OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מלבינה צ'יזמדיה

מלבינה צ'יזמדיה (בהונגרית: Csizmadia Malvina; 20 במאי 1926 – 30 באפריל 2010) הייתה ישראלית ילידת הונגריה שהוכרה כחסידת אומות העולם על כך שהצילה יהודים ממוות יחד עם אמה ואחיותיה במלחמת העולם השנייה.

מלבינה צ'יזמדיה בצעירותה
== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
ב-19 במרץ 1944, פלשה גרמניה להונגריה והוקם מחנה עבודה במקום בית ספר אשר היה צמוד לבית משפחת צ’יזמדיה. בבית התגוררו האם מריה צ'יזמדיה ושלושת בנותיה, אירן מלבינה ואולגה. מלבינה הייתה נערה בת 18 והתעניינה מאוד במתרחש מעבר לגדר התיל אשר הקיפה את המחנה והחליטה יום אחד לטפס אל מעבר לגדר. שם פגשה את טבח המחנה אשר היה יהודי והציעה לו את עזרתה בשליחת מכתבים והברחת אוכל אל תוך המחנה. בהתחלה אחיותה ואמה התנגדו לכך וניסו להניא אותה מלעזור, כי ידעו שאם יתפסו חייהן וחיי האסירים יהיו בסכנה. בית משפחת צ’יזמדיה הפך לנקודת הקשר והחיבור בין האסירים לבין העולם שמחוץ למחנה כשהאסירים היו מתגנבים לבית ונפגשים בו עם קרובי משפחה. כאשר הצבא האדום התקרב אל הונגריה מלבינה ומשפחתה חששו שהנאצים יתחילו להעביר את האסירים אל מחנות ריכוז אחרים ולכן החליטו למצוא מקומות מסתור עבור היהודים אסירי המחנה בכפרים ובחוות באזור. מלבינה ומשפחתה הצילו למעלה מ-25 יהודים תוך סיכון חייהן בהברחות אל תוך המחנה ומחוצה לו ובהבאת היהודים אל מקומות המסתור. בנות המשפחה השתמשו בשיטות שונות ויצירתיות כדי להבריח את הגברים, כגון, הכנסתם לשקי תפוחי אדמה, הסתרה מתחת לחבילות חציר ואף שימוש בלבוש נשים.<ref name=":0"></ref>

== לאחר המלחמה ==
לאחר המלחמה מלבינה ומשפחתה המשיכו לעזור ליהודים בחציית הגבול לצ'כוסלובקיה ומשם היעד הבא היה לארץ ישראל. עם קום המדינה שתי אחיותיה של מלבינה, אורנה שורני ואולגה פישר, התחתנו עם יהודים שהצילו, התגיירו ועלו לישראל ומלבינה ואמה נשארו בהונגריה בכפר בו גרו לפני המלחמה והיחסים עם השכנים הפכו מתוחים. הם קיבלו כינויי גנאי והצקות כל הזמן, אף על פי שהנאצים נוצחו האנטישמיות עדיין הייתה בשיאה. בנובמבר 1949 שתי האחיות שכנעו את מלבינה ואימן לעלות לישראל. לאחר עלייתן, מלבינה התחתנה עם גבר יהודי והתגיירה. מלבינה התגוררה בנהריה. נולד לה בן אחד וממנו שלושה נכדים אשר שירתו כולם ביחידות קרביות בצה"ל. כשגויס נכדה הצעיר, הוא ביקר ביד ושם במדים והצדיע לעץ של סבתו בגן חסידי אומות העולם.

== הכרה והנצחה ==
ב-30 באוקטובר 1967 הוכרה מלבינה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם וניטע לכבודה עץ בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.<ref name=":0" />

תמונתה של מלבינה מופיעה באגף חסידי אומות העולם במוזיאון ארצות הברית לשואה ובמוזיאון לוחמי הגטאות.

סיפורה של מלבינה ומשפחתה מונצח ומסופר בסרט "Rescuers: Stories of Courage: Two Families"

== קישורים חיצוניים ==
* 
* Rescuers: Stories of Courage: Two Families-Tony Bill,Tim Hunter
* https://www.youtube.com/watch?v=XMbz2Mx-ZBQ

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראליות ילידות הונגריה
קטגוריה:ישראלים ילידי הונגריה
קטגוריה:הונגרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
אלון ארבץ

אלון ארבץ (נולד ב-1988) הוא יזם ישראלי בתחום הסייבר והמייסד של חברת ״אינטסייטס״ (IntSights), אשר נמכרה בשנת 2021 בסכום של 350 מיליון דולר. בשנת 2023 הוציא לאור את הספר "ההגנה הטובה ביותר", על תעשיית הסייבר הישראלית.<ref name=":2" />

== ביוגרפיה ==
אלון ארבץ נולד בתל אביב והוא בנם הבכור של שמואל ומיכל ארבץ וגדל בהרצליה וברעננה. הוא למד בתיכון בית הספר המדעי-ישיבתי כפר בתיה ובשנת 2006 החל ללמוד בישיבת ההסדר ירוחם. בשנת 2008 התגייס ליחידת אגוז, אך לאחר חצי שנה נפלט מהמסלול עקב פגיעה בשמיעה, ועבר ליחידה 8200. הוא שירת שם בתחום הסייבר.<ref name=":1"></ref>

לאחר שחרורו מצה"ל, בשנת 2011, למד בישיבת ההסדר בעתניאל במשך כשנה, ולאחר מכן החל ללמוד משפטים וחשבונאות באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו, הקים ארבץ את ״כנפי כסף״, חברה לתועלת הציבור שהתמקדה בחינוך פיננסי לצעירים ונוער,<ref></ref><ref name=":3"></ref> ואת חברת ״סייבר סקול״ שעסקה בלימודי סייבר לנוער, בארץ ובארצות הברית. ״סייבר סקול״ נמכרה בשנת 2015 למשקיע פרטי.<ref name=":1" />

ארבץ הפסיק את לימודיו באוניברסיטה בשנת 2015 והקים, יחד עם גיא ניצן וגל בן דוד, את ״אינטסייטס״ (IntSights), סטארטאפ בתחום הסייבר, שפיתח מערכת מודיעין לארגונים מהמגזר הפרטי בכל העולם. החברה גייסה 70 מיליון דולר ונמכרה בשנת 2021 לחברת ראפיד7 האמריקנית ב-350 מיליון דולר.<ref name=":0" /> ארבץ השלים את התואר במשפטים בשנת 2018.

בינואר 2023 יצא לאור ספרו ״ההגנה הטובה ביותר״, בהוצאת סלע מאיר, על תעשיית הסייבר הישראלית. הספר מבוסס על ראיונות שקיים ארבץ עם בכירי התעשייה, ביניהם: גיל שויד, נדב צפריר, ניר צוק ושלו חוליו, ועל סיפורו האישי.<ref name=":4"></ref>

בשנת 2023 הקים ארבץ את הסטארטאפ ״פוינט פייב״, העוסק בניהול עלויות של תשתיות ענן, והוא משמש בו כמנכ"ל.<ref name=":4" />

== חיים אישיים ==
ארבץ נשוי לסמדר, אב לארבעה ומתגורר באור עקיבא.<ref name=":3" />

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://omny.fm/shows/odpodcast/alon-arvatz-124 אלון ארבץ - מסיד צנוע לאקזיט של 350 מיליון דולר], עוד פודקאסט לסטארטאפים
* [https://www.youtube.com/watch?v=3vILWD6O_XE&ab_channel=TEDxTalks יזמים? חפשו את האבולוציה הגדולה הבאה] (באנגלית), הרצאת TEDX של אלון ארבץ במכללה האקדמית בית ברל
* [https://www.tech12.co.il/index-specials/techlist-2023/cyber/Article-b044c7104313781026.htm?sCh=e1c363a8895e6810&pId=182929212 הדמויות המשפיעות בסייבר - אלון ארבץ: היזם הסדרתי שחוקר את הצלחת הסייבר], tech12

==הערות שוליים==

קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:חיילי יחידה 8200
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער כפר בתיה
קטגוריה:בוגרי ישיבת ההסדר ירוחם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
ויקטור אוליבה

ויקטור אוליבה (בצ'כית: Viktor Oliva; 24 באפריל 1861 – 5 באפריל 1928) היה צייר ומאייר צ'כי.<ref>Meissner - Neumann (March 2004). "10. PAINTINGS". Catalogue / ORDER OF SALE (3/2004).</ref>

== ביוגרפיה ==
ויקטור אוליבה היה אמן רישום, איור וציור שנולד בנובה סטרשצ'י, בוהמיה, אוסטריה-הונגריה. סגנונו העיקרי היה אר נובו.<ref>Troja Chateau Gallery?. "[Untitled list of European painters]". Archived from the original </ref>

בגיל 17 למד באקדמיה לאמנויות יפות בפראג ולמד אצל פרנטישק סיקוונס, שהעריך מאוד את עבודתו. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה של מינכן.

