OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'מיני 8

ג'מיני 8 (או ג'מיני VIII, באנגלית:Gemini 8) הייתה משימה מאוישת של נאס"א בשנת 1966, חלק מתוכנית ג'מיני. 

ג'מיני 8 הייתה המשימה השישית המאוישת בתוכנית, המשימה ה־12 המאוישת של ארצות הברית עד אותה תקופה והמשימה ה־22 בתולדות הטיסות המאוישות לחלל. המשימה הייתה צריכה לכלול חיבור לתחחילת אחרת ופעילות חוץ רכבית.

==צוות==
* טייס: ניל ארמסטרונג
* טייס משנה: דייוויד סקוט

===צוות גיבוי===
* טייס: צ'ארלס קונראד הבן
* טייס משנה: ריצ'רד גורדון

==תיאור המשימה==
השיגור בוצע ב-16 במרץ 1966.

האחרי שחלליות התכרבו במשטר אוטומטי אסטרונואטים הבחינו בחללית מטרה. בהמשך התקרבות בוצע באופן ידני וחיבור הסתיים בהצלחה.

בעודה מחוברת אל חללית המטרה "אג'ינה" (Agena Target Vehicle) אירעה תקלה באחד ממנועי ההיגוי של החללית ג'מיני, והשתיים החלו להסתחרר. האסטרונאוטים, שסברו שמקור הסחרור עשוי להיות מנועי האג'ינה, ניתקו את החללית ג'מיני ממנה. פעולה זו גרמה לחללית ג'מיני להסתחרר בקצב הולך וגובר, עד כדי סכנה של אובדן הכרה של אנשי הצוות, ובעקבותיו מוות באין מי שינהג בחללית. כדי להפסיק את הסחרור נאלץ ארמסטרונג לכבות את מערכת מנועי ההיגוי הבעייתית ולהשתמש במערכת מנועי היגוי אחרת, זו שנועדה לתמרן את החללית לקראת הכניסה לאטמוספירה. צריכת הדלק ממערכת זו הכתיבה הפסקה מוקדמת של המשימה ונחיתת חירום.

בעקבות החלטה על הפסקה מוקדמת של הטיסה, פעילות חוץ רכבית בוטלה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.genedorr.com/patches/Intro.html מידע נוסף]
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/gemini-8.htm תיאור המשימה]
* [https://www.nasa.gov/mission/gemini-viii/ מידע מאתר נאס"א]

אוקיינוס השקט.]]

ג'מיני 08
קטגוריה:1966 בארצות הברית
ארתור פרידנרייך

ארתור פרידנרייך (18 ביולי 1892 - 6 בספטמבר 1969, Arthur Friedenreich), שנודע גם בכינויו "הנמר", היה כדורגלן ברזילאי. פרידנרייך נחשב לכוכב-העל הראשון שהציג הכדורגל הברזילאי.

== חייו ==
פרידנרייך, שנולד בעיר סאו פאולו, היה בן תערובת לאב מהגר מגרמניה ואם ברזילאית שחומת עור. הוא החל את הקריירה בגיל 17, בקבוצת מ.כ גרמניה, ועבר בין מספר מועדונים במדינת סאו פאולו. הוא זכה בשבע אליפויות של סאו פאולו ועבר ב-1931 לשחק בפלמינגו מריו דה ז'ניירו, שם שיחק עד לפרישתו.

פרידנרייך נודע בזכות הטכניקה הגבוהה וחוכמת המשחק שלו, ויש לו חלק בהתפתחות סגנון הכדורגל שברזיל מזוהה עמו. הוא סבל מגילויי גזענות במהלך הקריירה שלו בשל אמו השחורה. במקרים רבים לא שרקו בגין עבירות שנעשו נגדו. כדי להתחמק מעבירות אלו פיתח פרידנרייך הטעיות גוף ייחודיות שבאמצעותן הקשה על יריביו לעצור אותו בעבירות.

ב-1914 זומן פרידנרייך לנבחרת הלאומית, ולזכותו 22 הופעות בינלאומיות. אף שהיה שחום עור, יכול היה לשחק בנבחרת משום שאביו היה גרמני לבן; רק משנת 1918 יכלו שחקני כדורגל שחומי עור להצטרף לנבחרת הלאומית. פרידנרייך שותף לזכיות בקופה אמריקה בשנים 1919 ו-1922. הוא כבש בהארכה את השער היחיד בגמר של 1919 נגד נבחרת אורוגוואי, והיה למלך שערי הטורניר עם ארבעה שערים - שם הדביקו לו האורוגוואים את כינויו "הנמר". הוא נטל חלק בסיבוב ההופעות שערכה נבחרת ברזיל באירופה ב-1925 והציג את סגנון משחקו החדשני לאירופאים. בשל סכסוך בין מדינות ריו דה ז'ניירו וסאו פאולו רק שחקנים מריו נסעו עם נבחרת ברזיל למונדיאל הראשון באורוגוואי ב-1930, ועל כן פרידנרייך לא יכול היה להשתתף בטורניר.

פרידנרייך היה לשחקן הראשון שעבר את רף אלף השערים. הוא כבש למעלה מ-1,200 שערים בכל המסגרות השונות במהלך הקריירה, אם כי ההישג לא הוכר באופן רשמי על ידי פיפ"א. פרידנרייך היה מלך שערי הליגה של סאו פאולו בשנים תשעה פעמים ובחלק מן השנים חלק את תואר מלך השערים, עקב פיצול הליגה, שנבע מסכסוך בכדורגל הברזילאי.

ארתור פרידנרייך שיחק עד גיל 42 ובשנת 1934 פרש מתחום הכדורגל. הוא נפטר ב-6 בספטמבר 1969.

==תארים==
;פאוליסטנו
*אליפות סאו פאולו (6): 1918, 1919, 1921, 1926, 1927, 1929
;סאו פאולו
*אליפות סאו פאולו: 1931
;נבחרת ברזיל
*קופה אמריקה (2): 1919, 1922
*גביע רוקה: 1914
;אישיים
*השחקן המצטיין של הקופה אמריקה: 1919
*מלך השערים של הקופה אמריקה: 1919 
*מלך השערים של אליפות סאו פאולו (9):
**1912 (12 שערים)
**1914 (12 שערים)★
**1917 (15 שערים)
**1918 (25 שערים)
**1919 (26 שערים)
**1921 (33 שערים)
**1927 (13 שערים)★
**1928 (29 שערים)★
**1929 (16 שערים)★
*IFFHS שחקן הברזילאי של המאה ה-20 (מקום חמישי)
*IFFHS שחקן דרום-אמריקאי של המאה ה-20 (מקום 13)

★חלק את תואר מלך השערים

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20061101121607/http://paginas.terra.com.br/esporte/rsssfbrasil/miscellaneous/fried.htm רשימת משחקים ושערים של פרידנרייך] 
* 

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:סאו פאולו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:ילידי 1892

קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-1969
ג'מיני 11

ג'מיני 11 (גם ג'מיני XI), הייתה משימה מאוישת של נאס"א בשנת 1966. היא המשימה התשיעית המאוישת בתוכנית ג'מיני, המשימה ה-17 המאוישת של ארצות הברית עד אותה תקופה והמשימה ה-25 של כל הזמנים.

נאס"א התחברו לרכב לא מאויש מסוג "אג'ינה" ששוגר מראש, ובשימוש בדלק שלו, הכניסו את חלליתם למסלול חדש שהאפוגיאה שלו 1368 ק"מ, הגובה הרב ביותר אליו הגיעו אנשים באותה תקופה. גורדון אף ה"אג'ינה" לחלליתם בכבל שאורכו כ-30 מ' בפעילות חוץ רכבית שעייפה אותו כהוגן עקב חוסר המשקל, ולאחר זאת הכניסו את חלליתם לתנועה סיבובית והמיתר המתוח ביניהן יצר מעין "כבידה מלאכותית".

חללית זו הייתה הראשונה ששבה לכדור הארץ באמצעות מחשב בלבד.

==צוות==
שיגור משימת ג'מיני 11

* טייס: צ'ארלס קונראד הבן
* טייס משנה: ריצ'רד גורדון

===צוות גיבוי===
* טייס: ניל ארמסטרונג
* טייס משנה: ויליאם אנדרס

==ראו גם==
* תוכנית ג'מיני

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תוכנית ג'מיני
קטגוריה:1966 בארצות הברית
יעקב שרת

יעקב (קובי) שרת (26 ביולי 1927 – 19 במאי 2022) היה עיתונאי, מתרגם, מוציא לאור ופזמונאי ישראלי. בנו בכורו של משה שרת, ראש הממשלה השני של ישראל, מנהל "העמותה למורשת משה שרת" והמוציא לאור של כתבי אביו.

==ביוגרפיה==
יעקב שרת למד בבית הספר התיכון בית הכרם בירושלים. עם מוריו נמנו דוד בנבנישתי וישעיהו ליבוביץ'.
ב-1944, במסגרת הכשרה של הפלמ"ח, שהה ביישוב בית הערבה.
בגיל 17 התגייס לבריגדה היהודית, שאביו היה בין מקימיה.

היה בין מייסדי קיבוץ חצרים שבנגב.

אחר כך למד היסטוריה רוסית בלונדון, וב־1960 שימש כמזכיר ראשון בשגרירות ישראל בברית המועצות וגורש ממנה ב-1961, באשמת ריגול.

