OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
וילם דה פש

וילֶם דה פֶש (בהולנדית: Willem de Fesch; נטבל ב-26 באוגוסט 1687, אלקמאר, הולנד – 3 בינואר 1761, לונדון) היה נגן כינור וירטואוז ומלחין הולנדי.

==ביוגרפיה==
דה פש היה תלמידו של קרל רוזייה , שהיה סגן הקאפלמייסטר של העיר בון. דה פש נשא לאישה את בתו של רוזייה, מריה אנה רוזייה.

דה פש היה פעיל באמסטרדם בין 1710 ל-1725. משנת 1725 עד 1731 שירת כקאפלמייסטר בקתדרלת אנטוורפן.

אחרי כן עבר ללונדון שם ניגן כסולן בקונצרטים וכנגן כינור בתזמורתו של הנדל בשנת 1746.

בשנים 1748–1749 ניצח על תזמורות שניגנו בגני מרילבון. הוא לא הופיע עוד אחרי שנת 1750.

יצירותיו כוללות אורטוריות כמו "יהודית" (1732) ו"יוסף" (1746), וכן מוזיקה קאמרית, קונצ'רטי ויצירות קוליות.

שתי האורטוריות נחשבו אבודות עד שנת 1980. אז נמצא עותק בכתב-יד של "יוסף" באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון.

המוזיקה של דה פש הושפעה מהאיטלקים, במיוחד אנטוניו ויוואלדי, ומהנדל.

==מיצירותיו==
* 6 סונאטות לשני כינורות, אופוס 1
* 6 סונאטות לשני צ'לי, בסונים או ויולים, גם הן ממוספרות כאופוס 1 (הקול התחתון ממוספר ולכן יכול לתפקד כקונטינואו)
* 6 סונאטות לשני צ'לי, בסונים או ויולים, אופוס 2
* 6 קונצ'רטי, 4 לכלי מיתר ולקונטינואו, ו-2 לאבוב, שני כינורות ולקונטינואו, אופוס 3
* 12 סונאטות: 6 לכינור וקונטינואו, ו-6 לשני צ'לי, אופוס 4
* 6 קונצ'רטי: 4 ל 2 חלילים, מיתרים וקונטינואו, 2 לכלי מיתר ולקונטינואו, אופוס 5
* 6 סונאטות לכינור/חליל ולקונטינואו, אופוס 6
* 10 טריו סונאטות ל 2 חלילים או כינורות ולקונטינואו, אופוס 7
* 6 סונאטות לכינור ולקונטינואו, אופוס 8
* 6 סונאטות ל 2 חלילים, אופוס 9
* 8 קונצ'רטי גרוסי, אופוס 10
* "שעשועים מוזיקליים" - 30 דואטים ל 2 חלילים, אופוס 11
* 12 טריו סונאטות ל 2 חלילים או כינורות ולקונטינואו, אופוס 12
* 6 סונאטות לצ'לו ולקונטינואו, אופוס 13
* מיסה ברוויס
* "יהודית" -אורטוריה
* "יוסף" - אורטוריה
* "אהבה וידידות" - סרנאטה
* 20 קנצונטות לסופרן, כינור/חליל/מנדולינה וקונטינואו
* שירים

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Frans Van den Bremt/Rudolf A. Rasch, "Willem de Fesch", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed May 19, 2008), [http://www.grovemusic.com (subscription access)]
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחינים הולנדים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:כנרים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1687
קטגוריה:נפטרים ב-1761
Pictures of Home

Pictures of Home הוא שיר בסגנון רוק כבד מאת להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור ב-מרץ 1972, ונכלל באלבומם המפורסם Machine Head.

השיר מאופיין בפתיחת תופים אופיינית לאיאן פייס, ובנגינת ריפי גיטרה מהירים ומלאי עוצמה, ובסולואים של גיטרה בס.

המילים נכתבו על ידי איאן גילן בעת ששכב בביתו עקב מחלה. לאורך השנים סירב בעקשנות גיטריסט הלהקה ריצ'י בלקמור לבצע את השיר בהופעות החיות, אולם מאז פרישתו ב-1994, והחלפתו על ידי סטיב מורס, השיר הפך לפופולרי בהופעותיה החיות של הלהקה, ואף היה השיר הפותח במסע ההופעות "Rapture of the Deep tour" ב-2006.

==גרסאות כיסוי==
* אינגווי מלמסטין - באלבומו, Inspiration בשנת 1996.
* בראון רוג'ו - באלבומו, Perversiones בשנת 2003.
* ג'ון לורד - באלבומו, Live בשנת 2011.
* בלאק לייבל סוסייטי - באלבום המחווה לדיפ פרפל, Re-Machined: A Tribute to Deep Purple's Machine Head בשנת 2012.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1972
קטגוריה:שירי דיפ פרפל
קטגוריה:שירים באנגלית
Never Before

Never Before הוא שיר מאת להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור כסינגל במרץ 1972, ולאחר מכן באלבום Machine Head בדצמבר.

השיר הוא הסינגל היחידי מהאלבום מלבד Smoke on the Water, שאף הוא יצא כסינגל. הלהקה הפיצה עם השיר וידאו קליפ.

השיר כמעט ולא מבוצע על ידי הלהקה בהופעותיה החיות, וההקלטה היחידה של השיר בביצוע חי הוא באלבום ההופעה "Deep Purple in Concert". השיר בוצע במסע ההופעות שהלהקה ערכה לכבוד האלבום "Machine Head", שם ביצעה את כל שירי האלבום.

לשיר בוצעו גרסאות כיסוי על ידי אמנים שונים, ביניהם גרי בארדן , Kings of Chaos ו-Out of Phase .

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי דיפ פרפל
קטגוריה:שירים באנגלית
נמל התעופה הבין-לאומי מיאמי

נמל התעופה הבין-לאומי של מיאמי (באנגלית: Miami International Airport) הוא נמל התעופה העיקרי באזור דרום פלורידה, וממוקם כ-13 ק"מ ממרכז העיר מיאמי.

נמל התעופה משמש כבסיס לחברות התעופה אמריקן איירליינס, LAN איירליינס, פדקס אקספרס, ו-UPS.

בשל מיקומו, משמש הנמל כשער לטיסות בין ארצות הברית, למדינות אמריקה הלטינית והקריביים. כמו כן, מיקום הנמל משמש רבים לטיסות קונקשן בין אירופה לדרום אמריקה.

בעבר השתמשו בנמל כבסיס חברות התעופה: בראניף אינטרנשיונל איירווייז, איסטרן איירליינס, אייר פלורידה, נשיונאל איירליינס, פאן אמריקן וורלד איירווייז, יונייטד איירליינס, ואיבריה איירליינס.

בשנת 2011 דורג שדה התעופה במקום הראשון בארצות הברית בתנועות מטוסים, ובמקום השני במספר הנוסעים בטיסות בינלאומיות (אחרי JFK). בשנת 2011 עברו בנמל התעופה 38,314,389 נוסעים, נתון הממקם את השדה במקום ה-12 בארצות הברית, וה-25 בעולם. נמל התעופה הוא העמוס ביותר במדינת פלורידה, ומטפל במטענים בינלאומיים יותר מכל נמל תעופה אחר בארצות הברית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?placesearch=Miami%20-%20International%20(Wilcox%20Field%20%2F%2036th%20Street%20%2F%20Pan%20American%20Field)%20(MIA%20%2F%20KMIA%29&distinct_entry=true נמל התעופה הבינלאומי של מיאמי] באתר Airliners.net

מיאמי
קטגוריה:מיאמי
צבי ג'וריני

צבי ג'וריני (בּוֹגוֹמוֹלְני) (1885, סורוקה, בסרביה, רוסיה – 24 בינואר 1960, תל אביב) היה זמר אופרה ישראלי.

==ביוגרפיה==
צבי הירש (הרשל) בן מוניש בוגומולני נולד בעיירה סורוקה שבבסרביה, רוסיה. בנעוריו עזב את עיירתו ונסע ללמוד זמרה וקומפוזיציה בקונסרבטוריון. שירת בצבא כמורה לזמרה ומנצח על תזמורת צבאית. במלחמת העולם השנייה נסע לאיטליה להמשיך בלימודי זמרה. באיטליה החל להופיע עם גדולי הזמרים דאז, ואימץ לעצמו את שם הבמה "ג'וריני". לאחר מכן היה לזמר באופרה הממלכתית של רומניה שבבוקרשט.
ב-1923 ביטל חוזה הופעות באופרה הממלכתית בעקבות פנייתם של אנשי הבמה מהיישוב מרדכי גולינקין ומרים ברנשטיין-כהן לבוא לארץ ישראל ולהשתתף בהקמת האופרה הארצישראלית. הוא עלה ארצה והיה למעמודי התווך של האופרה של גולינקין, הן כסולן והן כמנהל הסטודיו שליד האופרה, שהכין את הזמרים הארצישראליים.
ב-1927 נסע לסיבוב בערי ארצות הברית וליווה את שליחי המוסדות הלאומיים. הופיע מעל במות האופרות הגדולות באירופה ובדרום אפריקה.

ג'וריני חיבר שירים ולחנים שהושרו בפי זמרים והועלו על גבי תקליטים.
בשנותיו האחרונות שקד על מחקר וחיבור לחנים לפי מקור הזמר הישראלי העממי, שנותרו בכתובים.

