OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כלי אבידוס

קנקן ממשפחת כלי אבידוס, נמצא ב[[תל בית ירח, תצוגה בית גורדון בקיבוץ דגניה א']]
כלי אבידוס (באנגלית: Abydos Ware) היא קבוצת כלי קרמיקה ייחודית מתחילת האלף ה-3 לפנה"ס. הקבוצה כוללת בעיקר פכים, פכיות ומיעוט קנקנים מטיפוס מסוים. כלים מקבוצה זו נמצאו באתרים בארץ ישראל בשכבות ארכאולוגיות מתקופת הברונזה הקדומה ב' וג' במצרים באתרים מהשושלת הראשונה, כלים ממשפחה זו נמצאו גם באתרי סוריה. מקור שמה של קבוצת הכלים נלקח מהאתר הארכאולוגי בו נמצאו לראשונה, אבידוס במצרים העליונה. הכלים משמשים מאובן מנחה לתקופה זו באתרים הארכאולוגים בארץ ישראל. משפחת הכלים אינה קיימת בתקופה אחרת, ומציאתה באתר ארכאולוגי מהווה אינדיקציה לשייכות השכבה בה נמצאו כלים ממשפחה זו לתקופה זו.

הכלים התגלו לראשונה בתוך קברים של מלכים ושרים מהשושלת הראשונה. החופרים באתר זיהו כבר בעת החפירות שמשפחת הכלים מקורה לא במצרים, במחקר עלה שהכלים שימשו כמיכלים למשלוח תוצרת נוזלית כגון, תמרוקים, שמנים ריחניים או רפואה. מוצרים אלה שימשו את המעמד השליט במצרים והם הונחו בתוך קברי השליטים כדי שישמשו אותם אחר המוות.

הכלים החלו להופיע במכלולי קרמיקה בתקופת מלכותו של המלך המצרי ג'ר, המלך השלישי בשושלת הראשונה (2900/2950 לפנה"ס). השערת החוקרים לגבי ארץ המוצא של הכלים היא שהם יוצרו בארץ ישראל. בדיקות כימיות של הרכב הטין מהם יוצרו כלי המשפחה שנמצאו במצרים ובארץ ישראל מצביעות על זהות כמעט מוחלטת.
==מאפייני משפחת הכלים==
המשפחה כוללת את טיפוסי הכלים: פכים, פכיות וקנקנים מטיפוס מסוים. הכלים בעלי עצוב אלגנטי ונאה, שהוכנו מטין שהוכן היטב. חלקם עשויים באובניים וחלקם עבודת יד, הכלים עברו צריפה באיכות מעולה. רוב הכלים מחופים בחיפוי אדום ממורק, מיעוטם מעוטרים בחלקו העליון של הכלי בדגמים של נקודות, קשתות משולשים וחצאי עיגולים שנעשו בעזרת צבע אדום כששגוף הכלי עצמו בהיר.

אחד הכלים הנפוצים במשפחה זו הוא פך אבידוס, כלי קטן גובהו בין 32-24 ס"מ, רוחב בטן 16-10 ס"מ, מראה אלגנטי, בעל בסיס שטוח, עם דופן עגולה עם קער בתחתית לפני התחלת הבטן, בעל צוואר צר מאוד באורך 4-3 ס"מ, לרוב בעל ידית אוזן אחת המחוברת משפת הכלי לכתף הכלי (דופן העליונה של גוף הכלי), לעיתים בעל שתי ידיות. לפעמים בנוסף לידית האוזן הגדולה יש גם שתי ידיות אוזן קטנות על בטן הכלי.

==תפוצת המשפחה==
כלים ממשפחה זו נמצאו בארץ ישראל באתרים שונים בהם תל ערד שהוא אתר חשוב בחקר משפחת הכלים הזאת. כלים אלה נעדרו לחלוטין משכבה IV (תקופת הברונזה הקדומה א) בערד שהיא השכבה הקדומה להקמת העיר, ואילו בשכבה III השייכת לתקופת הברונזה הקדומה ב', התקופה בה ערד הופכת לעיר, נמצאו כלים רבים ממשפחה זו. בנוסף נמצאו הכלים בתל לכיש, תל גזר, תל אל-פארעה (צפון), תל מגידו תל בית ירח, תל בית שאן, תל יריחו, העי, תל א-נצבה, בית סחור. במצרים נמצאו כלים ממשפחה זו באבידוס שבמצרים העליונה, לאהון, סקארה, טרח'אן, אבו סיר כולם במצרים התחתונה. בנוסף מצאו כלים אלה בבאב א-דראע שבעבר הירדן, גבל בסוריה ואתרים נוספים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.artigua.com/stores/TheAweidahGallery/items/1124306/en1artigua.html צילום של פך אבידוס עם חיפוי אדום וידית אוזן אחת]

