OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
משא האדם הלבן

[[פרסומת לסבון "פירס" מסוף המאה ה-19, העושה שימוש בתימת "משא האדם הלבן" ומציגה את הסבון כגורם מרכזי ב"הבהרת הפינות האפלות בעולם"]]
משא האדם הלבן (באנגלית: The White Man's Burden) הוא ביטוי המתאר את הצידוק האידאולוגי לקולוניאליזם והאימפריאליזם האירופי.

הביטוי שאוב משירו של המשורר האנגלי רודיארד קיפלינג בעל אותו שם שפורסם ב-1899, שבו הציג את תפיסת העולם הקולוניאליסטית והאימפריאליסטית, בדברו על כך שהאדם הלבן נושא משא על גבו, כיבושיו מחוץ לאירופה לא נעשו ממניעים אנוכיים אלא ממניעים אלטרואיסטיים, ומשימתו של האדם הלבן לשלוט בילידים הברברים ועל ידי כך לקדמם מבחינה תרבותית.

== כתיבת השיר ==
אילוסטרציה ל"משא האדם הלבן", בו האדם הלבן מיוצג על ידי [[הדוד סם וג'ון בול, כשהשחורים והאסיאתים מיוצגים על ידי סטראוטיפים גזעניים.]] 
הפואמה "משא האדם הלבן: ארצות הברית ואיי הפליפינים" נכתבה בידי רודיארד קיפלינג ופורסמה כקריאה לארצות הברית לנקוט צעדים קולוניאליסטיים בפיליפינים על רקע מלחמת ארצות הברית–הפיליפינים.

במקור כתב קיפלינג את הפואמה לחגיגות יובל היהלום למלכה ויקטוריה, אך בסופו של דבר היא הוחלפה בפואמה "סילוק" (Recessional), מאת המשורר.
קיפלינג כתב את הפואמה מחדש כדי לעודד את הקולוניאליזם באיי הפיליפינים ואת סיפוחם, לאחר שנכבשו בידי האמריקאים במלחמת ארצות הברית–ספרד.
כמשורר האימפריאליזם, קרא קיפלינג לאמריקאים לאמץ מדיניות של אימפריה, על אף המחיר הכרוך בבניית אימפריה.

== נוסח השיר ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://tsurehrlich.blogspot.co.il/2015/03/blog-post_23.html "משא האדם הלבן"] בתרגומו לעברית של צור ארליך, 2015
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קולוניאליזם
קטגוריה:1899
חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות

חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות, התשס"ה-2005 קובע כי בית המשפט יכול להורות על חילוט (החרמה בידי המדינה) הרווחים שהפיק או עתיד להפיק אדם שהורשע בביצוע עבירה מפרסומים הנוגעים לעבירה.

החוק התקבל בכנסת ב-23 במרץ 2005, הוא קובע כי ניתן, לפי בקשת היועץ המשפטי לממשלה, להורות על חילוט הרווחים מפרסום שעניינו העיקרי עבירה. החוק אינו מונע את הפרסום עצמו, אלא רק את הפקת הרווחים ממנו.

מטרת החוק היא למנוע מצב בו עבריינים יפיקו רווח כתוצאה מפרסומים בעניין העבירות שעברו (כגון ספרים או סרטים העוסקים בעבריין והפשעים שביצע). הסדרים דומים בדבר חילוט רווחים מפרסום דבר שעניינו עבירה קיימים כבר במדינות כגון: אוסטרליה, אנגליה, קנדה וחלק ממדינות ארצות הברית.

לפי סעיף ההגדרות אפשרות החילוט חלה על רווח שנמצא "בחזקתו, בשליטתו או בחשבונו" של המורשע. הגדרת ה-"רווח" היא רחבה, וכוללת "רווח בכסף או בשווה כסף, לרבות זכות להפיק רווח ולרבות רכוש שהוא תמורתו של רווח כאמור".

חוק זה חל רק לגבי פרסום שעניינו העיקרי הוא העבירה. כמו כן, נקבעה תקופת התיישנות לאפשרות החילוט בסעיף 3 לחוק, לפיו לא תוגש בקשה לחילוט אם חלפו למעלה מחמש שנים מיום הפרסום או אם הפרסום נעשה למעלה מחמש שנים מיום ההרשעה או למעלה משלוש שנים מיום סיום ריצוי המאסר בפועל, זאת בשל ההנחה שאחרי התקופות המנויות בו, העניין הציבורי במעשה העבירה ממילא יפחת ופוטנציאל הרווח של המפרסם יקטן.

בסעיף 2 לחוק נקבע כי בית המשפט רשאי שלא להורות על חילוט אם הוא סובר כי קיימות נסיבות המצדיקות זאת. בית משפט ישקול, בין היתר, את קיומו של ערך חינוכי או שיקומי לפרסום (כדוגמת ביוגרפיה של אדם שנגמל משימוש בסמים). סעיף 5 לחוק מתייחס למעמדו של נפגע העבירה בהליך זה, וכן למידת השפעת הפרסום עליו.

לפי סעיף זה יש ליידע את נפגע העבירה, אם ניתן, על הגשת בקשה לחילוט לפי החוק והוא זכאי להביע את עמדתו בפני בית המשפט. כמו כן, בסעיפים 2 (ב) ו-6 לחוק, נקבעו הסדרים המעניקים קדימות לתשלום פיצוי שנפסק לטובת נפגע העבירה, מתוך הכספים שחולטו.
בית המשפט לא יצווה על חילוט רווחי העבירה, כולם או חלקם, אלא אם כן נוכח כי לבעל הרכוש שיחולט ובני משפחתו הגרים עמו יש אמצעי מחיה סבירים ומקום מגורים סביר. כמו כן לא יחולטו רווחי עבירה שהם בגדר צורכי מחיה בסיסיים, כדוגמת מזון, מגורים או ביגוד.

התיישנות

החוק קובע כי לא ניתן יהיה להגיש בקשה לחילוט הרווחים אם חלפו למעלה מחמש שנים מיום ההרשעה או למעלה משלוש שנים מיום סיום ריצוי המאסר בפועל, המאוחר מביניהם. כמו כן לא ניתן להגיש בקשה לחילוט הרווחים לאחר שחלפו 5 שנים מיום הפרסום.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
*[http://law.haifa.ac.il/lawatch/lawatch_files/plilihkika.doc נוסח החוק] 
קטגוריה:הכנסת השש עשרה: חקיקה
קטגוריה:2005 בישראל
חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות
בריכת ירושלים

בריכת ירושלים הייתה בריכת שחייה שהוקמה במושבה הגרמנית בירושלים בשנת 1958. הייתה זו בריכת השחייה השלישית שנבנתה בירושלים והגדולה ביותר בישראל. הבריכה נסגרה ונהרסה בשנת 2018. במקומה הוקמה בריכה מקורה, שמעליה ניבנה בניין מגורים עם 45 יחידות דיור, קומת מסחר, חדר כושר ומועדון ספורט. הבריכה החדשה נחנכה בספטמבר 2023.

== היסטוריה ==
בניית הבריכה החלה בסוף שנת 1957, על מגרש פנוי במושבה הגרמנית בו פעל בעבר לונה פארק, ביוזמת איש העסקים חיים שיף ומשקיעים נוספים. שיף כבר הפעיל בריכה קטנה בתוך מלון הנשיא שהיה בבעלותו ונחנך בשנת 1954 וביקש לבנות בריכה גדולה לשימוש הציבור. טקס הנחת אבן הפינה לפרויקט נערך ב-21 בינואר 1958 וקבוצה של נטורי קרתא ביקשה להפגין נגד בניית הבריכה אך נעצרה על ידי המשטרה. נטורי קרתא ביקשו למחות נגד בניית הבריכה בה רוחצים במעורב גברים ונשים. ב-13 בפברואר 1958 נערכה במאה שערים הפגנה גדולה נגד הקמת הבריכה בה השתתפו כ-2,000 איש, ובשל כך זכתה בעיתונות לכינוי "בריכת המריבה". בנוסף, הופעל כנגד ראש העיר גרשון אגרון לחץ רב על ידי גורמים חרדים שהתנגדו לבנייה ואף נערך נגדו טקס פולסא דנורא. במאי 1958 נעשה ניסיון על ידי הנהגת אגודת ישראל לקנות את הבריכה מידי קבוצת המשקיעים, כדי להבטיח שהיא תפעל בימים נפרדים לגברים ונשים, אך שיף סירב למכור אותה, עד שיובטח שיוחזר ההכשר למלונות "הנשיא" ו"אורגיל" שבבעלותו, הכשר שהוסר כתגובה להקמת הבריכה.

ביולי 1958 הושלמה בניית הבריכה ובמקביל ניהל שיף משא ומתן למכירת הבריכה. הבריכה נמכרה לבסוף לקיבוצים קריית ענבים בשיתוף עם המושב שורש ונפתחה לקהל ב-28 ביולי 1958 בניהול של מושב שורש. לאחר שמכר את הבריכה הופעל כנגד שיף לחץ לסגור גם את הבריכה שפעלה בתוך מלון הנשיא כתנאי להחזרת הכשרות. והוא פנה לבית המשפט הגבוה לצדק בבקשה שיורה לרבנות להחזיר לו את הכשרות. בריכת ירושלים שלא הייתה מקורה או מחוממת נסגרה בחודשי החורף, עם פתיחת עונת הרחצה בקיץ 1959 וב-1960 נמשכו הפגנות החרדים נגדה.

בשנת 2009 הוצע לסגור את הבריכה על מנת להשתמש בשטחה להקמת חניון, זאת בשל מיקומה וגודלה (5.6 דונם) אך העירייה התנגדה להצעה ודרשה להמשיך להפעיל את המקום במצב תקין. לבסוף נסגרה הבריכה ב-31 בדצמבר לארבעה חודשים לשם שיפוצים. הבריכה נפתחה מחדש ב-30 באפריל 2010.

