OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סויוז TMA-07M

סויוז TMA-07M (ברוסית:Союз TMA-07M) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-19 בדצמבר 2012 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-14 במאי 2013. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות שהתווספו למשלחת מס' 34 לתחנת החלל הבין-לאומית.

==הצוות==
* רומן רומננקו - מפקד
* כריס הדפילד - מהנדס טיסה
* תומאס מרשברן - מהנדס טיסה

===צוות גיבוי===
* פיודור יורצ'יחין - מפקד
* לוקה פרמיטנו - מהנדס טיסה
* קרן נייברג - מהנדסת טיסה

==תיאור המשימה==
חללית "סויוז TMA-07M" שוגרה ב-19 בדצמבר 2012 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". 

החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. החללית הגיעה אל תחנת החלל הבין-לאומית ב-21 בדצמבר והתחברה למודול "ראסווט". באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 34 בפיקוד קווין פורד.

צוות החללית הצטרף למשלחת שהורחבה בעקבות כך ל-6 חברים. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 35.

"סויוז TMA-07M" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום. 

ב-14 במאי 2013 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ באותו יום עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות ובוצעה בשטח קזחסטן. ניתוק החללית מתחנת החלל סימן סיום פעילות משלחת מס' 35 לתחנת החלל הבין-לאומית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-tma-07M.htm מידע על הטיסה]
* [https://www.russianspaceweb.com/iss_soyuz_tma07m.html תיאור המשימה]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:2012 ברוסיה
קטגוריה:2013 ברוסיה
אולג נוביצקי

אולג נוביצקי (ברוסית:Олег Викторович Новицкий , נולד ב-12 באוקטובר 1971 בצ'רוון) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית והיה חבר בכמה משלחות.

== ביוגרפיה ==
אולג נוביצקי נולד בעיר צ'רוון בבלארוס הסובייטית שאז הייתה חלק של ברית המועצות. לאחר סיום בית ספר, בשנת 1988 הוא התחיל ללומד טיס. הוא סיים את הלימודים עם תואר "מהנדס-טייס" בשנת 1994. לאחר סיום הלימודים נוביצקי שירת ביחידות של חיל האוויר הרוסי. הוא שירת בבסיס בקווקז והשתתף בטיסות במצעיות במהלך המלחמות בצ'צ'ניה כטייס "סוחוי Su-25".

בשנים 2004–2006 הוא למד באקדמיה של חיל האוויר.

בפברואר 2007 נוביצקי החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר ביחידת הקוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות.

באוקטובר 2013 נוביצקי היה מפקד טיסה סויוז TMA-06M שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 33 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (סוניטה ויליאמס הייתה מפקדת המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת נוביצקי עבר למשלחת מס' 34 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של קווין פורד. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 143 ימים בחלל.

בנובמבר 2016 נוביצקי היה מפקד טיסה סויוז MS-03 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (שיין קימברו היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת נוביצקי עבר למשלחת מס' 51 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של פגי ויטסון. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 196 ימים בחלל.

באפריל 2021 נוביצקי היה מפקד טיסה סויוז MS-18 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 64 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (סרגיי ריז'יקוב היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת נוביצקי עבר למשלחת מס' 65 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של שאנון ווקר, אקיהקו הושידה ותומא פסקה). במהלך שהות בחלל הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ רכבית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 190 ימים בחלל ו-כ-23 שעות בפעילות חוץ רכבית.

==קישורים חיצוניים==

* [https://warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=18337 ביוגרפיה]
* [https://www.gctc.ru/main.php?id=195 ביוגרפיה באתר הכנת הקוסמונאוטים הרוסי]

קטגוריה:גיבורי הפדרציה הרוסית
קטגוריה:אנשי צוות תחנת החלל הבין-לאומית
קטגוריה:קוסמונאוטים רוסים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הרוסי
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1971
משלחת מס' 33 לתחנת החלל הבין-לאומית

חברי המשלחת
תג המשלחת
תחנת החלל בזמן פעילות המשלחת
משלחת מס' 33 (באנגלית: Expedition 33) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-16 בספטמבר 2012 ועד ל-18 בנובמבר 2012. מפקד המשלחת הייתה סוניטה ויליאמס מארצות הברית. המשלחת פעלה במשך 63 ימים.

==הרכב השמלחת==
{| class="wikitable"
!שם
!תפקיד
!חללית הגעה
!<small>16.09.2012–25.10.2012</small>
!<small>25.10.2012–18.11.2012
!חללית חזרה
!הערות
|-
| סוניטה ויליאמס||מהנדס טיסה ||סויוז TMA-05M|| סויוז TMA-05M || חברה משלחת מס' 32 ומפקדת משלחת מס' 33
|-
| יורי מלנצ'נקו||מהנדס טיסה || סויוז TMA-05M || סויוז TMA-05M || חבר משלחת מס' 32 ו-33 מפקד טיסה "סויוז TMA-05M"
|-
| אקיהקו הושידה||מהנדס טיסה || סויוז TMA-05M || סויוז TMA-05M || חבר משלחת מס' 32 ו-33
|-
| קווין פורד||מהנדס טיסה ||סויוז TMA-06M|| || סויוז TMA-06M || חבר משלחת מס' 33 ו-34
|-
| אולג נוביצקי||מהנדס טיסה ||סויוז TMA-06M|| ||סויוז TMA-06M|| חבר משלחת מס' 33 ו-34. מפקד טיסה "סויוז TMA-06M"
|-
| יבגני טארלקין||מהנדס טיסה ||סויוז TMA-06M|| ||סויוז TMA-06M|| חבר משלחת מס' 33 ו-34.
|}

==פעילות המשלחת==
פעילות המשלחת החלה ב-16 בספטמבר 2012 עם עזיבת חללית סויוז TMA-04M בה היה מפקד המשלחת מס' 32 גנאדי פדאלקה וחלק מצוותו. בשלב ראשון המשלחת כללה 3 אנשים שהיו חלק של משלחמת מס' 32.

במהלך פעילות המשלחת לתחנת החלל למודול "פירס" הייתה מחוברת חללית אספקה פרוגרס M-16M שהגיע ב-22 באוגוסט עם כ-2,600 ק"ג אספקה וחלקי חילוף. החללית התנתקה מתחנת החלל פברואר 2013.

ב-10 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית אספקה דרגון שהתחברה למודול "הרמוני" בעזרת זרוע רובוטי קנדארם2. החללית הביאה כ-454 ק"ג אספקה וחלקי חילוף. החללית התנתקה מתחנת החלל ב-28 באוקטובר כאשר על סיפונה מטען של 904 ק"ג. באותו יום החללית נחתה בהצלחה.

ב-25 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-06M עם 3 חברי המשלחת החדשים. היא התחברה למודול "פואיסק".

ב-1 בנובמבר ויליאמס והושידה ביצעו פעילות חוץ רכבית. מטרת הפעילות הייתה לתקן בעיה במערכת קירור שחלק ממנה נפגע מפגיעה חיצונית. הפעילות נמשכה כ-6.5 שעות והסתיימה בהצלחה.

ב-31 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית אספקה פרוגרס M-17M שהתחברה למודול "זבזדה". החללית הביאה 2,369 ק"ג אספקה וחלקי חילוף. החללית התנתקה מתחנת החלל מרץ 2013.

ב-18 בנובמבר ויליאמס, מלנצ'נקו והושידה נכנסו לחללית סויוז TMA-05M וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 34.

חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://www.gctc.ru/main.php?id=1548 תיאור פעילות באתר רוסקוסמוס]
* [https://www.nasa.gov/mission/expedition-33/ מידע מאתר נאס"א]
* [http://www.spacefacts.de/iss/english/exp_33.htm פעילות משלחת מס' 33 בתחנת החלל הבין-לאומית]
* [https://tsniimash.ru/science/scientific-experiments-onboard-the-is-rs/cnts/research-program/iss_33_iss_34/ תיאור פעילות של הצוות הרוסי בתחנת החלל]
* [https://www.nasa.gov/wp-content/uploads/2015/06/694074main_spacexcrs-1presskit.pdf תאירו פעילות חללית אספקה spacexcrs-1 דרגון]
* [https://web.archive.org/web/20150901150224/http://www.mcc.rsa.ru/progress_m16m.htm תאיור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-16M]
* [https://web.archive.org/web/20150901150224/http://www.mcc.rsa.ru/progress_m17m.htm תאיור פעילות חללית אספקה פרוגרס M-17M]

קטגוריה:תחנת החלל הבין-לאומית
שנקר דיאל שרמה

שנקר דיאל שרמה (בהינדי: शंकरदयाल शर्मा ; 19 באוגוסט 1918 – 26 בדצמבר 1999) היה פוליטיקאי הודי שכיהן כנשיא הודו. קודם לכן כיהן כראש השרים של בופאל וכשר בממשלת מאדהיה פרדש, כשר בממשלת הודו, כמושל אנדרה פרדש, פנג'אב ומהאראשטרה וכסגן נשיא הודו.

