OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ניפ/טאק

ניפ/טאק (באנגלית: Nip/Tuck) היא סדרת דרמה המשכית אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב, שנוצרה על ידי ראיין מרפי ושודרה ברשת FX בארצות הברית. 

הסדרה עלתה לראשונה בשידור ב-2003, והעונה השישית והאחרונה עלתה לשידור ב-14 באוקטובר 2009. פרק הסיום, שהיה גם הפרק ה-100, שודר ב-3 במרץ 2010.

== סקירה כללית ==
עלילת הסדרה מתרחשת במרפאה לכירורגיה פלסטית בדרום פלורידה בשם "מקנמרה / טרוי" ומתמקדת במייסדיה שון מקנמרה (מגולם על ידי דילן וולש) וכריסטיאן טרוי (מגולם על ידי ג'וליאן מקמהון). כל פרק בדרך כלל עוסק בהליכים קוסמטיים של חולה אחד או יותר, וכן חייהם האישיים והמקצועיים של השחקנים הראשיים.

== דמויות ==
=== הדמויות הראשיות ===
* שון מקנמרה (מגולם על ידי דילן וולש) - מנתח פלסטי המתקרב לגיל העמידה אשר מנסה להתמודד ולהשלים עם הבחירות שהוא עשה בחייו. מקנמרה מנהל מרפאה לכירורגיה פלסטית בשם "מקנמרה / טרוי" יחד עם חברו הטוב, כריסטיאן טרוי, אשר מתגלה בהמשך כאביו הביולוגי האמיתי של מאט, בנו של שון. כמו כן מקנמרה התגרש מג'וליה מקנמרה לאחר 17 שנות נישואים. לשון וג'וליה שני ילדים - מאט מקנמרה ואנני מקנמרה.
* כריסטיאן טרוי (מגולם על ידי ג'וליאן מקמהון) - מנתח פלסטי אנוכי, נהנתן ורודף נשים המתקרב לגיל העמידה, כריסטיאן הוא חברו הטוב ביותר של שון מקנמרה ושותפו העסקי. כריסטיאן הוא אביו הביולוגי של מאט מקנמרה.
* ג'וליה מקנמרה (מגולמת על ידי ג'ואלי ריצ'רדסון) - אשתו של שון מקנמרה במשך 17 שנים. אמם של מאט מקנמרה ואנני מקנמרה. נשרה מבית הספר לרפואה על מנת לגדל את מאט ואנני. ג'וליה הפכה מרירה מאוד בשל כך - גורם זה הוביל בסופו של דבר לגירושים הראשונים שלה משון. אף על פי כן, לאחר פרידה קצרה הזוג התחתן בשנית. ניהלה רומן קצר עם כריסטיאן אשר הוביל בהמשך ללידתו של מאט. מנהלת ספא בו שוהים מטופלים לאחר שעברו ניתוחים.

=== דמויות משנה ===
* מאט מקנמרה (מגולם על ידי ג'ון הנסלי) - בנה המתבגר הבעייתי של ג'וליה. כריסטיאן הוא אביו הביולוגי.
* ליז קרוז (מגולמת על ידי רומא מאפייה) - ד"ר ליז קרוז היא רופאה מרדימה ראשית במרפאת "מקנמרה / טרוי". הייתה נשואה בעבר לכריסטיאן במשך תקופה קצרה.
* קימבר הנרי (מגולמת על ידי קלי קרלסון) - חברה של כריסטיאן. דוגמנית, שחקנית פורנו, מכורה לסמים ומפיקת סרטים פורנוגרפיים. 
* ג'ינה רוסו (מגולמת על ידי ג'סלין גילסיג) - אישה מרירה באמצע שנות השלושים לחייה המכורה למין. נשאית של נגיף ה-HIV. מנהלת את ספא ההתאוששות יחד עם ג'וליה מקנמרה. מנהלת מערכת יחסים עם כריסטיאן. 
* קוונטין קוסטה (מגולם על ידי ברונו קמפוס) - מנתח פלסטי ביסקסואל מורכב מאטלנטה. בתחילה סייע בתחילה לכריסטיאן לבצע מספר ניתוחים מורכבים. עבד בהמשך במשך תקופה קצרה בתור מנתח במרפאת "מקנמרה / טרוי". התפטר לבסוף מהמרפאה בשל סכסוכים חוזרים ונשנים עם כריסטיאן ושון.
* גרייס סנטיאגו (מגולמת על ידי ואלרי קרוז) - פסיכולוגית במרפאת "מקנמרה / טרוי".
* אווה מור (מגולמת על ידי פמקה ינסן) - מדריכת אימון אישי אשר עובדת עם ג'וליה המאהבת של מאט. בהמשך מתגלה כי היא טרנסקסואלית אשר נמלטה מארצות הברית לצרפת לאחר שבנה התאבד.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות דרמה המשכיות
קטגוריה:FX Networks
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: סדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רפואיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות במיאמי
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: איפור
קטגוריה:טרנסג'נדר בטלוויזיה
נורת' בונדיי

נורת' בונדיי (באנגלית: North Bondi, תרגום ישיר צפון בונדיי) הוא פרוור בסידני, השייך מנהלית לרשות העירונית מועצת וייברלי.

==גאוגרפיה==
נורת' בונדיי ממוקם ב-7 ק"מ מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל מדרומו בפרוורים בונדיי ביץ', ממזרח ברוז ביי, ומצפון בדובר הייטס. בצדו המזרחי גובל הפרוור באוקיינוס, וכולל מספר חופים, הידוע שבהם הוא צוק בן באקלר. נורת' בונדיי כולל את גבולו הצפוני של המפרצון המהווה את חוף בונדיי ביץ', וניתן לראות את הבתים של נורת' בונדיי מהחוף. הרחוב הראשי החוצה את הפרוור ממערב למזרח הוא דרך בלייר. בתחילת המאה ה-20 פעלו באזור קווי חשמליות שונים, שהוחלפו באוטובוסים מאוחר יותר. כמו רוב הפרוורים המזרחיים, אין בפרוור תחנות רכבת.

==היסטוריה==
בשנת 1809 ניתנה לוויליאם רוברטס אחוזה רחבת ידיים (820 אלף מ"ר) שהתפרשה על פני כל אזור בונדיי, בין השאר נורת' בונדיי. בשנת 1892 הוקמה בפרוור סוללת התותחים ע"ש בן באקלר, שנועדה להגן על חופה המזרחי של סידני מספינות עוינות המתקרבות לאזור בונדיי. בשנות החמישים פינה הצבא את המחנה שהוקם בבן באקלר, וזה הפך לאתר בנייה שנסגר בשנות התשעים. כיום מצויה המקום שמורת טבע.

==תרבות==
בניין בסגנון אר דקו
באזור נורת' בונדיי מקבץ בניינים בסגנון האדריכלי אר דקו, המשמשים לבתי מגורים וכמרכזים מסחריים. הפרוור תומך בין השאר בתרבות גלישה, עם מוסדות כגון שירותי ההצלה של בונדיי וחנויות גלשנים וציוד נלווה. בפרוור נמצא גם מסלול הגולף של בונדיי, ממזרח לדרך מילטרי. מסלול הגולף כולל אזור פסלים המקושט בתבליטים בעלי דוגמאות אבוריג'יניות.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090923100913/http://info.id.com.au/dosydney/Default.aspx?pg=1&gid=4430 נורת' בונדיי באתר "Dictionary of Sydney"]

קטגוריה:פרוורי סידני
לואלבה (נהר)

נהר לואלבה (Lualaba) הוא אחד ממקורותיו הראשיים של נהר הקונגו. נהר זה הוא בעל כמות המים הגדולה ביותר הנשפכת אל הקונגו בעוד שהנהר הארוך ביותר הנשפך אל הקונגו הוא נהר צ'מבשי.
== גאוגרפיה ==
אורכו של הלואלבה כ-1,800 קילומטרים. הוא זורם החל מאזור מוסופי באזור לובומבאשי במחוז קטנגה. הנהר כולו זורם בשטח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. הנהר מתחיל בגובה 1,400 מטר מעל פני הים וזורם לכיוון צפון לקיסנגני - המקום בו נהר הקונגו מתחיל את זרימתו.

מקור הנהר ברמת קטנגה, משם הוא יורד לרמת מניקה. ירידתו של הנהר לאבוס קמלונדו מפיקה חשמל באמצעות מעבר המים בסכר נזילו הסמוך למפלי נזילו. בבוקמה הנהר ניתן לניווט לאורך 640 קילומטרים בעקבות רשת של ביצות ואגמים הכוללות את אגם אופמבה ואגם קיסלה, אך עם ירידת המים מתחת לקונגולה לא ניתן לנווט עוד בנהר. מנקודה זו ואילך יורד הנהר בנקיק צר לפורטס ד'אנפר.

בין קסונגו לקיבומבו ניתן לנווט שוב בנהר במשך כ-100 קילומטרים, עד התחזקותו של הזרם בקינדו-פורט-אמפיין. סופו של הנהר במפלי בויומה המחולקים לשבעה יובלים לאורך רצועה בת 100 קילומטרים בין אובונדו וקיסנגני.

הנהר מסמן את גבולותיו הצפוניים והמערביים של הפארק הלאומי אופמבה.

בעבר נחשב הנהר להיות אחד ממקורות הנילוס, עד שמגלה הארצות הנרי מורטון סטנלי ערך מסע במורד הנהר עד לשפכו באוקיינוס האטלנטי. המושל הצרפתי הקולוניאלי פייר סבורנאן דה ברזה חקר גם הוא את הנהר.

