OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מחלף הכפר הירוק

מחלף הכפר הירוק הוא מחלף הנמצא מצפון לתל אביב-יפו בשטחה של רמת השרון ומחבר את כביש 5 וכביש 482.

המחלף נקרא על שם כפר הנוער "הכפר הירוק" על שם לוי אשכול שנמצא בסמוך אליו. במקום היה קיים צומת מרומזר עד לפתיחת המחלף בנובמבר 1994 שנועד להקל על העומס הרב במקום. בפני המתכננים עמדו שתי אפשרויות. האחת, להעביר את כביש 5 בגשר מעל לכביש 482, והשנייה לשקע את כביש 5 ולהעבירו מתחת לגשר של 482. בסופו של דבר הוחלט לשקע את כביש 5 מתחת לכביש 482, כדי להפחית את רמות הרעש לסביבה ולמרות החסרונות הטמונים בכך, כגון שוליים צרים המהווים סכנה בטיחותית.

סוגיה נוספת שמתכנני המחלף נאלצו להתמודד איתה היא צינור ביוב גדול העובר במקום במקביל לכביש 482 ואשר מזרים שפכים מצפון גוש דן לשפד"ן. כיוון שכביש 5 עובר מתחת לכביש 482, הוא גם עובר מתחת לצינור הביוב שנשאר חשוף. במקרה של פיצוץ או תקלה בצינור, הוא עלול להציף את כביש 5 ולסכן את הנוסעים במקום.

מבנה המחלף כולל שני גשרים-מערבי ומזרחי-העוברים מעל כביש 5 המשוקע. צורת המחלף היא של מרובע, והוא פועל כמעגל תנועה מרומזר: המחלף מאפשר נסיעה ללא רמזורים בכביש 5, ובפנייה ימינה מהנסיעה מזרחה עליו, לכביש 482. שלוש הפניות הנותרות ימינה בין שני הכבישים, ארבע הפניות שמאלה, וכן הנסיעה ישר בכביש 482 נעשות בהכוונת רמזורים.

בחודש דצמבר 2021 נפתח נת"צ לאורך כביש 482 לרבות מחלף הכפר הירוק שבוצע על ידי נתיבי ישראל, החברה הלאומית לדרכים בישראל, בין צומת בית העלמין לצומת הראשונים.
לאחר כשנתיים, בחודש דצמבר 2023 הוחלפו גשרי השילוט הישנים במחלף לגשרי פלדה עם שילוט עילי חדש מותאם.

== הערות שוליים ==

מחלף הכפר הירוק, כפי שהוא נראה לבאים מרמת השרון
מחלף הכפר הירוק, מבט ממזרח למערב

כפר הירוק, מחלף ה-
קטגוריה:רמת השרון: תחבורה
פרנסואה גאסטון דה לוי

פרנסואה גאסטון דה לוי (בצרפתית: François Gaston de Lévis; 20 באוגוסט 1719 - 20 בנובמבר 1787), איש צבא צרפתי. נודע באמרותיו השנונות שאותן כתב מתוך ניסיונו האישי כמפקד צבא וכאיש אצולה.

פרנסואה גאסטון דה לוי
דה לוי נולד ליד העיר לימו בחבל לנגדוק-רוסיון שבדרום צרפת, למשפחת אצולה עתיקה. כבר בהיותו בן 14 שנה התגייס לצבא הצרפתי. השתתף בקרבות מלחמת הירושה האוסטרית (1740–1748) שבהם לחמה צרפת לצד פרוסיה נגד אוסטריה. ב-1741 שירת בחיל המשלוח הצרפתי שפלש לבוהמיה, וב-1742 השתתף בהגנה על פראג. בין השנים 1743–1745 לחם באלזס העליונה באזור הנהר ריין. הוא הצטיין בגבורתו בכל הקרבות בהם לקח חלק.

דה לוי לחם במלחמת שבע השנים (1756–1763) נגד הבריטים בקנדה. הוא הגיע לשם כסגנו של המרקיז דה מונקאלם שנתמנה על ידי המלך לואי החמישה עשר למפקד מבצר טיקונדרוגה שעל אגם שמפלן (כיום בצפון מדינת ניו יורק בארצות הברית). ב-1758 השתתף בקרב טיקונדרוגה וב-1759, אחרי שהמרקיז דה מונקאלם נהרג בקרב על קוויבק, נתמנה דה לוי למפקד הכוחות הצרפתים בצפון אמריקה. ב-28 באפריל 1760 נחל ניצחון על הבריטים בקרב סנט פואה, אך לא הצליח לכבוש מידיהם את קוויבק סיטי. הוא נסוג למונטריאול, אך בספטמבר של אותה שנה, משלא הגיעה עזרה נאלץ להיכנע.

ב-1761 דה לוי שב לצרפת. ב-1766 נתמנה למושל הפרובינציה ארטואה שבצפון צרפת. הוא קיבל מידי המלך לואי החמישה עשר את התואר דוכס דה לוי, וזכה בקצבה שנתית גדולה. ב-1780 נתמנה למושל העיר אראס שהייתה בירת הפרובינציה ארטואה. 

פרנסואה גאסטון דה לוי נפטר באראס ב-1787. ב-1794, אלמנתו ושלוש בנותיו הוצאו להורג באמצעות גיליוטינה במהפכה הצרפתית. ב-1816 בנו, פייר מארק גאסטון דה לוי, נבחר לחבר האקדמיה הצרפתית.

קטגוריה:מרשלים צרפתים
קטגוריה:אצולה צרפתית
קטגוריה:מלחמת שבע השנים:אישים
קטגוריה:ילידי 1719
קטגוריה:נפטרים ב-1787
קורי ברוקן

קורי ברוקן מופיעה ב[[אירוויזיון 1958]]
קורי ברוקן (בהולנדית: Corry Brokken; 3 בדצמבר 1932 – 31 במאי<ref>[http://images4.persgroep.net/rcs/e3xLqSIBsq3_X0to8Qm9d4tyBKc/diocontent/66956724/_crop/0/0/1272/1832/_fitwidth/534/?appId=21791a8992982cd8da851550a453bd7f&quality=0.7 Mr. Cornelia Maria Meijerink-Brokken]</ref> 2016) הייתה זמרת ושופטת הולנדית. זוכת אירוויזיון 1957.

== ביוגרפיה ==
ברוקן נולדה בעיר ברדה, בהולנד. היא זכתה בתחרות האירוויזיון לשנת 1957, כשייצגה את הולנד מדינתה בשיר "Net als toen" ("בדיוק כמו אז"). השיר נכתב על ידי וילי ון המרט והולחן על ידי חוּס ינסן.

כמו כן, השתתפה בשתי תחרויות אירוויזיון נוספות:
*אירוויזיון 1956 – האירוויזיון הראשון במספר בו השתתפה כנציגת הולנד, והופיעה עם השיר "Voorgoed voorbij" ("נגמר לתמיד"), אשר נכתב והולחן על ידי יֶלֶה דה פְרִיס. פרט לשיר הזוכה, לא דורגו השירים באירוויזיון הראשון, ולכן המיקום אליו הגיע השיר אינו ידוע.
*אירוויזיון 1958 – בתחרות זו ייצגה שוב את מדינתה, והפעם בשיר "Heel de Wereld" ("העולם כולו"), שנכתב והולחן על ידי בני פריידן. שיר זה הגיע למקום האחרון בתחרות.

הסופר וההיסטוריון ג'ון קנדי או'קונור ציין בספרו "תחרות האירוויזיון – ההיסטוריה הרשמית", כי קורי ברוקן היא הזמרת היחידה בתולדות התחרות שסיימה גם במקום הראשון וגם במקום האחרון.

בנוסף לכך, ברוקן הנחתה את אירוויזיון 1976 שנערך בהאג, ובאירוויזיון 1997 היא הגישה את תוצאות ההצבעה של הולנד.

בשנת 1976 הפסיקה ברוקן את הקריירה המוזיקלית שלה כדי להתפנות ללימודי המשפטים, ובשנת 1988 הפכה לשופטת. 

החל משנת 1996 שוב הופיעה והקליטה כזמרת, עסקה במשחק וכתבה שתי אוטוביוגרפיות.

היא נפטרה ב-31 במאי 2016 בגיל 83.

==קישורים חיצוניים==

* מילות השיר "[http://www.diggiloo.net/?1956nl2 Voorgoed voorbij]", כולל תרגום לאנגלית
* מילות השיר "[http://www.diggiloo.net/?1957nl Net als toen]", כולל תרגום לאנגלית
* מילות השיר "[http://www.diggiloo.net/?1958nl Heel de wereld]", כולל תרגום לאנגלית

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות הולנדיות
קטגוריה:זוכי האירוויזיון
קטגוריה:מנחי האירוויזיון בהולנד
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1956
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1957
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1958
קטגוריה:נציגי הולנד באירוויזיון
קטגוריה:זוכי האירוויזיון: הולנד
קטגוריה:משפטנים הולנדים
קטגוריה:ילידות 1932
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1932
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2016
דיוקן תיאודור הרצל

דיוקן תיאודור הרצל (בגרמנית: Bildnis Theodor Herzls) הוא תחריט שנוצר בשנת 1903 בידי האמן הגרמני-יהודי הרמן שטרוק.

בעקבות פגישתו עם הרצל בווינה במאי 1903, יצר שטרוק סדרה של רישומים בביתו של הרצל בווינה, אשר שימשו כבסיס להכנת היצירה. המניע ליצירת העבודה היה כנראה התרשמותו של שטרוק מאישיותו של הרצל ומאמונתו הציונית העמוקה. בזמן הקונגרס הציוני העולמי ה-6, אשר נערך בבזל, חתם הרצל על כמה מעותקי התחריט.

