OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עמנואל אלבז-פלפס

עמנואל אלבז-פֵלְפְּס (נולדה ב-28 בספטמבר 1982) היא עיתונאית ישראלית, מגישה בתוכנית מהצד השני עם גיא זהר המשודרת בכאן 11 וברלוונט. קודם לכן, שימשה כתבת חדשות החוץ בחדשות 10 ולאחר מכן, ב, במשך 11 שנים, עד יוני 2020.

== ביוגרפיה ==
אלבז-פלפס נולדה בפרבר של פריז למשפחה של יהודים יוצאי מרוקו ואלג'יריה. היא עלתה לבדה לישראל בשנת 2000. בעלת תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון בעת החדשה ובתולדות עם ישראל, ותואר שני במזרח תיכון בן-זמננו – שניהם מאוניברסיטת תל אביב. כמו כן, למדה בבית הספר לאמנויות התקשורת חשיפה.

החלה את דרכה בתקשורת כמתרגמת ועורכת באתר "ג'רוזלם פוסט". בהמשך, כתבה וערכה שם את המהדורה בצרפתית. ב-2007 עברה ל"ישראל פוסט", בתפקיד עורכת חדשות החוץ.

ב-2009 הצטרפה לחדשות 10, תחילה כתחקירנית ומגישת פינה בתוכנית הבוקר, ובהמשך כקשבת בדסק החוץ ומגישת פינות בתוכניות "5 עם רפי רשף", "שישי בבוקר" ו"צינור לילה".

בשנים 2014–2016 עבדה כנספחת תקשורת בשגרירות ישראל בצרפת.

ב-2017 חזרה לעשייה עיתונאית והצטרפה לתוכנית התחקירים החדשה "זמן אמת", המשודרת בכאן 11, ובמסגרת התוכנית יצרה את הסרט "העוקץ של המאה" עם הבמאי ארי פינס.

בנובמבר 2017 שבה אלבז-פלפס לחדשות עשר ככתבת לענייני חדשות חוץ. היא המשיכה בתפקידה גם לאחר מיזוג רשת וערוץ עשר, ושימשה בתפקיד זה עד יוני 2020. מאז יולי 2019 היא מגישה את התוכנית "משחק חוץ" בערוץ הכנסת, שמשודרת גם בשידור חוזר בערוץ כאן 11. ביוני 2020 היא ביקשה לעזוב את "חדשות 13" כדי להצטרף ככותבת לתוכנית מהצד השני עם גיא זהר המשודרת בערוץ כאן 11, שם היא גם מגישה טור קבוע.

מאפריל 2022 ועד יוני 2023 הגישה אלבז-פלפס את הפודקאסט "חוץ לארץ" של הארץ. לפני כן הגישה את הפודקאסט "הרפובליקה", שכלל שמונה פרקים על פוליטיקה בצרפת לקראת הבחירות לנשיאות צרפת בשנת 2022. ב-2023 החלה להגיש בערוץ "רלוונט".

אלבז-פלפס נשואה ואם לשניים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://13news.co.il/10news/Emmanuelle_Elbaz_Phelps עמנואל אלבז פלפס] באתר ערוץ עשר
* 
* 
* [https://www.haaretz.co.il/ty-WRITER/0000017f-da5b-d494-a17f-de5b4e4c0000 כל פרקי חוץ לארץ עם עמנואל אלבז-פלפס], באתר הארץ

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:כתבי חדשות חוץ ישראלים
קטגוריה:סגל ערוץ עשר
קטגוריה:עולות בשנות ה-2000
קטגוריה:עולים בשנות ה-2000
קטגוריה:עובדות משרד החוץ
קטגוריה:סגל הג'רוזלם פוסט
קטגוריה:מגישים בערוץ כנסת
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות ילידות צרפת
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
רלף בוסטון

רלף הרולד בוסטון (באנגלית: Ralph Harold Boston; 9 במאי 1939 – 30 באפריל 2023) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (רומא 1960), שיאן עולם, פעמיים ברציפות אלוף פאן אמריקה (סאו פאולו 1963 וויניפג 1967) ושש פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית (1961–1966) בקפיצה לרוחק.

במהלך הקריירה שלו הוא שיפר את שיא העולם בקפיצה לרוחק שש פעמים, יותר מכל אתלט אחר בהיסטוריה. הוא שיפר את השיא העולמי ב-22 ס"מ.

== ביוגרפיה ==
בוסטון נולד וגדל בלורל, מיסיסיפי.

===שיאן עולם===
בתחרות שנערכה בוולנאט שבקליפורניה ב-12 באוגוסט 1960 קבע בוסטון שיא עולם חדש של 8.21 מטר בקפיצה לרוחק, שיפור של שיא העולם הוותיק בן 24 השנים של בן ארצו ג'סי אוונס.

===אלוף אולימפי===
שלושה שבועות לאחר מכן, באולימפיאדת רומא (1960), זכה בוסטון במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אולימפי חדש של 8.12 מטר, לפני בן ארצו בו רוברסון (8.11 מטר) ואיגור טר-אובניסיאן מברית המועצות (8.04 מטר).

בתחרות שנערכה במודסטו, קליפורניה ב-27 במאי 1961 קבע בוסטון בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 8.24 מטר. חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במוסקבה ב-16 ביולי אותה שנה, הוא שיפר את שיאו העולמי והעמידו על 8.28 מטר. שנה לאחר מכן שיפר איגור טר-הובניסיאן את שיאו העולמי והעמידו על 8.31 מטר.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו שבברזיל ביוני 1963 זכה בוסטון במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.11 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.04 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה סיים במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.13 מטר.

בתחרות שנערכה בקינגסטון שבג'מייקה ב-15 באוגוסט 1964 הוא השווה את שיא עולם (8.31 מטר). חודש לאחר מכן, ב-12 בספטמבר, הוא שיפר את שיא העולם בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס שבקליפורניה והעמידו על 8.34 מטר. חודש לאחר מכן באולימפיאדת טוקיו (1964) הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.03 מטר, אחרי לין דייוויס מבריטניה (8.07 מטר) ולפני איגור טר-אובניסיאן (7.99 מטר).

בתחרות שנערכה במודסטו ב-29 במאי 1965 קבע בוסטון את שיא העולם האחרון שלו בתוצאה של 8.35 מטר. במשחקים הפאן אמריקאים שנערכו בוויניפג שבקנדה באוגוסט 1967 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.29 מטר. חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה במקסיקו סיטי, השווה איגור טר-אובניסיאן את שיאו העולמי.

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה בוסטון במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.16 מטר, אחרי בוב בימון שקבע את שיא העולם המדהים של 8.90 מטר בקפיצתו הראשונה וקלאוס בר ממזרח גרמניה (8.19 מטר). בשלב המוקדמות הוא קבע את התוצאה הטובה ביותר (8.27 מטר).

== תארים והישגים ==
* בשנת 1974 נכלל בוסטון בהיכל התהילה של האתלטיקה האמריקאית.
* בשנת 1985 נכלל בוסטון בהיכל התהילה האולימפי.

== שיאים אישיים ==
* ריצת 100 יארד: 9.6 שניות (1964)
* ריצת 200 מטר (יארד): 22.0 שניות (1964)
* ריצת 110 מטר משוכות (יארד): 13.7 שניות (1961)
* קפיצה לגובה: 2.04 מטר (1962)
* קפיצה במוט: 4.16 מטר (1960)
* קפיצה לרוחק: 8.35 מטר (1965), שיא עולם בעבר
* קפיצה משולשת: 15.89 מטר (1964)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של טנסי
קטגוריה:קופצים לרוחק אמריקאים
קטגוריה:קופצים לגובה אמריקאים
קטגוריה:קופצי משולשת אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה לרוחק (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
בלי שביקשתי

"בלי שביקשתי" הוא סינגל של הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-22 בדצמבר 2016, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן ה-23 שלה, שרה שרה. השיר יצא על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.

השיר הגיע למקום השני במצעד של מדיה פורסט, והעשירי במצעד של רשת ג'.

== רקע כתיבה ==
כותבי השיר "בלי שביקשתי" הם דולב רם ופן חזות שאחראים ללהיטים שכתבו לאייל גולן, עדן בן זקן, דודו אהרון וכדומה. בנוסף לכך, השניים היו גם אלו שהפיקו את השיר. בנוסף לכך, על אהבה כוזבת.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ זכה לכ-10 מיליון צפיות באתר יוטיוב ובכך הפך לווידאו קליפ הנצפה ביותר של חדד.
השיר זכה לאהדה רבה בקרב הקהל וערוצי הרדיו וזכה לעשרות קאברים.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990041095070205171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2016
קטגוריה:סינגלים מ-2016
קטגוריה:שירי שרית חדד
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי דולב רם
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי פן חזות
קטגוריה:שירים על כאב לב
קטגוריה:שירים על פרידה
פרנסואה הראשון, דוכס לורן

פרנסואה הראשון, דוכס לורן (בצרפתית: François Ier de Lorraine; 23 באוגוסט 1517 - 12 ביוני 1545), היה דוכס לורן בין השנים 1544–1545.

==ביוגרפיה==
פרנסואה נולד ב-23 באוגוסט 1517 בננסי, לאנטואן, דוכס לורן ורנה מבורבון, בתם של ז'ילבר, רוזן מונטפנסייה וקיארה גונזאגה. בצעירותו התארס פרנסואה עם אן מקלווה, בתם של יוהאן השלישי, דוכס קלווה ומריה מיוליך-ברג, אולם בשנת 1535 בוטל השידוך, ובשנת 1540 היא התחתנה עם הנרי השמיני, מלך אנגליה.

