OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוקינאווה (אי)

אוקינאווה (ביפנית: 沖縄本島) הוא האי הגדול ביותר מבין האיים בקבוצת האיים אוקינאווה שבקבוצת איי ריוקיו והאי עליו יושבת עיר הבירה של מחוז אוקינאווה, נהה. הוא שוכן כ-640 קילומטרים דרומית לאיי יפן הראשיים וגודלו כ-1,200 קילומטר רבוע.

==היסטוריה==
האי אוקינאווה היה המקום בו התחוללה מרבית הלוחמה היבשתית בקרב אוקינאווה במהלך מלחמת העולם השנייה, על ידי חיילי צבא ארצות הברית שלחמו בקרב עקוב מדם כדי לכבוש את אוקינאווה על מנת שיוכל להוות בסיס מבצעי לקראת הפלישה המתוכננת לאיי יפן הראשיים. במהלך 81 ימי קרב נהרגו כ־100,000 חיילי הצבא הקיסרי היפני ו-12,510 חיילי צבא ארצות הברית ובנוסף נהרגו או התאבדו עשרות אלפי אזרחים מקומיים – כרבע מאוכלוסיית האי נהרגה או התאבדה.

במהלך הכיבוש האמריקני ביפן, שבא בעקבות כניעת יפן בספטמבר 1945, שלטה ארצות הברית באי אוקינאווה ובאיים סביבו. אלה נשארו תחת שלטון צבאי אמריקני עד ל-17 ביוני 1972, עם מספר רב של בסיסי רגלים, נחתים וחיל אוויר. מאז שנת 1972 נשארו כוחות אמריקניים באי, אך השלטון חזר לידי ממשלת יפן תוך חתימה על הסכם שיתוף פעולה בין המדינות.

בשנת היובל לסיום מלחמת העולם השנייה הקימו היפנים באוקינאווה אנדרטה משותפת לזכרם של החיילים היפנים והאמריקאים שנפלו בקרב על האי.

בפברואר 2010 פקדה את האי רעידת אדמה במגניטודה של 7 בסולם ריכטר.

==דמוגרפיה==
נכון לשנת 2022, אוכלוסיית האי מונה 1,466,870 נפש, לרבות אזרחים יפנים ואנשי צבא אמריקנים ומשפחותיהם. חלקו הצפוני של האי לא מיושב ברובו ובמרכז האי ודרומו נמצאים רוב המרכזים העירוניים, כולל עיר הבירה, נהה. רוב הנוכחות האמריקנית באי היא במרכזו, אולם קיימים מספר בסיסים קטנים גם בחלקו הצפוני.

==גאוגרפיה==
אוקינאווה הוא האי החמישי בגודלו ביפן, עם שטח של 1,201.03 קמ"ר. חלקו הדרומי של האי מורכב מסלע שמקורו בשוניות אלמוגים, ואילו חלקו הצפוני מורכב בעיקר מסלע בזלת. הסלע קל התמס הגירי בחלקו הדרומי של האי גרם להיווצרות מערות נטיפים רבות. האקלים באי הוא אקלים אקלים סובטרופי אופייני והעונה הגשומה היא בסוף האביב.

==כלכלה==
===תיירות===
האי מושך אליו מדי שנה עשרות אלפי תיירים, בעיקר תיירות פנים מיפן. בצפון האי ניתן למצוא אתרים אשר ממחישים את התרבות המקומית ואת אורח החיים של המקומיים. בכל שנה מתקיימים שני פסטיבלים. אתרי משיכה נוספים כוללים גם את חוף הים, פארקים ומוזיאונים וצוק אוקינאווה שבעבר שימש כ"אתר התאבדות" לאוכלוסיית המקום וכיום משמש כאתר נוף.

===צבא ארצות הברית===
באי ישנם כ-32 בסיסים אמריקניים של חיל האוויר, חיל הים וחיל הנחתים. לבסיסים נתח של 4%–5% מכלכלת האי. ב-2012 נחתם הסכם בין יפן וארצות הברית שלפיו ארצות הברית תצמצם את כוחותיה באי בהדרגה אך עדיין תישאר נוכחות אמריקנית.

==תחבורה==
באי נמל תעופה בינלאומי בעיר הבירה, נהה. בנוסף, במטרופולין הדרומי של האי קיימת רכבת קלה אשר נוסעת על גשרים. האי מרושת ברשת דרכים ראשיות ובדרכים מהירות בתשלום.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוקינאווה
קטגוריה:איי ריוקיו
קטגוריה:מחוז אוקינאווה: איים
צח"ר

צח"ר הוא אזור בגליל. השם צח"ר הוא ראשי תיבות של צפת, חצור הגלילית וראש פינה.<br />
אוכלוסיית היישובים מונה כ-40,000 איש, רובם יהודים.<br />
לצח"ר יש הסכם ערים תאומות עם וסט פלם ביץ', פלורידה.

צ.ח.ר הוא גם שמו של אזור תעשייה המרכזי בגליל העליון, שנמצא ממזרח לראש פינה, בסמוך לשדה התעופה ראש פינה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20110721142944/http://www.edugal.org.il/zahar/english/about.htm About the Tzahar Project]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארץ ישראל: אזורים
קטגוריה:הגליל העליון
מחמוד המשארי

קברו של המשארי ב[[פר לשז]]
מחמוד המשארי (בערבית: محمود الهمشري; 1938 - 9 בינואר 1973) היה היסטוריון פלסטיני ונציג ארגון אש"ף בצרפת וממנהיגי ארגון הטרור ספטמבר השחור. הוא נהרג בהתנקשות בדירתו בפריז על ידי סוכנים של המוסד.

== חייו ==
המשארי נולד בכפר אום ח'אלד שעל חוף השרון. במלחמת העצמאות ננטש הכפר ומשפחתו של המשארי נמלטה לטולכרם. לאחר כמה שנים נסע לכווית שם מצא עבודה, ובשנת 1962 עבר לאלג'יריה שקיבלה באותה עת את עצמאותה והחל לעסוק שם בהוראה ובשנת 1969 עבר לפריז שם החל לייצג את ארגון אש"ף והפת"ח. עם הקמת ארגון ספטמבר השחור לאחר גירוש הארגונים הפלסטינים מירדן היה המשארי מראשי הארגון ותואר כמס' 2 בהנהגת הארגון.

המשארי היה מעורב בתכנון כמה פיגועים נגד ישראל ובמטרות שלה בעולם, בהם ניסיון להתנקש בחיי דוד בן-גוריון בדנמרק בשנת 1969, הפיגוע בטיסה 330 של סוויסאייר שהיה בדרכו לתל אביב ועוד.

ב-2 בדצמבר 1972 נפצע המשארי קשות לאחר שפצצה שהוטמנה במכשיר הטלפון בביתו התפוצצה כשענה לצלצול הטלפון. ממיטתו בבית החולים האשים המשארי את המוסד בהתנקשות וב-9 בינואר 1973 מת בבית החולים ונקבר בפריז.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריונים פלסטינים
קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:פעילי טרור שנהרגו במבצע זעם האל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1939
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1973
קטגוריה:גולים פלסטינים בכווית
גוסטב פון גרונבאום

פרופ' גוסטב אדמונד ריטר פון גרינבאום (בגרמנית: Gustave Edmund Ritter von Grünebaum; 1 בספטמבר 1909, וינה, אוסטריה – 27 בפברואר 1972, לוס אנג'לס) היה היסטוריון ומזרחן אוסטרי שהיגר לארצות הברית.

פון גרונבאום קיבל תואר דוקטור במזרחנות באוניברסיטת וינה. כאשר גרמניה הנאצית סיפחה את אוסטריה באנשלוס ב-1938 עבר לארצות הברית. הוא קיבל שם משרה במכון אסיה בניו יורק בניהולו של ארתור אפהאם פופ. ב-1943 עבר לאוניברסיטת שיקגו ונעשה פרופסור לערבית ב-1949. ב-1957 הוא מונה לפרופסור להיסטוריה של המזרח התיכון ולמנהלה של מחלקה חדשה שנקראה המרכז למזרח הקרוב (Near Eastern Center) באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. 

היה נשוי לגיזלה שטוירמן.

== קישורים חיצוניים ==
<div style="direction: ltr;">
* 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מזרחנים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:מהגרים מאוסטריה לארצות הברית
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1972
ליגורית

שפות איטליה - ליגורית בצהוב למעלה משמאל
ליגורית (בליגורית: Lìgure) היא שפה רומאנית שמדוברת בליגוריה שבצפון איטליה, בנסיכות מונקו, בחלקים מחוף הים התיכון בצרפת ובכפר אחד בסרדיניה.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.zeneize.net/index.html ACADÉMIA LIGÙSTICA DO BRÉNNO (ליגורית)]
*[http://www.zeneize.net/grafia/arfabeto.htm Official Orthography and Alphabet (ליגורית)]
* [http://www.ethnologue.com/show_language.asp?code=lij Ethnologue] 
*[https://web.archive.org/web/20121102154624/http://www.genoves.com.ar/english.html GENOVÉS.com.ar - Ligurian language & culture, literature, photos and resources to learn Ligurian]
*[https://web.archive.org/web/20110110163418/http://www.genoves.com.ar/ GENOVÉS.com.ar]
*[http://firefoxzeneize.altervista.org/index.html Firefox ליגורית]

קטגוריה:איטליה: שפות
קטגוריה:מונקו: תרבות
קטגוריה:שפות ליגוריות
שרה גרואן

שרה גרואן (באנגלית: Sara Gruen; נולדה בשנת 1969 בוונקובר), היא סופרת קנדית-אמריקאית. ספריה עוסקים לרוב בבעלי חיים, והיא תומכת בארגוני צדקה רבים התומכים בבעלי חיים וחיות בר.

