OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עתר (אתר מקראי)

נחלות שבטי ישראל
תצלום אוויר של אזור חלוצה, בסמוך לאחד מאתרי הזיהוי של עתר בנחלת שבט שמעון, נוצר ב-2003
עֶתֶר הייתה עיר בשפלת יהודה בתקופת המקרא, הוזכרה בספר יהושע כשייכת לנחלת שבט יהודה:

חלק מהחוקרים הציעו לזהות בינה, לבין היישוב עתר בנחלת שבט שמעון, שנחלתו נצבה בתוך נחלת שבט יהודה; וראו בה את היישוב עתר אשר הוזכר בספר יהושע: 

יש הסוברים, כי נפלה טעות סופר, והיא עתק או עתך, מיישובים שאליהם שלח דוד המלך שלל שנלקח מאויביו, המוזכר בספר שמואל:

במאה ה-20 הוצע לזהות את עטר שבשפלת יהודה, בחִרבת אל עטר מצפון מזרח לבית גוברין. 

יש הסוברים, כי עטר שבנחלת שמעון היא חִרבת עטיר, כעשרים וחמש ק"מ מצפון מזרח לבאר שבע. הועלתה גם הסברה, כי היא באתר בין חלוצה לבין גרר, המוזכר במפת מידבא, ושמו כיום אל חתירה, כעשרה ק"מ מדרום מערב לבאר שבע.

==לקריאה נוספת==
* הערכים: עתך, עתר (א), עתר (ב), לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 720.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:כנען
קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט יהודה
קטגוריה:נחלת שבט שמעון
קטגוריה:יישובים עתיקים בשפלת יהודה
קטגוריה:הנגב
נובל אנרג'י

נובּל אנרג'י (באנגלית: Noble Energy) היא חברה אמריקאית, שמרכזה ביוסטון, טקסס, העוסקת בחיפוש ובהפקה של נפט וגז טבעי.

החברה עורכת חיפושי נפט וגז בדרום ארצות הברית, במפרץ מקסיקו, בארגנטינה, באקוודור, בניקרגואה, בגינאה המשוונית, בקמרון, במזרח הים התיכון, בים הצפוני ובסין.

ב-2020 נרכשה החברה על ידי חברת שברון על אף אי עמידה בתנאי המכרז, דבר שהסב רווח רב לבעל השליטה יצחק תשובה שהיה מצוי בהליך פשיטת רגל, על חשבון המדינה, כגון חברת כימיקלים לישראל כי"ל.

==היסטוריה==
החברה הוקמה, תחת השם Samedan Oil Corporation, על ידי לויד נובל בשנת 1932, ועסקה בחיפושי נפט וגז באוקלהומה. בשנות ה-70 הפכה החברה לחברת החזקות בשם Noble Affiliates Inc, שלה שלוש חברות בנות: חברת Samedan Oil Corporation שעסקה בחיפושי נפט וגז, חברת Noble Drilling Corporation שעסקה בקידוחי נפט וגז, וחברת B. F. Walker שעסקה בתובלה. בשנת 1972 הפכה החברה לחברה ציבורית, ובשנת 1980 נרשמו ניירות הערך שלה למסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק. בשנת 1984 מכרה החברה את חברת הבת B. F. Walker, ובשנת 1985 העבירה את חברת Noble Drilling Corporation לבעלות ישירה של בעלי המניות שלה. 

בשנת 1998 נכנסה לפעילות בישראל כאשר הקימה את שותפות ים תטיס יחד עם אבנר חיפושי נפט ועם דלק קידוחים (אז תחת השם "סמידן").

בשנת 2000 מונה צ'ארלס דייוידסון לנשיא ומנכ"ל של החברה. באפריל 2002 שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי, נובל אנרג'י. 

בסוף 2014 העסיקה החברה 2,735 עובדים.

ברבעון הרביעי של 2015 הפסידה החברה 2 מיליארד דולר על רקע צניחת מחירי הנפט והגז בעולם.

בעקבות קשיים כלכליים שאליהם נקלעה החברה בשנת 2020 עקב ירידת מחירי הנפט, היא נרכשה על ידי חברת שברון בעסקת חילופי מניות.

==פעילות החברה במזרח התיכון==
במסגרת פעילותה במזרח הים התיכון החברה שותפה עם חברות ישראליות בקידוחים אחדים במים הכלכליים של ישראל:
* שותפות ים תטיס: מאגר הגז "נועה" שהתגלה ב-1999 ומאגר הגז "מרי" שהתגלה ב-2000. מתחילת שנת 2004 משמש הגז ממאגר "מרי" את חברת החשמל לישראל להפעלת אחדות מתחנות הכוח שלה. מאגר "מרי" ומאגר "נועה" המקורי התכלו ב-2012. ביוני 2012 החלה הזרמת גז ממאגר "נועה צפון" לבז"נ (בתי הזיקוק לנפט בחיפה)
* תמר: שדה גז טבעי כ-90 ק"מ מערבית לחיפה. השדה התגלה בינואר 2009, וחלקה של נובל אנרג'י בו הוא 36%. 
* לווייתן: שדה גז טבעי ענק, הנמצא מערבית לחיפה והתגלה בשנת 2010. חלקה של נובל אנרג'י בו הוא 39.66%.
* תנין: 120 ק"מ צפונית מערבית לחיפה, וצפון מזרחית מתגלית הגז הטבעית לוויתן. חלקה של נובל אנרג'י בו הוא 47%.

בנובמבר 2012 הכריז הממונה על ההגבלים העסקיים על השותפות בתמר ובהן נובל אנרג'י, כעל מונופול בתחום אספקת גז טבעי בישראל.

לחברה גם זיכיון מטעם ממשלת קפריסין לחיפוש והפקה של נפט וגז בשטח הקרוי "בלוק 12". גם בפעילות זו שותפות חברות ישראליות.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות אנרגיה אמריקאיות
קטגוריה:ארצות הברית: חברות נפט
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:חברות אמריקאיות שנסחרו בנאסד"ק
קטגוריה:גז טבעי בישראל
בית בורומאו

סמל האצולה. במרכז החלק השמאלי התחתון, על רקע תכלת מצויות שלוש הטבעות הקרויות [[טבעות בורומאיות]]
ארמון בורומאו באי "איזולה בלה" שבאיים הבורומאיים באגם מאג'ורה
בית בורומאו (באיטלקית: La famiglia Borromeo) היא משפחת אצולה איטלקית רבת השפעה בעיקר באזור מילאנו, רוזני ארונה מן המאה ה-15. בין בניה הידועים בני הדודים הקרדינלים הקדוש קארלו בורומאו ופדריקו בורומיאו מייסדה של הספרייה האמברוזיאנית, שניהם כיהנו כארכיבישופי מילאנו. בשלט האצולה של המשפחה מופיעות שלוש טבעות שלובות שנתנו את השם לקשר הידוע כ"טבעות בורומאיות".

==היסטוריה==
האדם הראשון הנזכר בהיסטוריה הנושא את שם המשפחה הוא פיליפו, שהיה ראש המורדים הגיבלינים של סן מיניאטו ונלחם בשנת 1367 בשירותו של קארל החמישי נגד הגואלפים של פירנצה. הוא נלכד והוצא להורג בפירנצה ב-1370. חמשת בניו מצאו מקלט במילאנו.

ויטליאנו היה הראשון מבני בורומאו שקיבל אזרחות של מילאנו ב-1406 מאת דוכס מילאנו פיליפו מריה ויסקונטי. הוא שירת בחצרו כשר אוצר וכיועץ. ב-1445 קיבל פייף (שטחי אדמה ותואר העובר בירושה) רוזן ארונה. ב-1447 מינה אותו הסנאט של הרפובליקה האמברוזית לאחד משנים-עשר ה"שופטים" (המנהיגים, למעשה). הוא נפטר שנתיים לאחר מכן. בנו, פיליפו, פיתח עסקי בנקאות ופתח סניפים בברצלונה ולונדון וצבר עושר רב. הוא התחתן עם פרנצ'סקה ויסקונטי שמשפחתה הייתה קשורה בקשרי נישואין גם עם משפחת ספורצה. ב-1450 העניק לו דוכס מילאנו, פרנצ'סקו ספורצה, תואר אביר זהב לאות תודה על סיוע משפחת בורומאו בהגנה על העיר.

בראשית המאה ה-16 החלו בני המשפחה לרכוש את האיים הבורומאיים, קבוצת איים באגם מאג'ורה שבעמק הפו. על אחד מהאיים הקימו ארמון מפואר.

ב-2004 נישאה צאצאית המשפחה, הנסיכה לויניה בורומאו, לתעשיין ג'ון אלקן, נשיא פיאט.

==סמל האצולה==
סמל האצולה, כמו סמלים הרלדיים רבים מסוגו, התפתח עם השנים. בראש הסמל מופיעה המלה הלטינית "humilitas" ("ענווה") באותיות גותיות.

ה-"capo dell'impero": נשר אימפריאלי גרמני שחור על רקע מוזהב מציין את מקור המשפחה כתומכי המפלגה הגיבלינית. החדקרן המתבונן אל סמל בית ויסקונטי (נחש זולל נער) נוסף לשלט עם הפיכת ויטליאנו לרוזן ב-1445. הטבעות הבורומאיות המשתלבות הוענקו לפיליפו בורומאו על ידי דוכס מילאנו פרנצ'סקו ספורצה והן מציינות את הקשר בין שלוש המשפחות החזקות במילאנו – ויסקונטי, ספורצה ובורומאו, ה"איחוד הבלתי נפרד" (unione inscindibile). אחד הסמלים הבלתי שגרתיים בשלט הוא גמל היושב בתוך סל נצרים. זה היה הסמל שאימץ ויטליאנו כאשר היה עני וחסר כל וביקש שדודו העשיר ג'ובאני יפרוס עליו את חסותו.

השלט מוצג על מספר בנייני מרכזיים במילאנו, על הספרייה האמברוזיאנית (שהוקמה על ידי פדריקו בורומאו), על בניינים בכיכר בורומאו, בקתדרלת מילאנו (שקארלו בורומאו היה בין מכונניה), על כרכוב הגג של ארמון Borromeo d'Adda מן המאה ה-18 ברחוב מנצוני נמצא סמל הטבעות הבורומאיות ובמקומות נוספים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20130512055213/http://www.borromeoturismo.it/scripts/loc.php?lang=en&loc=bofam אתר אודות המשפחה] 
* [http://www.liv.ac.uk/~spmr02/rings/crest.html אודות שלט האצולה] 
* גנאלוגיה של בית בורומאו
** [http://genealogy.euweb.cz/italy/borromeo1.html - חלק 1]
** [http://genealogy.euweb.cz/italy/borromeo2.html - חלק 2]
** [http://genealogy.euweb.cz/italy/borromeo3.html - חלק 3]

בורומאו
קטגוריה:מילאנו
היינריך קספאר שמיד

היינריך קספאר שמיד (בגרמנית: Heinrich Kaspar Schmid; 11 בספטמבר 1874 – 8 בינואר 1953) היה מלחין גרמני.

== ביוגרפיה ==
שמיד נולד בלנדאו. בנעוריו למד מוזיקה אצל אביו, שהיה מורה בבית ספר ומנצח מקהלה. במשך שנים אחדות גם שר במקהלת נערים בקתדרלה של רגנסבורג. הוא נכנס לאקדמיה למוזיקה במינכן, שם למד הלחנה אצל לודוויג טואילה. ב-1905 קיבל משרת הוראה באקדמיה של מינכן וב-1919 קודם לדרגת פרופסור מן המנין. אחרי מלחמת העולם הראשונה החלה תקופה מצליחה במיוחד בקריירה של שמיד, הן כנגן והן כמלחין. הוא סייר באוסטריה, סקנדינביה ורוסיה. ב-1921 התמנה למנהל הקונסרבטוריון של קרלסרוהה וב-1924 קיבל לידיו את הנהלת בית הספר למוזיקה של אאוגסבורג (כיום קונסרבטוריון). שמיד פרש מעבודתו האקדמית בשנת 1932.

היינריך קספאר שמיד מת בגייזלבולאך, סמוך למינכן, בשנת 1953.

== יצירתו ==
מבחינה סגנונית, השתייכו יצירותיו של שמיד לשלהי התקופה הרומנטית יותר מאשר לחידושי המאה ה-20. השפעתו של ברהמס, במיוחד, ניכרת מאוד ברגישותו היוצרת של שמיד. הדבר ניכר ביותר בסונאטות לכינור ופסנתר (1920, 1939). יצירתו הטובה ביותר היא, קרוב לוודאי, הסימפוניה ברה מינור (1947), שזכתה להערכה רבה על רעננותה ועל הטיפול המיומן שלה בחומרים מוזיקליים מסורתיים. יסודות של מוזיקה עממית בווארית מופיעים במוזיקה למיסות הכפריות, בחיבוריו הכוראליים, בלידר שלו, ביצירותיו הקאמריות ובאופרה שלו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1874
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1953
דוד משאש

הרב דוד משאש (א' באב ה'תרצ"ד, 13 ביולי 1934 – כ"ג בחשון ה'תשע"ב, 20 בנובמבר 2011) היה רבה הראשי של העיר פריז שבצרפת.

== ביוגרפיה ==
נולד בעיר מקנס שבמרוקו לג'אמילה אלכרייף ולרב שלום משאש, לימים רבה הראשי של ירושלים. בשנת 1964 היגר עם משפחתו לפריז שבצרפת, ומשנת 1967 החל לכהן בה במספר תפקידי רבנות. כמו כן כיהן כמנהל בית הספר היהודי רמב"ם בבולון הסמוכה לפריז. בסוף שנות ה-80 התמנה לרבה הראשי של ז'נבה, ומשנת 1995 התמנה כרבה הראשי של פריז. פעל בתחום הפצת היהדות בקרב יהודי פריז.

נשא לאישה את דולי לבית ברדוגו ולשניים נולדו שלושה ילדים - שני בנים ובת. הלך לעולמו בצרפת, והובא לקבורה בהר המנוחות שבירושלים, ליד קברו של אביו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:רבנים צרפתים
קטגוריה:רבנים שווייצרים
קטגוריה:רבנים מרוקאים
דוד
קטגוריה:פריז: רבנים
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-מרוקאי
קטגוריה:ז'נבה: רבנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1934
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2011
לרקוד עם לוחמים

לרקוד עם לוחמים (באנגלית: Hot Shots! Part Deux) הוא סרט קומדיה/פרודיה משנת 1993. זהו סרט ההמשך לסרט "לרקוד עם טייסים".

== תקציר העלילה ==
טופר הארלי (מגולם על ידי צ'ארלי שין) פורש מהצבא האמריקני ועובר למקדש בודהיסטי בכפר קטן בתאילנד לאחר שחברתו רמדה רודהם היימן (מגולמת על ידי ולריה גולינו) זורקת אותו. בהמשך טופר מחליט לחזור לשירות ולהציל את השבויים אמריקנים בעיראק לאחר שמפקדו לשעבר, אל"ם דנטון וולטרס (מגולם על ידי ריצ'רד קרנה) נלכד על ידי סדאם חוסיין.

== פרודיות ==
הסרט מכיל בעיקר פרודיות לסרטי אקשן שונים, בהם: "רמבו 2", "רמבו 3", "אפוקליפסה עכשיו", "הטורף" ו"קומנדו".

== קישורים חיצוניים ==
 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1993
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
הכפירה

תל כְּפִירָה
תל כְּפִירָה, מבט ממערב, מנחל כפירה
כְּפִירָה או הַכְּפִירָה היא עיר מקראית המוזכרת בספר יהושע כאחת מערי הגבעונים שהשלימו עם בני ישראל: "וְעָרֵיהֶם גִּבְעוֹן וְהַכְּפִירָה, וּבְאֵרוֹת וְקִרְיַת יְעָרִים". בהמשך היא מוזכרת כאחת מערי שבט בנימין וכאחת הערים שאליה חזרו גולי בבל בימי שיבת ציון. שמה נגזר משמו של האריה, הכפיר, שהיה נפוץ בתקופת התנ"ך בארץ ישראל.

מקובל לזהות את הכפירה עם תל כפירה, השוכן מעל לכפר הפלסטיני קטנה בהרי ירושלים, למול הר אדר. זהו תל העומד על כיפה שבקצה שלוחה, בגובה של 774 מטרים מעל פני הים. במקום ניתן להבחין בשתי מערכות ביצור, עם מגדלים, המתחברות זו אל זו. ממזרח לעיר העליונה ישנה טרסה בת כ-3 דונמים, ובסמוך אליה שרידי מבנים. בסקר במקום התגלו חרסים מתקופת הברזל ב' (81%), התקופה הפרסית - חרסים בודדים; התקופה ההלניסטית/הרומית (13%), התקופה הביזנטית (2%), המוסלמית הקדומה (?) - חרס בודד, והעות'מאנית (3%).<ref></ref>

על שם היישוב נקראים כיום נחל כפירה ועין כפירה הסמוכים לתל.

==לקריאה נוספת==
* מנחם תלמי,אפרים תלמי,"כל הארץ-לכסיקון גאוגרפי ישראלי", הוצאת "עמיחי", ספטמבר 1966, ערך: תל כפירה, עמוד 635.

==קישורים חיצוניים==
*
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:נחלת שבט בנימין
קטגוריה:יישובי המקרא
לרקוד עם טייסים

לרקוד עם טייסים (באנגלית: ) הוא סרט קומדיה/פרודיה משנת 1991.

== תקציר העלילה ==
לאחר שפרש ועבר לגור עם שבט אינדיאני, מתבקש טייס הקרב האמריקני טופר הארלי (מגולם על ידי צ'ארלי שין) לחזור לשירות פעיל בצי האמריקאי במהלך מלחמת המפרץ הראשונה למשימה סודית של חיל האוויר. משימתו של טופר היא להשמיד את הכורים הגרעיניים של סדאם חוסיין. הארלי מסתכסך במהרה עם טייס אחר, קנת גרגורי (קרי אלווס) לאחר ששניהם מפתחים קשר רומנטי עם הפסיכיאטרית רמאדה (ואלריה גולינו).

הסרט מכיל בעיקר פארודיות לסרטים ההוליוודיים "אהבה בשחקים", "רוקד עם זאבים" ו"תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי תעופה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
ס. ג'. ווטסון

סטיבן "ס.ג'. ווטסון" (באנגלית: Steven "S. J." Watson, נולד ב-1971, סטורברידג', אנגליה) הוא סופר בריטי. התפרסם לראשונה בשנת 2011 עם רומן המתח הפסיכולוגי שכתב והפך לרב-מכר, "לפני השינה".

== חייו ==
סטיב ג'. ווטסון נולד בסטורברידג', במחוז מערב מידלנדס. הוא למד פיזיקה באוניברסיטת ברמינגהאם ולאחר מכן עבר ללונדון, שם עבד בבתי חולים שונים כמתמחה באבחון וטיפול של ילדים לקויי שמיעה.

ווטסון התקבל לקורס בכתיבת רומן באקדמית פייבר. עבודת הגמר שלו הייתה הרומן "לפני השינה". הספר הוצג לפני סוכנת ספרות שהסכימה לקבל על עצמה את ייצוג הספר. הספר הפך לרב-מכר עם יציאתו לאור באפריל 2011, והוא תורגם ליותר מ-30 שפות.

הוכרז גם כי הספר יבוים לסרט קולנוע על ידי רידלי סקוט.

הספר יצא לאור בעברית בשנת 2011, בהוצאת כתר, בתרגומה של הדסה הנדלר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1971
ס'מור

ס'מור
סְ'מוֹר, סְמוֹר או ברבים סְמוֹרְס (באנגלית: s'more או smore) הוא קינוח אמריקאי הנאכל באופן מסורתי במהלך מחנאות כשמכינים אותו באמצעות מדורה. הקינוח נפוץ גם בקנדה.

קינוח זה כולל מרשמלו שנצלה במדורה, ומונח בין שני ביסקוויטים (לרוב ביסקוויטים מסוג גרהם קרקר) שעליהם מרוח ממרח שוקולד או מונחת קוביית שוקולד.

שמו של הקינוח הוא קיצור של המילים "עוד קצת" באנגלית ("some more").

==היסטוריה==
[[חטיף ס'מור של חברת הרשי.]]
מקורו של המאכל אינו ידוע. האזכור הראשון של מתכון הקינוח הופיע בפרסום "מטיילים עם בנות הצופים" משנת 1927, ומצוין שם כי המתכון ניתן על ידי לורטה סקוט קרו, שהכינה את הקינוח עבור בנות תנועת הצופים שטיילו עמה. מסורות אמריקאיות משייכות את המצאת המאכל לבנות ארגון הצופים אשר קנו את מרכיביו בטרם יצאו למחנאות וצירפו אותם יחד להכנת קינוח<ref></ref><ref></ref>.

עם הפיכת הקינוח לפופולרי החלו חברות שונות, ובהן חברת הרשי, ליצור גרסאות של המאכל, השונות לרוב בצורתן מהמאכל המסורתי (כך, לדוגמה, בגרסת הרשי ציפוי השוקולד עוטף את הקינוח).

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.bishulim.co.il/מתכון/סמורס-שוקולד-של-ענבר מתכון] באתר "בישולים"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחנאות
קטגוריה:קינוחי שוקולד
קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
קטגוריה:מרשמלו
קטגוריה:תנועת הצופים
אליעזר יהודה פינקל (השני)

הרב אליעזר יהודה פינקל (נולד בי"ט באלול ה'תשכ"ה, ספטמבר 1965) הוא ראש ישיבת מיר בירושלים וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים, בנם הבכור של הרב נתן צבי, ראש ישיבת מיר, ורחל לאה פינקל, בתו של הרב בנימין ביינוש פינקל, ראש ישיבת מיר. אביו ואמו הם ניניו של רבי נתן צבי פינקל מסלובודקה.

למד בישיבת תושיה תפרח, ונישא לגיטל, בתו של הרב נחום לסמן.

שימש במגוון תפקידים בישיבת מיר, בהם משיב, ראש החבורה החסידית, ובשנותיו האחרונות של אביו גם בתפקידים ניהוליים.

לאחר פטירתו הפתאומית של אביו, בי"א בחשוון תשע"ב, התמנה תחתיו לראשות הישיבה. במסגרת תפקידו נוסע כמה פעמים בשנה לחו"ל למטרת גיוס כספים לישיבה.

הרב פינקל מוסר שיעורים כלליים ושיחות בישיבה בירושלים ולאחר פטירתו של הרב אריה פינקל (בשנת תשע"ו) החל למסור שיעור כללי אחת לשבועיים בישיבת מיר מודיעין עילית לצד גיסו הרב נועם אלון.

בכסלו תשפ"א מונה לחבר במועצת גדולי התורה של דגל התורה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי ישיבת מיר
קטגוריה:ראשי ישיבת מיר מודיעין עילית
אליעזר
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת תושיה
קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של דגל התורה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
שמגלה

שמגלה (געז: ሽማግሌ; ברבים, אמהרית: שמגלווץ', געז ותגרית: שמגלתת) הוא מונח חבשי שמשמעותו "מבוגר", "בכיר" ו-"זקן". באופן היסטורי ומסורתי החברה החבשית היא חברה גרונטוקרטית שבה לשמגלה חשיבות תרבותית וסוציו-פוליטית עליונה.

השמגלה הוא לא בהכרח בגיל מתקדם אלא אדם המשמש בתור מגשר, יועץ, היסטוריון והבקיא בגנאלוגיה, תרבות, חוק ודת. השמגלה משמש גם בתור מתווך בין הממשלה לבין האדם הפשוט וכן בין אדם לחברו. השמגלה גם מציל חיים במקרה של נקמת דם שבו הוא קובע את גובה הכופר. גובה ("מועצת הזקנים") של חברה מקומית מורכבת מאנשים אלו. מתוך השמגלה נבחרים הדנה (הדיינים המסורתיים). החלטותיו של השמגלה והמועצה מקובלות על החברה עצמה ומקבלות גם על הרשויות האזרחיות והמשפטיות של המדינה.

בקרב ביתא ישראל במקומות בהם לא היו מנהיגי דת השמגלה היה זה שלקח על עצמו תפקידים דתיים אשר שייכים לתחום החברתי דוגמת נישואים. יעל כהנא אשר ביקרה באתיופיה בשנות ה-70 של המאה ה-20 מספרת על מוסד השמגלה אצל ביתא ישראל:

בקרב התגרה והבילינים באריתריאה לשמגלה תפקיד פוליטי מובהק. בחברות אלו השמגלה מחזיק בתואר שום ("שליט") ומהווה מעמד אצולתי. בתקופת השלטון האתיופי על אריתריאה שמגלה רבים ישבו בבית הנבחרים בעידוד הממשל וכדי לייצג את כלל קבוצות התגרה.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*Dirk Bustorf, "Šəmgəlle" and Wolbert Smidt, "Šəmgällä" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: O-X, Harrassowitz, 2010, , pp. 608-609
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
*תחאוכו עזמי, [https://web.archive.org/web/20080510065239/http://www.adigamagazine.co.il/?p=212 "שמגלה" צ'רקסי], אדיגה - מגזין הצ'רקסים
*לאה קסן וליאת קידר, [https://web.archive.org/web/20131007165807/http://www2.jdc.org.il/files/olim/olim-publications/Spouse-violence-among-Ethiopian-immigrants.pdf אלימות בין בני זוג בקרב משפחות יוצאות אתיופיה], אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2006

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתיופיה: חברה
קטגוריה:אריתריאה: חברה
קטגוריה:שיטות אלטרנטיביות ליישוב סכסוכים
קטגוריה:גישור
הנרי בנדיקט סטיוארט

בשל היותו גם חשמן וגם בן אצולה, שלט האצולה של הנרי הוא ייחודי, ומשלב [[הרלדיקה כנסייתית עם הרלדיקה רגילה. הגאלרו מסמל את היותו של הנרי חשמן, והמגן - הוא סמל בריטניה - מסמל את תביעתו לכתר.]]
הנרי בנדיקט סטיוארט (באנגלית: Henry Benedict Stuart; 6 במרץ 1725 - 13 ביולי 1807) היה חשמן בכנסייה הקתולית והטוען היעקוביטי לכתר אנגליה, סקוטלנד ואירלנד.

==ביוגרפיה==
הנרי נולד ברומא היכן שאביו ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט חי בגלות. ג'יימס היה בנו של ג'יימס השני, מלך אנגליה שהודח במהלך המהפכה המהוללת. ג'יימס ותומכיו לא קיבלו את הדחתו של אביו או העובדה שג'יימס נושל מסדר הירושה לכתר, לאחר מותו של ג'יימס השני בנו הוכר על ידי צרפת, מדינת האפיפיור ועוד מספר מדינות קתוליות כמלך החוקי של אנגליה, סקוטלנד ואירלנד. כבנו הצעיר של המונרך האנגלי הנרי קיבל את התואר דוכס יורק.

כאשר אחיו, צ'ארלס אדוארד סטיוארט, פלש לסקוטלנד ב-1745 בניסיון להחזיר את הכתר לבית סטיוארט, נסע הנרי לצרפת על מנת לשדל את לואי החמישה עשר, מלך צרפת להעניק את תמיכתו למאמץ הרסטורציה של בית סטיוארט. בסופו של דבר, למרות מספר הצלחות, צ'ארלס הובס בסקוטלנד ונאלץ להימלט לצרפת.

לאחר הכישלון היעקוביטי אבדה כל תקווה ריאלית לחזרתו של בית סטיוארט לשלטון. הנרי החליט להצטרף לשורות הכנסייה הקתולית כחשמן למרות רוחו של אחיו צ'ארלס שראה את הצעד הזה כמחליש עוד יותר את מעמדו שלו באנגליה הפרוטסטנטית, בנוסף לכך כמה מתומכיו של צ'ארלס האשימו את הנרי בכך שלא עשה מספיק כדי שהצי הצרפתי יבוא לעזרתו של אחיו במהלך המרד.

הנרי מונה לחשמן ב-1747 ותודות למעמדו החדש בכנסייה הצליח להתעשר במידה רבה ולקנות לעצמו השפעה פוליטית גדולה בתוך הכנסייה. בתוך הכנסייה היה ידוע כחשמן יורק.

כאשר נפטר אחיו ב-31 בינואר 1788 הוא הפך לטוען לכתר והיה ידוע כקרב תומכיו כהנרי התשיעי מאנגליה והנרי הראשון מסקוטלנד. בניגוד לאביו ולאחיו הוא לא עשה שום ניסיון פעיל להשיב לעצמו את הכתר. לאחר שנקלע למצוקה כלכלית בעקבות המהפכה הצרפתית, הוא הסכים לקבל קצבה חודשית של 4,000 פאונד מג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. הבריטים הציגו את הצעד הזה כמעשה של נדיבות ופיוס בין בית סטיוארט לבית הנובר אולם הנרי ותומכיו ראו בכך לא יותר מהחזרת הנדוניה של סבתו מרי ממודנה.

הנרי היה הנצר האחרון לבית סטיוארט ופטירתו ב-1807 הביאה את הקץ על משפחת המלוכה הזאת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:בית סטיוארט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1725
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1807
חברת הרשי

נשיקות הרשי מתוך סיור במפעל
חברת הרשי או הרשי'ז (באנגלית: The Hershey Company או Hershey's) היא חברה ציבורית המתמחה בייצור מזון. הרשי היא יצרנית השוקולד הגדולה ביותר בצפון אמריקה. עד שנת 2005 נקראה החברה "תאגיד המזון הרשי" (Hershey Foods Corporation).

מקום מושבה של החברה בעיירה דרי (באנגלית Derry township), אך כינויה השגור בפני הבאים הוא הרשי במדינת פנסילבניה שבארצות הברית.

החברה נוסדה על ידי מילטון הרשי בשנת 1894 (בשם "חברת השוקולד הרשי" - "the Hershey Chocolate Company").

החברה היא אחת מיצרניות השוקולד הוותיקות ביותר בארצות הברית, והמוצר העיקרי שלה - טבלת השוקולד של הרשי, נחשבת לסמל תרבותי. החברה משווקת את מוצריה ב-60 מדינות ברחבי העולם.

==היסטוריה==
מילטון הרשי סיים בשנת 1873 התמחות כיצרן דברי מתיקה, וייסד חנות דברי מתיקה בפילדלפיה. החנות כשלה ונסגרה שש שנים לאחר מכן. הרשי עבר לעיר ניו יורק וניסה לייצר בה ממתקים אך גם שם לא הצליח כלכלית, ושב לפנסילבניה, בה הקים את חברת הקרמל לנקסטר אשר מכרה ממתקי חלב קרמל שזכו להצלחה. בשנת 1896 הקים הרשי מפעל לעיבוד חלב ובשנת 1899 פיתח את "תהליך הרשי" לייצור חלב עבור מוצרי מתיקה. בשנת 1900 הרשי מכר את החברה עבור מיליון דולרים, ועבר לייצור שוקולד. בשנת 1903 הקים הרשי מפעל לייצור שוקולד בעיר הולדתו דרי צ'רץ' שבפנסילבניה, וטבליות שוקולד החלב שייצר המפעל זכו להצלחה רבה.

חנות הרשי ב[[מפלי ניאגרה בקנדה]]
חנות הרשי ב[[כיכר טיימס, ניו יורק (2008)]]
קופסת [[סירופ שוקולד של הרשי, שנות ה-50 של המאה ה-20]]
בשנת 1907 המציא הרשי ממתק שוקולד חדש בצורת קונוס קטן וקרא לו "נשיקת הרשי". בעת ייצורו הראשוני נעטפה כל נשיקה ידנית בנייר כסף. רק בשנת 1921 נבנתה מכונה לאריזת הנשיקות. נכון ל-2011, כ-80 מיליון נשיקות מיוצרות מדי יום על ידי חברת הרשי.

מוצרים נוספים שהמציא הרשי כוללים את מר. גודבר - ממתק בוטנים שהומצא בשנת 1925, סירופ שוקולד של הרשי בשנת 1926, ושוקולד צ'יפס מרירים בשנת 1928. בשנת 1938 המציא הרשי את חטיף קראקל.

זמן קצר לפני מלחמת העולם השנייה, ברוס מרי (Bruce Murrie), בנו של ויליאם מורי, נשיא החברה באותה עת, הגיע להסכם עם פורסט מארס ליצירת ממתק שוקולד שנקרא על שם שניהם - M&M (מארס ומרי). ממתק זה יוצר על ידי חברת הרשי בתקופת הקיצוב של מלחמת העולם השנייה ולאחריה.

בשנת 1963 רכשה החברה את חברת ייצור הממתקים של הארי ברנט ריס אשר ייצרה מאז שנת 1926 את ממתק כוסות חמאת הבוטנים של ריס.

===מפעלי הייצור===
מפעל הייצור הראשי של הרשי ממוקם בהרשי שבפנסילבניה. שטחו של המפעל כ-200,000 מ"ר, וזהו מפעל השוקולד הגדול בעולם.

מפעל נוסף נפתח ב-15 ביוני 1963 בסמית' פולס שבפרובינציית אונטריו בקנדה ומפעל שלישי נפתח ב-22 במאי 1965 באוקדייל שבקליפורניה. שני מפעלים אלה נסגרו בשנת 2008 ופסי הייצור עברו למפעלים אחרים.

להרשי מפעלים בסטוארטס דראפט, וירג'יניה; לנקסטר שבפנסילבניה; הייזלטון, פנסילבניה; ממפיס, טנסי; רובינסון, אילינוי; וגוודלחרה, מקסיקו.

במסגרת המפעל בהרשי פועל מרכז מבקרים בשם עולם השוקולד של הרשי וכן פארק שעשועים בשם הרשיפארק.

== תובענה ייצוגית דצמבר 2022 ==
בבית משפט פדרלי בניו יורק הוגשה תובענה ייצוגית נגד החברה על מכירת שוקולד מריר שמכיל רמות מזיקות של עופרת וקדמיום בסך של 5 מיליון דולר

==ראו גם==
* השוקולד של צבא ארצות הברית

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

222px

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:חברות מזון אמריקאיות
קטגוריה:מותגי מזון
קטגוריה:חברות שוקולד
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:חברות שהוקמו במאה ה-19
Police Quest (סדרת משחקים)

Police Quest (המשחק ידוע בישראל גם בשמות חקירה משטרתית, משימה משטרתית ופוליס קווסט) היא סדרת משחקי וידאו אשר פותחה על ידי חברת Sierra Entertainment.

הסדרה המקורית הופצה לשווקים בין השנים 1987 ל-1993. עלילות שלושת המשחקים הראשונים בסדרה נכתבו על ידי השוטר האמריקני לשעבר ג'ים בראון בעוד שהמשחק הרביעי בסדרה נכתב על ידי השוטר לשעבר דריל פ. גייטס.

בעוד שארבעת המשחקים הראשונים בסדרה היו משחקי הרפתקאה, בשנת 1995 פותח משחק ספין אוף לסדרה בשם "Police Quest: SWAT" אשר היה משחק סימולציה טקטי ולא משחק הרפתקה גרפי בדומה למשחקי הסדרה המקורית. בהמשך פותחו שלושה משחקי המשך למשחק זה.

ב-18 בינואר 2010 הופצו ארבעת המשחקים הראשונים בסדרה במהדורה מחודשת הפועלת במערכות ההפעלה Windows Vista ו-Windows 7.

בשנת 2023 החלה הפצה של משחק Ready or Not שנחשב ליורש של Police Quest.

== הסדרה המקורית ==
[[צילום מסך של המשחק הראשון בסדרה]]
* Police Quest: In Pursuit of the Death Angel (1987) – במשחק זה השחקן משחק בתפקיד סאני בונדס, שוטר בעיירה הבדיונית לייטון שבקליפורניה. בתחילה סאני חוקר מה שנראה כמו תאונת דרכים, אך בהמשך מתבררת כזירת רצח. בהמשך המשחק סאני מועבר למחלקת הסמים של התחנה ובמהרה הוא יוצא במרדף אחר סוחר סמים רצחני בשם ג'סי "מלאך המוות" ביינס.
* Police Quest: The Vengeance (1988) – לאחר שסאני הצליח להוביל ללכידתו של סוחר הסמים ג'סי "מלאך המוות", אשר נכלא ל-99 שנים, סאני קודם לדרגת בלש. עם זאת, בהמשך ביינס מצליח לברוח מהכלא וללכוד את מארי וילקינס, ארוסתו של סאני. כעת סאני צריך להציל את מארי וללכוד את ביינס.
* Police Quest: The Kindred (1990) – אשתו של סאני נדקרה באכזריות בחניון של קניון. סאני חייב כעת למצוא את הדוקר בעוד שאשתו נמצאת בתרדמת בבית החולים. בהמשך מתגלה כי הדוקר הוא מייקל ביינס, אחיו של הנבל הראשי בשני המשחקים הראשונים בסדרה.
* Police Quest: Daryl F. Gates Open Season (1993) – במשחק זה השחקן משחק בתפקיד השוטר ג'ון קארי בלש במחלק הרצח של משטרת לוס אנג'לס אשר צריך לאתר רוצח סדרתי בלוס אנג'לס.

== סדרת Police Quest: SWAT ==
* Police Quest: SWAT (1995)
* Police Quest : SWAT 2 (1998)
* Police Quest: SWAT 3 Close Quarters Battle (1999)
* SWAT 4 (2005)

קטגוריה:משחקי הרפתקה ממוחשבים
קטגוריה:סדרות משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1987
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1988
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1990
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1993
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1998
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1999
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2005
קטגוריה:משחקי וידאו עם חקירות בלשיות
קטגוריה:משחקי Sierra Entertainment
קטגוריה:משחקי הרפתקאות גרפיים מסוג הצבע והקלק
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בארצות הברית
גיחות הרעשה מעל קהיר במלחמת ההתשה

גיחות הרעשה מעל קהיר היו סדרה של גיחות של מטוסי קרב ישראליים שביצעו בומים על קוליים מעל קהיר כאמצעי לחץ נוסף על הציבור המצרי והשלטון המצרי במהלך מלחמת ההתשה. הגיחות גרמו לנזק למבנים בעיקר ברובעי היוקרה של קהיר ולזעם ותסכול של ההנהגה המצרית.

במהלך מלחמת ההתשה שאפה מצרים לשחוק את כוחות צה"ל ולהביא לנפגעים רבים ככל האפשר בעיקר באמצעות תקיפות ארטילריה לעבר קו בר-לב ולעבר מטרות במערב סיני. בתגובה נהגה ישראל לתקוף כוחות מצריים בצידה המערבי של תעלת סואץ באמצעות הפצצות חיל האוויר ובפעולות קרקעיות. הימשכותה של המלחמה, והגידול במספר החיילים הנפגעים לצה"ל הביא להחרפת תגובותיו, שהחל לתקוף גם כוחות בעומק מצרים וכן מטרות תשתית אזרחית ומטרות כלכליות. התקיפות בוצעו בין היתר באמצעות כוחות חי"ר מוסק. חלק מההתקפות העמוקות הביאו לרגיעה בחזית למשך מספר שבועות או חודשים מאחר שדרשו מהמצרים הקצאת משאבים לשמירה על עורפם באמצעות כוחות שמירה על מתקנים שנקראו המיליציות העממיות.
ב-17 ביוני 1969 במהלך גיחת צילום של שדות תעופה צבאיים בסביבת קהיר ושל הכור הגרעיני באינשאס של שני זוגות מטוסי מיראז' 3 מטייסת 119, הגביר אחד המטוסים מהירותו כדי לחבור לבן זוגו ובטעות עבר את מהירות הקול כשהוא בגובה נמוך של 800 רגל מעל לשכונותיה של קהיר. הבום העל קולי שנוצר גרם להרס, ניפץ זגוגיות בשכונת היוקרה הליופוליס שבה ארמון הנשיא ובמפקדת ההגנה האווירית המצרית. אמצעי התקשורת בעולם דיווחו על ההרעשה הישראלית בקהיר והביכו את ההנהגה המצרית.

נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר זעם על ביצוע הבום העל קולי מעל בירת מצרים ולאחר דיון עם המפקדי הצבא, הדיח את מפקד חיל האוויר מוסטאפה שאלבי אל חינאווי שהספיק לכהן כשמונה חודשים בלבד ומינה במקומו את עלי מוסטפא בגדאדי. כן הדיח את מפקדים נוספים ובהם מפקד ההגנה האווירית חסאן כאמל והעניש אחרים.

מפקד חיל האוויר הישראלי, מוטי הוד ביקש לברר את נסיבות המקרה וראה בו כאמצעי נוסף להפעלת לחץ על המצרים. כתוצאה מכך, בהמשך המלחמה הזניקה ישראל מטוסי קרב לביצוע בומים על קוליים מעל שכונות היוקרה של קהיר. במטרה להגביר את עוצמת הפיצוץ והנזק למבנים, בוצעו הבומים במטוסי הפנטום שהיו גדולים יותר מהמיראז'ים ולכן גרמו להדף חזק יותר וביצעו פס נזק לאורך העיר. אחת הגיחות המשפיעות בוצעה ב-4 באוקטובר 1969, שבו טסו זוג מטוסי פנטום בין היתר מעל ארמון הנשיא ומעל כיכר תחריר כשהם מזעזעים את המבנים מנפצים שמשות וזורעים הרס רב.

גיחות ההרעשה היו גורם נוסף שהביא את נאצר לדרוש מבני בריתו הסובייטים לשלוח חיל משלוח להגנה על שמי ארצו.

==לקריאה נוספת==
* רוח רפאים מעל קהיר חלק א' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), דני שלום עמ' 273-276

קטגוריה:חיל האוויר הישראלי: קרבות ומבצעים במלחמת ההתשה
אמבת' דייווידץ

אמבת' ג'ין דייווידץ (באנגלית: Embeth Jean Davidtz; נולדה ב-11 באוגוסט 1965) היא שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית-דרום אפריקאית. מוכרת בזכות גילום הלן הירש בסרט "רשימת שינדלר" ובזכות הופעותיה בסרטים "ג'ונבאג", "איש המאתיים", "צבא האופל" ובסדרה "בטיפול".

==ביוגרפיה==
דייוויץ נולדה בלפאייט, אינדיאנה שבארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי. היא גדלה בטרנטון בירת ניו ג'רזי.
בילדותה חזרה עם אמה ג'ין ואביה ג'ון דייוויץ למולדתם בדרום אפריקה, שם למדה את שפת האפריקאנס.

יש לה תואר בספרות אנגלית ובדרמה מאוניברסיטת רודס שבדרום אפריקה.

==קריירה==
דייוויץ החלה להתפרסם בתחילת שנות ה-90 בקומדיית האימה של סם ריימי "צבא האפלה" בתפקיד שילה, בה מתאהב גיבור טרילוגיית האימה אש (ברוס קמפבל).

סטיבן ספילברג שהבחין בדייוויץ בהפקת הטלוויזיה "נישואים קטלניים" בה השתתפה ליהק אותה בשנת 1993 ליצירתו "רשימת שינדלר", לתפקיד הצעירה היהודייה הלן הירש בה חושק ומתעלל קצין האס אס אמון גת (רייף פיינס).
ב-1995 השתתפה דייוויץ לצידם של גארי אולדמן וקווין בייקון בדרמה "רצח מדרגה ראשונה".
ב-1996 שיחקה בפנטזיה הקומית "מטילדה" בתור ג'ניפר האני המורה של הילדה מטילדה וורמווד.
ב-1998 שיחקה לצידו של דנזל וושינגטון במותחן הרוחות "נקודת מגע".

ב-1999 הופיעה דייוויץ בדרמה הבדיונית של כריס קולומבוס "איש המאתיים" בתפקיד "הגברת הצעירה" אמנדה מרטין ובעיבוד הקולנועי לרומן "מנספילד פארק" בתפקיד הצעירה העשירה מרי קרופורד.
ב-2001 שיחקה בסרט האימה "שלוש עשרה הרוחות" בתור משחררת הרוחות קלינה אורטזיה ובמותחן הפסיכולוגי הבריטי "התהום".
ב-2002 שיחקה בדרמת החינוך "מועדון הקיסר" בתור אליזבת חברתו לעבודה של המורה ויליאם האנדרט (קווין קליין) והשתתפה בדרמת הטלוויזיה הבריטית המוערכת "שקלטון".

ב-2005 שיחקה דייוויץ בתפקיד ראשי בדרמה העצמאית המצליחה "ג'ונבאג" בתור סוחרת האומנות מדליין ג'ונסטן.
ב-2007 הופיעה בסרט הפשע "עדות שבורה" בדמות ג'ניפר אשר נורת על ידי בעלה המדען העשיר טד קופורד (אנתוני הופקינס).
מחוץ לקולנוע התפרסמה בסדרות "בטיפול" בתפקיד איימי המטופלת של הפסיכולוג ד"ר (גבריאל ביירן) ו"קליפורניקיישן" בתפקיד המורה פלישיה קונס.

==חיים אישיים==
ב-22 ביוני 2002 נישאה לעורך הדין ג'ייסון סלואן, ולזוג שני ילדים.

== פילמוגרפיה ==

=== טלוויזיה ===
*בטיפול (2008)
*קליפורניקיישן (2009)
*The Secret Life of Marilyn Monroe (2015) - סרט טלוויזיה 
*ריי דונובן (2016)
*Tales of the Walking Dead (2022)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה דרום אפריקאיות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטאות בדרום אפריקה
קטגוריה:מהגרים מארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1965
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1965
בד"ץ בית יוסף

הרב עובדיה יוסף]]
הרב עובדיה יוסף]]
בד"צ בית יוסף הוא סוכנות כשרות שהוקמה על ידי הרב עובדיה יוסף ומתנהל על-פי פסיקותיו, המבוססות בדרך כלל על פסקי הרב יוסף קארו. הבד"צ מאוגד כחברה בשם בד"ץ "בית יוסף" בע"מ.

==היסטוריה==
הבד"צ הוקם בעשור האחרון של המאה העשרים כדי לספק מוצרים כשרים לבני הספרדים ההולכים לאור פסיקותיו של הרב עובדיה יוסף. מלבד עסקי המזון בהכשר בד"צ זה, ובפרט מותג הבשר "עטרה", נמצא תחת פיקוחו גם מפעל התפילין "תפארת יוסף".

בספטמבר 2016 הגיש רשם העמותות בקשה לפירוק עמותה הקשורה לבד"ץ, בשל אי-סדרים בפעילותה.

באפריל 2017 הורשע רב העיר חולון אברהם יוסף, בנו של הרב עובדיה יוסף, בהפרת אמונים, משום שבמסגרת כהונתו קידם אינטרסים כלכליים של בד"צ בית יוסף.

==סימני כשרות הבד"צ==
לבד"צ בית יוסף כמה סימני כשרות שמטרתם למנוע זיופים. בין היתר הוא משתמש בהולוגרמה - מדבקה המיוצרת בעזרת לייזר. בעבר השתמש הבד"צ בפלומבה מפלסטיק האוחז את הבשר או העוף כך שכדי להורידו חייבים לשבור אותו. השימוש בפלומבות הופסק בהוראת משרד הבריאות לאחר שתינוק נחנק מאחת מהן.

==ראשי הבד"צ==
הרב עובדיה יוסף שימש כנשיא הבד"צ עד לפטירתו, ומאז עומד בנו, הרב משה יוסף, בראש הארגון. חבר מועצת חכמי התורה הרב שמעון בעדני היה עד פטירתו חבר ועד הכשרות של הבד"צ.

== ביקורת ==
בשנת 2017 ראש מחלקת הכשרות במשרד לשירותי דת, עמיחי פילבר, אמר:
:.<ref></ref>
בשנת 2018 בתוך חודש אחד אירעו שתי תקלות חמורות בהשגחה. במקרה אחד שווקו חתיכות בשר רבות שלא נוקרו מחלב. באירוע אחר ממתק חמץ שווק ככשר לפסח. בשני המקרים דיווחו צרכנים על המכשול, והמוצרים נאספו.<ref></ref> 

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.tiferet-yosef.co.il/ אתר תפילין תפארת יוסף] 
==הערות שוליים==

קטגוריה:גופי כשרות בישראל
קטגוריה:ירושלים: חברות
קטגוריה:עובדיה יוסף
עפרה (שבט בנימין)

עָפְרָה היא עיר מקראית בנחלת שבט בנימין שמקובל לזהותה עם הכפר טייבה שנמצא כקילומטר אחד דרומית מהר בעל חצור.

חוקרי המקרא התמודדו עם הקושי בהתאמת הפסוקים בספר יהושע לממצאים הגאוגרפים ולזיהויה של עפרה עם טייבה. מצד אחד, על פי תיאור הגבול בספר יהושע עבר קו הגבול בין בנימין לאפרים מיריחו לבית אל שנמצאות שתיהן מדרום לטייבה, ומאידך, מופיעה עפרה ברשימת ערי בנימין שנחלתו הייתה הדרומית מבין שני השבטים. היו שטענו כי רשימת הערים היא מזמן מאוחר יותר ואכן אין התאמה בין שני התיאורים. אחרים הסבירו כי קו הגבול לא הלך בקו ישר מיריחו לבית אל, אלא הקיף את עפרה וכלל אותה בתחומי נחלת שבט בנימין. פרופ' יהודה אליצור פירש את הפסוקים על פי הסבר זה, וטען כי הגבול לא הקיף את עפרה באופן שרירותי, אלא הוא נמשך מיריחו להר בעל חצור, שנמצא צפונית לעפרה, וממנו לבית אל, וזאת משום שההר הבולט משמש נקודת גבול גאוגרפית-טבעית וקצהו של החבל שנקרא "הר בית אל".

עפרה נזכרת מאוחר יותר כאזור הקרב שנערך בין פלשתים ובני ישראל בהנהגתו של שאול המלך. ייתכן שזוהי העיר הנזכרת בפרשת אמנון ותמר בשם "אפרים" ובמלחמת אביה בן רחבעם בירבעם בן נבט בשם "עפרין".

עפרה הייתה מיושבת כל ימי בית שני. היא מוזכרת כאחת הערים שהיו בשליטת שמעון התרסי. על פי יוסף בן מתתיהו, אספסיאנוס כבש אותה בדרכו מקיסרין לירושלים.

על פי הברית החדשה, שהה ישו בירושלים מימי חג החנוכה, עד שראשי הכהנים ופרושים חיפשו עילה להכחיד אותו, על כן עבר ישו להתגורר יחד עם תלמידיו בעפרה עד שעלה חזרה לירושלים לקראת חג הפסח:

"וַיִּוָּעֲצוּ יַחְדָּו (ראשי הכהנים והפרושים) לַהֲמִיתוֹ מֵהַיּוֹם הַהוּא וָהָלְאָה׃ על־כֵּן לֹא־הִתְהַלֵּךְ יֵשׁוּעַ עוֹד בְּתוֹךְ הָיְּהוּדִים לְעֵינֵי הָעָם כִּי אִם־סָר מִשָּׁם אֶל־הָאָרֶץ הַקְּרוֹבָה לַמִּדְבָּר אֶל־עִיר עֶפְרַיִם<ref>"עופרים" על פי תרגום דליטש, "אפרים" על פי התרגום החדש</ref> וַיָּגָר־שָׁם עִם־תַּלְמִידָיו"<ref>הבשורה על פי יוחנן י"א 53-54</ref>

בימי הביניים, עדיין נקרא בערבית 'עפרא' וגאוגרף מוסלמי במאה ה-13 מזכירה.

ב-1975 הוקם יישוב בשם עפרה מערבית לכפר הפלסטיני טייבה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:נחלת שבט בנימין
עמוס אונגר

עמוס אונגר (נולד ב-1946) הוא איש ציבור ישראלי, שכיהן במגוון תפקידים במגזר הציבורי והעסקי.

==ביוגרפיה==
אונגר הוא בוגר האוניברסיטה העברית, שרת בשריון, כמ״מ במלחמת ששת הימים וכמ״פ במלחמת ההתשה וכסמג״ד ואחר כך כמג"ד במלחמת יום הכיפורים וסמח"ט מילואים והוא סגן-אלוף במיל.

ב-1974 מונה אונגר, בידי טדי קולק, ראש העיר ירושלים, לנהל את "האגף לפיקוח על הבניה" בעיריית ירושלים. הוא שימש בתפקיד זה במהלך תקופת הבנייה האינטנסיבית של שנות ה-70. 

ב-1981 לאחר תקופה קצרה של ניהול סניפי ירושלים של חברות אלקטרה ורסקו, מונה אונגר לתפקיד מנכ"ל "החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי". בתקופת כהונתו עבר הרובע היהודי תהליך פיתוח מואץ - כשכונת מגורים גדולה וכאתר תיירות - ונערכו בו חפירות ארכאולוגיות רחבות היקף. עמוס אונגר אחראי על ייזום וביצוע עבודות התשתית והפיתוח הנרחבות שהתבצעו ברובע באותה העת. בין השאר ריצוף כל רחובות הרובע והקמת מערך תשתיות נרחב - מים, ביוב, תאורה ומערך גינון מקיף, והביא את פרויקט שיקום הרובע לסיומו. 

בתקופת כהונתו הוקמו ברובע שורה של מוזיאונים ואתרים ארכאולוגיים בהם הקארדו - הרחוב הראשי מן התקופה הרומית והביזנטית; מוזיאון "הבית השרוף" ואתר ה"פרבר ההרודיאני" שמתחת לישיבת הכותל.

בתחילת 1987 מונה אונגר, בידי השר דוד לוי, לתפקיד מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון. הוא שימש בתפקידו ארבע שנים. בתקופה זו, בצד הניהול השוטף של המשרד, הכין עמוס אונגר תוכניות מקיפות להתמודדות עם שיכונו של גל המהגרים הגדול שהגיע לישראל, במהלך שנות ה-90, מברית המועצות. תוכניות משרד הבינוי והשיכון שהוכנו באותה תקופה כללו הרחבת ערים ויישובים והקמת ערים חדשות. מיליון העולים החדשים שהגיעו במהלך השנים שלאחר מכן ארצה, נקלטו ויושבו בפרויקטים שהוקמו על פי תוכניות אלו.

ב-1991 פרש עמוס אונגר מן השרות הציבורי ומונה להקים את העיר מודיעין. הוא יזם והוביל את תכנון הפרויקט על כל שלביו, וניהל את הקמתה ופיתוחה של העיר במשך 15 שנים רצופות. כל המהלך התבצע באמצעות החברה שהקים לצורך זה: "עמ-גר ניהול בניה ופרויקטים". החברה, בשיתוף עם חברת הבת "עמק איילון ניהול תשתית ופרויקטים", תפקדה כמנהלת ההקמה והבינוי של העיר ושל עשרים אלף יחידות הדיור הראשונות שנבנו בה.

אונגר יישם את הניסיון שצבר כמנכ"ל משרד הבינוי והשיכון ובהקמת העיר מודיעין, באמצעות חברת "עמ-גר ניהול בנייה ופרויקטים בע"מ". החברה התמחתה בניהול, פיתוח והקמה של פרויקטים גדולים במגזר הציבורי, ותכנון ובנייה של מוסדות תרבות וחינוך. בין הפרויקטים שהחברה תכננה וניהלה: פרויקט "שיקום מרכז העיר ירושלים" בשנים 1995 – 2005 שכלל בין השאר את הפיכת רוב רחובות מרכז העיר למדרחובים; ואת "תוכניות מערב ירושלים", מטעם עיריית ירושלים ומינהל מקרקעי ישראל - תוכנית ענק להרחבת ירושלים באמצעות בניית עשרות אלפי יחידות דיור ממערב לעיר - תוכנית ספדיה (תוכנית אשר לא אושרה).

==פעילות ציבורית==
עמוס אונגר פעיל באופן התנדבותי בגופים ציבוריים שונים. בין השאר הוא חבר בוועד המנהל של תיאטרון החאן בירושלים. מזה עשרים וחמש שנים הוא גם חבר הנהלת עמותת "יד לשריון" בלטרון, ומשמש בתפקידים ציבוריים נוספים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לי משרד הבינוי והשיכון
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
אמריהו כהן הראש

אֲמַרְיָהוּ כֹהֵן הָרֹאשׁ היה כהן בבית המקדש בימי יהושפט מלך יהודה, ייתכן שהיה הכהן הגדול או רק פקיד.

בעת גמר מלחמת ישראל ויהודה עם מלך ארם והריגת אחאב, מסופר כי חזר המלך יהושפט אל ירושלים ועסק במינוי שופטים: 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כהנים בתנ"ך
יאן חיס

יאן חיס (במרכז) בהופעה עם אשתו מיפ
יאן אוגסטוס חיס (בהולנדית: Jan Augustus Gies; 18 באוקטובר 1905 – 26 בינואר 1993) היה איש המחתרת ההולנדית בעת הכיבוש הנאצי של הולנד וחסיד אומות העולם, שיחד עם אשתו, מיפ חיס, סייע להחביא את אנה פרנק ומשפחתה מפני השלטונות הנאציים.

==ביוגרפיה==
יאן חיס (הידוע גם כהאנק ואן סנטן ביומנה של אנה פרנק) נולד וגדל באמסטרדם. הוא פגש את אשתו לעתיד, מיפ חיס, ב-1933 כאשר הוא עבד כמנהל חשבונות והיא כעובדת במשרד בחרת טקסטיל מקומית. לאחר מכן, הוא עבד בתור עובד סוציאלי והיא עבדה בחברת אופקטה שאותה ניהל אביה של אנה פרנק, אוטו. החברה שינתה את שמה מאוחר יותר לחיס ושות'. הם התחתנו ב-16 ביולי 1941 לאחר שאיימו על מיפ בגירוש בחזרה לווינה, עיר הולדתה, אחרי שהיא סירבה להצטרף לארגון נשים נאצי.

==פעילותו להצלת יהודים בתקופת השואה==
כאשר הרדיפה של היהודים באמסטרדם התגברה, הוא הקדיש את עצמו לסיוע ליהודים ואחרים על ידי השגת תלושי מזון לא חוקיים ומציאת מקומות מסתור. חיס עזר למשפחת פרנק להתחבא בבניין של משרדי חיס ושות' ברחוב פרינסנחראכט 263 (Prinsengracht, בעברית: "תעלת הנסיך"). הוא ביקר אותם לעיתים קרובות במשך השנתיים שהם חיו בבידוד, ועם אשתו, בילה לילה באגף כדי שיחוו את הטרור בעצמם.<ref name=":0"></ref>

בנוסף לכך שהם הסתירו את משפחת פרנק, משפחת ואן-פלס ופריץ פפר בפרינסחראסט, מיפ ויאן גם הסתירו בדירתם סטודנט אנטי-נאצי שסירב לחתום על שבועה נאצית.<ref name=":0" />

בבוקר ה-4 באוגוסט 1944, פרצו למחבוא שוטרים ממשטרת הסדר הגרמנית (Ordnungspolizei) שפעלו על סמך הלשנה של אדם שנותר אלמוני עד היום. בראש הכוח עמד נגד אס אס קרל זילברבאואר מהאס דה ואיתו עוד שלושה קציני משטרה נוספים. משפחת פרנק ושאר דיירי המחבוא נלקחו למטה הגסטפו ומשם הועברו, לאחר חקירה, לבית מעצר בו שהו יומיים ולאחר מכן הועברו למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וֶסְטֶרְבּוֹרְק.

==לאחר המלחמה==
ביוני 1947, אוטו פרנק עבר לגור בביתם של יאן ומיפ באמסטרדם וגר שם במשך שבע שנים עד שהיגר לשווייץ. בני הזוג חיס, שהיו גיבורי יומנה של אנה פרנק, הפכו לדמויות מפורסמות לאחר פרסום היומן והקדישו את חייהם לזכרה של אנה פרנק. ב-1950, נולד להם בן בשם פול. יש להם שלושה נכדים, ארווין, ג'ני ודייוויד.

ב-8 במרץ 1972, הכיר יד ושם ביאן ובמיפ כחסידי אומות עולם.

יאן חיס נפטר בשנת 1993 בגיל 87 מאי-ספיקת כליות.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/gies.html מידע על יאן ומיפ חיס] באתר יד ושם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים שקשורים לאנה פרנק
קטגוריה:הולנדים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חברי המחתרת ההולנדית
קטגוריה:נפטרים מסוכרת
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1905
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-1993
בזק (אתר מקראי)

__ללא_תוכן__
נחלות שבטי ישראל
בֶּזֶק הייתה עיר מצפון לירושלים בתקופת המקרא.

בתקופת התנחלות השבטים לאחר פטירתו של יהושע בן נון, נערכו בסמוך לבזק קרבות בין לוחמי שבט יהודה ושבט שמעון, לבין הכנענים והפריזים, ואיתם איש רב השפעה בתפקיד שלטוני וצבאי בשם או בעל התואר: אדני בזק. המערכה הסתיימה בניצחון שבטי ישראל.

על פי המסופר בספר שמואל, בזק שכנה בין יבש גלעד לבין גבעת שאול. בשלהי תקופת השופטים, הגיע מנהיג עמוני בשם נחש העמוני עם גייסותיו בסמוך ליבש הגלעד במטרה לכובשם ולשעבדם; ובמשא ומתן עמו נענו יושבי יבש הגלעד בלשון אלימה.
בעקבות זאת, פנו ראשי יבש הגלעד לעזרה דחופה משבטי ישראל. שאול נקרא ממלאכתו כרועה צאן ובקר, תוך שהוא נעזר בגיבויו וברכתו של שמואל הנביא, הצליח לגייס ללכד את לוחמי השבטים השונים, שנקראו "עם", למערכה צבאית שבה נהדפו נחש העמוני וגייסותיו; לקראת המערכה נפקדו הגייסות הישראלים בבזק:

שני אתרים סמוכים בשם בזק, אשר ניצבו בדרך מהעיר שכם אל בית שאן, הוזכרו אצל אוסביוס.

במאה ה-20 זוהתה בזק, על פי אוסביוס, בחִרבת אִבְּזיק.

==ראו גם==
* נחל בזק

==לקריאה נוספת==
* בו-ציון לוריא, בזק ואדני בזק, בית מקרא, 29, א', תשמ"ד-1984, עמ' 7–13
* אילן זהרוני, "ויפקדם בבזק..." : ניצחון שאול על העמונים ביבש גלעד לאור בחינת נופי האירוע, שומרון ובנימין, ב, תשנ"א-1991, עמ' 206–213
* הערך: בזק, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 150
* יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 57, 87

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כנען
קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:השומרון
עזראל (קומיקס)

עזראל (באנגלית: Azrael) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס "באטמן" ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Batman: Sword of Azrael #1 אוקטובר 1992 והיא נוצרה על ידי הכותב דניס אוניל והמאייר ג'ו קסאדה. שמו מבוסס על מלאך המוות עזראל.

עד כה נטלו את זהותו של עזראל שתי דמויות - ז'אן-פול ואלי ומייקל וושינגטון ליין, מתנקשים שנוצרו במסדר סנט דיומא כדי "להשליט את רצונו של האל". דמותו של ואלי כיכבה בסיפור "באטמן: נפילתו של אביר" משנות ה-90 של המאה ה-20, כמחליפו של באטמן, לאחר שזה האחרון הושבת כליל מפעילות בידי נבל-העל ביין, וכן בסדרה משלו שרצה בין השנים 2003-1995. דמותו נכללה בהרפתקאות משפחת העטלף, שכללה את באטמן, רובין ובאטגירל. דמותו של מייקל ליין הוצגה בקשת הסיפור "באטמן: הקרב על הגלימה" משנת 2009, והוא לובש גרסה לבנה של תלבושת עזראל.

ביקום DC החדש שנוצר לאחר אירועי "פלאשפוינט", דמותו של מייקל ליין כלל לא הוצגה וז'אן-פול ואלי הוצג מחדש בחוברת Batman & Robin Eternal #9 מפברואר 2016. הוא נראה שומר על בסיס מסדר סנט דיומא בכלא פנה דורה השוכן באי סנטה פריסקה, ונלחם ברובין האדום, הברדס האדום וביין כאשר הם חקרו בדבר פעילותם של המסדר.

בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה גותהאם, דמותו של תיאו גאלאבן מגולמת בידי השחקן ג'יימס פריין, והוא צאצא של משפחת דיומא וחבר במסדר של סנט דיומא, אשר מתמרן גורמים שונים בגות'אם סיטי במטרה להפוך לראש העיר. הוא מצליח במזימתו, אך נהרג בידי ג'ים גורדון ואוסוולד קובלפוט. גופתו מובאת למתקן המחקר "הגבעה האינדיאנית", שם הוא מוקם לתחייה בידי פרופסור הוגו סטריינג' ללא זיכרונותיו. סטריינג' גורם לו להאמין כי הוא מלאך המוות עזראל, מחמש אותו בחרב ובחליפת שריון ושולח אותו להתנקש בחיי ג'ים גורדון. הוא נהרג בידי בוץ' גילזין.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://dc.fandom.com/wiki/Azrael דף הדמות] בפרויקט פאנדום של DC קומיקס

קטגוריה:באטמן: דמויות
קטגוריה:גיבורי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:אפרו-אמריקאיים בדיוניים
מיכאיל ארציבשב

מיכאיל פטרוביץ ארציבשב (ברוסית: Михаи́л Петро́вич Арцыба́шев; 5 בנובמבר 1878 – 3 במרץ 1927) היה עיתונאי, סופר ומחזאי רוסי.

== חייו ==
קברו של מ' מיכאיל ארציבשב בבית העלמין האורתודוקסי בוורשה, שנת 2023
מיכאיל ארציבשב נולד בחווה ביישוב דוברוסאבובקה בנפת אחטיר בפלך חרקוב (כיום מחוז סומי), בצפון מזרח אוקראינה באימפריה הרוסית. אביו היה בעל אדמות זעיר ואמו, ממוצא פולני, נפטרה משחפת, כשהיה בן 3. הוא למד עד גיל 16 בעיירה המקומית, אוחטירקה, ובשנים 1895 - 1897 עבד כפקיד. בשנים 1897 - 1898 למד בבית הספר לאמנויות בחרקוב. ב-1897 ניסה להתאבד וב-1898 נשא לאישה את אנה קובושקו, ממנה נולד לו בנו, בוריס ארציבשב. הוא נפרד מרעייתו ב-1900. ב-1898 התיישב בסנקט פטרבורג, שם עבד כעיתונאי חופשי ופרסם סיפורי משעשעים. ב-1901 סולק מהעיר בגלל השתתפות בהפגנה. באותה שנה כתב את הסיפור "פאשה טומאנוב", אך לא הצליח לפרסם אותו בגלל מגבלת הצנזורה.

הספר "סאנין", שנכתב על ידו בשנת 1903, אך פורסם רק ב-1907, שוב בגלל הצנזורה, עורר נגדו קוראים רוסים רבים בגלל תוכנו. הספר נכתב תחת השפעת הפילוסופיה של מקס שטירנר ומנסה להציג את עקרונות האנרכיזם האינדיבידואלי. סאנין תורגם לעברית על ידי אברהם סלמן ויצא לאור בהוצאת עידית בשנת 1953.

ארציבשב עבר ב-1912 למוסקבה ולאחר מהפכת אוקטובר התחיל לכתוב נגד הבולשביזם. ב-1923 עבר לפולין והתאזרח שם. ארציבשב נפטר בוורשה, בירת פולין, בשנת 1927.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחזאים רוסים
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:רוסים ממוצא פולני
קטגוריה:אישים שניסו לשים קץ לחייהם וכשלו
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1878
קטגוריה:נפטרים ב-1927
אפולו 6

אפולו 6 (באנגלית: Apollo 6) הייתה הטיסה הבלתי מאוישת השלישית והאחרונה בתוכנית אפולו, אשר שוגרה ב-4 באפריל 1968. מטרת הטיסה הייתה הדגמה של יכולות הטיל סטורן 5, לשגר חללית אל הירח וכן בדיקת מגן החום של תא הפיקוד של החללית אפולו.

הקשיים בשיגור החלו כעבור שתי דקות מההמראה. כשלים במנועי השלב השני והשלישי של הטיל, מנעו ממנו מלהביא את החללית למסלול הגעה לירח, אך הוא הצליח לנוע במהירות הקרובה למהירות השיבה מן הירח, באמצעות שימוש במנוע החללית. למרות כשל המנועים, הטיסה סיפקה לנאס"א את הביטחון לשגר באמצעות הטיל טיסה מאוישת, בשל כך בוטל תכנון אפשרי לטיסה בלתי מאוישת נוספת, והטיסה הבאה בתוכנית הייתה אפולו 7, הטיסה המאוישת הראשונה בתוכנית אפולו.

ביום השיגור של אפולו 6 נורה ונהרג מרטין לותר קינג, ושיגור אפולו לא עורר הד תקשורתי רב.

===גלריה===
<gallery mode="packed" heights="120">
S68-27366.jpg|שובל אש שיצר טיל השיגור של אפולו 6, צולם ממטוס מעל מרכז החלל קנדי
Fernbank-07.jpg|תא הפיקוד (CM) של אפולו 6, כפי שהוא מוצג ב'Fernbank Science Center' אטלנטה
Apollo6Interstage.jpg|המתאם שבין השלב הראשון והשני של אפולו 6 כשהוא צונח כלפי כדור הארץ לאחר שהתנתק מהחללית
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://nssdc.gsfc.nasa.gov/nmc/masterCatalog.do?sc=1968-025A אפולו 6] באתר נאס"א 

אפולו 06
קטגוריה:1968 בארצות הברית
בית הכנסת הגר"א (שערי חסד)

בית כנסת הגר"א ובור המים המרכזי בשכונת שערי חסד
בית הכנסת הגר"א הוא בית כנסת ותיק בשכונת שערי חסד בירושלים.
== היסטוריה ==
בית הכנסת, שנקרא על שם הגר"א מווילנה, שוכן ברחוב בר זכאי שבמרכז השכונה. הוא הוקם בעשור השני של המאה ה-20, סמוך למועד הקמת השכונה, על ידי המקובל הירושלמי הרב אפרים שמואל לרנר-פפרמן שלצורך כך התרים את תושבי השכונה הפרושים ההולכים בשיטת הגר"א.

במשך כשני עשורים היה בית הכנסת בן קומה אחת. בשנות ה-30 נוספה לו קומה שנייה. הכניסה הראשית לבית הכנסת מוסתרת בקיר בטון, שהוצב שם במלחמת העצמאות בשנת תש"ח. חצר בית הכנסת מוקפת בסורג מתכת, ועליו סמלי השבטים וחלקי פסוקים מהתנ"ך.

בצמוד לבית הכנסת מצפון ישנה רחבה מרוצפת ובמרכזה בור מים חסום. ברחבה זו התקיימו טקסי החופה והקידושין בשכונת שערי חסד במשך עשרות שנים.
[https://www.ancientjewreview.com/articles/2019/12/13/dissertation-spotlight-becoming-clockwise-jews-and-timekeeping-from-antiquity-to-modernity Turning Clockwise: Jews and Timekeeping from Antiquity to Modernity]}}
בחזית בית הכנסת, משמאל לפתח, קבוע שעון שמש קטן, המשמש זה למעלה משבעים שנה את מתפללי מניין 'ותיקין'. את שעון השמש בנה השען משה שפירא.

החזן הראשון של בית הכנסת במועדי השנה ובימים נוראים היה מקים בית הכנסת הרב אפרים שמואל לרנר-פפרמן, ששימש אף כבעל קורא עד לפטירתו. נוסח התפילה שלו נודע כנוסח שערי חסד על פיו מתפללים בקהילות רבות.

חדרי הספח של בית הכנסת משמשים כ'שטיבלך'. בין מתפלליו לאורך השנים אישים ידועים מתושבי השכונה, ובהם הרב יעקב משה חרל"פ, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב שמואל אוירבך, הרב שלום שבדרון, הרב מרדכי לייב הכהן קמינצקי, והרב יוסף בוקסבוים.

רב בית הכנסת במשך שנים רבות היה הרב אברהם דוד רוזנטל, רב השכונה, ולאחר פטירתו מונה תחתיו בנו הרב יהושע מאיר רוזנטל, אב"ד בירושלים ומחבר הספר "מי הבאר".

מאז שנות ה-80 שוכן בקומה העליונה בית המדרש של ישיבת מעלות התורה שהייתה בראשות הרב שמואל אוירבך עד פטירתו.

בית הכנסת הגר"א בשכונת שערי חסד הוא הוותיק שבבתי הכנסת בישראל הקרויים על שם הגר"א. בשנות ה-30 הוקם בית הכנסת הגר"א בתל אביב.

בשנת התש"פ הקימו בני ניניו של הרב אפרים שמואל לרנר-פפרמן, הרב אפרים שמואל נוימן וחנוך ברקוביץ, בית כנסת על שם הגר"א ברחוב הרב שך בביתר עילית, המשמש לקהילה ליטאית צעירה בעיר ביתר עילית.

==לקריאה נוספת==
* ראובן גפני, מקדש מעט - בתי כנסת מוכרים ונסתרים בירושלים, יד יצחק בן צבי ירושלים, 2004, עמ' 5–16

==הערות שוליים==

הגר"א (שערי חסד)
קטגוריה:הנצחת הגר"א
קטגוריה:שערי חסד
קטגוריה:בתי כנסת אשכנזיים
בנג'מין פוליין

בנג'מין פּוליין (באנגלית: Benjamin Pulleyn; מת ב-1690) החזיק בקתדרת הפרופסורה המלכותית ליוונית באוניברסיטת קיימברידג' (שנוסדה ב-1540 על ידי הנרי השמיני), בין השנים 1674-1686. נודע כמנחה של אייזק ניוטון.

פוליין התקבל לקולג' טריניטי בקיימברידג' כסיזאר (תלמיד המקבל מלגה חלקית) ב-1650, החל את לימודיו הרשמיים ב-1651, וקיבל תואר ראשון ב-1653-4 ושני ב-1657. נעשה חבר בקולג' ב-1656. את המינוי לקתדרה המלכותית קיבל ב-1674, ועם פרישתו נעשה רקטור של הכפר סות' שליד בקדן במחוז קיימברידג'שייר.
== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:נפטרים ב-1690
עלמיהו תוודרוס

עלמיהו תוודרוס (בגעז: ዓለማየሁ ቴዎድሮስ; 23 באפריל 1861 - 14 בנובמבר 1879) היה נסיך אתיופי, בנו של הקיסר תוודרוס השני, קיסר אתיופיה מאשתו טרו וורק וובה.

==ביוגרפיה==
נולד במקדלה וכבר בלידתו זכה לתואר דג'זמץ'. בגיל שמונה הוכרז כיורש העצר. ב-1868 נשבה ונלקח יחד עם המשלחת הבריטית לבריטניה, לאחר שאביו התאבד. האדם אשר הופקד לטיפולו היה קפטן טריסטרם ספיידי ושבביתו שבאי וייט עלמיהו שהה עד אשר הוצג בפני המלכה ויקטוריה בבית אוסבורן. עלמיהו שהיה תחת ספיידי נשלח ללמוד בקולג' צ'לטנהאם שבצ'לטנהאם תחת השגחתו של תומאס ג'קס בלקה. מאוחר יותר הועבר לבית הספר רוגבי בעקבות בלקה. ב-1879 החל ללמוד במכללה הצבאית המלכותית סנדהרסט ובמקביל החל בהתכתבות עם הקיסר יוהנס הרביעי. באותה השנה חלה הנסיך בצדרת שממנה נפטר ב-14 בנובמבר.

עלמיהו נקבר בטקס מלכותי בטירת וינדזור ב-21 בנובמבר. בשנת 2007 פנתה ממשלת אתיופיה לבריטניה בדרישה להעביר את עצמותיו של הנסיך אליה לקבורה מחדש.

<gallery>
Déjatch Alámayou, King Theodore's Son, by Julia Margaret Cameron.jpg|עלמיהו בילדותו
Téwodros II - 2.jpg|אב תוודרוס השני
</gallery>

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*Sven Rubenson, King of kings, Tēwodros of Ethiopia, Haile Sellassie I University, 1966
*Jean Southon, "Prince Alamayehu and Captian Speedy" in Bahru Zewde, Richard Pankhurst, Taddese Beyene (Editors), Proceedings of the Eleventh International Conference of Ethiopian Studies, Vol. I, pp. 251-263
</div>

==קישורים חיצוניים==

* מיקי זריהון, [http://www.youtube.com/watch?v=Z_jQQVrEL9Y עלמיהו - שיר לזכרו של יורש העצר], YouTube <small>(אמהרית)</small>

==הערות שוליים==

קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:בריטים
קטגוריה:בוגרי המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:אישים הקבורים בקפלת ג'ורג' הקדוש בטירת וינדזור
קטגוריה:ילידי 1861
קטגוריה:נפטרים ב-1879