ב-10 ביולי 1541 התחתן פרנסואה עם כריסטינה מדנמרק, בתם של כריסטיאן השני, מלך דנמרק ואיזבלה מאוסטריה, ממנה היו לו 3 ילדים. בשנת 1544 מת אביו אנטואן, דוכס לורן, ופרנסואה ירש את נחלותיו ותאריו. ב-12 ביוני 1545 מת פרנסואה ברמירמון, ובנו קרל השלישי, דוכס לורן ירש את נחלותיו ותאריו, תוך שאשתו כריסטינה שימשה כעוצרת עד לבגרותו.

==משפחתו==
ב-10 ביולי 1541 התחתן פרנסואה עם כריסטינה מדנמרק, בתם של כריסטיאן השני, מלך דנמרק ואיזבלה מאוסטריה, ממנה היו לו 3 ילדים:
* קרל השלישי, דוכס לורן (1543–1608), התחתן עם קלוד דה ולואה, נסיכת צרפת
* רנאטה מלורן (1544–1602), התחתנה עם וילהלם החמישי, דוכס בוואריה
* דורותיאה מלורן (1545–1621), התחתנה עם אריך השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ולאחריו התחתנה עם מארק דה ריי, מרקיז וארמבון

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אצולה צרפתית
קטגוריה:דוכסי לורן
קטגוריה:ילידי 1517
קטגוריה:נפטרים ב-1545
מיקוש משאית חברי רמת הכובש

שרידי המשאית שעלתה על המוקש
מיקוש משאית חברי רמת הכובש התרחש ב-4 באוגוסט 1938, במהלך ימי המרד הערבי הגדול. משאית שהובילה פועלים מבין חברי הקיבוץ עלתה על מוקש ועקב כך נהרגו שמונה מיושביה.

רמת הכובש שליד כפר סבא עלתה על הקרקע ב-1932. מראשית המרד הערבי הגדול ב-1936 עמד היישוב בפני התקפות רבות מצד הכפרים הערביים השכנים לה ולמעשה הותקף במהלכו יותר מכל יישוב יהודי אחר בארץ ישראל. בין אפריל לאוקטובר 1936 הותקף הקיבוץ 32 פעמים. במהלך החודש שלפני המיקוש נהרגו בפעולות איבה ארבעה מחברי הקיבוץ. היישוב הפך לסמל של עמידת ההתיישבות היהודית בפני המרד.

ביום חמישי, 4 באוגוסט 1938, בשעה 16:00 אספה משאית 17 פועלים, רובם חברי הקיבוץ, שעבדו בפרדסים שבקרבתו. המשאית נסעה חזרה אל היישוב. מטעמי זהירות נסעה המשאית לא בכביש שליד הכפר מיסכה, הקרוב למשק, אלא בכביש אחר. לפניה נסע טנדר ובו חמישה נוטרים, שחלקם הלכו ברגל לצידו. הנוטרים לא הבחינו בדבר מה חשוד, אך אחד מגלגליה האחוריים של המשאית פגע במוקש שהוטמן בדרך על ידי כנופיה ערבית והוא התפוצץ.

מכוח ההתפוצצות הועפה המשאית באוויר והתפרקה, ורוב יושביה נפגעו. שישה נהרגו במקום ושבעה נפצעו. 

קול ההתפוצצות נשמע היטב בקיבוץ ובכפר סבא. שוטרים, נוטרים ורופאים הגיעו למקום הפיגוע ומצאו את הנפגעים פזורים על פני שטח נרחב. הפצועים הועברו לבית החולים בילינסון. אחד מהם מת מפצעיו בלילה ושני מת למחרת.

בין ההרוגים היו שישה גברים ושתי נשים, בגילאי 23 עד 31. שבעה מהם היו חברי הקיבוץ והשמיני תושב שכונת אליעזר שליד כפר סבא.

הידיעה על האסון חוללה אבל כבד בקיבוץ וביישוב היהודי בארץ.

גופות ההרוגים הובאו לבית התרבות בקיבוץ. למחרת, יום שישי, הוכנסו לתוך ארונות קבורה ונערכה להם הלוויה המונית בהשתתפות חברי הקיבוץ ואורחים רבים שהגיעו אליו. אהרן ציזלינג ספד לחללים.

הקיבוץ פרסם לזכר הקורבנות את החוברת "לזכר השמונה".

==לקריאה נוספת==
* ימי רמה: פרקי רמת הכובש, בעריכת גרשון ריבלין, תל אביב: מערכות, 1964

==קישורים חיצוניים==
*ידיעות עיתונות באתר עיתונות יהודית היסטורית:
** [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1938%2F08%2F05&id=Ar00107&sk=E032DBB4 אסון מחריד ברמת הכובש], דבר, 5 באוגוסט 1938
** [http://jpress.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1938%2F08%2F07&id=Ar00104&sk=74CA0013 הלויה ברמת הכובש], דבר, 7 באוגוסט 1938
** [http://jpress.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=DAV%2F1938%2F08%2F08&id=Ar00107&sk=85739C35 רמת הכובש הותקפה לאור היום], דבר, 9 באוגוסט 1938
** אבישוע, [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_Heb/SharedView.Article.aspx?parm=8yHaYnXD6TCfoQVaRuJQGN6UlC6lyhcPpey3raHPsxECiG9wV0El2aI%2FIzjMya1iYw%3D%3D&mode=image&href=DAV%2f1938%2f08%2f19&page=3&rtl=true בדמייך חיי!], דבר, 19 באוגוסט 1938
* אלעד הופר, [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/54/ART1/899/455.html רמת הכובש בשבוע שאחרי - מנסים לאחות את השברים], באתר Nrg, 6 ביוני 2009

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיגועי טרור בארץ ישראל
קטגוריה:1938 בארץ ישראל
קטגוריה:רמת הכובש
קטגוריה:המרד הערבי הגדול
האי קאלוורט (קולומביה הבריטית)

האי קאלוורט (באנגלית: Calvert Island) הוא אי בחופה המערבית של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. 

האי ממוקם ממזרח למפרץ המלכה שארלוט באזור החוף של קולומביה הבריטית (החוף המערבי של קנדה) כמאה קילומטרים צפונית לעיר פורט הארדי שבקצהו הצפוני של האי ונקובר.

==גאוגרפיה==
אורכו של האי קאלוורט 32 קילומטרים, ורוחבו 3 קילומטרים (בחלקו הצר ביותר) או 16 קילומטרים (בחלקו הרחב ביותר). שטחו הכולל של האי 334.27 קמ"ר. הנקודה הגבוהה באי מגיעה לגובה של 1,045 מטרים מעל פני הים.

מצפון לאי קאלוורט מצויים מספר איים קטנים, מעבר לתעלת קוואקשואה. הגדול באיים אלה הוא האי הקאטה.

== היסטוריה ==
האי קאלוורט היה שטח מגורים של שבט היילצוק משבטי האומות הראשונות. 

מחקרים ארכאולוגיים מצביעים על התיישבות אנושית באזור של אלפי שנים. חוקרי אוניברסיטת ויקטוריה גילו בשנת 2015 עקבות של גבר, אישה וילד המעידים על התיישבות באזור לפני 13,200 שנים (העקבות הקדומים ביותר שהתגלו בצפון אמריקה).

ביולי 1788, סוחר הפרווה הבריטי צ'ארלס דאנקן הגיע בספינת הסחר בפרוות "פרינסס רויאל" לאי, וסחר עם שבט ההיילצוק. לאחר שהייה קצרה באי קאלוורט הפליג דרומה לעבר האי ונקובר.

===מקור השם===
שמו של האי קאלוורט ניתן לו בשנת 1788 על ידי צ'ארלס דאנקן, ככל הנראה על שם לורד ססיל קאלוורט, הבארון השני מבולטימור. השם אומץ על ידי ג'ורג' ונקובר, ומופיע במפות שפרסם. השם אומץ רשמית ב-10 באוגוסט 1944.

== שמורת טבע ==
חלקו הצפוני של האי קאלוורט מהווה חלק משמורת הטבע הפרובינציאלית האקאי.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://apps.gov.bc.ca/pub/bcgnws/names/26741.html האי קאלוורט] באתר ממשלת קולומביה הבריטית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קולומביה הבריטית: איים
התעמלות לכפות רגליים

משחקי התעמלות לכפות הרגליים.
התעמלות לכפות רגליים כוללת משחקים ופעילות גופנית שאדם מבצע באמצעות כפות רגליו במטרה לחזק את שרירי כפות הרגליים והרגליים, לשפר את תנועתן בעת הליכות ופעולות ספורטיביות, לתת תמיכה טיפולית בדליות בורידים, לטפל בכאבי גב ועוד.

פעילויות אלו מומלצות גם כדי לשפר בעיות של פלטפוס, במיוחד של ילדים, וכן ביצועי הליכה של מבוגרים בגיל הזקנה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* "[http://www.baba-mail.co.il/content.aspx?emailid=12449 תרגילים פשוטים לחיזוק כף הרגל]", באתר "בא-במייל"
* "[https://www.youtube.com/watch?v=LuBdNF1IGzc תנועתיות כפות הרגליים]", מאת קרן אפרים, באתר יוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:התעמלות
קטגוריה:כפות רגליים
קטגוריה:פיזיותרפיה
האי קאלוורט (אונטריו)

האי קאלוורט (באנגלית: Calvert Island) הוא אי באגם שביער במחוז קנורה, בפרובינציית אונטריו שבקנדה. 

