תעודה על מכירות

להקת הבנים [[פלוס וואן מציגה את תקליטי הזהב שלהם.]]
תעודה על מכירות או אישור הסמכה להקלטת מוזיקה ניתנת לאמן/להקה על סמך המכירות, ההורדות או הזרמות של שירים. רמת הסף של כל אישור משתנה לפי סוג (אלבום, סינגל, הזרמת מוזיקה/הורדות דיגיטליות, וידאו קליפים/DVD ורינגטונים), ולפי מדינה או טריטוריה.

== היסטוריה ==
פרסי תקליטי הזהב והכסף המקוריים הוענקו לאמנים על ידי חברות התקליטים שלהם כדי לפרסם את הישגי המכירות שלהם. דיסק הכסף הראשון הוענק על ידי ריגל זונופון רקורדס לג'ורג' פורמבי בדצמבר 1937 עבור מכירות של 100,000 עותקים של השיר "When I'm Cleaning Windows".<ref></ref><ref></ref> דיסק הזהב הראשון הוענק על ידי RCA רקורדס לתזמורת גלן מילר , טקס בנאקה ו-The Modernaires בפברואר 1942, עבור מכירות של 1.2 מיליון עותקים של הסינגל "Chattanooga Choo Choo". דוגמאות נוספת לכך הם תקליט הזהב שהוענק על ידי RCA רקורדס לאלביס פרסלי ב-1956 עבור מכירות של מיליון יחידות של הסינגל "Don't Be Cruel", ותקליט הזהב שהוענק על ידי דקה רקרודס לג'רי לואיס עבור "Rock-a-Bye Your Baby with a Dixie Melody". תקליט הזהב הראשון עבור אריכי-נגן הוענק על ידי RCA רקורדס להארי בלפונטה ב-1957 עבור האלבום Calypso, האלבום הראשון שנמכר 1,000,000 פעמים.

ברמת התעשייה, ב-1958, הציג איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תוכנית פרסי תקליטי הזהב שלה לתקליטים מכל סוג, אלבומים או סינגלים, שהשיגה מיליון דולר במכירות קמעונאיות. מכירות אלו הוגבלו לחברות תקליטים בארצות הברית בלבד.<ref name="Venable2011"></ref><ref name="Shelton1986"></ref> ב-1968, כדי לקבל תקליט זהב היה צריך למכור 250,000 יחידות של אלבומים. בשל המחיר הקמעונאי הנמוך של סינגלים, מספר היחידות היה גבוה יותר.<ref name="Shelton1986" /> תקליט הפלטינה הוצג לראשונה ב-1976, כאשר סף המכירה לאלבומים היה מיליון יחידות, וסף המכירה לסינגלים היה שני מיליון יחידות. באותה שנה, סף המכירה לתקליט זהב השתנה: סף המכירה לאלבומים היה 500,000 יחידות, וסף המכירה לסינגלים היה מיליון יחידות.<ref name="White1990"></ref> עד לשנה זו, אף אלבום לא קיבל תקליט פלטינה. למשל, ההקלטה של ואן קלייברן לקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של צ'ייקובסקי מ-1958 תזכה בסופו של דבר לתקליט פלטינה, אך רק עד שני עשורים לאחר יציאתו. תקליט היהלום הוצג לראשונה ב-1999, כאשר סף המכירה הייתה 10 מיליון יחידות. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, סף המכירה של סינגלים הושווה לסף המכירה של אלבומים.<ref name="White1990" />

