OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פוינט פייפר

פוינט פייפר (באנגלית: Point Piper) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי מועצת וולהרה.

==גאוגרפיה==
פוינט פייפר שוכן לשפת מפרץ ג'קסון, ומוקף בים משלושה כיוונים. מדרום הוא גובל בפרוורים דאבל ביי, רוז ביי ובלוויו היל, ממזרח הוא גובל במפרצון רוז ביי, וממערב במפרצון דאבל ביי ומצפון במפרץ ג'קסון.

בזכות מיקומו נשקפים מחופיו נופים פנורמיים מרשימים, שהעלו את ערך הנכסים בפרוור לגבהים מרשימים. על פי הערכת כתבת הנדל"ן סינדי מרטין ב-2002, הערך הכולל של הנכסים על קרן וולסלי (Wolseley Crescent) לאורך קילומטר חוף, הוא כ-720 מיליון דולר אוסטרלי, מה שהופך את פוינט פייפר להיות הפרוור היקר ביותר בסידני מבחינת ערך יחסית לשטח (אם כי לא בהכרח מבחינת ממוצע שווי בתים). הפרוור הוא מהקטנים בסידני, עם אחד עשר רחובות בלבד: שדרות בקהרסט ולונגוורת; הדרכים סאות' הד החדשה, וונולה, ויונה ווולסלי; הרחובות וונתוורת ורדברס; קרן וולסלי; וונתוורת פלייס ווינגדל פלייס.

בגבולו הצפון מזרחי נמצא חוף ליידי מרטינס ובצידו המערבי חוף שבעה שילינג.

==היסטוריה==
הנחלה הראשונה שחולקה בפוינט פייפר ב-1816 ניתנה לקפטן ג'ון פייפר, קצין ממוצא סקוטי. בנחלה זו בנה פייפר אחוזה בשטח של 770,000 מ"ר, לה קרא "פוינט פייפר" (מילולית, נקודת פייפר). בעת שירותו של פייפר כנציב המכס בסידני נמצאו עדויות למעילה מטעמו. אף שפייפר מעולם לא הואשם בפשע כלשהו, הוא ניסה להטביע עצמו במימי הנמל ושרד ניסיון התאבדות זה. מאוחר יותר הוא מכר את כל נחלותיו בפוינט פייפר, רוז ביי, ניוטרל ביי ופיטרשהם בעבור 5,000 דולר ועבר לחיות בכפר. במקומו הגיע נציב מכס חדש מטעם הכתר האנגלי, קולונל ג'ון גיבס, ומשפחתו דרה באחוזה. אחוזת פוינט פייפר נהרסה במהלך מאמצי השיקום והבניה במאה ה-19.

==תרבות==
פוינט פייפר הוא פרוור מגורים יוקרתי, ואינו כולל מרכזים מסחריים או אזורי בידור מכל סוג, והוא אחד הפרוורים הבודדים בסידני שאינו מחזיק בגנים ציבוריים.

במקום מספר בתים מרשימים ארכיטקטונית, כגון אחוזתו של ג'ון סיימונד, שנבנתה בעלות של 70 מיליון דולר אוסטרלי (לא כולל עלות המגרש), והפכה לבית היקר ביותר שנבנה אי פעם באוסטרליה. בית המגורים השני בעלותו באוסטרליה מצוי גם הוא בפרוור, אחוזת קרייג-יי-מור (Craig-y-Mor), שהייתה בעבר בבעלותו של רנה ריבקין, בנקאי ועמיל בורסה, עד שמכרהּ בעבור 16.15 מיליון דולר. בשנת 2008 נמכרה אחוזה זו שוב ב-32.4 מיליון דולר.

בפרוור מתגוררים מספר אישים בעלי חשיבות: מלקולם טרנבול, חבר פרלמנט ומועמד לראשות הממשלה; פרנק לוי, מייסד רשת הקניונים וסטפילד; ג'ון סיימונד, מייסד רשת הלוואות המשכון Aussie Home Loans; ובוב הוק, ראש ממשלת אוסטרליה ה-23 (1983–1991).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110306012849/http://info.id.com.au/dosydney/Default.aspx?pg=1&gid=4920 פוינט פייפר באתר "Dictionary of Sydney"]
* [http://www.sydney-suburbs.com.au/Sydney_suburb/Point_Piper/Suburbs/16288 פוינט פייפר באתר "Sydney Suburbs"]

קטגוריה:פרוורי סידני
גרג ג'ירלדו

גרג ג'ירלדו (באנגלית: Greg Giraldo; 10 בדצמבר 2965 - 29 בספטמבר 2010) היה קומיקאי, סטנדאפיסט ומגיש טלוויזיה אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
=== נעוריו ותחילת דרכו ===
ג'ירלדו נולד ברובע הברונקס וגדל בקווינס שבניו-יורק. את לימודיו האקדמיים עשה ג'ירלדו באוניברסיטת קולומביה ובבית הספר למשפטים הרווארד. לאחר מכן, עבד ג'ירלדו מספר חודשים כעורך דין במשרד עורכי הדין "Skadden, Arps, Slate, Meagher & Flom" טרם החליט לעזוב את המקצוע לטובת קריירה בעולם הבידור.

=== קריירה בעולם הבידור ===
ג'ירלדו נהג בתחילה להופיע בקביעות במועדון הסטנד-אפ Comedy Cellar במנהטן. בשנת 1996 ג'ירלדו היה הכוכב הראשי בקומדיית מצבים אמריקנית של ערוץ ABC בשם "Common Law" אשר בוטלה לאחר תשעה פרקים. בנוסף לאורך השנים כיכב במספר פיילוטים לסדרות אשר מעולם לא עלו למרקע בהם הסדרות "The Greg Giraldo Show" ו-"Gone Hollywood" עבור ערוץ קומדי סנטרל.

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 ג'ירלדו היה חבר פאנל קבוע בתוכנית "Tough Crowd with Colin Quinn"<ref></ref> בערוץ קומדי סנטרל.

ג'ירלדו הופיע יותר מתריסר פעמים בתוכנית האירוח Late Night של דייוויד לטרמן ובתוכנית האירוח של קונאן או'בריין, ונהג להופיע בקביעות בתוכנית הרדיו של הווארד סטרן. הוא הופיע גם כחבר בפאנל בתוכנית "The Marriage Ref" בערוץ NBC. כמו כן, ג'ירלדו זכה לככב בשתי תוכניות ספיישל באורך חצי שעה כל אחת בערוץ קומדי סנטרל. ג'ירדלו כתב עבור תוכנית האירוח המאוחרת של קרסון דיילי, והיה חבר פאנל בתוכנית "Comedy Central's 100 Greatest Stand-ups of All Time special" בערוץ קומדי סנטרל.

בין השנים 2002-2004 היה ג'ירלדו חבר פאנל ומשתתף קבוע בתוכנית "Tough Crowd with Colin Quinn" ששודרה ברשת קומדי סנטרל. חברים קבועים נוספים בסדרה היו הסטנדאפיסטים פטריס או'ניל, ג'ים נורטון, והתארחו לאורך שתי עונות שידורה קומיקאים בולטים כמו ג'רי סיינפלד, לואי סי קיי, דאג סטנהופ ורבים אחרים.

מסוף 2005 ועד 2006 הופקה ושודרה בערוץ קומדי סנטרל הסדרה בהנחייתו של ג'ירלדו בשם "Friday Night Stand-Up with Greg Giraldo".

ג'ירלדו הופיע גם כמשתתף קבוע בתוכניות ה-Roast של הקומדי סנטרל, בהם השתתפו ידוענים נודעים רבים בהם פמלה אנדרסון, ויליאם שאטנר ודייוויד הסלהוף<ref></ref>. בהמשך השתתף גם בספיישל ה-Roast של TBS עבור הצמד הקומי צ'יץ' אנד צ'ונג.

ג'ירלדו היה גם כוכב אורח קבוע בסדרת הטלוויזיה "Lewis Black's Root of All Evil" בערוץ קומדי סנטרל.

במהלך 2010 ג'ירלדו כיכב כשופט בעונה השביעית של תוכנית הריאליטי "Last Comic Standing".<ref></ref>

=== מותו ===
ג'ירלדו נפטר ב-29 בספטמבר 2010. משפחתו החליטה לנתק אותו ממכשירי ההחייאה לאחר חמישה ימים בהם היה בתרדמת, כתוצאה מצריכת מנת יתר של תרופות מרשם ב-25 בספטמבר 2010 בחדרו במלון בניו ג'רזי.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סטנדאפיסטים אמריקאים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:אמריקאים ממוצא קולומביאני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
החבר'ה האחרים

החבר'ה האחרים (באנגלית: The Other Guys) הוא סרט קומדיית פעולה אמריקאי משנת 2010 בבימויו של אדם מקיי. בסרט משחקים ויל פרל, מארק וולברג, אווה מנדז, דוויין ג'ונסון, סמואל ל. ג'קסון ומייקל קיטון.

==עלילה==
לאחר מותם המפתיע של השוטרים המוערכים דנסון (דוויין ג'ונסון) והייסמית' (סמואל ל. ג'קסון) משטרת ניו יורק משוועת לגיבורים חדשים. השוטר טרי הויטז (מארק וולברג) מרגיש שעתה הגיע זמנו להיכנס לנעליהם של דנסון והייסמית'. אך שותפו, אלן גמבל (ויל פרל), לא נלהב מהצעתו של חברו. תוך כדי חקירה בירוקרטית הם מגלים הונאת כספים הנעשתה על ידי המיליונר דייוויד הרשן (סטיב קוגן). תוך כדי הניסיון לחשוף את מזימתו הם מגלים שגם כספי הפנסיה של שוטרי ניו יורק יולבנו בהונאה זו. לבסוף הם מצליחים להגיע לפקיד המבצע את פעולת ההעברה ולבטל אותה תוך כדי הבסת אנשיו של הרשן.

