תוכניות הסברה שנועדו לשנות את הדעה הרווחת בציבור כלפי העסקת עובדים כבדי שמיעה.

במכוני שמיעה בטבריה, חיפה, תל אביב, ראשון לציון ובאר שבע, נפתחו חמש תחנות מידע לכבדי שמיעה. התחנות מופעלות על ידי אנשים כבדי שמיעה בעצמם, ומספקות מידע ותמיכה.

בקול הקימה בשנת 2020 סיירת נגישות המופעלת על ידי מתנדבים. הסיירת מונה כיום כ- 30 מתנדבים שחלקם כבדי שמיעה, חירשים או הורים לילדים כבדי שמיעה. מטרת הסיירת, קידום נגישות עבור כבדי שמיעה ומתחרשים. הקבוצה פועלת בתחומי חיי היומיומיים: בריאות, תרבות, כתוביות בתקשורת, במגזר העסקי ועוד. המתנדבים מעלים מודעות, יוצרים שינוי תפיסה ועמדות הן במוסדות ציבוריים ואף בכנסת. בזכותם מוסדות תרבות רבים מונגשים עבור כל ציבור כבדי השמיעה כגון: בית האופרה תל אביב, מוזיאון מוז"א, מוזיאוני משרד הביטחון, בית ציוני אמריקה ועוד. 

בקול עומד בקשר ישיר עם כ-10,000 כבדי שמיעה ואנשי מקצוע. צוות בקול מונה כ-15 עובדים וכ-30 מתנדבים פעילים. 

מנכ"ל העמותה הוא אילן שני. לפניו כיהנו כמנכ"לים ורדית דנציגר, עידו גרנות, אחיה קמארה ודמיאן קלמן.
== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:לקות שמיעה בישראל
* [http://www.facebook.com/bekol.org.il/photos/a.115319988490846.12626.112977125391799/1316304205059079 פגישה של חברי 'בקול' בפברואר 2017] עם ח"כ עיסווי פריג' ועם נציב שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, עם תמלול ותרגום לשפת הסימנים הישראלית
תמורי כצבאיה

תֶמוּרי כֶּצבאיָה (בגאורגית: თემურ ქეცბაია; נולד ב-18 במרץ 1968) הוא כדורגלן עבר המאמן את נבחרת קפריסין, כשחקן גאורגי שיחק בתפקיד המגן. 

כצבאיה היה בין השחקנים המובילים בנבחרת גאורגיה, ונודע בבעיטותיו החזקות.

== חייו ==
כצבאיה נולד בגאלי שבאבחזיה גאורגיה. הוא החל את הקריירה ב-ASMC סוחומי ששיחקה באותה תקופה בסוחומי, ולאחר מכן עבר לשחק בקבוצה הבכירה של גאורגיה, דינמו טביליסי. בתקופת שהותו בדינמו התבלט בביצועיו והועבר, בשנת 1992, לאנורתוסיס פמגוסטה ולאחר מכן לקבוצה היוונית א.א.ק. אתונה עימה זכה בגביע היווני. 

בהתאם להוראות חוק בוסמן, הפך כצבאיה, בקיץ 1997, לשחקן חופשי והצטרף לניוקאסל מהפרמייר ליג. הוא הפך לשחקן פופולרי בקבוצה האנגלית בזכות ביצועיו במגרש וגם בשל האופן הצבעוני בו ביטא את רגשותיו. באחד המקרים הוא בעט בלוחות הפרסום המוצבות סביב המגרש לאחר שהבקיע שער נגד בולטון. 

כצבאיה שיחק במדי ניוקאסל בגמר הגביע האנגלי נגד ארסנל (1998) ומנצ'סטר יונייטד (1999). משחקים אלה היו שיא הקריירה של כצבאיה, למרות שקבוצתו הפסידה בשניהם בתוצאה 0:2.

בשנת 2000 הוא חתם בוולבס מליגת המשנה האנגלית, ושנה לאחר מכן, ב-2001, הוא הצטרף לדנדי מליגת העל הסקוטית. בקיץ 2002 הוא חזר כשחקן לאנורתוסיס פמגוסטה, ובשנת 2004 היה שחקן ומאמן. הוא זכה עם קבוצתו בפרסים בליגת העל הקפריסאית גם כשחקן וגם כמאמן. ב-30 ביוני 2007 הוא הודיע על פרישה. המשחק האחרון בו השתתף היה ב-14 ביולי של אותה שנה.

==תארים== 
;כשחקן
* דינמו טביליסי: 
** ליגת העל הגאורגית: 1990, 1991, 1992 
** גביע גאורגיה בכדורגל: 1992

* א.א.ק. אתונה:
** גביע גאורגיה בכדורגל: 1996, 1997
** הסופר קאפ היווני: 1996

* אנורתוסיס פמגוסטה:
** ליגת העל הקפריסאית: 2005
** הגביע הקפריסאי: 2003, 2007 

;כמאמן
* אנורתוסיס פמגוסטה:
** ליגת העל הקפריסאית: 2005, 2008
** הגביע הקפריסאי: 2007 
** הסופר קאפ הקפריסאי: 2007

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים גאורגים
קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל גאורגים
קטגוריה:כדורגלני דינמו טביליסי
קטגוריה:כדורגלני אנורתוסיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. אתונה
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני וולברהמפטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני דנדי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גאורגיה
קטגוריה:מאמני כדורגל גאורגים
קטגוריה:מאמני אנורתוסיס פמגוסטה
קטגוריה:מאמני אולימפיאקוס בכדורגל
קטגוריה:מאמני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:מאמני א.א.ק. אתונה בכדורגל
קטגוריה:מאמני נבחרת גאורגיה בכדורגל
קטגוריה:מגרלים
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים זרים ביוון
קטגוריה:ספורטאים זרים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסקוטלנד
קטגוריה:ספורטאים גאורגים ברוסיה
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1968
אונן (דמות מקראית)

אוֹנָן הוא דמות מקראית, בנו השני של יהודה ובת־שוּעַ, ובעלה השני של תמר, שנישא לה בהתאם לנוהג הייבום לאחר מותו של אחיו הבכור ער. חטאו של אונן, שסירב להפרות את תמר, הוא המקור לאיסור על אוננות ביהדות.

==חטאו של אונן==

אונן סירב להפרות את תמר ושפך את זרעו ארצה (אף שמדובר במשגל נסוג, מכאן צמח הביטוי "אוננות" בעברית ובשפות אחרות) – היות שעל פי מהות הייבום, הילד שהיה אמור להיוולד מזיווגם לא יישא את שמו אלא את שם אחיו הבכור עֵר ולכן גם יהיה היורש החוקי של האב יהודה. על פי המסופר, הדבר לא מצא חן בעיני אלוהים, ועל כן נענש אונן בידי שמים במוות: (). לדעת פרשנים אחדים, ציון המילה רומז כי גם אחיו ער חטא בהוצאת זרעו לבטלה.

ב מסופר על מותו של ער אחיו. בעל ספר דברי הימים אינו מזכיר את סיפור הייבום.

לפי פירוש שכל טוב מאת ר' מנחם בן שלמה על ספר בראשית, פרק מ"ו פסוק י"ב עקב מותו אביו היה אונן (הלכה), וזהו מקור שמו.<ref></ref>

==ראו גם==
* רשימות היחש של יהודה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים בפרשת וישב
קטגוריה:פרשת וישב
קטגוריה:אישים משבט יהודה
קטגוריה:אוננות
נמל התעופה ליברפול ג'ון לנון

נמל התעופה ליברפול ג'ון לנון (באנגלית: Liverpool John Lennon Airport) הוא נמל תעופה הנמצא בעיר ליברפול שבצפון-מערב אנגליה. נמל התעופה נפתח רשמית ב-1933, והוא שוכן סמוך לשפך נהר המרזי, כ-12 קילומטרים דרומית-מזרחית למרכז העיר. במהלך מלחמת העולם השנייה השתמש חיל האוויר המלכותי בנמל התעופה, והוא נודע בשם RAF Speke.

