OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כאמיליה

כאמיליה (בערבית: كاميليا, נולדה בשם: ליליאן ויקטור כהן, בערבית: ليليان فيكتور كوهين ; 13 בדצמבר 1929 - 31 באוגוסט 1950) הייתה שחקנית יהודייה-מצרית שהתפרסמה בשנות ה-40 של המאה ה-20.

==קורות חיים==
נולדה באלכסנדריה לאב צרפתי ולאם ממוצא איטלקי, למרות שם משפחתה היהודי, הציגה כאמיליה את עצמה כנוצרייה. למדה בבית ספר אנגלי באלכסנדריה, שם גילה אותה הבמאי אחמד סאלם שהכניס אותה לעולם המשחק ב-1946 בהיותה בת 27 שנים בלבד.

כאשת חברה טיפוסית של החברה הגבוהה באלכסנדריה, אוהבת בילויים ומסיבות, ויפה באופן בולט שמועות סביבה וסביב מערכות יחסים שלה בחברה הגבוהה הופיעו תדיר בצהובונים. במיוחד שמה נקשר לזה של מלך מצרים, פארוק הראשון.

כאמיליה נהרגה בתאונת מטוס של טיסה 903 של טראנס וורלד איירליינס בשנת 1950 והיא בת 31 שנים. התאונה הוסיפה לתהילה ולמסתורין שסביב דמותה. מרבים להשוות את חייה ומותה הטרגי לזה של מרילין מונרו. תאוריות קונספירציה וספקולציות על ריגול, בעיקר בהקשר של ישראל נפוצו גם כן במצרים, אך דבר לא הוכח מעולם. על אף קריירה קצרה, נצרבה בזיכרון הקהל המצרי והשאירה חותם בסרטים שעד היום חביבים לצפייה במצרים. עאטף סאלם, הראשון שגילה אותה, הקדיש לזכרה את סרטו, "יחפה בגשר מזהב", עם רמיזות אוטוביוגרפיות.

==רשימת סרטים==
כאמיליה
* 1947 - המסכה האדומה
* 1947 - כל השיר
* 1948 - פיטנה
* 1948 - דמיון של אישה
* 1948 - נשמות הלומות
* 1948 - כאלה הן הנשים
* 1948 - רחוב אל-ביהלוואן
* 1948 - בעל הפרוטה
* 1948 - חצות
* 1948 - הילד שלי
* 1948 - הרצח
* 1950 - אשת אש
* 1950 - אבא הוא החתן
* 1950 - ירח מלא
* 1950 - המיליונר
* 1950 - תודעה היא ברכה
* 1950 - שקר אחרון
* 1950 - הדרך לקהיר

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות מצריות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים מצרים
קטגוריה:אומנים יהודים שפעלו בארצות ערב
קטגוריה:אמנים יהודים הידועים בשם במה
קטגוריה:ילידות 1919
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1919
קטגוריה:נפטרות ב-1950
פטרסהאגן

פטרסהאגן (בגרמנית: Petershagen) היא עיר במחוז מינדן-ליבקה במדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה. אוכלוסיית העיר מונה כ-25,000 תושבים. העיר פטרסהאגן מורכבת מהעיירה פטרסהאגן וכ-30 כפרים שאוחדו לכדי ישות מוניציפלית מאוחדת. פטרסהאגן העיר שוכנת לגדות נהר הווזר, כ-11 קילומטרים צפונית למינדן.

== היסטוריה ==
בשנת 784 כשל קרל הגדול בצליחת הווזר במקום בו שוכנת כיום פטרסהאגן, בהקשר זה אוזכר לראשונה שמו הקדום של העיר - Huculvi - בכתובים. בשנת 1306 הקים הבישוף של מינדן גוטפריד פון ולדאק טירה על שם פטר הקדוש, הקדוש הרשמי של העיר מינדן. עם חלוף הזמן נקראה הטירה פטרסהאגן, והשם דבק גם ביישוב שהתפתח סביבה. במאות ה-16 וה-17 שופצה הטירה והוסבה לארמון בסגנון הרנסאנס המקומי (Weserrenaissance). בשנת 1648, כחלק משלום וסטפאליה עברה העיר, יחד עם בישופות מינדן כולה, לשלטון ברנדנבורג. 

בתקופת השלטון הנאצי הוקמו מפעלי חימוש ומחנות עבודה סמוך לעיר. מתים רבים, רובם שבויי מלחמה ועובדי כפייה ממדינות בנלוקס וברית המועצות ממחנות העבודה נקברו בקבר אחים בבית הקברות היהודי של פטרסהאגן. העיר שוחררה על ידי הצבא הבריטי מהשלטון הנאצי. 
בית הכנסת הישן בפטרסהאגן

== קהילה יהודית ==
בשנת 1548 התיישבו לראשונה תושבים ראשונים בפטרסהאגן, תחת חסותו האישית של הבישוף של מינדן. ב-1680 מנתה הקהילה היהודית העיר 8 משקי בית וקיימה מניין קבוע. בשנת 1714 תפחה האוכלוסייה היהודית בפטרסהאגן בעקבות המעבר הכפוי של יהודים מהכפרים הסמוכים לעיר על פי צוו של מלך פרוסיה פרידריך וילהלם ה-1. ב-1796 הוקם בית כנסת ראשון בעיר, וב-1845 הוקם בית הכנסת אשר קיים עד היום. 

ב-1933 מנתה הקהילה היהודית בפטרסהאגן כ-100 חברים, מהם כ-43 בתחומי העיר עצמה. בפרעות ליל הבדולח הושחת בית הכנסת בעיר, אך נותר על כנו בשל סמיכותו למבנים שכנים, שמנעה את העלאתו באש. ב-2–1941 שולחו למזרח כל חברי הקהילה שלא עזבו את גרמניה עד מועד זה. בשנות ה-80 שוקם בית הכנסת ששימש שנים רבות כמחסן על ידי אגודה מקומית שהוקמה למטרה זאת. כיום פועל במקום אתר זיכרון לזכר הקהילה היהודית שהושמדה. בתחומי העיר פטרסהאגן מצויים ארבעה בתי קברות יהודיים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.goethe.de/ins/il/lp/kul/mag/jld/syn/he2581266.htm אתר מכון גתה - זיכרון מוגן, שימור בתי כנסת באזורים כפריים בווסטפאליה]
* [http://www.synagoge-petershagen.de/Alte_Synagoge_Petershagen/Willkommen.html אתר בית הכנסת הישן בפטרסהאגן - גרמנית] 
* [http://www.petershagen.de/ אתר עיריית פטרסהאגן - בגרמנית]

קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: ערים
ברנהרד פון הארץ

גנרל לוטננט ברנהרד יוזף מריה פון הארץ (; 12 באפריל 1862 – 20 באוגוסט 1944) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
הארץ נולד ב-12 באפריל 1862 בעיר רגנסבורג, שהשתייכה אז לממלכת בוואריה. משפחתו קיבלה מעמד של משפחת אצולה בשנת 1825. אביו לאונרד פון הארץ היה אוברסט לויטננט בצבא הבווארי. הארץ למד באקדמיה הצבאית במינכן, וב-1884 התגייס לצבא הבווארי כצוער. ב-1895 הועלה לדרגת לויטננט, ובמרץ 1897 הועלה לדרגת האופטמן. הוא שרת במטכ"ל הגרמני ומילא תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1899 מונה לקצין במטה הכללי של הקורפוס הבווארי הראשון. וב-1903 הועבר למטה הדיוויזיה הבווארית ה-5. ב-1904 הועלה לדרגת מיור. ב-1906 מונה למפקד גדוד, ועוד באותה שנה הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1910 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1911 הוענק לו צלב מסדר הקדוש מיכאל.

ב-30 בספטמבר 1912 מונה למפקד חטיבת הרגלים הבווארית ה-2, וזמן קצר לאחר מכן הועלה לדרגת גנרל מיור. הוא פיקד על החטיבה עד 27 במרץ 1913, עת נקרא שוב למטה הכללי בברלין. הארץ היה אחד מאנשי הצבא הבווארים היחידים ששרתו שוב ושוב במטכ"ל בברלין (שאויש ברובו בפרוסים). הוא זכה לתשבחות מפי לודוויג השלישי, מלך בוואריה, שהעניק לו את צלב ההצטיינות של מסדר הכתר של בוואריה.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה הארץ לראש אגף האפסנאות של הארמייה השישית בפיקודו של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. הארמייה השישית נפרסה בחזית המערבית, והשתתפה בקרב לורן. על חלקו בקרב הוענק לו ב-7 בספטמבר של אותה שנה עיטור הפור לה מריט עם חרבות, ובאוקטובר עוטר בצלב הברזל דרגה שנייה. במאי 1915 הועלה לדרגת גנרל לויטננט ומונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-2. הארץ פיקד על הדיוויזיה שלו במהלך קרב ורדן והקרב על הסום. ב-25 בינואר 1917 נבחר לייצג את בוואריה במטכ"ל הקיסרי. במקביל הוענק לו אות מסדר הנשר האדום עם חרבות. ב-7 באפריל 1918 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-57 ופיקד עליו עד סוף המלחמה.

===אחריתו===
לאחר המלחמה פרש הארץ מהצבא. הוא מת ב-20 באוגוסט 1944 בעיר דורפן בגיל 82.

