OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טורבינה

טוּרְבִּינָה (במקור מילה לטינית turbo שמשמעותה מערבולת) היא מנוע סיבובי הממיר זרימה של נוזל או גז לאנרגיה מכנית סיבובית. ההדף שנוצר משריפת דלק נוזלי או גז עם אוויר דחוס משמש ככוח המניע של הטורבינה. האנרגיה בגל המסתובב של הטורבינה מנוצלת להפעלת מתקנים, מכונות או גנרטורים להפקת חשמל.

בהתאם לסוג החומר המגיע לטורבינה, מבחינים בין טורבינת מים, טורבינת גז, טורבינת קיטור או טורבינת רוח. טורבינות המים הראשונות הומצאו בעת העתיקה והגיעו לידי פיתוח בתקופה הרומאית. טורבינת המים המודרנית הומצאה על ידי פורנדון ב-1828. הטורבינה הנפוצה ביותר היום היא מנוע סילון המהווה טורבינת גז.

==מבנה==
ניתן לסווג את הטורבינות לפי כוון הזרימה בהן. בהתאם לכך ניתן להבדיל בין טורבינות ציריות וטורבינות רדיאליות. הטורבינה מורכבת מבית הטורבינה (סטטור) וממאיץ (רוטור). המאיץ הוא גל המונח על המסבים של בית הטורבינה. בית הטורבינה (הסטאטור) הופך את האנרגיה הפוטנציאלית של הנוזל או הגז המוזרם לתוכו לאנרגיה קינטית של זרימה.

בית הטורבינה והמאיץ מורכבים ממערכת של כפות, כנפיים או , זאת בהתאם לסוג הנוזל או הגז המוזרם לתוכם. תפקידם הוא להזרים במהירות את הנוזל או הגז לעבר הלהבים או הכפות במאיץ ולהגביר את האנרגיה הנוצרת במאיץ כאשר הנוזל או הגז פוגע בו. דוגמה לטורבינה פשוטה היא שבשבת המסתובבת באמצעות נשיפה.

==שימושים של טורבינות==
*תחנות כוח להפקת חשמל משתמשות בטורבינות שונות. ישנן תחנות בהן הטורבינה מופעלת באמצעות סילון של קיטור. תחנות מסוג זה הן תחנות אורות רבין בחדרה ואשכול באשדוד. הקיטור בתחנה זו נוצר מהסקת פחם. ישנן תחנות כוח בהן יש טורבינות המופעלות באמצעות מים, תחנות אלו נקראות - תחנת כוח הידרואלקטרית. תחנה מסוג זה היא תחנת הכוח הישנה בנהריים. תחנות כוח קטנות יותר נעזרות בטורבינות המונעות באמצעות הרוח. תחנות מסוג זה ניתן למצוא ברמת הגולן, במעלה גלבוע וברמת סירין.
*במנועי בנזין ודיזל ניתן להרכיב מגדש טורבו. מגדש זה מנצל את הגזים השרופים הנפלטים ממנוע הרכב כדי להניע טורבינה. טורבינה זו מחוברת בגל למדחס. כאשר הטורבינה מסתובבת המדחס מסתובב איתה ומזין את המנוע בתערובת נוספת לבעירה.

==ראו גם==
* טורבינת רוח
* אנרגיית הרוח
* מדחף
* פרופיל אווירודינמי
* טורביניה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מנועים
התעבות

גרף מעברים בין מצבי צבירה שונים
התעבות של [[מים על זכוכית]]

בפיזיקה, התעבות היא תהליך שבו עובר חומר ממצב צבירה גז למצב צבירה נוזל. התעבות מתרחשת בדרך כלל בעת קירור של הגז, אך גם בעת הפעלת לחץ על הגז. עבור כל חומר, טמפרטורת העיבוי זהה לטמפרטורת הרתיחה (מעבר מנוזל לגז), ותלויה באופי הקשר הכימי בין המולקולות בנוזל. התעבות היא ההפך מהתאיידות, ההופכת נוזל לגז. 

ניתן להגדיר התעבות גם כשינוי במצב אדי מים למים נוזליים במגע עם משטח נוזלי או מוצק.

== החלה ==
העיבוי מתחיל על ידי היווצרותם של צבירים אטומיים/מולקולריים של אותו מין בתוך נפח הגזים שלו - כמו טיפת גשם והיווצרות פתיתי שלג בתוך עננים או במגע בין שלב גז למשטח נוזלי או מוצק. בעננים, זה יכול להזדרז על ידי חלבונים המייצרים גרעיני מים, המיוצרים על ידי חיידקים אטמוספיריים, המסוגלים לקשור מולקולות מים גזיות או נוזליות.

== התרחישים הנפוצים ביותר ==
עיבוי מתרחש בדרך כלל כאשר אדים מקוררים ו/או נדחסים עד לגבול הרוויה שלו כאשר הצפיפות המולקולרית בשלב הגז מגיעה לסף המקסימלי שלה. ציוד קירור ודחיסת אדים שאוסף נוזלים מעובה נקרא "מעבה".

== יישום של עיבוי ==
עיבוי הוא מרכיב מכריע בזיקוק, יישום חשוב במעבדה ובכימיה תעשייתית.

מכיוון שהתעבות היא תופעה טבעית, ניתן להשתמש בה לרוב להפקת מים בכמויות גדולות לשימוש אנושי. מבנים רבים עשויים אך ורק למטרת איסוף מים מעיבוי. מערכות כאלה יכולות לשמש לעיתים קרובות כדי לשמור על לחות הקרקע באזורים שבהם מתפתחים מדברים - עד כדי כך שארגונים מסוימים מחנכים אנשים החיים באזורים מושפעים על מעבים מים כדי לעזור להם להתמודד ביעילות עם המצב.

זהו גם תהליך מכריע ביצירת מסלולי חלקיקים בתא ענן. במקרה זה, יונים המיוצרים על ידי חלקיק מתרחש פועלים כמרכזי גרעין לעיבוי האדים המייצרים את שבילי ה"ענן" הנראים לעין.

יישומים מסחריים של עיבוי, על ידי צרכנים כמו גם על ידי התעשייה, כוללים ייצור חשמל, התפלת מים, ניהול תרמי, קירור, ומיזוג אוויר.

==התעבות לפי תאוריית החלקיקים==
גז הוא חלקיקים שהמרחק ביניהם גדול יחסית. התעבות מתרחשת כשהחלקיקים מתקרבים לחלקיקים ויוצרים גוש של חלקיקים בעזרת כוחות המשיכה ביניהם, זהו נוזל. זה קורה בעיקר בטמפרטורות נמוכות
מכיוון שבטמפרטורות נמוכות כוחות המשיכה בין החלקיקים הממוצעים גדלים ומהירות החלקיקים הממוצעת קטנה.

תהליך העיבוי כרוך בדרך כלל בפליטת חום, שהוא תוצאה של איבוד האנרגיה הקינטית של הגז. התהליך ההפוך, אידוי, בדרך כלל שואב חום מהסביבה, מאותה סיבה בדיוק. תופעה זו היא הבסיס לפעולתם של המקרר והמזגן, כאשר (בתהליך קירור) גז נדחס מחוץ למקרר וכך הוא מתעבה ופולט חום לסביבה, ואז מוחזר כנוזל לתוך המקרר ומתאדה בחזרה.

==ראו גם==
*דיו ההתעבות
*התעבות סביב כלי טיס 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:תרמודינמיקה
קטגוריה:מעבר פאזה
סדרה נורמלית

בתורת החבורות, סדרה נורמלית של חבורה <math>G</math> היא שרשרת של תת-חבורות, שכל אחת היא תת-חבורה נורמלית של קודמתה.
כלומר: <math display="inline">G = G_0 \triangleright G_1 \triangleright \cdots \triangleright G_k</math>, כאשר <math> \triangleright </math> מסמן שמדובר בתת-חבורה נורמלית.

הערה: יש המגדירים סדרה נורמלית של חבורה <math>G</math> כשרשרת של תת-חבורות, שכל אחת היא תת-חבורה נורמלית של <math>G</math>, ואז שרשרת של תת-חבורות שכל אחת היא תת-חבורה נורמלית של קודמתה נקראת סדרה תת-נורמלית.

גורמי הסדרה הם כל חבורות המנה מהצורה <math>G_{i}/G_{i+1}</math>.

עידון של סדרה הוא סדרה ארוכה יותר, הכוללת את כל תת-החבורות של הסדרה הקודמת. אפשר לעדן סדרה נתונה אם קיימת חבורה <math>L</math> שמקיימת <math>G_i\triangleright L\triangleright G_{i+1}</math>, כאשר <math>G_i\ne L\ne G_{i+1}</math>. במקרה זה הסדרה <math display="inline">G=G_0\triangleright \cdots \triangleright G_i\triangleright L\triangleright G_{i+1}\triangleright \cdots \triangleright G_k = 1</math> היא עידון של הסדרה המקורית.

== סדרת הרכב ==

סדרת הרכב של חבורה <math>G</math> היא סדרה נורמלית שמסתיימת ב-<math>\{e\}</math> ולא ניתן לעדן אותה מבלי להוסיף חזרות. ניתן לראות שסדרה נורמלית היא סדרת הרכב אם ורק אם היא נגמרת ב-<math>\{e\}</math> וכל הגורמים שלה חבורות פשוטות.

החשיבות הרבה של סדרות ההרכב נעוצה בעובדה שגורמי ההרכב של כל חבורה סופית <math>G</math> הם קבועים עד כדי איזומורפיזם והחלפת סדר, ואינם תלויים בסדרת ההרכב (ראו משפט ז'ורדן-הלדר).

