OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מולא עלי בסטאמי

מולא עלי בסטאמי (בפרסית: ملا علي البسطامى; באנגלית: Mullá ʻAlí-i-Bastámí; נפטר ב-1846) היה השני להימנות על 18 מאמיניו הראשונים של הבאב, מייסד תנועת הבאביזם (התנועה שקדמה להופעת הדת הבהאית), וכתוצאה מכך האות השנייה מבין אותיות הח"י. הוא היה אחד המרטירים הידועים של התקופה הבאבית הקדומה, וככל הנראה הראשון מביניהם.

== ביוגרפיה ==
=== ראשית חייו ===
מולא עלי בסטאמי נולד בסמוך לכפר באסטאם שבמערב המחוז ההאיראני ח'וראסאן. תאריך לידתו אינו ידוע.

את השכלתו היסודית קיבל עלי בסטאמי בבסטאם, התחתן שם וילדו ילדים. במשהד סיים את השכלתו. שם נודע לו על האסכולה השיח'ית המשיחית של האסלאם השיעי ממולא ג'פר כפרמנשאהי, אחת מהעולמא השיח'ית ממשהד. מאוחר יותר, בכרבלא, מרכז חשוב של המפלגה השיעית בעיראק ומקום מושבה של האסכולה השיח'ית, הוא הפך לתלמיד קרוב של מנהיג האסכולה השיח'ית, סייד כאזם רשתי. לאחר שבסטאמי למד אצל כאזם רשתי בכרבלא במשך שבע שנים, משפחתו החזירה אותו לכפר ביתו. ואולם בסטאמי חזר לכרבלא לאחר שנתיים, שם נפטר כאזם רשתי בדצמבר 1843 או בינואר 1844. כאזם רשתי לא מינה יורש, אך עשה רמיזות למהדי. לאחר מספר שבועות של חוסר החלטיות, חלק מתלמידי הקהילה השיח'ית, בראשות מולא חוסיין בושרואי ומולא עלי בסטאמי, נסוגו למסגד קופה במשך ארבעים יום של צום ותפילה ואז החלו לחפש את המהדי המובטח.

=== המרה לבביזם ===
בליל ה-23 במאי 1844, חווה עלי מוחמד שיראזי את ההתגלות הראשונה שלו בשיראז בנוכחות מולא חוסיין בושרואי. בגילויו, טען עלי מוחמד שיראזי, שהוא השער, הבאב, לאימאם שיבוא.

מולא עלי בסטאמי הגיע בשיראז זמן קצר לאחר מולא חוסיין בושרואי זיהה את הבאב והפך לתלמידו הראשון. לדברי ההיסטוריון נביל זרנדי ב"מפציעי השחר", מולא עלי בסטאמי פרש לצום ולהתפלל להדרכה. במהלך תקופה זו הובל לבאב על ידי חזון. באב העניק למולא עלי בסטאמי את התואר "השני שהאמין" וכינה אותו אחד משמונה עשרה סטודנטים או "אותיות הח"י". הבאב זיהה את מולא עלי בסטאמי בספרו "הבייאן הפרסי" בשפה האלגורית כשיבה של האימאם עלי בן אבי טאלב.

בקיץ 1844 הורה הבאב למולא עלי בסטאמי לנסוע לבושהר ולחלוק את הכרוזתו עם חאג'י מירזא סייד עלי, הבכור של הדודים האימהיים של הבאב. נראה שבמהלך ביקור זה חאג'י מירזא סייד עלי צמח במידה ניכרת בהבנתו את טענתו של הבאב.

=== טיול משימה בעיראק ===
בסתיו 1844 בחר באב במולא עלי בסטאמי להודיע על הופעה של המהדי בערים עיראקיות נג'ף וכרבלא כדי להפיץ את טענותיו בקרב האסכולה השיח'ית באזור. אך מולא עלי בסטאמי לא צריך לזהות את המהדי שהגיע עם הבאב. בנג'ף הוא הציג מכתב מהבאב לשייח' מוחמד-אסאן נאאפי , המלומד השיעי הבולט והדוקטור למשפט האסלאמי של התקופה. התפתח ויכוח אלים שבמסגרתו גורש מולא עלי בסטאמי מהעיר. אירוע זה היה ההתנגשות הישירה הראשונה בין האסלאם השיעי האורתודוקסי לבין הכת הבאבית המתהווה.

=== משפט בבגדאד ===
ב-13 בינואר 1845 כינס נג'יב פאסא משפט כדי לחקירות נגד מולא עלי בסטאמי. במשפט השתתפו גם השיעים המובילים מנג'ף ומכרבלא כמו גם המובילים הסונים מבגדאד. המשפט הפך לאירוע פוליטי, והראה את המתחים בין הצד העות'מאני/הסוני לצד השיעי/הפרסי. הכמורה הסונית רצתה שבסטאמי יוצא להורג באופן מיידי, ואילו הכמורה השיעית התעקשה רק לגלות ופוליטיקאים פרסיים דרשו שיגורשו לפרס. בסוף אפריל 1845 העביר נג'יב פאסה את מולא עלי בסטאמי לאיסטנבול. שם נידון לעבודה ברציפים. שם מולא עלי בסטאמי נפטר בבית כלא בסוף 1846.

== ראו גם ==
*באביזם
*אותיות הח"י
*עלי מוחמד שיראזי, הבאב
*מולא חוסיין בושרואי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איראנים
קטגוריה:באביזם
קטגוריה:נפטרים ב-1846
רוק 30 (שיר)

רוק 30 הוא סינגל של הזמר והראפר הישראלי טונה. השיר יצא לאור ב-25 במאי 2015, כחלק מאלבום הבכורה "גם זה יעבור", על ידי חברת התקליטים "עננה".

== רקע וכתיבה ==
מילות השיר נכתבו על ידי טונה, בעוד ניר דנן ויקיר בן טוב הלחינו את המנגינה שלו והפיקו אותו. שלושה בתים מרכיבים את השיר, ובניהם פזמון. תוכן השיר מתעסק במשבר אישי אותו טונה חווה בהגיעו לגיל שלושים, בו הוא הרהר בבחירת הקריירה שלו ובמערכות היחסים החבריות והזוגיות שלו. כמו כן, הוא מעלה נוסטלגיה ומתרפק על עברו, והוא גם מקיים דיאלוג עם אביו על הכיוון שעליו לקחת בעתידו.

עם צאת השיר לשווקים והוצאתו לתחנות הרדיו ב-25 במאי, עלה לאתר שיתוף הווידאו "YouTube" וידאו קליפ עבורו. הקליפ, אותו טונה ערך בעצמו, מורכב מוידאו שלו ושל משפחתו מילדותו והתבגרותו שצולמו במצלמה ביתית לאורך שנות ה-90, ובסופו מופיעה גם מסיבת יום הולדתו השלושים של טונה.

בסוף השיר מושמע קטע מתוך סדנתו של יוסי פיין בנושא מפיק מוזיקלי, [https://youtu.be/z52rQhGUe3U?t=887 קישור] לקטע ביוטיוב.

== הצלחה ==
"רוק 30", יחד עם "גם זה יעבור", אחראי לפריצה וההצלחה של טונה ולכניסתו אל המיינסטרים. השיר זכה לשבחים מהמבקרים, וזכה גם להשמעות רבות בתחנות הרדיו. השיר התמקם בעשירייה הראשונה של המצעד הרשמי של גלגלצ במשך ארבעה שבועות ברציפות (ובשיאו דורג במקום השמיני), בעשירייה הראשונה של רשת ג' במשך שבעה שבועות ברציפות (ובשיאו דורג במקום הראשון למשך שבועיים) וב-20 ביולי הוא נעמד במקום ה-27 במצעד השבועי של רדיו אמצע הדרך. ב-20 ביוני, השיר נכנס למצעד העברי של מדיה פורסט עם 84 השמעות ונעמד במקום השביעי, השיר נכלל גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים, וזכה במקום ה-27 אצל גלגלצ ובמקום ה-37 אצל רשת ג'. כמו כן, השיר צבר מעל שבעה מיליון צפיות ב-"YouTube", ובאפליקציית הזרמת המדיה "Spotify" הוא הושמע כ-7,200,000 פעמים.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990050380350205171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי טונה
לא יודע מה עובר לך בראש

"לא יודע מה עובר לך בראש" הוא סינגל של שלמה ארצי בדואט עם יעל דקלבאום מתוך האלבום אהבתיהם, שיצא לאור ביולי 2000. השיר נכתב והולחן על ידי שלמה ארצי ועובד על ידי משה לוי ולואי להב.

במקור ריטה הקליטה את השיר בשנת 1999 לעיבוד של משה לוי ולואי להב עבור אלבומה תפתח חלון. השיר באלבומה של ריטה הוא בלשון נקבה "לא יודעת מה עובר לך בראש".