==קישורים חיצוניים==
* [http://prussianmachine.com/aka/hartz.htm ברנהרד פון הארץ] 

 

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1862
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1944
די טאגסצייטונג

ממוזער
די טאגסצייטונג (בגרמנית: Die Tageszeitung, "היומון") הידוע גם על ידי ראשי התיבות taz ("טאץ"), הוא עיתון יומי גרמני המאורגן כקואופרטיב והמופיע החל משנת 1978 בברלין (עד 1990 ברלין המערבית). העיתון מנוהל על ידי עובדיו. הוא יוסד בימי גל התנועה הפוליטית של השמאל החדש ששטפה בשנות ה-1970 את גרמניה המערבית והתמקד בעיקר בפוליטיקה השוטפת ובסוגיות חברתיות כמו אי שוויון והמשברים הסביבתיים המקומיים ובחו"ל שכוסו פחות בדיווחים של העיתונות המסורתית והשמרנית של התקופה. העיתון תמך לעיתים קרובות במפלגת הירוקים, אולם היה בקורתי כלפי ממשלות הקואליציה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והירוקים בשנים 1998–2005.

==היסטוריה==
העיתון קם בשנת 1978. מלכתחילה הוא ראה עצמו כעיתון אלטרנטיבי מול עיתונות "מיינסטרים": "חסר יראת כבוד, עצמאי כלכלית, אינטליגנטי ומבדר". עד שנת 1991 כל עובדיו קיבלו משכורות אחידות. בימינו אלו המכהנים בתפקידים אחראיים בכירים מקבלים בונוסים.

העיתון ווכנצייטונג יחד עם טאגסצייטונג מוציאים לאור כמוספים מהדורה גרמנית של כתב העת הצרפתי "לה מונד דיפלומטיק".

החל משנת 1992 בעלי העיתון היו ה-13,500 חברים מאוגדים. העיתון נפוץ ב-60,000 עותקים, מתוכם 50,000 במסגרת מנויים. בשנת 1995 היה ה-taz העיתון הלאומי הגרמני הראשון שפרסם את כל תכניו באינטרנט.
בשנים 2009–2015 העורכת הראשית של העיתון הייתה אינס פוהל. היא הוחלפה בשנת 2015 על ידי גאורג לוויש. מטה בעיתון כולל כעת כ-250 משתתפים.

"די טאגסצייטונג" הופיע מלכתחילה בגיליון כל-גרמני ובמהדורה ברלינאית מקומית. במהלך השנים התווספו מהדורות מקומיות במדינת נורדריין-וסטפאליה, בהמבורג ובברמן. שתי האחרונות מוזגו לבסוף ב-"taz-צפון" וביולי 2007 המהדורה בנורדריין-וסטפאליה נסגרה.

בבחירות בשנת 2013 תמך העיתון במפלגה הסוציאל-דמוקרטית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גרמניה: עיתונים
קטגוריה:עיתונים בגרמנית
קטגוריה:עיתונים בשמאל הפוליטי
אנטיוכוס (מצביא)

אנטיוכוס (ביוונית עתיקה: Ἀντίοχος; ? - 406 לפנה"ס) היה מצביא אתונאי, אשר התפרסם בשל פיקודו על הצי האתונאי בקרב נוטיון שבמהלכו מת.

==ביוגרפיה==

מעט מאוד ידוע אודות חייו המוקדמים. הוא נזכר לראשונה בסיפור שמביא פלוטרכוס. על פי הסיפור, אלקיביאדס נכנס פעם כדי לתרום למגבית כספים, ותוך כדי כך ברח ממנו עוף שליו מאולף שהחזיק אצלו. אנטיוכוס רדף אחרי העוף והחזיר אותו לאלקיביאדס "וכך נעשה האיש חביב מאוד על אלקיביאדס". תיאוריו אצל ההיסטוריונים העתיקים, לא מחמיאים כלל וכלל. דיודורוס מכנה אותו "איש פזיז מטבעו", ופלוטרכוס כותב עליו: "איש זה יורד ים טוב היה, אבל קל דעת בשאר הדברים וגס רוח.

במהלך המלחמה הפלופונסית, אנטיוכוס היה אחד מקציניו של אלקיביאדס, שבשנת 406 לפנה"ס הטילו מצור על אפסוס, שם חנה הצי הספרטני בפיקוד ליסנדרוס. עם זאת, בתקווה להשיג ממון שיעזור לו להגדיל את ציו, החליט אלקיביאדס לנטוש את המצור, ולסייע לתרסיבולוס לצור על פוקאיה. אלקיביאדס מינה את אנטיוכוס כמחליפו, והשאיר עמו 80 טריארות, 10 יותר משהיו לליסנדרוס. ההוראות של אלקיביאדס היו לא לפתוח בקרב בשום מחיר, אולם אנטיוכוס לא שעה להזהרות אלו, וניסה לגרור את ליסנדרוס לקרב. אנטיוכוס לקח 10 טריארות "וחתר בשחצנות על פני מקום חניית האניות תוך לגלוג ושאון", תוך שהוא משמיע "דברי כיעור ותפלות". ליסנדרוס שלח חלק מהטריארות שבפיקודו למרדף אחרי אנטיוכוס, אולם אז יצאו גם האתונאים לקרב וליסנדרוס מיהר ושלח את שאר הטריארות שלו. בקרב הימי שהתפתח, נחל ליסנדרוס ניצחון. בתחילה הטביע את ספינתו של אנטיוכוס והוציאו להורג, ולאחר מכן השתלט על שאר הצי האתונאי, שלא היה מוכן לקראת בואו של כוח רב כל כך. אף שאבדותיהם של האתונאים הסתכמו ב-22 ספינות בסה"כ, הרי שהניצחון הספרטני השפיע עליהם קשות מבחינה מוראלית, ותרם להדחתו של אלקיביאדס מהפיקוד, למרות שבפועל לא הוא היה האשם אלא אנטיוכוס.

==לקריאה נוספת==

==הערות שוליים==

קטגוריה:המלחמה הפלופונסית
קטגוריה:יוונים בתקופה ההלנית
קטגוריה:יוון העתיקה: היסטוריה צבאית
סאלאמיניה

"סאלאמיניה" (ביוונית: Σαλαμινία, בלטינית: Salaminia) הייתה טריארה אתונאית, ששימשה כאוניית קודש ומלאכות של הצי האתונאי בשלהי המאה ה-5 והמאה ה-4 לפנה"ס. האונייה מילאה תפקיד חשוב בכמה מאירועי המלחמה הפלופונסית.

בניגוד לאוניות קדושות אחרות, ששימשו בעיקר לטקסים דתיים, "סאלאמיניה" וגם "פאראלוס" שימשו גם למלאכות ולשליחויות שונות של הממשל האתונאי. לעיתים קרובות מוזכרות שתי האוניות יחד. פלוטרכוס כותב שהשתמשו בה "בשעת דחק גדול בלבד", וגם להסעת אנשי ציבור רמי-מעלה. "סאלאמיניה" הייתה האונייה שנשלחה לרדוף אחרי אלקיביאדס בשנת 415 לפנה"ס כאשר נאשם בחילול הקודש.

==הערות שוליים==

קטגוריה:המלחמה הפלופונסית
קטגוריה:אתונה העתיקה
קטגוריה:ספינות עתיקות
הקורפוס ההררי ה-49 (ורמאכט)

הקורפוס ההררי ה-49 (בגרמנית: XXXXIX. Gebirgs-Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-25 באוקטובר 1940, וכמפקדו מונה לודוויג קיבלר. הקורפוס היה מיועד להשתתף במבצע פליקס לכיבוש גיברלטר, אך עקב כישלון פגישת אנדיי והיציאה למבצע ברברוסה בהמשך, המבצע נזנח. 

במהלך המערכה בבלקן לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השנייה, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 ובהמשך כחלק מהארמייה ה-11 ומארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף בקרב אומן, בקרב קייב, ובקרבות באזור רוסטוב על הדון.

ב-19 בדצמבר 1941 מונה רודולף קונרד למפקד הקורפוס, וב-15 במרץ 1944 החליפו ולטר הרטמן. ב-26 ביולי 1944 מונה פרנץ בייר למפקד הקורפוס, ולחם עמו תחת פיקוד הארמייה ההונגרית הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום אוקראינה, וב-5 באוגוסט מונה קרל פון לה סואיר לפקד על הקורפוס, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
* לודוויג קיבלר (25 באוקטובר 1940 - 19 בדצמבר 1941)
* רודולף קונרד (19 בדצמבר 1941 - 26 ביולי 1943)
* הלגה אולב (26 ביולי 1943 - 15 באוגוסט 1943)
* רודולף קונרד (15 באוגוסט 1943 - 15 בפברואר 1944)
* פרידריך קכלינג (15 בפברואר 1944 - 15 במרץ 1944)
* רודולף קונרד (15 במרץ 1944 - 10 במאי 1944)
* ולטר הרטמן (10 במאי 1944 - 26 ביולי 1944)
* פרנץ בייר (26 ביולי 1944 - 4 באוגוסט 1944)
* ולטר הרטמן (4 באוגוסט 1944 - 5 באוגוסט 1944)
* קרל פון לה סואיר (5 באוגוסט 1944 - 8 במאי 1945)

==סדר הכוחות==
===המערכה בבלקן===
במערכה בבלקן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ההררית ה-1

===מבצע ברברוסה===
במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* הדיוויזיה ה-68
* הדיוויזיה ה-257
* הדיוויזיה ההררית ה-1

===1 במרץ 1945===
ב-1 במרץ 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
* צוות קרב מדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-320
* הדיוויזיה ההררית ה-4
* צוות קרב מדיוויזיית הסער ה-78
* הדיוויזיה ההונגרית ה-16

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/KorpsGeb/XXXXIXGebKorps-R.htm הקורפוס ההררי ה-49] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:זירת מזרח אירופה במלחמת העולם השנייה 
49
פיטר צ'אן

פיטר הו-סון צ'אן או פיטר צ'אן (בסינית: 陳可辛, נולד ב-28 בנובמבר 1962 בהונג קונג) הוא במאי ומפיק קולנוע סיני.

