OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קול ישראל בפרסית

קול ישראל בפרסית (בפרסית: بخش فارسی رادیو اسرائیل) הייתה בעבר תחנת רדיו של קול ישראל, ששידרה בשפה הפרסית במסגרת שידורי רק"ע ורשת ה'.

שידורי התחנה נפסקו ב-2017, עם סגירת רשות השידור וחודשו במסגרת תאגיד השידור הישראלי תחת השם VoisFarsi. השידורים בפרסית בתחנת רק"ע נפסקו ומאז הם משודרים רק ב-VoisFarsi.

==היסטוריה==
קול ישראל החל לשדר פינה בפרסית של כרבע שעה בתחילת 1949. החדשות בפרסית שודרו בימים שני ושישי. עם התרבות מספר השפות בהם שודרו חדשות לעולים, שודרו החדשות בפרסית בגל 43.9. בשנות ה-50 המוקדמות שידר קול ישראל ב-11 שפות בנוסף לעברית, ופרסית הייתה אחת מהן. השידור בפרסית החל ב-1956 במסגרת מדיניות הסברה של ראש ממשלת ישראל הראשון דוד בן-גוריון, לחיזוק הקשרים עם מדינות ותרבויות מוסלמיות שאינן ערביות, וכן עבור עולים יהודים מאיראן, ומאוחר יותר הופנתה לקהל האיראני. במשך שנים מומנה התחנה בשיתוף פעולה עם מערכת הביטחון. אולם בשנת 1957, בעקבות קיצוצים בתקציב בוטלו השידורים בטורקית ופרסית, לאור העובדה שהשידורים בפרסית זכו לאחוזי האזנה של 0.3% בלבד. השידורים בפרסית חודשו בשנת 1958 ומשכם הורחב מרבע שעה לחצי שעה בתחילת 1960. בשנת 1961 פורסם שהשידורים בפרסית זוכים לפופולריות רבה, שבעקבותם התגברה תיירות המרפא מאיראן לישראל ונטען שלשידורים הייתה תרומה לידידות ביחסי איראן–ישראל. השידורים בפרסית הועברו בגלים בינוניים ונקלטו היטב בטהראן. השידורים הוכנו על ידי המחלקה הערבית של קול ישראל.

==השידורים==
התחנה קיבלה ושידרה שיחות מאזינים רבות, הן מאיראן עצמה והן מן הפזורה האיראנית. השדר המזוהה ביותר עם שידורים אלו היה פרשן קול ישראל לענייני איראן מנשה אמיר, יהודי יוצא איראן ודובר פרסית, שעבד בתחנה מאז 1959 ועד סגירתה. התחנה ראיינה דוברי פרסית ישראלים שונים, בהם שאול מופז בהיותו שר ביטחון.

התחנה שידרה סה"כ 12 שעות שבועיות: מדי יום שעה בין השעות 17:00 - 18:30 (עד 18:00 בשישי ושבת) ברשת ה' עבור יהודים דוברי פרסית בחו"ל (בדרך כלל באיראן) ובימי א'-ה' בין השעות 19:00 - 19:30 ברק"ע עבור עולים דוברי השפה.

==ראו גם==
*אמנון נצר
*יגאל סבטי
*מדיה באיראן
*רדיו פרדה

==קישורים חיצוניים==

* 
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קול ישראל
קטגוריה:ישראל: תחנות רדיו שנסגרו
קטגוריה:יחסי איראן–ישראל
קטגוריה:תקשורת המונים בפרסית
אמילי פוסט

דיוקן של אמילי פוסט, 1906 לערך
אמילי פוסט (באנגלית: Emily Post, 27 באוקטובר 1872 - 25 בספטמבר 1960) אמריקאית שחיברה ספרים בנושא כללי נימוסים והליכות.

== חייה ==
פוסט נולדה כאמילי פרייס בבולטימור כבת יחידה למשפחה מהמעמד הגבוה. אביה היה אדריכל ידוע. בשנת 1877 עברה עם משפחתה לניו יורק בה קיבלה חינוך ביתי ובגיל מבוגר הלכה לבית ספר פרטי יוקרתי. היא נישאה בגיל צעיר לאדווין פוסט ונולדו לה שני בנים, בשנים 1893 ו-1895. עם הזמן בני הזוג ניהלו את חייהם יותר ויותר בנפרד זה מזה, כאשר אדווארד פוסט מקיים קשרים מחוץ למסגרת הנישואין. 

בעקבות ניסיון סחיטה בחר פוסט שלא להיענות לסחטן ולהעיד נגדו במשפט דיבה. בעקבות הפומביות של המשפט בחרה פוסט להתגרש מבעלה ומכיוון שבעלה איבד כספים רבים בעסקים כושלים, היא לא קיבלה מזונות ונאלצה להתפרנס בעצמה. כשבניה יצאו מהבית לפנימיות, החלה לכתוב כתבות בנושאי אדריכלות ועיצוב פנים בעיתונים וסיפורים לכתבי עת. 

פוסט כתבה בסגנונות שונים, ובין השאר כתבה ספר מסעות הומוריסטי. בשנת 1922 כתבה ספר על נימוסים בחברה, בעסקים, בפוליטיקה ובבית, שהיה לרב-מכר ויצא במהדורות מעודכנות במשך שנים רבות. החל משנת 1931 היה לפוסט טור קבוע בעיתונים רבים והיא גם דברה על נושא הנימוסין בתוכניות רדיו. 

בשנת 1946 היא הקימה את מכון אמילי פוסט שעוסק בנימוסין, ומנוהל על ידי צאצאיה הממשיכים בדרכה בכתיבה על נימוסין.

==קישורים חיצוניים==

* [http://books.google.com/books?id=CX3qS6a-M5EC&pg=PA2 Emily Post, Jane Lancaster, By motor to the Golden Gate, McFarland, 2004, pages 2-3]
* 
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:נימוסים
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1872
קטגוריה:ילידות 1872
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1872
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1960
עקרון העקביות

במשחק מיקוח בו ישנם יותר משני שחקנים, פתרון מקיים את עקרון העקביות (consistency) אם לאחר סיום המשחק כל זוג שחקנים שמחליט לחזור לבורר על-מנת לערער על חלקם בהסכם, ימצא שהבורר, הפוסק לפי מושג הפתרון <math>\ \phi</math>, יחליט שלא לשנות את התוצאה.

== ניסוח פורמלי ==
משחק מיקוח עם <math>\ n</math> שחקנים הוא זוג <math>\left(S,d\right)</math> שבו:<math>S \subseteq \mathbb{R}^n </math> היא קבוצה קמורה קומפקטית ולא ריקה.<math>d\in\mathbb{R}^n</math> היא נקודת אי-הסכמה. יש <math>x\in S</math> המקיימת <math>\ x>>d</math>.

בדומה למקרה של שני שחקנים, פתרון הוא פונקציה המתאימה לכל משחק מיקוח נקודה <math>\phi(S,d) \in S</math>. המשמעות היא שנקודה היא תוצאת המשא ומתן רק אם כל השחקנים יסכימו לשתף פעולה. לא נלקחת בחשבון אפשרות שקואליציה חלקית של שחקנים תשתף פעולה ותשיג לעצמה תוצאה שעדיפה לה על-פני <math>\ d</math>.

קיים פתרון יחיד <math>\ N^*</math>, עבור משפחת משחקי המיקוח עם <math>\ n</math> שחקנים, המקיים את עקרונות הסימטריה, היעילות, הקווריאנטיות תחת טרנספורמציות אפיניות, והאי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות. הנקודה <math>\ N^*\left(S,d\right)</math> היא הווקטור <math>\ x</math> ב- <math>\ S</math> שעבורו שטח המלבן ה-<math>\ n</math> ממדי <math>\ \left[d_1,x_1\right]\times\left[d_2,x_2\right]\times...\times\left[d_n,x_n\right]</math> מקסימלי.

=== הגדרה ===
פתרון <math>\ \phi</math> מקיים את עקרון העקביות אם לכל משחק מיקוח <math>\left(S,d\right)</math> ולכל שני שחקנים שונים <math>\ i,j</math>, <math>\ ( \phi_i(S,d) , \phi_j(S,d))</math> הוא הפתרון של משחק המיקוח <math>\left(\bar{S},\bar{d}\right)</math> עם שני שחקנים המוגדרת באופן הבא:
* <math>\ \bar{d_1}=d_i</math> ו-<math>\ \bar{d_2}=d_j</math>: נקודת האי הסכמה נגזרת מנקודת האי הסכמה במשחק המקורי.
* <big><big>{</big></big> קיים <math>\ (x_k)_{k\ne i,j}\in \mathbb{R}^{n-2}</math> כך שמתקיים <math>\ (x_i,x_j,(x_k)_{k\ne i,j})=\phi(S,d)</math> : <math>\ (x_i,x_j)\in \mathbb{R}^2 </math> <big><big>}</big></big> = <math>\ \bar{S}</math> : קבוצת האפשרויות היא קבוצת כל האפשרויות שבהן כל השחקנים פרט ל- <math>\ i,j</math> מקבלים את המוצע להם לפי הפתרון <math>\ \phi</math>.

הפתרון היחיד המקיים את עקרונות היעילות, האנונימיות, הקווריאנטיות תחת טרנספורמציות אפיניות והעקביות הוא הפתרון <math>\ N^*</math> של נאש.

== ראו גם ==
* משחק מיקוח
== לקריאה נוספת ==
*

קטגוריה:תורת המשחקים
יורק אש

יורק אש
יורק אש
יורק אש או נושף אש הוא בדרן המופיע לרוב בקרקס או במופעי רחוב. במסגרת המופע הבדרן נושף מפיו נוזל דליק לעבר מקור אש, ובכך יוצר להבה גדולה יותר. 

