OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סלופצה

סלופצה (בפולנית: Słupca) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית פולין גדול שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
לסלופצה הוענקו זכויות עיר בשנת 1290, ובשנת 1331 נחרבה העיר בידי חיילי המסדר הטבטוני. חורבן נוסף בא על העיר במהלך פשיטות השוודים באמצע המאה ה-17.

בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1867 הפכה העיר לעיר מחוז.

==יהודי סלופצה ==
אנדרטה בבית הקברות היהודי בסלופצה.
יהודים התיישבו בעיר לראשונה בתחילת המאה ה-19, אך בשנת 1822 אסרו הרוסים על ישיבת יהודים בה, בשל קרבתה לגבול פרוסיה. עם ביטול הגבלות אלה, בשנת 1862, חודש היישוב היהודי בעיר, וכעבור מספר שנים נבנה בה בית כנסת.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר 1,426 יהודים, למעלה מרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ביצוע עבודות כפייה, הגבלות תנועה וחובת תשלום סכומי כופר. בפברואר 1940 גורשו כמה מאות יהודים מהעיר לטרנוב ולבוכניה. בראשית יולי 1940 הועלה באש בית הכנסת שבעיר, והוצתו ספרי התורה של הקהילה.

ב-17 עד 18 ביולי 1941 גורשו אחרוני יהודי העיר לז'גוב הסמוכה, בה הוקם גטו ליהודי נפת קונין. באוקטובר 1941 נרצחו יהודי העיר, יחד עם יתר יהודי המקום, ביערות קז'ימייז' ביסקופי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/1376 סלופצה] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 

קטגוריה:פולין גדול: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קונין

קונין (בפולנית: Konin) היא עיר מחוז בפרובינציית פולין גדול שבפולין, על גדות נהר ורטה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
קונין נוסדה במאה ה-12, ובסוף המאה ה-13 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך המאות ה-14 וה-15 התפתחה העיר, ובתקופה זו נבנתה בה מצודה, והיא הוקפה בחומה. באמצע המאה ה-17 ובתחילת המאה ה-18 נפגעה העיר קשות כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.

בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיר בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1863, במהלך מרד ינואר, התרחשו בסמוך לעיר מספר קרבות בין המורדים הפולנים והגייסות הרוסיים.

מבחינה מנהלית קונין מהווה מרכז של נפה שכוללת 5 ערים (סלסין, גולינה, סומפולנו, ריכבאל וקלצ'ב) ו-9 מועצות אזוריות חקלאיות.

==יהודי קונין==
במאה ה-15 נמנו בעיר כ-180 יהודים. כתוצאה משריפות, ממגפות ומהגבלות מגורים, הצטמצם מספר היהודים בעיר במהלך המאה ה-17, ועד לסוף המאה ה-18 היו יהודי העיר כפופים לקהילת קאליש. מהמחצית השנייה של המאה ה-19 תרמו יהודי העיר חלק משמעותי בפיתוחה התעשייתי.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל, של המפלגות ציונית ושל הבונד. בשנת 1918 נפתח בעיר בית ספר מרשת יבנה.

===בשואה===
עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, שדדו אלו את רכוש יהודיה, ולאחר מכן ריכזו רבים מיהודיה בבית הספר היהודי, ממנו גורשו כ-1,100 יהודים לאוסטרובייץ קיילצקי. ביולי 1940 גורשו יתר יהודי העיר לגרודז'ייץ, לז'גוב ולזגורוב. מיישובים אלו נלקחו יהודי העיר, יחד עם יתר יהודי היישובים, לבורות ביערות קז'ימייז' ביסקופי, בהם נקברו חיים בבורות של סיד.

לאחר השלמת הגירוש הוקם בקונין מחנה עבודה, בו רוכזו כ-800 יהודים מהסביבה, אשר הועסקו בעבודות כפייה מפרכות, תוך רצח חלקם. יתר יושבי מחנה זה שולחו להשמדה בחלמנו. טרם השלמת חיסול המחנה, ערכו חלק מאנשיו פעולת מרי, בה הציתו חלק מצריפי המחנה.

מכ-3,000 יהודי העיר שרדו את השואה ושבו אליה 46 יהודים, אך אלו עזבו אותה תוך זמן קצר, עקב יחס עוין מצד האוכלוסייה הפולנית המקומית.

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20160731180034/http://moreshet.pl/he/node/1129 קונין] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:פולין גדול: ערים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:אתרי מרידות יהודים בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
איגוף

[[קרב קאנאי, דוגמה לאיגוף מושלם]]
הצבא היווני מאגף את הצבא הפרסי ב[[קרב מרתון]]
[[תוכנית שליפן (אדום - גרמנים, כחול התקפה צרפתית צפויה)]]
איגוף הוא טקטיקה צבאית במסגרתו כוח צבאי נע סביב האגף של האויב כדי לתקוף אותו שוב מאחוריו. הצורה היעילה ביותר של איגוף היא הלפיתה הכפולה, הכוללת התקפות אגף בו זמנית משני צדדיו של האויב. דוגמה קלאסית לכך היא ניצחונו של חניבעל על הצבא הרומי בקרב קאנאי.

המונח מתייחס בעיקר לקרבות יבשה, אם כי הוא גם בשימוש במסגרת לוחמה ימית. דוגמה לכך היא קרב סלמיס. 

==היסטוריה==
אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר לשימוש בטקטיקת איגוף הוא קרב מרתון בין אתונה לפרס. בקרב זה המצביא מילטיאדס הצעיר חיזק את האגפים שלו על חשבון המרכז, וכך הביס את הצבא הפרסי שביסס את עיקר כוחו במרכז והזניח את האגפים. הפרסים עצמם השתמשו באיגוף נגד היוונים בקרב תרמופילאי כאשר איגפו באמצעות כוח מיוחד את מלך ספרטה לאונידס הראשון.

האיגוף היה מוטיב בסיס בלוחמה היוונית בעת העתיקה. הצבא היווני באותה תקופה היה מורכב מפלנקס, שאגפו הימני מחוזק ואגפו השמאלי חלש. בקרבות בהם נלחמו יוונים נגד יוונים, היה כל צד מנסה לאגף את האגף השמאלי החלש. המצביא התבני אפמינונדס פעל בצורה לא שגרתית כאשר הפך את היוצרות וכך הביס את הצבא הספרטני בקרב לאוקטרה.

בעבר האיגוף נעשה בעיקר באמצעות חיל פרשים. המצביא הקרתגי הידוע חניבעל ברקה, הרבה לעשות שימוש בטקטיקה זו תוך שהוא מנצל ביעילות רבה את חיל הפרשים שלו. יעילותה של אסטרטגיה זו התבטאה בקרב קאנאי, שעד היום נחשב לסמל של מערכת השמדה כוללת. הרומאים עצמם למדו לקח, ובקרב זאמה דאג המצביא הרומאי הצעיר סקיפיו אפריקנוס שיהיו לו יותר פרשים מאשר לקרתגים, וכך ביצע איגוף מושלם והנחיל להם מפלה צורבת שהכריחה אותם לחתום על תנאי שלום קרתגו.

במאה ה-20 עדיין הייתה שיטת האיגוף חביבה על צבאות שונים. המצביא הגרמני אלפרד פון שליפן התעניין מאוד במערכות איגוף ובפרט בקרב קאנאי. במאמר שפרסם בשם "מחקרי קאנאי" טען שליפן שלמעשה חניבעל הוכיח שבעזרת איגוף ניתן להכריע כל אויב בעל יתרון מספרי. שליפן טען שכל המצביאים בהיסטוריה הסתמכו גם אם בלא יודעין על האסטרטגיה של חניבעל בקרב קאנאי. שליפן טען כי אף על פי שאלפי שנים עברו מאז קאנאי, "לא השתנו תנאי היסוד למערכה ניתן לערוך היום את מערכת ההשמדה לפי אותה תוכנית שתכנן חניבעל בימי קדם". על פי המודל של איגוף, בנה שליפן את "תוכנית שליפן" המפורסמת שלו שהייתה אמורה לדאוג לכך שגרמניה תוכל להביס את צרפת במהירות הבזק. הסיבה לכישלונה של תוכנית זו הייתה נעוצה בכך שקציני המטכ"ל הגרמני לא הקשיבו לעצותיו של שליפן להשאיר את האגף הימני תמיד מחוזק, ובפועל החלישו אותו. כמו כן שליפן בנה את התוכנית יותר מדי על פי מודל של איגוף, ושילב בה מעט מדי התקפה.

בהדרגה החליף השריון את הפרשים. דוגמה בולטת לאיגוף שנעשה באמצעות שריון היא המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, במהלכה טורי השריון של הוורמאכט במסגרת תוכנית "אבחת מגל", ביצעו תמרון מבריק שבו כיתרו את צרפת וכבשו אותה.

==ראו גם==
* כיתור
* פריצה (טקטיקה)
* איגוף אנכי
* תנועת מלקחיים

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקטיקה צבאית
קטגוריה:אסטרטגיה
בית הכנסת עדת ישראל

בית הכנסת קהל עדת ישראל (מכונה בדרך כלל: השיף-שול), היה בית הכנסת האורתודוקסי הראשי בעיר וינה, אוסטריה, לפני השואה. בית הכנסת נהרס על ידי הנאצים במהלך ליל הבדולח (מרץ 1938). 

