OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גלדיס בנטלי

גלדיס בנטלי (באנגלית: Gladys Bentley, 12 באוגוסט 1907 - 16 בינואר 1960) הייתה זמרת בלוז קרוס דרסרית אמריקאית שפעלה בתקופת הרנסאנס של הארלם (תנועה תרבותית של אפריקאים אמריקאים שהתפתחה בשנות ה-20 ושנות ה-30 בהארלם שבניו יורק).

==ביוגרפיה==
בנטלי נולדה בפילדלפיה, פנסילבניה שבארצות הברית, הוריה היו האמריקאי ג'ורג' אל בנטלי ואשתו מרי מוט אשר מוצאה באי טרינידד. בגיל 16 היא ברחה מבית הוריה ועברה לניו יורק. היא נהגה להופיע בבר להט"בי בשם "Clam House" שנמצא ברחוב 133, אשר היה מה שנהוג לכנות "Speakeasy" - מקום שמכר אלכוהול באופן בלתי חוקי במהלך תקופת היובש. בנטלי החלה להופיע במקום במהלך שנות ה-20 והתפרסמה בתחילת שנות ה-30 כאשר הופיעה במועדון בהארלם בשם "Ubangi Club" עם מופע שכלל מקהלה של מלכות דראג. סימני ההיכר של בנטלי היו משקלה הרב, יותר מ-110 קילו, ומנהגה להתלבש בבגדי גברים שכללו טוקסידו וכובע צילינדר. היא ניגנה בפסנתר ונהגה לאלתר מילים, לרוב בעלות תוכן וולגרי ובוטה, לשירים מוכרים מאותה התקופה בקול עמוק ועבה תוך שהיא מפלרטטת באופן מוקצן עם הנשים בקהל. כאשר בוטל חוק היובש עברה לדרום קליפורניה.

בנטלי הוטרדה לעיתים קרובות בגלל מנהגה ללבוש בגדי גברים, אך בהיותה לסבית מוצהרת ולא הסתירה את זהותה המינית. בנוסף, היא טענה כי היא נישאה לאישה באטלנטיק סיטי. עם זאת, במהלך תקופת המקארתיזם היא החלה לראשונה ללבוש שמלות, נישאה לגבר (דבר שהכחישה בתקופה מאוחרת יותר) והחלה ללמוד כמורה והצטרפה לקבוצות נוצריות בטענה ש"נרפאה" על ידי לקיחת הורמונים נשיים. היא נפטרה בשנת 1960 מדלקת ריאות.

דמויות המבוססות על גלדיס בנטלי הופיעו במסיבות שארגן קארל ואן וכטן, בספר "נהר עמוק" מאת קלמנט ווד (Clement Wood) ובספר "Strange Brother" מאת בלייר ניילס (Blair Niles). הקלטות שלה יצאו בחברות "Okeh Records", ויקטור טוקינג משין ו-"Excelsior".

==הופעות==
גלדיס בנטלי נהגה להופיע במועדונים הבאים:
* Clam House - ניו יורק
* Ubangi Club - ניו יורק
* Joquins' El Rancho - לוס אנג'לס
* Mona's Club 440 - סן פרנסיסקו

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.queermusicheritage.us/jun2004gb2.html גלדיס בנטלי] - קטעי עיתונות באתר Queer Music Heritage

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זמרי בלוז
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקה שחורה
קטגוריה:דראג
קטגוריה:להט"ביות אמריקאיות
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:קרוסדרסריות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1907
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1907
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1960
המראה ונחיתה אנכית

מטוס [[מקדונל דאגלס AV-8B הרייר II נוחת על נושאת מטוסים.]]
המראה ונחיתה אנכית (באנגלית: Vertical Take Off and Landing; בראשי תיבות: VTOL) היא יכולת של כלי טיס להמריא ולנחות אנכית, ללא תנועה קדימה. לרוב הכוונה היא למטוסים בעלי יכולת זאת, כמו מטוס ההרייר, הבל-בואינג V-22 אוספריי (שהוא שילוב בין מטוס ומסוק) וה-F-35 לייטנינג של לוקהיד מרטין בדגם F35B המיועד לסיוע צמוד עם כוחות יבשה. בנוסף הקטגוריה כוללת גם כלי תעופה שהם באופן טבעי בעלי יכולת המראה ונחיתה אנכית, כמו מסוקים וכדורים פורחים.

הצורך בהמראה ונחיתה אנכיים הכרחי בהיעדר מסלול המראה או נחיתה ביעד או ביכולת להקים בזמן נתון. לדוגמה, המראה מספינות או נחיתה בשטח שאינו מישורי.

==מאפיינים==
פתרונות הנדסיים עבור מטוסי VTOL שנועדו להתגבר על ההגבלות במהירות ויכולת נשיאת מטען של המסוק:
* מטוס ג'ירודיין - שימוש ברוטור להמראה ונחיתה כמו מסוק, ובטיסה אופקית התמסורת של הרוטור מתנתקת מהמנועים והמטוס טס כמו מטוס אוטוג'ירו בעזרת רוטורים המותקנים בקצות כנפיו.
* הטיית רוטור - שיטה שהומצאה ב-1928 על ידי ניקולא טסלה. בשיטה זאת המטוס יכול להמריא ולנחות אנכית ולעבור לטיסה אופקית בעזרת רוטור מוטה אשר נוטה 90° מעלות כלפי מעלה בנחיתה או המראה ומשמש כמקור העילוי העיקרי, ובטיסה אופקית הרוטור נוטה מקביל לכיוון הטיסה כאשר הכנף היא מקור העילוי והרוטור מספק את הדחף. המטוס המבצעי היחיד אשר משתמש בשיטה זאת הוא ה-V-22 אוספריי בשל מורכבות השיטה.
* מנועים המורכבים בצורה אנכית - שיטה פשוטה אשר משתמשת במספר מנועים המורכבים בצורה אנכית כדי לתת דחף כלפי מטה ולהרים את המטוס, ועוד מספר מנועים כדי לתת למטוס דחף קדימה. מטוסים כאלו נטו להיות כבדים, מסורבלים וחסרי כוח מספק לשימוש מעשי שכן המנועים אשר נותנים דחף אנכי הופכים למשקל מת (כלומר חסר שימוש) בטיסה אופקית. בשל כך כיום שיטה זו נפוצה בקרב מל"טים כדוגמת אורביטר 4 והפנתר
* דחף וקטורי - מטוסים אשר נבנו עם מנועים אשר יכלו לכוון את הדחף של המנוע כלפי מטה כדי ליצור דחף אנכי ולהרים את המטוס מהקרקע ולעבור לטיסה אופקית בשינוי זווית הנחירים למצב אופקי. השיטה הזאת הולידה את מטוס הקרב בעל יכולת VTOL המבצעי היחיד (עדכני ל-2015) הוא המקדונל דאגלס AV-8B הרייר II (ברוסיה יצרו גם מטוס קרב מבצעי בעל יכולת VTOL היאק - 38, אך הוא יצא במהרה מהשירות עקב בעיות בתפעולו). דגם B של ה-F-35 גם בעל יכולת VTOL אבל בנוסף להטיית הדחף מטה, המטוס בעל מניפה קבועה המקנה דחף אנכי נוסף.

יעילות פתרונות אלו מוגבלת והם מהווים פשרה מבחינת ביצועי המסוק שמצטיין ביעילות הריחוף אל מול עומס הדיסקה (שטח הפנים המייצר את העילוי) כמתואר בתרשים הבא:
תרשים המציג את ביצועי הריחוף של כלי הטיס בעלי יכולת VTOL. כמתואר המסוק מצטיין בביצועי ריחוף לעומת כל הפתרונות האחרים.

== ראו גם ==
* המראה
* המראה ונחיתה קצרה

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מונחים בתעופה
קטגוריה:המראה ונחיתה
לנאפי

שלושת שבטי הלנאפי במושבם המקורי (בצהוב - אזור יישוב אפשרי)
לנאפי (באנגלית: Lenape) היא קבוצה מאורגנת של מספר עמים ילידים אמריקאים (אינדיאנים) שחלקו מאפיינים תרבותיים ולשוניים. השם "לנאפי" הוא הכינוי בו כינו את עצמם, ופירושו "האנשים". הם לעיתים גם קראו לעצמם "לני לנאפי" ("האנשים האמיתיים") ולעיתים ידועים גם כ"אינדיאני דלאוור", מכיוון שבמהלך המאה ה-17 הם היו תושבי עמק נהר דלאוור (כפי שהאנגלים קראו לו) בצפון-מזרח ארצות הברית. המתיישבים האנגלים קראו לנהר על שם לורד דה-לה-וור, שליט מושבת ג'יימסטאון. הלנאפי היו מחולקים לשלושה עממים עיקריים המונסי, האונאמי והאונלאצ'טיגו.

בתקופת המפגש הראשון עם האירופים, הלנאפי התגוררו באזור שנקרא לנאפיהוקינג, הקטע בין הדלאוור ונהר ההאדסון. שטח זה כולל כיום שטחים במדינות ניו ג'רזי, מזרח פנסילבניה, צפון חוף דלאוור ודרום-מזרח מדינת ניו-יורק. שתי לשונות היו שגורות בקרב בני הלנאפי, שתיהן ממשפחת הלשונות האלגונקיניות, הידועות כשפות דלאוור: אונאמי ומונסי. 

