OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
נייג'ל בגנול

נייג'ל תומאס בגנול (באנגלית: Nigel Thomas Bagnall; 10 בפברואר 1927 - 8 באפריל 2002) היה ראש המטה הכללי של צבא בריטניה בין השנים 1981–1988.

==ביוגרפיה==
נולד בבריטניה בשנת 1927, כבנו של לוטננט קולונל הארי סטיבן בגנול ואשתו מאיה בגנול, והתחנך במכללת וולינגטון. 

בשנת 1946 התגייס לצבא ושרת בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, שם הוא קודם לדרגת לוטננט. בשנת 1949 ונשלח למלזיה, שם זכה בצלב הצבאי. בשנת 1955 הועבר לקפריסין, ולחם שם נגד ארגונים לאומניים כדוגמת אאוקה. ב-1966 הועבר לבורנאו. 

בשנת 1981 מונה לראש המטה הכללי של צבא בריטניה, והחזיק בתפקיד עד פרישתו מהצבא בשנת 1988. 

לאחר פרישתו חיבר מספר ספרים העוסקים בהיסטוריה הצבאית של העת העתיקה. 

נפטר בשנת 2002. 

היה נשוי לאנה קרולין ונולדו להם שתי בנות.

==כתביו==
* Bagnall, Nigel (1990). The Punic Wars.
* Bagnall, Nigel. The Peloponnesian War: Athens, Sparta, And The Struggle For Greece. New York: Thomas Dunne Books, 2006.

קטגוריה:מפקדי הכוחות הבריטים וראשי המטה הכללי הבריטי
קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:אנשי צבא בריטים בארץ ישראל
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1927
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2001
אנטואן בורדל

אנטואן בורדל (בצרפתית: Antoine Bourdelle; 31 באוקטובר 1861 – 1 באוקטובר 1929) היה פסל וצייר צרפתי.

== קורות חייו ==
נולד במונטובן שבצרפת, ולמד פיסול בבית הספר לאמנות בטולוז. הוא שימש כעוזרו של אוגוסט רודן, ולאחר מכן פתח סטודיו משלו וכן העביר שיעורים לפסלים צעירים. ביצירותיו הוא שם דגש על דיוק סדר וסמכותיות. הוא מת בפריז בשנת 1929. הסטודיו שלו הפך למוזיאון בורדל הממוקם ברובע החמישה עשר של פריז.

לימד את הצייר והפסל הישראלי צרפתי, יצחק פרנקל פרנל<ref></ref>.

==גלריה==
<Gallery>
Antoine Bourdelle, ca.1922, Monument La France, H. 9 m, bronze, Hohwiller founder, erected 18 June 1948, Palais de Tokyo, Paris.jpg|"אנדרטת צרפת" בפאלה דה טוקיו
Musée Ingres-Bourdelle - La première victoire d'Hannibal, 1885 - Plâtre - Antoine Bourdelle Joconde06070001104.jpg|"הניצחון הראשון של חניבעל" במוזיאון אנגר במונטובן
Herakles the Archer - MET - 24.232.jpg|"הרקולס" במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
Le Jour et la Nuit par Antoine Bourdelle.JPG|"יום ולילה" במוזיאון בורדל בפריז
Émile Antoine Bourdelle-Eloquence-Hermitage.jpg|פרוטומה בארמיטאז'
Bust of Jean Moreas by Antoine Bourdelle-2.jpg| פרוטומה של ז'אן מוראס באתונה
Antoine Bourdelle - Sapho 1925 - Montauban.jpg|"סאפפו" במוזיאון אנגר במונטובן
Émile Antoine Bourdelle-The Warrior of Montauban-Israel Museum.jpg| פסל הלוחם ממונטובן בגן האמנות ע"ש בילי רוז במוזיאון ישראל 
Antoine Bourdelle-La Grande Penelope- Israel Museum.jpg|פנלופה בגן האמנות ע"ש בילי רוז במוזיאון ישראל 
</Gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:פסלים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1861
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1929
הרולד לם

הרולד אלברט לם (באנגלית: Harold Albert Lamb; 1 בספטמבר 1892 - 9 באפריל 1962) היה סופר והיסטוריון אמריקאי.

==ביוגרפיה==
נולד בעיר ניו ג'רזי שבארצות הברית בשנת 1892, לפרדריק לם ואליזה רוליסון. הוא היה נכדו של האדריכל צ'ארלס רוליסון לם . מגיל צעיר התעניין בהיסטוריה של עמי אסיה. למד באוניברסיטת קולומביה, ובשנת 1929 זכה במלגת גוגנהיים. בתחילה כתב בעיקר סיפורים בסגנון המדע בדיוני, שבתחילה התפרסמו בעיתונים זולים, אולם בהדרגה החלו להתפרסם גם במגזינים יוקרתיים כדוגמת ה-"Adventure". לאחר שביוגרפיה שפרסם על ג'ינגיס חאן זכתה להצלחה אדירה, החל לכתוב ביוגרפיות של מצביאים גדולים. ספריו מצטיינים בדיוק רב והיצמדות להיסטוריה, לצד סגנון ספרותי קולח ובהיר. הבמאי המפורסם ססיל ב. דה-מיל התלהב מאחד מספריו ומאז נעזר בו בסרטים שיצר. הוא נפטר בניו יורק בשנת 1962.

==ספרים שתורגמו לעברית==
* הרולד למב, סולימאן המפואר, שליט המזרח, עברית: ק.[למן] כצנלסון, תל אביב: המתמיד, תשט"ז.
* הרולד למב, חניבעל: האחד נגד רומי, תרגמה שולמית חן, תל אביב: מערכות, תשכ"ה 1964.
* הרולד למב, ג'ינגיס חאן כובש הערבה, מצרפתית: משה בן-חורין, תל אביב: א' לוין-אפשטיין, תשכ"ח.
* הרולד לאמב, אלכסנדר מוקדון: המסע אל קצה העולם, מאנגלית: יעקב עדיני, ירושלים: קריית ספר, 1967.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:היסטוריונים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1892
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1962
אסון טיינג'ין

אסון טיינג'ין הוא אירוע רב-נפגעים שאירע בעיר טיינג'ין בסין ב־12 באוגוסט 2015. באסון נהרגו כ-173 איש, ונפצעו יותר מ-700. בהרוגים נמנו לפחות 21 כבאים, שהוזעקו לטפל באירוע. 

== מהלך האירוע ==
האירוע התרחש בשעה 23:30 (שעון מקומי) ב־12 באוגוסט 2015, כאשר שני פיצוצים עזים אירעו במחסן באזור התעשייה של העיר. המחסן נוהל על ידי חברת זְ'ווֵיְהָאי לוגיסטיקה (瑞海物流, בפין-יין: Ruìhǎi wùliú), שהוקמה בשנת 2011 כדי לתחזק חומרים כימיים מסוכנים מאוד בנמל טיינג'ין, ביניהם אמוניום חנקתי, והייתה האחראית לניהול מחסן חומרי הנפץ, באישור הממשלה הסינית.

על פי דיווחים, הגורם לפיצוצים היה התלקחות של חומרים דליקים וחומרי נפץ. הפיצוץ הראשון הוערך בסדר גודל של כ־3 טונות TNT, והשני בכ־21 טונות TNT. בעקבות עוצמת הפיצוצים נמדדו רעידות אדמה קלות (עוצמה 3 בסולם ריכטר) במכשירי המדידה, ובשל גודלו, הפיצוץ נצפה אף מלווייני צילום מהחלל. בעקבות הפיצוץ התלקחה באזור שרפה גדולה, ועקב השרפה וגל ההדף העצום שליווה את הפיצוצים נגרם נזק גדול לרכוש.

השרפה הובילה לפגיעה במתקנים סמוכים, ולפיצוצי משנה קטנים ושריפות נוספות באזור בימים שלאחר האירוע הראשוני. עקב זיהוי נתרן ציאניד באזור הוכרז על פינוי האוכלוסייה ברדיוס של כ־3 ק"מ ממקום האירוע.

השלטון בסין נקט במדיניות של מידור לגבי האירוע והגורמים לו בימים הראשונים שלאחר האירוע, והטיל צנזורה לגבי דיווחים בתקשורת המקומית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

טיינג'ין
טיינג'ין
קטגוריה:אסיה: התפוצצויות
קטגוריה:אסונות סביבתיים
קטגוריה:טיינג'ין
דריסת ילד בנסיעה לאחור

דריסת ילד בנסיעה לאחור היא תאונת דרכים המתרחשת כאשר כלי רכב, לרוב מכונית, נוסע לאחור, לרוב כאשר הוא חונה או כאשר הוא יוצא מחניה, ודורס פעוט או ילד קטן מבלי לשים לב. לעיתים מסתיימת התאונה במות הילד הנדרס. תאונות מסוג זה נקראות גם "תאונות חצר".

==שכיחות==

באוסטרליה, בשנים 2001-2010, נהרגו 44 ילדים בתאונות בקרבת הבית בנסיעה לאחור, מתוך 270 ילדים שנהרגו כהולכי רגל, שיעור של מעל 16%. 