== רשימת השמעה ==

== מיקומי שיא ==

== גרסאות כיסוי ==
* מיכל ינאי ומיקי גבע ביצעו את השיר.
* לינא מח'ול ביצעה את השיר במסגרת העונה השנייה של תוכנית המציאות The Voice ישראל.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990036594720205171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2000
קטגוריה:סינגלים מ-2000
קטגוריה:שירי שלמה ארצי
קטגוריה:שירי ריטה
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שלמה ארצי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שלמה ארצי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הליקון
לקומב, לוסיאן

לָקוֹמְבְּ, לוּסְיָאן (בצרפתית: Lacombe Lucien) הוא סרט מלחמה צרפתי משנת 1974. עלילת הסרט עוסקת בנער צרפתי שחי בתקופת מלחמת העולם השנייה.

== עלילה ==
ביוני 1944, כאשר בעלות הברית נלחמות נגד גרמניה הנאצית במערכה בנורמנדי, לוסיאן לקומב (פייר בלייז), נער צרפתי בן 17 מנסה להצטרף למחרת, אך מסורב בידי אחד ממנהיגי המחרת. תחת השפעת משקה אלכוהולי, הוא מסגיר למשטרה את המורה שסירב לו להצטרף למחתרת. הוא נהנה מעמדת הכוח אך מתאהב בנערה יהודייה ילידת צרפת, ובמהלך הסרט עוזר לה להימלט מהנאצים.
באפילוג נכתב כי הוצא להורג.

== ביקורת ==
הסרט זכה לביקורות טובות יחסית. וינסנט קנבי העניק לסרט ביקורת חיובית וטען כי זהו הסרט השאפתני והפרובוקטיבי ביותר של לואי מאל.<ref>[https://movies.nytimes.com/movie/review?res=EE05E7DF173BBA2CA34B4CC9B679988C6896 Canby, Vincent]. The New York Times, film review, September 30, 1974. Accessed: August 20, 2013.</ref>
== פרסים ==
הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר בשנת 1974. הוא היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר וכמו כן לפרס האוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי מלחמה
קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
קטגוריה:סרטי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סרטים בגרמנית
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר
אנליס

אנליס (באנגלית: Annelies) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי דייוויד ריגלהאם שיצא לאור בשנת 2019 ובו מתוארת מציאות שבה אנה פרנק שרדה את השואה.

== רקע ==
לצורך כתיבת הספר, דייוויד צפה בראיונות של ניצולי שואה, וביקר במספר מחנות ריכוז. הוא היה בן 61 כשהוציא את הספר.<ref name=Pfarrer></ref> זהו הספר השני שהוא כותב.<ref name=PW/>
== עלילה ==
עלילת הספר מתחקה אחר אנה פרנק. בספר מתוארת מציאות שבה אנה פרנק שרדה את השואה יחד עם אביה, אוטו פרנק. אוטו מסתיר את יומנה של ביתו, ולכן מתעורר ביניהם ויכוח.<ref name=PW></ref> במהלך הספר אנה מתחילה לעשן יחד עם נער שפגשה. במהלך הספר אנה נעשית פחות לוחמנית ומשתמשת ביומן שלה כדי להראות לעולם מה קרה לה.<ref name=PW/>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי היסטוריה חלופית של תוצאות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנה פרנק בתרבות
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 2019
הבחירות הפרלמנטריות באיסלנד 2009

הבחירות הפרלמנטריות באיסלנד 2009 נערכו ב-25 באפריל 2009 אחרי לחץ ציבורי כבד להליכה לבחירות בגלל המשבר הכלכלי הכבד בו הייתה נתונה איסלנד. המנצחים הגדולים של הבחירות האלו היו המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והמפלגה השמאלית-ירוקה, שהקימו יחד קואליציה לראשונה בראשות יוהנה סיגורדרדוטיר מהברית הסוציאל-דמוקרטית. המפסידה הגדולה הייתה מפלגת העצמאות, שלראשונה לא הרכיבה את הממשלה ואיבדה תשעה מושבים המהווים שליש מכוחה.

== רקע ==
מאז קריסת שלושת הבנקים המסחריים באיסלנד בשנת 2008, התחילו הפגנות שבועיות בחודש אוקטובר. ב-23 בינואר ראש הממשלה מטעם מפלגת העצמאות, גייר הארדה הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים אחרי שאובחן כחולה בסרטן, והבטיח כי הבחירות יתקיימו ב-9 במאי. יחד עם זאת, מפלגת העצמאות רצתה למנות ראש ממשלה מטעמם במקום הארדה. הברית הסוציאל דמוקטית הודיעה כי היא מסרבת למנות ראש ממשלה מטעם מפלגת העצמאות. ב-26 בינואר 2009 הממשלה נפלה.

אחרי פירוק הממשלה, הטיל הנשיא את הרכבת הממשלה על יוהנה סיגורדרדוטיר, שהודיעה כי תקים ממשלת מיעוט יחד עם התנועה השמאלית-ירוקה כשהמפלגה הפוגרסיבית והליברלית תמכו בה מבחוץ. מועד הבחירות היה אחד מנושאי הדיונים בשיחות הקואליציוניות. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית רצו לקיים בחירות ב-9 במאי, ואילו השמאל-הירוקים רצו בחירות בתחילת אפריל. עמדת הביניים של המפלגה הפרוגרסיבית, 25 באפריל, אומצה.

== מחוזות הבחירה ==
לכל אחד מששת המחוזות מוקצים תשעה מושבים שנבחרים על ידי הצבעת אישור. תשעה מושבים נוספים מחולקים בין המחוזות (בין 1 ל-2) בהתאם לגודל האוכלוסייה, על מנת לשמור על יחסיות ההצבעה ברמה הלאומית. ב-2009 המחוזות חולקו כך:
{| class="wikitable"
!מחוז בחירה
!מושבים למחוז
!מושבי 'הצבעת אישור'
!סך הכל
|-
|ריקוואק-צפון
|9
|2
|11
|-
|ריקוואק-דרום
|9
|2
|11
|-
|דרום-מערב
|10
|2
|12
|-
|צפון-מערב
|8
|1
|9
|-
|צפון-מזרח
|9
|1
|10
|-
|דרום
|9
|1
|10
|-
|סך הכל
|54
|9
|63
|}

== תוצאות הבחירות ==
{| class="wikitable"
|+
! colspan="2" |מפלגה
!יו"ר
!הצבעות
!%
!+\-
!מושבים
!+\-
|-
|
|הברית הסוציאל-דמוקרטית (S)
|יוהנה סיגורדרדוטיר
|55,758
|29.79
| +3.03
|20
| +2
|-
|
|מפלגת העצמאות (D)
|ביארני בנדיקטסון
|44,371
|23.7
| -12.74
|16
| -9
|-
|
|התנועה השמאלית-ירוקה (V)
|Steingrímur J. Sigfússon
|40,581
|21.68
|7.33+
|14
| +5
|-
|
|המפלגה הפוגרסיבית (B)
|זיגמנדור דייוויד
|27,699
|14.8
| +3.08
|9
| +2
|-
|
|תנועת האזרחים (O)
|אין יו"ר
|13,519
|7.22
|חדש
|4
|חדש
|-
|
|המפלגה הליברלית (F)
|Guðjón Arnar Kristjánsson
|4,148
|2.22
|5.04-
|0
| -4
|-
| colspan="3" |קולות כשרים
|187,183
|96.50
| colspan="3" |
|-
| colspan="3" |קולות פסולים
|566
|0.29
| colspan="3" |
|-
| colspan="3" |פתקים לבנים
|566
|0.29
| colspan="3" |
|-
| colspan="3" |סך הכל
|193,975
|100
|-
|63
|-
|-
| colspan="8" |מקור- http://www.statice.is/Statistics/Elections/
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בחירות פרלמנטריות באיסלנד
קטגוריה:2009 בפוליטיקה
Wine & Spirit Education Trust

Wine & Spirit Education Trust, מוכר גם בראשי-התיבות WSET, הוא ארגון עולמי העורך קורסים ובחינות בתחום היין והכהילים, שבסיסו בלונדון, שנחשב לאחד המוסדות המובילים בעולם בתחום החינוך ליין.

בשונה מארגון CMS) Court of Master Sommeliers) שמטרתו להכשיר אוצרי יין, ה-WSET מציע ארבעה מסלולים הדרגתיים לחינוך ליין.

== היסטוריה ==
הארגון צמח מתוך Wine & Spirit Association’s Education Committee וקם הודות לסיוע כספי של Vintners’ Company ונוסד בשנת 1969.

בשנת 2016 הוא פתח את המשרד הבינלאומי הראשון שלה, WSET Asia Pacific, בהונג קונג לאור הביקוש הגבוה לחינוך ליין ולכהילים ברחבי סין הגדולה.

== הנהלת הארגון ==
הנהלת WSET כפופה בפני חבר הנאמנים המונה 8 חברים בהרכב הבא:
* שלושה מטעם Vintners’ Company.
* שלושה מטעם Wine & Spirit Association.
* אחד מטעם Worshipful Company of Distillers.
* אחד מטעם Institute of Masters of Wine.

== מסלולי לימוד וקורסים ==
תעודת הסמכה של WSET שלב 3
הקורסים שמועברים על ידי ה-WSET נועדו במקור לאנשים בתחום היין והכהילים, אך עם הזמן הוסיפו להשתתף יותר ויותר גם אנשים שאינם מקצועיים בתחום. ה-WSET מציע הסמכה מקצועית ביותר מ־70 מדינות ברחבי העולם.