בשנת 1888 הוא נמשך לאזור מונמארטר בפריז כדי להיות חלק מהקהילה האמנותית שהתרחבת שם במהירות. הוא התגורר שם כמה שנים והתיידד עם "פריזאים בוהמיים" אחרים כגון לודייק מרולד, מיקולש אלש, יאקוב ארבס וקארל ויטסלב מאשק.<ref>Oliva Absinthe. "[History of Viktor Oliva Buy Absinthe]". Retrieved 2007-03-05.</ref>

היצירה שלו השתפרה מאוד בסביבה האמנותית העשירה. בפריז הוא גילה את ההנאה שבשתיית האלכוהול אבסינת. הוא גם אהב מאוד את ההתלהבות שבטיסה בכדור פורח. כל הקבוצה הייתה נאמנה מאוד לאידיאלים שהבוהמה האמנותית האמינה בהם. כולם חיו ועבדו שם מספר שנים לפני שחזרו לביתם לבוהמיה.

בשנת 1897 הוא קיבל את התפקיד של עורך תמונות במגזין הפופולרי בשפה הצ'כית Zlatá Praha ("פראג הזהובה"). הוא מילא תפקיד זה במשך 19 שנה. זמן קצר לאחר שהחל לעבוד שם, הוא התחתן עם אנה אדמקובה, שהתלהבה מהכישרון שלו. נולד להם בן, ויקטור אוליבה ג'וניור. הנישואים לא נמשכו זמן רב, שכן אנה ברחה עם זמר בשם מאז'ק.

במהלך רבע המאה הבאה, אוליבה היה פורה מאוד בעבודתו. הוא בילה זמן רב עם חברו הטוב יוזף קורנסקי. אוליבה הוזמן ליצור יצירות דרמטיות רבות כולל תקרות של כמה מבנים בבוהמיה. היו לו גם כמה יצירות תלויות בבית הקפה האהוב עליו. הוא אייר כמה ספרים שהתפרסמו במשך כמעט שני עשורים עם איוריו.

בדי ציור של אוליבה תלויים בקפה סלביה, בקירות הבניינים באי סלביה ובמסצ'אנסקה בסדה בפלזן.

הוא מת ב-5 באפריל 1928 בפראג, ונקבר בבית הקברות אולשאני באזור המיועד לאמנים מפורסמים.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Viktor Oliva (1861-1928) - Pohled na Hradčany.jpg
File:The Absinthe Drinker by Viktor Oliva.jpg| 
File:Viktor Oliva - V kládě.jpg
File:Viktor Oliva - Krásná modelka.jpg| 
File:Viktor Oliva Topicuv Salon 1895.jpeg
File:Maîtres de l'affiche V 3 - Dessin originel - Pl 100 - Oliva.jpg
File:Viktor oliva, la biblioteca del mondo, litografia, 1897.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1861
קטגוריה:נפטרים ב-1928
עמותת הביננו

עמותת הביננו היא עמותה ישראלית המעניקה סיוע מותאם לאנשים מהציבור הדתי והחרדי החווים קשיים רגשיים, נפשיים ולימודיים. כמו מטפלת העמותה בנושא האובדנות בציבור החרדי. העמותה נוסדה בבית שמש בשנת 2016 על ידי אלכסנדר מושקוביץ. 

== פעילות העמותה ==
העמותה פועלת לקידום רווחה וסיוע נפשי לאנשים המתמודדים עם בעיות רגשיות, נפשיות ולימודיות, וכן הענקת תמיכה ועזרה ראשונה נפשית והכוונה מקצועית ללא עלות. בנוסף לכך, העמותה מפרסמת מאמרים בתחומים של בריאות הנפש והתפתחות הילד והנגשת מענה והכוונה לציבור החרדי והדתי.

== אגפי העמותה ==
* 'השיבם'- מוקד טלפוני ומקוון המציע ייעוץ ראשוני, עזרה ראשונה נפשית ותמיכה במצוקות רגשיות ונפשיות. המוקד מנוהל על ידי פסיכיאטר, עו"ס קליני וצוות של מתנדבים בעלי רקע מקצועי בטיפול, שעברו הכשרה בעמותה.
* 'ידעם'- פעילות שמטרתה להנגיש ידע מקצועי בנושאי פסיכולוגיה וחינוך לבריאות הנפש לקהל הרחב. צוות המחלקה, יחד עם אנשי מקצוע נוספים, עורכים מאמרי הדרכה המותאמים לאורח החיים והשקפת העולם החרדי. חומרים אלו זמינים באתר העמותה ומתפרסמים מעת לעת בעיתונות החרדית. כמו כן פועל צוות העמותה לפרסם מאמרים להפחתת הסטיגמה בבריאות הנפש.
* 'הבינם'- מחלקת הדרכה לייעוץ וטיפול. צוות הייעוץ מעניק הדרכה, סיוע והפניה לאבחון וטיפול בהפרעות נפשיות, מצוקות רגשיות, תקשורתיות ולימודיות
* 'הורם'- מחלקת ההדרכה, המעבירה הדרכות וסדנאות מקצועיות לעובדי העמותה ומתנדביה וכן קיום כנסים הפתוחים לקהל הרחב להעלאת המודעות להפרעות נפשיות ולאופן ההתמודדות איתן.
* בעמותה מחלקה ייעודית למיצוי זכויות זכויות סוציאליות, המספקת מדריכים מקיפים למיצוי זכויות ללא עלות.
* העמותה מנהלת באתר האינטרנט שלה אינדקס ומאגר מידע של מאות אנשי מקצוע מוסמכים בתחום בריאות הנפש הפרא-רפואית והתפתחות הילד. יוזמה זו נועדה להנגיש את הטיפול לנזקקים בציבור החרדי בישראל.
* אגף להעלאת המודעות למניעת אובדנות והכשרת שומרי סף בקהילה החרדית.

== אובדנות במגזר החרדי ==

אובדנות במגזר החרדי היא נושא שנמנעים מלדבר עליו לרוב בשל טאבו חברתי, עקב היותו איסור הלכתי וכן חשש לסטיגמה על המשפחה והקרובים של הסובלים ממחשבות אובדניות. כתוצאה מכך, נושא זה סובל מחוסר דיווח ומחוסר מענה מותאם. הביננו פועלת לטיפול בנושא זה באמצעות מוקד ייעודי לציבור החרדי, העלאת מודעות, ימי עיון והדרכת שגרירים בקהילה. נכון לשנת 2024 העמותה הכשירה מעל 200 אנשי חינוך לזיהוי אובדנות. כמו כן, נערך מחקר לזיהוי ומענה מותאם לאובדנות במגזר החרדי.

== התנדבות ==

העמותה מחזיקה צוות של מתנדבים מרקעים מקצועיים מגוונים, כגון עבודה סוציאלית, טיפול באמנות ופסיכודרמה, וכן מזמינה אנשים בעלי ניסיון בתחום בריאות הנפש להשתתף בתוכנית ההתנדבות שלהם, המתנדבים עוברים תהליך מיון קפדני ומקבלים הכשרה מקיפה, המציידת אותם במיומנויות הנדרשות למתן עזרה ראשונה נפשית בטלפון או באינטרנט. תוכנית ההכשרה כוללת סדנאות והרצאות מפי מנחים מקצועיים בנושאים שונים הקשורים לאובדנות. סדנאות והרצאות אלו פתוחות הן למתנדבים והן למועמדים, ומספקות הזדמנויות למידה של מיומנויות ואתיקה מקצועית.

המתנדבים בעמותת הביננו מעניקים סיוע בִּתְּנָאֵי אנונימיות הן לפונים והן לעצמם. 

==קישורים חיצוניים==
* [https://havinenu.com אתר הבית של עמותת הביננו]
* 
* 

==הערות שוליים==

הביננו
קטגוריה:נכות: מוסדות בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
קטגוריה:ישראל: בריאות הנפש
קטגוריה:עמותות
אבי מאיר

אבי מאיר (באנגלית: Avi Mayer; נולד ב-18 בספטמבר 1984) הוא עיתונאי ישראלי-אמריקאי, אשר היה העורך הראשי של העיתון ג'רוזלם פוסט בין מרץ-דצמבר 2023.

==ביוגרפיה==
מאיר נולד בניו יורק ועלה לישראל עם משפחתו בגיל 6 בשנת 1990. מגיל 6 עד גיל 16 גדל בירושלים ובגיל 16 עברה המשפחה למרילנד בארצות הברית, שם סיים את התיכון וסיים תואר ראשון במדע המדינה ומדעי היהדות מאוניברסיטת מרילנד בארצות הברית.

במהלך לימודי התואר (2003–2007) עבד בתור סטודנט בשגרירות ישראל בוושינגטון, בשדולה הפרו-ישראלית איפא"ק, ב ובמקומות אחרים. כשסיים את הלימודים בשנת 2007 עבד שנה כעוזר מיוחד לנשיא ארגון הלל, שמשרת סטודנטים יהודיים ברחבי ארה״ב והעולם. ועזב כדי לחזור לארץ ולשרת בצה״ל.

בגיל 24 חזר לארץ ושירת בענף תקשורת בינלאומית ביחידת דובר צה"ל.

בשנת 2011, אחרי השירות הצבאי, הצטרף להסוכנות היהודית ועבד שם שבע שנים וחצי, במהלכן שימש כדובר לתקשורת הבינלאומית וכדוברו של יו״ר הסוכנות, נתן שרנסקי. בשנת 2018 עזב את הסוכנות והצטרף לארגון AJC, הוועד היהודי האמריקני, שם שימש כסמנכ״ל תקשורת גלובלית וסמנכ״ל ענייני ציבור עד שנת 2022.

