OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אליהו סימפסון

הרב אליהו ייאכיל סימפסון (ביידיש: סימפסאן; בוברויסק, א' בתמוז תרמ"ט - ניו יורק, כ"ט בכסלו תשל"ז) היה רב חסיד חב"ד ותיק, ה'חוזר' (מי שחוזר ומעלה על הכתב את דברי התורה) של האדמו"ר הרש"ב ומי שמונה על ידו למשפיע קהילת חב"ד באודסה, הגבאי (מזכיר) של האדמו"ר הריי"ץ ושל ביתו ובית המדרש בחצרו. כיהן כשד"ר האדמו"ר הריי"ץ והרבי מלובביץ'. ממייסדי אגודת חסידי חב"ד העולמית, חבר הנהלת ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770, ממסייעי הצלת האדמו"ר הריי"ץ ממוסקבה ורב בית הכנסת "צמח צדק" בבורו פארק, ניו יורק.

== קורות חייו ==
=== ברית המועצות ===
==== בוברויסק ====
נולד לשמעון אהרן והנקא למשפחת ייאכיל. בגיל 12 נשלח לעיירה ליובאוויטש והתקבל בגיל צעיר זה לאחר תנאים שהציבו לו ללימודים בישיבת תומכי תמימים בעיירה בה למד למשך 15 שנים. הוסמך להוראה על ידי הרד"ץ חן והרב אריה לייב שיינין רבה של דוקשיץ. בליובאוויטש שימש אחד מ'חוזרי' וכותבי ה'הנחות' (קיצורי החזרות שהובאו אל הרבי להגהה) על מאמריו של הרבי הרש"ב בהיותו בעל זיכרון צילומי, וחלקים גדולים מהסדרות 'ספר המאמרים' ו'תורת שלום' של הרבי הרש"ב נכתבו מפיו. באיגרת אל הנשיא זלמן שזר כותב עליו רבי מנחם מנדל שניאורסון: "מראשי החוזרים והתופסים".

==== קובליץ ====
בתרע"ו נישא לפרומא איטא בת החסיד יהושע בנימין ליפשיץ מקובליץ. בשנה שאחר חתונתו התגורר בסמוך לבית חותנו, בקובליץ שבפלך ויטבסק. בתום שנה שלח האדמו"ר הרש"ב איגרת בכתב-ידו לראשי קהילת חב"ד בעיר אודסה ובה מינהו לרב קהילתם כממלא מקומו של הרב אליעזר דברוסקין.

==== אודסה ====
הרב ייאכיל עבר לאודסה והחל לשמש כרב. באותה תקופה ניצל מפורעי ה'אדומים' על ידי הרב אלחנן דב מרוזוב ובתשרי תר"פ נסע לרוסטוב על הדון לבקר את רבו. באותה שנה בב' בניסן נפטר הרבי הרש"ב ובתשרי נסע לרוסטוב כחסידו של בנו, הרבי הריי"ץ. לאחר המהפכה הבולשביקית הצליח לברוח לאנגליה בעבור ויזה בה כונה בשם אליהו "סימפסון" כשמו הבדוי של אחיו בוויזה שלו. מיני אז נקרא הרב אליהו במשפחתו המקורית וזו המזויפת: אליהו ייאכיל - סימפסון.

=== ארצות הברית ===
בשנת תרפ"ג הגיע עם משפחתו לארצות הברית, והוא מונה לרב בית הכנסת 'צמח צדק' בהארלם. לאחר מכן עבר לבורו פארק, שם שימש כרב בית כנסת בעל שם זהה למעלה מ-50 שנה עד פטירתו.

פעל להקמת אגודת חסידי חב"ד באמריקה, מונה ליושב ראש "אגודת התמימים" ושימש מנהל ובא-כחו של הרבי בישיבת תומכי תמימים המרכזית בניו יורק. שימש גם כיושב ראש 'אגודת התמימים' ו'ועד דמי המעמד', וכמזכיר 'ועד המסדר' ללימוד החסידות ולקיום התוועדויות בבית מדרשו של הרבי.

בת"ש כשעלה הרבי הריי"ץ לארצות הברית התארח הרבי בביתו ישירות כשיצא מהנמל. הוא כונה 'נאמן בית' בביתו ומונה לאחראי על ה'יחידויות' - הפגישות עם הרבי הריי"ץ. הוא נשלח על ידו לשד"רות בהעברת תורתו ובאיסוף תרומות לשיקגו, למונטריאל, לסינסינטי ולמיאמי. אחר פטירתו נשלח על ידי חתנו הרבי מלובביץ' לישיבות ולקהילות שונות ברחבי אוסטרליה, קנדה וארצות הברית בהם שימש כרב זמני. נפטר ממחלה בכ"ט בכסלו תשל"ז, והרבי מלובביץ' ביקש להוסיף לנוסח מצבתו - "מגדולי חוזרי דא"ח בליובאוויטש".

==אחר פטירתו==
חתנו, הרב אברהם רוזנפלד, ממלא את מקומו כרב בית הכנסת 'צמח צדק' בבורו פארק. (בנו של הרב אברהם נשוי לאחותו של שלום רובשקין.)

==לקריאה נוספת==
* שניאור זלמן ברגר, חסיד נאמן ספר לדמותו ופועלו, תשס"ז

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:מזכירי אדמו"רי חב"ד
קטגוריה:בוגרי ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות מונטיפיורי
קטגוריה:ילידי 1889
קטגוריה:נפטרים ב-1976
רות קלינוב

רות קְלינוב (Klinov; 13 בפברואר 1929 – 19 בדצמבר 2015) הייתה פרופסורית לכלכלה באוניברסיטה העברית. התמחתה בכלכלת עבודה וכלכלת חינוך. זכתה בפרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה, יחד עם פרופ' נדב הלוי, על ספרם המשותף "ההתפתחות בכלכלת ישראל". הייתה חברה בוועדת דוברת.

==ביוגרפיה==
קלינוב נולדה בברלין שבגרמניה, להורים שנמלטו ב-1920 מפרעות דיניקין באוקראינה. הוריה ברחו דרך הגבול לרומניה וחצו את נהר פרוט. אחותה הגדולה הייתה המשוררת והמתרגמת רינה קלינוב (1922 - 2016). אביה, ישעיהו קלינוב<ref></ref> היה עיתונאי ששימש ככתב של עיתוני יידיש ברחבי העולם ושל “הארץ” בעברית, והיה מיודד עם ז’בוטינסקי שהעסיקו בעיתונו. ב-1948 מונה לראש המינהל לעיתונות, הסברה, שידור וקולנוע במשרד הפנים. אמה, רחל, הייתה בעיקר אשת חברה ומארחת. הבית שימש מקום מפגש לאנשי אינטליגנציה יהודים מרוסיה – שחקנים, סופרים ועוד.<ref></ref>

ב-1933 עלתה לישראל עם משפחתה, כאשר הוריה ברחו מאימת הנאצים, המשפחה התיישבה בתל אביב. בסוף שנות ה-30 עברה עם משפחתה לירושלים בעקבות עבודתו של אביה. 

בשנת 1946 גויסה לפלמ״ח . הייתה בהכשרת דגניה ב', שירתה בפלוגה ג' של הגדוד השלישי בחטיבת יפתח, ושימשה אלחוטנית בפלוגה. היא נאסרה על ידי הבריטים ב-4 בדצמבר 1947, כשהייתה בדרכה להקמת עמדה ליד המרכז המסחרי בירושלים. במאי 1948 השתחררה מהכלא, ולא חזרה לפלמ״ח.

בשנת 1964 קיבלה תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה בנושא "הכדאיות הכלכלית של ההשקעה בחינוך בישראל".
בשנת 1966 הצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית. ב-1969 הועלתה לדרגת מרצה בכירה, וב-1995 לפרופסור חבר. ב-1997 פרשה כפרופסור אמריטה.

במשך שנים רבות כיהנה כיו"ר הוועד המנהל של התיכון ליד האוניברסיטה. היא הייתה פעילה למען זכויות הערבים ופעילה אקטיבית ב"מחסום ווטש".

