OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גונתר שולר

גונתר שולר (באנגלית: Gunther Schuller; 22 בנובמבר 1922 – 21 ביוני 2015), היה מוזיקאי ג'אז ומוזיקה קלאסית. נגן קרן יער, מלחין, מנצח, מוזיקולוג ותאורטיקן של מוזיקה מודרנית. מגדיר ומעצב "הזרם השלישי", סגנון מוזיקלי הניצב בין מוזיקה קלאסית לג'אז.

==קורות חיים וקריירה==
שולר נולד בניו יורק למשפחה מוזיקלית, אביו היה נגן כינור בפילהרמונית של ניו יורק. שולר הצעיר למד נגינה בחליל ובקרן ובגיל 15 כבר הופיע באופן מקצועי עם הבלט האמריקאי. בשנים 1943–1945 שימש כנגן הקרן הראשי של התזמורת הסימפונית של סינסינטי ובין השנים 1945–1959 ניגן בתזמורת המטרופוליטן אופרה. במקביל החל לנגן ג'אז והופיע עם מיילס דייוויס החל מ-1949.

בשנת 1955 הקים, יחד עם הפסנתרן ג'ון לואיס את "אגודת הג'אז המודרני" (Modern Jazz Society) שהפכה מאוחר יותר ל"אגודת הג'אז והמוזיקה הקלאסית" (Jazz and Classical Music Society). בשנת 1957, כאשר שימש כמרצה באוניברסיטת ברנדייס, הגדיר את "הזרם השלישי".

שולר לא רק הגדיר את הזרם אלא הלחין מספר רב של יצירות שביטאו את מה שראה כעיקר הסינתזה בין הסגנונות. בהן Transformation (1957, לאנסמבל ג'אז), Concertino (1959, לרביעיית ג'אז ותזמורת), Abstraction (1959, ל-9 כלי נגינה), Variants on a Theme of Thelonious Monk (1960, ל-13 כלי נגינה) אותו ביצעו אורנט קולמן, אריק דולפי וביל אוונס ואופרה בשם The Visitation (1966). בשנים אלה הופיע כנגן וכמנצח בהרכבים שונים ומגוונים.

בשנת 1959 הפסיק להופיע על במות והחל להקדיש עצמו להוראה, כתיבה תאורטית והיסטורית והלחנה. עם זאת הקליט מספר פעמים תקליטים יחד עם אמנים כדיזי גילספי, ג'ו לובנו ואחרים. ב-1989 שבר היעדרות ארוכה מן הבמה כאשר ניצח על יצירתו של צ'ארלס מינגוס Epitaph בלינקולן סנטר. הוא הלחין למעלה מ-160 יצירות, שימש כעורך סדרת Jazz Masterworks Editions של הסמיתסוניאן, פרויקט שמטרתו להציג את המיטב של היסטוריית ההקלטות של הג'אז מראשיתו על מנת לשחזר ולשמר הקלטות מיושנות ולהנגישן לציבור הרחב וכמנהל של להקת הג'אז של המכון.

בשנת 1981 הקים את חברת התקליטים GM Recordings, המיועדת להוצאת מוזיקה של "הזרם השלישי".

==פרסים והוקרה==
בשנת 1974 ו-1976 זכה בשני פרסי גראמי על ההופעה הקאמרית הטובה ביותר ועל האלבום הקלאסי הטוב ביותר. ב-1988 זכה לפרס ויליאם שומאן המוענק על ידי אוניברסיטת קולומביה על מפעל חיים בהלחנת מוזיקה אמריקאית. ב-1993 קיבל פרס למפעל חיים על תרומתו לג'אז מאת המגזין דאון ביט ובשנת 1994 זכה בפרס פוליצר להלחנה על יצירתו Of Reminiscences and Reflections. כמו כן קיבל למעלה מעשרה תוארי דוקטור לשם כבוד.

==ספרים פרי עטו==
<div style="direction: ltr;">
* Early Jazz: Its Roots and Musical Development, Oxford University Press. 1968
* The Swing Era: The Development of Jazz, 1930-1945, Oxford University Press, 1991
* Gunther Schuller: A Bio-Bibliography, Greenwood Publishing Group, 1987
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080725124026/http://www.proarte.org/people/Schuller.html ביוגרפיה] באתר פרו-ארטה 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:סגל הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד
קטגוריה:עמיתי מקארתור
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: מוזיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
הליגה הארצית בכדוריד

הליגה הארצית בכדוריד היא הליגה השלישית והנמוכה ביותר בכדוריד הישראלי. הליגה כוללת שני מחוזות (צפון/דרום), כשבכל מחוז 8 קבוצות.

הקבוצה שמסיימת ראשונה בכל מחוז בסיום העונה, עולה לליגה הלאומית. ואותן מחליפות שתי הקבוצות שסיימו במקום האחרון בליגה הלאומית. הצפונית מבין השתיים נשלחת לשחק בעונה שלאחר מכן בליגה הארצית צפון, והדרומית, בארצית דרום.

להלן הקבוצות המשתתפות בעונת 2022/2023:

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.handballisr.co.il/Boards.asp?cYear=2011&LeagueType=0&LeagueId=25&lang= ליגה ארצית צפון] - אתר איגוד הכדוריד
* [http://www.handballisr.co.il/Boards.asp?cYear=2011&LeagueType=0&LeagueId=26&lang= ליגה ארצית דרום] - אתר איגוד הכדוריד

קטגוריה:ליגות כדוריד בישראל
התנועה הדמוקרטית האשורית

התנועה הדמוקרטית האשורית (באנגלית: (Assyrian Democratic Movement (ADM, בארמית סורית: ܙܘܥܐ ܕܝܡܘܩܪܛܝܐ ܐܬܘܪܝܐ, תעתיק לעברית: זועא דימוקרטיא אתוריא או בקיצור זועא (Zowaa) היא מפלגה אשורית אתנית בעיראק, ונכון ל-2009 היא המפלגה האשורית היחידה אשר זוכה לייצוג בפרלמנט העיראקי.

המפלגה הוקמה ב-12 באפריל 1979 במטרה לשמש ייצוג לעם האשורי בעיראק וכדי לספק התנגדות למשטר מפלגת הבעת' וניסיונותיו החוזרים ונשנים לנשל את האשורים מאדמותיהם. בשנת 1982, הכריזה התנועה על מאבק מזוין נגד המשטר העיראקי, שהיה בזמנים אלו תחת שלטון יד הברזל של סדאם חוסיין. ראש התנועה הדמוקרטית האשורית בפרוץ המאבק היה יונדם כנא, שהיה במשך שנים רבות מסומן כמטרה על ידי מפלגת הבעת' העיראקית, כיום הוא משמש כחבר פרלמנט מטעם המפלגה.

התנועה מוציאה לאור את העיתון "בהרה".

האגף הצבאי של התנועה נקרא "יחידות הגנה למישור נינוה".

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:עיראק: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1979
פייטרו בארבולאנו

פייטרו בארבולאנו (באיטלקית: Pietro Barbolano) המכונה גם פייטרו צ'נטראניגו (Pietro Centranigo) היה הדוכס ה-28 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 1026–1032.

== חייו ==
פייטרו נבחר לתפקיד לאחר הדחת קודמו, אוטונה אורסאולו. בעקבות ההדחה (שנבעה מכעס תושבי ונציה על הנפוטיזם של אוטונה), הוטלו סנקציות רבות על העיר ונציה על ידי הקיסר קונסטנטינוס ה-8, קיסר האימפריה הביזנטית והקיסר קונראד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כמו כן, בעקבות ההדחה אישטוון הראשון מלך הונגריה תקף את ערי ונציה שבחוף דלמטיה וכבש וסיפח חלק מהן.

בעקבות הלחץ הכלכלי החלה דרישה עממית להשבת אוטונה לכיסאו. בשנת 1032, בעקבות הלחץ הציבורי התפטר פייטרו מכס הדוג'ה, וקרא לאוטונה לשוב מגלותו בקונסטנטינופוליס. באופן זמני שלט בוונציה אחיו של אוטונה, אורסו, ארכיבישוף גראדו.

בעת שהגיעו השליחים לקונסטנטינופוליס, התברר כי אוטונה נמצא על ערש דווי. בשורה זו הביאה לניסיון של דומניקו אורסאולו להשתלט על כס הדוג'ה. תושבי העיר התנגדו לניסיון, שנראה בעיניהם ניסיון להקים מונרכיה בעיר, ולכן בשנת 1032 נבחר הסוחר העשיר דומניקו פלאבאניקו לתפקיד הדוג'ה.

בארבולאנו, פייטרו
קטגוריה:נפטרים ב-1032
ליילה פהלווי

ליילה פהלווי (בפרסית: لیلا پهلوی, תעתיק מדויק: לילא פהלוי), הידועה גם כהנסיכה לילה מאיראן (27 במרץ 1970 – 10 ביוני 2001), הייתה בתו הצעירה של שאה איראן, מוחמד רזה שאה פהלווי.

== ביוגרפיה ==
ליילה פהלווי נולדה בשנת 1970 בטהראן, בירת איראן, לשאה האיראני מוחמד רזה פהלווי ולאשתו השהבאנו (בפרסית: شهبانو, "קיסרית"), פרח פהלווי. בשנת 1979 התחוללה באיראן המהפכה האיראנית בה הודח השאה משלטונו והמדינה הפכה לתיאוקרטיה אסלאמית, אז עזבה משפחת השאה את איראן. לאחר מותו של אביה במצרים בשנת 1980 היגרה משפחת פהלווי לארצות הברית. פהלווי למדה בבית הספר הפרטי היוקרתי "Rye Country Day School" בניו יורק וכן למדה בבית ספר ממלכתי במסצ'וסטס. בהמשך למדה תואר בספרות באוניברסיטת בראון. בראיונות שהעניקה לתקשורת האמריקאית סיפרה פהלווי כי הבריחה מאיראן הייתה טראומטית מאוד עבורה וכי היא סובלת מסיוטים על רקע זה. כמו כן, סיפרה הנסיכה כי היא מעוניינת לשוב לאיראן.