התחריט מציג את ראשו של הרצל, המתואר בפרופיל על רקע כהה. פניו הבהירות מגיחות מבין הגוונים הכהים של התחריט. מבטו של הרצל מופנה קדימה ונדמה כי הוא מהרהר או שקוע במחשבות. שטרוק יצר את התחריט בטכניקה של קרומית רכה. טכניקה זו מאפשרת לאמן לשמור על בהירות וחדות קווי התחריט בעת ההדפסה.

שטרוק תיאר את פניו של הרצל בדיוקן במונחים מיסטיים: "קלסתר פניו היפים של המנהיג נחרשו בו ברבות הימים חריצים, שכן היה מפעלו כבד אחריות עד ללא נשוא, ואף נוספו בו אותות עמוקים של כמה ניסיונות מרים. רק עיניו התעמקו וקיבלו אופי חדש: מבט של החוזה לאחרית הימים." גם ד"ר קרל שוורץ, חוקר אמנות ומנהלו הראשון של מוזיאון תל אביב, פירש תחריט זה במונחים מטאפיזיים: "כנראה, שאף האמן ליצור דמות אידיאלית של אחד מנביאי ישראל, ודבר זה הצליח בידו. תיאודור הרצל חי בלב כולנו באותו דיוקן שטבע האמן שטרוק; זו הייתה תמונתו של הרצל בה"א הידיעה: ההוזה השקוע במשאת-נפשו, שעיניו צופות אל העתיד".

בשנת 2004 הוציאו ישראל, הונגריה ואוסטריה בול לציון 100 שנה למותו של הרצל, ועליו הופיע דיוקן נוסף של הרצל שיצר שטרוק בשנת 1915.

==ביבליוגרפיה==
*ברנשטיין, מיקי, "שטרוק ויצירתו בשנת 1903", בתוך: אופק, רותי; שוץ, חנה (עורכות), הרמן שטרוק, 1876-1944, המוזיאון הפתוח, גן התעשייה תפן, תפן, 2007, עמ' 83.
*מן, יצחק (עורך), הרמן שטרוק, האדם והאמן, דביר, תל אביב, 1954, עמ' 30-31.
קטגוריה:הרמן שטרוק
קטגוריה:תחריטים
קטגוריה:הדפס ישראלי
הרצל
קטגוריה:בנימין זאב הרצל
קטגוריה:ציורים בעלי מוטיב יהודי
קטגוריה:ציורים משנות ה-1900
קונסטנטין דאדשכליאני

קונסטנטין (מורזקן) דאדשכליאני (בגאורגית: კონსტანტინე დადიშქელიანი) (1826-1857) היה הנסיך האחרון (מתאווארי) של המחוז ההררי במערב גאורגיה, סוואנתי, משנת 1841 ועד לשנת 1857.

==ביוגרפיה==
דאדשכליאני היה בנו הבכור של הנסיך מיכאיל (ציוֹק) דאדשכליאני, והוא ירש את אביו עם מותו בשנת 1841. הוא שלט תחת שלטון העוצרת, סבתו דיגורחאן, שנפטרה בעת הסכסוך האלים בין שני ענפי דאדשכליאני מסוואנתי, בשנת 1843. 

קונסטנטין הגיע לכוח שלטוני מלא בשנת 1846. הוא נותר להלכה ואסל של האימפריה הרוסית, אבל בפועל הייתה נסיכותו עצמאית. בהמשך לסכסוך המשפחתי הממושך בין דאדשכליאנים, ההתנגדות שלהם לשלטון הרוסי, ופעולותיהם בתקופת מלחמת קרים (1854-1856), הובילה להתערבות ישירה של הרוסים. 

בשנת 1857, הנסיך אלכסנדר בריאטינסקי (1856-1862), הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז, הורה על הכנעת נסיכות סוואנתי בכוח צבאי. קונסטנטין מצידו ניסה לנהל משא ומתן, אבל הודח ב-11 בספטמבר 1857, ונצטווה לצאת לגלות בירוואן. בפגישת הפרידה, שהתקיימה בכותאיסי, ב-27 באוקטובר 1857, הוא התווכח עם האדמיניסטרטור הרוסי המקומי, אלכסנדר גגרין והרג אותו יחד עם שלושה מאנשיו. כאשר נתפס נשפט במשפט צבאי מהיר והוצא להורג ביריה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאורגיה: אצולה
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:סוואנים
קטגוריה:גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלחמת קרים: אישים
קטגוריה:ילידי 1826
קטגוריה:נפטרים ב-1857
סייסמולוגיה

סייסמולוגיה (מיוונית: סייסמוס (σεισμός) – "רעידת אדמה", לוגיה (λογία) – "תורה") הוא תחום מדעי החוקר רעידות אדמה והתפשטות של גלים אלסטיים (סייסמיים) בכדור הארץ ובכוכבי לכת אחרים. התחום כולל גם מחקרים על השפעות סביבתיות הנגרמות בעקבות רעידות אדמה כגון התפרצות גלי צונאמי, ואת המקורות של הרעשים, למשל גורמים געשיים, טקטוניים, אוקייניים, אטמוספיריים ומלאכותיים (כמו פיצוצים). 
רישום של רעשי אדמה במהלך זמן נקרא סייסמוגרמה והוא מבוצע באמצעות מכשיר הסייסמוגרף הממוקם בתחנה סייסמוגרפית. בתעשיית הנפט והגז משתמשים בסייסמולוגיה על מנת לזהות סוגי שכבות וסלעים בקרקעית כדור הארץ המעידים על הימצאות מאגרי פחמימנים.

בכוכב הלכת מאדים מתבצעים מחקרים סייסמולוגיים באמצעות הגשושית InSight, החל מסוף נובמבר 2018.

== סוגי גלים סייסמיים ==

=== גלי לחץ (P waves) ===
גלי לחץ (או: גלי דחיסה; באנגלית: Pressure waves) הם גלי אורך העוברים באמצעות דחיסה והרחבה בכיוון בו הגל נע כך שכיוון תנודת החלקיק זהה לכיוון התקדמות הגל. אלה הם הגלים הסייסמיים המהירים יותר, והם מסוגלים לנוע הן דרך תווך מוצק והן דרך תווך נוזלי ומהירותם בסלע משתנה בין 4 ק"מ לשנייה בפני השטח ל־15 ק"מ לשנייה במרכז כדור הארץ.

=== גלי גזירה (S waves) ===
גלי גזירה (באנגלית: Shear waves) נעים בגוף כדור הארץ במסלול דומה לזה של גלי P, אלא שכיוון תנודת החלקיקים ניצב לכיוון התקדמות הגל (גלי רוחב). החשיבות בכיוון התנודה נובע מהעובדה שנוזל אינו יכול להעביר גלי רוחב, ומהירות גלי הגזירה בנוזל מתאפסת. עיקר הנזק לבניינים נגרם מגלי גזירה. גלים אלה איטיים יותר מגלי לחץ לכן הם מופיעים מאוחר יותר בסייסמוגרפה.

=== גלי שטח (surface waves) ===
גלי שטח הם גלים סייסמיים המוגבלים בתנועתם בקרבה לפני השטח של כדור הארץ. גלים אלה נעים לאט יותר מגלי לחץ וגלי גזירה. עם זאת, העובדה שהם עוברים על פני השטח והאנרגיה שלהם נשארת על פני כדור הארץ הופכת אותם לגלים ההרסניים ביותר ברעידות אדמה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
סופיה רוטרו

סופיה רוטרו (באוקראינית: Софія Михайлівна Ротару; ברוסית: София Михайловна Ротару; ברומנית Sofia Rotaru נולדה ב-7 באוגוסט 1947) היא זמרת אסטרדה פופולרית, ממוצא מולדובי, אשר שרה שירים ברוסית, באוקראינית וברומנית. היא קיבלה את התואר האמן העממי של ברית המועצות בשנת 1988.

== ביוגרפיה ==
רוטרו נולדה בכפר מרישיינציף מחוז צ'רנוביץ, בברית המועצות (כיום באוקראינה, קרוב לגבול עם מולדובה). שיריה הפכו לקלאסיקה בברית המועצות ובחבר המדינות. היא שיחקה בשבעה סרטים מוזיקליים, והופיעה בארצות הברית, באירופה, באסיה ובאוסטרליה.

סופיה זכתה במספר רב של פרסים ומדליות, וב-1986 זכתה בתואר היוקרתי "אומן ברית המועצות" (Народный артист СССР). ביום הולדתה ה-55 באוגוסט 2002, העניקו לה נשיאי אוקראינה ורוסיה, ליאוניד קוצ'מה וולדימיר פוטין את תואר הכבוד "גיבור אוקראינה", ותואר כבוד רוסי.

בעלה נפטר בשנת 2002. היא אם לבן רוסלן, מפיק מוזיקלי, וסבתא לנכדים אנטולי (נולד בשנת 1994) וסופיה (נולדה בשנת 2001).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרות אוקראיניות
קטגוריה:זמרות פופ
קטגוריה:זמרות סובייטיות
קטגוריה:גיבורי אוקראינה
קטגוריה:זמרות מולדובניות
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:ילידות 1947
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אוקראיניות
קטגוריה:זמרות-יוצרות אוקראיניות
סיליקה ג'ל

סיליקה ג'ל
[[דסיקטור עם סיליקה ג'ל בתחתיתו]]
סיליקה ג'ל הוא חומר מלאכותי קשיח ונקבובי (מכיל חללים רבים) שמורכב צורן דו-חמצני (SiO<sub>2.</sub>), המיוצר מתמיסה של נתרן צורני, ומשמש בעיקר כחומר סופח לחות באריזות תעשייתיות. צורתו הבסיסית היא גרגירים שקופים חסרי ריח. 