==ביוגרפיה==
פיטר הו-סון צ'אן נולד בהונג קונג וגדל בתאילנד. הוא למד קולנוע בארצות הברית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בלי לסיים את התואר. הוא חזר בשנת 1983 להונג קונג, בה התחיל לעבוד בתעשיית הסרטים ולא חזר להמשך לימודיו באמריקה. הוא היה לעוזר במאי ומפיק של הסרט "Heroes Shed No Tears" שבבימויו של ג'ון וו.
בשנת 1999 עבר צ'אן להוליווד, בה הוא ביים את הסרט "מכתב האהבה" ("The Love Letter") בכיכובם של קייט קאפשו, אלן דג'נרס וטום סלק.
הוא זכה בהונג קונג בפרס הבמאי הטוב ביותר ובפרס הסרט הטוב ביותר בשנת 1997 עבור הסרט "חברים: כמעט סיפור אהבה" – "Comrades: Almost a Love Story" ובשנת 2008 עבור "אדוני המלחמה".

== סרטים ==
*1991: Alan And Eric: Between Hello And Goodbye (אלן ואריק: בין שלום ולהתראות)
*1993: Tom, Dick and Hairy
*1993: He Ain't Heavy, He's My Brother (הוא לא כבד, הוא אחי)
*1994: Trouble, I've Had It All My Days
*1994: He's a Woman, She's a Man (הוא אישה, היא גבר)
*1995: The Age Of Miracles
*1996: Who's the Man, Who's the Woman (מיהו הגבר, מיהי האישה?)
*1996: חברים: כמעט סיפור אהבה (甜蜜蜜, Tián mì mì)
*1988 : Pickles Make Me Cry
*1999: מכתב אהבה (The Love Letter)
*2003: שלושה סיפורים מן העולם הבא (三更) – segment Chez Nous
*2005: Perhaps Love (如果·愛, Rúguǒ·Ài אולי אהבה
*2007: שרי המלחמה (投名状, Tóu míng zhuàng)
*2011: איש החרבות (武, Wǔxiá)
*2013: American Dreams in China (中国合伙人')
*2014: Dearest יקירי (亲爱的, qīn ài de)
*2020: Leap (夺冠)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:במאי קולנוע סינים
קטגוריה:מפיקי קולנוע סינים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:סינים שנולדו ב-1962
מין יחידאי

ה[[יגואר, כמו רוב בני משפחת החתוליים, הוא מתבודד בטבעו ויתקוף יגואר שישיג גבול לשטחו]]
מין יחידאי (באנגלית: Solitary animal, "בעל חיים סוליטרי") הוא מין של בעל חיים החי בבדידות בשטחי חיותו וממעט בפגישות עם פרטים אחרים מאותו מין, למעט בעונת הרבייה, אז מזדווגים הזכר והנקבה, הנקבה מטפלת בגוריה עד גדילתם, ואצל חלקם (כגון הברדלס) נותרים הצעירים יחדיו גם בשנים הראשונות לאחר עזיבת האם.

לעיתים קרובות חיים מינים אלה בטריטוריה גדולה ורחבה והם גם מסמנים אותה בסימנים המודיעים לשאר הפרטים שהשטח תפוס. במקרה שפרט אחר יחדור לטריטוריה, תחל מריבה קולנית שעלולה להידרדר לקרב שליטה.

חלק מהחיות הן יחידאיות באופן כללי, אך באירועים שונים הם מתקהלים יחדיו, לדוגמה כדי לאכול מזון נדיר, כגון השד הטסמני, ולאחר האכילה עוזבים הפרטים כל אחד לדרכו. כמו כן, ישנם בעלי חיים שהם יחידאים רוב השנה, אך בעונת הרבייה הם מתקהלים בקבוצות. מינים אחרים, כגון למור עכברי אפור, פעילים בשעות החשיכה לבדם, אך במשך היום ישנים בקנים משותפים.

ישנם מינים רבים שהם יחידאים, בעיקר בין היונקים: בני סדרת המכרסמים, דלשינאים רבים, טורפים כמו החתוליים, פנדה זנובה והדוביים, כמה פרימטים כמו לוריס איטי או אורנגאוטן וכן הקרנפים. דוגמאות לחיות מקבוצות אחרות שהם יחידאיים: נחשים, תנינים, דגים שונים, כרישים, תמנונאים וכמה פרוקי רגליים כמו עקרבים, עכשובאים מספר צרעות, גמלי שלמה וזבובאים.

==ראו גם==
* (באנגלית)

קטגוריה:התנהגות חברתית בבעלי חיים
קטרינל מנגיה

קטרינל מנגיה (ברומנית: Catrinel Menghia; נולדה ב-1 באוקטובר 1985) היא דוגמנית רומנייה.

==ביוגרפיה==
מנגיה נולדה ביאשי. בגיל שש עשרה היא השתתפה בתחרות דוגמנית העל העולמית של סוכנות פורד, וב-2002 זכתה בפרס "דוגמנית השנה של רומניה".

שימשה כפנים של ארמני ושל חברת ההלבשה התחתונה הצרפתית "ליס כרמל", וכן דגמנה בתצוגות אופנה ולמגזינים "מקסים" ו"פיטנס".

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.fashionmodeldirectory.com/models/catrinel_menghia/ קטרינל מנגיה], באתר Fashion Model Directory

קטגוריה:ילידות 1985
קטגוריה:דוגמניות רומניות
קטגוריה:משתתפות בתחרות דוגמנית העל העולמית
דוכסות אנהלט

דוכסות אנהלט הייתה מדינה ששודרגה על ידי נפוליאון בשנת 1806 מנסיכות אנהלט-דסאו, ולאחר מכן התאחדה עם דוכסות אנהלט-קתן ודוכסות אנהלט-ברנבורג. הדוכסות התקיימה כמדינה עצמאית, ולאחר מכן כמדינה בקיסרות הגרמנית, עד לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
בשנת 1123 ירש אלברכט הראשון, מרקיז ברנדנבורג שטחים ניכרים מצפון סקסוניה מאביו אוטו, רוזן באלנשטדט, לאחר מותו בשנת 1170 ירש אותו בנו ברנהרד, רוזן אנהלט, שהפך בשנת 1180 לדוכס סקסוניה. לאחר מותו של ברנהרד בשנת 1212 ירש אותו בנו היינריך הראשון, רוזן אנהלט, והוא זה שייסד למעשה את בית אנהלט, כאשר השטחים שירש הפכו לנסיכות אנהלט. לאחר מותו של היינריך בשנת 1252, פוצלה נחלתו בין שלושת בניו. במהלך השנים הבאות נשארו הנסיכויות מפוצלות, אך לפעמים אוחדו חלק מהנחלות בעקבות פטירתם של נסיכים ללא יורשים. בשנת 1547 לחם וולפגנג, נסיך אנהלט-קתן נגד קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כחלק מהמלחמה השמלקלדית, אך הובס וחזר לנחלתו רק לאחר שלום פזאו בשנת 1552. במלחמת שלושים השנים נפגעו הנסיכויות, ובשנת 1635 נחתם הסכם בין הענפים השונים במשפחה, בשל הצורך באחדות כלפי האיומים השונים.

בשנת 1806 נתן נפוליאון מעמד של דוכסות לנסיכויות המשפחה, ובשנת 1815 אושר הדבר בקונגרס וינה. בשנת 1817 מת לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ובמקומו עלה לשלטון נכדו לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו. בשנת 1847 מת היינריך, דוכס אנהלט-קתן ללא יורשים, ולאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו ירש את נחלתו, ובשנת 1853 איחד את הנחלות לדוכסות אנהלט-דסאו-קתן. במהלך מהפכות אביב העמים נאלץ לאופולד לתת חוקה חדשה לנתיניו, אולם לאחר מכן ביטל אותה, ובשנת 1859 נתן חוקה אחרת לדוכסות. בשנת 1863 מת אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג ללא יורשים, ובעקבות כך אוחדו כל נחלות בית אנהלט לדוכסות אנהלט המאוחדת.

בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות לאופולד הרביעי לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.

בשנת 1871 מת לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט, ובנו פרידריך הראשון, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו. בשנת 1904 מת פרידריך הראשון, ובנו פרידריך השני, דוכס אנהלט עלה לשלטון במקומו. בשנת 1918 מת פרידריך השני, וזמן קצר לאחר מכן מת אף אחיו אדוארד, דוכס אנהלט, ובמקומו מונה יואכים ארנסט, דוכס אנהלט.

ב-12 בנובמבר 1918 התפטר יואכים ארנסט, דוכס אנהלט מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

==לאחר מכן==
כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1945, שאז צורפו שטחיה לסקסוניה-אנהלט.

