OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
היינריך פון ליטוויץ

גנרל היינריך פון ליטוויץ (בגרמנית: Heinrich von Lüttwitz; 6 בדצמבר 1896 – 9 באוקטובר 1969) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פון ליטוויץ נולד ב-6 בדצמבר 1896 בקרומפאך, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט האולנים ה-ה-1, עמו לחם במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר פון ליטוויץ ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1936 הועלה פון ליטוויץ לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1936 מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפרשים ה-4. באפריל 1938 מונה למפקד גדוד הסיור ה-1, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה פון ליטוויץ מפקד גדוד הסיור ה-1, אולם נפצע קשה ב-2 בספטמבר 1939 ואושפז בבית חולים. לאחר החלמתו מונה פון ליטוויץ ב-2 ביולי 1941 למפקד רגימנט הרובאים ה-59, וב-1 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת אוברסט. ב-27 במאי 1942 קיבל פון ליטוויץ את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1942 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-20. ב-31 באוגוסט 1942 קיבל פון ליטוויץ את אות הפציעה בזהב, וב-1 באוקטובר 1942 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-20, שפעלה כחלק מקורפוסים שונים תחת פיקוד הארמייה התשיעית. ב-1 ביוני 1943 הועלה פון ליטוויץ לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 בפברואר 1944 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-2, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-47 במסגרת קבוצת הפאנצר מערב, ולחם עימה בקרבות הקשים במערכה בנורמנדי. ב-3 בספטמבר 1944 קיבל פון ליטוויץ תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-5 בספטמבר 1944 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-47, שהיה חלק מארמיית הפאנצר החמישית במסגרת קבוצת ארמיות G. ב-1 בנובמבר 1944 הועלה פון ליטוויץ על ידי אחיו שמילו פון ליטוויץ לדרגת גנרל חיל השריון, ובדצמבר 1944 הועבר הקורפוס שבפיקודו תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולחם עימה במהלך הקרב על הבליטה. בפברואר 1945 הועבר הקורפוס שבפיקודו תחת פיקוד ארמיית הצנחנים הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות B, ולחם עימה עד לסיום המלחמה. ב-16 באפריל 1945 נפל פון ליטוויץ בשבי צבא ארצות הברית במהלך הלחימה בכיס הרוהר, וב-9 במאי 1945 קיבל פון ליטוויץ תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

===לאחר המלחמה===
פון ליטוויץ שוחרר מהשבי ב-1 ביולי 1947. לאחר שחרורו התגורר פון ליטוויץ בנויברג עד למותו ב-9 באוקטובר 1969.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/L/LuttwitzHFv-R.htm היינריך פון ליטוויץ] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1896
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1969
דיוויזיית הפאנצר ה-116 (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-116 (בגרמנית: 116. Panzer-Division) הייתה ידועה גם בשם דיוויזיית כלבי הרוח (Windhund (Greyhound) Division) הייתה דיוויזיה משוריינת של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית בקרבות רבים ביניהם: הפלישה לנורמנדי, מבצע קוברה, והקרב על הבליטה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-28 במרץ 1944 על בסיס שרידי דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-16 ודיוויזיית הפאנצר ה-179 מילואים, והועמדה תחת פיקוד גינטר פון מנטויפל, שהוחלף ב-30 באפריל 1944 על ידי גרהרד פון שוורין. הדיוויזיה לחמה במהלך הפלישה לנורמנדי כחלק מקורפוס הפאנצר אס אס ה-2 במסגרת ארמיית הפאנצר החמישית, ולאחר מכן לחמה במבצע קוברה ובקרב פאלז. בדצמבר 1944 לחמה הדיוויזיה בקרב על הבליטה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-58 במסגרת ארמיית הפאנצר החמישית, ובפברואר 1945 הועברה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-47 במסגרת ארמיית הצנחנים הראשונה. באפריל לחמה הדיוויזיה בכיס הרוהר כחלק מהקורפוס ה-53, וב-18 באפריל נכנעו שרידי הדיוויזיה לכוחות האמריקניים.

==מפקדים==
* גינטר פון מנטויפל (28 במרץ 1944 - 30 באפריל 1944)
* גרהרד פון שוורין (30 באפריל 1944 - 1 בספטמבר 1944)
* היינריך ווייגצברגר (1 בספטמבר 1944 - 14 בספטמבר 1944)
* זיגפריד פון ואלדנבורג (14 בספטמבר 1944 - 18 באפריל 1945)

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972.
</div>
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.axishistory.com/axis-nations/150-germany-heer/heer-divisionen/3929-116-panzer-division אודות הדיוויזיה] באתר Axis History.
* [http://www.feldgrau.com/heer116p.html אודות הדיוויזיה] באתר Feldgrau.

116
רובי שראן

ראובן (רובי) שרָאן (באנגלית: Rubin Schron; נולד ב-1939) הוא איש עסקים, משקיע נדל"ן ניו יורקי, יהודי-אמריקאי. מייסד קבוצת "Cammeby’s International Group".

==ביוגרפיה==
שראן נולד וגדל בלואר איסט סייד של מנהטן, בן למשפחה יהודית אורתודוקסית. משפחתו נכנסה לעסקי הנדל"ן כשהשקיעה את כספי הפיצויים שקיבלה אחרי מות אחיו במלחמת העולם השנייה כדי לממן רכישת בית דירות קטן.

שראן המשיך לפתח את העסק המשפחתי ברכישת מספר בניינים בברונקס. בשנת 1967, הקים את חברת השקעות הנדל"ן "Cammeby’s International Group". העסק גדל בהתמדה וב-2007 ניהלה הקבוצה רכוש בשווי למעלה ממיליארד דולר. שראן שותף עם אברהם פרוכטהנדלר נשיא FBE Limited ברוב עסקאות הנדל"ן הגדולות שלו.

בין עסקאות הנדל"ן המשמעותיות שביצע שראן בעשורים האחרונים:
* בשנת 1998, רכש עם שותפו סטיב וויטקוף את בניין וולוורת' במחיר 137.5 מיליון דולר.
* בשנת 2003 רכש 6,000 יחידות דיור במתחמי הדיור להשכרה של פרד טראמפ.
* בשנת 2007, מכר 4,000 דירות לתוכנית מיטשל-לאמה לדיור בר-השגה בניו יורק תמורת 940 מיליון דולר.
* בשנת 2013, התמודד ללא הצלחה על רכישת האמפייר סטייט בילדינג.
* באותה שנה רכש מגדל דירות ובו 521 יחידות דיור מחברת הנדל"ן "The Related Companies" תמורת 250 מיליון דולר.

בעבר חבר לקבוצת ברונפמן לרכישת גרעין השליטה בבנק דיסקונט לישראל אך בהמשך דיללה הקבוצה את החזקותיה בבנק.

לפי בלומברג מוערך הונו של שראן, נכון ל-2014, בכ-1.4 מיליארד דולר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* שלמה קוק, [http://www.kolhazman.co.il/12168 ראובן הוא המשביר], ריאיון עם שראן על תמיכתו הכלכלית בעולם הישיבות, 24 בנובמבר 2014

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:חרדים אמריקאים
קטגוריה:מיליארדרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נדבנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1939
דיוויזיית הפאנצר ה-179 מילואים (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-179 מילואים הייתה דיוויזיה משוריינת של הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בינואר 1940 בצרפת כהדיוויזיה הממונעת ה-179, ולמפקדה מונה הרברט שטימל. ב-5 באפריל 1943 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצר ה-179, וב-30 ביולי 1943 הוסבה לדיוויזיית המילואים פאנצר ה-179. ב-1 במאי 1944 פורקה הדיוויזיה, ועל בסיסה הוקמה דיוויזיית הפאנצר ה-116.

==מפקדים==
* הרברט שטימל (5 בינואר 1940 - 11 באפריל 1940)
* מקס פון הרטליב-ואלספורן (11 באפריל 1940 - 20 בינואר 1942)
* ולטר פון בולטנשטרן (20 בינואר 1942 - 1 במאי 1944)

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972.
</div>
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/DivisionNr/DivisionNr179-R.htm הדיוויזיה הממונעת ה-179] באתר lexikon-der-wehrmacht.
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Panzerdivisionen/179PD-R.htm דיוויזיית הפאנצר ה-179] באתר lexikon-der-wehrmacht.
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/ResPzDiv/179ResPzDiv-R.htm דיוויזיית המילואים פאנצר ה-179] באתר lexikon-der-wehrmacht.

