OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
המנון הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

קוּמוּ קוֹנְגוֹלֶזִים (בצרפתית: Debout Congolais) הוא ההמנון הלאומי של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. ההמנון נכתב על ידי סימון-פייר בוקה, הולחן על ידי ז'וזף לוטומבה ואומץ לראשונה בשנת 1960, שנת העצמאות של המדינה. עם הפיכתה של המדינה לזאיר ב-1971, שונה ההמנון ל"שירה של זאיר" (La Zaïroise). ההמנון המקורי חזר להיות המנונה של המדינה עם הפלתו של מובוטו ססה סקו וחזרתה של המדינה לשמה הקודם בשנת 1997. ההמנון מושר בצרפתית.

==מילות השיר==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! צרפתית
|-
| <poem>קומו בני קונגו,
מאוחדים בגורלכם
מאוחדים במאבק על עצמאותכם.
הבה נישא ראשנו,
הכנוע עד כה,
ובאמת נזנק הכי יפה קדימה
בשלווה.

הו עם נחוש
בעמל
נבנה ארץ יפה יותר מלפני כן,
בשלום.

אזרחים
פצחו בשירת
המזמור המקודש של הסולידריות שלכם בגאון
הצדיעו
לסמל המוזהב של ריבונותכם
קונגו!

מתנה ברוכה, קונגו!
של אבותינו, קונגו!
הו ארץ, קונגו!
אהובה, קונגו!

אנו ניישב אדמתך
ואנו נבטיח את גדולתך

שלושים ביוני, הו שמש רכה
שלושים ביוני, של השלושים ביוני
יום קדוש, שתהיה עדה,
יום קדוש, לאלמותיות
שבועה של חירות
שאנו מנחילים לילדינו
לנצח.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Debout Congolais,
Unis par le sort
Unis dans l'effort pour l'indépendance.
Dressons nos fronts,
Longtemps courbés
Et pour de bon prenons le plus bel élan,
Dans la paix

Ô peuple ardent
Par le labeur
Nous bâtirons un pays plus beau qu'avant
Dans la paix

Citoyens
Entonnez
l'hymne sacré de votre solidarité fièrement
Saluez
L'emblème d'or de votre souveraineté
Congo!

Don béni, Congo!
Des aïeux, Congo!
Ô pays, Congo!
Bien aimé, Congo!

Nous peuplerons ton sol
et nous assurerons ta grandeur

Trente juin, ô doux soleil
Trente juin, du trente juin
Jour sacré, soit le témoin,
Jour sacré, de l'immortel
Serment de liberté
Que nous léguons à notre postérité
Pour toujours.</poem>
|}

==ראו גם==

קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: סמלים לאומיים
קונגו
ממברנה סינתטית

ממברנה סינתטית היא קרום דק המחקה מבחר תכונות של ממברנה ביולוגית ומשמשת למגוון מטרות בביולוגיה, בכימיה ובהנדסה, הן במחקר והן בתעשייה.

ממברנה סינתטית יכולה לשמש להפרדת חומרים במעבדה. החלק הפעיל שלה שמאפשר מעבר סלקטיבי של חומר. הממברנה מכילה בדרך כלל פולימרים או חומרים קרמיים כמו תערובת של זכוכית ומתכת. הכוח שמניע את החומר דרך הממברנה יכול להיות מפל ריכוזים, הפרשי לחץ או מתח חשמלי.

לממברנה הסינתטית יש תפקיד חשוב בתהליכי הפרדה כמו מיקרופילטרציה, אולטראפילטרציה, אוסמוזה הפוכה, הפרדת גזים, דיאליזה או כרומטוגרפיה. היישום תלוי בסוג החומר ממנו הממברנה עשויה. הבסיס הפיזיקלי הוא הפרדה לפי גודל, אפיניות כימית או אלקטרוסטטיות.

ממברנות חדירות למחצה, שמאפשרות מעבר מים בלבד או יוני מלחים בלבד, משמשות בתהליך אוסמוזה הפוכה או אלקטרודיאליזה לצורך התפלת מים. אותן ממברנות יכולות לשמש במתקני הפקת אנרגיה בשיטת אנרגיה כחולה .

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תעשייה
OsCommerce

OsCommerce (Open Source Commerce) היא תוכנת סחר-אלקטרוני המבוססת על קוד פתוח הניתנת להורדה בחינם מהאינטרנט.

יוצר התוכנה הוא Harald Ponce de Leon ובתחילה נקרא הפרויקט "The Exchange Project", זו היוותה את הבסיס והיסודות למערכת הנוכחית של היום.
לאחר מספר שנים שונה שמה ל-osCommerce והוקם אתר רשמי לפרויקט המאפשר לגולשים מכל העולם להיות מעורבים באופן מלא בחלק הפיתוח וההתקדמות של המערכת. התכנה משוחררת תחת רישיון GNU GPL - General Public License.

המערכת כתובה ב-PHP ומבוססת על מסד הנתונים MySQL.

== ראו גם ==
* PHP
* MySQL
* Open Source
* GNU GPL

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.oscommerce.com osCommerce.com], אתר הבית הרשמי של osCommerce

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:מסחר אלקטרוני
פלוסית גמה

פלוסית גמה, המכונה גם תנשמית גמה, (שם מדעי: Autographa gamma) היא מין של עש ממשפחת התנשמיתיים. הבוגרים מעופפים גם בשעות היום וגם בדמדומים.

== תיאור ==
אורך גופה 17-19 מ"מ, מוטת כנפיה 30-45 מ"מ. צבעה חום-אפור. הכנפיים צבועות בדוגמה מסובכת של גוני חום ואפור שונים, המקנים לה הסוואה מצוינת. על כל אחת מכנפיה הקדמיות יש ציור של האות היוונית גמא בצבע לבן-כסוף, ומכאן שמה. כנפה האחורית חומה עם פס לבן בשוליה. צבעי הכנפיים משתנים מבוגר לבוגר, ותלויים באקלים שבו הזחל גדל.

== תפוצה ==
מין זה נפוץ באירופה, בחלקים מאסיה ובצפון אפריקה. הפרטים בדרום תחום תפוצתו יציבים (אינם נודדים). באביב הבוגרים נודדים צפונה ומגיעים עד לאיסלנד, גרינלנד ופינלנד. מספרי הנודדים משתנים משנה לשנה, ויש שנים שפלישות המוניות של המין מתרחשות. גל שני של נודדים מגיע בקיץ. במרכז אירופה ובאיים הבריטיים הבוגרים מצויים במספרים משמעותיים ממאי והלאה. באביב המאוחר האוכלוסייה מתדלדלת, כיוון שהבוגרים אינם שורדים במזג האוויר המתקרר. יש פרטים שעפים שוב דרומה כדי לחרוף באגן הים התיכון ובאגן הים השחור.

בישראל הבוגרים מתחילים להופיע בספטמבר-אוקטובר ונעדרים בקיץ. באביב אוכלוסיית הבוגרים בישראל מגיעה לשיאה. כיוון שאוכלוסייה זו גדולה בהרבה ממה שהיה יכול להתפתח מהזחלים המקומיים, החוקרים מניחים שחלק גדול ממנה הוא פרטים שהגיעו לישראל מדרום, חלקם בדרכם לאירופה.

הבוגרים חיים במגוון רחב של בתי גידול, במיוחד בשטחים פתוחים. נפוץ לראות את הבוגרים בגנים, כשהם באים לשתות צוף.

== אורח חיים ==
זחל על ענף של [[גזר]]
פלוסית גמה מעמידה שניים או שלושה דורות בשנה, ואפילו ארבעה בתנאי מחיה טובים במיוחד. הנקבה מטילה את הביצים בצדם התחתון של עלים. הביצים לבנבנות, חצי-כדוריות בצורתן ובעלות חריצים עמוקים. לאחר שלושה-ארבעה ימים, ואף יותר בתנאים קרים, הזחלים בוקעים מהביצים. 

לזחל שלוש רגליים מדומות (בליטות בשרניות בהם הזחל נעזר בהליכתו), וצבעו לרוב ירוק עם סימנים לבנבנים. הזחלים הם רב-פונדקאים (ניזונים מצמחים שונים), ותועדו על יותר ממאתיים מיני צמחים שונים. הם עלולים להפחית את היבול על ידי פגיעה בעלים, ונחשבים לרוב כמזיקים. לפני התגלמותם הזחלים מגיעים לאורך 35 מ"מ. הם מתגלמים בפקעת הדבוקה לצמח.

הגולם ירוק בהתחלה, ומשחיר עם הזמן. הבוגרים מזדווגים יום או יומיים לאחר בקיעתם. הנקבות מטילות את הביצים חמישה ימים לאחר מכן. הבוגרים מתים 3-19 ימים לאחר ההגחה מהגלמים.

== קישורים חיצוניים ==

* עמיר וינשטיין, [http://www.insectour.com/Web/?PageType=0&ItemID=283808 חלון פתוח לחרקים - פלוסית גמה].

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:תנשמיתיים

קטגוריה:ארץ ישראל: פרפראים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
אינקלינגס

פונדק העיט והילד (The Eagle and Child,מתורגם לעיתים גם בשם "פונדק הציפור והתינוק") שבו נהגו חברי האינקלינגס להיפגש בערבי שלישי ב-1939.
הפינה של הפאב "העיט והילד" בה נפגשו חברי האינקלינגס. קיימת שם כיום פינת זיכרון לזכרם.

