OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רויטל וילנאי

נבחרת ישראל בשחייה ליד [[הגדר הטובה, חורף 1989.
מימין למעלה - אירית אפרתי, רוית אלון, המאמן חנן גלעד. באמצע מימין - המנהל דוד סיבור, סהר אלוני, איריס קומן, מיכל אמין, רויטל וילנאי, תמי לוין, הדס פדה, עינת גבאי, אורת בש. למטה מימין - גלעד רפאלי, יואב ברוק, רזיאל רימר, אליאב טל, שגיא שטיגמן, שגב פורת, ערן הירש, ברק עטר וכרמל לויתן]]
רויטל וילנאי כלפון (נולדה ב-22 בדצמבר 1973) היא שחיינית עבר, שיאנית ישראל במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי. בעלת ארבע מדליות כסף מהמכביה השלוש עשרה (1989).

== ביוגרפיה ==
וילנאי נולדה במלאווי וגדלה בעשרת, התאמנה בקבוצת השחייה של מרכז וייסגל בהדרכתה של שושי בילדרמן ואחר כך בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב בהדרכתו של הלמוט לוי.

===1987===
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1987 זכתה וילנאי במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:32.08 דקות, לפני יעל קוסוביצקי מהפועל ימק"א ירושלים (2:32.48 דקות) ונעמה מישר (2:32.70 דקות).

===1989===
בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי 1989 סיימה וילנאי במקום שמיני בכל ששת המשחים בהם השתתפה. במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.08 דקות, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:17.03 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:51.91 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:20.26 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:48.21 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:45.39 דקות. הייתה זו תחרות מקדימה לתחרות החשובה של השנה, המכביה, שנערכה שבוע לאחר מכן.

====שיא ישראלי במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי====
בתחרות השחייה של המכביה ה-13 שנערכה ביולי 1989 בבריכת השחייה באוניברסיטת תל אביב זכתה וילנאי בארבעת המשחים בהם השתתפה, ב-4 מדליות כסף ו-4 שיאים ישראלים. במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:00.74 דקות, שיפור לשיאה של הדר רובינשטיין שעמד על 1:00.76 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם תמי לוין, איריס קומן ומיכל אמין בשיא ישראלי חדש של 4:07.36 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם הדס פדה, אירית אפרתי וקומן בשיא ישראלי חדש נוסף של 4:30.12 דקות (השיא הקודם עמד על 4:37.64 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, ביחד עם אמין, קומן ועינת גבאי בשיא ישראלי חדש נוסף של 8:50.58 דקות (השיא הקודם עמד על 8:53.92 דקות).

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה זכתה וילנאי במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.72 שניות, אחרי השיאנית הישראלית ענת לויט שקבעה תוצאה של 28.34 שניות ולפני גליה אקר מהפועל ימק"א ירושלים (29.13 שניות). במשחה ל-100 מטר חופשי, בו החזיקה בשיא הישראלי, היא שחתה לא טוב בשלב המוקדמות והחליטה לוותר על משחה הגמר.

תשעה חודשים לאחר מכן, נשבר השיא הישראלי שקבעה וילנאי על ידי טימאה טוט בתחרות שמונה האומות שנערכה באוסלו, נורווגיה ונקבע על 1:00.72 דקות.

== חיים אישיים ==
וילנאי מתגוררת בבנימינה-גבעת עדה, נשואה לשחקן ליאור כלפון ולהם ארבעה ילדים. עבדה כמפיקת תיאטרון. מאמנת בשיטת NLP.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:שחייניות פרפר ישראליות
קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שיאניות ישראל ב-100 מטר חופשי
קטגוריה:מפיקות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:מפיקי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:עשרת: אישים
קטגוריה:בנימינה-גבעת עדה: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
אטלנטה דרים

אטלנטה דרים (באנגלית: Atlanta Dream ובתרגום חופשי: "חלום אטלנטה") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 2007 ומשחקת בבית המזרחי של הליגה. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון פיליפס ארנה אשר בעיר אטלנטה, ג'ורג'יה, בו משחקת גם קבוצת הכדורסל אטלנטה הוקס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים
קטגוריה:קבוצות WNBA
דרים
Geo Eye 2

Geo Eye 2 (ידוע גם בשם WorldView-4) הוא שמו של לוויין תצפית מסחרי בעל רזולוציה גבוהה ביותר, שתוכנן לשיגור בתחילת שנת 2013. שיגורו בוטל והוא אוחסן עד שיגורו בשנת 2016. על פי התוכנית המקורית, הלוויין אמור היה להצטרף ללוויין Geo Eye 1, הנמצאת בבעלות של חברת GeoEye שמספקת צילומי לוויין למגוון יישומים על בסיס מסחרי, ומפעילה בין השאר את לוויין הצילום המסחרי הראשון שצילם ברזולוציה של מטר אחד, איקונוס. ב-11 במרס 2010 הודיעה חברת Geo Eye על בחירתה בחברת לוקהיד מרטין כקבלנית הראשית של הלוויין.

רזולוציית הצילום של Geo Eye 2 היא 31 ס"מ. רזולוציה זו נחשבת טובה דיה לחלק ניכר משימושי הריגול.

הלווין שוגר ב-11 בנובמבר 2016, ובינואר 2019 חברת Maxar Technologies הכריזה כי מערכת בקרת ההכוון שלו נכשלה, וכי הוא אינו מתפקד יותר.

== יישומים ==
תצלומי הלוויין ישמשו למגוון יישומים, ובהם:
* ביטחון (יישומים צבאיים, ביטחון פנים, ניטור גבולות)
* ניטור תעבורה ימית ואווירית
* מיפוי
* מעקב אחר שדות נפט וגז
* חקלאות
* ניטור הסביבה

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוויינים אזרחיים
קטגוריה:צילום על ידי לוויין
קטגוריה:2016 במדע
אוניברסיטת פייר ומארי קירי

בנייני קמפוס אוניברסיטת פריז VI
אוניברסיטת פייר ומארי קירי (בצרפתית: Université Pierre et Marie Curie, ראשי תיבות: UPMC; נקראה בעבר אוניברסיטת פריז VI) הייתה אוניברסיטה צרפתית ציבורית, אשר פעלה בפריז משנת 1971 ועד לשנת 2017, כממשיכת דרכה של הפקולטה למדעים בסורבון. נכון לתחילת המאה ה-21 היא הייתה מכון המחקר המדעי והרפואי הגדול ביותר בצרפת, ופעילותה בתחום המחקר המדעי בלטה אף בקנה מידה עולמי.

== פעילות ==
באוניברסיטה פעלו למעלה מ-180 מעבדות מחקר, רובן פועלות תחת המכון הלאומי הצרפתי למחקר מדעי (Centre national de la recherche scientifique). קמפוס האוניברסיטה היה ברובע הלטיני של פריז, שבתחומי הרובע החמישי של פריז.

מבין מכוני המחקר הבולטים אשר פעלו במסגרת האוניברסיטה היו: מכון אנרי פואנקרה, המכון לאסטרופיזיקה של פריז, מעבדת המידע של האוניברסיטה, המכון למתמטיקה של ג'וסיאה/שבלרה (בשיתוף עם אוניברסיטת דני דידרו), ומעבדת קסלר-ברוסל (בשיתוף עם אקול נורמל סופרייר).

הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה פעלה בשני בתי חולים אוניברסיטאיים: בית החולים פיטייה סלפטרייר, ובית החולים סנט-אנטואן. 

בשיא פעילותה למדו באוניברסיטה כ-30,000 סטודנטים, מהם כ-22,000 סטודנטים בתחומי המדעים ועבדו בה כ-4,000 אנשי סגל אקדמי וחוקרים.

==היסטוריה==
קמפוס האוניברסיטה נבנה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 באתר ששימש בעבר למחסני יינות. בשנת 1968 חולקה הפקולטה למדעים של אוניברסיטת פריז למספר אוניברסיטאות נפרדות. אוניברסיטת פריז VI, אשר נוסדה בשנת 1971, נועדה לאכלס את עיקר פעילות המחקר המדעי של הסורבון. בקמפוס האוניברסיטה פועלת אף אוניברסיטת דני דידרו (פריז VII) וכן המכון הגאופיזי של פריז (Institut de Physique du Globe). בשנת 1974 אימצה האוניברסיטה שם חדש, ונקראה על שם פייר ומארי קירי.

בשנת 2010 נוצרה אגודת אוניברסיטת סורבון. בשנת 2018 אוניברסיטת פייר ומארי קירי מוזגה יחד עם אוניברסיטת פריז-סורבון ומן האיחוד נוצרה אוניברסיטת סורבון.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פריז: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:הרובע החמישי של פריז
קטגוריה:אוניברסיטת פריז
ואנצ'ו טרייאנוב

ואנצ'ו טרייאנוב (במקדונית: Ванчо Трајанов; נולד ב-9 באוגוסט 1978) הוא כדורגלן עבר מקדוני, ששיחק בתפקיד הקשר האחורי. שיחק בנבחרת הלאומית 35 משחקים.

