OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
צו"ל

כיפה עם סרט (משמאל) וכיפה בלי סרט (מימין). בציבור החרדי הליטאי-ספרדי מסמל קיומו של הסרט את רמת ה"מודרניות" או ה"צו"ליות" של החובש אותה. בדרך כלל, כיפה עם סרט נחבשת על ידי חרדים אדוקים יותר.
צוּ"ל, או צוּלניק או צוּלער (בלשון נקבה: צוּ"לית וצוּ"לניקית) הוא שם תואר סטריאוטיפי בסלנג הדתי והחרדי לדמות המאופיינת בצדיקות יתר ופעמים רבות אף צדקנות, לפעמים בקונוטציה שלילית. הכינוי מורכב מראשי התיבות של הביטוי צדיק ורע לו.

הצו"ל האופייני נתפס כמי שמציית לכללים, וכן כאחד שאינו משקיע בלבושו ומחמיר בהלכות מעבר למה שנדרש ממנו ב"דרגתו הרוחנית". הצו"ל יהיה טיפוס רציני, מתנזר ממנעמי העולם הזה עד כמה שניתן, וייתפס לרוב עוסק בפעולה דתית כמו לימוד או תפילה. 

הצו"ליות האופייניות נתפסות ככאלה הלבושות בצניעות מוקפדת, ולרוב הן יימנעו בצורה מכוונת מלבוש העלול להיתפס כ"מודרני". הן אף יעסקו רבות בפעולה דתית כמו קריאת ספרי מוסר, אמירת תהילים או התנדבות בארגון חסד.

המילה אינה משמשת דווקא כאפיון שלילי אלא גם כפרמטר המתאר את רמת ה"צדיקות" של האדם המדובר.

במהלך השנים התפתח סלנג הצו"ל ונוספו לו כמה מילים שמגדירות את רמת וסגנון הצוליו"ת, צו"ל נזוף - שפירושו כי מעבר למה שמסמל הצו"ל הרגיל, אותו אדם מתהלך כשעל פניו הבעה כשל אדם נזוף. כמו כן צו"ל עולמים - שפירושו מי שלעולם לא נראה חיוך על פניו. מהצד השני צו"ל שש(נאמר בהגהה ליטאית) - בא לבטא סגנון של בחור או ישיבה שלמרות ההתנהגות הרצינית, מוטיב השמחה משתלב עם הציות וההתנזרות. צו"ל מתפתח - שפירושו מי שבמקור התנהגותו וקוד לבושו הוא של צו"ל, אבל הוא בתהליך של התפתחות ללבוש והתנהגות פתוחה יותר. בחלק מהישיבות ישנם סלנגים נוספים שבאים לבטאות את סגנונו של הצו"ל, כצו"ל סוודר וצו"ל טישו.

חשוב לציין כי ההגדרה של "צו"ל", לא באה ללעוג לו (לצו"ל) אלא רק לציין עובדה

בסדרה שבאבניקים השחקן אורי לייזרוביץ' שמגלם את דמותו של גדליה משחק את דמות הצו"ל בישיבה<ref></ref>, הסדרה הכניסה את המונח לשיח הישראלי<ref></ref>.

== ראו גם ==
* עגה חרדית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהדות חרדית
קטגוריה:סלנג
קטגוריה:ביטויים סטריאוטיפים ישראליים
אנדרטאות לזכר החייל המצרי

שתי אנדרטאות לזכר החייל המצרי הוקמו על ידי מצרים בדרומה של ישראל. האנדרטה האחת נמצאת בתחומי המועצה האזורית יואב, בסמוך לכביש 35 ומצודת יואב, והאנדרטה השנייה נמצאת בפארק "עד הלום" ליד העיר אשדוד.

הקמת האנדרטאות סוכמה במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים לזכר החיילים המצרים שנפלו בקרבות בשנת 1948. האנדרטה ליד חמי יואב מוקדשת לזכר חיילים מצרים שנהרגו בקרב כיס פלוג'ה, האנדרטה בפארק עד הלום היא לזכר חללי הצבא המצרי שנהרגו במקום. בהסכם השלום התחייבה ישראל לשמור על אנדרטאות אלו, ובמקביל התחייבו המצרים לשמור על האנדרטאות שהוקמו לזכר חיילים ישראלים בסיני בטרם נחתם ההסכם.

שתי האנדרטאות, שהוקמו בשנת 1989, עשויות אבן גרניט מצרית ועוצבו בצורת אובליסק. בכל אחת מהאנדרטאות מצוינים שמותיהם של ארבעה חיילים בדרגות שונות: על האנדרטה ליד חמי יואב מוזכרים שני אלופי-משנה, סמל וטוראי; על האנדרטה בפארק עד הלום מוזכרים אלוף-משנה, סגן-אלוף, רב-טוראי וטוראי. הכתובות על האנדרטאות והשילוט במקום הם בעברית, ערבית ואנגלית.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20131030215807/http://www.yoav.org.il/150658/אנדרטה-לזכר-החייל-המצרי אנדרטה לזכר החייל המצרי האלמוני] באתר מועצה אזורית יואב

חייל המצרי
קטגוריה:מצרים: צבא וביטחון
חייל המצרי
קטגוריה:מלחמת העצמאות: אנדרטאות
קטגוריה:יחסים צבאיים ישראל–מצרים
ג'ובארת

ג'ובארת, גֻ'בּארת, היה שבט בדואי גדול, אשר נטה את אוהליו בארץ ישראל.

במחצית המאה ה-20 משפחות השבט הגדולות היו אבו גבר, ארתימת אבו אל-עדוס, חסנת אבן צבח, אלדקס, ולידה, רוועה, סעדנת אלנוירי, סורכת אבן רפיע, סעדנה אבן ג'רבן, עמרין אבן עג'לן, קלזין תותבה, משרפה, וחידת ג'ברת.

==קישורים חיצוניים==
* יצחק ביילי, [http://www.snunit.k12.il/beduin/arti/1245.html רשימות על האוכלוסייה הבדואית ברצועת עזה], באתר סנונית
* חגי ארליך, [http://books.google.co.il/books?id=rU2GvD8rAb8C&pg=PA294&lpg=PA294&dq=חנאג'רה&source=bl&ots=z4Sqwj7_Er&sig=JUZ0c-DLCBi0iwEx9uK5P9iLof0&hl=iw&sa=X&ei=z9FYT5sliLTxA9OwsO4O&ved=0CDgQ6AEwAw#v=onepage&q=חנאג'רה&f=falseהמזרח התיכון בין מלחמות-העולם, כרך 1, חלק 2], הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, באתר books.google

==הערות שוליים==

קטגוריה:שבטים בדואים
קטגוריה:הגירות מצד מוסלמים לארץ ישראל
קטגוריה:בדואים
בשאטוה

באשטוה היה שבט בדואי גדול, אשר נטה את אוהליו בארץ ישראל, בשנות ה-30 של המאה ה-20 בבקעת הירדן; "מגשר נחילם עד סמוך לבית שאן".

במחצית המאה ה-20, הייתה פרנסת השבט על גידול צאן ובקר וגמלים, בסמוך לנהר הירדן. מוצא חלק מבני השבט בכורדיסטן, וחלקם שחורי עור מאפריקה. והשבט התנהל על ידי מספר שייחים.

==קישורים חיצוניים==
* יצחק ביילי, [http://www.snunit.k12.il/beduin/arti/1245.html רשימות על האוכלוסייה הבדואית ברצועת עזה], באתר סנונית
* חגי ארליך, [http://books.google.co.il/books?id=rU2GvD8rAb8C&pg=PA294&lpg=PA294&dq=%D7%97%D7%A0%D7%90%D7%92'%D7%A8%D7%94&source=bl&ots=z4Sqwj7_Er&sig=JUZ0c-DLCBi0iwEx9uK5P9iLof0&hl=iw&sa=X&ei=z9FYT5sliLTxA9OwsO4O&ved=0CDgQ6AEwAw#v=onepage&q=%D7%97%D7%A0%D7%90%D7%92'%D7%A8%D7%94&f=falseהמזרח התיכון בין מלחמות-העולם, כרך 1, חלק 2], הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, באתר books.google

==הערות שוליים==

קטגוריה:שבטים בדואים
קטגוריה:הגירות מצד מוסלמים לארץ ישראל
תעמרה

תעמרה (בערבית: التعامرة, תעתיק מדויק: אלתעאמרה) הוא שבט בדואי גדול, שנטה את אוהליו בארץ ישראל, באזור הנגב, ובאזור ירושלים. כיום חיים רוב בני השבט בשטחי הרשות הפלסטינית מדרום לבית לחם, ובממלכת ירדן. בני השבט הקימו שני יישובי קבע באזור בית לחם: זעתרה ומעסרה.

