OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ

פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Friedrich I. von der Pfalz; 1 באוגוסט 1425 - 12 בדצמבר 1476), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1451–1476.

==ביוגרפיה==
פרידריך נולד ב-1 באוגוסט 1425, ללודוויג מפפאלץ ולמתילדה מסבויה, בתם של אמדאו, נסיך אכאיה וקתרין מז'נבה. בשנת 1436 מת אביו לודוויג השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ואחיו לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1449 מת אחיו לודוויג הרביעי, ובנו פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו. אולם מכיוון שהיה קטין שלט פרידריך כעוצר, ובשנת 1451 תפס את השלטון בעצמו. מכיוון שהדבר היה מנוגד לחוק הקיסרי לא הכיר בכך פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם לא היה יכול למנוע זאת, מכיוון שפרידריך היה בברית עם לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה. פרידריך סירב להתחתן, ואימץ את אחיינו פיליפ כבנו.

פרידריך היה בסכסוך מתמיד עם אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ועם דיטריך פון איזנבורג, ארכיבישוף מיינץ, שהיו תומכיו של פרידריך השלישי, ובמלחמות נגדם הרחיב את שטחיו. בשנת 1462 הביס פרידריך בקרב סקנהיים שהיה חלק ממלחמת בוואריה, את קרל הראשון, מרקיז באדן-באדן, אולריך החמישי, רוזן וירטמברג, לודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן וגאורג מבאדן, בישוף מץ, והרחיב את שטחיו על חשבונם.

בשנת 1465 כרת פרידריך ברית עם שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, שהייתה מכוונת נגד אויביו אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ולודוויג הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן. בשנת 1471 הסתכסך פרידריך עם יאקוב פון ברוק, ראש המנזר בוייסנבורג, ובעקבות כך הטיל עליו פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה חרם קיסרי, אך לא היה לכך השפעה על פרידריך.

ב-12 בדצמבר 1476 מת פרידריך בהיידלברג, ואחיינו פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
בשנת 1472 התחתן פרידריך בנישואים מורגנטיים עם פילגשו קלרה טוט, ממנה נולדו לו שני בנים:
* פרידריך פון ויטלסבאך (1461–1474)
* לודוויג הראשון, רוזן לוונשטיין (1463–1524) - מייסד שושלת לוונשטיין-וירטהיים שלטה במבצר לוונשטיין.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.deutsche-biographie.de/gnd118693514.html#ndbcontent פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ] 
* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ בית ויטלסבאך נולד:1 באוגוסט 1425 מת:12 בדצמבר 1476
|-
| rowspan="1" align="center"| פיליפ
| rowspan="1" align="center"| נסיכות הבוחר מפפאלץ 1436–1449
| rowspan="1" align="center"| פיליפ
|}

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1425

קטגוריה:נפטרים ב-1476
פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ

פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Philip. von der Pfalz; 14 ביולי 1448 - 28 בפברואר 1508), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1476–1508.

==ביוגרפיה==
פיליפ נולד ב-14 ביולי 1448 בהיידלברג, ללודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולמרגריטה מסבויה, דוכסית אנז'ו, בתם של אמדאו השמיני, דוכס סבויה ומארי מבורגונדי, דוכסית סבויה.

בשנת 1449 מת אביו לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ופיליפ עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין שלט בשמו כעוצר דודו פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אולם עד מהרה הוא נטל את השלטון לעצמו ואימץ את פיליפ כיורשו.

בשנת 1476 מת דודו פרידריך הראשון, ופיליפ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1499 ירש פיליפ את רוזנות פפאלץ-נוימרקט ואת רוזנות פפאלץ-מוסבאך. בשנים 1503–1505 לחם פיליפ נגד אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה-מינכן במלחמת לנדסהוט, אך הובס ונאלץ לוותר על שטחי דוכסות בוואריה-לנדסהוט, חוץ משטחי רוזנות פפאלץ-נויבורג שנמסרו לנכדו אוטו היינריך.

ב-28 בפברואר 1508 מת פיליפ בגרמרסהיים, ובנו לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
ב-21 בפברואר 1474 התחתן פיליפ עם מרגרטה מבוואריה, נסיכת הבוחר מפפאלץ, בתם של לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה ואמליה מסקסוניה, דוכסית בוואריה, ממנה נולדו לו 14 ילדים:
* לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1478–1544)
* פיליפ מפפאלץ (1480–1541)
* רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג (1481–1504)
* פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1482–1556)
* אליזבת מפפאלץ, רוזנת הסן (1483–1522), התחתנה עם וילהלם השלישי, רוזן הסן, ולאחריו התחתנה עם פיליפ הראשון, מרקיז באדן
* גאורג מפפאלץ (1486–1529)
* היינריך מפפאלץ (1487–1552)
* יוהאן השלישי מפפאלץ (1488–1538)
* אמליה מפפאלץ (1490–1524), התחתנה עם גאורג הראשון, דוכס פומרניה
* ברברה מפפאלץ (1491–1505)
* הלנה מפפאלץ (1493–1524), התחתנה עם היינריך החמישי, דוכס מקלנבורג
* וולפגנג מפפאלץ (1494–1558)
* אוטו היינריך מפפאלץ (1496)
* קתרינה מפפאלץ (1499–1526)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.deutsche-biographie.de/gnd119557843.html#ndbcontent פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ] 
* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ בית ויטלסבאך נולד:14 ביולי 1448 מת:28 בפברואר 1508
|-
| rowspan="1" align="center"| לודוויג הרביעי
| rowspan="2" align="center"| נסיכות הבוחר מפפאלץ 1449–1451 1476–1508
| rowspan="1" align="center"| פרידריך הראשון
|-
| rowspan="1" align="center"| פרידריך הראשון
| rowspan="1" align="center"| לודוויג החמישי
|}

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1448
קטגוריה:נפטרים ב-1508
פרריה

פרריה ב[[איידהו]]
תפוצת הפרריות ב[[ארצות הברית]]
הפְּרֶרְיָה (באנגלית: Prairie) היא שטח ערבה גדול ממדים המצוי באמריקה הצפונית, מקנדה בצפון, לאורך מרכז ארצות הברית ועד לצפון מקסיקו (המהווה את גבולה הדרומי של הפרריה). מדובר בשטחי עשב ענקיים בעלי אקלים ממוזג, עם עונה גשומה שלאחריה עונה יבשה. בפרריות גדלים מעט מאוד עצים, אך ישנם עשבים, שיחים נמוכים ופרחים. הטמפרטורה בהם נמוכה יותר מאשר בסוואנה הטרופית ובהרבה מקרים יש בה אזורים הרריים. בחורפים הפרריה יכולה להתכסות בשלג.

ידועה גם בשם "הערבות הגדולות" (Great Plains) .

הפרריה בקנדה נמצאת במדינות מניטובה, ססקצ'ואן ואלברטה.

הפרריה בארצות הברית נמצאת במדינות דקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית, נברסקה, קנזס, אוקלהומה ובחלק ניכר ממדינות מונטנה, ויומינג, קולורדו, ניו מקסיקו, טקסס, מיזורי, איווה, אילינוי, אינדיאנה, ויסקונסין ומערב ודרום מינסוטה. גם סנטרל ואלי בקליפורניה נחשב לפרריה. 

באזורי הפרריה חיים ביזון אמריקאי, אנטילוקפרה, דוב גריזלי, אייל קנדי, הזאב האפור וזאב הערבות (קויוט). כמו כן נראים בה אייל פרדי לבן-זנב ואייל פרדי שחור-זנב, וכן נובחניות המושכות חמוס שחור הרגל ואת השועל המהיר. ישנם גם עופות רבות המקננין בפרריה, דוגמת מינים שונים של גבתוניים ושל קלקרידיים, עגור קנדי, שליו קשקשים, שכווי הלענה, כוס המחילות, המשתלט על מאורות של נובחניות, מיני עקב ועיט זהוב. מהזוחלים ישנם כמה עכסנים, איגואנית מקרינה טקסנית ונחש בירית.

הערבה שופעת בצמחים מהמין Bouteloua gracilis ועוד מיני דגניים. בפרריה ישנם גם הרבה פרחים כמו ממשפחת הציפורניים המלבלבים לאחר החורף.

חלק מהאזורים הפכו לאדמות חקלאיות, וכן אדמות מרעה המשמשות עדרי בקר וצאן.

==ראו גם==
*המישורים הגדולים
== קישורים חיצוניים ==

* 

הערבות של הפרריה ב[[מונטנה]]

קטגוריה:ערבות
קטגוריה:אמריקה הצפונית: גאוגרפיה
קטגוריה:האזור הנארקטי
אמדאו השמיני, דוכס סבויה

סמלו
אמדאו השמיני, דוכס סבויה (באיטלקית: Amedeo VIII di Savoia; 4 בספטמבר 1383 – 7 בינואר 1451), היה רוזן סבויה בין השנים 1391–1416, ודוכס סבויה בין השנים 1416–1440. כמו כן כיהן אמדאו כאנטי-אפיפיור בשם פליקס החמישי, לאפיפיורים אאוגניוס הרביעי וניקולאוס החמישי.

