OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פט פלנגן

ג'ון פטריק "פט" פלנגן (אנגלית: John Patrick "Pat" Flanagan; 1891 בפרסטון - 31 באוגוסט 1917) היה כדורגלן אנגלי.

== קריירה ==
פלנגן היה חלוץ שני שהחל את קריירת הנוער שלו בסטורברידג', ב-1908 הצטרף לנוריץ' סיטי, וכעבור שנה עבר לפולהאם. הוא לא הרבה לשחק בפולהאם, ובדצמבר 1910 הצטרף למועדון וולוויץ' ארסנל, שבדומה לפולהאם היה בבעלותו של הנרי נוריס. פלנגן ערך את הופעת הבכורה שלו ב-11 בפברואר 1911, ובמשך העונות הבאות הוא שיחק במרבית העמדות הקדמיות במערך המשחק של ארסנל.

באותה תקופה נאבק המועדון על מקומו בליגה, כאשר בעונת 1909/1910 הוא מסיים במקום ה-18 ובעונת 1912/1913 במקום ה-20, וכתוצאה ממיקום זה ירד ליגה; באותה עונה זכה פלנגן בתואר מלך השערים של ארסנל ביחד עם צ'ארלס לואיס. פלנגן הסתגל במהירות לסגנון המשחק של הליגה השנייה, ובעונת 1913/1914 הבקיע 12 שערי ליגה ושער אחד בגביע ה-FA, בעונה שהייתה הראשונה בתולדות המועדון באצטדיון הייבורי.

אולם, פלנגן איבד את מקומו בהרכב בסוף עונת 1914/1915, ובמשך שתי העונות הבאות לא שיחק הרבה. ב-1917 הוא החליט לפרוש בעקבות פציעה. בסך הכל הוא הבקיע 28 שערים ב-121 משחקי ליגה וגביע במדי ארסנל.

==לקריאה נוספת==
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני נוריץ' סיטי
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1889
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1917
מחלף עין הקורא

מחלף עין הקורא הוא מפגשם של כביש 431, כביש 42, כביש 4311 ושדרות תש"ח בראשון לציון. המחלף משמש כחיבור בין כביש 4 מצפון לבין כביש 431 למזרח, כיציאה דרומית מראשון לציון וכאחת היציאות הצפוניות של רחובות, נס-ציונה ויבנה. כמו כן המחלף מהווה את הכניסה היחידה לאזורי התעשייה מעוין שורק ופלמחים. נקרא על שם מקומו המשוער (והשגוי כנראה) של המעיין הנזכר בתנ"ך: ".. עַל כֵּן קָרָא שְׁמָהּ עֵין הַקּוֹרֵא אֲשֶׁר בַּלֶּחִי עַד הַיּוֹם הַזֶּה" ().

== מבנה המחלף==
המחלף מורכב משלושה תתי מחלפים המאפשרים גישה מכל כיוון לכל כיוון. תת-מחלף אחד הוא מחלף ערימה חלקי בעל שלושה מפלסים המאפשר גישה ישירה מכביש 42 מצפון לכביש 431 למזרח ולהפך. תת-מחלף שני הוא מחלף יהלום המחבר בין כביש 42 לכביש 4311 ושדרות תש"ח ותת מחלף שלישי גם הוא מחלף יהלום המחבר בין כביש 431 לכביש 4311.

המחלף מחובר באמצעות מערכת דרכי שירות למחלף ראשונים במזרח ומחלפים ראשון דרום וקריית ראשון במערב.

== מהלך העבודות==
עד תחילת העבודות להקמת המחלף היה במקום צומת רגיל בעל ארבעה כיוונים שחיבר בין כביש 431 הישן, כביש 42 וכביש 4311. עם תחילת העבודות בשנת 2006 כביש 42 הוסט מערבה והצומת פוצל לשני צמתי T על ידי סגירת כביש 431 הישן לתנועה ויצירת חיבור עם שדרות תש"ח מצפון לצומת המקורי. בהמשך הוסט כביש 42 לתוואי המקורי על גבי שני גשרים חדשים וגם כביש 4311 הוסט צפונה כך ששוב נוצר צומת עם ארבעה כיוונים בין כביש 42, כביש 4311 ושדרות תש"ח, כ-500 מטרים מצפון לצומת המקורי. 

עם פתיחת חלקו המערבי של כביש 431 ב-11 בנובמבר 2008 נפתחו כל הכניסות והיציאות מכביש 431. למרות זאת, הרמפות המחברות בין כביש 42 לבין גשר שדרות תש"ח / כביש 4311 טרם הושלמו ובמקום היה קיים צומת זמני בין כביש 42 לכביש 4311.

ב-29 ביוני 2009, נפתח חלקו השני של המחלף שחיבר בין שדרות תש"ח לכביש 431, כביש 42 וכביש 4311.

==גלריה==
<gallery>
Ein Hakore Interchange 2.jpg|מחלף עין הקורא; ברקע ראשון לציון, ספטמבר 2021
Ein Hakore Interchange 3.jpg|מחלף עין הקורא, מבט מלמעלה, ספטמבר 2021
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כביש 431: מחלפים
קטגוריה:ראשון לציון: צמתים ומחלפים
כוכב הודו (סמל)

סיכה ההרלדית של מסדר כוכב הודו]]
הודו הבריטית (אשר נודעה גם בשם האימפריה ההודית) הניפה מספר דגלים אשר שילבו את דגל הממלכה המאוחדת כדגלה. דגל כוכב הודו היה הדגל אשר היה בשימוש רשמי כדגל האימפריה. הדגל היה דגל הממלכה המאוחדת המושחת בכוכב הודו או נס אדום או כחול אשר הושחתו גם כן בכוכב.

בעוד שהנס הכחול שימש למטרות צבאיות וימיות, שימש הנס האדום ליצוגה של הודו במרבית האירועים הבינלאומיים. הסמל כוכב הודו היה כוכב וסביבו המילים "אור גן-העדן מדריכנו" (<small>אנגלית: </small>Heaven's light our guide), סיסמתו של מסדר כוכב הודו, סביבו ושימש כסיכה ההרלדית של המסדר.

דגל כוכב הודו הוחלף בטירנגה (הטריקולור ההודי) לאחר קבלת עצמאותה של הודו מהממלכה המאוחדת ב-15 באוגוסט 1947.

{| align=center cellpadding=0 cellspacing=0 style="border:1px solid #ccc; background:#fff;"
|-
|
{| cellspacing=3 cellpadding=3 style="background:#fff;"
|width=180px align=center|border
|width=180px align=center|border
|width=180px align=center|border
|-
|align=centerדגל כוכב הודו האדום. הדגל אשר שימש ליצוגה של הודו באירועים בינלאומיים. נס אדום מושחת בכוכב הודו
|align=centerהדגל הימי של הודו הבריטית.
נס כחול מושחת בכוכב הודו
|align=centerדגל המושל הכללי של הודו. דגל הממלכה המאוחדת מושחת בכוכב הודו ובכתר האימפריאלי של הודו

|}
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.flags-of-the-world.net/flags/in-colon.html#flag דגל כוכב הודו] באתר דגלי העולם 

הודו
כוכב הודו, דגל
קטגוריה:הודו הבריטית
כוכב הודו
כוכב הודו
קדם-זימאים

קונכייה של קדם-זימי מהסוג Harpa]]
[[קונכייה של עגלול.]]
קדם-זימאים או קדם-זימיים (שם מדעי: Prosobranchia) היא קבוצה במחלקת החלזונות שבעבר סווגה כתת-מחלקה. כוללת את רוב האורגניזמים המכונים 'חלזונות הים'. פירוש שמה הוא 'בעלי זימים הקבועים בקדמת הגוף'.

==תיאור כללי==
קבוצה זו כוללת את עיקר החלזונות החיים בבית גידול מימי, וכוללת עם זאת מספר מינים החיים ביבשה. מרבית המינים חיים במקווי מים מלוחים כגון ימים ואוקיינוסים.

המאפיין הפיזיולוגי של הקדם-זימאים הוא מיקום הזימים, חלל-הגלימה ופי הטבעת בחזית הלב. מרבית המינים הם חד-זוויגים. רוב המינים של משפחה זו הם בעלי קונכייה חיצונית וקשיחה.
זאת בהשוואה לתת-מחלקת אחור-זימאים, הכוללת את חשופיות הים, בהם הזימים קבועים בחלקו האחורי של הגוף, ולרוב הקונכייה היא פנימית ורכה.

==היבטים סיסטמטיים==
על פי החלוקה הסיסטמטית העדכנית, תת-מחלקה זו פוצלה, שכן הוכח שהיא פוליפילטית – כלומר, מוצאה אינו אחיד. הטקסונים שנכללו בה מופיעים כיום תחת הסדרות Archaeogastropoda (חלזונות קדומים), Mesogastropoda (חלזונות ביניים) ו-Neogastropoda (חלזונות חדשים). סדרות אלו נכללות בענף חלזונות עילאיים אף על פי כן, ברוב המקורות הכתובים מופיעה תת-מחלקה על-פי החלוקה הישנה.