ליילה פהלווי העבירה את חייה בין ביתה שבקונטיקט, ארצות הברית, לערים שונות באירופה. היא נודעה באורח החיים הבוהמי אותו ניהלה, אשר התבטא במסעותיה הרבים ברחבי העולם ובמסיבות ונשפים של בני המעמד העליון ברחבי ארצות הברית ואירופה, בהם לקחה חלק באופן קבוע. על אף מערכות היחסים הרבות אותן ניהלה, היא מעולם לא נישאה. פהלווי הייתה פעילה מאוד בקרב חוגי הגולים האיראניים: היא עסקה בארגון מפגשים של האליטה האיראנית הגולה, וכן נטלה חלק פעיל בארגון טקסי הזיכרון לאביה. בנוסף לכך ניהלה את "קרן מורשת איראן", אשר עיקר פעילותה התבטא בארגון כנסים ותערוכות אומנות בנושא התרבות הפרסית ותרבות איראן המודרנית.

בשנים האחרונות לחייה, החלה פהלווי לעסוק בדוגמנות ודגמנה עבור מעצב העל ולנטינו גרוואני. באותה התקופה מצבה הבריאותי והנפשי החל להדרדר, היא איבדה ממשקלה ואובחנה כסובלת מאנורקסיה נרבוזה. היא נאלצה להפסיק את קריירת הדוגמנות שלה וטופלה במרפאות רבות בארצות הברית ובריטניה. במקביל שקעה בדיכאון ופיתחה תלות בכדורי שינה. ב-10 ביוני 2001 היא נמצאה מתה בחדר בית המלון בו שהתה בלונדון. בנתיחה שלאחר המוות התגלה כי סיבת המוות הייתה מנת יתר של ברביטורט (תרופה להרגעה ולשינה) וקוקאין, להם הייתה מכורה פהלווי. עם זאת, ישנה תאוריית קשר הטוענת כי הנסיכה נרצחה.

מותה של הנסיכה ליילה פהלווי הכה בתדהמה רבים בקהילות יוצאי איראן. מקורביה סיפרו כי חייה של פהלווי היו חיים טראגיים ועל אף חיי החברה שלה, היא חיה בבדידות ומתה לבד. פהלווי נקברה בחלקת קבר ליד סבתה, פרידה ע'ותבי (בפרסית: فریده قطبی, תעתיק מדויק: פרידה קטבי), בבית הקברות הפריזאי "Cimetière de Passy". רבים הגיעו להלווייתה וקהילות איראניות רבות הכריזו על יום אבל וקיימו טקסי זיכרון.

==אילן יוחסין של שושלת פהלווי==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20030602183405/http://www.farahpahlavi.org/leila-passing.html עמוד הזיכרון לנסיכה ליילה באתר הרשמי של פרח פהלווי] 
* רוז ג'ורג', [http://www.independent.co.uk/news/world/middle-east/leila-pahlavi-the-peacock-princess-673759.html Leila Pahlavi: the peacock princess], The Independent (אנגלית)
* [http://news.bbc.co.uk/2/hi/uk_news/1384283.stm דיווח על מותה של הנסיכה ליילה] באתר ה-BBC (אנגלית)
* [http://www.iranian.com/SetarehSabety/2001/June/Leila/ כתבה על מותה של הנסיכה ליילה] באתר "The Iranian" (אנגלית)
* 

קטגוריה:דוגמניות
ליילה
קטגוריה:ילידות 1970
קטגוריה:ילידי 1970
קטגוריה:נשים איראניות
קטגוריה:איראניות שנפטרו ב-2001
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2001
דומניקו פלאבאניקו

דומניקו פלאבאניקו (באיטלקית: Domenico Flabanico; נפטר בשנת 1043) היה הדוכס ה-29 של ונציה. דומניקו כיהן כדוג'ה מאז הדחתו למעשה של פייטרו בארבולאנו בשנת 1032 ועד פטירתו. 
== חייו ==
פלאבאניקו עלה לשלטון בוונציה בתקופה של אי סדר. קודמו, פייטרו בארבולאנו הודח בשל הלחץ הכלכלי הרב שהוטל על וונציה על ידי הקיסר קונסטנטינוס ה-8, קיסר האימפריה הביזנטית והקיסר קונראד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בעקבות הדחת הדוג'ה אוטונה אורסאולו. כמו כן, בעקבות ההדחה של אוטונה, תקף אישטוון הראשון מלך הונגריה את ערי ונציה שבחוף דלמטיה וכבש וסיפח חלק מהן. באבולאנו כשל בהתמודדות עם לחצים אלה וההמון החליט להדיחו ולהשיב את אוטונה מגלותו בקונסטנטינופוליס לכס הדוג'ה. לאחר שהתברר שאוטונה נמצא על ערש דווי, ניסה דומניקו אורסאולו, קרובו של אוטונה לתפוס את כס הדוג'ה. מחאה ציבורית כנגד ניסיון זה הביא לבחירתו של דומניקו פלאבאניקו, שהיה בן למשפחת סוחרים עשירה, אולם לא היה בן למשפחת אצולה.

בתקופת שלטונו של דומניקו פלאבאניקו נחקקו חוקים חדשים שנועדו להגביל את כוחות של הדוג'ה בניסיון למנוע את הפיכת הרפובליקה למדינה מלוכנית. פלאבאניקו כשל במגעיו הדיפלומטיים עם המדינות הסמוכות, והפסקת זכויות הסחר הביאו לירידה בהיקף המסחר ובכוחה של ונציה. רק בתקופת יורשו, דומניקו קונטאריני הראשון, שעלה לשלטון לאחר מותו של פלאבאניקו בשנת 1043, החלה עליה מחודשת בהיקף המסחר ובכוחה של ונציה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
פלאבאניקו, דומניקו
קטגוריה:נפטרים ב-1041
אדמונד מנחם אייזלר

אדמונד מנחם אייזלר

אדמונד מנחם אייזלר (בהונגרית: Edmund Menachem Eisler; 1942 – 1850) היה סוחר וסופר יהודי-הונגרי, הנמנה עם מחברי האוטופיות הציוניות הראשונות.

==קורות חיים==
אייזלר נולד בטרנבה שבהונגריה עילית (כיום בסלובקיה), בן למשפחה של סופרים ומפרשי המקרא. למחייתו עבד כסוכן ביטוח וחברת פחם, ולצד זאת פעל כמשכיל פרסם שירים, פיליטונים ומאמרים בעיתונות היהודית בשפה הגרמנית בהונגריה.

בשנת 1882 חיבר בגרמנית את הרומן האוטופי חזות העתיד (בגרמנית: Ein Zukunftsbild), אשר התפרסם בעילום שם בווינה ב-1885. בספרו, שנכתב על רקע גילויי האנטישמיות במרכז אירופה (בהם עלילת הדם בטיסה-אסלאר) והפוגרומים בדרום-מערב האימפריה הרוסית, חזה אייזלר הגירה המונית של יהודים מאירופה, אשר הופכת את אירופה ל"יודנריין" (נקייה מיהודים), בעקבות רדיפות אנטישמיוֹת בהובלת גרמניה.

בסיפורו, היהודים המהגרים מאירופה עולים לארץ ישראל, ומייסדים בה את מדינת "יהודה" – מונרכיה חוקתית יהודית הנחלקת לשבטים, שבה השפה הלאומית היא עברית. המדינה שזה עתה הוקמה מותקפת על ידי המדינות השכנות, אך נוחלת מולן ניצחון.

החיבור 'חזות העתיד' נתגלה מחדש על ידי פרץ סנדלר, שתרגם אותו והוסיף מבוא במסגרת האנתולוגיה "חזיוני מדינה" בעריכת גצל קרסל.
(עוד באסופה: 'מסע לארץ ישראל בשנת ת"ת' מאת אלחנן ליב לוינסקי, 'אנטיגויות בציון' מאת יעקב בכר ו'שני דמיונות' ליצחק פרנהוף.)

==יצירתו בתרגום לעברית==
* "חזות העתיד" (תרגם: פרץ סנדלר), בתוך: פרץ סנדלר, גצל קרסל (עורכים), חזיוני מדינה: ילקוט אוטופיות ציוניות, תל אביב: מ. ניומן, תשי"ד-1954, עמ' 27–98.
** נדפס שוב בתוך: רחל אלבוים-דרור, המחר של האתמול, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ג 1993, כרך ב: מבחר האוטופיה הציונית, עמ' 9–35.

==ראו גם==
* מדינת היהודים
* אלטנוילנד
* אוטואמנציפציה

==לקריאה נוספת==
* פרץ סנדלר, "מ. אייזלר וחזותו" (מבוא ל'חזות העתיד'), בתוך: פרץ סנדלר, גצל קרסל (עורכים), חזיוני מדינה: ילקוט אוטופיות ציוניות, תל אביב: מ. ניומן, תשי"ד-1954, עמ' 9–26.
* "מנחם (אדמונד) אייזלר: תמונת עתיד", בתוך: רחל אלבוים-דרור, המחר של האתמול, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשנ"ג 1993, כרך א: האוטופיה הציונית, עמ' 58–60.