==שליטי אנהלט==
===דוכסי אנהלט===
* לאופולד הרביעי (1863–1871)
* פרידריך הראשון (1871–1904)
* פרידריך השני (1904–1918)
* אדוארד (1918)
* יואכים ארנסט (1918)

===ראשי בית אנהלט===
* יואכים ארנסט (1918–1947)
* פרידריך (1947–1963)
* אדוארד (1963–כיום)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.deutsche-schutzgebiete.de/herzogtum_anhalt.htm דוכסות אנהלט]
* [http://www.hoeckmann.de/germany/saxony.htm מפת אנהלט בשנת 1789]

קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי גרמניה
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הגרמנית
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הצפון-גרמנית
קטגוריה:האימפריה הגרמנית: מדינות
תאופיק מחלופי

תאופיק מחלופי (בערבית: توفيق مخلوفي, נולד ב-20 באפריל 1988) הוא אתלט אלג'יראי, אלוף אולימפי (לונדון 2012) בריצת 1500 מטר וסגן-אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר.

==קריירה==
התחרות הבינלאומית הראשונה בה השתתף מחלופי הייתה אליפות העולם בריצת שדה בשנת 2007, בה סיים במקום ה-82 בקטגוריית הנוער בריצה ל-8 קילומטר. בשנת 2009 עבר להתחרות בקטגוריות הבוגרים וסיים רביעי בריצת 1500 מטר במשחקי הים התיכון. באותה שנה זכה לראשונה באליפות אלג'יריה וייצג את המדינה באליפות העולם, זה הגיע לשלב חצי הגמר. בשנת 2010 שיפר את קבע שיאי אישי חדש - 3:32.94 דקות. באותה שנה הגיע לגמר אליפות אפריקה, אך לא הצליח לסיים את הריצה.

בשנת 2011 השתתף בשתי תחרויות במסגרת ליגת היהלום (דוחה וסטוקהולם). לאחר שזכה פעם נוספת באליפות המדינה, ייצג אותה בשנית באליפות העולם והגיע שוב עד לחצי הגמר. הפריצה הגדולה הגיעה במשחקים האפריקאים שהתקיימו במפוטו בהם זכה במדליית הארד בריצת 1500 מטר ובמדליית הזהב בריצת 800 מטר. בעקבות ההצלחה החל להתחרות יותר בריצות ל-800 מטר וביוני 2012 זכה באליפות אפריקה, תוך שהוא קובע שיא אישי חדש - 1:43.88 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן שיפר גם את שיאו האישי בריצת 1500 מטר, כשהוא קובע זמן של 3:30.80 דקות.

===אולימפיאדת לונדון 2012: אלוף אולימפי===
ההישגים באליפות אפריקה הקנו למחלופי את הכרטיס להשתתפות באולימפיאדת לונדון בשתי הקטגוריות. הוא העפיל לגמר ריצת 1500 מטר לאחר שניצח את המקצה בו התמודד בחצי הגמר. בעקבות כך ביקש לפרוש מהתמודדות בריצת 800 מטר, אך ההתאחדות האלג'יראית איחרה בהגשת הבקשה והוא אולץ להשתתף בריצה. מחלופי החל את הריצה בצורה איטית ופרש ממנה כבר בשלב מוקדם. התנהגותו הובילה את התאחדות האתלטיקה הבינלאומית להרחיקו מהמשך המשחקים בשל העובדה שפעל "ללא תום לב". ההחלטה שונתה לאחר שהוצג מסמך רפואי המאשר כי נאלץ לפרוש מהריצה בשל בעיה רפואית. למחרת היום השתתף בגמר ריצת 1500 מטר אותה סיים בזמן של 3:34.08 דקות והוכתר כאלוף אולימפי. התוצאה שהשיג עוררה ביקורת גדולה בעיקר עקב ההצהרה הרפואית שנתן רק יום קודם לגבי מצבו הפיזי. מחלופי עצמו טען שהניצחון הושג תודות למאמן החדש ולאימונים האינטנסיביים שאותם ביצע במהלך השנה האחרונה.

באליפות אפריקה שהתקיימה בשנת 2014 במרקש התמודד רק בריצת 800 מטר בה זכה במדליית הארד. באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 סיים במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:34.76 דקות. חודש לאחר מכן, זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר במשחקים האפריקאיים שהתקיימו בברזוויל.

===אולימפיאדת ריו 2016===
באולימפיאדת ריו התחרה שוב בשתי הקטגוריות. בריצת 800 מטר זכה במדליית כסף, תוך שהוא שובר את שיאו האישי וקובע שיא אלג'יראי חדש - 1:42:61 דקות. בריצת 1500 מטר זכה במדליית כסף נוספת למרות שקבע זמן איטי יחסית - 3:50.11 דקות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתלטים אלג'יראים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 1500 מטרים (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אלופים אולימפיים מאלג'יריה
קטגוריה:אלג'יראים שנולדו ב-1988
ג'נט מיכאיל

גֵ'נְט מִיכָאִיל (בערבית: جانيت ميخائيل; מכונה לעיתים ג'נט ח'ורי; جانيت خوري; נולדה ב-1945) היא ראש העיר רמאללה לשעבר ואשת חינוך פלסטינית.

==ביוגרפיה==
ח'ורי, בת למשפחה נוצרית-קתולית, היא האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד ראש עיר ברשות הפלסטינית. היא הייתה מנהלת בית הספר לבנות ברמאללה במשך 20 שנה.

היא נבחרה לראשות העיר ב-29 בדצמבר 2005 על ידי מועצת העיר המונה חמישה עשר חברים נבחרים, בהם גם שלושה חברי חמאס, וזכתה בשישה מהם. היא רצה כמפלגה עצמאית הנקראת "רמאללה לכולם" אם כי היא חברה בחזית העממית לשחרור פלסטין. ע'אזי חנאניה, חבר המועצה המחוקקת אשר היה מועמד מטעם המפלגת וואטן המשויכת לפת"ח, זכה גם הוא בשישה מושבים ואילו הסיעה המזוהה עם חמאס "השינוי והרפורמה" בראשות ח'לדון חאדר זכתה בשלושה מושבים. המועצה החדשה הצביעה ברוב של תשעה מול שישה, לאחר שמפלגת השינוי והרפורמה תמכה במיכאיל, והיא התמנתה לראשות העיר. ב-2012 החליף אותה בתפקיד מוסא חדיד.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רמאללה: אישים
קטגוריה:פוליטיקאיות פלסטיניות
קטגוריה:נוצרים פלסטינים
קטגוריה:נוצריות פלסטיניות
קטגוריה:ראשי עיריות ברשות הפלסטינית
קטגוריה:נשים בראשות עירייה
קטגוריה:ילידות 1945
קטגוריה:פלסטינים שנולדו ב-1945
העמק ה-13

העמק ה-13 (באנגלית: The 13th Valley) הוא רומן מאת ג'ון מ. דל-וקיו, שלחם בווייטנאם ככתב צבאי בשורות הדיוויזיה המוטסת ה-101 ועוטר בכוכב הארד על אומץ ליבו. הספר, שראה אור ב-1983, עוסק בפלוגה בדיוויזיה המוטסת ה-101 במלחמת וייטנאם. הספר תורגם לעברית בידי עמוס רגב בשנת 1985. אף שמדובר ביצירה בדיונית, שכן הדיוויזיה ה-101 מעולם לא כללה חטיבה שמספרה 402, הרי שהספר מבוסס על המערכה שלחמה הדיוויזיה לטיהור המרחב הסמוך נהר קה-טה-לאו. בפעילות הדיוויזיה וכוחות עזר מצבא דרום-וייטנאם, שהחל ב-13 באוגוסט 1970, נהרגו כ-700 חיילים צפון-וייטנאמיים, 32 חיילים מצבא דרום-וייטנאם, שני גששים דרום-וייטנאמים בשירות הצבא האמריקני וחמישה חיילים אמריקניים. בנוסף נפצעו בה כ-100 חיילים דרום-וייטנאמים וכ-60 חיילים נוספים מצבא ארצות הברית.
==עלילה==
הרומן מספר את סיפורו של ג'יימס וינסנט צליני, המכונה "צ'רי", מגויס חובה בצבא ארצות הברית שנשלח לווייטנאם כמתקין מערכות טלפון. להפתעתו הוא מוצב בדיוויזיה המוטסת ה-101, אחת מן הקשוחות שביחידות הצבא האמריקני, כלוחם חי"ר וכקשרו של סמל המחלקה דניאל איגן בפלוגה א' בפיקוד סגן רופוס ברוקס. על הפלוגה, כחלק מן הגדוד 7 בחטיבה 402, מוטל לטהר את עמק שלאורך נהר קה-טה-לאו, מכוחות צבא צפון וייטנאם. במהלך שירותו בפלוגה נדרש צ'ליני להתמודד עם מוראות המלחמה, המתח הבין-גזעי והדרג הפיקודי הבכיר שאינו מכיר במצוקות הלוחמים שבשטח. שם הספר נגזר מכך שעל הפלוגה מוטל לטהר את העמק ה-13 בשורת עמקים רציפה.

==קישורים חיצוניים==
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרות מלחמת וייטנאם
קטגוריה:ספרי 1983
קטגוריה:ספרי ספריית מעריב
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
האבן המדברת

האבן המדברת (באנגלית: The Talking Stone) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון אוקטובר 1955 של כתב העת The Magazine of Fantasy and Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בגיליון מספר 2 של כתב העת פנטסיה 2000, ושוב 2014 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 4. הסיפור האבן המדברת הוא הסיפור השני של אסימוב בו הופיע החוקר ונדל אורת', שהופיע גם בסיפורים הפעמון המזמר, הלילה הגווע והמפתח.

== עלילה ==
לארי ורנדסקי, מהנדס חללונאוטיקה שממוקם לבדו על תחנה חמש, מגלה עניין בסיליקונים, צורת חיים מבוססת סיליקון הנמצאת על אסטרואידים. היצורים גדלים בדרך כלל לעובי מקסימלי של 5 סנטימטרים וניזונים מקרינת גאמא של מחצבים רדיואקטיביים. בנוסף לכך לפי חלק מההשערות הם טלפתיים.