רוב הנפגעים הם בגילאי 1–4 שנים. התאונות מתרחשות בעיקר באוכלוסיות עניות, ובמרבית המקרים הנהג הפוגע הוא קרוב משפחה של הנפגע, לרוב ההורה. 

==התמודדות==
הרשות האמריקאית לבטיחות בדרכים (NHTSA) ומשרד התחבורה האמריקאי, הגיעו להסכמה על חוק שיחייב התקנת מצלמה לנסיעה לאחור בכל מכונית חדשה החל מ-1 במאי 2018.

==בישראל==
בישראל התופעה של דריסת ילדים בנסיעה לאחור שכיחה יותר במגזר הערבי. לפי נתוני הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, במחצית הראשונה של 2007 נהרגו חמישה ילדים במגזר בתאונה מסוג זה. בשנת 2014 נהרגו 12 ילדים ערבים בתאונות אלו. הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים יחד עם ארגון "בטרם" לבטיחות ילדים החלה להפעיל בשנת 2012 תוכנית למניעת תאונות חצר במגזר הערבי. בשנים 2008 ו-2009 הפעילה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים את תוכנית ההתערבות הראשונה בנושא, במסגרתה ניתנו הדרכות ב-17,800 בתי אב במגזר הבדואי בדרום, שודרו תשדירים ברדיו בנושא והתקיימה פעילות הסברה בבתי ספר ובמוסדות קהילתיים.

== ראו גם ==
* שכחת ילד ברכב

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.beterem.org/download/files/סקירת%20ספרות%20בנושא%20היפגעות%20ילדים%20בעת%20נסיעה%20לאחור.pdf סקירת ספרות – היפגעות ילדים כתוצאה מדריסה בעת נסיעה לאחור] , באתר "בטרם", 19 במאי 2008
* [http://www.rsa.gov.il/hachshara/migzararavi/InterventionPrograms/Pages/Trampling.aspx תוכנית למניעת דריסה בעת נסיעה לאחור], באתר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תאונות דרכים
קטגוריה:עבירות תנועה
קטגוריה:בטיחות ילדים
Boost

Boost היא קבוצה של ספריות בשימוש נרחב לפיתוח תוכנה בשפת ++C אשר נותנות מענה למשימות פתוח הדורשות פעולות באלגברה ליניארית, מחולל מספרים פסאודו-אקראיים, ניהול תהליכונים, עיבוד תמונה, ביטויים רגולריים, עבודה עם קבצים, ניתוח סינטקטי (כגון Xml Parsers), בדיקות יחידה ועוד.

מרבית הספריות רשומות תחת הרישוי "Boost Software License", המתוכנן לאפשר ל-Boost להיות תחת שימוש חופשי או לא-חופשי. חלק ממייסדי Boost הם חברי ועדת הסטנדרטים של ++C, וחלק מהספריות של Boost כבר התקבלו כסטנדרט והוטמעו ב-TR1 (Technical Report 1) וכן ב-C++11.

==קישורים חיצוניים==

* 

++C
כתב הגנה

בסדר הדין האזרחי, כתב הגנה הוא כתב טענות המוגש לבית משפט במענה על כתב תביעה (שהוא, לרוב, המסמך הפותח תביעה אזרחית). במובן רחב יותר, כתב הגנה הוא מסמך, תזה או ספר הנכתב במטרה להגן או להסביר עמדה מסוימת.

כמסמך משפטי מטרת כתב ההגנה היא לענות על הטענות המועלות בכתב התביעה, להפריכן או להסביר ולהצדיק מעשים מסוימים, ובכך למקד וליעל את הדיון המשפטי. ככל מסמך משפטי אף כתב ההגנה כפוף לכללים, לצורה ולמועדים של בית-המשפט בו מתנהל העניין. על כתב ההגנה לכלול מסמכים וראיות שיחזקו את טענות הנתבע בנוגע לתביעה שהוגשה נגדו. אי-הגשת כתב הגנה כדין מפחיתה מסיכוייו של הנתבע לזכייה בתיק ואף עשויה להביא למתן פסק דין על פי כתב התביעה לבדו. יצוין שבמקרים מסוימים רשאי הנתבע להגיש יחד עם כתב ההגנה תביעה שכנגד כנגד התובע.

במובנו הכללי - כתב הגנה הוא הצגת עמדה מסוימת הקיימת בקהילה נבדלת (מיעוט, לרוב) והצדקתה כדרך ויכוח עם דעה סותרת הנפוצה בציבור הכללי. לדוגמה, ספרו של אלן דרשוביץ, המציג את עניינה של ישראל כנגד טענות הרווחות בציבור האמריקאי ככתב הגנה.
דוגמה נוספת, קובץ טיעוני הנגד, שהעלה אליהו מונטאלטו בוויכוח פדובה כנגד התזה הנוצרית המקובלת בפירוש לספר ישעיהו פרק נ"ג הוצג ככתב הגנה. בניגוד לכתב ההגנה המשפטי שהוא תכליתי, מדויק ושקול לכתב התביעה, כתב ההגנה הפולמוסי הוא כללי, חסר כתובת מוגדרת ולרוב בעל השפעה מועטה (משכנע אך את המשוכנעים שבקהילה.)

==לקריאה נוספת==
*אלן דרשוביץ, ישראל - כתב הגנה, תרגום - ירון בן עמי, הוצאת מטר, 2004
*אהרן רוז, [http://tchelet.org.il/article.php?id=325 החרדים: כתב הגנה], תכלת 25, באתר "תכלת ברשת", 2006

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוק ומשפט
קטגוריה:סדר דין אזרחי
קטגוריה:משפט פרוצדורלי
רולנד בריס

רולנד וולאס בריס (באנגלית: Roland Wallace Burris; נולד ב-3 באוגוסט 1937) הוא משפטן אמריקאי. ייצג בסנאט את מדינת אילינוי מינואר 2009 ועד נובמבר 2010 מטעם המפלגה הדמוקרטית.

==ביוגרפיה==

בריס נולד בעיירה בדרום אילינוי. סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1955. בשנת 1959 סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת דרום אילינוי. בשנת 1963 סיים תואר JD במשפטים באוניברסיטת הרווארד. היה האפרו-אמריקאי הראשון שכיהן כמבקר הכללי של אילינוי (1979-1991). כיהן גם כתובע הכללי של המדינה בשנים 1991–1995.

בשנת 1984 ניסה להתמודד בפעם הראשונה לסנאט האמריקאי, אך נכשל. בשנת 1995 ניסה להתמודד ללא הצלחה כמועמד עצמאי על ראשות העיר שיקגו ועל תפקיד מושל אלינוי, אך לא הצליח להשיג את המועמדות מטעם המפלגה הדמוקרטית. הוא מונה על ידי מושל אילינוי רוד בלוגרוביץ' לרשת בסנאט את ברק אובמה, שנבחר לנשיא ארצות הברית. הוא כיהן שם עד סיום כהונתו בת שש השנים המיועדת של אובמה, שהחלה ב-2005.

בריס נשוי ואב לשני ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאילינוי
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:סנאטורים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום אילינוי
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית שמונו לתפקידם
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
שיגיושי אינואואה

שיגיושי אינואואה (ביפנית: 井上 成美 Inoue Shigeyoshi; 9 בדצמבר 1889 - 15 בדצמבר 1975) היה אדמירל בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה. אינואואה פיקד על הצי הרביעי, ולאחר מכן שימש סגן-שר הצי. הוא היה גיסו של ראש ממשלת יפן נובויוקי אבה.

==ביוגרפיה==
===קריירה צבאית===
אינואואה נולד בעיר סנדאי שבמחוז מיאגי, באזור טוהוקו, יפן. הוא סיים את לימודיו במקום השני מתוך 179 החניכים במחזור ה-37 של האקדמיה הימית הקיסרית בשנת 1909. בהיותו פרח קצונה, שירת אינואואה על הסיירת "סויה", עמה הפליג ברחבי מזרח אסיה ודרום מערב האוקיינוס השקט, ועם שובו ליפן עבר לשרת על סיפון אוניית המערכה מיקאסה, ולאחר מכן בסיירת "קסוגה".

לאחר קבלת דרגות הקצונה בדצמבר 1910, שירת אינואואה על הסיירת "קוראמה", ושנתיים לאחר מכן שב לאקדמיה הימית כדי ללמוד אודות החידושים האחרונים בתחומי התותחנות הימית ולוחמת צוללות. ב-1913 הוא שירת על הסיירת "טקצ'יהו", ולאחר מכן על אוניית המערכה היאיי. בסוף 1915, עם קבלת דרגת הלוטננט, עבר לשרת על אוניית המערכה "פוסו".

תפקיד הפיקוד הראשון שלו ניתן לו על הסיירת "יודו" בדצמבר 1917, ובסוף 1918 התמנה אינואואה לנספח צבאי בשווייץ. בשנה לאחר מכן היה חלק ממשלחת דיפלומטית לועידת השלום בפריז, וב-1920 היה לנספח הצבאי בצרפת. בדצמבר 1921 קיבל אינואואה את דרגת לוטננט קומנדר, ושב ליפן.