179
יוחנן בן פינחס

יוחנן בן פינחס היה ממונה על לשכת החותמות הנפקת אישורי התשלומים של מנחות ונסכים בבית המקדש והיה מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש.

==תפקידו==
בצידו הצפוני מזרחי של בית המוקד שכנה לשכתו של יוחנן בן פינחס. כל אחד שהביא קרבן של בהמה היה צריך להביא נסכים של סולת, שמן זית ויין, ובלשכה זו היו משלמים על הנסכים ומקבלים "אישור" ששילמו, איתו היו הולכים לאחיה, הממונה על לשכת הנסכים וממירים אותו בנסכים. ואלו סוגי האישורים:

# האישור הראשון, עגל, הוא שובר שנמכר לאדם שהביא קרבן פר או פרה עגל או עגלה. עבור אישור זה קיבל בעל הקרבן שלושה עשרונים של סולת, חצי הין של שמן זית (שישה לוגים), וחצי הין של יין.
# האישור השני, גדי, הוא שובר שנמכר לאדם שהביא קרבן כבש או כבשה מתחת לגיל שנה, גדי או גדיה, עז או תיש. תמורתו היה מקבל עישרון סולת, רבע הין של שמן זית (שלושה לוגים), ורבע הין יין. 
# האישור השלישי, איל, הוא שובר שנמכר לאדם שהביא קרבן של כבש מעל גיל שנה. תמורתו קיבל שני עשרונים סולת, שליש ההין שמן זית (ארבעה לוגים), ושליש הין יין. 
# האישור הרביעי, חוטא, הוא שובר שנמכר למצורע שהתרפא שמביא שני כבשים וכבשה ולוג שמן לתנופה לאשם. תמורתו ניתנו שלושה עשרונים סולת, עשרה לוגים שמן זית, תשעה עבור הנסכים ואחד עבור התנופה, ותשעה לוגים יין.

על מנת למנוע הפסד להקדש, על ידי שאדם ישלם בזול ויפדה בזמן יוקר, היה רשום בחותמת: היום בשבוע, משמרת הכהונה והחודש.

==תיאורו כממונה==
המשנה מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש ויוחנן בן פינחס נכלל ברשימת הממונים:

==הערות שוליים==

קטגוריה:חמישה עשר ממונים בבית המקדש
קטגוריה:מתנות כהונה
ולטר קריגר (גנרל)

גנרל ולטר קריגר (בגרמנית: Walter Krüger; 23 במרץ 1892 – 11 ביולי 1973) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
קריגר נולד ב-23 במרץ 1892 בצייץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-181 (הסקסוני ה-15), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר קריגר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1931 הועלה קריגר לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-10.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה מונה קריגר למפקד רגימנט הרגלים ה-171, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-56 שהייתה בעתודת קבוצת ארמיות דרום. ב-1 בפברואר 1940 מונה קריגר למפקד חטיבת הרובאים ה-1, ופיקד עליה במהלך המערכה על צרפת כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-19. ב-1 באפריל 1941 הועלה קריגר לדרגת גנרל מיור, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם חטיבתו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-41. ב-11 ביולי 1941 קיבל קריגר את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-17 ביולי 1941 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-1, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-41, ופיקד עליה במהלך הקרב על מוסקבה. ב-27 באוגוסט 1942 קיבל קריגר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. באביב 1943 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו לבלקן, שם ניסה קריגר להנהיג מדיניות כיבוש זהירה, ואסר על חייליו הפעלת סנקציות שרירותיות, אולם מאמציו לא הוכתרו בהצלחה. ב-24 בינואר 1944 קיבל קריגר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בפברואר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-10 בפברואר 1944 מונה למפקד קורפוס המילואים ה-58, שהוסב ב-6 ביולי 1944 לקורפוס פאנצר. באוגוסט נשלח הקורפוס שבפיקודו לנורמנדי כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובאוקטובר הועמד תחת פיקוד הארמייה הראשונה. בדצמבר לחם הקורפוס שבפיקודו במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15. ב-10 באפריל 1945 מונה קריגר למפקד המחוז הצבאי ה-4, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.

===לאחר המלחמה===
קריגר שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר קריגר בבאדן-באדן עד למותו ב-11 ביולי 1973.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/K/KrugerW.htm ולטר קריגר] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1973
ואן הלסינג (סדרת טלוויזיה)

ואן הלסינג (באנגלית: Van Helsing) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית-קנדית מסוגת דרמת-פנטזיה שעלתה לשידור לראשונה ב-23 בספטמבר 2016 על ידי ערוץ SyFy. הסדרה בוימה על ידי מייקל ננקין , סיימון ברי , דייוויד פראזי , ג'ייסון פריסטלי ואמנדה טאפינג.

בישראל, הסדרה זמינה לצפייה דרך נטפליקס.

== רקע ==
הסדרה מהווה גרסה מחודשת לסרט "ואן הלסינג". הסדרה מתמקדת בדמותה של ונסה ואן הלסינג (גולמה על ידי השחקנית קלי אוברטון), בת לשושלת ארוכה של המשפחה, שהתעוררה לאחר תרדמת ממושכת לעולם שבו ערפדים שולטים. היא מגלה שיש לה יכולת להפוך אותם בחזרה לבני אדם. ונסה מובילה את שארית האנושות במאבקם נגד הערפדים.

העונה הראשונה שודרה בין 31 ביולי ל-9 בדצמבר 2016, וכוללת 13 פרקים.

העונה השנייה שודרה בין 5 באוקטובר 2017 ל-4 בינואר 2018, וכוללת 13 פרקים.

== שחקנים ראשיים ==
* קלי אוברטון – מגלמת את ונסה ואן הלסינג, נצר למשפחת של ואן הלסינג.
* ג'ונתן סקארף — מגלם את אקסל, לוחם מארינס שנאמן לשבועתו ולמין האנושי.
* כריסטופר היירדאל – מגלם את סם, חירש, ניצול של מתקפת הערפדים. הופך לדמות מפתח בהמשך הסדרה.
* דייוויד קיוביט (עונה 1; אורח בעונה 3) — מגלם את ג'ון, ניצול של מתקפת ערפדים.
* וינסנט גייל (עונות 1–4) – מגלם את פיל "פלאש" פליישמן, ערפד שהיה בעבר בן-אנוש. הוא הפך לאחד הערפדים הראשונים על ידי יוליוס במהלך עלייתם. שימש כאחד מהסגנים הבכירים של דמיטרי, ונשלח לנשוך את ונסה. כתוצאה מכך הוא נרפא והחזיר לעצמו את אנושיותו.
*לורה מנל (עונות 1–2) – מגלמת את רבקה, ערפדית בכירה בחבורתו של דמיטרי. 
*מיסי פרגרים (עונות 2–3) – מגלמת בסדרה את סקרלט ואן הלסינג, אחותה של ונסה. 
*ניל מקדונו (עונה 4; אורח בעונה 5) – מגלם בסדרה את האנסן "הבוס", בכיר בחברת "בלאק-טק".

== סקירת הסדרה ==
{| class="wikitable"
|+
!עונה
!פרקים
!תאריך שידור בכורה
!תאריך שידור סיום
|-
!1
!13
|31 ביולי 2016
|9 בדצמבר 2016
|-
!2
!13
|5 באוקטובר 2017
|4 בינואר 2018
|-
!3
!13
|5 באוקטובר 2018
|28 בדצמבר 2018
|-
!4
!13
|27 בספטמבר 2019
|20 בדצמבר 2019
|-
!5
!13
|16 באפריל 2021
|25 ביוני 2021
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות פנטזיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות אימה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות פעולה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות דרמה קנדיות
קטגוריה:סדרות פנטזיה קנדיות
קטגוריה:סדרות אימה קנדיות
קטגוריה:סדרות פעולה קנדיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על סרטים
קטגוריה:ערפדים בטלוויזיה
קטגוריה:Syfy
אוטו פון פליסקו

אוטו פון פליסקו (; 20 ביוני 1852 – 26 במרץ 1925), היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון פליסקו נולד ב-20 ביוני 1852, בויימאר שהשתייכה לדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך. ב-1872 התגייס פון פליסקו לצבא הפרוסי והצטרף לרגימנט המשמר ה-1. בהמשך מילא פון פליסקו תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1905 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט משמר הגרנדירים ה-1 (אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה). בשנת 190 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד חטיבת המשמר ה-1. בשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-25 (הדוכסות הגדולה של הסן). בשנת 1914 הועלה פון פליסקו לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-11.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון פליסקו מפקד הקורפוס ה-11 שהיה חלק מהארמייה השלישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן הועבר לחזית המזרחית, שם לחם פון בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן בקרבות שונים, ביניהם מתקפת גורליצה-טרנוב והנסיגה הגדולה. בשנת 1917 הועבר שוב לחזית המערבית, וב-12 במרץ 1917 מונה למפקד הקורפוס ה-8. ב-10 במאי 1917 פרש לביתו עקב בריאותו הלקויה, וב-16 באוגוסט 1917 קיבל את עיטור הפור לה מריט.