== קריירה ==
טרייאנוב החל את הקריירה שלו במקדוניה הצפונית, שם שיחק בפליסטר ובנאפרדוק, ובשנת 2000 עבר לקבוצת ולבזיד קיוסטנדיל הבולגרית. בחודש יוני 2002 חתם בקבוצה בולגרית נוספת - לוקומוטיב פלובדיב, עימה זכה באליפות בולגריה ב-2004. בסיום אותה עונה הוא חתם במועדון הגרמני ארמיניה בילפלד.

בשנת 2006 חתם בצ'רנומורץ בורגס הבולגרית, ואחרי שלוש עונות עבר לישראל וחתם על חוזה לשתי עונות עם מכבי פתח תקווה. בתום עונה אחת חזר לבולגריה וחתם במיניור פרניק. בנובמבר 2012 שוחרר מהקבוצה, ובינואר 2013 חזר לצ'רנומורץ בורגס. בשנת 2014 חזר לקבוצת לוקומוטיב פלובדיב.

טרייאנוב הוא שחקנה לשעבר של נבחרת מקדוניה הצפונית, במדיה רשם 35 הופעות וכבש שני שערים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים מקדונים
קטגוריה:קשרי כדורגל מקדונים
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב פלובדיב
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ בורגס
קטגוריה:כדורגלני ארמיניה בילפלד
קטגוריה:כדורגלני מכבי פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מקדוניה הצפונית
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים מקדונים בבולגריה
קטגוריה:ספורטאים מקדונים בישראל
קטגוריה:מקדונים שנולדו ב-1978
סונאטה לפסנתר מס' 11 של מוצרט

סונאטה לפסנתר מספר 11 בלה מז'ור, קכל 331, נכתבה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט בין השנים 1781–1783, במינכן או וינה.

לסונאטה שלושה פרקים:
# Andante grazioso - נושא ראשי עם שש וריאציות.
# Menuetto - מינואט וטריו
# Rondo Alla Turca - רונדו בלה מינור

הפרקים הראשון והשני הם בלה מז'ור, ואילו הפרק האחרון מתחיל בסולם לה מינור, אך סיומו של הפרק כתוב בלה מז'ור.

==מבנה==
הפרק הראשון מורכב מנושא ראשי שאחריו שש וריאציות, והוא נכתב במשקל של שש-שמיניות. הנושא הראשי הוא שקט ורגוע ומוכר יחסית, ואף משמש כנושא ביצירה של מקס רגר, של וריאציות לתזמורת על הנושא הזה של מוצרט. הוא בנוי בצורה דו-חלקית של: א-ב-א, צורה שחוזרת כמעט בכל וריאציה בפרק הראשון. הווריאציה הראשונה רגועה בחלקה הראשון, אך חגיגית בחלקה השני, ומלאה צלילים כרומטיים. הווריאציה השנייה מהירה יותר ומשרה תחושה קלילה וקופצנית. הווריאציה השלישית היא וריאציה מינורית, בסולם לה מינור. היא שקטה ועצובה, ומשרה תחושה שמיימית. הווריאציה הרביעית כוללת קטעי מעבר בשיכול ידיים והיא רגועה ושקטה. הווריאציה החמישית מעט איטית יותר (Adagio), אף שיש בה קטעים מהירים וחגיגיים, והיא מזכירה במקצת את הווריאציה הראשונה. היא גם ארוכה יותר מהווריאציות האחרות, בשל הוולטות (חזרות) הרבות שיש בה. הווריאציה השישית והאחרונה היא המהירה ביותר (Allegro), והיא קופצנית וקלילה, אך גם סוערת ומהירה. החלק השני שלה מהיר ביותר, וכולל סדרות אקורדים חזקים, ולאחר הוולטה מגיע הפרק הראשון אל סיומו החגיגי.

הפרק השני הוא מינואט בסולם לה מז'ור. המינואט חגיגי ומהיר. חלקו השני של המינואט מינורי, וכולל קטע מעבר, שמחזיר אותנו אל החלק הראשון של המינואט. לאחר המינואט ישנו טריו בסולם רה מז'ור. הטריו רגוע ושקט ואיטי יותר מהמינואט. חלקו השני של הטריו מינורי וקצת יותר דרמטי, אך לאחר מכן הוא חוזר להיות רגוע ושקט כמקודם. לאחר שהטריו חוזר על עצמו פעמיים, הפרק חוזר אל המינואט, ושם הוא מסתיים.

הפרק האחרון של הסונאטה הוא הרונדו בלה מינור, הידוע בכינויו רונדו טורקי (Alla Turca), בשל הליווי ביד שמאל בנושא שחוזר על עצמו ומזכיר את תופי היניצ'רים הטורקים. המוטיב הזה של התופים הטורקים חוזר גם באופרה של מוצרט: החטיפה מן ההרמון, שעלילתה מתרחשת בטורקיה, ולכן גם שם יש את מוטיב התופים הטורקים. הרונדו מאוד מפורסם וידוע. הרונדו שימש את בני גודמן לווריאציה מפורסמת על הרונדו, שמהווה קושי טכני רב לביצוע. הרונדו איננו מתחיל למעשה בנושא הראשי, אלא באפיזודה השנייה (או שמא הראשונה). הנושא של הרונדו מוכר מאוד, והפרק הוא אחת היצירות המוכרות ביותר של מוצרט לפסנתר. הפרק הוא הקצר ביותר ביצירה, אך מהווה קושי טכני בשל קצבו המהיר, והאוקטבות המהירות ביד ימין. לאחר שהנושא חוזר שלוש פעמים (בפעם השלישית עם שינוי קל) מופיעה קודה ארוכה וחגיגית, שחוזרת על מוטיב התופים הטורקיים, ומביאה את הפרק, ועמו את הסונאטה כולה, לסיום.

נגינת היצירה אורכת כ-24 דקות.

== שימוש במוטיבים מהיצירה ==
* בתמה של הפרק הראשון השתמש מקס רגר באחת מיצירותיו הידועות ביותר, "וריאציות ופוגה על נושא של מוצרט" משנת 1914.
* גרסה של הרונדו הטורקי מופיעה באלבום של בני גודמן שבוצעה תוך שימוש בעפרון ובשיניים. האלבום יצא בשנת 1970. 
* יצירה של פאזיל סאי משנת 1993, פנטזיית ג'אז בעקבות מוצרט - Alla Turca 
* יצירה של ארקדי וולודוס בעקבות היצירה של מוצרט המציבה קשיים טכניים רבים מהמבצע.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סונאטות מאת מוצרט
קטגוריה:יצירות לפסנתר
ניקי רייזר

ניקי רייזר (בגרמנית: Niki Reiser; נולד ב-12 במאי 1958) הוא מלחין שווייצרי, העוסק בעיקר בהלחנת פסי-קול לסרטים.

== קורות חייו ==
נולד בארגאו, בן לאב כומר ואם אחות. עוד בילדותו החל לנגן בחליל, ובשנות ה-70 החל ללמוד מוזיקה קלאסית בבזל. בין השנים 1980 ל-1984 למד הלחנת סרטים במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. הוא חזר לשווייץ שם ניגן בלהקת הכליזמר Kolsimcha – The World Quintet. בעקבות פגישה מקרית עם חברו הבמאי דני לוי, שביקש ממנו להלחין לו את הפסקול לסרטון הראשון, החל להלחין מוזיקה לסרטים.

בין הסרטים להם הלחין פסקול היו אי שם באפריקה, פצפונת ואנטון, לשבור את השתיקה, הכל אודות צוקר, חיי אהבה ובעקבות האהבה.

רייזר נמצא בוועד של האקדמיה הגרמנית לסרטים מאז הקמתה ב-2003. על עבודתו כמלחין זכה בחמישה פרסי הקולנוע הגרמני.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.maintitles.net/features/interviews/niki-reiser/ ריאיון עם רייזר]

קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:מלחינים שווייצרים
קטגוריה:ילידי 1958
רפאל אלקורטה

רפאל אלקורטה מרטינס (בבסקית: Rafael Alkorta Martínez, נולד ב-16 בספטמבר 1968 בבילבאו שבחבל הבסקים) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעיקר בתפקיד הבלם.

==קריירה במועדונים==
אלקורטה שיחק בקבוצת אתלטיק בילבאו מגיל 10, ובגיל 17 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים. בגיל 19 השתלב בקבוצה הבוגרת, וערך את הבכורה בהפסד לוויאדוליד ב-24 באוקטובר 1987. אלקורטה פתח בהרכבה של אתלטיק בילבאו 172 פעמים, ומיצב את עצמו כבלם בכיר.
בעונת 1993/94 חתם אלקורטה בריאל מדריד, ויחד עם פרננדו היירו יצר חוליית הגנה מהבולטות בכדורגל הספרדי. אלקורטה זכה עם ריאל מדריד בשתי אליפויות, ובשנת 1997 חזר לאתלטיק בילבאו, עמה זכה במקום השני בעונת 1997/98. אלקורטה היה שחקן הרכב קבוע באתלטיק בילבאו, אך בעונת 2001/02 בחר לפרוש אחרי 6 משחקים בלבד ממשחק פעיל.