<div class="mw-content-ltr">
* Shlomo Avineri, 'Edmund Eisler’s Zionist utopia,' Midstream 31,2 (1985), 50-53.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* , 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1942
קטגוריה:מבשרי הציונות
קטגוריה:יהודים סלובקים
קטגוריה:משוררים יהודים הונגרים
קטגוריה:עיתונאים יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרים יהודים הונגרים
קטגוריה:סופרי פנטזיה יהודים
קטגוריה:אוטופיסטים
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:סוכני ביטוח
רב-חומט

רַב־חֹמֶט או חומט כחול לשון (שם מדעי: Tiliqua) הוא סוג זוחל ממשפחת החומטיים. החומט מכונה לעיתים "כחול לשון" בשמו בשל הלשון הכחולה והגדולה שלו אשר מוציא אותה במצב של איום - על מנת להיראות גדול יותר.
== מאפיינים ==
רב־חומט יכול להגיע לאורך עד 60 ס"מ ולאורך חיים של 20 שנים. לרב־חומט יש 7 מינים שכוללים 9 תת-מינים. רב־חומט מצוי בטבע בשלל צבעים. בניו גינאה, לדוגמה, הוא בעל גוף לבן עם פסים כחולים ואילו באוסטרליה הוא מעוטר בגחון לבן, גב חום, ראש חום וטבעות שחורות העוטפות את גופו.

רב־חומט חי כיחיד במשך רוב השנה. עונת הרבייה שלו היא בחודשים ספטמבר-נובמבר. משך ההיריון הוא 3–5 חודשים כך שהרב־חומט משריץ את ולדותיו חיים בחודשים דצמבר-אפריל. הוא משריץ כ-12 צאצאים.

לטאת רב־חומט ניזונה מעכברים, צמחים, חרקים, עכבישים ופרוקי-רגליים שונים.
כהרבה בעלי חיים מדבריים אחרים היא מנצלת כל הזדמנות להזין את עצמה מחרקים בסביבתה. כמו לטאות אחרות, תפיסת הטרף שלה נעשית באמצעות לשונה הדביקה המותאמת לכך, ופחות על ידי שימוש בלסתות.

טורפיו העיקריים הם כלבים, חתולים, עופות דורסים ופתניים אוסטרליים.

== מינים ==
*רב-חומט ננסי (Tiliqua adelaidensis)
*רב-חומט ענק (Tiliqua gigas)
*רב-חומט מרכז אוסטרלי (Tiliqua multifasciata)
*רב-חומט מנוקד (Tiliqua nigrolutea)
*רב-חומט מערבי (Tiliqua occipitalis)
*רב-חומט קצר-זנב (Tiliqua rugosa)
*רב-חומט מצוי (Tiliqua scincoides)

== גלריה ==
<gallery>
Blue tongued skink NSW Australia.JPG
Tiliqua scincoides 3.jpg
Shingleback-sa.jpg
Western Blue-tongued Lizard (Tiliqua occipitalis).jpg
Tiliqua scincoides 10.JPG
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://jerusalemzoo.org.il/aecommerce/c1871/8980.php חומט כחול לשון] באתר של גן החיות התנ"כי
* [https://web.archive.org/web/20150402163115/http://www.animalhouse.co.il/main.asp?product_id=10039&cat=products&sCat=product&sel_nav1=9&sel_nav2=6 חומט כחול לשון] באתר "בית החיות"

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:חומטיים
איגור קוניצין

איגור קונסטנטין קוניצין (רוסית: И́горь Константи́нович Куни́цын; נולד ב-30 בספטמבר 1981) הוא טניסאי עבר רוסי, שדורג בשיאו במקום ה-35 בדירוג הסבב העולמי לגברים (ATP) (2009). זכה בתואר אחד ביחידים ותואר אחד בזוגות.

==קריירה==
קוניצין, יליד ולדיווסטוק, החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 1998. הוא נכנס לראשונה אל בין 1,000 המדורגים הראשונים בדירוג העולמי ב-25 במאי באותה שנה, כאשר התקדם למקום ה-804. בהמשך השנה נכנס גם לסבב הזוגות, ונכנס אל בין אלף הראשונים בזוגות באפריל 1999, למקום ה-854.

בשנים הבאות החל קוניצין בהתקדמות עקבית, והגיע במאי 2000 לראשונה למאייה השלישית בעולם ליחידים, אם כי לא הגיע להישגים גבוהים בטורנירי הסבב עצמם. על אף שהתקשה להתקדם בתקופה מסוימת וסיים את שנת 2001 במקום ה-391 בלבד, הוא העפיל לראשונה במהלך שנת 2002 אל בין 200 הראשונים בדירוג, וסיים אותה כשהוא במקום ה-149 בעולם.

קוניצין נשאר בסביבת דירוג זו בשנים שלאחר מכן, אך ביצע את התקדמותו הגדולה בשנת 2006, שבה התקדם 105 שלבים בדירוג והעפיל לראשונה למאייה הראשונה בעולם. במהלך השנה הוא השתתף לראשונה בטורניר גראנד סלאם, כאשר שיחק ואף עלה לסיבוב השני באליפות וימבלדון. הוא החל להגיע להישגים גם בסבב הזוגות, כאשר הגיע יחד עם דמיטרי טורסונוב עד לגמר טורניר נוטינגהאם, והגיע למאייה הראשונה בעולם גם בדירוג לזוגות.

בשנת 2007 קוניצין המשיך את התקדמותו, והעפיל לראשונה לאליפות אוסטרליה הפתוחה ולאליפות צרפת הפתוחה שבהן הפסיד בסיבוב הראשון, ולאליפות ארצות הברית הפתוחה שבה עלה לסיבוב השני. בנוסף, הגיע לסיבוב השני באליפות וימבלדון לזוגות, ולגמר טורניר ניופורט יחד עם נתן הילי. הוא ביצע התקדמות רבה בשנה זו בשני התחומים כשבזוגות סיים במקום ה-71, אך לקראת סופה חלה ירידה אצלו ביחידים למרות יכולתו הטובה במהלך השנה.

את פריצתו הגדולה עשה קוניצין בשנת 2008, כאשר העפיל יחד עם דמיטרי טורסונוב עד לחצי גמר אליפות צרפת הפתוחה לזוגות, ובעקבות כך התקדם למקום ה-49 בעולם בדירוג הזוגות. בנוסף, הוא זכה בגביע קרמלין במוסקבה שהיה תואר ה-ATP הראשון שלו, לאחר ניצחון בגמר על בן ארצו, מאראט סאפין. באותה שנה הוא זומן לראשונה לנבחרת רוסיה, למפגש חצי גמר גביע דייוויס מול נבחרת ספרד. קוניצין ניצח יחד עם דמיטרי טורסונוב במשחק הזוגות של המפגש, אך רוסיה הפסידה במפגש כולו בתוצאה 3-2.

בשנת 2009 המשיך קוניצין להתקדם, והשיג את דירוג השיא בקריירה שלו, כשהתקדם ארבעה מקומות למקום ה-35 בעולם בחודש יולי. הוא זומן בפעם השנייה לנבחרת רוסיה, למפגש רבע גמר גביע דייוויס מול נבחרת ישראל. הוא הפסיד יחד עם מאראט סאפין את משחק הזוגות, שהכריע את המפגש, לאנדי רם ויוני ארליך, ולאחר מכן הפסיד גם במשחק היחידים להראל לוי.

==תוארי יחידים==

{| class="wikitable"
! תאריך !! טורניר !! יריב בגמר !! תוצאה
|- bgcolor="#dfe2e9"
| 4 באוקטובר 2008 || קרמלין קאפ || מאראט סאפין || 6-7(6), 7-6(4), 3-6
|}

==קישורים חיצוניים==

** [http://sports.yahoo.com/ten/players/624 איגור קוניצין] באתר Yahoo!

קטגוריה:טניסאים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1981
לימפומה מפושטת של תאי B

לימפומה מפושטת של תאי B (באנגלית: Diffuse large B cell lymphoma, בראשי תיבות: DLBCL) מהווה את הסוג הנפוץ ביותר של לימפומה (סרטן הלימפה) שאינה לימפומת הודג'קין, וכוללת כ-40% מכלל הלימפומות של מבוגרים. לימפומה זו נחשבת ללימפומה אגרסיבית. הגיל החציוני להופעת המחלה הוא גיל 64, אולם היא מהווה עד 25% מכלל הלימפומות בגיל הילדות שאינן לימפומות מסוג הודג'קין. הפרוגנוזה הצפויה היא 46% שיעורי הישרדות לאחר 5 שנים. הגידול עצמו יכול לנבוע מקשרי לימפה, מתאים צנטרובלסטיים של מרכז נבט בקשר הלימפה, או מתאים גדולים אחרים בקשר הלימפה. עם זאת, הגידול יכול להימצא גם באזורים שהם מחוץ לקשרי הלימפה (גידול אקסטרא-נודאליים) כגון לימפומה בלבלב, במוח, בתפליט פלאורלי ועוד. האבחנה של הגידול נעשית באמצעות נטילת ביופסיה מהקשר עצמו. אצל מחצית מן החולים המחלה תאובחן בשלבים מוקדמים (שלב I-II) ואצל המחצית השנייה, המחלה תאובחן בשלבים מתקדמים (שלב III-IV). 

== סיווג ==
על פי מחקרים שבוצעו על תאי DLBCL, באנליזת DNA ניתן לאפיין שלוש תתי קבוצות של המחלה:
#קבוצת תאים המבטאת גנים המאפיינים את מרכז הנבט, אשר נחשבת לתת קבוצה עם פרוגנוזה טובה יחסית.
#קבוצת תאים שמבטאת גנים של תאי B משופעלים, עם פרוגנוזה פחות טובה מאשר הקבוצה הראשונה.
#קבוצה שלישית, שהיא כנראה מסוג Primary mediastinal B-cell lymphoma.