מספר הנוסעים שעברו בנמל התעופה גדל מ-875,000 נוסעים ב-1998 ל-5.47 מיליון ב-2007. שיעור הגידול בשנת 2007 היה 10.2%. 500,000 נוסעים עברו בשדה התעופה, בפעם הראשונה, במהלך מאי 2007. כל הנתונים הללו הפכו את נמל התעופה לאחד מהמתפתחים ביותר באירופה בעשור האחרון.

בעברו נודע כ"נמל התעופה ספיק", אך בשנת 2002 שונה שמו ל"נמל התעופה ליברפול ג'ון לנון", על שמו של חבר להקת הביטלס ג'ון לנון, שנולד בעיר ונרצח בשנת 1980. בנוסף לכך, נבנה במקום פסל של הזמר בגובה 2.1 מטר העשוי ברונזה. על הפסל מופיע מוטו שדה התעופה, "Above us, only sky" (מעלינו, רק שמיים), הלקוח משירו של לנון Imagine.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ג'ון לנון
ליברפול
קטגוריה:בסיסי חיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בסיסי טיסה של חיל האוויר המלכותי בבריטניה
קטגוריה:ליברפול
לנון
גביע אנטים

גביע אנטים היא תחרות הנערכת בין קבוצות הרוגבי של נבחרת הרוגבי הלאומית של רומניה ונבחרת הרוגבי הלאומית של גאורגיה ונקראת על שמו של הארכיבישוף המטרופוליטני של בוקרשט, אנטים האיברי מוצאו מאיבריה (גאורגיה). 

== פירוט לפי שנים == 

{| class="wikitable" style="text-align:center" width=100%
!שנה
!rowpan=2|תאריך
!בית
!תוצאה
!חוץ
!מיקום
|-
|2002
|6 באפריל
|גאורגיה
|23 - 31
|רומניה
|טביליסי
|-
|2003
|30 במרץ
|גאורגיה
|6 - 19
|רומניה
|טביליסי
|-
|2004
|27 במאי
|רומניה
|25 - 18
|גאורגיה
|יאשי
|-
|2005
|12 במרץ
|גאורגיה
|20 - 13
|רומניה
|טביליסי
|-
|2006
|25 בפברואר
|רומניה
|35 - 10
|גאורגיה
|בוקרשט
|-
|2007
|3 בפברואר
|רומניה
|17 - 20
|גאורגיה
|בוקרשט
|-
|2008
|9 בפברואר
|גאורגיה
|22 - 7
|רומניה
|טביליסי
|-
|2009
|14 במרץ
|גאורגיה
|28 - 23
|רומניה
|טביליסי
|-
|}

== סך הכל ניצחונות == 
* רומניה: 4
* גאורגיה: 4

קטגוריה:תחרויות ספורט בגאורגיה
קטגוריה:תחרויות ספורט ברומניה
קטגוריה:תחרויות רוגבי
חצר (הלכה)

בהלכה, כאשר מדברים על חצר, הכוונה היא בדרך כלל לחצר משותפת לכמה בתים הנמצאים בבעלותם של אנשים נפרדים. החצר משמשת את תושבי הבתים לצרכים פרטיים שונים שאינם יכולים להעשות בבתים, וליציאה לשטח הציבורי בעיר. בדרך כלל הייתה החצר פתוחה למבוי שהוא רחוב פרטי צר המיועד לחבר בין כמה חצירות לשטח הציבורי בעיר. החצר מוזכרת בהלכה לגבי כמה דינים, בעיקר לגבי רשויות השבת (שם היא נחשבת לרשות היחיד) ובמשפט העברי. לרוב הדינים אין משמעות לגבי חצר פרטית השייכת לאדם אחד.

==השימושים בחצר בעבר==
שכונת בית דוד בירושלים, ניתן לראות את בור המים באמצע החצר]]
בעבר היו הבתים קטנים מהמקובל היום, ושימושים ביתיים רבים היו נעשים בחצר המשותפת, ששימשה בעיקר לשימושים ביתיים ולא לשימושים חקלאיים. החצר שימשה לבישול ואפייה בכיריים ובתנור חרס שהיו מוצבים בה, להעמדת רחיים לטחינה, לכביסה, גידול בהמות ועופות, וכמחסן לתבואה, חביות יין ועצים, וכן לצבירת זבל המיועד לזיבול השדות.

בחצר היה ממוקם גם בור המים שממנו שאבו מים לשימושים שונים.

גם בראשית המאה ה-20 נבנו שכונות בצורת בתים קטנים ולהם חצרות גדולות משותפות. דגם זה של שכונות נקרא שכונת חצר ולו דוגמאות בשכונת נווה צדק בתל אביב ובשכונת נחלאות בירושלים. במקומות רבים נבנו השירותים מחוץ לבתים, בשטח החצרות.

==חצר לגבי רשויות השבת==
===ערוב חצרות===

מדין התורה, חצר היא רשות היחיד אף שהיא משותפת לכמה בעלים. אולם מדרבנן, יש לעשות עירוב חצרות על מנת להתיר את החצר בטלטול, היות שהיא משותפת לכמה דיירים, דבר שיכול לגרום לבלבול בינה לבין רשות הרבים, בה הטלטול אסור מהתורה. כל זמן שהחצר לא תוקנה על ידי עירוב חצרות, אסור לטלטל (להוציא ולהכניס חפצים) מהבתים אל החצר.

על ידי עירוב העיר, (בדרך כלל באמצעות צורת הפתח) נעשית כל העיר כ'חצר של רבים' היינו כמקום הנחשב עקרונית לרשות היחיד היות שהוא מוקף מחיצות, אולם בגלל שזה שטח המשותף לרבים, יש לתקנה מדרבנן באמצעות עירוב חצרות על מנת להתיר לטלטל מהבתים אל החצר.

לדין זה אין משמעות במקרה של חצר פרטית לאדם אחד, או חצר משותפת למשפחה האוכלת כולה במקום אחד, שאינם צריכים לערב את החצר בעירוב חצרות, היות שהם נחשבים כאחד.

===תיקון חצרות===

מדין התורה, חצר הפתוחה בכל צידה הרביעי למבוי או לרשות הרבים - נחשבת לרשות היחיד, היות שדי ב-3 מחיצות על מנת שתחשב לרשות היחיד. אולם מדרבנן, יש לתקן את הצד הרביעי הפרוץ באמצעות פסי חצר או צורת הפתח, על מנת שהחצר תחשב לרשות היחיד. כל זמן שהחצר לא תוקנה, היא נחשבת מדרבנן לכרמלית, ואסור לטלטל בה. (כמו כן יש לוודא שאין פרצה גדולה מי' אמות (כ-4.5 מ') ואם יש פרצה בשיעור כזה, יש לתקנה באמצעות צורת הפתח)

אולם כדי שחצר תחשב לחצר לעניין זה של תיקון חצירות, עליה להיות מרובעת. אם החצר אינה מרובעת אלא מלבנית, היא נחשבת למבוי, שתיקונו באמצעות לחי, קורה או צורת הפתח, ולא באמצעות פסי חצר. וכן גם להפך, מבוי שאינו מלבני אלא מרובע - נחשב לחצר לעניין זה, ויש לתקנו דווקא באמצעות פסי חצר או צורת הפתח.

