OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלינור מבריטני

אלינור, "הבתולה הנאווה מבריטני" (באנגלית: Eleanor, Fair Maid of Brittany; סביבות 1184 – 10 באוגוסט 1241), ידועה גם העלמה מבריטני, פנינת בריטני, או היופי של בריטני, הייתה בתם הבכורה של ג'פרי, דוכס בריטני (בנו הרביעי של הנרי השני) וקונסטנס, דוכסית בריטני . לקראת מותו של ריצ'רד "לב-ארי", החל מאבק כוחות בין אחיה ארתור מבריטני לבין ג'ון, שנעשה מאוחר יותר למלך ג'ון הראשון. בקרב מירבו , ארתור, אלינור ואביריו של ארתור נשבו. אלינור נכלאה בטירת קורפה. ואילו ארתור, אחיה, נרצח בהשלכה מהחלון.

אף על פי שזכותה לכתר הייתה גדולה מזכות בניו של ג'ון, פסחו עליה, כשהיא עדיין שבויה, לטובת הנרי, בנו של ג'ון, שהוכתר ב-1216. אלינור, בת דודתו הראשונה והמבוגרת ממנו, הייתה עדיין בחיים.

למרות שתמיד התייחסת לכבוד כמנסיכה, אלינור בסופו של דבר בשבי 1241.

בשנת 1268 הורה הנרי השלישי לאמסבורי להזכיר את ארתור ואלינור יחד עם כל המלכים והמלכות.

== ילדות ==
אלינור מבריטני נולדה בסביבות 1184, לג'פרי השני, דוכס בריטני, בנו הרביעי של מלך אנגליה ולקונסטנס, הדוכסית מבריטני. היא התיימה מאביה בגיל שנתיים וגדלה אצל דודה ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה וסבתה אלינור, הדוכסית מאקיטן.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:בית פלנטג'נט
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-13
קטגוריה:נשות אצולה במאה ה-12
קטגוריה:ילידי 1182
קטגוריה:נפטרים ב-1241
אנתרופולוג

אי.וו.פ. צ'ינרי, אנתרופולוג מטעם ממשלת [[אוסטרליה, בעבודת שדה בפפואה גינאה החדשה בסביבות 1920]]
אנתרופולוג הוא מדען העוסק בענף האנתרופולוגיה, קרי מדען החוקר את ההתנהגות האנושית בהקשרה התרבותי והחברתי. מאחר שהדיסציפלינה האנתרופולוגית חוקרת את האדם כחלק מהתרבות בה הוא חי, ניתן לומר כי האנתרופולוג חוקר תרבויות.

האנתרופולוגים הראשונים חקרו תרבויות שהיו רחוקות וזרות להם, בעיקר שבטים וחברות פשוטות באפריקה ובצפון ודרום אמריקה. לאחר מלחמת העולם השנייה החלו אנתרופולוגים רבים לחקור גם תרבויות קרובות יותר לתרבות ממנה באו. כמחצית ואף יותר מעבודות השדה האנתרופולוגיות בשנות החמישים והשישים, נערכו בקהילות כפריות קטנות במדינות מודרניות או מתפתחות. בשנים שלאחר מכן החלו אנתרופולוגים רבים לחקור בשכונות עירוניות, בהרבה מקרים בשכונות עירוניות של התרבות ממנה בא האנתרופולוג עצמו.

כיום האנתרופולוגים חוקרים תרבויות זרות ומוכרות כאחד, כאשר כל שדה מחקר - זר או מוכר - מציג בפני האנתרופולוג יתרונות וחסרונות שונים.

כלי המחקר הראשי של האנתרופולוג, הוא האנתרופולוג עצמו. האנתרופולוג צופה, משתתף ומשתדל לחוות את שדה המחקר גם דרך העיניים של הנחקרים. האנתרופולוגים הקדימו בכך את שאר החוקרים במדעי החברה בהיותם החלוצים שחקרו בשיטות מחקר איכותניות שאינן מתבססות על מחקר כמותני.

אנתרופולוגים ידועים:
* אל-בירוני
*פרנץ בועז
* ברוניסלב מלינובסקי
* אלפרד רדקליף-בראון
* מרגרט מיד
* קליפורד גירץ
* קלוד לוי שטראוס
* מרי דאגלס
* ויקטור טרנר
* מקס גלקמן
* ג'יין גודול

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:אנתרופולוגיה
קטגוריה:מקצועות המדע והטכנולוגיה
סומטוסטטין

סומטוסטטין (Somatostatin) הוא הורמון מעכב שעושה שימוש במנגנון פאראקריני ופועל במגע ישיר, ללא צורך בצינור הובלה אל תאי המטרה. הוא מייצג כמה אוליגופפטידים המורכבים משרשראות של 14–28 חומצות אמינו, בהתאם לרקמה ממנה הם באים. כאשר הסומטוסטטין פועל לעיכוב הורמון אחד, הוא גורם כך לשחרור הורמון שני בכמה זוגות הורמונים המנוגדים בפעילותם זה לזה.

הסומטוסטטין מיוצר על ידי רקמות שונות בגוף. הוא נוצר על ידי ההיפותלמוס לשם עיכוב ושחרור לסירוגין את הורמון גדילה (GH) ולחלופין את ההורמון שמעורר את בלוטת התריס (TSH) שמיוצרים בעצמם על ידי בלוטת יותרת המוח (אדנוהיפופיזה) וכך משפיע על גדילה וחילוף חומרים. הוא מיוצר על ידי הלבלב כדי לעכב ולשחרר לסירוגין את האינסולין והגלוקגון המופרשים מאיי הלנגרהנס שבלבלב לשם שמירה על רמת סוכר מאוזנת בדם. כמו כן משמש סומטוסטטין כמעכב חזק מאוד של חומרים נוספים במערכת העיכול כולל עיכוב הפרשת חומצה הידרוכלורית בקיבה, ועיכוב תהליכי ספיגת מזון במעיים ושולט כך על תחושת הרעב והשובע.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:נוגדי שלשול
קטגוריה:הורמוני הלבלב
הורמון אדרנוקורטיקוטרופי

הורמון אדרנוקורטיקוטרופי (ACTH - adrenocorticotropic hormone), המכונה גם הורמון הדחק, הוא פפטיד המופרש מההיפופיזה הקדמית, ומשפיע על בלוטת יותרת הכליה ועל הפרשת הורמונים קורטיקוסטרואידיים המעכבים בין היתר את מערכת החיסון. זהו הורמון טרופי.

ה-ACTH הוא אחד מההורמונים בפעולת המערכת הסימפתטית. במצב חירום (עקה או הלם) הגוף מפריש את ה-ACTH אל מחזור הדם, והוא משפיע על בלוטת יותרת הכליה וגורם להפרשת אדרנלין, קורטיזול ונוראדרנלין (שהוא מוליך עצבי).

לאחר הפרשת ההורמון מופיעים סימני פעילות סימפתטית:
#הרחבת אישונים
#הרחבת סימפונות
#הגברת ייצור גורמי קרישה
#הגברת תפוקת הלב (ועלייה בלחץ הדם)
#האטת תהליך העיכול
#הפחתת תפקוד הכליות
#חרדה
הורמון ה-ACTH שימושי במצבי לחץ, כשיש צורך בהפניית המשאבים לצרכים דחופים יותר, ולכן מעוכבים תהליכים לא דחופים כמו עיכול או ייצור שתן, כחלק מתגובת הילחם או ברח. בנוסף הורמון זה פעיל נגד תסמונת וסט, הפרעה אפילפטית נדירה בתינוקות.

בזמן עליית רמת ה-ACTH בגוף רמת הסוכר בדם עולה בנוסף לפעילות הסימפתטית. ה-ACTH יכול לגרום אף להרעלה בגוף (כמו כל חומר) אם נמצא בכמות גדולה מהרגיל.

==ראו גם==
* היפואדרנליזם
* מחלת אדיסון
*תסמונת נלסון

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:הורמונים
פרולקטין

מבנה תלת־ממדי של חלבון הפרולקטיןפרולקטין (PRL - PROLACTIN) הוא סוג של הורמון פפטידי סומטי, המכונה גם הורמון לקטוגני (lactogenic hormone), מופרש על ידי האונה הקדמית של בלוטת יותרת המוח (היפופיזה) (Adenohypophysis), ותפקידו קשור בעיקר בתהליכי הרבייה. אצל גברים הוא מסייע בייצור תאי זרע ואצל נשים הוא מסייע בייצור חלב בבלוטות החלב שבשד האם לאחר הלידה.

לאחר הלידה, מעודדת פעולת היניקה של התינוק ייצור מוגבר של פרולקטין באם. רמות גבוהות של פרולקטין גורמות לדיכוי מחזור הביוץ, כתוצאה מעיכוב של ייצור הורמון מגרה זקיק (FSH) והורמון משחרר גונדוטרופינים (GnRH). עלייה ברמת הפרולקטין יכולה להעיד גם על פרולקטינומה, גידול של תאים מפרישי פרולקטין.