בשנת 2013 נבחר על ידי אלגעמיינער כאחד ממאה האנשים המשפיעים לטובה על העם היהודי, יחד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ונשיא ארצות הברית ברק אובמה. ב-2016 דורג במקום השלישי ברשימת היהודים המשפיעים בטוויטר, מיד אחרי ראש הממשלה נתניהו, על ידי סוכנות הידיעות JTA. בשנת 2017 נבחר על ידי עיתון הג׳רוזלם פוסט כאחד מהעולים דוברי האנגלית המשפיעים ביותר בתחום הפוליטי בישראל.

במרץ 2023 מונה לעורך הראשי של עיתון הג'רוזלם פוסט בעקבות פרישתו של יעקב כץ.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:סגל הג'רוזלם פוסט
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:עורכי ג'רוזלם פוסט
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
פרנטישק סיקוונס

פרנטישק סיקוונס (בצ'כית: František Sequence; 21 בנובמבר 1836 – 14 ביוני 1896) היה צייר דתי והיסטורי צ'כי.<ref>"Sequens, Franz (František)". In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Vol. 12, Austrian Academy of Sciences, Vienna 2005,</ref>

== ביוגרפיה ==
לאחר שסיים את לימודיו היסודיים בפראג, הוא הפך לסטודנט באקדמיה לאמנויות יפות. בשנה שלאחר מכן (1854) עבר לאקדמיה לאמנויות יפות במינכן, שם למד אצל וילהלם פון קולבאך. מאוחר יותר, הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות באנטוורפן. המדריך הראשי שלו שם היה יוזף ואן לריוס.<ref></ref>

בשנת 1860, הוא חזר לזמן קצר לפראג. לאחר מכן בילה שבע שנים ברומא; בזכות מלגה שקיבל. בתחילה הוא יצר ציורים היסטוריים, אך לבסוף נקשר לתנועה הנצרתיים והתמסר כולו ליצירות דתיות. רבים מדיוקנאות הקדושים שלו עוצבו לפי דגמים רומיים וביזנטיים קדומים.

הוא חזר לפלזן ב-1868, שם התחתן עם בתו של פסנתרן מקומי, יוזף גרלאך. הם התיישבו בפראג והוא פיתח יחסי עבודה עם האדריכל יוזף מוקר.

בשנת 1880, הוא ירש את יאן סוורטס כפרופסור לציור דתי והיסטורי באקדמיה של פראג. הוא שימש שם גם כרקטור בשנים 1882- 1887 ו-1890 עד 1893. הרצאותיו היו פופולריות מאוד. מבין תשעים ושמונה תלמידיו, הידועים ביותר כוללים את לודייק מרולד, פרנטישק קופקה, ויקטור אוליבה, יוזף רולצ'ק ומקסמיליאן פירנר.

לאחר 1875, הוא היה חבר באקדמיה הנוצרית ועמד בראש המחלקה לאמנות שם. הוא גם היה חבר פעיל בוועדה לתכנון שיפוץ קתדרלת ויטוס. משנת 1880, הוא ישב בוועדת הפיקוח על מוזיאון העיר פראג. הוא נבחר כחבר באקדמיה הצ'כית למדעים ואמנויות בשנת 1890.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:František Sequens - Panna Maria a Alžběta (1860).jpg
File:František Sequens - Panna Maria a Alžběta (1860).jpg
File:František Sequens - Cyril a Metoděj.jpg
File:Frantisek Sequens - Krest Borivojuv.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1836
קטגוריה:נפטרים ב-1896
יחזקאל בוצ'קו

הרב יחזקאל אלישמע בוצ'קו (נולד בכ"ו בניסן ה'תשמ"ו, 5 במאי 1986), הוא ראש ישיבת ההסדר היכל אליהו.
== ביוגרפיה ==
נולד בצרפת בכ"ו בניסן ה'תשמ"ו, בן להדרה והרב שאול דוד בוצ'קו.

בשנת ה'תשנ"ד עלה לארץ עם משפחתו. למד בישיבת ירושלים לצעירים, ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב ובהמשך גם בישיבת היכל אליהו. התגייס לצבא במסגרת ישיבת הסדר. למד לימודי רבנות, ומשנת ה'תשס"ט הוא שימש כר"מ בישיבה. בשנת ה'תשע"ב הקים אביו את ישיבת "אורות משה" בראש העין (על שם אביו הרב משה בוצ'קו), והרב יחזקאל שימש שם בתפקיד ר"מ. החל משנת ה'תשפ"ב מכהן כראש הישיבה (היכל אליהו) לצד אביו, נשיא הישיבה. 

נשוי להדס, יועצת חינוכית ובתו של הרב ציון ויצמן (רב היישוב כוכב יעקב לשעבר) ונכדתו של יגאל כהן אורגד, ואב למשפחה מרובת ילדים. מתגורר בכוכב יעקב.

כתב מספר חוברות וספרים, ומהם: "יציאה שבועית", "הווידוי", "יסודות האמונה מתוך תפילת העמידה" (ספריו יוצאים לאור בהוצאת ישיבת היכל אליהו).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ישיבות הסדר
קטגוריה:בוגרי ישיבת ירושלים לצעירים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:יהודה ושומרון: רבנים
קטגוריה:כוכב יעקב: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
קטגוריה:משפחת בוצ'קו
אלאי קאסם

אלאי עלי פאדל קאסם (בערבית: الاي علي فاضل قاسم, בתעתיק מדויק: אלאי עלי פאצ'ל קאסם; נולד ב-16 בפברואר 2003 בגטבורג שבשוודיה) הוא כדורגלן עיראקי יליד שוודיה המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת גטבורג מליגת העל השוודית ובנבחרת שוודיה.

== קריירת מועדונים ==
קאסם גדל במחלקות הנוער של האקן וגטבורג. בעונת החל לשחק בקבוצה הבוגרת של גטבורג במסגרת ליגת העל השוודית.

== קריירה בינלאומית ==
ב-23 בספטמבר 2022 ערך קאסם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת עיראק, בהפסד לנבחרת עומאן במשחק ידידות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים שוודים
קטגוריה:כדורגלנים עיראקים
קטגוריה:מגני כדורגל שוודים
קטגוריה:מגני כדורגל עיראקים
קטגוריה:גטבורג: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני גטבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת עיראק
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-2003
קטגוריה:ילידי 2003
מורן זר קצנשטיין

מורן זר קצנשטיין (נולדה ב-13 באוגוסט 1982) היא מרצה, יועצת אסטרטגית ותקשורת, פעילה חברתית, ממובילות מאבק הנשים, יוזמת קואליציית ארגוני הנשים והשוויון ומייסדת תנועת בונות אלטרנטיבה.

== ביוגרפיה ==
זר קצנשטיין נולדה בחולון, בכורה מתוך שלושה ילדים. משפחתה התגוררה במגדל העמק, עד שעברו לחולון בהיותה בת 5.

היא גדלה בבית דתי אולם למדה בבית ספר חילוני<ref name=":0"></ref> והייתה פעילה בתנועת הנוער בני עקיבא.<ref></ref> סיימה את לימודיה בתיכון קציר בעיר חולון במגמת תקשורת. בצבא שירתה כקצינת שלישות והשתחררה בדרגת סגן.

לאחר מכן למדה לתואר ראשון בתקשורת וניהול במכללה למנהל, ובמקביל עבדה בתפקיד מבצעי בשב"כ. ב-2007 סיימה לימודי תואר ראשון בתקשורת וניהול. ב-2010 קיבלה תואר שני במנהל עסקים והתמחות בשיווק במכללה למנהל.

זר קצנשטיין החלה את דרכה המקצועית בשנת 2009 כמנהלת מותג בחברת לוריאל.<ref name=":0" />

בשנת 2011 החלה לעבוד כמנהלת מותג קוקה-קולה ולאחר מכן ניהלה את תחום השיווק הקמעונאי בחברה.<ref name=":0" />

בשנים 2015 עד 2017 הייתה זר קצנשטיין מרצה בתחום השיווק במכללה למינהל.

ב-2016 החלה לעבוד כסמנכ"לית שיווק בכירה בהוניגמן, שם עבדה עד 2018, אז עברה לעבוד בגוגל ישראל כמנהלת שיווק.

בשנת 2020 הקימה סוכנות קריאייטיב ואסטרטגיה וכן בית ספר למקצועות היוטיוב, "yyy".

בשנת 2021 הצטרפה למערך הניהולי בחברת ההייטק פלייטיקה כראש מערך התקשורת של החברה וכן כיהנה כדירקטורית בכירה בחברה.

החל משנת 2023 מכהנת בהתנדבות כמנהיגת תנועת הנשים בונות אלטרנטיבה.

==פעילות חברתית==
=== בונות אלטרנטיבה ===
בזמן ששהתה עם משפחתה בנופש באילת התרחש אירוע האונס הקבוצתי באילת. זר קצנשטיין החליטה ליזום פעולות מחאה "על האונס ועל ההפקרות ביחס לו זוכות נשים בישראל". היא הקימה את תנועת בונות אלטרנטיבה בשנת 2020, באמצעות איגוד של נשות עסקים, יזמיות, מנכ"ליות, נשות תקשורת, פעילות חברתיות וראשות ארגוני נשים.<ref></ref> ב-2023 הפכה תנועת בונות אלטרנטיבה לעמותה רשומה.

