OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פיגוע הדקירה בזולינגן

בשעות הערב של 23 באוגוסט 2024 התרחש אירוע דקירה המוני בעיר זולינגן שבגרמניה, כאשר אדם חמוש בסכין דקר אנשים רבים בפסטיבל שנערך בעיר לציון 650 שנה להיווסדות העיר. התוקף הצליח לרצוח שלושה בני אדם ולפצוע שמונה, חמישה מהם נפצעו באורח קשה.<ref name="reuters_20240824"></ref>

== רקע ==
זולינגן, עיר בת כ-160 אלף תושבים, ממוקמת בקרבת הערים הגדולות יותר קלן ודיסלדורף במדינת נורדריין-וסטפאליה, המדינה המאוכלסת ביותר בגרמניה.<ref name=":2"></ref>

המתקפה התרחשה במהלך האירוע "פסטיבל הגיוון",<ref></ref> אירוע בן שלושה ימים שהיה אמור להיערך בין 23 ל-25 באוגוסט, לציון חגיגות יום השנה ה-650 להיווסדות זולינגן. האירוע התרחש בכיכר פרונהוף, כיכר מרכזית בלב העיר, בה הוקמה במה לכבוד האירוע לצורך הופעות מוזיקה.

== אירוע הדקירה ==
התקיפה התרחשה בסביבות השעה 21:40 לפי השעון המקומי. התוקף דקר אנשים מרובים, הצליח לרצוח שלושה אנשים ולפצוע לפחות שמונה, מתוכם חמישה פצועים באורח קשה.<ref name="reuters_20240824"/> הדי.ג'יי שניגן מוזיקה במהלך אירוע הדקירה התבקש על ידי כוחות האבטחה להמשיך לנגן את המוזיקה במהלך המתקפה על מנת למנוע פאניקה המונית.<ref></ref>

בתחילה הרשויות ציינו כי הן בוחנות את האפשרות שאירוע הדקירה בוצע ממניעי טרור. ב-24 באוגוסט ארגון המדינה האסלאמית (דאעש) נטל אחריות לפיגוע באפליקציה טלגרם. עם זאת, אין עדיין הוכחה לכך שהארגון עומד מאחורי אירוע הדקירה.

שלושת הנרצחים הם שני גברים, בני 56 ו-67, ואישה בת 56, ושלושתם היו תושבי זולינגן.<ref></ref> בעקבות הפיגוע פתחה המשטרה במצוד אחר התוקף שנמלט מהזירה. כוחות משטרה סגרו בעקבות האירוע חלק נרחב מהעיר, והקימו מחסומים במקומות שונים.<ref name=":2" />

לפי העיתון הגרמני בילד, יחידות משטרה טקטיות חמושות בכבדות, הכוללות כ-40 כלי רכב מיוחדים מרחבי נורדריין-וסטפאליה, נפרסו ברחבי העיר, צמתים נחסמו, והומלץ לתושבים להישאר בביתם, ולהימנע מלהסתובב במרכז העיר לאלתר.<ref name=":2" /> כעבור יממה נתפס אדם שתואר כחשוד בפיגוע.

הפסטיבל בוטל בעקבות אירוע הדקירה.<ref name="reuters_20240824"/> צעיר בן 15 נעצר בעקבות האירוע במרכז לפליטים בחשד שידע על כוונתיו של התוקף ולא דיווח על כך לרשויות<ref></ref>. לטענת הרשויות מדובר בנער שדיבר עם התוקף רגעים לפני אירוע הדקירה.<ref name="second arrest"></ref><ref></ref><ref></ref>

== החשוד ==
יום אחד לאחר אירוע הדקירה כוחות המשטרה הצליחו לעצור חשוד, שהינו אזרח סורי בן 26, אשר שהסגיר את עצמו לכוחות המשטרה, ובגדיו היו מלוכלכים ומגואלים בדם. החשוד, אחריו כוחות המשטרה ערכו מצוד לאחר פיגוע הדקירה, הגיע לגרמניה בדצמבר 2022. שנה לאחר שהגיש בקשת מקלט בבילפלד, הוא החל לקבל סיוע ציבורי, ולאחר מכן עבר לפאדרבורן.<ref name="welt250824"/>

החשוד, אשר הינו מוסלמי סוני, נולד בעיר דיר א-זור שבסוריה, ולא הוגדר על ידי הרשויות בגרמניה כמוסלמי קיצוני.<ref name=":0"></ref><ref name="reuters_20240824" /> החשוד הגיע במקור לתחומי האיחוד האירופי דרך בולגריה, ומשם הוא הגיע לגרמניה. בתחילת 2023 הרשויות בגרמניה ניסו, בהתאם לתקנת דבלין, לגרש אותו בחזרה לתחומי בולגריה, אך הוא הסתתר. מספר חודשים לאחר מכן הוא הועבר לזולינגן.<ref name="welt250824"></ref>

לאחר מעצרו של החשוד התובע הכללי נטל על עצמו את חקירת אירוע הדקירה.<ref></ref>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אירועי דקירה המוניים
קטגוריה:2024 בגרמניה
קטגוריה:טרור בגרמניה
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה
מעבר החצייה של שיבויה

מעבר החצייה של שיבויה (ביפנית: 渋谷スクランブル交差点) הוא מעבר החצייה העמוס בעולם, הנמצא בשיבויה בטוקיו שביפן.

מעבר החצייה נמצא בסמוך ליציאת האצ'יקו של תחנת הרכבת שיבויה. מעבר החצייה הוא מעבר חצייה לכל הכיוונים, כולל באלכסון, וכלי הרכב נעמדים כדי לאפשר מעבר הולכי הרגל. בסמוך למעבר החצייה נמצא פסלו של האצ'יקו, הכלב הנאמן, שמשמש נקודת מפגש מפורסמת. על המבנים הנשקפים ממעבר החצייה מצויים שלושה מסכי ענק המציגים פרסומות, לצד שלטי פרסומות סטטיים. בשל התנועה הרבה במקום והפרסומות שבו, נהוג להשוות אותו לכיכר טיימס בניו יורק.

מעבר שיבויה הוא מעבר החצייה העמוס בעולם, והוא מאפשר חצייה בו זמנית של 2,500 איש. המקום נחנך ב-1973.

בסמוך לצומת שיבויה נמצא כלבו שיבויה 109.

למעבר החצייה של שיבויה אזכורים תרבותיים רבים, והוא מופיע בין היתר בתוכניות טלוויזיה וסרטים בהם "אבודים בטוקיו", "מהיר ועצבני 3" ו"האויב שבפנים: החיים שאחרי".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טוקיו: תחבורה
הרייט ג'ייקובס

הרייט ג'ייקובס (1813 או 1815 – 7 במרץ 1897) הייתה פעילה לביטול העבדות וסופרת אפרו-אמריקאי סופר שהאוטוביוגרפיה שלו, "אוטוביוגרפיה של שפחה", שפורסמה ב-1861 תחת השם הבדוי לינדה ברנט, נחשבת כיום ל"קלאסיקה אמריקאית".

היא נולדה לעבדות באדנטון , בקרוליינה הצפונית, והוטרדה מינית על ידי המשעבד שלה. כאשר איים למכור את ילדיה אם לא תיכנע לרצונו, היא הסתתרה בחלל קטן מתחת לגג בית סבתה, נמוך כל כך שלא יכלה לעמוד בו. לאחר ששהתה שם שבע שנים, היא הצליחה לבסוף לברוח לצפון החופשי, שם התאחדה עם ילדיה ג'וזף ולואיזה מטילדה ואחיה ג'ון ס. ג'ייקובס. היא מצאה עבודה כאומנת ויצרה קשר עם רפורמיסטים מתנגדי עבדות ועם פמיניסטיים. אפילו בעיר ניו יורק, חירותה הייתה בסכנה עד שהמעסיק שלה הצליח לשלם לבעליה החוקיים.

במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית ומיד לאחריה, היא נסעה למחוזות בקונפדרציית המדינות של אמריקה שנכבו בידי מדינות האיחוד יחד עם בתה, ארגנה עזרה וייסדה שני בתי ספר לעבדים נמלטים ומשוחררים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שפחות אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:פעילות בתנועה לביטול העבדות
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
אורלנד סטין לומיס

אורלנד סטין לומיס (באנגלית: Orland Steen Loomis; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוויסקונסין, איש המפלגה הרפובליקנית עד 1934, ולאחר מכן המפלגה הפרוגרסיבית, שכיהן כחבר אספת המדינה של ויסקונסין בשנים 1929 - 1931, לאחר מכן ועד 1935 כחבר הסנאט המדינתי, ובשנים 1937 - 1939 כתובע הכללי ה-28 של ויסקונסין. ב-1942 נבחר לומיס כמושל ויסקונסין, אך נפטר טרם השבעתו לתפקיד.
==ראשית חייו==
אורלנד סטין לומיס נולד בעיר מאוסטון שבוויסקונסין. הוא למד בריפון קולג', וב-1917 קיבל תואר במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. ביוני 1918 הוא נשא לאישה את פלורנס מארי אלי, ולשניים נולדו שלושה ילדים. במלחמת העולם הראשונה הוא התגייס לצבא ארצות הברית והוצב בצרפת במסגרת חיל המשלוח של ארצות הברית. לאחר המלחמה הוא שב למאוסטון ועסק בעריכת דין. בשנים 1922 - 1931 הוא היה פרקליט העיר.