במבנה המשופץ כיום קיים בית כנסת חסידי, שנקרא "בית המדרש קהל חסידים", העומד תחת נשיאותו והנהלתו של הרב אברהם יונה שוורץ. בבית מדרש זה יש מקוה וגם כולל אברכים. הקומה העליונה של הבניין מתפקדת כישיבה כבר מאז 1940, (כיום בראשות הרב מיכאל פרסבורגר). הוא משמש גם כמקלט רוחני זמני לאלפי פליטים יהודים מאיראן המגיעים דרך וינה ב-30 השנים האחרונות.

בבית הכנסת מותקן לוח זיכרון בו נכתב: "מקום תפילה יהודי זה נהרס בידי הנאצים בפוגרומים של נובמבר 1938". 

בית הכנסת היה ממוקם בתוך בנין דירות ברחוב Grosse Schiffgasse 8 ברובע לאופולדשטאדט בווינה.

== היסטוריה ==
בית המדרש קהל חסידים 
עם הקמת ארגון הקהילה היהודית וינה (IKG - הגוף שמייצג את הקהילה היהודית בעיר) בשנת 1852, נוסד בית הכנסת. הרב הראשון היה הרב שלמה זלמן שפיצר (נפטר 1894), שנבחר בשנת 1852. הוא היה חתנו של החתם סופר, וככזה, היה לקהילה קשר ישיר עם הקהילה האורתודוקסית הגדולה בעיר פרשבורג (עירו של החתם סופר). כאשר גדלה ההשפעה הליברלית באזור, הרב שפיצר הוביל את קהילתו האדוקה והבדלנית למיקום חדש, שנבנה מ-1858 עד 1864. בית הכנסת החדש הכיל 750 מקומות ישיבה (500 לגברים ו-250 לנשים).

הרב ישעיה פירסט (נפטר 1943), ירש את מקומו של הרב שפיצר בשנת 1894. הוא היה תלמידו של הכתב סופר (בנו של החתם סופר), וכך עלה גם בידו לקיים קשרים הדוקים עם הקהילה בפרשבורג (באותה תקופה – עירו של הכתב סופר).

בית הכנסת נהרס, יחד עם עוד 80 בתי כנסת נוספים בווינה, במהלך הפוגרומים שהתבצעו בליל הבדולח בשנת 1938 לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית.

כבר לאחר סיפוח אוסטריה, ובייחוד לאחר שריפת בית הכנסת החלו רבים מן האוכלוסייה היהודית להגר מהמדינה. חלק מן הקהילה האורתודוקסית הצליחו להגיע לאמריקה והשתקעו בשכונת ויליאמסבורג, ניו יורק. בשנת 1941 החלו הפליטים לדאוג להקמת קהילה, והשקיעו אנרגיה רבה בפיתוחה. הם רכשו בניין תיאטרון בשדרות בדפורד והפכוהו לבית כנסת. רבם הראשון היה הרב יונתן שטייף, שכיהן לפני המלחמה כדיין בבודפשט ונפטר בשנת 1958.

קהילה זו מכונה כיום קהילת וויען. יש לה בתי כנסת גם בבורו פארק ובמונסי וכן מוסדות חינוך הכוללים תלמוד תורה, ישיבה קטנה וישיבה גדולה.

== ראו גם ==
* בית הכנסת טמפלגאסה

== קישורים חיצוניים ==

* יעקב קורן, [http://lib.yeke.cet.ac.il/pages/printitem.asp?item=23898 בתי כנסת ליוצאי וינה בתל אביב], הספרייה הווירטואלית של מטח
* [http://www.austriansynagogues.com/index.php/archive?sid=124:schiffschul-grosse-schiffgasse-8-adass-jisroel-community-of-israel-2nd-district-leopoldstadt תולדות בית הכנסת], באתר Austrian synagogues 
* [http://lcdl.library.cofc.edu/lcdl/catalog/lcdl:37555 נתונים על בית הכנסת] 

עדת ישראל
עדת ישראל
סנטי מינה

סנטיאגו 'סנטי' מינה לורנסו (בספרדית: Santiago 'Santi' Mina Lorenzo; נולד ב-7 בדצמבר 1995 בויגו שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ.

== קריירת מועדונים ==
=== סלטה ויגו ===
מינה נולד בויגו שבספרד וגדל במחלקת הנוער של סלטה ויגו. ב-16 בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה כמחליף 31 דקות לסיום בהפסד 1–3 לחטאפה במחזור ה-24 של ליגת העל הספרדית. זו הייתה הופעתו היחידה באותה עונה. את העונה שלאחר מכן החל בהופעה בודדת במדי סלטה ויגו ב', קבוצת המילואים של סלטה ויגו, ולאחר מכן החל לשחק באופן קבוע בקבוצה הראשית. ב-16 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, במשחק בו הפסידה סלטה ויגו לאתלטיק בילבאו. הוא עשה זאת בגיל 17 שנים, 9 חודשים ו-10 ימים, מה שהציב אותו כמבקיע הצעיר ביותר בהיסטוריה של הקבוצה בליגה הבכירה. ב-11 באפריל 2015 הבקיע מינה ארבעה שערים בניצחון 1–6 נגד ראיו ואיקאנו והפך לשחקן הצעיר ביותר שעושה זאת בהיסטוריה של הליגה הבכירה ולראשון שעושה זאת בסלטה ויגו מאז שנת 1979.

=== ולנסיה ===
ב-4 ביולי 2015 חתם מינה על חוזה ל-6 שנים בולנסיה, ששילמה עבורו 10 מיליון אירו. ב-22 באוגוסט 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב והוחלף בדקה ה-69 במשחק נגד ראיו ואיקאנו שנגמר בתוצאה 0-0, וב-5 בדצמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו, כשהבקיע 4 דקות לסיום כדי לקבוע תוצאה של 1-1 במשחק הליגה נגד ברצלונה.

===החזרה לסלטה ויגו===
ב-14 ביולי 2019 חתם על חוזה לחמש שנים במדי סלטה ויגו. במאי 2022 סולק מהקבוצה לאחר שנמצא אשם בתקיפה מינית ונידון לארבע שנות מאסר.<ref name=":0"></ref>

== חיים אישיים ==
אביו של מינה הוא כדורגלן העבר סנטיאגו מינה, גם הוא שחקן סלטה ויגו בעבר.

בדצמבר 2019 הואשם מינה בתקיפה מינית שארעה שנתיים קודם לכן.<ref></ref>

ב-4 במאי 2022, נמצא מינה אשם ונגזרו עליו ארבע שנות מאסר בגין התעללות מינית. בנוסף, הוא חויב לשלם 50,000 אירו כפיצוי.<ref></ref> לאחר הרשעתו, הוא סולק מסלטה ויגו על ידי נשיא המועדון קרלוס מוריניו.<ref name=":0" />

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלוצי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:ויגו: כדורגלנים
קטגוריה:מורשעים בדין בספרד
קטגוריה:כדורגלני א-שבאב (ריאד)
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1995
אנדוהדרל פולרן

ממוזער
תמונת מיקרוסקופיה אלקטרונית של M<sub>3</sub>N@C<sub>80</sub>. אטומי מתכת נראים כנקודות שחורות בתוך מולקולות פולרן, עם קשר כפול ב C<sub>80</sub>
אנדוהדרל פולרן (באנגלית: Endohedral Fullerene), או אנדופולרן (Endofullerene) הוא פולרן בעל אטומים, יונים או צברי אטומים נוספים כלואים בתוך הספירה הפנימית שלהם.

הלנתן C7<sub>0</sub> הראשון שסונתז ב-1985 נקרא La@C<sub>60</sub>.

הסימן "@" בשם הוא נוטציה המסמלת מולקולה קטנה הכלואה במעטפת.

אנדוהדרל פולרן עשוי להיות החומר היקר בעולם; עלות הפקתו עומדת על 145 מיליון דולר לגרם. מחקרים שונים נעשים בנוגע לשימושים אפשריים שלו, כאשר אחת האפשרויות היא שישמש לייצור שעונים מדויקים שיחליפו את השעונים האטומיים המדויקים, אך הגדולים יחסית. שעון כזה יוכל להיות בגודל של שבב ומדויק מאוד ועל ידי כך לשבת בתוך מכשירים ניידים. אם אכן יצליח לשמש כשעון כזה הוא עשוי להגדיל את דיוק ה-GPS במכשירים ניידים מדיוק של כמה מטרים לדיוק ברמה של מילימטר בודד.

== סימון ==
בכתיב כימי מקובל, באקמינסטרפולרן (C<sub>60</sub>) עם אטום (M) היה נכתב כ: MC<sub>60</sub>, ללא כל תלות ביחס להימצאות M בתוך או מחוץ לפולרן. כדי לאפשר דיון מפורט יותר עם איבוד מידע מינימלי, סימון מפורש יותר הוצע בשנת 1991, בו אטומים מצד שמאל לסימן ה-"@" נמצא פיזית בתוך רשת אטומים הרשומים מצד ימין לסימן ה-"@". בדוגמה שהבאנו לעיל, הסימון הנכון יהיה M@C<sub>60</sub>, אם M נמצא בתוך רשת אטומי הפחמן.

