OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נפת עכו

נפת עכו היא נפה במחוז הצפון במדינת ישראל. קרויה על שם העיר עכו.
 
לנפה שישה אזורים טבעיים: אזור אילון, אזור יחיעם, אזור נהריה, אזור עכו, אזור כרמיאל ואזור שפרעם.

שטח הנפה הוא 928 קמ"ר.

הנפה חופפת פחות או יותר את אזור הגליל המערבי.
==נתונים סטטיסטיים==
על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נכון לשנת 2015 אוכלוסיית הנפה מונה כ-615,600 נפש.<br>
מתוך אוכלוסיית הנפה 177,000 הם יהודים, 235,800 הם מוסלמים, 39,700 נוצרים ערבים ו-63,300 בני הדת הדרוזית.

{| class="wikitable"
! style="font-size:120%; background:#aaff66;" | ערים
! style="font-size:120%; background:#aaff66;" | מועצות מקומיות
! style="font-size:120%; background:#aaff66;" | מועצות אזוריות
! style="font-size:120%; background:#aaff66;" | מועצות מקומיות תעשייתיות
|-
| valign="top" |
* טמרה
* כרמיאל
* מעלות-תרשיחא
* נהריה
* סח'נין
* עכו
* עראבה
* שפרעם
| valign="top" |
* אבו סנאן
* אעבלין
* ביר אל-מכסור
* בית ג'ן
* בענה
* ג'דיידה-מכר
* ג'וליס
* דיר אל-אסד
* דיר חנא
* חורפיש
* יאנוח ג'ת
* ירכא
* כאבול
* כאוכב אבו אל-היג'א
* כסרא-סמיע
* כפר ורדים
* כפר יאסיף
* כפר מנדא
* מג'ד אל-כרום
* מזרעה
* מעיליא
* נחף
* סאג'ור
* פסוטה
* פקיעין
* ראמה
* שלומי
* שעב
| valign="top" |
* מועצה אזורית מטה אשר
* מועצה אזורית מעלה יוסף
* מועצה אזורית משגב
| valign="top" |
* מגדל תפן
|-
|}

==הערות שוליים==

עכו
עכו
המנון חוף השנהב

השיר של אבידג'אן - האביג'אנז (בצרפתית: L'Abidjanaise) הוא ההמנון הלאומי של חוף השנהב. ההמנון אומץ רשמית בשנת 1960 ונשאר ההמנון הלאומי של המדינה, אף על פי שבירתה של חוף השנהב הועברה ליאמוסוקרו בשנת 1983. מילות ההמנון נכתבו על ידי מתייה אקרה, יואכים בוני ופייר מארי קוטי, אשר גם הלחין את ההמנון יחד עם פייר מישל פנגו.

== מילות השיר ==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! תעתיק עברי !! צרפתית
|-
|<poem>האח, הו אדמה של תקווה;
ארץ של הכנסת אורחים.
גדודייך מלאי הגבורה
מחזירים את כבודך.
בנייך, חוף השנהב היקרה,
אומנים הגאים בגדולתך,
מתאספים יחד כולם למען תהילתך
בונים אותך באושר.
שנהבאים גאים, הארץ קוראת לנו.
אם השבנו את החירות בדרכי שלום,
הרי זו חובתנו לשמש דוגמה
לתקווה המובטחת לאנושות,
תוך שאנו בונים, מאוחדים באמונה חדשה,
את מולדת אחוות האמת.</poem>
|
<poem>סַאלוּט אוֹ טֶר דֶּ'סְפֶּרַאנְס;
פֵי דֶּה ל'וֹסְפִּיטַלִיטֶה.
טֶה לֶז'וֹן רֶמְפְּלִי דֶּה וַיַאנְס
אוֹן רֵלֶוֵה טֶה דִּינִיטֶה.
טֶה פִיס, שֶׁר קוֹט דִּ'יבוּאַר,
פְיֵז אַרְטִיסָאן דֶה טָה גְּרָאנַדֵר,
טוּ רַסֶמְבְּלֶה פּוּר טָה גּלוּאַר
טֶה בַּאטִירוֹן דָּאן לֶה בּוֹנְאֵר.
פְיֵז אִיבוֹרְיָאן, לֶה פֵּי נוּז אַפֶּל.
סִי נוּז אַבוֹן דָּאן לָה פֵּא רַאמְנֶה לָה לִיבֶּרְטֶה,
נוֹטְר דֶּבוּאַר סְרָה דֶּ'טְרַן מוֹדֵל
דֶּה לֶ'סְפֶּרַאנְס פְּרוֹמִיז אַ ל'וּמַנִיטֶה,
אַן פוֹרְזַ'נְט, אוּנִי דָּאן לָה פוּאַה נוּבֶל,
לָה פַּטְרִי דֶּה לָה וְרֶה פְרָאטֶרְנִיטֶה.</poem>
| dir="ltr" | <poem>Salut ô terre d'espérance;
Pays de l'hospitalité.
Tes légions remplies de vaillance
Ont relevé ta dignité.
Tes fils, chère Côte d'Ivoire,
Fiers artisans de ta grandeur,
Tous rassemblés pour ta gloire
Te bâtiront dans le bonheur.
Fiers Ivoiriens, le pays nous appelle.
Si nous avons dans la paix ramené la liberté,
Notre devoir sera d'être un modèle
De l'espérance promise à l'humanité,
En forgeant, unie dans la foi nouvelle,
La patrie de la vraie fraternité.</poem>
|}

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

חוף השנהב
קטגוריה:חוף השנהב: סמלים לאומיים
משה קורדובה

משה קורדובה (1922 – ספטמבר 1985) היה רופא ישראלי שכיהן כקצין רפואה ראשי בצה"ל בשנים 1972–1975.

== ביוגרפיה ==
קורדובה נולד בשנת 1922 בבולגריה. עלה ארצה ב-1944 ועבד כברזלן בניין עד שנת 1947, עת יצא לפריז והחל בלימודי רפואה. בשובו ארצה, בשנת 1955, התגייס לצה"ל.

בראשית שרותו הצבאי שימש קורדובה כרופא חטיבת גולני, בתקופת מבצע קדש. לאחר מכן מונה למפקד קורס קציני רפואה ובשנת 1964 מונה לקצין רפואה פיקודי בפיקוד הצפון (תפקיד בו שימש גם במלחמת ששת הימים). מפיקוד הצפון קודם לסגן קצין רפואה ראשי ובשנת 1972 מונה לקצין רפואה ראשי. שירת בתפקידו גם בתקופת מלחמת יום הכיפורים. כעבור שלוש שנים סיים את שירותו הצבאי.

לאחר שחרורו היה בצוות ההקמה של מרכז רפואי וולפסון ועמד בראשו במשך 4 שנים.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל הרפואה
קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:קציני רפואה ראשיים
קטגוריה:רופאים יהודים
קטגוריה:מנהלי המרכז הרפואי ע"ש אדית וולפסון
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
אורנייסטאד

אורנייסטאד (בהולנדית: Oranjestad) היא בירת ארובה. בשנת 2000 התגוררו בה כ-26 אלף תושבים, שהם כרבע מאוכלוסייתה של ארובה. אורנייסטאד שוכנת לחופו הדרום-מערבי של האי ארובה. חלקים ממנה, כגון שוק רנסאנס ופארק המלכה וילהלמינה מצויים על שטחים שיובשו מהים.
== היסטוריה ==
בשנת 1796 הקימו ההולנדים את מבצר זאוטמן, וזמן קצר אחר כך החלה העיר להתפתח סביבו. הם קראו לה על שם וילם ון אוראנייה-נסאו, המלך הראשון לבית אוראנז' (בהולנדית: Oranje). השם ניתן לעיר באופן רשמי בשנת 1820. מאז הקמתה, משמשת אורנייסטאד כעיר בירה. חשיבותה גדלה מעט ב-1986, כאשר ארובה נפרדה מהאנטילים ההולנדיים והייתה לאזור אוטונומי נפרד.

אתרי התיירות המרכזיים בעיר הם מבצר זאוטמן, מגדל וילם השלישי וכן המבנים הקולוניאליים הפזורים בעיר (אף שבמידה פחותה מאשר בקורסאו הסמוכה). אף החנויות הפטורות ממס מהוות מוקד משיכה לתיירים.

מנמל התעופה הבינלאומי המלכה ביאטריקס המשרת את העיר יוצאות טיסות סדירות ליעדים שונים ביבשת אמריקה, וכן לאמסטרדם. בעיר גם פועל הנמל הגדול בארובה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070302102402/http://www.arubatravelinfo.com/oranjestad.html אודות העיר]
* [http://www.aruba.com/whattodo/capitalcity.php אתר נוסף אודות העיר]
* [http://www.caribbean-on-line.com/islands/ar/ormap.shtml מפת אורנייסטאד]
* 

*
קטגוריה:ארובה
קטגוריה:הקריביים: ערי בירה
קטגוריה:ממלכת ארצות השפלה: יישובים
קטגוריה:הקריביים: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1796
מרים לפיד

קבוצה מגרעין אלקנה של יוצאי ברית המועצות (מרים לפיד בחלון ובעלה מרדכי לפיד ראשון מימין)
מרים לפיד-גוטמן (נולדה בשנת 1947) היא ממייסדי גוש אמונים ומפלגת ימין ישראל.

