OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ברוך חפץ (עורך ספרותי)

ברוך חפץ (29 ביולי 1932 - 17 במרץ 2019) היה עורך ספרותי ישראלי, מייסדו ועורכו הראשון של כתב העת הספרותי "עכשיו".

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים למשפחה ירושלמית ותיקה, דור חמישי בירושלים.

בשנת 1957 הוציא לאור קובץ ספרותי בשם "אוגדן", במטרה להעניק במה ספרותית לדור החדש בספרות העברית. לאחר כשנתיים הוחלף שמו של כתב העת ל"עכשיו".

הגיליון הראשון של כתב העת בשמו החדש "עכשיו" ראה אור בשנת 1959, וצורפו אליו חברי מערכת נוספים – נתן זך, יהודה עמיחי וגבריאל מוקד. בכרך זה פורסם המאמר "הרהורים על שירת אלתרמן", מאת המשורר נתן זך. מאמר זה, אשר כלל ביקורת חריפה ויוצאת דופן על שיריו המוערכים של נתן אלתרמן, היווה אחד משיאיו של מרד הדור הצעיר של משוררי המדינה בפאתוס הלירי של משוררי הדור הקודם, והוא מסכם את הכללים החדשים לשירה עברית.

חפץ שימש כעורך הראשי של כתב העת "עכשיו" וכמרכז המערכת, והוא המשיך במלאכת עריכת כתב העת, יחד עם גבריאל מוקד, במשך שנים רבות.

כתב העת "עכשיו" העניק הזדמנות ליוצרים צעירים להוציא את יצירותיהם לאור, ותרם להפיכתם של יוצרים רבים, ביניהם יונה וולך, דוד אבידן, דליה רביקוביץ' ורבים אחרים, ליוצרים מרכזיים במדינת ישראל.

לצד כתב העת "עכשיו" הקימו חפץ ומוקד את "הוצאת עכשיו", במסגרתה ראו אור למעלה מ–70 ספרים, רובם יצירות ראשונות של יוצרים, ביניהם: אהרן אפלפלד, עדי צמח, יהודה עמיחי, דוד אבידן, יאיר הורוביץ, יונה וולך, אהרן שבתאי, מנחם בן ומאיה בז'רנו.

עיקר המימון לכתבי העת ולהוצאת הספרים נעשה מכיסו הפרטי של חפץ. כתב העת והוצאת הספרים לא זכו, במרבית המקרים, לתמיכה כספית ממקורות ציבוריים.

חפץ גם הוציא לאור את הספר "אמרי חפץ" – סדר תפילות ותשבחות לכל ימות השנה ומועדיה.

נפטר ב-17 במרץ 2019.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:מו"לים ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
איחוד יחסי

איחוד יחסי היא שיטת טיפול חשבונאית אפשרית בשליטה משותפת על חברה, על פיה החברה המחזיקה מאחדת את חלקה היחסי (על פי אחוזי ההחזקה שלה) בכל אחד מפרטי הנכסים, ההתחייבויות, ההכנסות וההוצאות של החברה המוחזקת.

לעיתים חברה המחזיקה מניות של חברה אחרת מקיימת שיתוף חוזי מוסכם עם בעלי המניות האחרים, בשליטה על הפעילות הכלכלית של החברה המוחזקת. שיתוף זה יוצר למעשה שליטה משותפת, המתקיימת רק כאשר החלטות פיננסיות ותפעוליות אסטרטגיות, המתייחסות לפעילות, דורשות החלטה פה אחד של הצדדים ששולטים במשותף. 

נציין כי על פי התקינה הישראלית ישנה חובה לבצע איחוד יחסי במקרים בהם מתקיימת שליטה משותפת. על פי התקינה הבינלאומית ניתן לבחור אם לבצע איחוד יחסי או לטפל בהשקעה על פי שיטת השווי המאזני.

על פי התקינה הבינלאומית IFRS 11 משנת 2013 לא ניתן יותר להשתמש בשיטת האיחוד היחסי אלא רק בשיטת השווי המאזני על פי תקן חשבונאות IAS 28.

==דוגמה==
חברה א' מחזיקה 50% בחברה ב' שהוקמה על ידה (כלומר אין מוניטין והפרשים מקוריים אחרים) ומוחזקת בשליטה משותפת עם חברה ג'. <br />
להלן תמצית מאזן חברה ב' ליום 31/12/2008:<br />
{| class="wikitable"
|-
| הון חוזר נטו || 100 מש"ח
|-
| נכסים קבועים || 250 מש"ח
|-
| סה"כ || 350 מש"ח
|}

{| class="wikitable"
|-
| התחייבויות לזמן ארוך || 200 מש"ח
|-
| הון עצמי || 150 מש"ח
|-
| סה"כ || 350 מש"ח
|}

במידה וחברה א' תיישם את שיטת האיחוד היחסי היא תיקח 50% בכל נכס והתחייבות של חברה ב' ותאחד אותם במאזנה (כמובן שבהקבלה גם תוצאות הפעילות של חברה ב' תאוחדנה במסגרת דוח רווח והפסד של חברה א').

נניח שכל מה שיש בחברה א' זה ההשקעה בחברה ב' שמומנה על ידי הלוואה בגובה 50 מ' ש"ח והון עצמי בגובה 25 מ' ש"ח (כלומר, במאזן חברה א' יוצג נכס השקעה בחברה ב' של 75 מ' ש"ח מול התחייבויות לזמן ארוך של 50 מ' ש"ח והון עצמי של 25 מ' ש"ח). כעת לאחר האיחוד היחסי, המאזן המאוחד של א' יראה כדלקמן:
{| class="wikitable"
|-
| הון חוזר נטו || 50 מש"ח = 100/2 
|-
| נכסים קבועים || 125 מש"ח = 250/2 
|-
| סה"כ || 175 מש"ח
|}

{| class="wikitable"
|-
| התחייבויות לזמן ארוך || 150 מש"ח = 200/2 +50 
|-
| הון עצמי || 25 מש"ח (רק של חברה א')
|-
| סה"כ || 175 מש"ח
|}

==הערות שוליים==
קטגוריה:חשבונאות
דמויות גפרורים

דמות גפרורים. נוצר באמצעות [[אדובי פלאש]]
דמויות גפרורים (באנגלית: Stick figures) הוא כינוי לסוג מאוד פשוט של ציור בני אדם, שמורכב ברובו מקווים ישרים ונקודות. דמויות אלו פופולריות עקב פשטות ומהירות יצירתן.

בדמויות גפרורים הראש בדרך כלל מיוצג על ידי עיגול, שלו מתווספים לפעמים פרטים נוספים, כמו פה, עיניים, שיער ועוד.

==היסטוריה==
דמויות גפרורים נוצרו כבר בזמנים פרהיסטוריים. בתקופות מאוחרות יותר, ניתן למצוא ואריאציות של דמויות גפרורים בכתב החרטומים המצרי, ובכתב הסיני.
השימוש הבינלאומי הראשון בדמויות גפרורים היה באולימפיאדת טוקיו ב-1964. כמו כן היה שימוש בדמויות גפרורים גם באולימפיאדת מינכן ב-1972.

דמויות גפרורים נפוצות גם בוובקומיקס, לדוגמה xkcd, באנימציות פשוטות, ובמשחק איש תלוי שבו דמות של איש תלוי נבנית במהלך המשחק. ניתן ליצור אנימציות פשוטות בעזרת Pivot Stickfigure Animator.

==ראו גם==
* איש תלוי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציור
קטגוריה:הנפשה
קטגוריה:סמלים
סונדארה ראמאסוואמי

סונדארה ראמאסוואמי (בטמילית: சுந்தர ராமசாமி; 1931–2006) היה סופר, משורר, מתרגם טמילי ואבי הספרות המודרנית הטמילית. ספרו: סיפורו של עץ התמרהינדי. תורגם לאנגלית, הינדית, מלאיאלאם ולעברית והוא הספר הראשון שתורגם מטמילית לעברית.

== חייו ופעילותו ==
סונדארה ראמאסוואמי נולד ב־30 במאי 1931 בדרום הודו בעיר קוטאיאם במדינת קרלה. משפחתו הייתה טמילית. מאידך מכוון שהטמילים היוו מיעוט בקרלה נאלץ סונדארה לרכוש את השכלתו העממית בשפת המלאיאלאם, בשפת סנסקריט ומעט באנגלית.
רק בשנת 1947 למד הסופר קרוא וכתוב בשפת אבותיו, טמילית וזאת לאחר שהמשפחה עברה לנאגרקוייל המצויה בקצה תת-היבשת ההודית. לפיכך ספג הסופר את תרבות המעורבת של אזור הגבול בין קרלה לטמיל נאדו בה הטמילית והמלאיאלאם מעורבות זו בזו והערבוב הלשוני הזה שימש רקע לרומאן: סיפורו של עץ התמרהינדי. סונדארה החל לכתוב את הרומן בשנת 1959 והספר יצא לאור ב-1966. הספר נחשב למהפכני מבחינה לשונית ואף סגנון הכתיבה של הרומן מהווה פריצת דרך, סונדארה בחר לכתוב בסגנון פרוזה תיאורית בעוד הספרות הקלאסית הטמילית התאפיינה בחריזה ובתבניות קבועות. טמילית היא שפה המתאפיינת בפער גדול בין השפה הכתובה לבין השפה המדוברת, ועד צאת הספר לאור, לא הצליח איש להעביר את השיח העממי הטמילי לדפוס בשפה טמילית פורמלית. סונדארה היה החלוץ בתחום זה ולמעשה יצר במו ידיו את הספרות הטמילית המודרנית. החל משנות השישים החלו סופרים נוספים לכתוב ספרות מודרנית טמילית המצליחה להעביר במדויק את שפת היומיום הטמילית. ניתן לציין את שמו של הסופר ומבקר הספרות הטמילי B .Jeyamohan אשר הושפע מאוד מכתיבתו של סונדארה.