ישנם מספר פגמים כרומוזומליים בגידול זה, כגון טרנסלוקציה בין כרומוזום 14 ל-18 (לרוב בעל פרוגנוזה גרועה) או טרנסלוקציה הכוללת את כרומוזום 3. האפיון ההיסטולוגי הוא של תאים גדולים עם גרעין גדול וגרעינונים, אשר נצבע חיובי ל-CD10 ול-CD5.

== פרוגנוזה ==
המדד הפרוגנוסטי מבוסס על מדד IPI אשר כולל חמישה פרמטרים שכל אחד מהם מקנה נקודה:

*גיל מעל 60
*ann arbor stage שלישי או רביעי (מעורבות של מספר קשרי לימפה משני צידי הסרעפת או באתרים אקסטרא-נודאליים)
*מעורבות אקסטרה-נודולרית ביותר מאתר אחד
*יכולת גופנית לקויה המוגדרת על פי מדדים מקובלים (מדד ECOG או מדד קרנובסקי)
*רמת אנזים LDH גבוהה

צבירה של עד נקודה אחת מצביעה על לימפומה בסיכון נמוך, וצבירה של 4-5 נקודות מעידה על לימפומה בסיכון גבוה. כאשר מתרגמים זאת לטיפול, המשמעות היא שככל שהניקוד גבוה יותר, כך התגובה לטיפול תהיה נמוכה יותר.

== טיפול ==
הטיפול הסטנדרטי הוא מתן קומבינציה של תרופות כימותרפיות, הקרויות מישלב CHOP יחד עם ריטוקסימאב, הנקרא CHOP-R (האות R מייצגת מתן טיפול מורחב הכולל ריטוקסימב). לרוב מקובל לתת 4 מחזורי טיפול ולבצע הערכה, ובמידת הצורך לתת מחזורי טיפול נוספים, בהתאם לשלב בו נמצאים במחלה (Stage). הסיכוי לתגובה טובה לטיפול תלוי במדד IPI שפותח במקור לחולים עם לימפומה מפושטת של תאי B בהתבסס על טיפול שקיבלו, המבוסס על טיפול ב-CHOP (ללא ריטוקסימב). כך נמצא, כי אצל חולים עם מדד הנע בין 0-1, השרידות ל-5 שנים היא מעל 70%, בעוד שאצל חולים עם מדד של 4-5, השרידות ל-5 שנים עומדת על 20%, כאשר הנוגדן Rituximab הביא לעלייה של 15% במספרים אלו. 

מאחר שמדובר בלימפומה אגרסיבית, היא מחייבת טיפול מיידי באמצעות שילוב תרופות אלו, במספר מחזורי פעולה. אחוז ההישרדות של הטיפולים השונים הוא נמוך מעט מ-50% לאחר חמש שנים.

אם המחלה חוזרת לאחר טיפול כימותרפי, ניתן לשקול טיפול כימותרפיה קו שני, או, אצל חולים הצעירים מגיל 65, לבצע השתלת מח עצם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גידולים ממאירים ראשוניים במערכת הלימפה וברקמות יוצרות דם
קירוב (עיר)

קירוב (ברוסית: Киров) היא עיר הבירה של מחוז קירוב ברוסיה. העיר ממוקמת על גדות נהר הויאטקה 896 ק"מ ממוסקבה.

== שמות העיר ==
העיר קירוב נוסדה על ידי מתיישבים רוסים מנובגורוד קרוב לשנת 1181. האזכור הראשון לעיר הופיע בשנת 1374 תחת השם חלינוב. מאז הוזכרה העיר בשני שמות נוספים. עד לתקופה הסובייטית נקראת לחלופין חלינוב או ויאטקה. בדצמבר 1934 הוחלף שם העיר לקירוב על שם המנהיג הסובייטי סרגיי קירוב שנרצח על ידי מתנקש ב-1 בדצמבר באותה שנה.

==פוליטיקה וממשל==
קירוב היא יחידת שלטון מקומי. ב־2005, אומצה אמנת העיר במסגרתה נוצרו גופים ושירותים מודרניים רשמיים של העיר.

===הדומה העירונית של קירוב===
בעיר יש גוף מייצג מחוקק: הדומה העירונית של קירוב. הדומה מאמצת את תקציב העיר, ותוכניותיה לפיתוח העיר. לדומה הזכות לאשר, לשנות ולבטל מיסים מקומיים. חובותיה של הדומה כוללות גם שליטה על גופים אחרים של שלטון עצמי מקומי וקביעת סדר פעילותם.

===עיריית קירוב===
העירייה היא הגוף המבצע והמנהלי של השלטון המקומי של קירוב. הדומא מאשרת את מינוי ראש העיר. ראש העיר ממנה ומפטר את סגניו, מחלקות ניהול ומחלקות מינהל וכן ראשי כל המוסדות והארגונים העירוניים בבעלות עירונית. כחלק מהמינהל, קיימות גם מחלקות טריטוריאליות למחוזות העיר.

===ראש עיריית קירוב===
הפקיד הבכיר הוא ראש העיר קירוב, שנבחר על ידי מועצת העיר מבין הסגנים וממלא את תפקיד ראש העיר. הוא חותם על חוקי עזר שאומצו על ידי הדומה, וכן, במסגרת סמכויותיו, יכול לאמץ תקנות משלו. ראש העיר כורת חוזה עם ראש הדומה ויכול לבטל את ההחלטות וההוראות של ראש וראשי האגפים הטריטוריאליים של העירייה.

גופים אזוריים של המדינה נמצאים גם בקירוב: האספה המחוקקת, הממשלה, בית המשפט האזורי, בית המשפט לבוררות, המפקח הפדרלי הראשי של מחוז קירוב של משרד הנציג בנשיאותי במחוז הפדרלי של הוולגה, המחלקות הטריטוריאליות של הרשויות הפדרליות, ולשכת הבקרה והחשבונות האזורית.

המבנה הפוליטי המודרני התגבש בשנת 2005. העירייה נוצרה מתוך וועד הפועל העירוני שאורגן מחדש בשנת 1991, ראש הוועד היה ראש העיר. בשנת 1995 התאספה לראשונה הדומה העירונית של קירוב. בשנת 1996, על פי אמנת העיר, תפקידו של ראש העיר הפך למשרה נבחרת, ובתחילת 1997 נבחר וסילי קיסלב לתפקיד זה (לימים נבחר מחדש ב־2002). עקב סכסוכים בין ראש העיר לבין הדומה העירונית ומושל המחוז, באמנה החדשה של העיר, שאומצה בשנת 2005, בוטל תפקידו של ראש העיר כראש העיר הנבחר, סמכויותיו של ראש העיר הועברו לראש מועצת העיר, וראש העיר החל להתמנות בהצבעה של צירי הדומה.

== תחבורה ותעשייה==
העיר קירוב היא תחנה מרכזית על מסלול הרכבת הטרנס-סיבירית, ועיר נמל על נהר הויאטקה. כמו כן ידועה העיר במפעלי הפלדה ובתי הזיקוק הרבים שבה.

== יהדות ==
לפי מרשם אוכלוסין, נכון לשנת 2009 מתגוררים בעיר 397 יהודים.

== ערים תאומות ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.mo-kirov.ru/docID=19133 אתר האגף לחינוך ותרבות העיר קירוב]
* 

קטגוריה:רוסיה: ערים
קטגוריה:מחוז קירוב
לימפומה פוליקולרית

לימפומה פוליקולרית (באנגלית: follicular lymphoma, דהיינו ״לימפומה זקיקית״; מופיעה גם בראשי התיבות FL) היא לימפומה (סרטן במערכת הלימפה), שאינה מסוג הודג׳קין, אשר נגרמת עקב חלוקה בלתי מבוקרת של שני סוגי לימפוציטים מסוג B: צנטרוציטים (תאים קטנים) וצנטרובלסטים (תאים גדולים). תאי דם לבנים אלה, שבמצב רגיל מצויים ברקמות מערכת הלימפה, יוצרים בתצורתם הסרטנית מבנים דמויי זקיק בתוך אותן רקמות.

זוהי הלימפומה השנייה בשכיחותה מבין הלימפומות שאינן לימפומת הודג'קין, והיא מהווה בין 20% ל-30% מהן. הלימפומה מופיעה בממוצע בגיל 60, ושיעור התמותה ממנה מדי שנה הוא כ- 8%. המחלה מאופיינת בהפוגות ובהישנויות, וכשאינה נרפאת, המרחק בין ההתקפים הולך ומתקצר. במצב כזה, הלימפומה עלולה לעבור התמרה ללימפומה מפושטת של תאי B, שהנה אגרסיבית וקשה לטיפול (היא גם השכיחה ביותר מבין הלימפומות שאינן הודג׳קין, עם כ-40% מהמקרים).

אבחון הלימפומה נעשה על ידי בדיקת ביופסיה, לרוב מקשר לימפה מוגדל, וזו בדרך כלל מספיקה לאבחון. לעיתים על מנת להגיע לאבחון מדויק נעזרים בבדיקות נוספות, בהן בדיקות דם, טומוגרפיה ממוחשבת (CT), טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET) ובדיקת מח עצם. הגידול עצמו מורכב מתאים הגדלים בצורת זקיק, ומאפיין זה מסייע בזיהוי. במידה שאכן מדובר בלימפומה פוליקולרית, ניתן לאפיין cd20 חיובי (המראה על כך שמדובר בתאי B) וכן BCL חיובי (חלבון אשר מבוטא על גבי לימפוציטים לאחר שנכנס אנטיגן לקשר הלימפה, מעיד על התמיינות מרכז הנבט - בגידול זה החלבון מבוטא ביתר). 

הטרנסלוקציה האופיינית היא בין כרומוזום 14 ל-18: על כרומוזום 14 נמצאים המקטעים המבודדים לקולטן של תאי B, ועל כרומוזום 18 נמצא החלבון BCL2, זהו אונקוגן אנטי-אפופטוטי אשר מבוטא ביתר כתוצאה מהטרנסלוקציה. בנוסף, היא לרוב שלילית עבור CD5.