פרט לייצור חלב לפרולקטין תפקידים נוספים בבני אדם ובחולייתנים אחרים (אצל דגים למשל פעולת ההורמון קשורה כנראה לוויסות מים ומלחים). פרולקטין פועל גם כציטוקין וכמווסת של מערכת החיסון. לפרולקטין תפקיד חשוב בבקרת מחזור התא כמעודד צמיחה והתמיינות ומונע אפופטוזה. כמעודד גדילה הנקשר לקולטני ציטוקינים הוא משפיע משמעותי על יצירת תאי דם (hematopoiesis), אנגיוגנזה וקרישת דם. פרולקטין פועל במנגנון אוטוקריני (על התא המפריש עצמו), במנגנון פאראקריני וכהורמון באמצעות קשירה לרצפטור ספציפי ולרצפטורים ציטוקינים.
פרולקטין (יחד עם אוקסיטוצין) אחראי לחוויית האורגזמה והוא מנטרל את השפעת הדופאמין האחראי לעוררות המינית וזו הסיבה ל"זמן ההפוגה" שבו הגבר אינו מעורר מינית לאחר פעילות מינית. 
פרט להיפופיזה מיוצר ההורמון גם בשליה, בתאי דם לבנים ובבלוטת הערמונית.

==ראו גם==
* יתר פרולקטין בדם

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:תזונה בינקות
תירוטרופין

תירוטרופין (Thyrotropin), המכונה גם הורמון מעורר בלוטת התריס (TSH – Thyroid Stimulating Hormone), הוא הורמון פפטידי טרופי המופרש על ידי בלוטת יותרת המוח הקדמית.
תירוטרופין שולט על הפרשת התירוקסין, הורמון בלוטת התריס, ובכך שולט בקצב חילוף החומרים בגוף. ידועים שני מצבים קליניים הקשורים בהפרשת הורמון זה: 
* היפותיאורודיזם (תת-תריסיות): ירידה בקצב חילוף החומרים.
* היפרתיאורודיזם (יתר-תריסיות): עליה בקצב חילוף החומרים.

על מנת לזהות בוודאות מצבי תת-או יתר פעילות של הבלוטה יש לערוך בדיקת דם מתאימה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:גליקופרוטאינים
הורמון מגרה זקיק

מבנה תלת־ממדי של הורמון מגרה זקיק (ירוק וכתום) המצומד לקולטן FSH (כחול)
הורמון מגרה זקיק (FSH – Follicle Stimulating Hormone) הוא הורמון טרופי מסוג גונדוטרופין. הורמון זה מופרש על ידי בלוטת יותרת המוח הקדמית, ושאיבר מטרתו הוא בלוטת המין (אשך או שחלה). הפרשתם של גונדוטרופינים, בהם FSH, מתחילה בעקבות הפרשתו של GnRH, הנמנה עם ההורמונים המשחררים, מההיפותלמוס והשפעתם על בלוטת יותרת המוח הקדמית. ההורמון FSH מופרש אצל הנקבה ואצל הזכר, אך מביא למהלכם של תהליכים שונים בקרב בני שני המינים. 

ההורמון הוא גליקופרוטאין המורכב משתי תת-יחידות: אלפא, המשותפת לו, לLH, לTSH ול-hCG, ובטא, המיחדת כל הורמון. התת-יחידות קשורות ביניהן בקשרי גופרית.

==ההורמון FSH בנקבה==

FSH פועל באופן כפול בשחלה במהלך המחזור החודשי:

#השפעה על התפתחות הזקיק - בתחילת המחזור, מפרישה בלוטת יותרת המוח הורמון זה והוא מביא לכך שהזקיק הראשוני הנמצא בשחלה יתפתח. לקראת אמצע המחזור החודשי יופרש הורמון LH והוא יגרום לתהליך הביוץ. 
#גורם להפרשתם של אסטרוגנים מהזקיק הבשל - בהשפעת האסטרוגנים מתחלקים תאי רירית הרחם וכלי הדם ברחם נעשים רחבים, בנרתיק מתרחבים תאי אפיתל ומפרישים נוזלים ריריים וכן מתפתחים צינורות החלב. 
הפרשת ההורמון FSH מופעלת במנגנון משוב שלילי - ריכוז גבוה של אסטרוגן בדם יגרום לעיכוב הפרשת ההורמון.

==ההורמון FSH בזכר==

ההורמון FSH גורם להופעתם של סימני מין משניים וכן מעודד את התפתחותם של צינורירי הזרע באשכים וחיוני ליצירת תאי זרע באבוביות הזרע. הפרשת ההורמון מעוכבת על ידי ספירת זרע גבוהה, הגורמת לתאי סרטולי להפריש אסטרדיול, ABP ואינהיבין, לו ההשפעה המעכבת.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:גליקופרוטאינים
קטגוריה:הורמוני מין
הורמון מחלמן

הורמון מחלמן או הורמון הצהבה (LH – Luteinizing hormone) הוא גונדוטרופין, הורמון פפטידי המופרש על ידי בלוטת יותרת המוח, המגרה ביוץ, יצירת גופיף צהוב, מגרה את השחלות לייצר פרוגסטרון ואת האשכים לייצר אנדרוגן. הורמון זה משתתף גם בהבשלת ביציות ותאי זרע.

ההורמון מופרש מהחלק הקדמי של ההיפופיזה, מתאים המפרישים גונדוטרופינים. המשרה ליצירתו ושחרורו הוא הורמון ה-GnRH, המופרש מההיפותלמוס. ההורמון הוא גליקופרוטאין המורכב משתי תת-יחידות: תת-יחידה אלפא, המשותפת לו, ל-FSH ול-TSH, ותת-יחידה בטא, האופיינית לכל הורמון בנפרד.
אצל נשים, רמת ההורמון תלויה במחזור, ורמתו מקסימלית כ-72 שעות לפני הביוץ (שלב שמכונה באנגלית LH Surge). אצל גברים, לעומת זאת, רמתו די קבועה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.infomed.co.il/glossary/g_1053.htm הורמון הצהבה] במילון המונחים של "InfoMed"
* 

קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:גליקופרוטאינים
קטגוריה:הורמוני מין
הליגה הפלופונסית

הליגה הפלופונסית (ידועה גם כברית הפלופונסית) הייתה ברית בין מספר ערי מדינה בראשות ספרטה, ביוון העתיקה. הרכב הליגה השתנה עם השנים, אך מרכזה היה בחצי האי פלופונסוס, שם כללה את כל המדינות פרט לאכאיה וארגוס.
פלופונסוס, [[תצלום לוויין]]

שיאה של הליגה היה בין הקמתה בשנת 555 לפנה"ס למחצית הראשונה של המאה ה-4 לפנה"ס, כאשר כמעט כל הפולייס היווניות, כולל אתונה ותבאי, היו חברות בליגה. לאחר הדיפת הפלישה הפרסית בשנת 479 לפנה"ס, הספרטנים רצו להתרכז בבעיות פנים יווניות והאתונאים הקימו ליגה משלהם - הליגה האטית-דלית. בשנת 431 לפנה"ס פרצה מלחמה בין שתי הליגות, המלחמה הפלופונסית. לאחר יציאת אתונה מהברית, עדיין כללה הברית ערים ושטחים נרחבים ביוון (כל פלופונסוס ורוב יוון המרכזית). 

לאחר הניצחון על אתונה כוח הספרטנים נחלש. הם הסתבכו במלחמה עם הפרסים, שלא הצליחו בה יותר מדי. בשנת 398 לפנה"ס היה מרד נגד הספרטנים ביוון. הם הצליחו להתגבר עליו בקושי רב ובשנת 371 לפנה"ס תבאי הכריזה עליהם מלחמה. במלחמה זו, הצבא הספרטני הובס בפעם הראשונה מזה 300 שנה (קרב לאוקטרה, 371 לפנה"ס). כתוצאה מכך הליגה התפרקה מרוב חברותיה ונשארה בגבולות הפלופונסוס בלבד. לאחר התבוסה הראשונית התבאיים עזרו לארקאדים לפרוש מהברית עם ספרטה וכעבור כמה שנים פלשו שוב לאדמת ספרטה. הספרטנים הצליחו לנצח אותם הפעם, אך במחיר גבוה מדי. כתוצאה מהמלחמות האחרונות הספרטנים ירדו מגדולתם ולא הצליחו להשתקם עוד לעולם והפכו לפוליס משני. במשך הזמן הם שולבו בכוח בליגה האכאית
על ידי האימפריה הרומית.

==ראו גם==

*הליגה האכאית
*הליגה האיטולית
*מלחמת פרס–יוון
*הליגה הבויאוטית
*הליגה האטית-דלית

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:ספרטה
קטגוריה:המלחמה הפלופונסית
פאביוס מאקסימוס

לוח לזכרו של פֿאביוס מקסימוס, מוצב כיום ב[[פירנצה]]
קווינטוס פֿאביוס מקסימוס וֶרוּקוֹסוּס (בלטינית: Quintus Fabius Maximus Verrucosus; 260 לפנה"ס – 203 לפנה"ס), שנודע בכינויו פֿאביוס קוּנקטַאטוֹר (Fabius Cunctator - "המתמהמה"), היה קונסול ומצביא רומי. התפרסם באסטרטגיה שנקט במהלך המלחמה הפונית השנייה נגד חניבעל, מצביא קרתגו. 

==ביוגרפיה==
המלחמה הפונית השנייה פרצה בשנת 218 לפנה"ס. חניבעל, מפקד צבא קרתגו, הפתיע את רומא כשהגיע לאיטליה דרך מעברי האלפים, אך למרות הצלחותיו נגד הרומאים נמנע מלתקוף את רומא ישירות. לאחר מספר מפלות מוחצות לרומא, החליטו הרומאים בשנת 217 לפנה"ס למנות את פאביוס מקסימוס לדיקטטור, שזכה לכינוי "קונקטטור" שמשמעו המתמהמה, על העדפתו להימנע מקרב ישיר עם חניבעל אלא להתישו בהדרגה. פאביוס אכן הצליח בדרך הזו ובין היתר הצליח לנתק את חניבעל ממקורות האספקה שלו ומנע הגעת תגבורת מקרתגו.

