OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
הכוחות המזוינים של אלג'יריה

הכוחות המזוינים של אלג'יריה הידועים בשם הצבא הלאומי העממי (ANP), הם אחד הכוחות המרכזיים בצפון אפריקה. הם נוסדו לאחר העצמאות של אלג'יריה מצרפת בשנת 1962, ויועדו להגן על הרפובליקה ולשמור על הסדר הציבורי. בתקופת מלחמת האזרחים האלג'יראית, הצבא היה גורם מרכזי במאבק נגד קבוצות איסלאמיסטיות רדיקליות ושמר על היציבות במדינה.

הכוחות המזוינים כוללים את כוחות הקרקע האלג'יריים, חיל האוויר האלג'ירי, חיל הים ואת כוח ההגנה האווירית של אלג'יריה. לפני הקמת הצבא הנוכחי, הכוחות הצבאיים האנטי-קולוניאליים הורכבו מיחידות צבאיות קונבנציונליות שנוצרו בשכנות מרוקו ותוניסיה במהלך מלחמת העצמאות של אלג'יריה.

== מבנה וארגון ==
הצבא האלג'ירי מחולק לכמה זרועות עיקריות: חיל הרגלים, חיל השריון, חיל האוויר, חיל הים וכוחות הביטחון הפנים. הצבא מורכב מכ-325,000 חיילים סדירים וכ-135,000 אנשי מילואים, בנוסף לכ-150,000 חיילים בכוחות הביטחון הפנים.<ref name=":0"></ref> חיל האוויר האלג'ירי מחזיק ביותר מ-600 כלי טיס, כולל מטוסי קרב, מטוסי תקיפה ומסוקים.<ref name=":0" /> חיל הים מפעיל מספר פריגטות, קורבטות וצוללות לשמירה על הגבולות הימיים של המדינה.<ref name=":0" />

== משימות ופעולות ==
הצבא האלג'ירי עוסק במגוון פעולות לשמירה על ביטחון המדינה. בשנת 2023, הצבא נלחם בהצלחה בטרור ובפשיעה מאורגנת, כולל נטרול 16 טרוריסטים ומעצר של 2,723 סוחרי סמים. כמו כן, הכוחות החרימו כמויות גדולות של נשק וסמים (NDMT News). בנוסף, הצבא מתמודד עם אתגרים כמו הגירה בלתי חוקית ואיומים אזוריים, ומבצע פעולות להגנת מתקני הנפט והגז של המדינה.<ref name=":1"></ref>

== תקציב ופיתוח ==
תקציב הביטחון של אלג'יריה הוא מהגבוהים באזור, ומגיע לכ-9.3 מיליארד דולר בשנה, שהם כחמישית מהוצאות הציבוריות של המדינה. השקעה זו משקפת את השינוי בדוקטרינה הצבאית של אלג'יריה, המותאמת לאיומים הביטחוניים החדשים, כולל התחזקות ההשפעה של ישראל באזור והסכסוך עם מרוקו. הצבא משקיע ברכישת מערכות נשק חדשות, שדרוג ציוד והכשרת חיילים כדי להתמודד עם איומים אלו.<ref name=":1" />

== ספקים וציוד ==
הספקים העיקריים של הציוד הצבאי של אלג'יריה הם ברית המועצות לשעבר, והרפובליקה העממית של סין. מאז הכרזת עצמאותה בשנות ה-60, לא ידוע על בסיסים זרים שהורשו לפעול באלג'יריה, אם כי בשנות ה-70 וה-80 היו יועצים צבאיים סובייטיים רבים במדינה. מאז 2001, שיתוף הפעולה הביטחוני עם ארצות הברית גבר, וכוחות אמריקאיים לקחו חלק במשימות אימונים בדרום סהרה של המדינה.

ספק נוסף של נשק לאלג'יריה הוא צרפת. צרפת ואלג'יריה שומרות על קשר הדוק מאז תקופת הקולוניאליזם הצרפתי באלג'יריה, וצרפת מספקת נשק ושריון לכוחות האלג'יריים. באוקטובר 2009 דווח כי אלג'יריה ביטלה עסקת נשק עם צרפת בשל נוכחות חלקים ישראליים.

בשנת 2006, הזמינה אלג'יריה טילים נגד מטוסים ארוכי טווח מדגם S-300PMU2 מרוסיה. באותה שנה, נרכשו ציוד צבאי רב מרוסיה כדי לשדרג את הארסנל הקונבנציונלי של המדינה. רכישות אלו כללו עסקה של חיל האוויר האלג'ירי לקנות 28 מטוסי קרב Su-30MKA ו-36 מטוסי קרב MiG-29SMT בעלות של עד 3.5 מיליארד דולר. אולם, מטוסי ה-MiG-29 הוחזרו לרוסיה בפברואר 2008 בשל איכות מבנה נמוכה, והוחלפו ב-16 מטוסי Su-30MKA חדשים (The New Arab).

לאלג'יריה גם תעשייה צבאית מקומית קטנה. הצבא מייצר רובים מדגם AK-47 ו-AKM-47, ברישיון מרוסיה וסין, וכן רקטות RPG ואת אקדח Caracal ברישיון מאיחוד האמירויות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צבאות מודרניים
קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה צבאית
פמילוק

פמילוק בעיר [[רודה שלונסקה]]
מסגרות חלון אדומות האופייניות לפמילוקים
פמילוק (בפולנית: familok) הוא סוג של בית רב-משפחתי, שתוכנן במקור עבור פועלים ובני משפחותיהם, בעיקר כורי פחם. פמילוקים רבים נבנו בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 בערים ובעיירות של חבל שלזיה.

"פמילוק" הוא הביטוי המקומי השלזי למבנה הגרמני המקורי: "Familien-Block" (בית דירות משפחתי).

בין המקומות הבולטים שבהם יש פמילוקים: שכונת ניקיסשוביץ בקטוביץ, קולוניית זגורצלץ בביטום, קולוניית אמה ברדלין, ורודה שלונסקה. מחוץ לחבל שלזיה ישנם פמילוקים גם בצ'כיה במחוז קרווינה בבוהומין, ובמחוז מורביה-שלזיה.

במספר עיירות נאבקים פעילי שימור על שימורם של הפמילוקים בשל משמעותם ההיסטורית.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://portal.katowice.pl/index3.php?id=fotografie/nikiszowiec פמילוקס ותיקים בשכונת ניקישוביץ בקטוביץ בשחור-לבן]

קטגוריה:גרמניה: אדריכלות
קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:בתי מגורים
הדיוויזיה ה-255 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-255 (בגרמנית: 255. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-11 בינואר 1917 ופעלה אך ורק בחזית המערבית, ואף השתתפה בקרב סן-מייל. לאחר תום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

== מפקדים ==
* גנרל-מיור אלברט מילר (11 בינואר 1917 – 2 ביולי 1918)
* גנרל-מיור מקס יונג (3 ביולי 1918 – 2 בפברואר 1919)

==לקריאה נוספת==
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

255
255
פייג' מאדן

פייג' מאדן (באנגלית: Paige Madden; נולדה ב-22 באוקטובר 1998) היא שחיינית אמריקאית, זוכת מדליית ארד אולימפית (פריז 2024) במשחה ל-800 מטר חופשי ופעמיים ברציפות סגנית אלופה אולימפית (טוקיו 2020 ופריז 2024) במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי.

== ביוגרפיה ==

===2021===
====סגנית אלופה אולימפית====
באולימפיאדת טוקיו האי זכהת במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם אליסון שמיט, קייטי מקלאפלין וקייטי לדקי בתוצאה של 7:40.73 דקות, אחרי הרפובליקה העממית של סין שקבעה שיא עולם חדש של 7:40.33 דקות נולפני אוסטרליה (7:41.29 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.81 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4:03.98 דקות ועלתה למשחה הגמר מהמקום השביעי.

===2023===
ב שנערכו בסנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה בשנת 2023 היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא משחקים חדש של 4:06.45 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי (8:27.99 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי. מדליית כסף במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.

===2024===
באולימפיאדת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט 2024 זכתה בשתי מדליות, כסף וזהב. מדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם קלייר ויינסטין, קייטי לדקי וארין גמל בתוצאה של 7:40.86 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 7:38.08 דקות ולפני הרפובליקה העממית של סין (7:42.34 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:55.63 דקות. מדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:13.00 דקות, אחרי קייטי לדקי (8:11.04 דקות) ואריארן טיטמוס מאוסטרליה (8:12.29 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.26 דקות.