== הסתמנות קלינית ==
במרבית המקרים המטופל מגיע לאור הגדלה של קשר לימפה שאינו כואב. לרוב יש מעורבות של מספר קשרי לימפה כולל באזורים פחות שכיחים, כגון קשרי לימפה אפי-טרוכלאריות (הנמצאים באזור הזרוע מעל המרפק). כל איבר עשוי להיות מעורב במחלה, לרבות איברים שאינם קשורים למערכת הלימפה (אקסטרה-נודאליים). 
מרבית החולים לא סובלים מחום, הזעות לילה או ירידה במשקל.

==מיון==
ניתן לחלק את הגידול למספר דרגות:

*grade 1 - לימפומה של צנטרוציטים (תאים קטנים).

*grade 2 - שילוב בין צנטרוציטים לצנטרובלאסטים.

*grade 3 - לימפומה של צנטרובלאסטים (תאים גדולים)- זהו גידול אגרסיבי יחסית, בדומה ללימפומה מפושטת של תאי B.

== טיפול ==
לימפומה פוליקולרית היא אחד הגידולים שמגיבים משמעותית לטיפול כימותרפי ולטיפול הקרנתי. בנוסף לכך, חלק מהגידולים עוברים רגרסיה גם ללא טיפול. אצל חולים ללא סימפטומים, אין צורך בטיפול התחלתי אלא במעקב בלבד. אצל חולים הנדרשים לטיפול רפואי, הטיפול הניתן הוא מתן כימותרפיה, בין אם על ידי תרופה אחת (למשל chlorambucil) או שילוב של מספר תרופות לפי משטרי CHOP או R-CHOP. מרבית החולים (50%-75%) ישיגו הפוגה מן המחלה עם טיפול נכון. עם זאת, אצל מרבית מן החולים המחלה חוזרת. טיפולים נוספים כוללים: קומבינציות של אלקילטורים, rituximab, וכן השתלות מח עצם. 

מחקר שנערך במרכז דוידוף בבילינסון גילה כי התרופה הביולוגית ריטוקסימב (rituximab) ("מבְּתֶרה") מפחית ב-40% את תמותת החולים.[http://www.doctors.co.il/ar/7926/טיפול+בלימפומה+פוליקולרית]

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גידולים ממאירים ראשוניים במערכת הלימפה וברקמות יוצרות דם
נדים ג'ומאייל

נדים ג'ומאייל (בערבית: نديم الجمّيل; תעתיק מדויק: נדים אלג'מיל; נולד ב-1 במאי 1982) הוא פוליטיקאי לבנוני, חבר פרלמנט מכהן מטעם מפלגת הכתאיב ("הפלנגות הנוצריות").

== ביוגרפיה ==
נדים ג'ומאייל נולד בעיירה הנוצרית בכפיא שבהר הלבנון למשפחה נוצרית מרונית מהמעמד הגבוה, וגדל ברובע האשרפייה שבמזרח ביירות, שם הוא מתגורר.

משפחת ג'ומאייל היא אחת מהמשפחות הנוצריות הבולטות בפוליטיקה הלבנונית. המשפחה מזוהה עם מפלגת הכתאיב אשר עם מייסדיה נמנה סבו של נדים, פייר ג'ומאייל. אביו של נדים, בשיר ג'ומאייל, נבחר לנשיא לבנון בשנת 1982 אך נהרג בהתנקשות באותה השנה, בטרם הספיק להיכנס לתפקיד, אמו של נדים, סולנג' ג'ומאייל, הנה אחת מחברות הארגון הפוליטי "קורנת שהוואן" ובשנת 2005 נבחרה לפרלמנט הלבנוני. דודו, אמין ג'ומאייל, היה נשיא לבנון גם כן. גם בניו של אמין הם פוליטיקאים: בנו הבכור, פייר אמין ג'ומאייל כיהן כשר התעשייה בממשלת לבנון אך נהרג בהתנקשות, ואילו בנו הצעיר, סאמי ג'ומאייל הוא חבר פרלמנט מכהן. לג'ומאייל אחות גדולה בשם יומנה (ילידת 1980), אחותו מאיה (ילידת 1978) נהרגה בשנת 1980 בהתפוצצות מכונית תופת.

בתום לימודיו התיכוניים, פנה ללימודי משפטים באוניברסיטת פנתאון-אסאס שבפריז, בירת צרפת. עם קבלת התואר בשנת 2004 שב ללבנון ולמד משפט ציבורי באוניברסיטה הלבנונית. עם שובו ללבנון לאחר לימודיו היה לחבר פעיל במפלגת הכתאיב, הוא השתתף בארגון ההפגנות נגד הסדר הסורי בלבנון וייסד את תנועת "לבנון תחילה" (בערבית: لبنان اولاً ; תעתיק מדויק: לבנאן אולא) אשר קראה לנסיגה הסורים מלבנון ובה היו חברים בני דתות שונות. התמחה בעריכת דין במשרד עורכי דין ידוע ובשנת 2007 נסע לקטר לשנת עבודה במשרד.

משנת 1986 ועד לשנת 2005, בלחץ סורי, נבחרו לראשות מפלגת הכתאיב מועמדים פרו-סורים אשר התנגדו למשפחת ג'ומאייל ופעלו להדיח את נציגיהם מפרלמנט הכתאיב (הגוף אשר בוחר את נשיא המפלגה). נדים ג'ומאייל יחד עם אלי כראמה ייסד את "האופוזיציה של הכתאיב", תנועה אופיזיציונית במפלגת הכתאיב, על מנת לפעול כנגד הנציגים הפרו-סוריים במפלגה, ובשנת בשנת 2002 חבר ל"תנועת הרפורמות בכתאיב" שייסד אמין ג'ומאייל על-מנת להדיח את נשיא המפלגה הפרו-סורי דאז, כרים פקראדוני. פעולות אלו צלחו ובשנת 2005 נבחר אמין ג'ומאייל לנשיא המפלגה.

נדים ג'ומאייל הוא פוליטיקאי אנטי-סורי, חבר בקואליציית 14 במרץ ודעותיו הפוליטיות נחשבות ללימין-מרכז בפוליטיקה הלבנונית. הוא מקורב למפלגת "הכוחות הלבנוניים" ולמנהיגה, סמיר ג'עג'ע, וידוע בידידותו עם חברת הפרלמנט, העיתונאית נאילה תווייני. בדומה לשאר חברי מפלגתו, קורא ג'ומאייל לפירוק חזבאללה מנשקו. בבחירות הכלליות בלבנון שנערכו ב-7 ביוני 2009 התמודד ג'ומאייל מטעם מפלגת הכתאיב במחוז ביירות ("אשרפייה"), הוא זכה ב-19,340 קולות ונבחר לפרלמנט.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.nowlebanon.com/NewsArticleDetails.aspx?ID=58886 כתבה ותמליל נאומו של ג'ומאייל], באתר "Now Lebanon" 
* [http://www.cedarsrevolution.net/jtphp/index.php?option=com_content&task=view&id=2647&Itemid=2 ראיון עם נדים ג'ומאייל], באתר המועצה העולמית של מהפכת הארזים 

נדים
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:פוליטיקאים לבנונים
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1982
אק-דאק

לוגו הלייבל אק-דאק
אק-דאק (Ak-Duck) היא חברת תקליטים ירושלמית עצמאית שהוקמה בשנת 2002 על ידי איתמר ויינר, הראל שרייבר ואריאל תגר ומאגדת בתוכה מוזיקאים ישראלים מתחומי המוזיקה האלקטרונית. הצליל המאפיין רבות מהפקות הלייבל מזכיר את סגנון האלקטרו של שנות ה-80.

==היסטוריה==
האלבום הראשון אותו הוציא הלייבל בשנת 2002 היה אוסף קטעים של שלושת מייסדי הלייבל ונקרא "First Time is Real". במהלך אותה שנה שוחרר סינגל הבכורה של ספארק-או (איתמר ויינר) "Rediscovers".
<br />במהלך 2003 הוציא הלייבל אי.פי בכורה בסגנון אלקטרוני-אנלוגי למיול דרייבר, מיני אלבום בכורה של אמן האלקטרו / דראם אנד בייס, Digital_Me, אלבום משותף של גרונדיק וסלבה בשיתוף האמן הרוסי אמבידקסטרוס ואי.פי בכורה לזמרת-כותבת רוקסטאר וונאבי בהפקתם של ההרכב המודלז. <br />בשנת 2004 הוציא הלייבל שני כותרים נוספים: אי.פי בכורה לכלבתא בסגנון אלקטרו-אסיד-דאב ומיני אלבום של ספארק-או בשיתוף הזמרת ניקו טין בסגנון אלקטרו-פופ. כמו כן, בשנה זו הוציא הלייבל אוסף של אמני הלייבל ואורחים בשם "When The Sky Color Changes, Ducks Automatically Escape".
<br />בשנת 2005 הוציא הלייבל שלושה אלבומים לפוליש באטרפליי, ל- Acute ולהרכב המאופיין בצליל פופי, נערי פוסטר. באותה שנה, החל הלייבל להפיץ את סדרת האוספים של אמני החברה "Ducks Don't Swim In Swamps".
<br />בשנת 2006 יצא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת ניקו טין בשיתוף פעולה עם הלייבל הירושלמי "משהו על הדרך".
<br />בסוף שנת 2007 הוציא הלייבל את פסקול הסרט בופור שהולחן על ידי ישי אדר.

