OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Holy Wars... The Punishment Due

"Holy Wars... The Punishment Due" (בעברית: "מלחמות קודש... העונש המגיע"; ידוע גם בשם "Holy Wars") הוא שיר של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית מגאדת'. השיר יצא לאור בשנת 1990, והוא הרצועה הפותחת באלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Rust in Peace משנת 1990.

== מילים ולחן ==
לשיר יש מבנה יוצא דופן: הוא נפתח בקטע ת'ראש מהיר, העובר בדקה 2:26 לאחר גשר אקוסטי של מרטי פרידמן לקטע אחר, איטי וכבד יותר בשם "The Punishment Due", המשולב בשני סולואי גיטרה שניגן פרידמן, לפני שהוא מאיץ שוב עם סולו שלישי ואחרון שנוגן במהלך קטע זה על ידי דייב מאסטיין. השיר כולו מכונה בדרך כלל "Holy Wars", כאשר "The Punishment Due" מתייחס לחלק הכבד והאיטי יותר.

מילות השיר עוסקות בסכסוך דתי עולמי, במיוחד בישראל ובצפון אירלנד. ביראיון למגזין הבריטי Guitarist, דייב מאסטיין אמר שהוא קיבל השראה לכתוב את השיר בצפון אירלנד, כאשר גילה שחולצות מגאדת' מוצעות למכירה ונמנע מלפעול להסרתן בטענה שהן חלק מפעילויות גיוס כספים עבור "המטרה" (כלומר, הצבא האירי הרפובליקני הזמני).<ref></ref> "The Punishment Due" מבוסס על דמות הקומיקס הפופולרית של מארוול, "המעניש".<ref></ref><ref></ref>

== מורשת ==
"Holy Wars... The Punishment Due" נחשב לאחד השירים הגדולים ביותר של מגאדת' ולאחד השירים הגדולים ביותר במטאל. בשנת 2012, Loudwire דירגו את השיר במקום הראשון ברשימת 10 השירים הגדולים ביותר של מגאדת',<ref></ref> ובשנת 2018, בילבורד דירג את השיר במקום השני ברשימת 15 השירים הגדולים ביותר של מגאדת'.<ref></ref> בשנת 2023, מגזין הרולינג סטון דירג את השיר במקום העשרים ושמונה ברשימת 100 שירי ההבי מטאל הגדולים ביותר.<ref></ref>

הקליפ לשיר צולם באוגוסט 1990 (בערך בזמן מלחמת המפרץ ב-1990). הוא מציג קטעי חדשות של סכסוכים שונים, בעיקר מהמזרח התיכון, משולבים בצילומים של הלהקה מנגנת ומאסטיין מבצע צניחה חופשית.

== רשימת רצועות ==
מהדורת 7 אינץ
# "Holy Wars... The Punishment Due"
# "Lucretia"

מהדורת 12 אינץ

# "Holy Wars... The Punishment Due"
# "Interview with Dave Mustaine" ("ריאיון עם דייב מאסטיין")

מהדורת 12 אינץ

# "Holy Wars... The Punishment Due"
# "Lucretia"
# "Interview with Dave Mustaine" (עריכה)

מהדורת תקליטור

# "Holy Wars... The Punishment Due"
# "Lucretia"
# "Interview with Dave Mustaine" (עריכה)
* קפיטול רקורדס <small>DPRO-79462</small>

== משתתפים ==
* דייב מאסטיין - גיטרה, שירה
* מרטי פרידמן - גיטרות
* דייוויד אלפסון - גיטרה בס, קולות רקע
* ניק מנזה - תופים, כלי הקשה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1990
קטגוריה:סינגלים מ-1990
קטגוריה:שירי מגאדת'
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:שירים ביקורתיים על הדת
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
באר וארבעה כלבים

"באר וארבעה כלבים" (1990–1991) הוא פסל מאת האמן הישראלי יעקב דורצ'ין המוצב בתל אביב-יפו.

הפסל הוצג לראשונה בתערוכת היחיד "באר וארבעה כלבים", שנערכה בגלריה גורדון (20 במרץ - 9 באפריל 1991). עבור הכנסתו לגלריה, ששכנה אז ברחוב בן יהודה, פורקה חזית הכניסה לגלריה. לאחר מכן הוצב, תוך שינויים שונים, בפינת הרחובות שדרות בן ציון ורחוב המלך ג'ורג' בתל אביב-יפו.

הפסל הוא מיכל פלדה גדול, בקוטר של 300 ס"מ, העומד על גבי חיבור של משטחים דמויי סולמות המחוברים בצורת צלב. צלב זה נשען על כדורי ברזל. על גבי הדוד מוצבים חלקי מתכת, שמקורם בכפות של טרקטור, ויוצרים מעין כיפה. בין החלקים הועמדו ארבעה פסלים של כלבים יישובים, העשויים יציקת פליז. אלו פסלים המבוססים על יציקה של פסל מסחרי שמקורו בהודו. בעבר היו דמויות אלו ממורקות והחומריות השונה שלהן בלטה אל מול חלקי הפלדה החלודים.

עיסוקו של דורצ'ין בבארות החל כבר בשנות ה-80 של המאה ה-20. במיצב "מלאך בנוף אירי" (1983), לדוגמה, יצר אלמנט שדרתי שבקצותיו המנוגדות באר ומזבח.. בשנים 1995-1993 יצר סדרה של פסלים גדולי ממדים בנושא בארות. אברהם בלבן, בעקבות רונית מטלון, תיאר את הפסל כמקור מים חסום. "ארבעה כלבים אלימים שומרים על דוד ברזל מחליד, על באר שאינה באר. כתב בלבן. "אם יש פה רמז למעמקי תהום הרי זה לעולם המתים ולקרברוס, הכלב המיתולוגי השומר שהמתים לא ינסו לברוח חזרה לעולם החיים. אם יש נוזל בבאר הזאת זה אולי דם; ודאי לא מים".

על השימוש בדמויות הכלבים הפיגורטיביים העיד דורצ'ין כי "בעיני זו חומריות שונה, חיבור בין דברים שלא מתחברים. הם שומרים, שתולים בתוך הפסל, צריך להתקרב ולהציץ לתוכו, כדי לראותם. בניכור שלהם מצורת הפסל הם עוזרים להגדיר את החלל הפנימי שלו".

"ארבעת הכלבים חורצי הלשון פונים לארבע רוחות השמיים", תיאר מרדכי עומר, "והם כביכול שומרים על פי הבאר ומאפשרים מחבר פיסולי הנושא פן פולקלוריסטי-מיתי". בכך נוצר חיבור אל ההיסטוריה של האמנות הישראלית, כגון עיסוקו של יצחק דנציגר במוטיב התנים והבאר.

פסל נוסף של דורצ'ין, העושה שימוש במוטיבים אלו, נמצא ברחוב טרומפלדור בתל אביב-יפו.

==גלריה==
<gallery>
File:Ya'acov Dorchin 001.jpg
File:Well and Four Dogs 03.jpg
File:Well and Four Dogs 04.jpg
File:Dog trumpeldor 06.jpg|פסל (1991 בקירוב), רח' טרומפלדור 4, תל אביב-יפו
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.tel-aviv.gov.il/Pages/MainItemPage.aspx?WebID=3af57d92-807c-43c5-8d5f-6fd455eb2776&ListID=81e17809-311d-4bba-9bf1-2363bb9debcd&ItemId=1250 באר וארבעה כלבים], באתר עיריית תל אביב-יפו
*
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:תל אביב-יפו: פסלים
קטגוריה:יצירות משנת 1991
קטגוריה:בעלי חיים באמנות
תנטוסדרקון

תנטוסדרקון (שם מדעי: Thanatosdrakon) הוא סוג של פטרוזאור גדול ממשפחת האז'דרכיים, אשר התקיים במשך הקרטיקון העליון שלפני 89.6 עד 86.3 מיליון שנה מזמננו, מה שהופך אותו לאחד העתיקים מבני משפחתו.

==מאפיינים==
המאובנים של הפטרוזאור התגלו בתצורות "Plottier Formation" שבמחוז נאוקן שבפטגוניה, ארגנטינה. הוא ידוע משתי דגימות המורכבות מכמה עצמות שלד צירי ותוספתן שמורות היטב כולל חומר שלא תואר קודם לכן באז'דרכידים ענקיים אחרים.

הסוג תואר בשנת 2022 ובו מין יחיד, Thanatosdrakon amaru. משמעות השם הוא: "thanatos" - מוות ו-"drakon" - דרקון. שם המין הוא על שם האלוהות אמרו מתרבות הקצ'ואה ופירושו: "נחש מעופף".

פטרוזאור זה היה לפי ההערכות בעל מוטת כנפיים של 7 עד 9 מטרים, מה שהופך אותו לאחד הפטרוזאורים הגדולים ביותר באמריקה הדרומית. הוא היה בעל לסתות ארוכות ודקות, צוואר ארוך וגפיים חזקות. ככל הנראה היה טורף עילאי באזור מחייתו שניזון מדגים וזוחלים שונים ואף מדינוזאורים קטנים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אורניתוכירואידה
קטגוריה:בעלי חיים שחיו בקרטיקון עליון באמריקה הדרומית
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-2022
ז'וזף ריינאך

ז'וזף ריינאך (בצרפתית: Joseph Reinach, בצרפתית נהגה "רֶנאק"; ) היה סופר, עיתונאי ופוליטיקאי צרפתי ממוצא יהודי.