הוא מופץ בתוך שקיות קטנות. בדרך כלל הוא נמכר בצורתו הבסיסית, או בתוספת חומר צובע שנותן מדד ויזואלי גס לגבי כמות הלחות הספוגה בחומר.

החומר אינו פעיל כימית. בתצורות רבות בו הוא נמכר כדי לצבוע אותו או על מנת להעניק לו תכונות נוספות, הוא מעורב עם רעלים, ולעיתים רחוקות יותר עם חומרים מסרטנים. בצורתו השקופה, אינו רעיל ואינו מסרטן גם לא בהיותו תחת השפעת חום.

==היסטוריה ושימושים==
החומר ידוע כבר משנת 1640, אז נחשב לקוריוז מדעי. הסיליקה שימשה במסכות גז במהלך מלחמת העולם הראשונה אך בייצור בכמות תעשייתית הוחל רק ב-1919, עם רישום פטנט על תהליך היצור, על ידי פרופסור וולטר א. פטריק מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור שבמרילנד. בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה לסיליקה ג'ל חשיבות רבה כחומר השומר על פניצילין מפני לחות. הסיליקה משמשת גם בתעשיית הדלק כזרז ליצור בנזין באוקטאן גבוה. כמו כן הסיליקה משמשת כסופח לחות בתעשיית האלקטרוניקה. במערכות שידור לווייני, שם לחות עלולה לגרום לשינויי תדר בתשדורת, משתמשים במערכת המעבירה אוויר דרך משטחי סיליקה ג'ל. הסיליקה ג'ל משמש גם במערכות קירור ודחיסה, שם לחות עלולה לגרום לפיצוצים וכשלים בצנרת.

במעבדה לכימיה, הסיליקה ג'ל משמש בצורות שונות בשיטות הכרומטוגרפיה, שיטות להפרדה וזיהוי חומרים על ידי העברתם בתוך גרגרי סיליקה ג'ל, וגרימה להפרדתם באמצעים שונים במקומות שונים על פני המצע. 

בצירוף עם מתכות שונות, ניתן לייצר מסיליקה ג'ל את חומר החיזור M-SG, שבעזרתו מפיקים מימן באופן תעשייתי.

==כימיה ומבנה==
שטח הפנים הגדול של הסיליקה ג'ל מאפשר לו לספוח כמות גדולה של מים, ובכך לשמש חומר סופח לחות. ניתן להחזיר לסיליקה את יכולת הספיחה על ידי חימום החומר ל־120 מעלות צלזיוס, ואידוי המים מתוכו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תרכובות
קטגוריה:צורן: תרכובות
קטגוריה:חמצן: תרכובות
ריצ'י הוטין

ריצ'רד (ריצ'י) הוטין (באנגלית: Richie Hawtin), (נולד ב-4 ביוני 1970 בבנבורי, אוקספורדשייר, אנגליה) הוא יוצר מוזיקה אלקטרונית וטכנו קנדי ו-DJ בינלאומי ובעל השפעה בגל השני של הדטרויט טכנו בתחילת שנות ה-90. יצירותיו של הוטין, אשר עד אמצע שנות ה-2000 שוחררו תחת הכינוי פלסטיקמן, ידועות באופיין המינימליסטי והעמוק.
הוטין ידוע בסגנונות ה-IDM והמינימל טכנו תוך כדי שהוא משתמש בציוד אלקטרוני מתקדם כגון מכונות תופים וציוד ערבול דיגיטלי. הוטין אף הקים ומחזיק בשתי חברות תקליטים; "פלוס 8" שהוקמה במאי 1990 ביחד עם ג'ון אקואוויוה ו"מינוס" ב-1998.

==קריירה==
הוטין הוציא לאור את יצירותיו תחת הכינויים Plastikman, F.U.S.E, Concept 1, Circuit Breaker, The Hard Brothers, Hard Trax, Jack Master, ו-UP!. הוטין עבד גם עם פיט נמלוק ביחד על סדרת האלבומים From Within המשלבים מינימל טכנו ואמביינט, ועם סוון וואט' על האלבום "Sounds of the Third Season".

אף על פי שנולד בבנבורי, אוקספורדשייר, אנגליה, את רוב חייו העביר הוטין בקנדה, בפרבר של וינדזור, אונטריו. בשנים 2002 ו-2003 חי לסירוגין בניו יורק ואחר כך בברלין, גרמניה. הוטין שיתף פעולה עם הכוריאוגרף אנזו קוסימי על מנת ליצור את מופע הפתיחה של אולימפיאדת החורף ב-2006. כיום הוטין נחשב אחד מחלוצי הטכנו והמוזיקה האלקטרונית.

==דיסקוגרפיה==
<div style="direction: ltr;">
250px
* F.U.S.E.: Dimension Intrusion, 1993
* Plastikman: Sheet One (album)|Sheet One, 1993
* Plastikman: Musik, 1994
* Plastikman: Recycled Plastik, 1994
* Richie Hawtin: Concept 1 96 VR, 1998
* Richie Hawtin: Concept 1 96 CD, 1998
* Plastikman: Consumed, 1998
* Plastikman: Artifakts, 1998
* Richie Hawtin: Decks, EFX & 909, 1999
* Richie Hawtin: DE9: Closer to the Edit, 2001
* Richie Hawtin and Sven Väth: Sound of the Third Season, 2002
* Plastikman: Closer, 2003
* Richie Hawtin and Ricardo Villalobos Live at the Robert Johnson, Offenbach, Germany. 2004
* Richie Hawtin: DE9 | Transitions, 2005
* Richie Hawtin: DE9 lite: Electronic Adventures (Produced with MixMag), 2006
* Richie Hawtin : Minus Orange 1 Decks, EFX & 909, 2007
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.residentadvisor.net/news.asp?ID=7501 מעורבותו באולימפיאדת החורף]
* [https://web.archive.org/web/20071026084319/http://www.djtimes.com/issues/2005/11/_features_index_11_2005.htm ראיון עם DJ Times, 2005]
* [http://www.residentadvisor.net/feature-read.aspx?id=607 ראיון עם Resident Advisor (Part I), 2005]
* [http://www.residentadvisor.net/feature-read.aspx?id=674 ראיון עם Resident Advisor (Part II), 2005]
* [https://web.archive.org/web/20071028195059/http://www.clubplanet.com/news/archive/richie_hawtin_interview.asp ראיון עם Club Planet, 2005]
* [http://www.higher-frequency.com/e_interview/richie_hawtin/index.htm ראיון עם Higher Frequency (Part I), 2004]
* [http://www.higher-frequency.com/e_video/richie_hawtin/index02.htm ראיון עם Higher Frequency (Part II), 2004]
* [http://www.furious.com/perfect/plastikman.html ראיון עם Furious, 2001]
* [https://web.archive.org/web/20071029140933/http://www.onbeat.com/interviews_Richie_Hawtin.php ראיון עם Garrett Shatzer עבור Onbeat, 2006]

קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:תקליטנים בריטים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1970
קן אישיי

קן אישיי (באנגלית: Ken Ishii, ביפנית: ケンイシイ; נולד ב-1970 בסאפורו) הוא יוצר מוזיקה אלקטרונית וטכנו מטוקיו. יצירותיו יוצאות לאור לעיתים בכינויים: FLR, Flare, UTU, Yoga, ו-Rising Sun.

יצירתו הראשונה של אישיי, שהושפעה רבות מהז'אנר דטרויט טכנו, שוחררה בחברת התקליטים "פלוס 8" של ריצ'י הוטין. אישיי נחשב מחלוצי הג'יי טק (טכנו יפני), למרות שהצלחתו הראשונית ביפן הייתה מינורית, והתפתחה רק לאחר שהות בבלגיה. לפעמים יצירותיו מתוארות כ"טכנו מקסימליסטי". אישיי הלחין את טקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף בנאגנו ב-1998. אישיי כתב חלק מהמוזיקה עבור משחק המחשב Rez, ועבור משחקים נוספים.

==דיסקוגרפיה==
<div style="direction: ltr;">
*"Garden On The Palm" - 1993
*"Innerelements" - 1994
*"Jelly Tones" - 1995
*"Green Times" - 1995
*"Grip" - 1996
*"Metal Blue America" - 1997
*"Sleeping Madness" - 1999
*"Flatspin" - 2000
*"Millennium Spinnin at Reel up" - 2001
*"FLR Easy Filters" - 2001
*"Rebore Vol.2" - 2001
*"Future In Light" - 2002
*"Interpretations" - 2003
*"Play, Pause and Play" - 2005
*"Sunriser" - 2006
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.sonymusic.co.jp/eng/Arch/KenIshii/m_bio.html ביוגרפיה בסוני מיוזיק יפן]
* [https://web.archive.org/web/20070507025103/http://nippop.com/artist/artist_id-165/artist_name-ken_ishii/ קן אישיי] פרופיל באתר ניפופ

קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:רמיקסרים
קטגוריה:מוזיקאים יפנים
קטגוריה:תקליטנים יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1970
ארטואה

ארטואה (בצרפתית: Artois) הייתה אחת מ-39 הפרובינציות של צרפת שלפני המהפכה. כיום שטחה מהווה את רובו של מחוז פה דה קאלה שבצפון צרפת, כולל העיר אראס בירת המחוז, ולפנים בירת הפרובינציה ארטואה.