הכיבוש הקולוניאלי ולאחר מכן ארצות הברית דחקו את הלנאפי לאזורי הספר. העממים נאלצו לעקור ממקומם למעלה מ-20 פעמים מפני המתיישבים ממוצא אירופי. רבים היו קורבנות הסכסוכים השונים באזור - מלחמות קולוניאליות, מלחמות נגד עממים ילידיים ומלחמת העצמאות האמריקאית. נכון ל-2005 חיים בשבע מדינות שבצפון ארצות הברית ובאחת הפרובינציות של קנדה כ-13,500 מצאצאי הלנאפי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אינדיאנים
קטגוריה:אינדיאנים: שבטים בארצות הברית
אחרון (ספר)

אחרון הוא ספרו האחרון של חנוך לוין, שפורסם ב-2003 בהוצאת הספריה החדשה, כ-4 שנים לאחר שלוין הלך לעולמו. הספר הוא למעשה אוסף של טקסטים מכל התקופות ומשלל הסוגות שבהן כתב לוין: פרוזה, תסריטים ותסכיתים, מערכונים, שירים ופזמונים, שלא נכללו בכרכי כתביו הקודמים. הספר אינו כולל מחזות. 

==תוכן הספר==
* פרוזה - 46 קטעי פרוזה קצרים, בעיקר משנות ה-90.
* קולף (1975) - תסריט; גרסה מוקדמת (שלישית) של התסריט שלבסוף הופק בתור פנטזיה על נושא רומנטי.
* פנטזיה על נושא רומנטי (1977) - גרסת הסרט (העשירית) של התסריט.
* תסכיתים ותסריטים - התסכית "תפסו את המרגל" (1967) והתסריטים "אנג'לה", "סיפור חניכות" ו"האהובה מפולניה".
* שירים ופזמונים- 44 יצירות, כולל 20 שירים שפורסמו קודם לכן בספר הילדים "הילדה חיותה רואה ממותה".
* מערכונים - 7 מערכונים, כולל 3 שעוסקים בדמויות צ'ופק ואפצ'יק שהופיעו בעבר בסדרת המערכונים איך צחקנו(בכרך "מערכונים ופזמונים 2 - הג'יגולו מקונגו")
* ראשונים - 19 פזמונים ומערכונים מוקדמים שנכתבו בין 1965 ל-1970.
* אחרונים - 21 שירים, כולל אלה שנכתבו על ערש דווי, ובפרט את שירו האחרון "הקומדיה הגדולה".

המהדורה המקורית של הספר כללה על עטיפתה את דיוקנו של לוין, ציורו של יגאל תומרקין. הספר חתם את סדרת כל כתבי חנוך לוין, ולכן גם הודפס בעיצובה האחיד.

==לקריאה נוספת==
* גבריאל מוקד, "על הספר 'אחרון' מאת חנוך לוין", עכשיו, חוב' 69–70 (אביב תשס"ה 2005), עמ' 371–372.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים ישראליים
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:חנוך לוין
קטגוריה:ספרי 2003
קטגוריה:יצירות שהתפרסמו לאחר מות מחבריהן
קטגוריה:ספרי הספריה החדשה
גביע אפריקה לאומות 1959

הנבחרות המשתתפות
גביע אפריקה לאומות 1959 היה הטורניר השני של גביע אפריקה לאומות. הטורניר נערך ברפובליקה הערבית המאוחדת, איחוד בין סוריה למצרים אשר התקיים בין השנים 1958 לבין 1961, בחסות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. בטורניר השתתפו שלוש נבחרות בלבד. , ו. המשחקים כולם נערכו בקהיר.

הטורניר נערך, בניגוד לשאר הטורנירים במפעל, בשיטת ליגה ללא פלייאוף. כל הנבחרות התחרו ביניהן, ובסיום הוכתרה הרפובליקה הערבית המאוחדת כאלופת אפריקה. 

מחמוד אל-גוהארי, שלימים אימן את נבחרת מצרים במשך 14 שנים, זכה בתואר מלך השערים של הטורניר עם שלושה כיבושים. 

==המשחקים==

==מלך השערים==
;3 שערים
* מחמוד אל-גוהארי

;2 שערים
* אסאם באהיג

;שער אחד
* סדיק מנזול
* דריסה
* מימי אל-שרביני 

==קישורים חיצוניים==

1959
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1959
קטגוריה:תחרויות כדורגל במצרים
קטגוריה:קהיר: כדורגל
משרד הפנים (כללי)

משרד פנים (לעיתים: משרד לענייני פנים; משרד לענייני "בית") הוא משרד ממשלתי האחראי בדרך כלל על שיטור, ביטחון לאומי ונושאי הגירה. בראש המשרד עומד בדרך כלל שר הפנים. במדינות פדרליות יש לעיתים משרדי פנים הן ברמת הפדרציה והן ברמת המדינות; קיימים משרדי פנים לעיתים קרובות גם באזורים אוטונומיים ובשטחי חסות שלהם אין עצמאות.

משרדי פנים היוו חלק מן הקבינט ה"קלאסי" שהיה קיים גם בתקופת המונרכיה האבסולוטית, לצד משרד ביטחון (או: משרד מלחמה; משרד הגנה), משרד אוצר, משרד משפטים ומשרד החוץ.

כמו ששמו מרמז, מתמקד משרד הפנים בנושאי מדיניות פנים. קיימים משרדי ממשלה נוספים, אשר מתמקדים בהיבט אחד של מדיניות פנים, ולמעשה צמחו מתוך תחום הפעילות של משרד הפנים, כמו משרדים ממשלתיים העוסקים באיכות הסביבה ובסעד ורווחה.

קיימים יוצאי דופן, אשר אינם עוסקים במדיניות פנים בהיבטה הרחב. מחלקת הפנים של ארצות הברית עוסקת בנושאי קרקעות פדרליות ונושאים מצומצמים אחרים, בעוד שהמחלקה לביטחון המולדת ומחלקת המשפטים עוסקות בתחום פעילותם המסורתית של משרדי פנים ברחבי העולם. גם בשווייץ, עוסקת המחלקה הפדרלית לענייני פנים בענייני תרבות, בריאות ומחקר, בעוד שנושאי שיטור נמצאים תחת המחלקה הפדרלית לענייני משפט ומשטרה. בישראל הופרדו בחלק מן הממשלות הסמכויות של משרד הפנים ואלו של משרד הקליטה (העוסק בקליטת הגירה); המשרד לביטחון הפנים; ומשרד המשטרה.

==קישורים חיצוניים==

*
פנים
ממלכת גופטה

ממלכת גופטה או אימפריית גופטה (בסנסקריט: गुप्त राजवंश, Gupta Rājavaṃśa) הייתה אימפריה הודית עתיקה, שהתקיימה בין השנים 320 ל-550 לערך וכיסתה חלקים נרחבים מתת-היבשת ההודית. הממלכה הוקמה על ידי מהרג'ה סרי-גופטה והשתלטה על חלקים נרחבים מצפון הודו בתקופת צ'נדרהגופטה. יורשו של צ'נדרהגופטה היה בנו, סמודרהגופטה ששלט בין השנים 335 – 375. סמודרהגופטה נחשב אחד הגאונים הצבאיים בהיסטוריה הצבאית ההודית. ירש אותו צ'נדרהגופטה השני, הידוע גם כויקראמאדיטיה ששלט בין השנים 375 עד 413/415. בתקופתו הממלכה הגיעה לשיא כוחה ולשיא כיבושיה והיא נחשבת לשיא תקופת תור הזהב. עמוד הברזל במתחם קוטוב מתוארך לתקופתו. חלק מכוחה של ממלכת גופטה נבע מבריתות פוליטיות מדיניות וטקסי נישואין עם צאצאי משפחות מלוכה במדינות שכנות, בהן שושלת הואקטאקה.

השגשוג והשלום ששררו תחת שלטון שושלת גופטה איפשרו התקדמות בתחומי המדע והאמנות. תקופת גופטה נחשבת ל"תור הזהב של הודו", והיא בלטה בהישגים הרבים שהושגו בה בתחומי המדע, הטכנולוגיה, ההנדסה, האמנות, הדיאלקטיקה, הספרות, הלוגיקה, המתמטיקה, האסטרונומיה, הדת והפילוסופיה - הישגים שייסדו במידה רבה את מה שידוע כתרבות ההינדית. בין המלומדים והיוצרים הרבים שפעלו בתקופה זו ניתן למנות את קאלידאסה, אריאבהטה, עמארסימקה וישנו שארמה. מערות אג'אנטה המוגדרות כאתר מורשת עולמית, נחצבו בחלקן בתקופת ממלכת גופטה ואף חלק מציורי הקיר במערות הם מתקופה זו.

חלק מהמידע על ממלכת גופטה ועל התקופה מגיע מכתביו של הנזיר הסיני פאשיין שסייר בהודו וכתב על הארץ ועל תרבותה.

הקיסרים האחרונים של ממלכת גופטה החזקה היו קומארהגופטה הראשון (415-455) ובנו סקאנדהגופטה (455-467). אחריהם אמנם היו שליטים אחדים ששלטו בממלכה, ובהם פורוגופטה, קומארהגופטה השני, בודההגופטה, נארשימהאגופטה, קומרהגופטה השלישי, וישנוגופטה ווינאגופטה, אולם התחילה דעיכה וסופהּ של הממלכה הגיע עם פלישתם של ההונים אלכונים, במאה ה-6.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ממלכות הודו
קטגוריה:העת העתיקה
קטגוריה:בנגלדש: היסטוריה
גופטה
גבעת יונה

גבעת יונה היא גבעה בצפון-מערבה של העיר אשדוד המתנשאת לגובה של 49 מטרים מעל פני הים, והיא הנקודה הגבוהה בעיר.
הגבעה במבט מ[[פארק לכיש, 2024]]
הגבעה צופה צפונה אל נחל לכיש, נמל אשדוד ועד פלמחים, מערבה אל הים התיכון ואל שפכו של נחל לכיש, דרומה אל רובע א' ועד אשקלון, ומזרחה אל אזור התעשייה של העיר. בגבעה מספר מבנים, וסביבם ועל מורדות הגבעה משתרע גן ובו שבילי הליכה, מרפסות תצפית, מסעדה ומבשלת בירה הפעילה בקיץ.