==ביוגרפיה==
אמדאו נולד ב-4 בספטמבר 1383 בשיאמברי, לאמדאו השביעי, רוזן סבויה ולבון מברי, בתם של ז'אן, דוכס ברי וז'אן מארמניאק.

בשנת 1391 מת אביו אמדאו השביעי, רוזן סבויה, ואמדאו עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין, שלטה אמו בון מברי כעוצרת עד לבגרותו. בשנת 1416 העלה זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את אמדאו למעמד של דוכס, ובשנת 1418 איחד אמדאו את כל נחלות בית סבויה לאחר מותו של לודוביקו מסבויה-אכאיה.

אמדאו הרחיב את שלטונו במהלך השנים, ואף ניסה כמה פעמים לתווך על מנת להביא לסיום מלחמת מאה השנים. לאחר מות אשתו הקים אמדאו את מסדר סנטי מאוריציו ולצארו יחד עם 6 אבירים אחרים, וחי עמם בהתבודדות בקסטלו די ריפאליה על יד ז'נבה. בשנת 1439 נבחר אמדאו על ידי ועידת בזל לאנטי-אפיפיור בשם פליקס החמישי לאאוגניוס הרביעי, ובעקבות כך מסר אמדאו את דוכסות סבויה לבנו לודוביקו, דוכס סבויה. אמדאו כיהן כאפיפיור עד לאפריל 1449, וב-7 בינואר 1451 מת אמדאו בקסטלו די ריפאליה.

==משפחתו==
ב-30 באוקטובר 1401 התחתן אמדאו עם מארי מבורגונדי, דוכסית סבויה, בתם של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה ומרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
* מרגריטה מסבויה (1405–1418).
* אנטוניו מסבויה (1407).
* אנטוניו מסבויה (1408).
* מריה מסבויה, דוכסית מילאנו (1411–1469), התחתנה עם פיליפו מריה ויסקונטי, דוכס מילאנו.
* אמדאו, נסיך פיימונטה (1412–1431).
* לודוביקו, דוכס סבויה (1413–1465).
* בונה מסבויה (1415–1430).
* אוגו מסבויה (1415–1439).
* פיליפו, רוזן ז'נבה (1417–1444).
*מרגריטה מסבויה, דוכסית אנז'ו (1420–1479), התחתנה עם לואיג'י השלישי, מלך נאפולי, ולאחריו התחתנה עם לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ולאחריו התחתנה עם אולריך החמישי, רוזן וירטמברג.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| אמדאו השמיני, דוכס סבויה בית סבויה נולד:4 בספטמבר 1383 מת:7 בינואר 1451
|-
| rowspan="1" align="center"| אמדאו השביעי
| rowspan="1" align="center"| רוזנות סבויה 1391–1416
| rowspan="1" align="center"| שדרוג הרוזנות
|-
| rowspan="1" align="center"| הקמה חדשה
| rowspan="1" align="center"| דוכסות סבויה 1416–1440
| rowspan="1" align="center"| לודוביקו
|}

קטגוריה:רוזני סבויה
קטגוריה:דוכסי סבויה
קטגוריה:אנטי-אפיפיורים
קטגוריה:ילידי 1383

קטגוריה:נפטרים ב-1451
משה חלוץ

משה חלוץ
משה חלוץ (22 ביוני 1903 - 3 באפריל 1978) היה פעיל ציוני ומוציא לאור ארץ ישראלי, בעליהם של "הוצאת משה חלוץ" ו"פרסום תוצרת הארץ".

==ביוגרפיה==

נולד בכפר ליד מינסק, בנם של אלתר וצפורה נודלמן. בצעירותו היה פעיל בנוער הציוני שעל יד "צעירי ציון" בבלארוס. בשנת 1917 השתתף בייסוד "החלוץ הצעיר" בבלארוס. היה חבר המפלגה צ. ס. (ציונים-סוציאליסטים). בשנת 1925 נאסר בברית המועצות באשמת פעילות ציונית וגורש לסיביר.

בשנת 1928 עלה לארץ ישראל. עבד כפועל חקלאי בפתח תקווה וכפועל במפעל נעליים.

במשך שנים רבות היה פעיל מרכזי לעידוד תוצרת הארץ וייסד את "האיגוד למען תוצרת הארץ". במסגרת פעילות זו נעצר עשרות פעמים בידי משטרת המנדט. במשך חצי שנה שהה במעצר בית, ונערכה הפגנה ברחובות תל אביב לשחרורו.

היה עורך "האנציקלופדיה לתעשייה העברית בארץ ישראל", שבהכנתה החל בשנת 1944. היה חבר פעיל ב"גדוד מגיני השפה העברית" וחבר המרכז הארצי של "ועד להשלטת הלשון העברית".

בשנות ה-40 ייסד את "הוצאת משה חלוץ", שעסקה בעיקר בהדפסת דיוקנאות של מנהיגי הציונות ואישי רוח יהודים. כמו כן עמד בראש "פרסום תוצאת הארץ".

היה נשוי לצביה לבית קוך. מת בפברואר 1978 ונקבר בבית העלמין בחולון. על קברו נכתב "הלוחם לתוצרת הארץ".

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1978
דוד אלכסנדר וינטר (זמר)

דוד אלכסנדר וינטר (בהולנדית: David Alexandre Winter; נולד בשם לאון קלירקופר ב-4 באפריל 1943) הוא זמר פופ יהודי-הולנדי.

==קורות חיים==
וינטר נולד באמסטרדם במלחמת העולם השנייה. הוא והוריו שרדו מחנות השמדה גרמניים שונים והתאחדו שוב בהולנד ב-1945 עם תום המלחמה.

בשנים 1966 עד 1968 היה וינטר סולן להקת "Daddy's Act". הוא הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים עם שירם של הביטלס "Eight Days a Week" בשם הבמה ג'וני ואן-דורן. וינטר היה די ג'יי ברדיו הפירטי Radio 227, ואחר כך ברדיו ורוניקה. הוא הקליט שני סינגלים בפיליפס ליבל. ב-1968 עזב את הולנד ונסע לפריז. שם גילה אותו לאו מיסיר מריביירה רקורדס. בנובמבר 1968 יצא הסינגל הראשון שלו "Oh Lady Mary" שהפך ללהיט. עד אפריל 1969 נמכרו בצרפת 750,000 תקליטים, ובאוגוסט הגיעו נתוני המכירות למיליון עותקים. בצרפת היה השיר במקום הראשון במצעד הפזמונים במשך 36 שבועות, ובין עשרת הגדולים במשך תשעה חודשים. השיר היה להיט גם באיטליה (מקום 4), ספרד (מקום 5), גרמניה (מקום 2), הולנד (מקום 1), בלגיה (מקום 1). בסך הכל נמכרו יותר 3.6 מיליון עותקים באירופה. את השיר כתבה פטרישה קרלי ללחן מאת המלחין הטורקי מטין בוקיי. ב-1970 הקליט את השיר הזמר האוסטרי פיטר אלכסנדר שגם הוא היה ללהיט.

דוד אלכסנדר וינטר הקליט 10 אלבומים ו-42 סינגלים ומיני-אלבומים, בהם ארבעה שהגיעו למקום ראשון במצעדי פזמונים בצרפת, בלגיה, הולנד איטליה וגרמניה. הסינגל "Vole S'Envole" מכר 1,250,000 עותקים, "Je Suis Tombe du Ciel" מכר 3,850,000 עותקים, "Amsterdam" מכר 1,100,000 עותקים והגיע למקום ראשון במצעדי פזמונים בהולנד, בלגיה וצרפת.

ב-1970 ייצג וינטר את לוקסמבורג באירוויזיון בשיר "Je suis tombé du ciel", וזכה במקום האחרון.

ב-1980 עבר וינטר לארצות הברית. הוא הקליט אלבום עם איסבה רקורדס חברת תקליטים עצמאית קנדית, והוציא את הסינגל "L'Étoile du Berger". ב-2010 חזר וינטר להופיע על הבמות בצרפת בסיבוב הופעות בשם "Age Tendre & Tetes de Bois" במקומות שונים בפני יותר מ-550,000 צופים. ב-2014 הקליט אלבום אולפן בשם "Winter Country" בנאשוויל, טנסי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nostalgie.fr/artistes/david-alexandre-winter דוד אלכסנדר וינטר] 
* [http://lahiton.com/%D7%9B%D7%95%D7%AA%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%90%D7%AA%D7%9E%D7%95%D7%9C-27-%D7%91%D7%A0%D7%95%D7%91%D7%9E%D7%91%D7%A8-1970/ כותרות האתמול: 27 בנובמבר 1970] להיטון

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מוזיקאים יהודים הולנדים
קטגוריה:זמרים יהודים הולנדים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1970
קטגוריה:נציגי לוקסמבורג באירוויזיון
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זמרי פופ יהודים
קטגוריה:זמרים יהודים צרפתים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1943
ג'סיקה כהן

ג'סיקה כהן (נולדה ב-1973) היא מתרגמת אמריקאית-ישראלית ילידת בריטניה. עיקר עבודתה עוסק בתרגום ספרים מעברית לאנגלית. זוכת פרס מאן בוקר הבינלאומי לשנת 2017 על תרגום הספר "סוס אחד נכנס לבר" של דויד גרוסמן לאנגלית.