הייתה גרושה ואם לשניים. נפטרה ב-2015, בגיל 86, ונקברה בקיבוץ עינת.<ref></ref>

==ספריה==
*
*נדב הלוי ורות קלינוב-מלול, ההתפתחות הכלכלית של ישראל, אקדמון, ירושלים, 1968
*רות קלינוב-מלול, כלכלת חינוך, האוניברסיטה הפתוחה, 2014

==פרסומים נבחרים==
* יהודים וערבים בכוח העבודה הישראלי: שכר ורמת השכלה. רבעון לכלכלה 145 (1990)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.huji.ac.il/dataj/controller/ihoker/MOP-STAFF_LINK?sno=539714 פרופ' רות קלינוב] באתר הרשות למחקר ולפיתוח, האוניברסיטה העברית בירושלים
* 
* [https://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=70536 רות (קלינוב) מלול], באתר סימניה
* 
* [https://web.archive.org/web/20180817072014/http://taubcenter.org.il/he/educationblog/%D7%9C%D7%96%D7%9B%D7%A8%D7%94-%D7%A9%D7%9C-%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%A7%D7%9C%D7%99%D7%A0%D7%95%D7%91/ לזכרה של רות קלינוב], באתר מכון טאוב
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: כלכלה
קטגוריה:כלכלניות ישראליות
קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:נשיאי האגודה הישראלית לכלכלה
קטגוריה:ישראליות ילידות גרמניה
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זוכי פרס נפתלי
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:לוחמות הפלמ"ח
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:מדענים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
תיארוך אורניום-עופרת

תיארוך אורניום–עופרת (U–Pb) הוא אחת משיטות התיארוך הוותיקות והמדויקות ביותר של תיארוך רדיומטרי. בשיטה זו ניתן לתארך סלעים, שגילם בין מיליון שנה ל-4.5 מיליארד שנים בשיעור דיוק שיוצר טעות עד טווח של 1% עד 0.1%.

שיטת תיארוך זו מבוצעת בדרך כלל על המינרל זירקון (ZrSiO<sub>4</sub>), אולם ניתן לעשות בו שימוש גם על מינרלים אחרים. זירקון קולט אטומי אורניום לתוך המבנה הגבישי שלו כמחליפים לזירקוניום, אבל דוחה בעוצמה עופרת. לזירקון יש טמפרטורת חסימה (הטמפרטורה שמתחתיה אינם חופשיים לעזוב את המינרל, כך שהשעון הרדיומטרי מתחיל לפעול) גבוהה מאוד, עמידות בפני שבירה מכנית ואדישות כימית גבוהה. כמו כן, זירקון יוצר מספר רב של שכבות גבישיות במהלך אירועים מטאמורפיים, כאשר כל אחד מהם יכול להוות עדות לגיל איזוטופי של האירוע. ניתן להשיג אנליזה מקומית של המיקרו-קרן באמצעות שיטות הלייזר ICP-MS אוSIMS.

המינרל משלב אטומים של אורניום ותוריום לתוך המבנה הגבישי שלו, אבל דוחה בתוקף עופרת. לכן סביר שכל תכולת העופרת של הזירקון היא רדיוגנית, כלומר היא מיוצרת אך ורק על ידי תהליך של דעיכה רדיואקטיבית לאחר היווצרות המינרל. לכן היחס הנוכחי בין עופרת לאורניום במינרל יכול לשמש כדי לקבוע את גילו של המינרל.

אחד מיתרונותיה המשמעותיים של שיטת תיארוך זו היא שכל דגימה מספקת שני שעונים, אחד המבוסס על התפרקות אורניום 235 לעופרת-207 עם זמן מחצית חיים של 700 מיליוני שנים בקירוב, ואחד המבוסס על התפרקות אורניום-238 לעופרת-206 עם זמן מחצית חיים של 4.5 מיליארדי שנים בקירוב, דבר המספק בדיקת הצלבה מובנית שמאפשרת לקבוע בדייקנות את גיל הדגימה גם אם חלק מהעופרת אבד. השיטה מסתמכת על שתי תגובות שרשרת נפרדות של דעיכה רדיואקטיבית: מאיזוטופ של אורניום <sup>238</sup>U לאיזוטופ של עופרת עם זמן מחצית חיים של 4.47 מיליארד שנים, וכן תהליך דעיכה רדיואקטיבית שנקרא "סדרת האקטיניום" או "מפל הפלוטוניום" - דעיכה מ-<sup>235</sup>U ל-207Pb, עם זמן מחצית חיים של 710 מיליון שנים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קצרמר גאולוגיה
קטגוריה:גאוכרונולוגיה
קטגוריה:אורניום
קטגוריה:עופרת
הדיוויזיה ה-94 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-94 (בגרמנית: 94. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב על צרפת, ובקרבות החזית המזרחית, והושמדה בקרב סטלינגרד. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית האיטלקית.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-25 בספטמבר 1939, הועמדה תחת פיקוד הלמוט פולקמן והוצבה תחת פיקוד הקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מקורפוסים שונים במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן נשארה בצרפת כחיל כיבוש. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה בתחילה בעתודת הOKH כחלק מהקורפוס הממונע ה-40 במסגרת הארמייה השנייה, ולאחר מכן הועברה תחת פיקוד הארמייה ה-17, ולחמה עמה בגזרה הדרומית. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה בתחילה כחלק מהארמייה ה-17, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. בהמשך לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השישית בקרב סטלינגרד, וב-29 בינואר 1943 נכנעו שרידיה לכוחות הסובייטים.

ב-1 במרץ 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש, תחת פיקודו של מפקד הדיוויזיה לשעבר גאורג פייפר. בדצמבר 1943 הועברה הדיוויזיה לאיטליה, שם לחמה כחלק מהארמיות העשירית וה-14, ובכלל זה בקרב מונטה קאסינו, וב-2 במאי 1945 נכנעו שרידיה יחד עם שאר קבוצת ארמיות C.

==מפקדים==
{| class="wikitable"
|-
! שם !! כהונה
|-
| הלמוט פולקמן || 25 בספטמבר 1939 - 21 באוגוסט 1940
|-
| גאורג פייפר || 21 באוגוסט 1940 - 29 בינואר 1943
|-
| גאורג פייפר || 1 במרץ 1943 - 2 בינואר 1944
|-
| ברנהרד שטיינמץ || 2 בינואר 1944 - 2 במאי 1945
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/94ID-R.htm הדיוויזיה ה-94] באתר lexikon-der-wehrmacht 

94
קטגוריה:יחידות גרמניות בקרב סטלינגרד
דיוויזיית הפאנצר ה-27 (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-27 (בגרמנית: 27. Panzer-Division) הייתה דיוויזיית שריון של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה בדרום רוסיה ב-1 באוקטובר 1942 על ידי שינוי שמו של צוות קרב מיכאליק (Kampfgruppe Michalik), אשר הורכב על בסיס יחידות שנלקחו מדיוויזיית הפאנצר ה-22. כמפקדה הראשון של הדיוויזיה מונה הלמוט מיכאליק אשר היה בזמנו מפקד צוות הקרב. הדיוויזיה כללה רק 20 טנקים, והועברה תחת פיקוד הקורפוס השביעי שהיה חלק מהארמייה השנייה. הדיוויזיה נלחמה בקרבות כנגד הצבא האדום באזור וורונז', ובדצמבר של אותה שנה הועברה תחת הארמייה האיטלקית השמינית ומאוחר יותר באותו החודש תחת הארמייה ההונגרית השנייה. לקראת סוף השנה הדיוויזיה נסוגה יחד עם ההונגרים אל נהר הסוורסקי דונץ ובינואר 1943 כבר כללה רק 11 טנקים. היא לחמה בקרבות על הדונץ במסגרת קורפוס הפאנצר ה-24 שהיה חלק מהארמייה ההונגרית הראשונה והארמייה האיטלקית השמינית לסירוגין. ב-1 במרץ 1943, לאחר מבצע סטורן קטן פורקה הדיוויזיה. חלקים ממנה נשלחו לצרפת שם היוו את הגרעין הראשוני של דיוויזיית הפאנצר ה-24 בעוד שאר החלקים נשלחו כדי לתגבר את דיוויזיית הפאנצר השביעית. 

==מבנה==
ספטמבר 1942:
{|
|
* רגימנט הפאנצרגרנדיר ה-140
* גדוד הפנצרייגר ה-127 
* גדוד הפאנצר ה-127
|||||||
* רגימנט הפאנצר ארטילריה ה-127
* גדוד הנדסה משוריין ה-127
* גדוד מודיעין 127
|
|}

==מפקדים==
* אוברסט הלמוט מיכאליק (1 באוקטובר 1940 - 29 בנובמבר 1942)
* אוברסט הנס טרגר (29 בנובמבר 1942 - 26 בינואר 1943)
* אוברסט יואכים פון קרונהילם (26 בינואר 1943 - 1 במרץ 1943)

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Panzerdivisionen/27PD-R.htm דיוויזיית הפאנצר ה-27] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/150-germany-heer/heer-divisionen/4011-27-panzer-division דיוויזיית הפאנצר ה-27] באתר Axis History 

27
דיוויזיית הפאנצר ה-155 מילואים (ורמאכט)

דיוויזיית הפאנצר ה-155 מילואים (בגרמנית: 155. Reserve-Panzer-Division) הייתה דיוויזיית שריון של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזה הוקמה ב-1 באוגוסט 1943 בצרפת, וכמפקדה הראשון מונה פרנץ לנדגראף. הדיוויזיה הוצבה ככוח עתודה ברן ולאחר מכן הועברה לנים. ב-30 באפריל 1944 פורקה הדיוויזיה וביחידותיה השתמשו כדי לתגבר את דיוויזיית הפאנצר התשיעית.