כתוביות הסיום של הסרט מלוות בהסברים על כיצד קל לבצע הונאת פונזי במערכת הפיננסית האמריקאית, וכיצד התנהלותה הרשלנית והמושחתת הובילה למשבר הסאב-פריים.

==שחקנים==
* ויל פרל - אלן גמבל
* מארק וולברג - טרי הויטז
* אווה מנדז - ד"ר שילה גמבל
* דוויין ג'ונסון - כריסטופר דנסון
* סמואל ל. ג'קסון - פק הייסמית'
* מייקל קיטון - ג'ין מונץ'
* סטיב קוגן - דייוויד הרשן
* ריי סטיבנסון - רוג'ר וסלי
* רוב ריגל - אוון מרטין
* דיימון ואינז ג'וניור - פוסי

מספר שחקנים ואישים הופיעו בהופעות אורח: רוזי פרז, דרק ג'יטר, ברוק שילדס, אן הייש, טרייסי מורגן ואייס טי.

==ביקורות והכנסות==
רוב הביקורות על הסרט היו חיוביות. הסרט הגיע למקום הראשון של שוברי הקופות בארצות הברית תוך כדי עקיפת הסרט "ההתחלה". סך הכנסות הסרט הגיעו לכ-170,432,927 דולר, מתוכם כ-119,219,978 מיליון דולר בצפון אמריקה וכ-51,212,949 מיליון דולר בשאר העולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי 2010
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:ניו יורק בקולנוע
MIAT מונגוליאן איירליינס

[[בואינג 737-800 של החברה]]
[[בואינג 767-300ER של החברה]]
MIAT מונגוליאן איירליינס (במונגולית: Монголын Иргэний Агаарын Тээвэр, באנגלית: Mongolyn Irgenii Agaaryn Teever-MIAT) היא חברת התעופה הלאומית של מונגוליה, בסיסה נמצא בנמל התעופה ג'ינגיס חאן בעיר אולן בטור, והיא מעסיקה כ-1000 עובדים.

== תולדות החברה ==
החברה החלה את פעילותה בשנת 1956 בסיוע אירופלוט, יעדיה הראשונים היו אירקוטסק, בייג'ינג, ומוסקבה.

בשנות השישים רכשה החברה מטוסי אנטונוב 24 ו-26.

בשנת 1994 חכרה החברה מטוס בואינג 727-200 מקוריאן אייר, והוא היה המטוס המערבי הראשון בצי.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לאוקטובר 2019:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#1d3d73;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="4" |נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:white;background:#1d3d73;"
!C
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">W</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
| rowspan="3" |בואינג 737-800
| rowspan="3" |3
| rowspan="3" |—
| rowspan="3" |12
| rowspan="3" |—
|150
|162
| rowspan="3" |
|-
|156
|168
|-
|162
|174
|-
|בואינג 737-8MAX
|1
|3
|12
|—
|150
|162
|
|-
|rowspan=2|בואינג 767-300ER
|rowspan=2|2
|rowspan=2|—
|15
| rowspan="2" |—
|237
|252
|rowspan=2|
|-
|24
|234
|258
|-
|בואינג 787-9
|—
|1
|16
|21
|276
|313
|
|-
!סה"כ
!6
!4
!
! colspan="4" |
|}

== הסכמים לשותפות קוד ==
*קוריאן אייר, טיסות לסיאול.
*אירופלוט, טיסות למוסקבה.

== תאונות ==
*ב-4 באוגוסט 1964 התרסק מטוס איליושין Il-14 לתוך הר, כל הנוסעים נהרגו.
*ב-26 בינואר 1990 התרסק מטוס אנטונוב An-24, כל 30 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
*ב-23 באפריל 1993 התרסק מטוס אנטונוב An-26 במהלך הנחיתה בשדה התעופה באולן בטור, 26 נוסעים ו-6 אנשי צוות נהרגו.
*ב-21 בספטמבר 1995 התרסק מטוס אנטונוב An-24, 37 נוסעים ו-6 אנשי צוות נהרגו.
*ב-10 ביוני 1997 התרסק מטוס חרבין Y-12 מתוך 12 הנוסעים 7 נהרגו.
*ב-26 במאי 1998 התרסק מטוס חרבין Y-12 זמן קצר לאחר ההמראה 26 נהרגו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:מונגוליה: כלכלה
קטגוריה:מונגוליה: תחבורה
קטגוריה:אסיה: חברות תעופה
SCADA

SCADA (ראשי תיבות באנגלית למונח: Supervisory Control And Data Acquisition) הן מערכות מחשב המשמשות לצורך פיקוח, שליטה ואיסוף נתונים בתעשייה. מערכות אלה מנטרות ושולטות על תהליכים בתחום התעשייה, התשתיות וניהול מתקנים, כמתואר להלן:
* תהליכים בתעשייה הכוללים, בין השאר, תהליכי הפקה, יצור, זיקוק, יצירת אנרגיה והרכבת מוצרים.
* תהליכים בתשתיות ציבוריות או פרטיות הכוללים, בין השאר, מערכות תאורת חוץ (עירוניות ובינעירוניות), מערכות לאספקת מים, איסוף וטיהור שפכים, ניטור צנרת להולכת נפט וגז, רשת החשמל, מערכת צופרי אזעקה ומערכות תקשורת גדולות.
* תהליכים במתקנים ציבוריים או פרטיים, כולל ניהול מערכות בניינים, שדות תעופה, אוניות ותחנות חלל. מערכות SCADA מנטרות ושולטות על מערכות HVAC (ראשי תיבות באנגלית: Heating, Ventilation, and Air Conditioning), חימום, אוורור ומיזוג אוויר, הפועלות במתקן.

== מרכיבי מערכת SCADA ==
מערכת SCADA מכילה בדרך כלל תת-מערכות אלה:
* ממשק משתמש הוא חלקה של מערכת החשוף למשתמש בה, כך שדרכו מתקיים הקשר בין המשתמש ובין המערכת, ובאמצעותו המפעיל האנושי מנטר ושולט על התהליך.
* מערכת פיקוח ממוחשבת, האוספת מידע על התהליך ושולחת פקודות בקרה לתהליך.
* יחידות ניטור בתהליך (RTU), שהן יחידות קצה ממוחשבות המחוברות לחיישנים הממוקמים באתר התהליך.
* בקרים לוגיים מיתכנתים (PLC) הם מכשירים אלקטרוניים ממוחשבים המיועדים לאסוף מידע, לבקר ולשלוט בתהליכים. שימוש במכשירים אלה לניטור התהליך זול יותר וגמיש יותר, מאשר יחידות RTU הנבנות במיוחד לתהליך מסוים.
* תשתית תקשורת המחברת בין מערכת הבקרה לבין יחידות הקצה, RTU או PLC. בעבר התקשורת הזאת הייתה בעיקר סיריאלית אבל כיום מבוססת Ethernet.

== ראו גם ==
* סטוקסנט
* Manufacturing Execution Systems

== קישורים חיצוניים ==

* [http://emsmekorotprojects.com/?CategoryID=174 מערכות פיקוד ובקרה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מערכות בקרה
אתאיזם אגנוסטי

אומדן של שיעור האתאיסטים והאגנוסטיקנים בחלק ממדינות העולם
אתאיזם-אגנוסטי הוא זרם פילוסופי המשלב בתוכו את האתאיזם והאגנוסטיות. אתאיסטים-אגנוסטיקנים הם אתאיסטים מאחר שאין בהם אמונה בקיום כל אלוהות ואגנוסטיקנים כיוון שהם לא מתיימרים לדעת או לקבוע האם כל אלוהות קיימת או לא קיימת. 

אתאיזם אגנוסטי מונגד לתאיזם אגנוסטי, לפיו אפשר להאמין שקיימת אלוהות אחת או יותר, אך אמונה זו איננה ידיעה מוחלטת. 

אתאיסטים אגנוסטיקנים טוענים כי גישות פילוסופיות כמו אפיסטמולוגיה, תער אוקאם או "אפילו לא שגוי" מצדיקות את עמדתם.

לדוגמה, ברטראנד ראסל משתמש בדוגמה של קנקן תה: הוא טוען כי אי אפשר לדעת בוודאות שבין כדור הארץ למאדים לא מסתובב קנקן תה במסלול סביב השמש, ובכל זאת רוב האנשים לא יאמינו בכך.

==ראו גם==
* איגנוסטיות
* ביקורת האתאיזם

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*Howe, Frederic R. Challenge and Response. Grand Rapids: The Zondervan Corporation, 1982. 
*Martin, Michael. Theism. MSN Encarta, 2000. Microsoft Corporation.
*Martin, Michael. Atheism: A Philosophical Justification. Philadelphia: Temple UP, 1992. 
*Smith, George H. Atheism: The Case Against God. 1st ed. Amherst: Prometheus Books, 1980. 
*Stein, Gordon. The Encyclopedia of Unbelief. Amherst: Prometheus Books, 1985. 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:תורת ההכרה
קטגוריה:אתאיזם
קטגוריה:אגנוסטיות
דייוויד ג'ונסטון

דייוויד ג'ונסטון (באנגלית: David Johnston; נולד ב-28 ביוני 1941) הוא פרופסור למשפטים קנדי ששימש כמושל הכללי של קנדה, ה-28 מניין מאז איחוד קנדה, בשנים 2010–2017.