==חצר במשפט העברי==
בשל היותה של החצר שטח משותף מצומצם, ישנם דינים רבים במשפט העברי בנושאים שונים הנוגעים לחצר משותפת. כך למשל לגבי היזק ראיה בין שותפים בחצר, חלוקת חצר משותפת, חזקה בחצר, הזכות לשימושים שונים בחצר ועוד.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.daat.ac.il/DAAT/israel/segal/tohen-2.htm החצר ומתקניה בתקופת המשנה והתלמוד], דורית סגל, אתר 'דעת'.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכות עירובין
קטגוריה:חצרות
פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית

פדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית (בספרדית: Real Federación Española de Fútbol; ידועה גם בשם התאחדות הכדורגל הספרדית, ובקיצור RFEF) היא הגוף האחראי על הכדורגל בספרד. היא אחראית על כל קבוצות הכדורגל הספרדיות ועל רוב הליגות והגביעים בספרד.

ההתאחדות נוסדה בשנת 1909, חברה בפיפ"א מאז 1913 וחברה באופ"א מאז 1954. על לה ליגה ("La Liga") והליגה הספרדית השנייה (Segunda División) אחראית מנהלת הליגות שהיא כפופה להתאחדות. ההתאחדות אחראית על הליגה הספרדית השלישית (Segunda División B), גביע המלך הספרדי והסופר קאפ הספרדי, וכמו כן אחראית על נבחרת ספרד בכדורגל והנבחרות הצעירות של ספרד, ונבחרות הנשים.

בשנת 1991 הוענק להתאחדות פרס המשחק ההוגן של פיפ"א, על מחויבותה יוצאת דופן למען משחקי כדורגל הוגנים.

נשיא ההתאחדות הספרדית הנוכחי הוא חואן לואיס לרייה.

==נשיאי ההתאחדות==
{|
|- valign="top"
|
{| border="2" cellpadding="4" cellspacing="0" style="margin: 1em 1em 1em 0; background: #f9f9f9; border: 1px #aaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 95%;"
|- bgcolor="#cccccc"
!שם
!שנים בתפקיד
|-
|פרנסיסקו גארסיה ||1913–1916 
|-
|גבריאל מאורה || 1916–1920 
|-
|דויד אורמאצ'אה ||1921–1923 
|-
|גבריאל מאורה ||1923–1924 
|-
|יוליאן אולבה ||1924–1926 
|-
|אנטוניו ברנבאו ||1926–1927 
|-
|פדרו דיאז דה ריברה ||1927–1931 
|-
|לאופולדו גארסיה ||1931–1936 
|-
|יוליאן טרונכוסו ||1939–1940 
|-
|לואיס סאורה ||1940–1941 
|-
|חבייר בארוסו ||1941–1946 
|-
|חסוס ריברו ||1946–1947 
|}
|
{|border="2" cellpadding="4" cellspacing="0" style="margin: 1em 1em 1em 0; background: #f9f9f9; border: 1px #aaa solid; border-collapse: collapse; font-size: 95%;"
|- bgcolor="#cccccc"
!שם
!שנים בתפקיד
|-
|ארמנדו מוניוז ||1947–1950 
|-
|מנואל ואלדס ||1950–1952 
|-
|סנצ'ו דבילה ||1952–1954 
|-
|חואן טואוזון ||1954–1956 
|-
|אלפונסו דה לה פואנטה ||1956–1960 
|-
|בניטו פיקו ||1960–1967 
|-
|חוסה לואיס קוסטה ||1967–1970 
|-
|חוסה לואיס פרס-פאיה ||1970–1975 
|-
|פאבלו פורטה ||1975–1984 
|-
|חוסה לואיס רוקה ||1984–1988 
|-
|אנחל מריה ויאר ||1988–2017
|-
|חואן לואיס לרייה ||2017–הווה
|}
|}

==ראו גם==
* מנהלת הליגות הספרדית
* התאחדות הכדורסל הספרדית

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ספרד: כדורגל
ספרדית
כביש 808

גמלא העתיקה
מפל יהודיה
כביש 808, המכונה גם כביש המפלים או כביש-הסרגל של הגולן, הוא כביש אורך אזורי המוביל מצומת מגשימים בדרום ועד צומת המפלים בצפון. אורכו של הכביש הוא 18 ק"מ, והוא משמש כציר האורך העיקרי בדרום רמת הגולן.

==מהלך הכביש==
הכביש מכונה גם "כביש-הסרגל של הגולן" בשל כך שברובו הוא ישר. בעבר עבר קצהו הדרומי של הכביש מצפון ליישוב רמת מגשימים, אך הוא הועתק לצידו המערבי של היישוב, כדי לאפשר גישה אליו מכיוון הגולן הישראלי במקום הכניסה הקודמת שפנתה לעבר הגבול הסורי.

{| class="wikitable" style="text-align: center"
|-
!ק"מ
!שם
!מיקום
!דרכים מצטלבות
|-
| colspan="5" align="center" bgcolor="#D8 BF D8" |כביש 808 מדרום לצפון
|-
| 0
| צומת מגשימים
| רמת מגשימים
| כביש 98 25px
|-
| 4
| צומת ללא שם
| נטור
| כניסה לנטור
|-
| 8
| צומת דליות
| נחל דליות
| כביש 869 25px
|-
| 10
| צומת ללא שם
| גמלא העתיקה
| כניסה לגמלא העתיקה
|-
| 12
| צומת ללא שם
| יונתן
| כניסה ליונתן
|-
| 16
| צומת ללא שם
| אניעם
| כניסה לאניעם
|-
| 18
| צומת המפלים
| נחל יהודיה
| כביש 87 25px
|}

==אתרי עניין לאורך הכביש==
כביש 808 זכה לכינוי "ציר המפלים" בזכות המפלים הרבים של נחלי הגולן החוצים אותו. על מפלים אלה נמנים, בין היתר, מפל בזלת בנחל בזלת שגובהו 10 מטר, מפל גמלא בנחל גמלא שהוא המפל האיתן הגבוה ביותר בארץ ישראל וגובהו 51 מטר, מפל עיט בנחל עיט, ומפל יהודיה בנחל יהודיה המרוחק ממנו מעט יותר מהאחרים. משני צדדיו של הכביש שוכנים ארבעה מאגרי מים - מאגר חספין ומאגר סמך (רוויה) ממערב לו ומאגר דליות ומאגר בזלת ממזרח לו.

מספר אתרים ארכאולוגיים שוכנים לאורך הכביש. הידוע שבהם הוא גמלא העתיקה שחרבה במרד הגדול בסוף ימי הבית השני. אתר ידוע נוסף וקדום בהרבה הוא גלגל רפאים, מעגל אבנים ומונומנט מגליתי, הבנוי כקומפלקס של אבני בזלת המסודרות במעגלים. ב"ראסם חרבוש" שוכנים שרידיו של יישוב חקלאי מראשית האלף ה-4 לפנה"ס, ו"מתחם יצחקי" הוא מתחם כנעני קדום באורך של 130 מטר וברוחב של כ-50 מטר, המוקף בחומת אבני בזלת ברוחב של 10-15 מטר. שדה הדולמנים הגדול בגולן שוכן בגבעת בזק הנישאת לגובה של 498 מטר לצד לכביש, וליד נטור נמצאת "אום אל-קנאטיר", חורבה מתקופת המשנה ומתקופת התלמוד ובה בית כנסת.