האינקלינגס (באנגלית: The Inklings) היו חבורה ספרותית באוניברסיטת אוקספורד, אנגליה. חברי האינקלינגס (בהם כמה מהסופרים המייסדים של סוגת הפנטזיה: ג'.ר.ר. טולקין, ק.ס. לואיס וצ'ארלס ויליאמס) היו ברובם אקדמאים באוניברסיטה. קבוצה זו התקיימה בין שנות ה-30 לבין שנות ה-60 של המאה העשרים.

==מאפייני הקבוצה==
כנהוג בקבוצות ספרותיות אקדמיות באותה תקופה, היו האינקלינגס כולם גברים. (דורותי סיירס, שלפעמים מוגדרת כחברה באינקלינגס, אכן הייתה חברה קרובה של לואיס ושל ויליאמס, אך לא נכחה אף פעם בפגישות האינקלינגס).

האינקלינגס היו חסידי ספרות מוצהרים, ששיבחו את ערכו של הסיפר בתחום הבדיוני, ועודדו כתיבת הפנטזיה. אף שערכים נוצריים רבים השתקפו בעבודתם של מספר חברים, היו גם חברים אתיאיסטים בקרב חברי הקבוצה.
על ייחודם של האינקלינגס כבני קבוצה חברתית, מעיד וורן לואיס, אחיו של ק.ס. לואיס:

==מטרת הקבוצה==
המטרה העיקרית לפגישות האינקלינגס הייתה הקראת עבודותיהם הלא מוגמרות של החברים ודיונים עליהן. בין הרומנים שהוקראו לראשונה בפני האינקלינגס ניתן למנות את "שר הטבעות" מפרי עטו של טולקין, "Out of the Silent Planet" של לואיס, ויצירתו של ויליאמס "הלאווין". אחד מסיפוריו של טולקין, "מסמכי מועדון הרעיונות" מבוסס על האינקלינגס.

לא כל פגישות האינקלינגס היו רציניות לגמרי; חברי האינקלינגס שיעשעו עצמם בתחרויות, כמו למשל: לראות מי יכול לקרוא את הפרוזה הידועה לשמצה של אמנדה מקיטריק רוז למשך הזמן הארוך ביותר מבלי לפרוץ בצחוק.

עד סוף 1949 התקיימו פעילויות החבורה בדרך כלל בערבי שלישי בחדרי הקולג' של ק.ס. לואיס. האינקלינגס נודעו בכך שהתכנסו מדי פעם בפאב מקומי בשם "העיט והילד" (The Eagle and Child), שנודע גם כ"הציפור והתינוק" (The Bird and Baby), או פשוט: "הציפור". בהתאם לאמונות שכיחות בקרב האקדמאים באותה התקופה, הם לא הקריאו את יצירותיהם בפאב. בשעות מאוחרות יותר התקיימו הפגישות בפאב "השֶׂה והדגל" (The Lamb and Flag), הממוקם מעבר לרחוב, ובשנים מוקדמות האינקלינגס נפגשו גם בפאבים אחרים, אבל "העיט והילד" השאיר את חותמו.

==מקור השם==
במקור, השם "אינקלינגס" התייחס למועדון דיונים ב"קולג' אוניברסיטה", שנוסד על ידי אדוארד טנגיי לין (Edward Tangye Lean), סטודנט לתואר ראשון באותו הזמן ואחיו של הבמאי דייוויד לין, בשנת 1931, גם כן למטרת הקראה בקול של יצירות לא גמורות. המועדון הורכב מסטודנטים ובעלי תוארי כבוד, ביניהם טולקין ולואיס. כאשר לין עזב את אוקספורד ב-1933, המועדון ננטש, והשם הועבר על ידי טולקין ולואיס לקבוצתם במודלין קולג'.

על הקשר בין שני ארגוני ה"אינקלינגס", טולקין אמר:

==מורשת==
על שמם של האינקלינגס נקראו כמה אגודות ספרותיות, כמו למשל אגודת האינקלינגס באאכן. מרכז מאריון אי. ווייד, הממוקם בקולג' ויטון שבאילינוי, ארצות הברית, מוקדש לעבודתם של שבעה סופרים בריטים, כולל ארבעה מחברי האינקלינגס (ג'.ר.ר. טולקין, ק.ס. לואיס, צ'ארלס ויליאמס ואואן ברפילד) ואת דורותי סיירס. האוסף של המרכז כולל מכתבים, כתבי יד, קלטות אודיו ווידאו, תמונות, יצירות אמנות ועוד.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* 
* 
* 
* 
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:חבורות ספרותיות
קטגוריה:ספרות בריטית
אסתר פרבשטין

אסתר פרבשטין (נולדה בשנת 1946) היא היסטוריונית חרדית, חברת הנהלת ועידת התביעות העולמית מטעם ממשלת ישראל, ראש הקתדרה להוראת השואה במכללה ירושלים, והיועצת האקדמית של גנזך קידוש השם. בין הבולטים בחוקרי השואה החרדים.

==ביוגרפיה==
נולדה בישראל, בתו של הרב יהודה אריה לייב היינה ונינתו של האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר. לימדה שנים רבות באולפנת חורב בירושלים.

בשנת 1984 סיימה את לימודיה לתואר שני באוניברסיטה העברית בירושלים. עבודתה, בהנחייתו של פרופ' יהודה באואר, עסקה בהצלת אדמו"רים בתקופת השואה.

תחומי מחקרה העיקריים הם: התמודדותם של החרדים בשואה, שאלות ודילמות הלכתיות אשר התעוררו בה ויחס החברה החרדית לשואה כיום. ספרה "בסתר רעם" הוא מן הספרים הבולטים בתחום חקר השואה מזווית חרדית. פרבשטין פרסמה גם מאמרים וערכה ספרים אחדים בנושאים אלה. ידועה עמדתה המסנגרת על האדמו"ר רבי אהרן רוקח מבעלז בפולמוס הדרשה.

בחודש יוני 2023 מינה סגן השר אורי מקלב את פרבשטיין לחברת הנהלת ועידת התביעות מטעם ממשלת ישראל<ref></ref>

==משפחתה==
בעלה הוא הרב משה מרדכי פרבשטין, ראש ישיבת חברון "כנסת ישראל". לבני הזוג שבעה ילדים. בנה הרב יעקב, חתנו של הרב דוד יצחק מן, הוא דיין בבית דינו של הרב נסים קרליץ ואב"ד בבית הדין "נתיבות חיים".

==ספריה==
* בסתר רעם: הלכה, הגות ומנהיגות בימי השואה, מוסד הרב קוק, תשס"ב, 2002
* שומרים על קשר: אמונה במחנות הריכוז, המרכז ללימודי השואה, מכללה ירושלים, תשס"ה (2005)
* זיכרון בספר – השואה במבואות לספרות הרבנית, עורכים: אסף ידידיה, נתן כהן ואסתר פרבשטיין, הוצאת ראובן מס, 2008 
* בסתר המדרגה: היהדות האורתודוקסית בהונגריה נוכח השואה, מוסד הרב קוק, תשע"ג, 2013
*טל של תחייה: מכתבים ראשונים של אנשי אמונה לאחר השואה, מוסד הרב קוק, תשפ"א, 2020

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://www.inn.co.il/news/556597 חיים יהודיים בצל המוות], ריאיון עם פרבשטיין, אתר "בשבע".
* 
* [https://www.yadvashem.org/he/articles/interviews/esther-farbstein.html ראיון עם אסתר פרבשטין, ראש המרכז ללימודי השואה במכללה ירושלים], באתר יד ושם
מכּתביה:
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים חרדים
קטגוריה:היסטוריוניות ישראליות
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרות השואה ישראליות
קטגוריה:חוקרי השואה ישראלים
קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:משפחת אלתר
קטגוריה:רבניות (נשות רבנים)
אסתר
קטגוריה:סגל מכללה ירושלים
קטגוריה:גנזך קידוש השם
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
הנרייטה ליוויט

הנרייטה סוון ליוויט (באנגלית: Henrietta Swan Leavitt; 4 ביולי 1868 - 12 בדצמבר 1921) הייתה אסטרונומית אמריקנית.

==ביוגרפיה==

נולדה ב-4 ביולי 1868 כבתו של כומר פרוטסטנטי בלנקסטר, מסצ'וסטס. משפחתה התיישבה במסצ'וסטס ביי קולוני בתחילת המאה ה-17. היא סיימה את לימודיה ברדקליף קולג' (שבאותה העת נקרא החברה להוראה קולג'ית לנשים) עם תואר .B.A בשנת 1892. לאחר סיום לימודיה שהתה בביתה מספר שנים, בשל מחלה שבעקבותיה נותרה חרשת.

בשנת 1895 החלה ליוויט לעבוד בהתנדבות במצפה הכוכבים של אוניברסיטת הרווארד, משום שמשרות בשכר בתחומים מדעיים לא היו פתוחות עד אז בפני נשים. בשנת 1902 קיבלה משרה קבועה כמחשבת אצל אדוארד צ'ארלס פיקרינג, עבודה שנחשבה אז לפשוטה ומייגעת, כחלק מצוות הנשים שכונה "מחשבות הרווארד", שנשכרו על ידו במטרה למדוד ולקטלג את בהירותם של כוכבים באוסף לוחות הצילומים של המצפה. היא זיהתה כ-2,400 כוכבים משתנים, כמחצית מהכוכבים המשתנים שהיו ידועים באותו זמן, רובם בתמונות מענני מגלן. ב-1908 פרסמה את עבודתה ב-Annals of the Astronomical Observatory of Harvard College שבה דיווחה על כך שמספר כוכבים משתנים הפגינו תבנית משותפת: כוכבים בהירים יותר היו בעלי זמן מחזור השתנות ארוך יותר. לאחר מחקר נוסף, אישרה ליוויט ב-1912 כי משתנים קפאידים בעלי בהירות נראית רבה הם אכן בעלי זמן מחזור גדול יותר, ושהיחס בין הבהירות המוחלטת לזמן המחזור הוא צמוד וניתן לחזוי. (לייויט בחנה קפאידים המצויים ב-ענן מגלן הקטן והניחה שכולם נמצאים בערך במרחק שווה מכדור-הארץ. הדבר אפשר לה להסיק שהיחס מתקיים לא רק על הבהירות נראית אלא על הבהירות המוחלטת.)