== שיאים אישיים ==
===בריכה אולימפית===
* 200 מטר חופשי: 1:56.36 דקות (2024)
* 400 מטר חופשי: 4:02.08 דקות (2024)
* 800 מטר חופשי: 8:13.00 דקות (2024)
===בריכת 25 מטר===
* 200 מטר חופשי: 1:53.01 דקות (2021)
* 400 מטר חופשי: 3:59.58 דקות (2021)

== ראו גם ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחייניות חופשי
קטגוריה:שחייניות אולימפיות אמריקאיות
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית אמריקאיות באולימפיאדת טוקיו (2020): שחייה
קטגוריה:שחייניות אמריקאיות באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1998
הדיוויזיה ה-242 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-242 (הווירטמברגית) (בגרמנית: 242. (Württembergische) Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

הדיוויזיה הוקמה ב-16 בינואר 1917, והייתה חלק מהגל הגדול האחרון של דיוויזיות חדשות שהוקמו במהלך מלחמת העולם הראשונה. הדיוויזיה הוצבה תחת פיקודו של גוטהולד אלכסנדר פון ארפף, והורכבה במהלך החודשיים הבאים מגורמים מיחידות אחרות. היא התבססה על רגימנט הרגלים ה-127 (וירטמברג ה-9) מממלכת וירטמברג, וכן מפקדת בריגדה מדיוויזיית רגלים סדירה של וירטמברג. לכך נוספו שני רגימנטים רגלים של וירטמברג שזה עתה גויסו, יחד עם פרשים, ארטילריה, הנדסה ויחידות תמיכה. הדיוויזיה נחשבה לדיוויזיית רגלים של וירטמברג וקיבלה את כוחותיה הראשוניים ומחליפים מאותה ממלכה.

הדיוויזיה נכנסה לתעלות בגזרה שקטה של לורן במרץ 1917, ולאחר תקופה של היכרות, נשלחה להילחם בקרב השני על האן, שנקרא גם הקרב השלישי על שמפאן. את שארית 1917 ואת החלק הראשון של 1918 בילתה בלוחמת חפירות ליד ריימס ובקרב הגנה ליד ורדן. ב-1918 השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, באזור מונטדידייה-נויון. הדיוויזיה הייתה במגננה לאחר מכן, כולל במהלך מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-8 במאי 1919 פורקה הדיוויזיה.

בשנת 1917, המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדיוויזיה טובה עם מורל גבוה, אך עד 1918 היא דורגה כדיוויזיה מדרגה שלישית.

==לקריאה נוספת==
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

242
242
הדיוויזיה ה-215 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-215 (בגרמנית: 215. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה ב-8 בספטמבר 1916 בחזית המערבית, אך הועברה לחזית המזרחית בתחילת נובמבר 1916. כאן נשארה ככוח כובש באוקראינה עד תום המלחמה. לאחר תום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-16 במרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.

== מפקדים ==
* גנרל-מיור אוטו אולריך (7 בספטמבר – 9 בספטמבר 1916)
* גנרל-לויטננט תאודור פון ורניץ (10 בספטמבר 1916 – 16 במרץ 1919)

==לקריאה נוספת==
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

215
215
Hymne à l'amour

"Hymne à l'amour" (בעברית: "המנון לאהבה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הצרפתייה אדית פיאף. את השיר הוציאה בשנת 1950 לאור חברת התקליטים פתה רקורדס. נכתב על ידי פיאף והולחן על ידי מרגרט מונוט.

פיאף ביצעה את השיר בסרט המוזיקלי הצרפתי Paris chante toujours, שעלה לאקרנים ב-1951.<ref></ref>

במרוצת השנים יצאו גרסאות כיסוי רבות. הוא בוצע גם בטקס הנעילה של אולימפיאדת טוקיו (2020) ב-2021 ובטקס הפתיחה של אולימפיאדת פריז 2024 על ידי סלין דיון.

== הגרסה המקורית ==
מילות השיר נכתבו על ידי פיאף ללחן שחיברה מרגרט מונוט. זהו שיר אהבה המוקדש לבן-זוגה, המתאגרף הצרפתי מרסל סרדן, שנהרג ב-28 באוקטובר 1949 מתאונת מטוס בדרכו מפריז לניו יורק.<ref name=Cramer></ref> "Hymne à l'amour" הוקלט ב-2 במאי 1950. הוא נכלל במספר אלבומיה: Edith Piaf (1953), Le Tour de Chant d'Édith Piaf a l'Olympia - No. 2 (1956) ו-Le Tour de Chant d'Édith Piaf a l'Olympia - No. 3 (1958).

== גרסאות כיסוי באנגלית ==
"Hymne à l'amour" תורגם לאנגלית על ידי בן חסותה של פיאף, אדי קונסטנטין, כ-"Hymn to Love", גרסה שהופיעה באלבום La Vie En Rose / Édith Piaf Sings In English משנת 1956 וב-At Last של סינדי לאופר.

הוא עובד גם ל-"If You Love Me (Really Love Me)", שנכתב על ידי ג'פרי פרסנוס. בשנת 1954 הקליטה קיי סטאר את הגרסה, שהגיעה בשיאה למקום הרביעי במצעדי הבילבורד עבור השירים הנמכרים ביותר בחנויות תקליטים והשירים המנוגנים ביותר בג'וקבוקסים. נוסף, היא הגיעה למקום ה-20 ברשימת "התקליטים הפופולריים ביותר של 1954 על פי מכירות קמעונאיות" וברשימת "התקליטים הפופולריים ביותר של 1954 על פי השמעות בג'וקבוקסים".<ref>"[https://books.google.com/books?id=tyEEAAAAMBAJ&pg=PA17 1954's Top Popular Records]", Billboard. December 25, 1954. p. 17. Retrieved August 14, 2019.</ref> בשנת 1976 הוציאה מרי הופקין את גרסתה, שהגיעה למקום ה-32 במצעד הסינגלים הבריטי..<ref>[https://www.officialcharts.com/artist/13402/mary-hopkin/ Mary Hopkin – Full Official Chart History], Official Charts Company. Retrieved August 14, 2019.</ref>

== בטקס פתיחת אולימפיאדת פריז 2024 ==
ב-26 ביולי 2024 ביצעה סלין דיון את השיר מן הקומה הראשונה של מגדל אייפל לרגל טקס הפתיחה של אולימפיאדת פריז 2024. זו הייתה הופעתה הפומבית הראשונה מאז 2020 ומאז שאובחנה עם תסמונת האדם הנוקשה ב-2022.<ref></ref>

== הגרסה העברית ==
ביולי 1990 תרגם אהוד מנור את "Hymne à l'amour", וקרא לגרסתו "המנון לאהבה". היא נכללה באלבומה הרביעי של קורין אלאל, "שפת אימי".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1950
קטגוריה:סינגלים מ-1950
קטגוריה:שירי אדית פיאף
קטגוריה:שירי קורין אלאל
קטגוריה:שירים בצרפתית
קטגוריה:שירים שתורגמו לעברית
קטגוריה:שירי אהבה
Let It Be Me

"Let It Be Me" (בעברית: "תני לזה להיות אני") הוא סינגל שהוקלט על ידי האחים אברלי. את השיר הוציאה בשנת 1960 לאור חברת התקליטים קדנס רקורדס כגרסת כיסוי לשיר הצרפתי "Je t'appartiens" משל ז'ילבר בקו ופייר דלנואה. "Je t'appartiens" פורסם ב-1955 כסינגל רק בצרפת.

== על השיר ==
"Let It Be Me" מבוסס על "Je t'appartiens", אשר נכתב על ידי ז'ילבר בקו ופייר דלנואה.<ref></ref> הוא בוצע על ידי בקו, ופורסם כסינגל דרך חברת היז מאסטרס ווייס בשנת 1955.<ref></ref>

ארצ'י בלייר, מפיק אמריקאי, הציע לאחים אברלי להקליט את גרסתם האנגלית לשיר, וכך נעשה בדצמבר 1959 בניו יורק. בהקלטה השתתפו גם הגיטריסטים הווארד קולינס, בארי גלבריית' ומונדל לואו; הבסיסט לויד טרומן, הפסנתרן האנק רולנד והמתופף ג'רי אליסון. בשנת 1960 פורסמה הגרסה כסינגל מסחרי על ידי קדנס רקורדס. הבי-סייד שלו היה "Since You Broke My Heart".<ref></ref>

ביולי 1990 תרגם אהוד מנור את הגרסה המקורית לעברית. תרגומו פורסם כסינגל מתוך אלבום האולפן הרביעי של הזמרת הישראלית קורין אלאל, "שפת אימי".

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1955
קטגוריה:סינגלים מ-1955
קטגוריה:סינגלים מ-1960
קטגוריה:סינגלים מ-1990
קטגוריה:שירי קורין אלאל
קטגוריה:שירים בצרפתית
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שתורגמו לעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת CBS ישראל
מיניות הצמח

מהגינוציום (הסטיגמה וחלק מהסגנון גלויים) והאבקנים המקיפים אותו]]
מיניות הצמח היא חקר הצורה והמבנה הפיזיים (מורפולוגיה) של אותם חלקים של צמחים הנוגעים ישירות או בעקיפין לרבייה מינית. בין כל היצורים החיים, הפרחים, שהם מבני הרבייה של הצמחים בעלי פרחים (אנגיוספרמים), הם המגוונים ביותר פיזית ומציגים גם מגוון רחב של שיטות רבייה. גם בצמחים שאינם בעלי פרחים (אצות ירוקות, טחבים, טחבי כבד, שרכנים וחשופי זרע כמו מחטנאים) יש אינטראקציות מורכבות בין התאמות מורפולוגיות לגורמים סביבתיים בתהליכי הרבייה המינית שלהם.