==ביוגרפיה==
גרואן נולדה בוונקובר, בקולומביה הבריטית שבקנדה. היא גדלה בלונדון, אונטריו, ולמדה ספרות אנגלית באוניברסיטת קרלטון באוטווה. לאחר סיום לימודיה, המשיכה להתגורר באוטווה במשך עשר שנים.

בשנת 1999 עברה גרואן לארצות הברית והחלה לעסוק בכתיבה טכנית. כשפוטרה, שנתים לאחר מכן, החליטה לנסות לכתוב ספרות בדיונית. כאוהבת בעלי חיים, עוסקים ספרה הראשון, "שיעורי רכיבה", וספרה השני, "שינויי תעופה", בסוסים. ספרה השלישי, "מים לפילים", עוסק בקרקס בשנות ה-30; וספרה הרביעי, "בית הקופים", מתמקד בקופי הבונובו.

גרואן מתגוררת בצפון קרולינה עם בעלה, שלושה ילדים, וכן סוסים, כלבים, חתולים ועז.

==ספריה==
===ספרים שתורגמו לעברית===
* מים לפילים, ספר המספר על מערכת היחסים בין ג'ייקוב בן התשעים ומשהו, מרלנה, כוכבת מופע הסוסים בקרקס, והפילה רוזי, בקרקס בשנות ה-30, נדחה בתחילה על ידי ההוצאה, דבר שגרם לה לחפש הוצאה לאור אחרת. משיצא לאור שהה הספר 12 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, וכך גם הופק סרט על פיו, בו מככבים רוברט פטינסון, ריס וית'רספון וכריסטוף ואלץ.
* בית הקופים, ספר המספר על עיתונאי החוקר פרשה ובה מעבדה לשונית של קופי אדם בה מתקשרים קופי בונובו עם החוקרים בשפת הסימנים האמריקאית מתפוצץ בפעולה חבלנית, שלאחריה מופיעים הקופים בתוכנית מציאות. הזכויות על הספר נקנו ב-5 מיליון דולר על בסיס תקציר בן 12 עמודים שהוגש למו"ל שפיגל וגראו.

===ספרים נוספים===
* Riding Lessons, 
* Flying Changes, המשך לספרה הקודם.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* [http://www.kinbooks.co.il/htmls/page_7623.aspx?c0=21011&bsp=13172 הספרים של שרה גרואן] בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:סופרות קנדיות
קטגוריה:סופרים קנדים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטאות ומכללות בקנדה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בקנדה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1969
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
בוטיק

בוטיק אופנה של המעצב הצרפתי [[כריסטיאן לקרואה]]
בוטיק (מצרפתית: Boutique, מילולי: חנות קטנה) היא חנות מציאות קטנה, המתמחה בפריטים ייחודיים ואופנתיים, כגון בגדים ותכשיטים.

המונח מתייחס גם למגוון רחב של תחומים מלבד אופנה, ומשמשת לעיתים קרובות לתיאור מלון עצמאי, על מנת ליצור הבדלה מהרשתות הגדולות. השימוש במילה מעביר את הרעיון שהמקום ביתי, מתמחה בעיסוקו, ובעל ייחודיות. לאחרונה, המונח "בוטיק" משמש גם לתיאור פריטים בשווקים או בחנויות גדולות, אשר מהווים מוצרי נישה או מיוצרים במספרים קטנים ונמכרים במחירים גבוהים. לדוגמה, לפני שחרור קונסולת המשחקים Wii, מאמר במגזין הטיימס הציע שנינטנדו יכולה להיות "חברת בוטיק משחקי וידאו", בייצור משחקים לקהלי נישה, ומבלי לנסות להתחרות באופן ישיר עם מיקרוסופט וסוני.

המונח נכנס לשימוש יום-יומי בשנות ה-60 המאוחרות, כאשר לתקופה קצרה, לונדון הייתה מרכז סחר האופנה. רחוב קארנבי וקינגס רוד היו במוקד תשומת לב תקשורתי רבה והיוו בית לבוטיקים האופנתיים ביותר של התקופה.

בסוף שנות ה-90 סוחרים קמעונאיים מאירופה פיתחו את הרעיון של התאמת חנות לנושא אורח חיים, בצורה של "חנויות קונספט". חנויות אלו היוו חנויות בוטיק כיוון שעסקו בנושאי נישה צרים, ויצרו מוצרים אשר נעשו לעיתים בעבודת יד, וללא שני פריטים זהים.

==ראו גם==
* מלון בוטיק
* יקב בוטיק

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חנויות
ואאל עאדל זועייתר

ואאל עאדל זועייתר (בערבית: وائل عادل زعيتر; 1934 – 16 באוקטובר 1972) היה אינטלקטואל ומתורגמן ערבי-פלסטיני. נהרג בהתנקשות על ידי המוסד במסגרת מבצע זעם האל לאחר טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, בשל זיהויו על ידי ישראל כאחד מבכירי ארגון הטרור ספטמבר השחור. מקורות פלסטינים טוענים שלא היה מעורב בפעולות טרור, כולל בטבח במינכן, ושנרצח בשל טעות בהערכה הישראלית.

זועייתר נולד ב-1934 בשכם, בן לחמולת זועייתר, מהמשפחות הבולטות בעיר, בנו של עאדל זועייתר, מתרגם ערבי, עורך דין, מורה ומנהיג, ואחיינו של אכרם זועייתר, מנהיג פלסטיני-ירדני, שגריר ירדן ושר החוץ שלה.
הוא שהה תקופה בלוב ולאחר מכן עבר לעיראק שם למד פילוסופיה וספרות ערבית באוניברסיטת בגדד, לאחר לימודיו עבר לרומא, שם ייצג את האינטרסים של אש"ף ועבד כמתורגמן בשגרירות לוב באיטליה. במקביל עסק בתרגום ספרות ערבית לאיטלקית, בין תרגומיו המפורסמים – הספר "סיפורי אלף לילה ולילה".

בעקבות ניסיון לפגע במתקנים אסטרטגיים באיטליה הוא נעצר על ידי משטרת איטליה ונחקר על מעורבות אפשרית בפיגוע, אך בסופו של דבר שוחרר. בתחילת שנות ה-70 היה מראשי ארגון ספטמבר השחור באירופה ובין היתר היה אחראי על ניסיון פיגוע במטוס אל על שהיה בדרכו מרומא לתל אביב. לאחר הטבח באולימפיאדת מינכן נורה למוות זועייתר בפתח דירתו ברומא במסגרת מבצע זעם האל.

ב-2006 האמנית אמילי ג'אסיר יצרה עבודת וידאו המבוססת על אירוע ההתנקשות בזועייתר. בווידאו היא יורה בספרים משום שבזמן ההתנקשות הוא החזיק בידו את הספר "אלף לילה ולילה". התנקשותו תועדה בסרט "מינכן".
==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Janet Venn-Brown (Ed.), For a Palestinian: A Memorial to Wael Zuaiter, London: K. Paul International, 1984. (Translation of "Per un palestinese")
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nablusguide.com/index.php?option=com_content&view=article&id=65%3Awael-zuaiter&catid=35%3Apersonnalities&Itemid=62&lang=en Wael Zuaiter], באתר Nablus Guide 
* , 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילי פת"ח
קטגוריה:פעילי טרור שנהרגו במבצע זעם האל
קטגוריה:סופרים פלסטינים
קטגוריה:מתרגמים
קטגוריה:מתורגמנים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1934
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-1972
אוניברסיטת גתה בפרנקפורט

אוניברסיטת יוהאן וולפגנג גתה בפרנקפורט אם מיין (בגרמנית: Johann Wolfgang Goethe-Universität Frankfurt am Main) היא אוניברסיטה שנוסדה ב-1914 כאוניברסיטה של אזרחים, כלומר בעוד שהיא הייתה אוניברסיטת המדינה של פרוסיה הרי שהיא הוקמה ומומנה על ידי האזרחים האמידים והליברלים הפעילים של פרנקפורט, מאפיין ייחודי בתולדות האוניברסיטאות של גרמניה. ב-1932 שמה הורחב וצורף שמו של אחד מילידי פרנקפורט המפורסמים ביותר, המשורר והסופר יוהאן וולפגנג פון גתה. האוניברסיטה חברה ב-U15.

בראשית המאה ה-21, לומדים באוניברסיטה 38,000 סטודנטים בארבעה קמפוסים עיקריים.

