OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רוני שורוק

אהרון (רוני) שורוק (נולד ב-24 בפברואר 1946) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בהכח רמת גן, מכבי חיפה והפועל כפר סבא. שורוק היה בסגל נבחרת ישראל למונדיאל 1970.

החל הקריירה כשחקן בנבחרת הנח"ל של צה"ל בה זכה באליפות צה"ל בשנת 1965. שורוק זכה פעם אחת במדי הכח רמת גן באליפות של הליגה הבכירה בישראל ופעמיים בגביע המדינה בכדורגל.

הוזמן לסגל נבחרת ישראל בשנת 1968 והופיע 11 פעמים בנבחרת. שיחק במשחק העלייה של נבחרת ישראל למונדיאל נגד נבחרת אוסטרליה והיה ממצטייני המשחק. במונדיאל 1970 במקסיקו שותף כמחליף במשחק נגד נבחרת שוודיה בכדורגל.

אחיו הצעיר, דוד (דודי) שורוק, שיחק אף הוא בהכח רמת גן עד 1980, וכן במכבי פתח תקווה. נכון ל-2024 הוא יו"ר הכח גלי גיל רמת גן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://mhaifafc.com/historyPlayer.asp?P=1277 דף השחקן] באתר מכבי חיפה

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:רמת גן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הכח רמת גן
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קרב מצ'ין

קרב מצ'ין היה הקרב הגדול האחרון של המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) והוא התרחש ב-9 ביולי 1791 בין הכוחות של האימפריה הרוסית לבין כוח של האימפריה העות'מאנית. הקרב הסתיים בניצחון רוסי. 

מטרת הרוסים במערכה של שנת 1791 הייתה להעביר את זירת הקרבות דרומה מדנובה. במטרה לא לתת לרוסים לעבור את הנהר, הטורקים החלו לרכז כוחות באזור מצ'ין. המטרה הייתה לרכז כוח גדול של כ-80 אלף חיילים. המפקד הרוסי במקום, ניקולאי רפנין החליט לא להמתין לסיום ההכנות הטורקיות ולתקוף אותם. הכוח הרוסי בהיקף של 30 אלף חיילים עבר את דנובה באזור גאלאץ. הלחימה העיקרית הופקדה בידי הכוח בפיקוד של מיכאיל קוטוזוב. כוחות נוספות היו צריכים לתמוך בלחימה. מספר ספינות הצי נכנסו לנהר וגם התקדמו לכיוון הקרבות.

בבוקר 28 ביוני הכוחות של הרוסים התקדמו במסגרת של 4 טורים והתקרבו למחנה הטורקי. הטורקים היו מופתעים אך החלו במתקפות נגד שלא הצליחו. האוגדה בפיקוד מיכאיל קוטוזוב הצליחה לפרוץ למחנה הטורקי והטורקים החלו בנסיגה לא מאורגנת. הכוחות הנסוגים אף הפריעו לכוחות עתודה להיכנס לקרב. לאחר שש שעות של לחימה כל הכוחות הטורקים הובסו.

במקביל, ספינות הצי הרוסי תקפו את הצי הטורקי והטביעו 6 ספינות.

הפסד הטורקים בקרב זה ובמקביל ניצחון רוסי בקרב כף קאליאקרה האיצו את משא ומתן לסיום המלחמה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://wars175x.narod.ru/btl_matchin.html תיאור הקרב] 

קטגוריה:רוסיה: קרבות
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: קרבות
1954 בקולנוע

== סרטים שוברי קופות ==
* 20,000 מיל מתחת למים, ($12,000,000)
* חלון אחורי, ($9,867,000)
* כרמן ג'ונס, ($9,812,000)
* המרד על הקיין, ($8,700,000)

== פרסים ==
פרס גלובוס הזהב
:דרמה:
:הסרט הטוב ביותר: חופי הכרך
:השחקן הטוב ביותר: מרלון ברנדו - חופי הכרך
:השחקנית הטובה ביותר: גרייס קלי - נערת הכפר
:מוזיקלי או קומדיה:
:הסרט הטוב ביותר: כרמן ג'ונס
:השחקן הטוב ביותר: ג'יימס מייסון - כוכב נולד
:השחקנית הטובה ביותר: ג'ודי גרלנד - כוכב נולד
:אחר
:הבמאי הטוב ביותר: איליה קאזאן - חופי הכרך
:הסרט הזר הטוב ביותר: עשרים וארבע עיניים, יפן
:הסרט הזר הטוב ביותר: אין דרך חזרה, מערב גרמניה
:הסרט הזר הטוב ביותר: הגברת עם הקמליות, ארגנטינה

פרס אוסקר
:הסרט הטוב ביותר: חופי הכרך, קולומביה
:השחקן הטוב ביותר: מרלון ברנדו - חופי הכרך
:שחקן המשנה הטוב ביותר: אדמונד או'בראיין - הרוזנת היחפה
:השחקנית הטובה ביותר: גרייס קלי - נערת הכפר
:שחקנית המשנה הטובה ביותר: אווה מארי סיינט - חופי הכרך
:הבמאי הטוב ביותר: איליה קאזאן - חופי הכרך

== נולדו ==
* 10 בינואר – שמואל וילוז'ני, שחקן ישראלי
* 25 בינואר – דויד גרוסמן, סופר ומחזאי ישראלי
* 29 בינואר – אופרה וינפרי, שחקנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית
* 18 בפברואר – ג'ון טרבולטה, שחקן קולנוע אמריקאי
* 1 במרץ – רון הווארד, שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי
* 7 באפריל – ג'קי צ'אן, אמן לחימה, שחקן קולנוע, תסריטאי, במאי קולנוע, מפיק, וזמר סיני.
* 23 באפריל – מייקל מור, במאי קולנוע וסופר אמריקאי
* 29 באפריל – ג'רי סיינפלד, שחקן טלוויזיה וקומיקאי
* 25 במאי – חלי גולדנברג, שחקנית ישראלית
* 16 באוגוסט – ג'יימס קמרון, במאי סרטים קנדי
* 7 בספטמבר – קורבין ברנסן, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי
* 24 בנובמבר – אמיר קוסטוריצה, במאי קולנוע יוגוסלבי
* 27 בנובמבר – קרטיס ארמסטרונג, שחקן קולנוע אמריקאי
* 29 בנובמבר – ג'ואל כהן, במאי, מפיק ותסריטאי אמריקאי.
* 12 בדצמבר – אורנה בן דור, במאית ישראלית
* 28 בדצמבר – דנזל וושינגטון, שחקן קולנוע אמריקאי

== נפטרו ==
* 18 בינואר – סידני גרינסטריט, שחקן
* 15 בנובמבר – ליונל ברימור, שחקן
* 8 בדצמבר – גלדיס ג'ורג', שחקנית

== סרטים נוספים ==
* 20,000 מיל מתחת למים
* חוות החיות
* חופי הכרך
* חלון אחורי
* מלח הארץ
* סאדנלי
* סברינה
* צעירים בליבם
* שבעת הסמוראים

== ראו גם ==
*1953 בקולנוע 
*1954
*1955 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.imdb.com/year/1954/ שנת 1954] במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
לילה אמריקאי

לילה אמריקאי (בצרפתית: La Nuit américaine); הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1974 בבימויו של פרנסואה טריפו, אשר מככבים בו ז'קלין ביסט וז'אן-פייר לאוֹ. פירוש שם הסרט בצרפתית, nuit américaine (לילה אמריקאי), הוא תהליך טכני שבו סצנות במהלך היום מצולמות כאילו שהן מתרחשות במהלך הלילה. שמו האנגלי של הסרט, Day for Night, הוא המונח האנגלי המקביל לכך.

==עלילה==
לילה אמריקאי מספר על הפקתו של הסרט Je Vous Présente Paméla (לפגוש את פמלה), מלודרמה בנלית בהשתתפות הכוכב המזדקן, אלכסנדר (ז'אן-פייר אומון), הדיוה לשעבר סברין (ולנטינה קוֹרטֶזֶה), אלפונס שבור הלב (ז'אן-פייר לאוֹ) והשחקנית הבריטית ג'ולי בייקר (ז'קלין ביסט), המתאוששת הן מהתמוטטות עצבים והן מהבעייתיות בנישואיה עם רופא המבוגר ממנה בהרבה. בין לבין מגוללים סיפורים קטנים יותר של חברי הצוות והבמאי פראן (טריפו בעצמו) העומד בפני בעיות פרקטיות הקשורות בעשיית הסרט. מאחורי המצלמה, השחקנים והצוות עוברים מספר רומנים, פרשיות אהבים, פרידות ומכאובים. ההפקה עוברת דרך חתחתים במיוחד כשארוסתו של אלפונס עוזבת אותו לטובת פעלולן, דבר שמוביל אותו לסטוץ עם ג'ולי. בנוסף אחת משחקניות המשנה מגלה שהיא בהריון, ולבסוף אלכסנדר נהרג במפתיע בתאונת מכונית.