== היסטוריה ==
מפת ארטואה
גבולותיה של ארטואה השתנו במרוצת הדורות בצורת סיפוחים והתנתקויות משכנותיה – רוזנות בולון, רוזנות פלנדריה ואחרות. שטחה של ארטואה מקביל בערך למרחב המחיה של שבט הארטבאטים (שבט גאלי ממוצא גרמני), שבירתו נמטוסנה הפכה לעיר אראס. ארטואה הייתה חלק של הפרובינקיה הרומאית גאליה בלגיקה שנכבשה במאה החמישית לספירה בידי הפרנקים.

ב-863 היא נמסרה על ידי שארל הקירח מלך פרנקיה המערבית לבתו יהודית שנישאה לבלדווין הראשון, רוזן פלנדריה "זרוע הברזל". אחרי שהשתייכה במשך זמן רב לרוזני פלנדריה שהיו וסאלים של מלכי צרפת, ארטואה סופחה לממלכת צרפת על ידי המלך פיליפ אוגוסט ב-1180. ב-1237 הפכה לרוזנות שהועברה על ידי המלך לואי התשיעי לבנו רובר.

ב-1384 עברה ארטואה לידיו של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה באמצעות קשרי נישואים. ב-1477 נהרג שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, וארטואה כחלק של נחלותיו עברה לשלטון חתנו מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית הבסבורג. בהתאם לשלום הפירנאים ב-7 בנובמבר 1659 ארטואה סופחה סופית לממלכת צרפת.

== כלכלה ==
ארטואה התפתחה במהירות מבחינה כלכלית החל במחצית השנייה של המאה ה-19 בזכות מרבצי הפחם שבשטחה. אך מאז המחצית השנייה של המאה ה-20 כלכלתה, כמו זו של שכנותיה, נמצאה בנסיגה בגלל ירידת חשיבותה של תעשיית הפחם. במשך מלחמת העולם הראשונה קו החזית של מדינות ההסכמה בצרפת נגד הגרמנים עבר בארטואה, ונזקים כבדים נגרמו לכלכלתה.

ב-1992 נוסדה האוניברסיטה של ארטואה שמרכזה בעיר אראס ושלוחותיה בערים בתון, דואה ולאנס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צרפת: אזורים
ג'ורג' קובאל

ג'ורג' אברמוביץ' קובאל (באנגלית: George Koval, ברוסית: Жорж Абрамович Коваль; 25 בדצמבר 1913 - 31 בינואר 2006) היה מרגל יהודי סובייטי בכיר, שפעל בארצות הברית. במלחמת העולם השנייה הצליח להסתנן לפרויקט מנהטן, התוכנית האמריקאית לייצור נשק גרעיני, וחשף לרוסים, יחד עם מרגלים נוספים, את סודות הפצצה האטומית. בין השאר, היה אחראי על סדרי הביקורת, בעל אחריות וסמכויות רבות ורשות גישה לאתרים הקשורים בייצור הפצצה. לאחר מותו הוענק לו אות גיבור הפדרציה הרוסית. הצלחתו התבססה בין השאר על סיפור משפחתי יוצא דופן, שכלל הגירה מארצות הברית לרוסיה ובחזרה.

== קורות חיים ==
ג'ורג' קובאל נולד ב-25 בדצמבר 1913 לאברהם ואתל קובאל בסו סיטי, איווה ארצות הברית, שבה יש קהילה יהודית גדולה. ב-1932, במהלך השפל הגדול, היגרה משפחתו לבירוביג'ן, עיר בסיביר שאותה פיתח סטלין כמולדת חילונית ליהודים. ב-1934 שהה קובאל במוסקבה והצטיין בלימודים במכון מנדלייב ללימודי טכנולוגיה כימית. לאחר שסיים את לימודיו, גויס והוכשר על ידי סוכנות המודיעין הצבאי הרוסית - הגר"ו, ונשלח לשוב לארצות הברית - לכמעט עשור של ריגול מדעי, בין השנים 1940 - 1948.

כבעל ידע בטכנולוגיה כימית קובאל פעל בשם הקוד "דלמר" (Delmar), ואסף מידע על רעלנים שיכולים לשמש כנשק ביולוגי. לאחר מכן מפעיליו הרוסים הורו לו להתגייס לצבא בשמו האמיתי וכך מצא את דרכו, במקרה, אל פרויקט בניית הפצצה האטומית.

הוא נשלח מטעם הצבא האמריקני ללמוד בסיטי קולג' במנהטן. בשנת 1944 הוא ועמיתו קראמיש נשלחו לאוק רידג' במדינת טנסי, שם התמקדו בייצור דלק גרעיני. ביוני 1945 הורחב תפקידו של קובאל וכלל גם את המפעלים הסודיים ליד דייטון. במפעלים אלה ייצרו פולוניום 210, החומר הרדיואקטיבי ששימש להצתת תגובת השרשרת של הפצצה.

לאחר המלחמה נמלט קובאל לברית המועצות, וב-1949 הפעילה ברית המועצות את פצצת האטום הראשונה שלה, והפתיעה את ארצות הברית במהירות שבה הדביקה אותה. ברוסיה שב קובאל למכון מנדלייב, סיים את הדוקטורט ולימד שנים רבות. הוא מת במוסקבה ב-31 בינואר 2006.

ב-3 בנובמבר 2007, לאחר מותו, הוענק לו אות "גיבור הפדרציה הרוסית" מהנשיא ולדימיר פוטין. בהודעה צוין קובאל בתור "סוכן המודיעין הסובייטי היחיד" שהסתנן אל המפעלים הסודיים של הפרויקט, ונאמר שפעילותו "סייעה משמעותית לקצר את הזמן שנדרש לברית המועצות לפתח פצצת אטום".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
<div style="direction: ltr;">
:* William J. Broad,[http://www.nytimes.com/2007/11/12/us/12koval.html?_ A Spy’s Path: Iowa to A-Bomb to Kremlin Honor] - The New York Times 12 november 2007
</div>
* [https://web.archive.org/web/20090203031313/http://www.kremlin.ru/eng/text/news/2007/11/150176.shtml הודעה רשמית של נשיא רוסיה על פועלו] - NOVO-OGARYOVO 2 november 2007

קטגוריה:אמריקאים שריגלו למען ברית המועצות
קטגוריה:יהודים עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:מרגלים יהודים
קטגוריה:מרגלים במלחמה הקרה
קטגוריה:כימאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:יהודים גיבורי הפדרציה הרוסית
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מרגלים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
אוניברסיטת בגדאד

אוניברסיטת בגדאד (בערבית: جامعة بغداد) היא האוניברסיטה הגדולה ביותר בבגדאד, בירת עיראק. 

האוניברסיטה ממוקמת בסמוך לנהר החידקל. היא מפורסמת בכך שחלק מבנייניה תוכננו אישית על ידי ולטר גרופיוס, האדריכל הגרמני חלוץ הסגנון הבינלאומי בבנייה ומייסד הבאוהאוס. 

אוניברסיטת בגדאד נוסדה בשנת 1957 על ידי ממשלת עיראק, כמוסד לימודי ותוכננה ל-8,000 תלמידים. בשנת 1962 אוחדה אוניברסיטת בגדאד עם אוניברסיטת אל-מסתנצריה, אחת מהאוניברסיטאות העתיקות ביותר בעולם המוסלמי, שנוסדה בשנת 1233 על ידי הח'ליף אל-מסתנצר. בשנת 1982 הורחבה על מנת לאפשר את לימודיהם של 20,000 תלמידים.

השנים האחרונות, בהן נמצאה העיר בגדאד תחת מלחמה, השפיעו גם על אוניברסיטת בגדאד, הסובלת מקשיים כספיים, וממיעוט תלמידים וסגל.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.why-war.com/encyclopedia/organizations/Baghdad_University/ אתר why-war.com] אירועים מאוניברסיטת בגדאד תחת המלחמה

בגדאד
קטגוריה:בגדאד: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:עיראק: חינוך
קטגוריה:מבנים שתכנן ולטר גרופיוס
דוד צבי בנעט

דוד צבי (הַרְטְוִויג) בָּנֵעט (בגרמנית: David Hartwig (Zvi) Baneth; 1893, קרוטושין – כ"ט באייר תשל"ג 1973, ירושלים) היה חוקר של הפילוסופיה הדתית של האסלאם הימי-ביניימי וחוקר במדעי היהדות.

==ביוגרפיה==

דוד צבי בנעט נולד בקרוטושין שבקיסרות הגרמנית, בנו של פרופ' אדוארד בנעט, שהיה רב ולימד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין. דוד צבי בנעט שימש כמנהל המחלקה המזרחנית בספרייה הלאומית בארץ ישראל והיה ממייסדי המכון למדעי המזרח באוניברסיטה העברית. מ-1936 עד 1959 היה מרצה בכיר ואחר כך פרופסור בחוג לשפה ולספרות ערבית שבאוניברסיטה העברית. הוא ממניחי המסד לחקר הערבית היהודית, תחום שבו המשיך תלמידו יהושע בלאו.

במלחמת העצמאות שירת ביחידת שפ"ן - שירות פענוח נסתרות, בתחום פיצוח צפנים.

בנעט הלך לעולמו בירושלים ב-1973.