==ראו גם==
* שמורת גמלא
* כבישי ישראל

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20131012011210/http://clickit.ort.org.il/files/index/418559044/292806786/297228783.doc טיול לאורך כביש המפלים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רמת הגולן: תחבורה
קטגוריה:ישראל: כבישים
קרב אוליבה

קרב אוליבה הוא קרב ימי שניטש ב-28 בנובמבר 1627, במהלך מלחמת פולין-שוודיה (1625 - 1629), בין צי פולני לבין צי שוודי. הצדדים התנגשו בים הבלטי ליד העיירה אוליבה (Oliwa), כיום אחד מפרברי גדנסק (דנציג). הקרב, שהסתיים בניצחון פולני, היה גם אחרון הקרבות הימיים בהם השתתף הצי המלכותי הפולני והגדול שבהם.

השוודים השתמשו במהלך המלחמה באוניותיהם להטלת הסגר ימי על חופי המדינה הפולנית ובעיקר על נמל דנציג. ביום בו אירע הקרב, עגן הצי הפולני, המונה עשר אוניות בפיקוד אדמירל אַרֶנְד דִיקְמָן, במבואות הימיים של דנציג, אורב לאוניות האויב הצפויות להגיע כמנהגן. ואומנם, כשנראה הצי השוודי מתקרב, שש אוניות בפיקוד אדמירל נילס סטירנסקולד (Nils Stiernsköld), הרימו הפולנים את עוגני אוניותיהם והסתערו לעברו.

אוניית הדגל הפולנית, הגליאון "סַנְקְט גֶאוֹרְג" ("Sanct Georg"), תקפה יחד עם "מֶרְוַויבּ" ("Meerweib") הקטנה ממנה את "טִיגֶרְן" ("Tigern"), אוניית הדגל השוודית. שתי האוניות נאחזו זו בזו, וחיילי הצי הפולנים הסתערו על סיפונה של "טיגרן" ולכדו אותה לאחר קרב פנים אל פנים. תוך כדי כך תקפה הגליאון "מֶרְמָאן" ("Meermann") את הגליאון "סולן" ("Solen") השוודית הגדולה ממנה. לאחר לחימה עזה הורה מפקד "סולן" לפוצץ את אונייתו ולהטביעה, ובלבד שלא תיפול לידי האויב. ארבע האוניות השוודיות הנותרות נמלטו בעור שיניהן. בקרב נהרגו האדמירלים של שני הציים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

אוליבה
אוליבה
אוליבה
קטגוריה:גדנסק: היסטוריה
ג'ורג' גריי

ג'ורג גריי (באנגלית: George Gray; 4 במאי 1840 – 7 באוגוסט 1925) היה עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מניו קאסל. סנאטור דמוקרטי מטעם דלאוור.

==ראשית חייו==
גריי נולד בניו קאסל שבדלאוור. לאחר שלמד משפטים עם אביו, הוא החל ללמוד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1863 הוסמך כעורך דין. הוא עבד באופן עצמאי בניוקאסל בתור עורך דין, עד לשנת 1879.

==קריירה פוליטית==
גריי כיהן כתובע הכללי של דלאוור בשנים 1879–1885. הוא התפטר ממשרה זו לאחר בחירתו לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1887 נבחר גריי לכהונה שנייה, ולכהונה שלישית בשנת 1893. הוא שירת בסנאט מ-18 במרץ 1885 עד 3 במרץ 1899. 

לאחר תום כהונתו כסנאטור כיהן כשופט בית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים (1899–1914).

לאורך כהונתו שימש כיושב ראש ועדת הסנאט העוסקת בפטנטים, יו"ר ועדת הסנאט העוסקת בפריבילגיות ובבחירות ויו"ר ועדת הסנאט העוסקת בטענות מהפכניות בקונגרס ה-53. בנוסף, הוא השתתף בוועדת "ג'וינט היי" (Joint High Commission), שהתכנסה בקוויבק באוגוסט 1898 במטרה ליישב חילוקי דעות בין ארצות הברית לקנדה. גריי שירת כחבר בוועדה שנועדה להסדיר תנאי שלום בין ארצות הברית וספרד, ולסיים את מלחמת ארצות הברית–ספרד.

גריי נפטר ב-7 באוגוסט 1925 בווילמינגטון שבדלאוור, ונקבר בניוקאסל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:שופטי בית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים של ארצות הברית
קטגוריה:מועמדים בבחירות המוקדמות מטעם המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מדלאוור
קטגוריה:מועמדים לנשיאות ארצות הברית ב-1908
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1840
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1925
Knol

Knol, או נול בעברית, היה שירות מאמרים מבוסס רשת וחינמי אשר הופעל על ידי חברת גוגל. מקור השם הוא קיצור למילה Knowledge, והמשמעות שניתנה למילה knol עצמה היא 'יחידת מידע'. 

על השירות, שאת הפעלתו הוביל אודי מנבר, הכריזה חברת גוגל בדצמבר 2007, וביולי 2008 הוא נפתח לציבור. בנובמבר 2011 הודיעה חברת גוגל שהשירות ייסגר. השירות נסגר בסוף אפריל 2012, ותוכנו נמחק ב-1 באוקטובר 2012. 

== עקרונות המיזם ==

* על כל כותב להזדהות בשמו האמיתי. דרישה זו אמורה לתרום לאמינות המאמרים המתפרסמים בו.
* כל אדם רשאי לפרסם מאמרים במיזם זה, והכותב הוא העורך היחיד של מאמרו - רק הוא יכול לשנותו, ורק הוא יחליט אילו שינויים לערוך בו. המאמרים אינם מתיימרים להיות אובייקטיביים, אלא להפך. נקודת המבט הסובייקטיבית של הכותב נחשבת ליתרון ולדבר שיש לעודד.
* ניתן לכתוב מאמרים בכל נושא, כל עוד הם עומדים ב'תנאי שימוש' ו'מדיניות ערכים' הנשלטים על ידי גוגל. 
* ניתן לכתוב מאמרים רבים על אותו נושא. כך, למשל, אין מניעה לכך שיופיעו 10 מאמרים שנושאם הוא "חיפה".
* ברירת המחדל לזכויות היוצרים על המאמרים, היא רישיון Creative Commons מסוג CC-BY-3.0 (המאפשר שימוש בחומר עם ציון שם הכותב). הכותב רשאי לבחור רישוי מסוג CC-BY-NC-3.0 החוסם שימוש מסחרי ואף רישוי מסוג "כל הזכויות שמורות". 
* הכותב רשאי להתיר הצגת פרסומת בצמוד למאמר שלו, וההכנסות מפרסומת זו יתחלקו בינו ובין גוגל. 
* באתר פועלת מערכת המשוב ודירוג, המאפשרת לקוראים להעניק ציון לערך ולהגיב לתוכנו.
* גוגל פרסמה מספר כללים ותנאים לפרסום ערך. מלבד כללים אלו, אין מנהלים ואין עורכי על. ערך שעומד בכללים יפורסם, ולמעשה את תפקיד העורך מקבל הציבור, אשר נותן ציונים וכותב הערות על טיב הערך. כך, באופן טבעי, ערכים טובים יקבלו מקום טוב ויעלו בדירוג, בעוד שערכים גרועים יקבלו דירוג גרוע, ותיווצר מערכת סינון אוטומטית.
* הנושאים האסורים הם: תמונות פורנוגרפיה ועירום (אלא אם הם מלווים טקסט רלוונטי), פורנוגרפיית ילדים, תוכן המעודד פדופיליה או גילוי עריות, קידום פורנוגרפיה מסחרית, תוכן שמעודד שנאה ותוכן שמעודד אלימות. מותר לשים תוכן המקדם עסקים ומוצרים, כל עוד אינו תוכן פרסומי טהור. 