==קריירה פוליטית==
ב-1928 נבחר לומיס לאספת המדינה של ויסקונסין, וכיהן בה במשך שנתיים. ב-1930 הוא נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ויסקונסין, וכיהן בו במשך ארבע שנים. ב-1934 הצטרף לומיס למפלגה הפרוגרסיבית של ויסקונסין, יחד עם רבים מחברי הסיעה הפרוגרסיבית של המפלגה הרפובליקנית. במקום להתמודד לתקופת כהונה נוספת בסנאט, הוא התמודד מטעם המפלגה החדשה למשרת התובע הכללי של המדינה, אך הפסיד בבחירות המקדימות של המפלגה בהפרש של 10,000 קולות. לאחר הפסדו זה, הוא קיבל מינוי כמנהל המדינתי של מנהל החשמול הכפרי, ושימש בתפקיד זה במשך שנתיים. ב-1936 הוא התמודד שוב על משרת התובע הכללי, והפעם ניצח בבחירות המקדימות ובבחירות הכלליות. הוא כיהן שנתיים בתפקיד, ובבחירות של 1938 הוא נוצח בבחירות הכלליות בניסיונו להתמודד על תקופת כהונה שנייה כתובע הכללי.

==בחירתו כמושל ויסקונסין ומותו==
ב-1940 התמודד לומיס בבחירות על משרת מושל ויסקונסין מול המושל המכהן, הרפובליקני ג'וליוס הייל, ונוצח בהפרש של 12,000 קולות. ב-1942 הוא התמודד שוב, והפעם הביס את הייל בהפרש של 100,000 קולות. ב-7 בדצמבר 1942, כחודש לאחר ניצחונו בבחירות, וכחודש לפני מועד השבעתו המתוכנן לתפקיד, נפטר אורלנד סטין לומיס במדיסון כתוצאה מהתקף לב פתאומי. במקומו הושבע סגן המושל המכהן, שנבחר לתקופת כהונה נוספת, הרפובליקני וולטר סמואל גודלנד, שכיהן את כל תקופת הכהונה המתוכננת של לומיס.

לומיס נטמן בבית הקברות מאוסטון-אוקווד שבעירו. במלחמת העולם השנייה נקראה על שמו אחת מאוניות ליברטי. קטע מכביש 36 המדינתי של ויסקונסין שעובר במחוז מילווקי קרוי על שמו.
== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* [https://archive.org/details/biographicaldire0004unse/page/1752/mode/2up Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1752
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://politicalgraveyard.com/bio/loomis.html#731.78.20 אורלנד סטין לומיס] באתר The Political Graveyard 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושלי ויסקונסין
קטגוריה:תובעים כלליים במדינות ארצות הברית
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של ויסקונסין
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:נבחרי ציבור שמתו לפני שהושבעו לתפקיד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1893
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1942
טופה

עמודי טופה באגם מונו, [[קליפורניה]]
אבני טופה הן סוג של אבני גיר שנוצרות כאשר מינרלים של סידן פחמתי נושרים מתוך המים בנהרות או אגמים לא מחוממים. מעיינות חמים מחוממים גיאותרמית מייצרים לפעמים מרבצי פחמן דומים (אך פחות נקבוביים), הידועים כטרוורטין. טופה מכונה לפעמים טרוורטין (מטאוגן).<ref name="Pentecost"></ref> אין לבלבל אותו עם טרוורטין מעיינות חמים (תרמוגן). כמו כן, אין לבלבל טופה, שהיא אבן גירנית, עם טוף, סלע געשי נקבובי בעל אטימולוגיה דומה שלעיתים נקרא גם "טופה".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סלעי משקע
וולטר סמואל גודלנד

וולטר סמואל גודלנד (באנגלית: Walter Samuel Goodland; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוויסקונסין, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כראש עיריית רסין ה-40 בשנים 1911–1915, כחבר הסנאט של מדינתו בשנים 1927–1934, כסגן מושל המדינה בשנים 1939–1943, ומתוקף תפקידו זה הושבע כמושל ויסקונסין ה-31 במקומו של אורלנד סטין לומיס, שנבחר ב-1942 לתפקיד, אך נפטר טרם השבעתו. גודלנד כיהן כמושל מינואר 1943 ועד מותו.
==ראשית חייו==
וולטר סמואל גודלנד נולד בכפר שרון שבוויסקונסין. הוא היה עורך דין והחזיק בבעלותו עיתון. הוא היה הבעלים של עיתון בעיר איירון מאונטיין שבמישיגן. כבחור צעיר הוא בילה זמן ברכס גוגביק. הוא הגיע לאזור והחל לעסוק בעריכת דין בעיר וייקפילד שבמישיגן. שם הוא הקים את העיתון וייקפילד בולטין, אחד העיתונים הראשונים באזור. בהמשך הוא הקים את העיתון איירונווד טייס, שאותו הוא מכר במאי 1895.
==קריירה פוליטית==
בשנים 1911–1915 כיהן גודלנד כראש עיריית רסין. בשנים 1927–1934 הוא כיהן כחבר הסנאט של ויסקונסין. בשנים 1939–1943 הוא כיהן כסגן מושל ויסקונסין.

ב-1942 נבחר גודלנד לתקופת כהונה נוספת כסגן המושל. ב-7 בדצמבר אותה שנה נפטר המושל הנבחר אורלנד סטין לומיס לפני שהושבע לתפקידו. בית המשפט העליון של ויסקונסין פסק שגודלנד יכהן במקומו כמושל ויסקונסין, ודחה את עתירתו של המושל הקודם ג'וליוס הייל שטען שהוא צריך להמשיך ולכהן בתפקידו.

ב-1944 נבחר גודלנד כמושל בזכות עצמו, וב-1946 נבחר לכהונה שלישית. וולטר סמואל גודלנד נפטר בעת כהונתו במדיסון ב-12 במרץ 1947, כתוצאה מהתקף לב, בגיל 84. בעת פטירתו הוא היה המושל המבוגר ביותר שכיהן אז בכל אחת ממדינות ארצות הברית. הוא נטמן בבית הקברות גרייסלנד שברסין. על שמו נקראו בניין בבית החולים לחולי נפש מנדוטה, בית ספר יסודי ברסין, ופארק במחוז דיין.
== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* [https://archive.org/details/biographicaldire0004unse/page/1752/mode/2up Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1752-1754
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nga.org/governor/walter-s-goodland/ וולטר סמואל גודלנד] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/goodell-goodrell.html#673.05.82 וולטר סמואל גודלנד] באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:מושלי ויסקונסין
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:סגני מושלי ויסקונסין
קטגוריה:חברי בית המחוקקים של ויסקונסין
קטגוריה:ראשי עיריות בארצות הברית
קטגוריה:מו"לים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1862
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1947
נתנאל סמית'

נתנאל סמית (באנגלית: Nathaniel Smith; 6 בינואר 1762 – 9 במרץ 1822) היה עורך דין, סוחר בקר, שופט ופוליטיקאי מהמאה ה-19. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט וכשופט של בית המשפט העליון של קונטיקט.

== ביוגרפיה ==
סמית' נולד ב-6 בינואר 1762 בוודברי שבמושבת קונטיקט, והיה בנם של ריצ'רד סמית' ואניס (הורד) סמית'. הוא למד בבתי הספר המשותפים ועסק בעיסוקים חקלאיים. הוא גם היה סוחר בקר. סמית' למד בבית הספר למשפטים של ליצ'פילד. הוא למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1787. סמית' החל את עריכת הדין בוודברי.

בשנת 1789 הפך סמית לחבר בבית הנבחרים של קונטיקט, וכיהן בבית הנבחרים של המדינה עד 1795.<ref name="Nathaniel Smith"></ref> הוא נבחר כמועמד פדרליסט לקונגרס הרביעי והחמישי, כיהן מ-4 במרץ 1795 ועד 3 במרץ 1799. <ref></ref> הוא סירב להיות מועמד למינוי מחדש ב-1798.

סמית שימש כחבר במועצת העוזרים של קונטיקט מ-1799 עד 1804. <ref></ref> הוא שירת בסנאט של קונטיקט מ-1800 עד 1805. <ref></ref> סמית היה פרקליט המדינה של מחוז ליצ'פילד בשנת 1805.

בשנת 1806 הוא הפך לשופט של בית המשפט העליון של קונטיקט. הוא שמר על תפקיד זה שלוש עשרה שנים. הוא גם היה ציר בוועידת הרטפורד בין השנים 1814–1815.<ref name="bioguide"></ref> סמית' מת בוודברי ב-9 במרץ 1822. הוא קבור בבית הקברות של הכנסייה האפיסקופלית.<ref name="bioguide" />

== חיים אישיים ==
סמית' התחתן עם רות בנדיקט סמית'. נולדו להם שני ילדים, הרייט ג'יי סמית' ונתנאל בנדיקט סמית'.