הנהרות המזינים את הנהר הם הלואה, היולינדי, הלואמה, הלוקוגה, הלופירה, הלובודי והלובואה. שתי הערים המרכזיות על הנהר הן קונגולו וקבלו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של אפריקה
לואלבה, נהר
קאט באלו

קאט באלו (Cat Ballou) הוא מערבון קומי-מוזיקלי משנת 1965 בכיכובם של ג'יין פונדה ולי מרווין (שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט זה). הסרט מגולל את סיפורה של מורה תמימה הנרתמת להגנה על חוותו של אביה ואשר הופכת לפורעת חוק, תוך שהיא מסתייעת באקדוחן שיכור וקבוצת גברים לא-יוצלחים אחרים. הסרט מלווה בזוג זמרים-נגנים (נט קינג קול וסטאבי קיי) המלווים את הסיפור ומעשירים אותו בתובנות כעין מקהלה יוונית.

==תקציר עלילה==
בשנת 1894, לאחר שסיימה את הכשרתה להיות מורה, קתרין "קאט" באלו (ג'יין פונדה) חוזרת אל עיירת הולדתה וולף סיטי בוויומינג, בדרכה אל החווה של אביה, פרנקי (ג'ון מארלי). במהלך נסיעת הרכבת בחזרה, היא פוגשת בקליי בון (), גנב בקר נמלט, ודודו ג'ד (), כומר שיכור, המתאהבים בה ממבט ראשון. עם הגיעה לעיירה היא מגלה שהנהגתה המושחתת מנסה להשתלט על החווה באמצעות איומים על אביה מצד רוצח שכיר בשם טים סטרון (לי מרווין), שנשכר על ידי חברת הפיתוח של וולף סיטי בבעלותו של סר הארי פרסביל ().

קאט מבקשת את עזרתם של שני חבריה למסע ואינדיאני בשם ג'קסון שני-דובים (), והולכת לגייס את מי שנודע בעבר כאקדוחן הטוב ביותר במערב, קיד שלין (לי מרווין), המתגלה כשיכור כלוט. סטרון רוצח את פרנקי תוך הסכמה שבשתיקה מצד הנהגת העיירה. 

קאט מחליטה לנקום, ויחד עם חבורת הגברים בהנהגתה, היא מחליטה להשתלט על רכבת ולשדוד ממנה את הכסף המיועד למשכורות עובדי חברת הפיתוח של וולף סיטי. במהלך מסע הנקמה מתפכח שלין, חוזר לכושרו והורג את סטרון, לא לפני שהוא מתאהב ללא תקווה בקאט. קאט מתעמתת עם סר הארי והורגת אותו בשוגג. היא נשפטת ומועלית לגרדום. לאחר שטבעת החנק כבר מונחת על צווארה, ג'ד חותך את החבל וכל החבורה נמלטת מהעיירה.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable" 
! שם השחקן/נית !! שם הדמות !! הערות
|-
| ג'יין פונדה || קתרין "קאט" באלו ||
|-
| לי מרווין || קיד שלין / טים סטרון ||
|-
| || קליי בון ||
|-
| || ג'ד ||
|-
| נט קינג קול || סאנרייז קיד ||
|-
| || סמואל שייד ||
|-
| || ג'קסון שני-דובים ||
|-
| ג'ון מארלי || פרנקי באלו ||
|-
| || סר הארי פרסביל ||
|-
| || שריף קרדיגן ||
|-
| ארתור האניקאט || בוץ' קסידי ||
|-
|}

==פרסים והערכה==
לי מרווין זכה עבור תפקיד קומי לא שגרתי בעבורו בפרס אוסקר, בפרס גלובוס הזהב, בפרס באפט"א ובפרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין לשחקן הטוב ביותר.

הסרט היה מועמד לפרסי אוסקר לעריכה, לשיר הטוב ביותר (עבור "הבלדה על קאט באלו") ולתסריט מעובד. ברשימת מכון הסרטים האמריקאי (AFI) של 100 הקומדיות הטובות ביותר נמצא הסרט במקום ה-50, ברשימת המערבונים הוא נמצא במקום ה-10.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.afi.com/10top10/moviedetail.aspx?id=23121&thumb=1 פרופיל ברשימת 10 המערבונים הטובים ביותר] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערבונים
קטגוריה:סרטי 1965
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
יונג קי

מסעדת יונג קי
האווז הצלוי המפורסם של מסעדת יונג קי
רגלי חזיר
[[אבלונה]]
ביצת מאה השנים
פנים המסעדה
יונג קי (באנגלית: Yung Kee; בסינית: 鏞記, שמה המלא הוא香港鏞記酒家) היא מסעדה סינית הממוקמת ברחוב וולינגטון בסנטרל, הונג קונג. היא מפורסמת במיוחד בשל תבשיל האווז הצלוי שלה (燒鵝).

==היסטוריה==
יונג קי נוסדה בתחילה כדאי פאי דונג (Dai pai dong, דוכן פתוח לממכר אוכל שהיה פופולרי בהונג קונג) ומכרה סיו מיי (siu mei, בשר צלוי על שיפודים) ברחוב Kwong Yuen West, ליד טרמינל המעבורת של הונג קונג ומקאו, לפני שהיא נוסדה כמסעדה בידי קאם שוי פאי (Kam Shui Fai) (甘穗煇) ב-1942.

ב-1942 חכר מר קאם את המבנה ברח' וינג לוק 32 (Wing Lok) בשאונג ואן (Sheung Wan) עבור 4,000 דולר הונג קונגי. במהלך מלחמת העולם השנייה, נהרס המבנה בהתקפת אוויר יפנית. ב-1944, עברה המסעדה לרח' פוטינגר 32 (Pottinger). כשעסקיו של קאם שגשגו, עברה המסעדה למעונה הנוכחי ברחוב וולינגטון ב-1964, ואחרי שנרכשו ארבעה בניינים נוספים, הרוב נבנו מחדש ב-1978 ומרכיבים את הבניין בה שוכנת היום מסעדת יונג קי. המסעדה משתרעת כיום על שש קומות, מתוכן שתי קומות מוקדשות לחדרים פרטיים ואחמ"ים. קאם הלך לעולמו בתחילת שנות האלפיים וכיום ממשיכים שלושת בניו לנהל את המסעדה.
השף הנוכחי הוא צ'וי ואי-צ'ור (Choi Wai-Chor), הוא דוגל במטבח מסורתי ומתנגד לשינוי.

ב-1968 בחר המגזין פורצ'ן במסעדת יונג קי כאחת מ-15 המסעדות הטובות בעולם, היא הייתה המסעדה הסינית היחידה ברשימה. המסעדה מדורגת במקום העשירי ברשימת המסעדות הטובות באסיה של מדריך מילה לשנת 2010/2009,

בשנת 2009/2008 הייתה המסעדה מדורגת במקום ה-8 במדריך מילה.

המסעדה היא בעלת כוכב במדריך המסעדות מישלן.

==התבשילים==
בתחילת כל ארוחה מוגשת לסועדים ביצת מאה השנים בלוויית זנגביל מוחמץ. תפריט המסעדה מכיל מאות מאכלים סיניים שונים ובצידי מיני אלכוהול, מערביים וסיניים.

יונג קי ידועה במיוחד בשל מאכל האווז הצלוי שהיא מגישה, כיום היא ידועה מאוד בגואנגדונג, הונג קונג ומקאו ובקרב תיירים זרים. אחרי שהם טועמים את האווז, הם נוהגים לעיתים תכופות לקחת איתם את התבשיל בטיסה הביתה על מנת לחלוק עם משפחה וחברים, וכך נוצר הכינוי :"האווז הצלוי הטס" (飛天燒鵝). למעלה מ-200 אווזים טסים ממטבח המסעדה מדי יום. המייסד מר קאם, נקרא אף הוא "מר אווז צלוי".

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* The Miele Guide: Your Guide to Asia's Finest Restaurants 2009/2010, Ate Media Pte., Singapore, Pp. 10, 11, 30-31, 57, 61.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100430185023/http://www.yungkee.com.hk/history/history-e.html ההיסטוריה של מסעדת יונג קי], באתר המסעדה

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונג קונג
קטגוריה:מסעדות
מלון רואנדה

מלון רואנדה (באנגלית: Hotel Rwanda) הוא סרט דרמה אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2004 ומספר את סיפור הצלתם של בני טוטסי רבים בידי פול רוזסבגינה (דון צ'ידל), מנהל מלון ברואנדה, בזמן רצח העם שהתרחש במדינה בשנת 1994. סרט זה אף זכה לכינוי "רשימת שינדלר האפריקאי", וזאת בזכות פעילותו הבלתי נגמרת של פול משבט ההוטו להציל את בני משפחתו ועוד יותר מ-1,000 בני שבט הטוטסי שמצאו מחסה במלון מילי-קולינס בניהולו. הסרט היה מועמד לפרסי אוסקר לשחקן הטוב ביותר, שחקנית המשנה הטובה ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר, ומכון הקולנוע האמריקאי אף בחר בו לאחד מ-100 הסרטים מעוררי ההשראה ביותר של כל הזמנים.

==רקע היסטורי==

מאז ומתמיד ובעיקר מאז תקופת שלטון הקולוניאליזם הבלגי ברואנדה, נתחלקה המדינה בין רוב בני שבט הוטו למיעוט שבט הטוטסי. המתיחות בין הצדדים התלהטה ועם רצח הנשיא ז'ובנל הביארימנה לאחר חתימת הסכם השלום בין הצדדים, החלו פרעות וכוחות הוטו טבחו ללא רחם בבני שבט הטוטסי. לאחר מאה ימים של רצח המוני, תוך התעלמות מוחלטת מצד מעצמות כמו ארצות הברית, צרפת ובלגיה וכיסוי תקשורתי מורחב, התבררה התמונה הקשה.