==מקור השם==
על הגבעה המכונה בערבית "א-נבי יונס" נמצאים שרידי קבר שייח' שהוקם בסוף המאה ה-8 או בתחילת המאה ה-9. הגבעה מכונה גם בשם "גבעת יפה", על-שמה של יפה בן-עמי, אשתו של עובד בן עמי, אשר היה ממקימי המועצה המקומית של אשדוד במקביל לתפקידו כראש עיריית נתניה.

מקור שמה של הגבעה הוא ככל הנראה במסורת מקומית, לפיה במקום זה פלט הדג את יונה הנביא אל היבשה.

במפת מידבא מסומנת הגבעה בכיתוב "הקדוש יונה". לפי מסורת אחרת הנביא נקבר באתר, אם כי קיימות מסורות אחרות המייחסות את מקום קבורתו לעיר נינוה, לכפר משהד בגליל ולמקומות אחרים. מסורות אלו, הן מסורות עממיות של שבטי הבדואים באזור.

==היסטוריה==

הגבעה ב-1964
בשנת 1960 נערכה בגבעה חפירת בדיקה לקראת הקמת מגדלור אשדוד, בה נחשפו ארבע שכבות והתגלו קברים מאוחרים. הממצאים כללו קרמיקה מהתקופה ההלניסטית וקרמיקה ושרידי בנייה מהתקופה הפרסית ומתקופת הברזל.

בשנת 2012 נערכה חפירת הצלה בתחומי אתר מצפה יונה, על המדרון המערבי של גבעת יונה. בחפירה, מטעם רשות העתיקות, נחשפו יסודות גדולים של מבנה מהמאה ה-9 לפנה"ס, שייתכן ששימש במצודה.

בשנת 1965, הוקם על הגבעה המגדלור של נמל אשדוד, שהאיר, כאשר היה בשימוש, עד למרחק של 27 ק"מ ובראשו הוקם גם מתקן מכ"ם של חיל הים. עוד שוכנים במקום שני מגדלי מים, שהוקמו, יחד עם המגדלור, בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20.

בשנת 2006, נסגר המתקן הצבאי בגבעה והוא נותר נטוש מאז.

בינואר 2016 נחנך למרגלות גבעת יונה בית אריה קלנג, בית האמנים העירוני של אשדוד.

בדצמבר 2020 הודיעה עיריית אשדוד כי במתקן שתחת המגדלור יקום מועדון נוער, לאחר שהוסדרה העברתו ממשרד הביטחון לידיה. במאי 2022 הוחלט לקרוא לו על שם אילן גילאון, חבר הכנסת לשעבר מטעם מרצ וסגן ראש עיריית אשדוד שהיה הממונה על תיק התרבות והנוער בעירייה, ופעיל חברתי בעיר בנעוריו.

בקיץ 2023 נפתח במקום בר בירות ופיצרייה על סירות אוכל בשם "בירה יונה".

==גלריה==
<gallery mode="packed" widths="200" heights="200">
קובץ:View of the port of Ashdod from Yona Hill, November 2023.jpg|מראה הנמל מהגבעה
קובץ:Jojna015.jpg|אחד ממגדלי המים והמגדלור
קובץ:Jojna016.jpg|המראה לכיוון דרום, לעבר רובע א'
קובץ:Construction of the Port of Ashdod, 1961.jpg|הקמת נמל אשדוד, מראה מגבעת יונה
קובץ:שקיעה על שובר הגלים של נמל אשדוד, אפריל 2024.jpg|שקיעה על רציף 30 של נמל אשדוד, במבט מהגבעה
קובץ:Yaffa Ben-Ami memorial, Yona Hill, 2023.jpg|המצבה מעל גבעת יונה
קובץ:Yona Hill monument, November 2023.jpg|גל-עד יונה הנביא
קובץ:PikiWiki Israel 74173 yona hill yaffa.jpg|מפת העיר על קיר מגדל המים – ציור גרפיטי של האמן המקומי דודי שובל (ONE LOVE)
קובץ:Graffiti Art on Yona Hill's water tower, November 2023.jpg|קישור=|אמנות גרפיטי על מגדל המים
קובץ:Leviathan sculpture, Yona Hill, Ashdod.jpg|קישור=|פסל הלוויתן
קובץ:בירה יונה, ערב הפתיחה לקיץ 2024 09.jpg|מקומיים מבלים בגבעה בלילה, 2024
</gallery>

==ראו גם==
* מגדלור אשדוד

==קישורים חיצוניים==

*
* 
* 
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אשדוד: גאוגרפיה
השושלת הצפארית

הצפארים היו שושלת ממוצא איראני, שנוסדה על ידי יעקוב בן לית' בשנת 861. מקצועו של יעקוב בטרם עלה לגדולה היה של חרש נחושת, צפאר, מה שהעניק לשושלת את שמה. יעקוב, שהפך למנהיג של מיליציות עממיות באזור סיסתאן הצליח להקים לעצמו ממלכה גדולה בתוך תחומי הח'ליפות העבאסית.

==עליית הצפארים==
יעקוב בן לית', מייסד השושלת הצפארית, ושלושת אחיו היו איראנים ממחוז סיסתאן. יעקוב היה חרש נחושת (צפאר), ואחרי כן מנהיג עיארון (מיליציות עממיות). שלושת אחיו של יעקוב היו מנהיגי עיארון גם הם. עמר בן לית', האח החשוב ביותר אחרי יעקוב, עבד במקור כמשכיר פרדות או כסתת.

בשנת 861 השתלט יעקוב בן לית' על בירת סיסתאן וארבע שנים אחר כך על המחוז כולו. בהמשך כבש יעקוב את ח'וראסאן ואף תקף והכניע את ע'זנה, כאבל, במיאן, בלח' ותח'ארסתאן. כמו כן כבש את כרמאן, פארס, מכראן, ח'וזסתאן, אהוואז וסנד. לזמן מה אף שלט בחלקים המזרחיים של עיראק, עד שהובס בקרב דיר אל-עאקול. עמר, אחיו של יעקוב מונה על ידי הח'ליף העבאסי לשלוט על אזורים אלו ועל אזורים נוספים דוגמת אצפהאן. הח'ליף אף מינה את עמר להיות נציב טראנסאוקסאניה במקום הסאמאנים, אך הלה הובס בניסיונו לכפות את סמכותו עליהם. עמר אף הצליח להשיג סמכויות סוזרניות בח'ווארזם ובעומאן.

==נפילת הצפארים==
שקיעתה של השושלת הצפארית החלה כבר בתבוסה מול הסאמאנים, אך הצפארים בני לית' ואחריהם בני ח'לף המשיכו לשלוט עוד כמאה שנה, כשממלכתם מצטמקת בהדרגה ובסוף שלטו רק בסיסתאן. מחמוד מע'זנה כבש את סיסתאן בשנת 1003, אך צאצאי הצפארים מוזכרים במקורות עד המאה ה-15

==היחס של הצפארים אל הח'ליפות==
יעקוב חש בוז לעבאסים, אך כאשר היה במסעות כיבושיו הראשונים לשם הרחבת תחום שלטונו מזרחה, נהג לשלוח מתנות לח'ליף. כאשר החל להתפשט מערבה, נכנס יעקוב לעימות עם הח'ליף, ואף חדר עם צבאו לתוך עיראק. יעקוב הובס בידי כוחות הח'ליפות, כמה עשרות קילומטרים מבגדאד. עמר, אחיו של יעקוב ויורשו, הצהיר על נאמנות לח'ליף והלה הכיר בלגיטימציה של שלטונו (עמר העלה מיסים כבדים כדי לקבל את הגושפנקא של הח'ליף). עמר אף קיבל את הזכות למנות נציגים מטעמו בבגדאד ובמכה. עם זאת, המשיך עמר להתנגש מדי פעם בפעם בכוחות הח'ליפות ואחרי שנפל בשבי הסאמאנים, נשלח לבגדאד והוצא להורג. היחסים בין הצפארים לבין הח'ליפות המשיכו לנוע על הציר בין שיתוף פעולה לעוינות, אך תמיד התבססו על חוסר אמון הדדי.

==ראו גם==
*השושלת הטאהרית
*השושלת הסאמאנית
*השושלת הע'זנווית

==לקריאה נוספת==
* כאהן, קלוד, האסלאם, מלידתו עד תחילת האימפריה העות'מאנית (המאה השביעית עד סוף המאה החמש-עשרה), תל אביב: דביר, תשנ"ה / 1995.
* Bosworth, Clifford E., "The Tahirids and Saffarids," in Richard N. Frye, CHI, Vol. 4, pp. 90-135.
* Bosworth, Clifford E., "Saffarids," EI2, Vol. 8, pp. 795-798

==קישורים חיצוניים==

* מעוז, משה, [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=20571&kwd=6936 בית עבאס], מתוך "הספרייה הווירטואלית של מטח".
* 

צפארית
קטגוריה:שושלות איראניות
השושלת הע'זנווית

השושלת הע'זנווית הייתה שושלת ממוצא טורקי שהקימה במאה ה-10 סולטנות רחבת ידיים במזרח העולם המוסלמי ואף הרחיבה את שלטונה לתוך הודו.