== ביקורת ==

=== תחרות ===
על השירות היה להתחרות באתרים מובילים אחרים, כגון ויקיפדיה וסיטיזנדיום. השירות נתפש כמשלים של ויקיפדיה, שהייתה בעלת חסרונות שונים. 

לאחר השקת גרסת הביטא של השירות, התייחס מנהל המוצר של גוגל, סדריק דופונט, לרעיון כאילו גוגל מתכננת להיות "רוצחת ויקיפדיה" באומרו כי "מי שמנסה לחסל אותם יפגע בנו". עם זאת, בניו יורק טיימס דיווחו כי קיים דמיון רב בין הגופנים בשני האתרים, ועל כך ענה דופונט כי השימוש בגופן זה נפוץ.

בשל המודל לפיו פעל Knol, היו שטענו כי הוא יהיה דומה יותר לאתר About.com מאשר לוויקיפדיה. לדברי וולפגנג האנסון, גוגל תכננה לשנות את המודל לדמוי ויקיפדיה. משמעות המעבר היא שכל 500 העובדים באתר אמורים היו להיות מפוטרים. 

=== ניגוד אינטרסים ===
לאחר ההודעה של גוגל בדבר הפרויקט בדצמבר 2007, נפוצו ספקולציות בנושא. ג'ק סקופילד מהגרדיאן טען כי "Knol מייצג התקפה על תעשיית התקשורת בכלל". לדברי דני סאליבן, עורך אתר "ארץ מנוע החיפוש" המטרה של גוגל היא ליצור דפי Knol שקל למצוא".

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20110902094821/http://knol.google.com/k knol.google.com/k], עותק שנשמר ב-Internet Archive ב-2 בספטמבר 2011.
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אתרי אינטרנט אמריקאיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2008
קטגוריה:שרותי גוגל שנסגרו
קלאס פלמינג

קלאס פלמינג (בשוודית: Klas Fleming; ) היה אדמירל שוודי ממוצא פיני שחי במאה ה-17.<ref></ref>

פלמינג זכור בעיקר כמארגן וראש המשלחת השוודית הראשונה לצפון אמריקה, שיצאה מנמל גטבורג בשלהי שנת 1637 והקימה את הקולוניה "שוודיה החדשה" (Nya Sverige). מרכז ההתיישבות, שלא האריכה ימים, הייתה מצודת קריסטינה (Fort Kristina), כיום וילמינגטון, דלאוור.

פלמינג היה גם האדם שבדק את יציבותה של אוניית המלחמה השוודית "ואסה" זמן קצר קודם שטבעה בהפלגת הבכורה שלה בנמל סטוקהולם (1628).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדמירלים שוודים
קטגוריה:שוודיה: היסטוריה
קטגוריה:שוודים שנולדו במאה ה-16
קטגוריה:נפטרים ב-1644
ונטספילס (כדורגל)

פוטבולה קלאב ונטספילס (בלטבית: Futbola Klubs Ventspils) הוא מועדון כדורגל מהעיר ונטספילס, לטביה. המועדון הוקם בשנת 1997. אצטדיון הבית שלו הוא אצטדיון ונטספילס אולימפיאקיס שבו 3,200 מושבים.
== היסטוריה ==
הקבוצה זכתה באליפות לטביה בשנת 2006 ובכך העפילה למוקדמות ליגת האלופות. היא הגיעה עד לסיבוב השני, בו הודחה על ידי רד בול זלצבורג. הקבוצה שחזרה את ההישג בעונת . בעונת 2012/2013 הקבוצה שיחקה בליגת האלופות. בסיבוב המוקדמות השני הקבוצה הפסידה לקבוצת מולדה מנורווגיה והודחה מהטורניר.

בסך הכל, זכתה קבוצת הכדורגל של המועדון ב-3 אליפויות רצופות וב-3 גביעים רצופים.

בשנת 2000 שחקן הקבוצה ולדיסלב בזבורודוב הבקיע 7 שערים במשחק הגביע.

==תארים==
* אליפויות לטביה (6)
** (2006, 2007, 2008, 2011, 2013, 2014)
* הגביע הלטבי (6)
** (2003, 2004, 2005, 2011, 2013, 2017)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל לטביות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1997
האיגרת אל בן הזאב

האיגרת אל בן הזאב (בפרסית: لوح خطاب به شيخ محمد تقى اصفهانى; באנגלית: Epistle to the Son of the Wolf) היא יצירתו המקיפה האחרונה של מייסד הדת הבהאית, בהאא אללה, בטרם נפטר ב-1892. היצירה היא איגרת ששלח בהאא אללה אל איש דת מוסלמי, שיח' מוחמד תקי נג'פי אצפהאני, בנו של שייח' מוחמד באקר (1819–1883), שאותו כינה בהאא אללה "הזאב", כיוון שהיה ממתנגדיה העזים של התנועה הבהאית, ונמנה עם האחראים להוצאתם להורג של שליח בהאא אללה, סולטאן אל-שהדאא, ואחיו ב-1879. 

בחיבור זה, שאורכו בינוני, ציטט בהאא אללה רבים מכתביו הקודמים, והוא מהווה ריכוז של תפיסותיו המרכזיות. 

==רקע==
שייח' מוחמד באקר - "הזאב"
בספר פונה בהאא אללה לשיח' מוחמד תקי נג'פי, המכונה בספר "בן הזאב", וקורא לו לחזור בתשובה. אביו, שייח' מוחמד באקר, המכונה בספר "הזאב", ומוחמד חוסיין, האימאם-ג'ומעה מאספהאן, המכונה בספר "הנחשה", היו הקושרים נגד שני אחים, מוחמד-חוסיין נהרי ומוחמד-חסן נהרי.

שני האחים הללו הגיעו ממשפחה אריסטוקרטית ומבוססת באספהאן. האימאם-ג'ומעה של העיר היה חייב כסף לשני האחים, וכאשר הם באו אליו לדרוש את תשלום חובם, הוא הגה תוכנית לפטור את חובו. לאחר שהאחים התעמתו בנוסף עם שייח' מוחמד באקר ועם מסעוד מירזא (אחד מבניו של נאסר א-דין שאה קאג'אר), כל השלושה הגו תוכנית לכלוא את שני האחים, באשמת היותם בהאים.

האחים נהרי נעצרו לאחר מכן, הולכו ברחובות אספהאן לקול ההמון השואג, והוצאו להורג בצורה משפילה. בהאא אללה כתב מספר לוחות על האובדן של שני האחים, והוקיע את הבגידה שהביאה לרצח שניהם. איגרת אחת שכזאת הייתה ממוענת לשייח' מוחמד באקר, בה האשים בהאא אללה אותו ואת שותפו מוחמד חוסיין ברדיפת הבהאים.

בהאא אללה היה שבור ממותם של שני האחים. הוא הספיד את שניהם, בקראם להם "מלך השהידים" ו"אהוב השהידים", וגם "שני האורות הזוהרים".

==תוכן==
בספר זה בהאא אללה מתאר אירועים היסטוריים, כמו מעצרו בניארוואן, סוג השרשראות שכבלו אותו, ועל המזימות שרקחו נגדו אנשי השגרירות הפרסית בקונסטנטינופול. בנוסף לכך כתב בהאא אללה על הצעתו לכמאל פאשה, פקיד טורקי, שממשלתו תקיים כנס עבור תכנון שפה וכתב עולמיים. בספר "הנה ה' עובר", שוגי אפנדי תיארך את הפגישה הזו לשנת 1863.