== ביוגרפיה ==
שנקר דיאל שרמה נולד בבופאל, בממלכת בופאל בהודו הבריטית, ב-19 באוגוסט 1918, למשפחה ברהמינית.

שרמה למד באוניברסיטאות אגרה ולאקנאו, ועשה דוקטורט במשפטים באוניברסיטת קיימברידג' לאחר מכן למד כאורח בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד.

ב-1940 החל לעסוק בעריכת דין בלאקנאו, ונהיה חבר ב. מעורבותו בתנועת העצמאות ההודית הביאה למעצרו בידי הבריטים לשמונה חודשים.

שרמה לימד משפטים באוניברסיטת קיימברדג' ב-1946–1947, ובאוניברסיטת לאקנאו.

== קריירה פוליטית ==
ב-1947 החל שרמה בפעילות פוליטית. הוא נבחר לראש ועדת הקונגרס במדינת בופאל (1950–1952) ולאחר הבחירות ל ב-1952 מונה לראש השרים של בופאל, כשהוא האדם היחיד להחזיק במשרה מהיווצרותה ב-1952 ועד לאיחוד בופאל עם מאדהיה פרדש בעקבות חוק ארגון מחדש של המדינות ב-1 בנובמבר 1956. לאחר האיחוד כיהן כחבר ב עד היבחרותו ללוק סבהה ב-1971. הוא שימש כשר התקשורת בממשלת אינדירה גנדי מ-1974 עד 1977.

ב-1972 מונה שרמה לנשיא מפלגת הקונגרס, תפקיד בו החזיק עד 1974.

מ-1984 עד 1987 היה מושל אנדרה פרדש (1984–1985), פנג'אב (1985–1986) ומהאראשטרה (1986–1987).

ב-1987 נבחר שרמה למועמד הקונגרס לסגן נשיא הודו. למרות שעשרים ושישה מועמדים נוספים הגישו מועמדות, מועמדותם נפסלה ושרמה, שנותר מועמד יחיד, הוכרז כמנצח ב-21 באוגוסט.

== נשיא הודו ==
שרמה נבחר לנשיא הודו בתמיכת מפלגתו, הקונגרס הלאומי ההודי ומפלגות השמאל שתמכו בממשלת פ. ו. נרסימהה ראו מבחוץ, בבחירות לנשיאות הודו ב-1992. הוא קיבל 64.8% מהקולות, לאומת 33.2% למועמד האופוזיציה, ג'ורג' גיבלט סוואל.

במהלך כהונתו הוא התמודד עם חוסר יציבות פוליטי בהודו, כשלאחר הבחירות ללוק סבהה ב-1996 הוא השביע כראש ממשלה את אטאל ביהארי ואג'פאיי, שכשל בניסיונו לגבש תמיכה והתפטר לאחר 13 יום, את ה. ד. דווה גאודה, שממשלתו החזיקה מעמד לשנה אחת, ואת אינדר קומאר גוג'ראל.

שרמה נפטר מהתקף לב ב-26 בדצמבר 1999.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשיאי הודו
קטגוריה:סגני נשיאי הודו
קטגוריה:ראשי ממשלות המדינות והטריטוריות של הודו
קטגוריה:מושלי המדינות והטריטוריות של הודו
קטגוריה:חברי הלוק סבהה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1918
קטגוריה:נפטרים ב-1999
קטגוריה:ראשי שרים מטעם הקונגרס הלאומי ההודי
קטגוריה:נשיאי הקונגרס הלאומי ההודי
מטא-סקס 94, זהות, גוף ומיניות

מטא-סקס 94, זהות, גוף ומיניות הייתה תערוכת אמנות שהתקיימה ביוני-יולי 1994 במשכן לאמנות בעין חרוד ובאוקטובר-נובמבר באותה שנה במוזיאון בת ים לאמנות עכשווית. האוצרות הראשיות של התערוכה היו תמי כץ-פרימן ותמר אלאור.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

==משמעות התערוכה מבחינה היסטורית==
"מטאסקס" עסקה ישירות בנושאים הנוגעים לזהות המינית: אתגור גבולות המין, הזיקה בין גוף למיניות, ונגעה בייצוגן של תכונות המזוהות בחברה כנשיות (פיתוי, יופי, קישוט, הזנה, אורגניות, טבעיות, שבריריות). היא שיקפה את המהלכים הפמיניסטיים הבולטים של ראשית שנות התשעים, ועסקה בקונבנציות ובסטריאוטיפים מגדריים שקשורים לחלוקת עבודה מגדרית: לאישה כאם, כרעיה, כמי שסמוכה לטבע, לבית, למטבח וכמי שמופקדת על מלאכות הניקוי.

התערוכה היוותה אבן דרך עבור אמניות רבות שהחלו את דרכן בעולם האמנות הישראלי, אך מעבר לכך, היא היוותה אבן דרך ביצירה של קול נשי ייחודי, ובהכרה כי יש חשיבות למגדר היוצר/ת באמנות.<ref name=":0"></ref> התערוכה הייתה אחת משתי תערוכות מרכזיות בתחילת שנות ה-90, שתרמו לסימונו של הפמיניזם כערך וכמגמה נראית בשיח האמנותי בישראל.<ref name=":0" /> התערוכה שקדמה לה נאצרה על ידי אלן גינתון, ונקראה "הנוכחות הנשית: אמניות ישראליות בשנות השבעים והשמונים" (מוזיאון תל אביב לאמנות, 1990).

בשנות ה-90, בעקבות מחלת האיידס בעולם המערבי, החלו לעסוק באמנות בעולם בנושאים שקשורים לגוף, למיצי הגוף ולהפרשות. אמנים כמו קיקי סמית (ארצות הברית), גילברט וג'ורג' (לונדון) מישירים מבט לתכנים אלו. התערוכה לקחה חלק גם במגמה זו, בכך שנתנה מקום לאמנות העוסקת בגופניות, מיניות, בזהות הנשית וזהות מינית (ג'נדרית) בכלל.

בשנת 2022 הייתה התערוכה חלק מקורס של בית לאמנות ישראלית "קיצור תולדות התערוכות", אשר כלל תערוכות קבוצתיות פורצות דרך.<ref></ref><ref></ref>

== על התערוכה ==
האוצרת תמי כץ-פרימן הגתה את התערוכה ב-1993 וחברה אל האנתרופולוגית פרופ' תמר אלאור לאוצרות משותפת במשכן לאמנות בעין חרוד, בניהולה של גליה בר-אור. בשנים אלו כבר הוכרה האמנות הנשית והפמיניסטית ברחבי עולם האמנות הפוסט-מודרני, כעוד ביטוי של ה"אחר" שחדר אל מרכז השיח האמנותי. בישראל זו הייתה הפעם הראשונה שבה ניתנה התייחסות מובהקת לנושא זה. באותם ימים לא הייתה בעברית מילה למושג ג'נדר.
את התמונה על קטלוג התערוכה צילם קריסטוף ברטולוסי.

== השתתפו בתערוכה ==
האמנים והאמניות שנבחרו להציג בתערוכה יצרו בטכניקות וחומרים שונים - עבודות וידאו, מיצג, מיצב, צילום, פיסול, ציור וקולאז'. כולם עסקו בדרכים שונות בגוף וגופניות, במיניות במובן של סקס, במובן של ג'נדר או טרנסג'נדר.
===האמנים===
* גלית אילת
* ענת בצר-שפירא
* טירנית ברזילי
* ניר הוד
* איילת השחר כהן
* מרים כבסה
* מרילו לוין
* אריאן ליטמן-כהן
* הילה לולו לין
* גנית מייזליץ-כסיף, כיום אדריכלית<ref></ref>
* תמרה מסל
* מקס פרידמן
* ענת צחור
* מיכל שמיר
* מאירה שמש

== לקריאה נוספת ==
* תמי כץ-פרימן; תמר אלאור, מטא-סקס 94, זהות גוף ומיניות, המשכן לאמנות עין חרוד, 1994
* שרי גולן, פמיניזם ומגדר באמנות הישראלית - שני מקרי מבחן אוצרותיים, המדרשה, 2007
*גליה יהב, מה מקומה של אמנות פמיניסטית בישראל, באתר הארץ, 9 במרץ 2012

== הערות שוליים ==

2023 10
עודה אבו מועמר

שייח' עודה מנצור אבו מועמר (נפטר ב־15 בפברואר 2009) היה שייח' שבט מסעודין אל עזאזמה שבנגב, מראשוני הגששים בצה"ל, ואבי שיתוף הפעולה בין שבטי הבדואים בנגב לצה"ל, וממקימי יחידת הגששים של פיקוד הדרום.

ראשית שיתוף הפעולה שלו עם המדינה שבדרך הייתה כששימש כשומר של מצפה רביבים לאחר עלייתו על הקרקע, והצטרף בשנת 1944 כגשש ומורה דרך למסע ה-14 לאום רשרש<ref>אליהו נאוי. שייח' עודה אבו מועמר - מותה של אגדה. "אריאל", 194. עמ' 104 -105, דצמבר, 2010.</ref><ref name=":0"></ref>, מסע שבראשו עמד שמעון פרס, והיה הסיור המודיעיני הראשון לאיסוף מידע על הנגב הרחוק והיווה בסיס מודיעיני למבצע עובדה.

