השתנקות תחת לחץ

השתנקות תחת לחץ (באנגלית: Choking under pressure)<ref name=":1"></ref><ref name=":2"></ref>, היא תופעה פסיכולוגית בה ביצועי אדם הנתון תחת לחץ נמוכים מהמצופה ביחס לרמת המיומנות שלו. תופעה זו נוטה להתרחש בסביבה בה האדם נדרש לבצע בשיא יכולותיו, כאשר לרמת הביצועים יש השלכות משמעותיות על הזדמנויותיו והצלחתו העתידית. השתנקות יכולה להופיע בהקשרים רבים. בספורט למשל, כדורסלן מקצועי עלול להחטיא את הסל הקובע במשחק חשוב ומתעמל קרקע באולימפיאדה עלול ליפול במהלך תרגיל הסיום. במסגרת אקדמית השתנקות עלולה להופיע עבור מועמד לרפואה שלמד רבות למבחן הפסיכומטרי ובזמן הבחינה לא מצליח לבטא את יכולותיו. גם בראיונות עבודה ובמבחני קבלה למגוון תפקידים כגון אודישן לתפקיד בסרט, הצגה או בתזמורת, השתנקות עלולה להתרחש.

== הסברים לתופעה ==
מקובל לחשוב שתופעת ההשתנקות מתרחשת עקב לחץ הנגרם מהרצון של האדם לביצוע בשיא יכולותיו.<ref name=":1" /><ref name=":2" /><ref></ref> קיימות שתי קבוצות של תיאוריות שניסו להסביר מהו המנגנון העומד בבסיס ההשפעה של הלחץ לביצועי שיא על תופעה זו: "תיאוריות של הסחת הדעת" (Distraction theories) ו"תיאוריות של ניטור גלוי/התמקדות במיומנויות" (Skill-focus/Explicit monitoring).<ref></ref> הקשב הוא מרכיב מרכזי בשתי קבוצות התאוריות הללו.

=== תאוריות של הסחת הדעת<ref name=":4"></ref><ref name=":2" /> ===
לפי "תיאוריות של הסחת הדעת" (Distraction theories), השתנקות במצבים המאופיינים בלחץ גבוה מתרחשת כיוון שהקשב הנדרש לביצוע המטלה מופנה למחשבות ולדאגות לא רלוונטיות. למעשה, הפניית הקשב למחשבות ודאגות הקשורות למצב ולתוצאותיו גוזלת מהקשב הנדרש לביצוע המטלה ובכך פוגמות בביצוע. תאוריות אלה זכו לתמיכה מחקרית במטלות העוסקות במצבי מבחן אקדמיים, כגון פתרון בעיות בכלל ובמתמטיקה<ref name=":4" />.

הביסוס המחקרי של תאוריות אלה נשען על ההנחה שקשב הוא רכיב מרכזי בזיכרון עבודה<ref></ref> — מערכת זיכרון לטווח קצר האחראית לשמירה אקטיבית על כמות מוגבלת של מידע שרלוונטי לביצוע משימה, תוך עיכוב מידע לא רלוונטי. על פי תיאוריות הסחת דעת, כיוון שמצבי לחץ גבוה צורכים משאבי קשב ניכרים, משימות הנשענות במידה רבה על זיכרון עבודה, כמו בעיות קשות במתמטיקה, יושפעו בצורה השלילית ביותר תחת לחץ. ואכן, במחקרים שבחנו ביצועים במשימות של למידה אקדמית נמצאה תמיכה למרכזיות של זיכרון העבודה על הביצוע במטלות כאלה.<ref></ref><ref></ref><ref name=":2" />

=== תיאוריות של ניטור מודע/התמקדות במיומנויות<ref name=":2" /><ref name=":4" /> ===
לפי "תיאוריות של ניטור מודע/התמקדות במיומנויות" (Skill-focus/Explicit monitoring) לחץ מגביר את המודעות העצמית לגבי הצורך לביצוע מיטבי. צורך זה גורם למבצע למקד את הקשב במימוש המיומנות הנדרשות על מנת להבטיח ביצוע אופטימלי. הסבה מודעת של הקשב לתהליך עצמו — התמקדות על איך לפעול צעד אחר צעד – נוטה לשבש תהליכים פרוצדורליים של ביצוע שבאופן טבעי מתרחשים באופן אוטומטי מחוץ למודעות<ref name=":6"></ref>. לדוגמה, פרימה בלרינה שתפנה קשב רב מידי לכל הפעולות שעליה לעשות בעודה רוקדת את אגם הברבורים, תיכשל ברגליה. שחקן טניס שיתמקד בשאלה מה בדיוק לעשות בכל רגע נתון יכשל, זאת בניגוד לשחקן אשר זורם במשחק. תאוריות אלה הוצעו וזכו לתמיכה בדרך כלל במחקרים שעסקו במיומנויות פרוצדורליות (כמו בספורט)<ref name=":6" /><ref name=":4" />.

== מיתון תופעת ההשתנקות ==
המנגנון המסביר את תופעת ההשתנקות נמצא כתלוי בסוג המטלה. במטלות אקדמיות "תאוריות של הסחת הדעת" נמצאו מתאימות יותר להסבר התופעה. בשונה מכך, כשמדובר במטלות הקשורות לביצוע מיומנויות אוטומטיות "תיאוריות של ניטור מודע/התמקדות במיומנויות" נמצאו מתאימות יותר. מכאן, מיתון תופעת ההשתנקות אף הוא תלוי בסוג המטלה.