באיגרת מצטט בהאא אללה בהרחבה מכתבי הקודש הקודמים שלו. ובכך יצירה זו מהווה ריכוז של תפיסותיו החיוניות, כמו גם הרחבה וסיכום של מושגים קריטיים בדת הבהאית, שבאו לידי ביטוי בחיבוריו בצורה תמציתית בלבד.

באיגרת קרא בהאא אללה לצוואה שלו, "כתאב-י עהדי", בשם "ספר הארגמן". במסמך זה בהאא אללה ממנה את בנו, עבד אל-בהאא', ליורשו בהנהגת הדת הבהאית.

==ראו גם==
*אל-כתאב אל-אקדס

==קישורים חיצוניים==
* [http://reference.bahai.org/fa/t/b/ESW/ נוסח האיגרת בפרסית ובערבית]
* [http://reference.bahai.org/en/t/b/ESW/ נוסח האיגרת (אנגלית)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי קודש בהאיים
קטגוריה:הדת הבהאית
ג'יזלה קאהן גרסר

ג'יזלה קאהן גרסר (באנגלית: Gisela Kahn Gresser; 8 בפברואר 1906 – 4 בדצמבר 2000) הייתה שחמטאית יהודייה-אמריקאית.

קאהן נולדה בדטרויט, מדינת מישיגן, בארצות הברית ונישאה ב-1927 לוויליאם גרסר שהיה משפטן ומוזיקולוג. ג'יזלה למדה שחמט בגיל שלושים, גיל מבוגר למדי עבור לימודי שחמט.

קאהן גרסר זכתה עשר פעמים באליפות ארצות הברית בשחמט לנשים, בשנים 1944, 1948 (יחד עם מונה מיי קארף), 1954, 1955 (יחד עם ננסי רוס), 1957 (יחד עם סוניה גראף), 1962, 1965, 1966 (יחד עם ליסה ליין), 1967 ו-1969.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אלופות ארצות הברית לנשים בשחמט
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2000
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2000
בית התפילה הבהאי

פריסת בתי התפילה הבהאים בעולם - אדום - מבנים היסטוריים; ירוק כהה - מבנים קיימים; ירוק בהיר - מבנים עתידיים
בית התפילה הבהאי ההיסטורי ב[[אשגבאט]]
"מקדש הלוטוס" ב[[דלהי]]
המבנה ב[[פרנקפורט]] 
בית התפילה הבהאי (פרסית וערבית مشرق‌ الاذکار - "מַשְרִק אל-אד'כאר"; אנגלית Bahá'í House of Worship) הוא בית התפילה או המקדש בדת הבהאית.

==אופיו של בית התפילה==
לפי חזונם של מנהיגי הדת הבהאית, עתידים בתי התפילה הבהאיים להוות חלק ממרכזים לפעילות חברתית, הומניטרית, חינוכית ומדעית, אך מטרה זו טרם הושגה. בהווה משמשים בתי התפילה הבהאיים אך ורק לפעילות דתית כתפילה או ללימודי דת; ופגישות בהאיות אחרות מתקיימות במרכזים בהאיים, בבתים פרטיים או במבנים שכורים. בית התפילה הבהאי נזכר לראשונה אצל בהאא אללה בספרו אל-כתאב אל-אקדס, ואופיו של המוסד פותח על ידיו מאוחר יותר וכן על ידי בנו ויורשו, עבד אל-בהאא'. לפי הכתבים הבהאים, יהיו בתי התפילה פתוחים בפני מאמיני כל הדתות, ובהם יוכלו הכל לעבוד את האל ללא קשר להשתייכותם הדתית. עם זאת, בתי התפילה מיועדים אך ורק לתפילה ולקריאה בכתבי הקודש הבהאים והאחרים, וחל איסור על נשיאת דרשות או על עריכת טקסים. שירה מותרת בבניין, אך ללא ליווי של כלי נגינה.

הקמת בתי התפילה הבהאיים השונים התבססה על תרומות, ויצאה אל הפועל כאשר הקהילה המקומית הייתה מסוגלת לעמוד בהוצאה. בניגוד למקובל בדתות אחרות, אין הבהאים גובים כספים בעת טקסים דתיים, ורק בני הדת הבהאית רשאים לתרום מכספם לקופת הקהילה. בית התפילה הבהאי מנוהל על ידי האספה הרוחנית הבהאית הלאומית במדינה הרלוונטית.

==יסודות אדריכליים==
לכל בתי התפילה הבהאיים יסודות אדריכליים משותפים, ולפי קביעתו של עבד אל-בהאא', עליהם להיות עגולים בצורתם הכללית ולכלול תשע צלעות. בתוך המבנה אין מוצגים ציורים, תצלומים או פסלים, ואין מותקנים בהם מזבחות או דוכני דרשה. על המבנים לשאת כיפה, וכיום מתאפיינים כל בתי התפילה הקיימים בחלל מרכזי בודד. המושבים בכל בתי התפילה הבהאיים הקיימים פונים לעבר הקיבלה הבהאית, היא קבר בהאא אללה באל-באהג'ה שבעכו.

==בתי התפילה הבהאים ברחבי העולם==
ברחבי העולם קיימים (נכון לשנת 2018) עשרה בתי תפילה בהאיים, לפחות אחד בכל יבשת. בית התפילה הראשון שניצב באשגבאט בטורקמניסטן הולאם על ידי השלטונות הסובייטיים ולבסוף נהרס. מקדש הבאב בחיפה, מקדש בהאא אללה באל-באהג'ה ויתר מבני המרכז הבהאי העולמי בישראל אינם נחשבים לבתי תפילה בהאים, אך קיימת תוכנית להקמתו של בית תפילה בהאי בחיפה, בסמוך למערת אליהו.

עשרת בתי התפילה הקיימים כיום שוכנים בשיקגו, בקמפלה, בסידני, בפרנקפורט, בפנמה סיטי, בסמואה, בדלהי, בסנטיאגו, בבטאמבנג (קמבודיה) ובקאוקה. בנוסף לבניין המתוכנן בחיפה, נקבעו עד כה כ-120 אתרים ברחבי העולם בהם קיימת כוונה להקים בית תפילה בהאי, והמטרה המוצהרת היא כי לבסוף יבנה בית תפילה בכל קהילה בהאית.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20110429203916/http://info.bahai.org/article-1-6-0-7.html אודות בית התפילה הבהאי באתר הבהאי הרשמי]
* [http://www.javierduhart.cl/templos/ צילומי אוויר של בתי התפילה הבהאיים ברחבי העולם]
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:מבני דת
מחלף גשר השלום

מחלף גשר השלום הוא מחלף בכביש 2 (כביש החוף) הנמצא בין מחלף פולג (נתניה דרום) לבין מחלף נתניה. המחלף נקרא על שם גשר השלום ורחוב שלום עליכם העובר בגשר המחלף, המחלף קרוי גם כמחלף ספיר על שם אזור התעשייה שנמצא בסמוך למחלף. זהו המחלף היחיד בארץ שנבנה על ידי רשות מקומית.