==עלייתה של הממלכה הע'זנווית==
הממלכה הע'זנאווית נוסדה למעשה באופן הדרגתי על ידי שלושה אנשים שונים. אלפ תגין (אלפ תג'ין) , מייסדה הראשון של הממלכה הע'זנווית, היה ממלוכ טורקי ששירת כחאג'ב אל-חֻג'אב, המפקד העליון של המשמר הממלוכי של השושלת הסאמאנית, וכמושל ח'וראסאן, המשרה הצבאית החשובה ביותר באמירות הסאמאנית. כאשר סר חינו בעיני הממשל הסאמאני, פרש אלפ תגין לע'זני באזור אפגניסטן של ימינו, הביס את השושלת המקומית ששלטה שם, וייסד ממלכה לעצמו בשנת 962. אלפ תגין מת ככל הנראה זמן קצר לאחר שכבש את ע'זני. 

אחרי מותו של אלפ תגין, הפכה ע'זנה לממלכה וסאלית של הסאמאנים ונשלטה על ידי שורה של מושלים, ששלטו כל אחד למשך זמן קצר. בשנת 977 עלה לשלטון בע'זנה סבכ תגין , מנהיגה השני של הממלכה הע'זנווית. סבכ תגין היה ממלוכ טורקי שרכש אלפ תגין. אחרי שעלה על כס השלטון בע'זנה, פצח סבכ תגין בשורה של כיבושים, אך באופן פורמלי המשיך להיות מושל מטעם הסאמאנים. אחרי מותו בשנת 997, החל קרב ירושה בין בניו של סבכ תגין, שהסתיים בשנת 998 בניצחונו של מחמוד, המנהיג השלישי של הממלכה הע'זנווית. מחמוד, אשר שלט עד למותו בשנת 1030, שחרר באופן סופי את הממלכה הע'זנווית מהסוזארניות הסאמאנית ואף שיתף פעולה עם הקראח'אנים כדי לחסל את הממלכה הסאמאנית. בשורה של כיבושים הפך מחמוד את הממלכה הע'זנווית למעצמה אזורית.

==ראו גם==
*השושלת הטאהרית
*השושלת הצפארית
*השושלת הסאמאנית
*השושלת הבויהית
*השושלת הסימג'ורידית
*השושלת הקרא-ח'אנית
*השושלת הסלג'וקית

==לקריאה נוספת==
* כאהן, קלוד, האסלאם, מלידתו עד תחילת האימפריה העות'מאנית (המאה השביעית עד סוף המאה החמש-עשרה), תל אביב: דביר, תשנ"ה / 1995.
<div class="mw-content-ltr">
* Golden, Peter B., An Introduction to the History of the Turkic Peoples: Ethnogenesis and State-Formation in Medieval and Early Modern Eurasia and the Middle East, Wiesbaden: Otto Harrassowitz, 1992. 
*Cambridge History of Iran, Vol. 4: From the Arab Invasion to the Saljuqs, Cambridge: Cambridge University Press, 1975, pp. 595-633.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* מעוז, משה, [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=20571&kwd=6936 בית עבאס], מתוך "הספרייה הווירטואלית של מטח".

ע'זנווית
קטגוריה:שושלות איראניות
ע'זנווית
מחמוד אל-כאשע'רי

מחמוד בן אל-חסין בן מחמד אל-כאשע'רי (1005–1102) היה מלומד מוסלמי ממוצא טורקי, שחי במאה החמישית להג'רה. נודע בעיקר בזכות המילון המקיף שחיבר על השפות הטורקיות.

==חייו של אל-כאשע'רי==
===מוצאו של אל-כאשע'רי===
המידע הביוגרפי המועט על חייו של אל-כאשע'רי, שאוב מהמילון שחיבר על השפות הטורקיות. מהעדויות החלקיות במילון אנו למדים, שאל כאשע'רי בא ממשפחה בעלת ייחוס, שככל הנראה השתייכה על השושלת הקרא-ח'אנית. אל-כאשע'רי נולד במחצית הראשונה של המאה האחת עשרה בעיר ברסע'אן לא רחוק מקאשגאר שבסין של היום. עיר זו שימשה כתחנת מסחר חשובה על אחד מהנתיבים של דרך המשי. אביו של אל-כאש'ערי, אל-חסין בן מחמד, היה האמיר של המחוז בו שכנה עיר זו. המזרחן קליפורד בוסוורת' סובר שאל-כאשע'רי היה ככל הנראה נכדו של מחמד בן יוסף קדר ח'אן, אחד מהח'אנים הגדולים של השושלת הקרא-ח'אנית המזרחית.

===פועלו העיוני של אל-כאשע'רי===
כמעט אין שום ספק שאת השכלתו הדתית והעיונית קיבל אל-כאשע'רי בעיר קאשגאר, ומשמה אף נגזרה הנסבה שלו וזאת למרות שנולד בברסע'אן. אל-כאשע'רי רכש השכלה איסלאמית קלאסית ומלבד טורקית, שפת האם שלו, למד גם את השפה הערבית ורכש בקיאות גם בתרבות האיסלאמית של אותה תקופה. מההקדמה, שחיבר למילונו, אנו למדים שאל-כאשע'רי אף נהג לערוך מסעות על מנת ללמוד ניבים שונים של טורקית. מצויד בכל הידע שרכש בקאשגאר ושהפיק ממסעותיו בארצות התרכים, היגר אל-כאשע'רי מהממלכה הקרא-ח'אנית לבגדאד, עיר הבירה של הח'ליפות העבאסית.

מפת העולם הלקוחה מספרו של אל-כאשע'ארי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בלשנים ולשונאים
קטגוריה:מילונאים
קטגוריה:ילידי 1029
קטגוריה:נפטרים ב-1101
השושלת הקרא-ח'אנית

הממלכה הקרא-ח'אנית הייתה חאנות טורקית שששלטה בחלקים ממרכז אסיה מהמאה ה-9 עד המאה ה-13 המוקדמת.

==עליית הממלכה הקרא-ח'אנית==
השורשים ההיסטוריים של השושלת הקרא-ח'אנית לוטים בערפל, אולם ככל הנראה מוצאה בשבטים טורקים קרלוקים, שעלו לעמדת חשיבות מרכזית בחלק המזרחי של הערבה האסייתית, אחרי נפילתה של האימפריה האויגורית באמצע המאה התשיעית. אפשרות נוספת, שאינה סותרת את האפשרות הקודמת, היא שהקלאן שהנהיג את הקרלוקים בא מקרב האשינה (A-Shih-Na), השבט שעמד בראש האימפריה של הגוקטרכ (Göktürk). בכל אופן היו השבטים הקרלוקים הגורם החזק והמרכזי בקונפדרציה הקרא-ח'אנית.

לפי הנוהג שהיה מקובל באימפריות הטורקיות, שקדמו לה, הייתה הממלכה הקרא-ח'אנית מחולקת באופן אדמיניסטרטיבי לשני ח'אקאנתים, מזרחי ומערבי. בשנות ה-50 של המאה העשירית המיר אחד מבני השושלת הקרא-ח'אנית המערבית את דתו לאסלאם. בשנת 960 חלה המרה המונית של תרכים לאסלאם, "200,000 אוהלים של תרכים", לפי דיווחו של אבן אל-את'יר (הנזכר גם אצל ההיסטוריון הפרסי, אבן מסכוויה). הראיות הנסיבתיות מעידות על-כך שהיו אלו תרכים מהח'קאנאת המזרחי.

בשנת 999 פלשו הקרא-ח'אנים לתוך הממלכה הסאמאנית, כבשו את הבירה בוכרה, והשלימו את השתלטותם על טראנסאוקסאניה. בכיבוש בוכרה העניקו הקרא-ח'אנים מכת מוות לממלכה הסאמאנית למרות שזו המשיכה לשרוד באופן מצומצם עד שנת 1005. באותה שנה בה השתלטו הקרא-ח'אנים על טרנסאוקסניה, כבש מחמוד מע'זנה את ח'וראסאן מידי הסאמאנים ושתי השושלות הטורקיות קבעו את נהר האוקסוס כגבול בין ממלכותיהם. בתחילת המאה ה-11 הכירו הח'אנים של הח'אקאנת הקראח'אני המערבי בסמכות הדתית העליונה של הח'ליף העבאסי והוסיפו לשמם את הכינוי "מוולא אמיר אל מומנין".

החלוקה האדמיניסטרטיבית של הממלכה הקרא-ח'אנית בין מזרח למערב, הפכה לחלוקה פוליטית בתחילת המאה האחת עשרה, כאשר בכל ח'אקאנת עלתה שושלת עצמאית. במחצית השנייה של שנות השלושים של המאה האחת עשרה הצליחה השושלת הקרא-ח'אנית המזרחית להשתלט על שטחי השושלת המערבית. השושלת המנצחת שבה וחילקה ב-1042 את הממלכה לשני ח'אקאנתים עצמאיים במזרח ובמערב.

==החשיבות התרבותית של הקרא-ח'אנים==
קאשגאר הייתה העיר המרכזית בח'אקאנת המזרחי מבחינה דתית ותרבותית. חכמי הדת והמלומדים, שהתקבצו בעיר זו, תרמו תרומה מכרעת להתפשטותה של דת האסלאם בחלקה המזרחי של הממלכה הקרא-ח'אנית במהלך המאות העשירית וה-11. בשני הח'אקאנתים של הממלכה עודדו השליטים הקרא-ח'אנים את היצירה התרבותית ושימשו פטרונים למלומדים, לסופרים ולמשוררים.