תוכני הקורסים של ה-WSET מתמקדים בידע תאורטי כללי בעולם היין והמשקאות החריפים (מדינות ואזורי הייצור, תקנות, סגנונות היין והמשקאות החריפים, זני הענבים וכו'), וזיהוי של משקאות וטעמיהם, כולל טכניקות טעימות יין.

הקורסים המוצעים לפי סדר הדרגתי:
{| class="wikitable"
|+
!מסלולים
!שלב 1
!שלב 2
!שלב 3
!שלב 4 (דיפלומה)
|-
|יין
|Level 1 Award in Wines
|Level 2 Award in Wines
|Level 3 Award in Wines
|Level 4 Diploma in Wines
|-
|כהילים
|Level 1 Award in Spirits
|Level 2 Award in Spirits
|Level 3 Award in Spirits
|
|-
|סאקה
|Level 1 Award in Sake
|Level 2 Award in Sake
|Level 3 Award in Sake
|
|}
השגת דיפלומה (WSET שלב 4) היא אחת הדרכים המועטות להעפיל לתוכנית למאסטר ביין.

== בישראל ==
Israel Wine & Spirit Institute (בראשי-תיבות: IWSI) היא הנציגות הישראלית של ה-WSET. היא מציעה שלושה מסלולי הכשרה בלימודי יין (שלבים 1, 2 ו-3) ומסלול הכשרה בלימודי כהילים (שלב 2). ההכשרות וההסמכות בה מוכרות ברחבי העולם כתקן בינלאומי.

== ראו גם ==
* מאסטר ביין
*חינוך ליין

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

קטגוריה:יין
קטגוריה:מקצועות הקולינריה
קטגוריה:תרבות שתיית אלכוהול
שארל לברן-רנו

שארל גוסטב ניקולא לברן-רנו (בצרפתית: Charles Gustave Nicolas Lebrun-Renault; 22 ביולי 1853 – 14 ביוני 1921) היה איש צבא צרפתי, אשר התפרסם בשל חלקו בפרשת דרייפוס.

==ביוגרפיה==
===קריירה צבאית===
נולד בשאטו-תיירי ב-22 ביולי 1853. שמו מאוית בדרך כלל כ"לברן-רנו" (Lebrun-Renault) וכך גם נכתב שמו בתעודת זהות. עם זאת, הוא עצמו נהג לכתוב את שמו כ"לה ברן-רנו" (Le Brun-Renaud) וכך גם אוית שמו במסמכים הצבאיים. אביו שימש כשופט שלום בשאטו-תיירי, וב-1873 הוא התגייס לצבא צרפת והוצב בחיל הפרשים. ב-1875 הוא הועלה לדרגת סרז'נט, ושנה לאחר מכן לדרגת סמל ראשון. ב-1878 הוא למד בבית הספר הצבאי בסומיר ולאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט משנה. ב-1881 הוצב בכוח הפרשים של המשמר הרפובליקני, ובין 1885–1888 הוא שרת בטהיטי. במהלך שירותו שם, מתה אשתו, ובעקבות מותה הוא הפך לאלכוהוליסט. כשחזר לצרפת, הועלה לדרגת קפטן ולתקופה קצרה הוצב בגואטמלה בשליחות דיפלומטית, לפני שב-1892 חזר שוב לצרפת.

===פרשת דרייפוס===

ב-5 בינואר 1894 מונה לברן-רנו למפקד פלוגת פרשים קטנה אשר נשלחה להביא את אלפרד דרייפוס, קצין יהודי אשר נאשם בריגול לטובת הקיסרות הגרמנית, אל טקס שלילת הדרגות שנקבע לו. אנשיו של לברן-רנו הובילו את דרייפוס מבית הסוהר שרש-מידי אל האקול מיליטר אשר בחצרו היה הטקס אמור להיערך. במהלך הזמן הקצר שבין הגעתו של דרייפוס לתחילת הטקס, שוחח לברן-רנו עם דרייפוס במשך כמה דקות. דרייפוס לא אמר לו דבר בעל חשיבות. עם זאת, לברן-רנו, שרצה להתרברב בפני חבריו, הצהיר שדרייפוס הודה באשמתו, אולם טען שנתן לגרמנים מסמכים חסרי חשיבות בתקווה שיוכל להשיג בהמשך מידע רב ערך. חבריו של לברן-רנו סיפרו על כך לעיתונאים. באותו הלילה ביקר לברן-רנו עצמו במועדון, ושם חזר עוד פעם על סיפורו, ועיתונאי מהפיגארו שמע אותו. השמועה הייתה למורת רוחם של בכירי הצבא, ולברן-רנו נחקר וננזף בידי סגן הרמטכ"ל גונז ולאחר מכן בידי נשיא צרפת ז'אן קזימיר-פרייה. באותו יום הכחיש לברן-רנו רשמית את הסיפור באוזני עיתונאים.

סיפורו של לברן-רנו הצליח לגרום למשבר דיפלומטי. שגריר גרמניה בצרפת הרוזן צו מינסטר נפגש עם פרייה והגיש לו מכתב מאת קנצלר גרמניה, הנסיך הוהנלוהה, אשר דרש להבהיר שגרמניה אינה קשורה לפרשה. לאחר משא ומתן מתיש, ב-9 בינואר פורסמה הודעה רשמית מטעם ממשלת צרפת אשר הכחישה את מעורבותה של גרמניה בפרשה. ב-1897, שינו מפקדי הצבא את טעמם, וכדי להוכיח שדרייפוס אכן אשם, הם מצאו את לברן-רנו ושכנעו אותו לחזור בו מהודאתו ולטעון כי דרייפוס כן הודה באשמה. מספר קציני צבא אף זייפו מסמך אשר כביכול נכתב בידי לברן-רנו ביום טקס שלילת הדרגות, ובו הוא מאשר את הודאתו של דרייפוס. ב-1899 הוא נקרא להעיד במשפט רן שם הוכח כי מסמך ההודאה מזויף. גם לאחר שדרייפוס זוכה ב-1900, המשיך לברן-רנו לטעון שהוא אשם, ומסר הרצאות בנושא. ב-1908 הוא התייצב יחד עם ארמאן די פאטי דה קלאם להגנת העיתונאי לואי גרגורי אשר ניסה להתנקש בחייו של דרייפוס.

===אחריתו===
ב-1898 הוא נישא לאלמנה אנגלייה עשירה, וב-1900 מונה למפקד אסקדרון פרשים. ב-1904 הוא פרש משירות פעיל, וב-1909 עזב את הצבא. הוא נפטר בסן-מאנדי ב-14 ביוני 1921.

==לקריאה נוספת==
* .
* .

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים
קטגוריה:פרשת דרייפוס: אישים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1853
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1921
צ'ארלס ביירד

צ'ארלס פיץ ביירד (באנגלית: Charles Fitz Baird; 4 בספטמבר 1922 - 26 בדצמבר 2009) היה סגן מזכיר הצי של ארצות הברית לניהול פיננסי וביקורת בין השנים 1966–1967 ולאחר מכן ועד 1969 הוא היה תת-מזכיר הצי. בין השנים 1977–1987 הוא היה המנהל הכללי של חברת הכרייה Inco.
==ביוגרפיה==
צ'ארלס ביירד נולד בסאות'האמפטון שבמדינת ניו יורק. הוא למד במידלברי קולג' שבמדינת ורמונט וב-1944 סיים את לימודיו. עם סיום לימודיו התגייס ביירד לחיל הנחתים של ארצות הברית ושירת בו במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.

לאחר שחרורו הצטרף ביירד לחברת סטנדרד אויל של ניו ג'רזי, שם הוא התקדם עד שהגיע לתפקידי ניהול, כולל הצבות בלונדון ובפריז.

ב-1966 מינה אותו נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון כסגן מזכיר הצי של ארצות הברית לניהול פיננסי וביקורת, תפקיד בו הוא שימש עד 1967 ובתוקף תפקידו זה הוא שימש כמזכיר הצי בפועל בחודשים יולי-אוגוסט 1967. לאחר מכן מינה אותו הנשיא ג'ונסון כתת-מזכיר הצי ובתפקיד זה הוא שימש עד תום נשיאותו של ג'ונסון בינואר 1969.

לאחר סיום שירותו בממשל הפדרלי החל ביירד לעבוד בחברת "אינקו" (Inco), שם הוא היה בתפקידי ניהול בניו יורק ובטורונטו. בין השנים 1977–1987 הוא היה המנהל הכללי של החברה.

ביירד היה חבר במועצת הנאמנים של אוניברסיטת בקנל בין השנים 1976–1982 ובשנת 1986. מטעם אוניברסיטה זו הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד. ב-1984 העניק לו גם מידלברי קולג' בו הוא למד, תואר כבוד. בתקופות מסוימות שימש ביירד כדירקטור בחברת ביטוחי הבריאות "אתנה", בבנק מונטריאול, בחברת הניהול LMI ובאוניברסיטה של חיל הנחתים.