חשיבותו הגדולה של הקשר הזה למחקר האסטרונומי, הייתה שהוא סיפק אמת מידה לקביעת מרחקים ביקום. שנה אחת לאחר שליוויט פרסמה את תוצאותיה, קבע איינר הרצשפרונג את המרחק אל מספר קפאידים בשביל החלב, ובאמצעות מדידה זו ניתן היה לקבוע את המרחק לקפאידים נוספים. כאשר נתגלו קפאידים בגלקסיות אחרות, כגון גלקסיית אנדרומדה, ניתן היה למדוד את המרחק גם לגלקסיות אלו. מרחקים אלו אפשרו ליישב את הוויכוח, האם הגלקסיות היו מחוץ לשביל החלב או חלק ממנו.

ליוויט לא עבדה באופן סדיר במהלך שהותה בהרווארד, וזאת בשל בעיות בריאות והתחייבויות משפחתיות. בסוף שנת 1921 נפטרה ליוויט ממחלת הסרטן. על שמה נקראים האסטרואיד 5383 ליוויט, ומכתש ליוויט בירח.

==ראו גם==
* נשים במדע

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mada.org.il/education/Leavitt הנרייטה סוון לויט], באתר מוזיאון המדע בירושלים
* [http://articles.adsabs.harvard.edu/cgi-bin/nph-iarticle_query?1912HarCi.173....1L&data_type=PDF_HIGH&whole_paper=YES&type=PRINTER&filetype=.pdf Periods of 25 Variable Stars in the Small Magellanic Cloud] - מאמרה של ליוויט מ-1912
* 
* [https://www.bbc.com/future/article/20210310-the-star-fiend-who-unlocked-the-universe The 'star-fiend' who unlocked the Universe] - מאתר ה-BBC
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסטרונומיות אמריקאיות
קטגוריה:מחשבות הרווארד
קטגוריה:מדעניות אמריקאיות במאה ה-19
קטגוריה:מדעניות אמריקאיות במאה ה-20
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1921
ויטמין B5

המבנה של חומצה פנטוטנית
חומצה פנטוטנית, הנקראת גם ויטמין B<sub>5</sub>, היא ויטמין החיוני לכל תא חי. מקור המונח "חומצה פנטוטנית" הוא בשפה היוונית (παντόθεν) ומשמעות השם היא "נמצא בכל מקום"<ref></ref><ref></ref>.

==היסטוריה==
ב-1933 זיהה רוג'ר ויליאמס לראשונה את החומצה כחומר חיוני לגדילת שמרים. ב-1939 הודגמה השפעתה על ריפוי עופות (חסר גורם לדרמטיטיס) ובשנות ה-50 התבצעו מחקרים אשר הובילו לגילוי מבנה החומצה.

==תפקוד (פיזיולוגיה)==
החומצה הפנטוטנית היא קופקטור חיוני בראקציות אנזימטיות רבות. היא קופקטור המעורב בסינתזה של ליפידים כולל ספינגוזין וסטרולים.

במצבי חסר של החומצה מתקיים ניוון נוירומוסקולרי ואי ספיקה אדרנלית. מצב זה מתבטא בהפרעות תחושתיות בגפיים, התכווצויות שרירים, קואורדינציה לקויה, עייפות, חולשה, הפרעות שינה, בחילה, כאבי בטן, הקאות, חוסר תיאבון ועצירות. חסר כזה כמעט לא תואר כתופעה נקיה אלא בניסוי על מתנדבים, כי הוויטמין קיים בכל מזון שהוא. מאידך, ייתכן חוסר בחומצה פנטוטנית כחלק מחוסר תזונתי מלא.

הוויטמין נספג בקלות במערכת העיכול ונמצא בכל רקמה ברכוז.

המזונות הבאים עשירים בוויטמין B5: דבש מלכות, בטטה, תפוח אדמה, קישוא, גזר, וזרעי חמנית.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

B05
דמי גלאס

צלע חזיר ופטריות ברוטב דמי גלאס, עם מחית בטטה וכרוב ניצנים]]
דמי גלאס (מצרפתית: Demi-glace - "חצי זגוגי") הוא סוג של רוטב חום המשמש במטבח הצרפתי. 

דמי גלאס מוכן באמצעות שילוב כמויות זהות של ציר בשר בקר או ציר עגל, ורוטב אספניול, וצמצום התערובת (אידוי הנוזלים בתערובת על אש נמוכה) עד שנותרת מחצית התערובת. הרוטב העשיר שנוצר משמש לתיבול מאכלי בשר.

רוטב זה קשה להכנה בשל הזמן הארוך שנדרש להכנתו, ועל כן מרבים להחליף רוטב זה בציר בשר מצומצם. ציר זה כונה על ידי ג'וליה צ'יילד רוטב דמי גלאס למחצה ("semi-demi-glace").

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://atmag.co.il/בישול-וקולינריה/כרוויה-ודמיגלאס כרוויה ודמיגלאס], מגזין את

קטגוריה:המטבח הצרפתי: רטבים
רוטב אספניול

רוטב אספניול (בצרפתית: Sauce Espagnole - "רוטב ספרדי") הוא אחד מחמשת "רוטבי האם" - הרטבים היסודיים של המטבח הצרפתי. הרוטב מורכב מרביכה עם ציר בשר, אותם מצמצמים בבישול במשך מספר ימים.

==היסטוריה==
שמו של הרוטב "ספרדי" אינו מעיד על מוצאו או על מרכיביו. לדברי לואי דיאה (Louis Diat) (לפי מספר גרסאות ממציא הוישיסואז) מחבר הספר "Gourmet's Basic French Cookbook", שמו של הרוטב ניתן לו לאחר שהטבחים הספרדים של אן מאוסטריה, אשתו של לואי ה-13, התעקשו על הוספת עגבניות מספרד לרוטב החום הצרפתי. לפי גרסה אחרת, מקורו של שם הרוטב בצבעו - בעוד צבע הרוטב הגרמני "רוטב אלמנד" בא לתאר את צבע עורם של תושבי גרמניה, וצבע הרוטב ההולנדי "רוטב הולנדז" מתאר את צבע עורם של תושבי הולנד, כך צבע רוטב אספניול (חום) מתאר את צבע עורם של תושבי ספרד.

הרוטב קיבל את שמו מן השף אוגוסט אסקופייה בסוף המאה ה-19, ואופן ההכנה של הרוטב נשאר זהה עד ימינו.

==הכנה==
הכנת רוטב אספניול מתבצעת על ידי הכנת רו בעל צבע חום כהה, אליו מוסיפים כמות גבוהה של ציר בשר או מים, וכן עצמות שמושחמות, בשר בקר, ירקות ותבלינים. מצמצמים רוטב זה בבישול איטי, ממושך ומסונן. במהלך הבישול מוסיפים לרוטב ציר בשר וממשיכים לצמצמו. לקראת סיום הכנת הרוטב מוסיפים אליו רסק עגבניות. משך ההכנות של רוטב כהלכתו הוא מספר ימים.

לרוטב אספניול טעמים חזקים המשתלטים על המזון, ולכן אין מוסיפים אותו ישירות לתבשילים שונים, אלא משתמשים בו כ"רוטב אם" שממנו מייצרים רטבים אחרים, כגון: רוטב אפריקן, רוטב בריגארד, רוטב בורגיניון, רוטב או צ'סור, דמי גלאס ורוטב שבריו.

אסקופייה מציין בספרו כי ישנה גרסה של הרוטב לתקופת התענית - שאינה כוללת בשר, ובה מצמצמים ציר ירקות ופטריות שונות.

==ראו גם==
*רוטב חום
*דמי גלאס

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20070927225314/http://www.chefs.co.il/Index.asp?ArticleID=298&CategoryID=150&Page=1 מקור שמו של רוטב האספניול]

אספניול

de:Grundsauce#Braune Grundsaucen
וישיסואז

וישיסואז (בצרפתית: Vichyssoise) הוא מרק העשוי בסגנון צרפתי הכולל רסק של כרישה, בצלים, תפוחי אדמה, שמנת וציר עוף. המרק מוגש לרוב קר.

==מקור המרק==
ישנה מחלוקת בין המלומדים בדבר המקור של מרק זה. יש הטוענים כי מקורו של המרק בצרפת ואחרים טוענים כי המרק הומצא על ידי , שף מלון ריץ קרלטון בניו יורק בראשית המאה ה-20. המרק הופיע בתפריט המלון בשם "Crème Vichyssoise Glacée", ובשנת 1930, כשתורגם התפריט לאנגלית, נותר השם הצרפתי (אם כי בשינוי כתיב המִלה Cream). באותה עת טרם נודעה העיר וישי שבצרפת לדיראון כמקום מושבהּ של ממשלת וישי ששיתפה פעולה עם מדינות הציר.

דיאַט עצמו סיפר בראיון שערך בשנות ה-50 כי נזכר במרק שסבתו נהגה להכין בילדותו בווישי.