ישנה סברה לפיה מופע זה מקורו במנהגי הסגפנות ההינדים מהודו, בדומה לבליעת אש והליכה על גחלים.

יריקת אש היא פעילות בעלת סיכונים גבוהים לשרפה ולפגיעה מהאש. נוכחות עוזר עם מטף, שמיכה או מגבת לחה, לכיבוי האש במקרה של דליקה, היא אחת הדרכים להגברת השמירה על הבטיחות בפעילות זו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nafaa.org איגוד אמני האש של צפון אמריקה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרקס
קטגוריה:מקצועות הבידור
אבי אשכנזי (מאמן כדורסל)

אָבִי אַשְׁכְּנַזִּי (נולד ב-27 בינואר 1964 בצפת) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל ישראלי.

== קריירה ==
אשכנזי החל לשחק כדורסל בקבוצה הבוגרת של הפועל גן שמואל בגיל 17, שיחק עונה נוספת בליגה הבכירה במדי הפועל חיפה ואחר כך נדד בין קבוצות שונות בליגות נמוכות עד פרישתו ממשחק בגיל 28. בשנת 1995 נולדו לאשכנזי ילדיו הראשונים, זוג תאומים. כיום הוא אב לשלושה.

בתחילת דרכו כמאמן, ב-1992, אימן אשכנזי במחלקות הנוער של מכבי חיפה ובעונת התמנה לראשונה למאמן הקבוצה הבוגרת שאז שיחקה בליגה הארצית וכבר בעונתו הראשונה בה, העלה אותה לליגה הלאומית. בעונתו השנייה העלה את הקבוצה לליגת העל ובעונה שלאחר מכן סיים עימה במקום השביעי בליגה עם 10 ניצחונות ו-12 הפסדים. במהלך עונת , מאחר שחיפה הייתה במאזן של 3 ניצחונות לעומת 7 הפסדים, הוחלף אשכנזי על ידי יריב ורשיצקי. עוד באותה העונה התמנה אשכנזי (במקומו של אלי קנטי) למאמן מכבי קריית מוצקין, אך קבוצתו ירדה לליגה הלאומית בסיום העונה.

בעונת התמנה למאמן עירוני נהריה ששיחקה אז בליגה הלאומית ובעונת הוא העלה אותה לליגת העל לאחר היעדרות של שמונה שנים. בארבע העונות בהן אימן את נהריה בליגת העל, זכה אשכנזי להצלחה רבה, שכללה בין היתר 3 הופעות בפיינל פור כולל הופעה אחת בגמר הפלייאוף בעונת והשתתפויות במפעלים אירופאים.

לאחר עונת עזב אשכנזי את נהריה. בעונה שלאחר מכן לא אימן אף קבוצה ושימש כפרשן בערוץ 1.

בעונת שב אשכנזי לאמן את מכבי חיפה ששיחקה אז בליגה הלאומית. עם חיפה זכה באליפות הליגה ועלה לליגת העל. עונת הייתה הטובה בקריירת האימון של אשכנזי, נבחר למאמן העונה וקבוצתו הגיעה לגמר גביע המדינה ולגמר הפיינל פור, אך הפסידה בשניהם. בעונה שלאחר מכן, לא הצליח לשחזר את ההצלחה מהשנתיים הקודמת והוביל את חיפה למקום הרביעי בלבד בסיום העונה הסדירה ולהדחה כבר בשלב רבע גמר הפלייאוף, לאחר הפסד 1–3 בסדרה נגד ברק נתניה. בעקבות זאת, החליטו ראשי חיפה לשחרר את אשכנזי מתפקיד המאמן ולמנות במקומו את עוזרו אלעד חסין.

בנובמבר 2010 מונה למאמן מועדון כדורסל הבקעה מהליגה הלאומית, והוביל אותו לעלייה לליגת העל.

בנוסף לעיסוקו כמאמן כדורסל, אשכנזי משמש המנהל הלוגיסטי של חברת "יוניליוור ישראל".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה בכדורסל
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל חיפה
קטגוריה:מאמני עירוני נהריה
קטגוריה:כדורסלני הפועל גן שמואל
קטגוריה:צפת: ספורטאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
טבח מרזבוטו

שרידי הכנסייה במונטה סולה
טבח מרזבוטו (איטלקית Strage di Marzabotto) היה אירוע רצח המוני שבוצע ב-1944 על ידי חיילים גרמנים מיחידות הואפן אס אס, בכפר איטלקי קטן בשם מרזבוטו וכפרים נוספים סמוכים לו השוכנים במורדות מונטה סולה בהרי האפנינים - ליגוריים בנפת בולוניה, 30 ק"מ דרומית מבולוניה. היה זה אחד ממעשה הטבח הגדולים שבוצעו על ידי האס.אס. בזירה האיטלקית במהלך מלחמת העולם השנייה.
==הטבח==
הטבח בוצע בין 29 בספטמבר ל-5 באוקטובר 1944, כתוצאה מההערכה הגרמנית כי אנשי הכפר תמכו בפרטיזנים ובתנועת ההתנגדות האיטלקית (Resistenza italiana). חיילים מדיביזיית הואפן אס.אס. :"16. SS-Panzergrenadier-Division „Reichsführer SS“" בפיקודו של ולטר רדר (Walter Reder), רצחו באופן שיטתי מאות אזרחים תושבי הכפר מרזבוטו וכפרים שכנים: גריזאנה מורנדי (Grizzana Morandi) ומונזונו (Monzuno).

במשך השנים הועלו השערות לגבי מספר הקרבנות: מקורות אחדים דיווחו על 1,830 נרצחים, אחרים טענו על 955 קרבנות. הדיווח של המוסד העוסק בזיכרון הקרבנות: "Fondazione Scuola di Pace di Montesole" מוסר על 770 קרבנות, מספר התואם את הדיווח הגרמני, אשר מפקדו דיווח על "הוצאה להורג של 728 שודדים (בנדיטים)". בין הקרבנות: 45 - תינוקות מתחת לגיל שנתיים, 110 - ילדים בני פחות מ-10, 95 - נערים בני פחות מ-16 ו-142 קשישים בני יותר מ-60, בין הנרצחים היו 316 נשים וכן 5 כמרים.

==שפיטת המעורבים==
* הבריטים שפטו את גנרל האס-אס מקס סיימון על חלקו בטבח. הוא נידון למוות, מאוחר יותר שונה העונש למאסר עולם. סיימון קיבל חנינה ב-1954 ומת ב-1961.
* האמריקנים עצרו את מפקד היחידה שבצע את הטבח, וולטר רדר, אזרח אוסטרי, בזלצבורג, והעבירו אותו לבריטים. רדר הוסגר לאיטליה במאי 1948 כדי לעמוד לדין על פשעי מלחמה. ב-1951 הוא נשפט בבית משפט צבאי איטלקי בבולוניה. הוא נידון למאסר עולם בכלא הצבאי בגאטה. הוא שוחרר ב-1985 וחזר לאוסטריה. הוא מת שש שנים מאוחר יותר ב-1991.
* בשנת 1998, במלאת 54 שנים לטבח, התנצל נשיא גרמניה יוהנס ראו בפני איטליה והביע את "צער ובושה עמוקים" בפני משפחות הקורבנות של מרזאבוטו.
* בשנת 2007 נידונו, בהיעדרם, 10 מתוך 17 קציני האס.אס על רצח האזרחים. בית משפט צבאי איטלקי בלה ספציה מצא אותם אשמים בדין ודן אותם למאסר עולם. כן הם נדרשו לשלם פיצוי כספי לניצולים ולקרובי הקרבנות בסך 100 מיליון אירו.

<gallery widths="200px" heights="250px" perrow="3">
תמונה:Eccidio monte sole3.jpg|זיכרון לכמרים שנרצחו
תמונה:Eccidio monte sole5.jpg|זיכרון באתר הזיכרון
תמונה:Eccidio monte sole6.jpg|זיכרון באתר בית הקברות
</gallery>

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Marzabotto: The Crimes of Walter Reder - SS-Sturmbannführer, by Christian Ortner ,Vienna, 1985
* Silence on Monte Sole, by Jack Olsen New York, 1968 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://members.iinet.net.au/~gduncan/massacres_axis.html#Italy אירועי טבח במלחמת העולם השנייה]
* [https://web.archive.org/web/20050905062445/http://www.montesole.org/default.asp קרן בית הספר לשלום של מונטה סולה]
* [http://www.parks.it/parco.monte.sole/index.html פארק מונטה סולה]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:איטליה במלחמת העולם השנייה
מרזבוטו
קטגוריה:שלטון הכיבוש של גרמניה הנאצית באירופה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1944
עלייתה של הבתולה השמיימה (טיציאן)

עלייתה של הבתולה השמיימה היא ציור שמן מעשה ידי טיציאן, שצויר בין השנים 1516–1518. היצירה ממוקמת במרכז המזבח של כנסיית בזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי בוונציה שבאיטליה.

יצירה זו מהווה ציור המזבח הגדול ביותר בעיר ונציה, והייתה היצירה שהפכה את טיציאן לאמן פופולרי. 

בשנת 1818 הועברה היצירה לגלריית האקדמיה אולם בשנת 1919 הושבה למקומה המקורי.

==תיאור היצירה==
ביצירה מתוארות שלוש סצנות: בתחתית היצירה מתוארים השליחים שידיהם מורמות אל השמים (למעט פטרוס שידיו שלובות). השליחים מביטים לעבר מרים הבתולה העומדת על ענן ועפה במרכז התמונה לעבר האל. מסביבה של מרים מצוירים כרובים רוקדים.
בסמוך לאל, וממתין למרים, ניצב כרוב נוסף ובידו כתר עבור מרים.