במשך שנים רבות היה ביירד שחקן פלאטפורם טניס, זכה במספר תוארי אליפות וב-1992 הוא הוכנס להיכל התהילה של ענף ספורט זה.

לאחר פרישתו מ"אינקו" התיישב ביירד בבת'סדה, מרילנד, שם הוא היה חבר במרכז לאנליזה ימית (CNA) ובין השנים 1992–1997 הוא היה יושב ראש מועצת המנהלים שלו. הוא גם היה חבר במועצה ליחסי חוץ.

צ'ארלס ביירד נפטר ב-26 בדצמבר 2009 בביתו שבסקילמן, ניו ג'רזי לאחר שחלה באחרית ימיו במחלת אלצהיימר.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.history.navy.mil/research/library/research-guides/modern-biographical-files-ndl/modern-bios-b/baird-charles-fitz.html צ'ארלס ביירד] באתר ההיסטוריה ומורשת הפיקוד של הצי 
* [http://www.platformtennis.org/news/APTA_and_General_News/Charles_F___Chuck__Baird.htm דברים לזכרו באתר איגוד הפלאטפורם טניס] 
* 

קטגוריה:מזכירי הצי של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי מידלברי קולג'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
קארל בודה

קארל פרדיננד ריינהרד בודה (בגרמנית: Karl Ferdinand Reinhard Budde; 13 באפריל 1850 – 29 בינואר 1935) היה תאולוג גרמני, יליד ברגיש גלאדבאך, וסמכות ידועה במקרא.

==ביוגרפיה==
הוא למד תאולוגיה, פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטאות בון וברלין, והשלים את ההביליטציה שלו ללימודי הברית הישנה בבון בשנת 1873. היה מפקח של Evangelisches Theologisches Stift בבון בין השנים 1878 – 1885, ובינתיים היה פרופסור חבר לתאולוגיה של הברית הישנה באוניברסיטת בון (1879). בשנת 1889 הוא קיבל פרופסור מן המניין בשטרסבורג, ובשנים 1900 – 1921 כיהן כנשיא התאולוגיה של הברית הישנה באוניברסיטת מרבורג . הוא קיבל דוקטור לתאולוגיה מסנט אנדרוס ב-1911.

בשנת 1894 הוא סיים לתרגם לגרמנית עבודות נבחרות של אברהם קונן ופרסם אותם.

בודה היה חבר כבוד בחברה לחקר הברית הישנה.

==מעבודתו==
במחקריו על ספר שמואל, השתמש בודה בהשערת התעודות ונטה לייחס את הכפילויות והסתירות בסיפורים השונים למקורות היהוויסטי והאלוהיסיטי.
ממחקריו על מקצבים של חרוזים בשירה המקראית, הגיע למסקנה שמקצב שלוש\שתיים הוא אופייני לקינה, וכינה את המקצב "מקצה הקינה". הוא היה תומך בהשערה המדיינית-קינית.

==מפרסומיו==
* Das hebräische Klaglied (1882); שבו הוא עוסק בקינות, דוגמת אלו שבמגילת איכה<ref>[https://books.google.com/books?id=pUrHCAAAQBAJ&pg=PA150&lpg=PA150&dq=qinah++%22Karl+Budde%22&source=bl&ots=MpLfUTWZ7i&sig=7E-k53NRMaf8Jr-KGJhRzCFwxUQ&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwiwoOOJndnRAhVj_IMKHV9QAjAQ6A1894EIITAB#v=onepage&q=qinah%20%20%22Karl%20Budde%22&f=false Poets, Prophets, and Texts in Play] edited by Ehud Ben Zvi, Claudia V. Camp, David M. Gunn, Aaron W. Hughes</ref>.
* Die biblische Urgeschichte (Gen. 1-12, 5) (1883) – הפרהיסטוריה המקראית.
* Das Buch Hiob : übersetzt und erklärt (1896) – ספר איוב: תרגום ופרשנות.
* Die Bücher Richter und Samuel, ihre Quellen und ihr Aufbau (1900) – ספר שופטים וספר שמואל; מקורות ומבנה.
* [https://archive.org/details/religionisraelt01buddgoog "The Religion of Israel to the Exile"], in American Lectures on the History of Religions (1899).
* Die Bücher Samuel (1902) – ספר שמואל.
* Das Alte Testament und die Ausgrabungen (1903) – הברית הישנה והחפירות הארכאולוגיות.
* (1903) תרם ל-Encyclopaedia Biblica
* Das prophetische Schrifttum (1905) – ספרות נביאי התנ"ך.
* Geschichte der althebräischen Litteratur (1906) – היסטוריה של הספרות העברית העתיקה.
* Auf dem Wege zum Monotheismus (1910) – על הדרך למונותאיזם.
* The Song of Solomon in New World, March issue (1894).
* "The books of Samuel: critical edition of the Hebrew text printed in colors exhibiting the composite structure of the book" (תרגום לאנגלית מאת בנג'מין וייסנר בייקון , 1894).

==קישורים חיצוניים==
* [https://archive.org/search.php?query=((subject%3A%22Budde%2C%20Karl%22%20OR%20subject%3A%22Karl%20Budde%22%20OR%20creator%3A%22Budde%2C%20Karl%22%20OR%20creator%3A%22Karl%20Budde%22%20OR%20creator%3A%22Budde%2C%20K.%22%20OR%20title%3A%22Karl%20Budde%22%20OR%20description%3A%22Budde%2C%20Karl%22%20OR%20description%3A%22Karl%20Budde%22)%20OR%20(%221850-1935%22%20AND%20Budde))%20AND%20(-mediatype:software%29 ממחקריו או פרסומים אודותיו] בארכיון האינטרנט

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאולוגים נוצרים
קטגוריה:מדענים גרמנים
קטגוריה:חוקרי מקרא גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1850
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1935
ג'ים וילסון

ג'ים וילסון (באנגלית: Jim Wilson) הוא מפיק ובמאי אמריקאי. הוא זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר על "רוקד עם זאבים", שאותו חלק עם קווין קוסטנר.

== ביוגרפיה ==
מאז שנות ה-80 מחזיק וילסון בתפקידים שונים בתעשיית הקולנוע. הוא למד בקולג' אנטיוק ובמכון הקולנוע של ברקלי.

=== מפיק ===
בשנת 1990 הפיק וילסון את "רוקד עם זאבים" – שאת התסריט שלו כתב מייקל בלייק, על סמך הרומן שלו באותו השם. זה היה המערבון המכניס ביותר בכל הזמנים, עם הכנסות של 424.2 מיליון דולר ברחבי העולם, והוא זכה ב-7 פרסי אוסקר, כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, הסאונד הטוב ביותר, הפסקול הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר.

בעקבות ההצלחה של "רוקד עם זאבים" הפיק וילסון בשנת 1992 להיט נוסף, "שומר הראש", בכיכובם של קווין קוסטנר וויטני יוסטון. הפסקול "The Bodyguard" הוא הפסקול הנמכר ביותר בתולדות הקולנוע, ונמכר ביותר מ-44 מיליון עותקים ברחבי העולם. הוא זכה בפרס גראמי לאלבום השנה.

וילסון המשיך להפיק סרטים, כולל "ואייט ארפ", "הדוור" ו"מכתב בבקבוק". בטלוויזיה היה וילסון העורך בפועל של המיני-סדרה "" עטורת הפרסים עבור CBS.

=== בימוי ===
בנוסף להפקה, וילסון ביים מספר סרטים, בהם "Stacy's Knights" בכיכוב קווין קוסטנר, "ראש מעל המים" עם קמרון דיאז והארווי קייטל, "Whirlygirl" עם מונה מזור והסרט התיעודי "Laffit - All About Winning".

בשנת 2014 ביים את "", על קבוצה לא-תוצלח של בוקרים בניו מקסיקו.

== פילמוגרפיה ==
* Smart Alec (1986, מפיק / במאי / תסריטאי)
* רוקד עם זאבים (1990, מפיק)
* שומר הראש (1992, מפיק)
* ראפה נוי (1994, מפיק)
* ראש מעל המים (1996, מפיק / במאי)
* הדוור (1997, מפיק)
* מכתב בבקבוק (1999, מפיק)
* Laffit: All About Winning (2006, מפיק / במאי)
* Whirlygirl (2006, מפיק / במאי)
* מיסטר ברוקס (2007, מפיק)
* אולי תתבגר (2008, מפיק)
* (2014, מפיק / במאי)

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
דיוויזיית המשמר המשוריינת (בריטניה)

דיוויזיית המשמר המשוריינת של הצבא הבריטי היא דיוויזיית שריון בריטית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
ב-17 ביוני 1941 הוקמה הדיוויזיה, והועמדה תחת פיקודו של אוליבר ליס. ב-12 בספטמבר 1942 מונה אלן אדייר למפקד הדיוויזיה,<ref name="unithistories"></ref> ולאחר אימון הדיוויזיה ברחבי בריטניה במשך 21 חודשים, נחתה הדיוויזיה בנורמנדי כחלק מהמערכה בנורמנדי ב-28 ביוני 1944, כחלק מהקורפוס ה-8 בפיקודו של ריצ'רד אוקונור, ונטלה חלק במבצע גודווד ביולי, ולאחר מכן במבצע בלוקוט ביולי / אוגוסט. לאחר הפריצה של בעלות הברית מנורמנדי, התקדמה הדיוויזיה ברחבי צפון צרפת ובלגיה כחלק מהקורפוס ה-30 בפיקודו של בריאן הורוקס.<ref name="britishmilitaryhistory"></ref> הדיוויזיה שחררה את בריסל, לאחר התקדמות חסרת תקדים מדוואי, משם, תוך 14 שעות בלבד.<ref></ref> הדיוויזיה קיבלה תפקיד מוביל במתקפה הקרקעית במבצע מרקט גארדן בספטמבר. היא הוחזקה בעתודה במהלך הקרב על הבליטה בדצמבר, ולאחר מכן לחמה בקרב הרייכסוואלד (מבצע ממשי) בפברואר ומרץ 1945. לאחר התקדמותה בגרמניה והכניעה הגרמנית במאי 1945 נותרה דיוויזיה כחלק מחיל הכיבוש, אך ב-12 ביוני 1945 היא הוסבה לדיוויזיית חי"ר, דיוויזיית המשמר.

