OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
I Robot

I Robot הוא האלבום השני של להקת הרוק המתקדם "The Alan Parsons Project", אשר יצא ב-1977. האלבום יצא לאור לראשונה על ידי אריסטה רקורדס ב-1977, ויצא לאור מחדש על דיסק ב-1984 ו-2007. I Robot הוא אלבום ארט רוק, ובעל קונספט (כמו כל אלבומי הלהקה). הקונספט מתאר את טרילוגיית הרובוטים של אייזק אסימוב, החוקרת נושאים פילוסופיים בנוגע לבינה מלאכותית. האלבום במקור היה אמור להיות מבוסס על הסיפור "אני, רובוט" של אסימוב. חבר הלהקה אריק וולפסון שוחח עם אסימוב עצמו אשר התלהב מן הרעיון. לאחר שכבר הועברו הזכויות לחברת טלוויזיה/סרטים, הנושא של האלבום השתנה בכך שחברי הלהקה הוציאו את הקומה מהסיפור, והמוזיקה והמילים עסקו יותר ברובוטים, מאשר השקפת עולמו של אסימוב.

בחוברת המצורפת לאלבום, נרשם: "אני רובוט... סיפור העלייה של מכונה ואת ירידתו של אדם, אשר באופן פרדוקסלי בקנה אחד עם גילוי הגלגל... ואזהרה שהדומיננטיות שלו קצרה של כוכב לכת זה כנראה תהיה בסופו, כי האדם ניסה ליצור רובוט בדמותו שלו".

שם הרצועה האחרונה, "Genesis Ch.1. V.32", מתייחס לנושא זה. לפי שם השיר זהו המשך לפרק הראשון של ספר בראשית (בפרק זה 31 פסוקים ולא 32).

עטיפת האלבום מראה את חברי הלהקה במדרגות הנעות בקומה הראשונה של הבניין של נמל התעופה שארל דה גול מחוץ לפריז.

השירים "I Wouldn't Want to Be Like You" ,"Don't Let it Show" ו-"Day After Day (The Show Must Go On)" יצאו כסינגלים. השיר "Breakdown" שלא יצא כסינגל הפך לאהוב מושמע עד היום ברדיו.

ב-2007, חברת סוני הוציאה לאור את האלבום על דיסק עם רצועות בונוס.

==רשימת שירים==
כל השירים נכתבו על ידי אלן פרסונס ואריק וולפסון מלבד "Total Eclipse" שנכתב על ידי אנדי פאוול

#I Robot - 6:02 (אינסטרומנטלי)
#I Wouldn't Want to Be Like You - 3:22 (זמר: לני זאקטק)
#Some Other Time - 4:06 (זמר: פיטר סטרייקר וג'קי ווית'רן)
#Breakdown - 3:50 (זמר: אלן קלארק)
#Don't Let It Show - 4:24 (זמר: דייב טאונסנד)
#The Voice - 5:24 (זמר: סטיב הארלי)
#Nucleus - 3:31 (אינסטרומנטלי)
#Day After Day (The Show Must Go On) - 3:49 (זמר: ג'ק האריס)
#Total Eclipse - 3:09 (אינסטרומנטלי)
#Genesis Ch.1. V.32 - 3:28 (אינסטרומנטלי)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1977
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
ז'אן רישאפור

ז'אן רישאפור (בצרפתית: Jean Richafort; סביבות 1480 - סביבות 1547) היה מלחין מן האסכולה הפרנקו-פלמית של תקופת הרנסאנס.

== חייו ==
קרוב לוודאי שרישאפור נולד במחוז אֵנוֹ (Hainaut), ושפת אמו הייתה ככל הנראה צרפתית. ייתכן שלמד אצל ז'וסקן דה פרה, אם כי הראיות לכך נסיבתיות. רישאפור כיהן כמנצח מקהלה בקתדרלת סינְט רוֹמְבּאוּט במכלן בשנים 1507 עד 1509, ובכנסיית סן ז'יל בברוז' בשנים 1542 עד 1547 - מידע המשאיר פער זמנים עצום ברשומות פעילותו. בזמן מן הזמנים במהלך תקופה זו עמד בקשר עם הקאפלה המלכותית הצרפתית, כיוון שיש לו יצירות שנכתבו לאירועים רשמיים הקשורים ללואי השנים-עשר, ויש ראיה מסוימת לשהותו בבריסל בשנת 1531 בשירות מריה מהונגריה, מושלת ארצות השפלה, שהייתה אז יורשת העצר. 

מבחינה מוזיקלית, רישאפור ייצג את הדור הראשון שאחרי ז'וסקן, שלסגנונו היה נאמן מבחינות רבות. בחלק מן המוזיקה עשה שימוש בקטעים מיצירותיו של ז'וסקן כמחוות הוקרה. הטכניקות ששימשו את רישאפור טיפוסיות לתקופתו, כגון פוליפוניה חלקה ואימיטציה מקול לקול, אך הוא נתן דעתו למעלה מן המקובל לבהירות הטקסט במוזיקה שכתב, כדי שמילותיו תהיינה מובנות.

רישאפור כתב ב-1532 רקוויאם לשישה קולות, שהקדיש לזכר ז'וסקן דה פרה, מיסות, מוטטים, כמה מגניפיקטים, שני מוטטים חילוניים ושאנסונים.

==הקלטות==
* "כריסטוס רסורגנס", מוטט (יחד עם המיסה של אדריאן וילארט המבוססת עליו, תקליטור נאקסוס 8.553211
* רקוויאם [לזכר ז'וסקן דה פרה], בביצוע אנסמבל הוּאֶלְגַס (Huelgas Ensemble) תקליטור HNC 901874
* Missa Pro Defunctis בביצוע Cinquecento, תקליטור היפריון CDA67959

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*Article "Jean Richafort," in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. 
* Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחינים פרנקו-פלמים
קטגוריה:מלחיני רקוויאם
קטגוריה:ילידי 1480
קטגוריה:נפטרים ב-1547
הישגים אקדמיים

בוגרים בטקס סיום אקדמי

הישגים אקדמיים הם תוצאות תפקודו של האדם בתחומי הדעת הנלמדים במוסדות כמו בית ספר או אוניברסיטה. ניתן לייחס הישגים אקדמיים גם לארגונים שונים הפועלים במסגרת האקדמיה והמחקר.

הישגים אקדמיים הם נושא למחקר הן בתחום הפסיכולוגיה והן בתחום הפוליטיקה.
כמו כן, ישנם מספר פרסים הניתנים עבור הישגים אקדמיים יוצאי דופן של אנשים או ארגונים. לדוגמה: פרס בלצן, פרס הולברג ועוד.

ההישגים האקדמיים נחשבים למדד של רמת ההשכלה של האדם.

==הישגים אקדמיים במערכת החינוך==
במסגרת החינוך הפורמלי קיימות דרכים שונות למדידה והערכה של הישגי התלמיד או הסטודנט. הציונים הם הביטוי המספרי או האיכותני של תוצרות ההערכה.
על פי רוב הצלחתם הלימודית של התלמידים נמדדת על ידי התייחסותם לשאלות או נושאים ספציפיים במבחן המוגבל בזמן.

ההישגים האקדמיים הפכו לכרטיס הכניסה למוסדות להשכלה גבוהה.
לדוגמה, בישראל הקריטריונים המרכזיים המשמשים את האוניברסיטאות למיון המועמדים הם תעודת בגרות והבחינה הפסיכומטרית.
כתוצאה מכך, ההישגים האקדמיים של האדם עשויים להשפיע על הקריירה ומסלול החיים שלו.

תואר אקדמי מוענק על ידי אוניברסיטאות ומכללות אקדמיות לבוגריהן, לאחר שהגיעו להישגים האקדמיים הנדרשים מהם. לא כל מוסד חינוכי רשאי לתת תואר אקדמי לבוגריו. בית חרושת לתארים הוא כינוי למוסדות אשר מציגים עצמם כמוסדות להשכלה גבוהה, אך אינם מוכרים על ידי גופים רשמיים ככאלה; ואשר התארים המוענקים על ידיהם ניתנים ללא פיקוח על רמת הלימודים ועל תוכנם.

==גורמים המשפיעים על ההישגים האקדמיים==
האינטליגנציה היא המנבא הטוב ביותר להישגים אקדמיים, אך היא אינה הגורם היחיד שמשפיע עליהם.
זאת משום שגם היכולת וגם המאמץ הם גורמים חשובים המשפיעים על ההישגים האקדמיים. כלומר, אנשים בעלי יכולת קוגניטיבית גבוהה ואנשים שעובדים קשה ויש להם יכולת התארגנות טובה, נוטים לתפקד טוב יותר במוסדות חינוכיים. בהתאם לכך, גם לזיכרון העבודה יש השפעה רבה על יכולת ההתמודדות עם משימות אקדמאיות.

