תמר מנור פרידמן

תמר מנור פרידמן (נולדה ב-1956) היא חוקרת ואוצרת בתחומי תולדות עם ישראל, אמנות מודרנית ואמנות ישראלית. ממרץ 2021 מכהנת כאוצרת הראשית של האגף לאמנויות במוזיאון ישראל, ירושלים.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
מנור פרידמן גדלה בבאר שבע. היא בוגרת תואר ראשון בפסיכולוגיה ותולדות האמנות ותואר שני באמנות מודרנית וישראלית - שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ומאז לימודיה היא תושבת העיר.
בתחילת דרכה שימשה עוזרת הוראה ועוזרת מחקר בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית ואת ניסיונה המוקדם בעבודה מוזיאלית רכשה מנור פרידמן במוזיאון מגדל דוד ירושלים ובבית התפוצות בתל אביב. בשנים 1989–1991 הצטרפה לצוות האגף לאמנויות במוזיאון ישראל בתפקיד עוזרת לאוצרת המחלקה לאמנות מודרנית והייתה שותפה להכנת תצוגת הקבע לקראת פתיחת "ביתן המאה ה-20" החדש.

בשנים 2009–2012 הייתה יועצת לאוספי האמנות בנציגויות משרד החוץ ואוצרת התצוגות בלונדון, בסטוקהולם ובניו-דלהי; בשנים 2014–2015 ריכזה את הצוות הרעיוני-מוזיאלי להכנת מתווה יסוד למוזיאון השפה העברית בהאקדמיה ללשון העברית; ובשנת 2017 עסקה בתיעוד אוספי האמנות והארכאולוגיה בבית הנשיא בירושלים.

מאז חודש מאי 2021 היא משמשת אוצרת ראשית לאמנות במוזיאון ישראל, ירושלים.

תמר מנור פרידמן נשואה ואם לשני ילדים.

==פעילות אוצרותית==
מנור פרידמן אצרה תערוכות רבות בישראל ובעולם בגישה היסטורית-מחקרית. תערוכתה "עמלים ומהפכנים" (בית התפוצות, 1993) עסקה בפרולטריון היהודי ובתולדות תנועת הפועלים היהודית באירופה ובארצות-הברית משלהי המאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה והתמקדה בהיבטים כלכליים, אידאולוגיים ומדיניים של הנושא ובביטויים הגרפיים והתקשורתיים שנלוו אליו. ב-1997 הוצגה התערוכה במוזיאון היהודי בווינה.

התערוכה הראשונה שאצרה מנור פרידמן במוזיאון ישראל, "נמרוד – תמונה קבוצתית" (1996), הוקדשה לפסל יצחק דנציגר ולחוג האמנים שסבב אותו ולתהליך גיבושו של הפסל – סמל של אתוס עברי-כנעני – אשר נעשה מקור השראה לאמנים רבים לאורך שנים; בתערוכה "קדימה – המזרח באמנות ישראל" (1998, מוזיאון ישראל), לרגל יובל החמישים למדינת ישראל, שאצרה עם יגאל צלמונה – נבחן יחסה המשתנה של האמנות הארצישראלית והישראלית אל המזרח על היבטיו השונים; את התערוכה "חולמים גלוי עיניים" (2000–2001, מוזיאון ישראל) אצרה בעקבות תרומת אוסף האמנות הענק ליצירות דאדא וסוריאליזם של החוקר, המשורר והאספן היהודי ארטורו שוורץ ממילאנו. הוצגו בה כ-350 יצירות שביטאו שילוב בין תפיסה תמטית והיסטורית לבין מבטו של האספן. עוד אצרה את התערוכה "תמונות מחיי המשפחה" (מוזיאון ישראל, 2009) ו"יומן אבק" (מוזיאון ישראל, 2013), שעמדה על תופעת ענן האבק המסתנן אל יצירתם של אמנים ישראלים כחומר, כדימוי וכמשל.

בתערוכת-היחיד "ליאון אנגלסברג – רטרוספקטיבה" (מוזיאון תל אביב לאמנות, 2006) התבוננה מנור פרידמן ביצירתו של ליאון אנגלסברג (1998-1919), צייר כמעט אלמוני, אאוטסיידר, שחי בפרישות מזירת האמנות בישראל. החשיפה והמחקר של עיזבון הציורים שהותיר אחריו האמן הביאו להכרה באיכות הייחודית של יצירתו, הטעונה עוצמה הבעתית נוקבת.