==אמני החברה==
* מיול דרייבר
* כלבתא
* ספארק או
* דיגיטל מי
* ישי אדר
* עדי גלברט
* נערי פוסטר
* ניקו טין
* Acute
* רוקסטאר וונאבי
* פוליש באטרפליי
* המודלס
* גרונדיק וסלבה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:חברות תקליטים ישראליות
קטגוריה:ירושלים: מוזיקה
צעד בעליזות

צעד בעליזות (באנגלית: Step Lively; בהקרנתו הראשונה בארץ נקרא בשירה ובמחול) הוא סרטו של השחקן והזמר האמריקני פרנק סינטרה. הסרט נחשב לסרטו השני של סינטרה והוא יצא לאקרנים בשנת 1944. הסרט הוא קומדיה מוזיקלית המבוססת על המחזמר "שירות חדרים", שהופיע על במות תיאטרון ברודוויי בסוף שנות ה-30. הסרט היה מועמד לפרס האוסקר בעבור עיצוב תלבושות.

==עלילה==
מפיק תיאטרון (ג'ורג' מרפי), מגיע בלילה לבית המלון בו שוהים השחקנים והצוות. ומנסה בכל כוחו להחזיק את ההפקה לבל תתפרק, למרות קשיים רבים בתחום הכספי. מנהל המלון מאיים להשליך את מילר וצוות השחקנים מבית המלון, עקב מחסור בכסף. מילר מהיר הדיבור, לא מפסיק לאלתר עיכובים וכך מונע ממנהל המשמרת במלון מלהשליכם אל הרחוב. כל זאת בעודו מנסה להשיג מימון בסך 50.000 דולר מתומך עשיר. בינתיים גלן דייוויס (פרנק סינטרה), הכותב והיוצר של המחזה של מילר, מופיע במלון כדי לבדוק איך העניינים מתקדמים. לא חולף זמן רב ודייוויס נסחף על ידי תוכניתו הנואשת של מילר להישאר במלון, וזאת למרות ניסיונותיו הבלתי פוסקים של מנהל משמרת וואגנר להשליכם. לכוד בין כל הצדדים הנוגעים בדבר, מנהל המלון גריבל (וולטר סליזק), התומך העשיר ג'ינקינס (יוג'ין פאלטה), אהובתו של דייוויס מיס אבולי (אן ג'פריס) והשחקנית המובילה במחזה כריסטין (גלוריה דה האבן). בסופו של דבר מה שיכול לפתור את התסבוכת היא יכולת השירה של דייוויס. זאת אם יוכל להתגבר על דלקת גרון הנובעת מפחד במה של דייוויס.

==צוות שחקנים==
* פרנק סינטרה - גלן ראסל
* ג'ורג' מרפי - גורדון מילר
* אדולף מנג'ו - וואגנר (מנהל המשמרת)
* גלוריה דה האבן - כריסטין מרלו
* וולטר סליזק - ג'ו גריבל
* יוג'ין פלאטה - סיימון ג'נקינס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1944
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:סרטי RKO
קטגוריה:סרטי פרנק סינטרה
מוזיקת מעליות

מוזיקת מעליות הוא שם כולל לעיבודים מוזיקליים של שירים פופולריים בהם כלי הנגינה בעלי עוצמה חלשה. 

במוזיקה זו נעשה שימוש במרכזי מסחר, בקניונים, עבור מוזיקת המתנה בטלפון, בחדרי המתנה של רופאים ורופאי שיניים ובמעליות. כמו כן, זהו שם כללי לשירים שהם "קלים להקשבה", כגון: ג'אז רך, שירים בעלי מלודיות פשוטות. לרוב אכן למוזיקת מעליות יש מלודיה פשוטה, כדי שיהיה ניתן לחזור בלולאה על אותו שיר מבלי משים לב. תופעה זו מוכרת כאשר ישנה מוזיקת המתנה בטלפון אשר חוזרת על עצמה.

יש המעדיפים מוזיקת מעליות על פני שידורי תחנות הרדיו, בגלל הפרסומות והקריינות שאופייניים לרדיו, אשר אינם נמצאים במוזיקת מעליות.

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
אל-גיזה

מחוז אל-גיזה (בערבית: الجيزة) הוא מחוז במצרים. עד אפריל 2008 השתרע המחוז על שטח של כ-85,153 קמ"ר. ב-2008 הפך חלקו המערבי של המחוז למחוז חדש – מחוז שישה באוקטובר וחלקו המזרחי הפך למחוז חלואן. ב-2011 המחוזות החדשים בוטלו, מחוז שישה באוקטובר סופח מחדש למחוז אל-גיזה ואילו מחוז חלואן סופח למחוז קהיר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצרים: מחוזות
זוט סימס

ג'ון היילי "זוט" סימס (באנגלית: John Haley "Zoot" Sims; 29 באוקטובר 1925 – 23 במרץ 1985) היה מוזיקאי ג'אז (סווינג), נגן סקסופון אמריקאי.

==ביוגרפיה==
סימס נולד למשפחת רקדנים במופעי וודוויל בקליפורניה, הצעיר בין שבעה אחים. כבר מגיל צעיר ניגן בקלרינט ותופים, אך בעקבות האזנה ללסטר יאנג החל לנגן בסקסופון. סימס, שכונה "זוט" כבר בשלב מוקדם של הקריירה שלו, ניגן בתזמורות ביג בנד רבות, בין השאר ניגן עם ארטי שו, סטן קנטון, באדי ריץ' ובני גודמן (עמו ניגן בשנים 1946 - 1947 ושב והופיע עם תזמורתו במסע הופעות בברית המועצות ב-1962).

ב-1947 היה לאחד מ"ארבעת האחים" (רביעיית הסקסופונים המובילה) ב"עדר", תזמורתו של וודי הרמן יחד עם סטן גץ, אל כהן וסרג' צ'אלוף. הייתה זו חטיבת הסקסופונים הנודעת והמשפיעה ביותר בהיסטוריית תזמורות הג`אז.

סימס נהג להופיע גם בהרכבים קטנים במקביל, בעיקר עם ג'רי מאליגן ואל כהן (עמו הקליט תחת הכינוי Al and Zoot), השניים הופיעו בעיקר במועדון הניו יורקי "The Half Note". במשך הקריירה עלה סימס לטונים הגבוהים של סקסופון הטנור ועבר לנגן גם באלט ובסופרן.

בשנות השבעים המוקדמות יצר צמד מצליח עם הכנר ג'ו ונוטי.

בובת נגן הסקסופון בתזמורת החבובות מעוצבת על פי דמותו ונקראת על שמו "זוט".

זוט סימס נפטר ב-1985, באותה שנה בחרו בו מבקרי דאון ביט להיכנס להיכל התהילה של הג'אז.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1985
דומניקו קונטאריני הראשון

דומניקו קונטאריני הראשון (באיטלקית: Domenico Contarini; נפטר בשנת 1071) היה הדוכס ה-30 של ונציה. דומניקו כיהן כדוג'ה מאז מותו של דומניקו פלאבאניקו בשנת 1043 ועד פטירתו.

== קורות חייו ==
דומניקו היה בן לאחת מהמשפחות הוונציאניות הוותיקות ביותר. במהלך שלטונו כבשו הוונציאנים מחדש את זאדר ואת החוף של דלמטיה אשר נכבשו מספר עשורים קודם לכן על ידי ממלכת קרואטיה. דומניקו הגדיל את הצי הוונציאני, וכלכלת לה סרניסימה פרחה, ולמעשה הפכה הרפובליקה לגורם הסחר המשפיע ביותר בים התיכון. דומניקו שמר על קשרים טובים הן עם האימפריה הביזנטית, הן עם האפיפיור שברומא והן עם האימפריה הרומית הקדושה. בתקופתו נבנו מספר מנזרים וכנסיות ובהן סן ניקולו די גיגלי שבלידו וסנט'אנג'לו די קונקורדיה. בשנת 1071 יזם עבודות הרחבה ושיקום של בזיליקת סן מרקו. 

דומניקו נפטר בשנת 1072 ונקבר בכנסיית סן ניקולו שבלידו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קונטאריני, דומניקו הראשון
קטגוריה:נפטרים ב-1071
דרו ניקולס

אנדרו "דרו" לורנס ניקולס (אנגלית: Andrew "Drew" Lawrence Nicholas; נולד ב-17 במאי 1981 בהמפסטד, ניו יורק, ניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. גובהו 1.93 מטר.

==קריירה==
ניקולס החל לשחק כדורסל בקבוצת בית ספרו, לונג איילנד לות'רן, ולאחר סיום לימודיו התיכוניים שיחק עבור אוניברסיטת מרילנד במשך ארבע עונות. במדי מרילנד נבחר לחמישייה השנייה של הקונפרנס האטלנטי, 2000. לאחר זמן של ארבע עונות, נרשם לדראפט ה-USBL ונבחר בבחירה מספר 59 על ידי הטקסס רימרוקרס. למרות בחירתו, ניקולס לא נכלל בסגלה ופתח בקריירה אירופית, לאחר ששיחק שלוש שנים באיטליה, למעט חודשיים בטאו ויטוריה. לאחר מכן, עבר לשורותיה של אפס פילזן. בעונת 2006/07 העמיד ממוצעים של כ-14 נקודות וכ-5 אסיסטים שהכתירו אותו למלך הסלים של היורוליג.

ב-24 ביוני 2008 חתם בפנאתינייקוס,
ולבש את מדייה במשך שלוש עונות. השנים בקבוצת הפאר היוונית הקנו לו מעמד של כוכב בקנה מידה אירופי, עימה זכה בשתי אליפויות אירופה (2009,2011), שלוש אליפויות יוון (2009-2011), ובגביע היווני (2009).

ב-16 ביולי 2011, סיים את דרכו המוצלחת בפאו, והצטרף לאולימפיה מילאנו.