מייד לאחר מינויו לדיקטטור, החליט למנות את מרקוס מינוקיוס רופוס כמפקד על חיל הפרשים (מגיסטר אקוויטום). בנוסף, פאביוס ביקש מהסנאט הרומי לאפשר לו לרכוב על סוס כאשר ייצא למלחמה, מה שהיה אסור עד אז עקב חוק ישן.

כשחניבעל רצה לגשת עם צבאו לעיר קאסינום, הוא התקשה בהגיית שמה של העיר, ולפיכך הובילוהו מורי הדרך לעיר קאסינילום. כשהגיע חניבעל עם צבאו לעיר הוא נתקל בתנאים גאוגרפיים שפעלו לרעתו. פאביוס, שהיטיב להכיר את האזור, השיג את צבאו של חניבעל ואלה החלו להילחם בקרב קאסילינום. חרף הפתעתו של פאביוס, הצליח חניבעל לנצח בקרב בעור שיניו. בסיום הקרב הצליח חניבעל לשבות 240 חיילים רומיים. פאביוס הצליח לשחרר את השבויים באמצעות מכירת קרקעותיו. לאחר הקרב פרש פאביוס מניהול הקרבות, והותיר אותם בידי מפקדו מרקוס מינוקיוס רופוס. מינוקיוס הצליח לנצח את כוחותיו של חניבעל ללא פגע, מה שעורר את חמתו של פאביוס. הטריבונים הרומאיים שכנעו את פאביוס לחזור בו מאיבתו כלפי מינוקיוס, והלה מונה לשותפו של פאביוס בניהול המלחמה. מינוקיוס ניצל את מעמדו החדש כשותף בניהול הצבא, ועקב איבתו לפאביוס, הוביל פרישה של חלק מהצבא כדי ליצור מחנה שיתמוך בו. חניבעל ניצל את הפיצול בצבא הרומי כדי להפתיע את מינוקיוס ולנצח את מחנהו בקרב.

לאחר סיום כהונתו של פאביוס הרומאים יצאו לקרב הכרעה, קרב קאנאי (216 לפנה"ס), שבו נגרם להם הפסד צורב (מתוך 80,000 חיילים כ-60,000 נהרגו, נפצעו או נשבו). תוצאה זו המחישה את תבונתו של פאביוס מקסימוס בדרך שבה הוא ניהל את הלחימה בחניבעל.

בהמשך המלחמה הוביל פאביוס את סיעת השמרנים בסנט הרומי בהתנגדות לתוכניתו של סקיפיו אפריקנוס לתקוף את קרתגו באפריקה. פאביוס חשש עדיין מכוחו של חניבעל וראה בכל משימה לאפריקה כמסוכנת ובזבוז למאמץ המלחמתי. לבסוף הצליח סקיפיו בתוכניתו והביא לסיום המלחמה וניצחון רומא, אולם פאביוס לא זכה לראות זאת כיוון שנפטר שנתיים קודם לכן.

על שמו נתבע המונח "טקטיקה (או אסטרטגיה) פביאנית" המתייחס לטקטיקות של השהייה והימנעות מעימות על מנת להתיש את האויב ולצבור כוח.

תנועת הפביאנים שקמה באנגליה במאה ה-20, נקראה על שם פאביוס "המתמהמה", משום שניסתה לעשות תיקונים חברתיים בצורה הדרגתית.

פאביוס כיהן כקונסול חמש פעמים.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומאים במלחמה הפונית השנייה
קטגוריה:דיקטטורים ברומא העתיקה
קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:קונסולים ברפובליקה הרומית
קטגוריה:רומא העתיקה: היסטוריה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
ינווילם ואן דה וטרינג

ינווילם לינקולן ואן דה וטרינג (בהולנדית: Janwillem Lincoln van de Wetering; 12 בפברואר 1931, רוטרדם, הולנד – 4 ביולי 2008, בלו היל, מיין) היה סופר הולנדי-אמריקאי, וקודם לכן, נזיר בודהיסטי, איש עסקים ושוטר במשטרת אמסטרדם. זכה בפרס הראשון לספרות משטרתית בצרפת לשנת 1984. ספריו נסמכים על חייו בשש יבשות. שלושה מספריו הפכו לסרטי קולנוע ורבים מסיפוריו האחרים, לתוכניות טלוויזיה ורדיו בארצות הברית, גרמניה והולנד.

==ספריו==
ינווילם ואן דה וטרינג התפרסם בעיקר בזכות שתי סדרות אשר יצר: שוטרי אמסטרדם (חרייפסטרה ודה חיר), שברבות הימים הפכו לבלשים פרטיים, וטרילוגיית זן-בודהיזם. הוא כתב כל סיפור פעמיים, באנגלית ובהולנדית, בגרסאות המותאמות לציבור הקוראים בכל מדינה. כן כתב ביוגרפיה לסופר, הסינולוג והדיפלומט ההולנדי ד"ר רוברט ואן גוליק, חמישה ספרי ילדים ומאמרים וסיפורים קצרים רבים.

כל ספריו וסיפוריו (גם כאלה שלא ראו אור בשפת המקור) תורגמו לגרמנית. כן מתורגמים ספריו לכ-20 שפות נוספות. בשנים 2004-2006 שודרה סדרה עם סיפוריו בערוץ לוקסמבורג בהולנדית (RTL4). בגלל אורך הסדרה נכתבו סיפורים חדשים המושתתים על דמויותיו של ואן דה וטרינג בידי מחברים אחרים.

===תרגומים לעברית===
מבין ספריו, רק שלושה בלשים משטרתיים בסדרת "שוטרי אמסטרדם" ראו אור בעברית:
* זר באמסטרדם, הוצאת מודן, 1983 (מאנגלית: יותם ראובני)
* גלגל קוצים, הוצאת כרם, 1980 (מאנגלית: דניאלה אתגר)
* הבבון הבלונדיני, הוצאת עם עובד, 1987 (מאנגלית: קלרה כהן)

טרילוגיית הזן-בודהיזם הנודעת של ואן דה וטרינג טרם ראתה אור בעברית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.am-oved.co.il/HTMLs/author.aspx?C2018=16876&BSP=12266 ביבליוגרפיה בעם עובד]

קטגוריה:סופרים הולנדים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער הולנדים
קטגוריה:סופרי מתח ואימה אמריקאים
קטגוריה:מתרגמים הולנדים
קטגוריה:מסאים הולנדים
קטגוריה:בודהיסטים
קטגוריה:אמסטרדם: אישים
קטגוריה:רוטרדם: אישים
קטגוריה:מהגרים מהולנד לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1931
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2008
אס דה

אֵס דֵה (SD) הם ראשי תיבות שמה של סוכנות המודיעין של המפלגה הנאצית, "שירות הביטחון" (בגרמנית: Sicherheitsdienst). האס דה נוסד ב-1932 במסגרת האס אס, על ידי היינריך הימלר ובפיקודו של ריינהרד היידריך, יד ימינו. תפקידו העיקרי היה איסוף מודיעין ופיקוח על כל גורם העלול לסכן את המפלגה.

במשך זמן מה, הייתה מין תחרות בין האס דה לבין ארגון נאצי מרכזי אחר - האס אה, שלבסוף הסתיימה אחרי ליל הסכינים הארוכות.

== היסטוריה ==
תחילה התמקד האס דה בסוכנויות ממשלתיות כגון משטרת רפובליקת ויימאר וכן בפיקוח פנימי בתוך המפלגה הנאצית עצמה. כאשר עלו הנאצים לשלטון, הם הרחיבו את פעילותם כלפי כל מי שנחשב כאויב הרייך ברחבי גרמניה – שהרי המדינה והמפלגה היינו הך הן. האס דה הפעיל רשת ביון שהורכבה בעיקר ממלשינים, ובשיאה מנתה 100,000 איש. כמו כן השתמש באמצעי האזנה משוכללים לתקופתו. דוגמה למעשיו הייתה בדיקת העונים "לא" במשאלי העם של היטלר. בתקופה זו, עסק הארגון ברדיפה ומעצר של מתנגדי משטר, סוציאליסטים, קומוניסטים, עיתונאים ויהודים.

הארגון תרם רבות לתהליך של סיפוח אוסטריה בידי גרמניה בשנת 1938, בעיקר באמצעות תעמולה המונית, ארגון של הפגנות המוניות, וטיפול בהתנגדויות פוליטיות, אשר לעיתים רבות הסתיימו בשליחה למחנה הריכוז מאוטהאוזן. בזמן הסיפוח, הארגון גם פעל בסתר ואסף מודיעין צבאי ברחבי צ'כוסלובקיה, ובמיוחד בחבל הסודטים, אשר אכלס 3 מיליון אזרחים ממוצא אתני גרמני- דבר שעזר מאוד לפלישה הגרמנית לחבל זה בספטמבר 1938. לאחר הסיפוח, הארגון נשאר פעיל מאוד בתחום איסוף המודיעין, דבר שהפריע לשר החוץ הנאצי יואכים פון ריבנטרופ. הוא התלונן על כך להיטלר, דבר שבפגע באמון בין הפיהרר לארגון.