במהלך מלחמת העצמאות, היה בין אלה שפירקו מוקשים שהוטמנו למתיישבי משמר הנגב ורביבים, לצד פעילות הספקת מזון להם בתשלום. קודם לכן דיווח בדואי מהשבט ליחידות הפלמ"ח על התרוקנותה של משטרת עמארה (אורים), מידע שנוצל להשתלטות הפלמ"ח עליה<ref></ref>. במהלך המלחמה נפל אבו מועמר בשבי המצרים, והוחזק בידיהם 3 חודשים.

טרם הסמכתו לשֵייח', רכש נשק רב מהמצרים ומהבריטים והעבירם לכוחות "ההגנה". בסוף 1947 העביר ידיעות מודיעיניות לשירות הידיעות על כנופיות בדואיות עוינות, ובסוף 1948 כשנותר השבט ללא מנהיג, מונה אבו מועמר לשֵייח' והיה תמיד בראש כאשר קיבל קריאה משירות הביטחון, ואף נלחם באופן אישי שכם אל שכם עם לוחמיו. בשל מעשיו היה מבוקש בידי הבדואים בסיני ובירדן, שאף פרסמו פרס כספי גבוה למי שיתפוס אותו חי או מת. ב-1963 הוענק לו אות מלחמת הקוממיות על חלקו במלחמת העצמאות<ref name=":0" />.

לאחר המלחמה, דרשו הבדואים בנגב, בתמורה לשיתוף פעולה עם המדינה וצה"ל, הקצאת שדות מרעה, מתן אישורי תנועה לשבטים כנגד החומרה בה נהג בהם הממשל הצבאי, והקמת תשתיות במרכזי השבטים, הקמת מרפאות ובתי ספר. בדצמבר 1948 פנה שייח' עודה למפקד מחוז באר-שבע במכתב (המצוי בארכיון המדינה) בו פירט את הבקשות מהמדינה: אלה כללו סיוע כספי, במיוחד בשנות בצורת, הגנה מפני המודיעין המצרי וקבלת נשק מצה"ל לצורכי הגנה עצמית. את הקשר בין השבטים שנותרו בנגב לאחר המלחמה, לבין מוסדות המדינה הצעירה, תִּחזקו המוכתרים העבריים בישובי הנגב אשר המדינה, באמצעותם, העבירה לשייח'ים את מסריה וכן תשלומים עבור השייח' המכהן כמוכתר וכבעל בית בשבטו (על-פי תזכיר שכתבו המוכתרים העבריים באוקטובר/נובמבר 1948 בארכיון המדינה)<ref></ref>.

מאז ועד יום מותו, ב־15 בפברואר 2009, פעל לגיוס גששים משבטי הבדואים בנגב לצה"ל, תרם גמלים לצבא לצורך הקמת יחידת רוכבי הגמלים, וכן להקמת יחידת גששים פיקודית בפיקוד הדרום. הוא היה מקורב מאוד לאלוף פיקוד הדרום בזמנו אריאל שרון, וגם לקצינים בכירים אחרים בצה"ל<ref name=":1" />.

בשנת 2012 התקיים ברמת נגב אירוע לזכרו, בו השתתפו ונאמו אלופי פיקוד הדרום בעבר, השר לביטחון פנים ונכבדים נוספים<ref></ref>.

== ראו גם ==
* בדואים בישראל
* הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב
* סיראג' (עמותה)

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:בדואים ישראלים
ורדה וסרמן

ורדה וסרמן (נולדה ב-10 ביולי 1965) היא סוציולוגית ארגונית, פרופסור מן המניין במחלקה לניהול וכלכלה באוניברסיטה הפתוחה.

==ביוגרפיה==
וסרמן למדה את כל תאריה באוניברסיטה העברית בירושלים. היא סיימה בשנת 1991 תואר ראשון בלימודי מזרח אסיה וספרות גרמנית, ובשנת 1998 סיימה תואר שני בסוציולוגיה ואנתרופולוגיה. את הדוקטורט היא סיימה בשנת 2009 במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה ובבית הספר למנהל עסקים, עם התמחות בהתנהגות ארגונית. נושא עבודת הדוקטור שלה היה העיצוב הארכיטקטוני של בניין משרד החוץ והשפעתו על יחסי הכוח בתוך המשרד. העבודה נכתבה בהדרכתם של פרופסור מיכל פרנקל ופרופסור אברהם קלוגר. היא גם בוגרת לימודי עיצוב פנים.

בשנת 2014 החקבלה כחברת סגל בדרגת מרצה בכירה במחלקה לניהול וכלכלה באוניברסיטה הפתוחה ובשנים 2016–2018 כיהנה כראש המחלקה. בשנת 2018 הועלתה לדרגת פרופסור חבר. בנוסף לכך היא משמשת כיועצת הנשיא להוגנות מגדרית וכיושבת ראש קהילת ארגונים ועבודה באגודה הסוצילוגית הישראלית. בעבר שימשה כראש המכון לניתוחי מדיניות באוניברסיטה הפתוחה. וסרמן גם מרצה בבית ספר פדרמן למדיניות ציבורית וממשל באוניברסיטה העברית בירושלים.

וסרמן עוסקת בעיקר בבחינה ביקורתית של יחסי כוח בארגונים. תחומי המחקר שלה מגוונים ונוגעים בשליטה ובהתנגדות בארגונים, במרחבי עבודה ממוגדרים, באסתטיקה ארגונית ובהשפעת עיצוב מרחבי העבודה על יחסי הכוח בארגון, בתמורות בחברה החרדית בישראל ובתהליכי כינון של זהויות מגדריות בעבודה (זהויות גבריות או זהויות מצטלבות של נשים מקבוצות חברתיות שונות). עבודותיה התפרסמו בכתבי עת בין-לאומיים רבים והיא גם חברת מערכת במספר כתבי עת.

== ספריה ==
* התנהגות ארגונית (עם שרון אריאלי ואורלי טנא-גזית), רעננה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2023.
* ישו היה יהודי (עם אורית רמון ואינס גבל), תל אביב, רסלינג, 2023.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.openu.ac.il/en/personalsites/VardaWasserman.aspx.. ורדה וסרמן], באתר המחלקה לניהול וכלכלה באוניברסיטה הפתוחה

* 

קטגוריה:בוגרות התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בוגרי התיכון ליד האוניברסיטה
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי החברה
קטגוריה:סגל האוניברסיטה הפתוחה: ניהול וכלכלה
קטגוריה:סוציולוגיות ישראליות
קטגוריה:סוציולוגים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
מודרן בייסבול

מודרן בייסבול (באנגלית: Modern Baseball)<ref></ref> הייתה להקת אימו אמריקאית מפילדלפיה, פנסילבניה המורכבת מברן לוקנס, ג'ייק אוולד, שון הובר ואיאן פארמר. הלהקה הוקמה ב-2012 באוניברסיטת דרקסל והוציאה את אלבומה הראשון, Sports, באותה שנה. האלבומים הבאים שלהם, You're Gonna Miss It All ו-Holy Ghost, ב-2014 וב-2016. הלהקה הודיעה על הפסקת פעילותה ב-2017.

== סגנון מוזיקלי ==
אלבום הבכורה של הלהקה Sports תואר כאינדי אימו, פולק פאנק<ref name="AP.netSportsreview">
</ref>,ופופ פאנק<ref name="ZumicSportsreview">
</ref>. You're Gonna Miss It All תואר גם כאימו,<ref name="AP.netYGMIAreview">
</ref><ref name="SMYGMIAreview"></ref><ref name="COSYGMIAreview"></ref><ref name="ZumicYGMIAreview"></ref> פולק רוק<ref name="AP.netYGMIAreview" /> אינדי פולק,<ref name="SMYGMIAreview" /> אינדי רוק,<ref name="ZumicYGMIAreview" /><ref name="PNBestof2014R"></ref> פופ פאנק,<ref name="AP.netYGMIAreview" /><ref name="COSYGMIAreview" /><ref name="ZumicYGMIAreview" /><ref name="PNBestof2014R" /><ref name="PFYGMIAreview"></ref> פאוור פופ,<ref name="PMYGMIAreview">
</ref> ורוק<ref name="PMYGMIAreview" />. Holy Ghost תואר כאימו<ref>
</ref> ואינדי רוק.<ref></ref>
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2011
פיגוע הירי בלואיסטון (2023)

ב-25 באוקטובר 2023 התרחש אירוע ירי המוני בשני מקומות בעיר לואיסטון אשר במדינת מיין שבארצות הברית. לפחות 16 בני אדם נרצחו באירוע ועשרות נוספים נפצעו. משטרת לואיסטון פרסמה תמונה של החשוד, שצולמה על ידי מצלמות האבטחה, וכעבור 48 שעות הוא נמצא ללא רוח חיים.