חבורה פתירה היא חבורה שיש לה סדרה נורמלית עם גורמים אבליים; לחבורה שאינה פתירה יש תמיד סדרת הרכב עם גורם שהוא חבורה פשוטה לא אבלית.

==ראו גם==
* סדרה מרכזית

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תורת החבורות
סטניסלב קוט

סטניסלב קוט (בפולנית: Stanisław Kot; 22 באוקטובר 1885 - 26 בדצמבר 1975) היה היסטוריון פולני ושר בממשלה הפולנית הגולה בלונדון בעת מלחמת העולם השנייה.
== חייו ==
קוט יליד הכפר רודה, סיים לימודי פילוסופיה באוניברסיטה של לבוב בשנת 1909 וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה בשנת 1911. בצעירותו היה פעיל בארגוני נוער. במלחמת העולם הראשונה עבד במחיצתו של ולדיסלב שיקורסקי (מי שהיה לימים ראש הממשלה הפולנית הגולה בעת מלחמת העולם השנייה). בין השנים 1914–1919 הוציא קוט לאור עיתון בשם "חדשות פולין".

כשפולין זכתה בעצמאותה יסד קוט הוצאה לאור של ספרים, פרסם כתב עת להיסטוריה, שימש כפרופסור באוניברסיטה בקרקוב וחיבר 54 ספרי היסטוריה.

עם פלישת הנאצים לפולין ב-1939 נמלט קוט לצרפת, והשתתף בייסוד הממשלה הפולנית בגולה, בה שירת כשר לענייני פנים. לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות וכינונם מחדש של היחסים הדיפלומטיים בין הממשלה הפולנית הגולה לבין ברית המועצות (שנותקו ב-1939 עם תפיסת חלקים ממזרח פולין על ידי הסובייטים, לאחר הפלישה הנאצית, שנעשתה בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב), נתמנה קוט לשגריר פולין בברית המועצות. בין השנים 1942–1943 כיהן קוט כשר המדינה לענייני המזרח התיכון, אזור שבו הוצבו כוחות צבא פולניים בפיקודו של הגנרל ולדיסלב אנדרס (בין היתר גם בארץ ישראל).

בסוף שנת 1942 ביקר קוט בארץ ישראל, ונפגש עם דוד בן-גוריון, שהציע לממשלת פולין הגולה באמצעות קוט כי לוחמים מן היישוב יאומנו בלונדון, ומשם ייצאו לפולין כשליחי המחתרת הפולנית. קוט הזהיר את בן-גוריון כי שליחי ממשלת פולין בגולה לשטחי הכיבוש אינם חוזרים. קוט אמר כי עם ההערכה לנכונותם של אנשי היישוב לסכן את חייהם ולהכרתם את פולין ושפתה, הוא מסופק אם יוכלו להתקיים שם. לאחר לחץ מצד בן-גוריון הביע קוט הסכמה להצעה, אך בסופו של דבר שיתוף הפעולה שהציע בן-גוריון לממשלת פולין לא נתממש. בעת ביקורו בארץ הזמין קוט לפגישה את יעקב קורץ, מאנשי היישוב שנקלעו לפולין בעת הפלישה הנאצית והוחזרו לארץ בסוף שנת 1942, במסגרת חילופים של נתינים ארץ ישראליים עם טמפלרים גרמניים, ומי שחיבר את הספר הראשון שנתפרסם בארץ ישראל אודות השואה ספר עדות. קורץ מסר לקוט דו"ח מפורט על ההשמדה לה היה עד.

בשנת 1943 נתמנה קוט לשר העיתונות והתעמולה בממשלת פולין בגולה ונטל חלק חשוב במשבר שפרץ בין ממשלת פולין בגולה לבין ברית המועצות, עם הגילוי אודות טבח יער קאטין.

משנת 1945 ועד 1947 פעל קוט במסגרת ממשלת האחדות הלאומית הזמנית, שניסתה ליישב את ההדורים בין ממשלת פולין בגולה לבין הממשלה הפולנית הקומוניסטית שבחסות הסובייטים. באותה עת שימש קוט כשגריר פולין ברומא. כשהחלו הסובייטים לרדוף את אוהדי הממשלה הפולנית בלונדון בשנת 1947, פרש קוט מתפקידו כשגריר ונשאר בגלות, מחשש לחזור לפולין ולהישפט כבוגד על ידי הקומוניסטים. קוט היה פעיל בחוגים פולניים לאומיים בגלות עד למותו באנגליה בשנת 1975.

==קישורים חיצוניים==

* 
* ; 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים פולנים
קטגוריה:פולין במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פוליטיקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:היסטוריונים פולנים
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1885
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1975
הונג קונג (אי)

האי הונג קונג (בסינית: 香港島 בתרגום: צד האי) הוא האי שבו נוסדה המושבה הקולוניאלית של הונג קונג בעיר ויקטוריה. האי הוא המרכז ההיסטורי, הפוליטי והכלכלי של הונג קונג ומתגוררים בו 1.3 מיליון איש, מה שהופך אותו לאחד המקומות הצפופים ביותר בעולם (19,000 איש לקמ"ר). שטחו הכולל של האי כ־80 קמ"ר, שהם כ־7 אחוזים משטח הונג קונג כולה. הוא גובל בצפון בנמל ויקטוריה, המפריד אותו מחצי האי קאולון והטריטוריות החדשות.

מרכזו של האי הררי, ולאורך החופים מישור צר. מנהרות מעשה ידי אדם נחפרו מתחת להר כדי לחבר את החופים השונים ואת האי לקאולון. האי הונג קונג היה ידוע בשם "הסלע הנטוש" ולא היה מיושב, עד שב־20 בינואר 1841 נתפש על ידי קפטן צ'ארלס אליוט מן הצי המלכותי הבריטי. האי הועבר לרשות בריטניה במסגרת חוזה ננקינג משנת 1842.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איים בים סין הדרומי
קטגוריה:הונג קונג: איים
דיקטטור נאור

דִּיקְטָטוֹר נָאוֹר (באנגלית: benevolent dictator) הוא כינוי לאדם שיש לו סמכויות של דיקטטור, אך הוא משתמש בהן לטובת הכלל ולא לטובתו האישית בלבד. זאת בניגוד לדיקטטור רגיל (לא נאור), המשתמש בסמכויותיו לטובתו האישית בלבד או לטובת מספר קטן של אנשים.

במדע המדינה יש אסכולות הרואות את אי השחיתות ואי הפלגנות של משטר דיקטטורי מוחלט כסוג של אוטופיה לניהול יעיל ביותר, בו הדעה היחידה בעלת הסמכות מונעת דיונים טרומיים ומאפשרת פעולה. עם זאת, האוקסימורון בביטוי "דיקטטור נאור" הוא שמניסיון היסטורי ניתן ללמוד שלעיתים דיקטטורים מעבירים את רוב זמנם בחיזוק וביסוס שלטונם, בניית תשתית להאדרת שמם ולהנצחתו, והענקת טובות הנאה למקורביהם, לאו דווקא לעם שאותו הם לכאורה אמורים לשרת.

בקוד פתוח המונח "דיקטטור נאור" מתאר מצב שבו אדם אחד קובע ומכתיב לאחרים כיצד ייראה המיזם. לדוגמה, חידו ואן רוסום, הוא "דיקטטור נאור לכל חייו" של שפת פייתון. בדרך כלל סמכותו העיקרית של ה"דיקטטור" היא יכולת ההחלטה הסופית לגבי מה שיכנס לתוכנה. במקרה של תוכנה חופשית, לכל אדם אחר יש את האפשרות לקחת את הקוד הקיים ולהקים פרויקט מתחרה, לכן אותו "דיקטטור" יודע שסמכותו נובעת בעיקר מכך שיכולתו המקצועית הוכחה בעבר. לכן בפועל זו דוגמה למריטוקרטיה.

== דוגמאות לדיקטטורים נאורים ==
* מוסטפא כמאל אטאטורק, מייסד הרפובליקה הטורקית, נחשב בעיני רבים לדיקטטור נאור.
* אנטוניו דה אוליביירה סלזאר, דיקטטור פורטוגל מ-1932 עד 1968.
*לי קואן יו, אבי האומה הסינגפורית.
* יוסיפ ברוז טיטו, דיקטטור הרפובליקה הסוציאלית של יוגוסלביה

==ראו גם==
* אבסולוטיזם נאור
* מלך-פילוסוף

קטגוריה:ממשל ומדיניות
קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:דיקטטורה
חוק המספרים הגדולים באמת

החוק של המספרים הגדולים באמת קובע שכאשר מתרחש מספר גדול מספיק של אירועים, צפוי שיקרו גם כאלה שהם מאוד לא סבירים בפני עצמם. מקור שם החוק הוא פרפרזה על שמו של חוק המספרים הגדולים.

החוק מסביר תופעות שבפני עצמן נראות לא סבירות, כמו אדם שמזדמן למקום בדיוק בשעה שזקוקים לו, או דבר הקורה בדיוק כשחושבים עליו. בגלל מספרן העצום של האינטראקציות בין אנשים ושל המחשבות שחולפות במוחם של אנשים, מפעם לפעם אמורים לקרות דברים הנחשבים מפתיעים. אם אירוע שהסיכוי להתרחשותו הוא אחד למיליון הוא "אירוע פלאי", הרי שבכל יום יתרחשו אירועים פלאיים רבים, משום שיש הרבה יותר ממיליון בני אדם.