פון פליסקו נפטר בקאסל ב-26 במרץ 1925 והוא בן 73 שנים.

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

* [http://home.comcast.net/~jcviser/akb/plueskow.htm אוטו פון פליסקו]

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1852
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1925
אריך טילף פון טשפה אונד ויידנבאך

אריך טילף פון טשפה אונד ויידנבאך (; 28 בינואר 1854 – 1 בפברואר 1934), גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
פון טשפה אונד ויידנבאך נולד ב-28 בינואר 1854, בברסלאו שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1872 התגייס פון טשפה אונד ויידנבאך לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-51 (שלזיה התחתית ה-4). בהמשך מילא פון טשפה אונד ויידנבאך תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1903 הועלה לדרגת אוברסט, ובשנת 1904 מונה למפקד הרגלים ה-166 (הסן-הומבורג). בשנת 1907 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד החטיבה ה-10. בשנת 1908 מונה למפקד הדיוויזיה ה-12, ובשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הקורפוס ה-8.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון טשפה אונד ויידנבאך מפקד הקורפוס ה-8 שהיה חלק מהארמייה הרביעית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן נטל חלק בקרבות שונים, ובשנת 1916 מונה למושל הצבאי של ולאכיה. בשנת 1918 פרש פון טשפה אונד ויידנבאך לביתו לאחר סיום המלחמה.

פון טשפה אונד ויידנבאך נפטר באובר לאנגנלס ב-1 בפברואר 1934 והוא בן 80 שנים.

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

* [http://prussianmachine.com/akb/tuelff.htm אריך טילף פון טשפה אונד ויידנבאך]

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1854
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1934
לופיטה ג'ונס

מריה גוואדלופה "לופיטה" ג'ונס גראיי (בספרדית: María Guadalupe "Lupita" Jones Garay; נולדה ב-6 בספטמבר 1968) היא שחקנית מקסיקנית, מיס תבל 1991.

==ביוגרפיה==
ג'ונס נולדה בבאחה קליפורניה ולמדה מנהל עסקים באוניברסיטה.

ב-1990 זכתה בתואר מלכת היופי של מקסיקו (Señorita México), בתחרות מיס תבל שנערכה בלאס וגאס היא הייתה המועמדת המועדפת על השופטים מהרגע הראשון, היא זכתה בתואר לאחר שדורגה במקום הראשון בכל שלושת שלבי התחרות (בגדי ים, שמלות ערב וראיון) ובמהלך התחרות היא בלטה בתשובות הרהוטות שנתנה במהלך הראיון איתה. היא הפכה למיס תבל המקסיקנית הראשונה. 

ב-1992 היא הקימה חברה בבעלותה וב-1994 ייסדה תחרות יופי הנקראת "מקסיקו היופי שלנו" שהזוכות בתחרות מייצגות את מקסיקו בתחרויות מיס תבל, מיס עולם ומיס אינטרנשיונל. התחרות תומכת גם בילדות במצוקה במדינה תחת תוכנית לרווחה במשפחה שהקימה כרמן רומנו, הגברת הראשונה שלעבר של מקסיקו ורעיית הנשיא חוסה לופס פורטייו. 

משנת 2000 היא משמשת כשגרירה של רצון טוב של ארגון האומות המאוחדות למען חיי משפחה ובריאות לאוכלוסיית העולם. 

ב-2008 היא החלה לשמש כשופטת בתוכנית מציאות העוסקת במלכות יופי מרחבי אמריקה הלטינית. 

ג'ונס שיחקה במספר תוכניות טלוויזיה וטלנובלות במקסיקו, בין היתר שיחקה בטלנובלה "אקאסיה" משנת 2014, בדמותה של כרמן טורס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה מקסיקניות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה מקסיקנים
קטגוריה:דוגמניות מקסיקניות
קטגוריה:זוכות מיס תבל
קטגוריה:משתתפות בתחרות מיס תבל 1991
קטגוריה:מקסיקניות שנולדו ב-1968
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1968
ת'אן מייקר

ת'אן מריאל מייקר (באנגלית: Thon Marial Maker, נולד ב-25 בפברואר 1997) הוא כדורסלן אוסטרלי-דרום סודאני, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בפוג'יין סטורג'נס מליגת הכדורסל הסינית.

==נעוריו==
מייקר נולד בואו שבסודאן (כיום בתחומי דרום סודאן). דודו, סידר מייקר, אחיו הצעיר, מטור, ודודתו ברחו מדרום סודאן כאשר היה מייקר בן חמש. כאשר הם הגיעו לאוסטרליה הם התקבלו שם במעמד פליטים וחיו בפרת' שבאוסטרליה המערבית.

כשהיה בן 14, מייקר התגלה על ידי אדוארד סמית', סקאוט אוסטרלי ממוצא אפרו-אמריקאי. סמית' הפך לאפוטרופוס של מייקר וסייע לו לפתח את קריירת הכדורסל. בשנת 2011 נשלח למחנה כדורסל בטקסס.

== קריירה מקצועית ==
===מילווקי באקס===
בדראפט 2016 נבחר מייקר במקום ה-10 על ידי מילווקי באקס. בליגת הקיץ של ה-NBA השיג ממוצע של 14.2 נקודות ו-9.6 ריבאונדים. ב-30 ביולי 2016 חתם מייקר על חוזה במילווקי. תחת מאמנה החדש של מילווקי בעונת , מייק בודנהולצר, הצטמצם משמעותית תפקידו של מייקר בקבוצה והוא ביקש לעבור בטרייד לקבוצה אחרת.

===דטרויט פיסטונס===
ב-7 בפברואר 2019 עבר מייקר לדטרויט פיסטונס, בטרייד שכלל את הבאקס, הפיסטונס ואת ניו אורלינס פליקנס.

===קליבלנד קאבלירס===
לקראת עונת חתם מייקר על חוזה בקליבלנד קאבלירס.

==סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA==
===בעונה הסדירה===
{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%; text-align:right;"
! עונה
! קבוצה
! משחקים
! חמישייה
! דקות
! אחוזים מהשדה
! אחוזים משלוש
! אחוזים מהקו
! ריבאונדים
! אסיסטים
! חטיפות
! חסימות
! נקודות
|-
| 
| מילווקי
| 57 || 34 || 9.9 || 0.459 || 0.378 || 0.653 || 2.0 || 0.4 || 0.2 || 0.5 || 4.0
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 
| מילווקי
| 74 || 12 || 16.7 || 0.411 || 0.298 || 0.699 || 3.0 || 0.6 || 0.5 || 0.7 || 4.8
|-
| rowspan="2" |
| מילווקי
| 35 || 0 || 11.7 || 0.440 || 0.333 || 0.541 || 2.7 || 0.5 || 0.3 || 0.5 || 4.7
|-
| דטרויט
| 29 || 5 || 19.4 || 0.373 || 0.307 || 0.766 || 3.7 || 0.9 || 0.4 || 1.1 || 5.5
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 
| דטרויט
| 60 || 14 || 12.9 || 0.482 || 0.344 || 0.664 || 2.8 || 0.7 || 0.4 || 0.7 || 4.7
|- style="background-color:#80BFFF; font-weight:bold;"
| קריירה
| 
| 255 || 65 || 13.9 || 0.433 || 0.329 || 0.673 || 2.8 || 0.6 || 0.4 || 0.7 || 4.7
|}

