OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוליבייה אסאיאס

אוליבייה אסאיאס, (בצרפתית: Olivier Assayas; נולד ב-25 בינואר 1955, פריז, צרפת) הוא במאי קולנוע, ותסריטאי יהודי-צרפתי. אסאיאס הוא בנו של הבמאי הצרפתי ז'אק רמי אסאיאס, שנולד ב-1910 בסלוניקי בשם רֶמִי אסאיאס למשפחה יהודית, אשר בהמשך היגרה למילאנו ומשם בראשית שנות ה-30 לצרפת. אוליבייה אסאיאס הוא גם כתב במגזין הקולנוע הנחשב מחברות הקולנוע.

==הקריירה==
אביו של אוליבייה, ז'אק רמי, היה בערוב ימיו במאי טלוויזיה. בשל בריאותו הרופפת, נרתם אוליבייה לעזור לו וכך נחשף לעשייה בתחום. ב-1984 ביים סרט דוקומנטרי קצר בשם: Winston Tong en Studio, אשר נחשב ליצירת הבכורה שלו. ב-1986 ביים סרט ראשון באורך מלא, שנקרא "חוסר סדר". ב-1992 זכה בפרס הקולנוע הצרפתי ע"ש ז'אן ויגו, על סרטו "פאריז מתעוררת". סרטו המפורסם ביותר הוא "אירמה ואפ" מ-1996 בו מככבת השחקנית מאגי צ'אנג מאן יוק, אשר שנתיים מאוחר יותר אף נישאה לו. הסרט הוצג בפסטיבל קאן וזכה לתשבחות רבות מהמבקרים.

ככתב, הרבה אסאיאס לכתוב אודות במאים אירופאים מפורסמים, אך עיקר פרסומו היה בכתיבה הדוקומנטרית על במאים מזרח אסיאתים.
ב-2001 התגרש אסאיאס מאשתו, אך השניים המשיכו בקשרי עבודה מקצועיים, כאשר ב-2004 כיכבה מאגי צ'אנג לצד ניק נולטה בסרט "Clean"-(נקייה), אשר הוצג אף הוא בפסטיבל קאן של אותה השנה, היה מועמד לפרס דקל הזהב לסרט הטוב ביותר ולא זכה. השחקנית מגי צ'אנג, זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר והסרט זכה בפרס על האפקטים הטכניים.

ב-2008 סרט הדרמה שלו "שעות קיץ" הוקרן בהקרת בכורה בפסטיבל הקולנוע של ניו יורק. מרבית סרטיו של אסאיאס משלבים בין דרמות קולנועיות לבין מותחנים אשר גולשים לעיתים לכיוון הנאו נואר, כמו בסרטו Demonlover, מ-2002 המשלב גם אנימציה.

ב-2010 הוקרנה בטלוויזיה הצרפתית מיני-סדרת טלוויזיה מפרי עטו העוסקת בקורות חייו של הטרוריסט איליץ' רמירז סאנצ'ז הידוע בכינויו "קרלוס". בשנה זו זכה אסאיאס בפרס גלובוס הזהב למיני-סדרה או סרט טלוויזיה הטוב ביותר.

בשנת 2016 ביים וכתב את הסרט "קניינית אישית"; מותחן פסיכולוגי-על טבעי בכיכובה של קריסטן סטיוארט בתור צעירה אמריקאית בעובדת בפריז בתור קניינית אישית עבור סלבריטאים המנסה לתקשר עם אחיה התאום שנפטר. הסרט הוא קופרודוקציה בינלאומית בין בלגיה, צ'כיה, צרפת וגרמניה, והוא נבחר להתחרות על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן 2016. בקאן, אסאיאס חלק את פרס הבמאי הטוב ביותר עם כריסטיאן מונגיו, שביים את "בגרות". הסרט יצא לאקרנים ב-14 בדצמבר 2016 בצרפת וב-10 במרץ 2017 בארצות הברית. הסרט זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, ובפרט עבור הופעתה של סטיוארט. 

בשנת 2017 לקח חלק בכתיבת התסריט לסרט "מבוסס על סיפור אמיתי", בבימויו של רומן פולנסקי. 

בשנת 2022 ביים וכתב את המיני-סדרה "אירמה ופ" לרשת הטלוויזיה HBO; המיני-סדרה מבוססת על סרטו של אסאיאס באותו שם משנת 1996. 

אסאיאס היה במערכת יחסים עם הבמאית-תסריטאית מיה הנסן-לאב מ-2009 ועד 2016. בתם נולדה ב-2009.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1955
אריק רוהמר

אריק רוהמר (בצרפתית: Éric Rohmer; 4 באפריל 1920 – 11 בינואר 2010, פריז) היה במאי קולנוע, מבקר קולנוע, עיתונאי, סופר, תסריטאי ומורה צרפתי. היה דמות בולטת בתנועת הגל החדש בקולנוע הצרפתי ועורכו של כתב העת "מחברות הקולנוע" (Cahiers du cinéma).

רוהמר ביים עשרים וחמישה סרטים וזכה למועמדויות ולפרסים בינלאומיים רבים, בהם פעמיים בפרס דוב הכסף בברלין ב-1967 וב-1983, מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ב-1967, זוכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן ב-1970, פרס חבר השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1976 וכן בפרס אריה הזהב למפעל חיים בפסטיבל הסרטים של ונציה ב-2001.

ב-1989 ביים רוהמר את הסרט התיעודי "המשחקים של החברה" (Les jeux de société), שעוסק בהיסטוריה של המשחקים בהתבסס על עבודת ההיסטוריונים ז'ורז' דובי ופיליפ אריאס.

== פילמוגרפיה ==

* The Sign of Leo (1962)
* The Collector (1967)
* My Night at Maud's (1969)
* Claire's Knee (1970)
* Love in the Afternoon (1972)
* The Marquise of O (1976)
* Perceval le Gallois (1978)
* Catherine de Heilbronn (1980, television film)
* The Aviator's Wife (1981)
* A Good Marriage (1982)
* Pauline at the Beach (1983)
* Full Moon in Paris (1984)
* The Green Ray (1986)
* Boyfriends and Girlfriends (1987)
* Four Adventures of Reinette and Mirabelle (1987)
* Le trio en mi bémol (1988)
* A Tale of Springtime (1990)
* A Tale of Winter (1992)
* The Tree, the Mayor and the Mediatheque (1993)
* Rendezvous in Paris (1995)
* A Summer's Tale (1996)
* Autumn Tale (1998)
* The Lady and the Duke (2001)
* Triple Agent (2004)
* The Romance of Astrea and Celadon (2007)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:מבקרי קולנוע צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס אריה הזהב - מפעל חיים
קטגוריה:צרפתים ממוצא גרמני
קטגוריה:לורן: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1920
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2010
וילארד ליבי

וילארד פרנק ליבי (באנגלית: Willard Frank Libby; 17 בדצמבר 1908 – 8 בספטמבר 1980) היה מדען אמריקאי ופרופסור לכימיה, חתן פרס נובל לכימיה ב-1960 על פיתוח השיטה של תיארוך פחמן 14, שמשמשת בין השאר לתיארוך לממצאים ארכאולוגים.

== חייו ==
ליבי נולד בקולורדו ובשנת 1931 סיים את לימודי תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1933 הוא סיים את עבודת הדוקטורט שלו. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הועסק בפרויקט מנהטן ועבד בצוות של הרולד יורי. הוא היה אחראי על הפרדת והעשרת האורניום.

בשנת 1945 הוא התמנה לפרופסור באוניברסיטת שיקגו. בשנת 1959 הוא עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

על הישגיו המדעים הוא בשנת 1960 הוא קיבל פרס נובל.

בנוסף על עבודתו המדעית, הייתה לווילארד ליבי קריירה עשירה של פעילויות בשירות הציבורי – הוא עמד, למשל, בראש תוכנית ה"אטומים למען השלום" של הנשיא אייזנהאואר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.mada.org.il/education/libby וילארד פרנק ליבי], באתר מוזיאון המדע בירושלים
* [https://web.archive.org/web/20170505043132/http://alsos.wlu.edu/qsearch.aspx?browse=people%2FLibby%2C+Willard קורות חיים] 
* יוסף זקבך, [https://web.archive.org/web/20140907052402/http://www1.snunit.k12.il//heb_journals/mada/252098.html וילארד ליבי, מפתח "השעון האטומי" לתיארוך, איננו], מדע, מרץ 1981
* 

קטגוריה:עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:כימאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:סגל הקולג' לכימיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:זוכי מדליית אליוט קרסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1980
פאונטיין הילס

פאונטיין הילס (באנגלית: Fountain Hills) היא עיר במחוז מריקופה, אריזונה, ארצות הברית. לפי מפקד התושבים של שנת 2007 חיו בעיר 25,316 תושבים. בשנות ה-90 הייתה פאונטיין הילס העיר השמינית בקצב גידול התושבים באריזונה.

פאונטיין הילס היא המזרחית בין הערים במטרופולין של פיניקס. ממזרח לה מדבר סונורה וממערב היא גובלת בסקוטסדייל.