==ביוגרפיה==
לפיד נולדה בירושלים למאיר וחוה אביצדק (במקור רקובסקי). היא בוגרת האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב במגמת פסנתר, וכן למדה ספרות עברית וספרות עולם באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1972 נישאה למרדכי לפיד, אסיר ציון לשעבר שהיה ממחוללי העלייה הגדולה מברית המועצות. 

=== גוש אמונים ===
יחד עם מרדכי נמנתה בין ראשוני מתיישבי גוש אמונים, תחילה בעליה לסבסטיה ולאחר מכן במסגרת גרעין אלון מורה בקדומים. בשנת 1979 עלו להתיישב באלון מורה והיו מהמיעוט שבחר להאבק בהעברת היישוב מאדמות רוג'ייב להר כביר. בעקבות הפינוי, בתחילת פברואר 1980 הם עזבו את אלון מורה ועברו לקריית ארבע בה המשיכו לגדל את משפחתם מרובת הילדים..

=== מפלגת מולדת ===
יחדיו החלו גם לפעול במפלגת מולדת ופעלו לחיזוק התנועה למען ארץ ישראל השלמה. בשנת 1993 בעקבות רצח בעלה ובנה יצאה עם 13 ילדיה למסע רגלי בן 4 ימים והקימה אוהל מאבק מול בית ראש הממשלה בירושלים. מחאתה נמשכה כ-3 חודשים, במהלכם נפגעה בתאונת דרכים ונאלצה לשבות מפעילות לתקופה. בבחירות לכנסת השלוש עשרה (1992) התמודדה ברשימת מולדת בשנת 1993. 

=== ימין ישראל ===
בעת ששימשה כמזכירת סיעת מולדת בכנסת, פרשה מהמפלגה והקימה יחד עם חבר הכנסת שאול גוטמן, אשר פרש מסיעת מולדת אף הוא, את מפלגת ימין ישראל. זמן קצר לאחר מכן, ב-6 בדצמבר 1993, נרצחו בעלה מרדכי ובנם שלום (שלומיק) בפיגוע ירי על ידי רכב חולף בגבעת חרסינה. בבחירות לכנסת ה-14 התמודדה בראשות מפלגת "משמרת שלום", אך זו לא עברה את אחוז החסימה. 

==משפחתה==
לפיד היא בת למשפחת רקובסקי מירושלים, שאבות אבותיה עלו במאה ה-19 מרוסיה. סבה היה הרב יעקב אביצדק (רקובסקי), רב בתי הסוהר והמשטרה לאחר קום המדינה. לפיד ובעלה מרדכי לפיד הקימו משפחה גדולה. בנם מאיר היה פעיל פוליטי ששימש כיו"ר אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן והיה נשוי למוריה, בתם של אבשלום וזהבה קור. בתם היא המשוררת והציירת רעיה לפיד שילר. לפיד נשואה בשנית לפרופסור שאול גוטמן מהפקולטה להנדסת מכונות בטכניון ומתגוררת ביבנאל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאיות ישראליות
קטגוריה:פעילי גוש אמונים
קטגוריה:משפחת רקובסקי
קטגוריה:יבנאל: אישים
קטגוריה:פעילי מפלגת מולדת
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
אליזבת מתורינגיה

אליזבת מתורינגיה
אליזבת מתורינגיה (בגרמנית: Elisabeth von Thüringen; נולדה ב-7 ביולי 1207), הקרויה גם אליזבת מהונגריה (או בהונגרית: Árpád-házi Szent Erzsébet, אליזבת הקדושה) הייתה נסיכה בממלכת הונגריה שהוכרזה כקדושה בנצרות הקתולית.

==ביוגרפיה==
אליזבת נולדה ב-7 ביולי 1207 וחיה במרבית שנותיה (עד מותה בגיל 24) בגרמניה. היא נולדה בשארושפטק (בממלכת הונגריה) כבתם של אנדראש השני, מלך הונגריה ושל גרטרוד ממראניה. בגיל צעיר הובאה לחצר תורינגיה, על מנת שנישואיה הצפויים לנסיך תורינגיה יביאו לברית בין המשפחות. היא נישאה בגיל 14 והתאלמנה מבעלה בגיל 20. את הונה החליטה להעביר לעניים ולבנות בתי חולים, דבר אשר הפך אותה לסמל לצדקה בנצרות לאחר מותה, ארבע שנים מאוחר יותר.

כבר בחג הפנטקוסט ב-1235, ארבע שנים בלבד לאחר מותה, הוכרזה כקדושה. היו להכרזה זו טיעונים הנתמכים במעשי ניסים שכביכול אירעו למאמינים לאחר מותה ובשל פעילות הצדקה שלה, אך למעשה ברקע לכך גם העובדה כי היא באה מאחת המשפחות החשובות באירופה במאה ה-13. דודתה, הדוויג מאנדכט הוכרזה אף היא קדושה.

אליזבת הקדושה היא אחת הקדושות החשובות בגרמניה (בעיקר בהסן ובתורינגיה) ובהונגריה. אירועים המציינים תאריכים "עגולים" למותה או היוולדה מצוינים ברוב טקס, אפילו בתקופות שבהן היו מדינות אלו תחת משטר קומוניסטי. כך, למשל, צוין יום השנה ה-750 לפטירתה, ב-1981 בכנסיות גרמניה המזרחית עם המיסה ההמונית הראשונה במדינה זו, שבה השתתפו עשרות אלפים ושהתקיימה ליד קתדרלת ארפורט. גם לרגל יום השנה ה-800 להולדתה, ב-2007, התקיימו בגרמניה תערוכות ואירועים רבים.

בישראל ניתן לראות פסל של אליזבת הקדושה במתחם בית החולים אוגוסטה ויקטוריה.

== ראו גם ==
* כנסיית אליזבת הקדושה (מרבורג)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ילידי 1207
קטגוריה:נפטרים ב-1231
קטגוריה:נסיכות המאה ה-13
קטגוריה:קדושות נוצריות
קטגוריה:קדושים נוצרים
דרך השלום

דרך השלום היא דרך ראשית העוברת בין הערים גבעתיים ותל אביב-יפו, ומשמשת כאחד מצירי הכניסה המרכזיים לתל אביב מכיוון מזרח.

ראשיתה של הדרך כהמשכה של דרך אלוף שדה ברמת גן, המובילה לכביש גהה, רמת אפעל ותל השומר. שמה של הדרך משתנה ל"דרך השלום" במקום מפגשה עם רחוב עודד, המשמש גבול תחום השיפוט של הערים רמת גן ותל אביב: ממזרח לו שכונת רמת חן ברמת גן, וממערב לו שכונת רמת הטייסים התל אביבית. צפונית לצומת שוכנת העיר גבעתיים.

הדרך מתעקלת לכיוון צפון, וחולפת על פני רמת הטייסים, פארק וולפסון, תל חיים ורמת ישראל שמדרום לה, ושכונות שיכון עממי ג' וגבעת רמב"ם שמצפון לה. בחלק זה מספר מבנים בולטים ובהם קולנוע "שביט", בית פלאפון, בית הוורד (המשמש את הפניקס חברה לביטוח ושימש את ערוץ 10) ותיאטרון גבעתיים.

בסמוך לבית הקברות נחלת יצחק מתעקלת הדרך בחדות לכיוון מערב, ובקטע זה היא נמצאת כולה בתחום השיפוט של תל אביב. היא חוצה את שני צירי האורך המרכזיים של רובע דרום-מזרח, דרך משה דיין ורחוב יגאל אלון, ועוברת מדרום לבית הקברות ולאזור התעשייה של נחלת יצחק, ומצפון לשכונות רמת ישראל וביצרון. באזור זה שכן בין 1950 ל-1997 מפעל "המגן" של התעשייה הצבאית. לאחר פינויו התברר כי המפעל גרם זיהום כבד בקרקע ובמי התהום, וננקטו פעולות טיהור.

במפגש של דרך השלום עם רחוב יגאל אלון מוקמים מגדלי תוצרת הארץ - זוג מגדלי משרדים.

ממערב לרחוב יגאל אלון נקראת הדרך רחוב גבעת התחמושת. בקטע קצר זה היא חולפת מעל נתיבי איילון אליהם היא מתחברת באמצעות מחלף השלום, וכן שוכנת במקום תחנת רכבת השלום. הדרך מסתיימת בדרך בגין, בסמוך למגדלי עזריאלי, וממשיכה כרחוב קפלן בקריה.

==ראו גם==
שלט של עיריית תל אביב בגבולה המזרחי של העיר, במפגש הרחובות דרך השלום ודרך אלוף שדה

==קישורים חיצוניים==

השלום
קטגוריה:גבעתיים: גאוגרפיה
קטגוריה:נחלת יצחק
חלביב רותמי

חַלְבִּיב רָתְמִי (שם מדעי: Periploca aphylla) הוא שיח רב שנתי ממשפחת האסקלפיים. הוא אופייני לחבל הצומח הסודאני. גדל בייחוד בבתי גידול סלעיים. 

==מורפולוגיה==
החלביב הרותמי הוא שיח גבוה, מתנשא לגובה של עד שני מטרים, שגבעוליו וענפיו רותמיים - כלומר, צבעם ירוק, והם מבצעים פוטוסינתזה. מכאן תואר המין. 