==עלילה==
בזמן שיחות השלום בין ההנהגה ההוטית ברואנדה למורדים הטוטסים מעבר לגבולות, מנהל פול רוזסבגינה מלון בלגי שקט. פול הוא משבט ההוטו, אך אשתו טטיאנה (סופי אוקונדו) משבט הטוטסי. נישואים אלה הם מקור לסכסוך בלתי פתור גם לדעת אחד מספקי המלון, שהוא אף אחד ממנהיגי האינטרהמאווה, מליציית הוטו רצחנית.

עם החרפת המצב הפוליטי במדינה, כאשר פול ומשפחתו צופים בשכנים וידידים נרצחים ללא רחם, נאלץ פול לשמור על קשרים טובים עם בעלי השפעה מקרב הרוצחים וכן גורמים מחוץ לרואנדה כמו כוחות האו"ם, עיתונאים וסוכנים זרים, עליהם הוא סומך כי יעזרו בשעת צרה. אולם ההתערבות החיצונית פועלת בעיקר לטובתם של שוכני המלון שאינם רואנדים, ואילו שאר הפליטים, בהם ילדים רבים מבתי יתומים נזנחים על ידי כל הגורמים החיצונים. פול נאלץ לפעול במניפולציות ושוחד של המליציות הרצחניות וקציני צבא רואנדה על מנת לשמור על חיי בני משפחתו והפליטים במלון.

כוחות האו"ם באזור, בראשות קולונל אוליבר הקנדי (ניק נולטה) אינם יכולים להושיע, הן משום חוסר בכוח אדם, והן משום שנאסר עליהם להתערב באופן פיזי במצב. כאשר כוחות אלה מצליחים כבר להימלט מהמלון, מלווים באישורי יציאה, הם נתקלים במארב של המליציות הרצחניות ונאלצים לחזור.

במאמץ אחרון, פול משכנע קצין בכיר בצבא רואנדה לעזור לפליטים להימלט, אחרת לא יעיד לטובתו לאחר המלחמה. משפחתו של פול והפליטים עוזבים בשיירה מוגנת של האו"ם אל מעבר לקווי המורדים הטוטסים וחייהם ניצלים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20100413055520/http://hrrfoundation.org/ אתר עמותת רוזסבגינה-מלון רואנדה] 

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים העוסקים ברצח עם וטיהור אתני
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים בצרפתית
רוחו של ורמיר מדלפט היכולה לשמש כשולחן

רוחו של ורמיר מדלפט היכולה לשמש כשולחן (באנגלית: "The Ghost of Vermeer of Delft Which Can Be Used As a Table") הוא ציור משנת 1934 של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי.<ref></ref>

היצירה מתייחסת לצייר ההולנדי יוהנס ורמיר וליצירתו הידועה "אמנות הציור", בה מוצג האמן מגבו. בדומה לכך, מוצגת במרכז היצירה דאלי דמות אדם בתנוחת כריעה עם גבו לצופה. השיער הארוך, הכובע והלבוש המפוספס בשחור ולבן מרמזים כי זו דמותו של ורמיר כפי שהיא מופיעה בציורו הוא. אולם דמותו של ורמיר ביצירה זו היא דו-ממדית, מוצלת ושחורה וחסרת עומק, ובכך מרמז דאלי שמדובר ברוח ולא באדם חי. רגל ימין של הדמות הכורעת ניצבת בזווית ישרה וירכהּ מוארכת באופן לא פרופורציונלי לשאר מידות הגוף, ויוצרת מעין שולחן שעליו מונחים בקבוק יין וכוס. ידהּ הימנית של הדמות נתמכת בקב.

היצירה מוצגת במוזיאון סלבדור דאלי בסיינט פיטרסברג שבמדינת פלורידה בארצות הברית, בהשאלה מאוסף E. ו-A. Reynolds Morse. דאלי צייר את היצירה בשמן על לוח בגודל 24 על 18 ס"מ.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
[https://www.salvador-dali.org/en/artwork/catalogue-raisonne-paintings/obra/363/the-ghost-of-vermeer-of-delft-which-can-be-used-as-a-table-phenomenologic-theory-of-furniture-nutrition The Ghost of Vermeer of Delft Which Can Be Used as a Table]

== הערות שוליים ==
קטגוריה:סלבדור דאלי
קטגוריה:ציורים סוריאליסטים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1930
טוטסי רול

כרזה של חברת טוטסי רול מתקופת [[מלחמת העולם הראשונה]]
טוטסי רול
טוטסי רול (באנגלית: Tootsie Roll) הוא ממתק מציצה בטעם שוקולד המיוצר בארצות הברית מאז שנת 1896. כיום הממתק מיוצר על ידי חברת תעשיות טוטסי רול , אשר מקום מושבה בשיקגו שבמדינת אילינוי.

==היסטוריה==
בשנת 1896 ייסד לאו הירשפילד (Leo Hirshfield), מהגר אוסטרי לארצות הברית, חנות ממתקים קטנה בעיר ניו יורק. הירשפילד פיתח ממתק שוקולד שלא יימס בקלות וקרא לו על שם בתו קלרה, שאותה כינו בני משפחתה "טוטסי". 

בשנת 1905, בעקבות הצלחת המוצר, הוקם מפעל לייצורו, ובשנת 1917 הוקמה חברה בשם "חברת הממתקים של אמריקה" (The Sweets Company of America). בשנת 1931 הומצא הממתק טוטסי פופ – סוכרייה על מקל בטעם טוטסי רול. ממתקים אלה, בשל מחירם הנמוך, זכו לפופולריות רבה בתקופת השפל הכלכלי הגדול, ואף היו פופולריים בקרב חיילי צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה מאחר שבשל יכולתו של הממתק שלא להתקלקל באקלימים שונים הוא הוסף אל מנות הקרב של צבא ארצות הברית.

בשנת 1935 רכש את החברה ברנרד רובין (Bernard D. Rubin), אשר העביר את מפעל החברה ממנהטן להובוקן שבניו ג'רזי. לאחר מותו של רובין בשנת 1948 הפך אחיו, ויליאם רובין, לנשיא החברה, תפקיד שנשא עד שנת 1962. בשנת 1966 שינתה החברה את שמה לשמה הנוכחי – תעשיות טוטסי רול.

כיום החברה מייצרת 62 מיליון ממתקי טוטסי רול מדי יום.

==תיאור המוצר==
הממתק הוא ממתק מציצה בצבע חום ובטעם שוקולד, אף שישנם צבעים וטעמים אחרים. הממתק עשוי סוכר, סירופ תירס, שמן סויה, חלב מרוכז, קקאו, לציטין סויה , וכן חומרי טעם מלאכותיים.

טעמים נוספים של הממתק הם: דובדבן, תפוז, וניל, לימון ולימית.

הממתק מופץ בארצות הברית, קנדה, מקסיקו, הממלכה המאוחדת, פורטוגל, ספרד, צרפת, הולנד, גרמניה, פולין, דנמרק, נורווגיה, שוודיה, פינלנד, אוסטריה, אוסטרליה וניו זילנד.

בשנת 2009 הוכרז על הפצת גרסה כשרה של המוצר.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://candyprofessor.com/2010/02/03/tootsie-roll-mystery/ סיפורו האמיתי של לאו הירשפלד]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ממתקים
קטגוריה:ארצות הברית: תעשייה
קטגוריה:מאכלים הקרויים על שם אישים
אלן אספה

אלן אספה (בצרפתית: Alain Aspect; נולד ב-15 ביוני 1947) הוא פיזיקאי העוסק בתורת הקוונטים, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2022 וחתן פרס וולף בפיזיקה לשנת 2010.

ידוע בעיקר בשל ניסויים שערך בשנת 1981. תוצאות הניסוי היוו אישוש למשפט בל ולתורת הקוונטים ושללו את טענתם של אלברט איינשטיין, בוריס פודולסקי ונתן רוזן לפיה תורת הקוונטים אינה שלמה ויש להחליפה בתאוריות משתנים חבויים לוקליים. התוצאות הראו שלכאורה הפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן אכן מתרחש במציאות.

== ביוגרפיה ==
אספה נולד ב-1947, בעיר אז'ן שבדרום-מערב צרפת. הוא למד לתואר ראשון ב'אקול נורמל סופרייר' בקשאן שבדרום פריז ולתואר שני באוניברסיטת אורסיי. עם סיום התואר בשנת 1969 הוא לימד שלוש שנים בקמרון כשרות לאומי ובשנת 1975 החל את לימודי הדוקטורט ב'אקול נורמל סופרייר' בקשאן במקביל לעבודתו שם כמרצה זוטר. בזמן לימודיו ביצע את הניסויים שהפרו את אי-שוויון בל והיוו ראיה לנכונותו של משפט בל.

עם סיום לימודיו בשנת 1985 עבר לעבוד בקולז' דה פראנס, שם יחד עם קלוד כהן-טנוג'י חקר קירור באמצעות לייזרים. ב-1992 מונה לחוקר בכיר במרכז הלאומי למחקר מדעי של צרפת ומאז הוא חוקר נושאים הקשורים בעיבוי בוז-איינשטיין ומלמד באקול פוליטקניק בפריז.

אספה הוא חבר באקדמיה הצרפתית למדעים ובאקדמיה הצרפתית לטכנולוגיה.

בשנת 2010 זכה בפרס וולף בפיזיקה יחד עם פרופסור ג'ון פ' קלאוזר ופרופסור אנטון ציילינגר. חבר השופטים העניק להם את הפרס "על ההישגים הקונספטואליים והעבודה הניסויית שתרמו ליסודות הפיזיקה הקוונטית, ובמיוחד על ניסויים שהלכו והשתכללו בבחינת הנכונות של אי-שוויונות בֶל או הרחבותיהם תוך כדי ניצול של מצבים קוונטים שזורים".
בשנת 2013 זכה הן במדליית הזהב הבינלאומית ע"ש נילס בוהר והן במדליית נילס בוהר של אונסק"ו.
בשנת 2013 הוענק לו גם פרס בלצן לעיבוד מידע ותקשורת קוונטית.