=== ביצוע מטלות אקדמיות ===
כשמדובר בביצוע במטלות אקדמיות כגון במתמטיקה, הבנת הנקרא ופתרון בעיות בכלל, השתנקות במצבים המאופיינים בלחץ גבוה מתרחשת כיוון שהקשב הנדרש לביצוע המטלה מופנה למחשבות ולדאגות לא רלוונטיות<ref name=":4" />. אם כך, מיתון התופעה צריך להיעשות דרך "שחרור" הקשב מהמחשבות המדאיגות ו"החזרתו" לביצוע המטלה. מחקרים מצאו כי דבר זה מושג באמצעות טיפול בחרדה והובלת האדם לרגיעה, בדרכים שונות של התמודדות עם לחץ כגון טכניקות הרפיה.

הקצאה מכוונת של קשב לדאגות או למחשבות לא רלוונטיות בשלב מקדים, נמצאה כמקטינה את "הצורך" לעסוק בהן תוך בצוע המטלה.<ref></ref> התערבות בצורה של ניסוח בכתב של המחשבות המדאיגות בנוגע למבחן קשה במתמטיקה כשלב מקדים, השפיעה באורח חיובי על הביצוע בהשוואה לקבוצת ביקורת שלא ניסחה את דאגותיה לפני בצוע המבחן.<ref name=":0"></ref> חוקרים אחרים מצאו כי התערבות קוגניטיבית דרך הבניה מחדש של החרדה שיפרה ביצועים במטלות מתמטיות. ההבניה מחדש נעשתה כך שהדגישה את ההיבטים החיוביים של החרדה, כמו העובדה שהיא גורמת לעוררות, ועוררות משפרת בצועים.<ref></ref><ref></ref>

=== ביצוע מיומנויות אוטומטיות ===
כשמדובר במטלות של רכישת מיומנות מחקרים מראים כי תהליך ההשתנקות אצל "טירונים" שונה מזה שאצל מומחים.<ref name=":5"></ref><ref name=":7"></ref> לכן מיתון התופעה תלוי ברמת המיומנות של האדם<ref name=":8" /><ref name=":7" />.

על פי תאוריות של רכישת מיומנויות ואוטומציה, תהליך הביצוע של מתחילים נעשה תוך שימוש פעיל בזיכרון העבודה ומתרחש באורח של צעד-אחר-צעד. בשונה מכך, הביצוע של מומחים מתרחש באורח יותר אוטומטי ונשלט על ידי תהליכים המתרחשים מחוץ לזיכרון העבודה.<ref name=":2" /><ref></ref> לפיכך, עבור מומחים משאבי הקשב הפנויים בזמן הבצוע רבים יותר בהשוואה למתחילים.<ref name=":8"></ref>

מטרת האימון בתהליך רכישת מיומנות כלשהי, היא להפוך את אותה לכמה שיותר אוטומטית ובכך לפנות משאבי קשב. במטלות שבהם מדובר במיומנויות מורכבות כמו נגינה ריקוד ספורט וכדומה הרבה מתהליך ההתמחות ורכישת המיומנות הוא ניסיון להפוך את הביצוע לכמה שיותר אוטומטי. שכן, הסבה מודעת של הקשב לתהליך עצמו (איך לפעול צעד-אחר-צעד) נוטה לשבש תהליכים פרוצדורליים של ביצוע שבאופן טבעי מתרחשים באופן אוטומטי מחוץ למודעות<ref name=":6" />. במילים אחרות, חשיבה מיותרת היא תופעה לא רצויה לבצוע מוטורי.

מכיוון שאצל אדם לא מיומן המיומנות לא הפכה לאוטומטית, על מנת לבצע, האדם נדרש להפנות את הקשב לתהליך עצמו באורח של צעד-אחר-צעד. עם זאת, החרדה והרגשות השליליים "מושכים" את הקשב הנדרש, לדאגות ולמחשבות לא רלוונטיות ובכך פוגמות בביצוע. על מנת למנוע את תופעות ההשתנקות יש להחזיר את האדם לפעול באורח של צעד-אחר-צעד.

אצל מומחים, כאמור, המיומנות היא אוטומטית ולכן לא צורכת משאבי קשב. החרדה גורמת למומחים לצאת מביצוע אוטומטי של המיומנות ולסגת לביצוע המאפיין "טירונים" — לבצע באורח של צעד-אחר-צעד.<ref name=":5" /> התמקדות בשלבי הביצוע עלולה לפגוע שכן המבצע למעשה "מכשיל" עצמו עקב הפניית קשב רב מידי לתהליך הביצוע במקום "לזרום" עם הביצוע. לכן הדרך להקטין את תופעת ההשתנקות היא להחזיר את המומחה לאורח אוטומטי של ביצוע.<ref name=":7" /><ref name=":8" /> הדרך לעשות זאת היא לגרום לאדם למקד את הקשב לגירוי חיצוני למשל נקודה קבועה במרחב. מחקרים מצאו כי הפנית קשב לגירויים חיצוניים (במרחב) משפרת את הביצוע בהשוואה להפניית הקשב לגירויים פנימיים (בגוף עצמו).<ref></ref><ref></ref> למשל, במטלה של איזון הגוף על משטח, נמצא שנחקרים שמיקדו קשב רחוק מהגוף (למשל במשטח עצמו) בממוצע איזנו את עצמם זמן רב יותר מאשר נחקרים שמיקדו קשב בגוף עצמו (המיקום המדויק של הרגליים).<ref></ref>

==ראו גם==
* זיכרון נוהלי
* שליפה
* לחץ
* מומחה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:דחק