כאשר חללית משא בשם רוברט ק' נוחתת בתחנה לשם תיקון במנוע, עם סיליקון ענק בקוטר של מעל 30 סנטימטרים, ורנדסקי מסיק כי היצור הגיע ממקום עשיר במיוחד באורניום. ורנדסקי מחבל במנוע וקורא לרשויות, אך לפני שספינת הסיור מגיע אל החללית, רוברט ק' נפגעת על ידי מטאורואיד, אשר הורג את אנשי צוותה של החללית. הסיליקון עצמו נפגע אנושות מנפילת הלחץ הפיתאומית.

כאשר הוא מתושאל, מכריז הסיליקון הגוסס כי הקואורדינטות של הבית שלו כתובות על ה"אסטרואיד". ד"ר ונדל אורת' אשר נשאל לכוונת דבריו מסביר כי הסיליקון התכוון למעשה כי המספרים היו כתובים על הספינה, במסווה של מספרי רישום או מספרים סידוריים, מאחר שהספינה מתאימה להגדרה של אסטרואיד (גוף קטן, קטן יותר מכוכב לכת, המקיף את השמש בין מאדים לצדק) לפי ספר האסטרונומיה העתיק אותו הקריאו אנשי הצוות לסיליקון.

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
קטגוריה:יצירות משנת 1955
נווה צה"ל

אנדרטת זיכרון בגן הבנים בשכונת נווה צה"ל
נווה צה"ל היא שכונה בדרום מזרח תל אביב, גובלת במערב עם שכונת התקווה במזרח עם כפר שלם בצפון עם יד אליהו ובדרום עם שכונת בית יעקב.
הרחובות המקיפים את השכונה הם רחוב גבעתי (בין השכונה לגן התקווה), רחוב ההגנה, רחוב קרייתי ודרך משה דיין (בין השכונה לכפר שלם).
שמות הרחובות בשכונה קשורים לביטחון ישראל: אריאל, קרייתי, גבעתי, בן-חיל, אלוף, מעו"ז.

השכונה נבנתה על אדמת שדות ופרדסים שהיו בין שכונת התקווה וגרעין הכפר הערבי הגדול סלמה, בשנים 1950-1951 ונקראה אז שיכון צבא הקבע על ידי שכונת התקווה.
לפני 1948 היו בשטח שדות ופרדסים ודרכם חדרו הערבים מסלמה בקרב שכונת התקווה בתחילת מלחמת העצמאות.

במרכז השכונה (בפינת הרחובות אלוף ובן-חיל) נטוע גן הבנים ובו אנדרטת זיכרון ל-11 בני השכונה שנפלו במערכות ישראל.

בשכונה נמצא מרכז מסחרי קטן, בית הכנסת המרכזי נווה צה"ל "יד מתיתיהו", גן גדול ברחוב קרייתי, גן הבנים, בית ספר הגליל, בית ספר נתיב ומספר גני ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קטגוריה:1950
צבי אשר כהנא שפירא

הרב צבי הירש אשר כהנא שפירא (1853, ה'תרי"ג - 19 בינואר 1938, י"ז בשבט ה'תרצ"ח), היה ממייסדי ישיבת המקובלים שער השמים, מורה צדק בשכונת הבוכרים, מחבר הספרים "התורה והמצוה" על תרי"ג מצוות ושו"ת הריצב"א. סבו של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בקרקוב לגיטל פרידא ולרב שמואל יהודה, ראש ישיבת דגל תורה, צאצא של רבי נתן נטע שפירא בעל המגלה עמוקות ודור 25 לרש"י. למד אצל רבי חיים נתן דמביצר. בשנת ה'תר"ל עלה לירושלים בגיל 16 יחד עם אביו ולמד שם בישיבות. שימש שנים רבות כראש ישיבת דגל תורה.

בירושלים היה ממקורביו ובאי ביתו של רבי מאיר אוירבך בעל ה"אמרי בינה". כן התקרב לגאון מלובלין, הרב שניאור זלמן פרדקין בעל ה"תורת חסד", שכתב עליו דברי שבח והערכה בהסכמתו לספר "התורה והמצוה".

ביוזמת ה"תורת חסד" נתקבל לר"מ ובוחן ראשי בישיבת "חיי עולם". לאחר מכן היה מייסד ישיבת דגל תורה ושיעוריו נתפרסמו בין חכמי ארץ ישראל. היה ממייסדי ישיבת המקובלים שער השמים.

בשנת ה'תרנ"ז נשלח מטעם סגל חבורת תלמידי חכמים בירושלים לחו"ל למסור שיעורי תורה, ולגייס תרומות לישיבות וכן לספריו. בהמשך כיהן כמורה צדק בשכונת הבוכרים בירושלים. רוב ימיו ישב בבתי הכנסת בירושלים ולמד תורה עטוף בטלית ותפילין.

נפטר ב-19 בינואר 1938, י"ז בשבט ה'תרצ"ח, ונקבר בהר הזיתים.

== משפחתו ==
הרב כהנא-שפירא נשא לאישה את חיה מיכלא, בת הרב שלמה זלמן לעווי, ממייסדי שכונת מאה שערים, ובנו של הרב יעקב יהודה לייב לעווי, אב"ד בירושלים ומחבר הספר "בית לאבות", ונכדת רבי משה מגיד-ריבלין. כמה מילדיהם:
* הרב שלמה זלמן - חבר ב"אגודת בני תורה" (נפטר בי"א בטבת ה'תרצ"ה), אבי הרבנים אברהם אלקנה כהנא שפירא (שבנו הוא הרב יעקב אלעזר כהנא שפירא), ושמואל כהנא שפירא, וסבו של הרב אליעזר שפירא (שבנו הוא הרב שלמה שפירא)
* הרב נחום יצחק - מייסד מכון מהרש"ל
* משה - חזן ובעל סטודיו לחזנים שהתגורר בלונדון
* חנה שפיצר, אמה של שושנה רזיאל
* יוכבד דבורה, נישאה לרב דב בער זקס. בניהם הם הרב מנחם בן ציון זקס והרב יהושע פישל זקס (בניו הם ד"ר משה חיים זקס וד"ר יצחק זקס).

==אילן יוחסין==

== לקריאה נוספת ==
* הרב הגאון צבי אשר כהנא שפירא ז"ל, תורת ארץ ישראל, שבט-אדר תרצ"ח, עמ' נ
* יוסף יואל ריבלין, מאה שערים, ירושלים תש"ז, עמ' 167–168

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.myheritage.com/FP/genealogy-search-ppc.php?lang=HE&type&action=person&siteId=198046981&indId=1500047&origin=profile פרופיל של הרב שפירא] באתר "MyHeritage"
* 
* 
* "[http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=HZH%2F1938%2F01%2F30&id=Ar00302&sk=95830CB2 בדור הולך]", כתבה לזכרו במדור "ירושלים", הצופה, 30/01/1938
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:משפחת לעוי-וייספיש-בהר"ן
קטגוריה:משפחת ריבלין
קטגוריה:משפחת כהנא שפירא
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:ראשי ישיבות לקבלה
קטגוריה:רבני ישיבת שער השמים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת גליציה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:שכונת הבוכרים: אישים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1853
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1938
אליהו שלמה ליס

[[ישיבת תפארת ישראל בחיפה]]
הרב אליהו שלמה ליס (י"ג בשבט ה'תרס"א, 2 בפברואר 1901 – י' בניסן ה'תשכ"ג, 4 באפריל 1963) היה ראש ישיבה ור"מ בישיבות תפארת ישראל ותפארת הכרמל שבחיפה.

== ביוגרפיה ==
נולד בפלך סיניצ׳ה שברוסיה הלבנה, לרב ניסן וביילה ליס. אבותיו השתייכו למשפחת פרידמן, שם משפחה אשר בנסיבות הזמן הוסב לליס. היה מכונה לעיתים שלמה 'סיניצר', ע"ש מקום לידתו.

בבחרותו למד בסלוצק בישיבתו של רבי איסר זלמן מלצר ולאחר מכן למד בישיבת קלצק אצל הרב אהרן קוטלר. בשתי ישיבות אלו למד בחברותא עם הרב אלעזר מנחם מן שך.

בשנת תרפ"ה עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת כנסת ישראל בחברון, עד לחורבן הישיבה והיישוב היהודי במאורעות תרפ"ט, מהם ניצל עם כמה מחבריו לאחר שהצליחו להסתתר מפני הפורעים הערבים שפלשו לבית בו שהו.

לאחר מכן שהה לתקופת מה בישיבת מרכז הרב אצל הראי"ה קוק.

בשנת תרצ"ג נשא את אחותו של הרב דוב מאיר רובמן מקים וראש ישיבת תפארת ישראל בחיפה. לאחר נישואיו מונה לר"מ של שיעור ד' בישיבת תפארת ישראל, תפקיד אותו נשא עד לפטירתו. בנוסף מסר שיעורים לתלמידי הקיבוץ בישיבת כנסת חזקיהו.

לאחר מינויו בישיבת תפארת ישראל, הוסמך לרבנות על ידי רבו הרב איסר זלמן מלצר שכתב עליו: 
נפטר בחיפה בי' בניסן התשכ"ג. בהלווייתו השתתפו רבני הקהילה החרדית בחיפה והרב שך ספד לו. נקבר בבית הקברות הישן בחיפה.