עם שובו ליפן, מונה אינואואה לתפקיד קצין המבצעים על הסיירת "סומה", ובשנה שלאחר מכן החל ללמוד במכללת המטה של הצי, אותה סיים במקום השלישי מתוך 21 חניכים. עם סיום הלימודים, מילא אינואואה סדרה של תפקידי מטה שונים, שבהם נספח ימי לאיטליה, תפקיד אותו מילא בין בשנים 1927 ו-1929, ובסיומו קיבל דרגת קפטן.

===אדמירל===
ב-15 בנובמבר 1933, נמסר לאינואואה הפיקוד על היאיי, תפקיד בו החזיק כשנה וחצי. בתור בן טיפוחיו של אדמירל איסורוקו יממוטו, התנגד אינואואה להסכם התלת-צדדי בין האימפריה היפנית, איטליה הפשיסטית וגרמניה הנאצית. הוא השתייך לקליקה השמאלנית בצי הקיסרי שהתנגדה לעליית הפאשיזם ולאימפריאליזם היפני. בנוסף, כמורו יממוטו, היה אינואואה תומך נלהב בתעופה ימית.

ב-15 בנובמבר 1935 מונה אינואואה לאדמירל משנה, והיה לסגן מפקד הצי השלישי שפעל באזור סין, וב-1939 מונה לתת-אדמירל. ב-1940 הוענק לו עיטור מסדר השמש העולה, ובאותה שנה התמנה אינואואה למפקד לשכת התעופה הימית של הצי הקיסרי, והגיש לשר הצי, קושירו אואיקאווה, את התזה שלו לארגון מחדש של הצי בראשית 1941. התזה שלו הכילה ביקורת נוקבת על מדיניות בניית האוניות של הצי הקיסרי, על כך שהיא מתמקדת בבניית אוניות מערכה, ולא בנושאות מטוסים. מאוחר יותר באותה שנה נמסר לידיו הפיקוד על הצי הרביעי של יפן, שעגן בבסיס הצי בלגונת טרוק, והוא פיקד על הכוחות הימיים במהלך קרב גואם וקרב האי וייק. לאחר מכן העביר את מטהו לרבאול, כהכנה למבצע MO, שכלל את כיבוש פורט מורסבי, אך לאחר קרב ים האלמוגים במאי 1942, בו נהדפה הפלישה היפנית, איבד את הפיקוד על הצי הרביעי ושב ליפן, שם התמנה למפקד האקדמיה הימית הקיסרית. בשלביה האחרונים של מלחמת העולם השנייה קיבל אינואואה את דרגת האדמירל, וב-15 באוקטובר 1945 הוא פרש מהצי.

לאחר המלחמה לימד אינואואה אנגלית ומוזיקה בביתו שביוקוסוקה, והאתר שבו עמד ביתו הוא כיום גן ציבורי.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div class="mw-content-ltr">
* Nishida, Hiroshi. [https://archive.today/20130130030631/http://homepage2.nifty.com/nishidah/e/px37.htm%23v013#a001 Inoue, Shigeyoshi]
</div>

קטגוריה:אדמירלים יפנים
קטגוריה:אנשי צבא יפנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נספחים צבאיים

קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1975
דורה טייטלבוים

דורה טייטלבוים (ביידיש: דאָרע טיַיטלבוים; 1914 ברסט-ליטובסק - 1992 פריז) הייתה סופרת ומשוררת יידית.

==ביוגרפיה==
טייטלבוים נולדה באימפריה הרוסית למשפחה ענייה, אביה היה צבעי. ב-1932 היא ומשפחתה היגרו לארצות הברית והשתקעו בהארלם. שם במשך שנים רבות עבדה בבית חרושת לכובעים.

בזמן עבודתה בבית חרושת היא סיימה לימודי ערב ועבדה בתור מורה באחד מבתי ספר בעיר ניו יורק. אז גם החלה לפרסם את שיריה הראשונים בעיתונים, כגון: מארגן פרייהייט, יידישע קולטור וניי לעבן. ב-1944 התפרסם בניו יורק קובץ שיריה הראשון, "אין מיטן וועלט" (באמצע העולם). ספרה הבא, "הימל און ערד" (שמים וארץ), פורסם ב-1947, גם הוא בניו יורק. לאחר הקמת מדינת ישראל היא פרסמה את חיבוריה בעיתונים וכתבי עת יידישאיים שיצאו לאור בארץ, כגון: ישראל שטימע, פריי ישראל, לעצטע נייעס, די גאלדענע קייט ואחרים.

ב-1950 היא עברה להתגורר בצרפת, שם ב-1952 התפרסם ספרה "מיטן פנים צום לעבן" (עם הפנים אל החיים), בספר תיארה את רשמיה מנסיעותיה במזרח התיכון, מערב ומזרח אירופה.

באפריל 2018 בסדרת "מכתבי אהבה גנוזים" אשר מתפרסמת בעיתון "הארץ" - הופיעה חליפת מכתבי אהבה, שהתקיימה בשנת 1972, בין דורה טייטלבוים ואברהם שלונסקי. המכתבים תורגמו מיידיש לעברית על ידי רחל שליטא.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.yiddishculture.org/ אתר מרכז לתרבות יידיש על שמה של דורה טייטלבוים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:סופרות כותבות יידיש
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1992
רוברט סדול

רוברט סדול (בלטבית: Roberts Seduls; 1906, לייפאיה, לטביה – 1945, לייפאיה) היה חסיד אומות העולם.

==הצלת יהודים בתקופת השואה==

רוברט סדול היה ימאי ומתאגרף. הוא היה שרת בבניין בלייפאיה וידידו של היהודי דוד זיבצון (Zivcon), מדיירי הבניין.

לייפאיה נכבשה על ידי גרמניה הנאצית בשבוע הראשון של מבצע ברברוסה ורוב יהודיה, למעלה מ-7,000 נפש, נרצחו. עם הקמת גטו בעיר, ביולי 1942, נכלא זיבצון בגטו עם 850 יהודי לייפאיה שנותרו בחיים לאחר רצח רוב יהודי העיר. באוקטובר 1943, ערב חיסול גטו לייפאיה, ברח זיבצון מהגטו והגיע עם שלושה יהודים נוספים לביתו של סדול. סדול הסתיר אותם במרתף הבניין ושם הסתתרו במשך כשנה וחצי.

עם הזמן הצטרפו אל ארבעת המסתתרים עוד שבעה יהודים. כדי לכלכל אותם היה סדול מוסר להם עבודות תיקון שקיבל, בתחומים שונים - היו בהם צורף, מכונאי וזיבצון שהיה חשמלאי - והם היו מבצעים את העבודות. סדול היה מוסר את המוצרים המתוקנים לבעליהם, מקבל תשלום ובכסף שקיבל היה קונה מזון ליהודים המסתתרים. בין המסתתרים היו אישה שבעלה נרצח ובתה בת השלוש. כשהצטרפה הילדה למסתתרים, חשש סדול שהיא תחשוף אותם ולכן ארגן לה מקלט אצל אוטיליה שימלפפנינג (Otilija Schimelpfening), תושבת העיר ואלמנה ממוצא גרמני. סדול וידא שהילדה מטופלת היטב, צילם את הילדה והביא תמונות שלה לאמה כדי לעודד אותה.

ב-10 במרץ 1945, חודשיים לפני שחרור לייפאיה על ידי הצבא האדום, נהרג סדול בהפצצה רוסית. אשתו יוהנה טיפלה במסתתרים עד השחרור.

==הנצחה==
ב-1981 העניק יד ושם לסדול ולרעייתו יוהנה את התואר חסידי אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:לטבים חסידי אומות העולם
קטגוריה:לטבים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שואת יהודי לטביה
קטגוריה:מצילים בשואה: לטביה
קטגוריה:חללי מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ילידי 1906
קטגוריה:נפטרים ב-1945
אילוב

אילוב (בפולנית: Iłów) הוא כפר במחוז סוכצ'ב שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-19 ק"מ צפונית מערבית לעיר סוכצ'ב, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1224. בשנת 1506 העניק למקום המלך אלכסנדר היגלוני זכויות עיר, אשר נלקחו מהיישוב בשנת 1863 בעקבות מרד ינואר.

הכפר נהרס בעת מלחמות השוודים באמצע המאה ה-17, ובתחילת המאה ה-19 הגיעו אליו מתיישבים גרמנים. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נהרגו במקום כ-400 חיילים פולנים.

==יהודי אילוב==
יהודים הורשו להתיישב בכפר באמצע המאה ה-18, ומתחילת המאה ה-19 ועד השואה היוו היהודים רוב ביישוב.

היהודים במקום עסקו במסחר ובמלאכה, ומהמחצית השנייה של המאה ה-19 הייתה הקהילה בכפר לקהילה עצמאית, עם בית כנסת מעץ.

בין מלחמות העולם פעל בכפר סניף של ההסתדרות הציונית, וכן ישבו בו פעילי אגודת ישראל. באותה עת נמנו בכפר 374 יהודים.