==מחקרו==
===רבי יהודה הלוי ואלגזאלי===
במאמרו זה משווה בנעט בין ההוגה היהודי לאסלאמי. בנעט מציג את אל-ע'זאלי כהוגה דעות מוסלמי השסוע בין רציונליות צרופה לבין יאוש מיסטי מן האפשרות להמשיג את האל בכוח המחשבה. בנעט רואה את ר' יהודה הלוי כמי שדגל בהגעה להגשמה עצמית על ידי קיום מצוות הדת בד בבד עם קבלת המדע היווני. בעוד שאלגזאלי ראה את קיום המצוות כשלב מקדים להגעה לשלמות מוסרית, הרי שיהודה הלוי מציב התנהגות מוסרית כתנאי מקדים לקיומה של פרקטיקה דתית וקיום מצוות הדת כחלק מהקהילה כעדיפה על חיי נזירות בבדידות מזהרת. בנעט חקר את ספר הכוזרי כל ימי חייו והוא מתאר את תפישת יהודה הלוי את הדתות השונות כשלב מקדים לבואו של המשיח, עת האנושות תתאחד תחת כנפיה של דת אחת, היא הדת היהודית.

בנעט חדר גם לעומקה של הפילוסופיה של בחיי אבן פקודה ותפש אותו, כמו את רבי יהודה הלוי, כמי שמעמיד את המעשים במרכזה של הדת, אולם תנאי לכך היא תשתית מוסרית הולמת העומדת בבסיסם של המעשים.

===הרמב"ם===
מבין ההוגים שחקר, הייתה זו דמותו של הרמב"ם שבנעט העריץ יותר מכל. הוא ערך את התכתבותו של הרמב"ם יחד עם תלמידו יוסף בן יהודה אבן שמעון והוסיף לה הגהה ופרשנות.

==ספר לזכרו==
<div style="direction: ltr;">
* Studia orientalia: memoriae D. H. Baneth dedicata / editorial Board: J. Blau et al., Jerusalem: Magnes Press, Hebrew University, 1979
</div>
* חקרי מזרח לזכר דוד צבי בנעט, ירושלים תשל"ט, הוצאת מאגנס

==לקריאה נוספת==
* 
* 'בנט, דוד צבי', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 88–89. 
* יהושע בלאו, "[https://bookreader.nli.org.il/NliBookViewer/?ie_pid=IE47360315&_gl=1*ar8srm*_ga*ODM2MTcyNzYyLjE2ODQxNDQ1NTQ.*_ga_8P5PPG5E6Z*MTY4NDQwMTQ0Ny43LjAuMTY4NDQwMTQ0Ny42MC4wLjA.&_ga=2.70359955.2073103012.1684302655-836172762.1684144554#page/n0/mode/2up פרופיסור דוד צבי בנעט ז"ל]", קריית ספר מח (תשלג 1973) 490
* יעקב בן אליעזר לוינגר, ספר הכוזרי במקורו הערבי (על מהדורת בנעט-בן-שמאי, "ספר הכוזרי לר’ יהודה הלוי" (1977)), ידיעות אחרונות - תרבות, ספרות, אמנות (30.9.1977)
* יצחק נבון, "בנעט המורה", חקרי מזרח (תשלט 1979) ז-ח

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:חוקרי אסלאם ישראלים
קטגוריה:מנהלי הספרייה הלאומית
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: שפה וספרות ערבית
קטגוריה:ספרנים ומידענים ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1893
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
פריצת מחנה עתלית

פריצת מחנה עתלית היה מבצע שנערך באוקטובר 1945 ובו כוח של הפלמ"ח הביא לשחרור 208 מעפילים שהיו כלואים במחנה המעצר בעתלית. זה היה המבצע הראשון של תנועת המרי העברי.

==רקע==
במחנה המעצר בעתלית שיכנו שלטונות המנדט הבריטי עולים שנתפסו בניסיונות העלייה ארצה ובהם עולים שהגיעו רגלית מסוריה ולבנון וב-6.10.1945 נתפסו בקיבוץ כפר גלעדי<ref>"דבר", 7.10.1945 עמ' 1: "עולים יהודים באו לכפר גלעדי".</ref> והועברו למעצר בעתלית. תוכניתם של הבריטים הייתה להסגיר אותם חזרה לארצם, שם היה צפוי להם מאסר<ref>עיתון המשקיף, 4.10.1945, עמ' 4. "סוריה ולבנון יגדילו עונשי מעפילים"</ref>.

עקב כך, הוחלט במפקדת הפלמ"ח כי יש לפרוץ את מחנה המעצר בעתלית ולחלצם ממנו. יומיים לפני המבצע הסתננה למחנה חוליית פלמ"חאים, אשר שימשו כמדריכי אימון גופני וג'ודו בפלמ"ח, במסווה של מורים, במטרה לארגן את המעפילים ולהשתלט על הזקיפים הרבים ששמרו על המחנה.

==מהלך המבצע==
ב-9 באוקטובר 1945 נע בחשאי כוח מן הגדוד הראשון של הפלמ"ח, בפיקודו של נחום שריג, מבית אורן למחנה עתלית. ההנחיה הגיעה מהמוסד לעליה ב', דווידקה נמרי ושאול אביגור בהוראת דוד בן-גוריון. כל נתיב הבריחה ותנועת הכוחות תוכנן על ידי דווידקה ששהה בבית אורן יומיים קודם למבצע. הכוח פרץ למחנה בפעולה משולבת משלושה כיוונים, כאשר על הכוחות הפורצים פיקדו , ,יצחק רבין שהיה הסמג"ד, ומיכה פרי מדריך קרב מגע. קבוצה אחרת של לוחמי הפלמ"ח שמרו על בסיסי הצבא הבריטי הצמודים. 

העצורים המשוחררים נלקחו ברכב וברגל ובמהלך הלילה חצו את הכרמל, במעלה נחל אורן, דרך עספיא, ונחל נחש והגיעו עם שחר ליגור. במהלך הלילה נתקל כוח חסימה של הפלמ"ח ברכב בריטי ובו שוטר או חייל בריטי, שוטר ערבי ושוטר יהודי. כתוצאה מההיתקלות, נהרג הבריטי, והשוטר הערבי נפצע.

התכנון היה לפזר את המעפילים בין יישובי הסביבה אלא שבואה של המשטרה הבריטית עיכב את הפיזור. בניגוד לטענה הרווחת, הרי שביגור לא השיבו המעפילים או הישראלים, לשאלות הבריטים במשפט "יהודי מארץ ישראל" (השיטה בה השתמשו על חוף ניצנים בעת הורדת המעפילים מספינת שבתאי לוזינסקי). הקיבוץ נחסם מכל עבריו על ידי מכונות חקלאיות, כאלף מתושבי חיפה והיישובים הסמוכים מלאו את הקיבוץ, והבריטים ויתרו ולא נכנסו אליו ולא נוצר כל מגע בינם לבין המעפילים או אנשי הישוב. המעפילים הוסתרו בבתי החברים ביגור, ואחר כך פוזרו ברחבי הארץ. 

על המבצע הזה ושיתוף הפעולה של קיבוץ יגור כתב יורם טהרלב את שירו "צל ומי באר", שאותו ביצעו הדודאים והפרברים. שמו של נחל נחש הוחלף לנחל מעפילים על שם מבצע זה על פי החלטת ועדת השמות הממשלתית.

==לקריאה נוספת==
* מאיר פעיל, אברהם זהר ועזריאל רונן, פלמ"ח: פלוגות המחץ של ה"הגנה", 1949-1941, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון ועמותת גלילי, 2008.,
*אברהם אדן (ברן) עד דגל הדיו, תל אביב, הוצאת "מערכות", 1984. פרק ו', עמ' 41-47.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.palmach.org.il/history/database/?itemId=6033 הפריצה למחנה המעצר בעתלית], באתר מרכז מידע פלמ"ח.
* .
* קרני עם-עד, [https://web.archive.org/web/20160303203713/http://www.kibbutz.org.il/itonut/2004/haver/040304_atlit.htm איפה היית ב-10 באוקטובר 1945?], "הקיבוץ", 4 במרץ 2004.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עתלית
קטגוריה:ההעפלה
קטגוריה:תנועת המרי העברי
קטגוריה:המנדט הבריטי: בתי סוהר ומחנות מעצר בארץ ישראל
קטגוריה:1945 בארץ ישראל
עתלית
קטגוריה:הפלמ"ח: קרבות ומבצעים
קלינטק

קלינטק או קלין טק (Cleantech - קיצור של "טכנולוגיה נקייה") הוא מונח כללי המציין מוצרים או שירותים שמשפרים את הביצועים התפעוליים, היעילות או היצרנות בעודם מפחיתים עלויות, תשומות, צריכת אנרגיה, ייצור פסולת או זיהום הסביבה.

החל משנות ה-90 של המאה ה-20 גבר העניין בקלינטק בקרב צרכנים, בתעשייה, בקרב משקיעים ומחוקקים. בפרט נעשתה התקדמות בפיתוח אנרגיות חלופיות ואנרגיה מתחדשת. זאת עקב עליית מחירי הנפט והמודעות הגוברת לחשיבות איכות הסביבה ולנזקי ההתחממות העולמית.

קלינטק כולל מגוון רחב של מוצרים, שירותים ותהליכים שנועדו:
* לספק ביצועים מעולים בעלויות נמוכות.
* להפחית במידה רבה או לבטל לחלוטין, השפעות אקולוגיות שליליות.
* לשפר את השימוש במשאבים טבעיים ולהופכו ליעיל יותר, בזבזני פחות, ושומר על הסביבה ככל הניתן.