קטגוריה:קדרות בארץ ישראל בעת העתיקה
קטגוריה:משפחות קרמיות בעת העתיקה
קטגוריה:ארץ ישראל בתקופת הברונזה הקדומה
קטגוריה:אבידוס
קורי מגטי

קורי אנטואן מגטי (באנגלית: Corey Antoine Maggette; נולד ב-12 בנובמבר 1979) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 14 עונות בליגת ה-NBA. מגטי, ששיחק מעמדת הסמול פורוורד, העביר את עונות השיא של הקריירה בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס (-).

== קריירת NBA ==
בשנת 1999 קורי מגטי הגיש מועמדות לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-13 על ידי סיאטל סופרסוניקס, אך זמן קצר לאחר מכן הוא הועבר לאורלנדו מג'יק בטרייד בין שתי הקבוצות. מגטי שיחק עונה אחת בלבד באורלנדו שבסיומה הוא הועבר בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, במדיה שיחק לאורך 8 עונות רצופות. בשנת 2001 הוא השתתף בתחרות ההטבעות של ה-NBA. לאחר עונותיו המוצלחות בקליפרס הוא חתם על חוזה ל-5 עונות בגולדן סטייט ווריורס תמורת 50 מיליון דולר.

לאחר שתי עונות בגולדן סטייט, עבר מגטי למילווקי באקס בתמורה לדן גדזוריץ' וצ'רלי בל, ולאחר שתי עונות במילווקי הוא חתם בשארלוט בובקאטס. את עונת העביר בדטרויט פיסטונס, ובסיומה הודיע על פרישתו ממשחק.

== שיאים בקריירה ==
*נקודות: 39 - נגד לוס אנג'לס לייקרס (12 באפריל 2007)
*קליעות מהעונשין: 19 - (פעמיים)
*זריקות עונשין: 24 - נגד לוס אנג'לס לייקרס (12 באפריל 2007)
*ריבאונדים: 19 - נגד דטרויט פיסטונס (8 בנובמבר 2004)
*ריבאונדים בהתקפה: 8 - נגד יוסטון רוקטס (8 במרץ 2001)
*ריבאונדים בהגנה: 17 - נגד דטרויט פיסטונס (8 בנובמבר 2004)
*אסיסטים: 9 - (פעמיים)
*חטיפות: 6 - נגד לוס אנג'לס לייקרס (16 דצמבר 2007)
*חסימות: 2 - (11 פעמים)
*דקות משחק: 49 - (פעמיים)

== חייו האישיים ==
מחוץ למגרש, מגטי עבד עם ילדים כשחקן הקליפרס ונהג לתרום לבתי חולים. בשנת 1999 מגטי ארגן את "טיסת ה-50" שהיא טיסה של 50 ילדים (כמו מספר חולצתו) למחנה אימונים אותו מימן מגטי בעצמו. לאחר כעשור מגטי מימן בעצמו טיסה של כ-600 ילדים לאותו מחנה אימונים, שזכה בתואר "מחנה האימונים הטוב ביותר של שחקן NBA".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:כדורסלני גולדן סטייט ווריורס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלני מילווקי באקס
קטגוריה:כדורסלני שארלוט בובקאטס
קטגוריה:כדורסלני דטרויט פיסטונס
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של סיאטל סופרסוניקס
קטגוריה:כדורסלני ליגת ה-BIG3
קטגוריה:אילינוי: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
1846 במדע

==אסטרונומיה==
* 20 בפברואר – פרנצ'סקוט דה ויקו גילה כוכב שביט 122P/de Vico
* 26 בפברואר – תאודור ברורסן גילה כוכב שביט 5D/Brorsen
* 1 ביוני – אורבן לה-ורייה ביצע חישוב של מיקום נפטון על בסיס שינויים במסלול אורנוס
* 8 באוגוסט – אסטרונום בריטי ג'יימס צ'אליס צפה בנפטון אך לא הבין שמדובר בכוכב לכת חדש
* 31 באוגוסט – אורבן לה-ורייה פרסם תוצאות נוספות של חישוביו בהקשר למסלול נפטון
* 23 בספטמבר – גילוי נפטון על ידי יוהאן גאלה
* 10 באוקטובר – גילוי טריטון על ידי ויליאם לאסל