==משפחות מייצגות==
* צלחיתיים – משפחה שמיניה אופייניים לאזור הכרית. היא כוללת את הסוג צלחית.
* חופיתיים – משפחה שמיניה אופייניים לאזור הכרית, ומסוגלים להתקיים גם במקומות יבשים באופן יחסי. המינים חופית חוורת וחופית מנוקדת מאפיינים את טבלת הגידוד של חופי הים התיכון.
* מגדלוניים – משפחה בה חלזונות דמויי-מגדל, צורה חיצונית בולטת לעין שהיא תוצאה של קונכייה בעלת יותר מ-10 פיתולים, שפתחה קטן יחסית לאורכה.
* סטרומבוסיים – במשפחה זו חלזונות בעלי קונכייה עם שפה חיצונית רחבה. לרוב מיני משפחה זו הם שוכני קרקע בתחום התת-כרית.
* מקדחיים – משפחת חלזונות שצורת קונכייתם היא כשל קונוס מוארך.
* עגלוליים – משפחת חלזונות עם קונכייה מגדלית-כדורית וסוגר גירני החיים ביבשה. כוללים בין השאר את הסוגים עגלול ואנולריה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* לב פישלזון, אלכסנדר ברש, זאידה צנציפר, (1983). חלזונות. החי והצומח של ארץ ישראל כרך 4, עמודים (68–76), (184–191) הוצאת משרד הביטחון, תל אביב.
* [http://www.ecoocean.com אתר 'אקו-אושן']
* [http://www.dafni.com/dafni-sites 'אתרי דפני']

קטגוריה:חלזונות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1848
קטגוריה:קבוצות בעלי חיים שהתבטלו
דאם (להקה)

דאם (בערבית: دام, באנגלית: DAM) הוא הרכב היפ-הופ פלסטיני. חברי ההרכב הם האחים תאמר וסוהיל נפאר ומחמוד ג'ררי, המתגוררים בלוד. הם שרים בעיקר בערבית, אך גם בעברית ובאנגלית. המילים שלהם עוסקות בקשיים של חיים בעיר מעורבת, בזכויות נשים, בסכסוך הישראלי-פלסטיני, במאבק לחופש ובשוויון.

לשם ההרכב יש שלושה פירושים בשלוש שפות: בערבית זהו פועל של המילה "נצח" (دام), באנגלית השם מציין ראשי תיבות שפירושו הראפרים הערבים ("Da Arab MCs"), ובעברית משמעותו דם - נוזל הגוף.

== היסטוריה ==
הלהקה החלה להופיע בסוף שנות ה-90. תאמר ואחיו סוהיל מופיעים יחד משנת 1998. מוחמד ח'ררי, שהיה בקשר עם סוהיל, הצטרף אליהם, וכך ב-1999 הוקם ההרכב. בשנת 2001 שוחרר לאינטרנט השיר "מין ארהאבי?" ("מי הטרוריסט") אשר מאשים את ישראל בטרור כנגד הפלסטינים, מצדיק את פעולות הטרור הפלסטיניות באינתיפאדה הראשונה במדיניות הכיבוש הישראלית, ואף משווה את ישראל לנאצים.

כאשר נשאלו מדוע הם מזדהים כפלסטינים למרות שהם גרים בלוד, השיבו: "בשבילנו לוד הייתה עוד לפני ישראל, והייתה פלסטינית לגמרי. אם מחר צרפת תכבוש את ישראל, אתה תקרא לעצמך צרפתי? I don't think so...."

הלהיט שלהם "מי הטרוריסט?" הורד מהאינטרנט יותר ממיליון פעם, והאלבום שלהם זכה בדירוג של ארבעה כוכבים מטיים מגזין.

השיר "נע'ייר בוכרה" ("לשנות את המחר"), מתוך האלבום "אידה" משמש שיר הפתיחה של סדרת הטלוויזיה "עבודה ערבית". כמו כן הלחינו חברי ההרכב את מוזיקת הרקע של הסדרה. ב-2014 הלהקה התארחה בתוכנית האינטרנטית המוזיקלית Juice Rap News בפרק אשר עסק בסכסוך במזרח התיכון ושודר ב-RT, הפרק גרר אחריו ביקורת קשה מצד ארגונים יהודים, בפרק קראה הלהקה לצופים להחרים את ישראל.

== קישורים חיצוניים ==

* באררכיון האינטרנט

* 
* 
* דפנה לוי, [https://podcasters.spotify.com/pod/show/daphna-lewy/episodes/98-e280614 ראיון אישי עם תאמר נפאר מלהקת ״דם״ בפודקאסט ״על החיים ועל המוות״,] 11 באוגוסט 2023

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שלישיות מוזיקליות
קטגוריה:תרבות ערבית בישראל
קטגוריה:מוזיקה ערבית
קטגוריה:מוזיקה פלסטינית
קטגוריה:להקות היפ הופ ישראליות
קטגוריה:פעילי BDS
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1999
ישיבת תפארת ציון

שלט הסבר בחזית ישיבת תפארת ציון ברח' ירושלים 37 בבני ברק
ישיבת תפארת ציון (מכונה גם: נצח), היא ישיבה קטנה ליטאית בבני ברק. 

==היסטוריה==
הישיבה נוסדה בחשוון תרצ"ו (1935) על ידי הרב יעקב שניידמן, בוגר ישיבת בית יוסף שנרתם להקמת הישיבה בהוראת החזון איש. 

עם הקמת הישיבה למדו בה שבעה בחורים. בסוף אותו חורף מנתה כשלושים תלמידים. בין תלמידיה הראשונים: אחייני החזון איש, הרב חיים גריינימן, הרב שמריהו גריינימן, הרב נסים קרליץ והרב חיים קניבסקי.

בשנים הראשונות שכנה הישיבה בבית הכנסת הגדול בבני ברק. מאוחר יותר הוקם בניין הישיבה, בתמיכתם של יעקב הלפרין וחזקיהו יוסף קרלנשטיין, תעשיין חרדי תושב בני ברק וממקורבי החזון איש.

בשנת תרצ"ח עלה לארץ ישראל הרב אברהם יצחק גרשונוביץ, שהיה אב"ד העיירה ז'אבינקה בליטא. הרב שניידמן נשאר מנהל הישיבה, ופינה לרב גרשונוביץ את תפקיד ראש הישיבה. בשנותיה הראשונות של הישיבה נהגו להגיע אליה רבנים נודעים, ובהם החזון אי"ש והרב יעקב ישראל קניבסקי ("הסטייפעלר"), על מנת לבחון את תלמידי הישיבה. בתחילת דרכה מסרו בה שיעורים הרב ירוחם אשר ורהפטיג והרב מיכל יהודה ליפקוביץ, חתנו של הרב גרשונוביץ. בשנות החמישים הצטרפו לצוות הר"מים הרב שמריהו יוסף קרליץ גיסו הרב זלמן רוטברג, והרב דב צבי רוטשטיין. המשגיח היה הרב אברהם הורוביץ.

בשנותיה הראשונות של הישיבה כיהן הרב שמואל גריינימן כנשיא הכבוד שלה. אחריו כיהן בתפקיד במשך שנים רבי אלעזר מנחם מן שך, והוא נהג להגיע בכל סוף "זמן חורף" למסור שיחה בהיכל הישיבה לרגל חלוקת פרסים לתלמידים המצטיינים. 

בשנות השישים נחלקה הישיבה לשתי ישיבות - אשכנזית וספרדית. לראשות הישיבה האשכנזית מונה הרב שרגא פייבל שטיינברג, מתלמידיו של החזון איש. לצדו שימשו ר"מים הרב משה צביון הרב אליעזר דינר והרב ישי מנדל. בתחילת שנות השמונים נסגרה הישיבה.

באותה תקופה פרשה קבוצת ר"מים מישיבת רוז'ין החסידית, בראשות הרב מרדכי עמרם יעקובזון, ופתחה ישיבה קטנה בשם "נצח ישראל". הישיבה החדשה השתכנה במבנה של "תפארת ציון". הרב יעקב שניידמן ניהל את הישיבה. לאחר פטירת שניידמן, בשנת 1995, מונה הרב שלמה קניבסקי לעמוד בראשות הישיבה, שמנתה אז כמה עשרות תלמידים בלבד. תחת ראשותו שבה הישיבה להשתמש גם בשם "תפארת ציון" ומונו אנשי צוות חדשים. עם השנים עלה מספר התלמידים לכ-200. נשיא הישיבה הוא הרב חיים קניבסקי, אביו של ראש הישיבה הנוכחי.

מנהל

הישיבה שוכנת במבנה ישן ברחוב ירושלים בבני ברק. במבנה קיים גם בית כנסת שבו התפלל גם הרב שריה דבליצקי. בשנת תש"ס (2000) פתח הרב שלמה קניבסקי ישיבה גדולה - "ישיבת קריית מלך", השוכנת בסמיכות ל"תפארת ציון".

==מבוגרי הישיבה==
* הרב חיים קניבסקי - כיהן נשיא הישיבה
* הרב נסים קרליץ - ראש כולל חזון איש
* הרב חיים גריינימן - רב קהילה בבני ברק
* הרב מאיר צבי ברגמן - ראש ישיבת רשב"י
* הרב חיים סרנא - ראש ישיבת חברון-גאולה
* הרב אברהם גולדמן - האדמו"ר מזוויהל
* הרב שלמה משה עמאר - הרב הראשי הספרדי לישראל
* הרב שלום דובער ליפשיץ - יו"ר יד לאחים
* חיים גרינבוים - סופר ועיתונאי
* הרב מיכי יוספי

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישיבות ליטאיות
קטגוריה:בני ברק: ישיבות
קטגוריה:ישיבות קטנות ליטאיות
גיזה

גיזה (בערבית: الجيزة) היא עיר בצפון מצרים ובירת המחוז הקרוי על שמה. היא ממוקמת בגדה המערבית של נהר הנילוס כ-20 קילומטרים דרום-מערבית לקהיר. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מנתה כ-4.46 מיליון בני אדם, עובדה ההופכת אותה לפרוור המאוכלס ביותר של קהיר ולעיר השלישית בגודלה במצרים כולה (אחרי קהיר ואלכסנדריה). בסמוך לעיר על רמת גיזה נמצא מתחם הפירמידות בגיזה בו יש פירמידות ומקדשים רבים כמו גם הספינקס הגדול של גיזה והפירמידה הגדולה של גיזה, העתיקה שבשבעת פלאי תבל.