התגורר ברחוב אדוארד ברנשטיין 11 בתל אביב.
תואר כ"איש נלבב, בעל שיחה נעימה ומתובלת הומור עסיסי ועממי".

צבי ג'וריני נפטר בינואר 1960, בגיל 74.
נקבר בבית העלמין קריית שאול.
הותיר את אשתו פרימה ואת בנו היחיד, גדעון ג'וריני, ומשפחתו.

אלמנתו פְּרומָה נפטרה ב-1976. בנו גדעון (שהיה המושל הצבאי של יריחו לאחר מלחמת ששת הימים) נפטר ב-1992.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:זמרי אופרה ישראלים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בשם במה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1885
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1960
ססנה איירקראפט קומפני

ססנה איירקראפט קומפני (באנגלית: Cessna Aircraft Company) ידועה בשם ססנה, היא יצרנית מטוסים אמריקאית המבוססת בעיר ויצ'יטה שבקנזס. החברה ידועה במטוסי הטורבו פרופ והמנהלים שהיא מייצרת. ססנה היא חברת בת של תאגיד טקסטרון.

צסנה-185 סקייוואגן הוא מטוס אבטיפוס של מטוסי הצסנה האזרחים והוא המריא ב-1960 וכמה צבאות בעולם קנו אותו. ב-1968 קנה חיל האוויר הישראלי מטוסי צסנה 206 והמשטרה העבירה לחיל האוויר מטוסי צסנה 180 . הצבא השתמש במטוסי צסנה שלו במלחמת שלום הגליל למטרות תובלה של ציוד וכוח אדם. רוב השנים עשו בו שימוש למטרות אימון טייסים.

== קישורים חיצוניים == 

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יצרני מטוסים אמריקאיים
קטגוריה:ססנה
מארק מידלר

מארק מידלר (ברוסית: Марк Мидлер; 24 בספטמבר 1931 – 31 במאי 2012) היה סייף יהודי-סובייטי. אלוף אולימפי בעל 2 מדליות זהב וכן אלוף עולם במסגרת קבוצתית בעל 5 מדליות זהב. בנוסף לכך הוא ככה במדליות ארד וכסף אישית באליפויות העולם. כמן כן מידלר זכה באליפות ברית המועצות מספר פעמים.

בשנת 1983 מארק מידלר נכלל באולם התהילה של הספורט היהודי.

== ביוגרפיה ==
מארק מידלר נולד במוסקבה. תחילה הוא רצה להיות כדורגלן כמו אביו ששיחק בקבוצת דימנו מוסקבה. למרות זאת הוא ביחד עם חברו החל את אימוני סיף בשנת 1943. בשנת 1953 הוא סיים את לימודיו במכון לספורט במוסקבה והוסמך למאמן. לאחר סיום ההופעות מידלר היה מאמן סיף וחניכיו זכו במדליות זהב באולימפיאדות ובאליפויות האולם.

==אולימפיאדות==
מידלר היה חבר נבחרת הסיף של ברית המועצות בשנים 1951–1967. בתקופה זו הנבחרת אלמונית של הסייפים הסובייטים הפכה למובילה בתחום.

באולמפיאדת 1952 הנבחרת הסובייטית לא הצליחה לעבור את השלב המוקדמות אך רכשה ניסיון חשוב.

מארק מידלר נכלל גם בנבחרת האולימפית של ברית המועצות שהשתתפה במשחקי מלבורן. בחצי גמר הנבחרת הפסידה לנבחרת הונגריה ולכן חזרה ללא מדליות.

בשנת 1959 התגבשה נבחרת ברית המועצות בה בנוסף למידלר היו ויקטור ז'דנוביץ', יורי סיסיקין, הרמן סבשניקוב ויורי רודוב. נבחרת זו זכתה באותה שנה אליפות העולם (זכתה עוד מספר פעמים עד לשנת 1966). בשנת 1960 היא הגיעה לאולימפיאדת רומא וזכתה בתחרות הקבוצתית.

גם באולימפיאדת טוקיו הנבחרת בהרכב דומה זכתה בתחרות קבוצתית.

באולימפיאדות שנערכו בשנים 1980, 1992, 1996 ו-2000 מארק מידלר היה מאמן ראשי של הנבחרת.

נפטר ב-31 במאי 2012.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jewishsports.net/BioPages/MarkMidler.htm דף אישי באולם התהילה של הספורט היהודי]
* 

קטגוריה:סייפים יהודים
קטגוריה:סייפים סובייטים
קטגוריה:ספורטאים יהודים סובייטים
קטגוריה:מאמני סיף
קטגוריה:מאמני ספורט סובייטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: סייפים
קטגוריה:אלופים אולימפיים מברית המועצות
קטגוריה:אלופים אולימפיים יהודים
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת מלבורן (1956)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת רומא (1960)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת טוקיו (1964)
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1931
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2012
אריק גרסטי

אריק מייקל גרסטי (באנגלית: Eric Michael Garcetti; נולד ב-4 בפברואר 1971) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כשגריר ארצות הברית בהודו, מאז מאי 2023. בשנים 2013–2022 כיהן כראש עיריית לוס אנג'לס מטעם המפלגה הדמוקרטית. גרסטי הוא היהודי-אמריקאי הראשון שכיהן בתפקיד זה, והצעיר ביותר מאז 1915.

== ביוגרפיה ==

גרסטי נולד לאם יהודייה ממוצא רוסי ולאב ממוצא אירי-איטלקי-מקסיקני בלוס אנג'לס, וגדל כיהודי. אביו גיל גרסטי היה התובע המחוזי של לוס אנג'לס. ב-1992 סיים תואר ראשון במדעי המדינה ובתכנון עירוני באוניברסיטת קולומביה וב-1993 סיים תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה. הוא זכה למלגת רודז ולמד באוניברסיטת אוקספורד באנגליה. כמו כן למד בבית הספר לכלכלה של לונדון. הוא שירת במילואים כקצין מודיעין בצי ארצות הברית.

ב-2001 נבחר לראשונה למועצת העיר לוס אנג'לס. הוא נבחר לכהונות נוספות ב-2005 וב-2009. ב-2013 נבחר לראש עיריית לוס אנג'לס לאחר שזכה לכ-54% מקולות הבוחרים לעומת 46% ליריבתו ונדי גרואל. הוא החליף בתפקיד את אנטוניו ויאראיגוסה. ב-2017 נבחר לכהונה שנייה.

ב-2020, עם בחירותו של ג'ו ביידן לנשיא ארצות הברית, הוצע לגרסטי את תפקיד מזכיר התחבורה אך הוא נאלץ לסרב עקב לחץ ומחאות מצד התושבים בלוס אנג'לס. עקב הגבלת כהונה, לא יכול היה להתמודד פעם נוספת לתפקיד ראש העירייה והוא הוחלף על ידי קארן בס.

ב-2021 הודיע הנשיא ביידן על כוונתו למנות את גרסטי לשגריר ארצות הברית בהודו. מינויו אושר בוועדת החוץ של הסנאט בינואר 2022. ב-10 במרץ 2022 עיכב הסנאטור צ'אק גראסלי את מינויו של גרסטי לתפקיד השגריר בנימוק טענות שגרסטי ידע על התנהגות מינית בלתי הולמת מצד יועצו הבכיר ריק ג'ייקובס, ולא נקט בפעולה ראויה. ב-23 במרץ הודיעה הסנאטורית ג'וני ארנסט שגם היא מצטרפת למהלך השהייתו של מינוי גרסטי בשעה שהחלו בדיקות לגבי תצהירים שהוכיחו כי גרסטי אכן ידע על התנהלותו הפושעת של ג'ייקובס. ב-22 במאי דווח כי מנהיג הרוב בסנאט צ'אק שומר הודה שאין לו תמיכה דיה לאשר את המינוי במליאת הסנאט. ב-3 בינואר 2023, לאחר התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית, פג המינוי ונשלח חזרה אל הבית הלבן.

באותו היום בו פג מינויו של גרסטי הכריז ביידן מחדש על מועמדותו של האחרון לתפקיד השגריר. ב-24 בפברואר 2023 היה זה הסנאטור מרקו רוביו שקידם את השהיית את המינוי בשל פרשת ריק ג'ייקובס. ב-8 במרץ 2023 אישרה ועדת החוץ של הסנאט את גרסטי ברוב של 13–8 קולות, כאשר הסנאטורים הרפובליקנים טוד יאנג וביל הגרטי חברו לעמיתיהם הדמוקרטים. ב-15 במרץ התכנס הסנאט לאשר את המינוי ברוב של 52 תומכים מול 45 מתנגדים. ב-11 במאי אותה שנה הציג גרסטי את כתב האמנתו לנשיא הודו דרופדי מורמו, והחל את שליחותו בניו דלהי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.lamayor.org/ אתר עיריית לוס אנג'לס]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית בהודו
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:נשיאות ג'ו ביידן: אישים
קטגוריה:ראשי עיריית לוס אנג'לס
קטגוריה:יהודים ראשי עיריות בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי-יהודי
קטגוריה:זוכי מלגת רודס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:סגל מכללת אוקסידנטל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
יואניס אוקאס

יאניס אוקאס (ביוונית: Γιάννης Οκκάς; נולד ב-11 בפברואר 1977) הוא כדורגלן עבר קפריסאי ששיחק בעמדת החלוץ ומאמן כדורגל.
== קריריה ==
אוקאס, יליד לרנקה, שיחק במהלך הקריירה שלו בנאה סלמיס פמגוסטה, אנורתוסיס פמגוסטה (2 קדנציות), פאוק סלוניקי, א.א.ק. אתונה, אולימפיאקוס, סלטה ויגו ואומוניה ניקוסיה. אוקאס זכה 3 פעמים באליפות קפריסין עם אנורתוסיס בשנים 1998, 1999 ו-2000, וב-3 אליפות יוון עם אולימפיאקוס בשנים 2005, 2006 ו-2007.

