קהילת יהודי ברהובה

קהילת יהודי ברהובה היא קהילה מעורבת יהודית אורתודוקסית וניאולוגית ששכנה בעיר ברהובה הנמצאת עכשיו באוקראינה ונקראה בתקופה מוקדמת יותר בשם ברגסס וגם ברהובו.<ref name=":4"></ref><ref name=":2" /> בשיא שגשוגה מנתה הקהילה כ-8,000 איש, שהיוו כשליש מתושבי העיר. השפה המדוברת בקהילה הייתה בעיקר הונגרית, אך היו שדיברו גם יידיש וגרמנית.<ref name=":5" />

מחוז זקרפטיה שבו נמצאת העיר ברהובה/ברגסס

== ברהובה ==
בֶרֶהוֹבה (בֶרֶהוֹבוֹ) או בֶרֶגְסַס בעבר (אוקראינית: Берегове, הונגרית: Beregszász,בצ'כית: Berehovo יידיש: בערעגסאס, בערגסאז,), היא עיר במערב אוקראינה, למרגלות הרי הקרפטים, במחוז זקרפטיה הידוע גם בשם טרנסקרפטיה' סאב קרפטיה או קרפטורוס, סמוך לגבול המדינה עם הונגריה.

העיר נוסדה במאה ה-11 כמושבה סכסונית<ref name=":1"></ref>. הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. בתום מלחמת העולם הראשונה כחלק מחוזה סן-ז'רמן, צורפה לצ'כוסלובקיה,<ref name=":0"></ref> ולפני מלחמת העולם השנייה הייתה שייכת למחוז ברג (Bereg) בהונגריה<ref name=":2"></ref> .בשנת 1945 הועבר המחוז הכולל את העיר לאוקראינה.<ref name=":0" />

== תולדות הקהילה היהודית ==
ראשיתה של הקהילה היהודית בעיר שנקראה אז ברגסס,<ref name=":4" /> בשנת 1768, והיא כללה ארבע משפחות יהודיות,<ref name=":32"></ref> שרובן הגיעו מפולין והתגוררו באחוזות האצילים לבית שנבורן (Schoenborn),<ref name=":4" /> ובמחצית השנייה של המאה ה-18 החלו לארגן את מוסדותיהם.<ref name=":4" />

לשיא פריחתה הגיעה הקהילה בשנת 1867, עם החלת חוק הזכויות לשוויון זכויות (האמנציפציה) ליהודים שחוקק במונרכיה האוסטרו-הונגרית.<ref name=":5"></ref> בעיר הוקמו בתי כנסת רבים, שחלקם נוסד על ידי הקהילה החרדית, אך הם נהרסו.<ref name=":5" /> כמו כן הוקמו בה מוסדות חינוך יהודיים ותלמודי תורה, ופעלו בעיר רוב תנועות הנוער הציוניות, כאשר בעקבות החינוך לציונות מספר משפחות עלו לפני המלחמה לארץ ישראל.<ref name=":7"></ref> ערב השואה מנתה הקהילה היהודית כ-8,000 איש.<ref name=":5" />

=== מלחמת העולם השנייה ===
בשנת 1938, עם קבלת בוררות וינה הראשונה, עברה ברהובו מצ׳כוסלובקיה לשליטת הונגריה, שהייתה בת בריתה של גרמניה הנאצית וחלק ממדינות הציר. אחרי סיפוח החבל להונגריה, הטילה הממשלה ההונגרית על היהודים גזרות שנועדו להשפילם ולרוששם. בשנת 1941 גורשו לפולין מאות יהודים שהיו חסרי נתינות הונגרית ולא הצליחו להוכיח שהם אזרחי הונגריה,<ref name=":5" /> רובם נרצחו בטבח בקמניץ-פודולסקי לצד אלפים מיהודי הונגריה. החל משנת 1942 גויסו כ-500 יהודים, כמעט כל הגברים היהודים, לעבודות כפייה עבור הצבא ההונגרי,<ref name=":7" /> ורובם מצאו את מותם במהלך שירותם כתוצאה מעינויים, קור ורעב. 250 מהם נשלחו לאוקראינה, לאזורים שהיו בשליטת גרמניה, ונרצחו. בין בני ברהובה שנפלו בשבי הרוסים והוגלו לאורל, היו שהתגייסו לצבא הצ'כוסלובקי בפיקודו של הגנרל לודביק סבובודה ולחמו נגד הגרמנים לשחרור שטחים באוקראינה ובצ'כוסלובקיה<ref name=":4" />.

