OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עולה חדש

[[שר הקליטה, יאיר צבן (מימין) לצד יו"ר הסוכנות היהודית, אברהם בורג, מקבלים פני עולים חדשים מרוסיה בנמל התעופה בן-גוריון, 1995]]
עולים חדשים מאתיופיה יורדים ממטוס לאחר הגעתם במסגרת מבצע שלמה מאדיס אבבה
עולה או עולה חדש הוא מונח בעל שתי משמעויות ייחודיות בשפה העברית: אחת מן המסורת היהודית, והאחרת מן החוק הישראלי.

==משמעות הביטוי במסורת היהודית==
אזכור מוקדם של מונח זה מצוי בתנ"ך (), כאשר בני יעקב, שבאו ממצרים לארץ, כדי לקבור את אביהם, נקראו בשם "עולים". גם לאחר מכן, ומאז גלותם מארץ ישראל, נעשה שימוש במונח זה בכל הדורות כאשר יהודים חתרו לעלות לארץ האבות. הם עלו כיחידים ובקבוצות קטנות, ברישיון וללא רישיון, וביקשו לחיות ולהיקבר בה.

במסורת היהודית מקובל לקרוא ליהודי שהגיע לארץ ישראל, בעיקר אם הגיע כדי להשתקע בה, "עולה". נעשית הבחנה ברורה בין הגירה, שהיא מעבר מארץ לארץ באופן כללי, לבין עלייה המציינת השתקעות של יהודים בארץ ישראל. המסורת היהודית רואה בעלייה לארץ ישראל מצווה גדולה (מצוות יישוב ארץ ישראל), ולפיכך העולה החדש נחשב כמי שקיים מצווה מיוחדת במינה.

הביטוי "עלייה" לא שימש רק לציון הגירתם של יהודים לארץ ישראל מטעמים אידאולוגיים אלא לבואם של יהודים לארץ מכל סיבה, אף שלא לצורך שהיית קבע. באותה מידה, המונח "ירידה", המציין עזיבת ארץ ישראל מכל סיבה, אינו חייב להיות קשור לאידאולגיה כלשהי (כך, נאמר שיעקב ובניו ירדו מצרימה).

==מעמד בחוק הישראלי==
בחוק הישראלי "עולה חדש" הוא מעמד שבו נמצא מי שמבקש לשבת ישיבת קבע בישראל מכוח חוק השבות. חוק השבות מעניק זכות עלייה לישראל לא רק לאנשים שנחשבים ליהודים על-פי הגדרת ההלכה (אם יהודייה או גיור), אלא גם לאנשים ממוצא יהודי עד דור שלישי, וכן לבני זוג של יהודים. לפיכך, גם מי שאינו נחשב כיהודי על-פי ההלכה, או שאינו רואה עצמו כיהודי, עשוי לקבל מעמד של "עולה חדש" אם התקיימו בו התנאים הקבועים בחוק השבות. מעמד של "עולה חדש" ניתן גם למי שמבקש להפוך לתושב קבע בישראל מכוח חוק השבות, וגם למי שמבקש להפוך לאזרח ישראלי לכל דבר ועניין לפי אותו חוק. המעמד קצוב בזמן - בדרך כלל למשך שנה מהיום שבו הגיע העולה לישראל. במהלך השנה הזו זוכים העולה ובני משפחתו להטבות מיוחדות שמתבטאות בסל קליטה, קצבאות קיום ודיור, בהקלות מס, בזכות לקבלת שיעורי עברית חינם ועוד. מי שמתאזרח בישראל שלא על-פי חוק השבות, אינו נחשב כעולה חדש, ואינו זוכה בדרך-כלל להטבות הללו. ישראלי שנולד בחוץ לארץ או שהה בה שנים רבות ומבקש לחזור לישראל אינו נחשב לעולה חדש, אולם מוענק לו מעמד של תושב חוזר, שכולל את רוב ההטבות המוענקות לעולה חדש.

בעידוד עלייתם של יהודים לישראל מטפלים שליחי עלייה מטעם הסוכנות היהודית, המוצבים בקהילות גדולות של יהודים. בקליטתם של עולים חדשים בישראל מטפל המשרד לקליטת עלייה.

==ראו גם==
* משרד העלייה והקליטה
* קליטה
* סל קליטה
* עלייה לארץ ישראל
* ירידה מארץ ישראל

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.moia.gov.il אתר המשרד לקליטת העלייה]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: חברה
קטגוריה:ישראל: חוק ומשפט
קטגוריה:עלייה
קטגוריה:אנשי השנה של העולם הזה
שיכול עיצורים

בפונולוגיה, שׂיכּוּל עיצורים הוא תופעה לשונית שבה שני עיצורים סמוכים מתחלפים במקומותיהם. שיכול עיצורים הוא מקרה פרטי של תופעה פונולוגית רחבה יותר המכונה מֵטָאתֵזיס , חילוף של שני הגאים סמוכים זה בזה.

==עברית==
בעברית חל שיכול עיצורים בעיקר בבניין התפעל, כאשר פ' הפועל (העיצור הראשון של השורש) היא אחד מן העיצורים השורקים - צ (כולל צ'), ס, ש, ז (כולל ז') או ג'. במקרה זה מתחלפת פ' הפועל עם העיצור הסמוך לפניו, כלומר עם העיצור ת של תחילית הבניין. לאחר שיכול העיצורים עשויה להתרחש הידמות קולית, כך שה-ת' הופכת ל-ד, או הידמות נחצית, כך שה-ת' הופכת ל-ט. למשל, בהצבת השורש שכ"ר בבניין התפעל בזמן עבר, צריכה לכאורה להתקבל הצורה: *הִתְשַׁכֵּר, אולם מתרחש שיכול עיצורים ונוצרת הצורה הִשְׁתַּכֵּר. במקום הצורה *הִתְזַמֵּן מתקבלת הצורה הִזְדַּמֵּן, שכן שיכול העיצורים במקרה זה מלווה בהידמות קולית. הצורה *הִתְצַעֵר הופכת ל-הִצְטַעֵר - שיכול העיצורים מלווה בהידמות נחצית.

שיכול עיצורים במערכת הפועל מוגבל רק לבניין הִתְפַּעֵל. כך למשל מהשורש ת-ס-ס בבניין קל (פָּעַל) נגזר הפועל לִתְסֹס ובבניין הִפְעִיל - הִתְסִיס. מצב פונולוגי כמעט זהה בבניין הִתְפַּעֵל דווקא גורם לשיכול עיצורים: *הִתְסַפֵּר >> הִסְתַּפֵּר.

במערכת השם חל לפעמים שיכול עיצורים גם בתנאים מורפולוגיים לא-קבועים, וגם כאשר חוצצת תנועה בין העיצורים. בעברית מקראית, למשל, חל לעיתים קרובות שיכול של עיצורים סונורנטיים: שִׂמְלָה-שַׂלְמָה. יש גם תיעוד לשיכול עיצורים כשרק אחד מהעיצורים הוא סונורנטי: בֶּהָלָה-בַּלָּהָה, ולפעמים אף בין שני עיצורים שאינם סונורנטיים, למשל: כֶּבֶשׂ-כֶּשֶׂב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פונולוגיה
ו. ס. אנדרוז

קליאו וירג'יניה אנדרוז (באנגלית: Cleo Virginia Andrews; 6 ביוני 1923 - 19 בדצמבר 1986) הייתה סופרת אמריקאית.

== חייה ==
אנדרוז נולדה בפורטסמות', וירג'יניה, ארצות הברית, הבת היחידה בין שלושת ילדיהם של ויליאם וליליאן אנדרוז.

בזמן לימודיה בתיכון נפלה במדרגות בבית ספרה, ונפצעה בגבה. אבחון מוטעה של הרופאים גרר ניתוחים כושלים בגבה, שהותירו אותה נכה. היא נאלצה לבלות את שארית חייה בכיסא גלגלים או על קביים.

אחרי סיום התיכון למדה אמנות במשך ארבע שנים, ועבדה, בין היתר, כציירת דיוקנים. היא כתבה כמה רומנים וכעשרים סיפורים קצרים, מהם רק אחד התפרסם - "שכבתי עם דודי בליל כלולותי" (תרגום חופשי). מאוחר יותר התפרסם סיפור קצר נוסף פרי עטה, "אלוהי ההר הירוק".

ב-1979 הגישה אנדרוז להוצאה לאור רומן שכתבה בשם "אחוזי הדיבוק" (the obsessed). נאמר לה שהיה לסיפור פוטנציאל, אך צריך "לתבל" אותו מעט. בין לילה היא הוסיפה כמה פרטים ושינתה את השם, ו"פרחים בעליית הגג", ספרה הראשון, יצא לאור. תוך שבועיים מיום יציאתו, הגיע הספר לראש רשימת רבי המכר.

במשך השנתיים הבאות, אנדרוז כתבה ארבעה ספרי המשך לרומן "פרחים בעליית הגג" - "עלי כותרת עפים ברוח", "פרחים הצמיחו קוצים", "פרחים נבלו קמלו" ו"גן של צללים", שעלילתו מתרחשת טרום-עלילת "פרחים בעליית הגג". אנדרוז אף פרסמה את הרומן "אודרינה" והחלה בכתיבת סדרת ספרים חדשה, כאשר אובחנה כחולה בסרטן השד.

אנדרוז הופיעה בתפקיד מנקת חלונות של אחוזת פוקסוורת' בקטע קצר בסרט "פרחים בעליית הגג" שיצא ב-1987, אך מעולם לא זכתה לראות את הצלחתו - היא מתה שנה אחת לפני, ב-19 בדצמבר 1986.