==קורות חיים==
ג'ונסטון נולד בסדברי (כיום גרייטר סדברי) באונטריו. לאחר סיום לימודי התיכון השלים תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד בשנת 1963. אחר כך השלים תואר במשפטים באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. עם חזרתו לקנדה השלים תואר נוסף במשפטים באוניברסיטת קווינס בקינגסטון. לימד באוניברסיטת טורונטו והגיע לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1974 התמנה לדיקן באוניברסיטת מערב אונטריו. בשנת 1979 התמנה לסגן נשיא אוניברסיטת מקגיל ובשנת 1994 הפך לנשיאה. משנת 1999 שימש בתפקיד נשיא אוניברסיטת ווטרלו. ג'ונסטון פרסם מאמרים וספרים שונים בתחומי התמחותו העיקריים: משפט ציבורי ומשפט מסחרי, הוא נשוי לשרון, פיזיותרפיסטית ולהם חמש בנות.

==מינוי לתפקיד==
ביולי 2010 אושר מינויו לתפקיד המושל הכללי בהמלצת ראש-הממשלה סטיבן הרפר שאמר עליו כי "הוא מייצג את הטוב ביותר בקנדה: עבודה קשה, מסירות, שירות לציבור וענווה". ראש האופוזיציה, ומנהיג המפלגה הליברלית, מייקל איגנטייף בירך אף הוא על המינוי ואמר כי "מומחיותו המשפטית והתחוקתית הופכת אותו למועמד אידיאלי לתפקיד". הוא היה המושל הכללי ה-28 במספר ואחד מהיחידים ששירתו בתפקיד יותר מ-7 שנים. ב-2 באוקטובר 2017 הוחלף בידי ז'ולי פאייט.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gg.ca/index.aspx האתר הרשמי: המושל הכללי של קנדה]
* [http://www.cbc.ca/thenational/indepthanalysis/story/2010/10/04/national-davidjohnston.html ראיון בטלוויזיה הקנדית עם המושל הכללי, אוקטובר 2010] 
* 

קטגוריה:המושלים הכלליים של קנדה
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בקנדה
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מקגיל
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1941
תהילים ס"ז

לַמְנַצֵּחַ בִּנְגִינֹת הוא מזמור מספר תהילים (פרק ס"ו בתרגום השבעים ובוולגטה). ייחודו הוא בשילוב שבו בין אוניברסליות לבין פרטיקולריות ישראלית. פיבל מלצר הגדירו כ"ספק תפילה ספק תהילה, ספק לשעבר ספק לעתיד, והוא גם תפילה וגם תהילה, גם עבר וגם עתיד".

החוקרים התקשו לגבי המושב בחיים של המזמור, שכן ברובו אין לו תוכן קונקרטי מלבד תפילה ותהילה. עם זאת, על פי שלוש המילים "אֶרֶץ נָתְנָה יְבוּלָהּ" שיערו חלק מהחוקרים, כדוגמת יחזקאל קויפמן שהמזמור הוא שיר היבול וקשור כנראה לסוכות, הוא חג האסיף.
על פי עמוס חכם ב"דעת מקרא", תפילת הודיה שנאמרה בעת הקרבת קורבנות כתודה על פדות מצרה.

==המזמור בתפילה ובקבלה==
המזמור נאמר בנוסח עדות המזרח לפני תפילת ברוך שאמר בימי חול, וכן לאחר תפילת מנחה ולפני קדיש יתום בימי חול (למעט במנחה של ערב שבת).

בקהילות רבות אומרים מזמור זה לפני תפילת ערבית של מוצאי שבת בניגון מיוחד (בדרך כלל ביחד עם לדוד ברוך), כסימן ברכה לקראת השבוע החדש, על פי תוכן המזמור.
המזמור נכלל בתיקון לאה שבתיקון חצות על פי האר"י.
המזמור נאמר בהרבה מקהילות האשכנזים גם כחלק מקידוש לבנה.

מכיוון שמספר המילים במזמור הוא 49, וכן ספירה אפשרית של אותיות הפסוק האמצעי יוצאת 49, התפשט המנהג ברוב הקהילות לומר מזמור זה לאחר ספירת העומר, הנאמרת 49 יום בשנה, ובכל יום לכוון למילה אחרת מן המזמור ולאות אחרת מן הפסוק האמצעי.

למזמור מיוחסת חשיבות רבה בקבלה. על שום היותו סימטרי, בן שבעה פסוקים, ועל שום ההרמזים שבו המקבילים לברכת כהנים, ערכו אותו המקובלים בצורת מנורת שבעת הקנים שהודלקה בבית המקדש. המקובלים שיבחו את האומר מזמור זה ומשווה לנגד עיניו את צורת המנורה. כאשר המזמור ערוך בצורה כזו הוא מכונה גם למנצח בצורת המנורה (על שם התיבה הפותחת את כותרתו, "למנצח"). בעקבות החשיבות הרבה שיוחסה לצורה זו בקבלה, מופיע מזמור זה בצורה המנורה בלוחות "שיוויתי" רבים, ובחלק מהסידורים בנוסח עדות המזרח, לעזר למתפללים. בנוסף עקב צורה זו של המנורה, נוהגים בחלק מקהילות הספרדים ועדות-המזרח לצרף מזמור זה אל הנוסח המורחב לסדר הדלקת נרות חנוכה, הנאמר לאחר ההדלקה. יש הרואים בזה סגולה מפני שנס חנוכה נעשה בשמן מנורת המקדש.<ref></ref>

המסורת היהודית<ref></ref> מציינת שכאשר דוד המלך היה יוצא למלחמותיו, הוא היה נושא עמו מגן ייחודי אשר עליו היה חרוט מזמור זה. צורת המגן כשלעצמו היה מסוגנן בצורה המוכרת לנו היום בתור מגן דוד, לעומת זאת הרמ"א כתב שהמנורה הייתה מצוירת בתוך ה"מגן דוד".

יש נהגו שלומר המזמור לפני ברכת המזון.

==הלחנה==
במוזיקה הקלאסית הולחן המזמור על ידי צ'ארלס אייבס ותומאס טאליס.

==גלריית המזמור בצורת המנורה==
ניתן לראות שאלמנטים שונים מתווספים לצד המנורה, בגרסאות שונות.

לרוב המזמור מופיע בסידורי עדות המזרח בצורת המנורה.
<gallery>
קובץ:A shiviti, Denmark.jpg|"שיוויתי" עם מזמור ס"ז בצורת המנורה (דנמרק, המאה ה-18 או ה-19)
קובץ:תהילים סז למנצח בנגינות מזמור שיר מנורה.jpg|מזמור 'למנצח בנגינות מזמור שיר' בצורת מנורה (מספר ראשית חוכמה נדפס בשנת תרמ"ד 1884 ווארשא)
קובץ:Fisher art and craft 05.jpg|"שיוויתי" שיצר שמעון ישראל שיין בירושלים במהלך המאה ה-19
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* פיבל מלצר, פני ספר תהילים, ירושלים: תשמ"ג, עמ' קסד-קסז.
* דעת מקרא על ספר תהילים, מפורש בידי עמוס חכם, חלק א', עמ' שפג-שפז.
* שלמה ויסבליט, על מזמור ס"ז בתהלים, בית מקרא 23, ד (תשל"ח).

==קישורים חיצוניים==

*
*[https://www.tehillim-center.co.il/article/2145 מעלת קריאת "למנצח" - מזמור ס’’ז בצורת מנורה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:תפילות ביהדות
קטגוריה:פסוקי דזמרא
סז
הוועדה לפשעים פיננסיים כלכליים (ניגריה)

שמאלהוועדה הניגרית לחקירת פשעים כלכליים ופיננסיים (EFCC, The Economic and Financial Crimes Commission; בשפת היורובה: Ìgbìmọ̀ Ìwàọ̀daràn Tòkòwó àti Oníìnáwó) הוקמה ב-2003 כגוף אכיפת חוק ניגרי הנאבק בהלבנות הון ותרגילי העוקץ הניגרי (הונאות מקדמה, המכונות גם תרגיל מספר 419). מטות הארגון נמצאים בלאגוס הבירה ובעיר אבוג'ה.

==היסטוריה==
הארגון הוקם בשנת 2003, לאחר ש-FATF - כוח המשימה הפיננסי הבינלאומי למלחמה בהלבנות הון הודיע שניגריה היא אחת מ-23 המדינות שאינן משתפות פעולה במאבק בהלבנות הון.

כאשר עמד נוּהוּ ריבּאדוּ בראש הארגון הוא עסק בביעור השחיתות הציבורית וקידם חקירת בכירי ממשל ניגריים שנחשדו במעורבות בנטילת שוחד ופשעי הונאה כלכלית. ב-2005 הוועדה פעלה באופן אינטנסיבי כנגד בכירים בממשל הניגרי ועצרה בין השאר גם את דיאפרייה אלאמיסייגה, מושל מדינת באיילסה בניגריה, שהואשם בשחיתות ונעצר לאחר שכיהן בתפקיד המושל משנת 1999. בספטמבר 2006 הוועדה חקרה 31 מתוך 36 מושלי המדינות הפדרליות של ניגריה. באפריל 2008 הוועדה חקרה את בתו של נשיא ניגריה לשעבר, הסנאטורית ליאבו אובסאניו בלו, בחשד שנטלה 100 מיליון נאירות (10,000 דולרים אמריקניים) שנגנבו ממשרד הבריאות. שרת הבריאות וסגנה, הועמדו למשפט ב-2010 על גנבה מתקציב המשרד במהלך שנת 2009, גנבה שמוערכת בסכום של 30 מיליון נאירות שהם 30,000 דולרים.