==מפקדים==
* גנרלוטננט פרנץ לנדגראף (1 באוגוסט 1943 - 23 באוגוסט 1943)
* גנרל-מיור קורט פון יאסר (23 באוגוסט 1943 - 6 בספטמבר 1943)
* גנרלוטננט פרנץ לנדגראף (7 בספטמבר 1943 - 30 בספטמבר 1943)
* גנרלוטננט מקס פרמריי (30 בספטמבר 1943 - 30 באפריל 1944)

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/ResPzDiv/155ResPzDiv-R.htm דיוויזיית הפאנצר ה-155 מילואים] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/150-germany-heer/heer-divisionen/3989-155-reserve-panzer-division דיוויזיית הפאנצר ה-155 מילואים] באתר Axis History 

155
דיוויזיית הפאנצר קלאוזביץ

דיוויזיית הפאנצר קלאוזביץ (נקראה גם דיוויזיית הפאנצר ה-45; בגרמנית: Panzer Division Clausewitz) הייתה דיוויזיית שריון של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-4 באפריל 1945, וריכזה תחתיה את כל שרידי כוחות העתודה הגרמניים באזור שלזוויג-הולשטיין. כמפקדה מונה מרטין אונריין. היחידות שהרכיבו אותה נלקחו מדיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה, דיוויזיית גרוסדויטשלנד, דיוויזיית הפאנצר ה-223 מילואים ודיוויזיית הפאנצר הולשטיין. הדיוויזיה כללה ברובה חיילים ותיקים שהחלימו מפציעות או חיילים צעירים ותיקי ההיטלריוגנד. היו לה מעט טנקים, ורובם היו במצב גרוע. היא הייתה דיוויזיית השריון האחרונה שהוקמה בידי הוורמאכט, אולם הקמתה לא הושלמה מעולם. חרף מצבתה החסרה, היא נשלחה לקרב כבר באותו חודש. היא הוכפפה תחת קורפוס הפאנצר ה-39 אשר היה חלק מהארמייה ה-12 של ולטר ונק. הדיוויזיה הצטוותה לנוע דרומה ולנסות לחתוך את קווי האספקה של הדיוויזיות המובילות של צבא ארצות הברית ולחבור אל ארמיית הפאנצר אס אס ה-11 שלחמה באזור הרי הארץ. הניסיון נחל כישלון מוחץ, ומרבית הדיוויזיה הושמדה במהלכו. היחידות המעטות ששרדו המשיכו להילחם עד סוף המלחמה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Panzerdivisionen/ClausPD.htm דיוויזיית הפאנצר קלאוזביץ] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/150-germany-heer/heer-divisionen/4004-panzer-division-clausewitz דיוויזיית הפאנצר קלאוזביץ] באתר Axis History 

קלאוזביץ
אשת ישעיהו

אֵשֶׁת יְשַׁעְיָהוּ היא דמות מקראית אשר שמה נפקד מהכתובים בתנ"ך. היא מכונה נביאה וכן עלמה לפי חלק מהמפרשים. הכתוב אינו ודאי ויש הסוברים כי העלמה היא אשת אחז מלך יהודה. היא ילדה לישעיהו שלושה בנים: שאר ישוב, עמנו אל ומהר שלל חש בז. שמות אלה מזכירים לעם ישראל כי ה' הוא זה ששומר עליהם והם נתנו 

ישעיהו נותן לאחז מלך יהודה אות, כדי לשכנע אותו בדברי נבואתו שלא יפחד ממלכת ארם וממלכת ישראל:
. העלמה יולדת לו בן. את השם נותנת האם. הבן מקבל שם סמלי אשר נותן ביטוי לציפייה מנבואת ישעיהו. כך מפרשים רש"י, אבן עזרא ואחרים. שד"ל מפרש כי 'עלמה' הוא שם לנערה בריאה ומהירה, "בין שתהיה בתולה בין שלא תהיה", בניגוד לאחרים הוא פירש שהעלמות היו נשים בחצר המלך ממעמד נמוך יותר ממעמד המלכות ופלגשי המלך. לשיטתו והכתוב 'עלמה' מכוון ל-'עלמה אחת ידועה ומפורסמת שהייתה לאחז' כלומר אשת המלך אחז. טענה זו לדעת מנחם הרן מיותרת כי לדידו של שד"ל העלמה יכולה להיות כל אישה או פילגש.

מהמילה "עלמה" המופיעה בפסוק אפשר להבין כי משמעותה אישה נשואה וגם במשמעות נערה שאיננה נשואה. לדעת רש"י העלמה היא אשת ישעיהו היולדת לו את עמנו אל בשנה הרביעית למלכות אחז מלך יהודה: "אשתי הרה השנה הזאת והיא הייתה שנת ד' לאחז".

הכינוי "נביאה" מופיע בהקשר לאשת ישעיהו ב. לדעת מלבי"ם, רש"י ורבים אחרים מתייחס כינוי זה, גם הוא על אשת ישעיהו. כמו כן מצודת ציון מזהה את הנביאה כאשת ישעיהו: "הנביאה - כן תקרא אשת הנביא".

מעורבותן של נשות נביאים בחזון הנבואי מצוי גם אצל נביאים נוספים במקרא. הושע לוקח לו לאישה את גומר בת דבליים במצוות ה', ובמקרה אחר ה' מבשר ליחזקאל על מות אשתו. פרטי חייו האישיים של ישעיהו שזורים בסימן הנבואה ואלה מספרים בגורלו של עם ישראל כולו.

הכתוב ב מוסר כי מדובר ב'עלמה'. הנערה, אישה חסרת שם היא זו שיולדת את עמנו אל. בכתוב בפרק ח' נמסר כי היולדת היא נביאה כלומר, אשת ישעיהו, ואף כאן שמה לא נמסר. היא זו שיולדת את מהר שלל חש בז. שמו של עמנו אל ניתן על ידי ה'עלמה' נותן ביטוי לקיום נבואתו של ישעיהו ואילו שמו של הבן השני מהר שלל חש בז ניתן במצוות האל ויש לראות בכך כביטוי וסימן לנבואה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשים בספרי נביאים
קטגוריה:אישים בספר ישעיהו
קטגוריה:נביאים בתנ"ך
קטגוריה:יהודי המאה השמינית לפנה"ס
קטגוריה:אישים בתנ"ך ששמם אינו מצוין
צבי קפלן (מדען)

צבי קפלן (נולד ב-1944) הוא פיזיקאי ישראלי שכיהן כמנהל סוכנות החלל הישראלית ומנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק.

== קורות חיים ==
קפלן נולד וגדל בירושלים. הוריו עלו שניהם מאירופה, לפני מלחמת העולם השנייה. אביו, מהנדס כימי עלה מליטא ועבד בים המלח כשהחלו להפיק משם לראשונה את האשלגן. אמו, רוקחת בת למשפחה דתית אורתודוקסית, עלתה מפולין.

בצה"ל שירת בנח"ל. לאחר שחרורו סיים תואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. את הדוקטורט עשה במכון ויצמן למדע והתמחה בתחום הפלזמה ולאחר מכן שימש חוקר במשך שנה במעבדות בל בארצות הברית.

בשובו לישראל עבד במרכז למחקר גרעיני - שורק ופיתח שיטת הנעה חשמלית בחלל. ב-1997 מונה למנהל המרכז. בספטמבר 2004 מונה לראש סוכנות החלל הישראלית, וכיהן בתפקיד עד 2011. בתקופת כהונתו נחתם לראשונה הסכם שיתוף פעולה עם סוכנות החלל הצרפתית שהוליד את פרויקט לוויין המחקר "ונוס" וכן הסכם שיתוף פעולה ראשון עם סוכנות החלל האירופית.

ב-2013 הוענק לו אות אביר לגיון הכבוד הצרפתי. הוא משמש חבר הוועד המנהל במדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://mfa.gov.il/MFA/InnovativeIsrael/Pages/Israel_space_11-Aug-2010.aspx Israel's man on space], אתר משרד החוץ, 11 באוגוסט 2010.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:אנשי תוכנית החלל הישראלית
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:עובדי המרכז למחקר גרעיני - שורק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
חיים יוסף פולק

מצבת קברו של רבי חיים יוסף פולק בבית הקברות היהודי ב[[טשביץ' (טרייביטש)]]
רבי חיים יוסף פולק (בכתיב מיושן: פאללאק; בלועזית: Joachim Pollak; ח' בטבת ה'תקנ"ט, 16 בדצמבר 1798 - ליל ב' בטבת ה'תר"ם, 16 בדצמבר 1879) היה רב במוראביה, מתלמידי החת"ם סופר ומהבולטים שבאנשי תנועת ההשכלה. כיהן כרב אב"ד וראש ישיבת טרייביטש, ומחבר ביאור "מקור חיים" על ספר העקידה.

==ביוגרפיה==
נולד בטרייביטש, בנו היחיד של הדיין המקומי הרב שבתי פולק. למד אצל רבי אלעזר רוקח מחבר "שמן רוקח" ובהמשך כשמונה שנים בישיבת פרשבורג אצל החת"ם סופר. בחנוכה ה'תקפ"ה (דצמבר 1824) נשא לאשה את פראדל בת ר' נתן נטע אסטרייכר.