==ספריו==
בשנת 1989, תקופת האינתיפאדה הראשונה, הוציא לאור את ספרו "מדינת ישראל לבית אלטנוילנד איננה", ובו הוא ניבא את מותו של המפעל הציוני, משום שאם ה'כיבוש והדיכוי' לא ייפסקו, מרחץ הדמים במזרח התיכון לא יסתיים, דבר שחשב שיסכן את המפעל הציוני.

מפעלו הגדול היה הוצאתם לאור של יומני משה שרת, שפורסמו ב-1978 ועוררו הדים רבים.
כן הוציא לאור ספרים המבוססים על מכתביו של אביו.

ב-2012 יצא לאור ספרו "פניני קדם" בהוצאת ידיעות ספרים, אסופת פתגמים וניבים עבריים קדומים.

==שיריו==
בין פעילויותיו חיבור פזמונים להם כתבו לחנים טובי המלחינים בזמר העברי. בין הידועים שבהם נמנים "נגן לי ירדן", [https://www.youtube.com/watch?v=ShuWxVUgED8 "אהבה פשוטה"] [https://www.youtube.com/watch?v=LuBbr591Jts ו"כנרת אחרת".]

את שירו "נמה יפו" עיבד גיל אלדמע, למילים של יוסף מילוא וליצירה של יוני רכטר.

שרת היה מתרגם פורה ומגוון מאנגלית ומרוסית. בין היתר תרגם את ספרו של בני מוריס "קורבנות: תולדות הסכסוך הציוני - ערבי", את ספרו של דזמונד מוריס, "הקוף העירום", וכן ספרי ילדים קלאסיים כספרי ההרפתקאות של פרידריך וילהלם מדר והספר "מונפליט" של ג'ון מיד פוקנר.

==פרסים==
בשנת 2019 הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.

==העמותה למורשת משה שרת==
בשנת 1993 הקים יעקב שרת את "העמותה למורשת משה שרת" ועמד בראשה עד 2022. איתו עבדה אשתו רנה שרת, גיסתו תמי גדרון (בת רבקה ודב הוז) ובנו יורם שרת כאחראי על אתר העמותה. בהמשך הצטרף גם אחיו הצעיר חיים שרת.

מטרת הקמת העמותה הייתה לרכז, לקטלג ולהוציא לאור את כתבי משה שרת בצורה מסודרת ומוערת. העמותה הוציאה לאור כ-20 ספרים, כולל הסדרה "דבר דבור", הכוללת 5 כרכים 1948-1952 שמרכזים את נאומי שרת ומשנתו באותה התקופה של קום המדינה. באתר האינטרנט של העמותה אפשר לעיין חינם ב-30 מספריו, כולל אלה שיצאו לאור בחייו ולפני הקמת העמותה, ובכללם שמונת כרכי "היומן האישי" שהוציא יעקב שרת בשנת 1978. בשנים האחרונות, יצא לאור "היומן האישי" בשפה האנגלית.

==חיים אישיים==
יעקב שרת נפטר בתל אביב ב-19 במאי 2022, ל"ג בעומר, בגיל 94. הותיר אחריו אישה, רנה שרת, מורה למחול, כוריאוגרפית וחוקרת מחול, שלושה ילדים, יורם שרת, אורית שרת פורטר ונורית שרת, חמש נכדות ושמונה נינים. תרם את גופו למדע.

==קישורים חיצוניים==

[https://www.facebook.com/msharett/ דף הפייסבוק למורשת משה שרת] 
* [http://www.sharett.org.il העמותה למורשת משה שרת]
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיפלומטים ישראלים
יעקב
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מרוסית לעברית
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:פזמונאים ישראלים
קטגוריה:ילדי ראשי ממשלת ישראל
קטגוריה:חצרים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:צהלה: אישים
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 2019
קטגוריה:ישראלים שתרמו את גופתם למדע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
נביעות

נביעות טבע הגליל בע"מ היא חברה ישראלית לייצור ושיווק מים מינרליים.

== היסטוריה ==
נביעות היא חברה פרטית בבעלותה של החברה המרכזית לייצור משקאות קלים (CBC), שרכשה כ-43% ממניותיה בשנת 2000, והשלימה את הרכישה בשנת 2004, כשרכשה את כל המניות הפרטיות (86%).

החברה הוקמה על ידי משה פודהורצר וחיים ארבל בשנת 1989, והחלה לשאוב מים ממעיין עין זהב שבסמוך לקריית שמונה. המעיין מכיל מי גשמים המחלחלים במשך 3 שנים דרך סלעי הגיר, עד הגעתם לשכבת סלע אטומה. בסמוך למעיין הוקם מפעל, והמים מוזרמים ישירות אליו, באמצעות צינור תת-קרקעי. במפעל פועלים ארבעה קווים אוטומטיים הממלאים את המים בבקבוקים. ב-1991 החלה נביעות גם בשיווק של כדי מים מינרליים, בנוסף לפס הייצור של הבקבוקים. בשנת 2021 הפסיקה נביעות את שיווק הכדים.

על פי הצהרת החברה, החל משנת 2011 מי נביעות אינם מופקים ממעיין נובע, אלא מופקים ממים שמקורם בקידוח מ"אקוות ההר אשר בגליל העליון". למעשה מדובר בקידוח של מקורות, ששמו "חולה 7" - ומאותו קידוח מספקת מקורות מים גם לתושבי מטולה וקריית שמונה.

44% מהמניות רכשה החברה המרכזית ממייסד נביעות ומנכ"ל טמפו לשעבר, איש העסקים משה פודהורצר.

בעבר נסחרה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, עד שבתחילת 2012 רכשה חברת האם החברה המרכזית לייצור משקאות קלים את יתרת 10.6% המניות שהוחזקו על ידי הציבור, ונביעות הפכה לחברה פרטית.

סמליל החברה עוצב על ידי עמנואל רפפורט ואיתן אלון בשנת 2002 ושונה ב-12 במאי 2013 כחלק ממהלך הכולל החלפה של כל הבקבוקים הכחולים שלה לבקבוקים חסרי צבע. ההסבר לצעד זה הוא שהמטרה היא לייעל את תהליך המיחזור של הפלסטיק למען איכות הסביבה. בשפה הגרפית החדשה של נביעות ישנם מוטיבים מעולם החי כגון ציפורים וצמחים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצרני משקאות ישראלים
קטגוריה:מים מינרליים
קטגוריה:החברה המרכזית לייצור משקאות קלים
קטגוריה:קריית שמונה
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1989
אלומה (יישוב)

אלומה (בכתיב חסר: אֲלֻמָּה) הוא יישוב קהילתי כפרי הנמצא בדרום מישור החוף, שלושה קילומטרים צפונית-מערבית לקריית גת. רוב תושבי היישוב הם דתיים לאומיים בעוד שבישוב הוותיק ישנם תושבים חרדים.

== היסטוריה ==
היישוב קם בסמוך לקוממיות באפריל 1952 ככפר הנוער "חזון יחזקאל" על ידי גוף בשם "מוסדות חינוך אזורי" של צעירי אגודת ישראל, השייך לחינוך העצמאי. ב-1996 הקים משרד הפנים ועד מקומי מוניציפלי שקיבל את השם "אלומה".

היישוב מונה כ-280 משפחות, בשנת 2005 החל תהליך של הרחבת היישוב על 86 דונם בהם נבנו כ 200 יח' דיור, כ 160 בניה רוויה ו 42 מגרשים צמודי קרקע. בשנת 2018 החל שיווק הדירות וברובן זכו משפחות צעירות המשתייכות לציונות הדתית. ביישוב הוותיק ישנם 80 משפחות המקיימות אורח חיים חרדי.

22 בינואר 2014}}}}

==מוסדות חינוך==
ביישוב ישנו בית ספר יסודי ממלכתי דתי (תתמ"ד אלומה) שהוקם בסוף שנת 2022 כדי לענות על הצורך של תושבי היישוב הצעירים ברובם. ביישוב פועל סניף של בני עקיבא, סניפים של תנועת הנוער אריאל וכן וסניף של תנועת הילדים תנועת עוז. בנוסף, יש ביישוב מוסדות בית יעקב לבנות ותלמוד תורה לבנים, השייכים לחינוך העצמאי. 

ביישוב הוקמה בעבר ישיבה חסידית ירושלמית כנסת אליהו (ראה להלן), מתיבתא להוראה של הקהילה הספרדית, ובית מדרש גבוה להוראה ודיינות של חסידות סלונים. עד לשנת 2011, עת עברה למודיעין עילית, שכנה ביישוב גם ישיבת קהלות יעקב בראשותו של הרב חיים קלופט.

===ישיבת באר התלמוד (סניף חזון יחזקאל)===
ישיבת באר התלמוד סניף חזון יחזקאל היא ישיבת המשך של ישיבת באר התלמוד בירושלים. מפאת חוסר מקום בישיבה בירושלים ועד ג' עובר באופן קבוע לסניף למשך שנה שלמה ואז חוזר לישיבה הגדולה לטובת ועד ג' הבא. 

הישיבה מונה כמאה בחורים ובראשה עומד הרב אנקונינה, בתפקיד המשגיח מכהן הרב גוסטמן ואת תפקיד המק"ק ממלא הרבה בוסי. צביון הישיבה דומה מאוד לישיבת האם אם מעט יותר משוחרר.

