OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלה אמהוף

אלה רוז אמהוף (באנגלית: Ella Rose Emhoff; נולדה ב-29 במאי 1999) היא דוגמנית, אמנית ומעצבת אופנה אמריקאית. היא בתו של האדון השני של ארצות הברית דאגלס אמהוף ובתה החורגת של סגנית נשיא ארצות הברית קמלה האריס<ref name="Hello birthday"></ref>.

== ביוגרפיה ==
אמהוף נולדה לדאגלס אמהוף, עורך דין בתיקים הקשורים לתחום הבידור ולקרסטין אמהוף (לבית מקקין), מפיקת סרטים ולה אח בוגר בשם קול<ref name="bbc"></ref><ref name=":0"></ref>. היא קרויה על שם זמרת הג'אז הידועה אלה פיצג'רלד<ref name="elle"></ref>. אף על פי שאביה הוא יהודי, אמהוף סיפרה כי לא קיבלה חינוך יהודי, ולכן אינה מזדהה כיהודייה<ref name="heyalma"></ref><ref></ref>. הוריה התגרשו ב-2008<ref name="marieclaire"></ref><ref name=":0" />. באוגוסט 2014, אביה התחתן עם קמאלה האריס, שהייתה באותה העת התובעת הכללית של קליפורניה<ref name="marieclaire" /><ref></ref>. ב-2016, אמה החורגת נבחרה לכהן כחברת הסנאט מטעם מדינת קליפרוניה וב-2021, נבחרה לתפקיד לסגנית נשיא ארצות הברית לאחר שרצה עם ג'ו ביידן בבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו ב-2020<ref></ref>.

אמהוף למדה בבית ספר פרסונס לעיצוב שבניו יורק, שם התמחתה בעיצוב אופנה והיא סיימה את לימודיה במאי 2021<ref name="nytimes"></ref><ref name="yourtango"></ref>.

ב-20 בינואר 2021, אמהוף השתתפה בהשבעה של ג'ו ביידן בוושינגטון די. סי., שם הושבעה אמה החורגת כסגנית הנשיא ה-49 של ארצות הברית, אמה קיבלה תשומת לב תקשורתית בטקס ההשבעה בשל השמלה והמעיל (בעיצובה של חברה האופנה האיטלקי Miu Miu) עטור תכשיטים אותם לבשה בהשבעה<ref></ref><ref name="nytimes" />. לאחר ההשבעה, מספר העוקבים של אמהוף באינסטגרם גדל מ-50,000 עוקבים ליותר מ-300,000 תוך פחות משבוע, ועלייה של עלייה של כ-455% בחיפוש שמה באינטרנט בשש השעות לאחר ההשבעה<ref></ref>.

=== קריירה ===
אלה (מימין) ואחיה קול (משמאל) ב[[ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית, ינואר 2021]]

אמהוף מעצבת ז'קטים, כובעים, מעילים ומכנסיים קצרים סרוגים<ref name="thelist"></ref><ref></ref><ref name="newyorktimes"></ref>. היא גם מוכרת קרמיקה וציורים פרי יצירתה<ref name="garage"></ref><ref></ref>.

בינואר 2021, אמהוף הוחתמה על ידי סוכנות הדוגמנות IMG <ref></ref>. היא זכתה לתשומת לב תקשורתית רבה, בעיקר מה-BBC ומהניו יורק טיימס על כך שיש לה קעקועים והיא לא מגלחת את שיער בית השחי שלה<ref name="slate"></ref>.

== חיים אישיים ==
אמהוף מתגוררת בברוקלין וידועה בתמיכתה הרבה בזכויות להט"ב, במיוחד בזכויות טרנסג'נדרים<ref></ref>. היא פעילה בהפגנות פרו-פלסטינית מאז פרוץ מלחמת חרבות ברזל.. אמהוף נמצאת בזוגויות עם עורך מגזין האופנה לגברים GQ, סם הין<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילים למען זכויות להט"ב בארצות הברית
קטגוריה:משפחת האריס
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי
קטגוריה:מעצבי אופנה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1999
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1999
מסה ומריבה

מסה ומריבה הוא סיפור תנכ"י שנכתב בפרשת בשלח. ה' הורה למשה להכות בסלע ויצאו ממנו מים, בניגוד למי מריבה בהם ההוראה הייתה לדבר אל הסלע.

מסה ומריבה הוא הסיפור השני המתואר במקרא בו סופקו לבני ישראל מים במדבר באופן ניסי לאחר מרה, בסיפור זה נוצרה בארה של מרים.
== הסיפור המקראי ==
על פי המסופר בסוף פרשת בשלח שבספר שמות, כשהגיעו בני ישראל לרפידים לא היו שם מי שתייה. העם התלונן למשה:

משה פנה אל ה' שיורה לו כיצד לנהוג למול דרישת ההמון הזועם שעלול לסוקלו, וה' הורה לו להכות במטהו בצור לעיני השבעים הזקנים, דבר שיגרום באופן ניסי להוצאת מים מן הסלע. לאחר שמשה עשה כן, יצאו מים מן הסלע. סלע זה הוא בארה של מרים, אשר סיפק מי שתייה לבני ישראל במדבר ארבעים שנה עד מותה של מרים הנביאה.

בעקבות סיפר זה שונה שם המקום ל"מסה ומריבה".

== בתרבות ==
השיר "הפלא ופלא" שכתב יעקב דוד קמזון והלחין ידידיה אדמון מתחיל עם סיפור משה והסלע וממשיך שלמי הסלע היו תכונות פלאיות, כאשר משה נתן לגדי אחד לשתות, אז עבר כנראה הגדי התבגרות מואצת וקרניו צמחו לפתע שבהם נגח בשבעים זאבים וזכה לחיי נצח.
== ראו גם ==
* מי מריבה

קטגוריה:סיפורי ספר שמות
קטגוריה:נסים בתנ"ך
קטגוריה:פרשת בשלח
הומברטו אסבדו

הומברטו אסבדו (בספרדית: Humberto Acevedo; נולד ב-23 במאי 1997) הוא כדורגלן יהודי-קולומביאני המשחק בעמדת השוער.

==קריירה==
אסבדו התחיל את הקריירה שלו בדפורטיבו קאלי. ביולי הושאל לטאורו מליגת העל הפנמית. ב-18 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד פלזה אמאדור. אסבדו הושאל למועדון גם בעונה שאחריה, אך לאחר פרוץ מגפת הקורונה בפנמה חזר לקאלי.

ב-29 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק במסגרת פלייאוף העלייה לגביע הסוד אמריקנה נגד מיליונאריס. המשחק נגמר בתיקו 1-1 אחרי 90 דקות ובדו-קרב בעיטות הכרעה ניצחה קאלי 3-4. בעונת הפך לשוער הראשון של המועדון ורשם 26 הופעות במדיה.

בינואר הושאל לליברטאד אקוודור בה שיחק חצי עונה.

אסבדו עבר תהליך גיור. ב-22 ביולי 2024 הודיע בחשבון האינסטגרם שלו על כך שהוא עולה לישראל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:כדורגלנים קולומביאנים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל יהודים
קטגוריה:שוערי כדורגל קולומביאנים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:יהודים קולומביאנים
קטגוריה:קאלי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו קאלי
קטגוריה:כדורגלני טאורו
קטגוריה:ספורטאים זרים בפנמה
קטגוריה:ספורטאים זרים באקוודור
קטגוריה:גרים
קטגוריה:עולים בשנות ה-2020
קטגוריה:ישראלים ילידי קולומביה
קטגוריה:קולומביאנים שנולדו ב-1997
סמואיל קורמר

סמאויל קורמר (ברוסית: Самуил Борисович Кормер; 25 בנובמבר 1922 - 10 באוגוסט 1982) היה מהנדס סובייטי ממוצא יהודי. הוא עבד על פיתוח נשק גרעיני סובייטי. 
==קורות חיים==
סמואיל קורמר נולד בשנת 1922 בעיירה קוסטיוקוביצ'י שבמחוז מוהילב (אז בתחומי ברית המועצות כיום בבלארוס) למשפחה יהודית. בשנת 1928 המשפחה עברה לעיר אורשה בה קורמר סיים לימודי בית ספר.

בשנת 1940 קורמר החל לימודים באוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן. יולי 1941, לאחר פלישת נאצים לברית המועצות הוא גויס לשורות הצבא האדום. תוך זמן קצר קורמר שוחרר להמשך לימודים. לאחר סיום שנת לימודים השנייה גויס מחדש והועבר ללימודים באקדמיה לתותחנות אותה סיים בשנת 1947.

בשנת 1947 בהזמנת יולי חריטון קורמר החל לעבוד במשרד תכנון לפיתוח נשק גרעיני שעם הזמן התפתח למכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית בעיר סארוב. הוא עבד במחלקות של וניאמין צוקרמן ובהמשך אצל לב אלטשולר. קורמר השתתף בפרויקטים רבים שקשורים לפיתוח נשק גרעיני בברית המועצות.

בשנת 1956 קורמר סיים לימודי תואר שלישי והמשך הוא סיים פוסט דוקטורט וכיהן במכון בדרגת פרופסור.

בשנת 1970 הוחלט על הקמת מחלקה חדשה למחקרים בתחום לייזר וקורמר מונה למנהל המחלקה החדשה.

במהלך עבודה במכון קורמר הדריך כ-20 עבודות תואר שלישי ופוסט-דוקטורט.