חוק ליטלווד מהווה מקרה פרטי של חוק זה.

== ראו גם == 
* משפט הקוף המקליד

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סטטיסטיקה
חוק המספרים הקטנים

חוק המספרים הקטנים הוא שם כולל לכמה תופעות המייחדות מספרים טבעיים קטנים, שטבע המתמטיקאי ריצ'רד גאי ב-1988. לפעמים נקראים חוקים אלו "החוק החזק של המספרים הקטנים", בדומה לחוק החזק של המספרים הגדולים.

החוק הראשון קובע ש"אין מספיק מספרים קטנים כדי לעמוד בכל הציפיות שלנו", רוצה לומר - יש תופעות המוכרות לנו ממערכות גדולות, שהיו צריכות לכאורה להתרחש כבר במערכות קטנות, אבל אינן מתרחשות שם מסיבות שנדמות אקראיות.

החוק השני קובע ש"לפעמים נראה שמספרים שווים זה לזה, כשהם לא". בין הדוגמאות לחוק זה מונה גאי את השאלה הבאה: לכמה פרוסות אפשר לחלק עוגה עגולה, אם מותר לחבר בחיתוך מספר קבוע של נקודות על ההיקף? אם נתונה נקודה אחת אז אין חותכים כלל, והעוגה מהווה פרוסה אחת. בחיבור שתי נקודות (בחיתוך אחד) העוגה מתחלקת כמובן לשתי פרוסות. בחיבור שלוש נקודות (בשלושה קווים) העוגה מתחלקת לארבע פרוסות, בחיבור ארבע נקודות (בשישה חיתוכים) העוגה מתחלקת לשמונה פרוסות. בחיבור חמש נקודות העוגה מתחלקת ל-16. עד כאן קיבלנו 1,2,4,8,16 פרוסות, ואולי טבעי לנחש שמדובר בחזקות שתיים, ושבחיבור שש נקודות אפשר יהיה לקבל 32 פרוסות. מתברר שזה לא נכון: מספר הפרוסות המתקבלות מחיבור n נקודות שווה ל- <math>\ \frac{n(n-1)(n-2)(n-3)}{24}+\frac{n(n-1)}{2}+1</math>, ולא ל- <math>\ 2^{n-1}</math>. 

דוגמה אחרת שמביא גאי עוסקת במספרי פיבונאצ'י: הערכים <math>\ e^{(n-1)/2}</math>, לאחר עיגול כלפי מעלה, הם עשרת המספרים הראשונים בסדרת פיבונאצ'י: 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13, 21, 34, 55, אולם המספר הבא בסדרה הוא 91, בעוד שהמספר הבא בסדרת פיבונאצ'י הוא 89.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תורת המספרים
אזור מנהלי מיוחד

האזורים המנהליים המיוחדים בסין
אזור מנהלי מיוחד (SAR, או בסינית מפושטת: &#29305;&#21035;&#34892;&#25919;&#21306;) הוא שמה של תת-חטיבה פוליטית מיוחדת ברפובליקה העממית של סין. בסין קיימות שתי חטיבות כאלו: הונג קונג ומקאו, כשבראש כל אחד מהן עומד מנכ"ל מיוחד כראש הממשל.

על–פי סעיף 31 של חוקת הרפובליקה של סין (רע"ס) הוסמך הקונגרס העממי הלאומי של המדינה ליצור אזורים מנהליים מיוחדים וליצור חוקת יסוד המספקת לאזורים אלו רמה גבוהה של אוטונומיה, מערכת פוליטית נפרדת וכלכלה קפיטליסטית בהתאם לעקרון "מדינה אחת, שתי שיטות" אותו הציע בעבר דנג סיאו-פינג.

על פי השיטה, שני האזורים המנהליים המיוחדים מתפקדים כישויות עצמאיות לחלוטין, לבד מקיום קשרים דיפלומטיים והגנה לאומית. כך, לדוגמה, יש לאזורים מערכת משפט, הגירה, מדיניות מטבעית, דרכונים, והליכי גירוש עצמאיים. הונג קונג ממשיכה להשתמש בחוק הנוהג על פי המסורת הבריטית ואילו מקאו משמרת את החוק הפורטוגזי.

סין עשתה שימוש מספר פעמים באזורים מנהליים מיוחדים, כאשר לרוב הפכו אלו כעבור זמן לא רב לפרובינציות בסין. הרע"ס הציעה לטאיוואן מעמד דומה לזה של האזורים המנהליים הקיימים אם תקבל עליה את שלטון סין, בהבדל חשוב שלפיו טאיוואן תזכה לשמר את כוחה הצבאי. ממשלת האי דחתה את ההצעה ורוב סקרי דעת הקהל מצביעים על כך כי רק 10 אחוז מן הטאיוואנים תומכים בה.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: פוליטיקה
קטגוריה:הונג קונג
קטגוריה:מקאו
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: חלוקה מנהלית ברמת מחוז

ms:Kawasan pentadbiran khas
דומיניק דה וילפן

דומיניק מארי פרנסואה רנה גלוזו דה וילפן (; נולד ב-14 בנובמבר 1953) הוא דיפלומט ופוליטיקאי צרפתי, כיהן כראש ממשלת צרפת החל ממאי 2005 עד למאי 2007.

==ביוגרפיה==
דה וילפן נולד במרוקו למשפחה צרפתית מכובדת. אביו היה דיפלומט וחבר הסנאט. בשל הקריירה הדיפלומטית של אביו גדל דה וילפן מחוץ לגבולות צרפת, בעיקר באמריקה הלטינית. בבגרותו למד בפריז במכון ללימודי המדינה ובבית הספר הלאומי למנהל (ENA), המכשיר את מנהיגי הפוליטיקה והמנהל הציבורי בצרפת. לאחר מכן החל בקריירה דיפלומטית, כשהוא נושא בתפקידים בשגרירויות צרפת בוושינגטון ובניו דלהי וכן במשרד החוץ בפריז, עד שנת 1993.

ב-1993 מונה כראש הצוות במשרדו של שר החוץ אלן ז'ופה, וב-1995 ניהל את מטה הבחירות של ז'אק שיראק במרוץ לנשיאות. עם ניצחונו של שיראק באותה מערכת בחירות, מינה את דה וילפן כמזכיר כללי של ארמון האליזה, הארמון הנשיאותי, תפקיד אותו מילא לאורך הקדנציה הראשונה של שיראק כנשיא, עד 2002. כישלונו הגדול בתקופה זו היה עצתו לשיראק להקדים את הבחירות לאספה הלאומית כדי לחזק את בסיס תמיכתו בבית הנבחרים הצרפתי, עצה כושלת שעלתה לשיראק באובדן הרוב הדחוק שהיה למחנהו בבית הנבחרים. דה וילפן הציע לשיראק את התפטרותו בעקבות הכישלון, הצעה שנדחתה על ידי שיראק שהמשיך לטפחו ולראות בו את יורשו הפוטנציאלי.

ב-2002, עם תחילת כהונתו השנייה של שיראק כנשיא צרפת, מונה דה וילפן לתפקיד שר החוץ. בתפקיד זה היה אחד הדוברים הבולטים נגד הקואליציה האמריקאית-בריטית ליציאה למלחמת עיראק, ובנה את מעמדה של צרפת כמנהיגת הקואליציה של המדינות המתנגדות למלחמה.

במרץ 2004 מונה לתפקיד שר הפנים בממשלת ז'אן-פייר רפרן. ב-31 במאי 2005, יומיים לאחר שהעם הצרפתי דחה במשאל עם את רעיון החוקה באיחוד האירופי, הודיע שיראק על מינוי דה וילפן לתפקיד ראש ממשלת צרפת. שיראק ניסה לטפח את דה-וילפן כיורשו לקראת הבחירות לנשיאות בשנת 2007, אולם במקביל הודיע יריבו מבית, שר הפנים בממשלתו ניקולא סרקוזי, כי בכוונתו להתמודד על התפקיד. סקרים הצביעו בעקביות על פופולריות רבה יותר של סרקוזי לתפקיד הנשיאות, למורת רוחם של דה וילפן ושיראק, ובסופו של דבר החליט דה וילפן לוותר על המרוץ לנשיאות. סרקוזי אכן זכה בבחירות, ומינה את פרנסואה פיון ליורשו של דה וילפן בתפקיד ראש הממשלה.

ב-2010 הקים דה וילפן מפלגה חדשה, במטרה ליצור תשתית להתמודדותו מול סרקוזי בבחירות לנשיאות בשנת 2012. הוא כשל בהשגת התמיכה הנדרשת להצגת מועמדותו, ובמרץ 2012 פרש מן המרוץ לנשיאות, שבו לבסוף ניצח הסוציאליסט פרנסואה הולנד את ניקולא סרקוזי. הוא דובר צרפתית, אנגלית וספרדית.

==ראו גם==
* מהומות חוק תעסוקת הצעירים בצרפת

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ראשי ממשלת צרפת בתקופת הרפובליקה החמישית
קטגוריה:שרי החוץ של צרפת
קטגוריה:חברי האיחוד למען תנועה עממית
קטגוריה:שרי הפנים של צרפת
קטגוריה:בוגרי המכון למדע המדינה פריז 
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1953
מדינה אחת, שתי שיטות

שלט בשיאמן: "一国两制统一中国" ("מדינה אחת, שתי שיטות מאחדות את סין")
מדינה אחת, שתי שיטות (בסינית מפושטת: 一国两制) הוא עקרון חוקתי של הרפובליקה העממית של סין, הקובע את המנהל באזורים המנהליים המיוחדים הונג קונג ומקאו ויחסיהם עם הממשל המרכזי ברפובליקה, שנהגה על־ידי דנג שיאופינג בכהנו כמנהיג הרפובליקה.