== מפקדים ==
* אוליבר ליס (17 ביוני 1941 – 12 בספטמבר 1942)
* אלן אדייר (12 בספטמבר 1942 – 12 ביוני 1945)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

משמר
קטגוריה:יחידות שריון בריטיות
חינוך ליין

יין אדום
חינוך ליין הוא לימוד והכשרה מקצועית בתחום היין ואוצרות היין. מטרתו היא להסמיך אנשי מקצוע כמו גם להרחיב ידע בקרב אנשים שאינם מקצועיים ושאינם עובדים בתעשיית הכורמות (מלשון כרם), הייננות ואוצרות היין.

ישנן מספר מוסדות שאמונים על השכלה, הכשרה והנגשת ידע בנושאי היין. המוסדות מציעים מסלולי לימוד שונים, כאשר היוקרתיים מביניהם הם: המאסטר ביין והמאסטר סומלייה.

== מוסדות הלימוד לחינוך ליין ==
מוסדות הלימוד המובילים בתחום הם:
* IMW) Institute of Masters of Wine) - המעניקים את התואר היוקרתי מאסטר ביין.
* CMS) Court of Master Sommeliers) - המעניקים סדרה של הסמכות, כשהיוקרתית ביותר היא מאסטר סומלייה.
* WSET) Wine & Spirit Education Trust) - המעניקים הסמכות בתחום היין והמשקאות החריפים, כשהיוקרתית מביניהן היא הדיפלומה.
* SWE) Society of Wine Educators) - המעניקים תעודות בחינוך ליין.
* WSG) Wine Scholar Giuld) - המלמדים חינוך ליין לפי אזורים גאוגרפיים (צרפת, איטליה וספרד).

== המסלולים המקובלים ביותר ==
{| class="wikitable"
|+
!
!השלב הראשוני
! colspan="6" |
!השלב היוקרתי ביותר
|-
|המסלול למאסטר ביין
|WSET Level 1
|WSET Level 2
|WSET Level 3
| rowspan="2" |ניסיון תעסוקתי בתעשייה
|
|
|WSET Level 4 Diploma
|IMW Master of Wine
|-
|המסלול למאסטר סומלייה
|Industry employment
|
|
|CMS Introductory Sommelier
|CMS Certified Sommelier
|CMS Adanced Sommelier
|CMS Master Sommelier
|}

== ראו גם ==
* מאסטר ביין
* Wine & Spirit Education Trust

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:יין
קטגוריה:תרבות שתיית אלכוהול
I'm Ready (שיר)

"I'm Ready" (בעברית: אני מוכן) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר/ת הבריטי/ת סם סמית', ביחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית דמי לובאטו.<ref name=":0"></ref> השיר יצא לאור ב-16 באפריל 2020 על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס, כסינגל מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, Love Goes.<ref name=":0" /> לאחר מכן השיר נכלל גם באלבומה השביעי של לובאטו Dancing with the Devil... the Art of Starting Over.

השיר הגיע למקום ה-36 במצעד הבילבורד הוט 100.<ref></ref>

== רקע והפקה ==
ב-9 באפריל שותפה על ידי סמית' תמונה יחד עם לובאטו באולפן הקלטות, עם הכיתוב "S + D 4 EVA";<ref></ref> קיצור של "סם + דמי", מה שהוביל לכך שצצו שמועות על שיתוף פעולה ביניהם. ב-13 באפריל, סמית׳ ולובאטו פרסמו באופן רשמי את השם של הדואט ואת תאריך היציאה שלו, דבר שאושש את השמועות.<ref name="umusic 1"></ref><ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ של השיר יצא לאור ב-17 באפריל 2020. הוא בוים על ידי ג'ורה פרנציס הידועה בעיקר בשל בימוי הקליפ של "Money", של קארדי בי, משנת 2019. בקליפ, סמית' נמצא/ת באולם היאבקות ולובאטו בבריכה עם שחיינים רבים. בסוף הקליפ, שניהם מופיעים במשותף בטקס הענקת מדליות. לפני צאת הקליפ, סמית' ולובאטו דיברו ביוטיוב על מהלך כתיבת השיר.

נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-42 מיליון צפיות.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מדינה
!תואר
!מכירות
|-
!אוסטרליה (ARIA)<ref></ref>
|פלטינה
|70,000
|-
!קנדה (Music Canada)<ref></ref>
|זהב
|40,000<small></small>
|-
| colspan="3" |<small> מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2020
קטגוריה:סינגלים מ-2020
קטגוריה:שירי סם סמית'
קטגוריה:שירי דמי לובאטו
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי איליה סלמנזאדה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דמי לובאטו
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סוואן קוטצ'ה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סם סמית'
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פיטר סוונסון
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי איליה סלמנזאדה
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי ג'ייק וילסון
קטגוריה:שירי פלטינה באוסטרליה
פיפל (ספר)

פיפל הוא ספרו של ניצול השואה יחיאל די-נור שנכתב תחת שם העט ק. צטניק. זהו הכרך השלישי בסדרת "סלמנדרה - כרוניקה של משפחה יהודית במאה העשרים", אשר עוסקת בנושא השואה. הספר מתאר את סיפורו של אחיהם הצעיר של הארי ודניאלה, מוני, אשר מנוצל מינית ונופל קורבן לתאוות מין סדיסטית של הנאצים.

== פירוש ==
פיפל הוא כינוי לילדים קטנים במחנות ההשמדה ששימשו קורבנות מין עבור ראשי הבלוקים. מוני, הדמות הראשית בספר, הוא פיפל.

== פרסום ==
הספר תורגם לעברית לראשונה בשנת 1989 בידי הוצאת הקיבוץ המאוחד. ב-2010 הספר יצא לאור בהוצאה מחודשת בידי הוצאת הקיבוץ המאוחד.

ב-2013 עלה בפסטיבל צו קריאה 8 המחזה "חלקת האדם" שעיבד שי אזנקוט (על פי הספר "פיפל" מאת ק. צטניק) וביים עמיחי אלהרר.

==לקריאה נוספת==
* יחיאל די-נור, פיפל, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989
* יחיאל די-נור, פיפל (מהדורה מחודשת), הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים על השואה
ג'וש הארדר

ג'ושע קק הארדר (באנגלית: Joshua Keck Harder; נולד ב-1 באוגוסט 1986) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של מדינת קליפורניה, מאז 2019. הארדר הוא חבר המפלגה הדמוקרטית.

== ביוגרפיה ==
הארדר נולד בעיר טארלוק שבקליפורניה, וסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון מודסטו. למד כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת סטנפורד, והשלים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד. ב-2014 נשכר הארדר בידי החברה "בסמר ונצ'ר פרטנרס" (Bessemer Venture Partners) אשר בסיסה בעיר ניו יורק. הארדר שב לסן פרנסיסקו ב-2016 ובאותה השנה קודם לתפקיד סגן נשיא בחברה. כעבור שלוש שנים הוא חזר לעיר הולדתו טארלוק, ולימד מנהל עסקים במכללת ג'וניור מודסטו.

במאי 2017 הודיע הארדר על התמודדותו למועמדת המפלגה הדמוקרטית לבית הנבחרים של ארצות הברית, והצטרף לשלושה דמוקרטים נוספים שהתמודדו על מושבו של ג'ף דנהאם מהמפלגה הרפובליקנית, שייצג את מחוז הקונגרס העשירי של קליפורניה מאז 2013 וקודם לכן את מחוז הקונגרס ה-19 בשנים 2013-2011. אחרי היוודע תוצאות הבחירות המקדימות בשתי המפלגות, דנהאם והארדר התקדמו למאבק זה בזה אל יום בחירות הכלליות, כאשר דנהאם סיים במקום הראשון עם 37.5% מקולות הבוחרים במפלגתו, והארדר לעומתו העפיל למקום השני כשלו 16.7% מהקולות.