סימון מורכב יותר יכול להיות: (K<sub>2</sub>(K@C<sub>59</sub>B, אשר מבטא מצב של רשת של 60 אטומי כלוב פולרן עם אטום בורון אחד מוחלף בפחמן ברשת גאודטית, עם אשלגן בודד כלוא בפנים, ועם שני אטומי אשלגן קשורים מבחוץ.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.sciencealert.com/scientists-create-world-s-most-expensive-material-valued-at-145-million-per-gram מדענים יצרו את החומר היקר בעולם - 145 מיליון דולר לגרם], באתר ScienceAlert, ינואר 2016

קטגוריה:כימיה סופרא מולקולרית
קטגוריה:ננוטכנולוגיה
קטגוריה:תרכובות אי-אורגניות
ליליאנה לובינסקה

ליליאנה לובינסקה (בפולנית: Liliana Lubińska, 14 באוקטובר 1904, לודז', פולין - 19 בנובמבר 1990, ורשה, פולין) הייתה חוקרת מדעי המוח, אשר חקרה את מערכת העצבים ההיקפית, וגילתה את התמסורת האקסופלזמטית הדו-כיוונית.

== ראשית דרכה ==
לובינסקה נולדה בלודז' ונישאה ליז'י קונורסקי, אף הוא חוקר מוח ושותף מחקר. היא השלימה תואר ראשון בביוכימיה ובפיזיולוגיה בסורבון בפריז, ותואר דוקטור בשנת 1932. במהלך עבודתה על הדוקטורט, עבדה לובינסקה במעבדה הפיזיולוגית של לואי ומרסל לאפיק, וחקרה כרונאקסיה ורפלקסים.

== קריירה ומחקר ==
לאחר שהשלימה את לימודיה בפריז, החלה לובינסקה במחקר במכון ננצקי לביולוגיה ניסויית בורשה, אך נאלצה להימלט לקווקז עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. בין השנים 1940 ו-1945 חקרו לובינסקה ובעלה שיקום עצבים היקפיים במוסד לרפואה ניסויית בסוחומי, ברפובליקה הגאורגית של ברית המועצות. מתום המלחמה ועד פרישתה בשנת 1982, חקרה לובינסקה את מבנה העצבים, ובייחוד תמסורת אקסופלזמטית, והראתה שזו יכולה להיות דו-כיוונית.

היא פרסמה כ-80 מאמרים מדעיים, ונחשבה מדענית מובילה בתחומה.

== פרסים והוקרה ==
* חברת צוות העריכה של כתב העת Neuroscience (1976-1990)
* חברה זרה באקדמיה לאופולדינה
* חברה של כבוד, ארגון חקר המוח הבינלאומי
* פרס על שם סולאנז' קום מטעם האקדמיה הלאומית הצרפתית לרפואה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדעניות פולניות
קטגוריה:מדעניות מוח
קטגוריה:נשים זוכות פרסים: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:ילידות 1904
קטגוריה:נפטרות ב-1990
משרד רואי חשבון

משרד רואי חשבון הוא משרד המספק שירותי ראיית חשבון ללקוחותיו. השירותים כוללים תחומים עיקריים, אחדים: ביקורת חשבונות, מסים, חוות דעת כלכליות וייעוץ ארגוני.

לעיתים מופעל משרד רואי חשבון על ידי רואה חשבון יחיד, אך פעמים רבות מתאגדים רואי חשבון אחדים למשרד משותף, המסוגל להציע מגוון רחב יותר של התמחויות. גודלו של משרד רואי חשבון עשוי להגיע למאות עובדים ואף יותר. לקוח הזקוק לשירות בתחום זה יוכל לקבלו במשרד גדול אחד, או בשיתוף פעולה בין משרדים קטנים אחדים. 

התקשרות של לקוח עם משרד רואי חשבון נעשית בשתי דרכים עיקריות:
* התקשרות חד-פעמית, לשם קבלת שירות לבעיה מסוימת. דוגמה: גוף הזקוק לביקורת חקירתית יתקשר עם משרד רואי חשבון למטרה זו. 
* התקשרות ארוכת-טווח, לשם קבלת שירות חשבונאי שוטף. דוגמה: חברה זקוקה באופן שוטף לשירותיו של משרד רואי חשבון לשם הגשת דו"חותיה הכספיים. 

העובדים במשרד רואי חשבון הם מסוגים אחדים:
* שותפים, שלכל אחד מהם חלק בבעלות על המשרד.
* רואי חשבון שכירים
* מתמחים - מי שסיימו לימודי חשבונאות, אך טרם הוסמכו כרואי חשבון. 
* עובדים בתחומים משיקים, כגון מנהלי חשבונות, יועצי מס ומבקרי מערכות מידע.
* עובדי מנהלה, חסרי השכלה משפטית. 

צורת ההתאגדות המקובלת למשרד רואי חשבון היא שותפות.

==ביג פור==

הביג פור (באנגלית: Big Four; תרגום: ארבעת הגדולים) הם ארבעת משרדי ראיית החשבון הבינלאומיים הגדולים ביותר. ארבעת המשרדים אמונים יחד על רוב עבודת הביקורת של חברות ציבוריות ושל חברות פרטיות ברחבי העולם. יחד הם יוצרים אוליגופול בשוק שירותי הביקורת. בעבר היה הביג פור מוכר כביג 8 (שמונה הגדולים), אך הוא הצטמצם לחמישה משרדים לאחר מספר מיזוגים. הביג 5 (חמשת הגדולים) הפכו לביג פור בשנת 2002 לאחר שמשרד ארתור אנדרסן כמעט שנסגר לאור מעורבותו והסתבכותו בפרשת אנרון.

ארבעת המשרדים:

{| class="wikitable"
! משרד !! מחזור הכנסות !! מספר עובדים
|-
| פרייס ווטרהאוס קופרס PriceWaterhouseCoopers - PwC|| 28.2 מיליארד דולר || 155,693
|-
| דלויט טוש טומטצו Deloitte Touche Tomatsu || 27.4 מיליארד דולר || 165,000
|-
| ארנסט אנד יאנג Ernst and Young || 24.5 מיליארד דולר || 135,000
|-
| KPMG || 22.7 מיליארד דולר || 137,000
|-
| colspan="3" | <small>נכון לשנת 2008. מקורות: [http://www.pwc.com/gx/en/press-room/2008/global-revenues-2008.jhtml][http://www.deloitte.com/dtt/section_node/0,1042,sid%253D147431,00.html][http://www.ey.com/Global_Review_2008/ataglance1.html][https://web.archive.org/web/20090308140702/http://kpmg.com/Global/PressRoom/PressReleases/Pages/KPMG-2008-revenues-grow.aspx]</small> 
|}

בישראל, על פי דירוג "Dun's 100" של דן אנד ברדסטריט, חמישה משרדים גדולים מייצגים יחדיו כ-90% מהחברות הציבוריות בישראל. בראש הטבלה נמצאת ארנסט אנד יאנג, קוסט פורר גבאי את קסירר, אחריה בריטמן אלמגור זהר (דלויט טוש טומטצו) וסומך חייקין (KPMG). במקום הרביעי בדירוג נמצא משרד PwC ישראל ובחמישי - BDO זיו האפט.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cpas.co.il/ אתר רואי חשבון בישראל]
* [https://web.archive.org/web/20160117045917/http://duns100.globes.co.il/article-1001074843 סקירת תחום רואי החשבון]

==הערות שוליים==

*
*
קטגוריה:שירותים
מתתיה נסים טירני

מתתיהו נסים טירני (1745 - 1815 בערך) היה רב ומשורר מחכמי איטליה. שימש כרב בקהילות פירנצה, אורבינו, טיניגליה ופזארו בה גם לימד כמה שנים בבית המדרש.

==ביוגרפיה==
נולד באנקונה בשנת תק"ה (1745) בערך לרבי יעקב ישראל.
בשנים תקנ"ט-תק"ס (1799-1802) בעקבות כיבוש נפוליון ירדה פורענות על קהילותיו. בשנת 1799 נאסר בחשד של מעורבות פוליטית וביתו נשדד. לאחר 
כמה ימים שוחרר. לזכר הצלתו והצלת הקהילות כתב שירים לימי 'פורים' מיוחדים והדפיס אותם בחוברת "מדבר קדש".

הרב טירני העריץ את החיד"א שהיה בעיניו הסמכות העליונה בדור, "ומי יבוא אחר המלך". בספריו ופסקיו הוא מזכיר אותו בהערצה. לדוגמה, באיגרת ששלח לחיד"א והדפיס אותה בספרו שפת אמת כתב בראשה: כתב כתבתי למופת דורנו, ספרא רבא דיש[ראל] מוהר"ר חיד"א . . כשבתו בעיר אנקונא יגן עליה אלוקים" במקום אחר הוא קורא לו "קדוש הוא לאלהיו מבטן ומלידה . . הרב המופלא אוצר כל כלי חמדה הדיין המצוין אך מעין חסיד"א", "אחרי ראיתי אור פני מלך חיים הריני כאילו התקבלתי פני שכינה".