מערכת הרבייה, או האופן שבו הזרע מצמח אחד מפרה את הביצית של צמח אחר, תלויה במורפולוגיית הרבייה, והיא הגורם החשוב ביותר בקביעת המבנה הגנטי של אוכלוסיות צמחים שאינן משתרעות בשיבוטים. החוקר כריסטיאן קונרד שפרנגל (1793) חקר את רביית הצמחים בעלי הפרחים ולראשונה הבין שתהליך ההאבקה כולל אינטראקציות ביוטיות ואביוטיות כאחד. תיאוריות הברירה טבעית של צ'ארלס דרווין התבססו על עבודה זו כדי לבנות את תאוריית האבולוציה שלו, הכוללת ניתוח של הקו-אבולוציה של פרחים ומאביקי החרקים שלהם.

== מבנים ותפקידים ==
הצמחים מתאפיינים במגוון מבנים מיניים, הכוללים פרחים, פירות, זרעים ותרמילים. בפרחים ישנם חלקי רבייה זכריים (אבקנים) ונקביים (עלי). הפרחים יכולים להיות חד-מיניים (כלומר, פרחים זכריים או נקביים) או דו-מיניים (כלומר, פרחים המכילים גם חלקי זכר וגם חלקי נקבה).<ref></ref><ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מורפולוגיה של צמחים
חתירה בקאנו

351x351 פיקסלים
חתירה בקאנו היא פעילות ספורטיבית ופנאי הכוללת תנועה על פני מים באמצעות קאנו ומשוטים. בעבר הקאנו שימש ככלי תחבורה שאיפשר לנוע בנהרות ואגמים לצורכי דיג, ציד ומסחר. במהלך השנים, התפתח הקאנו מכלי עבודה חיוני לספורט תחרותי הכולל תחרויות מקצועיות כמו ספרינט וסלאלום.

== היסטוריה של חתירה בקאנו ==
חתירה בקאנו החלה בתור אמצעי תחבורה וכלי שימושי בחברות קדומות רבות ברחבי העולם. הילידים בצפון אמריקה ובאמזונס בנו קאנו מעצים גדולים כמו עץ הברזיל. בשבטים בצפון אמריקה, השתמשו בעיקר בקליפת עץ הבירץ' בגלל הקלילות והעמידות שלו. הצורה הייחודית של הקאנו אפשרה לנוע במהירות במים רדודים ולהתמודד עם תנאי מים מגוונים, דבר שהפך את הקאנו לכלי חיוני למסחר, דיג וציד.<ref></ref>

המתיישבים האירופיים שלמדו על השימוש בקאנו מהילידים שיפרו את העיצוב באמצעות טכניקות וחומרים חדשים, ובכך יצרו קאנו היברידי המשלב אלמנטים מסורתיים עם חדשניים. במהלך המאות ה-19 וה-20, שיפורים נוספים בחומרים כמו פיברגלס וקרבון פייבר שיפרו עוד יותר את הקאנו, שהפך לקל יותר ועמיד יותר.<ref></ref>

== סוגי חתירה בקאנו ==
חתירה בקאנו כוללת מגוון רחב של פעילויות, החל מתיור וחתירה רגועה במים רגועים ועד לתחרויות אולימפיות במים סוערים. הסוגים העיקריים של חתירה בקאנו כוללים:

# חתירה פנאי: רבים מוצאים הנאה בחתירה רגועה באגמים ונהרות, כשהמטרה היא ליהנות מהנוף ולהירגע. חתירה כזו מתאימה לכל הגילאים וכוללת לעיתים גם פעילויות כמו דיג וצפייה בציפורים.
# תחרויות חתירה: חתירה תחרותית כוללת משחים במהירות (ספרינט) וחתירה במים סוערים (סלאלום). המשחים כוללים מרחקים מגוונים ומחייבים טכניקה וכושר גופני גבוהים. בתחרויות סלאלום, החותרים צריכים לנווט את הקאנו שלהם דרך שערים במורד נהר סוער, דבר המצריך מיומנות ושליטה גבוהה.<ref></ref>
# חתירה במים סוערים: פעילות מאתגרת הכוללת חתירה בנהרות עם זרמים חזקים ומפלים. סוג זה של חתירה דורש ציוד מיוחד ומיומנות גבוהה, והוא פופולרי בקרב חובבי הרפתקאות.

== טכניקות חתירה ==
כדי להצליח בחתירה בקאנו, חשוב להכיר מספר טכניקות חתירה בסיסיות. אחת הטכניקות הבסיסיות היא ה-J-Stroke, המאפשרת להוביל את הקאנו בכיוון הרצוי ללא צורך להחליף צדדים. טכניקה נוספת היא ה-Draw Stroke, המשמשת להזזת הקאנו הצידה, ושימוש בה חשוב במיוחד במצבים של חתירה במים סוערים.<ref name=":0"></ref>

== ציוד חתירה ==
ציוד החתירה כולל את הקאנו עצמו, משוטים, חגורת הצלה, ביגוד מתאים ונעליים ובנוסף, ציוד מגן כמו קסדה וביגוד חיוניים במיוחד בחתירה במים קרים וסוערים.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קאנו/קיאק
קטגוריה:ספורט אתגרי
קטגוריה:ספורט אולימפי
ימי הפרח והאהבה

"ימי הפרח והאהבה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית קורין אלאל. את השיר הוציאה במאי 1992 לאור חברת התקליטים NMC כסינגל הרביעי מתוך אלבומה החמישי של אלאל, "זן נדיר".

== על השיר ==
"ימי הפרח והאהבה" נכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט בהתאם ללחן שחיברה אלאל. על ההפקה המוזיקלית הייתה יהודית רביץ אחראית. השיר מתאר חוויה אינטימית ונוסטלגית של אהבה בין זוג צעירים במרכז עירוני צפוף וקטן, כנראה בתל אביב-יפו. בשיר מתוארת דירה קטנה ופשוטה עם חפצים שונים המעידים על אופי החיים החופשיים והבוהמיים של הדמויות. חפצים כמו מקל קטורת מהודו, תקליטים של זמרים נשכחים, וספרים מאת סופרים ומשוררים ישראליים, דוגמת לאה גולדברג, נתן אלתרמן ונתן זך, מביאים לידי ביטוי את התשוקה לאמנות ולרוחניות של שתי הדמויות. החוויות המשותפות המתוארות בשיר כוללות רגעים של אינטימיות ושיחות משמעותיות, כמו גם פעילויות כמו יוגה והאזנה למוזיקה.

בחלק השני מתארת הדוברת את סיום התקופה ההיא והפרידה מהאהובה. נשארת תחושה של נוסטלגיה וגעגועים לימים הפשוטים והיפים ההם, בהם האהבה הייתה במרכז ובהתאם למילות השיר, כל חידה הייתה יכולה להיפתר. התחושות החזקות של חיבור ואהבה עולות במילים האחרונות, שמזכירות את הימים המלאים בפרחים.

== עטיפה ==
בעיצוב העטיפה ניתן לראות סמל דמוי עלה או להבה בצבע ורוד על רקע בהיר. במרכז התמונה מופיעות מילות השיר "ימי הפרח והאהבה" בכתב עברי, מסודרות בטור אחד. הסמל הוורוד מעניק תחושה של רוחניות, פתיחות ואמנותיות, שמתאימה לתוכן השיר המתאר אהבה, ונוסטלגיה.

== הצלחה מסחרית ==
ב-17 במאי 1992 הוצג "ימי הפרח והאהבה" כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום ה-21. ב-14 ביוני עלה למקום ה-16 – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-19 ביולי יצא מהדירוג השבועי לאחר שמונה שבועות צעידה רצופה. ברדיו גלי צה"ל הגיע בשיאו למקום העשירי.

== מיקומי שיא ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1992
קטגוריה:סינגלים מ-1992
קטגוריה:שירי קורין אלאל
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יענקל'ה רוטבליט
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי קורין אלאל
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי יהודית רביץ
קטגוריה:שירים על פרחים
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
עמנואל פבלינסקי

עמנואל פבלינסקי (ברוסית: Иммануил Лазаревич Фабелинский; 27 בינואר 1911, גרייבו - 2 באוגוסט 2004, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה באופטיקה.
==קורות חיים==
עמנואל פבלינסקי נולד בשנת 1911 בגרייבו (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בפולין) למשפחת יהודית. אביו היה רופא. לאחר מלחמת העולם הראשונה המשפחה עברה לשטח רוסיה הסובייטית. בשנת 1929 פבלינסקי סיים לימודי בית ספר ומספר שנים עבד במפעל במחרטה.