בריכת ירושלים נסגרה ב-31 באוקטובר 2017, לאחר מאבק ממושך של הוועד להצלת הבריכה, לטובת בניית פרויקט נדל"ני וחדר כושר לציבור הרחב. בתאריך 6 בספטמבר 2023 נחנכה הבריכה החדשה בטקס חגיגי במעמד ראש העירייה, משה ליאון.

==מבנה הבריכה==
שטח הבריכה המקורית השתרע על כל המגרש שבין רחוב עמק רפאים ורחוב הרכבת. ייחודה של הבריכה היה בכך שהייתה הבריכה היחידה בירושלים שאורכה הוא 50 מטרים כשל בריכה אולימפית, המקפצה הגבוהה (7 מטרים) וכמו כן מיקומה במרכז העיר. סביב הבריכה היו משטחי דשא ומזנון גדול. הבריכה גם כללה בריכה רדודה מעוגלת לילדים כתוספת לצד הבריכה האולימפית. בשנות ה-80 של המאה ה-20 נבנה, בכחצי משטח המגרש המקורי, מבנה מסחרי בן 3 קומות, חניון תת-קרקעי וחזית מסחרית לאורך רחוב עמק רפאים. לצורך הקמת המבנה נהרסו מבנה הכניסה המלתחות והמזנון, הבריכה עצמה נשמרה ועברה שיפוץ שכלל חיפוי חדש בקרמיקה והקמת מגלשת מים. מלתחות חדשות נבנו בקומת הקרקע של הבניין המסחרי.

== גלריית תמונות ==
בריכת ירושלים החדשה - ללא מים (ספטמבר 2023)
בריכת ירושלים החדשה - בריכת הפעוטות (ספטמבר 2023)
בריכת ירושלים החדשה - הכניסה מצד צפון (ספטמבר 2023)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:המושבה הגרמנית (ירושלים)
ירושלים
קטגוריה:ירושלים: אצטדיונים ומתקני ספורט
מייקל ברי

מייקל ברי בהרצאת אורח בטכניון, מאי 2022
מייקל ויקטור ברי (באנגלית: Michael Victor Berry; נולד ב-14 במרץ 1941) הוא פיזיקאי יהודי בריטי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בריסטול. ידוע על תרומתו למכניקת הקוונטים וגילוי הפאזה של ברי, מופע הקרוי על שמו. חתן פרס וולף בפיזיקה לשנת 1988.

==קורות חיים==
ברי נולד במחוז סארי בדרום-מזרח אנגליה. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות בפיזיקה מאוניברסיטת אקסטר ודוקטורט בפיזיקה תאורטית מאוניברסיטת סנט אנדרוז. ב-1965 הצטרף לסגל אוניברסיטת בריסטול, מונה לפרופסור מן המניין ב-1978 ופרופסור חוקר של החברה המלכותית ב-1988. משנת 2006 הוא פרופסור אמריטוס. בשנים 1986 עד 1997 שימש עמית מחקר במכון ויצמן למדע במשך חודש מדי שנה.

בשנת 1984 הראה ברי כי המכניקה הקוונטית יכולה לפתח "פאזה גאומטרית", התלויה רק בגאומטריה של מרחב הפרמטרים ושל המסלול. גילוי זה מהווה הכללה של אפקט אהרונוב-בוהם ובעל שימושים תכופים בפיזיקה של החומר המעובה, כמו כן שימש בסיס לאיחוד תאוריות מהמכניקה הקוונטית עם תאוריות נוספות בפיזיקה ובכימיה. על תגלית זו זכה ב-1988 בפרס וולף לפיזיקה, אותו חלק עם הפיזיקאי הישראלי יקיר אהרונוב. 

פרסים והוקרות נוספים בולטים להם זכה, הם מדליית מקסוול ב-1978, בחירה לעמית בחברה המלכותית ב-1982, חבר בחברה המלכותית הבריטית לאמנויות, המדליה המלכותית של החברה המלכותית ב-1990, פרס ניילור ב-1993, מדליית דיראק ב-1995, בחירה לעמית זר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית ב-1995, מסדר האבירות הבריטי ב-1996, המדליה על שם פיוטר קפיצה ב-1997, פרס פוליה של החברה המתמטית הלונדונית ב-2005 ומדליית לורנץ ב-2014. הוא בעל 14 תוארי דוקטור לשם כבוד ממוסדות שונים ברחבי העולם בהם ממכון ויצמן למדע, מהטכניון ומאוניברסיטת תל אביב. בנוסף זכה גם בפרס ההיתולי איג נובל בשנת 2000 יחד עם אנדריי גיים, על "הפיזיקה של צפרדעים מעופפות". 

ברי חבר בחבר הנאמנים הבינלאומי של מכון ויצמן למדע, חבר המכון ללימודי קוונטום באוניברסיטת צ'פמן בקליפורניה, חבר הוועדה המייעצת של המרכז למדעים מתמטיים ויישומים באוניברסיטת הרווארד, וחבר הוועדה המייעצת במכון הבינלאומי לפיזיקה בנאטאל שבברזיל.

ברי הוא יהודי ונשוי למוניקה לבית שיוביץ, ישראלית לשעבר ופרופסור לביולוגיה באוניברסיטת בריסטול.

==קישורים חיצוניים==

* [https://michaelberryphysics.wordpress.com/ אתר הבית של מייקל ברי]
* [http://www.bris.ac.uk/physics/people/michael-v-berry/ מייקל ברי באתר אוניברסיטת בריסטול]
* [http://royalsociety.org/page.asp?id=1983 פרופיל באתר החברה המלכותית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים בריטים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:זוכי פרס וולף לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס איג נובל
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:עמיתים יהודים בחברה המלכותית
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:בריטים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:אבירים בריטים
קטגוריה:זוכי מדליית לורנץ
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אקסטר
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סנט אנדרוז
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בריסטול
קטגוריה:זוכי פרס דיראק
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1941
יהושע רוטנשטרייך

יהושע רוטנשטרייך (27 בדצמבר 1910, גליציה – 10 במרץ 1988, תל אביב) היה עורך דין, עמד בראש לשכת עורכי הדין בישראל בשנים 1972-1962. היה נשיא מועצת העיתונות בישראל, יו"ר ועדת הצנזורה, יועץ משפטי של ועדת העורכים מאז הקמתה, יו"ר ועדת האתיקה של לשכת עורכי הדין ונשיא הארגון הבינלאומי של עורכי דין ומשפטנים יהודיים מ-1987 עד פטירתו. חתן פרס צלטנר מטעם לשכת עורכי הדין ואוניברסיטת תל אביב, בעל תואר דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת תל אביב, יקיר תל אביב לשנת 1988.

== ביוגרפיה ==
רוטנשטרייך נולד בקולומיה שבגליציה, אז קיסרות אוסטרו-הונגריה. אביו אפרים פישל רוטנשטרייך היה לימים חבר הסנאט הפולני והפרלמנט הפולני, מנהיג ציוני וחבר הנהלת הסוכנות היהודית וההנהלה הציונית בירושלים.

לימודיו בגימנסיה פולנית הופסקו עקב פעילותו הציונית. הוא עבר ללבוב, שם סיים התיכון והאוניברסיטה בתואר דוקטור למשפטים. הוא בוגר בית הספר הגבוה לעיתונות בוורשה. בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, ובשנת 1934 עבר את מבחני ההסמכה לעורכי דין זרים. בשנים 1937-1933 התגורר בירושלים. הוא עסק בפרקטיקה פרטית כעורך דין. בשנים 1939-1933 עבד ככתב בנושא המזרח התיכון בעיתונים יהודיים בשפה הפולנית.

בשנת 1937 התיישב בתל אביב ועבד כעורך דין. רוטנשטרייך היה חבר ההגנה והיה בין אסירי השבת השחורה ב-1946, הוא נכלא במחנה המעצר בלטרון וברפיח.

חבר נשיאות הוועד המרכזי של הסתדרות עורכי הדין בארץ ישראל וב-8 במרץ 1960 נבחר לנשיא ההסתדרות, חבר המועצה המשפטית, הראשון שעמד בראש לשכת עורכי הדין בישראל, כיהן בתפקיד זה 10 שנים. ממייסדי אגודת העיתונאים בירושלים ובתל אביב, ממייסדי מועצת העיתונות ונשיאה בשנים 1974–1988, יו"ר אגודת ידידי הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, חבר הוועד הפועל של מכון ויצמן, יו"ר ועדת הערעורים של הצנזורה הצבאית. חבר מערכת "הפרקליט". ב-1987 נבחר כנשיא הארגון הבינלאומי של עורכי דין ומשפטנים יהודים. אחיו של פרופ' נתן רוטנשטרייך.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:עיתונאים יהודים
קטגוריה:זוכי פרס צלטנר
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:נשיאי מועצת העיתונות
קטגוריה:ראשי לשכת עורכי הדין
קטגוריה:יועצים משפטיים ישראלים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1988
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
צ'ארלס קואן קאו

צ'ארלס קואן קאו KBE (בסינית: 高錕; באנגלית: Charles Kuen Kao; 4 בנובמבר 1933 – 23 בספטמבר 2018) היה חוקר בתחום הנדסת חשמל וחלוץ בתחום השימוש בסיבים אופטיים בהנדסת מערכות תקשורת. חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2009.