במרץ 1944 כבשה גרמניה את הונגריה, ועם הכיבוש הגרמני הוחלט להקים במקום מספר גטאות, שהיו מיועדים לתושבי מחוז ברגסס ולתושבי העיר היהודים.<ref name=":2" /> הם נדרשו לעקור לגטאות שמוקמו: בבית החרושת ללבנים קונט (Kont) סמוך לתחנת הרכבת, בבית החרושת ללבנים ואלי (Valy) ולמבני החווה אשר באחוזת וייס (Weisz)<ref name=":2" /> שם הוחזקו בצפיפות, ללא תנאי היגיינה וללא מים.<ref name=":7" /><ref name=":5" /> הזקנים והבלתי כשירים לעבודה הועברו ושוכנו בבית הכנסת הקטן, ובית הכנסת הגדול הוסב לבית חולים.<ref name=":2" /> הניהול הפנימי של הגטאות הופקד בידי היודנראט.<ref name=":7" /><ref name=":5" /> בנוסף, נאלצו לעבור חקירות בעינויים על מנת שיגלו את מיקום מחבוא חפצי הערך שאותם הסתירו.<ref name=":2" />

מפקד הגטאות הזמניים הללו היה הז'נדרם ההונגרי סגן טיבור קצקשי-טולס (קולמן) (Tibor Kecskesi-Tollas [Kohlmann]).<ref name=":2" />

במאי 1944 נלקחו 12,000 היהודים ונשלחו ב-4 משלוחים אל מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו שם נספו רובם. רק כ־1,000 יהודים מתושבי העיר שרדו את המלחמה.<ref name=":5" />

=== לאחר מלחמת העולם השנייה ===
עם סיום המלחמה ניסו שרידי הקהילה לשקם את חייהם ולהחיות מחדש את קהילתם. אלא שבמהרה התברר להם שאין עוד סיכוי לכך, וכל מי שיכול היה, עזב את העיר. כ־400 מהם עלו לישראל, אחרים עזבו למדינות אחרות.<ref name=":5" />

== אוכלוסייה ==
התיישבות היהודים במקום החלה בשנת 1830 עם 200 נפשות.<ref name=":32" /> במאה ה-19 גדלה הקהילה ומספר חבריה הגיע ל-2,000-1,000 איש.<ref name=":4" /> בשנת 1910 מנתה הקהילה, כ־2,724 נפשות,<ref name=":32" /> ובשנת 1921 גדלה האוכלוסייה היהודית ל-4,592 נפשות. ערב מלחמת העולם השנייה (1938), נמנו בעיר כ־8,000 יהודים.<ref name=":5" /> אולם בשנת 1941 צנח המספר והיא מנתה 5,865 איש.<ref name=":32" /> בחודש אפריל 1944 נערך בעיר מִפְקָד ומספר אנשי הקהילה היהודית היה כ-3,600 נפשות.<ref name=":2" /> לאחר המלחמה, לא נשארו כמעט יהודים בעיר ובמפקד שנערך בשנת 2010 נשארו בעיר מעט מאוד יהודים.<ref name=":32" />

== כלכלה ==
משהתקבל חוק שוויון הזכויות,<ref name=":5" /> ועד ראשית מלחמת העולם השנייה היוו היהודים את עמוד השדרה של חיי המסחר והכלכלה בעיר. הם עסקו במסחר ומלאכה, בסנדלרות, נגרות, פחחות, שרברבות ועוד,<ref name=":5" /> וגם במקצועות חופשיים כמו רפואה, ועריכת דין. בנוסף היו בבעלותם שני בנקים, 16 מפעלים ושלוש טחנות קמח (בבעלות קרו מנו, נויוולט, שנדור ובניו<ref name=":5" />).<ref name=":32" /> מספר משפחות אף היו בעלות חוות.<ref name=":7" />

עם כניסת ההונגרים לאזור נרשם על ידם, כי בקרב חברי הקהילה היהודית היו 12 בעלי קרקעות, כאשר סך השטח הוא כ-2,000 הֶקְטָר אדמות חקלאיות,<ref name=":5" /> שכללו גם גידול כרמים.<ref name=":5" />

בתי המלון בעיר היו אף הם בבעלות משפחות יהודיות, כמו משפחות דונט, גולדגלנץ, דנש ואחרים.<ref name=":5" /> וכן היה ברשותם קו אוטובוס אחד, שנסע מברהובה למונקאץ'.<ref name=":5" />