בשנת 1931 פבלינסקי נסע למוסקבה והתקבל ללימודים באוניברסיטת מוסקבה אותה סיים בשנת 1936 עם תואר בפיזיקה. הוא נותר באוניברסיטה והחל לעבוד במעבדה של גריגורי לנדסברג וכתב עבודת תואר שלישי בהדרתכו (1942). ביחד הם עברו לעבוד במכון לבדב לפיזיקה. בשנת 1955 פבלינסקי סיים עבודת פוסט דוקטורט.

במקביל לעבודה במכון פבלינסקי היה מלמד באוניברסיטת מוסקבה, האוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני, מכון לאנרגטיקה של מוסקבה ומכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה. בשנת 1969 הוא מונה לפרופסור.

על הישגיו לקידום המדע בשנת 1979 פבלינסקי התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות.

פבלינסקי פרסם כ-150 מאמרים בתחום אופטיקה פיזיקלית ואקוסטיקה. הוא פרסם ספר על פיזור האור שתורגמה לאנגלית. בהדרכתו הוכנו 17 עבודות תואר שלישי ו-4 עבודות פוסט-דוקטורט. בשנת 2005 בעריכת ויטלי גינזבורג פורסם אוסף עבודות של פבלינסקי ב-2 כרכים.

בשנת 1991 לפבלינסקי עונק פרס של שם מנדלשטם ובשנת 2000 מדליית זהב על שם ואווילוב.

פבלינסקי נפטר בשנת 2004 ונטמן בבית העלמין ניקולו-ארכנגלסקויה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://ufn.ru/tribune/trib080206a.pdf ביוגרפיה] 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:פיזיקאים רוסים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הרוסית למדעים
קטגוריה:ילידי 1911
קטגוריה:נפטרים ב-2004
הדיוויזיה ה-88 (האימפריה הגרמנית)

הדיוויזיה ה-88 (בגרמנית: 88. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

== היסטוריה ==
הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1915 מדיוויזיית "מנגס" המאולתרת. בתחילה היא כללה יחידות פרוסיות שבסיסן בברסלאו ויחידות סקסוניות. הדיוויזיה נפרסה בחזית המזרחית עד תחילת דצמבר 1917 ובעקבות שביתת הנשק שם עברה בסוף החודש לחזית המערבית. במסגרת התארגנויות שונות הועברו הכוחות הסקסונים ב-1917, ומאז הדיוויזיה הייתה יחידה פרוסית גרידא.

החל מינואר 1918, הדיוויזיה התרעננה ואומנה בסדאן לקראת מתקפת האביב הגרמנית. ב-21 במרץ היא השתתפה בקרבות ההגנה המוצלחים ליד אולנון על האן. היא ספגה אבדות כבדות בקרבות מ-27 במרץ עד ה-2 באפריל דרומית מזרחית לאמיין. ב-12 באפריל היא הוחלפה על ידי דיוויזיית הרגלים ה-11 מדרום לרוברו, וב-25 באפריל על ידי דיוויזיית המילואים ה-33 על מנת להתרענן שוב. מה-13 ביולי היא השתתפה בגזרת טאור ממערב למיקום הקודם וספגה אבדות כבדות במתקפה הלא מוצלחת שבאה לאחר מכן מפגזי גז רעיל. לאחר התרעננות נוספת ברת'ל ב-4 בספטמבר, הדיוויזיה נפרסה מצפון ל-Thiaucourt ב-23 בספטמבר, והוחלפה בדיוויזיית הרגלים ה-224 ה-224 ב-16 עד 17 באוקטובר. מ-21 באוקטובר ועד שביתת הנשק של קומפיין היא נפרסה ב-Cunel מצפון למונפאוקון. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-24 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.

== מפקדים ==
* גנרל-לויטננט וילהלם פון מנגס (27 בינואר 1915 – 2 במרץ 1916)
* גנרל חיל הרגלים הרמן קלאוזיוס (3 במרץ 1916 – 18 בספטמבר 1916)
* גנרל-לויטננט אלפרד פון בודנברוק (19 בספטמבר 1916 – 11 בדצמבר 1917)
* גנרל-מיור וילהלם פון בצווארשובסקי (12 בדצמבר 1917 – 24 בינואר 1919)

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
</div>

88
88
דוד פרדמן

דוד פרדמן (ברוסית: Давид Лазаревич Фердман; 7 בינואר 1903, טרספול - 11 בינואר 1970, ייב) היה ביוכימאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בחקר חומרים על בסיס זרחן והשפעתם על פעילות גוף האדם.
==קורות חיים==
דוד פרדמן נולד בשנת 1902 בעיירה טרספול (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בפולין) למשפחת יהודית. בעקבות אירועים של מלחמת העולם הראשונה והקמת פולין כמדינה עצמאית, המשפחה עברה להתגורר לשטח אוקראינה הסובייטית שבהמשך השתלבה בברית המועצות.

בשנת 1925 פרדמן סיים לימודים באוניברסיטת חרקוב והחל לעבוד במכון לביוכימיה שהוקם באותה שנה. כאשר המכון הועבר לקייב פרדמן החל ללמד במכון לרפואה בחרקוב וכיהן בדרגת פרופסור. הוא עבד במכון עד לשנת 1943.

בשנת 1943, אחרי שחרור קייב משליטה נאצית, פרדמן עבר לקייב ובפעם השנייה החל לעבוד במכון לביוכימיה. הוא קודם מנהל מחלקה והיה סגן מנהל המכון למדע. במקביל בנשים 1944-1970 הוא היה מלמד באוניברסיטת קייב בה כיהן בדרגת פרופסור.

פרדמן חקר השפעת חומרים על בסיס זרחן על פעילות שרירים. הוא גילה שחלק מהחומרים יכולים לרפא מחלות. פרדמן פרסם כ-150 עבודות בתחום מומחיותו. הוא כתב ספר לימוד בביוכימיה לסטודנטים להשכלה גבוהה. ספר זה יצא לאור ברוסית ובאוקראינית ועבר מספר מהדורות.

על הישגיו לקידום המדע בשנת 1939 פרדמן התקבל כחבר באקדמיה למדעים של אוקראינה ובשנת 1946 כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. כמו כן הוענק לו עיטור לנין.

פרדמן נפטר בשנת 1970 ונטמן בבית העלמין באיקובה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://eleven.co.il/jews-of-russia/in-culture-science-economy/14265/ ביוגרפיה] 

קטגוריה:מדענים יהודים סובייטים
קטגוריה:ביוכימאים יהודים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מחברי ספרי לימוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין באיקובה
קטגוריה:ילידי 1903
קטגוריה:נפטרים ב-1970
פיגוע הדקירה בחולון (2024)

פיגוע הדקירה בחולון התרחש ב-4 באוגוסט 2024 ובו מחבל פלסטיני דקר 4 אנשים בשלוש זירות בחולון, כתוצאה מכך נרצחו שניים, בעלה של אחת מהנרצחים נפצע באורח קשה, ואדם אחר באורח בינוני. המחבל נורה על ידי שוטר שעבר במקום ומת מפצעיו. 

== הפיגוע ==
סמוך לשעה 7:30 ביום ראשון, 4 באוגוסט 2024, המחבל הפלסטיני עמאר רזק כאמל עודה בן 34, תושב סלפית בשומרון, שהיה ללא היתר שהייה בישראל, הגיע לרחוב משה דיין בחולון, ודקר שני בני זוג בזמן שעשו הליכת בוקר - גבר כבן 70 ואשה כבת 66, ופצע אותם באורח קשה ואנוש. בהמשך נקבע מותה של האשה.<ref></ref> 

המחבל המשיך לתחנת אוטובוס סמוך לתחנת דלק ואחר כך הגיע לכניסה לחניון האוטובוסים ברחוב דן שומרון, ובזירות אלו דקר גבר כבן 80 וצעיר כבן 26, הגבר נפצע אנוש ומותו נקבע בהמשך, הצעיר נפצע באורח בינוני.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> 

המחבל נורה על ידי שוטר מתחנת חולון שעבר במקום,<ref></ref><ref></ref> ומת מפצעיו.

מחקירת הפיגוע עלה כי המחבל הסתנן לתחומי מדינת ישראל דרך מחסום חיזמא שלושה ימים לפני הפיגוע מבלי שהיה לו היתר שהייה.<ref></ref>

מיד לאחר הפיגוע מיפה צה"ל את ביתו של המחבל.

== ראו גם ==

* רצח שולמית רחל עובדיה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: פיגועי דקירה
קטגוריה:טרור פלסטיני
קטגוריה:פיגועי טרור בישראל ב-2024
קטגוריה:פיגועי טרור במהלך מלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:חולון: פיגועים
גוד ניסנוב

גוד סמנוביץ' ניסנוב (באזרית: Qod Semyonoviç Nisanov; נולד ב-24 באפריל 1972) הוא מיליארדר ואיש עסקים יהודי-אזרי, בעליה של רשת הנדל"ן קייבסקאיה פלושצ'אד (Kievskaya Ploshchad).