===בפלייאוף===
{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%; text-align:right;"
! עונה
! קבוצה
! משחקים
! חמישייה
! דקות
! אחוזים מהשדה
! אחוזים משלוש
! אחוזים מהקו
! ריבאונדים
! אסיסטים
! חטיפות
! חסימות
! נקודות
|-
| 
| מילווקי
| 6 || 6 || 19.3 || 0.387 || 0.200 || 0.818 || 3.2 || 2.0 || 0.8 || 1.8 || 5.8
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 
| מילווקי
| 6 || 2 || 21.7 || 0.393 || 0.300 || 0.714 || 3.8 || 0.8 || 0.3 || 1.8 || 5.5
|-
| 
| דטרויט
| 4 || 2 || 17.3 || 0.269 || 0.000 || 0.889 || 2.3 || 1.0 || 0.0 || 1.0 || 5.5
|-
|- style="background-color:#80BFFF; font-weight:bold;"
| קריירה
|
| 16 || 10 || 19.7 || 0.353 || 0.190 || 0.815 || 3.2 || 1.3 || 0.4 || 1.6 || 5.6
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלנים אוסטרלים
קטגוריה:כדורסלנים דרום סודאנים
קטגוריה:כדורסלני מילווקי באקס
קטגוריה:שחקני כדורסל תיכונים שנבחרו בדראפט ה-NBA
קטגוריה:בחירות דראפט של מילווקי באקס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:דרום סודאנים שנולדו ב-1997
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1997
מרדכי יצהר בוימל

מרדכי יצהר בוימל (נולד ב-21 בספטמבר 1980, י"ב בתשרי תשמ"א) הוא מוזיקאי, מלחין, זמר וחזן ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים. גדל באפרת לשרה ויוסי בוימל, עולים מארצות הברית. למד בתלמוד התורה "ברקאי" בקריית ארבע.
לאחר מכן למד בישיבת ישיבת נתיבות יוסף במצפה יריחו אצל הרב שבתי סבתו. לאחר מכן המשיך בישיבה הגבוהה "מאור טוביה" במצפה יריחו במשך שנתיים.
בהמשך למד בישיבת עתניאל. התגייס לחטיבת גולני לגדוד 51. לאחר הצבא למד בישיבת ההסדר בצפת.

לומד ומלמד בגיטרה, "סאז" טורקי, "עוד" וכלי הקשה. משמש כחזן בשבתות ובימים טובים בסגנונות שונים. נמנה עם הז'אנר של מוזיקה יהודית.

הוציא שלושה דיסקים. הדיסק הראשון נקרא "השביל המיוחד שלי", יחד עם המפיק המוזיקלי ערן קליין. ההפצה הייתה על ידי חברת הינדיק הפקות.

הדיסק השני נקרא "האש בתוכי שבוערת". באלבום הוא מארח מספר אומנים, בהם: ניר מוצרי, אילן קינן, משה שלו, דביר כהן, עוזיאל סבתו, יצחק מאיר, משה בוימל, אביחי פז גרינוולד, דני מגד, גלעד אפרת, אסף זמיר, ביני לנדאו, סיני תור. בדיסק מופיע השיר "דרך מיוחדת", בדואט עם דביר כהן, סולן להקות דיוואן הלב ומיתרי דוד. האלבום גויס באתר הדסטארט. המפיק הוא ערן קליין.

הדיסק השלישי נקרא "shalom for jeruslem", והוא חיבר אותו בהיותו נגן ברחובות ירושלים במשך שנתיים. זהו אוסף שירי ירושלים מוכרים בביצוע הסאז הטורקי.

בנוסף היה שותף במרבית השירים בדיסק "אגדלך" של פורת נוב.

כיום חבר בלהקת החתונות "חסידשע טארב".

חלק גדול משיריו הם ניגונים ופיוטים מן המזרח. למד במשך שנתיים אצל זיו יחזקאל מוזיקה ערבית קלאסית ומקאמים.

== חיים אישיים ==
נשוי לנטע ואב לחמישה. מתגורר ביישוב תקוע.

==סינגלים==
* ביצע דואט יחד עם אילן קינן בשיר "משתנה".
* ביצע את השיר "הרחמן" ואירח את סיני תור וביני לנדאו, ואת הנגן משה שלו. השיר זכה להצלחה ברשתות החברתיות.
* ביצע בדיסק של אביחי פז גרינוולד את השיר "ושמחת בחגך".
* ביצע דואט יחד עם יצחק מאיר בשיר "אם אשכחך".
*דואט השלום בדרכו של הרב מנחם פרומן "דרך מיוחדת".
* שירת שכם - הלחין וביצע יחד עם ירמיהו את שירו של [http://elonmoreh.co.il/article/19 הרב הלל אליהו ליברמן] שנרצח על ידי מחבלים בשכם.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.facebook.com/mordechaiyitzharofficial דף הפייסבוק של מרדכי יצהר בוימל].
* [http://www.inn.co.il/News/Tag.aspx/5129/0 ריכוז כתבות בערוץ 7 על מרדכי יצהר בוימל].
* [http://www.kikar.co.il/tag.php?t=מרדכי+יצהר ריכוז כתבות על מרדכי יצהר בוימל באתר כיכר השבת].
* [http://www.chasidinews.com/tag/מרדכי-יצהר-בוימל/ ריכוז כתבות על מרדכי יצהר בוימל באתר חסידי ניוז].
* [https://www.youtube.com/channel/UC9PMTxNYTIWE9I1FcHjuoYA ערוץ היוטיוב של מרדכי יצהר בוימל]
* [https://www.youtube.com/watch?v=neXGk8KIMmo מבצע 'צוק איתן' - המנון חיילי צה"ל, גדוד מילואים 640, מרדכי יצהר], ערוץ היוטיוב.
* [https://www.youtube.com/watch?v=Te83n2bmDDk 'שוב נעלה', שיר לרפואתו של הרב יהודה גליק], ערוץ היוטיוב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עתניאל
קטגוריה:תקוע: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
הקורפוס ה-88 (ורמאכט)

ימין
הקורפוס ה-88 (בגרמנית: LXXXVIII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-8 ביוני 1942 בהולנד, וכמפקדו מונה הנס-וולפגנג ריינהרד. הקורפוס לחם במהלך מבצע מרקט גארדן כחלק מארמיית הצנחנים הראשונה. לאחר מכן לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-15 במסגרת קבוצת ארמיות B, ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות H. ב-22 בדצמבר 1944 הוחלף ריינהרד על ידי פליקס שוואלבה, שהוביל את הקורפוס בקרבות בהולנד, כחלק מהארמייה ה-25 במסגרת קבוצת ארמיות H עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
* הנס-וולפגנג ריינהרד (8 ביוני 1942 - 22 בדצמבר 1944)
* פליקס שוואלבה (22 בדצמבר 1944 - 8 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===מבצע מרקט גארדן===
במבצע מרקט גארדן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* צוות קרב קיל
* הדיוויזיה ה-59
* הדיוויזיה ה-245
* הדיוויזיה הסטטית ה-712

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/LXXXVIIIKorps.htm הקורפוס ה-88] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:זירת מערב אירופה במלחמת העולם השנייה 
88
פרנסיסקו לאזארו

פרנסיסקו לאזרו
לאזארו בריצת מרתון, 1912
פרנסיסקו לאזארו (21 בינואר 1891 — 15 ביולי 1912) היה אתלט פורטוגזי, רץ המרתון האולימפי הפורטוגזי הראשון באולימפיאדת סטוקהולם (1912). הוא גם האתלט הראשון שמת במהלך ריצה במשחקים האולימפיים.

בדומה לכל האתלטים האולימפיים בתקופתו, היה לאזארו ספורטאי חובב; הוא התפרנס מעבודתו כנגר במפעל מכוניות בליסבון. לפני האולימפיאדה הוא השתתף וזכה בשלוש אליפויות מרתון במולדתו, כאשר התחרה במסגרת קבוצת ס. ל. בנפיקה.

לאזארו התמוטט במהלך ריצת המרתון באולימפיאדת 1912, בקילומטר ה-30 של המרתון. נטען כי סיבת המוות הייתה כפי הנראה התייבשות חמורה, הקשורה גם לטמפרטורה הגבוהה שנרשמה במהלך האירוע. מאוחר יותר התגלה כי לאזארו כיסה חלקים גדולים של גופו בשעווה, כדי למנוע כוויות שמש, אך בסופו של דבר השעווה הגבילה את ההזעה הטבעית של הגוף, דבר שהוביל לחוסר איזון אלקטרוליטי חמור.