אורכו של האי 930 מטרים ורוחבו 520 מטרים. האי מגיע לגובה של 360 מטרים. האי אינו מיושב, והוא משמש לנופש ולדיג.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www4.rncan.gc.ca/search-place-names/unique.php?id=FANWS&output=xml האי קאלוורט] באתר ממשלת קנדה
* [https://mapcarta.com/24172974 תצלום לוויין של האי ומידע גאוגרפי]
* [https://www.meteoblue.com/en/weather/forecast/modelclimate/calvert-island_canada_5913648 סטסטטיסטיקות מזג אוויר של האי קאלוורט]
** [http://www.weatherhq.co.uk/ontario-calvert-island מזג אוויר עדכני באי קאלוורט]

==הערות שוליים==

קאלוורט
כביש 450

כביש 450 הוא כביש אורך במערב הרי בנימין, המתחיל בדרום בכביש 436, ומסתיים בצפון בכביש 465 בצומת משטרת נבי צאלח, על יד היישוב נווה צוף. הצמתים המרכזיים בכביש הם: צומת דיר איבזיע (כביש 463), צומת עין עריכ וצומת הכניסה לביתוניא. גובה הכביש נע בין 860 מטרים מעל פני הים בדרומו ל-640 בצפונו, ואורכו 25 ק"מ.

לאחר האינתיפאדה השנייה נחסם קטע בקצהו הדרומי בעקבות בניית גדר ההפרדה. הכביש מתחיל על יד ביתוניא ובהמשך עובר במרכז הכפרים עין עריכ ודיר איבזיע, ומקשר בין אזור רמאללה ליישובים פלסטיניים. קטע זה של הכביש אסור לכניסת ישראלים.

בחלקו המרכזי חוצה הכביש את יישובי גוש טלמונים ומשם הוא נמשך צפונה עד לנווה צוף ונבי סאלח. קטעים בחלקו הצפוני של הכביש, מביתילו עד נווה צוף, נחסמו מספר פעמים בפני בפני כלי רכב והולכי רגל פלסטינים. מתנחלים מבקשים לסגור קטעים ממנו בפני פלסטינים באופן קבוע, ואף הציבו בו שלטים גדולים בערבית המודיעים כי הנסיעה לפלסטינים בכביש אסורה בהחלט, שלטים שהוסרו בהמשך על ידי המנהל האזרחי.

ב-5 בדצמבר 2017, דחה בג"ץ עתירה שהגישו תושבי הכפרים באזור נגד צו תפיסת מקרקעין, לצורך הקמת גדר בצד הצפוני של כביש 450.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודה ושומרון: תחבורה
קטגוריה:ישראל: כבישים
קטגוריה:בנימין: תחבורה
Storm (שיר)

Storm (בעברית: סערה) הוא השיר שייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 2018 שהתקיים בליסבון, פורטוגל. השיר בוצע על ידי הזמרת סורי.

השיר נכתב והולחן על ידי גיל לואיס, ניקול בלייר ושון הרגיבס הוא נבחר ב-7 בפברואר 2018 בתחרות "אירוויזיון: יו דיסייד", ששודרה בערוץ BBC Two והיוותה את ה"קדם" הבריטי.

במהלך ביצוע השיר בגמר האירוויזיון בעת ששרה סורי את שירה, פרץ אדם לבמה, לקח מהזמרת את המיקרופון וצעק: "הנאצים של התקשורת הבריטית, אנו דורשים חירות!" ("!The Nazis of the UK Media, We Demand Freedom"). הוא הורד מהבמה ולאחר הפסקה קצרה סורי המשיכה לשיר את שירה. לאחר מכן הוצע לה לבצע את השיר שוב בתום השמעת כל השירים, אך היא סרבה בנמוק שהיא גאה בהופעתה. עם זאת, בסרטון המלא הרשמי של התחרות ביוטיוב, קטע זה צונזר והביצוע של סורי בגמר הוחלף בביצוע שנעשה בחזרות.

בסוף הקראת הנקודות, התברר שהשיר סיים את הערב במקום ה-24, שלישי-מהסוף, לאחר שזכה ל-48 נקודות בלבד.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2018
קטגוריה:סינגלים מ-2018
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2018
קטגוריה:שירי הממלכה המאוחדת באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
Stones (שיר)

Stones (בעברית: אבנים) הוא השיר שייצג את שווייץ באירוויזיון 2018 שהתקיים בליסבון, פורטוגל. השיר בוצע על ידי הצמד זיבז ונכתב על ידי חברי הצמד, קורין גפלר וסטי גפלר, ביחד עם לורל ברקר. השיר נבחר ב-4 בפברואר 2018 בתחרות "ESC 2018 – Die Entscheidungsshow" ששודרה בערוץ 2 השווייצרי והיוותה את הקדם השווייצרי.

השיר השתתף בחצי הגמר הראשון של תחרות האירוויזיון, זכה ל-86 נקודות והגיע למקום ה-13 ועל כן לא העפיל לגמר התחרות.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2018
קטגוריה:סינגלים מ-2018
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2018
קטגוריה:שירי שווייץ באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
NetSuite

NetSuite היא חברה אמריקאית למחשוב ענן אשר בסיסה בסן מטאו, קליפורניה, החברה מוכרת קבוצה של שירותי תוכנה במודל של תוכנה כשירות(SaaS) לניהול כספים, תפעול וקשרי לקוחות. השירותים מכוונים בעיקר לעסקים קטנים ובינוניים וכוללים: ERP, CRM ומסחר אלקטרוני.

== היסטוריה ==
NetSuite נוסדה בשנת 1998 על ידי אוון גולדברג, כתוכנה מבוססת רשת להנהלת חשבונות בשם NetLedger.

NetSuite נתפשת כחברת מחשוב הענן הראשונה והקדימה את חברת מחשוב הענן Salesforce.com בחודש. אבן גולדברג היה יו"ר ומנהל טכנולוגיה ראשי עד הרכישה על ידי אורקל.

ביולי 2002, זאק נלסון מונה למנכ"ל. לנלסון היה ידע ורקע עמוק במכירות ושיווק, ושימש במגוון רחב של תפקידים ניהוליים בסאן מיקרוסיסטמס ו־Oracle Corp, לפני שהצטרף ל־NetSuite, נלסון היה ספק של יישומים עסקיים באינטרנט שנקרא MyCIO.com, מחלקה של McAfee, חוויה זו הובילה אותו לאמונה, כי כל התוכנות בעתיד ינוהלו דרך רשת האינטרנט והוא עזב את McAfee על מנת להצטרף ל־NetSuite. בתקופתו של נלסון צמחה החברה ממחזור הכנסות של כמיליון דולר, לסביבות המיליארד דולר, מצבה לפני רכישתה על ידי אורקל.

NetSuite הפכה לחברה ציבורית לאחר הנפקה ראשונית לציבור (IPO) של 6.2 מיליון מניות בבורסה בניו יורק בדצמבר 2007.

בנובמבר 2016 נרכשה על ידי חברת Oracle בסכום של 9.3 מיליארד דולר.

== מוצרים ושירותים ==
*תכנון משאבים ארגוניים - NetSuite ERP.
*רכוש קבוע - מודול זה נרכש מחברת Nolan ביוני 2011.
*ניהול קשרי לקוחות NetSuite CRM
*מסחר אלקטרוני - SuiteCommerce
*NetSuite PSA
*HCM) - NetSuite SuitePeople) תוכנה לניהול הון אנושי.
*NetSuite OneWorld מציעה את השירותים לעיל ועוד יכולות נוספות. מיועד עבור חברות רב-לאומיות אשר מנהלות מספר רב של חברות בת, מטבעות שונים, תקנים חשבונאיים ודרישות מס שונות.

== רכישות ==
*2008: OpenAir – תוכנה לגליונות זמנים ודוחות הוצאה מבוססת רשת.
*2009: QuickArrow – תוכנה לאוטומציית שירותים מקצועיים מבוססת רשת.
*2011: Nolan Business Solutions - תוכנה לניהול רכוש קבוע.
*2013: Retail Anywhere – תוכנה למסחר אלקטרוני.
*2013: TribeHR – תוכנה לניהול משאבי אנוש עבור עסקים קטנים ובינוניים.
*2013: LightCMS –תוכנה לניהול תוכן.
*2014: Venda – תוכנה למסחר אלקטרוני.
*2014: eBizNET פתרונות מתקדמים לניהול מחסן.
*2015: Bronto Software – ספק שירות דוא"ל.
*2015: Monexa יישום לתשלומים וחיובים.

== בישראל ==
לחברת NetSuite יש נציגות רשמית בישראל כחלק מחברת האם, אורקל ומיוצגת גם על ידי שותפים מקומיים. לדוגמה: חברת סוויטק, חברת Top Group, חברת iCloudius, חברת נטקלאוד, כמו גם חברת ONE1.

ל-NetSuite קיים בנדל לוקליזציה למודול הפיננסי והרכוש קבוע על פי דרישות השוק הישראלי ובהתאם לתקנות המס, המפותח על ידי השותפים המקומיים בישראל.

יש ל-NetSuite מספר רב של לקוחות בישראל, ביניהם חברות גדולות במשק כגון:מון אקטיב, ארניקס, איירון סורס, סלברייט,אקסוניוס, אקסליבריס, Perion, סלינה ,פלאנק, WSC Sports ועוד.