=== פעילותה נגד הרפורמה המשפטית ===
ב-2023 במסגרת המחאה נגד המהפכה המשפטית יזמו נשות תנועת בונות אלטרנטיבה בראשותה את "מחאת השפחות", אשר שאבה השראה מספרה של הסופרת הקנדית מרגרט אטווד, "מעשה השפחה", ומהסדרה סיפורה של שפחה המבוססת על הספר. המיצג כלל מאות נשים ברחבי הארץ הצועדות בדממה בגלימות אדומות. השפחות הפכו לסמל של המחאה נגד המהפכה המשפטית והביאו לפריצת התנועה ובראשן זר קצנשטיין בחזית המאבק, כשהיא נואמת באופן תדיר בהפגנות המתקיימות בקפלן וברחבי הארץ.<ref></ref><ref></ref>

ב-29 ביוני 2023 עוכבה זר קצנשטיין לחקירה על ידי המשטרה במהלך הפגנה ליד ביתה של השרה לקידום מעמד האשה מאי גולן. זר קצנשטיין שוחררה זמן קצר לאחר מכן.

== פרסים ==
* 2023 – פרס "אבירות" ממרכז פרס לשלום ולחדשנות.

== חיים אישיים ==
נשואה ואם לארבעה, מתגוררת בחולון.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.podbean.com/media/share/dir-av6xn-16b1522f?utm_campaign=w_share_ep&utm_medium=dlink&utm_source=w_share פרק #677 – מורן זר קצנשטיין בונה אלטרנטיבה] בפודקאסט "גיקונומי"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:בוגרות בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרות המסלול האקדמי המכללה למינהל
קטגוריה:בוגרי המסלול האקדמי המכללה למינהל
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:עובדות גוגל
קטגוריה:עובדי גוגל
קטגוריה:מייסדות עמותות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1982
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
קטגוריה:כלות אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות
קטגוריה:פמיניסטיות ישראליות
ארי ליבסקר

ארי ליבסקר (נולד ב-1972 בחיפה) הוא קולנוען דוקו ועיתונאי ישראלי. סרטו סטאלגים (2008) נסקר בניו יורק טיימס וזכה במספר פרסים. במרץ 2012 הוא אצר את התערוכה "איראן", המוחה על מה שהוא רואה כ"פאניקה סביב פצצת האטום האיראנית".
== יצירה ==
סרטו "הקונצנזוס הברברי" (ישראל 2004, 30 דקות) עסק בהשפעות המזיקות של ברית מילה. ערוץ 2 ניסה לצנזר את הסרט ובסופו של דבר שידר אותו בשעה מאוחרת. הסרט עורר תגובות וביקורות רבות.

בסוף שנות ה-90 היה אחד המייסדים של קבוצת "האקדמיה החופשית".

בשנת 2002 שיחק בסרט הקצר "ואן גוך בתל אביב" (ישראל 2002, 16 דקות) של קבוצת בבון.

משנת 2004 הוא שותף בעריכה של מגזין מעיין, מגזין לשירה ורעיונות, ובמגזין הקולנוע מערבון. אחת מהתערוכות שלהם נקראה "שכבתי עם ארי ליבסקר" ונערכה על גג בתל אביב, תערוכה נוספת נקראה "שרון" על הקשר בין אזור שפלת השרון העשיר בישראל לראש הממשלה לשעבר אריאל שרון.

במאי 2006 הציג ליבסקר את עבודת הווידאו "Magic 2" בתערוכה "דורון", המתייחסת לדורון סבג, שהוצגה בגלריה מינשר בתל אביב ועסקה באמנות ובזכויות עובדים.

ב-2007 ליבסקר עבד על הסרט התיעודי "סטאלגים" (ישראל 2007, 60 דקות). במהלך שנות ה-60 המוקדמות בישראל (ובתקופת משפט אדולף אייכמן) "סטאלגים" היו ספרים פורנוגרפיים המתארים יחסי מין אכזריים מזוכיסטיים בין סוהרות נאציות לאסירי מחנות ריכוז. הסרט מנתח את הגורמים לתופעה.

בהשקה מוקדמת של סרטו (ב-6.9.07) ליבסקר התראיין לניו יורק טיימס וסיפר "הבנתי שתמונות השואה הראשונות שראיתי, כאחד שגדל כאן, היו של נשים עירומות. היינו בבית ספר יסודי. אני זוכר כמה היינו נבוכים."

בשנת 2009 השלים ליבסקר את הסרט "הפואמה הביתית" (ישראל 2009, 60 דקות) סרט שעקב אחר שלושה אנשים, אחד מהם סבתו והקשר שלהם לבית. שם הסרט מתייחס לספר הפואמה הביתית של המשורר אהרן שבתאי.

בשנת 2013 פרסם את הנובלה "הדוקומנטריסט" (צורפה לגיליון התשיעי של כתב העת מעיין).

בשנת 2014 ביים את הסרט התיעודי "התפוררות" (ישראל 2014, 50 דקות).

== עיתונאות ==
בעשור הראשון של המאה ה-21 עבד כעיתונאי כלכלי במגזין פירמה (גלובס). בעשור השני החל לעבוד בכלכליסט. בשנת 2010 התחזה למיליארדר קרואטי המעוניין לרכוש נדל"ן כדי לחדור לדירתו של שר הביטחון אהוד ברק ופרסם על כך כתבה במגזין

הרצה בתוכנית לימודי צעירים של המכללה האקדמית תל אביב-יפו על סקירתו את שוק הדיור והאופציות שיש בו לצעירים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.maarav.org.il/archive/classes/PUItemc32e.html?lang=HEB&id=382 אכול ושתה, כי מחר דד-ליין] - מאמר של ארי ליבסקר, מארב, 23.1.2005

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
ולרי קורזון

ולרי קורזון (ברוסית: Валерий Григорьевич Корзун; ) הוא קוסמונאוט רוסי שטס לחלל מספר פעמים והיה חבר צוות של תחנת החלל מיר ותחנת החלל הבין-לאומית.

==ביוגרפיה==
ולרי קורזון נולד בכפר במחוז רוסטוב ברוסיה הסובייטית. לאחר סיום בית ספר הוא התחיל ללמוד בבית ספר לטייסי קרב וסיים אותו בשנת 1974. עד לשנת 1987 קורזון שירת ביחידות שונות של חיל האוויר הסובייטי. בשנת 1987 הוא סיים לימודים באקדמיה צבאית עם התמחות כקצין מטה.

בשנת 1987 קורזון התחיל הכנות לטיסות חלל במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר טיסות. בשנת 1996 הוא היה מפקד צוות של חללית סויוז TM-24 שהתחברה לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 21 בפיקוד יורי אונופריינקו. לאחר העברת אחריות ועזיבת הצוות הוותיק משלחת מס' 22 החלה בפעילות הסדירה. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 196 ימי טיסה ו-2 פעילויות חוץ רכביות. במהלך הטיסה צוות ביצע מספר ניסוים ופעולות תחזוקה של תחנת החלל.

בשנת 2002 קורזון הוא טס לתחנת החלל הבין-לאומית במעבורת החלל אנדוור במשימה STS-111. קורזון היה מפקד משלחת מס' 5 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 184 ימים וביצוע 2 פעולות חוץ רכביות. הוא חזר לכדור הארץ בטיסה STS-113.

קורזון עזב את יחידת הקוסמונאוטים בשנת 2008 עבר לעבודה במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא כיהן במספר תפקידים ניהוליים במרכז.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/bios/cosmonauts/english/korzun_valeri.htm תקציר נתונים באתר ספייספאקטס]
* [http://www.astronautix.com/k/korzun.html נתונים מאנציקלופדיית החלל]
* [https://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=2290 ביוגרפיה] 
* [https://www.gctc.ru/main.php?id=183 ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס] 

קטגוריה:קוסמונאוטים רוסים
קטגוריה:גיבורי הפדרציה הרוסית
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הסובייטי
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1953
קטגוריה:אנשי צוות תחנת החלל הבין-לאומית
ציידי הלווייתנים

ציידי הלווייתנים (באנגלית: The Whalers) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1938 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי RKO Radio Pictures. עלילת הסרט, שבוים במשותף על ידי דייוויד הנד ודיק הומר, מציגה את מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי במסע ציד של לווייתנים. המדבבים הם קלרנס נאש בתור דונלד ופינטו קולביג בתור גופי, מיקי לא מדבר בסרט זה. מוזיקת הסרט הולחנה על ידי אלברט היי מאלוט, אם כי ללא קרדיט.<ref name="bcdb">"[http://www.bcdb.com/cartoon/3982-Whalers.html The Whalers]". www.bcdb.com, April 12, 2012</ref> זהו הסרט הקצר ה-101 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים והשלישי באותה השנה.<ref></ref>

== עלילה ==
מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי שטים על אוניית ציד לווייתנים בחיפוש אחר לווייתנים. דונלד מנסה לאכול כריך לארוחת צהריים, אך לפני שהוא מסוגל לתת ביס להקת שחפים מתנפלים עליו בכדי לקבל את הכריך ובסופו של דבר אוכלים את רובו. בעוד דונלד עסוק במאבק בשחפים, שקנאי סמוך אוכל את שארית הכריך מידיו של דונלד. בינתיים, מיקי מנסה לשפוך דלי מים מסיפון האונייה, אבל זה ממשיך לחזור אליו, למורת רוחו.

