OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אספת הנבחרים של תימן

אספת הנבחרים של תימן (בערבית: مجلس النواب اليمني) היא הפרלמנט החד-ביתי של תימן. בפרלמנט התימני 301 חברים הנבחרים אחת לשש שנים בבחירות בשיטה הרובנית. מושבו של הפרלמנט בבירה צנעא.

==היסטוריה==
במהלך ההפגנות בתימן נגד הנשיא סאלח אישר הפרלמנט סדרת חוקי חירום שהעניקו לכוחות הביטחון כוחות משמעותיים במאסר חשודים ובמניעת הפגנות.
הבחירות האחרונות לפרלמנט נערכו ב-2003 והבחירות הבאות היו אמורות להיערך בשנת 2011 אך נדחו עקב המצב הביטחוני הרעוע בתימן. במסגרת עסקת תיווך של מדינות המפרץ הפרסי על פרישתו של סאלח ולאחר הבחירות לנשיאות תימן 2012 אמורות להתקיים בחירות לפרלמנט התימני בשנתיים הקרובות.

עם פרוץ מלחמת האזרחים בשנת 2015 פיזרו המורדים החות'ים את הפרלמנט והקימו שיטת ממשל אחרת, לפיה, תקום מועצה נשיאותית בת חמישה אנשים ומועצת עם, שתחליף את הפרלמנט שחבריו הזמניים ימונו על ידי "ועדה מהפכנית" לתקופה של שנתיים.

==בחירות אחרונות==
{|border=1 align=center
|+סיכום של תוצאות הבחירות לאספת הנבחרים מתאריך 27 באפריל 2003
|המפלגה
|קולות
|%
|מושבים
|-
|מפלגת הקונגרס הכללי של העם
|3,429,888
|58.0
|238
|-
|ההתאחדות התימנית לרפורמה
|1,333,394
|22.6
|46
|-
|המפלגה התימנית הסוציאליסטית
|277,223
|3.8
|8
|-
|מפלגת העם המאוחדת הנאצריסטית
|109,480
|1.9
|3
|-
|מפלגת הלידה מחדש הערבית
|40,377
|0.7
|2
|-
|בלתי מפלגתיים
|
|
|4
|-
|סה"כ (76% הצבעה)
|5,912,302
|100.0
|301
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תימן: פוליטיקה
תימן
תימן
שיבויה 109 (חנות)

מראה החנות בשעות יום
שיבויה 109 היא חנות כלבו בשיבויה, טוקיו, יפן. החנות ממוקמת בצמוד למעבר החצייה של שיבויה, שנחשב להומה בעולם. בשל מיקום זה, צורתה הייחודית והמעמד שלה בקרב היפנים, שיבויה 109 היא אחת הסמלים הבולטים ביותר של שיבויה, ובכלל של תרבות הבילויים והשופינג בטוקיו.

==היסטוריה==
הבניין, הממוקם ממש אל מול תחנת הרכבת שיבויה, נפתח באפריל 1979. האדריכל שעיצב את הבניין היה מינורו טקיאמה. הוא עיצב אותו כ"קהילת אופנה", שנועדה להכיל חנויות קמעוניות קטנות, הפונות לקהל היעד של נשים בשנות השלושים לחייהן. בכך, הוא תכנן להוות תחרות לרשת הכלבו-יים סייבו, אשר פלסה את דרכה באותם ימים אל תוך אזור שיבויה.

שמוו של הבניין, 109, לקוח מתוך האותיות היפניות "טו" (משמעותו 10) ו"קיו" (שמשמעותו 9), מה שיוצר את המילה" טוקיו" (Tokyu), אשר נהגת באופן כמעט זהה לחלוטין להגיית שם העיר, טוקיו (שנכתבת Tokyo).

עיצוב הפנים של הבניין תוכנן כלולאה כדי לגרום לקונים לעבור במירב החנויות האפשרי תוך עליה בכל הקומות כדי להגיע לאלה שנמצאות יותר למעלה. במקור, שאפו הבעלים למקם קולנוע בקומה העליונה, אך מכבי האש לא אישרו את הקמתו בשל אי עמידה בתקני מצב חירום דרושים. אף על פי שתוכנן במקור למשוך קהל יעד של נשים בשנות ה-30 בחייהן, הפך הבניין למוקד עלייה לרגל עבור נשים צעירות המתלבשות על פי סגנון ה-Gyaru, שנתפס כפרחי, עמוס פלסטיק ושיזוף מלאכותי, ובאופן כללי מזויף.

==חנויות==
לשיבויה 109 מספר חנויות ברחבי יפן.
* שיבויה 109 (שיבויה, טוקיו)- נפתחה באפריל 1979
* 109Men's (שיבויה, טוקיו) - נפתחה באפריל 1979
* Kohrinbo 109 (קנאזווה, אישיקווה) - נפתחה בספטמבר 1985
* 109 Machida (מאצ'ידה, טוקיו) - נפתחה ביולי 2002
* Shizuoka 109 (שיזואוקה, שיזואוקה) - נפתחה באוקטובר 2007
** נפתחה במקור במרץ 2006 בתור "חלומות שיבויה 109", לאחר מכן שונה שמה והיא נפתחה מחדש כShizuoka 109
* Minatomirai 109 (יוקוהמה) - נפתחה באפריל 2010
* שיבויה 109 אייבנו (אוסקה) - נפתחה באפריל 2011

==ראו גם==
* קאופהאוס דס וסטנס
* הרודס
* גאלרי לפאייט

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חנויות כלבו
קטגוריה:טוקיו: מבנים
נחום ויידנפלד

הרב נחום ויידנפלד (תרל"ה, 1875 - ד' בכסלו ת"ש, נובמבר 1939) היה רבה של דומברובה (Dąbrowa Tarnowska) שבגליציה, מחבר שו"ת "חזון נחום", מגדולי המשיבים בגליציה בתקופתו.

==תולדותיו==
נולד לרב יעקב ויידנפלד, רבה של הרימאיליב ומחבר שו"ת כוכב מיעקב. התפרסם כעילוי עוד בילדותו, כשהצליח לתרץ קושיה של הרב יצחק שמלקיש. בגיל 15 כבר התכתב עם רבי אברהם בורנשטיין, ה"אבני נזר". לפני גיל 20 קיבל סמיכה מהרב שמלקיש, שבחנו במשך שלושה ימים ברציפות בש"ס ובפוסקים. בשנת תרנ"ו (1896) נישא לטאבה בתו של הרב אברהם פוקר מיאס. חודשים בודדים התגורר ליד חמיו עד שנקרא לכהן ברבנות דומברובה כממלא מקום סבו, הרב שבתי רפפורט. בתפקיד זה כיהן עד לפטירתו. במהלך השנים הוצעו לו הצעות רבנות מערים גדולות יותר ברחבי פולין (בהם לודז') אך סירב מפני שהעדיף לכהן בעיר שקטה, בה לא יהיה טרוד ללכת לאירועים. 

בשנותיו הראשונות ברבנות כבר הורה לו רבו, רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה להכריע בשאלה בהלכות עגינות. בזכות תשובה זו התפרסם והיה נחשב לבר סמכא במיוחד בתחום זה. מלבד גדלותו התורנית, היה פעיל בענייני חיזוק הדת והיה מדבר תדיר באסיפות הרבנים בגליציה. 

בשנת תרס"ז נשלח לארץ ישראל כנציג רבני גליציה לפקח מקרוב על פעולות כולל גליציה שהתגלו בו אי סדרים. בביקורו בארץ ישראל השכין שלום בכולל, ובאותה הזדמנות ביקר אצל הרידב"ז שהיה רבה של צפת. באותה הזדמנות ביקשו הרידב"ז להגיה את ספרו "בית רידב"ז" על ענייני שביעית (שנספח לספר "פאת השולחן"). רבי נחום כתב קונטרס שלם בשם "תוספת שביעית" ובסופו כתב מאמר חריף נגד היתר מכירה. יחד עם התנגדותו, פעל לגיוס כספים לאיכרים שומרי שמיטה והשיג תמיכה רחבה של רבנים ממזרח אירופה. 

שכל את בנו הגדול בשנת תר"צ (1930). אחיו הגדול היה רבי יצחק, ממלא מקום אביו ברבנות הרמילוב. אחיו הצעיר היה רבי דב בריש, רבה של טשיבין שהיה תלמידו (לאחר שהתייתם בצעירותו מאביהם).

== כתביו ==
בשנת תרצ"ט (1939) הדפיס את ספרו שו"ת "חזון נחום" חלק א' (או"ח יו"ד מהדורא קמא) ובהקדמת הספר כותב שדווקא בשעה טרופה כזאת, חובה להתחזק הלימוד התורה כמו במלחמת יריחו שנתבע יהושע על ביטול תורה. רוב עותקי הספר הושמדו על ידי הנאצים בבית הדפוס. כשפלשו הנאצים לעיר עם פלישתם לפולין, נמלט לכיוון הגבול הרוסי ואת כתבי ידו שלח לחתנו שהתגורר בקולבוסוף. כשהגיע לגבול השיגוהו הנאצים וזרקו את תפיליו על הרצפה. רבי נחום הרים את התפילין ונישקם. הנאצים השליכו את התפילין שוב והזהירו אותו שלא ירים שוב. מייד עם הגיעו לעיירה שינובה שבגבול הרוסי - לא עמד בצער ונפטר מדום לב. 