==היסטוריה==
רמת גיזה היא אתר ארכאולוגי מפורסם ובה נמצאים רבים מהמונומנטים החשובים ביותר בהיסטוריה של מצרים. הפירמידות של גיזה נבנו בנקודת תצפית על בירתה של מצרים העתיקה, ממפיס, לא רחוק מקהיר המודרנית.

העיר עצמה עברה כמה שינויים במהלך ההיסטוריה. תחת שליטים שונים עברה העיר שינויים מרחיקי לכת בתשתיות. במהלך הכיבוש הבריטי ב ובתחילת המאה ה-20 הוכשרו בעיר דרכים, נסללו כבישים ורחובות ונבנו בניינים חדשים. במאה ה-20 זכתה העיר לתשומת לב רבה מהשלטון והתשתיות בה שודרגו שוב ושוב גם על ידי הבריטים עד ההפיכה של 1952, ואף אחריה, גם על ידי הממשל הקיים עד היום בגלל חשיבותה התיירותית.

בגיזה שוכנת אוניברסיטת קהיר.

בשנת 2022 התרחשה השרפה בכנסייה בגיזה בה נהרגו 41 אנשים.

==כלכלה==
כלכלתה של גיזה מבוססת על תעשיות של סרטים, כימיקלים, הרכבת מכונות, סיגריות ותיירות. תעשיית הנדל"ן בגיזה מצליחה גם כן בזכות בנייני דירות יוקרתיים על גדות הנילוס.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצרים: ערים
קטגוריה:מחוזות מצרים: ערי בירה
קמהאמהה השני

קמהאמהה השני (Kamehameha II, 1797 - 14 ביולי 1824) היה המלך השני של ממלכת הוואי והיורש של אביו קמהאמהה הראשון. קמהאמהה נפטר בלונדון ונקבר במאונא אלא שבהונולולו, הוואי, מחליפו קמהאמהה השלישי היה אחיו.

הוא נולד בהילו, באי הוואי והיה לבנו הבכור של קמהאמהה הראשון. נבחר ליורש העצר כבר בגיל 5. בילדותו אומן להפוך ללוחם כמו אביו.

במאי 1819, בסביבות גיל 22, עם מות אביו, הוא הוכתר למלך הוואי. הוא חלה במחלת החצבת ונפטר ממנה ב-14 ביולי 1824, בסביבות גיל 27.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מושלי הוואי
קטגוריה:מלכי הוואי
קטגוריה:ילידי 1797
קטגוריה:נפטרים ב-1824
הטירה של טקאשי

הטירה של טקאשי (ביפנית: 風雲！たけし城) הוא שעשועון טלוויזיה הומוריסטי יפני אותו המציא והנחה שחקן הקולנוע היפני המפורסם טקאשי קיטאנו. השעשועון אשר הכיל 140 פרקים שודר בין השנים 1986 עד 1989 בתחנת הטלוויזיה היפנית TBS.

לאחר שזכה להצלחה רבה ביפן, השעשועון המקורי נמכר לערוצים זרים במדינות שונות בעולם בהם שודרו הפרקים המקוריים בקריינות מקורית בשפה המקומית. בעקבות כך לאורך השנים צברה התוכנית פופולריות רבה ברחבי העולם ובמקומות רבים זכתה אף למעמד של סדרת פולחן.

הסדרה משודרת החל משנות התשעים בשידורים חוזרים בערוץ שתיים הירדני עם קריינות בערבית.

==תוכן הסדרה==
מנחה השעשועון מציג כבעל טירה המארגן אתגרים פיזיים ומטופשים בלתי אפשריים לקבוצת מתמודדים גדולה, בסיום שורת האתגרים מקבלים המתמודדים הנותרים שלא נפסלו משימה סופית בה הם משחקים מול טקאשי במעין מכוניות מתנגשות כאשר הם צריכים לירות ולשבור טבעת נייר המוצבת על מכוניתו של טקאשי באמצעות אקדחי מים המוצבים על מכוניותיהם (בעונות מאוחרות יותר אקדחי המים הוחלפו באקדחי לייזר והמטרה הוחלפה במטרה רגישה לאור). לאחר שהמתמודדים מצליחים לפגוע במטרה המוצבת על מכוניתו של טקאשי, המכונית מנוטרלת, הטירה "נכבשת" והמשחק מסתיים כאשר המתמודד אשר הצליח לנטרל את מכוניתו של טקאשי זוכה במיליון ין (סכום אשר באותה העת היה שווה בערך 8000 דולרים).

הכוונה המקורית של טקאשי הייתה שהתוכנית תהיה מעין גרסה חיה למשחק הווידאו סופר מריו. בתחילה, בשל תקציבי הפקה נמוכים המתקנים בתוכנית היו פשוטים יחסית, אך בהמשך בשל הצלחת התוכנית נבנו מתקנים רבים ומושקעים באולפני מידוריאמה ([http://stable.toolserver.org/geohack/geohack.php?language=he&params=35_34_06_N_139_29_02_E_type:landmark_region:JP-14 35 ° 34'6 "N, 139 ° 29 '2" W]) שביוקוהמה, יפן אשר כללו בין השאר אגמים מלאכותיים ומכשולים שונים. טקאשי החליט לסיים את התוכנית בשיא הצלחתה, דבר אשר מקובל בתוכניות טלוויזיה יפניות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יפן: טלוויזיה
קטגוריה:שעשועוני טלוויזיה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-1980
פארס (פרובינציה)

פרובינציית פארס (בפרסית: استان فارس) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה העיר שיראז. הפרובינציה גובלת ממערב בפרובינציית בושהר, מדרום בפרובינציית הורמוזגאן, ממזרח בפרובינציית כרמאן ובפרובינציית יזד, מצפון בפרובינציית אספהאן ומצפון-מערב בפרובינציית כהגילויה ובויראחמד.

שטחה 122,608 קמ"ר, כ-9 אחוזים משטח איראן, והיא נמצאת בדרום המדינה. ב-2006 מנתה אוכלוסיית הפרובינציה כ-4,569,292 תושבים. 61.2% עירוניים, 38.1% אחוז כפריים והשאר שבטים נודדים.

מקור השם "פרס", שמה של איראן עד תחילת המאה ה-20, נובע משמה של הפרובינציה. במקור שם האזור היה "פּרס" (בפ"א דגושה), אך היות שבשפה הערבית לא קיים העיצור פּ', הוחלף השם ל"פֿארס" (פ' רפויה).

עיקר כלכלת הפרובינציה מתבססת על חקלאות: דגנים (חיטה ושעורה), פירות הדר, תמרים, קנה סוכר וכותנה. בפרובינציה ממוקמים גם מתקני זיקוק נפט גדולים, מפעלים ליצור צמיגים, מפעלי אלקטרוניקה ומזקקת סוכר. האזור מהווה גם כן מוקד תיירותי. בעבר, בבירת הפרובינציה, שיראז, היו יקבים רבים, שיינותיהם נקראו על שם העיר. אך לאחר המהפכה המוסלמית שעברה המדינה – נסגרו כולם, עקב האיסור על שתיית יין באסלאם.

בפרובינציה מספר רב של אוניברסיטאות, רובן ממוקמות בעיר הבירה, שיראז.

==קישורים חיצוניים==

* [http://oi.uchicago.edu/research/projects/iranian-prehistoric-project חפירות בפרובינציית פארס] באתר של אונ' שיקגו תחת הנהלתו של פרופ' אבאס עליזדא 
* 

*
פארס
אנימליה

אנימליה (באנגלית: Animalia) היא סדרת הנפשה ממוחשבת אוסטרלית לילדים המבוססת על ספר התמונות "אנימליה" משנת 1986. הסדרה שודרה לראשונה בנובמבר 2007 באוסטרליה, ובערוץ לוגי בדיבוב לעברית ב-1 בספטמבר 2008.

עלילת הסדרה עוקבת אחר שני ילדים, אלכס וחברתו זואי, אשר נתקלים בספרייה קסומה אשר משגרת אותם לעולם בשם "אנימליה", אשר מיושב כולו בחיות. מאז קורות תופעות מוזרות ומזיקות לאנימליה, ואלכס וזואי פועלים יחד עם חבריהם החדשים גבובו הגורילה ואיגי האיגואנה, להציל את אנימליה מכוחות הרשע.

== דמויות ומדבבים בעברית ==
* אלכס (דור סרוגו)
* זואי (נעמה אוזן)
* גבובו הגורילה (שמחה ברבירו)
* איגי האיגואנה (צביקה שוורצברג)
* ליווינגסטון האריה (זהר סדן)
* ריני הקרנפה (עדי קוזלובסקי)
* אלגרה התנינה (נורית בנאי קורן / שרית סרי)
* טיראניקוס הנמר (יורם יוספסברג)
* פושיה השועלה (טליה ברקאי)
* אלני הפילה (שרון שחל)
* ארנו הפיל (ניר רון)
* הארי חזיר הבר (אלי לולאי)
* הורבל חזיר הבר (לירון לב)
* דגמונט הדרקון (אלי לולאי)
* השרץ (לירון לב)
* מלב העכברה (מאיה בר-שלום)
* הורבל העכבר (עודד פז)
* זי הזברה (אורלי קטן)
* זד הזברה (קובי פרג')

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות הנפשה ממוחשבת
קטגוריה:ערוץ לוגי: תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות הנפשה אוסטרליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אוסטרליות לילדים
עבודי קריאייטיב

עבודי קריאייטיב
עבודי קריאייטיב היה בית ספר לפרסום ושיווק, שפעל בבית ציוני אמריקה בתל אביב.