אוקאס מדורג במקום ה-2 בטבלת מלך השערים של נבחרת קפריסין עם 27 שערים אחרי מיכאליס קונסטנטינו והוא שיאן ההופעות במדי הנבחרת עם 106 הופעות. ב-2 באפריל 1997 כבש את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998 נגד . ב-11 באוקטובר 2011 כבש את שערו האחרון בנבחרת בהפסד 3-1 ל במסגרת מוקדמות יורו 2012.

לאחר הפרישה מונה לעוזר מאמן קבוצתו האחרונה, ארמיס ארדיפו. במרץ 2015 מונה למאמן הקבוצה אך פוטר חודשיים לאחר מכן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים קפריסאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל קפריסאים
קטגוריה:לרנקה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נאה סלמיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלני אנורתוסיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלני פאוק סלוניקי
קטגוריה:כדורגלני א.א.ק. אתונה
קטגוריה:כדורגלני אולימפיאקוס
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני אומוניה ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני ארמיס ארדיפו
קטגוריה:מאמני כדורגל קפריסאים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קפריסין
קטגוריה:ילידי 1977
קטגוריה:קפריסאים שנולדו במאה ה-20
רות הילמן

רות הילמן (פרידמן-לבוב) (3 בנובמבר 1917 – יוני 2010) הייתה פסנתרנית ומורה למוזיקה ישראלית, מייסדת ומנהלת הקונסרבטוריון העירוני באר שבע.

==ביוגרפיה==
רות פרידמן-לבוב נולדה בנובמבר 1917 במוסקבה שלאחר מהפכת אוקטובר, בתם של שרה ואריה פרידמן-לבוב, זמר אופרה ושירי עם יהודיים. בשנת 1921 עלתה לארץ ישראל עם משפחתה. בשנת 1924 התיישבה המשפחה בחיפה, וב-1927 נשא אביה בשנית את צפורה בן-גוריון (אחותו הצעירה של דוד בן-גוריון), אחות, אלמנה ואם לשני נערים בני גילה, אריה בן-גוריון (יליד 1916; לימים ממייסדי קיבוץ בית השיטה, פעיל חינוך ותרבות, מקים ארכיון החגים הבין-קיבוצי) ועמנואל בן-גוריון (יליד 1919; לימים כתב לענייני מדע בעיתוני הארץ ומחבר ספרים פופולריים בנושא תעופה). אביה היה זמר, מורה לזמרה בבתי ספר, מנצח מקהלות נוער ופועלים בעיר, מנחה שירה בציבור, ממייסדי המכון למוזיקה בחיפה וסגן המנהלת שלו וכיהן כיו"ר אגודת האמנים והמורים למוזיקה בחיפה, ובית המשפחה שברחוב ארלוזורוב 26 בשכונת הדר הכרמל בחיפה היה מוקד של פעילות מוזיקלית ובית ועד לחוג שוחרי המוזיקה בעיר.
אריה, רות ועמנואל למדו בבית הספר הריאלי. בנעוריה למדה במכון למוזיקה שניהל אביה. מיד עם סיום לימודיה התיכוניים נסעה ללמוד נגינה בפסנתר באקדמיה למוזיקה בווינה, ולאחר שסיימה שבה ב-1938 ארצה ולימדה בשנים 1938–1941 נגינה בפסנתר ותאוריה במכון למוזיקה בחיפה.
שירתה ב"הגנה".

בחודש ספטמבר 1940 נישאה לישראל הילמן (יליד 1915), תעשיין ומנהל (בנו של התעשיין הלל הילמן). המשפחה השתקעה ברמת גן, ובני הזוג היו הורים לבן ובת, איתן הילמן ועירית פיין.

מ-1941 לימדה במשך עשרים שנה במקביל בנתניה וברמת גן. באוגוסט 1961 הגיעה לבאר שבע בעקבות בעלה שנתמנה למזכיר חברת מפעלי ים המלח, ייסדה וניהלה את הקונסרבטוריון העירוני בבאר שבע, במשך עשרות שנים. נסים אלשיך, שהיה שותף לייסוד הקונסרבטוריון וכיהן כשנים רבות כסגן המנהלת, החליף אותה כמנהלו.

הייתה חברת המועדון הישראלי למוזיקה קאמרית.
כיהנה כראש מחלקת התרבות בויצו רמת גן. בהמשך כיהנה כסגנית-נשיאת מועדון הסורופטימיסט בבאר שבע.

בבאר שבע התגוררה ברחוב סוקולוב 8. בשנים האחרונות לחייה התגוררה בגני עומר שבעומר. נפטרה בקיץ 2010, בגיל 92.

== תארים והישגים ==
* בשנת 1983 זכתה הילמן בפרס "תמר הזהב".
* בשנת 1988 בתואר יקירת העיר באר שבע.

== הנצחה ==
אולם הקונצרטים המרכזי של הקונסרבטוריון העירוני באר שבע נקרא על שמה.

בבאר שבע נקרא רחוב על שמה.

==לקריאה נוספת==
* רות הילמן, 'צלילים במדבר: סיפור הקונסרבטוריון וחיי המוזיקה בבאר-שבע', אופוס 2 (1989), 27–29.
* 'רות הילמן – חזון ומנהיגות', אופוס 2 (1989), 30.

<div class="mw-content-ltr">
* 'Hillman, Ruth,' in: Who's Who in World Jewry, 1972, p. 399.
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:משפחת בן-גוריון
קטגוריה:יקירות באר שבע
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
אנדרטת השלום (ירושלים)

"אנדרטת השלום" או "אנדרטה לשלום" הוא פסל מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין הניצב בירושלים.

==היסטוריה==
"אנדרטת השלום" נוצרה על ידי תומרקין בשנת 1966, יחד עם המהנדס שמעון ירון, ביוזמת פעיל השלום אייבי נתן. באותה עת שכן האתר בצמוד לקו הגבול בין ירושלים המזרחית והמערבית ואייבי נתן ביקש לקדם באמצעותה את מאמצי השלום. עלות הקמתה הייתה 27 אלף ל"י, 16 אלף ל"י נתרמו בערב הופעות מיוחד, שהוקדש למטרה זו בהיכל התרבות בתל אביב, ואת יתרת הסכום תרם אייבי נתן. האנדרטה נחנכה ב-28 באוקטובר 1966, לאחר "צעדת שלום" שיצאה מהכפר אבו גוש ובה השתתפו כמה עשרות. את טקס הנחה השחקן אורי זוהר וכן נשאו בו דברים חברי הכנסת שולמית אלוני וויקטור שם-טוב.

בשנת 1986 הוקם בסמוך לאנדרטה גשר להולכי רגל, המוביל לסינמטק ירושלים מעל דרך חברון. הגשר הוקם לאחר תלונות של באי הסינמטק על הסכנה בחציית הכביש הסואן במקום זה.

==תיאור==
הפסל בנוי מאבן שנחצבה באזור שבטה ועוצבה כמעין אובליסק או עמוד ניצחון. האבן ניצבת על בסיס עשוי ברזל. על האבן חקוקה הכתובת "וכתתו חרבותם לאתים וחניתותיהם למזמרות. לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה", הלקוחה מחזון אחרית הימים בספר ישעיהו, בשפה העברית והערבית. בנוסף, תומרקין בחר להדגיש מוטיב זה באמצעות שיבוץ חלקי נשק וחלקי כלי עבודה חקלאית המשובצים משני עברי הבסיס.

ההיסטוריונית של האמנות רונית שטיינברג טענה כי העובדה כי האבן עצמה נעדרת דימויים, מדגישה את הסמליות שבעבודה ואת העובדה כי אין היא מסמלת "מנצחים ומנוצחים אלא כמיהה לדו-קיום ולהימנעות ממלחמה".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:יגאל תומרקין: אנדרטאות
קטגוריה:ירושלים: פסלים
קטגוריה:דרך חברון
מירון אוריאל

מירון אוּריאל (אוקסנברג) (15 ביוני 1935 – 13 במאי 2006) היה סופר, מתרגם, עיתונאי ועורך ישראלי. עיקר כתיבתו היה עשרות פרסומים של ספרות קלה, תחת שמות עט רבים. כמו כן פרסם מספר ספרי עיון בשמו.

==ביוגרפיה==
מירון אוריאל נולד באביב 1935, בן יחיד לשחקן התיאטרון יוסף אוקסנברג ולרעייתו השחקנית עזובה אפשטיין.
שירת בצה"ל כצפן בחיל הקשר ובתפקיד זה השתתף במלחמת סיני.