קלינטק נבדל מהמושג "טכנולוגיה ירוקה" בכך שהוא מתייחס לרוב למערך ההשקעות בטכנולוגיות נקיות ולא לטכנולוגיות עצמן. מוקד העניין הוא בהתפלת מים, טכנולוגיות ייצור יעילות אקולוגית (eco-efficient), אנרגיה מתחדשת, אנרגיה ירוקה, טכנולוגיות חוסכות אנרגיה, הפחתת וסינון זיהומים ועסקים ברי קיימא.

בין החברות העוסקות בתחום, ניתן למנות את סימנס, ג'נרל אלקטריק ושארפ, כמו גם את קלינטק גרופ. מבחינת ריכוז החברות בתחום הקלינטק ביחס לגודל האוכלוסייה, נחשבת ישראל למדינה בולטת בתחום הקלינטק, עם חברות בולטות כגון אורמת (בתחום האנרגיה הגאותרמית). ממשלת ישראל מעודדת ותומכת בחברות בתחום, ולשם כך הקים משרד התמ"ת את "התוכנית הלאומית לקידום תעשיות המים והאנרגיה המתחדשת".

== ראו גם ==
* תערוכת קלינטק - תערוכה בינלאומית שנתית המציגה טכנולוגיות חדשות בתחום
* אנרגיה מתחדשת

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* רונן מונוסביץ, [http://magazine.isees.org.il/ArticlePage.aspx?ArticleId=300 "מדינת הסטארט–אפ" - כחול לבן... וירוק?], מתוך המגזין "אקולוגיה וסביבה", גיליון 4 - דצמבר 2012, עמ' 358–359
* קרני גוברין–סגל, [http://magazine.isees.org.il/ArticlePage.aspx?ArticleId=75 הקלינטק הוא מנוע הצמיחה העולמי הבא], כתב העת 'אקולוגיה וסביבה', אוקטובר 2010, גיליון 3, (עמ' 74–75)
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עסקים
קטגוריה:טכנולוגיה סביבתית
קטגוריה:אנרגיה מתחדשת
קטגוריה:סביבה
קטגוריה:היי-טק
חוטין

חוטין (באוקראינית: Хотин) היא עיר במחוז צ'רניביצי במערב אוקראינה, ומרכז מנהלי לאזור חוטינסקי בנפת דנייסטרובסקי.

העיר השתייכה בעבר לנסיכות מולדובה (1359–1812), לאזור בסרביה באימפריה הרוסית (1812–1918), לרומניה (1918–1940; 1941–1944) ולברית המועצות (1940–1941 ; 1944–1991).

== היסטוריה ==
על פי מפקד האוכלוסין האוקראיני משנת 2001, בעיר מתגוררים 11,124 תושבים. העיר השתייכה בעבר לנסיכות מולדובה (1359–1812), לאזור בסרביה באימפריה הרוסית (1812–1918), לרומניה (1918–1940; 1941–1944) ולברית המועצות (1940–1941 ; 1944–1991).

התיעוד הראשון של העיר הוא משנת 1002. העיר ממוקמת על הגדה הדרומית של הדניסטר (בבסרביה ההיסטורית). בין האתרים החשובים בה: מצודת חוטין (מן המאות ה-13 - ה-15; ומגדל השעון של העיר. מצודת חוטין היא אחת המצודות הגדולות ביותר באירופה והמצודה הגדולה ביותר של נסיכות מולדובה.

חוטין הייתה מרכז לחיים יהודיים ולקראת סוף מלחמת העולם הראשונה התגוררו בה כ-30,000 יהודים. בתחילת שנת 1919 נכנס לתוכה הצבא הרומני במסגרת דיכוי המרד האוקראיני נגד השתלטות רומניה על בסרביה. יהודי חוטין קבלו בשמחה את הצבא הרומני. מיכאל לנדאו, ששירת אז בצבא הרומני, מספר ששכנע את מפקד הגדוד שלו לנקוט צעדים להגן על יהודי העיר.
לפני השואה התגוררו בחוטין כמה אלפי יהודים. ב-31 ביולי 1941 גירשו הגרמנים את יהודי העיר הנותרים לגטו סקורני ומרביתם נרצחו. מיעוט מהם שרדו את השואה ועלו לישראל או לארצות הברית.

היום קיים בחוטין בית קברות יהודי גדול.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.suceava.djc.ro/ObiectiveDetalii.aspx?ID=497 תמונות של מצודת חוטין] כיתוב ברומנית
* 
* [http://yizkor.nypl.org/index.php?id=2195 ספר הזיכרון לקהילת חוטין] מאתר הספרייה הציבורית של ניו יורק

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מחוז צ'רנוביץ: עיירות יהודיות
קטגוריה:מחוז צ'רנוביץ: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-11
גנדי ריגר

גנדי ריגר (24 במאי 1948 – 12 באוקטובר 2015) היה חבר הכנסת מטעם מפלגת "ישראל בעליה".

==ביוגרפיה==
ריגר נולד בברית המועצות ולמד שם הנדסת מכונות באוניברסיטת לבוב. ב-1990 עלה לישראל.

פעילותו הציבורית החלה כמייסד מפלגת העולים "דה" בשנת 1992. בין 1993 ל-1994 היה רכז "הפורום הציוני" ובשנים 1996–1999 כיהן כמנכ"ל מפלגת "ישראל בעלייה".

בשנת 1999 נבחר לכנסת ה-15 מטעם ישראל בעליה. בכנסת כיהן כחבר בוועדות הכנסת שונות.

בבחירות לכנסת ה-16 הוצב במקום הרביעי, אך המפלגה זכתה בשני מנדטים בלבד, ומאוחר יותר התאחדה עם הליכוד. לאחר הבחירות הקים חברה לייעוץ פוליטי בשם "פוליטק". החברה העניקה שירותי ייעוץ, בין היתר, למפלגת ש"ס, בנושאי הקשר עם ציבור העולים מברית המועצות לשעבר.

ריגר היה אב לבת. נפטר ב-12 באוקטובר 2015.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ישראל בעלייה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:חברי הכנסת החמש עשרה
קטגוריה:יועצים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
האימפריה הקולוניאלית השוודית

שוודיה הייתה בעלת מושבות מעבר לים משנת 1658 לשנת 1663 ומשנת 1784 לשנת 1878. אולם רק בסנט בארטלמיי (סן בָרתֶלֵמי) נמשך שלטונה יותר מאשר שנים ספורות, ולמעשה הייתה זו המושבה הקולוניאלית היחידה של שוודיה מעבר לים.
==רקע==
במהלך המאה ה-17 גדלה שוודיה והייתה לאחד הכוחות החשובים ביותר באירופה באותה התקופה, בזכות השתתפותה במלחמת שלושים השנים, תחת הנהגת המלך גוסטבוס אדולפוס. מעמד זה התערער והתפוגג במהלך המאה ה-18, כשהאימפריה הרוסית הרחיבה את אחיזתה בצפון אירופה במלחמה הצפונית הגדולה. כוחה המשיך להתערער בכיבוש פינלנד על ידי אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה ב-1809 וצירופה לאימפריה הרוסית כדוכסות גדולה. ערעורה נמשך במרד אצילים שהתרחש במדינה והוביל לקיצוץ ניכר בסמכויות המלך, כינון חוקה וחלוקת הסמכות לחקיקה בין המלך לבין הפרלמנט, הריקסדג (Riksdag).

== באמריקה ==
לשוודיה היו שלוש מושבות באמריקה:
* גוואדלופ (1813–1814 ; הוחזר לצרפת).
* סן ברתלמי (1784–1878; נמכר לצרפת).
* שוודיה החדשה (1638–1655; אבדה להולנד).

=== שוודיה החדשה ===
מפה של שוודיה החדשה בשנת 1650
באמצע המאה ה-17 הגיעה האימפריה השוודית לשיאה הטריטוריאלי. השוודים רצו להגדיל את השפעתם על ידי סחר במוצרים חקלאיים (טבק) ובפרוות, כדי לעקוף את הסוחרים הבריטים הצרפתים וההולנדים. ב-1638, הם הקימו את מבצר קריסטינה (כיום וילמינגטון, דלאוור), שנקרא על שם כריסטיאנה מלכת שוודיה. רבים מהמתיישבים היו פינים, משום שעד 1809 הייתה פינלנד חלק משוודיה. ההתיישבות הייתה פלישה להולנד החדשה. המושל הראשון, פטר מינואי, מת לאחר חזרתו מסטוקהולם מהוריקן על האי סנט כריסטופר שבקריבים. בקולוניה הוקם מבצר "ניה אלפסבורג" צפונית לסלם המודרנית, ניו ג'רזי ב-1643. במאי 1654 המבצר ההולנדי כאסימיר נכבש על ידי שוודיה חדשה. כפעולת תגמול, המושל ההולנדי פיטר סטויוסנט שלח צבא לנהר הדלוור, שהשיג את כניעת המבצרים השוודים.

=== האנטילים ===
כתוצאה מתמיכתה של שוודיה באויבותיה של צרפת בזמן המלחמות הנפוליאוניות, ניתן לה האי גוואדלופ. אך האי הוחזר לצרפת שנה לאחר מכן בחוזה פריז.