== ראו גם ==
*ניהול קשרי לקוחות
*מסחר אלקטרוני

== קישורים חיצוניים ==
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות תוכנה אמריקאיות
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:אורקל
אמיר ויסברוד

אמיר ויסברוד (נולד ב-1968) הוא דיפלומט ישראלי אשר כיהן כשגריר ישראל בירדן. קודם לכן כיהן כראש חטיבת המזרח התיכון במרכז למחקר מדיני של משרד החוץ.

==ביוגרפיה==
ויסברוד הוא בוגר תואר ראשון ותואר שני בערבית ובספרות ערבית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת התזה שלו בהנחיית עמנואל סיון הייתה בנושא מנהיג האחים המוסלמים בסודאן חסן א-תוראבי, ויישום אסלאם קיצוני במדינה.

את שירותו במשרד החוץ החל ב-1995 במסגרת קורס הצוערים. לראשונה הוצב כמזכיר שני בנציגות הישראלית ברבאט שבמרוקו. בשנים 2001–2004 שימש מזכיר ראשון ודובר שגרירות ישראל בעמאן. הוא מילא מגוון תפקידים באגף המזרח התיכון במשרד, כולל מנהל לשכת סגן ראש האגף, ראש דסק סוריה ולבנון, סגן ראש האגף לענייני המגרב, סוריה ולבנון, ומנהל מחלקת סוריה ולבנון.

בשנים 2008–2011 היה חבר במשלחת הישראלית למוסדות האו"ם ושימש יועץ מדיני בנושאי המזרח התיכון ומועצת הביטחון. ב-2011 מונה למנהל מחלקת סוריה, לבנון והפלשתינאים במרכז למחקר מדיני. בדצמבר 2013 מונה לראש חטיבת המזרח התיכון במרכז.

בפברואר 2018 אישרה הממשלה את מינויו לשגריר ישראל בירדן. ב-16 באפריל 2018 החל בכהונתו.

ויסברוד נשוי ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==
*אמיר ויסברוד, [https://dayan.org/content/תראבי-דובר-האסלאם-הקנאי תראבי: דובר האסלאם הקנאי], הוצאת מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה

==הערות שוליים==

קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל בירדן
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
דייגים (אביבה אורי)

"דייגים" (1952) הוא רישום מאת הציירת הישראלית אביבה אורי. 
==תיאור==
בנובמבר שנת 1952 הציגה אורי 2 רישומים בתערוכה הכללית של אגודת הציירים והפסלים בישראל, שציינה גם 20 שנה להקמת מוזיאון תל אביב. "דייגים" ו"ראש עם ציפורים". ה"דייגים" זיכה את אורי בפרס דיזנגוף. בעקבות הזכייה רכשה עיריית תל אביב-יפו את העבודה עבור המוזיאון. עבודה זו היא הרישום היחיד שזכה בפרס זה.

"דייגים" נוצר על גבי גיליון נייר בגובה 39 ס"מ, וברוחב 53.5 ס"מ. בעבודה תיאורה אורי חמש דמויות של דייגים על חוף הים. אורי תיארה את הדמויות בעזרת קווים מעוגלים, המעניקים לדמויות אופי מונומנטלי ולרישום תחושה של דינמיות. בנוסף, יצרה גיוון של הרישום באמצעות גיר. נושא התיאור היה פופולרי באותן שנים והופיע בעבודות של אמנים רבים. אולם, אורי בחרה לנתק את התיאור ממקום וזמן ספציפיים וכן להשמיט את תווי ההיכר של הדמויות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אביבה אורי
קטגוריה:רישומים
קטגוריה:רישום ישראלי
קטגוריה:מוזיאון תל אביב לאמנות: יצירות אמנות
קטגוריה:יצירות משנת 1952
מייבאך 57 ו-62

מייבאך 57 ו-62 (בגרמנית: Maybach 57 und 62, באנגלית: Maybach 57 and 62) הן מכוניות סלון, תוצרת יצרנית כלי הרכב היוקרתיים הגרמנית "מייבאך" אשר יוצרו בין השנים 2002–2017.

יוצרו מעל ל-3,000 יחידות.

=="מייבאך"==
בין השנים 2002-2007 מייבאך הייתה חברת בת של "DaimlerChrysler", ובין השנים 2007-2017 מייבאך היא חברת בת של התאגיד הגרמני דיימלר AG.

מרצדס-בנץ AG הוא תאגיד גרמני שמייצר כלי רכב ועוסק גם בשירותים פיננסיים. תאגיד דיימלר הוא יצרן כלי הרכב הוותיק ביותר בעולם, וחטיבת המשאיות שלו היא הגדולה בעולם.

==דגמים==

* מייבאך 57 (מייבאך 57, מייבאך 57 S)
* מייבאך 62 (מייבאך 62, מייבאך 62 S)

==תצורות "מייבאך 57 ו-62"==

* 4 דלתות - סלון
* 4 דלתות - לנדולט

==מחיר==

* "מייבאך 57" - (בגרמניה, 390,201 אירו)
* "מייבאך 57 S" - (בגרמניה, 443,870 אירו)
* "מייבאך 62" - (בגרמניה, 458,388 אירו
* "מייבאך 62 S" (בגרמניה, 523,838 אירו)

==תאוצות דגם "מייבאך 57"==
* בין 0-100 קמ"ש היא 5.2 שניות (דגם 57)
* בין 0-100 קמ"ש היא 5.0 שניות (דגם 57 S)

==תאוצות דגם "מייבאך 62"==
* בין 0-100 קמ"ש היא 5.4 שניות (דגם 62)
* בין 0-100 קמ"ש היא 5.2 שניות (דגם 62 S)

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="140">
קובץ:Майбах в Алма-Ате.JPG | "מייבאך 57"
קובץ:Maybach-57-Printemps.jpg | "מייבאך 57"
קובץ:Maybach-57-Printemps-2 (cropped).jpg | "מייבאך 57"
קובץ:2012-03-07 Motorshow Geneva 4441.JPG | "מייבאך 57" - מבט לתא הנהג
קובץ:Mondial de l'Automobile 2010, Paris - France (5056022813).jpg | "מייבאך 57" - מבט למושב האחורי
קובץ:Maybach 57S back IAA 2005.jpg | "מייבאך 57S", שנת 2005
קובץ:Maybach 57S (4551165940).jpg | "מייבאך 57S"
קובץ:MAYBACH 62 2004.JPG |"מייבאך 62", שנת 2004
קובץ:Landaulet1.jpg | "מייבאך 62" - לנדולט
קובץ:Silver Maybach 62S Landaulet rl IAA 2011.jpg | "מייבאך 62S" - לנדולט
קובץ:Maybach62 innen2.jpg | "מייבאך 62"
קובץ:Maybach62friedrichshafen.jpg | "מייבאך 62"
קובץ:Maybach 62 S Geneva Salon Auto Show 2011.JPG | "מייבאך 62S"
קובץ:White maybach 62.jpg | "מייבאך 62"
קובץ:Maybach interior.JPG | "מייבאך 62" - מבט לתא הנהג
קובץ:Maybach62 innen1.jpg | "מייבאך 62" - מבט לתא הנהג
קובץ:Maybach 62 (5794454132).jpg | "מייבאך 62" - מבט למושב האחורי
קובץ:Maybach62s.jpg | "מייבאך 62S"
קובץ:Mayback (Large).JPG | "מייבאך 62S" - מבט לפנים הרכב
קובץ:Maybach 62 rear.jpg | "מייבאך 62S"
</gallery>

==ראו גם==
* מייבאך

==קישורים חיצוניים==

* (מייבאך 57)
* (מייבאך 62)
* (מייבאך 62)

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:מכוניות לנדולט
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2002
57
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
מיה איידן

מיה איידן (נולדה ב-25 באוקטובר 1974) היא עיתונאית ישראלית וכתבת הרווחה של חדשות 13.

==ביוגרפיה==
מיה איידן החלה את עבודתה העיתונאית כחברת מערכת התוכנית "משעל חם" ששודרה בערוץ 2. לאחר מכן היא מונתה ככתבת רווחה בחדשות HOT באזור המרכז.

היא שימשה ככתבת אתר ynet בארצות הברית ולאחר חזרתה לישראל הצטרפה למערכת תוכנית התחקירים "קופסא שחורה" בערוץ 2 בהגשת עמנואל רוזן וענת גורן.

לאחר מכן החלה לשמש בחדשות השבת של ערוץ עשר כתחקירנית וככתבת מגזין.

משנת 2010 היא משמשת הכתבת הרווחה בערוץ.

בשנת 2015 קיבלה אות הוקרה לאיש תקשורת מטעם קרן שלם על סדרת כתבות "שווים" שעסקה בבעלי מוגבלויות והתמודדותם עם בירוקרטיה ושודרה במהדורת החדשות המרכזית של ערוץ עשר.

בפברואר 2018 שודר בערוץ עשר סרט התעודה שיצרה "דאון טאון תל אביב", על בסיס סדרת כתבות בנושא דרום תל אביב ששודרה בחדשות הערוץ.