על פעילתו לקורמר הוענקו פרסים רבים לרבות פרס ברית המועצות (3 פעמים) ופרס לנין. עיטור לנין הוענק לקורמר 3 פעמים.

קורמר נפטר בגיל 59 בפלאנגה במהלך חופשה ונטמן במוסקבה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.biblioatom.ru/persons/kormer_samuil_borisovich/ ביוגרפיה] 

קטגוריה:פיזיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1922
קטגוריה:נפטרים ב-1982
אאופטרידים

אֵאוּפַּטְרִידִים (ביוונית עתיקה: Εὐπατρίδαι; מילולית: טובי אבות) היו שכבת האצולה והאריסטוקרטיה בחבל אטיקה שביוון העתיקה.

== מקורות האאופטרידים ==
חלוקת האוכלוסייה באטיקה לשלושה מעמדות: אאופטרידים, גאומורים (חקלאים) ודמיאורגים (בעלי מלאכה), מיוחסת לתסאוס, אשר אחראי גם לאיחוד (סינויקיסמוס) של אטיקה סביב אתונה העתיקה כפוליס. ההנחה היא שלאחר הסינויקיסמוס, האצילים ששלטו עד אותה עת בקהילות העצמאיות השונות, חויבו להתגורר באתונה, מושב השלטון החדש, כך שעם תחילתה של אתונה כפוליס, יצרו משפחות האצולה מעמד בעל מונופול של זכויות פוליטיות ומשרות בתחומי הממשל והכהונה. ייתכן שבתחילתה של אתונה כפוליס היו האאופטרידים האזרחים המלאים היחידים באתונה, שכן העדויות מראות שרק הם השתייכו לפרטריות השונות, והחלוקה לפרטריות הכילה את כלל האזרחים.

הלקסיקוגרפים עומדים על מאפייניהם של האאופטרידים, ולפיהם האאופטרידים הם האוכלוסייה האוטוכטונית, שוכני העיר וצאצאי המלוכה. יחד עם זאת, אין זה סביר שהמשפחות האאופטרידיות היו כולן אוטוכטוניות, אפילו במובן הרחב של המונח, שכן ככל הנראה חלקן היגרו לאטיקה.

== עלייתם ודעיכתם של האאופטרידים ==
שיא כוחם של האאופטרידים היה בתקופת הגבלת המלוכה. שתי המשרות, פולמרכוס וארכון, אשר נוסדו במהלך המאה השמינית לפנה"ס במטרה להגביל את סמכויות המלך, אוישו בידי אנשים ממעמד זה בלבד. בשנת 712 לפנה"ס נפתחה משרת המלך עצמה בפני כל האאופטרידים. כך, הממשל כולו היה בשליטתם והם היו המוציאים לפועל היחידים של המשפט והצדק במדינה.

עם קבלת חוקת דרקון, שנכתבה סביב שנת 621 בעקבות המאבק המעמדי בין האצולה למעמדות הנמוכים, חל כרסום בזכויות האצולה האתונאית. כרסום זה הלך והעמיק עם הרפורמות של סולון, שביסס את השלטון על טימוקרטיה, ללא קשר לייחוס המשפחתי, וכך הושוותה ההשפעה הפוליטית בעלי ממון מכל המעמדות לזו של האאופטרידים. הרפורמות הביאו לכך שמונו חמישה ארכונים, חמישה אאופטרידים, שלושה אגרקים (גאומורים) ושני דמיורגים, כפי שמציין אריסטו בספרו, "מדינת האתונאים". מכאן הלכה ופחתה השפעת האאופטרידים, עד שלקראת מחצית המאה ה-6 לפנה"ס, עם השתנות המשטר לכיוון טיראניה ודמוקרטיה, הגיעה ההשפעה הפוליטית של הייחוס המשפחתי לסיום.

== היחסים עם המעמדות האחרים ==
אופי היחסים של האאופטרידים עם שני המעמדות האחרים היה שנוי במחלוקת. סביר להניח שהאאופטרידים היו המעמד השולט והאצולה המוכרת היחידה, בעוד הגאומורים היו תושבי הארץ מכל שדרת העם והדמיאורגים היו אוכלוסיית הסוחרים והאמנים. במקורות העתיקים ההתייחסות לחלוקה המיוחסת לתסאוס היא כאל חלוקה של כלל האוכלוסייה, אולם גאורג בוסולט גרס כי שלושת המעמדות מייצגים שלושה יסודות באצולה האטית, כלומר, אצולת העיר, אצולת בעלי הקרקעות ואצולת המסחר, ומוחרגים מהם כליל יתר חלקי העם. מהמעט הידוע על ההיסטוריה החוקתית המוקדמת של אתונה, האאופטרידים מייצגים את האצולה היחידה שהייתה לה הכרה פוליטית כלשהי בתקופות המוקדמות של האתונה.

== לקריאה נוספת ==
* 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.greekboston.com/culture/ancient-history/eupatridae-nobility-attica/ Eupatridae: Nobility of Attica in Ancient Greece], Greek Boston

קטגוריה:יוון העתיקה: משטר
ביוארכאולוגיה

טכנאי מעבדה ב[[מכון מקס פלאנק בלייפציג ממצה DNA מעצם ניאנדרטלית בת כמה עשרות אלפי שנים.]]
ביו-ארכאולוגיה היא ענף מדעי המתמקד במחקר של שרידים ביולוגיים הקשורים לאתרים ארכאולוגיים. ביו-ארכאולוגיה כוללת מגוון רחב של תחומים, כולל אנתרופולוגיה פיזית (חקר שרידי אדם), ארכאוזואולוגיה (חקר שרידי בעלי חיים שאינם אנושיים), ארכאובוטניקה (Archaeobotany) (חקר שרידי צמחים, כולל זרעים ואבקנים), פלאוגנטיקה (חקר דנ"א עתיק), וטפונומיה (החוקרת את תהליכי המוות, הקבורה וההשתמרות של אורגניזמים).

ביו-ארכאולוגים בוחנים ממצאים ארכאולוגיים ממקור ביולוגי. חלקם עוסקים בעיקר בניתוח של שלדים ועצמות (מכונים osteoarchaeologists) או paleopathologists שעוסקים בעיקר במחלות בעצם. הניתוח לא מוגבל רק לעצמות אלא גם להיבטים ביולוגיים אחרים כמו מומיות או אפילו צואה עתיקה.

המונח נטבע על ידי הארכאולוג הבריטי גרהם קלארק שב-1972 הגדיר אותו כחקר עצמות של בני אדם ובעלי חיים אחרים מאתרים ארכאולוגיים. ג'יין ביוקסטרה המציאה את ההגדרה הנוכחית בארצות הברית בשנת 1977. שרידי אדם יכולים ל להביא ממצאים לגבי בריאות, תרבות, אורח חיים, תזונה, תמותה ומבנה גוף של העבר. למרות שקלארק השתמש בו כדי לתאר רק שרידי אדם ושרידי בעלי חיים, יותר ויותר ארכאולוגים כוללים שרידים בוטניים.

הביו-ארכאולוגיה נוצרה במידה רבה מתוך שיטות המחקר של ארכאולוגיה תהליכית(כונתה גם ארכאולוגיה חדשה), שהתפתחה בארצות הברית בשנות ה-70 כתגובה לגישה תרבותית-היסטורית בעיקרה להבנת העבר. תומכי ארכאולוגיה תהליכית דוגלים בבדיקת השערות לגבי האינטראקציה בין תרבות לביולוגיה, או בגישה ביו-תרבותית.

ביוארכאולוגים חוקרים לדוגמה עדויות למחלות או טראומות בממצאים ארכאולוגים, לדוגמה ממצאים על טראומה חמורה ברגל של אדם מלפני 2000 שנה. דוגמה אחרת היא מציאת עדויות עתיקות למלריה בדרום מזרח אסיה המתוארכת לאלף החמישי לפני הספירהאו עדויות לרככת ומחלות בדרכי הנשימה במונגוליה העתיקה. עדויות מהניתוח הביולוגי מוסיפות "חתיכות לפאזל" של הניתוח הארכיאולגיה ומאוששות או פוסלות תאוריות מדעיות בתחום בשנת 2021 נתגלו שרידים של לפחות 49 אנשים, רובם ילדים, בעיירה טולה במדינת אידלגו במקסיקו. הניתוח הביו-ארכאולוגי מצביע על כך שהם הוקרבו כקורבנות אדם. סימני התעללות אופיינים מצביעים על הקרבה לאל טלאלוק או לאל Xipe Totec. הדבר עזר לבסס את התאוריה לפיה קורבן אדם היה נהוג ברחבי האימפריה האצטקית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:התמחויות בארכאולוגיה
קטגוריה:ביולוגיה
מסמך בקרת ממשקים

מסמך בקרת ממשקים (באנגלית: Interface Control Document, או בקיצור ICD) הוא מסמך בתחום הנדסת מערכות והנדסת תוכנה, שמספק רישום של כל המידע הנוגע לממשקים של פרויקט מסוים. מידע זה כולל שרטוטים, דיאגרמות, טבלאות ומידע טקסטואלי.