== מוסדות הקהילה ==
המקווה היהודי בברהובה, היום משמש כבנק
בשנת 1795 נמצאו בברהובה בית תפילה ו״חברה קדישא״.<ref name=":4" /> לאחר מכן, הוקמו מוסדות נוספים שהיו מרוכזים במרכז העיר: בית הכנסת הגדול, בית המדרש הגדול, מקווה, משרדי הקהילה, מגורי אב בית הדין, החזן, השמש והשוחטים, מאפיית מצות, משחטת עופות ואטליזים.<ref name=":4" />

=== אגודות נשים ===
במסגרת הקהילה היהודית בעיר פעלו מספר אגודות נשים: אגודת נשים שטיפלה בחולים יהודים וסיפקה מזון כשר למאושפזים בבתי החולים,<ref name=":4" /> ארגון ויצו פעל בתחום הסוציאלי והחברתי, אגודת הנשים בהנהלתן של איגנץ וייס וד״ר קרטס מור<ref name=":5" /> ו״אגודת הבנות״ שנשיאתה הראשונה הייתה ד״ר אמליה בראון,<ref name=":5" /> הרופאה הראשונה בקרפטים.<ref name=":32" />

=== מוסדות לימוד ===
הקהילה היהודית במקום הייתה קהילה מאורגנת שנוצרה באמצע המאה ה-19, ובראשה עמד הרב. בשנת 1861 היה הרב אברהם יהודה לייב שוורץ, מחבר ״קול אריה״, שאסף סביבו 50 תלמידים והקים ישיבה.<ref name=":7" /> מאוחר יותר הוקמו בעיר מוסדות לימוד נוספים: "תלמוד תורה", "יסודות התורה", ישיבות קטנות וישיבת "בני אשר", שבראשה עמד הרב אשר שטיינמץ, ולמדו בה כ-100 תלמידים בני העיר והסביבה.<ref name=":4" />

בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקם בית ספר עממי ששפת ההוראה בו הייתה עברית. בית הספר פעל בחדרים פרטיים משום שהקהילה סירבה להקצות לו חדרי לימוד. מספר שנים לאחר מכן נענו ראשי הקהילה לפניות הציבור, הקצו לו חדרי לימוד ומיסדו אותו.<ref name=":4" />

=== ״חברה קדישא״ ===
״חברה קדישא״ היה אחד המוסדות היהודים הראשונים שהוקם במקום עם הגעת ארבע המשפחות היהודיות להתיישבות בעיר.<ref name=":4" /> שנים רבות שימש כיושב הראש של ״חברה קדישא״ שלום שוורץ.<ref name=":5" /> המוסד החזיק גם מטבח עממי, שסיפק אוכל חם לנזקקים וחדרי לינה לעניים שהגיעו מחוץ לעיר.<ref name=":4" />

=== בתי כנסת ===
בית כנסת פעיל בעיר
בית הכנסת הגדול נבנה בסוף המאה ה-19, בקצה אחד של הכיכר המרכזית בעיר.<ref name=":6" /> בתקופה שבין שתי מלחמות העולם שימש כחזן ראשי בבית הכנסת ליברמן ולידו פעלה מקהלה בניצוחו של בנו ירוחם ליברמן,<ref name=":5" /> השמש היה יוסף וייס, שנפטר כשנה לפני גירוש יהודי ברגסס. אחריו מילא את התפקיד בנו ננדור-שמואל שנשלח יחד עם משפחתו לאושוויץ-בירקנאו, והצליח לשרוד את מחנה הריכוז.<ref></ref>

בשנות ה-50 של המאה ה-20 (כאשר אוקראינה הייתה אחת הרפובליקות של ברית המועצות), הופקע בית הכנסת מרשות הקהילה, הועבר לידי המדינה והוסב למרכז תרבות עירוני.<ref name=":6" />

בשנת 2022 הוחל בפרויקט אוקראיני-הונגרי משותף להסרת מעטפת הבטון שנבנתה סביב בית הכנסת בתקופה הסובייטית - בשנת 1969. מטרת הפרויקט, לשחזר את המראה החיצוני המקורי של בית הכנסת מהמאה ה-19.<ref name=":6"></ref> לדברי ראש המנהל של מחוז טרנסקרפטיה, שיפוץ הבניין אמור להתחיל בשנת 2023, וממשלת הונגריה תממן את השיפוץ. התכנון לפתיחת הבניין מחדש הוא שנת 2024.<ref name=":6" /> במסגרת השיפוץ יתווסף וייבנה אגף חדש ומודרני שיחובר לבניין בית הכנסת באטריום זכוכית. האגף יהיה מיועד למשרדים וחללים ציבוריים, שיכללו גם בניית תיאטרון מודרני.<ref name=":6" />