סונדארה הושפע מתפיסת העולם של המנהיג הדגול ההודי, מוהנדס קרמצ'נד גנדי, והמיסטיקן ההודי: ראמאקרישנה. בשנת 1957 נפגש עם הסופר M.Govindan שנחשב לאחד מבכירי הסופרים הכותבים בשפת המלאיאלאם והם הפכו לחברים טובים במשך כל חייהם וידידות זו אף הובילה להשפעות ספרותיות הדדיות. בשנת 1952 התוודע אל העיתונאי והמנהיג הקומוניסט הטמילי TM Chidambara Ragunathan. סונדארה הושפע מאוד מהפילוסופיה המרקסיסטית והיא החלה להשפיע על השקפת עולמו ועל יצירתו הספרותית. בשנת 1959 פרסם סונדרה את שירו הראשון
תחת שם העט Pasuvia ותחת שם העט הזה פרסם את כל שיריו, ניתן לציין את אוסף שיריו: כלבים של חצות.
מלבד היותו סופר ומשורר, היה סונדארה מבקר ספרות, מסאי ואף מתרגם. הוא תרגם יצירות מאנגלית לטמילית ויצירות חשובות משפת המלאיאלאם לטמילית ובכך הביא להתפתחות הספרות הטמילית המודרנית, בנוסף הרבה הסופר לבקר בחו"ל ולהשתתף באירועים ספרותיים בינלאומיים ולייצג בהם את הספרות המודרנית הטמילית ואת התרבות הטמילית. הוא נפטר בשנת 2006

== ספריו שתורגמו לעברית ==
* סיפורו של עץ התמרהינדי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, המועצה הציבורית לתרבות ואמנות, המפעל לתרגום יצירות מופת. מטמילית: רונית ריצ'י, אחרית דבר: דוד שולמן, 2000

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.kibutz-poalim.co.il/htmls/product.aspx?c0=38485&bsp=37635 על סיפורו של עץ התמרהינדי] 
* [http://tamilnation.co/hundredtamils/ramaswamy/index.htm כתבה על הסופר (באנגלית)]

קטגוריה:סופרים הודים
קטגוריה:משוררים הודים
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1931
קטגוריה:הודים שנפטרו ב-2005
מערכת שכר

מערכת שכר היא מערכת מידע המשמשת לחישובי שכר על פי פרמטרים שנקבעו מראש.

מערכות השכר מאפשרות חישוב אוטומטי של משכורת העובד על פי פרמטרים וחוקיות שנקבעו מראש לפי השיוך של העובד להסכם קיבוצי או לפי חוזה אישי, ובכך מקטינה את הסיכוי לתשלום שלא על פי חוק ומאפשרת לוודא קיום של דיני העבודה וזכויות העובד.

מערכות השכר משמשות בראש ובראשונה לחישוב שכרו והנפקת תלוש המשכורת של העובד, המסמך המפרט את פרטי השכר ששולם לעובד ממקום עבודתו אחת לתקופה מוגדרת (שבוע, חודש וכו', בהתאם למקובל במקום העבודה). על פי חוק ישנה חובה לספק לכל עובד תלוש משכורת עם כל הפרטים שנקבעו בחוק.

מלבד השימוש הבסיסי של הנפקת תלושי משכורת, מערכות השכר משמשות ככלי לבדיקת הוצאות הארגון, ביצוע סימולציות והערכת רווחיות של עובדים/מחלקות בארגון. סימולציות אלו מאפשרות לבחון את ההוצאות העתידיות של הארגון במצבים שונים.

== סוגי מערכות שכר ==
בדומה למערכות מידע מתחומים אחרים, מערכות שכר עשויות להיות מערכות אינטרנטיות מלאות, תכנות מדף + תמיכה אופתרון כולל הכולל מערכת מידע וחשב שכר.

תוכנות מדף מפותחות עבור חישוב שכר כללי, בניגוד למערכות השכר המורכבות המפותחות במיוחד עבור ארגון מסוים. מערכות אלו פותחו על מנת לתת פתרון הולם לרוב החברות והעסקים במשק תוך התאמה מינימלית שמתבצעת בתוכנית המדף, תוכניות שכר אלה זולות יחסית ובתוספת תשלום ניתן לקבל תמיכה ועדכונים מבית התכנה שפיתח את תוכנת המדף.

מערכות השכר המורכבות מיושמות בדרך כלל בארגונים גדולים, בהם יש הסכמי שכר, נהלים וחוקים הדורשים מורכבות שאינה קיימת בתכנות המדף. מערכות מסוג זה ניתן למצוא בין היתר בחברות ענק ובמשרדי ממשלה. חברה המספקת פתרון של הפעלה ויישום מערכת שכר מורכבת, בדרך כלל נותן פתרון מלא הכולל תמיכה של חשבי שכר ותמיכה של אנשי מקצוע בתחום התכנה ומערכות המידע.

== ראו גם ==
* תלוש שכר

==לקריאה נוספת==
* דוד שי, שכר - תכנון, ניהול, חשבות, הוצאת סדן, 2002, פרק ט"ז - מערכת מידע משולבת לניהול משאבי אנוש.

קטגוריה:מערכות מידע
מילדין שוביץ'

מילדין שוביץ (Miladin Šobić, בקירילית: Миладин Шобић; נולד ב-7 בינואר 1956, ניקשיץ') הוא זמר ממונטנגרו וכותב שירים.

שוביץ' היה זמר פעיל בסוף שנות השבעים של המאה ה-20 ובתחילת שנות השמונים ביוגוסלביה, הוא היה פופולרי במיוחד במונטנגרו, סרביה, בוסניה והרצגובינה וקרואטיה. שירתו בעיקרה מלנכולית והמוזיקה נשלטת על ידי גיטרה אקוסטית.

==קורות חיים==
שוביץ' נולד בעיר ניקשיץ' השוכנת במרכז מונטנגרו. תחילת יצירתו המוזיקלית החלה בבית הספר התיכון בכתיבת שירים ובהלחנת מוזיקה. לאחר התיכון עבר לדוברובניק שם החל ללמוד תיירות בקולג'.

את שיריו המפורסמים ביותר יצר בהיותו סטודנט. בשנת 1975 פרסם את שירו הראשון "To sam ja" (זה אני) שהפך להמנון הבלתי רשמי של הסטודנטים בדוברובניק. בשנת 1976 השתתף בפסטיבל "Omladina76" (נוער 76) שהתקיים בעיר סובוטיקה (Subotica) שבצפון סרביה. שוביץ' זכה במקום השני עם השיר "Daj nam neba" (תן לנו שמיים). בשנת 1978 השתתף בפסטיבל האביב למוזיקה שהתקיים בבלגרד עם שירו "Bolesno ljeto" (קיץ חולה) וזכה בפרס על המילים הטובות ביותר.

בין השנים 1982-1981 שיתף פעולה עם נגן הפסנתר גאבור לנדל (Gabor Lenđel) בהוצאת שני תקליטים. התקליטים יצאו בחברת התקליטים היוגוסלבית לשעבר "דיסקוטון" (Diskoton). בשנת 1981 יצא תקליטו "Ožiljak"' (הצלקת), ובשנת 1982 יצא תקליטו "Umjesto gluposti" (במקום טפשות). שוביץ' הקליט אלבום שלישי בשם "Barutana Ljubavi" (אבקת אהבה). בעקבות מות אחותו גנז את התקליט והפסיק ליצור ולשיר.

שוביץ' חזר לעיר הולדתו ניקשיץ', ומעולם לא חזר לשיר, למרות שמועות רבות על חזרתו לשיר, והפופולריות הרבה שלו במונטנגרו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זמרים-יוצרים
קטגוריה:מונטנגרים
קטגוריה:מונטנגרו: תרבות
קטגוריה:ילידי 1956
הנרי ראסל

הנרי ראסל (באנגלית: Henry Russel; 24 בדצמבר בין 1812 ל-1815 - 9 בדצמבר 1900) היה מלחין, פסנתרן וזמר יהודי-אנגלי.

==חייו==
ראסל נולד בשירנס. את הקריירה המוזיקלית שלו החל בילדותו, בשירה בלהקת האופרה לילדים של רוברט אליסטון. אחרי שהתחלף קולו החל ללמוד הלחנה באיטליה אצל רוסיני ובליני. אחרי שובו לאנגליה ניצח תקופת מה על מקהלת תיאטרון המלך. לאחר ניסיון קצר בקריירה של סולן קונצרטים בקנדה, התיישב ברוצ'סטר שבמדינת ניו יורק כנגן עוגב ומנצח מקהלת הכנסייה הפרסביטריאנית בעיר וכמורה באקדמיה למוזיקה של רוצ'סטר. בשנת 1936 פרסם את שירו הראשון בניו יורק ובסתיו של אותה שנה הופיע שם לראשונה כזמר.

בשנים הבאות סייר ברחבי ארצות הברית והופיע בשירה בליווי עצמו בפסנתר בתוכניות, שהתבססו כמעט לגמרי על יצירותיו הוא ונהנו מפופולריות רבה. הופעות הסולו שלו כזמר ומלווה גם יחד היו ייחודיות לתקופתו - אפילו ג'ני לינד נעזרה בזמרים תומכים ובנגנים מלווים. עם זאת, בניו יורק ובבוסטון היה סגנונו שנוי במחלוקת בקרב העלית התרבותית.

בראשית שנות ה-40 של המאה ה-19 חזר ראסל לשנים אחדות לאנגליה והופיע לראשונה בלונדון, ולאחר גיחה נוספת לארצות הברית בשנת 1843, חזר לאנגליה והשתקע שם. עד ראשית שנות ה-60' היה פעיל כזמר וכמלחין התמיד כמעט עד יומו האחרון.