בשנת ה'תקפ"ט התמנה לכהן כרבה של עיר הולדתו טרייביטש. משרה בה החזיק במשך כיובל שנים, עד לפטירתו. הוא החזיק בעיר ישיבה גדולה שלמדו בה תלמידים רבים.

הרב פולק נודע כמלומד גדול ופרסם חידושים רבים בכתבי העת בני התקופה (חבצלת,<ref>בו פרסם משיריו, וכן מאמרים וסיפור אחד. ראו רשימה אצל משה כרמלי-וינברגר, 'שירת יהדות הונגריה ב"חבצלת" (ירושלים)', בתוך: תלפיות ט [ג, ד] אלול תש"ל, עמ' 869-871. ויש להוסיף עליו, "נוגה הירח"</ref> שומר ציון הנאמן, העברי בו כתב מיום היווסדו,<ref></ref> היהודי ואחרים). חיבורו "מקור חיים" נדפס בשולי ספר "עקידת יצחק" אותו ביאר.<ref></ref> הדפסת הספר נעשתה בהסכמת הרש"ר הירש, הכתב סופר ועוד. בפירושו, במבוא לשער השלושים ואחד, הוסיף קטע נרחב הדן באסטרונומיה של העת החדשה, בה, בין השאר, קיבל את המודל ההליוצנטרי ולא היסס להדגיש שהארץ "גם היא כוכב לכת, איין פלאנעט, המקפת את השמש בשס"ה יום ושש שעות".<ref>ראו: נח ח. רזונבלום, המלבי"ם, מוסד הרב קוק תשמ"ח, עמ' 236 הערה 13.</ref>

תלמידו אייזיק הירש וייס אשר למד אצלו כשנתיים (בהיותו הרב פולק כבן 30) והושפע ממנו כל חייו, כתב על אודותיו באריכות בספרו "זכרונותי":

וייס הרחיב על אודות סגנון וקצב הלימוד של הרב פולק, סדר יומו, ידיעתו בעל פה את לשונות הש"ס והראשונים, ידיעותיו הבלשניות ועוד. לדבריו, הרב פולק היה בקי בכתבי קיקרו וסנקה "כמו בהלכות שבת... גם בלשון צרפת היה בקי". כן תיאר את אופיו הרך, מלבושיו (בשבת ובחג התעטף "בבגדי רבני פולין"), מתנגדיו ועוד.<ref>ראו: </ref>

הרב פולק היה אחד מהפוריים בין רבני מוראביה: רבים ממאמריו פורסמו בכתב-העת "כוכבי יצחק", שהוא תרם לו יותר מכל כותב יחיד אחר, וכמו כן חיבר הסכמה לפירושו של גדעון ברכר ל"ספר הכוזרי" והרבה לעסוק בפילוסופיה היהודית של ימי הביניים.

הרב פולק נפטר בליל ב' בטבת ה'תר"ם, 16 בדצמבר 1879,<ref></ref> בהיותו כבן 81, ונטמן בעירו טרייביטש. בהלווייתו השתתפו אלפים, ביניהם שרי ממשלה, אנשי דת נוצרים ועוד.<ref></ref> 

בנו הרב שמואל פולק, ששימש קודם ברבנות בעיירה , כיהן אחריו כרבה של טרייביטש.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים אשכנזים
קטגוריה:תלמידי החת"ם סופר
קטגוריה:בוגרי ישיבת פרשבורג
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:משכילי מורביה
קטגוריה:ילידי 1798
קטגוריה:נפטרים ב-1879
לשון (משחק)

לשון (נהגה במלעיל) הוא משחק קלפים ישראלי המיועד לשלושה שחקנים ומעלה.

==סידור המשחק==
מחלקים לכל שחקן ארבעה קלפים, אם שלושה מתוך ארבעת הקלפים של אחד השחקנים זהים יחליפם בארבעה קלפים חדשים, מצב זה נקרא "שרוף". יתר הקלפים מועמדים בערימה לצד השחקן הראשון.

==מהלך המשחק==
השחקן המתחיל שולף קלף מן החפיסה ולאחר מכן מעביר קלף אחד הלאה לשחקן הבא. השחקן הבא בתורו ירים את הקלף שהעביר אליו השחקן הראשון ויעביר הלאה לשחקן הבא. וכן הלאה, עד לשחקן האחרון שבמקום להעביר הלאה ישים את הקלף בערימה מוסתרת. המשחק ממשיך בקצב שבו שולף השחקן קלפים חדשים מהחפיסה, קלף אחד בפעם כך שהיד של כל שחקן נעה בין ארבעה לחמישה קלפים.

כאשר אחד השחקנים מצליח לאסוף רביעיית קלפים זהים (לדוגמה , , ו) עליו להוציא לשון <small>(ומכאן שם המשחק)</small> ולהמשיך להעביר קלפים כאילו עוד לא השלים רביעייה כשכל הזמן לשונו עדיין בחוץ. מטרת יתר השחקנים היא לזהות כאשר אחד השחקנים האחרים הוציא לשון ולהוציא לשון אף הם, הסבב מסתיים כאשר אחרון השחקנים שם לב. השחקן האחרון ששם לב מקבל אות אחת משם המשחק ("לשון") או כל מילה ארוכה אחרת, ואז ממשיכים בסבב נוסף. המשחק נגמר כאשר אחד השחקנים קיבל כבר את כל אותיות המילה הנבחרת. בדרך כלל ארבעה הפסדים, בסיבוב המפסיד הראשון 'ל', בסיבוב השני 'ש', בסיבוב השלישי 'ו' ובסיבוב המפסיד הרביעי 'ן'. יש שמשחקים משחק זה עם "חיוב" כמו במשחק אמת או חובה לשחקן המפסיד.

קטגוריה:משחקי קלפים
אהרון יורן

אהרן יורן (יורקביץ'),(1942 – 23 בדצמבר 1996) היה פרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, אחד המומחים הבולטים בישראל בתחומי דיני מיסים ודיני חברות.

==ביוגרפיה==
אהרן יורן נולד בחיפה בשנת 1942. בשנת 1965 סיים לימודי כלכלה ומשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים תואר שני באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק. את הדוקטורט במשפטים עשה בארצות הברית באוניברסיטת הרווארד. עבודת התיזה שלו גיבשה מושג חדש "תביעה נגזרת". 

בשנת 1971 הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, והתמקד בתחום דיני מיסים ודיני חברות. בין תפקידיו בפקולטה שימש יורן גם ראש המכון למחקרי חקיקה ולמחקר השוואתי ע"ש הרי ומיכאל סאקר. בנוסף, החזיק בפקולטה למשפטים קתדרה לדיני מיסים ודיני קניין על-שם מרי וצ'ארלס סטינובר. 

פרופ' יורן היה ממניחי הדרך בישראל בהסתכלות על דיני מיסים בגישה מודרנית בין-תחומית, הקושרת בין תחום המיסים לתחומי המשפט הציבורי והחוקתי. הוא פרסם מאמרים רבים וספרים בתחומי מיסים, דיני חברות, בנקאות ונירות ערך. 

לצד עבודתו האקדמית שימש יועץ לחברות רבות. אהרן יורן הועסק כיועץ מיוחד לענייני מיסוי של חברת הנכסים של ההסתדרות. היה יועץ של חברת העובדים, יועץ של חברת שיכון ובינוי. בשנות השמונים טיפל במיזוג בין הקיבוץ המאוחד לקבוצת הקיבוצים. עמד בראש הצוות שמכר את מניות כור שהוחזקו בידי חברת העובדים, בשווי של 1.13 מיליארד דולר. מכירה שבגינה קיבל 700 אלף דולר בנוסף למשכורת חודשית של 10,000 דולר. הוא כיהן במועצת המנהלים של בנק הפועלים.

בשנת 1996, בגיל 54, נפטר בפתאומיות. היה נשוי פעמיים. הותיר אחריו שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://law.huji.ac.il/people/אהרן-יורן אהרן יורן, לזכרם], האוניברסיטה העברית
* 
* 
* 

ממאמריו:
* 
* 
* 

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
רננה גוטמן

רננה גוטמן (1924 – 17 בספטמבר 2016) הייתה מנכ״לית משרד מבקר המדינה. האישה הראשונה שהתמנתה למנכ״לית של משרד ממשלתי.

==קורות חיים אישיים==
רננה גוטמן נולדה בשנת 1924 בלבוב שבגליציה המזרחית, לקופא וגזילה שוורץ.
בשנת 1940 עלתה משפחתה לישראל. היא למדה בתל אביב בתיכון בלפור (הגימנסיה הריאלית).
למדה משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים בין השנים 1942 ועד 1946, ובאוניברסיטה העברית פילוסופיה, היסטוריה וסוציולוגיה של התרבות.
את ההתמחות במשפטים עשתה במשרד עורכי הדין רווה קאופמן.