==ביוגרפיה==
כהן נולדה בקולצ'סטר שבאנגליה בשנת 1973, בתם של רות וסטנלי כהן, שהיה פרופסור לסוציולוגיה. בשנת 1980 עלתה עם הוריה לירושלים, שם החלה ללמוד בעברית. בירושלים היא למדה בתיכון בגימנסיה העברית רחביה וספרות אנגלית באוניברסיטה העברית. בשנת 1997 היגרה יחד עם בעלה לארצות הברית, שם גרה במקומות שונים ולבסוף התיישבה בדנוור. היא בעלת תואר שני בשפות המזרח הקרוב ותרגום מאוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון. היא החלה לתרגם בצורה מקצועית חומרים מסחריים מעברית לאנגלית ולהפך בשנת 1998 והספר הראשון בתרגומה יצא לאור ב-2003 והחל מ-2012 היא עוסקת אך ורק בתרגום חומרים ספרותיים.

תרגומיה כוללים ספרים של חלק מהבולטים בסופרים הישראליים, ביניהם דויד גרוסמן, אתגר קרת, אמיר גוטפרוינד, רותו מודן ודורית רביניאן.

כהן הייתה מועמדת פעמיים לפרס הסיפורת הזרה של האינדיפנדנט (פרס שאוחד בהמשך לתוך פרס מאן בוקר הבינלאומי) על תרגומיה לספרים של דויד גרוסמן. היא הופיעה פעמיים ברשימה הארוכה לפרס - ב-2006 על תרגומה ל"בגוף אני מבינה" שמכיל שתי נובלות של גרוסמן וב-2011 על תרגומה ל"אשה בורחת מבשורה".

בנאום הזכייה שלה בפרס מאן בוקר, הודיעה כהן שתתרום מחצית מכספי הפרס לארגון בצלם.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון
קטגוריה:זוכי פרס בוקר הבין-לאומי
קטגוריה:ישראליות ילידות אנגליה
קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מתרגמות אמריקאיות
קטגוריה:מתרגמות מאנגלית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מעברית לאנגלית
קטגוריה:מתרגמות מעברית לאנגלית
קטגוריה:עולות בשנות ה-1980
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1973
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
מנקר

מֶנְקָר (מערבית, منخر - מוּנחר - "נחיר") או α בלווייתן, הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים לווייתן אחרי הכוכב דנב קאיטוס (β בלווייתן). הסדר ההפוך של ציוני באייר נובע ככל הנראה ממיקומם של שני הכוכבים - מנקר צפוני בהרבה מדנב קאיטוס ולכן יותר קל לצפייה מאירופה. לכוכב בהירות נראית מדרגה 2.53 והוא נמצא במרחק של כ-250 שנות אור ממערכת השמש. 

==תכונות==
מנקר הוא ענק אדום מסוג ספקטרלי M1.5 III, מסתו כ-2.3 מסות שמש, רדיוסו קרוב ל-90 רדיוסי שמש - יותר מרדיוס המסלול של כוכב חמה, טמפרטורת פניו כ- 3,800 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 485 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא פי 3 מכך. בהירותו של מנקר משתנה באופן לא סדיר בין דרגות בהירות 2.45 ו-2.54 והוא מסווג כמשתנה לא-סדיר איטי. מנקר נמצא בשלבים מתקדמים של התפתחותו והוא כבר סיים להתיך הליום לפחמן בליבתו. הוא צפוי להתנפח עוד ולהתקרר תוך איבוד יציבות, מה שיגרום להגברת ההשתנות של בהירותו בדומה למירה, עד שלבסוף יאבד את שכבותיו החיצוניות ויהפוך לננס לבן.

==קישורים חיצוניים==
* [http://stars.astro.illinois.edu/sow/menkar.html מנקר] באתר של ג'ים קלר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ענקים מסוג M
קטגוריה:משתנים לא סדירים איטיים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים לווייתן
לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ

לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Ludwig V. von der Pfalz; 2 ביולי 1478 - 16 במרץ 1544), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1508–1544.

==ביוגרפיה==
לודוויג נולד ב-2 ביולי 1478 בהיידלברג, לפיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולמרגרטה מבוואריה, נסיכת הבוחר מפפאלץ, בתם של לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה ואמליה מסקסוניה, דוכסית בוואריה.

בשנת 1508 מת אביו פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ולודוויג עלה לשלטון במקומו. עם עלותו לשלטון נאלץ לודוויג להתמודד עם הנזקים ממלחמת לנדסהוט.

ב-23 בפברואר 1511 התחתן לודוויג עם זיבילה מבוואריה, בתם של אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה וקוניגונדה מאוסטריה, אך לא היו להם ילדים.

בשנת 1518 השיג לודוויג את ביטול החרם הקיסרי שהיה על הנסיכות, ובשנת 1519 תמך בבחירתו של קרלוס הראשון, מלך ספרד למלך גרמניה. במהלך מרד האיכרים הגרמני בשנת 1525, הוקף לודוויג בנוישטאדט אן דר ויינשטראסה על ידי 8,000 איכרים חמושים, ומשום כך הזמין אותם לסעודה וקיבל את דרישותיהם.

ב-16 במרץ 1544 מת לודוויג בהיידלברג, ואחיו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.deutsche-biographie.de/gnd119272334.html#ndbcontent לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ] 
* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ בית ויטלסבאך נולד:2 ביולי 1478 מת:16 במרץ 1544
|-
| rowspan="1" align="center"| פיליפ
| rowspan="1" align="center"| נסיכות הבוחר מפפאלץ 1508–1544
| rowspan="1" align="center"| פרידריך השני
|}

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1478
קטגוריה:נפטרים ב-1544
הקומונה החדרתית

"הקומונה החדרתית" הייתה הגרעין המייסד של קבוצת דגניה. הקבוצה מנתה שתי חברות ועשרה חברים. 

חברי הקבוצה החליטו ליזום הקמה של תנועה המתבססת על עקרונות של שיתוף ושל עזרה הדדית. הם התארגנו באנייה בדרך לישראל בשנת 1908, ובארץ ישראל נדדו בין תחנות רבות עד שהגיעו לאום ג'וני, שבה הקימו בה את דגניה, וממנה לנקודת הקבע של היישוב, ליד מוצא הירדן מהכנרת. 

== תולדות הקומונה ==
חברי הקבוצה החליטו ליזום הקמה של תנועה המתבססת על עקרונות של שיתוף ושל עזרה הדדית. הם התארגנו באנייה בדרך לישראל בשנת 1908. מיד עם הגיעם ארצה עבדו יחד בפתח תקווה, בבן שמן ולאחר מכן בחוות כנרת. החווה נתקלה בקשיים כלכליים, ורופין נאלץ לפטר את הפועלים - ביניהם חברי הקומונה הרומנית בניהולו של יוסף בוסל. בוסל וחבריו עזבו לחדרה, ושם הקימו קומונה חדשה, שאליה הצטרפו חלוצים נוספים. שמה החדש של הקומונה היה "הקומונה החדרתית".

בעטיים של הקשיים הרבים שאליהם נקלעה חוות כנרת, החליט מנהלה, ד"ר ארתור רופין, להעניק לקבוצת פועלים אחרים, שהגיעו מאזורים שונים, שטח אדמה לניהול עצמי שעליו יגדלו גידולי שדה במשך שנה, שבסופה יבדקו את המאזן. ואכן, בשנת 1910 הפועלים הצליחו לעמוד ביעדים הכלכליים שהציבו לעצמם: מאזן גידולי השדה נהיה לחיובי, והרווח היה ניכר. משכך, שכנע ד"ר רופין את חברי הקומונה החדרתית לחזור ולעבוד בחוות כנרת. מחוות כנרת עברה הקומונה לאום ג'וני, שם התגוררה בבקתות ובחושות של הפלאחים הערביים המקומיים ועסקה בהכשרת קרקעות. 

על מנת להקל על החלוצים נבנה צריף בידי הנגר הטמפלרי במושבה הגרמנית בחיפה (ואכן המדרגות החיצוניות של הצריף משקפות אדריכלות טמפלרית). בסיום בנייתו הועלו חלקי הצריף על רכבת העמק והובל לנקודת ההתיישבות, שם שימש כמגדל שמירה, מחסן כלים, מטבח ומקום ללינה מזדמנת בנוסף לחושות. עשרות שנים מאוחר יותר, הוגבה הצריף לסמל של דגניה בראשית דרכה.