==מחזותיו==

שישה מחזות שטירני כתב כונסו לראשונה במהדורה מדעית על ידי דבורה ברגמן עליהם היא כותבת: 

טירני כתב מחזות בשירה חרוזה ושקולה ולפחות חמישה מהם הועלו על הבמה בזמרה ובנגינה 'בבית הגביר אברהם הלוי' שבעיר פזארו. בחורי 'תלמוד תורה' המקומי, תלמידיו של המחבר, היו השחקנים - הזמרים ואולי גם הנגנים המלווים. המחזות עוסקים ביחסי אהבה ונטישה, כעס והתפייסות שבין אלוהים לבין עם ישראל. ישראל או 'כנסת ישראל', מיוצגים בדמות שחקן או שחקנית. מתן תורה, 'יום הנישואין' האלגורי של אלוהים עם כנסת ישראל או של ישראל עם התורה הוא לפיכך אירוע משמעותי ביותר והוא מתואר בחגיגיות גדולה, חזותית וצלילית, כיאה לחתונה באיטליה.

המחזות ספוגים ביסודות מסורתיים, מקראיים ומדרשיים, ומעוצבים על פי מוסכמות הדראמה והאורטוריו האיטלקיים של התקופה. מחזותיו של טרני מייצגים את אורח החיים היהודי - איטלקי שמיזג תורה עם דרך ארץ, יהדות עם השכלה. הם מצטיינים בכוח המבע, באסתטיות ובסגנון מקורי.

==משפחתו==
* בן דוד של הרב דניאל טירני.

==חיבוריו== 
* שו"ת שפת אמת, ליוורנו תקנ"ז.
שמונה חוברות דלהלן שגם נכרכו בשני כרכים.
*מדבר קנאה בעניין שוחט עם הארץ
* מדבר במשור בעניין שליח צבור שחטא
* מדבר הגדול ובו שאלות ששאל המחבר מאת ר' ישמעאל הכהן ממודנה
* מדבר בערבה בעניין עגונות.
* מדבר קדש על נם ההצלה שאירע לקהלת אורבינו ביום יא סיון תקנ"ט ולקהלות פיסארו וסיניגאליא ביום טו סיון תקנ"ט בעת המלחמות של נפוליאון באיטליה.
*מדבר מתנה הערות ומשא ומתן על פסקיו של המחבר.
*מדבר משפט דיון על מתנה מסוימת.
* מדבר הרים תשובות בנושאים שונים. 
*מדבר בערבה בעניין העגונות שענינן נדון ב"מדבר בערבה"

* תפארת סיני - ספר המחזות של מתתיה נסים טרני; ההדירה מכתבי יד, כינסה והוסיפה מבוא והערות דבורה ברגמן, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשס"ג 2003.

==מקורות==
חלק מהפרטים הביוגרפים מבוססים על הערך עליו ב"ארזי הלבנון, אנציקלופדיה לגאוני ספרד", ח"ב עמ' 1704.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:פירנצה: רבנים
קטגוריה:ילידי 1745
קטגוריה:נפטרים ב-1815
יקנת הכף

יקנת הכף (שם מדעי: Microparra capensis) היא מין של עוף יחיד בסוגו במשפחת היקניים החי בדרום אפריקה ובמזרח אפריקה.

אורכה של היקנה 15-18 ס"מ ומשקלה עד 40 גרם בממוצע. היא בעלת נוצות חומות-אדמדמות עם חזה לבן וכרבולת אדומה מעל המקור. היא שוכנת בביצות, נהרות ואף בקרבת החוף. רגליה הגדולות עוזרות לה ללכת על צמחייה צפה. מקורה שחור ודק. מותאם לאופן ההזנה שלה, חטיפת פיסות מזון מהמים וכן יצורים קטנים כמו חרקים, ראשנים ודגיגים. 

היקנה הזו מתלהקת בלהקות קטנות הנעות באזורי הביצות. המין מונוגומי והזכר עוזר לנקבה, החומה יותר, לשמור על הביצים ולגדל צאצאים.

מצב השימור של יקנה זו הוא ללא חשש.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/details/22693536/0 יקנת הכף] באתר [http://www.iucnredlist.org/ הרשימה האדומה של IUCN]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1839
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנדרו סמית
קטגוריה:יקניים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:דרום אפריקה: עופות
קטגוריה:אתיופיה: עופות
קטגוריה:מאלי: עופות
קטגוריה:הרפובליקה המרכז-אפריקאית: עופות
ג'יימס בוון

ג'יימס בוון (באנגלית: James Bowen; נולד ב-5 במרץ 1979) הוא סופר ונגן רחוב בריטי שהתפרסם בזכות סיפרו האוטוביוגרפי "חתול רחוב ושמו בוב" שהפך במהירות לרב-מכר עולמי.

==ביוגרפיה==
בוון נולד בסארי בבריטניה. הוריו התגרשו כשהיה בן שלוש והוא עבר להתגורר עם אמו ואביו החורג באוסטרליה.

הוא לא הסתדר בבית עם אביו החורג וגם לא בבית הספר. בגיל חמש עשרה נשר מבית הספר והחל להשתמש בסמים. בגיל שמונה עשרה שלחה אותו אמו לגור בלונדון עם אחותו למחצה בתקווה שזה ישנה אותו. הוא התקשה להשיג עבודה, הידרדר לסמים קשים ונזרק מבית אחותו. גם אביו סירב לקבלו והוא הפך לחסר בית והתגורר ברחובות לונדון. לבסוף התקבל לתוכנית שיקום עירונית, קיבל דירת מגורים ממחלקת הרווחה בטוטנהאם וכן החל בטיפול במתדון המשמש תחליף להרואין לצורך גמילה מסמים. לפרנסתו עבד כנגן גיטרה ברחובות באזור קובנט גרדן.

ערב אחד, בתחילת אביב 2007, חזר לביתו וגילה חתול ג'ינג'י שוכב בחדר המדרגות. בתחילה התעלם ממנו כי לא רצה לקבל אחריות על יצור נוסף בשעה שהיה לו מספיק קשה לקחת אחריות על עצמו. החתול המשיך לשכב באותו מקום ולמחרת ראה בוון שהוא פצוע במצב תזונתי גרוע וקרחות בפרווה. רחמיו נכמרו על החתול ובשארית כספו סידר לו טיפול וטרינרי שכלל טיפול בפצעים וסירוס והכניסו לדירתו. הוא קרא לחתול בוב על שם הדמות של "קילר בוב" מהסדרה טווין פיקס. בוון טיפל בבוב עד שהבריא ושילח אותו לדרכו בתקווה שלא ייפגשו יותר.

כאשר הלך לעבודתו כנגן רחוב עקב בוב אחריו, התגנב לאוטובוס וקפץ על כתפו. הם הגיעו לקובנט גרדן. בוון החל לנגן ובוב לצידו. באותו יום הרוויח בוון הרבה יותר מביום רגיל. אנשים היו עוצרים לצילום ונותנים כסף ברוחב לב. תוך זמן קצר השתנה מצבו של בוון. הוא נגמל מסמים, רואיין בטלוויזיה והוא ובוב הפכו לחביבי התקשורת ולידוענים. הסיפור על חתול הרחוב שהציל את בעליו זכה להתעניינות וירלית בפייסבוק, טוויטר ויוטיוב.

==ספרים==
*חתול רחוב ושמו בוב, נכתב על ידי בוון והסופר ג'רי ג'נקינס ויצא לאור ב-2012. תוך זמן קצר הוא הפך לרב מכר עולמי. נמכר בבריטניה בלבד ביותר ממיליון עותקים ותורגם ל-30 שפות.
*העולם לפי בוב, ספר המשך, יצא ב-2013 וזכה גם הוא להפוך לרב מכר
*בוב: לא חתול רגיל, גרסה מותאמת לילדים של "חתול ושמו בוב", יצא ב-2013.
*שמי הוא בוב, ספר מאויר לילדים ובו תיאור דמיוני של חייו של בוב לפני שנפגש עם בוון. יצא ב-2014.
ב-2016 הופק סרט לפי "חתול רחוב ושמו בוב".

==לקריאה נוספת==
* ג'יימס בוון: חתול רחוב ושמו בוב, תרגום קטיה בנוביץ', הוצאת "אסיה", 2015

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160412122141/http://hebrewbooksreview.blogspot.co.il/2015/10/blog-post_28.html ג'יימס בוון ובוב - ביקורת]

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:גיטריסטים בריטים
קטגוריה:חתולים בתרבות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1979
אהבה צעירה

אהבה צעירה הוא הסרט השביעי בסדרת סרטי הקולנוע אסקימו לימון. את הסרט ביים וולטר באנרט. הסרט יצא ב-1987.

הסרט (שהופץ בישראל בגרסה מדובבת לעברית בבימויה של שפרירה זכאי), מכר 530,211 כרטיסים בגרמניה המערבית.

== עלילה ==
שלושת הגיבורים מסתבכים בתאונת דרכים, בה נהרסת מכוניתם של הוריו של יוד'לה, השוהים בחו"ל. עלות התיקון מאלצת את השלושה להשיג כסף ומהר, הם מתחילים לעבוד כמלצרים ואנשי שירותים בבית מלון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסקימו לימון
קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1987
נוריו ססאקי

נוריו ססאקי (ביפנית: 佐々木 則夫; נולד ב-24 במאי 1958) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל יפני. בין השנים 2008 ל-2016, אימן ססאקי את נבחרת הנשים של יפן, והוביל אותה לזכייה היסטורית בגביע העולם 2011. ססאקי זכה פעם אחת בפרס מאמן השנה בעולם, והיה מועמד לזכייה עוד שלוש פעמים נוספות.

