רצפה בת איה

רצפה בת איה מגנה על גוויות בניה, בציור של ג'ורג' בקר, 1900
רִצְפָּה בַת-אַיָּה היא דמות מקראית, שהייתה פילגשו של שאול המלך, ונזכרת פעמיים בספר שמואל ב'.

== פירוש השם ==
פירוש השם "רצפה" הוא ככל הנראה גחלת, כפי שמופיע בספר מלכים<ref></ref> וספר ישעיהו.<ref></ref>

== אזכוריה במקרא ==
=== לקיחת רצפה בת איה על ידי אבנר בן נר ===
רצפה בת איה מוזכרת לראשונה בתחילת ספר שמואל ב'. בימי המלחמה בין בית שאול לבית דוד, לאחר מותו של שאול, פנה איש בושת בן שאול אל אבנר בן נר וכעס עליו על כך שקיים יחסי אישות עם רצפה<ref></ref>. בעקבות כך, אבנר עבר לצד של בית דוד<ref></ref>.

המלבי"ם<ref name=":0">ב[https://mg.alhatorah.org/Full/Shemuel_II/3.7#e0n6 פירושו לשמואל ב', פרק ג', פסוק ז']</ref>, רד"ק<ref name=":0" />, מצודת דוד<ref name=":0" />, והאברבנאל<ref>אברבנאל על ספר בראשית, פרק י"ב, פסוק ט"ז</ref> מפרשים את כעסו של איש בושת על ידי הגמרא שפוסקת שכל נשותיו ופילגשיו של מלך אסורות להדיוט (=אדם שאינו מלך)<ref></ref><ref>ראו </ref>.

בנוסף, לקיחת נשי מלך הן מעשה סמלי של טעינה למלוכה, כמו שניתן לראות בסיפור מרד אבשלום<ref></ref><ref></ref> ובבקשתו של אדוניה מאת בת-שבע (שתינתן לו אבישג השונמית)<ref>ראו [https://mg.alhatorah.org/Full/Melakhim_I/2.22#e0n6 רלב"ג למלכים א', פרק ב', פסוק כ"ב]</ref>, מה שנותן הסבר נוסף לכעסו של איש בושת.

=== מסירת בני רצפה בת איה לגבעונים ===

רצפה מוזכרת פעם נוספת מאוחר יותר בספר שמואל. על פי הסיפור, עקב רעב בארץ שנגרם בשל הפרת הברית עם הגבעונים בידי שאול, נדרש דוד לפייס את הגבעונים<ref></ref>. הללו דרשו 7 מצאצאי שאול, והוא העביר אליהם בין היתר את שני בניה של רצפה - אַרְמֹנִי ומְפִבֹשֶׁת<ref></ref>. הגבעונים תלו את הבנים<ref name=":1"></ref>, ורצפה ישבה לצד גוויות בניה והגנה עליהן מפני בעלי החיים, מזמן קציר שעורים (הזמן בו נהרגו<ref name=":1" />) עד "נִתַּךְ מַיִם עֲלֵיהֶם מִן הַשָּׁמָיִם"<ref></ref>- ביטוי שלא ברור ממנו האם מדובר בגשם טבעי שבא בזמנו הטבעי<ref>[https://mg.alhatorah.org/Full/Shemuel_II/21.9#e0n6 רש"י] ל</ref><ref>[https://mg.alhatorah.org/Full/Shemuel_II/21.10#e0n6 ר' יהושע דטראני] על </ref><ref name=":2"></ref> או שלא<ref>[https://mg.alhatorah.org/Full/Shemuel_II/21.9#e0n6 מהר"י קרא] ל</ref><ref name=":3"></ref><ref>[https://mg.alhatorah.org/Full/Shemuel_II/21.10#e0n6 מצודת דוד] על </ref>.

למעשיה של רצפה בת איה ניתנו שלל פרשנויות, בפרשנות המסורתית, במחקר, ובמדרש:
* ישנם חוקרים הרואים בו זעקה על העוול שבהריגת הבנים והלנת גופותיהם<ref name=":3" /><ref>הפירוש השני שמציעה רוני מגידוב ב[https://mikranet.cet.ac.il/mikradidact/pages/item.asp?item=23771 מאמרה על שמואל ב' פרק כ"א]</ref>
* אחרים מפרשים שמדובר במעשה נואש אחרון של אמא שנלקחו ממנה בניה
* ויש מפרשים הרואים במעשיה עדות לקבלת הדין ולהשלמה.<ref name=":2" /><ref>רד"ק לשמואל ב', פרק כ"א, פסוק י'</ref><ref>הרב יהונתן אייבשיץ, יערות דבש, ט"ז, ג'</ref>

בכל מקרה, נראה כי מעשיה של רצפה בת איה גרמו לדוד לקבור את יונתן ושאול בקברי אבותם.<ref></ref><ref></ref><ref name=":2" />.

==עץ משפחה==

== בתרבות ==

רצפה בת איה היא דמות מרכזית במחזהו של אהרן אשמן, "מיכל בת שאול", שהועלה בתיאטרון "הבימה", בשנת 1941.

רצפה בת איה נמצאת במרכזו של הרומן ההיסטורי "בת איה" מאת אריה קוצר, שיצא לאור בשנת תש"ך.

סיפורה של רצפה בת איה מגולל גם ברומן "מלכים ג'" מאת יוכי ברנדס.

== לקריאה נוספת ==
* אמנון סלע, רצפה בת איה, הוצאת כרמל, 2016.
* פנינה גלפז-פלר, וַיּוֹלֶד: יחסי הורים וילדים בסיפור ובחוק המקראי, ירושלים: הוצאת כרמל, תשס"ו 2006, עמ' 174–180.
* עליזה שנהר, אהובות ושנואות: נשים במקרא, במדרש ובספרות העברית החדשה, חיפה: הוצאת פרדס, 2011, עמ' 155–179.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://heb.hartman.org.il/teacher-to-teacher-samuel-b-21/ רצפה בת איה] מקבץ מקורות באתר מכון הרטמן

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשים בספרי נביאים
קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:פילגשים
קטגוריה:משפחת שאול המלך