הרומן "בית הקברות לפסנתרים" (2006) מאת הסופר הפורטוגזי ז'וז'ה לואיז פיישוטו, מבוסס על סיפורו של לאזארו.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתלטים פורטוגזים
קטגוריה:רצי מרתון
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:נושאי דגל פורטוגל באולימפיאדה
קטגוריה:ספורטאים שמתו בזמן פעילות
קטגוריה:ילידי 1891
קטגוריה:נפטרים ב-1912
ז'וזף אלפרד מישלר

גנרל של דיוויזיה ז'וזף אלפרד מישלר (בצרפתית: Joseph Alfred Micheler; 23 בספטמבר 1861 – 17 במרץ 1931) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
מישלר נולד בעיר פאלסבור שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1880 הוא נכנס ללמוד באקדמיה הצבאית סן-סיר, וסיים אותה בשנת 1882. בשנת 1886 הוא הועלה לדרגת לוטננט, בשנת 1891 הוא נעשה קפטן, בשנת 1901 קומנדנט, ובשנת 1909 הועלה לדרגת לוטננט-קולונל. בשנת 1912 הוא הועלה לדרגת קולונל.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה מישלר קצין במטכ"ל של הקורפוס ה-6. באוקטובר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, ובינואר 1915 היה לחלק מהמטכ"ל של הארמייה הראשונה. ב-3 באוגוסט 1915 הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-53, ופיקד עליה עד 25 במרץ 1916, עת הועבר לפקד על הקורפוס ה-38, עליו פיקד עד 4 באפריל של אותה שנה. במקביל הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. לאחר מכן הועבר לפקד על הארמייה העשירית. החל מיולי 1916 סייעה הארמייה שתחת פיקודו לכוחות הבריטיים בקרב על הסום, וב-27 בדצמבר הועבר לפקד על קבוצת הארמיות של המילואים. ב-6 במאי 1917 קבוצת הארמיות שלו פורקה, והוא קיבל פיקוד על הארמייה הראשונה, ופיקד עליה עד 1 ביוני של אותה שנה.

במקביל לפיקודו על הארמייה הראשונה, ב-22 במאי 1917 הוא קיבל פיקוד על הארמייה החמישית, והשתתף בין היתר בבלימת מתקפת האביב הגרמנית. ב-10 ביוני 1918, הוא הודח מפיקודו על הארמייה.

===אחריתו===
לאחר סיום המלחמה פרש מישלר מהצבא. הוא גר בניס עד מותו ב-17 במרץ 1931, בגיל 69.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1861
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1931
סופיה אל-מאריא

סופיה אל-מאריא (בערבית: صوفيا الماريا, בתעתיק מדויק: צופיה אלמאריא) (נולדה ב-1983) היא אומנית, סופרת וקולנוענית קטרית-אמריקאית.

==ביוגרפיה==
סופיה אל-מאריא נולדה בשנת 1983 בטקומה שבוושינגטון לאמא אמריקאית ואבא קטרי. את שנות ילדותה העבירה בשתי מדינות אלו. סופיה למדה ספרות משווה באוניברסיטה האמריקאית בקהיר ולאחר מכן למדה אומנות באוניברסיטת לונדון.

יצירותיה פורסמו במקומות רבים כמו מגזין הארפרז והמוזיאון החדש לאמנות עכשווית בניו יורק.

בסוף שנת 2012 פרסמה ספר זיכרונות בשם "The Girl Who Fell To Earth".

בשנת 2020 יצרה את סדרת הטלוויזיה "Little Birds" לרשת Sky Atlantic המבוסס על ספרה באותו שם של אנאיס נין.

קטגוריה:אמנים קטרים
קטגוריה:סופרים קטרים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה האמריקאית בקהיר
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה האמריקאית בקהיר
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמניות אמריקאיות
קטגוריה:אמנים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1983
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
פונטאל

רצועת החוף והסלע של פונטאל
פונטאל הוא שמה של רצועת חוף בריו דה ז'ניירו הכוללת חצי אי סלעי המכונה "סלע פונטאל" המחובר ברצועה צרה לחוף וגדלה עליו צמחיית חופים נמוכה. החוף נמצא בשכונת ריקריו הנמצאת ממערב לשכונת בארה דה טיז'וקה בדרום מערב העיר ריו דה ז'ניירו. אזור החוף נחשב לאזור תיירותי ולאתר גלישה מקומי וכולל בתי מלון ודירות נופש, והשכונה שבה הוא שוכן נחשבת לשכונת יוקרה פרברית הכוללת מבני מגורים נמוכים רבים ומוקפת פארקים ושטחים ירוקים.

אזור החוף והשכונה שסביבו ארחו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) את תחרויות ההליכה התחרותית וחלק ממסלולי מרוץ אופני הכביש. לצורך כך הוקמו על החוף יציעים זמניים ל-5,000 צופים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: גאוגרפיה
קטגוריה:חופים
פורשה 936

פורשה 936 (באנגלית: Porsche 936) היא מכונית מרוץ מתוצרת חברת פורשה אשר יוצרה בין השנים 1982–1976.

במהלך השנים בהן השתתפה במרוצים זכתה להצלחה רבה לאחר שזכתה 3 פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן ובשנת 1976 זכתה באליפות העולם למכוניות ספורט. הפורשה 936 הוחלפה בשנת 1982 על ידי מכונית הפורשה 956.

==היסטוריה==
הפורשה 936 פותחה כמחליפת מכונית הפורשה 917 על פי תקנות הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) כדי להתחרות בקטגוריית גרופ 6 העליונה (LMP1 כיום) באליפות העולם למכוניות ספורט ובמרוץ 24 השעות של לה מאן לעונת 1976. המכונית יוצרה במרכב ספיידר פתוח עם שני מושבים ובגרסתה המקורית הייתה מצוידת במנוע בוקסר טורבו מקורר אוויר בנפח 2.1 ליטרים שסיפק 520 כ"ס. מסגרת שלדת המכונית בוססה על דגם הפורשה 917 זאת בנוסף לרכיבים נוספים שנלקחו. במקור הייתה המכונית שטוחה אולם בחלוף מספר מרוצים הוספה מעין דבשת מאחורי ראש הנהג בה הותקנה מערכת צינון ביניים (intercooler). 

במרוץ לה מאן שנערך בשנת 1976 פורשה התמודדה בשותפות עם קבוצת מרטיני רייסינג במכונית הפורשה 936 וניצחה במרוץ על ידי הנהגים ג'קי איקס וחיס ואן לנאפ. בנוסף איקס ניצח במרוץ עם המכונית גם בשנה שלאחר מכן לצד הנהגים הארלי הייווד ויורגן בארת, וניצח פעם שלישית בשנת 1981 לצד הנהג השותף דרק בל.

הישג נוסף רשמו צמד הנהגים ג'קי איקס ויוכן מס לאחר שזכו במכונית ה-936 של קבוצת פורשה-מרטיני רייסינג באליפות העולם למכוניות ספורט בעונת 1976 לאחר שזכו ב-6 מתוך 7 המרוצים שהתקיימו. בנוסף בשנה זו פורשה זכתה גם בתחרות אליפות העולם ליצרנים המקבילה לאחר שהצוות איקס\מס ניצח 3 מרוצים במהלך העונה. הפורשה 936 הוחלפה בשנת 1982 על ידי מכונית הפורשה 956.