הונו של ניסנוב מוערך בכ-2.7 מיליארד דולר והוא מדורג במקום ה-43 בין עשירי רוסיה ובמקום ה-132 בין היהודים העשירים בעולם על פי מגזין פורבס<ref></ref><ref></ref><ref></ref>.

== ביוגרפיה ==
ניסנוב נולד בשנת 1972 בכפר קירמיזי קסבה, אזרבייג'ן לסמיון ניסנוב שהיה דירקטור במפעל השימורים שחדאג (Shahdag) במחוז גובה אשר בצפון אזרבייג'ן.

ניסנוב למד במכללה לפיננסים (Finance and Credit College) הממוקמת בעיר באקו ושירת בביטוח הלאומי בעודו עובד במפעל השימורים של אביו<ref></ref><ref></ref>.

בתחילת שנות ה-90 לאחר שסיים את לימודיו, עבר להתגורר במוסקבה.

=== קריירה ===
בשנת 1992, הקים יחד עם זרח אילייב את קבוצת קייבסקאיה פלושצ'אד (Kievskaya Ploshchad) העוסקת בפיתוח נדל"ן, מלונאות ומסעדנות<ref></ref><ref></ref>.

בשנת 2014, נבחר לתפקיד סגן נשיא הקונגרס היהודי העולמי, אך איבד את תפקידו בשנת 2022 בשל הסנקציות שהטילה עליו ארצות הברית.

בחודש מרץ 2024, הפך לחבר בקונגרס היהודי-רוסי.

=== חיים אישיים ===
ניסנוב נשוי, מתגורר במוסקבה ואב לארבעה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.inn.co.il/news/422723 מרכז ראשון בעולם ל"יהודי הקווקז"], ערוץ 7
* [https://www.kolhazman.co.il/465261/הפטרונים-גוד-ניסנוב-וגבריאל-גרמן-זכרי הפטרונים גוד ניסנוב וגבריאל גרמן זכרייב בקרסניה סלבודה], באתר כל הזמן
* [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/1/ART2/499/840.html האוליגרכים מהקווקז נעצרו בשדה בשל חזותם], באתר מקור ראשון
* [https://bizzness.net/אזרבייגאן-המיליארדרים-היהודיים-באו-ל/ אזרבייג'אן: המיליארדרים היהודים באו לפגוש את הנשיא], באתר ביזנס
* [https://bizzness.net/אזרבייגאן-המיליארדרים-היהודיים-באו-ל/ נשיא אזרבייגא'ן: היהודים חיים בהרמוניה עם הלאומים האחרים במדינתו], באתר ביזנס
* [https://www.kikar.co.il/world-news/297566 היהודים הקווקזים הפכו לקהילה המובילה ביהדות רוסיה], באתר כיכר השבת

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עסקים רוסים
קטגוריה:יהודים אזרים
קטגוריה:מיליארדרים יהודים
קטגוריה:מיליארדרים רוסים
מודיעין פיננסי

מודיעין פיננסי (FININT) הוא איסוף מידע על העניינים הכספיים של גורמים בעלי עניין, במטרה להבין את טבעם ויכולותיהם ולחזות את כוונותיהם. המונח מתייחס בעיקר בהקשר של אכיפת חוק ופעילויות קשורות. אחד המטרות העיקריות של מודיעין פיננסי היא זיהוי עסקאות כספיות שעשויות לכלול הונאת מס, הלבנת הון או פעילות פלילית אחרת. כמו כן, מודיעין פיננסי יכול להיות מעורב בזיהוי מימון של ארגונים פליליים וטרוריסטיים. מודיעין פיננסי מחולק לשני תחומים עיקריים: איסוף וניתוח. האיסוף נעשה בדרך כלל על ידי סוכנות ממשלתית, המכונה יחידת מודיעין פיננסי (FIU). הסוכנות אוספת מידע גולמי על עסקאות ודיווחים על פעילות חשודה (SAR) המסופקים בדרך כלל על ידי בנקים וגורמים אחרים כחלק מדרישות רגולטוריות. הנתונים עשויים להיות משותפים עם מדינות אחרות דרך רשתות בינלאומיות. הניתוח עשוי לכלול בדיקה מדוקדקת של נפח גדול של נתוני עסקאות באמצעות טכניקות כריית נתונים או התאמת נתונים כדי לזהות אנשים שעשויים להיות מעורבים בפעילות מסוימת. ניתן גם לבדוק דיווחים על פעילות חשודה ולקשר אותם עם נתונים אחרים במטרה לזהות פעילות ספציפית.

== איסוף מידע ==
מודיעין פיננסי כולל בדיקה מדוקדקת של נפח גדול של נתוני עסקאות, המסופקים בדרך כלל על ידי בנקים וגורמים אחרים כחלק מדרישות רגולטוריות. בנוסף, ניתן להשתמש בטכניקות כריית נתונים או התאמת נתונים כדי לזהות אנשים שעשויים להיות מעורבים בפעילות מסוימת. במדינות רבות יש דרישות רגולטוריות לדיווח מצד המוסדות הפיננסיים שלהן. ייתכן שלארגון מודיעין פיננסי תהיה גישה לנתונים גולמיים במוסד פיננסי. מהבחינה המשפטית, סוג זה של איסוף יכול להיות מורכב מאוד. לדוגמה, ה-CIA השיג גישה לזרמי הנתונים של SWIFT דרך תוכנית המעקב אחרי מימון טרור, אך פעולה זו הפרה את חוק הפרטיות בבלגיה. דרישות דיווח עשויות לא להשפיע על מערכות העברת ערך בלתי רשמיות (IVTS),<ref></ref> שהשימוש בהן עשוי להיות נוהג תרבותי מקובל, ובסכומים שלא היו דורשים דיווח אם היו במוסד פיננסי קונבנציונלי. מערכות IVTS יכולות לשמש גם למטרות פליליות של התחמקות מפיקוח.

== ניתוח ==
דוגמאות לניתוח מודיעין פיננסי עשויות לכלול:
* זיהוי דיירים בעלי סיכון גבוה על בסיס היסטוריית שכירות קודמת.
* גילוי נמנעי מס המנסים להימלט מחובותיהם הפיננסיות באמצעות העברת נכסים בסתר מחוץ לאזורי שיפוט ממסים.
* זיהוי מקומות מחסה בהם פושעים מסתירים את הכנסות הפשע.
* מעקב אחר כיצד סכום גדול של כסף שנמסר ליחיד ממוקד נעלם.
* בדיקה אם יחיד מושחת חווה כלפתע הכנסות בלתי מוסברות.
* גילוי קשרים בין תאי טרור באמצעות העברות כספים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מימון טרור
קטגוריה:אמצעי איסוף מודיעין
קטגוריה:פשעים כלכליים
פלטוגה

פלטוגה (ברוסית: Па́лтога) הוא כפר במחוז ויטגרה של מחוז וולוגדה ברוסיה, ומשמש כמרכז המנהלי של היישוב הכפרי קזאקובסקי.

== גאוגרפיה ==
הכפר ממוקם על הכביש R37. המרחק ממרכז המחוז ויטגרה הוא 17 ק"מ. היישובים הקרובים ביותר הם יז'יני (6 ק"מ), קיושבו (4 ק"מ) ונובינקה (6 ק"מ).

== היסטוריה ==
הכפר הוקם ב-27 ביוני 2001 כתוצאה מאיחוד הכפרים אקולובו, אריסטובו, וסקובו, קזקובו, קורובייניקובו, קוזנצובו, פלטוגסקי פרבוז, רוחטינובו, סמנובו, סוחרובו, טרונינו, אוגולשצ'ינה, צ'באקובו ויאשקובו. מפלטוגה ירש הכפר את מעמדו כמרכז המועצה הכפרית ואת קוד הכפר "OKATO".<ref>Постановление Губернатора области «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Вытегорского района» от 27.06.2001 № 620</ref>

== מידע כללי ==
בכפר פועלים בית ספר-פנימייה לתלמידים עם צרכים מיוחדים, ספרייה, בית תרבות, סניף דואר וחנויות.

בשטח פלטוגה נמצאים שני כנסיות אורתודוקסיות: כנסיית התגלות האדון (נבנתה ב-1733) וכנסיית איקונת אם האלוהים זנמנייה (נבנתה ב-1810).

כנסיית התגלות האדון, שנבנתה מעץ, החלה לעבור שחזור בשנות ה-90 של המאה ה-20, אך העבודות לא הושלמו, מה שהוביל לקריסת הכנסייה ב-27 בינואר 2009. פיגומי הבנייה שלא פורקו גרמו לקריסת חלקה העליון של הכנסייה - ככל הנראה הצטבר עליהם שלג והלחות פגעה בקירות, מה שהוביל לריקבון בקורות. הבניין עמד ריק במשך 40 השנים האחרונות, לפני כן שימש כמועדון. ב-2015 חודשו עבודות השחזור, תחילה במימון מענק של 13 מיליון רובל, וב-2018 הוקצו 13.5 מיליון רובל נוספים מתקציב המדינה במסגרת תוכנית "תרבות רוסיה". ב-2019 הושלמו עבודות השחזור של המבנה המרכזי.