כמה מבני השבט התראיינו לכתבה של הערוץ הראשון שנעשתה על צבי מסיני, איש הייטק לשעבר שחוקר את מוצאם היהודי של חלק מהפלסטינים, וטענו לשורשים יהודים. צבי מסיני הביא את סיפור שבט התעמרה גם ב"ספר ההתחברות". לטענתו, שבט התעמרה היה בעברו שבט של יושבי קבע. הראשונים שיצאו, התרחקו מהכפר עם עדרי הצאן שלהם, בגלל מחסור במרעה במקום. כך הפכו אנשי התעמרה לנוודים, בתורם אחרי מקומות מרעה. מסיני מציין כי בבית הקברות של שבט התעמרה בסמוך לחירבת תעמר, נמצאות במקום הגבוה ביותר שתי מצבות ישנות שעליהן חקוקים מגיני דוד, שניזוקו בחלקם. לטענתו, אלו סותתו בידי תושבי המקום כדי להסתיר את מוצאם היהודי לאחר שאולצו להתאסלם.<ref></ref>

בשנות ה-30 של המאה ה-20 כתב יצחק בן-צבי כי השבט כולל כארבעת אלפים נפש. בני שבט התעמרה עזרו באיתור המגילות הגנוזות במערות קומראן ובמערות מורבעת במדבר יהודה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.peopleil.org/piGallery.aspx?pageID=piGalleries&galleryid=4714&rn=1&cId=23 בית משפחת רשאידה ביישוב תעמרה], באתר peopleil
==הערות שוליים==

קטגוריה:שבטים בדואים
קטגוריה:הגירות מצד מוסלמים לארץ ישראל
קטגוריה:קבוצות הטוענות למוצא יהודי
דושאן איבקוביץ'

דושאן איבקוביץ (בסרבית: Душан Ивковић; 29 באוקטובר 1943 – 16 בספטמבר 2021) היה כדורסלן ומאמן כדורסל סרבי. נבחר לרשימת 50 התורמים הגדולים ליורוליג, להיכל התהילה של פיב"א ולפרס אגדת יורוליג.

==קריירה==
איבקוביץ' נולד בבלגרד. כשחקן, העביר איבקוביץ' את שנותיו במדיה של רדניצ'קי בלגרד מהליגה היוגוסלבית בשנים 1958–1968. את דרכו כמאמן ראשי החל איבקוביץ' בפרטיזן בלגרד ב-1978 ומאז אימן במספר רב של קבוצות מיוגוסלביה, יוון ומרוסיה וזכה להישגים רבים בקבוצות אותן אימן. בשנים 1988–1995 החזיק איבקוביץ' במשרת המאמן הראשי של נבחרת יוגוסלביה שהייתה אחת הנבחרות הטובות בעולם בעת ההיא והגיעה להישגים מרשימים בזירה הבינלאומית. בשנת 2008, ברשימה שפרסם היורוליג, זכה איבקוביץ' להימנות כאחד מעשרה המאמנים המשפיעים ביותר בהיסטוריה של הכדורסל האירופי.
ב-2012 הוביל את אולימפיאקוס לזכייה באליפות היורוליג לאחר ניצחון 62-61 על צסק"א מוסקבה בגמר. בנוסף זכתה הקבוצה גם באליפות יוון לאחר הפסקה של 15 שנה.

בקיץ 2016 הודיע על פרישה מאימון.

נפטר ב-16 בספטמבר 2021.

==הישגים כמאמן==
*פרטיזן בלגרד:
**אליפות יוגוסלביה (1979)
**גביע יוגוסלביה (1979)
**גביע קוראץ' (1979)
*פאוק סלוניקי:
**אליפות יוון (1992)
*אולימפיאקוס:
**אליפות אירופה (1997, 2012)
**אליפות יוון (1997, 2012)
**גביע יוון: 2 (1997, 2010)
*א.א.ק. אתונה: 
**גביע ספורטה (2000)
**גביע יוון: 2 (2000, 2001)
*צסק"א מוסקבה:
**אליפות רוסיה: 3 (2005 ,2004 ,2003)
**גביע רוסיה (2005)
*דינמו מוסקבה:
**יורוקאפ (2006)
*אנאדולו אפס:
**גביע טורקיה (2015)
*נבחרות יוגוסלביה וסרביה:
**אולימפיאדת סיאול (1988): מדליית כסף
**יורובאסקט 1989: מדליית זהב
**אליפות העולם 1990: מדליית זהב
**יורובאסקט 1991: מדליית זהב
**יורובאסקט 1995: מדליית זהב
**יורובאסקט 2009: מדליית כסף

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.euroleague.net/competition/coaches/showcoach?pcode=WAG&clubcode=OLY&seasoncode=e2011 דושאן איבקוביץ'] באתר היורוליג
* 

קטגוריה:קצרמר יוגוסלביה
קטגוריה:מאמני כדורסל סרבים
קטגוריה:כדורסלנים יוגוסלבים
קטגוריה:מאמני צסק"א מוסקבה בכדורסל
קטגוריה:מאמני אריס סלוניקי בכדורסל
קטגוריה:מאמני אולימפיאקוס בכדורסל
קטגוריה:מאמני פאוק סלוניקי בכדורסל
קטגוריה:מאמני נבחרת סרביה בכדורסל
קטגוריה:זוכי פרס מאמן השנה ביורוליג
קטגוריה:חברי היכל התהילה של פיב"א
קטגוריה:מאמני דינמו מוסקבה בכדורסל
קטגוריה:מאמני אנאדולו אפס
קטגוריה:ילידי 1943
קטגוריה:נפטרים ב-2021
אורית מרטין

אורית מרטין (נולדה בשנת 1956) היא ציירת, מאיירת וסופרת חרדית-ישראלית.

==ביוגרפיה==
ילידת ישראל. למדה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל ובמדרשה למורים לאמנות ברמת השרון.

הוציאה לאור ספרים פרי עטה המלווים באיוריה.

יוצרת אמנות יהודית מקורית תוך דגש על המשמעות הרוחנית והרעיונות העמוקים של כל ציור. שואבת השראה לאמנות מספרי חסידות וקבלה, מדיטציה יהודית, מודעות והתבוננות.

הציורים מבטאים תכנים יהודיים כמו: כמיהה לבורא עולם, תפילה, התבוננות בבריאה, הקשר בין עולם הבא והעולם הזה, פנימיות המצוות, משמעות האותיות העבריות, עליית הניצוצות מתוך החומר (לפי החסידות), הודיה על השפע שאנחנו מקבלים, משמעויות ייחודיות ועמוקות של סימבולים יהודיים, התעלות הנפש ועוד.

הציורים מנסים לחבר בין הפכים: חומר ורוח, אדם ובורא, ארץ ושמיים, גוף ונשמה.

זוהי אמנות דיגיטלית הנוצרת באמצעות תוכנות ופילטרים מיוחדים. הציורים מודפסים על קנבס איכותי בסדרה מוגבלת וממוספרת עד 150 עותקים.

הציגה יצירות אמנות בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות בישראל ומחוצה לה.

==חיים אישיים==
נשואה לד"ר עוז מרטין, רופא ופסיכותרפיסט, ואם לחמישה (ביניהן הסופרות מיה קינן ויעל רוטנברג). מתגוררת בהר נוף שבירושלים.

==תערוכות==
* דצמבר 2013 - תערוכה קבוצתית בסינמטק בירושלים
* ינואר 2014 - תערוכה קבוצתית בגלריה "דורית גור" ביפו
* יוני 2014 - תערוכה קבוצתית בתיאטרון "הבימה" בתל אביב
* יוני 2014 - תצוגה במרכז הירידים בגני התערוכה בתל אביב
* יולי 2014 - תערוכה קבוצתית בגלריה "על האגם" ברעננה
* דצמבר 2014 תערוכת יחיד בתיאטרון ירושלים
* נובמבר 2015 תערוכת יחיד בבית שגריר בריטניה ברמת גן
* יולי-ספטמבר 2015 תערוכת יחיד באתר המבקרים של מצדה, ים המלח
* אפריל 2016 תערוכת יחיד במגדלי רובינשטיין בתל אביב
* מאי 2016 תערוכת יחיד בבית סילבר ברמת גן
* נובמבר-דצמבר 2016 -תערוכת יחיד בJCC בפוסטר סיטי בקליפורניה
* דצמבר 2016 - תערוכה של אמני אור יחד עם שני פסלים בבית אות המוצר הירושלמי - תמונות עם תאורה מתחלפת
* פברואר 2017 - תערוכת יחיד בסין בגלריית המלון "Miryam" בעיר שיימן (Xiaemn)
* דצמבר 2017 - בניני האומה בירושלים - תערוכת יחיד במסגרת שבוע החסידות
* ינואר 2018 - תערוכת יחיד במרכז קהילתי ״גאולה״ בירושלים
* מאי 2018 - תערוכה בפאלו אלטו, קליפורניה - ״סטודיו פתוח״
* אפריל 2018 - ורשה פולין, תערוכה במסגרת אירועי ״מצעד החיים״ ברחבת המוזיאון היהודי של ורשה
* נובמבר 2018 - תערוכת ציורים בבנייני האומה - בשבוע החסידות ״צמאה״
* נובמבר 2018 - ״פרויקט זורמים באור״ - מיצג וידאו ארט של הציורים בבנייני האומה

== ספרים שאיירה וכתבה ==

*תהילים, מיתרי הרוח (עם ציוריה)
* העולם שאחרי
* ההר המוזר
* הבריאה
* הדרך אל המלך
* החרב המופלאה
* נהרות גן עדן
* מיתרי זהב
* הספר המתוק הזה
* קל לצייר
* יוני וקובי בעקבות האוצר
==קישורים חיצוניים==
* 

* פינטרסט - https://www.pinterest.com/orit26/orit-martin-art-for-the-soul-אורית-מרטין/
* כתבה במגזין אמנות בינלאומי - https://issuu.com/peripheralart/docs/biennial.edition
 

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מאיירות ישראליות
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:הר נוף: אישים
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרות המדרשה לאמנות
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956
רוב רוי (קוקטייל)

רוב רוי (באנגלית: Rob Roy) הוא קוקטייל המורכב מ: 45 מ"ל ויסקי סקוטי, 25 מ"ל ורמוט מתוק ודש אנגוסטורה ביטרס. את כל המרכיבים יש למזוג לשייקר עם קרח, לבחוש בכפית ארוכה ולסנן לתוך כוס קוקטייל ולקשט בדובדבן.

==מקור השם==
שמו של הקוקטייל מגיע מרוב רוי מק'גרגור שהיה גיבור עממי סקוטי. רוב רוי מק'גרגור היה נקרא גם "מק'גרגור האדום" כינוי המזכיר את מרכיבי הקוקטייל: ויסקי סקוטי וורמוט אדום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קוקטיילים
קטגוריה:משקאות הקרויים על שם אישים
סי בריז

סי בריז (באנגלית: Sea Breeze) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ-40 מ"ל וודקה, 120 מ"ל מיץ חמוציות ו 30 מ"ל מיץ אשכוליות. את כל המרכיבים יש למזוג לכוס הייבול עם קרח במזיגה ישירה ולקשט בפלח ליים.

הקוקטייל, שגרסתו הראשונה (שהכילה גם ג'ין וגרנדין) הומצאה בשנות ה-20, לא נעשה פופולרי עד שנות ה-70, כל הנראה כיוון שבשנת 1959 מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית הצהירה כי גידולים של חמוצית היו נגועים בקוטלי עשבים רעילים.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוקטיילים
מקס איירונס

מקסימיליאן פול דיארמויד "מקס" איירונס (אנגלית: Maximilian Paul Diarmuid "Max" Irons; נולד ב-17 באוקטובר 1985) הוא שחקן קולנוע ודוגמן אנגלי. 
איירונס בנו של כוכב הקולנוע זוכה פרס האוסקר ג'רמי איירונס, התפרסם בזכות תפקידו בסרט "ירח אדום" <small>(2011),</small> בשל תפקידו בתור אדוארד הרביעי, מלך אנגליה בסדרה "מלכה לבנה" <small>(2013)</small> ובזכות תפקידו בתור ג'ו טרנר במותחן הריגול "קונדור" <small>(2020-2018)</small> ברשת Epix. 

==ביוגרפיה== 
איירונס נולד בקמדן, לונדון, אנגליה לשחקן הקולנוע האנגלי ג'רמי איירונס ולשחקנית האירית שינייד קיוזאק. לאיירונס ישנו אח גדול, סמואל, צלם במקצועו. איירונס הוא נכדם של השחקנים האיריים סיריל קיוזאק ומורין קיוזאק <small>(אנ')</small> ואחיינם של השחקניות ניב קיוזאק, סורשה קיוזאק והוא אחיינו של מפיק התיאטרון פדרייג קיוזאק <small>(אנ').</small> 

לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון בריאנסטון <small>(אנ')</small> בדורסט הוא למד בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה; שם סיים את לימודיו ב-2008.

== קריירה ==
איירונס דגמן עבור חברת האופנה הבריטית ברברי" ועבור חברת אופנה הספרדית מנגו.

בשנת 2011 הופיע בסרטם של קתרין הארדוויק ולאונרדו דיקפריו "ירח אדום" בתפקיד הנרי לייזר, איתו מיועדת גיבורת העלילה ואלרי (אמנדה סייפריד) להינשא.

בשנת 2016 שיחק בדרמה הרומנטית "קציר מר" בתפקיד יורי.

בשנת 2017 שיחק בתור הבלש צ'ארלס במותחן הרומנטי "בית המזימות" שכתב ג'וליאן פלוז; המתבסס על רומן באותו שם מאת אגאתה כריסטי שיצא לאור ב-1949.

== פילמוגרפיה ==

=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2004
|להיות ג'וליה
|ילד בהופעה
|
|-
| rowspan="2" |2009
|Unrequited Love
|טום
|
|-
|דוריאן גריי
|לוסיוס
|
|-
|2011
|ירח אדום
|הנרי
|
|-
|2013
|גוף מארח
|ג'ארד האו
|
|-
|2014
|The Riot Club
|מיילס ריצ'רדס
|
|-
|2015
|האישה בזהב
|פרדריק אלטמן
|
|-
| rowspan="3" |2017
|קציר מר
|יורי
|
|-
|האישה
|דייוויד קסטלמן
|
|-
|בית המזימות
|צ'ארלס הייווארד
|
|-
|2018
|טרמינל
|אלפרד
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2011
|הנמלטת
|טומי פסקואלינו
|3 פרקים
|-
|2013
|מלכה לבנה
|אדוארד הרביעי, מלך אנגליה
|9 פרקים
|-
|2016
|Tutankhamun 
|הווארד קרטר
|מיני-סדרה
|-
|2018
|המתופפת הקטנה
|אל
|2 פרקים
|-
|2018-2020
|קונדור <small>(אנ')</small>
|ג'ו טרנר
|תפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים
|-
|2022
|Flowers in the Attic: The Origin
|מלקולם פוקסוורת'
|מיני-סדרה
|-
|TBA
|Miss Austen
|
|מיני-סדרה עתידית של BBC
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:דוגמנים בריטים
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:אנגלים ממוצא אירי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1985
יפן המגניבה

יפן המגניבה (ביפנית: クールジャパン) הוא מונח שנטבע ב-2002, כאמצעי להבעת מעמדה המתהווה של יפן כמעצמת-על מבחינה תרבותית. לאחר שזכה לחשיפה רחבה בתקשורת ובעולם האקדמי, אומץ על ידי ממשלת יפן, כמו כן על ידי גופים מסחריים אשר ביקשו לנצל את האפשרויות המסחריות שבתעשיית התרבות במדינה. הרעיון תואר כצורה של "עוצמה רכה", משמע, היכולת להשפיע על התנהגות ואינטרסים בעזרת אמצעים תרבותיים או אידאולוגיים.

==מקור==
ב-2002 התפרסם במגזין האמריקני Foreign Policy מאמר בשם "Japan's Gross National Cool". הכותב, דאגלס מק'גריי, התייחס במאמר ליפן כ"מעצמת על מתחדשת", בעקבות התרחבות השפעתה התרבותית המתפשטת ברחבי העולם, חרף הבעיות הכלכליות והפוליטיות בעקבות העשור האבוד. המאמר סוקר את תרבות הנוער היפני ותחומים נוספים אשר זוכים לפופולריות עולמית נוסקת: מנגה, אנימה, אופנת רחוב, קולנוע יפני, מוצרי אלקטרוניקה, אדריכלות יפנית, המטבח היפני, הוויזואל קיי והג'יי-פופ. זאת יחד עם תופעת החמידות הפנומנלית, אשר נציגתה הבולטת ביותר היא הדמות הלו קיטי. ובכך הדגיש מק'גריי את ה"עוצמה הרכה" הרבה של יפן, תוך הצגת השאלה, איזה מסר המדינה עשויה להקרין. הוא אף טען, כי ייתכן שהמיתון ביפן תרם ל"מגניבות" היפנית, בעקבות ערעור ההיררכיות החברתיות הנוקשות.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יפן: כלכלה
לקסיקון האישים של ארץ-ישראל: 1799–1948

לקסיקון האישים של ארץ ישראל: 1799–1948 הוא לקסיקון בעריכתם של יעקב שביט, יעקב גולדשטיין וחיים באר, שראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 1983. הלקסיקון נכתב על ידי היסטוריונים וחוקרים. הוא מכיל מידע על כארבעת אלפים אישים שפעלו בארץ ישראל בין השנים 1799, שנת מסע נפוליאון בארץ ישראל, ו-1948, שנת הקמת מדינת ישראל. 

העורכים ציינו בהקדמה: .

לשם הכנתו של הלקסיקון נעשתה מלאכת חיפוש, מחקר ואיסוף מידע, ובה השתתפו ההיסטוריונים והחוקרים האלה: שולמית אליאש, גאולה בת-יהודה רפאל, עמנואל גיל, פסח גני, יפה וייסמן, גדעון טורי, יהודה כהן, תמר כץ-פריימן, עדאל מנאע, יוסף נבו, יעקב (יואל) עמרמי, ישראל פריידין, נירה צפריר, דוד קושניר, אלי שאלתיאל ודוד שביט. השתתפו בכתיבת הערכים דן אלטבאואר, ישראל ברטל, רון ברטור, יובל דרור, שאול הון, מיכאל לוין, מנחם לוין, רזיאל ממט, צבי פרנק, בנימים צדקה, מחמוד עבאסי, פאיז עזאם, תום שגב, אבי שושני ואורי שטנדל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אנציקלופדיות בשפה העברית
קטגוריה:ספרי עזר
קטגוריה:ארץ ישראל: היסטוריה
קטגוריה:ספרי 1983
קטגוריה:היישוב
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: ביוגרפיות
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
Hands All Over

Hands All Over הוא אלבום האולפן השלישי של להקת הרוק/פופ מארון 5. האלבום הופק על ידי המפיק רוברט ג'ון "מאט" לאנג ויצא לאור ב־21 בספטמבר 2010. האלבום זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, חלק מהמבקרים ציינו כי באלבום בולט יותר הסגנון של "מוזיקת נשמה" מאשר סגנונות העבר של הלהקה.

==רקע==
הלהקה החלה לכתוב את השירים המופיעים באלבום לאחר סיום סיבוב ההופעות של האלבום הקודם שלהם, "It Won't Be Soon Before Long". כמה חודשים לאחר מכן, הלהקה קיבלה שיחת טלפון מהמפיק רוברט ג'ון "מאט" לאנג, ששמע כי הלהקה החלה לעבוד על אלבום חדש, והביע עניין להפיק אותו.

בריאיון למגזין "רולינג סטון", חברי הלהקה סיפרו כי הם בילו חודשיים לכתוב ולהקליט את האלבום עם המפיק רוברט ג'ון "מאט" לאנג באולפן ההקלטות שלו בז'נבה שבשווייץ. סולן הלהקה, אדם לוין, אמר על האלבום: "האלבום הראשון שלנו היה השתקפות של האהבה שלי לסטיבי וונדר. עם האלבום השני הלכתי כל הזמן הלוך ושוב בין פרינס והפוליס. אבל האלבום הזה לא הושפע מאף אחד, זה רק הרבה פופ". עטיפת האלבום נחשפה ב-1 ביולי 2010. העטיפה של האלבום צולמה על ידי צלמת בת 19 בשם רוזי הארדי, שגם מופיעה בתמונה.

== הערכה ביקורתית ==
עטיפת האלבום דורגה במקום ה-22 ברשימת "50 עטיפות האלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין Complex.<ref></ref>

==סינגלים==
*Misery - הסינגל הראשון מתוך האלבום, יצא ביוני 2010.
*Give a Little More - הסינגל השני מהאלבום, יצא לאור ב-2 באוגוסט 2010.
*Never Gonna Leave This Bed הסינגל השלישי, יצא ב-3 בפברואר 2011.
*Moves Like Jagger יצא במהלך יוני 2011, צורף לאלבום זמן קצר לאחר צאתו ויצא כסינגל הרביעי מתוכו.

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.Maroon5.com האתר הרשמי של מארון 5]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2010
קטגוריה:אלבומי מארון 5
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי בני בלנקו
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי שלבאק
גשר הקשת בענן

גשר הקשת בענן (ביפנית: レインボーブリッジ) הוא גשר תלוי החוצה את צפון מפרץ טוקיו, בין שיבאורה שבמינאטו, לאי המלאכותי אודאיבה.

עבודות הבנייה של הגשר התחילו ב-1987 והושלמו ב-1993. אורך הגשר הוא 798 מטרים. שמו הרשמי הוא "הגשר המחבר של נמל טוקיו – ציר דאיבה מס' 11 של הכביש המהיר שוטו", אך שמו "גשר הקשת בענן" ניתן לו בידי הציבור. צבע הבסיס של המגדלים התומכים בגשר הוא לבן, אשר נבחר כדי ליצור איזון עם קו הרקיע של מרכז טוקיו, כפי שהוא נראה מאודאיבה. ישנן מנורות הממוקמות על חוטים התומכים בגשר, אשר מאירים כל לילה בשלושה צבעים שונים: אדום, לבן וירוק. האנרגיה הדרושה להפעלת המנורות מושגת דרך אנרגיה סולארית אשר נצברת במהלך היום.

ניתן להגיע לגשר ברגל דרך תחנת טאמאצ'י (חברת הרכבות של מזרח יפן) או דרך תחנת שיבאורה-פוטו (יוריקאמומי).

==שימוש==
גשר הקשת בענן כולל בתוכו שלושה קווי תחבורה על שני מפלסיו. המפלס העליון נושא את הכביש המהיר, בעוד חלקו התחתון כולל את היוריקאמומי, את המסלול להולכי רגל, וחלק מכביש 482 של מחוז טוקיו. בעבר, כביש 482 היה כביש אגרה, אבל בעקבות התנגדות בוטלה האגרה. אופניים ואופנועים קלים לא מורשים לעלות על מסלול הולכי הרגל ובאופן כללי על המסלול התחתון. איסור דומה קיים גם לגבי אופנועים באופן כללי.

צילום פנורמי של הגשר

==ראו גם==
* גשר אקשי-קייקיו

==קישורים חיצוניים==

הקשת בענן
קטגוריה:טוקיו: מבנים
הקשת בענן
קטגוריה:קשת בענן
פאודור לינן

פאודור פליקס קונראד לינן (בגרמנית: Feodor Felix Konrad Lynen; 6 באפריל 1911 – 6 באוגוסט 1979) היה ביוכימאי גרמני, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1964 בגין מחקרו על מנגנון ויסות הכולסטרול ומטבוליזם של חומצות שומן.

==ביוגרפיה==
פאודור לינן נולד ב-6 באפריל 1911 בעיר מינכן. בשנת 1930 החל ללמוד במחלקה ללימודי כימיה באוניברסיטת מינכן, וסיים את לימודיו בשנת 1937 תחת הכימאי היינריך אוטו וילנד. בשנת 1947, לאחר שהרצה שנים אחדות, הפך לינן לפרופסור מן המניין באוניברסיטת מינכן. החל משנת 1954 החל לכהן כמנהל מכון לכימיה אשר מוזג בשנת 1972 לביוכימיה, בעיירה מרטינסריד בפרברי מינכן.

בשנת 1964 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה יחד עם הכימאי קונרד אמיל בלוך בגין תגליותיהם על מנגנון ויסות הכולסטרול וחילוף חומרים של חומצות שומן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:ביוכימאים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים

קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1911
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1979
סדיה ג'סטטוריה

האפיפיור [[פיוס השמיני נישא בסדיה ג'סטטוריה (המאה ה-19)]]
האפיפיור [[אורבנוס השני נישא על הסדיה ג'סטטוריה. תחריט מסביבות 1650|]]
הסדיה ג'סטטוריה של האפיפיור [[פיוס השביעי בארמון ורסאי]]
סדיה ג'סטטוריה (באיטלקית: Sedia gestatoria - "כס נשיאה") הוא כס טקסי נישא על-גבי אפריון, אשר שימש לנשיאת האפיפיור, כך שקהל המאמינים יוכל לראותו. האפיפיורים פאולוס השישי ויוחנן פאולוס הראשון הסתייגו מהסדיה ג'סטטוריה, אך עשו בו שימוש למרות זאת. עם זאת, עם מינויו לאפיפיור בשנת 1978, סירב יוחנן פאולוס השני להנשא על הכס, ומאז הוא אינו בשימוש והוא הוחלף לחלוטין בפופמוביל.

הכס עצמו מכוסה משי בצבע השני ומעוטר בעושר. בכל אחד מצדדיו קבועות שתי טבעות מצופות זהב, שדרכן עוברים שני מוטות. המוטות נישאים על כתפיהם של 12 "חתנים" ("פאלפרניירי" - palafrenieri) במדים אדומים. שתי מניפות ליטורגיות גדולות (flabella) עשויות נוצות יען לבנות נישאות בכל אחד משני צדדיו של הכס, ומסמלות את סמכות האפיפיור. כס נוסף קטן יותר שנישא על ידי שמונה אנשים היה גם הוא בשימוש במקומות צרים.

מקורו של הכס מיוחס לאימפריה הביזנטית שקיסריה נישאו באופן דומה, או לטקסים קדומים יותר באימפריה הרומית. מאז שימש הכס משך כאלף שנים, בעיקר לנשיאת האפיפיור במהלך אירועים טקסיים אל ומבזיליקת פטרוס הקדוש ובזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו. בין היתר שימש הכס מאז המאה ה-16 לפחות, גם בטקסי הכתרת אפיפיורים, ומקורו של מנהג זה, שרווח בעבר בטקסי הכתרת בישופים במספר מדינות, הוא, אולי, בנוהג לשאת את הקונסול הנבחר ברומא העתיקה על גבי הסלה קורוליס (sella curulis). אירועים נוספים בהם נעשה שימוש בכס כללו את הטקסים בהם קיבל האפיפיור את ברכת המדינות הווסאליות שהיו נתונות למרותו, וכאשר חגג את סעודת האדון בפומבי, אירוע שלשמו הוצמד אל הכס משטח דמוי שולחן.

==קישורים חיצוניים==

* אודות הסדיה ג'סטטוריה באתר אנציקלופדיה קתוליקה

קטגוריה:כסים
קטגוריה:הכס הקדוש
מרדכי בן יחזקאל

מרדכי בן יחזקאל{{תמונה להחלפה}}
מרדכי בן יחזקאל (האלפרין) (ז' באדר תרמ"ג - כ"ט בכסלו תשל"א, 1883 – דצמבר 1970) היה מורה, מסאי, סופר, פולקלוריסט וחוקר חסידות ישראלי יליד גליציה. מחבר קובץ סיפורי העם המונומנטלי "ספר המעשיות" (1925–1929; תשי"ז–תשי"ט). חתן פרס ביאליק לספרות יפה (1961).

==ביוגרפיה==
בן יחזקאל נולד בשם מרדכי האלפרין בגלינא (Glinyany) שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת תרמ"ג (1883), בן ליחזקאל האלפרין, מצאצאי הרב יחיאל היילפרין, בעל "סדר הדורות", ולחנה לבית קנֶלר (קנעלר).
למד ב"חדר" ובבית מדרש, והמשיך בלימודים פרטיים עד שעבר בחינת בגרות, ולאחריה למד באוניברסיטאות ברן, ברלין ווינה. בשנת 1913 היה ציר בקונגרס הציוני ה-11 בווינה.

בשנים 1918–1920 עבד כמורה לעברית בגימנסיה הפולנית-יהודית בלבוב, ובתקופת הכיבוש הרוסי ומלחמת העולם הראשונה היה חבר "ועד העזרה ליהודי גליציה".

באוקטובר 1920 עלה לארץ ישראל. תחילה עבד בסמינר למורות וגננות ע"ש לוינסקי ביפו, לאחר שנה שב לגרמניה, ובשנת 1924 חזר ארצה והתיישב בירושלים.

בשנים תרפ"ד–תש"ד לימד בבית המדרש למורים "מזרחי" בירושלים, ובשנים תרפ"ה–תרפ"ז בבית המדרש למורות "מזרחי".

משנת 1908 התמקד בן יחזקאל בחקר החסידות ועיבוד סיפורי עם וכתב מאמרים ב"השלוח", "הארץ", "היום" (בוורשה ובירושלים), "הצופה", "מאזנים" ועוד.

בן יחזקאל הוציא סדרת ספרים בהוצאת דביר תחת השם "ספר מעשיות" תחילה בשנת 1925 בארבעה כרכים, ובשנת 1961 בשישה כרכים, שעליהם זכה בפרס ביאליק לספרות יפה באותה השנה.

בשנת 1966 הוענק לו "עיטור ירושלים".

בן יחזקאל נפטר בשנת 1970, בגיל 87, ונקבר בירושלים.

על שמו נקרא רחוב בירושלים.

==ספרו==
* ספר המעשיות; מלֻקט מספרים ומתֻקן לדפוס בידי מרדכי בן יחזקאל, 4 כרכים, תל אביב: דביר, תרפ"ו 1925–תרפ"ט 1929. (לספרים ב–ד שער חלקי נוסף, שעליו כתוב: "אוצר סִפורי עם")
** מהדורה מורחבת: 6 כרכים, תל אביב: דביר, תשי"ז–תשי"ט. (מהדורה ב מתוקנת: תשכ"א)

==לקריאה נוספת==
* 'בן־יחזקאל (הלפרין), מרדכי', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 91. 
* א. מ. הברמן, 'אוצר המעשיות של מרדכי בן-יחזקאל', מאזנים יב, 2 (1961), 131–134.
* דב סדן, 'בעל סיפורי-המעשיות', מאזנים לב, 4–5 (1971), 338–341. (דברים באזכרה בבית הכנסת ישורון בירושלים) 

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* , 
* , 
* 

מפרי עטו:
* (על פי הספר "דגל מחנה יהודה", לבוב תרע"ג, ועוד)
* , (על פי הספר "פאר קדושים", לבוב 1865)
* (על פי הספר "מעשה גדולים החדש", ורשה תרפ"ה, ועוד)
* (מפי שמועה וכן הספר "פאר וכבוד", מונקאץ' תרע"ב)
* (מפי שמועה, ועל פי הספר "מעשיות, מהגדולים והצדיקים", ורשה תרנ"ח)
* (על פי הספר "מעשה צדיקים", ורשה תרס"ג)
* (על פי הספר "מפעלות צדיקים", לבוב תרנ"ח)
* (על פי הספר "מעשה צדיקים", ורשה תרס"ג, ועוד)
* (על פי הספרים "נפלאות הרבי", ורשה תרע"א; "מנורה הטהורה", פשמישל תרע"א)
* (על פי הספר "נפלאות הצדיקים", פייטרקוב תרע"א)
* , (הקדמה: ג. קרסל)

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית
קטגוריה:אנשי חינוך ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מסאים ישראלים
קטגוריה:חוקרי חסידות
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לספרות יפה
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:יהודים גליציאנים
קטגוריה:פולקלוריסטים יהודים
קטגוריה:יקירי ירושלים
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:סגל מכללת ליפשיץ
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1883
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
אולפנת בני עקיבא מירון

אולפנת בני עקיבא מירון היא אולפנה השייכת למרכז ישיבות בני עקיבא. היא ממוקמת במושב מירון שבמועצה האזורית מרום הגליל, סמוך לקבר רבי שמעון בר יוחאי. כאשר הוקמה האולפנא על ידי הרב משה צבי נריה באלול תשל"ב (ספטמבר 1971) היא נקראה "זהורית" על שמו של רבי שמעון בר יוחאי, שעל פי המסורת חיבר את ספר הזוהר.

הרב מיכאל קאפח הוא ראש האולפנה ולצדו המנהל הכללי של מוסדות בני עקיבא במירון, צחי סעדה.

באולפנה משולבות מדריכות צעירות. חלקן מהמדריכות עושות זאת במסגרת השירות הלאומי שלהן וחלקן עובדות באולפנה.

== התלמידות ==
באולפנה מתחנכות כ-450 תלמידות המגיעות מיישובים רבים בצפון כמו: חצור הגלילית וסביבותיה, צפת, כרמיאל, קצרין ויישובי רמת הגולן, מעלות וסביבותיה, יישובי מרום הגליל. בשנים האחרונות מגיעות גם בנות ממקומות מרוחקים יותר כגון עכו, נוף הגליל, בית רימון, נתניה, ירושלים ועוד.

חטיבת הביניים – כיתות ז'-ח' – בנות אקסטרניות השבות כל יום לביתן, כיתות ט'-י"ב - במסגרת פנימייתית.

כ-20% מתלמידות האולפנה הן עולות מאתיופיה ועולות מהודו השייכות לשבט בני מנשה. העולות משולבות בכל הפעילות החברתית באולפנא כחלק מיישום האידאולוגיה של קליטת עליה וצמצום הפערים החברתיים בין שכבות האוכלוסייה.

=== פרס חינוך ===
בשנת תש"ס זכתה האולפנה בפרס החינוך הדתי מטעם משרד החינוך על מכלול הפעילות באולפנה.

ב־2013 זכה מיכאל קאפח, ראש האולפנה, בתעודת מנהל מצטיין של ישיבות ואולפנות בני עקיבא.

== קישורים חיצוניים ==
*
*[https://web.archive.org/web/20130102094205/http://www.yba.org.il/mosad.asp?id=756 האולפנא], באתר של מרכז ישיבות בני עקיבא

==הערות שוליים==

קטגוריה:אולפנות
קטגוריה:מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא
אנדרטת דנקרק

אנדרטת דנקרק היא אנדרטה בעיר דנקרק שבצרפת, המנציחה את זכרם של 4,508 מחללי חיל המשלוח הבריטי לאירופה, שנפלו במלחמת העולם השנייה ומקום קבורתם לא נודע.

האנדרטה ניצבת בתחומי בית הקברות העירוני של דנקרק, בקרבת מספר חלקות שבהן נקברו חללי צבאות האימפריה הבריטית משתי מלחמות העולם. 

האנדרטה היא מתחם מלבני שאורכו כ-100 מטרים. במרכזו נטועה שדירת דשא המוקפת בשביל אבן. בקצה הדרומי של השדרה ניצב ביתן מרובע בעל גג רב-שיפועים. משני צידי שדירת הדשא והביתן ניצבים עשרה כתלים, שעל גביהם נחרתו שמות הנעדרים.

בביתן שבאנדרטה נקבע חלון ויטראז' גבוה שראשו מעוגל, המתאר את מראות הפינוי מדנקרק.

האנדרטה מנציחה את שמותיהם של אנשי חיל המשלוח הבריטי, שנפלו באירופה מראשית מלחמת העולם השנייה ועד לסיום המערכה על צרפת ביוני 1940 ומקום קבורתם לא נודע. נכללו ביניהם גם מי שנפלו בשבי במהלך מערכה זו ומתו בשביים. היא מוקמה בדנקרק בשל הפינוי ההירואי של עיקר חיל המשלוח הבריטי מן העיר לבריטניה במאי ויוני 1940 (מבצע דינמו), לאחר תבוסתן של בעלות הברית במערכה על צרפת.

האנדרטה היא אחת משלוש בלבד שהוקמו במערב אירופה לנעדרי צבאות האימפריה הבריטית במלחמת העולם השנייה.

האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי פיליפ הפוורת' (Philip Hepworth) והוקמה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה. חלון הוויטראז' נוצר על ידי ג'ון האטון (John Hutton). האנדרטה נחנכה על ידי אליזבת השנייה, מלכת בריטניה, ב-29 ביוני 1957.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.cwgc.org/find-a-cemetery/cemetery/2082800/DUNKIRK%20MEMORIAL אנדרטת דנקרק] באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
*[https://www.landmarkscout.com/dunkirk-town-cemetery-dunkirk-memorial-hauts-de-france-france/ תמונות האנדרטה ובית הקברות] באתר landmarkscout
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת: אנדרטאות למלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת במלחמת העולם השנייה: אנדרטאות
קטגוריה:אנדרטאות ועדת חבר העמים לקברי מלחמה באירופה
קטגוריה:המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה
קטגוריה:נור-פה דה קאלה: מבנים
קטגוריה:דנקרק
יעקב נבו

יעקב נבו (מילנר) (ידוע בכינוי "יאק", 7 ביולי 1932 – 4 בספטמבר 1989) היה טייס קרב בחיל האוויר הישראלי, ההוגה והמפתח של תרגולות קרבות האוויר בחיל. עמד בראש הצוות שתכנן את מבצע מוקד שיצא לפועל בתחילת מלחמת ששת הימים.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת 1932 בעפולה. למד בבית הספר החקלאי כדורי.

עם גיוסו לצה"ל התנדב לקורס טיס והוסמך כטייס קרב, והוצב בטייסת ספיטפייר בפיקודו של מנחם בר בבסיס רמת דוד. נמנה עם הטייסים שהרכיבו את טייסת מטוסי הסילון הראשונה בחיל האוויר, מטוסי מטאור. לחם במלחמת סיני, במהלכה הפיל כטייס מיסטר מטוס מצרי מסוג מיג-15. לאחר המלחמה שימש כמפקדה בפועל של טייסת 101. נבו היה ממפתחי תורת קרבות האוויר בחיל, והאלוף מוטי הוד כינה אותו "המשורר של הקרב האווירי". בשנת 1958 יצא לצרפת יחד עם שלושה טייסים נוספים ללמוד את מטוסי סופר מיסטר B2 והיה אחראי על הבאתם ארצה. פיקד על טייסת 105 אשר קלטה את 18 מטוסי הסמב"ד והייתה לטייסת המובילה של החיל למשך שלוש שנים. באותה שנה הפיל נבו בקרב אוויר מיג-17 מצרי.

לאחר מכן שימש כרע"ן מבצעים במטה חיל האוויר. בתפקידו זה תכנן בתחילת שנות ה-60, עם רפאל סברון ורפי הר-לב את מבצע מוקד. לאחר מכן השתלם בשנת לימודים בארצות הברית. בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים חזר לישראל והשתתף בלחימה שבמהלכה הפיל מטוס מיג נוסף. במלחמת ההתשה פיקד על בסיס חצור. במלחמת יום הכיפורים נטל את הפיקוד על בסיס חיל האוויר שדה אופיר. לאחר המלחמה, השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.

לאחר שחרורו, עסק במשך שנים בייעוץ בתחום התעופה ובעשור האחרון של חייו, החל לפסל פסלים קינטיים בעץ בסטודיו שלו בנמל יפו.

נבו נפטר ב-4 בספטמבר 1989 מהתקף לב. בשל טעות באבחנה הרפואית, לא קיבל טיפול מתאים, ובעקבות כך נגרם נזק בלתי הפיך לשריר הלב. לאחר שלושה ימים במחלקת טיפול נמרץ, קיבל התקף לב נוסף ונפטר.

היה נשוי לאהובה ואב לארבעה.

==לקריאה נוספת==
* אהוד יונאי, עליונות אווירית: סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, הוצאת כתר, 1993, עמ' 162–169

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס חצור
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:בוגרי בית הספר כדורי
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת סיני
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
פורמט קובץ

פורמט קובץ (על פי האקדמיה ללשון העברית תסדיר קובץ) הוא תקן למבנה קובץ, והאופן שבו הוא נכתב על גבי התקן האחסון.

קיימים פורמטי קבצים שונים, אשר כל אחד מהם ייעודי למטרה נפרדת, לדוגמה פורמט PNG הוא פורמט תמונה, ו־MP3 הוא פורמט מוזיקה. הפורמטים מסומנים בדרך כלל על ידי סיומת. יש הרבה סוגי פורמטים כגון: JPEG, MP3, WMA, WAV, ASF, AMV, GIF, BMP, AVI. 

מידע דיגיטלי על התקן אחסון נכתב בצורת ביטים, ובשל כך המחשב חייב דרך כדי לאפיין ולהגדיר את הביטים כקבוצות ויחידות בעלות משמעות למערכת ההפעלה. פורמט הקובץ מגדיר למערכת ההפעלה כיצד להתייחס למידע הקיים. קיימים פורמטים שונים, בהם פורמטי מסמכים, מוזיקה, תמונות, דפי אינטרנט, קובצי הרצה ועוד. כתחומים רבים בתחום התוכנה קיימים פורמטי חופשיים, ומאידך כאלו קנייניים.

== ראו גם ==
* Multipurpose Internet Mail Extensions (MIME)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
אודמורטית

אוּדְמוּרְטִית (удмурт кыл; ברוסית: Удмуртский язык) היא שפה אוראלית המדוברת על ידי האודמורטים ברפובליקה אודמורטיה שבפדרציה הרוסית, שם היא שפה רשמית לצד הרוסית. היא כוללת אוצר מילים שאול רב בעיקר מן הרוסית והטטרית, אשר השפיע גם על הפונולוגיה והתחביר של השפה. מילים רבות הקשורות לטכנולוגיה, מדע ופוליטיקה שאולות מרוסית.

==הגיית השפה וכתיבתה==
נכתבת באלפבית קירילי בתוספת חמש אותיות (Ӝ/ӝ, Ӟ/ӟ, Ӥ/ӥ, Ӧ/ӧ, Ӵ/ӵ).
{| class=wikitable style=text-align:center; style="float: right;"
|+פונמות באודמורטית
|
! colspan=2 | וילוני
! colspan=2 | חכי
! colspan=2 | מכתשי{{ש}}־חכי
! colspan=2 | בתר־{{ש}}מכתשי
! colspan=2 | מכתשי
! colspan=2 | שפתי(־שִנִּי)
|-align=center
! אפי
| width="15px" style="border-left: 0;"|ŋ||width="15px" style="border-right: 0;"|
| width="15px" style="border-left: 0;"|ɲ||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|n||width="15px" style="border-right: 0;"|
| width="15px" style="border-left: 0;"|m||width="15px" style="border-right: 0;"|
|-align=center
! סותם
| width="15px" style="border-left: 0;"|g||width="15px" style="border-right: 0;"|k
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|d||width="15px" style="border-right: 0;"|t
| width="15px" style="border-left: 0;"|b||width="15px" style="border-right: 0;"|p
|-align=center
! מחוכך
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|ʥ||width="15px" style="border-right: 0;"|ʨ
| width="15px" style="border-left: 0;"|ʤ||width="15px" style="border-right: 0;"|ʧ
| width="15px" style="border-left: 0;"|ʣ||width="15px" style="border-right: 0;"|<span style="color:blue;">ʦ</span>
| colspan=2 |
|-align=center
! חוכך
| width="15px" style="border-left: 0;"| ||width="15px" style="border-right: 0;"|<span style="color:blue;">x</span>
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|ʑ||width="15px" style="border-right: 0;"|ɕ
| width="15px" style="border-left: 0;"|ʒ||width="15px" style="border-right: 0;"|ʃ
| width="15px" style="border-left: 0;"|z||width="15px" style="border-right: 0;"|s
| width="15px" style="border-left: 0;"|v||width="15px" style="border-right: 0;"|<span style="color:blue;">f</span>
|-align=center
! rowspan=2 | מקורב(צדי)
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|j||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
|-align=center
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|ʎ||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|l||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
|-align=center
! רוטט
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width="15px" style="border-left: 0;"|r||width="15px" style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
|-
| colspan=13 | <span style="color:blue;">*</span> מוגבלים למילים שאולות ומוחלפים מסורתית ב-/p ʨ k/בהתאמה
|}
שילוט דו-לשוני ברוסית ובאודמורטית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפות אוראליות
קטגוריה:רוסיה:_שפות
קטגוריה:אודמורטיה
פרס הלוי

פרס משה הלוי לאמנות הבמה הוא פרס לתיאטרון מטעם עיריית תל אביב-יפו המוענק משנת 1956 בהתאם להחלטת מועצת העיר משנת 1954. תחילה נקרא הפרס פרס רמח"ל לאמנות הבמה, ע"ש ר' משה חיים לוצאטו (רמח"ל), מראשוני המחזאים העבריים, אולם כעבור זמן קצר הושמט שמו בלחץ התנגדות מצד החוגים הדתיים, והפרס נקרא פרס לאמנות הבמה (בסתמי), עד שבשנת 1980 עודכן שמו ונקבע כי הוא יינתן לזכרו של במאי התיאטרון ומייסד תיאטרון "האהל" משה הלוי, כהוקרה על שייחד את חייו לפיתוח תודעת התיאטרון בישראל.
הפרס ניתן למספר יוצרים ואמנים מדי כמה שנים.