==נושאים==
אחד מנושאי הסרט הוא האם סרטים הם חשובים יותר או פחות מהחיים עבור אלו שעושים אותם. הוא מכיל רמיזות רבות גם לעשיית סרטים וגם לסרטים עצמם (אולי שלא במפתיע מתוך הנחה שטריפו החל את הקריירה שלו כמבקר סרטים שהתבונן על הקולנוע כעל אמנות). הסרט נפתח בתמונותיהן של ליליאן ודורותי גיש, שלהן הוא מוקדש. בסצנה אחת, פראן (המגולם על ידי טריפו בעצמו) פותח חבילת ספרים שהוא הזמין. אלו הם ספרים על במאים שהוא מעריץ כמו לואיס בוניואל, קארל תאודור דרייר, אינגמר ברגמן, אלפרד היצ'קוק, ז'אן-לוק גודאר, ארנסט לוביטש ורובר ברסון.

ב-DVD של הסרט מסופר על כך שהסופר המפורסם גרהם גרין ערך הופעת אורח שלא ניתן לה קרדיט בכתוביות, כשהופיע כסוכן ביטוח בסרט. ב-DVD של הסרט נאמר שגרין היה מעריץ גדול של טריפו ותמיד שאף לפגוש אותו, כך שכשעמדה בפניו ההזדמנות לקבל בסרט תפקיד שבו הוא יוכל לדבר עם הבמאי, הוא שמח לקבל את התפקיד. נאמר שטריפו הצטער שלא נאמר לו (עד אחרי כן) שהשחקן שגילם את דמותו של סוכן הביטוח היה גרין, שאז הוא היה שמח להכיר אותו, מכיוון שגם הוא העריץ את ספריו של גרין.

==הכרה==
הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1973, אבל לא נכלל בתחרות.

הסרט זכה בשנת 1974 בפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר ובפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. ולנטינה קוֹרטֶזֶה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, וטריפו לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.

לילה אמריקאי נחשב אחד מהסרטים הטובים ביותר של פרנסואה טריפו. לשם דוגמה, הוא אחד משני סרטיו של טריפו שנכללים ברשימות המגזין טיים של מאה הסרטים הטובים ביותר במאה העשרים, ביחד עם 400 המלקות.

==צוות השחקנים==
* ז'קלין ביסט – ג'ולי
* ולנטינה קורטז - סברין
* דני – ליליאן
* אלכסנדרה סטיוארט – סטייסי
* ז'אן-פייר אומון – אלכסנדר
* ז'אן שמפיון – ברטראן
* ז'אן-פייר לאו – אלפונס
*פרנסואה טריפו – (במאי) פראן
* נטלי ביי – ז'ואל
* דייוויד מקרהאם – דוקטור נלסון
* זנאידה רוסי – מאדאם לאז'ואה
* קסאווייר סן-מקרי – תפקיד לא מוגדר

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
קטגוריה:סרטי 1974
קטגוריה:סרטי פרנסואה טריפו
קטגוריה:סרטים בצרפתית
קטגוריה:סרטים על קולנוע
קטגוריה:סרטים צרפתיים
דניאל אוטיי

דניאל אוטיי (בצרפתית: Daniel Auteuil; נולד ב-24 בינואר 1950) הוא שחקן קולנוע, במאי תיאטרון וקולנוע צרפתי.

==ביוגרפיה==
דניאל אוטיי נולד באלג'יר באלג'יריה הצרפתית להורים שהיו שניהם זמרי אופרה. משחקו בסרטים כמו ז'אן דה פלורט הביא לו הכרה בינלאומית ומספר רב של פרסים על משחקו.

לדניאל אוטיי שתי בנות, אורורה אוטיי, מבת זוגו לשעבר אן ז'וּסה ונלי, ממערכת היחסים בת העשר שנים שלו עם עמנואל ביאר, ששיחקה לצידו במספר סרטים כמו בסרטים הידועים לב בחורף, ז'אן דה פלורט ומאנון. הוא נישא לאוֹד אמברוג'י, פסלת קורסיקאית, ב-22 ביולי 2006, בפורטו-וֶקיו, קורסיקה.

==פילמוגרפיה חלקית==
*1980 : איך לשגע את המורים ולהצליח בבחינות
*1986 : ז'אן דה פלורט
*1986 : מאנון
*1992 : לב בחורף
*1996 : החיים לפי ז'ורז'
*1999 : הנערה על הגשר
*1999: The Lost Son
*2000 : האלמנה מסנט פייר
*2000 : סאד
*2000 : לצאת מהארון
*2003 : הנשים בחיי
*2004 : 36 תחנת משטרה
*2005 : מחבואים
*2006 : נפוליאון ואני
*2006 : מאהב בהשאלה
*2007 : החבר הכי טוב שלי
*2007 : שיחות עם הגנן
*2010 : אהבתיה
*2011: הבת הטובה של דיגר (גם במאי)
*2013 : פאני
*2014 : לפני החורף
*2016 : בשם בתי
*2016: הווידויים
*2017 : המילים הפשוטות
*2018 : מאוהב באישתי (Amoureux de ma femme)
*2018 : רמי - ילד של אף אחד
*2019 : התקופה היפה בחיי
*2022: היה שלום, מר הפמן

==פרסים ומועמדויות==
*1987 - זכה בפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר, עבור הסרט "ז'אן דה פלורט"
*1988 - זכה בפרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר, עבור הסרט "ז'אן דה פלורט"
*1993 - זכה בפרס דוויד די-דונטלו לשחקן הזר הטוב ביותר ובפרס הקולנוע האירופאי לשחקן הטוב ביותר, עבור הסרט "לב בחורף"
*1996 - זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן, ביחד עם פסקל דוקן, עבור הסרט "החיים לפי ז'ורז'"
*2000 - זכה בפרס הסזאר השני והאחרון שלו לשחקן הטוב ביותר, עבור הסרט "הנערה על הגשר". אוטיי הועמד לפרס סזאר לשחקן הטוב ביותר עוד 10 פעמים, מלבד שתי הזכיות, אבל לא זכה.
*2001 - פרס לומייר לשחקן הטוב ביותר
*2005 - זכה בפרס הקולנוע האירופאי לשחקן הטוב ביותר, עבור הסרט מחבואים
אוטיי זכה בעוד 5 פרסים שונים, והועמד לעוד מספר פרסים, אבל לא זכה בהם.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20090828113131/http://www.oositoo.com/blog/index.php/2006/10/23/793-daniel-auteuil הביוגרפיה של דניאל אוטיי]
* 
* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס לומייר
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1950
הנינג'ה

הנינג'ה (באנגלית: Enter the Ninja) הוא סרט אמנויות לחימה משנת 1981 בבימויו של מנחם גולן ובכיכובם של פרנקו נרו, סוזן ג'ורג' ושו קוסוגי.

==עלילה==
אחרי שסיים את לימודי האמנות הנינג'יטסו ביפן, יוצא צבא אמריקני בשם קול (פרנקו נרו) מבקר את חברו מתקופת המלחמה (אלקס קורטני) ואת אשתו הטרייה מארי אן לאנדרס (סוזן ג'ורג'), שהם הבעלים של חווה גדולה בפיליפינים. קול מגלה במהרה שאת לאנדרס מטריד מנכ"ל חברה ששמו צ'ארלס ונאריוס (כריסטופר ג'ורג') בניסיון לגרום לו למכור את חלקת האדמה שברשותו, מכיוון (דבר שהוא אינו יודע) שמשאב נפט גדול טמון מתחת לאדמה. אחרי שהוא מסכל את מזימותיהם של בריוניו של ונאריוס להפחיד ולאלץ את לאנדרס למכור את אדמתו לונאריוס, ניצב קול בפני יריב ישן מימי אימוניו ביפן – הסגאווה (שו קוסוגי), אותו שוכר ונאריוס לרצוח את קול.

בסרט שיחק גם השחקן הישראלי צחי נוי כאחד מביריוניו של ונאריוס.

==סרטי המשך==
הנינג'ה היה הסרט הראשון בסדרת סרטי הנינג'ה, השני היה Revenge of the Ninja והשלישי היה Ninja III: The Domination, למרות שהם לא קשורים ישירות מבחינת קו העלילה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://10kbullets.com/reviews/enter-the-ninja/ סקירה של הנינג'ה ב-10kbullets]

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1981
ג'ולי דרייפוס

ג'ולי דרייפוס (בצרפתית: Julie Dreyfus; נולדה ב-24 בינואר 1966) היא שחקנית צרפתייה ממוצא יהודי.

דרייפוס, הדוברת בצורה שוטפת יפנית, צרפתית ואנגלית, ידועה מאוד ביפן, שם היא ערכה את הופעת הבכורה הטלוויזיונית שלה בתוכנית לימוד צרפתית בערוץ החינוכי NHK בשלהי שנות השמונים, והופיעה בתוכנית הטלוויזיה "Ryōri no Tetsujin" (איירון שף) כאורחת ושופטת. היא ידועה לקהל המערבי בעיקר בשל תפקיד כסופי פטאל בסרט "להרוג את ביל".

== קורות חייה ==
ג'ולי דרייפוס נולדה וגדלה בפריז, כבתם היחידה של השחקנית הצרפתייה פסקל אודרה והשל המפיק הצרפתי-יהודי פרנסיס דרייפוס. היא בילתה את חופשות הקיץ שלה באנגליה, והחלה ללמוד יפנית בשנת 1985 במכון ללימודי שפות ותרבויות מזרחיות באוניברסיטת פריז, אחרי שלמדה עיצוב פנים והתעניינה בארכיטקטורה היפנית. היא עברה ליפן ולמדה שישה חודשים אינטנסיביים קורס ביפנית במכון ללימודים לזרים באוניברסיטת אוסקה (Osaka University of Foreign Studies), בחושבה שהיא תמצא לבסוף עבודה בעיצוב פנים.