רקע התמונה צבוע צבע זהב - ככל הנראה בשל השפעת הפסיפסים הוונציאנים שבבזיליקת מרקוס הקדוש (פסיפסים בסגנון ביזנטי שצבעם זהב). 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:מרים, אם ישו
קטגוריה:טיציאן
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ונציה: ציורים
קטגוריה:מלאכים באמנות
הפדרציה המהפכנית הארמנית

הפדרציה המהפכנית הארמנית (בארמנית: Հայ Հեղափոխական Դաշնակցութիւն - "האי הגאפוחאקאן דשנקצותיון" או "האי האגאפוחאגאן תאשנגצותיון") המכונה גם "הדשנקים" או דשנאק, היא מפלגה ארמנית שהוקמה בטיפליס (בירת מלכות המשנה של הקווקז. טביליסי של היום) בשנת 1890 על ידי כריסטופר מיקאליאן, סטפן זוריאן וסימון זוואריאן. המפלגה פועלת בארמניה ובארצות שבהן יש פזורה ארמנית, בעיקר בלבנון והרפובליקה של נגורנו קרבאך.

המפלגה תומכת בסוציאליזם והיא חברת האינטרנציונל הסוציאליסטי. מפלגה זו היא בעלת מספר החברים הגבוה ביותר מכל מפלגות הפזורה הארמנית, במעל 200 מדינות. לעומת מפלגות ארמניות אחרות ששמות דגש על ענייני חינוך ופרויקטים הומניטריים, למפלגה אוריינטציה פוליטית חזקה, והיא מתומכיה הנלהבים של הלאומיות הארמנית. כמו כן, המפלגה תומכת בהכרה ברצח העם הארמני ובזכויות לפיצויים, ובייסודה של ארמניה הגדולה, כפי שהוסכם בהסכם סוור.

הפדרציה המהפכנית החלה את פעילותה באימפריה העות'מאנית בשנות ה-90 המוקדמות של המאה ה-19 במטרה לאחד את הקבוצות הקטנות שפעלו לרפורמות והגנת הכפרים הארמנים מפני מעשי טבח שנפוצו באזורים שונים באימפריה העות'מאנית, המיושבים על ידי ארמנים. חברי הפדרציה הקימו "קבוצות פדאיה" שהגנו על אזרחים ארמנים בצורה חמושה. הדשנקים (כינוי נוסף לפדרציה) אף פעלו לצורך יצירת "ארמניה חופשית מאוחדת ועצמאית", אף על פי שלעיתים זנחו רעיון זה לטובת גישה יותר ריאליסטית כגון הקמת אוטונומיה.

בשנת 1917, המפלגה השתתפה ביצירת הרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה, שלא החזיקה מעמד זמן רב, וסופחה לברית המועצות בשנת 1920. לאחר שהנהגתה הוגלתה על ידי הקומוניסטים, המפלגה מיצבה את עצמה בקרב קהילות גולים ארמנים, שם סייעה להם לטפח את זהותם התרבותית. לאחר נפילת ברית המועצות המפלגה חזרה לפעול בארמניה, והיא בעלת נוכחות משמעותית בקואליציה השולטת כיום במדינה.

==הפדרציה המהפכנית הארמנית בלבנון==
מרכזה של התנועה בלבנון הוא בבורג' חמוד, המאוכלס ברובו בארמנים. שם גם יוצא עיתונה של המפלגה, העיתון היומי "אזטאג דיילי ניוזפייפר". 

משנת 1923 עד 1958, מאבקים פרצו בין התארגנויות פוליטיות שונות שביקשו לעצמם את ההגמוניה על קהילות הפזורה הארמנית בעולם. גם בלבנון, הפדרציה נאבקה במפלגת הרנגבר ובמפלגת החונחאקיאן. עד פרוץ מלחמת האזרחים הלבנונית בשנים 1975-90, הפדרציה הייתה בת בריתה של מפלגת הפלנגות של פייר ג'ומאייל, אך סירובה של הפדרציה להשתתף במלחמת האזרחים, יחד עם שאר התנועות הארמניות, העכירה את האווירה בין התנועות והובילה להתקפות הפלנגות על שכונות ארמניות בערים לבנוניות רבות. לקראת סוף המלחמה הוקמה מיליציה שנקראה "קומנדוס הצדק נגד הג'נוסייד הארמני" שביצעה שרשרת חיסולים בין השנים 1975-1983. המיליציה קושרה פעמים רבות ל"דשנקים".

בבחירות 2000 ו-2005 הפדרציה התרסקה פוליטית, עם מושב אחד בבחירות 2000 בעקבות סכסוך עם מפלגתו של רפיק אל-חרירי, וללא נציגים ב-2005 על רקע החרמת הבחירות.

ע"פ ההסדר הפוליטי בלבנון, הארמנים מיוצגים על ידי 6 נציגים בפרלמנט, כשברוב הקולות הארמנים זוכה הפדרציה. כיום יש 2 נציגים של המפלגה בפרלמנט, כאשר מסורתית, הארמנים נמנעים מלהתערב בעניינים פנים-לבנוניים. מקרה יוצא מן הכלל היה הביקורת החריפה שהטיחה המפלגה בממשלת לבנון ב-2006 בעקבות הזמנתם של חיילים טורקים למדינה במסגרת כוח שמירת השלום של האו"ם.

מנהיגה הנוכחי של המפלגה הוא הוויג מחיתאריאן. מרכזה של התנועה בלבנון הוא בבורג' חמוד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארמניה: מפלגות
קטגוריה:ארמניה: היסטוריה
קטגוריה:לבנון: מפלגות
קטגוריה:טביליסי: היסטוריה
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מפלגות
מאוריציו ויטלה

מאוריציו ויטלה (1 באפריל 1907 - 30 באפריל 1985) היה תעשיין ישראלי, מייסד תשלובת הטקסטיל ויטלגו ומלון רמת אביב.
== חייו ==
ויטלה נולד בעיר ביאלה שבמחוז פיימונטה באיטליה, שם גר גם בימיו הבוגרים עם אשתו ויטוריה ושלושת ילדיו ברונו ריקרדו ואלדו. לאחר פלישת הגרמנים לצפון איטליה ב-1943, ברח ויטלה עם משפחתו, ועם המטפלת קרלוטה ריצטו לשווייץ. קרלוטה ריצטו הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם על הצלת הבן הבכור ברונו. המשפחה התגוררה בלוגאנו, שווייץ, עד לסיום המלחמה. ויטלה ומשפחתו חזרו לביאלה ב-1945. ב-1950 המשפחה עלו ארצה יחד.

מלון רמת-אביב הוקם מצפון לירקון בשנת 1951 על ידי ויטלה, יהודה ארזי, שהיה מראשי "ההגנה" ועדה סרני, שהייתה מראשי המוסד לעלייה ב' באיטליה ואלמנתו של הצנחן אנצו סרני. המלון פעל במשך כ-55 שנים והתארחו בו מפורסמים רבים כגון ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון, ראש ממשלת בורמה או נו, שחקן הקולנוע דני קיי ואחרים. המלון הוקם כארבע שנים לפני שכונת רמת אביב. גולדה מאיר, לימים ראש ממשלת ישראל, הייתה תושבת שכונה מצפון לירקון שטרם נקבע שמה. מאיר פנתה לויטלה שיסכים כי השכונה תיקרא על שם המלון. מאוחר יותר עבר המלון לניהולה של חברת "נכסי אביב", המנוהלת על ידי בנו ראובן ויטלה. ב-2009 נהרס המלון ובמקומו הקימה חברת אפריקה ישראל להשקעות שכונה חדשה. אחד מרחובות השכונה נקרא על שמו של מאוריציו ויטלה.

ב-1960 הקים את תשלובת הטקסטיל "ויטלגו" ברמת החייל יחד עם רפאל סטרוגו. ב-1964 קנה את חלקו של סטרוגו במפעל. המפעל ייצר חוטים להלבשה עליונה ותחתונה, חוטי אריגה לבדי ריפוד וחוטים לסריגת יד. תוצרתו שווקה בישראל ובחו"ל. מאוחר יותר עברה התשלובת לבעלות בניו של ויטלה, ראובן, ברונו ואלדד. ב-2001 רכשה חברת "צמר טדי" את המפעל.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי איטליה
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:יהודים איטלקים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
פרנו (מחוז)

מחוז פרנוּ (באסטונית: Pärnu maakond) הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה. המחוז ממוקם בחלקה הדרום-מערבי של המדינה, שוכן לחוף מפרץ ריגה וגובל בלטביה בדרום, מחוז ויליאנדי במזרח, מחוז יארבה בצפון-מזרח, המחוזות ראפלה ולאנה בצפון והים הבלטי במערב.

בירת המחוז היא פרנו, בירת הקיץ של אסטוניה, שעל שמה נקרא המחוז. מנהלת המחוז שוכנת אף היא בפרנו.

==ממשלת המחוז==
בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), הממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים. משנת 1993 מאוישת משרת מושל המחוז על ידי תומאס קיבימגי (Toomas Kivimägi).

== גאוגרפיה ==
זהו המחוז הגדול בשטחו באסטוניה, בעל קו חוף באורך של 242 קילומטרים וכולל 177 איים ואיונים.
== היסטוריה ==
עד לרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 מנה המחוז 21 נפות, מתוכן 2 עירוניות והשאר כפריות.

