מיזוג זהות

מיזוג זהות, מבנה (קונסטרוקט) פסיכולוגי שהוגדר בפסיכולוגיה החברתית ובאנתרופולוגיה הקוגניטיבית, הוא סוג של יישור קו עם קבוצות חברתיות בהן החברים חווים תחושת אחדות מוחשית עם הקבוצה. המבנה (הקונסטרוקט) נשען על הבחנה בין העצמי (מאפיינים ההופכים אדם לייחודי, כגון גובה, גיל או אישיות) לבין העצמי החברתי (מאפיינים המצוותים את האדם עם קבוצות שונות, כגון לאום משותף, תחומי עניין או מניעים). מיזוג זהות כרוך באיחוד העצמי האישי והחברתי. כאשר קורה מיזוג, העצמי האישי והחברתי נותרים בולטים ומשפיעים, אך הגבולות ביניהם נעשים חדירים מאוד. בנוסף, לפי התיאוריה, אנשים שעברו מיזוג זהות רואים את חברי הקבוצה האחרים כ"משפחה" ומפתחים קשרי יחס חזקים אליהם וכן קשרים עם הקולקטיב. לכן אנשים שעברו מיזוג זהות אינם קשורים רק לקולקטיב; הם קשורים לחברים האינדיבידואליים בקולקטיב.

העוצמה של העצמי האישי והקשר הנובע מהיחסים, מבדילה בין מיזוג זהות לבין צורות אחרות של יישור קו עם קבוצות, כגון "הזדהות קבוצתית", בה נאמנות לקולקטיב מאפילה על העצמי האישי ועל קשרים יחסיים לחברי הקבוצה האחרים. מסיבה זו, העצמי האישי וקשרי היחס אינם מעורבים באותה מידה בתיאוריות של הזדהות קבוצתית. לפי תאוריית מיזוג הזהות, אמצעי מיזוג יהיו בעלי יכולת ניבוי טובה יותר בהתייחס להתנהגות פרו-קבוצתית קיצונית מאשר דרכי הזדהות שהוצעו והועלו כאפשרות בעבר. מתרבות העדויות לכך שאמצעי מיזוג זהות הם מנבאים חזקים במיוחד להתנהגויות פרו-קבוצתיות יקרות באופן אישי, כולל עידוד להתנהגויות קיצוניות, כמו לחימה ומוות למען הקבוצה.<ref name="Swann 2009"></ref><ref name="Swann 2010a"></ref><ref name="Gomez 2011a"></ref><ref name="Swann 2012"></ref><ref name="Swann 2014a"></ref><ref name="Swann 2014b"></ref><ref name="Whitehouse 2014"></ref> <ref></ref><ref name="Atran 2014"></ref><ref name="Gomez 2015"></ref> <ref></ref>

== יסודות תאורטיים ==
מיזוג הזהות מתבסס על מחקר קודם ומדגיש היבטים של יחס האנשים לקבוצות מתוך נקודת מבט של הזהות החברתית (תאוריית הזהות החברתית<ref name="Turner 1979"></ref> ותורת הסיווג העצמי <ref></ref>). בדומה לתורת הזהות החברתית, תאוריית מיזוג הזהות נשענת על ההבחנה בין הזהות האישית והחברתית.<ref></ref> עם זאת, גישת הזהות החברתית מניחה שקיים קשר הפוך בין זהויות אישיות וחברתיות. כלומר, העלייה בבולטות ובהשפעה של זהות אחת מקטינה את הבולטות וההשפעה של האחרת. השלכה חשובה אחת של הנחה זו היא שככל שהזהות הקבוצתית הופכת בולטת ומנחה התנהגות, הזהות האישית הופכת פחות בולטת ופחות נוטה להנחות התנהגות. לעומת זאת, תאוריית מיזוג הזהות מציעה כי שתי הפנים של זהותו של האדם - האישית והחברתית - יכולות להיות בולטות ומשפיעות בו זמנית.
תיאור ציורי של מיזוג זהות. אנשים ש"התמזגו" עם הקבוצה שלהם יבחרו באפשרות 'E'
תאוריית הזהות החברתית מציעה גם כי חברי קבוצה קשורים זה לזה רק דרך נאמנותם לקולקטיב; תאורטית, יחסים אישיים בין חברי הקבוצה אינם מטפחים הזדהות עם הקבוצה<ref name="Turner 87"></ref> (למעט מחקר אחד <ref></ref>). לעומת זאת, אנשים שהתמזגו חשים קשר עמוק לחברי הקבוצה האחרים כיחידים, כמו גם לקבוצה הגדולה כולה. קשר זה בא לידי ביטוי במדדים של זיהוי מיזוג. לדוגמה, המדידה המילולית של מיזוג זהות מבטאת תחושות היזון הדדי בין הפרט לקבוצה (למשל, "אני חזק בגלל הקבוצה שלי"; "הייתי עושה יותר למען הקבוצה שלי מכפי שכל חברי הקבוצה האחרים היו עושים") כמו גם תחושות של אחדות עם הקבוצה (למשל, "אני אחד עם הקבוצה שלי"; "הקבוצה שלי היא אני").