מהעותקים הבודדים של ספרו ששרדו נעשתה מהדורת צילום בניו יורק, בהסכמת אחיו רבי דב בריש ויידנפלד, הרב מטשיבין ובהמשך בהוצאה חדשה עם הוספות של תשובות שנמצאו, על ידי מכון ההוצאה לאור של ישיבת טשיבין. בנוסף היו לו עוד כ-10 כרכים של ספרים מוכנים לדפוס, בהם שו"ת או"ח יו"ד מהדורא תנינא, שו"ת אבן העזר עם תשובות רבות בנושא עגונות, שו"ת חושן משפט, הגהות על התלמוד בבלי והתלמוד ירושלמי, ספר באגדה ומאות דרשות של פלפולים הלכתיים שנאמרו על ידו בשבתות מיוחדות וחגים.

==לקריאה נוספת==
* אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ה, בני ברק, תשמ"ח, עמ' ט-ל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=46421&st=&pgnum=212&hilite= תשובה הלכתית ממנו] בקונטרס "כוכבי אור", אתר היברובוקס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:רבנים בשואה
קטגוריה:משפחת ווידנפלד
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:ילידי 1875
קטגוריה:נפטרים ב-1939
בנק אתי

בנק אתי, אזרחי, אלטרנטיבי או בר-קיימא, הוא הכינוי לבנק המביא בחשבון את ההשפעה החברתית והסביבתית של השקעותיו והלוואותיו.

==הגדרת המושג==
בנקים אתיים הם חלק מרעיון רחב של אחריות חברתית וסביבתית של המגזר הפיננסי. רעיון זה עוסק גם בהשקעות אתיות, השקעות אחראיות מבחינה חברתית, אחריות חברתית של תאגידים, וכן לסחר הוגן, צרכנות אתית, חרמות צרכנים וכו'. בעוד שלמונח כמו סחר הוגן יש הגדרות בינלאומיות מחייבות הרי שלעניין בנקאות אתית אין הגדרות ברורות כאלו, וישנם מספר לא מבוטל של מודלים שונים בצורת הניהול, חלוקת הרווחים והשליטה.

המאפיינים המשותפים לבנקים אתיים הם שקיפות, יעד חברתי או סביבתי לפרויקטים שהם מממנים, השקעות בעלות סיכון נמוך, ומתן הלוואות בתנאים סבירים לשכבות חלשות באוכלוסייה שבדרך כלל אינן זכאיות לאשראי כלל או שתנאי הריבית הניתנים להן גבוהים ביחס ליכולת ההשתכרות. לבנקים כאלו שולי רווח נמוכים מהמקובל בענף הבנקאות, וחלקם אינם מחלקים דיבידנדים כלל. בנקים אתיים מבקשים ליעל ולהוזיל את שירותיהם. הם מתייעלים על ידי החלפת הסניפים המסורתיים - המאוישים - באמצעים טכנולוגיים - תקשורת אינטרנטית, רשתות חברתיות, שירותי טלפון ודואר.<ref></ref>

==מיקרו אשראי==
מיקרו אשראי הוא חלק מתחום המיקרו מימון, כלומר אספקת שירותים פיננסיים לאנשים עניים מאוד. מיקרו אשראי הוא הקצאה של הלוואה קטנה מאוד ליזמים ובעלי עסקים עניים שאינם יכולים בדרך כלל לקבל שירותים בנקאיים. לאנשים כאלה בדרך כלל אין ערבים, הכנסה יציבה או היסטוריית אשראי, ולכן הם אינם עומדים אפילו בקריטריונים הבסיסיים ביותר לקבלת אשראי בדרכים המסורתיות. מיקרו מימון כולל, פרט להלוואות, גם אפשרות מיקרו חיסכון, מיקרו ביטוח, וכלים פיננסיים חדשניים אחרים.

למרות שמוסדות של מיקרו אשראי ומיקרו מימון קיימים בצורות שונות כבר מהמאה ה-19, הגל הנוכחי של עניין בתחום החל בשנות ה-70 של המאה ה-20, בפרויקטים של הארגון ACCION ושל בנק גרמין של מוחמד יונוס בארצות מתפתחות. בראשית דרכו הוא זכה לזלזול מצד רוב הגורמים בארגוני הפיתוח הגדולים, שלא האמינו ביכולתם ומחויבותם של המיקרו לווים לעמוד בהתחייבויותיהם. כיום הוא נחשב לאמצעי חשוב במאבק בעוני העולמי, והוא מאפשר לאנשים עניים מאוד ליזום צורות של תעסוקה עצמית, ליצור הכנסות, ולעיתים קרובות לחסוך ולצאת ממעגל העוני. הצמיחה בהכנסה הפנויה בתורה מביאה לצמיחה כוללת של המשק במדינות אלה. האו"ם הכריז על שנת 2005 כ"שנת המיקרו אשראי הבינלאומית", ומוחמד יונוס זכה בפרס נובל לשלום בשנת 2006. בשל ההצלחה של מיקרו אשראי, החל עניין בתחום גם בתוך תעשיית הבנקאות המסורתית, כאמצעי לצמיחה עתידית בכלכלות המתפתחות.

== בישראל ==
בנקים מסורתיים בישראל הקימו בתוכם מערכים של "בנקאות חברתית"<ref>ראו לדוגמה, [https://www.bankhapoalim.co.il/he/social-banking "המרכז לבנקאות חברתית" של בנק הפועלים].</ref>. בשנת 2021 נפתח הבנק החברתי הראשון בישראל- אגודת האשראי אופק. בשנת 2010 אתר המיקרו הלוואות KIVA החל לפעול בישראל.

==ראו גם==
* בנקאות קואופרטיבית
* צרכנות אתית
* השקעה אחראית
* אחריות תאגידית

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתיקה
קטגוריה:סביבה
קטגוריה:בנקאות
ג'רוזלם פוסט לייט

ג'רוזלם פוסט לייט (באנגלית The Jerusalem Post lite) הוא שבועון ישראלי הנכתב באנגלית קלה ומיועד לסייע לקוראיו בשיפור הקריאה והבנת הנקרא. הגיליון הראשון יצא ב-16 ביולי 2009 וכיום נחשף לעשרות אלפי קוראים.

שער דוגמה לג'רוזלם פוסט לייט

==מטרה וקהל יעד==
קהל היעד הראשוני של העיתון הוא אנשי עסקים שעובדים עם מדינות דוברות אנגלית, סטודנטים ותלמידים. קהל יעד נוסף מורכב מאנשים מכל הגילאים המעוניינים לשפר את האנגלית שלהם. מטרת העיתון - לסייע בשיפור הקריאה והבנת הנקרא על ידי חשיפה לתכנים יומיומיים הכתובים באנגלית קלה וגבוהה. הוא מרגיל את השימוש בשפה ומרחיב את אוצר המילים, משפר את הדקדוק והתחביר.

==תוכן==
הג'רוזלם פוסט לייט מונה 32 עמודים המכילים שמונה עמודי חדשות וכלכלה, ושאר העמודים בנוים כמו מגזין המכיל תוכן בנושאי משפחה, עובדות, בריאות, טיולים, ספרים, טכנולוגיה, ספורט, ראיונות, ביקורות מוצרים ועוד. בסוף העיתון יש תרגילים ותשחצים באנגלית.

התרגום לא מתבצע מילה במילה, אלא על פי ההקשר של אותה מילה במשפט או בסיפור.

כל עמוד מדורג על ידי כוכבים לסימון רמת האנגלית. כוכב אחד לרמה קלה ועד שלושה כוכבים לרמה גבוהה. כמו כן, בכל כתבה מילון עם תרגום לעברית וגם תרגום פונטי מנוקד להבנת ההגייה של המילה.

התוכן מורכב מתוכן מקורי שנכתב על ידי כתבים ועורכים של השבועון, ומתוכן ערוך במיוחד לרמה של הלייט ומגיע מהעיתון היומי הג'רוזלם פוסט.

==צוות==
הג'רוזלם פוסט לייט הוא חלק מקבוצת הג'רוזלם פוסט. הצוות בנוי מאנשי תוכן ואנשי הוראת אנגלית.

העורכת הראשית משנת 2018 של קבוצת מגזיני שיפור אנגלית, הכוללת את הג'רוזלם פוסט לייט, היא יעל רגב.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ישראל: עיתונים
קטגוריה:ג'רוזלם פוסט
שוקיצ'י נצוי

שוקיצ'י נצוי (ביפנית: 夏井 昇吉; 10 באוקטובר 1925 - 13 בספטמבר 2006) היה ג'ודוקא יפני שהיה לאלוף העולם הראשון בג'ודו. משום שבאליפות העולם הראשונה טרם הייתה חלוקה לקטגוריות משקל, היה נצוי לאלוף היחידי בתחרות.

==קריירה==
בשנת 1951 השתתף נצוי לראשונה באליפות יפן בג'ודו וסיים במקום השמיני בתחרות. באליפות יפן של 1952 סיים במקום ה-16 ובאליפות שנערכה בשנת 1953 שוב במקום השמיני. באליפות יפן שנערכה בשנת 1954 זכה נצוי במדליית הארד ובמדליית הכסף ב-1955.