==קריירה בינלאומית==
אלקורטה ערך בכורה בנבחרת ספרד ב-26 במאי 1990, בניצחון חוץ 1-0 על נבחרת יוגוסלביה. אלקורטה ערך 54 הופעות בנבחרת ספרד, עד שנת 1998, שיחק ב-3 גביעי עולם (1990, 1994, 1998) ובאליפות אירופה בשנת 1996. כמו כן, ייצג את ספרד באליפויות אירופה לגילאים צעירים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל בסקים
קטגוריה:כדורגלנים בסקים
קטגוריה:כדורגלני אתלטיק בילבאו
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:בילבאו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1968
מוואפק טריף

מוואפק טריף (בערבית: موفق طريف; נולד ב-1963) הוא המנהיג הרוחני של העדה הדרוזית בישראל.

== ביוגרפיה ==
אירוע [[חג הקורבן. מימין נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, משמאלו השייח' טריף, ספטמבר 2015]]
מוואפק טריף נולד בשנת 1963 בכפר ג'וליס בגליל המערבי. מצד אמו, הוא נכדו של אמין טריף, שכיהן כראש העדה הדרוזית בישראל במשך 65 שנה. מוואפק טריף מונה לתפקיד לאחר מותו של אמין טריף, שלא השאיר אחריו בנים. מוואפק טריף הוגדר כיורשו בתפקיד של אמין טריף בצוואתו משנת 1985.

מוואפק טריף משמש כיושב ראש המועצה הדתית הדרוזית במשרד המשפטים וכקאדי מד'הב בבית הדין הדתי הדרוזי לערעורים. בשנת 2004 חתם על קריאה לקיים את שבע מצוות בני נח.
בספטמבר 2016 נבחר לכהן כנשיא בית הדין הדתי הדרוזי לערעורים.

מוואפק טריף הוא בוגר בית הספר הגבוה ללימודי הדת הדרוזית בח'לוואת אל-ביאדה שבלבנון ובוגר הפקולטה למשפטים של הקריה האקדמית אונו. בשנת 2010 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה. הוא מתגורר בבית המשפחה בכפר ג'וליס.

באפריל 2018 נבחר טריף על ידי ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות לציון 70 שנה להקמת מדינת ישראל.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20160412180743/http://dugrinet.co.il/6634/story/2012/march/19 אצל השייח טאריף בג'וליס וחמש בנותיו], ביקור בבית השייח'
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי דת דרוזים ישראלים
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת חיפה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אריאל בשומרון
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2018
קטגוריה:בוגרי הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:ג'וליס: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
אפל מרטיני

אפל מרטיני (מאנגלית: Apple Martini, מרטיני תפוחים), המוכר גם כאפלטיני (Appletini), המורכב מ-45 מ"ל וודקה, 15 מ"ל שנאפס תפוחים או קלבדוס ו-15 מ"ל קואנטרו. ניתן להחליף את הקואנטרו ב-30 מ"ל מיץ תפוחים ולהוסיף 30 מ"ל סאוור. את המרכיבים מנערים היטב בשייקר, מוזגים לכוס מרטיני מקוררת, ומקשטים בפלח תפוח ודובדבן.

==גרסאות דומות==
משקה דומה, "ראמפלטיני", הוא העתק של אפל מרטיני, שם במקום הוודקה, מערבבים בו רום.

==מקור הקוקטייל==
אפל מרטיני הוכן לראשונה בעיירה גלרנד, על ידי ברמן אירי בשם ברי לאוורן בסוף שנות ה-70. 

==אזכורים בתרבות==
בסדרת הקומדיה שני גברים וחצי, מרבה אלן להזמין את הקוקטייל הזה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קוקטיילים
קטגוריה:מאכלי תפוחים
התנועה הדרוזית הציונית

[[אות הנשיא למתנדב לשנת תשע"ו מוענק על ידי נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין לתנועה הדרוזית ציונית]]
התנועה הדרוזית הציונית היא תנועה המקדמת את הרעיון הציוני בקרב הדרוזים בישראל.

התנועה הוקמה ב-1975 על ידי יוסף נאסר א-דין, שעוד בשנת 1972 ביקש להשתתף בקונגרס הציוני, במטרה לעצור את הסחף של מעבר צעירים דרוזים לתמיכה ברק"ח. התנועה באה להביע הזדהות של הדרוזים במדינת ישראל, להדק את הקשרים בין היהודים והדרוזים ולדרוש מהמדינה מענה למצוקות של הדרוזים. התנועה הקימה מועדונים בדלית אל-כרמל ובכפר סמיע, וקיימה מפגשים עם יהודים ברחבי ישראל וכנסים וימי עיון לקידום מטרותיה. התנועה פועלת בשיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית וקיימה עימה פעילויות שונות, בהם הזדהות עם יהודי ברית המועצות. אנשי התנועה פעלו לחיזוק ההזדהות עם ישראל בקרב הדרוזים ברמת הגולן אך התריעו על הבעיתיות כאשר ממשלת ישראל אינה מבהירה באופן נחרץ שהרמה תישאר בשליטת ישראל.

בשנת 2009 קיימה את הקונגרס הציוני הדרוזי הראשון בהשתתפות כ-1,700 בני נוער מהמגזר. יו"ר התנועה הוא יוסף נאסר אדין, איש עסקים מדלית אל-כרמל. התנועה מפעילה בשיתוף הסוכנות היהודית את הפרויקט "ברית חיים", פרויקט המפגיש בין בני נוער יהודים ודרוזים. כמו כן עוסקת התנועה בקידום מעמד האשה הדרוזית ומפעילה קרן לחלוקת מלגות לסטודנטים דרוזים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20110721135621/http://radiohaifa.mediacast.co.il/article.aspx?id=5252 "הציונות הדרוזית היא אהבת מדינת ישראל והתרומה למדינת ישראל"]
* [http://www.karmel.co.il/index.php?option=com_content&task=view&id=9901 משרישים ציונות בנוער הדרוזי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:העדה הדרוזית בישראל
קטגוריה:ציונות
קטגוריה:מקבלי אות הנשיא להתנדבות
יוסי הרי

יוסי הרי, הידוע גם בשם הבמה מיסטר הרי, הוא זמר־יוצר ישראלי.

==ביוגרפיה==
הרי פרץ לתודעה כאשר השיר "אל תשכחי אותנו", שכתב והלחין, יצא לרדיו כתקליטון וזכה להצלחה רבה. השיר יצא בסוף דצמבר 1979, ובתחילת אפריל 1980 הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'. בתום השנה העברית הגיע למקום ה־12 במצעד הפזמונים תש"ם של התוכנית "מקום בצמרת" באותה תחנה. באותה שנה נכלל שיר אחר של הרי: "מעולם לא זרחו לי הכוכבים" בביצועו של גיל רן, באלבום "סולו ראשון | פרויקט הכישרונות הצעירים", שהוציא המפיק המוזיקלי סולו יורמן (אולפני טריטון). באותו תקליט קובצו שירים מקוריים של יוצרים שהיו אז אלמוניים (ובהם פבלו רוזנברג). 

בעקבות הצלחתו של "אל תשכחי אותנו" הוציא הרי סינגלים נוספים לרדיו שזכו להצלחה, כגון "ראיתי את עינייך", "כל העיר צוחקת עלי", "הלכנו בעקבות השמש" ו"או לה לה". אלה נכללו באלבומו הראשון, "אל תשכחי אותנו!!!", שיצא בדצמבר 1980. אילן וירצברג, שעיבד את "אל תשכחי אותנו" וניגן ב"סולו ראשון", היה המעבד המוזיקלי של מרבית השירים באלבום, ונוסף אליו השתתפו בהקלטות נגנים אחרים שניגנו באותו פרויקט, כמו אלון הלל, שלמה חממי ומאיר ישראל בתופים, מוטי דיכנה ומיקי שביב בבס, גיל דור וחיים רומנו בגיטרות ועוד. 

ב־1983 הוציא הרי את הסינגל "מה קורה לך בייבי", שזכה להצלחה ברדיו. ב־1984 יצא "הייתה לי גברת הייתי אדון", שהצליח ברדיו גם הוא. בקיץ 1987 הוציא לרדיו את "הורה עבודה", שעיבד גרי אקשטיין. השיר לא זכה להצלחה, ובעקבות זאת דעכה הקריירה המוזיקלית של הרי. 

בשנות השמונים שימש הרי תקופה קצרה מדריך בכפר הנוער דוד רזיאל.

ב-2021 במלאת 40 שנה לשיר "אל תשכחי אותנו" הפיק מגזין הוידאו "יומן הרצליה" קליפ מחודש לשיר בכיכובו של יוסי הרי.<ref></ref> לשיר היו ביצועים נוספים במהלך השנים של זמרים שונים כמו יהודה סעדו בתוכנית המציאות "כוכב נולד 3"<ref></ref>, שימי רון, נתנאל ונועם דדון, יהודה אליאס וגבי שטרית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים הידועים בשם במה
שיקגו סקיי

שיקגו סקיי (באנגלית: Chicago Sky ובתרגום חופשי: "שמי שיקגו") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 2006 ומשחקת בבית המזרחי של הליגה. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון אולסטייט ארנה אשר בעיירה רוזמונט, אילינוי שהיא פרבר של העיר שיקגו. הקבוצה זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה בעונת 2021.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים
קטגוריה:קבוצות WNBA
סקיי, שיקגו
אגורא

אגורא (בספרדית: Agora) הוא סרט קולנוע ספרדי מסוגת דרמה המבוסס על אירוע היסטורי, שבוים על ידי אלחנדרו אמנבר. הסרט דובר אנגלית ומשחקים בו שחקנים בני לאומים שונים ובהם מספר ישראלים (אשרף ברהום, אושרי כהן, יוסף סוויד סמי סמיר ואחרים).

== עלילה ==

הסרט מתרחש באלכסנדריה ותקופתו היא ראשיתה של הנצרות כדת האימפריה הרומית, לאחר שהייתה דת נרדפת שנים רבות. 
הסרט מבוסס על קורותיה של הפילוסופית והמתמטיקאית היפאטיה. היפאטיה (רייצ'ל וייס) מלמדת פילוסופיה בספרייה הגדולה של אלכסנדריה ומשתייכת לזרם הנאופלטוני. היפאטיה אומנם פגנית, אך היא נוהגת בכבוד כלפי אנשים בעלי אמונות שונות משלה. לעומתה אביה, מנהיג בולט בקהילה, רוצה לנהוג בחומרה כלפי אנשים אשר המירו את דתם מעבודת אלילים לנצרות, אך לאחר שהיפאטיה מתערבת, הם מסולקים מהמקום. להיפאטיה מעריץ נלהב מקרב תלמידיה המנסה לשכנעה להינשא לו, אך היא מסרבת ומסבירה שאינה מושלמת. לראיה, היא מעניקה לו פיסה עם דם הווסת שלה. המעריץ הנכלם זורק את פיסת הבד אך העבד של היפאטיה דאבוס, המאוהב בה בסתר, מרים אותה לאחר מכן.

מספר הפגאנים הולך ופוחת בעוד מספר הנוצרים הולך ועולה כתוצאה מהמרות דת מרובות. הנוצרים הופכים יותר ויותר תוקפניים כלפי אנשים בעלי אמונות אחרות כגון היהודים והפגאנים. ראשון המסיתים לפגיעה בפגאנים הוא הנזיר אמוניוס (אשרף ברהום) כאשר הפגאנים מגיבים על התוקפנות הנוצרית מתפתחת מהומה שבמהלכה הנוצרים מטילים מצור על הפגנים בספרייה הגדולה של אלכסנדריה. נציג הקיסר הנוצרי תאודוסיוס הראשון מצווה לחון את הפגאנים, אולם מסלקם מן הספרייה, וזו מועברת לרשות הנוצרים, שבהתקף ברבריות משמידים אותה על אוסף הספרים המקיף שלה. במהלך ההתקפה על ספריית אלכסנדריה, נפגע אביה של היפאטיה ונפטר. היפאטיה הלומת הצער מנסה להציל כמה שיותר מכתבי היד העתיקים אשר נמצאים בספרייה אולם מצליחה להציל רק קומץ.

חלקו השני של הסרט עוקב אחר חקירותיה של היפאטיה וניסיונה ליצור תאוריה על מסלול כדור הארץ והשמש לאחר שהיא מבינה את הבעיות הקיימות בתאוריה של תלמי. היא יוצרת מודל הליוצנטרי ומגיעה למסקנות דומות לחוקי קפלר. בד בבד היפאטיה נקלעת לעימות בין השלטון החילוני של מעריצה לשעבר וידידה כיום, נציב מצרים פלביוס אורסטס (אוסקר אייזק) לשאיפתו של פטריארך אלכסנדריה קירילוס (סמי סמיר) להרחיב את שלטונו. אורסטס הפך לנוצרי יחד עם רבים מתלמידיה לשעבר של היפאטיה והוא עדיין רוחש לה חיבה, אולם לאור התערבותו של קירילוס, נאלץ לנהוג בהיפאטיה בנוקשות ולדרוש ממנה להודות כי היא אינה מבינה דבר, בהתחשב בעובדה שהיא אישה, בהתאם לחוקי הנצרות באותה תקופה. אורסטס מפציר בהיפאטיה להמיר את דתה אולם היא מסרבת.

הנזיר אמוניוס מצהיר על היפאטיה כאויבת הנצרות ומצהיר שהיא מכשפה. דאבוס, עבד שלה לשעבר ופגאני אשר המיר את דתו, שומע על העניין ומנסה להזהיר את היפאטיה אולם מאחר. היפאטיה נלכדת על ידי הנזירים ומיועדת להיות מופשטת מבגדיה ולהיסקל למוות. דאבוס מתבקש לשמור עליה עד להבאת אבנים לצורך סקילתה. דאבוס חונק את היפאטיה למוות כדי לחסוך ממנה את כאב הסקילה וכאשר ההמון חוזר, מצהיר שהיא התעלפה ומתרחק כאשר הסקילה מתחילה.

==קישורים חיצוניים==
* 

* - ריאיון עם ריצ'ל וייס
ביקורות:
* 
* 
* 
* 
קטגוריה:רומא העתיקה בתרבות
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי דרמה ספרדיים
קטגוריה:סרטים היסטוריים
קטגוריה:סרטים על מתמטיקה
קטגוריה:מחלוקות בנצרות בתרבות הפופולרית
קונטיקט סאן

קונטיקט סאן (באנגלית: Connecticut Sun ובתרגום חופשי: "שמש קונטיקט") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה נוסדה בשנת 1999 בתור אורלנדו מירקל ובשנת 2003 עברה לקונטיקט ושינתה את שמה. הקבוצה משחקת בבית המזרחי של הליגה וזכתה פעמיים באליפות הבית, בשנים 2004 ו-2005. אולם הקבוצה הוא המוהיקן סאן ארנה אשר בעיירה מונטוויל, קונטיקט. הקבוצה נמצאת בבעלות שבט המוהיקנים אשר בבעלותו נמצא גם קזינו מוהיקן סאן בו נמצא האולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים
קטגוריה:קבוצות WNBA
קטגוריה:קונטיקט: ספורט
וושינגטון מיסטיקס

וושינגטון מיסטיקס (באנגלית: Washington Mystics ובתרגום חופשי: "המיסטיקניות של וושינגטון") היא קבוצת כדורסל אמריקאית המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. 

הקבוצה נוסדה בשנת 1998 ומשחקת בבית המזרחי של הליגה. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון ורייזון סנטר אשר בוושינגטון, בירת ארצות הברית (באצטדיון משחקות גם קבוצת הכדורסל וושינגטון ויזארדס וקבוצת ההוקי קרח וושינגטון קפיטלס).

מאז היווסדה, הגיעה הקבוצה לפלייאוף ליגת הנשים 10 פעמים, היא זכתה בתואר הראשון בתולדותיה בעונת 2019 לאחר ניצחון 3–2 על קונטיקט סאן, לאחר שעונה קודם לכן הפסידה לסיאטל סטורם בגמר. בקבוצה שיחקו והתקדמו מספר שחקניות ידועות, בהן שמיק הולדסקלו, אלנה בירד וכריסטן לנגהורן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים
קטגוריה:קבוצות WNBA
מיסטיקס
רחוב גרייט פולטני

רחוב גרייט פולטני (אנגלית: Great Pulteney Street) הוא שדרה רחבה המשתרעת בין גשר פולטני למחוז הבחירה באת'וויק שבצד המזרחי של העיר באת', השוכנת באנגליה.
== היסטוריה ==
יוזם הקמת הרחוב היה חבר הפרלמנט הבריטי סר ויליאם פולטני, וב-1789 נשכר לשם כך האדריכל תומאס בולדווין. המועצה המקומית רצתה להרחיב את גבולות העיר, ואחוזתו של סר ויליאם שכנה במיקום נוח בצד השני של הנהר אייבון.

הרחוב משתרע לאורך 300 מטרים ולרוחב 30 מטרים, והוא אחד מהרחובות הגדולים ביותר בבאת'. האדריכל בולדווין תכנן רק את חזיתות המבנים של הרחוב, ויזמים שונים רכשו מגרשים והקימו את המבנים שמאחורי החזיתות. משמעות הדבר הייתה שהבניינים היו בעלי מראה חיצוני דומה, אך מאפייניהם הפנימיים היו שונים, וחלק מהמבנים הגדולים אף שימשו כבתי מלון.

התוכנית הייתה להפוך את הגדה המזרחית של האייבון, בנוסף לדרך הגישה מגשר פולטני, למקום פופולרי בקרב היזמים והמפתחים. תוכנית זאת לא יצאה לפועל, מאחר שלא בוצעו שינויים משמעותיים ברחוב, ואחת מהסמטאות היוצאות ממנו היא הרחוב הקצר ביותר בבאת', ובה יש כתובת מגורים אחת. המצב הכלכלי ב-1789 לא היה אידיאלי להמשך הבנייה, ולאחר פניקת 1796 - 1797 הגיע גם שפל 1807. באת' סבלה משיטפון גדול ב-1809, שגרם להצפת רוב המרתפים ברחוב ובשדות החקלאיים שמסביבו.

בתים מספר 1 עד 7 שימשו בעבר כאחד ממשרדי ממשלת בריטניה, וכיום כל אחד מוכרז כבניין רשום מדרגה I. גם בתים 41A ו-42 עד 77 הוכרזו כבניינים רשומים מדרגה I.

המזרקה השוכנת בצומת הרחובות גרייט פולטני ולורה פלייס לא הייתה חלק מהתוכנית המקורית. לאחר השלמת החלק העיקרי של הרחוב ב-1877 הגישו הדיירים עצומה, ובאמצעותה הצליחו לקבל אישור ולגייס מימון להקמת עמוד גדול, בדומה לעמוד נלסון שבלונדון. אולם, עם תחילת בניית העמוד הבינו הדיירים כי הוא יתנשא מעל כל האזור, מאחר שהיה גבוה פי שניים מהבתים, ולפיכך ביקשו מהמועצה לעצור את הבנייה. לאחר משא ומתן בוטלה התוכנית, ובמקום העמוד נבנתה מזרקה קטנה יותר. מזרקה זו מושחתת מדי פעם על ידי ונדליסטים השופכים לתוכה סבון וגורמים לגלישת המים וליצירת סיכון תחבורתי.

תוכניות הבנייה של כל הבתים (כולל תוכניות שמעולם לא יצאו לפועל) מוצגות בגלריית ויקטוריה לאמנות, השוכנת בפינת גשר פולטני ורחוב גרנד פרייד.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20101006184816/http://www.imagesofengland.org.uk/Details/Default.aspx?id=442581 בתים 1 - 7] באתר Images of England
* [https://web.archive.org/web/20101006233335/http://www.imagesofengland.org.uk/Details/Default.aspx?id=442583 בתים 41A ו-42 עד 77] באתר Images of England
* [https://web.archive.org/web/20080827223627/http://www.cityofbath.co.uk/Streets/greatpulteneyst.html רחוב גרייט פולטני] באתר City of Bath

גרייט פולטני
מנדל נון

מנדל נון כדייג צעיר בכנרת
מנדל נון (20 בנובמבר 1918 - 10 במרץ 2010) היה דייג, ארכאולוג וחוקר הכנרת.

==ביוגרפיה==
נון עלה לארץ ישראל מדבינסק שבלטביה בשנת 1940. לאחר עלייתו למד שנה אחת באוניברסיטה העברית בהנחייתו של פרופסור בנימין מזר. לאחר שעזב את לימודיו החל לעבוד כדייג באגם החולה, ומשם עבר כעבור זמן קצר לקיבוץ עין גב, שנוסד שנים מעטות קודם לכן בחופה המזרחי של הכנרת. כחבר הקיבוץ עבד במשך שנים רבות כדייג ואחר כך כגזבר חברת השיט של הקיבוץ. בהשפעת עיסוקו כדייג עברת את שמו מניישטט לנון.

במקביל לעבודתו עסק נון בחקר הארכאולוגיה לחופי הכנרת ובחקר הכנרת עצמה. בין היתר נזקפת לזכותו חשיפת המנזר בכורסי, שבו על פי המסורת הנוצרית חולל ישו את "נס החזירים". כן חשף נון 14 נמלים עתיקים לחופי הכנרת. חלק מן הממצאים שחשף לאורך השנים מוצגים ב"מוזיאון העוגנים", שנוסד ב-1993 בקיבוץ עין גב. נון קבע ממצאים גם באשר לתנודות מפלס המים בכנרת לאורך ההיסטוריה.

נפטר בעין גב ב-10 במרץ 2010, והובא למנוחות בבית העלמין שבקיבוץ.

== ספריו ==
נון, שהיה בעיקרו של דבר אוטודידקט, פרסם לאורך השנים מונוגרפיות ומאמרים רבים וכן שני ספרים:
* הדיג העברי הקדום (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1964)
* הכנרת: מונוגרפיה של ימה (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1977).
* סוסיתא. הוצאת מרכז התרבות נופים. תשי'א. 1951.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* יגאל שטסל, [http://digitool.haifa.ac.il/webclient/DeliveryManager?pid=664309&custom_att_2=simple_viewer משקולות דיג? מכלול אבנים בעלות נקב מחופי הכנרת על סמך המאסף של מנדל נון ז"ל], אוניברסיטת חיפה, 2010
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי לטביה
קטגוריה:ארכאולוגים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עין גב: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
הפארק הלאומי גרחונאי

הפארק הלאומי גרחונאי (בספרדית: Parque nacional de Garajonay) משתרע על פני 40 קמ"ר באי לה גומרה שבאיים הקנריים. הוא הוכרז כפארק לאומי ב-25 במרץ 1981 וב-1986 הכריז עליו אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.

== גאוגרפיה ==

כ-70% משטח הפארק מכוסים ביער סובטרופי לח מסוג לאוריסילבה, האופייני לאיים הקנריים, לאיים האזוריים ולאיי מדיירה, ומאופיין במינים שונים של עריים. בתקופת השלישון כיסו יערות מסוג זה את דרום אירופה, אך הם נעלמו כתוצאה משינויי האקלים. שטח היער בלה גומרה הצטמצם אף הוא, בכ-65%, עקב פעילויות של האדם, בהן ברוא יערות לצורכי מרעה, שרפות ונטיעת עצים כגון אורן ואקליפטוס, המהווים מין פולש באי. הנהלת הפארק פועלת כיום לעקירתם של עצים אלה במקומות בהם הם מפריעים להתפתחות היער. באזורים הגבוהים יותר בפארק, החשופים יותר לשמש ולרוח, הצמחייה דלילה יותר. בדרום הפארק מפנים העריים את מקומם לעצי אשור ואברשיים. בסך הכל, יש בפארק כ-450 מיני צמחים, מהם 34 מינים אנדמיים.

מאפיין נוסף של הפארק הוא סלעי הבזלת העצומים שקיימים בו, שריד להרי געש קדומים שעברו תהליכי סחיפה. חלק מהסלעים היו קדושים לתושבים הילידים של האי.

כמה מבעלי החיים בפארק, ובהם לטאת גומרה וחומט הקנריים המערביים הם אנדמיים לאי. כן נפוצים בו שני מיני יונים החיים רק באיים הקנריים, יונת בולה ויונת ער. כן חיים בפארק כאלף מינים של חסרי חוליות, מהם כ-150 אנדמיים.

שמו של הפארק ניתן לו על שם ההר הגבוה ביותר בו, הר גרחונאי, המתנשא לגובה של 1,484 מעל פני הים. ההר עצמו נקרא על שמם של גארה וחונאי, גיבורי פולקלור מקומי, המזכיר את רומיאו ויוליה. השניים היו עתידים להינשא, אך ביום האירוסין שלהם, התפרץ הר געש. משפחותיהם סברו כי מדובר בסימן רע, ולכן אסרו עליהם להינשא. השניים ברחו אל היער, ושמו קץ לחייהם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

גרחונאי
קטגוריה:האיים הקנריים: גאוגרפיה
ג'וליו אנדראוטי

ג'וליו אנדראוטי (באיטלקית: Giulio Andreotti; 14 בינואר 1919 - 6 במאי 2013) היה מבכירי המדינאים האיטלקים שלאחר מלחמת העולם השנייה. הוא כיהן כראש ממשלת איטליה בשנים 1972-1973, 1979-1976 ו-1985-1992. כמו כן שימש בתפקיד שר ההגנה, שר החוץ ושר הפנים. החל משנת 1991 כיהן אנדראוטי כסנטור לכל החיים בפרלמנט האיטלקי.

== חייו ==
אנדראוטי נולד ברומא וסיים בה את לימודי המשפטים. לאחר מלחמת העולם השנייה וכינון הרפובליקה האיטלקית הצטרף אנדראוטי לשורות המפלגה הדמוקרטית-נוצרית. אנדראוטי נחשב לבן-חסותו של מנהיג המפלגה, שהייתה מפלגת השלטון באיטליה במשך שנים רבות, אלצ'ידה דה גספרי (Alcide De Gasperi). אנדראוטי נבחר לפרלמנט האיטלקי בשנת 1946. כאשר נבחר להיות ראש ממשלת איטליה בפעם השנייה הוא מינה את טינה אנסלמי כשרה בממשלתו, בפעם הראשונה בתולדות המדינה. הוא היה ראש ממשלת איטליה האחרון מטעם המפלגה הדמוקרטית-נוצרית, ותקופת הכהונה האחרונה שלו כראש ממשלה (1985-1992) התאפיינה בגילויי שחיתות רבים במפלגת השלטון, דבר שהביא לבסוף למפלתה בבחירות, ולהתפרקותה בשנת 1994.

בשנת 1993 נחקר אנדראוטי בחשד לקיום קשרים עם המאפיה האיטלקית, חקירה אשר הובילה למשפט שזכה לתהודה תקשורתית רבה באיטליה. בסרט "הסנדק חלק שלישי", מופיעה הדמות דון ליצו לוקאזי, פוליטיקאי רם-דרג בעל קשרים למאפיה. דמות זו בוססה בצורה מסוימת על דמותו של אנדראוטי. בסרט, קודם שלוקאזי נרצח, לוחש לו הרוצח: "כוח מחליש את מי שאין לו את זה" (משפט שנטבע על ידי אנדראוטי עצמו, כפרפרזה על אמרתו של יריבו הפוליטי ג'נקראלו פייטה: "כוח מחליש אותך").

אנדראוטי סבל מעקמת, דבר שלא מנע ממנו להיות פוליטיקאי מצליח ואהוד. הוא כונה בעקבות כך "הגיבן". אנדראוטי גם כונה באיטליה "ג'וליו האלוהי" (Divo Giulio - כינוי שמקורו מיוליוס קיסר) וזאת בזכות הוותק הרב שהוא צבר בפוליטיקה האיטלקית, אופיו הסמכותי וכושר המנהיגות שלו.

סרט בשם "Il Divo" הופק על חייו של אנדראוטי, וזכה בפרס המבקרים בפסטיבל קאן בשנת 2008. בשנת 2006, בגיל 87, נענה אנדראוטי לבקשה להציג את מועמדותו לתפקיד נשיא הרפובליקה האיטלקית, אך הפסיד.

אנדראוטי נודע בקשריו ההדוקים עם מוסדות הכנסייה הקתולית באיטליה וכן עם הוותיקן. יש הטוענים כי אנדראוטי לא עשה את המירב כדי להציל את חייו של ראש ממשלת איטליה לשעבר וחברו למפלגה, אלדו מורו אשר נחטף על ידי ארגון הבריגדות האדומות והוצא להורג על ידם בשנת 1978. בשנת 2009 צוין באיטליה יום הולדתו ה-90 של אנדראוטי במגוון רחב של כתבות בתקשורת. אנדראוטי כתב ספרים רבים ולעיתים מאמרים בעיתונות האיטלקית. אנדראוטי נודע באימרותיו הציניות, בהן:
* "מלבד במלחמות הפוניות, שבהן הייתי צעיר מדי, האשימו אותי בהכל".
* "הפוליטיקה היא מחלה שאף אחד לא רוצה להירפא ממנה".
* "אתה חוטא כאשר אתה מדבר סרה על אנשים, אולם לפעמים אתה עושה את הדבר הנכון".

נפטר ב-6 במאי 2013 בביתו שברומא, והוא בן 94 במותו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ממשלת איטליה
קטגוריה:שרי החוץ של איטליה
קטגוריה:שרי ההגנה של איטליה
קטגוריה:נשיאי המועצה האירופית
קטגוריה:אבירי מסדר מלטה
קטגוריה:מעוטרי המסדר האולימפי
קטגוריה:שרי הפנים של איטליה
קטגוריה:חברי הסנאט של איטליה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1919
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2013
דון אמיצ'י

דומיניק פליקס אמיצ'י (באנגלית: Dominic Felix Amici; 31 במאי 1908 – 6 בדצמבר 1993) היה שחקן קולנוע אמריקאי. זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1985 על תפקידו בסרט "קוקון".

==ביוגרפיה==
אמיצ'י נולד בעיר קנושה שבמדינת ויסקונסין, בנם של ברברה (ממוצא גרמני-אירי) ופליקס אמיצ'י (ממוצא איטלקי). לאמיצ'י היו שלושה אחים ושתי אחיות. אמיצ'י למד באוניברסיטת מרקט, במכללת לוראס ובאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.

אמיצ'י נישא ב-1932 להונור פרנדרגאסט, הזוג היה נשוי עד למותה של פרנדרגאסט ב-1986.
לזוג נולדו שישה ילדים. אמיצ'י נפטר בשנת 1993 בגיל 85 ממחלת סרטן הערמונית, לפי בקשתו, גופתו של אמיצ'י נשרפה ועפרו נקבר בבית הקברות סט. פילומאנס שבמדינת איווה.

=== התחלת הקריירה ===
אמיצ'י התחיל את קריירת המשחק שלו במופעי וודוויל שם עבד לצידה של טקסס גויינאן, עד ששוחרר מהמופע בטענה שהמשחק שלו נוקשה מדי בשביל סוג כזה של מופע. את הקריירה הקולנועית שלו החל אמיצ'י בסוף "שנות ה-30" כשהופיע בסרטים "להקת הרגטיים של אלכסנדר" ו"בשיקגו הישנה".
אמיצ'י גילם את דמותו הביוגרפית של המדען אלכסנדר גרהם בל בסרט "סיפורו של אלכסנדר גרהם בל".

בשנות ה-40 הופיע אמיצ'י בסרטים "לילאן ראסל", "הדרך לארגנטינה", "מישהו לצעוק עליו", "כנף ותפילה", "אישה אורחת" ו"השמים יכולים לחכות" של ארנסט לוביטש.

במקביל לקריירה הקולנועית שלו, אמיצ'י היה מוכר גם כשדר רדיו ונחשב לאחד משדרני הרדיו הטובים באותם זמנים.

=== ההצלחה ===
לאחר שנות ה-40 לקח אמיצ'י פסק זמן קצר מתחום הקולנוע והתמקד יותר בתחום התיאטרון, אמיצ'י הופיע בברודוויי במחזות בין היתר: "הנרי, הנרי המתוק", "העיר שלנו" ו"גרבי המשי".
אמיצ'י חזר לקולנוע ב-1983 כשהופיע בתפקיד משני בקומדיה "משנה מקום משנה מזל".

בשנת 1985 לוהק אמיצ'י על ידי רון הווארד לתפקיד ראשי בסרט ההרפתקאות הבדיוני "קוקון".
בסרט הופיע אמיצ'י בדמותו של ארתור סלאווין, קשיש המבלה עם חבורת זקנים עליזה המשתכנת בבית אבות, החבורה מתגנבת בחשאי לבריכה פרטית בבית סמוך כדי להתרענן. מהר מאוד הם מגלים שהשחייה בברכה מחזירה להם את נעוריהם – בריאותם וגם נותנת מוטיבציה לחיות. 
על משחקו המרגש בסרט זכה דון אמיצ'י בהיותו בן 77 בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.

ב-1988 שיחק אמיצ'י בסרטו של דייוויד מאמט "דברים משתנים", הופעתו בסרט זיכתה את אמיצ'י בשני פרסים במסגרת "פסטיבל ונציה".

סרטו האחרון של אמיצ'י לפני מותו היה "קורינה, קורינה".

==מסרטיו==
* קלייב של הודו - 1935
* בשיקגו הישנה - 1935
* נהר הברבורים - 1939
* סיפורו של אלכסנדר גרהם בל - 1939
* ליליאן ראסל - 1940
* הדרך לארגנטינה - 1940
* לילה בריו - (1941)
* מישהו לצעוק עליו - 1943
* השמים יכולים לחכות - 1943
* כנף ותפילה - 1944
* אישה אורחת - 1945
* משנה מקום משנה מזל - 1983
* קוקון - 1985
* הארי והאנדרסונים - 1987
* מגלה את אמריקה - 1988
* דברים משתנים - 1988
* קוקון 2: החזרה - 1988
* אוסקר - 1991
* המסע המופלא הביתה - 1993
* קורינה, קורינה - 1994

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: רדיו
קטגוריה:זוכי גביע וולפי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרקט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1908
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1993
ספטיפיליום

ספטיפיליום (שם מדעי: Spathiphyllum) הוא סוג של צמח טרופי ממשפחת הלופיים, הכולל כ-52 מינים<ref></ref>. שם הסוג מעיד על צורת מִתְחָל התפרחת, הדומה עם הופעתו לעלה. הצמח קל למדי לגידול ומשמש לצורכי נוי. בתוספת ליפי העלים הוא נושא במשך הקיץ תפרחת נאה של פרחים עדינים. הוא גדל היטב גם בתרבית מים. מוצא הסוג הוא באזור הטרופי של אמריקה.

סְפָּטִיפִילוֹן וָלִיס (Spathiphyllum wallisii Regel) הוא כנראה הנציג היחיד בצמחי הבית בישראל<ref></ref>.

== גלריה לתמונות ==
<gallery>
קובץ:ספטיפילון וליס צמח ביתי.jpg|alt=|ספטיפילון וליס צמח ביתי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1832
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי היינריך וילהלם שוט
קטגוריה:לופיים
קוקו בן 19

קוקו בן 19 הוא סרט קולנוע ישראלי מ-1985, בבימויו של דני ורטה.
==עלילה==
הסרט עוסק בקוקו, נער מזרחי משכונת מצוקה ירושלמית. שמו של הסרט הוא תגובה לשם הסרט נועה בת 17 העוסק בהתבגרות על רקע משבר בתנועה הקיבוצית. קוקו מנגן בלהקת רוק וחולם להיות כוכב, אך בינתיים, כדי לממן את הקלטות האלבום, מבצע מעשי שוד. אחד השירים שכתב, "קוקו בן 19" מבוצע על ידי להקה של בני עשירים וזוכה להצלחה גדולה, אך קוקו לא נהנה ממנה.
==הפקה==
הסרט היה סרטו הראשון של ורטה באורך מלא. הוא ליהק לסרט שחקנים לא מקצועיים, שהייתה זו להם הפעם הראשונה (והאחרונה) בה השתתפו בסרט קולנוע. פסקול הסרט יצא כאלבום במקביל להקרנתו, בהפקתו ובכתיבתו של שלמה מזרחי. בין היתר, נטלו בו חלק דני בסן, ששר את שיר הנושא שהפך ללהיט, מיקי שביב, גלעד עצמון ומאיר דדון, שגילם את דמותו של חברו ללהקה של קוקו. ב-2001 יצא האלבום בהפקה מחודשת.

לקראת צאתו של הסרט, וגם זמן רב אחרי שירד מהאקרנים, צצו ברחבי ישראל כתובות גרפיטי רבות, הנושאות את הכיתוב "קוקו בן 19". רבים יצאו נגד הפרסום הלא שגרתי, וראש עיריית ירושלים דאז, טדי קולק, אף איים להחרים את הסרט. בתגובה, הופצו צילומים של כוכבי הסרט, כשהם מוחקים את אחת הכתובות ובמאי הסרט דני ורטה טען שאין להפקה קשר לכתובות. חרף הפרסום האגרסיבי, לא זכה הסרט להצלחה מסחרית.

סצנות רבות בסרט צולמו בשכונת ממילא, כמה שנים לפני שהחלה הריסתה לקראת הקמת פרויקט ממילא אך לאחר שפונתה ממרבית התושבים. המבנים הנטושים בשכונה סיפקו תפאורה הולמת לסרט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* - ריאיון עם כוכב הסרט אודי כהן
ביקורות
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1985
קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:ירושלים בקולנוע
קטגוריה:סרטי התבגרות
קטגוריה:סרטי נעורים ישראליים
ספירלת אולם

הצגה ספירלית של המספרים הטבעיים
ספירלת אולם (Ulam spiral), או ספירלת המספרים הראשוניים, היא הצגה גרפית, ספירלית, של המספרים הטבעיים, שבה מודגשים המספרים הראשוניים. אופן הצגה זה מדגיש את הראשוניים המופיעים בסדרות ריבועיות, כמו <math>\ 4n^2+1</math>. את הספירלה גילה המתמטיקאי ומדען האטום סטניסלב אולם. 

175px
ההצגה הספירלית של המספרים הטבעיים מסדרת אותם על הסריג הריבועי באופן המתואר בתרשים משמאל. על התרשים מסמנים את המספרים הראשוניים בלבד, במטרה לבודד את התכונות של המספרים האלה (ראו תרשים שני). 
המספר הפותח את ההקפה ה-n-ית, בפינה הימנית-תחתונה, הוא <math>\ 4n(n-1)+2</math> (המספרים הפותחים הם: 2, 10, 26, 50). בדומה לזה, כל קרן היוצאת מן הראשית פוגשת בדרכה סדרה ריבועית מן הצורה <math>\ an^2+bn+c</math> עבור מקדמים b, a ו-c מתאימים, וכך היא מתרגמת תכונות ריבועיות של המספרים הראשוניים למידע גרפי שאפשר לאתר לאורך קו ישר. 

בספירלת אולם המספרים הזוגיים והאי-זוגיים מכסים אלכסונים נפרדים, והמספרים הראשוניים (מלבד 2) שייכים כמובן לאלכסונים האי-זוגיים. השכיחות הגבוהה של ראשוניים לאורך אלכסונים מסוימים (הנתונים בזווית של 45 מעלות מן הצירים), או על ישרים אנכיים ואופקיים, אינה אלא הצגה גרפית של סדרות מהצורה <math>\ f(n) = 4 n^2 + b n + c</math>, המאכלסות עבור קבועים b ו- c מתאימים, יותר ראשונים מן הצפוי ביחס לגודלם של הערכים המתקבלים. משפט דיריכלה מראה שהשכיחות של ראשוניים לאורך סדרות חשבוניות זהה לזו שאפשר לצפות לה משיקולים הסתברותיים פשוטים (היינו, תכונות קונגרואנציה). תוצאות אמפיריות, כמו אלו המודגמות בספירלה של אולם, מראות שאותם שיקולים תקפים כנראה גם לסדרות ריבועיות, אבל כאן הרבה יותר קשה לספק הוכחות מוצקות, ועדיין לא ידוע אפילו האם קיימים אינסוף ראשוניים מהצורה <math>\ 4n^2+1</math>. 

הספירלה הופיעה על שער הירחון סיינטיפיק אמריקן במרץ 1964.
המספרים הראשוניים בספירלת אולם בגודל 200X200

== ראו גם ==

125px
* גרסאות שונות של ספירלת אולם, כמו Sacks spiral שבתמונה משמאל, חושפות דפוסים אחרים בין המספרים הראשוניים.

== קישורים חיצוניים ==

* מאמרם של M.L. Stein, אולם ו-M.B. Wells ב- American Mathematical Monthly 1964: [http://www.jstor.org/pss/2312588 עמוד 1], [http://www.jstor.org/pss/2312589 עמוד 2]
* 

קטגוריה:מספרים ראשוניים
קטגוריה:שעשועי מתמטיקה
קרב הזב

נהר הזב
קרב הזב (בערבית: معركة الزاب) היה קרב שהתרחש ב-25 בינואר 750 על גדותיו של נהר הזב הגדול שבעיראק בין כוחות אומיים בראשות הח'ליף מרואן השני לכוחות עבאסיים בראשות עבדאללה בן מוחמד א-ספאח. הניצחון העבאסי המכריע בקרב זה מסמל את נפילתה של הח'ליפות האומיית ששלטה בעולם האסלאם בין 661–750. חודשיים לאחר הקרב נפלה דמשק בידי העבאסים ועימה בית אומיה כולו. הח'ליפות העבאסית שיסודה בקרב זה החזיקה מעמד עד לנפילת בגדאד בידי המונגולים בשנת 1258.

== רקע היסטורי ==

בשנת 747 התקוממה תנועת ההאשמיה העבאסית בח'וראסאן כנגד בית אומיה. לבית עבאס הצטרפו תומכים רבים מקרב המואלי, השיעים, הזיידים והח'וארג' בשל העובדה שבית אומיה נתפש כמושחת והנהיג מדיניות העדפה ברורה של ערבים על חשבון נתינים בני עמים אחרים. העבאסים הציגו את עצמם כמבקשים להעלות לשלטון "בן למשפחת מוחמד" אך למעשה התכוונו לעצמם – בהיותם צאצאים של אל-עבאס בן דודו של הנביא.

לאחר הצלחות ראשוניות בח'וראסאן, פרס וכופה, אסף מרואן השני את כוחותיו מסוריה ויצא לקדם את פניהם של העבאסים המתקדמים מזרחה. שני הצדדים נפגשו על גדותיו של נהר הזב הגדול במזרח איראן, למרגלות הרי הזגרוס.

== מהלך הקרב ==

הצבא האומיי היה גדול מהצבא העבאסי שמולו, אך המורל שלו היה ירוד בעקבות הפסדים משמעותיים לעבאסים במזרח. הצבא כלל חיילים מיומנים ותיקי מסעות הקרב האומיים כנגד האימפריה הביזנטית. הצבא העבאסי כלל גייסות ח'ארג'יות, שיעיות וזידיות לצד המונים של מואלים בני פרס. העבאסים יצרו קיר חניתות כנגד האומיים ובכך הצליחו לשבור את התקפת הפרשים שלהם. ההתקפה האומיית פוזרה, הכוחות נסוגו ובמהלך הקרב והמרדף שלאחריו רבים מהם נהרגו ואחרים טבעו במי הנהר הגועשים של עונת החורף.

== תוצאות המפלה ==

האומיים נסוגו לכיוון סוריה. באפריל נפלה דמשק לכוחות העבאסיים ומרואן נמלט למצרים, שם נתפס בקרב העיר בוציר שבדלתת הנילוס והומת באוגוסט אותה השנה. שארית בית אומיה נכחדה. בית עבאס עלה לשלטון מוחלט במזרח העולם המוסלמי. במערב העולם המוסלמי, הצליח פליט יחיד של בית אומיה עבד א-רחמן הראשון לכונן אמירות שבירתה בקורדובה ואשר שלטה בחלקים של חצי האי האיברי ומרוקו עד למאה ה-10.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אסלאם: היסטוריה צבאית
הזב, קרב
קטגוריה:בית אומיה
קטגוריה:בית עבאס
קטגוריה:המאה ה-8
וזלין

וזלין - השם המסחרי של החומר ג'ל פטרולאום לבן
וזלין (באנגלית: Vaseline) הוא שם המותג הפופולרי של חברת יוניליוור לחומר ג'ל פטרוליום (Petroleum jelly) או פרפין רך.

השימוש העיקרי בווזלין הוא כמשחה לטיפול והרגעה של גירוי בעור שאינה דורשת מרשם רופא.

==היסטוריה==
הווזלין התגלה לראשונה בצורתו הגולמית כ"שעווה שחורה" בשנת 1859 בידי פועלים של מתקני קידוחי הנפט הראשונים, והוא שימש אותם לטיפול בחתכים וכוויות שסבלו מהם כתוצאה מעבודתם.

