Light My Fire (שיר)

"Light My Fire" (בעברית: "תדליקי את האש שלי") הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הדלתות מתוך אלבומם הראשון, The Doors. למרות שהשיר נכתב בעיקר על ידי גיטריסט הלהקה, רובי קריגר,<ref name=":0"></ref> הקרדיט למילות השיר ניתן לכל חברי הלהקה. השיר מוכר כאחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לרוק פסיכדלי,<ref></ref> הוא הוקלט באוגוסט 1966 ויצא בינואר 1967 באלבומם הבכורה.

השיר יצא כסינגל ב-24 באפריל 1967.<ref></ref> הוא היה להיטם הראשון שנכנס למצעדים ושהה שלושה שבועות במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. השיר נכנס מחדש לבילבורד הוט 100 בשנת 1968 בעקבות הצלחת גרסת הכיסוי של חוזה פליסיאנו (שהגיעה למקום השלישי במצעד), והגיעה בשיאה למקום ה-87. השיר גם שהה שבוע אחד בטופ 100 של קאש בוקס, כמעט שנה לאחר הקלטתו. בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-11 שנערך בשנת 1969, זכתה גרסת הכיסוי של פליסיאנו בפרס גראמי לביצוע הפופ הווקאלי הגברי הטוב ביותר. פליסיאנו זכה גם בפרס גראמי לתגלית השנה.<ref></ref>

== היסטוריה ==

"Light My Fire" נכתב בתחילת 1966 כיצירה של רובי קריגר<ref name=":1"></ref> שאמר שהוא קיבל השראה מהלחן של "Hey Joe" ומהמילים של "Play with Fire" של הרולינג סטונז.<ref></ref> ג'ון דנסמור הציע שהיצירה תהיה יותר לטינית, ג'ים מוריסון כתב את הבית השני וחלק מהפזמון ("Try to set the night on fire")<ref></ref> בעוד שריי מנזרק הוסיף את פתיח העוגב שהושפע מבאך. דנסמור גם הציע שהוא ייפתח עם מכת תוף סנר יחיד.

הלהקה החלה לנגן את השיר בהופעות באפריל 1966, והאריכה אותו באלתור ג'אזי. כאשר הדלתות ביצעו את השיר בהופעות חיות, מנזרק ניגן את הבס של השיר בידו השמאלית על בס קלידים של פנדר רודס, תוך ביצוע שורות הקלידים הראשיות בווקס קונטיננטל באמצעות ידו הימנית. כאשר הם באו להקליט את השיר מאוחר יותר באותה שנה, המפיק פול רוטשילד הביא את מוזיקאי הסשן לארי קנצ'טל כדי להקליט אובר-דאב גיטרת בס מדויקת של פנדר כדי להכפיל את הבסליין של הקלידים.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> רוטשילד גם הציע שההקלטה תחזור על מוטיב הפתיח בסוף השיר.

אף על פי שגרסת האלבום הייתה באורך של קצת יותר משבע דקות, היא הייתה מבוקשת להשמעות רבות ברדיו,<ref name=":0" /> בעיקר על ידי הדי ג'יי דייב דיאמונד מלוס אנג'לס, והבעלים של אלקטרה רקורדס, ג'ק הולצמן, ביקש שגרסה קצרה יותר תשוחרר כסינגל. למרות חוסר רצונה של הלהקה, רוטשילד ערך גרסה אחת, שצומצמה לפחות משלוש דקות, כאשר כמעט כל ההפסקה האינסטרומנטלית הוסרה להשמעה בשידורי AM.<ref name=":1" />אורגן ווקס קונטיננטל (Vox Continental) שנוגן על ידי [[ריי מנזרק בהקלטת השיר]]

=== המופע של אד סאליבן ===
הלהקה הופיעה בתוכניות טלוויזיה שונות, כגון American Bandstand, תוך חיקוי להשמעה של הסינגל. "Light My Fire" בוצע גם בשידור חי על ידי הדלתות במופע של אד סאליבן ששודרה ב-17 בספטמבר 1967. הדלתות התבקשו על ידי המפיק בוב פרכט, חתנו של אד סאליבן, לשנות את השורה "Girl, we couldn't get much higher", מכיוון שהספונסרים לא הרגישו בנוח עם ההתייחסות האפשרית לסמים. עם זאת, משמעות השורה אושרה להיות מילולית, כמו "גבוה בשמים".<ref name=":2"></ref><ref></ref> הלהקה הסכימה לעשות זאת, ועשתה חזרות עם המילים המתוקנות, "Girl, we couldn't get much better". עם זאת, במהלך ההופעה החיה, הסולן ג'ים מוריסון שר את המילים המקוריות, ללא שינוי.<ref name=":2" /> סאליבן לא לחץ את ידו של מוריסון כשעזב את הבמה. הלהקה ניהלה משא ומתן על עסקה מרובת פרקים עם המפיקים. עם זאת, לאחר שהפרו את ההסכם שלא לבצע את השורה הפוגענית, נאמר להם כי לעולם לא יופיעו שוב במופע. תגובתו של מוריסון הייתה: "היי גבר. הרגע עשינו את המופע של סאליבן".<ref></ref>

הופעה זו הוצגה בסרטו הביוגרפי של אוליבר סטון משנת 1991, אך מוריסון שר "Much better" בצורה נחרצת יותר וללא תגובתו לאחר מכן לסאליבן ולמפיק הסדרה.