בעיר קיים גם בית כנסת קטן המשמש כבית תפילה. בית כנסת זה עבר שיפוץ במימון חלקי של משרד החוץ ההונגרי.<ref name=":6" />

=== בית הקברות ===
בית הקברות בשנת מיד לאחר פתיחת השערים ב-1980

קבורה יהודית בצ'כיה
ארגון ההנצחה היהודי של בתי הקברות היהודיים באירופה שם לו למטרה לשמר את קיומם של בתי הקברות היהודיים, לגדר את שטחם, לשמור על קדושתם ולשמש כזיכרון ותיעוד לקהילות שנהרסו.<ref></ref> אחד מבתי הקברות הללו הוא בית הקברות היהודי בברהובה. לא קיים מידע על מועד הקמתו של בית הקברות, אך הוא מופיע לראשונה במפות הקדסטרליות (מפות רישום קרקעות) לצורך מס בשנת 1866. המצבה הקדומה ביותר שנשתמרה, מתוארכת לשנת 1797.

בית העלמין עדיין בשימוש והוא מכיל בתוכו 2,000 מצבות. הוא מוקף בגדר בטון ולבנים בגובה שני מטרים עם שערי מתכת, יש בו מבנה טהרה וכן מבנה לשומר בית הקברות.<ref name=":3"></ref> בית הקברות שוכן ברחוב Tomasha Mikhaya אחרי הבתים מס׳ 28 ו-30, ובכדי להגיע אליו יש לנסוע בין הבתים הללו.<ref name=":3" />

== רבני העיר ==
רב העיר הראשון היה הרב יצחק רוכליץ. הרב השני, שכיהן בשנים 1861–1881 היה הרב אברהם יהודה לייב הכהן שוורץ, בעל ״קול אריה״,<ref name=":4" /> מתלמידי החתם סופר. בשנים 1883–1930 כיהן כרב העיר הרב שלמה שרייבר סופר, בנו של הכתב סופר ונכד החתם סופר,<ref name=":4" /> שהתפרסם בחיבוריו על משפחתו: אגרות סופרים וחוט המשולש. חתנו, הרב שלמה הירש, היה רבה האחרון של הקהילה, שכיהן כרב הקהילה בין השנים 1930–1944 ונספה בשואה.<ref name=":4" />

בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 קבע האדמו"ר אהרן ראטה את מושבו בברהובה, ובשנת תרצ״ט עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים.<ref></ref> לאחר עלייתו ארצה של רבי אהרון ראטה, קיבל על עצמו הרב יוסף מאיר פולק, שהיה תלמידו, את הנהגת חבורת ״שומרי אמונים״. הרב נספה בשנת 1944 במחנה הריכוז קמניץ-פודולוסק,<ref></ref> ובנו, הרב אברהם אלטר פולק, שניצל עם אמו עלה לישראל והקים בפתח תקווה את החצר מבעלז בשם ״בית אהרון״.<ref></ref>

== נשיאי הקהילה ==
נשיאי הקהילה שכיהנו מתחילת המאה ה-20 היו: ד"ר שמעון רייזמן (Reismann), שנדור וארי (Vari), לאיוש הרשקוביץ, פישל הארטמאן, אלברט פודור (Fodor), יעקב מרמלשטיין (Mermelstein) וד"ר בלה סקלי (Szekely). מור גרינבוים היה מזכיר קהילה.<ref name=":4" />

== אישים מפורסמים ==
בין האישים המפורסמים מברהובה ניתן למנות:

סר אלכס סנדור אלכסנדר (Sir Alex Sandor Alexander), היה תעשיין, איש כספים ויו״ר של חברות בריטיות רבות. הוא הגיע לבריטניה מצ׳כוסלובקיה כפליט;<ref name=":32" /> אנדריאה בוסקור (Andrea Bocskor), חברת הפרלמנט האירופי מטעם הונגריה;<ref></ref><ref></ref> ד״ר אמליה בראון (Amalia Braun), הייתה הרופאה הראשונה באזור הקרפטים ובברגסס, השתתפה בקונגרס הציוני הראשון יחד עם בנימין זאב הרצל;<ref name=":32" /> הרב גבריאל הוגו גריין (Gryn Hugo Gabriel), היה שדרן מוכר וידוע בבריטניה;<ref></ref> ד"ר קאג' ג'ן הרטמן (Dr. Kaj Jene Hartmann) היה רופא, שזכה לאחר מותו בפרס פיתוח העיר ( Prize Pro Urbe);<ref name=":32" /> ננדור ״קונסי״ וייס (Nandor "Cunci" Weiss), חזר לברהובה אחרי המלחמה, והפך לאחד מאנשי המפתח של הקהילה היהודית בעיר;<ref name=":32" /> סנדור ז׳אק (Sándor JÁK) - סופר;<ref name=":32" /> מיכאל יוסיפוביץ׳ (Michael Iosipovics), היה חבר נבחרת הכדוריד הלאומית של אוקראינה<ref name=":32" /> ואחר כך חבר נבחרת הפועל בישראל;<ref></ref> ארנקה סיגל (Aranka Siegal), סופרת ניצולת שואה;<ref></ref> הוריו של הכלכלן מילטון פרידמן, זוכה פרס נובל לכלכלה בשנת 1976,<ref></ref> הגיעו מברהובה; ד״ר ברתולומיאו קובט (Bartholomew Kubat), היה מנתח ידוע פליט מצ׳כוסלובקיה וניצול שואה;<ref name=":32" /> מירוסלב קובט (Miroslav Kubat), בתקופת הרפובליקה הראשונה של צ׳כוסלובקיה (1938-1918), עסק בעריכת דין ולאחר מכן שירת כקצין בצבא הצ׳כוסלובקי במלחמת העולם השנייה, לאחר המלחמה חזר לעסוק בעריכת דין ועבר לניו יורק;<ref name=":32" /> ג׳ודי קסאב (Judy Casaab) נולדה להורים יהודים ממוצא הונגרי, חיה בברגסאס ואחרי המלחמה עברה להתגורר באוסטרליה. זכתה פעמיים בפרס ארצ׳יבלד (Archibald Prize) ופעם אחת בפרס וין (Wynne Prize). הייתה אומנית, ציירת פורטרטים, שרטטת ואומנית נוף, זכתה בפרס הזהב של הונגריה;<ref></ref><ref name=":32" /> פירוסקה רייכארט (Piroska Reichart), הייתה משוררת וסופרת.<ref name=":32" />. אלוף-משנה ישראל ירקוני שלישם הצבאי של שלושה נשיאי מדינת ישראל<ref name=":5" />. אלברט אלוביץ' בעל אותות ההצטיינות הרב ביותר בצבא הצ'כוסלובקי. ד"ר פרנץ איז'ק רופא בכיר במערכת הרפואה הישראלית בשנות ה-50 וה-60.

== תנועות הנוער ==
בעיר פעלו כמעט כל תנועות הנוער הציוניות, ורבים מבני הקהילה הצעירים היו חברים בהן, בעיקר בתקופה שבין מלחמות העולם. שתי תנועות הנוער הגדולות ביותר היו התנועה החלוצית-ציונית ״השומר קדימה״ ותנועת ״בית"ר״.<ref name=":8" />

תנועת ״השומר קדימה״ נוסדה בשנות ה-20 המוקדמות של המאה ה-20. היא מנתה מאות חברים והיו לה 10 סניפים ברחבי צ׳כוסלובקיה, במיוחד במזרח המדינה ובאזורי הגבול עם הונגריה ורומניה. התנועה התמקדה בעיקר בחינוך ציוני ובצופיות<ref name=":5" /> והייתה הראשונה שדאגה לאגד ולרכז את הנוער היהודי בעיר.<ref name=":8" /> בשנת 1928 התכנסה ועידת "השומר קדימה" הכללית בעיר, שבמסגרתה התקיימו דיונים בין התנועה ובין תנועת ״בית״ר״ בניסיון לחלק את תחומי הפעילות ביניהן.<ref name=":8" />

בתקופה זו נהגו שתי התנועות לערוך שני מופעים גדולים שהיו ממלאים את האולם הגדול של העיר בקהל צופים - ״השומר קדימה״ ערכה את המופע בחנוכה ו״בית״ר״ ערכה בפורים.<ref name=":5" /> מנהיג תנועת ״השומר קדימה״, בלה גרוס, שנספה מאוחר יותר בשואה, אף שימש כציר באחד הקונגרסים הציוניים שהתקיימו בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.<ref name=":8"></ref>