אנדרוז מעולם לא נישאה, ולא היו לה ילדים.

אחיה של אנדרוז החליטו להמשיך ולפרסם את כתביה הנותרים. לשם כך חיפשו אחר סופר צללים, שישלים את סיפוריה הנותרים ויכתוב ספרים חדשים תחת שמה. הסופר אנדרו ניידרמן גויס למשימה, ומאז ועד היום כמעט עשרים שנה לאחר מותה של האשה מאחורי הכותרת "וי. סי אנדרוז", התפרסמו למעלה משישים ספרים תחת אותו שם, ביניהם: "המלאך האפל", "שמיים", "מלודי", "מוזיקת לילה", "שחר", "סודות של הבוקר", "רייבן", "קאט", "הגן הנעלם" ועוד.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* 
* 

*
יפרוק המדבר

יפרוק המדבר (שם מדעי: Anabasis articulata) הוא מין צמח בסוג יפרוק ממשפחת הסלקיים.

==צמיחה== 
היפרוק הוא בן שיח חסר עלים הגדל בצפיפות וקוטרו 25 - 40 מ"מ. גבעולי היפרוק בנויים פרקים פרקים וצבעם ירוק. ענפי היפרוק עבים, קוטרם 3 - 5 מ"מ. ענפי הצמיחה הבשרניים מתחילים את צמיחתם באביב, מתארכים, מסתעפים בקיץ ונושאים על הסעיפים פרחים בחודשים ספטמבר ואוקטובר. יחידות התפוצה המכונפות נפוצות בחודשים נובמבר ודצמבר עם גשמי החורף. צבען של הכנפיים בטרם הבשילו נע מקרם-לבן עד ארגמן ושונה משיח לשיח. תכונה זו קבועה לכל פרט באוכלוסייה. שפע הגוונים של הפרטים באוכלוסיות השונות הגדלות בתחום האופטימום גבוה מהמגוון בתחום המינימום. לאחר הפצת הפירות, מתייבשים הענפים שנשאו אותם ונושרים. הזרעים נובטים בקלות בגשמים הראשונים. אם אין תנאים מתאימים לנביטה הם מאבדים את חיוניותם תוך שבועות אחדים. בשנים שחונות עשוי היפרוק לא לפרוח כלל, ואז השרת חלקי ענפיו אינה קשורה במקצב הצמיחה השנתי אלא בבצורת.

==תפוצה בארץ ישראל==
היפרוק נפוץ בין היתר בנגב הצפוני, אך יכול לגדול בסוגי קרקעות שונים. היפרוק גדל בדרגשי גיר, בנגב ברמת עבדת, הר חתירה, הר שגיא ובסיני בג'בל יעלק וברמת א-תיה. היפרוק גדל בקירטון קשה במדבר יהודה ובחול ניאוגני במישור רותם, מישור ימין ואזור עמק ירוחם-דימונה. היפרוק גדל בחול מיוצב וחול על לס או על מישורי חצץ בין רביבים לתעלת סואץ ועל סרוזיום לסי בין שדה בוקר לירוחם.

== שימושים ==
מאפר היפרוק ניתן להפיק סבון חסר ריח על ידי ערבוב במים. ברפואה העממית הכינו מגבעולי היפרוק משרה לטיפול במחלות עור, דרכי הנשימה, דרכי השתן ומפרקים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tiuli.com/flower_info.asp?flower_id=175 יפרוק המדבר] - אגדות ומידע מפורט מתוך האתר [http://www.tiuli.com טיולים בארץ מגדיר צמחים]

קטגוריה:סלקיים
יעקב לנדא

הרב יעקב לנדא (תרנ"ג 1893 – כ"ו בשבט ה'תשמ"ו, 5 בפברואר 1986) היה רבה של בני ברק ואב בית דין בשנים 1936–1986, שם יסד ועמד בראש מערכת כשרות וחבר בבית דין רבני חב"ד.

==ביוגרפיה==
===ברוסיה הלבנה===
נולד בעיירה קורניץ שברוסיה הלבנה, לגיטה פייגה ולרב חיים משה יהודא ליב לנדא, שהיה רב המקום. לאחר פטירת אביו נתמנה בגיל 20 לתפקיד, בלחצו של הרבי שלום דובער שניאורסון מלובביץ'.

לימים הקים את ישיבת תפארת בחורים במוסקבה לבעלי תשובה. כרווק היה רב בקהילה החסידית בעיר ליבאו שבלטביה, בשנת 1930 נשא שם לאישה את מינה רבינוביץ (אחות מאם של הרב אברהם אליהו קפלן).

בזמן שהותו ברוסטוב שעל נהר הדון, רבי שלום דובער שניאורסון מינהו ל"רב החצר". הוא בנה את המקווה בחצר בית האדמו"ר בשיטת "בור על גבי בור", שהיוותה חידוש הלכתי. פעל בשליחותו בהפצת יהדות ברוסיה.

לאחר מכן היה מקורב לרבי יוסף יצחק שניאורסון, הרבי השישי לשושלת חב"ד. גם הרב יוסף רוזין ("הרוגצ'ובר") קירבו והוא סידר את הקידושין בחופתו של הרב לנדא. בהמשך עמד בקשר עם הרבי מנחם מנדל שניאורסון והם התכתבו בענייני חב"ד בישראל ומנהגי חב"ד כפי שנהג רבי שלום דובער שניאורסון, שהיה להם עד.

===פעילותו בארץ===
לאחר עלייתו לארץ ישראל באלול תרצ"ד שימש כרבה של רמתיים (אחת מארבע המושבות שהרכיבו את הוד השרון) במשך שמונה חודשים. אחר כך כיהן כרב העיר בני ברק במשך 50 שנה - מכסלו תרצ"ו עד פטירתו.

במסגרת תפקידו בבני ברק הסתובב בעצמו בין החנויות על מנת ל. נהג לעיתים לעמוד בשבת ברחוב ולבקש מנהגי המכוניות שיצאו מן העיר, משום שזוהי עיר שומרת שבת. במשך השנים הקים מערכת כשרות.

העביר שיעורים בהלכה ובספר התניא, וכן מסר דברי תורה בסעודה שלישית.

בלילה שלפני פטירתו ביקש מראש עיריית בני ברק משה אירנשטיין, שידאג למנות את בנו הגדול, הרב משה יהודא ליב לנדא, לרב העיר. כך גם כתב בצוואתו. בהלווייתו בבני ברק השתתפו עשרות אלפים, ראש העיר הכריז על המינוי של בנו לפני יציאת ההלוויה משם המשיכה ההלוויה לישיבת תורת אמת בירושלים ונטמן בחלקת חב"ד בבית הקברות הר הזיתים בירושלים.

בכל שנה ביום פטירתו היה עורך בנו הרב משה לנדא סעודת הילולא לזיכרון בבית מדרשו "בית יעקב" בבני ברק.

===משפחתו===
* בנו הרב משה יהודא ליב לנדא, מילא מקומו ברבנות בבני ברק
* בנו הרב אליהו, מראשי ישיבת תומכי תמימים המרכזית כפר חב"ד
* חתנו הרב שלמה נח קרול

===עץ משפחתי===

הרב לנדא, מימין, בחתונה בתשכ"ז

==לקריאה נוספת==
* אוצר החסידים - ארץ הקודש - אישיותם ומשנתם החסידית של משפיעי חב"ד, עמודים 455–478, בעריכת יוסף אשכנזי, תשע"ב

==קישורים חיצוניים==

*אשר מדינה, [http://shturem.net/index.php?section=news&id=3661 הלילה האחרון של הגר"י לנדא], ראיון עם בנו הרב אליהו לנדא, מוסף קולות של העיתון 'בקהילה' כ"ד בשבט תשס"ו, מתוך אתר שטורעם
* נפתלי קראוס, [http://jpress.org.il/olive/apa/nli_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1986%2F02%2F06&id=Ar00303&sk=CD107791 הרב לנדא - רב בה"א הידיעה], מעריב, 6 בפברואר 1986
* [https://col.org.il/news/22048 מקורניץ עד בני-ברק / זכרונות], באתר col, אב תשס"ו
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני ברק: רבנים ראשיים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:חברי בית דין רבני חב"ד בעבר
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-20
קטגוריה:רבני ערים חסידי חב"ד בישראל
קטגוריה:הוד השרון: רבנים
קטגוריה:בוגרי ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת חב"ד
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:משפחת לנדא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1893
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
ארנה ספ

אֶרנֶה סֵפּ (הונגרית: Szép Ernő; 30 ביוני 1884 – 2 באוקטובר 1953; נולד בשם "יחזקאל שן" או בהונגרית-גרמנית "אזקיאל שן" "Schön Ezékiel") היה משורר, סופר, מחזאי ועיתונאי יהודי הונגרי. זוכה פרס באומגרטן (1933).