== מאפיינים ==
מסמך בקרת ממשקים מהווה מסמך גג לממשקים של המערכת. דוגמאות לפרטים שמפרט הממשקים נדרש לכלול:
* קלטים ופלטים של מערכת יחידה המתועדים במסמכי דרישות ממשק תוכנה (SIRS) ומסמכי דרישות ממשק חומרה (HIRS)
* ממשק בין שתי מערכות או תת-מערכות.
* פרוטוקול ממשק מלא, לרבות ממשקי חומרה ואלמנטים פיזיים כגון חיבורים ומתח, ממשקי תקשורת, ממשקי תוכנה כגון קלטים, פקודות, כיצד לגשת לפונקציות ואת השירותים הניתנים על ידי המערכת דרך הממשק. 

מסמך בקרת ממשקים צריך לתאר אך ורק את תיעוד הממשקים, ולא את מאפייני המערכות שמשתמשות בו לחיבור. הפונקציה והלוגיקה של אותה מערכת צריכים להיות מתוארים במסמכי הדרישות והעיצוב שלהן לפי הצורך. באופן זה, צוות יכול לפתח את המערכות המחברות שמשתמשות בממשק המוגדר, באופן בלתי תלוי לפונקציליות הפנימית של המערכת ומבלי להתייחס לאיך מערכות אחרות יגיבו לנתונים ואותות הנשלחים דרך הממשק. 

לדוגמה, מסמך בקרת ממשקים והתיעוד הנלווה אליו חייבים לכלול מידע על גודל, פורמט ומה נמדד על ידי הנתונים, אך לא כל משמעות סופית של הנתונים בשימושם המיועד על ידי כל משתמש.

ממשק מוגדר בצורה מספקת יאפשר לצוות אחד לבדוק את יישום הממשק על ידי סימולציה באופן פשוט. אי הידיעה של הלוגיקה העסקית של המערכת בצד משתמש הקצה של הממשק הופכת לסבירה יותר לפתח מערכת שלא תשבר כאשר המערכת השנייה תשנה את כללי הלוגיקה העסקיים שלה. כך מושגת מודולריות והפשטה הטובה לתחזוקה וקלות לביצוע הרחבות ועדכונים פנימיים.

== ביקורת ==
מבקרי תיעוד הדרישות והנדסת מערכות באופן כללי, לעיתים קרובות מתלוננים על הדגש המופרז על תיעוד.

מסמך בקרת ממשקים לא חייב להיות מסמך טקסטואלי. הוא יכול להיות טבלה מתפתחת של מה נכנס ומה יוצא, מסד נתונים דינמי המייצג כל תת-מערכת כתצוגת מסד נתונים, סט של דיאגרמות אינטראקציה.

במסמכי בקרת ממשקים משמשים לעיתים קרובות כאשר תת-מערכות מפותחות באופן אסינכרוני בזמן, שכן הם מספקים דרך מובנית להעביר מידע אודות ממשקי תת-מערכות בין צוותי עיצוב תת-מערכות שונים.

קטגוריה:הנדסת מערכות
קטגוריה:הנדסת תוכנה
הרפורמה בשוק החשמל בישראל

הרפורמה בשוק החשמל בישראל היא רפורמה שנועדה לפתוח את שוק החשמל הישראלי לתחרות, לשפר את יעילות אספקת החשמל, ולהפחית את העלויות לצרכנים. אחת המטרות המרכזיות של הרפורמה היא לאפשר לצרכנים בישראל לבחור בין ספקי חשמל פרטיים לחברת החשמל לישראל.

== צעדים עיקריים ==
במסגרת הרפורמה, תשתית החשמל הפיזית נותרת תחת ניהול חברת החשמל, ומה שייפתח לתחרות הוא "מקטע האספקה".<ref name=":0"></ref>
על פי הרפורמה, צרכנים ישראלים יוכלו לרכוש חשמל מספקים פרטיים גם ללא צורך במונה חשמל חכם. צעד שעל פי הערכות צפוי לחסוך לצרכנים הביתיים חיסכון חודשי של עשרות שקלים בממוצע וסך הכל לציבור כ-750 מיליון שקל בשנה.<ref name=":1"></ref><ref></ref>

בנוסף, אישרה הממשלה הקמה של תחנות כוח נוספות על מנת להגדיל את התחרות בייצור החשמל.<ref name=":0" />

אחת ממטרות הרפורמה היא ביטול המונופול של חברת החשמל במשק החשמל הישראלי. כיום היקף השוק הוא מעל ל-30 מיליארד שקלים בשנה. הערכות משרד האנגריה והתשתיות הן שבעקבות הרפורמה, יותר ממיליון לקוחות ולפחות 12 מיליארד שקלים, יעברו לחברות פרטיות.<ref name=":1" />

=== אתגרי הרפורמה ===
* המעבר לספקים פרטיים דורש פניה פרטית של כל לקוח ותהליך בירוקרטי שאורך לעיתים כחודש עד לסיום הטיפול.
* השלמת פריסת מונים חכמים לכלל הצרכנים הפרטיים בישראל, תהליך שיימשך לפי הערכות עד שנת 2028.
* הקמת תחנות כוח חדשות מלוות בתהליך המעורר התנגדויות של תושבים באזור המתוכנן ומעכבת את התהליך.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.gov.il/he/pages/electricity-reform רפורמת החשמל] באתר משרד האנרגיה והתשתיות

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: רפורמות
קטגוריה:ייצור חשמל בישראל
קטגוריה:ישראל: כלכלה
אפרת לקסר

אפרת לקסר (נולדה בשנת 1958) היא שופטת בדימוס, נשיאת בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב לשעבר.

נולדה בישראל וסיימה לימודיה בבית הספר תיכון צייטלין בתל אביב בשנת 1976. שירתה בשירות לאומי בשנים 1976–1977. בשנים 1980–1981 התמחתה בבית המשפט המחוזי בתל אביב אצל הנשיא בנימין כהן, ובמשרד עורכי דין מ. זליגמן ושות’, וסיימה לימודי משפטים באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1982 הוסמכה כעורכת דין והחלה לעבוד כשכירה ואחרי כן כעצמאית.

במאי 1995 מונתה לרשמת בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב ובאפריל 1997 מונתה לשופטת בבית הדין. באוגוסט 2011 מונה לסגנית נשיא בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, ובאפריל 2012 לנשיאת בית הדין - תפקיד בו כיהנה עד פרישתה לגמלאות ב-21 באפריל 2019. לאחר פרישתה, עובדת כמגשרת וכבוררת במסגרת חברת 'המשכן לבוררות ופתרון סכסוכים'.

במהלך כהונתה, הרבתה לדון בתיקים שנגעו לסכסוך העבודה הממושך ברכבת ישראל סביב תהליכי ההפרטה בחברה.

בדצמבר 2012 דחתה את הבקשה לצווי מניעה שהגישה המדינה כנגד שביתת האחיות, והבהירה כי הזכות לשביתה קיימת גם בתקופת בחירות.

בדצמבר 2018 מונתה לחברה בוועדה בראשות נשיאת בית הדין הארצי בדימוס נילי ארד, לבחינת הליכי הגישור וההידברות בית הדין הארצי לעבודה - ועדה שבעקבות מסקנותיה הוסדר בספטמבר 2021 נוהל אחיד וקבוע בנושא.

כמו כן הייתה חברה בוועדה המייעצת למנהל בתי המשפט בנושא קביעת נוהל ועדת חריגים לעוזרים משפטיים, וכחברה בצוות ההיגוי להשתלמות נשיאי וסגני נשיאי בתי משפטי וכן כנציגת בית הדין לעבודה ב'פורום נשיאת העליון'.

==חיים אישיים==
נשואה לעו"ד עקיבא לקסר. בנה קובי לסטר הוא יזם.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי בתי הדין האזוריים לעבודה
קטגוריה:שופטות בתי הדין לעבודה
קטגוריה:בוגרות בית הספר צייטלין
קטגוריה:בוגרי בית הספר צייטלין
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן: משפטים
קטגוריה:מגשרות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1958
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
שפות פולינזיות

השפות הפולינזיות הן משפחת שפות, חלק מן הענף האוקיאני של משפחת השפות האוסטרונזית. ישנן 38 שפות פולינזיות, המייצגות 7% מ-522 השפות האוקיאניות, ו-3% מן השפות האוסטרונזית.<ref></ref> בעוד שמחציתם מדוברת באזור הגאוגרפי הקרוי פולינזיה (המשולש הפולינזי), החצי השני - המכונה שפות אמצע-פולינזיות - מדובר דווקא בחלקים אחרים של האוקיינוס השקט: ממיקרונזיה ועד לאטולים הפזורים בפפואה גינאה החדשה, באיי שלמה ובוונואטו. השפות הפולינזיות הבולטות ביותר, לפי מספר הדוברים, הן סמואית, טונגאית, טהיטית, מאורית והוואית.

אבותיהם של הפולינזים המודרניים היו נווטי לפיטה, אשר התיישבו באזור טונגה וסמואה לפני כ-3,000 שנה. בלשנים וארכאולוגים מעריכים כי אוכלוסייה ראשונית זו עברה התפתחות משותפת במשך כ-1,000 שנים, מה שהוליד את הפרוטו-פולינזית, האב הקדמון הלשוני של כלל השפות הפולינזיות המודרניות. לאחר אותה תקופה של פיתוח משותף, החברה הפרוטו-פולינזית התפצלה למספר אוכלוסיות צאצאות, כאשר נווטים פולינזים התפזרו ברחבי ארכיפלגים שונים ברחבי האוקיינוס השקט - חלקם הפליגו מערבה לאזורים אשר היו מיושבים כבר, בעוד אחרים ניווטו מזרחה והתיישבו בטריטוריות חדשות (איי החברה, איי מרקיז, הוואי, ניו זילנד, אי הפסחא וכו').