אחרי שסיימה את הקורס, היא עברה לטוקיו ועבדה במשרה חלקית בסטודיו לעיצוב והמשיכה לקחת שיעורים בשפה היפנית. ב-1988 היא עבדה כמדריכה לשפה הצרפתית בתוכנית הבוקר של רשת הטלוויזיה NHK. הבמאי היפני מוטויושי סיי, שביים דרמות מסתורין, שכר את דרייפוס כדי להעלות את שיעור הצפייה של התוכנית שלו.

לבסוף ליהקו אותה מנהלי רשת הטלוויזיה במספר תפקידים בטלוויזיה ובסרטים כיפהפייה בת עשרים ומשהו; והיא נחשבה ל-gaijin tarento (כישרון זר). היא גם שימשה כשופטת ב- Ryōri no Tetsujin (איירון שף), תוכנית הבישול הטלוויזיונית שהפכה ללהיט.

==קריירת הסרטים==
דרייפוס שיחקה ב-11 סרטים. היא הופיעה כעורכת הדין המרשעת בסרטו של ידידה הטוב קוונטין טרנטינו "להרוג את ביל: פרק 1" (2003). היא ישבה בחבר השופטים של פסטיבל הסרטים ז'רארמר בשנת 2007 שהעניק פרס לדייוויד קאראדין, עמיתה מהסרט "להרוג את ביל".

דרייפוס שיחקה ב-Vinyan ב-2008 ובאפוס המלחמתי של טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד" ב-2009, כפרנצ'סקה מונדינו, מתורגמנית צרפתייה בדיונית ופילגשו של שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס.

היא גם הופיעה כמתרגמת בסרט הקצר "Tokyo!" של לאוס קאראקס בתפקיד המתורגמנית של מֶרד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1966
ויין ספקטייטור

ויין ספקטייטור (באנגלית: Wine Spectator) הוא כתב עת לסגנון חיים שמתמקד ביין ובתרבות יין. הוא מפרסם 15 גיליונות בשנה שבהם חדשות, מאמרים, דיוקנאות וידיעות כלליות. כל גיליון מכיל בין ארבע מאות לאלף סקירות יין, שמכילים דירוג יינות ורשמי טעימות. 

כל היינות נסקרים בטעימות עיוורות, אלא אם כן מצוינות באופן ספציפי, כדי להפחית אפשרות של הטיה. 

המגמה הצרכנית של המגזין משתקפת בסיפורים כמו ריבים בין משפחות יין, זיהויים של יצרנים שיינותיהם סובלים מפקקי שעם מקולקלים ויידוע אספנים על יינות מזויפים.

בין השותפים בפאנל הטעימות של המגזין נכללים ג'יימס סקלינג, ג'יימס מולסוורת', ברוס אנדרסון, הרווי שטיימן וג'יימס לובה. 

ויין ספקטייטור הוא כתב העת לענייני יין הנקרא ביותר בעולם, עם 2.58 מיליון קוראים נכון ל-2008. 

==רקע והיסטוריה==
ויין ספקטייטור נוסד בידי בוב מוריסי בסן דייגו ב-1976 ונרכש שלוש שנים אחרי כן בידי המוציא לאור והעורך הנוכחי מרוין שנקן, המוציא לאור גם את מגזין הסיגרים Cigar Aficionado. 

ב-1981 כתב העת השיק את פרסי המסעדות, לפיהם סוקרים ומדרגים את רשימות היינות של המסעדות בשלוש רמות: פרס להצטיינות (Award of Excellence) (רמה בסיסית), פרס להצטיינות יתרה (Best of Award of Excellence) (רמה שנייה) והפרס הגדול (Grand Award) (הרמה הגבוהה ביותר). נכון ל-2009 מעל 3,500 מסעדות זכו באחד מהפרסים הללו. 

המגזין ארגן ונתן חסותו לטעימות הויין ספקטייטור של 1986 ביום השנה העשירי ל"טעימות של פריז" "Judgement of Paris"

ב-2008 דירג Luxury Institute את הויין ספקטייטור כפרסום מספר אחד בקרב קהל קוראים עשירים. 

==פעילויות אחרות==
ויין ספקטייטור מפעיל את Wine Experience, אירוע שנתי שכולל טעימות יין וסמינרים. ב-2009 נכחו מעל אלף אנשים בעיר ניו יורק בטעימת 335 יינות שונים. 

המגזין גם מפעיל את קרן המלגות של הויין ספקטייטור, שגייסה למעלה מ-10.9$ מיליון על מנת לתמוך בתוכניות ומלגות לחינוך לאוכל.

==ביקורת==
תוכנית הפרסים למסעדות זכתה במהלך השנים לביקורת.

בוועידת אוגוסט 2008 של האיגוד האמריקאי של כלכלני יין (American Association of Wine Economists) בפורטלנד, אורגון נחשפה מתיחה שהגישה מסעדה בדויה בשם אוסטריה ל'אינטרפידו אותה גילה המחבר והמבקר רובין גולדשטיין: הוא זכה בפרס למצוינות עבור מסעדה שאינה קיימת ושמרתף היין שלה היה מלא ביינות איטלקיים שקיבלו את הציונים הנמוכים ביותר בהיסטוריה של איטליה. הוא הצהיר שהוא עשה זאת כחלק ממחקר למאמר אקדמי.

שמטרתו הייתה לגלות מה צריך לעשות כדי לקבל פרס הצטיינות עבור מרתף היין של מסעדה מהוויין ספקטייטור.

עם קרוב ל-4,500 הזמנות ממסעדות, כתב העת מרוויח למעלה ממיליון דולר כל שנה מדמי מינוי.

העורך תומאס מתיוס פרסם תגובה רשמית בפורום של אתר המגזין.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.winespectator.com/video קטעי וידאו של הויין ספקטייטור]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
1947 בקולנוע

== סרטים שוברי קופות ==

* החיים עם אבא
* אמבר 
* הרווק ובת הטיפש עשרה

== פרסים ==
פרסי גלובוס הזהב:
:הסרט הטוב ביותר: הסכם ג'נטלמני
:הבמאי הטוב ביותר: איליה קאזאן – הסכם ג'נטלמני
:השחקן הטוב ביותר: רונלד קולמן – חיים כפולים
:השחקנית הטובה ביותר: רוזלינד ראסל – האבל הופך אלקטרה
פרס אוסקר
:הסרט הטוב ביותר: הסכם ג'נטלמני, פוקס המאה ה-20
:השחקן הטוב ביותר: רונלד קולמן – חיים כפולים
:שחקן המשנה הטוב ביותר: גוון אדמונד – נס ברחוב 34
:השחקנית הטובה ביותר: לורטה יאנג – הבת של האיכר
:שחקנית המשנה הטובה ביותר: סלסט הולם – הסכם ג'נטלמני
:הבמאי הטוב ביותר: איליה קאזאן – הסכם ג'נטלמני

== נולדו ==
* 18 בינואר – טקאשי קיטאנו, במאי קולנוע ושחקן יפני
* 2 בפברואר – פארה פוסט, שחקנית אמריקאית
* 19 במרץ – גלן קלוז, שחקנית קולנוע אמריקאית
* 6 ביוני – רוברט אנגלונד, שחקן קולנוע ובמאי אמריקאי
* 9 ביולי – או. ג'יי. סימפסון, שחקן פוטבול וקולנוע
* 30 ביולי – ארנולד שוורצנגר, שרירן, שחקן קולנוע, המושל ה-38 של מדינת קליפורניה
* 14 בספטמבר – סם ניל, שחקן קולנוע אמריקאי
* 29 באוקטובר – ריצ'רד דרייפוס, שחקן אמריקאי יהודי זוכה פרס אוסקר
* 13 בנובמבר – ג'ו מנטנה, שחקן קולנוע אמריקאי
* 24 בנובמבר – ששון גבאי, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי
* 16 בדצמבר – בן קרוס, שחקן אנגלי
* 29 בדצמבר – טד דנסון, שחקן

== נפטרו ==
* 26 בינואר – גרייס מור, זמרת ושחקנית
* 31 במאי – אדריאן איימס, 39, שחקנית, ממחלת הסרטן.
* 21 בספטמבר – הארי קארי, שחקן
* 30 בנובמבר – ארנסט לוביטש, במאי קולנוע יהודי יליד גרמניה (נולד ב-1892)

== סרטים נוספים ==
* הסכם ג'נטלמני
* זה קרה בברוקלין
* מסייה ורדו
* בעל אידיאלי

== ראו גם ==
*1946 בקולנוע 
*1947
*1948 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.imdb.com/year/1947/ שנת 1947] במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
1946 בקולנוע

== סרטים שוברי קופות ==
* שירת הדרום ($29,229,000)
* שנות חיינו היפות ביותר ($11,300,000)
* הדוור מצלצל פעמיים ($7,600,000)

== פרסים ==
פרס אוסקר

: הסרט הטוב ביותר: שנות חיינו היפות ביותר
: השחקן הטוב ביותר: פרדריק מארץ' – שנות חיינו היפות ביותר
: שחקן המשנה הטוב ביותר: הרולד ראסל – שנות חיינו היפות ביותר
: השחקנית הטובה ביותר: אוליביה דה הבילנד – לכל אחד את שלו 
: שחקנית המשנה הטובה ביותר: אן בקסטר – חוד התער
: הבמאי הטוב ביותר: ויליאם ויילר – שנות חיינו היפות ביותר