במזרח העיר שוכן אגם מלאכותי גדול ובמרכזו מזרקה שמימיה מגיעים עד לגובה של 170 מטרים. המזרקה פועלת מדי שעה עגולה למשך 15 דקות ומהווה אטרקציה המושכת תיירים מכל רחבי ארצות הברית ומהעולם. המזרקה מופעלת באמצעות שלוש טורבינות בעלות 450 כוחות סוס כל אחת. כאשר שלוש הטורבינות פועלות המזרקה יכולה להגיע לגובה המרבי, אך בדרך כלל רק שתי טורבינות פועלות והמזרקה מגיעה לגובה של 91 מטרים. כאשר נבנתה בשנת 1970 הייתה זו המזרקה הגבוהה בעולם.

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אריזונה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1989
פנדורה (ירח)

פנדורה הוא אחד הירחים המקיפים את כוכב הלכת שבתאי.
פנדורה התגלה על ידי סטיוארט קולינס בעזרת צילומים מהגשושית וויאג'ר 1 בשנת 1980. הוא מכונה גם שבתאי 17. שמו של הירח ניתן לו על שמה של פנדורה מתוך המיתולוגיה היוונית. פנדורה ממוקם על טבעת F, אחת מטבעות שבתאי.

קוטרו הממוצע של פנדורה הוא 84 קילומטרים בלבד. אולם הוא אינו כדורי, וממדיו הם 104 × 81 × 64 ק"מ. 
פנדורה מרוחק כ-141,700 קילומטרים משבתאי.

הגשושית קאסיני-הויגנס חלפה על פניו בשנת 2004 ושלחה צילומים נוספים.

ליד פנדורה יש ירח נוסף שנקרא פרומתאוס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ירחי שבתאי
א-ראדי

אַ-רַּאדִי בִּאללַּהּ אַבּוּ אלְ-עַבַּאס מֻחַמַּד בְּן אלְ-מֻקְתַדִר בִּאללַּה (בערבית: الراضي بالله أبو العباس محمد بن المقتدر بالله; תרגום הלקב: המרוצה באל; 907–23 בדצמבר 940) היה הח'ליף העבאסי העשרים. שלט בין השנים 934–940.

==ביוגרפיה==
א-ראדי היה בנו של הח'ליף אל-מקתדר. שבע שנותיו של א-ראדי בשלטון היו תקופה של חוסר מזל ואומללות. א-ראדי היה נתון תחת שליטתו של הווזיר הגדול. הווזיר הראשון שלו נכלא בידי אויביו, השני ערק והשלישי, אבן ריאק, הצליח לכפות על א-ראדי ליצור בעבורו את משרת "אמיר אל-אומראא" ('נסיך הנסיכים') אשר הפכה אותו לאדונה דה-פקטו של בגדאד וסביבתה. שמו של אבן ריאק אף הוכרז לצד זה של א-ראדי בתפילות יום השישי. 

בימי א-ראדי זכתה האסכולה החנבלית ליד רמה וחופשית בכל הקשור לענייני דת. בגיבוי המוני עם, ערכו משמרותיהם פשיטות על בתים פרטיים בעיר והשמידו כל דבר שעמד בסתירה לעקרונותיהם. כך, הוקמה לה "אינקוויזיציה סונית" אשר ניתצה כדי יין, כלי מוזיקה ופשפשה ברשימות המסחריות של סוחרי הבזאר בחפשה אחר הפרות של עקרונות הדת האוסרים על ריבית ועושק. מלומד שיעי שערך עלייה לרגל לקברי משפחת הנביא הוצא להורג בגין אמונותיו. מלומד אחר, אשר לימד קריאות לא קאנוניות של הקוראן, נאלץ להתכחש בכתב לאמונותיו ולברוח על חייו. 

א-ראדי זכור בהיסטוריוגרפיה האסלאמית כ"אחרון הח'ליפים האמיתיים". הוא היה הח'ליף האחרון שנהג להטיף דרשות בתפילות יום השישי במסגד, האחרון לערוך ישיבות התדיינות עם פילוסופים ותיאוסופים בענייני דת וממשל והאחרון לפזר צדקה לנזקקים או להתערב כנגד פקידים שנהגו בעם בשררה. אך, עם כל זאת, הוא עדיין היה תלוי באחר, בן חסותו של הווזיר הגדול. לח'ליפות אבדו זה מכבר שטחיה במזרח, באפריקה ובמצרים; כמו כן חלקים גדולים מסוריה, הלבנט וחצי האי ערב הכירו בח'ליפים זרים. אף בעיראק גופא, היו מוסול, בצרה וואסט אחוזות במרד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 907
קטגוריה:נפטרים ב-940
אל-קאהר

אל-קאהר באללה (מילולית: המנצח באל), אבו מנצור מוחמד בן אל-מעתדד (תעתיק מדויק: מעתצ'ד) באללה (בערבית: القاهر بالله, ابو منصور محمد بن المعتضد بالله) נולד בשנת 899 והיה הח'ליף העבאסי בין 932 ל-934, הוא נפטר בשנת 950. ימיו זכורים כתקופה של עריצות ואכזריות יתר, כמוה ידעה הח'ליפות פעמים ספורות בלבד קודם לכן. 

לאחר רציחתו של קודמו בתפקיד, אל-מקתדר, אנשי החצר שהשתתפו ברצח העדיפו למנות את אל-קאהר, אחיו למחצה, במקום את אחד מילדיו, מחשש שיבקשו לנקום בהם. בסופו של דבר הם ראוהו כרע אף יותר מקודמו - ח'ליף ירא שמים כלפי חוץ אך עריץ ואכזר. הוא עינה את אמו, בניו ונשותיו המועדפות של אל-מקתדר, וסחט מהן את העושר שצברו במהלך ימי שלטונו. למרות זאת, רבים מהם חמקו מידו. אל-קאהר לא חס אף על בני משפחתו שלו, וקבר את אחיינו ויורשו המיועד בעודו בחיים, בקיר. 

שלטונו האכזרי של אל-קאהר הוביל לתסיסה בקרב אנשי חצרו, ורבים מהם קשרו נגדו. לילה אחד, בעודו שתוי מיין, הוא נלכד, עוור והושלך לכלא לאחר שסירב לוותר על כיסאו. ב-945 הוא שוחרר מכלאו והיה למקבץ נדבות בחוצות בגדאד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:ילידי 899
קטגוריה:נפטרים ב-950
טיפול סלידה

טיפול סלידה (בלועזית: תרפיה אברסיבית) הוא טיפול נפשי קוגניטיבי-התנהגותי שנועד להפחית התנהגות לא-רצויה; במהלך הטיפול נחשף המטופל לגירוי (stimulus) המקושר להתנהגות לא-רצויה מסוימת, תוך כדי חשיפה לגירוי לא נעים (אברסיבי) שמעורר אי נוחות, במטרה ליצור התניה וקישור בין שני הגירויים, כך שהמטופל ילמד להעדיף להימנע מההתנהגות הלא-רצויה כדי לא להיחשף שוב לגירוי האברסיבי והתחושות השליליות שהוא מעורר.

== התוויות לטיפול ==
הטיפול משמש בעיקר במצבים של התמכרויות לסמים או אלכוהול או קומפולסיות מסוימות. למשל, מריחת חומרים בעלי טעם חריף על הציפורניים במטרה להפסיק התנהגות לא רצויה של כסיסת ציפורניים; מתן תרופות היוצרות תחושת בחילה או חמרמורת לאחר כל שתיית אלכוהול במטרה ליצור גמילה במקרה של אלכוהוליזם; או מתן שוק חשמלי לאחר התנהגות לא-רצויה (כגון פנטזיות לא מותאמות בקרב פדופילים) במטרה לקשר בין השוק להתנהגות, כדי שהמטופל יימנע מהתנהגות זו.

== ביקורת והגבלה ==
רבים מעבירים ביקורת חריפה על שיטת הטיפול בצורתה הקיצונית יותר (במיוחד שוק חשמלי). הטיעונים העיקריים נוגעים בבעיה האתית שכרוכה במתן טיפול אברסיבי כל כך עבור האדם והנזק העלול להיגרם, ובמידת היעילות הנמוכה יחסית שנמצאה במחקרים על השיטה. במספר מדינות בארצות הברית נחקקו חוקים המגבילים מאוד את השימוש בטיפול לפסיכולוגים מורשים בלבד, ומגבירים את הפיקוח הצמוד על התהליך.

== טיפול בסלידה נגד הומוסקסואליות ==
במרבית המדינות נאסר הטיפול האברסיבי בשנים האחרונות כטיפול המרה להומוסקסואליות. זאת בהמשך למחקרו הידוע של מרטין זליגמן מ-1966, שהראה ממצאים מעורבים לפיהם כ-50% מהגברים ההומוסקסואלים שעברו את הטיפול לא הביעו עוד דחפים הומוסקסואליים – אך זליגמן סייג את מסקנותיו בכך שרובם התגלו כביסקסואלים, בעוד בקרב בעלי נטייה מינית הומוסקסואלית ברורה לא ניכר שינוי בעקבות הטיפול האברסיבי.

== בתרבות הפופולרית ==
טיפול סלידה זכה להתייחסויות ואזכורים בספרות ובקולנוע. בספר "תפוז מכני" (ובסרט באותו השם) ניתן לטיפול סלידה מקום מרכזי בעלילה: גיבור הספר, סדיסט אלים בשם אלכס, עובר סדרת טיפולים הכוללת התניות שליליות בעזרת מעוררי בחילה בעת צפייה מאולצת בדימויים אלימים.