== קורות חיים ==
ספ נולד בעיירה הוסט שברוזנות מרמורש (כיום באוקראינה) ב-30 ביוני 1884. אביו, שמואל שן, היה מורה, ואמו, מטילד לבית לוונשטיין – תופרת. בילדותו עברו בני המשפחה להתגורר בעיר דברצן. בעת לימודיו בבית הספר התיכון עשה ספ את צעדיו הראשונים כמשורר. בשנת 1902 ראה אור ספר ביכוריו, קובץ השירים "זֵר ראשון". לאחר סיום לימודיו החל ספ עובד ככתב העיתונים "אז אשט" (Est -"העֶרֶב") ו"אז אוישאג" (Ujság-"העיתון") ועבר להתגורר בבודפשט. עד מהרה נחשף לחיי התרבות התוססים של הבירה ההונגרית, ובתמיכת חברו הקרוב, המשורר אנדרה אדי, הפך לאחד מכותבי כתב-העת הנודע ניוגט (Nyugat). במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא האוסטרו-הונגרי והוצב בשפלת מַצְ'בָה שבסרביה. לאחר דיכוי המהפכה הקומוניסטית של בלה קון ב-1919 נמלט לווינה, אך שב במהרה. בין מלחמות העולם הוא היה מחזאי ועיתונאי ידוע, והיה מזוהה עם הליברלים. לאחר השתלטות גרמניה על הונגריה ב-1944 הועבר לגטו בודפשט, וב-20 באוקטובר נלקח לשירות העבודה והועסק בעבודות ביצורים סמוך לבירה. אנשי השגרירות השוודית של ראול ולנברג הנפיקו לו דרכון ודרשו את שחרורו, וב-8 בנובמבר הוא הוחזר לגטו, שם שהה באחד מבתי המבטחים של ולנברג. באפריל 1945 פורסם בטעות שהוא נרצח בידי הנאצים. לאחר המלחמה התדרדר לעוני ומת חסר כל ב-1953 בבודפשט.

ספ פרסם יותר מחמישים ספרים – קובצי שירה רבים, רומנים, נובלות, מחזות וסקיצות ספרותיות. כמו כן כתב גם ספרים שלא התפרסמו מעולם, למשל הרומן נַטָלְיַה, שממנו נותר רק כתב-יד. רבות מיצירותיו העלומות נגנזו בספריית סצ'ני שבבודפשט, ואחרות אבדו במרוצת השנים. אף שספריו זכו לשבחים רבים, נותר ספ יוצר שולי למדי בנוף הספרות ההונגרית, אולי משום שנמנע מלטפל ביצירותיו בשאלות השעה והעדיף להתמקד בביוגרפיה שלו או לערוג לתום הנעורים ולעולם טוב יותר. יש הרואים בו, אפוא, דוגמה מובהקת ביותר לאימפרסיוניזם ולאסכולת הדקדנס של הספרות ההונגרית.

==ספריו==
בית הקברות היהודי שברחוב קוזמה בבודפשט|טקסט=]]

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:משוררים הונגרים
קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:מחזאים הונגרים
קטגוריה:מחזאים יהודים
קטגוריה:יהודים מרוסיה הקרפטית
קטגוריה:יהודים זוכי פרס באומגרטן
קטגוריה:סופרים אסורים (הונגריה 1944)
קטגוריה:חברי אגודת פטפי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1884
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1953
קארל דייוויד אנדרסון

קארל דייוויד אנדרסון (באנגלית: Carl David Anderson; 3 בספטמבר 1905 – 11 בינואר 1991) היה פיזיקאי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל כך שגילה את הפוזיטרון, הישג שזיכה אותו בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1936.

==ביוגרפיה==
אנדרסון נולד בניו יורק כבן למהגרים משוודיה. הוא למד פיזיקה והנדסה במכון הטכנולוגי של קליפורניה, סיים תואר שני בשנת 1927, ותואר דוקטור בשנת 1930. תחת פיקוחו של רוברט מיליקן, הוא החל לחקור קרניים קוסמיות, ובמהלך אחד מהמחקרים נתקל בעקבות לא צפויות בתצלומים מתא הערפל שלו, אותם הוא פירש נכונה כעקבות שנוצרו על ידי חלקיק בעל מסה זהה לזו של האלקטרון, אך בעל מטען חשמלי מנוגד. התגלית, שהוכרזה בשנת 1932 ולאחר מכן אוששה על ידי אחרים, נתנה תוקף לחיזוי התאורטי של פול דיראק על קיומו של הפוזיטרון. אנדרסון השיג את ההוכחה הראשונה לכך שפוזיטרונים קיימים על ידי כך שירה קרני גאמא שהופקו מקרביד של תוריום לעבר חומרים אחרים. התוצאה הייתה יצירה של זוגות אלקטרון-פוזיטרון. עבור פועלו, אנדרסון קיבל את פרס נובל לפיזיקה בשנת 1936, כאשר באותה שנה זכה גם ויקטור פרנץ הס, על גילוי הקרינה הקוסמית. 

עוד בשנת 1936, אנדרסון ותלמידו, סת' נידרמייר, גילו את המיואון (או "מו-מסון", כפי שהוא נקרא במשך שנים רבות), חלקיק תת-אטומי השוקל פי 207 ממשקל האלקטרון. בתחילה, אנדרסון ונידרמייר האמינו שמצאו פאיון, חלקיק שהידקי יוקאווה הניח את קיומו בתאוריית הכוח הגרעיני החזק שלו. כאשר התברר שאנדרסון לא צפה בפיאון, הפיזיקאי התאורטי איזידור אייזק רבי, היה נבוך בשאלה כיצד התגלית המפתיעה תוכל להתאים לאיזשהו מודל לוגי של פיזיקת החלקיקים, והוא שאל "מי הזמין את זה?". המיואון היה הראשון מבין רשימה ארוכה של חלקיקים תת-אטומיים שגילויים בלבל תאורטיקנים, שלא הצליחו לשייך את החלקיקים לתאוריות שלהם. ויליס לם טען שהוא שמע בשלב מסוים את האמרה "שאדם שגילה חלקיק יסוד קיבל פרס נובל, אבל תגלית שכזו צריכה לעלות לו היום בקנס של 10,000 דולר". 

קארל אנדרסון בילה את כל הקריירה שלו בקאלטק. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא ערך מחקר בטילים. הוא נפטר ב-11 בינואר 1991, ונקבר בלוס אנג'לס שבקליפורניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:זוכי מדליית אליוט קרסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1905
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1991
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה
יוהאן יאקוב בלמר

יוהאן יאקוב בלמר (גרמנית: Johann Jakob Balmer; 1 במאי 1825 – 12 במרץ 1898) היה מתמטיקאי ופיזיקאי שווייצרי.
== חייו ==
בלמר נולד בלאוזן (Lausen) שבשווייץ, בנו של נשיא בית המשפט שגם שמו היה יוהאן יאקוב בלמר. אמו הייתה אליזבת רולה בלמר, והוא היה בנה הבכור. במהלך לימודיו הצטיין במתמטיקה, ולכן החליט להתמקד בתחום זה בלימודיו האוניברסיטאיים. 

הוא למד באוניברסיטת קארלסרוהה ובאוניברסיטת ברלין, בשנת 1849 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת בזל, כאשר השלים את עבודת המחקר שלו על הציקלואידה. מאז חי בבזל, שם היה מורה בבית ספר לבנות. כמו כן הרצה באוניברסיטת בזל. בשנת 1868 נשא לאישה את כריסטינה פאולינה רינק. לזוג נולדו שישה ילדים.

למרות היותו מתמטיקאי, הוא אינו ידוע ממחקר בתחום זה. תרומתו החשובה ביותר (שאותה יצר בגיל 60 בשנת 1885) הייתה הנוסחה המתמטית הפשוטה עבור אורכי הגל של סדרות שונות של הספקטרום של אטום המימן:
<center>
<math>\lambda\ = \frac{ hm^2 }{ (m^2 - 4) }</math>
</center>
כאשר <math> \lambda></math> הוא אורך הגל, h= מטר, ו-<math> m = 3,4,5 ...</math>. בלמר השתמש בנוסחה זו כדי לחזות את אורך הגל כאשר m=7, ואחד מעמיתיו מהאוניברסיטה אישר שישנה התאמה במידה גבוהה של דיוק. הסיבה שנוסחת בלמר נותנת את ערכי אורכי-הגל הנכונים לא הובנה עד להצגת מודל האטום של בוהר בשנת 1913, והתפתחות מכניקת הקוונטים בתחילת המאה ה-20.

מכתש בלמר על הירח וסדרת בלמר קרויים על שמו.

יוהאן יאקוב בלמר נפטר בבזל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:פיזיקאים שווייצרים
קטגוריה:מדענים שווייצרים
קטגוריה:בוגרי מכון קרלסרוהה לטכנולוגיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בזל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בזל
קטגוריה:ילידי 1825
קטגוריה:נפטרים ב-1898
רבי יצחק נפחא

רבי יצחק נפחא היה אמורא ארץ ישראלי בן הדור השני והשלישי. כינויו "נפחא" (המעיד על מקצועו, נפח) המופיע לעיתים קרובות בתלמוד הבבלי אינו מופיע כלל בתלמוד הירושלמי.

== תולדותיו ==
היה חבר בבית מדרשו של רבי יוחנן, והרבה מאמרים אמר בשמו. תלמידיו החשובים של ר' יוחנן, רב אמי ורב אסי, היו יושבים לפני ר' יצחק. כבר בימי ר' יוחנן הגיע למעלה גבוהה בתורה, ופעם כשחלק על ר' יוחנן באגדה, אמר ריש לקיש: "טובים דברי נפחא מדברי בר נפחא" (ר' יוחנן נקרא בתלמוד לעיתים בשם "בר נפחא"). רבים מחכמי ארץ ישראל למדו איתו הלכה ואגדה ומסרו מאמרים בשמו.

ר' יצחק ירד מארץ ישראל לבבל ובא בקשר עם ראשי חכמיה. החכמים שאיתם התרועע הרבה היו רב לוי (גם הוא בעל אגדה ידוע) ורב נחמן, רבי אבהו, ורבי חנינא בר פפי. בנו היה רבי יוחנן בן רבי יצחק נפחא.