בשנת 1956 ארגנה פדרציית הג'ודו הבינלאומית, שהוקמה חמש שנים קודם לכן, את אליפות העולם הראשונה בג'ודו. באליפות השתתפו 31 ספורטאים מ-21 מדינות. נצוי, בעל דאן-6, ובן ארצו, יושיהיקו יושימצו, בעל דאן-7, היו בעלי הדרגות הגבוהות ביותר בתחרות. בסיבוב הראשון של התחרויות הדיח נצוי את המתחרה הקמבודי באיפון תוך שלוש שניות בלבד מתחילת הקרב, ובסיבוב השני ניצח מתמודד דני ב-8 שניות. נצוי פגש בסיבוב השלישי של הקרבות מתמודד בלגי אותו הדיח ב-44 שניות. גם בצחי הגמר ניצח נצוי תוך 8 שניות בלבד, הפעם את המתחרה הצרפתי. הוא פגש בגמר הטורניר את יושימצו, וגבר גם עליו בדרך למדליית הזהב הראשונה בתולדות המשחקים.

נצוי זכה במדליית הזהב גם באליפות יפן בג'ודו של שנת 1957, שחזרה להתקיים לאחר היעדרות של שנה בשל אליפות העולם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלופי עולם בג'ודו
קטגוריה:ג'ודוקא יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1925
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2006
ספר תולדות ההגנה

עטיפת ספר תולדות ההגנה
ספר תולדות ההגנה הוא גוף ידע מקיף שראה אור בשלושה חלקים (ובשמונה כרכים), בהוצאת "מערכות" של צה"ל והוצאות נוספות כגון דבר, בשנות החמישים והשבעים של המאה ה-20. כתבו אותו, על סמך מחקריהם וידיעותיהם, היסטוריונים ישראלים בשנות ה-50 של המאה ה-20. עורכו הראשי היה ההיסטוריון בן-ציון דינור.

== על הספר ==
ספר תולדות ההגנה מתאר את תולדות כוח המגן העברי בארץ ישראל מתקופת העלייה הראשונה עד מלחמת העצמאות והקמת מדינת ישראל. הוא נכתב סמך על עבודת מחקר מסועפת, ועריכה של קבוצת היסטוריונים ופעילי מחתרות עבריות בארץ ישראל, ובמיוחד חברי השומר, גדוד העבודה, ההגנה והפלמ"ח. 

פרקי המבואות ההיסטוריים נחשבים עד היום למקורות חשובים להבנת המצב בארץ ישראל בתקופות הנידונות. יחד עם זאת, נשזרה בספר זיקה אידאולוגית חזקה לתנועת העבודה הסוציאליסטית על גלגוליה השונים; ומתאר לפי הסיפר הציוני מבית מדרשה של מפא"י את הדמויות בעלילה ההיסטורית של היישוב: הערבים, הבריטים, הרוויזיוניסטים, האזרחים והאיכרים.

בהקדמה לכרך הראשון הציג בן-ציון דינור את תפיסתו עולמו כהיסטוריון ציוני מחויב לאמת ההיסטורית; את התפעלותו כבן התקופה וכחוקר תולדותיה, ומאידך גיסא את מקומה כ"מבוא" בלבד לתקופת המדינה החדשה:

מלבד דינור השתתפו בכתיבת הספר גרשון ריבלין, אשר היה מזכיר המערכת, יצחק בן-צבי יעץ וערך, שאול אביגור איש "ההגנה" העיד ויעץ, וכמו כן, חקרו וערכו: אלעזר גלילי, ישראל גלילי, יהודה סלוצקי, חיים הלל בן-ששון, יהודה הרשלג, יצחק מאור, מאיר ורטה וחיה עירוני.

לקראת הכנת הספר נערך איסוף רב של מסמכים ותעודות. חומרים אלו היו הבסיס להקמתו של הארכיון לתולדות ההגנה, השייך לארכיון צה"ל ומערכת הביטחון. 

אנשי תנועת החרות, ובראשם מנחם בגין מתחו ביקורת על הספר, בטענה שהוא כולל השמצות של ארגוני אצ"ל ולח"י. כעבור שנים אחדות חזר בגין על ביקורתו, ובעקבות זאת הורה ראש הממשלה, לוי אשכול, להפסיק להוציא לאור את כרכי הספר החדשים בהוצאת "מערכות", ושלושת כרכיו האחרונים יצאו לאור בהוצאת "עם עובד".

נוסח מקוצר של הספר יצא לאור בשם קיצור תולדות ההגנה, על ידי יהודה סלוצקי, שאול אביגור, וגרשון ריבלין, בשנת 1976.

==חלקי הספר ופרקיו==
הספר מכיל 3 חלקים שראו אור בשמונה כרכים משנת 1954 עד שנת 1972. 
אל כל חלק צורפו הערות ומקורות, נספחים ומפתחות.

*חלק א: מהתגוננות להגנה 1878-1920
**ראשונים
**השומר
**במצור
**הגדודים
**ראשיתה של ההגנה
*חלק ב: מהגנה למאבק 1945-1920
**מבחנים ראשונים
**יום קטנות
**מאורעות תרפ"ט
**הפוגה ומתיחות
**מאורעות תרצ"ח-תרצ"ט
**ה"הגנה" במבחן המאורעות
*חלק ג: ממאבק למלחמה 
**לקראת מאבק
**הישוב במערכה 1948-1945
**ה"הגנה" בשנות מלחמת-העולם השנייה
**השואה והמרי
**היחידות היהודיות בצבא הבריטי
**המאבק עם הבריטים
**ההעפלה
**ערב מלחמת הקוממיות
**ה"הגנה" במלחמת הקוממיות

==לקריאה נוספת==
* יוסף נדבה, היסטוריה בראי עקום, האומה 5 (17), 1966, עמ' 104-91.
* יהודה סלוצקי, האמנם בראי עקום? (למאמרו של י' נדבה), האומה 5 (18), ספטמבר 1966, עמ' 274-272.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hahagana.org.il/database/books/תולדות-ההגנה ספר תולדות ההגנה], באתר ארגון ההגנה
ביקורת
* 
* , 
* 
* (ביקורת על ספרו של יגאל עילם, מה התרחש כאן, הוצאת עם עובד והמכללה האקדמית ספיר, 2012).

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריוגרפיה
קטגוריה:ישראל: היסטוריה צבאית
קטגוריה:ההגנה
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
הארכיון לתולדות ההגנה

יישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, מאוספי הארכיון לתולדות ההגנה]]
הארכיון לתולדות ההגנה הוא ארכיון מסמכים ותעודות על מחתרות עבריות בארץ ישראל, ובמיוחד על ארגון "ההגנה", אשר פעלו ביישוב היהודי בארץ ישראל, מאז תקופת העלייה הראשונה ומשתייך לארכיון צה"ל ומערכת הביטחון. הארכיון שוכן ב"בית אליהו גולומב" בשדרות רוטשילד בתל אביב, באותו בנין נמצא גם מוזיאון ההגנה.

== היסטוריה ==
הארכיון הוקם תחילה עבור כתיבת "ספר תולדות ההגנה". בהמשך צורפו אליו תעודות ומסמכים רבים, בהם על פי אתר הארכיון: "חלקים נרחבים מארכיון שירות הידיעות (ש"י) של "ההגנה" על מחלקותיו השונות (ערבים, פורשים, קומוניסטים ובריטים); אוסף מסמכים של המוסד לעלייה ב'; מסמכים רבים מארכיון המחלקה לחקירות פליליות (C.I.D) של משטרת המנדט; עדויות של חברי "ההגנה" על פעילותם בארגון; תצלומים של חברי "ההגנה" בפעילויות שונות כגון אימונים, מסדרים, סיורים וטיולים, ומבצעי התיישבות והעפלה; וכן מפות, תרשימים, כרוזים ועלונים.". מנהל הארכיון הוא ההיסטורין נרי אריאלי.

== ראו גם ==
* מוזיאון ההגנה

== קישורים חיצוניים ==
* [https://archives.mod.gov.il/sites/HaHagana/Pages/default.aspx אתר האינטרנט הרשמי] של הארכיון לתולדות ההגנה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:תל אביב-יפו: ארכיונים
קטגוריה:ההגנה
ארכיון
חליל אירי

צ'ארלס ניקולסון אוחז בחליל אירי, דיוקן משנת 1834
חליל אירי (באירית: fliúít Gaelach) או "חליל סקוטי" הוא כלי ממשפחת כלי הנשיפה מעץ. החליל האירי הוא חליל עץ עם שישה חורים, וניתן לנגן בו קצת יותר משתי אוקטבות. אופן הנגינה בכלי, המבנה והמראה שלו דומים יחסית לחליל צד, אם כי הצליל של החליל האירי נחשב ליותר רך ועדין.

==ראו גם==
* חלילית אירית
* טרברסו

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showthread.php?t=243018 חליל אירי - סקירה], אתר פרש, 23 באוקטובר 2006

*
קטגוריה:כלי נשיפה מעץ
רצח השלושה מגבעת עדה

גלעד לשלושת הנרצחים ב[[שמורת אלוני יצחק]]
משפחות הנרצחים בטקס חנוכת אתר ההנצחה לזכרם, [[2011]]
רצח השלושה מגבעת עדה הוא מעשה רצח של שלושה צעירים, שהתרחש ביוני 1938. שלושה צעירים בני המושבה גבעת עדה נחטפו ולאחר מכן נרצחו על ידי ערבים. גופותיהם נמצאו כעבור שנתיים.

== החטיפה והרצח == 
במחצית השנייה של 1938, הגיע הטרור הערבי לשיא. המושבה גבעת עדה הייתה מבודדת ומוקפת בכפרים ערביים. המקום היה בשליטתו של יוסוף חמדאן מאום אל-פחם, סגנו של יוסוף אבו דורה.