=== אישור הסמכה של RIAA ===
תקליט זהב הוגש ל[[ארטי שרוק על העיבוד שלו ל-"Can't Take My Eyes Off You".]]
הייעוד הרשמי הראשון של "תקליט זהב" על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) הוגדר לראשונה עבור סינגלים ב-1958. כמו כן, ה-RIAA הגדיר את המונח "תקליט זהב" כסימן מסחר של האיגוד בארצות הברית. תקליט הזהב הראשון שניתן על ידי ה-RIAA, ניתן ב-14 במרץ 1958 לפרי קומו עבור השיר "Catch a Falling Star". הפסקול של הסרט האמריקאי משנת 1955, אוקלהומה!, זכה לתקליט זהב ארבעה חודשים לאחר מכן. ב-1976, ה-RIAA הציג לראשונה את תקליט הפלטינה, שהוענק לראשונה לאלבום האוסף Their Greatest Hits (1971–1975) של האיגלס ב-24 בפברואר 1976,<ref></ref> ולסינגל "Disco Lady" של ג'וני טיילור ב-22 באפריל 1976.<ref name="riaa-story"></ref><ref></ref> לאחר שמכירות המוזיקה עלו עם הצגת התקליטורים, ה-RIAA הציג תקליט מולטי-פלטינה ב-1984. תקליט יהלום, שהוענקו לאמנים שמכירותיהם של סינגלים או אלבומים הגיעו ל-10,000,000 עותקים, הוצג לראשונה ב-1999.<ref name="riaa-award-history"></ref>

במאה ה-20, ובעשור הראשון של המאה ה-21, בשל מכירות לסיטונאים, סינגלים ואלבומים רבים זכו לתעודות על מכירה, על אף שנמכרו בהרבה פחות. דבר זה הוספק באופן חלקי בשל המעבר של מכירת הסינגלים והאלבומים להורדות מוזיקה והזרמת מוזיקה.<ref></ref>

=== אישור הסמכה למדיה דיגיטלית ===
בחלק מהמדינות, אישורי ההסמכה להקלטת מוזיקה אינם חלים רק על מדיה פיזית, אלא כוללים גם על רינגטונים הורדות דיגיטליות והזרמות מוזיקה.<ref></ref><ref></ref><ref name="stream2"></ref><ref></ref> מדינות אחרות, כמו דנמרק וספרד, מחזיקות באישורי הסמכה להקטת מוזיקה נפרדים להורדות דיגיטלית וסטרימינג.<ref></ref><ref></ref>

=== אישור הסמכה של IFPI ===
הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית (IFPI) נוסדה ב-1996, ומעניקה את תקליט הפלטינה האירופאי עבור מכירות אלבומים של למעלה ממיליון באירופה ובמזרח התיכון. תקליט המולטי-פלטינה האירופאי מוענק עבור מכירות בכפולות עוקבות של מיליון. הזכאות אינה מושפעת מתאריך הפרסום, ואינה מוגבלת לאמנים אירופיים בלבד.

=== אישור הסמכה של IMPALA ===
איגוד חברות התקליטים העצמאיות (IMPALA) נוסד באפריל 2000 כדי להצמיח את תעשיית המוזיקה העצמאית ולקדם מוזיקה עצמאית למען מגוון אמנותי, יזמי ותרבותי. האיגוד השיק אישורי הסמכה להקלטת מוזיקה בשנת 2005, כך שיכללו סף מכירות של פחות ממיליון: כסף (20,000+), כסף כפול (40,000+), זהב (75,000+), זהב כפול (150,000+), יהלום (200,000+), פלטינה (400,000+) ופלטינה כפולה (800,000+).