=== ספריו ===
הותיר מחברות המכילות את חידושיו על התלמוד. חלק מהם - חידושים ב'שיטת בריסק' על סוגיות בפרק "אלו מציאות" במסכת בבא מציעא - יצאו לאור בספר "גחלי א"ש".

=== מתלמידיו ===
* הרב אברהם סלומון
* הרב אליעזר זאב דבורץ
* הרב יעקב פנחס שיר
* הרב שלמה מלץ
* הרב צבי דב כהנוביץ - ראש ישיבת תפארת צבי
* פרופ' אבנר חי שאקי
* רפאל הלפרין

== לקריאה נוספת ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני ישיבת תפארת ישראל
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בארץ ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת סלוצק-קלצק
קטגוריה:חיפה: רבנים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1963
מחנה רחוב ליפובה

מחנה רחוב ליפובה (בפולנית: Lipowa; בגרמנית: DAW Lindenstraße) היה מחנה עבודה בלובלין. המחנה יועד לשבויי מלחמה ממוצא יהודי, ששירתו בצבא פולין, אך שימש גם כמחנה עבודה ומחנה מעבר ליהודים מכל אזור לובלין. 

== היסטוריה ==
המחנה הוקם על אתר מתקני הספורט של איגוד הספורט האקדמי של לובלין וסמוך לאזור תעשייה של העיר ולבית קברות נוצרי. המחנה הוקם באוקטובר 1939 על ידי איש האס אס אודילו גלובוצניק לאחר כיבוש פולין, על מנת להפריד את שבויי המלחמה היהודים מהצבא הפולני המנוצח מחבריהם הגויים. בנוסף לשבויי מלחמה עבדו במחנה גם יהודים מהעיר לובלין, אשר התגוררו בגטו לובלין או בגטו מיידן טטרסקי. בדצמבר 1940 סופח המחנה ל"מפעלי הציוד הגרמניים" ((Deutsche Ausruestungswerke (DAW), החברה לעבודת כפייה של האס-אס. בפברואר 1941 הועסקו כ-3,000 יושבי המחנה בהקמת מחנה הריכוז מיידנק שהוקם בסמוך. במחנה עברו עובדים רבים, יהודים כשירים שהופנו לעבודה במסגרת אקציות בגטאות הסביבה, חלקם לתקופות קצרות. מן המחנה נשלחו לעבודה במפעלים בסביבה ולעבודות ייצור שונות בבתי מלאכה במחנה עצמו. במרץ 1942, במסגרת מבצע ריינהרד הופרדו גם יהודים כשירים לעבודה שהתגוררו בלובלין ממשפחותיהם שבגטו ונכלאו במחנה העבודה. לאחר חיסול גטאות לובלין בנובמבר 1942 רוכזו כל יהודי העיר הנותרים ברחוב ליפובה. 

מפקד המחנה היה הרמן דולפ (Hermann Dolp) והתנאים בו היו קשים ביותר וכללו משמעת נוקשה, עונשים אכזריים והוצאות פומביות להורג. לפי דברי אחת העדות: "כל אחד ידע שליפובה משמעה מכות, עבודה בלי מעיל ובלי נעליים. ליפובה זו עבודה ללא הגבלת זמן". השומרים היו מתנדבי טרווניקי אוקראינים. חולים, בלתי כשירים לעבודה ומתקוממים נשלחו למיידנק. לפי חלק מהעדויות, השבויים היהודים ה"ותיקים" שלטו במחנה ושיתפו פעולה עם הנאצים בתפקיד של קאפו.

המחנה חוסל ב-3 בנובמבר 1943, במסגרת אקציית ארנטפסט, כאשר 2,500 אסיריו היהודים הוצעדו בצעדת מוות להשמדה במיידנק.

לאחר מכן שימש המחנה כמתקן-חוץ של מיידנק לעבודות של אסירים לא יהודים. המחנה חוסל סופית ב-22 ביולי 1944 ו-229 האסירים ששהו בו נשלחו לאושוויץ.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.deathcamps.org/lublin/lipowa.html מידע באתר deathcamps]
*אסתר מנדלאי, [https://kollublin.files.wordpress.com/2012/11/kol-lublin-48-20121.pdf מבצע ריינהרד בלובלין, 1942-1], קול לובלין 48, נובמבר 2012

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחנות עבודה
קטגוריה:שואת יהודי פולין
קטגוריה:יהדות לובלין
קטגוריה:מיידנק
קטגוריה:לובלין
משתנה סדיר למחצה

עקומת הבהירות של המשתנה הסדיר למחצה [[ביטלג'וז]]
כוכב משתנה סדיר למחצה הוא כוכב משתנה ענק או על-ענק שבהירות נראיתו משתנה באופן מחזורי, אך העלייה והירידה בבהירות אינן אחידות בין המחזורים ומדי פעם יש גם שינויים לא סדירים בבהירות. אורכי המחזור נעים מעשרות ימים ועד למספר שנים והשינוי בבהירות נע ממספר מאיות של דרגת בהירות ועד לשתי דרגות בהירות.

==מאפיינים==
המשתנים הסדירים למחצה הם ענקים ועל-ענקים קרים יחסית, רובם ענקים אדומים ועל-ענקים אדומים מסוג ספקטרלי M, S ו-C, אך יש ביניהם גם מסוגים חמים יותר כמו K, G ו-F. אלו כוכבים אשר יצאו מהסדרה הראשית לאחר שכילו את המימן שבליבתם ועכשיו הם מתיכים מימן להליום והליום ליסודות כבדים יותר בשכבות המקיפות את הליבה. מנגנון הפעימות של משתנים אלה דומה למנגנון הפעימות של משתני מירה, שמבוסס על יצירת מולקולות אטומות יחסית לאור נראה מתוצרי ההיתוך בשכבות החיצוניות של הכוכב. מולקולות אלו בולעות את האור ומתחממות ומביאות להתנפחות של השכבות החיצוניות, אך בעוד שמשתני מירה פועמים באופן התנודה הבסיסי, המשתנים הסדירים למחצה פועמים בתדרים עיליים (אוברטונים) של התדר הבסיסי ויוצרים תבניות מורכבות יותר של שינויים בבהירות. במשתנים סדירים למחצה רבים משרעת הבהירות עצמה משתנה במחזוריות שאורכה גדול בהרבה ממחזור ההשתנות והמנגנון שעומד מאחורי תופעה זו אינו ידוע.

==סיווג משנה==
בעבר סווגו המשתנים הסדירים למחצה על פי סיווגם הספקטרלי וסדירות המחזור לארבע קבוצות. כיום נהוג להפריד מתוכם את אלו שמחזור השתנותם קצר מחודש לקבוצה חמישית ולהשאיר בסיווג המקורי רק את אלו שמחזורם ארוך מחודש. סיווגי המשתנה המקובלים כיום הם:
* SRA - משתנים סדירים למחצה ענקים מסוג ספקטרלי M, S ו-C עם מחזור השתנות באורך קבוע ושינויי בהירות קטנים מ-2.5 דרגות. לכוכבים אלה זמני מחזור שנעים מחודש ועד לכ-4 שנים והעליות והירידות בבהירות משתנים ממחזור למחזור. משתנים אלו דומים מאוד למשתני מירה, אבל השינויים בבהירותם קטנים יותר.
* SRB - משתנים סדירים למחצה ענקים מסוג ספקטרלי M, S ו-C עם מחזור השתנות באורך לא קבוע שנע סביב אורך מחזור ממוצע. אורך המחזור הממוצע של כוכבים אלה נע בין חודש לכ-6 שנים ולפעמים ניתן להבחין בשילוב של שני מחזורים באורכים שונים בו זמנית.
* SRC - משתנים סדירים למחצה על-ענקים מסוג ספקטרלי M, S ו-C עם מחזור השתנות קבוע מחודש ועד למספר שנים ושינויי בהירות של כדרגת בהירות אחת.
* SRD - משתנים סדירים למחצה ענקים ועל-ענקים מסוג ספקטרלי K, G ו-F, לפעמים עם פסי פליטה, ועם זמני מחזור שנעים מחודש ועד לכ-3 שנים ושינויי בהירות מעשירית דרגת בהירות ועד ל-4 דרגות בהירות.
* SRS - משתנים סדירים למחצה ענקים אדומים מהירים עם זמני מחזור קצרים מחודש, ככל הנראה פועמים בתדרים עיליים גבוהים במיוחד.

==משתנים סדירים למחצה בולטים==
* ביטלג'וז משתנה בין דרגות בהירות 0 ו-1.3 בזמן מחזור של 2,335 ימים (מסווג כ-SRC).
* β באנדרומדה משתנה בין דרגות בהירות 2 ו-2.1 בזמן מחזור לא קבוע עם ממוצע של 119 ימים (מסווג כ-SRB).
* 30 בהרקולס משתנה בין דרגות בהירות 4.3-5.5 שמשתנה במחזוריות של 89.2 ימים (מסווג כ-SRB).
* α בהרקולס משתנה בין דרגות בהירות 2.75 ו-4 (מסווג כ-SRC).
* η בתאומים משתנה בין דרגות בהירות 3.15 ו-3.9 בזמן מחזור של 233 ימים (מסווג כ-SRA).
* σ במאזניים משתנה בין דרגות בהירות 3.2 ו-3.45 בזמן מחזור לא קבוע עם ממוצע של 20 ימים (מסווג כ-SRB).
* VX בקשת משתנה בין דרגות בהירות 6.5 ו-14 בזמן מחזור של 732 ימים (מסווג כ-SRC).