הייתה נשואה לד״ר אהרון גוטמן ממנהלי בית החולים מאיר בכפר סבא, עד פטירתו בשנת 1981. לזוג שני ילדים תמר ועמוס. בתה תמר מכהנת כמשנה ליועץ המשפטי במשרד מבקר המדינה. ב-17 בספטמבר 2016, בגיל 92 היא נפטרה.

==קריירה צבאית מקצועית==
רננה גוטמן התגייסה לצבא בשנת 1948, שם ביצעה תפקידים רבים. את עבודתה החלה במשרד התובע הצבאי. היא נטלה חלק בצוות שהתאים את חוקת השיפוט מתקופת ההגנה לצרכים של צה״ל. היא שימשה כתובעת הכללית של חיל הנשים. היא נמנתה עם צוות ההקמה של בית הספר פיקוד ומטה, והייתה העוזרת של שמעון פרס בעת שהיה מנכ״ל משרד הביטחון. בשנת 1956 השתחררה מצה״ל בדרגת סגן-אלוף.

==קריירה אזרחית מקצועית==
לאחר שחרורה מהצבא בשנת 1958 הצטרפה למשרד מבקר המדינה. לאורך כל תקופת העסקתה נחשבה פורצת דרך. תחום עיסוקה המרכזי היה ביקורת של מערכת הביטחון, ועשר שנים לאחר שהצטרפה למשרד היא מונתה לממונה על התחום. בשנת 1972 מונתה לכהן כמנכ״לית משרד מבקר המדינה, והייתה לאשה הראשונה שמונתה לתפקיד מנכ״ל משרד ממשלתי. בתפקיד זה כיהנה עד 1977.

לאחר שסיימה את עבודתה במשרד מבקר המדינה כיהנה בתפקידים שונים בקופת חולים כללית, בסוכנות היהודית ובהסתדרות הציונית. בנוסף, כיהנה מאוקטובר 1995 ועד 2004 כדירקטורית בבנק לאומי, וכחברה בוועדת הכספים בבנק.

==לקריאה נוספת==
* איל כתבן, ״[http://in.bgu.ac.il/bgi/iyunim/DocLib1/מגדר%20בישראל,%20אייל%20כתבן.pdf נשים בטוגה של גבר - נתיב השתלבותן של הנשים בפרופסיה המשפטית בארץ ישראל ובמדינת ישראל]״, אוניברסיטת בן-גוריון.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עובדי משרד מבקר המדינה
קטגוריה:מנכ"ליות משרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:מנכ"לי משרדי ממשלת ישראל
קטגוריה:עולות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה בלפור
קטגוריה:בוגרות גימנסיה בלפור
קטגוריה:קצינות צה"ל בדרגת סגן-אלוף
קטגוריה:צהלה: אישים
קטגוריה:בוגרות בית הספר המנדטורי למשפטים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2016
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
שמעון לביא (קצין משטרה)

שמעון לביא (נולד ב-1969) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב. בתפקידו האחרון כיהן כמפקד מחוז הצפון, ביולי 2022 פרש מהמשטרה בעקבות אסון הר מירון שאירע בזמן פיקודו על המחוז הצפוני.

==רקע==
לביא נולד ב-1969 וגדל בבני ברק. בשנת 1988 התגייס לחטיבת גבעתי ושירת כלוחם בגדוד "שקד" שלה. בשנת 1990 קיבל תעודת הצטיינות ממפקד פיקוד הדרום, מתן וילנאי, על נטרול מחבל במחנה הפליטים עין בית אל-מא שליד שכם. ביום העצמאות ה-42 למדינת ישראל הוענק לו אות מצטיין הנשיא, על ידי הנשיא חיים הרצוג.

== שירות משטרתי ==
עם סיום שירותו הצבאי בשנת 1991, התגייס למשטרת ישראל כבלש במרחב דן במחוז תל אביב. במהלך שירותו המשטרתי עבר קורסים משטרתיים כחלק מהכשרתו, אותם סיים בהצטיינות.
בשנת 1999, ביום העצמאות ה-51 למדינת ישראל, הוענק לו אות מצטיין הנשיא, על ידי הנשיא עזר ויצמן, הפעם כקצין משטרה.

לביא מילא שורת תפקידים בכירים במחוז תל אביב, בהם: מפקד תחנת שכונות (2007), מפקד תחנת גלילות (מרץ 2008–2010), קצין אגף המבצעים של מרחב ירקון (2010–2011), קצין אגף המבצעים של מחוז תל אביב (2011–2013), מפקד מרחב דן (2013–2016).

בזמן פיקודו כמפקד מרחב דן בהלווית הרב שמואל הלוי וואזנר ב-3 באפריל 2015 נמחצו למוות שני אנשים במהלך מסע הלוויה.

בשנת 2016 מונה למפקד מרחב שרון במחוז מרכז בדרגת תת-ניצב. בינואר 2018 מונה לסגן מפקד מחוז מרכז.

=== מפקד המחוז הצפוני ===
ביוני 2019 מונה למפקד המחוז הצפוני במשטרה בדרגת ניצב. בזמן כהונתו נלחם בתופעת הנשק הבלתי חוקי במגזר הערבי, ויצא למבצעים מעצרים נרחבים<ref></ref><ref></ref>. בזמן כהונתו נרשמו הישגים במלחמה בארגוני הפשיעה, בפשיעה החקלאית ובגובי דמי החסות<ref></ref>.

באפריל 2021, בזמן פיקודו על המחוז הצפוני, אירע אסון הר מירון, בו נמחצו למוות 45 בני אדם ומעל 100 נוספים נפצעו. בעקבות האסון, ביולי 2022 התפטר מתפקידו במשטרה<ref></ref>. בוועדת החקירה של האסון אמר שהתנגד לניסיונות חד-צדדיים לצמצום כמות המשתתפים. הוא פרש רשמית מהמשטרה ב-30 ביוני 2023.

== לאחר הפרישה ==
ב-10 באוקטובר 2023, שלושה ימים לאחר מתקפת הפתע על ישראל, מונה לביא כפרויקטור במשרד לביטחון לאומי לטובת "גיוס וחימוש לחימה אזרחית" ועסק בהקמה וחימוש של כיתות כוננות בכל רחבי ישראל.

במרץ 2024 מונה לפרויקטור הביטחון של חברת שופרסל.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Shimon Lavi, June 2019.jpg|שמעון לביא מקבל את דרגת הניצב מהשר לביטחון הפנים גלעד ארדן ומ"מ המפכ"ל ניצב מוטי כהן, 27 ביוני 2019
קובץ:Shimon Lavi and Alon Asor, July 2019.jpg|ניצב שמעון לביא נכנס לתפקידו כמפקד משטרת מחוז צפון. הוא החליף בתפקיד את ניצב אלון אסור (מימין), שמונה לסמפכ"ל, 9 ביולי 2019
קובץ:Police deployment in Meron at rabbi Shimon Bar Yochai Yom Hillula, April 2021. A X.jpg|ניצב שמעון לביא, רב-ניצב קובי שבתאי והשר לביטחון הפנים אמיר אוחנה בביקור בהר מירון ערב הילולת רבי שמעון בר יוחאי בשנת 2021, בה אירע אסון הר מירון
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הצפון במשטרת ישראל
קטגוריה:מעוטרי אות מצטיין הנשיא
קטגוריה:עובדי שופרסל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
צעד אחד לפני הנהר

צעד אחד לפני הנהר הוא אלבום הסולו החמישי של הזמרת גלי עטרי, שיצא בפברואר 1988.

"צעד אחד לפני הנהר", היה האלבום המצליח ביותר של עטרי, כאשר אילן וירצברג היה שוב אחראי לעיבודים ולהפקה המוזיקלית וכמו בתקליטה הקודם הוא יצר לה מסגרת של פופ אמצע הדרך.

כל תקליט שדרים מהאלבום שיצא לרדיו זכה להצלחה והגיע לפסגת מצעדי הפזמונים. בין להיטי האלבום היו: "עוד מעט", "קסמים", "רק אתמול", "נפאל" (שכתבה רחל שפירא בהשראת מספר מונומנטים הנמצאים בעיר פטן שבנפאל), "נ.ב" ("כי איתך"), בדואט עם שמעון גלבץ, "ארץ טירוף ונביאים", "מקדש האהבה״ ו"מֵקִיץ אל חלום".

כמו האלבום הקודם, גם מועד הוצאת האלבום הזה לשוק הוקדם במספר חודשים (בגלל הביקוש בחנויות התקליטים).
האלבום נמכר בלמעלה מ-80,000 עותקים ועטרי קיבלה עליו פלטינה כפולה.

בעקבות הצלחתו הגדולה של האלבום יצאה עטרי במופע בכל רחבי הארץ שזכה להצלחה.

== רשימת רצועות ==

* בתקליט: שירים 1–5 - צד א', שירים 6–10 - צד ב'.