לצד הפריחה של דת האסלאם והתרבות המוסלמית עברה הממלכה הקרא-ח'אנית ובייחוד חלקה המזרחי תהליך אינטנסיבי של טורקיפיזציה. האוכלוסייה דוברת השפות האיראניות, שישבה באזור אגן טארים (Tarim Basin), בבלאסאגון (Balasagun/Balasaghun) ובחלקים נוספים של הח'אקאנת המזרחי החלה לאמץ את השפות הטורקיות לצד או במקום השפות האיראניות. הכתב האויגורי המשיך להיות מקובל בחלקה המזרחי של הממלכה הקרא-ח'אנית עד לסוף המאה האחת עשרה. למרות שהייתה השפעה ניכרת הן של התרבות הסינית והן של התרבות האיראנית, השתמרה זהות טורקית חזקה בחלקה המזרחי של הממלכה הקרא-ח'אנית (בח'אקאנת המערבי היה הייתה השפעה רבה יותר לתרבות האיראנית).

==ראו גם==
*מחמוד אל-כאשע'רי
*השושלת הסאמאנית
*השושלת הע'זנווית
*השושלת הסלג'וקית

==לקריאה נוספת==
* Golden, Peter B., An Introduction to the History of the Turkic Peoples: Ethnogenesis and State-Formation in Medieval and Early Modern Eurasia and the Middle East, Wiesbaden: Otto Harrassowitz, 1992.

==קישורים חיצוניים==

* 

קרא-ח'אנית
קטגוריה:שושלות איראניות
קרא-ח'אנית
גרגורי ואן דר ויל

גרגורי קורטלי ואן דר ויל (בהולנדית: Gregory Kurtley van der Wiel; נולד ב-3 בפברואר 1988 באמסטרדם) הוא כדורגלן עבר הולנדי אשר שיחק בעמדת המגן.

==קריירה==
ואן דר ויל החל לשחק בקבוצות הילדים של איאקס בגיל 8. כשהיה בן 14 עבר לקבוצת הנוער של הארלם ובגיל 17 שב לאיאקס. הוא הצטרף לקבוצת הבוגרים של המועדון בשנת 2006, ואת משחק הבכורה שלו במדיה ערך ב-11 במרץ 2007, במשחק מול טוונטה אנסחדה. בהמשך העונה שותף בעוד שלושה משחקים.

לאחר מינויו של מרקו ואן באסטן למאמן איאקס בעונת , הפך ואן דר ויל לשחקן קבוע בהרכב הפותח של הקבוצה. את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה הבקיע ב-1 במרץ 2009, במשחק מול אוטרכט. מעמדו נשמר גם לאחר מינויו של מרטין יול למאמנה של איאקס בעונת . בסיום העונה הוענק לו פרס השחקן הצעיר של העונה. בעונת 2010/2011 הוא היה צריך להתמודד על המקום בהרכב עם ריקרדו ואן ראיין ובהמשך העונה הוא נפצע.

ב-3 בספטמבר 2012 עבר ואן דר ויל לקבוצת פריז סן-ז'רמן הצרפתית. בקבוצה זכה באליפויות רצופות ואחד עשר תארים בסך הכל. ב-4 ביולי 2016 חתם לארבע שנים בפנרבחצ'ה הטורקית. ב-25 באוגוסט 2017 חתם לעונה אחת בקליארי האיטלקית. ב-1 בפברואר 2018 חתם בטורונטו מה-MLS.

==בנבחרת הולנד==
ואן דר ויל היה חבר בסגל נבחרת הולנד עד גיל 21 בשנת 2007. הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת ב-2009, והמשחק הראשון בו השתתף היה משחק ידידות מול נבחרת תוניסיה ב-11 בפברואר אותה שנה, לאחר שנכנס כמחליפו של ג'וני הייטינחה. המשחק הרשמי הראשון היה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, מול נבחרת סקוטלנד, ב-28 במרץ. מאז היה המגן הימני הראשון של הנבחרת במרבית משחקיה, לרבות אלו שנערכו במונדיאל עצמו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:מגני כדורגל הולנדים
קטגוריה:אמסטרדם: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני פריז סן-ז'רמן
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני טורונטו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים הולנדים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים הולנדים באיטליה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקנדה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1988
רוני הולן

רוני הולן (נולד ב-10 באפריל 1958) הוא מתופף ומלחין, מבכירי נגני הג'אז בישראל. מרצה בבית ספר רימון ובפקולטה הרב תחומית באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים.

==ביוגרפיה==
הולן נולד בירושלים. החל את דרכו בלהקת הרוק הירושלמית 'דובדבן'. למד כחמש שנים בפריז, שם שיתף פעולה עם ז'אן לול לוניון, ז'אן פייר דוברבה, מישל בניטה, לואי ואן גינצברג מארסיאל סולל, ג'ורג' ארבניטס ועוד. היה תלמידו של ז'אן פול ש'יכרלי. בשנת 1984 היה חבר בתזמורת הביג בנד של מונטה קרלו.

בישראל מנגן הולן שנים רבות בתיאטרון הקאמרי והבימה. ניגן בהצגות: "גורודיש", "דבר מצחיק קרה", "אותלו", "ההולכים בחושך", "רצח", "הבכיינים", "השחקן", "אהבה וג‘אז", "שביט 2000", "עוץ לי גוץ לי", "נמר חברבורות" ועוד.

השתתף במחזות הזמר "קברט", "גברתי הנאווה", "החלילן מהמלין", "אויטה", "קול נדרי", "צלילי המוסיקה", "עלובי החיים", "סיפור הפרברים", "ברנשים וחתיכות", "פיאף", "בוסתן ספרדי", "חברון" ו"שלמה המלך."

השתתף גם בסדרות ג'אז שונות במוזיאון, במשכן, בפסטיבל ג'אז בים האדום וכן ב"ג'אז סרטים ווידאו טייפ" (פסטיבל תל אביב). בנוסף ניגן בקמפוס בית הספר רימון ובסדרות עם נגנים רבים, בהם דייב ליבמן, בני גולסון, ג'יימס מודי, אפריין טורו, פרנק גמבלה, לו סולוף, סם ריברס, פדרו איטורלדה, פרנק אמסלם, לי קוניץ וג'ף טין וואטס.

השתתף כנגן במספר תוכניות בידור בטלוויזיה: סמי וסוסו, ריצ'רץ', עלי כותרת, זהו זה!, על השולחן, במקום הראשון ועוד.

הולן היה חבר בהרכב הג'אז "משיכת יתר" ומוזמן לנגן בסדרות בתזמורת קלאסיות. הוא מנגן כסולן ביצירותיו של ירון גוטפריד "Capriole Jazz Suite". ניגן עם התזמורת הפילהרמונית בערב שהוקדש ליצירותיו של ליאונרד ברנשטיין. יצר את פרויקט ה'נביא' (משיריו של ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן) שבו כתב מוזיקה מקורית. כיום חבר בהרכב טריו עם אלי מגן ואבי אדריאן.

הולן כתב שמונה ספרי לימוד, בהם "קצב לכולם אחד ושתיים", "חוברת להכתבות", "רוני הולן מלמד תופים", "פוליריתמיקה לתופים", ומילון המקצבים "Fifty ways to love your drumming". שניים מספריו תורגמו לסינית ומופצים בחנויות בסין. הולן הופיע בסין בעיר האסורה (בייג'ינג), שם ניגן מוזיקה שהלחין והעביר כיתות אומן.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:מתופפים ישראלים
קטגוריה:נגני ג'אז: מתופפים
קטגוריה:סגל בית הספר רימון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
בירה טייבה

בירה טייבה היא בירה המיוצרת במבשלה בכפר הפלסטיני-נוצרי טייבה, הנמצא סמוך לרמאללה. הבירה משווקת בשטחי הרשות הפלסטינית ובישראל, וזוכה גם להצלחה בינלאומית.

==היסטוריה==
מבשלת בירה טייבה הוקמה בשנת 1994 על ידי האחים דאוד (דייוויד, כיהן בעבר גם כראש עיריית טייבה) ונדים ח'ורי, פלסטינים נוצרים ילידי הכפר טייבה שחיו שנים רבות בארצות הברית. נדים ח'ורי סיים לימודי הסמכה בייצור בירה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, ולאחר חתימת הסכמי אוסלו והקמת הרשות הפלסטינית החליט לשוב לכפר הולדתו ולהקים בו מבשלת בירה ייחודית יחד עם אחיו ואביו, כנעאן ח'ורי. ליוזמתם קיבלו את ברכת הדרך של יאסר ערפאת. את המבשלה, על שטח בפאתי הכפר, הקימו בעזרת ציוד שרכשו בארצות הברית וחומרים שייבאו מאירופה. 

הבירה הראשונה מתוצרת מבשלת טייבה הושקה ב-1995, בירת אייל בהירה בשם "גולדן", ותוך שבועות אחדים הגיעו מכירותיה לאלפי בקבוקים בשבוע. לאחר שהחלו לייצא את הבירה לירדן ולישראל, ועם התבססות הצלחתה, הושק מותג בירה שני בשנת 2000 – בירת אייל כהה בשם "דארק". לקראת סוף אותה שנה פרצה האינתיפאדה השנייה, והמציאות החדשה של מתיחות ביטחונית, סגרים ומחסומים פגעה קשות בשיווק ובהפצה. מכולות שלמות של בירה נתקעו בצד הפלסטיני של המחסום, וסחורתן התקלקלה. הייצור פחת ב-80%, המבשלה נקלעה לקשיים, 15 מתוך 20 עובדיה פוטרו, והמפעל כמעט נסגר. רק בשנת 2005 חלה התאוששות, היקפי הייצור עלו בחזרה, והשיווק התייצב על כ-300 אלף בקבוקים בשנה, כולל יצוא לאירופה, ארצות הברית ויפן.