ראש הישיבה בירושלים הרב חנוך כהן מגיע למסור שיעורים כלליים בימי שני.
* 
* 
* 
* [http://www.torahindex.com/he/inst/institutionsDetail.aspx?index=1&instID=7775 כנסת אליהו באינדקס עולם התורה], באתר עולם התורה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:יישובים חרדיים בישראל
חזון יחזקאל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
אסכולת שיקגו (אדריכלות)

בניין חברת קרסון, פירי וסקוט בתכנון לואיס סאליבן
אסכולת שיקגו היא סגנון אדריכלי שהיה נפוץ בעיר שיקגו עם תחילת המאה ה-20 שהושפע מבית הספר לאדריכלות בעיר. הסגנון היה ניכר בגורדי שחקים שנבנו בעיר שהיו גורדי השחקים הראשונים בעולם והגבוהים ביותר בעולם עד תקופה זו. לסגנון אדריכלי זה הייתה השפעה רבה על התפתחות האדריכלות בארצות הברית וכן על האדריכלות המודרנית שהתפתחה באירופה ובשאר העולם.

== מאפייני הסגנון ==
עיקר התפתחות הסגנון החלה בזכות התפתחויות טכנולוגיות של אותה תקופה ובעיקר השימוש בפלדה לבניין. ניתן לומר כי אדריכלות זו התפתחה בעיקר בזכות ההתפתחות העצומה של תעשיית הפלדה בארצות הברית בשיא המהפכה התעשייתית. הבניינים נבנו על בסיס שלד פלדה ומילויו בלבנים, לרוב מסוג טרה קוטה. השימוש בשלד פלדה איפשר ליצור חלונות גדולים בחזית. בדומה לתנועה המודרניסטית באירופה, דגלה גם אסכולת שיקגו בביטול העיטוריות באדריכלות. לעומת האדריכלות המודרנית באירופה, אדריכלי אסכולת שיקגו לא ביטלו את העיטוריות לחלוטין אלא רק עידנו אותה מעט והמשיכו, אם כי במידה מועטה, את הסגנון הנאו-קלאסי שרווח בארצות הברית של המאה ה-19.

הבניינים של אסכולת שיקגו שאבו השראה מהאדריכלות הקלאסית שהשתמשה בסדרים קלאסיים שהגדירו בין השאר את חלוקת חזית המבנה לשכבות, או לפחות את חלוקת השכבות של כל סוג של עמוד. דבר זה בא לידי ביטוי בקומת הקרקע (ששימשה לרוב לחנויות) כבסיס העמוד, קומות האמצע שהדגישו את הקווים האנכיים כמו החריצים בעמודים הקלאסיים והקומות העליונות שייצגו את כותרת העמוד. רוב הבניינים גם הסתיימו בקרניז ססגוני בדומה לקרניז שהופיע מעל הארכיטרב הקלאסי. אופי העיטורים, אפילו שהיו פשטניים ומינימליסטיים באופן יחסי, הזכיר את סגנון העיטורים הקלאסי.

"חלון שיקגו" הוא פרט פיתוח של אסכולת שיקגו. זהו חלון המחולק ל-3 חלקים כאשר החלק המרכזי הוא פאנל זכוכית גדול יותר. מאפיין חשוב בסוג זה של חלונות הוא הגריד הסדור שעל פיהם הם מסודרים התואם את גאומטריית החזית כולה.

== מבנים ידועים בשיקגו בסגנון זה==
* בניין לייטר הראשון - 1879
* בניין מונטאוק - 1882–1883
* בניין ביטוח הבית - 1885
* בניין רוקרי - 1886
* בניין אודיטוריום - 1889
* בניין לייטר השני - 1891
* בניין לודינגטון - 1891–1892
* בניין מונדנוק - 1891–1893
* בניין רילאיינס - 1890–1895
* בניין מארקט (שיקגו) - 1895
* בניין פישר - 1895–1896
* בנייני גייג' גרופ - 1898
* מרכז סאליבן - 1899
* בניין הייוורת' - 1904
* בניין שיקגו - 1904–1905
* בניין ברוקס - 1910

== אדריכלים בולטים==
* לואיס סאליבן
* דנקמר אדלר
* דניאל ברנהם
* ויליאם הולאבירד
* ויליאם לה ברון ג'ני
* מרטין רוש
* ג'ון רוט
האדריכל פרנק לויד רייט צמח מתוך אסכולה זו אך עד מהרה פיתח את סגנונו האישי הנבדל ממנה.

==ראו גם==
* אדריכלות בארצות הברית
* אדריכלות מודרנית

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Condit, Carl W., The Chicago School of Architecture: A History of Commercial and Public Building in the Chicago Area, 1875–1925, University of Chicago Press; Revised ed., 1998. 
* Leslie, Thomas, Chicago Skyscrapers, 1871–1934, University of Illinois Press, 2013. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סגנונות באדריכלות
קטגוריה:אדריכלות מודרנית
קטגוריה:שיקגו: תרבות
קטגוריה:ארצות הברית: אדריכלות
דגל אוסטרליה המערבית

דגל אוסטרליה המערבית (באנגלית: Flag of Western Australia) הוא דגל מדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. הדגל הנוכחי אומץ על ידי ממשלת המדינה בשנת 1953.

הדגל הוא נס כחול בריטי שבמרכזו עיגול זהוב ועליו ברבור שחור. הברבור פונה לכיוון נס הדגל. הברבור השחור הוא סמל המדינה עוד מהתקופה הקולוניאלית.

== עיצוב הדגל ==
תצפית האירופית הראשונה שאושרה על החוף המערבי של אוסטרליה נעשתה על ידי חברת הודו המזרחית ההולנדית בראשית שנות ה-1600.  במהלך משלחת בינואר 1697 וילם דה פלאמינג ציין שראה ברבורים שחורים רבים שפך הנהר .  

הברבור השחור הפך במהרה לסמל הלא רשמי של הטריטוריה.  למשל, הוא תואר על שטרות השטרות שלו, שהחלו להסתובב מספר שנים לאחר הקמת המושבה.  הציפור הוצגה גם ב "גרביין נהר הברבורים ", העיתון הראשון של היישוב, וכן בסוגיית הבכורה של כתב העת הממשלתי המערבי באוסטרליה . שני אלה הודפסו לראשונה בשנת 1836.  לאחר מכן הוצג על גבי בולי הדואר הראשונים שהוציאה המושבה בשנת 1854. 

ב-1870 3 בינואר, פרדריק וולד, מושל מערב אוסטרליה, העלה תכנון מוצע של התג המתאר ברבור שחור על רקע צהוב.  נימוקו לעיצוב זה היה כי המושבה "בתחילתה נקראה בדרך כלל התיישבות נהר הברבורים, והברבור השחור מיוצג על חותמו, ותמיד נחשב כתג המיוחד שלו, או הכרתו. ".  העיצוב אושר רשמית במשלוח הנושא את התאריך 27 

==דגלים מוקדמים==
דגלה הראשון של המדינה אומץ בשנת 1870 והוא כמעט זהה לדגל בצורתו הנוכחית למעט כיוון פניו של הברבור, שהיה בעבר לכיוון השני. כיוון הברבור שונה בהתאם לכללי עיצוב הדגלים (וקסילולוגיה) המורים שפני בעל חיים על דגל צריכים לפנות לכיוון נס הדגל (כדי שכאשר הדגל יונף יפנו בעלי החיים למניף הדגל) הנושא הובא בפני הפרלמנט של מערב אוסטרליה וכיוונו של הברבור תוקן ב-3 בנובמבר 1953. 

==ראו גם==
* דגל אוסטרליה
* סמל אוסטרליה המערבית
* דגלי אוסטרליה

==קישורים חיצוניים==

*
* [http://www.ausflag.com.au/western_australia.asp אוסטרליה המערבית] באתר Ausflag 
* 

קטגוריה:אוסטרליה המערבית :סמלים לאומיים
אוסטרליה המערבית
אוסטרליה המערבית
אוסטרליה המערבית
אוסטרליה המערבית
קטגוריה:ברבורים בתרבות
רכפתן מדברי

רִכְפְּתָן מדברי (שם מדעי: Ochradenus baccatus) הוא שיח רב שנתי ממשפחת הרכפתיים.

== מאפיינים ==
גובהו 50–150 ס"מ, גבעוליו ישרים וזקופים. העלים איזמלניים, צומחים עם לבלוב השיח באביב, ונושרים בקיץ עם התעצות הענפים. הפריחה בחורף, עד תחילת הקיץ. התפרחת ארוכה, צומחת בראשי הענפים. הפרחים חד-מיניים, קטנים, צבעם ירוק-צהוב. בדרך כלל הרכפתן דו-ביתי, אך יש גם פרטים חד-ביתיים. הפרחים צופניים; הצוף הולך ומתרכז לאורך היום, עם התאדות המים שבו, ובהתאם מושך מאביקים שונים אל הפרחים. בבוקר, כשהצוף נוזלי, באות אל הפרח דבורים; לפני הצהריים, כשהצוף משחתי, באים זבובים; אחר-הצהריים, כשהצוף משחתי, באות צרעות. הפרי הוא ענבה לבנה, קוטרה כ-6 מ"מ, טעמה מתוק. הזרעים מופצים על ידי ציפורים האוכלות את הפירות. הפירות ראויים למאכל אדם.
משרעת התפוצה סודנית. בארץ נפוץ בנחלי מדבר יהודה, בבקעת ים המלח, בערבה ובנגב הדרומי. צומח בעיקר בקניונים מצוקיים, בעיקר במפנים דרומיים העשירים יותר באור שמש.
250px
בצמח הרכפתן נמצאו מטבוליטים שניוניים מסוג גלוקוזינולטים. בפירות הרכפתן נמצא מידור מוחלט בין גלוקוזינולטים הנמצאים אך ורק בציפה והאנזים, מירוזינאז, האחראי לפירוקם, שנמצא אך ורק בזרעים. המפגש בין הגלוקוזינולטים והמירוזינאז יוצר תוצרי פירוק רעילים ובכך מונע המידור מבעלי חיים שונים לצרוך את זרעי הרכפתן בזמן אכילת הפרי. יתרה מכך, נמצא כי גם מכרסמים שזרעים הם חלק חשוב מהדיאטה שלהם (לדוגמה קוצן מצוי) נמנעים מאכילת הזרעים בזמן אכילת פירות הרכפתן.עם זאת, הקוצן הזהוב אוכל את הפרי בשלמותו, ציפה וזרעים גם יחד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* רחלי ווקס, [https://www.zavit.org.il/בולבולים-ורכפתן/ פרוטקציה מן הצומח], באתר זווית: סוכנות ידיעות למדע ולסביבה, 18 ביוני 2023
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1813
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אליר רפנו דליל
קטגוריה:רכפתיים
קטגוריה:ארץ ישראל: צלפאים
הסגנון החדש המתוק

[[דנטה אליגיירי]]
הסגנון החדש המתוק (באיטלקית: Dolce Stil Novo, בעברית מתורגם לעיתים גם "הסגנון הענוג החדש") הוא שמה של התנועה הספרותית החשובה ביותר באיטליה של המאה ה-13. בהשפעת השירה הסיציליאנית והטוסקנית. המוטיב המרכזי של תנועה זו היא האהבה (Amore באיטלקית).