ב-31 באוגוסט 1939 הארגון השתתף בתקרית גלייביץ - תקרית שבה רשויות הביטחון הגרמניות ביימו השתלטות פולנית על תחנת רדיו גרמנית. דבר שהיווה תירוץ לפלישה הגרמנית לפולין ביום שלאחר מכן - ולמעשה לפרוץ מלחמת העולם השנייה.

הארגון התפתח רבות עם השנים, והרחיב את פעילותו כלפי חוץ – ריגול וריגול נגדי – ועם פירוק המודיעין הצבאי של הוורמאכט (האבווהר) ב-1944 עקב השתתפותו בקשר נגד היטלר, היה לגוף היחיד בתחום זה. תחרות עזה בפעילות הביון בתוך גרמניה הנאצית שררה בין האס דה לגסטפו עקב חפיפת תחומי האחריות ביניהם, ועל אף ששניהם היו בפיקוד היידריך. התחרות לא פסקה גם בשנת 1939, עת אוחד האס דה עם משטרת הביטחון לארגון רב עוצמה בפיקודו של היידריך: "המשרד הראשי לביטחון הרייך" (RSHA). שירות הביטחון פוצל לשניים במסגרת זו – משרד III למודיעין פנים בפיקוד אוטו אולנדורף, ומשרד VI למודיעין חוץ בפיקוד היינץ יוסט. האס דה היה אחראי בשיתוף עם משטרת הביטחון על האיינזצגרופן שפעלו בשטחים הכבושים במזרח אירופה במלחמת העולם השנייה.

ב-30 בינואר 1943 מונה ארנסט קלטנברונר למפקד המשרד הראשי לביטחון הרייך, אשר כלל את "משטרת הביטחון" (SIPO) ואת "שירות הביטחון", האס דה. הוא מונה במקומו של היידריך, אשר נהרג בידי פרטיזנים פטריוטים צ'כים ביוני 1942. קלטנברונר החזיק במשרה זו עד סוף המלחמה. אחרי המלחמה הארגון הוצא אל מחוץ לחוק ואנשיו נשפטו כפושעי מלחמה.

==לקריאה נוספת==
* רוני ברבש, לוחמה חשאית במלחמת העולם השנייה, אוריון הוצאת ספרים, 2023, עמ' 306–323.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אס אס
קטגוריה:גרמניה הנאצית: צבא וביטחון
קטגוריה:המשרד הראשי לביטחון הרייך
קטגוריה:טרמינולוגיה נאצית
זוטה לבנה

תפרחת של זוטה לבנה
זוטה לבנה (שם מדעי: Micromeria fruticosa) הוא עשב תיבול ממשפחת השפתניים, משמש בעיקר לחליטת תה. תת-המין המצוי בארץ הוא M. f. subsp. barbata. ושמו המדעי העדכני הוא Clinopodium barbatum<ref></ref><ref></ref>. בערבית היא מכונה עִשְבִֵֵּת אלשָּאי - "עשב התה", ובקרב עדות מסוימות היא מכונה גם "פלאיו". משרעת תפוצתה מזרח ים-תיכונית, מצויה בבלקנים, בטורקיה, בסוריה, בלבנון ובישראל.

=== טקסונומיה ===
מאגרי הצמחים הבינלאומיים מציינים שמות אחרים לצמחים בישראל וסביבתה והנושא עדיין בבירור. זוטה לבנה (Micromeria fruticosa (L.) Druce) משויכת בישראל מאז 1913, הן במילונים והן באתרי האינטרנט, לסוג Micromeria ואילו בעולם היא משויכת משנת 2006 לסוג קְלִינוֹפּוֹדְיוֹן (.Clinopodium L) המונה 168 מינים, ולא רק זאת היא נחשבת כשם נרדף לתת-מין (Clinopodium serpyllifolium subsp. fruticosum)<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref>. המוזר הוא שתת-מין זה נחשב לאנדמי לספרד. ועל כן, ייתכן ששמו המדעי הנוכחי הוא Clinopodium barbatum (P.H.Davis) Melnikov ששונה מהשם M. f. subsp. barbata.

לסוג זה נציג נוסף הגדל בחרמון - קְלִינוֹפּוֹדְיוֹן מְנֻצֶּה (Clinopodium vulgare)<ref></ref>. בערך זה השם המדעי הוא כפי שמופיע באתר צמחיית ישראל וסביבתה<ref></ref>.

==מורפולוגיה==
בן שיח, שגובהו עד 100 ס"מ, מסתעף מהבסיס ומכל אורכם של הגבעולים. גובה הצמח עד 70 ס"מ. בעל גבעולים נגדיים ורְבוּעִים, זקופים ומתפשקים וגובהם 40 עד 100 ס"מ. והגבעולים מהשנה שעברה מעוצים בבסיס הצמח. העלים בעלי פטוטרת קצרה, תמימים או מפורצים במקצת. העלים קטנים, ביציים ומוארכים, אורכם 0.8 ס"מ עד 2 ס"מ ואף 3 ס"מ, והם בעלי כסות קטיפתית צהבהבה של שערות מהודקות, צפופות וקצרות. צורת העלה אליפטית ואורכו שווה לפעמיים רוחבו, ובדרך כלל מוצרים בבסיסם. העלים העליונים על פי רוב מוארכים-אליפטיים. ריחם של העלים ייחודי והוא מזכיר נענע ואזוב מצוי.

חפי הפרחים קטנטנים. צבע הכותרת לבן או שמנת, והאוגן בעל כתמים לילכיים. רוחב דורי הפרחים 1.5 עד 3.0 ס"מ, כל דור מסועף פעמים אחדות, והתפרחות נישאות על עוקצים ארוכים. הגביע דמוי צינור או פעמון, בעל 13 עורקים ו-5 שיניים קצרות ושוות כמעט אחת לשנייה. הגביע, שאורכו כ-0.3 ס"מ שעיר ולועו סתום בשערות ארוכות. הכותרת דו שפתנית, צינור הכותרת בולט מתוך הגביע, חסר טבעת שערות, השפה העליונה זקופה ושטוחה כמעט. השפה תחתונה בעלת 3 אונות וארוכה קצת מהעליונה. האבקנים שמספרם 4, זקופים, הזוג הקדמי ארוך מהזוג האחורי. ארבע הפרודות חלקות.

== פֵנוֹלוֹגְיָה (מחזור חזותי) ==
הבדל גדול נצפה בין גודל העלה בקיץ לבין גודלו בחורף-אביב, עלי הקיץ קטנים במחצית. תחילת הפריחה ביוני, שיאה בספטמבר וסיומה בדצמבר, אם כי מספר מועט של פרחים נשאר על הצמח גם לאחר 9 חודשים מתחילת הפריחה. ככל שעולה אחוז הפרחים, מכלל חלקי הצמח, בעונת הפריחה, כך יורד אחוז העלים.

שיא הפריחה של זוטה לבנה בחבל הים-תיכוני הוא בסוף הקיץ, אך מתברר כי אוכלוסיות רבות ממשיכות בשיא פריחה גם בחודשי הסתיו עם חודשיו גשומים. הפריחה בישראל מתחילת יוני עד אמצע דצמבר.

==רפואה עממית==
הזוטה הלבנה נחשבת גם כצמח מרפא ומשתמשים בה ברפואה העממית בחליטות להורדת לחץ הדם, וכנגד כאבי בטן, הצטננות, שיעול ולחיטוי פצעים והפה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090226050656/http://www.herbalmedicine.co.il/plants/Micromeria-fruticosa.html זוטה לבנה] כתבה על הזוטה הלבנה החומרים הפעילים בצמח והתכונות הרפואיות

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עשבי תיבול
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:שפתניים
תסליה

פרש תסלי בצבאו של אלכסנדר הגדול.
תסליה או תסאליה (ביוונית מודרנית: Θεσσαλία) הוא חבל היסטורי בצפון יוון, כיום אחד ממחוזות יוון המודרנית. בטרם תקופת המעבר ביוון הייתה תסאליה ידועה בשם איוליה, ומכאן מקור שמו של הניב האיולי.

בניגוד לערי המדינה (פוליס) שקמו בחבלי הארץ הדרומיים יותר (בעיקר אטיקה, בויאוטיה והפלופונסוס), התסאלים התגוררו ביישובים כפריים, תחת שלטון אוליגרכי של משפחות מיוחסות, במצב שניתן לתארו כמעין פאודלי.

בדומה ליחס למוקדון, שאר היוונים התייחסו אל התסאלים כאל פראים שאינם ראויים להיקרא "הלנים", אולם עם כיבוש החבל בידי פיליפוס השני מלך מוקדון, באמצע המאה ה-4 לפנה"ס, והקמת האימפריה היוונית על ידי בנו, אלכסנדר, נטמעו התסאלים בשאר היוונים.

ככוח לוחם, התבססו התסאלים על חיל הפרשים המצוין שלהם, בניגוד לשאר יוון, שם תפסו ההופליטים את הבכורה. הפרשים גויסו מקרב האצולה התסאלית ונודעו כאיכותיים ביותר ביוון הקלאסית. גם בצבאו של אלכסנדר הגדול היוו הפרשים התסאלים נדבך מרכזי, ולא נפלו אפילו מההטיירוי. המקורות מספרים כי במלחמות הדיאדוכים, שפרצו עם מותו של אלכסנדר הגדול, הביסו הפרשים התסאלים מספר פעמים את ההטיירוי בקרב.

