OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בז ארקטי

בז ארקטי על טרפו בגרינלנד
 Falco rusticolus 

בז ארקטי, בז לבן או בז צפון (שם מדעי: Falco rusticolus) הוא מין של עוף דורס מהסוג בז. הוא המין הגדול ביותר בין מיני הסוג בז, והוא הציפור הלאומית של איסלנד.

==מראה==
אורכו של הבז הוא 48–64 ס"מ, משקלו 800–2100 גרם ומוטת כנפיו מגיעה עד ל-123 ס"מ.<ref name=":0"></ref> במהלך תעופתו רגליו הצהובות יוצרות צורת V בצידו התחתון.<ref name=":0" /> מין זה הוא בעל דו-צורתיות זוויגית.

מין זה מופיע בכמה צבעים הנעים בין לבן עם כתמים שחורים לחום כהה ואפור. לבזים הבוגרים יש דוגמאות מפוספסות על הגב, הכנפיים והזנב, והבטן מנוקדת. מקורו שחור. נוצות הזנב בגוון לבנבן עד חום חולי דהוי, ולרוחבן פסים בצבע חום חולי משתנה: בקצה הזנב ובקצה גופו צבע חום חולי בהיר, הנוטה מעט ללבנבן (כמו צבע שאר הנוצה). לעומת זאת, בקצה העליון של זנבו הצבע עובר לעיתים מחום חולי עד לחום בכהות בינונית ואף לחום כהה.

==תפוצה ובית גידול==
תפוצתו משתרעת בעיקר על פני הטונדרה הארקטית. אולם בחורף רבים מהבזים נודדים דרומה. בתי הגידול שלו מורכבים בעיקר משדות פתוחים, קווי חוף, דיונות ושיחים.

==ציד ותזונה==
הבז הארקטי צד במגוון שיטות, לעיתים הוא עף גבוה ותוקף מלמעלה, לעיתים עומד על הקרקע ותוקף בגובה פני הקרקע אך לרוב הוא מתקרב אל טרפו בתעופה נמוכה ובמהירות. הבז הארקטי יכול לצוד טרף הגדול ממנו פי שניים.<ref></ref>

מזונו מורכב בעיקר מציפורים בינוניות וגדולות (שכווי השלג, שחפים, ברווזים ואווזים), ויונקים קטנים (למוסיים, מרמיטות וארנבות).

== רבייה ==
הבזים הארקטיים מקננים על צוקים, לרוב בקנים ישנים שנבנו על ידי ציפורים אחרות, ולעיתים הם מקננים על מדפי סלע חשופים ללא קן מסודר.

בכל הטלה ישנם בין 2 ל-5 ביצים. גם הזכר וגם הנקבה דוגרים על הביצים. לאחר בערך 35 ימים מתרחשת הבקיעה. בשבועות הראשונים לאחר הבקיעה הנקבה שומרת על הגוזלים בעוד הזכר מביא מזון, ולאחר כ3 שבועות לעיתים הם מתחלפים בתפקיד והנקבה מביאה את המזון בעוד הזכר שומר על הגוזלים. הגוזלים מתחילים לעוף כ-45 ימים לאחר הבקיעה ומתחילים לצוד לבד לאחר בערך שישה שבועות. שני המינים מגיעים לבגרות מינית לאחר בערך שנתיים.

== לקריאה נוספת ==

* [http://environmentalaska.us/gyrfalcon.html Gyrfalcon] באתר Environment Alaska
* [https://hawkwatch.org/learn/factsheets/item/368-gyrfalcon Gyrfalcon] באתר hawkwatch

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:בזיים
קטגוריה:ציפורים לאומיות
קטגוריה:איסלנד: סמלים לאומיים
קטגוריה:האזור הארקטי: עופות
קטגוריה:דנמרק: עופות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: עופות
קטגוריה:רוסיה: עופות
קטגוריה:סין: עופות
קטגוריה:יפן: עופות
קטגוריה:קנדה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
אדוארד פון באך

הברון אדוארד פון באך (בגרמנית: Eduard Freiherr von Bach; 1815–1884) איש אצולה אוסטרי שהתמנה כמושל השלישי של בוקובינה עם היפרדותה של זו מגליציה.

אדוארד שימש כמושל בוקובינה זמן קצר והוחלף בחודש יולי באותה השנה על ידי הברון אדלברט הניגר פון זיברג.

ב-4 במאי 1851 התמנה פון באך למושל אוסטריה עילית (כיום מדינה פדרלית ברפובליקה של אוסטריה) ושימש בתפקידו עד 22 במאי 1862.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אצולה אוסטרית
קטגוריה:מושלי בוקובינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1815
קטגוריה:נפטרים ב-1884
נתיב (כתב עת)

שער כתב העת
נתיב היה כתב עת ישראלי שעסק בחשיבה מדינית, חברה ותרבות. נתיב היה דו-ירחון שיצא לאור משנת 1987, והגיליון המודפס האחרון יצא לאור בדצמבר 2008. 

נתיב יצא לאור בהוצאת מרכז אריאל למחקרי מדיניות ובעריכתו של אריה סתיו. ארכיון המאמרים הועלה לרשת האינטרנט ומאמרים נוספים המשיכו להופיע באתר האינטרנט של כתב העת.

מאמריו הפוליטיים של נתיב התמקדו בהתרעה בפני הסכנות הצפויות למדינת ישראל לטענת כותביו מן העולם המוסלמי. דגש חזק מושם על דעת הכותבים כי תהליך השלום הוא חסר תועלת וניסיון להראות כי יש בו הונאה - הן מן הצד הערבי והן הונאה עצמית לכאורה של אנשי השמאל היהודי. מאמרים רבים בנתיב מוקדשים לניסיונות להוכיח זיקה שבין המאבק הפלסטיני בעבר ובהווה לנאציזם ולאנטישמיות האירופאית. וזאת במקביל למאמרים רבים שהוקדשו לשלילת קיומו של העם הפלסטיני. 

כתב העת עסק גם בתהליך השלום עם סוריה, עקב אחר התחמשות מדינות ערב ובראשן מצרים, ואחר התקשורת הערבית וקריקטורות אנטי-ישראליות בו. 

לכתב העת מדור תרבותי ובו מפורסמת שירה עברית, שירה מתורגמת וקטעי פרוזה. את המדור ערך משה שמיר, ואחריו דרור אידר.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.acpr.org.il/nativ_template.htm ארכיון נתיב], אתר מרכז אריאל למחקרי מדיניות
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
מונטנגרו במשחקים האולימפיים

מונטנגרו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת בייג'ינג (2008), כשנתיים לאחר שהכריזה על עצמאותה. עד אז, השתתפו הספורטאים המונטנגרים במשחקים כחלק מהמשלחת היוגוסלבית (ובאולימפיאדת אתונה (2004), כחלק ממשלחת סרביה ומונטנגרו). לאורך השנים, זכו ספורטאים מונטנגרים כחלק מנבחרות יוגוסלביה בכדורסל, כדורמים, כדורגל, כדורעף וכדוריד, אך לא בענפי ספורט אישיים.

המשלחת המונטנגרית לבייג'ינג כללה 31 ספורטאים. להישג הגבוה ביותר הגיעה נבחרת הכדורמים, שהפסידה לנבחרת סרביה 6-4 במשחק טעון על מדליית הארד וסיימה במקום הרביעי. ארבע שנים קודם לכן היוו שתי הנבחרות נבחרת אחת, נבחרת סרביה ומונטנגרו, שזכתה במדליית הכסף.

באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה נבחרת הנשים בכדוריד במדליה האולימפית הראשונה לזכותה של מונטנגרו. הנבחרת זכתה במדליית הכסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת ספרד 26-27 והפסידה במשחק הגמר לנבחרת נורווגיה 26-23. נבחרת הגברים בכדורמים שוב פגשה את נבחרת סרביה במשחק על מדליית הארד, ושוב הפסידה (12-11) וסיימה במקום הרביעי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה נבחרת הכדורמים המונטנגרית במקום הרביעי בפעם השלישית ברציפות, הפעם אחרי הפסד לקרואטיה 12-8 בחצי הגמר, והפסד לאיטליה 12-10 במשחק על המקום השלישי.

בשנת 2010 השתתפה מונטנגרו לראשונה באולימפיאדת חורף, אולימפיאדת ונקובר. היא יוצגה בידי ספורטאי אחד, גולש הסקי האלפיני בויאן קוסיץ'.

==מדליות==

===לפי אולימפיאדה===
באולימפיאדות הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! אולימפיאדה
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת לונדון (2012) || 0 || 1 || 0 || 1
|-
|align=right| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
|align=right| אולימפיאדת טוקיו (2020) || 0 || 0 || 0 || 0
|-
! סך הכל || 0 || 1 || 0 || 1
|}

===לפי ענף===

בענפי הקיץ:
{| class="wikitable" style="text-align:center; font-size:90%; width:31em;"
! ענף
! style="background-color:gold;"| זהב
! style="background-color:silver;"| כסף
! style="background-color:#cc9966;"| ארד
! סך הכל
|-
|align=right| כדוריד || 0 || 1 || 0 || 1
|-
! סך הכל || 0 || 1 || 0 || 1
|}

==ראו גם==
* יוגוסלביה במשחקים האולימפיים
* מונטנגרו במשחקים הפאראלימפיים
* מונטנגרו במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cokcg.org/ אתר הוועד האולימפי המונטנגרי] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מונטנגרו: ספורט
קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
יחס סימטרי

במתמטיקה, ובפרט בתורת הקבוצות, יחס בינארי <math>\mathcal{R}</math> מעל קבוצה <math>A</math> ייקרא יחס סימטרי אם מ-<math>a\mathcal{R}b</math> נובע <math>b\mathcal{R}a</math>; תנאי זה שקול לכך ש-<math>\mathcal{R}=\mathcal{R}^{-1}</math> (היחס ההופכי).

לדוגמה: יחס השוויון הוא יחס סימטרי, וכך גם כל יחס שקילות. יחס סימטרי הוא גם יחס אנטי-סימטרי אם ורק אם הוא מוכל (כקבוצה) ביחס השוויון.

==תכונות של יחסים סימטריים==
החיתוך של אוסף יחסים סימטריים הוא סימטרי. לכן לכל יחס בינארי <math>\mathcal{R}</math> קיים יחס סימטרי קטן ביותר המכיל אותו; יחס זה, הנקרא הסגור הסימטרי של <math>\mathcal{R}</math>, שווה ל-<math>\mathcal{R}\cup\mathcal{R}^{-1}</math> (האיחוד של <math>\mathcal{R}</math> עם היחס ההופכי לו). 

הרכבה של יחסים סימטריים היא סימטרית. 

כהכללה להגדרה שבראש הערך, יחס <math>n</math>-ארי הוא סימטרי אם הוא כולל כל תמורה של כל n-יה בתוכו.

==ראו גם==
*יחס אנטי-סימטרי

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תורת הקבוצות
קטגוריה:יחסים מתמטיים
קטגוריה:סימטריה במתמטיקה
אברהם לעווי

רבי אברהם לעווי (ה'תקל"ה, 1775, כ"ד בכסלו ה'תקצ"ב,<ref></ref> 29 בנובמבר 1831, פוזנן (פוזנא), פולין) היה רב פולני.

== קורות חייו ==
תחילת לימודו היה אצל אביו, ר' שלמה זלמן, עד שזה נפטר. לאחר שנפטר אביו נלקח תחת חסותו של דודו הרב צבי הירש. למד בפוזנא בישיבתו של רבי יוסף "הצדיק" מפוזנא, חתנו של הנודע ביהודה, ואחר כך נשלח בידי אמו ללמוד אצל דודו רב אייזל חריף אב"ד פיורדא שם נודע ר' אברהם בלמדנותו הרבה. לאחר נישואיו, נסע ללמוד עם רב שלמה זלמן הכהן אב"ד ורשה ובעל ה"חמדת שלמה". כעבור עשר שנים חזר לעירו פוזנא, וכאביו בשעתו הסתיר עצמו מעין מכיריו.

דברי תורתו כונסו בספרים "אבני קודש" ו"בית לאבות".

==בניו==
רבי אברהם הותיר אחרי פטירתו חמישה בנים ובת אחת. כל בניו כיהנו כרבנים במקום מגוריהם. יהודי פוזנא נהגו לכנותם "חמישה חומשי תורה".

בניו של אברהם לפי סדר גילם:
* רבי שלמה זלמן לעווי, אב"ד זלאטשוב.
* רבי אשר לעמיל לעווי, אב"ד גאלין ובסוף ימיו ראב"ד בירושלים.
* רבי נחום לעווי, אב"ד שאדיק. מח"ס "אבני קודש".
*גיטל (לעוי) ליסנער
* רבי יעקב יהודה לייב לעווי, אב"ד שלשין. לאחר עלייתו שימש עשרות בשנים כראב"ד בירושלים מח"ס "בית לאבות", מייסד כולל פולין בירושלים.
* רבי ישראל לעווי.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.yiddishworld.com/forum/viewtopic.php?t=3850 הסיפור ביידיש במלואו עם ה"חוזה מלובלין"] – אתר אידישע וועלט.
*[http://www.bazach.com/huminer/hebrew/ftmn.asp?gedid=301 העץ המשפחתי של ר' אברהם פוזנר] – אתר Bazach.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת לעוי-וייספיש-בהר"ן
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1775
קטגוריה:נפטרים ב-1831
נחל אשלים

נַחַל אֲשָׁלִים (בערבית: ואדי אוּם טַארֶפֳה<ref></ref>) הוא נחל קניוני בנגב.
==גאוגרפיה==
מוצאו של הנחל ביובלים רדודים שמתחתרים במישור רותם הממוקם בפינה הצפון מזרחית של הנגב, בקצהו הצפוני של קמר חצרה, בגובה 484 מטר מעל פני הים. יובלים אלו מתאחדים לערוץ ראשי, אשר מתחתר בסלעים מתקופת טורון וקנומן עליון.

בהמשך נופל הערוץ במפל בגובה של 100 מטר ואחריו, מפתח מעוק באורך כשני קילומטר, בסלעי הדולומיט. בתוך המעוק מכתשות וגבים המתמלאים לאחר שיטפון. בסוף המעוק, מפלס הנחל את דרכו בתוך סלעי חוואר הלשון של דרום מישור עמיעז. הנחל נשפך בעבר לים המלח, סמוך לשער של מפעלי ים המלח, אך כיום מופנה לתעלה שמנקזת אותו דרומה לאזור נחל אדמון ומלחת סדום. שטח אגן הניקוז של הנחל הוא כ-80 קילומטר רבוע. יובליו העיקריים, מקבילים לו מצפון, והם נחל עמיעז, יחד עם יובלו הגדול נחל חמרמר, ונחל עזגד.

==זיהום הנחל==
ב-30 ביוני 2017 זוהם הנחל על ידי זרימת שפכי גבס חומציים ממפעל רותם אמפרט כתוצאה מקריסת קיר בגובה 60 מטרים במאגר שפכים במפעל. בעקבות הדליפה נחסם לסירוגין במשך 24 שעות קטע בכביש 90 שבין מפעלי ים המלח לצומת כיכר סדום. על פי אומדנים שפורסמו על ידי רותם אמפרט זרמו כ-100 אלף קוב של שפכים לאורך 20 קילומטרים בנחל אשלים. הדליפה גרמה למותם של בעלי חיים, בכללם כשליש מהיעלים בנחל אשלים. המשרד להגנת הסביבה פתח בחקירה פלילית
כנגד רותם אמפרט ומנהליה.

המים המזוהמים זרמו לברכות אגירה בתחומי מפעלי ים המלח ומפעל המגנזיום, בשטח נוצר אגם חדש מדרום למפעל המגנזיום. בשטח קיים חשש כי מי הזיהום יפגעו במי מלחת סדום.

באותה עת נערכו מספר הפגנות נגד חברת כימיקלים לישראל, האחראית העיקרית לזיהום נחל אשלים.

ביוני 2020 נפתח הנחל מחדש למבקרים לאחר סדרת בדיקות שהראתה שלמבקרים בנחל לא נשקפת סכנה ממזהמים ובפרט לא מפלואוריד.

ארבע שנים לאחר הזיהום בנחל אשלים, מחקר מראה שסביבתו עדיין נגועה בחומרים רעילים. הזיהום פוגע בין השאר ביכולת נביטת זרעים של צמחים, וגורם נזק לקרומים ביולוגיים על הקרקע החיוניים להתפתחות הצומח והחי בסביבה מדברית. הזיהום בנחל עצמו נותר משמעותי והוא יוסיף להשפיע לרעה על הצומח והחי עוד עשרות שנים לפחות.

טקסט=

==מסלול הליכה==
הנחל הוא חלק מסלול הליכה מעגלי פופולרי למיטבי לכת. חלקו של נחל עזגד, כ-5 קילומטר, מסומן בסימון שבילים ירוק, והוא מתחבר לנחל אשלים לעוד כ-5 קילומטר המסומן בסימון שבילים כחול. המסלול כולל שימוש ביתדות וכניסה לגבים מלאי מים.
בתחילת המסלול, במפגש עם נחל עזגד, אזור מגודר החשוד בסחף מוקשים.

==גלריית תמונות==
<gallery mode="packed" heights="180">
קובץ:Capparis aegyptia at Ashalim stream (Nahal Ashalim), Judean Desert, Israel (4).JPG|צלף מצרי בערוץ הנחל
קובץ:Shita slil.JPG|שיטה סלילנית על קונגלומרט מניפת הסחף הקדומה
קובץ:Tachana romit.JPG|שרידי מבנה מתחנת הדרכים הקדומה
קובץ:IHM נחל אשלים.jpeg
קובץ:IHM נחל אשלים 6.jpeg|גב בנחל
קובץ:IHM נחל אשלים 4.jpeg | גב בנחל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנגב: נחלים
קטגוריה:אסונות סביבתיים בישראל
קטגוריה:שביל ישראל
יצחק לוין (פסיכולוג)

יצחק לוין (1 באוקטובר 1924 – 15 בינואר 2008, ח' בשבט תשס"ח) היה חלוץ בחקר השינה והחלום, מייסד המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ו"המעבדה לחקר השינה והחלום", ממניחי היסוד של "המכללה האקדמית יהודה ושומרון" (לימים אוניברסיטת אריאל).

==קורות חיים==

יצחק לוין נולד בחיפה לחוקר התלמוד בנימין מנשה לוין (ב"מ לוין).

בשנת 1950 הוסמך באוניברסיטה העברית בירושלים בפילוסופיה, פסיכולוגיה וביולוגיה. את הדוקטורט שלו סיים במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת המדינה של ויין (Wayne State University) בדטרויט שבארצות הברית, עם דיסרטציה שכותרתה: "The effect of reward on the experience of pain". שהה כעמית מחקר והמשיך לתוכנית בתר-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה.

מאוחר יותר חזר לישראל, ובשנת 1966 ייסד את המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, ועמד בראשה עד שנת 1969. בנוסף ייסד את המעבדה לחקר השינה והחלום שהייתה הראשונה מסוגה בישראל. לוין כיהן כדקאן הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת בר-אילן, ובהמשך שימש ראש החוג המשולב למדעי החברה שם. בשנים 1975 עד 1978 שימש כדקאן הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת בר-אילן ולאחר-מכן עמד בראש החוג הרב-תחומי למדעי החברה.

עיקר מחקריו היו בתחום של הפסיכולוגיה של שינה וחלומות, שבהן כתב מספר ספרים. לוין אף חקר את חלומותיהם של לוחמים תחת מצבי מתח וקרבות. התמחותו של פרופ' לוין בחקר החלום הקנתה לו מעמד בינלאומי בתחום זה, והוא הוזמן לשמש כפרופסור אורח במספר אוניברסיטאות באירופה, ארצות הברית וקנדה.

פרופ' לוין ומשפחתו נמנו עם קבוצת המשפחות הראשונות שהתיישבו בשנת 1976 בקדומים. זמן קצר לאחר שהתיישב בקדומים, החל פרופ' לוין ללמד בביתו קורסים בפסיכולוגיה לקבוצה מתושבי היישוב. ביוזמתו של פרופ' לוין, התקבלה בסנאט של אוניברסיטת בר-אילן ביוני 1976 החלטה להכיר בקורסים שניתנו בביתו של פרופ' לוין בקדומים כקורסים של אוניברסיטת בר-אילן; בכך למעשה נטמן הזרע ממנו נבטה והתפתחה אוניברסיטת אריאל.

עם התפתחות מכללת יהודה ושומרון בקדומים, ולאחר-מכן באריאל, המשיך פרופ' לוין ללמד קורסים בפסיכולוגיה, שימש בתפקיד ראש החוג לפסיכולוגיה וחינוך, והיה פעיל במוסדות השונים של המכללה. בשנים 1986–1987, שימש בתפקיד הראש האקדמי הראשון של המכללה.

== חיים אישיים ==
היה נשוי לשרה לבית הרטמן, ואב לבן ולשתי בנות.

==מספריו==
* יצחק לוין, הפסיכולוגיה של החלום, תל אביב: ספרית דקל, 1980.
* יצחק לוין, אברהם פלג, עולם השינה והחלומות, תל אביב: ספרית מעריב, 1981.

==מתרגומיו==
* דורוין קרטרייט, א’ זנדר (עורכים), דינמיקה קבוצתית: מחקר ותאוריה (ערך בעברית חנן רותם), תל אביב: הוצאת יחדיו, תשכ"ח-תשל"ב.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של ויין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: פסיכולוגיה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אריאל בשומרון: מדעי החברה והרוח
קטגוריה:קדומים: אישים
קטגוריה:חוקרי שינה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2008
עולם הקופסה

עולם הקופסה (באנגלית: Box World) הוא משחק מחשב חופשי שנוצר בשנת 1991. הוא דומה מאוד למשחק סוקובאן. גרסה נוספת שוחררה בשנת 1998. במשחק 99 שלבים בדרגת קושי עולה. בכל שלב מספר שווה של קופסאות וכדורים, והמטרה היא למקם את כל הקופסאות על כל הכדורים באמצעות דחיפה.

==דרישות מערכת==

חלונות 95 ומעלה.

==מאפיינים וכללים==

הדמות המצוירת דוחפת את הקופסאות כרצונה לכל עבר במסגרת המגבלות של דפנות החדר הווירטואלי. במשחק נדרש מהשחקן אך ורק חישוב נכון של המהלכים קדימה, המשחק אינו קצוב בזמן או במספר המהלכים שבו ובכל זמן ניתן להחזיר עד מהלך אחד אחורה, להתחיל מחדש את השלב הנוכחי או לחזור לתחילת כל שלב קודם.

==מהלכים בלתי הפיכים==

על אף שניתן להזיז כל קופסה לכל עבר ובמספר פעמים בלתי מוגבל, עדיין קיימים מצבים בהם השחקן גורם לכך שהמצב שנוצר הוא בלתי ניתן לפתרון מסיבות שונות. המשחק בלתי ניתן לפתרון במצבים שיוזכרו, רק כאשר הקופסה לא מונחת על כדור שכן קיימים מצבים בהם הפתרון הוא כך שהקופסה מונחת במקום בו לא ניתן להזיזה יותר.
* מצב בו אחת הקופסאות צמודה לזווית כלשהי.
* מצב בו ארבע קופסאות יוצרות ריבוע או גם כשדופן מהווה חלק מהריבוע.
* מצב בו נוצר חלל בלתי חדיר כשאורכו ורוחבו אינם עולים על גודל של שתי קופסאות.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20081210024742/http://www.pg95.com/cgi-pg95/boxworld.pl אתר] בו מצולמים חלק שלבי המשחק והסבר הפתרון

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משחקי חשיבה ממוחשבים
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1991
אדמירל צי

אדמירל צי (באנגלית: Fleet Admiral) היא הדרגה השנייה הבכירה ביותר בצי ארצות הברית. הדרגה מקבילה לפילדמרשל בצבא היבשה של צבאות אחרים, או גנרל הצבא בצבא ארצות הברית וניתנת רק בזמן מלחמה. דרגת אדמירל צי מומלצת ומאושרת על ידי הקונגרס של ארצות הברית. סמל הדרגה עוצב ב-1944 וכולל חמישה כוכבים מעוצבים בצורת מחומש שווה-צלעות שקצוותיהם נוגעים זה בזה. על כן הדרגה נקראת בלשון פחות רשמית אדמירל חמישה כוכבים.

עד היום ניתנה דרגת אדמירל צי לארבעה קצינים בכירים בלבד מהם שלושה שקיבלו אותה בעת מלחמת העולם השנייה, בהפרש של ימים זה מזה, בהתאם לוותק השירות הצבאי, כדי ליצור היררכיה כלשהי לאותה דרגה. 

בשתיים מן הזרועות האחרות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית, הצבא האמריקני וחיל האוויר האמריקני, קיימות דרגות מקבילות, גנרל הצבא וגנרל חיל האוויר. לעומת זאת, לחיל הנחתים אין דרגה מקבילה. 

==מקבלי הדרגה במהלך ואחרי מלחמת העולם השנייה==
{| class="wikitable sortable"
|-style="background:#DCDCDC"| -
! שם || תמונה || תאריך קבלת הדרגה (גיל) || תאריך פרישה || תאריך פטירה (גיל) 
|- 
| ויליאם ד' לייהי || ויליאם ד' לייהי || 15 בדצמבר 1944 (69)|| מרץ 1949 ||20 ביולי 1959 (84)
|-
| ארנסט קינג || ארנסט קינג || 17 בדצמבר 1944 (66)|| דצמבר 1945 ||25 ביוני 1956 (77)
|-
| צ'סטר נימיץ || צ'סטר נימיץ || 19 בדצמבר 1944 (59)|| דצמבר 1947 ||20 בפברואר 1966 (80)
|-
| ויליאם הולסי || ויליאם הולסי || 11 בדצמבר 1945 (63)|| מרץ 1947 ||16 באוגוסט 1959 (76)
|}

==ראו גם==
* אדמירל הצי - הדרגה המקבילה בצי הבריטי.
* אדמירל - להשוואה בין דרגות קציני צי בכירים בציים שונים.

*
*
קטגוריה:דרגות צבאיות
קטגוריה:דרגות צי ארצות הברית
פיג'ו 407

פיג'ו 407 (בצרפתית: Peugeot 407) היא מכונית משפחתית גדולה שיוצרה על ידי היצרן הצרפתי פיג'ו בשנים 2004–2010. לרכב דגמי סדאן, סטיישן וקופה. שיווק ה-407 החל במאי 2004 ודגם הקופה שווק החל משנת 2006. גרסת הסטיישן נקראת SW 407. בתחילת 2011 הופסק ייצורה של ה-407, והיא הוחלפה בדגם החדש פיג'ו 508.

יוצרו 860,956 יחידות.
==מכירות==
* 165,000 יחידות - שנת 2004
* 259,000 יחידות - שנת 2005
* 181,500 יחידות - שנת 2006
* 136,000 יחידות - שנת 2007
* 81,400 יחידות - שנת 2008
* 39,500 יחידות - שנת 2009 
* 28,900 יחידות - שנת 2010
* 2,605 יחידות - שנת 2011

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="100">
קובץ:Peugeot 407 Coupé.jpg | "פיג'ו 407" - קופה
קובץ:Peugeot 407 SW rear.JPG | "פיג'ו 407" - סטיישן
קובץ:2005-2009 Peugeot 407 SW.jpg | "פיג'ו 407" - סטיישן
קובץ:Un Peugeot 407 de la Guardia Civil (15032476060).jpg | "פיג'ו 407" - ניידת משטרה בשירות המשמר האזרחי 
קובץ:Peugeot 407 Guardia Civil.JPG | "פיג'ו 407" - ניידת משטרה בשירות המשמר האזרחי 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
.

407
קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:מכוניות סטיישן
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2004
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במלזיה
פיג'ו 206

פיג'ו 206 (בצרפתית: Peugeot 206) היא מכונית סופר מיני שיוצרה על ידי החברה הצרפתית פיג'ו משנת 1998 עד 2010. נכון ל-2005 יוצרו 5 מיליון יחידות של הדגם. ב-2001 החל הייצור של פיג'ו 206CC: גרסת קופה קבריולה של פיג'ו 206. בין השנים 2001 ו-2003 היה פיג'ו 206 הדגם הנמכר ביותר באירופה.

ה-206 היא הדגם הנמכר ביותר של פיג'ו אי פעם עם יותר מ-8 מיליון רכבים שנמכרו ברחבי העולם.

== פיג'ו 206+ ==

פיג'ו 206+ (או 206 פלוס) היא מתיחת פנים ל-206 המקורית.
הרכבים כמעט זהים מבחינה מכנית, ורוב ההבדלים הם קוסמטיים בלבד.
בישראל נמכרו במהלך שנים 2011–2012 קרוב ל-1000 יחידות. השיווק הופסק בשנת 2012.

אחור של הפיג'ו 206

דגם ה-IKCO Runna המיוצר באיראן משנת 2010 מבוסס על "פיג'ו 206".

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

206
קטגוריה:מכוניות סופרמיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1998
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במלזיה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בארגנטינה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בברזיל
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בצ'ילה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באינדונזיה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים באיראן
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים באורוגוואי
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בבריטניה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
פיג'ו 605

פיג'ו 605 היא מכונית צרפתית מתוצרת פיג'ו שיוצרה בשנים 1989–1999. המכונית תוכננה על בסיס סיטרואן מדגם XM, ונחשבת לדגם ההמשך של פיג'ו 604.
==ראו גם==
* פיג'ו 604
* פיג'ו 607
==קישורים חיצוניים==
.

605
קטגוריה:מכוניות משפחתיות גדולות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1989
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קבוצת טאטא

קבוצת טאטא (באנגלית: Tata Group) הוא תאגיד רב-לאומי שמטהו נמצא במומבאי בהודו. הקבוצה היא התאגיד הגדול ביותר בהודו על פי נכסיה ומחזורה.

== היסטוריה ==
קבוצת טאטא הוקמה במאה ה־19 על ידי ג'משטג'י טאטא כחברה למסחר בטקסטיל, ומאז נכנסה לעוד ועוד עסקים, ממלונאות וחקלאות עד תעשייה וייעוץ. היא הקימה את מפעל הפלדה הראשון בהודו, את תחנת הכוח הראשונה וחברת התעופה הראשונה. התאגיד פעיל, בין היתר, בתחומי תעשיות הפלדה, הרכב, טכנולוגיית מידע (בעיקר באמצעות חברת TCS), תקשורת, אנרגיה, תה ומלונאות. קבוצת טאטא פעילה ביותר מ-85 מדינות בעולם הפרושות על שש יבשות, והיא מייצאת את מוצריה ושירותיה ל-80 מדינות נוספות. קבוצת טאטא מורכבת מ-98 חברות בשבעה מגזרי עסקים, מתוכן 27 הן חברות ציבוריות. 65.8% מן הבעלות בקבוצת טאטא מוחזקת בידי קרנות לתועלת הציבור.

נוכחותה של טאטא בהודו בולטת מאוד. רוב המשאיות והאוטובוסים וחלק ניכר מהרכבים המסחריים הם מתוצרת טאטא, ספק האינטרנט הגדול וספק הסלולר הגדול הן חברות בת של טאטא הכוללות בשמן את המילה טאטא. אחד מהיצרנים הגדולים ביותר של מים מטוהרים (הימלאיה) הוא חברת בת של טאטא. Tata Sky הוא ספק טלוויזיה רב ערוצית בלוויין וכן הלאה.

התאגיד נקרא על שם מייסדו, ג'ימשטג'י טאטא, בן עדת הפארסים. בני משפחתו מזה חמישה דורות עומדים בראש החברה. יושב ראש התאגיד הנוכחי הוא ראטן טאטא , אשר החליף בתפקידו בשנת 1991 את ג'.ר.ד. טאטא 

== רכישות ==
מתחילת המאה ה-21 רכשה טאטא כמה חברות תעשייה ידועות בעולם, ביניהן:
* Tata Tea רכשה את חברת תה טטלי (Tetley Tea) בפברואר 2000, תמורת 407 מיליון דולר, ואת Good Earth בארצות הברית וכן חברות בסין, ברוסיה ובדרום אפריקה.
* חברת המלונות טאג' של הקונצרן רכשה שני בתי מלון יוקרתיים בלונדון ומלונות נוספים בעולם.
* טאטא סטיל רכשה את חברת הפלדה הבריטית קבוצת קורוס.
* טאטא מוטורס רכשה את חברת הרכב המסחרי דייהו (Daewoo Commercial Vehicle Company) במרץ 2004, תמורת 102 מיליון דולר. ואת חברות הרכב יגואר ולנד רובר במרץ 2008, תמורת 2.3 מיליארד דולר.
* באוקטובר 2021 רכשה קבוצת טאטא את חברת התעופה אייר אינדיה תמורת 2.4 מיליארד דולר.

==פעילות בישראל==
* חברת הבת לפיתוח ותחזוקת מערכות מידע - TCS, פעילה בישראל משנת 2005.
* ב-2008 חתמה על מזכר הבנות לשותפות עם התעשייה האווירית לישראל בייצור מקומי של מערכות מכ"ם בהודו.
* ב-2013, רמות, חברת מסחור הידע של אוניברסיטת תל אביב, הקימה קרן השקעות בפרויקטים מדעים בסך 20 מיליון דולר, יחד עם "קבוצת טאטא".

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:חברות הודיות
קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:הודו: תעשייה
קטגוריה:חברות בשווי שוק מעל 100 מיליארד דולר
קטגוריה:חברות משפחתיות לשעבר
דרסט השני, מלך הפיקטים

דרסט השני (באנגלית: Drest; בגאלית סקוטית: Drest Gurthinmoch), היה מלך הפיקטים. דרסט מלך כשלושים שנים, בשלהי המאה החמישית, ובראשית המאה השישית. דרסט עלה לשלטון לאחר מותו של קודמו, נכטאן הראשון.

לאחר מותו עלה לשלטון גאלאן.

משמעות שמו השני "גורת'ינמוך" אינו ידוע - וייתכן שמקורה בוולשית ומשמעה "הגדול" (מהמילה: "gwrdd").

==קישורים חיצוניים== 
* [http://www.mimas.ac.uk/~zzalsaw2/pictish.html דברי ימי הפיקטים]

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-510
נכטאן הראשון, מלך הפיקטים

נכטאן הראשון (באנגלית: Nechtan Morbet), בנו של ארפ (או אריפ), היה מלך הפיקטים. נכטאן מלך כעשרים וארבע שנים, בשלהי המאה החמישית. נכטאן היה אחיו של דרסט הראשון.

ב"דברי ימי הפיקטים" זכה נכטאן לכינויים "מורבט" (Morbet - "הגדול", תורגם ללטינית כ"מאגנוס" (Magnus)) ו"קלכאמות'" (Celchamoth - תיאור שמשמעותו לא ברורה).

ישנה מסורת לפיה נכטאן ייסד את המנזר באברנת'י - אולם ככל הנראה מייסד המנזר היה נכטאן בנו של אירב.

בסיפור חייו של בוייט הקדוש נכתב כי בוייט החיה את נכטאן לאחר מותו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.mimas.ac.uk/~zzalsaw2/pictish.html דברי ימי הפיקטים]

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-480
פארי פלאז'

פארי פלאז' : חוף הים המלאכותי בפריז
פָּארִי פְּלַאז (בצרפתית: Paris-Plage שפירושו "החוף של פריז") הוא מיזם תיירותי של עיריית פריז, המתקיים מדי קיץ מ-20 ביולי למשך ארבעה שבועות, ומדמה חוף ים על גדות נהר הסן. 

פריז היא מהערים הגדולות באירופה, ומספר תושביה כולל המטרופולין מגיע ל-12,067,000. פריז שוכנת בצפון מערב צרפת, בלב מישור האגן הפריזאי הגדול, על גדות נהר הסן, רחוקה מרחק משמעותי מכל חוף ים אמיתי. 

בשנת 2002 יזם ראש העיר הנבחר ברטראן דלנואה את המיזם, בו גודר שטח על גדות נהר הסן, אליו הובאה כמות גדולה של חול, וכן גם כיסאות-נוח ושימשיות, מקלחות ציבוריות ומלתחות, צימחיה תואמת לרבות עצי דקל, ואפילו צדפים. לאורך האזור נבנו מספר בריכות שחייה המאפשרות לתיירים ליהנות לא רק מחוף מלאכותי באמצע האזור האורבני, אלא גם משחייה ורחצה במים. 

עלות המיזם היא מעל 15 מיליון אירו בשנה, ובחודש שבו הוא פועל מבקרים בו (נכון ל-2007) ארבעה מיליון תיירים.

מתחילתו בשנת 2002 ועד 2017, הוקם המיזם בכל שנה על ידי חברת הבניה לאפארז' הולסים (). בשנת 2017 הפסיקה עיריית פריז את ההתקשרות עם החברה, ובעקבותיה הופסק המיזם באופן זמני, לאחר שהתגלתה תמיכתה המוצהרת של החברה בדאעש ובדרישת נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לבנות את חומת ההפרדה בגבול מקסיקו-ארצות הברית

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080105192254/http://www.pps.org/great_public_spaces/one?public_place_id=997 Paris Plage — Great Public Spaces]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פריז: תרבות
קטגוריה:פריז: אטרקציות תיירותיות
אלכסנדר ג'ורג'ביץ'

אלכסנדר ג'ורג'ביץ (בסרבית: Aleksandar Đorđević או Александар Ђорђевић; נולד ב-26 באוגוסט 1967 בבלגרד) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל סרבי. כיום משמש כמאמנה של נבחרת סין.

==קריירת משחק==
===קריירת מועדונים===
ג'ורג'ביץ' החל לשחק כנער בקבוצת הכוכב האדום בלגרד. ב-1983 עבר ליריבה העירונית, פרטיזן, ושיחק בשורותיה במשך שש עונות, במהלכן זכתה הקבוצה פעמיים באליפות יוגוסלביה, פעמיים בגביע המדינה, פעם אחת באליפות אירופה (1992) ופעם אחת בגביע קוראץ'. ב-1992 עבר לשחק באיטליה. הוא שיחק שתי עונות באולימפיה מילאנו עמה זכה בגביע קוראץ', ושתי עונות בפורטיטודו בולוניה. המגזין האיטלקי "סופרבסקט" בחר בו פעמיים ברציפות ל"מר אירופה", תואר שהוא מעניק מדי שנה לשחקן הטוב באירופה לפי בחירתו.

את עונת 1996/97 פתח ג'ורג'ביץ' במדי פורטלנד טרייל בלייזרס מליגת ה-NBA, אך שיחק בשורותיה שמונה משחקים בלבד, ועזב לאחר חודשיים. הוא השלים את העונה בברצלונה, ונשאר בה שתי עונות נוספות, באחרונה שבהן זכתה הקבוצה בגביע קוראץ'. ב-1999 עבר לשחק במדי יריבתה של ברצלונה, ריאל מדריד. בקבוצה זו שיחק במשך שלוש עונות, ובשנת 2000 זכה עמה באליפות ספרד.

ב-2003 שב ג'ורג'ביץ' לאיטליה, הפעם לקבוצת סקאבוליני פזארו. הוא שיחק בקבוצה זו במשך שתי עונות, בטרם שב לאולימפיה מילאנו, בגיל 38, ובה סיים את הקריירה. בינואר 2006 מונה למאמן הקבוצה, שהייתה שרויה במשבר, וסייע לה לשפר את מאזנה בליגה האיטלקית ולהבטיח את מקומה ביורוליג בעונה שלאחריה. בסוף עונת עזב את הקבוצה.

===קריירה בינלאומית===
ג'ורג'ביץ' היה חבר שנים רבות גם בסגל נבחרת יוגוסלביה בכדורסל, ושיחק במסגרת זו 108 משחקים. הוא זכה עם הנבחרת באליפות העולם בכדורסל ב-1998, ובאליפויות אירופה בכדורסל שנערכו ב-1991, 1995 ו-1997, באחרונה אף זכה בתואר השחקן המצטיין. כן זכה עם נבחרתו במדליית הכסף באולימפיאדת אטלנטה (1996).

==קריירת אימון==
אחרי שעזב את פזארו, אימן ג'ורג'ביץ' ברחבי אירופה, באיטליה, יוון וגרמניה, וגם את נבחרת סרביה.

==חיים אישיים==
ג'ורג'ביץ' הוא בין שבעת הכדורסלנים שייסדו את עמותת "גרופ 7", המסייעת לילדים במצוקה בסרביה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fibaeurope.com/cid_KNce8jInH7Qj1EsyH5rjn2.playerID_2627.compID_qMRZdYCZI6EoANOrUf9le2.season_1995.roundID_2265.teamID_390.html#{E91AFDC5-57F4-4283-9A62-3729B99232F4} פרופיל שחקן באתר פיב"א]
* [http://www.euroleague.net/competition/players/showplayer?pcode=AIP פרופיל שחקן באתר היורוליג]

קטגוריה:כדורסלנים סרבים
קטגוריה:כדורסלנים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:כדורסלנים יוגוסלבים
קטגוריה:כדורסלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני ברצלונה
קטגוריה:כדורסלני פורטיטודו בולוניה
קטגוריה:כדורסלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני סקאבוליני פזארו
קטגוריה:מאמני בנטון טרוויזו
קטגוריה:מאמני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:מאמני פנרבחצ'ה בכדורסל
קטגוריה:מאמני פנאתינאיקוס בכדורסל
קטגוריה:מאמני כדורסל סרבים
קטגוריה:מאמני נבחרת סרביה בכדורסל
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית
קטגוריה:ילידי 1967
טאלורק הראשון, מלך הפיקטים

טאלורק הראשון (באנגלית: Talorc I), בנו של אניאל, היה מלך הפיקטים. על פי "דברי ימי הפיקטים", טאלורק מלך בין שנתיים לארבע שנים, בשלהי המאה החמישית. טאלורק עלה לשלטון לאחר מותו של דרסט הראשון, והודח, ככל הנראה, על ידי אחיו של דרסט - נכטאן הראשון. מלך ארבע שנים בין 452 ל-456.

==קישורים חיצוניים== 
* [http://www.mimas.ac.uk/~zzalsaw2/pictish.html דברי ימי הפיקטים]

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-456
הבית החום (מינכן)

שרידי הבית החום, [[2007]]
הבית החום (גרמנית: Braunes Haus) היה המטה הכללי של המפלגה הנאצית בגרמניה, ושכן בעיר מינכן.
== היסטוריה ==
הבית היה ממוקם במבנה אבן מרשים, ברחוב בריינר ברובע מקספורשטאדט במינכן. הוא נקרא בשמו על שם צבע מדי המפלגה, שהיה חום.

המבנה נבנה ב-1828 על בסיס תוכניות של האדריכל ז'אן-בטיסט מטיווייה (Jean-Baptiste Métivier), שהיה אדריכל החצר בבוואריה. המבנה עבר בעלים שונים עד שנרכש על ידי סוחר בריטי בשם בארלו, בסוף המאה ה-19.

ב-1930 הוחלט כי המטה של המפלגה הנאצית באותה עת, ברח' שלינג 50, קטן מדי, כאשר מספר העובדים בו עלה מארבעה בשנת 1925 לחמישים באותה השנה. באותה שנה הבית ברחוב ברינר הועמד למכירה על ידי משפחת בארלו. הבית נרכש על ידי פרנץ שוורץ, ששימש אז כגזבר המפלגה הנאצית. התעשיין פריץ טיסן מימן את השיפוצים במקום, והאדריכל פאול לודוויג טרוסט דאג להפיכת הבית מווילה עירונית למשכן ראוי למטה המפלגה. טרוסט, שחלק עם היטלר את הגישה האנטי-מודרנית באדריכלות, עיצב את הבית בסגנון כבד, אנטי-מודרני. הבית נפתח באופן רשמי ב-1 בינואר 1931.

בבית היו משרדיהם של הנאצים החשובים ובעלי התפקידים במפלגה - היטלר, הנס פרנק, היינריך הימלר, הרמן גרינג, רודולף הס, פיליפ בוהלר והגזבר שוורץ. שם גם אופסן "דגל הדם" אותו נשאו בראש המצעד במהלך הפוטש בבית הבירה שהוכתם בדמם של ההרוגים שם, ונחשב לסמל נאצי קדוש.

ב-1937 הושלמה בניית משרדים מפוארים יותר למפלגה ול"פיהרר", והבית שימש למטרות שונות, לרבות מוזיאון, ולשכת סגן הפיהרר, רודולף הס.

באוקטובר 1943 ובינואר 1945 ניזוק הבית בהפצצת בעלות הברית. ב-1947 פונו החורבות, והמקום בו עמד הבית נותר כמגרש ריק.

בדצמבר 2005 הכריזה ממשלת בוואריה על כוונתה להפוך את הבית למרכז לתיעוד ההיסטוריה של הנאציזם, ובשנת 2015 נחנך על חורבותיו המרכז לתיעוד הנאציזם במינכן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110916192008/http://www.ns-dokumentationszentrum-muenchen.de/national-socialism-in-munich/the-brown-house-the-nazi-party-headquarters המרכז לתיעוד הנאציזם במינכן, המוזיאון העתיד להיבנות בבית]

קטגוריה:מינכן: מבנים
קטגוריה:גרמניה הנאצית: מבנים
קטגוריה:מינכן: היסטוריה
קטגוריה:מבנים בגרמניה שנהרסו במלחמת העולם השנייה
קאסה רוסאדה

קאסה רוסאדה (בספרדית: Casa Rosada; מילולית: "הבית הוורוד") הוא כינויו של מקום העבודה המרכזי של נשיאי ארגנטינה. הקאסה רוסאדה ממוקם בצדה המזרחי של פלאסה דה מאז'ו בבואנוס איירס, והוא זכה לכינוי זה בשל צבעו הוורוד. מעונם הרשמי של נשיאי ארגנטינה, קינטה דה אוליבוס, שוכן בעיר אוליבוס, השייכת לפרובינציית בואנוס איירס. העיר סמוכה לבירה הפדרלית בואנוס איירס.

==היסטוריה==
במקום בו שוכן היום הקאסה רוסאדה שכן בעבר מבצר שהוקם ב-1594 כדי להגן על בואנוס איירס. ב-1713 הורחב המבצר עד לכדי שטח של כ-10 דונמים, נבנו בו צריחים, והוא החל לשמש את מושלי המושבה, ועם כינונה של מלכות המשנה של ריו דה לה פלטה ב-1776 - את מושליה של זו. 

לאחר עצמאות ארגנטינה שימש המבצר את נשיאיה, אך במחצית המאה ה-19 הוא חדל לתקופה קצרה מלשמש את הנשיאים, מרביתו נהרס כדי לאפשר את הסבתו למבנה שייעודו אדמיניסטרטיבי, והמבנה החדש נבנה בסגנון נאו-קלאסי. כשנבחר ברטולומה מיטרה לנשיא ארגנטינה ב-1862 הוא שב לקאסה רוסאדה. המבנה נצבע בוורוד במהלך כהונתו של דומינגו פאוסטינו סרמיינטו, ב-1873. בשנה זו גם הוחל בהרחבתו של המבנה. לפי האמונה המקובלת, הצבע הוורוד סימל את האיחוד בין שתי התנועות הפוליטיות הבולטות באותה העת - הפדרליסטים שדגלם היה אדום, והאוניטריוס שדגלם היה לבן. עם זאת, הסיבה האמיתית לצבע הוורוד נעוצה בכך שהצבע היה עירוב של סיד ודם בקר, ששימש לייצוב הצבע. כמו כן, צבע דגלם של האוניטריוס לא היה לבן לגמרי, וכלל גם כחול. 

בשנות ה-90 של המאה ה-19 נערכו בקאסה רוסאדה שיפוצים נוספים, והמבנה במראהו הנוכחי נחנך ב-1898. ב-1957 נחנך במבנה מוזיאון הכולל מידע אודות נשיאי ארגנטינה לדורותיהם וחפציהם האישיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.casarosada.gov.ar/index.php?option=com_content&task=view&id=23&Itemid=30 קאסה רוסאדה] באתר נשיאי ארגנטינה
* [https://www.casarosada.gob.ar/la-casa-rosada/museo אתר המוזיאון בקאסה רוסאדה] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בואנוס איירס: מבנים
קטגוריה:ארגנטינה: פוליטיקה
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:אמריקה: מעונות רשמיים
קטגוריה:אמריקה: מוזיאונים
דרסט הראשון, מלך הפיקטים

דרסט הראשון (באנגלית: Drest I או Drust), בנו של ארפ, היה מלך הפיקטים הראשון שניתן לתארך את תקופתו. מלך מיתולוגי זה, המוזכר ב"דברי ימי הפיקטים", מלך באמצע המאה החמישית.

דרסט עלה לשלטון לאחר מותו (או הריגתו) של טאלורק בן איכיויר (Talorc son of Achiuir) ועל פי "דברי ימי הפיקטים" דרסט מלך 100 שנים ונלחם ב-100 קרבות. על פי גרסה אחרת - מלך 100 ימים בהם נלחם.

עוד מצוין בדברי ימי הפיקטים כי בשנה ה-19 למלכותו הגיע פטריק הקדוש לאירלנד - עובדה הנותנת תיארוך למלכותו.

דרסט הגלה את אחיו נכטאן לאירלנד. לאחר מותו של דרסט שב נכטאן לממלכת הפיקטים, ולימים עלה לשלטון לאחר מותו של טאלרוק בן אניאל, שמלך לאחר דרסט.

ג'ון מפרדון מציין כי דרסט מלך 45 שנים, בתקופת כהונתו של פאלאדיוס כבישוף אירלנד.

==קישורים חיצוניים== 
* [http://www.mimas.ac.uk/~zzalsaw2/pictish.html דברי ימי הפיקטים]
* 

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
ריקרדו אוסוריו

ריקרדו אוסוריו מנדוזה (ספרדית: Ricardo Osorio Mendoza; נולד ב-30 במרץ 1980) הוא כדורגלן עבר מקסיקני ששיחק בעמדת המגן. את עיקר הצלחתו השיג אוסוריו בקבוצות קרוס אסול, שטוטגרט ומונטריי. אוסוריו ערך 82 הופעות במדי נבחרת מקסיקו.
== קריירה ==
אוסריו, יליד ווחואפאן דה לאון שבמקסיקו, הגיע לשטוטגרט ב-2006. הוא זכה עם שטוטגרט באליפות הבונדסליגה ב-2007. בסוף עונת 09/2010 הוחלט שיעזוב את המועדון.

שחקן פעיל בנבחרת מקסיקו מאז שנת 2003. במדיה ערך 82 הופעות, וזכה עמה בגביע הזהב של CONCACAF ב-2003. אוסוריו היה עם הנבחרת גם במונדיאל 2006 גביע הזהב של CONCACAF ב-2007 ובמונדיאל 2010.

אוסוריו שיחק בכל ארבעת המשחקים של מקסיקו במונדיאל 2010 בדרום אפריקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים מקסיקנים
קטגוריה:מגני כדורגל מקסיקנים
קטגוריה:כדורגלני קרוס אסול
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני מונטריי
קטגוריה:כדורגלני קרטרו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מקסיקו
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1980
Explosions in the Sky

אקספלוז'נס אין דה סקיי (אנגלית: Explosions in the Sky; מילולית: "התפוצציות בשמיים") היא להקת רוק אינסטרומנטלי אמריקאית מאוסטין, טקסס.

חברי הלהקה מנגנים על שלוש גיטרות חשמליות (לעיתים הסולן מייקל ג'יימס מחליף את גיטרתו החשמלית בגיטרת באס) וסט תופים.
== היסטוריה ==
הלהקה נוסדה בטקסס בשנת 1999 תחת השם ברייקר מוראנט (Breaker Morant), שהיה משורר, רכב ופושע מלחמה. שמם המחודש הגיע מהערה שהרסקי, המתופף, העיר על הזיקוקים שנראו בליל הקלטת שירם הראשון - "ריממבר מי אס א טיים אוף דאיי" (Remember Me as a Time of Day). שיר זה נכלל באלבום הבכורה שלהם "האו סטריינג, אינוסנס" (How Strange, Innocence) בשנת 2000.

בשנת 2004 הלהקה הלחינה את פסקול הסדרה "אורות ליל שישי" ששודרה מספר שנים לאחר מכן בחברת הלוויין הישראלית יס.

== דיסקוגרפיה ==
{|
|-valign=top
|

{| class="wikitable"
|-
|<center>שנה</center>
|<center>שם האלבום</center>
|-
| 2000
| <center>How Strange, Innocence</center>
|-
| 2001
| <center>Those Who Tell the Truth Shall Die, Those Who Tell the Truth Shall Live Forever</center>
|-
| 2003
| <center>The Earth Is Not a Cold Dead Place</center>
|-
| 2005
| <center>The Rescue</center>
|-
| 2007
| <center>All of a Sudden I Miss Everyone</center>
|-
| 2011
| <center>Take Care, Take Care, Take Care</center>
|-
| 2016
| <center>The Wilderness</center>
|-
|}
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1999
רוברט סרי

רוברט ה. סרי (באנגלית: Robert H. Serry; נולד ב-1950) הוא דיפלומט הולנדי, אשר כיהן כנציג האו"ם למזרח התיכון, המתאם המיוחד מטעם האומות המאוחדות לתהליך השלום במזרח התיכון ושליחו האישי של מזכ"ל האו"ם ברשות הפלסטינית.

סרי הוא יליד קולקטה. משמש זה שנים כדיפלומט מקצועי ואיש משרד החוץ הולנדי. בין תפקידיו השונים היה השגריר באירלנד ושימש כסגן עוזר מזכ"ל לניהול משברים ומבצעים בברית נאט"ו, תפקיד שבמהלכו הוצב במוסקבה, בניו יורק ובקייב.

סרי עמד בראש מחלקת המזרח התיכון במשרד החוץ ההולנדי והשתתף במהלכים לקראת ועידת מדריד.

סרי בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת אמסטרדם. בשנת 1997 חיבר ספר בעקבות שירותו בקייב. סרי נשוי ואב לשלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דיפלומטים הולנדים
קטגוריה:שליחי האו"ם למזרח התיכון
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1950
דגל המחוז היהודי האוטונומי

דגל המחוז היהודי האוטונומי הוא דגלו של המחוז היהודי האוטונומי בפדרציה הרוסית. הדגל הנוכחי אומץ באוקטובר 1996. צבעו של הדגל הוא לבן, כשבאמצעו ישנה קשת בענן, בה שבעה פסים אופקיים בצבעים: אדום, כתום, צהוב, ירוק, תכלת, כחול, וסגול, המסמלים את שבעת קני המנורה. היחס בין הצלע האופקית בדגל לצלע האנכית הוא 2:3.

שבעת הפסים האופקיים ממורכזים אנכית ובעלי מרווחים זהים. אורכו של כל פס שווה ל-<sup>1</sup>⁄<sub>40</sub> מאורך הדגל, והם מופרדים על ידי גבולות/מרווחים לבנים שאורכם שווה ל-<sup>1</sup>⁄<sub>3</sub> מאורכו של פס – כלומר <sup>1</sup>⁄<sub>120</sub> מאורך הדגל.

עיצוב אומץ לשימוש במחוז ב-27 באוקטובר 1996.

== עיצוב וסמליות ==

=== שערוריית דגל הגאווה ===

ב-2013 בחנה רוסיה האם דגל המחוז היהודי האוטונומי מהווה "תעמולה הומוסקסואלית", לפי החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית שחוקק באותה שנה במדינה, עקב דמיונו לדגל הגאווה. דגל המחוז אושר כ"בטוח לשימוש" מכיוון שעיצוב דגל צבעי הקשת, אותו דגל המחוז כולל, נבדל ממנו ברקעו הלבן, בפסיו הצבעוניים המופרדים בפסים לבנים ובצבע הפס השביעי הנעדר מדגל הגאווה הנפוץ – תכלת. עם זאת, גרסאותיו הקודמות של דגל הגאווה (בעלות שמונת ושבעת הפסים) כוללות שתיהן את פס התכלת.

== קישורים חיצוניים ==

* 
==הערות שוליים==

המחוז היהודי אוטונומי
קטגוריה:המחוז היהודי האוטונומי
קטגוריה:קשת בענן
בחזרה לעתיד (סדרת אנימציה)

בחזרה לעתיד (באנגלית: Back to the Future: The Animated Series) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בת 26 פרקים שהופקה לטלוויזיה בין השנים 1991 עד 1992 המבוססת על טרילוגיית סרטי בחזרה לעתיד. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים בשנות התשעים בשפת המקור בליווי כתוביות, ובתחילת שנות האלפיים הסדרה שודרה בערוץ 2, זכיינית טלעד בדיבוב לעברית. 

== תקציר העלילה ==
עלילת הסדרה ממשיכה מהמקום בו הפסיקה עלילת הסרט השלישי בסדרה – דוק בראון מחליט לעבור ולחיות בשנת 1991 בעיירה היל וואלי יחד עם אשתו קלרה, ילדיהם ז'ול וורן וכלבו איינשטיין. בדומה לכל סרטי "בחזרה לעתיד", המסע בזמן בסדרה המצוירת מתאפשר באמצעות מכונית דלוריאן, אשר כביכול נבנתה מחדש לאחר שהושמדה בסוף הסרט השלישי. בנוסף, הדמויות נוסעות בזמן גם באמצעות הקטר אותו דוק הסב למכונת זמן בסוף הסרט "בחזרה לעתיד 3". 

למרות שלאורך הסדרה מרטי מק'פליי והחברה שלו ג'ניפר פארקר מופיעים מדי פעם, עלילת הסדרה המצוירת מתמקדת בעיקר בהרפתקאותיהם של דוק ומשפחתו. בריון העיירה ביף טאנן מופיע גם כן מעת לעת. בנוסף, קרובי משפחתם של משפחת מק'פליי ומשפחת טאנן מופיעים בתפקידים רבים גם בעבר וגם בעתיד. שלא בדומה לסדרת הסרטים אשר עלילתם מתרחשת בעיירה היל וואלי בלבד, הסדרה המצוירת לוקחת את הדמויות לעיתים קרובות גם למיקומים שונים ברחבי העולם.

==מדבבים ==
שניים מן השחקנים המקוריים בסדרת הסרטים השתתפו בדיבוב דמויותיהם בסדרה המצוירת - מרי סטינבורגן, אשר גילמה בסרטים את קלרה, ותומאס פ. וילסון, אשר גילם בסדרת הסרטים את ביף טאנן. כריסטופר לויד שיחק את דוק בראון בקטעי הלייב אקשן בתחילה ובסיום של כל פרק, בעוד הדיבוב של דמותו של דוק בסדרה המצוירת בוצע על ידי דן קסטלנטה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:בחזרה לעתיד
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות טלוויזיה המבוססות על סרטים
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש
קטגוריה:מסע בזמן בטלוויזיה
קטגוריה:CBS: תוכניות וסדרות
קטגוריה:יוניברסל טלוויזיה: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:טלעד - תוכניות רכש
כריסטוף בארטייה

כריסטוף בארטייה (מצרפתית: Christophe Barratier; נולד ב-17 ביוני 1963) הוא מפיק, תסריטאי ובמאי קולנוע צרפתי. למד מוזיקה קלאסית בפריז ובשנת 1991 החל לעבוד בחברת ההפקות של דודו, ז'אק פרין. הוא השתתף בהפקת הסרטים "ציפורים נודדות", "הימליה" ו"מיקרוקוסמוס". את הצלחתו הגדולה רכש כשביים את הסרט "כשהנערים שרים" שיצא בשנת 2004, זכה בשני פרסי סזאר, והיה מועמד לפרסי אוסקר וגלובוס הזהב. הוא גם כתב את המילים לשיר הנושא של הסרט, שהיה מועמד לפרס אוסקר לשיר מקורי. בשנת 2006 יצא סרטו "המאבטח" ושנתיים לאחר מכן, בשנת 2008, יצא סרטו "פריז 36".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:מפיקי קולנוע צרפתים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1963
ג'ורג' קוקרופט

ג'ורג' קוקרופט (באנגלית: George Coockcroft; 15 בנובמבר 1932 - 6 בנובמבר 2020) היה סופר אמריקאי, שכתב תחת שם העט לוק ריינהרט. ספרו המפורסם ביותר היה איש הקובייה (1971).
== חייו ==
את לימודי התואר ראשון סיים קוקרופט באוניברסיטת קורנל, ואת לימודי התואר השני באוניברסיטת קולומביה. מאוניברסיטה זו אף קיבל תואר פרופסור בפסיכולוגיה. 

קוקרופט לימד זן (אליה המיר את דתו) וספרות אנגלית. במהלך תקופה זו העלה את רעיון החיים על-פי קובייה, והחל לערוך ניסיונות בחיי-קובייה (או, על-פי המונח מספרו, עבד את "אלקובים"). כאשר סיים את ספרו בשנת 1969, שהה במיורקה ולימד אנגלית להיפים מקומיים.

לאחר פרסום ספרו איש הקובייה הפך לסופר במשרה מלאה ומנהיג תרבות הקובייה, כפי שהיה גיבור ספרו ה"ביוגרפי". ב-1971 אף הקים בניו יורק "מרכז קובייה".

קוקרופט בילה מספר שנים בהפלגות מסביב לעולם.

נפטר ב-6 בנובמבר 2020. התגורר בקאנאן, ניו יורק.

==ספריו==
(כל הספרים יצאו לאור תחת שם העט לוק ריינהרט)
*(1971) The Dice Man בעברית: איש הקובייה, הוצאת כנרת, 1987. ספרו היחיד שתורגם לעברית.
*(1975) White Wind, Black Rider (שם מקורי: Matari)
*(1983) Long Voyage Back
*(1986) Adventures of Wim שייך לסדרת איש הקובייה.
*(1993) The Search for the Dice Man שייך לסדרת איש הקובייה.
*(1976) The Book of the Est פורסם כספר אלקטרוני בשנת 2008
*(2000) The Book of the Die ספר הדרכה לחיי קובייה.
*(2002) Whim (שכתוב של הספר Adventures of Wim)
*(2008) Naked Before the World
*(2008) Jesus Invades George: An Alternative History

== קישורים חיצוניים ==
 
* 

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים הידועים בשם עט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2020
יחס המרה

יחס המרה, או שיעור המרה (באנגלית: Conversion Rate), הוא מונח מתחום השיווק המודד בדרך כלל את היחס בין כמות המבקרים באתר אינטרנט או בחנות, לבין הכמות מתוכם שביצעו פעולה כלשהי שהוגדרה מראש, כמו רכישה, הרשמה למועדון לקוחות ועוד. לעיתים מודד המונח את היחס של עצם הכניסה לאתר האינטרנט או לחנות.

יחס ההמרה מושפע ממספר גורמים, ביניהם ביצועים טכניים כמו מהירות טעינת האתר או האופן בו מוצגות סחורות בחנות, מידת האטרקטיביות של הפעולה הנמדדת, וכן גורמים שונים כמו עונות-שיא שיכולים להשפיע באופן נקודתי על יחס ההמרה ולהטות אותו מהנורמה<ref name=":0"></ref><ref></ref>.

חברות משתמשות בנתוני יחס ההמרה כדי להסיק מסקנות לגבי אסטרטגיית השיווק והמכירות שלהן<ref></ref>.

== בשיווק באינטרנט ==
בתחום השיווק באינטרנט המונח מודד את הסיכוי של מבקר באתר אינטרנט לבצע פעולה מוגדרת, או את הסיכוי של גולשים להפוך למבקרים באתר או בדף נחיתה בעקבות פעולה שיווקית או פרסום<ref></ref>. לחלופין יחס המרה יכול למדוד את שיעור הנטישה, של גולשים שהגיעו לאתר אך עזבו אותו במהרה. 

כאשר עוסקים במדידת מבקרים באתר אינטרנט, מגדירים המשווקים, המפרסמים או בעלי האתר את הפעולה אותה הם רוצים למדוד. דוגמה לפעולה מוצלחת יכולה להיות יצירת קשר עם המפרסם, הרשמה לדיוור אלקטרוני באתר או רכישת מוצר באמצעותו. המדידה מבצעת לאורך זמן, ובמיוחד לפני ואחרי ביצוע שינויים שונים, במטרה להבין האם שינויים אלו משפרים או מפחיתים את הסיכוי לביצוע הפעולה<ref name=":0" />.

משווקים משתמשים במגוון כלים כדי למדוד את התנהגות הגולשים במהלך ביקורם באתר, כדי לנסות ולזהות שינויים אפשריים שישפרו את יחס ההמרה. חלק מכלים אלו עוקבים אחר התנהגות המבקרים באתר, דוגמת מיפוי זרימת-עכבר, מפות חום, ומשפכים בהם מספר פעולות-ביניים שעל המבקרים לעשות. אחרים בודקים את יעילות הצגת המידע שבאתר - לעיתים על ידי בדיקת A/B בה מוצגות במקביל שתי גרסאות שונות של אלמנט כלשהו באתר, תוך השוואת יחס ההמרה ביניהן, ולאחר מכן החלפת הגרסה היעילה פחות בגרסה שלישית וכן הלאה. לעיתים מציעים המשווקים הצעות ייחודיות, כמו התנסות חינם בשירות לתקופת זמן מוגבלת, כדי לראות את ההשפעה של פעולה כזו על יחס ההמרה ולהפיק מכך מסקנות שונות בנוגע לאסטרטגיית המכירות<ref name=":0" />. בדיקות A/B נפוצות גם בניסיון להפנות גולשים אל האתר.

==בתחום הקמעונאות==
בתחום הקמעונאות, מתייחס המונח בדרך כלל ליחס בין כמות המבקרים בחנות לבין כמות הרוכשים בפועל. חברות מודדות יחס המרה בנקודות זמן שונות בניסיון להגביר את הסיכוי שמבקר בחנות יהפוך לקונה, ובניסיון לעקוב אחר התנהגות הצרכנים ולהסיק מהן פעולות החברה שמשפרות את יחס ההמרה<ref name=":1"></ref>.

בעוד ששיטות המדידה של כמות הקונים פשוטה יחסית, מדידת כמות המבקרים מעט מורכבת יותר ודורשת שימוש במצלמות או בספירה ידנית<ref name=":1" />.

ישנן חנויות או מחלקות להן באופן מסורתי שיעור המרה קיצוני, לדוגמה, באגפי החלב או נייר הטואלט במרכולים שיעור ההמרה קרוב בדרך כלל ל-100%, לעומת גלריות אמנות להן בדרך כלל שיעור המרה של אחוזים בודדים<ref name=":1" />.

==ראו גם==
*מסחר אלקטרוני
*שיפור יחס המרה

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marketingterms.com/dictionary/conversion_rate/ תיאור המונח]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיווק באינטרנט
קטגוריה:מסחר אלקטרוני
קטגוריה:שיווק
קטגוריה:יחסים
פרורה

תוכנית האתר ב-1945 וב-2009 . אדום: בנוי, סגול: בנוי בחלקו, אפור: הריסות, לבן: לא קיים
אתר הנופש של כוח באמצעות שמחה בפרורה (Prora) ממוקם בחוף המזרחי של האי ריגן בים הבלטי, צפון גרמניה, במדינת מקלנבורג-מערב פומרניה. האתר בתכנון האדריכל קלמנס קלוץ (Clemens Klotz) נחשב לאחד ממפעלי הבנייה השאפתניים בתקופת הרייך השלישי, וכמייצג נאמן של האדריכלות הנאצית. מחזיק עד היום בשיא כ"הבניין הארוך בעולם", אורכו כ-4.5 ק"מ.

אתר הנופש הוקם על מנת לאפשר לעובדים הגרמנים חברי ה"כוח באמצעות שמחה", יציאה לנופש משפחתי במחיר שווה לכל נפש. על פי התכנון נועד לשרת כ-20,000 נופשים בו בעת.

==מבנה האתר==
חדר בפרורה
האתר נבנה לאורך רצועת חוף חולי ושטוח, במרחק של כ-150 מטר מקו המים. הורכב משני אגפים עיקריים: צפוני ודרומי אשר כל אחד מהם מורכב מ-4 בלוקים בני 6 קומות ו-10 יחידות דיור כל אחד. צורתו הכללית כשל "מסרק". מכל חדר שגודלו כ-13 מ"ר ובו ריהוט בסיסי נשקף נוף לים. השירותים והמקלחות היו משותפים.

חדרי המדרגות, המעברים והמעליות היו ממוקמים בחלקו האחורי של המבנה בכיוון היבשה (שיני ה"מסרק").
בין שני אגפי האתר תוכנן מבנה מנהלתי, קבלה, וכיכר מרכזית. המרחק בין המרכז ואזורי המגורים היה כה רב, עד שהצריך גם תכנון של רכבת פנימית לשינוע האורחים ברחבי אתר הנופש.

בקצה הכיכר המרכזית תוכנן אולם כנסים ענק, אשר לדרישת היטלר יוכל להכיל את כל הנופשים המתכנסים יחדיו.

לאורך חוף הים בין שני אגפי הבניינים ומול המבנה המרכזי הוקם מזח אשר אִפשר עגינה של אוניות הנופש הענקיות שהיו גם הן בבעלות ה"כוח באמצעות שמחה".

כבכל אתר נופש, תוכננו בריכות שחייה, אולמות ספורט, בתי קולנוע וכל יתר השירותים המקובלים באתר מסוג זה. בין מתכנני המתחם היה יוליוס שולטה-פרולינדה.

==היסטוריה==
הבנייה החלה במאי 1936 ותוכננה להסתיים עד 1941 אך נפסקה ב-1939 ולא הושלמה מעולם עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה. למרות זאת נחשב האתר בפרורה לפרויקט אשר הגיע לשלב הבנייה המתקדם ביותר מכל מפעלי הבנייה המגלומנים, אשר תוכננו והוחל בביצועם בתקופת הרייך השלישי.

בתקופת המלחמה שימש האתר, שרוב בנייתו הושלמה, כמתקן אימונים וכבית חולים צבאי. בנוסף לכך מצאו בו מחסה גם אזרחים שנמלטו מההפצצות בערי צפון גרמניה כהמבורג ואחרות.

לאחר המלחמה הוחזק האתר בידי הסובייטים אשר גרמו לנזקים רבים למבנים, בזזו ופירקו חלקים מהם והרסו לחלוטין אחרים.

בין השנים 1950 - 1991 היה האתר בשליטת צבא גרמניה המזרחית, אשר השתמש בו כמתקן לאימוני לוחמה בשטח בנוי והמשיך לגרום לנזקים והרס רב נוסף בחלקים ממנו.

בחלקים אחרים של האתר השתמש הצבא למגורי חיילים ואף כאתר נופש לקצינים. חלקים אלה תוחזקו ונשמרו אם כי לא במראם המקורי.

לאחר איחוד גרמניה עלתה מחדש השאלה בדבר גורלו של "הקולוסוס של ריגן". היו שרצו לפרק ולהשמיד כל זכר לתקופה הנאצית בעוד אחרים צידדו בשימור וחידוש השימוש באתר הייחודי.

מאז שנת 2000 פועלת במקום קבוצה הפועלת לשימור ומפעילה מוזיאון מקומי ובו מרכז לתיעוד והפעלת סיורים לימודיים. בשנת 2008 אושרה תוכנית משקיעים להחזרת האתר ליעודו המקורי כאתר נופש בממדים צנועים יותר.

תמונה פנורמית של הצד הפונה אל הים
תמונה פנורמית של הצד הפונה אל היבשה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080411001501/https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-3179952,00.html בקרוב: עושים כיף בכפר הנופש של היטלר], ynet, 6 בדצמבר 2005
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדריכלות נאצית
קטגוריה:גרמניה: מבנים
קטגוריה:שיאי עולם
קטגוריה:מקלנבורג-מערב פומרניה
קטגוריה:שיאים בהנדסה וטכנולוגיה