==יצירתו==
ראסל חיבר שירים רבים, מהם שנכתבו בשנותיו בארצות הברית ויצאו מחדש באנגליה למילים של משוררים אנגלים. בין יצירותיו בלדות פשוטות, שההרמוניות והליווי שלהן מזכירים אופרה איטלקית. אופיין הסטטי של המלודיות התאים לביצוע בסגנון שירה דיבורית. בין השאר כתב שירי מחאה בנושאים חברתיים, בהם המצב הקשה במוסדות פרטיים לחולי נפש, מצוקתה של אם נטושה, גזענות. עבדות ותלאות המהגרים. כמה משיריו נשארו פופולריים גם במאה ה-20.

להנרי ראסל היו ארבעה בנים, משני פרקי נישואים, בהם הסופר ויליאם קלארק ראסל, הנרי ראסל (אמרגן) (1871-1837), אמרגן אופרה בארצות הברית ובאנגליה, והמנצח סר לנדון רונלד.

ביוגרפיה מפורטת, "חיים על גל אוקיינוס: סיפורו של הנרי ראסל" מאת אנדרו לם, יצאה לאור בהוצאת פולרס ווד בשנת 2007.

==קישורים חיצוניים==

* 

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.pdmusic.org/russell.html The Music of Henry Russell]
* [http://www.victorianweb.org/mt/parlorsongs/3.html Derek B. Scott sings "Woodman, Spare That Tree!"]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים אנגלים
קטגוריה:פסנתרנים בריטים
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים
קטגוריה:משפחת ראסל
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1812
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1900
טייארה

[[טומי לנג ושלומית טריגר-הגואל בפרימיירה של הסרט טייארה]]
טייארה הוא סרטו העצמאי של טומי לנג שהופק ב-2009. הסרט הראשון שביים הוא "טייארה", הסרט מועמד לפרס אופיר 2012 בקטגוריית הפרינג'.

זהו סרט פרידה של לנג מאשתו רותי שנפטרה מסרטן, לה מוקדש הסרט. זהו סרט אוטוביוגרפי המספר על חייו של לנג אחרי מותה, על השאיפה לזוגיות חדשה בצל הגעגועים לבת הזוג שהלכה לעולמה. לנג אומר:

הסרט היה פרויקט הגמר של לנג לתואר השני בקולנוע באוניברסיטת תל אביב. הסרט מספר את סיפורו של פטר, אלמן טרי בן 60 (רוברט הניג), שמרגיע את נפשו בהטסת עפיפונים על שפת-הים (טייארה משמעו עפיפון) ומנסה לשקם את חייו. פטר נפגש בסדרת דייטים לא מוצלחים ומייאשים, עד שהוא פוגש דרך חבר את נגה, עורכת דין גרושה (שלומית הגואל-טריגר), אם לנלי, ילדה בת שש עשרה (רוני פוקס) ומתפתחת ביניהם מערכת יחסים. באותה עת הוא היה צריך להתמודד עם בנו רמי (דני לשמן) שמתמכר לסמים עם מות אמו ונעצר על ידי המשטרה.

בסרט משולבים צילומים תיעודיים אמיתיים של אשתו של לנג, צילום קברה וסרטים ביתיים בהשתתפותה. בין אתרי הצילום היו ביתו של לנג וקברה האמיתי של אשתו.

הסרט מאוד נאמן לסיפור של החיים האמיתיים ומצולם בהתאם ללא תאורה מיוחדת, מה שעושה את זה מאוד ריאליסטי, על גבול התיעודי. לנג אמר:

לנג הוא המפיק, הבמאי, התסריטאי ואיש השיווק של "טייארה", אחד משני הצלמים ואפילו הופיע בו בהופעת קמאו. הסרט צולם במשך שמונה ימי צילום, בעזרת שני אנשי צוות: צלם (עופר פרג) ואיש קול (ליאור ששון). בפוסט-פרודקשן פעל גם עורך (יונתן צור).
הסרט הוקרן במשך מספר חודשים בסינמטקים ברחבי ישראל. לנג עורך הקרנות פרטיות עם הסרט בבתים פרטיים ובסופן נערך דיון עמו.

ב-2012 הופק סרט המשך לטייארה בשם "זוג או פרד".

==לעיון נוסף-כתבות, ביקורות==
* מאיר שניצר, "קולנוע ישראלי עצמאי: חיים קרועים בתמונות", מעריב המגזין, 3 ביוני 2009.
* לילי עבודי, "הסיפור המלא, בסרט", צומת השרון.
* סמדר סלטון, "חי בסרט", החיים הטובים, מאי 2011, עמ' 21-18.
* בילי בסרגליק, "חי בסרט", קול הרצליה, גיליון 751, 24 ביולי 2009, עמ' 35-34.
* גל עברי, "מעיף הטייארות", ישראל פוסט, 1 בפברואר 2011, עמ' 16.
* צפורה רומן, "לא קברתי את האהבה", לאשה, 1 ביוני 2009.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=01Hj2xfBnnI&feature=youtu.be הסרט המלא באתר יו טיוב]
* 
* ערן סויסה, , nrg מעריב, 10 בינואר 2011
* 
* יאירה יסמין, [http://www.epochtimes.co.il/news/content/view/15842/89/ "טייארה"- סרט אופטימי] , אפוק טיימס, 21 בינואר 2011
* 
* אורית הראל, [http://www.motke.co.il/SelectedArticle.aspx?ArticleID=6963 ביקורת קולנוע: טייארה], מערכת מוטק'ה, 10 בינואר 2011
* אלי שגב, [https://web.archive.org/web/20120720042405/http://www.edb.co.il/blog/archives/9093 תמונות ראשונות מתוך "פעם ראשונה לא נחשבת"], באתר אידיבי, 1 במאי 2011
* נחום מוכיח, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=4&Area=1&ArticleId=13985 ריאיון - תעשיית קולנוע של איש אחד], באתר הבמה, 17 בינואר 2011

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטים ישראליים עצמאיים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2009
קטגוריה:סרטי טומי לנג
קלובאזאם

קלובאזאם, המשווקת בשמות פריזיום (Frisium), אורבנול (Urbanol) ואונפי (Onfi) היא תרופה נגזרת של בנזודיאזפינים. היא שווקה כנוגדת חרדה מ-1975 וכתרופה אנטי-אפילפטית מ-1984.

== התוויות ==
מ-2005 מאושרת קלובאזאם (פריזיום) לשימוש בקנדה כתרופה משלימה במקרים של פרכוס טוני-קלוני, פרכוס חלקי מורכב והתקף מיוקלוני. קלובאזאם (אורבניל) מאושר כתרופה משלימה לטיפול בפרכוס חלקי מורכב, סוגים אחדים של סטטוס אפילפטיקוס, במיוחד בסוגים של מיוקלונוס, פרכוס חלקי פשוט, פרכוס חלקי מורכב.

משתמשים בתרופה גם לטיפול בחרדה אצל חולים שלא הגיבו לתרופות אחרות. בארצות הברית היא אושרה רק ב-25 באוקטובר 2011 לטיפול בתסמונת לנוקס-גסטו.

לעיתים משתמשים בקלובאזאם לטיפול בסוגי אפילפסיה עמידים לתרופות אחרות. לשימוש ארוך טווח בתרופה למניעת אפילפסיה יש חסרונות. החיסרון העיקרי הוא הפחתה של ההשפעה האנטי-אפילפטית משום שהגוף מתרגל לתרופה. לכן יש להעדיף תרופות אחרות לטיפול באפילפסיה.

=== זמינות ===
קלובאזאם זמין רק בצורת גלולות הנלקחות בפה בשל אי מסיסותו במים.
== תופעות לוואי ==

ישנוניות, האטת זמן תגובה, בלבול, כאבי ראש, יובש בפה, עצירות, אובדן תיאבון, בחילה, סחרחורת, חולשת שרירים, רעד קל באצבעות, פריחה בעור, אובדן זיכרון.

== התוויות נגד ==
אצל חולים שיש להם הלקויות הבאות יש להשתמש בקלובאזאם בזהירות רבה:
*מיאסטניה גראביס
*דום נשימה בשינה
*מחלות כבד חמורות כמו שחמת הכבד ודלקת כבד.

== סבילות ותלות ==

לעיתים מתפתחת אצל מי שלוקח קלובאזאם סבילות לאפקטים האנטי-אפילפטיים של התרופה ועלולים להתרחש התקפים כתוצאה מהפסקה מהירה מדי של נטילת התרופה.

קלובאזאם כמו בנזודיאזפינים אחרים עלולה לגרום לתלות גופנית, להתמכרות ולמה שידוע כתסמונת הפסקת נטילת בנזודיאזפינים. הפסקת נטילת קלובאזאם או תרופה אחרת השייכת לבנזודיאזפינים עלולה לגרום לסימפטומים של הפסקה הדומים לאלו הנראים כשמפסיקים לשתות אלכוהול או להשתמש בברביטורטים. ככל שהמינון גבוה יותר והתקופה בה לוקחים את התרופה ארוכה יותר כך גדל הסיכון בלחוות סימפטומים לא נעימים של גמילה. יש להפסיק טיפול בבנזודיאזפינים תוך הזמן הקצר האפשרי תוך שימוש במשטר הפחתה איטי והדרגתי

== פרמקולוגיה ==
קלובאזאם היא תרופה אנטי-אפילפטית. היא 1.5 בנזודיאזפינית, כלומר שבטבעת הדיאזפין שלה יש אטומי חנקן במקומות 1 ו- 5 (במקום במקומות הרגילים 1 ו- 4).