מחוז הקונגרס העשירי בקליפורניה נכלל ברשימת המושבים של קליפורניה בקונגרס האמריקאי המוחזקים בידי הרפובליקנים, ולכן ועדת הקמפיין הדמוקרטית התמקדה בהפיכת המחוז מאדום לכחול במהלך בחירות 2018. ערב הבחירות ובימים שלאחריהן, דנהאם הוביל עם יתרון קל כאשר תוצאות האמת החלו לזרום. הארדר זכה, בין היתר, לתמיכתו של נשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה, כמו גם באלה של מועדון סיירה וג'יי סטריט. ב-9 בנובמבר 2018 החל הארדר להוביל על דנאהם, וכעבור ימים אחרים הוכרז הארדר כמנצח במירוץ למחוז הקונגרס העשירי. ב-14 בנובמבר הודה דנהאם בהפסדו להארדר.

הארדר הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2019, ובקונגרס ה-116 של ארצות הברית הוא חבר בוועדת החקלאות ובוועדת החינוך והעבודה. בשלהי 2019 הצביע בעד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ.

ב-2018 נישא הארדר לרעייתו פמלה, אותה פגש במהלך ימיו כסטודנט באוניברסיטת סטנפורד.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקליפורניה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
הפצצה של היטלר

הפצצה של היטלר הוא ספר עיון מאת ההיסטוריון הגרמני ריינר קרלש ויצא לאור במרץ 2005. בספר מועלית הטענה שגרמניה הנאצית ניסתה לפתח נשק רדיולוגי כגון פצצה מלוכלכת.

== תקציר ==
על פי הספר, תחת פיקוחו של האס אס, בשנים 1944–1945, מדענים גרמנים תורינגיה ניסו לפתח פצצה מלוכלכת וגרמו למוות של מאות שבויי מלחמה. 
== ביקורת ==
קרלש ספג ביקורת על הצגת "חוסר הבנה קטסטרופלי של הפיזיקה" על ידי הפיזיקאי מייקל שאף, שחיבר בעצמו ספר עיון שעוסק במחקר אטומי שנעשה בידי הנאצים, בעוד שקרלש עצמו הכיר בכך שאין לו הוכחה לטענותיו.<ref></ref>

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנית הגרעין הנאצית
זרם הקרח ויליאמס

זרם הקרח ויליאמס (באנגלית: Williams Ice Stream) הוא זרם קרח ממזרח לחצי האי פלצ'ר בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה. 

אורכו של זרם הקרח 24 קילומטרים. 

זרם הקרח נשפך אל תוך מדף הקרח ונאבל. 

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

שמו של זרם הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

זרם הקרח נקרא על שמו של ריצ'רד ס. ויליאמס, הבן (Richard S. Williams, Jr), גאולוג בכיר בסקר הגאולוגי של ארצות הברית, שנחשב סמכות ברחבי העולם בחקר של תהליכים גאומורפיים ותנודות קרחונים, באמצעות תצלומי אוויר ותצלומי לוויין, ועמד בראש הצוות שהכין 25 מפות של שינויים קרחוניים ושינויים בחופי אנטארקטיקה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:0::NO::P5_ANTAR_ID:18363 זרם הקרח ויליאמס] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=136420 זרם הקרח ויליאמס] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=17578&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR זרם הקרח ויליאמס] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [http://www.geosci.info/RichardWilliams_Biosketch.pdf קורות חייו של ריצרד ס. ויליאמס]

== הערות שוליים ==

ויליאמס
קטגוריה:ארצות הברית באנטארקטיקה
פול איגנשיוס

פול רוברט איגנשיוס (באנגלית: Paul Robert Ignatius; נולד ב-11 בנובמבר 1920) הוא פקיד ממשל אמריקאי לשעבר, שכיהן בין השנים 1967–1969 כמזכיר הצי של ארצות הברית בממשלו של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון ולפני כן כסגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית.

==ביוגרפיה==
פול איגנשיוס נולד בגלנדייל, קליפורניה לאליזה (לבית ג'מגוצ'יאן) והובספ "ג'וזף" איגנטוסיאן, שנמלטו לארצות הברית בעקבות רצח העם הארמני.

את לימודי התואר הראשון הוא סיים באוניברסיטת דרום קליפורניה, שם היה חבר באחוות פי בטא קפא ובאחוות פי קפא טאו. את לימודי התואר השני במנהל עסקים הוא סיים בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד. במלחמת העולם השנייה הוא התגייס לצי ארצות הברית שם שירת כקצין בדרגת לוטננט, בעיקר כקצין נשק למטוסים על סיפון נושאת המטוסים "מנילה ביי" (USS Manila Bay) בזירת האוקיינוס השקט.

בשנים 1961–1964 שימש איגנשיוס כסגן מזכיר הצבא של ארצות הברית למתקנים ולוגיסטיקה. בשנת 1964 הוא היה תת-מזכיר הצבא. לאחר מכן ועד 1967 היא שימש כסגן מזכיר ההגנה למתקנים ולוגיסטיקה. ב-1 בספטמבר 1967 מונה איגנשיוס כמזכיר הצי של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד תום נשיאותו של לינדון ג'ונסון בינואר 1969.

בין שאר פעילותיו של איגנשיוס לאחר שירותו בממשל הפדרלי ניתן למנות שותפות בייסוד וכהונה כיושב ראש מועצת הנאמנים של חברת Logistics Management Institute, כהונה כיושב ראש מועצת המנהלים, נשיא ומנהל כללי של איגוד חברות התעופה Air Transport Association (כיום Airlines for America ) וכהונה כנשיא העיתון וושינגטון פוסט. איגנשיוס הקים את חברת Harbridge House, Inc., חברה מבוסטון לייעוץ אסטרטגי ומחקר.

כיום הוא משמש כחבר במועצת הנאמנים של הקרן לשימור מורשתו של ג'ורג' מרשל וכחבר במועצת העיר הפדרלית שמקדמת את פיתוחה הכלכלי של וושינגטון די. סי. ובמוסד וושינגטון ליחסי חוץ.

איגנשיוס הוא אב לשני בנים: דייוויד איגנשיוס, שהוא בעל טור בעיתון וושינגטון פוסט וסופר; ואדי איגנשיוס, שהוא עורך ראשי של המגזין Harvard Business Review.

ב-23 במאי 2013 הודיע צי ארצות הברית שאחת המשחתות מסדרת המשחתות ארלי ברק תיקרא על שמו של איגנשיוס. הספינה הוכנסה לשירות בפורט אוורגליידס ב-27 ביולי 2019.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמריקאים ממוצא ארמני
קטגוריה:מזכירי הצי של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר לעסקים של הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:סגל וושינגטון פוסט
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
דיוויזיית השריון ה-11 (בריטניה)

דיוויזיית השריון ה-11 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיית שריון בריטית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
במרץ 1941 הוקמה הדיוויזיה ביורקשייר, והועמדה תחת פיקודו של פרסי הוברט. הדיוויזיה הייתה אמורה להשתתף במבצע לפיד, אולם לבסוף לא נשלחה לצפון אפריקה, מאחר שתנאי הקרקע שם לא התאימו כל כך ללוחמת שריון. זמן קצר לאחר הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944, נחתה בנורמנדי הדיוויזיה, שם הייתה מעורבת בלחימה קשה במהלך המערכה בנורמנדי, ובמיוחד במבצע אפסום בסוף יוני, ובאמצע יולי במבצע גודווד. בעקבות התמוטטות הוורמאכט בנורמנדי לאחר קרב פאלז, דיוויזיית השריון ה-11, חצתה את נהר הסן ב-28 באוגוסט, כבשה את אמיין רק שלושה ימים לאחר מכן, והגיעה לאנטוורפן ב-4 בספטמבר, חמש שנים מאז תחילת המלחמה. לאחר שמילאה תפקיד קטן בלבד במבצע מרקט גארדן, הייתה הדיוויזיה מעורבת בקרב הבליטה ובמבצע ממשי בפברואר – מרץ 1945. הדיוויזיה חצתה את נהר הריין בסוף מרץ והשתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה, בתהליך שחרור מחנה הריכוז ברגן בלזן באמצע אפריל ונכנסה לליבק בתחילת מאי. יום הניצחון באירופה בא זמן קצר לאחר מכן, ובינואר 1946 פורקה הדיוויזיה.

הדיוויזיה הוקמה מחדש בשנת 1950, אולם פורקה שוב בשנת 1956 והוסבה לדיוויזיה ה-4.

== מפקדים ==
* פרסי הוברט (9 במרץ 1941 – 22 בפברואר 1942)
* כריסטופר פטו (22 בפברואר 1942 – 21 באפריל 1942)
* צ'ארלס קייטלי (21 באפריל 1942 – 17 במאי 1942)
* פרסי הוברט (17 במאי 1942 – 15 באוקטובר 1942)
* ברוקאס בורוז (15 באוקטובר 1942 – 6 בדצמבר 1943)
* פיליפ רוברטס (6 בדצמבר 1943 – ינואר 1946)
* הנרי פוט (1950 – 1953)
* הרולד פימן (1953 – 1955)
* ג'ון אנדרסון (1955 – מרץ 1956)
* רג'ינלד יוטסון (מרץ 1956 – 1 באפריל 1956)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ushmm.org/wlc/article.php?lang=en&ModuleId=10006188 דיוויזיית השריון ה-11]

== הערות שוליים ==

11
קטגוריה:יחידות שריון בריטיות
מדף הקרח ונאבל

מדף הקרח ונאבל (באנגלית: Venable Ice Shelf) הוא מדף קרח בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה.