בית הספר נוסד בשנת 1989 על ידי אהרון עבודי והיה חלק מחברת 'עבודי' העוסקת בתחומי הפרסום בישראל. ב-2003 הועבר בית הספר לתפעולו של נאור הרמן.

בית הספר הציע מגוון קורסים, סדנאות, לימודי תעודה, הכשרות ולימודי העשרה בתחומי פרסום, קופירייטינג וקריאייטיב במספר מגמות לימוד. במסגרת הלימודים השתלבו הסטודנטים בלימודים רב תחומיים המשלבים בין לימודי תאוריה והתנסות מעשית. הלימודים הועברו על ידי סגל הכולל אנשי קריאייטיב ופרסום. בית הספר נהג לשלב בנושאי הלימוד מודעות חברתית וסביבתית.

ב-24 ביוני 2013, הודיעה הנהלת בית הספר על סיום פעילותה ושיגרה לכלל תלמידי עבודי דואר אלקטרוני המצר על סגירת שעריו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: פרסום
קטגוריה:שיווק
קטגוריה:ישראל: יחסי ציבור
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:ישראל: הכשרה מקצועית
סמל פנמה

סמל פנמה הוא סמלה הרשמי של מדינת פנמה.

בסמל מופיעים שני דגלי פנמה, המוחזקים על ידי כידונים, ואלה נתמכות במגן ובו איורים שונים. מעל המגן נמצא עוף ההרפיה שמחזיק בפיו סרט, ועליו כתוב: "PRO MUNDI BENEFICIO" ("לטובת העולם").

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פנמה: סמלים לאומיים
פנמה

פנמה
קטגוריה:עופות דורסים בתרבות
אלכס גרהאם

ג'ון אלכסנדר "אלכס" גרהאם (אנגלית: John Alexander "Alex" Graham; 11 ביולי 1890 - אפריל 1943) היה כדורגלן סקוטי.

גרהאם בכפר הרלפורד שבסקוטלנד, אך החל לשחק במועדונים מקומיים בלנרקשייר. הוא נבחן בוולוויץ' ארסנל בדצמבר 1911, והוחתם במועדון בינואר שלאחר מכן. לאחר שנה בקבוצת המילואים הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה במשחק מול נוטס קאונטי ב-25 בדצמבר 1912, ובאותה עונה השתתף ב-11 משחקים נוספים. גרהאם שיחק בעמדת הקשר המרכזי או הקשר השמאלי, ובתחילת דרכו שימש כמחליפם של שחקנים מנוסים יותר כגון אנגוס מקינון.

בעונת 1914/1915 שיחק המועדון בליגה השנייה, ובמהלכה הפך גרהאם לשחקן הרכב קבוע. בעקבות מלחמת העולם הראשונה הופסקו משחקי הליגה באנגליה. גרהאם עזב את ארסנל וחזר לסקוטלנד, אך לאחר חידוש המשחקים ב-1919 הוא חתם במועדון הלונדוני מחדש (שזכה מחדש להעפיל לליגה הבכירה) וחזר לעמדת הקשר המרכזי בהרכב. הוא היה שחקן הרכב קבוע בשלוש העונות הראשונה שלאחר המלחמה (1919 - 1922) ואף הופיע במדי נבחרת סקוטלנד בניצחון 2 - 0 על נבחרת צפון אירלנד ב-26 בפברואר 1920. הייתה זו הופעתו היחידה במדי נבחרתו.

גרהאם נאלץ להיאבק על מקומו בהרכב לאחר הגעתו של ג'ק באטלר, ובתחילת עונת 1922/1923 הוא איבד את מקומו בהרכב. למרות זאת הוא המשיך להשתתף בחלק מהמשחקים בעונה זו ובעונה שלאחריה, בעיקר כמחליפם של השחקנים האחרים בחוליית הקישור של מערך המשחק של ארסנל. הוא הועבר לברנטפורד בדצמבר 1924, לאחר שהשתתף ב-179 משחקים במדי ארסנל והבקיע 20 שערים (רובם בבעיטות עונשין).

הוא שיחק בברנטפורד במשך עונה וחצי, והשתתף ב-47 משחקי ליגה שבהם הבקיע 10 שערים. הוא פרש מכדורגל בקיץ 1926, לאחר שהתמנה לתפקיד עוזר המאמן של ברנטפורד בדצמבר 1925. אולם, הוא לא התמיד בקריירת האימון ותוך זמן קצר פרש סופית מתחום הכדורגל.

==לקריאה נוספת==
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

קטגוריה:כדורגלנים סקוטים
קטגוריה:קשרי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני ברנטפורד
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1890
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1943
האופרה הארצישראלית

קולנוע עדן בו הוצגו האופרות הראשונות
להקת האופרה הארצישראלית עם מרדכי גולינקין, 1930
אולם קולנוע מוגרבי
חתימות כל חברי הלהקה על ברכה לצייר האופרה [[שמואל מלניק, 1926|ממוזער]]
האופרה הארצישראלית הייתה מוסד תרבות ישראלית הראשון מסוגו שפעל בארץ ישראל בתקופת המנדט, בשנים 1923-1940. ב-1917, עם היוודע דבר הצהרת בלפור, החליט המוזיקאי הרוסי מרדכי גולינקין, מנצח בבית האופרה בסנקט פטרבורג, להגשים חלום - הקמת בית אופרה עברי. הוא אסף כספים בקונצרט מיוחד שארגן, שבו הושרה התקווה בעברית. ב-1923 עלה לארץ ישראל.

האופרה בניהולו נוסדה בתל אביב, למרות כוונתו המקורית להקימה בירושלים, ב-28 ביולי 1923, תחת השם אופרה ארץ-ישראלית. הצגת הבכורה הייתה האופרה לה טרוויאטה מאת ורדי, שהועלתה בקולנוע עדן, בניצוחו של גולינקין. בהופעות הראשונות הופיעה האופרה באולמות קולנוע, בהיעדר מתקן מתאים יותר. זמרי אופרה הובאו מחו"ל. האופרה העסיקה כ-50 עובדים. את להקת הבלט של האופרה ניהלה הרקדנית רינה ניקובה שעלתה לישראל ב-1924. אחד הסולנים בלהקת הבלט היה הרקדן דוד בריינין. בתו של גולינקין, שרה, שימשה כפסנתרנית החזרות. את התפאורות צייר הצייר הירושלמי שמואל מיכל מלניק.

על התמודדותו עם האיחורים הכרוניים של הצופים סיפר גולינקין:

ב-1924 הפיק בית האופרה את האופרה "היהודיה", והעלה אותה גם בירושלים. נציג הוותיקן טען כי תלבושתו של הקרדינל ותוכן הליברית מהווים פגיעה בנצרות. גולינקין נכנע לדרישות איש הדת ושינה בהתאם לדרישותיו. המשורר אורי צבי גרינברג יצא בהתקפה חריפה כנגד הכניעה וכינה אותה "סטירת לחי ליישוב העברי".

במשך 4 שנים עמד גולינקין בראש האופרה, ובשנים אלו העלה לא פחות מ-17 הפקות, כשהבולטות בהן: פאוסט מאת שארל גונו, כרמן, שמשון ודלילה, אאידה, רוסלקה וההוגנוטים, וזאת על רקע קשיי תקציב שהלכו והעמיקו, עד שבסוף 1927 אזלו המקורות הכספיים.
החזן משה רודינוב ורעייתו זמרת הסופרן רות לויאש נמנו על הסולנים. הם היגרו לארצות הברית והשתקעו בניו יורק ב-1928. צבי ג'וריני היה סולן נוסף שהמשיך בפעילות בתל אביב.

וכך כתב גולינקין ב-1926 לעיריית תל אביב:

בשנת 1927 נסע גולינקין למסע גיוס כספים בארצות הברית ובמערב אירופה. משחזר ארצה, לאחר קרוב לשנתיים, לא הצליחה האופרה שלו לחזור לימיה כקדם. עקב עזיבתם של רוב הזמרים לארצותיהם, בעקבות מאורעות תרפ"ט 1929, קיימה האופרה פעילות דלילה.

בשנות השלושים ארגן גולינקין את הלהקה האופראית מחדש והשיג אולם למופעיה - אולם קולנוע מוגרבי. הזמרת המצליחה מרים רפ-ינובסקה עלתה לארץ מגרמניה והצטרפה לאופרה כסולנית (הופיעה, בין השאר, בתפקיד הראשי ב"לה טרוויאטה").
באמצעים דלים הפיקה האופרה בעיקר את ההצגות "ברון הצוענים", "דמון" ו"הספר מסביליה". המנצח אוטו לוסטיג הצטרף לאופרה בשנת 1940.
שירת הברבור של האופרה הארץ ישראלית הייתה האופרה "היהודיה" מאת הלוי, שהועלתה ב-1940 באולם קולנוע מוגרבי.

בפברואר 1941 הקימו משה שלוש, מרק לברי וגאורג זינגר את "האופרה הארצישראלית העממית".