==כימיה==
* 17 במרץ – גילוי תהליך לייצור קרוסין על ידי אברהם גסנר
* גילוי חוק גרהם הקשור לאפוזיה של גזים

==טכנולוגיה==
* 13 בינואר – להפעלת מסילת רכבת נבנה גשר המקשר את ונציה עם היבשת
* 28 ביוני – המצאת הסקסופון על ידי אדולף סאקס
* בניית העגורן ההידראולי הראשון

==רפואה==
* 21 בדצמבר – רוברט ליסטון, מנתח סקוטי מבצע ניתוח ראשון באירופה תוך שימוש בהרדמה

==נולדו==
* 12 בדצמבר – אוגן באומן, כימאי גרמני (נפטר ב-1896)

==נפטרו==
* 17 במרץ – פרידריך בסל, מתמטיקאי גרמני (נולד ב-1784)

==קישורים חיצוניים==

*
אדל בת הבעל שם טוב

אדל אשכנזי (קרי: אוּדְל או אִידְל; ה'ת"ף – ה'תקמ"ז) הייתה בתו של הבעל שם טוב, אבי תנועת החסידות. מעט ידוע בוודאות על קורות חייה, אך היא הפכה לדמות חשובה באגדות החסידים.

בשבחי הבעש"ט מסופר כי לפני פטירתו, אמר אביה ש

==סיפורים על אודותיה==
מספרים, כי פעם בילדותה, בראש השנה לפני התקיעות, הבחינו כי אדל נעלמה מעזרת הנשים. אביה, הבעל שם טוב, עצר את התפילה וכולם התחילו לחפשה. הוא עצמו הלך לביתו ומצא אותה ישנה במיטתה. הוא העיר אותה ואמר לה: "אינך יודעת כי אסור לישון בראש השנה?" אך היא ענתה לו: "אמא אומרת, ילד שישן, משאירים לו את החלק הטוב ביותר". הבעש"ט הניח לה להמשיך לישון, חזר לבית הכנסת והורה להתחיל את התקיעות.

בסיפור אחר, על ניסיונו של הבעש"ט לעלות לארץ ישראל, מופיעה אדל כמי שהתלוותה אליו לנסיעה ביחד עם רבי צבי הסופר. במהלך הנסיעה אירעו מאורעות רבים שמנעו מהם להגיע לארץ ובאחד מהם, נפלה אדל מן הספינה בה הפליגו, אל הים הסוער וניצלה בנס ברגע האחרון.

כמו כן מסופר שבמוצאי שבת אחד, שאל הבעל שם טוב את תלמידיו - איזה שער משערי השמיים הוא החשוב ביותר מבין השערים המוזכרים בתפילת יהי רצון של מוצאי שבת. כל אחד מן התלמידים ציין שער אחר והבעש"ט לא קיבל את תשובותיהם. אדל שנכחה במקום, ענתה: "שערי סייעתא דשמייא" (עזרה משמים). אביה אישר את דבריה ואמר שזה אכן השער החשוב מכולם.

==משפחתה==

אדל נישאה לרבי יחיאל מיכל אשכנזי ולהם נולדו שלושה ילדים:
* רבי משה חיים אפרים מסדילקוב, בעל "דגל מחנה אפרים"
* רבי ברוך ממז'יבוז'
* פייגה, אמו של רבי נחמן מברסלב ושל רבי ישראל, המכונה "דער טויטער" (המת)

==אזכורים בתרבות הישראלית==
בשנת 2018 פרסמה הסופרת יוכי ברנדס ספר בשם "אדל". הספר מגולל את סיפורו של הבעל שם טוב מנקודת מבטה של אדל, בהסתמך על סיפורים ששמעה הסופרת.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.blackwellreference.com/public/tocnode?id=g9780631187288_chunk_g978063118728820_ss1-9 Odel] בלקסיקון הוצאת ויילי-בלקוול
* דינה לוין, [http://www.daat.ac.il/daat/ktav_et/maamar.asp?ktavet=1&id=272 גאולה מתחדשת בכל יום], באתר דעת
* דינה לוין, [http://www.daat.ac.il/daat/ktav_et/maamar.asp?ktavet=1&id=375 על תבונה ועל רגישות], באתר דעת

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת הבעל שם טוב
קטגוריה:נשים בתנועת החסידות
מרכז הטניס האולימפי של ריו דה ז'ניירו

מרכז הטניס האולימפי בריו דה ז'ניירו (בפורטוגזית: Centro Olímpico de Tênis) הוא מתחם טניס, שנבנה לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. בנייתו החלה בשנת 2013. קומפלקס הטניס מתפרש על שטח של כ-10 דונם בלבו של "בארה אולימפיק פארק" ברובע בארה דה טיז'וקה, בו נבנים רבים ממתקני הספורט לאולימפיאדה ולמשחקים הפאראלימפיים. 