== משתתפים באלבום ==
* עיבודים והפקה מוזיקלית: אילן וירצברג.
* מפיק ויועץ אמנותי: סולו יורמן.
===== נגנים =====
* פסנתר וקלידים: עדי דגני.
* גיטרות וקלידים: אילן וירצברג.
* תופים: ז'אן פול זימבריס.
* גיטרה בס: מיקי שביב, מיכה מיכאלי.
* גיטרות: אלכס פולק.
* קולות רקע: אילן וירצברג, עדי דגני, גיא יפה וגלי עטרי.

===== קרדיטים =====
* הוקלט באולפני "טריטון", מאי-יוני 1987.
* טכנאי הקלטה: מרק רוטוול.
* עוזר טכנאי: איתי שטרק.
* טכנאי מיקס: ג'ון מקסוויט.
* עוזר טכנאי מיקס: שחר צרפתי.
* צילום עטיפה: יקי הלפרין.
* עיצוב עטיפה: יהודה דרי.
* עוזרת הפקה: פנינה גבריאל.
* מזכירת הפקה: רות שלכטמן.
* מפיק אחראי: זאב אולמן.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 1988
קטגוריה:אלבומי גלי עטרי
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אילן וירצברג
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפני טריטון
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת CBS ישראל
סינוויג'ו

סינוויג'ו היא עיר בקוריאה הצפונית הפונה לעיר דאנדונג שבסין, מול הגבול הבינלאומי של נהר יאלו. סינוויג'ו היא עיר הבירה של מחוז צפון פויאנג.

== גאוגרפיה ==
פארק ליד [[גשר הידידות הסינו-קוריאני]]
סינוויג'ו גובלת בנהר יאלו, ועל ידי המחוזות המקומיים Ryongchon ו-P'ihyŏn. העיר בגובה מטר אחד מעל פני הים.

== מחוזות אדמיניסטרטיביים ==
סינוויג'ו מחולקת ל-49 שכונות ו-9 כפרים.

== היסטוריה ==
בעיר התפתחה התיישבות משמעותית במהלך השלטון הקולוניאלי בקצהו של גשר מסילת רכבת החוצה את נהר יאלו, וממוקמת כ-12 ק"מ מערבית למחוז המקומי Ŭiju שבו הייתה העיר העתיקה Ŭiju וממנה נובע שם העיר סינוויג'ו  (Sinŭiju שמשמעותה Ŭiju החדשה). עם פתיחת הנמל, התפתח וגדל המסחר של תעשיית העצים שעושה שימוש בנהר יאלו על מנת להעביר בולי עץ. בנוסף, התעשייה הכימית התפתחה לאחר שסכר הידראולי נבנה במעלה הנהר.

במהלך מלחמת קוריאה, קים איל סונג וממשלתו העבירו באופן זמני את עיר הבירה מפיונגיאנג לסינוויג'ו. כמו כן, העיר ספגה נזקים כבדים עקב הפצצות אוויריות של חיל האוויר של ארצות הברית במהלך מלחמת קוריאה, אך מאז העיר נבנתה מחדש.

== כלכלה ==
סינוויג'ו מהווה מרכז תעשייה קלה חשוב, בעיר מפעלים שונים כולל מפעל טקסטיל ומפעל נייר. בנמל יש מספנה, אף על פי שהשימוש העיקרי במספנה הוא לפירוק ספינות לחלקי מתכת לשימוש ולא לבניית ספינות חדשות. באזור יש מפעלי מחזור אשר ממחזרים מגוון רחב של חומרים, כולל מוצרים האסורים למחזור בסין. מפעל הקוסמטיקה של סינוויג'ו ממוקם בדרום.

=== מסחר עם סין ===
חלק ניכר מהמסחר הבינלאומי החוקי והלא חוקי של צפון קוריאה, עובר דרך דאנדונג וסינוויג'ו, על גבי גשר הידידות הסינו-קוריאני.

=== שוק מרכזי ===
מאז 2002, המרכז המסחרי היה מרוכז בשוק Chaeha-dong. על סמך תמונות לוויין שצולמו ב-30 באוקטובר 2012, השוק הושמד, ונעשית עבודה להקמת פארק חדש.

== תחבורה ==
תחנת הרכבת בסינוויג'ו
ניתן להגיע לסינוויג'ו מפיונגיאנג באמצעות טיסה, רכבת, או כבישים.

=== טיסות ===
לנמל התעופה של סינוויג'ו מסלול יחיד באורך 991 מטרים. אייר קוריאו מפעילה טיסות נוסעים ומטענים מפיונגיאנג.

=== רכבת ===
תחנת הרכבת בסינוויג'ו היא התחנה הצפונית ביותר של רכבת קוריאה בקו פיונגיאנג. המסילה גם מתחברת לעיר הסינית דאנדונג במחוז ליאונינג באמצעות גשר הידידות הסינו-קוריאני אשר באורך 944 מטרים, באמצעות מסילת מנצ'ורי מבוצע קישור לרכבת הטרנס-סיבירית.

ב-2014, תיירים זרים שהיו בטיול סירות שיצא מדאנדונג הורשו להתקרב כמה מטרים מקו החוף של העיר, כל עוד הם לא ירדו מהסירות.

== נקודות עניין ==
המתקנים הנמצאים בעיר כוללים בתי ספר לכל הגילאים, אוניברסיטה לתעשייה קלה, אוניברסיטה לרפואה ואוניברסיטה לחינוך. ישנם אתרי מפלי מים ומעיינות חמים.
גלגל ענק בסינוויג'ו

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קוריאה הצפונית: ערים
קטגוריה:גבול סין – קוריאה הצפונית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2002
גמליאל שלאנק

גמליאל שלאנק (1843 – ה' אדר תרנ"ז, 1897), היה עיתונאי ב"המגיד", והרוקח הראשון בבית המרקחת של בית החולים ביקור חולים בשנת תרל"ג (1873), ושל בית החולים שערי צדק בשנת תרס"ג (1903).

==קורות חיים==
ר' גמליאל שלאנק, נולד בעיירה שונלאנקה, פרוסיה המערבית, לרב מרדכי שלאנק, רב העיירה ולבריינדל לבית גודמה.

אמו נפטרה בשנת 1853 וכעבור כשנה התחתן אביו עם סופיה פייגה גודמה, אחות אמו. בתרט"ז, 1856 עלה ארצה עם אביו, אמו החורגת ואחיותיו בלומה, נעמי ובתיה. הם התיישבו בירושלים שם כבר גר אחיו הגדול, ר' יוחנן צבי שלאנק ומשפחתו.

===בארץ ישראל===
התחתן עם מרגלית זקס שלאנק, בתו של משה זקס שנחשב לראשון העולים מגרמניה במאה ה-19.

שלאנק למד בחדרים ובישיבות, השתלם בידיעת השפה הגרמנית לכל דקדוקיה והצטיין בכתב-יד יפה מאוד, מה שנחשב אז, למעלה יתרה בשרות משרדי, כמו כן השתלם בידיעת רוקחות, רפואה, ומשפטים.

ראשית עיסוקו של ג' שלאנק כרוקח היה בבית-הרפואות של כולל הולנד ודויטשלנד, (הו"ד) מטעם ארגון הפקידים והאמרכלים של אמסטרדם.

"הד"ר שרגא פביוס פופלס (פופלעס) הובא מווינה כדי לקבל חולים בקליניקה של בית החולים בקור חולים, וכדי לערוך ביקורי בית בחינם אצל החולים הזקוקים לכך, ור' גמליאל שלנק מונה לרוקח בבית המרקחת של בית החולים".

בספרו "ימים בגליל" שיצא בלונדון בשנת 1900 מספר הנוסע A.A BODDY על בית החולים ביקור חולים:

ד"ר שרגא פביוס פופלס היה הולך עם הרוקח בשבתות לבית החולה וכדי להימנע מכתיבה היה אומר לרוקח איזה תרופה לתת לחולה.

בנוסף שלאנק פרסם כתבות ומאמרים בהמגיד, והוגדר : "סופר ירושלמי".

בזמנים שסגן הקונסול היפואי של אוסטריה-הונגריה (הארמני מר יעקב פאסקאל) היה יוצא לחופשה ממושכת, היה מזמין אותו למלא את מקומו כקונסול וכמנהל הדואר האוסטרי. בתקופות אילו שלאנק היה שוהה כל ימות השבוע ביפו, מתאכסן במלון קמיניץ ועובד בקונסוליה, ולשבתות היה נוסע הביתה לירושלים.

נפטר ביפו ונקבר בירושלים בהר הזיתים.

השאיר אשה ו- 4 ילדים: בריינדל, מרדכי, חיה, משה יוסף.