==שימוש בקבוצות פרטיות==
בתחילה סירבה חברת פורשה למכור את מכונית ה-936 ללקוחות מאחר שרצתה כי הם ימשיכו לרכוש את מכוניות הפורשה 908 והפורשה 935 שזכתה לעדכונים ולשדרוגים, ונחלה הצלחות רבות במרוצים ששיאן היה ניצחון כללי במרוץ לה מאן 1979. אולם לקראת עונת המרוצים 1979 החלה לשווק את מכונית ה-936 אותה רכשו קבוצות מפורסמות כגון: יוסט רייסינג, מרטיני רייסינג שפעלה בשנה זו כקבוצה עצמאית וקבוצת קריימר רייסינג.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.porsche.co.il אתר פורשה ישראל]
*[http://www.porsche.com/ אתר פורשה העולמי]

936
קטגוריה:מכוניות מרוץ
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות מנוע מרכזי
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1976
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
דני אוגוסט דושן

גנרל של דיוויזיה דני אוגוסט דושן (בצרפתית: Denis Auguste Duchêne; 23 בספטמבר 1862 – 9 ביולי 1950) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
דושן נולד ב-23 בספטמבר 1862 בעיר ז'זנקור, שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. ב-28 באוקטובר 1881 הוא נכנס ללמוד באקדמיה הצבאית סן-סיר, וסיים אותה בשנת 1883. בין 1886–1887 הוא שרת בסין ולחם במלחמת סין–צרפת. ב-1892 הוא הועלה לדרגת קפטן, וב-1908 הועלה לדרגת לוטננט-קולונל. בשנת 1912 הוא קיבל פיקוד על רגימנט החי"ר ה-69, והועלה לדרגת קולונל. החל מ-23 במרץ 1914 הוא מונה לראש המטה של הקורפוס ה-20.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה דושן ראש המטה של הקורפוס ה-20, שסופח לארמייה השנייה של נואל דה קסטלנו שנפרשה בלורן. הוא לחם במהלך המערכה על הגבולות, וב-27 באוקטובר הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, ומונה לראש המטה של הארמייה השנייה. ב-7 בנובמבר הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-42, וב-9 במרץ 1915 הועבר לפקד על הקורפוס ה-32. ב-12 במרץ 1915 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. ב-10 באוגוסט הוא מונה למפקד הקורפוס ה-2, ופיקד עליו במהלך הקרב על הסום. ב-27 בדצמבר מונה למפקד הארמייה העשירית.

באפריל 1917 השתתפה הארמייה שתחת פיקודו בקרב השני על האן שהיה חלק ממתקפת ניוול. באוקטובר 1917 לאחר ההפסד האיטלקי בקרב קפורטו, נשלחה הארמייה שתוגברה בקורפוס ה-12 יחד עם חיל משלוח בריטי לאיטליה, על פי בקשת המפקד העליון האיטלקי לואיג'י קאדורנה. ב-11 בדצמבר 1917 הועבר לפקד על הארמייה השישית. ב-27 במאי 1918, פתח צבא הקיסרות הגרמנית בהתקפה על הארמייה שלו (הקרב השלישי על האן) במהלך ההפצצה הראשונית של הגרמנים ספגו הבריטים אבדות כבדות במיוחד, שכן דושן הורה להם להצטופף יחדיו, מה שהציב אותם כמטרה קלה עבור התותחנים הגרמנים. הצרפתים ספגו מעל 98,000 נפגעים והבריטים סביב 29,000. דושן הועבר מתפקידו על ידי הרמטכ"ל הצרפתי, פיליפ פטן.

===אחריתו===
כישלונו במאי 1918, ניפץ למעשה את הקריירה המבטיחה שלו. הוא לא שב עוד לפקד על כוחות עד סוף המלחמה. ב-27 במרץ 1920 הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-19, ופיקד עליה עד 1 בינואר 1921, עת הועבר לפקד על הקורפוס ה-13 עליו פיקד עד 21 בספטמבר של אותה שנה, עת הועבר לפקד הקורפוס ה-3. ב-23 בספטמבר 1924 הועבר לכוחות המילואים, ולאחר מכן פרש מהצבא. לאחר פרישתו חי בביאורל עד מותו ב-9 ביולי 1950 בגיל 87.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.firstworldwar.com/bio/duchene.htm דני אוגוסט דושן] באתר מלחמת העולם הראשונה 

קטגוריה:גנרלים צרפתים
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1862
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1950
מנחם מנדל פרוש

הרב מנחם מנדל פרוש שו"ב (י"א בסיוון ה'תרל"ח יוני 1878 - ט"ז בחשוון ה'תשי"ג נובמבר 1952) היה מרבני שכונת שערי חסד, שוחט ובודק ראשי של ירושלים וממייסדי מערכת הכשרות בסוף המאה ה-19, ומשגיח של בית היתומים דיסקין.

היה ממקורבי הרב אברהם יצחק הכהן קוק וסייע בהקמת ישיבת מרכז הרב בירושלים.

== קורות חייו ==
נולד בירושלים למייטא פערל ולרב גרשון פרוש, בנו של הרב נפתלי צבי פרוש, שהיה ממקימי בית החולים שערי צדק. למד בתלמוד תורה וישיבת עץ חיים והיה מקורב לרב שמואל סלנט. בשנת ה'תרס"א (1900 או 1901 לספירתם) מינה אותו הרב שמואל סלנט לשוחט ובודק (שו"ב) ראשי של הקהילה החרדית בירושלים לצד הרב אליהו ראם. בתפקיד זה שימש למעלה מיובל שנים כשהקהילות החסידיות והפרושים בירושלים הקפידו לאכול רק משחיטתו, רבים מהשוחטים בירושלים הם תלמידיו, בשל משרה זו כונה בשם המשפחה "פרוש-שו"ב".

בשנת ה'תרע"א (1910 או 1911) מונה על ידי הרב יצחק דיסקין לכהן כמשגיח של בית היתומים דיסקין.

היה ידידו של רב שכונת שערי חסד הרב יעקב משה חרל"פ שמינה אותו למסור שיעור עיוני בגמרא מידי ערב בבית הכנסת הגר"א בשכונת שערי חסד, בשיעור זה היו משתתפים רבים מתלמידי החכמים בשכונה ובסביבתה.

בשנות ה-80 של המאה ה-19 ייסד את הארגונים "קרן אגודת בני תורה" ו"בית ועד לחכמים" שמטרתם הייתה לסייע ללומדי התורה בירושלים. באותן שנים נשלח כשד"ר לארצות הברית לגיוס כספים עבור ישיבת עץ חיים ובית החולים ביקור חולים.

החל משנת ה'תר"ף נעשה לאחד ממקורביו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק בעקבות רבו הרב יעקב משה חרל"פ. ופעל למינויו כרבה של ירושלים בשנה זו, בהחתמת רוב רבני ירושלים על כתב המינוי של הרב קוק. בשנים שלאחר מכן סייע רבות בהקמת ישיבת מרכז הרב בירושלים.

נפטר בט"ז בחשוון ה'תשי"ג.

== משפחתו ==
היה נשוי לבת דודו שינא גיטל, בתו של הרב שלמה זלמן פרוש, איתה גידל שלושה בנים ושתי בנות. בין נכדיהם הרב שלום חיים פרוש חוקר תורני ועולם החסידות, הרב דב צבי קרלנשטיין שהיה ראש ישיבת גרודנא באשדוד, ושלמה קרלנשטיין יושב ראש הסתדרות מורי אגודת ישראל.

== חיבוריו ==
חיבר את הספר בתוך החומות ובו מספר מדורים. מדור תורני עם מערכות תורניות שכתב על הש"ס, מדור מכתבים ובו חילופי מכתבים שלו עם הרב קוק ורבנים נוספים, אוסף מסמכים ומאמרים המהווים מקור היסטורי להבנת אירועים שונים שהיו ביישוב הישן בירושלים לאורך השנים ושבהם היה מעורב במישרין או בעקיפין. חלק מספרו מוקדש לחשיפת טעויות היסטוריות שנמצאו בספריו של משה בלוי שהשפיעו על תפיסת העולם החרדית בארץ. יצא לאור בהוצאת מוסד הרב קוק בשנת תש"ח.

==אילן יוחסין משפחת פרוש==

==לקריאה נוספת==
* מנחם מנדל פרוש, בתוך החומות, מוסד הרב קוק, תש"ח
* 
* הרב משה צבי נריה, 'הרב מנחם-מנדל פרוש ז"ל', ליקוטי הראי"ה, כרך ג, ירושלים תשע"ה, עמ' 332–335.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

מנחם מנדל
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:חברי אגודת אחוה
קטגוריה:שערי חסד: רבנים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת עץ חיים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:נפטרים ב-1952
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-19
קטגוריה:יהודים בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20
רחמים לוי

הרב רחמים לוי (ה' באב ה'תר"ץ, יולי 1930 – כ"ה בסיון תשע"ג, 3 ביוני 2013) היה רב שכונת נחלאות בירושלים, מנהל מחלקת הכשרות ברבנות הראשית ומרבני העדה הטורקית בישראל.

==ביוגרפיה==
הרב הלוי נולד בה' באב ה'תר"ץ בשכונת זיכרון אחים בירושלים לאהרון וזכייה לוי, עולים מטורקיה. למד בישיבת מקבציאל ובישיבת פורת יוסף. בשנת תש"ו החל ללמוד בישיבת שערי ציון, והוסמך לרבנות על ידי ראש הישיבה הרב אליעזר יהודה וולדינברג והרב רפאל אברהם שלום מזרחי שרעבי. בשנת תשט"ז מינה אותו הראשון לציון הרב יצחק ניסים לרב שכונת נחלאות, על פי בקשת תושבי השכונה, ובמקביל המשיך ללמוד במכון אריאל ובישיבת המקובלים בית אל אצל הרב עובדיה הדאיה.