בצהרי 23 ביוני 1938 יצאו מגבעת עדה שלושה צעירים כדי להעמיס עגלת חציר: יצחק קרופיק בן 19, דוד אוורבוך בן 14 ודוד פרנק בן 21. כעבור זמן מה נתגלתה עגלת החציר במרחק קילומטר מהמושבה, במקום שבו נמצאת כיום שמורת אלוני יצחק. הצעירים נעלמו והחיפושים אחריהם החלו, על ידי מתנדבים, גפירים ושוטרים בריטיים, אך החיפושים לא העלו דבר. הועלתה אף שאילתה בנושא זה בבית הנבחרים הבריטי.

== ההתקפה על גבעת עדה ==

מעודד מ"ניצחונו" תכנן יוסוף חמדאן, התקפה גדולה על גבעת עדה. זו הייתה מושבה מבודדת, לא מוקפת בגדר תיל, מוקפת מצפון וממזרח ביער אלונים שנתן אפשרות להגיע לקרבתה ולא להתגלות. הפועלים הערביים במושבה סיפקו לו ידיעות על סדרי השמירה במושבה. ההתקפה החלה ב-10 ביולי 1938 בשעה 19:15, לפני צאת השומרים והנוטרים לעמדותיהם. בהתקפה השתתפו כ-100 ערבים. הם פתחו בהתקפת הסחה מערבית למושבה וכעבור זמן קצר חדרו למושבה ממזרח. הנוטרים פתחו באש ובזריקת רימונים, אבל הערבים חדרו למושבה פרצו לבית משפחת גולדברג, הרגו את האם ועמדו לקחת את בנותיה כבנות ערובה. המגינים נלחמו בהם ביריות ובזריקת רימונים. הנשים והילדים פונו לבית העם והמגינים תכננו לסגת אליו כעמדה אחרונה. תוך זמן קצר הגיעה תגבורת של אנשי פו"ש והערבים נסוגו. כתוצאה מחילופי האש, נהרגו 11 ערבים. מתושבי גבעת עדה נהרגו האם רבקה גולדברג והמגינים שמעון מרגלית ויצחק קומורניק.

יצחק שדה הגיע למושבה והרגיע את תושביה. הוא הביא למקום 30 אנשי הגנה כתגבורת לשמירה וקבע עמדות במרחק 500 מטר מהמושבה. כעבור מספר ימים הגיעה למקום קבוצת אנשי פו"ש מובחרים שהשתכנו במושבה ויצאו לסיורי לילה. פעולה זו חיזקה את הביטחון במושבה.

== מציאת הנרצחים ==
רק כעבור שנתיים בעזרת מידע שנקנה בכסף ממודיע ערבי, נמצאו הגופות בתוך בור בכפר זלפה וזוהו על ידי קרובי המשפחות. הסתבר שלמרות ההוראות הם יצאו לשדה ללא נשק או אבטחה. שם ארבו להם, חטפו אותם והביאו אותם למטהו של יוסוף אבו דורה. שם הועמדו בפני מין "בית דין צבאי" וכעבור שבועיים הם הוצאו להורג ביריות.

הם הובאו לקבורה בגבעת עדה ב-8 באפריל 1940. 

בינואר 2011 נחנך אתר הנצחה לשלושה במקום חטיפתם, בשמורת אלוני יצחק, בטקס בהשתתפות המשפחות השכולות.

==לקריאה נוספת==
* ספר תולדות ההגנה, כרך ב' חלק שני, 1973

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20131006075049/http://www.bin-ada.co.il/tfasim/sss111.pdf טקס חנוכת גלעד החטופים בגבעת עדה]
* 
* 
* 
* [http://israelitombstones.blogspot.com/2011/09/blog-post.html מצבות מדברות-ההתקפה על גבעת עדה]

קטגוריה:פרשיות רצח בארץ ישראל
קטגוריה:1938 בארץ ישראל
קטגוריה:חללי היישוב במרד הערבי הגדול
קטגוריה:פיגועי טרור בארץ ישראל
קטגוריה:בנימינה
קטגוריה:מעלה עירון
קטגוריה:אישים הקבורים בקבר אחים
אוצר המונחים הפילוסופיים

אוצר המונחים הפילוסופיים ואנתולוגיה פילוסופית חובר על ידי יעקב קלצקין בשנות ה-20 של המאה ה-20. הוא לקסיקון מונחים בפילוסופיה היהודית ומהפילוסופיה הערבית בימי הביניים ובראשית העת החדשה, ונספח אנתלוגי חמישים חיבורים של פילוסופים יהודים וקראים וערבים; חלקם שהיו מודפסים, ושבעה בכתבי יד שלפניו.

==חיבורו ומבנהו==
המונחים העבריים שהובאו בלקסיקון, נלקחו מהיצירות שנתחברו בעברית או שנתחברו בשפות אחרות, בעיקר ערבית, ותורגמו לעברית על ידי מתרגמים, בדרך כלל, בני זמנם של המחברים. על כן, ה"אוצר" מהווה גם מחקר לשוני של השפה העברית, הן כפי שנעשה בה שימוש בחיבורים פילוסופיים, והן בעבודות התרגום שלהם, בדרך כלל מערבית. 
המונחים סודרו על פי סדר האלפבית. בכל מונח הובאו מילים נרדפות, תרגומי המונח בדרך כלל בגרמנית, וציטטות הכוללות אותו במספר חיבורים.

קלצקין החל את עבודת כתיבת ה"אוצר", לשם שימושו הפרטי כחוקר הספרות העברית לדורותיה, ובמשך הזמן כאשר הצטברו בארכיונו שמות רבים, החליט לבחור ולאסוף את המונחים באופן שיטתי, ולכונן לקסיקון מקיף. לעבודתו נעזר בין השאר באוסף הספרים שהיה בספריה העירונית בערים פרנקפורט וציריך, וכן באוספי "הספרייה הפרוסית" בברלין וספרית בית המדרש לרבנים בניו יורק. 

המהדורה הראשונה של הלקסיקון ראתה אור בארבעה כרכים בהוצאת אשכול בברלין בשנת תרפ"ח 1928; האנתולוגיה שנספחה אל הלקסיקון ראתה אור בשנת תרפ"ו 1926. מהדורה נוספת ראתה אור בשנות ה-30 של המאה ה-20.

בשנים האחרונות פועל באוניברסיטת המבורג המיזם "PESHAT in Context" ליצירה של תזאורוס דיגיטלי מורחב על בסיס הלקסיקון. העורכים מציינים כי קלצקין התמקד במונחים ומשמעויות מתקופת הרמב"ם וקודמיו, השמיט מונחים מסוימים, ולא ציין את מקורם משפות זרות במקרים רבים, ועם זאת זהו כלי חשוב לחוקרים גם היום. אתר המיזם מספק לקוראים סריקה של הלקסיקון במלואו, אך ללא האנתולוגיה.

== האנתולגיה ==
האנתולוגיה כוללת חלקים מהחיבורים בעברית ובערבית של הוגי דעות, רבנים ומלומדים, שמהם בין השאר נלקחו מונחים ללקסיקון, בהם (על פי סדר הא"ב):
*אברהם כהן דה-הירירה - שער השמים
*אברהם בר חייא הנשיא - הגיון הנפש 
*אבו עלי אבן סינא - אגרת חי בן מקיץ
*אלבטליוסי - העגולות הרעיוניות
*אבוחמד אלגזאלי - בתשובות שאלות, מאזני צדק, כונות הפילוסופים
*אבונאצר אל פרבי - השכל והמושכלות 
*בחיי אבן פקודה - חובות הלבבות
*חסדאי קרשקש - אור ה'
*יהודה אברבנאל - וכוח על האהבה
*לוי בן גרשון - ספר מלחמות ה', ההיקש הישר
*משה בן מימון - מורה נבוכים, מילות ההגיון 
*משה חיים לוצאטו - אור ה', לשון למודים
*נחמן קרוכמל - מורה נבוכי הזמן
*סעדיה גאון - ספר האמונות והדעות
*עובדיה ספורנו - אור עמים
*שלמה אבן גבירול - מקור חיים, ספר תיקון מידות הנפש

ותרגומיהם של מבחר מתרגמים, כגון אברהם הלוי חסדאי, ומשה אבן תיבון שתרגם את ספר ההויה וההפסד של אריסטו.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://peshat.gwiss.uni-hamburg.de/nav?path=left.thesaurus על הלקסיקון וגרסה אלקטרונית מלאה (ללא האנתולוגיה)]
*
* 
קטגוריה:פילוסופיה יהודית
קטגוריה:ספרי עזר
קטגוריה:בלשנות
קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ספרי שנות ה-1920
אהרן ארולייא

הרב אהרן אברהם ארולייא (? - י"ח סיון ה'תקע"ט) יליד אדירנה, כיהן כרב ופוסק בעיר פיליפופוליס. 
 
== יחוסו וקורות חייו ==

החוקר שלמה רוזאניס כותב בספרו "קורות היהודים בתורקיה" כי שם המשפחה ארולייא הושאל מהכפר Panarolla אשר ליד טולידו שבספרד, וככך השם מראה את מוצא המשפחה מבין יהודי ספרד אשר גורשו.