פרסם ספרים בשמות עט:
* ספרי גנגסטרים ומערבונים (ובהם הסדרות "בוק ג'ונס", "מרשל שיפינג" ו"אף בי איי") בשם העט "ארצ'י ברמן" (או "ארצ'יבלד ג' ברמן"), וסדרת "תום מיקס" בשם העט "קלייד מורטון".
* סדרת "גיבורי ישראל" ובה סיפורים לילדים על גיבורי התנ"ך וההיסטוריה היהודית בשם העט "ליאור עשת".
* חוברות "טרזן" בהוצאת "הפיל", שגיבורן נלקח מספרי "טרזן" מאת אדגר רייס בורוז.
* סדרות על נערות ישראליות: "סמדר", "רחל" ו"שולמית".
* סדרת ספרי "סטאלג" בשמות העט "ויקטור בולדר", "קים רוקמן", "מדלין רושמון", "קולונל מרטין רוזנברג" ועוד.

תרגם ספרים רבים לעברית, בהם תרגום מאנגלית של ספרים מאת איאן פלמינג, אליסטר מקלין, אגתה כריסטי, ארל סטנלי גרדנר, פיטר צ'ייני, סומרסט מוהם, הרולד רובינס ואחרים ותרגום מצרפתית של ספרים מאת אונורה דה בלזק, גי דה מופסן ורומן גארי.

בסוף שנות ה-60 הצטרף למערכת השבועון "לאשה", ובמשך שנים רבות היה סגן עורך שם.

אוריאל נפטר ב-2006, סמוך למלאת לו 71. נקבר בבית העלמין ירקון.
הותיר את אשתו, מרים אוריאל (מדריכה לילדים במצפה הכוכבים בגבעתיים), ושני ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* אלי אשד, [http://www.no-666.com/2006/09/21/מלך-הספרות-הקלה/ מירון אוריאל – מלך הספרות הקלה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עורכים ישראלים
קטגוריה:סגל לאשה
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מאנגלית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מצרפתית לעברית
קטגוריה:סופרים ישראלים הידועים בשם עט
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
משחק וידאו שיתופי

משחק וידאו שיתופי, משחק שיתופי או משחקיות שיתופית (באנגלית: Cooperative gameplay; מכונה בקיצור גם Co-Op או Coop) הוא תכונה במשחקי וידאו המאפשרת לשחקנים לשתף פעולה כחברים בקבוצה אחת נגד יריבי בינה מלאכותית, כך שהצלחתו של שחקן אחד היא הצלחת כולם. סגנון משחק זה שונה, ואף נחשב למנוגד למידה מסוימת, מסוגי משחקים מרובי משתתפים אחרים, בהם השחקנים מתחרים זה בזה, ועליהם, בדרך כלל להכשיל זה את זה כדי להצליח.

תכונה זו מזוהה עם משחקי מלחמה, ועשויה לאפשר לשחקנים לסייע זה לזה בדרכים רבות, כמו החלפת חפצים, ריפוי הדדי, מתן אש חיפוי בחילופי אש, או ביצוע תמרונים משותפים שמטרתם לחזק את עוצמתו של חבר קבוצה מסוים. ישנם משחקים שבהם ניתנת לשחקן אפשרות לשחק לבדו או כחלק מקבוצה, ואם מספר השחקנים עולה, כך עולה גם רמת הקושי של המשחק.

משחקים שיתופיים יכולים להתבצע בחיבור מקומי של שחקנים הנמצאים באותו המקום, או בין שחקנים הנמצאים במקומות מרוחקים ונפגשים ביניהם על גבי האינטרנט. לרוב, חיבור באופן מקומי יעיל יותר מפני שהוא חוסך בעיות הנגרמות בשל חיבורי אינטרנט לקויים ובשל מרחקים גדולים. לדוגמה, אם המשחק מופעל משרת ישראלי ושחקן מארצות הברית יתחבר אליו, ייתכן ויחווה לאגים, שהם ניתוקים מזדמנים ברציפות המידע שמגיע מהאינטרנט. מסיבה זו, מומלץ לשחק לפי אזורים: EU - אירופה, המזרח התיכון, רוסיה והסביבה. NA - צפון אמריקה, מקסיקו. JP - המזרח הרחוק. AUS - אוסטרליה, ניו זילנד.

מחקר מאוניברסיטת חיפה והאוניברסיטה הפתוחה השווה בין השפעתם של משחקים מלחמה שיתופיים על שחקנים לעומת משחקים מלחמה תחרותיים. שחקנים ששיחקו במשחק השיתופי תיארו עלייה במספר החברים ובכמות האינטראקציות החברתיות שנוצרות במהלך המשחק. שתי הקבוצות דווחו שהמשחק סייע להם לפרוק מתח ועזר להם להיות רגועים יותר בחיים שמחוץ למשחק. עם זאת, שתי הקבוצות הראו סימנים של התמכרות לגבי השימוש במשחק. מחקר נוסף (דובי, עדן ועשת-אלקלעי, 2012 ; Eden & Eshet-Alkalai, 2014) הראה שרמת התוקפות של השחקנים ששיחקו משחק תחרותי עולה לאחר המשחק, לעומת רמת התוקפנות של השחקנים ששיחקו במשחקים השיתופיים, שיורדת.

== משחקים לדוגמה בעלי Co-Op ==
* Left 4 Dead
* פורטל 2
* Sniper: Ghost Warrior
* FIFA

== ראו גם ==
* משחק וידאו קואופרטיבי

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקי וידאו
קוסייר (מצרים)

קוסייר (בערבית: القصير; תעתיק מדויק: אלקציר) היא עיר במצרים, לחוף ים סוף, שנוסדה לפני כ-5,000 שנים.

קוסייר שוכנת 138 ק"מ מדרום להורגאדה, 139 ק"מ מצפון למרסא עלם ו-73 ק"מ מצפון לנמל התעופה הבינלאומי מרסא עלם. בעיר כ-50,000 תושבים.

== היסטוריה ==

בקוסייר נמצאה בתקופה התלמיית העיר מיוס הורמוס. המקום הוא בסמוך לעיר הנמל המצרית הקדמונית סאואו (Sewew) שממנה יצאו המשלחות לפונט האגדית. בעונת החפירות של שנת 2000 נמצאו חוזים מסחריים עם השם מיוס הורמוס המאמתים את שם המקום. לפי הממצאים תקופת הפריחה של העיר הייתה במאה השנייה לפנה"ס.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצרים: ערים
קטגוריה:מצרים: ערי חוף
קטגוריה:הים האדום (מחוז)
קטגוריה:ים סוף: ערי נמל
קטגוריה:אפריקה: ערי נמל
מריה מנדל

מריה מנדל (בגרמנית: Maria Mandl; 10 בינואר 1912 – 24 בינואר 1948) הייתה פושעת מלחמה נאצית ילידת אוסטריה, ששירתה כקצינה בדרגת אונטר-שטורמפיהרר (סגן משנה) באס אס. תפקידה הידוע ביותר הוא פיקוד על מחנה ריכוז לנשים באושוויץ.

מנדל הייתה האישה הבכירה ביותר במחנה ההשמדה אושוויץ, ולפי הערכות, הייתה אחראית למותן של למעלה מ-500,000 נשים יהודיות ולא-יהודיות.

==קורות חייה==
מנדל נולדה בעיירה מינצקירכן שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום אוסטריה). אביה היה סנדלר ואמה עקרת בית.

אחרי האנשלוס עברה מנדל למינכן, ובאוקטובר 1938 הצטרפה למפלגה הנאצית ולאס אס, והחלה לכהן כשומרת במחנות שונים. באוקטובר 1942 החליפה את יוהנה לנגפלד באושוויץ תחת פיקודו של רודולף פרנץ הס כדי לשרת כשומרת במחנה הנשים.

מנדל תוארה כבעלת שליטה מדהימה באסירות וכקצינה בעלת עתיד מובטח. היא לא מונתה באופן רשמי למפקדת מחנה הנשים, אך הייתה המפקדת בפועל.

מנדל הייתה מיוזמות תזמורת הנשים באושוויץ.

צבא ארצות הברית עצר אותה ב-10 באוגוסט 1945. היא הועברה לידי צבא פולין, והועמדה לדין במשפט אושוויץ הראשון שנערך בקרקוב 1947.

נגזר עליה עונש מוות, והיא הוצאה להורג בכלא מונטלופיך ב-24 בינואר 1948.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פושעות מלחמה נאציות שהוצאו להורג
קטגוריה:פושעי מלחמה נאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:סגל מחנות אושוויץ
קטגוריה:נשות סגל מחנות ריכוז והשמדה
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בפולין
קטגוריה:ילידות 1912
קטגוריה:נפטרות ב-1948
באטראנג

באטראנג (באנגלית: Batarang) הוא נשק-הטלה הנמצא בשימוש גיבור-העל באטמן. השם נגזר משילוב המילים האנגליות Bat (עטלף) ו-Boomerang (בומרנג).

למרות מטרתו ההתחלתית, כיום רוב וריאציות הבאטראנג דומות יותר לשוריקן מאשר לבומרנג, והנשק כאמור, אינו חוזר לנקודת הטלתו. עם זאת, ישנן גרסאות בהן לבאטמן יש באטראנגים הן דמויי בומרנג והן דמויי שוריקן. בזכות יכולותיו ארוכות הטווח המאפשרות ניטרול אויבים חמושים ללא הריגתם, הפך הבאטראנג לתחליף של באטמן לאקדחים (מהם הוא סולד בעקבות אופן רציחת הוריו), וכך הפך לאחד מכלי הנשק היותר מזוהים עמו, והופיע בכל עיבוד טלוויזיוני וקולנועי של באטמן.