ר' יצחק היה מבעלי האגדה הפוריים ביותר בדורו. החשיב מאוד את האגדה, כי סבר שהיא מחזקת את מורל העם ומעודדת את רוחו שלא להתייאש בגלל העוני והסבל ששררו באותו הדור. לעומת זאת, על הזנחת בני דורו את ההלכה ונטייתם הגוברת לאגדה היה אומר: "לשעבר כשהייתה הפרוטה מצויה, היה אדם מתאווה לשמוע דבר משנה ודבר תלמוד. ועכשיו כשאין הפרוטה מצויה, וביותר שאנו חולים מן המלכות, אדם מתאווה לשמוע דבר מקרא ודבר אגדה".

את העניות ששררה בימיו בארץ ישראל הוא מתאר: "על הדורות הללו נאמר "ואכלת את עשב השדה", שאדם משכים על שדהו ואוכלה עד שהיא עשב" – ביטוי לכך שהאדם אינו יכול לחכות עד שהתבואה תבשיל.

==מאגדותיו==
ר' יצחק היה בעל הלכה ובעל אגדה כאחד. פעם ישבו לפניו רב אמי ורב אסי. אחד אמר "יאמר מר הלכה" ואחד אמר "יאמר מר אגדה". התחיל לאמר הלכה – אחד לא הניח לו, התחיל לאמר אגדה ואחד לא הניח לו. אמר להם: . לבסוף אמר שתי אמרות – דבר אגדה ודבר הלכה – על אותו פסוק.

==ממאמריו==
* "אם יאמר לך אדם יגעתי ולא מצאתי – אל תאמין, לא יגעתי ומצאתי – אל תאמין, יגעתי ומצאתי – תאמין".
* "אין הברכה מצויה אלא בדבר הסמוי מן העין".

==ציונו==
אודות מקום קבורתו מופיע בספר הגלגולים: "חוץ לטבריה, כנגד כותל הצפוני של החומה – וקרוב אליו, יש שם כמו שניים או שלושה כוכין, ואומרים כי הם קברי צדיקים, ואיני זוכר מה שאומרים העולם. ונלע"ד שאומרים שרבי יצחק נפחא אחד מהם, והודה לי מורי שהם קברי צדיקים. ונלע"ד שאמר לי, שהוא כמו שאומרים בני אדם".

==זיהוי עם רבי יצחק האמורא שבתלמוד הבבלי==
לשיטת רש"י "רבי יצחק" שבכל התלמוד הוא רבי יצחק נפחא, ונקרא גם בשמות הבאים: "יצחק בן טבלא"; "יצחק בן חקלא"; "יצחק בן אלעא"; "יצחק בן אחא דשמעתא"; ו"יצחק בן פנחס".

לשיטת רשב"ם קיים חילוק בין דברי אגדה ודברי הלכה בתלמוד. חמשת הכינויים הללו מתייחסים לאמורא המוזכר באגדתא ששמו האמיתי הוא "יצחק בן פנחס", ואילו "רבי יצחק" המוזכר בהלכה בשמו האמיתי הוא "יצחק בן אחא".

== קישורים חיצוניים ==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השני לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:טבריה: קברים ובתי קברות
קטגוריה:אישים הקבורים בהר מירון
קטגוריה:קברי צדיקים בטבריה
קטגוריה:תלמידי רבי יוחנן
דמא בן נתינה

דמא בן נתינה הוא דמות המופיעה בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי, כמופת לכיבוד הורים. דמא היה גוי בעל מעמד חשוב שישב בראשות מועצת העיר אשקלון.

הסיפור הידוע ביותר על דמא בן נתינה מצוי בתלמוד הבבלי במסכת קידושין ובמסכת עבודה זרה ובתלמוד הירושלמי במסכת קידושין ובמסכת פאה. הסיפור עוסק בחכמים שיצאו לחפש אבן ישפה לחושן של הכהן הגדול במקום זו שאבדה. הגיעו לדמא ורצו לקנות ממנו את האבן, אך זה סירב מכיוון שהוצאת האבן מהתיבה שבה היא נמצאת תעיר את אביו (ישנה מחלוקת בתלמוד האם מפתחות התיבה היו בידי אביו או מתחת לכריתו, או שמא רגלי אביו היו מונחות על התיבה). החכמים ניסו שוב ושוב להעלות את המחיר שהם מוכנים לשלם עבורה. לאחר מכן, כשהחכמים פנו לדרכם ללא האבן, בא אליהם דמא בן נתינה עם האבן. החכמים רצו לשלם את מלוא הסכום כפי שעמד לאחר שהעלו אותו. דמא בן נתינה סירב באומרו לחכמים, "מה מוכר אני לכם את כיבוד אבותי במעות כסף?". על כך זכה דמא בכך שנולדה בעדרו פרה אדומה, פרה מסוג מיוחד הנדרשת לעבודת בית המקדש. החכמים שבו לביתו ורכשו אותה בכסף רב.

דמא בן נתינה היה גוי, ולכן לא היה חייב במצוות כיבוד אב ואם, ועל כך אומר התלמוד במסכת קידושין: "ואמר רבי חנינא: ומה מי שאינו מצווה ועושה כך, מצווה ועושה על אחת כמה וכמה".

סיפור מפורסם נוסף על דמא בן נתינה, מספר על מקרה שקרה כשישב עם נכבדי רומא ולבוש בבגד מיוחד (סירקון של זהב). אמו, שלקתה בנפשה, נכנסה, קרעה את בגדו וירקה בפניו לעיני כל חכמי רומא. למרות הבושות הגדולות, שתק דמא ולא ביישה, ואפילו לא גער בה. בתלמוד מובא סיפור זה כמופת לכיבוד הורים, למרות התבזות עצמית.

==בתרבות==
בשנת 1999 יצא סרט קולנוע חרדי של האחים יהודה ואברהם גרובייס בשם 'דמא בן נתינה' אודותיו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* ד"ר בעז שפיגל, [http://www.biu.ac.il/JH/Parasha/yitro/shp.html מדוע לא העיר דמא בן נתינה את אביו?] , דף שבועי מאת המרכז ללימודי יהדות באוניברסיטת בר-אילן, פרשת יתרו ה'תשס"ג.
* רני יבין ואורי אורבך, [http://midreshet.org.il/PageView.aspx?id=1058 שקט, אבא ישן!], בית מדרש אלול, באתר מדרשת.
* [https://web.archive.org/web/20160303202958/http://israblog.nana10.co.il/blogread.asp?blog=278401&blogcode=8777281 הסיפור על דמה בן נתינה - הגרסה המקוצרת], בלוג "דבר תורה" באתר ישרא-בלוג, מרץ 2008.
*רוחמה וייס, [https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-3682155,00.html בוּרוּת ויראת חטא], באתר ynet, 6 במרץ 2009

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בתלמוד
קטגוריה:אשקלון: אישים
MP4

MPEG-4 Part 14, באופן רשמי 14496-14:2003 ISO/IEC, הוא פורמט מכל המיועד לאחסון שמע ווידאו, אולם מסוגל להכיל גם מידע אחר כמו תמונות וכתוביות. זהו החלק ה-14 ממערך התקנים MPEG-4.

חלק 14 מבוסס במידה רבה על פורמט QuickTime של אפל, אולם הוא מוסיף עליו שיפורים שונים.

לקבצים שמשתמשים בנתונים בפורמט MP4 יש מספר סיומות:
* mp4. – הסיומת הרשמית לקובצי אודיו, וידאו ותוכן מתקדם.
* m4a. – סיומת המשמשת קובצי אודיו בלבד.
* m4p. – סיומת לקבצים מוגנים בשיטת FairPlay של אפל.
*m4r. - משמש לרינגטונים של .m4r .ITunes הוא גרסה של m4a. ההבדל היחיד בניהם הוא השימוש.
* Mp4v, .m4v. – סיומת המשמשת קובצי וידאו בלבד.
* 3gp, .3g2. – סיומת המשמשת מכשירי טלפון סלולרי. יכול גם להכיל תוכן שלא מצוין במדויק במפרט של MP4 לדוגמה: TX3G, AMR, AMV, H.263. מכשירי סמארטפון מסוגלים לנגן קובצי mp4 רגילים.

קטגוריה:פורמטים דיגיטליים
מגדנאות

מוצרי מגדנאות שונים, בהם [[עוגת שוקולד, עוגות אישיות ועוגיות.]]
Bougatsa}} בבית קפה ב[[אתונה]]

מגדנאות או בשמה מהמקור הלועזי קונדיטאות היא ענף בתחום הקולינריה העוסק בדברי מאפה מתוקים ובמנות אחרונות. תחום המגדנאות מקיף נושאים רבים, ובהם הבצקים והקרמים, המוס, הפאי, המרנג, הפודינג, ניפוח הסוכר, העבודה בבצק סוכר, העבודה בשוקולד, הגלידה, הריבה ועוד.

קיימים מספר הבדלים חשובים המבדילים בין עבודתו של השף לזו של "השף הקונדיטור", בהם העובדה שישנם חומרי גלם אותם השף יכול להגיש כמות שהם, להבדיל מהקונדיטור.

==מקורות המגדנאות==
כיתת מגדנאות של [[הצי האמריקאי, 1917]]
מקורה של "המגדנאות האירופית" הוא בצרפת, בעוד ש"המגדנאות המזרחית" מקורה בצפון אפריקה ואף באסיה. שני התחומים שונים בתכלית. גם בתוך אירופה קיימות אסכולות שונות של מגדנאות, ששתי העיקריות שבהן מקורן במזרח אירופה (בעיקר הונגריה), אוסטריה וגרמניה מחד ובצרפת מאידך. בארצות הברית התחום לא נחשב למפותח עד להגעתם של אנשי מקצוע אירופים שתרמו להעלאת הרמה.