בתנאי משק מים משופרים, הצמח בעל עלים מנוגדים, שגודלם קטן. עלים מנוגדים אופייניים למשפחת האסקלפיים. בתנאי משק מים גרועים, הצמח חסר עלים, וכך הוא מפחית את אידוי המים ממנו. 

גודל כותרת הפרח 1 עד 1.5 ס"מ. הפרחים נאים: צבע חמשת עלי הכותרת הוא אדום כהה, ובקצותיה שערות לבנות דקות. צבע האבקנים כצבע הכותרת. 

==תפוצה בארץ ישראל==
תפוצתו של המין היא בתחום חבל החדירה הסודאני בארץ ישראל, כלומר לאורך בקע ים המלח, עד לאזור בקעת כנרות. הפרטים הצפוניים ביותר, בישראל ובעולם, נמצאים בתל שחרית. 

דגם תפוצה זה אופייני למיני צמחים מן החבל הסודאני הגדלים כצמחי בר בארץ ישראל, משום שהם רגישים לטמפרטורות קרות, ולכן תפוצתם באזור חם כדוגמת בקע ים המלח. 

לעומת זאת, צפיפות הפרטים שלו באזור תפוצתו אינה אופיינית: באזורים יבשים, הוא נדיר ביותר, וידועים פרטים ספורים שלו, כדוגמת כביש 90 סמוך לכניסה לשמורת הרי אילת, לרגלי מצדה, צומת מצוקי דרגות, וכן הוא גדל בעבר בשמורת עין גדי, אך נכחד משם. כיום לא ידועים פרטים טבעיים של מין זה בשמורת עין גדי. מין זה הושב לשמורה על ידי רשות שמורות הטבע והגנים. חלביב רותמי הוא צמח מוגן בישראל.

באזורים יבשים למחצה, הוא הופך לנפוץ יותר, כדוגמת המורדות המזרחיים של צפון השומרון. באזור זה הוא נהנה משילוב של גשמי חורף קבועים ורבים יחסית, ומשרעת טמפרטורות שהוא עמיד לה. 

נתון זה הוא לכאורה פרדוקסלי: סמוך לקצה גבול התפוצה שלו, מספר הפרטים מתרבה. ניתן להסביר נתון זה, באמצעות השוואה לתנאים באזור הצומח הסודאני באזור מזרח אפריקה. שם הטמפרטורות חמות, וכמות המשקעים נעה בין 300–500 מ"מ לשנה, כאשר תפרוסת המשקעים היא לאורך כל השנה - כלומר, אופייני לאזורים טרופיים (משווניים). החלביב נמצא במורדות המזרחיים של צפון השומרון, בייחוד בוואדיות ונישות הנהנות מתוספת מי נגר, תנאים הדומים לתנאים שבמזרח אפריקה. 

חלק ניכר מהמינים הסודאניים בארץ ישראל 'נעצרים' דרומה מאזור זה, בשל רגישות לטמפרטורות קרות. לעומתם, החלביב הרותמי אשר עמיד יחסית לטמפרטורות קרירות, נהנה מהתנאים השוררים במורדות המזרחיים של צפון השומרון, וכאמור - אף הצפיפות של פרטיו עולה.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסקלפיים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
יפרם קורץ

יפרם קורץ (ברוסית: Ефрем Курц; 7 בנובמבר 1900, סנקט פטרבורג – 27 ביוני 1995, לונדון) היה מנצח אמריקאי ממוצא רוסי.

== קריירה ==
קורץ למד בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג, כתלמידם של אלכסנדר גלאזונוב וניקולאי צ'רפנין, בין השאר. בהמשך למד בריגה, ברלין ולייפציג, בזו האחרונה כתלמידו של ארתור ניקיש.

קורץ ניצח לראשונה בפומבי כשיצא במקום ניקיש החולה ללוות את הרקדנית איזדורה דאנקן במסע הופעות. הופעותיו אלה הובילו למספר קונצרטים עם הפילהרמונית של ברלין. בשנים 1924–1933 ניצח על הפילהרמונית של שטוטגרט ובשנת 1928 שכרה אותו הפרימה בלרינה אנה פבלובה ללוות את ריקודה, ובכך המשיך עד למותה בשנת 1931. בשנים 1932–1942 היה מנצח ה"באלט רוס של מונטה קרלו" ויצא עמם לסיורי הופעות רבים. עבודתו במונטה קרלו כללה ניצוח על הצגת הבכורה העולמית של "עליצות פריזאית"

בהמשך היגר קורץ לארצות הברית והתאזרח שם ב-1944. בשנים 1943–1948 שימש כמנהלה המוזיקלי של הפילהרמונית של קנזס סיטי. באותה משרה כיהן בתזמורת הסימפונית של יוסטון בשנים 1948 עד 1954. כמו כן ניצח על מוזיקה למספר סרטי קולנוע, ביניהם פסקול הסרט "מקבת'" של הבמאי אורסון ולס.

בשנים 1955–1957 היה קורץ מנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול יחד עם ג'ון פריצ'רד. לאחר זאת שימש מנצח אורח בתזמורות אחדות, בין השאר בלנינגרד ומוסקבה בברית המועצות, לשם חזר בפעם הראשונה בשנת 1966.

קורץ נשא לאישה את החלילנית האמריקאית איליין שאפר, שמתה בשנת 1973.

==הקלטות==
ברפרטואר ההקלטות שלו יצירות משל דמיטרי שוסטקוביץ' (הקלטות מוקדמות, אם כי לא ביצועי בכורה, של כמה מן הסימפוניות ושל הסוויטה לבלט "תור הזהב"), ארנסט בלוך (שאחת מיצירותיו האחרונות, "שתי פואמות אחרונות (אולי...)" הוקדשה לאיליין שאפר) והייטור וילה-לובוס (Uirapuru). רבות מן ההקלטות האלה נעשו בשנות ה-40 וה-50 עם תזמורת פילהרמוניה בלונדון. קורץ הקליט בעיקר לחברות קולומביה ו-EMI.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:מנצחים רוסים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1900
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
פסאודו-מריוס

פסאודו-מריוס (לפעמים גם "פסבדו-מריוס"; ? - 13 באפריל 44 לפנה"ס) הוא כינויו במחקר שניתן לפוליטיקאי רומאי שפעל בשלהי תקופת הרפובליקה הרומית וטען שהוא נכדו של גאיוס מריוס, מנהיג הסיעה הפופולרית שכיהן כקונסול שבע פעמים.

== תולדות חייו ==
פסאודו-מריוס נזכר במכתבו של מרקוס טוליוס קיקרו מ-19 במאי 45 לפנה"ס, אדם שהציג את עצמו בשם גאיוס מריוס בנו של גאיוס מריוס הבן ונכדו של גאיוס מריוס הגדול ביקש מקיקרו שייצגו במשפט, קיקרו סירב והציע למריוס (ייתכן שבאירונה מכיוון שידע שהוא מתחזה) לבקש עזרה מיוליוס קיסר שהיה אחיינה של יוליה קיסריס אשת מריוס הגדול ועל כן קרוב משפחתו של מריוס הנכד.

לא ידוע אם פסאודו-מריוס היה באמת חלק ממשפחת מריוס כפי שהוא התיימר, גאיוס מריוס הבן נישא לליקיניה בת לוקיוס ליקיניוס קראסוס בשנת 92 לפנה"ס ולא ידוע על כל צאצאים שהיו לזוג עד מותו של מריוס בשנת 82 לפנה"ס. מקורות אחרים מציינים את שמו כאמאטיוס, הרופילוס. מפעולותיו היו יודעים שהוא היה אדם עשיר שיכול היה להרשות לעצמו לקנות את תמיכת ההמון והיה בעל כריזמה וכישרון דמגוגי לסחוף אחריו את ההמון. 

לאחר ניצחונו של יוליוס קיסר בקרב מונדה, ששהה בגאליה והיספניה כדי לטפל בעניינים מנהלתיים של הפרובינקיות החל פסאודו-מריוס לקנות לו אוהדים ופופולריות בקרב הפלבס. הוא קנה לעצמו קליינטה בקרב החיילים המשוחררים, הפלבס ומועצות מקומיות של איטליה. 

פסאודו-מריוס אף חיפש הכרה רשמית כחלק ממשפחת קיסר, אותה דרש מאוקטביוס, בפמלייתו היו מספר נשים מבית קיסר שהעידו לטובתו אולם מכיוון שאמו של אוקטביוס, אטיה, התנגדה להכללתו כחבר במשפחה אוקטביוס נאלץ לסרב בדיפלומטיות ולהציע שהעניין יובא בפני קיסר שהוא ראש המשפחה. קיסר לא התרשם מטיעוניו והגלה אותו מאיטליה.

לאחר רציחתו של קיסר פסאודו-מריוס הופיע שוב ברומא כמנהיג האספסוף הפלבאי, בחושיו החדים הוא הבין שמי שיצליח לייצב את עצמו כנאמן לזכרו ומורשתו של קיסר, שבמותו היה נערץ על המוני העם יותר מבחייו, יזכה בהנהגת הסיעה הקיסרית. הוא היה מחלוצי הפולחן לקיסר במקום שרפת גופתו הוא הקים מזבח שבו הועלו קורבנות לקיסר כאל וקרא לעשות שפטים ברוצחי קיסר.