כוכב הלכת המינורי נקרא על שמו.

== קישורים חיצוניים==

* [http://www2.cnrs.fr/en/394.htm דף הבית של אספה] במרכז הלאומי למחקר מדעי של צרפת 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים צרפתים
קטגוריה:סגל קולז' דה פראנס
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:צרפתים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס וולף לפיזיקה
קטגוריה:סגל אקול פוליטקניק
קטגוריה:זוכי מדליית אלברט איינשטיין
קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:זוכי מדליית הזהב הבין-לאומית ע"ש נילס בוהר
קטגוריה:זוכי מדליית אונסק"ו ע"ש נילס בוהר
קטגוריה:זוכי מדליית הזהב של CNRS
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1947
קטגוריה:חברי האקדמיה אירופיאה
חדו"ש – לחופש דת ושוויון

עמותת חדו"ש לחופש דת ושוויון היא עמותה ישראלית שנוסדה באוגוסט 2009 ומגדירה את מטרתה כקידום חופש דת ושוויון בנטל בין חילונים לחרדים בישראל. העמותה פועלת למען שוויון בנטל. 

==היסטוריה==
=== ייסוד העמותה ===
יוזמי הקמת הארגון הם הרב הרפורמי אורי רגב ואיש העסקים היהודי-אמריקאי סטנלי גולד. ההכרזה על הקמת הארגון התקיימה בהיכל העצמאות בתל אביב, כצעד סמלי לביטוי מחויבותם של אנשי עמותת חדו"ש ליישום הבטחות מגילת העצמאות לחופש דת ומצפון ולשוויון זכויות ללא הבדל דת. הארגון שואף לאגד סביב מטרות אלה את כלל הציבור היהודי, בישראל ובתפוצות.

=== פעילות הארגון ===
מנכ"ל העמותה הוא אורי רגב, וסטנלי גולד משמש היושב ראש שלה בארצות הברית. שחר אילן, בעבר כתב עיתון "הארץ", משמש סמנכ"ל מחקר והסברה בארגון, והוא אחראי לעריכת המחקרים והסקרים שמפרסם הארגון.

בין הנושאים שהארגון פועל לקידומם:
* ביטול המונופול של הרבנות הראשית על נישואים, גירושים וגיור בישראל
* קידום קבורה אזרחית בישראל
* ביטול קווי מהדרין
* גיוס בני ישיבות שנמצאים בהסדר תורתו אומנותו לדחיית השירות בצה"ל, קידום יציאתם של גברים חרדים לעבודה, ופעילות לאכיפת תוכנית הליבה בכל מערכת החינוך לרבות החינוך החרדי בישראל.

על פי דו"ח פעילות שפרסם הארגון הוא התמקד עד כה באיסוף מידע אודות יחסי דת ומדינה בישראל ואודות עמדות הציבור בסוגיות השונות שלהם, ועסק בפרסום המידע בציבור בערוצים שונים של התקשורת האלקטרונית (אתר האינטרנט של הארגון, דף פייסבוק, בלוגים וכלי התקשורת).

בהזמנת הארגון נערך עם הקמתו סקר על עמדות הציבור בסוגיה של יחסי דת ומדינה, וסקר דומה נערך גם בהמשך פעילותו של הארגון. לקראת יום ירושלים במאי 2010 פרסם הארגון ממצאים של סקר דעת קהל שיזם בנוגע ליחסי דתיים וחילונים בירושלים.

הארגון פעל להעמדת המידע שהוא אוסף לרשות חברי הכנסת בניסיון להשפיע על הפעילות בכנסת בנושאים אלו.

אנשי הארגון מלווים את עבודת צוות המעקב אחרי יישום חוק טל של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת ומעמידים לרשותו מידע בנושא.

==תקציב==
בשנת 2009 עמד היקף התרומות לעמותה על למעלה מ-300,000 ש"ח והיא הוציאה למעלה מ-700,000 ש"ח בפעילותה, מהם כ-657,000 ש"ח למשכורות לשלושת עובדיה. בשנת 2010 גדל היקף ההכנסות מתרומות ועמד על כ-1.5 מיליון ש"ח, מהם הוקצו למעלה ממיליון ש"ח למשכורותיהם של רגב ואילן. התורם המרכזי שלה הוא סטנלי גולד. בסוף שנת 2011 הודיעה הקרן החדשה לישראל כי תחל לתמוך בפעילות העמותה.
היקף התרומות לעמותה של כ-1.5 מיליון ש״ח נשמר גם בשנים 2013-2014.

==קישורים חיצוניים==
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:ישראל: יחסי דת ומדינה
קטגוריה:ישראל: עמותות
שלום מנצורה (רב)

מארי שלום (סאלם) מנצורה (ה'תק"ס – אייר ה'תרמ"ד; 1800 – 1884) היה חכם תימני במאה ה-19.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת ה'תק"ס (1800) ליהודה בן סאלם מנצורה ברובע היהודי בעיר צנעא, בירת תימן.

בילדותו, למד תורה אצל אביו. את עיקר תורתו למד אצל מארי אברהם הלוי אלשיך, שהיה ממונה על הנפקת מטבע האימאם בתימן.

עקב קרבתו למלכות, התמנה להיות גובה ג'יזיה, מס גולגולת שהטיל השלטון המוסלמי בתימן על בני עמים לא מוסלמים שחיו תחתיו. שמו מופיע בשטר מתאריך ט' כסלו ה'תקצ"א (1831), בהיותו בן כ-30.

בשנת ה'תקצ"ה (1835) נבחר על ידי מארי יוסף קארה, הראב"ד של צנעא, וחברי בית דינו, לצאת למסעות ביקור בין קהילות תימן, כדי לפקח על השחיטה ולהסמיך רבנים ושוחטים בקהילות. עסק גם ברפואה עממית וטבעית, והיה ידוע כבעל קבלה מעשית.

הרב יעקב ספיר, כשהיה בביקור בתימן בשנת ה'תרי"ט (1859), כתב עליו: .

==משפחתו==
אחיו הוא המשורר רבי סעדיה (סעיד) מנצורה, שידוע מכמה שירים שחלקם נדפסו, וחלקם נמצאים בדיואנים שונים ובכתבי יד, ובעיקר מחיבורו "הגלות והגאולה" שהוא חיבור המאקאמות האחרון בתימן.

למארי סאלם היו שני בנים, יעיש ושלמה שנפטר בצעירותו, ושלוש בנות. אחת מבנותיו נישאה למשה יצחק הלוי, אביו של הרב יחיא יצחק הלוי רבה הראשי של תימן.

==חיבוריו==
*נר מצווה – טעמים וחידושים לתורה. נקרא על שם שם משפחתו בחילוף אותיות. חלק מהספר אבד, וחלקו נמצא בכת"י יל"ן (חולון מס' 80 המכיל 149 דף, ובמלכ"י 41867).
* זבחי תודה – הלכות ופירושים להלכות שחיטה על השולחן ערוך, עד הלכות מתנות כהונה. מבוסס על ספר זבח תודה למהרי"ץ. נכתב עבור בנו יעיש. כת"י בית הספרים הלאומי 804609 אוטוגרף רבנו המחבר שנכתבו בשנת ב'קנ"ח לשטרות (ה'תר"ז, 1847) המכיל 86 דפים.
* שלמי חגיגה – הלכות שחיטה על הרמב"ם, מזכיר פעמים מנהגי תימן ושמועות מחכמי דורו. כת"י בן צבי 3112/2 ב'קס"ד לשטרות (ה'תרי"ג; 1853) דפים 71א-124ב.
* ברכת הזבח – חיבור על דיני שחיטה וטרפות, על ספר זבחי אלוהים למארי יוסף קארה. חיבור בן 40 עמודים.
* סדר הנישואין והלכותיהם, סדר המילה ופירוש הכתובה – יצא לאור בספר נר יאיר עמ' צ"ט-קל"ט.
* הערות לספר פרי חדש – ברשות הרב אליהו קאדי, ניו יורק.
* הערות לשו"ת הרדב"ז – ברשות הרב יוסף קאפח, ירושלים. כתב עוד הערות סביב ספרים רבים בגיליונות הדפים תוך כדי לימודו.
* חכמה ותבונה – שו"ת בענייני אישות, ברשות פרופ' אהרן גימאני.
* שמיטה שביעית – חיבור בעניין הגאולה, רובו אבד.
* שירים:
**אשורר שיר לאל חי – שיר תפילה. יצא לאור באפיקים ק"ה-ק"ו ה'תשנ"ה (1995) עמ' 21–22.
**קאל אלאדיב אללה אלכבאר הו ד'י צנע כל שי ודבר – בכתב יד.
* הפדות והישועה – ארבעה מאמרים בענייני הגלות והגאולה העתידה, ושני שירים שחיבר. שם הספר ניתן על ידי המוציאים לאור. נדפס שבט ה'תשע"א, מכון מרא"ה קריית ספר. בראש הספר מבוא ותולדות המחבר.