== חיים אישיים ==

איידן בוגרת בית הספר כותרת לתקשורת ובעלת תואר ראשון בתקשורת. מתגוררת בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==
*
* 
* [https://13news.co.il/10news/Maya_Aiden מיה איידן] באתר החדשות 13

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל ערוץ עשר
קטגוריה:סגל חדשות 13
קטגוריה:כתבי רווחה ישראלים
קטגוריה:בוגרות כותרת - בית ספר לעיתונאות ולתקשורת
קטגוריה:בוגרי כותרת - בית ספר לעיתונאות ולתקשורת
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1974
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
ג'ון א. סקאלי

ג'ון אלפרד סקאלי (באנגלית: John Alfred Scali; 27 באפריל 1918 - 9 באוקטובר 1995) היה שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות מ-1973 עד 1975. נוסף על כך, מ-1961 שימש במשך שנים רבות ככתב שטח עבור חדשות איי.בי.סי.

== ביוגרפיה ==
סקאלי נולד בעיר קנטון (Canton) שבמדינת אוהיו. בתקופת שירותו ככתב שטח עבור מערך החדשות של רשת הטלוויזיה ABC נהפך סקאלי למתווך במהלך משבר הטילים בקובה ב-1962 ומאוחר יותר לחלק מממשלו של נשיא ארצות הברית דאז ריצ'רד ניקסון. סקאלי זכה לתהילה לאומית לאחר שנודע ב-1964 כי באוקטובר 1962, שנה לאחר שהצטרף לרשת הטלוויזיה ABC, נשא מסר קריטי מאלכסנדר פומין, קצין הקג"ב הסובייטי אל פקידים אמריקאים. ב-26 באוקטובר 1962 לאחר שארצות הבירת הטילה מצור ימי מסביב לחופי קובה קיבל סקאלי שיחת טלפון בהולה מחדר העיתונות במחלקת המדינה של ארצות הברית. המוען היה אלכסנדר פומין, שכיהן באותה העת כיועץ בשגרירות ברית המועצות בוושינגטון הבירה. פומין הביא בפני סקאלי הצעה לפתרון המצב החמור לפיה יפורקו בסיסי הטילים הסובייטים וישלחו חזרה לברית המועצות, פידל קסטרו יתחייב שלא לקבל בעתיד חימוש למען התקפה וארצות הברית תתחייב שלא לפלוש לקובה. פעולותיו של סקאלי בעת המשבר הביאו את הסובייטים ליישב את המשבר במהירות.

הוא עזב את ABC ב-1971 כדי לשמש יועץ למדיניות חוץ לנשיא ניקסון, ומונה לשגריר ארצות הברית באומות המאוחדות ב-1973. בתקופת כהונתו ארצות הברית הגבילה זמן שהייתה של משלחת הארגון לשחרור פלסטין באו"ם לפי התייעצותו של סקאלי עם מנהיגים יהודים מקומיים. הוא שב אל רשת ABC ב-1975, שם עבד עד לפרישתו ב-1993.

ב-9 באוקטובר 1995 נפטר. סקאלי נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית באו"ם
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
Taboo (שיר)

Taboo (בעברית: טאבו) הוא השיר שייצג את מלטה באירוויזיון 2018 שהתקיים בליסבון, פורטוגל. השיר בוצע על ידי הזמרת קריסטבל ונכתב על ידה ועל ידי ג'וני סאנצ'ס ותומאס ג'י סון. השיר נבחר ב-3 בפברואר 2018 בתחרות "מלטה אירוויזיון סונג קונטסט" ששודרה בערוץ PBS והיוותה את הקדם המלטזי.

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2018
קטגוריה:סינגלים מ-2018
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2018
קטגוריה:שירי מלטה באירוויזיון
קטגוריה:שירים באנגלית
מיכאל גנדלב

מיכאל גנדלב (רוסית: Михаил Генделев; 28 באפריל 1950 לנינגרד – 30 במרץ 2009 תל אביב) היה משורר, סופר ומתרגם ישראלי אשר כתב בשפה הרוסית.

==קורות חיים==
אביו של גנדלב, שמואל, עבד כמורה לפני מלחמת העולם השנייה. עם תחילתה של המלחמה הוא גויס, נפצע קשות עוד בראשיתה, שתי רגליו נקטעו, וידו ועינו נפגעו קשות. לאחר המלחמה הוא עבד כל חייו כמהנדס במפעל. אמו, אסיה, עבדה כלבורנטית. גנדלב החל את לימודיו במכון הרפואי של סנקט פטרבורג ב-1967. באותה שנה החל לכתוב שירים אשר מעולם לא יצאו לאור בברית המועצות. לאחר סיום הלימודים החל לעבוד כרופא ספורט.

ב-1977 עלה לישראל, התיישב בבאר שבע ועבד בתור רופא מרדים בבית החולים סורוקה. ב-1979 עבר להתגורר בירושלים. השתתף במלחמת לבנון הראשונה כפרמדיק.

לאחר המעבר לירושלים החליט גנדלב לעזוב את הרפואה ולהקדיש את חייו לספרות. גנדלב הוציא לאור תשעה ספרי שירה וכמה ספרי פרוזה, כולם ברוסית. ב-2000 תורגם לעברית, בידי פטר קריקסונוב, קובץ שיריו "חג", שראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד. המשורר חיים גורי, שהעריך את יצירתו של גנדלב למרות שלא ידע רוסית, סייע בתרגום. 

גנדלב עסק בתרגום של חיבוריהם של גדולי המשוררים של יהדות ספרד, כמו יהודה הלוי, שמואל הנגיד ואחרים. ב-1987 הוא ביקר בברית המועצות, כשבעקבות הביקור יצא לאור הרומן שלו "מסע רוסי גדול", שהביקור בברית המועצות שימש לו להשראה. בין השנים 1988–1994 הוא ביקר עוד מספר פעמים בברית המועצות (ובמדינות אשר נוצרו לאחר פירוקה), כאשר רוב הנסיעות האלו היו מטעם הסוכנות ונתיב (לשכת הקשר).

בסוף שנות התשעים הוא עבד במטה בחירות של בנימין נתניהו ונתן שרנסקי. בסוף שנת 1999 הוא עבר למוסקבה בהזמנתו של בוריס ברזובסקי כדי לשמש בתור יועץ לפרויקט בניהולו של ברזובסקי.

גנדלב נפטר ב-30 במרץ 2009 בבית חולים ביילינסון לאחר מאבק במחלת ריאות קשה.

==יצירתו==
רשימה חלקית של יצירתו:
*שירי מיכאל גנדלב, 1984 («Стихотворения Михаила Генделева»).
*חג, ירושלים, 1995 («Праздник»).
*צאר, ירושלים, 1997 («Царь»).
*בגני אללה, ירושלים, 1997 («В садах Аллаха»). מהדורה עברית: בגני אללה (תרגום מרוסית: לנה זידל, עריכת התרגום: עודד זידל, ייעוץ ועריכה: פטר קריקסונוב, אחרית דבר: מיכאל וייסקופף, עורך ראשי: רפי וייכרט), תל אביב, הוצאת קשב לשירה, 2016.
* אוסף בלתי מלא משירי גנדלב, ירושלים, 2003

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://gendelev.org/biografiya.html האתר הרשמי של קרן המוקדשת למיכאל גנדלב] 
* [http://gallery.vavilon.ru/people/g/gendelev/ תמונותיו של מיכאל גנדלב] 
* [http://lenazaidel.co.il/translate-r.asp?id=10 בגני אללה בתרגום לעברית על ידי לנה זיידל] [http://lenazaidel.co.il/translate-r.asp?id=12 המשך]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים יהודים רוסים
קטגוריה:משוררים יהודים רוסים
קטגוריה:מתרגמים יהודים רוסים
קטגוריה:רופאים יהודים רוסים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:רופאים מרדימים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
היום בלילה עם גורי אלפי

היום בלילה עם גורי אלפי הייתה תוכנית אירוח ובידור יומית בהנחיית הקומיקאי גורי אלפי, אשר שודרה ברצועת הלייט נייט של קשת 12. התוכנית עלתה לאוויר ב-30 בדצמבר 2015 בערוץ 2 ושודרה תחילה שלוש פעמים בשבוע, עד שעברה לקשת 12 בנובמבר 2017, שם שודרה ארבע פעמים בשבוע בנוסף לתוכנית לקט שבועית. התוכנית זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2015 בקטגוריית תוכנית האירוח והבידור הטובה ביותר, ואף בפרס זהה של 2017, כאשר הטקס התקיים במרץ 2018, זמן קצר לאחר שידור תוכנית הסיום.

התוכנית סיימה את שידוריה לאחר 3 עונות ו-189 פרקים, וב-26 בפברואר 2018 שודרה תוכנית הסיום.