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 נבנה השלב הראשון של המחלף כגשר בלבד המקשר בין הצד הדרום מערבי לדרום מזרחי של נתניה, במטרה להקל על עומסי התנועה במחלף פולג וכחלק מתוכנית אב במסגרת האישורים שקיבלה נתניה להקמת אצטדיון נתניה החדש, ועל מנת למנוע פקקי תנועה בעת משחקי כדורגל באצטדיון. לאחר מספר שנים, החלה עיריית נתניה באמצעות הח.ל.ת - החברה לפיתוח ולתיירות נתניה ובשיתוף החברה הלאומית לדרכים, לבנות רמפות עליה וירידה בתצורת יהלום ועלה תלתן והגשר הוסב למחלף. במהלך העבודות התגלה בית חווה מהתקופה הביזנטית עם רצפת פסיפס צבעונית מרשימה. הפסיפס הועתק ונמצא כיום סמוך לאנדרטת הניצחון.

מחלף זה הוא עורק תחבורה ראשי המהווה ציר תחבורה אופקי בין הצד המזרחי כולל פארק העסקים והטכנולוגיות ע"ש ספיר והשכונות החדשות של נתניה (קריית השרון, משכנות זבולון) ובין השכונות קריית נורדאו וגבעת האירוסים ממערב.
מרמפת הירידה לכביש החוף לכיוון צפון, קיימת כניסה פנימה המובילה לאצטדיון נתניה ומרכז מסחרי.

החברה לפיתוח נתניה החלה להאיר את המחלפים והגשרים בעיר בנורות צבעוניות במסגרת פרויקט עירוני. סימון הגשרים נועד לסייע בזיהוי כניסות מרכזיות לעיר. תאורת הגשרים בוצעה באמצעות פסי 'לד'.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נתניה: תחבורה
קטגוריה:נתניה: מבנים
גשר השלום
מרזי

נהר המרזי (באנגלית River Mersey) הוא נהר הזורם בצפון מערב אנגליה בממלכה המאוחדת. אורכו של הנהר 112 קילומטר, והוא זורם דרך הערים מנצ'סטר וליברפול. על שם הנהר קרוי מחוז מרזיסייד.

השם "מרזי" מקורו בשפה האנגלו סקסונית, בביטוי Mǽres-ēa שפרושו "נהר הגבול", כנראה בגלל שהנהר שימש בעבר כגבול של המחוזות מרסיה ונורת'מבריה.

תחילתו של הנהר בעיירה סטוקפורט (Stockport) שבמנצ'סטר רבתי, ושפכו במפרץ ליברפול שבים האירי. החלק הרחב ביותר בנהר נמצא סמוך לשפכו בנמל אלסמיר (Ellesmere Port), שם רוחבו של הנהר 5 קילומטרים. על הנהר שטה מעבורת נהר המרזי, המחברת בין ליברפול לחצי האי וויראל. בנתיבה של המעבורת השתמשו עוד מהמאה ה-12, והיא פופולרית עד היום. מתחת לנהר עוברת מנהרת קווינסויי.

== ראו גם ==
* Ferry cross the Mersey

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.merseybasin.org.uk/ אודות מבצע הניקוי של נהר המרזי]
* 

קטגוריה:אנגליה: נהרות
קטגוריה:מרזיסייד
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים האירי
קטגוריה:אנגליה: אתרי רמסר
קטגוריה:צפון-מערב אנגליה
לקוסט

לקוסט (בצרפתית: Lacoste) היא חברת ביגוד צרפתית שנוסדה ב-1933 על ידי הטניסאי רנה לקוסט. החברה מוכרת בגדים, נעליים, בשמים, חפצי עור, שעונים, משקפי שמש וחולצות טניס ("חולצות פולו"). החברה מזוהה עם סמל התנין הירוק המוטבע על בגדיה.
==היסטוריה==
רנה לקוסט הקים את La Chemise Lacoste בשנת 1933 עם אנדרה גילייה, הבעלים והנשיא של חברת ייצור הסריגים הצרפתית הגדולה ביותר באותה תקופה. הם החלו לייצר את חולצת הטניס המהפכנית שלקוסט עיצבה ונלבשה על מגרשי הטניס עם לוגו התנין רקום על החזה. החברה טוענת שזאת הדוגמה הראשונה לשם מותג שהמופיע בחלקו החיצוני של פריט לבוש. החל משנות החמישים ייצרה איזוד בגדים המכונים איזוד לקוסט ברישיון למכירה בארצות הברית. שותפות זו הסתיימה בשנת 1993 כאשר לקוסט השיב לעצמו זכויות בלעדיות בארצות הברית להפצת חולצות במותג משלה. בשנת 1977, Le Tigre Clothing הוקמה בניסיון להתחרות ישירות עם לקוסט בשוק האמריקאי, ומכרה מגוון בגדים דומה, אך הציגה נמר במקום תנין.

בשנת 2005 נמכרו כמעט 50 מיליון מוצרים של לקוסט בלמעלה מ-110 מדינות. הפופולריות של לקוסט גדלה עקב חתימת חוזי חסות בין לקוסט למספר טניסאים, בהם הטניסאים האמריקאים אנדי רודיק וג'ון איסנר, רישאר גאסקה הצרפתי, מדליסט הזהב האולימפי השווייצרי סטאן ואוורינקה. לקוסט גם החלה להגדיל את נוכחותו בענף הגולף.

==בישראל==
מאז 1991, מוצרי החברה מיובאים באופן רשמי לישראל על ידי קבוצת פולק, המחזיקה ברשת האופנה היוקרתית "ונדום" בה נמכרים מוצרי החברה. בנוסף לכך בשנת 2007 נפתחה חנות הדגל הראשונה של המותג בכיכר המדינה.

חברת שאגל תכשיטים, קיבלה זיכיון לייבוא שעוני "לקוסט" באופן רשמי בשנת 1998.

בשנת 2010, בחרה ב-13 טניסאים, וביניהם גם בדודי סלע הישראלי, כדי לפרסם את המותג.

בשנת 2013 קיבלה חברת דלתא גליל זיכיון לייצר הלבשה תחתונה לגברים תחת המותג Lacoste. במסגרת ההסכם בין הצדדים קיבלה דלתא זיכיון גלובלי ל-5 שנים לעיצוב, פיתוח וייצור תחתוני גברים וכן בגדי שינה ונוחות.
==ביקורת==
ביולי 2011, לקוסט, יחד עם מותגי אופנה ובגדי ספורט גדולים אחרים, כולל נייקי, אדידס ואברקרומבי אנד פיץ', היה נושא דו"ח של קבוצת איכות הסביבה גרינפיס. על פי ממצאי הדו"ח, לקוסט הואשמה בעבודה עם ספקים בסין התורמים לזיהום נהרות היאנגצה ונהר הפנינה. דוגמאות שנלקחו ממתקן אחד השייך לקבוצת יאנגור הממוקמת על דלתא נהר היאנגצה ואחרת השייכת למפעל הצביעה הממוקם בפלג של דלתת נהר הפנינה חשפו נוכחות של כימיקלים המשבשים הורמונים מסוכנים, כולל אלכילפנולים, תרכובות וסולפונט פרפלואורוקטן.

בדצמבר 2011, ביטלה את השתתפותה של האמנית לריסה סנסור, שנולדה בירושלים לאב פלסטיני ולאם ממוצא רוסי, בתחרות פרס "לקוסט אליזה" בשווייץ, המוענקת ליצירות מקוריות, כיוון שלטענתה חברת לקוסט נותנת החסות סברה שהיצירות שלה היו "פרו-פלסטיניות מדי".

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות אופנה צרפתיות
קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:מותגי הנעלה
אמנון נויבך

אמנון נויבך (נולד ב-14 באפריל 1944) הוא מנהל ישראלי בתחום הכלכלה, שכיהן במשך 7 שנים בראש דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב.