בהשוואה לתנועות הספרותיות שקדמו לה, השירה הנכללת בתנועה זו נחשבת לנעלה באיכותה ולאינטלקטואלית יותר: שירה מזוקקת יותר, עשירה בדימויים וסימולים ושזורה בכפלי משמעות שנונים. הערצת היופי הנשי משורטטת בפירוש על ידי משוררי התנועה, המתעמקים לעיתים קרובות בהתבוננות עצמית. למעשה, מבקרי ספרות רבים טוענים כי ההתבוננות העצמית נולדה לראשונה עם הסגנון החדש, ורק מאוחר יותר התפתחה על ידי פרנצ'סקו פטרארקה.

שירה מאסכולה זו מאופיינת בתיאורים חיים של היופי הנשי ולעיתים קרובות משווה את האשה הנחשקת ליצור מגן עדן. האשה מתוארת כ"מלאך" או כ"השער אל אלוהים". האהבה ב"סגנון המתוק החדש" היא סוג של אהבה שמיימית, להבדיל מהאהבה החומרית המובעת לעיתים בסגנונות אחרים.
שתי התפיסות העיקריות של הסגנון (התבוננות פנימה ואהבה) נפגשות כאשר המשורר חודר אל נבכי נפשו על מנת להביע את תחושותיו הפנימיות ביותר המתעוררות על ידי תיאוריו (המוגזמים לעיתים) את היופי הנשי.

יש הטוענים כי חבלי לידתה של התנועה בשירת הטרובדורים של פרובאנס. משם הגיע הסגנון המליצי עד הגזמה אל משוררי סיציליה, ורק בהגיעו אל טוסקנה (ובעיקר פירנצה) החל השימוש במוטיבים איטלקיים עממיים להבעת האהבה. סגנונות הכתיבה הנפוצים ביותר בתנועה זו הם סונטות שנכתבו בעגות מקומיות, קנצונה (Canzone) ובלֵטֱה (Ballate).

הביטוי הראשון של התנועה נזקף לזכותו של גואידו גוויניצלי (Guido Guinizzelli), איש בולוניה, בשירו "Al cor gentil repara sempre amore" ("האהבה תמיד מחפשת את הלב העדין"), בעוד שדנטה אליגיירי נחשב למשורר שהפיח יותר מכול רוח חיים בסגנון זה, ואף טבע את השם "Dolce Stil Nuovo".

חשיבותו של הסגנון המתוק החדש נעוצה בעובדה שלבד מהיותו הביטוי הראשון של תנועה ספרותית אמיתית באיטליה, הוא נסך מכובדות בלשון הטוסקנית והפך אותה לשפה האיטלקית הרשמית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:שירה
דגל הטריטוריה הצפונית

דגל שנקבע על ידי ממשלת אוסטרליה בשנת 1978 כדגלה של הטריטוריה הצפונית של אוסטרליה .

הדגל שונה מדגלי המדינות והטריטוריות של אוסטרליה האחרות, בכך שאינו נס כחול בריטי. הדגל דומה בעיצובו לדגל טריטוריית הבירה האוסטרלית. צבעי הדגל שחור, לבן וחום, ועליו מופיע השושן סטורט (Sturt's Desert Rose), פרח בעל שבעה עלי כותרת לבנים סביב מרכז שחור בעל שבעה קצוות, ומערך הכוכבים המהווים את הצלב הדרומי, בצבע לבן על רקע שחור. 

הדגל עוצב על ידי רוברט אינגפן (Robert Ingpan).

כוכבי הצלב הדרומי המופיעים על הדגל זהים לאלה שעל דגל ויקטוריה.

==ראו גם==
* דגלי אוסטרליה

==קישורים חיצוניים==
*
* [http://www.ausflag.com.au/northern_territory.asp הטריטוריה הצפונית] באתר Ausflag 
* 

קטגוריה:הטריטוריה הצפונית: סמלים לאומיים
הטריטוריה הצפונית

טריטוריה צפונית, ה
אתאן

אתאן (Ethane) היא תרכובת אורגנית ממשפחת האלקאנים שנוסחתה הכימית היא C<sub>2</sub>H<sub>6</sub>. בטמפרטורה ולחץ סטנדרטיים האתאן הוא גז חסר ריח וצבע.

אתאן לרוב מופרד מגז טבעי כתוצר של זיקוק נפט. שימושו העיקרי של האתאן הוא כחומר גלם לתעשיית הפולימרים, וכחומר גלם ליצירת אתילן.

האתאן יוצר לראשונה באופן מלאכותי בשנת 1834 על ידי מייקל פאראדיי באמצעות אלקטרוליזה של אשלגן אצטט, אך, באותו זמן טעו לחשוב שהתוצר של התגובה היה מתאן. כיום מיוצר האתאן במעבדה לרוב על ידי תהליך הנקרא ראקציית קולב.

אחרי מתאן, אתאן הוא בעל הכמות השנייה בגודלה בתערובת הגז הטבעי. אחוז האתאן בגז הטבעי נע בין פחות מ-1% ליותר מ-6% לפי נפח. עד לפני שנות ה־60 של המאה ה־20 האתאן לא היה מופרד מתערובת עם מתאן אך היה נשרף ביחד איתו כדלק. כיום, בגלל שימושו כחומר גלם ליצירת אתן, האתאן מופרד ברוב מרבצי הגז הטבעי.

הדרך הכי נפוצה להפרדת האתאן מהמתאן היא קירור התערובת. קירור זה נעשה על ידי טורבינה המקררת את התערובת לטמפרטורה של 100- מעלות צלזיוס ושיטה זו משיגה בערך 90% מכמות האתאן. בטמפרטורה כזו ניתן להפריד בקלות את האתאן מהמתאן בגלל הפרשי טמפרטורת הרתיחה בין שתי התרכובות.

בטמפרטורת החדר, אתאן נחשב לחומר דליק. מגע ישיר עם אתאן נוזלי גורם לכווית קור.

השימוש העיקרי של האתאן הוא, כאמור, חומר גלם ליצירת אתן. תעשיינים מעדיפים להשתמש באתאן ליצירת אתילן מכיוון שבתהליך היצירה של האתילן מאתאן נוצר יותר אתילן מאשר יצירת אתילן ממקורות אחרים. כיום נבדקים שימושים אחרים לאתאן. שימוש אחד שנבדק כיום הוא כלוריזציה של האתאן לקבלת ויניל כלוריד (PVC). כלוריזציה של אתאן לקבלת PVC נחשבת ליותר רווחית מאשר כלוריזצית האתן לקבלת PVC.

== קישורים חיצוניים ==

* 

*[http://www.ilo.org/public/english/protection/safework/cis/products/icsc/dtasht/_icsc02/icsc0266.htm כרטיס ביטחון כימי בינלאומי מס' 0266]

קטגוריה:אלקאנים
קטגוריה:גזי חממה
סינמטק

ספריית [[סינמטק תל אביב]]
סינמטק (מצרפתית: Cinémathèque) הוא מכון ארכיוני שמשמר סרטי קולנוע. לעיתים קרובות הסינמטק מקיים פעילויות תרבות הקשורות לסרטי קולנוע כגון הקרנות, הרצאות ופסטיבלי קולנוע. מקור המונח המקורי הצרפתי "Cinémathèque" בשילוב המילים "Cinéma" - קולנוע בצרפתית, והמילה היוונית thêkê ,θηκη - ארגז או תיבה, במקביל למילה הצרפתית (לטינית) bibliothèque - ספרייה (מיוונית bibliothêkê). 

== Cinémathèque Française - הסינמטק הראשון ==
הסינמטק הראשון בעולם הוקם בשנות ה-30 של המאה העשרים בצרפת, ונועד לשמר סרטים ישנים בעלי ערך תרבותי. לאחר מלחמת העולם השנייה, בה נפגע האוסף בצורה קשה, החלה ממשלת צרפת לתמוך בסינמטק מתוך הכרה בחשיבותו התרבותית. בסינמטק הוקם חדר הקרנה קטן, וגויס צוות עובדים קבוע. הסינמטק שימש בית למיטב יוצרי הסרטים בצרפת, ובהם יוצרי הגל החדש הצרפתי. כיום, הסינמטק הצרפתי הוא ארכיון הסרטים הגדול בעולם ומרכז תרבות צרפתי חשוב.