ב-6 ביוני 2008 מונתה פארידה מְזאמבר ואזירי לראש הוועדה, כאשר ב-6 באוגוסט אותה שנה, נוהו ריבאדו פוטר מתפקיד עוזר מפכ"ל לסגן נציב משטרת ניגריה. פארידה ואזירי הובילה מהלך אינטנסיבי דומה לקודמה בתפקיד. ומאז 2008 מתפרסמת רשימת האנשים המבוקשים ביותר בידי הוועדה.
==ראשי הוועדה למלחמה בפשעים כלכליים ופיננסיים==
*מר נוּהוּ ריבּאדוּ (2003 – 2008)
*פארידה מְזאמבר ואזירי (2008–2011)
*איברהים לאמורד (2012) 
*איברהים מאגו

==לקריאה נוספת==
* מקמאפיה - פשע ללא גבולות, מאת מישה גלני. הוצאת ידיעות ספרים, 2009

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניגריה: כלכלה
קטגוריה:ניגריה: חוק ומשפט
הנדסה ימית

חדר בקרה של אונית אספקה צרפתית, Argonaute
הנדסה ימית היא תחום העוסק בתכנון, עיצוב, בנייה, התקנה, תפעול ותמיכה במערכות וציוד של כלי שיט, וכן במערכות ומבנים המאפשרים מגורי נוסעים וצוות, נשיאת מטען על כלי שיט ומתקנים ימיים כמו אסדות קידוח ומספנות.

הנדסה ימית היא תחום הקרוב להנדסת מכונות אף שמהנדס ימי חייב להיות גם בעל ידע (ולעיתים אף ניסיון מעשי) במערכות חשמל, אלקטרוניקה, מערכות פנאומטיות, הידראוליות, כימיה, הנדסת בקרה, ארכיטקטורה ימית והנדסת אוניות, הנדסת תהליכים, מתקני קיטור, טורבינות גז ואפילו אנרגיה גרעינית על חלק מכלי השיט.

הנדסה ימית בעת תפעול שוטף של כלי שיט באה לידי ביטוי בהפעלה ובתחזוקה של מערכת ההנעה ומערכות אחרות כגון: מערכות ליצור חשמל, תאורה, דלק, שימון, טיהור מים, מיזוג וקירור. עבודה זו מתבצעת על ידי קציני הנדסה ימית, המוכשרים בדרך כלל לתפקידם במכללות ייעודיות למקצועות הים. הנדסה ימית התגבשה לכדי ענף מקצועי נפרד עם פיתוחם של מנועי הקיטור הימיים, בעיקר במחצית השנייה של המאה ה-19. המהנדסים הימיים הראשונים נודעו בתואר "מסיק" (באנגלית: Stoker), כיוון שחלק מתפקידם היה להזין פחם במנוע הקיטור. אף שמנועי הקיטור הימיים חלפו מן העולם, התואר Stoker עדיין נמצא בשימוש בקרב יורדי הים.

==ראו גם==
* המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
גבריאיל פופוב

גבריאיל חריטונוביץ' פופוב (ברוסית: Гаврии́л Харито́нович Попо́в; נולד ב-31 באוקטובר 1936) הוא פוליטיקאי וכלכלן רוסי וראש עיריית מוסקבה הראשון שנבחר בבחירות דמוקרטיות. הוא היה ראש העיר מוסקבה מ-1990 עד 1992, עת הוחלף בידי יורי לוז'קוב.

==ביוגרפיה==

פופוב התחנך באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה ע"ש לומונוסוב. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית ב-1959 והיה מזכיר ועדת הקומסומול באוניברסיטה. הוא נשאר בפקולטה לכלכלה, בה התחנך כסטודנט ולאחר מכן היה לדיקן הפקולטה, מאז 1978. ייגור גאיידר, שהיה לראש ממשלת רוסיה היה תלמידו בפקולטה.

בתקופת הפרסטרויקה, גבריאיל התערב יותר ויותר בפוליטיקה. בשנת 1989 הוא נבחר לועידת נציגי העם והיה בין חברי האופוזיציה. ב-1990 עזב את המפלגה והיה לתומך נלהב של דמוקרטיזציה ומדיניות הפרסטרויקה. ב-20 באפריל 1990 פופוב נבחר לראשונה בתולדות העיר באופן דמוקרטי לתפקיד ראש העיר. הוא פוטר כעבור שנתיים לאור בעיות ניהוליות.

לאחר 1992, חזר פופוב לאקדמיה וכעת הוא נשיא האוניברסיטה הבינלאומית במוסקבה. בנוסף, הוא יושב ראש התנועה הרוסית לרפורמה דמוקרטית בתחומי מדע. הוא ממשיך בפעילות מדעית ופרסם מאמרים רבים בתחום הכלכלה ופוליטיקה רוסית. לאחר שיורי לוז'קוב פוטר מתפקיד ראש העיר של מוסקבה, נתן לו עבודה באוניברסיטה. מעשית, לוזקוב מתגורר מחוץ לרוסיה ולא היה מרצה באוניברסיטה.

הוריו היו ממוצא יווני והוא נשיא כבוד של ארגון יוצא יוון ברוסיה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mos.ru/wps/portal/!ut/p/c0/04_SB8K8xLLM9MSSzPy8xBz9SP0o83hXN1e3QHMPIwMDl1BLAyM_y5AAEy8zQwM_I_3InNT0xORK_Qj9KDOc6izN9AtyXBUB84wpNQ!!?nID=6_EFEFQ7H200DU902N9TP4J61096&cID=6_EFEFQ7H200DU902N9TP4J61096&rubricId=14051&documentId=100195 הביוגרפיה באתר ממשלת מוסקבה]

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:ראשי עיריית מוסקבה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1936
יעקב לפידות

יעקב לפידות (נולד ב-1942) הוא אלוף (במיל') בצה"ל, כיהן כמנכ"ל המשרד לביטחון הפנים.

== ביוגרפיה ==
לפידות נולד ברחובות, התגייס לצה"ל ב-1960 ושירת בחיל השריון. ב-1965 מונה למפקד פלוגת צמ"פ בגדוד 52. במלחמת ששת הימים לחם כמ"פ קמ"ט - פלוגה ס' בגדוד 52 בחטיבה 14.
לאחר מלחמת ששת הימים היה חבר בצוות קליטת טנקי השלל מהמלחמה והסבתם לטנקי טירן. במבצע רביב ב-1969 פיקד על כוח השריון שמנה שישה טנקי שלל מסוג טירן 5. בין 1970 ל 1972 היה מפקד גדוד 79 בחטיבה 401. פיקד על קורס קציני שריון מ-1972 עד לאוקטובר 1973.

עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, מונה למפקד "כוח לפידות", גדוד מוקטן מאולתר שפעל בחזית הדרום. הכוח, שמנה שתי פלוגות טנקים ופלוגת חרמ״ש השתתף במאמצים לחבירה למעוז בודפשט המנותק. בהמשך הלחימה, פיקד לפידות על גדוד 196, גדוד שהורכב משתי פלוגות אחת מקורס קציני שריון והשנייה הייתה פלוגה מאולתרת מאנשי גייסות השריון והשתייך לחטיבה של גבי עמיר, תחת פיקוד אוגדה 162. הגדוד בפיקודו לחם במבצע אבירי לב באזור צירי "עכביש" ו"טרטור".

לאחר המלחמה מונה למפקדה של חטיבה 265, חטיבת טנקי טירן. בשנים 1974 עד 1976 שירת כמפקד חטיבה 14, בהמשך שירת כסגן מפקד אוגדה 252 בסיני, כמפקד אוגדה 440 (אוגדת טנקי שלל), כמפקד אוגדה 252 וכראש מטה פיקוד הדרום. באפריל 1984 מונה לסגן מפקד המפח"ש. באוגוסט 1986 קודם לדרגת אלוף ומונה למפקד המכללה לביטחון לאומי, תפקיד בו שירת עד 1990. בתחילת 1990 מונה על ידי הרמטכ"ל דן שומרון, לעמוד בראש וועדה שתחקור הדרכים למניעת תאונות בצה"ל, הייתה זו הוועדה הראשונה שטיפלה בנושא בדרג ובהיקף כזה. במלחמת המפרץ שימש עוזרו של שר הביטחון לענייני העורף.