==הערות שוליים==

*
סדירים למחצה
איחוד הרבנים למען ארץ ישראל

איחוד הרבנים למען ארץ ישראל הוא איגוד של רבנים שנוסד בשנת 1993 על ידי הרב שאול ישראלי, הרב משה צבי נריה והרב אברהם שפירא שהיו הנשיאות המייסדת שלו. מטרתו הייתה לשמור על שליטת ישראל בארץ ישראל השלמה.

==פעילות==
בתקופת הסכמי אוסלו בתמוז תשנ"ה קבע איחוד הרבנים שמסירת שטחים שבשליטת ישראל לנכרים, אפילו תמורת הסכם שלום, מנוגדת להלכה. תחת הכותרת "פסק הלכה בעניין סירוב פקודה" הם קראו לחיילים שלא להישמע לפקודות המורות למסור שטחים לנכרים, בהן ראו פקודות שסותרות את התורה. על פסק-הלכה זה היו חתומים כל רבני האיגוד ובפרט נשיאי האיחוד הרב משה צבי נריה, הרב שאול ישראלי והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, כאשר לפניהם הוציא הרב שלמה גורן פסק דומה. באותה תקופה עורר העניין פולמוס רב.

באותה העת הוציא איגוד הרבנים את החוברת 'ארץ חמדה: קובץ מאמרים, מתוך דברי הרה"ג אברהם שפירא, הרה"ג שאול ישראלי'.

הארגון התקיים כעמותה רשומה ברשם העמותות החל משנת ייסודו ב-1994 ועד לפירוק העמותה ב-2003.<ref></ref>

משנת 2003 ועד לשנת לביצוע תוכנית ההתנתקות בשנת 2005 פעל האיגוד לעצירת תוכנית ההתנתקות וארגן הפגנות וכנסים, ופרסם דעת תורה מפורטת לגבי האיסור לפנות שטחים. באותה העת האיחוד כלל בתוכו מאות רבני ערים, רבני שכונות, רבני התנחלויות, חב"ד, עמותות פיקוח נפש, ראשי ישיבות הציונות הדתית וראשי מכינות קדם צבאיות, והיה לגוף מרכזי מאוד במאבק נגד תוכנית ההתנתקות.<ref></ref>

מאוחר יותר בתקופת הסכם מגרון והבתים בעופרה נאבק הארגון בכל ניסיון לעקור או להעתיק יישוב יהודי ממקומו.

==חברים==
מלבד חברי הנשיאות המייסדת, היו שותפים בו חלק מגדולי רבני הציונות הדתית שתמכו במאבק למען שלמות הארץ כגון: הרב יוסף קאפח, הרב שלמה גורן, הרב מרדכי אליהו, הרב נחום אליעזר רבינוביץ, הרב מאיר יהודה גץ, הרב חיים דרוקמן, הרב דב ליאור, הרב יעקב אריאל, הרב חיים שטיינר, הרב אליעזר ולדמן, הרב זלמן מלמד, הרב צבי ישראל טאו, הרב יעקב יוסף, הרב איתן איזמן, הרב מיכאל הרשקוביץ, הרב אליקים לבנון, הרב משה לוינגר, הרב יעקב שפירא, הרב דוד חי הכהן, הרב יהושע מגנס, הרב חיים ירוחם סמוטריץ', הרב דוד דודקביץ, הרב שלום גולד, הרב אליעזר מלמד, הרב מאיר פנדל, הרב דוד פנדל, הרב דניאל שילה, מזכיר האיחוד הרב יוסי ארציאל והרב יוסף פרידמן. לפרק זמן מסוים היו הרב אהרן סולובייצ'יק והרב עובדיה יוסף חתומים על כרוזים של האיחוד.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.yeshiva.org.il/midrash/1978 תשובה לשואלים בעניין פינוי חלקים מארץ ישראל] באתר ישיבת בית אל

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים דתיים בישראל
קטגוריה:ארגוני ימין בישראל
קטגוריה:מפעל ההתנחלות
קטגוריה:מועצות וקבוצות הנהגה רבניות
רואדיז

רואדיז (באנגלית: Roadies) היא סדרת טלוויזיה מסוגת הדרמה קומית אמריקאית שנוצרה על ידי קמרון קרואו. העונה הראשונה, שכוללת עשרה פרקים, עלתה לשידור ב-26 ביוני 2016 ברשת השידור שואוטיים.

ב-16 בספטמבר 2016 הודעה רשת שואוטיים על ביטול הסדרה לאחר עונה אחת.

== שחקנים ==
=== שחקנים ראשיים ===
* אימוג'ן פוטס בתפקיד קלי אן, אחראית תאורה במסע ההופעות.
* לוק וילסון בתפקיד ביל בנסון, מנהל מסע ההופעות של להקת סטייטון האוס.
* קארלה גוג'ינו בתפקיד שלי אנדרסון, מנהלת ההפקה של מסע ההופעות.
* רייף ספול בתפקיד רג' וייטהד, היועץ הכלכלי של חברת ההפקה של מסע ההופעות.
* קישה קאסל-יוז בתפקיד דונה מנציני, טכנאית סאונד במסע ההופעות.
* פיטר קמבור בתפקיד מיילו, טכנאי בס במסע ההופעות.
* קולסון בייקר ("משין גאן קלי") בתפקיד וס, אחראי ל"גיטרות, אנשים וקפה - בסדר הזה".
* רון וייט בתפקיד פיל, המדריך הרוחני של הצוות.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
מגרנים

מגרנים (שם מדעי: Pristiophoridae) היא משפחה יחידה בסדרת המגרנאים מקבוצת דמויי כריש. בני קבוצה זו דומים מאוד לסדרת המסורניים, שבקבוצת הבטאים, אך בעלי כמה הבדלים.

בני הקבוצה חיים בקרקעית הים והם בעלי חרטום בולט בקצה הלסת העליונה. מטרת הלסת היא לשפד את טרפם הכולל דגים, סרטנים ויצורי ים דומים. אורכם יכול להגיע ל-1.70 מ'.

הם שונים מבני קבוצת המסורניים בכך שגופם אינו שטוח, זימיהם מצויים מהצדדים ויש להם מספר סנפירים גדול יותר. 

בני המשפחה חיים בעומק הים (בערך 40-60 מ' אך גם יותר) בימים הממוזגים והטרופיים בתחום שבין דרום אפריקה לאוסטרליה ויפן. עם זאת הם נמצאו גם בקריביים.

==מיון==
*סדרה מגרנאים (Pristiophoriformes)
**משפחה מגרנים (Pristiophoridae)
***סוג ומין יחיד Pliotrema warreni
***סוג Pristiophorus - בו 8 מינים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1859
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיטר בליקר
קטגוריה:דמויי כריש
מתיו צנטרוביץ'

מתיו "מט" צנטרוביץ' ג'וניור (באנגלית: .Matthew "Matt" Centrowitz, Jr; נולד ב-18 באוקטובר 1989) הוא אתלט אמריקאי, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), סגן אלוף העולם (מוסקבה 2013), אלוף העולם באולם (פורטלנד 2016), אלוף הנוער במשחקים הפאן אמריקאיים (סאן פאולו 2007) ו-4 פעמים אלוף ארצות הברית (2011, 2013, 2016-2015) בריצת 1500 מטר.

== ביוגרפיה ==
צנטרוביץ' ג'וניור נולד בבלטסוויל שבמרילנד. הוא בנו של אתלט אמריקאי, מתיו צ'נטרוביץ' שייצג את ארצות הברית באולימפיאדה (מונטריאול 1976) בריצת 1500 מטר.

===2007===
====אלוף אמריקה לנוער====
במשחקים הפאן אמריקאיים לנוער שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 2007 זכה צנטרוביץ' במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:56.63 דקות.

===2011===
====מדליית ארד באליפות עולם====
באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה צ'נטרוביץ' במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:36.08 דקות, אחרי אסבל קיפרופ (3:35.69 דקות) וסילאס קיפלאגט (3:35.92 דקות), שניהם מקניה.

===2012===
באולימפיאדת לונדון (2012) סיים צ'נטרוביץ' במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:35.17 דקות, 4 מאיות ממדליית ארד.

===2013===
====סגן אלוף עולם====
באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכה צ'נטרוביץ' במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:36.78 דקות, אחרי אסבל קיפרופ (3:36.28 דקות) ולפני יוהאן קרוניה מדרום אפריקה (3:36.83 דקות).

===2015===
באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין בשנת 2015 סיים צנטרוביץ' במקום שמיני בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:36.13 דקות.

===2016===
====אלוף עולם באולם====
באליפות העולם באולם שנערכה בפורטלנד, אורגון במרץ 2016 זכה צנטרוביץ' במדליית זהב בבריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:44.22 דקות, לפני יאקוב הולושה מצ'כיה (3:44.30 דקות) וניק ויליס מניו זילנד (3:44.37 דקות).

====אלוף אולימפי====
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה צנטרוביץ' במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:50.00 דקות, תאופיק מחלופי מאלג'יריה (3:50.11 דקות) וניקולס ויליס מניו זילנד (3:50.24 דקות) ובכך היה לאמריקאי הראשון שזכה במדליית זהב בריצה זו מאז מל שפרד (לונדון 1908). ניצחונו הושג על ידי ריצה טקטית שהתנהלה באיטיות רבה מאוד והסתיימה בסיום מזהיר של 50.6 שניות ב-400 מטר האחרונים. הייתה זו למעשה התוצאה האיטית ביותר, בריצה זו מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932).