== ארבעת העקרונות ==
המאפיינים של תאוריית מיזוג הזהויות תומצתו בארבעה עקרונות:

# עקרון העצמי הסוכן-והאישי – כאשר אנשים שזהותם עברה מיזוג מיישרים קו עם קבוצה, הם מניחים שישמרו על עצמי אישי פעיל, גם כאשר האני החברתי מופעל. בהתאם לרעיון זה, הפעלת האני האישי על ידי הגברת העוררות<ref name="Swann 2010b"></ref> או עידוד אנשים לחשוב כיצד יגיבו אם היו מאוימים באופן אישי, עשויים להגביר את תמיכתו של האדם בהקרבת קרבנות פרו-קבוצתיים קיצוניים. לעומת זאת, נקודת המבט של ההזדהות החברתית מניחה שהעצמי האישי והחברתי קשורים זה לזה באופן הופכי. כלומר, הפעלת העצמי האישי אמורה להקטין את ההסכמה להתנהגות פרו-קבוצתית. לא כך קורה עם אנשים שמיזוג הזהות שלהם עם הקבוצה היה חזק: אלה הפגינו השפעה הפוכה. גדלה הסכמתם להתנהגות פרו-קבוצתית.
# עקרון הסינרגיה הזהותית – העובדה שניתן להפעיל את העצמי האישי והחברתי באופן עצמאי מעלה את האפשרות שאנשים עשויים להשתלב באופן סינרגטי כדי להניע התנהגות פרו-קבוצתית. בהתאם לאפשרות זו, מחקרים הראו כי הפעלת האני האישי או האני החברתי מעצימה את נכונותם של אנשים שעברו מיזוג זהות להתנהג בצורה פרו-קבוצתית. לדוגמה, הפעלת האני האישי על ידי נידוי המשתתפים מהקבוצה על פי העדפותיהם האישיות, או הפעלת האני החברתי על ידי נידוי המשתתפים על בסיס חברותם בקבוצה,<ref name="Gomez 2011b"></ref> הביא אנשים שעברו מיזוג זהות חזק להגברת פעולה פרו-קבוצתית, אך לא אנשים שעברו מיזוג זהות חלש יותר. לפיכך, בניגוד לתורת הזהות החברתית המניחה כי העצמי האישי אינו ממלא תפקיד בהתנהגות פרו-קבוצתית, תאוריית מיזוג הזהות גורסת כי התנהגויות פרו-קבוצתיות מונעות על ידי האני האישי והחברתי ושני סוגים אלה של ידיעת העצמי עשויים לעיתים לעבוד יחד.
# עקרון הקשרים האישיים – גישת ההיתוך מניחה שאנשים שעברו מיזוג זהות חזק דואגים לא רק לקשרים הקולקטיביים שלהם לקבוצה (כישות מופשטת), אלא גם ליחסיהם (בין אם אמיתיים או מדומיינים) עם חברים אחרים בקבוצה.<ref name="Aron 1992"></ref><ref name="Brewer 1996"></ref><ref name="Markus 1991"></ref> תאוריית מיזוג זהויות טוענת כי אנשים שעברו מיזוג חזק חשים קרבה לחברי קבוצה אחרים, אפילו כאלה שאולי היה להם עמם קשר מועט או לא היה להם עמם קשר כלל. מספר מחקרים תומכים אמפירית בעקרון קשרי היחסים. תוך שימוש בכמה וריאציות בין-אישיות של בעיית הקרונית הקלאסית, אנשים שחשו התמזגות עם ארצם תמכו בהצלת בני ארצם בקפיצה אל מותם מול עגלה דוהרת. יתר על כן, משתתפים כאלה אישרו תסריט לפיו היה עליהם לדחוק הצידה בן ארצם שהיה מוכן לקפוץ אל מותו כדי להועיל בסופו של דבר לקבוצה, ובמקומו – לקפוץ בעצמם. מחקר זה מצביע על כך שאנשים שהפגינו מיזוג זהות חזק