==אפריקה==
חוף הזהב השוודי באפריקה (1650–1663 ; אבד לדנמרק ולהולנד) כלל את המושבות הבאות:
* אפולוניה, בבנין המודרנית 1655–1657.
* מבצר כריסטיאנבורג/מבצר פרדריקסבורג, המכונה כיום טירת אוסו ושוכן באקרה המודרנית, 1652–1658.
* מבצר באטנסטין, בוטרי המודרנית, 1649–1656.
* מבצר וויטסן, סקונדי-טקורדי המודרנית, 1653–1658.
* קרולוסבורג (טירת קייפ קוסט): מאפריל 1650 עד ינואר/פברואר 1658, ומה-10 בדצמבר 1660 ועד ה-22 באפריל 1663.

שוודיה השתלטה זמנית על כמה מושבות בחוף הזהב (גאנה המודרנית) מה-22 באפריל 1650, אך איבדה את האחרונה שבהן, מבצר קרלסבורג והבירה מבצר כריסטיאנבורג לדנמרק ב-20 באפריל 1663. ב-1652, כבשו השוודים את חוף קמפ (בגאנה המודרנית) שלפני כן היה בשליטה הולנדית.

באותו הזמן החלה שוודיה לפתח סחר עבדים משלה. לאחר נפילת שוודיה החדשה להולנדים, פסק סחר העבדים, אך הסחר התחדש בתקופתו של גוסטב השלישי, מלך שוודיה שהקים קולוניה שוודית על האי סנט ברטלמיי ב-1785 והפך את האי למרכז בסחר בעבדים. חברת הודו המערבית השוודית הוקמה על האי בשנת 1786.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שוודיה: היסטוריה
שוודיה
שוודיה
קטגוריה:היסטוריה קולוניאלית של ארצות הברית
צלב יווני

צלב יווני (בלטינית: crux immissa quadrata) הוא צלב שכל ארבע זרועותיו שוות באורכן. הצלב היווני מופיע בין היתר בדגל יוון בסמל יוון ובדגלי הצלב האדום ושווייץ, וכנסיות יווניות-אורתודוקסיות בנויות בדרך כלל בצורה זו.

<gallery>
תמונה:Flag of the Red Cross.svg|דגל הצלב האדום
תמונה:Flag of Greece.svg|דגל יוון
תמונה:Flag of Switzerland.svg|דגל שווייץ
תמונה:Coat of arms of Greece.svg|סמל יוון
תמונה:Coat of Arms of Switzerland (Pantone).svg|סמל שווייץ
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
יווני, צלב
סמל קניה

בסמלה של קניה מופיעים 2 אריות מחזיקים בחניתות מסאיות ומגן. במגן נראים ארבעת צבעי הדגל הלאומים:
*שחור מסמל את תושביה הילידים של קניה.
*ירוק מסמל חקלאות ומשאבים טבעיים.
*אדום מסמל מאבק לחופש.
*לבן מסמל אחדות ושלום.

במרכז הפס האדום מופיע תרנגול - אחד משני העופות הלאומיים של קניה - מחזיק גרזן, שעל פי אגדות מקומיות, מסמל חיים חדשים ומשגשגים.

האריות והמגן ניצבים על צללית של הר קניה שמעוטר בדוגמאות לתוצרת החקלאית של המדינה כמו קפה, תה, תירס, אננס ועוד.

מתחת לצלליות מופיעה המילה "האראמבאה" (Harambee) המוטו הלאומי של קניה, שמשמעותה בסוואהילי היא "למשוך יחד", והיא שמה של מסורת מקומית של פעילות קהילתית למען מטרה כלשהי. 

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

קניה

קטגוריה:קניה: סמלים לאומיים
קניה
קטגוריה:אריות בתרבות
קטגוריה:תרנגולים בתרבות
עין רוגל

עֵין רוֹגֵל היה אחד ממקורות המים של ירושלים הקדומה, בנקודת המפגש של שלושת הוואדיות המקיפים את העיר - נחל קדרון, הגיא וגיא בן הינום. 
מסגד ביר איוב
עין רוגל. הבאר (מימין) וחצר המסגד

==זיהוי==
מעיין זה לא קיים כיום אך מזוהה עם "ביר איוב"- באר בתוך מסגד בכפר סילואן שבמזרח ירושלים. הזיהוי נעשה על ידי הנתונים הבאים:

1. באר זוהי בעצם חציבה למי תהום. נגישות למי תהום אפשרית במקום בו היה בעבר מעיין קדום.

2. על פי עדויות תנ"כיות (ראו בהמשך) המעיין צריך להיות קרוב מאוד לעיר ואף בטווח שמיעה.

3. "ורעש גדול הרעיש את האדמה... ולפני העיר על יד הנקרא עין רוגל, נשברה מחצית ההר שבמערב והתגלגלה ארבעה ריסים, ועמדה על ההר שבמזרח עד שנסתמו הדרכים והפרדסים של המלך" (יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ט 225). עדות זו של יוספוס מתארת רעידת אדמה באזור עין רוגל דבר שכנראה גרם לסתימת אזור הנביעה.

== סיפורים תנ"כיים הקשורים למעיין ==

בספר שמואל, מרגלי דוד מתחבאים במעיין הקרוב לעיר כדי לקבל מידע על פעילות אבשלום בן דוד שמרד באביו. חושי הארכי יועץ אבשלום אך נאמן לדוד מעביר את המידע על תכנוני אבשלום דרך צדוק ואביתר הכהנים למרגלים של דוד (אחימעץ בן צדוק ויהונתן בן אביתר) המתחבאים במעיין.

"ויהונתן ואחימעץ עומדים בעין רוגל והלכה השפחה והגידה להם והם ילכו והגידו למלך דוד כי לא יוכלו להראות לבוא העירה" (שמואל ב יז, יז)

ובספר מלכים, אדוניהו, בנו של דוד המלך מחליט להמליך את עצמו על העם בניגוד לדעת אביו שהבטיח את המלוכה לשלמה. לכן אדוניה חוגג בעין רוגל, ולא בתוך העיר- כדי שלא יראה על ידי אביו. 

"ויזבח אדוניהו צאן ובקר ומריא עם אבן הזוחלת אשר אצל עין רוגל ויקרא את כל אחיו בני המלך ולכל אנשי יהודה עבדי המלך..." (מלכים א א, ט)

דוד מתבשר על המלכתו של אדוניה מבת-שבע, עם שלמה שבא אליו בעצת נתן הנביא ועל כן הוא מחליט להמליך את שלמה כדי להקדים את אדוניה. לשם כך דוד שולח את צדוק הכהן, נתן הנביא ובניהו בן יהוידע להמליך את שלמה.

אדניהו והחוגגים שנמצאים איתו בעין רוגל שומעים את קולות חגיגיות המלכתו של שלמה העולים מכיוון העיר ותוהים לפשר העניין.

"וַיִּשְׁמַע אֲדֹנִיָּהוּ וְכָל הַקְּרֻאִים אֲשֶׁר אִתּוֹ וְהֵם כִּלּוּ לֶאֱכֹל וַיִּשְׁמַע יוֹאָב אֶת קוֹל הַשּׁוֹפָר וַיֹּאמֶר מַדּוּעַ קוֹל הַקִּרְיָה הוֹמָה"(שם, מא)

בהמשך יהונתן בן אביתר הכהן מבשר לאדוניהו על הנעשה והחוגגים מתפזרים.

בשעת כניסת המלך עוזיהו לבית המקדש, התחולל רעש אדמה גדול המוזכר בתנ"ך, בספרות חז"ל ובקדמוניות היהודים (ומובא למעלה), בו נבקעה מחצית מהר המשחה והתגלגלה לעבר הר ציון, על פני עין רוגל.

מסורת עממית סוברת שממקום זה שתה איוב ואף רחץ, והודות למי ביר איוב נרפא ממחלתו.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נחל קדרון
קטגוריה:ירושלים: אספקת מים 
קטגוריה:אתרי המקרא 
קטגוריה:נחלת שבט יהודה
רוגל
קטגוריה:עיר דוד
קטגוריה:סילואן
קטגוריה:בארות בישראל
שבתי בס

הרב שבתי משורר בַּס (ה'ת"א, 1641 - כ"ב בתמוז ה'תע"ח, 1718) היה תלמיד חכם, ביבליוגרף ובעל בית דפוס, מחבר הפירוש הפופולרי על פירוש רש"י לתורה שפתי חכמים.

==קורות חייו==
נולד בקאליש שבפולין לרבי יוסף. שם משפחתו המקורי היה שטרום<ref>Forever in Faith. Beitar Illit: Tfutza publications. 2015. p. 15. </ref>. בהיותו בן 15 נהרגו הוריו במלחמת רוסיה-שוודיה , והוא עבר לגור בפראג, שם למד תורה ומדעים, ושם ככל הנראה קיבל את הכינויים "משורר" ו"בס", לאחר ששימש כחזן באחד מבתי הכנסת בעיר. מורו בתלמוד היה הרב מאיר וֶרטֶרס ומורו בשירה היה לייב שיר השירים.

אחיו הוא 'איש האלוקי' רבי יעקב שטרימרש שעלה לארץ ישראל, כנזכר בהסכמות לספר שפתי ישנים.
בהמשך עבר למרכזי תורה אחרים בפולין ובארצות נוספות, עד שהגיע לאמסטרדם, שם ניסה להקים בית דפוס שבו יוכל להדפיס את ספריו, אולם ניסיונו נכשל והוא פנה לברסלאו, ובשנת 1689 הקים בית דפוס בדיהרנפורט הסמוכה לברסלאו, וייסד בה קהילה יהודית. בדיהרנפורט נרדף על ידי כמרים נוצרים, שהאשימו אותו בפעילות אנטי נוצרית. הם טענו כי ראשי התיבות "עכו"ם" בספרים שהדפיס כ"עובדי כריסטוס ומריה", והוא נכלא למשך כשלושה חודשים.