פרסי גלובוס הזהב:
:הסרט הטוב ביותר: שנות חיינו היפות ביותר
:הבמאי הטוב ביותר: פרנק קפרה - אלו חיים נפלאים
:השחקן הטוב ביותר: גרגורי פק - בן שנה
:השחקנית הטובה ביותר: רוזלינד ראסל - האחות קני
:הסרט הטוב ביותר לקידום ההבנה הבינלאומית: הזדמנות אחרונה שווייץ
== נולדו ==
* 5 בינואר – דיאן קיטון, שחקנית אמריקאית
* 19 בינואר – דולי פרטון, זמרת ושחקנית
* 20 בינואר – דייוויד לינץ', במאי קולנוע אמריקאי
* 1 בפברואר – אליזבת סליידן, שחקנית
* 21 בפברואר – אלן ריקמן, שחקן
* 12 במרץ – לייזה מינלי, שחקנית
* 19 באפריל – טים קארי, שחקן 
* 20 במאי – שר, זמרת ושחקנית אמריקאית
* 6 ביולי – סילבסטר סטאלון, שחקן ובמאי
* 22 ביולי – דני גלובר, שחקן אמריקאי
* 15 בספטמבר – טומי לי ג'ונס, שחקן
* 4 באוקטובר – סוזן סרנדון, שחקנית אמריקאית
* 6 בנובמבר – סאלי פילד, שחקנית 
* 21 בנובמבר – אמה כהן, שחקנית
* 17 בדצמבר – יוג'ין לוי, שחקן
* 18 בדצמבר – סטיבן ספילברג, במאי קולנוע

== נפטרו ==
* 1 באפריל – נח בירי האב, שחקן אמריקאי
* 23 ביוני – ויליאם ס. הארט, שחקן אמריקאי
* 13 באוגוסט – ה. ג'. ולס, סופר מדע בדיוני בריטי
* 26 באוגוסט – ג'יני מקפירסון, שחקנית ותסריטאית אמריקאית
* 28 באוגוסט – פלורנס טרנר, שחקנית אמריקאית

== סרטים נוספים ==
* שנות חיינו היפות ביותר
* שירת הדרום
* נודעת
* גילדה
* אלו חיים נפלאים
* עוד תעלה תזרח השמש
* תקוות גדולות
*הבה לי מוזיקה

== ראו גם ==
*1945 בקולנוע 
*1946
*1947 בקולנוע
*שנים בקולנוע
*סרט קולנוע

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.imdb.com/year/1946/ שנת 1946] במסד-הנתונים הקולנועיים IMDb
מסע הבובות לארץ-ישראל

מסע הבובות לארץ-ישראל הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופר, המשורר והמתרגם אברהם רגלסון והתפרסם לראשונה בהמשכים במוסף הילדים של עיתון "דבר" באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20.

==תקציר==
בשנת 1933 עולה משפחתה של שרונה בת השלוש (בתו של הסופר) מארצות הברית לארץ ישראל, ושרונה נאלצת להשאיר את בובותיה עם חברתה פיליס. אך הבובות מתגעגעות לאמא שלהן ומחליטות פה אחד לצאת אל מעבר לים בעקבות שרונה. בדרך הן עוברות תלאות רבות וחוויות מסוכנות, שבסופן מתקיים מפגש מרגש עם אמא שרונה. אך התלאות אינן מסתיימות עם הגיען לארץ ישראל. גם שם מצפות להן התמודדויות לא קלות, שכמעט מצליחות לשבור את רוחן וגורמות להן לפקפק בהחלטתן לעלות ארצה.

==הרקע לכתיבת הספר==
אברהם רגלסון ביסס את סיפור עלייתן של הבובות ארצה והתמודדותן עם קשיי הקליטה על החוויות שחוו הוא ובני משפחתו בבואם ארצה. פירוט של כמה מהחוויות האמיתיות שעליהן התבססו המאורעות המסופרים בספר נמצא בנספח שכתבה שרונה תל-אורן, בתו של הסופר וגיבורת הספר, למהדורה שיצאה בשנת 2005.

==מהדורות==
* צייר אריה נבון, הוצאת הקיבוץ המאוחד תל אביב, 99 עמודים, 1954. יצא שוב בשנת 1959.
* צייר ארי רון, הוצאת ספריית הפועלים תל אביב, 71 עמודים, 1981
* ציירו בינה גבירץ, אריה נבון, ארי רון ונחום גוטמן, הוצאת תל-אורן שרונה, 113 עמודים, 2004
* אייר אריה נבון, הוצאת פרדס חיפה, 113 עמודים, 2013

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.abrahamregelson.org/dollsjourney.php האתר של ההוצאה החדשה של "מסע הבובות לארץ-ישראל"]
* [http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-843.htm מאמר של עטרה מוסקוביץ' לרגל ההוצאה המחודשת של הספר במגזין אימגו 8.3.06]
*[http://www.abrahamregelson.org אתר המוקדש לאברהם רגלסון]
*פייסבוק, "סבא סבתא - הסיפור האמיתי"<ref></ref> חיים חצב 12.10.2022

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי הרפתקאות ומסעות
קטגוריה:ספרי שנות ה-1930
קטגוריה:ספרים שפורסמו תחילה כסיפור בהמשכים
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
מילוש קראסיץ'

מילוש קראסיץ (בסרבית: Милош Красић; נולד ב-1 בנובמבר 1984 בקוסובסקה מיטרוביצה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי.

בצעירותו שיחק קראסיץ' בקבוצת "רודאר קוסובסקה מיטרוביצה" מעיר הולדתו. כישרונו זוהה על ידי המועדון וויבודינה נובי סאד והוא צורף לקבוצה בשנת 1999. כבר בעת הגעתו לוויבודינה קודם קראסיץ' לקבוצה הבוגרת של המועדון, על אף שהיה בן 14 בלבד. הוא שיחק בקבוצה במשך ארבע וחצי שנים ושיפר באופן עקבי את יכולתו, ובשיאו אף מונה לתפקיד קפטן הקבוצה.

בינואר 2004 עבר קראסיץ' לקבוצת צסק"א מוסקבה הרוסית. הוא השתתף בשלושה משחקים במסגרת גביע אופ"א בעונת וסייע לקבוצתו לזכות בטורניר, לאחר ניצחון על ספורטינג ליסבון במשחק הגמר בו נכנס כמחליף. בשנים הבאות הפך קראסיץ' לאחד מהשחקנים הבולטים של צסק"א וסייע לה לזכות בתארים רבים – שתי אליפויות רוסיה בשנים 2005 ו-2006, ארבעה גביעי רוסיה ושלוש פעמים בסופר קאפ הרוסי. בנוסף, הוא נכלל ארבע פעמים בנבחרת העונה ברוסיה והעפיל עם צסק"א לרבע גמר ליגת האלופות בעונת .

קראסיץ נכלל בסגל הנבחרת הצעירה של סרביה לאליפות אירופה עד גיל 21 ב-2004, אך לא שותף באף משחק. באותה שנה הוא השתתף גם באולימפיאדת אתונה. בשנים 2006 ו-2007 היה קראסיץ' משחקני המפתח של הנבחרת הסרבית באליפות אירופה עד גיל 21, ובאחרונה שבהן סייע לה להעפיל למשחק הגמר, שם הפסידה להולנד. קראסיץ' זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של סרביה בשנת 2006 ולקח חלק חשוב בהעפלת הנבחרת למונדיאל 2010, תוך שכבש חמישה שערים במשחקי המוקדמות. במונדיאל עצמו פתח בהרכב בכל שלושת משחקי הנבחרת, שהודחה כבר בשלב הבתים.

באוגוסט 2010 עבר קראסיץ' ליובנטוס האיטלקית, ששילמה תמורתו 15 מיליון אירו. באוגוסט 2012 עבר לקבוצת פנרבחצ'ה הטורקית.

ב-31 באוגוסט 2013 הושאל קראסיץ' לבסטיה הצרפתית.

ב-30 באוגוסט 2015 חתם לשלוש שנים בלכיה גדנסק הפולנית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סרבים
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:קשרי כדורגל סרבים
קטגוריה:כדורגלני וויבודינה נובי סאד
קטגוריה:כדורגלני צסק"א מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני בסטיה
קטגוריה:כדורגלני לכיה גדנסק
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סרביה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:סרביה ומונטנגרו: כדורגלנים אולימפיים
קטגוריה:סרבים שנולדו ב-1984
מגדי יעקוב

סר מגדי יעקוב (בערבית: مجدي حبيب يعقوب, ; נולד ב-16 בנובמבר 1935, במצרים), הוא פרופסור לכירורגיית לב-חזה באימפריאל קולג' בלונדון. נודע כמנתח אשר פיתח טכניקת ניתוח חדשנית ויחודית ל"החלפת" חיבורי כלי הדם ללב, בזכותה הציל תינוקות רבים שנולדו עם מומי לב מולדים.
אות [[מסדר ההצטיינות שהוענק ליעקוב בשנת 2014]]
יעקוב נטל חלק בהשתלת הלב הראשונה בבריטניה בשנת 1980, היה הראשון שביצע בבריטניה השתלת אונת ריאה מתורם חי, וביצע השתלות איברים רבות לאורך עבודתו. אחד ממושתלי הלב אותם ניתח בשנת 1980, דריק מוריס, שרד יותר מכל מושתל לב אחר באירופה ונפטר בשנת 2005.
מגדי היה מהראשונים בעולם שהתחיל להשתיל לב וראות בעת ובעונה אחת.