מעט ידוע על חייו הפרטיים וכפי הנראה שפסקיו ההלכתיים הובאו על ידי הרב חיים פלג'י ובנו הרב אברהם מסתבר שהרב אהרן היה מקובל כפוסק אמין ומוסמך בדורו. כמו כן, הרב חזקיה די מדינה מצטט דבריו בחיבורו ההלכתי שדי חמד.

== חיבוריו ==
 
*[http://www.hebrewbooks.org/1680 מים החיים], שו"ת על השולחן ערוך שהובא לדפוס על ידי בנו חיים יצחק מתתיה.

== הערות שוליים ==
 

קטגוריה:רבנים: אחרונים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
יום ניקיון לאומי

יום הניקיון הלאומי מתקיים בישראל אחת לשנה, ביום שלישי האחרון של חודש אדר, ובשנה מעוברת - ביום שלישי האחרון של חודש אדר ב', כך נקבע בסעיף 21ב בחוק שמירת הניקיון שכותרתו "יום ניקיון ארצי".

כבר ב-2004 התחילו לתכנן את החוק
והחוק אושר בשנת 2008, לאחר שנקבע שהוא יתקיים בחודש אדר (בדרך כלל מרץ) ולא בספטמבר כמו בארצות אחרות כדי שהתזמון יתאים לאקלים הישראלי.

גם בעבר הרחוק היה יום ניקיונות, לפי מסכת שקלים א', א', (בחמישה עשר באדר) קורין את המגילה בכרכים, ומתקנים את הדרכים ואת הרחובות ואת מקוות המים; ועושין כל צורכי הרבים, ומציינין על הקברות, ויוצאין אף על הכלאיים.
 
ביום הניקיון של 2011 נאספו כ-50 טון פסולת מרשות הרבים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.sviva.gov.il/InfoServices/ReservoirInfo/DocLib2/Publications/P0501-P0600/P0599.pdf הצעות לפעילויות ביום הניקיון באתר החברה להגנת הטבע]
* [http://www.sviva.gov.il/Enviroment/bin/en.jsp?enPage=BlankPage&enDisplay=view&enDispWhat=Object&enDispWho=News%5El5902&enZone=News&.htm#Mon,12Mar201211:16:36GMT פניה של המשרד להגנת הסביבה לקראת יום הניקיון 2012]
* [http://www.cleanupisrael.org.il/?post_type=sp_events&eventDisplay=upcoming לוח אירועים של אירועי נקיונות]
* [http://www.cleanupisrael.org.il/?page_id=2962 י CLEAN UP ISRAEL עמותה לקידום ניקיון ברשות הרבים בישראל]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:שמירת הסביבה
עיר הטוקיו דום

חלק מהקומפלקס
הThunder Dolphin והBig O, שתי האטרקציות המרכזיות בפארק השעשועים
עיר הטוקיו דום (באנגלית: Tokyo Dome City; נודע בעבר כ"Big Egg City") הוא קומפלקס בידור בבונקיו, טוקיו, יפן. מבקרים בקומפלקס 30 מיליון מבקרים בשנה, כך שביום ממוצע מבקרים בפארק כמעט 100,000 איש.

הקומפלקס נפתח ב-1955, ועבר מאז שיפורים רבים. הוא מכיל בתוכו את אצטדיון הבייסבול המקורה הגדול בעולם, אשר שמו הקודם של הקומפלקס ניתן לו בזכותו: בשל צורתו הייחודית של האצטדיון, המדמה ביצה, הוא מכונה בחיבה "הביצה הגדולה" או "הביצה הגדולה של טוקיו". לכן נקרא הקומפלקס עד 1 בינואר 2000 כ"עיר הביצה הגדולה".

בקומפלקס מגוון רחב של אפשרויות בילוי. הן כוללות פארק שעשועים בשם "אטרקציות עיר הטוקיו דום", והוא מהמפורסמים ביפן. הוא כולל, בין השאר, שתי אטרקציות עולמיות בתחום פארקי השעשועים: רכבת ההרים Thunder Dolphin, רכבת ההרים המעגלית ה-6 הכי גבוהה בעולם, והBig O, הגלגל הענק הראשון בעולם שהיה נטול חיבור מרכזי, ובמשך מספר שנים גם גלגל הענק הגדול בעולם (קוטרו 60 מטר). שתי האטרקציות משתלבות זו בזה, כאשר הThunder Dolphin, הנוסעת במהירות של 130 קילומטר בשעה, עוברת דרך הגלגל הענק.

מלבד פארק השעשועים, בעיר הטוקיו דום ישנו גם מרכז לייף סטייל מושקע (הכולל ספא, חדר כושר וקניון ענקי), מלון בן 43 קומות, אולם אירועים, והוא אף מקושר לרכבת התחית של טוקיו דרך תחנת רכבת הממוקמת בתוך הקומפלקס.

==ראו גם==
* טוקיו דום
* פארק שעשועים

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טוקיו: מבנים
עומרי בן הרוש

מכבי תל אביב מול צ'לסי, 2015]]
עומרי בן הרוש (נולד ב-7 במרץ 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם והמגן השמאלי במועדון ספורט אשדוד.

==קריירה==
בן הרוש גדל במחלקת הנוער של מכבי נתניה, שם שיחק מגיל שמונה. ב-3 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק גביע הטוטו נגד בית"ר ירושלים כאשר נכנס כמחליף. את שערו הראשון בקבוצה הבוגרת הוא הבקיע ב-30 בינואר 2010, בתיקו 3–3 מול הפועל תל אביב, כאשר כבש את השער הראשון במשחק. את עונתו הראשונה בבוגרים של נתניה סיים עם שני שערים ב-16 הופעות בכל המסגרות.

בעונת 2010/2011 הוא הפך לשחקן חשוב במכבי נתניה ורשם 35 הופעות בכל המסגרות, כולל שער בגביע הטוטו. בסוף עונה זו כבש ב-12 במאי 2012 את השער האחרון באצטדיון הקופסה לפני שנסגר ונהרס, שער ניצחון על בני סכנין בתוספת הזמן.

ב-24 בספטמבר 2012 חידש את חוזהו לעוד שלוש שנים במכבי נתניה, עם שכר של 90 אלף דולר בעונתו הראשונה של החוזה החדש ותוספת של 10 אלף דולר בכל שנה נוספת. ב-6 באפריל 2013 רשם את הופעת הליגה ה-100 שלו במכבי נתניה.

ב-11 ביולי 2013 חתם על חוזה לשלוש שנים עם אופציה לשנה נוספת במכבי תל אביב עבור סכום שמוערך ב-2.2 מיליון ש"ח. ב-30 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף במשחק החוץ נגד פ.צ. בזל השווייצרית במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. את שערו הראשון במדי הקבוצה כבש במשחק החוץ מול הפועל חיפה ב-23 בנובמבר 2013.

בעונת 2014/2015 זכה עם מכבי תל אביב בטרבל המקומי, עם זכיות באליפות המדינה, בגביע המדינה ובגביע הטוטו. הוא פתח בהרכב מכבי בגמר גביע המדינה, בו הביסה הקבוצה 2–6 את הפועל באר שבע.

ב-28 ביוני 2017 חתם לשנתיים במכבי חיפה. ב-16 בספטמבר 2017 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4–2 על הפועל רעננה.

ב-6 באוגוסט 2018 חתם בקבוצת לוקרן מליגת העל הבלגית. הוא המשיך לשחק בשורותיה על אף שהקבוצה ירדה ליגה בתום העונה הראשונה שלו בה.

ב-22 בספטמבר 2020 חתם במ.ס. אשדוד.

ב-1 ביולי 2021 חתם בבני סכנין.

ב-18 באוגוסט 2022 חתם בסקציה נס ציונה.

ב-25 ביולי 2023 חתם בהפועל כפר סבא.

ב-30 בינואר 2024 חתם לעונה וחצי במ.ס. אשדוד.

===נבחרת ישראל===
בשנת 2010 זומן בן הרוש לראשונה לנבחרת הצעירה של ישראל, למשחק נגד הנבחרת הצעירה של שוודיה, במסגרת מוקדמות יורו 2011 עד גיל 21, בו ניצחה ישראל 1–2. ב-11 ביוני 2013 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת הצעירה, בניצחון 1–0 על נבחרת אנגליה הצעירה במסגרת יורו 2013 עד גיל 21. בסך הכל רשם 21 הופעות בנבחרת הצעירה.

בשנת 2011 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-2 בספטמבר בהפסד 0–1 לנבחרת יוון במסגרת מוקדמות יורו 2012.

==תארים==
;מכבי תל אביב
* אליפות ישראל: 2013/2014, 2014/2015
* גביע המדינה: 2014/2015
* גביע הטוטו: 2014/2015

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני לוקרן
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני סקציה נס ציונה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים בבלגיה
קטגוריה:נתניה: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
לנדסדומור

הלנדסדומור (באיסלנדית: Landsdómur) הוא ערכאה שיפוטית מיוחדת באיסלנד אשר נוסדה בשנת 1905 על מנת לטפל במקרים של חברי פרלמנט החשודים בפלילים.

בלנדסדומור 15 חברים - חמישה שופטי בית המשפט העליון, נשיא בית משפט מחוזי, מומחה לחוקה, ושמונה אנשים אשר נבחרים על ידי הפרלמנט לקדנציה של שש שנים.

הלנדסדומור הוקם בשנת 1905, על פי סעיף 14 של החוקה, אך התכנס לראשונה בשנת 2011, לצורך משפטו של גייר הארדה, ראש הממשלה לשעבר של איסלנד, שהואשם ברשלנות פושעת שהובילה למשבר הכלכלי שפקד את המדינה בשנת 2008.