== מבנה ==

האוניברסיטה ממוקמת בארבעה קמפוסים בפרנקפורט:
*קמפוס בוקנהיים (Campus Bockenheim): מדעי החברה, פדגוגיה, פסיכולוגיה, מתמטיקה, מדעי המחשב, גאוגרפיה של האדם
*קמפוס רידברג (Campus Riedberg): רוקחות, פיזיקה, כימיה, ביוכימיה, מדעי כדור הארץ וגאוגרפיה
*קמפוס וסטאנד (Campus Westend): תאולוגיה, פילוסופיה, היסטוריה, פילולוגיה, ארכאולוגיה, משפטים, כלכלה ומנהל עסקים.
*קמפוס נידרראד (Campus Niederrad): רפואה, רפואת שיניים, בית החולים האוניברסיטאי

מתקנים אחרים כוללים את קומפלקס הספורט האוניברסיטאי ב-Ginnheimer Landstraße בבוקנהיים, והביו-קמפוס שמאכסן את הגן הבוטני של האוניברסיטה ב-Palmengarten והיסטוריה של האמנות ב-Frankfurt-Hausen.

== היסטוריה ==
[[בניין אי גה פארבן בקמפוס וסטנד]]
אוניברסיטת פרנקפורט נחשבה לפעמים כליברלית או נוטה לשמאל, והיה לה מוניטין של למדנות יהודית ומרקסיסטית (או אף יהודית-מרקסיסטית).

האוניברסיטה של פרנקפורט ידועה במכון למחקר חברתי (Institut für Sozialforschung) שנוסד ב-1924 והיה ביתה של אסכולת פרנקפורט שהעמידה משנה פילוסופית וחברתית. כמה מן המלומדים הגדולים של אוניברסיטת פרנקפורט קשורים לאסכולה זו, ובהם תיאודור אדורנו, מקס הורקהיימר ויורגן הברמאס וכן הרברט מרקוזה, אריך פרום וולטר בנימין. אישים אחרים שפעלו באוניברסיטה היו הסוציולוג קרל מנהיים, הפילוסופים פרנץ רוזנצוייג, מרטין בובר ופאול טיליך.

בתקופה הנאצית פוטרו כמעט שליש מן המרצים וסטודנטים רבים הודחו בשל סיבות גזעיות ופוליטיות, הרבה יותר מאשר בכל אוניברסיטה גרמנית אחרת.

אוניברסיטת גתה בפרנקפורט הייתה אחד המרכזים של תנועת הסטודנטים בגרמניה בשנות ה-60 של המאה ה-20 ושל מהומות הסטודנטים ב-1968.

בשנים האחרונות מתמקדת אוניברסיטת גתה במיוחד במשפטים, היסטוריה וכלכלה והיא יצרה מכונים חדשים כמו המכון למשפטים ומימון (Institute for Law and Finance) והמרכז למחקרים פיננסיים (Center of Financial Studies). אחת מהשאיפות של האוניברסיטה היא להפוך לאוניברסיטה המובילה בגרמניה בתחום הפיננסים והכלכלה בהתחשב בקרבתה של האוניברסיטה למרכזים הפיננסיים של אירופה. אוניברסיטת גתה ייסדה פרס בינלאומי למחקר בכלכלה פיננסית – פרס הבנק הגרמני בכלכלה פיננסית (Deutsche Bank Prize in Financial Economics).

14 חוקרים מאוניברסיטת פרנקפורט זכו בפרס נובל במשך השנים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.uni-frankfurt.de/english/index.html האתר הרשמי של האוניברסיטה] 
* [https://web.archive.org/web/20070715151302/http://www.uni-frankfurt.de/studium/filme/film-begruessung-01.mpg סרט]
* [http://www.flickr.com/photos/goethe-uni/ האוניברסיטה בפליקר]

== הערות שוליים ==

*
פרנקפורט
קטגוריה:U15 (אוניברסיטאות בגרמניה)
ניקול דה בור

ניקול דה בור (באנגלית: Nicole de Boer; נולדה ב-20 בדצמבר 1970) היא שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון קנדית, המוכרת בעיקר מתפקידיה כג'ואן לוין בסרט הפולחן "קיוב", כאזרי דקס ב"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" וכשרה באנרמן ב"החצי האפל".

==קריירה==
ניקול התחילה לשחק כילדה, בתפקיד הראשי בהפקה של בית-הספר של "הקוסם מארץ עוץ". הופעת הבכורה של בטלוויזיה הייתה ב-"Freddy the Freeloader's Christmas Dinner", בכיכובם של רד סקלטון ווינסנט פרייס.

הופעותיה הטלוויזיוניות המשמעותיות הראשונות היו בתפקיד קבוע בסדרה "9B" של CBS, ולאחר מכן כאורחת בתוכנית מערכונים קנדית בשם "The Kids in the Hall".

תפקידיה המפורסמים ביותר היו אזרי דקס ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" (עונה 7, שנים 1998–1999), וכשרה באנרמן ב"החצי האפל" (ששודרה 6 עונות).

==פילמוגרפיה==
=== סרטים ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!סרט
!דמות
! class="unsortable" |הערות
|-
|1981
|Freddie the Freeloader's Christmas Dinner
|ילדה
|
|-
|1990
|The Kissing Place
|קאתי
|סרט טלוויזיה
|-
|1992
|Prom Night IV: Deliver Us from Evil
|מייגן
|
|-
|1993
|Family Pictures
|פני
|סרט טלוויזיה
|-
|1994
|The Counterfeit Contessa
|הלנה אוורט
|סרט טלוויזיה
|-
|1995
|Jungleground
|קייטלין דין
|
|-
|1995
|National Lampoon's Senior Trip
|מג סמית
|
|-
|1996
|Kids in the Hall: Brain Candy
|
|
|-
|1997
|When Innocence Is Lost
|ננסי
|סרט טלוויזיה
|-
|1997
|קיוב
|ליוון
|
|-
|1998
|My Date with the President's Daughter
|בוני
|סרט טלוויזיה של ABC
|-
|1999
|Family of Cops 3: Under Suspicion
|ג'קי פין
|סרט טלוויזיה
|-
|2000
|Rated X
|קארן מיטצ'ל
|סרט טלוויזיה
|-
|2003
|Public Domain
|בוני
|
|-
|2004
|Phil the Alien
|
|
|-
|2006
|Ties That Bind
|מייגן מהוני
|סרט טלוויזיה
|-
|2008
|NYC: Tornado Terror
|קייסי לורנס
|סרט טלוויזיה
|-
|2008
|Christmas Town
|ליז
|וידאו
|-
|2009
|Suck
|סוזן
|
|-
|2011
|Iron Invader / Metal Shifters
|אמנדה
|סרט טלוויזיה
|-
|2011
|Metal Tornado
|רבקה
|סרט טלוויזיה
|-
|2011
|Secrets From Her Past
|חנה
|סרט טלוויזיה
|-
|2012
|My Mother's Secret
|לורן קולסון
|סרט טלוויזיה
|-
|2016
|Where's My Baby?
|מאריסה
|סרט טלוויזיה
|-
|2016
|Corrupt / Trust No One
|קייט
|
|-
|2017
|Stranger
|מרתה
|סרט קצר
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה קנדיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון קנדיות
קטגוריה:שחקניות ילדות קנדיות
קטגוריה:קנדיות שנולדו ב-1970
דרך המלך (שיר)

"דרך המלך" הוא פזמון שבוצע על ידי הצמד גילי וגלית (גילי נתנאל וגלית בורג) והנציג של ישראל לאירוויזיון 1989, שנערך באותה שנה בלוזאן שבמערב שווייץ.

השיר זכה ב-50 נקודות והגיע בעקבות כך למקום ה-12 מתוך 22 מתמודדים.

== היסטוריה ==
בשנת 1989 הגיש המוזיקאי שייקה פייקוב את שירו "דרך המלך" לתחרות הקדם אירוויזיון. הוא גילה את הילד גילי נתנאל מראשון לציון שהיה אז בן 12, ולאחר שעמד על כישרונו המוזיקלי בחר בו לבצע את שירו בתחרות. זמן קצר לפני התחרות הוחלט על ידי מפיקי הקדם אירוויזיון להצמיד לו זמרת בוגרת. האמרגן והמפיק שלמה צח, שהכיר את גלית בורג שהייתה אז בת 21, הציע אותה וכך נוצר הצמד "גילי וגלית".

לאחר שזכו במקום הראשון בתחרות הקדם אירוויזיון הם נשלחו לייצג את ישראל באירוויזיון, שהתקיים בלוזאן שבשווייץ. השיר הגיע למקום ה-12 מתוך 22 מתמודדים. למקום הראשון הגיעה נציגת יוגוסלביה ריווה.

לאחר התחרות הקליט הצמד גרסה אנגלית לשיר בשם "Shine For Tomorrow" ולאחר מכן התפרק.

השיר הגיע למקום ה-20 במצעד הפזמונים העברי השנתי של שנת תשמ"ט.