בשנת 1984 העלה דנג שיאופינג הצעה להחיל את עקרון "מדינה אחת – שתי שיטות" במהלך משא ומתן עם ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר על עתידן של המושבות הבריטיות לקראת פוג תוקפו של חוזה החכירה של בריטניה על הטריטוריות החדשות וקאולון, בשנת 1997. על־פי הצעתו של דנג, עם איחוד האזורים תחת שלטון סיני, יוכלו הונג קונג ומקאו להמשיך ולפעול על פי השיטה הקפיטליסטית ולשמר מידה רבה של אוטונומיה למשך חמישים שנה נוספות אחרי האיחוד, ואילו השיטה הסוציאליסטית הנוהגת בסין גופא לא תמומש בהם. הצעה זו התקבלה על–ידי הבריטים ואושררה במשותף בהצהרה המשותפת בריטניה-סין. הסדר דומה הוחל גם ביחס למקאו.

לצורך מימוש הצעתו של דנג, התכנס הקונגרס של הרפובליקה העממית של סין ואישר את סעיף 31 בחוקת הרפובליקה, שקבע כי למדינה מוענקת רשות להקים אזורים מנהליים מיוחדים כאלו, וכי ניתן יהיה לקיים בהם תנאים מיוחדים, כפי שיקבע הקונגרס.

כאשר אוחדו הונג קונג ומקאו עם סין, ב-1 ביולי 1997 וב-20 בדצמבר 1999 בהתאמה, הוקם אזור מנהלי מיוחד כזה בכל אחת מהן באופן מיידי. על–פי ההסדר שהותווה, שימרו האזורים את סמכותם בכל הנושאים, כולל משפט, מטבע ומדיניות הגירה, לבד מתחום היחסים הדיפלומטיים והצבא. לאזורים המנהליים המיוחדים אף הותר להמשיך ולהיות שותפים בוועידות ובכנסים בינלאומיים שאינם מוגבלים להשתתפות מדינות בלבד (תחת השם "הונג קונג, סין"). כך, לדוגמה, חברים שני האזורים בארגון הסחר העולמי והונג קונג חברה בפורום ה-APEC.

ערב האיחוד ואחריו הובעה דאגה מצד רבים בנוגע להצלחת השיטה, במיוחד בתחומים של זכויות אזרח.

הצלחת ההסדר הניעה את ממשלת סין להציע הצעה דומה לטאיוואן ב-2001, בהבדל שתחת הסדר זה תורשה טאיוואן לשמר את צבאה, אך ממשלת טאיוואן סרבה להצעה וההצעה זכתה באותה תקופה להתנגדות יציבה של כ-80 אחוז מהאוכלוסייה.

במהלך שנת 2014 גברו הקולות בהונג קונג כנגד התערבות הולכת וגוברת מצד הממשל בבייג'ינג בענייניה של הונג קונג וכירסום הולך וגובר באוטונומיה שהוענקה לה במסגרת ההצעה המשותפת בריטניה-סין. בחודשים ספטמבר ואוקטובר 2014 החלה מחאה עממית רחבה בהונג קונג שהעמידה את עתיד האי ואת יחסיו עם הממשל המרכזי בסימן שאלה. גם ב-2019 הפגינו כמיליון משתתפים בהפגנה נגד הסגרות לסין.

מספר מהלכים שהעבירה סין, ביניהם "חוק הביטחון הלאומי" שנחקק בשנת 2020 באופן שעוקף את הפרלמנט ההונג-קונגי, ושאוסר על אזרחים "לחתור תחת סין", סימנו בעיני רבים מהמפגינים את תום תקופת העצמאות של הונג-קונג מסין דה-פקטו.

== ראו גם ==

* יחסי הונג קונג – סין

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: פוליטיקה
קטגוריה:הונג קונג: פוליטיקה
קטגוריה:מקאו
קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: אזורים מנהליים מיוחדים
לוקרטיוס

טיטוס לוקרטיוס קרוס (נכתב גם לוּקְרֶצְיוּס; בלטינית: Titus Lucretius Carus) היה משורר רומאי, חי כמשוער בין השנים 99 עד 55 לפנה"ס.

התגורר ברומא וכנראה גם נולד בה. נמנה עם חוגי האצולה ועם האסכולה האפיקוראית. "על טבע היקום" היא יצירתו הגדולה וכנראה היחידה.

הירונימוס כותב בספרו כרוניקון (נכתב בסביבות שנת 380), כהערה לערך העוסק בשנת 94 לפנה"ס: "נולד טיטוס לוקרטיוס, משורר. אחר שנטרפה דעתו משיקוי אהבה, ואחר שבין טירוף לטירוף כתב כמה ספרים שהגיהם קיקרו, שלח יד בנפשו בשנתו הארבעים וארבע". עם זאת, אין סימוכין לטענותיו של הירונימוס ויכול להיות שניסה להוריד מערכו.

סטאטיוס בספרו סילוויי מזכיר את לוקרטיוס במילים .<ref></ref>

המשורר האנגלי אלפרד טניסון כתב שיר על לוקרטיוס.<ref></ref>

== "על טבע היקום" ==

יצירתו הגדולה של לוקרטיוס היא בשיר "על טבע היקום" (De Rerum Natura) - שיר דידקטי רחב-יריעה במשקל הקסמטרי, המופנה לידידו גאיוס ממיוס ומסכם לו את עיקרי תפיסת האסכולה האפיקוראית, מהווה את הסיכום המלא והממצה ביותר לתורת אפיקורוס שנשתמר עד ימינו אנו.

===רעיונות אסורים===
״על טבע היקום״ מנסח רעיונות מהפכניים שעוררו התנגדות רבה, והספר הוחרם על ידי הכנסייה ולמעשה נעלם מההיסטוריה למשך כ-1600 שנה.
הוא חזר להיות מופץ ומתורגם רק בראשית עידן הנאורות, ויש סברה שהוא העניק השראה לדמויות מרכזיות בה, כמו גלילאו, דרווין, דקארט, מקיאוולי ואפילו שייקספיר.

רעיונות אלה כוללים:
* היקום בנוי מחלקיקים זעירים שמרחפים בחלל ריק ומקיימים ביניהם אינטראקציות.
* לא קיימות ישויות על-טבעיות כמו אלים ושדים.
* כל בעלי החיים התפתחו בהדרגה במשך אלפי שנים, בתהליך של ברירה טבעית וללא תכלית מוגדרת מראש.
* הדתות הממוסדות עושות שימוש בפחדים הקיומיים של בני האדם כדי להצדיק עוולות מוסריות כמו מלחמות וקרבנות אדם.
* ידיעה אמיתית של העולם יכולה לנבוע רק מתצפיות ומהסקת מסקנות הגיונית.
* התרבות האנושית מתפתחת אף היא בתהליך של ברירה טבעית.
* הנשמה היא תוצר של החומר ונעלמת עם המוות.

יותר מ-2000 שנה אחרי שנכתב, חלק מהרעיונות הכתובים ב״על טבע היקום״ נחשבים לערכים מודרניים על ידי ציבורים רחבים בעולם המערבי, וחלק מהתזות שלו אף הוכחו מדעית.

== תרגומי יצירתו לעברית ==
* לוקרטיוס, על טבע היקום, תרגם מלטינית והוסיף מבוא, הערות ומילון: שלמה דיקמן, מוסד ביאליק, ירושלים, תשכ"ב 1962.

==לקריאה נוספת==
* , התפנית - הולדת המודרניות, תרגם יפתח בריל, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2017.

== קישורים חיצוניים ==

*
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

לוקרטיוס קרוס, טיטוס
לוקרטיוס קרוס, טיטוס
לוקרטיוס קרוס, טיטוס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
קדש (מדבר צין)

מפה של נדודי בני ישראל 1641
קדש היא עיר מקראית בה נקברה מרים, אחות משה, בזמן נדידת בני ישראל במדבר. 

לשם קדש קשורים גם המקומות: קדש ברנע, מי מריבת קדש, קדש עין משפט.
==רקע היסטורי==
רש"י כותב שיש להבחין בין שני מקומות שנקראים קדש בתנ"ך, אחד במדבר פארן ואחד במדבר צין: 

גם הרמב"ן מבחין בשני קדש: "כי קדש אשר כתוב בו (דברים א מו) ותשבו בקדש ימים רבים כימים אשר ישבתם, הוא קדש ברנע והוא במדבר פארן, ומשם נשתלחו המרגלים בשנה השנייה ושם חזרו, אבל קדש זה הוא במדבר צין ובאו שם בשנת הארבעים ושם מתה מרים" (רמב"ן במדבר כ).

ספר במדבר קושר את קדש עם אדום. משה פונה אל מלך אדום: "בְקָדֵשׁ, עִיר קְצֵה גְבוּלֶךָ" (במדבר כ'). 

בני ישראל נדדו באזור קדש 38 שנים ואף התיישבו בה. "וַתֵּשְׁבוּ בְקָדֵשׁ יָמִים רַבִּים, כַּיָּמִים אֲשֶׁר יְשַׁבְתֶּם" (דברים א).