==קישורים חיצוניים==
* [http://tel-aviv.millenium.org.il/tel_aviv_arch/console/popup.aspx?guid={665380A8-247D-41D8-BE5D-3EC9DBD5FEC1} מתוך תוכניית האופרה המכבים, 1925-1926], באתר עיריית תל אביב-יפו
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: בתי אופרה
אופרה
אופרה
קטגוריה:ישראל: אופרה
קטגוריה:העלייה השלישית
קטגוריה:להקות אופרה
מאהר אל-אסד

מאהר אל-אסד (בערבית: ماهر الأسد; נולד ב-8 בדצמבר 1967) הוא בנו של נשיא סוריה לשעבר חאפז אל-אסד ואחיו של נשיא סוריה בשאר אל-אסד. מפקד בכיר במשמר הרפובליקה בצבא סוריה.
== חייו ==
אל-אסד, יליד דמשק, הוא מוסלמי עלווי. למד הנדסת מכונות באוניברסיטת דמשק, אך בהמשך בחר בקריירה צבאית. בשנת 1994, לאחר מותו של אחיו באסל אל-אסד שהיה מועמד לנשיאות, הוזכר מאהר אל-אסד כאחד המועמדים להחליף את אביו בתפקיד נשיא סוריה. בסופו של דבר נבחר בשאר אל-אסד לתפקיד היורש, ואחת ההערכות היא כי המוניטין של מאהר אל-אסד כאדם לא יציב ובעל מזג חם הוא שהכריע את הכף לטובת אחיו בשאר.

מאהר אל-אסד הוא חבר בוועד המרכזי של מפלגת הבעת' הסורית, ונחשב ליועץ קרוב לנשיא בשאר אל-אסד. על פי השמועות, באוקטובר 1999 ירה מאהר אל-אסד בגיסו אסף שווכאת, בכיר בשלטון הסורי, במהלך ויכוח ביניהם. שווכאת שרד את הירי, ונטען כי מערכת היחסים בין השניים הייתה טובה.

מאהר אל-אסד הוזכר בטיוטת דו"ח מהליס מטעם האו"ם כאחד החשודים במעורבות ברצח רפיק אל-חרירי, ראש ממשלת לבנון לשעבר, בשנת 2005.

בחודש אפריל 2011 דווח כי מאהר אל-אסד לקח חלק פעיל בארגון התגובות האלימות של המשטר הסורי להפגנות בסוריה, וכי ארצות הברית הטילה עליו סנקציות כלכליות (הקפאת נכסים ואיסור על עשיית עסקים עם גורמים אמריקאים).

באוגוסט 2012 דווח כי אל-אסד נפצע ואיבד את רגלו בפיצוץ במשרדי הלשכה לביטחון לאומי בדמשק.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060719135235/http://www.cfr.org/publication/9085/syrias_leaders.html אודות מאהר אל-אסד] 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא סורים
קטגוריה:בעת'
מאהר
קטגוריה:ילדי מנהיגי מדינות
קטגוריה:נפגעי התנקשויות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דמשק
קטגוריה:סורים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:סורים שנולדו ב-1967
גורבודאק

גורבודאק (באנגלית: Gorboduc, בוולשית: Gorwy או Goronwy; נפטר בשנת 663 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".

אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.

ג'פרי מספר כי גורבודאק עלה לשלטון לאחר מות אביו, קימארקאס. גורבודאק נשא לאישה את יאדון (Judon) ונולדו להם שני בנים: פרקס ופורקס. בשלהי מלכותו ובזיקנתו לקה גורבודאק בשיטיון (סניליות), ובין שני בניו פרצה מלחמת אזרחים על השלטון במדינה.

==אזכורים ספרותיים==
גורבודאק מוזכר במחזהו של ויליאם שייקספיר "הלילה ה-12" וכן בשירו של ג'ון אשברי הנושא את שם המלך.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.biblebelievers.org.au/nation08.htm תיארוך מלכי בריטניה האגדיים]
* 

קטגוריה:בריטניה: מלכים אגדיים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
פורקס הראשון, מלך בריטניה

פורקס הראשון (באנגלית: Porrex I) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".

אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.

על פי ג'פרי, פורקס היה בנו של גורבודאק. בשלהי מלכותו של גורבודאק, בשל זיקנתו, לקה גוברודאק בשיטיון (סניליות), ובין בניו - פורקס ופרקס (Ferrex) החלה מלחמת אזרחים על השליטה במדינה, שנמשכה לאחר מותו של גורבודאק.

פורקס ניסה לתקוף את אחיו, אולם זה נמלט לגאליה וביקש את עזרתו של סאהארד (Suhard), מלך הפרנקים. פרקס שב לבריטניה בראש צבא פרנקי, אולם פורקס הביסו והרגו. כנקמה על רצח בנה הרגה יאדון (Judon), אימם של פורקס ופרקס את פורקס בשנתו.

במותו של פורקס החלה מלחמת אזרחים נוספת שהסתיימה רק עם עלייתו לשלטון של דאנבאלו מולמאטיוס, מבית קורנוול. מותו של פורקס הביא לסיום שלטונו של בית ברוטוס.

==קישורים חיצוניים==
* [http://freepages.genealogy.rootsweb.ancestry.com/~jamesdow/s026/f906327.htm גניאולוגיה של פורקס הראשון]

קטגוריה:בריטניה: מלכים אגדיים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
פלאוקלימטולוגיה

פלאוקלימטולוגיה (מיוונית: παλαιοκλιματολογία) הוא מדע החוקר את האקלים ושינויי האקלים לאורך ההיסטוריה של כדור הארץ, כמו כן נערכים במסגרת זו שיטות לשיחזור האקלים הקדום וחקירת התופעות והגורמים הקשורים בו.

==ראו גם==
* מטאורולוגיה
* אקלים ארץ ישראל
* סמן (אקלים)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:מדעי כדור הארץ
קטגוריה:מדעי הסביבה
פרקס, מלך בריטניה

פרקס (באנגלית: Ferrex) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה".

אין כל תיעוד היסטורי למלכותו, והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.

על פי ג'פרי, פרקס היה בנם של גורבודאק ויאדון. בשלהי מלכותו של גורבודאק, בשל זיקנתו, לקה גוברודאק בשיטיון (סניליות), ובין בניו - פורקס ופרקס החלה מלחמת אזרחים על השליטה במדינה, שנמשכה לאחר מותו של גורבודאק.

פורקס ניסה לתקוף את אחיו, אולם פרקס נמלט לגאליה וביקש את עזרתו של סאהארד (Suhard), מלך הפרנקים. לאחר ששכנע את סאהארד לסייע לו, שב פרקס לבריטניה בראש צבא פרנקי, אולם פורקס הביסו והרגו. כנקמה על רצח בנה הרגה יאדון (Judon), אימם של פורקס ופרקס את פורקס בשנתו.

דמותם של פרקס ופורקס מופיעה בכתבים מהמאה ה-16: באוסף השירה העתיק, "The Mirror for Magistrates" (מהדורת 1574) ובמחזה "The Seven Deadly Sins", מ-1585, המיוחס לריצ'רד טרלטון .

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.biblebelievers.org.au/nation08.htm תיארוך מלכי בריטניה האגדיים]

קטגוריה:בריטניה: מלכים אגדיים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
ג'וק רתרפורד

ג'ון "ג'וק" רתרפורד (באנגלית: John "Jock" Rutherford; 12 באוקטובר 1884 - 21 באפריל 1963) היה כדורגלן אנגלי.

== קריירה ==
רתרפורד נולד בכפר פרסי מיין שבנורת'מברלנד, והיה ידוע בגובהו הרב; הוא השתתף בכ-600 משחקי פוטבול ליג וגביע ה-FA, למרות ביטולן של ארבע עונות בעקבות מלחמת העולם הראשונה. הוא החל את הקריירה בניוקאסל יונייטד, וערך את הופעת הבכורה שבה הבקיע צמד שערים במשחק מול וסט ברומיץ' אלביון ב-1902. רתרפוד כונה "הטייס מניוקאסל", ושיחק במגפייז במשך עשר עונות, תחילה כקיצוני ימני וכשחקן הידוע בזכות קצב המשחק שלו ושליטתו בכדור. באותה תקופה ניוקאסל היה מועדון דומיננטי בליגה; רתרפורד זכה בשלוש אליפויות, ואף השתתף בחמישה משחקי גמר של גביע ה-FA (1905, 1906, 1908, 1910 ו-1911). המועדון ניצח רק במשחק הגמר הראשון, לאחר שגבר על ברנלי בתוצאה 2 - 1 במשחק החוזר.

בזמן ששיחק בניוקאסל הוא זומן לסגל של נבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת ויילס ב-9 באפריל 1904. הוא השתתף בסך הכל ב-11 משחקי נבחרת, כאשר הופעתו האחרונה הייתה במשחק מול נבחרת בוהמיה ב-1908.

זמן קצר לאחר תחילת עונת 1913/1914 הסתכסך רתרפורד עם הנהלת המועדון בנושא שכרו, ותוך זמן קצר הועבר למועדון וולוויץ' ארסנל שזה עתה ירד לליגה השנייה ונכנס להרכב במקום דייוויד גרינוויי. הוא ערך את הופעת הבכורה בארסנל בניצחון 3 - 2 על נוטינגהאם פורסט ב-1 בנובמבר 1913, ואף הבקיע בו שני שערים שזיכו אותו במקום קבוע בהרכב. לאחר פריצת מלחמת העולם הראשונה הוא המשיך להופיע כשחקן אורח בארסנל במשחקים הלא רשמיים, ולמרות שהיה בן 35 כשחודשו המשחקים הרשמיים ב-1919 הוא המשיך במועדון (שהעפיל בחזרה לליגה הראשונה) למשך ארבע עונות נוספות.