עד היום, השפות הפולינזיות מראות דמיון לשוני רב, במיוחד באוצר המילים שלהן. בין המילים שבהן ישנו דמיון רב ניתן למנות מילים חשובות מבחינה תרבותית כגון טאבו, אריקי, מוטו, פנואה, קאווה וטאפה וכן *סוואיקי (מילה משוחזרת), המולדת המיתולוגית של חלק מהתרבויות.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

*
קזילאורדה

קזילאורדה (בקזחית: Қызылорда/Qyzylorda; ברוסית: Кызылорда) היא עיר בדרום קזחסטן ובירת מחוז בעל שם זהה. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023, התגוררו בעיר 350,049 בני אדם. מבחינה היסטורית, קזילאורדה התפתחה סביב נהר סיר דריה וח'אנות קוקנד. בשנים 1925-1927 שימשה כבירת קזחסטן הסובייטית.

==היסטוריה==
ראשיתה של העיר המודרנית החלה בשנת 1817 כאתר של מבצר ח'אנות קוקנד הידוע בשם אק-מצ'ט (תרגום מילולי: "מסגד לבן"'). בשנת 1853 המבצר נכבש על ידי חיילים רוסים תחת הגנרל וסילי פרובסקי. הרוסים הקימו מבצר חדש וקראו לו פורט-פרובסקי על שמו של הגנרל.
סביב המבצר התפתחה העיירה פרובסק. ב-1925 שונה שמה של העיר לשמה הנוכחי.

==גלריית תמונות==
<gallery>
Qyzylorda station.jpg|תחנת רכבת בעיר, 2003
Казанская церковь, Кызылорда, 2009.jpg|כנסיית קאזאן הקדושה בקזילאורדה, 2009
Мечеть Айтбая, Кызылорда, 2009.jpg|מסגד אייטבאי בקזילאורדה, 2009
</gallery>

==ערים תאומות==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1820
קטגוריה:קזחסטן: ערים
קטגוריה:ציטוט מקור בשפה זרה (רוסית)
מחסום ביטחוני

מחסום ליד [[אבו דיס, יהודה ושומרון]]
הבריטים בכניסה לתל אביב בשנות הארבעים.]]
מחסומי ביטחון, המכונים גם מחסומים אזרחיים, הם מתקנים ביטחוניים שהוקמו על מנת לשלוט בתנועת אנשים וחומרים באזורים הנתונים לשליטה צבאית, או חצי-צבאית, ומטרתם למנוע פעולות טרור ואיומים ביטחוניים.

בישראל, כמו גם באזורים אחרים בעולם, נעשה שימוש במחסומים אלה כדי להבטיח את ביטחון האזרחים ולמנוע חדירת גורמים עוינים. מחסומים אלו מוצבים בנמלי תעופה, במרכזי תחבורה ובנקודות כניסה ויציאה בערים גדולות.

== דוגמאות ==
חייל צבא עיראק מאייש מחסום
אף על פי ששיטות העבודה והאכיפה משתנות, נעשה שימוש בנקודות ביקורת ב:
* נמלי תעופה ומרכזי תחבורה אחרים ברחבי העולם, כולל אלה המנוהלים על ידי רשות אבטחת התעבורה של ארצות הברית שמטרתם למנוע חדירת גורמי טרור ולהבטיח את בטיחות הנוסעים.
* בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה, הוצבו מחסומים על ידי בעלות הברית כדי לפקח על התנועה בין אזורי הכיבוש ולמנוע התקוממויות או פעולות איבה.
* ביוגוסלביה במהלך מלחמות יוגוסלביה הוצבו מחסומים בין האזורים השונים על ידי הכוחות הצבאיים של כל צד במטרה לשלוט בתנועת האוכלוסייה ולהגן על גבולותיהם.
* בצפון אירלנד הוצבו מחסומים על ידי הצבא הבריטי, כוח השיטור המלכותי של אלסטר וכוח המתנדבים מאלסטר שמטרתם הייתה לפקח על התנועה בין אזורים עוינים ולמנוע פעולות טרור.
* קולומביה הוצבו מחסומים על ידי כוחות צבאיים וחצי-צבאיים במטרה לפקח על תנועת האוכלוסייה ולמנוע הברחות נשק ופעילות של כוחות גרילה.
* בשטחי יהודה ושומרון צה"ל מציב מחסומים כדי למנוע חדירת גורמי טרור לישראל ולהגן על האוכלוסייה האזרחית.
* במקסיקו, כוחות צבא ומשטרה מציבים מחסומים בנקודות כניסה ויציאה של ערים גדולות כדי להילחם בסחר בסמים ולמנוע פשיעה חמורה.
* פקיסטן, לאחר הפיגועים הטרוריסטיים, בעיקר בנקודות כניסה ויציאה של ערים גדולות.
* בפקיסטן בעקבות הפיגועים הציבה הממשלה מחסומים בנקודות כניסה ויציאה של ערים גדולות כדי לפקח על תנועת האוכלוסייה ולמנוע פעולות טרור.
* גיאנה הצרפתית הז'נדרמריה הצרפתית מציבה מחסומים כדי לפקח על התנועה באזורים המועדים לפשיעה ולשמור על הסדר הציבורי.

== יתרונות והשפעות ==
מחסומים מספקים יתרונות רבים, כולל היכולת לשלוט כיצד אנשים נכנסים כך שאנשי אבטחה (בין אם הם ממשלתיים או אזרחיים) יוכלו לסנן את הנכנסים כדי לזהות פושעים או טרוריסטים ולאתר חפצי חבלה.

הצבת מחסומים משפיעה באופן משמעותי על חיי האזרחים, בין אם מדובר באזורים מוכי סכסוך ובין אם בנמלי תעופה או מרכזי תחבורה אחרים. ההשפעות של המחסומים נעות בין טרדות יומיומיות כמו עיכובים בתנועה ועד לסכנות חמורות כמו עיכוב בטיפול רפואי שמוביל לסכנת חיים. לדוגמה, מחקרים שבוצעו על ידי אוניברסיטת ביר זית מדגישים את ההשפעות השליליות של המחסומים בשטחים הפלסטיניים.<ref name="birzeit1">[https://web.archive.org/web/20060929190602/http://icph.birzeit.edu/Emergencey%20Publications/Birth%20at%20the%20checkpoint.pdf Birzeit.edu]</ref><ref>[https://web.archive.org/web/20060225005245/http://www.ibrk.pwp.blueyonder.co.uk/foto_papers/butler_FOTO_revised.pdf BlueYonder.co.uk]</ref>

== ראו גם ==
* בידוק ביטחוני
* מעבר גבול
* חופש התנועה
* מוצב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקטיקה צבאית
קטגוריה:דפים עם תרגומים שלא נסקרו
קטגוריה:ביצורים
טאיטונג

טאיטונג (בסינית: 臺東市), היא עיר בדרום-מזרח טאיוואן המשמשת כבירת המחוז האדמיניסטרטיבי טאיטונג. העיר שוכנת על חוף האוקיינוס השקט ומהווה אחת הערים הגדולות בחוף המזרחי של האי.

לעיר שדה תעופה והיא מאפשרת גישה נוחה לאי הירוק ולאי הסחלבים, שני יעדי תיירות פופולריים.

== היסטוריה ==
לפני המאה ה-16, מישור טייטונג היה מיושב על ידי שבטי הילידים החקלאים פאייוואן ואמיס. תחת השלטון ההולנדי ובזמן שלטון צ'ינג, חלק גדול ממזרח טייוואן, כולל טאיטונג של היום, נקרא "פי-לאם" (בסינית 卑南).

ממצאים ארכאולוגים רבים מהתקופה הפריהיסטורית התגלו ב-1980 במהלך בניית תחנת הרכבת של העיר. הפארק הארכאולוגי ביינאן (Beinan Cultural Park) מציג גילוי ההתיישבות הפריהיסטורית הגדול והמשמעותי ביותר שקיים באי. חפצים רבים מן החפירות ניתן למצוא במוזיאון הלאומי לפריהיסטוריה שממוקם גם הוא בעיר.
עמוד אבן בכניסה לאתר הארכאולוגי
המוזיאון הלאומי לפריהיסטוריה בטאיטונג

== אקלים ==
לטאיטונג אקלים מונסון טרופי, עם עונה רטובה ממאי עד אוקטובר, עונה יבשה מנובמבר עד אפריל, וטמפרטורות חמות עם לחות גבוהה לאורך כל השנה. לעומת זאת, בניגוד לרוב האקלים הטרופי, העונה היבשה היא ערפילית ולא שמשית. שיא הטמפרטורה הגבוה ביותר של טאיוואן נרשם בטאיטונג ב-9 במאי 2004, כשהטמפרטורות הגיעו לשיא מעל 40 מעלות צלזיוס בפעם הראשונה בהיסטוריה המתועדת של המדינה.

== חינוך ==
בעיר נמצאת האוניברסיטה הלאומית טאיטונג (באנגלית: (NTTU) National Taitung University בסינית: 國立臺東大學).

== גלריה ==
העיר טאיטונג כחלק ממחוז טאיטונג
<gallery>
קובץ:TRA Taitung Station 20180502.jpg|תחנת הרכבת של טאיטונג
קובץ:Taitung Airport Terminal 20120324a.JPG|נמל התעופה טאינטונג
קובץ:Visitor Information Center, Taitung Bus Station 20171009.jpg|תחנת האוטובוס של טאיטונג
קובץ:Taitung University entrance.jpg|האוניברסיטה הלאומית בטאיטונג
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציטוט מקור בשפה זרה (סינית)
קטגוריה:ציטוט עם תסריט בשפה זרה (יפנית)
קטגוריה:ציטוט עם תסריט בשפה זרה (סינית)
קטגוריה:טאיוואן: ערים
אקטאו

אקטאו (בקזחית: Ақтау, מילולית: "ההר הלבן"; ברוסית: Актау) היא עיר נמל בדרום-מערב קזחסטן ובירת מחוז מנגוסטאו. העיר שוכנת ב על שפת הים הכספי, כ-1,700 ק"מ דרום-מערבית לבירה אסטנה. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023, התגוררו בעיר 271,731 בני אדם. מ-1964 עד 1991, העיר הייתה ידועה בשם שֶׁבְצֶ'נְקוֹ - על שמו של המשורר האוקראיני טאראס שבצ'נקו שגלה באזור.

==היסטוריה==
שטח אקטאו היה מיושב בעבר על ידי שבטים עתיקים של סקיתים, ועל תוואי של שלוחת דרך המשי הצפונית, ובכך נוסדו כמה מקדשים סופים באזור. עם זאת, באזור התקיימה אוכלוסייה דלילה טרם התקופה הסובייטית וללא ערים משמעותיות, גם בגלל המחסור במים מתוקים.

בשנת 1958, התיישבו מחפשי אורניום באזור וקראו ליישובם מלבויה על שם המפרץ המקומי. בשנים שלאחר מכן ניתן לאקטאו שמה המקומי. עם זאת, בשנת 1964 ניתן ליישוב שם נוסף, שבצ'נקו, לכבוד המשורר האוקראיני טאראס שבצ'נקו שבשנים 1850–1857 שרה בגלות פוליטית בפורט-שבצ'נקו, כ-100 ק"מ מצפון-מערב. ייתכן ששם אוקראיני זה ניתן לעיר גם בשל ריבוי העובדים האוקראינים שהתיישבו בעיר. כיום ניתן לזהות בקלות את הצאצאים האוקראינים בשל סיומת שם המשפחה 'enko-'.

ב-11 בספטמבר 2007, הנשיא נורסולטן נזרבייב הכריז על תוכנית ענק לפיתוח האזור. באוגוסט 2013 הופסק הפרויקט. 

==ערים תאומות==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1958
קטגוריה:הים הכספי: ערי נמל
קטגוריה:הים הכספי: יישובים
קטגוריה:אסיה: ערי נמל
קטגוריה:קזחסטן: ערים
קטגוריה:ציטוט מקור בשפה זרה (רוסית)
מארי לורה ויולט גיילר

מארי לורה ויולט גיילר (באנגלית: Marie Laura Violet Gayler; 25 במרץ 1891 - 2 באוגוסט 1976) הייתה כימאית פיזיקלית ומטלורגית אנגלית. תרומתה הבולטת לתחום עסקה בסגסוגות אלומיניום ואמלגמים דנטליים. מרבית עבודתה נעשתה במעבדה הלאומית לפיזיקה, והיא אחת משתי הנשים הראשונות שמונו לסגל במחלקת המטלורגיה של המעבדה.

== ביוגרפיה ==
מארי לורה ויולט גיילר נולדה ב-25 במרץ 1891 בבריסטול, בתם הצעירה מבין חמש בנות של ויליאם גיילר, מנהל הבולים והבלו בבית סאמרסט, ואלן אמיליה כריסמס, אמנית שעבודותיה הוצגו באקדמיה המלכותית לאמנויות.

גיילר התחנכה בבית הספר סנט מרי בג'רארדס קרוס, והמשיכה ללמוד כימיה ומתמטיקה בבדפורד קולג' (לימים חלק מאוניברסיטת לונדון), וסיימה תואר ראשון ב-1912. בשנת 1922 השלימה תואר שני וב-1924 הייתה לאישה הראשונה שהשלימה תואר דוקטור בכימיה באוניברסיטת לונדון.

בשנת 1912, לאחר שסיימה את התואר הראשון, החלה לעסוק בהוראת בוטניקה בבית ספר בריסטול. בשנת 1915 הצטרפה למחלקה המטלורגית של מעבדה הלאומית לפיזיקה בניהולו של וולטר רוזנהיין.

בשנת 1934 נישאה גיילר לעמיתה למעבדה, ד"ר ג'ון לסלי האוטון, אך שמרה את שם נעוריה למטרות מקצועיות. על אף האיסור על נשים נשואות לעבוד במגזר הציבורי, המשיכה גיילר את עבודתה לאחר שקיבלה אישור מיוחד לכך.

ב-1947 פרשה גיילר מהמעבדה הלאומית לפיזיקה, וניצלה את פרישתה כדי להקדיש יותר זמן להתעניינותה בפיסול. פסל ראשו של המטלורג ויליאם יום-רות'רי שפיסלה מוצב בספריית המחלקה לחומרים באוניברסיטת אוקספורד.

גיילר נפטרה ב-2 באוגוסט 1976 בווינצ'סטר.

== מחקרה ==
עבודתה של גיילר במעבדה הלאומית לפיזיקה, יחד עם הנסון והאוטון, ביססה את הבנת תהליכי הזיקון בסגסוגת אלומיניום מסוג דורלומין. עבודתם יצרה תשתית מדעית לפיתוח סגסוגת Y, סגסוגת אלומיניום המכילה ניקל בנוסף לנחושת, למגנזיום ולצורן הקיימים בסגסוגות דורלומין אחרות. הוספת הניקל שיפרה את החוזק והקשיות של סגסוגת הדורלומין שעברה תהליך זיקון בטמפרטורות של 150–200 מעלות צלזיוס, מה שהפך את הסגסוגת לאידיאלית לייצור בוכנות של מנועי בעירה פנימית. סגסוגת Y שימשה גם במעטפת של מטוס הקונקורד בכדי לאפשר למטוס להתמודד עם הטמפרטורות הנוצרות בעת תנועה במהירות על-קולית.

בשנת 1935 החלה גיילר להוביל את העבודה בנושא אמלגמים דנטליים במעבדה הלאומית לפיזיקה, ופיתחה שיטות מטלוגרפיות לחקר הפעפוע והתגובות הכימיות אשר משפיעות על תהליכי ההקשחה בסגסוגות אלו. ב-1947 הוכרה כחברת כבוד באיגוד רופאי השיניים הבריטי, כהוקרה על עבודה זו.

בנוסף, ערכה גיילר מחקרים על סגסוגות ברזל-מנגן ועל נקודות ההתכה של צורן וברזל טהורים. במהלך מלחמת העולם השנייה חקרה את התנהגותם של פלדות דלות-פחמן וסגסוגות דורלומין עבור קליעים חודרי שריון.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מטלורגים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1891
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1976
וניאמין צוקרמן

וניאמין צוקרמן (ברוסית: Вениамин Аронович Цукерман; 6 באפריל 1913, ויטבסק - 25 בפברואר 1993, סארוב) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא עבד על פיתוח נשק גרעיני סובייטי. 
==קורות חיים==
וניאמין צוקרמן נולד בשנת 1913 בויטבסק (אז בתחומי ברית המועצות כיום בבלארוס) למשפחה יהודית. מגיל צעיר הוא סבל מבעיות בעיניים ובגיל 45 התעוור. 

בשנת 1928 המשפחה עברה למוסקבה וצוקרמן סיים קורס שרטוט. בשנת 1930 הוא התחיל לעבוד במעבדה לקרני רנטגן של מכון האווירו-הידרודינמי המרכזי. תוך זמן קצר למעבדה הגיע ויטלי גינזבורג ובשנת 1932 לב אלטשולר. הם הפכו לחברים לכל החיים. בשנת 1934 צוקרמן מונה למנהל מעבדה. הוא פיתח שיטות לצילום ונירוח צילומי רנטגן מיוחדים לצרכים צבאיים. במקביל עבודה צוקרמן למד הנדסה וקיבל תואר מהנדס. בשנת 1943 הוא סים לימודי תואר שלישי.

בשנת 1947 צוקרמן החל לעבוד בסארוב במכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית בו פותח נשק גרעיני סובייטי. הוא פיתח שיטות צילום מתקדמות ופיתח תאוריה של פיצוץ. בשנת 1955 הוא סיים עבודת פוסט דוקטורט ובשנת 1956 מונה לפרופסור.

צוקרמן פיתח שיטות צילום שעל בסיסם פותחו מכשירי צילום שהותקנו גגשושיות סובייטיות ונרה 13 וונרה 14.

צוקרמן פרסם מעל ל-100 מאמרים, כתב 4 ספרים וקיבל 60 פטנטים.

על הישגיו הוא קיבל מספר עיטורים (כולל עיטור לנין 3 פעמים, פרס לנין (1960) ופרס ברית המועצות (4 פעמים). לצוקרמן הוענק תואר גיבור העמל הסוציאליסטי.

ביתו של צוקרמן סבלה מקשיי שמיעה. הוא נכנס לתחום, למד אותו והמציא מספר מכשירים לכבדי שמיעה.

צוקרמן התעוור בגיל 45 אך המשיך לעבוד וללמד. הוא נפטר בגיל 80.

==קישורים חיצוניים==
* [https://warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=12527 ביוגרפיה] 
* [http://www.mishpoha.org/nomer11/arkady_shulman1.html תיור חייו] 
* [https://ufn.ru/tribune/trib171006.pdf בוריס אלטשולר על 3 חברים - צוקרמן, אלטשולר וגינזבורג] 

קטגוריה:פיזיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:ממציאים יהודים
קטגוריה:ממציאים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:ילידי 1922
קטגוריה:נפטרים ב-1982
אשרף חנדקלו

אשרף חנדקלו (בערבית: أشرف حندقلو; נולד ב-11 בנובמבר 1988) הוא ראש המועצה המקומית ג'ת.

==ביוגרפיה== 
נולד וגדל בכפר ג'ת. למוחמד ומנור. השלישי מבין שלושה אחים. אביו מוחמד שימש כחבר המועצה ג'ת מטעם מפלגת חד"ש. למד בבית ספר יסודי "אל זהראא" בקלנסווה. חטיבת ביניים "אלבירוני" ובבית ספר תיכון ג'ת.

בשנים 2007–2012 למד בטכניון מדעי המחשב והוא בוגר תואר ראשון במדעי המחשב. 

בשנת 2011 החל לעבוד בחברת אינטל ישראל במשרת סטודנט ולאחר מכן כמהנדס תוכנה.

בבחירות 2019 הקים יחד עם עשרה צעירים נוספים את רשימת "אלתלה", הנקראת על שם הגבעה שעליה נמצא הכפר. הוא מוקם שלישי אך לא נבחר למועצה לאחר שהרשימה קיבלה מנדט אחד. 

בבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מול ראש המועצה המכהן חאלד גרה, חוסאם ותד, עסאם שרקייה ופריד שרקייה. בסיבוב הראשון זכה לתמיכה של 28.84% ועלה לסיבוב שני מול חוסאם ותד שזכה ל-30.2% מהקולות. בסיבוב השני גבר חנדקלו על חוסאם ותד ברוב של 51.98%, ורשימת "אלתלה" בראשותו זכתה בארבעה מנדטים למליאת המועצה.

הוא נשוי לדועאא דוקטורנטית טכניון בתום ננו-טכנולוגיה ואב לבן. מתגורר בג'ת.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:אינטל ישראל: עובדים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
קוקשטאו

קוקשטאו (בקזחית: Kökşetau) היא בירת מחוז אקמולה שבקזחסטן. העיר נחשבת כמרכז אזורי מבחינה כלכלית, חינוכית ותרבותית, והיא נקראת על שם ההר הסמוך.

קוקשטאו הייתה המרכז האדמיניסטרטיבי של האובלסט המקמי בשנים 1944-1991 כחלק מברית המועצות ובשנותיה הראשונות של קזחסטן העצמאית. קוקשטאו ממוקמת גם בצומת של מסילות הרכבת בין קזחסטן לדרום סיביר. קוקשטאו שוכנת בגובה של כ- מעל פני הים. האקלים של קוקשטאו כולל קיץ חם וחורפים קרים.

לפי הערכה מ-2022, גרים בקוקשטאו כ-150,649 תושבים, לעומת 123,389 שהתגוררו בעיר ב-1999. זאת מתוך אוכלוסייה של כ-738,587 תושבים במחוז. בכך זוהי העיר ה-17 בגודלה במדינה.<ref></ref>

קוקשטאו ממוקמת בערך כ-300 קילומטרים מצפון-מערב לבירה אסטנה, וכ-318 קילומטרים מאומסק הרוסית.

== היסטוריה ==
במשך מאות שנים חיו שבטים קזחיים נוודים באזור קוקשטאו. המטה של החאנות הקזחית היה ממוקם באזור.

כשרוסיה נמתחה דרומה, קוקשטאו נוסדה ב-29 באפריל 1824 כמאחז מנהלי למרגלות הצד הדרומי של הר קוקשה ועל גדות אגם אולקן שבקטי.<ref></ref><ref></ref> עד אמצע המאה ה-19, אוכלוסיית היישוב גדלה באופן משמעותי עקב נדידת האיכרים מרוסיה. בשנת 1868 העיר הפכה לבירת במחוז שהתפתחה עוד יותר כמרכז חקלאי וגידול בעלי חיים וכעיר קיט. ב-1895 קיבלה קוקשטאו מעמד של עיר. <ref></ref> בתקופה זו התגוררו בעיר מעל 5,000 איש. <ref></ref>

גל פיתוח משמעותי נוסף חל בעיר במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20.<ref></ref>

ב-3 במאי 1997 בוטל מחוז קוקשטאו, ומהעיר נשלל מעמדה כמרכז אזורי פורמלי.<ref></ref> ב-8 באפריל 1999 חזר לעיר מעמדה הרשמי, כשהפכה לבירת מחוז אקמולה. <ref></ref>

== דמוגרפיה ==
ההיסטוריה של העיר הושפעה מבני עמים ודתות רבות. אוכלוסיית קוקשטאו מגוונת מבחינה אתנית, עם 59% קזחים, 28% רוסים, וכן קבוצות של אוקראינים (2.88%), טטרים (2.28%), גרמנים (1.95%), פולנים (1.4%) ועוד.. בעבר היה בקוקשטאו רוב סלאבי וכיום זהו הבירה המחוזית היחידה בצפון קזחסטן שבה הקזחים מהווים את הרוב.

אמנם הקזחית היא השפה הרשמית של העיר, אך השפה הרוסית היא עדיין שפת האם המדוברת ביותר בעיר. השפה הרוסית משמשת כאחד מאמצעי ההוראה והתקשורת. הרוסית מדוברת גם בתיאטראות ובעיתונים מקוקשטאו.

כ-56.65% מתושבי העיר הם מוסלמים, 40.85% נוצרים ו-2.12 אינם דתיים או אתאיסטים.

== ערים תאומות ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-19
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1824
קטגוריה:קזחסטן: ערים
קטגוריה:ציטוט מקור בשפה זרה (רוסית)
איסקסנטג'רג'

איסקסנטג'רג (בהונגרית: Iszkaszentgyörgy) הוא כפר במחוז פייר בהונגריה בנפת סקשפהרוואר.

== מיקום ==
איסקסנטג'רג' ממוקם צפונית-מערבית לסקשפהרוואר, כ-10 קילומטרים ממנה. היישוב גובל בהרי הבאקון מצפון, בהר Iszka המשתרע ממנו דרומה לכיוון מערב, ב-Sárrét בדרום ובתעלת מורי במזרח.

חיבורי התנועה של היישוב מסופקים בעיקר על ידי שני כבישים דרג נמוך (בני ארבע ספרות): כביש 8202 המתחיל מקטע סקשפהרוואר של הכביש המהיר 8 (היום כביש 801) ומשם נמשך עד Kincsesbánya, וכבי 8203 המסתעף מכביש 81 ב-Sárkeresztes. השניים מצטלבים במעגל התנועה במרכז הכפר.

== היסטוריה ==
איסקסנטג'רג' הייתה מיושבת כבר באלפי השנים שלפני התיישבות המדיארים במרכז אירופה, באזור הכפר התגלו עקבות של יישוב מתקופת הברונזה. ההנחה היא שהדרך שנבנתה בתקופה הרומית יכולה הייתה להוביל מכיוון וארפלוטה - צ'ור דרך איסקסנטג'רג', שהמשיכה לכיוון Magyaralmás - Csákberény - צ'אקוואר. במאות השנים שלאחר התמוטטות האימפריה הרומית התיישבו באזור זה הונים, אווארים פאנוניים ושבטים גרמאניים, וזה לא פלא, שכן המאפיינים הגאוגרפיים והתנאים הטבעיים היו נוחים (למשל, מעיינות חמים). גם ההונגרים הכובשים בנו את מקום מגוריהם באזור זה.

== אתרים בעלי עניין ==
=== טירה ===
החלק העתיק ביותר של הטירה נבנה בשנת 1735 על ידי אנטל אמאדה. בשנת 1800 הפכה הטירה לנחלתם של בני הבייזאט, אשר בשנת 1820 החלו בבנייה משמעותית.

ציורי הקיר של טירת בייזאט שוחזרו לפני כמה שנים, וניתן לצפות בהם מעת לעת. אזור זה של הטירה אינו בשימוש כיום, אם כי לעיתים מתקיימת כאן תערוכה.

=== המעיין ===
במשך מאות שנים, המקור של המעיין (דוזוגו) הזרים בקביעות מים בטמפרטורה של 28&nbsp;מעלות צלזיוס המכילים מלחים ומינרלים יקרי ערך. הספא עם סביבה אקזוטית נבנה על ידי הרוזן זיגפריד פאפנהיים לאורך הדרך המובילה לכפר.

באותה תקופה עדיין היו באזור שפע של מעיינות חמים. המעיינות Forrófői ו-Duzzogói יצרו מערכת מעיינות, כמה מעיינות קטנים פרצו בחופשיות ביער בין עצי האלמון. בחורף, היער כמעט היה אפוף בחלק זה של היער. אופייני לתנובת המעיינות שמימיהן הניעו שלוש טחנות.

== ילידי המקום ==
* ז'יגמונד באן (במקור באומגרטן, 1852–1906) היה עיתונאי יהודי-הונגרי וסופר כלכלי,

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.iszkaszentgyorgy.hu אתר הכפר איסקסנטג'רג']
* [https://iszkaszentgyorgy.wordpress.com/ איסקסנטג'רג'] [https://iszkaszentgyorgy.wordpress.com/ - בירת התרבות הפינו-אוגרית 2016]

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
הכנסה לנפש

חציונית ברוטו לנפש במדד כוח הקנייה, מבוסס על נתוני 2006–2012 מגאלופ]]
הכנסה לנפש (באנגלית: Per capita income, ובקיצור: PCI) או הכנסה ממוצעת היא מדד לקביעת ההכנסה הממוצעת שאדם מרוויח באזור נתון (עיר, אזור, מדינה וכו') בשנה מסוימת.

== השימוש במדד ==
במדינות רבות, ההכנסה לנפש נקבעת באמצעות סקרי אוכלוסין רגילים, כמו סקר הקהילה האמריקאית .<ref></ref> סקר זה מאפשר חישוב של הכנסה לנפש הן עבור המדינה כולה והן עבור אזורים או קבוצות דמוגרפיות ספציפיות. עם זאת, השוואת הכנסה לנפש בין מדינות שונות לעיתים קרובות תהיה מורכבת, מכיוון שמתודולוגיות, הגדרות ואיכות הנתונים עשויים להשתנות באופן משמעותי.<ref></ref> מאז שנות ה-90, ה-OECD ערך סקרים קבועים בקרב 38 המדינות החברות בו, תוך שימוש במתודולוגיה סטנדרטית ובמערכת של שאלות.<ref name=":0"></ref>

הכנסה לנפש משמשת לעיתים קרובות למדידת ההכנסה הממוצעת של מגזר ולהשוואת העושר של אוכלוסיות שונות. הכנסה לנפש משמשת לעיתים קרובות גם למדידת רמת החיים של מדינה. כאשר משתמשים בה להשוואת רמות הכנסה בין מדינות שונות, היא מתבטאת בדרך כלל באמצעות מטבע בינלאומי נפוץ, כגון אירו או דולר אמריקאי. מדד זה הינו אחד משלושת המרכיבים של מדד הפיתוח האנושי של מדינה.
== מגבלות ==
בעוד שהכנסה לנפש יכולה להיות שימושית עבור מחקרים כלכליים רבים, יש לה גם מגבלות:
* השוואות של הכנסה לנפש לאורך זמן צריכות להתחשב באינפלציה. ללא התאמה לאינפלציה, הנתונים נוטים להפריז בהשפעות הצמיחה הכלכלית.
* השוואות בינלאומיות יכולות לתת תוצאה מעוותת על ידי הבדלי יוקר המחיה שאינם משתקפים בשערי החליפין. כאשר המטרה היא להשוות את רמת החיים בין מדינות, התאמה להבדלים בשווי כוח הקנייה תשקף בצורה מדויקת יותר את מה שאנשים באמת יכולים לקנות בכספם.
* מדד הכנסה לנפש הוא ערך ממוצע, ואינו משקף את חלוקת ההכנסה במדינה או באזור שבו נערכה הבחינה. אם חלוקת ההכנסות של מדינה אינה מאוזנת באופן קיצוני, מעמד עשיר קטן יכול להגדיל את ההכנסה לנפש באופן משמעותי בעוד שלרוב האוכלוסייה אין שינוי בהכנסה. מבחינה זו, הכנסה חציונית שימושית יותר בעת מדידת שגשוג מאשר הכנסה לנפש, מכיוון שהיא פחות מושפעת מחריגים.
* פעילות שאינה כספית, כגון סחר חליפין או שירותים הניתנים בתוך המשפחה, בדרך כלל לא נספרת. חשיבותם של שירותים אלה משתנה מאוד בין כלכלות.
* ההכנסה לנפש אינה מתייחסת לשאלה אם ההכנסה מושקעת בגורמים העלולים לשפר את התפתחות האזור, כגון בריאות, חינוך או תשתיות.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האומות המאוחדות
הכנסה לנפש
קטגוריה:רווחה
קטגוריה:כלכלה
טמירטאו

טמירטאו (בקזחית: Теміртау) היא עיר במחוז קרגנדה שבקזחסטן. בשנת 2015 התגוררו בעיר כ-210,590.

העיר ממוקמת על נהר נורה וצפונית-מערבית לבירת המחוז קראגנדי.

== היסטוריה ==
קבוצות המתיישבים הראשונות שהתיישבו באזור היו 40 משפחות מסמארה במהלך רפורמת סטוליפין. המשפחות התיישבו על הגדה השמאלית של נהר נוראה ב-15 ביוני 1905. היישוב שהקימו נקרא בתחילה "ז'אור" (Жаур). בשנת 1909 שונה שם היישוב לסמרקנדסקי ( Самаркандский, או בקיצור סמרקנד). בית הספר הראשון ובית החולים הראשון נבנו ב-1911.

בשנת 1933 נבנתה תעלת המים סמרקנדסקי-קרגנדה כדי להקל על פיתוח ייצור הפחם באזור.

טמירטאו קיבלה מעמד של עיר ב-1 באוקטובר 1945, ושמה שונה לטמירטאו ("הר הברזל" בקזחית). מ-1947 ועד 1949 הוחזקו שבויי מלחמה יפנים במחנה ליד העיירה. בשנת 1950 נוסדה מפעל הפלדה המקומי. לטובת בניית המפעל צעירות רבות הובאו מכל רחבי ברית המועצות ומזרח אירופה (מבולגריה למשל). בשנת 1959 התרחשו פרעות והתקוממויות רבות בקרב העובדים, שלא היו מרוצים מתנאי העבודה והמחיה הירודים. 16 עובדים נהרגו בעימותים, ו-27 נפצעו, ו-70 נעצרו והורשעו. במהלך המהומות נפצעו גם 28 שוטרים.<ref>ВЕБЕР, Елена. </ref><ref>БОРИСОВ, Сергей. </ref><ref>АСТАШИН, Никита Александрович. </ref>

בשנת 1963 נוסד המכון הפוליטכני המקומי. במהלך שנות ה-70 נבנה מתחם ספורט חדש, הכולל בריכת שחייה באורך 50 מ', אצטדיון בעל קיבולת של 15,000 מקומות, ומשטח החלקה על הקרח והוקי מקורה. ב-29 ביולי 1978 נחנכה אנדרטה לחיילים המקומיים שנהרגו במלחמת העולם השנייה.

ב-1980 נפתח בעיר תיאטרון הדרמה הגרמני, התיאטרון הראשון דובר גרמנית בברית המועצות מאז חיסול מלחמת העולם השנייה. התיאטרון עבר לבסוף לבירה אלמטי בסוף העשור.<ref></ref>

== ערים תאומות ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1905
קטגוריה:קזחסטן: ערים
קטגוריה:ציטוט עם תסריט בשפה זרה (רוסית)
לב אלטשולר

לב אלטשולר (ברוסית: Лев Владимирович Альтшулер; 9 בנובמבר 1913 - 23 בדצמבר 2013) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא עבד על פיתוח נשק גרעיני סובייטי. 
==קורות חיים==
לב אלטשולר נולד בשנת 1914 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו עבד בתפקיד בכיר במשרד האוצר הסובייטי.

בשנת 1932 אלטשולר התחיל לעבוד במעבדה לקרני רנטגן של מכון האווירו-הידרודינמי המרכזי. תוך זמן קצר למעבדה הגיע ויטלי גינזבורג ווניאמין צוקרמן. הם הפכו לחברים לכל החיים. בשנת 1933 הוא התחיל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה בשנת 1936.

לאחר פלישת נאצים לברית המועצות אלטשולר גויס לשורות הצבא האדום ושירת כטכנאי מטוסים בחיל האוויר הסובייטי. בשנת 1942 לפי בקשה של מכון למחקר של אקדמיה למדעים הוא שוחרר מהשירות. הוא עבד ביחד עם וניאמין צוקרמן על פיתוח שיטות לצילומי רנטגן מיוחדים. בשנת 1943 הוא סיים לימודי תואר שלישי.

בשנת 1947 אלטשולר החל לעבוד בסארוב במכון המחקר המדעי הכל-רוסי לפיזיקה ניסיונית בו פותח נשק גרעיני סובייטי. הוא פיתח שיטות לתכנון וביצוע חישובים לצורכי בניית נשק. בשנת 1954 הוא סיים עבודת פוסט דוקטורט ובשנת 1956 מונה לפרופסור.

ביחד עם סמואיל קורמר הוא פיתח שיטות למדידת מהירות הקול בזמן פיצוץ.

אלטשולר היה עצמאי דעותיו. בשנת 1951 בישיבה פתוחה הוא ציין שלא מסכים עם עמדת המפלגה בנושא ביולוגיה ומוזיקה. רק בעקבות פניה ישירה מיולי חריטון ללברנטי בריה מעשה זה נותר ללא תגובה של ממש. אומנם ראשי המכון זכרו את המקרה ובהמשך לא הסכימו לקדם אותו לחבר באקדמיה. כתוצאה מכך אלטשולר עזב את המכון בשנת 1969.

אלטשולר החל לעבוד במכון למחקר מדידות אופטיות של האקדמיה. תוך זמן קצר הוא הבין את הבדל בתקציבים מוענקים בין מחקרים אזרחיים למחקרים לטובת נשק גרעיני.

על הישגיו הוא קיבל מספר עיטורים כולל עיטור לנין 3 פעמים, פרס לנין (1960) ופרס ברית המועצות (4 פעמים). 

אלטשולר נפטר במוסקבה בשנת 2003 בגיל 90. הוא נטמן בבית העלמין ווסטריאקובסקויה.

בנו בוריס היה פיזיקאי, סיים תואר שלישי בשנת 1969. בהיותו דיסידנט פוטר מעבודה ובשנות ה-80 עבד בניקוי רחובות. לאחר תחילת הפרסטרויקה הוא החל לעבוד במכון לבדב לפיזיקה. בשנת 2009 הוא קיבל פרס של פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.biblioatom.ru/persons/altshuler_lev_vladimirovich/ ביוגרפיה] 
* [https://ufn.ru/tribune/trib171006.pdf בוריס אלטשולר על 3 חברים - צוקרמן, אלטשולר וגינזבורג] 

קטגוריה:פיזיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:ממציאים יהודים
קטגוריה:ממציאים רוסים
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:ילידי 1913
קטגוריה:נפטרים ב-2003
טלדיקורגן

טלדיקאורגן (בקזחית: Талдықорған) היא בירת מחוז ז׳טיסו שבקזחסטן. על פי מפקד האוכלוסין הלאומי מ-2010, האוכלוסייה מונה כ-143,407 תושבים<ref></ref>.

העיירה נוסדה במאה ה-19 ככפר קטן והתפתחה לעיר הנוכחית שבאותו מקום. העיירה גדלה לאט בשנותיה הראשונות. לאחר השלמת חיבור הרכבת עברו חקלאים רוסים רבים לאזור העיירה. הרוסים הם הקבוצה האתנית השנייה בגודלה אחרי הקזחים מבין 70 הלאומים המתגוררים בטלדיקורגן.

מבחינה דמוגרפית, כ-64.96% מהתושבים הם קזחים, 25.47% רוסים, 3.61% קוריאנים, 1.94% טטרים, 1.1% גרמנים ועוד.

== ערים תאומות ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קזחסטן: ערים
קטגוריה:ציטוט עם תסריט בשפה זרה (רוסית)
קייה קייהיל

קייה קייהיל (באנגלית: Kyah Cahill; נולד ב-13 במרץ 2003) הוא כדורגלן סמואי המשחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
קייהיל נולד בלונדון וכשהיה בן 9 עבר עם משפחתו בניו ג'רזי שבארצות הברית. בניו ג'רזי התחיל לשחק כדורגל בקבוצות מקומיות. בשנת חזר לאנגליה והצטרף לאקדמיה לכדורגל של מאצ'לספילד טאון. בהמשך שיחק גם באלו של לגנס וראיו ואיקאנו הספרדיות. בגיל 19 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של לוסייל הקטרית.

באוגוסט החליט לייצג את סמואה, ארץ מוצאה של משפחת אביו. תחילה שיחק בנבחרות הצעירות של סמואה וביוני זומן לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת גביע אוקיאניה 2024. ב-19 ביוני 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 9-1 ל.

==חיים אישיים==
קייהיל הוא בנו של טים קייהיל אחד מגדול שחקני נבחרת אוסטרליה. דודיו שון וכריס הם כדורגלני נבחרת סמואה. בצעירותו גילה עניין גם באומנות הבמה ואף ערך אודישנים לסדרות בדיסני וברודוויי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סמואים
קטגוריה:כדורגלנים אוסטרלים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אוסטרלים
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:ספורטאים זרים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים בקטר
קטגוריה:כדורגלני גביע אוקיאניה לאומות 2024
קטגוריה:ילידי 2003
אקיבאסטוז

אקיבאסטוז (בקזחית: Екібастұз) היא עיר במחוז פבלודר שבצפון-מזרח קזחסטן. אוכלוסיית העיר הוערכה בכ-123,000 תושבים ב-2023.

== היסטוריה ==
ההיסטוריה של אקיבאסטוז מתחילה במאה ה-19, כאשר החלו לחפש משאבי מינרלים באזור.<ref></ref> הניצול המסחרי של משאבי האזור החל זמן קצר לאחר מכן. השדה נמכר לאחר מכן לאיש עסקים בריטי, לסלי אורקהארט. הכפר עצמו הוקם בשנת 1899, על שם האגם הסמוך באותו השם.<ref>E.M. Pospelov, Geograficheskie nazvaniya mira (Moscow, 1998), p. 479.</ref>

המהפכה באימפריה הרוסית ושתי מלחמות עולם פגעו בפיתוח המינרלים וגרמו לנטישת הכפר, אך הוא שוקם באופן הדרגתי בסוף שנות ה-40. בדצמבר 1954 סחר הפחם מאזור אקיבאסטוז חודש. בשנת 1955 הופק הטון המיליון של הפחם. בקיץ 1958, גאורגי מלנקוב ואשתו הוגלו לאקיבאסטוז, שם הוחזקו במעקב צמוד. <ref>William Taubman, Khrushchev</ref> מעמד העיירה ניתן לאקיבסטוז ב-12 ביולי 1957 בצו של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית. באותה תקופה אוכלוסיית אקיבאסטוז עמדה על כ-25,000 איש. כיום אוכלוסיית אקיבסטוז מונה כ-141,000 איש.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
קטגוריה:קזחסטן: ערים
קטגוריה:ציטוט מקור בשפה זרה (רוסית)
חורבת חני

חורבת חני היא אתר ארכאולוגי בשיפולים המערביים של השומרון, מצפון לשמורת הדום השומרון ובמקום נתגלו שרידיו של מנזר נשים נוצרי.<ref name=":0"></ref>

== היסטוריית מחקר ==
הראשונים אשר סקרו את האתר היו צמד החוקרים קונדר וקיצ'נר במאה ה – 19. בשנות השלושים של המאה ה־20, ביקר בחורבה ברמקי, לאחר קום מדינת ישראל בקרו את האתר הארכאולוגים ישראל פינקלשטיין, זאב ספראי, שמעון דר, רם גופנא ויצחק בית אריה.<ref name=":0" />

עקב פגיעה באתר בשנת 2002, הוחלט לבצע חפירת הצלה באתר. החפירה נערכה על ידי עוזי דהרי ויחיאל זלינגר, בעזרת צבא ההגנה לטבע, אשר חשפו את מכלול הממצאים.<ref name=":1"></ref>

== ממצאים ארכאולוגים ==
בחורבת חני נתגלו שרידיו של מנזר נשים המתוארך לסוף המאה הרביעית או תחילת המאה החמישית לספירה. הקביעה שמדובר במנזר נשים, מתבססת על עצמות נשים שנתגלו בקריפטה של המנזר.<ref name=":0" /><ref name=":1" />

על פי החפירה באתר החופרים הגיעו למסקנה שבמנזר היה בתחילה מבנה אחד שנבנה מעל למערכת הקבורה התת-קרקעית וכלל את הכנסייה, חדרי המנזר, חדרי התבודדות ומגדל דו קומתי שכלל חדרי מגורים. המיוחד במגדל הוא מתקן השירותים שהתנקז לוואדי מתחת למגדל, מתקן שכזה לא נתגלה בשום מבנה אחר בארץ.<ref name=":0" />

המבנה השני שנבנה בשלב קצת מאוחר יותר, כלל מטבח, חדר אוכל ומערה שכנראה שימשה לאחסון מצרכים ותוצרת חקלאית בקירור. בין שני המבנים הייתה חצר גדולה ובה נחפרו גם שלוש בארות המים.<ref name=":0" />

בכנסייה נתגלו מספר רצפות פסיפס, כאשר לאורך השנים שונו דגמי הפסיפס אם בעקבות הרס, התאמה לרוח הנצרות שבשלב מסוים אסרה על ציור בני אדם ובעלי חיים ואו שיפוצים שנעשו בכנסייה. באחת מהכתובות שנתגלו ברצפת הפסיפס הייתה הקדשה:<blockquote>"למען ישועתם של קיריאקוס בן ישועה ושל בנו יוהנס הדיאקון"<ref name=":0" /></blockquote>המנזר שימש מוקד לצליינות מהקמתו ועד חורבנו במאה התשיעית לספירה.<ref name=":0" />

== מסורת קדושת המקום ==
שמו המקורי של המנזר אינו ידוע, השם העברי נובע מהשם הערבי שניתן למקום – ח'רבת אל בורג' אל חנייה. כלומר המנזר של חנה. ידוע רק על שתי נשים בנצרות הקדומה שנחשבו כקדושות. האחת היא חנה, מי שהייתה האמא של מרים אימו של ישו. החנה השנייה הינה חנה בת פנואל, נביאה בבית המקדש אשר חזתה שישו יושיע את עם ישראל. ייתכן גם שהמסורת הייתה מקומית על אישה קדושה בשם חנה. בכל מקרה, הממצאים מראים שהמנזר היה מוקד צליינות ובעיקר מוקד לצלייניות. קדושת המקום נשתמרה גם שנים לאחר שנחרב, זאת בהתבסס על המנהג של הערבים בסביבה לקבור את ילדותיהן בסביבת המנזר.<ref name=":0" />
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:השומרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מנזרים נוצריים
קטגוריה:התקופה הביזנטית בארץ ישראל
קטגוריה:התקופה הממלוכית בארץ ישראל
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים בארץ ישראל