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* ריצת 800 מטר: 1:44.62 דקות (2015)
* ריצת 1500 מטר: 3:30.40 דקות (2015)
* ריצת מייל: 3:50.53 דקות (2014)
* ריצת 5000 מטר: 13:20.06 דקות (2014)

===אולם===
* ריצת 800 מטר: 1:47.82 דקות (2013)
* ריצת 1500 מטר: 3:35.91 דקות (2016)
* ריצת מייל: 3:50.63 דקות (2016)
* ריצת 3000 מטר: 7:40.74 דקות (2016)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:רצים אמריקאים למרחקים בינוניים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 1500 מטרים (גברים)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אורגון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1989
קטגוריה:רצים אמריקאים באולימפיאדת טוקיו (2020)
כל אחד מהם חוקר

כל אחד מהם חוקר (באנגלית: Each an Explorer) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון אוגוסט 1956 של המגזין Future Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית בשנת 2014 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 4. 

==עלילה==
הסיפור מתמקד בהרמן צ'ונס וסמית, המרכיבים יחד צוות חוקרי שטח, המופקד על חקירת כוכבי לכת חדשים, במיוחד כוכבי לכת בעלי פוטנציאל לאכלוס על ידי בני אדם. אך מאחר שהמנוע העל-אטומי שלהם מתקלקל, נאלץ הזוג לנחות על כוכב דמוי כדור הארץ, בעל כוח כבידה ואטמוספירה דומים, ובו הם מוצאים תרבות חקלאית מתקדמת של חייזרים נמוכים בעלי ארבע רגליים. 

החייזרים מעניקים לצוות שני מאבחני גמוב על-חלליים - מכשירים בעלי ערך רב - אף על פי שבני אדם מעולם לא נחתו על הכוכב הזה. החייזרים מצביעים על כוכב לכת שכן בתגובה לשאלה היכן ישנם עוד מכשירים כאלה והחוקרים עוזבים בחופזה כדי לבקר בו; בלי לעצור לשקול את המצב אפילו פעם אחת. על כוכב הלכת השני הם פוגשים יצורים דמויי נחשים אשר מטפחים את אותם הצמחים, והם מעניקים להם עוד מאבחני גמוב.

בחזרה בחללית, סמית, אשר ידוע בתחושות הבטן שלו, מבין בסופו של דבר מה קרה; הם עברו "התניה" טלפית על מנת להאביק את הצמחים (אשר שולטים בטלפתיה) מכוכב לכת אחד למישנהו. סמית מאמין כי הוא חייב לחזור לכדור הארץ ולהזהיר אותם מהאיום הזה, משום שהוא מבין גם כי אחד משני המינים של בעלי החיים היה מסוגל פעם לטוס נסיעה בין כוכבית. עם זאת, הצמחים בוודאי החשיבו את הטכנולוגיה הזאת לאיום והשתמשו בטלפתיה כדי להשמיד אותה, מה שעלול לקרות גם לבני האנוש אם הם לא יזהירו אותם.

אבל מה שהצוות אינו יודע, הוא שכשהם חוזרים לכדור הארץ הם מביאים איתם נבגים של הצמחים, שהם בעלי פוטנציאל להשתלט על כדור הארץ - ובעצם הדחיפות שחש סמית לשוב, הייתה חלק מההתניה.

קטגוריה:סיפורים קצרים מאת אייזק אסימוב
קטגוריה:יצירות משנת 1956
מרכיב אביוטי

בביולוגיה ואקולוגיה, מרכיב או גורמים אביוטיים (Abiotic component) הם כימיקל דומם וחלקים פיזיים של הסביבה המשפיעים על אורגניזמים חיים ועל הפונקציונליות של מערכות אקולוגיות. א – לא; ביו – חי. גורם שאינו חי.
גורמים אביוטיים וכל מה שנקשר אליהם – תומכים בביולוגיה כולה. מרכיבים אביוטיים מצריכים תנאים פיזיים ומקורות דוממים שמשפיעים על אורגניזמים חיים במושגי גדילה, התקיימות ורבייה. 
כל המרכיבים הדוממים במערכות אקולוגיות נקראים מרכיבים אביוטיים למשל: אטמוספירה, מים, קרינה, טמפרטורה, שמש, לחות וקרקע. גורם אביוטי הוא דבר דומם או פיזי בסביבה שמשפיעים על דברים חיים בגדילה, רבייה וקיום. גורם ביוטי הוא דבר חי בסביבה שמשפיע על דברים בגדילה, רבייה וקיום.

==ראו גם ==
*מרכיב ביוטי
קטגוריה:אקולוגיה
פלייסטואנאקס

פלייסטואנאקס (ביוונית: Πλειστοάναξ) היה מלך ספרטה מהשושלת האגידית. מלך בין 458-445 לפנה"ס, ופעם נוספת בין 426-409 לפנה"ס.

==ביוגרפיה==
פלייסטואנאקס היה בנו של המצביא פאוסניאס, שהיה בן לשושלת האגידית ואחיינו של לאונידס הראשון. בשנת 458 לפנה"ס הוא ירש את המלך פליסטרכוס שמת ללא ילדים. פלייסטואנאקס היה עדיין צעיר, ובתחילת שלטונו שימש כעוצר ניקומדס. פלייסטואנאקס מלך על ספרטה בתקופת המלחמה הפלופונסית הראשונה, ובשנת 445 לפנה"ס יצא בראש כוח צבאי גדול אל אטיקה במטרה לכבוש את אתונה. שליט אתונה, פריקלס, דיכא אז מרידה באובויה, ונראה היה שגורלה של אתונה נחרץ. פלייסטואנאקס כבש את אלווסיס וטריה, אלא שלמרבה ההפתעה לא התקדם מעבר לכך. עובדה זו, גרמה לכך שפריקלס יכל להמשיך ולדכא את המרד בנחת. הצעד לא התקבל בעין יפה בספרטה. על פלייסטואנאקס הוטל עונש כסף כבד, שאותו לא הצליח לפרוע, ועל כן יצא לגלות. יועצו קליאנדרידאס נידון למוות שלא בפניו, ונמלט גם כן מהעיר. בתקופת גלותו, הומלך במקומו בנו פאוסניאס, ומכיוון שהוא היה קטין, אחיו של פלייסטואנאקס, קלאומנס, מונה כעוצר.

עצירתו הפתאומית של פלייסטואנאקס בשערי אתונה, לא ברורה עד ימינו. תוקידידס, מציין ביובש שהוא הגיע עד אלווסיס ואז פיזר את חייליו, אולם במקום אחר מעיר שהספרטנים חשדו בו שהוא קיבל שוחד מפריקלס. את קבלת השוחד מזכיר גם ההיסטוריון המאוחר יותר פלוטרכוס, הטוען שפריקלס שיחד גם את קליאנדרידאס. עם זאת, מרבית החוקרים כיום סוברים שמדובר בשמועות, שאין בהן כדי להסביר את הפרשה. ייתכן שפלייסטואנאקס פשוט לא היה להוט למלחמה, ופריקלס הציע תנאים טובים לשלום.

בתקופת גלותו, חי פלייסטואנאקס על הר ליקייאון בארקאדיה, בבית שחציו היה בתוך מקדש זאוס, לשם נוחות וביטחון גם יחד. לטענת תוקידידס, הוא ואחיו אריסטוקליס שיחדו את האורקל מדלפי, כדי שתאמר לכל ספרטני המגיע אליה, שעל הספרטנים להשיב לארצם "את זרע חצי האל" (היינו פלייסטואנאקס שנחשב לצאצאו של הרקולס שהיה כידוע אל למחצה), ולא, ספרטה תיחרש "במחרשה של כסף" (היינו, רעב ויוקר יבואו על הארץ). בשל כך, בשנת 426 לפנה"ס החזירו הספרטנים את פלייסטואנאקס לעיר והכתירו אותו מחדש כמלך. עם זאת, מעמדו לא היה יציב. הוא היה מהתומכים הבולטים בשלום ניקיאס. הוא נזכר בהמשך כמנהיג של מסע מלחמה שהובילו הספרטנים נגד שבט שחי בארקאדיה. הוא מת בסביבות שנת 409 לפנה"ס ופאוסניאס ירש אותו בשנית.

==לקריאה נוספת==
* תוקידידס, תולדות מלחמת פילופוניס, תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. הקדים מבוא א' פוקס. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט (1959).
* משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. 
* פלוטארכוס, חיי אישים - אנשי יוון, תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי ספרטה
קטגוריה:המלחמה הפלופונסית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
האצטדיון המקורה ווקסונג

האצטדיון המקורה ווקסונג או קאדילק ארנה (בסינית 樂視體育生態中心) הוא אולם ספורט הממוקם בבייג'ינג. באולם משחקות קבוצת הכדורסל בייג'ינג דאקס מליגת העל הסינית בכדורסל וקבוצת ההוקי קרח הכוכב האדום קונלון מליגת ה-KHL המבוססת ברוסיה .

האולם אירח את משחקי הכדורסל האולימפיים 2008 ומספר משחקים בגביע העולם בכדורסל 2019 כולל משחק הגמר. הוא צפוי לארח את טורניר ההוקי קרח האולימפי לנשים באולימפיאדת בייג'ינג (2022).

== גלריה ==
<gallery>
Multicoloured Wukesong Arena Facade (crop).jpg|
北京五棵松蓝球场 - panoramio.jpg|האצטדיון 2007
Opening tip Pacers vs Nuggets Beijing 2009.jpg|האולם במהלך משחק בין דנוור נאגטס לאינדיאנה פייסרס 2009
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בייג'ינג: מבנים
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
ווקסונג