ההופעה הראשונה של הנשק הייתה בגיליון השלושים ואחת של סדרת הקומיקס Detective Comics, שם תואר כבומרנג מתכתי הנזרק על אויביו של באטמן ומיד חוזר לידיו. עם השנים עבר הבאטראנג שינויים רבים, כגון: גרסה המותאמת לחגורת האביזרים (Utility belt) שבאטמן נוהג לחגור, גרסה המאפשרת חימוש בחומרי נפץ, כזאת המחשמלת בעת מגע, וכו'... 
בנוסף לתקיפה ישירה, באטמן השתמש בבאטראנג לשם תנועה יעילה, כאשר קשר אותו לחבל על מנת שיוכל להיתפס בחומרים שונים ולאפשר התנדנדות. עם הזמן, הוחלף פטנט זה ברובה חבלים היורה חבלים לשם אותה מטרה, שלימים הפך לתחליף מקובל לבאטראנג עם חבל בעיבודים השונים.

בעקבות הצלחתו, היווה הבאטראנג מודל לכלי נשק רבים של דמויות אחרות: מספר רובינים השתמשו בוראיציות של הבאטראנג, כאשר הבולט שבהם הוא טים דרייק, הרובין השלישי, שיצר שוריקן בצורת האות "R", בנוסף גם קאטוומן יצרה גרסת באטראנג משלה.

בסדרה "באטווילס" לרכבים בסדרה יש באטרנגים משלהם. 

== קישורים חיצוניים ==
* [http://dc.wikia.com/wiki/Batarang מידע על הבאטראנג]

* [http://www.youtube.com/watch?feature=player_embedded&v=MV7Kn2J58FM סרטון] המתאר יצירת רפליקה של באטראנג

קטגוריה:באטמן
קטגוריה:נשק הטלה
פדרו הספרדי

פדרו הספרדי או פדרו מספרד (בלטינית: Petrus Hispanus) היה מחברו של ספר הלימוד המרכזי בלוגיקה באוניברסיטת פריז ובאוניברסיטאות ימי הביניים בכלל עד המאה ה-17, ה-Summulae logicales magistri Petri Hispani (ענייני הלוגיקה של מאסטר פטרוס הספרדי) או ה-Tractatus ("הדיון", מילולית: משא ומתן).

== זיהויו ==
הוראת המילה Hispanus כפולה ויכולה להתייחס הן לספרד המדינה והן לחצי האי האיברי כולו (הכולל גם את פורטוגל). לפיכך, הדעה הרווחת היא שיש לזהות את "פדרו הספרדי" האלמוני, שהיה סמכות נכבדה בדורו, עם פדרו ז'ולינו מליסבון, שהיה לאפיפיור יוחנן העשרים ואחד. המתנגדים למסורת זו הם הספרדים הטוענים שמדובר במלומד חבר המסדר הדומיניקני מקסטיליה. חוקרים מודרניים נוטים לתמוך בדעה שאכן פדרו היה חבר המסדר הדומיניקני ולכן אינו יוחנן העשרים ואחד.

== חיבוריו ==
בנוסף לספר הלימוד הבסיסי ללוגיקה באוניברסיטאות בכל ימי הביניים, ה-Tractatus (אותו חיבר בין 1235 ל-1245) חיבר גם את המשכו, ה-Syncategoreumata. כן חיבר סקירות פילוסופיות-מדעיות על ספרו של אריסטו, De anima ("על החי") בשם Scientia libri de anima (הידע של "על החי"), De morte et vita ("על המוות והחיים") ו-De sensu et sensato ("על החושים והשכל"). 

כן מיוחסים לו 15 ספרי רפואה, הידוע שבהם Thesaurus pauperum ("אוצר עני"), שייתכן שנכתבו על ידי יוחנן העשרים ואחד (אם יש הבדל בין השניים), שלמד רפואה.

== בתרבות ==
בקומדיה האלוהית מאת דנטה אליגיירי מזכיר אותו הדובר בקנטו 12 של "העדן", בונוונטורה הקדוש, כשרוי בגן העדן של התאולוגים והפילוסופים יחד עם מלומדי דורו איג מסן-ויקטור, פטרוס קומסטור, אנסלם מקנטרברי, יוחנן כריסוסטומוס, יואכים מפיורה ותומאס אקווינס.

== קישורים חיצוניים ==

* ערך באנציקלופדיה הקתולית
* [http://plato.stanford.edu/entries/peter-spain/ פדרו הספרדי באנציקלופדיית סטנפורד לפילוסופיה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוגיקנים
קטגוריה:פילוסופים של ימי הביניים
קטגוריה:דומיניקנים
קטגוריה:אישים שזהותם אינה ידועה
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-13
אורואל

אורואל (בספרדית: Peña Oroel) הוא הר ברכס הפירנאים אשר בספרד. ההר, אשר נמצא בצפון הקהילה האוטונומית אראגון, מתנשא לגובה 1,769 מטר מעל פני הים.
הוא אינו גבוה באופן מיוחד, אך מפורסם מאוד באראגון עקב צורתו המיוחדת ועקב העובדה שהוא בולט לעין מכל נקודה בעיר חאקה אשר עליה הוא משקיף.

העלייה להר פשוטה מאחר שניתן להגיע לבסיסו הצפוני (1200 מטר) בעזרת רכב, ובעזרת רכב 4x4 לבסיסו הדרומי.

אגדות רבות קיימות סביב ההר, בהן אגדה המספרת כי כיבושה הנוצרי המחודש של ספרד, הרקונקיסטה, החל על ידי הדלקת מדורות על פסגת ההר. אגדה אחרת מספרת כי בבסיסו של ההר קיים אוצר, ומכאן שמו של ההר (Oro - "זהב" בספרדית).

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mendikat.net/monte.php?numero=1474 מסלול עליה להר], (בספרדית)

קטגוריה:הרי הפירנאים
קטגוריה:אראגון: גאוגרפיה
קטגוריה:ספרד: הרים
להקת המחול קמע

להקת המחול קמע (קבוצת מחול עכשווי - קמ"ע בראשי תיבות), היא להקת מחול ישראלית מבאר שבע.

==אודות הלהקה ==
להקת המחול הוקמה בספטמבר 2002 על ידי דניאלה שפירא מנכ"לית בת-דור באר שבע על שם לארי וליליאן גודמן ותמיר גינץ, המנהל האמנותי וכוריאוגרף הבית שלה. הרקדנים של הלהקה היו בוגרי בית הספר בת דור.

הופעת הבכורה של הלהקה נערכה ב-22 במאי 2003 ושם המופע היה גן נעול. המופע זכה להצלחה רבה ולביקורות מעולות. בלהקה רוקדים 14 רקדנים. הלהקה חרתה על דגלה לקדם רקדנים מבאר שבע ומסביבתה. הרקדנים שהצטרפו ללהקה מרחבי הארץ ומרחבי העולם מחויבים לגור בעיר. 

הלהקה הופיעה ברחבי הארץ וברחבי העולם וזכתה להכרה ולהצלחה רבה.

בספטמבר 2007 הוזמנה הלהקה להופיע ב"פסטיבל קיפריה" שבקפריסין. היא העלתה במופע בכורה מיוחד את "כרמינה בוראנה" עם התזמורת הלאומית של הונגריה ומקהלות מקפריסין וייצגה את ישראל עם מופע זה, באירועי התרבות של אולימפיאדת בייג'ינג (2008).

נוסף לכך, מקיימת הלהקה מיזמים חינוכיים ברחבי הארץ. היא מקיימת סדנאות אמן, סדנאות רפרטואר הוראה והסברה בבתי ספר ובאולפנות מחול.

הלהקה מופיעה בדרך קבע במשכן לאמנויות הבמה באר שבע.