בשנת 2006 הקליטו חברי להקת "כלא שש" גרסה מחודשת לשיר "דרך המלך", שבה נעשה שימוש בהקלטות מביצועו המקורי של השיר.<ref></ref>

בסדרה הקומית הפרלמנט הופיעה גרסה פארודית של השיר בשם "הקטור המלך", אותה מקדישים החברים לדמותו של הרופא הקטור (מריאנו אידלמן) ליום הולדתו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1989
קטגוריה:סינגלים מ-1989
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1989
קטגוריה:שירי קדם-האירוויזיון
קטגוריה:שירי ישראל באירוויזיון
קטגוריה:דואטים
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שייקה פייקוב
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי שייקה פייקוב
קטגוריה:שירים על מלכים
התהום השיווקי

התהום השיווקי הוא מודל אשר הוצג לראשונה בספרו של ג'פרי מור "התהום השיווקית - שיווק ומכירת מוצרים טכנולוגיים לצרכנים" (Crossing the Chasm: Marketing and Selling High-Tech Products to Mainstream Customers), ובו מוצגת הרחבה של המודל המסורתי של מחזור החיים לאימוץ והתפשטות חידושים. 

== אימוץ חידושים ==
אימוץ חידושים היא תאוריה המציגה כיצד ובאיזה קצב רעיונות חדשים וטכנולוגיות מתפשטות וחודרות לשווקים. כדי להבין תחילה את התהליך של אימוץ חידושים יש לחלק כל שוק של לקוחות לחמישה פלחי שוק, בהתאם להתייחסותם למוצרים חדשניים: מזנקים, מדרבנים, מיישמים, מחקים ונגררים. לכל אחד מפלחי השוק הללו מאפיינים שונים וגישה שונה לאימוץ חידושים.
* ה"מזנקים", המהווים רק 2% מהשוק הרלוונטי, מחפשים חידושים כמעט בכל מחיר. הם מאמצים מוצרים עוד לפני יציאתם לשוק והם אינם מעוניינים בתועלת מן המוצר, אלא רק בחידוש עצמו.
* ה"מדרבנים”, המהווים 5% מהשוק, מאמצים מוצרים וטכנולוגיות בשלב מוקדם בשל התועלת שבהם. הם אינם מעוניינים בחידוש לשמו, אלא בשאלה האם החידוש יכול להעניק להם איזו שהיא עדיפות או יתרון תחרותי על פני אחרים, בעיקר על פני המתחרים.
* המיישמים המהווים 40% מהשוק, אינם מתעניינים בחידושים טכנולוגיים כשלעצמם, ולכן עצם החידוש במוצר כלשהו איננו מושך אותם. הם מאמינים בהתפתחות הדרגתית ולא במהפכה, ולכן אינם נימנים על "בעלי החזון", כמו המדרבנים. למען האמת, הם מתרחקים מ"בעלי החזון" ורואים בהם יותר "בעלי פנטסיות", אשר צריך להזהר מפניהם. 
* גם המחקים, המהווים כ-40% מהשוק, שותפים לכל החששות של המיישמים, משום שהם אינם מסוגלים לטפל בחידושים. הם ממתינים עד אשר המוצר החדש יהפוך לסטנדרט. המחקים דורשים הרבה תמיכה והדרכה, והמטרה שלהם באימוץ מוצר חדש היא להפחית את העלויות.
* הנגררים, המהווים כ-13% מהשוק הפוטנציאלי, אינם מעוניינים בחידושים כלל, והם יאמצו מוצר חדשני רק כאשר המוצר אליו הם היו רגילים נעלם לגמרי מן השוק.

שני הפלחים הראשונים - מזנקים ומדרבנים - מהווים ביחד את השוק הראשוני. אמנם מניעי הקנייה של כל אחד מהפלחים הללו אינם זהים, אך המכנה המשותף שלהם הוא ברצון להיות "ראשונים" ברכישת המוצר החדש. המזנקים רוצים לעשות זאת על מנת לבחון את המוצר, בעוד שהמדרבנים רוצים לעשות זאת על מנת לנצל את המוצר. שלוש הקבוצות האחרונות מהוות את השוק העיקרי, שהוא מקור הרווחים לטווח הארוך.

== התהום השיווקית ==
התהום השיווקית נובעת מכך, שקיים פער משמעותי בגישה למוצר חדשני בין המדרבנים לבין המיישמים. האחרונים מהססים ביותר ברכישת מוצר חדשני, והם אינם מוכנים לקבל המלצה ממי שנתפס בעיניהם כשייך למדרבנים. הם מחפשים מיישמים כמותם. זהו מצב היוצר מעגל שוטה, לפיו אינך יכול למכור בשוק העיקרי עד אשר המיישמים יקבלו אותך. מאידך, המיישמים אינם מוכנים לקבל אותך, עד שלא תוכיח להם שהצלחת למכור למישהו בשוק העיקרי.

למעשה זוהי המשימה העיקרית העומדת בפני כל מי שמציג מוצר חדשני לשוק: כיצד לחצות את התהום השיווקית במהירות וביעילות. החדירה לשוק הראשוני, שנמצא לפני התהום השיווקית, איננה כה קשה, משום שכמעט תמיד אפשר למצוא לקוחות, שהם מזנקים או מדרבנים, אשר יהיו מוכנים להתנסות במוצר החדש. הקושי העיקרי הוא בחדירה לשוק העיקרי, הנמצא אחרי התהום השיווקית, וכדי להגשים זאת יש צורך בחציית התהום.

== ראו גם ==
* שיווק טכנולוגי
* דיפוזיית החידושים

== לקריאה נוספת ==
* Geoffrey A. Moore, Crossing the Chasm, Harper Business Essentials, 1991

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20121001112244/http://www.mitzuv.com/ArtChasmHe.asp מאמר המתאר בהרחבה את המודל ומהלכים לחציית התהום השיווקית]

קטגוריה:שיווק
מרק ר. כהן

מרק ר. כהן (באנגלית: Mark R. Cohen; נולד ב-1943) הוא היסטוריון יהודי אמריקאי, פרופסור אמריטוס ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת פרינסטון ומתמחה ביהודים בעולם המוסלמי.

== קורות חיים ==
כהן הוא חוקר מוביל בהיסטוריה של היהודים בתקופת ימי הביניים תחת שלטון האסלאם. מחקריו מתבססים, בעיקר, על מסמכים מהגניזה הקהירית. הוא עומד בראש פרויקט הגניזה באוניברסיטת פרינסטון שמטרתו להעלות מספר גדול של מסמכים מימי הביניים לשימוש מקוון. ממרץ 2007 מכיל מאגר המידע 4,000 מסמכים. מרכז הפרויקט נמצא במעבדת מחקר הגניזה על שם שלמה דב גויטיין שם נמצאים רבים מספריו הפרטיים של גויטיין והערות אותן אסף.

את התואר הראשון קיבל כהן באוניברסיטת ברנדייס ואת התואר השני באוניברסיטת קולומביה. את הדוקטורט עשה בבית המדרש לרבנים באמריקה. כהן מתגורר בניו יורק.

== כתבים נבחרים ==
<div style="direction: ltr;">
*Jewish Self-Government in Medieval Islam (1980)
*The Autobiography of a Seventeenth-Century Venetian Rabbi (1987)
*Under Crescent and Cross: The Jews in the Middle Ages (1994)
*Poverty and Charity in the Jewish community of Medieval Egypt (2005)
*The Voice of the Poor in the Middle Ages: An Anthology of Documents from the Cairo Geniza (2005)
</div>
* בצל הסהר והצלב: היהודים בימי הביניים, תרגמה: מיכל סלע, בהוצאת אוניברסיטת חיפה, תשס"א, 2001.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.princeton.edu/~nes/faculty_cohen.html Princeton University faculty page]
* [http://www.princeton.edu/~geniza Princeton Geniza Project]
</div>

קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי יהדות ארצות האסלאם
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:חוקרי גניזת קהיר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
טאקו אורז

טאקו אורז (ביפנית: タコライス) הוא מאכל יפני פופולרי, המכיל תבשיל של בשר בקר מתובל בסגנון טאקו, אשר מוגש על מצע של עלי חסה ואורז, בדרך כלל לצד סלט שמורכב מעגבנייה, מלפפון וגבינה. לעיתים המנה כולה מוגשת בטורטייה במקום בצלחת. המנה נפוצה מאוד באי אוקינאווה ביפן, ומוגשת שם לעיתים קרובות כארוחת צהריים בבתי ספר. המנה מוגשת במקומות רבים עם קטשופ.

ייתכן כי מקור המנה בשילוב משנות ה-60 בין מטבח הטקס-מקס (מטבח אמריקאי בסגנון מקסיקני) בהשפעת חיילי מרינס המוצבים באוקינאווה, לבין אורז שהוא מזון בסיסי מקומי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:מאכלי אורז
קטגוריה:מחוז אוקינאווה: תרבות
כפן אפריקאי

Platalea alba
הכפן האפריקאי (שם מדעי: Platalea alba) הוא מין של כפן החי באפריקה (בשטחי המדינות בוטסואנה, קניה, נמיביה, דרום אפריקה, זימבבואה) ומדגסקר.
== מאפיינים ==
שטחי הגידול המועדפים עליו הן ביצות ומים רדודים. הכפנים האפריקאיים בדרך כלל לא משתפים את מושבות הקינון שלהם עם חסידות או אנפות. הכפנים ניזונים מדגים, רכיכות, דו-חיים, סרטנים ופגיות. הכפנים תופסים את מזונם על ידי נענוע מקורם דמוי הכף במים כשהוא פתוח. הרגליים של הכפנים ארוכות וכפות הרגליים שלהם דקות מחודדות, מה שמאפשר הליכה נוחה בעומקים משתנים של מים.