== זיהוי המקום ==
עד העת האחרונה זוהתה קדש עם פטרה, הסלע האדום, בירדן. על פי התנ"ך קדש שוכנת במדבר צין על גבול ארץ אדום אך לא באדום עצמה. "וַיִּסְעוּ מֵעֶצְיֹן גָּבֶר וַיַּחֲנוּ בְמִדְבַּר-צִין, הִוא קָדֵשׁ. וַיִּסְעוּ מִקָּדֵשׁ וַיַּחֲנוּ בְּהֹר הָהָר, בִּקְצֵה אֶרֶץ אֱדוֹם".

את השם קדש משמר הכפר קדיסיה Al Qadisiyya שעל שמו נקרא גם כל האזור שמצפון מזרח לפטרה.

באזור פטרה ניתן למצוא אתרים רבים המזכירים את הסיפור התנ"כי.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: גאוגרפיה
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר: אתרים
הרמן מינקובסקי

הרמן מינקובסקי (בגרמנית: Hermann Minkowski; 22 ביוני 1864 – 12 בינואר 1909) היה מתמטיקאי ופיזיקאי גרמני ממוצא יהודי.

==קורות חיים==
מינקובסקי נולד בליטא למשפחה יהודית. אביו לוין בורוך, סוחר אמיד תרם חלקה לבניית בית הכנסת בקובנה. אחיו אוסקר היה ביולוג חשוב. מאוחר יותר המיר את דתו. את השכלתו רכש בקניגסברג ובברלין, ובין השאר למד אצל לאופולד קרונקר. בתקופת לימודיו פתר בעיה חשובה בתורת המספרים. בשנת 1885 מונה לדוקטור באוניברסיטת קניגסברג, ומאוחר יותר לימד באוניברסיטת בון. בשנת 1894 מונה למשרת פרופסור באוניברסיטת קניגסברג. בין השנים 1896 עד 1902 לימד במכון הטכנולוגי של ציריך. בשנת 1902 עבר ללמד באוניברסיטת גטינגן, עד מותו בשנת 1909. את המשרה בגטינגן קיבל בסיועו של ידידו הקרוב, דייוויד הילברט. מינקובסקי אף הציע להילברט (במכתב מ-5 בינואר 1900) להציג סדרה של בעיות בקונגרס העולמי במתמטיקה; הילברט אכן עשה זאת, ו-23 הבעיות שהציג שם השפיעו במידה רבה ביותר על התפתחות המתמטיקה במאה ה-20.

==עבודתו המדעית==
תרומתו העיקרית של מינקובסקי למדע המתמטיקה היה בתורת המספרים: הוא ייסד את התחום שנקרא 'גאומטריה של מספרים', וגילה את התוצאה היסודית בתחום, משפט מינקובסקי, ממנה נובע שמספר המחלקה של כל שדה מספרים הוא סופי. מינקובסקי עסק גם בגאומטריה, והמציא את גאומטריית נהגי המוניות.

בפיזיקה תרם מינקובסקי תרומה חשובה להבנת תורת היחסות על ידי כך שהקנה מובן גאומטרי לטרנספורמציית לורנץ. המרחב-זמן ההיפרבולי של תורת היחסות הפרטית עם המטריקה <math>\ ds^2 = c^2 dt^2 - dx^2 - dy^2 - dz^2</math> קרוי על שמו. הוא גם עזר לאיינשטיין בלימוד חשבון טנזורים, שנמצא מאוחר יותר חיוני מאוד לניסוח תורת היחסות הכללית. מינקובסקי תרם גם להבנתו של המדע בתחום האלקטרומגנטיות.

==ספרים==
*"גאומטריה של המספרים", 1896.
* "חלל וזמן", 1909.

==ראו גם==
* אי-שוויון מינקובסקי
* מרחב מינקובסקי
* פונקציית סימן השאלה של מינקובסקי
* משפט הסה-מינקובסקי

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.nli.org.il/he/archives/NNL_ARCHIVE_AL002650896/NLI ארכיון על שמו של הרמן מינקובסקי שמספרו Arc. 4* 1712], באתר הספרייה הלאומית.
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתמטיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:יהודים מומרים גרמנים
קטגוריה:מתנצרים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים שווייצרים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מתמטיקאים יהודים שווייצרים
קטגוריה:חוקרי תורת המספרים יהודים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קניגסברג
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של ציריך
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לגרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1864
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1909
תקופת סנגוקו

תקופת סנגוֹקוּ (ביפנית: 戦国時代 ; סנגוֹקוּ ג'ידאי) או תקופת "המדינות הלוחמות" הייתה תקופה ארוכה שאופיינה בריבוי של מלחמות פנימיות, מאבקי שליטה ואי יציבות שלטונית בהיסטוריה של יפן שנמשכה מאמצע המאה ה-15 עד תחילת המאה ה-17. היא החלה בסוף תקופת מורומאצ'י בשנת 1467 במלחמת אונין ("אונין נו ראן", 1467–1477), ונמשכה לאורך תקופת אזוצ'י-מומויאמה, עד שעלתה שוגונות טוקוגאווה ואיחדה את יפן תחת שוגון אחד והחלה תקופת אדו.

מאז תחילת מלחמת אונין ובמהלכה, השלטון המרכזי של שוגונות אשיקאגה בבירה קיוטו נחרב, מה שהוביל להרס הסדר החברתי ביפן. מחוץ לבירה הדאימיו ושופטי השלום שהיו תלויים בשוגונות כמקור לסמכות וכוח, מצאו את עצמם מבודדים ופגיעים לכוחות חיצוניים ופנימיים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סנגוקו
עופר בר-יוסף

עופר בר-יוסף (באנגלית: Ofer Bar-Yosef; 1937 – 14 במרץ 2020) היה פרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטת הרווארד, פרופסור לארכאולוגיה פרה-היסטורית באוניברסיטה העברית, ואוצֵר מוזיאון פּיבּוֹדי באוניברסיטת הרווארד בתחום הארכאולוגיה הפלאוליתית. בר-יוסף היה מחשובי החוקרים הישראלים של העת הפלאוליתית.

==ביוגרפיה==
בר-יוסף נולד בישראל המנדטורית כבן הבכור במשפחה בת ארבעה ילדים. משפחת אביו עלתה ממרוקו, ומשפחת אמו באה מריגה ונמנית עם מייסדי חדרה. כבר בגיל צעיר הושפע בר-יוסף מהארכאולוגיה, דרך אוספי העתיקות של אביו ושל החוקר האמריקאי ויליאם אולברייט. בגיל 17 הצטרף לקיבוץ, ולימים התגייס לצה"ל.

בגיל עשרים, במסגרת שירותו הצבאי, השתתף בחפירותיו של משה שטקליס במערת כּבּרה. כעבור שנתיים התנדב לחפירה נוספת בטראסת נחל אורן. בזמן לימודיו האקדמיים בארכאולוגיה ובגאוגרפיה באוניברסיטה העברית, השתתף בחפירות נוספות (תל עוּבּידיה, נחל אורן, מערת כבארה ואתר ליד עין-גב). יחד עם חוקרים אחרים עבד על פיתוח שיטות מחקר חדישות ויעילות יותר שנוסו בחפירות מערת היונים. בזמן עבודתו על תואר בתחום הפלאוליתי, נקרא לחפירות תל עובידיה, להחלפת שטקליס שנפטר.

בשנות ה-60 וה-70 הוסיף לחקור את מערת היונים, תל עובידיה ואתר בג'בל מע'רה שבסיני. כמו כן, השתתף בחפירות נוספות במערת כבארה בשנות ה-80. בר-יוסף חקר וחפר אתרים נוספים בגאורגיה, בטורקיה, במזרח אירופה ובסין. עמלו תרם רבות להבנתם ולבחינתם של שלבים חשובים שהביאו לתפוצת האדם על פני כדור הארץ, של התפתחות החברות האנושיות ושל מקור החקלאות.

בר-יוסף נפטר ב-14 במרץ 2020.<ref></ref>

==ספרים==
* יחד עם יוסף גרפינקל: של ארץ ישראל, הוצאת אריאל (ירושלים) ומוזיאון התרבות הירמוכית (קיבוץ שער הגולן), 2008

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.fas.harvard.edu/~anthro/baryosef/index.html הדף של פרופ' בר-יוסף] באתר אוניברסיטת הרווארד 
* [http://www.wkdialogue.ch/symposia/2006/abstracts/main-speakers/ofer-bar-yosef/index.html עיקרי הרצאת בר-יוסף בכנס בינלאומי], כולל קישור למצגת
* 
* 
* 

מפרי עטו:
* [http://www.snunit.k12.il/heb_journals/aretz/313005.html היכן השאמאן המצייר על קירות? מאמר מאת עופר בר-יוסף על המערות הפרהיסטוריות בארץ ישראל, אתר סנונית]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנתרופולוגים ישראלים
קטגוריה:ארכאולוגים ישראלים
קטגוריה:חוקרי אבולוציה של האדם
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: ארכאולוגיה והמזרח הקרוב הקדום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
תופל

העיר [[טפילה בירדן המזוהה עם תופל]]

תופל הייתה אחת מערי ממלכת אדום הנזכרת בתנ"ך.

העיר המקראית תופל, מזוהה עם טפילה שבירדן, צפונית לפטרה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי המקרא
בואינג CH-47 צ'ינוק

CH-47 צ'ינוק הוא מסוק תובלה כבד כפול רוטורים מתוצרת בואינג האמריקנית.
שמו, צ'ינוק, נלקח משמם של בני הצ'ינוק האינדיאנים שהתגוררו במדינות אורגון ווושינגטון.