בסוף חייו עבר לקרוטושין שבפולין, שם נפטר בשנת 1718.

==חיבוריו==
*שפתי חכמים ר' שבתי נודע בעיקר בזכות חיבור ספר זה שמכיל פירוש על פירוש רש"י לתורה, המלוקט ממפרשי רש"י שקדמוהו ובפרט מהרא"ם. הספר נדפס לראשונה באמסטרדם ת"מ (1680). ברוב החומשים כיום מודפס הפירוש עיקר שפתי חכמים שהוא קיצור של שפתי חכמים.
*שפתי ישנים - זהו ספר ביבליוגרפי בעברית, ובו רשם ר' שבתי את שמות הספרים העבריים שהיו ידועים לו ואת שמות המחברים, שנת ההוצאה לאור של הספרים, המקום שבו נדפסו, ואת תוכנם בקצרה.
*דרך ארץ - ספר זה נכתב ביידיש ומתחלק לשלושה חלקים - בחלק הראשון ישנם תפילות להולכי דרכים, בחלק השני נרשמו מידות, משקלים, סוגי מטבעות ועוד, ובחלק השלישי נרשמו הדרכים המוליכות לערים הגדולות ואורכן.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:דפוס עברי
קטגוריה:ילידי 1641
קטגוריה:נפטרים ב-1718
מעגלי האבן בסנגמביה

מעגלי האבן בסנגמביה (צרפתית Cercles mégalithiques de Sénégambie; אנגלית Senegambian stone circles) הם ארבע קבוצות של אבנים גדולות מתוך 1,053 קבוצות דומות המכילות 29,000 אבנים סך הכל. המעגלים שוכנים לאורכה של רצועה ברוחב של 100 ק"מ המשתרעת מצפון לנהר גמביה בסנגל ובגמביה ועד למרחק של 350 ק"מ משפך הנהר אל האוקיינוס האטלנטי. ריכוז המעגלים גדול במיוחד במערבה של הרצועה, ושם שוכנים ארבעת המעגלים הספציפיים.

חלק מהמעגלים מתוארכים לתקופה ארוכה בת למעלה מ-1,500 שנים, בין המאה ה-3 לפנה"ס ועד המאה ה-16, והם שרידיה של קבוצה תרבותית ודתית שהתקיימה במערב אפריקה בתקופות אלה. המעגלים שימשו כמקומות קדושים וכאתרי קבורה, אם כי לא ברור לחלוטין מהו הקשר בין האבנים במעגלים לשימוש באתרים כמקום קבורה, שכן אין בהכרח חפיפה בין גיל המעגלים לבין גיל הקברים.

האבנים במעגלים הובאו מאתרי כרייה ועובדו באמצעות כלי ברזל. צורתן היא כשל גליל או מצולע בגובה ממוצע של 2 מטר ובמשקל של עד 7 טון. כל מעגל כולל בדרך כלל בין 8 ל-14 אבנים, וקוטרו עומד על 4 עד 6 מטר. חלק מהמעגלים מכילים שתי שורות של אבנים, כשאחת מהן מקיפה את האחרת. כל המעגלים שוכנים בסמוך לתילי קבורה המוכרים גם מאזורים סמוכים אחרים במערב אפריקה, ברחבי מאלי ומאוריטניה. ארבעת המעגלים הוכרזו בשנת 2006 כאתר מורשת עולמית. האתרים הם:
* סינה נגאיין (סנגל): אתר סינה נגאיין הוא הגדול באזור וכולל 52 מעגלי אבן כשאחד מהם כפול. בסך הכל יש באתר זה 1,102 אבנים, ואלה הובאו ממכרה הממוקם כקילומטר מזרחית לאתר.
:מיקום: .
* וואנאר (סנגל): בוואנאר 21 מעגלי אבן, אחד מהם כפול.
:מיקום: .
* וואסו (גמביה): באתר 11 מעגלים, ומחקרים במקום חשפו שרידי גופות שנקברו בו בין השנים 927 ל-1305. נראה כי האבנים הובאו ממכרה הממוקם כ-200 מטר מזרחית לאתר, ומועד הקמתן מתוארך לשנת 750 עם סטייה אפשרית של 110 שנים לשני הכיוונים.
: מיקום: .
* קרבאטש (גמביה): באתר תשעה מעגלים כולל מעגל אחד כפול. בכל מעגל בין 10 ל-24 אבנים, והאבנים המרכיבות אותו זהות זו לזו בצורתן ובגודלן, ונעות בין גובה של 60 ס"מ לגובה של 2.45 מטר.
:מיקום: .

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gambia.dk/stones.html אודות מעגלי האבן בגמביה]
* [http://www.megalithic.co.uk/article.php?sid=14921 אודות מעגלי האבן]

קטגוריה:סנגל: היסטוריה
קטגוריה:גמביה: היסטוריה
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
ליליה

ליליה פייגין (נולדה ב-3 בינואר 1960 באורוגוואי), הידועה בשם הבמה ליליה, היא זמרת ישראלית שהייתה פעילה בעיקר בשנות ה-80.

==ביוגרפיה==
ליליה נולדה בשם ליליה רוטנברג, בעיר מונטווידאו באורוגוואי, למשפחה יהודית ממוצא פולני. בילדותה הייתה מעריצה של להקת הביטלס. עלתה עם משפחתה לישראל ב-1974, ותחילה גרו באשדוד ואחר־כך עברו לרמת גן.

בישראל סבלה מקשיי הסתגלות לשפה ולמנטליות הישראלית, ואחרי הצבא חזרה לאורוגוואי לזמן קצר. חלמה להיות זמרת אך החליטה ללמוד גרפיקה ועבדה במשרדי פרסום.

בשנת 1983 הקליטה שני תקליטי שדרים עם המוזיקאי דוד מנשה, "התנגשות" ו"בוא אלי", שזכו למספר השמעות ברדיו. אחר כך הקימו השניים את הצמד "קקטוס", אך לא זכו להצלחה, והשניים הפסיקו את שיתוף הפעולה ביניהם. אחר־כך שרה במסגרת כמה הרכבי רוק.

בקיץ 1987 פגשה את להקת החברים של נטאשה בתחרות להקות רוק בגני התערוכה. פנתה אל הלהקה, שהייתה אז בראשית דרכה, והציעה להם להצטרף להרכב והם הסכימו. היא הופיעה עם הלהקה במשך כחודשיים, אך עזבה אותה לאחר שהרגישה שהם חבורה מגובשת ושלא תוכל להשתלב אתם. באותה עת גם השתתפה בפסטיבל הזמר הישראלי 1987, במסגרת הרכב שכלל את דפנה ארמוני ויואל לרנר.

ב-1988 פנתה אל המפיק המוזיקלי רונן בן-טל עם קלטת של כמה משיריה. והוא הסכים לסייע לה להקליט אלבום ולשמש כמנהל האמנותי שלה. את הפקת האלבום מימנה בעצמה מחסכונות. חנה גולדברג, עמה יצרה קשר עוד קודם לכן, כתבה את שירי האלבום, ועובד אפרת הלחין ועיבד אותם. באלבום ניגנו: ז'אן ז'ק גולדברג בתופים ויוסי אלפנט בגיטרה, אפרת ודורון ורדי בגיטרות, רונן בן־טל וקובי פיטרו בקלידים, גיל מנדלשטם בבס וסי היימן ששרה קולות רקע. הסינגל הראשון שהקליטה, "הרווח שבין" ("הרווח בין הגבר לחולצה") יצא בינואר 1989, הפך ללהיט גדול, אך האלבום כולו, שיצא במאי 1989, ונקרא אף הוא "הרווח שבין", לא זכה להצלחה, למרות שירים נוספים שגם זכו להצלחה: "האש השחורה", "אל תלך לי לאיבוד" ו"הכתובת על הקיר".

בשלהי 1989 הקליטה ליליה את השיר "גבר באמבטיה", שגם אותו כתבה חנה גולדברג והלחין עובד אפרת. השיר הפרובוקטיבי הפך ללהיט גדול, צעד 3 שבועות במקום הראשון ואף הגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים העברי השנתי, "גבר באמבטיה" צורף מאוחר יותר לאוסף להיטי שנות ה-80 שיצא ב-1996, ולאוסף משיריה של חנה גולדברג ב-1999.

ב-1990 השתתפה ליליה בפסטיגל עם השיר "שיזה לימה קונגן הולי" שזכה במקום השישי.

בראשית שנות ה-90 הקליטה ליליה שיר נוסף "כבר שנה" עם "החברים של נטאשה" ב-1990 שגם זכה להצלחה ויועד לאלבומה השני בנוסף ל"גבר באמבטיה", אך הוא בסוף נגנז והשאיר אחריו את השירים. עם דעיכת הקריירה, פרשה ליליה מפעילות בתחום המוזיקה. היא שבה לפעילות מוזיקלית ב-1999, כשהצטרפה ללהקה שהקים ב-1995 עוזי בינדר, שנקראת "להקה פיקטיבית".

==חיים אישיים==
באחד ההרכבים שבו השתתפה הכירה את אלי פייגין, שהיה מתופף, ואחר כך אמרגן והם נישאו ב-1989.

==קישורים חיצוניים==

* - ביקורת על האלבום "הרווח שבין"
* - כתבת פרופיל
==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:ישראליות ילידות אורוגוואי
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בשם במה
קטגוריה:משתתפות פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:משתתפות הפסטיגל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960