==נפות==
המחוז מחולק ל-7 נפות בהתפלגות הבאה: 

נפות עירוניות (linnad):
* פרנו

נפות כפריות (vallad):
* האדמסטה (Häädemeeste)
* טורי (Tori)
* לאנהרנה (Lääneranna): הוקמה ב-2017 וכוללת את הנפות לשעבר וארבלה וקונגה וכן את הנפות ליהולה והאנילה, שהיו לפני כן חלק ממחוז לאנה.
* סארדה - (Saarde) משנת 2005 כוללת הנפה גם את העיר קילינגי-נמה (Kilingi-Nõmme)
* פיכיה פארנו (Põhja-Pärnumaa): הוקמה ב-2017 וכוללת את הנפות לשעבר ונדרה, האלינגה וטוטסי.
* קיהנו (Kihnu) - אי במרחק 41 קילומטרים מפרנו. על האי שוכנים ארבעה כפרים.

נפות כפריות לשעבר:
* ארה (Are)
* אאודרו (Audru)
* האלינגה (Halinga)
* האדמסטה (Häädemeeste)
* ונדרה (Vändra)
* ורבלה (Varbla)
* טוטסי (Tootsi)
* טהקוראנה (Tahkuranna)
* טסטמאה (Tõstamaa)
* לבסארה (Lavassaare)
* קאיסמה (Kaisma)
* קונגה (Koonga)
* פאיקוסה (Paikuse)
* סאוגה (Sauga)
* סוריו (Surju)
* סינדי (Sindi) (נפה עירונית לשעבר)

== קישורים חיצוניים ==
* 

פרנו
Horror Show

"Horror Show" הוא אלבום של להקת ההבי מטאל Iced Earth.

Horror Show הוא אלבום קונספט העוסק במפלצות וסיפורי אימה קלאסיים, ביניהם דרקולה, פרנקנשטיין ופנטום האופרה. השירים באלבום עוסקים בסיפורים מנקודת מבט ייחודית ולעיתים שונה מהמקובל (כגון דרקולה שנהפך לערפד בעקבות מות אהובתו כשיצא למסע צלב, והדואט המצמרר בין כריסטין לפנטום האופרה הרצחני). חלק מהשירים שואלים מילים וביטויים מתוך סרטי הקולנוע מהם קיבלו השראה, כגון המשפט the blood is the life מהשיר "דרקולה" שנלקח מהסרט דרקולה (1992) שהתבסס על ספרו של ברם סטוקר.

== שירים ==

{|
! #
! שם
! מבוסס על
! לחן
! מילים
! זמן
|-
| 1
| Wolf
| הסרט "איש הזאב"
| שפר
| שפר
| 5:20
|-
| 2
| Damien
| הסרט "אות משמיים" (The Omen) והאנטי-כריסט
| שפר
| שפר
| 9:12
|-
| 3
| Jack
| ג'ק המרטש
| שפר
| בארלו
| 4:14
|-
| 4
| Ghost of Freedom
| "הפטריוט"
| שפר ובארלו
| שפר ובארלו
| 5:12
|-
| 5
| Im-Ho-Tep (Pharaoh's Curse)
| הסרט "מומיה"
| שפר
| בארלו, טארנובסקי
| 4:45
|-
| 6
| Jekyll & Hyde
| המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד
| שפר
| בארלו
| 4:39
|-
| 7
| Dragon's Child
| היצור מהלגונה השחורה
| שפר
| בארלו
| 4:21
|-
| 8
| Frankenstein
| פרנקנשטיין
| שפר
| שפר
| 3:50
|-
| 9
| Dracula
| דרקולה של ברם סטוקר
| שפר
| שפר
| 5:54
|-
| 10
| The Phantom Opera Ghost
| פנטום האופרה
| שפר
| שפר
| 8:41
|-
|}

בגרסת המיוחדת ישנו שיר בונוס, גרסת כיסוי לקטע האינסטרומנטלי Transylvania של Iron Maiden. ישנה גם גרסה בת 2 תקליטורים, בה בתקליטור השני מופיע שיר הכיסוי וכן ריאיון עם מנהיג להקת Iced Earth ג'ון שפר.

== מבצעים ==

=== Iced Earth ===

* ג'ון שפר (Jon Schaffer) - גיטרת קצב, גיטרה מובילה, גיטרה אקוסטית, שירה, מנדולינה, קלידים
* מאט בארלו (Matt Barlow) - סולן, שירה ראשית
* לארי טרנובסקי (Larry Tarnowski) - סולואי גיטרה (למעט ב-Ghost of Freedom)
* ריצ'רד כריסטי (Richard Christy) - תופים
* סטיבן דיג'ורג'ו (Steve DiGiorgio) - גיטרה בס

=== מוזיקאים אורחים ===

* יונהוי פרסיפילד (Yunhui Percifield) - סולנית, שירה נשית ב-The Phantom Opera Ghost בתור כריסטין דאה, קולות רקע
* ג'ים מוריס (Jim Morris) - קולות רקע, קלידים, סולו גיטרה ב-Ghost of Freedom
* הווארד הלם (Howard Helm) - קלידים (עוגב) ב-The Phantom Opera Ghost
* ריצ'י וילקיסון (Richie Wilkison) - קולות רקע
* רפאלה פריאס (Rafaela Farias) - קולות רקע
* סם קינג (Sam King) - קולות רקע

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אלבומי 2001
ניהול איכות תוכנה

ניהול איכות תוכנה (באנגלית: Software Quality Management, בראשי תיבות: SQM) הוא ניהול איכות תהליך פיתוח התוכנה ואיכות המוצר. בניהול איכות תוכנה, מוצר איכותי הוא מוצר שעומד בדרישות שאופיינו לו לשביעות רצון הלקוח.

שילוב תשתית לניהול איכות תוכנה במחזור חיי הפיתוח החל מהיום הראשון הוא קריטי להבטחת פיתוחו המוצלח של מוצר איכותי.

המדען Ian Sommerville מגדיר את המושג ניהול איכות תוכנה (SQM) כמושג-על המקיף את שלוש שכבות האיכות

== שלבים בניהול איכות תוכנה ==

=== הבטחת איכות (באנגלית: Quality Assurance) ===
מדריך איכות ברמת הארגון הכולל
*סטנדרטים, רגולציות, נהלים וכלים ליצירה, בדיקה להערכה ואישור תוצרי הפיתוח
*ארגון ידע נצבר ונגיש לצוותי הפתוח והניהול בארגון
*מוצרי מדף נבחרים לביצוע האמור לעיל

=== תכנון איכות (באנגלית: Quality Planning) ===
תוכנית האיכות נכתבת לכל פרויקט ומשמשת להגדרת מחויבותו ליישם בתהליך הפיתוח חבילה מוגדרת של סטנדרטים, נהלים וכלים שהותאמו לצורכי הפרויקט.
המקורות לתוכנית איכות תוכנה הם:
*רכיבים מהבטחת איכות תוכנה (SQA) שברמת הארגון, אשר אומצו במלואם לשימוש חוזר בפרויקט או עודכנו והותאמו לצורכי הפרויקט
*סטנדרטים, נהלים וכלים חדשים הנדרשים בפרויקט אך חסרים בחבילת הבטחת איכות התוכנה (SQA). רכיבים אלה נכתבו במיוחד עבור הפרויקט או יובאו ממקורות שמחוץ לארגון.

=== בקרת איכות (באנגלית: Quality Control ) ===
בקרת האיכות תוכנה נועדה להבטיח שהבטחת האיכות ותכנון האיכות מבוצעות כנדרש ובתהליך על ידי צוותי הפיתוח.
בקרת איכות תוכנה כוללת את הפעילויות הבאות
*ייעוץ והדרכה בכתיבת מסמכים הנדסיים בהנחיית תבניות
*ניהול/ליווי סקרי איכות (כגון סקר אפיון דרישות, סקר עיצוב, סקר מוכנות לבדיקות) וביצוע סקירות (למסמכים הנדסיים ולקוד) לבדיקה, הערכה ואישור תוצרי הפיתוח
*בדיקה והערכה לשיפור היישום של שיטות, נהלים וכלי תוכנה
*ביצוע מבדקי איכות להערכת המוכנות לאיכות.

== ניהול איכות תוכנה - תפקידים עיקריים ==
מנהל איכות תוכנה הוא:
* שותף בכיר בתהליך הפיתוח שנועד לסייע בפיתוח מוצר תוכנה איכותי
* מעודד "תרבות לאיכות" בסביבה הארגונית לפיה האיכות היא באחריותו של כל פרט בארגון
* מאפשר ניידות צוותי פיתוח בין פרויקטים בתוך הארגון בעקומת לימוד קצרה
* מאפשר הן איתור שגיאות והן הימנעות משגיאות בתהליך פיתוח מסודר.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הנדסת תוכנה
נדיב אבידן

נדיב אבידן (30 ביולי 1936 - 11 ביוני 2009) היה מחבר תשבצי היגיון ישראלי.

== קורות חייו ==
נדיב אבידן נולד בשם נדיב מוריץ בתל אביב, אח לדוד אבידן. אביו החליף את שם משפחתו ממוריץ לאבידן (ראשי תיבות של אבי דוד ונדיב) ובכך הפך את שמו של נדיב אבידן לפלינדרום (בעברית, באנגלית, בערבית וברוסית).

אבידן היה מורה למתמטיקה ומחנך, ובתחילת שנות ה-80 של המאה העשרים החל לפרסם תשבצי היגיון, בשבועונים "כותרת ראשית" ו"העולם הזה". בשנת 1983 עבר לפרסם תשבץ היגיון שבועי במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", והתמיד בכך במשך 26 שנה, עד לפטירתו. תשבציו ב"7 ימים" התפרסמו בתבנית קבועה, שנחרתה בזכרונם של הפותרים הקבועים. בנוסף לתשבצים פרסם לעיתים גם חידות ב"7 ימים".

אבידן נמנה עם צוות הכותבים של השעשועון "צא מזה" ושל חידונים נוספים ברדיו ובטלוויזיה. 