== הטבח ==
בסביבות השעה 19:15 כוחות משטרה, כיבוי אש וצוותי הצלה הגיעו לבית העסק "Sparetime Recreation" אשר מכיל מסעדה ואולם באולינג, לאחר שהתקבל דיווח על ירי במקום. זמן קצר לאחר מכן, דווח על כך שבוצע ירי נוסף במסעדת "Schemengees Bar & Grille", אשר נמצאת במרחק 6 קילומטרים מבית העסק הראשון בו התרחש ירי. יריות דווחו במרכז הפצה של וולמארט באזור, אך לפי החברה ירי לא התרחש שם.<ref name="SunJournalInfo"></ref>

בסביבות השעה 20:00 משרד השריף של מחוז אנדרוסקוגין ומשטרת מדינת מיין פרסמו אזהרה לכלל תושבי לואיסטון שהרוצח עדיין מסתובב חופשי. משרד השריף פרסם תמונות של היורה שנקלטו על ידי מצלמת האבטחה בהן נראה בבירור כי הוא מחזק ברובה סער.

== המפגע ==
רוברט ראסל קארד<ref></ref> (4 באפריל 1983<ref name="WCVB"></ref> – 27 באוקטובר 2023<ref></ref>) היה מדריך כלי ירי בן 40 ואיש מילואים בצבא ארצות הברית. קארד היה תושב של העיירה בודואין שבמדינת מיין.<ref></ref><ref></ref> קארד היה סמל מדרגה ראשונה במערך המילואים של צבא ארצות הברית. דובר הצבא אישר שקארד היה חבר במערך המילואים אך הוא מעולם לא נשלח למשימות צבאיות כולשהן מחוץ לבסיס הבית שלו.<ref name="NBC-ChanArkin2"></ref>

בין השנים 2001–2004 קארד למד הנדסה באוניברסיטת מיין אך לא השלים את לימודיו.<ref></ref> קארד התגייס לצבא בדצמבר 2002. במאי 2023 בנו וגרושתו של קארד דיווחו לסגן השריף במחוז סגדהוק שמצב בריאותו הנפשי של קארד דעך באופן מהותי.<ref name="NBC-ChanArkin"></ref> ביולי 2023 חיילים שהתאמנו לצד לצד קארד בבסיס ווסט פוינט דיווחו כי הוא איים "לירות" באנשים בבסיס צבאי בעיר סאקו שבמדינת מיין, ובעקבות כך הם יידעו בכך את רשויות אכיפת החוק. משטרת מדינת ניו יורק בתגובה העבירה את קארד לבית החולים בבסיס ווסט פוינט לצורך הערכה פסיכולוגית. הוא אושפז במשך שבועיים נוספים בבית החולים פסיכיאטרי בקטונה, ניו יורק.<ref></ref><ref></ref>

דובר הצבא ברייס דובי ציין שקארד שוחרר לביתו ב-3 באוגוסט 2023. בנוסף נקבע גם שקארד "לא יוכל להחזיק בכלי נשק, לטפל בתחמושת או להשתתף בפעילות בה יורים" ונקבע שקארד בלתי כשיר לצמיתות לתפקיד בסביבה קרבית או מבצעית.<ref></ref> עוד באותו היום חנות כלי נשק בעיר אובורן שבמדינת מיין מנעה ממנו רכישת משתיק קול בעקבות האשפוז האחרון.<ref></ref>

== הקורבנות ==
בסך הכל נרצחו בטבח 18 בני אדם, ו-13 נפצעו.<ref></ref> שבעה מהקורבנות נרצחו ב"Just-In-Time Recreation", שמונה נרצחו במסעדת "Schemengees Bar & Grille", ושלושה נפטרו לאחר האירוע בבית החולים.<ref></ref><ref name=CNNTimeline></ref> ארבעה מההרוגים במסעדה היו חירשים אשר לקחו חלק בטורניר קורנהול שאורגן עבור קהילת חירשים מקומית.<ref name=":2"></ref><ref name="cnn_victims"></ref> הקורבנות באירוע היו בין הגילאים 14 עד 76.<ref name="nbc_victims"></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: פיגועי ירי
קטגוריה:ירי המוני בארצות הברית
קטגוריה:2023 בארצות הברית
קטגוריה:מיין
סטברוס גבריאל

סטברוס גבריאל (ביוונית: Σταύρος Γαβριήλ; נולד ב-29 בינואר 2002 בניקוסיה שבקפריסין) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קפריסין.

== קריירת מועדונים ==
גבריאל גדל במחלקת הנוער של אפואל ניקוסיה. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקפריסאית. בעונת הושאל לאקריטאס חלוראקאס מליגת העל הקפריסאית, במדיה ערך 32 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.

== קריירה בינלאומית ==
ב-12 באוקטובר 2023 ערך גבריאל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 4-0 לנבחרת נורווגיה במסגרת מוקדמות יורו 2024.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים קפריסאים
קטגוריה:קשרי כדורגל קפריסאים
קטגוריה:ניקוסיה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קפריסין
קטגוריה:קפריסאים שנולדו ב-2002
פטר קוסיץ'

פטר קוסיץ (בסרבית: Петар Косић; 13 במאי 1881 – 18 במאי 1949) היה גנרל יוגוסלבי אשר שימש כראש המטה הכללי בין השנים 1940–1941. תמך בהצטרפות יוגוסלביה למדינות הציר במלחמת העולם השנייה. הודח מתפקידו בעקבות הפוטש של מרץ.

==ביוגרפיה==
קוסיץ' נולד ב-13 במאי 1881 בכפר בויאצ'יץ'. ב-1898 הוא התגייס לצבא סרביה ולמד בבית הספר לתותחנים של האקדמיה הצבאית הסרבית. לאחר סיום לימודיו שרת כמפקד פלוגה. במהלך מלחמות הבלקן הוא היה מפקד תחנות הרכבת בפריבוז', פירוט ו-ורנג'ה, ולאחר מכן שרת במפקדת הארמייה ה-2. בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא הוצב במטה דיוויזיית ביטולה, כעבור זמן קצר הוא הוחזר לשרת בארמייה ה-2. לקראת סוף 1914 מונה לראש מטה דיוויזיית טימוק ובתפקיד זה שרת עד סוף המלחמה.

לאחר סיום המלחמה התגייס קוסיץ' לצבא יוגוסלביה ומונה לפרופסור באקדמיה הצבאית היוגוסלבית. במקביל שימש כראש המחלקה המבצעית במטה הכללי. בנובמבר 1921 הוא החל לשרת במטה המחוז הצבאי ה-2. ב-11 באפריל 1923 הוא מונה לראש מטה המחוז. ב-10 בנובמבר 1925 הוא הועבר לשמש כמפקד הזמני של בריגדת הרגלים דראבה. ב-10 בפברואר 1927 הוא הועבר לשמש כראש מטה המחוז הצבאי ה-3. ב-11 באפריל 1929 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפרשים ה-2. ב-18 באפריל 1934 הוא מונה לממלא מקום ראש המטה הכללי, עד 1 ביוני של אותה שנה כאשר הוחלף על ידי ליובומיר מאריץ'. ב-10 במרץ 1935 הוא מונה שוב לממלא מקום הרמטכ"ל, עד 12 במאי. ב-8 במרץ 1936 הוא מונה לתפקיד בפעם השלישית, עד 6 בספטמבר של אותה שנה, אז מונה למפקד המחוז הצבאי ה-1. ב-18 בנובמבר 1937 מונה למפקד העיר בלגרד.

ב-3 בינואר 1940 הוא מונה לראש המטה הכללי של הצבא היוגוסלבי. במסגרת תפקידו, קוסיץ' תמך בעמדתו של העוצר פאבלה על פיה מוטב ליוגוסלביה להצטרף למלחמת העולם השנייה לצד מדינות הציר. ב-25 במרץ 1941 ממשלת יוגוסלביה חתמה על ההסכם התלת-צדדי עם גרמניה, איטליה ויפן. ההסכם עורר זעם רב בממלכה, וב-27 במרץ התחוללה הפיכה צבאית בתמיכת בריטניה (הפוטש של מרץ). הממשלה נאלצה להתפזר, וקוסיץ' פוטר מתפקידו. ב-6 באפריל פלשו מדינות הציר ליוגוסלביה וכבשו אותה במהירות.

קוסיץ' עזב את יוגוסלביה, ובמהלך המלחמה הביע תמיכה במדינות הציר והתנגדות לפרטיזנים של טיטו. בפברואר 1949 הוא חזר ליוגוסלביה, ונעצר בידי המשטרה. הוא פתח בשביתת רעב במחאה על תנאי מאסרו, וכתוצאה מכך מת ב-18 במאי.

==קישורים חיצוניים==
* [https://generals.dk/general/Kosić/Petar_V./Yugoslavia.html פטר קוסיץ'] באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא סרבים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בצבא יוגוסלביה
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:נפטרים ב-1949
יאניס סטסיאס

יאניס סטסיאס (ביוונית: Γιάννης Σατσιάς; נולד ב-28 בדצמבר 2002) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קפריסין.

== קריירת מועדונים ==
סטסיאס גדל במחלקת הנוער של אפואל ניקוסיה. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקפריסאית.