במרץ 1923 עזב רתרפורד את ארסנל ועבר לסטוק סיטי כמאמן-שחקן. הוא שהה שם במשך שבועות ספורים בלבד, וניהל רק עשרה משחקים; רתרפורד הוא המאמן שכהונתו הייתה הקצרה ביותר בתולדות סטוק. בספטמבר, כשהוא בן 39, חתם רתרפורד בארסנל פעם נוספת והשתתף בכ-20 משחקים בכל אחת משתי העונות הבאות. הוא פרש בקיץ 1925. אולם, הוא התקשה להיפרד מהכדורגל, חתם בארסנל בפעם השלישית בינואר 1926, והשתתף בשאר משחקי הליגה באותה עונה. משחקו האחרון בארסנל היה מול מנצ'סטר סיטי ב-20 במרץ 1926, בגיל 41 שנים ו-159 ימים. בעקבות כך הוא קבע שיא כשחקן המבוגר ביותר המופיע במדי המועדון.

רתרפורד עזב את ארסנל בפעם האחרונה בקיץ 1926; הוא השתתף ב-232 משחקים והבקיע 27 שערים עבור המועדון. לאחר מכן הוא שיחק בקלפטון אוריינט במשך עונה אחת, ולבסוף פרש ב-1927. ב-1928 הוא חזר מפרישתו וחתם בטנברידג' ולס ריינג'רס, אך השתתף רק במשחק אחד בגביע ה-FA. לאחר פרישתו הוא עבר להתגורר באזור ניסדן שברובע ברנט הלונדוני, וניהל חנות לממכר משקאות חריפים.

ספ ובוב, אחיו של ג'וק, היו גם כן כדורגלנים מקצוענים. בנו, ג'ון "ג'יי ג'יי" רתרפורד, היה שחקן של ארסנל באותה תקופה כמו אביו, אך השתתף רק במשחק ליגה אחד. גרג רתרפורד, נינו, הוא אתלט שזכה מטעם הממלכה המאוחדת במדליית כסף בקפיצה לרוחק במסגרת אליפות אירופה באתלטיקה 2006.

==לקריאה נוספת==
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ניוקאסל יונייטד
קטגוריה:כדורגלני סטוק סיטי
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני סטוק סיטי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1884
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1963
יונס, קיסר אתיופיה

יונס (גרסה אתיופית של השם "יונה") היה קיסר אתיופיה במהלך תקופת השופטים האתיופית. יונס נולד ב-1766 אביו היה הנסיך לצון שהיה בנו של ביסוראס צאצא של הקיסר פאסילידס. הוכרז כקיסר על ידי ראס ישראל מבאגמדיר ב-18 באוגוסט 1797 שלטונו היה קצר והוא למעשה היה קיסר בובה עד שהודח על ידי סגנו ראס גוגסה ב-4 בינואר 1798 לטובת תקלה גיורגיס הראשון לאחר שיונס הודח הוא הוגלה ללסתה וידוע שבשנת 1802 הוא עוד היה בלסתה. על פי נתנאל פירס לאחר לסתה הוא היה חי בגוג'אם לקראת מותו, ומת חסר פרוטה "מבלי להשאיר אפילו מספיק כסף כדי לרכוש ארון מתים ... ".. יונס נפטר בספטמבר 1832 ונקבר בלליבלה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתיופיה: תקופת השופטים
קטגוריה:השושלת הגונדרית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:אתיופים שנולדו ב-1797
קטגוריה:נפטרים ב-1813
פרנק בראדשו

פרנסיס בראדשו (אנגלית: Francis Bradshaw; 31 במאי 1884 בשפילד - 1950 בקירוב בטאונטון שבסאמרסט) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.

== קריירה ==
בראדשו נולד בשפילד והחל את דרכו בקבוצות של בתי הספר שפילד סקולס ובית הספר של יום ראשון "אוקספורד סטריט", לפני שהצטרף לשפילד ונסדיי כשחקן חובב ב-1904. מאוחר יותר באותה שנה הוא חתם על חוזה המקצוען שלו. ב-1907 הוא היה בהרכב שניצח בגמר גביע ה-FA, לאחר פציעתו של הארי דייוויס. ביוני 1908 הוא הבקיע שלושער בניצחון 11 - 1 על נבחרת אוסטריה בווינה, והייתה זו הופעתו היחידה במדי הנבחרת. הוא החמיץ את המשחק מול נבחרת אירלנד בפברואר שלאחר מכן בעקבות פציעה, ולא זומן יותר לסגל. בכך הוא הפך לשחקן החמישי והאחרון עד כה שמבקיע שלושער בהופעתו היחידה במדי הנבחרת.

בקיץ 1910 עבר בראדשו לנורת'המפטון טאון תמורת סכום של 250 לירות שטרלינג, לאחר שהשתתף ב-87 משחקי ליגה והבקיע 37 שערים עבור ונסדיי. בנובמבר 1911 הוא חזר לפוטבול ליג והצטרף לאברטון, היכן שהבקיע 19 שערים ב-66 משחקי ליגה. באוגוסט 1914 הוא עבר לוולוויץ' ארסנל, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה השנייה מול גלוסופ נורת' אנד ב-1 בספטמבר 1914. הוא שיחק בארסנל במשך עונה אחת, אך לאחר מכן פרצה מלחמת העולם הראשונה. בזמן המלחמה הוא המשיך לשחק עבור ארסנל, והשתתף ב-125 משחקים לא רשמיים.

עם חידוש משחקי הליגה ב-1919 (כאשר המועדון זומן בחזרה לליגה הראשונה) עבר בראדשו מעמדת החלוץ השני לעמדת הבלם הקדמי. הוא המשיך לשחק בארסנל במשך ארבע עונות נוספות, ולבסוף פרש במאי 1923. בנוסף למשחקים בזמן המלחמה הוא השתתף ב-142 משחקי ליגה וגביע עבור ארסנל, והבקיע בהם 14 שערים. באותו חודש שבו פרש הוא החל לעבור כמאמן באברדייר אתלטיק, אך עזב את המועדון הוולשי באפריל 1924 לאחר שהוביל אותו למקום באמצע הטבלה של הליגה השלישית הדרומית.

==לקריאה נוספת==
* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who, Independent UK Sports, 1995 ()

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלוצי כדורגל אנגלים
קטגוריה:בלמי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני שפילד ונסדיי
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:שפילד: כדורגלנים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1884
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1950
לאו פרנקו

לאונרדו "לאו" נוארן פרנקו (בספרדית: Leonardo "Leo" Noeren Franco; נולד ב- 20 במאי 1977 בסן ניקולאס דה לוס ארוז'וס שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת השוער.

==קריירה==
=== קריירת מועדונים ===
פרנקו החל את הקריירה בקבוצת אינדפנדיינטה מארגנטינה. ב-1997 הוא חתם בקבוצת מרידה במדיה לא זכה לדקות משחק. ב-1998 הוא הוחתם על ידי קבוצת מיורקה. אחרי עונה אחת בקבוצת המילואים של הקבוצה, הפך פרנקו לשוערה הראשון והיה ממצטייניה. פרנקו זכה עם הקבוצה בגביע המלך 2002/2003.

בקיץ 2004 עבר פרנקו לאתלטיקו מדריד, מהקבוצות הבכירות של ספרד, ומאז משחק כשוערה הראשון. בסיום עונת 2008/2009 עזב לאו פרנקו את אתלטיקו מדריד לטובת גלאטסראיי הטורקית משום שסרחיו אסנחו שוער ריאל ואיאדוליד חתם באתלטיקו מדריד ואם פרנקו היה נשאר הוא היה שוערה השני של אתלטיקו מדריד. 

בתום אותה עונה, חזר פרנקו לספרד וחתם בריאל סרגוסה. בקיץ 2014 חזר לארגנטינה וחתם בסן לורנסו.

=== נבחרת ===
למרות הצטיינותו בליגה הספרדית וניסיונו האירופאי הרב, פרנקו ערך רק 5 הופעות במדי נבחרת ארגנטינה. הוא החליף ברבע גמר מונדיאל 2006 את רוברטו אבונדנסיירי שנפצע, אך לא הצליח לעזור לנבחרתו לנצח את נבחרת גרמניה בדו-קרב בעיטות עונשין.

פרנקו נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה הצעירה אשר זכתה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 1997 שנערך במלזיה.

==תארים==
;מיורקה
* גביע המלך הספרדי - 2002/03
;נבחרת ארגנטינה עד גיל 20
* גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 1997

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שוערי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני מרידה
קטגוריה:כדורגלני מיורקה
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני ריאל סרגוסה
קטגוריה:כדורגלני גלאטסראיי
קטגוריה:כדורגלני סן לורנסו
קטגוריה:כדורגלני וסקה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1977
הלילה (שיר של הכל עובר חביבי)

"הלילה" הוא פזמון שייצג את ישראל באירוויזיון 1981. את הפזמון כתבו יובל דור ושלומית אהרון והלחין שוקי לוי. הוא בוצע על ידי להקת הכל עובר חביבי. העיבוד (וכן הניצוח בתחרות האירוויזיון) נעשה על ידי אלדד שרים.

== הפקה ==
מילות השיר מתארות ציפייה לרמה גבוהה יותר של אינטימיות בין בני זוג. הפזמון זכה בקדם אירוויזיון (שהיה למעשה הקדם-אירוויזיון הראשון) ונבחר לייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון ה-26 שנערכה בדבלין שבאירלנד. בזמן התחרות הייתה שלומית אהרון בחודש השביעי להריונה. הפזמון הגיע למקום ה-7 מתוך 20, עם 56 נקודות (במקום הראשון זכתה הממלכה המאוחדת עם 136 נקודות).