הגדרותיו התאפיינו בדיוק רב, לדוגמה:
* הגדרה בתשבץ מספר 1,328, שפורסם יום לאחר פטירתו של אבידן: "בגליל העליון הוא שוב הורג את המנגינה (4,3)". פתרון: "נחל חצור" (שנקרא הפוך: רוצח לחן").
* הגדרה בתשבץ ה-1,000 שפרסם ב"7 ימים": "מה חוגגים סופר, פילוסוף ומחבר התשבץ? (7)". פתרון: "מילניום" - מילן הוא סופר, יוּם הוא פילוסוף, ומחבר התשבץ חגג מילניום בתשבצו זה. 

נדיב אבידן נפטר בגיל 72 בתל אביב ב-11 ביוני 2009, ונטמן בבית הקברות גבעת השלושה. הותיר אחריו בן יחיד.

== לקריאה נוספת ==
* דקל בנו, [https://web.archive.org/web/20140226153939/http://www.myriddle.co.il/files/jjg91dd.jpg "הגדול מכולם, תרתי משמע"], "ידיעות אחרונות", 19 ביוני 2009.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.tapuz.co.il/blog/ViewEntry.asp?EntryId=1497987 דף לזכרו של נדיב אבידן], באתר "תפוז"

קטגוריה:תשבצאים ישראלים
קטגוריה:מחברי תשבצי היגיון ישראלים
קטגוריה:חידונאים ישראלים
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מורים למתמטיקה בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בגבעת השלושה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
אמנות סלע

פטרוגליף על אבן הכניסה לניוגריינג' ב[[ברו נא בוין]]
[[איזון אבנים]]
אמנות סלע הוא מושג בארכאולוגיה המתייחס לכל סימון מעשה ידי אדם על אבן טבעית. ניתן לחלק אותם לשתי קבוצות עיקריות בהתאם לשיטה:
* פטרוגליפים – נוצרים באמצעות חריתה בסלע.
* פיקטוגרפים – נוצרים בדרך של ציור על סלע.
בנוסף, פטרופורמים ואינוקשוקים הם אמנויות סלע שנוצרו על ידי הזחה או הערמה של סלעים טבעיים. הסלעים עצמם משמשים כסימנים גדולים על הקרקע.

==ראו גם==
* אומנות סלע בפורטל המורשת העולמית
* איזון אבנים

==קישורים חיצוניים==

* 

*
ישיבת תורת חיים (מוסקבה)

תלמידי הישיבה בפתח הישיבה בשנות התשעים
ישיבת תורת חיים (Торат Хаим) היא ישיבה חרדית-ליטאית הממוקמת בפרברי העיר מוסקבה, בירת רוסיה.

== תולדות הישיבה ==
בשנת תשמ"ט (1989), כשהשלטון הקומוניסטי בברית המועצות החל להתרופף, נשלחו למוסקבה, ביוזמתו של הרב משה סולובייצ'יק מציריך, הרב אלכסנדר אייזנשטט והרב יצחק זילבר לבדיקת האפשרות להקמת הישיבה במקום. בהמשך הקים הרב סולובייצ'יק בציריך ועד במטרה לנהל את פעילות הישיבה.

במשך שנותיה שינתה הישיבה את פניה ואת מיקומה כמה וכמה פעמים. תחילה שכנה בדירות שונות בעיר מוסקבה, ובהמשך התמקמה במתחמים שיועדו לבתי הבראה, מחוץ לעיר. היום שוכנת הישיבה באזור כפרי, בבניין שנרכש לשם כך, בסמוך לכפרים פפובקה וחריפן בראיון רמנסקי שבמחוז מוסקבה.

הרב יצחק זילבר נהג להגיע לישיבה בחגים - פסח וסוכות. בשנותיו האחרונות היה מגיע אליה בפסח הרב משה שפירא.

הר"מים בישיבה הם רבנים מישראל המגיעים במהלך השנה לתקופות של שבועיים בכל חודש ומתחלפים ביניהם. בעבר לימדו בה הרבנים: שמעון פוזנר (שאף שימש בה כראש ישיבה), אלכסנדר אייזנשטט, דוד קרוגר, יעקב סקובן, שמעון סוסקין, צבי פטלס ואלכסנדר חייט. נכון ל-2013 מלמדים הרבנים: מרדכי קולביאנסקי, אליהו טבגר, אליהו נחמן ווגנפירר, ומשה אקסלרוד.

לאחר פטירת הרב משה סולובייצ'יק ופירוק הוועד בציריך התמנה הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן לנשיא הישיבה, והרב משה לבל לתפקיד ראש הישיבה. מנהל הישיבה הוא הרב אלכסנדר אייזנשטט.

הלימודים בישיבה מיועדים לצעירים, תושבי חבר המדינות. נכון ל-2013 לומדים בה כשישים תלמידים. הם מגיעים אליה, בדרך כלל, אחרי סיום הלימודים בבית הספר בגיל 17–20. כרוב רובם של יהודי ברית המועצות לשעבר, מגיעים התלמידים אליה ללא רקע תורני כלשהו ואף ללא ידיעת השפה העברית. הם שוהים בה 3–4 שנים בממוצע. רובם נשלחים לאחר מכן לישיבות חרדיות בישראל, אנגליה וארצות הברית, וחלקם ממשיכים את לימודם בכולל במוסקבה.

תוכנית הלימודים בישיבה דומה לתוכנית הלימודים בישיבות וכוללת שיעורים בגמרא בחומש, בהלכה ובמוסר. היום מחולק לשלושה סדרי לימוד עצמי בחברותא והתלמידים מחולקים לפי רמות.

התלמידים יוצאים לביתם, לתקופת בין הזמנים, רק פעמיים בשנה - שבועיים אחרי פסח ושבועיים אחרי סוכות. בשאר ימות השנה, כולל חגים, נמצאים התלמידים בישיבה. יהודים רבים מתושבי מוסקבה והסביבה נוהגים להגיע לישיבה לשבתות ולחגים כדי לשמוע את השיעורים והשיחות הנמסרים בימים אלה.

בכל שנה עורכת הישיבה בחול המועד סוכות בירושלים כנס למאות בוגריה בישראל. חלק מבוגרי הישיבה עוסקים בהרבצת תורה ובקירוב רחוקים ברוסיה ובישראל - במסגרת הארגון "תולדות ישורון", בכולל "ברכת יצחק" במוסקבה, בכולל בסראטוב, בישיבה ליוצאי רוסיה בווינה ועוד.

בשנת 2006 הוציא הרב צבי פטלס ספר ברוסית בשם "המאושרים - יומנו של מלמד". הספר מתאר ברובו את הווי החיים בישיבה מנקודת ראותו של ר"מ בישיבה, החל משנותיה הראשונות סמוך לנפילת ברית המועצות.

<gallery widths="130" heights="130" perrow="5">
קובץ:Torathaim2.jpg|תלמידי הישיבה בתחילת שנות התשעים.
קובץ:Torat haim2.jpg|הרב משה לבל במרכז. מימין יושב רייכמן.
קובץ:Learningtora.jpg|לימוד בישיבה. יושב בקצה השולחן הרב צבי פטלס.
קובץ:Hatunajew.jpg|חתונה של אחד מבני הישיבה
קובץ:LessonInTorasChaim.jpg|תלמידי הישיבה מאזינים לשיעור גמרא (ה'תשע"א - 2011)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

תורת חיים
תורת חיים (מוסקבה)
תורת חיים (מוסקבה)
קטגוריה:יהדות רוסיה
קטגוריה:פעילות יהודית בברית המועצות
קטגוריה:מחוז מוסקבה
אנדרטת הרעב האירי

אנדרטת הרעב האירי (באנגלית: Irish Hunger Memorial) היא אנדרטה שעוצבה על ידי האמן בריאן טולה ואדריכל הגנים גייל ויטר לייד וממוקמת בדרום רובע מנהטן של העיר ניו יורק (אזור בטרי פארק). 

האנדרטה משמשת כאתר הנצחה וכאתר להעלאת המודעות לרעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד באמצע המאה ה-19, שבעטיו מתו מאות אלפי אנשים. האנדרטה נפתחה לציבור ב-16 ביולי בשנת 2002. לאנדרטה מבנה ייחודי, שבו משולבים סלעים, אדמה, צמחים ופרחים מאירלנד במבנה המזכיר בצורתו קוטג' אירי מן המאה ה-19.

==גלריה==
<center><gallery>
Image:HungerMemorialNumber7.jpg|ציטוטים על הרעב נמצאים על קירות המעבר
Image:HungerMemorialNumber3.jpg|הצד הצפוני, ניתן לראות את הגינה
Image:HungerMemorialNumber6.JPG|השקפה מהגינה העליונה 
File:NYCIrishFamineMemorialPassageway060709.JPG|המעבר בין הצד המערבי למזרחי
File:NYCIrishHungerMemorialSWEdge060709.JPG|הפינה הדרום מזרחית
</gallery></center>

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:ניו יורק: אנדרטאות
קטגוריה:מנהטן
קאנטרי קלאב

מועדון שדה "אל בוסקו" ב[[פרו]]
נשר, ישראל]]
קאנטרי קלאב (בעברית: מועדון שדה) הוא מועדון ספורט ששוכן בדרך־כלל מחוץ למרכזי הערים, ובו מתקני ספורט שונים. מתקני הספורט שונים ממועדון למועדון, כשבין המתקנים המקובלים הם בריכת שחייה, מגרש טניס, מגרש גולף, מועדון פולו, מועדון רכיבה על סוסים, מגרש כדורגל וחדר כושר. מקור הרעיון בארצות הברית, ומועדונים כאלה גם נפוצים בבריטניה, באוסטרליה ובמדינות נוספות. על פי רוב פועלים מועדוני שדה כמועדוני חברים המעודדים חברות על בסיס שנתי.