ב-13 ביולי 2012, חתם ניקולס לעונה אחת בשורות צסק"א מוסקבה הרוסית.
ב-14 ביולי 2013 הודיע על פרישה ממשחק.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.euroleague.net/competition/players/showplayer?seasoncode=E2007&gamecode=173&clubcode=ist&pcode=KNG דף השחקן] באתר היורוליג

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:כדורסלני סאסקי בסקוניה
קטגוריה:כדורסלני בנטון טרוויזו
קטגוריה:כדורסלני אנאדולו אפס
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:כדורסלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
עוסמאן דאבו

עוסמאן דאבו (בצרפתית: Ousmane Dabo; נולד ב-8 בפברואר 1977) הוא כדורגלן עבר צרפתי.

== קריירה ==
דאבו החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת רן הצרפתית.

בשנת 1998 חתמו דאבו וחברו לקבוצה מיקאל סילבסטרה באינטר מילאנו. דאבו לא היה בסגל הקבוצה באופן קבוע, ולאחר מספר חודשים הושאל לוויצ'נזה, במדיה השתתף במשחקי הסרייה א'. בעונה לאחר מכן עבר דאבו לפארמה אותה אימן אריגו סאקי, ושם שיחק 16 משחקים. ביוני 2000 עבר למונקו מהליגה הצרפתית, בעסקת חילופים במקום סברי למושי. לאחר כחצי שנה הוא חזר לוויצ'נזה בהשאלה, ובסוף העונה עבר לאטאלנטה.

באטאלנטה דאבו הבטיח לעצמו מקום בהרכב הראשון, ובשנת 2003 קיבל זימון ראשון לנבחרת צרפת עבור גביע הקונפדרציות, זימון שדאבו כינה "מפתיע", והיה שותף לזכייה בתואר. בקיץ 2003 הצטרף דאבו ללאציו, שם הוא הפך לחלק חשוב בקישור הקבוצה, בזכות סגנון משחקו המאורגן.

לאחר שמספר קבוצות מהפרמייר ליג גילו בו התעניינות בקיץ 2006, הצטרף דאבו למנצ'סטר סיטי כשחקן בוסמן, וחתם לשלוש שנים. הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק פתיחת העונה שבו הקבוצה הפסידה 0–3 לצ'לסי. בהופעתו השלישית קיבל כרטיס אדום על כניסה אווירית בשחקן רדינג, והושעה לשלושה משחקים. פציעה ברצועת הברך שנגרמה לו במהלך אימון גרמה לו להיעדרות ארוכה, והוא לא שיחק עד אמצע דצמבר באותה שנה. בחזרתו למגרשים הוא שיחק 13 משחקים רצופים, ואז הושבת שוב כתוצאה מפציעה. לאחר שהחלים נאבק להשיב את מקומו בקבוצה, ושיחק משחק אחד בלבד בעונת 2007/2006.

ב-1 במאי 2007 הותקף דאבו על ידי חברו לקבוצה ג'ואי ברטון במגרש האימונים של מנצ'סטר סיטי, ונאלץ להתפנות לבית חולים לטפל בפצעיו. דאבו התלונן במשטרה על תקיפה, ובארטון נעצר ונחקר במשטרת מנצ'סטר.

דאבו הוצב ברשימת ההעברות על ידי סוון-גוראן אריקסון, יחד עם חבריו לקבוצה דני מילס ופול דיקוב. מילס ודיקוב הושאלו לקבוצות אחרות, אך דאבו נשאר בקבוצה. ב-30 באוגוסט 2007 חתם על חוזה בלאציו עד יוני 2010. ב-13 במאי 2009 הבקיע את הפנדל המכריע בגמר הגביע האיטלקי 2009 נגד סמפדוריה.

ב-2011 חתם דאבו על חוזה לשנה בקבוצה ניו אינגלנד רבולושן בה שיחק רק 3 משחקים, ובסוף עונה זו דאבו החליט לפרוש.

==תארים==
; לאציו
* הגביע האיטלקי (2): 2004/2003, 2009/2008

; נבחרת צרפת
* גביע הקונפדרציות (1): 2003

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני סטאד רן
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני ויצ'נצה
קטגוריה:כדורגלני פארמה
קטגוריה:כדורגלני מונקו
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני ניו אינגלנד רבולושן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2003
קטגוריה:צרפתים ממוצא סנגלי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1977
אנוור הוג'ה

אנוור חליל הוג'ה (באלבנית: Enver Halil Hoxha, ; 16 באוקטובר 1908 - 11 באפריל 1985) היה מנהיגה הקומוניסטי של אלבניה מסוף מלחמת העולם השנייה ועד מותו, כשכיהן כמזכ"ל של מפלגת הפועלים באלבניה. הוא היה המזכיר הראשון של מפלגת הפועלים של אלבניה משנת 1941 ועד מותו בשנת 1985. הוא היה גם חבר בפוליטביורו של מפלגת הפועלים של אלבניה, יו"ר החזית הדמוקרטית של אלבניה, ומפקד העליון של הכוחות המזוינים ושלט במדינה מ-1944 ועד מותו ב-1985. כיהן כראש ממשלת אלבניה בשנים 1944–1954, כשר הפנים בשנים 1944–1953, כשר החוץ בשנים 1946–1953 ושימש גם כשר ההגנה.

== ביוגרפיה ==
הוג'ה נולד בג'ירוקאסטר בשנת 1908 והיה למורה בבית ספר יסודי בשנת 1936. בעקבות הפלישה האיטלקית לאלבניה, הוא הצטרף למפלגת הפועלים של אלבניה עם הקמתה ב-1941 בברית המועצות. הוא נבחר למזכיר הראשון במרץ 1943 בגיל 34. פחות משנתיים לאחר שחרור המדינה, בוטלה המלוכה של המלך זוגו רשמית והוג'ה עלה לשלטון כראש המדינה הסמלי של אלבניה.

במהלך 41 שנות שלטונו, הוא בנה מחדש את המדינה, שנותרה הרוסה לאחר מלחמת העולם השנייה, בנה את קו הרכבת הראשון של אלבניה, העלה את שיעור האוריינות בקרב המבוגרים מ-5% ליותר מ-90%, חיסל מגפות, חישמל את המדינה והוביל את אלבניה לקראת עצמאות חקלאית. הוא גם הוציא מחוץ לחוק דת, נסיעות לחו"ל ובעלות פרטית, סגר או המיר לשימושים חילוניים את כל מתקני הדת של אלבניה. תחת משטרו, אלפי מתנגדים נתפסו, הוצאו להורג, ועשרות אלפים נוספים נכלאו במחנות לעבודת כפייה.

מנהיגותו של הוג'ה אופיינה בבידוד המדינה, החל מאמצע שנות ה-70, ובדבקותו במרקסיזם-לניניזם אנטי-רוויזיוניסטי, כלומר סטליניזם. לאחר התנתקותו מהמאואיזם בסוף שנות ה-70 (1976–1978) ובתחילת שנות ה-80, מספר מפלגות מאואיסטיות הכריזו על עצמן כהוג'איסטיות. כיום, הקונגרס הבינלאומי למפלגות וארגונים מרקסיסטיים-לניניסטיים (איחוד ומאבק) מהווה את האיחוד המוכר ביותר למפלגות אלו.

הוג'ה ניתק את קשריו עם ברית המועצות בעקבות הנהגת מדיניות ההפשרה של חרושצ'וב שם; כן פרש מברית ורשה ב-1968 וניתק את קשריו עם סין ב-1972. בתקופתו הפכה אלבניה למדינה המבודדת ביותר בעולם.

הוג'ה חשש כי תבוצע פלישה לאלבניה, ולכן בנה בשנים 1967 ועד מותו כ-700,000 בונקרים ברחבי אלבניה. כחלק מדוקטרינת "צבא העם", כל תושב עבר מגיל 12 אימון בירי בקלצ'ניקוב, וכל משפחה בכפר הייתה אחראית על ניקיון הבונקר שלה. ההוצאה על הבנייה הזו דלדלה את קופת המדינה, שהייתה ריקה בלאו הכי. כיום מרבית הבונקרים מוזנחים והרוסים, ומהווים אטרקציה תיירותית באלבניה.

את הוג'ה ירש רמיז אליה שכיהן אחריו כנשיא אלבניה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת אלבניה
קטגוריה:שרי חוץ
קטגוריה:קומוניסטים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור סובורוב
קטגוריה:אלבניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי גיבור יוגוסלביה
קטגוריה:ילידי 1908
קטגוריה:נפטרים ב-1985
אליזבט נואלה-נוימן

אליזבט נואלה-נוימן (בגרמנית: Elisabeth Noelle-Neumann; 19 בדצמבר 1916, ברלין – 25 במרץ 2010) הייתה פרופסור גרמניה למדע המדינה. תרומתה החשובה ביותר לתחום היא תיאורית ספירלת השתיקה, שמצביעה על הקשר בין דעות המושמעות במרחב הציבורי לבין דעות הפרטים בחברה.

נולדה בברלין כשנייה מארבעת ילדיהם של אווה וארנסט נואלה, עורך דין. למדה פילוסופיה, היסטוריה, עיתונאות ולימודי אמריקה באוניברסיטת הומבולדט, באוניברסיטת קלינינגרד ובאוניברסיטת מיזורי וקיבלה תואר דוקטור בחקר דעת קהל בשנת 1940. באותה שנה עבדה לזמן קצר בעיתון הנאצי "דאס רייך". ב-1941 פרסמה מאמר בעיתון ובו תמכה בעמדה לפיה יהודים שולטים באמצעי תקשורת בארצות הברית. היא טענה כי היהודים הם בעלי העיתונים והכותבים בהם, ומחזיקים במונופול על אמצעי הפרסום. 