נכון ל־2010 אוכלוסיית הכפר מנתה 261 אנשים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-2001
ג'מעת אל-ופא לרעיאת אל-מסנין

ג'מעת אל-ופא לרעיאת אל-מסנין () הוא ארגון צדקה הפועל בעיר עזה. תרגום שמה לעברית הוא "עמותת הנאמנות לטיפול בקשישים". הארגון הוכרז על ידי ממשלת ישראל כארגון טרור הקשור לחמאס.<ref name="AlWafa23">[http://www.intelligence.org.il/Eng/c_t/ipm_2_04.htm List of Entities declares “Unlawful Organizations” in Israel by order of Israeli Prime Minister, according to Israeli Emergency Defense Regulations (article 84 2 A) 1945 due to their Connection to Hamas] , Intelligence and Terrorism Information Center at the Center for Special Studies</ref>

ממשלת ישראל הכריזה על הארגון כקשור לחמאס, דבר שהוביל להוספתו לרשימת הארגונים האסורים. ארגון הסיוע האסלאמי (Islamic Relief) טען כי האנליסטים הישראלים בלבלו בין הארגון לבין בית החולים אל-ופא בעזה, אשר נתמך גם על ידי ארצות הברית וגם על ידי בריטניה.<ref name="AlWafa23" /><ref></ref>

דוחות שונים של ממשלות וארגונים בינלאומיים מתארים כיצד ארגונים המשמשים כמסווה לפעילות צדקה יכולים לשמש למימון פעילות טרור. דוגמאות לכך ניתן למצוא בדוחות של מחלקת האוצר האמריקאית לגבי אמצעי מימון של חמאס והקשרים שלו לאיראן ולארגונים נוספים.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חמאס
קטגוריה:מימון טרור
בוכוטניצה

בוכוטניצה (בפולנית: Bochotnica, ביידיש: באָכאָטניץ) הוא כפר במחוז המנהלי של גמינה קז'ימייז' דולני, שבנפת פואווי, במחוז לובלין שבמזרח פולין. הכפר ממוקם על הגדה הימנית של נהר הוויסלה, בדרך בין פואווי לקז'ימייז' דולני. בסמוך לכפר נמצאים שרידי טירה מהמאה ה-14.

== היסטוריה ==
בוכוטניצה היא אחת ההתיישבויות העתיקות ביותר בפולין. בשנותיה הראשונות של ממלכת פולין, הייתה בוכוטניצה גורד חשוב הממוקם לאורך דרך סוחרים מאזור קייב לכיוון מרכז פולין. כיום זהו מרכז תיירותי מקומי.<ref></ref><ref></ref>

הכפר אינו מחובר לרכבת, והתחנה הקרובה ביותר נמצאת בכפר פואווי.

אף על פי שאין מסמכים להוכחת הדבר, התושבים טוענים כי בוכוטניצה הייתה קיימת כבר במאה ה-6. עובדה זו אושרה על ידי ארכאולוגים שמצאו בשנת 1993 שרידי גורד, יחד עם בית קברות פגאני ומספר ממצאים, כגון כלי ברונזה וברזל, מטבעות זהב וחרב מהמאה ה-10. יחד עם ואוולניצה השכנה, הייתה בוכוטניצה מרכז מנהלי מקומי. בשנת 1317, המלך ולדיסלב לוקייטק העניק את בוכוטניצה וכפרים מקומיים אחרים לאחים אוסטשקו ודז'רז'קו מבייצ'ה. ככל הנראה, הטירה ההגנתית בבוכוטניצה נבנתה בשנת 1340, לאחר פשיטת הטטרים המחריבה על אדמת לובלין. המבצר היה בצורת מלבן, ממוקם על גבעה שסיפקה לו תצפית טובה על האזור.

במאה ה-15, הייתה הטירה בבעלות משפחת קוורובסקי, ולאחר מכן עברה לידיו של וויוודה של לובלין, יאן אולשניצקי, ששינה את שם משפחתו לבוכוטניצקי. ביוזמתו, שופצה הטירה בסגנון הרנסאנס. בוכוטניצקי מת ללא ילדים, ואחרי מותו, בסוף המאה ה-16, החלה הטירה להתפורר. הכפר היה שייך למספר משפחות (בורקובסקי, טרלו, לובומירסקי, סנגושקו, פוטוצקי), ובשנת 1826 היה בבעלותו של אדם ירזי צ'רטוריסקי, שנכסיו הוחרמו על ידי הרוסים כעונש על מרד נובמבר. בשנת 1886, הבעלים החדש יוזף קלמנסובסקי שקל לשקם את הטירה, אך שינה את תוכניותיו.

עד לחלוקות פולין, הייתה בוכוטניצה שייכת לוויוודה של לובלין בפולין קטן. בשנת 1815, הפכה לחלק מפולין הקונגרס הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה, חזרה לפולין. ב-18 בנובמבר 1942, הרגו הכובשים הגרמנים 45 אנשים בכיכר העיר המקומית, כנקמה על התקפה על סיור גרמני. לאחר מלחמת העולם השנייה, הייתה בוכוטניצה מרכז להתנגדות אנטי-קומוניסטית. ב-24 במאי 1945, התרחש קרב בין יחידת צבא הבית לשעבר לבין הנ.ק.וו.ד., שבו נהרגו 16 סוכנים סובייטיים ו-10 משתפי פעולה קומוניסטיים פולנים.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולין: יישובים
דני וגיל במסע בלתי רגיל

דני וגיל במסע בלתי רגיל הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית, ללימוד תולדות האמנות והתרבות, ששודרה בטלוויזיה הלימודית. הסדרה הופקה בשנים 1974–1975 ב-7 פרקים, ששודרו גם בשידורים חוזרים. השידור האחרון של הסדרה היה בשנת 1984<ref></ref>.

הסדרה עסקה בקורותיהם של סטודנט לאמנות, אותו גילם השחקן אמיר אוריין וידידו הנער גיל, אותו גילם עמי סגל, בנו של השחקן שמוליק סגל. בכל פרק יצאו השניים למסע בזמן בתקופה היסטורית אחרת, עברו הרפתקאות שונות, צפו בחיי התושבים ולמדו על התרבות והאמנות של אותה תקופה. במהלך שבעת פרקי הסדרה בקרו דני וגיל ביוון העתיקה ברומא העתיקה, בימי הביניים באיטליה של המאה ה-15 וימי הרנסאנס, בפרס של המאה ה-16, בהולנד של המאה ה-17 וביפן של המאה ה-18.

== פרקי הסדרה ==
===פרק 1. האיגרת===
דני וגיל חוזרים בזמן לשלהי ימי הביניים אל המאה ה-13 שבה גובשו האבירות וקרבות האבירים וצופים בהווי חיי אצילים בחיזור מעודן ובשירי אהבה וטבע.
===פרק 2. האזמרגד של הקיסר===
דני וגיל יוצאים לרומא העתיקה בתקופת הקיסרות בחיפוש אחר אזמרגד אבוד. במסעם הם מבקרים בפורום הרומאי ובוילה רומאית ונפגשים בחיילים פרטוריאנים, באצילים רומאיים ובפשוטי עם.
===פרק 3. אכסניית פוג'יימה===
סמל של משפחה אצילה מוביל את דני וגיל אל סוף המאה ה-18 ביפן. ושם הם עדים למפגש בין אציל יפני ומשפחה מהמעמד הבינוני ונוכחים בהבדל והמשותף באורח חיי שתי המעמדות. כמו כן מתגלים בפניהם אוצרות אמנות עתיקים, אופן סידור פרחים יפני, והם נוכחים בעריכת טקס תה.
===פרק 4. הבריחה לפירנצה===
דני וגיל מגיעים אל המאה ה-15 לתקופת הרנסאנס באיטליה. שם הם רואים כיצד מתבצע פרסקו ציור קיר וכיצד עובדים עליו אמן ושוליותיו. בנוסף הם מוצאים עצמם מעורבים במלחמה בין הערים פירנצה ובולוניה ואף נחשדים בריגול בשל רישומי נוף של צייר צעיר שנמצאים ברשותם.
===פרק 5. חידת השאה===
דני וגיל חוזרים בזמן לאיספהן שבפרס במאה ה–16. התקופה היא תקופת הזוהר של פרס תחת השאה הגדול. הם מגיעים אל שר המלחמה שמתכונן לקבל את פני השאה. שם הם פוגשים בנער אמן שמתאהב בבתו של השאה תוך כדי הכנת שטיחים. על מנת להשיג את ידה של בת השאה עליו לפתור חידה. בינתיים הצופים עדים לדרך שבה עמל הנער על הכנת השטיחים.
===פרק 6. פרשת פיטר===
דני וגיל חוזרים לאמסטרדם בהולנד בתור הזהב שלה במאה ה-17 תקופתו של האמן רמברנדט. שם הם פוגשים את פיטר שרוצה להיות סוחר אמנות ועדים להרפתקאותיו בדרך להשגת מטרה זאת.
===פרק 7. רצח בצל הקריאטידות===
דני וגיל פוגשים בסוחר עתיקות ה"משוגע" על תרבות יוון הקדומה. הם מבקרים בביתו ביפו העתיקה המלא באוצרות תרבות יוונית ולוקחים אותו למסע בזמן ביוון העתיקה ואל האקרופוליס באתונה. שם בין השאר הם שומעים קטע של שיר קינה יווני ונתקלים במושגים שונים שמקורם באותה תקופה קדומה הקיימים בתרבותנו עד היום<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.no-666.com/2006/04/04/מסע-בזמן-בתקציב-אפס/ מסע בזמן בתקציב אפס:על "דני וגיל במסע בלתי רגיל"], מתוך האתר המולטי יקום של אלי אשד