== היסטוריה ==
הצ'ינוק טס לראשונה ב-21 בספטמבר 1961, והפך להיות המסוק הסטנדרטי של צבא ארצות הברית. הוא קרוי (כמו רבים מהמסוקים האמריקאיים) על שם שבט אינדיאני.

לצ'ינוק גם גרסה אזרחית בשם Boeing 234 Chinook, המשמשת לעבודות כריתת עצים, קידוחי נפט בלב ים, כיבוי שריפות והצלה.

דגם מיוחד של "צ'ינוק" פותח לפעולת הכוחות המיוחדים של ארצות הברית – כוח פשיטה מיוחד לפשיטות עמוקות בעורף שטחו של האויב. המסוק צויד בצינור לתדלוק אווירי, מערכות תקשורת וניווט מתקדמות, וכן בחימוש של טילי "סטינגר" ומקלעים.

חיל האוויר הישראלי שקל להצטייד במסוק הצ'ינוק כתחליף למסוקי יסעור המתיישנים, אך בפברואר 2021 הוחלט להצטייד במסוק סיקורסקי CH-53K קינג סטליון.

== מבנה והנדסה ==
למסוק שני רוטורים, להבדיל ממסוקים סטנדרטיים שלהם רוטור ראשי אחד ורוטור זנב. המנועים מותקנים חיצונית בשני צידי המסוק, בעוד האחורי גבוה במעט מהקדמי. שני הרוטורים סובבים בכיוונים מנוגדים, וכך אין צורך ברוטור זנב לאיזון.

בנוסף, כן הנחיתה הבלתי מתקפל אפשר ניצול מלוא המרחב הפנימי המרווח של 9 מטרים אורך, 2 מטרים גובה ו-2.20 מטר רוחב.

== שירות מבצעי==
=== מלחמת וייטנאם ===
במלחמת וייטנאם היה המסוק בשימוש נרחב, הוא הוביל כמסוק סער כוחות אל עומק השטח. כמו כן, המסוק פינה אל העורף מסוקים ומטוסים שחוברו אליו, עד כי יכולת זו לבדה הצדיקה את עלות פיתוח הצ'ינוק.

=== מלחמת פוקלנד ===
במהלך מלחמת פוקלנד ב-1982 הצ'ינוק שימש את שני הצדדים: ארגנטינה ובריטניה.

===מבצע חנית נפטון===
במבצע חנית נפטון נעשה שימוש במסוק זה כגיבוי למסוקי הבלק הוק כלקח מפעולת החילוץ האמריקני באיראן שנכשלה. הדבר הוכיח את עצמו לאחר שמסוק בלק הוק אחד נחת נחיתת חירום והושבת, ומסוק צ'ינוק חילץ מהשטח את הלוחמים של אותו מסוק.

==מפעילים==
*
* (לשעבר)
*
*
*
*
* (15 מסוקים הוזמנו)
* (המסוקים נמסרו לאיראן לפני המהפכה האיראנית)
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
* (לשעבר)
* (לשעבר)
*
*
* (11 מסוקים הוזמנו)
* (בגרסה מותאמת)
*

== גלריה ==
<gallery widths="250" heights="120" perrow="3" mode="nolines">
קובץ:Flickr - The U.S. Army - www.Army.mil (193).jpg|חיילים אמריקאים בבטן המסוק
קובץ:Chinook Iraq Operation Swarmer CH43 060316-N-5438H-011.jpg|חיילים פורקים מבטן המסוק
קובץ:JGSDF 1st Airborne Brigade 20080113(Narashino).JPG|מסוק צ'ינוק יפני
קובץ:MH-47E Chinook lands on the flight deck of the USS Kearsarge.jpg|מסוק צ'ינוק עם צינור לתדלוק אווירי
קובץ:Chinook airlifting an F-15 (2).jpg|מסוק צ'ינוק מוביל מטוס F15A
קובץ:Chinook hc2 za682 arp.jpg|הגרסה הבריטית של המסוק
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* בטאון חיל האוויר [http://www.iaf.org.il/1743-26237-he/IAF.aspx מסוק חילוץ חדש-ישן] 28 בדצמבר 2006.
* [http://www.israeldefense.co.il/he/content/%D7%A9%D7%97%D7%A7%D7%9F-%D7%A0%D7%95%D7%A1%D7%A3-%D7%91%D7%9E%D7%A8%D7%95%D7%A5 שחקן נוסף במירוץ], 18 באפריל 2012 באתר ישראל דיפנס.
* טל מיכאל [http://www.idf.il/1362-12655-he/Dover.aspx 38 הרוגים בהתרסקות מסוק באפגניסטן] 8 באוגוסט 2011 באתר צה"ל.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסוקי תובלה
קטגוריה:מסוקים
CH-47 צ'ינוק
קטגוריה:ארצות הברית: כלי טיס צבאיים
אנך

קטע AB הוא אנך לקטע CD בנקודה B. שתי הזוויות שהאנך יוצר עם הקטע (מסומנות בכתום ובכחול) הן זוויות ישרות.
משולש ישר־זווית מאונכים זה לזה]]
בגאומטריה, אנך הוא ישר החותך ישר נתון בזווית ישרה. שני ישרים הנחתכים בזווית ישרה מכונים מאונכים זה לזה. כאשר מתייחסים לאנך העובר דרך נקודה מסוימת על הישר, מקובל לכנות את האנך, אנך העולה מן הישר, ובמקרה בו ההתייחסות היא לאנך העובר דרך נקודה מחוץ לישר, האנך מכונה אנך יורד. אנך לעקומה נתונה במישור, הוא ישר החותך את העקומה, ומאונך למשיק לה בנקודת החיתוך.

במרחב התלת־ממדי, אנך למישור, הוא ישר החותך את המישור, ומאונך לשני ישרים השוכנים בו, ועוברים דרך נקודת החיתוך. אנך למשטח, הוא ישר החותך את המשטח, ומאונך למישור המשיק לו בנקודת החיתוך.

אנך לקטע, או לקרן, הוא האנך לישר המכיל אותם.
אנך אמצעי, הוא אנך החוצה קטע מסוים. בשם גובה, מכנים אנכים, שהשימוש העיקרי שלהם הוא בחישובי שטח או נפח של צורות גאומטריות שונות.

==בנייה==
בנייה של אנך (בצבע כחול) לישר נתון
כדי לבנות בעזרת סרגל ומחוגה אנך לישר נתון AB דרך נקודה P (בין שהיא על הישר ובין שהיא לא) יש לפעול על פי הצעדים הבאים:
# שרטט מעגל שמרכזו ב־P כך שיחתוך את הישר (בציור מסומן באדום). את נקודות החיתוך של המעגל עם הישר סמן ב־'A ו־'B.
# שרטט שני מעגלים שמרכזיהם ב־'A וב־'B ועוברים ב־P (בציור מסומנים בירוק). את נקודת החיתוך השנייה של המעגלים סמן ב־Q.
# העבר ישר PQ (בציור מסומן בכחול). זהו האנך המבוקש.
אם הנקודה על הישר, יש לשרטט את המעגלים בשלב 2 עם רדיוסים גדולים יותר, ולהעביר ישר דרך נקודות החיתוך שלהם.

== ראו גם ==
* אורתוגונליות
* אנך אמצעי
* גובה (גאומטריה)
* וקטור נורמלי
* ישרים מקבילים

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:גאומטריה
קוני איילנד

קוני איילנד (באנגלית: Coney Island) הוא חצי אי הסמוך לברוקלין, ניו יורק, שבעצמו מהווה חלק מהאי לונג איילנד. קוני איילנד ידוע היום בעיקר בזכות חופי הרחצה שלו, עד שנות החמישים היה ידוע בעיקר כאתר השעשועים של העיר ניו יורק ומספר פארקי שעשועים פעלו בו. עם פתיחת דיסניוורלד בפלורידה ופתיחת פארקי שעשועים נוספים בחוף המזרחי ירדה קרנו של האי כאתר שעשועים ורובם נסגרו. אתר נוסף מפורסם באי היא מסעדת הנקניקיות "ניית'נ'ס פיימוס" שפועלת עד היום, ובה נערכת תחרות אכילת נקניקיות מפורסמת בכל 4 ביולי.

== ראו גם ==
* מפת מנאטוס

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ניו יורק: גאוגרפיה
קטגוריה:ניו יורק: איים
קטגוריה:איים לשעבר
קטגוריה:ארצות הברית: חצאי איים
מדיסון סקוור גארדן

ה"גארדן" במשחק הוקי
מדיסון סקוור גארדן (באנגלית: Madison Square Garden), ידוע גם בקיצור בתור "הגארדן", הוא היכל ספורט ובידור הממוקם בעיר ניו יורק, ברובע מנהטן בצומת השדרה השביעית ורחוב 33 מעל תחנת הרכבת "פנסילבניה" (פן סטיישן) והוקם במקום המבנה העילי ששימש תחנה זו בעבר. האולם הנוכחי הוא הרביעי במספר הנושא שם זה לאחר ששני האולמות הראשונים מוקמו בכיכר מדיסון (ומכאן שמו) והשלישי היה קיים בצומת השדרה השמינית ורחוב 50 עד לפתיחת האולם הנוכחי. האולם הנוכחי מוכר באופן לא רשמי כ"אולם המפורסם בעולם", ונחשב לאולם הישן ביותר ב-NBA ולאולם הוותיק ביותר ב-NBA. הבעלים של הגארדן היא משפחת דולן השולטת על חברת כייבלוויז'ן. בנוסף לגארדן, החברה היא גם הבעלים של אולם המוזיקה רדיו סיטי המפורסם הצמוד למרכז רוקפלר במרכז מנהטן.