== קריירה בינלאומית ==
ב-17 ביוני 2023 ערך גבריאל את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 2-1 לנבחרת גאורגיה במסגרת מוקדמות יורו 2024.

== חיים אישיים ==
אביו הוא כדורגלן העבר של נבחרת קפריסין ואפואל ניקוסיה מארינוס סטסיאס.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים קפריסאים
קטגוריה:קשרי כדורגל קפריסאים
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קפריסין
קטגוריה:קפריסאים שנולדו ב-2002
הטבח בחוף זיקים

הטבח בחוף זיקים בוצע על ידי ארגון הטרור חמאס בבוקר שמחת תורה ה'תשפ"ד, 7 באוקטובר 2023, בחוף זיקים הסמוך לגדר הגבול בצפון רצועת עזה, כחלק ממתקפת הפתע על ישראל.

==רקע==

== הטבח ==
בבוקר המתקפה נחתו בחוף זיקים, שהוא החוף הדרומי ביותר בחופי הים התיכון של ישראל, חוליות קומנדו ימי של מחבלי גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס. המתקפה הימית כללה כ-10 סירות מחבלים מהירות, בנות כשישה לוחמי אויב בכל אחת מהן. חיל הים הצליח לסכל חלק מהחוליות לפני שהגיעו אל חופי ישראל, ואולם מספר סירות הצליחו לחמוק ממנו ולהגיע אל חוף זיקים.

המחבלים שהצליחו להגיע לחוף רצחו כ-19 אזרחים ששהו בחוף, בהם אב ובנו. כ-20 עד 30 אזרחים ששהו בחוף ברחו מהמחבלים ומצאו מחסה במחנה זיקים. עשרה אזרחים ששהו בחוף בבוקר 7 באוקטובר נחשבו נעדרים, ובהמשך נודע שתשעה מתוכם נרצחו לאחר שהמחבלים זרקו רימונים לתוך המיגונית שבה הם שהו. ב-16 באוקטובר הם אותרו והודעות הועברו למשפחות ב-26 באוקטובר.

המחבלים המשיכו מהחוף לקיבוץ זיקים וניסו לחדור לתוכו אבל כיתת הכוננות המקומית בלמה אותם והרגה שישה מהם. ב-10 באוקטובר כוח שריון (מגדוד 52) בשיתוף יחידת מגלן זיהה ארבעה מחבלים בחוף זיקים שנותרו מהכוח שפשט ב-7 באוקטובר והכווין לשם כוח מגדוד 17 שחיסל אותם.<ref></ref>

=== אבדות ===
לפי כאן חדשות, בחוף זיקים נרצחו לפחות 35 אזרחים וחיילים.

לפי ynet, נרצחו לפחות 19 אזרחים בחוף זיקים. בחוף נרצחו כ-10 אזרחים, ומאוחר יותר אותרו גופותיהם של 9 נוספים במיגונית סמוכה. המחבלים זרקו לתוכה רימונים וירו בהם.

כ-6 בני נוער שהתחבאו בשירותים הציבוריים שבחוף נרצחו. אחד מבני הנוער שהתחבאו תיעד את הקבוצה בעודם בחיים בזמן שהתחבאו כשחייל לצידם מנסה להשיב אש. לאחר הטבח המחבלים לקחו את אותו הטלפון ותיעדו את הגופות.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://oct7map.com/ מפת הטבח ב־7 באוקטובר – פרויקט גיאו־ויזואלי לייצוג מקיף של הזוועות – מקומות, שמות ותמונות הנרצחים], אתר ייעודי – oct7map.
* 
* [https://www.mako.co.il/news-channel12?subChannelId=780e7b6155e4a810VgnVCM200000650a10acRCRD&vcmid=2110b63c4228b810VgnVCM100000700a10acRCRD&sCh=31750a2610f26110&pId=789208588 המחדל בזיקים: למה הגיעו לפצועים אחרי 8 ימים?], באתר N12, 30 באוקטובר 2023
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

חוף זיקים
קטגוריה:חמאס: פיגועים
קטגוריה:ירי המוני בישראל
קטגוריה:זיקים
קטגוריה:ישראל: מיתות מצולמות
קטגוריה:פיגועים שבהם נרצחו בני משפחה
אנדרוניקוס קאקוליס

אנדרוניקוס קאקוליס (ביוונית: Ανδρόνικος Κακουλλής; נולד ב-3 במאי 2001 בקפריסין) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת קפריסין.

== קריירת מועדונים ==
קאקוליס גדל במחלקת הנוער של אומוניה ניקוסיה. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקפריסאית.

== קריירה בינלאומית ==
ב-7 באוקטובר 2020 ערך קאקוליס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 2-1 לנבחרת צ'כיה במשחק ידידות. ב-14 בנובמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 2-1 לנבחרת סלובניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

== תארים ==
;אומוניה ניקוסיה
* אליפות קפריסין (1): 2020/2021
* הגביע הקפריסאי (2): 2021/2022, 2022/2023
* הסופר קאפ הקפריסאי (1): 2021

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים קפריסאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל קפריסאים
קטגוריה:כדורגלני אומוניה ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קפריסין
קטגוריה:קפריסאים שנולדו ב-2001
מרינוס ציוניס

מרינוס ציוניס (ביוונית: Μαρίνος Τζιωνής; נולד ב-16 ביולי 2001 בניקוסיה שבקפריסין) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ספורטינג קנזס סיטי מה-MLS ובנבחרת קפריסין.

== קריירת מועדונים ==
ציוניס גדל במחלקת הנוער של אומוניה ניקוסיה. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקפריסאית. הוא ערך 65 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 12 שערים.

ב-24 בינואר 2022 חתם ציוניס על חוזה לשלוש שנים בספורטינג קנזס סיטי מה-MLS.

== קריירה בינלאומית ==
ב-5 בספטמבר 2020 ערך ציוניס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, בהפסד 2-0 לנבחרת מונטנגרו במסגרת ליגת האומות 2020/2021. ב-29 במרץ 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת אסטוניה במסגרת ליגת האומות.

== תארים ==
;אומוניה ניקוסיה
* אליפות קפריסין (1): 2020/2021
* הסופר קאפ הקפריסאי (1): 2021

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים קפריסאים
קטגוריה:קשרי כדורגל קפריסאים
קטגוריה:כדורגלני אומוניה ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג קנזס סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קפריסין
קטגוריה:קפריסאים שנולדו ב-2001
ליובומיר מאריץ'

ליובומיר מאריץ (בסרבית: Љубомир Марић; 18 בינואר 1878 – 11 באוגוסט 1960) היה גנרל יוגוסלבי אשר שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1935–1936, וכשר הצבא והצי של יוגוסלביה בין 1936–1938.

==ביוגרפיה==
מאריץ' נולד ב-18 בינואר 1878 בכפר גאלוביצ'י שבמחוז זלטיבור. ב-1897 הוא התגייס לצבא סרביה ולמד באקדמיה הצבאית של הצבא הסרבי. הוא לחם במלחמות הבלקן במסגרת דיוויזיית מורביה. בשנים הראשונות של מלחמת העולם הראשונה שימש כראש מטה דיוויזיית ברגלניצה ולאחר מכן שימש כראש מחלקת המבצעים במטה הכללי. בסוף המלחמה שימש כראש מטה דיוויזיית דרינה. לאחר המלחמה מונה למפקד כוחות באזור הגבול עם אוסטריה. לאחר מכן שימש כמפקד המחוז הצבאי ה-4. ב-12 במאי 1935 הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-8 במרץ 1936 הוא עזב את התפקיד ומונה לשר הצבא והצי עד 8 במרץ 1938, אז פרש מהצבא. הוא נפטר בבלגרד ב-11 באוגוסט 1960.

==קישורים חיצוניים==
* [https://prvisvetskirat.rs/licnosti/ucesnici-ratova/maric-m-ljubomir/ ליובומיר מאריץ'] באתר המוקדש לצבא הסרבי במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא סרבים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בצבא יוגוסלביה
קטגוריה:ילידי 1878
קטגוריה:נפטרים ב-1960
מילוטין נדיץ'

מילוטין ד. נדיץ (בסרבית: Милутин Ђ. Недић; 26 באוקטובר 1882–1945) היה גנרל יוגוסלבי אשר שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1936–1938. שימש גם כמפקד קבוצת הארמיות ה-2 במהלך פלישת מדינות הציר ליוגוסלביה במלחמת העולם השנייה.

אחיו של מילאן נדיץ'.

==ביוגרפיה==
נדיץ' נולד ב-26 באוקטובר 1882 בפרבר סופוט שבבלגרד. משפחת נדיץ' הייתה משפחה ותיקה שבניה התנגדו לשלטון האימפריה העות'מאנית בסרביה. אחיו, מילאן נדיץ' הפך לימים לאיש צבא ופוליטיקאי מוכר. ב-1901 הוא התגייס לצבא סרביה ולחם בשתי מלחמות הבלקן. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שרת במטה הכללי הסרבי, ולאחר המלחמה שימש כנספח צבאי בבולגריה, צרפת ואיטליה.

הוא שימש כמפקד חיל האוויר היוגוסלבי עד 6 בספטמבר 1936 אז מונה לראש המטה הכללי היוגוסלבי. ב-25 באוגוסט 1938 הוא הועבר לפקד על קבוצת הארמיות ה-2. ב-6 באפריל 1941 מדינות הציר פלשו ליוגוסלביה וכבשו אותה תוך 11 ימים בלבד. נדיץ' נלכד בידי הגרמנים ונלקח בשבי לגרמניה. בינתיים, מינו הגרמנים את אחיו, מילאן, כראש ממשלת בובות ביוגוסלביה. בעקבות בקשתו, שוחרר נדיץ' מהשבי וחזר ליוגוסלביה. עם זאת, הוא סירב בתוקף לבקשותיו של אחיו לקחת חלק פעיל בשלטון. ב-1944 נכבשה בלגרד בידי הפרטיזנים של טיטו, והאחים נדיץ' נמלטו לאוסטריה. לאחר כיבוש אוסטריה בידי בעלות הברית, התאבד מילוטין. מילאן התאבד כמה חודשים לאחר מכן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://udruzenjepvlps.org/milutin-nedic/ מילוטין נדיץ'] באתר המוקדש לחיל האוויר היוגוסלבי
* [http://www.voa.mod.gov.rs/sr/istorijat/znacajne-licnosti-vos/nedic-milutin מילוטין נדיץ'] באתר סוכנות הבין הצבאית של סרביה

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא סרבים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בצבא יוגוסלביה
קטגוריה:יוגוסלבים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:מתאבדים: אנשי צבא
קטגוריה:ילידי 1882
קטגוריה:נפטרים ב-1945
מיכאילו בודי

מיכאילו ד. בודי (בסרבית: Михаило Боди; 18 בספטמבר 1884 – 1953) היה גנרל יוגוסלבי אשר שימש כסגן ראש המטה הכללי היוגוסלבי בין 1936–1938.

שימש כשלישו הצבאי של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה. באפריל 1927 הוא מונה לנספח צבאי ביוון. בדצמבר של אותה שנה הוא הועבר לשמש כנספח צבאי בטורקיה. באפריל 1929 הוא מונה לראש סוכנות הביון הצבאית היוגוסלבית. באוקטובר 1931 הוא מונה למפקד דיוויזיית סאבסקה. הוא כיהן בתפקיד עד 1935. בספטמבר 1936 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי היוגוסלבי. ב-25 באוגוסט 1938 הוא מונה לממלא מקום הרמטכ"ל. הוא כיהן בתפקיד עד 15 בספטמבר. באוקטובר 1940 הוא פרש מהצבא. עם זאת, בעקבות פלישת מדינות הציר ליוגוסלביה, הוא חזר לשירות וייעץ לפיקוד העורף. במהלך המערכה הוא נפל בשבי ונלקח למאסר בגרמניה. הוא שוחרר ב-1942 עקב מצב בריאותו והועבר לשווייץ.

==קישורים חיצוניים==
* [https://generals.dk/general/Bodi/Mihailo_D./Yugoslavia.html מיכאילו בודי] באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:גנרלים בצבא יוגוסלביה
קטגוריה:יוגוסלבים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שבויים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילידי 1884
קטגוריה:נפטרים ב-1953
חברת בתי הקפה

[[קפה Le Dôme בפריז]]
חברת בתי קפה (באנגלית: Café society) היה התיאור של "האנשים היפים" ושל "הדברים הצעירים הבהירים" שהתכנסו בבתי קפה ובמסעדות אופנתיים בניו יורק, בפריז ובלונדון החל מסוף המאה ה-19. העיתונאי האמריקאי בעל הטור ה"חברתי-רכילותי" מורי הנרי בידל פול טבע כנראה את הביטוי "חברת בתי בקפה" בשנת 1915.

== תיאור ==
החברים השתתפו בארוחות הערב ובנשפים הפרטיים זה של זה ובילו חופשות משותפות במקומות אקזוטיים או באתרי נופש אלגנטיים. בארצות הברית, "חברת בתי הקפה" באה לידי ביטוי במיוחד עם סיום תקופת היובש בדצמבר 1933, ועליית קרנו של צילום העיתונות, כדי לתאר את קבוצת האנשים שנטו לעשות את הבילויים והשעשועים שלהם פומביים למחצה - במסעדות ובמועדוני לילה - ואשר כללו ביניהם כוכבי קולנוע וסלבריטאי ספורט.<ref></ref> חלק ממועדוני הלילה האמריקאיים והמסעדות בניו יורק, אותם פקדו יושבי חברת בתי הקפה, כללו את: 21Club, El Morocco, Restaurant Larue ו-Stork Club.

== ראו גם ==
* ברלין של שנות ה-20
* "השנים המטורפות" (Années folles) הן שנות ה-20 של פריז
* שנות העשרים הזהובות (ידועות בגרמנית: Goldene Zwanziger Jahre וכן Glückliche Zwanziger Jahre. הן היו חמש שנים בגרמניה בשנות ה-20.
* עידן הג'אז
* פריז בין המלחמות (1918–1939)
* שנות העשרים הסוערות
* חוג הסילון

== ביבליוגרפיה ==

<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
</div>
== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">
* 
</div>
== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלשנות חברתית
קטגוריה:קבוצות חברתיות
אבו שח'ידם

אבו שח'ידם (בערבית: أبو شخيدم) כפר פלסטיני השוכן מצפון-מערב לעיר רמאללה, במרחק 10 ק"מ ממנה, בגובה של כ-750 מטר מעל פני הים.

מקור השם מיוחס למשפחת שח'ידם שהייתה הראשונה שהתיישב במקום.

בשנת 2005 הוא שולב בעיר א-זיתונה.

== אוכלוסייה ==
{| class="wikitable"
| colspan="3" |מפקדי אוכלוסין - אבו שחידם
|-
|שנה
|תושבים
|מקור
|-
|1922
|139
|<ref name=":0"></ref>
|-
|1931
|201
|<ref name=":0" />
|-
|1945
|250
|<ref name=":0" />
|-
|1961
|1,358
|<ref name=":0" />
|-
|1982
|569
|<ref name=":0" />
|-
|1987
|773
|<ref name=":0" />
|-
|1997
|1,316
|<ref name=":0" />
|}

שלוש משפחות עיקריות הן קנדאח (قنداح)، אבו ד'אהר (أبو ظاهر) ואבו שח'ידם (أبو شخيدم). מבין המשפחות הקטנות, הבולטות הן משפחות אל-סוטרי (السوطري) ואל-מסמיה (المسمية).<ref name=":1"></ref>

== אדמה, חקלאות ומים ==
שטחו הכפר הוא כ-1,430 דונם, מתוכם: 23 דונם - בנוי, 459 דונם-חקלאות ו-448 דונם - אדמת בור.<ref name=":0" />

== אתרים עתיקים ==
*בית הבָּד (البد): שרידי מבנה רומי ששימש כבית בד.<ref name=":1" />
*הברכה (البركه): שרידי ברכת מים מהתקופה הרומית.<ref name=":1" />
*הכפר הרומי (البلده الرومانية): שרידי ישוב מהתקופה הרומית.<ref name=":1" />

== תקופת המנדט הבריטי ==
תושבים מהכפר השתתפו במרד הערבי הגדול נגד הבריטים בשנת 1936. תושב אחד נהרג וכמה נפצעו.<ref name=":1" />

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:נפת רמאללה ואל-בירה
דושאן סימוביץ'

דושאן סימוביץ (בסרבית: Душан Симовић; 28 באוקטובר 1882 – 26 באוגוסט 1962) היה גנרל יוגוסלבי אשר שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1938–1940. בעקבות הפוטש של מרץ מונה לראש הממשלה הזמני של יוגוסלביה. נכשל בניסיון להגן על ארצו מפני פלישת מדינות הציר, ונמלט מיוגוסלביה ללונדון.

==ביוגרפיה==
סימוביץ' נולד בקראגויבאץ ב-28 באוקטובר 1882. הוא למד באקדמיה הצבאית של הצבא הסרבי, וב-1900 סיים את לימודיו והתגייס לצבא סרביה בדרגת לוטננט משנה. הוא שרת בהצטיינות במלחמות הבלקן, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שימש כמפקד רגימנט בחזית המקדונית. לאחר המלחמה הצטרף לצבא יוגוסלביה והיה מאדריכליו של חיל האוויר היוגוסלבי. ב-15 בספטמבר 1938 הוא מונה לראש המטה הכללי היוגוסלבי. הוא כיהן בתפקיד עד 3 בינואר 1940.

סימוביץ' היה בין הגנרלים שהתנגדו למדיניות ההתקרבות למדינות הציר שהוביל העוצר פאבלה. ב-25 במרץ 1941 חתם פאבלה על ההסכם התלת-צדדי עם גרמניה הנאצית, איטליה הפשיסטית והאימפריה היפנית. יומיים לאחר מכן, בתמיכת בריטניה, הוביל הפיקוד הבכיר של הצבא היוגוסלבי הפיכה צבאית (הפוטש של מרץ) ותפס את השלטון בממלכה. סימוביץ' מונה לראש הממשלה הזמני של יוגוסלביה במקום דראגישה צבטקוביץ'. במקביל, הוא נטל על עצמו גם את תפקיד הרמטכ"ל במקום הגנרל קוסיץ'. סימוביץ' הודיע על פרישתה של יוגוסלביה מההסכם התלת-צדדי. ב-6 באפריל פלשו ליוגוסלביה כוחות משולבים של מדינות הציר. תוך כמה ימים, התפרק הצבא היוגוסלבי, מרבית ערי הממלכה נכבשו, ובלגרד נכתשה בידי הלופטוואפה.

ב-15 באפריל נמלט סימוביץ' מהארץ יחד עם משפחתו. סגנו, דנילו קלפטוביץ' ניהל את המשא ומתן לכניעה עם מדינות הציר. סימוביץ' שהה בלונדון במהלך המלחמה, ולאחריה חזר ליוגוסלביה. הוא נפטר בבלגרד ב-26 באוגוסט 1962.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.britannica.com/biography/Dusan-Simovic דושאן סימוביץ'] באנציקלופדיה בריטניקה

קטגוריה:מפקדי צבאות סדירים בעת החדשה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא סרבים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בצבא יוגוסלביה
קטגוריה:יוגוסלבים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילידי 1882
קטגוריה:נפטרים ב-1962
שירה אלינב

שירה אלינב (נולדה ב-26 באפריל 2000) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת כחלוצה בקבוצת המכללות האמריקאית קנזס ג'יהוקס ובנבחרת הנשים של ישראל.

== חיים מוקדמים ==
אלינב נולדה להילה, רופאה ומנהלת המרכז לרפואת איידס בבית החולים הדסה עין כרם וערן, רופא ואימונולוג ישראלי במכון ויצמן למדע. יש לה אח תאום, עומרי, ואחות קטנה, ענבל.<ref name=":2"></ref> היא גדלה בירושלים והחלה לשחק כדורגל עם הבנים בשכונה. בגיל תשע עברה עם הוריה לארצות הברית. בארצות הברית התחילה לשחק בקבוצות מקומיות, ובשלב מסוים עברה לכיוון מקצועני ועברה לשחק באחת הקבוצות הנחשבות בקונטיקט.

בגיל 12, אחרי 3 שנים, אלינב ומשפחתה חזרו לישראל והיא החלה לשחק במחלקת הבנים של מכבי תל אביב.<ref name=":0" /> לאחר שנה במכבי תל אביב עברה אלינב לשנה נוספת במחלקת הנערות של הפועל פתח תקווה. בזכות יכולותיה צורפה לאקדמיית הנערות במכון ווינגיט ושם גרה ושיחקה 5 שנים. מאוחר יותר עברה לשחק עונה אחת במ.כ.רמת השרון לפני שעברה לליגת המכללות.<ref name=":0" />

== קריירה ==

בתום השרות הצבאי פנתה אליה סוכנות הקולג'ים "USA FIRST TEAM" ובעזרתם הגיעה לשחק במדי הקבוצה של מכללת קנזס, אחד מהקולג׳ים המובילים בארצות הברית לכדורגל נשים, במקביל ללימודיה לתואר ראשון בביולוגיה במקום.<ref name=":2" /> היא משתתפת במשחקי ליגת המכללות של ארצות הברית.<ref name=":0" /> בשנת 2023 סיימה אלינב את העונה השלישית בליגת המכללות בארצות הברית – בקונפרנס שנחשב מהחזקים בארצות הברית “BIG 12”. היא סיימה את העונה בקנזס עם הישג אישי, כמלכת השערים של הקבוצה עם 8 שערים ו-4 בישולים.

אלינב יודעת לבעוט בשתי הרגליים, משחקת פיזית, מהירה ביותר ויש לה תנועה חכמה לעומק.<ref name=":1" />

אלינב הופיעה במדי נבחרת ישראל במהלך מחזור המוקדמות של יורו 2021 לנשים של אופ"א.<ref></ref>

== שערים בינלאומיים ==
{| class="wikitable"
|+
!מס'
!תאריך
!מקום מפגש
!יריבה
!תוצאה
!תוצאה סופית
!תחרות
|-
|1.
|10 במרץ 2020
|אצטדיון הברפלד,
ראשון לציון, ישראל
|גאורגיה

|4–0
|4–0
|מוקדמות יורו 2022 של אופ"א לנשים
|-
|2.
|13 באפריל 2022
|אצטדיון המושבה,
פתח תקווה, ישראל
|טורקיה

|1–0
|1–0
|מוקדמות גביע העולם לנשים 2023 – קבוצת H
|-
|3.
|5 בדצמבר 2023
|טלקי, הונגריה
|אסטוניה 
|1–0
|4–1
|ליגת האומות 2023, שלב הבתים, דרג C
|-
|4.
|16 ביולי 2024
|בודאורס, הונגריה
|סלובקיה
|2–1
|2–2
|מוקדמות יורו 2025, שלב הבתים, דרג B
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20191009221922/https://www.uefa.com/teamsandplayers/players/player=250091040/profile/index.html שירה אלינב] – אופ"א שיא ההשגים (ארכיון)
* [https://www.football.org.il/en/players/player/?player_id=142255 שירה אלינב] – ההתאחדות לכדורגל בישראל - פרטי שחקן הליגה
* [https://int.soccerway.com/players/shira-elinav/425333/ שירה אלינב] - באתר Soccerway
* [https://www.worldfootball.net/player_summary/shira-elinav/#wac_660x40_top שירה אלינב] באתר WorldFootball.net
* [https://www.football.org.il/players/player/?player_id=142255 שירה אלינב] בהתאחדות לכדורגל בישראל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תאומים ישראלים
קטגוריה:חלוצות כדורגל
קטגוריה:כדורגלניות ישראליות
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:כדורגלניות ישראליות בליגת המכללות בארצות הברית
קטגוריה:נשים בספורט
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-2000
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2000
Scream 4 (פסקול)

Scream 4: Original Motion Picture Soundtrack ו-Scream 4: Original Motion Picture Score הם פסקולי הסרט הסלאשר האמריקאי "צעקה 4" (2011) שיצא לאור ב-12 באפריל 2011 על ידי חברת התקליטים . הפסקול הראשון מורכב מ-12 שירים שבוצעו על ידי אמנים שונים ביקר מז'אנר הרוק. הפסקול השני הוא האחרון שמרקו בלטרמי הלחין תחת חברת התקליטים ב-19 באפריל 2011.

פסקול הסרט המקורי לא זכה להצלחה כמו פסקול הסרט הקודם.

== רשימת רצועות ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסקולים מ-2011
קטגוריה:פסקולי סרטים
קטגוריה:פסקולים באנגלית
ארנדספיס

ארנדספיס (שם מדעי: Arandaspis) הוא סוג דג נכחד חסר לסתות שהשתייך לקבוצה דמויי פטרספידים והוא התקיים לפני 480 עד 470 מיליון שנה מזמננו במשך האורדוביק של אוסטרליה.

הסוג תואר למדע ב-1977 בידי החוקרים Ritchie ו-Gilbert-Tomlinson כשהמין העיקרי בסוג הידוע הוא Arandaspis prionotolepis, אם כי ישנו עוד מין לא מזוהה שאולי משתייך אליו.

ממצאי המאובנים שלו התגלו ליד אליס ספרינגס, הטריטוריה הצפונית ב-1959 והוא קרוי על שם אנשי ארנטה האבוריגנים. משמעות שמו היא: "שריון ארנטה". 

דג קדום זה היה חסר לסתות אמיתיות וקטן מאוד באורך של עד 15 ס"מ, דומה לאסטרספיס. במקום לסתות הוא שאב מים עם חומרים מזינים כמו פלנקטון לעבר לועו כמו מרבית מסנני הפלנקטון. הוא היה חסר סנפירים והתקדם באמצעות חבטות של זנבו באופן דומה לראשן.

==קישורים חיצוניים==

<gallery>
Arandaspis prionotolepis.jpg|איור
Arandaspis prionotolepis fossil.jpg|מאובן
</gallery>

קטגוריה:בעלי חיים שחיו באורדוביק
קטגוריה:דמויי פטרספידים
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1977
קרב קרטיה (קרב ימי)

קרב קַרְטֵיָה (בלטינית: Carteia; ביוונית: Καρτηίᾳ) היה התנגשות ימית יוצאת דופן שהתרחשה במצר גיברלטר ב-206 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפונית השנייה, בין אוניות מלחמה רומיות וקרתגיות. קַרְטֵיָה הייתה עיר קרתגית ולימים רומית בדרום ספרד, על חופו של מפרץ גיברלטר, מערבית לצוק גיברלטר ומזרחה מגאדס (Gades). בהתנגשות השתתפו שמונה אוניות מלחמה רומיות בפיקוד גאיוס לֵייליוּס ותשע אוניות מלחמה קרתגיות בפיקוד אדרבעל. הקרב הסתיים בניצחון רומי. ייחודו של הקרב בכך שנערך בלא סדר קרבי, כי אוניות שני הצדדים נאלצו להיאבק בזרם החזק של המצר תוך כדי הלחימה ביניהן.