הכפן קיבל את שמו בגלל המקור המשונה שלו, דמוי הכף, שמאפשר לו לתפוס את מזונו בנוחות וביעילות. גופו של הכפן לבן, והפנים והרגליים שלו אדומים, אך פניהם של הצעירים לבנות כשאר הגוף, ומקורם צהוב. בשונה מהאנפות, הכפן האפריקאי עף כשצווארו מתוח.

הכפן מתחיל את עונת הרבייה שלו בחורף, והיא ממשיכה עד האביב. קנו של הכפן בנוי מעפים וזרדים, ונבנה על עצים שצומחים ליד מים. הנקבה מטילה שלוש עד חמש ביצים, בדרך כלל באפריל או מאי. הזכר והנקבה דוגרים על הביצים לסירוגין במשך 29 יום, ולאחר הבקיעה הם מטפלים בגוזלים במשך תקופה של עשרים עד שלושים יום. זמן קצר לאחר מכן הכפנים הצעירים כבר מוכנים לעזוב את הקן, ומתחילים לעוף ארבעה שבועות לאחר מכן.

הכפנים האפריקאיים נכללים בהסכם לשימור עופות מים נודדים אפריקאים-אירואסיתיים (AEWA).

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1786
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יובאני אנטוניו סקופולי
קטגוריה:כפניים
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
The Cosmos Rocks

The Cosmos Rocks הוא אלבום האולפן ה-16 של להקת הרוק הבריטית קווין, והיחיד ששוחרר יחד עם הזמר פול רודג'רס. האלבום יצא לאור ב-15 בספטמבר 2008 באירופה, ובארצות הברית ב-28 באוקטובר באותה שנה. האלבום כולל 14 שירים חדשים אשר נכתבו על ידי בריאן מיי, רוג'ר טיילור ורודג'רס. זהו האלבום הראשון עם חומר מוקלט חדש של קווין מאז Made in Heaven שיצא ב-1995. האלבום הגיע למקום החמישי בבריטניה ולמקום הראשון באסטוניה שם נשאר למשך 10 שבועות.

==היסטוריה==
הלהקה נכנסה לאולפנים ב-2006, לאחר סיבוב ההופעות של ההרכב ב-2005 (אשר מתועד ב-Return of the Champions). ההרכב ביצע בהופעות שיר חדש שנקרא Take Love אשר לא יצא באלבום. במהלך סיבוב ההופעות של רוג'רס, כתב שניים מהשירים אשר נכנסו לאלבום Warboys ו-Voodoo. קווין כללו רק את הגיטריסט, בריאן מיי והמתופף, רוג'ר טיילור. הבסיסט, ג'ון דיקון עזב את הלהקה ואת עולם המוזיקה בכלל וסירב להשתתף בהופעות של קווין ופול רודג'רס. הסולן, פרדי מרקיורי, נפטר. הסינגל הראשון שיצא באלבום הוא, Say It's Not True שיצא תשעה חודשים לפני יציאת האלבום. הסינגל השני, C-lebrity יצא חמישה חודשים לפני האלבום ונכלל בפרק בתוכנית הטלוויזיה, Al Murray's Happy Hour (ששיר הפתיח של הסדרה הוא Don't Stop Me Now של קווין). האלבום יצא לציון 17 שנים למותו של פרדי מרקיורי ב-1991.

===רשימת השירים===
#Cosmos Rockin' (רוג'ר טיילור)
#Time to Shine (פול רודג'רס)
#Still Burnin' (בריאן מיי)
#Small (טיילור)
#Warboys (רודג'רס)
#Voodoo (רודג'רס)
#Some Things That Glitter (מיי)
#C-lebrity (טיילור)
#Through the Night (רודג'רס)
#Say It's Not True (טיילור)
#Surf's Up... School's Out! (טיילור)
#small reprise (טיילור)

===סגל===
*בריאן מיי - גיטרה, גיטרת בס, שירה, קלידים, פסנתר
*פול רוג'רס - שירה, גיטרת בס, גיטרה, קלידים, מפוחית פה
*רוג'ר טיילור - תופים, כלי הקשה, שירה, קלידים
עם:
*טיילור הוקינס - שירה מלווה ב-C-lebrity

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2008
קטגוריה:אלבומי קווין
קטגוריה:אלבומי חברת פרלופון
קטגוריה:אלבומי חברת הוליווד רקורדס
אימפרבה

אימפרבה (באנגלית: Imperva) היא חברת אבטחת מידע ישראלית, העוסקת בפיתוח תוכנה להגנה על ארגונים מפני גורמים עוינים.

נכון לשנת 2017 מעסיקה החברה כ-1,000 עובדים, בעלת 4,800 לקוחות ומעל ל-500 שותפים עסקיים ב-90 מדינות ברחבי העולם.

משרדיה הראשיים נמצאים בעיר רדווד שורס (Redwood Shores) שבמדינת קליפורניה, ארצות הברית.

== היסטוריה ==
החברה נוסדה בשנת 2002 על ידי שלמה קרמר, עמיחי שולמן ומיקי בודאי ונקראה בשם "וובקוהורט" (Webcohort).

במהלך שנת 2002 הכריזה החברה על מוצר בשם SecureSphere WAF המהווה חומת אש לאפליקציות מקוונות ומיועדת לניטור, דיווח וחסימה של תשדורות HTTP מגורמים עוינים.

בשנת 2004 החליפה החברה את שמה לאימפרבה (Imperva) וכמו כן גם את הלוגו והמיתוג שלה.

בשנת 2009 הקימה החברה את חברת הבת אינקפסולה (Incapsula) שסיפקה פתרונות ומוצרים מבוססי ענן וכלים למניעת התקפות מניעת שירות מבוזרת (DDOS).

בשנת 2011 הונפקה אימפרבה ב-NYSE, הבורסה של ניו יורק.

בשנת 2014 הודיעה אימפרבה על רכישת Tomium Software האמריקאית וחברת SkyFence הישראלית.

במהלך 2017 מכר קרמר את החזקותיו (6.8%) בחברה תמורת 90 מיליון דולר.

ביולי 2018 הודיעה אימפרבה על רכישת חברת אבטחת המידע האמריקאית פרבוטי (Prevoty) תמורת כ-140 מיליון דולר.

באוקטובר 2018 הודיעה אימפרבה שתירכש על ידי קרן תמורת 2.1 מיליארד דולר, והרכישה הושלמה בינואר 2019, כאשר החברה נמחקה מהמסחר בבורסה והפכה להיות בבעלות פרטית.

ביולי 2023 רכשה קבוצת תאלס את אימפרבה תמורת 3.6 מיליארד דולר.

== מוצרים ==
*Web Application Firewall - חומת אש לאפליקציות מקוונות ומיועדת לניטור, דיווח וחסימה של תשדורות מגורמים עוינים.
*Database Activity Monitoring - ניטור וניתוח של פעילות מסדי נתונים הפועלת באופן עצמאי ממערכת ניהול מסדי הנתונים (DBMS).

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות אבטחת מחשבים ישראליות
קטגוריה:חברות תוכנה ישראליות
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:חברות ישראליות שנסחרו בנאסד"ק
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2002
ריצ'רד הרדינג דייוויס

ריצ'רד הרדינג דייוויס (בחליפה כהה) ו[[תיאודור רוזוולט, קובה, 1898]]
ריצ'רד הרדינג דייוויס (באנגלית: Richard Harding Davis, כונה גם RHD; 18 באפריל 1864 - 11 באפריל 1916) היה סופר ועיתונאי אמריקאי. נודע במיוחד ככתב צבאי במלחמת ארצות הברית–ספרד, מלחמת הבורים ובמלחמת העולם הראשונה. כתיבתו סייעה לקידום הקריירה הפוליטית של תאודור רוזוולט. כן היה כתב לענייני אפנה וכתב גם על פרהפסיכולוגיה.

== תולדות חייו ==
נולד בפנסילבניה, אמו רבקה הרדינג דייוויס הייתה סופרת ועיתונאית ואביו למואל הרדינג דייוויס נטש קריירה של עורך דין והיה אף הוא לעיתונאי. הרדינג דייוויס למד באוניברסיטת להיי (Lehigh University) ובאוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אך לא הצטיין.