האולם משמש כביתן של קבוצות הכדורסל המקצועני (NBA ו-WNBA בהתאמה) ניו יורק ניקס (גברים) וניו יורק ליברטי (נשים) וקבוצת ההוקי קרח ניו יורק ריינג'רס מליגת ה-NHL, כמו כן מארח האולם את קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי. עד הגעתם של אמרגנים כדוגמת דון קינג שהעבירו את קרבות האיגרוף ללאס וגאס, הגארדן היה מקום משכנם של כל הקרבות הגדולים, כדוגמת הקרב בין מוחמד עלי לג'ו פרייז'ר. אירוע ה-Wrestlemania של ה-WWE התקיים בגארדן והוא חזר לשם עוד מספר פעמים לאחר מכן. גם הופעות של להקות רוק מתקיימות בגארדן ורבות מהופעות אלו אף הוסרטו באופן רשמי.

כמו כן, מתקיימות באולם הופעות מוזיקה. בספטמבר 2023 נערכה באולם הופעה של הזמר ישי ריבו, שזאת ההופעה הראשונה של זמר ישראלי באולם.

בספטמבר 2005 התפרסמה כתבה ב"ניו יורק טיימס" כי בעלי הגארדן מנהלים שיחות עם נציגי חברת נדל"ן על בניית גארדן חמישי, בלוק אחד מערבה ממיקומו הנוכחי. בסופו של דבר הוחלט לשפץ את האולם בעלות של כמיליארד דולר. השיפוץ נערך בין 2011 ל-2013 בשלושה שלבים במטרה לא לפגוע בקבוצות שמשתמשות באולם. במסגרת השיפוץ עבר האולם שיפוץ משמעותי שכלל בנייה מחדש של היציעים על מנת להעניק זווית צפייה משופרת, כניסה רחבה יותר, התקנת מסכי LED ומערכות וידאו מתקדמות, חדרי הלבשה חדשים, גג חדש ועוד.

בנוסף למשחקי כדורסל מקצועיים, מארח המדיסון גם את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סנט ג'ונס סנט ג'ונס רד סטורם ואת אליפות ה-NIT.

שיא הנקודות ב"גארדן" הוא 62 של כרמלו אנתוני מול שארלוט הורנטס בעונת .

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [https://web.archive.org/web/20160204001416/http://www.thegarden.com/ מדיסון סקוור גארדן] – האתר הרשמי
* [http://www.nytimes.com/2005/09/12/nyregion/12garden.html הכתבה בניו יורק טיימס בקשר לגארדן החדש]
* [http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/north_america/united_states/new_york/new_york_madison.shtml מדיסון סקוור גארדן] ב-WorldStadiums

==הערות שוליים==

קטגוריה:אולמות כדורסל בארצות הברית
קטגוריה:מנהטן: מבנים
קטגוריה:השדרה השמינית
קטגוריה:השדרה השביעית
קטגוריה:ניו יורק: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:ניו יורק ניקס
ניקולס קייג'

הכוכב של קייג' בשדרת הכוכבים בהוליווד
ניקולס קים קופולה (באנגלית: Nicolas Kim Coppola; נולד ב-7 בינואר 1964), או בשם הבמה שלו ניקולס קייג (Nicolas Cage), הוא שחקן קולנוע ומפיק אמריקאי. זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "לעזוב את לאס וגאס".

== ביוגרפיה ==
נולד בשם ניקולס קים קופולה בלונג ביץ', קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה קתולית. הוא בנו של חוקר הספרות אוגוסט קופולה. מצד אביו הוא דודנה של הבמאית סופיה קופולה ושל השחקן ג'ייסון שוורצמן. קייג' הוא אחיינם של במאי הקולנוע פרנסיס פורד קופולה ושל השחקנית טליה שייר. הורי סבו מצד אביו נולדו בעיר ברנלדה שבחבל בזיליקטה בדרום איטליה. אבי סבו, אוגוסט קופולה, היה פסנתרן שליווה את אנריקו קארוזו והגיע לאמריקה במהלך מסע הופעות של קארוזו. פרנצ'סקו פנינו, אבי סבו מצד האם, היה אף הוא מוזיקאי. סבו, קרמיין קופולה היה נגן חליל בתזמורות רדיו, וסבתו, איטליה קופולה, הייתה שחקנית.

קייג' בחר בקריירה של משחק לאחר שצפה בג'יימס דין בסרטו "קדמת עדן". כבר בשלב מוקדם בקריירה שינה את שם משפחתו "קופולה" ל"קייג'", כמחווה על שם גיבור הקומיקס לוק קייג', וכל זאת על מנת להימנע מאישומי פרוטקציות משפחתיות.

ניהל רומנים עם שרה ג'סיקה פרקר, אומה תורמן וכריסטינה פולטון (שממנה נולד ב-1990 בנו ווסטון). בין 1995 ל-2001 היה נשוי לשחקנית פטרישה ארקט. ב-2002–2004 היה נשוי לליסה מארי פרסלי, בתו של אלביס פרסלי, ובשנים 2005–2015 היה נשוי לאליס קים, ויש להם בן שנולד באוקטובר 2005. במחיצת העשור השני של המאה ה-21 קייג' נקלע לחובות והיה משתתף בסרטים רבים כדי לצאת ממצבו. בין היתר הצטלם בסרט על זיבלונים.

במרץ 2019 נישא לאריקה קויקה בלאס וגאס. כעבור 4 ימים בלבד הגיש קייג' בקשה לגירושים. ביוני 2019 התגרשו השניים באופן רשמי. בפברואר 2021 נישא לריקו שיבאטה.

== קריירה ==
ב-1976, כאשר היה בן 12, התגרשו הוריו, והוא עבר לסן פרנסיסקו עם אביו, שם בילה ולמד רבות על עולם הקולנוע מדודו פרנסיס פורד קופולה. תפקידו הראשון היה ב-1983 בסרט של דודו. תפקידו המשמעותי הראשון היה בסרט "בירדי". בשנת 1987 התפרסם בסרטים "בייבי אריזונה" ו"מוכת ירח". ב-1996 זכה בפרס האוסקר על תפקידו בסרט "לעזוב את לאס וגאס".

קייג' ידוע בהכנות המדוקדקות שהוא עושה לפני כל תפקיד וביכולת המשחק הרב-גונית ורבת העוצמה שלו. הוא עבד עם מיטב הבמאים בהם, סקורסזה, דייוויד לינץ' וקופולה.

==חיים אישיים==
לקייג' 3 ילדים:
ווטסון קופולה קייג' (1990) ממנו יש לו 4 נכדים, קאל-אל קופולה קייג' (2005), אוגוסט פרנצ'סקה קופולה קייג' (2022).

==פילמוגרפיה חלקית==

==קישורים חיצוניים==

* עידו שי, [https://web.archive.org/web/20180830185042/http://www.israelhayom.co.il/site/newsletter_article.php?id=7277 הוא קוסם], ישראל היום, 9.7.2010
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:משפחת קופולה
קטגוריה:זוכי פרס גילדת שחקני המסך - שחקנים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בדרמה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פולני
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1964
קטגוריה:אישים זוכי פרסי איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס
כיכר מדיסון

כיכר מדיסון (באנגלית: Madison Square) היא כיכר הממוקמת בלב מנהטן בין הרחובות 26, 23, השדרה החמישית, שדרת מדיסון וברודוויי. הכיכר נושאת את שמו של נשיא ארצות הברית הרביעי, ג'יימס מדיסון, וסמוכה לאחד מגורדי השחקים המפורסמים ביותר במנהטן, בניין פלאטאיירון שבשכונת פלאטאיירון. מדיסון סקוור גארדן שכן בסמוך לכיכר בשני גלגוליו הראשונים.

פארק מדיסון סקוור הוא שוב אחד הפארקים מהנה ביותר במנהטן. בפארק פזורים בעיקר פסלים מהמאה התשע-עשרה. בפינה הדרומית-מזרחית של הפארק נמצא פסל של הסנטור רוסקו קונקלינג, שקפא למוות במהלך סופה הגדולה של 1888. פוליטיקאי אחר, ויליאם ה סווארד, זכה לפסל הממוקם סמוך לגבול הדרום-מזרחי של הפארק. בקצה הצפוני של מדיסון סקוור פארק עומד עוד פסל, שתוכנן על ידי אוגוסטוס סנט גודנס והוקדש בשנת 1880 לאדמירל מלחמת האזרחים דוד פרגוט.

כיכר מדיסון היוותה מאז היווסדה מקום מפגש לאסיפות ציבוריות שונות, וכך למשל בין השנים 1876–1882 הוצגה בכיכר הזרוע האוחזת בלפיד של פסל החירות על מנת לגייס תרומות לצורך מימון הקמתה.

בשנת 2001 בכיכר נפתח סניף ראשון של שייק שאק שבהמשך התפתחה לרשת מזון.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהטן: פארקים
מדיסון
קטגוריה:השדרה החמישית
קטגוריה:רחוב ברודוויי
קטגוריה:ג'יימס מדיסון
השדרה השישית

תנועה הומה בשדרה השישית
השדרה השישית (באנגלית: Sixth Avenue), הקרויה באופן רשמי שדרת האמריקות (באנגלית: Avenue of the Americas), היא שדרה מרכזית במנהטן אשר כיוון התנועה בה נע מדרום לצפון. 