==לקריאה נוספת==
* צפניה שרעבי (עורך), הפדות והישועה, מבוא ותולדות המחבר, שבט ה'תשע"א, הוצאת מכון מרא"ה, קריית ספר

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבני צנעא
קטגוריה:אחרוני תימן
קטגוריה:ילידי 1800
קטגוריה:נפטרים ב-1884
מאייר

ג'ון סימונס}} עבור הספר "[[חלום ליל קיץ" משנת 1870]]
מאייר הוא אמן המתמחה בשיפור תוכן כתוב על ידי יצירת איורים המספקים ייצוג חזותי התואם לתוכן הכתוב. האיור מאפשר להמחיש מושגים מורכבים שקשה לתאר במילים בלבד, וזו בין היתר הסיבה לכך שאיורים משולבים לעיתים קרובות בספרי ילדים.

מאיירים יכולים לאייר לצורך דפוס כמו להוצאות ספרים, מגזינים, עיתונים ופרסומים אחרים, או למוצרים מסחריים כמו טקסטיל, אריזות, נייר אריזה, כרטיסי ברכה, לוחות שנה, נייר מכתבים וכדומה.

מאיירים רבים עובדים כפרילנסרים וזוכים לתגמול על עבודותיהם ממו"לים (של עיתונים, מגזינים או ספרים) או ממשרדי הפרסום.

המחשוב שינה באופן ניכר את ענף האיור כאשר מרבית האיורים המסחריים כיום הם איורים דיגיטליים אשר מיוצרים באמצעות מחשבים, משטחי רישום דיגיטליים וסורקים. עם זאת, טכניקות האיור המסורתיות עדיין פופולריות, בעיקר איורים המיועדים לספרים. טכניקות האיור המסורתיות כוללות בין היתר שימוש בצבעי מים, עפרון, עט דיו, איירבראש, צבע שמן, צבעי פסטל ותחריט עץ.

בעוד בספרי עיון, כגון ספרי ידיעת הטבע ומדע פופולרי, הדגש באיורים הוא על ריאליזם ודיוק, בספרי ילדים למאייר יש הרבה יותר חופש אמנותי.

== ראו גם ==
* מעצב גרפי
* ציור
* :קטגוריה:מאיירים

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:אמנות חזותית
מחוז ווטרפורד

מחוז ווטרפורד (באנגלית: County Waterford, באירית: Contae Phort Láirge) נמנה עם מחוזותיה הדרומיים של אירלנד. המחוז הוא הקטן במחוזותיה של פרובינציית מנסטר, ובאירלנד כולה הוא ה-21 בשטחו. המחוז שוכן לחופי הים הקלטי. בצפון גובל המחוז במחוז טיפררי, בצפון מזרח במחוז קילקני, במזרח במחוז וקספורד, ובמערב במחוז קורק.

עיר המחוז היא דנגרוואן (Dungarvan).

מקור שמו של המחוז באנגלית לקוח משמה של העיר הגדולה בו, ווטרפורד, ששמה נגזר מ-Veðrafjǫrðr או Vedrarfjord, שמשמעותם בנורדית עתיקה הוא פיורד הרוחות או פיורד הכבשים.

אוכלוסיית המחוז נאמדת בכ-116,176 תושבים נכון ל-2016.

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="150px" perrow="4">
Dungarvan Harbour.jpg|נמל עיר המחוז דונגרוואן
Waterford by night.jpg|העיר ווטרפורד בלילה</gallery>
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של אירלנד
קטגוריה:מנסטר
ווטרפורד
מחוז טיפררי

מחוז טיפררי (אנגלית: County Tipperary, אירית: Contae Thiobraid Árann) נמנה עם מחוזותיה הדרומיים של אירלנד. המחוז שייך לפרובינציית מנסטר, והוא אחד הגדולים באירלנד כולה - השישי בשטחו, ברצועה שבין הנהרות שאנון וסוייר. המחוז חולק לצרכים אדמיניסטרטיביים לשני מחוזות משנה - צפון טיפררי ודרום טיפררי, עם עיירות המחוז בננג ובקלונמל בהתאמה.

מקור שמו של מחוז טיפררי הוא בעיר טיפררי הנמצאת בשטחו. המחוז גובל בצפון במחוז גולוויי 
ובמחוז אופאלי, במזרח במחוזות ליש וקילקני, בדרום במחוזות ווטרפורד וקורק, ובמערב במחוזות לימריק וקלייר.

מבחינה פיזית ניתן לחלק את המחוז הגאוגרפי לחמישה אזורים עיקריים:

* השפלה המרכזית האירית, ממזרח לימת ללו.
* מסה של גבעות, המשתרעות מגבול לימריק וכולל את גבעת קיפר והר סילברמינס בכיוון צפון-מערב אל הדווילסביט ומרחב רוזקריאה.
* פרוזדור ברוחב 25 ק"מ שבו עוברת הרכבת הראשית בין דבלין לקורק. בפרוזדור זה קיימים אזורים של סחף קרחוני, וביצות כבול. 
* רכס סליווארדאג', המכיל מספר גבעות סביב פטארד וקאשל ומשתרע צפונה לעמק נור. 
* הקצה הדרומי של המחוז - מורכב בעיקר משדות השפלה האמצעית של נהר הסואר ויובליו, נהרות טאר ואנר.

הנהר שור (Suir) החוצה את המחוז מצפון לדרום, זורם לאורך גבולו הדרומי וממשיך דרומה עד לשפכו לים הקלטי ליד העיר ווטרפורד.

אחד מהאתרים החשובים במחוז הוא סלע קאשל, המכונה גם "האקרופוליס של אירלנד". זהו מתחם עתיק השוכן על סלע המתנשא לגובה של כ-60 מטרים, מוקף בחומה. האתר כולל כנסייה, קתדרלה, בית קברות ומגדלים שהגבוה שבהם מגיע לגובה של 28 מטר. 

אתר מעניין נוסף הוא מצודת קהיר, ששימשה את בריאן בורו, מלך אירלנד במאה ה-11, למגורים וכן סוויס קוטג' בית קייט מהמאה ה-18 שנבנה בסגנון אורנה על ידי ריצ'רד בטלר הברון ה-12 של קהיר, ששוחזר ושופץ וכיום פתוח לציבור הרחב.

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="150px" perrow="4">
IMG SuirHolycross4788.jpg|נוף על גדת הנהר שור, מחוז טיפררי
Rock of Cashel.jpg|סלע קאשל 
Ireland-Cahir Castle.jpg|מצודת קהיר, מקום מגוריו של בריאן בורו, מלך אירלנד 
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

טיפררי
קטגוריה:מנסטר
סקסטוס יוליוס אפריקנוס

סקסטוס יוליוס אפריקנוס (בלטינית: Sextus Julius Africanus; 160–240 בערך) היה סופר נוצרי, אחד מאבות הכנסייה.

== ביוגרפיה ==
אפריקנוס היה יליד הקולוניה איליה קפיטולינה, ואף שימש שגריר של העיר אמאוס ניקופוליס אל הקיסר אלאגבאלוס במשלחת שהשיגה עבורה מעמד של עיר ואת השם ניקופוליס.

אפריקנוס היה מחברם של כרונוגרפיה ושל חיבור בשם hoi kestoi, ושימר את רשימותיו של ההיסטוריון המצרי-יווני מנתו מן המאה השלישית לפסה"נ. 

במסגרת דיונו על הרעלת יין, כתב אפריקנוס כי הפרושים התפארו על כך שבזמנו הם הרגו יחידה רומית על ידי הרעלת יינם. שמעון אפלבאום טען כי הפסקה מתייחסת להשמדת הלגיון העשרים ושניים דיאוטריאנה בזמן מרד בר כוכבא ואפריקנוס, שגדל וחי באיליה קפיטולינה, שימר פסקה זו במסורת שהתהלכה בקרב חיילי הלגיון העשירי פרטנסיס שחנו בעיר. מנחם מור טוען כי בפסקה זו לא מדובר כלל על הרעלת לגיון, אלא על הרעלתו של פלאנקס, ולא ניתן לזהות את היחידה ואת המאורע שעליהם הוא מדבר, הוא משער כי מדובר אולי בתקופת המרד הגדול.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">

* H. Gelzer, Sextus Julius Africanus und die Byzantinische Chronographie. Leipzig, 1898. Online at the [http://www.archive.org/details/sextusjuliusafr03gelzgoog Internet Archive]. .
* M. Wallraff, L. Mecella (hg), Die Kestoi des Julius Africanus und ihre Überlieferung (Berlin und New York, de Gruyter, 2009)
* F.C.R. Thee, Julius Africanus and the Early Christian View of Magic, Tubingen 1984
* Martin Wallraff (ed.), [http://books.google.co.il/books?id=2DajKb-3QpAC&printsec=frontcover&source=gbs_v2_summary_r&cad=0#v=onepage&q&f=false Iulius Africanus, Sextus - Iulius Africanus Chronographiae - The Extant Fragments], USA 2007
* E. Habas (Rubin), The Jewish Origin of Julius Africanus, JJS 45, (1994), pp. 86–91
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:היסטוריונים מן העת העתיקה
קטגוריה:אבות הכנסייה
קטגוריה:נוצרים בארץ ישראל
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
מוחמד חסנין הייכל

מוחמד חסנין הייכל ו[[אום כולתום ביום הולדתו החמישים של נגיב מחפוז]]
מוחמד חסנין הייכל (בערבית: محمد حسنين هيكل; 23 בספטמבר 1923- 17 בפברואר 2016) היה עיתונאי, עורך, פרשן פוליטי וסופר מצרי. היה עורך היומון המצרי "אל-אהראם" ואיש סודו של נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר.

==ביוגרפיה==
הייכל החל את הקריירה העיתונאית שלו בגיל 18, בשבועון "רוז אל-יוסוף". מ-1945 כתב בשבועון "אח'באר אל-יום" וב-1948 היה כתב צבאי של השבועון "אח'ר סאעה", ובמסגרת עבודתו התלווה למתנדבים המצרים שלחמו בארץ ישראל.