== יצירות הלהקה ==
* גן נעול - מאת תמיר גינץ (22 במאי 2003)
* כובד משקל או משקל קל - מאת ליאור לב (22 במאי 2003)
* על הרציף - מאת תמיר גינץ (31 במרץ 2004)
* סינדרום התאומים - מאת סוניה ד'אורליאנס ז'וסט (27 ביולי 2004)
* שניים קצת אחד הרבה - מאת שלי גונן סגל (27 ביולי 2004)
* הנסיכה והצפרדע - קמע לילדים - מאת אור אבוהב (26 במרץ 2005)
* אורות הבמה - מאת תמיר גינץ (24 במאי 2005)
* פרפרים שחורים - מאת רונית זיו (31 ביולי 2006)
* ארבע רגליים - מאת אורי איבגי (31 ביולי 2006)
* בת הים הקטנה - קמע לילדים - מאת אור אבוהב (5 באפריל 2007)
* האמת הערומה - מאת תמיר גינץ (2 באוגוסט 2007)
* כרמינה בורנה - מאת תמיר גינץ (28 בספטמבר 2007)
* שחק אותה צ'אפלין - מאת תמיר גינץ (2 באפריל 2008)
* פליציה/Piano and more - מאת ליאור לב (21 במאי 2008)
* טרה נוליס - מאת איתן סיבק (23 בדצמבר 2008)
* שרול - מאת תמיר גינץ (17 בינואר 2010)
* הברווזון המכוער - קמע לילדים מאת אור אבואב (24 במאי 2010)
* Step...Count - מאת ליאור לב (5 באפריל 2011)
* נוצות שחורות - מאתצ איל נחום (5 באפריל 2011)
* סטאטוס - מאת תמיר גינץ (20 בפברואר 2012)
* חלום של צעצוע - קמע לילדים - מאת אור אבוהב (20 ביוני 2012)
* Mozart10 - מאת תמיר גינץ (23 במאי 2013)
* במדבר דברים - מאת תמיר גינץ (אפריל 2014)
* משחקים פיראטים - קמע לילדים מאת אור אבואב (יוני 2014)
* GALILI & GINZ - מאת איציק גלילי ותמיר גינץ (2015)
* גליץ - מאת תמיר גינץ (יולי 2015)
* לא נודע - מאת תמיר גינץ (מרץ 2016)
* אהבה דרומית - מאת איל גנון, עוז מולאי ולירן מיכאלי (יוני 2016)
* TWO - מאת נאצ'ו דואטו ותמיר גינץ (מרץ 2017)
* הפסיון של מתאוס 2727 - מאת תמיר גינץ (יולי 2017)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.kameadance.com/ להקת קמע, אתר הבית]
* ניב ליליאן, [http://www.neviim.net/?m=200503 הקמע] 29 במרץ 2005
* צבי גורן, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=2&Area=1&ArticleId=20057 מוצארט 10 – סיבה למסיבה] באתר הבמה, מחול

== הערות שוליים ==

קטגוריה:באר שבע: תרבות
קטגוריה:להקות מחול ישראליות
קטגוריה:מחול מודרני
איגור סרגייב

איגור דמטרייביץ' סרגייב (ברוסית: Игорь Дмитриевич Сергеев; 20 באפריל 1938 – 10 בנובמבר 2006) מראשי הצבא הסובייטי, והצבא הרוסי. הראשון והיחיד שהוענקה לו דרגת מרשל הפדרציה הרוסית.

== חייו ==
איגור סרגייב נולד למשפחת כורה פחם בקרבת העיר לוהנסק (אז בתחומי ברית המועצות, היום באוקראינה). לאחר סיום בית הספר, בשנת 1955 הוא גויס לצבא והחל ללמוד בבית הספר לקציני הצי בסבסטופול. בשנת 1960 הוא הוסמך כמהנדס טילים והחל את השרות הצבאי בחיל הטילים. סרגייב התקדם בסולם הדרגות והתקדם בתפקידים שונים בחיל. בסוף שנות ה-70 הוא הוצב כמפקד אוגדת טילים.

בשנת 1983 סרגייב הועבר למטה חיל הטילים הסובייטי ובשנים 1989–1992 היה הסגן הראשון של ראש מטה החיל. ב-26 באוגוסט 1992 איגור סרגייב מונה למפקד של חיל הטילים האסטרטגיים של רוסיה.

בשנים 1997-2001 סרגייב כיהן כשר ההגנה. לאחר סיום תפקידו הוא היה יועץ מיוחד של הנשיא ולדימיר פוטין לענייני יציבות אסטרטגית. בשנת 2004 סרגייב סיים את פעילותו בתפקיד עקב מחלתו.

איגור סרגייב קיבל תואר דוקטור על עבודתו בתחום מערכות בקרת נשק. הוא פרסם מעל ל-90 מאמרים בתחום יציבות אסטרטגית, בקרת הנשק ועוד.

במהלך הקריירה הצבאית סרגייב לא השתתף באף קרב. תואר גיבור הפדרציה הרוסית הוענק לו בהיותו שר ההגנה.

==שר ההגנה==
ב-22 במאי 1997 בעקבות התפטרות של שר ההגנה הקודם, מונה איגור סרגייב לתפקיד שר ההגנה.

איגור סרגייב כיהן בתפקיד זה במשך 4 שנים תחת ראשי ממשלה שונים: ויקטור צ'רנומירדין, סרגיי קיריינקו, יבגני פרימקוב, סרגיי סטפשין, ולדימיר פוטין ומיכאיל קסיאנוב.

במהלך כהונתו ביצע סרגייב כמה רפורמות בצבא:
* חיל הטילים האסטרטגיים חוזק ושולבו בו יחידות נוספות
* החייל נגד מטוסים אוחד עם חיל האוויר
* בוצעו רפורמות בארגון של חיל היבשה
* הוחל בהקמת יחידות קומפקטיות בעלות כוננות גבוהה 
* סרגייב קידם את השקפתו האסטרטגית שנתן להשיג איזון עם ארצות הברית באמצעות פיתוח חיל הטילים. בנושא זה סרגייב נכנס לוויכוח עם ראש המטה הכללי הרוסי שטען שניתן לצמצם את החיל.

במהלך כהונתו כשר ההגנה עד מרץ 2001 ניהלה רוסיה את מלחמת צ'צ'ניה השנייה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גיבורי הפדרציה הרוסית
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:שרי ההגנה של רוסיה
קטגוריה:מעוטרי עיטור הכוכב של יוגוסלביה
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1938
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2006
אימונוטוקסין

אימונוטוקסין הוא תצמיד של נוגדן (אימונוגלובולין) ורעלן (טוקסין). האימונוטוקסין נמצא יעיל במיוחד כתרופה מונחית ונעשה בו שימוש בעיקר לשם טיפול במחלות זיהומיות, אוטואימוניות, אלרגיה, בזיהומים פטריתיים ופרזיטיים, ולשם הרחקת תאים דוחי שתל מאיברים לפני השתלה. 

== אופן הפעולה==
מהלך האימונוטוקסין בתא
הביסוס שעומד מאחורי השימוש באימונוטוקסין הוא הקישור הספציפי של נוגדנים לאפיטופים מסוימים. תאים מסוימים מייצרים אפיטופים ספציפיים אשר להם יכולת להיקשר לנוגדן. הנוגדן לבדו לא פועל להשמדת תא המטרה ולכן אל הנוגדן הוצמד רעלן שאמור לשבש את פעילות התא (הרעלן משבש את סינתזת החלבונים בתא ולכן התא לא יכול להתקיים יותר). כאמור, הרעלן המקורי מורכב משתי שרשראות פפטידים, אחת אחראית על הקישור של הרעלן ואחת על הפעילות הקטליטית שלו (טוקסינית). שתי שרשראות הפפטידים ברעלן הופרדו מהסיבה שהשרשרת שאחראית לקישור הרעלן עלולה ליצור קישור עם אפיטופים אחרים באורגניזם וליצור פעילות לא רצויה של השמדת תאים לא רצויים. אל הנוגדן קושרים (בזרועות ה-Fab) את השרשרת האחראית על הפעילות הקטליטית של הרעלן. התצמיד נוגדן-טוקסין מוחדר לסרום הדם של האורגניזם, ונצמד לאפיטופ הספציפי של הנוגדן (באזור ה-Fc) על פני תא המטרה.

==חדירת התצמיד לתא==

לאחר היצמדות התצמיד לאפיטופ, האימונוטוקסין חודר לתא בתהליך שנקרא תהליך האנדוציטוזה. בתהליך זה התצמיד מוחדר בשלמותו אל האנדוזם שבתא ומשם הוא יכול לעבור דרך שלוש אפשרויות:
*לצאת מהתא לאחר שהאנדוזום הרחיק אותו אל חוץ קרום התא.
*לעבור לליזוזום ששם הוא יפורק ויאבד את הפעילות הציטוטוקסית שלו. 
*לעבור למנגנון הגולג'י בתא ששם הנוגדן והטוקסין מופרדים והטוקסין פועל לעיכוב תהליכי ביוסינתזה של חלבוני התא.

== ראו גם ==
* ביוטכנולוגיה
* תא סרטני
* מערכת גולג'י

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נוגדנים
מיכאיל טאניץ'

מיכאיל טאניץ (ברוסית: Михаил Исаевич Танич; 15 בספטמבר 1923, טגנרוג - 17 באפריל 2008, מוסקבה) היה משורר רוסי וסובייטי, זוכה תואר אמן העם (2003).

== חייו ==
מיכאיל טאניץ' (טנחילביץ') נולד בטגנרוג. בהתאם לעדויות של טניץ' סבו מצד אביו היה יהודי דתי אדוק. אביו של המשורר במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה לחם בחזית ולאחר שחרור מהצבא נקלט בצ'קה. לאחר מספר שנים הוא התמנה למפקד ניהולי במנגנון העירוני. במהלך הטיהורים הגדולים הוא הוצא להורג ב-6 באוקטובר 1938. גם אימו של המשורר נעצרה והוא התגורר אצל סבו מצד אימו ברוסטוב על דון.

ביולי 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, טאניץ' גויס לצבא האדום ונשלח לבית הספר לתותחנים. לאחר סיום ההכשרה הוא נשלח לחזית ולחם כמפקד צוות תותח. את המלחמה סיים את הלחימה בשטח גרמניה. על אומץ ליבו בלחימה עוטר בעיטור כוכב האדום ועיטור התהילה מדרגה השלישית על גבורה בקרב.