מתיישרים בצורה כה חזקה עם חבריהם לקבוצה, עד שהם מעדיפים שהם עצמם ימותו מאשר חבר בקבוצה. בנוסף, כאשר אנשים שהפגינו מיזוג זהות חזק לומדים שחברי קבוצה אחרים עלולים להיהרג בבעיית קרונית היפותטית, הם מפגינים תגובות רגשיות הדומות לאופן שבו אנשים מגיבים כאשר בן משפחה נמצא במצוקה. תגובות רגשיות אלה ניבאו התייחסות חיובית להקרבה עצמית עבור הקבוצה. לשם השוואה, גישת הזהות החברתית מניחה שכאשר הזהות החברתית בולטת, אנשים רואים בעמיתיהם את חברי הקבוצה רק כפרטים שניתנים להחלפה בתוך הקבוצה (כלומר, הם מעריכים חברי קבוצה אחרים על סמך "קשריהם הקולקטיביים" כלפי הקבוצה).
# עקרון הבלתי-הפיכות – גישת ההיתוך מניחה כי לאחר שהתפתח המיזוג, הוא יישאר יציב במידה רבה לאורך זמן. יציבות זו נמשכת גם במצבים משתנים. תאוריית מיזוג הזהות מציעה כי הדבר נובע מהרגשות החזקים, האמונות והיחסים הפנימיים שחווים האנשים הממוזגים. כלומר, אף על פי שההתמזגות הכוללת של קבוצת אנשים עשויה להשתנות בתגובה לכוחות מצבים חזקים, סדרי הדירוג של אנשים בקבוצה יישארו יציבים. החוקרים בדקו את השערת "פעם התמזגו, התמזגו תמיד" על ידי השוואת היציבות הזמנית של ציוני היתוך עם מדינה עבור אנשים התמזגו מאוד עם אלו של אנשים התמזגו באופן בינוני או חלש. מקדמי היציבות של משתתפים התמזגו מאוד היו גבוהים משמעותית מהמקדמים הקשורים למשתתפים חלשים או מתונים. גם כאשר אנשים ממוזגים וחזקים מאוד יתאמצו כדי לאשר מחדש את איתנותם לקבוצה.

== השלכות ==
=== תמיכה בהתנהגויות פרו-קבוצתיות קיצוניות ===
המחקר הניסויי של פעולות קיצוניות בעד קבוצה מעלה דגלים אדומים אתיים, וחוקרים התמקדו בתמיכה במעשים פרו-קבוצתיים קיצוניים. מספר מחקרים הראו כי מיזוג הוא מנבא חזק של נכונות להילחם ולמות בשם הקבוצה. מחקרים אחרים בחנו תגובות לוואריאציות של בעיית הקרונית המותאמות לקבוצות. בתרחישים שהעלו את הרצון לשימור העצמי מול הקרבה עצמית למען אחרים, אנשים שהתמזגו באופן ניכר היו מוכנים במיוחד לתמוך בהקרבת חייהם למען חברי הקבוצה האחרים (אך לא למען אלה שאינם חברי הקבוצה). חוקרים בחנו את תגובות חברי הקבוצה לאובדן משמעותי בקבוצה ומצאו כי אנשים מזוהים מאוד נוטים להתנתק מהקבוצה בעקבות כישלון קבוצתי, ואילו אנשים ממוזגים מאוד חזו שהם יהיו מוכנים "לטבוע עם הספינה". לדוגמה, במחקרים מקבילים על הבחירות לנשיאות 2008 בספרד ובארצות הברית, אנשים שחשו הזדהות עם מפלגתם הפוליטית הפנימו את הניצחון ואת התבוסה, אך אנשים שחשו התמזגות הפנימו רק את הניצחון. <ref></ref> מחקר שדה נוסף בנוגע לקבוצות טרור כמו דאעש <ref></ref> <ref></ref> <ref></ref> וקבוצות מורדים <ref></ref> בודק את התפקיד של מיזוג זהות בהתנהגויות פרו-קבוצתיות קיצוניות. <ref></ref>