בשנת 1934 הוקם סינמטק בבריטניה.

== חשיבותם התרבותית של הסינמטקים ==

נוסף לשימור סרטים נדירים, בסינמטקים מוקרנים סרטים נדירים, נערכות הקרנות במחיר מוזל, והם משמשים גם כבמה ליוצרים חדשים. 

== סינמטקים בישראל ==

בישראל מספר סינמטקים, שהראשון שבהם, סינמטק תל אביב נפתח בשנת 1973. 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.cinematheque.fr/ אתר הסינמטק הצרפתי] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארכיוני קולנוע
קטגוריה:ארכיונים
יוסף שגל

יוסף שגל (נולד ב-25 במרץ 1949 בבאקו, בירת אזרבייג'ן) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת ישראל ביתנו וכשגריר ישראל בבלארוס. לפני כן היה עיתונאי ומגיש טלוויזיה.

==ביוגרפיה==

שגל קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מהמכון להוראה של אזרבייג'ן על שם לנין. עד עלייתו הוא עבד ככתב, ולאחר מכן כעורך במספר עיתונים באזרבייג'ן.

עלה לישראל בשנת 1990. בישראל כתב במספר עיתונים ברוסית והגיש תוכנית טלוויזיה בערוץ ישראל פלוס.

שגל נבחר לכנסת ה-17 מטעם מפלגת ישראל ביתנו והיה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ובוועדה לפניות הציבור. במהלך כהונתו יזם שגל תיקון לחוק הסדרת מקומות רחצה, הקובע כי לא ייגבו דמי כניסה לחוף רחצה מילד עד גיל 13, ודמי הכניסה המרביים לנער בין גיל 13 ל-17 יעמדו על סך של 10 שקלים חדשים.

לקראת הבחירות לכנסת ה-18 שובץ במקום לא ריאלי ברשימת ישראל ביתנו לכנסת ה-18, והודיע על פרישתו מהרשימה ומהפוליטיקה. באוגוסט 2009 הוצג על ידי שר החוץ, אביגדור ליברמן, כמועמדו לשגריר ישראל בבלארוס ולאחר אישור ועדת מינויים המינוי אושר על ידי הממשלה ב-9 באוקטובר 2011. עתירה שהוגשה לבג"ץ נגד המינוי - נדחתה. הוא שימש בתפקיד עד ספטמבר 2015.

שגל גר בירושלים, נשוי ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ישראל ביתנו
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:שגרירי ישראל בבלארוס
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי אזרבייג'ן
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ערוץ 9
קטגוריה:ירושלים: חברי הכנסת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
בנימין ארדיטי

בנימין יוסף ארדיטי (1 ביולי 1897 – 20 במאי 1981) היה פעיל ציוני, פובליציסט וחבר הכנסת מטעם חרות וגח"ל.

==קורות חיים==
ארדיטי נולד בווינה ב-1897. ב-1898 חזרה משפחתו לעיר רוסצ'וק בבולגריה ובה רכש חינוך יסודי. ב-1912 הצטרף לאגודת "מקרא" שפעלה להשכלה עצמאית יהודית בעירו. ב-1915 נוסדה בממלכת בולגריה "ההסתדרות לשפה ותרבות עברית" וארדיטי היה אחד מפעיליה הבולטים בקבוצה שכונתה "זרם רוסה" והטיפה לאקטיביזם ציבורי בתחום החינוך הציוני. בין 1916 ל-1917 היה ארדיטי אחד מעורכי כתב העת לנוער ציוני "אברייסקו איקו" (ההד העברי).

ב-1919 עבר לסופיה ובה רכש השכלה על תיכונית. במקביל היה אחד מעורכיו של כתב העת "העברי הצעיר". היה חבר הוועד המרכזי של הסתדרות ציוני בולגריה בשנים 1920-1923 ויו"ר הסתדרות ציוני סופיה. ב-1924 היה ארדיטי אחד מעורכיו של העיתון "אברייסקי גלאס" ("הקול העברי"), שביטא את קולה של האופוזיציה בתנועה הציונית, שהובילה בהמשך להקמת התנועה הרוויזיוניסטית בבולגריה.

ארדיטי יסד את הקבוצה הרוויזיוניסטית הראשונה בבולגריה בשנת 1925 והיה יושב ראש ההנהלה של התנועה הרוויזיוניסטית בבולגריה בין השנים 1925-1935, וחבר הוועד הפועל הציוני. כמו כן, ארדיטי היה ממקימי האוניברסיטה היהודית העממית בסופיה והוצאת הספרים שלה.

נאסר בשל פעילות ציונית בלתי-ליגלית ב-1944 על ידי השלטונות הפאשיסטיים וב- 1946 על ידי השלטון הקומוניסטי בשל פעילותו בעלייה ב'. היה חבר ועד ההצלה של הסוכנות היהודית שעבד בתנאי מחתרת ונציג התנועה הרוויזיוניסטית במשרד הארץ ישראלי בבולגריה. עלה לישראל בשנת 1949.

ארדטי היה חבר מרכז תנועת החרות משנת 1949 וחבר ההנהלה בהתאחדות הספרדים בישראל. כיהן כחבר הכנסת משנת 1955 ועד 1965 מטעם סיעות חרות וגח"ל. היה חבר בוועדת השירותים הציבוריים.

==ספריו==

* יהודי בולגריה בשנות המישטר הנאצי - 1944-1940, חולון, הוצאת פרטית, תשכ"ב-1962.
* יהודי בולגריה - קהילת שומלה, תל אביב, דפוס מבורך, תשכ"ט-1968; בולגרית 
* תפקידו של המלך בוריס בהגלית יהודי בולגריה, 1952. 
* יהודים נודעים בבולגריה, 1971.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חירות
קטגוריה:פעילים ציונים בבולגריה
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:היסטוריונים יהודים בולגרים
קטגוריה:ניצולי השואה: בולגריה
קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1897
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברי הכנסת
עשב

עשבים
[[פטרוזיליה, עשב המגודל למאכל בידי האדם]]
עשב הוא שם כללי לצמחים עשבוניים רב-שנתיים או חד-שנתיים ירוקים, שהגבעול שלהם אינו מעוצה.

הבננה, למשל, מוגדרת מבחינה בוטנית כ"עשב" משום שאין לה גזע מעוצה כמו לעצים רגילים.

עשבים רבים משמשים מזון לבעלי חיים במרעה ובחווה חקלאית. לדוגמה, רובם של מיני הדגניים הם עשבים חד או רב שנתיים הכוללים דגנים למאכל, צמחים שימושיים אחרים כמו קנה הסוכר ומינים של עשבים שוטים.

ישנם עשבים המצמיחים פרחים אשר יכולים לשמש לנוי, לדוגמה - דמומית קטנת-פרי.

== עשבים שימושיים ==
ישנם מספר סוגים של עשבים שהאדם עושה בהם שימוש:
* משפחת הדגניים
* קטניות
* משפחת המורכבים
* ירקות
* עשבי תיבול
* דשאים

== ראו גם ==
* עשבים שוטים
* "בכלות העשב" (ספר)

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.hayadan.org.il/first-global-seagrass-study-sounds-alarm-bells-0807094 עשב הים הולך ונעלם], באתר הידען.

*
אזיקי רגל

אזיקי רגל בשימוש
אזיקי רגל סטנדרטים תוצרת [[טאיוואן]]
אזיקי רגל הם אזיקים הכובלים את רגליו או את קרסולו של הנכבל.

== היסטוריה ==
אזיקי הרגל הקדומים ביותר נמצאו בחפירות ארכאולוגיות מהעידן הפרה היסטורי. במקרא נקראו אזיקי הרגל בשם נחושתיים: (שמואל ב', ג' 34). בתקופת הרומאים כבר נראו סוגים שונים של מכשירי כבילה, ביניהם כמה גרסאות קדומות לאזיקי הרגל המודרניים. האזיקים היו בשימוש נרחב ביותר בימי הביניים.

אזיקי רגל מסוגים שונים נמצאים בשימוש גם בימיינו ומשמשים בעיקר לכבילת אסירים המועברים ממתקן מעצר או מאסר אחד למשנהו. את מגבלת התנועה בעת שאזוקים באזיקי רגל תיאר העיתונאי עודד שלום, כשכתב על הליך מעצר שעבר: 

מנגנוני הנעילה המובנים הראשונים היו בורג פשוט, אבל הם התפתחו במהרה לסוג ה"דרבי", שהיה בשימוש באירופה עד אמצע המאה ה-20. בעשורים האחרונים נמצאים בשימוש אזיקי רגליים בעלי רמת בטיחות גבוהה ומנעול צילינדר שקשה יותר לפצח מהמנעול הרגיל.

== מחלוקת על השימוש ==
בהשוואה לאזיקים הרגילים, אזיקי הרגל מגבילים פחות את תנועת הנכבל, ועל כן מנהלי בתי סוהר רבים נוהגים לכבול את רגלי האסירים דרך קבע. על מנת למנוע התנהלות זו, הוחלט במדינות האיחוד האירופי לאסור יצוא של אזיקי הרגליים אל מחוץ לאיחוד.

== ראו גם ==
* אזיקי אגודל

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

רגל
אריה אלטמן

אריה אלטמן יושב בראש ישיבת [[ועדת השירותים הציבוריים בכנסת]]
אריה אלטמן (6 בינואר 1902 – 21 באוגוסט 1982) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים מטעם תנועת החרות.

==ביוגרפיה==
אריה אלטמן נולד בעיר בַּאלטָה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) בשנת 1902. למד משפטים וכלכלה באוניברסיטת אודסה, סוציולוגיה ומדע המדינה באוניברסיטאות דטרויט וניו-יורק. בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק.