==זוכים==
{| class="wikitable" border="1"
|-
! שנה
! זוכים
! הערה
|-
| 1956
| דוד ורדי, אהרן מסקין, מאיר מרגלית, חנה מרון, אורנה פורת, שמעון פינקל
|
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 1958
| תיאטרון הבימה
|פרס יובל במלאת 40 שנה להצגותיו
|-
| 1960
| זלמן לביוש, יוסף מילוא, תמרה רובינס
|
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 1966
| שמואל בונים, אברהם בן-יוסף, יהושע ברטונוב, זיגמונט טורקוב, צבי פרידלנד
| טורקוב - פרס כבוד
|-
| 1969
| מרים ברנשטיין-כהן, צוותא
| צוותא - על עידוד המחזאות והניסיונות התיאטרליים
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 1971
| נסים אלוני, נולה צ'לטון
|
|-
| 1973
| אברהם חלפי, תיאטרון לילדים ולנוער
| תיאטרון לילדים - על פעילותו החשובה ורבת התועלת
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 1977
| חנה מרון, ליא קניג
|
|-
| 1980
| עדנה פלידל, תיאטרון החאן
| תיאטרון החאן - על ההצגה "רשומון"
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 1984
| מכרם ח'ורי, שרה לוי-תנאי, אילן רונן
| לוי תנאי - פרס כבוד
|-
| 1988
|יוסי גרבר, הארכיון הישראלי לתיאטרון ומנהלו שמעון לב-ארי, שלישיית הגשש החיוור - גברי בנאי, שייקה לוי, ישראל פוליאקוב
|
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 1992
| רנה ירושלמי, ניסן נתיב, חנן שניר
|
|-
| 1996
|אבי-יונה בואנו, אלי סיני, אלכס פלג
|בואנו - ציון לשבח
|- bgcolor="#EFEFEF"
| 2001
|יוסף כרמון, נעמי פולני
| פרס על מפעל חיים
|-
| 2006
| הלל מיטלפונקט, עדנה שביט
|
|}

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.tel-aviv.gov.il/Business/Art/Lists/List1/Attachments/8/%D7%94%D7%96%D7%95%D7%9B%D7%99%D7%9D%20%D7%91%D7%A4%D7%A8%D7%A1%20%D7%A2%D7%93%20%D7%9B%D7%94%20-%20%D7%A4%D7%A8%D7%A1%20%D7%94%D7%9C%D7%95%D7%99.pdf רשימת הזוכים בפרס] (נכון לשנת 2017)

==הערות שוליים==

*
הלוי
הלוי
כרישוניים

כרישוניים (שם מדעי: Triakidae) הם משפחה בסדרת הכרישאים, ובה 40 מינים המחולקים ל-9 סוגים שונים.

כרישוניים מתאפיינים בשני סנפירי גב, סנפיר ביב ועיניים אובליות עם קרום מצמוץ (nictitating eyelids). הם קטנים עד בינוניים בגודלם, בין 37 ס"מ ועד 220 ס"מ (בוגרים). הם נמצאים בכל העולם במים חמימים וממוזגים, ומזונם כולל דגים וחסרי חוליות הנמצאים על הקרקעית ובעמודת המים.

בשיטות מיון מסוימות המשפחה מפוצלת לשני תתי-משפחה, בתת-משפחה Triakinae שלושה סוגים ובתת-משפחה Galeorhininae שישה.

==מיון==
במשפחת הכרישוניים יש 9 סוגים:
* סוג ומין יחיד Furgaleus macki
* סוג ומין יחיד גלאורינוס גלאוס (Galeorhinus galeus)
* סוג ומין יחיד Gogolia filewoodi
* סוג Hemitriakis בו 6 מינים
* סוג ומין יחיד Hypogaleus hyugaensis
* סוג Iago בו 4 מינים (2 מהם בספק)
* סוג Mustelus בו 26 מינים, ביניהם כרישון כוכבני וכרישון משה
* סוג ומין יחיד Scylliogaleus quecketti
* סוג Triakis בו 5 מינים, בו כרישון מגלופטרוס וכרישון נמרי

===גלריה===
<gallery mode=packed>
קובץ:Mustelus canis indie.jpg|Mustelus canis
קובץ:Soupfin shark oregon2.jpg|Galeorhinus galeus
קובץ:Triakis scyllium himeji.jpg|Triakis scyllium
קובץ:Shark melbourne aquarium.jpg|Furgaleus macki
קובץ:Hemitriakis japanica2.jpg|Hemitriakis japanica
קובץ:Mustelus griseus.jpg|Mustelus griseus
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1851
ריינג'ר 8

ריינג'ר 8 (באנגלית: Ranger 8) הייתה משימת חלל אמריקאית ששוגרה על ידי נאס"א ב-17 בפברואר 1965 במטרה לחקור את הירח במסגרת תוכנית ריינג'ר. מטרת הגשושית הייתה לשדר תמונות ברזולוציה גבוהה של פני הירח במהלך התרסקותה על פניו. ריינג'ר 8 התרסקה על הירח בהצלחה ב-20 בפברואר ותוך כדי התרסקותה שידרה תמונות של הירח. משימה זו הייתה המשימה המוצלחת השנייה בתוכנית ריינג'ר.

==מבנה החללית==
ריינג'ר 8 הייתה חללית ריינג'ר מבלוק 3. החללית כללה בסיס משושה מאלומיניום ברוחב 1.5 מטרים, עליו הורכבו מערכות ההנעה והכוח, מעליהם הורכב חרוט קטום ראש שהכיל את מצלמות הטלוויזיה. שני לוחות סולאריים באורך 1.537 מטרים וברוחב 0.739 מטרים נפרשו ככנפיים משני צדדים נגדיים של הבסיס, כך שאורך החללית מקצה לקצה היה 4.6 מטרים. אנטנת צלחת לטווח רחוק הורכבה על אחד מקודקודי הבסיס, ואנטנה היכולה לשדר ולקלוט אותות מכל הכיוונים הורכבה בראש החרוט הקטום. גובהה הכולל של החללית היה 3.6 מטרים.

ההנעה שנדרשה לתיקון המסלול סופקה על ידי מנוע הידרזין שהפיק דחף של 224 ניוטון. זווית הגישה נשלטה באמצעות 12 נחירי פליטה (שפלטו גז חנקן), שהיו כפופים להוראותיהם של 3 גירוסקופים, 4 חיישני שמש ראשיים ושניים משניים, וחיישן ארץ אחד. כוח חשמלי הופק על ידי הלוחות הסולאריים, ששטחם הכולל היה 2.3 מ"ר, שהפיקו 200 ואט. שתי בטריות בעלות קיבולת של 1.2 קילו-ואט-שעה (kW·h) שיכלו לספק חשמל במשך 9 שעות, סיפקו כוח חשמלי לכל אחד משני הסטים הנפרדים של מערכות הצילום והתקשורת. שתי בטריות בעלות קיבולת של 1 קילו-ואט-שעה (kW·h) שמרו אנרגיה לתפעול השוטף של החללית.

חלליות הריינג'ר מבלוק 3 נשאו מערכת שכללה 6 מצלמות טלוויזיה, ועברו טיהור לפני שיגורם כדי למנוע זיהום של קרקע הירח. מערכת מצלמות הטלוויזיה שנשאו חלליות הבלוק 3 שקלה 173 ק"ג, והחליפה את קפסולת הסייסמוגרף שנשאו הריינג'רים מבלוק 2. מבין 6 המצלמות, 2 היו בעלות יכולת סריקה מלאה ו-4 בעלות יכולת סריקה חלקית.

==המשימה==
הירח כפי שצולם על ידי ריינג'ר 8.
ריינג'ר 8 שוגרה ב-17 בפברואר 1965, 17:05 UTC, על גבי משגר אטלס-אג'ינה B מנמל החלל קייפ קנוורל, למסלול חנייה סביב כדור הארץ בגובה 185 ק"מ. 14 דקות לאחר מכן הופעלו שוב מנועי שלב האג'ינה למשך 90 שניות, והחללית נכנסה למסלול מעבר אל הירח. אחרי שנפרדה משלב האג'ינה נפרשו הלוחות הסולאריים של החללית, הופעלו מערכות הניווט, והתקשורת עברה לידי האנטנה לטווח הרחוק. יום אחר כך, ב-18 בפברואר, במרחק 160,000 ק"מ מכדור הארץ, בוצע תיקון המסלול שהושלם בהצלחה, למעט בעיות תקשורת שאירעו ב-27 הדקות בהם בוצע התמרון.

ב-20 בפברואר 1965 הגיעה ריינג'ר 8 אל הירח. בשעה 9:34:32 UTC, כ-23 דקות לפני ההתרסקות, בגובה 2,510 ק"מ מפני הירח, צולמה התמונה הראשונה של הירח. במהלך 23 הדקות שעד להתרסקות שודרו בהצלחה 7,137 תמונות ברזולוציה הולכת וגדלה, כאשר התמונה האחרונה הייתה ברזולוציה של מטר וחצי. החללית התרסקה על הירח בתנועה ישרה על פני מסלול היפרבולי עם זווית אסימפטוטית נכנסת של 13.6°- מקו המשווה של הירח. נטיית מסלול ההתרסקות הייתה 16.5°. בשעה 9:57:36.756 UTC, 64.9 שעות לאחר שיגורה, התרסקה ריינג'ר 8 בים השלווה, (), במהירות של כ-2.68 ק"מ לשנייה (9,648 קמ"ש).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100806150516/http://solarsystem.nasa.gov/missions/profile.cfm?Sort=Target&Target=Moon&MCode=Ranger_08 פרופיל המשימה] באתר נאס"א 
* [http://nssdc.gsfc.nasa.gov/imgcat/html/mission_page/EM_Ranger_8_page1.html תצלומים מריינג'ר 8]

קטגוריה:תוכנית ריינג'ר
חמש המ"מים

250px
חמש המ"מים (או שאלות המ"ם) הן מושג בסיסי בתחומי איסוף המידע, בפרט בעיתונאות, במחקר ובחקירות משטרתיות. זוהי דרך מקובלת לסדר את השאלות החשובות להצגת הסיפור המלא על אודות נושא מסוים. בעיתונאות מקובל כי כדי שדיווח על אודות מקרה כלשהו ייחשב כשלם, על הדיווח לכלול תשובה מספקת לכל אחת מחמש השאלות הבאות, שכל אחת מהן מתחילה במילת שאלה מסוימת:
* מי מעורב במקרה?
* מה קרה?
* מתי זה קרה?
* מקום – היכן זה קרה?
* מדוע זה קרה?