==ביוגרפיה==
קאו נולד בשאנגחאי שבסין בשנת 1933. הוא סיים לימודי תיכון במכללת סנט ג'וזף בהונג קונג והמשיך בלימודי הנדסת חשמל באימפריאל קולג' בלונדון, אותם סיים בשנת 1957. הוא השלים לימודי דוקטורט בהנדסת חשמל בשנת 1965.
קאו עבד כמהנדס-חוקר במעבדות חברת התקשורת הבריטית Standard Telephones and Cables Ltd (שאחר כך הייתה חלק מחברת נורטל). בשנת 1968 ביצע מחקר פורץ דרך, יחד עם ג'ורג' הוקהאם, על שימוש בסיב אופטי כערוץ להעברת נתוני תקשורת, תוך שהוא מדגים את העובדה שעיקר הבעיות שהיו עד לאותה עת בשימוש בסיבים אופטיים נבעו מאיכותה הירודה של הזכוכית בה השתמשו ולא מבעיה יסודית כלשהי בטכנולוגיה זו.

לאחר סיום עבודתו בחברת התקשורת הבריטית, עבד אף בתאגיד הבינלאומי ITT, שימש כסגן הנגיד של האוניברסיטה הסינית בהונג קונג וכיושב חברת Transtech. בנוסף שימש כיושב ראש מועצת המנהלים של חברת ITX Services.

נפטר ב-23 בספטמבר 2018.

==קישורים חיצוניים==

* אבי בליזובסקי, [http://www.hayadan.org.il/the-masters-of-light-0610098/ פרס נובל לפיזיקה לחלוצי התקשורת האופטית וחיישני ה-CCD], "הידען", 6 באוקטובר 2009
* 
* 

קטגוריה:פיזיקאים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מהנדסי חשמל
קטגוריה:סגל אימפריאל קולג'
קטגוריה:זוכי פרס יפן
קטגוריה:עמיתי IEEE
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קווין מרי בלונדון
קטגוריה:זוכי פרס צ'ארלס סטארק דרייפר
קטגוריה:ילידי 1933
קטגוריה:סינים שנפטרו ב-2018
משה גאלנטי (הראשון)

הרב משה בן מרדכי גאלנטי (נקרא גם רבי משה גאלנטי הזקן, על מנת להבדילו מנכדו), נפטר אחרי 1612 (ה'שע"ב; יש אומרים בגיל 90) היה רב, פוסק ומקובל צפתי בולט.

==ביוגרפיה==
נולד ברומא ועלה לצפת בצעירותו. היה תלמידו של רבי יוסף קארו, והוסמך לרבנות על ידו כשהיה בן 22. החל משנת ה'ש"ם שימש כרב הראשי של צפת במקום רבי משה מטראני. 

אחיו של ר' אברהם גלאנטי. נכדו משה גאלנטי (השני) היה מראשי רבני ירושלים ואף מצאצאיו נתמנו כראשונים לציון רבי רפאל מיוחס ורבי משה יוסף מרדכי מיוחס.

בין השאר חיבר את הספרים מפתח הזהר (מפתח פסוקים שמופיעים בספר הזהר) וקהלת יעקב (פירוש קבלי על מגילת קהלת).

על תאריך לידתו קיימת מחלוקת. ישנה מסורת משפחתית, המעוגנת בספרות שהרב נפטר בגיל 90.

===בניו===
* רבי ידידיה גאלנטי, מהדיר ספרי אביו ומחבר "חידושי גאלנטי" למסכתות הש"ס.
* רבי אברהם גאלנטי.
* רבי יהונתן גאלנטי, אביו של רבי משה גאלנטי שהיה הראשון לציון הראשון.

==חיבוריו==
* שו"ת - החלק הראשון נדפס בוונציה בשנת שס"ח בידי בנו רבי ידידיה, החלק השני לא הודפס מעולם.
* קהלת יעקב - ביאור על מגילת קהלת על פי הזוהר והתיקונים. צפת, של"ח.
* מפתח הזוהר - מראה מקום לכל פסוקי התנ"ך הנדרשים בזוהר. ונציה, שכ"ו.
* משל ומליצה - ספר תוכחת מוסר. לבוב, תק"ן.
* ויפרש משה - ביאור על ספר בחינת עולם לרבי ידעיה הפניני.
* הגהות לשולחן ערוך חושן משפט, אשר נדפסו בספר ברך משה.
* דרשות אשר נדפסו בספר דברי מרדכי, לאביו רבי מרדכי גאלנטי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* דוד גולדשטיין, [https://www.jstor.org/stable/27943487 A Possible Autograph of Moses ben Mordecai Galante], לונדון, 1980-1981

==הערות שוליים==

קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:תלמידי רבי יוסף קארו
קטגוריה:משפחת גאלנטי
קטגוריה:אנשי היישוב הוותיק ילידי ארץ ישראל במאה ה-16
קטגוריה:נפטרים ב-1608
קארל פרקינס

קארל לי פרקינס (באנגלית: Carl Lee Perkins; 9 באפריל 1932 – 19 בינואר 1998) היה מוזיקאי "רוקאבילי" אמריקאי שהקליט בייחוד באולפן סאן רקורדס בממפיס, טנסי מ-1954. שירו הידוע ביותר הוא "Blue Suede Shoes" (נעלי זמש כחולות).

לפי צ'רלי דניאלס, "שיריו של קארל פרקינס גילמו את תקופת הרוקאבילי, והסאונד של קארל פרקינס מגלם יותר מכל אחד אחר בתעשייה את זרם הרוקאבילי, משום שהוא לעולם לא משתנה." שיריו של פארקינס הוקלטו על ידי אומנים רבי השפעה כמו אלביס פרסלי, החיפושיות וג'וני קאש שנוסף על כך חיזק את מקומו בהיסטוריה של המוזיקה הפופולרית. הוא היה חלק מלהקת ההופעות שכללה את ג'ון קרטר, ג'רי לי לואיס, אלביס פרסלי וג'וני קאש.

פרקינס מכונה "המלך של הרוקאבילי", הוא נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול, רוקאבילי וכותבי השירים של נאשוויל. בנוסף קיבל את פרס היכל התהילה של גראמי.

פרקינס דורג במקום ה-99 בקטגוריית "האומנים הגדולים בכל הזמנים" במגזין הרולינג סטון.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הרוק אנד רול
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זמרי-יוצרי קאנטרי אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
בנימין מולר

בנימין מולר (באנגלית: Benjamin Muller) הוא חזן, מלחין וסופר יהודי בלגי-שווייצרי בולט. זוכה התואר "אביר משמר הכתר" מהמלך בודואן.

==קורות חיים==
נולד בז'נבה שבשווייץ לאברהם ולחוה מולר.

==קריירה==
מולר כיהן כחזן בית כנסת במונטריאול וביוהנסבורג, וכיום משמש כחזן בית כנסת "שומרי הדת" באנטוורפן שבבלגיה למעלה מ-35 שנה. הוא ניחן בקול טנור וכונה בעבר: "הפאברוטי היהודי". הוא מופיע עד היום בתפילות ובקונצרטים ברחבי העולם.

הוציא לאור מספר תקליטים, עיבודים מוזיקליים לקטעי חזנות, מקהלות ותזמורות פילהרמוניות. כן חיבר סימפוניות המתארות את ההיסטוריה של עם ישראל, בשילוב קטעי חזנות. היצירה הסימפונית לטנור (חזן), מקהלה ותזמורת סימפונית "דמעות אש" בוצעה לרגל אזכרת שנת השישים של מרד גטו ורשה בפני קהל רב באולם Palais des Beaux Arts בבריסל בנוכחות פיליפ נסיך בלגיה.

קיבל מדליה ותואר "אביר משמר הכתר" מהמלך בודואן כאות הוקרה על תרומתו למוזיקה היהודית בבלגיה.

מדי שנה משדרת הטלוויזיה הממלכתית הבלגית את תפילת ליל הסליחות הראשונות מבית הכנסת הגדול של אנטוורפן בהם הוא משמש חזן.

בנוסף להיותו חזן, חיבר בנימין פירושים על קהלת, שיר השירים, פיוט "אנעים זמירות" ועוד. הוא קיבל הסכמות על ספריו מהרב יצחק טוביה וייס גאב"ד העדה החרדית, הרב דוד משה ליברמן ועוד. כמו כן כתב קומיקס לילדים.

=== דיסקוגרפיה חלקית ===
* החזן בנימין מולר בהופעה חיה - 2006
* כל נדריי ותפילות אחרות
* סליחות
* רגעי שיא מהקונצרט
* קונצרט חנוכה
* מקהלת הגברים היהודים של מנצ'סטר
* יהודה בן תימא

==ראו גם==
*משפחת מולר

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:חזנים קנדים
קטגוריה:חזנים שווייצרים
קטגוריה:חזנים דרום אפריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים בלגים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:מלחינים יהודים קנדים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים קנדים
קטגוריה:מלחינים יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים שווייצרים
קטגוריה:קומיקסאים יהודים
יצחק מנחם וינברג

הרב יצחק מנחם וינברג (נולד בכ"ה בתשרי ה'תשי"ג, 14 באוקטובר 1952) הוא האדמו"ר מטאלנא בירושלים.

==תולדותיו==
הרב יצחק מנחם וינברג (משמאל) לצד רבי [[ישראל אלתר האדמו"ר מגור]]
בנו הבכור של ישראל צבי וינברג (שהיה סמנכ"ל משרד הדתות) וגיטל מירל בריינדל לאה, בתו היחידה של האדמו"ר רבי יוחנן טברסקי מטולנא. למד בישיבת נתיב מאיר, התקרב בבחרותו לאדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר. בעקבות קשריו עם האדמו"ר עבר ללמוד בישיבת טשעבין ובה היה תלמידם של הרב ברוך שמעון שניאורסון והרב יהודה לייב רבינוביץ.