פעולותו של פסאודו-מריוס הייתה לצנינים בעיניו של הקונסול מרקוס אנטוניוס, הוא לא היה יכול להרשות לעצמו מתחרה בסיעה הקיסרית ובנוסף לכך הוא התנגד להאלהה של קיסר ורצה להאחות את יחסיו עם הסנאט על ידי חיסולו של פסאודו-מריוס. ב-13 באפריל 44 לפנה"ס אנטוניוס הפעיל את הצבא כנגד פסאודו-מריוס ותומכיו, והוציאו להורג ללא משפט. הוצאתו להורג של פסאודו-מריוס גרמו למהומות קשות ברומא ופגעו בפופולריות של אנטוניוס בעיני פשוטי העם.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Albert Earl Pappano, The Pseudo-Marius, Classical Philology, Vol. 30, No. 1. (Jan., 1935), pp. 58-65
</div>

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
גשר ויטסטון

שרטוט של גשר ויטסטון
גשר ויטסטון הוא מעגל חשמלי הנועד לחישוב התנגדות (או עכבה חשמלית) במקרה שמדובר ברכיב שלא ניתן למדוד בצורה ישירה (על ידי מיכשור).

המעגל הוא פרי המצאתו של המדען האנגלי צ'ארלס ויטסטון (1802 - 1875). המעגל בנוי בדרך כלל מ-4 נגדים או עכבות, הגשר מוזן ממקור מתח חשמלי.

העיקרון הוא שניתן לחשב את ההתנגדות Rx על ידי הבאת הגשר לאיזון כלומר על ידי איפוס המתח בין הנקודות B ו-C על ידי שינוי אחד הנגדים הידועים (בדרך כלל שמים פוטנציומטר כמו R2 בציור משמאל). כאשר הגשר מאוזן (כלומר <math>V_{BC}=0V</math>) מתקיים:

:<math>\frac {R_1} {R_2} = \frac {R_x} {R_3}</math>:
ולכן:

:<math> R_x = \frac {R_1 \cdot R_3} {R_2} </math> 

גשר ויטסטון משמש כאמצעי מדידה של תכונות שונות המשפיעות על חומרים שמהם עשויים הנגדים בגשר. כך ניתן למשל למדוד טמפרטורה כאשר הנגדים עשויים מחומר שהתנגדותו משתנה כפונקציה של טמפרטורת הסביבה באפיון ידוע (ליניארי, או אחר). לצורך מדידה כזו יונח צד אחד של הגשר בטמפרטורה ידועה והצד השני באזור הנמדד. הפרש המתח שיתקבל פרופורציונלי להפרש הטמפרטורות, על-פי האפיון לעיל.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מעגלים חשמליים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: המצאות
שמואל יעקבסון (מאמן)

שמואל (שמוליק) יעקבסון (1933–1997) היה מאמן כדורסל ישראלי.

== ביוגרפיה ==
שמואל יעקבסון נולד בקובנה שבליטא ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1934. אביו, פסח יעקובסון, היה מראשוני מורי החינוך הגופני בארץ וממעצבי דמותם, אשר ייסד והיה מראשי אגודת מכבי רמת גן, וחינך את בנו ברוח הספורט. אמו, שושנה יעקובסון, הייתה ממנהיגי הציונים הכלליים ברמת גן.

יעקבסון היה ספורטאי רב גוני שהצטיין בכדורסל וכדורגל. בוגר המדרשה למורי חינוך גופני (1952). מאמן כדורסל במשך 40 שנה.

אימן את קבוצות הליגה הלאומית מכבי רמת גן, הפועל גבעת חיים, מכבי חיפה, הפועל רמת גן, הפועל חולון, הפועל גבת/יגור והפועל תל אביב ועם חלקן הגיע להישגים בליגה הבכירה, בגביע המדינה ובגביעי אירופה.

בזמן שאימן את קבוצת הפועל גבת/יגור, נפצע קשה בתאונת דרכים בעת שנסע לאסוף את שחקנה הצעיר של הקבוצה, אור גורן, מבסיסו.

יעקבסון שימש מאמן נבחרת אס"א באירועים בינלאומיים, ומאמן נבחרת אוניברסיטת תל אביב במשך 25 שנה. הוא עבר השתלמויות רבות באירופה וארצות הברית והיה מראשוני המרצים בבית ספר למאמנים במכון וינגייט. כמו כן שימש יעקובסון כפרשן כדורסל בערוץ השני, קול ישראל, כתב טור "רוץ שמוליק" ב"ידיעות אחרונות" ובשנותיו האחרונות גם שימש כפרשן "דבר ספורט". כתב את הספרים "כדורסל 1982" (במשותף עם ישראל פז) ו"כדורסל 2000".

שמוליק יעקבסון ייסד וניהל במשך שנים רבות את בית הספר לכדורסל במכבי רמת גן.

שמואל יעקובסון עם הוריו, שושנה ופסח יעקובסון בישראל בשנת 1935

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.basket.co.il/StatsPage_Coaches.asp?CoachId=320 שמואל יעקובסון ב"מאמני כל הזמנים"]
* [http://www.safsal.co.il/article.aspx?id=18155 ספר "כדורסל 2000"]
* [http://wiki.red-fans.com/index.php?title=%D7%A7%D7%98%D7%92%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%94:%D7%A1%D7%92%D7%9C_%D7%94%D7%A4%D7%95%D7%A2%D7%9C_%D7%AA%22%D7%90_(%D7%9B%D7%93%D7%95%D7%A8%D7%A1%D7%9C)_1977/78 שמואל יעקובסון עם הפועל תל אביב (כדורסל) 1977/78]

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:פרשני כדורסל ישראלים
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה בכדורסל
קטגוריה:מאמני הפועל תל אביב בכדורסל
קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
השולחן הירוק

״השולחן הירוק״ הוא יצירת מחול ב-8 תמונות שנוצרה ב-1932 עבור "תחרות הכוריאוגרפיה הבינלאומית" בפריז, אליה הוזמן הכוריאוגרף קורט יוס להשתתף. המקוריות של היצירה זיכתה אותו בפרס הראשון וסימנה צעד חשוב בקריירה שלו. היצירה, שנוצרה בין שני קונפליקטים גדולים, היא מעין מלחמה גנרית, סדרת נסיבות המובילות לאותה תוצאה ללא קשר למקום או לזמן בהם הן מתרחשות. לכן, המוות נושא את המאפיינים האיקונוגרפיים המשולבים.

* כוריאוגרפיה: קורט יוס,
* מוזיקה: פריץ כהן,
* משך היצירה: 30 דקות.

כוריאוגרף היצירה יוס יצר כתב אישום כנגד השלטון האלים והמושחת וייצג את הקורבנות: האנשים הפשוטים.

* תמונה ראשונה: "השולחן הירוק", במרכזה שולחן ירוק (הלקוח מעולם ההימורים), סביבו ג'נטלמנים לבושים בחליפות שחורות ועוטים מסכות, ידיהם מכוסות בכפפות לבנות. הם מנהלים ויכוח דיפלומטי לצלילי טנגו עליז. לקראת סיום התמונה: אקדחים נשלפים ואחרי מחשבה שנייה וקידות מנומסות הם יורים באוויר - סיבוב ראשון.

* תמונה שנייה: "ריקוד המוות" - דמות המוות מעוצבת כשלד והיא נעה בכוח ובקצב של רובוט חסר רחמים התובע את קורבנותיו.

* תמונה שלישית: "הפרידה" - מוצגות הדמויות המשתתפות: חיילים צעירים, החייל המבוגר, האישה הלבושה באדום, האופורטוניסט עם כפפות לבנות על ידיו.

* תמונה רביעית: "הקרב" - מבנה מעגלי, בזמן שהחיילים חוגגים את ניצחונם בקרב הראשון, מופיע המוות במפתיע, ובסוף מופיע על בהונותיו האופרטוניסט.

* תמונה חמישית: "הפליטים" - קבוצת נשים נעה אל הבלתי נודע, האם הזקנה נכנעת למות, הנערה הצעירה נשארת ללא הגנה, האופורטוניסט מופיע - משאיר רמזים לבאות. 

* תמונה שישית: "הפרטיזנית" - אשת ברזל לבושה בשימלה אדומה וצעיף לבן וטהור נחושה מאחורי ההכרח להרוג.

* תמונה שביעית: "מועדון הלילה" - במועדון הלילה המשמש לבידור החיילים הנערה הצעירה נופלת כטרף בידי האופורטוניסט/הסרסור, והיא נזרקת מאחד לשני עד לסופה המר.

* תמונה שמינית: "אחרית דבר" - המוות מוביל את קורבנותיו בתהלוכה.

* חזרה על התמונה הראשונה.

זאת דוגמה ליצירת מחול דרמטית. השימוש בכל תנועה אינו למטרת יצירת מבנה פורמלי והוא בא כחלק ממכלול בעל משמעות. קורט יוס מצליח לתפוס את המהות הפנימית של התנועות ואת והמניע הפנימי שלהם ולגרום לקהל להתרכז בו. 