==ביוגרפיה==
נולד לאם ילידת בולגריה ולאב יליד גרמניה. הוריו עלו לארץ ישראל לפני מלחמת העולם השנייה והתיישבו בכפר הדר. נטל חלק בקרב על גבעת התחמושת כמ"כ בחטיבה 55<ref></ref>. נויבך בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ומוסמך אוניברסיטה בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן.
בשנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80 היה נויבך הרפרנט לענייני משרד הביטחון של אגף התקציבים במשרד האוצר, היה יועץ כלכלי ליצחק רבין בהיותו ראש ממשלת ישראל, ושל שמעון פרס כאשר היה ראש הממשלה. בתפקידו זה היה שותף בכיר בתכנון ויישום תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985.

היה דירקטור בבזק, הציר הכלכלי של ישראל בוושינגטון ואחר כך יו"ר חברת פלאפון.

משמש כיועץ כלכלי ובעל עסקים פרטיים בתחום העיתונות ועיבוד מתכות, וכן משמש כיו"ר הדירקטוריון של מגו אפק ושל לארוטק, משמש כדירקטור בחברות איי.די. איי. חברה לביטוח, ישיר ניהול קופות גמל, מיינד, אראל נט, דלתא גליל בע"מ, לאומי קארד, אספן בניה ופיתוח וטרנסכלל סחר, והעיתון החרדי "משפחה".

ב-20 במרץ 2014 פורסם דבר מינויו לתפקיד יו"ר דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב. ב-29 ביולי 2021 הודיע על פרישתו מהתפקיד. מאז שנת 2018 לומד לקראת תואר שני בהיסטוריה של הפילוסופיה של המדע ב[https://humanities.tau.ac.il/cohn מכון כהן באוניברסיטת תל אביב].

==חיים אישיים==
נויבך, נשוי ואב לשתיים, הוא אביה של העיתונאית קרן נויבך. מתגורר בקריית אונו.

==ספרים שחיבר==
*אתגרי המשק הישראלי, הוצאת ספריית מעריב, מכון ישראלי בינלאומי לסקר מדיניות כלכלית בינלאומית, 1990, יחד עם אפרים צדקה ואסף רזין
*צמיחה כלכלית - מבט לשנות התשעים, הוצאת ספרית מעריב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:הבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:יועצים כלכליים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
בית התפילה הבהאי בסמואה

בית התפילה הבהאי בסמואה הוא אחד משמונת בתי התפילה הבהאים ברחבי העולם, והוא שוכן כ-8 ק"מ דרומית-מערבית למרכז העיר אפיה, בירת סמואה.

בחודש אפריל 1974 אישרה ההנהגה הבהאית העולמית את הקמתו של בית התפילה הבהאי בסמואה (אז "סמואה המערבית"), אשר כונה "מקדש האם של איי האוקיינוס השקט" ("the Mother Temple of the Pacific Islands"). אתר המבנה נבחר ב-1975 ושנתיים לאחר מכן החלה הכנת הקרקע ופינויה מסלעים ומשיחים. באפריל 1978 נבחרה תוכנית אדריכלית שהגיש חוסיין אמאנאת (אדריכל איראני-קנדי שתכנן גם את קשת המבנים במרכז הבהאי העולמי בחיפה), ובינואר 1979 הניח מלך סמואה, מלייטואה טנומאפילי השני, בהאי בעצמו, את אבן הפינה למבנה. ב-18 בדצמבר 1981 החלו העבודות להקמתו של בית התפילה, ואלה הסתיימו בטקס הקדשה שנערך ב-ספטמבר 1984. במשך השנים נרכשו שטחים נוספים סביב המבנה, וכיום משתרעים גני המתחם הבהאי על פני כ-80 דונם. בגנים 60 מיני צמחים מרחבי סמואה.

בית התפילה עשוי בצורת מצולע בעל תשע צלעות ובכל אחת מהן קבועה דלת. מעל קומת הבסיס מונחת כיפה, וגובהו הכולל של המבנה הוא 28 מטר. הכיפה עשויה מתשעה משטחים לבנים שצורת כל אחד מהם כשל משולש שווה-שוקיים, וביניהם מפרידים מרווחים אנכיים. במרווחים אלה קבועים תשעה חלונות מוארכים הנפגשים בראשה של הכיפה. באולם המבנה תשע שורות של ספסלי עץ, ורוב רצפתו מכוסה בשטיחים. סמוך למבנה שוכן מרכז מבקרים.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בתי תפילה בהאים
קטגוריה:סמואה
בית התפילה הבהאי בפרנקפורט

אולם המבנה
מראה הכיפה מבנים ובמרכזה "השם הגדול"
בית התפילה הבהאי בפרנקפורט (גרמנית Haus der Andacht) הוא אחד משמונת בתי התפילה הבהאים ברחבי העולם. הוא שוכן בהופהיים, פרבר של פרנקפורט, כ-28 ק"מ מערבית למרכזה.

==היסטוריה==
בחודש אפריל 1953 הכריז שוגי אפנדי, מנהיג הדת הבהאית באותה עת, כי בית התפילה הבהאי הראשון באירופה יוקם סמוך לפרנקפורט שבגרמניה. לאחר תחרות נבחרה ב-1956 הצעתו של האדריכל טויטו רוכול (Teuto Rocholl), אולם דיונים ממושכים התקיימו בעניינה, ורק ב-אפריל 1960 ניתן האישור הסופי להקמת המבנה. ב-20 בנובמבר 1960 הונחה אבן הפינה לבית התפילה, ושנתיים לאחר מכן, ב-16 בנובמבר 1962, נערכה חגיגה לציון השלמת גג המבנה. בית התפילה נחנך ב-4 ביולי 1962, וב-1987 הכירה בו מדינת הסה כמבנה בעל ערך תרבותי.

==המבנה==
המבנה בנוי מקומת יסוד בשטח של 29,068 מ"ר ובקוטר של 48 מטר, ומעליה כיפה. קוטרה של הכיפה הוא 25 מטר בבסיסה וגובה המבנה כולו הוא 28 מטר. שלוש קבוצות של תשעה עמודים נושאות את משקלה של הכיפה, העשויה מתשע צלעות. בכל צלע שלוש רצועות אנכיות ובכל אחת מהן קבועים 20 חלונות בצורת מעוין ההולכים ונעשים קטנים כלפי מעלה. סך הכל קבועים בכיפה 540 חלונות המאפשרים כניסת אור לחלל האולם ומשחקי אור וצל. בחלקה העליון של הכיפה קבועה מנורה שבמרכזה עיטור קליגרפי של "השם הגדול". בקומת המרתף של המבנה מוצגת תערוכה אודות הדת הבהאית, ובה מוצגים, בין היתר, כתבים בהאים ומידע אודות בתי התפילה הבהאים האחרים ברחבי העולם. בסמוך לבית התפילה שוכן מרכז מבקרים ובו מידע על הדת ומצגת וידאו. המבנה מצטיין באקוסטיקה יוצאת דופן, ומדי פעם שרות בו מקהלות, הניצבות לאורך היקפו של האולם וסביב קהל המאזינים היישוב במרכזו. בכל קיץ מתקיים בסמוך למבנה אירוע המושך כ-3,000 מאמינים בהאים מכל רחבי אירופה.

==ראו גם==
* הקהילה הבהאית בגרמניה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.chants.info/ אתר המוקדש ליצירות המקהלה שהוקלטו במבנה]

== הערות שוליים ==

הופהיים
הופהיים
הופהיים