יש מחקר סמיות כפולה מבוקר שפורסם ב-1990 המשווה אותה לקלונאזפאם. 10 מ"ג או 20 מ"ג של קלובאזאם הרדימו הרבה פחות מאשר 0.5 מ"ג או 1 מ"ג של קלונאזפאם.

== אינטראקציה של התרופה ==
*אלכוהול מגדיל את הזמינות הביולוגית (המידה והקצב בהם נספגת התרופה בגוף ומשפיעה באופן פעיל על תפקודיו) ב-50%.
*סימטידין מגבירה את האפקטיביות של קלובאזאם.

== מינון יתר ==
בדרך כלל בנזודיאזפינים אינם קטלניים אם לוקחים מנת יתר שלהם אבל אנשים שיש להם בעיות רפואיות נוספות כמו מחלות נשימה או כאשר יש מינון יתר של בנזודיאזפינים הנלקחים יחד עם מדכאי מערכת עצבים מרכזית אחרים עלול הדבר לגרום למוות

==ראו גם==
* לבטיראצטם

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טיפול באפילפסיה
קטגוריה:תרופות נוגדות פרכוסים
קטגוריה:בנזודיאזפינים
Shemspeed

Shemspeed היא חברת הקלטות עצמאית אמריקאית וסוכנות לקידום מכירות, שעובדת בעיקר בז'אנרים היפ הופ, דאנסהול, פופ ומוזיקת עולם.

==היסטוריה==
"Shemspeed" הוקמה בשנת 2007 על ידי המייסד והמנכ"ל, ארז סאפאר, יחד עם אתר האינטרנט שלה, Shemspeed.com (שמציג את עצמו כאתר הגדול ביותר באינטרנט למוזיקה יהודית).

האתר Shemspeed.com מתעדכן מדי יום, ונותן למשתמשים ברחבי העולם גישה מיידית למוזיקה יהודית וקליפי מוזיקה, רשימות אירועים וביקורות. כדי לחגוג את ההשקה של האתר, הזמין סאפאר ארבעה קונצרטים בארבעה לילות בארבעה מקומות על פני הגלובוס - בירושלים, לונדון, ניו יורק ולוס אנג'לס. בקונצרטים הופיעו מעל 40 זמרים שונים.

בתחילת 2010, Shemspeed החלה למכור בצבעי כחול ולבן "כאפיה ישראלית" ובה מגני דוד והסיסמה "עם ישראל חי". הכאפיות יוצרו על ידי החברה של ברוך צ'רטוק, Dveykus. הכאפיות גרמו למחלוקת קלה עקב הקישור האסוציאטיבי שלהם ליאסר ערפאת. סאפאר הגן על מכירת הכאפיות, וציין שיהודים ילידים במזרח התיכון לבשו גרסה כלשהי של כאפיה במשך אלפי שנים.

== פסטיבל שירים ספרדיים יהודים ==
"Shemspeed" מארגנת את פסטיבל המוזיקה הספרדית היהודית במטרה להביא את המוזיקה הספרדית יהודית לקהל גדול יותר. חגיגה של שבעה ימים מתקיימת מדי שנה בחודש דצמבר באזור חנוכה במקומות שונים ברחבי ניו יורק, עם תוכניות להרחיב את הפסטיבל גם ללוס אנג'לס ומקסיקו סיטי. הניו יורק טיימס תיאר את הפסטיבל כבעל "ההרכב האקלקטי של אמנים מסורתיים ועכשוויים, כולל רבים המוקדש נשמע פיוזינג שונים או גישור חדשים וישנים". 

"Shemspeed" פרסמה בשנת 2010 אלבום אוסף מפסטיבל המוזיקה הספרדית יהודית, "Vol. 1", הכולל שירים ממגוון סגנונות רחב במזרח התיכון המבוצעים בידי אמנים יהודים נודעים, כולל מתיסיהו, בת פרעה, דיסקרייב ולהקת המושב.

==היפ הופ סולחה==
"Shemspeed" גם מארגנת את היפ הופ סולחה, סדרת קונצרטים המקדמת סובלנות דתית. בקונצרטים כיכבו זמרים יהודים כמו יורי ליין ו-Y-Love, יחד עם אמנים ערבים כמו ".N.O.M.A.D.S".

==רשימת אמנים חתומים נבחרים==
* בלו פרנג'
* דיסקרייב
* Y Love
* שי 360
* Diwon

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://soundcloud.com/shemspeed תיאור החברה]
* [https://shemspeed.bandcamp.com/ רשימת אלבומים של החברה]

קטגוריה:חברות תקליטים
קטגוריה:חברות אמריקאיות
יום גשר

ביחסי העבודה, יום גשר (מכונה לעיתים רק "גשר") הוא יום עבודה רגיל, שהוחלט לא לעבוד בו, משום היותו מגשר בין יומיים שאין עובדים בהם. בדרך כלל יום הגשר הוא היום שלאחר יום חג ולפני מנוחה שבועית (יום חמישי או יום שישי, לפי שבוע עבודה בן חמישה או שישה ימים) או יום ראשון שלאחר מנוחה שבועית, שאחריו חל יום חג.

עבור יום גשר הנקבע ביוזמת המעביד, חייב המעביד בתשלום שכר עבודה לעובדיו, אך אם יש לעובד ימי חופשה שנתית צבורים, רשאי המעסיק להוציאו לחופשה בתשלום ביום גשר, על חשבון מכסת החופשה. אם אין לעובד ימי חופשה שנתית צבורים, אין המעסיק רשאי לרשום לו יום חופשה בחובה על חשבון יום הגשר שניתן לו, אלא אם העובד הסכים לכך במפורש.

החלטה על יום גשר מתקבלת בדרך כלל אד הוק, לפי נוחות המעסיק, בדרך כלל בהסכמה עם העובדים, כמקובל ביחסי עובד-מעביד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:תגמול עובדים
קטגוריה:חופשה
מכון אלברט איינשטיין

ממוזער
מכון אלברט איינשטיין הוא מכון מחקר לא ממשלתי בבוסטון, ארצות הברית, העוסק במחקר והפצת ידע בנושא התנגדות לא אלימה וקידום השימוש באסטרטגיות לא אלימות בקונפליקטים ברחבי העולם.

==רקע==
המכון נוסד בשנת 1983 על ידי ג'ין שארפ, וקרוי על שם המדען המפורסם, אלברט איינשטיין שהיה מחויב לאי אלימות, וגילה בשנותיו המאוחרות חשיבות גדולה בצמצום האלימות בעולם. המכון מוקדש לקידום מחקר ושימוש פעולה אסטרטגי בסכסוכים אלימים ברחבי העולם. בין מטרותיו מונה המכון מחויבות להגנה על חופש, חירויות ומוסדות דמוקרטיים וצמצום האלימות הפוליטית בעולם באמצעות קידומן של אסטרטגיות של פעולה לא אלימה כחלופה.

==פעילות==
המוסד תומך בפרויקטים מחקריים, פעיל בייעוץ לתנועות התנגדות לדיכוי ותומכי דמוקרטיה ברחבי העולם (כולל קבוצות בבורמה, תאילנד, טיבט, לטביה, ליטא, אסטוניה, בלארוס, סרביה, שטחי הרשות הפלסטינית ועוד), ופועל לפרסם את העוצמה ואת הפוטנציאל של המאבק הלא אלים ברחבי העולם באמצעות הפצת חומרים כתובים, תרגומים, סדנאות, וקידום הרעיון בתקשורת. המכון הוציא לאור עצמאית ובשיתוף פעולה עם גופים נוספים עשרות כותרים בנושא ועשרות תרגומים לשפות שונות.

מכון אלברט איינשטיין מעמיד לשימוש חופשי של אנשים מרחבי העולם את פרסומיו המתורגמים ל-42 שפות שונות, כולל ספרים שלמים מאת ג'ין שארפ וממשיכי דרכו הזמינים באתר האינטרנט של המכון להורדה ושימוש ללא תמורה.

==ראו גם==
* ג'ין שארפ
* אי-אלימות
* אלברט איינשטיין

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20120212091318/http://www.aeinstein.org/organizationsa4f8.html אתר האינטרנט של המכון]
* [http://alllies.org/blog/archives/12600#more-12600 על מכון אלברט איינשטיין וג'ין שארפ] באתר "הכל שקרים"

קטגוריה:מכוני מחקר אמריקאיים
קטגוריה:הנצחת אלברט איינשטיין
קטגוריה:בוסטון: חינוך
קטגוריה:אי-אלימות
דוד טבק

דוד טבק קיצוני מימין עם חלק מהמשלחת הישראלית בהלסינקי, 1952
דוד טבק (5 באוגוסט 1927 - 21 ביולי 2012) היה אתלט ישראלי. אלוף ושיאן ישראל בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר (26 שנים). השתתף באולימפיאדת הלסינקי (1952) במדי נבחרת ישראל.

== קורות חיים ==
טבק גדל במושב בית עובד ולמד בבית ספר מקוה ישראל. הוא התאמן בהדרכתו של המאמן האמריקאי אירווינג מונדשיין.

במסגרת אליפות הפועל בקרב רב שנערכה בתל אביב בדצמבר 1946 קבע טבק בריצת 200 מטר 23.7 שניות.

במשחקי המכביה השלישית שנערכו בשנת 1950 סיים טבק במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.2 שניות.

בשנת 1951 קבע טבק בריצת 100 מטר שיא ישראלי חדש של 10.8 שניות.