==קורות חיים==
הוא נולד בפריז. שני אחיו סלומון ריינאך ותאודור ריינאך היו מוכרים לימים בתחום ארכאולוגיה. לאחר שלמד ב, הוא הצטרף ללשכת עורכי הדין בשנת 1887. הוא משך את תשומת ליבו של לאון גמבטה על ידי כתיבת מאמרים על פוליטיקה של חבל הבלקן עבור כתב העת , והצטרף לצוות כתב העת ("הרפובליקה הצרפתית") שיסד גמבטה, שהפך אחר-כך לעורכו. ב-grand ministere ("המשרד המרכזי") של גמבטה, ריינאך היה ראש הסגל וניסה להשיג תיקון חלקי של החוקה ולקבוע שיטת בחירות בשיטה היחסית. בכתב העת La République française הוא ניהל מאבק מתמשך נגד גנרל בולנז'ה, שהביא לשלושה דו-קרבות, האחד עם אדמון מאנייה ושניים עם פול דרולד. בשנים 1889–1898, הוא היה הנציג של בבית הנבחרים.

הוא שימש כחבר בוועדת הצבא, כתב תקציבים למשרדי הפנים והחקלאות, העלה הצעות חוק לטיפול טוב יותר במשוגעים, להקמת משרד קולוניאלי, למיסוי משקאות חריפים, ולפיצוי על טעויות שיפוטיות. הוא דגל בחופש מוחלט של התיאטרון והעיתונות, ביטול הוצאה להורג ציבורית, והוקיע את השחיתות הפוליטית מכל הסוגים.

עם זאת, ריינאך ידוע בעיקר בתור תומך של אלפרד דרייפוס בפרשת דרייפוס. בזמן המשפט המקורי, הוא ניסה להבטיח דיון פומבי בתיק, ובשנת 1897, הוא התחבר עם אוגוסט שורר-קסטנר כדי לדרוש את בדיקה מחדש של התיק. הוא גינה בכתב העת את הזיוף של אובר-ז'וזף אנרי ואת אשמתו של פרדיננד אסטרהאזי. מאמריו ב-Le Siècle עוררו את זעמם של אנשי המחנה האנטי-דרייפוסי, בייחוד מאחר שריינאך היה יהודי והואשם על ידי אחדים בכך שהוא מגן על דרייפוס על רקע גזעני.

הוא איבד את מושבו בבית הנבחרים ולאחר שסירב להילחם באנרי רושפור, עיתונאי אנטי-דרייפוס, הגיש בסופו של דבר תביעה בגין הוצאת דיבה נגד האחרון. לבסוף, דרייפוס קיבל חנינה וריינאך כתב היסטוריה של המקרה שהושלם ב-1905. הספר Joseph Reinach, historien ("ז'וזף ריינאך, היסטוריון") של אנרי דיטרה-קרוזון שיצא ב-1905 הוא הפרכה מפורטת אלימה של ההיסטוריה של ריינאך; ספר זה "הפך לתנ"ך עבור אותו חלק אנטישמי בדעת הקהל הצרפתית המשוכנע באשמתו של דרייפוס".

בשנת 1906, ריינאך נבחר מחדש כנציג . באותה שנה היה חבר בוועדת הארכיונים הלאומיים, ובשנה שלאחר מכן חבר המועצה לענייני בתי הסוהר. ריינאך היה סופר פורה בנושאים פוליטיים. הוא פרסם שלושה כרכים על לאון גמבטה ב-1884 וגם ערך את נאומי גמבטה.

לז'וזף ולאשתו אנרייט-קלמנטין נולד בן, , יליד 1887. אדולף הפך לארכאולוג ואגיפטולוג שנודע בעיקר בשל גילויו של . הוא נהרג בחודש הראשון של מלחמת העולם הראשונה, באוגוסט 1914.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים יהודים צרפתים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:עיתונאים יהודים צרפתים
קטגוריה:פרשת דרייפוס: אישים
קטגוריה:צרפת: אנטישמיות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1856
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1921
קטגוריה:משפחת ריינאך
מוחמד עלי אל-האשם

סייד מוחמד עלי אל-האשם (1962 – 19 במאי 2024) היה פוליטיקאי איראני. 

== ביוגרפיה ==
נולד לאייתוללה סייד מוחמד תקי אל-האשם. למד לימודי דת בחווזה בעיר קום. 

משנת 2008 עד 11 ביולי 2016 היה ראש הארגון האידאולוגי הפוליטי של הצבא,  חבר המועצה המרכזית של אגודת אנשי הדת הלוחמים, וחבר במועצת המדיניות של האימאמים של יום שישי.

היה חבר גם במועצה האיראנית לאבטחת אינטרס המשטר.

אל-האשם היה האימאם של יום שישי של העיר תבריז ונציג המשטר הדתי של איראן במחוז מזרח אזרבייג'ן.<ref></ref><ref></ref>

הוא היה מעורב בתאונת התרסקות מסוק נשיא איראן ב-19 במאי 2024. אל-האשם לא נהרג מיד בתאונה אלא ענה לטלפון וכך כיוון את הכוחות אל המקום, אך עד שאלו הגיעו הוא מת מפצעיו.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אזרים איראנים
קטגוריה:הרוגי תאונות אוויריות
קטגוריה:התרסקות מסוק נשיא איראן
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1962
קטגוריה:איראנים שנפטרו ב-2024
קטגוריה:אנשי דת מוסלמים שיעים
קטגוריה:אנשי דת מוסלמים איראנים
אלברט מיד

אלברט אדוארד מיד (באנגלית: Albert Edward Mead; ) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי ממדינת וושינגטון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1893–1895, וכמושל וושינגטון החמישי בשנים 1905–1909.
==ראשית חייו==
אלברט מיד נולד במנהטן שבקנזס. הוא למד באוניברסיטה הנורמלית של אילינוי (כיום אוניברסיטת דרום אילינוי קרבונדייל) ובבית הספר למשפטים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו. לאחר סיום לימודיו ב-1885 שב מיד לקנזס, ועסק שם בעריכת דין במשך ארבע שנים. הוא נשא לאישה את אליזבת "ליזי" פאולין בראון, ולשניים נולדו בת אחת ושלושה בנים. ב-1889 הוא עבר להתגורר בטריטוריית וושינגטון.
==קריירה==
ב-1892 כיהן מיד כראש עיריית בליין. בשנים 1893–1895 הוא היה גם חבר בית הנבחרים של מדינת וושינגטון. בשנים 1898–1903 הוא היה התובע של מחוז ווטאקום. ב-1898 נפטרה אשתו, ושנה לאחר מכן הוא נישא בשנית למינה ג'יין פיפר, ולשניים נולד בן אחד.

בחירתו של מיד כמושל וושינגטון ב-1904, כאשר הביס את הסנאטור ג'ורג' טרנר, נחשבה אז להפתעה משמעותית. במהלך תקופת כהונתו הוא תמך בהקמתה של נציבות הרכבות המדינתית, ופעל להקמת מבקר הבנקים המדינתי, נציבות מס מדינתית ונציבות הכבישים המדינתית.

לאחר תום כהונתו כמושל, עבר מיד לבלינגהאם, שם הוא שב לעסוק בעריכת דין במגזר הפרטי ושימש כנשיא לשכת המסחר.

==מותו==
אלברט מיד נפטר בבלינגהאם ב-19 במרץ 1913. הוא נטמן בבית הקברות בייוויו שבעיר.
==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* [https://archive.org/details/biographicaldire0004unse/page/1678/mode/2up Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1679.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nga.org/governor/albert-e-mead/ אלברט מיד] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/mead.html#777.03.33 אלברט מיד] באתר The Political Graveyard 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושלי מדינת וושינגטון
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:חברי בתי המחוקקים של מדינת וושינגטון
קטגוריה:ראשי עיריות בארצות הברית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1861
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1913
ורזקאן

ורזקאן (בפרסית: ورزقان) היא עיר במחוז ורזקאן שבפרובינציית מזרח אזרבייג'ן באיראן.

== גאוגרפיה ==
העיר ממוקמת 35 ק"מ מאהר, 65 ק"מ מתבריז ו-135 ק"מ מג'ולפה. ורזקאן היא אחת הערים הקרובות למרכז המחוז. ליד העיר הזו מצוי סכר זראבאד, המושך אליו תיירים רבים מדי שנה שבאים לשם דייג. ב-19 במאי 2024 התרסק מסוקו של נשיא איראן ראיסי סמוך לעיר.<ref>[https://apnews.com/live/helicopter-iranian-president-crash Iran’s president killed in helicopter crash, election set for next month]</ref>

== היסטוריה ==
היצירה העתיקה ביותר שבה מתועדת ורזקאן היא תמונת כדור הארץ של אבן חקל במאה ה-4. ורזקאן הייתה אחת המחלקות הכפופות של העיר אהר ו-300 כפרים היו בסמכות השיפוט שלה. באותה העת, מחוז ורזקאן היה המחוז הגדול ביותר מחבל מזרח אזרבייג'ן, אולם מאוחר יותר חלקים ממנו צורפו לערים ג'ולפה, חריס ותבריז, ומספר הכפרים במחוז ירד ל-164.

כאשר העיר ג'ולפה הוקמה, בשנות ה-60 של המאה ה-20, חלק מאזור דיזמר (מחוז דיזמר המערבי), כולל העיר סיהרוד והכפרים הכפופים לה, הופרד מוורזקאן, וצורף לעיר ג'ולפה החדשה. כמו כן, מחוז חאג'ה, שהיה אחד מנפותיו של מחוז ורזקאן, הפך למחוז עצמאי.<ref>[https://web.archive.org/web/20110314220415/http://www.ostan-as.gov.ir/?PageID=56 نگاهی گذرا به شهرستان ورزقان]</ref>

== אוכלוסייה ==
במפקד האוכלוסין והדיור הכללי משנת 2010, אוכלוסיית העיר מנתה כ-45,700 נפשות (1.2% מאוכלוסיית המחוז) ואוכלוסיית מרכז העיר נאמדה בכ-5385 תושבים. האוכלוסייה העירונית מנתה 6,758 נפשות, האוכלוסייה הכפרית שבפרברי העיר מנתה 38,950 נפשות, ומספר משקי הבית 12,244.<ref>[https://web.archive.org/web/20081007023959/http://www.sci.org.ir/ «نتایج سرشماری عمومی نفوس و مسکن سال ۱390خورشیدی». درگاه ملی آمار. بایگانی‌شده از اصلی در ۷ اکتبر ۲۰۰۸. دریافت‌شده در <bdi>۳ ژانویهٔ ۲۰۱۰</bdi>.]</ref>

== תעסוקה ==
עיסוקם של רוב תושבי ורזקאן הוא חקלאות וגידול בעלי חיים, כמו גם כרייה. העיר מפורסמת במכרה הנחושת שבה, שעל פי ההערכות יש בו 3 אחוזים ממאגרי הנחושת הידועים בעולם. חלק מאוכלוסיית העיר עובדים במרכזים ממשלתיים הממוקמים בעיר. ורזקאן היא המקום הגדול ביותר לייצור עדשים, והשלישי לייצור דבש במחוז מזרח אזרבייג'ן.

== אקלים ==
ורזקאן ממוקמת באזור הררי מאד, המתאפיין בקיץ מתון וחורפים קרים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
 

:קטגוריה:איראן: ערים
:קטגוריה:מזרח אזרבייג'ן: יישובים
HBTSS

HBTSS - Hypersonic and Ballistic Tracking Space Sensor הוא מערך לוויינים מתוכנן של ארצות הברית. הפרויקט מנוהל על ידי הסוכנות לפיתוח החלל של ארצות הברית עבור ובמשולב עם ההסוכנות להגנה מפני טילים. מטרת המערך היא לאפשר עקיבה אחר טילים בליסטיים וטילים היפרסוניים, גם בשלבים שבהם הם לא מונעים ובהתאם, יש להם חתימת חום נמוכה.

הלוויינים הראשונים, "אבות טיפוס" של המערך, שוגרו בהצלחה במהלך פברואר 2024.

==ארכיטקטורת מערכים מבוזרים בחלל==
ארכיטקטורת לווינות לפי הסוכנות לפיתוח החלל של ארצות הברית
בשנת 2019, ארצות הברית הקימה את הסוכנות לפיתוח החלל. הרעיון הוא לאפשר תהליכי פיתוח ורכש מהירים, תוך מינוף היכולות האזרחיות שהתפתחו בתחום החלל האזרחי ובעיקר, ירידת עלויות השיגור והצבה של מערכי לוויינים גדולים על ידי "השוק הפרטי", כמו למשל המערך של אירידיום תקשורת, Starlink, המערך של Globalstar, הלוויינים של Planet Labs ומערכים נוספים.

הקמת הסוכנות התאפשרה, בין השאר, בגלל פרישת המעצמות מההסכם למניעת תפוצת טילים בליסטיים והחשש שהקמת מערכי לוויינים כאלה תפר את ההסכם. הרעיון של מערכים גדולים נועד לתת מענה למגוון צרכים ובכללם, היכולת לעקוב ולהגן מפני טילים היפרסוניים כמו גם, להיות עמידים בפני התקפות על הלוויינים בדמות שיבוש באמצעות לוחמה אלקטרונית או אפילו הפלה קינטית שלהם.

לפי הסוכנות, הארכיטקטורה כוללת שבע "שכבות" ובכללן:
*תקשורת
*יכולת שליטה ובקרה
*עקיבה
*אחיזת שטח מהחלל
*יכולות מפציעות
*נווט
*מכלול התמיכה הקרקעית ובכללו תחנות הקרקע, איסוף המידע ופענוחו וכלל הבטי יכולת השיגור

==פיתוח ספירלי==
Depiction of the optical module of the LLCD
שיטת הפיתוח הנבחרת היא הצבה של לוויינים ב"בלוקים" כך שכל שנתיים מוזרקים למסלול כמות גדולה של לוויינים - ככל שהיכולות מבשילות.
"בלוק אפס" כלל שישה לוויינים ששניים מתוכם הם אבות טיפוס של מערך ה-HBTSS. הלוויינים שוגרו בפברואר 2024 ונכנסו בהצלחה למסלול.

מערך ה-HBTSS והתפתחותו הספירלית, ביחד עם מערך OPIR-Optical Persistant Infra Red, מיועדים להחליף - להשלים את מערך ה-SBIRS, כך שיהיו מאות רבות של לוויינים שעושים, בין השאר, את משימת ההתרעה המוקדמת, העקיבה ו"בקרת האש" מול המיירטים. לפי פרסומי הסוכנות לפיתוח החלל, נכון למאי 2024, ההערכה היא שהסוכנות תציב כ-1300 לוויינים במסלולים שונים (גיאסטציונרי, אליפטי, בגובה בינוני ובגובה נמוך, מסלולים פולריים כמו גם כאלו שיהיו באינקלינציה נמוכה).

נכון למאי 2024, הסוכנות הציבה כבר 28 לוויינים במסלול - מסוגים שונים, כולל לוויני עקיבה, לוויני תקשורת, הדגמות של "תקשורת אופטית בחלל" ועוד..

==אבני דרך משמעותיות==
בפברואר 2024, שוגרו הלוויינים הראשונים של המערך המתוכנן (אבות טיפוס).

ב-14 ביוני 2024 בוצע ניסוי עקיבה ראשון אחרי טיל היפרסוני. בניסוי השתתפו גם הסוכנות לפיתוח החלל וגם הסוכנות להגנה מטילים

==הערות שוליים==

קטגוריה:הגנה נגד טילים
סמואל קוסגרוב

סמואל גודלאב קוסגרוב (באנגלית: Samuel Goodlove Cosgrove; ) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת וושינגטון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן בשני חודשי חייו האחרונים מינואר ועד מרץ 1909 כמושל וושינגטון השישי, ונפטר בעת כהונתו.
==ראשית חייו==
סמואל קוסגרוב נולד במחוז טאסקאראוואס שבאוהיו למשפחה משכילה, שרוב 12 ילדיה היו למורים. בגיל 16 הוא התגייס לרגימנט הרגלים המתנדבים של אוהיו בצבא האיחוד, ושירת במסגרתו במלחמת האזרחים האמריקאית. ב-1865 הוא סיים את שירותו.

לאחר המלחמה, לימד קוסגרוב בבתי ספר בוודספילד ובברוקלין שבאוהיו, למד באוניברסיטת ווסליאן באוהיו, וקיבל תואר מוסמך אוניברסיטה ותואר במשפטים ב-1873. הוא למד משפטים בקריאה עצמית בהדרכת עורכי הדין הוליסטר ואוקיי בוודספילד, וב-1875 התקבל ללשכת עורכי הדין. ב-1878 נשא קוסגרוב לאישה את זפורנה אדג'רטון, ולזוג נולדו שלושה ילדים.
==קריירה==
ב-1880 עזב קוסגרוב את אוהיו, בילה שנה בכרייה בנבדה, שנה בקליפורניה, ולאחר מכן התיישב ב-1882 בפומרוי שבטריטוריית וושינגטון. הוא עסק בעריכת דין וניהל אדמות חקלאיות בשטח של 1,400 אקרים (5.5 קמ"ר) בוושינגטון ובאיידהו. במשך שמונה שנים הוא היה נשיא מועצת החינוך של פומרוי, ובמשך חמש תקופות כהונה ראש העיר שלה.

כמי שהתמודד על מועמדות המפלגה הרפובליקנית בכמה ועידות מדינתיות שלה, נבחר קוסגרוב כמועמד המפלגה במערכת בחירות המקדימות הראשונה שלה לאחר אימוץ חוק הבחירות המקדימות הישירות. לאחר שניצח בבחירות הכלליות, לקה קוסגרוב בהתקף לב, היה חלש מדי כדי לסיים את נאום ההשבעה שלו, ויצא לחופשת מחלה. בכך הוא זכה לכינוי "המושל ליום אחד של וושינגטון".
==מותו==
סמואל קוסגרוב נפטר בפאסו רובלז שבקליפורניה, שם יצא להחלמה, ב-28 במרץ 1909, חודשיים לאחר השבעתו כמושל. הוא נטמן בפארק הזיכרון של הבונים החופשיים שבטאמווטר, וושינגטון.
==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* [https://archive.org/details/biographicaldire0004unse/page/1678/mode/2up Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1679-1680.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nga.org/governor/samuel-g-cosgrove/ סמואל קוסגרוב] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/corsentino-costas.html#562.58.49 סמואל קוסגרוב] באתר The Political Graveyard 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושלי מדינת וושינגטון
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:ראשי עיריות בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1847
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1909
By My Side

"By My Side" הוא שיר בביצוע הלהקה האוסטרלית INXS, שהתפרסם ב־18 במרץ 1991 כסינגל הבריטי השלישי והסינגל האוסטרלי הרביעי מתוך אלבום האולפן השביעי של הלהקה, X, שיצא לאור ב־1990. את השיר כתבו והלחינו אנדרו פאריס , מייקל האצ'נס וקירק פנגילי תוך כדי הסשנים של העבודה על התקליט. בהערות אלבום של מהדורת האלבום המיוחדת שהתפרסמה ב־2002 נכתב שלמפיק כריס תומאס קרדיט בחיבור השיר – בפזמון ובעיבוד. הכותב העיקרי, אנדרו פאריס, אמר שהשיר נכתב על רקע החיסרון שהרגיש במשפחה ובחברים בזמן סיבובי ההופעות של הלהקה.

הסינגל לא התפרסם בארצות הברית.

בשיר נטלה חלק חטיבת כלי הקשת של התזמורת הסימפונית של סידני.

== בי־סיידים ==
לשיר יצאו שלושה בי־סיידים: רמיקס שעשה התקליטן והמפיק דייוויד מוראלס ללהיט הקודם של הלהקה, "Disappear" , ושני שירים חדשים: "The Other Side", שכתב הגיטריסט והסקסופוניסט קירק פנגילי, ו־"Soothe Me", שכתב הגיטריסט והקלידן אנדרו פאריס.

== רשימת השמעה ==
* סינגל 7 אינץ' בבריטניה וסינגל קלטת שמע
# "By My Side" (גרסת אלבום)
# "The Other Side"
* סינגל 12 אינץ' בבריטניה
# "By My Side" (מיקס גרסת הסרט)
# "The Other Side"
# "Faith in Each Other" (חי)
* סינגל תקליטור בבריטניה
# "By My Side" (גרסת אלבום)
# "The Other Side"
# "Faith in Each Other" (חי)
# "Disappear" (רמיקס של דייוויד מוראלס)
* סינגל מקסי תקליטור ביפן ומארז תקליטור וכרזה באוסטרליה
# "By My Side" (מיקס גרסת הסרט)
# "By My Side" (גרסת אלבום)
# "Soothe Me"
# "Faith in Each Other" (חי)
* סינגל מקסי קלטת שמע באוסטרליה
# "By My Side" (מיקס גרסת הסרט)
# "By My Side" (גרסת אלבום)
# "Soothe Me"
# "Faith in Each Other" (חי)

== מיקומי שיא ==
=== מצעדים שבועיים ===

=== מצעדי סוף שנה ===

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable plainrowheaders"
! scope="col"| אזור
! scope="col"| תאריך יציאה
! scope="col"| פורמט
! scope="col"| חברת תקליטים
! scope="col"| מקור
|-
! scope="row"| בריטניה
| 18 במרץ 1991
| ויניל 7 אינץ' • ויניל 12 אינץ' • תקליטור • קלטת שמע
| מרקורי רקורדס 
| style="text-align:center;"|<ref></ref>
|-
! scope="row"| יפן
| 25 ביולי 1991
| תקליטור
| East West יפן 
| style="text-align:center;"|<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://mshironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=2&prfid=14836&wrkid=22743 מילות השיר "By My Side"], באתר שירונט

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1990
קטגוריה:סינגלים מ-1991
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בישראל
הדיוויזיה השמינית (ארצות הברית)

הדיוויזיה השמינית (באנגלית: 8th Infantry Division) הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במספר מלחמות: מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה ומלחמת המפרץ.

==היסטוריה==
===מלחמת העולם הראשונה===
הדיוויזיה השמינית הוקמה בינואר 1918 במחנה פרמונט, קליפורניה, תשעה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-15 שהורכבה מהרגימנטים ה-12 וה-62, ומהבריגדה ה-16 שהורכבה מהרגימנטים ה-8 וה-13. באוגוסט 1918, מייג'ור גנרל גרייבס, יחד עם צוותו, 5,000 איש ו-100 קצינים, הועברו לסיביר כדי לכבוש את ולדיווסטוק ברוסיה כחלק מהתערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה. באוקטובר 1918 נשלחו היחידות הראשונות לאירופה מבלי שהספיקו להשתתף בפעולות לחימה. חלקים מהדיוויזיה (רגימנט הרגלים ה-8) הוצבו בראש הגשר של קובלנץ לאחר שביתת הנשק. עד אוגוסט 1919, כל היחידות הועברו חזרה לארצות הברית, שם שוחררה הדיוויזיה.

===בין המלחמות===
הדיוויזיה הוקמה מחדש באופן חלקי ב-24 במרץ 1923, הוקצתה לאזור הקורפוס השלישי למטרות גיוס, והוקצתה לקורפוס ה-3. מחנה ג'ורג' ג'י מיד, מרילנד, הייתה תחנת הגיוס המיועדת של הדיוויזיה להפעלה מחדש.

רגימנטים הרגלים ה-12 וה-34 של חטיבת הרגלים ה-16, מתוגברים על ידי רגימנט הפרשים ה-3 ורגימנט תותחי החופים ה-260 של המשמר הלאומי של מחוז קולומביה, נקראו ב-28 ביולי 1932 כדי לדכא בעיות פוטנציאליות של צבא הבונוס בוושינגטון הבירה. קיבל פקודה לפנות את הקפיטול ואת המחנות על דירות אנקוסטיה מהחיילים הוותיקים באותו אחר הצהריים. מיוני 1936 עד אוגוסט 1937, על הבריגדה ה-16 פיקד לורנצו גאסר, שהמשיך לשרת כעוזר הרמטכ"ל של הצבא (G-1) וסגן הרמטכ"ל של צבא ארצות הברית.

הדיוויזיה גם אורגנה באופן זמני ב-1939 לתמרוני הארמייה הראשונה במנסאס, וירג'יניה, כאשר הבריגדה ה-16 תוגברה על ידי רגימנט הרגלים ה-66 (טנקים קלים). כהכנה להפיכתה לדיוויזיה "משולשת", הופעלה מחדש דיוויזיית הרגלים ה-8 ב-1 ביולי 1940 בפורט ג'קסון, קרוליינה הדרומית, והוקצתה לקורפוס ה-1.

===מלחמת העולם השנייה===
הדיוויזיה נשלחה לאירופה בסוף 1943, ולאחר תקופה של אימונים בצפון אירלנד, היא נחתה בחוף יוטה ב-4 ביולי 1944 והשתתפה בלחימה על ראש החוף של נורמנדי כחלק מהקורפוס ה-8. לאחר שהשתתפה ב, היא הועברה לחזית המערבית בסתיו 1944, שם לחמה ב. היא הגיעה לרור בדצמבר 1944. בסוף פברואר 1945 נחצה נהר זה ודירן נכבשה, ובתחילת מרץ הגיעו כוחות הדיוויזיה אל הריין ליד רודנקירכן. באפריל 1945 השתתפה הדיוויזיה בסגירת כיס הרוהר. היא שובצה תחת הקורפוס המוטס ה-18 זמן קצר לפני תום המלחמה והגיעה לשוורין בימיה האחרונים של המלחמה לאחר שהשתתפה בשחרור מחנה הריכוז וובלין. היא חזרה לארצות הברית ביולי 1945, שם הושבתה בנובמבר. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 2,532 הרוגים, 10,057 פצועים, 729 נעדרים ו-668 שבויים.

===לאחר המלחמה===
כבר בשנת 1950 הוקמה הדיוויזיה מחדש כיחידת אימונים בפורט ג'קסון בקרוליינה הדרומית, וב-1954 היא הוחזרה לשירות כדיוויזיית חי"ר רגילה. בשנת 1956 נשלחה הדיוויזיה לגרמניה, שם נותרה כחלק מהארמייה השביעית כמה עשרות שנים. ארבעה מגדודי הדיוויזיה השתתפו במבצע סערת המדבר. דיוויזיית הרגלים ה-8 הושבתה ב-17 בינואר 1992, וכמה מיחידותיה הוצבו מחדש כחלק מהדיוויזיה המשוריינת הראשונה, שהוצבה בדרום מזרח גרמניה המערבית.

==קישורים חיצוניים==

8
8
8
מילגם

מילגם בע"מ היא חברה פרטית ישראלית העוסקת במתן שירותים לרשויות מקומיות ולחברות.

==היסטוריה==
מילגם הוקמה במאי 1983. בתחילת דרכה התמקדה החברה במתן שירותים לרשויות מקומיות. בשנת 2024 נמנו 160 רשויות מקומיות עם לקוחותיה. עם שירותיה:
* תפעול וניהול מערכות גבייה ברשויות מקומיות.
* אחזקה של רשתות מים. בכלל זה: קריאת מדי מים ותחזוקה שלהם, ניהול הגבייה בגין צריכת המים.
* אחזקה של רשתות ביוב.
* קידום הפרדת אשפה.
* תכנון וניהול שטחי חניה ציבורית.
* ביצוע פרויקטים לוגיסטיים עבור עיריות, משרדי ממשלה וחברות פרטיות.

חברות בנות:
* באוגוסט 2007 הקימה החברה את החברה הבת מילגם חנייה סלולרית בע"מ (כיום פנגו בע"מ), המפעילה את יישומון החניה פנגו. החברה הוקמה לאחר שחברת מובידום וחברת מילגם זכו במכרז ארצי להסדר חניה סלולרית שהוצא על ידי החברה למשק וכלכלה של מרכז השלטון המקומי בישראל. בנובמבר 2020 ירד חלקה של מילגם בבעלות על פנגו ל-51%. במאי 2024 רכשה חברת פנגו את הפעילות של Gett תמורת 175 מיליון דולר.
* מטרופולי-נט בע"מ הוקמה ב-1999 על ידי חברת מלם תים וב-2011 נרכשה על ידי מילגם. החברה מספקת שירותי מחשוב לרשויות מקומיות.
* מטרו פארק בע"מ חברה בת של מטרופולי-נט.
* מאירי טכנולוגיות מתקדמות לתשתיות בע"מ הוקמה ב-1959 ועוסקת בטיפול ובאחזקה של קווי ביוב. ב-2013 נרכשה על ידי מילגם.
* בשנת 2018 זכתה מילגם במכרז של משרד התחבורה להפרטת מבחני הנהיגה המעשיים, והיא מפעילה מבחנים אלה באזור שמפתח תקווה צפונה.
* במאי 2024 זכתה קבוצה בראשות מילגם במכרז להפרטת דואר ישראל. הקבוצה שבה מילגם (51.7%), הפניקס חברה לביטוח (21.1%), הפניקס פנסיה וגמל (13.2%) וליימן שליסל (15%) תרכוש את דואר ישראל תמורת 461 מיליון ש"ח.

===בעלות===
בתחילת 2009 רכשה חברת תה"ל מקבוצת קרדן ישראל את חברת מילגם. ביולי 2012 רכשה קרן תשתיות ישראל כ-36% מ"קרדן שירותים מוניציפליים", בעלת השליטה במילגם, תמורת 55 מיליון ש"ח. בפברואר 2013 רכשה משפחת וייל את יתר 64% של קרדן שירותים מוניציפליים בספטמבר 2018 מכרה קרן תשתיות ישראל את חלקה, תמורת 100 מיליון ש"ח, למשפחת וייל.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות שירותי מחשוב ישראליות
קטגוריה:פתח תקווה: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1983
דלען

נחלות שבטי ישראל
דִלְעָן הייתה עיר מקראית באזור שפלת יהודה במחוז הקדום של לכיש. מקור השם ככל הנראה מן השורש דלע.

העיר מוזכרת רק פעם אחת בתנ"ך בספר יהושע ונכללת ברשימת ערי יהודה: יהושוע פרק טו ל"ח: <big>"וְדִלְעָ֥ן וְהַמִּצְפֶּ֖ה וְיָקְתְאֵֽל".</big>

לפי האינצקלופדיה המקראית יש המזהים את דלען המקראית בתל נגילה (תל-אל נג'ילה), אחרים מזהים את דלען עם עגלון שבנחלת יהודה אשר מזוהה עם תל בית מירסים.<ref></ref>

==הערות שוליים==

קטגוריה:נחלת שבט יהודה
קטגוריה:יישובי המקרא
גריגורי קראסני-אדמוני

גריגורי קראסני-אדמוני (ברוסית:Григорий Яковлевич Красный-Адмони (5 באוקטובר 1881, הניצ'סק - 1 בינואר 1970, לנינגרד) היה פעיל יהודי, היסטוריון ופובליציסט.

גריגורי קראסני נולד בהניצ'סק (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית של קנטוניסטים. לאחר לימודים בחיידר הוא עבר בחינות ובשנת 1901 החל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג בפקולטה לשפות מזרחיות. בשנת 1905 הוא התחתן ובשנת 1906 סיים לימודי אוניברסיטה.

בשנת 1907 קראסני עבר בחינות הסמכה והחל לעבוד במשפטים.

החל משנת 1896 גריגורי קראסני היה מלמד בבית ספר יהודי. הוא תרגם לרוסית יצירות של מרדכי זאב פיארברג. קראסני היה חבר מערכת של "אנציקלופדיה יהודית" שיצאה לאור בשנים 1908–1913.

לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה קראסני עזר לפליטים יהודים. לתקופה קצרה הוא גויס אך שוחרר בינואר 1917 מסיבות בריאותיות.

בשנת 1917 קראסני פעל להקמת יחידות הגנה עצמית של יהודים ואלכסנדר קרנסקי שהכיר אותו מתחום המשפטים הבטיח את עזרתו.

מקסים גורקי הזמין את קראסני לעבודה בהוצאת לאור שלו לביצוע תרגומים לרוסית של יצירות עתיקות. בשנת 1917 גריגורי קראסני הוסיף לשם משפחתו תוספת "אדמוני".

בפברואר 1919 קראסני-אדמוני החל ללמד באוניברסיטה יהודית שהוקמה בסנקט פטרבורג ומונה לפרופסור. הוא נתן הרצאות על היסטוריה יהודית ותנ"ך. קראסני-אדמוני יזם הקמת וועדה לחקר מסמכי ארכיון בקשר לאנטישמיות ברוסיה. בשנת 1919 פורסם כרך ראשון על הסופות בנגב ובשנת 1923 כרך שני על פרעות קישינב. בלחץ השלטונות עבודה הופסקה.

בשנת 1925 לאחר סגירת האוניברסיטה קראסני-אדמוני חזר לתחום המשפטים ופעל כעורך דין עד לפרישה לגמלאות. בתחילת שנות ה-50, בתקופת מאבק נגד קסומופוליטיים הוא סולק מארגון עורכי דין אך בהמשך הוחזר. הוא ניסה לארגן קורסים ללימוד עברית, אך לא קיבל לכך אישור משלטונות.

בשנת 1941 בנו יוהאן נעצר והואשם בפעילות נגד השלטונות. הוא היה מלחין, בעזרת דימיטרי שוסטקוביץ' הוא שוחרר בשנת 1946.

בנו ולדימיר היה בלשן ומשורר.

גריגורי קראסני-אדמוני נפטר בשנת 1970 ונטמן בחלקה יהודית בבית העלמין לזכר קורבנות 9 בינואר.

==קישורים חיצוניים==
* [https://eleven.co.il/jews-of-russia/life-in-ussr/12221/ ביוגרפיה] 
* [http://elib.shpl.ru/ru/nodes/66695-materialy-dlya-istorii-antievreyskih-pogromov-v-rossii-pg-1919-1923 ספרים שפרסם]
* 

קטגוריה:עורכי דין יהודים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:משפטנים יהודים
קטגוריה:משפטנים רוסים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:נפטרים ב-1970
ולדימיר אדמוני

ולדימיר אדמוני (ברוסית:Владимир Григорьевич Адмони (29 באוקטובר 1909, סנקט פטרבורג - 26 בנובמבר 1993) היה פעיל יהודי, בלשן, מתרגם ומשורר. גאולוג לב קראסני היה בן-דודו.

גריגורי קראסני נולד בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית של גריגורי קראסני-אדמוני. לאחר לימודים בבית ספר הוא החל ללמוד בפקולטה לשפות זרות של מכון לחינוך של שם הרצן בלנינגרד. הוא סיים את הלימודים בשנת 1930. בשנת 1939 הוא סיים עבודת תואר שלישי על פעילות של ז'אן פול ובשנת 1947 פוסט-דוקטורט על הנריק איבסן.

אדמוני היה בסגל של המכון לשפות בה למד. הוא כיהן כפרופסור וראש קתדרה לפילולוגיה גרמנית. החל משנת 1960 אדמוני עבד במקביל במכון לחקר בלשנות של אקדמיה של ברית המועצות למדעים.

בשנת 1960 ביחד עם אשתו הוא פרסם ספר על תומאס מאן.

בשנת 1964 הוא היה עד הגנה במשפט של יוסיף ברודסקי וציין לשבח את פעילותו כמשורר ומתרגם.

בשנת 1971 הוא קיבל מדליית גתה שמוענקת על ידי מכון גתה לחוקרי גרמנית.

החל משנת 1984 אדמוני פרסם מספר ספרי שירה, חלקם היו בגרמנית.

בשנת 1993 אדמוני ואשתו תמרה סילמן פרסמו ספר זיכרונות.

כחוקר השפה הגרמנית הוא היה נציג בולט של אסכלה דקדוקית של לנינגרד עליה השתייך גם מורו ויקטור ז'ירמונסקי.

אדמוני נפטר בשנת 1993 ונטמן בבית הקברות פראוברז'נסקי היהודי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://feb-web.ru/feb/kle/kle-abc/ke1/ke1-0883.htm ביוגרפיה] 
* [https://berkovich-zametki.com/Nomer38/Shalit1.htm תיאור חייו]
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:מתרגמים לרוסית
קטגוריה:מתרגמים מגרמנית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:ילידי 1909
קטגוריה:נפטרים ב-1993
באסקט קורוניה

מועדון הכדורסל קורוניה (בגליסית: Club Básquet Coruña SAD) היא קבוצת כדורסל ספרדית מלה קורוניה, גליסיה, המשחקת בליגת ה-LEB Oro, הליגה השנייה במבנה ליגות הכדורסל בספרד.

== היסטוריה ==
CB קורוניה נוסדה ב-1996 כמיזוג של המועדונים CB Ventorrillo ו-CB Arteixo והחליפה את Baloncesto Coruña CAB ששיחקה בליגת ה-EBA לפני שפורקה.

לאחר שנתיים ב-EBA, הליגה השלישית, עלה המועדון לליגה השנייה בה שיחק ארבע שנים. ב-2002 מכרה הקבוצה את מקומה בליגה השנייה לבאסקט סרגוסה וחזרה לליגה הרביעית.

ב-2004 לא השתתפה הקבוצה באף תחרות מסיבות כלכליות, אך חזרה לשחק ב-EBA בשנת 2005. בשנת 2007 הוזמנה קורוניה לליגת ה-LEB Bronce החדשה שהחליפה את ה-EBA כליגה הרביעית, ובעונתה הראשונה בליגה זו סיימה במקום השלישי ועלתה ל-LEB Plata, הליגה השלישית. הקבוצה סיימה עונה זו במקום ה-15 והייתה אמורה לרדת ליגה, אך נשארה ב-LEB Plata עקב מקומות פנויים.

ב-2012 עלתה באסקט קורוניה בחזרה לליגה השנייה בזכות מקומות פנויים, ונשארה בה מאז במשך 12 עונות. בעונת 2023/24 העפילה לראשונה לגביע נסיכת אסטוריאס (בו הפסידה 72–80 לאסטודיאנטס מדריד) וסיימה ראשונה בעונה הסדירה, מה שהעניק לה לראשונה בתולדותיה את הכרטיס לליגת ה-ACB, הליגה הראשונה.

== סמלים ואולם ==
היכל הספורט ריאסור, אולמה הביתי של באסקט קורוניה
צבעי הקבוצה הם כתום וכחול, וסמלה הוא מגדל הרקולס, אחד מסמלי העיר לה קורוניה, על רקע כדור כדורסל. קורוניה מארחת את משחקיה בהיכל הספורט ריאסור בעיר, הסמוך לאצטדיון ריאסור, ביתה של קבוצת הכדורגל דפורטיבו לה קורוניה.

== עונה אחר עונה ==
{| class=wikitable style=text-align:center
!עונה
!רמה
!ליגה
!מקום
!
!colspan=2|גביע
|-
|1996/97
|3
|Liga EBA
|1
|
|Copa EBA
|bgcolor=silver|סגנות
|-
|1997/98
|3
|Liga EBA
|1
|23–3
|Copa EBA
|חצי גמר
|-
|1998/99
|2
|LEB
|13
|10–20
|-
|1999/00
|2
|LEB
|13
|12–18
|-
|2000/01
|2
|LEB
|14
|13–20
|-
|2001/02
|2
|LEB
|14
|12–22
|-
|2002/03
|4
|Liga EBA
|4
|22–8
|-
|2003/04
|4
|Liga EBA
|3
|27–8
|-
|2004/05
|colspan=6|לא התחרתה
|-
|2005/06
|4
|Liga EBA
|8
|15–15
|-
|2006/07
|4
|Liga EBA
|2
|21–9
|-
|2007/08
|4
|LEB Bronce
|bgcolor=#afa|3
|21–15
|-
|2008/09
|3
|LEB Plata
|bgcolor=#faa|15
|9–21
|-
|2009/10
|3
|LEB Plata
|10
|17–15
|-
|2010/11
|3
|LEB Plata
|11
|9–19
|-
|2011/12
|3
|LEB Plata
|7
|13–13
|-
|2012/13
|2
|LEB Oro
|9
|13–18
|-
|2013/14
|2
|LEB Oro
|6
|14–14
|-
|2014/15
|2
|LEB Oro
|10
|12–16
|-
|2015/16
|2
|LEB Oro
|5
|22–18
|-
|2016/17
|2
|LEB Oro
|6
|22–17
|-
|2017/18
|2
|LEB Oro
|8
|18–21
|-
|2018/19
|2
|LEB Oro
|12
|14–20
|-
|2019/20
|2
|LEB Oro
|3
|16–8
|-
|2020/21
|2
|LEB Oro
|3
|21–10
|-
|2021/22
|2
|LEB Oro
|7
|19–18
|-
|2022/23
|2
|LEB Oro
|6
|24–12
|-
|2023–24
|2
|LEB Oro
|bgcolor=#afa|1
|27–7
|גביע נסיכת אסטוריאס
|bgcolor=silver|סגנות
|}

== תארים ==
;LEB Oro
*זכייה (1): 2024
;גביע גליסיה
*זכייה (1): 1996

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:לה קורוניה: ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורסל ספרדיות
ויקטור ז'ירמונסקי

ויקטור ז'ירמונסקי (ברוסית:Виктор Максимович Жирмунский (2 באוגוסט 1891, סנקט פטרבורג - 31 בינואר 1971) היה, בלשן וחוקר ספרות סובייטי ממוצא יהודי

ויקטור ז'ירמונסקי נולד בשנת 1891 בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית עם שורשים מוילנה ודאוגבפילס. לאחר סיום בית ספר הוא למד באוניברסיטת סנקט פטרבורג אותה סיים בשנת 1912.

לאחר סיום הלימודים ז'ירמונסקי לימד במספר מוסדות להשכלה גבוהה.

ז'ירמונסקי נעצר מספר פעמים (1933, 1935 ו-1945). בתקופת המאבק נגד קוסמופוליטיות בשנת 1949 הוא סולק מהאוניברסיטה.

בשנת 1957 ז'ירמונסקי מונה למנהל מחלקת שפות אירופאיות במכון לבלשנות של אקדמיה של ברית המועצות למדעים. במקביל הוא חזר ללמד באוניברסיטה. בשנת 1966 הוא נבחר לחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.

בשנת 1967 ז'ירמונסקי קיבל מדליית גתה שמוענקת על ידי מכון גתה לחוקרי גרמנית.

ז'ירמונסקי היה בין הנציגים הבולטים של אסכולה דקדוקית של לנינגרד. בשנת 1940 הוא פרסם עבודה על דיאלקטים של יידיש בברית המועצות.

בתחום בלשנות ז'ירמונסקי חקר פולקלור גרמני וטורקי, יצירות של יוהאן וולפגנג פון גתה וג'ורג' ביירון.

ז'ירמונסקי היה מנחה למספר רב של עבודות תואר שלישי.

על פעילותו הוענקו לו עיטור לנין ועיטור הדגל האדום של העמל (פעמיים).

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.sgu.ru/structure/philological/history/history/zhirmunskij ביוגרפיה] 
* 

קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מתרגמים מגרמנית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:ילידי 1909
קטגוריה:נפטרים ב-1993
גנטיקה רפואית

גנטיקה רפואית הוא תחום התמחות, עיסוק ומחקר ברפואה שעוסק באבחון, טיפול וייעוץ של מחלות הנובעות באופן מלא או חלקי מגורמים 
גנטיים.

רופאים מומחים בגנטיקה רפואית מוכשרים: לאבחן מחלות אשר יש להן בסיס גנטי, להשתמש בטכנולוגיות מעבדתיות לאבחון מחלות גנטיות, ליעץ ולהדריך חולים במחלות גנטיות ובני משפחותיהם ולסייע לרופאים במקצועות השונים באינטגרציה של המידע הגנטי הרלוונטי לתחומי פעילותם.
==תחומי טיפול==
מטרות תוכנית ההתמחות הקלינית להכשיר את הרופא לזהות בשיטות אבחון גנטיות מחלות גנטיות בתחומים שונים, משכך יש ללמדו שיטות ביצוע ופענוח של תוצאות בדיקות גנטיות אבחנתיות בתחומי הגנטיקה המולקולרית, ציטוגנטיקה וביוכימיה גנטית. בנוסף ירכוש הרופא מיומנות בקביעת הסיכון למחלה, בהתבסס על נתוני משפחה ואוכלוסייה.

==בישראל==
גנטיקה רפואית מוכרת בישראל כתחום התמחות על לרופאים שלהם התמחות קודמת באחד ממקצועות הרפואה. 

מסלול ההתמחות אורך כשנתיים וחצי, בשנה הראשונה להתמחות, המתמחה יוכשר בשירות הקליני, הכולל מרפאה לאבחון ולייעוץ גנטי, שירות ייעוץ למחלקות הקליניות בבית החולים והיכרות עם מרפאות לייעוץ גנטי בקהילה. בשנה השנייה, במסגרת הפעילות הקלינית המפורטת, יפגין המתמחה חשיבה וניתוח עצמאיים בטיפול בפונים למרפאה הגנטית. בנוסף תוקדש כחצי שנה להכשרה במעבדות הגנטיות: גנטיקה מולקולרית, ציטוגנטיקה, וביוכימיה.
===יועצים גנטיים שאינם רופאים===
בנוסף על הכשרה של רופאים, משרד הבריאות מאפשר לבוגרי תואר שני בגנטיקה (ולא ברפואה), שעברו הכשרה של כשנתיים במכון גנטי של בתי החולים הציבוריים לעסוק בייעוץ גנטי במכונים הגנטיים תחת האחריות של הרופאים המומחים ברפואה גנטית.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:תחומים ברפואה
קטגוריה:גנטיקה
חן מזרחי (יוטיוברית)

חן מזרחי (נולדה ב-1 ביולי 1984 א' בתמוז ה'תשמ"ד) הידועה בשם ערוץ היוטיוב שלה "חן במטבח", היא יוטיוברית, בשלנית, אושיית רשת ומתכונאית מעולם האוכל הישראלי. ערוץ היוטיוב של חן הוא הערוץ הגדול בארץ בתחום האוכל.

== ביוגרפיה ==
חן מזרחי נולדה וגדלה בקריית גת. אביה אליאס היה מנהל תפעול בחברת בגיר, ואמה מגי נולדה בישראל והייתה מחנכת ומורה בבי"ס הממלכתי ע"ש אפרים בן דוד בקריית גת.

חן למדה בבית ספר תיכון חדש ע"ש רבין בקריית גת, בנובמבר 2002 התגייסה לצה"ל ושירתה כמפעילת מערכות ירי מוטסת בחיל האוויר. למדה תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים.

=== קריירה ===
בשנת 2010 החלה לעבוד בחברת טבע ברישום תרופות מול ה-FDA האמריקאי. בשנת 2015 עזבה והחלה לעסוק בתחום הבישול. בשנת 2016 הקימה את המותג "הקובבות של חן", מכירה של קובה ביתי שהכינה בביתה שהפך להצלחה תוך שנה.

ב-2017 פתחה בלוג אוכל בשם "חן במטבח" בו היא מדגימה הכנת אוכל באמצעות סרטונים, ב-2022 הוציאה לאור בהוצאה עצמית את ספר המתכונים הראשון שלה - "שבת עם חן" מתכונים ביתיים לכל סוף שבוע. הספר הפך רב-מכר עם מכירות של מעל 10,000 עותקים. באותה השנה הפיקה עבור קרן משפחת רודרמן 3 סרטוני מתכונים של אוכל יהודי אמריקאי לקידום הסדרה "הפודי היהודי" עם אורי לייזרוביץ'.

בשנת 2023 הפיקה פרקים מלאים<ref></ref> לערוץ האוכל החיים הטובים, בהם ספישל מתכונים איטלקיים וספישל מתכונים ללא גלוטן. באותה שנה גם הצטרפה לנבחרת הבלוגריות של מגזין שף מבית לאישה, בו היא כותבת מתכונים מדי חודש. בשנת 2024 השתתפה לרגל יום השואה בפרויקט של יוטיוב ישראל שנקרא זוכרים יחד ב-YouTube, במסגרתו אירחה ניצולי שואה המספרים את סיפורם, והתיעוד עולה לרשת.

חן פעילה ברשתות החברתיות ולה מעל 500,000 עוקבים בכל הרשתות החברתיות.

== חיים אישיים ==
חן נשואה לאסף שאחראי גם על צילום ועריכת הסרטונים העולים בערוץ. הם מתגוררים במושב מבוא ביתר ולהם ארבעה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
*[https://book.heninthekitchen.com/ שבת עם חן הספר], הספר של חן - "שבת עם חן"
*
*
*
*

== הערות שוליים ==

2024 05
קטגוריה:יוטיובריות ישראליות
קטגוריה:מחברות ספרי בישול ישראליות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מבוא ביתר: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1984
הבחירות לנשיאות איראן 2024

הבחירות לנשיאות איראן 2024 נערכו ב-28 ביוני 2024, לפי פרק 131 של חוקת איראן,<ref name=":0"></ref> בעקבות מותו של נשיא איראן המכהן אבראהים ראיסי בהתרסקות מסוק<ref></ref>. הסיבוב השני נערך ב-5 ביולי 2024, והסתיים בניצחונו של מסעוד פזשכיאן על פני סעיד ג'לילי.

== רקע ==

בבוקר 19 במאי 2024 יצאו נשיא איראן אבראהים ראיסי, שר החוץ האיראני חוסיין אמיר עבדאללהיאן ואישים איראנים נוספים לפגישה עם נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב בגבול בין המדינות, לרגל חנוכת סכר במקום. בדרכם חזרה לטהראן, המסוק שבו טסו התרסק, וכל נוסעיו נספו.

== שיטת הבחירות ==
הבחירות לנשיאות איראן הן בחירות ישירות שנערכות כל ארבע שנים, זאת לפי סעיף 114 של חוקת איראן.<ref name=":0" /> הבחירות היו אמורות להיערך עד 18 ביוני 2025, אולם הוקדמו בשל מותו של ראיסי.

על הנשיא להיבחר ברוב של מעל 50 אחוזים מקולות המצביעים. לעיתים קרובות, בשל מספר המועמדים הרב, יש צורך בסבב בחירות נוסף כדי להכריע את הבחירות. אורך כהונתו של הנשיא ארבע שנים, ובסיומן הוא יכול להיבחר רק לעוד קדנציה אחת. עם בחירת הנשיא הוא הופך לראש המועצה לביטחון לאומי (אך הדמות החזקה בגוף זה הוא מזכיר המועצה) וראש המועצה למהפכה חברתית, שאחראית להפיץ את רעיון המהפכה האסלאמית ברחבי העולם באמצעות תעמולה.

=== כשירות ===

הדרישות בהם צריכים לעמוד המועמדים לנשיאות:

# המועמד צריך להיות ממוצא איראני, בעל אזרחות איראנית.
# על המועמד להיות מוסלמי שיעי תריסרי, אדוק ואמין.
# המועמד צריך להיות דמות פוליטית מוכרת.
# המועמד הוא בן גיל 25–75.
# למועמד אין תיק פלילי.
# המועמד לא שירת בממשל בתקופת השאה.
# המועמד צריך להיות נאמן לרעיון הרפובליקה האסלאמית.

== מועמדים ==
* סעיד ג'לילי – חבר המועצה לאבטחת אינטרס המשטר ונציג המנהיג במועצה העליונה לביטחון לאומי. התמודד בבחירות ב־2013 והפסיד, ובבחירות ב־2021 פרש והעביר את תמיכתו לראיסי.
* מוחמד באקר קאליבאף – איש משמרות המהפכה האסלאמית בעברו שהתמודד גם בבחירות ב־2005. מתמודד מטעם מפלגת הקידמה והצדק של איראן.
* – ניסה להתמודד ב־2013 אך פרש קודם הבחירות ומועמדותו נפסלה ב־2021.
* 
* עלי רזא זאכאני – ראש עיריית טהראן. מועצת שומרי החוקה פסלה את מועמדותו ב־2013 ו־2017, וב־2021 פרש מהתמודדות לטובת ראיסי.
* – פוליטיקאי, פרש מהתמודדות ב־2013. מועמד אגודת אנשי הדת הלוחמים.

מועמדותם של כ־30 מועמדים נפסלה עקב אי עמידה בכללים הנדרשים. 74 מועמדים נפסלו על ידי מועצת שומרי החוקה, הבולט שבהם מחמוד אחמדינז'אד.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

איראן
2024
קטגוריה:2024 באיראן
קטגוריה:התרסקות מסוק נשיא איראן
הדיוויזיה ה-363 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-363 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הייתה פעילה מדצמבר 1943 עד אוגוסט 1944.

== היסטוריה ==
דיוויזיית הרגלים ה-363 הוקמה ב-28 בדצמבר 1943 (בתגובה להנחיה ב-15 בדצמבר) כדיוויזיית חי"ר של גל הפריסה ה-21. בסיס הדיוויזיה שנאסף בגנרלגוברנמן, כלל בעיקר לוחמים מדיוויזיית הרגלים ה-339. היא כללה בתחילה את רגימנטים הגרנדירים 957, 958 ו-959, כל אחד עם שני גדודים סה"כ שישה גדודי חי"ר בדיוויזיה, כמו גם את גדוד הרובאים 363 ורגימנט הארטילריה ה-363, עם שלוש סוללות, לצד יחידות תמיכה דיוויזיוניות שונות. הדיוויזיה נשלחה ב-4 במרץ 1944, עדיין במהלך כינוסה, למחנה האימונים שיארץ בפולין הכבושה על ידי הגרמנים לפני שהועברה לדנמרק הכבושה על ידי הגרמנים. לאחר תחילתו של מבצע "אוברלורד" של בעלות הברית המערביות ב-6 ביוני 1944, דיוויזיית הרגלים ה-363 הובהלה לצרפת, שם היא הושמדה בכיס פאלז.<ref name=":0"></ref>  במשך כל תקופת השירות של הדיוויזיה, מפקד הדיוויזיה היה אוגוסט דטלינג. <ref></ref>

הדיוויזיה הורכבה מחדש באופן חלקי באמצעות הקמת דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-363 (לשעבר דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-566) ב-17 בספטמבר 1944.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/363ID-R.htm אודות הדיוויזיה] באתר lexikon-der-wehrmacht 

== הערות שוליים ==

363
ארז לבנון

ארז לבנון (א' בשבט ה'תשכ"ה, 4 בינואר 1965 – ז' באדר ה'תשס"ז, 25 בפברואר 2007) היה מוזיקאי ישראלי חסיד ברסלב.

== ביוגרפיה ==
ארז נולד לכרמלה ומרדכי לבנון. יש לו אחות גדולה. גדל בשכונת בת גלים בחיפה. למד בבית הספר היסודי "עליה", בחטיבת ביניים "תיכון חדש", וב"תיכון שוב" חיפה. כשהיה בן 16 הוריו התגרשו. בבית ספר תיכון הצטרף ל, החל לנגן על גיטרה ואורגן חשמלי והקים עם חברים להקת רוק.

בצה"ל שירת בנח"ל אלישע ועלה יחד איתם להיאחזות באורטל. בצה"ל שירת כמפקד כיתה בנח"ל מוצנח.

אחרי הצבא ארז החל בחיפוש אחר משמעות החיים, ובגיל 23 החל תהליך של חזרה בתשובה. למד במכון מאיר, בישיבת עוד יוסף חי, בכולל "מנוחה רחל" ב ובכולל "קבר רחל".

הוא התחתן עם דפנה הירדני, וב-2013 הם עברו להתגורר בבת עין ונולדו להם שלושה ילדים.

הוא שידר ברדיו ברסלב, כתב והלחין שירים והוציא אלבום.

העביר שיעורים בהתנדבות במרכז "שיר חדש" של הרב ישראל יצחק בזנסון בתל אביב. השתתף בהקמת "הבית היהודי" בהודו, ונסע למנאלי וללה מדי קיץ במשך שבע שנים.

ב-2005 אירח במהלך ערב אחד את אביב גפן וגיא מרוז במסגרת התוכנית פעם בחיים.

=== מוזיקה ===
הגיש לצד מרדכי סגיר את התכנית "לקום להתעורר" ברדיו ברסלב.

הוציא קלטת אודיו בשם "עוד פסיעה".

ב-1999 ביצע את שירו של ישראל חברוני "לך לאט אסוף את הזרעים" באלבום "שמרני כאישון בת עין".

==== אור בלב ====
את המילים לשירים כתב יחד עם אשתו, שגם איירה את עטיפת האלבום. באלבום 14 שירים, ובהקלטת האלבום השתתפו לייזר לויד ודניאל אהביאל.

=== חיים אישיים ===
היה נשוי לדפנה אמונה (נפטרה ב-2022) ונולדו להם שלושה ילדים.

נרצח בפיגוע דקירה על ידי שני נערים מבית אומר בעת שיצא להתבודדות בז' באדר ה'תשס"ז, 25 בפברואר 2007 בנחל צופית, כ-200 מטרים ליד בת עין.

נקבר בבית העלמין בכפר עציון.

=== הנצחה ===
מצבת קברו של ארז לבנון
באזכרת השלושים שנערכה במכון מאיר נשאו דברים לזכרו הרבנים מיכי יוספי, דב ביגון, ארז משה דורון, דניאל סטבסקי ועוד.

ב-2009 הוקם מאחז ליד נחליאל בשם "חוות ארז", על שמו.

אלמנתו כתבה ספר ילדים בשם "הזרעים של אבא ארז".

לפני שנהרג החל בעבודה על אלבום מוזיקה בשם "אַבָּא'לֶה אוֹהֵב אוֹתְךָ" ובו שירי ילדים. בשנת 2020 יצא לאור התקליטור בעיבוד מוזיקלי חדש של אבי טל ועמית יצחק) יחד עם שירים נוספים שהקליט וסיפור שהקריא.

ישי אורן יצר סרט תיעודי עליו בשם "ארז בלבנון".

מונצח באנדרטת חללי פעולות האיבה והטרור בישראל בלוח מס' 69.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בת עין: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת עוד יוסף חי
קטגוריה:בוגרי מכון מאיר
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:חיילי חטיבת הנח"ל
קטגוריה:חללי טרור ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון חדש (חיפה)
קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-2007
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בכפר עציון
עלי רזא זאכאני

עלי רזא זאכאני (בפרסית: علیرضا زاکانی; נולד ב-3 במרץ 1966<ref></ref><ref></ref>) הוא פוליטיקאי איראני שמרני<ref name="NW"></ref> המשמש כראש עיריית טהראן מ־2021 ועוזר לנשיא איראן בענייני ניהול נזקים חברתיים בעיר טהראן מאז 2023.

==ביוגרפיה==
עלי רזא זאכאני נולד ב-1966 בשכונת כיכר ח'וראסאן בטהראן ובילה את ילדותו ונעוריו באותו אזור. סבו של זאכאני (מצד אמו) הוא תושב תבריז שבמחוז מזרח אזרבייג'ן. סבו מצד אמו היה מכאשאן ואבות אבותיו התגוררו גם הם בכפרים הצפוניים של מחוז טהראן. אביו היה חוסיין זאכאני, פעיל חברתי באזור טהראן ואזור שהר-י ריי, שהיה אחראי על קיום יום השנה לזכר ע'ולאם רזא תח'תי במשך 28 שנים.<ref></ref> 

זאכאני היה חבר האספה המייעצת האסלאמית (הפרלמנט האיראני) מ-2004 עד 2016 וגם מ-2020 עד 2021. 

הוא נבחר לפרלמנט האיראני כנציג מחוז הבחירה של העיר קום מאז 2020, ושימש כראש הוועדה המיוחדת לחקירת הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית. 

זאכאני הכריז על מועמדותו לנשיאות בבחירות לנשיאות איראן בשנת 2013 וכן בבחירות 2017, אך נפסל על ידי מועצת שומרי החוקה בשתי הפעמים. הוא היה מועמד לבחירות לנשיאות ב-2021, אך פרש לטובת אבראהים ראיסי. 

באוגוסט 2021 בחרה בו מועצת העיר של טהראן לתפקיד ראש העירייה, והוא נכנס לתפקידו ב-2 בספטמבר.<ref></ref> ביוני 2024 הודיע על כוונתו להשתתף בבחירות לנשיאות באותה שנה.

זאכאני הוא הבעלים של אתרי החדשות Jahan News ו-Panjereh Weekly.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים איראנים
קטגוריה:ראשי עיריות
קטגוריה:איראנים אנטי-ציונים
קטגוריה:איראנים אנטי-אמריקאים
קטגוריה:מוסלמים שיעים
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1966
קטגוריה:טהראן
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-363 (ורמאכט)

דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-363 (בגרמנית: 363. Volksgrenadier-Division) הייתה דיוויזיית פולקסגרנדיר של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה ופעלה בין השנים 1944 ל-1945.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1944 כדי להחליף את דיוויזיית הרגלים ה-363 אשר הושמדה בכיס פאלז, על בסיס דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-566, בפיקודו של אוגוסט דטלינג. היא כללה את רגימנטים הגרנדירים ה-957, ה-958 וה-959, ואת רגימנט הארטילריה ה-363.<ref name="Axis History Factbook">Axis History Factbook</ref>

הדיוויזיה לחמה בהולנד, וספגה אבדות כבדות במהלך המתקפה הגרמנית הכושלת נגד מבלט ניימכן בתחילת אוקטובר 1944. לאחר שיקומה, לחמה הדיוויזיה מסביב ולאורך נהר רור לפני שהושמדה לבסוף בכיס הרוהר באפריל 1945.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Volksgrenadierdivisionen/363VGD.htm דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-363] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Volksgrenadierdivisionen/566VGD.htm דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-566] באתר lexikon-der-wehrmacht 

== הערות שוליים ==

363
הדיוויזיה ה-343 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-343 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה ה-343 הוקמה ב-1 באוקטובר 1942 ב-Truppenübungsplatz (מגרש האימונים) של גאפנווהר ב-מחוז הצבאי ה-13. בנובמבר 1942 היא נשלחה לצרפת במחוז ברסט בברטאן ככוח כיבוש והגנה על החוף.

היא מצאה את עצמה מוקפת בכוחות אמריקאים בברסט מאוגוסט 1944 ונסוגה לחצי האי קרוזון. הדיוויזיה הושמדה ב-19 בספטמבר 1944 עם נפילת מבצר ברסט ופורקה רשמית ב-29 בספטמבר 1944.

== מפקדים ==
* גנרל-לויטננט פרידריך ציקוולף (28 בספטמבר 1942 – 25 באוגוסט 1943), מת מפצעים שנגרמו על ידי פרטיזנים צרפתים
* גנרל-מיור הרמן קרוזה (25 באוגוסט 1943 – 1 בפברואר 1944)
* גנרל-לויטננט ארווין ראוך (1 בפברואר 1944 – 18 בספטמבר 1944)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/343ID-R.htm אודות הדיוויזיה] באתר lexikon-der-wehrmacht 

343