==קריירה==
ססאקי נולד ב-1958 במחוז יאמאגטה שבחבל טוהוקו, יפן. כבר כשהיה בתיכון, הוא שימש כקפטן קבוצת הכדורגל של בית ספרו והוביל אותה לחצי גמר אליפות בתי הספר. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, החל ססאקי לעבוד בענקית התקשורת ניפון טלגרף אנד טלפון (NTT), ואף הצטרף לקבוצת הכדורגל של החברה. ב-1986, הוא היה חלק מרכזי בעליית הקבוצה לליגה היפנית השנייה. כשהיה בן 33 פרש ססאקי ממשחק פעיל.

ב-1997, מונה ססאקי למאמן אומיה ארדיג'ה, שהייתה גלגול מתקדם של קבוצת נעוריו. לאחר שנה בתפקיד, עבר ססאקי למחלקת הנוער של המועדון ובמקביל מונה לראש מחלקת הפיתוח. בשנת 2006, הוא החל לשמש כמאמן נבחרת הנשים הצעירה וכעוזר המאמן בנבחרת הנשים הבוגרת של יפן. לאחר שנתיים בתפקיד, קודם ססאקי לתפקיד המאמן הראשי של נבחרת הנשים.

תחת שרביטו של ססאקי, הפכה יפן לאחת הנבחרות הטובות בעולם והחלה לצבור הצלחה רבה. ב-2008, זכתה הנבחרת בתואר גדול ראשון בתולדותיה - אליפות מזרח אסיה שנערכה בסין. באותה שנה, הוא אף הוביל את הנבחרת למקום הרביעי בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת בייג'ינג. ב-2010, אירחה יפן את אליפות מזרח אסיה וזכתה בתואר בפעם השנייה רציפות. באותה שנה, זכתה הנבחרת לראשונה במשחקי אסיה, לאחר ניצחון 0-1 בגמר על צפון קוריאה.

לפני מונדיאל 2011 נחשבו היפניות לנבחרת בינונית ובעלת סיכויים לא גבוהים לזכייה. למרות זאת, הוגרלה הנבחרת לבית קל, סיימה במקום השני והעפילה לרבע הגמר. ברבע הגמר פגשו היפניות את נבחרת גרמניה, שנחשבה למועמדת הבולטת לזכייה. לאחר משחק צמוד, ההכרעה עברה להארכה, בה ניצחה יפן 0-1. את חצי הגמר, צלחו היפניות בהצלחה כאשר ניצחו את שוודיה 1-3. ב-17 ביולי, במשחק הגמר, פגשה יפן את הנבחרת הטובה בעולם על פי דירוג פיפ"א - ארצות הברית. שלוש דקות לסיום ההארכה, כשארצות הברית מובילה 1-2, כבשה הומארה סאווה את שער השוויון לאחר בעיטת קרן. בדו-קרב הפנדלים, גברו היפניות 1-3 על האמריקאיות וזכו בגביע ההיסטורי. 

מספר חודשים לאחר מכן, ב-9 בינואר 2012, זכה ססאקי בפרס מאמן השנה של פיפ"א, המוענק למאמן הנשים המצטיין באותה שנה. הוא קיבל 45.57 אחוזים מקולות המצביעים, וגבר על פיה סונדהאגה השוודית (15.83% מהקולות) ועל ברונו ביני הצרפתי (10.28%). בסוף שנה זו, הוביל ססאקי את יפן לזכייה במדליית הכסף באולימפיאדת לונדון, לאחר הפסד 2-1 בגמר נגד ארצות הברית. בשנת 2014, זכתה יפן בפעם הראשונה באליפות אסיה שנערכה בווייטנאם. היה זה התואר החמישי של ססאקי עם נבחרת יפן בשש שנות אימון.

בגביע העולם 2015, ניסה ססאקי להפוך למאמן הראשון מאז ויטוריו פוצו האיטלקי שמצליח לזכות בשני גביעי עולם כמאמן ראשי. הוא כמעט והצליח במטרתו, אך יפן הפסידה בגמר 5-2 לארצות הברית. מספר חודשים אחרי גביע העולם, ולאחר שיפן כשלה בהעפלה לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, פרש ססאקי מאימון הנבחרת לאחר שמונה שנים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים יפנים
קטגוריה:מאמני כדורגל יפנים
קטגוריה:זוכי פרס מאמן השנה בעולם
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1958
גמביט טורקי (ספר)

גמביט טורקי (ברוסית: Турецкий гамбит) הוא הספר השני בסדרת הספרים הבלשית "תיבת פנדורין" פרי עטו של הסופר הרוסי-גאורגי בוריס אקונין. הספר פורסם לראשונה ב-1998 במוסקבה. תרגומו של יגאל ליברנט לעברית יצא לאור ב-2005, במקביל להפצת סרט קולנוע המבוסס על הספר.

==עלילת הספר==

העלילה מתרחשת בין יולי 1877 לתחילת 1878. הספר אינו מסופר מנקודת המבט של פנדורין, גיבור הסדרה הבלשית; אלא מנקודת המבט של ורוורה סובורובה - צעירה נאה, הרפתקנית ומתקדמת בדעותיה, שיצאה מפטרבורג לחפש את אהובה המשרת בצבא הרוסי במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית, מלחמה "למען האחים הסלבים". לאחר שרומתה על ידי מורה דרך וננטשה על ידו חסרת כל בפונדק בולגרי, היא מחולצת על ידי פנדורין, ובהמשך שניהם מחולצים מידי חיילים טורקים ומגיעים למחנה הצבא הרוסי. שם נאות פנדורין לבקשת הגנרל מיזינוב למצוא את המרגל הטורקי המתוחכם, אנוור אפנדי, ולסכל את תוכניותיו. מכאן ואילך העלילה מתגלגלת בין מקרי מוות וחשדות לבגידה וריגול המוטלים חליפות על דמויות שנות, כנהוג בז'נר הסיפור הבלשי, ובמקביל מתרחשים האירועים ההיסטוריים הנוגעים למלחמת שתי האימפריות, ולדמויות הקשורות ללחימה ולסיקור העיתונאי שלה - תוך שימוש של הסופר בדמויות היסטוריות אמיתיות, בהסוואה קלה של שמותיהן. זאת עד להתרה של העלילה בגילוי המרגל ובסיום המלחמה. 
ניכר שהמיקוד בספר הוא בתובנות לגבי התהליכים ההיסטוריים (שהסופר יודע את השלכותיהם בדיעבד, כמובן) - לרבות הסכנה הנשקפת לעולם מהרעיון של "רוסיה הגדולה"; ובגישה האנטי אימפריאליסטית, המנוסחת היטב והמפורטת דווקא בנאומו של המרגל לקראת סוף הספר. המרגל אינו מוצג כנבל, והבלש פנדורין סולד מהמלחמה, למרות שהוא פועל למען האינטרסים של מולדתו.
משמעות שם הספר, "גמביט טורקי" - כפי שמוסבר בו - היא מהלך של הקרבת המלכה במשחק השחמט כדי להגיע לניצחון, מהלך שאליו מושווית פעולתו של המרגל למען מולדתו.

==עיבוד קולנועי==
בשנת 2005 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "גמביט טורקי", בבימויו של דז'אניק פאיזייב ובכיכובם של ייגור ברויב כאראסט פנדורין, אולגה קרסקו כוורוורה סובורובה ואחרים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:ספרי 1998
קטגוריה:ספרי בוריס אקונין
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
טימו הורן

טימו הורן (בגרמנית: Timo Horn, נולד ב-12 במאי 1993 בקלן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק כשוער בבוכום.

==קריירת מועדונים==

הורן החל את קריירת הנוער שלו במועדון SC רונדורף והצטרף לקלן בשנת 2002. בעונות 2010/11 ו-2011/12 הוא נכלל בסגל הקבוצה הבכירה של המועדון, ובו זמנית בקבוצת המילואים החובבנית של קלן. אולם, הוא שותף רק במשחקי קבוצת המילואים במהלך עונות אלו. הורן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של קלן בעונת 2012/13 והפך לשוער הראשי, כשקבוצתו שיחקה בבונדסליגה השנייה. בעונה הראשונה שלו בקבוצה הבכירה לא הצליח הורן להעפיל עם הקבוצה אל הבונדסליגה, אך הצליח לעשות זאת בעונת 2013/14. בעונת 2014/15 הפגין הורן יכולת גבוהה בשערה של קלן, וסייע לקבוצה לסיים במקום ה-12, במרחק סביר ממאבקי התחתית. בעונות 2015/16 ו-2016/17 הציג הורן יכולת טובה מאוד ואף סייע רבות להצלחתה של הקבוצה בעונת 2016/17, אותה סיימה במקום החמישי והשיגה כרטיס למפעל הליגה האירופית. עם זאת, הורן היה שותף לנשירתה של קלן אל הבונדסליגה השנייה בעונת 2017/18. למרות ירידת הליגה, הורן החליט להישאר בקבוצה ולהאריך את חוזהו. ביולי 2023 שוחרר הורן מהקבוצה לאחר 21 שנה.

בינואר 2024, לאחר שלא שיחק כדורגל במשך מספר חודשים, חתם הורן ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית. הורן ערך שלוש הופעות עד לתום העונה, בה שימש שוער שני לאלכסנדר שלאגר. הקבוצה סיימה את העונה במקום השני בליגה.