אורכו של מדף הקרח 60 קילומטרים; ורוחבו 24 קילומטרים.

מדף הקרח ממוקם בין חצי האי פלצ'ר וחצי האי אליסון.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי מדף הקרח ===

מדף הקרח מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1961–1966.

=== מקור השם ===

שמו של מדף הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

מדף הקרח נקרא על שמו של קומנדר ג'י. די. ונאבל (J. D. Venable), קצין מבצעים בצי ארצות הברית, בכוח התמיכה הימי האמריקאי באנטארקטיקה בשנים 1967 ו- 1968.

=== השפעת התחממות כדור הארץ ===

בעשור האחרון גבר קצב ההמסה של מדפי הקרח באנטארקטיקה ב-70%, ומדף הקרח ונאבל נמס בקצב הגדול ביותר.

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• Zhang, X., Thompson, A., Flexas, M. and Bornemann, H. (2014), [https://epic.awi.de/id/eprint/35470/ Evidence of ice shelf melt in the Bellingshausen Sea from seal-borne observations], 2014 Ocean Sciences Meeting, Honolulu, Hawaii, USA, 23 February 2014 - 28 February 2014 </div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:::NO::P5_ANTAR_ID:15939 מדף הקרח ונאבל] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=121158 מדף הקרח ונאבל] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=15375&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR מדף הקרח ונאבל] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==

ונראבל
קטגוריה:אנטארקטיקה: מדפי קרח
קטגוריה:ארצות הברית באנטארקטיקה
אברהם ברתנא

אברהם ברתנא (גם: בר-תנא; 11 בינואר 1902, ג' בשבט ה'תרס"ב – 16 בנובמבר 1966, ג' בכסלו ה'תשכ"ז) היה מחנך עברי, מנהלה של הגימנסיה העברית רחביה וסמנכ"ל משרד החינוך.

==ביוגרפיה==
נולד בביאליסטוק לשרה דבורה ותנחום אש-רובינשטיין (בהמשך עברת את שמו לבר תנא – בן ר תנחום אש).<ref></ref> למד בבתי ספר ממשלתיים תוך שהוא משלים את לימודי המסורת בחדר מתוקן. לאחר סיום התיכון המשיך לבית המדרש לרבנים בברסלאו ולאוניברסיטאות ברסלאו ובזל. לאחר סיום לימודיו, לימד בוילנה וגימנסיה העברית בוירבלן, שם הושפע משיטתו החינוכית של יעקב רובינסון.<ref>אליעזר ירושלמי, "וירבאלן והגמנסיה שלה", בתוך: נתן גורן ואחרים (עורכים): יהדות ליטא כרך ב', עמ' 149 ([https://archive.org/stream/nybc314282#page/n170/mode/1up/search/תנא גרסה מקוונת] בארכיון האינטרנט)</ref>

בשנת 1927 עלה לארץ ישראל ועוד באותה שנה החל ללמד בגימנסיה רחביה.<ref></ref> במהלך שנת 1928 נשא לאשה את רות הילנברג,<ref></ref> שסיימה באותה שנה את לימודי האחיות במכללת הדסה<ref></ref> ועתידה להיות מנהלת מרפאות החוץ של בית החולים הדסה;<ref></ref> הזוג התגורר ברחוב עזה בירושלים.<ref>פנקס כתבות של תושבי רחביה, יולי 1937, [https://genealogyindexer.org/view/1937Rehavia/21# עמ' 21], באתר Geneology Indexer; Telphone Directory, Israel 1965, [https://genealogyindexer.org/view/1965Israel/31/ pg. 31], באתר הנ"ל</ref> בשנת 1935, עקב חוליו של יוסף מוהליבר, מונה ברתנא לכהן כסגן מנהל הגימנסיה. לאחר פטירתו של מוהליבר בשנת 1943, מונה ברתנא למנהל בית הספר.<ref>נירית רייכל, "[http://bookreader.nli.org.il/NliBookViewer/?ie_pid=IE48296984&ie_dvs=1494941738577~166#page/n116/mode/2up החינוך החברתי כגורם מגשר בין פערים אידאולוגיים בעיצוב דיוקן הבוגר הרצוי : סיפורן של הגימנסיות העבריות הראשונות (1906-1948)]", דור לדור - קבצים לחקר ולתיעוד תולדות החינוך היהודי בישראל ובתפוצות כד, תשס"ד, עמ' 114, הע' 75</ref> בהשפעתו של ברתנא, הוגברה מעורבותו של צוות הגימנסיה בפעיליות הצופים של תלמידיהם, ובתקופה זו נוסד שבט מצדה.<ref>רייכל, החינוך החברתי, עמ 116</ref>

היה חבר בהגנה ובמשמר העם.

בשנת 1954 פרש מניהול הגימנסיה והתמנה כסמנכ"ל משרד החינוך. היה אחראי על הכשרת מורים בישראל ותחת הנהלתו התפתח במיוחד מוסד ההשתלמויות<ref>Immanuel Yafeh, [https://files.eric.ed.gov/fulltext/ED077880.pdf "A New Look" at the Continuing Education (or In-Service Training) of Educational Workers], pg. 4</ref> כן כיהן כיו"ר הוועדה הבינמשרדית לקשרי ספורט בינלאומיים.<ref>[https://www.archives.gov.il/archives/#/Archive/0b07170680014dab/File/0b07170680ea9fe6 תיק הוועדה] באתר ארכיון המדינה</ref> בראשית שנות ה-60 עמד בראש ועדה לענייני הוראת השואה, וקרא ללמד את הנושא לא רק בסמיכות ליום השואה.<ref></ref>

נכדתו היא האמנית יעל ברתנא.

ברתנא נפטר בג' בכסלו תשכ"ז ונטמן למחרת בהר המנוחות.<ref></ref> על שמו נקרא אגף במכון וינגייט.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:מנהלי גימנסיה רחביה
קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:עובדי משרד החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1966
דניאל כהן (קלע)

דניאל כהן (22 במאי 1945 – 2 באפריל 1970) היה קלע בצלחות חרס, אלוף ישראל, שיאן ישראל וחבר נבחרת ישראל; ייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות וזוכה שתי מדליות ארד מהמכביה (השמינית 1969). נהרג בהפגזה סורית על נח"ל גשור.

==ביוגרפיה==
כהן נולד וגדל בחיפה, בנם של כרמלה ומקסים כהן, מפקד המחוז הצפוני של משטרת ישראל (1960–1961) וספורטאי אולימפי שייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו (1964) בירי צלחות חרס. הוא למד בבית הספר הריאלי והמשיך את לימודיו התיכוניים בפנימייה הצבאית שבאותו בית ספר. הוא הצטרף לחוג קליעה שבגדנ"ע והתאמן במועדון "החוגלה" לירי ביחד עם אחיו הצעיר עמיהוד, אף הוא קלע מצטיין. בהמשך הוא נכלל בנבחרת ישראל וייצג את המדינה בתחרויות בינלאומיות בישראל ומחוצה לה (קפריסין, טורקיה וגרמניה).

בתחרויות הירי של המכביה השישית שנערכו במטווח הגדנ"ע בג'ליל (בסמוך להרצליה) בספטמבר 1961, זכה כהן בשתי מדליות, זהב וארד: מדליית זהב בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 348 נקודות, לפני ארצות הברית (343 נקודות), ומדליית ארד בתחרות האישית בהשוואת השיא הישראלי של 92 נקודות, אחרי איזידור הורביץ מארצות הברית (99 נקודות) ואביו, מקסים (92 נקודות).

בספטמבר 1963 התייגס לצה"ל, לחיל ההנדסה. במרץ 1966 המשיך לשירות בצבא הקבע. הוא השתתף בפעולות צבאיות רבות, בהן בפיצוץ מערכת המים שהקימו הירדנים בבקעת הירדן, ובו הייתה תלויה ההצלחה של הפעולה.

כהן קבע בירי צלחות חרס ב"טרפ" (200 כדורים) שיא ישראלי חדש של 187 נקודות מתוך 200 אפשריות, שיפור לשיא הקודם שעמד על 185 נקודות.

באליפות אירופה בירי ספורטיבי שנערכה בוויסבאדן, גרמניה במאי 1969 השתתפה משפחת כהן, בהרכב כמעט מלא: מקסים האבא, עמיהוד האח הצעיר ודניאל. הייתה זו הפעם הראשונה ששיראל השתתפה בתחרות זו.