דונלד מבחין בלווייתן ישן באופק ומאיץ בגופי לירות בו. אך מאמציו של גופי לירות בצלצל ממשיכים להיכשל עד שבשלב מסוים הוא מבעיר את הישבן שלו עצמו. לבסוף הוא מצליח לשגר מהתותח את העוגן במקום את הצלצל, אך רגלו נתפסת בחבל הקשור לעוגן וכשזה האחרון פוגע בקרחון, גופי מוצא את עצמו תלוי באוויר כשמתחתיו נם לו הלוויתן.

דונלד ממהר להציל את גופי, אך אינו מספיק להגיע בזמן וגופי נופל מהחבל, דרך פתח הנשימה של הלוויתן, היישר לחלל הפה שלו. גופי מדליק גפרור כדי שיוכל לראות טוב יותר, בלי משים לב מעיר את הלוויתן שמתחיל להשתעל מהעשן. גל נכנס דרך פיו הפתוח של הלוויתן ושוטף את גופי פנימה יותר. הוא נשלף מתוך פתח הנשימה של הלוויתן ונופל בחזרה למטה, כשהפעם ראשו נתקע בפתח הנשימה.

דונלד, שעד עתה נאבק במגף של גופי שנשאר על החבל, נופל למים ונרדף על ידי הלוויתן הזועם בחזרה אל האונייה, שם, לאחר שדונלד כמעט נטרף, הלוויתן מתנגח ומשמיד את האונייה. מיקי, דונלד וגופי עפים באוויר ונוחתים על רפסודה קטנה עשויה משברי האונייה. גופי מחזיק בידיו דג קטן, מאמין שזהו הלוויתן בכך שהוא אומר "הנה הוא, הוא בטח התכווץ!".

== דמויות ומדבבים ==
* מיקי מאוס
* דונלד דאק – קלרנס נאש
* גופי – פינטו קולביג

הסרט הופץ בישראל בדיבוב עברי, כשעל מלאכת הדיבוב הייתה אחראית שפרירה זכאי.

== ביקורת ==
המגזין Motion Picture Herald הציג חוות דעת במדור שלהם "What the Picture Did For Me" (מה הסרט עשה בשבילי), "איזו אכזבה. בדיסני בטח עבדו על פרדיננד והכינו את [סרט] זה במהלך ארוחת הערב. לא מפולפל מספיק". אחר כתב, "מצוין. מצחיק מאוד".<ref></ref>

== טריוויה ==
* קו העלילה של הסרט הוא פרודיה המבוססת באופן רופף על הרומן "מובי דיק" (1851) מאת הרמן מלוויל.
* מיקי לא מדבר בסרט זה כלל, הן בגרסה המקורית והן בדיבוב העברי.<ref></ref>
* הלוויתן בסרט זה שימש השראה לדמותו של מונסטרו, הלוויתן שבלע את פינוקיו וסבא ג'פטו בסרט "פינוקיו", שהיה בשלבי הפקה באותה תקופה.
* זו הפעם האחרונה שפינטו קולביג דיבב את גופי לפני עזיבתו את דיסני בסוף שנות ה-30. הוא חזר באמצע שנות ה-40 ב"איך להיות מלח".
* זה היה אחד מסרטים הקצרים שהוצגו כשלבים במשחק הווידאו Epic Mickey.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיקי מאוס
קטגוריה:סרטים קצרים של דיסני
חסן חילו

חסן חילו (בערבית: حسن الحلو; נולד ב-25 בנובמבר 1999) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הבלם בג'ובילו איוואטה מליגת העל היפנית.

==קריירה==
חילו החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל סכנין ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של בני סכנין. ב-12 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד מכבי נתניה. ב-4 במאי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 0–3 להפועל תל אביב.

בעונת 2019/2020 עת ששיחקה סכנין בליגה הלאומית, הפך לשחקן הרכב בקבוצה. ב-24 בינואר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–3 נגד הפועל נוף הגליל. בסיום העונה שבה סכנין לליגת העל.

בקיץ הושאל למכבי בני ריינה מהליגה הלאומית. בריינה חילו רשם 33 הופעות והיה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל לראשונה בתולדותיה ובכך רשם עליית ליגה שנייה בקריירה. בסיום העונה, חזר לסכנין.

בעונת 2022/2023 שב לסכנין, שם שיחק 29 משחקי ליגה בהם כבש שער אחד.

בקיץ חתם בג'ובילו איוואטה מליגת העל היפנית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:סח'נין: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני מכבי בני ריינה
קטגוריה:כדורגלני ג'ובילו איוואטה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים ביפן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1999
קארל פוסטל

קארל פוסטל (בצ'כית: Karl Postl; 9 בנובמבר 1769 – 15 במרץ 1818) היה צייר אוסטרי שעשה קריירה בפראג בתחילת המאה ה-19. הוא היה מדריך באקדמיה של פראג, וגם צייר תפאורות בתיאטרון. רוב עבודתו הייתה בתחום העיצוב הגרפי, אך קיימים כמה ציורים שיצר. חלקם נמצאים באוסף של הגלריה הלאומית בפראג. אנטונין מאנס היה תלמידו העיקרי.<ref>Naděžda Blažíčková-Horová, ed. 19th-Century Art in Bohema: (1790-1910) - Painting, Sculpture, Decorative Arts. Prague; National Gallery in Prague, 2009.</ref>

== ביוגרפיה ==
קארל נולד למשפחה של רוזן. הוא למד ציור ועיצוב גרפי באקדמיה בווינה.

בסוף המאה ה-18 הקים סטודיו בפראג. הוא קודם כמנהל הציור הראשון באקדמיה על ידי פטרונים צ'כים, אך בסוף העדפה ניתנה ליוזף ברגלר. מ-1806 עד 1817, קרל פוסטל לימד ציור נוף ורישום נוף גרפי באקדמיה בפראג.

תלמידיו כללו את יוזף סמברה, וינצ'נק מורשטדט, יוזף פרדריק זוטלר ואנטונין מאנס, האחרון הפך גם ליורש באקדמיה. לאחר מכן, מ-1804, עבד פוסטל כצייר תפאורות תיאטרליות בתיאטרון אסטייטס, שם הוחלף מאוחר יותר באנטונין מצ'ק.

עבודתו משלבת דפוסי קלאסיקה ורומנטיקה גם וינאית וצרפתית, בהשראת אמנים כמו קלוד לורן וניקולא פוסן. עבודת הנוף שלו התמקדה בדרך כלל בנופים פנורמיים של פראג, שהוצגו לעיתים קרובות באלבומים גרפיים. הוא היה גם פורטרט מיומן. הוא השתתף ביצירת גלויות עבור כמה עיירות ספא. ציוריו מוצגים בעיקר באוספים של הגלריה הלאומית והמוזיאון של פראג.

הוא נפטר בטרם עת משחפת. הוא נקבר בבית הקברות אולשאני בפראג.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
 File:Idrija 1815.jpg
File:Cesky Krumlov 1810 Postl.jpg
File:Karl Postl - Žužemberk Castle.jpg
File:Višnja Gora leta 1864.jpg

</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1769
קטגוריה:נפטרים ב-1818
לבדין

האזור בו ממוקמת לבדין בנפת חרקוב
לבדין (באוקראינית: Лебеди́н) היא עיר במחוז סומי שבאוקראינה. נכון לשנת 2022 מתגוררים בה 23,892 תושבים. בקרבת מקום נמצא בסיס אווירי ובעיר יש תחנת רכבת.

== היסטוריה ==
לבדין נבנתה בשנם 1653–1654 תחילה כמבצר עץ קטן (אוסטרוג) של צבא רוסיה.<ref>Лебедин // Большая Советская Энциклопедия. / редколл., гл. ред. Б. А. Введенский. 2-е изд. том 24. М., Государственное научное издательство «Большая Советская энциклопедия», 1953. стр.383</ref> היא קיבלה את שמה מהאגם הסמוך. <ref></ref>

בשנת 1708 לבדין שימשה אתר הוצאות להורג של קוזקים תומכי איוואן מזפה בהוראת פיוטר הגדול . <ref>О.&nbsp;Г.&nbsp;Бажан. [http://www.history.org.ua/?encyclop&termin=Lebedyn_misto Лебедин] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — <span style="border-bottom:1px dotted gray; cursor:default;" title="Київ">К</span>. : Наук. думка, 2009. — Т. 6 : Ла — Мі. — С. 63. </ref>

מאז אפריל 1780<ref name=":1"></ref> לבדין הייתה במרכז הפעילות של לבדין אויזד במחוז חרקוב של האימפריה הרוסית. במפקד האוכלוסין של 1897 מנתה העיר 14,301 (6,871 גברים, 7,430 נשים), בעוד שבמחוז בכללותו היו 178,144 (88,681 גברים, 89,463 נשים) תושבים.