נישא למרים-רבקה, בתו של הרב יעקב יצחק ויסבלום מחיפה ואחותם של הרבנים חיים נפתלי ויסבלום ואורי וייסבלום. לאחר נישואיו היה מדריך בישיבת סוכטשוב, לאחר מכן מונה לר"מ בישיבת שפת אמת בירושלים ועמד בקשרים קרובים עם ראש הישיבה, רבי פינחס מנחם אלתר, שהפך לימים לאדמו"ר מגור.

בכ"ה כסלו תשנ"ט נפטר סבו, רבי יוחנן מטולנא, והוא מונה לאדמו"ר במקומו. עוד לפני מינויו לאדמו"ר היה הרב וינברג ידוע כאיש חינוך וכמרצה, והוא ממשיך להעביר הרצאות וחוגי בית גם לאחר מינויו.

בשנת תשע"א הודלפו באינטרנט יומנים שבהם לכאורה שיחות שלו עם רבי פינחס מנחם אלתר, משנים תש"נ-תשנ"ה. חלק מהסיפורים וההתבטאויות עוררו סערה. הן בניו של ה'פני מנחם'<ref></ref><ref></ref> והן הרב וינברג עצמו<ref></ref> פרסמו שמדובר בשקרים. הרב מנדל שפרן כתב שיש דברים שנאמרו בשמו והוא מעיד שהם שקר, כמו כן ציין מספר דוגמאות בולטות לדברים מופרכים המופיעים שם.

==מספריו==
*המה ינחמוני – שיחות על סדר פרשת השבוע שנאמרו לזכר אחותו בבית משפחת לוי באפרת. חמישה כרכים, ירושלים: תשס"א-תשס"ה<ref>סדרת הספרים המה ינחמוני , , </ref>. כרכים נוספים יצאו על המועדים, אפרת: תשס"ו<ref></ref> ; ועל מלאכות שבת, ירושלים: תשס"ז<ref></ref>
* מאמרי קודש – דברי תורה על פרשת השבוע, שני כרכים
* טנא דקשייתא – לקט קושיות, בעריכת אחיו הרב שלמה זלמינא וינברג, תשע"ב<ref></ref>
* י"ג זמן קהילה לכל דברי תורה אגדה ומוסר בענייני חג הפורים
* בוצינא דאורייתא – על ענייני ל"ג בעומר וחג השבועות
* חמין במוצאי שבת על ספר תנא דבי אליהו ועל פרשיות התורה, חמישה כרכים
* מוסיף והולך על ענייני חנוכה
* תורה הנישואין שני חלקים, על ענייני אירוסין, חתונה ושלום בית
* אורי וישעי על ענייני ראש השנה, עשרת ימי תשובה ויום כיפור
* נרך בידי דברות קודש עובדות והנהגות, מסבו רבי יוחנן מטאלנא
* תורת החינוך על ענייני חינוך, לפי סדר הפרשיות והמועדים
* הגדה של פסח – מעשה אבות הגדה של פסח מעוטרת בפניני חכמה מוסר עובדות והנהגות, בתוספת מאמרי הכנה לימי חג הפסח, וליקוט על ענייני פסח מספרי אדמור"י טאלנא טשערנאביל מאור עיניים (צ'רנוביל), ליקוטי תורה מהרה"ק רבי מרדכי טברסקי מטשערנאביל, וספרי הרה"ק רבי דוד טברסקי מטולנה, מגן דוד, ברכת דוד, קהלת דוד
* חדוותא דזעיר אנפין מאמרי קודש בעת רעוא דרעוין, חלק במדבר
* נביאי האמת וצדק בעניין חובת לימוד נ"ך, וחיזוק התקנה של לימוד עשרה פסוקי נ"ך בכל יום

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.kolhashiurim.com/New/Shiurim.aspx?Lang=Hebrew&SearchValue=טאלנא&InCall=True סיפורים על אדמור"י טאלנא] מאתר קול הלשון
* 
* 
* [https://www.jdn.co.il/tag/האדמור-מטאלנא/ האדמו"ר מטאלנא] באתר JDN
* [https://www.kikar.co.il/tags/האדמו%22ר%20מטאלנא האדמו"ר מטאלנא] באתר כיכר השבת

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ירושלים: אדמו"רים
קטגוריה:אדמו"רי טאלנה
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת נתיב מאיר
קטגוריה:בוגרי ישיבת טשעבין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
אווה קיסר, מוריטורי טה סלוטנט

ציור של [[ז'אן-לאון ז'רום מ-1859, מציג את ברכת הגלדיאטורים]]
אווה קיסר, מוריטורי טה סלוטנט (בלטינית: !Ave caesar, morituri te salutant ופירושו "הידד לקיסר, העומדים למות מצדיעים לך!") הייתה לפי אמונה פופולרית קריאת ברכה לקיסר שהשמיעו גלדיאטורים ברומא העתיקה לפני תחילת המופע.

תיאור ההצדעה מופיע בספרי מחקר שעוסקים ברומא העתיקה החל מן העת החדשה, מכאן התיאור של הגלדיאטורים המופיעים לפני הקיסר ומברכים אותו נכנס לתרבות הפופולרית המערבית והפך לאחד התיאורים המוכרים ביותר מחיי רומא העתיקה בעולם המודרני. ברם תיאור זה אין לו על מה להתבסס, המקרה היחיד של הצדעה כזאת הוא בנאומכיה שערך הקיסר קלאודיוס בשנת 52, משתתפי הקרב קראו את הברכה "ave imperator, morituri te salutant!" אל הקיסר בתקווה שיחון אותם אולם הוא סירב והשיב באירוניה "או שלא" (aut non). קטע זה בהחלט לא מצביע על כך שהיה מדובר במנהג אלא ביוזמה מקומית ובלאו הכי הוא לא עוסק בגלדיאטורים אלא בנידונים למוות שנלחמו בנאומכיה.

בעת המודרנית האמרה מציינת אירוניה בהקשר לפעולה נועזת ומסוכנת בעלת השלכות בלתי ברורות.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* [http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Journals/TAPA/70/Morituri_Te_Salutamus*.html H. J. Leon, Morituri Te Salutamus, Transactions and Proceedings of the American Philological Association, Vol. 70, (1939), pp. 46-50]
</div>
קטגוריה:אמרות כנף בלטינית
טורניר אליצור

טורניר אליצור לכבוד גורביץ (עד 2010 נקרא גביע ווינר נשים) הוא המפעל השלישי בחשיבותו בכדורסל הנשים הישראלי, אחרי אליפות המדינה וגביע המדינה. את הגביע מעניק יו"ר איגוד הכדורסל. בטורניר משתתפות ארבע הקבוצות שסיימו ראשונות בעונה שעברה.

== שיטת המשחקים ==
טורניר אליצור משוחק בשיטת "נוק-אאוט", משחק בודד שבו המפסידה מודחת מהמפעל; ומשחקיו מפגישים את ארבע הקבוצות שסיימו את העונה הקודמת בליגת העל במקומות 1–4. המנצחות בסיבוב הראשון של הטורניר מעפילות לגמר, שבו המפסידה משובצת למשחק על מקומות 3–4.

הטורניר התקיים לראשונה בתחילת עונת 2009/10. המארגנים בחרו לקיימו ביישובי עוטף עזה בשני אולמות במקביל - אולם "גיטיס" בשדרות, ואולם "בית הבנים" ביד מרדכי, שבו נערך גם משחק הגמר. בתחילת עונת 2012/13 התקיים משחק גמר בלבד.

== מחזיקות הגביע ==
=== כל המחזיקות ===
{| class="wikitable"
|- style="background:#cccccc;"
!שנה
!זוכה
!תוצאת הגמר
!סגנית
!מקום שלישי
|-
|2015
| אס"א ירושלים
| 71:76
| אליצור נתניה
| לא התקיים
|-
|2014
| מכבי בנות אשדוד
| 70:76 
| אליצור רמלה
| לא התקיים
|-
|2013
| אליצור רמלה
| 85:89 (לאחר הארכה)
| א.ס. רמת השרון
| לא התקיים
|-
|2011
| אליצור רמלה
| 66:67
| מכבי בנות אשדוד
| לא התקיים
|-
|2010
| מכבי בנות אשדוד
| 82:84
| אליצור רמלה
| אליצור חולון
|}

==== ה-MVP לפי עונות ====
* 2010: נטשה לייסי (מכבי אשדוד)

=== טבלת זכיות ===
{| class="wikitable" border="1"
!מקום
!קבוצה
!זוכה
!סגנית
!מקום שלישי
|-
|1
| מכבי בנות אשדוד
| 2
| 1
| -
|-
| -
| אליצור רמלה
| 2
|2
| -
|-
|2
| אס"א ירושלים
| 1
| -
| -
|-
|3
| א.ס. רמת השרון
| -
| 1
| -
|-
|4
| אליצור חולון
| -
| -
| 1
|-
|}

קטגוריה:תחרויות כדורסל נשים בישראל
קרב אמבה אלגי (1895)

קרב אמבה אלגי התרחש ב-7 בדצמבר 1895 בין איטליה לאתיופיה והוא הקרב הראשון של המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה.

אמבה אלגי הייתה אחת העמדות הקדמיות של הגנרל בראטירי, שהייתה תחת פיקודו של מייג'ור פייטרו טוסלי, כאשר לרשותו 2,000 חיילים אריתראים. ב-7 בדצמבר 1895 תקפו הראסים מקונן, וולה בטול, ומנגשה יוהנס את האמבה והשמידוה כליל, כשבין ההרוגים היה גם מייג'ור טוסלי.