== הערות שוליים ==
<div style="direction:ltr;">

</div>

קטגוריה:איסלנד: פוליטיקה
כס החרצית

כס הטקהמיקורה בארמון הקיסרי של [[קיוטו, המשמש בעיקר לטקסי הכתרה (2019)]]
חדר הכס ב[[תקופת מייג'י. הקיסר האחרון שישב עליו היה הירוהיטו. החדר הוחרב במהלך ההפצצות במלחמת העולם השנייה]]
כֵּס החרצית (ביפנית: 皇位) הוא המונח המערבי המקובל לתיאור הכס של קיסר יפן. המונח מתייחס לרוב למושב מאוד ספציפי, דוגמת כס הטקהמיקורה בחדר השישין בארמון הקיסרי של קיוטו.

כסים אחרים שמשמשים את הקיסר במסגרת רשמית במהלך טקסטים או בעת הקראת נאום מן הכס, אינם נחשבים לכס החרצית; לדוגמה הכס בארמון הקיסרי של טוקיו או הכס בו משתמש הקיסר בישיבות הדיאט של יפן.

כס החרצית הוא מטונימיה המתייחסת, כאשר נעשה בה שימוש רטורי, לראש המדינה. ואף למוסד המונרכיה היפני עצמו.

==היסטוריה==
יפן היא המונרכיה העוברת בירושה הוותיקה ביותר בעולם. במובן דומה מאוד לזה המתקיים בכתר הבריטי, כס החרצית הוא מושג מופשט מטונימי המייצג את הקיסר ואת הסמכות החוקית לקיומו של השלטון.

בניגוד למקבילה הבריטית, רעיון הקיסרות היפנית התפתח באופן שונה בתקופה שלפני 1947, כאשר לא הייתה הפרדה נראית לעין בין הרכוש של מדינת הלאום לרכושו הפרטי של הקיסר. 

על פי האגדה, הקיסרות היפנית נוסדה כבר בשנת 660 לפני הספירה על ידי הקיסר ג'ימו, ולפיכך הקיסר הנוכחי הוא ה-126 לאייש את כס החרצית. הרשומות ההיסטוריות היחידות ששרדו מגיעות רק עד אוג'ין, אשר ככל הידוע מלך בשלב מוקדם של המאה ה-4.

בשנות ה-20 של המאה ה-20, שימש הירוהיטו עוצר במהלך כמה שנים מתקופת שלטון אביו, הקיסר יושיהיטו, כאשר לא היה מסוגל פיזית למלא את חובותיו הקיסריות. עם זאת, הנסיך העוצר היה נטול הסמכות הסמלית של כס החרצית, אותה הוא יכֹל להשיג רק לאחר מות אביו.

בחוקת יפן הנוכחית הקיסר מוגדר כ"סמל המדינה והאחדות של כלל אזרחיה", והקיסרות הנוכחית היא מונרכיה חוקתית.

==טקהמיקורה==
הכס טקהמיקורה (ביפנית: 高御座) ממוקם בארמון הקיסרי של קיוטו, והוא הכס העתיק ביותר ששרד בממלכה. הוא נמצא במרכז במה מתומנת, חמישה מטרים מעל הקרקע, ויכול להיות מופרד משאר החדר בעזרת פרגוד (רהיט, שמשמש כקיר נייד). דלת הזזה שנועדה להסתיר את הקיסר מן העין נקראה קנג'ו-נו-השוג'י (賢聖障子), והיא עוטרה באיור של 32 קדושים סינים. האיור הפך לאחד הדגמים ראשוניים עבור כל הציורים בתקופת הייאן. כיום משמש הכס בעיקר בטקסי הכתרה, כאשר לצדו נמצא כס-תאום, הנועד לקיסרית הרעיה.

==ראו גם==
* קיסר יפן

==הערות שוליים==

קטגוריה:כסים
קטגוריה:יפן: סמלים לאומיים
קטגוריה:יפן: היסטוריה
קטגוריה:קיסרי יפן
טומיאיצ'י מוריאמה

טומיאיצ'י מוריאמה (ביפנית: 村山 富市; נולד ב-3 במרץ 1924) הוא פוליטיקאי יפני שהיה ראש ממשלת יפן ה-81, מ-30 ביוני 1994 עד 11 בינואר 1996. מוריאמה עמד בראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.

עם בחירתו לתפקיד ראש ממשלת יפן, היה מוריאמה וראש הממשלה הסוציאליסטי הראשון מזה חמישים שנה ביפן.

נאום שנשא ביום השנה החמישים לסיום מלחמת העולם השנייה, בו הביע התנצלות על הפשעים שביצעו היפנים במהלך המלחמה, זכה לפרסום רב.

==ראשית חייו==
מוּרָיָאמה נולד במחוז אויטה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת מייג'י בטוקיו והתמנה למזכיר איגוד הפועלים בחברה בה עבד. לאחר מכן תמך האיגוד בהצטרפותו של מוריאמה למפלגה הסוציאליסטית.

הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כחבר מועצה בעיר אויטה ב-1955, והחזיק בתפקיד במשך שלוש כהונות. תומכיו עודדו אותו להתמודד על מושב באספה המחוזית של אויטה ב-1963, וגם בתפקיד זה החזיק במשך שלוש כהונות. ב-1972 נבחר מוריאמה לבית הנבחרים של יפן.

מוריאמה נודע כאדם רגוע ובעל יכולות ניהול משא ומתן, וידע להגיע לפשרות. הוא התמנה ליושב ראש הוועדה לענייני הדיאט של מפלגתו ב-1991, אחד התפקידים הבכירים בפוליטיקה היפנית. לאחר הבחירות הכלליות של 1993 הצטרפה המפלגה הסוציאליסטית לקואליציה, עד 1994, ובאוקטובר של אותה שנה הוא נבחר להיות מנהיג המפלגה.

==ראשות הממשלה==
מוריאמה התמנה לראשות ממשלת יפן ב-30 ביוני 1994. הממשלה התבססה על קואליציה בה היו חברות המפלגה הסוציאליסטית, המפלגה הליברלית-דמוקרטית ומפלגת סקיגאקה החדשה.

בשל גודל הקואליציה לא הייתה מנהיגותו חזקה. על אף התנגדות מפלגתו להסכם הביטחון בין יפן וארצות הברית טען מוריאמה שההסכם נחתם בהתאם לחוקה, ובכך אכזב רבים מתומכיו. ממשלתו ספגה ביקורת נוספת על כך שלא הגיבה במהירות מספקת לרעידת האדמה בקובה ב-1995. חודשיים לאחר מכן ארעה התקפת הסארין ברכבת התחתית של טוקיו על ידי הכת אום שינריקיו.

בזמן כהונתו כראש ממשלת יפן, התנצל מוריאמה על הפשעים שביצעה האימפריה היפנית במהלך המלחמה הפסיפית, ביום השנה החמישים לסיומה ב-15 באוגוסט 1995.

בבחירות הכלליות של 1996 איבדה מפלגתו מושבים רבים בבית הנבחרים. מוריאמה הביע רצון להתפטר מתפקידו, אך תומכיו התנגדו. הוא התפטר בכל זאת מספר חודשים מאוחר יותר, וריוטרו האשימוטו, מנהיג המפלגה הליברלית-דמוקרטית, החליפו.

ב-2000 פרש מוריאמה מהחיים הפוליטיים.

==ראו גם==
* המפלגה הסוציאל-דמוקרטית

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:יפנים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1924
קונקורדנציה חדשה

קונקורדנציה חדשה לתורה נביאים וכתובים היא קונקורדנציה שחיבר אברהם אבן-שושן. היא מכילה את כל המילים המוזכרות בתנ"ך; בשפות עברית וארמית.

כשמה, היא הקונקורדנציה החדשה, נערכה במתכונת חדשה מורחבת לעומת הקונקורדנציות שקדמו לה.

הקונקורדנציה המקראית הראשונה חוברה על ידי הנזיר הדומיניקני הוגו קארו, וראתה אור כנראה בשנת 1244. זו הייתה קונקורדנציה של הוולגטה, וחוברה בלטינית.

הקונקורדנציה הראשונה בשפה העברית חוברה על ידי רבי באמצע המאה ה-15.

אברהם אבן-שושן סובר כי "גולת הכותרת של הקונקורדנציות העבריות בימינו היא בלי ספק הקונקורדנציה "היכל הקודש" של ד"ר שלמה מנדלקרן, שזכתה מאז הופעתה בשנת תרנ"ו 1896 לתפוצה רבה בעשרות מהדורות באירופה, בארצות הברית ובישראל. היא הייתה המקיפה ביותר בזמנה, והביאה את הפסוקים לפי סדרם בתנ"ך ולא על פי סדר הוולגאטה, כפי שהיה נהוג.