בתחרות שנערכה באצטדיון ימק"א ירושלים בינואר 1952 קבע טבק בריצת 200 מטר שיא ישראלי חדש של 22.6 שניות, שיפור לשיאו של יהודה גבאי משנת 1947 - 22.8 שניות. בתחרות שנערכה בתל אביב במרץ אותה שנה הוא קבע בריצת 100 מטר שיא ישראלי חדש של 10.7 שניות ובריצת 200 מטר שיא ישראלי חדש נוסף של 22.5 שניות. באליפות ישראל שנערכה ביוני אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בשיא ישראלי חדש של 10.6 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 22.5 שניות. שיא זה החזיק מעמד 14 שנים ונישבר על ידי טיבור פרקש מהפועל רמת גן (10.5 שניות). נוסף לכך, הוא זכה בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.5 שניות. מספר ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה באנקרה בין נבחרות ישראל לטורקיה הוא קבע בריצת 100 מטר תוצאה של 10.8 שניות ובריצת 200 מטר תוצאה של 22.4 שניות והיה שותף לניצחון על הרביעייה הטורקית בריצת שליחים 4x100 מטר בשיא ישראלי חדש של 43.4 שניות.

באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיים טבק במקום 21 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.9 שניות (זמן אלקטרוני - 11.10 שניות) ובמקום 27 בריצת 200 מטר בשיא ישראלי חדש של 21.8 שניות (זמן אלקטרוני - 22.34 שניות).

ילדיו של טבק אף הם ספורטאים בעבר, בני טבק הוא כדורגלן מכבי תל אביב בעבר ואתי טבק, אצנית מצטיינת.

דוד טבק נפטר ב-21 ביולי 2012. נטמן בבית העלמין ברמת השרון.

== תארים והישגים ==
* בשנת 1978 זכה טבק בפרס, 30 הספורטאים הגדולים של ישראל, לכבוד שלושים שנות המדינה.

== שיאים אישיים ==
*ריצת 100 מטר: 10.6 שניות (1952)
*ריצת 200 מטר: 21.8 שניות (1952)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180728035641/http://www.sportweb.co.il/כתבות/598_ דוד טבק בן שמונים] מאת: ד"ר אורי גולדבורט ואלינור טילמן

==הערות שוליים==

קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:אלופי ישראל בריצה
קטגוריה:בית עובד: אישים
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
אנטוניו פנאקי

אנטוניו פנאקי (באיטלקית: Antonio Pennacchi; 26 בינואר 1950 – 3 באוגוסט 2021) היה סופר איטלקי.<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref>

פנאקי הוא זוכה פרס סטרגה לשנת 2010 על ספרו Canale Mussolini.

== ביוגרפיה ==
נולד בלאטינה בשנת 1950 למשפחת עובדים.<ref name=":0" /> אביו הגיע מאומבריה ואימו מוונטו. היו לו שישה אחים ואחיות. הוא התמסר לפוליטיקה מגיל צעיר, אך בניגוד לאחיו, שדבק בארגוני שמאל, הוא נרשם ל, מפלגה לאומנית נאו-פשיסטית ושמרנית-לאומית. אולם, לאחר זמן מה, הוא דחה את האידאולוגיה הנאו-פשיסטית, נקלע לעימות עם מנהיגי המפלגה וגורש. לאחר מכן, הוא תמך במרקסיזם ובקומוניזם והצטרף ל. הוא גורש ממפלגתו לאחר זמן מה.<ref name=":0" />

בסוף שנות השבעים הוא נכנס ל. לאחר מכן הצטרף למפלגה הקומוניסטית האיטלקית, ממנה גורש שוב בשנת 1983. לאחר מכן עזב את הפוליטיקה וסיים את לימודיו בהצטיינות בספרות ופילוסופיה באוניברסיטת סאפיינצה ברומא והחל את פעילותו כסופר.<ref name=":0" /><ref name=":1" />

רומן הבכורה שלו, ממותה, נדחה 55 פעמים על ידי 33 מו"לים, לפני שפורסם על ידי דונצלי בשנת 1987.<ref name=":1" />

בשנת 2001, הוא עזב את המוציא לאור דונצלי ועבר לארנולדו מונדדורי.

בשנת 2003, הוא הוציא לאור את ספרו האוטוביוגרפי "הקומוניסט הפשיסטי", עליו מבוסס הסרט משנת 2007, אחי הוא בן יחיד.<ref name=":0" />

בשנת 2007, הוא הצטרף למפלגה הדמוקרטית.

ב-3 באוגוסט 2021, מת פנאקי מהתקף לב בביתו בלאטינה. רגעים ספורים לפני מותו, הוא דיבר בטלפון עם אשתו, כשלפתע התמוטט. אשתו הזעיקה אמבולנס לקבלת עזרה רפואית. כשהרופאים הגיעו לביתו, מצאו את פנאקי מת. הוא מת בגיל 71.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:זוכי פרס סטרגה
קטגוריה:בוגרי ספיינצה – אוניברסיטת רומא
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1950
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2021
ICast

iCast הוא אתר אינטרנט ישראלי המרכז תוכני שמע המיועדים להשמעה דרך האתר או להורדה אל נגן נייד והאזנה לא מקוונת. האתר מציע תוכני מוזיקה, מדע, טכנולוגיה, ספורט, משפחה ויהדות, שמועלים לאתר ממספר מקורות שונים.
דף לדוגמה מהאתר
האתר הוקם על ידי מוטי ליפמן ואיל קיציס ב-2006. בשנת 2020 החברה נרכשה על ידי החברה השוודית סטוריטל.

==אודות==
האתר הוא פורטל המציע שידורים אינטרנטיים, כאשר החברה שמה לה למטרה יצירה של קהילת פודקאסטים פעילה בישראל, אשר תהפוך את הגולש ליוצר תכנים אקטיביים, כשקהילה זו תתחבר לקהילת הפודקאסטים הבינלאומית.

מגוון תוכני השמע באתר גדול ומורכב מתכנים אותם מעלים אנשים פרטיים, תוכניות רדיו ממגוון תחנות הרדיו בישראל מתחנות רדיו ארציות ואזוריות ועד תחנות רדיו חינוכיות, כגון קול הקמפוס. בנוסף מועלים באתר שידורים כמו: הרצאות אקדמיות מוקלטות (האוניברסיטה הפתוחה), מדריכי טיולים מוקלטים (למטייל) וספרים מוקלטים. כל התכנים של iCast זמינים אונליין או כהורדה ישירה, וניתן להאזין להם מכל מקום עם חיבור לרשת - המחשב האישי, הסמארטפון והטאבלט. בעזרת ההורדה הישירה, ניתן ליהנות מהתכנים בזמן טיסה, במכונית, או אפילו בחיק הטבע. ניתן גם להוריד אפליקציה חינמית של האתר לאייפון.

==תוכני פודקאסט==
ב-iCast יש יותר מ-3,000 פודקאסטים ומעל ל-60 אלף פרקים. העלאת התכנים חופשית וללא תשלום. באמצעות רישום לאתר יכולים הגולשים לשתף כל תוכן משודר עם קהילת המאזינים. כך מציע האתר נישות שונות הפונות לקהל הטרוגני המחפש את המעניין אותו.

==ספרי אודיו==
באתר ישנם מאות ספרי אודיו בתשלום, מהמיטב של הספרות העברית, לילדים, נוער ומבוגרים, חלקם מוקלטים בקולם של הסופרים עצמם וחלקם מוקלטים על ידי שחקנים וקריינים.

iCast עובדת בשיתוף עם הוצאות הספרים הגדולות בישראל (עם עובד, כנרת זמורה ביתן דביר, הקיבוץ המאוחד ועוד), האוניברסיטה הפתוחה, למטייל, ומיטב תחנות הרדיו בישראל. ב-iCast הגולשים יכולים להאזין במחשב, בסמארטפון, או בטאבלט, לספרים רבים.

iCast הולכת בדרכן של הוצאות הספרים הגדולות בעולם (Amazon, בארנס אנד נובל, Borders, BBC) שכבר למדו להכיר את הפוטנציאל הקיים בספרים המוקלטים ואת יכולתם להביא קהל חדש מבלי לנגוס במכירת הספרים המודפסים. אנשים ברחבי העולם מגלים את האפשרויות הגלומות בעולם האודיו ומקשיבים לספרים מוקלטים במהלך הנסיעה באוטו, אימון גופני וכדומה. עולם האודיו חשף את עולם הספרים גם לקהלים נוספים, כמו מוגבלי ראייה ודיסלקטים.

עדכון: נכון להיום אין פודקאסטים ותוכניות רדיו באתר iCast והוא משמש אך ורק כפלטפורמה לשמיעת ספרי אודיו בתשלום מנוי חודשי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [http://ihave-ipad.com/?p=425 פתרונות לקריאת ספרים באייפד בעברית ובאנגלית], אייפד ישראל, 12 באוגוסט 2011
* 
* [https://web.archive.org/web/20120124021242/http://www.nuritha.co.il/a349863-ראיון-עם-מוטי-ליפמן-ממייסדי-ומנכ-ל-חברת-icast-ארון-הספרים-הדיגיטלי ריאיון עם מוטי ליפמן, ממייסדי ומנכ"ל חברת iCast]
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים
קטגוריה:ספרים מוקלטים
לנדון רונלד

סר לנדון רונלד (נולד כלנדון רונלד ראסל) (באנגלית: Landon Ronald 7 ביוני 1873 - 14 באוגוסט 1938) היה מנצח, מלחין, פסנתרן, מורה לזמרה ומנהלן יהודי-אנגלי. רונלד היה בנו של הנרי ראסל, מלחין נודע של שירים פופולריים, ואחיו למחצה של האמרגן הנרי ראסל, מייסד להקת האופרה של בוסטון.

== קורות חיים ==
לנדון ראסל נולד בלונדון. בשנים 1884 עד 1890 למד בקולג' המלכותי למוזיקה ואחר עבד בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן והיה למנצח הלהקה הנודדת של אוגוסטוס האריס. ב-1894 סייר בארצות הברית כמלווה לנלי מלבה. משנת 1900 עבד בחברת ההקלטות "הגרמופון ומכונת הכתיבה בע"מ", קודמתה של חברת קול אדוניו HMV), תחילה כפסנתרן לליווי הקלטות מוקדמות של זמרים ידועי שם כמו צ'ארלס סאנטלי ואדלינה פאטי.

לזכותו של רונלד רשומה ההקלטה הראשונה מאז ומעולם של יצירת סולו לפסנתר: עיבוד של "ליבסטוד" מתוך טריסטן ואיזולדה של וגנר, שנעשתה בשנת 1900 על תקליט ברלינר של שבעה אינץ'.

משנת 1908 כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית החדשה (שנודעה כתזמורת רויאל אלברט הול בין השנים 1915 ל-1928). עם תזמורת זאת החל לערוך הקלטות בשנת 1909. כמו כן עבד עם התזמורת הסקוטית (בהמשך התזמורת הסקוטית הלאומית ובברמינגהאם, שם נודע (לדברי מבקר המוזיקה המקומי סידני גרו) בבניית תוכניות עתירות דמיון.

כמנצח יצאו לרונלד מוניטין בעיקר כמלווה קונצ'רטו; המבקר רוברט אלקין חלק לו שבח יוצא דופן כשתיאר את ארתור ניקיש כ"מלווה המעולה ביותר עד לנדן רונלד". שמו של רונלד נקשר גם עם המוזיקה של אדוארד אלגר, אך כיוון ששניהם עבדו עם אותה חברת הקלטות, הקליט רונלד רק יצירה אחת של אלגר, "מארש ההכתרה", ב-7 במרץ 1935 שנה לאחר מות אלגר. עם זאת, הוא היה הפסנתרן בביצוע הבכורה של הסונאטה לכינור ופסנתר במי מינור של אלגר בשנת 1919, עם הכנר ויליאם הנרי ריד.

רונלד חיבר יותר מ-200 שירים, בהם "סרנדה ספרדית", תיאור מסע לספרד לראות את עיר הבירה, שהטנור האיטלקי אנריקו קארוזו הקליט. שיר אנגלי, "למטה ביער", עודנו מבוצע.

רונלד קיבל תואר אבירות בשנת 1922. באותה שנה התפרסמו זיכרונותיו, "וריאציות על נושא אישי".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנצחים יהודים בריטים
קטגוריה:מלחינים יהודים בריטים
קטגוריה:מלחינים אנגלים
קטגוריה:פסנתרנים בריטים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים
קטגוריה:נגנים יהודים בריטים
קטגוריה:משפחת ראסל
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1873
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1938
דה נשיונל (להקה)

דה נשיונל (באנגלית: The National), היא להקת אינדי רוק אמריקאית אשר נוסדה בסינסינטי אוהיו, ארצות הברית בשנת 1999, ופועלת כיום מברוקלין, ניו יורק. שירי הלהקה, אשר תוארו כ״אפלים, מלנכוליים וקשים לפירוש״, מושרים בידי סולן הלהקה בעל קול הבריטון, מאט ברנינגר. שאר הלהקה מורכבת משני זוגות אחים: התאומים ארון (גיטרה וקלידים) וברייס (גיטרה) דסנר, והאחים סקוט (גיטרה בס) ובראיין (תופים) דבנדורף.

הלהקה הקליטה שבעה אלבומים. אלבומה Trouble Will Find Me היה מועמד לגראמי בקטגוריית "האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר" בשנת 2014.

==ביוגרפיה==
=== הקמה והיסטוריה מוקדמת ===
שורשי הלהקה נעוצים בלהקה מוקדמת יותר. בשנת 1991 מאט ברניגר וסקוט דבנדורף נפגשו באוניברסיטת סינסינטי, שם יסדו עם חברים נוספים את להקת ננסי, אשר סגנונה היה גראז' רוק. הלהקה פעלה כחמש שנים, אך הוציאה רק אלבום אחד בחברת וייף רקורדס.

בראיין ברייס וארון הם חברי ילדות אשר ניגנו לאורך השנים בלהקות שונות, ובשנת 1998 צירפו אליהם את מאט וסקוט.

הלהקה נוסדה בשנת 1999. שם הלהקה "דה נשיונל" נבחר עקב פעילות חברי הלהקה בנושאים חברתיים שונים.

בדצמבר 2020 יצא לאור השיר "Coney Island" של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, בו התארחה הלהקה.<ref></ref> השיר נכלל באלבום Evermore.<ref></ref>

==פוליטיקה ואירועים חברתיים==
* בשנת 2008 תמכה הלהקה במועמדות ברק אובמה לנשיאות ארצות הברית, וביחד עם להקת הברידרז הקימו קונצרט רוק לתמיכה.
* בשנת 2009 ניגנה הלהקה במופע התרמה עבור הבית הטיבטי של פיליפ גלאס בקרנגי הול בניו יורק.
* בשנת 2010 הופיעה הלהקה בפני 25,000 איש, כהקדמה לנאום הנשיא ברק אובמה בקונצרט מדיסון.

==אלבומים==
=== אלבומי אולפן ===
* 2001: The National
* 2003: Sad Songs for Dirty Lovers
* 2005: Alligator
* 2007: Boxer
* 2010: High Violet
* 2013: Trouble Will Find Me
* 2017: Sleep Well Beast
* 2019: I Am Easy To Find
* 2023: First Two Pages of Frankenstein
* 2023: Laugh Track

=== מיני-אלבומים ===
* 2004: Cherry Tree EP
* 2008: The Virginia EP

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות אינדי אמריקאיות
קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1999
הנרי ראסל (אמרגן)

הנרי ראסל (באנגלית: Henry Russell; 14 בנובמבר 1871–1937) היה אמרגן, מנצח, מנהל אופרה ומורה לשירה יהודי-אנגלי.

== ביוגרפיה ==
הנרי רונלד ראסל נולד בלונדון. הוא היה בנו של הנרי ראסל, מלחין, פסנתרן וזמר בריטון, אחיו של ההיסטוריון והסופר ויליאם קלארק ראסל ואחיהם למחצה של המנצח לנדון רונלד והכומר האפיסקופאלי הנרי לויד ראסל. לאחר סיום לימודיו באנגליה יצא ללמוד שירה וניצוח באיטליה.

ראסל החל את הקריירה המוזיקלית שלו כמורה לשירה, תחילה בלונדון ואחר ברומא. לאחר זאת עבד כמנצח בבתי אופרה שונים באיטליה. כמורה לשירה עזר בין השאר לשחקנית אליאונורה דוזה. ב-1904 ייסד את להקת האופרה סן קרלו, במקור השלוחה הנודדת של תיאטרון סן קרלו בנאפולי. הלהקה הייתה עד מהרה למוסד עצמאי ויצאה למסע הופעות בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בסתיו 1905. ראסל ולהקתו היו אחראים לכל ההצגות בעונת 1905-06 בקובנט גארדו, וראסל היה המנהל ו/או המנצח בכל ההפקות הללו.
 
אחרי סיום העונה בלונדון, יצאו ראסל ולהקתו לארצות הברית וקבעו את מושבם בבוסטון. משם יצאו מדי שנה, מ-1906 עד 1909, לסיורים ברחבי ארצות הברית, ברפרטואר שכלל בעיקר אופרות איטלקיות, נוסף להופעות בבוסטון. עם פתיחת בית האופרה של בוסטון ב-1909, הייתה הלהקה למעשה לגרעין שממנו צמחה להקת האופרה החדשה של בוסטון, שראסל היה שותף להקמתה עם המיליונר הבוסטוני אבן ג'ורדן הבן. הוא המשיך לנהל את להקת האופרה של בוסטון עד שפשטה את הרגל בשנת 1915.

אחרי סגירת להקת האופרה של בוסטון, החל ראסל לעבוד במטרופוליטן אופרה בניו יורק כמנהל נלווה של הלהקה. בסופו של דבר חזר לאנגליה, שם לקח חלק בניהול הפקות בתיאטרון ולדורף בלונדון. כן ניהל עונת אופרות בתאטר דה שאנס אליזה בפריז.

הנרי ראסל היה נשוי לנינה דנדרייד. הוא מת בלונדון בגיל 65.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמרגנים בריטים
קטגוריה:אמרגנים יהודים
קטגוריה:מנצחים יהודים בריטים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים בריטים
הנרי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1871
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1937
לטאת החולות

לטאת החולות (שם מדעי: Lacerta agilis) היא לטאה הנפוצה ברחבי אירופה עד מונגוליה במזרח. היא לא נפוצה בדרום אירופה (למשל בחצי האי האיברי, באיטליה ובטורקיה) ותפוצתה בלתי סדירה.

ללטאת החולות יש בבטן ובגב פס בהיר: אצל זכרים הצבע נוטה להיות כהה יותר ומבהיר חלקית או באופן מלא בעונת ההזדווגות. אורך גופה של לטאת החולות יכול להגיע עד 25 סנטימטר.

ללטאה זו מספר תת-מינים, תת-המין המערבי ביותר נקרא Lacerta agilis agilis. תת-המין העיקרי במערב אזור התפוצה הוא Lacerta agilis argus והוא בעל פס דק קטוע, או שלא קיים אצלו בכלל פס. לתת המין השני פס אדום-חום פשוט ללא כל סימני הגב. הפסים אצל הזכרים בשני תת-המינים הללו על הבטן בלבד, הופכים לירוקים בעונת החיזור והרבייה. לעומתם אצל הזכרים בתת-המינים המזרחיים (בעיקר Lacerta agilis exigua) הפס יכול להיות ירוק בהיר לא רק בעונת החיזור והרבייה. 