==גרסאות כיסוי==
בשנת 2007 נעשה לשיר רמיקס על ידי המפיק המוזיקלי Henree.

בשנת 2019, כחלק ממחווה של כאן 88 לרגל אירוח ישראל את אירוויזיון 2019, ביצעה המוזיקאית דניאל רובין גרסת כיסוי עדינה יותר לשיר, שהופיעה באלבומה השני הסיפור בגדול.

בשנת 2023 ביצעה השחקנית ליאורה ריבלין גרסת כיסוי לשיר במסגרת האלבום בעיר זרה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1981
קטגוריה:סינגלים מ-1981
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1981
קטגוריה:שירי הכל עובר חביבי
קטגוריה:שירי קדם-האירוויזיון
קטגוריה:שירי ישראל באירוויזיון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי הנרי
קטגוריה:שירים על לילות
יוסף חנני

יוסף חנני (8 בדצמבר 1908 - 18 באפריל 1988) היה סופר ומחנך.

== ביוגרפיה ==
חנני נולד בווילנה למנחם ורבקה, אח למשורר גרשון חנוביץ' ולסופר הילדים ישראל חנני, ולמד בגימנסיה תרבות בעיר. במלחמת העולם הראשונה נדד עם משפחתו לחרקוב ולסיביר. לאחר מכן חזר לווילנה להמשך לימודיו. בשנת 1925 עלה עם בני משפחתו לארץ ישראל והחל לעבוד בפרדסי פתח-תקוה. במקביל, למד חנני בבית המדרש העברי למורים בירושלים. לאחר סיום לימודיו עבד כמורה בחדרה, בהולנד כשליח החלוץ, ובפתח תקווה. הוא ייסד את בית הספר של מפעל החשמל בנהריים. בהמשך הוא ניהל בתי ספר, שימש מפקח על בתי הספר בתל אביב, הרצה למחנכים במקצוע ספרות עברית וכללית.

לאורך השנים כתב חנני עשרות ספרים, ייסד וערך במשך שנים רבות את הקובץ הספרותי "קטיף", הרצה על ספרות ברחבי הארץ והיה חבר ועד אגודת הסופרים העברים ומועצת הסופרים. היסוד הדומיננטי ביצירתו הוא המאבק בסבל. האדם, בכל חולשתו, נכשל ונענש. הרקע לסיפוריו הם חיי היישוב בארץ משנות השלושים ואילך. המקומות שבהם מתרחשים הסיפורים הם ירושלים, פתח-תקוה ויישובים אחרים. ביצירות השונות משתקף המאבק בין האידיאלים לעולם המעשה, ובין חיי אושר והתרוממות רוח לבין יאוש ובדידות.

כך למשל נתן גליק, גיבור הרומן "המחלל ממאה שערים", נושא שאת מזמורי תהילים ומתעמק בגמרא. לצורך פרנסה הוא כורך ספרי קודש. לאחר שקיבל מעט כסף, החלה החומריות להשתלט עליו וחייו מידרדרים. הוא מסכים לנישואי בתו להרפתקן פיננסי אך החתן זונח את משפחתו. הוא מאבד את מאור עיניו כתוצאה מתאונה ומקבל את גזר הדין כעונש על שרדף אחר חיי הזוהר. אותו קסם של חיים חומריים ונוצצים מכשיל את בלהה, גיבורת הרומן "בעול הכיבוש". מזל, גיבורת הרומן "מזל", רואה את חלום חייה בחברה האשכנזית, השונה ממוצאה הספרדי וסובלת גם היא בשל היגררותה אחר החומריות.

חנני נישא לחסיה, מורה ירושלמית, ולשניים נולדו שני בנים: הפרופסור לפיזיולוגיה מנחם חנני, וד"ר אורי חנני.

יוסף חנני נפטר ב-18 באפריל 1988. על שמו נקראים רחובות בפתח תקווה ובכפר סבא.

==פרסים==
* אות יקיר פתח-תקוה
* פרס למדן לספרות נוער וילדים (1969)

==ספריו==
* בנתיב הייסורים
* בעול הכיבוש
* בית מלבין בפרדס
* מזל
* המחלל ממאה שערים
* רגע של חיים
* שלוש אצבעות (קובץ סיפורים)
* עת כבו האורות (קובץ סיפורים)
* אדם וצילו (קובץ סיפורים)
* ריח של עצי אקליפטוס (קובץ סיפורים)
* מערת הפלאים (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* השמש זרחה בחלון (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* כד החרס (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* שלושה חברים וחבר (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* שני לימונים ולימון (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* סנדל יצא לדרך
* רחוק מן הבית רחוק מן הלב (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* היום הארוך של ערן (רומן לבני הנעורים בשני כרכים)
* סמי הפורץ (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* הראש מעל המים (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* מהומה בכיתה (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* פרחים מן הכותל (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* גינת אגוז (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* אחד נגד כולם (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* ענן זהוב (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* יש לי ידיד (קובץ סיפורים לילדים ולנוער)
* הוראת הסיפור הקצר (ספר הוראה)
* הוראת השירה (ספר הוראה)
* שחזה מבשרו (מסה)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס למדן
קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
מרכז רנה קוסטה ללימודי יידיש

המרכז ללימודי יידיש ע"ש רנה קוסטה אשר במחלקה לספרות עם ישראל, אוניברסיטת בר-אילן, נוסד בשנת 1983 והוא החוג ליידיש היחיד בארץ המעניק תואר ראשון בשפה וספרות יידיש.

הקורסים הנלמדים במרכז הם: שפת יידיש למתחילים, מתקדמים ומתמחים, ספרות ושירה ביידיש, פולקלור, תיאטרון, קולנוע ועיתונות בתרבות יידיש, ספרות יידיש עתיקה ומודרנית. המרכז מאפשר לימודים לתואר ראשון, שני ושלישי ביידיש. המרכז הוא המוסד המסמיך מורים ליידיש בישראל מטעם משרד החינוך וכן מהווה מכון מחקר לשפה והתרבות, החל בעבודות גמר של תלמידי תיכון במסגרת בגרות ביידיש כשפה זרה שנייה ועד תזות לדוקטורט. במהלך הקיץ מתקיימים במרכז קורסים ללימוד שפת יידיש ותרבותה.

בנוסף המרכז עוסק בהפצת לימודי יידיש בנכר בעיקר בחבר המדינות (אוקראינה ורוסיה).

למרכז שתי ספריות: ספרייה מרכזית ובה למעלה משלושים אלף כותרים ובה גם אוסף סרטים וקלטות וידאו וכן הספרייה הסמינרית ע"ש לסובסקי ברונשטיין ובה ארכיונים אישיים שנתרמו, כולל אלה של השחקנים דינה הלפרין ויוסף מאורער וכן של מרדכי חלמיש, הרב חזקל קלפיש, אליעזר פודריאצ'יק, יצחק שמואלביץ ואמה שוור.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אוניברסיטת בר-אילן: יחידות אקדמיות
קטגוריה:יידיש
מרקוס סנה

מרקוס אנטוניו סנה דה סילבה (בספרדית: Marcos Senna; נולד ב-17 ביולי 1976 בסאו פאולו שבברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-ספרדי ששיחק בעמדת הקשר. על אף מוצאו הברזילאי, סנה התאזרח בספרד ושיחק בנבחרתה.

==ביוגרפיה==
לאחר ששיחק במספר קבוצות בברזיל, עבר סנה לוויאריאל מסאו קייטנו. בשתי עונותיו הראשונות הופיע בסך הכול ב-24 משחקי ליגה, אך בעונות הבאות זכה למקום קבע בהרכב והופיע בממוצע ב-33 משחקי ליגה לעונה. לאחר מספר שנים בקבוצה התמנה להיות הקפטן שלה.

עם הקבוצה הגיע לחצי גמר ליגת האלופות בעונת 2005/2006 ולמקום השני בליגה הספרדית בעונת 2007/2008. ב-27 באפריל 2008 הבקיע סנה שער ייחודי לאחר בעיטה מכחמישים מטרים לשערה של ריאל בטיס. 

בסוף עונת ירדה ויאריאל לליגה הספרדית השנייה. לאחר שמועות רבות על כך שסנה יעזוב את ויאריאל, הוא החליט להישאר במועדון. בסוף עונת , לאחר שוויאריאל הבטיחה את חזרתה ללה ליגה, ולאחר שהסתיים חוזהו של סנה בקבוצה, הודיע סנה כי יעזוב את ויאריאל, לאחר 11 עונות בהן שיחק במדי הקבוצה.

ב-13 ביוני 2013 חתם סנה בניו יורק קוסמוס, מהליגה הצפון אמריקאית - NASL. בסיום עונת 2015 זכה עם הקבוצה באליפות, והודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 39.

===נבחרת ספרד===

סנה התאזרח בשנת 2006, ולכן יכל לשחק בעבור נבחרת ספרד. סנה זכה עם נבחרת ספרד את יורו 2008, בו נכלל בסגל המצטיין של הטורניר, והיה בסגל הנבחרת גם למונדיאל 2006. את שערו היחיד בנבחרת ב-28 משחקים הבקיע מול , במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. סנה לא זומן לסגל נבחרת ספרד למונדיאל 2010 ובכך סיים את דרכו בנבחרת ספרד.