===בשואה===
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לכפר פליטים יהודים ממערב פולין, ואלו זכו לתמיכת הקהילה המקומית. עם התקדמות הצבא הגרמני הופצץ הכפר, ורבים מהחיילים הפולנים שעברו בו והפליטים היהודים נהרגו.

הגרמנים נכנסו לכפר יום לאחר ראש השנה, ועד מהרה החלו בהחרמת רכוש יהודי ובלקיחת יהודים לעבודות כפייה. כמו כן, ספרי התורה של בית המדרש בכפר הוצאו ממנו, וחוללו בפומבי.

יהודי הכפר הועברו לגטאות בערי הסביבה, ומשם הועברו ברובם לגטו ורשה בפברואר 1941.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/977 אילוב] במרכז מורשת יהדות פולין
* 

קטגוריה:מזוביה: יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:מזוביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
רוני בווה

רוני בווה (נולדה ב-6 באוקטובר 1996) היא אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת 6 מדליות מהמכביה, מהן 3 כסף.

== ביוגרפיה ==
בווה למדה בחוות הנוער הציוני. היא מתאמנת בקבוצת השחייה של הפועל ירושלים.

===2013===
בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכתה בווה ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x200 מטר ביחד עם מרטינה מרקס, טל טהורי ואפרת רוטשטיין בשיא ישראלי חדש של 8:28.83 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:27.45 דקות, אחרי מרטינה מרקס (4:20.09 דקות) ומרלי ארליך מארצות הברית (4:21.40 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:14.29 דקות, אחרי מרלי ארליך (9:02.92 דקות) לורן לוי מארצות הברית (9:09.08 דקות).

שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה, זכתה בווה ב-3 מדליות ארד אישיות, במשחה ל-400 מטר בתוצאה של 4:27.53 דקות, אחרי מרטינה מרקס ממכבי קריית אונו (4:20.92 דקות ) וטלי למקוף מהפועל דולפין נתניה (4:22.32 דקות), במשחה ל-800 מטר בתוצאה של 9:11.23 דקות, אחרי מרטינה מרקס (9:07.07 דקות) וטלי למקוף (9:08.36 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:42.58 דקות, אחרי למקוף שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 17:27.62 דקות, ויעל דניאלי ממכבי פרק מים רעות (17:37.05 דקות).

===2014===
באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר 2014 זכתה בווה במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:59.78 דקות, אחרי יעל דניאלי (8:55.16 דקות) ועדן גירלואנצה ממכבי קריית אונו (9:02.45 דקות).

===2015===
====אלופת ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכתה בווה ב-4 מדליות אישיות, מהן 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:20.58 דקות, לפני טלי למקוף (4:21.30 דקות) ומרטינה מרקס (4:25.71 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:55.82 דקות, לפני טלי למקוף (9:08.71 דקות) ויעל דניאלי (9:14.30 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 17:19.05 דקות, לפני טלי למקוף (17:26.17 דקות) ואושר אונטרשלג חברתה לקבוצה (17:51.41 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:06.32 דקות, אחרי אנדראה מורז מהפועל ירושלים שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:59.01 דקות ומרטינה מרקס (2:05.31 דקות).

== חייה האישיים ==
בווה היא בת הזוג של ירדן חרותי, אחיו של מירון חרותי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.swimrankings.net/index.php?page=athleteDetail&athleteId=4719958 רוני בווה], באתר Swimrankings 

קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:בוגרות חוות הנוער הציוני
קטגוריה:בוגרי חוות הנוער הציוני
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1996
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
ג'ק ריצ'ר (סרט)

ג'ק ריצ'ר (באנגלית: Jack Reacher) הוא סרט קולנוע המבוסס על דמותו של ג'ק ריצ'ר והספר "הצלף" מאת לי צ'יילד בבימויו של כריסטופר מקווירי ובכיכובו של טום קרוז. הסרט יצא לאקרנים ב-21 בדצמבר 2012.

==עלילת הסרט==
עלילת הספר נפתחת בתקרית ירי בפיטסבורג, במהלכה נהרגו חמישה בני אדם בידי צלף. המשטרה עצרה את ג'יימס בר, ששירת כצלף בצבא האמריקני, בחשד כי הוא הרוצח. בר מצדו דורש מהשוטרים שישיגו עבורו את ג'ק ריצ'ר, רב-סרן בדימוס בצבא ארצות הברית, אשר שירת כחוקר במשטרה צבאית. ריצ'ר, קצין מעוטר שזכה על גבורתו בכוכב הכסף ולב הארגמן, משוכנע שבר ביצע את הפשע, משום שעצר אותו בעת שירותו הצבאי על מעשה דומה. אולם עם הגעתו לפיטסבורג מתגלה לריצ'ר כי הראיות שנאספו בצירוף הנסיבות מראות את אשמתו של בר באופן כה ברור וחד, עד כי הוא משוכנע שבר הופלל בידי אדם אחר.

==צוות השחקנים==
* טום קרוז - ג'ק ריצ'ר, שוטר צבאי לשעבר.
* רוזמונד פייק - הסנגורית הלן רודין.
* ריצ'רד ג'נקינס - התובע המחוזי אלכס רודין
* דייוויד אויילואו - הסוכן אמרסון
* ורנר הרצוג - זק צ'לובק
* ג'יי קורטני - צ'רלי
* ג'וזף סיקורה - ג'יימס בר
* רוברט דובאל - מרטין קש
* ולדימיר סיזוב - ולאד
* מייקל ריימונד-ג'יימס - לינסקי
* אלקסיה פאסט - סנדי
* ג'וש הלמן - ג'ב אוליבר
* ג'יימס מרטין קלי - רוב פריור
* ניקול פורסטר - ננסי הולט

== הפקה ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:לי צ'יילד
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
אילניק

אילניק (באוקראינית: Ільник; בפולנית: Ilnik) הוא כפר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, כ-12 ק"מ מהעיר טורקה, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.

הכפר נוסד במחצית השנייה של המאה ה-15, ובשנת 1507 נזכר קיומה של כנסייה אורתודוקסית במקום.

==יהודי אילניק==
בין שתי מלחמות העולם נמנו בכפר 40 משפחות יהודיות. אלה עסקו בחקלאות וברוכלות. 

עם כיבוש האזור בידי הגרמנים בתחילת יולי 1941, החלו האוקראינים תושבי האזור לפרוע ביהודי אילניק, ולשדוד את רכושם. כעבור חודש החלו הגרמנים בהחרמת רכוש מיהודי הכפר, ובדצמבר צוו היהודים למסור את פרוותיהם.

בתחילת שנת 1942 אסרו שוטרים אוקראינים מספר צעירים יהודים, ורצחו אותם באכזריות ביער הסמוך לכפר.

בקיץ 1942 גורשו יהודי הכפר לטורקה, ומשם שולחו תוך תקופה קצרה למחנה ההשמדה בלז'ץ. היהודים המעטים שנותרו בכפר הועברו גם הם בשלהי 1942 לטורקה, ומשם לגטו סאמבור.

מספר מיהודי הכפר הסתתרו ביערות הסביבה, וחלקם הוסגר לגרמנים ונרצח. בשלהי 1943 התרכזו כ-60 יהודים מהסביבה בשני בונקרים ביער הסמוך לכפר, ולאחר שנתגלו, נהרגו בקרב שקיימו עם הגרמנים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/980 אילניק] במרכז מורשת יהדות פולין

קטגוריה:מחוז לבוב: יישובים

קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
לאוני גולדנברג

לאוני גולדנברג (10 בינואר 1929 – 6 בנובמבר 2012) היה צייר ברזילאי–ישראלי, חבר קיבוץ געש.

==ביוגרפיה==
גולדנברג נולד בריו דה ז'ניירו שבברזיל לפישל ואניטה (לבית גולדברג), ילד ראשון למשפחת מהגרים שהגיעה לברזיל מרוסיה הלבנה בתחילת העשור השלישי למאה העשרים.

עם סיום הלימודים בתיכון הצרפתי בריו, גויס גולדנברג לצבא ברזיל, שם שרת בחיל התותחנים.

כשהשתחרר, הצטרף לאביו במוסך וברפדיה שהיו בבעלותו. בערבים למד בקורס לפרסום ועיצוב והשתתף בקורס תאורטי על אמנות בהדרכת פייגה אוסטרובר, אמנית הדפס ידועה בברזיל.

ב-1963 עלה עם משפחתו לישראל והשתקע בקיבוץ געש. בציוריו השתמש רבות בנופי הקיבוץ.

במשך השנים, טרם עלייתו לישראל, השתתף גולדנברג בתערוכות קבוצתיות, בין היתר במוזיאון לאמנויות יפות בריו דה ז'ניירו.

בארץ השתתף גולדנברג בתערוכות קבוצתיות רבות וגם בתערוכות יחיד.

==חיים אישיים==
ב-1954 נישא למרייטה קויפמן ולזוג נולדו בברזיל שלוש בנות. נפטר בשנת 2012 ונקבר בקיבוצו. 