בקיץ 2024 חתם הורן בבוכום מהבונדסליגה הגרמנית.

==קריירה בינלאומית==

הורן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, וערך ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, אך טרם זומן לנבחרת גרמניה הבוגרת. בשנת 2016 השתתף הורן עם נבחרת גרמניה האולימפית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, וזכה במדליית כסף, לאחר שנבחרתו הגיעה לגמר, והפסידה בבעיטות הכרעה לנבחרת ברזיל האולימפית, שזכתה במדליית הזהב. הורן היה השוער הראשון של גרמניה בטורניר זה, ופתח בכל המשחקים.

==תארים==
עם נבחרת גרמניה האולימפית:
* אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): מדליית כסף

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:שוערי כדורגל גרמנים
קטגוריה:קלן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני רד בול זלצבורג
קטגוריה:כדורגלני בוכום
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1993
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:זוכי מדליית כסף אולימפית גרמנים: כדורגל
דומיניק מארו

דומיניק מארו (בסלובנית: Dominic Maroh; נולד ב-4 במרץ 1987) הוא כדורגלן סלובני-גרמני, המשחק בעמדת המגן באורדינגן 05 מהליגה הגרמנית השלישית. למארו שבע הופעות במדי נבחרת סלובניה.

==קריירת מועדונים==
מארו התחיל לשחק כדורגל מקצועני בקבוצת הילדים של TSV נקרטיילפינגן, משם עבר לשחק בשנת 2000 בקבוצת הנוער של SSV רויטלינגן. הוא קודם לסגל הבכיר של קבוצתו בשנת 2006. ב-21 ביוני 2008, מארו עבר לשחק בקבוצת המילואים של נירנברג. משחק הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של נירנברג, היה ב-7 בנובמבר 2008 מול פ.ס.וו פרנקפורט. הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה, ב-23 בנובמבר 2008, במשחק מול גרויטר פירת'. ב-8 ביוני 2012, מארו הצטרף ליורדת מהבונדסליגה, פ.צ. קלן. בשנת 2018 שוחרר מהקבוצה לאחר שירדה ליגה. בקיץ 2018 הצטרף מארו לעולה החדשה אל הליגה הגרמנית השלישית, אורדינגן 05.

==קריירה בינלאומית==
כבן לאב סלובני, מארו היה רשאי לשחק עבור הנבחרת הסלובנית, והוא יצא בהצהרה פומבית על רצונו לשחק עבורה, על אף שנולד בגרמניה. ב-2012, הוא זכה לזימון בכורה לנבחרת סלובניה על ידי המאמן סלבישה סטויאנוביץ'. בכורתו הבינלאומית הייתה ב-15 באוגוסט 2012, במשחק ידידות מול נבחרת רומניה, כאשר נכנס כמחליפו של מרקו שולר בדקה ה-90 של המשחק.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים סלובנים
קטגוריה:מגני כדורגל סלובנים
קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני אורדינגן 05
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1987
צבי רוזן (פילוסוף)

צבי רוזן (1925–2014) היה פילוסוף ישראלי, פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב. היה מראשוני המרצים באוניברסיטה זו (עוד בימיה הראשונים באבו כביר). כיהן גם כראש החוג לפילוסופיה.

==ביוגרפיה==
רוזן קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה ב-1957. הוא התמחה בפילוסופיה פוליטית וחברתית, ועסק גם בפילוסופיה של הדת ובתולדות הפילוסופיה. בין השאר לימד וכתב ספרים על קרל מרקס, ונחשב בעבר לאחד המומחים הגדולים בעולם למשנתו. כן כתב על פרידריך ניטשה, הרברט מרקוזה ואסכולת פרנקפורט (למשל תיאודור אדורנו). רוזן היה מרצה אורח קבוע באוניברסיטת גתה בפרנקפורט, ממנה יצאה אסכולת פרנקפורט, ועמיתם של הפילוסופים המובילים בעולם בתחום זה, כגון לשק קולקובסקי ויורגן הברמאס.

רוזן כתב אלפי מאמרים וספרים, בעברית ובגרמנית. ספריו תורגמו למספר שפות.

בשנת 2001 היה מועמד לפרס ישראל בתחום הפילוסופיה.

== לקריאה נוספת ==
* צבי רוזן, עולמו הרוחני של קארל מארקס. רמת גן, 1965
* Karl Marx and Bruno Bauer. Bruno Bauer's Influence on Marx' Thought, The Hague 1977.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tau.ac.il/humanities/philos/segel/rosen-heb.html צבי רוזן - דף המרצה], באתר אוניברסיטת תל אביב
* Zvi Rosen, [https://www.pdcnet.org/pdc/bvdb.nsf/purchase?openform&fp=soctheorpract&id=soctheorpract_1970_0001_0002_0050_0068 The Influence of Bruno Bauer on Marx’ Concept of Alienation], 1970
* Paul Hampton, [http://www.workersliberty.org/story/2006/03/25/truth-about-marxism-and-religion The truth about Marxism and religion], 2006
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פילוסופים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פילוסופיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
דושאן שבנטו

דושאן שבנטו (בסלובקית: Dušan Švento, נולד ב-1 באוגוסט 1985 ברוז'ומברוק שבצ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן עבר סלובקי ששיחק כקשר. ייצג את הנבחרת הסלובקית ביורו 2016.

==קריירת מועדונים==
שבנטו החל את קריירת המשחק המקצוענית שלו בשנת 2003, במועדון עיר הולדתו מ.פ.ק. רוז'ומברוק. לאחר שנתיים, חתם במועדון הצ'כי סלביה פראג. שבנטו שיחק בסלביה במשך 4 שנים, במהלכן זכה בשתי אליפויות (2008 ו-2009). במהלך תקופתו בצ'כיה, זומן בשנת 2007, למבחנים בדרבי קאונטי האנגלית, ולאחר מכן עורר עניין בעוד כמה מועדונים אנגליים. אך כאמור, לבסוף נשאר לשחק בסלביה פראג. ב-16 ביוני 2009, שבנטו הצטרף למועדון האוסטרי רד בול זלצבורג תמורת סכום של 2 מיליון אירו. לאחר 5 שנים מוצלחות באוסטריה, בהן זכה ב-2 אליפויות וגביע, שבנטו חתם בקבוצת פ.צ. קלן מגרמניה.

בקיץ 2016 חזר שבנטו לסלביה פראג.

==קריירה בינלאומית==
ב-15 באוגוסט 2006, שבנטו ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הסלובקית, במשחק ידידות מול נבחרת מלטה. ב-7 באוקטובר 2006, כבש שער בודד במדי הנבחרת, במשחק מוקדמות יורו 2008 מול .

==תארים==
===מועדונים===
* הבונדסליגה האוסטרית (רד בול זלצבורג): 2009/2010, 2011/2012
* הגביע האוסטרי (רד בול זלצבורג): 2011/2012
* ליגת העל הצ'כית בכדורגל (סלביה פראג): 2008, 2009

===אישיים===
* הכדורגלן הזר הטוב בצ'כיה: 2006

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים סלובקים
קטגוריה:קשרי כדורגל סלובקים
קטגוריה:כדורגלני מ.פ.ק. רוז'ומברוק
קטגוריה:כדורגלני סלביה פראג
קטגוריה:כדורגלני רד בול זלצבורג
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובקיה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:ספורטאים זרים בצ'כיה
קטגוריה:ספורטאים זרים באוסטריה
קטגוריה:סלובקים שנולדו ב-1985
פאבל אולקובסקי

פאבל אולקובסקי (בפולנית: Paweł Olkowski, נולד ב-13 בפברואר 1990, אוזימק, פולין) הוא כדורגלן בינלאומי פולני המשחק בקבוצת גאזישהיר גזיאנטפ ועבור הנבחרת הפולנית.

==קריירת מועדונים==
אחרי ששיחק במחלקות הנוער של קבוצת גווארק זאבז'ה, אולקובסקי הושאל בשנת 2010 לעונת בכורה מקצוענית לקבוצת גאקאאס קטוביצה. אחרי עונת הבכורה שלו כבוגר, עבר לשחק במועדון גורניק זאבז'ה. אולקובסקי שיחק בגורניק, 3 שנים, ולאחר מכן ב-1 ביולי 2014, חתם בהעברה חופשית בקבוצה הגרמנית פ.צ. קלן. ב-10 באוגוסט 2018 חתם בבולטון וונדררס מהצ'מפיונשיפ. ב-9 ביולי 2019 חתם בגאזישהיר גזיאנטפ הטורקית.

==קריירה בינלאומית==
ב-15 בנובמבר 2013 ערך אולקובסקי את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הפולנית, בהפסד 0–2 לנבחרת סלובקיה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:מגני כדורגל פולנים
קטגוריה:כדורגלני גאקאאס קטוביצה
קטגוריה:כדורגלני גורניק זאבז'ה
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני בולטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1990
ג'ון אלן

ג'ון אלן (באנגלית: John R. Allen; נולד ב-15 בדצמבר 1953) הוא גנרל אמריקאי בדימוס יוצא חיל הנחתים של ארצות הברית, אשר שירת כמפקד כוחות הקואליציה באפגניסטן וכראש הקואליציה הבינלאומית למאבק בדאעש.