הכימאי רוברט צ'יזברו שעד לאותו הזמן עסק בהפקת שמן מלווייתנים, זיהה את המגמה העתידית ולפיה הנפט יתפוס את הבכורה בתחום עיסוקו, והחל לחקור את הפוטנציאל המסחרי של החומר החדש. צ'יזברו גילה כי מזיקוק של החומר הגולמי השחור והשמנוני ניתן ליצור ג'ל בהיר בעל אותן תכונות של הקלה על גירוי בעור, ובשנת 1872 רשם אותו כפטנט.

מפעל הייצור הראשון למשחה נפתח ב-1870 ונבחר לו שם המותג "וזלין". על מנת למכור את המוצר החדש שפיתח, החל צ'יזברו בתצוגות רחוב בניו יורק בהן יצר כוויות על עורו ולאחר מכן מרח אותן ב"משחת הפלאים", כפי שכינה אותה.

==תכונות החומר==
וזלין מורכב מתערובת דליקה של פחמימנים במרקם מוצק-חלקי (ג'ל) בעלי שרשרת פחמימנים הגבוהה בדרך כלל מ-25 אטומי פחמן.
החומר שקוף ובעל גוון שנע בין לבן לצהוב בהיר, חסר טעם וריח והכל בהתאם למידת הזיקוק של חומר הגלם.

נקודת ההתכה של החומר היא כ-75 מעלות צלזיוס, הוא אינו מתחמצן במגע עם האוויר ואינו פעיל מבחינה כימית. החומר אינו מסיס במים אך ניתן להמיסו בעזרת ממסים אורגניים.

==שימושים==
השימוש בג'ל פטרולאום נעשה לצורך הקלה על גירוי חיצוני בעור כגון כוויות; אך למעשה אין לו כל תכונות רפואיות או השפעה ישירה על תהליך ההחלמה והוא כלל אינו נספג בעור. ההשפעה החיובית של מריחת הווזלין על פגע בעור נובעת מן האיטום שהוא יוצר על פני העור ובכך מונע יצירת מגע עם חיידקים ויצירת זיהום, ושומר על גמישות העור הפגוע. יכול לעזור במקרים קלים של דלקת זווית הפה.

תכונותיו של הווזלין מאפשרות להשתמש בו גם לצרכים קוסמטיים של הגנת העור ושמירת גמישותו במקרים כגון שפתיים יבשות וסדוקות, פטרת הציפורניים, וכדי להסיר איפור.

ספורטאים הפועלים בתחרויות סיבולת ארוכות כגון משחים ארוכים או תחרויות מרתון של ריצה ואופניים, נוהגים למרוח וזלין לפני התחרות במקומות החיכוך של העור עם בגדי הספורט כאמצעי הגנה משפשוף וצריבה.

שימוש נוסף של החומר נמצא בהגנה על רהיטים מעץ ומעור ואף על חלקי מתכת ופלסטיק של מכוניות.

===שימושים לא מומלצים===

עם התפשטות השימוש בווזלין כ"משחת פלא", הופצו גם אזהרות לשימוש לא מומלץ או מסוכן בחומר. כך למשל לא מומלץ למרוח ווזלין על כוויות טריות כיוון שתכונותיו של החומר כולאות את החום בתוך העור ומקשות על ההחלמה. גם ביובש או גודש באף החומר עלול לחדור לדרכי הנשימה ולהוביל לדלקת ריאות מחשיפה לשמן (Lipid pneumonia). השימוש בווזלין בעת קיום יחסי מין תוך שימוש בקונדום העשוי לטקס אינו מומלץ מכיוון שהוא עשוי לגרום לקונדום להיקרע.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://www.drakewell.org/ מוזיאון ראשית תעשיית הנפט בארהב]

קטגוריה:קוסמטיקה
קטגוריה:מוצרי נפט
קטגוריה:מותגי יוניליוור
קטגוריה:משחות
אוניברסיטת ירדן למדע וטכנולוגיה

אוניברסיטת ירדן למדע וטכנולוגיה (בערבית: جامعة العلوم والتكنولوجيا الأردنية; באנגלית: Jordan University of Science and Technology; וידועה אף בר"ת: JUST) היא אוניברסיטה כללית, ממלכתית, הנמצאת בפרברי העיר אירביד, באזור א-רמת'א, בצפון ממלכת ירדן. אוניברסיטה זו ואוניברסיטת ירדן הם שני המוסדות הבולטים להשכלה גבוהה וללימודי הנדסה ורפואה בממלכת ירדן. באוניברסיטה למעלה מ-20,000 סטודנטים לתואר ראשון, ולמעלה מ-1,500 סטודנטים לתארים מתקדמים. באוניברסיטה 11 פקולטות המציעות 52 מסלולי לימוד לתואר ראשון ו-95 מסלולי לימוד לתארים מתקדמים.

==היסטוריה==
אוניברסיטת ירדן למדע וטכנולוגיה נוסדה בשנת 1986. את גרעין הקמתה היוו חמש פקולטות מאוניברסיטת אל-ירמוכ: הפקולטה לרפואה, הפקולטה לרפואת שיניים, הפקולטה לרוקחות, הפקולטה לסיעוד, והפקולטה להנדסה. במהלך השנים נוספו לפקולטות אלה, הפקולטה למדעים ולאמנויות, הפקולטה למדעי הרפואה הישומיים, הפקולטה לרפואה וטרינרית, הפקולטה למחשבים וטכנולוגיית מידע, והפקולטה לחקלאות.

==קמפוס==
הקמפוס של אוניברסיטת ירדן למדע וטכנולוגיה נמצא כ-20 ק"מ ממזרח לעיר אירביד, בצפון ירדן, ושטחו כ-11 קמ"ר. בקמפוס מבני לימוד, ספרייה, וכן מתקני ספורט הכוללים אצטדיון כדורגל ובו 7,000 מושבים. בקמפוס נמצא גם בית החולים האוניברסיטאי על שם המלך עבדאללה ובו 638 מיטות אשפוז.

קמפוס האוניברסיטה מחולק לשניים: בניין הפקולטות הרפואיות ובניין הפקולטות ההנדסיות. בכל אחד משני הבניינים פועלת ספרייה. הספרייה בבניין הפקולטות לרפואה מכילה 115,000 ספרים וכן ירחונים רבים.

==קישורים חיצוניים==

* 

ירדן
קטגוריה:אירביד
הר באבה

הר באבה (בבולגרית ובמקדונית: Баба планина) הוא הר בשטח מקדוניה הצפונית, החולש על העיר ביטולה, ופסגתו הגבוהה ביותר, פֶּלִיסְטֶר, (המכונה גם: "הקיר האדום"), היא השלישית בגובהה במדינה. תצורת המסיב של הר זה הופכת אותו לקו פרשת מים לזרימת הנהרות באזור בין הים האדריאטי לים האגאי.

==גאוגרפיה==
בשטח ההר שוכן הפארק הלאומי פליסטר, שהוא השני בגודלו במקדוניה הצפונית, המיוער בעצים מחטניים ובו מגוון בעלי חיים כגון דובים, איילי בר, זאבים, חזירי בר ומספר מיני נשרים, קוראים וקאקים. בנחלים הזורמים במקום ישנם דגי טרוטה, המכונים "טרוטת אוחריד". בעונת החורף מהווה האזור אתר לתיירות סקי.

פסגת הפליסטר היא אחת מפסגות ההרים הדרומיות ביותר בבלקנים, שיש לה מאפייני אקלים אלפיניים. באזור קיימים שני אגמים, המכונים "עיני פליסטר", בשל צורתם. הגדול מביניהם ממוקם בגובה של 2,218 מטרים, אורכו 233 מטרים, רוחבו 162 מטרים ועומקו 14 מטרים והשני, בגובה של 2,180 מטרים, אורכו 79 מטרים, רוחבו 162 מטרים ועומקו 3 מטרים.

==היסטוריה==
מיקומו האסטרטגי של ההר הפך אותו לזירת קרבות לאורך ההיסטוריה. כך, בעת מלחמת הבלקן הראשונה הביסו באזור זה, כוחות סרביים בראשות הגנרל (ולימים וויווד) פטר בויוביץ' את הצבא העותמ'אני, המשיכו וכבשו את ביטולה ושחררו את מקדוניה מעול 500 שנות שלטון האימפריה העות'מאנית. בעת מלחמת העולם הראשונה, ב-18 במאי 1917, התחולל על פסגת הפליסטר קרב הר באבה, שנודע גם כ"קרב מונסטיר השני" ו"קרב הצוק האדום". הצבא הצרפתי ניסה לכבוש את הפסגה, שעליו הגנה אוגדת הרגלים השישית הבולגרית בפיקודו של מאיור גנרל בוריס דראנגוב, תוך שימוש בהפגזה כבדה על הפסגה. הצרפתים נהדפו תוך שהם מותירים אלפי נפגעים. בנרטיב ההיסטורי הבולגרי כונתה הפסגה לאחר הקרב שיפקה המקדונית, על שם קרב הגבורה שניהלו כוחות רוסים ומתנדבים בולגרים במעבר שיפקה, במסגרת המלחמה העות'מאנית-רוסית.

==ראו גם==
*החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ביטולה
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: הרים