הקבינט של ראש ממשלת איטליה פרנסיסקו כריספי הוכה בהלם מהתבוסה, והסכים לקדם עוד 20 מיליון לירות (£ 80,000) כדי להבטיח שלא יקרה אסון נוסף.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

אמבה אלגי (1895)
אמבה אלגי (1895)
קטגוריה:אתיופיה: תקופת הגיבוש
קטגוריה:המלחמה האיטלקית-אתיופית הראשונה
המלאכיות של צ'רלי

המלאכיות של צ'רלי (באנגלית: Charlie's Angels) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בארצות הברית ברשת הטלוויזיה ABC בשנים 1976–1981, והייתה לאחת הסדרות המצליחות ביותר של שנות השבעים. עלילתה של הסדרה מתמקדת בשלוש נשים הנלחמות בפשע. הסדרה נוצרה על ידי איבן גוף ובן רוברטס והופקה על ידי אהרון ספלינג ולאונרד גולדברג.

== תקציר העלילה ==
עלילת הסדרה מתמקדת בשלוש נשים צעירות, יפות, חזקות וחכמות המכונות "המלאכיות". המלאכיות "המקוריות" היו סברינה דאנקן (בגילומה של קייט ג'קסון), ג'יל מונרו (בגילומה של פארה פוסט) וקלי גארט (בגילומה של ג'קלין סמית'). המלאכיות עובדות עבור סוכנות חקירות פרטית בלוס אנג'לס. הבוס שלהן, צ'רלי (קולו של ג'ון פורסיית') הוא מיליונר מסתורי אשר מנהל את סוכנות הבילוש שלו בצורה יוצאת דופן - רק באמצעות הטלפון או באמצעות עוזרו האישי ג'ון בוסלי (בגילומו של דייוויד דויל). לכל אורך הסדרה צ'רלי אינו מראה את פניו (בחלק מהפרקים הצופים זוכים לראות את החלק האחורי של ראשו וזרועותיו בעודו מדבר בטלפון עם המלאכיות ומוקף בנשים יפות). כל אחד מפרקי הסדרה התחיל בסצנה בה צ'רלי מקצה למלאכיות ולבוסלי את משימתם דרך רמקול הטלפון. בכל הפרקים בסדרה המלאכיות נשלחות למשימות חשאיות שונות אותן הן צריכות לפתור באמצעות שלל תחפושות וזהויות בדויות.

בעונות המאוחרות יותר של הסדרה פוסט וג'קסון עזבו את הסדרה על מנת לעבוד על פרויקטים אחרים. פוסט הוחלפה על ידי שריל לאד אשר גילמה את כריס מונרו, קצינת משטרה לשעבר מסן פרנסיסקו ואחותה של ג'יל. ג'קסון הוחלפה על ידי שלי האק, אשר גילמה את טיפאני ולס, קצינת משטרה לשעבר מבוסטון. בעונה האחרונה טניה רוברטס החליפה את האק, וגילמה את ג'ולי רוג'רס, דוגמנית לשעבר אשר הופכת לבלשית.

== סקירת הסדרה ==

== הדמויות הראשיות וצוות השחקנים ==
* צ'ארלס "צ'רלי" טאונסנד (ג'ון פורסיית')
* ג'יל מונרו (פארה פוסט) - 1976-77
* סברינה דאנקן (קייט ג'קסון) - 1976-79
* קלי גארט (ג'קלין סמית')
* כריס מונרו (שריל לאד) - 1977-81
* טיפאני ולס (שלי האק) - 1979-80
* ג'ולי רוג'רס (טניה רוברטס) - 1980-81
* ג'ון בוסלי (דייוויד דויל)

== עיבודים נוספים ==
=== העיבודים הקולנועיים ===
* בשנת 2000 יצא לאקרנים סרט הקולנוע הראשון ("המלאכיות של צ'רלי") אשר התבסס על הסדרה בו כיכבו קמרון דיאז, דרו ברימור ולוסי לו בתפקידים הראשיים.
* בשנת 2003 יצא לאקרנים סרט ההמשך ("המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה").
* בשנת 2019 יצא לאקרנים הסרט המלאכיות של צ'רלי, המהווה אתחול לסרט משנת 2000. בתפקידים הראשיים כיכבו קריסטן סטיוארט, נעמי סקוט ואלה בלינסקה.

=== משחק וידאו ===
ביולי 2003 יצא לשווקים משחק הווידאו של המלאכיות של צ'רלי עבור שלוש פלטפורמות משחקים שונות - Nintendo GameCube, פלייסטיישן 2, ולטלפון הנייד. עלילת המשחק התבססה על עלילת העיבודים הקולנועיים משנת 2000 ומשנת 2003.

=== גרסה מחודשת לסדרת הטלוויזיה ===
ב-22 בספטמבר 2011, בדיוק 35 שנים לאחר ששודר הפרק הראשון בסדרה המקורית, עלתה ברשת ABC גרסה מחודשת לסדרה. הגרסה המחודשת זכתה לאחוזי צפייה נמוכים, והרשת הודיעה על ביטולה לאחר שצולמו 8 פרקים בלבד מהם שודרו 7 פרקים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בלוס אנג'לס
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
RJ-9

RJ-9 הוא המַחבר הקטן ביותר מסוג RJ (ראשי תיבות של Registered Jack) ומכיל ארבעה נעצים (pins) בלבד.

== שימושים ==
שפופרת הטלפון]]
RJ-9 הוא המַחבר הנפוץ ביותר המחבר בין גוף הטלפון לשפופרת הטלפון. ככזה הוא הפך להיות התקן דה פקטו של חיבור זה.
בנוסף, המחבר היה נפוץ בחיבור המקלדת למחשבי מקינטוש 128K, 512K ומקינטוש פלוס.
 
== סימון הכבל ==
הכבל המחבר בין שפופרת הטלפון ותושבת הטלפון הוא כבל ישר המחבר את כל 4 הנעצים שבמחבר.

{| class="wikitable"
|+ 
! RJ-9 !! יעוד !! צבע
|-
| 1 || אדמה 
| Pair 2 Wire 1 Old שחור
|-
| 2 || שעון
| Pair 1 Wire 2 Old אדום
|-
| 3 || נתוני מקלדת
| Pair 1 Wire 1 Old ירוק
|-
| 4 || 5V+
| Pair 2 Wire 2 Old צהוב
|}

== ראו גם ==
* טלפון
* כבל תקשורת
* מקינטוש

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חומרה
קטגוריה:מחברים חשמליים

en:Modular connector#4P4C
טיבוע בעלי חיים

טיבוע היא שיטת מחקר בזואולוגיה, בה מוצמדת טבעת קטנה, בעלת סימון ייחודי, לגוף בעל חיים. השיטה משמשת בעיקר במחקר על עופות ועטלפים. הטיבוע מאפשר מחקר שיטתי על היבטים שונים של חיי בעל החיים על ידי איתורו של בשלב מאוחר יותר. בין פרטי המידע אותם יכולים החוקרים ללמוד נמצאים: דפוסי נדידה, תוחלת חיים, תמותה, גודל האוכלוסייה והתנהגות טריטוריאלית.
במדינות רבות בעולם על מנת לטבע יש צורך ברישיון טיבוע. בישראל מונפק הרישיון על ידי רשות הטבע והגנים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זואולוגיה
RJ-48

כבל RJ-48

RJ-48 (קיצור של Registered Jack 48) הוא מחבר הדומה במבנהו למחבר RJ-45 אולם שונה במבנה הפינים שלו. הכבל משמש בעיקר בחיבורים בתקן T1, תקן E1 ובחיבור תחנות קצה ברשת ISDN.

== צורת הכבל ==
הכבל הוא זוג שזור מסוג UTP. המחברים של הכבל מכילים 8 פינים כאשר מתוכם מחוברים רק 4 פינים, זוגות 1 ו-3.
כאשר הפינים מחולקים לשני זוגות שבכל זוג חיבור אחד הוא חיובי (אדמה - 0 וולט) והחיבור השני הוא השלילי 48- וולט.
אחד הזוגות משמש לשידור והשני לקליטה.
קיימות מספר וריאציות של הכבל:
* RJ-48C - כבל ישר הנפוץ בחיבורים בקווי T1 ו־E1.
* RJ-48X - כבל מוצלב המחבר את פין 1 ל-4 ואת פין 2 ל-5.
* RJ-48S - בשונה משני הסוגים הראשונים, סוג זה משתמש בזוגות 1 ו-4 ומשמש בקווים דיגיטליים של 56 Kbps.

== סימון הכבל ==
הכבל מכיל 8 חוטים בצבעים שונים. קיימות מספר צורות של סימון החוטים המוליכים. השתיים העיקריות הן הסימון הישן, שבו כל חוט היה בצבע שונה והסימון לפי קטלוג 5e או קטלוג 6 של תקן TIA-568 שאף הוא מחולק לשני תתי סימונים T568A ו-T568B.

{| class="wikitable"
|+ 
!פין !! זוגות T568B !! ± !! צבע לפי T568B !! מספור הפינים
|-
| 1 || 3 || - 
| Pair 2 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/כתום
| rowspan=8 -
| 2 || 3 || + 
| Pair 3 Wire 1 Cat 5e כתום
|-
| 3 || 2 || 
| Pair 2 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/ירוק
|-
| 4 || 1 || - 
| Pair 3 Wire 2 Cat 5e/6 כחול
|-
| 5 || 1 || + 
| Pair 1 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/כחול
|-
| 6 || 2 || 
| Pair 1 Wire 1 Cat 5e ירוק
|-
| 7 || 4 || 
| Pair 1 Wire 1 Cat 5e לבן/חום
|-
| 8 || 4 || 
| Pair 1 Wire 1 Cat 5e חום
|}

== ראו גם ==
* מונחים ברשת מחשבים
* כבל תקשורת

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.arcelect.com/RJ48C_and_RJ48S_8_position_jack_.htm חיבורי RJ-48 לסוגיו ב-T1 ]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חומרה
קטגוריה:תקנים בתקשורת מחשבים
קטגוריה:מחברים חשמליים

en:Registered jack#RJ48
פליפה גונסאלס

פליפה גונסאלס מרקס (בספרדית: Felipe González Márquez; נולד ב-5 במרץ 1942 בסביליה) הוא פוליטיקאי ספרדי שכיהן כמזכיר הכללי של מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) בשנים 1974–1997. הוא נבחר ארבע פעמים לתפקיד ראש ממשלת ספרד, וכיהן בו בין 1982 ל-1996, הכהונה הארוכה ביותר בתקופה שלאחר השבת הדמוקרטיה לספרד.