==חיים מוקדמים ולימודים==
אלן נולד וגדל בעיירה פורט בליוור שבמדינת וירג'יניה. בשנת 1973 החל אלן את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית. בסיום לימודיו הוסמך כקצין בחיל הנחתים.

==קריירה==
בשנת 1976, לאחר הסמכתו לקצונה, עבר אלן בחיל הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן שירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה מסייעת ברגימנט ה-8 בחיל. אלן השתלם במכללת המודיעין של משרד ההגנה. בשנת 1985 שב לחיל ושימש כמפקד פלוגה מסייעת וכקצין מבצעים חטיבתי ברגימנט ה-4 של החיל. בשנת 1988 הוצב באקדמיה הימית של ארצות הברית כמרצה מן המניין בחוג למדע המדינה ובמקביל שימש כמדריך הצניחה הראשי של האקדמיה. לאחר מכן שימש כראש ענף חי"ר בקורס הקצינים הבסיסי של החיל בבסיס קוונטיקו. בשנת 1994 שירת כקצין המבצעים של דיוויזיית הנחתים השנייה ובהמשך כמפקד הגדוד השני ברגימנט ה-4 של החיל. לאחר מכן שירת כמפקד בסיס טירונים בחיל וכסגן מפקד האקדמיה הימית של ארצות הברית וכמנהל זירת אסיה והאוקיינוס השקט במשרד ההגנה. בהמשך שירת כסגן מפקד כוח המשלוח השני של חיל הנחתים וכמפקד חטיבת הסיור ה-2 של החיל, ופיקד עליה במלחמת עיראק. בשנת 2008 שימש כסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית. בתפקידו האחרון שימש כמפקד כוחות הקואליציה באפגניסטן. בשנת 2013 סיים את שירותו ופרש לגמלאות. רוברט הרווארד מונה במקומו. בשנת 2014 מינה אותו הנשיא ברק אובמה לתפקיד ראש הקואליציה הבינלאומית למאבק בדאעש.

לאחר פרישתו מהשירות הצבאי מונה ב-2017 לנשיא מכון ברוקינגס. הוא התפטר מתפקידו ביוני 2022 על רקע חקירה שלו בחשד לפעילות לא חוקית למען קטר. במסמך שהוגש לבית המשפט בארצות הברית<ref></ref> נטען, בין השאר, שב-2017 היה לאלן חוזה עם חברת המימד החמישי, שלפיו תפקידו היה למנף חברויות וקשרים בינלאומיים במטרה להציג את החברה בפני לקוחות וקונים פוטנציאליים, זאת בתמורה לתשלום של 10,000 דולר לחודש ו-1.5% מהערך של כל עסקה שייצר. אלן קידם מכירה של מוצר החברה לקטר, כששלב הראשון של הפרויקט הוערך ב-72 מיליון דולר.

==קישורים חיצוניים==

* .
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:גנרלים בחיל הנחתים של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת אפגניסטן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
דודי שמחה

דודי שמחה ב[[גן סיפור, חולון]]
דּוֹדִי שִׂמְחָה הוא ספר שירי ילדים של הסופר ע. הלל אשר ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד והוצאת משכל בשנת 1964. הספר מכיל סיפורים מחורזים על מעללי הדוד שמחה.

הספר מלווה באיורים מעשה ידי רות צרפתי.

ב-1978 זכה ע. הלל בעיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער עבור הספר "דודי שמחה".

==עלילה==
כבר בראשית כתיבתו לילדים יצר ע. הלל את הדמות הבדיונית "דודי שמחה", גיבור ששב והופיע בעלילות רבות בספריו לאורך השנים. סיפורי הדוד שמחה כתובים בחרוזים ומתארים אותו כאדם מבולבל ומוזר מעט, האהוב על אחיינו משום שאינו נוהג ככל המבוגרים, אלא משתטה ומשתובב כילד. הילד גר בבניין שבו גר גם דודו, והוא מתאר את הדוד על מגרעותיו ומעלותיו. הדוד והילד משחקים משחקים, מטפלים בחיות ויוצאים לטיולים.

הלל תיאר אותו כ"מין דוד שמח שאינו משתבץ בחיים הרגילים, אבל הוא שנותן להם טעם". סיפורי הדוד שמחה זכו למספר עיבודים בתיאטרון.

== מוצרי מדיה ==
ב-1966 יצא תקליטון "הדוד שמחה", ובו 5 סיפורים קצרים בקריינות של שמוליק סגל, בהוצאת CBS.

ב-1977 הפיקו טדי יזמות והפקות מופע וגם תקליט בשם "דודי שמחה" ובהם נכללו מיטב יצירותיהם של סופרים ומשוררים ישראלים כגון :ע. הלל, חיים נחמן ביאליק, לוין קיפניס, לאה נאור ודן פגיס. בכיכובם של: נירה עדי, אריאל פורמן, יונית שוהם ואלי חכמון.

ב-1988 יצאה קלטת שמע של "דודי שמחה" מסדרת "גידי גוב מגיש" בהשתתפותם של גידי גוב ועפרה ויינגרטן והופקה על ידי "קלסיקלטת".

ב-1992 יצאה קלטת וידאו של דודי שמחה בכיכובם של ג'וליאן שגרן בתפקיד הדוד שמחה, רולנדה שגרן בתפקיד המספרת ובתפקיד אם הילד, אחותו של שמחה, ואדם פרחי בתפקיד הילד עצמו. כשהקלטת מלווה בשירים בביצועו של גיא מרוז.

ב-1998 יצאה קלטת וידאו נוספת של דודי שמחה מסדרת "על סיפורים וילדים" בכיכובם של אריאל פורמן, ליאור כלפון, מיכל צפיר ואושרי כהן.

== עיבוד לתיאטרון ==
* תיאטרון המדיטק בשיתוף תיאטרון כפיים: יוצרים: אלית ובר, יובל כהן ואמיתי מילוא, שחקנים: יובל כהן, אמיתי מילוא.

==ראו גם==
* כשהדוד שמחה שר
* המפוזר מכפר אז"ר

==קישורים חיצוניים==
* 
*
* [http://israelcitytour.blogspot.co.il/2010/09/blog-post_20.html סיור מצולם בגן סיפור "דודי שמחה" בחולון]
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:כתבי ע. הלל
קטגוריה:ספרי שירה עבריים לילדים
קטגוריה:ספרי 1964
קטגוריה:הוצאת הקיבוץ המאוחד: ספרי ילדים
גביע המדינה בכדורגל 1956/1957

גביע המדינה בכדורגל 1956/1957 הייתה התחרות ה-21 מאז היווסדה וה-5 לאחר קום מדינת ישראל. המשחקים החלו ב-11 בפברואר 1956 והסתיימו ב-6 ביולי 1957. הפועל פתח תקווה הייתה הזוכה בגביע לאחר שניצחה 1:2 את מכבי יפו בגמר הטורניר. הפועל פתח תקווה זכתה בפעם הראשונה בהיסטוריה בגביע המדינה, אחרי שב-10 שנים האחרונות הגיעה פעמיים לגמר וסיימה רק כסגנית.

==התוצאות==
===השלבים המוקדמים===
בשלב הראשון השתתפו 75 קבוצות מליגה ג', שהייתה באותה עת הליגה הרביעית. בהמשך התחרות הצטרפו קבוצות מהליגות הגבוהות.
===שלבי הגמר===

הערות:
* הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
* מסמן קבוצות ששיחקו בליגות המשנה.

==משחק הגמר==

==קישורים חיצוניים==
* [http://hpt.co.il/?ShowPicture=1957_SeasonBooklet19 תיאור התחרות]

קטגוריה:עונות בגביע המדינה בכדורגל
קטגוריה:1956 בישראל: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1956
קטגוריה:1957 בישראל: כדורגל
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1957
אנתוני מודסט

אנתוני אמבו אגוגו מודסט (בצרפתית: Anthony Modeste, נולד ב-14 באפריל 1988 בקאן שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי, המשחק בעמדת החלוץ באל אהלי.

==קריירת מועדונים==
בשנת 2007, מודסט החל את הקריירה המקצוענית שלו, כאשר שותף במשחקיה של ניס. לאחר שתי עונות ראשונות פושרות, הושאל החלוץ הצעיר למועדון אנז'ה, לשם צבירת דקות משחק. בעונת ההשאלה שלו באנז'ה, פרח מודסט וכבש 20 שערי ליגה ב-37 משחקים בלבד. לאחר שהרשים בתקופת השאלתו, מודסט נרכש על ידי בורדו תמורת 3.5 מיליון אירו. ב-19 בינואר 2012, אחרי מחצית עונה במועדונו החדש בצרפת, הושאל מודסט למועדון הכדורגל האנגלי בלקברן רוברס, למחצית השנייה של עונת הפרמייר ליג 2011-12. מודסט שותף רק ב-5 משחקי ליגה, כאשר בסיום העונה בלקבורן ירדה ליגה.