במהלך מלחמת העולם השנייה מ-11 באוקטובר 1941 עד 21 בפברואר 1943, ובין 10 במרץ עד 19 באוגוסט 1943, הייתה לבדין תחת הכיבוש הנאצי.<ref></ref>

בשנת 1994 נפתח בלבדין מפעל נפט.<ref></ref>

ב-27 בפברואר 2022, פרצו סדרת עימותים בלבדין, כאשר גורמים אוקראינים התגוננו בפאתי לבדין בעיירה קמיאן. <ref></ref>

בסביבות השעה 7:30 בבוקר, 5 במרץ 2022, פתחו כוחות רוסים במתקפה אווירית על תשתיות בלבדין.<ref name=":0"></ref> ההתקפה כללה בתים פרטיים ומכוניות, כמו גם תחנות דלק.<ref name=":0" /> למרות ההתקפה ב-4 באפריל כוחות רוסים נסוגו מאזור סומי. <ref></ref> <ref></ref>

==יהדות לבדין==
נתונים על יהדות לבדין מופיעים בעיקר מתקופת מלחמת העולם השנייה.

ב-10 באוקטובר 1941 כבשו הגרמנים את לבדין. עם פלישת הגרמנים לרוסיה חיו בה כ-180 יהודים, אולם לאחר הכיבוש נותרו בה כ-8 משפחות יהודיות בלבד. מרגע שנכבשה חויבו היהודים לשאת טלאי בצורת מגן דוד על החזה, ומי שלא ציית להוראה נתלה. בדצמבר 1941 או בינואר 1942 רוכזו היהודים במבנה של פנימיית הסמינר למורים. בתחילת מרץ 1942 נאמר ל-40 היהודים שנשארו בלבדין כי הם מועברים למחנה, לקחו מהם את דברי הערך והותרה לכל אחד לקחת מזוודה קטנה. אולם הם הובלו לבור שהוכן מראש ונרצחו.

==גלריה==
<gallery>
File:Lebedyn - Mykolaivska church.JPG|כנסיית ניקולס
File:Lebedyn - Voskresenska church.JPG|כנסיית התחייה
File:Lebedyn Pokrovs'ka Tserkva 02 Pokrovs'ka (R.Luksemburg) 44 (YDS_6072).JPG|כנסיית ההשתדלות
File:Lebedyn Budynok Mis'koyi Upravy 01 Inetnattsional'na pl. 10 (YDS 6085).JPG|בית העירייה לשעבר
File:Lebedyn Market.jpg|השוק הישן
File:Lebedyn Second World War Memorial.jpg|אנדרטת מלחמת העולם השנייה
</gallery>
==קישורים חיצוניים==
* 
*
== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוז סומי: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1654
אלירן פלד

אלירן פלד (נולד ב-7 במאי 1992, ד' באייר ה'תשנ"ב) הוא במאי, מפיק ותסריטאי ישראלי.

== ביוגרפיה ==
נולד ב-1992 לאם שפית ולאב יזם נדל"ן, כבכור מחמישה ילדים.

בגיל 14, החל לעבוד בתעשיית הקולנוע בתפקידים זוטרים בסטי צילום. בשנת 2006, החל ללמוד במגמת הקולנוע בתיכון תלמה ילין. בשנת 2011, התגייס ושירת כקצין חובשים, תפקיד בו הקים את מדור טכנולוגיות ייעודיות לרפואה בחיל הרפואה, מה שהקנה לו אות הצטיינות.

== קריירה כבמאי ==
לאחר שחרורו בשנת 2015, החל ללמוד בחוג לקולנוע עם הרחבה למנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. במסגרת לימודיו, הפיק כ-14 סרטים קצרים שהוצגו בפסטיבלים ברחבי העולם.

בשנת 2020, הפיק, כתב וביים את סרט האנימציה "להתאהב ברקס" ביחד עם מעין אנגלמן, שהפך לסרט הישראלי הראשון שזכה בפסטיבל האנסי<ref></ref>. במקביל, הסרט הוקרן במעל 100 פסטיבלים ונמכר לשידור באירופה. הסרט זכה גם בפרס פיצ' פוינט בפסטיבל ירושלים והופק בתמיכת מפעל הפיס, המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים, קרן הקולנוע הישראלי, קרן מקור ומשקיעים פרטיים.

בשנת 2021, החל בצילומי סרט הביכורים "המנצחים"<ref></ref><ref></ref>, שהוא קופרודוקציה ישראלית אירופאית שכתב ביחד עם יונתן בלומנפלד. הסרט הוא מיוזיקל תקופתי אודות האופוריה הציבורית בימים שלאחר מלחמת ששת הימים, בהשתתפות דניאל ליטמן, עמית פרקש, יעל שטולמן, יואב רוטמן, דור הררי, שרון אלכסנדר ואחרים. הסרט יצא בפברואר 2024 בהפצה של חברת יונייטד קינג ובתמיכה של קרן רבינוביץ', רשת 13, קרן כדר ומשקיעים פרטיים.

פלד יצר את הסדרה "הבלתי חשובים" ביחד עם עידו הרטמן, אותה גם פלד ביים. הסדרה זכתה בפרס פיאט יפטא לדוקו מבוסס ארכיון<ref></ref>, ולמועמדות לפרס האקדמיה על העונה הראשונה והשנייה. בשנת 2023, עלתה לשידור העונה השלישית של הסדרה<ref></ref>. בשנת 2024 עולה העונה הרביעית.

בשנת 2024 הפיק וביים את "המשפט האחרון של קפקא" סרט דוקו אנימציה באורך מלא (בתמיכת כאן 11), הסרט עתיד לצאת בשלהי 2024. 

נכון לאפריל 2023, פלד מפתח סרט קולנוע עלילתי אודות ביקורה של מרלין דיטריך בישראל<ref></ref><ref></ref> בשנת 1960, וכן גרסה באורך מלא ל"להתאהב ברקס".

== חיים אישיים ==
מתגורר במרכז הארץ, נשוי ואב לשניים

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
דימי אוגוינה

דימי אוגוינה (באנגלית: Dimie Ogoina) הוא רופא-מדען ניגרי למחלות זיהומיות. הוא פרופסור לרפואה באוניברסיטת ניז'ר דלתא ומנהל רפואי ראשי בבית החולים שלה. הוא נשיא האגודה הניגרית למחלות זיהומיות.

== ביוגרפיה ==
אוגוינה למד בתיכון בלאגוס, ניגריה. הוא השלים תואר ראשון ברפואה, תואר ראשון בכירורגיה מאוניברסיטת אחמדו בלו, שם למד תחת המנטורים לסלו אגלר וג'פרי אונימלוקווה.<ref name=":0"></ref><ref></ref>

לאחר התמחותו, אוגוינה עבד כמרצה ורופא יועץ במרפאת איידס בבית החולים של אוניברסיטת בינגהאם בג'וס.<ref name=":0" /> לאחר מכן הצטרף לאוניברסיטת ניז'ר דלתא ולבית החולים NDU שם שימש בכמה תפקידים כולל ראש מחלקה, פרובסט של המכללה לרפואה, יו"ר הוועדה המייעצת הרפואית ומנהל רפואי ראשי. הוא פרופסור לרפואה.<ref name=":0" /> אוגוינה חוקר איידס ועמידות לאנטיביוטיקה.<ref name=":0" /> נכון לשנת 2023, הוא הנשיא הנוכחי של האגודה הניגרית למחלות זיהומיות.<ref name=":0" /> באפריל 2023, אוגוינה נבחר לרשימת טיים 100 של האנשים המשפיעים ביותר בעולם על תרומתו המדעית.<ref name=":1"></ref>
==הערות שוליים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רופאים למחלות זיהומיות
קטגוריה:חוקרי איידס
קטגוריה:מורים
קטגוריה:רופאים מהמאה ה-21
קטגוריה:מדענים ניגרים
קטגוריה:ביולוגים
קטגוריה:מיקרוביולוגים

קטגוריה:ניגרים שהופיעו ברשימת טיים 100
מריה הררה מגדלנו

מריה הררה מגדלנו (בספרדית: María Herrera Magdaleno), הידועה גם בשם דוניה מרי (בספרדית: Doña Mary), היא אשת עסקים מקסיקנית ופעילת זכויות אדם. בשנת 2014 היא הקימה רשת ארצית של קולקטיבים מקומיים כדי לחנך משפחות כיצד לחקור היעלמות.

== ביוגרפיה ==
הררה היא ממדינת מיצ'ואקאן והיא אם לשמונה ילדים ושני ילדים חורגים.<ref></ref> היא נולדה בשנת 1949. עד שנת 2008, היא הקימה עסק לאחר שעזבה בעל שלדעתה היה לא נאמן.<ref name=":1"></ref> הררה ייצרה בגדים ומכרה תכשיטי זהב, תחילה במיצ'ואקאן, מאוחר יותר היא התרחבה לגוודלחרה.<ref name=":1" />

בשנת 2008, בניה של הררה, ראול (19) וחסוס סלבדור (24) עשו טיול עם חמישה חברים ליד אטויאק דה אלוורז .<ref name=":1" /> בניה וחבריהם מעולם לא שבו.<ref name=":1" /> שנתיים לאחר מכן, בניה גוסטבו (28) ולואיס ארמנדו (24) נעלמו במהלך עבודתם במזרח וראקרוס.<ref name=":1" /> היא חושדת שבניה נעלמו כתוצאה מפעילות של קרטלי הסמים.<ref name=":0"></ref>

בשנת 2014, הררה הקימה רשת ארצית של קולקטיבים מקומיים כדי לחנך משפחות כיצד לחקור היעלמויות.<ref name=":0" /> במאי 2022 נפגשה הררה עם האפיפיור פרנציסקוס.<ref></ref> בנובמבר 2022, תבעה הררה את מדינת מקסיקו בבית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם.<ref name=":0" /> באפריל 2023, היא נכללה ברשימת טיים 100 של האנשים המשפיעים ביותר בעולם בגלל הפעילות שלה.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילים חברתיים
קטגוריה:פעילות חברתיות מקסיקניות
קטגוריה:מקסיקנים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1949
קטגוריה:מקסיקניות שנולדו ב-1949
עפרה קליגר

עפרה קליגר (נולדה ב-24 בנובמבר 1946) היא משוררת ישראלית.