בתסליה נמצא אחד האתרים המפורסמים ביוון, הר אולימפוס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
קטגוריה:יוון: מחוזות
קטגוריה:טריטוריות היסטוריות
התיישבות

התיישבות טיפוסית של [[חומה ומגדל: טירת צבי, 2007]]
התיישבות היא פעולה, שמהותה:
* הבאת אנשים (הנקראים מתיישבים) למגורי קבע באזור (או תחום) גאוגרפי מסוים (הנקרא אזור ההתיישבות) או הגעתם של מתיישבים בכוחות עצמם, כדי להתגורר באופן קבוע באזור זה.
* הכנת התשתית (או להשתמש בתשתית קיימת) לאכלוס אזור ההתיישבות באנשים, לשם מגורי קבע.
:תשתית זו כוללת לכל הפחות תשתית מגורים (בתים), אך עשויה לכלול גם מבנים אחרים, תשתיות מים, אנרגיה, ביוב, תחבורה וכיוצא באלו.

==מוטו ציוני==
המרכזית במסכת הרעיונות הציונית, לצד גאולת קרקע, כיבוש השמירה ועבודה עברית היא ההתיישבות. אמר יוסף טרומפלדור: "במקום בו תחרוש המחרשה היהודית את התלם האחרון שם יעבור גבולנו". ואכן, ראשון התהליכים שהתרחשו קודם להקמת המדינה ותרמו לעיצוב גבולותיה היה ייסוד מטולה ב-1896. "...קיומה של התיישבות במטולה במשך עשרים וחמש השנים שקדמו לדיוני הגבול<ref>דיונים בין בריטניה לצרפת לקראת חלוקת המנדטים במזרח התיכון בשטחי האימפריה העות'מאנית טרם מלחמת העולם הראשונה</ref>, הביא גם הוא<ref>בנוסף לתוכניות הציוניות לפיתוח ארץ ישראל ובעיקר הצורך במים להשקיה שהשאיר את נהר הירדן כולו בתחומי ארץ ישראל</ref> לקביעתו של קו הגבול במקום שנקבע"<ref>[https://benyehuda.org/read/28449 ארץ רבת גבולות: מאה השנים הראשונות של תיחום גבולותיה של ארץ ישראל 1947-1840], מאת גדעון ביגר, בתוך פרויקט בן יהודה.</ref>.

ההתיישבות נקשרת גם ליכולת לתחזק גבולות בני הגנה. כתב משה דיין בספרו 'הלנצח תאכל חרב': "רק אם תהיה אוכלוסייה יהודית אזרחית בגושים גדולים, כמו בקעת הירדן, גוש עציון וגב ההר בשומרון, תוכלנה יחידות צה"ל להימצא באזורים אלה לא ככובשים זרים, אלא למען המטרה להבטיח את שלום ישראל, שאוכלוסייתה הצפופה מתרכזת בגזרה צרה, על חוף הים התיכון".

== יישוב ==

המילה יישוב מציינת, בדרך כלל, תחום גאוגרפי, שבו נעשית ההתיישבות. היישוב מהווה יחידה אחת, בעלת מאפיינים מוגדרים. המאפיין הבולט ביותר של יישוב הוא המאפיין הגאוגרפי, כלומר - הפרדה אזורית בין היישוב לבין השטח הלא מיושב שסביבו ויישובים סמוכים. מאפיין אחר של היישוב הוא מאפיין השלטון, כלומר - ליישוב שלטון אוטונומי במידה מסוימת (גם אם והוא כפוף לשלטון מרחבי).

מלבד מאפיינים אלו, קיימים לעיתים מאפיינים כלכליים, תרבותיים ואחרים המגדירים את היישוב. כמו כן, מתקיימת כמעט בכל המקרים רמה כלשהי של זיקה רגשית של האדם ליישובו.

בישראל יישובים נקראו גם בשם "נקודות" או "נקודות יישוב" (למשל: 11 הנקודות).

המילה יישוב משמשת גם לתיאור פעולת האכלוס של מקום נתון בתושבים (למשל: יישוב ארץ ישראל).

המונח היישוב, המשמש לציון היישוב היהודי או היישוב העברי בארץ, קשור גם הוא במונח "התיישבות" ונגזר מאותו שורש.

== פירושים נוספים ==
* התיישבות במובן התאגדות: המונח התיישבות מהווה לעיתים כינוי לציון אוסף יישובים הקשורים זה לזה באופי, בסדר-היום או בנסיבות ההתיישבות בהם - כך למשל השם "ההתיישבות העובדת" מתייחס ליישובי תנועת העבודה בארץ (קיבוצים, מושבים).
* התיישבות במובן קולוניה: ההתיישבויות האירופאיות שנעשו במהלך המאות שחלפו בעיקר בשטחי העולם המתפתח זוכות בלשונות הזרות לכינוי Colony, אולם בעברית נקראים אנשיהן גם "מתיישבים" והן עצמן, נקראות על פי רוב, "מושבות".

== ראו גם ==
* פיזור אוכלוסין
* תוכנית המצפים בגליל
* יישובי הכוכבים
* התנחלות

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
קטגוריה:אנתרופולוגיה
קטגוריה:מוטואים ציוניים
דגל עיראק

דגל עיראק (בערבית: علم العراق) הוא דגלה הלאומי של עיראק. עיצובו שלושה פסים אופקיים: אדום, לבן ושחור כאשר על הפס הלבן המרכזי המילים "الله أكبر" (אללה אכבר) בכתב כופי ובצבע ירוק המסמל את האסלאם. דגל זה אשר נתקבל ב-22 בינואר 2008, די דומה בעיצובו לדגל שנקבע על ידי סדאם חוסיין ב-1991, אך ללא הכוכבים ובהחלפת הכתב שבמרכז הדגל.
==היסטוריה==
===1921–1958===
דגלה הראשון של עיראק, היה למעשה דגלה של ממלכת עיראק, שאומץ בשנת 1921. היה זה דגל אופקי בשחור, לבן וירוק עם טרפז אדום המשתרע מצד התורן - בהשראתו של דגל המרד הערבי. על הטרפז היו מצויים שני כוכבים שמסמלים את העמים העיקריים בממלכה - הערבים והכורדים. לכל כוכב 7 קודקודים המציינים כולם יחד את 14 המחוזות של הממלכה.

===1958===
בשנת 1958 כתגובה למיזוג של מצרים וסוריה - שתי הממלכות ההאשמיות של עיראק וירדן הקימו את האיחוד הערבי. הדגל המשותף היה בבסיסו דגלה של ירדן, אולם ללא הכוכב המשובע, כלומר דגל זה הועתק לדגל פלשיתנה כינוי שנתנו הבריטים לאזור ). איחוד זה בין המדינות לא החזיק זמן רב והופסק על ידי המהפכה העיראקית בשנת 1958.

===1959–1963===
לאחר המהפכה, הפכה עיראק מממלכה לרפובליקה ואימצה דגל שהיה מורכב מטריקולור אנכי בצבעים: שחור, לבן וירוק. עם כוכב בעל שמונת קודקודים במרכז הדגל ועיגול צהוב במרכז הכוכב. אדום, שחור, לבן וירוק הם צבעי הפאן-ערביזם ואילו השמש הצהובה מייצגת את המיעוט הכורדי. הכוכב האדום מייצג את מורשת עיראק העתיקה ואת המיעוט האשורי שבה. בדגל זה עדיין נעשה שימוש באזורי המיעוט הכורדי במדינה.

===1963–1991===
כאשר השתלטה מפלגת הבעת' אימץ השלטון העיראקי דגל טריקולור אופקי באדום, לבן ושחור - דגל שהיווה את הבסיס לרפובליקה ערבית מאוחדת. במרכז הדגל ממוקמים 3 כוכבים שמסמלים את מצרים, סוריה ועיראק המאוחדות. בשנת 1986 נשאר הדגל בעינו אולם הפירוט לשלושת הכוכבים שונה לשלושת עקרונות מפלגת הבעת': אחדות, חירות וסוציאליזם.

===1991–2004===
לאחר הפלישה העיראקית לכווית נתווספו המילים "الله أكبر" (אללה אכבר) בכתב רוקאע (ויש אומרים בכתב ידו של סדאם חוסיין). וזאת ככל הנראה כדי להעניק נופך דתי יותר לפעולות השלטון העיראקי החילוני ולעודד תמיכה בקרב אנשי הדת.

===2004–2008===
בשנת 2004 לאחר מפלתו של סדאם חוסיין והחלפת השלטון, שונה הגופן של המילים לכתב המכונה כתב כופי (זהו כתב מסוגנן שפותח בימי הביניים בעיר כופה שבעיראק, והוא משמש בעיקר לעיטור מסגדים וכותרות בספרים).

===2008 - היום===
בשנת 2008 הוחלט בפרלמנט העיראקי על הסרת שלושת הכוכבים שמרכז הדגל שסימלו את מפלגת הבעת'.

