מרתה קנוקרט

מרתה קנוקרט (באנגלית: Marthe Mathilde Cnockaert; 28 באוקטובר 1892 – 8 בינואר 1966), לימים Marthe McKenna, הייתה מרגלת בלגית עבור הממלכה המאוחדת ובעלות בריתה במהלך מלחמת העולם הראשונה. מאוחר יותר היא הפכה לסופרת. היא כתבה יותר מתריסר רומני ריגול בנוסף לזיכרונותיה ולסיפוריה הקצרים.

== ביוגרפיה ==
קנוקרט נולדה בכפר ווסטרוזבקה במחוז הבלגי של מערב פלנדריה, לפליקס קנוקרט ואשתו מארי-לואיז ואנופלינוס. היא היא החלה ללמוד בבית הספר לרפואה באוניברסיטת גנט, אך לימודיה נקטעו בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה.<ref name="odb">Deborah E. Van Seters, [http://www.oxforddnb.com/view/article/67491 McKenna, Marthe (1892–c.1969)], Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004. Accessed 30 December 2011.</ref>

== מלחמת העולם הראשונה ==
באוגוסט 1914 הרסו חיילים גרמנים את כפר מגוריה, שרפו את ביתה והפרידו זמנית את משפחתה. לאחר הכשרה כאחות, קנוקרט קיבלה עבודה בבית חולים צבאי גרמני שמוקם בכפר, שם זכתה להערכה בשל הכשרתה הרפואית וכישוריה הרב-לשוניים. היא דיברה אנגלית, גרמנית, צרפתית ופלמית. על שירותה הרפואי הוענק לה צלב הברזל על ידי הגרמנים.<ref name="proctor"></ref>

ב-1915 היא הועברה לבית החולים הצבאי הגרמני ברולרס, שם התאחדה עם משפחתה שעברה לשם גם היא לאחר חורבן ביתם. בערך בזמן הזה, פנתה אליה ידידת משפחה ושכנה לשעבר, לוסל דלדונק, שגילתה לקנוקרט שהיא סוכנת מודיעין בריטית, וביקשה לגייס אותה לרשת מודיעין אנגלו-בלגית הפועלת בעיירה.

במשך שנתיים השתמשה קנוקרט (בשם הקוד "לורה") בכיסוי שלה כאחות ובקרבתה התכופה לאנשי צבא גרמנים - הן בבית החולים והן כמלצרית בבית הקפה של הוריה - כדי לאסוף מידע מודיעיני צבאי חשוב עבור הבריטים ובני בריתם, שאותו העבירה לסוכנים אחרים בכנסיות המקומיות. היא עבדה בעיקר עם שתי מרגלות בלגיות נוספות: מוכרת ירקות קשישה בשם הקוד "קנטיין מא", וסוכן תיבות דואר בשם הקוד "מספר 63", שניהם עזרו לה להעביר הודעות אל המטה הכללי הבריטי וממנו. מעלליה במהלך המלחמה כללו השמדת קו טלפון שבו השתמש כומר מקומי כדי לרגל עבור הגרמנים וקבלת פרטים על ביקור שתוכנן אך בוטל של הקייזר וילהלם השני עבור התקפה אווירית בריטית.<ref name="suddaby"></ref> בשלב מסוים ניסה הדייר הגרמני שלה, אוטו, לגייס אותה לרגל אחרי הבריטים. קנוקרט ניסתה להעביר לו מידע לא מזיק אך חשוב לכאורה לזמן קצר, אך כשהתנהלות כסוכנת כפולה הפכה להיות קשה מדי, היא ארגנה שיהרגו אותו.<ref name="proctor" /><ref name="craig"></ref>

היא גילתה מערכת מנהרת ביוב, שלא הייתה בשימוש, שנמצאה מתחת למחסן תחמושת גרמני, והניחה את חומרי הנפץ כדי להשמיד את המחסן ומה שבתוכו. עם זאת, פעולה זו הובילה לחשיפה ולכידתה כאשר היא איבדה את השעון שלה, שעליו חריטה של ראשי התיבות שלה, תוך כדי הנחת הדינמיט. בנובמבר 1916 נידונה קנוקרט למוות בגין ריגול. עם זאת, עונשה הומתק למאסר עולם בזכות כבודו של צלב הברזל שקיבלה בעבר. היא שהתה שנתיים בכלא בגנט, ושוחררה ב-1918 בזמן הכרזת שביתת הנשק עם גרמניה, שסיימה את המלחמה.