היבט נוסף בעל השפעה על ההישגים האקדמיים הוא הסקרנות, אשר מובילה ל"מוח רעב". סקרנות זו היא ביטוי לצורך של האדם לדעת ולהבין.
הסקרנות טבועה באדם מהילדות.
בגיל הרך הפעוטות חוקרים את סביבתם הפיזית והאנושית מכוח הסקרנות ומיצר הפעילות הטבועים בהם. ככל שההתנהגות הזאת מביאה להם סיפוק רב יותר כך גוברת נכונותם להתנסות בניסיונות נוספים. במובן הזה ההתנהגות החקרנית מחזקת את עצמה.
עם זאת, הסקרנות עלולה לדעוך בעקבות איסורים החלים עליה או חוסר שימוש בה.
כדי למנוע זאת, על המורה להיות קשוב לתלמידיו ולהתנהל בגמישות בעקבות העניין והסקרנות שהם מביעים.

ליכולת החשיבה והלמידה יש השפעה רבה על התפקוד האקדמי. בהתאם לכך, קשיי למידה הנובעים מגורמים שונים עלולים לפגוע בהישגים האקדמיים של האדם. פגיעה זו עלולה להתרחש למרות קיומן של מנת משכל גבוהה, מוטיבציה ללמידה ומוח סקרן. בין הגורמים הנפוצים לקשיי למידה נמצאים: לקות למידה, הפרעת קשב, לקות שפה ועוד.

אסטרטגיות למידה יעילות יכולות לשפר את התפקוד האקדמי של התלמיד.

==ראו גם==
* השיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי
* תוכנית לימודים

==קישורים חיצוניים==

* [http://saloona.co.il/blog/מי-יאבחן-את-תלמידי-בית-הספר/ מי יאבחן את תלמידי בית הספר?] כתבתה של ד”ר שושי דורפברגר על משמעות האבחונים ותרומתם לתהליך ההוראה בבתי הספר.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אקדמיה
קטגוריה:למידה
קטגוריה:בית ספר
קטגוריה:פסיכולוגיה חינוכית
לאון חרבון

לאון צֶ'לֵבִּי חָרַבוֹן (בבולגרית: Леон Челеби Харавон; 21 באוקטובר 1921, קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה – 7 ביוני 1944, נובו סלו, מחוז פרניק, ממלכת בולגריה) היה פרטיזן יהודי, חבר המפלגה הקומוניסטית של בולגריה, אשר נלכד בידי המשטרה הבולגרית, עונה למוות והושלך בשטח פתוח לידי הכפר נובו סלו, טרף לחיות בר. בספטמבר 1944, לאחר ההפיכה שהובילה חזית המולדת הבולגרית אותרו שרידי גופתו והובאו לקבורה בסופיה. גילו הצעיר ונסיבות מותו הפכו את לאון לאחד מסמלי התנגדות הנוער למשטר הפרו-פאשיסטי בבולגריה.

==קורות חיים==
לאון חרבון נולד בקיוסטנדיל לצ'לבי ובוקה ולמד בבית הספר היסודי בעירו. בהמשך, היגרה המשפחה לבירה סופיה ולאון שהתייתם מאביו, עבד לפרנסת המשפחה. ב-1943 נשלח לאון לעבודות כפייה ליד בלגואבגרד וחבר לכוחות הפרטיזנים. בהמשך, הגיע לקיוסטנדיל שם שהו בני משפחתו אשר גורשו מסופיה. בקיוסטנדיל הצטרף לחטיבת פרטיזנים שהורכבה מבני העיר סופיה. במאי 1944 במהלך חבלה בקווי חשמל נלכד על ידי המשטרה הבולגרית כשהוא פצוע. לאון חרבון עבר עינויים פיזיים קשים במיוחד, אך סירב להסגיר את חבריו. לאחר שנכשלו השוטרים בחילוץ המידע בדבר חבריו לקבוצת הפרטיזנים, הועבר לכפר נובו סלו הסמוך לעיר ראדומיר, שם נסקל באבנים על ידי כפריים מקומיים בהנחיית המשטרה והושאר בשטח כשהוא פצוע קשה ונטרף על ידי חיות בר. לפי גרסה אחרת נרצח לאון בידי השוטרים וגופתו הושלכה בשטח פתוח. המשטרה אסרה על תושבי הכפר לקבור אותו וגופתו נותרה טרף לחיות בר. לאחר שנרצח לאון, גורשה משפחתו למחנה הריכוז קאייליקה אשר סמוך לפלבן.

לאחר שחרור בולגריה אותרו שרידי גופתו של לאון, על ידי דודו איזק חרבון והוא הובא לקבורה בהלוויה ממלכתית בסופיה. בבולגריה הוקם בית דין מיוחד לשפיטת ראשי המשטר המלוכני ומנגנוני הביטחון ובמסגרת זו נשפט והוצא להורג קצין המשטרה אשר בין היתר היה אחראי לרציחתו של לאון חרבון. במעמד ההוצאה להורג נכחו בני משפחתו של לאון.

==הנצחתו==
נסיבות מותו הקשות של לאון השפיעו על הלכי הרוח של הנוער הבולגרי ונכנסו לנרטיב המאבק לשחרור בולגריה מעול המשטר הפרו-פאשיסטי. לאון הונצח בבלדה שכתב המשורר הבולגרי הצעיר חריסטו אוסוגובסקי (בולגרית: Христо Осоговски) באחת מיצירותיו הראשונות. הבלדה פורסמה בעיתון היהודי "אברייסקי וסטי" בסופיה והפכה את לאון לסמל התנגדותם הפעילה של הצעירים הבולגריים ככלל והיהודים בפרט לשלטון הפרו-פאשיסטי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://db.yadvashem.org/names/nameDetails.html?itemId=5862337&language=iw לאון חרבון], באתר יד ושם
* [https://web.archive.org/web/20160303183429/http://www.thepartisan.org/document/68555,0,2080.aspx לאון חרבון], באתר thepartisan.org

== ביאורים ==

==הערות שוליים==

חרבון
חרבון
קטגוריה:בולגרים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לוחמי מחתרת יהודים בשואה
קטגוריה:אנשי מחתרת שנספו בשואה
קטגוריה:ילידי 1921
קטגוריה:בולגרים שנפטרו ב-1944
הבית הלבן הקטן

חדר השינה שבו נפטר רוזוולט
הבית הלבן הקטן (באנגלית: Little White House) הוא כינויו של בית מגורים בעיירה וורם ספרינגס במדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית, אשר שימש את נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט בתקופת כהונתו כנשיא. רוזוולט גם שהה בו בעת שנפטר בפתאומיות ב-12 באפריל 1945. כיום משמש המבנה כמוזיאון.

==הבית==
רוזוולט ביקר בעיירה וורם ספרינגס לראשונה בשנת 1924, בשל מעיין חם שהתקיים בה. שלוש שנים קודם לכן לקה בשיתוק חלקי עקב מחלת הפוליו, והתברר שטבילה במרחצאות חמים יכולה להקל על סבלו. הוא קנה את אתר הנופש בו נמצא המעיין ושטח של כ-7 קילומטרים מרובעים סביבו. ב-1932, לאחר שנבחר לנשיא, הזמין הקמת בית מגורים עבורו באתר. הבית נבנה מעץ אורן מקומי והכיל שישה חדרים - חדר שינה לרוזוולט וחדרי שינה לאשתו אלינור ולמזכירו האישי, חדר כניסה, חדר מגורים ומטבח. הבית הכיל גם מרפסת שמש. בקרבת המבנה נבנו שלושה מבנים נוספים - בית הארחה לאורחי המקום, מבנה לשימוש אנשי הצוות של המקום ומבנה למגורי ג'ורג'יה וילקינס, שמשפחתה הייתה בעליו המקוריים של המקום.

הבית הפך לבית הנופש (Retreat) של רוזוולט במשך כל שנות נשיאותו וזכה לכינוי "הבית הלבן הקטן". רוזוולט ביקר בבית בסך הכול 16 פעמים כנשיא ושהה בו בכל פעם שבועיים עד שלושה שבועות. הביקורים התפרסו על כל שנות נשיאותו למעט שנת 1942, שבה היה עסוק מדי בניהול הפעולות המלחמתיות של ארצו לאחר כניסתה למלחמת העולם השנייה. יש סברה שהוא הרבה להשתמש בבית משום שתחביב הנופש העיקרי שלו - שיט בים - נעשה למסוכן מדי בשנות המלחמה. באותן שנים הוצבו ליד הבית חיילים מבסיס פורט בנינג כדי לאבטח אותו.

ביקורו האחרון של רוזוולט בבית החל ב-30 במרץ 1945. אלו שראוהו שם סברו שהוא נראה חולה וחלש. ב-12 באפריל ישב בבית לציור דיוקנו על ידי הציירת אליזבת שומטוף (Elizabeth Shoumatoff), כאשר נתקף בשבץ מוחי. הוא הועבר לחדר השינה שלו ונפטר שם לאחר שעתיים.

==שימור הבית==
רכושו של רוזוולט באתר הבית הלבן הקטן, למעט ביתה של וילקינס, הועבר בירושה לקרן ג'ורג'יה וורם ספרינגס. ב-1948 נפתח האתר לביקור הציבור. הוא עבר שימור כדי שייראה ככל האפשר כפי שנראה בעת מותו של רוזוולט. כיום הוא מנוהל כאתר היסטורי מדינתי על ידי מדינת ג'ורג'יה. המוצגים באתר כוללים בין השאר את הדיוקן הבלתי גמור שציירה שומטוף בעת מות הנשיא, דיוקן אחר שציירה בהמשך, ומכונית פורד וכרכרה שהיו שייכים לו. 