==מגדנאות ישראלית==
פרווה.]]
בישראל התפתח מאוד תחום המגדנאות עם עלייתם לארץ של יהודי מזרח ומרכז אירופה. קונדיטורים ישראלים פתחו כמה מנות על בסיס מוצרי פרווה כתחליף למנות על בסיס חלב כדי לפנות לשוק הישראלי המעדיף מזון כשר ולכן אינו צורך מנה חלבית בסיום ארוחה בשרית.

==בצקים המשמשים את עולם הקונדיטוריה==
* בצק פריך
* בצק רבוך
* בצק שמרים
* בצק כרוך
* בצק עלים
* בצק בחוש
* בצק פילו
* בצק פילאס
* בצק פרסבורגר
* בצק תופין
* בצק מתוח באוויר
* בצק בירה

===בצקים מיוחדים===
* בצק שקדים (מרציפן)
* בצק סוכר
* בצק שוקולד
* בצק פירות (מרמלדה)

==סוגי קונדיטורים==
* שוקולטייר (קונדיטור המתמחה בייצור שוקולד)
* גלסייר (קונדיטור המתמחה בייצור גלידה)
* אמן ממתקים (קונדיטור המתמחה בייצור ממתקים)
* דקורטור (קונדיטור המתמחה בעיצוב מאכלים מתוקים)

==מגדניות מרחבי העולם==
<gallery>
קובץ:Cakes_Borough_Market.jpg|מגדנייה בלונדון
קובץ:BCN_dolços.jpg|מגדנייה בברצלונה
קובץ:Lille_Meert2.JPG|מגדנייה בצרפת
קובץ:Baklawa_Sweets.jpg|מגדנאות מזרחית טיפוסית
</gallery>

== ראו גם ==
*טכניקות במגדנאות

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
*[https://www.atmag.co.il/%D7%A2%D7%99%D7%A8-%D7%94%D7%A7%D7%93%D7%95%D7%A9/ קרן ואיציק קדוש, הפאוור קאפל הקולינרי של ירושלים בראיון], באתר את, 16 ביוני 2015
==ביאורים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מסחר במזון

id:Kue kering
גשר ת'רוגס נק

גשר ת'רוגס נק (באנגלית: Throgs Neck Bridge) הוא גשר תלוי המחבר בין שכונת ת'רוגס נק שברובע הברונקס לבין אזור בייסייד של קווינס בעיר ניו יורק שבארצות הברית. 

גשר זה הוא החדש בגשרים החוצים את איסט ריבר, ונבנה על מנת להקל את עומסי התנועה על גשר ברונקס וייטסטון הסמוך. הגשר נפתח לתנועה ב-11 בינואר 1961.

הגשר הוא גשר אגרה בבעלות העיר ניו יורק, והוא מנוהל על ידי רשות המנהרות וגשר טרייבורו - חברת בת של רשות התחבורה המטרופולינית של ניו יורק.

==מבנה הגשר==
אורכו של הגשר 549 מטרים בין שני מגדלי התמיכה, ואורכו הכולל 887 מטרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ת'רוגס נק
ת'רוגס נק
קטגוריה:הברונקס
בחינה פסיכומטרית

בחינה פסיכומטרית היא בחינה המשמשת להערכת כישורים מנטליים וקוגניטיביים של אדם ביחס ליכולותיהם של אנשים אחרים. ישנם סוגים רבים מאוד של מבחנים פסיכומטריים. הנפוצים בהם כוללים את בדיקת החשיבה המספרית, המרחבית והמילולית.

הבחינה מורכבת משלושה נושאים: חשיבה כמותית, חשיבה מילולית ואנגלית, כשלאחרון יחס נמוך יותר בציון. רף הקבלה ברוב המוסדות להשכלה גבוהה בישראל מורכב, בין השאר (ופעמים רבות בעיקר) מהציון הפסיכומטרי.
ממוצע הציונים בפסיכומטרי בישראל הוא 541, מתוך כ-80 אלף שניגשים בשנה פחות מ-10 מקבלים את הציון המקסימלי 800.
השיקולים של תוקף ומהימנות הם אלמנטים נחוצים לקביעת איכות של כל מבחן.
עם זאת, אגודות מקצועיות מציבות את הנתונים הללו בהקשרים רחבים יותר בעת פיתוח תקנים לשפיטת איכות של מבחן בהקשר נתון.

==בארצות הברית==

בארצות הברית נהוגים שני מבחנים, SAT ו-ACT, המשמשים למיון מועמדים להשכלה הגבוהה בדומה לבחינה הפסיכומטרית בישראל. שני המבחנים נערכים על ידי שני גופים שונים אולם על פי רוב לא קיימת העדפה לאחד מהם במוסדות להשכלה גבוהה ולכן הם נחשבים לתחליפיים. על אף שמוקד המבחנים בארצות הברית בשני המבחנים ניתן להיבחן במדינות רבות בעולם, ביניהן ישראל.

==בסין==
בני משפחה של נבחנים בסין, ממתינים מחוץ לאולם הבחינה על מנת לתמוך בנבחנים.
בסין נהוג מבחן הנקרא גאוקאו שקובע באיזו אוניברסיטה ואיזה תחום לימוד יהיה הנבחן רשאי ללמוד, לא ניתן בסין ללמוד לימודים אקדמיים ללא מבחן זה.

==בישראל==

בישראל מתייחס המושג הבחינה הפסיכומטרית או הפסיכומטרי לבחינה המשמשת ככלי מיון לכניסה לאוניברסיטאות השונות ולמוסדות נוספים להשכלה גבוהה ולפעמים כמבחן קבלה למשרה בחברה.

טרם המצאתה של הבחינה הפסיכומטרית, היו נהוגים בישראל מבחנים מקצועיים ייעודיים למקצועות מסוימים (בתשלום) בשקלול ציוני הבגרות של המועמד, בעוד קבלה לתארים אחרים הסתמכה על ציוני הבגרות בלבד.

הבחינה הפסיכומטרית בישראל הביאה להקמתה של תעשייה נרחבת של 'מכוני הכנה' לבחינה זו. מכונים אלו מעבירים שיעורים בתשלום עבור אנשים המעוניינים לשפר סיכוייהם להצליח בבחינה. התשלום הנהוג לרוב הוא בסכומים הנעים בין 3,000 ל-8,000 ש"ח, כאשר קבוצות אוכלוסייה שונות מסובסדות לעיתים על ידי המדינה, וכן ניתן לשלם בעבור השיעורים באמצעות הפיקדון שניתן למשרתים בצה"ל ובשירות לאומי.

== ראו גם ==
* המרכז הארצי לבחינות והערכה

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20061105025154/http://www.nite.org.il/scripts/txt.asp?pc=857009667&selFol=857009667&flag=1 הפסיכומטרי באתר של המרכז הארצי לבחינות והערכה]
* 
* אביבית מיסניקוב, [https://www.mako.co.il/news-n12_magazine/2021_q3/Article-ec77a9b063d7b71027.htm?utm_source=AndroidNews12&utm_medium=Share הסודות מהמבחן הפסיכומטרי נחשפים], באתר N12, אוגוסט 2021
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:מבחנים סטנדרטיים
מרסה רודורדה

מֶרְסֶה רוּדוּרֵדָה אי גוּרְגִי (בקטלאנית: Mercè Rodoreda i Gurguí; 10 באוקטובר 1908 – 13 באפריל 1983) הייתה סופרת ספרדייה שכתבה בשפה הקטלאנית.

==ביוגרפיה==
רוּדוּרֵדָה נולדה בברצלונה בחיק משפחה אוהבת ספר. בילדותה השפיע עליה יותר מכול אבי אמה, אשר החדיר ללב נכדתו אהבה עזה ללשון קטלוניה, לספרותה ולתרבותה. כאשר הייתה בת עשרים, התחתנה רודורדה עם אחי אמה, שהיה מבוגר ממנה בארבע-עשרה שנים, ולגבר זה ילדה את בנה היחיד, ז'וֹרְדִי. נישואיה לא עלו יפה, והכתיבה שימשה לה מבחינה מסוימת מפלט מן האכזבות ומן התסכולים שהיו מנת חלקה בחייה האישיים: היא פרסמה ארבעה רומנים, שבדיעבד פסלה אותם והתכחשה אליהם בטענה כי הם פרי בוסר שכתבה יוצרת חסרת-ניסיון. מבּין ספריה הראשונים קיבלה בדיעבד אך ורק את הספר "אָלוֹמָה" (1938), אף-על-פי שגם אותו שכתבה כליל בשנת 1969. בפרוץ מלחמת האזרחים התגייסה הסופרת לשירות מחלקת התעמולה של הממשל הרפובליקני של קטלוניה, ובשנת 1937 נפרדה מבעלה. כאשר יצאה לגלות בצרפת, בשנת 1939, האמינה כי גלותה לא תימשך זמן רב, ומשום כך הפקידה את בנה בידי אמה. תחילה התגוררה בקרבת פריז, אך עם כיבוש צרפת, כאשר הגדודים הגרמניים התקרבו לפריז, ברחה הסופרת לבורדו, ומאוחר יותר השתקעה עם חברהּ לחיים, אַרְמַנְד אוּבְּיוֹלְס, שם העט של מבקר הספרות הקטלאני ז'וּאָן פְּרָט, בז'נבה שבשווייץ, ושם חזרה לכתוב למן שנת 1958. הספר הראשון שפרסמה בגלות הוא "עשרים ושניים סיפורים". לאחר מות בן-זוגה בשנת 1972 חזרה הסופרת לארצה. היא התמקמה – יחד עם שתיים מחברותיה לעבודה לשעבר, נשים שפעלו כמוה בשירות מחלקת התעמולה הרפובליקנית בתקופת מלחמת האזרחים – בבית אחוזה, בכפר רוּמַנְיָה דֶה לָה סֶלְוָה, שם חייתה במשך שמונה שנים. בשנת 1980 עברה הסופרת לגור בבית כפרי סמוך לאחוזה, ובאותה שנה זכתה באות הכבוד של ספרות קטלוניה - פרס ההוקרה המכובד ביותר של הספרות הקטלאנית. שלוש שנים לאחר מכן נפטרה מסרטן בעיר ז'ירונה שבקטלוניה.

ביצירת מרסה רודורדה, שחוקרי ספרות אחדים השוו לוירג'יניה וולף בגלל סגנונה, עומק כתיבתה, התייחסותה למצב האישה ויכולת התיאור הייחודית לה, כלולים הספרים "אָלוֹמָה" (1938), "עשרים ושניים סיפורים" (1958), "כיכר היהלום" (1962) שתרגומו העברי ראה אור ב-2007, "רחוב הקמליות" (1966) שתרגומו העברי ראה אור ב-2024, "גן על-יד הים" (1967) שתרגומו העברי ראה אור ב-2016, "קְרִיסְטִינָה שלי וסיפורים אחרים" (1967), "ראי שבור" (1974) שתרגומו העברי ראה אור ב-2010, "כמו מִמֶּשִׁי וסיפורים אחרים" (1978), "מסעות ופרחים" (1980) ו"כמה, כמה מלחמה..." (1980) שתרגומו העברי ראה אור ב-2019. מעיזבונה התפרסמו הספרים "המוות והאביב" (1986), "אִיזָבֵּל ומָרִיָּה" (1991) ו"פלג הפרחים" (1993).

== ספריה שתורגמו לעברית ==
*כיכר היהלום, תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2007.
*ראי שבור, תרגם מקטלאנית: איתי רון, הוסיף אחרית דבר: יורם מלצר, הוצאת כרמל, 2010.
*גן על יד הים, תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: רמי סערי, הוצאת כרמל, 2016.
*סצנות מברצלונה, תרגם מקטלאנית: יוסי טל, הוצאת תשע נשמות, 2018.
*כמה, כמה מלחמה..., תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: אופיר פוירשטיין, הוצאת כרמל, 2019.
*רחוב הקמליות, תרגם מקטלאנית והוסיף אחרית דבר: רמי סערי, הוצאת רימונים, 2024.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

על יצירתה:
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות קטלאניות
קטגוריה:ילידות 1908
קטגוריה:נפטרות ב-1983
שאנדור מאראי

שאנדור מאראי (בהונגרית: Márai Sándor; במקור שאנדור גרוסשמידט פון מארה; 11 באפריל 1900 – 21 בפברואר 1989) היה סופר הונגרי.

==קורות חייו ומפעלו הספרותי==
מאראי נולד ב-11 באפריל 1900 בעיר קאשה, כיום קושיצה שבסלובקיה, למשפחה בעלת שורשים גרמניים "סאכסים". כמתנגד למשטר הקומוניסטי בהונגריה, מאראי היגר עם אשתו ובנו המאומץ ב-1948, תחילה לאיטליה ושווייץ, ואחר-כך, ב-1952, לניו יורק. במשך כ-15 שנה, בשלבים המוקדמים של המלחמה הקרה, עבד ברדיו אירופה החופשית. ב-1980 עבר לסן דייגו. בשנותיו האחרונות שקע מאראי בדיכאון ומצבו הבריאותי הידרדר בעקבות מות אשתו ב-1986 ומות בנו המאומץ כשנה לאחר מכן, עד שב-21 בפברואר 1989 התאבד בירייה. הוא השאיר אחריו שלוש נכדות. 

מאראי היה אחד הסופרים ההונגרים הפוריים ביותר במאה העשרים. במשך שנות חייו הארוכות כתב מאראי יותר מחמישים יצירות: רומנים, נובלות, סיפורים קצרים ויומנים. במהלך חייו היה מוכר בעיקר במולדתו, וזכה להכרה והצלחה ברחבי העולם רק כעשור לאחר מותו. ייחודה העיקרי של כתיבתו הוא בהצלחתה לפענח את מבטי הזרות של הגולה והתלוש וביכולתה לרדת ליסודות תחושת הניכור של האדם המודרני. הזרות והניכור הם היסודות המרכזיים ביצירתו של מאראי, אשר חי כבר בשנות העשרים תשע שנים מחוץ לגבולות הונגריה. גם מוצאו הגרמני ועיר מולדתו הקרועה בין הונגריוּת, גרמניוּת וסלובקיוּת הביאו אותו בדיעבד להתנגד לפשיזם ולקומוניזם – לאו דווקא בגלל תפיסותיו הפוליטיות, אלא בעיקר מחמת חוסר יכולתו להזדהות לגמרי עם מקום אחד ומשטר אחד. מאראי ראה בלשון ההונגרית את ביתו, ובכל זאת היה אזרח העולם ואדם שרוב חייו עברו עליו בניכר. 

למן הרומן הראשון שמאראי פרסם, "השוחט" שיצא לאור בווינה בשנת 1924, התבלטה כתיבתו בניתוחיה הפסיכולוגיים. אחת מפסגות יצירתו, "וידוייו של בורגני" (1935), מצטיינת ביסודות אוטוביוגרפיים וידויים, שנהפכו למותג הספרותי של מאראי. עיקר הספר בקורות הגיבור, נער בן ארבע-עשרה הבורח מביתו ומתקומם נגד סביבתו הבורגנית. יצירת מופת אחרת של מאראי היא "סינבאד חוזר הביתה" (1940), רומן המספר על היום האחרון בחייו של היוצר גיולה קרודי (1878-1933).

בשנת 1942 נבחר לחבר בהתכתבות וכעבור שנה לחבר באקדמיה ההונגרית למדעים.

גזה פון רדוואני, במאי קולנוע היה אחיו.

== ספרים שתורגמו לעברית ==
* הנרות בערו עד כלות (1942), יצא לאור בתרגומה של מרים אלגזי בהוצאת כתר, 2002.
* גירושין בבודה, יצא לאור בתרגומה של מרים אלגזי בהוצאת כתר, 2006.
* הירושה, יצא לאור בתרגומה של מרים אלגזי בהוצאת כתר, 2007.
* האמיתית, יצא לאור בתרגומה של מרים אלגזי בהוצאת כתר, 2009.
* זכרונות מהונגריה 1944 - 1948, יצא לאור בתרגומה של רותי גליק בהוצאת כתר, 2012.
* המורדים (1930), יצא לאור בתרגומו של דוד טרבאי בהוצאת כתר, 2012.

==קישורים חיצוניים==

פסל של שאנדור מאראי בעיר הולדתו [[קושיצה|שמאל]]
* 
* 
* 
* 

על ספריו:
* , על הספר "הנרות בערו עד כלות"
* 
* , על הספר "הירושה"
* , על הספר "הירושה"
* 
* , על הספר "האמיתית"
* , על הספר "האמיתית"
* , על הספר "האמיתית"
* 
* , על הספר "זיכרונות מהונגריה"
* 
* 
* אריק גלסנר, [http://arikglasner.wordpress.com/2013/12/01/על-המורדים-של-שאנדור-מאראי-הוצאת-כתר/ על "המורדים", של שאנדור מאראי], בבלוג "מבקר חופשי", פורסם במקור בידיעות אחרונות

==הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים הונגרים
קטגוריה:מתאבדים: סופרים
קטגוריה:חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:הונגרים ממוצא גרמני
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1900
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1989
חוסה אמיליו פצ'קו

חוסה אמיליו פצ'קו
חוסה אמיליו פצ'קו (בספרדית: José Emilio Pacheco; 30 ביוני 1939 – 26 בינואר 2014) היה משורר, סופר ומתרגם מקסיקני.

== ביוגרפיה ==
פצ'קו נולד במקסיקו סיטי. הוא החל לכתוב לעיתונים ומגזינים עוד בהיותו תלמיד בבית הספר והמשיך בכך בעת לימודיו באוניברסיטה. אביו שהיה עורך-דין ונוטריון יעץ לבנו ללמוד משפטים כדי שיוכל באחד הימים לתפוס את מקומו במשרד עורכי הדין ולא יהיה תלוי בשכרו כסופר, אך פצ'קו, שחשש מכך שיגיע למצב בו יאלץ אותו עיסוקו לדכא את השכבות החלשות, עבר ללמוד פילולוגיה. כבר בגיל 19, בעת שהיה סטודנט, החל פצ'קו את עבודתו הבלתי נלאית כמבקר, עורך, בעל טור ומוציא לאור של כתבי עת מקסיקנים לתרבות ולספרות, בהם: 'Estaciones', 'Diálogos', 'Plural' ו- 'Vuelta', כמו גם מוספים לספרות ולתרבות בעיתונים 'Proceso', '¡Siempre!', 'El Heraldo de México' ו-'Excelsior'.

פצ'קו לימד ספרות באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (UNAM), מהאוניברסיטאות המובילות בדרום אמריקה, וכן באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית ובאוניברסיטת אסקס בבריטניה. חתן פרס לורקה לשירה (2005) ופרס סרוונטס לשנת 2009.

עבודתו הייתה בארבעה תחומים: שירה, מסות, תרגום ופרוזה כשהתחום הבולט ביותר הוא השירה. ביצירתו בולט הניסיון לקשר בין העולם הממשי לבין העולם האידיאלי. יש המוצאים קווי דמיון בין יצירתו של פצ'קו ויצירתו של המשורר הארגנטינאי רוברטו ז'וארוס , במיוחד בשירה המדויקת, בעצמאות מכל קבוצה ותנועה ספרותית ובסלידה מתעשיית הספרות. פצ'קו פרסם, בין השאר, את הספרים: "הרוח הרחוקה" (1963), "הפסקת האש" (1966), "תלך ולא תשוב" (1969), "מחוץ לתמונה" (1976), "אל תשאל אותי איך עובר הזמן" (1977) ו"מאז" (1980).

לעברית תרגמו משירת פצ'קו רמי סערי וערן צלגוב.

נפטר בינואר 2014 כתוצאה מדום לב.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.ramisaari.com/jep-le/ "לילה ושלג" ו"האש"], שניים משירי פצ'קו בתרגום רמי סערי
* [http://www.literaturfestival.com/participants/authors/2001/jose-emilio-pacheco José Emilio Pacheco], באתר פסטיבל ברלין הבינלאומי לספרות 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים מקסיקנים
קטגוריה:סופרים מקסיקנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:ילידי 1939

קטגוריה:נפטרים ב-2014
קטגוריה:זוכי פרס מיגל דה סרוואנטס
טומאס גרסס

טומאס גרסס אי מיראווט (בקטלאנית: Tomàs Garcés i Miravet; 9 באוקטובר 1901 - 16 בנובמבר 1993) היה משורר קטלאני.

גרסס נולד בברצלונה בשנת 1901. הוא סיים אוניברסיטת ברצלונה ובעקבות מלחמת האזרחים בספרד נמלט לצרפת. הוא חזר לספרד בשנת 1947.

גרסס, שהיה במקצועו עורך-דין, גילה עניין ועסק גם בכתיבה עיתונאית, בעריכה, בביקורת ספרותית ובתרגום. בשירה הקטלאנית הוא נחשב מבחינות רבות למקבילם של פדריקו גארסיה לורקה ורפאל אלברטי בשירה הספרדית הקסטיליאנית. שישה חודשים לפני מותו זכה גרסס בפרס הכבוד של הספרות הקטלאנית על מכלול יצירתו.

גרסס נפטר בשנת 1993.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.escriptors.cat/autors/garcest/ ביוגרפיה באתר escriptors.cat] 
* 

 

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1993
סלוודור אספריו

סלוודור אספריו אי קסטליו (קטלאנית: Salvador Espriu i Castelló; 10 ביולי 1913 – 22 בפברואר 1985) היה משורר קטלאני.
== ביוגרפיה ==
סלוודור אספריו נולד בסנטה קולומה דה פרנס (עיירה בקטלוניה, ספרד) בשנת 1913. למד ספרות ומשפטים באוניברסיטת ברצלונה ונחשב לאחד מגדולי המשוררים הקטלאנים במאה העשרים. כמו רוזה לברוני אי ואלס וז'ואן ויניולי הוא שייך ל"דור 36", משוררים שהחלו את כתיבתם בתקופת מלחמת האזרחים בספרד.

יצירתו הספרותית כוללת גם סיפורת ומחזות. נושאיה העיקריים של כתיבתו הם האהבה והמוות. תפיסת עולמו הפסימיסטית אינה מובילה לייאוש ולאובדן, אלא להתייחסות אגנוסטית הרואה בחיי העולם הזה את הדבר הוודאי היחיד. בין ספריו: "בית-הקברות של סִינֶרָה", "השעות", "עובר-האורח והחומה" ו"עור השור". יצירתו החשובה ביותר בפרוזה היא "אריאדנה במבוך הגרוטסקי".

בשנת 1972 הוענק לו פרס הכבוד של הספרות הקטלאנית.

סלוודור אספריו נפטר בברצלונה בשנת 1985.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1985
ג'ואנה לאמלי

ג'ואנה לאמונד לאמלי (באנגלית: Joanna Lamond Lumley; נולדה ב-1 במאי 1946 בג'אמו וקשמיר, הודו) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית ודוגמנית לשעבר. פרסומה העיקרי מגיע ממשחקה בסדרת הטלוויזיה "פשוט נהדרת" כפטסי סטון. מנחת תוכנית הטיולים "ג'ואנה בקאריביים".

==ביוגרפיה==
לאמלי נולדה בהודו הבריטית, לאב שהיה סרן בצבא הבריטי, ואת שנות ילדותה העבירה גם בבתי ספר צבאיים בהונג קונג ובמלזיה. בנעוריה חזרה המשפחה לאנגליה והיא למדה בלט וניסתה את מזלה בדוגמנות. קריירת המשחק של לאמלי נפתחה בהופעתה ב-1969 כנערת בונד בסרט "בשירות הוד מלכותה" מסדרת "ג'יימס בונד". תפקידה הראשי הראשון היה ב-1975 כפרדי, בחידוש של סדרת הטלוויזיה "הגומלים". בשנות ה-80 שיחקה בשני סרטים מסדרת הפנתר הוורוד. היא שיחקה בתיאטרון לסירוגין בשנות ה-70 וה-80. ב-1992 חזרה לתודעת הקהל כשהצטרפה לג'ניפר סונדרס ב"פשוט נהדרת" למספר עונות (ולחידוש הסדרה ב-2000).

בשנת 2014 שיחקה בדרמה הקומית "מצחיקה שכזאת" של הבמאי פיטר בוגדנוביץ', לצד ג'ניפר אניסטון, אוון וילסון וקתרין האן.  

לאמלי גילמה דמויות רבות מהמעמד הגבוה אך במציאות רק בשנת 1995 קיבלה מהמלכה תואר אבירות (מסוג OBE). לאחר שהתפרסמה סיפרה שבנה נולד (ב-1967) מחוץ לנישואין, בתקופה בה היה הדבר בלתי מקובל.

שיחקה בסרט "הזאב מוול סטריט" בתור הדודה אמי.

היא צמחונית ותומכת בזכויות בעלי חיים.

==פילמוגרפיה נבחרת==
===קולנוע===
* בשרות הוד מלכותה (1969)
* בעקבות הפנתר הורוד (1982)
* קללת הפנתר הורוד (1983)
* שירלי ולנטיין (1989)
* ג'יימס והאפרסק הענק (1996)
* מייבי בייבי (2000)
*לחישות: סיפורו של פיל (2000) - דיבוב 
* יורוטריפ (2004)
* הקסם של אלה (2004)
* קרוסלת הקסמים (2005)
* חתונת הרפאים (2005)
* מצחיקה שכזאת (2014)
* אהבה מריקוד ראשון (2018)
*להתאהב בפיגארו (2021) 

===טלוויזיה===
* פשוט נהדרת (1992-2005)
* ספיר ופלדה (Sapphire & Steel) (1979-1982)
* נישואין אנגליים למדי (A rather English marriage) (1998)
*השיבה הביתה (1998)
* עור רגיש (Sensitive Skin) (2005-2007)
* למצוא את אליס (2021)
* הרלן קובן: הטעות כולה שלך (2024)
* Are You being Served -(1973) - Season 1 Episode 5(His and Hers) sales girl

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20130905003059/http://www.tmaw.co.uk/joannal.html ביוגרפיה וגלריית תמונות]
* 
* 

קטגוריה:דוגמניות אנגליות
קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לטלוויזיה להופעה הקומית הטובה ביותר
קטגוריה:נערות בונד
קטגוריה:צמחוניות בריטיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אנגליות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1946
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1946
ז'ואן ויניולי

ז'ואן ויניולי אי פלאדוואל (בקטלנית: Joan Vinyoli i Pladevall; 3 ביולי 1914 - 30 בנובמבר 1984) היה אחד מגדולי משורריה של קטלוניה במאה העשרים.

ויניולי נולד בברצלונה, ספרד, בשנת 1914. בין השנים 1937 ו-1984 פרסם ויניולי 16 ספרי שירה, ביניהם "נתק ראשון" (1937), "על חיים וחלום" (1948), "המושתק" (1956), "מציאויות" (1963), "עכשיו שכבר מאוחר" (1975) ו"שליטה בקסם" (1984). כתיבתו הפורייה קשורה קשר הדוק לחוויותיו האישיות ולתפיסותיו האמוניות. ויניולי היה מתרגמו של רילקה לקטלאנית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1984
ז'ורדי פרה-סרדה

ז'ורדי פרה סרדה (בקטלאנית: Jordi Pere Cerdà; 1920 – 11 בספטמבר 2011) הוא שם העט של אנטואן קיירול (Antoine Cayrol), משורר, סופר ומחזאי קטלאני.

ז'ורדי פרה סרדה נולד בכפר סַיַגּוּז (Saillagouse בצרפתית; סַלְיַגּוֹזָה Sallagosa בקטלאנית) שבקטלוניה הצפונית (בצרפת). סרדה, שכתב בסך הכול עשרה ספרים, החל לפרסם את שירתו בתחילת שנות החמישים. בין ספריו: "כל לשון מעלה אש", "חזירויות", "עור הנרקיס", "יער בלי נשק" ו"ציפורים לקריסטופור". קובץ כל כתביו התפרסם בשנת 1988 בברצלונה. בשנת 1996 זכה סרדה באות הכבוד של ספרות קטלוניה ובשנת 1999 בפרס הספרות הלאומי של ספרד.

קטגוריה:קצרמר צרפתים
קטגוריה:קצרמר קטלאנים
קטגוריה:סופרים ספרדים הידועים בשם עט
קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:סופרים קטלאנים

קטגוריה:פרפיניאן: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1920
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2011
ז'וזפ מריה ליומפרט

ז'וזפ מריה ליומפרט דה לה פניה (Josep Maria Llompart de la Peña; 23 במאי 1925 - 28 בינואר 1993) היה משורר קטלאני.