מהדורתה הראשונה של הקונקורדנציה החדשה ראתה אור בתשל"ז / 1977.
;חידושיה העיקריים הם:
* מפתח משמעים משוכלל בסמוך לכל מילה - ליד כל משמע של מילה מקראית צוינו מספרי הפסוקים המתאימים לאותו משמע.
* רשימת קרובים - "רשימה מרוכזת של מילים נרדפות וקרובות-משמע ליד ערכים רבים".
* מפתח הצירופים - ערוך בסדר האלפבית ליד רוב הערכים, מאפשר למצוא או "לאשש קיומו של צירוף לשוני".
היא כוללת את כל המילים בתנ"ך ואת כל המקומות המדויקים שבהן מילה מצויה, בספרי תורה, נביאים וכתובים. יתר על כן, היא מביאה את כל המקומות שמילה נזכרת, "בפסוקים השונים, על כל צירופיה והקשריה, צורותיה התקניות והחורגות, נטיותיה וכתיביה, ניקודה במחובר ובהפסק - הכל בתחום המסורה שבמקרא".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קונקורדנציות לתנ"ך
May the Force be with you

"May the Force be with you" (בעברית: יהיה הכוח עמך; ידוע גם כיהיה הכוח עמכם) הוא ביטוי שזכה למעמד פולחני וסמלי בטרילוגיית סרטי "מלחמת הכוכבים". בביטוי השתמשה דמות אחת לפחות בכל הסרטים. גנרל דודונה הוא הראשון שהשתמש בביטוי, בסרט הראשון בטרילוגיה המקורית: "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה" לאחר הסבר המתקפה על כוכב המוות לטייסי המורדים. בסרט הראשון מוזכר הביטוי פעמים נוספות על ידי אובי ואן קנובי, על ידי האן סולו ועל ידי דארת' ויידר. בהמשך הסדרה משתמשים בשורה במעמדי פולחן, דת ומלחמה. בסדרה נוהגות הדמויות לאחל את הביטוי לעמיתיהן כביטוי "בהצלחה". 

ב-2005 דורג הביטוי במקום השמיני ברשימת "מאה שנים... מאה ציטוטים" של מכון הסרטים האמריקאי. ב-4 במאי (May the fourth) חל יום מלחמת הכוכבים הבינלאומי, מתוך משחק המילים "יהיה הרביעי עמך" (May the Fourth be with you). הביטוי הוזכר בסרטים נוספים, כך למשל בסוף הסרט "Cocoon" משתמש ג'ק בונאר בביטוי כדי לברך את הקשישים שעוזבים עם החייזרים. בסרט "שיגעון בחלל", הדמות יוגורט משתמשת בפרודיה על המשפט "יהיה השוורץ עמכם" (May the Schwartz be with you). בפרק ב"באטמן - הסדרה המצוירת" משתמש הג'וקר (מארק המיל) בפרודיה נוספת על הביטוי: "יהיה החוט הדנטלי עמך, תמיד" (May the floss be with you always). בסדרה ליגת הצדק בפעולה בפרק מרוץ נגד פשע אומר הפלאש לסופרמן "יהי כוח המהירות עמך" (May the speedforce be with you).
בסדרה הפלאש סיסקו אומר לבארי לפני שנוסע לעתיד משפט זה מאחר שהוא נוסע לעבר בעזרת כוח המהירות.

==ראו גם==
* הכוח (מלחמת הכוכבים)
* יום מלחמת הכוכבים

== קישורים חיצוניים ==
* [http://starwars.wikia.com/wiki/May_the_Force_be_with_you May the Force be with you] ב-Wookieepedia 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחמת הכוכבים
קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
חמשת מלכי מדין

חמשת המלכים נהרגים בחרב על ידי בני ישראל. איור לתנ"ך שיצא ב[[האג ב-1728.]]
אֱוִי, רֶקֶם, צוּר, חוּר ורֶבַע הם חמשת מלכי מִדְיָן הנזכרים בתורה ב.

בסיפור הולדת מדין מוזכרים חמשת בניו, עֵיפָה וָעֵפֶר וַחֲנֹךְ וַאֲבִידָע וְאֶלְדָּעָה, ועל כן ניתן לשער שהם היו חמשת שבטי מדין, עליהם מלכו חמשת המלכים. בתורה לא מופיע מידע נוסף על מלכים אלו או על צורת שלטונם המשותפת.

== במלחמת מדין ==
המלכים נזכרים כמנהיגי המדינים בזמן מלחמת מדין, המלחמה האחרונה אליה יצאו ישראל לפני מות משה, שבסיומה נהרגו חמשתם יחד עם בלעם בן בעור על ידי בני ישראל.

העילה למלחמה הייתה מחמת שהמדיינים הכשילו את בני ישראל בשיטים בעבודה זרה לפעור ובזנות עם בנותיהם. בהקשר לגורם השני מוזכרת באופן ספציפי כזבי בת צור, בתו של השלישי מבין מלכי מדין ("בַת נְשִׂיא מִדְיָן"), שזינתה עם זמרי בן סלוא ונהרגה עמו על ידי פינחס.

== רקם ופטרה ==
לפי יוסף בן מתתיהו, המלך רקם היה המייסד של פטרה, עיר עתיקה שמאוחר יותר נקשרה לנבטים<ref name=":0"></ref>. הוא מציין שבתקופתו, בקרב האוכלוסייה המקומית עדיין כינו את העיר בשם רקם, על שם מייסדה, המלך רקם<ref name=":0" />. המחקר המודרני מאמת עובדה זו וקובע כי הנבטים כינו את העיר בשם רקם (𐢛𐢚𐢒)<ref></ref>, צורת האיות באלפבית הארמי (בו השתמשו הנבטים) לשם 'רקם' המקראי.

==ראו גם==
* מלחמת מדין

==לקריאה נוספת==
*רייך, רחל, האשה אשר נתת עימדי - נשים כעילה לסכסוך ולמלחמה במקרא, הילל בן חיים - הקיבוץ המאוחד, 2005. עמ' 100-108.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי הגויים בתנ"ך
קטגוריה:מדין
קטגוריה:פרשת מטות
קטגוריה:אישים בספר במדבר
אוקונומיאקי

סוגים נפוצים של אוקונומיאקי
טבח מכין אוקונומיאקי במסעדה בהירושימה
אוקונומיאקי (ביפנית: お好み焼き) הוא חביתית יפנית מתובלת. המאכל מקובל ברחבי יפן ונפוץ בעיקר באזורי קנסאי והירושימה. התוספות, והבלילה נוטות להשתנות בהתאם לאזור בו הוא מוגש. לדוגמה, אוקונומיאקי בטוקיו הוא בדרך כלל קטן מאוקונומיאקי בהירושימה או בקנסאי.

==אוקונומיאקי בקנסאי==
סגנון הבישול של האוקונומיאקי באזור קנסאי הוא הסגנון המוביל של בישול אוקונומיאקי במטבח היפני. תערובת האפייה של הגרסה עשויה מקמח, בטטה מגורדת, מי דאשי, ביצים וכרוב מגורר. לעיתים מכילה תערובת האפייה מרכיבים נוספים כגון: בשר, בצל ירוק, תמנונים, דיונונים, שרימפסים, ירקות שונים, קימצ'י, מוצ'י או גבינות אחרות. אוקונומיאקי נחשב כאוכל הנשמה של אוסקה, העיר המרכזית בקנסאי.

==אוקונומיאקי בהירושימה==
באזור הירושימה, המרכיבים מרובדים באוקונומיאקי ולא מעורבבים. הרבדים בדרך כלל עשויים מכרוב וחזיר ומעוד מרכיבים פוטנציאליים כמו תמנון, דיונון וגבינה. אטריות (אודון, יאקיסובה ועוד) הן תוספות נפוצות לאוקונומיאקי, לצד ביצת עין ורוטב אוקונומיאקי. 
כמות הכרוב בה משתמשים בדרך כלל גדולה יותר פי ארבעה או שלושה מן כמות הכרוב בה נהוג להשתמש באוקונומיאקי בסגנון קנסאי. 
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח היפני
קטגוריה:צ'וגוקו
קטגוריה:קנסאי
חושה

חושה ב[[אום ג'וני, שבה הוקמה דגניה א', ולידה יוסף ברץ (צולם לפני 1914)]]
חוּשָה (בטורקית: havşa, תעתיק טורקי: הָוְשׁ) הוא מעון עשוי מחימר וקש.

האמצעים והשיטות לבנות חושה הם עתיקי יומין. בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, הן היו נפוצות בארץ ישראל אצל הפלאחים הערבים, וגם אצל המתיישבים היהודים, משום שהיו מעונות שזול לבנותם, הגם שהיו ארעיים והתפוררו במשך הזמן. כך לדוגמה התגוררו בחושות פועלים וחלוצים יהודים במרחביה בתקופת העלייה השנייה.

==השימוש בחושות בעידן המודרני==
חושות כמעט ולא משמשות למגורים משום חוסר העמידות שלהן בפני פגעי מזג האוויר, והיותן מבנים ארעיים. השימוש בחושות נעשה כיום בעיקר לצורכי תיירות, והוא נפוץ בעיקר בחצי האי סיני, שם משמשות החושות ללינת תיירים שמגיעים להתארח בחופים. החושות בסיני לא עשויות מחימר אלא מקני קש או מעץ, לעיתים עם שלד ברזל המיועד לתמיכה. עם השנים עברו חלק מהחושות בחופי סיני שינוי על מנת להתאימן לאירוח וכיום בחלקן קיימת רצפת בטון יצוקה, ובחלק מהן אף מותקנות נורות ומאווררי תקרה לרווחת הנופשים. עם זאת, בסיני עדיין קיימות חושות הבנויות באופן מסורתי מקש בלבד וללא רצפה, כאשר יש בהן רק מזרן המשמש לשינה. גודלה הממוצע של חושה לאירוח בסיני הוא 8–10 מטרים רבועים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבנים ארעיים
פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית

פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית (באנגלית: Jean Hersholt Humanitarian Award) הוא פרס אוסקר לשם כבוד הניתן מטעם האקדמיה האמריקאית לקולנוע לאדם מתעשיית הבידור בארצות הברית על הישגים יוצאים מן הכלל בתחום הפעילות ההומניטרית. הזוכה בקטגוריה זו נבחר על ידי חבר הנאמנים של האקדמיה, ההודעה על הזכייה נמסרת בטקס האוסקר והזוכה מקבל לידיו פסלון אוסקר. הפרס אינו מחולק בכל שנה.