==תולדותיו==
אביו של יעקוב היה מנתח מצרי ממוצא נוצרי קופטי. יעקוב למד רפואה באוניברסיטת קהיר, וסיים הסמכתו כרופא בשנת 1957. הוא היגר לבריטניה בשנת 1962 והתמחה כמנתח בבתי החולים הלאומיים ללב וריאה בלונדון. בשנת 1969 שימש כמרצה באוניברסיטת שיקגו. בין השנים 1973–2001 שימש כיועץ בתחום כירורגיית הלב בלונדון. מאז 1986 הוא פרופסור לכירורגיית לב-חזה בפקולטה לרפואה של האימפריאל קולג' בלונדון. בשנת 1992 העניקה לו אליזבת מלכת בריטניה תואר אבירות.

בשנת 2001, בהגיעו לגיל 65, פרש מעבודתו בבית החולים הרפילד, שם ניהל מאז 1980 את יחידת כירורגיית לב-חזה במסגרתה ביצע למעלה מ-1000 השתלות לב. הוא ממשיך לעבוד כיועץ בתחום מומחיותו ופועל לקידום המודעות לתרומות איברים והשתלות. הוא אף מנתח ילדים נזקקים באמצעות עמותת הצדקה שהקים. בשנת 2007 דווח כי קבוצת מחקר בראשותו הצליחה לגדל שסתום לב מתאי גזע.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כירורגים בריטים
קטגוריה:נוצרים קופטים
קטגוריה:מנתחי לב-חזה
קטגוריה:חברים במסדר ההצטיינות
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-20
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-21
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1935
המזכיר הפרטי של הריבון

המזכיר הפרטי של הריבון (באנגלית: The Private Secretary to the Sovereign) הוא התפקיד הביצועי הבכיר של משק הבית המלכותי של ריבון הממלכה המאוחדת, והוא נפרד מקציני משק הבית הבכירים. המזכיר הפרטי אחראי על הקשר בין ממשלת הוד מלכותו והממשלות של 15 ממלכות חבר העמים הבריטי האחרות. הוא אחראי גם על לוח הזמנים והתכתובות האישיים של הריבון. בזכות התפקידים הללו יש למזכיר השפעה רבה.

== היסטוריה ==
משרד המזכיר הפרטי הוא בין החדשים במשק הבית המלכותי, מאחר שרק ב-1805 מונה קולונל הרברט טיילור באופן לא רשמי, כאשר ההכרה הרשמית בוצעה ב-1867. בתקופה שבה הוקם המשרד הייתה התנגדות מצד חלק משרי הממשלה, שחששו מההשפעה הניכרת של המזכיר על הריבון. אולם, עם הזמן התברר כי הריבון זקוק לתמיכה מזכירותית, מאחר שהשרים שלו חדלו לספק לו עצות באופן יומיומי עם הגידול בנפח העבודה הממשלתית. המלכה ויקטוריה לא החזיקה מזכיר פרטי עד למינויו של גנרל צ'ארלס גריי ב-1861, מאחר שהנסיך אלברט, בעלה של המלכה, שימש כמזכיר הפרטי שלה באופן לא רשמי.

== תפקידים ==
תפקידיו העיקריים של המזכיר הם:

* לקשר בין הריבון לבין ממשלותיו
* לייעץ בסוגיות חוקתיות, פוליטיות או ממשלתיות. 
* לארגן את לוח הזמנים האישי של הריבון מייעץ לו על מרכיביו השונים, ומוודא את התאמתם לאינטרסים של הריבון ושל הממשלה.
* ניסוח נאומים
* שמירה על קשר שוטף עם משקי בית אחרים, הרכבת המלכותית, מסוק המלכה, אסקדרון 32 של חיל האוויר המלכותי, והכוחות המזוינים של בריטניה באמצעות מזכיר שירותי ההגנה.
* ניהול התכתובת הרשמית של הריבון עם הציבור, כולל איחולי ברכה, משרד הדוברות, מכתבים פרטיים, הארכיונים המלכותיים, והאתר הרשמי של ארמון בקינגהאם. 
* בשנת 2004 נוסף למשרד המזכיר הפרטי תקן של מנהל קשרי אבטחה, המאויש כיום על ידי בריגדיר ג'פרי קוק. למזכיר הפרטי יש אחריות כללית על נושאי אבטחה, אם כי האדון אשר על משק הבית מעורב גם כן, ושומר התקציב המלכותי אחראי על שומרי ראש טקסיים.

== מעמד ==
משרד המזכיר הפרטי נחשב כשווה ערך למזכיר קבוע של אחד ממחלקות הממשלה הבריטית, ובדרך כלל מושבע המזכיר גם לחבר המועצה המלכותית, ונהוג לתת לו תואר אצולה לאחר פרישתו. המזכיר הנוכחי הוא אדוארד יאנג, שהחליף את סר כריסטופר גיידט ב-2017.

המזכיר הפרטי הוא ראש אחת מהמחלקות הביצועיות של משק הבית המלכותי. ראשי המחלקות האחרים הם שומר התקציב המלכותי ואוצר המלכה, מבקר משרד הלורד צ'מברלין, מנהל האורוות המלכותיות, מנהל האוסף המלכותי, והאדון אשר על משק הבית. השליטה מיושמת באופן חלקי על ידי הלורד צ'מברלין, אם כי האדון אשר על הסוסים הוא האחראי הנומינלי על האורוות המלכותיות, והלורד סטיוארד אחראי על מחלקת האדון אשר על משק הבית. המזכיר הפרטי אחראי באופן עקיף גם על יחידות אחרות של משק הבית המלכותי, כגון מרשל הגדודים הדיפלומטיים, בגלל אחריותו על משרד העיתונות, ארכיוני המלכה ומשרד שירותי ההגנה.

למרגרטה השנייה, מלכת דנמרק, יש מזכיר פרטי בעל סמכויות דומות לאלו שבממלכה המאוחדת.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.royal.gov.uk/TheRoyalHousehold/RoyalHouseholddepartments/ThePrivateSecretarysOffice/ThePrivateSecretarysOffice.aspx המזכיר הפרטי של הריבון] באתר הרשמי של משפחת המלוכה הבריטית

קטגוריה:נושאי משרה בבית המלוכה הבריטי
מוסטפא אבו סווי

מוסטפא אבו סווי (נולד ב-1958), הוא חוקר אסלאם ופילוסופיה פלסטיני, פרופסור באוניברסיטת אל-קודס, שם הוא עומד בראש מכון המחקר ללימודי האסלאם. עיקר עיסוקו הוא בפילוסופיה איסלאמית. מזוהה עם הפלג המתון של תנועת החמאס.

== ביוגרפיה ==
אבו סווי נולד ברבת עמון. בין השנים 1980 ל-1984 למד לתואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת בית לחם. בשנים 1984 ל-1985 למד לתואר שני בפילוסופיה ובין השנים 1988 ל-1993 השלים דוקטורט בפילוסופיה, שניהם בבוסטון קולג' בארצות הברית. עבודת הדוקטורט שלו. עסקה בהתפחות האפסיטמולוגית בהגותו של אבו חמיד מוחמד אל-ע'זאלי. עם סיום לימודיו בארצות הברית לימד שנתיים בחוג לפילוסופיה באוניברסיטה האסלמית הבינלאומית במלזיה, ובשנת 2006 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת אל-קודס במזרח ירושלים. באוקטובר 2003 לימד באוניברסיטת פלורידה אטלנטיק מטעם תוכנית פולברייט. 

בשנת 2006 היה מועמד של מועצת ה"שורא" של החמאס לתפקיד השר הממונה על ענייני ירושלים בממשלה החדשה.

אבו סווי נשוי ואב לארבעה ילדים.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Al-Ghazzāliyy: a study in Islamic epistemology, Dewan Bahasa dan Pustaka, 1996
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://ghazalichair.academia.edu/MustafaAbuSway/CurriculumVitae קורות חיים]
* [http://he.danielpipes.org/article/1500 חמאס בכיתה בפלורידה], דניאל פייפס
* [https://www.alquds.edu/en/staff-profiles/faculty-of-arts-staff/116-department-of-philosophy/465-mustafa-abu-sway.html מידע מאתר האוניברסיטה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ברשות הפלסטינית
קטגוריה:חוקרי אסלאם
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1958
יגאל שילה

יגאל שילה (6 ביולי 1937 - 14 בנובמבר 1987) היה ארכאולוג ישראלי.

==ביוגרפיה==
נולד בחיפה. רכש את כל השכלתו האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הדוקטורט כתב בהדרכתו של פרופסור נחמן אביגד בנושא בניית הגזית בתקופת הברזל בארץ ישראל. עבודה זו פורסמה מאוחר יותר כספר. 

שילה היה חבר המכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית, תחילה כמרצה בכיר ולאחר מכן כפרופסור חבר. 

במשך השנים היה חבר צוות בחפירות אחדות בניהולם של אחרים, ובהן חפירות יגאל ידין בתל מגידו (1968, 1969) וחפירות יגאל ידין בתל חצור (1968). בחצור ניהל את חפירת מפעל המים התת-קרקעי מתקופת הברזל השנייה. 