את פעילותו הציונית החל אלטמן ב-1920. ב-1921 הצטרף לצעירי ציון, והיה יו"ר התנועה עד 1924. אלטמן נעצר שלוש פעמים על ידי השלטונות הסובייטים והוגלה. הצטרף למפלגת הפועל הצעיר, והיה ממייסדי "הסתדרות הציונים העמלנים".

בשנת 1925 עלה לארץ ישראל, וב-1927 יצא ללימודים בארצות הברית. ב-1928 הצטרף לתנועה הרוויזיוניסטית (צה"ר) ונמנה עם פעיליה. ב-1931 נבחר לראש הצה"ר באמריקה, וחזר ארצה ב-1935.

אלטמן עמד בראש התנועה הרוויזיוניסטית בארץ-ישראל, וכחבר הנשיאות העולמית של הצה"ר (1938), אחרי מות ז'בוטינסקי עמד בראש הלשכה המדינית של הצה"ר בירושלים (1940).

אלטמן היה חבר הוועד הלאומי בשנים 1939–1940, וב-1943 יצא בשליחות לטורקיה למען הצלת יהודי אירופה. ב־1945 כיהן כיו"ר הנשיאות של הצה"ר. לאחר הכרזת העצמאות היה חבר במועצת המדינה הזמנית.<ref></ref> 

עמד בראש רשימת "תנועת ז'בוטינסקי – ברית-הצה"ר" בבחירות לכנסת הראשונה, שלא עברה את אחוז החסימה. נבחר לכנסת השנייה מטעם תנועת החרות. כיהן כחבר הכנסת משנת 1951 ועד 1965 מטעם סיעות חרות וגח"ל. אלטמן היה חבר בוועדות השירותים הציבוריים, ועדת הפנים, ועדת הכנסת, ועדת חוקה, חוק ומשפט ובוועדת החוץ והביטחון. במקביל, בין השנים 1955–1965, היה חבר מועצת העיר ירושלים.

אלטמן נפטר ב-21 באוגוסט 1982, ונטמן למחרת בבית הקברות בהר הזיתים. היה נשוי לצפורה לבית קרסנוב ואב לבן ולבת. על שמו רחובות בשכונת פסגת זאב בירושלים ובשכונת יד אליהו בתל אביב.

==לקריאה נוספת==
* ביוגרפיה: דוד ניב (עורך), חשוף תמיד בשער, 1983.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי צעירי ציון
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:חברי הוועד הלאומי
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם חירות
קטגוריה:חברי מועצת העיר ירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:חברי מועצת המדינה הזמנית
קטגוריה:חברי הפועל הצעיר
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי הכנסת הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אודסה
קטגוריה:יושבי ראש ועדת השירותים הציבוריים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
נבחרת גרינלנד בכדורגל

נבחרת גרינלנד בכדורגל לגברים, הידועה בכינויה "דובי הקוטב", היא נבחרת הכדורגל של האי גרינלנד שבשליטת דנמרק.

הנבחרת חברה בקוניפ"א, אך אינה חברה ב-אופ"א, בCONCACAF או בפיפ"א ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל, בגביע הזהב של CONCACAF או באליפות אירופה בכדורגל. רוב משחקי נבחרת גרינלנד הם נגד נבחרת איסלנד ונבחרת איי פארו ובעבר שיחקה הקבוצה נגד נבחרת טיבט, שגם אינה חברה בפיפ"א.

בשנת 2006 השתתפה הנבחרת ב"מונדיאל הנבחרות שאינן מוכרות על ידי פיפ"א". במהלך הטורניר שיחקה הקבוצה שני משחקים, האחד נגד נבחרת הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין שנגמר בהפסד 1-0 ומשחק נגד נבחרת זנזיבר שנגמר בהפסד 4-2.

גרינלנד חברה באיגוד משחקי האיים הבינלאומי. הנבחרת משתתפת בטורניר הכדורגל של משחקי האיים שנפתח בשנת 1989. בשנת 2013 הנבחרת הגיעה להישג השיא בטורניר, משחק הגמר בו הפסידה לנבחרת ברמודה. 

שחקני הנבחרת, כמו שאר תושבי גרינלנד, יכולים גם לשחק בנבחרת דנמרק בזכות אזרחותם הדנית.

במאי ההתאחדות לכדורגל המקומית החלה בתהליך להצטרפות חברה ב-CONCACAF שעתיד להסתיים בשנת 2024, אולם ייתכן כי התהליך יסתיים מאוחר יותר מאחר שבמדינה אין אצטדיון כדורגל העומד בקריטריונים לאירוח משחקים בינלאומיים.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:גרינלנד: כדורגל
גרינלנד
אזיקי אגודל

אזיקים רגילים ואזיקי אגודל
אזיקי אגודל הם אזיקים מתכת קטנים שמטרתם לכבול את האגודלים זה לזה ובכך להגביל את יכולת התנועה של האדם הכבול אף יותר מאזיקי פרקי היד.

בגלל הסיכוי הגבוה יותר לפציעה, בדרך כלל על ידי הגברת הלחץ על האגודל וחסימה של זרימת הדם, הם בשימוש תדיר פחות מאשר אזיקים רגילים.

המפתח הסטנדרטי האוניברסלי לאזיקים בדרך כלל לא מתאים לאזיקי אגודל, להם דרוש מפתח קטן יותר.

אזיקי אגודל עם מנעול כפול הם בעלי מנעול קפיץ המונע מהאזיקים להתהדק ולפצוע את הכבול בזמן סיבוב המפתח. מנעולים כפולים גם מקשים על פיצוח האזיקים.

==קישורים חיצוניים==

אגודל
קטגוריה:אגודלים
נבחרת חבל הבסקים בכדורגל

נבחרת חבל הבסקים בכדורגל לגברים היא נבחרת הכדורגל של הקהילה האוטונומית של חבל הבסקים שבספרד.

מאחר שאינה מייצגת מדינה, נבחרת זו לא חברה באופ"א או בפיפ"א ולכן לא משתתפת בגביע העולם בכדורגל או באליפות אירופה בכדורגל.

בתחילת דרכה שיחקה הנבחרת רבות מול הספרדית. בשנת 1937 יצאה הנבחרת מספרד לראשונה, לשם איסוף כספים עבור הבסקים בזמן מלחמת האזרחים בספרד. הנבחרת חדלה לפעול בזמן שנות פרנקו, ובשנת 1979 הוקמה מחדש.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חבל הבסקים: ספורט
בסקים
חבל הבסקים
קטגוריה:נווארה: ספורט
דניאל בריילובסקי

דניאל אלברטו בריילובסקי (בספרדית: Daniel Alberto Brailovsky; נולד ב-18 בנובמבר 1958) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-ישראלי ממוצא יהודי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל. את הקריירה החל באורוגוואי, ומאוחר יותר שיחק במועדוני צמרת בליגת העל הארגנטינאית ובמכבי חיפה ונבחרת ישראל.

==קריירה כשחקן==
בריילובסקי נמנה עם סגל נבחרת ארגנטינה לקראת מונדיאל 1982, יחד עם דייגו ארמנדו מראדונה. מכבי חיפה קלטה אותו לשורותיה לאחר שנה בה שבת מפעילות לאחר שמכרה את רוני רוזנטל. בשלב זה סומן בריילובסקי כמניה בטוחה. בריילובסקי הופיע במדי מכבי חיפה 61 פעמים וכבש במדיה 11 שערים, אולם בתקופתו לא הגיעה הקבוצה להישגים משמעותיים וסיימה במרכז טבלת הליגה. באמצע שנות ה-80 זומן בריילובסקי לשורות נבחרת ישראל על ידי המאמן מיליינקו מיחיץ'. בנבחרת שיחק 18 משחקים וכבש 3 שערים.

לאחר מספר שנים במכבי חיפה, צוטט יושב ראש הקבוצה יצחק אביעד באומרו כי אינו מתכוון לחדש את חוזהו של בריילובסקי בגלל עלותו הגבוהה. הנהלת המועדון חזרה בה והייתה מוכנה לסגת אם יסכים להפחית משכרו אך בריילובסקי העדיף לעזוב את ישראל ולפרוש מכדורגל.

בעבר היה חבר במועדון ימי הכוח.

==קריירה כמאמן==
לאחר פרישתו אימן בריילובסקי את מכבי כפר כנא ומכבי הרצליה, ובשנת 1997 שב למכבי חיפה, הפעם כחבר הצוות המקצועי. במהלך העונה הודח המנג'ר, גיורא שפיגל - ובריילובסקי נטל את שרביט האימון. תחת הדרכתו זכתה מכבי חיפה בגביע המדינה ב-1998. כעבור שנה שוב נקרא לדגל אחרי עזיבת המאמן הצ'כי, דושאן אוהרין, לו שימש כעוזר. בשנים 2000–2001 שימש פרשן במשחקי ליגת העל בערוץ 2 לצד יורם ארבל.