==לקריאה נוספת==
* שמואל הכהן וינגרטן, "חתם סופר ותלמידיו", הוצאת המחלקה לענייני הנוער של ההסתדרות הציונית, ירושלים, תש"ה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היישוב: בריאות ורפואה
קטגוריה:רוקחים ביישוב
קטגוריה:כולל הו"ד
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:סגל בית החולים ביקור חולים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1843 
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1897
האח

שער גיליון האחהאח הוא שבועון הילדים החרדי הראשון. יצא לאור על ידי חסידות חב"ד ברוסיה מה'תרע"א (1910) עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה בה'תרע"ד (1914). העיתון יצא לאור מדי שבוע בכ-6,000 עותקים על ידי ישיבת תומכי תמימים בלובביץ' והופץ ברחבי רוסיה, פולין, ליטא, לטביה, וגרמניה - ויש הטוענים כי היה מופץ בקביעות גם בארצות הברית. העיתון נערך על ידי הרב משה רוזנבלום, בפיקוחם של אדמו"רי חב"ד הרש"ב והריי"צ. 

מקור שמו של העיתון הוא בכינויים של ילדי החסידים, כ'אחים' ל'תמימים' - בחורי ישיבות חב"ד. 

העיתון נכתב בלשון הקודש, עברית ישנה וביידיש והכיל חומר יהודי דתי, סיפורים, חדשות, שעשועונים ועוד, וקטעים ממנו הועתקו לספרי לימוד ועיתוני נוער אחרים. העיתון נכתב מדי שבוע בפיקוחם של האדמו"ר הרש"ב ובנו הריי"ץ ומקובל כי הם היו מגיהים מדי שבוע את החומר שהוכנס לעיתון וחלקים גדולים ממנו נכתבו בהשראתם.

לימים, נמצאו בין שמות הילדים פותרי החידות בכמה מהגליונות שמותיהם של רבי מנחם מנדל שניאורסון ואשתו הרבנית חיה מושקא שניאורסון. בנוסף נמנו על קוראי העיתון בילדותם קרובי משפחתו של רבי מנחם מנדל - המשוררים אברהם שלונסקי וורדינה שלונסקי. העיתון נחשב לנכס היסטורי נדיר בחשיבותו בחסידות חב"ד, ושנים רבות הוא נותר בגדר אגדה. מחלקם של הגליונות לא נותרו עותקים, אך ממרבית הגליונות נותר עותק אחד שנמצאו ברשות הרב דוד רסקין והובאו לארצות הברית באמצעות אביו, ובתשע"ב (2012) הוציא לאור מכון "אהלי שם" בראשות הרב אליהו יוחנן גוראריה ספר בשם 'האח' ובו הוצגו לציבור כל הגליונות שנותרו בתוספת סקירות ומאמרים על השבועון ועל כותבו מאת יהושע מונדשיין, הרב טוביה בלוי ועוד.

== לקריאה נוספת ==
ספר האח, בהוצאת 'מכון אהלי שם - ליובאוויטש' תשע"ב, כפר חב"ד

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.chabad.info/index.php/images/images/includes/includes/images/he/sidemadorim/small/123.jpg?url=article_he&id=67525 100 שנים חלפו - עיתון "האח" במהדורה מחודשת], [http://www.chabad.info/images/notimage/67525_he_1.pdf הקדמת הספר וצילומים מהגיליונות המקוריים] - אתר חב"ד אינפו
* הרב יהושע מונדשיין, [http://www.shturem.net/index.php?section=blog_new&article_id=93&lang=hebrew מה"אח" עד "כפר חב"ד] סקירה ומבט על עיתוני חב"ד בעבר ובהווה, באתר שטורעם 

קטגוריה:עיתונות חרדית
קטגוריה:עיתוני ילדים ונוער
קטגוריה:כתבי עת חב"דיים
קטגוריה:ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'
צרת השחר

מפת חלוקת שבטי ישראל לנחלות
צֶרֶת הַשַּׁחַר, היא עיר מקראית אשר מיקומה בעבר הירדן המזרחי, העיר היא חלק מנחלת שבט ראובן. שמה מופיע פעם אחת במקרא ב. הכתוב מציין את מקומה ב"הַר הָעֵמֶק".

== זיהוי המקום ==
המקום בו נמצאת צרת השחר, בהר העמק מופיע אף הוא פעם אחת במקרא. בתיאור נחלת שבט גד משמש העמק לזיהוי המקום בבקעת הירדן המזרחית. לכן יש הסוברים כי "הר העמק" הוא אחד מההרים הנמצאים מעל בקעת הירדן. 

גרשון גליל מזהה את צרת השחר לפי רשימת ערי ראובן, בח'רבת אל מחת, מערבית לעיר חשבון. במקום נמצאו חרסים מתקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל. 

יחזקאל קויפמן, מזהה את המקום בהר מכור, בו היה ממוקם מבצר מכור מימי החשמונאים. בקרבת מקום נמצא הר הגעש חמת אז-זארה ומעיינות החמים אז-זארה, היא קַלִירוהֵי מימי החשמונאים.

== פירוש השם ==
ברשימת היחס של יהודה ב מופיע השם "צֶרֶת" כצאצא של חלאה אשת אשחור. פירוש השם אינו ברור אך יש שקשרו אותו למשפחה מהמקום 'צרת השחר'. לפי זיהוי זה צֶרֶת הוא שיבוש השם אשחור. ייתכן ששמה של משפחה זו מתכוון לנדידה של משפחות משבט יהודה לאזור עבר הירדן המזרחי, אך זוהי השערה בלבד.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נחלת שבט ראובן
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:יישובי המקרא
פרס אלימה ריטה לאמנות ההדפס

"פרס אלימה ריטה לאמנות ההדפס" הוא פרס המוענק לאמן ישראלי להשלמת פרויקט בתחום ההדפס.

==תיאור==
"פרס אלימה ריטה לאמנות ההדפס" הוא פרס המחולק אחת לשנתיים על ידי המשכן לאמנות ע"ש חיים אתר בעין חרוד. הפרס נוצר מכספי העיזבון של האמנית אלימה ריטה, והוא נקרא על שמה. כספי הפרס מועברים לאחת מסדנאות ההדפס בישראל ומשמשים את האמן או האמנית להשלמת פרויקט בתחום ההדפס.

==רשימת זוכים==
*2014 סיגל צברי
*2016 אלינה ספשילוב
*2018 עינת אמיר
*2020 טלי בן בסט, מרב סודאי
*2022 שי זילברמן

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.erev-rav.com/archives/48335 עינת אמיר זוכת פרס אלימה לאמנות ההדפס], ערב רב, 7 ביוני 2018

אלימה ריטה
קטגוריה:הדפס ישראלי
מינאטו

מִינָאטוֹ (ביפנית: 港区, נמל) הוא אחד מ-23 הרבעים של טוקיו אשר יחדיו מהווים את לבה של טוקיו, בירת יפן. הרובע נמצא מדרום-מערב לארמון הקיסרי של טוקיו על שטח של מעט יותר מ-20 קמ"ר וגובל ברבעים המיוחדים צ'יודה, צ'ואו, קוטו, שינאגווה, שיבויה ושינג'וקו. בצדו המזרחי נמצא החלק הצפוני של נמל טוקיו, שהעניק לו את שמו. גשר הקשת בענן שנחנך ב-1993 מחבר את הרובע עם האי המלאכותי אודאיבה. ביולי 2015 מנתה אוכלוסיית הרובע 243,094 נפש.

הרובע משופע בגורדי שחקים ונמצאים בו המטות של תאגידים יפניים ובינלאומיים רבים. בנוסף נמצא בו מגדל טוקיו - המבנה השני בגובהו ביפן. הרובע הוא גם מקום משכנן של רוב השגרירויות הזרות בטוקיו.

==היסטוריה==
הרובע המיוחד מינאטו נוסד ב-15 במרץ 1947, על ידי איחודם של הרבעים אקסאקה, אזאבו ושיבה.

אוניברסיטת קיאו (Keio university) השוכנת ברובע מאז 1858 היא המוסד להשכלה גבוהה הראשון שהוקם ביפן ומדורגת בין עשר האוניברסיטאות הטובות בעולם.

פארק שיבה (Shiba-koen), המשתרע על פני כ-122 אלף מטר רבוע, הוקם על ידי הקיסר מייג'י בשנת 1873 ונחשב לאחד מהפארקים המערביים הראשונים שהוקמו בעיר. בפארק נמצא המקדש הבודהיסטי זוג'וג'י, שבו קבורים שישה מתוך 15 השוגונים של שושלת טוקוגאווה. ברובע נמצא מוזיאון נזו.

הספרייה של מטרופולין טוקיו נפתחה ברובע בשנת 1973.

==פוליטיקה וממשל==
הרובע מנוהל על ידי מושל הנבחר בבחירות ישירות. המושל הנוכחי הוא מאסאקי טאקיי, עצמאי שנתמך על ידי כל המפלגות מלבד המפלגה הקומוניסטית של יפן. באספה המחוקקת של הרובע 51 חברים והיא נשלטת על ידי המפלגה הליברל דמוקרטית.