במועדוני שדה רבים בארצות הברית היו מקובלים בעבר כללים נוקשים של קבלה למועדון, כאשר לא התאפשר לבני מיעוטים אתניים או דתיים (כגון שחורים, היספאנים או יהודים) להתקבל לחברות במועדון – אך כיום בחלק גדול מהמועדונים האמריקאיים המצב השתנה, בין השאר בזכות חקיקת חוקים נגד אפליית מיעוטים.

==בישראל==
הקאנטרי קלאב הראשון בישראל הוקם בתל אביב ב-1965 בסמוך לצומת גלילות. המועדון התפרש על שטח של 11 דונם והציע בין השאר מקפצה ובריכה אולימפית, 11 מגרשי טניס ו-600 מקומות חנייה. הוא פעל ברציפות עד שנת 2004. בשנות ה-70 הקימה ההסתדרות באמצעות חברת העובדים והפועל רשת מתקני קאנטרי.. כיום רוב הערים הגדלות מפעילות קאנטרי עירוני לרווחת התושבים.

בישראל קאנטרי קלאב הוא מתחם המיועד לפעילות ספורטיבית שיכלול בריכת שחייה פתוחה ומקורה, חדר כושר, מגרשי טניס, מגרשי כדורסל, מגרשי קטרגל ומתחם טניס שולחן. וכן מתקנים התומכים בכך כגון קפיטריה, מלתחות, לוקרים, סאונה, וסטודיו לחוגי כושר כגון מחול אירובי, יוגה, פילאטיס, ספינינג, זומבה ועוד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספורט
קטגוריה:פנאי
חלומות מאבי

חלומות מאבי (באנגלית: Dreams from My Father) הוא ספרו האוטוביוגרפי של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, אשר מתאר את תקופת ילדותו ונעוריו, את החיים כילד שחור במשפחה אמריקנית לבנה מהמעמד הבינוני של סבו וסבתו, בצל דמות האב הקנייתי שאותו הכיר רק מסיפורים, את העיסוק המתמיד בזהותו שסיטואציה זו גרמה לו, ואף את השימוש במריחואנה וההתנסות בקוקאין בסוף שנות העשרה של חייו. 

הספר אשר יצא לאור לראשונה בשנת 1995 נכתב במקור על ידי אובמה כאשר היה בן 33 עוד בטרם החל את הקריירה הפוליטית שלו. הספר יצא לאור במהדורה מחודשת בשנת 2004 כאשר אובמה הפך לדמות פוליטית לאומית. 

בשנת 2006, הופק הספר בגרסת אודיו, עליה זכה אובמה בפרס גראמי. הספר היה לרב-מכר, והכניס לאובמה ממון רב, בעזרתו שילמו הוא ורעייתו את חובותיהם מתקופת הלימודים ורכשו בית בשיקגו.

הגרסה העברית של הספר תורגמה על ידי עדנה שמש ויצאה לשווקים בשנת 2008.

== עלילת הספר ==
הספר מציג את סיפור חייו של ברק אובמה עד לתקופה בה התקבל לבית הספר למשפטים הרווארד. ברק אובמה נולד בשנת 1961 בהונולולו, הוואי לאב קנייתי ולאם אמריקנית לבנה אשר היו באותה העת סטודנטים ב"מרכז מערב-מזרח" שבאוניברסיטת הוואי. אביו, ברק אובמה האב, בן למשפחה מוסלמית מצד אביו ונוצרי מצד אימו, בא להוואי מקניה כסטודנט בתוכנית אמריקאית לטיפוח סטודנטים ממדינות מתפתחות. אמו, אן דנהאם, עברה עם הוריה, מדלין וסטנלי דנהאם, שנים קודם לכן מקנזס להוואי, בעקבות משרתם של הוריה בהוראה. 

בשנת 1964, בעודו בן שנתיים התגרשו הוריו. הוא ראה את אביו רק עוד פעם אחת, בשנת 1971, כאשר אביו הגיע להוואי לביקור של חודש. אביו נהרג בתאונת דרכים בשנת 1982.

ברק נשאר עם אמו לאחר הגירושים מאביו. בהמשך, אימו נישאה לסטודנט אינדונזי בשם לולו סואטורו, והמשפחה עברה לג'קרטה כאשר ברק היה בן 6. כאשר ברק היה בן עשר, הוא חזר להוואי תחת השגחת סבו וסבתו (ומאוחר יותר תחת השגחת אמו) לצורך לימודים. ברק נרשם לכיתה ה' בבית הספר פאנאהו (Punahou), בית ספר פרטי אשר ממוקד בהכנה ללימודים גבוהים. אובמה היה אחד מתוך שלושה תלמידים שחורים בלבד בעוד שרוב התלמידים בבית הספר היו אסייתים. באותה התקופה הוא נתקל לראשונה בגילויי גזענות והבין מהי המשמעות של להיות אפרו-אמריקני. 

לאחר שסיים את הלימודים בבית הספר התיכון, אובמה עבר ללוס אנג'לס, שם החל את לימודיו הגבוהים ב"אוקסידנטל קולג'". לאחר שנתיים אשר בהם שהה באוקסידנטל קולג' הוא עבר למכללת קולומביה באוניברסיטת קולומביה אשר במנהטן, שם הוא למד מדעי המדינה כמקצוע ראשי. לאחר לימודיו באוניברסיטת קולומביה, הוא עסק במשך שנה בתחום העסקים. לאחר מכן הוא עבר לשיקגו, שם הוא עבד במוסד ללא כוונת רווח כרכז קהילתי בשכונות העוני בחלק הדרומי של שיקגו.

הספר מסתיים בביקורו של ברק בקניה, ארבע שנים לאחר מות אביו, ביקור שבו פגש לראשונה את משפחתו הקנייתית, עלה לקבריהם של אביו וסבו ולמד להכיר את אביו כפי שהיה, ולא כפי שדמיין את דמותו מסיפורים מקוטעים שעליהם גדל.

==ראו גם==
* הבטח לי, אבא

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0806051 חלומות מאבי], באתר "טקסט"
* [http://ccdl.libraries.claremont.edu/cdm/ref/collection/cmt/id/1 ברק אובמה בראיון מאוגוסט 1995], Connie Martinson Talks Books
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
קטגוריה:ברק אובמה
קטגוריה:ספרי 1995
קטגוריה:ספרי נשיאי ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום הספוקן וורד הטוב ביותר
סיד מאייר

סידני ק. מאייר (באנגלית: Sidney K. Meier; נולד ב-24 בפברואר 1954 בסארניה, אונטריו, קנדה) הוא מעצב ומתכנת משחקי וידאו, מהפוריים והמשפיעים בתעשיית משחקי המחשב. 

ייסד יחד עם ביל סטילי את חברת מיקרופרוס בשנת 1982, ולאחר שפרש מזו בשנת 1996 הקים יחד עם ג'ף בריגס ובריאן ריינולדס את חברת המשחקים פיראקסיס (Firaxis), בה משמש כמנהל הפיתוח הקריאטיבי עד היום.

מאייר השתתף בפיתוח מספר רב של משחקים שזכו הן להצלחה מסחרית ולשבחי הביקורת, וביטוי להערכה לה זוכה האיש והשם שקנה לו בתעשייה ניכר בכך ששמו שורבב בשמות כותרים רבים (לדוגמה המשחק אלפא קנטאורי, ששמו המלא: Sid Meier's Alpha Centauri).

במהלך הקריירה שלו, נטל חלק בהפקה של למעלה מ-40 משחקי מחשב, בהם יצירות כדוגמת משחק הפעולה-הרפתקה "Pirates!" ומשחק האסטרטגיה "Civilization" שהתפתח לסדרת משחקים ידועה.

מאייר היה לחבר השני בהיכל התהילה של האקדמיה לאמנות ומדע אינטראקטיביים בשנת 1999.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משחקי מחשב
קטגוריה:Civilization
קטגוריה:מעצבי משחקים
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1954
תרבות טראמרה

תרבות טראמרה (באיטלקית: Terramare) היא תרבות חומרית, בעלת סממנים ייחודיים, שהתקיימה בצפון איטליה - במרכז עמק הפו ובמחוז אמיליה-רומאניה, בימי איטליה הקדם-רומית, בתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת, מהמאה ה-18 לפנה"ס עד המאה ה-12 לפנה"ס.
מפת אזור תרבות טראמרה
חפצים של תרבות טראמרה
מגל המשויך לתרבות טראמרה
==מקור השם==
מקור השם טראמרה הוא במונח: terra mara, באיטלקית - קרקע עם רקבובית שחורה. מרכיב חשוב בקרקע מסוג זה הוא חוואר אשר שוקע באגם. הצבע השחור בולט בשרידי התלים ששימשו למגורים בתקופת קיום תרבות טראמרה. מכאן בא שמה של התרבות החומרית. 

בני תרבות טראמרה גרו ביישובים המכונים טראמריקולי (terramaricoli). מגוריהם נחקרו בשנים 1860-1910. יישובים אלה נחשבו למערות קבורה, אשר היו בשימוש העמים הגאליים והרומיים. האיכרים באזור השתמשו באדמה השחורה לצורכי דישון הקרקע. רק בשנת 1860 הוצע להגדירם בתור מבני מגורים, בדומה לממצאים דומים באתרים נוספים בצפון, אשר ניתן לסווגם בתור תרבות חומרית ייחודית.