לאחר שחרור מהצבא הוא חזר לרוסטוב על דון והחל לימודי הנדסה. בשנת 1947 הוא נעצר באשמת "תעמולה אנטיסובייטית" - בשיחת חברים הוא סיפר על כך שכבישים ומקלטי רדיו בגרמניה טובים יותר מאלו מתוצרת ברית המועצות. בעקבות האישום הוא נשלח למחנות גולג לתקופה של 6 שנים.

לאחר השחרור טאניץ' התמקם בסחלין ועבד בחברת בנייה המקומית. באותן השנים הוא החל לפרסם שירים בעיתונות המקומית תחת שם עט "טאניץ'" והתגרש מאשתו הראשונה.

בשנת 1954 הוא התחתן בפעם השנייה. בשנת 1956 טאניץ' זוכה מכל אשמה והזוג הצעיר עבר למוסקבה. בשנת 1959 יצא לאור ספר שירים הראשון של המשורר.

==פעילות אמנותית==
קברו של מיכאיל טאניץ' ב[[בית העלמין וגנקובסקויה שבמוסקבה.]]
בתחילת שנות ה-60 אחד משירי טאניץ' ("עיירת הטקסטיל") הולחן על ידי יאן פרנקל וזכה לפופולריות רבה. מפגש זה של המשורר עם המלחין היה פריצת דרך בקריירה של טאניץ'. לאור ההצלחה מלחינים נוספים (ניקיטה בוגוסלובסקי, אוסקר פלצמן, ולדימיר שאינסקי החלו להלחין שירים לפי מילים של טאניץ'.

בשנת 1963 הולחן שירו "החתול השחור" שזכה להצלחה רבה, אף על פי שהשמעתו בטלוויזיה נאסרה תוך זמן קצר.

בשנות ה-80 טאניץ' שיתף פעולה עם ריימונד פאולס ודוד טוכמנוב ושיריו בוצעו על ידי אדיתה פייכה, ולנטינה טולקונובה ולריסה דולינה. אחד השירים המפורסמים היה שיר "קומרובו" בביצוע איגור סקלייאר.

בשנת 1990 טאניץ' הקים את להקת "לסופופל". במהלך השנים הלהקה הוציאה מעל 20 תקליטים בהם ביצעה מעל ל-300 שירים של טאניץ'.

הזמר והמלחין הרוסי איגור ניקולייב, יליד סחלין, התיידד עם טאניץ' כאשר הגיע למוסקבה, ומילים של המשורר היו בסיס לשירים ראשונים של הזמר.

מאז תחילת תחרות שירים טלוויזיונית "שיר השנה" בשנות ה-70, פזמונים עם מילים של טאניץ' זכו בתחרות כל שנה.

במהלך כל התקופה טאניץ' המשיך להוציא לאור ספרים עם שיריו ובסך הכול פרסם כ-20 ספרים. בשנת 2000 הוא פרסם ספר זכרונות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20161119124118/http://www.lesopoval.ru/tanich.html אתר להקת לסופובל]
* 
* 

קטגוריה:משוררים סובייטים
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:מעוטרי עיטור התהילה
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין וגנקובסקויה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1923
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2008
זוהר שרון (מלחין)

זוהר שרון (נולד ב-23 בפברואר 1978) הוא מלחין, מעבד מוזיקלי, מורה למוזיקה ישראלי, מייסד תזמורת המהפכה וזוכה פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים לשנת 2012.

==ביוגרפיה==

זוהר שרון נולד בראשון לציון ב-1978. הוא למד נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון העירוני למוזיקה שבראשון לציון ובהמשך אצל עינת לנדה, אסתר נרקיס ואטי חודין. למד קומפוזיציה בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות אצל אנדרה היידו ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים אצל ינעם ליף, ולדימיר שקולניק וארי בן שבתאי. במקביל למד מדעי המדינה והוראה באוניברסיטה העברית

יצירותיו ועיבודיו בוצעו על ידי תזמורת המהפכה, התזמורת הסימפונית חיפה, סימפונט רעננה, התזמורת הקאמרית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, אנסמבל מיתר, אנסמבל קפריזמה והרכבים נוספים. בנוסף הוא גם מלחין ומעבד בלהקת הרוק "רווח-כפול" יחד עם גלעד כהן.

בשנת 2004 ייסד יחד עם רועי אופנהיים את תזמורת המהפכה והוא משמש בתפקיד מלחין הבית והמנהל האמנותי שלה. 

נכון ל-2017, הוא מרצה למוזיקה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובמסגרות נוספות.

בשנת 2012 זכה בפרס יצירה לקומפוזיטורים מטעם ראש הממשלה. מנימוקי ועדת הפרס:

==חיים אישיים==
זוהר שרון מתגורר ברחובות, נשוי ואב לשניים.

==מיצירותיו==
* 9/2012 – "פעימות" – יצירה לתזמורת קאמרית, שחקן וסרט אנימציה אשר הולחנה במסגרת תחרות "קלאסילייק" מיוזמת מפעל הפיס.
* 5/2012 – "תמונות מארמון הקרח" – יצירה להרכב קאמרי (קלרינט, כינור, ויולה, צ'לו, פסנתר ונבל) בהשראת ספרו של טאריי וסוס – ארמון הקרח". 
* 3/2012 – "Beetljuke" - מוזיקה מקורית לסרט אנימציה מאת אנה שבצ'נקו ויואב בריל לתזמורת קאמרית. 
* 1/2012 – "סוויטה למכונת קצב ותזמורת" – יצירה תזמורתית לילדים שנכתבה במסגרת תחרות "קלאסי-לייק" של מפעל הפיס. 
* 8/2010 – "אוברטורה ים-תיכונית" (במקור "אדמה-חמה-לבנה") – פתיחה סימפונית שנכתבה לקונצרט הפתיחה של אירועי חג המוזיקה ב-2010. 
* 3/2010 – "הסלנג הוא השירה של האדם הפשוט" – יצירה לרביעייה קולית מעורבת, תזמורת קאמרית וחטיבת קצב. 
* 4/2008 – "סימני דרך" – יצירה לפסנתר ותזמורת סימפונית. 
* 5/2006 – "ארבע דקות בירושלים" – מוזיקה מקורית לסרט אנימציה מאת טל אנמוט לתזמורת סימפונית קטנה.
* 1/2005 - "Uncertain Certainty' - שמינייה מעורבת (חליל, אבוב, קלרינט, כינור, ויולה, צ'לו, פסנתר, כלי הקשה).
* 5/2004 – "מודוס בלסמי" - יצירה למנדולינה ותזמורת קאמרית.

==פרסים==
* פרס יצירה לקומפוזיטורים מטעם ראש הממשלה לשנת 2012.
* זוכה תחרות "קלאסילייק" של מפעל הפיס להלחנת יצירה תזמורתית לילדים לשנת 2012.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

 
קטגוריה:בוגרי התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:מעבדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
אסתר נרקיס

אסתר נרקיס (נולדה ב-6 בנובמבר 1930) היא מורה ישראלית לפסנתר.

==ביוגרפיה==

נרקיס נולדה ב-1930 בחיפה. אביה, דוד הכהן, היה ממנהיגי היישוב בתקופת טרום המדינה, חבר הכנסת, מדינאי ודיפלומט. נרקיס למדה בבית הספר הריאלי.

באפריל 1948 התגייסה לפלמ"ח במסגרת הכשרת הצופים. נרקיס שרתה בגדוד השביעי של חטיבת הנגב. היא סיימה קורס קשרים והייתה קשרית של מפקד הגדוד ולאחר מכן מזכירה גדודית. היא נטלה חלק בכיבוש באר שבע, במבצע חורב ובמבצע עובדה. בתקופה זו הכירה גם את בעלה, עוזי נרקיס.

לאחר תום שירותה הצבאי ב-1949 החלה ללמוד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ולאחר מכן בפריז. בשנים 1996-1979 ניהלה את הקונסרבטוריון שליד האקדמיה למוסיקה בירושלים.

נרקיס לימדה תלמידים רבים במשך שישים שנה. בין תלמידיה: אסנת נצר, זוהר שרון, בנג'מין הוכמן וליאור קרצר .

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.vanleer.org.il/he/research-group/ פורום דוסטרובסקי, ארגון ון ליר]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מורות למוזיקה בישראל
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:משפחת הלל כגן-הכהן
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:לוחמות הפלמ"ח
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
אסתר נרקיס
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
חכם על קטנים

חכם על קטנים הוא אלבומו השלישי של דני סנדרסון, שיצא ביוני 1987.

אלבום זה התאפיין במוזיקה אלקטרונית שתוכנתה על ידי סנדרסון בשיתוף יואב גרא וראובן מנצ'רוב.

== רקע ==
האלבום מתאפיין במפנה סגנוני של סנדרסון, ברוח התקופה, למוזיקה אלקטרונית. לקראת הכנת האלבום בנה סנדרסון אולפן חצי-מקצועי, המשלב בין מחשב ומכונת הקלטה של 16 ערוצים. הוא התנסה בעבודה עם סמפלרים, סינטיסייזרים, מכונות תופים ותוכנות מחשב. בעזרתו של הטכנאי יואב גרא, סנדרסון ניגן ותכנת את כל התפקידים.