בריילובסקי שימש מאמן בקבוצת קלוב אמריקה ממקסיקו מאוקטובר 2007 ועד פברואר 2008, ובקבוצת נקקסה מ-2010 עד 2011. בריילובסקי משמש גם פרשן כדורגל ברשת FOX בספרדית, ולפני כן ברשת ESPN בספרדית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://mhaifafc.com/historyPlayer.asp?P=1198 עמוד השחקן] באתר מכבי חיפה
* 

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל יהודים
קטגוריה:ספורטאים יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:בואנוס איירס: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני פניארול
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני קלוב אמריקה
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני כדורגל ישראלים
קטגוריה:מאמני מכבי הרצליה
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה
קטגוריה:מאמני וראקרוס
קטגוריה:מאמני קלוב אמריקה
קטגוריה:פרשני כדורגל יהודים
קטגוריה:מאמני כדורגל יהודים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
מרחק המינג

לכל שני קודקודים מחוברים בתמונה, מרחק המינג 1. מרחק המינג בין המחרוזת 0100 למחרוזת 1001 הוא 3 (מספר הצלעות במסלול האדום).
בתורת האינפורמציה, מרחק הַמינג (Hamming) בין שתי מחרוזות בעלות אורך זהה, הוא מספר המקומות שבהם סימנים מקבילים בשתי המחרוזות שונים זה מזה. בניסוח אחר, מרחק המינג הוא מספר השינויים המזערי שיש לעשות במחרוזת אחת כדי לקבל את המחרוזת השנייה. כן ניתן לראות את מרחק המינג כאילו נוצר בעת שידור המחרוזת הראשונה, שנקלט כמחרוזת השנייה, כך שמרחק המינג מייצג את מספר השגיאות שנוצרו בתשדורת זו. מחרוזת, לעניין זה, יכולה להיות בכל שיטת קידוד, כגון מחרוזת סיביות, מחרוזת תווים וכדומה.
דוגמאות:
* מרחק המינג בין המחרוזת 10<span style="color:blue;">1</span>1<span style="color:blue;">1</span>01 למחרוזת 10<span style="color:red;">0</span>1<span style="color:red;">0</span>01 הוא 2.
* מרחק המינג בין המחרוזת 2<span style="color:blue;">14</span>3<span style="color:blue;">8</span>96 למחרוזת 2<span style="color:red;">23</span>3<span style="color:red;">7</span>96 הוא 3.
* מרחק המינג בין המחרוזת "<span style="color:blue;">t</span>o<span style="color:blue;">n</span>e<span style="color:blue;">d</span>" למחרוזת "<span style="color:red;">r</span>o<span style="color:red;">s</span>e<span style="color:red;">s</span>" הוא 3.

משקל המינג של מחרוזת הוא מרחק המינג שלה ממחרוזת בעלת אותו אורך שכולה אפסים. למעשה זהו מספר הסימנים שאינם אפס. במחרוזת סיביות זהו מספר הסיביות שערכן 1. דוגמה: משקל המינג של המחרוזת 11101 הוא 4.

מרחק המינג קרוי על שמו של ריצ'רד המינג, שהציג רעיון זה במאמרו הבסיסי [http://guest.engelschall.com/~sb/hamming/ error-detecting and error-correcting codes] משנת 1950, מאמר שבו הציע את קוד המינג.

==מאפיינים==
לאורך קבוע n, מרחק המינג הוא מטריקה מעל קבוצת המילים בנות אורך זה: קל לראות שמתקיימות הדרישות לאי-שליליות, למרחק 0 בין שווים ולסימטריה, ובאמצעות אינדוקציה שלמה ניתן להוכיח שמתקיים אי שוויון המשולש.

את מרחק המינג בין שתי מחרוזות ניתן לראות גם כהפרש ביניהן, על-פי הגדרה נאותה של פעולת החיסור. לשתי מחרוזות בינאריות ההפרש הוא מספר הביטים הדלוקים בתוצאה של פעולת XOR ביניהן, או מספר הביטים הדלוקים לאחר חיסור רגיל במרחב הווקטורי <math>\mathbb{Z}_2^n</math> כאשר מזהים את התו 0 עם המספר 0 (מודולו 2) ואת התו 1 עם הספרה 1 (מודולו 2).

==ראו גם==
* סאונדקס
* מרחק לוינשטיין

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*
*
*
*
* 
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תורת הקודים
לגראנז'יאן

לגראנז'יאן (או לגרנג'יאן) היא פונקציה המתארת מערכת פיזיקלית (בדרך כלל חסרת חיכוך או דיסיפציה אחרת), שבעזרתה ניתן לרשום את משוואות התנועה של המערכת. משוואות אלו נקראות משוואת אוילר-לגראנז', והן שקולות לחוק השני של ניוטון. יתרונו של הפורמליזם הלגראנז'יאני בכך שהוא מאפשר גזירה פשוטה יותר של משוואות התנועה, ומדגיש את חשיבות הסימטריה של המערכת לגבי אופן התנהגותה. פורמליזם אלגנטי זה פותח על ידי ז'וזף לואי לגראנז' במאה ה-18.

הלגראנז'יאן הוא פונקציה של הזמן, של קואורדינטות מוכללות ושל המהירויות. הלגראנז'יאן אינו יחיד: ישנן מספר פונקציות המתארות את אותה המערכת ומקיימות את משוואת אוילר-לגראנז'. בניגוד להמילטוניאן, הלגראנז'יאן אינו מכמת ערך פיזיקלי כלשהו, אלא מהווה תיאור מתמטי של המערכת. הדרך הפשוטה ביותר למצוא לגראנז'יאן של מערכת פיזיקלית היא בעזרת אנרגיה קינטית T ואנרגיה פוטנציאלית U של המערכת:
: <math>L(q,\dot{q},t)=T(q,\dot{q},t)-U(q,\dot{q},t)</math> 
כאן <math>\ q</math> היא קבוצת קואורדינטות מוכללות (<math>\ q_1,q_2...q_n</math>) ו <math>\ \dot{q}</math> הן נגזרותיהן לפי הזמן (מהירויות מוכללות).

את משוואות התנועה מקבלים מתוך הלגראנז'יאן באמצעות משוואת אוילר-לגראנז': 
<math>\frac {d}{dt} \left( \frac {\partial L}{\partial \dot{q}} \right)=\frac {\partial L}{\partial q}</math>
לעיתים קרובות משמש הלגראנז'יאן בסיס למעבר לפורמליזם אחר, למשל המילטוניאן או משוואת המילטון-יעקובי.

הלגראנז'יאן ומשוואת אוילר-לגראנז' נובעים מעקרון הפעולה המינימלית בחשבון וריאציות או מעיקרון ד'אלמבר.

== דוגמה לשימוש בלגראנז'יאן ==
[[מטוטלת מתמטית]]
דוגמה נפוצה לשימוש בלגראנז'יאן היא פתרון של מטוטלת פשוטה. נבחר כקואורדינטה מוכללת את <math>\ \theta </math>, זווית מוט המטוטלת מן האנך. האנרגיה הקינטית של המטוטלת תהיה 
<math> T= \frac {1}{2} m l^2 \dot{\theta}^2 </math>
והאנרגיה הפוטנציאלית (כתוצאה מהכבידה):
<math>\ U = - m g l \cos \theta </math> (קו האפס של הפוטנציאל מוגדר כאשר המטוטלת תלויה על מישור הייחוס). הלגראנז'יאן יהיה לכן:

<math> L = T - U = \frac {1}{2} m l^2 \dot{\theta}^2 + m g l \cos \theta </math>
ומשוואת אוילר-לגראנז':
<math>\frac {d}{dt} \left( \frac {\partial L}{\partial \dot {\theta}} \right) = \frac {d}{dt} (m l^2 \dot{\theta} ) = m l^2 \ddot{\theta} = \frac {\partial L}{\partial \theta} = - m g l \sin \theta</math>.

את <math>\ \sin \theta</math> מקרבים בקירוב ראשון ל-<math>\ \theta</math> ומקבלים את המשוואה הדיפרנציאלית של המטוטלת: 
<math>\ddot {\theta} = - \frac {g}{l} \theta</math>.
כדאי לשים לב שגם <math>L = \frac {1}{2} m l^2 \dot{\theta}^2 + m g l \cos \theta + \dot {\theta} \theta</math>
הוא לגראנז'יאן של המערכת כי 
<math>\frac {d}{dt} \left( \frac {\partial L}{\partial \dot {\theta}} \right) = \frac {d}{dt} (m l^2 \dot{\theta} + \theta ) = m l^2 \ddot{\theta} + \dot {\theta} = \frac {\partial L}{\partial \theta} = - m g l \sin \theta + \dot {\theta}</math> ומקבלים את אותה משוואת התנועה.

== ראו גם ==
*המילטוניאן
*משוואת המילטון-יעקובי
*מכניקה אנליטית
*חשבון וריאציות
*קואורדינטות מוכללות

== לקריאה נוספת ==
*Mechanics, L.D. Landau and E.M Lifshitz

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:פונקציות ממשיות ומרוכבות
קטגוריה:מכניקה אנליטית
מרמייט

משמאל ממרח המרמייט המסורתי, ומימין [[מהדורה מוגבלת של מרמייט מבירה גינס]]
מַרמַייט (באנגלית: Marmite) הוא ממרח תמצית שמרים בריטי, עשוי מסורתית מתוצרי לוואי של תהליך בישול בירה. צבעו חום כהה, מרקמו דביק, וטעמו מלוח ומרוכז מאוד.

המרמייט נפוץ בבריטניה, וכן (במידה פחותה) במדינות חבר העמים הבריטי שבהן ריכוזי אוכלוסייה ממוצא אנגלי, כדוגמת אוסטרליה, ניו זילנד ודרום אפריקה. בצד הגרסה הבריטית קיימת גם גרסה ניו זילנדית של מרמייט, שטעמה שונה במקצת. עם זאת, באוסטרליה ובניו זילנד נפוץ יותר המוצר המקביל והדומה בהרכבו, במרקמו ובטעמו – וג'ימייט.