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 עבר לניו יורק ושימש ככתב עבור ה-New York Sun, וסיקר בעיקר נושאים סנסציוניים כהוצאות להורג, התאבדויות ואסונות. במסגרת זו סיקר את הוצאתו להורג של ויליאם קמלר ב-1890, שהייתה ההוצאה הראשונה להורג בכסא חשמלי. בהמשך היה כתב צבאי ועורך בפועל של ה-Harper's Weekly. בין היתר דיווח ממלחמת ארצות הברית–ספרד (1898), נטל חלק בקרבות והעלה על נס את פועלו של רגימנט הפרשים המתנדבים הראשון ("Rough Riders"), שסגן המפקד שלו היה תאודור רוזוולט, לימים נשיא ארצות הברית. במהלך המלחמה קשרו ביניהם הרדינג דייוויס ורוזוולט קשרי ידידות אמיצים. כתבותיו של הרדינג דייוויס על האומץ והמנהיגות שגילה רוזוולט סייעו לתדמיתו של האחרון. בכך עבר שינוי מעיתונאי העוסק ב"עיתונות צהובה" לכתב פופולרי ומספר סיפורים מרתק. רשמיו ממלחמה זו ראו אור בקבצים Cuba in War Time ו-The Cuban & Porto Rican Campaigns.

ב-1899 דיווח ממלחמת הבורים בדרום אפריקה, כנציג מדינה נייטרלית דיווח הן מן הצד הבריטי והן מצידם של הבורים. דיווחיו התפרסמו בניו יורק הראלד, בטיימס ובכתבי עת אחרים ואף יצאו כספרים, The Lion and the Unicorn ו-With Both Armies . בהמשך דיווח מרודזיה, ממרכז אמריקה וכן סיקר את מלחמת רוסיה–יפן מן הצד היפני. כתבותיו וסיפוריו ממרכז אמריקה ראו אור כספר בשם Three Gringos in Central America and Venezuela ("שלושה גרינגוס במרכז אמריקה וונצואלה").

בשנת 1897 פרסם את הרומן Soldiers of Fortune (חיילי המזל), שעובד למחזה ולשני סרטי קולנוע (ב-1914 וב-1919). ב-1910 ראה אור קובץ סיפוריו Notes of a War Correspondent וב-1913, The Lost Road and Other Stories.

במלחמת העולם הראשונה דיווח מהחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה ונלקח בשבי צבא הקיסרות הגרמנית כמרגל, הוא שוחרר אך נפטר מהתקף לב שבוע לפני יום הולדתו ה-52.

הרדינג דייוויס נישא פעמיים. ב-1899 נשא לאשה את האמנית ססיל קלרק וב-1912 התחתן עם אמנית הוודוויל בסי מקוי, נולדה להם בת אחת, הופ.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120426220557/http://www.pinetreeweb.com/davis-bio.htm הספר "בין שני צבאות" וביוגרפיה קצרה] 
* [https://web.archive.org/web/20101219103508/http://pinetreeweb.com/davis-appreciations.htm הספדים לרגל מותו], כולל הספדים מאת תאודור רוזוולט ווינסטון צ'רצ'יל
* [http://www.gutenberg.org/browse/authors/d#a186 כתביו של הרדינג דייוויס], פרויקט גוטנברג
* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים אמריקאים
קטגוריה:כתבים צבאיים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת להיי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1864
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1916
סרז' הרוש

סרז' הרוש (בצרפתית: Serge Haroche; ) הוא פיזיקאי יהודי-צרפתי יליד קזבלנקה, המתמחה במערכות דה-קוהרנטיות קוונטית, זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 2012. 

== קורות חייו ==
הרוש נולד בקזבלנקה, מרוקו. אביו, אלברט הרוש, היה עורך דין צרפתי יליד מרוקו, ואמו, ולנטין רובלב, הייתה מורה ילידת אוקראינה, שמשפחתה היגרה למרוקו בעקבות מהפכת אוקטובר ברוסיה, משום ששם הוכרו הסמכותיהם כרופאים ויכלו לעבוד. סבו וסבתו מצד אביו למדו בבית הספר הראשון שפתח ארגון כל ישראל חברים בתטואן, השלימו לימודים גבוהים במימון הארגון בפריס ובהמשך ניהלו בתי ספר שונים במרוקו. אביו היה בין התלמידים הראשונים בבית הספר של הארגון במרקש בשלהי המאה ה-19. 

משפחתו, שכללה אז שני אחים מלבד סרז', היגרה לצרפת ב-1956 לאחר שמרוקו זכתה בעצמאות, במטרה להמשיך את חינוכם במסגרות צרפתיות.<ref></ref>

הרוש גר בפריז, נשוי ואב לשני ילדים. הוא דודו של הזמר הצרפתי רפאל הרוש.

== השכלתו ==
הרוש למד באקול נורמל סופרייר וקיבל דוקטורט מהאוניברסיטה של פריז בשנת 1971 בהנחיית קלוד כהן-טנוג'י, בעצמו יהודי-צרפתי חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1997. 

מ-1975 ועד 2001 שימש פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת פייר ומארי קירי, משנת 1982 ועד 2001 היה אף פרופסור באקול נורמל סופרייר. הוא פרופסור בקולז' דה פראנס משנת 2001. עיסוקו העיקרי הוא עריכת ניסויים במערכות דה-קוהרנטיות קוונטית.

== פרסים והכרה ==
הרוש זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2012 יחד עם דייוויד וינלנד, על "שיטות מחקר פורצות דרך שמאפשרות מדידה ומניפולציות של מערכות קוונטיות".

== פרסומים עיקריים ==
<div class="mw-content-ltr">
* Exploring the Quantum - Atoms, Cavities and Photons (with Jean-Michel Raimond) Oxford University Press, September 2006, 
</div>

== ראו גם ==

* קלוד כהן-טנוג'י

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.college-de-france.fr/site/en-serge-haroche/biography.htm קורות חיים]
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לשנת 2012
קטגוריה:יהודים זוכי מדליית הזהב של CNRS
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:פיזיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:סגל קולז' דה פראנס
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:בוגרי אקול נורמל סופרייר
קטגוריה:בוגרי בתי ספר של כל ישראל חברים
קטגוריה:יהודים מרוקאים
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-מרוקאי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1944
דניאל בן־סעיד

דניאל בן־סעיד (Daniel Bensaïd, 25 במרץ 1946 – 12 בינואר 2010) היה פילוסוף ותאורטיקן יהודי-צרפתי, שהתמחה בטרוצקיזם הצרפתי.

== ביוגרפיה ==
בן סעיד נולד בטולוז להורים אלג'יראים יהודים מאוראן. אביו, חיים בן-סעיד, היה אלוף צפון אפריקה באגרוף במשקל מעורב. במלחמת העולם השנייה הוא נתפס על ידי הנאצים, אך הצליח לברוח להסתתר תחת שם בדוי. שני אחיו נרצחו.
דניאל למד ספרות בפריז והשתתף במהומות מאי 1968. החל משנת 1969 הוא היה, יחד עם הנרי וובר, חבר הלשכה פוליטית של "הליגה הקומוניסטית" שהייתה חברה באינטרנציונל הרביעי. הוא ערך את כתב העת של הארגון, לצד הפרופסורה שלו בפילוסופיה באוניברסיטה פריז-VIII. הוא היה אחד המייסדים של המפלגה החדשה האנטי-קפיטליסטית בשנת 2009.
הייתה לו מעורבות גדולה בתנועות שמאל בדרום-אמריקה, ובין היתר היה אחד השושבינים של הניצחון של לולה בברזיל. כבר בשנת 1990 אבחנו אצלו את מחלת האיידס, ובינואר 2010 הוא נפטר בפריז ממחלת הסרטן.

== תרומתו בפילוסופיה ==
דניאל בן-סעיד ממשיך את דרכו של ולטר בנימין. בניגוד למרקסיסטים אחרים, העתיד לדעתו לא ברור.
כמו כן עסק בן-סעיד בז'אן ד'ארק, ובעיקר בקריאה מחודשת בפילוסופיה של קרל מרקס.

== תפיסותיו הפוליטיות ==
הוא אומנם לא היה מרקסיסט דוגמטי, אך היה רחוק מהפוסט-מודרניזם. לפי דעתו, מהפכת אוקטובר הייתה מהפכה ולא הפיכה, והסטליניזם היה מנוגד ללניניזם.
לדעתו, עם כל ההערכה לתנועה האנטי-גלובליזציה, לא יושג כלום, אם לא משיגים את השלטון. לכן מותר, ולעיתים רצוי, אפילו להשתתף בממשלה שמרנית, כדי להשפיע עליה מבפנים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://hagada.org.il/2006/05/11/%D7%9E%D7%A2%D7%9E%D7%93%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%9E%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%9D-%D7%95%D7%90%D7%A1%D7%A4%D7%A1%D7%95%D7%A3/ ריאיון עם דניאל בן-סעיד]
* [http://www.marxists.org/archive/bensaid/index.htm אוסף גדול של מאמרים באנגלית]
* [http://www.europe-solidaire.org/spip.php?page=auteur&id_auteur=101 אוסף גדול של מאמרים בצרפתית]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילוסופים יהודים צרפתים
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:טרוצקיזם
קטגוריה:קומוניסטים
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-20
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בצרפת
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-אלג'יראי
קטגוריה:צרפתים שנפטרו מאיידס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1946
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2010
ז'אן-לואי בארו

ז'אן-לואי בארוֹ (בצרפתית: Jean-Louis Barrault, 8 בספטמבר 1910 בלה ווזינה באיל-דה-פרנס – 22 בינואר 1994 בפריז) שחקן, במאי ופנטומימאי צרפתי.