== ראו גם ==
* ריצ'רד שילה
* אמיר אורייין
* מסע בזמן

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:מסע בזמן בטלוויזיה
טרויאני

טרויאני הוא כפר במחוז וולומין שבפרובינציית מזוביה במזרח פולין. הוא שוכן כ-15 ק"מ מצפון-מזרח לוולומין ו-36 ק"מ מצפון-מזרח לוורשה בירת פולין.<ref name="TERYT"></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולין: יישובים
תורה מגנא ומצלא

תּוֹרָה מַגְּנָא וּמַצְּלָא הוא מושג תלמודי המציין את השמירה שמעניקה התורה לאדם העוסק בה. ישנה מחלוקת מהו אופי השמירה והיקפה.

== מקור המושג ==
מקור המושג בתלמוד הבבלי במסכת סוטה:

התלמוד מקשה מדואג ואחיתופל שהתורה לא הגינה עליהם, ומכח זה התלמוד מסיק:

רב יוסף ורבא נחלקו בתנאים הנדרשים לשמירה. לדעת כולם העיסוק בתורה שומר יותר מעיסוק במצווה, עם זאת, הם נחלקים מהי השמירה היתרה שמוסיף העיסוק בתורה.

לדעת רב יוסף, בעוד שבמצווה קיימת חלוקה בין מתי שהאדם עוסק בה שאז היא "מגינה" ו"מצילה" אותו לבין מתי שאינו עוסק בה שאז היא רק "מגינה עליו", הרי שבעיסוק בתורה בין בזמן שהאדם עוסק בה ובין שאינו עוסק בה היא גם "מגינה" וגם "מצילה" אותו. לעומתו, דעת רבא, שמצווה תמיד רק "מגינה", בעוד שבתורה ישנה חלוקה בין הזמן שעוסקים בה שאז היא "מגינה" ו"מצילה" לבין זמן שלא עוסקים בה שאז היא רק "מגינה".

רש"י מסביר ש"הגנה" היא בפן הגשמי דהיינו שמירה מייסורים, בעוד ש"הצלה" היא במובן הרוחני שהיצר לא יכשיל את האדם לעבירה.

המהרש"א מדגיש שההגנה שהתורה נותנת היא רק מייסורים ולא ממיתה, ולכן דואג ואחיתופל מתו קודם זמנם. עם זאת, הגאון מווילנה מסביר שבקושיית הגמרא מדואג ואחיתופל שהתורה לא הגינה עליהם הכוונה להצלה מן החטא, ולפי זה ניתן לומר שהגנה גשמית אכן הייתה עליהם.

האור החיים כתב שלמסקנה אין הכרח כרבא מכח הקושיה מדואג ואחיתופל, משום שהגמרא במסכת חגיגה מסיקה שתורתם הייתה שלא לשמה או שהיו בעלי עבירות קודם שעסקו בתורה, ומשום כך היא לא הגינה עליהם. החיד"א כתב שדואג ואחיתופל היו קולטים מהאוויר חידושי תורה של אחרים וזה לא מגן או שתורה מגינה רק ממעשה עבירה ולא ממחשבת עבירה ומחשבת עבודה זרה כמעשה, כי אחרת קשה מירבעם בן נבט שמבואר שאין בתורתו כל דופי ועם זאת הוא חטא.

== לקריאה נוספת ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מילים וביטויים בארמית
קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
טיוח בינה מלאכותית

טיוח בינה מלאכותית (באנגלית: "AI washing"; "אֵיי-אַיי וושינג") היא טקטיקה שיווקית מטעה. מטרתה קידום מוצר או שירות על ידי תיאור מוגזם ושקרי של תפקיד הבינה המלאכותית (AI) בו.<ref></ref><ref></ref> הטיוח יכול להעלות חששות בנוגע לשקיפות, לאמון הצרכנים בתעשיית הבינה המלאכותית ולעמידה בתקנות האבטחה – מה שעלול לפגוע בהתקדמות בתחום הבינה המלאכותית.<ref></ref> יו"ר הוועדה לניירות ערך ולבורסות (SEC) גארי גנסלר השווה את הטיוח לגרינווש.<ref></ref>

חברות מסוימות כבר הואשמו בניסיונן לרכב על גלי ההצלחה של הבינה המלאכותית בכך שהן משקרות בנוגע לתפקיד של הבינה המלאכותית במוצר שהן משווקת. במרץ 2024, הוועדה לניירות ערך ולבורסות של ארצות הברית הטילה את העונשים האזרחיים הראשונים על שתי חברות, "Delphia Inc" ו-"Global Predictions Inc", בגין טיוח הבינה המלאכותית בו השתמשו.<ref></ref><ref></ref>

גם חברת אמזון ספגה ביקורת בנוגע לשירות קניות שהיא מציעה הנקרא "Just Walk Out". שירות זה מאפשר, לפי הפרסום, להיכנס למרכול, לקחת את המוצרים שרוצים לקנות – ומערכות בינה מלאכותית יזהו את המוצרים שנלקחו בזמן הקנייה ויחייבו אוטומטית, ללא צורך במעבר בקופה. נחשף כי בניגוד לטענת השימוש בבינה מלאכותית, כ-1,000 עובדים בהודו בודקים את הצילומים מהמערכת ומאשררים את החיוב. חברת אמזון אמרה בתגובה שהעובדים מועסקים רק לשם בדיקת המערכת ושהם לא מחליפים את הבינה המלאכותית.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בינה מלאכותית
קטגוריה:שיווק
ואסילי אולריך

ואסילי ואסילייביץ' אולריך (ברוסית: Василий Васильевич Ульрих; 13 ביולי 1889–7 במאי 1951) היה שופט בברית המועצות במהלך רוב תקופת שלטונו של יוסיף סטלין. אולריך שימש כאב בית הדין במשפטים רבים במהלך הטיהורים הגדולים.

== ילדותו והשכלה ==
ואסילי אולריך נולד בריגה, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. אביו היה מהפכן לטבי ממוצא גרמני, ואימו הייתה רוסייה מהמעמד החברתי הגבוה. עקב הפעילות המהפכנית של המשפחה, הם נשפטו לחמש שנות גלות באירקוטסק שבסיביר.

ב-1910 שב אולריך לריגה והחל ללמוד במכון הפוליטכני של ריגה. באותה שנה הצטרף גם לסיעה הבולשביקית שבמפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית.

אולריך סיים את לימודיו ב-1914, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלח לחזית כקצין.

אחרי המהפכה הבולשביקית, הבטיח לאון טרוצקי את הצטרפותו לצ'קה, המשטרה החשאית הסובייטית. לאחר מכן אולריך שימש במספר הרכבים במשפטים צבאיים. באותה תקופה הוא התבלט בעיני סטלין, שאהב את הדרך היעילה בה מילא את חובותיו וכן את הדרך הלקונית בה דיווח על תוצאות המשפטים.

== קריירה ==
ב-1926, אולריך התמנה ליושב ראש המכללה הצבאית של בית המשפט העליון של ברית המועצות. בתפקיד זה היה אחראי לגזרי הדין במהלך הטיהורים הגדולים. בין היתר, גזר את דינם של לב קמנייב, ניקולאי בוכארין, מיכאיל טוכאצ'בסקי, גריגורי זינובייב, ניקולאי יז'וב ועוד רבים אחרים. הוא נכח בהוצאות להורג של רבים, ובמקרים מסוימים אף ביצע אותן בעצמו. אולריך הוציא בעצמו להורג את יאן קרלוביץ' ברזין, ראש פיקוד המודיעין של הצבא האדום.

במהלך מלחמת העולם השנייה, אולריך המשיך לגזור עונשי מוות על אנשים שהואשמו בחבלה ובתבוסתנות. ב-1945 שימש גם כאב בית הדין במשפט ה-16, בו נשפטו מנהיגי מדינת המחתרת הפולנית והארמייה קריובה.

ב-1948, מספר שופטים בכירים, ביניהם אולריך, הודחו מתפקידם עקב מה שהוגדר כ"בעיות חמורות" במערכת המשפט, לרבות שחיתות ושגיאות פוליטיות. לאחר מכן, מונה למנהל קורס באקדמיה למשפט צבאי.