== ספי הסמכה ==
תקליט פלטינה הוענק ל[[דה דנן על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האירי עבור אלבומם מ-1999, How the West Was Won. באירלנד, הקלטה חייבת להימכר ב-15,000 יחידות כדי לקבל תקליט פלטינה.]]
להלן ספי הסמכה עבור מדינות שונות. המספרים בטבלאות הם במונחים של "יחידות", כאשר יחידה מייצגת מכירה אחת או הורדה אחת של מדיום נתון. אישור הסמכה להקלטת מוזיקה מוענקת לעיתים קרובות במצטבר, וייתכן שאלבום בודד יקבל תקליט כסף, זהב ופלטינה בתורו. מאז 2013 בארצות הברית,<ref name="stream2" /> ו-2014 בבריטניה<ref name="occ20140622"></ref> ובגרמניה,<ref></ref> 150 הזרמות מוזיקה נחשבת כיחידה אחת שנמכרה.<ref name="occ20140622" /><ref></ref> מאז פברואר 2016, ה-RIAA מוסיף לחישוב המכירות של אלבומים וסינגלים גם הזרמות אודיו ווידאו על פי דרישה.<ref></ref>
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center"
!מדינה
!אלבום כסף
!אלבום זהב
!אלבום פלטינה
!אלבום יהלום
!רשות מאשרת
|-
!ישראל
|—
|15,000
|30,000
|—
|הפדרציה לתקליטים (IFPI)
|-
!ארצות הברית
|100,000
|500,000
|1,000,000
|10,000,000
|איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA)
|-
!הממלכה המאוחדת
|60,000
|100,000
|300,000
|—
|איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI)
|-
!ברזיל
|—
|40,000
|80,000
|300,000
|איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי (ABPD)
|-
!סין
|—
|20,000
|40,000
|—
|מנהל הרדיו והטלוויזיה הלאומי (SARFT)
|-
!צרפת
|—
|50,000
|100,000
|500,000
|איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי (SNEP)
|-
!הודו
|—
|100,000
|200,000
|—
|איגוד תעשיית ההקלטות ההודי (IMI)
|-
!רוסיה
|—
|25,000
|50,000
|100,000
|הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית (NFPF)
|-
!גרמניה
|—
|100,000
|200,000
|—
|איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני (BVMI)
|-
!יפן
|—
|100,000
|250,000
|1,000,000
|איגוד תעשיית ההקלטות היפני (RIAJ)
|-
!קנדה
|—
|40,000
|80,000
|800,000
|איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי (MC)
|-
!ספרד
|—
|20,000
|40,000
|—
|איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי (PROMUSICAE)
|-
!איטליה
|—
|30,000
|60,000
|600,000
|איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי (FIMI)
|-
!אוקראינה
|—
|50,000
|100,000
|500,000
|הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית (IFPI)
|}

== האלבומים הנמכרים ביותר ==
=== בכל העולם ===
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center"
!אמנ/ית
!שם האלבום
!שנת ההוצאה
! class="unsortable" |סוגה
!מכירות במיליונים
|-
|מייקל ג'קסון
|Thriller
|1982
|פופ / רוק / רית'ם אנד בלוז
|66
|-
|AC/DC
|Back in Black
|1980
|הארד רוק / הבי מטאל
|50
|-
|פינק פלויד
|The Dark Side of the Moon
|1973
|רוק מתקדם
|45
|-
|ויטני יוסטון / אמנים שונים
|The Bodyguard
|1992
|פסקול
|45
|-
|מייקל ג'קסון
|Bad
|1987
|פופ / רוק
|45
|-
|מיט לוף
|Bat Out of Hell
|1977
|הארד רוק
|43
|-
|האיגלס
|
|1976
|רוק
|42
|-
|בי ג'יז / אמנים שונים
|Saturday Night Fever
|1977
|פסקול
|40
|-
|פליטווד מק
|Rumours
|1977
|רוק
|40
|-
|שאניה טוויין
|Come On Over
|1997
|קאנטרי / פופ
|40
|-
|אדל
|21
|2011
|סול / פופ / רית'ם אנד בלוז
|35
|-
|אמנים שונים
|Dirty Dancing
|1987
|פסקול
|32
|}

=== ארצות הברית ===
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center"
!אמנ/ית
!שם האלבום
!שנת ההוצאה
!מכירות במיליונים
|-
|מייקל ג'קסון
|Thriller
|1982
|33
|-
|האיגלס
|
|1976
|29
|-
|לד זפלין
|Led Zeppelin IV
|1971
|23
|-
|AC/DC
|Back in Black
|1980
|22
|-
|שאניה טוויין
|Come On Over
|1997
|15
|-
|אדל
|21
|2011
|14
|-
|מיט לוף
|Bat Out of Hell
|1977
|14
|-
|פינק פלויד
|The Wall
|1979
|11
|}