בתחרויות הירי של המכביה השמינית שנערכו במטווח האולימפי בעוספייה בסוף יולי - תחילת אוגוסט 1969 זכה כהן בשתי מדליות ארד בירי בצלחות חרס, ב"סקיט" (200 כדורים) בתוצאה של 153 נקודות, אחרי אהוד שושני (161 נקודות) ואביו, מקסים (153 נקודות) וב"טרפ" (200 כדורים) בתוצאה של ישראל 174 נקודות, אחרי אביו שקבע שיא מכבי חדש של 184 נקודות וג'ורג' לבקוביץ' מארצות (181 נקודות).

ב-2 באפריל 1970 נהרג כהן בהפגזה של הצבא הסורי על נח"ל גשור בחילופי אש ארטילריים ונקבר בבית הקברות הצבאי בחיפה.

== חיים אישיים ==
כהן התגורר ברמת ישי עם אשתו ושני ילדיהם. בין תחביביו היו דיג תת-מימי וציד.

== הנצחה ==
* כהן היה רכז "הפועל" ביישוב שבו התגורר, ולפני שנהרג אסף כסף לבניית מגרש כדוריד. מגרש הכדוריד הושלם לאחר ומותו ונקרא על שמו: "הפועל דני - רמת ישי".
* מטווח "מועדון חוגלה" נמצא בקיסריה על שמו של כהן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קלעים ישראלים
קטגוריה:אלופי המכביה
קטגוריה:חיפה: ספורטאים
קטגוריה:בוגרי הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה
קטגוריה:חללי צה"ל
קטגוריה:ספורטאים שנפלו במערכות ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי בחיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
מריה תרזה, נסיכת בורבון-פארמה

מריה תרזה ססיליה זיטה שרלוטה, נסיכת בורבון פארמה (; 28 ביולי 1933 - 26 במרץ 2020) הייתה בת אצולה ספרדייה-צרפתייה מבית בורבון-פארמה. בתו של סאווריו, נסיך בורבון-פארמה. מריה תרזה הייתה סופרת בשפה הספרדית, פעילה פוליטית סוציאליסטית ותומכת של תנועת הקרליסטים. היא בת האצולה הראשונה שנפטרה במהלך מגפת הקורונה.

==ביוגרפיה==
מריה תרזה נולדה בפריז ב-28 ביולי 1933. היא הייתה בתם השלישית של סאווריו, נסיך בורבון-פארמה בנו של רוברטו הראשון, דוכס פארמה. הדוכס האחרון של דוכסות פארמה. סבא רבא שלה היה מיגל הראשון, מלך פורטוגל ודודה שלה הייתה זיטה, נסיכת בורבון-פארמה, הקיסרית האחרונה של האימפריה האוסטרו-הונגרית. אמה הייתה מדלן בורבון-בוסה, בת לאחד הענפים הקטנים של בית בורבון. היו לה שלוש אחיות ושני אחים.

ילדותה עברה עליה בטירת בוסטז העתיקה, בעיר בסון, צרפת. לאחר שלמדה בחטיבת ביניים בטור, היא עשתה דוקטורט בלימודים היספניים בסורבון עבודת הדוקטורט שלה בשנת 1977 הייתה "La clarificación ideológica del Carlismo contemporáneo" ("הבהרה אידאולוגית של הקרליזם בן זמננו"). לאחר מכן היא עשתה דוקטורט נוסף בסוציולוגיה פוליטית מאוניברסיטת קומפלוטנסה של מדריד. היא התעניינה גם באסלאם ובזכויות נשים.

פרט לתאריו האיטלקיים, אביה של מריה תרזה שימש גם כמנהיג התנועה הקרליסטית. תנועה ספרדית בעלת אופי לאומני אשר קראה להחזיר לשלטון בספרד את צאצאיו של האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה. אביה תבע את כתר ספרד בשם "חבייר הראשון, מלך ספרד". ב-22 בפברואר 1972 נפגע אביה בתאונת דרכים, ובמהלך אשפוזו בבית החולים הוא העביר לאחיה הגדול של מריה תרזה, קרלוס הוגו באופן זמני את הנהגת התנועה הקרליסטית. קרלוס הוגו הפך את התנועה לליברלית יותר, והטה אותה לכיוון הסוציאליזם, מה שהפחית את האהדה שלה ברחבי ספרד. ב-20 באפריל 1975 הודיע האב שהוא מתפטר מתפקידו ומתאריו, ומוריש אותם לקרלוס הוגו. הבן הצעיר ביותר, סיקסטו אנריקה, נסיך בורבון-פארמה מחה נמרצות על הצעד. הוא טען שקרלוס הוגו בוגד בקרליזם המסורתי, ושאביו למעשה מוחזק חטוף בידיו. הוא נתמך בידי אמו, בעוד קרלוס הוגו זכתה לתמיכתה של מריה תרזה ושלוש אחיותיה. אביהם עצמו הכחיש את הטענה וטען שבחר בקרלוס הוגו מרצונו החופשי. האב נפטר בבית חולים בשווייץ ב-7 במאי 1977. אמה של מריה תרזה, מנעה ממנה ומאחיותיה, וכן מקרלוס הוגו, לראות את הגופה לפני הקבורה.

בשנים הבאות הייתה מריה תרזה פעילה בתנועה הקרליסטית, אך תמכה גם באידאולוגיות ליברליות וסוציאליסטיות, מה שזיכה אותה בכינוי "הנסיכה האדומה". במסגרת פעילותה הפוליטית היא נפגשה עם מספר אישים שנויים במחלוקת ביניהם אנדרה מאלרו, פרנסואה מיטראן, יאסר ערפאת והוגו צ'אווס. ב-1981 היא קיבלה אזרחות ספרדית. פרט לפעילותה הפוליטית והחברתית, היא עבדה כהיסטוריונית וכתבה שבעה ספרי היסטוריה בשפה הספרדית.

ב-26 במרץ 2020 היא נפטרה כתוצאה מהתפרצות נגיף הקורונה בצרפת והייתה בכך לבת האצולה הראשונה שנפטרה מהנגיף.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית בורבון
קטגוריה:סוציאליסטים צרפתים
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1933
קטגוריה:נפטרות במגפת הקורונה
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-2020
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:ספרדים שנפטרו במגפת הקורונה
קטגוריה:צרפתים שנפטרו במגפת הקורונה
היפ הופ יהודי

היפ הופ יהודי היא סוגה מוזיקלית של היפ הופ המתאפיינת בקשרים סגנוניים או תרבותיים ליהדות ולמסורת המוזיקלית שלה.

== מאפיינים ==
אמני היפ הופ יהודים הגיעו ממגוון רחב של מדינות ותרבויות. אלמנטים של רגאיי, כליזמר ומוזיקת עולם לרוב משולבים לצד טכניקות הראפ וההפקה המוזיקלית המסורתיות, כמו סקראצ'ינג, סימפולים וביטבוקס. ראפרים יהודים רבים הם רב-לשוניים, ומבצעים את שירם באנגלית, יידיש, ארמית, לאדינו ושפות יהודיות אחרות.<ref name=":0"></ref>

== היסטוריה ==
מאז תקופת הזהב המסחרית שלה בשנות השמונים ותחילת שנות התשעים, אמנים, מפיקים ומנהלים מוזיקליים יהודים מילאו תפקיד משמעותי בתעשיית ההיפ הופ.<ref name=":0" /> ג'וש נורק מגזין ההייפ הופ הודיוס הצהיר מאוחר יותר כי "לפני אמינם, כמעט כל הראפרים הלבנים היחידים היו יהודים."

בישראל, ראפרים יהודים כמו מוקי, הצל, סאבלימינל, שב"ק ס' ושי 360 עזרו לחלוץ סצנת ההיפ הופ במדינה בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000. למרות זאת, מעטים מהמעשים הללו הכירו במורשתם היהודית במוזיקה שלהם.

הלייבל היהודי JDub Records, שנוסד בשנת 2002, היה בין הלייבלים הראשונים לקידום אמני ראפ יהודיים במודע, כאשר בסגלו היו סגול 59, ראפר הקליזמר הקנדי סוקאלד, הראפר האתיופי-ישראלי אקום, ולהקת בלקן ביט בוקס.

באמצע שנות ה-2000, אמן הראפ-רגאיי החסידי מתיסיהו חווה הצלחה במיינסטרים; בין אלבומיו זכו בתואר "אלבום זהב", ואילו הסינגל שלו "King Without a Crown" הפך ללהיט במצעד 40 שירי המיינסטרים של בילבורד. בעקבות הצלחתו של מתיסיהו, עלו מספר ראפרים יהודים-חסידים, ביניהם Y-Love, דיסקרייב וניסים בלאק. רבים מהם חזרו בתשובה, ורבים מהם קודמו באמצעות הלייבל Shemspeed של המפיק התימני Diwon, לצד אמנים לא-חסידים כמו קושה דילז ואלקטרו מרוקו.

בין הראפרים היהודים, ישנם כאלו שפרצו אל המיינסטרים הבין-לאומי, ביניהם דרייק, ליל דיקי, דה אלכימיסט, מק מילר ודוג'ה קאט.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== ראו גם ==
* מוזיקה יהודית מקורית
* ראפ והיפ הופ ישראלי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיקה יהודית
קטגוריה:היפ הופ
קטגוריה:מוזיקה שחורה