שיריה פורסמו בעיתון 'דבר', בכתב העת 'פסיפס' וב'עתון 77'<ref name=":0"></ref>, בעיתונות וברדיו<ref></ref>.

== ביוגרפיה ==
עפרה קליגר נולדה במצרים. ב-1950 עלתה עם הוריה ארצה. המשפחה התיישבה בעיר עכו. בוגרת אוניברסיטת בר-אילן והאוניברסיטה העברית בספרות עברית, מדע המדינה, היסטוריה של עם ישראל והיסטוריה כללית ומוסמכת אוניברסיטת בר-אילן בהיסטוריה כללית וספרות משווה. עסקה בהוראה במשך 35 שנה<ref name=":0" />. חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים<ref></ref>.

עפרה גרה ברמת גן והיא אם לשני ילדים.

== ספריה ==
* זווית נכונה (תל אביב: טרקלין, 1987)
* וזרח השמש ובא השמש (תל אביב: אל"ף, 1988)
* משחק בשברים: שירים 1987–1990 (תל אביב: עקד, 1991)
* בעין פנימית (תל אביב: ספרי עיתון 77, 2009)
* מילים מתוך שטח הפקר של געגוע (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2012)
* להיות יש בעולם (בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2017)
* על היש ועל האין בעולם הזה: מכתבים לגדעון (תל אביב: עמדה, 2021)

== לקריאה נוספת ==
* רוני סומק, לראות את מה שסמוי מהעין, עיתון 77, גיליון 339, מאי-יוני 2009, עמוד 7
* חן קלינמן, מטחים והתכות, עיתון 77, גיליון 363, נובמבר-דצמבר 2012, עמוד 10
* לאה שניר, מילים מתוך שטח הפקר של געגוע, מאזניים, גיליון 4, אוגוסט 2012, עמודים 44–45

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* חנה סקרה, [https://library.osu.edu/projects/hebrew-lexicon/01803-files/01803200.pdf בעין הזמן, להדביק את התנועה הסמויה מן העין]
* חן קלינמן, [https://blogs.bananot.co.il/257/?p=32 לנוע בין נצחים], אתר בננות, 15.5.2009
* [https://www.nillydagan.com/אינדקס-יוצרים-פ-ק/item/1543-קליגר-עפרה קליגר עפרה] באתר של נילי דגן
* [https://www.kefelmagazine.com/single-post/עפרה-קליגר עפרה קליגר – שני שירים], באתר קפל, 4.9.2017
* רן יגיל, [https://blogs.bananot.co.il/171/?p=2196 עמדת שיר 22, עפרה קליגר], מן הנמנע, אתר בננות, 30.12.2022
* עפרה קליגר, [http://www.daat.ac.il/daat/ktav_et/maamar.asp?ktavet=1&id=1682 בתוך צעדי], מעמקים, גיליון מס' 57 - מרחשוון תשע"ו 10/15
* [https://readbooks.co.il/ofra-klieger-2/ ביקור בית עם המשוררת עפרה קליגר], באתר ספרים סופרים ומה שביניהם, 5.5.2012
* [https://lyrica.org.il/?tag=עפרה-קליגר עפרה קליגר] באתר ליריקה
* [https://salonet.org.il/tag/עפרה-קליגר/ עפרה קליגר] באתר סלונט
* [https://www.google.co.il/search?tbo=p&tbm=bks&q=inauthor:%22עפרה+קליגר%22 עפרה קליגר] באתר גוגל ספרים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:ישראליות ילידות מצרים
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
אמירות ג'בל שמר

אמירות ג'בל שמיר (בערבית: إِمَارَة جَبَل شَمَّر), שנודעה גם כאמירות חאיל (إِمَارَة حَائِل) ואמירות ראשידי (إِمَارَة آل رَشِيْد)<ref></ref>, הייתה מדינה בחלק הצפוני של חצי האי ערב, כולל נג'ד, שהתקיימה מאמצע המאה התשע-עשרה עד 1921.<ref name="A. Hammerton. 2007. Pp. 193">J. A. Hammerton. Peoples Of All Nations: Their Life Today And Story Of Their Past (in 14 Volumes). Concept Publishing Company, 2007. Pp. 193.</ref> בירת האמירות הייתה חאיל <ref name="A. Hammerton. 2007. Pp. 193" />, ונשלטה על ידי שושלת רשידי. האמירות כללה שטחים הכללים כיום בערב הסעודית, עיראק וירדן.

== היסטוריה ==
תצלום של עבדול עזיז בן מוטיב, המכונה "אל-ג'נזה", האמיר השישי של ג'בל שמאר
האמירות הוקמה בשנת 1836 כמדינה וואסלית של אמירות נג'ד כאשר השליט הראשון האמירות עבדאללה בן ראשיד מונה כמושל חאיל על ידי האימאם הסעודי פייסל בן טורקי<ref></ref>. אולם לאחר היחלשות המדינה הסעודית השנייה, הצליחו הרשידים, להביס ולכבוש בקרב מולאידה ב-1891 את אמירות נג'ד, ושילבו את שטחה בג'בל שמאר. לאחר הבסת בית סעוד, האמירות יצרה קשרי ידידות עם האימפריה העות'מאנית שמצפון לו. ברית זו הפכה פחות ופחות רווחית במהלך המאה ה-19 כאשר העות'מאנים איבדו השפעה ולגיטימציה.

בשנת 1902, כבש ראש בית סעוד, עבד אל־עזיז אבן סעוד, את ריאד, והחל במסע לכיבוש חצי האי ערב. לאחר מספר עימותים, הרשידים והסעודים נכנסו למלחמה בקנה מידה מלא על אזור קאסים, שהביאה ב-1907 לתבוסת של הרשידים ולמותו של האמיר הרשידי עבדול עזיז בן מיטאב אל-רשיד.

לאחר מות האמיר, האמירות ירדה בהדרגה, שהוחמרה עם החלשותו פטרונה העות'מאני במלחמת העולם הראשונה. אבן סעוד, בעל ברית עם האימפריה הבריטית כמשקל נגד לתמיכת העות'מאנים בג'בל שממר, התחזק בעקבות תוצאות המלחמה, והאמירות נכנעה לסעודים ב-2 בנובמבר 1921, ולאחר מכן שולבה בסולטנות נג'ד.

בירת האמירויות, חאיל, שימשה נקודת עצירה חשובה בין הערים מכה ואל-מדינה.<ref name="Encyclopedia.com"></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מדינות ערב לשעבר
קטגוריה:ערב הסעודית: היסטוריה
קטגוריה:חצי האי ערב
חיים נפתלי הרץ היילפרין

הרב חיים נפתלי הרץ היילפרין (ה'תר"א, 1841; מינסק, האימפריה הרוסית – ו' באייר ה'תרע"ט, 6 במאי 1919; ביאליסטוק, פולין), היה רב ופוסק הלכה ליטאי, שכיהן כרב וראב"ד בביאליסטוק.

==ביוגרפיה==
בנו יחידו, תלמידו וממלא מקומו של אביו, הרב רפאל יום טוב ליפמן הלפרין, רבה של ביאליסטוק, מחבר עונג יום טוב, ומינה גולדא בת ר' יוסף ממינסק. קיבל תורה מאביו "שהיה רבו המובהק להלכה ולמעשה". נישא לבאדנה רחל בת ר' דוד טייטלבוים ממזריטש, מחבר דבש תמר. שימש כרב ומורה הוראה בביאליסטוק יותר מחמישים שנה, והיה אהוב על כל שדרות הקהילה, בייחוד פשוטי העם. לאחר פטירת הרב שמואל מוהליבר בשנת תרנ"ח, 1898, התמנה רחנ"ה כראב"ד בביאליסטוק.

הוציא לאור את ספרי אביו: שו"ת עונג יום טוב (וילנא תר"ם, 1880), וספר עונג יום טוב על דרוש (פיעטרקוב תרס"ו, 1906). בשערי הספרים: "הובא לבית הדפוס על ידי בנו ותלמידו".

רחנ"ה נפטר ביום ו' באייר תרע"ט, 6 במאי 1919, ונקבר בבית הקברות החדש בַּגָנוֹבְקֶה בביאליסטוק. על מצבתו נכתב בין השאר: .

==עזבון תורני==
חידושי תורה מרחנ"ה נדפסו בחייו בסוף ספר עונג יום טוב חלק השו"ת; תשובה ממנו נדפסה באוסף שו"ת הועד, פיעטרקוב תרע"ד; בשנות מלחמת העולם הראשונה התפרסמה תשובתו, יחד עם הרב חנוך אייגש מווילנא, להתיר מנהג איסור אכילת קטניות בפסח. הותיר אחריו חיבור שו"ת וחידושים בכתב יד שנקרא קריית חנ"ה, נותר בביאליסטוק אצל בנו הרב שלמה ואבד בשואה. ארכיון שלם של מכתבים בענייני הלכה וציבור שנשלחו לרחנ"ה מגדולי רבני זמנו, ומכתבים ממנו, תועד בקטלוג "יודאיקה ירושלם", קיץ תשנ"ד. פקסימילים מארכיון זה נשמרו בבית הספרים הלאומי.