חפירתו העצמאית הגדולה הייתה זו שערך בעיר דוד בירושלים, בין השנים 1985-1978. חפירה זו הביאה לו מוניטין רב הן בשל ממצאי החפירה (בעיקר קבוצת הבולות מתקופת הברזל השנייה, הנושאות שמות באלפבית עברי עתיק), והן בגלל עימות שפרץ בעקבותיה עם אגודת אתרא קדישא. עימות זה שהגיע לפסים אלימים ביותר נסב על השאלה אם היו באתר קברי יהודים והתרכז בשטח חפירות G שבראש המדרון המזרחי של הגבעה. נדרשה התערבותו של בית המשפט העליון כדי לאפשר את המשך החפירות. המתנגדים הפגינו נגדו וכן נערך נגדו טקס פולסא דנורא.

כמה שנים לאחר מכן חלה שילה בסרטן העצמות, ונפטר כעבור שנתיים בירושלים, בגיל 50. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.

יגאל שילה היה חתן "פרס ירושלים לארכאולוגיה". 

בגבעת רם שבמערב ירושלים, בצומת בו פוגש רחוב אליעזר קפלן את שדרות וולפסון, מוצבת אנדרטה לזכרו.

==מפרסומיו==
*חפירות עיר דוד (קדם 19), האוניברסיטה העברית, ירושלים, 1984 
*מפעלי מים תת-קרקעיים בתקופת הברזל, האדריכלות בארץ ישראל בימי קדם, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, ירושלים, 1987
<div style="direction: ltr;">
*[https://www.jstor.org/stable/43588582 The Proto-Aeolic Capital and Israelite Ashlar Masonry], Qedem 11, Hebrew University, Jerusalem, 1979
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.nytimes.com/1987/11/19/obituaries/yigal-shiloh-israeli-archeologist.html?pagewanted=1 Yigal Shiloh, Israeli Archeologist] - כתבה לזכרו בניו יורק טיימס, 19 בנובמבר 1987

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: ארכאולוגיה והמזרח הקרוב הקדום
קטגוריה:ארכאולוגים ישראלים
קטגוריה:חופרים בעיר דוד
קטגוריה:זוכי פרס ירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1987
נקודת האל-חזור

נקודת האל־חזור (באנגלית: Point of no return) היא הנקודה שמעבר לה אדם חייב להמשיך בדרך הפעולה הנוכחית שלו מכיוון שהחזרה לאחור היא מסוכנת, בלתי אפשרית, קשה פיזית או יקרה באופן בלתי רגיל. נקודת האל־חזור יכולה להיות נקודה מחושבת במהלך פעולה מתמשכת (כגון בתעופה). פעולה מסוימת בלתי הפיכה (כגון חתימה על חוזה) יכולה להיקרא גם היא, בהשאלה, נקודת האל־חזור.

==מקור הביטוי==
הביטוי "נקודת האל־חזור" מקורו כמונח טכני בניווט אווירי המתייחס לזמן ו/או המיקום במהלך טיסה, בהם אין למטוס מספיק דלק כדי לחזור לשדה התעופה. ייתכן שיהיה צורך לקבל החלטות חשובות לפני נקודת האל־חזור, מכיוון שלא יהיה בטוח להסתובב ולטוס בחזרה אם הטייס ישנה את דעתו לאחר נקודה זו. אחרת, היא עשויה להתאים לטווח הבטוח המרבי של המטוס במצב שבו אתר הנחיתה האפשרי היחיד הוא אתר ההמראה. למשל, במקרה של מטוס המחובר לנושאת מטוסים שנמצאת בתנועה ומרוחקת מכל שדה תעופה. בתנאים אלה, לכלי טיס חייבת להיות כמות מספקת של דלק לטיסה חזרה, כך ש"נקודת האל־חזור" עשויה לייצג את הנקודה שלפניה הטייס חייב לחזור או להסתכן באסון.

==ביטויים קשורים==
"לעבור את הרוביקון" הוא מטאפורה שמשמעותה היא להתקדם בכוונה מעבר לנקודת האל־חזור. מקור הביטוי בתפיסת השלטון של יוליוס קיסר ברפובליקה הרומית בשנת 49 לפני הספירה. על גנרלים רומיים נאסר בתכלית האיסור להכניס את חייליהם לשטח הבית של הרפובליקה באיטליה. ב־10 בינואר הוביל קיסר את צבאו מעבר לנהר הרוביקון,וחצה ממחוז גאליה ציסלפינית לאיטליה. אם היה מפסיד וחוזר חזרה מעבר לרובריקון גם אז היה מוצא להורג.

"לשרוף גשרים" הוא ביטוי הנגזר מהרעיון של שריפת גשר לאחר חצייתו במהלך מערכה צבאית, ולא מותיר ברירה אלא להמשיך קדימה. באופן פיגורטיבי, פירוש הדבר הוא התחייבות לדרך פעולה מסוימת על ידי הפיכת מהלך חלופי לבלתי אפשרי. הביטוי משמש לרוב בהתייחסות לניכור מכוון של אנשים או מוסדות ששיתוף הפעולה ביניהם נדרש לפעולה כלשהי. לדוגמה, "ביום האחרון שלי בעבודה הישנה שלי, אמרתי לבוס שלי מה אני באמת חושב על החברה. אני מניח ששרפתי את הגשרים שלי".

==דוגמאות==
"אופק אירועים" הוא הגבול המפריד בין חור שחור לשאר היקום. כל דבר שחוצה את אופק האירועים לתוך החור השחור לא יכול לעולם לחזור, מכיוון ששום דבר לא יכול לעולם לחצות את אופק האירועים מהכיוון השני.
==בתרבות הפופולרית==
נקודת האל־חזור הוא ספרו של רונן ברגמן, המתאר את מלחמתו של המודיעין הישראלי באיראן ובחזבאללה. הספר נערך על ידי שחר אלתרמן ויצא לאור בהוצאת כנרת זמורה־ביתן בשנת 2007.

קטגוריה:דימויים
מונזר דג'אני

מונזר דג'אני דאודי (בערבית: منذر دجاني, תעתיק מדויק: מנד'ר דג'אני, 22 בפברואר 1951) הוא חוקר פלסטיני במדע המדינה וביחסים בינלאומיים, פרופסור באוניברסיטת אל-קודס בירושלים, דיקן הפקולטה לאמנויות, וראש מרכז עיסאם סרטאווי לקידום השלום והדמוקרטיה הפועל באוניברסיטה זו.

== ביוגרפיה ==
מונזר דג'אני דאודי נולד כילד חמישי של סולימאן דג'אני ממשפחת דג'אני-דאודי ושל עבלה עווידה, ברובע סוק אל בזאר בשכונה המוסלמית שבעיר העתיקה בירושלים. 

התחנך בבית הספר Friends School ברמאללה ואחר כך במכללת ויקטוריה במעאדי בקהיר. לאחר מכן
למד בבית הספר ג'ורג' הקדוש בירושלים.
 
בהמשך רכש תואר ראשון בניהול מערכות ומדעי החברה מאוניברסיטת מזרח מישיגן ב-1974, והמשיך במוסד לתואר שני במדעי החברה, כלכלה, היסטוריה ומדעי המדינה אותו סיים ביוני 1975. הוא רכש תואר שני באוניברסיטת טקסס באוסטין, שם כתב עבודת תזה בנושא ""פלורליזם: דינמיקה של תורת הקבוצות", והמשיך ללימודי דוקטורט במוסד, אותם סיים במאי 1982. עבודת הדוקטורט שלו נשאה את התואר, "סכסוך ויישוב הסכסוך: הצעות ונוסחאות לשלום במזרח התיכון", בהנחיית הפרופסור קארל ליידן. משנת 1979 עד שנת 1981 לימד באוניברסיטת טקסס באוסטין, אחר כך, משנת 1981 עד שנת 1984 לימד באוניברסיטת Southwest Texas State University, ולאחר מכן, בין השנים 1984 ל-1995 לימד באוניברסיטת ירדן בעמאן. בין השנים 1995 ל-1997 לימד באוניברסיטת ביר זית.

בשנת 1999 יסד את המחלקה למדעי המדינה וליחסים בינלאומיים באוניברסיטת אל-קודס, ועמד בראשה עד בשנת 2005

הוא אחיו של פרופסור מוחמד דג'אני. נשוי לד"ר ח'ולוד דג'אני, רופאה, ואב לשלושה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20090901184807/http://www.alquds.edu/faculties/art/inc/CV_MSDAJANI_2005.pdf קורות חיים]
* [http://www.youtube.com/watch?v=E2tzHX9jshU סרטון וידאו] קצר של דג'אני
* [https://www.haaretz.co.il/magazine/.premium-MAGAZINE-1.3055739 הפרופסור הפלסטיני שמוביל סיורים לאושוויץ: ראיון עם מוחמד דג'אני דאודי], באתר הארץ

קטגוריה:סגל אוניברסיטאות ברשות הפלסטינית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת ביר זית
קטגוריה:חוקרי יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:חוקרי מדע המדינה
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1951
יועץ המדינה

בממלכה המאוחדת, יועצי המדינה (אנגלית: Counsellors of State) הם חברים בכירים במשפחת המלוכה הבריטית, שקיבלו מהמונרך (כיום צ'ארלס השלישי) את הסמכות לבצע תפקידים שלטוניים או להחזיק בסמכויות שלטוניות כאשר הוא נמצא מחוץ למדינה או חסר יכולת לבצע את תפקידו באופן זמני, כגון בתקופת מחלה. כל שניים מיועצי המדינה רשאים להשתתף בפגישות המועצה המלכותית, לחתום על מסמכים ממשלתיים או לקבל כתבי האמנה משגרירים חדשים לממלכה המאוחדת.