== פינות ודמויות קבועות ==
* גורי מסביר דברים (עונה 3): גורי מסביר בפשטות אקטואליה מורכבת.
* גדעון הבן המאומץ (שוקה כרמלי) (עונה 3): איש מבוגר מגורי ומוצג בתוכנית כבנו המאומץ. בדר"כ יושב בקהל, ומאופיין במבט קפוא ושתקנות מטרידה.
* אל עצמי (עונה 3): אורחים חוזרים בזמן ונותנים טיפים לעצמם כילדים.
* סופרטרמפ (עונה 3): גורי נותן טרמפ באוטו שלו לאורחים מתחלפים.
* החדשות בהרחבה (עונות 1–3): גורי מארח עיתונאים לדיווח משותף של כותרות היום.
* גלגל הווטסאפ (עונות 1–3) אורחים שולחים הודעת וואטסאפ מביכות לסלבס אחרים, לפי מה שהגרילו בגלגל.
* החדשות הטובות (עונה 2): גורי מוצא את הצד החיובי של חדשות היום.
* גורו גורי (עונה 2): מאסטרים בתחומם נותנים טיפים להצלחה.
* ראיון אינטימי מידי (עונה 2): גורי מראיין אורחים באמבטיה משותפת.
* דופקים קריוקי (עונה 2): גורי וזמר אורח מגיעים בהפתעה לערב קריוקי ומחרבים אותו.
* פינת החרטות (עונה 2): גורי מראיין אורחים במטוס מתרסק.
* גיי פרנדלי (עונה 1–2): שיר ראובן בודקת איזו עיר, דת ומפלגה הן הכי טולרנטיות לגייז.
* תום יער (עונה 1–2): גורי מנסה להרוג את תום יער באמצעות ספורט אקסטרים.
* גיתית פישר (עונה 1–2) גיתית מחפשת מקצועות חדשים לעסוק בהם.
*ראפ באטל (עונות 1–2): גורי ואורחים מתחלפים נלחמים בקרבות ראפ אכזריים.
* יובל המנוול (עונות 1–2): יובל מנדלסון שר שירים שהוא כתב לבת שלו.
* דניאל קורן (עונה 1–2): כתב התוכנית בניו-יורק מדווח על הנעשה בארצות הברית באמצעות קטעי ראפ.
* שיחת טלפון (עונה 1–2) אביתר חלימי מצלצל לגופים ציבוריים ונותני שירות על מנת להשיג מהם מידע בתור מספר דמויות. בעונה השלישית שודרה פינה אחת בלבד עם דמותו של "אביתר חלימי", בתחילת העונה.
* הכתב הזר (עונה 1): רועי עידן מתחזה לכתב גרמני.
* גורי מנסה דברים חדשים (עונה 1, 3): גורי מנסה לרכוש מיומנות חדשה בהפתעה.
* פינת החבילות (עונה 1): גורי מקבל חבילות שהזמינו עבורו באינטרנט ומנסה לנחש מה בתוכן.
* סיכום שבועי (עונה 1): גורי וצוות התוכנית ממחיזים את השבוע החולף ב-120 שניות.
* פינת המשאלות (עונה 1): אורחים מבקשים משאלות מהכוכבים.
* פינת האפליקציות (עונה 1): גורי מנסה אפליקציות חדשות ומומצאות.
* פינת הלוגואים (עונה 1): גורי מגלה לקהל מה עומד מאחורי הלוגואים שכולנו מכירים.
* שאלות ותשובות (עונה 1): גורי עונה על שאלות מהבית.
* ביאטריס (עונה 1): עובדת ממין זכר העובדת בשירותים של גורי. מתעלל בו ושולח אותו לעבודות מעצבנות תחת חסותו.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות אירוח ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:זוכי פרס האקדמיה לטלוויזיה: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות וסדרות טלוויזיה שצולמו באולפני מזמור הפקות
קטגוריה:גורי אלפי
מרכז אופק

מרכז אופק הוא מרכז חינוכי המכיל גנים ובית ספר המשתייך לזרם האנתרופוסופי. הוא שוכן ביישוב אלישיב שבעמק חפר.

המרכז פועל על-פי חינוך ולדורף. במרכז פועלים שלושה גני ילדים, בית ספר יסודי (כיתות א'-ו') וחטיבה עליונה (כיתות ז'-ח').

במרכז לומדים, נכון ל-2023, כ-300 ילדים.

==היסטוריה==
מרכז "אופק" החל לפעול בספטמבר 2008. הוקם ביוזמתם ותרומתם של נעמה בן מיור (שכיהנה כמנהלת הראשונה של המוסד), איריס ובנג'מין קאהן.

בראשיתו צמח המרכז מתוך גני הילדים שהקימה וניהלה נעמה בכפר נטר, לאחר מכן בעזרתה של משפחת קאהן, התאגדה קבוצה גדולה של משפחות והורים בעמק חפר תחת עמותה במטרה לענות על צורך בבית ספר אלטרנטיבי באזור.

בשנותיו הראשונות התפתח כבית ספר צומח ובכל שנה נוספה כיתה. בתקופת הקמתו שכן בבית העם של המושב אלישיב. בסיוע תרומה של משפחת קאהן, עם השנים התרחב ונבנו מבנים חדשים לשימוש בית הספר והגנים. המבנים נבנו על שטח אדמה ששימש בשנות השבעים כמוסד חינוכי של רשת "מפת"ן".

בשנותיו הראשונות הוגדר כמוסד "מוכר שאינו רשמי" על ידי משרד החינוך, אך החל משנת הלימודים תשע"ח, הוא הפך לרשמי וממומן על ידי משרד החינוך. בית הספר הפך לממלכתי ונכון ל-2023<nowiki/>הוא חלק ממערכת החינוך של המועצה האזורית עמק חפר.

==קישורים חיצוניים==
*
*[https://web.archive.org/web/20180220152441/http://www.hefer.org.il/page_60610 מרכז אופק] באתר המועצה המקומית עמק חפר

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: בתי ספר
קטגוריה:אנתרופוסופיה
קטגוריה:מועצה אזורית עמק חפר
חוק החירום במצרים

חוק החירום במצרים הוא חוק המופעל בהחלטת הנשיא על מצב חירום אשר מעניק לו סמכויות נרחבות להתמודדות עם משברים. החוק חוקק לראשונה ב-1958 ונקרא חוק 162 לשנת 1958.

== היסטוריה ==
החוק שחוקק על יד הנשיא גמאל עבד אל נאצר היה בשימוש לראשונה רק ב-1967 עם פרוץ מלחמת ששת הימים כאשר מצב החירום הסתיים החליט נאצר להאריך את תוקף החוק, מהלך זה נמשך עד מותו של נאצר ב-1970. מיד לאחר מותו המשיך מחליפו אנואר סאדאת את מימוש החוק, ושמר עליו בתוקף עד שנת 1980, אז ביטל אותו. 

החוק שנמשך 22 שנים רצופות השפיע עמוקות על מצרים ועל מצב זכויות האדם במדינה. ביטול החוק החזיק כ-18 חודשים בלבד עד רצח אנואר סאדאת ולאחריו כונן יורשו הנשיא חוסני מובארכ את החוק מחדש לתקופה של כשלוש שנים, שהוארכו שוב ושוב עד שנת 2003, אז הבטיח מובארכ כי זו הארכה האחרונה במסגרת רפורמות בניהול המדינה, וכי החוק יבוטל במאי 2006. באפריל 2006 כחודש לפני תום תוקפו של החוק התרחשו הפיגועים בדהב . מובארכ ניצל זאת כדי להאריך את החוק בשנתיים נוספות. ב-2008, על אף ההבטחות לסיום החוק, האריך הנשיא את החוק בשנתיים נוספות, בשנת 2010 האריך הנשיא את החוק פעם נוספת, אם כי הבטיח שהחוק ישמש רק למלחמה בטרור הסמים, ב-2011 החלו קריאות לביטול החוק לראשונה לאחר כ-30 שנה עקב המהפכה האזרחית. 

ב-24 בינואר הודיע ראש המועצה העליונה של הכוחות המזוינים, מוחמד חוסיין טנטאווי, שעמד זמנית בראש המדינה, כי יבטל את החוק באופן מידי. ב-31 במאי, לאחר כ-4 חודשים, תם תוקפו של החוק ולראשונה מזה 31 שנים מצרים לא הייתה תחת מצב חירום. ב-14 באוגוסט 2013 לאחר ההפיכה הצבאית הודיע הנשיא הזמני עדלי מנסור על כניסה מחדש לתוקף של החוק לתקופה של חודש. ההחלטה באה לאחר הפגנות אלימות של אנשי האחים המוסלמים. החוק היה בשימוש בשנים 2017-2021 בעקבות פיגועי טרור על רקע המלחמה בטרור בסיני.

== סמכויות החוק והשפעתו ==
עיקרי החוק:
*הגדלת סמכויות המשטרה
*הגבלת פעילות פוליטית לא-ממשלתית כולל הפגנות ברחוב, תרומות לארגונים פוליטיים לא מוכרים.
*הגדלת כוחה של הצנזורה
*מעצר בלתי מוגבל ללא משפט ודיונים של אזרחים על ידי בתי משפט צבאיים.
*הגבלת הזכויות החוקתיות על פי החוקה העדכנית
*איסור על התכנסויות של יותר מחמישה אנשים והגבלת חופש ההתאגדות.

=== שימוש בחוק ===
לרוב החוק שימש לרדיפת קבוצות אופוזיציה שונות וככלי למנוע ביקורות על המשטר. 
בתקופת מובארכ שימש החוק למעצרים המונים של "חשודים" בטענה שאם הממשלה לא תשתמש בחוק החירום יוכלו אנשי האחים המוסלמים להשיג את השלטון במצרים, הדבר הוביל גם להקמת מתקני מעצר בלתי חוקיים, בלתי מתועדים ומוסתרים ומניעה מאנשי אקדמיה, אנשי דת ועיתונאים בעלי השתייכות אופוזיציונית מקבלת עבודה.
במסגרת הבחירות בשנת 2010 נעצרו אלפים והוחזקו תקופות ארוכות ללא משפט, מספר האסירים הפוליטיים שנעצרו במסגרת חוק החירום מוערך בכ-30,000 בני אדם.