בבריטניה, לטאת החולות נפוצה בצפון מערב אנגליה שם היא נחשבת למין בסכנת הכחדה ומוגנת בקפדנות על פי החוק בבריטניה - כפי שהוא מוגנת ברחבי אירופה (זהו מין אירופאי מוגן). קרן הנאמנות לשימור נחשי בריטניה, שותפה ומובילה את תוכנית הפעולה לשימור לטאת החולות (SAP).
לעומת רוב מדינות אירופה, ברוסיה תת-המין Lacerta agilis exigua נפוץ מאוד ותרגום אחד משמותיו מרוסית הוא "לטאה נפוצה" (אם כי נפוץ גם שם אחר - Прыткая ящерица, שמשמעותו, 'לטאה זריזה' והוא תרגום של שמו המדעי של המין. המין הנקרא בעברית לטאה זריזה שייך לאותה משפחה, אך לסוג אחר - Phoenicolacerta). 

נקבת לטאת החולות מטילה ביצים בחול שטוף שמש, ומשאירה אותם לדגירה על החול החם.

==גלריה==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="2">
קובץ:Jaszczurka_zwinka.jpg|לטאת החולות.
קובץ:Sandlizrd.jpg|לטאת החולות בעונת ההזדווגות.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: לטאיים
קטגוריה:לטאיים
קטגוריה:צרפת: זוחלים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: זוחלים
קטגוריה:רוסיה: זוחלים
קטגוריה:קרואטיה: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
אמנת האומות המאוחדות בדבר חוזים למכר טובין בין-לאומי

אמנת האומות המאוחדות בדבר חוזים למכר טובין בין-לאומי (באנגלית: United Nations Convention on Contracts for the International Sale of Goods, או בקיצור המקובל: CISG) היא אמנה בינלאומית שנחתמה בווינה ב-11 במאי 1980, ושמטרתה היא הסדרה משפטית של חוזים בינלאומיים למכירת טובין. האמנה היא למעשה חוק חוזי מכר מאוחד (Uniform Law), שמטרתו היא התגברות על הקושי בחתימת חוזים בין צדדים ממדינות שונות ששיטות המשפט ביניהן שונות. עד דצמבר 2023 הצטרפו לאמנה 99 מדינות, מתוכן 97 מדינות גם אשררו אותה<ref></ref>. בין המדינות החתומות ישנן מדינות מפותחות ומתפתחות, מדינות השייכות למערכות המשפט הקונטיננטלי ולמערכות המשפט המקובל, מדינות שהיו חלק מברית המועצות לשעבר, סין, ומדינות מערביות. בשל עובדה זו, נחשבת האמנה לאחת מהאמנות המשפטיות המוצלחות ביותר. מדינת ישראל חתומה על האמנה, שנכנסה לתוקף בתאריך 1.2.2003, לאחר שאושררה בתאריך 22.2.2002 והוטמעה כתוספת [https://fs.knesset.gov.il/15/law/15_lsr_300168.pdf לחוק המכר (מכר טובין בין-לאומי), התש"ס-1999] בתאריך 5.2.2000.<ref></ref> מאותו מועד האמנה היא הדין החל על כל עסקאות ייצוא וייבוא של טובין שאחד הצדדים להם בישראל, ואשר לא הוחרגו על ידי האמנה עצמה או על ידי הצדדים עצמם במסגרת הדין. סעיפי האמנה פורשו על ידי מגוון רחב של פורומים, כולל בתי משפט, מוסדות בוררות במדינות שונות, וכתיבה אקדמית נרחבת. 

==המדינות החתומות על האמנה==
חתומות, אך טרם אישררו}}

== ראו גם ==
*מעמד גאוגרפי מוגן
*דיני חוזים
*המרכז האירופי לדיני נזיקין וביטוח

==קישורים חיצוניים==

* יונתן יובל ועדו שחם, "פרשנות ותום לב כאתגרים של גלובליזציה בחוק המכר הבין-לאומי". [http://132.64.17.108/article/12/1540 משפטים] מ 775-731, 2018. 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סחר בין-לאומי
קטגוריה:ישראל: אמנות והסכמים
חוזים למכר טובין בינלאומי
דיאודורוס הראשון

דיאודורוס הראשון, צועד בראש תהלוכת היוונים-אורתודוקסים, בחגיגות [[חג המולד בבית לחם]]
דיאודורוס קריבליס הראשון (ביוונית: Διόδωρος, 14 באוגוסט 1923 - 20 בדצמבר 2000), נזיר וכומר יווני, היה הפטריארך היווני-אורתודכסי של ירושלים, מה- 1 במרץ 1981, ועד ליום פטירתו.

== מנהיג ==
דיאודורוס נולד באי האגאי כיוס, והוטבל בשם דמיאנוס ג. קריבליס. בשנת 1938 בתקופת המנדט הבריטי, היגר קריבליס לארץ ישראל. הוא קיבל חינוך נוצרי, ובשנת 1944 קיבל על עצמו להיות נזיר, וקיבל את שמו החדש "דיאודורוס". 3 שנים מאוחר יותר, נהיה דיאודורוס כומר, ובשנת 1962 התמנה לארכיבישוף של הייראפוליס. הוא שירת בהייראפוליס עד לבחירתו לבישוף בפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברבת עמון, ובשנת 1981 התמנה לפטריארך היווני-אורתודוקסי של ירושלים.

כפטריארך של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית, חלש דיאודורוס על נכסי מקרקעין רבים ברחבי המדינה, ובירושלים בפרט. כפועל יוצא מכך היה מעורב במספר רב של עסקאות מקרקעין עם גורמים פרטיים, כמו עם נציגי המדינה, הקרן קיימת לישראל ועיריית ירושלים. בין ראש עיריית ירושלים טדי קולק ובין דיאודורוס, שררו יחסי ידידות שחרגו מכללי הנימוס המקובלים בין ריבון חילוני, ואיש דת זר.

באחרית ימיו התדרדר מצב בריאותו כתוצאה מנמק ברגל שנגרם ממחלת סוכרת, ומחלת כליות, שחייבה אותו לעבור טיפולי דיאליזה. את מצבו זה ניצל אדם בשם יעקב רבינוביץ לבצע תרמית הידועה כפרשת הקרקעות של הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית ברחביה. בפרשת הונאה זאת, שהתרחשה בשנת 2000, ביים רבינוביץ עסקת מקרקעין רחבת היקף, בין מדינת ישראל והקרן קיימת לישראל לבין הפטריארכיה, תוך שהוא מציג מצג שווא כאילו הוא מתווך בין שליחי המדינה לבין דיאודורוס, ומוכר להם קרקעות של הפטריארכיה הממוקמות ברחביה.

זמן לא רב לאחר החתימה לכאורה על העסקה, ב-19 בדצמבר 2000, מת דיאודורוס בירושלים כשהוא חלש ותשוש מסיבוכיי מחלתו. ב-22 בדצמבר 2000, הוא נקבר בקתדרלה של השליחים הקדושים על הר הזיתים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://orthodoxwiki.org/Diodoros_I_%28Karivalis%29_of_Jerusalem דיאודורוס הראשון] באתר ORTHODOXWIKI

== הערות שוליים ==

דיאודורוס
קטגוריה:פטריארכים של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית בירושלים
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1923
קטגוריה:נפטרים ב-2000
כיסוי עיניים

אישה עוטה כיסוי עיניים.
טקסט=
כיסוי עיניים הוא אביזר העשוי חומר רך ואטום לאור, בדרך כלל בד צפוף, המונח על-גבי העיניים העצומות של האדם העוטה אותו, כדי לכסות את העיניים ובכך למנוע ממנו מלראות. לאחר שהונח, יש לעגן אותו למקומו, כדי למנוע ממנו מלפול, באמצעות שרכים המקיפים את האוזניים, הדבקה לעור הפנים או קשירתו על העורף.

==שימושים==
בכיסויי עיניים ניתן להשתמש ליישומים שונים:
* כמסכה לשינה: כיסוי העיניים משמש כדי לחסום את האור כאשר אדם מתכוון ללכת לישון, ובמיוחד אם הוא מעוניין בכך במהלך טיסה, או עבור מי שהולך לישון במהלך היום. ההערכה היא שחסימת האור מאפשרת למשתמש להגיע לרמה עמוקה יותר של שינה. כיסוי עיניים גם יכול לספק הקלה עבור חולים בקלסטרופוביה שעוברים בדיקת דימות תהודה מגנטית (MRI). על חולי גלאוקומה להימנע משימושים אלו.
* כיסוי עיניים משמש במשחקי ילדים, כגון "הדבקת הזנב לחמור" ופינייטה.
* באמנויות לחימה משתמשים בכיסוי עיניים כדי לעודד הסתמכות על חושים אחרים, כגון מגע או שמיעה.
* כיסוי עיניים משמש ככלי לחסך חושי במדיטציה (על מנת למקד את תשומת הלב של המשתמש בעצמו וליצור תחושת התנתקות מהסביבה).
* עיניהם של חטופים, בני ערובה, טרוריסטים, שבויים וכו' עשויות להיות מכוסות בכיסוי עיניים, כדי למנוע זיהוי של מקום או אנשים (חלופה נפוצה לכיסוי עיניים בשימוש זה הוא השימוש בברדס או בשק).
* לפני המצאת משקפי השמש, כיסוי עיניים שימש כדי לכסות את הפנים עבור אנשים שלא יכלו לראות. שימוש זה, אם כי נדיר, עדיין קיים בעידן המודרני.
* כיסוי עיניים משמש כדי לכסות מוּצאים להורג לפני ההוצאה להורג, על מנת למנוע מהאסיר לראות מה קורה לו וּלהיתקף בבהלה.
* כיסויי עיניים משמשים בכמה קסמים. קסם נפוץ כרוך בכך שעיני המבצע מכוסות תוך כדי עשיית מטלה שדורשת ראייה כגון נהיגה.
* ביחסי שליטה BDSM, משמש ככלי לחסך חושי המסמל כניעה וצייתנות, וכן כאביזר פטישיסטי.
===סמליות===
פסל של גברת הצדק עם כיסוי עיניים, בהונג קונג.]]
כיסוי עיניים הוא סמל רב עוצמה לאלוהות במיתולוגיה מאז המאה ה-15. על פי החוק, הוא נתפס כחלק מהפרסוניפיקציה של גברת הצדק, ומטרתו לייצג אובייקטיביות ללא משוא פנים.