ניתן להוסיף גם שאלה שישית:
* כיצד זה קרה?

ההנחה היא כי לכל שאלה ישנה תשובה עובדתית, וכל התשובות יחדיו מספקות את העובדות הנחוצות. ניתן להבחין כי על אף אחת מבין השאלות הנ"ל לא ניתן להשיב תשובה קצרה של כן/לא, ויחד הן יוצרות מסגרת לכתבה עיתונאית או לדיווח משטרתי.

לרודיארד קיפלינג מיוחסת אמרה המקבילה למושג: "שישה עוזרים נאמנים לי, והם לימודוני כל אשר אדע, ואלו הם: מי ומה, מדוע ואיך, מתי והיכן".

== חמש המ"מים בצה"ל ==
גם בצה"ל מתבצעים חקירות ותחקירים, בטיחותיים ומבצעיים המתבססים על חמש שאלות המ"ם, על מנת ליצור סדר בהצגת התרחיש או האירוע הבטיחותי.

ביחידות מסוימות בצה"ל חמש המ"מים משמשות לקיצורים, המסייעים ללוחם בשדה הקרב. לדוגמה בחיל התותחנים חמש המ"מים יסייעו לקצין הפעלת האש בהכנות טרם יציאה לקרב ומסמנות את האמצעים הדרושים לטיווח הארטילריה (מצפן, משקפת, מפה, מכשיר קשר מד קואורדינטות). בסיטואציות מסוימות חמש המ"מים יורחבו לשש המ"מים, כאשר נוסיף אמצעי נוסף לטיווח הארטילריה, הוא המט"ל (מד טווח לייזר). שימוש נוסף בחיל התותחנים הוא בבניית התכנית ההתקפית או ההגנתית שבה מתוכנן ביצוע ירי ארטילרי. מפקד הסוללה ישאל את עצמו למי אני יורה, מה אני יורה (לא רק סוג התחמושת אלא גם אפקט הנזק לאויב), מאיפה (מיקום הסוללה הארטלריה) אני יורה, מתי (שעת ההפעלה) אני יורה, משך (לכמה זמן). חמש המ"מים עשויים לבוא לידי ביטוי ביחידות השונות בצה"ל ובווריאציות שונות, המשמשות את היחידה לפי נוחיותה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונות
קטגוריה:ניהול ידע
קטגוריה:פתרון בעיות
קטגוריה:5 (מספר)
חיים די לה רוזה

רבי חיים די לה רוזה (נולד בתאריך לא ידוע, נפטר ב-ו' בתמוז תקמ"ו, 1786) היה מקובל שהתגורר בארץ ישראל.

== חייו ופועלו ==
היה מתלמידיו המובהקים ביותר של רבי שלום שרעבי, ראש ישיבת בית אל. היה סגפן ונהג לצום שלושה ימים רצופים ולערוך גלגולי שלג. חיבר ספר בשם "תורת חכם", מספרי היסוד של קבלת הרש"ש. כולל "תורת חכם" בירושלים, בראשות ר' יצחק מאיר מורגנשטרן, מקדיש חלק ניכר מפעילותו לעיון בחיבורו זה. 

לפני פטירתו ביקש מתלמידיו לעשות בו לאחר פטירתו ארבע מיתות בית דין כמנהג המקובלים. תלמידיו לא העזו לעשות זאת מפני כבודו וערכו את לווייתו ללא קיום בקשתו. באמצע הלוויה התנפלה עליהם קבוצת ערבים וחטפו את גופת רבי חיים. התלמידים התחבאו עד שהערבים הסתלקו וכשחזרו לגופה ראו שהערבים ביתרו ושרפו אותה, זרקו אותה בביזוי והשליכו עליה אבנים. על פי המסופר, התלמידים התאבלו על בזיון רבם עד שהגיע בחלום לאחד התלמידים ואמר לו שהוא שמח מכך שהתקיימה צוואתו. נקבר בחלקת המקובלים בהר הזיתים.

שם משפחתו הוא שילוב של שם המשפחה, דלרז, עם שם יהוה - די לה רו זה.

== לקריאה נוספת ==
* יקותיאל יהודה גרינוואלד, "תולדות חכמי ישראל".

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hebrewbooks.org/7547 ספר תורת חכם], באתר Hebrew Books
* 

קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
אהרונוביץ'

אהרונוביץ או אהרונוביץ הוא שם משפחה יהודי מזרח אירופאי ומשמעו "בנו של אהרון".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה שמבוססים על השם אהרן
ניקוג'גה

נִיקוּגָ'גָה (ביפנית: 肉じゃが – בשר ותפוחי אדמה) הוא מאכל מהמטבח היפני העשוי בשר, תפוחי אדמה ובצל אשר מבושל כנזיד ברוטב סויה מתוק. לעיתים המאכל כולל גם קונג'אק וירקות. לרוב מהווים תפוחי האדמה את עיקר המנה, כשהבשר משמש רק מקור של טעם. הבשר מופיע בדרך כלל כפרוסות בשר בקר פרוס דק, אם כי בשר טחון אף הוא פופולרי. במזרח יפן משמש לעיתים קרובות בשר חזיר תחליף לבשר בקר. התבשיל מבושל עד שרוב הנוזל מתאדה.

הניקוג'גה הוא מאכל ביתי שנפוץ בעיקר בימות החורף, והוא באופן מסורתי מוגש יחד עם קערת אורז ומרק מיסו. זו מנה נפוצה באיזקאיה, סוג של בר-מסעדה יפני.

הניקוג'גה הומצא על ידי שפים של הצי הקיסרי היפני בסוף המאה ה-19.

כצעד במסע פרסום מתמשך לקידום העיר מאזורו, הומצא סיפור שהיהאצ'ירו טוגו ציווה על טבחי חיל הים ליצור גרסה של תבשיל בשר בקר שהוגש בצי המלכותי הבריטי. מאזורו אירחה את בסיס הצי הקיסרי היפני ושם שהה טוגו. הממשל העירוני של קורה הגיב על סיפור זה בשנת 1998 בטענה כי טוגו הזמין את המנה בעת ששירת כרמטכ"ל של בסיס חיל הים בקורה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:נזיד
גלדניים

[[גלדן מפוספס]]
[[Cephaloscyllium laticeps]]
גִּלדָניים (שם מדעי: Scyliorhinidae) הם משפחה מסדרת הכרישאים, המונה מעל 150 מינים ידועים. הגלדניים נמצאים ביַמִּים של מים טרופיים וממוזגים בכל העולם, מעומקים של קו השפל והגאות ועד עומקים של 2,000 מטר ויותר, תלוי במין.

==תיאור==
הגלדניים מובחנים בעיניים מוארכות דמויות עיני חתול ושני סנפירי גב קטנים הממוקמים הרחק מאחור. רוב המינים קטנים יחסית, ואורכם אינו עולה על 80 ס"מ; מעטים, כגון ה-Scyliorhinus stellaris, עשויים להגיע לאורך 1.6 מטר. לגופם של רוב המינים מראה תבניתי כגון פסים, טלאים או נקודות. הם ניזונים מחסרי חוליות ודגים קטנים. חלק מהמינים הם מטילי ביצי חיים (כמו המין Aplacental viviparous), אולם הרוב מטילים ביצים בתוך קליפה קשיחה, ומעין קנוקנת מסולסלת בכל קצה, הידועה בשם "ארנק בתולת הים".

לכמה כרישים מהסוג Cephaloscyllium יש את היכולת למלא את קיבותיהם במים או אוויר כאשר הם מאוימים, כדי להגדיל את היקפם פי 2 או 3.

==מיון==
משפחה הכוללת 17 סוגים ולמעלה מ-150 מינים, ההופכים אותה למשפחה הגדולה ביותר של כרישים.
* Apristurus
* Asymbolus
* Atelomycterus
* Aulohalaelurus
* Bythaelurus
* Cephaloscyllium – ובו גלדן נפוח
* סוג ומין יחיד Cephalurus cephalus
* Figaro
* Galeus
* Halaelurus
* Haploblepharus
* Holohalaelurus
* Parmaturus
* סוג ומין יחיד גלדן חד-סנפיר (Pentanchus profundicolus)
* Poroderma – ובו גלדן מפוספס
* Schroederichthys
* Scyliorhinus – ובו המין גלדן כלבי

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי תאודור גיל
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1862