== ראו גם ==
* הביאס קורפוס
* מצב חירום (ישראל)
* פוליטיקה של מצרים

קטגוריה:מצרים: חוק ומשפט
קטגוריה:מצרים: פוליטיקה
תחנה 19

תחנה 19 (אנגלית: Station 19) היא סדרת דרמת פעולה המשכית אמריקאית על תחנת כיבוי אש, שנוצרה עבור רשת ABC על ידי סטייסי מקי. מקי, שונדה ריימס ובטסי בירס משמשות כמפיקות בפועל של הסדרה, שהיא סדרת הבת השנייה שנוצרה לסדרה המקורית "האנטומיה של גריי". עלילת הסדרה מתרחשת בסיאטל, והיא מתמקדת בחייהם של לוחמי ולוחמות האש בתחנה כיבוי האש 19 בסיאטל. הסדרה מופקת על ידי חברת ההפקות שונדלנד ואולפני ABC.

בסדרה מככבים ג'יינה לי אורטיז, ג'ייסון ג'ורג', גריי דיימון, בארט דוס, אלברטו פריצה, ג'יי היידן, אוקיריאטה אונאודואן, דניאל סברה ומיגל סנדובל. במאי 2017 הוזמנה העונה הראשונה של הסדרה על ידי ABC. אורטיז לוהקה ביולי 2017 והליהוק כולו הסתיים באוקטובר. הסדרה צולמה בעיקר בלוס אנג'לס.

הסדרה עלתה ב-22 במרץ 2018. ב-30 בספטמבר 2021 עלתה העונה החמישית. בשנת 2022 חודשה הסדרה לעונה שישית.<ref></ref> בדצמבר 2023, פורסם כי הסדרה צפויה להסתיים בעונתה השביעית.<ref></ref>

בישראל נכון להיום הסדרה זמינה במלואה בשירות הסטרימינג דיסני+.

== עלילה ==
הסדרה עוקבת אחר קבוצה של צוותי כיבוי גיבורים של מכבי האש בסיאטל בתחנה 19 מהקפטן במורד הדרגות ועד למגויס החדש בחייהם האישיים והמקצועיים.

== דמויות ==
* אנדראה (אנדי) הררה – ג'יינה לי אורטיז
* מיה בישופ – דניאל סברה
* קארינה דה לוקה – סטפניה ספמפינאטו
* בן וורן – ג'ייסון ג'ורג'
* ג'ק גיבסון – גריי דיימון
* טראוויס מונטגומרי – ג'יי היידן
* ויקטוריה (ויק) יוז – בארט דוס
* דין מילר – אוקיירייטה אונאודואן
* פרואיט הררה – מיגל סנדובל
* ראין טאנר – אלברטו פריצה
* רוברט סליוואן – בוריס קודג'ו 
* לוקאס ריפלי – ברט טאקר
* אמט דיקסון – לאקלן ביוקנן

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!מועמד/ים
!תוצאה
!מקור
|-
!2024
!פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
|סדרת הדרמה הטובה ביותר
|תחנה 19
|
|<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:שונדלנד: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות ספין-אוף אמריקאיות
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:אולפני ABC: סדרות טלוויזיה
דגל ציון תל אביב

דגל ציון תל אביב הייתה קבוצת כדורגל מהעיר תל אביב בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, שהוקמה בשנת 1933 והמשיכה לשחק גם לאחר קום מדינת ישראל, עד להתפרקותה ב-1955.

==היסטוריה==
הקבוצה הוקמה על ידי עולים חדשים יהודים מיוון וטורקיה שהשתכנו בשכונת פלורנטין בתל אביב. בסיום עונת 1940 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה ב' במחוז שומרון (שהייתה למעשה ליגת המשנה לליגה הארצית תחת המנדט הבריטי בארץ ישראל) ועלתה לליגה הראשונה לאחר משחקי מבחן מול אלופות המחוזות המקבילים, הפועל חדרה והפועל ראשון לציון.

בעקבות מחלוקת בין מרכזי הפועל ומכבי הליגה בעונה לאחר מכן בוטלה, והקבוצה שיחקה בליגה הבכירה רק בעונת 1941/1942, וסיימה את העונה הראשונה והיחידה שלה בליגה הבכירה במקום האחרון עם 7 נקודות בלבד מתוך 26 משחקים.

במסגרת הגביע הארצישראלי הגיעה הקבוצה לחצי הגמר ב-1941 והפסידה להפועל תל אביב 2-0, מה שהיה להישג השיא של הקבוצה.

לאחר הקמת מדינת ישראל והליגה הבכירה בישראל, הקבוצה שיחקה בליגה המיוחדת של עונת 1949/1950, סיימה במקום השביעי בבית תל אביב, וירדה לליגה השלישית דאז, ליגה ג'.

הקבוצה בילתה את שארית זמנה בליגות הנמוכות, עד לפירוקה בסוף עונת 1954/1955 בליגה ג' (בעונתה האחרונה סיימה במקום השביעי בליגת מרכז).

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל ישראליות שהתפרקו
קטגוריה:קבוצות כדורגל ששיחקו בליגה הבכירה בישראל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1933
קטגוריה:היישוב: כדורגל
קטגוריה:היישוב: מועדוני ספורט
קטגוריה:תל אביב-יפו: מועדוני ספורט
קטגוריה:תל אביב-יפו: קבוצות כדורגל
ניטשה נגד וגנר

"ניטשה נגד וגנר" (בגרמנית: Nietzsche contra Wagner) הוא מאמר ביקורתי שכתב פרידריך ניטשה, המורכב מחיבור של פסקאות קודמות. המאמר נכתב בשנים 1888–1889 ויצא לאור לראשונה בלייפציג בשנת 1889. במאמר תיאר ניטשה מדוע נפרדה דרכו מזו של המנטור שלו וחברו לשעבר, המלחין ריכרד וגנר. ניטשה תקף את עמדותיו של וגנר, והביע אכזבה ותסכול מדרך החיים של וגנר (שהתרחק מהשפעותיו הפגניות והתקרב לנצרות, אותה תקף ניטשה פעמים רבות).
עם זאת, ניטשה הביע הערכה כלפי גישתו של ואגנר לאמנות, למוזיקה ולטונאליות בפרט; ומיכולתו להתרגש ולהביע את עצמו.

==ראו גם==
* פרשת ואגנר

==קישורים חיצוניים==

[http://www.gutenberg.org/files/25012/25012-pdf.pdf המאמר המלא] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי פרידריך ניטשה
קטגוריה:ספרי 1889
קטגוריה:ביקורת דת בספרות
דוד עקוב

דוד עקוב הוא דיפלומט ישראלי המכהן כשגריר ישראל בדנמרק.

==ביוגרפיה==
עקוב נולד בישראל. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במחשבה מדינית ומדע המדינה מהאוניברסיטה העברית.

ב-1985 החל לעבוד במשרד החוץ. בשנים 1989 עד 1991 שירת כסגן הקונסול הכללי בקונסוליה הישראלית באטלנטה שבארצות הברית. בשנים 1993–1995 ריכז את קורס הצוערים של משרד החוץ. ב-1995 עד 2000 שירת בשגרירות ישראל בוושינגטון כאיש הקשר של ישראל עם הקונגרס של ארצות הברית. ב-2001 מונה לראש מחלקת צפון אמריקה 3 (המחלקה לענייני הקונגרס של ארצות הברית במשרד).

באוגוסט 2004 מונה לקונסול כללי של ישראל בסן פרנסיסקו. בשנים 2008 עד 2014 כיהן כראש חטיבה וסגן ראש המרכז למחקר מדיני. באוגוסט 2014 מונה לקונסול כללי של ישראל במומבאי שבהודו.

ב-2017 מונה למנהל המרכז למחקר מדיני. ב-2021 מונה לשגריר ישראל בדנמרק.

עקוב נשוי לתמר והם הורים לשלושה.

קטגוריה:ראשי המרכז למחקר מדיני
קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
קטגוריה:קונסולי ישראל בסן פרנסיסקו
קטגוריה:שגרירי ישראל בדנמרק
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
רחף (אונייה)

קברם של גרשון ארליך וגדעון רוזנטל - שניים מנספי האונייה רחף - ב[[בית הקברות היהודי חוף הכרמל]]
"רחף" הייתה מפרשית־משא ממונעת, מהספינות הראשונות בצי המסחרי של היישוב היהודי בארץ ישראל. היא הייתה בבעלות חברת הספנות "נחשון", ופעלה בשנים 1937–1938. "רחף" טבעה בדצמבר 1938 מול חופי קפריסין ושלושה ממלחיה טבעו.

==היסטוריה==
"רחף" נרכשה על ידי חברת "נחשון" בסיוע הלוואה של הסוכנות היהודית. היא נכנסה לשרות ביוני 1937 והפליגה תחת הדגל הימי הארצישראלי בעיקר עם מטענים כלליים. ביוני 1937 היא הביאה בהפלגת בכורה מלט מבית החרושת "נשר" לנמל תל אביב. בהמשך 1937 היא פעלה בעיקר לאורך חופי ארץ ישראל וסוריה. בנובמבר 1937 כתב דוד רמז ש"רחף" ביצעה 19 הפלגות בין ארץ ישראל, סוריה, מצרים וקפריסין. במרץ 1938 הפליגה "רחף" באופן חד פעמי לכרתים ואבד עמה הקשר לזמן מה, בעת שהיא מצאה מחסה בין איים נדחים, עד ששבה בשלום בתחילת אפריל 1938. באמצע 1938 נחכרה "רחף" על ידי חברת "שירות חופי המזרח" להובלת מטענים מקפריסין למצרים וסוריה.