חברי הקומונה החדרתית התבססו באום ג'וני, ועמלו קשה על מנת לחזק את המשק. החברים בקומונה הכריזו על  נוהלי עבודה ודרכי ארגון, וכך התחילו להתגבש חיי הקבוצה. בקומונה באה לידי ביטוי גם מודעות לסוגיית מעמדה של האישה, והועלתה דרישה לשוויון מלא בין המינים, בזכויות ובחובות. בעת ישיבתם באום ג'וני החליטו החברים לקרוא ליישובם בשם "דגניה", כפי שכתבו במברק שיועד לד"ר ארתור רופין: "קראנו את מושבתנו דגניה על שם חמשת מיני הדגנים הגדלים אצלנו". 

שמות חברי הקומונה החדרתית: תנחום תנפילוב, ישראל בלוך, יוסף אלקין, שרה מלכין, יוסף ברץ, מרים אוסטרובסקי-ברץ, יוסף בוסל, צבי יהודה זלצמן, חיים צודיקוב, יהושע אקר, אהרון יוסילביץ וירוחם קליבנוב. אליהם הצטרפו בשלב מאוחר יותר : יצחק בן-יעקב, שמואל דיין, נח סלוצקי, אברם גרינשפון ויעקב ברקוביץ וחיים ברקוביץ, אחיו של יעקב.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* רפאל פרנקל, [https://humanities.tau.ac.il/sites/humanities.tau.ac.il/files/media_server/humanities/zionism/%D7%A6%D7%99%D7%95%D7%A0%D7%95%D7%AA/%D7%93/4.pdf יוסף בוסל - הקומונה החדרתית והיווצרות הקבוצה], "הציונות:מאסף לתולדות התנועה הציונית והישוב היהודי בארץ ישראל", הוצאת "המכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן", 1975, כרך ד'

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דגניה א'
קטגוריה:היישוב
קטגוריה:ציונות סוציאליסטית
הקומונה במגדל

הקומונה במגדל הייתה מושבה שיתופית בארץ ישראל, אשר הוקמה בשנת 1912 על ידי יוסף טרומפלדור וששה מחבריו. לאחר כשנה התפרקה הקומונה עקב דרישות קשוחות שהופנו מצד טרומפלדור כלפי חבריו וכלפיו-עצמו. 

== ראשיתה של חוות מגדל ==
בשנת 1906, כת קתולית גרמנית החליטה לרכוש כ-6000 דונם מאדמות מג'דל הערבית על מנת לשחזר אתרים נוצריים שהתקיימו בעבר באזור, ולחדש את ההתיישבות הנוצרית שם. ואולם, האקלים הקשה ששרר במקום לא אפשרו לחברי הכת לממש את תוכניותיהם, והם נאלצו למכור את השטחים שרכשו. השטחים נמכרו לקבוצה ציונית גרמנית, אשר מנתה 12 אנשים, שבראשם ד"ר יחיאל צ'לנוב מרוסיה ופרופ' אוטו ורבורג מגרמניה. ביחד הם הקימו את "חברת טבריה אדמות ונטיעות", ובנו חווה חקלאית לצורך הכשרת יהודים לעבודה חקלאית. הנהלת החווה נמסרה למשה גליקין, ציוני מסור אשר הרצל כינה אותו ביומנו "גליקין הפיקח". משה גליקין היה זה שהעניק לחווה את השם הישן מגדל.

בשנת 1909 החלו להכשיר את הדרך לעגלות שינועו מטבריה למגדל, ולהכין את השטח לעיבוד חקלאי. במקום נבנתה חווה החקלאית, אשר השקיפה אל הכנרת והייתה מוקפת חומה ובתי מגורים. שנתיים לאחר מכן הפכה חוות מגדל למקום העבודה החשוב ביותר לפועלים חקלאים בגליל. בחווה זאת עבדו צבי חומסקי, א.ד. גורדון, ברל כצנלסון, זלמן שזר ועוד. בנוסף, בחווה נעשו ניסיונות לגדל כותנה, בננות וירקות, ניטעו פרדסים וכרמי זיתים והוקמה רפת לחלב ותוצרתו. 

כשנה מעת הקמת החווה, משה גליקין הפסיק לעמוד בראשה עקב סכסוכיו עם הפועלים.

== הקמת הקומונה ==
מגדל נבחרה כמקום ראשוני בישראל לקומונה להכשרה חקלאית ולגיבוש חיי חברה. הוגה הרעיון היה יוסף טרומפלדור, שהקדיש שנים רבות מחייו לשכלול רעיונות להקמת יישובים שיתופיים על פי עקרונות סוציאליסטיים בארץ ישראל. 

בשנת 1912, לאחר סיום לימודיו, טרומפלדור וששה סטודנטים מחבריו הגיעו לחוות מגדל, ושם קיבלו מגליקין, מנהל החווה, הסכמה להקמת קבוצה אוטונומית-למחצה במקום. מטרתם הייתה ללמוד בחווה עבודה חקלאית כדי לצאת בהמשך להתיישבות שיתופית על אדמה משלהם. הרעיון היה להקים בהמשך, ללא כל תמיכה או עזרה ממוסדות חיצוניים, "מושבה קומוניסטית", שבה העבודה והרכוש משותפים. 

טרומפלדור וששת חבריו הצליחו להקים את "הקומונה המגדלאית", אך לאחר כשנה התפרקה הקומונה עקב סכסוך עם טרומפלדור

== לאחר פירוק הקומונה ==
לאחר פירוק הקומונה, המשיכה מגדל להתנהל כמושבה חקלאית. הייתה זו מושבה קטנה שבה חקלאים מעטים, ושלא זכתה לתמיכה לאומית כלשהי. למרות המצב גילו התושבים נחישות והקימו ועד מושבה שפעל למען הקמת בית ספר, גן ילדים, בית כנסת, ברכת מים, שירותי שמירה וכו'. כמו כן הוקמה במקום אגודה חקלאית. בשנת 1945 נבנו במושבה 15 בתים נוספים בעזרת הסוכנות היהודית. באותה השנה הוכרזה המושבה מגדל כמועצה מקומית. 
== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.m-migdal.co.il/?CategoryID=0&ArticleID=89 אתר המועצה המקומית מגדל]
* 
* [https://jfc.org.il/news_journal/37010-2/106060-2/ הקומונה במגדל (אחוזת מוסקבה), 1913], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מגדל
דוכסות מודנה ורג'ו

דוכסות מודנה ורג'ו (באיטלקית: Ducato di Modena e Reggio) היא מדינה איטלקית קטנה ששכנה בצפון מערב איטליה בין השנים 1452–1859. בשנים 1135–1288 הייתה מודנה קומונה עצמאית, וב-1168 הצטרפה לברית הערים הלומבארדיות שנלחמה בקיסר פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

העיר המודרנית שוכנת בחבל הארץ אמיליה-רומאניה שבאיטליה.

== ההיסטוריה של הדוכסות ==
במאה ה-13 סבלה דוכסות מודנה ממריבות חמורות בין סיעות הגוולפים והגיבלינים. כדי לשים קץ למלחמות הפנימיות, הפקידה דוכסות מודנה ב-1288 את השלטון בידי בית אסטה, וב-1452 הוענק התואר "דוכס מודנה ורג'יו" לבורסו ד'אסטה, שהשתייך למשפחה ששלטה בעיר מודנה ובעיר הקרובה לה, רג'ו אמיליה, במשך עשורים.

אחר מותו של אלפונזו השני ד'אסטה, דוכס פרארה ב-1597 ללא יורש חוקי, עברו אדמות דוכסות פרארה לידי צ'זארה ד'אסטה, דוכס מודנה, שצירפן לדוכסות מודנה ורג'ו.

במהלך מלחמות נפוליאון (1796-1814) מודנה הפסיקה באופן זמני להתקיים כמדינה ריבונית. הקיסר הצרפתי, נפוליאון הראשון, ארגן מחדש את המדינות ואת הרפובליקות של איטליה בתקופת הרנסאנס, ומשנת 1814 ואילך, עם סיום שליטת נפוליאון באזור, נשלטה המדינה על ידי שושלת בית אסטה (Casa d'Este), שושלת של נסיכים ששלטה באזורים שונים באירופה, ומרכזה היה באיטליה.

== הגורמים להשתלטות על מודנה ==
מודנה הייתה אחת מן הערים שנוספו לרשימת הערים שבהן שלט בית אסטה. השתלטות בית אסטה על מודנה התרחשה, בין השאר, בשל רצון להשיג מוצא לים. בשנת 589 לספירה נעצר הסחר הימי של אסטה עקב התרחקות נהר אדיג'ה מסביבתה. המוצא לים היווה אינטרס מסחרי מרכזי עבור הכלכלה של בית אסטה. סיבה נוספת להשתלטות הייתה רצון בהתרחבות טריטוריאלית, שכן טריטוריה גדולה הוכיחה חוזקה פוליטית מדינית ואמידות.