לא מן הנמנע שהשף ז'ול גופה (Jules Gouffé), בן המאה ה-19, הוא שהמציא את המרק, שגרסה שלו הופיעה בספרו משנת 1872 שהוקדש למתכוני מרקים ומאכלים מתפוחי אדמה - שם מוגש המרק מחומם. גרסה חמה של מרק זה נקראת בשם Potage Parmentier על שמו של הרוקח והתזונאי אנטואן-אוגוסטן פרמנטייה, בן המאה ה-18, שהמריץ את הצרפתים להכיר בתפוחי האדמה כמזון ראוי, ולא רק כמאכל לבהמות ולאביונים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.hashulchan.co.il/?CategoryID=553&ArticleID=7022 מתכון לווישיסואז], באתר השולחן
* [http://www.hashulchan.co.il/?CategoryID=553&ArticleID=11717 מתכון לווישיסואז], באתר השולחן

קטגוריה:מרקים
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מרקים
קטגוריה:מאכלי כרישה
טבעת נישואין

חתן עונד לכלה טבעת נישואים
טבעת נישואין היא טבעת שאותה עונד החתן לכלה בטקס הנישואין (הוא החתונה) בדתות וחברות רבות. ישנן דתות וחברות שבהן נהוג שגם הכלה עונדת לחתן טבעת נישואין.

== ביהדות ==
טבעות נישואין סטנדרטיות, מ[[זהב]]
טבעות נישואין מזהב, זו של החתן עם טביעת אצבעה של הכלה וזו של הכלה עם טביעת אצבעו של החתן

===לכלה===

לפי ההלכה, את הקידושין, שהם אקט של קניין, ניתן לערוך בשלוש דרכים: בכסף, בשטר ובביאה (מסכת קידושין, פרק "האשה נקנית"). בעבר, קידושין בטבעת היו נתונים במחלוקת בין מנהג ארץ ישראל לבין מנהג בבל, שהתנגד לקידושין בטבעת. אולם, כיום מקובל לערוך את הקידושין בשווה כסף, ולמעשה באופן בלעדי באמצעות טבעת. טבעת הנישואין המקובלת ביותר היא טבעת זהב או כסף<ref></ref> ללא שילוב אבני חן או אלמנטים נפרדים.

מטרת העיצוב הפשוט של טבעת הקידושין ביהדות היא שהכלה תוכל להעריך נכון את שווי הטבעת. הנימוק הוא שאם הכלה תחשוב שהטבעת שווה יותר מערכה האמיתי יש חשש שרק מתוך מחשבה זו הסכימה להינשא, ויהיו אלה נישואי טעות. הרמ"א גם כתב שכיסוי פני "הכלות הצנועות" בהינומה בשעת החופה מונע אותן מלדקדק בטיב הטבעת. נהוג להשתמש בטבעת פשוטה, אך גם טבעת מעוטרת ומשובצת אבנים טובות אפשרית, וזאת בתנאי שהכלה תדע שהיא מתקדשת בטבעת אשר שווה לפחות פרוטה (כ-10 אגורות). ישנם מספר מנהגים להגדרת קישוט כבעייתי. המחמירים ביותר אוסרים על עיטור ואפילו על חריטה. המקלים ביותר מקפידים שהטבעת כולה תהיה מאותו חומר ובלי אבן יקרה; זאת גם כשיש עיצובים בטבעת. יש הנוהגים שבמסיבת השידוכים מעניקה אם החתן לכלה טבעת משובצת ומעוטרת. יש הנוהגים על פי הקבלה לתת טבעת קידושין עשויה כסף שצורתה עגולה מבפנים ורבועה בהיקפה החיצוני. השימוש בכסף נעשה משום שהוא מסמל את ספירת החסד.

על הטבעת להיות שייכת לחתן ומקובל שלא לשלם על הטבעת בכרטיס אשראי או בהמחאה אלא רק בכסף מזומן, כדי שלא יהיה מצב שהמוכר עדיין לא קיבל את התשלום, ואז עלול להתעורר ספק אם הטבעת אכן שייכת לחתן. יש פוסקים הסבורים שעל עורך החופה לוודא שהטבעת שנרכשת לעיתים על ידי ההורים הוקנתה לחתן כהלכה.

במהלך החופה, כאשר מבצעים את הקידושים, נהוג לענוד את הטבעת על האצבע המורה ולאחר מכן להעביר אותה לקמיצה ביד שמאל.

===לחתן===

ביהדות האורתודוקסית אין נתינת טבעת מקבילה על ידי הכלה במשמעות של קידושין. עם זאת, רבנים אורתודוקסיים רבים מאמצים את המנהג לפיו האישה מעניקה טבעת במתנה לגבר תחת החופה לאחר טקס הקידושין, תוך הבנה שמדובר במתנה ולא בקידושין. עם זאת יש גם רבנים שאוסרים על הכלה לתת טבעת לחתן במעמד החופה, כדי למנוע מראית עין של קידוש החתן. מביניהם יש המסכימים על הענקת טבעת בחדר הייחוד או במועד מאוחר יותר. בחתונות המתקיימות בתנועות הקונסרבטיבית והרפורמית מקובל לקיים קידושין הדדיים בטבעת וכך גם בחתונות פרטיות רבות.

ישנם גברים העונדים טבעת כסמל להיותם נשואים. בציבור הדתי יש כאלה המתנגדים לנוהג זה, ורואים בטבעת הנישואים תכשיט המיוחד לנשים, ובענידתה על ידי גברים מנהג של גויים. הרב משה פיינשטיין פסק "ואף שאולי מכוער הוא ליראי ה', אין לאסור לכאורה לענ"ד". מאידך, יש רבנים המעודדים גברים המצויים בחברת נשים, לענוד טבעות נישואים בשביל לסמן שהם נשואים.

==בדתות==

==ראו גם==
* טבעת אירוסין

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.bride.co.il/בחירת_טבעת_נישואין/ בחירת טבעת נישואין], אתר [http://www.bride.co.il/ כלה]
* הרב זושא וילהלם, [http://www.hebrewbooks.org/53281 טבעת קידושין, מקורות, טעמים, רמזים, מנהגים], תשע"א

==הערות שוליים==

נישואין
קטגוריה:הלכות אישות
קטגוריה:חתונה
קטגוריה:נישואים ביהדות
אסקרגו

אסקרגו מבושל ב[[רוטב שום וחמאת פטרוזיליה בקונכייתו (ולצידו מטבע של 2 אירו סנטים לשם השוואה)]]
אסקרגו מבושל ברוטב שום וחמאת פטרוזיליה מחוץ לקונכייתו
אסקרגו המוגש בצלחת מיוחדת, ולצידו מלקחי החזקה ומזלג שבלולים.
אסקרגו (בצרפתית: escargots) הוא מתאבן עשוי מחילזון במטבח הצרפתי הנאכל באירועים חגיגיים.

השם הנפוץ בעולם של המאכל הגיע מצרפתית, אשר קלטה אותו מהמילה האוקסיטנית escaragol, שמשערים שהגיעה ממילה קדם-לטינית *karakauseli.

מבין מיני החלזונות הרבים, 116 זנים ניתנים לאכילה. הזן המקובל לאכילה הוא חלזון הגינה. במצבם הטבעי, ובשל העובדה שהחלזונות אוכלים עלים נרקבים ובוץ, הם רעילים לבני אדם. על מנת לאכול את החלזונות יש לנקותם מרעלנים אלה באמצעות דיאטה של מאכלים שאינם רעילים במשך מספר ימים. כיום מרבית חלזונות המאכל גדלים בחוות גידול, בהם מאכילים אותם דגנים.

הכנת האסקרגו מבוצעת על ידי הוצאת החילזון מקונכייתו, ניקויו, בישולו עם חמאת שום ועשבי תיבול (לרוב פטרוזיליה) והחזרת החילזון המבושל לתוך קונכייתו. המנה מוגשת על צלחת מיוחדת בצורת שבלול, עם כלי הגשה תואמים - מלקחיים המשמשים להחזקת השבלול ומזלג מיוחד (מזלג שבלולים) לצורך הוצאת בשר השבלול.

החלזונות עשירים בחלבונים וכמות השומן בהם מועטה, אולם בשל הבישול בחמאה, המאכל עתיר בשומן ובכולסטרול.

==ראו גם==
* קוקי סאן ז'אק

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.dietaryfiberfood.com/snail-escargot.php ערכים תזונתיים של אסקרגו].
* [http://www.mako.co.il/Tagit&tagName=אסקרגו&tag=אסקרגו שלוש מנות אסקרגו], mako אוכל

==הערות שוליים==

תבשיל אסקרגו בכלי מיוחד, ומזלג אסקרגו

קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
pt:Escargot
לטאיים

Lacerta schreiberi
לטאה אוצלוטית
לטאה דוקרנית אצבע
לטאה אוכלת נבלה של דג
לטאיים (שם מדעי: Lacertidae) היא המשפחה הנפוצה ביותר בתת-סדרת הלטאות. בעולם ישנם 370 מינים, מהם 11 נפוצים בישראל. הלטאיים יכולים להופיע בכל הצבעים. בישראל, הם מופיעים גם בצבעים שאינם נפוצים בלטאות בארץ (כתום, אדום וכחול) כמו מדברית עינונית שצבע הוא חום, או הצבע הכחול בעינחש עדינה שצבעה חום-ירוק.

== מאפיינים ==
גופם של הלטאיים מוארך וצורתו גלילית. ראשם צר, ארוך ומחודד וחלקו העליון מחולק סימטרית ללוחיות. צווארם של הלטאיים עבה ואורכו כחצי מאורך הראש. זנבם ארוך מאוד, והוא אף יותר ארוך מהגוף והראש יחדיו. טפריהם מתאימים לטיפוס ולחפירה בשל כפיפותם וחדותם.