מודסט הושאל שוב לצבור דקות בעונת 2012/13, הפעם למועדון הצרפתי בסטיה. כבר במשחק הבכורה שלו בבסטיה, כבש מודסט שער, בניצחון 2–3 מול סושו, דבר שאותת על המשך עונה מוצלחת עבורו. מודסט כבש בעונה זו 15 שערי ליגה ב-36 משחקים. לאחר הפריצה התודעתית שלו בצרפת, מודסט משך את עיניהם של ציידי הכישרונות של הופנהיים הגרמנית. ב-9 ביולי 2013, חתם מודסט בהופנהיים על חוזה לשלוש שנים. בסך הכול שותף מודסט ב-62 משחקים תחרותיים עבור הופנהיים, בהם כבש 23 שערים, והרבה לשתף פעולה בהתקפה עם קווין פולאנד ורוברטו פירמינו.

ב-26 ביוני 2015 חתם מודסט ביריבת הופנהיים לבונדסליגה, פ.צ. קלן. ב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בקלן, וכבש שלושער בניצחון 0–4 מול SV מפן בסיבוב הראשון של הגביע הגרמני. שערו הראשון במשחק, ובכלל בקלן, נכבש כבר לאחר 45 שניות של משחק, ובכך קבע שיא עבור השער המהיר ביותר של קלן בגביע הגרמני. בעונת 2015/16 הבקיע מודסט 15 שערי ליגה עבור קלן. את עונת 2016/17 פתח מודסט היטב, כאשר הבקיע 13 שערים בסיבוב הראשון של העונה.

ב-12 ביולי 2017 הושאל מודסט לטיינג'ין קואנג'יאן הסינית לשלוש עונות תמורת שישה מיליון אירו, עם אופציה לרכישה בתום ההשאלה ב-29 מיליון אירו. מודסט שיחק בקבוצה הסינית מעט יותר משנה, וערך 20 הופעות ליגה, בהן הבקיע 11 שערים. עם זאת, מודסט שוחרר מהקבוצה, וחזר להתאמן עם פ.צ. קלן. בנובמבר 2018 חתם מודסט על חוזה קבוע בפ.צ. קלן, ששיחקה בבונדסליגה השנייה.

ב-1 בפברואר 2021 הושאל מודסט לסנט אטיין לחצי עונה.

ב-8 באוגוסט 2022 חתם בבורוסיה דורטמונד עד לתום עונת 2022/2023.

ב-11 בספטמבר 2023 חתם באל אהלי המצרית לעונה אחת.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:קאן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ניס
קטגוריה:כדורגלני אנז'ה
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני בלקברן רוברס
קטגוריה:כדורגלני בסטיה
קטגוריה:כדורגלני הופנהיים
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קלן
קטגוריה:כדורגלני טיינג'ין טיינהאי
קטגוריה:כדורגלני סנט אטיין
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
כדורגלני אל-אהלי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1988
נמל התעופה זלצבורג

נמל התעופה זלצבורג (Salzburg Airport W. A. Mozart) הוא נמל התעופה השני בגודלו באוסטריה. הנמל משרת את העיר זלצבורג ומשמש גם כצורת הגעה לאתרי הסקי הגדולים באזור. הנמל נקרא על שם המלחין וולפגנג אמדאוס מוצרט, וממוקם כ-3.1 ק"מ ממרכז העיר זלצבורג.

נמל התעופה משרת למעלה מ-30 חברות תעופה, שרבות מהן מפעילות ממנו טיסות שכר. פועלים ממנו קווי תעופה לכל רחבי אירופה וכן לרוסיה ולטורקיה.

== טיסות לישראל וממנה ==
סאן דור מפעילה 2 טיסות שבועיות בין הנמל לתל אביב.

==טרמינלים==
חזית הטרמינל
טרמינל 1
בנמל התעופה שני טרמינלים:
*טרמינל 1 משמש כמבנה המרכזי של נמל התעופה ומכיל 26 דלפקי קבלה, מסעדות, חנויות וטרסה. בצדו החיצוני של הטרמינל ישנם 9 שערי עלייה למטוס.
*טרמינל 2 קטן בהרבה מטרמינל 1 ומכיל תשעה דלפקי קבלה וארבעה שערי עלייה למטוס, בנוסף למתחם מיוחד לבעלי ציוד סקי. טרמינל 2 משמש בעיקר בתקופות עמוסות.

==תחבורה אל הנמל וממנו==
נמל התעופה ממוקם כ-3 ק"מ ממרכז העיר. קווי הטרוליבוס 2 ו-10 , בעלי תדירות של 10 דקות, מתחברים את הנמל לשאר מערכת התחבורה הציבורית של זלצבורג. התחנה המרכזית נמצאת במרחק נסיעה של כ-25 דקות והעיר הפנימית במרחק של כ-30 דקות.

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

זלצבורג
קטגוריה:אוסטריה: תעופה
קטגוריה:זלצבורג
קטגוריה:זלצבורג: מבנים
צבי הירש אורנשטיין

מכתב, בכתב ידו, חתום, בגרמנית באותיות עבריות. אל גיסו נתן רילר פון קליר. לבוב, 1884
רבי צבי הירש אורנשטיין (רצ"ה; ה'תקע"ו, 1816 - ט' בניסן ה'תרמ"ח, 21 במרץ 1888) היה רב גליציאני. רבן של בריסק, רישא ולבוב, מחבר ספר השו"ת ברכת רצ"ה.

==ביוגרפיה==
נולד בלבוב שבגליציה לרב מרדכי זאב אורנשטיין, בנו של הרב יעקב משולם אורנשטיין – מגדולי פוסקי ורבני יהדות גליציה בזמנו, ומחבר "ישועות יעקב". למד אצל אביו ואצל הרב שמריה שטיקלר ממוסט ורבנים נוספים. נישא לריבעלע בתו של העשיר מסלוצק ר' יונה איסרלין, אך התגרש לאחר זמן מה, הוא נישא בשנית לשרה עכסה בת ר' יחיאל מיכל בן ציון קריסטינופולר אב"ד בראדי (נפטרה טבת תרנ"א).

בשנותיו הראשונות סירב לקבל תפקידי רבנות, הוא ירש הון רב, רכש אחוזה והתפרנס מדמי השכירות. הוא סבר שרכישת ביטוח רכוש נובעת מחיסרון באמונה ולכן לא ביטח את רכושו. שרפה שכילתה את רכושו כמעט כליל אילצה אותו לחפש משרה רבנית. בשנת ה'תרכ"ג (1863) הדפיס את ספרי "ישועות יעקב" של סבו וצירף להם הערות והשגות משלו, הספר זכה לתפוצה רחבה והקנה לנכד הצעיר שם ברחבי העולם התורני. שנה לאחר מכן חיפשה קהילת בריסק הוותיקה, רב שיחליף את רבה המנוח הרב יעקב מאיר פאדווא, ופנתה בהצעה למינוי אל הרב יוסף שאול נתנזון. האחרון דחה את ההצעה והציע במקומו את הרב צבי הירש אורנשטיין. הוא כיהן ברבנות העיר במשך תשע שנים. בתרל"ג (1873) גורש מבריסק בידי השלטונות הרוסיים בשל היותו נתין זר. הוא נסע לריישא וכיהן ברבנות העיר במשך שנה וחצי.

עם פטירת רבי יוסף שאול נתנזון נפתחה מערכת בחירות סוערת לרבנות העיר לבוב, מרכז יהדות גליציה. הרב אורנשטיין שמלבד קרבת המשפחה שלו לרבני העיר הקודמים, גם שלט בשפה ובספרות הגרמנית והצרפתית, זכה לתמיכת האליטה של הקהילה ולתמיכת החוגים המתקדמים. זו כשלעצמה הייתה סיבה טובה עבור המחנה החסידי להתנגד למינויו ולבחור במועמד אחר, הרב יצחק אהרן איטינגא (אטינגר), שלמרות עושרו היה עממי ואהוב על המעמדות הנמוכים. לאחר מערכת בחירות יצרית ועמוסת כתבי פלסתר הדדיים, ניצח רצ"ה, במה שהגדיר וונדר "ניצחון האריסטוקרטיה על הדמוקרטיה".

לאחר שנבחר, השלימו מתנגדיו עם בחירתו, בעיקר בשל הכבוד הרב שהסב למעמד הרבנות. הוא היה שותף גם בפעילות הציבורית של מוסדות הקהילה וחבר מועצת העיר. התנגד להקמת בית מדרש לרבנים בסגנון מודרני בעיר. היה שותף לתכנון הקמת תנועת מחזיקי הדת של חרדי גליציה, אך בשל נקודות מסוימות שלא התקבלו על דעתו פרש ולא השתתף בכנס היסוד של התנועה.

הוא נפטר בט' בניסן ה'תרמ"ח, 21 במרץ 1888 לאחר מחלה ממושכת ממנה סבל בשנותיו האחרונות.

חתנו הרב אריה לייב ברודא כיהן אחריו כראב"ד לבוב, והביא לדפוס את ספרו "ברכת רצ"ה" שנה לאחר פטירתו (למברג תרמ"ט) בתוספת הערות והגהות בשם "מלחמות אריה".

==לקריאה נוספת==
* שלמה בובר, אנשי שם, קראקא תרנ"א, עמ' 199, אות תצ"ה.
* מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, חלק א, עמ' 74–78

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
;כתביו
* (תדפיס מדרשה שנשא עם מינויו כרבה של לבוב)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברסט: רבנים
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:לבוב: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:משפחת אורנשטיין (לבוב)
קטגוריה:ילידי 1816
קטגוריה:נפטרים ב-1888