== ראו גם ==
* נוירופידבק

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Council on Scientific Affairs of the American Medical Association (1987). "Aversion therapy". Journal of the American Medical Association, 258(18), 2562-2565. 
* Seligman, Martin E. P. (1993). What You Can Change and What You Can't: The Complete Guide to Successful Self-Improvement. New York: Knopf.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

__NOTOC__

קטגוריה:פסיכותרפיה
קטגוריה:טיפולים פסיכיאטריים
גן-גני

גן-גני הוא ספר המיועד ללמד פעוטות עובדות בסיסיות על חגי ישראל ומנהגים שונים הקשורים לתרבות היהודית והישראלית. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1947 והוגדר כ"ספר לאם ולילד". עורכי הספר, סופרי הילדים והמשוררים לוין קיפניס וימימה אבידר-טשרנוביץ, ליקטו את הקטעים המופיעים בו במטרה "לעזור לאם להמשיך בבית את דרך עבודתה של הגננת". נוסף על הסיפורים והשירים המצויים בו, כללו קיפניס וטשרנוביץ בספר גם דפים ובהם הפעלות קלות בתחומי הקריאה והחשבון, "תחילה בהדרכת האם ואחר כך בעבודה עצמית", וכן קטעים לגזירה ולהדבקה והוראות כיצד להכין חפצים שונים עבור הילדים בעבודת יד לא מסובכת.

הספר בנוי מפרקים שבכל אחד מהם קטעים המיוחדים לו. בין הפרקים בספר: "אני הולך לגן", "שנה טובה", "גשם גשם משמיים", "אור אור לנו", "תפוח זהב", "עץ נטעתי", "אני פורים" ופרקים נוספים הקשורים להווי הילדים ולתחנות שונות בלוח הזמנים של תלמידי הגן וילדי בית הספר בכיתות הנמוכות. גיבור הספר, המתנסה בכל התחנות הללו, הוא ילד דמיוני בשם גידי, והמחברים מספרים על חוויותיו בגן, בחגים ובבית הספר. בין השאר, מופיעים בספר שירים שנכנסו לקלאסיקה של יצירת הילדים העברית, דוגמת "שנה טובה", "גשם! גשם!" ו"בר כוכבא" (לוין קיפניס), "אביב הגיע" (בלהה יפה) ו"בנות שתים" (חיים נחמן ביאליק). בנוסף, נכללים בספר איורים רבים. בדפי הספר הרגילים האיורים הם בשחור-לבן, אך בראש כל פרק מודבק דף בשוליו העליונים ועליו איור צבעוני.

"גן-גני" זכה עם צאתו להצלחה מסחרית רבה. הוא הודפס שוב ושוב במהדורות חוזרות ובמשך שנים נחשב לספר חובה לילדי הגן וכיתות א' וב'. בשנות השבעים ניכרה ירידה במעמדו, עם צאתם של ספרים אחרים שהיו מיועדים למטרה דומה, ולימים הפך למוצר ספרותי נדיר. בשנת 2006 הדפיס מאתר הספרים איתמר לוי את הספר בהדפסה מחודשת.

==מהדורות==
* מהדורה ראשונה: גן-גני: ספר לאם ולילד / ערוך ומלקט בידי לוין קיפניס וימימה טשרנוביץ; מצויר בידי איזה [הרשקוביץ], תל אביב: נ’ טברסקי, תש"ז.
* מהדורות נוספות: שם, תשי"ג; שם, תש"ל; תל אביב: הוצאת ברונפמן, 1974; שם, תשל"ז-1976; ספר זכרונות - חנות הספרים של איתמר, 2006.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ספרי 1947
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:תרבות ביישוב
קטגוריה:ימימה אבידר-טשרנוביץ
עפרה שפירא-אלוני

עפרה שפּירא-אלוֹני (12 במרץ 1940 – 3 באוקטובר 2003) הייתה מדענית ישראלית. שימשה כמנהלת הקרן הלאומית למדע.

== ביוגרפיה ==
שפירא-אלוני נולדה לרחל וירמיהו שפירא - מחנכים ידועים שבעת ההיא היו מורים בכפר הנוער בן שמן. בעקבות מלחמת העולם השנייה, הוריה החלו בתהליכים לקראת הקמת כפר נוער לילדים פליטי שואה, ובשנת 1947 הגשימו את חזונם בהקמת "כפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים". עופרה, מתוך אידיאליזם ועל מנת שלא ייווצר פער בינה לבין חבריה לספסל הלימודים, עברה להתגורר בפנימיה כשאר התלמידים.

את לימודיה האקדמיים עשתה בפקולטה לכימיה של האוניברסיטה העברית בירושלים, שם סיימה תואר שלישי (דוקטורט) בגיל 22. במקביל עסקה בריקוד (הייתה סולנית להקת הסטודנטים של האוניברסיטה) ובכתיבת שירים, מהם ידוע "זה הזמר שלי ושלך" ששרו הפרברים, ו"זמר בדרכים" שבוצע על ידי הגבעתרון. היא עבדה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, ועסקה בחקר ויסות הפרשת הורמונים ובעיקר הורמוני בלוטת התריס. את רוב עבודותיה פרסמה תחת שם נישואיה עפרה שפירא-אלוני וכך נהגה לאיית שמה גם אחרי גירושיה.

עם פּרישתה מן האוניברסיטה הצטרפה לקרן הלאומית למדע, תחילה כיועצת ומשנת 2000 ועד מותה בשנת 2003 כמנהלת הקרן המחלקת 250 מיליון ש"ח מדי שנה למחקר מדעי.

נפטרה ב-3 באוקטובר 2003 ונקברה בבית הקברות בקיבוץ עין חרוד איחוד. 

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרות פנימיית הדסים
קטגוריה:ביוכימאיות ישראליות
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2003
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
אריה ליב ברלין

הרב אריה לֶיבּ ברלין (Löb Berlin; ב' בתמוז תצ"ז, 1737, פירת (פיורדא), בוואריה – ב' בסיוון תקע"ד, 21 במאי 1814, קאסל) היה אב בית דין של קאסל ומדינת הסן וחבר הקונסיסטוריה היהודית של וסטפאליה.

== ביוגרפיה ==
ברלין נולד בשנת תצ"ז בפירת (פיורדא), בנו השני של אברהם מאיר ברלין, מחשובי חכמי פיורדא וספק המטבעות של הגראף של נסיכות אנסבך. הוא התחנך לתורה בבית אביו, ואחר כך הלך ללמוד אצל הרב צבי הירש חריף בהלברשטאדט. בשנים תקל"ג–תקל"ח היה ממנהיגי פיורדא, משנת תקל"ד נטל חלק בישיבות בית הדין של פיורדא ובשנת תקמ"ב נתמנה לדיין. בשנת 1790 נתמנה לרב של באמברג. במסגרת תפקידו דן בחלוקה של ירושה גדולה ואחד מבעלי הדין שלא היה מרוצה מפסיקתו האשים אותו בפני ערכאות הגויים בקבלת תשלומים בלתי חוקיים ואי דיווח על סכומים קטנים. בסופו של דבר הרב ברלין זוכה מההאשמות אך נדרש לשלם קנס.

בשנת 1794 נתמנה לרבה של קאסל ורוזנות הסן-קאסל (שמאוחר יותר שודרגה לנסיכות הבוחר מהסן). הרב ברלין כתב הגהות על הש"ס שהוכללו בשתי המסכתות של מהדורת הש"ס שהודפס בפיורדא ואחר כך הוכללו בחלקן במהדורת ש"ס וילנא.

לדברי מיכאל מאיר, הרב ברלין תמך ברפורמות מתונות, וב-1812 הכריע על דעת עצמו כי על חברה קדישא של קאסל לכבד את רצונו של נפטר שציווה לא לקבור אותו, אלא יומיים לאחר פטירתו.

== לקריאה נוספת ==
* מיכאל מאיר, בין מסורת לקדמה - תולדות תנועת הרפורמה ביהדות, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל (בספר הוא מופיע כ"ליב מאיר ברלין").
* הרב בנימין שלמה המבורגר, "רבי אריה ליב ברלין מהרל"ב (תצ"ז–תק"ן)", הישיבה הרמה בפיורדא, חלק ב', מכון מורשת אשכנז תש"ע, עמ' 307–434.

== קישורים חיצוניים ==
* לואיס גינצברג, פיטר וירניק, 
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=26679&pgnum=41 רבי ארי׳ ליב ברלין זצ״ל], צפונות ח', תמוז תש"ן

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים גרמנים
קטגוריה:פירט: רבנים
קטגוריה:במברג: רבנים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1814
פורום תקנה

הלוגו הקודם של פורום "תקנה"
פורום תקנה הוא עמותה המורכבת מאישים בציונות הדתית, המיועדת לטיפול בתלונות על הטרדה מינית מצד בעלי סמכות בציבור הדתי-לאומי.