==התיאור==
למרות ההבדלים בין האתרים - כשישים במספר - ניתן להבחין במבנה אופייני של היישוב. הוא בנוי בצורת טרפז, כאשר הרחובות בנויים במרובע, כולל ארבע פינות וארבע גדרות בשיפוע ישר. המבנים בנויים על תילי אדמות, אולי על מנת לשמור על היציבות באדמת הביצה. אולם, אין בכך הסבר מספיק, שכן התלים נבנו גם על אדמה יציבה. המבנים מוקפים קירות תמך ותעלות מים למטרת הגנה. רוב היישובים אותרו במחוז אמיליה. בתקופת הברונזה התיכונה היה גודל היישובים כ-8 דונם והם הוקמו בצפיפות של 1 ל-25 קמ"ר. בתקופות מאוחרות ננטשו רוב היישובים ונמצא יישוב בודד שהשתרע על פני כ-600 דונם.

==אתר התרבות==
בעיר פוביליו (Poviglio) הנמצאת 70 ק"מ צפונית מרג'ו אמיליה, במרכז שפלת עמק הפו, מצויים ריכוזים של אתרים של תרבות טראמרה שמכונים "La Terramara di S. Rosa". באתרים התבצעו חפירות מטעם ממשלת איטליה בשיתוף פעולה עם חובבי עתיקות מרג'ו, מילאנו ועוד. ביישובים נמצאו שרידים מתקופת הברונזה: המאה ה-12 - המאה ה-15 לפנה"ס. השטח הנחקר הוא 4,000 מ"ר ונחשב לאחד מאתרי המחקר הגדולים בהיקפם.

==ממצאי החפירות==
בחפירות נמצאו מעט כלי אבן. שאר החפצים עשויים ברונזה, כמו גרזנים, חרבות, סכינים סיכות, וכאלה אשר עברו עיבוד, כמו מחטים, מגלים, כלי גילוח, תכשיטים אישיים. חפצים אחדים עשויים מעץ, מעצמות וגם מענבר, וכן מוצרי קדרות גסים ומעובדים ותוצרי זכוכית. נמצאו גם דמויות מגולפות של בעלי חיים ושל בני אדם, אולי יצירות האמנות הפלסטית הקדומות ביותר באיטליה.

==מקור התרבות==
קיימים חילוקי דעות לגבי מוצאם של "האיטלקיים" הראשונים (שכונו Italici), ועל פי אחת ההשערות מוצאם הוא איברו-ליגורי (Ibero-Ligurian). המבנה המורם נועד להגנה וזאת לאור הדייקים ותעלות ההצפה מסביב ליישובים. אם כי לא התגלו עמים שפלשו לאזור, אשר מפניהם היה על התושבים לנוס למקומות המבוצרים.

על פי השערה אחרת, הגיעו בני תרבות טראמרה בשני גלים: בתחילת תקופת האבן ובתחילת תקופת הברונזה. הם הגיעו ממרכז אירופה מעמק נהר הדנובה, והביאו משם את מסורת הבנייה על תל מוגבה.

==אתרים שבהם נמצאו שרידי התרבות==
* Santa Rosa di Poviglio
* Fondo Paviani
* Case del Lago
* Case Cocconi

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.giramondo.com/n9911/storia05.htm על התרבות] 
* [http://www.livearch.eu/pz/res.php?id=101 על התרבות במוזיאון במודנה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איטליה הקדם-רומית
קטגוריה:העת העתיקה
טראמרה
נדיה די צ'לו

נדיה מריאל די צ'לו (בספרדית: Nadia Mariel Di Cello, נולדה ב-20 בינואר 1989; מקסיקו סיטי, מקסיקו) היא שחקנית ארגנטינאית. מוכרת בעיקר ממשחקה בטלנובלות של כריס מורנה: "קטנטנות" ופינת אור".

==קריירה==
די צ'לו נולדה כנדיה מריאל די צ'לו ב-20 בינואר 1989 במקסיקו סיטי, מקסיקו, ובגיל ארבעה חודשים היא עברה עם משפחתה לבואנוס איירס, ארגנטינה. יש לה אחות גדולה בשם נטליה.

די צ'לו גילתה עניין רב במשחק כבר בגיל צעיר מאוד.

בשנת 1996 עשתה מבחן בד להפקה של "טלפה" והתקבלה לסדרה "קטנטנות" בה גילמה את נדיה. בשנת 1999, בעונה החמישית של קטנטנות שונה שם הדמות של נדיה למריה. היא גילמה את דמותה של מריה גם ב-"קטנטנות: הסרט", שהיה הופעת הבכורה שלה בקולנוע.

בשנת 2002 השתתפה בסדרה "המורדים", בתפקיד פלור פרננדז אחותה הקטנה של לונה פרננדז (ג'ורג'ינה מוז'ו) למספר קטן של פרקים. בחנוכה באותה שנה ביקרה לראשונה בישראל יחד עם סבסטיאן פרנסיני ששיחק עמה ב"קטנטנות", כדי להשתתף במחזמר הישראלי המבוסס על הסרט של הסדרה<sup>[1]</sup>.

בשנת 2003 השתתפה בסדרה "פינת אור" כנדיה, וביקרה בישראל בשנית בשנת 2004 על מנת להשתתף בהופעה עם שאר שחקני הסדרה.

בשנת 2006 השתתפה בטלנובלה "מקלט לחמישה" כסילבנה.

בנובמבר 2021 הגיעה די צ'לו בשלישית לישראל למופע משותף עם הזמר חן אהרוני.

באוגוסט 2023 הגיעה די צ'לו לישראל לביקור ולביצוע חזרות לקראת מופע שאמורה לעלות בישראל, במהלך ביקורה פורסם כי דה צ'לו חוותה הטרדה מינית והתנכלויות וששוקלת את צעדיה בפן המשפטי.

==חיים פרטיים==
ב-24 במאי 2019 היא נישאה לבן זוגה פרננדו מיגליאנו בטקס אזרחי, ולהם בן ובת.

==פילמוגרפיה==
===טלוויזיה===
*קטנטנות (1996-1998) - נדיה
*קטנטנות (1999-2001) - מריה פרננדז
*המורדים (2002) - פלור פרננדז
*פינת אור (2003) - נדיה
*(de los Sueños) El Refugio (2006) - סילבנה

===קולנוע===
*קטנטנות: הסרט (2001) - מריה פרננדז

===תיאטרון===
*קטנטנות (1997-2001)
*קטנטנות: המחזמר הישראלי (2002)

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי פסקול===
*קטנטנות עונה 2 (1996)
*קטנטנות עונה 3 (1997)
*קטנטנות עונה 4 (1998)
*קטנטנות עונה 5 (1999)
*קטנטנות עונה 6 (2000)
*קטנטנות עונה 7 (2001)
*קטנטנות: הסרט (2001)

==קישורים חיצוניים==

* [1] [http://www.youtube.com/watch?v=96zbXWmMGHA www.youtube.com/watch?v=96zbXWmMGHA] המשדר המיוחד של ערוץ הילדים בו התארחה נדיה יחד עם סבסטיאן פרנסיני, ובהשתתפות עודד מנשה, צביקה הדר ומשתתפי המחזמר.

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ארגנטינאיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ארגנטינאיות
קטגוריה:שחקניות ילדות ארגנטינאיות
קטגוריה:זמרות ארגנטינאיות
קטגוריה:ארגנטינאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:ארגנטינאיות שנולדו ב-1989
מדונת פזארו

מדונת פזארו (באיטלקית: Madonna di Ca' Pesaro) או פאלה פזארו (Pala Pesaro) הוא ציור מעשה ידי האמן האיטלקי מתקופת הרנסאנס טיציאן. היצירה הוזמנה על ידי יאקופו פזארו עבור הקפלה המשפחתית בבזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי שבוונציה, בה היא מוצגת, ונושאה הוא השיחה הקדושה.

==תיאור היצירה==
במרכז היצירה מוצג יאקופו פזארו, בישוף פאפוס שבקפריסין ומפקד הצי האפיפיורי בתקופת שלטונו של האפיפיור אלכסנדר השישי. יאקופו כורע על ברכו לפני המדונה. לצידו עומד פטרוס המציג את יאקופו בפני הבתולה. על המדרגה מוצג מפתחו של פטרוס הקדוש - סמל הוותיקן.
המדונה ניצבת בראש גרם מדרגות המסמל את המדרגות העולות לגן עדן ואת תפקידה של המדונה כמקדמת את פני הבאים לגן עדן. על ברכי המדונה מתואר ישו הצעיר. 

בצד התמונה אביר ולצידו שני שבויים טורקי ומורי המסמלים את הניצחון של יאקופו על הטורקים בשנת 1502. בימין התמונה פרנציסקוס מאסיזי ואנטוניוס מפאדובה - שני קדושים פרנסיסקנים (שכן הבזיליקה הייתה בשימוש המסדר הפרנסיסקני), ולצידם בני משפחתו של יאקופו.
מעל העננים שבראש התמונה מתוארים כרובים, אחד מהם אוחז בידו צלב.

יצירה זו הייתה חדשנית ביותר בקומפוזיציה שלה. טיציאן הפר ביצירה את המסורת להציב את המדונה והילד במרכז התמונה. הצבתם בצד התמונה איפשרה קומפוזיציה חדשה ו"פינתה מקום" לתיאור ההתרחשות שבתמונה - הקדושים המציגים את התורם ומשפחתו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טיציאן
קטגוריה:המדונה והילד
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ונציה: ציורים
קטגוריה:מלאכים באמנות
חשיפה לצפון

חשיפה לצפון (באנגלית: Northern Exposure) היא סדרת טלוויזיה אמריקנית, שהופקה במקור עבור CBS האמריקאית במשך השנים 1990–1995, וזכתה בשלושה פרסי אמי, בשני פרסי גלובוס הזהב, ובעוד 22 פרסים אחרים.

הסדרה צולמה בפועל בעיר רוזלין שבוושינגטון, ומדי שנה מתקיים [http://www.moosefest.org/ פסטיבל ה"מוספסט"] למעריצי התוכנית בעיר זו.

בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון, והיא שבה ומשודרת כיום ב-הוט.

==עלילה==
הסדרה נפתחת עם הגעתו של רופא יהודי צעיר מניו יורק, ג'ואל פליישמן (מגולם על ידי רוב מורו), לעיירה קטנה ונידחת באלסקה בשם סיסלי (Cicely), המונה "815 תושבים".<ref>מגי אוקונל הטייסת מציגה את הנתון הזה במהלכו של הפרק ה-3 בעונה הראשונה</ref> סיסלי אינה קיימת במציאות, ויש סברה שההשראה לסיסלי התקבלה מהעיירה טלקיטנה, בעצמה עיירה קטנה ונידחת שב-1990 מנתה 250 תושבים.

פליישמן נאלץ להגיע לאלסקה מכיוון שלא יכול היה להרשות לעצמו את שכר הלימוד באוניברסיטת קולומביה. התחייבותו החוזית היא ל-4 שנים, ואחרי שהוא מבין כי אין לו שום דרך להשתחרר מהחוזה (אלא אם ישלם קנס וישב בכלא 18 שנה), הוא מתחיל להשלים עם גורלו, וכך הוא מתקרב לגלריית הטיפוסים השונים והמשונים שחיים במקום.

על רקע נופי טבע מרהיבים, דרך דמותו של פליישמן ודרך דמויות מפתח אחרות (ביניהן מיניפילד האסטרונאוט לשעבר שכל האדמות באזור הן בבעלותו; שלי טמבו, מלכת היופי לשעבר של 'המעבר הצפון-מערבי'; הולינג בעל המסעדה ובן זוגה המאושר של שלי; הטייסת מגי אוקונל; כריס ההיפי הפילוסוף ושדרן הרדיו; מרילין מנהלת המרפאה; אד צ'יגליאק, 'בן התערובת' שנולד לאם מיסיונרית ולאב אינדיאני בשם סמית' שחולם להיות קולנוען, סו-אלן בעלת החנות היחידה בעיר המשמשת גם סניף דואר, ועוד), מעלה הסדרה סוגיות פילוסופיות על חיים ומוות, על היסטוריה ואקטואליה, חברה ופוליטיקה, אהבה ומיניות ועוד, והיא גדושה באזכורים קולנועיים, טלוויזיוניים וספרותיים והתייחסויות אל רעיונות סוציולוגיים ופסיכולוגיים, תוך דגש על המתח בין הזהות הדינמית של האדם המודרני, לבין המימד 'האותנטי' של הזהות, אינדיאנית, יהודית ועוד.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.britannica.com/topic/Northern-Exposure חשיפה לצפון], באתר אנציקלופדיה בריטניקה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: סדרות
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: דרמה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: עריכת קול
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: תסריט לדרמה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה על יהודים ויהדות
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
רומיין סאטו

רומיין גואסאגבה-סאטו-לבל (צרפתית: Romain Guessagba-Sato-Lebel; נולד ב-2 במרץ 1981 בבימבו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית) הוא כדורסלן GCRמרכז-אפריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. גובהו 1.95 מטר.
== קריירה ==
סאטו נולד בבימבו, הרפובליקה המרכז האפריקאית וגדל בדייטון, אוהיו. עקב הגירת משפחתו לארצות הברית. סאטו למד בתיכון האזורי "דייטון כריסטיאן" ואף שיחק בקבוצת הכדורסל הבית ספרית. עם סיום לימודיו, סאטו התקבל לאוניברסיטת זייבייר. קיבל תואר ראשון בצרפתית ושיחק בליגת הכדורסל של ה-NCAA.

סאטו נרשם לדראפט ה-NBA שנערך בשנת 2004 ונבחר על ידי הסן אנטוניו ספרס במקום ה-52. אבל, לא שיחק במדיה כלל ונופה מסגלה ב-24 בפברואר 2005. בעונה שלאחר הספרס, סאטו סיכם אצל אורורה ג'סי, מהליגה האיטלקית השנייה. בעונת 2005/06, סאטו היה שני ללואיס דלגארדו הספרדי בטבלת מדד היעילות של הליגה השנייה, עם 25.5 נקודות, 7.5 כדורים חוזרים וכ-3 אסיסטים למשחק שהובילו את קבוצתו להעפלה למשחקי הפלייאוף. 

בסיום העונה, מספר קבוצות יורוליג בכירות התעניינו בסאטו. וב-20 בפברואר 2006 מועדון הכדורסל ברצלונה סיכמה עם סאטו להמשך שנת 2006, והקדימה את פנאתינייקוס, וירטוס רומא וטאו ויטוריה. סאטו עזר לברצלונה להעפיל עד לחצי גמר משחקי הפלייאוף בנוסף להעפלה לשלבים המתקדמים ביורוליג.

סאטו חזר לאיטליה בסיומה של העונה, הפעם לשורותיה של מונטפסקי סיינה. במדי הקבוצה, זכה בשלוש אליפויות רצופות (2006/07, 2007/08, 2008/09). כשבאליפות האחרונה, הוא וקבוצתו מביסים בגמר את ארמאני מילאנו, 4-0 בסדרת הטוב משבעה משחקים. בנוסף לכל, השתתף עימה בפיינל פור היורוליג של עונת 2006/07, והשיג עימה את המקום השלישי המכובד. בסיום העונה, סיכם סאטו לעוד שנתיים במדי סיינה. סאטו עבר לאחר 4 שנים לקבוצת הכדורסל היונית פנאתינייקוס.

סאטו היה חבר בסגל הנבחרות הצעירות של הרפובליקה המרכז אפריקאית (עד 19 ועד 21) וכיום חבר בסגל הנבחרת הבוגרת.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090820182701/http://www.menssanabasket.it/2008/index.aspx?aspxerrorpath=%2F2005_index.aspx דף השחקן] באתר מונטפסקי סיינה

קטגוריה:כדורסלני הרפובליקה המרכז אפריקאית
קטגוריה:כדורסלני סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:כדורסלני מנס סאנה סיינה
קטגוריה:כדורסלני ברצלונה
קטגוריה:כדורסלני פנאתינאיקוס
קטגוריה:כדורסלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורסלני ולנסיה
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קסבייר
קטגוריה:בחירות דראפט של סן אנטוניו ספרס
קטגוריה:ילידי 1981
בכחוס ואריאדנה

באכחוס ואריאדנה (באנגלית: Bacchus and Ariadne) הוא ציור שמן על בד מעשה ידי טיציאן.

הציור הוזמן על ידי אלפונזו הראשון ד'אסטה, דוכס פרארה עבור חדר העבודה שבארמונו (ה-Camerino d'Alabastro). הציור הוזמן מרפאל אשר קיבל מקדמה עבור היצירה, אולם נפטר בשנת 1520 בטרם השלימה. בעקבות מותו של רפאל התבקש טיציאן ליצור את היצירה.

הציור מוצג כיום בגלריה הלאומית שבלונדון, ונחשב לאחת מהמפורסמות ביצירותיו של טיציאן.

==תיאור היצירה==
היצירה מבוססת על כתביהם של המשוררים הרומיים קטולוס ואובידיוס.
ביצירה מתוארת אריאדנה שהושארה על האי נקסוס לאחר שאהובה תזאוס זנח אותה. 
האל בכחוס (דיוניסוס) מגלה אותה על החוף, ומזנק להצילה משני נמרים המתקרבים אליה. לפי פרשנות אחרת, בכחוס, המתאהב באריאדנה מזנק ממרכבתו אליה היו רתומים שני נמרים.

במחצית התמונה העליונה מופיעים השמים הים תיכוניים שצוירו בלפיס לזולי (צבע יקר באותה עת), ואילו במחצית התחתונה מתואר האי ותהלוכה מתושביו בצבעי ירוק/חום.

קיימת גם פרשנות המתייחסת לפרטים קטנים המופיעים בציור (דוגמת פרח הצלף בתחתית התמונה) הטוענת שלהעמדה של הדמויות בציור יש הסבר אחר. טיציאן השתמש בהומור בתי שימוש בתיאור גיבוריו.

==שיקום היצירה==
הבד עליו צוירה היצירה גולגל פעמיים במהלך המאה ה-16. גלגול זה הזיק ליצירה, ובמהלך המאה ה-19 החל הצבע להתקלף ממנה. מספר ניסיונות לשקם את היצירה כשלו, ובשנת 1967 נערך ניסיון נוסף לשקמה על ידי הסרת הציפוי שמעל הצבע - הסרה שהובילה להורדת חלק מהצבע ודרשה שחזור נוסף בשנת 1968. מבקרי אמנות ביקרו עבודת שיקום זו וטענו כי הציפוי נוסף ליצירה על ידי טיציאן שהתכוון שיראו את הצבעים מבעדו (ולכן הצופה בצבעים רואה אותם מעומעמים יותר). 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טיציאן
קטגוריה:אוספי הגלריה הלאומית (לונדון)
קטגוריה:ציורי שמן
מחוזות איי הבתולה של ארצות הברית

מבחינה מנהלית איי הבתולה של ארצות הברית מחולקים ל-2 מחוזות (District) אשר מחולקים לנפות.

מפת מחוזות איי הבתולה של ארצות הברית

{| border="1" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse;" class="wikitable sortable"
|-
| מחוז || עיר מרכזית|| שם בשפת המקור || אוכלוסייה נכון לשנת 2020||שטח
|-
| סנט ג'ון וסנט תומאס ||קרוז ביי|| Saint John ||46.1 ||85 
|-
| סנט קרואה ||כריסטיאנסטד || Saint Croix||41,000||214.7
|}

קטגוריה:איי הבתולה של ארצות הברית: חלוקה מנהלית
קטגוריה:איי הבתולה של ארצות הברית: מחוזות