אחד הלהיטים שיצאו מאלבום זה הוא "אצל הדודה והדוד", ששילב אלמנטים מהמוזיקה האלקטרונית. לשיר זה הופק קליפ בבימויו של מוטי קירשנבאום ובהשתתפות ירון לונדון וצחי בוקששתר. הקליפ זכה בתואר "קליפ השנה". ב-2017 הקליטו אגם בוחבוט ונועה קירל גרסת כיסוי של השיר (שהייתה למעשה פרסום לבזק) שזכתה גם היא להצלחה.

האלבום זכה להצלחה רבה ומכר למעלה מ-30,000 עותקים. יצאו מתוכו הלהיטים "אצל הדודה והדוד" (שזכה במקום ה-6 במצעד השנתי של רשת ג' בשנת תשמ"ז) ו"חתונה" (שזכה במקום ה-34 באותו מצעד). בעקבותיו עלה המופע המצליח "חכם על קטנים", שרץ במשך שנתיים ברחבי הארץ.

למרות הצלחתו של האלבום, באלבומו הבא בחר סנדרסון לחזור לשיטת ההקלטה המסורתית.

בשנת 2008 יצא האלבום בהוצאה מחודשת לראשונה על גבי קומפקט דיסק בהוצאת הד ארצי, יחד עם אלבומיו הקודמים של סנדרסון: "גודל טבעי" ו"חף מפשע".

== רשימת שירים ==
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון.

== משתתפים ==
* דני סנדרסון - מילים, לחנים, שירה, תכנות ונגינת כל התפקידים
* יואב גרא, ראובן מנצ'רוב - סיוע בתכנות

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 1987
קטגוריה:אלבומי דני סנדרסון
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
Medal of Honor

Medal of Honor הוא משחק יריות בגוף ראשון שפותח על ידי DreamWorks Interactive והופץ על ידי Electronic Arts. המשחק יצא לפלטפורמות הפלייסטיישן וה-PlayStation Network. הוא יצא בתאריכים 31 באוקטובר 1999 (ל-צפון אמריקה), ב-1999 (ל-אירופה) וב-2 ביוני 2009 לפלטפורמת ה-PlayStation Network.

== משחקיות ==
ב-Medal of Honor, השחקן לוקח את התפקיד של הסגן הבדיוני "ג'ימי פטרסון", טייס לשעבר במטוס Douglas C-47 Skytrain בפיקוד התובלה האווירית שגויס מאוחר יותר ל-OSS. המשחק מתרחש בסמוך לסיום מלחמת העולם השנייה (באמצע 1944 ובאמצע 1945), המטרה של השחקן היא להשלים את היעדים, כמו הרס עמדות אויב, ולהרוג את הכוחות הגרמניים בתהליכים.

== מוזיקה ==
המוזיקה למשחק הולחנה על ידי מלחין הסרטים מיכאל גיסחינו.

== ציונים ==
Medal of Honor זכה בציונים מרשימים מאוד, הוא קיבל ציון של 87.31% מהאתר GameRankings, וציון של 92/100 מהאתר Metacritic.

בנוסף לכך, בגיליון האחרון של מגזין הפלייסטישן הרשמי של בריטניה, המשחק נבחר במקום 8 בפרס של 10 המשחקים הטובים ביותר של אותה השנה, וב-IGN המשחק היה במקום 21 בפרס "25 המשחקים הטובים ביותר של השנה לקונסולות".

{| class="wikitable"
|-
! האתר !! הציון
|-
| GameRankings || 87.31%
|-
| Metacritic || 92/100
|}

== ראו גם ==
*Call of Duty
*Day of Defeat

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.mobygames.com/game/medal-of-honor המשחק ב-MobyGames] 
*[http://www.imdb.com/title/tt214938/ המשחק ב-Internet Movie Database] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1999
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי רשת
קטגוריה:Medal of Honor
קטגוריה:משחקי וידאו מבוססי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בארצות הברית
סטארפייר

סטארפייר (באנגלית: Starfire, "אש הכוכב") היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס הטיטאנים הצעירים ביקום DC של DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת DC Comics Presents #26 מאוקטובר 1980 ונוצרה על ידי הכותב מארב וולפמן והמאייר ג'ורג' פרז.

סטארפייר היא האלטר אגו של קוריאנד'ר, היא נסיכת כוכב הלכת הבדיוני טמאראן במערכת הכוכבים וגה, והיא הייתה הבאה בתור לשלוט בעולמה כמלכה. קומנד'ר, אחותה הבכורה, נמצאת ביריבות מרה עימה בשל מחלה נדירה אותה קיבלה בינקות ואשר גזלה ממנה את היכולת לשאוב אנרגיה סולארית, לעוף, ובשל כך גם את זכותה מלידה לרשת את כס המלכות. יריבות זו התגברה כאשר השתיים נשלחו להתאמן בלחימה אל שרי המלחמה של אוקארה. תרגיל קרב בין השתיים הסתיים בחטף כאשר קומנד'ר ניסתה להרוג את אחותה. בשל כך, היא גורשה מכוכב הלכת ונשבעה לנקום בה. נקמה זו הגיעה לכדי ביטוי כאשר קומנד'ר סיפקה מידע חיוני על ההגנות של כוכב הבית לאויביהם, שכבשו את טמאראן בקלות ושיעבדו את קוריאנד'ר כחלק מתנאי הכניעה. היא לא הורשתה לחזור לעולם בית, היות שמעשה זה יפר את ההסכמים וישמיד את טמאראן. לחרדתה של קוריאנד'ר, היא גילתה שקומנד'ר הפכה לאדוניתה.

בהמשך, קוריאנד'ר הצליחה להימלט לכדור הארץ ופגשה את רובין הראשון ואת חבריו. היא הצטרפה לקבוצת הטיטאנים הצעירים והייתה חברה בה למשך שנים רבות.

==ראו גם==
* כוכב אש - דמות בדיונית דומה של חברת מארוול קומיקס המתחרה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.dccomics.com/characters/starfire דף הדמות] באתר הרשמי של DC קומיקס
* [http://dc.wikia.com/wiki/Koriand%27r_(New_Earth) דף הדמות] בפרויקט ויקיה של DC קומיקס

קטגוריה:גיבורי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:חוצנים בקומיקס
קטגוריה:דוגמניות בדיוניות
כוכב אש

כוכב אש (באנגלית: Firestar) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית שמופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותה הוצגה לראשונה בסדרת האנימציה "ספיידרמן וחבריו המדהימים" מספטמבר 1981, ולאחר מכן הופיעה בהמשכיות יקום מארוול בחוברת Uncanny X-Men #193 ממאי 1985. הדמות נוצרה על ידי הכותבים דניס מרקס וכריסטי מרקס והמאיירים ג'ון רומיטה הבן ודן שפיגל. 

כוכב אש היא האלטר אגו של אנג'ליקה ג'ונס, ילדה בודדה שגדלה בידי אביה וסבתה. היא גילתה שהיא מוטאנטית, ולאחר מות סבתה היא נשלחה לאקדמיית מסצ'וסטס. אמה פרוסט, המלכה הלבנה המקורית של מועדון הלפייר, החלה לאמן את אנג'ליקה בשימוש בכוחותיה וצירפה אותה לקבוצת המוטאנטים הצעירים ההליונס. אולם, היא מעולם לא נשלחה למשימות שטח בשל חוסר שליטתה בכוחה הקטלני ובשל רצונה של המלכה הלבנה להטביע באישיותה סממני אכזריות וחוסר רגישות. המלכה הלבנה הפעילה עליה מניפולציות כדי לגרום לה להיראות כדמות אם אוהבת לאנג'ליקה, וזו האחרונה כלל לא חשדה שפרוסט מתכוונת להשתמש בה כמתנקשת וכשומרת ראש. אולם, חרף ניסיונותיה של פרוסט למנוע מאנג'ליקה חיי חברה, הצעירה פגשה בקבוצת המוטנטים החדשים והתאהבה בקאנונבול.

אנג'ליקה למדה אודות כוונותיה האמיתיות של פרוסט והביסה אותה בקרב. היא חזרה לחיות עם אביה משום שהייתה עדיין קטינה, אך שמרה על תלבושתה וזהותה הסודית. היא הייתה לאחת מחברי ההליונס היחידים ששרדו את מתקפתו של הנבל טרבור פיצרוי, ומאוחר יותר הפכה לחברה מייסדת של "הלוחמים החדשים". בנקודה מסוימת היא חברה לקבוצת האוונג'רס, ובעקבות אירועי "בית אם" - בהם מספרם של המוטאנטים צנח באופן דרמטי - הייתה בין הבודדים ששמרו על כוחותיהם המוטאנטים. כאשר חוק רישום העל-אנושיים הצית מלחמת אזרחים בקרב גיבורי-העל, אנג'ליקה בחרה לפרוש מחייה כגיבורת-על.

לאחרונה, אנג'ליקה שבה לפעילותה כגיבורת-על כחלק מקבוצות "הדיוות של מארוול" (הגרסה של חברת מארוול לסקס והעיר הגדולה) ו"בני הברית הצעירים". היא הצטרפה לקבוצת האקס-מן של וולברין בחיפושם אחר נייטקרולר.

==ראו גם==
* סטארפייר - דמות בדיונית דומה של חברת DC קומיקס המתחרה

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.marvel.com/characters/firestar דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Firestar דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:האוונג'רס
קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:מורים בדיוניים