== סופה של דוכסות מודנה ==
ב-1859 הצהירו נציגי מודנה על הצטרפותה לממלכת פיימונטה-סרדיניה, והדבר אושר במשאל עם ב-1860. מהלך זה, בנוסף להצטרפותן של מדינות נוספות לממלכה, הוביל ליצירת הפרובינציות המאוחדות של מרכז איטליה, והיווה את סופה של דוכסות מודנה כמדינה עצמאית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

מודנה
מודנה
מודנה
קטגוריה:בית אסטה
קטגוריה:איטליה: העת החדשה
פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ

פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Friedrich II. von der Pfalz; 9 בדצמבר 1482 - 23 בפברואר 1556), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1544–1556.

==ביוגרפיה==
פרידריך נולד ב-9 בדצמבר 1482 בנוישטאדט אן דר ויינשטראסה, לפיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולמרגרטה מבוואריה, נסיכת הבוחר מפפאלץ, בתם של לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה ואמליה מסקסוניה, דוכסית בוואריה. פרידריך גדל בצעירותו בהולנד לצד פיליפ היפה מבית הבסבורג, ולאחר מכן העמיד עצמו לשירות המשפחה הקיסרית. בין השנים 1505–1522 שימש פרידריך בעוצר של רוזנות פפאלץ-נויבורג, בשם אחיינו אוטו היינריך, רוזן פפאלץ-נויבורג.

בשנת 1508 מת אביו פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ואחיו לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1517 ניהל פרידריך רומן עם אלאונורה מאוסטריה, בתם של פליפה הראשון, מלך קסטיליה וחואנה, מלכת קסטיליה, אולם אחיה קרל, דוכס בורגונדיה גילה זאת וגירש את פרידריך מהחצר הקיסרית. בשנת 1520 מונה פרידריך למושל פפאלץ העילית, והעביר את בירתה בחזרה מאמברג לנוימרקט.

ב-29 בספטמבר 1535 התחתן פרידריך עם דורותיאה מדנמרק, נסיכת הבוחר מפפאלץ, בתם של כריסטיאן השני, מלך דנמרק ואיזבלה מאוסטריה, אך לא היו להם ילדים. פרידריך הבטיח לחותנו שיעזור לו לחזור לשלטון בדנמרק, ממנו הודח בשנת 1523, ואף הבטיח לו תמיכה מקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם עקב סערה הספינות ששלחו הוא וקרל לא הגיעו לנורווגיה, ובעקבות כך כשל המרד.

פרידריך שירת כמה שנים בחצרו של פרדיננד הראשון, מלך בוהמיה והונגריה, ואף מילא כמה תפקידים דיפלומטיים ברומא, מדריד ופריז. בשנת 1544 מת אחיו לודוויג החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ופרידריך עלה לשלון במקומו. פרידריך הוביל את הרפורמציה הפרוטסטנטית באופן רשמי בפפאלץ, ומשום כך הוצא אל מחוץ לחוק על ידי קרל החמישי. אולם פרידריך נשאר נאמן לקרל החמישי, ועל ידי כך הציל את שלטונו. בשנת 1551 החרים פרידריך כמה מנזרים באישור האפיפיור יוליוס השלישי, והשתמש בהם לטובת אוניברסיטת היידלברג.

ב-23 בפברואר 1556 מת פרידריך באלציי, ואחיינו אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.oberpfaelzerkulturbund.de/cms/pages/kultur-der-oberpfalz/dbeintrag_details.php?id=696 פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ] 
* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ בית ויטלסבאך נולד:9 בדצמבר 1482 מת:23 בפברואר 1556
|-
| rowspan="1" align="center"| לודוויג החמישי
| rowspan="1" align="center"| נסיכות הבוחר מפפאלץ 1544–1556
| rowspan="1" align="center"| אוטו היינריך
|}

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1482
קטגוריה:נפטרים ב-1556
האחווה (כתב עת)

כתב העת "האחווה" (Fraternitatea) היה שבועון ציוני רומני שהחל את פעילותו בבוקרשט, רומניה במאה ה-19 בשנת 1879, והפסיק את פעילותו לאחר 6 שנים בגין גירוש עובדי כתב העת מרומניה בשל דעותיהם הציוניות. כתב העת שב לפעול בין השנים 1889–1890, ונוהל על ידי חברי תנועת "חובבי ציון".

כתב העת נחשב לאחד מהחשובים ביותר בשפה הרומנית במחצית השנייה של המאה ה-19 בשל תכניו המגוונים, ושימש כביטאונה של התנועה הציונית. סגנונו היה מיליטנטי. הוא התריס כנגד האנטישמיות המקומית, ודגל באמנציפציה של היהודים ברומניה.

כתב העת "האחווה" התמקד בעיקר בנושאי ציונות, שהעסיקו את העולם היהודי באותן שנים. עיתונאיו כתבו בעיקר על הדילמות הקשות איתן התמודדו היהודים בגולה. כמו כן כתב העת עסק גם במתן מענה לאותן דילמות ובשאלה שעלתה בציבור האם לקבל את המסר הציוני, לדחות אותו או לעמוד מהצד.

== מבנה כתב העת ותכניו ==
בכתב העת הייתה חלוקה ברורה למדורים, שכן הוא בלט במגוון תחומי סיקור ופרשנות: החל במאמרי מערכת, דרך ידיעות מהארץ ומחו"ל, כתבות על הקהילות היהודיות וסקירת עיתונות יהודית מחו"ל, וכלה במדורי ספרות ותרבות. כמו כן כתב העת כלל מידע נרחב על אירועים מקומיים ובינלאומיים, ובפרט כאלה שהיו קשורים לתנועה הלאומית היהודית.

==פעילותו של כתב העת ==
"האחווה" עיצב מחדש את מעמדם של היהודים ברומניה, עד כדי כך שלעיתים נאלצו האנטישמים המקומיים לחזור בהם מדעותיהם הקיצוניות נגד היהודים. כתב העת לא חשש להגדיר את הבעיות בהן נתקלו היהודים ברומניה, ואף עודד את היהודים לפעילות משפטית, פוליטית ואזרחית. כמו כן כתב העת חיזק את מעמדם של היהודים בכך שסיפק להם תחושה של שותפות מלאה בחיים הקהילתיים ברחבי העולם ובארץ ישראל. כתב העת "האחווה" נאבק גם נגד המדיניות האנטי יהודית אשר בלטה בקרב מפלגות, ממשלות ואישים. 

ב-1885, בעקבות מאמריו הפולמוסיים של כתב העת, גורשה מרומניה קבוצה של 12 עיתונאים יהודים, כולל מנהל כתב העת, אליאס שוורצפלד, שהואשמו בפעולות נגד המדינה. 

== פתיחת כתב עת מתחרה ==
אחת השאלות הגדולות שבהן עסק כתב העת הייתה שאלת העלייה לארץ ישראל. הלאומיות היהודית במאה ה-19 הציעה שני פתרונות עיקריים. האחד - יצירת אומה עברית חדשה, החיה בארץ האבות; והשני - הגשמת אוטונומיה תרבותית בתוך המדינות הזרות. כותבי כתב העת תמכו בפתרון השני והתנגדו לעלייה לארץ באופן נחרץ, אף על פי שלא כל יהודי רומניה תמכו בדעה זאת. אחד מעורכי כתב העת, אברהם גולדפן, שעמד בראשו, יצא הוא נגד כתב העת משום שהוא עצמו תמך בעלייה לארץ ישראל. הוא הסתכסך בשל כך עם העורך יצחק אוירבך, שהתנגד לדעותיו. אברהם גולדפן פוטר ממערכת כתב העת בשל כך, והקים כתב עת חדש בשם "המגן", אשר תמך בריש גלי בעלייה לארץ ישראל והתחרה בכתב העת "האחווה"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונות יהודית ברומניה
קטגוריה:רומניה: כתבי עת
קטגוריה:יהדות רומניה
ג'ים בריידנסטין

ג'ים בריידנסטין (באנגלית: Jim Bridenstine; נולד ב-15 ביוני 1975) כיהן כמנהל נאס"א וכנציג המחוז הראשון של אוקלהומה בבית הנבחרים של ארצות הברית.

==ביוגרפיה==
בריידנסטין נולד באן ארבור שבמישיגן, ולמד בתיכון בטלסה שבאוקלהומה. ב-1998 סיים תואר ראשון בכלכלה, פסיכולוגיה וניהול באוניברסיטת רייס שביוסטון. לאחר הלימודים התגייס לצי ארצות הברית, הוא הוכשר כטייס E-2 הוקאיי ושירת בנושאת המטוסים "אברהם לינקולן". השתתף בפעילות קרבית במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן. הוא עבר הסבה למטוסי F/A-18 הורנט ושירת במרכז לתקיפה ולוחמה אווירית של הצי, כטייס ביום אויב בבית הספר לטיסה קרבית "טופ גאן". במהלך שירותו הצבאי רשם 1,900 שעות טיסה ו-333 נחיתות על נושאות מטוסים ועוטר במדליית האוויר.