בשנת תשט"ז סמך אותו לכושר לרבנות עיר, ובשנת תשי"ט סמך אותו הרב עובדיה יוסף לתעודת יורה יורה. הקים ארגון לנוער דתי בשם "הסנה" עם הרב דוד דיין, רבה של צפת, וארגון "בני עמי" לנוער בשכנות נחלאות. לאחר פטירת הרב בן ציון עוזיאל בשנת תשכ"ד הקים בשכונת נחלאות את "ישיבת שערי עוזיאל" על שמו. הרב הלוי ייסד את מנהג קמחא דפסחא בשכונת נחלאות, וחיזק את שירת הבקשות. בשנת תשכ"ה מונה למפקח ארצי על הכשרות ברבנות הראשית, ובשנת תשמ"ז מונה למנהל מחלקת הכשרות ברבנות הראשית.

מספר שנים לפני מותו לקה באירוע לבבי וחלה החמרה במצבו הבריאותי. לאחר מות בנו אהרון מספר שנים לאחר מכן הידרדר מצבו עוד יותר, ונפטר בכ"ה בסיון תשע"ג, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. בהלוויה הספידו אותו הרבנים שלמה עמאר, אליהו בקשי דורון ואליהו אברג'ל. בשנת תשפ"א נקרא על שמו רחוב בירושלים.

בנו, הרב משה לוי הוא ר"מ בישיבת מעלה אליהו בתל אביב, בנו הרב אברהם לוי הוא רב קהילה באלעד.

==לקריאה נוספת== 
* לציון ברחמים : תולדות חייו ומשנתו של הרב רחמים לוי, רבה של שכונת נחלאות (תשי"ט-תשע"ג) וראש מחלקת הכשרות הארצית, ובתוכו בירור לדרכם של רבותינו הרב בן ציון מאיר עוזיאל, הרב עובדיה יוסף / לוקט ונערך על ידי בנו אברהם לוי. תשע"ה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:בוגרי ישיבת המקובלים בית אל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
קטגוריה:בוגרי ישיבת שערי ציון
קטגוריה:נחלאות: אישים
Ð

האות את'
דוגמה לכתב איסלנדי בו מופיעה האות
אד' (אות גדולה: Ð, אות קטנה: ð, השם נכתב eð) היא אות שנעשה בה שימוש בנורדית עתיקה, אנגלית עתיקה ובאנגלית תיכונה, וכיום עדיין באיסלנדית, אלוודאלית ופארואזית. האות יצגה את הצליל /ð/ (th כמו במילה 
האנגלית the), הייתה קיימת יחד עם האות Þ אשר יצגה את הצליל /θ/ (th כמו במילה thin). באיסלנדית, אלוודאלית ופארואזית זוג האותיות הללו נשארו, אבל באנגלית, זוג האותיות לא קיימות באלפבית והוחלפו על ידי th, אשר מייצג את שניהם. האות לפעמים משומשת בוולשית לציון הצליל /ð/, אך כיום בעיקר מסומנת על ידי הצירוף "dd". לפעמים משתמשים באות בספרי מתמטיקה והנדסה לסימון נגזרת חלקית של סיבוב משקל וגובה, ואף ניתן לראות כי הסימון המתמטי ∂ מאוד דומה לאות. 

==קישורים חיצוניים==

D
קטגוריה:אנגלית
הקורפוס ה-38 (ורמאכט)

הקורפוס ה-38 (בגרמנית: XXXVIII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
===הקמת הקורפוס===
הקורפוס הוקם ב-1 בפברואר 1940 בשם "הקורפוס ה-38", והועמד תחת פיקוד אריך פון מאנשטיין, ופעילותו המבצעית הראשונה הייתה במסגרת קבוצת ארמיות A במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה.

===המערכה על צרפת===
בתחילת המערכה על צרפת היה הקורפוס בעתודה, אולם במהלך מבצע מקרה אדום פעל כחלק מן הארמייה הרביעית של גינתר פון קלוגה, וסייע להשיג את המבקע באזור אמיין ולחצות את הנהר סן, מבקע שהיה חיוני להצלחת המתקפה. מאנשטיין הפעיל את כוחות החי"ר בפיקודו ככוח נייד ומהיר, וב-10 ביוני כוחותיו, אשר גמאו באותו יום למעלה מארבעים מייל, היו לראשונים שהגיעו לסינה וחצו אותה. מאנשטיין ניצל את התנועה המהירה של כוחותיו והמשיך להתקדם עד ללואר.

===מבצע ברברוסה===
ב-15 במרץ 1941 מונה פרידריך-וילהלם פון שאפי למפקד הקורפוס, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-23 באפריל 1942 מונה זיגפריד הניקה למפקד הקורפוס, שהיה חלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-29 ביוני 1942 החליפו קורט הרצוג.

===1942 - 1945===
הקורפוס לחם בקרבות השונים סביב לנינגרד כחלק מהארמיות ה-16 וה-18 לסירוגין, וב-31 בדצמבר 1944 הוסב הקורפוס לקורפוס פאנצר, ולחם בכיס קורלנד. ב-19 בינואר 1945 מונה הורסט פון מלנתין למפקד הקורפוס, וב-15 במרץ 1945 חזר הרצוג לפקד על הקורפוס, ופיקד עליו עד סוף המלחמה, ואז הלך בראש כוחותיו לשבי הרוסי.

==מפקדים==
* אריך פון מנשטיין (1 בפברואר 1940 - 15 במרץ 1941)
* פרידריך-וילהלם פון שאפי (15 במרץ 1941 - 23 באפריל 1942)
* זיגפריד הניקה (23 באפריל 1942 - 29 ביוני 1942)
* קורט הרצוג (29 ביוני 1942 - 19 בינואר 1945)
* הורסט פון מלנתין (19 בינואר 1945 - 15 במרץ 1945)
* קורט הרצוג (15 במרץ 1945 - 8 במאי 1945)

==סדר הכוחות לאורך המלחמה==
===המערכה על צרפת===
במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-44
* הדיוויזיה ה-82
* הדיוויזיה ה-72

===מבצע ברברוסה===
במהלך מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-58
* הדיוויזיה ה-254

===8 במאי 1945===
ב-8 במאי 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-329
* הדיוויזיה ה-122

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Korps/XXXVIIIKorps.htm הקורפוס ה-38] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/KorpsPz/XXXVIIIPzKorps-R.htm קורפוס הפאנצר ה-38] באתר lexikon-der-wehrmacht 

==הערות שוליים==

38
אורלנדו לטלייה

מרקוס אורלנדו לטלייה (בשמו המלא בספרדית: Marcos Orlando Letelier del Solar; 13 באפריל 1932 - 21 בספטמבר 1976) היה כלכלן, פוליטיקאי ודיפלומט צ'יליאני סוציאליסט בתקופת נשיאותו של סלבדור איינדה.

הוא נבחר לכהן כשר ההגנה של ארצו ב-10 בספטמבר 1973, יום לפני פרוץ ההפיכה הצבאית שהביאה לסיום שלטונו של האיחוד העממי במדינה, למותו של איינדה, ולתחילתן של 16 שנים של דיקטטורה צבאית.

כפליט הדיקטטורה הצבאית של הגנרל אוגוסטו פינושה, קיבל לטלייה מספר תפקידים אקדמיים בוושינגטון ועבר להתגורר בה. הוא נרצח בידי סוכני DINA , המשטרה החשאית של משטר פינושה, שחדרו לארצות הברית באמצעות דרכונים מזויפים בידיעת ה-CIA, בפיצוץ מכוניתו בלב רובע השגרירויות בעיר. עמו נהרגה עמיתה אמריקאית בת 25 בשם רוני מופיט. התנקשות פוליטית זו אירעה כחודש לאחר פרסום מאמר שנוי במחלוקת פרי עטו של לטלייה במגזין "The Nation" שבו קשר בין הפרת זכויות האדם בצ'ילה לבין ניסיונות החונטה הצבאית להחיל מדיניות כלכלית של שוק חופשי במדינה. במאמר אף האשים את הכלכלן האמריקאי מילטון פרידמן ותלמידיו "נערי שיקגו" בשותפות לאחריות על פשעי משטר פינושה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.tni.org/en/profile/orlando-letelier אורלנדו לטלייה], באתר "Transnational Institute" (TNI) 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים צ'יליאנים
קטגוריה:כלכלנים צ'יליאנים
קטגוריה:דיפלומטים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות בארצות הברית
קטגוריה:פשע בוושינגטון די. סי.
קטגוריה:צ'יליאנים שנולדו ב-1932
קטגוריה:נפטרים ב-1976
יונדו (קומיקס)

יונדו אודונטה (באנגלית: Yondu Udonta) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס שומרי הגלקסיה ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Super-Heroes #18 מינואר 1969 ונוצרה על ידי הכותב ארנולד דרייק והמאייר ג'ין קולן.