השדרה השישית מתחילה בדרום מנהטן במפגש עם רחוב צ'רץ', דרומית לרחוב קאנאל ומסתיימת ברחוב 59 במרכז מנהטן עם הכניסה לסנטרל פארק. מעבר לרחוב 110 בו הסנטרל פארק מסתיים, היא נקראת שדרת לנוקס. השימוש בשם שדרת האמריקות שגור בדרך כלל אצל תיירים ואילו תושבי ניו יורק אינם משתמשים בשם שדרת האמריקות בחיי היום-יום אלא בשם לפי מיקומה במערך השדרות של מנהטן, השדרה השישית.

==קישורים חיצוניים==

06
סמל אוזבקיסטן

סמל אוזבקיסטן הנוכחי אומץ ב-2 ביולי 1992. הסמל דומה לסמל של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית, ומורכב ממספר מאפיינים שהתבססו על הסמל הישן יחד עם שינויים שאפיינו את המדינה.

הסמל מוקף בחיטה מצד ימין וכותנה מצד שמאל, המבליטים את היבולים הפופולריים ביותר במדינה. והם עטופים ברצועה בעלת שלושה צבעים: כחול, לבן וירוק - צבעי דגל אוזבקיסטן.

במרכז הסמל - הציפור הלאומית של המדינה ה"הומא" (באוזבקית: Humo, בפרסית: هما) - ציפור מהמיתולוגיה הפרסית, אשר מסמלת שמחה, אהבה וחופש. מאחורי הציפור נמצאת השמש הנצחית שמאירה תמיד את המדינה, ההרים הגדולים של המדינה והשדות הגדולים המסמלים את החקלאות הענפה.

בראש הסמל ישנו הכוכב המתומן הכחול בעל שמונה צלעות, ובתוכו חצי סהר וכוכב, המסמלים את האסלאם - הדת השולטת במדינה. הכוכב המתומן הכחול החליף את הכוכב הסובייטי האדום בעל חמש הצלעות.

בתחתית ישנה כרזה ועליה רשום שמה של המדינה בשפה האוזבקית. בגרסאות מוקדמות יותר של הסמל על הכרזה כתוב שם המדינה בכתב קירילי - Ўзбекистон, אך בגרסאות מאוחרות יותר של הסמל על הכרזה כתוב שם המדינה בכתב לטיני - O‘zbekiston. 

== ראו גם ==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.flags-of-the-world.net/flags/uz.html#coa סמל אוזבקיסטן] באתר דגלי העולם 

קטגוריה:אוזבקיסטן: סמלים לאומיים
אוזבקיסטן

אוזבקיסטן
קטגוריה:בעלי כנף בתרבות
ג'יימס קובורן

ג'יימס הריסון קובורן השלישי (באנגלית: James Harrison Coburn III; 31 באוגוסט 1928 – 18 בנובמבר 2002) היה שחקן קולנוע אמריקאי, אשר גילם לרוב את הבחור הקשוח בסרטי אקשן ומערבונים, בין היתר "שבעת המופלאים", "גיהנום לגיבורים", "הבריחה הגדולה", "חידון בחרוזים", "גבר ללא חת", "פט גארט ובילי הנער", "צלב הברזל". בשנת 1998 זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "פגיעה".

==ביוגרפיה==
קובורן למד משחק באוניברסיטת UCLA, לאחר מכן עבר לניו יורק ולמד אצל מאמנת השחקנים הנודעת סטלה אדלר.

קובורן שיחק תחילה במחזות, ועבר לשחק בסרטים. תפקידו המרכזי הראשון היה בסרט "שבעת המופלאים" לצד יול ברינר, צ'ארלס ברונסון וסטיב מקווין.

בסוף שנות השישים הפך לכוכב, אף הוגדר כ'סמל סקס', כשהוא מגלם את התפקיד הראשי בסדרת סרטי ריגול משעשעים "האיש שלנו פלינט". למשך תקופה מסוימת נעלם מהמסך עקב מחלת שרירים ניוונית, ואחר שב להופיע, במשורה. בשנים האחרונות לחייו זכה לעדנה מחודשת ואף זכה בפרס האוסקר לשחקן משנה בשנת 1998 על תפקידו כאביו האלכוהוליסט של ניק נולטה בסרט "פגיעה".

==מותו==
קובורן מת בפתאומיות, בגיל 74, מהתקף לב, בזמן שהאזין לרדיו. הוא השאיר אחריו אישה, בן ובת חורגת. אשתו, פאולה מורד, נפטרה מסרטן שנתיים לאחר מכן, ב-30 ביולי 2004, בגיל 49.

==פילמוגרפיה==
* שבעת המופלאים (1960)
* גיהנום לגיבורים (1962) 
* הבריחה הגדולה (1963)
* חידון בחרוזים (1963)
* אמילי הופכת לאמריקאית (1964)
* סערה בג'מייקה (1965)
* אמריקה לאן? (1965)
* האיש שלנו פלינט (1966)
* קנדי (1968)
* Last of the Mobile Hot Shots (1970)
* בעבור חופן דינמיט (1971)
* פט גארט ובילי הנער (1973)
* בשן חורקת (1975)
* גבר ללא חת (1975)
* צלב הברזל (1977)
* בכח האש (1979)
* החבובות - הסרט (1979)
* נשואים בזוגות (1980)
* אקדוחנים צעירים 2 (1990)
* הדסון הוק (1991)
* הנזירות בלוז 2 (1993)
* מאבריק (1994)
* אירייזר (1996)
* הפרופסור המטורף (1996)
* תככים בטלסה (1996)
* פגיעה (1997)
* פייבאק (1999)
* טקסס רנג'רס (2001)
* מפלצות בע"מ (2001) - דיבוב 
* האיש משדות גן עדן (2001) 
* כלבי השלג (2002)

=== טלוויזיה ===

* מלחמת האזרחים השנייה (1997) - סרט טלוויזיה של HBO

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קצרמר קולנוע
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2002
קרוסין

מוכר קרוסין ("נפט") ב[[תל אביב, שנות ה-20 של המאה ה-20]]
קרוסין או קרוסן, הקרוי בלשון העם ובתחנות הדלק בישראל "נפט", הוא נוזל דליק חסר צבע שמתקבל מזיקוק נפט בטמפרטורות של בין C° 150 ל-C° 275. הקרוסין מורכב בעיקר מפחמימנים בעלי 12 עד 15 אטומי פחמן, אשר נפרדים מהנפט בערך בטמפרטורות אלו. בעבר היה שימוש רב בקרוסין כדלק להסקה (עד היום הוא משמש להסקה מרכזית בארצות הברית וקנדה ובמקומות שונים בעולם) ולעששיות נפט, אולם כיום הוא משמש בעיקר כדלק למנועי סילון ולמנועים רקטיים. השם "קרוסין" מגיע מהמילה היוונית "קרוס" (κερωσ, שפירושה "שעווה").

בדרך כלל זיקוק קרוסין ישירות מנפט גולמי מצריך טיפול ביחידת Merox או ב-hydrotreater כדי להוריד את רמת הגופרית שבו ואת פוטנציאל האיכול שלו. ניתן לזקק קרוסין גם על ידי שימוש ב-hydrocracker, שבו "משדרגים" את המרכיבים של הנפט הגולמי שאחרת היו טובים רק לדלק.

שימוש בקרוסין לבישול היה נפוץ בישראל לפני קום המדינה כדלק לפרימוסים ופתיליות. שימוש רווח נוסף היה לחימום, בעיקר בתנורי פתיליה ברובם מתוצרת פרידמן, שהיו נפוצים מאוד עד שנות ה-70. לאחר מכן השימוש בהם דעך. שימוש נוסף היה בתנורים עם ארובה. חזיון נפוץ היה מוכר הנפט שנסע ברכב קטן עם מיכל ומכר נפט לשימוש ביתי בכמויות של ליטרים בודדים.

כיום השימוש הביתי הוא בעיקר במדינות מתפתחות, שם הוא בדרך כלל גם מזוקק ברמה נמוכה יותר. יש המשתמשים בו גם כדי לפלות כינים מהשיער, אך זהו טיפול מכאיב שעלול לגרום נזק לעור.

דלק מטוסי סילון, המכונה גם "דלק סילוני" (דס"ל), הוא קרוסין שעומד בתקנים מחמירים יותר, בעיקר ב"נקודת העשן" וטמפרטורת הקפיאה.

בתעשייה, הקרוסין משמש חומר גלם להפקת אתילן, פרופילן ופחמימנים ארומטיים. כמו כן הוא משמש כדלק בתעשיית הקרמיקה והזכוכית וכממס – למשל, בסינתזה של PVC.

פרטי גילוי הקרוסין לוטים בערפל ואין ודאות לגבי זהות מגלהו. על תואר זה מתחרים אנשים משלוש מדינות שונות – הרוסים טוענים כי מזקקי הקרוסין הראשונים היו האחים דובינין, אשר החלו בזיקוקו עוד בשנת 1823; הפולנים טוענים, כי מגלה הקרוסין הוא איגנצי לוקאשביץ', ואילו האמריקאים טוענים שמגלה הקרוסין הוא הרופא הקנדי אברהם גסנר, שגילה אותו בשנות ה-40 של המאה ה-19.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דלק
קטגוריה:נוזל קירור
קטגוריה:מוצרי נפט