== קורות חייו ==
את הופעת הבכורה שלו נתן בארו בגיל 21. החל משנת 1935 הוא ביים ושיחק עם קבוצה משלו והשתתף בסרטים שונים. הוא הושפע בין היתר מאנטונן ארטו ומתפיסתו התיאטרונית. תפקידו המפורסם ביותר היה בסרט "ילדי גן-העדן" של מרסל קרנה, שם שיחק את ז'אן-גספאר דבורו, מי שלמעשה המציא את הפנטומימה המודרנית. 

בשנת 1940 הוא נקרא לקומדי פראנסז, ובאותה שנה התחתן עם השחקנית מדלין רנו. עם התיאטרון הפרטי הם מופיעים בכל רחבי העולם, ובשנת 1959 הם מתמנים לנהל את התיאטרון הלאומי "L'Odéon". אחד הבימויים הנועזים היה "הפרגודים" של ז'אן ז'נה, שמיד אחרי מלחמת אלג'יריה יצר שערורייה. במהפכת מאי 1968 הוא הותקף הן מצד המתקוממים והן מצד השלטונות ופוטר מהתיאטרון.
במאי 1974 הוא פתח תיאטרון אחר בתחנת הרכבת הישנה ד'אורסה.

הוא ואשתו קבורים בבית הקברות "דה-פאסי", כמו קלוד דביסי, גבריאל פורה, ז'אן ז'ירודו ואחרים.

== ראו גם ==
* פיטר ברוק
* מארי-כריסטין בארו
* לואי ז'ובה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=tnun6d0UIZ8&cc=1 "ילדי גן-העדן", כל הסרט, עם כתוביות באנגלית]
* [http://abumidian.wordpress.com/hebrew/tirgumim/saadalla/ כשסעד אללה ונוס פגש את ז'אן-לואי בארו]
* 
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה צרפתים
קטגוריה:שחקני תיאטרון צרפתים
קטגוריה:תיאטרון צרפתי
קטגוריה:זוכי פרס טוני לשם כבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1910
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1994
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של פאסי
טארק עלי

טארק עלי (Tariq Ali; נולד ב-21 באוקטובר 1943 בלאהור בפקיסטן) הוא סופר בריטי, יליד פנג'אב, כותב בהגארדיאן, תסריטאי והיסטוריון.

== חייו ==
סבו, מצד אמו, היה מנהיג בליגה המוסלמית האוניוניסטית ובשנים 1942-1937 ראש ממשלת פנג'אב. שני הוריו ממשפחות אצולה, אך אביו היה קומוניסט ואתאיסט. בזמן לימודיו באוניברסיטת פנג'אב בעיר הולדתו לאהור ארגן הפגנות נגד הדיקטטורה הצבאית ששלטה בפקיסטן. כדי לברוח ממעצר, היגר לאוקספורד, שם למד מדעי המדינה ופילוסופיה. היה הפקיסטני הראשון שהתמנה ליושב ראש ארגון הסטודנטים של אוקספורד.
הוא היה מעורב בהתנגדות נגד מלחמת ווייטנאם, ושימש כעורך כתב עת פוליטי. בשנת 1968 הצטרף ל"קבוצה הבינלאומית המרקסיסטית", בעלת הנטייה הטרוצקיסטית ובהמשך הנהיג אותה. בשנות השבעים היה מקורב לג'ון לנון וערך איתו טקסטים לשירים שלו.
אחרי הפיגועים של ספטמבר 2001 הוא כתב את The Clash of Fundamentalisms ובו הוא טען, ששתי צורות של פונדמנטליזם עומדות זו מול זו: האסלאמי והאימפריאליסטי.
ביולי 2012 קרא עלי לתמוך בתוכניתו של קופי ענאן לשביתת נשק בסוריה.
הסופר הבריטי הביע עמדה בעד פירוק האיחוד בין סקוטלנד לממלכה המאוחדת.

== רומנים ==
את הרומן הראשון הוציא עלי בשנת 1991 ובו תיאור סאטירי של השמאל הרדיקלי באירופה. לאחר מכן הוציא את ה"קווינטט המוסלמי", חמישה רומנים, שעלילתם מתרחשת בימי הביניים.
מתוך ה"קווינטט המוסלמי" תורגם לעברית:
* ספר צלאח א-דין. הוצאת אופוס. 2003

== תסריטים - רשימה חלקית ==
* ויטגנשטיין, על הפילוסוף הבריטי-אוסטרי לודוויג ויטגנשטיין
* "South of the Border" של אוליבר סטון

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://hagada.org.il/2012/07/26/טארק-עלי-על-סכנת-קולוניזיציה-מחדש-של-סו/]
* [https://web.archive.org/web/20180809184451/http://tariqali.org/ אתר הבית שלו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:אתאיסטים בריטים
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:טרוצקיזם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:מהגרים מפקסיטן לממלכה המאוחדת
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1943
טוני קליף

טוני קליף (נולד בשם יגאל גליקשטיין; 20 במאי 1917, זכרון יעקב - 9 באפריל 2000, לונדון) היה מנהיג מפלגת הפועלים הסוציאליסטית (SWP) הטרוצקיסטית הבריטית, הוגה ומחברם של ספרים חשובים על תולדות הקומוניזם.

== חייו ==
קליף נולד בתור יגאל גליקשטיין בזכרון יעקב, בנם של זוג ילידי פולין, אסתר (לבית ויסוסקי) ועקיבא גליקשטיין, קבלן-מהנדס, ולו שני אחים ואחות. אחיו חיים גליקשטיין היה עיתונאי, מזכיר "דבר", מבקר תיאטרון ומתרגם. בן אחותו אלכסנדרה הוא דוד טרטקובר. בביתו ביקר תכופות משה שרת, לימים ראש הממשלה השני של מדינת ישראל. לעיתים היו מבקרים את דודו, חיים מרגליות קלווריסקי, ברחובות. דוד אחר היה הרופא הלל יפה.
היה תחילה חבר בשומר הצעיר, בגיל 17 כבר העז להתמודד מול אבא חושי בחיפה ולהתגרות בו, מה שגרם למנהיג של חיפה לשלוח אליו ביריונים שיישברו לו את האצבע. האויב האמיתי, מבחינתו, לא היו נאצים, אלא הבריטים. אחר-כך ירד למחתרת במסגרת פעילותו ב"ברית הקומוניסטים המהפכנים", הקבוצה הטרוצקיסטית הראשונה בארץ. בתקופה זו הוא קיבל על עצמו את שם הכיסוי טוני קליף, ואיתו הוא נשאר גם אחר-כך. בשנת 1944 הוא התחתן, ובקיץ 1946 עבר הזוג לגור בלונדון. אך הוא המשיך בינתיים לעסוק בעיקר בנושאים של המזרח התיכון. זמן קצר אחרי הגעתו ללונדון הוא פנה לתנועת הפועלים האנגלית והזהיר מפני הסכנה של הפונדמנטליזם המוסלמי, אז בדמות האחים המוסלמים, והאשים את הכובש הבריטי בשימוש בהם. את דבריו הוא. 
בזמן שגם "השומר הצעיר" כבר קיבל במהלך שנת 1947 את תוכנית החלוקה, התנגדו לה הטרוצקיסטים: 

 

מאז חי באנגליה, עם אשתו, שני בנים ושתי בנות, אך לא קיבל אזרחות בריטית מעולם, והוא דיבר אנגלית במבטא ישראלי. הוא נקבר בבית הקברות הייגייט, לא רחוק מקרל מרקס.

== מנהיג מפלגת הפועלים הסוציאליסטית ==
בין היורשים השונים של טרוצקי היה וויכוח האם אפשר לקרוא לברית המועצות עדיין מדינת פועלים, אומנם מנוונת, אך בעלת סיכוי גדול לחזור להיות מדינת פועלים אמיתית, או שהיא למעשה איבדה את אפיונה כמדינת פועלים, כלומר מדינה, שהכוח הוא בידיים של הפועלים, והיא קפיטליסטית במסווה. אותו וויכוח התעורר לגבי המדינות שנכבשו על ידי הצבא האדום בסיום מלחמת העולם השנייה. קליף היה בדעה, שבשני המקרים מדובר בקפיטליזם מדינתי (State capitalism). ברית המועצות הפסיקה לדעתו להיות מדינת פועלים בשנת 1928, וחוקי הכלכלה הקפיטליסטית (חוק הערך) פעלו בה לא כתוצאה של קונפליקטים מעמדיים פנימיים, אלא כתוצאה ממרוץ הנשק מול האימפריאליזם האמריקני. 
בשנת 1950 הוא הקים עם אחרים את מה שמאוחר יותר ייקרא "מפלגת הפועלים הסוציאליסטית" (Socialist Workers Party - SWP). המפלגה זכתה לעליה במספר החברים בה מתוך שורות המפלגת הלייבור, בשנות השישים גם במסע ההסברה נגד החימוש הגרעיני, בשנות השבעים במאבק נגד נאו-נאצים ובשביתת הכורים בבריטניה (1984–1985). 
אחרי התמוטטות ברית המועצות בשנות התשעים הפכה ה-SWP המפלגה הגדולה ביותר בצד השמאלי של המפה.
חוץ מניתוחיו על אופיו של המשטר במזרח אירופה בולטים האוטוביוגרפיה שלו והביוגרפיות שלו של לנין ושל טרוצקי.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.marxists.org/archive/cliff/index.htm כתביו של טוני קליף, באנגלית]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים בריטים
קטגוריה:טרוצקיזם
קטגוריה:קומוניסטים בריטים
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:לוחמי המחתרות
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בריטים ממוצא יהודי-פולני
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2000
אאוג'ניו ברבה

אֵאוּגֶ'נְיוֹ בַּרְבָּה (באיטלקית: Eugenio Barba; נולד ב-29 באוקטובר 1936 בברינדיזי) הוא איש תיאטרון ממוצא איטלקי הפועל בדנמרק, מייסד תיאטרון אודין ובית הספר הבינלאומי לאנתרופולוגיה של התיאטרון.