הצורה הנפוצה לאכילת מרמייט היא מריחתו בשכבה דקה מאוד (בשל טעמו המרוכז) על גבי פרוסת קלי, שנמרחה ונספגה קודם בחמאה או במרגרינה. שימוש נפוץ נוסף הוא בכריך גבינה ומרמייט, ויש גם המשתמשים בו לתיבול מרק או משרה לבשר. טעמו החזק האופייני נחשב מושך לחובבי המאכל, אך מרתיע ומרחיק לאחרים. החברה משתמשת בעובדה זו בסיסמת הפרסום שלה - Love it or hate it (אֱהַב אותו או שנא אותו). כן מפעילה החברה אתר אינטרנט ופורום לחסידי המרמייט המושבעים, בצד אתר ופורום מקבילים לשונאיו המושבעים.

את המרמייט החלו לייצר בשנת 1902 בעיר ברטון על נהר טרנט שבחבל סטפורדשייר באנגליה, עיר המהווה מזה דורות מרכז מבשלות בירה. ב-1907 הצדיקה הצלחת המוצר הקמת מפעל נוסף, בקמברוול גרין שבדרום לונדון. באותן השנים גילה המדע את הוויטמינים, והמרמייט התברר כעשיר בהם, ובעיקר במספר ויטמינים מקבוצת ויטמין B, דבר שנתן דחיפה ועידוד לצריכתו ולתפוצתו.

מאז שנת 2000 אוחז תאגיד הענק הרב-לאומי יונילוור (Unilever) בבעלות על המותג מרמייט ומפעליו, לאחר מספר מיזוגים של תאגידי שיווק והפצה של מוצרי מזון. יונילוור משווקת את מרמייט ברחבי העולם, בצד מותגי מזון מובילים אחרים מקו מוצריה. בישראל קיים שוק מוגבל למרמייט, בעיקר בקרב יוצאי מדינות חבר העמים הבריטי, וניתן להשיגו במרכולים ובמעדניות באזורים עם ריכוזי אוכלוסייה מתפוצות אלו, וגם בחלק מחנויות הטבע.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:ממרחים
קטגוריה:מותגי יוניליוור
משטר צ'יף

באנתרופולוגיה, משטר צ'יף או צ'יפדום, הוא כינוי למשטר אזורי ובו שתי קבוצות מקומיות או יותר, הנתונות לשלטון הצ'יף העומד בראש היררכיה מדורגת של אנשים. לרשותו של הצ'יף העליון, הנחשב לאיש רם מעלה, נמצאים, בדרך כלל, שליחים לובשי מדים, פקיד היודע קרוא וכתוב, נשים רבות וחפצי נוי. משרתו של הצ'יף עוברת בירושה, כאשר המכהן בה מוריש את המשרה לבנו (בקבוצת שארות פטרילינאלית) או לבן אחותו (בקבוצה מטריליניאלית).

במשטרים מעין אלה הסטטוס האישי של כל אדם נקבע על פי מידת קרבתו לצ'יף, כך שהמקורבים לצ'יף הם בעלי דרגה גבוהה, וכל האנשים בעלי הדרגה הנמוכה יותר חולקים להם כבוד. מתחת לכל צ'יף עליון ישנם מספר צ'יפים נמוכי דרגה ממנו, אחד בכל אזור ובכל ישוב. כל צ'יף פועל כמעין סגן של צ'יף הגבוה ממנו ומשמש גם כאיש קשר בינו ובין הדרגים הנמוכים יותר. בניגוד לצ'יפים עליונים ומחוזיים, השומרים על ריחוק יחסי, הצ'יפים של היישובים מעורבים בציבור.

הצ'יף מרכז בידיו סמכויות המאפשרות לו לאחד את כל נתיניו בכל נושא ובכל עת. הצ'יף חולש גם על פעילותם הכלכלית של נתיניו, כך שמשטרי הצ'יף משמשים לרוב כמכשיר הקצאה מחדש של משאבים בחברה. משטר כלכלי זה נקרא חלוקה מחדש, במסגרתו הצ'יפים נהנים משליטה על עודפי סחורות ולעיתים אפילו שליטה בכוח העבודה של קהילותיהם. כך לדוגמה, הם יכולים לדרוש מחקלאים מכסות אורז ולחלקן לקהילה כולה. באורח דומה הם עשויים גם לגייס עובדים להקמת ארמונות ומקדשים. עודפי יצור אלה, שנצברו במהלך הזמן, משמשים כקופות של משאבים, ומתורגמים לעוצמה פוליטית המאפשרת גיוס של תומכים רבים לצ'יף העליון. במידה וכמות המשאבים הנצברים הייתה גדולה מספיק, יכול הצ'יף העליון לספק את צורכיהם של כל תומכיו דרך קבע, ולשמור כי יפעלו למענו וידכאו את כל ההתנגדות לו. הצ'יף עשוי לצבור נכסים אישיים רבים - שטחי קרקע, עדרי בקר ואוצרות של חפצי מותרות - כאמצעי לביסוס שלטונו, ובמותו להעבירם ליורשיו. המשפחות המדורגות בראש הסולם החברתי עשויות גם הן לנהוג כמו הצ'יף ולהשתמש בנכסיהן כראיה לעמדתם הבכירה.

משטרי הצ'יפים ברחבי העולם היו, לרוב, רעועים, וזאת מכיוון שהצ'יפים הנמוכים ניסו לכבוש את מקומם של הצ'יפים הגבוהים מהם. כך למשל, באיי הוואי הטרום קולוניאלית, המלחמות שימשו דרך מקובלת להשיג שטחים ולשמירת השלטון. צ'יפים גדולים יצאו למסעות כיבושים במאמץ להפוך לצ'יף העליון של האיים. כאשר צ'יף אחד כבש את שטחו של משנהו, המנוצח ואנשיו היו מאבדים כל רכושם ולעיתים קרובות גם מקפחים את חייהם. הצ'יף החדש, המנצח, התחיל במינוי של תומכיו לתפקידים פוליטיים בכירים. עובדה זו שיבשה כמעט לחלוטין את רציפותם של המנגנונים המנהליים והדתיים באזור.

==ראו גם==
*שבט

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אנתרופולוגיה
קטגוריה:אתנולוגיה

sv:Hövdingadöme
אד גיין

אדוארד תאודור גיין (באנגלית: Edward Theodore Gein; 27 באוגוסט 1906 - 26 ביולי 1984) נחשב לאחד הרוצחים הידועים לשמצה בארצות הברית.

== חייו ==
גיין נולד בוויסקונסין לאב אלכוהוליסט אלים שהיה לעיתים קרובות מובטל. אמו הייתה אישה דתית נוצרית אדוקה, שנהגה לחנך את גיין ואת אחיו עד למותה, והכתה אותם כשביצעו מעשה חטא.

ב-1940 מת אביו. במרץ 1944 פרצה שרפה בחווה, והנרי, אחיו הגדול של גיין, סבל מפגיעה חמורה בראשו ומת. בחקירה שלאחר המוות נקבע שהוא מת מחנק כאשר נלחם באש.

ב-29 בדצמבר 1945 נפטרה אמו משבץ מוחי.

גיין נודע בכינוי "הקצב מפליינפילד" (עיר בוויסקונסין), כינוי שקיבל בעקבות רציחתן של לפחות שתי נשים בשנות ה-50, ועל ביצוע מעשים מגונים וסדיסטיים בגופות שגנב מבית קברות. ישנה סברה שגיין רצח נשים בגלל הדמיון ביניהן לאמו, שאותה אהב אך היא לא החזירה לו אהבה.

בנובמבר 1957 שוטרי משטרת פליינפילד שבאו לביתו כדי לחקור רצח, מצאו בבית מספר רב של איברים וגופה שתוכנה הוצא ממנה. גיין נעצר, הודה ברצח, והסביר שאת שאר הגופות הוא גנב מבתי קברות מקומיים. לאחר שהוכרז כמשוגע בידי בית המשפט בילה את שארית חייו בבית החולים של ואופסן עד שמת מסרטן ב-1984.

== בתרבות ==

שנים לאחר מעשיו, שימש אד גיין השראה לתומאס האריס, מחבר הספר "שתיקת הכבשים". גם דמויותיהם של "נורמן בייטס" מסרטו של אלפרד היצ'קוק "פסיכו", "פני עור" מסרט הפולחן "המנסרים מטקסס" ו"בלאדי פייס" מהעונה השנייה של סדרת האימה "אימה אמריקאית" התבססו עליו. בין הסרטים המציגים את דמותו האמיתית של גיין ניתן למנות את הסרט "Deranged" משנת 1974 (בסרט זה שונה שם הרוצח ל"עזרא קוב"), הסרט "In the Light of the Moon" משנת 2000 (יצא בארצות הברית תחת הכותרת "Ed Gein" בשנת 2001), הסרט "Ed Gein: The Butcher of Plainfield" ("אד גיין: הקצב מפליינפילד"), שיצא ישירות ל-DVD בשנת 2007 ובו גילם קני הודר (מסרטי "יום שישי ה-13") את אד גיין, והסרט "Ed Gein: The Musical" משנת 2010.

השיר Dead skin mask של להקת המטאל האמריקאית סלייר מבוסס על גיין.

בקאבר של האלבום השלישי של להקת הנויז רוק השוודית בריינבומבס, "Obey", ישנה תמונה של אד גיין.

בסדרה דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר, הפרק השמיני מבוסס על אד גיין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מורשעים בעבירות המתה בארצות הברית
קטגוריה:מורשעים בעבירות מין אלימות בארצות הברית
קטגוריה:סכיזופרנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1984