הזכר מפריש חומר מנקבי הקולית החשוב מאוד לתקשורת בין הלטאות. כמו כן, הוא מגביר את ההפרשה בעונות הרבייה. הפרשה זו בולעת אור בתחום העל-סגול. ישנן לטאות המסוגלות לראות את ההפרשות כשהן מוארות עקב יכולתן לראות בתחום העל-סגול.

הלטאיים ניזונים בעיקר מחרקים. מינים גדולים מספיק מסוגלים אף לאכול לטאות קטנות מהם. בנוסף, הם ניזונים מגוזלים, מכרסמים קטנים ופירות.

אורך חייהם של הלטאים מסוגל להגיע אצל חלק מהמינים ל-20 שנים.

בזים, חנקנים, חתולים, כלבים, כרוונים, נחשים, עכבישים, עכשובים ועקרבים ניזונים מהלטאיים ומהווים להם סכנה. לרוב, מבחינים הלטאיים מבחינים באיום לפני שהוא מתקרב מספיק, ונמלטים לנקיקים בסלעים, למחילות בקרקע ולמרומי עצים. אם זנבם נתפס בפיו של טורף, הם משירים אותו ונסים על נפשם. כמו כן, מסייע שינוי צבעם בהגנה מפני טריפה.

==רבייה==
עונת הרבייה של הלטאיים היא האביב. הזכרים גדולים מן הנקבות וזנבם עבה יותר. במהלך עונת הרבייה, הזכרים מהלכים כל הזמן סביב הנקבות ומחזרים אחריהן. הזכרים עלולים לחזר אחרי נקבה שכבר "נתפסה" על ידי זכר אחר. במקרה כזה מתפתח קרב בין הזכרים. המפסיד בורח והמנצח ממשיך לחזר אחר הנקבה.

ההזדווגות מתבצעת בכך שהזכר מתקרב אל אחורי הנקבה ומכניס את זנבה לפיו, תוך כדי שהוא נושך את זנבה הוא מתקדם לאורכו עד שמגיע לבסיסו וממשיך להתקרב למותני הנקבה. לאחר מכן, הוא מרים את רגלו מעל בת זוגו ומצמיד את פתח הביב שלו לזה של הנקבה ונשלף אחד מאיברי מינו ומוחדר לביבה של בת זוגו. תהליך זה אורך דקות בודדות בלבד, ובמהלכו הלטאות נעות מעט מאוד. במהלך האביב או הקיץ מטילה הנקבה שתי ביצים רכות בגומה בקרקע (הנחפרת בעזרת הטפרים) או במקום מוחבא אחר. בסוף הקיץ בוקעות הביצים. ישנן לטאות אשר אינן מטילות ביצים אלא משריצות את צאצאיהן חיים.

==מיון הלטאיים==
{|
|
תת-משפחת Gallotiinae
*Gallotia
*Psammodromus
תת-משפחת Lacertinae
*שנונית (Acanthodactylus)
*Adolfus
*סוג ומין יחיד לטאת אטלס ננסית (Atlantolacerta andreanskyi)
*Australolacerta
*Eremias
*Gastropholis
*Heliobolus - בה הליובולוס לוגובריס
*Holaspis
*Ichnotropis
*Latastia
*לטאה שטוחת-אף (Meroles)
*מדברית (Mesalina)
*Nucras
*עינחש (Ophisops)
*Pedioplanis
*Philochortus
|
*סוג ומין יחיד לטאת פסים מזרח-אפריקנית (Poromera fordii)
*Pseuderemias (לעיתים לטאה זריזה נחשבת כשייכת לסוג זה)
*Scapteira
*Tropidosaura
*Algyroides
*Anatololacerta
*Dalmatolacerta
*Darevskia
*Dinarolacerta
*Hellenolacerta
*Iberolacerta
*Iranolacerta
*לטאה (Lacerta)
*Parvilacerta
*Phoenicolacerta
*Podarcis
*סוג ומין יחיד לטאת סלעים מרוקאית (Scelarcis perspicillata)
*Teira
*Takydromus
*Timon
*סוג ומין יחיד לטאה ממליטה (Zootoca vivipara)
|}

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:שמונה שרצים
תנשמית האביב

תנשמית האביב (שם מדעי: Helicoverpa armigera), הנקראת גם הליוטיס ותנשמית השמש המצויה, היא מין של עש ממשפחת התנשמיתיים. הבוגרים נפוצים בישראל במשך רוב השנה, מלבד בחורף, בו הם מועטים. באביב אוכלוסייתם גדלה, עם ההתרבות, ובסתיו היא קטנה שוב.

== תיאור ==
אורך גופה כ-20 מ"מ, מוטת כנפיה עד 40 מ"מ. צבע גופה וכנפיה הוא חום בהיר, עם כתמים יותר כהים עליו. יש והכתמים כהים רק מעט יותר, ויש מקרים בהם הכתמים כמעט שחורים. הכנפיים האחוריות לבנבנות, ויש להן פס כהה רחב בשוליים.

== רבייה ==
הביצים מוטלות בודדות על צמחי בר או תרבות ממינים שונים. בין הצמחים הללו נמנים ירקות, אספסת, תלתן, בוטנים, כותנה ועוד. הזחל בודד בכל שלבי התפתחותו, והזחלים אינם מתגודדים, כמיני פרפראים אחרים. אורך הזחל לפני ההתגלמות הוא 35 מ"מ, וצבעו נע בין חום בהיר מאוד, דרך גוני ירוק שונים, ועד חום כהה, זאת לפי צבע מזונו. לזחל יש פסי אורך בהירים, עם פסים כהים לצידם. ההתגלמות נעשית לרוב בקרקע.

הזחלים שבקעו על צמחי כותנה ניזונים בעיקר מהפירות. נזקם לצמחים אלה גדול, כיוון שהם עוברים לפרי שני, לפני שגמרו לאכול את הראשון.

==ראו גם==
* תנשמיתיים
* תנשמית הצפצפה
* תנשמית המורכבים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1808
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יקוב הובנר
קטגוריה:תנשמיתיים

קטגוריה:ארץ ישראל: פרפראים
חמולת ברגותי

חמולת ברגותי (בערבית: البرغوثي, בתעתיק מדויק: אלברע׳ות׳י) היא חמולה ערבית ידועה. רוב בני החמולה מתגוררים בנפת רמאללה ואל-בירה.

מספר מבני המשפחה הם טרוריסטים ערבים וכמה מהם דמויות בולטות בספרות ובפוליטיקה הערבית.

==בני משפחה בולטים==
* איאד ברגותי (נולד 1980 בנצרת ומתגורר בחיפה), סופר, מתרגם ועורך המשמש כעורך המשנה של סדרת "מכתוב" לתרגום ספרות ערבית לעברית במכון ון ליר.<ref></ref>
* בשיר ברגותי (1931–2000), עיתונאי ופעיל קומוניסטי.
* ועד ברגותי, מהכפר סורדא, טרוריסט, העצור בחשד למעורבות בפיגוע הירי בצומת עפרה ב-10 בדצמבר 2018.
* חאדר אל-עלם (1928–2014), פעיל קומוניסטי.
* חוסיין ברגותי (1954–2002), משורר.
* מוחמד ברגותי, שר העבודה לשעבר של הרשות הפלסטינית.
* מוסטפא ברגותי (נולד 1954), פוליטיקאי ורופא פלסטיני.
* מוריד ברגותי (1944–2021), משורר וסופר.
* מרואן ברגותי (נולד ב-1958), טרוריסט ומנהיג פלסטיני, יושב בכלא הישראלי על מעורבותו בטרור.
* נאא'ל ברגותי, טרוריסט, אח של עומר (אבו עאסף) ברגותי, נשפט למאסר עולם על רצח ישראלי ב-1978, אחד ממנהיגי החמאס (איש פת"ח בעברו), שוחרר בעסקת שליט, נעצר שוב אחרי פחות משלוש שנים, שב לרצות את עונשו, האסיר הביטחוני הפלסטיני הוותיק ביותר בכלא הישראלי.
* סאלח ברגותי (יליד 1989), טרוריסט, בן של עומר (אבו עאסף) ברגותי ואח של עאסם ברגותי. מעורב בפיגוע הירי בצומת עפרה ב-10 בדצמבר 2018. חוסל על ידי כח ימ"מ תוך ניסיון הימלטות ממעצר.
* סמיח אל-ברגותי (1925–2008), סופר, פעיל קומוניסטי, מומחה בייצור שמן זית.
* עאסם ברגותי, מהכפר כובאר, טרוריסט, בן של עומר (אבו עאסף) ברגותי ואח של סאלח ברגותי. ישב בכלא הישראלי עשר שנים ושוחרר ממנו במרץ 2018. רצח את לוחמי צה"ל יובל מור יוסף וסמל יוסף כהן ז"ל ופצע לוחם נוסף בפיגוע הירי בצומת גבעת אסף והיה מעורב בפיגוע הירי בצומת עפרה ב-10 בדצמבר 2018. נעצר על ידי כחות הביטחון הישראלים ב-7 בינואר 2019.
* עבד אל-ג'אבר אל-ברגותי, מפקד בני זייד במהלך מרד הפלאחים (1834).
* עבד א-לטיף ברגותי (1928–2002), סופר ומשורר.
* עבדאללה ברגותי (נולד ב-1972), טרוריסט, מפקד בזרוע הצבאית של החמאס גדודי עז א-דין אל-קסאם.
* עומר ברגותי (יליד 1964), פעיל BDS.
* עומר ברגותי (אבו עאסף), טרוריסט, אח של נאא'ל ברגותי, בכיר החמאס מהכפר כובאר, נשפט למאסר עולם על רצח ישראלי ב-1978, שוחרר בעסקת ג'יבריל, מאז יצא ונכנס שוב לכלא.
* תמים אל-ברגותי (נולד ב-1977), משורר ומומחה למדעי המדינה, בנו של מוריד ברגותי.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

ברגותי
*
השעיית הספק

השעיית הספק הוא מונח מתחומי הספרות, המחזאות והתסריטאות המתייחס ליכולת ולנכונות להתעלם בעת הקריאה או הצפייה ממידת הסבירות, המציאותיות או ההיגיון של הנחות יסוד או של פרטים בסיפור. מונח זה שימושי ביצירות סוריאליסטיות, פנטסטיות וביצירות מדע בדיוני. את המונח טבע המשורר סמואל טיילור קולרידג'.

==גישות==
יצירתו של ג'.ר.ר. טולקין שִדרגה את סוגת הפנטזיה בהציגה עולם דמיוני שלם עם מערכת שלמה של חוקים, עמים, היסטוריה, אמונה ושפות. טולקין עצמו טען שהמונח "השעיית הספק" איננו מתאים לנכונות הקורא להעמיד מערכת משנית של אמונות.

==שיטות==
במאמר שפרסם סופר הקומיקס מרדכי חלמיש במגזין "קומיקס" בחודש טבת תשע"ג, הוא מציין ארבע דוגמאות של טכניקות מצויות להשעיית הספק:

ריאליזיציה טכנית - שימוש בפרטים טכניים, לעיתים אף בצורה מוגזמת, על מנת לתאר מציאות לא טבעית, מקלים על קבלתה. לדוגמה: כאשר בא הסופר לתאר ענק רב ממדים המגיח לפתע מול בני אדם, הוא עשוי להיתפס במכוון לפרטים טכניים של נתוני גובה, צבע, צורת האצבעות וכדומה, על מנת להעניק אמינות לדמות הענק.

הצמדה לריאליה - שיטה נוספת היא "חיבור" האירוע הבדיוני והטלאתו אל אירועים ומצבים ריאליים ברורים. כך למשל, הסופר המתאר את הגעתה של חללית לחצר בית באישון לילה, יקדים ויתאר את משב הרוח ואת העצים הנעים, יעבור לתיאור החללית הנוחתת, ואז ישוב ויתאר את נביחותיו של הכלב הביתי. סגנון ה"פינג-פונג" בין ריאליה לבדיון ובחזרה, משעה את הספק ומקל על הקוראים לקבל כאחת את ההתרחשות כולה הכוללת את האירוע הבדיוני.

הרחבה רגשית - בבואם לתאר מצבים בלתי ריאליים, עוברים חלק מן הסופרים לתיאורי רגש נרחבים, ובכך "מקלים" על הקוראים לקבל את המצב שנוצר. לדוגמה: סופר המכניס לפתע דמות של ענק לסיפור, יתאר בהרחבה את תחושותיהם של בני האדם לנוכח היצור המפלצתי שלמולם. תיאורי הרגשות המורחבים משמשים כרקע המקל על השעיית הספק.

הכרזת הספק - סופרים רבים נוהגים "להודות" כביכול על מציאותו של הספק, ובכך באופן פרדוקסלי להעניק לו אמינות. לדוגמה: כאשר מתרחש מצב דמיוני ובלתי ריאלי, יציין הסופר ויכתוב כי גיבורי הסיפור לא האמינו למראה עיניהם. לעיתים הוא אף מוסיף מפיהם של גיבורי הסיפור, את התייחסותם למצב הבלתי הגיוני הזה. לצורך תיאור מקרים דמיוניים אף יותר, עשוי הסופר אף להקדים ולציין בטרם ההתרחשות, כי איש ממשתתפי הסיפור לא היה מאמין שיתרחש דבר מעין זה. לדוגמה: "היה זה ערב רגיל כאשר פסעתי אל ביתי בשעה עשר, ואילו היה אומר לי מאן-דהו כי הערב ישתנו חיי לחלוטין, לבטח הייתי פוטר אותו בבת צחוק".

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אמנות
אירוס טוביה

אִירוּס טוּבְיָה או אירוס עוזיהו (שם מדעי: Iris regis-uzziae) הוא מין בסוג אירוס בתת-הסוג סקורפאירוס (Scorpiris).
== מאפיינים ==
אירוס טוביה הוא גאופיט רב שנתי. בעל מספר עלים קטן, העלים מרזביים, כפופים אחורנית, סדורים בשני צידי עמוד הפריחה, אורכם כ-20 ס"מ וגונם ירוק-אפרפר. גובה עמוד הפריחה כ-10 ס"מ והוא נושא שניים או שלושה פרחים. עלי הכותרת לבנים, בעלי עורק בולט בצבע צהוב עז. הפרחים נכונים, עלי הכותרת מוארכים ופונים החוצה כבשאר הפרחים בני הסקציה. 

הבוטנאית נעמי פיינברון נתנה למין זה את השם המדעי Iris regis-uzziae על שם המלך עוזיהו שעליו נאמר: "ויבן מגדלים במדבר" אך לאחר מכן שונה שמו העממי לזכרו של הבוטנאי הארץ ישראלי טוביה קושניר, שנפל בשיירת הל"ה ושאסף את הפריטים הראשונים של המין עוד ב-1943.

המין אנדמי לאזור ארץ ישראל, צומח רק בהר הנגב המרכזי - בעיקר צפונית למכתש רמון ובהרי אדום. 

המין נדיר, וככל מיני האירוסים בארץ ישראל, הוא מוגן על פי חוק.

<gallery mode="packed" heights="150">
Israel Hiking Map אירוס טוביה.jpeg
Iris-regis-uzziae-lotz-cisterns-b.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.tiuli.com/flower_info.asp?flower_id=785 אירוס טוביה] - אגדות ומידע מפורט מתוך האתר [http://www.tiuli.com טיולים בארץ מגדיר צמחים]
* [https://redlist.parks.org.il/plants/detail/Iris%20regis-uzziae/ אירוס טוביה], באתר הרשימה האדומה של רשות הטבע והגנים

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1978
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי נעמי פיינברון-דותן
קטגוריה:אירוסיים
קטגוריה:ארץ ישראל: אירוסיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:צמחי בר בסכנת הכחדה בישראל
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אנדמיים
קטגוריה:פרחים כחולים בארץ ישראל
חירות דרמטית

חירות דרמטית (באנגלית: Dramatic license) היא מונח המתייחס בעיקר לאמנויות נרטיביות כגון: מחזאות, סיפורת ותסריטאות, ומשמעותו - החופש של מחבר היצירה לחצות את גבולות המציאות וההיגיון המוכרים לנו, ולברוא מציאות פנימית חלופית בתוך היצירה, המצייתת לחוקים אחרים. 

היוצרים נהנים מחירות דרמטית הודות למוסכמת השעיית הספק, וזאת בתנאי שיהיו עקביים, יצייתו לחוקי המציאות הפנימית ביצירה ויעניקו לנמענים תמורה ראויה, בדרך כלל בדמות חוויה רגשית כלשהי.

דוגמאות:
*סופרמן וגיבורי על אחרים - קוראי הקומיקס ומאוחר יותר צופי הסרטים והסדרות מאמינים שסופרמן יכול לעוף ושחולשתו היחידה היא קריפטונייט.
*המספריים של אדוארד - הודות לאופי התסריט והבימוי, אין הצופים שופטים את הדמות של אדוארד על פי כללי של המציאות אלא לפי כללי העיירה הציורית והאגדית שטווה טים ברטון.
*צירופי מקרים מוגזמים - למשל בסרט פסיכו של היצ'קוק, כאשר הגיבורה מזייפת כאב ראש כדי לצאת מוקדם מהעבודה, ומאוחר יותר בדיוק כשהיא חוצה את הכביש בעיר, במכונית שעומדת ברמזור נמצא הבוס שלה.

סוג נוסף של חירות דרמטית הוא "חירות המשורר" (בלטינית: licentia poetica). מונח זה מתייחס לחופש הניתן למשוררים וסופרים לסטות ביצירתם מכללי הדקדוק והסגנון הנורמטיביים לשם השגת אפקט לשוני או מקצבי כלשהו. לדוגמה, אחת השורות בשיר "הנני כאן" של חיים חפר היא: "אני חולם וער בך בו בזמן", אף על פי שבעברית התקנית הפועל עו"ר אינו גורר אחריו מושא.

דוגמה נוספת היא ספרו של הסופר הצרפתי ז'ורז' פרק, "היעלמות" (La Disparition) (1969), שבה מושמטת בעקביות האות e. פרק היה חבר בחוג הספרותי אוליפו, שנעשה בו שימוש בשעשועי לשון כאמצעי אמנותי ואשר על חבריו נמנה גם הסופר איטלו קאלווינו. 

קטגוריה:תורת הספרות
שלום קאליאס

שלום קאליאס (ביוונית: Η Ειρήνη του Καλλία) הוא חוזה שלום שנחתם בין פרס לאתונה ב-449–448 לפני הספירה, לאחר מותו של קימון שדגל במלחמה.

סעיפי ההסכם שנקרא על שם ראש המשלחת האתונאי לפרס הם:

ויתורי הפרסים: הפוליס היווניות של אסיה הקטנה תשוחררנה מעול השלטון הפרסי, אסור למושלים הפרסים להתקרב לחופים של הפולייס באסיה הקטנה, ונאסר על אוניות הפרסים להפליג באזור;

ויתורי אתונה: לא לשלוח את צבאה לשטח שבשליטת מלך פרס, והוצאת כוחותיה מקפריסין.

כבר במאה הרביעית לפני הספירה היו מי שפקפקו בעצם קיומו של הסכם זה וטענו כי מדובר בשקר היסטורי. בפועל הצי הפרסי לא נכנס לים האגאי. בשנים מאוחרות יותר האתונאים הציגו את שלום קליאס כניצחון גדול, ותרומה משמעותית של אתונה לטובת הכלל. אחריה תקופה משמעותית של שלום בין היוונים לבין הפרסים, אך היא התפרקה בסוף המאה, וסביבות 400 לפני הספירה הספרטנים היו מעורבים במלחמה נגד הפרסים באסיה הקטנה (המלחמה הפרסית-ספרטנית).<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קאליאס
קאליאס
שלום ניקיאס

ניקיאס מאתונה
שלום ניקיאס היה חוזה שנחתם ב-421 לפנה"ס בין ערי המדינה ספרטה לאתונה העתיקה וחתם את החלק הראשון של המלחמה הפלופונסית.

בשנת 425 לפנה"ס, ספרטה נחלה תבוסה בשני קרבות חשובים (קרב פילוס, וקרב ספקטריה) חלק מתוצאת הקרב הייתה העובדה שכוחות אתונה החזיקו בשבי כ-292 איש, לפחות 120 מהם היו ספרטנים. ב-424 לפנה"ס ספרטה התאוששה וכבשה את העיר אמפיפוליס. באותה שנה נחלה אתונה תבוסה גם בבויאוטיה בקרב דליום. וב-422 הובסו האתונאים בקרב אמפיפוליס כאשר ניסו להשתלט שנית על העיר ובשני הצדדים נהרגו אישי מפתח.

כתוצאה מסדרת קרבות ותבוסות אלו היו שני הצדדים נכונים להסכם אי-לוחמה.

הסכם השלום נקרא על שם המדינאי והמצביא האתונאי ניקיאס, אשר נשא ונתן עליו עם פלייסטואנאקס מלך ספרטה. הסעיף העיקרי שלו היה שאתונה וספרטה ישמרו על מה שהיה להם, אם כי היו כמה התאמות: ספרטה תחזיר את אמפופוליס לאתונה, והאתונאים יוותרו על כיבוש פילוס. תוקידידס, שהוקסם מבעיות הכרונולוגיה, מציין כי האמנה נחתמה "עשר שנים בלבד, בהפרש של כמה ימים, לאחר הפלישה הראשונה לאטיקה ותחילת המלחמה הזו".<ref></ref>

השלום לא היה יציב מלכתחילה, ולכל היה ידוע שהוא לא יחזיק מעמד זמן רב בשל ההתעלמות מהאינטרסים של בעלות הברית ובעיות רבות אחרות שלא באו על פתרונן. אכן, תנאי ההסכם לא נשמרו, וכעבור שש שנים התחדשה המלחמה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יוון: היסטוריה
ניקיאס
ניקיאס
קסניה

קסניה (ביוונית עתיקה: ξενία, "יחסי אורחות') הייתה אחד המוסדות החברתיים שהסדירו את יחסי האנוש הבסיסיים במסגרת החברה השבטית והפוליס הקדומה ביוון העתיקה וגם לאחר מכן. הקסנייה היא הסכם בין האנשים, שחיבר ביניהם בקשרי דם אחד כלפי השני. לולא הקסנייה לא היה נפרץ מחסום ההסתגרות בתוך הקבוצה המשפחתית. הקסנייה נשמרה בזכות אמונתם של היוונים בעזרה הדדית ובידידות מתוך הסכמה. על המורד במוסד הקסנייה הוטלו סנקציות חמורות, שבעת העתיקה היו אמצעי הרתעה יעילים.

לאזרח היווני הייתה נאמנות ומחויבות כלפי הפוליס שלו, אך עם זאת, במהלך השנים התקיימה נאמנות רוחבית שחצתה בין ערים שונות, למעמדות שווים ולפיכך, היא עלתה על עקרון הפוליס (הגנה על המדינה שלך). היחסים של הקסניה כללו תנאים, כאשר אחד מהם היה אי פגיעה באורח בידי המארח ולהפך, כך במלחמות בין ערים יכלו אנשים להימנע מלחימה מול אנשים מסוימים כיוון שהיו להם יחסי אורחות. הקסניה יכלה גם לעבור מדור לדור. דוגמה לכך נמצאת ב"איליאדה" כאשר גלאוקוס, שלחם עבור טרויה, מגלה כי סבו פלרקונס היה ביחסי אורחות עם אביו של האיש שלחם מולו, דיומדס. לפיכך, מחליטים השניים לא להילחם זה מול זה והם מחליפים ביניהם את הבגדים. 

הקסניה הייתה פרוטקול ארוך שדרש הזדהות מהאורח, תחינה בפני המארח, דיאלוג ארוך, השתתפות במשתה ובספורט כדי לבדוק האם האורח אכן מסוגל לקבל על עצמו את הנטל של הקסניה. בתום הקסניה היה האורח מקבל מתנות.

מדי פעם שימשה הקסניה כסוג של טקס מעבר עבור נערים. כלומר, אם היה הנער אחראי מספיק כדי להיות מסוגל להיות בביתו של המארח שלו, היה בכך סימן לבגרות. כפי שמתואר ב"אודיסאה", כאשר טלמכוס, בנו של אודיסאוס, מבקש אורחות אצל נסטור, מארח אביו. בדרך כלל, היה הבן לומד את הפרוטוקול על ידי חיקוי האב. כיוון שאביו לא היה חלק מחייו, לווה טלמכוס בידי אתנה (שהייתה בדמותו של מלטס).

==במקורות==
במלחמת טרויה, מנלאוס קושר קשרי קסניה עם פאריס נסיך טרויה, וזה מפר אותם עת הוא חוטף/עוזב עם אשתו הלנה (השאלה האם זו עוזבת מרצונה או נחטפת נותרת פתוחה, שעה שישנן גרסאות שונות של הסיפור). הפרת הקסניה היא מבין ההצדקות הבולטות לגורלה של העיר. 
* איליאדה ספר 6 – על גלאוקוס ולדיומדס היו בעלי יחסי אורחות שעברו בדורות. פלרקונס, סבו של גלאוקוס התארח אצל אביו של דיומדס.
*אודיסיאה שיר 3 - טלמכוס אצל נסטור.
*אודיסיאה ספר תשיעי - אודיסאוס אצל הקיקלופ 
*אודיסאוס ספר 6 - התקבלות אודיסאוס ביד נאוסיקאה
*אודיסאוס ספר 7 - התקבלות אודיסאוס בארמון אלקינואוס
* אודיסאוס ספר 8 - התקבלות בפומבי בממלכת אלקינאוס
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יוון העתיקה: חברה וחיי יומיום
קטגוריה:יוון העתיקה: תרבות
תסמופוריה

תסמופוריה (ביוונית עתיקה: θεσμοφόρια) היה שמו של חג דתי שנחוג ביוון העתיקה. התסמופוריה נחוג רק על ידי נשים לכבוד דמטר ובתה קורה/פרספונה. חג זה נועד להגברת הפוריות, וכמו כן היה לו קשר לחקלאות. החג היה נפוץ ביוון כולה, נחוג בעונת הזריעה, כלומר בסתיו, ובמהלך החגיגות הוקרבו קורבנות. באתונה החג נחוג במקום בשם תסמופוריון וכלל שלושה ימים של מגורים משותפים ופולחן משותף של נשים נשואות או אלמנות בלבד.

חג זה, בהיותו חגן של הנשים, אפשר מפגש בין אימהות לבין בנותיהן הנשואות. על פי המקובל באותה תקופה, נשים היו נישאות לבית בעליהן ובכך התנתקו מביתן. היו בעלים שהתנגדו לביקור החותנת ו/או התנגדו לביקור נשותיהן בבית בו גדלו, וכך נותר החג כשסתום ביטחון חברתי ממוסד למפגשים אלו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יוון העתיקה: חגים ומועדים
קטגוריה:חגים ומועדים חקלאיים
קטגוריה:מרחב לנשים בלבד
הוועד האנטי-ציוני של הציבור הסובייטי

הוועד האנטי-ציוני של הציבור הסובייטי (ברוסית: Антисионистский комитет советской общественности, АКСО) הוקם ב-29 במרץ 1983 על ידי מזכירות הוועד המרכזי שאישרה החלטה 101/62ГС .

==היסטוריה==
בתחילת שנות ה-80 פיתחו השלטונות הסובייטים נשק תעמולתי חדש למלחמה הקרה, כמו גם לתנועת הדיסידנטים המתגברת בתוך ברית המועצות, כדי להוביל לאי-לגיטימציה של הציונות ולצמצם את העלייה היהודית מברית המועצות לישראל.

יהודים אתניים היוו את ליבו של הוועד. אחת מחברות הוועד, הבלרינה מאיה פליסצקאיה הייתה תחת איומים מצד השלטונות שאם לא תהיה חברה בוועד יישלל ממנה דרכונה ולא תוכל להופיע מחוץ לברית המועצות. השימוש ביהודים כדי להרוס מוסדות ותרבות יהודיים היה כדי למנוע האשמות של אנטישמיות מצד השלטונות. היהודים שהיו חברים בוועד כונו בקרב בני עמם "יהודי כיס" ("карманные евреи"). בראש הוועד האנטי-ציוני עמד גנרל דוד דרגונסקי, פעמיים גיבור ברית המועצות שלחם במלחמת העולם השנייה והיה ידוע בברית המועצות ומחוצה לה. 

לפי הצעותיהם, הכי קיצונים בגישתם מתוך חברי הוועד היו צזאר סולודר ובלאייב, בעוד זיבס וזימאנאס נחשבו מתונים יותר. הוועד היה מקיים כנסים בו היו מבקרים את הציונות ומחליטים על דרכים לפעול נגדה. בנוסף לתעמולה השוטפת באמצעי תקשורת הוועד תכנן גם לערוך "סימפוזיום בינלאומי על הבעיות העכשוויות של האנטי-ציונות" ואף לקיים "קונגרס אנטי-ציוני בינלאומי". במרץ 1985, עם עליית מיכאיל גורבצ'וב לשלטון, איבד הוועד מחשיבותו, והתפרק סופית באוקטובר 1994. חלק מחומריו שימשו את התנועה הרדיקלית פאמיאט.

==חברי הוועד==
* דוד דרגונסקי - יושב ראש הוועד.
* מארק קרופקין - סגן יושב ראש. קרופקין עבד סגן עורך בהוצאה לאור "נובוסטי".
* יורי קולסניקוב - סגן יושב ראש. באופן רשמי הוצג כסופר. שמו האמיתי - יונה גולדשטיין. היה קולונל דימוס בקג"ב. במהלך מלחמת העולם השנייה היה מפקד יחידת פרטיזנים סובייטים ולאחריה ביצע משימות ריגול ברומניה ובארץ ישראל, שם פעל במסווה של עולה מרומניה.
* סמואל זיבס - פרופסור בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת מוסקבה.
* גריגורי בונדרבסקי - פרופסור בפקולטה להיסטוריה.
* אלינה ביסטריצקאיה - שחקנית תיאטרון וקולנוע.
* מרטין קבצ'ניק - פרופסור לכימיה, חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
* תאודור אויזרמן - פרופסור לפילוסופיה, חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
* מטוויי בלנטר - מלחין.
* טטיאנה ליאוזנובה - במאית קולנוע.
* אהרן ורגליס - משורר יידי.
* צזאר סולודר - משורר ועיתונאי.
* בוריס שיינין - תסריטאי ובמאי קולנוע.
* גנריך גופמאן - סופר. במהלך מלחמת העולם השנייה היה טייס קרב, גיבור ברית המועצות.
* יעקב פישמן - הרב של בית הכנסת הכורלי של מוסקבה. אולץ להצטרף וכשנפטר כעבור זמן קצר, הוחלף על ידי יורשו בתפקיד, הרב אדולף שייביץ'.
* ולדימיר קודריאבצב - משפטן, חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות. הלא יהודי היחיד בין חברי הוועד.

==קישורים חיצוניים==
*[http://books.google.fr/books?id=52Ew77pZsNUC&pg=PA257&lpg=PA257&dq=Solodar+Birobidjan&source=bl&ots=5bcJlfqXeb&sig=VzuIYKIoEyTJ_VuJgfp1m1SuzOc&hl=iw&sa=X&ei=Wow2UaLfJ4W0PJOFgcAL&ved=0CCwQ6AEwAg#v=onepage&q= בנימין פינקוס יהודי ברית המועצות google books]
Benjamin Pinkus - The Jews of Soviet Union - the history of a national minorityCambridge University Press 1988

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברית המועצות: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:יהדות ברית המועצות
קטגוריה:תעמולה בברית המועצות
קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:התנגדות לציונות
אפיירון

אפיירון (ביוונית עתיקה: Άπειρον) על פי משנתו של הפילוסוף הקדם-סוקרטי אנכסימנדרוס, הוא שמו של היסוד הראשוני בעולם - הראשית (ארכי, ἀρχή).

כשייך לאסכולה המילטית, אנכסימנדרוס עסק בשאלה מהו הארכי, כלומר מהו העיקרון החומרי, או החומר האחד הקבוע, העומד ללא שינוי מאחורי העולם המשתנה. קודמו של אנכסימנדרוס, תאלס, טען כי חומר זה הוא המים ואילו ממשיכו אנכסימנס טען כי חומר זה הוא האוויר. לעומת זאת אנכסימנדרוס טען כי לא ייתכן שחומר זה יהיה מהמוכרים והידועים לנו, וכי הוא בלתי מוגבל ואין סופי (ולכן מבטיח המשכיות), ללא תכונות המבדילות אותו משאר היסודות, והוא כולל את כל התכונות המצויות בשאר היסודות ללא הגבלה והפרדה. ייתכן ואנכסימנדרוס העדיף יסוד כזה, כיוון ששאר היסודות מנוגדים זה לזה, ואם אחד מהם היה היסוד, השאר היו נבלעים בתוכו.

אפיירון בעצם מוגדר כ"לא מוגדר" לאור העובדה שממנו נוצר הכל והוא הבסיס הוא לא יכול להיות משהו שנמצא תחת הגדרה.

קטגוריה:מונחים בפילוסופיה
קלפסידרה

קלפסידרה פרסית עתיקה
קלפסידרה (ביוונית עתיקה: κλεψύδρα, בלטינית: clepsydra) הוא שעון מים ששימש באתונה העתיקה בבתי הדין ובאסיפות, לקציבת זמן הנואמים. הייתה זו קערה שמולאה כמות מדודה של מים, זמן התרוקנות הקערה היה משך הזמן שניתן לנואם לשאת את דבריו. 
הקלפסידרה נתגלתה בפינה הדרום מערבית של האגורה. כמות המים בכלי היא כ-6.4 ליטר. מניסויים שערכו מסתבר כי כמות זו הספיקה לנאום בן כ-6 דקות. על דופן הקערה מופיע שם השבט לו השתייכה.

קטגוריה:שעונים
קטגוריה:אתונה העתיקה
ג'ון טולנד

ג'ון טולנד (באנגלית: John Toland; 30 בנובמבר 1670 – 11 במרץ 1722) היה מראשוני הדאיסטים הבריטים, האדם הראשון שכינה את עצמו הוגה חופשי ומתומכי האמנציפציה ליהודים.

טען שהיהודי הוא ככל האדם, שכן אין הבדל בין דת וגזע, ואין זה מעניינה של הכנסייה לכפות את הדת על אזרחי המדינה. הראה שהיהודים הם העם העתיק היחידי שלא נעלם, לעומת המצרים, היוונים ואחרים שנעלמו מהעולם. הוא התבסס על כתביהם של ג'ון לוק, הובס ושפינוזה ועל כתבי אפולוגטיקה של שמחה לוצאטו ומנשה בן-ישראל. אחת ממטרותיו הייתה שהיהודים יקבלו אמנציפציה ואזרחות בריטית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://scholar.google.com/scholar?hl=en&as_sdt=0%2C5&q=John+Toland&btnG= פרסומים עם אזכורים לג'ון טולנד] בגוגל סקולר
* [https://www.encyclopedia.com/people/philosophy-and-religion/other-religious-beliefs-biographies/john-toland ביוגרפיה שלו] באתר encyclopedia.com (עודכן לאחרונה ב-14 באוקטובר 2019)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:פילוסופים אירים
קטגוריה:פילוסופים בריטים
קטגוריה:פילוסופים של עידן הנאורות
קטגוריה:ילידי 1670
קטגוריה:נפטרים ב-1722
יוהאן כריסטוף וגנזייל

תווית [[אקס ליבריס בספרי יוהאן כריסטוף וגנזייל]]
יוהאן כריסטוף וגנזייל (בגרמנית: Johann Christoph Wagenseil; 26 בנובמבר 1633 – 9 באוקטובר 1705) היה הבראיסט נוצרי-גרמני בן המאה ה-17.
== הגותו ==
יוהאן כריסטוף וגנזייל סבר מחד גיסא שליהודים נעשה עוול במהלך השנים, שהתנכלו להם בתואנות שווא, ושעלילות הדם היו שקריות, ואי לכך יצא להגנת היהודים מפני ההאשמות שהוטחו בהם. לטענתו הנוצרים הם שהביאו את היהודים לעסוק בהלוואה בריבית. הוא קרא לנהוג ביהודים בסובלנות וברחמנות מפני הצדק האלוהי וגם משום שהיהודים שמרו את כתבי הקודש של הברית הישנה וראויים על כך לתודה. מטרתו של וגנזייל הייתה להביא לניצורם של היהודים בדרכי נועם, ולא מתוך לחץ ומתוך כפייה.
מאידך גיסא, וגנזייל פרסם ביקורות תאולוגיות על היהדות, בעיקר בספרו מ-1681 "Tela ignea satanae" – "חצי האש של השטן: הם הספרים הנסתרים והנוראים של היהודים נגד כריסטוס, אלוהים והדת הנוצרית". לאחר שקרא בספר תולדות ישו, פנה לשליטים בדרישה לגבש הסכם שימנע את חילול שם ישו בפי היהודים. הוא התבסס בהגותו ובדבריו על עיון בכתבים בלשון העברית ובתרבות היהודית שלאחר התנ"ך. בער שמואל יששכר פרלהפטר, השבתאי, היה מורו לשפה ולספרות עברית. עמד בקשרים גם עם רבי חגי חנוך פרנקל.

וגנזייל כיהן כפרופסור להיסטוריה, למשפט קאנוני ולשפות המזרח באוניברסיטת אלטדורף. הוא נודע באוסף הספרים שלו שכלל מאות כרכים, מחציתם כתובים עברית ורבים מהם כתבים בשפות הסורית, הפרסית, האתיופית והערבית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jewishencyclopedia.com/articles/14744-wagenseil-johann-christoph יוהאן כריסטוף וגנזייל] באנציקלופדיה היהודית 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פילוסופים של ראשית העת החדשה
קטגוריה:הבראיסטים
קטגוריה:ילידי 1633
קטגוריה:נפטרים ב-1705