מתחם הטניס כולל 16 מגרשים, שחלקם יכללו יציעים זמניים שיפורקו לאחר האולימפיאדה. האצטדיון המרכזי הקבוע מכיל כ-10,000 מקומות ישיבה. האצטדיון המשני מכיל כ-5,000 מקומות זמניים שיקיפו אותו, האצטדיון השלישי מכיל כ-3,000 מקומות ביציעים זמניים שמקיפים אותו, ועוד 7 מגרשים מכילים כל אחד 250 מקומות ב-2 יציעים. שאר המגרשים משמשים בתור מגרשי אימונים. לאחר האולימפיאדה יארח המתחם גם את טורניר הטניס נכים במשחקים הפאראלימפיים. לאחר המשחקים ישמש המרכז לאימונים ותחרויות טניס מקומיות, לאומיות ובינלאומיות. משטחי הטניס בקומפלקס הם מסוג המשטחים הקשים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אצטדיוני טניס
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
משפחתי וחיות אחרות

משפחתי וחיות אחרות (באנגלית: My Family and Other Animals) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת הסופר וחוקר הטבע ג'רלד דארל, המתאר את נעוריו המוקדמים, בין השנים 1935–1939, באי קורפו שביוון, לשם עברה משפחתו מאנגליה. הספר הוא הראשון מטרילוגיית הספרים של דארל המתארת את האי קורפו.

בספר מתאר דארל בהגזמה קומית את משפחתו, וביניהם את אחיו לורנס דארל (לארי). הספר כולל גם תיאורים ארוכים של החי והצומח בקורפו, והייתה לו השפעה בפיתוח התיירות באי. ספר זה השיק את הקריירה של דארל כבעליו של הפארק הזואולוגי ג'רזי, שם שיכן את אוסף החיות הגדול שלו.

==תקציר הספר==
הספר מתאר את חייו של ג'רלד (ג'רי), של משפחתו ושל חיות המחמד המגוונות שלו במהלך תקופת שהותם באי קורפו. הספר מחולק לשלושה חלקים, לפי שלוש הווילות שבהן גרו: "הווילה בצבע התות שדה", "הווילה בצבע הנרקיס הצהוב", "הווילה הלבנה כשלג". משפחתו כוללת את אמו האלמנה שתמיד מבשלת ומארגנת מסיבות, לארי, אחיו המשורר המתואר כשחצן היודע תמיד מה נדרש לעשות אבל לא מתנדב לעשות אותו, מנהל המשפחה; אחיו לזלי המכור לציד ולכלי נשק, אחותו מרגו העסוקה בדיאטות, לבוש, ולא חכמה במיוחד, ורוג'ר הכלב שלו. אל בני המשפחה מצטרפים ספירו, נהג מונית אותו הכירו כשיצאו לסיור נדל"ן בתחילת דרכם וד"ר תיאודור סטפנידאס - רופא ואיש רוח, חבר המשפחה השותף להתעניינותו העמוקה של ג'רלד בזואולוגיה. הספר כולל עוד שלל טיפוסים צבעוניים, בהם מוריו של ג'רלד ואיכרים מקומיים.

ג'רלד מתאר בצורה קומית את חייו על האי, כשבדרך הוא מטפח אוסף גדל והולך של בעלי-חיים: צב בשם אכילס, עקעקים הקרויים "עקנקים", שחף אותו השיג מאסיר רוצח ואחרים.

==כתיבת הספר==
הספר נכתב ב-1955 בבורנמות', שם החלים דארל מצהבת. בדרך כלל היה דארל מצהיר על העיסוק בכתיבה כאל מטלה, אבל הספר הזה היה שונה. אשתו, ג'קי, אמרה: . הספר ראה אור לראשונה בשנת 1956 וזכה להצלחה מיידית.