בתערוכה "לידת העכשיו: שנות ה-60 באמנות ישראל" (מוזיאון אשדוד, 2008), שאצרה מנור פרידמן לצד יונה פישר, הוצג מבט רטרוספקטיבי היסטורי על אמנות שנות ה-60 בישראל. התערוכה הייתה חלק מפרויקט רחב היקף לרגל 60 שנות אמנות בישראל.

מנור פרידמן שימשה אוצרת ראשית ועורכת הקטלוג של "רשמים IV – הביאנלה הרביעית לרישום" (בית האמנים בירושלים, 2010). תחת הכותרת "נאחז בסבך" התמקדה התערוכה הקבוצתית מרובת המשתתפים באחד מיסודותיו המובהקים של הרישום - הקו ושלל גילוייו כסבך של קורים וקשרים.

בתערוכתה "מקרה שנלר" (בית האמנים, ירושלים, 2016) העלתה מנור פרידמן לשיח הציבורי את שאלת הפקרתם של מבנים ואתרים היסטוריים. פעולת האמנות והאוצרות, כמו גם יום עיון שליווה אותן, שימשו פלטפורמה ביקורתית ועוררו מודעות לתהליכי הפקר והרס של נכסי העבר.

ארבע מהתערוכות שאצרה בשנים 2003–2019 הוקדשו לייצוגים של הצמחי באמנות הישראלית מראשיתה ועד היום, מתוך תפיסת דימוי הצומח כ"מראה מקום" תרבותי ולאומי, הנוגע לסוגיות של טריטוריה, זהות, יופי וכליה: "דם הכלנית וכתם הכרכום – פריחה באמנות ארץ ישראל" (מוזיאון ישראל, 2003); "לארי אברמסון – שושנת יריחו" (סדנת ההדפס, ירושלים, 2004); "שירת העשבים – ציורי שמואל חרובי" (מוזיאון ישראל, 2006); ו"רקפות: צומח, מקום, משל" (בית טיכו, מוזיאון ישראל, 2019).

בשנת 2013 זכתה מנור פרידמן בפרס האוצר מטעם מנהל התרבות, המחלקה למוזיאונים ולאמנות פלסטית של משרד התרבות והספורט. בנימוקים לפרס נכתב: "תמר מנור פרידמן מעמידה לאורך שנים מודל אוצרותי מקצועי ראוי לשבח המשלב בין עבודתה של אוצרת עצמאית לבין מחקר אקדמי רציני, מעמיק ואיכותי. תחומי עבודתה רחבים ונוגעים בתצוגות היסטוריות, באמנות ישראלית ובאמנות מודרנית בינלאומית. הטמפרמנט האוצרותי שעיצבה נטול פשרות ומחויבותה למקצוע האוצרות ולמושאי מחקרה ניכרים בכל רוחב יריעתם."

==רשימת תערוכות==

==קטלוגים ופרסומים==

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.prtfl.co.il/archives/97615 "פסטיבל מנופים בירושלים חוגג תשע שנים"], פורטפוליו, 2 באוקטובר 2017
* [https://www.prtfl.co.il/archives/88157 "נטישה, גבולות, גינה וגדרות בירושלים"], על מקרה שנלר, פורטפוליו, 2 במאי 2016
*
* דליה מנור, [https://www.erev-rav.com/archives/50737 "נמרוד – יצירתו של דימוי קנוני"], ערב רב, 5 בינואר 2020
* רותי דירקטור, [https://rutidirektornow.wordpress.com/tag/תמר-מנור-פרידמן/ "לידת העכשיו" – אמנות ישראלית 1958–1968, מוזיאון אשדוד לאמנות. אוצרים: יונה פישר ותמר מנור-פרידמן"], הצופה.
* [https://jerusalemprintworkshop.org/exhibitions/לארי-אברמסון-שושנת-יריחו/ "לארי אברמסון: שושנת יריחו"], סדנת ההדפס, ירושלים.
* [https://www.imj.org.il/he/exhibitions/רקפות-צומח-מקום-משל "רקפות: צומח, מקום, משל"], מוזיאון ישראל, ירושלים.
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל מוזיאון ישראל
קטגוריה:חוקרות ישראליות
קטגוריה:חוקרים ישראלים
קטגוריה:אוצרות ישראליות
קטגוריה:אוצרים ישראלים
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים: אמנות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956