מאמריו של הייכל משכו את תשומת לבם של הקצינים החופשיים (שעתידים היו לחולל את מהפכת הקצינים החופשיים), והוא הוזמן והשתתף בכמה דיונים של התא החשאי. כך נפגש עם נאצר, ובין השניים התפתחה ידידות שהחזיקה מעמד עד מותו של נאצר ב-1970. לאחר מהפכת הקצינים החופשיים התמנה הייכל לעורך השבועון "אח'ר סאעה", ומאמריו בעיתון זה היוו שופר לביטוי עמדות השלטון. בהמשך עבר לניהול העיתון "אל-אח'באר", וב-1957 התמנה לעורך "אל-אהראם". בהנהגתו הפך "אל-אהראם" לעיתון מהחשובים בעולם הערבי. טוריו בעיתון הוקראו באופן תדיר ברדיו קהיר ודבריו נחשבו למעידים על דעותיו של נאצר.

בשנת 1974 פוטר מעריכת "אל-אהראם", ונאסר עליו לפרסם בעיתונות המצרית.

הייכל חיבר ספרים רבים בתחום הפוליטי, ובהם ספר שתורגם לעברית, "הספינקס והקומיסר", תרגום מאנגלית - איה סלע, הוצאת עם עובד, תשמ"א. בשנת 2012 הוציא ספר על נשיא מצרים חוסני מובארכ ובו פרק על אשרף מרואן.

==ראו גם==
* תמונת הניצחון

==קישורים חיצוניים==

* יוחאי סלע, [http://www.mideast.co.il/p-2_a-351/ מוחמד חסנין הייכל - העורך המיתולוגי של העיתון המצרי אל-אהראם] באתר פורום המזרח התיכון
* מוחמד חסנין הייכל, [https://archive.kippur-center.org/arab-sources/hikel-m-am-2012.pdf מובארכ ותקופתו: מן הכס אל הכיכר - פרק 16 : שאלת אשרף מרואן], (תרגום: יצחק ורדי) מהדורה רביעית, הוצאת א -שורוק (הזריחה) 2013, עמ' 245 – 265, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים מצרים
קטגוריה:עורכי עיתונים מצרים
קטגוריה:סופרים מצרים
קטגוריה:כתבים צבאיים
קטגוריה:פרשנים פוליטיים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1923
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2016
נתח שוק

נתח שוק (באנגלית: Market Share) הוא מונח במנהל עסקים המתאר את האחוז מכלל השוק הרלוונטי אותו משרת מוצר או ספק<ref></ref><ref></ref>. 

נתח שוק נחשב כאינדיקטור מרכזי לתחרותיות בשוק, כלומר, מידת הצלחת חברה מול מתחרותיה, ומידת התחרותיות בשוק. מכך שנתח השוק של חברה גדול יותר נובע שהיא מתמודדת טוב יותר מול המתחרות שלה, ובד בבד על תחרותיות הולכת ופוחתת בשוק. בשוק תחרותי קיימים אינספור יצרנים ולפיכך נתח השוק של כל אחד מהם מזערי ושינויים בהיצע של כל אחד מהם לא ישפיעו על שיווי המשקל בשוק; בשוק בו קיימת ריכוזיות כלכלית או שוק בו מתקיים אוליגופול קיים מספר מצומצם של חברות אשר לכל אחת מהם נתח שוק משמעותי ושינויים בהיצע של כל אחת מהם ישפיעו על השוק; ככל שנתח השוק של חברה אחת גדל על חשבון שאר החברות, החברה יכולה להגיע למצב בו תוכרז כמונופול (בישראל חברה אשר נתח השוק שלה עולה על 50% תוכרז כמונופול<ref></ref>).

ניתן לחשב נתח שוק במונחי יחידות מכירה או במונחי כסף<ref></ref>:
*במונחי יחידות מכירה - נתח השוק של מוצר יחושב כסך יחידות המוצר שנמכרו בתקופה חלקי סך כל היחידות מכל הסוגים שנמכרו בשוק המוצר באותה תקופה
*במונחי כסף - כסך ההכנסות של המוצר חלקי סך ההכנסות של כל סוגי המוצרים באותו שוק מוצר
נתח השוק מודד את החברה או המוצר ביחס לשאר השחקנים בשוק, אך אינו נותן תמונה מלאה שכן לא ניתן לדעת כיצד נחלקות הקניות בין המתחרים, האם התוצאה נובעת מכמות קטנה של לקוחות נאמנים למוצר או לספק או לחלופין מכמות גדולה של לקוחות לא נאמנים המפזרים את קניותיהם בין מוצרים או ספקים שונים.

==ראו גם==
* נתח ארנק
* מטריצת צמיחה-נתח שוק
==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהל עסקים
נתח ארנק

נתח ארנק (באנגלית: Share of Wallet) הוא מונח במנהל עסקים המתאר את החלק היחסי של ספק או מוצר מסוים מכלל ההוצאות של פרט בשוק הרלוונטי. נתח הארנק מחשב את ההוצאה של לקוח אצל הספק (או עבור המוצר) באחוז מכלל ההוצאות בשוק המוצר הרלוונטי.

המושג משמש בעיקר בשיווק בניהול קשרי לקוחות ובשיווק B2B, שכן בתחומים אלו קל יותר לאפיין את הלקוח הבודד.

== ראו גם ==
*נתח שוק

==קישורים חיצוניים==
* פרופ' פיליפ קוטלר, [https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=102428 "המטרה: נתח מהארנק, ולא דווקא מהשוק"], באתר גלובס.

קטגוריה:מנהל עסקים
יתרון להיקף

יתרון להיקף מתייחס ליתרונות הגלומים בהיקף השיווק וההפצה; בניגוד ליתרון הגודל, המתייחס ליעילות וליתרונות הנובעים מגידול או צמצום בהיקף התוצרים. כן, בעוד המושג יתרונות לגודל מתייחס לשינויים בתפוקות של מוצר בודד, הרי שהמושג יתרונות להיקף מתייחס לשינוי במספר סוגי המוצרים. ובעוד המושג יתרונות לגודל מתייחס שינויים בצד ההיצע (כגון רמת ייצור), המושג יתרונות להיקף מתייחס לשינויים בצד הביקוש (כגון שיווק והפצה). יתרונות להיקף הם אחת הסיבות לאסטרטגיות שיווקיות כגון חבילת מוצרים, קו מוצרים, ומיתוג של משפחת מוצרים.

לעיתים קרובות, כשמספר המוצרים גדל ומתרחב השימוש באמצעי תקשורת, יותר אנשים יכולים להיות בהישג יד של היצרן על כל דולר המוצא על שיווק. זוהי דוגמה אחת ליתרונות להיקף. אולם, יעילות זאת אינה יכולה להימשך לעד והחל מנקודה מסוימת הוצאות פרסום נוספות על מוצרים חדשים הופכות להיות פחות אפקטיביות (דוגמה לחסרונות להיקף).

אם סוכני מכירות מוכרים כמה מוצרים, הללו יכולים לעשות זאת באופן יעיל יותר מאשר במכירת מוצר בודד. הוצאות זמן הנסיעה יתחלקו אז בין בסיס הכנסות גדול יותר ולכן, היעילות בעלויות תעלה. גם תיתכן בין המוצרים סינרגיה, על ידי כך שטווח של מוצרים משלימים אחד את השני יגביר את רצון הקנייה אצל הצרכן מאשר בהצעה של מוצר בודד. יתרונות להיקף יכולים להתבטא גם ביעילות ההפצה – שליחת קו מוצרים למיקום אחד יוכל להיות יעיל יותר מאשר שליחת סוג של מוצר בודד לאותו מקום.

יתרונות נוספים להיקף יכולים להתרחש כאשר ישנו חיסכון בעלויות כתוצאה מתוצרים נלווים בתהליך הייצור. דוגמה טובה לכך היא יתרונות ההסקה ממוצר אנרגיה, מה שמשפיע באופן חיובי על יבולים חקלאיים. לא כל הכלכלנים מסכימים עם חשיבות היתרונות לטווח. יש הטוענים כי מושג זה חל רק על תעשיות מסוימות ורק לעיתים נדירות.

יכולתו של ארגון להשיג יתרון תחרותי באמצעות התרחבות לענף חדש נבחנת ביכולתו להגדיל את רווחיו בשני תחומי הפעילות, הישן והחדש. אחת הדרכים להשיג יתרון תחרותי הוא באמצעות יתרון להיקף. יתרון להיקף מושג על ידי חיסכון בעלויות עקב ניצול משאבים משותפים בעבור שתי הפעילויות. השימוש יכול להיות בנכסים מוחשיים כגון מחסן משותף או בנכסים לא מוחשיים כגון מותג או שם מסחרי.
יתרון להיקף מבוסס אם כן על יכולת לייצר סינרגיה בין תחומים שונים.

== ראו גם ==
*יתרון לגודל
*חיסרון לגודל
*אפקט הרשת

קטגוריה:נושאים בכלכלה
הו-ני 1

הוֹ-נִי 1 (ביפנית: 一式砲戦車 ホニ I, מילולית: טנק תותח, סוג 1, הו-ני 1) הוא משחית טנקים נטול צריח, מחופה למחצה, מתוצרת יפן, שפותח תוך כדי מלחמת העולם השנייה ושירת בזירת האוקיינוס השקט.

==תכנון ופיתוח==
עם תחילת המערכה באוקיינוס השקט, יחידות יפנית נתקלו בטנקים המודרניים של בעלות הברית, דוגמת שרמן. הטנק העיקרי של הצבא היפני, הצ'י-הא, חסרו השריון והחימוש הדרושים כדי להתמודד בהצלחה עם טנקים אלה, מה שהוביל לדרישה היפנית לפיתוחו של משחית טנקים.