הפרס קרוי על שמו של השחקן ז'אן הרשולט, שכיהן כנשיא האקדמיה בין השנים 1945–1949. ב-1939 ייסד הרשולט את "קרן הרווחה לקולנוע" (Motion Picture Relief Fund) ועמד בראשה מהקמתה ועד מותו ב-1956. הקרן נועדה לסייע לשחקנים ואנשי תעשיית הסרטים במימון טיפול רפואי.

== הזוכים ==
*1956 - י' פרנק פרימן 
*1957 - סמואל גולדווין
*1959 - בוב הופ
*1960 - סול לסר 
*1961 - ג'ורג' סיטון 
*1962 - סטיב ברויידי 
*1965 - אדמונד ל. דה-פטי 
*1966 - ג'ורג' בגנל
*1967 - גרגורי פק
*1968 - מרתה ריי 
*1969 - ג'ורג' ג'סל 
*1970 - פרנק סינטרה
*1972 - רוזלינד ראסל
*1973 - לו וסרמן 
*1974 - ארתור ב. קרים 
*1975 - ג'ולס סטיין 
*1977 - צ'רלטון הסטון
*1978 - לאו יפה 
*1979 - רוברט בנג'מין (לאחר מותו)
*1981 - דני קיי
*1982 - ולטר מיריש 
*1983 - מ. ג'. פרנקוביץ' 
*1984 - דייוויד וולפר 
*1985 - צ'ארלס רוג'רס 
*1989 - הווארד וו. קוך 
*1992 - אודרי הפבורן (לאחר מותה) ואליזבת טיילור
*1993 - פול ניומן
*1994 - קווינסי ג'ונס
*2001 - ארתור הילר 
*2004 - רוג'ר מייר 
*2006 - שרי לנסינג 
*2008 - ג'רי לואיס
*2011 - אופרה וינפרי
*2012 - ג'פרי קצנברג
*2013 - אנג'לינה ג'ולי
*2014 - הארי בלפונטה
*2015 - דבי ריינולדס
*2019 - ג'ינה דייוויס
*2020 - הקרן האמריקאית לקולנוע וטלוויזיה ; טיילר פרי
*2021 - דני גלובר
*2022 - מייקל ג'יי. פוקס

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.oscars.org/awards/academyawards/about/awards/hersholt.html דף הפרס באתר פרסי האוסקר]

קטגוריה:פרס אוסקר
*
ז'אן הרשולט

ז'אן הרשולט ורוזמרי דה קמפ, גיבורי סדרת תסכיתי הרדיו "דוקטור כריסטיאן", 1953
ז'אן פייר הרשולט (Jean Pierre Hersholt; 12 ביולי 1886 - 2 ביוני 1956) היה שחקן קולנוע ממוצא דני שהופיע ב-140 סרטים בהוליווד. קריירת המשחק שלו החלה עוד בתקופת הסרט האילם ונמשכה עד סוף שנות השלושים. בין תפקידיו הבולטים ניתן למנות את מרקוס בסרט האילם "תאוות בצע" של אריך פון שטרוהיים מ-1924 ותפקיד הסבא של היידי בת ההרים (בגילומה של שירלי טמפל) בהפקה משנת 1937. ב-1934 שיחק בסרט הצעיף הצבעוני לצידה של גרטה גרבו. עקב מבטאו הדני הקל, לוהק בעיקר לתפקידי רופאים, פרופסורים או אנשי אצולה ממוצא אירופאי, לרוב נבלים. כמו כן כיכב במופע רדיו בשם "ד"ר כריסטיאן".

ב-1939 יסד הרשולט את "קרן הסיוע של הסרטים" (Motion Picture Relief Fund) ועמד בראשה מהקמתה ועד מותו ב-1956. הקרן נועדה לסייע לשחקנים ואנשי תעשיית הסרטים במימון טיפול רפואי. בין השנים 1945 ל-1949 כיהן כנשיא האקדמיה האמריקאית לקולנוע. לאחר מותו הוחלט לחלק את פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית בטקס האוסקר לאדם מתעשיית הבידור בארצות הברית על הישגים יוצאים מן הכלל בתחום הפעילות ההומניטרית. זכה פעמיים בפרס אוסקר לשם כבוד, ב-1940 וב-1950.

==חיים אישיים==
סבתו מצד אמו הייתה יהודייה מדנמרק, סבו מצד אביו היה מהגר צרפתי קתולי.
אחיינו היה השחקן הקנדי-אמריקאי לזלי נילסן.

היה נשוי ואב ל-2 בנים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה דנים
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: רדיו
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: מפעל חיים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא דני
קטגוריה:מהגרים מדנמרק לארצות הברית
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1886
קטגוריה:נפטרים ב-1956
חלומות מפלסטיק

חלומות מפלסטיק היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית, אשר שודרה בערוץ HOT בידור ישראלי החל מה-20 בפברואר 2012. התוכנית צולמה בקליניקה של המנתח הפלסטי ד"ר דב קליין ועוקבת אחרי המטופלים שלו.

==פורמט==
התוכנית מתעדת בכל פרק כ- 3-2 מטופלים אשר באים לבצע ניתוח פלסטי בקליניקה. כל אדם מתועד למשך שני פרקים, לפני הניתוח, בשלבי הייעוץ וההתלבטות, ולאחריו. נוסף לכך, התוכנית גם מתעדת את התגובות, בימים שלפני ואחרי הניתוח בקרב החברים והמשפחה של המנותח. התוכנית מלווה בצילומים קצרים מחדר הניתוח.

בתוכנית השתתפו עשרות מפורסמים וביניהם - נטלי דדון, זהבה בן ועוד. 
==שידור==
בעונה הראשונה שודרו עשרה פרקים והיא בוימה על ידי יסמין קיני. בעקבות הצלחתה הוזמנה עונה שנייה שעלתה לשידור במאי 2013, ששוב כללה עשרה פרקים שבוימו על ידי יסמין קיני.

בעונה השלישית עלתה ביולי 2014, בבימוי של עידית אברהמי. 

בנובמבר 2014, המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין מנעה מחברת הכבלים הוט להעלות את העונה הרביעית של התוכנית, לאחר שקבעה כי מדובר ב"פרסום וקידום יחסי ציבור אסורים, בניגוד לכללי משרד התקשורת", לכאורה. על-פי בדיקות שבוצעו במועצה לחוזי ההתקשרות של התוכנית, נטען כי ד"ר קליין שילם 300 אלף שקל עבור השימוש בחומר המצולם במרפאתו ובאתר האינטרנט שלו. במאי 2015 הותר לבסוף לעונה הרביעית לעלות לשידור. 
==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:HOT: תוכניות וסדרות
באטל ארנה טושינדן

באטל ארנה טושינדן (באנגלית: Battle Arena Toshinden) היא סדרת משחקי-וידאו. המשחק הראשון בסדרה, ששמו כשם הסדרה, היה משחק-הלחימה הראשון בתלת-מימד שהכיל כלי-נשק. אחריו יצאו משחקים נוספים, רובם בז'אנר הלחימה, כאשר המשחק השני בסדרה קיבל גרסת "פלוס" וגרסה למכשיר הסגה. גם המשחק הראשון קיבל גרסה למכשיר הסגה.

==עלילה==
הסדרה מתמקדת בטורניר סודי המתרחש אחת לשנים אחדות. לטורניר זה מטרה:
קביעת הלוחם החזק בעולם.
ללוחמים שבטורניר היו סיבות שונות להצטרפותם: אהבה, תהילה ונקמה.
לאורך מירב הגרסאות נכחו הלוחמים הבאים, המהווים חלק מן הדמויות בסדרה:
* אייג'י
* קיין
* פו
* סופיה
* אליס
* ראנגו
* גאיה
* מונדו

==ארבעת כלי-הנשק הקדושים==
כלי נשק מסוימים בסדרה, אשר היו שייכים במקור ללוחמים כלשהם ובעלותם עברה ללוחמים אחרים, הם "כלי-נשק קדושים": 
קשת שהייתה שייכת במקור לאוראנוס שהייתה אחד הלוחמות החזקות ביותר בסדרה. אוראנוס נתנה את הקשת לבתה פואלה מריונט וזו לא יודעת עד היום מי היו בעליה הקודמים של קשת זו.
מגן שהיה שייך ללוחם חולה-נפש בשם כאוס. המגן נלקח מכאוס על ידי רוצחו, רוצח-מכשף בשם גנמה אשר גילו עולה על 2,000 שנים.
חרב קטאנה שהייתה שייכת במקור לאייג'י. הוא נתן אותה לאחיינו הצעיר סובארו.
רומח שהיה שייך במקור למונדו ושייכותו עברה למלאכית בשם אאוס. מדובר באותו כלי-נשק אולם אאוס הקנתה לו מראה שונה לחלוטין.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי Sega Saturn
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן
קטגוריה:משחקי גיים בוי
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי PSP
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו ביפן