היצירה הוצגה לראשונה בתיאטרון שאנז אליזה בפריז ביולי 1932 במסגרת תחרות כוריאוגרפיה בינלאומית וזכתה בפרס הראשון. בשנת 1933 עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון, תחת האיום שהופעל על יוס ולהקתו בה רקדו גם שלושה יהודים, חצתה הלהקה במבצע בריחה את הגבול להולנד, הופיעה במזרח אירופה ובניו יורק וקיבלה מקלט מדיני באנגליה.

היצירה הועלתה על ידי להקת בת שבע בשנת 1975.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחול מודרני
קטגוריה:תיאטרון מחול
קטגוריה:יצירות מחול
מירון צור

מירון צור, לשעבר צוקר, (6 באפריל 1941 - 12 בדצמבר 2019) היה עיתונאי וסופר ישראלי, יליד ירושלים.

==ביוגרפיה==
מירון צור נולד בשנת 1941, בן לאליעזר ומרים מלכובסקי צוקר. אמו נפטרה בלידתו והוא גדל בבית אביו ואשתו השנייה, ציפורה גלקין, לצד אחיו הצעירים ממנו, אבנר ואיתמר.

בעל תואר ראשון בחינוך וארכאולוגיה מאוניברסיטת תל אביב. מירון התאלמן מאשתו גילה בשנת 2005. למירון בן, רונן ז"ל (נפטר במרץ 2019), בת, עינת וארבעה נכדים: אדר, ניב, עומר וענבר.

צור היה קצין החינוך של חטיבת השריון 200, חטיבת אגרוף הברזל, שהוקמה בשנת 1961 (החטיבה הראשונה שהוקמה מאז מלחמת השחרור "יש מאין"). מפקד החטיבה במלחמת ששת הימים היה אל"ם יששכר שדמי. לאחר תום מלחמת יום הכיפורים כתב מירון צור ביחד עם יעקב אלבוים ספר בשם "שריון ולב", ספר שיצא לאור בשנת 1977 כמפעל הנצחה לזכר נופלי החטיבה.

צור היה חבר מערכת החדשות ברשת ב' של קול ישראל בשנים 1970 ועד 1995.
משנת 1980 שימש ככתב בכיר לענייני מדע וטכנולוגיה בקול ישראל וכן שימש כראש תא הכתבים לענייני מדע של אגודת העיתונאים בתל אביב.
אחראי על גילוי הסקופ העיתונאי בשנת 1990 לגבי ביקור השרים מודעי ונאמן במוסקבה ופגישתם עם גורבצ'וב, עליו קיבל צל"ש ממנכ"ל רשות השידור דאז, אריה מקל.

ערך תחקיר וכתב תסריט לסרט "הסעיף החמישי", על יהודים במצוקה ברחבי תבל, שהופק על ידי קצין חינוך ראשי.

בשנת 1986 ערך מחקר וכתב תסריט לסדרת טלוויזיה המשחזרת "100 שנות ציונות".

עטיפת הספר "מוקה לימון"
תחקיר ותסריט שכתב לסדרת הטלוויזיה: "הצי החשאי" על "המוסד לעלייה ב'" והפלי"ם, שמשו בסיס ומניע לספרו על מוקה לימון.
"מוקה לימון", סיפור קורותיו של מוקה, חושף לראשונה פרטים שהיו חסויים עד כה בפרשת מילוט ספינות שרבורג - ספינות הטילים ממספנות שרבורג ומגולל את סיפורן המלא של פרשיות מרתקות, שמוקה היה מעורב בהן למעלה מארבעים שנה. מירון צור ליקט, ערך וכתב את עלילותיו של מוקה, מימי ילדותו ב"ימייה", על נחל הירקון, דרך הפלי"ם וההעפלה ה"בלתי לגאלית", היותו לאלוף הצעיר ביותר בצה"ל ולמפקד חיל הים ועד לפעולתו בסיוע הישראלי למדינות מתפתחות באסיה ובאפריקה וכראש משלחת הרכש בצרפת.

== לקריאה נוספת ==
* שריון ולב, צור, מירון ויעקב אלבוים. הוצאת: האגודה. פנימי - לא לפרסום. מקום ההוצאה: ישראל. שנת ההוצאה: 1977
* מוקה לימון, הוצאת מעריב. מקום הוצאה: ישראל. שנת הוצאה: 1988

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
DVD-Audio

[[סמליל התקן]]
DVD-Audio הוא תקן למוזיקה באיכות גבוהה, המאוחסנת על גבי דיסק DVD. בניגוד לסרטים, דיסקים אלה אינם מכילים תמונה אלא רק הקלטת אודיו רב ערוצי באיכות גבוהה. רוב נגני ה-DVD אינם תומכים בהשמעת DVD-Audio, או מסוגלים להשמיע את האות באיכות מוגבלת. הדיסקים יכולים להכיל שילובים שונים של מוזיקה רב ערוצית או מוזיקה חד/דו ערוצית באיכות (קצב דגימה) גבוהה במיוחד

משיקולים של ניהול זכויות דיגיטלי, נגני DVD-Audio אינם מוציאים את ערוצי הקול דרך S/PDIF (ממשק דיגיטלי דרך סיב אופטי או כבל קואקסיאלי), או מוציאים אותם רק באיכות נמוכה, למשל צליל סטריאופוני במקום רב-ערוצי, או בקצב דגימה נמוך במקום גבוה, כדי למנוע את היכולת להעתיק את המוזיקה באיכות הגבוהה ביותר. במקום זאת, נגן תומך DVD-Audio מכיל מפענח נפרד המוציא את כל הערוצים הנפרדים, באופן אנלוגי, שיטה הנחשבת טובה פחות מהעברה דיגיטלית אל המגבר.

לאחר שהוגדר תקן HDMI (ממשק דיגיטלי להעברת אודיו ווידאו בין ציוד אודיו-וידאו ביתי) המאפשר העברת מוצפנת של מדיה דיגיטלית, הופיעו נגני DVD התומכים ב-DVD-Audio ומוציאים את ערוצי השמע באופן דיגיטלי, דרך ממשק HDMI (גרסה 1.1 ומעלה). בצורת חיבור זו ניתן לקבל אות נקי יותר, אך נכון ל-2008, רסיברים בעלי תמיכה בפענוח אודיו מכניסות HDMI הם מוצרים חדישים ועדיין נדירים יחסית בקרב צרכני הקצה. דרך אחרת להעביר את המידע דיגיטלית היא בתקן IEEE-1394 אך נגנים ומגברים כאלה הם נדירים.

תקן מתחרה ל-DVD-Audio הוא SACD. שני הפורמטים זכו להצלחה מוגבלת למדי, שכן תמיכה בהם משמעה תוספת מפענח בנגן, וזו מעלה את מחירו, ודורשת חיבור שישה חוטים נוספים בין הנגן למגבר. ייתכן שנגנים חדשים בעלי יכולת HDMI יגדילו את פופולריות שתי השיטות, לאחר שרסיברים מתאימים ייעשו נפוצים יותר.

הפורמט תומך במגוון שילובים של ערוצים וקצבי דגימה. במונו (1.0), סטריאו (2.0), סטריאו (2.1), סטריאו ומונו היקפי (3.0 או 3.1), קוודרופוני (4.0 או 4.1), 3-סטריאו (3.0 או 3.1), 3-סטריאו ומונו היקפי (4.0 או 4.1) וצליל היקפי מלא (5.0 או 5.1), הדיסק יכול לכלול מידע בקצבי דגימה של 44.1 קה"צ, 48 קה"צ, 88.2 קה"צ או 96 קה"צ. במונו או בסטריאו ישנה תמיכה גם ב-176.4 קה"צ ו-192 קה"צ. נכון ל-2008, רק רסיברים מעטים תומכים במוזיקה בקצבי הדגימה הגבוהים.

קטגוריה:מדיה אופטית
קטגוריה:אלקטרוניקה בידורית
נוריתיים

נוריתיים (שם מדעי: Ranunculaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים. היא כוללת בין 51 למעל 80 סוגים, ואלו בתורם כוללים יחדיו כ־2,500 מיני צמחים. בין הסוגים המפורסמים בארץ הם הנורית, הקצח, הכלנית ודמומית קטנת-פרי.

==טקסונומיה==

משפחת הנוריתיים היא אחת מהמשפחות ששרדו מאז מיוניו של קארולוס ליניאוס כמעט בשלמותן. במערכת המיון של APG II היא מסווגת תחת קבוצת האב eudicots. מספר מצומצם של סוגים הועבר ממנה, כמו האדמונית שהועברה לסוג יחיד במשפחה משלה, האדמוניתיים.

==מאפיינים==

מרבית סוגי הנוריתיים עשבוניים חד-שנתיים, עם סוגים בודדים מעוצים או מטפסים.

העלים פעמים רבות מחולקים לאונות ומורכבים.

הפרחים בעלי מראה פשוט - שורה אחת של עלי כותרת ומרכז אבקנים. בעבר נחשבו כצורת המקור של פרחים רבים, אך במערכת המיון APG II נחשבים כפרחים מאפיינים של קבוצת האב Eudicots בלבד. הפרחים גדולים וצבעוניים, על מנת למשוך חרקים להאבקה.

הפירות מגיעים במגוון תצורות, כגון זרעים מנוצים (דמויי זרעי "סבא") או גרעינים.