הו-ני 1 פותח על בסיס תובת טנק הצ'י-הא. צריח הטנק עם התותח בקוטר 57 מ"מ הוסר, והוחלף במבנה עילי משוריין מחופה למחצה, ובו תותח שדה "סוג 90" בקוטר 75 מ"מ, עם זווית צידוד של 10°, וזוויות הגבהה של 25°+ - 5°- מעלות. המבנה העילי של ההו-ני 1 נותר פתוח מאחור, דבר שהותיר את הצוות הכלי חשוף לפגיעות רסיסים ולאש מנשק קל. פרט להחלפת הצריח והחימוש העיקרי, והוספת לוחות שריון נוספים על גבי התובה שעיבו את השריון ב-16 מ"מ נוספים, נותר ההו-ני 1 זהה לצ'י-הא.

ההו-ני 1 נשא דמיון רב למשחיתי הטנקים הגרמניים מטיפוס פנצרייגר, אולם שלא כמוהם, תוכנן ההו-ני לפעול יותר כתותח מתנייע נגד טנקים, בטווחים של עד 12,000 מטרים, ופחות כמשחית טנקים היורה מהמארב או כזה המיועד להילחם בטנקי האויב פנים אל פנים. בשל כך לא צויד ההו-ני במקלעים או באמצעים אחרים נגד חיילי האויב.

בסך הכול יוצרו 124 משחיתי טנקים מטיפוס הו-ני 1 בין 1941 ונובמבר 1943. ההו-ני 1 הוחלף על ידי משחית הטנקים הו-ני 2, שצויד בתותח הוביצר "סוג 91" בקוטר 105 מ"מ.

==שירות מבצעי==
ההו-ני 1 עבר את טבילת האש שלו במהלך קרב לוזון במהלך המערכה בפיליפינים ב-1944. הכלים זכו להצלחות מוגבלות במהלך הקרב, אך מספרם היה קטן מכדי שיהיו בעלי השפעה ממשית על מהלך המערכה בפיליפינים. רוב משחיתי הטנקים הו-ני 1 נשמרו כעתודה על אדמת יפן, מתוך ציפייה לפלישה האמריקאית, ולא השתתפות בכל פעילות מבצעית עד לכניעה.

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
*Christopher Foss, (2003), Great Book of Tanks: The World's Most Important Tanks from World War I to the Present Day, Zenith Press, 
*Christopher Foss, (2003), Tanks: The 500, Crestline, 
*Steven J. Zaloga, (2007), Japanese Tanks 1939-45, Osprey Publishing, 
</div>

==ראו גם==
*משחית טנקים
*פנצרייגר

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20100206181111/http://onwar.com/tanks/japan/profiles/pt1honi1.htm אתר On War]
*[https://web.archive.org/web/20130508202240/http://www.wwiivehicles.com/japan/self-propelled-guns/self-propelled-guns.asp WWII vehicles]
*[http://www.historyofwar.org/articles/weapons_type_1_ho_ni_I.html History of War.org]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחיתי טנקים
קטגוריה:אמצעי לחימה יפניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:טנקים יפניים
אושר לאומי גולמי

אושר לאומי גולמי או בקיצור אל"ג (באנגלית: Gross national happiness או בקיצור GNH) הוא מדד של רווחת אזרחי המדינה, המבוסס על מגוון של מדדי אושר, בניגוד למדדים המסורתיים המודדים את התוצר (תמ"ג ותל"ג). בניגוד לאומדן התוצר, אין דרך פשוטה למדוד את האל"ג של מדינה, והוא מורכב בדרך כלל משילוב של פרמטרים כמו תוחלת חיים, יציבות חברתית, גישה לטיפול רפואי, ממשל תקין, שוויון כלכלי ואמון חברתי.

לפי אגדה אורבנית<ref>הפודקאסט עוד יום - למה הישראלים כל כך מאושרים - https://open.spotify.com/episode/1PkAZJFfAjL1307upnb0gm?si=JSqEm1DwR4e1SbuiTe4WCg</ref>, נטבע המונח על ידי מלך בהוטן ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק בשנת 1972 כתגובה לביקורת מתמדת על כך שהכלכלה של בהוטן גורמת לעוני כאשר המלך הדגיש את מחויבותו לייסד כלכלה אשר תסתגל לתרבות הייחודית של בהוטן אשר מבוססת על הערכים הרוחניים של הבודהיזם.

בעוד שמודל הפיתוח המסורתי נוהג לשים דגש על כך שהצמיחה הכלכלית תהיה המטרה העיקרית, המושג של אל"ג מבוסס על ההנחה כי פיתוח נכון של החברה האנושית יתרחש רק כאשר הפיתוח החומרי וההתפתחות הרוחנית יתקיימו זה לצד זה וכאשר הם משלימים ומחזקים אחד את השני. ארבעת היסודות של האושר הלאומי הגולמי הם צמיחה חברתית וכלכלית הוגנת ובת קיימא, שימור וקידום התרבות, שימור הסביבה הטבעית וממשל תקין ואחראי.

הדלאי לאמה הנוכחי, טנזין גיאטסו, הוא תומך נלהב של קונספט האל"ג. בהקשר זה, הוא ציין כי: 

==ראו גם==

* מדד האושר העולמי
* מדד הפיתוח האנושי

== קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20121205152453/http://www.un.int/wcm/content/site/bhutan/pid/4106 Gross National Happiness], United nations

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאוריות כלכליות
קטגוריה:מדדים
מחוז לימריק

מחוז לימריק (באנגלית: County Limerick, באירית: Contae Luimnigh) הוא אחד ממחוזותיה הדרומיים של אירלנד. המחוז שוכן במרכזה של פרובינציית מנסטר. שטחו של המחוז 2,686 קמ"ר, (העשירי בשטחו באירלנד) ואוכלוסייתו כ-184,000 נפש (השביעי באירלנד).

למחוז לימריק אין גבול ימי, והוא מוקף כולו במחוזות אחרים. עם זאת, יש למחוז גישה לים דרך הנהר שאנון העובר בתחומו, ושפכו לאוקיינוס האטלנטי. בצפון גובל המחוז במחוז קלייר, בצפון מזרח במחוז טיפררי, בדרום במחוז קורק, ובמערב במחוז קרי.

המחוז נקרא על שם העיר הראשית בו, לימריק, שבסביבתה מרוכזת רוב האוכלוסייה (כ-50,000 בעיר, וכ-90,000 באזור המטרופוליטני). לימריק היא בירת המחוז והיא העיר הרביעית בגודלה באירלנד.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:John Castle Limerick-seabhcan.jpg|טירת המלך ג'ון על גדת הנהר שאנון בעיר לימריק
קובץ:Limericklandscape.jpg| נוף מישורי טיפוסי למזרח לימריק, באזור בו מגדלים בקר לחלב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

לימריק
קטגוריה:מנסטר
הבשלת אוסטוולד

תיאור בסיס של הבשלת אוסטוולד
הבשלת אוֹסְטְוַולְד היא תיאור של מנגנון מעבר פאזה, שבו גרעין קטן של פאזה חדשה גדל; כלומר, צורון יעדיף להקשר אל קבוצה גדולה יותר של חלקיקים מאשר אל קבוצה קטנה יותר. העיקרון נקרא על שם וילהלם אוסטוולד, אשר חקר מעברי פאזה וזכה על כך בפרס נובל בשנת 1909. 

יישום נפוץ של עיקרון זה הוא ציפוי סיליקון בכסף.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כימיה פיזיקלית
קטגוריה:כימיה קולואידית
קטגוריה:פגמים קריסטלוגרפיים
קטגוריה:משקעים
אבנר נווה

אבנר נווה (נולד ב-12 בפברואר 1950) הוא טייס קרב בחיל האוויר הישראלי, ששירת מעל 30 שנה בחיל האוויר והוא אלוף הפלות, לאחר שצבר שבע הפלות של מטוסי אויב בקרבות אוויר, כולן במטוס F-15 איגל. כיהן כסגן מפקד וראש מטה חיל האוויר, סיים את שירותו בדרגת תת-אלוף.

==ביוגרפיה==
נווה גדל בקיבוץ שדות ים, בנם של חווה ויצחק (איזי) נוימן.

התגייס לצה"ל וסיים קורס טיס מס' 64 ב-1971. לאחר הקורס הוצב בטייסת אוראגן וסופר מיסטר. בשנת 1972 עבר הסבה למטוסי F-4 פנטום. ב-1974 היה אחד מעשרת הטייסים שנבחרו לקליטת מטוסי ה-15-F בחיל האוויר, ולהקמת הטייסת הראשונה, טייסת 133. ב-1981 הוא השתתף במבצע אופרה לתקיפת הכור הגרעיני בעיראק כאחד הטייסים של מטוסי ה-15-F שליוו את מטוסי ה-F-16. בנובמבר 1982 מונה למפקד טייסת סקייהוק, טייסת 140. ב-1985 פיקד על טייסת 106 והוביל את הפצצת מפקדות אש"ף בתוניס במבצע רגל עץ.

בשנים 1990 עד 1992 פיקד על בסיס רמת דוד ,בשנים 1992 עד 1994 שימש כראש להק מודיעין. בשנת 1995 מונה לראש להק אוויר וב-1998 לסגן מפקד ורמ"ט חיל האוויר. בתחילת 2001 סיים את שירותו בצה"ל.

לאחר פרישתו מצה"ל, הקים נווה חברת ייעוץ וסיפק שירותים לתעשיות הביטחוניות ולג'נרל אלקטריק, במקביל כיהן ומכהן כדירקטור וכדירקטור חיצוני בחברות שונות בהן ECI, אינטרגאמא, אבן קיסר, צור שמיר אחזקות, סולגרין, במלונות דן, אשטרום נכסים ובבית חולים הדסה ומשמש כנשיא ומייסד קבוצת [https://old-north.com/ Old North Group].