סמית' היה אחיו של נייתן סמית', סנטור ארצות הברית מקונטיקט, ודודו של טרומן סמית', סנטור ארצות הברית מקונטיקט. <ref></ref> <ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-18
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1762
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1822
נייתן סמית'

נייתן סמית (באנגלית: Nathan Smith; 8 בינואר 1770 – 6 בדצמבר 1835) היה סנטור אמריקאי מקונטיקט.

== ביוגרפיה ==
=== ראשית חייו ===
נייתן סמית' נולד בוודברי, מושבת קונטיקט, והיה בנם של ריצ'רד ואניס (הורד) סמית'; אחיו של נתנאל סמית' ודודו של טרומן סמית'. הוא קיבל חינוך צנוע. הוא למד משפטים עם אחיו ובבית הספר למשפטים ליצ'פילד ב-1790; התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1792, והחל לעסוק במקצועו בניו הייבן. בשנת 1808 קיבל סמית' תואר מאסטר לשם כבוד מייל. הוא גם היה חבר של קולג' וושינגטון, שלימים נודע בשם טריניטי קולג' בהרטפורד, קונטיקט. <ref></ref>

=== קריירה ===
סמית' היה תובע של מחוז ניו הייבן מ-1817 ועד מותו ב-1835. הוא גם היה ציר לוועידה החוקתית של המדינה ב-1818. בשנת 1825, הוא היה מועמד לא מוצלח למושל קונטיקט, אך מונה לתובע של ארצות הברית במחוז קונטיקט, וכיהן ב-1828 וב-1829. <ref></ref>

סמית', שנבחר כרפובליקני לאומי לסנאט של ארצות הברית, כיהן מ-4 במרץ 1833 ועד מותו. <ref></ref> הוא היה בן 63 כשתפס את מקומו בסנאט האמריקני, והיה אחד החברים המכהנים המבוגרים ביותר בגוף זה.

=== מותו ===
סמית' מת בוושינגטון הבירה ב-6 בדצמבר 1835. הנשיא ג'קסון והקבינט שלו השתתפו בהלוויה של סמית' בלשכת הסנאט והתקיים גם טקס הלוויה גדול בניו הייבן. הוא נקבר בבית הקברות ברחוב גרוב, ניו הייבן, קונטיקט. <ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:סנאטורים חבר המפלגה הלאומית הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1770
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1835
דוד ברגר (היסטוריון)

דוד ברגר (באנגלית: David Berger; נולד ב-1943) הוא אקדמאי אמריקאי, דיקן בית הספר ללימודי יהדות ברנרד רוול בישיבה יוניברסיטי, וכן יו"ר המחלקה ללימודי יהדות בישיבה קולג'. הוא מחברם של ספרים ומאמרים שונים בנושא אפולוגטיקה ופולמוס יהודיים מימי הביניים, וכן ערך את המהדורה הביקורתית המודרנית של ספר ניצחון ישן. מחוץ לחוגים האקדמיים הוא ידוע בעיקר בזכות ספרו "הרבי מלך המשיח: שערוריית האדישות, והאיום על אמונת ישראל" המבקר את המשיחיות בחב"ד.

== ביוגרפיה ==
ברגר גדל בברוקלין, שם למד בישיבה דפלטבוש בבית הספר היסודי ובתיכון. הוא קיבל תואר ראשון בישיבה קולג' בשנת 1964. הוא השיג את הציונים הגבוהים ביותר בכיתה. לאחר מכן המשיך לאוניברסיטת קולומביה, שם השלים תואר שני באמנויות ב-1965 ותואר דוקטור לפילוסופיה ב-1970. הוא קיבל הסמכה לרבנות מישיבת רבינו יצחק אלחנן וחבר בהסתדרות הרבנים דאמריקה, הארגון הרשמי המייצג רבנים אורתודוקסים מודרניים.

== פעילות ==
לפני שברגר מתח ביקורת בולטת על משיחיות חב"ד, הוא היה מפורסם ביותר כמומחה לדיאלוג בין-דתי ולוויכוחים בין יהודים לנוצרים בימי הביניים. הוא כתב פירושים להצהרות הכנסייה הקתולית על יחסים עם דתות אחרות נוסטרה אטאטה (פורסם ב-1965), ודומינוס יאסוס ("לורד ישו", שפורסם ב-2000) ועל "ממעמקים" (confrontation) של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק. OU ביקש ממנו לכתוב תגובה לדברו אמת (2000). הוא גם כתב חיבור על דעותיו של יעקב כץ על הוויכוח היהודי-נוצרי בימי הביניים.

== מחלוקת חב"ד ==
ברגר הוציא ספר בשנת 2001 בשם "הרבי מלך המשיח: שערוריית האדישות, והאיום על אמונת ישראל" המבקר את משיחיות חב"ד ומגדיר אותה כ"דווקא מה שיהודים לאורך הדורות ראו כמשיחיות שקר קלאסית בסגנון נוצרי". הספר הפך אותו לקול מוביל בביקורת על חב"ד. ברגר טוען שמשיחיות חב"ד חורגת מגבולות ההלכה המסורתיים של היהדות האורתודוקסית עד כדי כך שאסור ליהודים אורתודוקסים להשתתף במנייני תפילה עם יהודי מחב"ד.<ref> "Chabad's desire for distinction has received so much criticism that some opponents attempt to locate the movement on the fringe of Orthodox Judaism or even outside Judaism altogether. Historian David Berger, the leading voice in the debate, argues that Chabad messianism breaches the halakhic boundaries of Judaism – to the degree that he posits that Orthodox Jews cannot participate in a prayer quorum with Chabad."</ref><ref> "Here everyone is treading on thin ice, for no one can know precisely how deep Chabad messianism goes. When Berger and other critics claim that it infects the majority of the Chabad movement, they have no greater statistical backing than ..."</ref><ref> "Berger points out that “this is precisely what Jews through the generations have seen as classic, Christian-style false messianism.”31 Berger became the most outspoken critic of Chabad, writing a book, The Rebbe, the Messiah, and the Scandal of Orthodox Indifference."</ref>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://yeshiva.academia.edu/DavidBerger רשימת מאמרים] באתר Academia.edu
* מריסה ברוסטוף, [http://www.forward.com/articles/11883/ "Yeshiva U. Brings on Critic of Chabad"], הפורוורד, 24 באוקטובר 2007

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידי 1943
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:בוגרי ישיבת רבי יצחק אלחנן
קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:בוגרי ישיבה דפלטבוש
אליאס פרקינס

אליאס פרקינס (באנגלית: Elias Perkins; 5 באפריל 1767 – 27 בספטמבר 1845) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט.

== ביוגרפיה ==
פרקינס נולד בליסבון, מושבת קונטיקט ב-5 באפריל 1767. הוא סיים את לימודיו במכללת ייל ב-1786. לאחר מכן למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בניו לונדון, קונטיקט.

פרקינס היה חבר בבית הנבחרים של קונטיקט בשנים 1795–1800, 1814 ו-1815 ושימש כיו"ר הבית בשנים 1798 ו-1815. הוא היה עוזר שופט של בית המשפט של מחוז ניו לונדון בשנת 1799 ושופט ראשי של אותו בית משפט בשנים 1807–1825. הוא נבחר מטעם המפלגה הפדרליסטית לקונגרס השביעי וכיהן בו מ-4 במרץ 1801 עד 3 במרץ 1803. לאחר מכן שב לעסוק בעריכת דין והיה חבר בסנאט של קונטיקט בשנים 1817–1822. הוא היה ראש עיריית ניו לונדון מ-1829 עד 1832. הוא מת בניו לונדון ב-27 בספטמבר 1845 ונקבר בבית הקברות סידר גרוב.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1767
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1845
הרי אדירונדאק

הרי אדירונדאק (באנגלית: Adirondak Mountains) הוא רכס הרים בצפון מזרח מדינת ניו יורק. הם משתרעים לאורך של 260 קילומטרים, ושטחם כ 13,000 קמ"ר. הרכס מכיל יותר מ-100 פסגות, כולל הר מרסי, שהוא הנקודה הגבוהה ביותר במדינת ניו יורק, בגובה של 1,629 מטר, והר וויטפייס (Whiteface) בגובה 1,483 מטר, שהוא אתר פופולרי לסקי, וטיולים. בהרי אדירונדאק יש 46 פסגות מעל 1,200 מטר (4,000 רגל) המהוות יעדי טיול פופולריים.

ההרים נמצאים בתוך פארק אדירונדק, שהוא אזור שימור גדול בצפון מדינת ניו יורק.

בהרים יש מעל 200 אגמים שניתנו להם שמות, ויותר מ־3,000 אגמים קטנים יותר, בריכות וגופי מים אחרים. בין האגמים ישנו את אגם פלאסיד, שבו נערכו אולימפיאדות החורף של שנת 1932 ו־1980, ואגם דמעת העננים שהוא המקור הגבוה ביותר של נהר ההדסון.