==תערוכות==
===תערוכות יחיד===
* המוזיאון הלאומי לאומנויות יפות, ריו דה ז'ניירו (1954)
* גלריה "כץ", תל אביב (1966)
* גלריה "ליים", תל אביב (1968)
* גלריה הקיבוץ, תל אביב (1968)
* "הבראייקה", סאו פאולו (1972)

===תערוכות קבוצתיות===
* תערוכה קבוצתית נודדת, ארצות הברית (1969)
* אגודת הציירים והפסלים, תל אביב (1973)

==קישורים חיצוניים==
* [http://tnuathaavoda.info/people/home/people/1243001016.html?cat=12 לאוני גולדנברג], באתר תנועת העבודה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברזיל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:געש (קיבוץ): אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
אינובלודז'

אינובלודז (בפולנית: Inowłódz) הוא כפר במחוז טומשוב מזובייצקי שבפרובינציית לודז' בפולין, בסמוך לנהר פיליצה, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה במסמך משנת 1145, ובמאה ה-14 הוענקו לו זכויות מגדבורג. בשל מיקומו האסטרטגי של היישוב על המעבר שבנהר פיליצה, המקום בוצר, ונבנתה סביב היישוב חומה.

באמצע מאה ה-17 נהרס היישוב על ידי הפולשים השוודים. לאחר חלוקת פולין השתייך לשטחי פולין הקונגרסאית, ובשנת 1870 נשללו מהיישוב זכויות העיר שלו, בעקבות מרד ינואר.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה נפגע היישוב קשות, בשל קרבתו לחזית.

==יהודי אינובלודז'==
התיעוד הראשון לישיבת יהודים ביישוב הוא משנת 1537, אך זו נקטעה במהלך המאה ה-17, וחודשה רק במחצית השנייה של המאה ה-18. קהילה יהודית עצמאית התקיימה במקום מראשית המאה ה-19.

מסוף המאה ה-19 הפך היישוב ליעד קיט מועדף ליהודי הסביבה, והדבר שימש כמקור פרנסה מרכזי ליהודי המקום, לצד חייטות.

בשנות העשרה של המאה ה-20 שימש כרב הקהילה הרב יחזקאל הלשטוק, ואחריו ועד השואה כיהן בה הרב א"י גינגולד. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה ישבו בכפר 426 יהודים, ועם הגעת פליטים יהודים מהסביבה, עלה מספרם לכ-600 בשנת 1941.

באוגוסט 1942 הועברו יהודי הכפר לגטו טומשוב מזובייצקי, וגורלם היה זהה לגורל יתר יהודי המקום. בית הכנסת העתיק של הכפר נשרף במהלך המלחמה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/983 אינובלודז'] באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:לודז' (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
אלכסנדרוב קויאבסקי

אלכסנדרוב קויאבסקי (בפולנית: Aleksandrów Kujawski) היא עיירה במחוז אלכסנדרוב שבפרובינציית קויאוויה-פומרניה בפולין, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.

היישוב נזכר לראשונה במסמך משנת 1489. עד מלחמת העולם הראשונה שימשה העיירה כנקודת גבול עם גרמניה, כאשר תחנת הרכבת המקומית, בה עברו מספר מסילות ברזל, שימשה להטענת סחורות שנעו בין מערב ומזרח אירופה.

==יהודי אלכסנדרוב קויאבסקי==
היישוב היהודי בעיירה התפתח עם הקמת תחנת הרכבת במקום, ובסוף המאה ה-19 נחנך במקום בית כנסת.

בתקופה שבין שתי מלחמות העולם פעלו בעיירה ארגונים ציוניים, וכן תנועות נוער ציוניות, ובהן השומר הצעיר. לצדם, פעלו בעיירה אנשי אגודת ישראל ואנשי הבונד. בשנות השלושים סבלו יהודי העיירה מקריאות לחרם על עסקיהם מצד שכניהם הפולנים.

טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-1,200 יהודים.

===בשואה===
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה, באופן שגרם להרוגים רבים, ובהם יהודים. יהודים שניסו להימלט מהעיירה נתקלו בדרכים חסומות, ונאלצו לשוב אליה. עם נסיגת הצבא הפולני מהעיירה, החלו התושבים הפולנים להתנכל ליהודי המקום, ולשדוד את רכושם.

עם כניסת הגרמנים לעיירה, וסיפוח האזור לרייך, צוו יהודי העיירה לשלם לגרמנים תשלומי כופר גבוהים, ובית הכנסת של העיירה הועלה באש. כמו כן, בתי היהודים נשדדו, תוך אלימות קשה כלפי יושביהם.

בסוף ספטמבר 1939 נצטוו יהודי העיירה לעזוב אותה, ולא לקחת עמם דבר מרכושם, אף לא דברי מזון. רוב היהודים הועברו לוורשה ולעיירות בסביבתה, וגורלם היה זהה לגורל יתר יהודי מקומות אלו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/988 אלכסנדרוב קויאבסקי] באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 

קטגוריה:קויאוויה-פומרניה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1834
רבקה רובין

רבקה רובין (15 במאי 1906, מינסק – 2 במרץ 1987, מוסקבה) הייתה סופרת, מבקרת ספרות ומתרגמת. היא כתבה ביידיש, תרגמה לרוסית מיידיש, בלארוסית ורומנית.

==ביוגרפיה==
רובין נולדה בעיר מינסק שבאימפריה הרוסית (כיום בירת בלארוס) למשפחת אמנים.

ב-1930 סיימה לימודי ספרות במכון הפדגוגי של מינסק, יותר מאוחר השלימה את לימודיה באקדמיה למדעים של בלארוס. ב-1931 החלה לפרסם ביקורות ספרותיות בכתב עת "שטערן" ויותר מאוחר ב"סאוועטיש היימלאנד" (שהייתה חברת מערכת שלו מראשיתו) ו"פאלקסשטימע". ב-1934 הצטרפה לאגודת הסופרים של ברית המועצות . ב-1934 עברה למוסקבה והחלה ללמד במחלקה ליידיש במכון הפדגוגי של מוסקבה .

באמצע שנות השלושים החלה לפרסם עבודות ביקורת על יצירותיהם של מספר סופרי יידיש. יחד עם נחום אויסלנדר, אהרן גורשטיין ויחזקאל דוברושין הייתה תרומה נכבדת לחקר הקלאסיקונים של ספרות יידיש. ב-1943 פרסמה ב-ניו יורק קובץ חיבורים בשם "יידישע פרויען" (נשים יהודיות). ב-1949 התפרסם בניו יורק קובץ חיבורים מאת סופרי יידיש סובייטים בשם "אויף נייע וועגן" (על דרכים חדשות), שבו תיארו את שנות מלחמת העולם השנייה, ורובין הייתה אחת ממחבריו.

==משפחתה==
דיוקנה של רבקה רובין מאת בעלה, [[מאיר אקסלרוד]]
הייתה נשואה לצייר היהודי-סובייטי מאיר אקסלרוד, אחיו של המשורר זליג אקסלרוד.
בתה ילנה אקסלרוד היא משוררת ומתרגמת ישראלית הכותבת ברוסית.
נכדה מיכאל יחילביץ הוא צייר ישראלי.

==קישורים חיצוניים==

* ילנה אקסלרוד, 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1906
קטגוריה:יהודיות רוסיות
קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:מתרגמים מיידיש לרוסית
קטגוריה:מתרגמים מיידיש
קטגוריה:מתרגמים מרומנית
קטגוריה:מתרגמות סובייטיות
קטגוריה:מבקרי ספרות יהודים
קטגוריה:מבקרי ספרות רוסים

קטגוריה:סובייטיות שנפטרו ב-1987
סיליוס איטליקוס

טיבריוס קאטיוס אסקוניוס סיליוס איטליקוס (בלטינית: Tiberius Catius Asconius Silius Italicus; 23 לערך – 103 לערך) היה קונסול, נואם, ומשורר רומאי. יצירתו היחידה ששרדה לימינו היא ה"פוניקה" (Punica), פואמה היסטורית ב-17 ספרים (פרקים), שנושאה הוא המלחמה הפונית השנייה (218–201 לפנה"ס) וגיבוריה הם המצביאים חניבעל ברקה וסקיפיו אפריקנוס.

==ביוגרפיה==
רוב ידיעותינו על איטליקוס מקורן בכתביו של פליניוס הצעיר. ההשערה היא שנולד בין השנים 23 ו-35 לספירה. מקום לידתו אינו וודאי. הוא נודע כנואם מוכשר והיה מקורב לקיסר נירון. שימש כקונסול בשנה בה נירון מת (68 לספירה), ומאוחר יותר היה מיודד עם הקיסר ויטליוס. הוא נודע כאדם ישר ודואג לזולת. איטליקוס פרש מהחיים הפוליטיים וחי חיים שקטים באחוזתו. את זמנו בילה בכתיבת שירים ואיסוף ספרים ופסלים. הוא הרעיב עצמו למוות לאחר שהתגלתה בגופו מחלה חשוכת מרפא.

מבין יצירותיו שרדה בשלמותה אחת בלבד ה"פוניקה", פואמה אפית בת למעלה מ-12,000 שורות, הארוכה ביותר בשפה הלטינית שנשתמרה לנו מן העת העתיקה, ונושאה הוא המלחמה הפונית השנייה. ה"פוניקה" כתובה בסגנון המזכיר מאוד את סגנונו של ורגיליוס, דבר המסתדר עם דברי פליניוס לפיהם איטליקוס העריץ את ורגיליוס והתייחס אל קברו כאל מקדש.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:משוררים רומאים
קטגוריה:קונסולים בקיסרות הרומית
קטגוריה:מחברים כותבי לטינית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
עטלף רפאים

עטלף רפאים (שם מדעי: Macroderma gigas) הוא אחד מעטלפי החרקים הגדולים ביותר בעולם. הוא חי בטבע באוסטרליה ומהווה מין יחיד בסוגו. בניגוד למיני עטלפים אחרים קטנים יותר הצדים בעיקר חרקים, עטלף זה הוא אוכל בשר הניזון בעיקר ממיני חולייתנים קטנים אותם הוא טורף עם שיניו החדות. שמו ניתן לו עקב הקרום החיוור של כנפיו וכן מנהגו לעוף בלילות.

== מאפיינים ==
לעטלפי רפאים פרווה אפורה בגב ואפור-חיוור או לבן מלמטה. כנפיהם צרות וארוכות ומגיעות למוטת כנפיים של 60 סנטימטר. הם בעלי אוזניים גדולות, לסת תחתונה חזקה ושיניים חדות וארוכות לאכילת בשר וטפרים ארוכים, אולם אין להם זנב. הם שוקלים 130–170 גרם ואורכם מגיע ל-100–140 מ"מ (10 עד 14 ס"מ), מה שהופך אותם לעטלפי החרקים הגדולים ביותר לאחר הערפד החקיין.

העטלף נפוץ ביערות בצפון אוסטרליה המערבית וכן בטריטוריה הצפונית ובקווינסלנד. הוא ישן במשך היום במערות ונקיקים ויוצא בלילה, מקשיב לצלילי אולטרה סאונד של חיות קטנות ועף אליהם, תופס אותם בטפריו והורג בנשיכה בצוואר. במזונו נכללים עכברים קטנים, עטלפים אחרים, עופות, זוחלים, דו-חיים ועקרבים, ולא חרקים כמו רוב עטלפי החרקים. עם זאת, הוא לא יהסס לתפוס ולטרוף גם חרקים שייקרו בדרכו.

== תמונות ==
<gallery widths=200 heights=250>
Proceedings of the Zoological Society of London (9515565801).jpg|איור
(1)Ghost bats-6.jpg|עטלפי רפאים
Ghost bat medical closeup.jpg|עטלף רפאים מקבל טיפול רפואי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' אדוארד דובסון
קטגוריה:ערפדים מדומים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:אוסטרליה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1880
עטלף הבולדוג

עטלף הבולדוג או עטלף שפת ארנבת (שם מדעי: Noctilio) הוא סוג של עטלפים החיים באמריקה המרכזית והדרומית וידועים במנהגם הייחודי לצוד דגים בנהרות שביערות הגשם הטרופיים. זהו הסוג היחיד במשפחת עטלפי הבולדוג. המשפחה הקרובה אליהם ביותר היא האשפיים.

== מאפיינים ==
העטלפים נפוצים ממקסיקו עד ארגנטינה וגם באיים הקאריביים ביערות שסמוכים לנהרות או בריכות מים.

אורכם של העטלפים 7–14 ס"מ בממוצע. הם עטלפים חומים, בעלי רגליים ארוכות ובעלי טפרים חדים וארוכים וכנפיים גדולות. הם בעלי אוזניים קטנות, שפתיים המשתפלות מעלה ומזכירות שפתי ארנבת (ומכאן שמם השני) ובתוכן שיניים חדות כתער, להריגת הדגים. השם בולדוג נגזר מלחיים הבולטות כמו כלבי הבולדוג.

העטלף מרגיש את הדגים מתחת למים באמצעות אדוות שהדגים יוצרים ונקלטות באוזני העטלף ואז הוא עף לעבר המים ועף על קו המים כשטפריו מתחת למים ונתפסים על מה שנוגע בהם. מרגע שהוא תופס את הדג הוא מעבירו ללסתותיו והורגו ואז עף לעבר הענף הקרוב לאכול אותו. עטלף אחד יכול לצוד 20 דגים בלילה.

בנוסף לדגים הוא ניזון גם מחרקים גדולים, זוחלים קטנים וצפרדעים.

== מינים ==
*עטלף בולדוג גדול (Noctilio leporinus)
*עטלף בולדוג קטן (Noctilio albiventris)
*Noctilio lacrimaelunaris - נכחד

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:משפחות מונוטופיות
חנרל גואמס

חנרל גואמס (בספרדית: General Güemes), או בקיצור גואמס, היא עיר במרכז פרובינציית סלטה בארגנטינה. נכון לשנת 2010 מתגוררים בה 47,738 תושבים.

== רקע ==
העיר ממוקמת 45 ק"מ צפונית מערבית  מסלטה, בירת הפרובינציה, סמוך לכביש הלאומי מספר 9. העיר נקראת על שמו של הקאודיו מרטין מיגל דה גואמס, איש צבא ארגנטינאי שמילא תפקיד מכריע במלחמת העצמאות של ארגנטינה. 

בשנת 2008, העיר קיבלה תשומת לב תקשורתית לאחר דיווחים של תושבים על תצפיות של יצור דמיוני בשם גנום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סלטה: ערים
פיקו טרונקדו

פיקו טרונקדו (בספרדית: Pico Truncado; לעיתים מקוצר לטרונקדו) היא עיירה בפרובינציית סנטה קרוס שבארגנטינה. העיירה נמצאת בצפון הפרובינציה, במרחק של כ-50 קילומטרים מהעיר קלטה אוליביה.

בשנת 1921, תחנת הרכבת במקום הייתה אחת מנקודות העימות בין צבא ארגנטינה לאנרכיסטים במהלך שביתת הפועלים הכללית בארגנטינה, שם היה ההרוג היחיד של צבא ארגנטינה במהלך כל העימותים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סנטה קרוס: ערים
ערפד חקיין

ערפד חקיין או זיזף אוזנן שעיר. (שם מדעי: Vampyrum spectrum) הוא מין עטלף גדול ביותר בתת-סדרת עטלפי חרקים שבסדרת העטלפים - היונקים המעופפים. הוא חי בטבע בג'ונגלים של דרום ומרכז אמריקה. למרות שמו הוא אינו שייך לקבוצת הערפדים, אלא לסוג יחידי דומה, אך הוא ניזון מיצורים קטנים כמותם - מה שנתן לו את שמו. הוא המין הגדול ביותר מבין עטלפי החרקים וכן הגדול ביותר מעטלפי העולם החדש.

אורכו של עטלף זה 12.5–13.5 ס"מ ומוטת הכנפיים 60–91 ס"מ. משקלו הממוצע 145–190 גרם, מה שהופך אותו לגדול שבעטלפי החרקים. הוא חום כהה או ערמוני מלמעלה ואפור חיוור או צהוב בהיר מלמטה והפרווה קצרה. יש לו רגליים חזקות ובעלות טפרים מעוקלים אבל אין לו זנב. הראש מוארך ומלא שיניים חדות והשפתיים וחלל האף והנחיריים גדולים. עיטור העלה האפי שלו מקומט לשני חלקים.

עטלף זה חי בעיקר ביערות שונים, כולל באזורי חופים באמריקה הלטינית ממקסיקו לפרו ואקוודור ועד לברזיל, סורינאם, גיאנה והאי טרינידד. הם יוצאים לצוד בלילות ועוקבים אחרי טרפם על ידי קולות וכנראה על ידי ריחות.

הוא ניזון מחיות קטנות (ולא רק מחרקים כמו עטלפים אחרים) בעיקר מיונקים קטנים, כולל עטלפים אחרים וכן עופות קטנים ולעיתים זוחלים ודו-חיים. הטרף נתפס מענפים או מגזעים חלולים. הם עוקבים בשקט אחרי טרפם ועטים עליו מלמעלה כמו ינשופים, תופסים אותו בטפרים והורגים על ידי נשיכה חזקה בצוואר. בלסתותיו החזקות הוא יכול להרים חיה שמשקלה כמעט כמשקלו. 
ואולם למרות שהוא אוכל בשר הוא אינו מוצץ דם כמו הערפדים האמיתיים.

==ראו גם==
*עטלף רפאים
*ערפדים
*עטלפי חרקים

==קישורים חיצוניים==

* [https://batphile.wordpress.com/2008/07/30/vampyrum-spectrum/ ערפד חקיין באתר batphile]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:יונקים טורפים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:טרינידד וטובגו: יונקים
קטגוריה:אקוודור: יונקים
קטגוריה:קוסטה ריקה: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:קולומביה: יונקים
אויאזד (פרובינציית לודז')

אויאזד (בפולנית: Ujazd) היא עיירה במחוז טומשוב מזובייצקי שבפרובינציית לודז' בפולין, השוכנת כ-11 ק"מ צפונית מערבית לטומשוב מזובייצקי, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.

היישוב נזכר לראשונה בשנת 1283, ומעמד עירוני הוענק לו בשנת 1428 על ידי המלך ולדיסלב השני יגיילו.

==יהודי אויאזד==
בשנת 1764 נמנו בעיירה 14 משפחות יהודיות, ואלה עבדו, לעיתים ללא שכר, עבור אנשי האצולה הפולנים שהחזיקו בעיירה.

בשלהי המאה ה-18 נפתחו בעיירה מחסני ברזל, אשר בהם הועסקו גם יהודים רבים. כמו כן, השתלבו היהודים בתעשיית האריגה בעיירה. במאה ה-18 השתייכו לקהילת אויאזד גם יהודי העיירה הסמוכה אינובלודז' והכפרים הסמוכים. בין הרבנים הראשונים בעיירה היה הרב יחזקאל קליינבאום (נפטר ב-1828), אשר ישב על כס הרבנות 20 שנה. בשנת 1855 נבנה בעיירה בית כנסת חדש.

בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהחרם הכלכלי על יהודי פולין, ואירעו בה מספר תקריות אנטישמיות, ובהן שוד ורצח היהודייה שיינה גבירץ ביולי 1937, שלאחריו הפגינו הפולנים המקומיים ואיכרי הסביבה לשחרור רוצחיה, תוך איום לפגיעה ביהודים.

===בשואה===
עם פלישת הגרמנים לפולין, בספטמבר 1939, חיו בעיירה כ-800 יהודים. בימי המלחמה הראשונים הופצצה העיירה קשות, ורוב בתיה נהרסו. חלק מיהודי העיירה עזבו אותה ללודז', ובהם גם רב הקהילה, הרב ברוך לאזנובסקי.

ביוני 1941 החלו פליטים ומגורשים יהודים להגיע לעיירה, ובסתיו 1942 הגיע מספר היהודים בה לכאלף.

גטו באויאזד הוקם כנראה בקיץ 1942, ויהודיו הועסקו בעבודות כפייה על ידי הגרמנים, ובעיקר בפינוי ההריסות בעיירה. כעשרים יהודים נרצחו בעת גירושים למחנות עבודה.

באוקטובר 1942 גורשו מרבית תושבי הגטו למחנה ההשמדה טרבלינקה.

החל מנובמבר 1942 ריכזו הגרמנים בגטו חדש שהוקם בעיירה כ-2,000 יהודים מכפרי הסביבה, אשר נמלטו ליערות בזמן הגירושים. גטו זה חוסל ביום 6 בינואר 1943. כל תושביו גורשו לטרבלינקה, וכ-70 יהודים נרצחו בעיירה עצמה, ונקברו בשדות הסמוכים אליה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/76 אויאזד] באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* 
* 
* 

קטגוריה:לודז' (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:לודז' (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
עטלף הפטיש

עטלף הפטיש (שם מדעי: Hypsignathus monstrosus) הוא מין של עטלפי פירות הנפוץ ביערות וביצות במרכז אפריקה וראשו מזכיר צורת פטיש. הוא מין יחיד בסוג Hypsignathus.
== מאפיינים ==
זה העטלף הגדול ביותר באפריקה, עם מוטת כנפיים של 680–970 מ"מ ואורך של 195–285 מ"מ. משקלם של הזכרים גדול מהנקבות והם שוקלים 228–450 גרם בעוד הנקבות שוקלות רק 218–377 גרם. ישנה דו צורתיות זוויגית בין המינים, כשהזכר בעל ראש, גרון וחזה גדולים במיוחד והוא מפיק קולות גבוהים לחיזור לנקבות, שלהן ראש עטלף פירות טיפוסי.

העטלפים אפורים-חומים עם צוואר וכתפיים לבנבנים. הפנים חומות וליד השפתיים ישנם שערות. הראש וארך ובעל שפתיים גדולות ביותר והשיניים בנויות מיוחד, כך שהמלתעה השנייה והטוחנת השנייה הם בגדלים דומים. העיניים גם גדולות.

כמו רוב בני משפחתם, גם עטלפים אלה הם אוכלי פירות כמו תאנה, מנגו, בננה, וגויאבה. הם בעלי מעיים ארוכות בשביל לספוג יותר חלבונים מהפירות. הם אוכלים את רוב הפרי ומוצצים את המיץ, אך אינם נחשבים מפיצי זרעים טובים והם אינם אוכלים את הזרעים. הם מחפשים מזון בטווח של עד 10 ק"מ לכל כיוון.

טורפיהם העיקריים הם עופות דורסים שונים וגם אנשים שצדים אותם והם גם נפגעים מהרבה טפילים. סכנה נוספת שלהם היא התחממות יתר במסעם לחיפוש פירות טובים, לכן הם יורדים להתרחץ במים תוך כדי תעופה. אף על פי כן, הם אינם נמצאים בסכנת הכחדה כלשהי.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי הריסון אלן
קטגוריה:עטלפי פרי
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1861
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: יונקים
קטגוריה:יונקים ביערות הגשם האפריקאים
נשפון דייג

נשפון דייג (שם מדעי: Myotis vivesi) הוא מין עטלף ממשפחת הנשפוניים הייחודי בכך שהוא ניזון בעיקר מדגים וסרטנים קטנים. הוא נפוץ בעיקר במדינת מקסיקו. הוא נמצא בסכנה.

זהו המין הגדול מסוגו באמריקה ומגיע למשקל 25 גרם. הוא בעל כנפיים ארוכות, רגליים ארוכות עם טפרים חדים, פרווה עבה וחומה בהירה עד אפורה כהה בצבע וחיוורת מלמטה והראש גדול ובעל שיניים חדות.

הוא נפוץ לאורך חופי מפרץ קליפורניה בסונורה, באחה קליפורניה ובאחה קליפורניה הדרומית ובאיים ליד וכן בכמה חופים בחצי האי באחה קליפורניה.

הוא אוכל דגים ימיים, סרטנים כולל לובסטרים קטנים וכן מחרקים מעופפים. כמו רוב העטלפים הוא נמצא במשך היום במערות ומייצר גואנו מהאוכל שמבוסס על דגים, כמו עופות ים. לעיתים הם ישנים גם בין סלעים חופיים ויחד עם יסעוריים קטנים.

==ראו גם==
*נשפוניים
*נשפון הגדות
*עטלף הבולדוג

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נשפוניים
קטגוריה:יונקים טורפים
קטגוריה:מקסיקו: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1901
זיזף חוטמני

זיזף חוטמני (שם מדעי: Platalina genovensium) הוא מין של עטלף חרקים יחיד בסוגו, האנדמי למדינת פרו שבאמריקה הדרומית וניזון בעיקר מצוף פרחי קקטוסים ומפירותיהם. 
לא ידוע רבות על מין זה ותפוצתו, אבל מחקרים מעריכים שהוא קרוב לסיכון, עקב אובדן בית הגידול.
== מאפיינים ==
הזיזף החוטמני גדול למדי. אורכו 7.2–8.9 ס"מ והוא בעל מוטת כנפיים של . משקלו 12.8–26.5 גרם; הזכר כבד מן ההנקבה.

פרוותו של הזיזף בצבע חום בהיר בצד העליון ולבנבן בצד התחתון; בחלק האחורי של הגוף, יש מעט מאוד שיער ובין הרגליים האחוריות וסביב הזנב יש קרום עור דק. לשונו ארוכה במיוחד וחוטמו מוארך ובעל עלה אפי בקצהו.

הזיזף החוטמני נפוץ בדרום הרי האנדים של פרו מפיורה בצפון לטאקנה בדרום. הוא נפוץ עד גובה של 2,500 מטר וגם מותאם לחיי מדבר עם קקטוסים.

הזיזפים פעילים בלילה וניזונים מצוף ואבקות של פרחי הקקטוסים מסוג Weberbauerocereus שמהווים כמעט את כל תזונתם; בנוסף, הם ניזונים גם מפירות הקקטוס וכן מחיפושיות קטנות שנמצאות בפרחים. הזיזפים מאביקים את הקקטוסים יחד עם כמה מיני קוליבריים ובשנה אחת יכולים להתקיים מקקטוס אחד עד חמישה זיזפים (בשנה גשומה).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אולדפילד תומאס
קטגוריה:זיזפיים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:פרו: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים בהרי האנדים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1928
פרנק ויליאם וולבנק

thumb
פרנק ויליאם וולבנק (באנגלית: Frank William Walbank; 10 בדצמבר 1909 - 23 באוקטובר 2008) שנודע גם בכינוי F. W. Walbank היה היסטוריון בריטי.

==ביוגרפיה==
וולבנק נולד בבינגלי שבמחוז יורקשייר. הוא למד היסטוריה של העת העתיקה באוניברסיטת קיימברידג'. הוא היה פרופסור להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת ליברפול, ופרס ספרים רבים העוסקים בתקופה הקלאסית. בין ספריו נכללות ביוגרפיות על אראטוס מסיקיון ופיליפוס החמישי, וכן ספר פרושים (Commentary) לפוליביוס בשלושה כרכים. הוא נפטר בקיימברידג' בשנת 2008.

==כתביו==

קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1909
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-2008
אדריאן גולדסוורת'י

אדריאן קית גולדסוורת'י (באנגלית: Adrian Keith Goldsworthy; נולד בשנת 1969) הוא סופר, והיסטוריון בריטי. המתמחה בתולדות רומא העתיקה.

==ביוגרפיה==
גולדסוורת'י נולד בוויילס, והתחנך בבית הספר בעיירת הנופש פנארת' . הוא למד היסטוריה צבאית באוניברסיטת אוקספורד. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בצבא הרומי, והוא השתמש בה כבסיס לספרו "The Roman Army at War 100 BC – AD 200". הוא מעביר הרצאות וקורסים בעיקר בתחום רומא העתיקה, אם כי גם על מלחמת העולם השנייה. על פי עדותו הוא נהנה יותר מכתיבה מאשר מהוראה. כמו כן הוא מופיע בשעשועוני היסטוריה, ובסרטים תיעודיים של ערוץ ההיסטוריה.

בשנת 2010 החל לכתוב סדרה של רומנים צבאיים העוסקים בתקופת נפוליאון בונפרטה, שמותיהם של מרביתם לקוחים מתוך שירי לכת צבאיים בני התקופה. הוא מתגורר בדרום ויילס.

==כתביו==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1969
סרז' לנסל

סרז' לנסל (בצרפתית: Serge Lancel; 5 בספטמבר 1928 - 9 באוקטובר 2005) היה ארכאולוג, פילולוג והיסטוריון צרפתי.

==ביוגרפיה==
לנסל היה בנו של אדריכל, הוא נולד בקובה בזמן שאביו נסע לשם במסגרת עבודתו. הוא למד בתיכון בקאן ובסורבון, עבודת הדוקטורט שלו עסקה במשטרה של קרתגו. הוא לימד באוניברסיטת פריז, ויצא למשימות ארכאולוגיות רבות באלג'יריה ותוניסיה, במסגרת קמפיין שהושק בידי אונסק"ו לגילוי חורבותיה העתיקות של קרתגו. הוא חשף במסגרת פרויקט זה מבנה גדול שמאוחר יותר כונה "אזור חניבעל". בשנת 2001 הוא זכה בלגיון הכבוד. הוא נפטר בשנת 2005.

==כתביו==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:היסטוריונים צרפתים
קטגוריה:ארכאולוגים צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1928
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2005
מערכת עזר לבלימה

מערכת עזר לבלימה (באנגלית: Emergency brake assist, בראשי תיבות: EBA; נקרא גם: Brake Assist, בראשי תיבות: BA או BAS) היא מערכת לסיוע בבלימה במכוניות המגבירה את עוצמת הבלימה במקרי חירום. היישום הראשון של מערכת זו בוצע במשותף על ידי חברות דיימלר AG ו-TRW. מחקר שנערך ב-1992 בסימולטור של מרצדס-בנץ בברלין, העלה כי יותר מ-90% מהנהגים אינם מפעילים לחץ חזק מספיק על הבלמים במקרי חירום.

המערכת מזהה שהנהג מנסה לבצע בלימת חירום על ידי ניתוח העוצמה והמהירות שמופעלת על דוושת הבלם, ואם הדוושה אינה מופעלת במלואה, המערכת מתערבת ומפעילה את הבלמים בעוצמה מלאה עד שהמערכת למניעת נעילה בבלימה נכנסת לפעולה ומונעת את נעילת הגלגלים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:טכנולוגיה תחבורתית
עזר לבלימה
יונתן בטשא

יונתן בטשא (נולד ב-6 בספטמבר 1996) הוא אלוף ישראל בשחייה במשחה ל-200 מטר פרפר. אלוף המכביה העשרים (2017) במשחה ל-400 מטר חופשי.

== ביוגרפיה ==
בטשא שחיין מכבי חיפה, התאמן בפנימיית המחוננים במכון וינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן. אביו הוא השחיין נדב בטשא וסבו הוא צבי בטשא, פרופסור למדע המדינה.

===2013===
בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכה בטשא במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.05 דקות, אחרי איתי גורביץ' מהפועל ירושלים (2:01.03 דקות) ולפני אבי כהן (2:02.40 דקות).

===2015===
====אלוף ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה בטשא במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 1:58.78 דקות, לפני תום קרמר (1:59.74 דקות), וגל נבו (1:59.97 דקות), שניהם מהפועל ירושלים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.swimrankings.net/index.php?page=athleteDetail&athleteId=4719806 יונתן בטשא], באתר Swimrankings 

קטגוריה:שחייני חופשי ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחיית פרפר
קטגוריה:שחייני גב ישראלים
קטגוריה:אלופי ישראל בשחייה
קטגוריה:אלופי המכביה: שחיינים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1996
אסופות (ספר שנה)

שער הכרך הראשון של אסופותאסופות היה ספר שנה למדעי היהדות שיצא לאור בירושלים במסגרת יד הרב נסים במשך חמש עשרה שנים, בין השנים ה'תשמ"ז-ה'תשס"ג, 1987-2003.

ספר השנה החל לראות אור בעקבות הוצאתו לאור בשנת ה'תשמ"ה של ספר הזיכרון לרב יצחק נסים בשישה כרכים. בעקבות היענותם של כותבים רבים לכתוב מאמרים עבור ספר הזיכרון, הועלה הרעיון ליצור כתב עת שיעסוק בשלל נושאי מדעי היהדות, מכיוון שעד אותה שנה לא היה כתב עת בעברית שלא התמקד בענף ספציפי מענפי התחום.

עורך ספר השנה לכל אורך שנות פעילותו היה מאיר בניהו.

==כותבים ==
בין הכותבים הבולטים בכרכי ספר השנה: אפרים א' אורבך, ישראל תא-שמע, אריה מורגנשטרן, ברכה ריבלין, צבי לנגרמן, אברהם גרוס, שאול רגב, עזרא פליישר, יוסף פאור, יצחק טברסקי, אליאב שוחטמן, יהודה רצהבי, יעקב שמואל שפיגל, דב שוורץ, דבורה ברגמן, אברהם בן יעקב, אבריאל בר-לבב, דוד הנשקה, חביבה פדיה, בועז הוס ומשה סמט. אדמיאל קוסמן ודוד גולינקין.

==קישורים חיצוניים==
* [http://yadharavnissim.com/index.php?page_id=61 אודות "אסופות", ואינדקס לנושאי הכרכים], באתר יד הרב נסים
;כרכי ספר השנה
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:ספרי שנה
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
מרדכי כומטיאנו

הרב מרדכי כומטיאנו (ה'ק"ץ, 1430 בערך, קונסטנטינופול (כיום איסטנבול) - ה'ר"מ 1480 בערך) היה מחשובי חכמי טורקיה במאה ה-15.

==ביוגרפיה==
נולד בסביבות שנת 1430 בקושטאנדינא לרב אליעזר כומטיאנו, וגר בה שנים רבות. בצעירותו למד אצל הרב חנוך סאפורטה (צפורטא), מגדולי חכמי קטלוניה שהיגר לטורקיה. בשלב מסוים עבר להתגורר באדריאנופול.

חיבר את הספר "כתר תורה" על המקרא, ופירושים לכתביהם של חכמים מן הראשונים, בהם: ספר "יסוד מורא", "ספר השם" ו"ספר האחד" של רבי אברהם אבן עזרא; "מורה הנבוכים" ו"ביאור מילות ההגיון" של הרמב"ם. השגות שכתב על דברי אבן עזרא עוררו עליו ביקורת, והוא התפלמס בעניין זה עם הרב שבתי כהן בן מלכיאל.

בין תלמידיו היו גם חכמים קראיים כמו אליהו בשייצי, יוסף רביצי וכלב אפנדופולו, והוא כתב כי קיבל במסורת מחכמי ספרד שאין להימנע מללמד תורה לבני הקראים.

==לקריאה נוספת==
* יהודה הלוי לעוויק (יה"ל), תולדות הרה"ח ר' מרדכי כומטינו ז"ל (בעקבות הח' חיו"ג ז"ל), בתוך תלפיות, ברדיטשוב תרנ"ה. מספור עצמי 1-34.
* דב שוורץ ואסתי אייזנמן, פירוש קדמון על מורה הנבוכים: ביאורו של ר׳ מרדכי בן אליעזר כומטינו למורה הנבוכים לרמב״ם, אוניברסיטת בר-אילן, 2016. עמ' 7–32.
*ז'ן-כריסטוף אטיאס, הפירוש כדיאלוג: מרדכי בן אליעזר כומטינו על התורה, קושטא, 1460, ירושלים, הוצאת מאגנס, תשס"ז.

==קישורים חיצוניים==
* 
* , 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:אדירנה: רבנים
קטגוריה:אסטרונומים
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:איסטנבול: רבנים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:נפטרים ב-1487
קטגוריה:מפרשי פירוש האבן עזרא