=== עיסוק בהתנהגויות פרו-קבוצתיות שעליהן משלם האדם ביוקר ===
תאוריית מיזוג הזהות חוזה תמיכה בהתנהגויות פרו-קבוצתיות קיצוניות. בנוסף לכך, מחקרים מראים כי אדם שעבר מיזוג זהות צפוי לקיים מגוון התנהגויות פרו-קבוצתיות שעולות ביוקר לאדם המפגין אותן.<ref name="Buhrmester 2015"></ref> במחקר שנערך על טרנסקסואלים ששוקלים ניתוח לשינוי מין, אנשים שהתמזגו חזק עם המין הרצוי שלהם עברו הליכים כירורגיים שנועדו לשנות לצמיתות את מאפייני המין העיקריים שלהם. המשתתפים הממוזגים באופן רופף נטו הרבה פחות לעבור הליכים אלה. <ref></ref>

מחקרים נוספים הראו כי מיזוג יכול להיות גם מנבא חזק להתנהגויות סיוע המכוונות כלפי קבוצות. במחקרים מסוימים אנשים תרמו כסף לקבוצה. באחרים הם סיפקו תמיכה חברתית ורגשית לחברי הקבוצה האחרים. <ref></ref> מחקרים אחרים העלו כי אנשים בעלי תחושת מיזוג חזקה מוכנים לצאת מגדרם כדי להגן על הקבוצה ולשמור על שלמותה. למשל, עובדים בעלי תחושת מיזוג חזקה דיווחו כי הם חשפו שחיתויות במהלך העסקתם. יש להניח שפעילות כזו הונעה מתוך אמונה כי מעשיהם יועילו בסופו של דבר לקבוצה.<ref name="Whistle 2008"></ref> מחקר אחר מצא כי סטודנטים שחשו התמזגות חזקה עם האוניברסיטה שלהם היו מוכנים לחשוף סטודנט עמית שרימה, למרות עלות הזמן, האנרגיה והסיכון לתגמול מהרמאי.<ref name="Buhrmester dissertation"></ref>

== מיזוג מקומי לעומת מיזוג מורחב ==
מאז צ'ארלס דרווין, הנכונות של בני אדם מסוימים להקריב את עצמם למען חברים שאינם קשורים גנטית לאותה קבוצה גדולה ומפוזרת (כמו דת או אומה) העלתה אתגר תאורטי. נקודות מבט של פסיכולוגיה חברתית טענו כי קורבנות כאלה מונעים ממחויבות לקולקטיב הגדול ואילו נקודות מבט אנתרופולוגיות טענו כי נכונות כזו להקרבת קורבנות נוצרת על ידי מחויבות לחברים אחרים בקבוצה.<ref name="Atran 2010"></ref><ref name="Whitehouse 2004"></ref> ההבחנה בין מיזוג מקומי לבין מיזוג מורחב מספקת הסבר לכך שהסברים אלה נראים מתחרים זה בזה. מיזוג מקומי מתרחש בקבוצות הומוגניות קטנות יחסית שחבריהן מתחברים זה לזה באמצעות קשר אישי ישיר (למשל משפחות או צוותי עבודה). לעומת זאת, מיזוג מורחב מתרחש בקבוצות גדולות יחסית שחבריהן לא מקיימים יחסים אישיים (למשל, מפלגות פוליטיות או מדינות לאום). בהתמזגות מורחבת, אף על פי שאנשים שעברו התמזגות לא מכירים בפועל את כל חבריהם לקבוצה, הם עדיין מרגישים שהם מכירים אותם ואף חושבים עליהם כמו על משפחה.<ref name="Newson 2016"></ref> <ref></ref>