==האוהל על קברו==
האוהל על קברו, צולם בשנת 2021
בשנת תרפ"ב, 1922, נבנה אוהל על קברו של רחנ"ה בבית העלמין בביאליסטוק, ביוזמת והוצאות קהילת ״אנשי ביאליסטוק״ בניו-יורק.
האוהל שרד את השואה. בשנת תשע"ג, 2013, חודש השלט על-גבי האוהל עם הטקסט המקורי, ביידיש, אנגלית ופולנית: "דער אוהל פון הרב ר' חיים הערץ היילפערין זצ"ל [...] איז געבויט געווארן מיט די מיטלען פון ביאליסטאקער רעליף פון ניו יורק".

==צאצאיו==
* בתו מרים, אשת הרב דוד פאיאנס, רבה של קנישין, ממלא מקום חמיו כרב וראב"ד בביאליסטוק.
** בתה, יוכבד, אשת הרב חיים יעקב מישקינסקי.
*** בנה, יצחק עברי (מישקינסקי).
*** בנה, פרופ׳ משה מישקינסקי.
** בנה, אריה ליב פאיאנס.
*** בנו, דוד פאיאנס.
** בתה, שרה פאיאנס-גליק.
* בנו, הרב שלמה, רב ומורה הוראה בביאליסטוק, מחבר ספר "הרופאים".
** בנו, פרופ' ליפמן היילפרין.
*** בתו רחל, אשת פרופ' משה פיינסוד.
** בנו, פרופ' ישראל היילפרין.
* בתו מינה גולדא, אשת הרב אריה שפירא, רב ודיין בביאליסטוק.
** בנה, הרב משה שמואל שפירא.
* בנו, טוביה.
* בנו, משה צבי.
* בנו, יוסף.
* בנו, ישראל.

==לקריאה נוספת==
* אברהם שמואל הרשברג, פנקס ביאליסטאק: גרונט מאטעריאלן צו דער געשיכטע פון די יידן אין ביאליסטאק ביז נאך דער ערשטער וועלט מלחמה, כרך ראשון, ניו יורק תש"ט, עמ' 177-178.
* בן-ציון אייזנשטט, דור רבניו וסופריו, ספר שני, וילנא תר"ס (1900), עמ' 15–16.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=1104&st=&pgnum=4&hilite= "הצעת בן הגאון המחבר": הקדמת רחנ"ה לספר עונג יום טוב]
*[https://www.nli.org.il/he/archives/NNL_ARCHIVE_AL990037169310205171/NLI צילומי אגרות אל הרב חיים נפתלי הרץ היילפרין, באתר הספרייה הלאומית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת רפאל יו"ט ליפמן היילפרין
קטגוריה:ביאליסטוק: רבנים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
מוסכמות קידוד

מוסכמות קידוד הן אוסף של הנחיות לשפת תכנות ספציפית הממליצות על סגנון תכנות ושיטות עבודה עבור כל היבט של תוכנית הנכתבה בשפה זו. מוסכמות אלו בדרך כלל כוללות הנחיות בנוגע לארגון קבצים, הזחה, הערות, הצהרות, מוסכמות על שמות, שיטות תכנות, וכדומה. למפתחי תוכנה מומלץ מאוד לעקוב אחר ההנחיות הללו כדי לעזור לשפר את קריאות קוד המקור שלהם ולהקל על תחזוקת התוכנה. המוסכמות עשויות להיות רשמיות ברשימה מתועדת של כללים שצוות או חברה עוקבים אחריהם,<ref></ref> או עשויות להיות לא פורמליות כמו שיטות הקידוד הרגילות של אדם. מוסכמות קידוד אינן נאכפות על ידי מהדרים.

== תחזוקת תוכנה ==
הפחתת עלות תחזוקת התוכנה היא אחת הטענות המרכזיות למעקב אחר מוסכמות קידוד. בהקדמה שלהם למוסכמות הקוד עבור ג'אווה, סאן מיקרוסיסטמס סיפקה את הרציונל הבא:<ref>

</ref><blockquote>מוסכמות קוד חשובות למתכנתים ממספר סיבות:
* 40%–80% מעלות תוכנה בטווח הארוך הולכת לתחזוקה.<ref>Robert L. Glass: Facts and Fallacies of Software Engineering; Addison Wesley, 2003.</ref>
* כמעט אף תוכנה מתוחזקת במשך כל קיומה על ידי המחבר המקורי.
* מוסכמות קוד משפרות את קריאות התוכנה, ומאפשרות למפתחים להבין קוד חדש בצורה מהירה ויסודית יותר.
* אם אתה שולח את קוד המקור שלך כמוצר, עליך לוודא שהוא ארוז ונקי כמו כל מוצר אחר שאתה יוצר.
</blockquote>

=== איכות ===
סקירת עמיתים של תוכנה כוללת לעיתים קרובות קריאת קוד מקור. סוג זה של ביקורת עמיתים הוא בעיקר זיהוי באגים. יהיה קל יותר לבודקים אחרים להבין, לתקן ולשפר קוד שנכתב תוך שימוש במוסכמות באופן עקבי, מה שמשפר את היעילות של תהליך זיהוי הבאגים.

אפילו עבור המחבר המקורי, תוכנה המקודדת באופן עקבי מקלה על התחזוקה. אדם לא בהכרח יזכור את הרציונל המדויק מדוע קטע קוד מסוים נכתב בצורה מסוימת הרבה זמן לאחר שהקוד נכתב במקור. מוסכמות קידוד יכולות לעזור. שימוש עקבי ברווח לבן משפר את קריאות הקוד ומפחית את הזמן שלוקח להבנת התוכנה.

=== ארגון קוד מחדש ===
Refactoring מתייחס לפעילות תחזוקת תוכנה שבה קוד המקור עובר שינויים על מנת לשפר את הקריאות או את המבנה שלו. תוכנה עוברת לעיתים קרובות ארגון מחדש כדי להתאים אותה למוסכמות הקידוד המוצהרות של צוות לאחר השחרור הראשוני שלה. כל שינוי שלא משנה את התנהגותה של תוכנה יכול להיחשב לארגון מחדש. שינויים נפוצים מסוג זה הם שינוי שמות משתנים, שינוי שמות של שיטות, העברת שיטות או מחלקות שלמות ופירוק שיטות גדולות לקטנות יותר.

מתודולוגיות פיתוח תוכנה זריזות מתכננות ארגון מחדש קבוע (או אפילו מתמשך) מה שהופך אותה לחלק בלתי נפרד מתהליך פיתוח התוכנה של הצוות.<ref>

</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תחזוקת תוכנה
קטגוריה:הנדסת תוכנה
המרכז ההיסטורי של מקסיקו סיטי

המרכז ההיסטורי של מקסיקו סיטי (בספרדית: El Centro Histórico de la Ciudad de México) היא השכונה המרכזית בעיר מקסיקו סיטי אשר במקסיקו. כיכר סוקאלו, אשר נמצאת במרכז השכונה, היא הכיכר הגדולה ביותר באמריקה הלטינית והיא יכולה להכיל עד קרוב ל-100 אלף אנשים.

השכונה ממוקמת ברובע קוואווטמוק והיא משתרעת על פני מעט יותר מתשעה קמ"ר. השכונה מכילה בסביבות 9,000 מבנים, מתוכם 1,550 הוכרזו כבעלי חשיבות היסטורית. רוב המבנים ההיסטוריים הללו נבנו בין המאה ה-16 למאה ה-20.

החלק הזה של העיר היה החלק המקורי של העיר בו במאה ה-16 הספרדים החלו לבנות את העיר שתהפוך לבסוף למקסיקו סיטי המודרנית, על חורבותיה של טנוצ'טיטלאן הכבושה, בירת האימפריה האצטקית. משום כך השכונה מכילה חלק גדול מהאתרים ההיסטוריים החשובים ביותר של העיר, כמו גם מספר רב של מוזיאונים. המרכז ההיסטורי של מקסיקו סיטי הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, ביחד עם רובע סוצ'ימילקו.

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="250px">
Plaza de la Constitucion Ciudad de Mexico City.jpg|פלאסה סוקאלו (כיכר החוקה)
Zocalo_cathedral.jpg|הקתדרלה המטרופוליטנית של מקסיקו סיטי
Templo_Mayor_2007.JPG|חורבות המקדש האצטקי טמפלו מאיור. ניתן לראות ברקע מוזיאון
ChurchSantoDomingoDF.JPG|חזית כנסיית סנטו דומינגו
TORRE_LATINOAMERICANA.JPG|טורה לטינואמריקנה
Vista_de_la_Alameda_Central_desde_la_Torre_Latinoamericana.JPG|מבט על פארק אלמדה סנטרל
Vistas_del_Barrio_chino_de_la_Ciudad_de_México_04.jpg|הכניסה הראשית לשכונת הצ'יינה טאון של מקסיקו סיטי אשר מכונה "באריו צ'ינו"
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מקסיקו סיטי