==פעילות הפורום==
פורום תקנה הוקם בשנת 2003 על ידי יהודית שילת לשם מתן מסלול חלופי ודיסקרטי לטיפול בתלונות על הטרדה מינית של בעלי סמכות בקרב הציונות הדתית. הטרדה מינית לסוגיה היא עבירה פלילית, אך משום שהיא נעשית פעמים רבות ללא עדים ובשל חשש להיחשף וגורמים נוספים מגיעים רק חלק מהמקרים לבירור במשטרה. בפרט נכון הדבר כאשר ההטרדה נעשית במסגרת יחסי מרות. באתר הפורום מוצגת מטרת הפורום: "ליצור דרך נוספת עבור המתלוננות לטפל בתלונה ביעילות, ולמנוע את הישנותה ואת נזקיה למתלוננת ולנשים נוספות". השימוש בלשון נקבה הוא ברוח "דיבר הכתוב בהווה", והפורום משמש לטיפול בתלונות שני המינים. הפורום אינו רואה עצמו כתחליף למערכת אכיפת החוק הרשמית, אלא כגוף המיועד לטפל בתלונות שלא הגיעו למשטרה או שאופיין אינו פלילי. הפורום פועל בשיתוף פעולה עם היועץ המשפטי לממשלה והוא מתייעץ איתו ביחס למקרים סבוכים המגיעים לפתחו.

ברוח החוק למניעת הטרדה מינית חיבר הפורום "תקנון לטיפול ומניעה של הטרדה ו/או תקיפה מינית"<ref></ref>.

עם חברי הפורום בהווה ובעבר נמנים אישים רבניים בולטים בציונות הדתית ומשפטנים דתיים, ובהם הרבנים יעקב אריאל, הרב אהרון ליכטנשטיין, הרב יובל שרלו, הרב אליקים לבנון, הרב יהושע שפירא, הרב איתן איזמן, הרבנית מלכה פיוטרקובסקי, פרופ' ידידיה שטרן, פרופ' אביעד הכהן ואחרים, גברים ונשים. מייסדת הפורום היא הרבנית יהודית שילת, סגנית יו"ר אמונה לשעבר. שילת שימשה כמנהלת הפורום במשך כ-20 שנה. לאחר פרישתה החליפה אותה בתפקיד לילי גץ הורביץ. בפורום 30 חברים, אך העבודה השוטפת מתקיימת בדרך כלל בקבוצות של ארבעה.

טיפולו של הפורום בתלונה נעשה בדרך כלל בצנעה. מאז הקמת הפורום ועד תחילת 2010 טיפלו צוותים מטעמו, שרובם כללו גברים ונשים, ב-15 תיקים של ניצול מרות וסמכות בציבור הדתי. בפברואר 2010 חרג הפורום ממנהגו, ובעקבות תלונות שונות פרסם הודעה בעניינו של הרב מרדכי (מוטי) אֵלון. לפי ההודעה הוטלו על הרב אלון הגבלות שונות בגין "מעשים המנוגדים לערכי קדושה ומוסר", אך כדברי ההודעה: "לצערנו התברר לנו לאחרונה כי ההגבלות יושמו רק באופן חלקי, וכי ההגנה על הציבור ומניעת מכשול מחייבת אותנו להביא את הדברים לידיעת הרבים". בתגובה על אופן קבלת ההחלטה ופרסום המקרה פרשו מהפורום נציגות תנועת "קולך". בנוסף, פורסמו ידיעות על מעורבות של הפורום במקרים נוספים, כגון פרשת דוידי פרל ופרשת הטרדות מיניות שבעקבותיה פרש מתפקידו מפקח בחמ"ד.

==ראו גם==
* תלמיד חכם שסרח
*תהל (עמותה)
*הרב יעקב אריאל, [http://takana.org.il/haravariel_tchumin.pdf?fbclid=IwAR2q-xBn2Q6biAeLPv5T8kfo1hv1m4rKiAmg5Z0meB7XHr4OTIcuWd7kSdM סמכות הנהגה ציבורית בענייני מוסר ('פורום תקנה')], תחומין, כרך לא.

== לקריאה נוספת ==
*הרב יהושע שפירא, טיפול הנהגה ציבורית בפוגעי מין ('פורום תקנה'), תחומין, כרך לז.
*טלי פרידמן, שמואל ליימן-ווילציג, חופש הביטוי של רבני הציונות הדתית: בין הלכה, משפט ותקשורת בדמוקרטיה הישראלית, ניב, 2024.

==קישורים חיצוניים==
* 

* (פורסם במקור בדעות 39)
* 
* נסלי ברדה וישראל רוזנר, [http://news.nana10.co.il/Article/?ArticleID=735411 המקור: כיצד מתנהל פורום "תקנה"?], באתר נענע 10, 28.7.2010
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: עבירות מין
קטגוריה:ירושלים: עמותות
קטגוריה:ציונות דתית
נחל גיבורים

גשר רושמיה ב[[שנות ה-30 של המאה ה-20. ניתן להבחין במסילת הרכבת מתחת לגשר המובילה למחצבה]]
גשר הגיבורים וגשר גדוד 22 מעל הנחל במערב חליסה]]

נחל גיבורים (ואדי רושמיה, מארמית: ראש מיא, "ראש מים") הוא נחל אכזב במזרח חיפה היוצא מהכרמל ונשפך אל הים התיכון מערבית לנמל הקישון. שמו של הנחל ניתן לו לזכר אנשי גדוד 22 של חטיבת כרמלי שניצחו בקרב שניטש על גשר רושמיה והבית ששימש כמשרד של 'איחוד השכונות הערביות' (נקרא בטעות בית הנג'אדה) הסמוך לו במלחמת העצמאות.

תוואי הנחל מתחיל באזור כיכר חורב אך בשל התפתחות העיר נותר חשוף החלק המתחיל בין שכונת רמת ספיר לרוממה הישנה ומשם ממשיך לעיר התחתית, בקרבת שכונת חליסה, עובר דרך אזור תעשייה חוף שמן ולבסוף נשפך לים (בעבר היה נשפך אל הקישון). 
הנחל ויובליו (שאנן, זיו, רמז, ורדיה, תן) מפרידים בין רובע הדר הכרמל לבין רובע נווה שאנן.

באפיק הנחל היה מצוי המטווח העירוני של חיפה שהצוק שבצד האפיק שימש לו חומת מפגע.

במעלה ההר, בשכונת רמת בן-גוריון, נמצאת מצודת חורבת ראש מים מהתקופה הביזנטית. חפירות ארכאולוגיות במקום מעידות על קיום התיישבות במקום מאותה תקופה. בתחילת שנות ה-20 התיישבו במקום פועלים אשר עבדו בעיר התחתית בחיפה. בשנות ה-50 וה-60 החלו להתיישב בוואדי משפחות של עולים חדשים וערבים ישראלים, בשנות ה-80 פעלה עיריית חיפה לפינוים. הדיירים האחרונים בוואדי הסכימו להתפנות תמורת פיצוי בשנת 2010.

==גשר רושמיה==
מעל הנחל עוברים שני גשרים. גשר רושמיה הישן וגשר גדוד 22 החדש על שם הגדוד בחטיבת כרמלי שלחם במלחמת העצמאות באזור הנחל.

==פיתוח בנחל==
כביש נחל הגיבורים, 2021
בשנות ה-90 הוחל בשני מיזמים מרכזיים שפגעו בתוואי הנחל. הראשון הוא הגרנד קניון והשני הן מנהרות הכרמל שעוברות מעל תוואי הנחל. כמו כן נסלל בנחל "כביש נחל גיבורים", כביש דו מסלולי ודו כיווני, באורך של 2.3 ק"מ, שמחבר בין ציר שמחה גולן שעל הכרמל לבין דרך בר יהודה בעיר התחתית. הציר נפתח לתנועה ב-4 בדצמבר 2013. בכוונת עיריית חיפה להפוך את אזור נחל גיבורים "לסנטרל פארק של חיפה". מתוכנן בו אגם מלאכותי, פינות נופש ומרכז סנפלינג.

== קישורים חיצוניים ==

*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיפה: נחלים
קטגוריה:נווה שאנן (חיפה)
גיבורים
קטגוריה:רוממה (חיפה)
פיוטר שובלוב

פיוטר שובלוב (1710 - 15 בינואר 1762) (ברוסית: Пётр Иванович Шувалов) מדינאי רוסי בתקופת יליזבטה, קיסרית רוסיה. 

הוא נולד במשפחה של אציל רוסי שהיה מושל צבאי של ויבורג במהלך מלחמת הצפון הגדולה ובהמשך היה מושל ארכנגלסק. החל לשרת בחצרו של פיוטר הגדול. בשנת 1741 היה שותף פעיל בהפיכה שבסיומה יליזבטה, קיסרית רוסיה הגיעה לשלטון. באותה שנה קודם בדרגות וקיבל מספר עיטורים. בשנת 1746 קיבל תואר רוזן. אשתו הייתה חברת ילדות של יליזבטה, קיסרית רוסיה וגם זה תרם לקידומו המהיר. בשנת 1749 השפעתו גדלה עוד יותר כאשר בן דודו איוואן שובלוב הפך למאהבה של הקיסרית. החל משנה זו, אף נושא לא התקדם ללא השתתפותו, והקנצלר אלכסיי בסטוז'ב-ריומין החל לאבד את השפעתו בחצר. עם פטירת הקיסרית הוא נשאר מקורב לשלטון ואף קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל, אך השפעתו המעשית הייתה צנועה יותר. 

בשנת 1760 מתו אשתו ובנו הבכור. הוא התחתן בשנית, אך אשתו החדשה נפטרה תוך שנה במהלך לידה. הוא נטמן במנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.