==סוגים עיקריים==
דמומית ממין Adonis aestivalis
כלנית ממין Anemone narcissiflora
[[כלנית מצויה במגוון צבעים]]
{|
|
|
*כלנית (Anemone)
*נורית (Ranunculus)
*קצח (Nigella, Garidella)
*דלפיניום (Delphinium)
*בר-דורבן (Consolida)
*זלזלת (Clematis)
*בר-נורית (Ceratocephala)
*זנב-עכבר (Myosurus)
*דק-נוף (Thalictrum)
*דמומית (Adonis)
*Aconitum
*Actaea
*Anemonella
*Anemonopsis
*Aquilegia
*Archiclematis
*Asteropyrum
*Barneoudia
*Beesia
*Calathodes
*Callianthemum
*Caltha
*Cimicifuga
*Clematopsis
*Coptis
*Dichocarpum
*Enemion
|
*Eranthis
*Glaucidium
*Hamadryas
*Helleborus
*Hepatica
*Hydrastis
*Isopyrum
*Knowltonia
*Komaroffia
*Krapfia
*Kumlienia
*Laccopetalum
*Leptopyrum
*Megaleranthis
*Metanomone
*Miyakea
*Naravelia
*Oreithales
*Paraquilegia
*Paroxygraphis
*Pulsatilla
*Semiaquilegia
*Souliea
*Trautvetteria
*Trollius
*Urophysa
*Xanthorhiza
|}

==בישראל==

בארץ ישראל צומחים בר אחד עשר סוגים של נוריתיים: כלנית, נורית, קצח (שני סוגים), דורבנית, בר-דורבן, זלזלת, בר-נורית, זנב-עכבר, דק-נוף ודמומית. המין כלנית מצויה הוא הפרח הלאומי של מדינת ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה
קטגוריה:משפחות צמחים
בריכת בנימין

בריכת בנימין היא מאגר מים הנמצא במושבה זכרון יעקב. הבריכה נבנתה בשנת תרנ"א 1891, בימיו של מנהל המושבה, יעקב בן שימול, והיא נושאת את שמו של הברון אברהם בנימין אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. הבריכה הוכרזה כאתר לאומי.

== היסטוריה ==
עד הקמת הבריכה הובילו תושבי המושבה מים מן המעיין, הסמוך ליקב, באמצעות חביות. ב-1891 הוקמו טחנת קמח ובית בד בסמוך למעיין ופעלו באנרגיית קיטור. מנוע הקיטור הראשון, שהספקו היה 12 כוח סוס, אפשר להעלות את המים במעלה ההר לבריכת בנימין. מעל הבריכה ניצבו שני מכלי נחושת גדולים בהם נאגרו המים, כך נוצר לחץ שאפשר זרימה מבריכת בנימין לברזיות שהותקנו ברחובות המושבה, ומאוחר יותר לבתי האיכרים. במשך השנים, ועם הגידול במספר התושבים, הוחלפו מנועי הקיטור מספר פעמים במנועים בעלי הספקים גדולים יותר.

בחזית הבריכה קבועה כתובת בזו הלשון "ברכת בנימין למזכרת הנדיב אשר קם על נדיבות ויזל מבארו מים. ועל הברכה יזכרו לטוב צירו הנאמן השר אליהו שייד ופקידו עושה דברו הא'[דון] יעקב בן שמואל הי"ו". מתחת לכתובת היו שלוש ברזיות ושוקת שסיפקו מים לאנשים ולבהמות. 

בגג הבריכה קיימת נקודת תצפית וממנה נשקף נוף מרהיב של זכרון יעקב, שפיה, בת שלמה וממערב חוף הים והיישובים שלאורכו מחיפה בצפון ועד חדרה בדרום.

כיום משמשת הבריכה כאתר תיירות, ובמסגרת שימור אתרים נערך שיפוץ של הבריכה. 

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מקווי מים בארץ ישראל
קטגוריה:זכרון יעקב: מבנים
בנימין
קטגוריה:ישראל: אתרים לאומיים
כלב, קיסר אקסום

כלב, מלך בשנים 520–540 לערך. הוא הקיסר האקסומי המתועד ביותר. פרוקופיוס מקיסריה מכנה את כלב "הלאסטיאוס" כנראה גרסה שונה של שם הכתרתו אלה-אצבחה.
בכתובות שהוא השאיר באקסום ובמטבעות שהוא טבע וכן ברשימות השליטים הוא מכנה את עצמו בנו של טאזנה.

בסביבות 520 פלש כלב לתימן לאחר שמלכה האחרון של חִמְיַר, יוסף ד'ו נואס, התייהד וכנקמה על רדיפת היהודים בביזנטיון נקט צעדים לדיכוי הנוצרים בדרום ערב. מהלך זה גרר תגובות של יוסטינוס קיסר ביזנטיון וכלב מלך אקסום, כשהאחרון מצא עילה להשתלט על המפתח לסחר עם הודו. לאחר שהביס את צבאו של יוסף החל להיות מכונה קדוש אלסבן מכיוון שהגן על הנוצרים בדרום ערב וזה למרות היותו מהפייסיטי.

לאחר הניצחון הוא מינה את סומופא אשווה, נוצרי יליד המקום כסגנו בחמיר. השליטה האקסומית נמשכה עד שסמופא אשווה הודח על ידי הגנרל החבשי אברהא (אברהה) שהמליך את עצמו בשנת 525 לערך, ניסיונותיו של כלב להחזיר לו את השליטה לא צלחו ולבסוף ויתר על הכתר ופרש למנזר כנסיית הקבר בירושלים.

ניסיונו הכושל של אברהה לכבוש את מכה בתקופה הטרום איסלאמית מתוארת בקוראן בסורת אל-פיל.

היסטוריונים מאוחרים יותר שמספרים את האירועים של תקופת שלטונו של המלך איבן הישאם, איבן איסחאק וטאברי כותבים שכלב ישב בכפר ששמו בוגנה שיותר מאוחר יוסד שם מנזר גברה-מסקל..

הסופר והמחזאי האתיופי מיקאל קבדה (ሚካኤል ከበደ) חיבר מחזה שכותרתו "כלב" (ካሌብ) העוסק בקיסר. המחזה פורסם באתיופיה ב 1966. המחזה פורסם גם בשפות אחרות, כמו למשל בגרמנית.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שליטי אקסום
קטגוריה:קדושים אתיופים
קטגוריה:מלכים אפריקאים
Meteora

Meteora (בעברית: מטאורה) הוא אלבום האולפן השני של לינקין פארק. הוא יצא שנתיים וחצי אחרי Hybrid Theory, ב-25 במרץ 2003. לינקין פארק הוציאה סינגלים של שירים מהאלבום במשך מעל לשנה, כדוגמת , ו-"Faint". Meteora הוא אלבום האולפן הקצר ביותר של לינקין פארק.

הסגנון המוזיקלי של האלבום שונה באופן ניכר מהסגנון של Hybdrid Theory. סוגת האלבום היא עדיין נו-מטאל, אך הוא מאופיין בהשפעות בולטות של ראפקור, למשל בשירים "Faint", "Figure.09" ו-"Lying from You". השיר האינסטרומנטלי "Session" היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הרוק האינסטרומנטלי הטוב ביותר" ב-2003.

Meteora הוא האלבום המצליח ביותר בהיסטוריית מצעד הרוק המודרני (Modern Rock Tracks), מצעד של בילבורד שמתמחה בשידורי רדיו של שירי רוק אלטרנטיבי. השיר "Numb" היה השיר המצליח ביותר באותה שנה במצעד. נמכרו 5.5 מיליון עותקים של האלבום בארצות הברית ומעל ל-11 מיליון ברחבי העולם.

== רקע והפקה ==
האלבום קרוי על שם מטאורה שביוון. הלהקה ביקרה במנזרים שם במהלך טיול באירופה, והיא קיבלה השראה מהמבנה הייחודי שלהם. הלהקה רצתה לשחזר במוזיקה את התחושה העילאית שחשו חבריה בעת הביקור במטאורה, ולכן בחרו לקרוא לאלבום בשם Meteora.

דון גילמור היה מפיק האלבום. הלהקה תרגלה שירי האלבום בקפידה רבה. האלבום הוקלט באמצעות תוכנה זהה לזו שהשתמשו בה להקלטת האלבום הראשון. כל השירים באלבום מחוברים אחד לשני, דהיינו המעבר ביניהם מתבצע בצורה חלקה ועדינה. הרצועה הראשונה בשיר, "Foreword" הוא קטע קצר בן 13 שניות בו מושמע צליל המחיצה של צורב על ידי מקל. הצליל בהדרגה הופך לצליל הפתיחה של השיר "Don't Stay", כך שנדמה בעצם שהם אותו שיר.

בשבוע הראשון לצאת האלבום נמכרו כ-810,000 עותקים שלו.

השיר "Session" שהושמע בסרט "המטריקס רילודד".

== הצלחה מסחרית ==
Meteora הגיע למקום הראשון במצעדי האלבום בארצות הברית ובממלכה המאוחדת. בנוסף, הגיע האלבום למקום השני במצעדים בקנדה ובאוסטרליה. האלבום הוא אלבום הרוק הנמכר ביותר של שנת 2003.