== חייו ==
ברבה גדל בגליפולי שבנפת לצ'ה בדרום איטליה. אביו נפצע במלחמת העולם השנייה ונפטר לאחר מכן. עם סיום לימודיו באקדמיה צבאית, עזב את התוכניות שלו ללכת בדרכו הצבאית של אביו והיגר לנורווגיה, שם למד באוניברסיטת אוסלו ספרות נורווגית ותולדות הדת. בשנת 1960 עבר לוורשה כדי ללמוד בימוי תיאטרון, ב-1961 הצטרף ליז'י גרוטובסקי עד לשנת 1964.

אחר כך נסע ברבה להודו, שם הכיר את תיאטרון הקתקאלי. אחרי חזרתו לאוסלו הוא החל ללמוד אנתרופולוגיה וסנסקריט. בשנת 1964 הקים את ה-Odin Teatret בהולסטברו, עיר במרכז דנמרק עם אוכלוסייה כמעט קבועה של 30,000 עד 40,000 תושבים. זהו אזור חקלאי, וגם התיאטרון ממוקם בחווה חקלאית לשעבר.

== תיאטרון בין-תרבותי ==
אודין הוא אל מהמיתולוגיה הנורדית, ושם התיאטרון על הניסיון להתחבר למסורות עתיקות. ברבה, כמו רוב אנשי התיאטרון החשובים במאה העשרים, הבין את הצורך בהתחדשות אומנות התיאטרון:

כמו רבים אחרים, הוא ניסה להביא "דם חדש" באמצעות ניסיונות עם השפעות תרבותיות שונות. אך היה לו גם סייג מסוים, ובמכתב (לא אישי, כי הוא פרסם אותו) לשותפו לדרך ריצ'רד שכנר הוא כותב:

== פרסים ==
ברבה זכה לתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות שונות בעולם, כמו אורהוס, איקוצ'ו, בולוניה, הוואנה, וורשה, הונגקונג, בואנוס איירס ועוד.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Jenseits der schwimmenden Inseln. Rowohlt, 1985, Hamburg.
* Das Volk des Rituals. Aus: Eugenia Barba, Ein Kanu Aus Papier - Abhandlung über Theateranthropologie, in "Flamboyant", Köln, Januar 1998
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:במאי תיאטרון
קטגוריה:במאי תיאטרון איטלקים
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1936
רוני כתריאלס

רונלד "רוני" כתריאלס (קרי: קַסְרִילְס, אנגלית: Ronnie Kasrils; נולד ב-15 בנובמבר 1938 ביוהנסבורג) הוא פוליטיקאי יהודי דרום-אפריקאי.

== חייו ==
הוריו של רוני, איזידור כתריאלס ורנה כהן, היו פליטים יהודים שהגיעו לדרום אפריקה מליטא ולטביה. אביו היה סוחר. רוני גדל בשכונת יווויל, שם חיו הרבה מהגרים יהודים. הצטרף בנעוריו לתנועת בית"ר בעיר. אחרי לימודי התיכון עבד כתסריטאי ובמאי סרטים. האירוע ששינה את חייו, היה הטבח שארפוויל בשנת 1960. הוא החליט להילחם נגד שלטון האפרטהייד ולהצטרף ל-ANC, ושנה אחר-כך למפלגה הקומוניסטית של דרום-אפריקה. בשנת 1962 נגזר עליו איסור לנאום בפומבי למשך חמש שנים. הוא היה אחד המייסדים של חנית האומה (אומקונטו ווה סיזווה), הזרוע הצבאית של ה-ANC, יחד עם ארתור גולדרייך, לוחם הפלמ"ח לשעבר. בשנת 1963 הוא היה המפקד האזורי של נטאל בחוף המזרחי, בשנת 1964 הוא נשלח לאודסה לאימונים צבאיים, ומאוחר יותר ללונדון. בתקופה זו הוא עבד עם ג'ו סלובו, גם הוא יהודי ליטאי, המכונה "ג'ו האיום". 
הוא שירת את ה-ANC ובמיוחד את "חנית האומה" בארצות שונות, ובשנת 1983 התמנה לראש שירותי המודיעין של הארגון. בשנת 1990 הוא נכנס חזרה לדרום-אפריקה בחשאי במסגרת "מבצע וולה", אך כבר בשנת 1991 הותרה שוב פעילותה של ה-ANC, וכתריאלס חזר לדרום-אפריקה ופעל בגלוי בימיה האחרונים של שלטון האפרטהייד.

=== טבח בִּישׁוֹ ===
בִּישׁוֹ היא עיר במה שבזמנו נחשב מדינת בנטוסטן סיסקאי. ב-7 בספטמבר 1992 הוביל כתריאלס 80,000 מפגינים לבישו כדי לדרוש, שסיסקאי תשוב להיות חלק בלתי נפרד ממדינת דרום-אפריקה. ממשלת סיסקאי חסמה את הדרך, ומאוחר יותר פתחה באש, כאשר כתריאלס ניסה עם קבוצה של מפגינים לפרוץ את המחסום. 28 בני-אדם נהרגו ומעל 200 נפצעו. ועדה שהוביל השופט ריצ'רד גולדסטון ושחקרה את הטבח, ביקרה את כתריאלס על הניסיון שלו לפרוץ את המחסום.

=== שר בממשלה ===
משנת 1994 עד 1999 הוא היה סגן שר הביטחון בממשלה הראשונה לאחר נפילת האפרטהייד, משנת 1999 עד 2004 היה שר המים והייעור ומשנת 2004 עד 2008 שר השירותים החשאיים. 
עד לפטירתה היה נשוי לאלאנור כתריאלס, גם היא לוחמת ב-ANC והאישה הלבנה הראשונה שנעצרה במעצר מנהלי לחצי בשנת 1963, ולהם שני בנים ובת.

== יחסו לישראל ==
כתריאלס הוא מבקר חריף של מדיניות ישראל כלפי הפלסטינים. בשנת 2001 הוא יזם הצהרה של דרום-אפריקאים ממוצא יהודי שהשתתפו בתנועה נגד האפרטהייד, שקראו לקידום תהליך השלום הישראלי-פלסטיני וליישום פתרון שתי המדינות. ברבים ממאמריו הוא משווה בין מדיניות ישראל למדיניות האפרטהייד.

== לקריאה נוספת ==
* אלון ליאל, צדק שחור. הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999
* Gideon Shimoni, Community and Conscience: The Jews in Apartheid South Africa. Brandeis University Press. 2003

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתנגדי האפרטהייד
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים דרום אפריקאים
קטגוריה:אתאיסטים יהודים
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:אישים ממוצא יהודי-ליטאי
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1938
נטורליזם (תיאטרון)

הנטורליזם הוא זרם בתיאטרון האירופאי, ששלט בתיאטרון בין השנים 1880 עד 1920. תת-זרם של הריאליזם, ששם דגש על הצד החברתי, הדמויות לקוחות בדרך כלל ממעמד הפועלים, זרים, מיעוטים אתניים, מוגבלים וכו'. בישראל "נציג" הנטרוליזם הוא הלל מיטלפונקט (בעיקר "בובה", "מי תהום", "מכולת" ועוד).
ההפקה הראשונה של המחזה [[העלמה יוליה]]
== מאפיינים ==
* הממשות האמיתית נמצאת בטבע ובכל עולם הדברים החומריים שבו, כל תופעות הרוח והחברה אינן אלא תולדה של הטבע שחוקיו קובעים את העולם.
* הדמויות מוצגות בהקשר החברתי שלהן.
* העתקה של המציאות וצמצום העיבוד האומנותי עד למינימום.
* אין דמויות ותופעות על-טבעיות, אין גיבורים אציליים
* הדמויות והסביבה החברתית, בדרך כלל, שייכות לתחתית הסולם החברתי.
* יש נטייה לדטרמיניזם ועיסוק בתורשה.
* הוא מתנגד ל״המחזה העשוי היטב״, כי המציאות אינה "עשויה היטב".
* השפה המדוברת על הבמה רדודה וקטועה.
* העלילה לא חשובה ולעיתים חסרה.

== מייצגים מרכזיים ==
* גרהרט האופטמן
* מקסים גורקי
* אמיל זולה
* אנרי בק
* יוג'ין או'ניל

קטגוריה:תיאטרון