== חיים אישיים והשכלה ==
נווה בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן. שני אחיו הצעירים אסף נוימן ויפתח נוימן שירתו אף הם כטייסי קרב בחיל האוויר.

==הפלותיו==

{| class="wikitable"
|-
! מספר!!תאריך הקרב!! המטוס המפיל!! המטוס שהופל!! החימוש!! | פרטי ההפלה
|- valign="top"
|1||24 בספטמבר 1979||F-15 איגל||מיג 21 סורי||תותחים||באזור ביירות
|- valign="top"
|2||24 בספטמבר 1979||F-15 איגל||מיג 23 סורי||פיתון 3||הפלה שנייה באותו הקרב
|- valign="top"
|3||10 ביוני 1982||F-15 איגל||מיג 21 סורי|| ||
|- valign="top"
|4||10 ביוני 1982||F-15 איגל||מיג 23 סורי|| ||הפלה שנייה באותו הקרב
|- valign="top"
|5||10 ביוני 1982||F-15 איגל||מיג 23 סורי|| ||הפלה שלישית באותו הקרב
|- valign="top"
|5.5||19 בנובמבר 1985||F-15 איגל||מיג 23 סורי||טיל||בשמי לבנון הפלה משותפת עם מטוס F-15 נוסף
|}

==קישורים חיצוניים==
*דן סלע, [http://www.iaf.org.il/553-20226-HE/IAF.aspx רגע האמת של אבנר נווה], בטאון חיל האוויר, גיליון 133, יוני 2000
* 
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:מפקדי בסיס רמת דוד
קטגוריה:ראשי להק ראש המטה
קטגוריה:ראשי להק האוויר
קטגוריה:אלופי הפלות ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:שדות ים: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון הראשונה
הפועל מעגן מיכאל

הפועל מעגן מיכאל-זכרון יעקב היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית מהמועצה אזורית חוף הכרמל. המשחקת בליגה הארצית שרון. הקבוצה מארחת באולם הספורט של קיבוץ מעגן מיכאל.

==היסטוריה==
קבוצת הנשים הוקמה בשנת 1965 על ידי מנחם לוין. הקבוצה ידעה עליות ומורדות, ושיאה היה בעונת 1967–1968, כשזכתה בגביע המדינה בכדורסל נשים לאחר ניצחון 35-48 בגמר מול מכבי דרום ת"א. בעונת 1969–1970 הגיע הקבוצה לגמר גביע המדינה, אך הפסידה להפועל תל אביב. בעונת 1976–1977 ירדה הקבוצה לליגת המשנה.

בעונת 2005–2006 זכתה הקבוצה באליפות בליגה הארצית, אך בחרה שלא לממש את העלייה לליגה הלאומית. שנה לאחר מכן, בהובלת שחקניות מקומיות כירדן ברקאי, חן מסד, דנה יהושוע, הדר ביגלמן ואחרות, זכתה הקבוצה שוב בכרטיס לליגה הלאומית, והפעם מימשו את העלייה.

הקבוצה עלתה ללאומית, צרפה את השחקניות שירלי שבתאי וג'ניפר קלכמן, ויחד עם שחקניות מקומיות כמאי אשל, מעיין לוי והמאמנת תירזה לוינסקי. כבר בעונתה הראשונה עלתה מעגן אל הפלייאוף העליון, שנה לאחר מכן כבר התמודדה בפיינל פור נגד אלופת אותה שנה.

בתחילת עונת 2009/10 החליפה שחקנית העבר, שרית ארבל את תירזה לוינסקי באימון הקבוצה. ובמאי 2010 ניצחה הקבוצה 1-2 בסדרת הגמר את הפועל ראשון לציון והבטיחה את העפלתה לליגת העל, אך לא אישרה השתתפותה ונשארה בליגה השנייה.

==תארים והישגים==
*גביע המדינה:
**זכייה (1): 
**גמר: 1970

===שחקניות בולטות בעבר===
*ענת לוין
*נורית שומר בנתור
*הדס אמיר פרנקל
*דורית היימן
*אנדרה אביגל קוצר
*תמר פלד
*דליה תלם

== קישורים חיצוניים ==
*
* [https://www.anatdraigor.com/hof-wbi2 כדורסלניות הפועל מעגן מיכאל] באתר היכל התהילה כדורסל נשים

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים ישראליות
מעגן מיכאל
קטגוריה:מועצה אזורית חוף הכרמל
קטגוריה:מעגן מיכאל
מחוז דבלין

מחוז דבלין (באנגלית: County Dublin; באירית: Contae Átha Cliath) הוא אחד ממחוזותיה ההיסטוריים של אירלנד. המחוז שוכן בפרובינציית לנסטר, על קשת סביב מפרץ דבלין, לחופי הים האירי שממזרח לו. בצפון-מערב גובל המחוז במחוז מית', במערב במחוז קילדייר ובדרום במחוז ויקלו.

למרות שבשטחו הוא אחד הקטנים באי (921 קמ"ר), מחוז דבלין המאוכלס ביותר באירלנד, עם אוכלוסייה של כ-1.27 מיליון תושבים (2011). בירת המחוז היא העיר דבלין.

נהר הליפי (Liffey) זורם דרך המחוז ומפריד אותו לצפון ולדרום. הצפון הוא החלק העני והדרום הוא החלק העשיר.

ב-1994 פוצל המחוז ל-4 מחוזות משנה, לצרכים אדמיניסטרטיביים (אוכלוסייה על פי מפקד 2006)
:
# העיר דבלין, שאינה מחוז אך נהנית ממעמד של מחוז אדמיניסטרטיבי (כ-506,000 תושבים).
# מחוז דן לירי-ראת'דאון (שטח 127 קמ"ר, כ-194,000 תושבים).
# מחוז פינגל (שטח 448 קמ"ר, כ-240,000 תושבים).
# מחוז דרום דבלין (שטח 223 קמ"ר, כ-247,000 תושבים).

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לנסטר
דבלין
הד מורפולוגי

הד מורפולוגי (באנגלית: Morphological Echo) הוא ציור שמן על בד של הצייר הסוריאליסטי הספרדי, סלבדור דאלי.

היצירה צוירה בין השנים 1934–1936 והיא מוצגת במוזיאון סלבדור דאלי שבסיינט פיטרסברג, במדינת פלורידה שבארצות הברית.

היצירה מתארת מבנה אדריכלי לא ברור, שפרטיו מועטים, ואולם מספר אלמנטים ביצירה מצוירים בפירוט רב. מבעד שער המבנה האדריכלי ניתן לראות דמות כלה רצה כשהיא מחזיקה חישוק גדול, ובמבנה המצוי ברקע התמונה ניתן לראות מעין פעמון או אישה הלובשת שמלה דמוית פעמון. צילה של האישה יוצר אף הוא צורה הדומה למראה האישה. במרכז התמונה סלע הדומה בצורתו (ומזכיר) את האישה הרצה. שם היצירה מתייחס לעובדה שהצל, והסלע מהווים הד צורני (מורפולוגי) לצורת האישה והחישוק.

היצירה שימשה השראה ליצירה נוספת של דאלי, באותו שם, אשר צוירה בשנת 1936. יצירה קטנה זו (מידותיה 30 על 33 ס"מ) מתארת שולחן ועליו שלושה אובייקטים, כאשר ברקע התמונה שישה אובייקטים המוצבים בשני טורים (שלושה אובייקטים בכל טור). גם יצירה זו מוצגת במוזיאון סלבדור דאלי.

קטגוריה:סלבדור דאלי
קטגוריה:ציורים סוריאליסטים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1930
מבנה רך עם שעועית (תחושה מוקדמת של מלחמת אזרחים)

מבנה רך עם שעועית (תחושה מוקדמת של מלחמת אזרחים) הוא ציור שמן על בד של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי. היצירה צוירה בשנת 1936, והיא מהיצירות הבודדות של האמן המתייחסות למלחמת האזרחים בספרד. היצירה מוצגת כיום במוזיאון פילדלפיה לאמנות בפילדלפיה שבארצות הברית.

היצירה מתארת את מלחמת האזרחים בספרד ואת העובדה שהמלחמה קרעה את גופה של המדינה. דאלי תמך בגנרל פרנסיסקו פרנקו ובצד הלאומני אשר פתח במלחמה, אולם התנגד למלחמה עצמה, והיצירה מתארת את סלידתו של דאלי מאירועיה האלימים של המלחמה. היצירה צוירה זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה, ולפני האירועים האלימים ביותר, ומכאן שמה המאוחר "תחושה מוקדמת של מלחמת אזרחים".

דאלי תיאר את התמונה במילים אלה:

היצירה מתארת אדם קרוע שפניו מביעים כאב. רגלו של האיש ניצבת במקום בו צריכה להיות בטנו, וידו מחזיקה את הרגל התלושה. הראש ניצב על הרגל התלושה ממקומה. על ירך הדמות נוזלת שעועית מבושלת. בשמאל התמונה מונחת על הקרקע יד נוספת, ובסמוך לה דיוקנו של זיגמונד פרויד.

שמה של היצירה - "שעועית מבושלת" מתייחס למנהג הקאטאלאני הפגאני (אשר קדם להתנצרות האזור) להקריב לאלים שעועית מבושלת.

ברקע מצויר נוף האופייני לצפונה של ספרד.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.philamuseum.org/collections/permanent/51315.html תיאור היצירה באתר מוזיאון פילדלפיה לאמנות]

קטגוריה:סלבדור דאלי
קטגוריה:ציורים סוריאליסטים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1930