ב-2007 השתחרר מהשירות הסדיר ומונה למנהל מוזיאון האוויר והחלל והפלנטריום בטלסה. ב-2009 השלים תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת קורנל. ב-2010 התגייס לשירות בכוחות המילואים של הצי. הוא השתתף במשימות באמריקה הלטינית במסגרת המלחמה בסמים כטייס מטוסי סיור MC-12. ב-2012 קודם לדרגת לוטננט קומנדר.

ביוני 2012 גבר בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית על חבר הקונגרס המכהן ג'ון סאליבן ובאוקטובר ניצח גם בבחירות הכלליות למושב המחוז הראשון של אוקלהומה בבית הנבחרים. הוא הושבע לתפקידו בינואר 2013. מאז נבחר לשתי כהונות נוספות. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 תמך במועמדותו של טד קרוז.

===חקיקה הקשורה לחלל===
במהלך כהונתו בקונגרס בריינדסטין התמקד בנושאים הקשורים לחלל ולפיתוח השקעה מסחרית בתעשיית החלל. בבית הנבחרים מכהן כחבר הוועדה לענייני הכוחות המזוינים ובו ועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל.
בשנת 2015, הוכרז על ידי העיתון "space news" כאחד מחמשת המשפיעים ביותר בתעשיית החלל. באפריל 2016, הגיש החלטת בית הנבחרים H.R. 4945 "חוק הרנסאנס לחלל האמריקאי" (The American Space Renaissance Act), אשר נועד לגבש חקיקה ותקנות מול החלל האזרחי, ביטחוני, ומסחרי.

ב-5 בספטמבר 2017 מינה הנשיא טראמפ את בריידנסטין למנהל נאס"א. ב-19 באפריל 2018 אישר הסנאט את מינויו, ברוב של 49–50 קולות. ב-23 באפריל הושבע והחל כהונתו. הוא התפטר מתפקידו בתחילת כהונתו של הנשיא ג'ו ביידן.

===לאחר הקריירה הפוליטית===
לאחר פרישתו מנאס"א מונה בריידנסטין לחבר הנהלת חברת AGC, לחבר הנהלת Viasat וליו"ר הוועדה המייעצת לחברת Voyager Space Holdings.
== חיים אישיים ==
בריידנסטין נשוי למישל והם הורים לשני בנים ובת.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20170702122148/https://bridenstine.house.gov/biography/ ביוגרפיה] באתר בית הנבחרים של ארצות הברית
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:טייסי צי ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית האוויר
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מאוקלהומה
קטגוריה:מנהלי נאס"א
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת רייס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:תנועת מסיבת התה: אישים
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1975
הוד רוממותו (מחזה)

הוד רוממותו (נקרא גם "הוד מעלתו" ו"הממון"; במקור בגרמנית: Seine Hoheit) הוא מחזה מאת בנימין זאב הרצל, שנכתב בשנת 1886 והועלה לראשונה ב-1888.

== תוכן המחזה ==
המחזה הוא סאטירה המשקפת את החברה הכוחנית המודרנית של בעלי ההון, העומדת בניגוד למעמד הפועלים, שאנשיו עובדים בעסקים המצויים בבעלות החברה הבורגנית. הרצל בחר לעסוק בתכנים אלה בעקבות שינויים כלכליים ומדיניים שחלו באירופה של העת החדשה. שינויים אלה הביאו לחיזוקה של החברה הבורגנית, ולהפיכתה למעמד המשפיע ביותר. במחזה, הרצל ביקש לתאר את הניגודים החברתיים שנוצרו כתוצאה משינויים אלה. 

== הצלחתו של המחזה ==
באוקטובר 1886 סיים הרצל לכתוב את המחזה, ולאחר כשנתיים, בשנת 1888, הועלה המחזה בפעם הראשונה ב-12 בפברואר בתיאטרון הגרמני בפראג, שם זכה לאהדת הקהל. חלק מהביקורות האוהדות נכתבו על ידי הבמאי היינריך טוולס, אולם המחזה ירד אחרי שלוש הצגות בלבד. אהדה זו הסבה להרצל גאווה וסיפוק עצמי רבים. כעבור שבועות אחדים, ב-18 במרץ, הועלה המחזה על הבימה בברלין, ובכך הוגשם חלומו של הרצל. לצד הצלחתו הבימתית, המחזה היה מושא לביקורת חריפה, שהתמקדה באופן המשחק.

המחזה "הוד רוממותו" נחל הצלחה בימתית רבה, וכתוצאה מכך פרסומו של הרצל הלך וגדל. הצלחת המחזה העניקה להרצל הכרה והערכה רבה, ובעקבות כך נפתחו עבורו הזדמנויות חדשות שסייעו לו בהמשך הקריירה.

== קישורים חיצוניים ==
* שמואל ליב ציטרון, [http://benyehuda.org/zitron/herzl.html הרצל: חייו ופעילותו], בפרויקט בן-יהודה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחזות גרמניים
קטגוריה:מחזות סאטיריים
קטגוריה:ספרות יהודית
קטגוריה:ספרי 1886
קטגוריה:מחזות מהמאה ה-19
קטגוריה:ספרי בנימין זאב הרצל
אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ

אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Ottheinrich. von der Pfalz; 10 באפריל 1502 - 12 בפברואר 1559), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1556–1559.

==ביוגרפיה==
אוטו היינריך נולד ב-10 באפריל 1502 באמברג, לרופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג ולאליזבת מבוואריה, בתם של גאורג, דוכס בוואריה וידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה. בשנת 1503 מת סבו גאורג, דוכס בוואריה ללא בנים, ובעקבות כך פרצה מלחמת לנדסהוט בין אביו רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג לאלברכט הרביעי, דוכס בוואריה, ובסיומה קיבל אלברכט הרביעי את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, ואילו אוטו היינריך קיבל חלק קטן ממנה שהפך לרוזנות פפאלץ-נויבורג.

ב-16 באוקטובר 1529 התחתן אוטו היינריך עם סוזנה מבוואריה, בתם של אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה וקוניגונדה מאוסטריה, ואלמנתו של קזימיר, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית, אך לא היו להם ילדים. אוטו היינריך הרחיב מאוד את טירת נויבורג, ובעקבות השיפוצים היקרים וכמה עימותים שהיו לו הגיע כמעט לידי פשיטת רגל. בספטמבר 1546 נכבשה נויבורג על ידי כוחותיו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה במהלך המלחמה השמלקלדית, בעקבות תמיכתו של אוטו היינריך בברית שמלקלדן, ולאחר שלום פסאו הוחזר אוטו היינריך לשלטונו. בשנות ה-50 של המאה ה-16 הקים אוטו היינריך את הספרייה הפלטינית. בשנת 1556 מת דודו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ואוטו היינריך עלה לשלטון במקומו.

ב-12 בפברואר 1559 מת אוטו היינריך בהיידלברג, ודודנו פרידריך השני, רוזן פפאלץ-זימרן עלה לשלטון במקומו.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ 
* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ בית ויטלסבאך נולד:10 באפריל 1502 מת:12 בפברואר 1559
|-
| rowspan="1" align="center"| הקמה חדשה
| rowspan="1" align="center"| רוזנות פפאלץ-נויבורג 1505–1557
| rowspan="1" align="center"| וולפגנג
|-
| rowspan="1" align="center"| פרידריך השני
| rowspan="1" align="center"| נסיכות הבוחר מפפאלץ 1556–1559
| rowspan="1" align="center"| פרידריך השלישי
|}

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1502
קטגוריה:נפטרים ב-1559
שלמה פיוטרקובסקי (עיתונאי)

שלמה פיוטרקובסקי (נולד ב-25 באוקטובר 1980, חשוון ה'תשמ"א) הוא עיתונאי ופובליציסט ישראלי, עיתונאי מקור ראשון והכתב המשפטי של העיתון. בעבר שימש ככתב ועורך בערוץ 7, ובעיתונים בשבע וידיעות אחרונות.

==ביוגרפיה==
נולד לרב חנוך הכהן פיוטרקובסקי, ממייסדי ישיבת בני צבי ומנהל ישיבת בית אל, ולשרה, בתו של הרב אברהם צוקרמן. למד בישיבת ירושלים לצעירים וכחמש שנים בישיבת קריית שמונה, בפרט אצל הרב צפניה דרורי והרב ישראל קירשטיין. במסגרת ישיבת ההסדר שירת בחיל התותחנים. כן למד כשנתיים בכולל ירושלמי. בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה הפתוחה.

בין השנים 2006–2021 שימש כעורך באתר האינטרנט של ערוץ 7. בהמשך, שימש ראש דסק כלכלה ומשפט בערוץ, וכן פרסם בו טורי דעה רבים. בין השנים 2009–2019, במקביל לעבודתו באתר ערוץ 7, שימש כעורך חדשות וככתב כלכלי בעיתון "בשבע" - תחילה בטורו הכלכלי "תכלס", ובהמשך ככותב הפינה הכלכלית והמשפטית בעיתון. לעיתים פרסם כתבות כלליות בעיתון.

בעבר פרסם טורי דעה בעיתון ידיעות אחרונות.