לאחר שחרורו, מונה ב-1991 למנכ"ל משרד המשטרה (שבתקופתו הפך למשרד לביטחון הפנים) וכיהן בתפקיד עד 1996.
== חיים אישיים והשכלה ==
לפידות בוגר תואר ראשון בגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה. ובוגר תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה. נשוי ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://yomkipurwar.mod.gov.il/Persons/Pages/YaakovLapidot.aspx?query=%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91+%D7%9C%D7%A4%D7%99%D7%93%D7%95%D7%AA&type=papers,pictures,movies,maps,tapes,files&pageindex=1&pagefirst=0 יעקב לפידות] באתר [https://yomkipurwar.mod.gov.il/Pages/default.aspx "50 שנה למלחמת יום הכיפורים"] של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
* .
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:מפקדי אוגדה 440
קטגוריה:מפקדי עוצבת סיני
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לביטחון הפנים
קטגוריה:מפקדי חטיבה 14
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הדרום
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 460
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת ההתשה
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:מפקדי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
אמפיטריטה

"נפטון ואמפיטריטה", ציור של יאקוב דה חיין השני
אמפיטריטה (ביוונית עתיקה: Αμφιτρύτη) היא אלת הים, מלכת הים ואשתו של פוסידון במיתולוגיה היוונית. פירוש השם אמפיטריטה בא משתי מילים ביוונית: "אמפיס", שפירושה משני צדדיו, ו"טריס", שפירושה שלישי.
== דמותה ==
לפי פסאודו-אפולודורוס, אמפיטריטה היא בתם של הטיטאנים אוקיינוס וטתיס והייתה בין 3,000 האוקיינידים. לפי הסיודוס, אמפיטריטה היא בתם של נראוס ודוריס והיא נראידה.

אמפיטריטה בילתה את רוב זמנה בשירה ובריקודים עם אחיותיה. יום אחד ראה פוסידון את אמפיטריטה ליד האי נקסוס ומיד התאהב בה. הוא הציע לאמפיטריטה נישואים ובגלל שהייתה כל כך ביישנית היא ברחה והתחבאה בזרמי האוקיינוס האטלנטי הרחוקים משאר העולם. פוסידון מאוד רצה למצוא אותה, אז הוא שלח את דלפין (מלכת הדולפינים) למצוא אותה והיא שכנעה אותה לחזור ולהינשא לפוסידון.

אמפיטריטה הייתה אשתו המוכרת ביותר של פוסידון וביחד הם הולידו את טריטון בן הים. לרוב במיתולוגיה נראית אמפיטריטה רוכבת על מרכבה רתומה לסוסים על פני הגלים עם פוסידון. לאמפיטריטה הייתה גם בת, שלא מפוסידון, בשם רודוס (Rhodos), האנשת האי רודוס.

האסטרואיד 29 אמפיטריטה , שהתגלה ב-1854 על ידי אלברט מארת', נקרא על שמה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:אוקיינידים
קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:אלות ים ונהר
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
קטגוריה:נראידות
ויקטור כריסטנקו

ויקטור בוריסוביץ' חריסטנקו (ברוסית: Ви́ктор Бори́сович Христе́нко; נולד בצ'ליאבינסק, ב-28 באוגוסט 1957) הוא ראש ממשלת רוסיה לשעבר (24 בפברואר - 5 במרץ 2004) ושר התעשייה (מ-4 במרץ 2004 ועד לינואר 2012).

==ביוגרפיה==
ב-1979 הוא סיים את לימודיו במכון להנדסה מכנית בצ'ליאבינסק תוך התמחות בכלכלה וניהול בנייה. ב-1983 השלים תואר שלישי במכון לניהול במוסקבה.

===קריירה פוליטית===
במהלך סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 היה בתפקידים שונים בממשל של מחוז צ'ליאבינסק. ביולי 1997 ויקטור כריסטנקו עבר למוסקבה והתמנה לסגן שר האוצר בממשלת ויקטור צ'רנומירדין. באפריל 1998 התמנה לסגן ראש הממשלה האחראי על מדיניות הפיננסית. בתפקיד זה הוא כיהן בממשלות שונות במהלך 1998-2000. כריסטנקו כיהן כראש ממשלת רוסיה בפועל (ממלא מקום ראש הממשלה) במשך מספר שבועות בשנת 2004 לאחר שהנשיא ולדימיר פוטין פיטר את מיכאיל קסיאנוב וממשלתו. מעמדותו לא הוגשה לאישור הדומה.

ב-1 במרץ 2004 פוטין קידם את מיכאיל פרדקוב לתפקיד ראש הממשלה הבא וחריסטנקו מונה לשר התעשייה בממשלת פרדקוב. הוא המשיך לכהן כשר התעשייה גם בממשלת פוטין השנייה והתפטר בינואר 2012. הוא מונה ליושב ראש הוועדה הכלכלית שאמורה לטפל בנושאים שונים של ברית כלכלית בין רוסיה, בלארוס וקזחסטן. תקופת הכהונה היא 4 שנים.

הוא קיבל עיטור הכבוד (2012) ומדליית עיטור ההצטיינות למען המולדת (2006,2007)

רעייתו השנייה של כריסטנקו היא שרת הבריאות והרווחה, טטיאנה גוליקובה (משנת 2003). מנישואים קודמים יש לו 3 ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://lenta.ru/lib/14160425 קורות חיים] 

קטגוריה:ראשי ממשלת רוסיה
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1957
סרגיי קיריינקו

סרגיי קיריינקו (ברוסית Серге́й Владиле́нович Кирие́нко; נולד ב-26 ביולי 1962) הוא מדינאי יהודי רוסי, שמכהן החל מאוקטובר 2016 כסגן ראש סגל הקרמלין. כיהן כראש ממשלת רוסיה במשך 5 חודשים ב-1998. בשנים 2005 עד 2016 היה ראש רוסאטום - התאגיד הממלכתי לאנרגיה גרעינית של רוסיה, האחראית לכל התעשייה הגרעינית במדינה.

בעת מינויו לראשות ממשלת רוסיה הוא היה ראש הממשלה הצעיר ביותר בתולדות המדינה, כשהיה בן 35.
==קורות חיים==
קיריינקו הוא פוליטיקאי רוסי, בן לוולדילן יעקבלביץ' יזראיתל, קומוניסט יהודי. קיריינקו הוא יליד סוחומי שבאבחזיה (1962). גדל בעיר סוצ'י בדרום רוסיה. למד הנדסת אוניות באוניברסיטת גורקי (ניז'ני נובגורוד). בעת לימודיו שם נטש את שמו העברי ואימץ את שם משפחתה של אמו האוקראינית, קיריינקו. לאחר הלימודים עבד במפעל לבניית אוניות ולאחר מספר שנים החל לעבוד במנגנון של הקומסומול.

בתחילת שנות ה-90 החל לעשות עסקים והכיר את בוריס נמצוב שהיה פעיל בניז'ני נובגורוד. בשנת 1997 עבר למוסקבה ומונה לסגן שר האנרגיה ותוך זמן קצר לשר האנרגיה.

קיריינקו מונה לראשות הממשלה, לאחר פיטוריו של ויקטור צ'רנומירדין. הדומה שנשלטה על ידי הקומוניסטים סירבה לקבל את מועמדותו לתפקיד, אך הנשיא בוריס ילצין התעקש להגיש את מועמדותו שוב והוא הושבע לראשות הממשלה לבסוף.

יחד עם סגן רה"מ, בוריס נמצוב ואנטולי צ'ובייס, הוא נודע כאחד מ"הרפורמטורים הצעירים". הם ניסו לפתח את הכלכלה הרוסית תוך שימוש בכספי קרן המטבע הבינלאומית, מה שהוביל להגדלת החוב הלאומי עד לכדי 22.6 מיליארד דולר. ממשלת קיריינקו הייתה "ממשלת חובה קצרת טווח" שהייתה מן האחראיות למשבר הכלכלי הרוסי של 1998, בשל כך, קיריינקו פוטר באוגוסט 1998.

ב-2004 העיתון "נובאיה גזטה" האשים את קיריינקו בשחיתות ובכך שבקיץ 1998 נטל לעצמו 4.8 מיליארד דולר מכספי קרן המטבע הבינלאומית.

===ברית כוחות הימין===
יחד עם בוריס נמצוב, אנאטולי צ'ובאייס, אירינה חקאמדה וייגור גאיידר, קיריינקו הקים את מפלגת ברית כוחות הימין, שהייתה לאחת המפלגות הליברל-דמוקרטיות הגדולות ביותר ברוסיה. המפלגה סיימה במקום הרביעי בבחירות הכלליות ב-1999. באותה שנה, קיריינקו התמודד בבחירות לראשות העיר מוסקבה וסיים שני אחרי המועמד הנבחר יורי לוז'קוב.

===רוסאטום===
ב-30 בנובמבר 2005 הוא מונה לעמוד בראש רוסאטום, הסוכנות הפדרלית לאנרגיה אטומית והיה יו"ר מועצת המנהלים של חברת הגרעין אטומאנרגופרום - האחראית לתעשיית האנרגיה הגרעינית האזרחית. הוא קידם רעיון שהציע ולדימיר פוטין: להקים מרכזים בינלאומיים להעשרת אורניום. בהיותו מנהל רוסאטום סרגיי קיריינקו נטל חלק בהפעלת הכור הגרעיני בבושהר, דרום איראן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nrg.co.il/online/1/ART2/147/528.html סרגיי קיריינקו עמד לצד האירנים בחניכת הכור הגרעיני בבושהייר]
* [http://www.nrg.co.il/online/1/ART2/043/491.html מוסקבה: הכור הגרעיני בבושהייר יושלם ב-2010]
* [http://lenta.ru/lib/14161216/full.htm קורות חיים באתר לנפה-פדיה]

קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:ראשי ממשלה יהודים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:חברי הדומה הממלכתית
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הרוסי
קטגוריה:ראשי ממשלת רוסיה
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:גיבורי הפדרציה הרוסית
קטגוריה:רוסים ממוצא יהודי
קטגוריה:רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1962
מפנה המאה

מפנה המאה (או מפנה המאות) הוא ביטוי הבא לציין תקופת מעבר ממאה אחת למאה העוקבת. הביטוי מתאר תקופת זמן בלתי מוגדרת שיכולה להשתרע על פני סוף מאה אחת, תחילת המאה הבאה או תקופה המשתרעת מסוף מאה אחת לתחילת המאה העוקבת. כלומר, אם משתמשים בביטוי במפנה המאה ה־19 הכוונה לתאריך סביב שנת 1800 (יכול להיות מ־1781 ועד 1820 עם חריגות קלות לשני הצדדים הנובעות מאירועים היסטוריים).

לפיכך מפנה המאה ה־18 תהיינה השנים מ־1681 עד 1720, מפנה המאה ה־19 מ־1781 עד 1820, מפנה המאה ה־20 מ־1881 עד תחילת מלחמת העולם הראשונה ב־1914 (או עד סיום המלחמה/מהפכת אוקטובר ב־1917) ומפנה המאה ה־21 מ־1981 עד 2020. לתקופה שמ־1980 ועד 2020 קוראים גם "מפנה המילניום" כך נקראת גם התקופה שבין 981 ל־1020. כאשר רוצים לדייק תיקרא התקופה של המעבר למאה הראשונה של המאה ה־21 "מפנה המילניום השלישי".

לאורך המאה העשרים, כאשר לא צוינה מאה, לרוב הכוונה הייתה מפנה המאה העשרים או בשמה הצרפתי Fin de siècle. 

==ראו גם==
*העידן המוזהב (1869–1896)

קטגוריה:היסטוריה לפי תקופה
קרב בצרה

קרב בצרה התחולל מ-11 בנובמבר עד ל-22 בנובמבר 1914 בין כוחות הצבא הבריטי והצבא העות'מאני במהלך המערכה במסופוטמיה ובסיומו כבשו הבריטים את בצרה מידי הטורקים.

== רקע ==
בטרם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שלטה האימפריה העות'מאנית במסופוטמיה בעוד שבריטניה שלטה בפרס שם פעלה חברת הנפט האנגלו-איראנית להפיק נפט, לעבד אותו ולשלוח אותו במיכליות לבריטניה דרך המפרץ הפרסי. עם פרוץ המלחמה עמדו שתי המעצמות משני עברי המתרס ומשרד המלחמה בבריטניה חשש שהטורקים ינסו לפגוע בייצור הנפט בפרס ולחסום את נתיב השייט ולכן החליטה בריטניה להשתלט אל אזור שאט אל ערב כדי למנוע כל ניסיון כזה.

== מהלך הקרב ==
הפלישה הבריטית לעיראק החלה ב-6 בנובמבר 1914 באזור פאו ואזור החוף נכבש באותו יום מול התנגדות טורקית מצומצמת של דיוויזיה 38 בפיקודו של סולימאן אסקרי ביי. לאחר כיבוש אזור פאו נסוג הצבא העות'מאני לבצרה. עקב חששם של הבריטים שמא העות'מאנים מתכננים לתקוף את פאו, החליטו הבריטים להביס את הצבא העות'מאני ולכבוש את בצרה.

ב-7 בנובמבר 1914 החלו חיילים בריטים להתקדם מפאו לעבר בצרה. קרבות רבים התרחשו בין כוחות חיל הרגלים הבריטי ובין כוחות חיל הפרשים העות'מאני בין 7 ל-9 בנובמבר, בעת שחיל הפרשים העות'מאני נשלח כדי להדוף את התקדמות החיילים הבריטים. הכוחות הבריטיים הגיעו לאזור בצרה ב-10 בנובמבר. למרות נסיגת העות'מאנים מהעיר, הם הותירו כמה מאות חיילים כדי לשמור עליה. הבריטים תקפו את בצרה, ובתוך שעה הובסו החיילים העות'מאנים הנותרים ובצרה נכבשה.

אף על פי שהבריטים כבשו את בצרה, הם לא מימשו את מטרתם להשמיד את הצבא הטורקי, שנסוג במעלה החידקל לכות. כישלון הבריטים במימוש מטרתם הביא למערכות נוספות במסופוטמיה.

==ראו גם==
*אנדרטת בצרה

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Barker, A. J. The Bastard War: The Mesopotamian Campaign of 1914–1918. New York: Dial Press, 1967. 
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.firstworldwar.com/battles/basra.htm כיבוש בצרה], באתר firstworldwar.com
* קריסטיאן קוטס אולריכסן, [https://www.hurstpublishers.com/1914-battle-basra/ כיבוש בצרה], באתר"הארסט"
* [https://www.longlongtrail.co.uk/battles/the-campaign-in-mesopotamia/early-battles-in-mesopotamia-basra-and-qurna-1914/ קרבות בצרה ואל-קורנה], באתר The long long trail

בצרה
קטגוריה:בצרה
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: 1914
שלט חוצות

תעמולת בחירות בכביש 4, ישראל]]
שלט חוצות הוא שלט פרסומת ענק המוצב במקום ציבורי. שלטי חוצות נמצאים לרוב בכבישים, בצמתים וברחובות שבהם תנועה רבה של הולכי רגל וכלי רכב.

שטחו של שלט חוצות שגרתי הוא כ-5–10 מ"ר, אך יש גם שלטים הגדולים במידה ניכרת מגודל זה.

שלטי חוצות סטטיים, המציגים מודעה אחת בלבד, עשויים מנייר או מפלריג. לוח אלקטרוני מאפשר שלטי חוצות דינמיים, שתוכנם משתנה ללא הרף. מבחינת תכנון פרסומי, שלטי חוצות מתוכננים להיות בולטים במיוחד ובעלי מסר קצר וקליט, מתוך הנחה כי הצופה נמצא בתנועה.

בנוסף לשלטי חוצות במיקום קבוע, על קיר בית שהוקצה לכך או במתקן שכל ייעודו הצגה של שלט חוצות, מוצבים שלטי חוצות באופן זמני בעת עבודות שיפוץ של בניין, לשם הסתרת הפיגומים.

== בישראל ==
בישראל, החוק אוסר על הצבת שילוט חוצות בשולי דרכים בין-עירוניות, כדי למנוע הסחת דעתו של הנהג הנוסע במהירות גבוהה.

סעיף 214א לחוק העונשין קובע:
:

== ראו גם ==
* לוח מודעות
==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nevo.co.il/law_html/Law01/076_005.htm נוסח חוק הדרכים (שילוט), ה'תשכ"ו 1966], באתר נבו
* 
* 
* 
*[https://moamad.com/page72.html שלטי חוצות] באתר [https://moamad.com/ המדריך למועמד הפוליטי]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ריהוט רחוב
קטגוריה:שלטים
קטגוריה:מדיה פרסומית
ז'וזף קוסמה

ז'וזף קוסמה (בצרפתית: Joseph Kosma; בהונגרית: Kozma József; 22 באוקטובר 1905 – 7 באוגוסט 1969) היה מלחין יהודי-הונגרי-צרפתי.

== ביוגרפיה ==
קברו של ז'וזף קוסמה, [[בית הקברות של מונמארטר שבפריז]]
קוסמה נולד בשם יוז'ף קוזמה (Kozma József) בבודפשט. בין קרובי משפחתו היו הצלם לסלו מוהולי-נג'י (László Moholy-Nagy) והמנצח גאורג שולטי.

קוסמה למד נגינה בפסנתר. בגיל 11 כתב את האופרה הראשונה שלו, "חג מולד בחפירות". לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה על שם פרנץ-יוזף, המשיך ללמוד באקדמיה למוזיקה בבודפשט, שם למד אצל לאו ויינר. כמו כן למד אצל בלה בארטוק באקדמיה על שם פרנץ ליסט וקיבל תואר בהלחנה ובניצוח. בשנת 1928 קיבל מלגה ללימודים בברלין, שם פגש את המוזיקאית לילי אפל ולאחר זמן נשא אותה לאישה. בברלין למד קוסמה אצל הנס אייזלר והתוודע גם אל ברטולט ברכט והלנה וייגל.

קוסמה ואשתו היגרו לצרפת בשנת 1933 והתיישבו בפריז, שם פגש את ז'אק פרוור, שהציג אותו לפני ז'אן רנואר. בתקופת מלחמת העולם השנייה והכיבוש הנאצי בצרפת הושם קוסמה במעצר בית באזור האלפים הימיים ונאסר עליו לעסוק בהלחנה, אך פרוור מצא דרך לאפשר לקוסמה לתרום מוזיקה לסרטי קולנוע בחסות מלחינים אחרים, שבשמם השתמש. במסגרת ההסדר הזה כתב את המוזיקה ל"ילדי גן העדן" (1945), שהופק בתקופת הכיבוש אך יצא להפצה לאחר שחרור צרפת. כן חיבר את הפסקול ל"אשליה הגדולה" (1937), "חוקי המשחק" (1939) ו"עדותו של דוקטור קורדלייה" (טלפילם, 1959). כמו כן נודע בכתיבת המוזיקה לשיר "עלי שלכת", שהיה לקלאסיקה ולסטנדרט-ג'אז (למילים של ז'אק פרוור, בצרפתית, ובהמשך, ג'וני מרסר בנוסח האנגלי). המוזיקה נכתבה במקורה לסרט "שערי הלילה" של מרסל קרנה (1946).

אמו של קוסמה ואחיו נרצחו בידי כוחות צלב הברזל הנאצי בהונגריה ב-1944. קוסמה עצמו נפצע בהתפוצצות באוגוסט 1944 בצרפת. אביו שרד במלחמה, ומת ב-1957.