==ביוגרפיה==
גונסאלס הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית ב-1964, בתקופת הדיקטטורה של פרנסיסקו פרנקו, שבמהלכה הוצאה המפלגה מחוץ לחוק. ב-1965 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת סביליה. בוועידת המפלגה ה-26, שהתקיימה ב-1974 בגלות בצרפת, נבחר גונסאלס למזכיר הכללי של המפלגה. בחירתו סימנה עליה של דור צעיר שנולד אחרי מלחמת האזרחים. הוא הוביל את המפלגה לנטישת שורשיה המרקסיסטיים ואימוץ אידאולוגיה סוציאל-דמוקרטית. 

בשתי מערכות הבחירות הראשונות שנערכו בספרד לאחר החזרת הדמוקרטיה, ב-1977 וב-1979, זכתה המפלגה הסוציאליסטית במקום השני, והייתה מפלגת האופוזיציה העיקרית. המפלגה נצחה בבחירות של 1982, וגונסאלס הקים את ממשלת הרוב הראשונה שלו, בתמיכת 202 מתוך 350 חברי הקורטס. הוא הוביל את ממשלת ספרד שלוש עשרה וחצי שנים, במהלכן נצחה מפלגתו בבחירות כלליות שנערכו ב-1986, ב-1989, וב-1993.

תחת הנהגתו כוננו יחסים דיפלומטיים בין ישראל וספרד בשנת 1986. 

בבחירות שנערכו ב-1996 ניצחה המפלגה העממית בראשות חוסה מריה אסנאר. גונסאלס עזב את הנהגת המפלגה הסוציאליסטית ב-1997, והמשיך כחבר בקורטס עד 2004.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ממשלת ספרד
קטגוריה:נשיאי המועצה האירופית
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1942
זאב אמריקאי בלונדון

זאב אמריקאי בלונדון (באנגלית: An American Werewolf in London) הוא סרט אימה וקומדיה אמריקאי-בריטי משנת 1981, אשר בוים ונכתב על ידי ג'ון לאנדיס. לסרט יצא סרט המשך בשנת 1997, בשם זאב אמריקני בפריז.

הסרט זכה בפרס האוסקר על האיפור של ריק בייקר, וכן בפרס סאטורן עבור "סרט האימה הטוב ביותר".

==עלילה==
שני תלמידי קולג' אמריקניים, דייוויד קסלר וג'ק גודמן נמצאים בטיול תרמילים ברחבי ניו מורס הצפונית כאשר הם מותקפים על ידי חיה בלתי מזוהה. ג'ק נהרג, אך דייוויד שורד ונלקח לבית חולים בלונדון.

שלושה שבועות אחר כך, דייוויד מתעורר אך אינו זוכר את המאורע שקרה, ומגלה שחברו נהרג. הדברים נעשים מוזרים כאשר רוחו של ג'ק מבקרת את דייוויד ומגלה לו שהם הותקפו על ידי אדם זאב, ושדייוויד הוא כעת אדם זאב בעצמו. לאחר שחרורו מבית החולים, דייוויד עובר לגור עם אחות צעירה יפהפייה בשם אלכס פרייס, בדירתו שבלונדון. כאשר עולה ירח מלא, דייוויד משתנה והופך לאדם זאב. בצורתו החדשה, דייוויד מתהלך ברחובות לונדון ורוצח שישה אנשים. בבוקר למחרת, דייוויד מגלה שהוא עירום ונמצא בכלוב בגן החיות של לונדון, בלי שום זיכרון על אירועי אתמול.

דייוויד מבין שג'ק צדק, ושהוא אחראי לרציחות שאירעו בלילה שעבר. בינתיים, ג'ק חוזר לביקור נוסף, הפעם עם נשמות קורבנותיו של דייוויד שמתעקשים שיבצע התאבדות. בזמן שהוא מדבר איתם, הלילה יורד ודייוויד חוזר להיות אדם זאב ורוצח שוב. במהלך מרדף ברחובות לונדון, דייוויד נלכד בסמטה על ידי כוחות המשטרה. אלכס באה להרגיע אותו ואומרת שהיא אוהבת אותו, אבל דייוויד מנסה לתקוף אותה, והשוטרים יורים בו למוות. עם מותו חוזר דייוויד לצורתו האנושית.

== צוות שחקנים ==
*דייוויד נוטון - דייוויד קסלר
*גריפין דאן - ג'ק גודמן
*ג'ני אגוטר - אלכס פרייס
*ג'ון וודוויין - ד"ר הירש
*דייוויד סקופילד

== רימייק ==
ביוני 2009, הוכרז ש"Dimension Films" והמפיקים שון ובריאן פורסט עובדים בימים אלו על עיבוד מחודש לסרט זה.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי זאב בתרבות ובאמנות
קטגוריה:זוכי אוסקר: האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר
קטגוריה:סרטי 1981
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-1981
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי רוחות רפאים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים בריטיים
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: אימה
בנק אוגנדה

בנק אוגנדה (באנגלית: Bank of Uganda) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של אוגנדה.

הבנק הוקם על פי חוק בשנת 1966 ומצוי בשליטת ממשלת אוגנדה, אם כי הוא עצמאי ואינו כפוף לה. הוראותיו מתקבלות על ידי מועצת המנהלים של הבנק, בראשה עומדים נגיד הבנק ומשנהו. תפקידו ואופן קביעת מדיניותו נקבעו בחוק. נגיד הבנק והמשנה לנגיד ממונים על ידי נשיא אוגנדה בהתאם להחלטת הממשלה, בעוד חברי מועצת המנהלים ממונים על ידי שר האוצר לתקופת כהונה יחידה הנמשכת בין ארבע לשש שנים.

==תפקידי הבנק==
בהתאם לחוק הבנק של אוגנדה נקבע כי תפקידיו הם:
* הדפסת והטבעת הילך הכסף של המדינה, שילינג אוגנדי
* פיקוח אחר אספקת כספים בהתאם למדיניות המוניטרית
* להוות בנק מרכזי עבור הבנקים המסחריים במדינה
* פיקוח אחר פעילות המוסדות הכלכליים במדינה
* ניהול עתודות המדינה והחוב הלאומי
* ייעוץ לממשלת אוגנדה בנושאי כלכלה וכספים

==נגידי הבנק==
#. ג'וזף מובירו (1966–1971)
#. סימון קיאינגי (1971–1973)
#. אונגי-אובל (1973–1978)
#. הנרי קאג'ורה (1978)
#. נקוג'ו גדעון (1979–1980)
#. ליאו קיביראנגו (1981–1986)
#. ד"ר סולימאן קיגונדו (1986–1990)
#. צ'ארלס קיקוניגו (1990–2000)
#. טומוצימה מוטהבילה (2022-2001)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אוגנדה
קטגוריה:אוגנדה: כלכלה
הבנק הלאומי של אוקראינה

הבנק הלאומי של אוקראינה (באוקראינית: Національний банк України) הוא הסמכות המוניטרית העליונה והבנק המרכזי של אוקראינה.

הבנק הלאומי של אוקראינה פעל בשנות קיומה של ברית המועצות כסניף של הבנק המרכזי של ברית המועצות. המוסד פועל כבנק מרכזי משנת 1992, עת קיבלה אוקראינה את עצמאותה המדינית. הבנק ממוקם בקייב, בירת המדינה, משנת 1839 ומבנהו הנוכחי נבנה בשנת 1902. בעקבות ההצהרה על קייב כבירת המדינה והגידול בפעילות הבנק בעיר, בשנת 1934 נוספו לו שתי קומות.

הבנק כבנק מרכזי פועל מכח חוק שאישרה הראדה העליונה בשנת 1991, בו הקנה בית המחוקקים למדינת אוקראינה את הסמכות על הסניף של הבנק המרכזי של ברית המועצות ומערכת הבנקים שהתקיימה במדינה באותה עת. סמכויותיו הוקנו לו בחוקת אוקראינה ובחוקי מדינה שונים, על פיהם הבנק הוא ישות עצמאית בין מוסדות המדינה. בשנת 1996 הוגדר בחוקה תפקידו העיקרי כהבטחת יציבות הפעילות המוניטרית במדינה.

==נגידי הבנק==
# ולדימיר מטוויאנקו (1991–1992)
# ואדים חטמן (1992)
# ויקטור יושצ'נקו (1993–1998)
# ולדימיר סטלמך (2000–2002)
# סרגיי טיגיפקו (2002–2004)
# ולדימיר סטלמך (2004 -2010)
# סרגיי ארבוזוב (2010 - 2013)
# איגור סורקין (מ-2013)

==ענף הבנקאות באוקראינה==
הבנק הלאומי של אוקראינה מפקח על יותר מ-180 בנקים. בין הבנקים הגדולים במדינה נמנים:
* פריבט-בנק
* אוקרסיבנק
* אושדבנק

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://bank.gov.ua/control/en/index אתר הבנק הרשמי] 

אוקראינה
קטגוריה:אוקראינה: כלכלה
קטגוריה:אוקראינה: בנקים
פרנסואה טומבלבאי

פרנסואה טומבלבאי בביקורו בישראל, עם [[לוי אשכול]]
פרנסואה טומבלבאי, החל משנת 1973 - נגארטה טומבלבאי (בצרפתית: N'garta Tombalbaye, או François Tombalbaye; 15 ביוני 1918 - 13 באפריל 1975) היה נשיאה הראשון של צ'אד העצמאית ומנהיג המדינה משנת 1959 ועד לרציחתו.