==הרקע לקרב==
בשלהי שנת 206 לפנה"ס, לאחר מפלת הצבא הקרתגי בקרב איליפה שבהיספניה, המשיכו הרומאים בפיקודו של סקיפיו להשתלט על חצי האי האיברי ולכפות את מרותם על השבטים המקומיים, בין בכוח בין בהסכמה. איליטוּרגיה (Illiturgia) נכבשה, קַסטוּלוֹ (Castulo) הוסגרה על ידי בוגדים מבית, ואַסטַפָּה (Astapa) הוכנעה בחרב. תושבי גאדס, שבה חנה חיל מצב קרתגי, עמדו להסגיר את העיר לידי הרומאים, אך דבר הקשר נחשף. מאגו ברקה, מפקד חילות הקרתגים, אסר את המורדים ומסר אותם לידי אדרבעל, כדי שיעבירם לקרתגו למשפט.

==הלחימה ותוצאותיה==
הקושרים הועלו על חמש-חתרית קרתגית שלוותה על ידי שמונה תלת-חתריות בפיקודו של אדרבעל. אדרבעל הוציא לים תחילה את החמש-חתרית, משום שהייתה כבדה ואיטית מהתלת-חתריות, ושט עם שאר האוניות מרחק לא רב אחריה. לייליוס יצא מקַרְטֵיָה, הוא עצמו בחמש-חתרית ועימו עוד שבע תלת-חתריות, כדי ללכוד את החמש-חתרית הקרתגית, וכך אירע ששני הצדדים נפגשו באמצע המצר. ליוויוס מספר, כי בשל הזרם המהיר במצר לא יכלה החמש-חתרית הקרתגית להסתובב ולהפנות את חרטומה אל ספינות האויב המתקרבות. אדרבעל היסס אם לחוש לעזרתה של החמש-חתרית או להסתער על אוניות האויבים, ועוד הוא מתלבט התקרבו אוניותיו של לייליוס והתלקחה הלחימה. בשל השטף המהיר של הזרם לא יכלו שני הצדדים לשלוט באוניותיהם, והלחימה לא הייתה כבקרב ימי סדור אלא בערבוביה ועל פי יד המקרה. הספינות הוטחו זו בזו, אונייה רודפת שנלכדה בזרם סבה פתאום לאחור כאילו הייתה במנוסה, ואונייה שהסתערה כדי לנגח הוסטה לפתע הצדה ונוגחה בעצמה. הקרב הוכרע בסופו של דבר על ידי החמש-חתרית הרומית, שיתרונה היה בכובדה ובהילוכה האיטי, ועל כן לא נכנעה בקלות לזרם החזק. היא ניגחה וטיבעה שתי תלת-חתריות קרתגיות, שברה בחרטומה את משוטי צד אחד של תלת-חתרית אחרת, ועמדה להתנפל על שאר האוניות אלמלא החליט אדרבעל לנתק מגע ולהימלט מזירת הקרב אל אפריקה ואיתו ארבע מאוניותיו הנותרות.

לתוצאות הקרב לא הייתה כל השפעה על המערכה ביבשה, אך מתיאורו של ליוויוס ניתן ללמוד על ההבדלים בין התלת-חתריות לחמש-חתריות: הקווינקוורמות היו איטיות מטרירמות; הן היטיבו מהן להישמע להגה בשל כובדן הרב; הן לא הוסטו בקלות מנתיבן על ידי זרמים חזקים המשנים את כיוונם.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*Cambridge Ancient History, Vol. VIII. Edited by S.A. Cook et al. Cambridge University Press, 1954. Pp. 89-91..
* Livius. Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1919-1959. (Volume 8, Books 28-30)
* Morrison, J.S., Greek and Roman Oared Warships, 399-30 B.C.. Oxford, Oxbow Books. 1996.
* Oxford Classical Dictionary, edited by Simon Hornblower and Antony Spawforth. 3rd edition, revised. Oxford University Press, 2003. s.v. "Carteia", p. 294-295.
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:המלחמה הפונית השנייה: קרבות ימיים
קטגוריה:הזירה האיברית במלחמה הפונית השנייה
הגופה

הגופה היא מיני-סדרה מסוגת מותחן-פשע-מדע בדיוני בריטית שנכתבה ונוצרה בעיקר עבור נטפליקס על ידי פול טומאלין, המבוססת על הרומן הגרפי של DC קומיקס באותו שם שנכתב על ידי סי ספנסר ואויר על ידי דין אורמסטון, טולה לוטי, מגהן הטריק ופיל ווינסלייד. הסדרה מורכבת משמונה פרקים והוצגה בבכורה בנטפליקס ב-19 באוקטובר 2023.

הסדרה עוקבת אחר חקירת רצח סבוכה בוייטצ'אפל שבלונדון בארבע תקופות היסטוריות שונות: 1890, 1941, 2023 ו-2053, כאשר בכל מקרי הרצח מופיעה אותה הגופה בדיוק באותו המקום ועל השפעת הרצח על עתיד הממלכה.

בסדרה יש כאמור ארבעה צירי זמן שונים. בכל ציר זמן מופיעה גופה עם פצע ירייה בעין. כאשר בכל הצירים מתבצעת חקירה של הרצח. תוך כדי התקדמות הפרקים מבינים את ההקשר בין הגופות השונות ומתברר שבעתיד קיימת טכנולוגיה של מסע בזמן.

== שחקנים ==
=== שחקנים עיקריים ===
* ג'ייקוב פורצ'ן-לויד בתור השוטר צ'ארלס וייטמן (1941)
* שירה האס בתפקיד השוטרת אייריס מייפלווד (2053, 1890, 2023)
* אמאקה אוקאפור בתפקיד השוטרת שהרה חסן (2023, 2053)
* קייל סולר בתפקיד המפקח הכללי אלפרד הילינגהד (1890)
* טום מאתרסדייל בתפקיד הגופה/גבריאל דפו (בכל התקופות)
* מייקל ג'יבסון בתפקיד השוטר והשותף של שהרה, ג'ק ברבר (2023)
* סטיבן גרהם בתפקיד אליאס מאניקס / סר ג'וליאן הארקר (בכל התקופות)
* גרטה סקאקי בתפקיד פולי (1941)

=== שחקנים משניים ===
* דרק רידל בתפקיד השוטר קאלווי (1941)
* ג'ורג' פרקר בתפקיד הנרי אש (1890)
* גבריאל האוול בתפקיד אליאס מניקס (2023)
* אנה קלדר-מרשל בתפקיד ליידי הארקר (1890)

=== כוכבים אורחים ===
* ג'וני קווין בתפקיד פארל (1941)
* אלכסנדרה רואץ' בתפקיד מגי (2023)
* מארק לואיס ג'ונס בתפקיד אנדרו מורלי (2023)
* קייט אשפילד בתפקיד איליין מורלי (2023)
* נטלי גאווין בתפקיד שרה מאניקס (2023)
* קיי אלכסנדר בתפקיד לוחמת היחידה ללוחמה בטרור (2023)

== הפקה ==
הסדרה הוכרזה בפברואר 2022 כאשר פול טומאלין הוגדר כיוצר ומפיק בפועל. Moonage Pictures הוכרזה כחברת ההפקה. לצוות הכתיבה צורפה גם דנוסיה סמאל.

ביולי 2022 לוהקו שירה האס, סטיבן גרהאם, ג'ייקוב פורצ'ן-לויד, קייל סולר ואמאקה אוקאפור.

=== צילום ===
הצילומים החלו ב-16 במאי 2022<ref name="WONBodies"></ref> עם הצלם ג'ואל דוולין. סצנות רבות שצולמו בעיר העתיקה של האל תוך שימוש בבניינים הוויקטוריאניים המפוארים במרכז העיר האל וכמה סצנות צולמו על סיפון הסירות של הורנבלואר קרוזס ביורק ובחצר הסירות סיטי קרוזס ביורק.<ref name="Watch"></ref> רבות מהסצנות העתידניות צולמו באוניברסיטת לידס.<ref name="Screen Yorkshire"></ref>

== ביקורות ==
האתר Rotten Tomatoes דיווח על דירוג ממוצע של 6.6/10, בהתבסס על 18 ביקורות. Metacritic, המשתמשת בממוצע משוקלל, דירגה ציון של 65 מתוך 100 על סמך 7 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל". ב-Tvbee, האתר "סרט" ובעיתון הארץ פורסמו ביקורות בינוניות-חיוביות על הסדרה, בדגש חיובי על המשחק של שירה האס הישראלית.

באתר IMDb קיבלה הסדרה ציון של כ-7.4 על סמך 23 אלף ביקורות.

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!מועמד/ים
!תוצאה
!מקור
|-
!2024
!פרס התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה
|המיני-סדרה או סדרת האנתולוגיה הטובה ביותר
|"הגופה"
|
|<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה של DC קומיקס
קטגוריה:סדרות מתח בריטיות
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2020