אתר הנופש המקורי שהתקיים באחוזתו של רוזוולט משמש כיום את מכון השיקום על שם רוזוולט.

נשיאי ארצות הברית קנדי (ב-1960) וקרטר (ב-1976) השתמשו באתר לצורך מסעות הבחירות שלהם לנשיאות. קרטר גם השיק שם את קמפיין הבחירות שלו.

העתק של הבית הלבן הקטן נבנה בעיר אטלנטה עבור המוזיקאי גרהם ג'קסון, שהרבה להופיע בפני רוזוולט בעת ששהה בג'ורג'יה.

==ראו גם==
*הבית הלבן הקטן של הארי ס. טרומן

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20050715085329/http://www.gastateparks.org/info/littlewhite/ הבית הלבן הקטן] באתר הפארקים המדינתיים של ג'ורג'יה
* [http://atlantatimemachine.com/houses_apts/jackson1.htm על העתק הבית הלבן הקטן שנבנה באטלנטה] באתר Atlanta Time Machine

קטגוריה:ג'ורג'יה: מבנים
קטגוריה:מעונות נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:אנדרטאות ומבנים המנציחים את נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: מוזיאונים ביוגרפיים
קטגוריה:פארקים מדינתיים בארצות הברית
קטגוריה:הנצחת פרנקלין דלאנו רוזוולט
Check It Out

Check It Out (בעברית: תבדוק את זה) הוא שיר של הראפר האמריקאי וויל.איי.אם בהשתתפות הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז'. השיר יצא לאור ב-3 בספטמבר 2010 והופיע באלבומה של מינאז', Pink Friday. בבריטניה פורסמה גרסה נוספת של השיר בה משתתפת הזמרת הבריטית שריל קול. לאחר צאתו הגיע השיר למקום ה-78 במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100, ולמקום ה-11 במצעד הסינגלים של בריטניה. השיר כולל דגימות של השיר "Video Killed the Radio Star" של הבאגלז.

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי ויל.איי.אם
קטגוריה:שירי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירי שריל
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ויל.איי.אם
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ

דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ היה מחזמר קומי שנכתב על ידי שאול ביבר ויורם טהרלב, כאשר הראשון כתב את טקסט המחזמר והשני את השירים, והועלה על ידי המפיק אברהם דשא בבימויו של שייקה אופיר בשנת 1968, במסגרת "התיאטרון העממי". המחזמר מתאר את מלחמת ששת הימים כקומדיה מטורפת, ומבוסס בחלקו על התוכנית "למה יו-יו" של להקת גייסות השריון.

שם ההצגה, "דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ" הוא פרפרזה על שם המחזמר המצליח מ-1962, "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום".

בהפקה השתתפו גדי יגיל, דבורה דותן, ציפי שביט, חיים בנאי ופופיק ארנון. כל אחד מהם ייצג טיפוס ישראלי. גדי יגיל ה"מסחאי" (בן מושבה בגליל, טיפוס חסר-בינה שהומצא על ידי ביבר ואופיר) שזוכה בצל"ש עקב שורה של בלבולים וחוסר הבנה, בנאי המזרחי, דותן הרס"רית וכדומה.

למרות הכתרתה כ"הצגה המצחיקה ביותר אחרי הגשש החיוור", ההפקה ירדה מן הבמה עד מהרה עקב מכתב שנשלח ממשפחה שכולה אל פשנל ובו נכתב שעבור המשפחה המלחמה לא הייתה אירוע משעשע כלל וכלל משום שהבן נהרג בה. 

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.nostal.co.il/Site.asp?table=Terms&option=single&serial=4233&subject=%F0%E5%F1%E8%EC%E2%E9%E4%20%EE%E5%E6%E9%F7%EC%E9%FA&portal=%EE%E5%E6%E9%F7%E4%20%F9%E9%F8%20%E5%E6%EE%F8 ציפי שביט באתר הנוסטלגיה הישראלית]

קטגוריה:מחזות זמר ישראליים
קטגוריה:1968 בישראל
קטגוריה:מלחמת ששת הימים בתרבות
קטגוריה:מחזות 1968
פרופיל 64

צוות השחקנים של הסדרה, מימין לשמאל: [[דנה פרידר, דולב מסיקה, רועי אסף, דוד שאול ומיכאל מושונוב]]
פרופיל 64 היא סדרת טלוויזיה קומית ישראלית ששודרה בערוץ 10, בין 22 ביולי 2013 ל-9 בספטמבר 2013. הסדרה נקראת על שם הפרופיל הרפואי 64, שמעיד על שירות לא קרבי בצה"ל. את הסדרה יצרו וכתבו איתי אדרי, ארז אבני ואביב דיבון וביים אותה איתן צור.

==תקציר העלילה==
סגן אבנר בן בסט (רועי אסף), קצין צנחנים מורעל, מודח מתפקידו ומוצא עצמו מוצב מחדש לבה"ד 15 - בית הספר למקצועות המודיעין. הוא ממונה להיות מפקד קורס משא"פ (מש"קי איסוף פיקודיים), למורת רוחו של סמ"ר מתן אגוזי (מיכאל מושונוב), אשר חותם קבע על מנת להיות מפקד הקורס החדש. אגוזי, יחד עם יתר אנשי הסגל של הקורס - תום (דוד שאול), שני (דנה פרידר) ורותם (דולב מסיקה) - הם ארבעה חנונים ששירותם הצבאי הוא לטענתם "קייטנה". הם מנסים לשמר את תנאי השירות הקיימים שהיו להם, בעוד אבנר מנסה להפוך אותם לחיילים "אמיתיים".

==שחקנים ודמויות==
* סגן אבנר בן בסט (רועי אסף) - קצין צנחנים קרבי ומורעל שנשלח לפקד על קורס בבסיס של ג'ובניקים (ג'ובניק - חייל שאינו קרבי) במרכז הארץ בעקבות פדיחה שעשה לצה"ל. אבנר מגיע לבה"ד 15 ומחליף בתפקידו את אגוזי. לאבנר קשה להסתגל לתנאים הנוחים מידי בסביבה החדשה ולכן הוא מנסה לסגל את הסביבה אליו.
* רב"ט שני גרין (דנה פרידר) - הבחורה היחידה והצעירה ביותר בסגל. היא אינטליגנטית ומעניינת, אבל כולם מתייחסים אליה רק כ"כוסית". חברותית ונחמדה, עד שמעצבנים אותה. מיוסרת בגלל שהיא התאהבה ברואי, לפני שגילתה שהוא חניך שלה בקורס.
* סמ"ר מתן אגוזי (מיכאל מושונוב) - לטענתו "חתם קבע" כי לא מצאו קצין שיפקד על הקורס, אך בפועל עשה את זה רק כדי להיות קרוב לשני, הוא בעל הידע הנרחב ביותר בקורס משא"פ.
* טוראי רואי זהבי (מאור שוויצר) - חניך בקורס משא"פ. חבר של שני.
* סמל תום חזן (דוד שאול) - רס"פ קורס משא"פ, מחשיב עצמו לדון חואן ומספר לכולם על חוויותיו המיניות, שבפועל כנראה שהן רק בגדר פנטזיה.
* רב"ט רותם צוקרבקר (דולב מסיקה) - ילדותי ומוזר. בעת עימותים של חבריו הוא מתחפש לסופרמן בעודו רכוב על אופניים ונושף בצפצפה. מאמין בפיית השיניים, דרדסים ודברים ילדותיים אחרים. בעל אוסף עצום של תרופות ואף מחזיק קלסר עם המרשמים שלהן.
* סא"ל מוטי (אלון נוימן) - מפקד הגדוד בצנחנים אשר העביר את אבנר מתפקידו.
* רס"ר רצאבי (קובי מאור) - רס"ר בה"ד 15.
* אל"ם ראובן (שמעון מימרן) - מב"ס בה"ד 15.
* טוראי ניר שכנר (תומר שחורי) - חניך בקורס משא"פ.
* רב"ט טלי (אופיר סגרסקי) - מש"קית חינוך. מפלרטטת עם אגוזי.
* סמל דפי (אילה זילברמן) - החובשת בבסיס, מעשנת הרבה, קלה להשגה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

;מידע וכתבות:
* 
* 
* 
;ביקורות:
* 
* 
* 

קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:סדרות קומדיה ישראליות
קטגוריה:צה"ל בתוכניות טלוויזיה
תין הינאן

250px

תִין הִינַאן (בברברית: ⵜⵏⵂⵏⵏ, בערבית: تينهنان) היא מלכה טוארגית אגדית למחצה, שחיה במאה ה-4 לספירה. הטוארגים מחשיבים אותה לאם כלל השבטים שלהם. פירוש שמה הוא "ההיא של האוהלים", אך מתורגם כ"אם השבט" או "מלכת המחנה". הטוארגים קוראים לה תָמֵנוּקַאלְט שפירושה הוא "מנהיגה" או "מלכה".

לפי האגדה, היא הגיעה לאהגר יחד עם המשרתת שלה תָכָמַאת על גמל לבן מן השטח השייך כעת אלג'יריה והפכה למלכה במקום. היא רצחה את מאהביה שבאו אליה. ילדיהן הם הטוארגים: השבט האצילי אִיהָגָּרֶנִים צאצאיהם של תין הינאן והשבט הואסלי אִימְעָ'דִים צאצאיהם של תכמאת.

== קברה ==
דגם קברה של תין הינאן
ב-1925 מתחם הקבורה שלה נפתח על ידי הצבא הצרפתי ברשותו של ביירון חון דה פרורוק ולאחר מכן נחקר שוב ב-1933. בעקבות החפירות נמצא שלד אישה באפיריון עץ השוכבת על גבה עם הפנים המופנים כלפי מזרח עם תכשיטי זהב, כסף ופנינים. כמו כן במתחם נמצא פסל בסגנון שמזכיר את צלמיות "ונוס" מהתרבות האוריניאקית, גביע זכוכית (שאבד במהלך מלחמת העולם השנייה), וקישוט עלה זהב עליו הוטבע מטבע של קונסטנטינוס שהונפקה בין 308 ל-324.

השלד הועבר למוזיאון בארדו באלג'יר. ב-1968 פורסמו ממצאים חקר השלד. גובה האישה היה בין 1.72 ל 1.76 ס"מ מקבוצה אתנית של הים התיכון שלא הולידה ילדים, כמו כן הייתה צולעת על סמך מבנה מותניים ועצם העצה.

== מקורות ==
<div style="direction: ltr;">
*Gabriel Camps, "L'âge du tombeau de Tin Hinan, ancêtre des Touareg du Hoggar". Zephyrus, vol. 25 (1974) p. 497-516.
*Brett, Michael & Elizabeth Fentress, [http://books.google.co.uk/books?id=vdrAfKmUrLcC&pg=PA207&dq=%22tin+hinan%22#PPA208,M1 The Berbers], WileyBlackwell 1997 p. 208
</div>
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ברברים
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-4
קטגוריה:מלכות
קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
פדרו דה אשקובר

פֶדְרוּ דה אֶשְקוּבָּר (בפורטוגזית: Pedro de Escobar; סביבות 1465 – לאחר 1535), הידוע גם בשם פדרו דו פורטו, היה מלחין פורטוגזי מתקופת הרנסאנס, שעיקר פעילותו היה בספרד. הוא היה אחד המלחינים הראשונים והמיומנים ביותר בכתיבה פוליפונית בחצי האי האיברי, שיצירותיהם שרדו עד ימינו.

==ביוגרפיה==
דה אשקובר נולד בפורטו, ממלכת פורטוגל, אבל דבר אינו ידוע על חייו עד שהחל לעבוד בשירות איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה בשנת 1489. שם משפחתו קסטיליאני במקורו, ואפשר שנולד למהגרים קסטיליאנים או לצאצאיהם, שהתיישבו בפורטו, אבל בני קסטיליה ראו בו פורטוגזי.

דה אשקובר היה זמר בקאפלה הקתולית של המלכה במשך עשר שנים, וברור שעבד גם כמלחין בתקופה זו; נוסף לכך היה החבר היחיד בקאפלת המלכה שהוזכר ברשומות הקאפלה כפורטוגזי. בשנת 1499 חזר לפורטוגל מולדתו, אבל בשנת 1507 קיבל הצעת עבודה, שלה נענה בחיוב, כמאסטרו דה קאפילה בקתדרלה בסביליה.

בתקופת כהונתו בקתדרלה היה ממונה על נערי המקהלה, משרה שכללה השגחה על מגוריהם וארוחותיהם של הנערים נוסף ללימודי הזמרה; הוא התלונן על שכרו הנמוך, ובסופו של דבר התפטר. בשנת 1521 עבד בפורטוגל, כמסטרה דה קאפלה אצל הנסיך דום אלפונסו, הנסיך-קרדינל של פורטוגל, בנו של מנואל הראשון, מלך פורטוגל. קריירה זו הסתיימה, ככל הנראה, בכי רע, כיוון שהאזכור האחרון לחייו שם היא רשומה במסמך משנת 1535, לפיו הידרדר לאלכוהוליזם וחי בדלות מחפירה. הוא מת באבורה.

==מוזיקה והשפעה==
שתי מיסות של אשקובר שרדו בשלמותן, אחת מהן רקוויאם (מיסה פרו דפונקטיס - מיסה למתים), המוקדמת ביותר מאת מלחין מחצי האי האיברי. במכלול יצירתו המוכר גם מגניפיקט, 7 מוטטים (בהם "סטבאט מאטר" אחד), 4 אנטיפונים, 8 שירי קודש ו-18 וילאנצ'יקוס, אבל סביר מאוד להניח, שבשלל היצירות האנונימיות שבכתבי היד הפורטוגזיים והספרדיים קיימות לא מעט יצירות נסתרות משלו. המוזיקה שלו הייתה פופולרית, כפי שאפשר ללמוד מהופעתם של העתקים במקומות רחוקים; לדוגמה, כותבים ילידים העתיקו שניים מכתבי היד שלו בגואטמלה. המוטט שלו Clamabat autem mulier Cananea נהנה במיוחד משבחי בני תקופתו, ושימש מקור ליצירות אינסטרומנטליות מאת מלחינים מאוחרים יותר.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* NewGrove1980, Escobar, Pedro de, Robert Stevenson, vi 243-244
*"Escobar, Pedro de", Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed January 14, 2005), [http://www.grovemusic.com/ grovemusic.com] (subscription access).
*Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים מתקופת הרנסאנס
קטגוריה:מלחינים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1465
דבורה דותן

דבורה דותן מימין עם חברי להקת "התרנגולים"
דבורה (דקובסקי) דותן (נולדה ב-1940) היא זמרת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה למשפחה מסורתית. כילדה הופיעה לראשונה בהצגה "שלושת הדובים" בתיאטרון הילדים שליד מרכז המורים והגננות בתל אביב. בתיכון, למדה בגימנסיה הרצליה ובמקביל, למדה בסטודיו של "הבימה".

את שירותה הצבאי עשתה בלהקת הנח"ל, במחזור שכלל גם את עליזה רוזן ויהורם גאון. יחד עם רוזן, הצטרפה ב-1963 לתוכנית השנייה של להקת "התרנגולים" ולאחר מכן, הופיעו השתיים בהרכבים נוספים של נעמי פולני, החמציצים והתיאטרון לילדים "פשוש".

ב-1967 הקליטה יחד עם עליזה רוזן את להיטה הגדול ביותר, "האם את בוכה או צוחקת" (מילים: יובב כץ, לחן: דוד קריבושי), על תקופת ההמתנה וכיבוש רמת הגולן במלחמת ששת הימים ששחררה את קיבוצי הצפון מאימת ההפגזות הסוריות.

ב-1968 שיחקה בסרטו של אורי זהר "השכונה שלנו" והופיעה במחזמר "דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ" ובהצגה "כל ממזר מלך". יעקב אגמון הציע לה להשתתף במופע "איש חסיד היה". באתה תקופה, נישאה לחברה, גדעון שפיגל, מהנדס טקסטיל במקצועו. השניים עברו לקריית שמונה, שם עבד שפיגל במפעל הטקסטיל "גיבור". לאחר מכן עברו לדימונה, בה גרו במשך כשנתיים ואז, שבו לתל אביב.

דותן שיחקה ב-1971 בסדרת הדרמה "חדוה ושלומיק", בתפקיד מירי, וכן השתתפה בתוכניות הטלוויזיה "כל המנגינות". במקביל, סיפרה סיפורים לילדים במסגרת "אמנות לעם" ובמוזיאון תל אביב, לפני שהחליטה להפסיק להופיע.

לדותן ולבעלה, גדעון שפיגל, בת משותפת ונכדות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* דודי פטימר, [https://dudipedia.wordpress.com/2018/11/17/ראיון-מיוחד-עם-הזמרת-דבורה-דותן-כותב-ו/ ראיון מיוחד עם הזמרת דבורה דותן], "דודיפדיה", 17 בנובמבר 2018

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:חברות להקת הנח"ל
קטגוריה:חברי להקת התרנגולים
קטגוריה:חברי להקת החמציצים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
זופיה קוסאק-שצ'וצקה

זופיה קוֹסַאק-שְצ'וּצקה (Zofia Kossak-Szczucka; 10 באוגוסט 1889 – 9 באפריל 1968) הייתה סופרת פולנייה ולוחמת מחתרת במלחמת העולם השנייה אשר הצילה יהודים מסיבות נוצריות, ועל כך זכתה לתואר חסידת אומות העולם. היא ייסדה את ארגון ז'גוטה כדי לסייע ליהודי פולין להימלט בזמן השואה.

==ביוגרפיה==
===ראשית דרכה===
סופיה היא אחייניתו של הצייר וויצ'ך קוסאק ונכדתו של הצייר יוליוש קוסאק . היא נישאה פעמיים (בפעם השנייה לזיגמונט שַטקובסקי (Szatkowski)), ושמרה את השם שצ'וצקה מנישואיה הראשונים. בשנת 1924 התיישבה בכפר גורקי וילקייה שבשלזיה הצ'שינית (אזור היסטורי בדרום מזרח שלזיה, בסביבת העיר צ'שין ). היא הייתה קשורה לחבורה הספרותית "צ'רטק" (Czartak), וכתבה בעיקר לעיתונות הקתולית. היצירה הידועה ביותר שלה מאותה תקופה היא "התלקחות", ספר זיכרונות על המהפכה הרוסית של שנת 1917. היא כתבה גם מספר רומנים היסטוריים נוספים. בשנת 1936 קיבלה את אות הזהב היוקרתי "דפנת הזהב" מטעם האקדמיה הפולנית לספרות.

===מחאה והתנגדות לנוכח השואה===
בזמן הכיבוש הגרמני של פולין עבדה קוסאק בעיתונות המחתרת. בשנים 1939–1941 היא הייתה אחת מעורכי העיתון המחתרתי "חיי פולין". בשנת 1941 ייסדה את הארגון הקתולי "חזית התחייה של פולין" וערכה את העיתון שלו, Prawda ("האמת"). במחתרת היא השתמשה בשם הקוד ורוניקה.

בקיץ של שנת 1942, כאשר החל חיסול גטו ורשה, פרסמה קוסאק עלון שכותרתו "מחאה", שנדפס ב-5,000 עותקים, בו תארה במונחים גרפיים את התנאים בגטו, את הנסיבות המחרידות של הגירושים וקראה לפולנים למחות כנגד ההרג ההמוני של היהודים:

ב-1942 ייסדה קוסאק את "הוועד הזמני לעזרה ליהודים" אשר מאוחר יותר הפך ל"מועצה לעזרת יהודים" תחת שם הקוד "ז'גוטה", ארגון מחתרת שמטרתו היחידה הייתה להציל יהודים בפולין מהשמדה בידי הנאצים. הארגון עזר להברחתם ולהצלתם של יהודים רבים.

על מחאתה של קוסאק ב-1942 כתבו החוקרים צ'רי ואורלה-בוקובסקה כי "היא קראה בתוקף להתערבות פעילה בהצלת יהודים - דווקא בשמה של הנצרות הקתולית הפולנית והפטריוטיות הפולנית. הגירושים מגטו ורשה זירזו שיתוף פעולה של ז'גוטה באותה שנה עם הארמייה קריובה בהקמת יחידה שמטרתה היחידה הייתה להציל יהודים.

בשנת 1943 קוסאק נעצרה, אבל הגרמנים לא ידעו במדויק על מעשיה. היא נשלחה לבית הסוהר הראשון בפאוויאק ולאחר מכן לאושוויץ, שם היא הוחזקה במחנה הריכוז ולא במחנה ההשמדה הסמוך (בירקנאו). היא שוחררה אודות למאמצים של המחתרת הפולנית וחזרה לוורשה. בסוף 1944 היא השתתפה במרד ורשה הפולני כנגד הכיבוש הנאצי.

===לאחר המלחמה===
בסוף מלחמת העולם השנייה, ביוני 1945, כשהמשטר הקומוניסטי החל לבסס את עצמו בפולין תחת סמכות סובייטית (בשם הרפובליקה העממית הפולנית), היא זומנה על ידי יאקוב ברמן, שר הפנים הפולני החדש, שהיה יהודי, שהמליץ לה לעזוב את המדינה באופן מיידי על מנת להגן על עצמה בגלל דעותיה האנטי קומוניסטיות, ובכך כנראה הציל את חייה. קוסאק ברחה למערב, אבל חזרה לפולין בשנת 1957, לאחר סיומה של התקופה הסטליניסטית.
ב-1946 היא פרסמה את הספר "מן המצר: זכרונות מהמחנה" המתאר את חוויותיה באושוויץ וספרים נוספים, חלקם לילדים.

בשנת 1985, 17 שנים לאחר מותה, העניק לה יד ושם את התואר "חסידת אומות העולם". בשנת 2009, הנפיק הבנק הלאומי של פולין מטבע המנציח את תרומתם של קוסאק, אירנה סנדלר ומטילדה גטר בהצלת יהודים בשואה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:סופרות פולניות
קטגוריה:ילידות 1889
קטגוריה:נפטרות ב-1968
Moment 4 Life

Moment 4 Life (בעברית: רגע לחיים) הוא שיר של הזמרת הטרינידדית ניקי מינאז' בהשתתפות הראפר הקנדי דרייק. השיר יצא לאור ב-7 בדצמבר 2010 כסינגל השלישי מאלבום האולפן הראשון של מינאז', Pink Friday.

בארצות הברית הגיע השיר למעמד פלטינה ודורג במקום ה-13 במצעד הסינגלים בילבורד הוט 100, ובמקום הראשון במצעד שירי הראפ של בילבורד. בטקס פרסי גראמי ה-54 היה מועמד השיר לפרס הופעת הראפ הטובה ביותר, אך לבסוף זכה בפרס השיר Otis של הראפרים ג'יי זי וקניה וסט.

== הופעות ==
ב-28 באוגוסט 2022, מינאז' כובדה לקבל את פרס החלוציות על שם מייקל ג'קסון בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2022, לאחר נאומה הזמרת ביצעה את מיטב להיטיה הגדולים ביניהם; "Roman's Revenge", "Monster", "Beez in the Trap", "Chun-Li", "Moment 4 Life", "Super Bass", "Anaconda", ו-"Super Freaky Girl".<ref></ref><ref></ref><ref></ref> מגזין "בילבורד" סקר את מופעי טקס המוזיקה ודירג את הופעתה של מינאז' במקום הראשון.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירי דרייק
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ניקי מינאז'
קטגוריה:שירים על חלומות
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
Pyramid

Pyramid (פרמידה) הוא האלבום השלישי של להקת הרוק המתקדם, The Alan Parsons Project, שיצא בשנת 1978. זהו אלבום קונספט (כמו כל אלבומי הלהקה) העוסק בפירמידות בגיזה. בתקופה שבה נוצר האלבום, היה בארצות הברית ובבריטניה עניין רב בכוחן של הפירמידות ותות ענח' אמון. ב-1978, האלבום היה מועמד לפרס גראמי לאלבום בעל הנדסת הקול הטובה ביותר, לא קלאסית. 

האלבום הציג צליל חדש ו"מסחרי" יותר המושפע ממוזיקת הניו וייב שהיה פופולרי באותה תקופה בבריטניה, בניגוד לשני האלבומים הקודמים שהתאפיינו יותר ברוק מתקדם ואוונגרד. בתקופה ההיא, להקות רוק מתקדם רבות החלו לשנות כיוון לצליל "מסחרי" ו"פופי" יותר באלבומיהם, עד כדי נטישה של צליל הרוק המתקדם בשנות ה-80 בשל ירידה בפופולרית הז'אנר, ומשבר כלכלי קשה באותה תקופה בבריטניה.

==רשימת שירים==
כל השירים נכתבו על ידי אלן פרסונס ואריק וולפסון
#Voyager - 2:24 (אינסטרומנטלי)
#What Goes Up... - 3:31 (זמר: דייוויד פאטון)
#The Eagle Will Rise Again - 4:20 (זמר: קולין בלונסטון)
#One More River - 4:15 (זמר: לני זאקטק)
#Can't Take It with You - 5:06 (זמר: דין פורד)
#In the Lap of the Gods - 5:27 (אינסטרומנטלי)
#Pyramania - 2:45 (זמר: ג'ק האריס)
#Hyper-Gamma-Spaces - 4:19 (אינסטרומנטלי)
#Shadow of a Lonely Man - 5:34 (זמר: ג'ון מיילס, קולות רקע: קולין בלונסטון)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
Eve

Eve הוא האלבום הרביעי של להקת הרוק המתקדם, The Alan Parsons Project אשר יצא בשנת 1979.
== מאפיינים ==
זהו אלבום קונספט כמו כל אלבומי הלהקה, והוא מתמקד בנקודות החוזק והמאפיינים של נשים, ואת הבעיות שהן מתמודדות בעולם של גברים. הקונספט של האלבום במקור היה אמור לעסוק ב"היסטוריה של הנשים הגדולות", אך התפתח לבסוף לקונספט רחב יותר.

עטיפת האלבום שעוצבה על ידי היפנוסיס, מראה שלוש נשים הלובשות רעלה עם פניהן בצל. העטיפה מחברת בין העטיפה הקדמית לבין גב העטיפה. שתי נשים נראות בעטיפה הקדמית, ואישה אחת בגב העטיפה. בחלק המוצל של פניה של כל אישה, הצללים והרעלות באופן חלקי מעוותות ומסתירות צלקות ופצעים.

==רשימת שירים==
כל השירים נכתבו על ידי אלן פרסונס ואריק וולפסון
#Lucifer - 5:09 (אינסטרומנטלי)
#You Lie Down with Dogs - 3:47 (זמר: לני זאקטק)
#I'd Rather Be a Man - 3:53 (זמר: דייוויד פייטון)
#You Won't Be There - 3:34 (זמר: דייב טאונסנד)
#Winding Me Up - 4:04 (זמר: כריס ריינבו)
#Damned If I Do - 4:50 (זמר: לני זאקטק)
#Don't Hold Back - 3:37 (זמרת: קלייר טורי)
#Secret Garden - 4:41 (אינסטרומנטלי)
#If I Could Change Your Mind - 5:49 (זמרת: לזלי דאנקן)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
The Turn of a Friendly Card

The Turn of a Friendly Card הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הרוק המתקדם הבריטית The Alan Parsons Project, שיצא לאור בשנת 1980 על ידי חברת התקליטים אריסטה רקורדס. שיר הנושא, המופיע בצד השני של האלבום, הוא סוויטה בת 16 דקות המחולקת לחמישה רצועות. The Turn of a Friendly Card הוליד את הלהיטים "Games People Play" ו-"Time", האחרון שבהם היה הופעתו הקולית הראשונה של אריק וולפסון. גרסה ערוכה של שיר הנושא המשלבת את חלקי הפתיחה והסיום של הסוויטה שוחררה גם היא כסינגל יחד עם קליפ רשמי.

כמו האלבומים הקודמים של הלהקה, The Turn of a Friendly Card הוא אלבום קונספט שהנושא שלו מתמקד בתעשיית ההימורים ובגורלם של המהמרים, עם יותר מאזכור אחד ללאס וגאס (למשל, "יש שלט במדבר שנמצא למערב" מתוך שיר הנושא). הוא מספר את סיפורו של גבר בגיל העמידה שגדל חסר מנוחה, ולוקח סיכון בכך שהוא מהמר על כל מה שיש לו, רק כדי לאבד את הכל. מבחינה מוזיקלית זהו אלבום מלודי ונגיש יותר מקודמיו.

עד לאלבום זה, כל אלבומי הלהקה נארזו בעטיפות מתקפלות. אילוצים תקציביים הולכים וגוברים של חברות התקליטים הפכו את The Turn of a Friendly Card לתחילתם של כל אלבומי Alan Parsons Project שיצאו לאחר מכן להיות ארוזים בעטיפה רגילה.<ref name=":0">The Alan Parsons Project – The Turn of a Friendly Card CD album remaster liner notes (2008)</ref>

האלבום הוקלט בזמן שיא קצר של שבועיים בפריז. בדרך כלל היה לוקח להם חודשים רבים להקליט אלבום.<ref name=":0" />

==רשימת שירים==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי 1980
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
Eye in the Sky

Eye in the Sky הוא אלבום האולפן השישי של להקת הרוק המתקדם הבריטית, The Alan Parsons Project, שיצא לאור במאי 1982 על ידי חברת התקליטים אריסטה רקורדס. בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-25 בשנת 1983, Eye in the Sky היה מועמד לפרס גראמי לאלבום המהונדס הטוב ביותר. בשנת 2019 זכה האלבום בפרס גראמי לאלבום האודיו הסוחף הטוב ביותר בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-61.

עטיפת האלבום עוצבה על ידי חברת היפנוסיס מראה רקע ירוק ובו העין של רע.

== הפקה ==
Eye in the Sky הוא האלבום הראשון מבין שלושה אלבומים שהפרויקט הקליט על ציוד אנלוגי ומיקס ישירות לקלטת המאסטר הדיגיטלית.<ref></ref>

הזמרים באלבום הזה הם: אריק וולפסון (חבר בהרכב), דייוויד פייטון, כריס ריינבו, לני זאקטק, אלמר גאנטרי וקולין בלונסטון.

== שחרור ==
Eye in the Sky היה אלבום הפלטינה האחרון של הלהקה בארצות הברית (יחד עם I Robot ו-The Turn of a Friendly Card).<ref></ref>

Eye in the Sky מכיל את שיר הנושא ("Eye in the Sky"), הלהיט הגדול ביותר של הפרויקט,<ref></ref> עם שירה של אריק וולפסון. האלבום עצמו זכה להצלחה גדולה, והגיע לטופ 10 (ולפעמים למקום הראשון) במדינות רבות.<ref></ref> 

הקטע האינסטרומנטלי הפותח "Sirius", הפך לידוע. הוא נכלל בסרטים רבים, והפך לשיר הנושא של קבוצות ספורט והבולטות שבהם הן הצגת השחקנים של קבוצת הNBA השיקגו בולס החל מעונת 1990/1991 (ובמיוחד בולטת הצגת השחקנים בעונה זו בה זכתה הקבוצה באליפות הליגה הראשונה שלה),<ref></ref> והצגת המתאבקים ב-WWE בארצות הברית. בישראל משתמשת קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב בקטע זה בעת הצגת שחקניה במשחקי הבית. בנוסף משמש הקטע לפתיחת וליווי אירועי ספורט אחרים רבים.

ב-1 בדצמבר 2017 שוחררה מהדורת 35 שנה לאלבום, עליה זכה אלן פרסונס, יחד עם מהנדסי המאסטרינג ההיקפי דייב דונלי ופי ג'יי אולסון, בפרס גראמי לאלבום האודיו הסוחף הטוב ביותר בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-61.<ref></ref>

== ביקורות ==
מביקורות עכשוויות, קן טאקר מהפילדלפיה אינקוויירר העניק לאלבום דירוג של כוכב אחד מתוך חמישה, וכינה אותו "אלבום בנאלי ללא תקנה" עם "מלודיות של פול מקרטני כמאניה-דיפרסיה ושירה בכיינית היו פשוט פתטיים אלמלא היומרות הליריות של פרסונס".<ref name=":1"></ref>

מביקורות רטרוספקטיביות, סטיבן תומאס ארלווין מ-Allmusic הצהיר כי "זהו אלבום רוק רך לאורכו ולרוחבו, כזה שעוסק בהוקים מלודיים ובטקסטורה", וציין כי "למעט אותם כלים והסוויטה הדוהרת ב-"Silence and I", כל האומנות הייתה חלק מהרעיון של האלבום הזה נדחף לתוך המילים, אז האלבום מתנגן כמו אלבום פופ רך, ומאוד מאוד טוב בזה זה מסתכם באלבום הכי עקבי של אלן פרסונס פרוג'קט, אולי לא מבחינת קונספט, אבל מבחינת מוזיקה הם אף פעם לא היו מספקים כמו שהם היו כאן".<ref name=":0"></ref>

==רשימת שירים==

== משתתפים ==

* כריס ריינבו - שירה ראשית (רצועה 4)
* לני זאקטק - שירה ראשית (שירים 6 ו-9)
* אלמר גאנטרי - שירה ראשית (רצועה 7)
* אריק וולפסון - קלידים, שירה ראשית (שירים 2, 5, 12 ו-14)
* קולין בלונסטון - שירה ראשית (רצועה 10)
* המקהלה האנגלית - שירה במקהלה
* אלן פרסונס - קלידים, תכנות פיירלייט, שירה
* אנדרו פאוול - עיבוד תזמורתי (1, 3, 5, 7, 8, 10), מנצח תזמורת (1, 3, 5, 7, 8, 10), פסנתר (5)
* דייוויד פייטון - גיטרה בס, שירה (רצועה 3)
* איאן בירנסון - גיטרות אקוסטיות וחשמליות
* מל קולינס - סקסופון
* סטיוארט אליוט - תופים, כלי הקשה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי 1982
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
עודד ערן

עודד ערן (1941 – 7 בספטמבר 2023) היה דיפלומט ישראלי וחוקר בכיר במכון למחקרי ביטחון לאומי.

==ביוגרפיה==
נולד בישראל. למד לימודי המזרח התיכון ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן שירת בצה"ל במשך שלוש שנים. עם שחרורו, בשנת 1966, הצטרף למשרד החוץ. בשנת 1971 מונה לתפקיד בכיר בשגרירות ישראל בלונדון. בתקופת שהותו שם סיים את לימודיו לקראת תואר דוקטור בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנת 1977 שב לארץ ומונה לסגן מנהל אגף המזרח התיכון, ולאחר מכן למנהל המחלקה לענייני מצרים. בין השנים 1982–1984 היה יועץ לענייני הקונגרס בשגרירות ישראל בוושינגטון בארצות הברית. בשנת 1985 שב לישראל והיה המזכיר של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת. בשנת 1986 מונה למנהל מחלקת צפון אמריקה במשרד החוץ, ובסוף אותה שנה נשלח שוב לארצות הברית וכיהן כסגן השגריר. בשנת 1992 שב לישראל ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ האחראי על העניינים הכלכליים.

בשנת 1997 מונה ערן לשגריר ישראל בירדן. בתפקיד זה רקם קשרים בעולם הערבי, ובשנת 1999 מונה על ידי ראש הממשלה אהוד ברק לעמוד בראש צוות המשא ומתן עם הפלסטינים. בשנת 2002 מונה לשגריר ישראל באיחוד האירופי ולנאט"ו בבריסל, ולאחר סיום תפקידו, בשנת 2007, פרש לגמלאות.

בשנת 2007 מונה על ידי הקונגרס היהודי העולמי לנציגו בישראל והאחראי על הקשר עמה. ביולי 2008 מונה לעמוד בראש המכון למחקרי ביטחון לאומי, תפקיד בו החזיק עד לנובמבר 2011.

נפטר ב-7 בספטמבר 2023 והובא לקבורה בהר המנוחות.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20131009121347/http://heb.inss.org.il/index.aspx?id=4257&researcherid=101 קורות חייו של עודד ערן], באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי.
* .
* .
* .
* .
* 

מכּתביו:
* .
* .
* .
* .
* .

ספריו:
* "מדיניות החוץ של ברית המועצות: מלנין עד גורבצ׳וב", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1991.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל המכון למחקרי ביטחון לאומי
קטגוריה:שגרירי ישראל באיחוד האירופי
קטגוריה:שגרירי ישראל בירדן
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
Ammonia Avenue

Ammonia Avenue הוא אלבום האולפן השביעי של להקת הרוק המתקדם, The Alan Parsons Project. האלבום יצא לאור ב-7 בפברואר 1984 דרך חברת התקליטים אריסטה רקורדס. האלבום, שקיבל תואר "אלבום זהב" מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, הוא אחד האלבומים הנמכרים ביותר של הלהקה.

הסינגל הראשון מהאלבום, "Don't Answer Me", שהושפע מפיל ספקטור, הפך ללהיט ענק לאחר שהגיע למקום ה-15 במצעד הסינגלים האמריקאי בילבורד הוט 100 ולמקום ה-4 במצעד ה-Adult contemporary. הסינגל גם הגיע לרשימת ה-20 הגדולים ב-20 מדינות והיה ללהיט האחרון של הלהקה.

ההשראה לשם האלבום הגיע מביקור של אריק וולפסון ב- בבילינגהאם, אנגליה. האלבום מתמקד בהבנה האפשרית של התפתחויות מדעיות תעשייתיות מבחינה ציבורית וחוסר היכולת של הציבור להבין את נקודת המבט המדעית.

==רשימת השירים==
כל השירים נכתבו על ידי אלן פרסונס ואריק וולפסון
#Prime Time - 5:03 (זמר: אריק וולפסון)
#Let Me Go Home - 3:20 (זמר: לני זאקטק)
#One Good Reason - 3:36 (זמר: וולפסון)
#Since the Last Goodbye - 4:34 (זמר: כריס ריינבו)
#Don't Answer Me - 4:11 (זמר: וולפסון)
#Dancing on a Highwire - 4:22 (זמר: קולין בלונסטון)
#You Don't Believe - 4:26 (זמר: זאקטק) הקטע הופיע לראשונה באלבום האוסף The Best of the Alan Parsons Project אשר יצא שנה לפני כן
#Pipeline - 3:56 (אינסטרומנטלי)
#Ammonia Avenue - 6:30 (זמר: וולפסון)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי 1984
Vulture Culture

Vulture Culture הוא האלבום השמיני של The Alan Parsons Project, אשר יצא ב-1984.
== הפקה ==
הצד הראשון של התקליט כולל שירי פופ בני 4 דקות, והצד השני משתנה במידה רבה משיר הנושא בסגנון הפאנקי לקטע כמו "Hawkeye" באווירה ה"מדברית". בתחילת 1985, הסינגל מהאלבום "Let's Talk About Me" שיצא הגיע לטופ 40 בגרמניה (במדינה האלבום גם הגיע למקום ה-1), בשווייץ (במדינה האלבום גם הגיע למקום ה-2) ובהולנד. השיר כולל את קולו של לי אברהמס, שהקרדיט ניתן לו באלבום תחת השם "מר לייזר בים" שזוהי אנגרמה של שמו.

במקור האלבום היה אמור לצאת כחלק השני של האלבום הכפול המתוכנן (שהחלק הראשון היה האלבום הקודם Ammonia Avenue). אך לאחר שהדיסקים הופרדו לשני אלבומים נפרדים, האלבום קיבל טיפול אולפן מודרני יותר (לזמן ההוא) עם תופים ודינמיקה יותר קשים להקשה. "Sooner or Later" תואר על ידי חבר ההרכב אלן פרסונס כ"הניסיון השליש שלנולהוציא להיט עם "Eye in the Sky" בנוסח לטרטר קו גיטרה "Prime Time" מAmmonia Avenue שהיה השני, שחשבתי שהיה קצת יותר מוצלח מבחינה זו."

במצעדים, האלבום זכה להצלחה ביבשת אירופה, לעיתים קרובות הגיע לטופ 10, ובאוקיאניה. האלבום פחות הצליח בצפון אמריקה. זהו האלבום האחרון של הלהקה שקיבל תואר "אלבום זהב".

השיר "Hawkeye" הוא אמנם אינסטרומנטלי, אך הוא כולל שורה אחת מפי עובדת באולפני אבי רוד, בשם מוניקה כשהיא אומרת "Only what's on the menu" (רק מה שבתפריט).

זהו האלבום היחידי של הלהקה שלא כולל את תזמוריו של אנדי פאוול.

==רשימת שירים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
Stereotomy

Stereotomy הוא האלבום התשיעי של להקת The Alan Parsons Project, אשר יצא בשנת 1985.
== הפקה ==
למרות שהאלבום נחשב ליותר טוב מבחינה מוזיקלית מקודמו Vulture Culture, הוא לא הפך להצלחה מסחרית, כנראה בגלל המעטתו של חבר הלהקה אריק וולפסון (אשר תרם את קולו רק בשיר הנושא). מבנה האלבום שונה מהאלבומים הקודמים של ההרכב. הוא כולל 3 קטעים ארוכים (אחד מהם הוא אחד הקטעים האינסטרומנטליים הארוכים ביותר שההרכב אי פעם יצר), ושני שירים בני 2 דקות בסוף. האלבום הופק בשלמותו בהפקה דיגיטלית, ובגרסת התקליט והדיסק האלבום יצא בפורמט שני ערוצים.

עטיפת האלבום מראה את התמונה של השד "איש הגשם". העטיפה בתקליט שונה מאלו שיצאו אחרי מפני הצבע שברקע העטיפה.

שם האלבום לקוח מתוך משפט בסיפור "הרציחות ברחוב מורג" של אדגר אלן פו. הוא מתייחס לחיתוך של צורות קיימות מוצקות לצורות שונות, הוא משמש כמטפורה לאופן שבו אנשים מפורסמים (זמרים, שחקנים וכו '.) הם לעיתים קרובות "בצורה" על ידי בדרישות של תהילה.

למרות ההישגיות המסחרית של האלבום, Stereotomy הרוויח מועמדות גראמי בשנת 1987 עבור ביצועי הרוק האינסטרומנטלי הטובים ביותר בגלל הקטע "Where's the Walrus?".

==רשימת שירים==
#Stereotomy - 7:18 (זמר: ג'ון מיילס קולות רקע: אריק וולפסון)
#Beaujolais - 4:27 (זמר: כריס ריינבו)
#Urbania - 4:59 (אינסטרומנטלי)
#Limelight - 4:39 (זמר: גארי ברוקר)
#In The Real World - 4:20 (זמר: מיילס)
#Where's The Walrus? - 7:31 (אינסטרומנטלי)
#Light of the World - 6:19 (זמר: גרהאם דיי קולות רקע: סטיבן דיי)
#Chinese Whispers - 1:01 (אינסטרומנטלי)
#Stereotomy Two - 1:21 (זמר: מיילס)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1985
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
Gaudi

Gaudi הוא האלבום העשירי של הלהקה, The Alan Parsons Project, שיצא בשנת 1987. זהו אלבום קונספט (כמו כל אלבומי הלהקה), העוסק באנטוני גאודי הארכיטקט הקטלאני, והשיר הפותח עוסק בבניין המפורסם ביותר שלו, סגרדה פמיליה.

"Closer to Heaven" ו-"Money Talks" שימשו בפרק בסדרת הטלוויזיה מיאמי מחלק מוסר.

מחזה מוזיקלי עם אותו השם המבוסס על שירי האלבום, הועלה לבמה ב-1993 בגרמניה, וכל השירים הושרו באנגלית.

זהו אלבום האולפן האחרון של הלהקה. למרות שבמהלך הכתיבה, נוצר גם חומר לאלבום ה-11 אך לבסוף, חבר הלהקה אריק וולפסון הפך את האלבום לאופרת רוק בשם Freudiana ב-1990. חבר הלהקה אלן פרסונס המשיך כאמן סולו באלבום שלו מ-1993, Try Anything Once אלבום שמשלים את ההתפתחות המוזיקלית שהתחילה עם האלבום הזה.

==רשימת שירים==
כל השירים נכתבו על ידי אלן פרסונס ואריק וולפסון
#La Sagrada Familia - 8:46 (זמר: ג'ון מיילס קולות רקע: אריק וולפסון וכריס ריינבו)
#Too Late - 4:31 (זמר: לני זאקטק)
#Closer to Heaven - 5:52 (זמר: וולפסון)
#Standing on Higher Ground - 5:03 (בגרסה המקורית, 5:48 (בגרסת הדיסק מ-2008) (זמר: ג'ף באראלד)
#Money Talks - 4:26 (זמר: מיילס)
#Inside Looking Out - 6:22 (זמר: וולפסון)
#Paseo de Gracia - 3:47 (אינסטרומנטלי)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1987
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי חברת אריסטה רקורדס
Dark Colony

דארק קולוני (באנגלית: Dark Colony, "מושבה אפלה") הוא משחק מחשב מסוגת אסטרטגיה בזמן אמת שיצא בשנת 1997. המשחק פותח על ידי חברת Gametek ושווק על ידי יצרנית ומשווקת משחקי האסטרטגיה המובילה Strategic Simulations, Inc. המשחק הופץ הן בגרסת חלונות והן ל Mac OS.