תאוריית מיזוג הזהויות טוענת כי אנשים בעלי תחושת התמזגות מקרינים תחושות של קשרים שיש להם עם חברי קבוצה שהם מכירים, על חברי קבוצה שהם אינם מכירים. השלכת הקשרים מסבירה מדוע אנשים שעברו התמזגות מוכנים לעיתים להקריב קורבנות עבור חברי קבוצות הטרוגניות גדולות באופן שרוב האנשים היו מוכנים להקריב רק עבור קבוצות קטנות ומסודרות. בתהליך ההשלכה הם נקשרים באופן פסיכולוגי לאנשים שאינם קשורים אליהם גנטית.

== מנגנונים ==
=== מהות משותפת ===
מרבית מחקרי המיזוג עד כה התמקדו באופיו והשלכותיו של המיזוג. מחקרים נוספים חשפו נקודות התחלה להבנת גורמי ההיתוך. תפיסות המהות המשותפת, האמונה שהאדם חולק עם הקבוצה איכויות ליבה חיוניות, נראית אבן בניין מרכזית למיזוג זהות. תפיסות של מהות משותפת עולות בדרכים שונות במיזוג מקומי ובמיזוג מורחב. במיזוג מקומי, אנשים חווים חוויות ישירות עם חברי קבוצה אחרים שמגיעים למסקנה שהם חולקים תכונות חיוניות עם אותם אנשים. במיזוג מורחב, תפיסת הקרבה הפסיכולוגית מטופחת על ידי נוכחותם של מאפיינים מסוימים הנתפסים כתכונות בסיס של האדם. לדוגמה, אנשים נוטים יותר להתמזג עם קבוצות מורחבות גדולות כאשר הם משוכנעים שחברי הקבוצה חולקים איתם גנים או ערכי ליבה, במיוחד אם מבחינתם אלה ערכים מקודשים.<ref name="Atran 2012"></ref>

=== אי פגיעות ===
עקרון הקשרים התלויים ביחסים של מיזוג מציע כי אנשים שהתמזגו באופן חזק ירגישו שהם וחברי הקבוצה האחרים מחזקים זה את זה באופן סינרגטי. תפיסה זו של חיזוק הדדי אמורה לטפח את התפיסה שביחד חברי הקבוצה הם בלתי פגיעים באופן ייחודי. תחושות אלה של אי פגיעות עשויות לשמש אנשים שהתמזגו באופן ניכר על מנת לבודד אותם מפני הכרה מלאה בסיכונים הכרוכים במעשים קיצוניים. הוכח כי תפיסות של אי פגיעות מתווכות ומחזקות את השפעות המיזוג על תמיכה בהתנהגות פרו-קבוצתית. <ref></ref>

=== תיווך, סוכנות ===
עקרון הסינרגיה הזהותית של מיזוג מניח שהגבולות בין העצמי האישי לחברתי הם חדירים מאוד עבור אנשים שהתמזגו באופן חזק. גבולות נקבוביים אלה מעודדים אנשים לתעל להתנהגות קבוצתית את היותם מתווכים בין קבוצות, מה שמעלה את האפשרות כי אנשים ממוזגים באופן חזק יתעלו את תחושות היותם מתווכים להתנהגות פרו-קבוצתית. הוכח כי תפיסת העצמי כמתווך מחזקת את האפשרות שאדם יעביר הלאה, לסוכני תיווך חברתי אחרים, את השפעת המיזוג על התנהגות פרו-קבוצתית.

=== חוויה משותפת ===
מחקר מצא כי קבוצות החולקות חוויות שליליות כואבות או חזקות עלולות לגרום לקשר הדוק ולהתנהגות פרו-קבוצתית.<ref name="WhitehouseJong2017"></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קטגוריה:אנתרופולוגיה