ב-28 בדצמבר 1938 טבעה "רחף" כשנקלעה לסערה חזקה שהטביעה מספר ספינות באזור האי קפריסין. שלושה מאנשי צוותה: גדעון רוזנטל, גיאורג (גרשון) ארליך ושריף ריזה (מכונאי מטורקיה) טבעו וגופותיהם נמשו למחרת על ידי דייגים. רוזנטל וארליך הובאו על ידי האונייה "עתיד" לחיפה ב-2 בינואר 1939 ולמחרת נקברו בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה. על שמה של הספינה קרוי רחוב בחיפה.

==מבנה וצוות==
"רחף" הייתה מפרשית־משא שנרשמה בנמל חיפה, סימנה מ.ח. 19 (מפרשית חיפה). היא נבנתה בסוריה כספינה במבנה אופייני לספינות במזרח הים התיכון. ה"רחף" נבנתה מעץ אלון, והייתה ספינת מפרש דו־תרנית עם מנוע עזר דיזל של 120 כוחות סוס ומערך מפרשים אורכי. מהירות השיט שלה עם מנוע העזר הייתה עד 7 קשר, ונשאה מטען כללי במעמס מרבי של כ-160 טון. אורכה היה 19 מטר ורוחבה 8 מטר. לאחר רכישתה הוספו לה שני תאים לרב החובל ולמלחים.

צוות "רחף" כלל 8–12 איש, שלושה מהם מתלמדים. רוב אנשי צוותה היו יהודים, שחלקם היו, לימים, לרבי חובלים בצי הסוחר הארצישראלי. הקברניט הראשון של הספינה היה רב־חובל הנס רוזנטל. לאחר מכן נמסרה לפיקודו של ישראל לסקוב.

==לקריאה נוספת==
* רב חובל זאב הים. ספינות מספרות. תל אביב, הוצאת אחיאסף, 1968. עמ' 139-137.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניות משא
קטגוריה:כלי שיט בתקופת היישוב
הרכבת (סרט, 1964)

הרכבת (באנגלית: The Train) הוא סרט מלחמה משנת 1964 שצולם בשחור-לבן בבימויו של ג'ון פרנקנהיימר עם ברט לנקסטר, פול סקופילד וז'אן מורו בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב בהשראת הספר התיעודי Le front de l'art (חזית האמנות) של רוז ואלאן, שפעלה ביחד עם ז'אק ז'וז'אר להצלת אוצרות אמנות בצרפת מידי הנאצים.

ב-2014 יצא הסרט ציידי האוצרות בבימויו ובהפקתו של ג'ורג' קלוני העוסק גם הוא בפרשת ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים.

הסרט היה מועמד לפרס האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. התסריט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.

הקשר בין התסריט למציאות הוא רופף. בסרט מנסים לוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית לעכב רכבת העושה דרכה לגרמניה ובה ציורים יקרים שנשדדו, באמצעים אלימים עם נפגעים רבים. במציאות מדובר ברכבת מס' 40.044 שנעצרה באמצעים ביורוקרטים עד שכוחות הכיבוש הצרפתיים הגיעו אליה ואחד הלוחמים, לויטננט אלכסנדר רוזנברג, זיהה כמה מהציורים ששייכים לאביו, סוחר האמנות פול רוזנברג.

==תקציר העלילה==
אוגוסט 1944, כוחות בעלות הברית עומדים להגיע לפריז. הגרמנים ריכזו ציורים של טובי הציירים הצרפתיים בגלריה הלאומית ז'ה דה פום ומתכוננים להעבירם לגרמניה. בראש הפעולה עומד קולונל פרנץ פון ולדהיים (פול סקופילד).

מנהלת המוזיאון, מדמואזל וילאר (סוזאן פלון), מבקשת מכמה לוחמי תנועת ההתנגדות הצרפתית העובדים בחברת הרכבות הלאומית של צרפת (SNCF), לעשות כל שביכולתם לעכב את יציאת הרכבת מצרפת עד שישתלטו עליה כוחות בנות הברית.

ראש התא של חברי המחתרת, פול לאביש (ברט לנקסטר) עובד גם כמפקח ראשי בתחנת הרכבת. הוא מסרב בהתחלה לסכן חיי אדם עבור ציורים אך וילאר מצליחה לשכנע אותו שאוצר הציורים הזה הוא גאוותה של צרפת.

לאביש מפעיל מערך גדול של אנשי מחתרת המשנים את שמות תחנות הרכבת ונותנים לגרמנים הרגשה שהם מתקרבים לגבול גרמניה ולמעשה הם מסתובבים מסביב לפריז. נהג הקטר הוותיק פאפא בול (מישל סימון) נתפס על ידי הגרמנים כשחיבל בקטר ומוצא להורג.

הם גורמים להתנגשות הקטר בקטר נוסף והגרמנים מוציאים להורג את הנהגים חברי המחתרת. לאביש מצליח לברוח אך נורה ברגלו. הוא מגיע צולע לפונדק שם מטפלת בו אלמנת המלחמה קריסטין (ז'אן מורו).

לאחר התאוששות, מצליח לאביש לפוצץ את המסילה. הרכבת נעצרת והגרמנים מאלצים את בני הערובה על הרכבת, לתקן במהירות את המסילה. לאביש מצליח להתחמק ופוגע במסילה במקום נוסף. הרכבת יורדת מהפסים והארגזים נזרקים. הגרמנים המרוגזים הורגים את בני הערובה. פון ולדהיים מנסה לעצור שיירת משאיות נסוגה על הכביש ולהעביר לתוכה את הציורים אך מפקד השיירה מסרב לפקודה וממשיך הלאה. לבסוף מגיע לאביש הצולע אל הרכבת מתבונן בבני הערובה המתים ובפון ולדהיים הצועד לעומתו וצועק כי הציורים האלה תמיד יישארו שלו. לאביש מחסל אותו בתת-המקלע שלו ועוזב צולע את הרכבת והארגזים הזרוקים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סרטי 1964
קטגוריה:סרטי יונייטד ארטיסטס
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטי שחור-לבן אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי ברט לנקסטר
קטגוריה:סרטי ג'ון פרנקנהיימר
בלז דה ויז'נר

בלז דה ויז'נר (בצרפתית: Blaise de Vigenère, 5 באפריל 1523, סן-פורסן-סור-סיול - 19 בפברואר 1596, פריז) דיפלומט, מומחה בהצפנה ואלכימאי צרפתי. על שמו קרוי צופן ויז'נר, אחד מן הצפנים החשובים שהומצאו בתקופת הרנסאנס.

==חייו כדיפלומט==
בלז דה ויז'נר נולד ב-5 באפריל 1523 למשפחת אצולה בעיירה סן-פורסן-סור-סיול שבמרכז צרפת. בגיל 17, שנת 1545 הוא ליווה (בתפקיד עוזר זוטר) את שגריר צרפת לאימפריה הרומית הקדושה, ולאחר מכן טייל ברחבי גרמניה וארצות השפלה. לאחר שחזר מונה לדיפלומט בצבא הצרפתי. בגיל 26 ביקר ברומא למשך שנתיים במסגרת עבודתו הדיפלומטית וביקר שוב בעיר בגיל 38. במהלך ביקורו נחשף לספרי הצפנה שעניינו אותו מטעמים מעשיים כחלק מעבודתו.
כשפרש לפנסיה בגיל 39 (או לפי מקורות אחרים, בגיל 47) ,תרם 1000 ליברות לעניים.

==חייו כחוקר==
לאחר שפרש לפנסיה הקדיש את עצמו למחקר בהצפנה. הבעיה אותה ניסה ויז'נר לפתור הייתה שלאחר שניתוח תדירויות הפך לנפוץ, לא היו שיטות הצפנה מועילות, ולכן הוא בחן בדקדקנות רעיונות חדשניים שנודעו בתקופתו במטרה לפתח שיטת הצפנה חדשה. הרעיון עליו מבוסס צופן ויז'נר הוא שימוש בצופן פולואלף-ביתי -כלומר, צופן המשתמש ביותר מאלף בית אחד להצפנה. באותם ימים, לכל צופן החלפה נדרש אלף בית אחד לכדי להצפין את ההודעה.

==ביבליוגרפיה==
'סודות ההצפנה- תולדות המצפינים והמפענחים ממצרים העתיקה ועד פיזיקת הקוונטים'-סיימון סינג

Вижинер Б. Трактат об огне и соли / Б. Вижинер. - К.: Пор-Рояль, 2012. - 320 с. 

==ראו גם==

* צופן ויז'נר
* צופן החלפה
* צ'ארלס בבג'

==קישורים חיצוניים== 

*
צום (מוסקבה)

צום
צום או חנות כלבו מרכזית (ברוסית: ЦУМ, Центральный универсальный магазин) היא חנות כלבו יוקרתית במרכז מוסקבה.

בניין החנות בן שש הקומות בנוי בסגנון התחייה הגותית והוא ממוקם בפינה של רחוב פטרובקה וכיכר התיאטרון ליד תיאטרון בולשוי המפורסם.

צום הוא אחד המקומות האופנתיים ביותר במוסקבה והיא חנות האופנה הגדולה ביותר במזרח אירופה עם יותר מ -1,000 מותגים של בגדים אופנתיים, בשמים, תכשיטים, מסעדת פיוז'ן, חדר סיגרים, בית קפה, בר שמפניה "וו קליקו".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוסקבה: מרכזי קניות
קטגוריה:חנויות כלבו