==שיווק והפצה==
בירה טייבה נמכרת בשטחי הרשות הפלסטינית, אך נתקלת בקשיי הפצה בשוק שרובו המכריע מוסלמי. בערים בית לחם ורמאללה, הנחשבות ליברליות יחסית, יש מיעוט נוצרי משמעותי, והבירה נמכרת בחופשיות. לעומת זאת, באל-בירה מכירת משקאות אלכוהוליים אסורה. האחים ח'ורי יזמו השקת מותג בירה ללא אלכוהול למכירה בארצות ערב ובשוק המוסלמי. 

לעידוד המכירות בשוק הישראלי קיבלה בעבר מבשלת הבירה בטייבה תעודת כשרות מרב ההתנחלות הסמוכה, עופרה, אך עם פרוץ האינתיפאדה השנייה הוסרה הכשרות מפני שההשגחה נעשתה בלתי אפשרית. עדיין, קיימים קשיים ביטחוניים בשיווק לישראל, ולמרות ביקורות מצוינות שהבירה זוכה להן בשוק זה היא נתקלת בקשיי מיתוג. כדי להתגבר על המגבלות והעיכובים שבשיווק בירה לאירופה דרך נמלי הים והאוויר של ישראל, החלה בשנת 2007 מבשלת בירה בבלגיה לייצר בזיכיון את מוצרי בירה טייבה המיועדים לשוק האירופי, ואלה משווקים באמצעות חברה גרמנית. 

בירה טייבה מציעה מספר לייבלים: 
* גולדן (Golden), בירת אייל בהירה 5% אלכוהול
* דארק (Dark), בירת אייל כהה 6% אלכוהול
* לייט (Light), בירה קלה 3.8% אלכוהול
* אמבר (Amber), בירה בגוון ענברי 5.5% אלכוהול
* בירה חלאל ללא אלכוהול לשוק המוסלמי
אחת לשנה מאז 2005, בחודש אוקטובר, מארגנת עיריית טייבה בשיתוף המבשלה פסטיבל בירה בנוסח האוקטוברפסט של מינכן, שנמשך יומיים ומושך אלפי מבקרים מרחבי העולם לכפר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

טייבה
קטגוריה:חברות פלסטיניות
התאגדות מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה בישראל

התאגדות מהנדסי חשמל, אלקטרוניקה ואנרגיה בישראל היא אגודה מקצועית של העוסקים בהנדסת חשמל, אלקטרוניקה,בקרה תעשייתית ומיזוג אוויר בישראל.

מטרת הארגון היא לשמר ולקדם את הרמה המקצועית של העוסקים בהנדסת חשמל, אלקטרוניקה ומיזוג אוויר, לייצג את ענייני המקצוע במוסדות הממשלה, ברשויות החוקתיות, ולתרום לפיתוח התשתיות ולקידום המשק בכלל.

==מוסדות האיגוד==
האיגוד הוא מוסד ללא כוונת רווח והוא פועל על פי עקרונות דמוקרטיים. בראש האיגוד עומדת ועד המנהל (מועצת המנהלים) והנהלה, המהווים סמכות עליונה. הנהלת האיגוד כוללת, בין השאר, יושב ראש (כיום דר׳ אהרון בר-דב), סגני יושב הראש וגזבר ההתאגדות. בהתאם לתקנון משנת 2019, להתאגדות נבחר נשיא ההתאגדות, המהנדס אמיל קויפמן. 

באיגוד פועלת המועצה ההנדסית, כגוף המקצועי הבכיר של ההתאגדות, שעוסק בנושאים אקטואליים שונים הקשורים להנדסת חשמל, במטרה להגיע לעמדה מקצועית משותפת ולייעץ לדרג מקבלי ההחלטות במשק הישראלי. דיוני המועצה מתמקדים בנושאים הנמצאים בסדר היום של העשייה ההנדסית, כגון: דרכי פיתוח משק החשמל, שימוש באנרגיות מתחדשות ליצירת החשמל, אספקת חשמל איכותית ואמינה, השפעת מתקני החשמל על הסביבה, שינוי מבנה משק החשמל בישראל, רישוי והכשרה מקצועית של העוסקים בהנדסת חשמל, תקינה והסמכת בודקים, ועוד.התחום של מיזוג האוויר צורף באופן טבעי לתחום החשמל והאלקטרוניקה, בשל היותו אחד השימושים הנפוצים ביותר של החשמל, במיוחד בתוך הבניינים השונים המודרניים, בהם הקשר בין חשמל להמרת אנרגיה חשמלית לאנרגיית חום הוא אדוק ביותר.

בהתאגדות קיימת ועדה להענקת אותות ותעודות בראשות הפרופסור האמריטוס אברהם אלכסנדרוביץ.

== פעילות האגודה ==
* ארגון כנסים - ההתאגדות מארגנת כינוס שנתי מרכזי וכן כינוסים של החוגים בהתאגדות 
* הכשרה מקצועית - קורסים בשיתוף ופיתוח מוסדות אקדמיים
* הענקת מלגות לסטודנטים מצטיינים
* הפעלת חוגים מקצועיים - 
** חוג איכות החשמל
** חוג תחזוקה ובטיחות
** חוג תאימות אלקטרומגנטית
** חוג תקשורת וטכנולוגיות מידע
** חוג מהנדסים בודקים
** הוועדה הישראלית להנדסת המאור - CIE Israel
** הוועדה הישראלית לאנרגיות מתחדשות
** חוג לאלקטרוניקת הספק
** חוג לחידושים בציוד ובטכנולוגיה

== ראו גם ==
* Institute of Electrical and Electronics Engineers

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.electricity2021.com/ אתר הכינוס השנתי]

קטגוריה:הנדסת חשמל
חשמל, הנדסה
ועדת עציוני

ועדת עציוני או בשמה המלא "ועדת החקירה בעניין השמועות בדבר מתן תשלומי כסף כדי להטות משחקים בליגה הלאומית בכדורגל", הייתה ועדת חקירה ממלכתית בראשות השופט העליון ד"ר משה עציוני. תפקיד הוועדה היה חקירת שחיתויות והטיות תוצאות משחקים בכדורגל.

==רקע==
ברקע להקמת הוועדה הייתה חשיפה של סדרת הטיות תוצאות של משחקים בליגה הלאומית בכדורגל (שהייתה אז הליגה הבכירה ביותר) ובליגות נמוכות יותר. בין היתר התגלה כי:
* אנשי הפועל חדרה העבירו הצעות (מגובות בהמחאות שחתמו עליהן ראשי הקבוצה) ל"מכירת משחק" (הפסד מכוון של הקבוצה נגד הפועל חדרה) תמורת כסף. הקבוצה הורדה ליגה בעקבות הגילויים.
* הפועל חולון לא הופיעה במכוון למשחק, ספגה "הפסד טכני" וקבעה בכך, לטובת המהמרים, מי תרד ליגה.
* שחקנים ואנשי סגל מכבי רמת עמידר מכרו משחקים; שמונה מן השחקנים הושעו בעקבות השערורייה, שלושה מהם הושעו לצמיתות (לאחר מכן ערערו על עונשם שנקבע ל-5 שנים, ממנו אף חלקם הושעו בפועל רק לשנתיים בלבד).

בעקבות חשיפה זו ואירועים שונים אחרים הועלו מספר שאילתות בכנסת בנושא ומספר פעילים - בהם הפוליטיקאי יוסי שריד והכדורגלן יוחנן וולך דחפו לבירור ציבורי וממשלתי של הנושא. ביוני 1971 החליט שר החינוך יגאל אלון להעלות הצעה לממשלה להקמת ועדת חקירה.

==מסקנות הוועדה==
פרסום תוצאות הוועדה ב-21 בספטמבר 1971 זעזע את ענף הספורט בישראל, וכתוצאה מכך שונה עד היסוד ענף הכדורגל והימורי הטוטו. לדעת הוועדה, "השחיתות על תופעותיה השונות הוכחה הרבה מעבר למשחקי הליגה הלאומית בעונת המשחקים 1970/71". הוועדה המליצה לאסור על גורמים מסוימים כמו מאמנים, שופטי כדורגל ושחקני כדורגל להמר, או להפעיל, או להיות שותפים, במישרין או בעקיפין, בכל הליך של הפעלת הימורים. הוועדה גם קראה ליתר שקיפות ופיקוח על ניהול הכספים בקבוצות הכדורגל השונות.

מספר אישים שהיו מעורבים בשחיתויות הועמדו לדין, בהם יעקב מליחי, שחקן קבוצת בית"ר רחובות-עקרון (שנידון לארבעה חודשי מאסר וקנס כספי על מעורבותו במכירת משחק למהמר). הכנסת אף אישרה תיקון לדיני העונשין הקובע עונש של שלוש שנות מאסר במקרה של הטיית משחק הקשורה למתן או קבלת שוחד. בנוסף, השר יגאל אלון החליט שיש להחליף את כל ראשי ההתאחדות לכדורגל והפעיל לחץ על מרכזי הספורט להחליף את ההנהגה בעקבות מסקנות הוועדה.

ב-2002 הוקמה ועדה שבחנה שנית בעיות בענף הכדורגל בישראל, בראשותו של השופט בדימוס אמנון סטרשנוב.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כדורגל
עציוני
קטגוריה:מעשי פשע בישראל
קטגוריה:ישראל: פרשות בכדורגל
קטגוריה:1971 בישראל: כדורגל
שירות ביטחון המדינה (גאורגיה)

שירות ביטחון המדינה (בגאורגית: სახელმწიფო უსაფრთხოების სამსახური) הוא הזרוע הממשלתית בגאורגיה האחראית לביטחון פנים במדינה. זהו הגוף המרכזי לסיכול ריגול, לוחמה בטרור ומאבק בחתרנות ובפשע המאורגן.

השירות מהווה לגוף הבלעדי המדינה לענייני ביטחון והוא אחראי להגנת הסדר החוקתי, הגנה על ריבונותה ושלמותה הטריטוריאלית של המדינה, מאבק באיומים צבאיים ובפעילויות ריגול של מדינות זרות. בנוסף הגוף פועל נגד ארגוני טרור ובפשע בינלאומי.
 
מאז 2015, הגוף פועל כסוכנות עצמאית רבת סמכויות לאחר שבמשך שנים פעל כיחידת סמך של משרד הפנים.

==היסטוריה==
איראקלי בתיאשווילי עם [[נינו בורג'נדזה במהלך ההפגנות כנגד סאקשווילי באפריל 2009]]
השירות הוקם ב-1992 בשם "לשכת איסוף מידע וניתוח אינפורמציה", כיורשת הסניף הגאורגי של הקג"ב הסובייטי ובראשה עמד איראקלי בתיאשווילי. 

ב-1993 הלשכה הפכה ל"משרד לביטחון המדינה של גאורגיה" שם שנשאה עד הרפורמה בשנת 2004. בשל כישלונו של הארגון במאבק מול האבחזים, בתיאשווילי פוטר והוחלף על ידי איגור גיאורגדזה ששאף לחזק את שיתוף הפעולה עם הרוסים, תקופתו הייתה התקופה היחידה בתולדות גאורגיה שהיה שיתוף פעולה הדוק כל כך בין שירותי הביון הרוסיים וארגוני האכיפה הגאורגיים. יורשו, שותא קוויראיה המשיך במדיניות הפרו-רוסית. לאחר ניסיון ההתנקשות הכושל בנשיא אדוארד שווארדנדזה ב-29 באוגוסט 1995, יחידת אומגה, שהייתה חלק מיחידת האבטחה, פורקה ומפקדיה נעצרו.

ב-15 בדצמבר 2004 הנשיא מיכאיל סאאקשווילי פירק את המשרד לביטחון לאומי ומשרד הפנים ובמקומן הקים את משרד המשטרה וביטחון הציבור, שאחר כך שינה את שמו למשרד לענייני פנים. בראש המשרד החדש הועמד ראש המועצה לביטחון לאומי לשעבר, והשר לביטחון לאומי לשעבר מר ואנו מראבישווילי. כעבור זמן הארגון נקרא בשם "שירות הביטחון הלאומי" שפעל בכפיפות למשרד הפנים.

הארגון הפך לארגון עצמאי בשנת 2015.

==מבנה==
שירות ביטחון המדינה הגאורגי מורכב מהמחלקות הבאות:
* אדמיניסטרציה
* המרכז למלחמה בטרור 
* הסוכנות למלחמה בשחיתות 
* החטיבה לסיכול ריגול
* חטיבת ביטחון המדינה
* החטיבה לניתוח מידע
* חטיבה טכנית-מבצעית
* החטיבה לאמצעים מבצעיים
* החטיבה הכלכלית
* מחלקת המבצעים המיוחדים
* חטיבת אבטחת מתקנים
* החטיבה הראשית למשאבי אנוש
* פיקוח כללי

==השר לביטחון לאומי==
*איראקלי בתיאשווילי (1991–1993)
*איגור גיאורגדזה (1993–1995)
*שותא קוויראיה (1995–1997)
*ג'מל גאחוקידזה (1997–1998)
*וחטנג כּוּתאתֶלאדזֶה (1998–2001)
*ולרי חאבורדזאניה (2001–2004)
*זוראב אדיישווילי (2004)
*ואנו מראבישווילי (2004)
...
*וחטנג גומלאורי (2015–)

==ראו גם==
*אומגה (כוחות מיוחדים)

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20150828151055/http://www.agentura.ru/dossier/grusia/ אודות השירותים החשאיים בגאורגיה]

קטגוריה:גאורגיה: צבא וביטחון
קטגוריה:ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:משרדי ביטחון פנים
קטגוריה:גאורגיה: פוליטיקה
אוטו ראן

אוטו וילהלם ראן (בגרמנית: Otto Wilhelm Rahn; 18 בפברואר 1904 – 13 במרץ 1939) היה ארכאולוג וסופר גרמני שעסק בעיקר בחקר ימי הביניים, ולקראת סוף ימיו חבר באס אס.

== ביוגרפיה ==
ראן שהיה סופר בעל מוניטין בינלאומי גויס לאס אס, במסגרתו הובטח לו שיוכל להמשיך לחקור. לפני גיוסו לאס אס היה הומוסקסואל מחוץ לארון, ולא הסתיר את נטייתו המינית. לאחר גיוסו לאס אס נדרש להנשא לאשה על מנת "לתקן" את נטיותיו. עובדת היות אימו ממוצא יהודי זכתה להתעלמות בשל רצונו של היינריך הימלר שראן ימצא את הגביע הקדוש אך הוא לא צלח בזאת, הוא הוצב כשומר במחנה הריכוז דכאו, שם נדרש לשמור, בין השאר, על אסירים הומואים שנאסרו לפי סעיף 175 לחוק. בשנת 1938 התפטר משורות האס אס (והיה בין היחידים שעשו זאת) ולאחר מספר חודשים התאבד.

ראן פרסם מספר ספרי מחקר. בין תחומי התעניינותו היו הקתרים והבוגומילים הקדמונים, שנכחדו במסע הצלב הקתרי. בכתות אלה ניתן היה למצוא, לפי דעתו, חיזוק לאמיתות האפוס הגרמני הקדום המונצח בשירת הניבלונגים ולקיומו של הגביע הקדוש באירופה שלפי אוטו ראן היה שמור במבצר מונסגור והוברח ממנו זמן קצר לפני נפילתו.

==כתביו==
<div style="direction: ltr;">
* Kreuzzug gegen den Gral. Die Geschichte der Albigenser (Broschiert) (in German), 1934, ; .
* Croisade contre le Graal: Grandeur et Chute des Albigeois (Broché) (French translation), 1934, ; .
* Crusade Against the Grail: The Struggle between the Cathars, the Templars, and the Church of Rome (First English Translation by Christopher Jones), 1934/2006, ; .
* Russian Edition: Крестовый поход против Грааля. - Москва: Аст, 2002. - 
* Luzifers Hofgesind, eine Reise zu den guten Geistern Europas (Rahn's book on Luciferism), 1937, ; .</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120122034229/http://otto-rahn.com/ כל אוטו ראן - אונליין מוזיאון]

קטגוריה:ארכאולוגים גרמנים
קטגוריה:להט"בים נאצים
קטגוריה:מתאבדים: נאצים
קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:מתאבדים להט"בים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1904
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1939
מועדון הקהילה היוונית

מבנה המכולת, בפינת הרחובות יהושע בן-נון ויואב
מועדון הקהילה היוונית הוא מתחם במושבה היוונית בירושלים, בין הרחובות יהושע בן-נון, אבנר, יהושפט ויואב, הכולל מספר מבנים שהוקמו כמבני ציבור לטובת הקהילה היוונית שהתגוררה באותה העת בשכונה.
==היסטוריה ==
המתחם נבנה בשנת 1902, והוא כולל חמישה מבנים בני קומה אחת, להם גגות רעפים. במרכז המתחם מבנה המועדון, ובו אולם מרכזי ובו במה. באולם מונצחים אישים שונים מהקהילה, בהם הארכימנדריט אפתימיוס, שייסד את המושבה, וכן שניים מבני המושבה שנפלו בעת ששירתו בחיל הים היווני במהלך מלחמת העולם השנייה. המועדון עדיין משמש את הקהילה היוונית הקטנה שנותרה בירושלים, ונערכות בו פעילויות שונות בחסות ממשלת יוון.

ארבעת המבנים הנוספים מצויים בכל אחת מארבע פינות המתחם. בפינה הדרומית, בפינת הרחובות יהושע בן-נון ואבנר, הוקם ב-1937 הגדול מביניהם, ששימש כבית מגורים שההכנסות מהשכרתו נועדו לשם מימון פעילות המועדון. בבית מתגוררת גם כיום משפחה יוונית. בפינה המערבית, פינת הרחובות אבנר ויהושפט, מבנה ששימש כגן ילדים. בפינה הצפונית, פינת הרחובות יהושפט ויואב, מבנה ששימש כחדר התעמלות לילדים. המבנה האחרון, בפינה המזרחית, פינת הרחובות יואב ויהושע בן-נון, שימש כמכולת. על רוב השטח הפתוח שבין המבנים ניטעה צמחייה. הרחבה שבין חדר ההתעמלות לבין המכולת שימשה כרחבת ריקודים, והיא כוללת גזיבו ששימש את התזמורת.

==לקריאה נוספת==
* דוד קרויאנקר, טלביה, קטמון והמושבה היוונית (2002), עמ' 298-296.

קטגוריה:ירושלים: מבנים
שאול שני

שאול שני (נולד ב-1954) הוא איש עסקים ישראלי, בעל השליטה ויו"ר חברת ECI Telecom ומייסד חברת התקשורת GVT הברזילאית שאת השליטה בה מכר ב-2009 לחברת הטלקום הצרפתית ויוונדי. שני דורג במקום ה-9 ברשימה של מגזין "פורבס" לשנת 2017 עם הון בשווי 12.1 מיליארד שקל.
== ביוגרפיה ==
שני נולד בשכונת קריית אליעזר שבחיפה למישה ומרים שוסטר. אביו היה פועל נמל. ב-1981 הקים ביחד עם עודד פוליג את חברת התוכנה עוש"פ ("עודד ושאול פרטנרס"), ב-1983 הצטרף שלמה דוברת כמנכ"ל. בשנת 1985 הונפקה עוש"פ בנאסד"ק (תחת השם "עושפ טכנולוגיות" - "Oshap Technologies") וגייסה סכום של 6 מיליון דולר. בתחילת דרכה התמחתה עוש"פ בהשקעה בחברות תעשייתיות, הרכישות הראשונות שביצעה היו בבלגיה. חברת מדיקל, שעסקה בתחומי ההדמיה הרפואית, וחברת פגארד, שעסקה בייצור מכונות לעבוד שבבי. עוש"פ החליטה לצאת משתי הפעילויות שהיו מפסידות ולהתמקד בתחום התוכנה. היא רכשה ב-1990 את חברת מנוף מערכות (MINT) מהרצליה שסיפקה פתרונות תוכנה בתחום הפיננסי, ואת דקלוג (Decalog), חברה צרפתית שסיפקה פתרונות לניהול נכסים ובחברת טקנומטיקס. בשנת 1999 נמכרה עוש"פ לחברת סאנגארד (SunGuard) ב-220 מיליון דולר בעסקת חילופי מניות. מינט (ששמה שונה ל"סאנגארד ביזנס אינטגרשן") ו"דקלוג" מוזגו לתוך "סאנגארד", שגם עסקה בפיתוח תוכנה לשוק הפיננסי, ואילו טקנומטיקס המשיכה לפעול כחברה עצמאית.

בשנת 1995 הצטרף לקבוצת ההשקעות "מגנום" בה היו שותפים מרדכי לימון, לשעבר מפקד חיל-הים, ובנו צבי לימון, רון צוקרמן ודן טוקטלי. "מגנום" השקיעה בין השאר בחברות הישראליות DSPG, סאפיינס ופרסייס. בשנת 1999 הקימה קבוצת "מגנום" את קרן הון הסיכון "מגנום תקשורת" (ב-2007 שונה שמה למאגמה ונצ'ר פרטנרס).

בשנת 1997 הקימה מגנום יחד עם חברת גילת רשתות לווין את חברת התקשורת GVT באמריקה הלטינית, שהקימה רשת לתקשורת לוויינית בפרו, קולומביה וצ'ילה. בשנת 1999 הוקמה גם חברת GVT בברזיל שזכתה במכרז להקמת ולהפעלת רשת תקשורת פנים ארצית בדרום ברזיל. במרץ 2000 נערך פיצול ב-GVT, מאחר שגילת רשתות לווין לא הייתה מעוניינת להשקיע
במיזם בברזיל, היא יצא ממנו תמורת בעלות מלאה ברשת התקשורת הלווינית. GVT ברזיל החלה בקמת הרשת תקשורת פנים ארצית בהשקעה ראשונית של 600 מיליון דולר, בחברה היו שותפים באותה עת גם בנק ההשקעות מריל לינץ' והחברות דיסקונט השקעות ו"כלל מערכות מידע" של קונצרן כלל". בעקבות התפוצצות בועת הדוט-קום והמשבר הכלכלי יצאו מהמיזם השותפים האחרים ושני רכש את חלקם.

בנובמבר 2009 מכר שני 30% מתוך 37% מהחזקותיו בחברה לתאגיד התקשורת הצרפתי ויוונדי, תמורת 1.26 מיליארד דולר. בשנת 2007 רכש את השליטה בחברת ECI באמצעות חברת ההשקעות שבבעלותו תמורת 1.2 מיליארד דולר. בנובמבר 2019 נמכרה החברה לחברת Ribbon Communications האמריקאית, תמורת 486 מיליון דולר בלבד.

דרך חברת Swarth Group השקיע בחברת הגנת הסייבר XM Cyber בתחילת דרכה. בנובמבר 2021 נמכרה החברה לקונצרן הקמעונאות הגרמני תמורת 700 מיליון דולר.

==חיים אישיים==
בשנת 1986 עזב את ישראל ובשנת 2009 נרשם מחדש כתושב, בשל כך זכה בהטבות מס בישראל על הכנסותיו מחוץ לישראל על פי חוק מילצ'ן. שני נשוי ואב לשלושה, הוא מחזיק בית בכפר שמריהו ובאיטליה.

==ראו גם==
* ECI Telecom

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://www.globes.co.il/news/docview.aspx?did=1000513970&fid=594 האנשים שליוו את שאול שני בדרך לאקזיט הגדול], גלובס, 16 בנובמבר 2009
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מיליארדרים ישראלים
קטגוריה:כפר שמריהו: אישים
קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:מהגרים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
אוניברסיטת קלן

אוניברסיטת קלן (בגרמנית: Universität zu Köln ובקיצור הנהוג בגרמניה, Uni Köln, "אוּני קלן") היא אוניברסיטה ציבורית בעיר קלן בגרמניה. אוניברסיטת קלן הוקמה ב-1388 והיא אחת האוניברסיטאות העתיקות ביותר באירופה. כיום לומדים בה למעלה מ-50,000 סטודנטים, דבר שהופך אותה לאחת האוניברסיטאות הגדולות בגרמניה. בית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה משתייך למייסדי הברית הגלובלית בחינוך לניהול (CEMS). האוניברסיטה חברה ב"קרן הגרמנית למדע" (DFG) שכוללת את האוניברסיטאות המובילות בגרמניה, חברה ב-U15 (אוניברסיטאות בגרמניה), באוניברסיטה הצרפתית-גרמנית (FGU) ובקבוצת קוימברה (GC). בנוסף לאוניברסיטה ברית מחקר עם שותפי המחקר הבאים: אגודת מקס פלאנק, אגודת הלמהולץ ואגודת לייבניץ.
לאוניברסיטת קלן יש רשת בין-לאומית עם מוסדות שותפים ברחבי העולם שמכילה יותר מ-300 שותפויות ברמת הפקולטה והמחלקה ו-85 שותפויות כלל אוניברסיטאות.

אוניברסיטת קלן החלה רשמית ללמד ב-6 בינואר 1388 כאוניברסיטה הרביעית באימפריה הרומית הקדושה, אחרי אוניברסיטת קארל בפראג, אוניברסיטת וינה ואוניברסיטת היידלברג. על צו הקמתה חתם האפיפיור אורבנוס השישי.

ב-1798 סגרו כוחות הכיבוש הצרפתי בראשות נפוליאון, שפלשו לקלן ב-1794, את האוניברסיטה, מכיוון שמוריה סירבו להישבע אמונים לרפובליקה הצרפתית. הרקטור, פרדיננד פרנץ וולרף (Ferdinand Franz Wallraf) החביא את חותם האוניברסיטה, ונעשה בו שימוש לאחר הפתיחה מחדש ב-1919. האוניברסיטה נפתחה מחדש לאחר מלחמת העולם הראשונה ואובדן אוניברסיטת שטרסבורג לצרפת, בדומה לשתי אוניברסיטאות גרמניות אחרות - אוניברסיטת המבורג ואוניברסיטת יוהאן וולפגנג גתה שבפרנקפורט.

== מבנה ארגוני ==
האוניברסיטה היא תאגיד סטטוטורי ומופעלת על ידי המדינה הפדרלית של נורדריין-וסטפאליה. האוניברסיטה מחולקת לשש פקולטות:
* הפקולטה לניהול, כלכלה ומדעי החברה
* הפקולטה למשפטים
* הפקולטה לרפואה עם בית החולים האוניברסיטאי של קלן
* הפקולטה לאמנויות ומדעי הרוח
* הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע
* הפקולטה למדעי החברה ההומניסטיים

== דירוגים ==
=== דירוגים בין-לאומיים === 
* דירוג שאנגחאי - מקום 151–200 (2023)
* דירוג Times Higher Education - מקום 160 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 268 (2024) 

=== דירוג אזורי - גרמניה ===
* דירוג שאנגחאי - מקום 6–9 (2023)
* דירוג Times Higher Education - מקום 15 (2024)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 17 (2024)

== חוקרים וסטודנטים ידועי שם ==
* ורנר אק, היסטוריון תקופת בית שני
* היינריך בל, סטודנט, ערב מלחמת העולם השנייה ולאחריה
* אוטה דייכמן, היסטוריונית של המדעים ושל יהדות גרמניה
* אנדריאס הילגרובר, היסטוריון, חוקר שואה
* אנה זגרס, סטודנטית להיסטוריה כללית, היסטוריה של האמנות ולימודים סיניים, החל מ-1922
* ישעיהו ליבוביץ, עוזר מחקר, 1928 - 1933 (עד עליית הנאצים לשלטון)
* הנס קלזן, פרופסור למשפטים, בשנת 1933 (עד עליית הנאצים לשלטון)
* קרלהיינץ שטוקהאוזן, סטודנט לבלשנות, 1947 - 1951
* קרל שמיט, פרופסור למשפטים ומדעי המדינה, החל משנת 1933

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

*
קלן
קטגוריה:U15 (אוניברסיטאות בגרמניה)
קטגוריה:קבוצת קוימברה