מתוך ״השומר קדימה״ יצאו שתי תנועות נוספות, תנועת ״הנוער הציוני״ ותנועת ״בית״ר״ שמנתה חברים רבים.<ref name=":5" /> בנוסף להן פעלו בעיר תנועות נוער נוספות, ״השומר הצעיר״ שנוסד בשנת 1933,<ref name=":5" /> כאשר מספר שנים לאחר מכן נטמעה בו תנועת ״השומר קדימה״ והפכה לחלק ממנו,<ref name=":8" /> ותנועת הנוער ״בני עקיבא״.<ref name=":7" />

תנועות הנוער התבססו על התנדבות החברים והן דאגו לכל צרכיהן ותוכניותיהן ללא תמיכות ותקציבים. החינוך הציוני לא פסק גם כאשר הועברה ברהובה לשליטת הונגריה. הואיל והשלטון ההונגרי לא ראה בעין יפה את התארגנות הצעירים היהודים, נאלצו רוב המדריכים בתנועות השונות לעזוב את העיר והפעילות בתנועות הנוער עברה למחתרת.<ref name=":5" />

בנוסף לתנועות הנוער התארגנו בעיר מספר מפלגות כמו ״הרוויזיוניסטים״, ״הציונים הכלליים״ ו״המזרחי״.<ref name=":5" />

בין מייסדי ״השומר קדימה״ ו״הציונים הכלליים״, ניתן למנות את בלה גרוס, פישל הרטמן, ליפוט רוז, ברנט האלס ואחרים. מייסד תנועת ״בית״ר״ בעיר היה אלכסנדר וינקלר ומפקדי התנועה היו שמואל טייכמן ואלישע כ״ץ.<ref name=":5" />

== הנצחה ==
האנדרטה לזכר יהודי ברהובו/ברגסס בחולון
* בשנת 1981 הוקמה אנדרטה לזכר יהודי ברגסס/ברהובה והסביבה בבית העלמין הדרום בחולון.<ref></ref> על גבי האנדרטה ניתן להבחין בתבליט בית הכנסת הגדול בעיר.
* יער לזכר יהודי הקהילה ניטע בהרי ירושלים.<ref name=":5" />
* הקהילה הונצחה בספר יזכור ״יהדות ברהובו-ברגסס בתמונות״ של יהושע הלוי. היה ניסיון לרשום את שמות קורבנות השואה בספר זה, המוקדש ליהודי קהילת העיר, אך הוא לא צלח הואיל ולא נשאר כל זכר ממשפחות רבות. ניסיון נוסף היה להנציח את ראשי הקהילה היהודית במקום לאורך התקופות, אך גם הוא נכשל מכיוון שהיו חסרים שמותיהם ותמונותיהם.<ref name=":5" />
* באלבום אושוויץ, קיימים תצלומים שצולמו על ידי אנשי אס אס, בהם רואים את יהודי הונגריה מאזור קרפתו-רותניה, אשר מגיעים למחנה, כאשר רבים מהם הגיעו מגטאות ברגסס, ששימשו נקודת איסוף ליהודים ממספר עיירות קטנות. זו גם העדות המצולמת היחידה לרצח ההמוני במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.<ref name=":8" />

== ראו גם ==
* ברהובה
* אברהם אלטר פולק

== קישורים חיצוניים ==
* ברגסס (Beregszász), ב״אנציקלופדיה של הגטאות״, אתר יד ושם
* [https://www.yadvashem.org/he/holocaust/this-month/may/1930.html על תנועות הנוער הציוניות בברהובה לפני השואה], באתר יד ושם
* יומנה של אסתר אקרמן, תרגום מהונגרית: עדינה זהבי, כא סיוון תשע״ו (27 יוני 2016), קרני שומרון
* [https://www.youtube.com/watch?v=IRvau2rxOYE&ab_channel=IlanShchori הופעה של אילן שחורי ב"רואים עולם" בעקבות ביקור בברגסס ומונקצ' בזקרפטיה קהילות יהודיות שנעלמו]
* יד ושם, סרט על [https://www.youtube.com/watch?v=Johmwy48P2w&ab_channel=YadVashem אלבום אושוויץ], באתר יו טיוב
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז זקרפטיה: ערים
ברהובה
ברהובה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי הונגריה
ברהובה