Black Flag

Black Flag (בתרגום לעברית: "דגל שחור") היא להקת פאנק רוק אמריקאית, שהוקמה בשנת 1976 בהרמוסה ביץ', מחוז לוס אנג'לס, קליפורניה. הלהקה נקראה בתחילה Panic, והוקמה על ידי הגיטריסט והזמר גרג ג'ין, שנותר החבר העקבי ביותר בלהקה. היא נחשבת לאחת מלהקות ההארדקור פאנק הראשונות, וכן אחת הראשונות בסוגת הפוסט-הארדקור. הלהקה התפרקה בשנת 1986, התאחדה בשנת 2003 והתפרקה והתאחדה שוב מאז מספר פעמים.

סגנונה המוזיקלי של הלהקה מתבסס על הפשטות של הראמונס אך מתווספים אליה סולו גיטרה וחילופי מקצבים. רוב השירים נכתבו על ידי גרג ג'ין, ובמילותיו באים לידי ביטוי אנטי-סמכותנות, נון-קונפורמיזם, בידוד חברתי, נוירוזה, עוני ופרנויה.

במהלך שנות השמונים חלה התפתחות מוזיקלית בצליל של הלהקה, והם שילבו באלבומיהם גם קטעים ארוכים, איטיים ומורכבים יותר מאלה שהיו בסגנון הראשוני. כתוצאה מכך, כלל היצירה של הלהקה מגוונת יותר מרוב להקות הפאנק רוק. לדוגמה: בשנת 1984, הלהקה הוציאה את האלבום My War, שכלל שירים בעלי סאונד איטי ו"חורק" יותר, פחות כמו סקס פיסטולס (Sex Pistols) ויותר כמו בלאק סבאת' (Black Sabbath). לעיתים, שלושת השירים האחרונים באלבום זה, שהיו איטיים משמעותית משאר החומרים של הלהקה, נחשבים לדוגמה הראשונה של סלאדג' מטאל.

הלהקה הייתה מחלוצות גישת "עשה זאת בעצמך" ורכשה מעריצים רבים ברחבי העולם.

==היסטוריה==
סמליל הלהקה: ארבעה מלבנים המתארים דגל שחור
להקת Black Flag הוקמה בשנת 1976 בהרמוסה ביץ', מחוז לוס אנג'לס, קליפורניה, על ידי הגיטריסט והזמר גרג ג'ין. הלהקה נקראה בתחילה Panic וחיקתה את הסגנון של הראמונס והסטוג'ס. הם הופיעו לראשונה בדצמבר 1977 בקליפורניה. בסוף שנת 1978 הם שינו את שמם ל-Black Flag כדי למנוע בלבול עם להקה אחרת בשם Panic. ההופעה הראשונה בשם Black Flag הייתה בקליפורניה ב-27 בינואר 1979. שם הלהקה הוצע על ידי אחיו של גרג ג'ין: "אם דגל לבן פירושו כניעה, דגל שחור מייצג אנרכיה." סמליל הלהקה, ארבעה מלבנים המתארים דגל שחור, פופולרי עד היום.

הלהקה דגלה בשיטת "עשה זאת בעצמך" וחברי הלהקה ארגנו הופעות בכל מקום אפשרי, ופרסמו את הלהקה בפוסטרים ופלאיירים שהדפיסו בעצמם.

במהלך השנים התחלפו לעיתים קרובות חברי הלהקה, לרוב בגלל חילוקי דעות אמנותיים או בגלל בעיות של אלכוהול וסמים. גם הזמרים הראשיים לא החזיקו מעמד זמן רב. הנרי רולינס היה הזמר בשיא הפופולריות של הלהקה, משנת 1981 עד 1985. בתקופה זו סגנונה של הלהקה התפתח, והם שילבו באלבומיהם גם שירים ארוכים, איטיים ומורכבים יותר מהסגנון הראשוני שלהם. סגנונם המאוחר היווה השראה ללהקות גראנג' רבות.

הלהקה הייתה פופולרית בסצנת הפאנק רוק, אך זו הייתה סצנה קטנה יחסית, והם לא הצליחו מבחינה מסחרית. חברי הלהקה חיו בתנאי עוני. הלחץ בסיבובי ההופעות והמחלוקות בין חברי הלהקה הביאו לבסוף לפירוקה, והופעתם האחרונה הייתה בדטרויט ב-27 ביוני 1986.

לאחר הפירוק, רולינס הצליח מסחרית כמוזיקאי, סופר ושחקן. חברי הלהקה האחרים המשיכו לפעול בלהקות שוליים. באופן אירוני, הלהקה הצליחה מסחרית בצורה משמעותית רק לאחר שהתפרקה.

חברי הלהקה התאחדו מספר פעמים והופיעו במקומות שונים, לראשונה בשנת 2003 עם הסולן מייק ואללי ולאחר מכן בשנת 2010. בשנת 2013 הלהקה שבה לפעול בצורה סדירה והוציאה אלבום בשם "What The" שנקטל על ידי מבקרי המוזיקה ומעריצי הלהקה כאחד.

הלהקה ממשיכה להופיע עד היום, אם כי חברי הלהקה, למעט גרג ג'ין ומייק ואללי, מתחלפים לעיתים קרובות.

==דיסקוגרפיה==
* Damaged (1981)
* My War (1984)
* Family Man (1984)
* Slip It In (1984)
* Loose Nut (1985)
* In My Head (1985)
* What The... (2013)
==ראו גם==
* שקיעת תרבות המערב

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:להקות פאנק (Punk)