ההכרזה על הפעלת חוקי העוצרות גוררת את השעיית המונרך מיכולתו להאציל את התפקידים המלכותיים, אך כאשר ממונים יועצי מדינה חדשים הם יכולים ביחד עם הריבון להאציל את הסמכויות, לפי גבולות התפקיד שלהם: באופן זה יכול המונרך לתת הוראות ליועצי המדינה, או להאציל באופן אישי את אחת מהזכויות המלכותיות כאשר היועצים מכהנים בתפקידם. יועצי המדינה והעוצרים פועלים תמיד בשמו ולטובתו של הריבון.

יועצי המדינה הראשונים מונו ב-1911 באמצעות צו במועצה של ג'ורג' החמישי, והליך זה בוצע כל פעם מחדש במקביל להיעדרותו של המלך או לחוסר יכולתו למלא את התפקיד. בחוק העוצרות של 1937 נקבע כי רק בן/בת הזוג של המונרך וארבעת האנשים הראשונים בסדר הירושה לכתר הבריטי, העומדים בתנאי החוק, רשאים לכהן כיועצי המדינה. תנאים אלה זהים לאלו הנדרשים מעוצר: גילם חייב להיות 21 שנים או יותר (למעט יורש עצר או יורש מותנה, שצריך להיות מעל גיל 18), מקום מגוריהם הוא בממלכה המאוחדת, והם חייבים להחזיק באזרחות בריטית. חריג אחד לכללים נקבע עם מינויה של אליזבת בווס-ליון, המלכה האם. לאחר מותו של ג'ורג' השישי חדלה אליזבת מלשמש כמלכה, ואיבדה גם את תפקידה כיועצת המדינה. אולם, בחוק העוצרות של 1953 נקבע כלל חריג ולפיו היא המשיכה להיחשב כיועצת המדינה.

מאז קבלתו של חוק העוצרות ב-1937, האדם היחיד שמונה ליועץ המדינה ולא היה בן זוגו של המונרך או נסיך היה הרוזן מהארווד, אם כי הנסיכה מוד מפייף, שכיהנה בין 1942 ל-1945, כינתה את עצמה ליידי סאות'אסק. קודם לכן מינה ג'ורג' החמישי לתפקיד יועץ המדינה את הלורד צ'נסלור, הלורד נשיא המועצה, ראש ממשלת בריטניה והארכיבישוף מקנטרברי.

יועצי המדינה הנוכחיים הם:
* קמילה, מלכת הממלכה המאוחדת (מאז 2022)
* ויליאם, נסיך ויילס (מאז 2003)
* הנסיך הארי, דוכס סאסקס (מאז 2005)
* הנסיך אנדרו, דוכס יורק (מאז 1981)
* הנסיכה ביאטריס (מאז 2022)
* הנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו (מאז 2022)
* אן, הנסיכה המלכותית (מאז 2022)

יועצי המדינה בעבר היו:
* צ'ארלס, נסיך ויילס
* אליזבת בווס-ליון, המלכה האם
* הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר
* הנסיך ג'ורג', דוכס קנט
* מרי, הנסיכה המלכותית
* הנסיכה אלכסנדרה, דוכסית פייף השנייה
* אלסטייר וינדזור, דוכס קונוט וסטראת'רן
* הנסיכה מוד, רוזנת סאות'אסק 
* ג'ורג' לסלס, הרוזן השביעי מהארווד 
* הנסיכה אליזבת, דוכסית אדינבורו
* הנסיכה מרגרט, רוזנת סנודן
* הנסיך אדוארד, דוכס קנט
* הנסיכה אלכסנדרה מקנט
* הנסיך ויליאם מגלוסטר
* הנסיך ריצ'רד, דוכס גלוסטר
* אן, הנסיכה המלכותית
* הנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.royal.uk/counsellors-state יועצי המדינה] באתר הרשמי של משפחת המלוכה הבריטית

קטגוריה:נושאי משרה בבית המלוכה הבריטי
ברוך תור-רז

ברוך תור-רז (טוריס) (23 באוקטובר 1936 – 3 במאי 2014) היה ארכיונאי, משורר וסופר ילדים ונוער ישראלי.

== ביוגרפיה ==
ברוך תור-רז נולד בתל אביב לאהרון ורבקה טוריס, וגדל בדרום העיר. בנעוריו עבד כנער מתלמד בבית דפוס "ספר" של נחום טברסקי. עבודתו זימנה לו מפגשים עם סופרים שהעריץ, והוא סיפר שנהג לקרוא ספרים עוד לפני שיצאו בדפוס. 

לאחר שירותו הצבאי עסק בחינוך ובהדרכת מבוגרים, ובשנת 1968 התמנה לשמש כארכיונאי ראשי של מפא"י בבית ברל, שם גילה מחברת אבודה של רחל המשוררת שנכתבה בדגניה ב-1920 בקירוב. המחברת מכילה בין השאר יומן, טיוטות ראשוניות לשיריה המוכרים של רחל ושיר גנוז שלא פורסם מעולם.

את סיפוריו הראשונים פרסם תור-רז בשבועונים לילדים. בשנת 1996 זכה בעיטור אנדרסן על ספרו 'פרצוף צנע' מידי האיגוד הבינלאומי לספרי ילדים (IBBY).
==חיים אישיים==
היה נשוי למשוררת שלומית תור-רז (1939–1989) עד מותה, ואחר כך היה בן זוגה של אלמוגה אילן.

 

== מספריו ==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:זוכי עיטור אנדרסן
קטגוריה:ארכיונאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
יוכבד סקס

יוכבד סַקס (1938 – 27 ביולי 2022) הייתה סופרת ילדים ונוער ומחזאית חרדית.

==ביוגרפיה==
סקס נולדה בירושלים, דור שישי לבני העיר. לאחר עשר שנות לימוד בבית יעקב, למדה בסמינר למורות "אפרתה" בירושלים. לימדה בבית ספר ממלכתי דתי ברחובות ובבני ברק.

לאחר שמונה שנות הוראה ולאחר לידת בנה השלישי, פרשה מהוראה והתמקדה בכתיבת מחזות ובימוי בבתי ספר. מאוחר יותר עברה לכתיבת ספרים, בהתחלה לגיל הרך ואחר כך גם לילדים ולנוער. בשנות ה-70 ייסדה הוצאת ספרים פרטית בשם "ספריית סקסופון".

ספריה תורגמו לאנגלית ולצרפתית. עבדה כעיתונאית בשבועון "ערב שבת". ניהלה את "פנימיית עלה" לילדים נכים ואת סמינר סלה (סמינר ללימודי יהדות) בבני ברק.

קהל היעד של ספריה היה הציבור הדתי-חרדי. כתבה עשרות ספרי ילדים ושימשה כעורכת הוצאת הספרים "סקסופון".

נפטרה ביולי 2022. הותירה אחריה תשעה ילדים.

==ספריה==

==לקריאה נוספת==
* יעל שנקר, 'בראי הקדמות ומבואות: על כתיבה נשית וסמכות גברית בקהילה החרדית', בתוך: קימי קפלן, נורית שטדלר (עורכים), מנהיגות וסמכות בחברה החרדית בישראל: אתגרים וחלופות, ירושלים: מכון ון ליר; הקיבוץ המאוחד, תשס"ט 2009, עמ' 78–79. ()

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [http://tik-tak.co.il/web/news/luchot1.asp?modul=9&codeClient=237&CodeSubWeb=0&id=10373&kategory=2200 פגישה עם הסופרת יוכבד סקס] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך חרדים ישראלים
קטגוריה:מו"ליות ישראליות
קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:מחזאיות ישראליות
קטגוריה:מחזאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות מכללת אמונה/אפרתה
קטגוריה:סופרות חרדיות ישראליות
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
לקסיקון הספרות העברית החדשה

סמליל הלקסיקון
לקסיקון הספרות העברית החדשה הוא לקסיקון ביו-ביבליוגרפי מקוון הכולל ביוגרפיות וביבליוגרפיות של סופרים ישראלים ועבריים. נכון לאוגוסט 2019 כולל הלקסיקון מעל ל-3,400 סופרים, מתרגמים, משוררים ועורכים, וכן תוכן עניינים של כתריסר כתבי עת ספרותיים ומספר כתבי עת עם טקסט מלא (הו!, מטעם, מכאן) וכתבי עת חלקיים בתהליך (עתון 77, מאזנים ועוד).
הלקסיקון הוא פרי יוזמתו של פרופ' יוסף גלרון-גולדשלגר, המשמש כעורכו. הפרויקט החל בספטמבר 2004, והכוונה הראשונית הייתה להמשיך את מפעלו הביבליוגרפי של גצל קרסל, שהוציא לאור את "לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים" בהוצאת ספרית פועלים בשנים 1965–1967. תחילה תוכנן הלקסיקון המקוון לכלול את כל מי שלא נכלל בלקסיקון של קרסל, אולם במשך הזמן הוחלט להרחיבו ולכלול בו גם יוצרים שכבר נמצאים אצל קרסל, וכך לעדכן את הערכים הקיימים בשני כרכיו.