כיסוי העיניים מופיע כסמל גם בקלפי טארוט. הוא יכול לשמש כמייצגם של תמות הקורבן, הכחשה, התנגדות לבהירות, או זווית ראייה מוגבלת. הוא מלווה לעיתים קרובות בתמות של יושר ואמת הנעשית תוך כדי תשלום מחיר מדובריה. כמו כן, כיסוי העיניים יכול לסמל את הדיכוטומיה בין המודע ללא מודע; כך הכיסוי מייצג קיפאון ותודעה נמוכה, בעוד שהסרתו מייצגת התעוררות או לידה מחדש.

==ראו גם==
* רטייה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.m-w.com/dictionary/blindfold הערך במילון ובסטר] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שינה	
קטגוריה:כיסויי ראש	
קטגוריה:אביזרי BDSM
סיפור לפני השינה

אב מקריא לבתו מהספר "[[דירה להשכיר", מאת לאה גולדברג]]
סיפור לפני השינה במאה ה-19. ציור מאת הצייר הגרמני פליקס שלזינגר
[[קריקטורה על סיפורים לפני השינה המבוססת על הסיפור "שלושה חזירונים קטנים". <small>תרגום:</small>]]
סיפור לפני השינה הוא פרקטיקה של סיפור סיפורים לילדים בשעת השינה שלהם כדי להכינם לישון. בדרך כלל נהוג לספר סיפורים לפני השינה לילדים מגיל ינקות ולאורך גיל הילדות, כאשר עם התבגרותו של הילד הולכים ומתמעטים המקרים שבהם מספרים לו סיפור לפני השינה.

== טכניקות ==
יש המקריאים סיפורים לפני השינה מתוך ספר, ויש הממציאים ומאלתרים סיפורים בדיוניים. אורכו של סיפור הוא לרוב קצר למדי, כמספר דקות, ולרוב יש לסיפור סוף טוב. צורה אחרת של קריאה לפני השינה היא באמצעות סיפורים ארוכים יותר, תוך חלוקתם למספר חלקים, כך שהילדים יכולים לצפות להמשך הסיפור בלילה הבא.

לרוב, ההורה, או הדמות המטפלת, הם אלה שמספרים את הסיפור לפני השינה. קריאת סיפור לילדים היא נוהג קבוע בקרב משפחות רבות. במחקרים וסקרים שונים עולים נתונים מגוונים לגבי אחוז ההורים הקוראים בערב לילדיהם. באופן כללי נמצא כי מעל מחציתם עושים זאת עד גיל 4, והאחוז יורד לאורך שנות בית הספר היסודי, אז הורים רבים חשים כי הילדים כבר יכולים לקרוא בעצמם.

בשנות האלפיים, קיימים גם ערוצי טלוויזיה ותחנות רדיו שמשדרים סיפור לפני השינה, אך נראה כי שמיעת סיפורים בדרך זאת משפיעה פחות על הילד בהיבט הרגשי, מכיוון שבתשדירים אלה אין קשר אישי בין המספר לילד.

== תועלת ==
לסיפורים לפני השינה יש יתרונות רבים, להורים ולילדים כאחד. לשגרה קבועה של סיפורים לפני השינה, בשעת השינה, יש השפעה מרגיעה, וקולו המרגיע של אדם המספר סיפור מסייע לילד להירדם בקלות רבה יותר. בהיבט הרגשי, הקראת סיפור תורמת לחיזוק הקשר בין הדמות המטפלת לבין הילד.

במחקרים נמצא שהקראה קבועה של סיפורים לילדים לפני השינה בפרט, ולאורך היום בכלל, היא בעלת תרומה משמעותית לחשיפה של הילד לאוריינות מגיל צעיר, להקניית מודל הורי לקריאה, ולפיכך להקניית מוטיבציה של הילד לקריאה בעצמו. הקראה זו אף תורמת לשיפור מיומנויות הקריאה ולהישגים טובים יותר של הילד בתחום זה בבית הספר. הקראת סיפור לפני השינה, בדומה לפעילויות משותפות רבות נוספות של ההורים עם הילדים, היא בעלת משמעות רבה להתפתחותם של הילדים.

== אטימולוגיה ==
המונח "סיפור לפני השינה" (באנגלית: "Bedtime story") נטבע על ידי סופרת הילדים והעיתונאית הגרמנייה ממוצא יהודי יֶלה לפמן (Jella Lepman; 1891–1970), שפתחה את ספריית הילדים הבינלאומית הגדולה בעולם בגרמניה, ופרסמה מספר כרכים של סיפורים לפני השינה שאספה לאורך השנים. השימוש במונח זה נפוץ מאז שנות ה-50.

== ראו גם ==
* שיר ערש
* שעת השינה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.parents.com/fun/entertainment/books/the-brainy-benefits-of-bedtime-stories/ The Brainy Benefits of Bedtime Stories], באתר Parents

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולקלור
קטגוריה:ספרות ילדים ונוער
קטגוריה:חינוך לגיל הרך
קטגוריה:פסיכולוגיה התפתחותית
קטגוריה:שינה בילדות
חוק ההידקקות

חוק הַהִדַּקְקוּת (ידוע גם כן בשם: חוק ההידלדלות), הוא חוק בבלשנות היסטורית, המבטא את ההפך של חוק פיליפי. חוק ההידקקות מתאר תהליך שאירע בשפה העברית שבו בחלק מהמקרים התנועה הקצרה a (פתח) הפכה לתנועה i הקדומה (חיריק חסר או צירי) במילים עם הברה בלתי מוטעמת וסגורה.

== מקור השם ==
ההגייה הפתוחה (פתח) מידקקת/מידלדלת והופכת להגייה מצומצמת יותר (חיריק / צירי), מעין הידקקות.

==דוגמאות לחוק ההידקקות==
לפי חוק זה, שם העצם פַּת בתוספת כינויי הקניין, נהגה בתחילה כ-<big>פַּתִּי/ פַּתַּם</big>, ועם הזמן חל תהליך שבו הפתח בצורה זו הוחלף לחיריק וכך הפכה צורת הקניין הנ"ל ל<big>פִּתִּי ופִּתָּם</big>. הסבר דיאגרמי לתהליך הנ"ל: <big>פַּת > פַּתִּי > פִּתִּי</big>. דוגמאות נוספות: <big>גַּת > גַּתּוֹת > גִּתּוֹת</big> <big>וכן כַּת > כַּתִּים > כִּתּוֹת</big>.

==ביקורת והסתייגות==
עם הזמן, בדומה למה שאירע לחוק פיליפי, התעוררה בקרב החוקרים הסתייגות מחשיבוּת חוק זה, אחר שגילו בו חוסר עקיבות.

בספר לימוד הקורס של פרופ' חיים רבין מהאוניברסיטה העברית נכתב כך: 

פרופ' עזי ארנן כתב: 

במקרה של בתו, נהוג כיום לחשוב שהמקור הוא דווקא בנתו כבערבית, והמילה בת היא זו שעברה את השינוי. וכך גם בדוגמאות רבות אחרות.

==לקריאה נוספת==
* סיון וקמרון, "חילופי התנועות פתח וחיריק בהברה סגורה לא מוטעמת בעברית המקראית ושאלת חוק ההידקקות" לשוננו נט (תשנ"ו), עמ' 7–39.
* רפאל ניר, פרקים בתולדות הלשון העברית, כרך 4, 2004, עמ' 172 (סעיף 7: "מילים שבהן חל חוק ההידקקות").
* משה בר אשר, מחקרים בלשון חכמים, מוסד ביאליק, 2009, "חוק ההידלדלות בלשון חכמים", עמ' 12.
* 
* חיים רבין, שפות שמיות – פרקי מבוא, מוסד ביאליק, 1991, עמ' 95.
* עוזי ארנן, המילה האחרונה, אוניברסיטת חיפה, 2003, עמ' 63.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלשנות

קטגוריה:בלשנות היסטורית
רשם השותפויות

רשם השותפויות היא יחידה ארגונית ברשות התאגידים העוסקת בהליכי הרישום של שותפויות ובפיקוח עליהן בהתאם לאמור בפקודת השותפויות [נוסח חדש], התשל"ה–1975.

==היסטוריה==
מאז הקמתו ועד שנת 2006 פעל רשם השותפויות כמחלקה במשרד המשפטים. בשנת 2006, עם הקמת רשות התאגידים, הפך ליחידה ברשות.

==סמכויות==
* רישום שותפויות חדשות.
* עדכון פרטי שותפויות קיימות.
* פירוק מרצון של שותפויות.
* מחיקת שותפויות.
* בחינה, טיפול ועדכון הגדלות הון השותפות.
* בחינת החלטות מיוחדות ורישומן.
* תגובות לבתי משפט בבקשות משפטיות.
* בדיקת בקשות להעתקים מאושרים ובדיקת אמיתות ההעתקים. 
* גביית אגרה שנתית ואגרות שירות.

==רשמים==

רשם השותפויות ממונה על ידי שר המשפטים.

{| class="wikitable"
|- bgcolor="#efefef"
! שם
! התחלת כהונה
! סיום כהונה
|-
| שלומי ג.
| 2018
| 2018
|-
| ?
| ?
| ?
|-
| ?
| ?
| ?
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

שותפויות, רשם
קטגוריה:ישראל: רשויות פיקוח