== אחרי המלחמה ==
קנוקרט זכתה בכבוד בריטי, צרפתי ובלגי על גבורתה ועל עבודת הריגול שלה - היא קיבלה את עיטור אוזכר בשדרים ב-8 בנובמבר 1918 על ידי פילדמרשל סר דאגלס הייג כהוקרה על עבודת המודיעין שלה, וכן קיבלה תעודה בריטית על אומץ לב מווינסטון צ'רצ'יל. היא גם הוכתרה לחברה בלגיונות הכבוד הצרפתית והבלגית.

היא נישאה לג'ון "ג'וק" מק'קנה, קצין צבא בריטי. ספר הזיכרונות שלה "הייתי מרגלת!" נכתב על ידי בעלה ופורסם תחת שמה לאחר נישואיה ב-1932.

צ'רצ'יל כתב את ההקדמה לספר. פרסום ספר זיכרונותיה נבע מביקורה של סופרת אנגלית שעודדה את קנוקרט לכתוב ולפרסם פרטים על חוויותיה בזמן המלחמה. בעקבות קבלת פנים ביקורתית ופופולריות רבה של זיכרונותיה ואנקדוטות ריגול אחרות, פרסמה משפחת מק'קנה שורה של יותר מתריסר רומני ריגול. למרות שהספרים פורסמו בשמה של קנוקרט, משערים שבעלה היה אחראי במידה רבה לכתיבתם.

בני הזוג עברו למנצ'סטר במהלך מלחמת העולם השנייה, ולמרות פרישתה, היא נרשמה ב"ספר השחור" של אישים בולטים שייעצרו על ידי הנאצים במקרה של פלישה מוצלחת לבריטניה.

מאוחר יותר חזרו בני הזוג מק'קנה לבית משפחתה של קנוקרט בווסטרוזבקה ולא פרסמו ספרים נוספים. נישואיהם של בני הזוג מק'קנה הסתיימו בסביבות שנת 1951. קנוקרט נשארה בווסטרוזבקה, ונפטרה בשנת 1966.

== הצגה בתקשורת ==
קנוקרט הוצגה על ידי מדלן קרול בסרטו של ויקטור סאוויל משנת 1933 "הייתי מרגלת", המבוסס על זיכרונותיה.<ref name="nyt"></ref>

== ספרים שכתבה ==
* 1932: הייתי מרגלת! 
* 1934: מרגלים שהכרתי 
* 1935: מרגל נולד 
* 1936: מרגל המאסטר שלי: נרטיב של שירות חשאי
* 1936: תופים לעולם לא מרביצים
* 1937: מרגל נושא רומח: סיפור על שירות חשאי וריגול בזמן מלחמה
* 1937: הגדר מרגל
* 1938: מרגל כפול: סיפור של שירות חשאי מודרני
* 1939: לצוד מרגל
* 1939: ריגול עיוור
* 1941: מרגל בחאקי
* 1942: מרגל ונשק
* 1943: מרגל לוחם לילה
* 1944: צפו מעבר לערוץ
* 1946: כתוב את רבי המכר שלך
* 1950: שלושה מרגלים לתפארת
* 1951: מה שעבר הוא מבוא

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרות בלגיות
קטגוריה:סוכנים כפולים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מרגלות שפעלו נגד גרמניה הנאצית
קטגוריה:מרגלות
קטגוריה:מרגלים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מרגלים
קטגוריה:נשים בלגיות
קטגוריה:ילידי 1892
קטגוריה:נפטרים ב-1966