ז'וזפ מריה ליומפרט נולד בפלמה דה מיורקה שבאיים הבלאריים בשנת 1925.

יצירתו כוללת בסך הכול שמונה קובצי שירה. בין ספריו: "שִׁירֵי מוֹנְדְּרָאגוֹ" (1961), "זיכרונות ווידויים של נער בן טובים" (1974), "כנסיית הכאבים ושירים אחרים" (1981) ו"ירושלים" (1990). נושאיה העיקריים של שירתו הם המוות ואהבת המשורר לנופי ארצו וללשונה. ליומפרט קידם את השימוש בלשון הקטלאנית במיורקה וכיהן כנשיא אגודת הסופרים הקטלאנים בין השנים 1983 ו-1987.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1993
מיקל מרטי אי פול

מיקל מרטי אי פול (בקטלאנית: Miquel Martí i Pol; 19 במרץ 1929 – 11 בנובמבר 2003) היה משורר, סופר ומתרגם קטלאני.

== ביוגרפיה ==
מיקל מרטי אי פול נולד למשפחה ענייה בעיירה רוֹדָה דֶה טֶר (Roda de Ter) שבהרי הפירינאים, והיה בבית הספר רק עד גיל 14. מחלה ניוונית קשה אילצה אותו לנטוש את עבודתו במפעל ולהתמסר לכתיבה. הוא החל לכתוב שירה בספרדית בגיל 15 ושנים לאחר מכן עשה את צעדיו המהוססים הראשונים בקטלאנית, שבשנת 1946 בשנותיו הראשונות המדכאות של משטר פרנקו היה אתגר לא קטן. יצירותיו הראשונות, "מילים ברוח" ו"חמישה-עשר שירים", ראו אור בשנות החמישים ועסקו במשבר אמונה. בשלב מאוחר יותר החלו נושאים אישיים וחברתיים לתפוס מקום נרחב יותר ויותר בשירתו, ושוני זה בא לידי ביטוי ביצירות דוגמת "הכפר" (1966) ו"המפעל" (1972). שיריו תורגמו לשפות רבות. שירים שלו תורגמו לספרדית על ידי אדולפו גרסיה אורטגה. בשנת 1956 התחתן עם דולורס פריקסה עמה נולדו לו בת ובן, והשתתף בפעילויות תרבות קטלוניות, לעיתים קרובות בשיתוף פעולה עם PSUC, המפלגה הקומוניסטית הקטלאנית.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:סופרים קטלאנים
קטגוריה:מתרגמים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2003
פליו פורמוזה

פליו פורמוזה אי טורס (בקטלאנית: Feliu Formosa i Torres; נולד ב-10 בספטמבר 1934) הוא משורר קטלאני.

פליו פורמוזה נולד בעיר סבאדל בשנת 1934. אחרי סיום לימודיו עבד שנתיים כמרצה לספרדית באוניברסיטת היידלברג, שם התמחה בספרות גרמנית, עסק בתיאטרון והושפע מיצירת ברטולט ברכט. מאז 1975 מרצה פורמוזה במכון ללימודי תיאטרון בברצלונה. ספר שיריו הראשון, "שְׁחָרִים קְצָרִים בַּיָּדַיִם", ראה אור בשנת 1972. מאז פרסם שמונה ספרי שירה, ורוב שיריו תורגמו לספרדית ולצרפתית. שירתו, הנאמנה למסורת השירה הנאו-רומנטית יותר מלזרמים חדשניים בשירה הקטלאנית העכשווית, מרבה לעסוק בכל גילויי האהבה ובשאלות של זהות אישית וחברתית. אסופה קצרה משיריו התפרסמה בתרגום לעברית מאת רמי סערי בכתב-העת "כרמל" בחורף 1999.

כיום פורמוזה מתגורר בברצלונה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.escriptors.cat/autors/formosaf/ פליו פורמוזה באתר escriptors.cat] 

קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1934
ז'ואן מרגריט

ז'ואן מרגריט אי קונסרנאו (בקטלאנית: Joan Margarit i Consarnau; 11 במאי 1938 – 16 בפברואר 2021) היה משורר ואדריכל קטלאני.

==קורות חייו ויצירתו==
מרגריט, שנולד בכפר סַנָאוּזָ'ה ועבד כפרופסור לאדריכלות באוניברסיטת ברצלונה, פרסם בראשית דרכו הספרותית שירה בספרדית, ועבר לכתיבה בקטלאנית למן ראשית שנות השמונים. כתב הן בקטלאנית הן בספרדית ותרגם שירה קטלאנית לספרדית. בין ספריו: "צל האחר", "אי-הבנה ישנה", "ים חורפי" ו"גיל אדום".

בעברית ראו אור ספריו "להאזין מרחוק לקולות" "מעולם לא ראיתי עצמי יווני" ו"מבט במראה הפנימית", שניהם בתרגומו של שלמה אביוּ ובהוצאת קשב לשירה.

נפטר ב-16 בפברואר 2021.

==קישורים חיצוניים==

* 
* אלי אשד, [http://www.notes.co.il/eshed/47783.asp ביקור המשורר הקטאלני], באתר רשימות, 16 בספטמבר 2008
* אלי הירש, [http://elihirsh.com/?p=612 על "מבט במראה הפנימית"], ידיעות אחרונות, 11 ביולי 2008
* שלמה אביו, [http://shlomoavayou.com/n-margarit.htm דרך הים הזה, הנסער - אחרית דבר לספר "מעולם לא ראיתי עצמי יווני"]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר אדריכלים
קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:אדריכלים קטלאנים
קטגוריה:זוכי פרס מיגל דה סרוואנטס
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2021
מרתה פסרודונה

מרתה פסרודונה אי ארטיגס (בקטלאנית: Marta Pessarrodona i Artigues; נולדה בשנת 1941) היא משוררת, סופרת ועורכת קטלאנית.

== ביוגרפיה ==
פסרודונה נולדה בשנת 1941 בעיר טֶרַסָּה (Terrasa). פסרודונה, שלמדה לשון וספרות באוניברסיטת ברצלונה, לימדה ספרדית באנגליה במשך שנים אחדות ועם שובה לארצה עבדה בעיקר בתחום המו"לות. בין ספריה נמנים "ימים ראשונים של 1968", "חיים פרטיים", "לטובתי, לטובתנו" ו"קולות הניסיון". בכתיבתה באה לידי ביטוי בבירור תפישת עולמה הפמיניסטית. ביקרה פעמים אחדות בישראל.

בשנת 2011 היא זכתה בפרס ספרותי של ז'נרליטט דה קטלוניה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

 

קטגוריה:סופרות קטלאניות
קטגוריה:עורכות
קטגוריה:משוררות קטלאניות
קטגוריה:מורים לספרדית
קטגוריה:ספרדיות שנולדו ב-1941
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1941
פרה רובירה

פרה רובירה אי פלאנאס (קטלאנית: Pere Rovira i Planas), משורר קטלאני.

פרה רובירה נולד בכפר וִילָה-סֶקָה דֶּה סוּלְסִינָה (Vila-seca de Solcina) בשנת 1947. הוא חי בעיר ליידה ומלמד ספרות ספרדית באוניברסיטת ליידה. כתב, בין היתר, את ספרי השירה "האדם השני", "מרחקים" ו"מכתבים מסומנים".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:משוררים קטלאנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1947
גשר הל גייט

תצלום אווירי של [[גשר רוברט פ. קנדי (משמאל) וגשר הל גייט (מימין).]]
גשר הל גייט (באנגלית: Hell Gate Bridge), אשר נקרא במקור גשר קישור הרכבת של ניו יורק הוא גשר קשת פלדה, שאורכו 310 מטרים, החוצה את האיסט ריבר, בין קווינס והברונקס, בעיר ניו יורק שבארצות הברית.

==הקמת הגשר==
בתחילת המאה ה-20 החלו לתכנן את הקמת הגשר, במטרה שישמש את רכבת פנסילבניה המחברת בין מדינת ניו יורק לניו אינגלנד. הגשר נבנה בתכנונו של גוסטב לינדנתל, והושלם ב-30 בספטמבר 1916.

בשנת 1996 שופץ הגשר לראשונה מאז הקמתו - ונצבע בצבע התואם את שמו - צבע הקרוי "צבע שער הגיהנום האדום" (משמעותו שמו של הגשר - "גשר שער הגיהנום").
משתמשות בגשר חברות הרכבות אמטרק, סי אס אקס, קנדיאן פסיפיק, וניו יורק ואטלנטיק. הגשר עובר במקביל לגשר רוברט פ. קנדי.

עד בניית גשר בייון בשנת 1932 היה גשר הל גייט גשר קשת הפלדה הארוך בעולם. מסיבה זו, במהלך מלחמת העולם השנייה נשלחו מרגלים של גרמניה הנאצית במטרה לפוצץ את הגשר (אולם תוכניתם לא יצאה אל הפועל).

גשר הל גייט השפיע על מתכנני גשר נמל סידני.

הגשר נחשב לאחד הגשרים החזקים בעולם, ומגזין דיסקברי משער שאם יפסיקו לתחזקו, הגשר יתמוטט רק לאחר כאלף שנים של שחיקה מכנית טבעית (גשרים אחרים בעולם יתמוטטו לאחר כ-300 שנים).

==ראו גם==
*גשר נמל סידני - תוכנן בשנת 1916 בהשפעת גשר הל גייט.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20170617045629/http://hellgatebridge.org/ גשר הל גייט]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הל גייט