=== הממלכה המאוחדת ===
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center"
!אמנ/ית
!שם האלבום
!שנת ההוצאה
!מכירות במיליונים
|-
|קווין
|Greatest Hits
|1981
|6.1
|-
|אבבא
|ABBA Gold
|1992
|5.3
|-
|הביטלס
|Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band
|1967
|5.2
|-
|אדל
|21
|2011
|5.0
|-
|אואזיס
|
|1995
|4.7
|-
|מייקל ג'קסון
|Thriller
|1982
|4.4
|-
|דייר סטרייטס
|Brothers in Arms
|1985
|4.3
|-
|פינק פלויד
|The Dark Side of the Moon
|1973
|4.3
|-
|מייקל ג'קסון
|Bad
|1987
|4.0
|-
|קווין
|Greatest Hits II
|1991
|3.9
|-
|אדל
|25
|2015
|3.3
|}

=== ישראל ===

== אמנים שיאני מכירות ==

{| class="wikitable sortable" style="text-align: center"
!אמנ/ית
!מדינת המוצא
!שנות פעילות
!סוגה
!הערכת מכירות במיליונים
|-
|הביטלס
|הממלכה המאוחדת
|1960–1970
|רוק / פופ / רוק אנד רול
|600–1,000
|-
|אלביס פרסלי
|ארצות הברית
|1954–1977
|רוק אנד רול / פופ / קאנטרי
|600–1,000
|-
|מייקל ג'קסון
|ארצות הברית
|1964–2009
|פופ / רית'ם אנד בלוז / רוק / דאנס
|350–750
|-
|מדונה
|ארצות הברית
|משנת 1979
|פופ / רוק / דאנס
|275–300
|-
|אלטון ג'ון
|הממלכה המאוחדת
|משנת 1964
|פופ / רוק
|250–300
|-
|פרנק סינטרה
|ארצות הברית
|1935–1995
|פופ / ג'אז
|250–300
|-
|לד זפלין
|הממלכה המאוחדת
|1968–1980
|הארד רוק / הבי מטאל
|200–300
|-
|קווין
|הממלכה המאוחדת
|משנת 1971
|רוק
|150–300
|-
|אבבא
|שוודיה
|1972–1982
|פופ / דיסקו
|200–300
|-
|בריטני ספירס
|ארצות הברית
|1998
|פופ
|180–300
|}

== ייצור פרסים ==
הזמרת ה[[אמריקאית-סומלית, סעדו עלי ורסאמה , מקבלת פרס מפעל חיים על תקליט זהב.]]
הלוחות עצמם מכילים פריטים שונים מתחת לזכוכית, כאשר פרסים מודרניים משתמשים לרוב בתקליטורים במקום בתקליטים. רוב תקליטי הזהב והפלטינה הם למעשה תקליטי ויניל שעברו ריבוץ בריק . ייתכן שהמוזיקה בתקליט עצמו לא תואמת את ההקלטה המוענקת בפועל.<ref></ref> יצרני לוחות בודדים הפיקו את תקליטי הזהב והפלטינה על פי חומרים שהיו זמינים להם ובטכניקות אחרות. הלוחית, בהתאם לגודל ולמורכבות העיצוב, עולה בין 135 ל-275 דולר אמריקאי, והיא מוזמנת ונרכשת לרוב על ידי חברת התקליטים שהוציאה את ההקלטה המקורית של השיר או האלבום.

== ראו גם ==
* האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים
* השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים
* תוכנית פרסים ליוצרים של יוטיוב

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ifpi.org/content/section_links/local_associations.html רשימה של איגודי תעשיית ההקלטות הלאומיים]
* [http://www.ifpi.org/content/library/certification-award-levels.pdf הסמכת פרסים]
* [https://www.riaa.com/gold-platinum/ אישורי RIAA - אתר רשמי]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תעשיית המוזיקה