== שחרור ומורשת ==
פרסומת של [[קאש בוקס, 27 במאי 1967]]
גרסת הופעה חיה יצאה בשנת 1983 באלבום ההופעה החיה של הלהקה, Alive, She Cried, הראשון מבין מספר אלבומי הופעה שיצאו בעשורים שלאחר מכן שכללו את השיר. "Light My Fire" זכה להצלחה צנועה באוסטרליה, שם הגיע למקום ה-22 במצעד ARIA. הסינגל הגיע במקור למקום ה-49 בבריטניה בשנת 1967, אך זכה להצלחה מאוחרת במדינה זו בשנת 1991, כאשר הוצאה מחודשת הגיעה למקום השביעי. הוצאה מחודשת זו זכתה להצלחה רבה יותר באירלנד, והגיעה לראש מצעד IRMA במשך שבועיים ביוני. ההוצאה המחודשת התרחשה עקב העניין המחודש בלהקה בעקבות סרטו הביוגרפי של אוליבר סטון, "הדלתות".

הסינגל הגיע למעמד זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי בספטמבר 1967 לאחר שנמכר ביותר ממיליון יחידות. נכון לדצמבר 1971, הוא היה הסינגל הנמכר ביותר של הלהקה עם למעלה מ-927,000 עותקים שנמכרו.<ref></ref> הוא גם קיבל תואר פלטינה על ידי RIAA בספטמבר 2018 על כך שהגיע ל-1,000,000 יחידות דיגיטליות. בילבורד תיאר את הסינגל כ"היצע דיסקוטקים מוביל" עם "ביט מדבק" ש"ממש מתקצב מתחילתו ועד סופו".

"Light My Fire" נחשב לשיר הדגל של הדלתות,<ref></ref><ref></ref><ref></ref> וכיצירה מובהקת של ז'אנר הרוק הפסיכדלי. בשנים 2004 ו-2010 דורג השיר במקום ה-35 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין הרולינג סטון,<ref></ref> ולאחר מכן דורג מחדש במקום ה-310 ברשימת 2021.<ref></ref> השיר נכלל ברשימת שירי המאה של RIAA, במקום ה-52. בשנת 2014 דירגו NME את השיר במקום ה-199 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים.<ref></ref> גרסת הכיסוי של חוזה פליסיאנו זכתה בפרס גראמי לשנת 1969 עבור ביצוע הפופ הווקאלי הגברי הטוב ביותר,<ref></ref> באותה שנה הוא גם זכה בפרס גראמי לתגלית השנה. בשנת 1998 נכנס השיר להיכל התהילה של הגראמי תחת הקטגוריה רוק (סינגל).<ref></ref> אמנים כמו בריאן וילסון, ז'אן ז'אק ברנל ופליסיאנו עצמו, בין היתר, מעריצים של השיר.<ref></ref><ref></ref><ref name=":4"></ref>

== משתתפים ==
הדלתות
* ג'ון דנסמור - תופים
* רובי קריגר - גיטרה חשמלית ואקוסטית<ref></ref>
* ריי מנזרק - ווקס קונטיננטל, בס פנדר רודס
* ג'ים מוריסון - שירה

מוזיקאי נוסף
* לארי קנכטל - גיטרה בס<ref></ref>

== הגרסה של חוזה פליסיאנו ==

הסולן והגיטריסט הפורטוריקני חוזה פליסיאנו זכה להצלחה בינלאומית משמעותית כאשר הוציא את גרסתו לשיר "Light My Fire" בשנת 1968 כסינגל בלייבל RCA Victor. זוהי אולי גרסת הכיסוי הידועה ביותר של שיר זה, שהגיע למקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי במשך שלושת השבועות הרצופים של 31 באוגוסט, 7 ו-14 בספטמבר, שנה בלבד לאחר שהמקורי היה להיט מספר אחת באותו מצעד. גרסתו הפכה ללהיט הגדול ביותר באוסטרליה וגם בקנדה, שם הגיעה למקום הראשון.<ref></ref>

הגרסה המחודשת של פליסיאנו שילבה השפעות לטיניות, כולל שילוב של גיטרה ספרדית קלאסית, ומוזיקת נשמה, עם פופ אמריקאי.<ref name=":3" /> הוא מכיל סגנונות רוק פרוטו-לטיני,<ref></ref> וקצב איטי יותר מהגרסה המקורית של הדלתות.<ref name=":4" /> בריאיון משנת 1969 אמר פליסיאנו כי אהב את השיר כששמע אותו לראשונה, אך הרגיש שעליו להמתין שנה לפני שיוציא את השיר. הוא גם אמר כי "California Dreamin'" היה האיי-סייד המקורי של הסינגל.<ref name=":4" />

הסינגל סייע לדרבן את ההצלחה העולמית של אלבומו, Feliciano!, שהיה מועמד למספר פרסי גראמי בשנת 1969. העיבוד של פליסיאנו לשיר "Light My Fire" השפיע על מספר גרסאות מאוחרות יותר, כולל זו של ויל יאנג. כותב השירים רובי קריגר אמר בראיון על הכיסוי: "זו באמת הרגשה נהדרת לכתוב קלאסיקה. אני חושב שאני חייב חוב גדול לחוזה פליסיאנו כי הוא בעצם האחד, כשהוא עשה את זה, כולם התחילו לעשות את זה. הוא עשה על זה סידור אחר לגמרי".<ref></ref>

פליסיאנו חזר על השיר, וביצע דואט עם מיני ריפרטון באלבומה Minnie משנת 1979.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1966
קטגוריה:סינגלים מ-1967
קטגוריה:סינגלים מ-1968
קטגוריה:שירי הדלתות
קטגוריה:שירי ויל יאנג
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:מחלוקות סביב טענות לתועבה במוזיקה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הסקוטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר – גבר
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אלקטרה רקורדס