כל חמשת הסינגלים שיצאו בארצות הברית הגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד לרוק מודרני. כל הסינגלים של האלבום הגיעו למקום הראשון או השני במצעדי רוק המיינסטרים.

== רשימת רצועות ==

Tour Edition
{| class="wikitable" border="1"
! #
! שם השיר
! זמן
|-
| 1
| Somewhere I Belong <sub>Video</sub>
| 3:44
|-
| 2
|Faint <sub>Video</sub>
| 2:56
|-
| 3
| Numb <sub>Video</sub>
| 3:06
|-
|4
|Breaking the Habit <sub>Video</sub>
|3:18
|-
|}

==סינגלים==

==יוצרי האלבום==
===הלהקה===
צ'סטר בנינגטון - סולן

מייק שינודה - סולן, פסנתר

בראד דלסון - גיטרה

רוב בורדון - תופים

ג'ו האן - די ג'יי

דייב פארל - גיטרה בס

===הפקה===

דון גילמור- הפקה

לינקין פארק- הפקה

== מיקומי שיא ==

=== מצעדי סוף שנה ===

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20100114202006/http://linkinpark.com/lyrics/albums/meteora-1 מילות השיר] באתר הרשמי של לינקין פארק

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי לינקין פארק
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי מטאל
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
קטגוריה:אלבומי פלטינה בברזיל
דיל נהואד, קיסר אקסום

דיל נהואד היה קיסר אקסום האחרון לפני עליית שושלת זאגווה, ובנו הצעיר ביותר של דאגנה דג'אן. הוא חי במאה התשיעית או העשירית. ירש את הכתר מאחיו אנבאסה וואדאם. לפי וואליס באדג' "תקופת שלטונו של דיל נהואד הייתה מאוד קצרה, אולי 10 שנים". אולם, ג'יימס ברוס תיעד מסורת אחרת, על פיה דיל נהואד היה פעוט בזמן שיהודית המלכה טבחה בנסיכים הכלואים בדברה דאמו (אמב), קרוביו, ואילצה חלק מבני האצולה שלו לקחתו מחוץ לממלכה כדי להציל את חייו<ref></ref>. 

דיל נהואד מתועד כמי שיצא לקמפיינים ברמה האתיופית דרומה מאקסום ושליחת מיסיונרים לאזור וכן סייע לאבונה סלאמה הראשון בבניית כנסיית דברה אגזיבהר שמשקיפה על אגם חייאק.

הוא הובס על ידי מארה תקלה היימנות נסיך מחוז לסתה שנשא את בתו לאישה. לפי האגדה צאצאיו של דיל נהואד מצאו מחסה בשוואה ובשנת 1270 בהנהגת יקונו אמלאק הם חזרו לשלטון באתיופיה (השושלת הסולומונית).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שליטי אקסום
קטגוריה:מלכים אפריקאים
לאופולד ביטמן-רוגה

לאופולד ביטמן-רוגה (רומנית: Leopold Bitman-Ruga; 1909 - 17 במרץ 1992) היה סופר יהודי ישראלי שכתב בשפה הרומנית.

לאופולד ביטמן-רוגה נולד בגאלאץ, רומניה. ברומניה פרסם פרוזה ותסכיתים. המשיך בפעילותו הספרותית בישראל, בה פרסם נובלות ותסכיתים וזכה להצלחה עם הספר Niciodată nu va fi tăcere (אף פעם לא תהיה שתיקה). בין השנים 1974–1976 היה נשיא התאחדות הסופרים הישראלים בשפה הרומנית.

== מספריו ==
* Marea călătorie "הנסיעה הגדולה".
* Niciodată nu va fi tăcere "אף פעם לא תהיה שתיקה".

קטגוריה:סופרים ישראלים בשפה הרומנית
קטגוריה:סופרים יהודים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1909
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1992
ארי אנקוריון

ארי אנקוריון (2 באוקטובר 1908 - 11 במרץ 1986) היה עורך דין ועיתונאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י והמערך.

==ביוגרפיה==
אנקוריון נולד בקאלאווריה שבליטא בשם אריה אשר וולוביצקי. בצעירותו למד בחדר ובגמנסיה העברית בווילקובישקי. לאחר מכן יצא ללימודי משפטים באוניברסיטת קובנה, בה החל לפעול באגודת הסטודנטים הציונים. כן היה פעיל במפלגה הציונית-סוציאליסטית ובליגה למען ארץ ישראל העובדת.

בשנת 1933 עלה אנקוריון לארץ ישראל. בראשית ימיו בארץ החל לפעול במפא"י ונבחר למזכירות הסניף בירושלים, בה התגורר ועסק בעריכת דין. במקביל עסק בכתיבה בעיתון "דבר". בראשית 1936 יצא ללימודים באנגליה בבית הספר הגבוה למדעי הכלכלה והחברה בלונדון, נתקבל לשמש כעורך דין באנגליה וסיים דוקטורט במדעי המדינה. 

לאחר שובו לארץ ישראל עבד כעורך דין. בין השנים 1940–1946 שימש כיועץ המשפטי של "חברת עובדים". משנת 1940 ייצג במשך שנים פעילים של ההסתדרות במאבקים כנגד המעסיקים, ובאישומים פליליים על הפגנות. פעילות זאת נמשכה אף לאחר קום המדינה. אנקוריון גם ייצג את דבר במשפטי דיבה.
בשנת 1962 ייצג את רוברט סובלן. 

אנקוריון היה פעיל בהסתדרות וחבר בית הדין העליון שלה. בימי הצנע הוא נתמנה ליושב ראש הוועדה למלחמה בשוק השחור.

אנקוריון היה במשך שנים רבות חבר הנהלת הסתדרות עורכי הדין ובמועצה המשפטית. עם הקמת לשכת עורכי הדין נבחר למועצת הלשכה ובבחירות ללשכה בראשית 1966 היה ממובילי רשימת השמאל "נאמני המקצוע". 

אנקוריון היה פעיל באגודת הידידות ישראל-אמריקה ואף היה יושב ראש של האגודה. 

במקביל היה פעיל של מפא"י בתל אביב, חבר בכיר בגוש של שרגא נצר. כבר בשנת 1955 הומלץ על ידי סניף מפא"י בתל אביב לרשימה לכנסת, אולם לא הוצב במקום ריאלי. לקראת הבחירות לכנסת הרביעית הוצב חמישי במומלצי סניף תל אביב לרשימת מפא"י לכנסת והוצב במקום ה-49 של הרשימה. אולם מפא"י זכתה רק ב-47 מקומות בבחירות ואנקוריון נכנס לכנסת רק ביולי 1965, בשלהי כהונת הכנסת החמישית, בעקבות פטירתו של משה שרת. לקראת הבחירות לכנסת השישית נבחר כמומלץ הרביעי מטעם סניף מפא"י בתל אביב, אך הוצב במקום ה-50 ברשימת המערך, דבר שעורר את רוגזו של אנקוריון עקב היות המקום לא ריאלי. אנקוריון נכנס שוב לכנסת בעקבות פטירתו של לוי אשכול בפברואר 1969. אנקוריון נבחר מחדש בבחירות לכנסת השביעית וכהונתו נמשכה עד לשנת 1977. במהלך הכנסת השביעית והשמינית כיהן אנקוריון כיו"ר ועדת הכנסת והיה חבר ועדת החוקה, חוק ומשפט. בכנסת היה אנקוריון מראשי המחייבים עונש מוות למחבלים.

במפלגת העבודה נבחר ליו"ר המוסד לביקורת.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

===מכתבותיו בדבר===
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפא"י
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך מפא"י-אחדות העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת החמישית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:חברי הכנסת השמינית
קטגוריה:יושבי ראש ועדת הכנסת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
קטגוריה:חברי הכנסת: משפטנים
קטגוריה:חברי הכנסת: אנשי תקשורת
אברהם ביטון

אברהם ביטון (21 בפברואר 1923 - 18 בפברואר 2005) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת השישית.

ביטון נולד בשנת 1923 בארץ ישראל. בגיל 16 החל לפעול בארגון ההגנה והתקדם בו למפקד מחלקה בחי"ש. במלחמת העצמאות היה מפקד פלוגה בחטיבת גבעתי ולאחריה שירת בצה"ל בדרגת רב-סרן.

משנת 1947 עבד ביטון בחברת החשמל, בה היה אחראי להפעלת ציוד טכני ונבחר לשמש יו"ר המזכירות הארצית של ועד העובדים.

כיהן כחבר הכנסת בכנסת השישית (1965–1969) מטעם המערך והיה חבר ועדת השירותים הציבוריים, ועדת הכספים, ועדת העבודה וועדת הפנים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך מפא"י-אחדות העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:עובדי חברת החשמל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
אפרים הסורי

[[איקונין של אפרים הסורי בדיארבקיר, טורקיה]]
אפרים הסורי (סביבות 306–373; סורית: ܐܦܪܝܡ ܣܘܪܝܝܐ, תעתיק: אַפְרֵים סוּרִיָיָא; יוונית: Ἐφραίμ ὁ Σῦρος; לטינית: Ephraem Syrus) הוא קדוש נוצרי. אפרים היה דיאקון, אחד ממחברי המזמורים החשובים בשפה הסורית ותאולוג של המאה ה-4. הוא מוכר כקדוש בכל רחבי העולם הנוצרי, אך במיוחד בקרב הכנסייה הסורית (הנוצרים האשורים). הוא נחשב לאחד ממורי הכנסייה (מאז 1920). בתקופתו הושלם תרגום התנ"ך והברית החדשה לסורית. 