לפי המחקר העדכני, הרי אדירונדאק נוצרו (ועדיין גובהים) לפני כ 100 מיליון שנה, כאשר לוח סלע עתיק (בן יותר ממיליארד שנה) עבר מעל לאזור פעיל שדוחף אותו כלפי מעלה . ההרים והאגמים שבהם קיבלו את צורתם הנוכחית לאחר המסת הקרחונים האחרונה שארעה לפני כ 10,000 שנה.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

אדירונדאק
Midnight City

Midnight City (בתרגום חופשי: "עיר חצות") הוא שיר של להקת המוזיקה האלקטרונית הצרפתית M83. הרצועה יצאה לראשונה לאור בצרפת ב-16 באוגוסט 2011, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השישי של הקבוצה, Hurry Up, We're Dreaming (2011). השיר נכתב על ידי אנתוני גונזלס, יאן גונזלס, מורגן קיבי וג'סטין מלדאל-ג'ונסן. המסלול זכה להצלחה בינלאומית, הגיע למקום השמיני בצרפת ונכנס במצעד של שירי בילבורד אלטרנטיביים ושירי רוק.

עקב השימוש של רשת TF1 הצרפתית בשיר כנושא הסיום לאחר משחקי הכדורגל של אופ"א יורו 2012, השיר הגיע לראש המצעד הצרפתי הדיגיטלי.<ref name="euro12"></ref> במקומות אחרים, "עיר חצות" זכה לשבחים בבריטניה ב-2012, בעקבות בחירתו כנושא לתוכנית הריאליטי Made in Chelsea ושימוש בולט לסיקור המשחקים האולימפיים של ה־BBC בלונדון 2012; היא הגיעה לשיא במקום שלושים וארבע במצעד הסינגלים הבריטי.<ref name="ukchart"></ref>

== הערות שוליים ==
אלכסנדר קנטורוב

אלכנסדר קנטורוב (Alexandre Kantorow, נולד ב-20 במאי 1997) הוא פסנתרן צרפתי ממוצא יהודי. ב-2019 היה הזוכה הצרפתי הראשון של תחרות צ'ייקובסקי במוסקבה. הוא זכה בפרס הראשון, במדליית זהב וב"גראן פרי"

==קורות חייו==
קנטורוב נולד ב-1997 בקלרמון פראן במשפחת מוזיקאים. אביו הוא הכנר והמנצח ז'אן-ז'אק קנטורוב, מייסד תזמורת אוברן, ואמו היא גם כן כנרת. בגיל שנתיים עבר עם המשפחה למונמורנסי, על יד פריז.
קנטורוב התחיל ללמוד פסנתר בגיל חמש בקונסרבטוריון של פונטואז (ואל ד'ואז) אצל דומיניק קים .בגיל שמונה נרשם לקונסרבטוריון של הרובע האחד עשר של פריז. בגיל 11 היה תלמיד מצטיין אצל פייר-אלן וולנודא, שזכה ב-1983 בפרס ראשון בהתחרות על שם המלכה אליזבת בבלגיה. המשיך להשתלם אצל איגור לאזקו בסקולה קנטורום בפריז וכן אצל פרנק בראלה והרוקו אואדה. רק בימי לימודיו בתיכון ראסין בפריז החליט להקדיש את עצמו לקריירה מוזיקלית. 

בגיל 16 קנטורוב הוזמן לנגן עם סינפוניה ורסוביה בפסטיבל "לה פול ז'ורנה" בנאנט ומאז הופיע קנטורוב בפסטיבלים כמו הפסטיבל בלה רוק-אנטרון, פסטיבל שופן בפריז, ופסטיבל "פיאנו או ז'קובן" בטולוז. 
בגיל 17 ניגן בחנוכת האולם חדש "פילרמוני" בפריז עם תזמורת פאדלו מול 2,500 מאזינים. בגיל 18 ניגן רסיטל באודיטוריום הקרן לואי וויטון
בהמשך הופיע קנטורוב באולמות הקונצרטים הגדולים בעולם כולל קונצרטהאוס של ברלין, קונצרטחבאו באמסטרדם, ב"בוזאר" בבריסל.
קנטורוב השתלם מאוחר יותר אצל רנה שרשבסקאיה באקול נורמל דה מוזיק בפריז.
ב- 2019 הוא זכה בפרס הראשון, במדליית זהב וב"גראן פרי" בתחרות הבינלאומית צ'ייקובסקי ה-16. הוא היה הפינליסט היחיד בתחרות שניגן את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 בסול מז'ור של צ'ייקובסקי וניגן גם את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 בסי במול מז'ור של ברהמס.
===חייו הפרטיים===
לקנטורוב יש הרבה תחביבים - טניס, שחייה, קריאה, סרטי קולנוע, שמיעת מוזיקת ג'אז ורוק, משחק פוקר וכו'.

===טריוויה===
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת פריז 2024 ב-26 ביולי 2024 ניגן קנטורוב בגשם בפסרלת לאופולד סדאר סנגור את הקטע "משחקי מים" מאת מוריס ראוול

==הוקרה==
*2019 - הפרס הראשון ומדליית זהב ו"גראן פרי" לפסנתר בתחרות צ'ייקוסבקי ה-16 במוסקבה 
*פברואר 2020 - הפרס "ויקטואר דה לה מוזיק" לנגן סולן על הקלטת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 5 "המצרי" מאת קאמי סן-סנס

*2024 - הפרס גילמור לאמנים (בשווי 300,000 דולר)
*2024 - שוב פרס "ויקטואר דה לה מוזיק"

==דיסקוגרפיה==

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20190630034240/http://www.pianobleu.com/alexandre_kantorow.html ריאיון באתר פיאנו בלה 2019]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרנים צרפתים
אנה קוקרל

אנה קוקרל (באנגלית: Anna Cockrell; נולדה ב-28 באוגוסט 1997) היא אתלטית אמריקאית, סגנית אלופה האולימפית (פריז 2024) בריצת 400 מטר משוכות.

==ביוגרפיה==
קוקרל נולדה בסן רמון, קליפורניה, הבת הצעירה מבין שלושה אחים. בת למשפחה של ספורטאים. אביה שיחק כדורגל באוניברסיטת קולומביה. אחיה רוס , שחקן פוטבול זוכה סופרבול LV עם טמפה ביי באקנירס ואחותה סיירה, שחקנית כדורעף במכללת דייווידסון.

===2016===
====אלופת עולם עד גיל 20====
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בבידגושץ', פולין ביולי 2016 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות (55.20 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר (3:29.11 דקות).

===2019===
====אלופת פאן אמריקה====
ב שנערכו בלימה, פרו באוגוסט 2019 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר (3:26.46 דקות) ומדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות (55.50 שניות).

===2021===
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט היא סיימה במקום שביעי אך פסלה בגלל שעברה את הקו ולכן סיימה במקום שמיני. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 54.17 שניות ועלתה מהמקום החמישי.

===2024===
====סגנית אלופה אולימפית====
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 51.87 שניות, אחרי בת ארצה סידני מקלוכלין-לברוני שקבעה שיא עולם חדש של 50.37 שניות ולפני פמקה בול מהולנד (52.15 שניות).

==שיאים אישיים==
===אצטדיון===
* ריצת 100 מטר משוכות: 12.54 שניות (2021)
* ריצת 400 מטר משוכות: 51.87 שניות (2024)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רצות משוכות אמריקאיות
קטגוריה:אתלטיות אולימפיות אמריקאיות
קטגוריה:אתלטיות אמריקאיות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:אתלטיות אמריקאיות באולימפיאדת פריז (2024)
מרקו גרול

מרקו גרול (בגרמנית: Marco Grüll; נולד ב-6 ביולי 1998) הוא כדורגלן אוסטרי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בוורדר ברמן ובנבחרת אוסטריה.

==קריירת מועדונים==
גרול החל את קריירת הבוגרים שלו במועדונים ס.ו. פפארוורפן וסיינט יוהאן, ובינואר 2019 הצטרף לס.ו. ריד מליגת המשנה האוסטרית. גרול השתלב במהרה במועדון זה, ובעונתו השנייה במועדון, 2019/20, סייע למועדון להעפיל לבונדסליגה האוסטרית, כשהוא מבקיע 13 שערי ליגה. בעונת 2020/21 גרול הבקיע 11 שערי ליגה במדי ריד, וסייע לה להישאר בליגה.

בקיץ 2021 עבר גרול לראפיד וינה. גרול הצטיין בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2021/22, והבקיע תשעה שערי ליגה, ונכנס לנבחרת העונה של הבונדסליגה האוסטרית, על אף שקבוצתו סיימה את העונה רק במקום החמישי. בעונת 2022/23 הבקיע גרול שישה שערי ליגה וסיים עם הקבוצה במקום הרביעי. בעונת 2023/24 הבקיע גרול 13 שערי ליגה, ושוב סיים עם הקבוצה במקום הרביעי. בעונה זו, גרול וראפיד וינה הגיעו לגמר הגביע האוסטרי, בו הפסידו לשטורם גראץ בתוצאה 2-1. גרול סיים כמלך השערים של הגביע האוסטרי לאותה עונה עם שש הבקעות. 

בפברואר 2024 חתם גרול בורדר ברמן מהבונדסליגה הגרמנית, על חוזה שיתחיל ביולי 2024.

==קריירה בינלאומית==
גרול שיחק בנבחרות אוסטריה הצעירות, ובאוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה הבוגרת, בהפסד 1-0 לדנמרק במוקדמות מונדיאל 2022. גרול זומן לסגל האוסטרי ליורו 2024, אך לא שותף ולו לדקה אחת.
 
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אוסטרים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוסטרים
קטגוריה:כדורגלני ריד
קטגוריה:כדורגלני ראפיד וינה
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוסטריה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספורטאים אוסטרים בגרמניה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1998
סיימון בולדווין

סיימון בולדווין (באנגלית: Simeon Baldwin; 14 בדצמבר 1761 – 26 במאי 1851) היה חתנו של רוג'ר שרמן, אביו של מושל קונטיקט והסנאטור האמריקני רוג'ר שרמן בולדווין, סבו של מושל קונטיקט והשופט הראשי סיימון א. בולדווין וסבא רבא של שופט בית המשפט העליון בניו יורק, אדוארד בולדווין ויטני.

== ביוגרפיה ==
בולדווין נולד ב-14 בדצמבר 1761 בנוריץ' שבמושבת קונטיקט. הוא השלים לימודי הכנה (למד אצל הכומר ג'וזף הנטינגטון ואחר כך בבית הספר מאסטר טיסדייל בלבנון, קונטיקט, וסיים את לימודיו במכללת ייל ב-1781. הוא נשא את הנאום בלטינית ביוני 1782; הוא עדיין שמור בספריית אוניברסיטת ייל. הוא היה מרצה של האקדמיה באלבני, ומורה במכללה שלו.

לאחר מכן למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בניו הייבן. הוא נבחר לפקיד העיר ניו הייבן בשנת 1790, מונה לפקיד בתי המשפט המחוזיים והמעגליים של ארצות הברית עבור מחוז קונטיקט וכיהן עד נובמבר 1803, אז התפטר, לאחר שנבחר לקונגרס. בולדווין נבחר כפדרליסט לקונגרס השמיני וכיהן מ-4 במרץ 1803 עד 3 במרץ 1805.

הוא סירב להיות מועמד לבחירה מחדש, ושוב מונה לתפקידו לשעבר, אך הודח על ידי השופט אדוארדס ב-1806. הוא כיהן כשופט חבר של בית המשפט העליון (1806–1808) ובית המשפט העליון לערעורים בקונטיקט (1808–1818). הוא היה נשיא מועצת הנציבים שאיתר את תעלת פרמינגטון, והיה ראש עיריית ניו הייבן. הוא מת בגיל 89 ב-26 במאי 1851 ונקבר בבית הקברות ברחוב גרוב.

הוא נישא לרבקה, בתו של רוג'ר שרמן, שמתה ב-4 בספטמבר 1795, ולאחר מכן התחתן עם אחותה אליזבת שרמן בר.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1761
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1851
טימותי פיטקין

טימותי פיטקין (באנגלית: Timothy Pitkin; 21 בינואר 1766 – 18 בדצמבר 1847) היה עורך דין, פוליטיקאי והיסטוריון אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
פיטקין נולד ב-21 בינואר 1766 בפרמינגטון, מושבת קונטיקט. הוא סיים את לימודיו בייל ב-1785, לימד באקדמיה בפליינפילד, קונטיקט, במשך שנה, למד משפטים, והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1788. הוא כיהן בבית המחוקקים של קונטיקט בשנים 1790, 1792 ו-1794–1805, כיהן כפקיד בית-המשפט בשנים 1800–1802 וכיושב-ראש בשנים 1803–1805. הוא נבחר כפדרליסט לקונגרס של ארצות הברית בקונגרס התשיעי כדי למלא חלקית את המשרות הפנויות שנגרמו כתוצאה מהתפטרותם של קלווין גודארד ורוג'ר גריסוולד; ונבחר מחדש לקונגרס העשירי ולחמשת הקונגרסים הבאים, ובכך כיהן מ-16 בספטמבר 1805 ועד 3 במרץ 1819.

פיטקין נבחר כחבר באגודת העתיקות האמריקאית בשנת 1815. <ref></ref>

הוא לא היה מועמד למינוי מחדש לקונגרס הפדרלי ב-1818, אלא היה ציר לוועידה שכתבה את חוקת המדינה החדשה באותה שנה. כשחזר לעיסוקו במשפט הפרטי, הוא גם חזר לכהן כחבר בבית הנבחרים של מדינת קונטיקט מ-1819 ועד 1830. כתיבתו ואיסוף חומרים סטטיסטיים הם ההישגים המעניקים לו מקום מיוחד בהיסטוריה של ארצות הברית. נכתב בקפידה רבה, מבט סטטיסטי על המסחר של ארצות הברית של אמריקה (1816) <ref></ref> וההיסטוריה הפוליטית והאזרחית של ארצות הברית משנת 1763 ועד סוף הממשל של וושינגטון (2 כרכים, 1828) <ref></ref> הם עבודות עיון יקרות ערך לתלמידי היסטוריה אמריקאית. הוא נפטר ב-18 בדצמבר 1847 בניו הייבן, ונקבר בבית הקברות ברחוב גרוב.

הוא היה דודו מצד אמו של אשתו של רוג'ר שרמן בולדווין, אמילי פיטקין פרקינס.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1766
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1847
ישיבת תורה והוראה

ישיבת תורה והוראה היא ישיבה גבוהה בשכונת יד אליהו בתל אביב. מוסדות הישיבה כוללים גם ישיבה קטנה. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשכ"ח על ידי הרב אליהו שרים, מרבני ישיבת פורת יוסף, בסיועו של הנדיב סלימאן דוד ששון.

==הסטוריה==
בשנת ה'תשכ"א הקים הרב שרים סניף של ישיבת פורת יוסף בתל אביב, ביחד עם ידידו הרב שלמה בן שמעון.

בשנת ה'תשכ"ח הוקמו מוסדות 'תורה והוראה' במימונו של הנדיב סלימאן דוד ששון. בישיבה נמסרו שיעורים על ידי רבני ישיבת פורת יוסף: הרב שמעון בעדני, אז תושב ירושלים, והרב עובדיה יוסף, שכיהן כרב ראשי לתל אביב. בשנת ה'תשמ"ז הקים הרב שרים תלמוד תורה וגן ילדים, בעידודם של הרבנים אלעזר מנחם מן שך והרב אליהו הררי רפול, ראש ישיבת נוה ארץ. בשנת ה'תשנ"ז הוקמה ישיבה קטנה. בה'תשס"א, כשנה לפני פטירתו, העביר הרב אליהו שרים את סמכות ראשות הישיבה לבנו הרב מתתיהו שרים, המכהן בה כיום כראש הישיבה.
==צוות הישיבה==
ראש הישיבה: הרב מתתיהו שרים. משגיחים: הרב דוד טופיק (בישיבה הגדולה), והרב יגאל בשארי (בישיבה הקטנה). הרב דביר שרים משמש כר"מ. הרב מיכאל עבו שימש כראש הכולל.
==בניני המוסדות==
לצורך הקמת המוסדות נעזר הרב שרים בסגן ראש עיריית תל אביב אברהם בויאר, שפעל להקצאת שטח של עשרה דונמים בשכונת יד אליהו בתל אביב. בשטח זה הקים הרב שרים שלושה בניינים: בניין 'ניסים ודינה גאון' על שם נסים גאון שתרם להקמתו חצי מיליון דולר בתנאי שמשרד האוצר יעביר למוסד סכום זהה; 'בית יוסף' על שם הנדיב יוסף עדס; ובניין שלישי שתרם אברהם דילאמאני מאיטליה.

==מבוגרי הישיבה==
* הרב אברהם יוסף - רב העיר חולון
* הרב יעקב זמיר - דיין בבית הדין הרבני הגדול
* הרב יוסף הדנה - רב יהודי אתיופיה בארץ ישראל
* הרב יוסף שעשוע - פוסק הלכה ומחבר ספרים
==לקריאה נוספת==
* הרב דביר שרים, ויעל אליהו, תולדות חייו ומעשיו של רבי אליהו שרים, המכון לחקר תורני שעל יד ישיבת תורה והוראה, תל אביב, תשס"ב

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: ישיבות
קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות קטנות בישראל
קטגוריה:ישיבות חרדיות בישראל
קטגוריה:ישיבת פורת יוסף
גלינה וולצ'ק

גלינה וולצ'ק (ברוסית: Галина Борисовна Волчек; 19 בדצמבר 1933 - 26 בדצמבר 2019) הייתה שחקנית ובמאית תיאטרון סובייטית-רוסית ממוצא יהודי. בשנת 1989 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. העונקו לה עיטורי ההצטיינות למען המולדת מכל הדרגות.
==קורות חיים==
גלינה וולצ'ק נולדה בשנת 1933 במוסקבה למשפחה יהודית. אביה בר וולצ'ק היה צלם, במאי ותסריטאי קולנוע. על פעילותו הוא קיבל פרס ברית המועצות ארבע פעמים. אשתו הייתה תסריטאית.

בשנת 1955 גלינה וולצ'ק סיימה לימודים בבית ספר לשחקנים ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. ביחד עם בגרים נוספים לרבות אולג יפרמוב, יבגני יבסטיגנייב, אולג טבקוב ועוד הם הקימו תיאטרון חדש שבהמשך קיבל שם "תיאטרון סוברמניק".

בשנת 1962 גלינה וולצ'ק לראשונה ביימה הצגת תיאטרון. הצגה זו הייתה ברפרטואר התיאטרון כ-30 שנים. על הצגה שוולצ'ק ביימה בשנת 1966 היא קיבלה פרס ברית המועצות. בשנת 1972 היא מונתה לבמאי ראשי של התיאטרון ומשנת 1989 ועד פטירתה היא הייתה מנהלת אמנותית של התיאטרון.

בשנת 1978 וולצ'ק הוזמנה ליוסטון בה ביימה הצגת תיאטרון. בשנים 1996-1997 התיאטרון עשה סבב הופעות בניו יורק. 

בנוסף לעבודה בתיאטרון וולצ'ק השתתפה במספר סרטי קולנוע כשחקנית.

בשנת 1995 היא נבחרה לדומה הנייה כנציגת "רוסיה ביתנו". היא סיימה את הכהונה בשנת 1999.

בשנת 2000 וולצ'ק חתמה על העצמוה נגד חזרה להימנון ברית המועצות.

בשנים אחרונות וולצ'ק הייתה חולה ומרותקת לכיסא גלגלים. 

על פעילותו בתחום התיאטרון וולצ'ק קיבלה עיטורים רבים לרבות 4 עיטורי ההצטיינות למען המולדת ועיטור "גבור העמל של הפדריצה הרוסית". בשנת 1989 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. וולצ'ק קיבלה פרסים ועיטורים נוספים לרבות עיטורים מאוקראינה ופולין.

ווולצ'ק נפטרה בשנת 2019 במוסקבה ונטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה.

בעלה הראשון היה יבגני יבסטיגנייב, שחקן קולנוע ותיאטרון. לזוג נולד בן דניס יבסטיגנייב שפעיל בתחום הקולנוע. בשנת 1966 וולצ'ק התחתנה בפעם השנייה. בעלה היה מארק אבלב, פרופסור להנדסת בניין.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.krugosvet.ru/enc/kultura_i_obrazovanie/teatr_i_kino/VOLCHEK_GALINA_BORISOVNA.html ביוגרפיה] 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה רוסיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון רוסיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון יהודיות
קטגוריה:במאי תיאטרון רוסים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:חברי הדומה הממלכתית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:ילידי 1933
קטגוריה:נפטרים ב-2019
רוג'ר גריסוולד

רוג'ר גריסוולד (באנגלית: Roger Griswold; 21 במאי 1762 - 25 באוקטובר 1812) היה עורך דין, פוליטיקאי ושופט מקונטיקט. הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית, שופט בבית המשפט העליון בקונטיקט והמושל ה-22 של קונטיקט, כפדרליסט.

== ביוגרפיה ==
שלטו של מתיו גריסוולד
קריקטורה פוליטית של הקטטה בליון-גריסוולד.
גריסוולד נולד בליים שבמושבת קונטיקט למתיו גריסוולד ולאורסולה (וולקוט) גריסוולד ממשפחת גריסוולד הבולטת. הוא למד לימודים קלאסיים, נכנס למכללת ייל בגיל ארבע עשרה וסיים את לימודיו בייל ב-1780. הוא קיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת הרווארד ב-1811, ותואר דוקטור למשפטים מייל ב-1812. <ref></ref>

גריסוולד למד משפטים עם אביו והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1783. הוא החל לעסוק בעריכת דין בנוריץ', קונטיקט. הוא חזר לליים ב-1794 ונבחר כמועמד פדרליסט לקונגרס הרביעי של ארצות הברית ולחמשת הקונגרסים שאחריו. גריסוולד כיהן בקונגרס מ-4 במרץ 1795, עד שהתפטר בשנת 1805 לפני כינוס הקונגרס התשיעי. <ref></ref> במהלך הקונגרס השישי, כיהן כיו"ר הוועדה לתיקון ועסקים לא גמורים וכחבר בוועדת הדרכים והאמצעים. <ref></ref>

ב-1803 הציעו גריסוולד, יחד עם כמה פוליטיקאים פדרליסטים אחרים בניו אינגלנד, להיפרד מהאיחוד עקב ההשפעה הגוברת של הדמוקרטים הג'פרסוניים ורכישת לואיזיאנה, שלדעתם תדלדל את ההשפעה הצפונית. <ref></ref> גריסוולד דחה את בקשתו של הנשיא ג'ון אדמס לשמש כשר המלחמה ב-1801. <ref></ref>

גריסוולד כיהן כשופט בבית המשפט העליון של קונטיקט מ-1807 עד 1809. הוא היה אלקטור לנשיאות מטעם צ'ארלס קוטוורת' פינקני ורופוס קינג. הוא היה סגן מושל קונטיקט מ-1809 עד 1811, והיה מושל קונטיקט מ-1811 עד למותו הבלתי צפוי בנוריץ' ב-25 באוקטובר 1812, בגיל 50. הוא קבור בבית הקברות של גריסוולד בבלאק הול, בעיירה ליים (כיום אולד ליים, קונטיקט). כשגריסוולד, קונטיקט, התאגדה ב-1815, היא נקראה על שמו. <ref></ref>

== קטטה ליון-גריסוולד ==
ב-30 בינואר 1798, נערך שימוע בשאלה האם להדיח את ויליאם בלאונט מטנסי מתפקידו או לא. מתיו ליון, חבר קונגרס דמוקרטי-רפובליקאי מוורמונט, התעלם מגריסוולד בכוונה, כי הם היו ממפלגות מנוגדות. זה הוביל לכך שגריסוולד כינה את ליון נבל ובתגובה נקם ליון ביריקה בפניו של גריסוולד. שבועיים לאחר מכן, לאחר שליון לא הודח מתפקידו בגלל היריקה, תקף גריסוולד את ליון במקלו. <ref></ref> <ref></ref>

== חיים אישיים ==
אביו של גריסוולד, מתיו גריסוולד, היה המושל ה-17 של קונטיקט מ-1784 עד 1786. סבו מצד אמו של גריסוולד, רוג'ר וולקוט, היה המושל הקולוניאלי של קונטיקט מ-1751 עד 1754. <ref></ref> <ref></ref> <ref></ref>

גריסוולד התחתן עם פאני רוג'רס ב-27 באוקטובר 1798, ונולדו להם עשרה ילדים משותפים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגני מושלי קונטיקט
קטגוריה:מושלי קונטיקט
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אנגלי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1762
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1812
לב דודין

לב דודין (ברוסית: Лев Абрамович Додин; נולד ב-14 במאי 1944) הוא במאי תיאטרון סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. בשנת 1993 הוא קיבל תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית. 
==קורות חיים==
לב דודין נולד בשנת 1944 בנובוקוזנצק למשפחה יהודית. משפחתו פונתה מלנינגרד הנצורה וחזרה לעיד לאחר סיום הקרבות בשנת 1945.

בהיותו ילד דודין השתתף בחוג תיאטרון. לאחר סיום בית ספר בשנת 1961 הוא התחיל לימודים באקדמיה לאמנויות התיאטרון בלנינגרד. הוא סיים את הלימודים בשנת 1966 לאחר סיום לימודי הלשמה לבמאי.

דודין התחיל לביים במספר תיאטראות בלנינגרד. בשנת 1967 הוא התחיל ללמד במכון אותו סיים.

בשנת 1972 דודין ביים הצגה ב"תיאטרון דראמה מאלי של לנינגרד". בהמשך הוא מונה למנהל אמנותי של התיאטרון ובשנת 2002 כיהן בתפדיד מנהל התיאטרון.

לאור הצלחותיו אולג יפרמוב הזמין את דודין לביים הצגה בתיאטרון האמנותי של מוסקבה עם אינוקנטי סמוקטונובסקי בתפקיד ראשי.

על פעילותו בתחום התיאטרון דודין קיבל פרס ברית המועצות ו-3 פעמים פרס הפדרציה הרוסית. הוא קיבל מספר עיטורים לרבות מסדר האמנויות והספרות הצרפתי ו"מסדר כוכב איטליה". בשנת 1993 הוא קיבל תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית. 

ווולצ'ק נפטרה בשנת 2019 במוסקבה ונטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה.

בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה דודין פנה לולדימיר פוטין עם מכתב פתוח תוך קרייה לסיים את המלחמה. בשנת 2023 תיאטרון בו דודין עבד שנים רבות נסגר בדרישת השלטונות. דף אישי של דודין הורד מאתר התיאטרון. בהמשך התיאטרון נפתח מחדש ודודין המשיך פלעול בו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://tass.ru/encyclopedia/person/dodin-lev-abramovich ביוגרפיה] 

קטגוריה:במאי תיאטרון רוסים
קטגוריה:במאי תיאטרון יהודים
קטגוריה:מורים למשחק
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:ילידי 1944
אמא (שיר של שולה חן)

"אמא" הוא שיר שכתב והלחין היוצר שייקה פייקוב וביצעו שולה חן, והילד רונן בהונקר בפסטיבל שירי הילדים ה-12, שנערך בחנוכה 1981. השיר זכה במקום הראשון בתחרות והפך ללהיט גדול.

===הרקע לכתיבת השיר===
השיר נכתב בהשראת הילד המבצע רונן בהונקר. ליוצר השיר שייקה פייקוב הגיעה קלטת של רונן הצעיר, דרך חברה משותפת שהכירה אותו בדימונה, ופייקוב התלהב מכישרונו. את השיר הוא כתב עבורו, בהשראת הקשר הקרוב בין בהונקר לאמו.
===סיפור בחירת השיר===
המבצעת המקורית שולה חן סיפרה: "באותה תקופה נפצעתי בהפקה של המחזמר 'ברנשים וחלומות' ולכן דחיתי את הפגישה שבה הייתי אמורה לבחור את השיר שאבצע בפסטיבל. לא נשארו לי שירים למעט אחד, שאף אחד לא רצה לבצע. ביקשתי מבעלי אבי קורן להקשיב לו. הוא האזין ואמר: 'אין לאף אחד שכל - זה השיר הזוכה', וכך היה".<ref></ref>

===הצלחת השיר בארץ ובעולם===
בשנת 1982 בהונקר ביצע את השיר בתחרות בינלאומית בסיאול,<ref></ref> וזכה גם שם במקום הראשון. גם במצעד הפזמונים השבועי ברשת ג' הגיע השיר למקום הראשון, שם שהה שבועיים. זה קרה במרץ 1982. במצעד השנתי לסיכום שנת תשמ"ב הגיע השיר למקום ה-14.

===ביצועים נוספים===
לשיר היו ביצועים רבים במהלך השנים. בין המבצעים השונים ניתן למצוא את: מאיה בוסקילה, נינט טייב ויהודה לוי, ציפי שביט, שימי תבורי, דודו אהרן, נתי לוי, שיר ביטון, צחי יונה, עמוס ברזל, שיקו חייק, מורן כרמל ושולה חן.

בשנת 2020, כ-40 שנה אחרי ששר את השיר בפעם הראשונה, החליט רונן בהונקר להקליט מחדש את השיר "אמא" ולהקדיש אותו לכל האמהות לנוכח תקופת הקורונה שהפרידה בין הורים מבוגרים לילדיהם מחשש להדבקה.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL997008914890205171/NLI <nowiki>"אמא" [דף שיר]</nowiki>], באתר הספרייה הלאומית
* [https://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=937&wrkid=351 "אמא" מילות השיר והאזנה לו], באתר שירונט
* [https://www.tab4u.com/tabs/songs/73761_שולה_חן_-_אמא.html?cDeDi=1 אקורדי השיר <bdi>"אמא"</bdi>]<bdi>,</bdi> באתר Tab4u

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1981
קטגוריה:סינגלים מ-1981
קטגוריה:שירי פסטיבל שירי הילדים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שייקה פייקוב
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שייקה פייקוב
קטגוריה:שירים על אמהות
וון גטינג

המפרי וון אפ דיוויד גטינג (בוולשית: Vaughan Gething; נולד 15 במרץ 1974) הוא פוליטיקאי וולשי מטעם הלייבור שכיהן כמנהיג הלייבור הוולשי וכשר הראשון של ויילס ממרץ עד אוגוסט 2024, מה שהפך אותו למנהיג השחור הראשון מבין מדינות אירופה. גטינג כיהן בעבר כשר הבריאות והשירותים החברתיים בין השנים 2016 עד 2021 (כולל בתקופת התפרצות נגיף קורונה) ושר הכלכלה משנת 2021 עד 2024. 

גטינג הוא חבר הפרלמנט הוולשי המייצג את מחוז הבחירה דרום קארדיף ופנארת' – עיר מגוריו – מאז 2011.

==קריירה פוליטית==
גטינג, יליד זמביה, קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת אבריסטווית' ב-1999; לאחר מכן למד בבית הספר למשפטים של קארדיף באוניברסיטת קארדיף. לאחר שסיים את הכשרתו כעורך דין בחברת האיגודים המקצועיים תומסונס בקארדיף בשנת 2001, בחר גטינג להתמחות בדיני עבודה. גטינג הצטרף למפלגת הלייבור כשהיה בן 17. הוא התמודד כנציג מרכז ומערב ויילס עבור הלייבור בבחירות הפתיחה לאסיפה הלאומית של ויילס ב-1999, אך לא נבחר. הוא כיהן כחבר מועצה מ-2004 עד 2008, וייצג את מחלקת הבחירות של ביוטאון במועצת קארדיף. בבחירות לאסיפה הלאומית לוויילס בשנת 2011, גטינג נבחר כמועמד הלייבור הוולשי של מחוזות הבחירה קארדיף דרום ופנארת' בפרלמנט. הוא הגדיל את קולות הלייבור בתנופה של 12.5%. בבחירות שלאחר מכן ב-2016, גטינג נבחר מחדש.

גטינג כיהן בממשלתו של מארק דרייקפורד כשר הבריאות; כהונתו התאפיינה בין היתר על ידי התפרצות מגיפת מחלת נגיף הקורונה. במרץ 2024, גטינג זכה בבחירות להנהגת הלייבור הוולשי כדי להחליף את דרייקפורד בתפקיד השר הראשון העומד בראש ממשלת ויילס. לאחר הפסד בהצעת אי אמון שהוגשה על ידי השמרנים הוולשים וביקורת על תרומת קמפיין בסך 200,000 ליש"ט, והתפטרותם של ארבעה משרי ממשלתו, ביולי 2024 התפטר גטינג מתפקיד השר הראשון והוחלף בראש המפלגה וכן מתפקיד השר הראשון על ידי אלינד מורגן הברונית מורגן מאילי. הוא התפטר רשמית ב-5 באוגוסט 2024.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1974
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: מנהיגי מפלגות
קטגוריה:חברי הפרלמנט הוולשי
קטגוריה:עורכי דין בריטים
קטגוריה:מהגרים לממלכה המאוחדת
קטגוריה:זמביה: אישים
אנדרטת נירים

אנדרטת נירים, הקרויה גם אנדרטת דנגור, היא אנדרטה לזכר קרב נירים שנערך ב-15 במאי 1948, הנמצאת ליד קיבוץ סופה, במקום שבו הוקם לראשונה קיבוץ נירים במוצאי יום הכיפורים תש"ז (6 באוקטובר 1946) במסגרת עליית 11 הנקודות להתיישבות בנגב. בקרב נהרגו שמונה ממגיני נירים, והם מונצחים באנדרטה.

האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל יחיאל ערד בשיתוף האמן אריה סרטני שהתמחה בתבליטי בטון. אבן פינה לאנדרטה הונחה ביוני 1983 והיא נחנכה בשנת 1985. היא בנויה בצורת בית הביטחון עם מרפסת בולטת על הגג. על הקיר יש כתובת גדולה, שהייתה לסמל לעמידת היישובים בכלל ונירים בפרט - לא הטנק ינצח כי אם האדם, כתובת שנשארה על קיר צריף האוכל ההרוס. במקום גם דגם של נירים במלחמה ואתר זיכרון לשמונת הנופלים שהועברו לאחר המלחמה לקבורה בקיבוץ נירים.

האנדרטה נקראת על שם שלום דנגור, רוכש אדמות נירים.

==הקרב באנדרטה בעת מתקפת הפתע על ישראל==
בבוקר מתקפת הפתע על ישראל הגיע למקום כוח של שישה לוחמים מסיירת נח"ל, שנשלח טרם פרוץ המתקפה במסגרת כוננות עם שחר. עם תחילת המתקפה, שכללה ירי רקטות ופצמ"רים, הכוח, המצויד בנשק אישי בלבד, התבצר במיגונית שבמקום, ונאבק בעשרות מחבלים, חמושים ברימוני יד ובמטולי RPG, שתקפו אותו. במהלך הקרב הגיעה למקום תגבורת של שישה לוחמים. ארבעה לוחמי נח"ל נהרגו בקרב שהתפתח במקום, ושישה נפצעו, עד חילוצם בצהריים במסוק של יחידה 669.