החל מספטמבר 2019 משמש כעיתונאי ובעל טור שבועי ב"מקור ראשון" והחל מיולי 2021 שימש כעורך הראשי של אתר האינטרנט של העיתון. בספטמבר 2022 מונה לכתב המשפטי של מקור ראשון, כשאת מקומו כעורך האתר תפס גדעון דוקוב.

== חיים אישיים ==
פיוטרקובסקי נשוי לאיה ואב לחמישה. מתגורר בהתנחלות בית אל.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.facebook.com/photo.php?fbid=1412900298781311&set=rpd.100001840621677&type=3&theater ריאיון בעיתון שביעי]
* [http://www.inn.co.il/Articles/Author.aspx/468 ריכוז כתבות וטורי דעות בערוץ 7]

קטגוריה:סגל בשבע
קטגוריה:בוגרי ישיבת ירושלים לצעירים
קטגוריה:בוגרי ישיבת ההסדר קריית שמונה
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:בית אל: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
פייטרו מנגולי

פייטרו מנגולי (באיטלקית: Pietro Mengoli; 1625/1626 - 7 ביוני 1686) היה מתמטיקאי ואיש דת איטלקי. 

מנגולי נולד וגר בבולוניה שבמדינת האפיפיור (כיום איטליה). הוא היה תלמידו של בונאוונטורה קאוואליירי באוניברסיטת בולוניה, ולאחר מותו של קאוואליירי בשנת 1647 התמנה בעצמו לתפקיד מרצה באוניברסיטה. הוא סיים תואר דוקטור בפילוסופיה בשנת 1650, ותואר דוקטור נוסף במשפט אזרחי וקאנוני בשנת 1653.

בשנת 1644 הציג מנגולי לראשונה את בעיית בזל - מציאת סכום הטור האינסופי של הערכים ההופכיים של ריבועי מספרים הטבעיים. הבעיה שהציג נפתרה לראשונה רק בשנת 1735, על ידי המתמטיקאי השווייצרי לאונרד אוילר. 

בשנת 1650 כתב מאמר בשם "Novae quadraturae arithmeticae" (בתרגום חופשי לעברית: "אריתמטיקה ריבועית חדשה"), ובו הוכיח כי סכום הטור ההרמוני המתחלף שווה ללוגריתם הטבעי של 2. הוא גם הוכיח כי הסדרה ההרמונית עצמה אינה מתכנסת למספר סופי, וסיפק הוכחה לכך שהשיטה לחישוב ערכו של פאי באמצעות מכפלת ואליס היא מדויקת.

מנגולי, שהיה נוצרי קתולי, התמנה לכומר בשנת 1660 ושירת בתפקיד זה באחת הקהילות בבולוניה עד למותו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://galileo.rice.edu/Catalog/NewFiles/mengoli.html פייטרו מנגולי] בפרויקט "גלילאו" של אוניברסיטת Rice 
* 

קטגוריה:כמרים איטלקים
קטגוריה:מתמטיקאים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1626
קטגוריה:נפטרים ב-1686
גנבי הציד

המחזה "גנבי הציד" (Wilddiebe) הוא קומדיה קלה שחוברה על ידי בנימין זאב הרצל והוגו ויטמן (מחבר הפיליטונים הידוע של העיתון הווינאי החשוב "נויא פרייא פראסא"). המחזה עוסק בסיפור על אהבה ועל גירושין. הוא הוצג לראשונה בווינה ב-19 במרץ 1889, ולאחר מכן בורגרתיאטר, בברלין, בברסלאו (ורוצלב), בפראג ובהמבורג. המחזה הוצג כ-57 פעמים במשך 15 שנים, מ-19 במרץ 1889 עד ל-24 באוקטובר 1904 (3 חודשים לאחר מותו של הרצל), ביותר מ-50 ערים ברחבי המדינות הדוברות גרמנית 

== תוכן המחזה ==
המחזה "גנבי הציד" הוא קומדיה קלה, העוסקת בסיפור של אהבה וגירושין. גיבורי המחזה הם שלושה גברים העסוקים בהנאות החיים, שניים מהם אצילים ואחד בורגני השייך למעמד הביניים. שלושת הגברים חשים שקודים בסיסיים של התנהגות אינם חלים עליהם. הם עסוקים בחיפושים אחר נשים יפות. בהתאם לכללים המקובלים במחזות דומים, השלושה עוברים על הבמה תסבוכות מרובות עד לסוף הטוב, שבו האישה הנעזבת חוזרת לבעלה האציל בזרועות פתוחות, למרות שכבר הספיקה להתגרש ממנו. 

בניגוד לקומדיות אחרות של הרצל, שנושאיהן היו הרגליה הצבועים של הבורגנות, ניאוף ותאוות בצע, במחזה "גנבי הציד" החליט הרצל לפתור בעיות כגון אלה, בכך שנתן לגיבורי המחזה להתאהב אהבה אמיתית ורומנטית אהבה שתגרום להם לחדול מהרגלי ההוללות

== הצלחת המחזה ==
בניגוד למחזותיו האחרים של הרצל, המחזה נחל הצלחה גדולה, שהאירה לו פנים גם מבחינה כספית. 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחזות גרמניים
קטגוריה:ספרי בנימין זאב הרצל
יחסים בילטרליים

בדיפלומטיה, יחסים בילטרליים (בעברית: דו־צדדיים) הם ניהול יחסים פוליטיים, כלכליים, או תרבותיים דו־צדדיים בין שתי מדינות ריבוניות. זאת, בשונה מפעילות אונילטראלית (פעילות חד־צדדית הנעשית על ידי מדינה אחת) או מולטילטראלית (פעילות רב־צדדית הנעשית על ידי מספר מדינות יחד).

יחסים בילטרליים מתקיימים כאשר מדינות מכירות אחת בשנייה כמדינות ריבוניות ומסכימות על כינון יחסים דיפלומטיים ביניהן. בפועל, הן מחליפות ביניהן נציגים דיפלומטיים, כגון שגרירים, או מקיימות הסכמים בילטרליים שנוגעים או מחייבים את שני הצדדים באופן הדדי. הסכמים כלכליים, כמו הסכמי סחר חופשי או הסכמים להגנה על משקיעים נחתמים על ידי שתי מדינות, הם דוגמה שכיחה לבילטרליות. כיוון שרוב ההסכמים הכלכליים נבנים בהתאם למאפייניהם הייחודיים של שתי המדינות המתקשרות בהסכם, במטרה לאפשר למדינות אלו להעניק יחס מועדף אחת לשנייה בכניסה לשווקים הכלכליים של שתי המדינות, נדרשים כללים ספציפיים ולא כללי אצבע.

המסלול הבילטרלי מאפשר למדינות לגבש הסכמים ההולמים באופן מדויק יותר את צורכיהן. בתחום הכלכלי, התקשרות עם מדינות בהסכמים בילטרליים עשויה להגדיל את עלויות העסקה, שכן כל מדינה תצטרך לנהל משא ומתן מיוחד על הסכמי סחר במקום להצטרף להסכם שכבר גובש. למצב זה יתרון מובהק כאשר מדובר במדינה גדולה החותמת על הסכמים עם מדינות קטנות ובהתחשב בפערי המיקוח ביניהן במשא ומתן על ההסכמים הבילטרליים באפשרותה לקנות השפעה רבה במדינות אלו, לעומת משא ומתן מולטילטרלי המתאפיין בריבוי שחקנים ואינטרסים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
ליידי

[[שרה צ'רצ'יל, הדוכסית ממרלבורו]]
ליידי (באנגלית: Lady) הוא כינוי מנומס בן ימינו לגברת המקביל לכינוי הגברי ג'נטלמן, או תואר אצולה המקביל לתואר לורד.

בבריטניה ובחבר העמים הבריטי זוהי פניה רשמית, לפני השם הפרטי ("ליידי שרלוט") לבעלת תואר אצולה בפני עצמה (suo jure) או אשתו של לורד, ברונט או אביר וכן לפני שמה הפרטי של בת של דוכס, מרקיז או רוזן (Earl). בעבר הייתה נהוגה גם פניה לאשת בעל תואר אצולה עם הקדמת ה"ליידי" לשמו הפרטי ושם משפחתו של הבעל ("ליידי ג'ון סמית'"), אך צורה זו הולכת ודועכת. הפניה הרשמית לבעלת תואר אצולה של ליידי הוא Her ladyship.

בעבר נשא הביטוי בשימושו כפניה מנומסת נופך אליטיסטי והבדיל נשים לבנות ממעמד חברתי גבוה מנשים לא-לבנות או ממעמד נמוך. כיום מקובל לקרוא לכל אישה באופן מנומס ליידי.