<gallery>
Flag of Iraq 2004-2008.svg|2004-2008
Flag of Iraq, 1991-2004.svg|1991-2004
Flag of Iraq (1963-1991).svg|1963-1991
Flag of Iraq 1959-1963.svg|1959-1963
Flag of the Arab Federation.svg|1958
Flag of Iraq 1924.svg|1921-1958
</gallery>
==הצעות נוספות==
הצעה לדגל עיראק (נדחתה ב-2004)
ב-26 באפריל 2004 לאחר התחלפות השלטון, הציעה מועצת השלטון הזמני בעיראק עיצוב שונה לדגל שכולל סהר, סמל האסלאם, בצבע תכלת על רקע לבן ומתחתיו שני פסים כחולים שמייצגים את נהרות הפרת והחידקל ופס צהוב ביניהם שמיצג את המיעוט הכורדי. עיצוב זה ספג ביקורת, בין היתר בשל דמיונו לדגל ישראל, ולבסוף נדחה.

==דגלי מיעוטים==
<gallery>
תמונה:Flag of Kurdistan.svg|דגל כורדיסטן העיראקית
תמונה:FlagofAssyria.svg|דגל העם האשורי
</gallery>

==ראו גם==

* השוואה בין הדגלים במזרח התיכון לדגל שהוצע ב 2004

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

עיראק
קטגוריה:עיראק: סמלים לאומיים
עיראק
עיראק
עיראק
עיראק
קטגוריה:תכביר
נורית

נורית אסיה בצבע אדום
נורית (שם מדעי: Ranunculus) היא סוג של צמחים במשפחת הנוריתיים המונה מעל 400 מינים ונפוץ בכל היבשות. רוב מיני נורית הם רב-שנתיים, בעלי פרחים אדומים, צהובים או לבנים. כל המינים בעלי טעם חריף ורעילים מאוד לצאן ולאדם כשהם טריים. עם זאת, הרעל מתפרק בייבוש ולכן מספוא שהוכן מן הצמחים אינו רעיל. מינים אחדים משמשים כצמחי נוי, ואחרים ברפואה עממית. לפרח 5 עלי גביע ו-5 עלי-כותרת.

הנורית פורחת בחודשי האביב, סוף פברואר עד סוף מרץ. ניתן לזהותה לפי ברק עלי הכותרת שלה ולפי עלי הגביע הצמודים אליהם. בישראל, מבחינת סדר הפריחה של הפרחים האדומים, היא תפרח לאחר פריחת הכלניות ולפני פריחת הפרגים (סדר זה מכונה כנ"ף בר"ת). זמני הזריעה המקובלים של הנוריות הן בתקופת האביב לרוב צמוד לסוף החורף.

==שם הפרח==
עם תחיית הלשון העברית חודשה מילה לפי השם הארמי נוּרִיתָא והשורש נו"ר המשותף לעברית ושפות שמיות נוספות וזאת עקב הפריחה בצבעי האש של המין Ranunculus asiaticus (נורית אסיה) אשר גדל בארצנו.

לפי משפחת הראובני, שם הפרח הוא "ניצנים". הם פירשו את הפסוק משיר השירים (): "הַנִּצָּנִים נִרְאוּ בָאָרֶץ" ניצנים משורש נ.צ.צ ואכן עלי הנורית מתאפיינים בכך שהם נוצצים והנוריות מסמלות את פריחת ראשית האביב. יתרה מזו שם הפרח בשומרית ואכדית נִיסוּנֻ ומכאן גם שמו של חודש ניסן.

שם הפרח באנגלית "Buttercup" ניתן למין הצהוב של הפרח בגלל צבעו הצהוב דמוי החמאה.

נורית ורודה
נורית המים (בשלולית חורף)

==מינים בארץ ישראל==
* נורית אסיה (Ranunculus asiaticus) - הנורית הנפוצה בישראל, בצבע אדום
* נורית ירושלים (Ranunculus millefolius) - נורית צהובה, גדלה בהרי ישראל ובפרט בהרי ירושלים
* נורית המלל (Ranunculus marginatus) - נורית צהובה, גדלה בצפון ישראל
* נורית ארסית (Ranunculus sceleratus)
* נורית הלב (Ranunculus ficaria)
* נורית המים (Ranunculus aquatilis)
* נורית הביצות ( Ranunculus ophioglossifolius), הייתה נפוצה בעבר

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.tiuli.com/flower_info.asp?flower_id=14 נורית אסיה] - אגדות ומידע מפורט מתוך האתר [http://www.tiuli.com טיולים בארץ מגדיר צמחים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:נוריתיים
דגל צ'כיה

דגל הרפובליקה הצ'כית זהה לדגל צ'כוסלובקיה. הוא מכיל את שלושת צבעי הלאומיות הכלל-סלאבית: אדום-לבן-כחול שבסידורים שונים מופיעים ברוב דגלי המדינות הסלאביות: רוסיה, סרביה, קרואטיה, סלובקיה, סלובניה, יוגוסלביה. לאחר פירוק צ'כוסלובקיה, הסכימו המדינות החדשות צ'כיה וסלובקיה לא להשתמש בסמלים הלאומיים של המדינה לשעבר, אולם לאחר שנתקלה בקשיים למצוא דגל חדש, אימצה צ'כיה את הדגל הקודם.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

צ'כיה, דגל
קטגוריה:צ'כיה: סמלים לאומיים
צ'כיה
צ'כיה
צ'כיה
רגבה

רֶגְבָּה הוא מושב שיתופי של התנועה הקיבוצית המאוחדת שהוקם בשנת 1946, השוכן בגליל המערבי, בסמוך לעיר נהריה. במושב נמצא בית ספר יסודי המשמש את יישובי הסביבה. שייך למועצה אזורית מטה אשר.

המושב שוכן כיום באזור הגובל בכפר מזרעה מצפון, קיבוץ לוחמי הגטאות מדרום, ממזרח - מטעים המגיעים עד לנס עמים, וממערב כביש 4 ומושב שבי ציון.

== היסטוריה ==
המושב נוסד ב-1946 על ידי קבוצת עולים אשר שירתו יחד בבריגדה היהודית. גרעין ההתיישבות כלל מספר מצומצם של מתיישבים, ומשפחותיהם הצטרפו במהלך ההקמה. המייסדים היו בעיקר אומנים בענף העץ והריהוט. חזונם היה להנחיל את הידע והערכים המקצועיים בתחום העץ בארץ. האדמות שנבחרו להתיישבות היו ממוקמות בין שני כפרים ערבים, מצפון מזרעה ומדרום סמריה (אשר נכבש במבצע בן עמי), מה שהוביל לחיכוכים בין התושבים השכנים למתיישבים.

תחילה הוקם המקום כקיבוץ, אך ב-1949 הוא הפך למושב שיתופי, משום שהעולים מגרמניה לא הסכימו לוותר על השגרה המשפחתית לטובת לינה משותפת של הילדים מחוץ לבית.

ההפרטה במושב החלה בשנת 1997, ובשנת 2002 הופרט המושב סופית.

ענפי משק עיקריים במושב הם תעשייה ("מטבחי רגבה" - מפעל רהיטים, "רגבה קל" - מפעל לייצור תבניות ליציקת פלסטיק) וחקלאות (רפת לחלב וגידולי בקר לבשר, לול רבייה ופיטום, אבוקדו, פרדס וגידולי שדה). מפעל מטבחי רגבה נמכר למשקיעים חיצוניים בשנת 2021

אמת עכו העתיקה עוברת בתוך רגבה, וחלקה גדול ושמור ממנה מצוי בין רגבה ללוחמי הגטאות ולאחר מכן בין לוחמי הגטאות לקיבוץ שמרת. חלק מאבני אמת המים נחצבו מתוך מערות סלעים שהיו משמאל לכניסה למושב השיתופי. במערות היו גם עטלפי פרי.

== חיי קהילה ==
כיום פועלת ברגבה קהילה של תושבים הממשיכים את הקו השיתופי של יצירת אירועי תרבות בחגים ובאירועים השונים והחינוך המשותף.

== גלריית תמונות ==
<gallery>
regba01.JPG|אנדרטה לנספים בשואה, בתכנון אדריכל חיליק ערד
regba02.JPG|בית התרבות ומשרדי המזכירות
PikiWiki Israel 33145 Memorial to Benjamin Berman near Regba.JPG|אתר זיכרון לבנימין ברמן
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.romgalil.org.il/cds/253/ רגבה], באתר הרשות לפיתוח הגליל
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2020/07/18/סיבוב-בבית-העם-ואתר-ההנצחה-לשואה-ברגבה/ סיבוב בבית העם ואתר ההנצחה לשואה ברגבה], באתר 'חלון אחורי', 18 ביולי 2020
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1946
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:מקבלי נס הקוממיות
קוצן זהוב

קוצן זהוב (שם מדעי: Acomys russatus) הוא מין מכרסם מדברי השייך לסוג קוצן. אורך גופו כ-12.5 ס"מ, וזנבו - כ-6 ס"מ. משקלו הממוצע הוא כ-53 גרם.
== מאפיינים ==
חלקו האחורי של הראש וגבו של הקוצן הזהוב מכוסים בזיפים קוצניים שצבעם חום-אדמדם-זהוב, והוא מצוי בעיקר באזורי מדבר סלעיים ובמדבר יהודה והר הנגב. הוא ניזון מזרעים, מירקות, מחלזונות, מחרקים וכדומה. פעיל בשעות היום וחי בנקיקי סלעים ובמחילות. פעילותו של הקוצן בשעות היום נובעת מדחיקה תחרותית על ידי הקוצן המצוי, ובמקומות בהם הוסר הקוצן המצוי, הרחיב הקוצן הזהוב את שעות פעילותו והחל להיות פעיל גם בשעות הלילה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/273/summ קוצן זהוב] באתר [http://www.iucnredlist.org/ הרשימה האדומה של IUCN]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1840
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן אנדראס וגנר
קטגוריה:קוצניים (עכברים)
קטגוריה:ארץ ישראל: עכבריים
גולם

גולם הוא השלב השלישי בהתפתחות של חרקים מתת-מחלקה בעלי גלגול מלא. אלו מתפתחים במספר שלבים:
זחל מתגלם
גולם של [[דנאית הדורה]]
* שלב הביצה המוטלת על ידי הנקבה בצברים או בודדים. לאחר מספר ימים עד מספר שבועות, זחלים מגיחים מהביצים.
* שלב הזחל. הזחלים אוכלים כמויות הגדולות פי כמה ממשקל גופם. כשהם מגיעים לגודל מסוים, או כשתקופה מסוימת בשנה מגיעה, הזחלים מתגלמים, לרוב במקום מוגן (מתחת לאדמה כמו זחלי הדובון המנומר למשל).
* השלב השלישי בחייו של חרק בעל גלגול מלא הוא הגולם. הזחל בסוף שלב התפתחותו הופך לגולם. אצל חלק מהחרקים הגולם עוטה מעטה קשיח בתוכו עובר הזחל שינוי לחרק בוגר. חלק מהגלמים עוטים מעטה קורים שהזחל טווה לפני ההתגלמות. הגלמים משמשים סביבה מוגנת בה גוף הזחל מתפרק ומורכב מחדש בצורת הבוגר. לאחר זמן, היכול להתקצר עד כדי שבועיים, או להתארך עד כדי מספר חודשים (במקרה של דיאפאוזה), הבוגר מגיח מהגולם.
* השלב האחרון הוא הבוגר.

== משך ==

תקופת הגולם יכולה להתקצר עד כדי שבועיים, או להימשך חודשים רבים במקרה של דיאפאוזה, בה הגולם נשאר בתרדמת למשך הקיץ או החורף, והבוגר מגיח בסתיו או באביב. פרפרים לרוב מגיחים בשעות הבוקר, בעוד יתושים מגיחים לרוב בערב או בלילה.

== הגנה ==

הגלמים הם לרוב חסרי יכולת תנועה והגנה על עצמם. הזחל לרוב מתגלם במקום לא בולט, למשל בין צמחים, בין עלים, על גדרות, קירות וכו'. הגלמים של טוואי המשי, טוואי הברוש, טוואי הארכובית, שבתאי השקד ודו-זיפן הצפצפה נמצאים בתוך פקעות מעל פני האדמה. הגלמים של טוואי גדול וטוואי התלתן נמצאים בתוך פקעות מתחת לפני האדמה. במקרים שונים, כמו בגלמים מסוימים של רפרפים ותנשמיות שונות, הגלמים נמצאים מתחת לפני האדמה, במעין תא עריסה המורכב מגרגרי אדמה מהודקים על ידי הפרשה נוזלית. גלמים הנמצאים במקומות לא מוסתרים, מוסווים על ידי צבעיהם הדומים לרקע בו הם נמצאים. כך במקרים של לבנין הכרוב הגדול, לבנין הכרוב הקטן, לבנין משויש וקיסרית הקטלב. במקרים אחרים הגלמים מוסווים בכך שהם נצמדים לענפים וקוצים, כמו גלמים של לבנין מזרחי ולבנין ירוק הפסים. יש חרקים המתגלמים בתוך מבנים הגנתיים, כמו הססתיקיים, המתגלמים בתוך מעין תיק המורכב מגזרי ענפים יבשים או גרגרי חול שהזחל בונה סביב עצמו לאחר בקיעתו מהביצה, נושא אותו כל הזמן, ולבסוף מתגלם בו. ישנם חרקים המוגנים על ידי נמלים בשלב הגולם. אחרים יכולים להפיק קולות ולרטוט כדי להרתיע טורפים. מינים מעטים מפרישים רעל מתוך הגולם.

== פקעת ==

מטווה משי הנטווה על ידי זחלי עשים רבים כהגנה לגולם. 

מגוון הפקעות בעולם נע בין שקופות לאטומות, רכות לקשיחות, מורכבות משכבה אחת או רבות, צבעוניות או לא. סוג הפקעת נקבע על ידי הזחל שטווה אותה. הפקעות יכולות להכיל שערות שהזחל השיר, ואם השערות מגרות, כי אז גם הפקעת תהיה מגרה למגע. יש זחלים המוסיפים לפקעת ענפים קטנים, הפרשות או חתיכות צמחים כמסווה מפני טורפים.

חרקים המתגלמים מפקעת צריכים גם לצאת ממנה, ויש לכך מספר שיטות:
*הבוגר קורע את דרכו החוצה מהפקעת.
*הבוגר מפריש חומר מסוים שמרכך את הפקעת.
*הזחל טווה את הפקעות עם נקודות תורפה המאפשרות את פתיחתן מבפנים.
*הזחל טווה חורי יציאה המאפשרים מעבר לכיוון אחד בלבד.

בני האדם משתמשים בפקעות של טוואי המשי כמקור להפקת משי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אנטומולוגיה
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
מצפה שלם

מִצְפֵּה שָׁלֵם הוא התנחלות וקיבוץ במדבר יהודה, כקילומטר מחוף ים המלח, סמוך לכביש 90, כ-13 ק"מ מצפון לקיבוץ עין גדי, בתחום המועצה אזורית מגילות. זהו היישוב הדרומי ביותר בתחומי המועצה האזורית.

==היסטוריה==
הקיבוץ הוקם בשנת 1971 כהיאחזות נח"ל והתאזרח כקיבוץ של איחוד הקבוצות והקיבוצים ב-6 בינואר 1977, היום משתייך לתנועה הקיבוצית.

מצפה שלם נקרא על שם ד"ר נתן שלם, חוקר מדבר יהודה. השם נבחר על-פי המלצתו של רחבעם זאבי, תלמידו של שלם.

שטח השיפוט של מצפה שלם הוא 35,408 דונם, דומה לשטחה של פתח תקווה.

בקיבוץ שוכנת המכינה הקדם-צבאית "מלח הארץ".

==כלכלה==
כלכלת הקיבוץ מבוססת על חקלאות ותיירות. בתחום החקלאות לקיבוץ מטע תמרים כ-1,000 דונם ולול לגידול תרנגולי הודו לפיטום. ענפי התיירות בקיבוץ: "טרנקילו" - מתחם גלמפינג וקמפינג, אכסניית "מצוקי דרגות", "מצוקי דרגות - כפר מטיילים" וחוף מינרל עד שנסגר.

בכניסה לקיבוץ נמצא מפעל מעבדות ים המלח, המייצר ומשווק את המותג "אהבה", מוצרים קוסמטיים המבוססים על מינרלים מים המלח.

{| align=center
|<gallery widths="220px" heights="160px" perrow="2">
 תמונה:Mitzpe_Shalem3.JPG|הנוף הנשקף מהיישוב
 תמונה:Mitzpe_Shalem2.JPG|כביש הגישה ליישוב
 תמונה:Mitzpe_Shalem.JPG|מבט על הכניסה ליישוב
 </gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.dead-sea.org.il/קיבוץ-מצפה-שלם/ מצפה שלם], באתר המועצה האזורית מגילות

==הערות שוליים==

קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:יישובים באזור ים המלח
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1970
קטגוריה:בקעת ים המלח
קומנדו ימי

כוח של הקומנדו הימי הצרפתי מתרגל השתלטות על כלי שיט
יחידת קומנדו ימי היא יחידה צבאית של כוחות מיוחדים, שפעולותיה נעשות בעיקר במרחב הימי, כנגד נמלים, כלי שיט ומטרות אויב אחרות, וכן במשימות יבשתיות שבהן ההגעה אל היעד נעשית בדרך כלל דרך הים.

אלא כי, לעיתים רבות אותן יחידות קומנדו ימי אינן מגיעות ומבצעות רק דרך הים, אלא בכל צורות הלחימה.

מבצעי הקומנדו הימי כוללים לעיתים קרובות פעילויות משולבות של צלילה, צניחה ואחרות.

== היסטוריה ==
יחידת הקומנדו הימי הראשונה ("השייטת הקלה העשירית" בפיקודו של יוניו ולריו בורגזה) הוקמה על ידי איטליה במהלך מלחמת העולם השנייה. לזכות יחידה זו נזקפים חידושים טכנולוגים רבים, כגון מוקשים ימיים, סירות נפץ ורכבים לתובלת צוללים (טורפדו מאויש).
פעילויות היחידה במלחמה היו מוצלחות, וכללו הטבעתן של 31 ספינות בתפוסה כוללת של 256,352 טון.

בראשית הקמת החוליה לחבלה ימית בארץ בתקופת המנדט במסגרת הפלי"ם, סייעו יוצאי "השייטת הקלה העשירית" לאימון הלוחמים, בהם מרדכי "מוקה" לימון.

== הקומנדו הימי בישראל ==
לוחמי שייטת 13 - הקומנדו הימי של צה"ל.]]

יחידת הקומנדו הימי של חיל הים הישראלי היא שייטת 13, הנחשבת לאחת הטובות בעולם מסוגה. יחידות מיוחדות ישראליות נוספות הקשורות לים: יחידת סנפיר (יב"ן), יחידה למשימות תת-מימיות (ילת"מ) ויהל"ם של חיל ההנדסה הישראלי.

==ראו גם==
* יחידת הקומנדו הימי של חיל הים הרוסי
* כוחות מיוחדים
* אריות הים

== לקריאה נוספת ==
* יוניו ולריו בורגזה, שדי הים, הוצאת מערכות, 1970.
* מייק אלדר, שייטת 13, ספרית מעריב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tsofar.com/zofar/see_article.asp?id=10707 כך חולץ ריצ´רד פיליפס]
* 

==הערות שוליים==

*
קומנדו ימי
קומנדו ימי
קטגוריה:איטליה: המצאות
אשחר (יישוב)

אֶשְׁחָר הוא יישוב קהילתי שנמצא בתחומי המועצה האזורית משגב. היישוב קרוי על שם השיח אשחר הצומח באזור.

== מיקום ==
היישוב ממוקם על גבעת קרד בגליל התחתון ממנה נשקפים בקעת סכנין, בקעת בית הכרם, הרי הגליל, רמת הגולן, הים התיכון, יישובים וערים, כפרים וכרמים. גובה היישוב הוא כ-360 מטר מעל פני הים.

== היסטוריה ==
היאחזות נח"ל בשם אשחר, הוקמה באתר בו נמצא היום קיבוץ אשבל, באפריל 1979. בשנת 1982 שונה שמה של ההיאחזות ל"אשבל". 

במרץ 1984 החליטה הוועדה המשותפת של הממשלה והסוכנות על הרחבת היישוב אשחר.

אשחר נוסד בשנת 1986 במסגרת תוכנית המצפים ל"ייהוד הגליל", על ידי גרעין שעלה בחלקו הגדול משיקגו. עד מהרה התפתח היישוב וקלט משפחות רבות מעבר לגרעין המייסד.

== המחייה באשחר ==
האידאולוגיה שבה דוגל היישוב היא קידום חיים משותפים של דתיים וחילונים בקהילה אחת, תוך פתיחות, סובלנות, פלורליזם ודמוקרטיה. תושבי היישוב מציבים לעצמם מספר כללים בסיסיים, כגון הימנעות מנסיעה בשבת בתחומי היישוב (במידת האפשר) ושמירה על כשרות באירועים ציבוריים. פרט לכך, מקיים כל אחד מהם אורח חיים הנראה בעיניו, ללא כפייה מכל צד שהוא. טווח הגילאים הוא 0 עד 70, אך רוב הזוגות בשנות ה-30–50 לחייהם.

כיום מתגוררות ביישוב למעלה ממאתיים משפחות.

== חינוך ==
ילדי היישוב לומדים בגנים ביישוב ומשם עוברים לבית הספר האזורי החילוני, בבית ספר אזורי דתי, או בבית ספר יסודי משולב בו לומדים דתיים וחילוניים בצוותא, זאת מתוך מתן חינוך העונה על דרישות הורים משני הזרמים. במקום פועל "שבט אשחר" של תנועת הנוער הצופים הדתיים שמקיימת פעילות לכיתות ד'-י"ב.

בית הספר הוקם בשנת 2007. הגן מתקיים בשטחי היישוב.

בני נוער העוברים ללמוד בתיכון, לומדים לרוב בבית הספר "על יסודי משגב" ובבתי ספר וישיבות אחרים באזור.

בנוסף לכך, קיימת תבנית חינוך נוספת והיא בית הספר הדו-לשוני ”גליל” בו לומדים בצוותא ילדים מן המועצה האזורית וילדים מהיישובים הערבים הסמוכים כמו סחנין ושעב, במסגרת וולדורף ברוח האנתרופוסופיה.

== קישורים חיצוניים ==

"הרועה", פסלו של האמן המקומי אביגדור בר יוסף, המוצב בכניסה ליישוב אשחר
*[https://web.archive.org/web/20150801183658/http://www.misgav.org.il/page_13893 אשחר], באתר המועצה האזורית משגב
*
*[http://www.romgalil.org.il/cds/337/ אשחר] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1986
קטגוריה:תוכנית המצפים
גלפגוס (ספר)

גלפגוס (באנגלית: Galápagos) הוא שמו של רומן מאת הסופר האמריקאי קורט וונגוט. הספר יצא לאור בשנת תשנ"א, 1991<ref></ref>.

==על הספר==

הספר מתאר את השתלשלות האירועים הבדיונית המובילה להשמדת הציווילזציה ולאבולוציה של האדם לכדי יונק ימי. חלקו הראשון של הספר מתאר את הפלגתה של ה"באהיה דה דרווין", ספינת פאר שאמורה הייתה לשאת אורחים מפורסמים למסע לאיי גלאפגוס. משבר כלכלי עולמי חמור ופריצתה של מלחמה באמריקה הדרומית גורמים לכך שרק נוסעים מעטים נמצאים על הספינה, כשזו עולה על שרטון ליד האי הבדיוני סנטה רוסליה. מגפה הגורמת לעקרות משמידה את כל האנושות מלבד הבודדים שנקלעו לסנטה רוסליה. במיליון השנים הבאות, בני האדם עוברים אבולוציה כך שיתאימו לחייהם החדשים כיונקים ימיים - בין השאר, ראשם קטן, ידיהם מתנוונות והופכות לסנפירים.

הספר מסופר מנקדות מבטו של ליאון טראוט, בנו של סופר המדע הבדיוני קילגור טראוט, דמות שמופיעה בהרבה מספריו של וונגוט. רוח הרפאים של ליאון עוקבת אחרי בני האדם במשך מיליון שנה ומספרת את ההיסטוריה של תושבי האי וכן של עצמה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* איי גלפגוס והברירה הטבעית, מסע אחר
* דליה קרח-שגב, יונה זילברמן, [http://primo.nli.org.il/primo-explore/fulldisplay?docid=ULI_Main007073687&context=L&vid=ULI&lang=iw_IL&search_scope=ULI&adaptor=Local%20Search%20Engine&tab=default_tab&query=any,contains,גלפגוס&offset= מסע הפלא איי גלפגוס]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי 1985
קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי קורט וונגוט
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
ימי צום ואבל לאומי

ארבעה ימי צום ואבל לאומי נקבעו על ידי חז"ל בשל חורבן בית המקדש והיציאה לגלות:
* תשעה באב: היום שבו נחרבו שני בתי המקדש.
* עשרה בטבת: נקבע בתקופת המקרא כיום תענית, המציין את תחילת המצור על ירושלים, שהוא תחילת התהליך שהביא לחורבן ירושלים ובית המקדש הראשון בידי נבוכדנצר השני מלך בבל. 
* שבעה עשר בתמוז: היום שבו הובקעה חומת ירושלים.
* צום גדליה: חל בג׳ בתשרי. הוא היום שבו נרצח גדליה בן אחיקם, מאורע שבעקבותיו עזבו את ארץ ישראל אחרוני היהודים. שארית הפליטה. 

בדורות האחרונים נקבעו עוד שני ימי זיכרון ואבל לאומי:
* יום הזיכרון לשואה ולגבורה, לזכר שישה מיליון היהודים שנספו בשואה, שנקבע ליום דיכוי מרד גטו ורשה.
* יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, לזכר החללים שנפלו על שמירת ביטחונה של המדינה (והיישוב היהודי שקדם לה), שנקבע יום אחד לפני יום העצמאות.

ליום עשרה בטבת ניתנה משמעות נוספת על ידי הרבנות הראשית לישראל: הוא נקבע כיום הקדיש הכללי לזכר קורבנות השואה שמקום קבורתם ותאריך מותם לא נודע.

קטגוריה:חגי ישראל ומועדיו
עמוס קולק

עמוס קולק (נולד ב-15 בספטמבר 1947 בעין גב) הוא סופר, במאי, תסריטאי, מפיק ושחקן קולנוע.

==ביוגרפיה==
בנם של תמר וטדי קולק, שהיה שנים רבות ראש עיריית ירושלים. בוגר האוניברסיטה העברית בפסיכולוגיה ופילוסופיה.

הרומן הראשון שלו, "אל תשאלי אם אני אוהב" עוּבד לסרט, כשהוא משמש התסריטאי והמפיק, וכן גם השחקן הראשי. קולק כתב עבור הסרט את השירים "פגישה ראשונה" ששרה אילנה אביטל ו"אל תשאלי אם אני אוהב" ששר דויד ברוזה. את שני השירים הלחינה נורית הירש.

בשנת 1985 ביים ושיחק בסרט הקולנוע "מניו יורק באהבה" בכיכובו של דודו טופז. בשנת 1992 ביים ואף שיחק בסרט "להב חצוי", לצד השחקנית פיי דאנאוויי.

היה שותף עם אביו, טדי קולק, לכתיבת הספר "ירושלים אחת", וכן יצר סרט תיעודי על אביו. ("טדי קולק, מווינה לירושלים" 1995).

עיקר פעילותו הקולנועית נעשתה בניו יורק, במסגרת הקולנוע העצמאי האמריקני. סרטו "אוכל מהיר, נשים גנובות" (2000) היה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן.

ב-2008 עלה לאקרנים בישראל סרטו "חסר מנוחה" בכיכובם של משה איבגי ורן דנקר.

ב-2017 יצא לאור ספרו "אלון כרום".

קולק נשוי ליבנת ואב לשתי בנות. לאחר מספר שנים שבהן התגורר בניו יורק, חזר לירושלים ב-2004.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* , פברואר 2008
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947