יוסף גלרון-גולדשלגר הוזמן בשנת 1988 על ידי אוניברסיטת המדינה של אוהיו בארצות הברית לנהל את הספרייה למדעי היהדות, וכיום הלקסיקון פועל בחסותה. הדגש בפרויקט הוא המידע הביבליוגרפי, כלומר מראי מקומות למאמרים ורשימות שנכתבו על היוצר ויצירתו ושפורסמו בכתבי-עת, עיתונים, מונוגרפיות ואנתולוגיות, וכן, בצורה סלקטיבית, באתרים ובבלוגים המצויים באינטרנט.

== קישורים חיצוניים ==

* דוגמה מתוך 
* [http://cafe.themarker.com/view.php?t=142072 אודות הלקסיקון], בבלוג של יוסי גלרון-גולדשלגר

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנציקלופדיות אינטרנט
קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה העברית
קטגוריה:ביבליוגרפיה
קטגוריה:ביוגרפיות
קטגוריה:ספרות בעברית
קטגוריה:אוניברסיטת המדינה של אוהיו
קטגוריה:מאגרי מידע ביבליוגרפיים עבריים
הורשת הכתר

הורשת הכתר (באנגלית: Demise of the Crown) הוא מונח משפטי הנפוץ בעיקר בממלכות חבר העמים הבריטי ובמונרכיות אחרות, שבהן הוא מציין את סיום המשטר של המלך, מלכה או קיסר, בעקבות מוות או ויתור על הכס.

המונח נקבע בחוק האנגלי על מנת לציין את המעבר המיידי של הריבונות והפררוגטיבות המלכותיות מהמלך או המלכה המנוחים ליורשיהם, ללא אינטררגנום. מונח זה יוצר הטעיה מסוימת בשפה האנגלית, מאחר שמשמעות המילה Demise היא גם פטירת אדם, כך שלעיתים מפרשים את המונח כאילו הוא מתייחס למות הריבון ולא למעבר הכתר. משמעות שגויה זו מנוגדת לעיקרון המשפט החוקתי האנגלי של רציפות המונרכיה, הבא לידי ביטוי בהצהרת המועצה המלכותית שניתנה לאחר מות הנרי השלישי, מלך אנגליה, ולפיה "כס המלוכה לעולם לא יהא ריק; המדינה לעולם לא תהא בלא מונרך".

לאחר מות הריבון בממלכה המאוחדת נערכת פגישה של מועצת העלייה בלונדון, על מנת לתת הוראות בנוגע להכרזה על יורשו של המונרך המנוח. פגישה זו נועדה למטרות רשמיות, מאחר שזהות המונרך הבא או עלייתו לשלטון לא תלויה בה. ההכרזה נערכת בארמון סנט ג'יימס בצ'רינג קרוס, בגבול העירוני שבטמפל בר, וברויאל אקסצ'יינג'. בקנדה נערכת פגישה של מועצת המלוכה של קנדה באוטווה על מנת לבצע תפקידים דומים.

באופן מסורתי הורשת הכתר גורמת לפיזורו של הפרלמנט. דרישה זו בוטלה ברחבי האימפריה הבריטית לאחר קבלת חוק הרפורמה 1867. בחוק ירושת הכתר 1707 נקבע כי במקרה והתרחשה הורשת הכתר הפרלמנט, אם סיים את ישיבתו או הפסיק את הדיון מסיבה כלשהי, ייפגש בהקדם האפשרי ואם הוא עדיין פעיל ימשיך בדיוניו מיד. בחוק ייצוג העם 1985 נקבע כי אם הורשת הכתר מתרחש בזמן בחירות כלליות, ההצבעה תידחה ב-14 ימים בדיוק.

בישיבת הפרלמנט הראשונה תחת המונרך החדש לא ניתן נאום מאת הכתר. כל חברי הפרלמנט וחברי בית הלורדים נשבעים שבועת נאמנות לריבון החדש. הבית מצביע על פנייה לכתר (Address to the Crown) בתגובה להודעה הרשמית על מות המונרך הקודם, ומביע בה את תנחומיו על המוות ואת נאמנותו ליורש.

באופן מסורתי, כל משרדי השירות הציבורי והכתר מתפנים לאחר פטירת המונרך. מאחר שכל אנשי הצוות הם עובדיו של המונרך, העסקתם מסתיימת עם מותו וכולם צריכים להיות מועסקים מחדש ולהישבע על נאמנותם למלך או למלכה החדשים. בחוק הורשת הכתר 1901, ובחקיקה דומה בממלכות חבר העמים הבריטי האחרות, נקבע כי הליך זה לא נחוץ יותר, וכי כל אנשי השירות הציבורי והכתר הם עובדי הכתר ולא של ריבון ספציפי.

הכתרת המונרך החדש מתרחשת כ-18 חודשים לאחר מות המונרך הקודם, אך היא איננה הכרחית לצורך הבטחת הירושה.

==ראו גם==
* המלך מת, יחי המלך!

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.statutelaw.gov.uk/content.aspx?activeTextDocId=1516244 חוק ירושת הכתר 1707]
* [http://www.statutelaw.gov.uk/content.aspx?activeTextDocId=1066729 חוק הורשת הכתר 1901]
* [http://www.statutelaw.gov.uk/content.aspx?activeTextDocId=1730528 חוק ייצוג העם 1985]

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: חוקים
קטגוריה:המלוכה הבריטית
קטגוריה:המלוכה הקנדית
קטגוריה:בית המלוכה של אוסטרליה
קטגוריה:בית המלוכה של ניו זילנד
קטגוריה:ממלכות חבר העמים הבריטי
קטגוריה:ממשלת בריטניה
נתנאל דויטש

נתנאל דויטש
נתנאל דויטש (מאנגלית: Nathaniel Deutsch; נולד ב-7 בספטמבר 1967) הוא סופר, היסטוריון וחוקר דת יהודי-אמריקאי, פרופסור בחוג להיסטוריה באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז, וראש המרכז ללימודי יהדות במוסד. תחומי המחקר שלו כוללים ספרות רבנית, מיסטיקה יהודית, תרבות יהדות מזרח אירופה ואתנוגרפיה.

== ביוגרפיה ==
דויטש נולד ב-1967, בן לסוזנה ולצבי דויטש, שהגיע מבלגיה בעקבות עליית הנאצים, מחזאי אשר עסק בחינוך (בין השאר לימד באוניברסיטת תל אביב והתגורר בישראל לתקופה ארוכה) ובהנצחת השואה ואח ליעל ולדוד. את לימודיו עשה באוניברסיטת שיקגו, שם קיבל תואר ראשון בשפות של המזרח הקרוב ותרבותן (1988), תואר שני בהיסטוריה של הדתות (1989) ודוקטורט בהתמחות על היסטוריה יהודית, אותו סיים בשנת 1995, בהנחיית פרופסור מיכאל פישביין. נושא עבודת הדוקטורט הייתה ספרות מעשה מרכבה. הוא נסע לרוסיה ולמד כחצי שנה שפה וספרות רוסית באוניברסיטת מוסקבה. לימד במכללת האנטר בניו יורק ובשנת 1995 החל ללמד בסוורת'מור קולג' (Swarthmore College) בפילדלפיה.

בשנת 2003 יצא ספרו "הבתולה מלודמיר: אשה יהודייה קדושה ועולמה", שעוסק בחנה רחל ורברמאכר, המכונה בתולה מלודמיר.

בשנת 2009 יצא ספרו "להמציא את המשפחה הכי גרועה, אאוגניקה, אסלאם ונפילתם ועלייתם של שבט אישמעל". הספר עוסק בסיפורה של משפחת אישמעל מאינדיאנפוליס, שהפכה לשעיר לעזעזל של תנועת האאוגניקה בארצות הברית לאחר הכומר אוסקר סי. מקקולוך החליט שהיא מציגה תכונות מנוונות. לימים יקימו בני המשפחה את הקהילה השחורה האסלמית הראשנה בארצות הברית.

הוא חקר את זרמי הגנוסטיקה, מנדעים ואת אומת האסלאם.

נשוי למרים ואב לשתי בנות.

== ספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* The Jewish Dark Continent: Life and Death in the Russian Pale of Settlement (2011)

* Inventing America's 'Worst' Family; Eugenics, Islam and the Fall and Rise of The Tribe of Ishmael (2009) 
* The Maiden of Ludmir: A Jewish Holy Woman and Her World (2003)
* Black Zion: African American Religious Encounters with Judaism (2000, co-editor with Yvonne Chireau)
* The Gnostic Imagination: Gnosticism, Mandaeism, and Merkabah Mysticism (1995) 
* Guardians of the Gate: Angelic Vice Regency in Late Antiquity (1999)
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://cjs.ucsc.edu/about/people/directors/nathaniel-deutsch/ דף אישי] באתר אוניברסיטת קליפורניה
* [https://archive.today/20121215093252/http://www.swarthmore.edu/academics/religion/faculty-and-staff/nathaniel-deutsch.xml דף אישי] באתר סוורת'מור קולג' (מאורכב מהמקור)
* 

קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:חוקרי אסלאם
קטגוריה:חוקרי יהדות יהודים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1967