== שימושים נוספים לביטוי ==
* מרים, אם ישו נקראת לעיתים באנגלית Our Lady ("גבירתנו" ב-L גדולה וכן The Lady ("הגברת") בעיקר בסמיכות כבולה כמו Lady Day (חג הבשורה, חגה של מריה הקדושה, 25 במרץ).
* בדת ויקה נקראת האלה The Lady
* האישה הראשונה נקראת תמיד ליידי
* "The Lady" היה כינויה הרווח של ראש ממשלת בריטניה, מרגרט תאצ'ר

== אטימולוגיה ==
מקור המילה באנגלית עתיקה, hlǣfdige הוא הלחם בסיסים של hlāf, כיכר לחם, עם הסיומת dig- שהוראתה עשייה או לישה של בצק. כלומר "מכינת לחם". מונח זה התגלגל ל"בעלת הבית" (landlady), במקביל ל"בעל הבית" (Landlord) בערך סביב 1200 נוצרה הצורה lafdi, lavede במובן של אישה ממעמד גבוה. סביב 1580 נוצר שם התואר ladylike שפירושו [התנהגות נשית] מהוגנת, מעודנת, "מבית טוב".

==ליידי ודיים ==
הגרסה ליידי (Lady) היא לרעייתו של סר שנמשח על ידי מסדר האימפריה הבריטית, הגרסה דיים (Dame) היא לאבירה שנמשחה בעצמה על ידי מסדר האימפריה הבריטית, או לברונית suo jure (שלא מתוקף נישואיה בלבד).

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.csmonitor.com/2007/0202/p18s02-hfes.html Hey, lady: Call her 'madam'], 2 בפברואר 2007
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תרבות
קטגוריה:תוארי אצולה
קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
קטגוריה:מונחים לנשים
רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג

רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג (בגרמנית: Ruprecht, Pfalzgraf bei Rhein; 14 במאי 1481 - 20 באוגוסט 1504), היה בישוף פרייזינג בין השנים 1495–1498.

==ביוגרפיה==
רופרכט נולד ב-14 במאי 1481 בהיידלברג, לפיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולמרגרטה מבוואריה, נסיכת הבוחר מפפאלץ, בתם של לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה ואמליה מסקסוניה, דוכסית בוואריה.

בשנת 1495 מונה רופרכט לבישוף פרייזינג, למרות שלא הוסמך קודם לכן לכמורה, במעמד של נסיך-בישוף. בשנת 1498 החליט רופרכט לפרוש מתפקידו, ובהסכמת האפיפיור אלכסנדר השישי ירש אותו אחיו פיליפ מפפאלץ.

ב-10 בפברואר 1499 התחתן רופרכט עם אליזבת מבוואריה, בתם של גאורג, דוכס בוואריה וידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה, ממנה נולדו לו שני בנים.

בשנת 1503 מת חמיו גאורג, דוכס בוואריה ללא בנים, ואלברכט הרביעי, דוכס בוואריה-מינכן ירש את נחלותיו ואיחד תחת שלטונו את כל בוואריה. אולם בעקבות התנגדותו של רופרכט, חתנו של גאורג, פרצה מלחמת לנדסהוט. ב-23 באפריל 1504 הטיל מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה חרם קיסרי על רופרכט, וב-20 באוגוסט אותה שנה מת רופרכט מדיזנטריה, וזמן קצר לאחר מכן מתה גם אשתו. ב-30 ביולי 1505 הסתיימה המלחמה, לאחר שהוחלט שבנו של רופרכט אוטו היינריך יקבל את דוכסות פפאלץ-נויבורג, ואילו שאר הנחלה תישאר בידי אלברכט.

==משפחתו==
ב-10 בפברואר 1499 התחתן רופרכט עם אליזבת מבוואריה, בתם של גאורג, דוכס בוואריה וידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה, ממנה נולדו לו שני בנים:
* אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1502–1559)
* פיליפ, דוכס פפאלץ-נויבורג (1503–1541)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג 
* 

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג בית ויטלסבאך נולד:14 במאי 1481 מת:20 באוגוסט 1504
|-
| rowspan="1" align="center"| סיקסטוס מטאנברג
| rowspan="1" align="center"| בישופות פרייזינג 1495–1498
| rowspan="1" align="center"| פיליפ מפפאלץ
|}

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:ילידי 1481
קטגוריה:נפטרים ב-1504
Love Rocks Starring Shakira

Love Rocks Starring Shakira (בעברית: אהבת אבנים בכיכובה של שאקירה) הוא משחק וידאו נייד שיצא תחת חסותה של הזמרת הקולומביאנית שאקירה. המשחק הוא בסגנון של התאמת אריחי פאזל. המשחק פותח על ידי החברה רוביו אנטרטיינמנט, ויצא לאור ב-15 באוקטובר 2015 עבור מכשירי Android ו-iOS ברחבי העולם.

המשחק כולל את הזמרת שאקירה כמציגה הראשית שלו. המשחק הוא המשחק הראשון שהזמרת הוציאה במהלך כל הקריירה שלה. המשחק קיבל ביקורות מעורבות רבות, כאשר חלק מהמבקרים אמרו שהמשחק לא טוב, ומזכיר משחקים אחרים וחלק מהמבקרים אמרו שהמשחק הוא משחק טוב.

== המשחק ==
תחילה, השחקן מקבל שלוש אבני חן (או אבני חן עם סמלים של כוכבים, כתר וכו', תלוי לרמה של השחקן), ואז הוא צריך "לזרוק" אותם לעבר אבני חן אחרות שמופיעות במשחק. הזריקה של אבני החן לעבר אבני חן אחרות יוצרת פיצוץ, בתנאי שהיא תיצור קישור תואם לאותה אבן חן אחרת, לדוגמה: זריקה של אבן חן כחולה לעבר אבן חן כחולה תיצור פיצוץ של שתי האבנים ולקבלת נקודות. שחקנים יאבדו תור אם אבני החן שבמשחק יעלו על גדותיהן והשחקן לא יצליח לפוצץ אותן. השחקן מנצח כאשר אותו שלב הושלם. אם השלב לא הושלם מאבד השחקן "תקליט" שמשמש כ-"חיים". ניתן לקבל תקליט כל חצי שעה, או לקנות בכסף, או דרך התחברות לפייסבוק, ודרכים נוספות אחרות.

יש שלבים אטרקטיביים אשר צריך לשבור את השיא של שאקירה עצמה ורק אז עוברים לשלב הבא, או שלבים שבהם יש "זכוכיות", ועל ידי חיבור של שתי אבני חן הזכוכית מתנפצת, ולאחר שכל הזכוכיות בשלב התנפצו השחקן עובר לשלב הבא. למשחק יש למעלה מ-300 שלבים, וכל פעם המשחק מתעדכן ומוסיף עמו שלבים רבים נוספים. במשחק ניתן לראות במסך הטעינה דברים ששאקירה אמרה, או רוצה שידעו עליה לדוגמה שאבן לידתה היא "אמטיסט".

השלבים במשחק מחולקים לרחובות, ממלכות וכולי, שעליהם יש פירוט קצרצר, ובין לבין ניתן לראות "שלטי חוצות" באותו מקום ששם יש את תמונתה של שאקירה מאלבומה, Shakira.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.loverocks.com/ האתר הרשמי של המשחק] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שאקירה
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2015
קטגוריה:משחקי מובייל
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בפינלנד
אליזבת מבוואריה (1478–1504)

אליזבת מבוואריה (בגרמנית: Elisabeth von Bayern; 1478–15 בספטמבר 1504), הייתה בתו של גאורג, דוכס בוואריה, ובעקבות דרישת בעלה לרשת את אביה פרצה מלחמת לנדסהוט.

==ביוגרפיה==
אליזבת נולדה בשנת 1478 בבורגהאוזן, לגאורג, דוכס בוואריה ולידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה, בתם של קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין ואליזבת מאוסטריה.

ב-10 בפברואר 1499 התחתנה אליזבת עם רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג, בנו של פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ממנו נולדו לה שני בנים.

בשנת 1503 מת אביה גאורג, דוכס בוואריה ללא בנים, ואלברכט הרביעי, דוכס בוואריה-מינכן ירש את נחלותיו ואיחד תחת שלטונו את כל בוואריה. אולם בעקבות התנגדותו של בעלה רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג, פרצה מלחמת לנדסהוט. ב-23 באפריל 1504 הטיל מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה חרם קיסרי על רופרכט ואליזבת, וב-20 באוגוסט אותה שנה מת רופרכט מדיזנטריה, וזמן קצר לאחר מכן ב-15 בספטמבר מתה גם אליזבת. ב-30 ביולי 1505 הסתיימה המלחמה, לאחר שהוחלט שבנם של רופרכט ואליזבת אוטו היינריך יקבל את דוכסות פפאלץ-נויבורג, ואילו שאר הנחלה תישאר בידי אלברכט.

==משפחתה==
ב-10 בפברואר 1499 התחתנה אליזבת עם רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג, בנו של פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ממנו נולדו לה שני בנים:
* אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1502–1559)
* פיליפ, דוכס פפאלץ-נויבורג (1503–1541)

== אילן יוחסין ==

קטגוריה:בית ויטלסבאך
קטגוריה:נשים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1478
קטגוריה:נפטרים ב-1504