==ביוגרפיה==

טומבלבאי נולד בדרום המדינה, בסמוך לעיר קומארה, והשתייך לשבט סארה. התחנך בבתי ספר של המיסיון הפרוטסטנטי, ושירת בצבא צרפת החופשית בתקופת מלחמת העולם השנייה.

בשנת 1959 היה למנהיג המפלגה הפרוגרסיבית של צ'אד ומונה לראשות הממשלה, תחת השלטון הקולוניאליסטי של צרפת. הוא שימש בתפקיד זה בתקופת סיום הקולוניאליזם וקבלת העצמאות, ב-11 באוגוסט 1960, והיה למנהיג הראשון במדינה העצמאית. שלטונו התנהל כאוטוקרטיה ושלל קיומן של מפלגות פוליטיות מלבד מפלגתו שלו. בשנת 1963 הורה טומבלבאי על פיזור האספה הלאומית של צ'אד, לאחר שפרצו מהומות במדינה, והחל להלאים את שירות המדינה על ידי החלפת הפקידים מתקופת השלטון הצרפתי בפקידים מקומיים וחסרי ניסיון. בשנים הראשונות לכהונתו הורה על העלאה גדולה במיסים.

תוכניותיו של טומבלבאי עוררו התנגדות גדולה בקרב האזרחים המוסלמים במדינה וב-1 בנובמבר 1965 פרצו במחוז גארה מהומות אלימות שכללו נפגעים. בעקבות מאורעות אלו פרצו מהומות גם בצפון ומרכז המדינה, בסיוע המדינות השכנות לוב וסודאן. צרפת התערבה בנעשה במדינה לבקשתו של טומבלבאי, תוך התניית הסיוע בעריכת רפורמות מטעמו בצבא המדינה, בממשלה ובשירות המדינה, הפחתת נטל המיסים והחזרת האחריות על גבייתם לידי נציגים מקומיים. טומבלבאי נענה בחיוב לדרישות אלו בשנת 1969, לאחר שבין היתר ביקר באוקטובר 1968 בארצות הברית כאורחו של הנשיא לינדון ג'ונסון. לקראת הבחירות שנערכו באותה שנה שוחררו מאות אסירים פוליטיים ממאסר, אך טומבלבאי נותר מועמד יחיד למשרת הנשיא. בשנת 1971 יצאו כוחות צרפת מהמדינה.

באוגוסט 1971 נערך ניסיון הפיכה במדינה, בתמיכתו של שליט לוב מועמר קדאפי. טומבלבאי הצהיר על החרפת היחסים בין המדינות והתיר לכוחות מתנגדים לקדאפי לפעול משטח צ'אד. כוחות ההתנגדות לטומבלבאי שפעלו לאורך השנים משטח לוב (חזית השחרור הלאומית של צ'אד) קיבלו תמיכה מוגברת משלטון קדאפי. בעקבות מהומות בדרום המדינה, שהיה מעוז תמיכתו העיקרי, ביטל את החנינה לאסירים הפוליטיים, לצד הצרת צעדיהם של שותפיו לממשלה וכליאתם של מנהיגים ממפלגתו באשמת שימוש בכישוף בניסיון להפילו מהשלטון. בשנים אלו הוחלפה על ידו גם הנהגת צבא צ'אד. באותה עת החלה בצורת במדינה ואזרחים אולצו לעבוד בחקלאות ללא תמורה.

בראשית שנות השבעים אימץ טומבלבאי אידאולוגיה אפריקניסטית, הדוגלת בחיזוק הזהות האפריקנית ובהתנגדות למורשת השלטון הקולוניאלי. כחלק מגישה זו אסר על פעילות מסיונרית נוצרית, שינה את שם עיר הבירה מפור-לאמי לנג'מנה ואף את שמו הפרטי מפרנסואה לנגארטה (N'Garta).

ב-13 באפריל 1975 נרצח טומבלבאי על ידי קבוצת חיילים והוחלף בתפקידו על ידי חונטה צבאית. הגנרל פליקס מעלום שוחרר ממאסר וכעבור יומיים מונה לנשיא המדינה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי צ'אד
קטגוריה:פוליטיקאים צ'אדים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באפריקה
קטגוריה:צ'אד: היסטוריה
קטגוריה:מנהיגים שנרצחו
קטגוריה:ילידי 1918
קטגוריה:נפטרים ב-1975
פילאר ראולה

פילאר ראולה (בספרדית: Pilar Rahola; נולדה ב-21 באוקטובר 1958) היא עיתונאית, סופרת, פובליציסטית ופוליטיקאית קטלאנית. כיהנה בעבר כסגנית ראש העיר ברצלונה. ראולה ידועה בתמיכתה בישראל ובמאבקה באנטישמיות.

==ביוגרפיה==
ראולה נולדה ב-21 באוקטובר 1958 בברצלונה, למשפחה שהחזיקה בדעות רפובליקניות אנטי-פאשיסטיות. היא למדה בלשנות ספרדית וקטלאנית באוניברסיטת ברצלונה. ראולה פרסמה מספר ספרים בספרדית ובקטלאנית והיא כותבת טורים בעיתונים "Vanguardia" הספרדי, "La Nación" הארגנטינאי ו-"Diario de América" האמריקאי. כמו כן השתתפה במספר הרצאות.

בשנים 1987–1990 ניהלה ראולה את ההוצאה לאור הקטלאנית "Pòrtic". כעיתונאית סיקרה את הסכסוך באריתריאה, את מלחמות יוגוסלביה, את מלחמת המפרץ, ואת נפילת חומת ברלין.

ראולה הייתה חברה ב"מפלגה הרפובליקנית של קטלוניה", היא כיהנה כסגנית ראש העיר ברצלונה. בעבר השתתפה במספר ועדות חקירה שחקרו שחיתויות בפוליטיקה.

בשנת 1996 עזבה ראולה את "המפלגה הרפובליקנית של קטלוניה" ויחד עם אנז'ל קולום וז'ואן לאפורטה הקימה מפלגה חדשה. המפלגה לא זכתה להצלחה בזירה הפוליטית וראולה פרשה מהפוליטיקה והחלה להתרכז בכתיבה. ראולה כותבת בנושאי פמיניזם, זכויות אדם וזכויות בעלי חיים. היא ידועה כתומכת נלהבת של ישראל ובשנים האחרונות היא ביקרה את עמיתיה בשמאל על צביעותם בכך שאינם שותפים לדעותיה לגבי יהדות וציונות. ב-18 בינואר 2015 נכחה בערב מחווה לקורבנות הפיגוע במשרדי העיתון שרלי הבדו, בפריז., שהתקיים בבית הכנסת של ברצלונה. <ref></ref> בני דתות שונות השתתפו באירוע.<ref></ref>

ראולה נשואה ואם לילד. בנוסף אימצה שני ילדים, אחד מברצלונה ואחד מסיביר.

==פרסים==
* פרס מאוניברסיטת צ'ילה על מאבקה למען זכויות האדם, 2004
* פרס מטעם הקהילה היהודית בצ'ילה על מאבקה כנגד האנטישמיות, 2005
* חברת כבוד של אוניברסיטת תל אביב, 2006
* פרס מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, 2007
* פרס מטעם הוועד היהודי האמריקאי על מאבקה למען זכויות האדם, 2009

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20090919070206/http://www.pilarrahola.com/3_0/INI/default.cfm אתר האינטרנט של פילאר ראולה. כולל מאגר של כל מאמריה בארבע שפות, ביניהן גם באנגלית]
* 
* 
* Pilar Rahola, [http://www.haaretz.com/hasen/pages/ShArt.jhtml?itemNo=1054155 The anti-Israel hysteria], January 9, 2009, הארץ 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1958
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1958
קטגוריה:פוליטיקאים ספרדים
קטגוריה:פוליטיקאיות ספרדיות
קטגוריה:פובליציסטים ספרדים
קטגוריה:סופרות ספרדיות
קטגוריה:עיתונאיות ספרדיות
קטגוריה:בעלות טור
מערכת מידע לבית קברות

מערכת מידע לבית קברות מיועדת לאפשר לציבור למצוא מידע אודות נפטרים ואיתור מקום קברים בבתי העלמין, ולסייע לגופים המנהלים את בתי העלמין בשמירת המידע על נפטרים.

==מערכת מידע ידנית==
עלייה לקברי אבות היא מנהג עתיק יומין, וכדי לסייע לקיומו נוהגים בתי הקברות לערוך רישום של מקום הקברים, כך שיתאפשר איתור של הקבר לפי שמו של הנפטר. קודם למחשוב פעילות זו, התנהל הרישום בשתי שיטות:
* ספר הנפטרים, שבו נרשמו הנפטרים לפי סדר קבורתם, מאפשר איתור נפטר לפי תאריך קבורתו.
* כרטסת הנפטרים, שבה לכל נפטר כרטיס עם שמו ומקום קבורתו. מיון הכרטיס בסדר אלפביתי לפי שם משפחה ושם פרטי מאפשר איתור נפטר לפי שמו. 