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="140px" heights="140px" perrow="4">
קובץ:הכתובת באנדרטת נירים בנגב.jpg|הכתובת באנדרטת נירים
קובץ:שמות הנופים באנדרטת נירים.jpg|שמות הנופלים באנדרטת נירים
קובץ:מקום קבורתם של הנופלים בנירים הישנה (דנגור).jpg|מקום קבורתם הראשון של הנופלים בנירים הישנה (דנגור)
קובץ:Kibbutz Nirim War Memorial.jpg|שלט באנדרטת נירים (דנגור)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.izkor.gov.il/en_3151d64e750fa3ba563293a6b092b5df אנדרטת נירים (דנגור)], באתר "יזכור"
* מיכאל יעקובסון, [http://michaelarch.wordpress.com/2014/02/20/סיבוב-בקבר-האחים-של-חללי-נירים-בקבר-של/ סקירה אדריכלית על האנדרטה], באתר "חלון אחורי", 2 בפברואר 2014

==הערות שוליים==

קטגוריה:אזור הדרום: אנדרטאות למלחמת העצמאות
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יחיאל ערד
קטגוריה:נירים
ספניאל סאסקס

ספניאל סאסקס הוא גזע כלבים מקורי מאזור סאסקס שבדרום אנגליה. זהו ספניאל נמוך וקומפקטי, אשר גילו דומה לזה של ספניאל קלומבר ומראהו דומה למדי למראהו של גזע זה. הספניאלים האלה עשויים להיות בעלי קצב תנועה איטי, אך לפעמים יש להם אופי שמח ואנרגטי. הם נוטים לבעיות בריאותיות נפוצות לגזעי ספניאל ולכלבים גדולים, בנוסף לבעיות מיוחדות כמו מחלות לב מסוימות ופריצות דיסק בעמוד השדרה.
ספניאל סאסקס זוכה בתערוכת הטוב ביותר בתערוכת 2009 של מועדון הכלבנות של ווסטמינסטר

== אופי ==
הסאסקס ספנייל הוא גזע כלבים בעל אופי רגוע ואיטי, עם התנהגות מעט ליצנית ששומרת בדרך כלל על רמת אנרגיה והתלהבות מתונה. הוא תמיד שמח להיות בסביבה של אנשים, נהדר עם ילדים, ויכול להיות מגן מאוד על המשפחה. כלבים מסוג זה מתאימים מאוד לעבודת טיפול. רוב הסאסקס ספניילים הם בעיקר חיות מחמד משפחתיות, אך הם מיומנים מספיק כדי לסייע לציידים, אם כי הם יכולים להיות עיקשים לאימון. גזע זה נוטה להיות בעל יכולת טבעית לשאול בשדה, יש להם חוש ריח מצוין, וניתן להשתמש בהם לצורך חיפוש והבאת טרף, לאחר הכשרה. הגזע הוא הספנייל היחיד שנוהג לילל ברגע שהוא מריח את ריח הטרף.<ref name="north"></ref>

== בְּרִיאוּת ==
=== תסמונת הדיסק הבין חולייתי ===
מכונה גם בלט דיסק ספינלי, מצב זה מתרחש כאשר הדיסק הבין-חולייתי בולט או נקרע לתוך תעלת השדרה שבה שוכן חוט השדרה. כאשר חוט השדרה נלחץ, הכלב עלול לחוות תסמינים הנעים מכאב קל בגב או בצוואר ועד לשיתוק של גפיים, אובדן תחושה, ואובדן שליטה על שלפוחית השתן או המעיים. מצב זה נפוץ יותר באזור הגב האמצעי, אך יכול להתרחש בכל מקום לאורך השדרה. מקרים קלים שאינם גורמים לשיתוק יכולים להיות מטופלים רפואית על ידי הגבלת התנועה של החיה בכלוב למשך מספר שבועות, עם אפשרות לנטילת תרופות נגד כאבים. ניתוח יכול לשוב תחושה לרגלי הכלב לאחר שיתוק, אך שיעור ההצלחה תלוי בחומרת ההרניה.<ref name="health"></ref> 

== היסטוריה ==
ספניאל סאסקס בסביבות שנת 1915 

הסאסקס ספנייל היה אחד הגזעים הראשונים שנרשמו במועדון הכלבים הבריטי כשהוקם בשנת 1872, וכן היה אחד מעשרת הגזעים הראשונים שנוספו לספר הסטוד של מועדון הכלבים האמריקאי בשנת 1884,<ref name="akc"></ref> אך איבד את מעט הפופולריות שהשיג בשנות ה-40 של המאה ה-20. במהלך מלחמת העולם השנייה, גידול הסאסקס ספניילים הוקשה, אך הגזע ניצל מהכחדה בזכות המגדלת האנגלית ג'וי פריר. כל הסאסקס ספניילים המודרניים הם צאצאים מהכלבים שהיא הצילה. <ref name="history"></ref> בשנת 1947, רק עשרה סאסקס ספניילים נרשמו במועדון הכלבים הבריטי. 

ב-2004 זוהה הגזע כגזע מקורי פגיע על ידי מועדון הכלבים הבריטי, גזעים שתיארו אותם כמספר רישומים שנתי של פחות מ-300 רישומים בשנה. ב-2008, נרשמו רק 56 גורים מהגזע. <ref name="history"></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הקבוצה השביעית של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
מאיר כץ

מאיר כץ (1945 – 24 באוגוסט 2024) היה שחקן כדורעף ומאמן כדורעף ישראלי. נחשב לאחת מהדמויות הבולטות ביותר בענף הכדורעף בישראל, הן כשחקן והן כמאמן.

== ביוגרפיה ==
כץ שיחק בקבוצת הכדורעף הפועל עין המפרץ, והיה חלק מרכזי בהצלחתה בשנות ה-70. בזמנו, זכתה הקבוצה בארבע אליפויות ליגת העל בכדורעף ברציפות ובגביע המדינה בכדורעף. כץ קבע שיא הופעות בנבחרת ישראל בכדורעף כששיחק 119 משחקים, והיה לאחד השחקנים הבולטים ביותר בדורו.

=== קריירת אימון ===
לאחר פרישתו ממשחק פעיל בגיל 40, עבר כץ לקריירת אימון. הוא אימן את קבוצת הפועל עין המפרץ, וכן את נבחרת ישראל בין השנים 1984 ל-1988, יחד עם גיורא הלפרין.

הוא שימש כיו"ר הוועדה המקצועית של איגוד הכדורעף בישראל, והשפיע רבות על פיתוח הענף בישראל. לאחר שבנו נועם כץ מונה למאמן הפועל מטה אשר/עכו, הוא סייע לו בתפקיד, והגיע רבות למשחקי הקבוצה.

== חיים אישיים ==
מאיר כץ הוא אביהם של נועם כץ, מאמן הפועל מטה אשר/עכו, ושל יובל ותומר כץ, שחקני כדורעף בעבר. הוא נפטר ב-24 באוגוסט 2024 בגיל 79.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני כדורעף ישראלים
קטגוריה:מאמני כדורעף ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
דייוויד ברגר (פוליטיקאי)

דוד ברגר (באנגלית: David Berger; נולד ב-30 במרץ 1950) הוא עורך דין, פוליטיקאי, דיפלומט ומנהל ספורט יהודי-קנדי.

הוא נולד באוטווה כבן בכור לסם ברגר .<ref name="Bacon"></ref> הוא למד במכללת אשברי וקיבל תואר ראשון באומנויות ב-1971 מאוניברסיטת טורונטו ותואר ראשון במשפט אזרחי ב-1975 מאוניברסיטת מקגיל. מ-1975 עד 1979, הוא היה סגן נשיא בכיר במועדון הכדורגל מונטריאול אלואטס . מ-1978 עד 1979, הוא היה נשיא ליגת הכדורגל הקנדית .<ref>[http://utpress.utpress.utoronto.ca/cgi-bin/cw2w3.cgi?p=bennet&t=72796&d=1313 Canadian Who's Who 1997 entry]</ref> הוא נבחר לבית הנבחרים של קנדה מטעם מחוז לורייר בבחירות הפדרליות ב-1979 . הוא נבחר מחדש ארבע פעמים נוספות ב-1980, 1984, 1988 ו-1993 מטעם המפלגה הליברלית של קנדה, בפעמיים האחרונות מטעם מחוז סן-אנרי-וסטמאונט ). ב-1982 היה המזכיר הפרלמנטרי של שר המדינה (עסקים קטנים ותיירות). בין השנים 1982-1984 היה המזכיר הפרלמנטרי של שר הצרכנות והתאגידים. הוא התפטר ב-1994 לאחר שמונה לשגריר קנדה בישראל ובמקביל היה הנציב העליון של קנדה בקפריסין.<ref>[http://www.dfait-maeci.gc.ca/hist/hplSearch_results-en.asp?frm=person&lan=1&prsnid=159 David Berger: Heads of Post List]</ref><ref></ref> ברגר שירת עד 1999 והוחלף על ידי מייקל דוגל בל. הוא תמך בסטפן דיון בוועידת ההנהגה של המפלגה הליברלית של קנדה ב-2006 .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טורונטו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מקגיל
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים קנדים
קטגוריה:ילידי 1950
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1950
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של קנדה
קטגוריה:שגרירי קנדה בישראל
קטגוריה:שגרירי קנדה
קטגוריה:שגרירים בקפריסין
קטגוריה:עסקני ספורט קנדים