==כלכלה==
ברובע נמצאים משרדיהן הראשיים של חברות יפניות רבות, בהן הונדה, תעשיות מיצובישי, מיצובישי מוטורס, סוני, פוג'יטסו וטושיבה, שלוחותיהן היפניות של כמה חברות בינלאומיות, בהן גוגל, אפל ויאהו!, משרדיהן הראשיים של חברות התעופה אול ניפון איירליינס, אייר אסיה יפן ואייר ניפון, וחברות רבות אחרות. 
ברובע נמצאים אזורי עסקים רבים, כולל אזור אקסאקה היוקרתי והתוסס.

==נציגויות זרות==
רובע מינאטו מארח רבות מהנציגויות הדיפלומטיות הזרות ביפן:

===שגרירויות===

===קונסוליות===
 

==גלריית תמונות==
<gallery mode="packed">
קובץ:National Art Center Tokyo 2008.jpg|המרכז הלאומי לאמנות של טוקיו
קובץ:六本木之丘天空甲板 (15580959954).jpg|מגדל טוקיו ורובע מינאטו בלילה
קובץ:Akiba2.jpg|קמפוס מיטה של אוניברסיטת קיאו 
קובץ:Arisugawa park april 2014.jpg|פארק אריגוסאווה
קובץ:Zojoji entrance gate.jpg|שער הכניסה למקדש זוג'וג'י, ברקע מגדל טוקיו
קובץ:Tokyo Minato Panorama.jpg|מבט פנורמי על רובע מינאטו
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טוקיו: רבעים
תל מנורה

תל מנורה הוא אתר ארכאולוגי הסמוך לכניסה לקיבוץ טירת צבי, שבעמק בית שאן.

בתל אותרו ממצאים החל מתקופת הברונזה הקדומה ועד התקופה הביזנטית, הכוללים חרסים רבים, כלי בישול שלמים, בורות ושרידי מבנים וקירות.

כ-50 מטר מצפון לתל אותרו שרידי מבנה בן ארבע יחידות מהתקופה הישראלית, ומעליו שרידי בית כנסת מן המאה השישית לספירה, ובו רצפת פסיפס עם עיטור של מנורת שבעת הקנים ושופר.

קטע הפסיפס עם המנורה והשופר מוצב כיום בפתח בית הכנסת שבטירת צבי.

במהלך מלחמת העצמאות התבצרו בתל גייסותיו של קאוקג'י, בניסיונם להתקיף את טירת צבי הסמוכה.

==לקריאה נוספת==
* אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל - בתי כנסת בגליל ובגולן, גיליון 52, מאי 1987.
* כל מקום ואתר, הוצאת משרד הביטחון, 2005, עמ' 325.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hadashot-esi.org.il/report_detail.aspx?id=4374 גילויים חדשים בתל מנורה] באתר רשות העתיקות

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:עמק בית שאן
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:בקעת הירדן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:טירת צבי
ואל פיץ'

ואל לוגסדון פיץ (אנגלית: Val Logsdon Fitch; 10 במרץ 1923 - 5 בפברואר 2015) היה פיזיקאי גרעין אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1980.

==ביוגרפיה==
פיץ' נולד בחווה חקלאית במרימן, נברסקה שבארצות הברית, הצעיר משלושת ילדיהם של פרד, מגדל בקר, ופרנסס, מורה. זמן קצר לאחד לידתו, אביו נפצע קשה בתאונת רכיבה על סוסים וכבר לא היה יכול לעבוד בחווה, וכתוצאה מכך עברה המשפחה לעיירה הסמוכה גורדון, שם נכנס אביו לעסקי הביטוח. פיץ' סיים את לימודיו התיכוניים בגורדון בשנת 1940.

ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, התגייס פיץ' לצבא ארצות הברית ועבד על פרויקט מנהטן במעבדת לוס אלמוס שבניו מקסיקו. לאחר מכן למד באוניברסיטת מקגיל, ובשנת 1954 השלים את הדוקטורט שלו בפיזיקה מטעם אוניברסיטת קולומביה. משנה זו ועד לפרישתו ב-2005, היה חבר סגל באוניברסיטת פרינסטון.

בשנת 1958 הביא את ג'יימס קרונין לאוניברסיטת פרינסטון וביחד הם גילו הפרה של עקרונות סימטריה בסיסיים בהתפרקות של מזוני K נייטרליים בשנת 1964. גילוי זה תרם לתאוריה של המפץ הגדול וזיכה אותם בפרס נובל לפיזיקה, לשנת 1980. בשנים 1988–1989 שימש כנשיא האגודה האמריקאית לפיזיקה. ב-1993 זכה במדליה הלאומית למדעים.

פיץ' נפטר בביתו בפרינסטון, ניו ג'רזי, ב-5 בפברואר 2015.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מקגיל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:נברסקה: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
פול טראנק

עטיפת האלבום הראשון של הלהקה
גל ניסמן
פול טראנק (באנגלית: Full Trunk) היא להקת בלוז רוק ישראלית, שחברים בה גל ניסמן, עופר ויינר, יותם אלעזרי ואריאל קשת. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים ומיני-אלבום. הלהקה שרה בעיקר בעברית, פרט לאלבומה השני בו בוצעו מרבית השירים באנגלית.

== היסטוריה ==
ב-2010 הקים ניסמן יחד עם ויינר ואלעזרי את ההרכב "גל ניסמן טריו". במקביל לחברות בלהקה, עסקו כל אחד מהשלושה בפרויקטים צדדיים: ניסמן הקליט אלבום סולו והופיע ברחבי הארץ עם פרויקט מחווה לאריק קלפטון, אלעזרי היה חבר בלהקת "טררם" וויינר ניגן בלהקת הקאברים "ריטלין".

לאחר הצטרפות הקלידן אריאל קשת, שינתה הלהקה את שמה ל-"Full Trunk" והחלה לעבוד על אלבום הבכורה, שיצא בפברואר 2014 ואשר נושא את שמה. האלבום, שכולל שלושה שירים באנגלית והיתר בעברית, מושפע רבות מסגנון בלוז רוק של שנות ה-60 וה-70 האופייני ללהקה. האלבום זכה להשמעות רבות בישראל ומחוצה לה (צרפת, קנדה ושווייץ) ואף נבחר על ידי "עמותת הבלוז הישראלית" כ"אלבום הבלוז הישראלי הטוב ביותר לשנת 2014". באותה שנה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בישראל, אשר כללו שיתופי פעולה (מרסדס בנד, גיא מזיג, אפרים שמיר, לוסיל קרו, גל דה פז, איתי פרל, דיאנה גולבי ועוד).

במאי 2015 יצא אלבומה השני "Time For Us To Move", אשר לווה בהופעת השקה מיוחדת במועדון הבארבי בתל אביב. האלבום הופק על ידי אריאל קשת וכולל שירים באנגלית בלבד. באלבום שילבה הלהקה בין מקצבים מעולם המזרח וצלילים מעולם הבלוז-רוק המערבי. בדומה לאלבום הראשון, גם הפקתו של אלבום זה מומנה באמצעות פרויקט מימון ההמונים הדסטארט.

בנובמבר 2017 הוציאה הלהקה מיני-אלבום בשם "Show Us What You Got".

ביוני 2020 הוציאה הלהקה את "עוד יום", שיר הנושא של העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "תאג"ד". סולן הלהקה גל ניסמן מופיע בסוף העונה בתפקיד משנה כנמרוד חכים, אחיו הנעדר של עומר.

בפברואר 2022 הוציאה הלהקה אלבום בשם "ממותה" בהם שירים בשיתוף פעולה עם ג'ימבו ג'יי וגאיה אלבז, שיר הנושא "ממותה" הגיע במהרה למיליון השמעות.

השיר "סתלבט בקיבוץ" שהוציאו עם ג'ימבו ג'יי זכה להצלחה רבה ולהשמעות בכל תחנות הרדיו, ואף זכה בתואר שיר השנה של גלגלצ, 102FM וכאן 88.

ב-22 במאי 2024 הלהקה הוציאה שיר ראשון מאלבומה החמישי ששמו "שובר במות". השיר נקרא "אין לזה לאן". את "אין לזה לאן" כתב גל ניסמן והלחין אותו יחד עם זוהר ברזילי, מתופף הלהקה, יחד עם אריאל קשת. ניסמן סיפר על השיר: .<ref></ref>

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומים ===
* 2014: Full Trunk
* 2015: Time For Us To Move
* 2022: ממותה
* 2024: שובר במות

=== מיני אלבומים ===
* 2017: Show Us What You Got

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!מועמדות
!תוצאה
|-
|2020
| rowspan="4" |פרסי נבחרי השנה של פרוגי
| rowspan="3" |הרכב השנה במוזיקה
| rowspan="3" |פול טראנק
|
|-
|2021
|
|-
| rowspan="2" |2022
|
|-
|שיר השנה
|"סתלבט בקיבוץ" <small>(עם ג'ימבו ג'יי)</small>
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://fulltrunk.bandcamp.com/album/full-trunk אתר האינטרנט] הרשמי של הלהקה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות רוק ישראליות