בחוברות הקומיקס המפורסמות בידי מארוול קומיקס, קיימות שתי גרסאות של יונדו. הגרסה המוכרת ביותר היא יונדו מארץ-691, חבר בקבוצת שומרי הגלקסיה המקורית. יונדו הוא חבר בשבט כחול-עור החי בכוכב לכת השוכן במערכת בטא קנטאורי, ונולד בסוף המאה ה-30. בשנת 3006, אסטרונאוט ארצי בשם ואנס אסטרו נוחת על הכוכב ונתקל ביונדו, שמנסה לתקוף אותו אבל נבלם בידי כוחותיו של ואנס. יונדו וואנס חוברים יחדיו כדי להילחם בגזע הבאדון, אשר כובש את כוכב הלכת של יונדו וטובח בשאר הפרטים בגזעו. הם מובסים בידי הבאדון ונלקחים לכדור הארץ, אשר גם הוא נכבש בידי הבאדון, אך בורחים וחוברים לצ'ארלי-27 מכוכב צדק ולמרטינקס ט'נאגה מכוכב פלוטו. יונדו, ואנס, צ'ארלי-27 ומרטינקס מקימים את קבוצת שומרי הגלקסיה שמטרתה למרוד ולהילחם בבאדון. 

במהלך שבע השנים הבאות, שומרי הגלקסיה תקפו מאחזים של הבאדון, ובשנת 3014 נעזרו בקפטן אמריקה, הדבר ושרון קרטר הנוסעים בזמן משחרור ניו יורק מידי הבאדון. הם נסעו בזמן להווה של ארץ-616, שם נפגשו עם קבוצת דפנדרס ובהמשך צירפו לקבוצתם את סטארהוק. הם נסעו בזמן פעם נוספת וסייעו לתור ולקבוצת האוונג'רס נגד מייקל קורבאק. הם חזרו למציאות אותה הכירו, ולאחר שנלחמו בשכיר-החרב פני טייזר ובגזע הסטארק, החלו בחיפושים למציאת מגנו של קפטן אמריקה. במהלך קרב, יונדו איבד את ידו, והיא הוחלפה ביד ביונית בידי מרטינקס. לאחר שנפגש עם קבוצת שורדים קנטאוריים, שדחו אותו בגלל ידו הביונית, מרטינקס השתמש בטכנולוגיה מתקדמת כדי ליצור ליונדו יד חדשה בעלת ה-DNA שלו.

הגרסה השנייה של יונדו היא יונדו מארץ-616, והוא אביו הקדמון של יונדו מארץ-619. בגרסה זו, יונדו הוא מנהיג קבוצת "הבוזזים", קבוצת פיראטי-חלל, גנבים ומבריחים. הוא חס על חייו של האסטרונאוט פיטר קוויל, שבהמשך יהפוך למייסד הקבוצה החדשה של שומרי הגלקסיה המכונה סטאר לורד, ומצרף אותו לשורות הבוזזים. גרסה זו מבוססת על דמותו של יונדו בסרטי הלייב אקשן "שומרי הגלקסיה" ו"שומרי הגלקסיה: חלק 2", שם מגלם את דמותו השחקן מייקל רוקר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.marvel.com/characters/yondu/in-comics/profile דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [http://marvel.wikia.com/Yondu דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:שומרי הגלקסיה
קטגוריה:חוצנים בקומיקס
רודולפו וולש

רודולפו חורחה וולש (בספרדית: Rodolfo Jorge Walsh; 9 בינואר 1927 - 25 במרץ 1977) היה סופר ועיתונאי חוקר ארגנטינאי ממוצא אירי. התפרסם מאוד בשל "מכתב פתוח מסוֹפר אל החונטה הצבאית" שכתב ופרסם באופן מחתרתי יום לפני שנרצח בארגנטינה בידי החונטה הצבאית ששלטה במדינה, בתקופה שכונתה "המלחמה המלוכלכת".

==ביוגרפיה==
וולש נולד בלמרקה עיירה קטנה בריו נגרו שבצפון פטגוניה, ארגנטינה. ב-1941 עקרה משפחתו לבואנוס איירס שם סיים את לימודיו בבית הספר התיכון. אף שהחל ללמוד פילוסופיה באוניברסיטה, נטש את הלימודים ועבד בעבודות מזדמנות, בעיקר כסופר ועורך. בשנים 1944–1945 היה חבר ב-"Alianza Libertadora Nacionalista" (ALN) (בתרגום חופשי: ברית השחרור הלאומית) שאותה יגנה מאוחר יותר כ"נאצית".

הוא חיבר סיפורים קצרים וספרות בלשית וזכה בפרסים שונים לספרות.

אחרי שתמך במהפכה הצבאית שסיימה את תקופת נשיאותו השנייה של חואן פרון ב-1955. ב-1957 סיים לכתוב את "Operación Masacre" (מבצע טבח), רומן עיון של עיתונאות חוקרת הנחשב לראשון שנכתב בסוגה זו (9 שנים לפני פרסום "בדם קר" של טרומן קפוטה), שחשף מעשים לא-חוקיים שבוצעו בידי המשטר הצבאי של פדרו אאוחניו ארמבורו במהלך דיכויו של ניסיון הפיכה כושל להחזרת הפרוניזם לשלטון ביוני 1956.

ב-1960 נסע לקובה ויסד בה יחד עם חורחה מסטי את סוכנות הידיעות פרנסה לטינה , נטען כי בעודו בקובה פענח במסגרת פעילותו העיתונאית החוקרת את הטלקס של סוכנות הביון המרכזית (CIA) שהוביל לחשיפת הפלישה למפרץ החזירים בידי פידל קסטרו. ב-1961 שב לארגנטינה.

בסוף שנות השישים ערך את השבועון של "CGT de los Argentinos", הפלג של הקונפדרציה הכללית של העובדים של ארגנטינה, שהתנגד לשלטון הצבאי ששלט מארגנטינה מאז ההפיכה של 1966. עם חזרתו של פרון לשלטון בבחירות דמוקרטיות ב-1973 הצטרף וולש לתנועת השמאל הרדיקלית והחמושה "מונטונרוס", וירד איתה למחתרת בספטמבר 1974. לאחר עליית משטר החונטה ב-1976 המשיך להיות מבוקש ונמלט בין מקומות מסתור רבים. לאחר שבתו בת ה-26, ויקי, מתה באחד ממחנות המוות, נשבר וולש. הוא פרסם "מכתב פתוח מסוֹפר אל החונטה הצבאית" שבו גולל את כל הנתונים שהיו בידיו על ההשמדה השיטתית של יסודות שמאליים בחברה הארגנטינאית וטען כי המדיניות הכלכלית (של שוק חופשי) שהנהיגה החונטה ושהביאה לדעתו לירידה של מרבית האוכלוסייה אל מתחת לקו העוני, הוא הפשע העיקרי שבשמו מתבצעים כל שאר הפשעים.

למחרת כתיבת המכתב, שעות לאחר שהעביר את העותקים שהכין להפצה מחתרתית, נקלע למארב מתוכנן, נלחם בחוטפיו ונהרג לפני שהובל למעצר. גופתו נשרפה ונזרקה לנהר.

בתו השנייה של וולש, פטריסיה , הייתה לפוליטיקאית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* רודולפו וולש, [https://web.archive.org/web/20060209013208/http://www.literatura.org/Walsh/rw240377.html מכתב פתוח מסוֹפר אל החונטה הצבאית] 

קטגוריה:עיתונאים ארגנטינאים
קטגוריה:סופרים ארגנטינאים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באמריקה הדרומית
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:נפטרים ב-1977
קטגוריה:פשע בארגנטינה