פנייה לפקיד המודיעין בבית הקברות מאפשרת קבלת כתובתו של הקבר המבוקש, בהתאם לאופן רישום הכתובות בבית הקברות, כגון אזור, גוש, חלקה וכדומה. בדרכו לקבר מסתייע המבקר במפות שבשטח בית הקברות או בהכוונה אנושית.

==מערכת מידע ממוחשבת==
קיוסק מידע לשירות המבקרים ב[[בית עלמין הדרום]]
עם התפתחות המחשוב הוקמו מערכות מידע ממוחשבות גם לנושא זה. מערכת ממוחשבת בסיסית מחליפה את ספר הנפטרים ואת כרטסת הנפטרים, ומספקת שירות דומה לזה שמספקים כלים ידניים אלה, יחד עם שיטות נוספות לאיתור נפטרים.

שילוב מערכת מידע גאוגרפי, שבה מפה של בית העלמין, מאפשר, לאחר איתור כתובת הקבר, הצגת מפה מדויקת של בית הקברות ומקום הקבר בו, וקבלת מסלול הליכה. המערכת מאפשרת גם לסייר באופן גרפי במפה הממוחשבת של בית העלמין, להצביע באמצעות הסמן על קבר, ולקבל את הפרטים אודות הנפטר הטמון בו. 

קיוסק מידע, המוצב בחלק מבתי הקברות, מאפשר לעולים לקבר את מציאת המידע על הנפטר ללא הזדקקות לשירותיו של פקיד מודיעין. הצגת המידע באתר אינטרנט של בית הקברות מאפשרת לקבל מידע זה גם קודם להגעה לבית הקברות. 

לעיתים משולבים במערכת המידע שירותים נוספים, כגון הדלקת נר נשמה וירטואלי לזכר הנפטר, בקשה לתזכורות אוטומטיות באמצעות דואר אלקטרוני על מועדי אזכרה, הוספת מסמכים אודות נפטר, הוספת תצלום של נפטר, הוספת תצלום של קבר, ועוד.

==קישורים חיצוניים==
* האתר של [https://web.archive.org/web/20090926042319/http://www.kadisha.biz/ חברה קדישא גחש"א ת"א-יפו והמחוז]
* [http://www.mountofolives.co.il/ אתר מרכז המידע של הר הזיתים]
* [http://neshama.info/ איתור נפטרים בשמונה בתי עלמין באתר נשמה]

קטגוריה:קבורה
קטגוריה:מערכות מידע
קטגוריה:מערכות מידע גאוגרפי
מכבי באר יעקב (כדורסל)

מכבי "איתי" באר יעקב הייתה קבוצת עבר בכדורסל הישראלי מהעיירה באר יעקב, שהתפרקה בקיץ 2014. הקבוצה הוקמה מחדש תחת השם מכבי עצמה באר יעקב וכעת משחקת בליגה א'.

== היסטוריה ==
הקבוצה הוקמה בשנת 1998 ושיחקה בליגות הנמוכות עד עונת 2006/07 כשהעפילה לליגה הארצית, שם שיחקה שנתיים. בעונה הראשונה (2007/08) זכתה הקבוצה בגביע האיגוד. בעונה השנייה (2008/09) עם המאמן חיים אדחוח העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית. המועדון מפעיל 4 קבוצות במחלקת הנוער. הקבוצה מארחת באולם מרכז מקס.
המאמן חיים אדחוח מאמן את קבוצת הנוער ילדים א', שבעונות 2012/2013 ו-2013/2014 זכתה באליפות פעמיים ברצף מבלי הפסד אחד.

ב-4 בינואר 2011 ארעה טרגדיה במועדון כששחקן הקבוצה איתי לוי התמוטט במהלך אימון שגרתי מדום לב ונפטר. בעקבות כך, התווספה לשם הקבוצה המילה "איתי". ונקבע טורניר שנתי לזכרו של השחקן.

בעונת 2011/2012 העפילה הקבוצה לסדרת הגמר של הפלייאוף של הליגה הלאומית, והפסידה 3:1 להפועל תל אביב. באותה עונה העפילה לרבע גמר גביע ושם הפסידה למכבי אשדוד.

בין השחקנים ששיחקו בעונה זו: יפתח בוכמן, יועד בית יוסף, דרו האוזמן, איגור סימין, יונתן לוי, המתאזרח כריס ווטסון, צמד הזרים נייט מילר וג'רמיין הול וכן, נדב דבש, כפיר חודרה תומר בסלר מתי עשור וליאור חסון הצעירים.

בעונת 2012/2013 התקשתה באר יעקב לשחזר את ההישג של העונה שקדמה לה, וסיימה בפלייאוף התחתון במקום התשיעי, וזאת על אף ששיחקו בקבוצה שחקנים כדוגמת: אבי אליהו, ינעם אירם, איגור סימין והזר שהגיע באמצע העונה והיה תוספת כח משמעותית, ג'וש אלכסנדר.

בעונת 2013/2014 הקבוצה חוותה עונה קשה שהחלה בסאגה מתמשכת על הבעיות הכספיות והקבוצה כמעט הורדה ליגה, הקבוצה פתחה את העונה בליגה הלאומית אך הקבוצה נבנתה בעיקר סביב שחקנים צעירים, ובסוף העונה הקבוצה סיימה במקום ה-13 ונשרה לליגה הארצית. עם זאת הגיעה לשלב שמינית הגמר בגביע המדינה.

לקבוצה הייתה מחלקת נוער עם שחקנים כגון: דור אשכנזי, אריאל סעוני, ליאן ערוב, מידן וקנין, שליו סרור, טוהר דהן, אייל מיוחס מתי עשור.
הקבוצה נמצאת בקשיים כלכליים וככל הנראה תשנה את שמה ל-"עוצמה" באר יעקב, הקבוצה תפעל רק עם מחלקות נוער בלי מחלקת בוגרים.

בקיץ 2014 התקבלה ההחלטה הסופית לסגור את הקבוצה עקב בעיות כלכליות. 

== תארים והישגים ==
;גביע האיגוד
*זכייה (1): 

==הערות שוליים==

באר יעקב
באר יעקב
קטגוריה:באר יעקב
הלגיון הערבי החופשי

הלגיון הערבי החופשי (בגרמנית: Legion Freies Arabien; בערבית: جيش بلاد العرب الحرة) היה יחידה ערבית שפעלה במסגרת הצבא הנאצי במלחמת העולם השנייה.
חיילי הלגיון הערבי החופשי, 1943.
חייל הלגיון הערבי החופשי ביוון הכבושה על ידי גרמניה, ספטמבר 1943.

== היסטוריה ==
הלגיון הוקם כתוצאה מהשתדלות של המנהיגים הערבים שגלו באירופה, רשיד עאלי אל-כילאני ואמין אל-חוסייני, אשר הציעו להקים יחידה ערבית אתנית בדצמבר 1941. הצעתם נתקבלה כעבור כשנה והוחל בהקמת היחידה.

היחידה נבנתה על בסיסה של היחידה הקטנה בפיקודו של הגנרל הגרמני הלמוט פלמי, בשם "זונדרשטאב פ'". יחידה זאת הוקמה כדי לסייע למרד הפרו נאצי בעיראק, אולם בפועל המרד דוכא על ידי הבריטים לפני שהיחידה יכלה לפעול. היחידה ישבה תחילה בסוריה וכללה כמה עשרות פליטים ערבים מעיראק וכן ערבים מסוריה ומפלסטינה לאחר כיבוש סוריה על ידי בריטניה וכוחות צרפת החופשית, היחידה עברה לשבת בכף סוניון שביוון הכבושה על ידי מדינות הציר.

לאחר ההחלטה על הקמת הלגיון, גויסו אליו גולים ערבים באירופה ושבויי מלחמה ערבים שהיו בידי מדינות הציר, כך שבסופו של דבר הלגיון מנה כמה מאות חיילים ערבים. כוונתם של הגרמנים הייתה להשתמש בלגיון לאחר שיכבשו את הקווקז. לפי התוכנית הגרמנית, המנהיגים הערבים יובאו לטביליסי ושם יכריזו על הקמת ממשלה עיראקית גולה, שיחד עם הלגיון תסייע לכוחות הגרמנים לחדור ולכבוש את עיראק.

אולם התפתחות המאורעות הייתה בניגוד לציפיות הגרמנים. הם לא הצליחו לכבוש את הקווקז ולכן הרעיון של הקמת ממשלה עיראקית גולה והתקדמות, בעזרת הלגיון, לכיבוש עיראק, ירד מן הפרק. במבצע לפיד הנחיתו בעלות הברית את כוחותיהם בצפון אפריקה והיה ברור שצרפת של וישי לא תוכל להתנגד להם. לכן הכוחות הגרמנים-איטלקים כבשו את תוניסיה (שבאופן רשמי עדיין הייתה בשליטת צרפת של וישי), וכוחות הלגיון הועברו לתוניסיה, שם התווסף להם כוח אדם של כמה מאות לוחמים שגויסו מן האוכלוסייה הערבית המקומית.

הלגיון לקח חלק משני בקרבות בין כוחות מדינות הציר לבעלות הברית. המורל של חיילי הלגיון היה נמוך ונראה שהגרמנים לא היו שבעי רצון מתפקודם. לאחר נפילתו בקרב של מפקד הלגיון, אוברסט מאייר-ריקס, הגרמנים החליטו להוציא את הלגיון מן החזית. לאחר מכן הלגיון הוצב ביוון ובשלהי המלחמה נלחם בחזית המערבית.

==לקריאה נוספת==
* ל. הירשוביץ, הרייך השלישי והמזרח הערבי, מרחביה: ספרית פועלים, 1965

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות מתנדבים זרות בוורמאכט
*
קטגוריה:לאומיות פאן-ערבית