קוסמה מת בעיבורי פריז בשנת 1969, ונקבר בבית הקברות של מונמארטר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מלחינים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:מלחינים יהודים צרפתים
קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1905
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1969
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1969
אריה צודקביץ

אריה צודקביץ
אריה צודקביץ (1949 - 13 בפברואר 2006) היה ממייסדי מטה מאבק הנכים בישראל וממנהיגיו.

==ביוגרפיה==
צודקביץ חלה במחלת הפוליו בילדותו. מ-1972 היה חבר הנהלה בארגון נכי ישראל, ובהמשך כיהן כיו"ר הארגון, עד 1985. אחד ההישגים של הארגון בתקופת כהונתו היה הסכם הניידות, שהיווה אבן דרך בהכרה הממשלתית בזכויות הנכים.

ב-1979 היה בין מייסדי ארגון הגג של ארגוני הנכים. ב-1984 יזם את הקמת מפלגת נכים (פז); בבחירות לכנסת האחת עשרה קיבלה המפלגה כ-12 אלף קולות, אך לא עברה את אחוז החסימה.

בשנות ה-80 וה-90 המשיך בפעילותו למען זכויות הנכים, במקביל לעבודתו כעצמאי בתחום ארגון אירועים. ב-1990 הוביל הפגנת נכים לאורך 35 יום מול משרד האוצר בירושלים. בשנת 2000 יסד את מטה מאבק הנכים.

בחורף 2000–2001 היה ממובילי שביתת הנכים, שנמשכה 77 ימים והביאה לשינוי ביחס הממסד ולעירור התודעה הציבורית לציבור הנכים ומאבקם על זכויותיהם. צודקביץ שימש חבר בוועדה הציבורית שהוקמה בעקבות השביתה, בראשות שופט, לבדיקת צורכי הנכים.

ב-25 בנובמבר 2003 קיבל צודקביץ את פרס זוסמן-ג'וינט למצוינות בתחום השירותים החברתיים בישראל, בטקס במעמד נשיא המדינה משה קצב.

מ-2005 כיהן כחבר דירקטוריון במוסד לביטוח לאומי, לאחר שמונה על ידי שר הרווחה דאז, זבולון אורלב.

צודקביץ הכיר את בת זוגו ויוי במהלך לימודיהם, והם נישאו ב-27 בינואר 1975. נולדו להם בן ובת. הם התגוררו בתל אביב.

נפטר ב-13 בפברואר 2006, לאחר אשפוז ממושך בבית החולים איכילוב כתוצאה מזיהום.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20120119002112/http://nechim4u.work.media4u.co.il/imgs/uploads/ChoveretZikaron.pdf חוברת לזכרו] באתר מטה מאבק הנכים
* 

קטגוריה:פעילים ישראלים למען זכויות נכים
קטגוריה:ראשי עמותות
קטגוריה:נכים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס זוסמן-ג'וינט
לב דייטש

לב (לֶיְיבּ, לֶאוֹ) גריגורייביץ' דֶיְיטש (נכתב לעיתים דייץ; גם דוֹיְטְש; ברוסית: Лев Григорьевич Дейч; 26 בספטמבר 1855, טולצ'ין, מחוז פודוליה, האימפריה הרוסית – 4 באוגוסט 1941, מוסקבה, ברית המועצות) היה מהפכן רוסי ממוצא יהודי, נרודניק ולאחר מכך בין מנהיגי המנשביקים.

== חייו ==
לֶיְיבּ דייטש נולד בטולצ'ין שבפודוליה במשפחת סוחרים יהודים. כשהיה בן 4 עברה משפחתו לעיר קייב. בשנת 1867 אביו פשט רגל, ומשפחתו סבלה מעוני. דייטש החל את פעילותו בתנועת הנרודניקים בשנת 1874. ביוני 1876 השתתף בהתנקשות באחד מחברי הארגון, שנחשד בבגידה. בשנת 1877 השתתף בארגון מהומות איכרים בסביבות העיר קייב, וכתוצאה מכך נעצר, אך כבר בשנת 1878 נמלט מהכלא. בשנת 1879 החל להשתתף בפעילות של ארגון "זמליה אי ווליה" ("אדמה וחופש"), ולאחר פיצולו הצטרף לארגון "החלוקה מחדש השחורה".

בשנת 1880 עזב דייטש את האימפריה הרוסית. בשנת 1883, בהיותו בשווייץ, היה בין מייסדי הארגון הרוסי-מרקסיסטי הראשון: "שחרור העמל" (Освобождение труда). הוא היה מעורב בהוצאה לאור והעברה לתחומי האימפריה הרוסית של ספרות מהפכנית שפורסמה על ידי הארגון. בשנת 1884 הוא נעצר בגרמניה והוסגר לרוסיה כפושע פלילי על השתתפותו בהתנקשות של שנת 1876. הוא נשפט, ונשלח ל-13 שנות גלות בסיביר. לאחר מספר שנים קוצרה תקופת הגלות. בהיותו בסיביר הוא התחתן. בשנת 1897 הוא עבר לעיירה הסיבירית הקטנה סְרֶטֶנְסְק, ועבד במשרד לנתיבי תחבורה. לאחר פטירת אשתו עבר לבלאגובשצ'נסק והיה עורך העיתון המקומי.

בשנת 1901 נמלט דייטש לארצות הברית, ומשם עבר למינכן. בהיותו במינכן הוא השתתף בהוצאה לאור של העיתון "אִיסְקְרָה" ("הניצוץ"). דייטש השתתף בארגון ועידת מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית השנייה, ובמהלך הוועדה נמנה עם קבוצת המנשביקים. בסתיו 1905 הוא חזר לרוסיה, נעצר ונשלח לסיביר, אך תוך זמן קצר נמלט. בהיותו באירופה השתתף דייץ' בוועידות המפלגה. לאור השינויים הפוליטיים ברוסיה הוא תמך בביטול הפעילות המחתרתית והפיכת המפלגה למפלגה לגאלית. 

בשנת 1911 עבר דייטש לניו יורק עם אשתו השנייה, אסתר זִינוֹבְיֶיבה. הוא ישב בניו יורק במשך 5 שנים, והשתתף בהוצאה לאור של עיתונות מהפכנית.

לאחר מהפכת פברואר שב דייטש לרוסיה, ונטל חלק בפעילות של קבוצת מנשביקים שדגלו בתמיכה בממשלה החדשה. ביחד עם גאורגי פלכנוב וורה זסוליץ' תמך בחתימת הסכם עם הממשלה החדשה והמשך השתתפות המדינה במלחמת העולם הראשונה. דייטש היה בדעה שמלחמת אזרחים ברוסיה "תהרוג את המדינה החופשית הצעירה".

דייטש התנגד למהפכת אוקטובר. הוא היה בדעה שבשלב זה לא ניתן להצליח במהפכה הסוציאליסטית בכלל וברוסיה בפרט. בחודשים הראשונים שלאחר המהפכה עבד במערכת של כמה שבועונים. לאחר פטירת פלכנוב בשנת 1918 עבר על הוצאה לאור של עבודותיו, וכתב מאמרים על ההיסטוריה של התנועות המהפכניות ברוסיה.

בשנת 1928 פרש לגמלאות.

נפטר במוסקבה שברוסיה הסובייטית ב-1941.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20051101110333/http://narovol.narod.ru/Person/deich.htm אוטוביוגרפיה] 
* 
* 

קטגוריה:מהפכנים יהודים רוסים
קטגוריה:מנשביקים
קטגוריה:אישים שהוסגרו
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:ילידי 1855
קטגוריה:נפטרים ב-1941
אליאנץ

מפת פעילות אליאנץ בעולם
אליאנץ (Allianz) הוא תאגיד רב-לאומי ענק, אחד הגדולים בעולם לשירותים פיננסיים ותאגיד הביטוח הגדול באירופה, אשר מטהו במינכן, גרמניה.

עיקר עסקי תאגיד אליאנץ בשרותי ביטוח. עם הכנסות של כ-97.39 מיליארד אירו בשנת 2009, אליאנץ הוא תאגיד הביטוח והשירותים הפיננסיים השני בגודלו בעולם. אגף ההשקעות של אליאנץ, Allianz Global Investors, מדורג בין חמש חברות ניהול ההשקעות הגדולות בעולם, ומנהל נכסים בשווי 970 מיליארד אירו, מתוכם 725 מיליארד אירו הם נכסי צד שלישי.

==היסטוריה==
תאגיד אליאנץ נוסד בברלין בשנת 1890 והעתיק מטהו למינכן בשנת 1949. עוד בשלהי המאה ה-19 פתח התאגיד סניף בלונדון. עם תום מלחמת העולם השנייה חזר התאגיד לפעילות באופן הדרגתי. בשנות ה-50 נפתח סניף בפריז, ובשנות ה-60 נפתחו משרדים לניהול עסקי החברה באיטליה. בשנות ה-70 החלה החברה לפעול במדינות נוספות: הולנד, ספרד, ברזיל וארצות הברית. בשנות ה-80 רכש התאגיד חברות ביטוח בבריטניה ובאיטליה ובכך חיזק את נוכחותו במדינות אלה. בשנת 1991 רכש התאגיד את חברת הביטוח Fireman's Fund בארצות הברית, ובשנת 1998 את חברת הביטוח הצרפתית Assurances Générales de France. בשלהי המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 החל התאגיד פועל בצורה נרחבת יותר באסיה ורכש חברות ביטוח בקוריאה הדרומית ובסין. בתחילת המאה ה-21 חיזק התאגיד אף את פעילותו בתחום ניהול השקעות ורכש מספר חברות בתחום זה בקליפורניה.