עלילת המשחק מתרחשת בכוכב הלכת המאדים בשנת 2137 ולאחריה. בשנה זו בני האדם כבר התיישבו במאדים והקימו בו יישובים קומפקטיים למדי, של מבנים גבוהי-רמה, יישובים המכונים "קולוניות" (מושבות), כמו כן בשנה זו, גילו בני האדם מקור אנרגיה רחב היקף אותו כינו "Petra-7". למען כרייה וניצול מרביים, החלו הרשויות האנושיות לבצע הארצה של כוכב הלכת (דהיינו הפיכת הכוכב לבעל אקולוגיה הדומה לזו של כדור הארץ). תהליך הארצה גרם לפריחתו של כוכב הלכת, כך שגדלו בו ג'ונגלים ואזורי סוואנה מרהיבים ביופיים (עורכי המשחק ביקשו להדגיש את הצבעוניות והיופי שבנופים אלה). שנים לאחר מכן פלש למערכת השמש שלנו צי מסתורי של צבא חייזרי רב-גזעי בשם ט'אאר (Taar). כוחות הט'אאר, המונים סוגים שונים של צורות חיים ביקשו להתיישב בכוכב זה משום שהוא מתאים במיוחד לצורכיהם הביולוגיים, אך לא לפני השמדה טוטאלית של בני האדם היושבים בו מכבר. במהרה החל סכסוך צבאי רחב היקף בן הכוחות הפולשים למפעל האנושי במאדים והפולשים החלו מקימים בו קולוניות משל עצמם, ומתרבים במהירות.

המשחק מכיל שני קמפיינים, האחד נותן לשחקן לפקד על הכוחות האנושיים הנשלחים מטעם חברת הקולוניזציה המיליטריסטית "פאן לומה תעשיות" (Pan Luma Industries), שהיא חברה אחת לצד ארוגן (Aerogen) וסטראטוס (Stratus), שעל שלושתן הוטל פרויקט יישוב המאדים ומטרתם להגן על המושבות האנושיות. הקמפיין השני מעניק לשחקן פיקוד על הפלישה החייזרית ומטרתו לחסל כליל את ההתיישבות האנושית במאדים.

== מאפיינים צבאים ואיזון ==

לרוב, מתחילים שלבי המשחק כאשר כלי טיס כל שהוא מנחית את החיילים והמבנים של הקולוניה המשמשת כבסיס בית למבצעים השונים הנדרשים מהשחקן. ספינת הדגל של בני האדם היא מעין חללית דמוית-קיעור, וזו של הט'אאר היא צלחת מעופפת. הן לבני האדם והן לטא'אאר יש יחידה מיוחדת, "מפקד" שהוא למעשה שדרוג של יחידת חיל הרגלים הפשוטה ביותר.

לבני האדם ולחייזרים יחידות צבאיות הזהות לחלוטין מבחינת אספקטים כגון מהירות תנועה, קטלניות, קצב התרפאות, גילוי שטח (Fog of war) וכו'. אמנם, שני אספקטים, מלבד טקטיקה ומזל עשויים להטות את הכף במאבק; האחד, ניצול שונה של חפצים (בונוסים) המפוזרים בשדה הקרב, וכן, השפעה של מחזור היממה על הכוחות הלוחמים כך שתקיפה עם חיילי ט'אאר המתבצעת בזמן הלילה תגרום לפגיעה איתנה יותר בכוחות האנושיים ולוחמה עם כוחות אנושיים בכוחות ט'אאר בזמן היום תגרום לפגיעה חזקה יותר בהם.

== חבילת ההרחבה ==

חבילת ההרחבה נקראת Dark Colony: The Council Wars והיא יצאה בשנת 1998. כותר זה פותח על ידי חברת Sold-Out Software והופץ על ידי חברת Gametek. אספקטים חדשים מתבטאים הן ברמת מאפייני הנוף (כגון צלחות מעופפות הרוסות הפזורות בשטח המאדים), מאפיינים נוספים של קולוניות ט'אאר, ועוד. הקמפיינים בהרחבה דומים למדי לאלו של המשחק הראשון.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.mobygames.com/game/dark-colony דף המידע אודות המשחק המקורי באתר MobyGames]
* [http://www.mobygames.com/game/dark-colony-the-council-wars דף המידע אודות חבילת ההרחבה באתר MobyGames]
* 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1997
קטגוריה:משחקי אסטרטגיה ממוחשבים (זמן אמת)
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי macOS
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בקנדה
עקרון קרוג

אוגוסט קרוג
עקרון קרוג (באנגלית: Krogh's principle) הוא עקרון המבוסס על רעיון של הפיזיולוג הדני אוגוסט קרוג, שסבר כי לכל נושא מחקר בפיזיולוגיה קיימת חיית ניסוי מתאימה המאפשרת השגת ממצאים בצורה יעילה. אוגוסט קרוג, שהיה מומחה בפיזיולוגיה השוואתית של בעלי החיים, הפגין במחקריו יכולת יוצאת דופן לבחור בעלי חיים מתאימים על מנת לבחון את השערותיו המדעית.
.
לפי עקרון קרוג יש לבחור בחיית הניסוי בהתאם לתכונות המיוחדות, הבלתי רגילות, שלה.
השם "עקרון קרוג" נקבע בצורה פורמלית על ידי החוקר הנס אדולף קרבס בשנת 1975.
מושג זה הוא מרכזי בענפים ביולוגיים המתבססים על השיטה ההשוואתית, כמו נוירואתולוגיה, הפיזיולוגיה ההשוואתית או הגנומיקה הפונקציונלית.

==היסטוריה==
בשנת 1929 הכריז אוגוסט קרוג כי במקרים רבים, מחקר בסוגיה פיזיולוגית מפיק תועלת משימוש בבעל חיים מתאים או בקבוצת בעלי חיים.

עוד בשנת 1865 כתב אבי הרפואה הניסויית, קלוד ברנאר ב"מבוא לחקר הרפואה הניסויית" ("Introduction à l'étude de la médecine expérimentale") בעמוד 27:

בשנת 1929 הביא קרוג דוגמה מהמחקרים שערך יחד עם כריסטיאן בוהר בתחום הפיזיולוגיה של נשימה:

לדוגמה, בשנות ה-1970 קבוצת פיזיולוגים שחקרו את הנשימה האווירנית של סרטנאים נתקלו בקשיים מפני שה"סרטן של הגאות ושפל" שעמד לרשותם היה קטן מדי.

אז ארגנו מסע מחקר לאיי פלאו בדרום האוקיינוס השקט, שבהם חי סרטן הקוקוס, מין סרטן ענק יבשתי, העשוי לשקול עד שלושה קילוגרם. גודלו של סרטן זה איפשר למדענים לאסוף נתונים חשובים רבים.

דוגמה אחרת היא מתחום חקר תכונות הלב אצל דגים. המדענים לא יכלו לבצע כרצונם מדידות של לחץ הדם וזרימתו אצל דגי גרם ולקחת מהם דגימות דם מן הלב, בגלל מיקומו המיוחד של הלב. התגלה כי המשימה קלה יותר אם נעזרים בדגי מעמקים ימיים בשם Triglidae בעלי לב גדול מאוד שהגישה אליו פשוטה יותר.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Roger Eckert,David Randall,Warren Burggren,Kathleen French Physiologie animale,traduction de la 4<sup><small>e</small></sup> édition américaine par François Math avec la collaboration de Alain Propper et Louis Henquell, De Boeck Université, Paris, Bruxelles 1999
*Claude Bernard: Introduction à l'étude de la médecine expérimentale, J.B. Baillière et Fils, Libraires de L'Académie Impériale de Médecine, 1865. pp. 400
*August Krogh The Progress of Physiology, The American Journal of Physiology, 1929. 90(2) pp. 243-251
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיולוגיה
סמל קסטיליה-לה מנצ'ה

הסמל עם סמלי המסדרים הצבאיים משולבים בחלקו הימני
סמל קסטיליה-לה מנצ'ה הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית קסטיליה-לה מנצ'ה שבספרד.

הסמל מעוצב כמגן מחולק בניצב והוא מבוסס על עיצוב הדגל, למרות שהנהוג הוא ההפך. בצד שמאל מוצג סמל ממלכת קסטיליה: שדה אדום ובו טירת זהב בעלת שלושה צריחים שחלונותיה ודלתה כחולים. החלק השני כולו לבן והוא מייצג את המסדרים הצבאיים הנוצרים שלחמו במוסלמים בתקופת הרקונקיסטה באזור: מסדר קלטרווה (Calatrava), מסדר סנטיאגו ומסדר סן חואן.

מעל המגן מותקן כתר ממלכת ספרד.

לאחר שהוצעו שבעה עיצובים, נבחרו ב-1980 הדגל והסמל בעיצובו של רמון חוזה מלדונדו (Ramón José Maldonado) ונקבעו בחוק ב-1983.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070702054145/http://www.elecciones2007.jccm.es/index7846.html?option=com_content&task=view&id=347&Itemid=151 הסמל באתר קסטיליה-לה מנצ'ה]
* [https://web.archive.org/web/20140918020726/http://www.heraldicahispanica.com/hclm/autonomia.htm הסמל באתר הרלדיקה של ספרד] 

קטגוריה:קסטיליה-לה מנצ'ה
קסטיליה-לה מנצ'ה