==פעילות==
במהלך שיא השפעתו הוא היה פעיל מאוד. בכל נושא שהיה נוגע בו הוא ביקש לבצע רפורמות יסודיות. לא כל הרפורמות שלו היו חיוביות ובחלקם אך גרמו נזק לאוצר המדינה. לדעת יקטרינה הגדולה הרפורמות שלו לא תרמו הרבה למדינה, אך תרמו רבות לכיסו. יחד עם זאת, על פי החלטותיו בוטלו מספר מיסים, הוקמו בנקים ראשונים, נעשו רפורמות חשובות בצבא ובמיוחד בתותחנות. כמו כן, הוא קידם הקמת מספר מפעלי פלדה ותחמושת.

ביוזמתו הוקם מפעל לייצור פלדה שבסיבתו בהמשך התפתח עיר איז'בסק.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hrono.ru/biograf/bio_sh/shuval_pi.php ביוגרפיה] 

קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:רוזנים רוסיים
קטגוריה:גנרל-פלדמרשלים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:ילידי 1711
קטגוריה:נפטרים ב-1762
כוי סנג'ק

כּוי סנג'ק או כּויֶה (בכורדית: کۆیە, בערבית: كوي سنجق, בארמית נוצרית: ܟܘܝܐ) היא עיר במחוז ארביל בצפון מזרח עיראק. העיר שוכנת באזור הכורדי של עיראק ובקרבה לגבול עם איראן. בעיר בין 50,000 ל-100,000 תושבים.

נשיא עיראק ה-6, ג'לאל טאלבאני, נולד בכפר קלקן הסמוך לכוי סנג'ק ואף למד בעיר. הנשיא השביעי פואד מעצום הוא יליד העיר עצמה.

==יהודי העיר==

בתחילת המאה ה-20 מנתה הקהילה היהודית בכוי סנג'ק כ-200 אנשים. במלחמת העולם הראשונה עזבו יהודים רבים את העיר אך חזרו אליה לאחר סיומה. בין הרבנים הבולטים בעיר היה רבי משה ב"ר אברהם חרירי. לרוב יחסי הקהילה עם השכנים המוסלמים היו טובים, והם נשמרו תחת חסותם של השייחים המקומיים. מצב זה השתנה עם תחילת הפעילות הציונית בכפר בשנת 1946, עם הגעת שליחים מארץ ישראל, והקמת מדינת ישראל ב-1948, עת החלו רדיפות כנגד היהודים מצד השלטונות. עד שנת 1951 עזבו כל יהודי כוי סנג'ק לישראל. רבים מהם התיישבו במושב אלקוש בצפון.

היהודים בכוי סנג'ק, כמו גם המיעוט הנוצרי, דיברו דיאלקט של ארמית חדשה צפון-מזרחית.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tik-tak.co.il/WEBPRO/project/katava1.asp?codeClient=862&CodeSubWeb=0&id=63039&projId=7228 מידע על יהודי העיר]

קטגוריה:כורדיסטן העיראקית: ערים
וטרלו

וטרלו (באנגלית: Waterloo) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית סידני.
==גאוגרפיה==
וטרלו ממוקם כ-4 ק"מ דרומית למרכז העסקים הראשי של סידני. הוא גובל באלכסנדריה, אווליי וארסקינוויל ממערב, זטלנד בדרום, רדפרן בצפון וסנטניאל פארק במזרח. גרין סקוור (הכיכר הירוקה) באלכסנדריה נמצאת סמוך לפינתו הדרום-מערבית, שם מצויה תחנת הרכבת גרין סקוור.

==היסטוריה==
וטרלו קיבל את שמו מקרב ווטרלו, בו כוחותיו של נפוליאון בונפרטה הובסו על ידי דוכס ולינגטון וכוחות פרוסיים ב-18 ביוני 1815, אותה שנה בה נוסד הפרוור. בשנות העשרים של המאה ה-19 נבנו בווטרלו מספר טחנות קמח ומפעלי ייצור נייר, והפרוור התבסס כאזור תעשייה. ויליאם הצ'ינסון, מפקח אסירי הכפייה דאז, קיבל את שטר הקרקע הראשון על האזור. הוא מכר את השטח לדניאל קופר וסלומון לוי, והאחוזה עברה דורות וידיים עד שהגיעה לידי נכדו של קופר, שהיה יושב ראש המועצה המחוקקת של ניו סאות' ויילס.
במרוצת המאה ה-20 היה וטרלו פרוור עני, אך תהליכים חברתיים מואצים של ג'נטריפיקציה בשנות האלפיים השפיעו על המרקם הסוציו-אקונומי בו, ונכון ל-2006 חציון ההכנסה בו גבוה במקצת מזה של כלל המדינה.

==תרבות==
בווטרלו אזור גדול שיועד לשימור אורבני, ובו שופצו עשרות בניינים מהמאה ה-19 ומשמשים למגורים לצד בניינים מודרניים. בין הבתים ששומרו קוטג'ים ובתי טרסות מהתקופה הוויקטוריאנית. בפרוור מספר כנסיות, המשרתות קהילות נוצריות שונות, בין השאר קתולים ואוניטריאנים.

בווטרלו מצוי מגרש ההחלקה וטרלו, מגרש החלקה למחליקים ורוכבי אופניים חובבניים ומקצועיים, הכולל חצאי צינור, מעקות וספסלים שיועדו לרוכבי סקייטבורדים ואופניים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090924103027/http://info.id.com.au/dosydney/Default.aspx?pg=1&gid=6130 וטרלו באתר "Dictionary of Sydney"]
* [http://www.sydney-suburbs.com.au/Sydney_suburb/Waterloo/Suburbs/16264 וטרלו באתר "Sydney Suburbs"] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרוורי סידני
קטגוריה:גיי וילג'
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1815
יחיאל דומב

יחיאל (סיריל) דומב (Cyril Domb, 9 בדצמבר 1920, לונדון - 15 בפברואר 2012) היה פיזיקאי בריטי-ישראלי, אשר זכה להכרה בזכות עבודתו בנושא מעבר פאזה. כתב ספרים ומאמרים המשלבים יהדות ומדע.

== ביוגרפיה ==
פרופסור דומב נולד בסוף שנת 1920 בלונדון. שני הוריו היו יהודים אורתודוקסים שהיגרו מגליציה. לדוקטורט למד באוניברסיטת קיימברידג' בהנחיית פרופ' פרד הויל. שימש כפרופסור לפיזיקה בקינגס קולג' באוניברסיטת לונדון משנת 1954 עד ל-1981. בשנות ה-60 הגיע כמרצה אורח למכון ויצמן, ובשנת 1971 היה מרצה אורח בבר-אילן. 

באותה שנה עלה לישראל, והחל ללמד באוניברסיטת בר-אילן, שם שימש כפרופסור אמריטוס עד מותו בשנת 2012. ב-1981 זכה בפרס מקס בורן לפיזיקה. 

דומב שימש כנשיא אקדמי של המרכז האקדמי לב בירושלים בין השנים 1985-1993. 

דומב התעניין בקשרי תורה ומדע. הוא קרא להקמת מוסד מדעי לבירור נושאים הלכתיים, השתתף בכנסים בענייני תורה ומדע ובשנת 1995 היה העורך המייסד של בד"ד, כתב עת לענייני תורה ומדע של אוניברסיטת בר-אילן ובהמשך שימש כעורך יועץ. על פועלו זה זכה ב-2005 בפרס לב.

הוא התגורר עם אשתו שירלי (אסתר), אב לשישה ילדים, בהם הרב יואל דומב, בירושלים. נפטר בגיל 91.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Aryeh Carmell and Cyril Domb (Eds.), Challenge - Torah views on science and its problems.
* Cyril Domb, The Critical Point: A Historical Introduction to the Modern Theory of Critical Phenomena, 1996.
* Cyril Domb, Maaser Kesafim. Jerusalem, Feldheim, 1982
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://authors.library.caltech.edu/5456/1/hrst.mit.edu/hrs/renormalization/Domb/index.htm ריאיון עם דומב] 
* 
* מאמר שהתפרסם ב-Contemporary Judaism: [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=29629&pgnum=5 איש המדע היהודי החרדי]
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי אנגליה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: פיזיקה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:פיזיקאים בריטים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:תורה ומדע
קטגוריה:זוכי פרס לב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1920
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
חגי דגן

חגי דגן (נולד ב-13 באוגוסט 1964) הוא סופר ישראלי וחוקר יהדות ומחשבת ישראל, מרצה במחלקה לתואר ראשון בלימודים רב תחומיים במכללה האקדמית ספיר.

== קורות חיים ==
חגי דגן נולד וגדל בקיבוץ עין המפרץ. למד במוסד החינוכי נעמן, ושירת בחיל המודיעין. למד פילוסופיה, תאולוגיה ומחשבת ישראל, והשלים דוקטורט בנושא "תפישת הגאולה כפתרון לבעיית הפחד מהמוות אצל פרנץ רוזנצווייג", באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת פרייבורג. לימד מחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במכללה האקדמית תל אביב-יפו ובמכללת ספיר. בשנת 2007 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.

השתתף בסרטה הדוקומנטרי של גליה עוז "יהודים עכשיו" ששודר בשנת 2011 ברצועה התיעודית - "הסיפור האמיתי" בערוץ 1.

== מספריו ==
פרוזה:
* "קוי מתאר של כמיהה", ספרית פועלים (1991)
* "רשומות מאי הנשים", הוצאת חרגול (1999)
* "מתחת לקו העונג", הוצאת חרגול (2001)
* "למלך אין בית", הוצאת חרגול (2005)
* "הארץ שטה", הוצאת חרגול (2007)
* "שדים ברחוב אגריפס", זמורה-ביתן (2012)
* "רואים בחושך", הוצאת פרדס (2020)
* "צפונה - המסע של קרליה" הוצאת פטל 2023

עיון:
* "המיתולוגיה היהודית", הוצאת מפה (2003)
* "יהדויות: תמונה קבוצתית", הוצאת אוניברסיטת תל אביב והוצאת מפה (2005)
* "האל האחר: עיונים בכמה מופעים דמוניים של האל בספרות המקראית", הוצאת עם עובד (2016).(ספריית ספיר)
* "שדים יהודים: קטלוג מוער", הוצאת אוניברסיטת תל אביב (2019)
* "קץ הפלאות: פנטזיה בתנ"ך", הוצאת אדרא (2024)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* [http://www.ynet.co.il/headlines/1,7340,L-905-0,FF.html טורי דעות] באתר ynet
* 
* 
* 
* 
* חגי דגן, [http://www.orot-books.com/2016/09/blog-post_30.html איתקה], באתר כתב העת אורות
* 
* 
* שמעון בארי, [http://mikrarevivim.blogspot.com/2020/08/blog-post_15.html על ספרו של חגי דגן, רואים בחושך], באתר: ד״ר לאה מזור, על מקרא הוראה וחינוך
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני ישראלים
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית ספיר
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס גפן
קטגוריה:עין המפרץ: אישים
קטגוריה:בוגרי המוסד החינוכי נעמן
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בגרמניה
כולם רוצים את האמת

כולם רוצים את האמת הוא אלבום הסולו השני של שי 360 בעברית. מכירת האלבום החלה ב-3 בספטמבר 2009. באלבום 16 שירים באורך כולל של למעלה משעה (לא כולל רמיקס נוסף).

האלבום הוציא מספר סינגלים כאשר המוכרים הם "תני לי את הלב שלך" ו"מי זה" בהשתתפות הראפרים סאבלימינל ומייקל הרפז מלהקת היי פייב השיר 'מי זה' צורף לאוסף "אני תל אביבי" אשר יצא לכבוד חגיגות המאה לתל אביב.

את פזמונו של השיר "מה אתה אומר" ביצע הראפר הישראלי רון נשר (סקיי).

באלבום מתארחים אמנים רבים כמו סאבלימינל, מומי לוי, מטרו, מייקל הרפז, סיוון, יונתן דרור, צ`ולו, תומר רז, אלון שר, ד"ר צ'אן, 51%, יאמאנז, כלא 6, פלד ואורטגה, דנידין, ודי ג`יי בריינדד.

==רשימת רצועות==

==סינגלים==

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090520055947/http://www.tact-records.com/he/ אתר תאקט]
* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=disc&lang=1&prfid=2276&discid=721 מילים לשירי האלבום] באתר שירונט

קטגוריה:אלבומי 2009
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סאבלימינל
קטגוריה:אלבומי היפ הופ ישראליים
קטגוריה:אלבומי תאקט
בזיליקת נוטרדאם דה ל'אפין

בזיליקת נוטרדאם דה ל'אפין (בצרפתית: Basilique Notre-Dame de l'Épine, מילולית: בזיליקת גבירתנו של ל'אפין) היא בזיליקה וכנסייה קתולית בסגנון גותי השוכנת בל'אפין, ליד שאלון-אן-שמפאן שבצרפת. הכנסייה שימשה השראה לסופרים, בהם ויקטור הוגו, אלכסנדר דיומא האב ואחרים.

== היסטוריה ומבנה ==
בניית הכנסייה החלה בשנים 1405–1406 בסגנון גותי מאוחר, ונמשכה עד 1527. ב-1914 הועלתה לדרגת בזיליקה מינורית. שמה נובע מהערצת פסל של מרים, אם ישו המחזיקה את ישו הילד, שלפי האגדה מהמאה ה-17 נמצא בידי רועים בתוך שיח קוצים העולה באש. ב-1840 הוכרזה כמונומנט לאומי צרפתי.

חזית הכנסייה בנויה בסגנון גותי לוהב ושלושת שעריה מעוטרים בגמלונים. לכנסייה שני מגדלים עם צריחים מחודדים בחזית המערבית. המגדל הימני מתנשא לגובה 55 מטר. הצריח השמאלי שונה ב-1798 כדי לאפשר התקנת טלגרף, ונבנה מחדש ב-1858. מלבד חזיתה המרשימה ידועה הקתדרלה גם בפסלי הגרגויל שלה.

בתוך הכנסייה נמצא סורג מהמאה ה-15, שבגומחה הימנית שבו נמצא פסל מרים שהקנה לכנסייה את פרסומה.

בכנסייה מספר יצירות אמנות ידועות, בהן: פסלים של מרים מ-1300, מרים יושבת (המאה ה-15), סן ז'אק ווד (המאה ה-16); המזבחות הם מ-1542; הטריבונה ותיבת העוגב הן מהמאה ה-16 ובמה המקושטת ב-8 מהשליחים ו-7 אלילים פאגאניים שנוספו ב-1825 על ידי האב בריסון; רוב חלונות הויטראז' לא שרדו והוחלפו במאות ה-19 וה-20, חלקם תוצרת Champigneulle.

== גלריה ==

<gallery>
File:M 70 page 14 l'Épine.jpg|מבט מהאוויר
File:ND Epine 4.jpg|הספינה הראשית
File:ND Epine gargouilles15.jpg|גרגויל
File:Basilique Notre Dame de L'Épine 14.JPG|האפסיס
File:L'epine orgel.jpg|
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Notre-Dame de L'Epine 1406 - 2006. Actes du colloque international des 15 et 16 septembre 2006, éd. Jean-Baptiste Renault, Etudes Marnaises, t. CXXII (2007) et CXXIII (2008).
* Luc-Benoist, Notre-Dame de L'Epine, Paris : Henri Laurens, 1933 (petites monographies des grands édifices de la France).
* Jean-Baptiste Renault, La basilique Notre-Dame de l'Epine, Langres : Dominique Guéniot, 2006 (itinéraires du patrimoine).
</div>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:צרפת: כנסיות בסגנון גותי
נוטרדם דה ל'אפין
קטגוריה:שמפאן-ארדן: מבנים
סיפור אהבה (אלבום)

סיפור אהבה הוא אלבום הסולו השני של הזמר איציק שמלי. האלבום נמכר החל משנת 2009. באלבום 12 שירים בעלי אורך כולל של כשעה והוא כולל אך ורק שירי אהבה.
== הפקה ==
את כל שירי האלבום כתב והלחין שמלי לבדו (מלבד שיר הנושא "סיפור אהבה" שכתב והלחין עם חברו הזמר משה פרץ). את ההשראה לשיריו הנכללים באלבום קיבל שמלי, לדבריו, מבחירת ליבו: לוטן, איתה התחתן בשנת 2009 ולה הוא מקדיש את האלבום כולו.

האלבום הוציא מספר סינגלים ביניהם הסינגל "רק תחייכי" אשר זכה להצלחה גדולה, הפך לאחד מהשירים המושמעים ביותר בישראל במהלך קיץ 2009 בתחנות הרדיו (מקום ראשון - רדיו לב המדינה, רדיו דרום, רדיו קול רגע).

==רשימת השירים==
#מקודשת לי
#רק תחייכי
#בזכותך
#כל מה שתרצי
#סיפור אהבה
#אל תוותרי עלינו
#אל תשתני לי
#רומנטי (רק איתך)
#את הצעד
#זה לא מסתדר לי
#בלעדייך

==סינגלים==

==קישורים חיצוניים==

* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=disc&lang=1&prfid=3396&discid=711 מילים לשירי האלבום] באתר שירונט

קטגוריה:אלבומי 2009
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סאבלימינל
קטגוריה:אלבומי תאקט
הרמין

הרמין (שם מדעי: Mustela erminea) הוא יונק-טורף השייך לסוג סמור, ממשפחת הסמוריים. נפוץ בצפון אירופה, אסיה ואמריקה והובא אפילו לניו זילנד על ידי האדם (שם הוא נחשב למין פולש התורם להכחדת מינים), ועם זאת אינו בולט עקב פעילותו הלילית בעיקרה.

== מאפיינים ==
ההרמין קרוב בצורתו לסמור ולבואש, ובדומה להם בעל גוף צר ורגליים קצרות. הוא נבדל מהם בצבע פרוותו החומה-צהובה בקיץ, ולבנה בחורף, ובכך שקצה זנבו שחור. אורכו של ההרמין הזכר כ-25 ס"מ ואורך זנבו כ-10 ס"מ, והנקבה בדרך כלל קטנה יותר. להרמין יש כמה תת-מינים שהם קטנים יותר, עם פרווה כהה יותר.

ההרמינים צדים בעיקר חולדות, עכברים ולעיתים עופות. הם חיים לרוב בלהקות גדולות, אז הם עשויים לתקוף חיות גדולות מהם, ככלבים או שועלים.

פרוותו החורפית הלבנה של ההרמין יקרת ערך, עד כדי כך שבמאה ה-14 הותר השימוש בה באנגליה רק לבני משפחת המלוכה.

לעיתים, ההרמין (כמו הסמור), תוקף את טרפו באמצעות "היפנוט" ב"ריקוד" מוזר, המבלבל את טרפו ואז ההרמין תוקף אותו.

== גלריה ==
<gallery widths="200" heights="150">
קובץ:Mustela Erminea head.jpg
קובץ:Mustela.erminea.jpg
קובץ:Mustela erminea -England-8 (1).jpg
קובץ:Mustela erminea in summer.jpg
קובץ:Mustela erminea winter cropped.jpg
קובץ:Røyskatt (Mustela erminea erminea), Lista, Norway.jpg
קובץ:A Stoat, Mustela erminea in wild Jispa, Himachal Pradesh India.jpg
קובץ:Mustela erminea.jpg
קובץ:Stoat with rabbit (cropped).jpg
קובץ:'Sybil' the Stoat - geograph.org.uk - 2937056.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:האזור הארקטי: יונקים
קטגוריה:ארצות הברית: יונקים
קטגוריה:פארק לאומי ילוסטון: בעלי חיים
קטגוריה:גרמניה: יונקים
קטגוריה:פולין: יונקים
קטגוריה:דנמרק: יונקים
קטגוריה:טג'יקיסטן: יונקים
קטגוריה:אוזבקיסטן: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
כריס פרגוסון

כריס פרגוסון באליפות העולם בפוקר 2007
כריס פיליפ פרגוסון (באנגלית: Chris Ferguson; נולד ב-11 באפריל 1963) הוא שחקן פוקר אמריקאי. זכה ב-6 צמידים באליפות העולם בפוקר, כולל האירוע המרכזי של שנת 2000. פרגוסון מוכר בכינוי "ישו" לאור מראהו – זקן ושיער ארוך.

== שנותיו הראשונות ==
פרגוסון נולד וגדל בלוס אנג'לס קליפורניה. אביו היה פרופסור למתמטיקה שלימד את תורת המשחקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1999 קיבל פרגוסון תואר דוקטור למדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם למד גם תואר ראשון. יחד עם אביו חיבר פרגוסון מאמר על מודל הפוקר של ג'ון פון נוימן.

==קריירה כשחקן פוקר==
פרגוסון החל לשחק פוקר בגיל 10. תחילה החל לשחק בצורה חובבנית, והיה מהראשונים ששיחקו באמצעות האינטרנט. בשנת 1994 החל לשחק בטורנירים חיים בקליפורניה, ובשנת 1995 לקח חלק לראשונה באליפות העולם בפוקר. הוא ניצח את טי ג'י קלוטיה באליפות העולם בפוקר בשנת 2000, וגרף פרס של מיליון וחצי דולרים. בשנת 2004 סיים פרגוסון במקום ה-26 (מתוך 2576 שחקנים), וגרף כ-120,000 דולר. באותה שנה, היה פרגוסון ממקימי אתר הפוקר המצליח פול טילט. הוא סיים פעמיים במקום השני באליפות ההדס אפ הלאומית (National Heads-Up Poker Championship), ופעם אחת במקום הראשון. פרגוסון הרוויח סך כולל של מעל 4 מיליון דולרים באליפויות העולם, ב-59 אליפויות שונות. הישג זה מיקם אותו במקום ה-3 בכל הזמנים במספר ההכנסות מאליפויות עולם.

פרגוסון טוען כי הצליח בחצי שנה בלבד להפוך דולר אחד ל-20,000 דולר במשחק באינטרנט, וזאת לאחר שהציב זאת לעצמו כאתגר אישי. בצורה דומה, הוא טוען כי הצליח להרוויח 10,000 דולר באמצעות הרווחת סכום ראשוני מטורנירי פרירול.

== לקריאה נוספת ==
*טים הרפורד, יש היגיון בחיים - החוקים הכלכליים שמאחורי הכל, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר 2009, עמ' 61–64.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני פוקר אמריקאים
קטגוריה:זוכי צמיד אליפות העולם בפוקר באירוע המרכזי
קטגוריה:זוכי צמיד אליפות העולם בפוקר מארצות הברית
קטגוריה:זוכי שחקן השנה של אליפות העולם בפוקר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
פרנסיסקו וראז'ו

פרנסיסקו וראז'ו (ספרדית: Francisco Varallo; 5 בפברואר 1910 - 30 באוגוסט 2010) היה כדורגלן ארגנטינאי אשר שיחק במונדיאל הראשון, מונדיאל 1930, והיה לכדורגלן האחרון שנותר בחיים מבין שחקני משחק הגמר של טורניר זה, עד למותו בשנת 2010 בגיל 100.

וראז'ו נולד בשנת 1910 בעיר לה פלאטה שבארגנטינה. הוא שיחק תחילה בקבוצת עיר מגוריו חימנסיה לה פלאטה עד לשנת 1930, ואז עבר לקבוצת הפאר בוקה ג'וניורס בה שיחק משך עשר שנים. הוא השתתף ב-210 משחקים וכבש 181 שערים.

עד לחודש מרץ 2008 היה פרנסיסקו למלך שערי בוקה ג'וניורס בכל הזמנים עד אשר עבר אותו מרטין פלרמו לאחר שזה כבש את השער ה-182 בקריירה שלו.

בנבחרת ארגנטינה שיחק פרנסיסקו במונדיאל 1930 בה כבש שער אחד נגד נבחרת מקסיקו בניצחון נבחרתו 3-6. זה היה המונדיאל היחיד בו הוא השתתף שכן ארגנטינה נעדרה מהמונדיאלים שנערכו בשנים: 1934 ו-1938. רגע השיא בקריירה שלו היה הזכייה בקופה אמריקה עם נבחרת ארגנטינה בשנת 1937.

מלחמת העולם השנייה שפרצה בשנת 1939 הביאה לסיום הקריירה שלו בגיל צעיר יחסית, שנה לאחר מכן. ב-1994 זכה בתואר המצוינות של פיפ"א על תרומתו לכדורגל.

==תארים==
;חימנסיה לה פלאטה
*אליפות ארגנטינה: 1929
;בוקה ג'וניורס
*אליפות ארגנטינה (3): 1931, 1934, 1935
;נבחרת ארגנטינה
*סגנית גביע העולם: 1930
*קופה אמריקה (2): 1929, 1937
;אישיים
*מלך השערים בליגה הארגנטינאית: 1933
;הישגים
*מקום שלישי במלך שערי בוקה ג'וניורס בכל הזמנים: 194 שערים
*מקום רביעי במלך שערי הליגה הארגנטינאית בכל הזמנים: 236 שערים
*השחקן שנשאר אחרון בחיים מכלל שחקני מונדיאל 1930

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:לה פלאטה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני חימנסיה לה פלאטה
קטגוריה:כדורגלני ולס סארספילד
קטגוריה:כדורגלני בוקה ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1930
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-2010
בן דור

בן דור הוא שם משפחה יהודי עברי שמשמעותו בנו של .
בנוסף, בן דור יכול להיות עברות לשמות משפחה בעלי צליל דומה: , , בנדלר, ועוד.

קטגוריה:שמות משפחה
קטגוריה:שמות משפחה עבריים
סטובל

סטובל (בפורטוגזית: Setúbal) היא עיר ורשות מקומית (município) במרכז פורטוגל, השוכנת במרחק של כ-30 ק"מ דרום-מזרחית לבירה ליסבון. העיר ממוקמת על החוף הצפוני של נהר סאדו. באזור סטובל יש הרבה להקות של דולפינים. בעיר מתגוררים כ-120,000 תושבים.

העיר נוסדה על ידי הפיניקים במאה העשירית לפני הספירה, והתפתחה לכפר דייגים. בלב העיר ממוקמת כנסיית ישו (Igreja de Jesus) הנחשבת לאחד מן הבניינים הראשונים בפורטוגל המאופיין על ידי סגנון הגותיקה המנואלינית. סטובל נחשבת גם למרכז קולינרי בפורטוגל. הנמל של סטובל הוא השלישי בגודלו במדינה, ובו תעשייה חשובה של בניית אוניות וספינות. כיום ישנה מגמה גוברת של סגירת מפעלים תעשייתיים בעיר, ולעומת זאת פיתוח בתחום התיירות.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:פורטוגל: ערים
קטגוריה:פורטוגל: ערי חוף
קטגוריה:פורטוגל: ערי נמל
קטגוריה:פיניקים: מושבות
מרסל לנגר

מרסל (מנדל) לנגר (Marcel (Mendel) Langer; 23 במאי 1903 – 13 ביולי 1943) היה פעיל קומוניסטי יהודי-פולני, לוחם ומפקד תנועת ההתנגדות לגרמנים בטולוז שבצרפת. הוצא להורג על ידי הגסטפו.

== קורות חיים ==

נולד בעיירה שצ'וצ'ין שבגליציה, אוסטריה (כיום בפולין) לרוזה (לבית איגר) ולאלתר לנגר. אחיו היה יחיאל לנגר. כשהיה בן עשר החל ללמוד בגימנסיה בעיר טרנוב. בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, עבר עם משפחתו לפראג שבאוסטרו-הונגריה. משפחתו עלתה לארץ ישראל עקב אנטישמיות ולנגר הצטרף למפלגה הקומוניסטית של פלשתינה והיה קומוניסט נלהב, לעומת אביו, שהיה חבר בבונד. לנגר עבד במשך שנים כמסגר בבתי המלאכה של הרכבת בחיפה, אולם בשנת 1929 נעצר על ידי המשטרה הבריטית וגורש לצרפת.

בצרפת עבד כפועל מתכת, הצטרף לארגון המחתרת הצרפתי "כוח האדם המהגר" ועם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד ב-1936 התנדב לבריגדות הבינלאומיות שנלחמו בכוחות של פרנקו. תחילה לחם בחטיבה הפולנית של הבריגדות; על פעילותו בחזית הוענקה לו דרגת "קפיטן". לאחר מכן הקים בית מלאכה לנשק במטה הבריגדות הבינלאומיות באלבסטה שבדרום-מזרח ספרד. אחר כך הצטרף לדיוויזיית המקלענים ה-35, בה התמנה ללוטננט (סגן), ונשא לאשה את ססיליה מולינה (Cecilia Molina) ביוני 1937. שישה חודשים אחר כך נולדה בתם רוזה (על שם אמו של לנגר). תבוסת הרפובליקנים הספרדיים הפרידה אותו מאשתו ובתו הקטנה. הוא נכלא במחנה ארז'לה-סור-מר שבדרום צרפת, ולאחר מכן בגירס. מגירס נמלט לטולוז, שם חזר לעבודתו כמסגר ולחבריו ב"כוח האדם המהגר". עם כניסת הכוחות הגרמניים לדרום צרפת ירד למחתרת. היה מפקד הפרטיזנים של הבריגדה ה-35, חברי הרזיסטאנס, באזור טולוז.

בעקבות הלשנה נאסר על ידי הגסטפו בתחנת הרכבת סן-אניה (St-Agne) שבטולוז בפברואר 1943 ועונה קשות במשך שבועות. במשפט שערכה המחלקה המיוחדת של בית הדין לערעורים של טולוז מטעם ממשלת וישי לנגר נידון למיתה, והוצא להורג בגיליוטינה, ב-23 ביולי בבית הכלא סן מישל . מילותיו האחרונות היו: "תחי צרפת! מוות לגרמנים! תחי המפלגה הקומוניסטית!". ליווה אותו רב העיר טולוז, נתן הוסנסקי. לנגר הוכר על ידי ממשלת צרפת כ"גיבור לאומי" ותחנת מטרו בטולוז, הממוקמת בקרבת בית הכלא בו הוצא להורג, נקראת על שמו. נקבר בבית הקברות האזרחי טר-קבד בעיר. על קברו הוצבה מצבה מגרניט, מעשה ידיו של סילבסטר קלרק .

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.humanite.fr/2004-12-31_Societe_A-la-memoire-de-Marcel-Langer-heros-antifasciste מרסל לנגר], באתר העיתון ל'הומניטה 
* [http://www.combattantvolontairejuif.org/47.html מרסל לנגר], באתר הווטרנים היהודים בצרפת 
* [http://israelitombstones.blogspot.co.il/2015/12/23.html מרסל לנגר – מפקד ב'רזיסטאנס' נערף בגיליוטינה בעוון היותו- יהודי, מהגר וקומוניסט], בבלוג "סיפורי ארץ-ישראל - מצבות מדברות 1950 – 1850"

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילי המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה
קטגוריה:פרטיזנים יהודים מפולין
קטגוריה:קומוניסטים יהודים
קטגוריה:מתנגדים לנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:גיבורים לאומיים
קטגוריה:יהודים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:צרפתים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1903
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1943
קרצינומה של תאי בסיס

קרצינומה של תאי בסיס (באנגלית: Basal cell carcinoma או BCC) היא הסוג השכיח ביותר של סרטן העור המתפתח - ככל קרצינומה - בשכבת האפיתל של העור, ובמקרה זה בשכבה התחתונה (ה"בסיסית") של תא האפיתל. 

שכיחות המחלה באוכלוסייה מגיעה ל-30% באנשים בעלי עור בהיר. סוג זה של סרטן לעיתים נדירות בלבד שולח גרורות או גורם למוות, ובעיקר מפריע למראה העור. ב-80% מהמקרים הסרטן מופיע בראש ובצוואר. ישנם מחקרים המעידים על עליה בשיעור סרטן זה בשנים האחרונות.

==טיפוסים==
ניתן לסווג את המחלה לשלושה טיפוסים עיקריים: 
* בדרך כלל הגידול מופיע בצורת גוש קטן ועגול. 
* במקרה של קרצינומה שטחית (superficial basal cell cancer), הגידול נראה כמו כתם אדום (לעיתים קשה להבדיל בינו לאקזמה). 
* במקרה של קרצינומה חודרנית (Infiltrative basal cell cancers) הגידול נראה כמו עיבוי של העור או רקמת צלקת.

==טיפול==
* כימותרפיה - כימותרפיה יעילה במקרים מסוימים בלבד של קרצינומה שטחית.
* הקרנה - רדיותרפיה נחשבת יעילה לכל הסוגים של הקרצינומה.
* ניתוח - הניתוח שנחשב יעיל ביותר לכל סוגי הקרצינומה הוא ניתוח מוז (Mohs surgery), שהדיווח על שיעורי הצלחתו קרובים ל-98%. בשיטה זו, מוסר הגוש החיצוני, ומיד נבדק במיקרוסקופ. במידה והתאים בקצה שהוסר אינם נגועים, הטיפול הסתיים. במידה והם מאובחנים כנגועים, מוסרת השכבה הבאה של העור, וכך הלאה.
* ויסמודגיב - טיפול חדשני (בבליעה) ל-BCC גרורתי או מקומי במצב מתקדם.

שיעור ההצלחה עולה ככל שהגילוי והטיפול מוקדם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גידולים ממאירים בעור
ארי אלון

ארי אֵלון (נולד ב-25 באפריל 1950) הוא סופר, מחנך ומרצה לפילוסופיה יהודית.

==ביוגרפיה==
אלון נולד בירושלים למשפחה דתית-לאומית. בנו של השופט פרופ' מנחם אלון, ואחיהם של השופט ספי אלון, השר וחבר הכנסת לשעבר הרב בנימין אלון והרב מרדכי אלון.

למד במדרשית נעם בפרדס חנה, ולאחר שירותו בצה"ל יצא בשאלה וחדל לקיים אורח חיים דתי. מאוחר יותר למד מחשבת ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, עבודת התיזה שלו לתואר שני עסקה ב"סימבוליזציה של מרכיבי העלילה בספור התלמודי" (1982).

באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 היה בין מייסדי "הסמינר היהודי-ציוני" באורנים (כיום "המדרשה באורנים"), אחד המוסדות הראשונים בארץ שפעלו לפיתוח לימודי יהדות מתוך השקפה שאינה דתית. במסגרת זו אורגנו סמינרים בני שבוע לתלמידי תיכון, בהם נדונו מדרשים וספרות חז"ל ובצידם כתבים מודרניים, כגון א.ד. גורדון, יוסף חיים ברנר, ברל כצנלסון ועוד. בנוסף עסקו אלון וחבריו בהדרכת אנשי חינוך ובפיתוח תוכניות לימודים ברוח הסמינר.

במהלך עבודתו כמורה ומחנך הוציא אלון מספר חוברות לימוד בנושאים שונים מתולדות הציונות ומדרשים אודות פרשת השבוע בהם מגיש אלון פרשנות מסורתית למקורות חז"ל עם טקסטים מודרניים, ופרסם מאמרים ומסות בכתבי עת שונים.

בשנת 1990 יצא לאור ספרו "עלמא דִי" - למעשה גיליון מיוחד של כתב העת שדמות, בו תיאר אלון את התהליך שעבר, מאז החל "לאבד את אלוהי ילדותו" בנעוריו עד להכרה המלאה בכך במלחמת יום הכיפורים, דבר שהוביל אותו לחפש ולנסח את מה שהוא מכנה "היהדות הריבונית", שאינה מחויבת לסמכות הרבנית, ולקדם מגמה זו בסמינר היהודי-ציוני שהקים. בספר הֵצֵר על כך שרבים מהישראלים החילונים מבטלים את יהדותם ורואים בדתיים "יהודים יותר", ועל עצם הצורך הבלתי פוסק לעסוק בזהות היהודית. בהמשך הספר מביא אלון מדרשים משלו לכמה מסיפורי חז"ל, ובוחן באמצעותם שאלות על לימוד תורה, שמירת מצוות ועוד.

אלון עוסק בהוראת מחשבת ישראל, מדרש, תלמוד, אגדה וספרות. בנוסף לסמינר באורנים מלמד במדרשת השילוב נטור, ישיבה החילונית "בינה", סמינר אפעל, במרכז ליהדות מתקדמת "אור חדש" בחיפה ובמכון שלום הרטמן, בו הוא משמש כעמית מחקר. בעבר לימד גם בסמינר הקיבוצים, גבעת חביבה, מכללת אילת, בית מורשה בירושלים, קולות, בית המדרש לרבנים באמריקה ובית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת בפילדלפיה.

== ספריו ==
* עלמא דִי, הוצאת ידיעות אחרונות, 2001
*בא אל הקודש - ל"ו אגדות נסתרות, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005
* יה בשבט, הוצאת בינה, 1999
* דין רודף שלום - דרישות שלום לפרשות השבוע, הוצאת בינה, 2002

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.ari-elon.com/ בית המדרש של ארי אלון]
* יניב מגל, [http://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1001184683 התורה כלואה בידי רבנים, רק תהליך דה-רבניזציה ישחרר אותה], גלובס, 10 באפריל 2017
* 
* 
* 
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0510121 בא אל הקדש], פרקים מתוך הספר

קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:חוקרי יהדות ישראלים
קטגוריה:משפחת אמדורסקי
ארי
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:בוגרי מדרשית נעם
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950