בשנת 2001 רכש אלינץ את בנק דרזדנר, בנק גרמני גדול. בנק זה נמכר בשנת 2009, ב-5.5 מיליארד אירו, לבנק Commerzbank שהוא הבנק השני בגודלו בגרמניה, ואלינץ ממשיכה להחזיק ב-14% מהון המניות של הבנק המאוחד. על פי הערכות, רכישת בנק דרזדנר הניבה לאלינץ הפסד של כ-30-35 מיליארד אירו, על רקע המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008. איחוד פעילות ניהול ההשקעות של בנק דרזדנר ואליאנץ יצרה את Allianz Global Investors. ב-13 באוקטובר 2006 עבר התאגיד איגוד מחודש תחת חוק החברות של האיחוד האירופי, והוא היום חברה אירופית (SE - Societas Europaea).

נכון לשנת 2010 תאגיד אליאנץ פעיל ביותר מ-70 מדינות בעולם ומעסיק למעלה מ-150,000 עובדים. שלוחותיו השונות של התאגיד מנוהלות ממטה Allianze SE, במינכן. לאליאנץ למעלה מ-60 מיליון לקוחות עם מגוון גדול של שירותים פיננסיים בתחומי ביטוח רכוש ותאונות, ביטוח חיים ובריאות, ניהול השקעות ובנקאות.

==תמיכה במפעלי ספורט==
אליאנץ תמכה כלכלית בהקמת אצטדיון הכדורגל אליאנץ ארנה במינכן, אשר בנייתו הושלמה בשנת 2005.

מאז שנת 2007 אליאנץ היא התומכת הכלכלית בקבוצת הכדורגל הפולנית גורניק זאבז'ה.

מאז שנת 2000 אליאנץ היא תומכת כלכלית בקבוצת המרוצים ויליאמס F1 בקטגוריה פורמולה 1.

בשנת 2017 נחתם הסכם בין אליאנץ לקבוצת הכדורגל יובנטוס, אשר רכשה את זכויות השם של האצטדיון של המועדון ל-5 עונות תמורת 75 מיליון יורו. ב-1 ביולי 2017 שונה שם האצטדיון באופן רשמי ל"אצטדיון אליאנץ".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בפרנקפורט
קטגוריה:חברות בשווי שוק מעל 100 מיליארד דולר
אוטו גלידה

אוטו גלידה הוא כינוי פופולרי שהוצמד לרכב מסחרי, המשמש כמזנון נייד לממכר גלידה, בעיקר בעונת הקיץ. יש שהוא חונה ליד ריכוזי אנשים, באירועים ציבוריים, בפארקים, ליד חופים וכדומה, ויש שעובר ברחובות העיר, ועוצר בקרבת מקומות שבהם מצויים ילדים – מחוץ לבתי ספר, גני ילדים וכדומה.

דוכנים נודדים אלה מציעים למכירה ארטיקים וקרחונים (בארצות מסוימות גם גלידה אמריקאית), ובמקרים רבים גם שתייה קלה, המאוכסנים כולם בקירור. הרכב, על פי רוב מסוג ואן, מקושט לעיתים קרובות בציורים של גלידה ושלגונים, או מעוטר בדמויות מצוירות. לעיתים מופיע על גביו כיתוב המזהיר את הנהגים לנהוג בזהירות בסביבת הדוכן.

עם התקדמות הטכנולוגיה של מכוניות בארצות המערב בעשורים הראשונים של המאה ה-20, שאיפשרה להוביל בהן מוצרים שנדרש עבורם קירור כגון מוצרי חלב ובשר, הוחל השימוש ברכבים מסחריים אלו גם עבור הובלת גלידה. תחילה הובילו הרכבים גלידות פשוטות, שהיו פופולריות בתקופה בה מקפיאים היוו מוצר יוקרה שלא היה נפוץ אצל כל משפחה. בהמשך, כאשר נפוצו מקפיאים בבתי המגורים וברשתות השיווק, החלו רכבים אלו להוביל חטיפי גלידה מגוונים יותר, קרטיבים ומוצרים מוקפאים דומים.

בישראל החל השימוש באוטו גלידה כשיטת שיווק בשנות ה-70 של המאה ה-20, על ידי חברת סנוקרסט. הייתה זו החלטה אסטרטגית של בעלי החברה משה פרנקנטל שלא להתמודד מול יצרניות הגלידות הגדולות בשיטות השיווק הרגילות באמצעות רשתות השיווק והמרכולים. כעבור זמן החלו גם יצרניות הגלידה הגדולות להשתמש בשיטת שיווק זו. כיום נוהגים רכבים כאלה להודיע על בואם ולמשוך קונים באמצעות נגינת נעימה מוכרת, דוגמת המינואט בסול מז'ור של כריסטיאן פצולד (מיוחס לבאך), לאליזה של בטהובן, סנטה לוצ'יה, ובישראל לצלילי השיר יש לי גלידה ("יש לי גלידה הכי טובה"). 

<gallery widths="150" heights="150" perrow="6" mode="packed">
קובץ:Ice cream van, Cambridge, July 2010 (02).JPG|אוטו גלידה בקיימברידג', אנגליה, מציע גלידה אמריקאית
קובץ:Ice cream truck.jpg|אוטו גלידה בליברפול, אנגליה
קובץ:Ice Cream Truck Sydney Australia - crop.png|אוטו גלידה בסידני, אוסטרליה
קובץ:Lyons Maid Ice Cream Van.jpg|אוטו גלידה של ליונס מייד בקיימברידג' בשנות ה-60
קובץ:Cambodia ice cream motorcycle.jpg|גרסה מקומית של אוטו גלידה, על אופנוע, בקמבודיה
קובץ:Ice-cream van.jpg|ילדים מלווים "אוטו גלידה" המתנייע על אופניים בכפר ליד קולקטה, מערב בנגל (הודו)
</gallery>

==ראו גם==
* מזנון (חנות)
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.serving-ice-cream.com/ice-cream-trucks.html Ice Cream Trucks], Serving Ice Cream
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרבות רחוב
קטגוריה:גלידות
קטגוריה:גלידריות
מיגל ולוזו

מיגל לואיש פינטו ולוזו (בפורטוגזית: Miguel Luís Pinto Veloso; נולד ב-11 במאי 1986) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בקבוצת פיזה, לרוב בעמדת הקשר האחורי ולפעמים כמגן שמאלי. אביו אנטוניו ולוזו גם היה ידוע בתור כדורגלן.

==קריירת מועדונים==
ולוזו התחיל את הקריירה שלו בנוער של בנפיקה ליסבון. בגיל 14 עבר לספורטינג ליסבון ולאחר 5 שנים עלה לקבוצה הבוגרת, אך הושאל לעונה לאוליבאיש מושקבידה מהליגה השלישית בפורטוגל, ואף עזר לה לעלות ליגה.

בקיץ 2006 חזר בהשאלה לספורטינג. ב-12 בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות כאשר ספורטינג ניצחה את אינטר מילאנו 0-1 ואף נבחר לאיש המשחק. ב-18 באוגוסט 2009 הבקיע את השער הבכורה שלו באירופה נגד פיורנטינה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, אך ספורטינג נפלה לליגה האירופית. ב-22 באוקטובר 2009 הבקיע את השער הראשון שלו במפעל כאשר ספורטינג ניצחה את ונטספילס הלטבית 1-2. ב-16 בפברואר 2010 הבקיע בפנדל נגד אברטון בשלב 32 הגדולות, אך ספורטינג נעצרה בשלב שמינית הגמר על ידי אתלטיקו מדריד.

בקיץ 2010 חתם בגנואה האיטלקית.

בקיץ 2012 חתם בדינמו קייב האוקראינית.

בקיץ 2016 חזר וחתם ולוזו לגנואה האיטלקית.

בקיץ 2019 חתם בהלאס ורונה האיטלקית.

בקיץ 2023 חתם בפיזה מסרייה ב'.
==קריירה בינלאומית==
בצעירותו, ולוזו היה חלק מנבחרת פורטוגל עד גיל 21. ב-2007 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-13 באוקטובר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד במסגרת מוקדמות יורו 2008.

ולוזו היה גם חלק מהנבחרת בטורניר הגמר של יורו 2008. את הופעת הבכורה שלו בטורניר ערך בהפסד 0–2 ל.

ב-14 באוקטובר 2009 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת כאשר פורטוגל ניצחה את 0-4.
בעקבות עונה טובה בספורטינג, ולוזו היה גם במונדיאל 2010, והגיע עם הנבחרת עד לשמינית הגמר בו נעצרה על ידי .

==תארים==
===קבוצתיים===
;אוליבייס מוסקבידה
* אליפות הליגה השנייה בפורטוגל: 2005/2006
;ספורטינג ליסבון
* הגביע הפורטוגלי:2006/2007, 2007/2008
* הסופר קאפ הפורטוגלי:2007, 2008
* גביע הליגה הפורטוגלי: סגנית 08–2007, 2008-09
;דינמו קייב
* הגביע האוקראיני: 2013/2014, 2014/2015
* אליפות אוקראינה: 2014/2015, 2015/2016

===בינלאומיים===
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 2003

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים פורטוגזים
קטגוריה:קשרי כדורגל פורטוגזים
קטגוריה:קוימברה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני גנואה
קטגוריה:כדורגלני דינמו קייב
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני פיזה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פורטוגל
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1986