ב-1947 ייסדה עם בעלה הראשון מכון לחקר דעת קהל, מכון אלנסבך, שהפך ברבות השנים לאחד ממכוני דעת הקהל היוקרתיים בגרמניה. משנת 1964 ועד 1983 שימשה כפרופסור באוניברסיטת מיינץ. שימשה גם כיושבת ראש באיגוד העולמי של מכוני דעת קהל בין השנים 1978 עד 1980.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ילידות 1916
קטגוריה:חוקרי מדע המדינה
קטגוריה:מדענים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מיינץ
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:נאציות
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2010
פתיחה רוסית

פתיחה רוסית או הגנת פטרוב היא פתיחת שחמט שמתחילה במסעים:

1.ה4 ה5. 

2.פ-ו3 פ-ו6. 

סימונה המקובל הוא c42-c43 באינדקס הפתיחות של ECO.

מבין השחקנים המפורסמים, השתמש לראשונה בהגנה זו אלכסנדר פטרוב באמצע המאה ה-19. השימוש בהגנת פטרוב מונע מלבן להשתמש בפתיחה ספרדית, בפתיחה איטלקית ובפתיחה סקוטית. הפתיחה נהפכה לאחד מכלי הנשק החזקים של השחקנים בכלים השחורים כנגד 2.פ-ו3 ומשמשת שחקנים בולטים רבים (בהם אלוף העולם ולדימיר קראמניק והישראלי בוריס גלפנד).

== התגובה של לבן ==
קיימות ארבע דרכי תגובה מקובלות כנגד הגנת פטרוב:
:3. פג3, שמוביל בדרך כלל לטרנספוזיציה לפתיחת ארבעת הפרשים.
:3. רג4, שיכול להוביל לגמביט בודן-קיירצקי או לטרנספוזיציה לפתיחת ארבעת הפרשים.
:3. ד4, וריאנט שטייניץ.
:3. פ:ה5, המסע המקובל ביותר.

==3. פג3 ==

השחור יכול להגיב על מסע זה ב-3. פג6 מה שיוביל לפתיחת ארבעת הפרשים שנחשבת לפתיחה שוויונית ונטולת סיכונים לשחור.

==3. רג4 ==

3. רג4, פ:ה4<BR>
4. פג3, הוא גמביט בודן-קיירצקי.<BR>
השחור יכול לקבל את הגמביט בעזרת:<BR>
4. ...פ:ג3<BR>
5. ד:ג3,ו6.<BR>
השחור יכול גם להחזיר את הרגלי בעזרת:<BR>
5. ...ג6<BR>
6.פ:ה5, ד5 והעמדה היא שוויון.<BR>
השחור יכול גם לעבור לפתיחת ארבעת הפרשים בעזרת 4. ...פג6 5.פ:ה4, ד5.

==3. ד4 ==

לאחר 3.ד4 יש לשחור שתי אפשרויות:
3. ...ה:ד4 4.ה5, פה4 5.מה:ד4, ד5 6.ה:ד6, פ:ד6 7.פג3, פג6 8.מהו4 ולשחור אין בעיות רציניות.
אפשרות שנייה היא 3. ...פ:ד4 4.רד3,ד5 5.פ:ה5 ולאחר פד6 עמדת השחור יציבה.

==3.פ:ה5 ==

זהו הווריאנט המרכזי בהגנת פטרוב.
השחור מגיב בדרך כלל ב-3. ...ד6. יש לשים לב שהשחור לא יכול לשחק 3. ...פ:ה4 מכיוון שאחרי 4. מהה2, מהה7 (אם השחור ינסה להציל את פרשו ולשחק 4. ...פו6 הוא יפסיד את מלכתו בגלל 5.פג6+) 5.מה:ה4, ד6 6. ד4, ו6 7. פג3, ד:ה5 8. פד5,מהד6 9. רו4, פד7 10. 0-0-0 וללבן יתרון עמדתי גדול.
בדרך כלל הלבן משחק 4. פו3, פ:ה4 ופה ללבן יש שתי אפשרויות:

== 5.פג3 ==

מסע זה נכנס לאחרונה לרפרטואר של שחקני צמרת רבים.<BR>
לאחר 5.פג3, פ:ג3 6.ד:ג3, רה7 7.רו4, 0-0 8.מהד2, פד7 וללבן יתרון קטן.

== 5.ד4 ==

5.ד4, ד5 6.רד3 זוהי למעשה עמדת המפתח של הפטרוב ובה יש לשחור שלוש אפשרויות:

=== 6. ...רה7 ===

זהו הרעיון שפיתח מורפי בשנת 1858.
לאחר 6. ...רה7 7. 0-0,פג6 8. צה1, רו5 9. רב5 יש לשחור בעיות (כפי שהראה קרפוב במשחק קרפוב-קורצ'נוי דו-קרב על אליפות העולם 1981). אולם אם השחור משחק 8. ...רז4! 9.ג4, פו6 10. ג:ד5, ר:ו3 11.מה:ו3, מה:ד5 לשחור יש עמדה סבירה בהחלט.

=== 6. ...רד6 ===

העמדה המתקבלת לאחר 6. ...רד6 7. 0-0, 0-0 8.ג4, ג6 שוחקה רבות בצמרת העולמית עם אחוזים טובים לשחור.

=== 6. ...פג6 ===

זהו הקו המשוחק הכי הרבה.
לאחר 6. ...פג6 7. 0-0, רה7 8.ג4 מתקבלת עמדה סבוכה ששוחקה פעמים רבות בדו-קרב המפורסם קספרוב-קרפוב.

==הערות שוליים==

רוסית, פתיחה
מרפאת זמנהוף

שרידי האגף הדרום-מערבי של המבנה, המיועד לשימור (ספטמבר 2013)
מרפאת זָמֶנהוֹף הייתה מרפאה של שירותי בריאות כללית, ששכנה במרכז העיר תל אביב, בין הרחובות זמנהוף, גדעון, השופטים ושמשון הגיבור, ופעלה משנת 1936 ועד שנת 2012.

==היסטוריה ומאפיינים==
המבנה תוכנן על ידי האדריכל יוחנן רטנר בשיתוף עם עמנואל וילנסקי ויוסף נויפלד, בשנים 1934 עד 1936. הוא קם על שטח חקלאי בגודל של 1.8 דונם, שהיה שייך לשכונת נורדיה, ואשר צורתו כשל טרפז. המבנה נבנה לפי עקרונות אדריכלות הסגנון הבין-לאומי ושטחו הבנוי עמד תחילה על 2,500 מ"ר. במשך השנים נוספו למבנה שני אגפים נוספים, ושטחו הבנוי הועמד בשנת 1947 על כ-4,700 מ"ר, שהשתרעו על-פני ארבע קומות.

המבנה מתאפיין בחזיתות פשוטות וחלקות, ללא מרפסות או עיטורים ובקירות לבנים. חלק מהפינות מעוגלות, והחלונות נקבעו בשורות ובמרווחים קבועים. המבנה הוגדר על ידי עיריית תל אביב-יפו כמבנה לשימור ברמה בינונית. וכך תואר המבנה בתערוכת ההסתדרות "עשרים שנות בנייה" שנערכה בשנת 1940:

המרפאה נקראת על שם רחוב זמנהוף שמצפון לה, הקרוי על שמו של אליעזר זמנהוף, על אף שהכניסה הראשית למבנה נמצאת בצדו הדרומי, הפונה אל רחוב השופטים. במשך שנים רבות, תפקדה מרפאת זמנהוף כאחת המרפאות החשובות בתל אביב ובארץ כולה, וניתנו בה שירותים שונים של רפואה מקצועית. עם זאת, המבנה מיושן והוא שוכן בלב אזור מגורים שרחובותיו צרים והסובל ממצוקת חניה. כל אלה הביאו את הנהלת שירותי בריאות כללית לכלל החלטה למכור את הנכס, וחלק מהמחלקות הועברו למרפאות אחרות, ובעיקר למרפאה חדשה שנחנכה במגדל המאה שברחוב אבן גבירול. בתחילת מרץ 2012 עברו שאר המחלקות למגדל המאה, והמרפאה נסגרה ונהרסה.

ביולי 2005 נמכר הנכס לחברת "בניני העיר הלבנה", אשר מכרה אותו ליזם פרטי תמורת סכום של 5.3 מיליון דולר. בהתאם לאישורה של מחלקת השימור של עיריית תל אביב-יפו, שניים משלושת אגפי המבנה נהרסו ונבנ מחדש, בעוד שהשלישי שומר. בנוסף הותרה הקמת קומה חמישית בבניין, המשתרעת על חלק משטחו, ומתחתיו נחפר חניון תת-קרקעי. השיפוץ והשימור הושלמו בשנת 2016 והבניין משמש היום כבית מגורים שבו 51 יחידות דיור.

==בספרות==
מרפאת זמנהוף היא מקום התרחשותו של ספר הילדים "מה קרה לקרוקודיל", מאת ע. הלל.

==קישורים חיצוניים==

* [https://project-tlv.info/buildings/zamenhof/34-2/ פרויקט קופת חולים זמנהוף], באתר פרויקט תל אביב
* אלישע פרוינד, [http://www.doctorsonly.co.il/2012/03/33861/ מהיום אמור ז"למנהוף: פרידה מהמרפאה המיתולוגית של תל אביב], באתר "דוקטורס אונלי", 14 במרץ 2012
* "[https://web.archive.org/web/20090210181228/http://tlv100.co.il/HE/CityVisit/buildings/Pages/bezalel_modern_clinic.aspx מרפאת זמנהוף, זמנהוף 34]", בפרויקט "בנייני המאה"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים
קטגוריה:העיר הלבנה
זמנהוף
קטגוריה:שירותי בריאות כללית
קטגוריה:הצפון הישן
קטגוריה:תל אביב-יפו: רפואה
זמנהוף