הוא נפטר בשל התקף לב ב-7 במאי 1951 ונקבר בבית הקברות נובודיצ'י שבמוסקבה.

== דעות ==
אנטון אנטונוב–אובנסקו כינה אותו "קרפדה במדים עם עיניים דומעות". אוטו טייף, ממלא מקום ראש הממשלה האחרון של אסטוניה בטרם נכבשה על ידי ברית המועצות, הגדירו "גבר בלונדיני צעיר, עגול פנים ושמנמן במדי גנרל, עם חיוך עדין על פניו".

== קישורים חיצוניים ==
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הטיהורים הגדולים
קטגוריה:שופטים
קטגוריה:ילידי 1889
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1889
קטגוריה:נפטרים ב-1951
עפרי גופר

עפרי גופר (14 ביוני 1984 – 3 באוגוסט 2024) היה איש מוזיקה ורדיו, די ג'יי, עורך מוזיקלי ואספן תקליטים ישראלי. שימש כמנהל תחנות המוזיקה של תאגיד השידור הישראלי ממרץ 2020 ועד אוגוסט 2024.

==ביוגרפיה==
עפרי גופר נולד בפתח תקווה וגדל ביישוב חופית.

==קריירה==
===רדיו וטלוויזיה===
שירת בצה"ל כעורך מוזיקלי בגלי צה"ל ובגלגלצ.

לאחר שירותו הצבאי שימש כעורך מוזיקלי ב-102FM, והעורך הראשי ברדיו 99FM במשך שלוש שנים.

בשנים 2009–2016 שימש עורך מוזיקלי ראשי של ערוץ המוזיקה (ערוץ 24) במסגרת הקמתו המחודשת תחת ״קשת״. במסגרת זו ערך את מצעד העשור והיה שותף פעיל בהקמת ה"אולפן השקוף" והמהפכה הים תיכונית.

בשנת 2012, עם הקמת ועליית תחנת הרדיו "הקצה" במתכונת אינטרנטית, הצטרף גופר לצוות שדרני התחנה ושידר במשך כל שנותיה הראשונות, מדי יום שישי בין שלוש לחמש, את תוכנית המהדורה הקלאבית של "הקצה", שעסקה בעולמות מוזיקת ההאוס והדאנס. כמו כן, הגיש בתחנה תוכניות ספיישל מיוחדות על אמנים כמו: מטאליקה, נירוונה וניל יאנג.

לאחר מכן שימש כיועץ המוזיקלי של תוכנית הריאליטי ״אקס פקטור ישראל״.
בנוסף, החל משנת 2008, העניק ייעוץ מוזיקלי לפרסומות.

===תאגיד השידור הציבורי===
בחודש מרץ 2020, בעקבות פרישתו של אביעד רוזנבוים, התמנה גופר כמנהל תחנות המוזיקה בתאגיד השידור הישראלי, והיה אחראי על ניהול התחנות כאן 88, כאן גימל וכאן קול המוסיקה.

תחת ניהולו עלו נתוני ההאזנה של התחנות, המנעד המוזיקלי שלהן התרחב, והתווספו לרדיו הציבורי תכנים כמו הסכתי מוזיקה, מצעדים שבועיים ושנתיים בשיתוף פעולה עם פלטפורמות דיגיטליות, כמו טיק טוק (לבחירת שיר הטיקטוק של ישראל).

כחלק מתפקידו, כיהן גופר כיו"ר הוועדה לבחירת השיר הישראלי לאירוויזיון בין השנים 2022-2024.

===תקלוט===
גופר החל את קריירת התקלוט שלו בנעוריו, וניגן כדי ג'יי הבית במועדונים שונים בעמק חפר.
הוא קידם בעיקר את הז'אנר ה"אלטרנטיבי" על רחבות הריקודים, שכלל עירוב בין להיטי דיסקו, מוזיקה שחורה, רוק, מוזיקה ישראלית ועוד.

במהלך שירותו הצבאי החל לתקלט במועדונים בתל אביב. היה ממחדשי סצנת ההאוס והטכנו בתל אביב. הוא תקלט באופן קבוע במועדונים האומן 17, ברזילי וברקפסט בתל אביב, וכן בליינים East of Eden ואי-בודד.

הוא היה מייסד-שותף במועדון ה-Deli והיה די ג'יי הבית של המקום. בנוסף הקים יחד עם עידית פרנקל, בנג'י לנפנט וניב הדס את סדרת המסיבות לייטר (2012–2019), שהתמקדה באנדרגראונד האוס וטכנו.

החל משנת 2022 ועד מותו, הפיק את סדרת המסיבות Recovery.

===פעילויות נוספות===
גופר היה שותף, מנהל ודי ג'יי פעיל בחברת האירועים "מוזיקה פלוס" וניגן במאות אירועים בישראל ומחוצה לה.

בשנת 2015 שימש כמבקר מוזיקה באתר מאקו.

==חיים אישיים==
בשנת 2022 נישא גופר לשחקנית והשדרנית אביה מלכה, והשניים התגוררו בתל אביב.

החזיק באחד מאוספי התקליטים הגדולים בארץ.

ב-3 באוגוסט 2024 נפטר לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן.

==קישורים חיצוניים==

* [https://ra.co/dj/ofrigoffer/biography?fbclid=IwAR2o3c5_QC1jmmZGKlnApG-YnjmB1hYpg8QNh9AHbBbx1DNI4E8LUFU9lZk ביוגרפיה של עפרי גופר] 
* [https://epgb.podbean.com/e/אפגב185-עפרי-גופר/ ראיון עם עפרי גופר], פודקאסט "ברדיו עם קלצ’קין", 7 בפברואר 2023
* 

===עם מותו===
* 
* 
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:אנשי רדיו ישראלים
קטגוריה:תקליטנים ישראלים
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הרדיו
קטגוריה:בוגרי התיכון האזורי ע"ש בן-גוריון בעמק חפר
קטגוריה:חופית: אישים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
אלדאר פישר

אלדאר פישר (בהונגרית: Fischer Aladár; שימג, 26 ביולי 1872 – בודפשט, 5 בדצמבר 1950) היה דוקטור לרפואה (MD) כירורג יהודי-הונגרי, מנהל מחלקה בבית חולים, רופא ראשי ופרופסור באוניברסיטת בודפשט.

== קורות חייו ==
אלדאר פישר נולד במשפחה יהודית כבנם של איגנץ פישר (1845–1910),<ref></ref> <ref></ref> רופא כללי, נשיא הקהילה היהודית בשימג, ושל קרולינה שטיינר. הוא השלים את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תואר ב-1895. לאחר מכן ההפך למתמחה במרפאה הכירורגית מס' 2 של האוניברסיטה ובין 1911 לבין 1930 עבד כמנתח ראשי בבית החולים לילדים ברודי ז'יגמונד ואדל.<ref></ref> במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בבית חולים צבאי שהוקם בבודפשט. ב-1915 הועלה לדרגת רופא גדוד.<ref></ref> בשנת 1916 הוסמך כפרופסור חוץ (לא חלק מהסגל) בתחום "מחלות כירורגיות בילדוּת".<ref></ref> בין השנים 1930 לבין 1941 היה מנהל המחלקה הכירורגית והרופא הראשי של בית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' של הקהילה היהודית של פשט (שמה היום המרכז הרפואי הלאומי) מאז 1930, מונה כפרופסור מלא באוניברסיטה. הוא פרש לגמלאות ב-1941.<ref></ref> כמה ממחקריו פורסמו בכתבי העת המקצועיים כמו "רפואה" (Gyógyászat). הוא עסק בפתרונות כירורגיים לגידולים שפירים וממאירים בגיל הילדות ונחשב לאחד ממייסדי ניתוחי הילדים בהונגריה.

אשתו הייתה שטפניה רדליך (1884–1936), בתם של דויד רדליך ובורבלה שפיצר, איתה התחתן ב-1907 בבודפשט.<ref></ref>

== עבודות מרכזיות (חלקי) ==
* נתונים לניתוחי סרטן הלשון (שימג, 1903)
* על ניתוח של הוושט (בודפשט, 1924)
* המצב הנוכחי של הטיפול הכירורגי בסרטן (בודפשט, 1927)

== פרסים והוקרה ==
* סיגנום לאודיס
* עיטור צלב זהב מוכתר (1918)
* עיטור הצלב האדום II. תג קישוט עם מבצר צבאי

== לקריאה נוספת ==
* Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában ([https://opac-nevter.pim.hu/en/record/-/record/PIM54507 נתוניו] במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
* Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001 (אנדראש גרגיי: לקסיקון רופאים יהודים הונגרים מצטיינים ומפורסמים. הוצאת מכבי. בודפשט. 2001)
* Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
* Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון ביוגרפי של רופאים הונגרים)
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. [https://mek.oszk.hu/04000/04093/html/0287.html גישה מקוונת].

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאים יהודים הונגרים
קטגוריה:כירורגים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:אנשי צבא אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיילים יהודים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1872
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1950