אפרים נולד בנציבין (נוסייבין של ימינו). הוא ניהל חיי פרישות ולימד שם עד שקיסר רומי יוביאנוס נאלץ לסגת מן העיר לטובת הכובשים מן האימפריה הסאסאנית בשנת 363. הוא מת באדסה (אורפה בטורקיה של ימינו).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:מורי הכנסייה
קטגוריה:נוצרים סורים
קטגוריה:ילידי 306
קטגוריה:נפטרים ב-373
מרדכי עופר

מרדכי עופר (20 בפברואר 1924 - 1 בספטמבר 1971) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה.

== חייו ==
עופר נולד בשם מרדכי קסבינר בקרקוב שבפולין. בהיותו בן שנה עלתה משפחתו ארצה והתיישבה תחילה ברמת ישי ולאחר מכן בנחלת יצחק. למד בגימנסיה נורדיה. בבגרותו הצטרף למשטרת היישובים העבריים ושירת כנוטר. עם קום המדינה הצטרף לשורות צה"ל, ממנו השתחרר בשנת 1950 בדרגת סגן-אלוף.

בתום שירותו הצבאי הצטרף לחברת "אגד" ונבחר להנהלת הקואופרטיב. בשנים 1961–1971 שימש מנהל אגף הכספים בחברה.

במקביל, עופר נבחר בשנת 1965 לכנסת השישית מטעם המערך. כהונתו בכנסת נמשכה עד לפטירתו, בשנת 1971, במהלך הכנסת השביעית. בשנים אלו היה חבר ועדת הכלכלה, ועדת הכספים וועדת הכנסת.

התחנה המרכזית בת גלים שבחיפה נקראה על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1971%2F09%2F02&id=Ar00303&sk=B1D9D62A מת ח"כ מרדכי עופר], מעריב, 2 בספטמבר 1971

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך מפא"י-אחדות העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם העבודה
קטגוריה:אנשי משטרת היישובים העבריים
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה נורדיה (תל אביב)
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:רמת ישי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
דיורבל

דיורבל (בערבית: ديوربل, בסרר: Jurbel, בוולוף: Njaaréem) היא עיר בסנגל הנמצאת מזרחית לעיר טיאס. העיר ידועה במסגדיה ובתעשיית הבוטנים המקומית שלה. העיר היא בירתו של מחוז דיורבל. נכון ל-2007 בעיר יש 100,445 איש.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סנגל: ערים
פטרושקה

ואצלב ניז'ינסקי בתלבושת ובעמידה של פטרושקה ואיגור סטרווינסקי
פטרושקה (ברוסית: Петрушка) הוא בלט הכולל 4 תמונות. את הכוריאוגרפיה למחזה חיבר מיכאיל פוקין ואת המוזיקה איגור סטרווינסקי שכתב את הלברית יחד עם אלכסנדר בנואה אשר עיצב גם את התלבושות והתפאורה.

== מבנה הבלט ==
=== תפקידים ראשיים ===
3 מריונטות: פטרושקה, בלרינה ומורי, וכן קוסם זקן. המוזיקה מעמידה בפני הרקדנים והכוריאוגרף מקצבים מורכבים ומשתנים במהירות, ואתגר מחולי לא פשוט.
הנושא משולש יחסים: פטרושקה המופנם והמורי המוחצן רבים על ליבה של הבלרינה הבובתית. פטרושקה הוא בובה המגלה רגשות אנושיים.

=== עלילה ===
תמונה ראשונה: יריד הקרנבל בכיכר בסנקט פטרבורג - המוזיקה מיטיבה לתאר את אווירת הקרנבל על שלל הקולות, הרקדנים ניצבים משתדלים לתת לכך ביטוי מחולי, קול תיפוף ונגינת חליל מסתורית מבשרים את כניסת הקוסם ותיאטרון הבובות שלו, עם היפתח מסך תיאטרון הבובות נגלים שלושה תאים ובהן שלוש המריונטות. המורי ופטרושקה מאוהבים בבלרינה, פטרושקה מקנא במורי ומתקיף אותו, הקוסם בניסיון להציל את המצב מסיים את ההצגה.

תמונה שנייה: חדרו של פטרושקה - פטרושקה נעול בחדרו כעונש על מעלליו, הדלת נפתחת והבלרינה נכנסת, פטרושקה מחזר אחריה באופן מגושם והיא עוזבת את פטרושקה למגינת ליבו.

תמונה שלישית: חדרו של המורי - המורי נעול אף הוא בחדרו אבל הוא אינו מתרגש ומשחק להנאתו באגוז קוקוס, הבלרינה נכנסת ומנסה להגביר את הערצתו אליה, פטרושקה נכנס בהפתעה ומאיים על יריבו, המורי רודף אחריו עם חרבו השלופה ופטרושקה מצליח להימלט בעור שיניו.

תמונה רביעית: חזרה לכיכר - חגיגות הקרנבל בכיכר נמשכות, כשלפתע פטרושקה נכנס ואחריו המורי הדוקר אותו למוות. המשטרה באה וחוקרת, אך הקוסם הזקן טוען ומדגים שזאת בסך הכל בובה. וכולם יכולים להתפזר, הקוסם גורר את הבובה חסרת החיים אל האוהל כאשר לפתע נראה חלקה העליון של בובת פטרושקה מעל הגג, כסמל לניצחון רוחה של דמותו של פטרושקה המריונטה הטראגית.

==הופעה ראשונה == 
ההופעה הראשונה נערכה בתיאטרון שאטלה בפריז 1911 על ידי להקת הבלט הרוסית של סרגיי דיאגילב. בתפקיד פטרושקה: ואצלב ניז'ינסקי, בתפקיד הבלרינה: תמרה קרסבינה, בתפקיד המורי: אלכסנדר אורלוף, ובתפקיד הקוסם הזקן: אנריקו צ'יקטי. על התזמורת ניצח פייר מונטה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלט
קטגוריה:יצירות מחול
קטגוריה:יצירות מאת סטרווינסקי
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
קטגוריה:מוזיקה לבלט
סוכר מחזר

סוכר מחזר (באנגלית: Reducing sugar) הוא כל סוכר אשר בתמיסה בסיסית מתפקד כחומר מחזר. בתמיסה בסיסית (אלקאלית), סוכר מחזר יוצר אלדהיד חופשי או קטון. דבר זה מאפשר לו לתפקד כגורם מחזר, לדוגמה בתגובת מייאר ובבדיקות בנדיקט.

סוכרים מחזרים כוללים חד סוכרים כגון גלוקוז, פרוקטוז (יחזר רק אם פחמן מס' 1 ופחמן מס' 2 חופשיים) אראבינוז וגליצראלדהיד. בנוסף קיימים גם דו סוכרים ואוליגו סוכרים מחזרים כגון לקטוז ומלטוז. 

כל החד-סוכריים המכילים קבוצות אלדהיד ידועים כ (Aldoses). לעומתם, סוכרוז ידוע כסוכר "לא מחזר" מכיוון שהקשר הגליקוזידי מחבר את שתי הקבוצות המחזרות: האלדהיד בפחמן מס' 1 של הגלוקוז והקטון בפחמן מס' 2 של הפרוקטוז (הפחמנים האנומרים בצורה טבעתית ואינם חופשיים). 

על מנת לקבוע הימצאות של סוכר מחזר משתמשים בריאגנט בנדיקט. אם אכן זהו סוכר מחזר, התמיסה תהפוך לירוקה, כתומה או אדומה. ניתן להשתמש גם בתמיסת פאלינג , מפני ששתי התמיסות מכילות יוני נחושת (II), אשר מחוזרים למשקע אדום של תחמוצת הנחושת (I) בעת חימום התמיסה.

דרך נוספת לבדיקת הימצאות סוכרים מחזרים בתמיסה היא בשיטת Bernfeld. בשיטה זאת מוסיפים לתמיסה (Sumner) שצבעו במצב הלא מחוזר צהוב; כאשר ישנם סוכרים מחזרים בתמיסה, ריאגנט הסמנר מחוזר וצבעו הופך לחום.<ref></ref> את עוצמת הצבע ניתן לקרוא בספקטרופוטומטר באורך גל של 550 ננומטר ועל ידי כך לקבוע כמותית את נוכחות הסוכרים המחזרים בתמיסה.

סוכר מחזר מתקבל כאשר הפחמן האנומרי שלו חופשי. מפני שסוכרים נוצרים במבנה שרשרת וכן במבנה טבעת, ייתכן כי נוצר שיווי משקל כימי בין שני החומרים. כאשר קבוצות ההידרוקסיל של ההמי–אצטל או הקטאל חופשייה ע"ע אינה נעולה, אינה קשורה לקבוצת סוכר אחרת, צורת האלדהיד (או הקטון) פנויה לחיזור יוני הנחושת (II). כאשר הסוכר מחומצן, קבוצת הפחמן הקרבונילי (קבוצת אלדהיד או קטון) מומרת לקבוצת פחמן קרבוקסילי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוכרים