האסון האווירי במינכן

שלט זיכרון במנצ'סטר לזכר הנספים באסון

האסון האווירי במינכן התרחש ב-6 בפברואר 1958, כאשר מטוס בריטי של חברת BEA בטיסה 609 התרסק בניסיונו השלישי להמריא מנמל התעופה מינכן-רים שבמינכן, גרמניה המערבית. 

במטוס, איירספיד אמבסדור, היו שחקני קבוצת הכדורגל מנצ'סטר יונייטד, שזכו לכינוי "תינוקות באזבי", אוהדים ועיתונאים. 21 מ-44 הנוסעים נהרגו כתוצאה ישירה מההתרסקות, ושניים (דאנקן אדוארדס ופרנק סוויפט) מתו לאחר מכן. בהרוגים היו 8 משחקני הקבוצה ו-3 מאנשי הצוות המקצועי של הקבוצה.

שחקני יונייטד חזרו ממשחק גביע אירופה בבלגרד שביוגוסלביה. מטוסם שהיה אמור לטוס ישירות מבלגרד למנצ'סטר נחת במינכן על מנת לתדלק. הטייסים ג'יימס ת'יין וקנת' ריימנט ניסו להמריא פעמיים לאחר התדלוק, אך הפסיקו את ניסיונות ההמראה בעקבות בעיות במנוע. הקברניט ת'יין חשש מפיגור בלוח הזמנים, דחה את האפשרות להישאר ללינת לילה והחליט לנסות להמריא בפעם השלישית.

בזמן ניסיון ההמראה השלישי כבר ירד שלג, שגרם להצטברות של שכבת סלאש בקצה מסלול ההמראה. כאשר המטוס פגע בסלאש הוא איבד מהירות, מה שהפך את ההמראה לבלתי אפשרית. המטוס קירטע אל מחוץ למסלול דרך גדר, ולאחר מכן אחת מכנפיו פגעה בבניין סמוך ונתלשה.

==רקע==
באפריל 1955 הקימה אופ"א את גביע האלופות, תחרות כדורגל לקבוצות שזכו באליפות במדינה שחברה בארגון, תחרות שתתחיל בשנת 1955-56. על אלופת הליגה האנגלית, צ'לסי, נאסר להשתתף בתחרות על ידי מזכיר הליגה האנגלית, אלן הארדקר, שהאמין שיהיה זה לטובת הכדורגל האנגלי והכדורגל בכלל, אם הקבוצות האנגליות לא יכנסו לתחרות. בעונה לאחר מכן, קבוצת מנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות הליגה האנגלית, בהנהגתו של מאט באזבי. במקור, גם על מנצ'סטר יונייטד נאסר להשתתף במפעל, אך באזבי, בעזרתו של יושב ראש הקבוצה הארולד הארדמן, וגם בעזרתו של יושב ראש התאחדות הכדורגל האנגלית (ה-FA) סטאנלי ראוס, עקפו את החלטת הליגה ויונייטד הפכו לקבוצה האנגלית הראשונה שמשתתפת במפעל.

הנהלת הקבוצה לקחה את הסיכון, סיכון שהשתלם, לאחר שהקבוצה הידועה כ"תינוקות באזבי", על שם הקבוצה הצעירה שלהם (ממוצע גילאים 21), הגיעה בעונתה הראשונה (1956-57) במפעל לחצי הגמר, שם הודחה על ידי הזוכה שבדרך, ריאל מדריד. הזכייה בליגה באותה עונה הבטיחה להם את ההשתתפות בעונת 1957-1958, כאשר הגעתם לחצי הגמר בעונה הקודמת סימנה אותם כמועמדים לזכייה בעונה הבאה. משחקי הליגה שוחקו ביום שבת, ואילו משחקי גביע אירופה שוחקו באמצע השבוע, ולכן הקבוצה הייתה צריכה לטוס כדי להגיע למשחקי הליגה בזמן, דבר שהיו חייבים לעשות על מנת להוכיח להארדקר שהוא טועה.

הקבוצה ניצחה את שמרוק רוברס בסיבוב המקדים ואת דוקלה פראג בסיבוב הראשון. בדרך חזרה מפראג, ערפל מעל אנגליה מנע מהקבוצה טיסה ישירה למנצ'סטר, ולכן חזרתם הייתה מייגעת יותר: טיסה לאמסטרדם ומשם מעבורת מהעיירה הוק ואן הולנד אל הרוויץ' ומשם ברכבת עד מנצ'סטר. הנסיעה גבתה מחיר מהשחקנים והם הצליחו רק לגרד תיקו 3:3 עם ברמינגהאם סיטי, שלושה ימים לאחר מכן.

כדי לא להחמיץ משחק ליגה עתידי, וגם לא לעבור מסע קשה כל כך שוב, המועדון שכר מטוס מחברת British European Airways (BEA) עבור הטיסה למשחק החוץ נגד הכוכב האדום בלגרד, לאחר ניצחון בית 2:1 ב-14 בינואר 1958. המשחק שנערך ב-5 בפברואר הסתיים בתוצאה 3:3, שהספיקה כדי לשלוח את יונייטד לחצי הגמר. בדרך חזרה למנצ'סטר, ההמראה מבלגרד עוכבה במשך שעה לאחר שהמגן ג'וני ברי איבד את הדרכון שלו, ואז המטוס ביצע עצירה מתוכננת במינכן לתדלוק, בשעה 13:15 GMT.

==ההתרסקות==
קפטן ג'יימס ת'יין, הטייס של מטוס ה"אמבסדור" מסוג "Elizabethan" הוביל את הטיסה אל בלגרד, אך נתן לסגנו, קפטן קנט ריימנט את הפיקוד על הטיסה חזרה. בשעה 14:19 לפי שעון גריניץ', מגדל הפיקוח קיבל את ההודעה כי המטוס מוכן להמריא, ונתן לו אישור המראה שיפוג בשעה 14:31. קפטן ריימנט ביטל את ההמראה לאחר שקפטן ת'יין הבחין כי מד הלחץ בדחיסה התחיל לרעוד כשהמטוס הגיע למלוא הכוח וכי המנוע עשה רעשים מוזרים תוך כדי האצה. ניסיון שני נעשה לאחר 3 דקות, אך 40 שניות בתוך ההליך, גם הוא בוטל לפני שהמטוס המריא. הסיבה שניתנה לניסיונות הכושלים היא שהמנוע נתן יותר מיכולתו, ולכן גם האיץ יותר מדי, תופעה מוכרת בדגמי ה- "Elizabethan". לאחר הכישלון השני, כל הנוסעים נתבקשו לרדת מהמטוס, והם חזרו אל טרקלין שדה התעופה. בינתיים התחיל לרדת שלג כבד, והיה נראה לא סביר כי המטוס יבצע את המסע חזרה באותו יום. דאנקן אדוארדס שחקן מנצ'סטר יונייטד ניצל את ההזדמנות כדי לשלוח מברק לבעלת הבית שלו במנצ'סטר. הוא רשם: "כל הטיסות בוטלו, טס מחר. דאנקן."

קפטן ת'יין הודיע למהנדס, ביל בלאק, על הבעיה. בלאק הציע כי בגלל שהפתרון המיידי של פתיחת מצערת המנוע לאט יותר לא עבד, האפשרות היחידה שנותרה תהיה להשאיר את המטוס במינכן ללילה לכוונון מחדש של המנוע. ת'יין היה מעוניין להיצמד ללוח הזמנים והאמין שפתיחת המצערת באופן איטי עוד יותר תספיק. משמעות הדבר כי המטוס לא היה יכול להגיע למהירות הנדרשת להמראה עד שלב רחוק יותר במורד המסלול, אך היות שהמסלול היה באורך של כמעט 2 ק"מ (1.2 מייל), האמין ת'יין כי זו לא תהווה בעיה. לכן, למרות השלג, הנוסעים נקראו חזרה למטוס רק 15 דקות לאחר שעזבו אותו.

כמה מהשחקנים לא הרגישו בטוחים, במיוחד ליאם ווילן שנשמע אומר "אולי זה המוות, אבל אני מוכן" דקות לפני ההמראה. אחרים כולל דאנקן אדוארדס, טומי טיילור, מארק ג'ונס, אדי קולמן ופרנק סוויפט, עברו לאחורי המטוס כיוון שחשבו ששם בטוח יותר. כשכולם היו על המטוס, ת'יין וריימנט ניסו להמריא בפעם השלישית בשעה 14:56. בשעה 14:59 הם הגיעו לנקודת ההמתנה, שם קיבלו אישור להמריא. על המסלול התבצעו הבדיקות האחרונות בתא הטייס, ונוצר איתם קשר ממגדל הפיקוח, שאמר להם כי בשעה 15:04 יפוג אישור ההמראה שלהם. לאחר התלבטות, החליטו הטייסים כי הם יבצעו המראה והם ישגיחו על המדדים על מנת לזהות בעיה במנועים בזמן. בשעה 15:03 הם הודיעו למגדל הפיקוח על החלטתם.

קפטן ריימנט הזיז לאט את המצערת כפי שסוכם, ושחרר את הבלמים. המטוס החל להאיץ, וקצין הקשר ביל רודג'רס הודיע למגדל הפיקוח כי הם מתחילים בהמראה. המטוס החל לצבור מהירות, תוך כדי העפת שכבות סלאש, קפטן ת'יין קרא את המהירויות בהפרשים של 10 קשר, וכשהגיע ל-85 קשר הוא שם לב כי המנוע שוב החל לרעוד. הוא משך את המצערת במעט אחורה, ואחר כך הזיז אותה שוב קדימה. כשהגיע למהירות של 117 קשר, הוא הודיע בקשר "V1", שמשמעותו כי כעת יהיה זה מסוכן לבטל את ההמראה. קפטן ריימנט חיכה לקריאת "V2" שמשמעותה כי המטוס הגיע למהירות המינימלית שנדרשת על מנת לבצע המראה. כשהסתכל על מדד המהירות בציפייה כי המחט תתקדם לעבר המהירות (119 קשר), המחט החלה לרצד בסביבות ה-117 ופתאום נפלה ל-112 קשר ומיד אחר כך ל-105 קשר. ריימונט צעק "ישו, אנחנו לא נצליח!", כשת'יין הרים את ראשו על מנת לראות מה נמצא לפניהם.

המטוס החליק מקצה המסלול, יצא מכלל שליטה, התנגש בגדר המקיפה את שדה התעופה, ואז חצה את הכביש לפני שכנף שמאל נתלשה מן המטוס לאחר שנכנסה בבית של שש נפשות, כאשר ארבע מהן היו בבית והצליחו להיחלץ ממנו. גם חלק מזנב המטוס נתלש, ואחר כך צד שמאל של תא הטייס התנגש בעץ. צד ימין של המטוס התנגש בבקתה, שם הייתה משאית עם צמיגים ודלק שהתפוצצה. 20 נוסעים מתו במקום, ועוד 3 מאוחר יותר. 

כאשר קפטן ת'יין ראה כי הלהבות סוגרות על תא הטייס, הוא חשש כי הדלק הבוער יגרום למטוס להתפוצץ והורה לצוות להתפנות. הדיילות יצאו קודם דרך חלון חירום במטבח שהתנפץ ואחריהם יצא קצין הקשר ביל רודג'רס. הם צעקו לריימנט לצאת החוצה, אך הוא נתקע בין מושבו לגוף המטוס שהתקפל. ריימנט אמר לת'יין לצאת בלעדיו. ת'יין הלך לעבר היציאה, ראה את הלהבות מתקרבות אל עבר מכל הדלק של המטוס שהכיל 2,300 ליטר של דלק. לפני שהוא יצא, ת'יין אמר לריימנט שהוא יחזור אליו לאחר שייטפל בדליקה. הוא הורה לצוות להתקרב אל המטוס על מנת להשיב שני מטפי כיבוי, ולאחר מכן להתרחק מן המטוס ככל האפשר.

בו בזמן, שוער הקבוצה הארי גרג שב להכרתו בתוך תא הנוסעים, במחשבה שהוא מת. הוא חש דם זורם על פניו והוא "לא העז להרים את ידיו למעלה, מכיוון שחשב שהקצה של ראשו הוסר". בדיוק מעליו הוא ראה פתח המאיר אל תא הנוסעים, הוא ניגש אליו והצליח לפתוח פתח רחב מספיק על מנת להיחלץ.

==קישורים חיצוניים==

*
* 

מינכן
מינכן
מינכן
מינכן
קטגוריה:אנגליה: כדורגל
קטגוריה:מנצ'סטר יונייטד
מינכן
קטגוריה:גרמניה: תעופה
קטגוריה:מינכן: היסטוריה
קטגוריה:אסונות בגרמניה
קטגוריה:1958 בגרמניה
קטגוריה:1958 בממלכה המאוחדת
קטגוריה:יחסי גרמניה – הממלכה המאוחדת