==תארים==
קורינתיאנס
* אליפות סאו פאולו – 
* ליגת העל הברזילאית – 
* אליפות העולם לקבוצות – 

ויאריאל
* גביע האינטרטוטו – , 

ניו יורק קוסמוס
* אליפות NASL – , 

;נבחרת ספרד
* יורו 2008 – זכייה

===אישיים===
* אחד מ-23 השחקנים הטובים בטורניר יורו 2008
* פרס דון בלון לכדורגלן הספרדי של העונה – 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:סאו פאולו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני סאו קייטנו
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק קוסמוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1976
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1976
צ'וקצ'ים

ציור של משפחה צ'וקצ'ית
צ'וקצ'ים (ברוסית: Чукчи) הם עם השוכן בצפון-מזרח אסיה, בחצי האי הצ'וקצ'י שלחוף ים ברינג וים צ'וקצ'י. מספרם של הצ'וקצ'ים הוא 15,908.

השם "צ'וקצ'ים" הוא שיבוש של המילה צ'אבאצ'ו ("מרובה איילים"), המתייחסת למגדלי האיילים הנודדים בחלקו הפנימי של חצי האי, בניגוד למגדלי הכלבים, השוכנים במחנות קבע סמוך לחופי ים ברינג. בינם לבין עצמם מבכרים הצ'וקצ'ים את הכינוי "אוראוולדאט" שפירושו "בני אדם" וזאת בדומה ל"אינואיטים", שהוא השם אותו מבכרים האסקימואים על פני הכינוי שהצמיד להם האדם הלבן.

במבנה גופם ובצורתם הכללית דומים בני השבט הצ'וקצ'י לעמים המונגולואידים של צפון מזרח אסיה, אך יש בהם גם מאפיינים הקרובים יותר לאינדיאנים של צפון אמריקה, בגון עורם ובמבנה עיניהם.

המפגש הראשון בין הצ'וקצ'ים לרוסים התרחש בשנת 1644; מיכאיל סטאדוחין, חוקר ארצות שסייר ברחבי סיביר, גילה את השבט הצ'וקצ'י ופרסם את דבר קיומו. הגילוי הביא אל מחנות הצ'וקצ'ים את הזרים, שלא טובת הצ'וקצ'ים הייתה לנגד עיניהם אלא רווחים. במלחמה שפרצה בין הצדדים ניגפו הצ'וקצ'ים ונהדפו מן הגדה השמאלית של נהר קולימה. משנת 1770, לאחר שהובסו הרוסים בקרב קשה, שככו הקרבות ונקבעו יחסי מסחר בין שני הצדדים, ביתרון ברור לצד הרוסי הבקיא והמנוסה על פני הצד הצ'וקצ'י חסר הניסיון והתמים. מאז בוא האירופאים והאמריקאים אל חצי האי הצ'וקצ'י, הורגלו הצ'וקצ'ים לסחור עמם ולרכוש מהם מוצרים שונים שלא היו חלק ממורשתם, כלי עבודה, כלי נשק ומוצרי צריכה שונים, בהם טבק. בעשור הראשון לקיום ברית המועצות, הגיעו נציגי השלטון הסובייטי אל הצ'וקצ'ים והחלו לעצב את דמותם לפי החזון הקומוניסטי.

בין שני השבטים, מגדלי האיילים הנוודים ומגדלי הכלבים יושבי הקבע, מתנהלים יחסי מסחר הדדיים. יושבי הקבע, שהם בעיקרם ציידים ודייגים, משתמשים בעורות איילים לבניית "יאראנגות" - אוהלי פרווה - למשכנם ולתפירת בגדים ונעליים, ואת עורות האיילים הם רוכשים ממגדלי האיילים. אלה מצדם רוכשים מהם את בשר חיות הצייד ואת פרוותיהם, והעסקות הללו התבצעו במשך שנים כסחר חליפין.

בדת הצ'וקצ'ית, בכל אובייקט, בין אם הוא חי ובין אם דומם, שוכנת רוח. רוח זו יכולה להיות מזיקה או מיטיבה. במספר מיתוסים של בני הצ'וקצ'י טמונה קוסמולוגיה דואליסטית.

==כיום==
מאז הקמת ברית המועצות הגיעו נציגי ממשל ללמד את בני העם הצ'וקצ'י את התרבות הסובייטית והאלפבית הקרילי. הוקמו בתי ספר ובתי חולים ואזור המחיה שלהם הפך למחוז האוטונומי צ'וקוטקה.

כיום מרבית בני העם הצ'וקצ'י עברו לערים הגדולות וכבר אינם מנהלים אורח חיים מסורתי כבעבר.

== ראו גם ==
* ארץ הצ'וקצ'ים
* טיכון סיומושקין
* צ'וקוטקה
* יורי ריטחאו

== לקריאה נוספת ==
* מיכאיל פרישווין, "ז'ן-שן - שורש החיים", תרגום אברהם שלונסקי, ספריית פועלים 1956
* טיכון סיומושקין, "ארץ הצ'וקצ'ים", תרגום אברהם שלונסקי, ספריית פועלים 1945
* טיכון סיומושקין, "אליטט פורש להרים", תרגום שמשון נחמני, ספריית פועלים 1954

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ברית המועצות: דמוגרפיה
קטגוריה:רוסיה: קבוצות אתניות
קטגוריה:סיביר
קטגוריה:צ'וקוטקה
קטגוריה:ים ברינג
סנטיאגו דה קאלי

סנטיאגו דה קאלי (בספרדית: Santiago de Cali), הנקראת בקיצור קאלי, היא העיר הראשית ובירת מחוז ואיה דל קאוקה במערב קולומביה, באזור הידוע גם כאזור הפסיפי.

קאלי, העיר השלישית בגודלה בקולומביה, מונה כ 2.07 מיליון נפש. העיר נוסדה ב-1536, והיא נחשבת לאחת מהערים העתיקות ביותר ביבשת אמריקה. היא מהווה מרכז כלכלי ותעשייתי לדרום מערב קולומביה.

העיר נקראת על שם השליח הנוצרי יעקב בן זבדי (סנטיאגו), והתוספת קאלי מקורה כנראה בשמו של שבט אינדיאני מקומי, או משפת הקצ'ואה, שהייתה שפתם של אינדיאנים ששירתו את מייסד העיר, סבסטיאן דה בלאלקסאר.

== היסטוריה ==
הקונקיסטאדור סבסטיאן דה בלאלקסאר (de Belalcázar) הגיע ליבשת אמריקה במסגרת מסעו השלישי של קולומבוס, ב-1498, וב-1532 הצטרף לכוחותיו של פרנסיסקו פיסארו שעסקו בכיבוש פרו. מאוחר יותר נפרד דה בלאלקסאר מפיסארו, וייסד את העיר ב-1536.

ב-1810, לאחר מאות שנות שלטון ספרדי, פרצה בעיר מרידה, והתושבים הכריזו על עצמאות והינתקות מהשלטון המרכזי. ב-1811 כרתה העיר ברית הגנה עם הערים השכנות נגד הספרדים. ב-1815 שלח מלך ספרד פרננדו השביעי כוח צבאי בראשות Pablo Morillo, והעיר חזרה למרות הכתר הספרדי. ב-1819 ניצחו כוחות המורדים בקולומביה בראשות סימון בוליבאר בקרב בויאקה, וב-1822 הגיע בוליבאר עם כוחותיו לקאלי והעיר שוחררה סופית מהכיבוש הספרדי.

== גאוגרפיה ואקלים ==
מיקומה של קאלי
קאלי שוכנת בעמק, בגובה של כ-1,000 מטר מעל פני הים, ממערב לנהר קאוקה, כ-100 קילומטרים מזרחית לחוף האוקיינוס השקט. העיר גובלת במערבה ברכס הרים גבוה. האקלים בעיר הוא טרופי-ממוזג, עם טמפרטורה ממוצעת של כ-24 מעלות, ללא הבדלים של ממש בין עונות השנה. משקעים יורדים במשך כל השנה, אך בעיקר באפריל-מאי ובאוקטובר-נובמבר.

== העיר כיום ==
קאלי מתאפיינת בשנים האחרונות (2006–2007) בצמיחה כלכלית מהירה, כתוצאה ממיקומה הגאוגרפי באזור הפסיפי וקרבתה לנמלי קולומביה. בעיר יש מרכז פיננסי שוקק ותעשייה משגשגת והיא מהווה מרכז אוניברסיטאי אזורי ויעד תיירותי.

עם זאת רמת הפשיעה בעיר גבוהה, וב-2006 נמנו בעיר 1540 מעשי רצח. העיר ידועה גם בשל "קרטל הקוקאין של קאלי", שמרכזו שכן בה. על פי המגזין השבועי המשפיע ביותר בקולומביה, "Semana", ישנם למעלה מ-1,700 מתנקשים העובדים עבור קבוצות שונות, הפועלים ברחבי העיר. בפברואר 2012 פרסמה מחלקת המדינה של ארצות הברית אזהרת מסע בנוגע לקאלי, והזהירה מפני עלייה חדה בפשיעה ובפעולות טרור. במהלך שנת 2012 חלה ירידה במקרי הרצח, עם 24 מקרים פחות מאשר בתקופה המקבילה אשתקד, 294 פצועים פחות (ירידה של 8%) ו-152 פריצות לבתי מגורים פחות (ירידה של 17%) לעומת התקופה המקבילה של 2011. ניכרת גם הגברת הפיקוח הטכנולוגי בעיר, בין היתר באמצעות התקנת 254 מצלמות אבטחה ברחבי העיר.

אחד ממועדוני הכדורגל של העיר, אמריקה קאלי, נחשב לאחד מהמובילים בדרום אמריקה, אך שמו נקשר בעבר לקרטל הסמים.

== ערים תאומות ==

* 

== ראו גם ==
* אמריקה קאלי
* דפורטיבו קאלי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:מחוזות קולומביה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16