אף על פי שהספר מתואר כאוטוביוגרפי, גם אם הוא לא מתיימר לאובייקטיביות מלאה, למעשה הרבה מהמתואר שם לא באמת קרה. למשל, פרט חשוב שדארל לא הזכיר הוא העובדה שלארי התגורר עם אשתו, ננסי דארל, בקצה השני של קורפו, בשעה שבספר מתואר שהוא התגורר יחד עם כל המשפחה, רווק. נוסף לכך, השתלשלות האירועים אינה תמיד מדויקת. בספר לא ניתנת הסיבה שבשלה עזבה משפחת דארל את קורפו (מלחמת העולם השנייה). במקום זאת נרמז שהמשפחה עזבה עבור חינוכו של ג'רלד באנגליה.

למרות כל זאת, הספר מתאר באמינות את חייו של דארל כפי שראה אותם בגילים 10–15, והוא מלא בתיאור צבעוני ובהומור. לורנס דארל כתב, .

כותרת הספר הצינית נתנה השראה לכמה סופרים אחרים שהעניקו לספרם שמות דומים.

==תרגומים לעברית==
* ספרית פועלים, 1978, בתרגום עפרה ישועה.
* מודן, אוקיינוס, 2014, בתרגום יואב אבני.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:ספרי 1956
קטגוריה:ספרי ספריית פועלים
קטגוריה:ספרי הוצאת מודן
קטגוריה:ספרי סדרת הרפתקה
תכול המטפחת

דיוקנה של הזמרת קלאוודיה שולז'נקו בבול רוסי
תכול המטפחת (ברוסית: Синий платочек) הוא שיר אהבה שלחנו חובר בידי המלחין היהודי-פולני יז'י פטרסבורסקי (Petersburski), בעת שהותו בברית המועצות.

גרסתו הראשונה חוברה על ידי המשורר יאקוב (קובה) גאליצקי (Галицкий) בשנת 1940, בראשית מלחמת העולם השנייה. על פי חוקר הזמר אורי יעקבוביץ', "באביב 1942 לייטנאנט מיכאיל מקסימוב כתב מילים חדשות למנגינת השיר ופגישה מקרית בין הזמרת קלאוודיה שולז'נקו לבין מקסימוב איפשרה לה להיות המבצעת הראשונה של הוואריאנט המלחמתי".

את הנוסח העברי המחורז יצר המשורר אברהם שלונסקי בשם "מטפחת כחולה" לתוכנית המטאטא "שי לחייל" מ-1944 ובוצע שם לראשונה על ידי טובה פירון.
בשנת 1945 הקליטה פירון את השיר תחת השם "תכול המטפחת" וכללה מספר שינויים בו ביחס לביצוע הראשוני.
השיר זכה להצלחה רבה ביישוב. הוא זכה לעיבודים וביצועים בידי זמרים רבים בהם עליזה גבאי, אריק איינשטיין, שוקולד מנטה מסטיק ואריק סיני.

נושא השיר הוא האהבה בין שני בני זוג. האני השר ואהובתו, שיש בה זוך ואף נשגבות הבאים לידי ביטוי במילים: "טֹהַר וּתְכוֹל הַמִּטְפַּחַת". בהמשך מוזכרת גם התכלת, צבעם של השמים המסמלת ערכים רוחניים, וכן בא לידי ביטוי בשיר מגע גופני מלא רגש: "לֶטֶף וְרֹךְ שֶׁל הַיָּד", לצד תחושת "חֲלוֹם".

המשורר מספר על הפרידה מאהובתו, אשר אירעה שלא ברצונם, ועל הנאמנות ההדדית, בהתאם למילות השבועה בפגישתם האחרונה: "אַתְּ אָז אָמַרְתְּ לִי: / לֹא, לֹא אֶשְׁכַּח עוֹד / אֶת פְּגִישָׁתֵנוּ לָעַד". איתני הטבע ועונות השנה המוזכרים בשיר, הם ביטוי מטפורי למצבי הנפש של בני הזוג; וכך, "הַקֹּר וְהַדֶּלֶף" הם סבל הפרדה והגעגועים, המהווים מבחן לנאמנות הזוגית. לעומתם, באים לידי ביטוי העליזות, ההתלהבות והשמחה בפגישה המחודשת, בחריזה ההפוכה: "תְּכֵלֶת וָאוֹר" ו"בֹּקֶר וָשֶׁמֶשׁ / לַיְלָה וְאֶלֶף אֶלֶף כּוֹכְבֵי הָאָבִיב".

השיר תורגם ליידיש בשם " דאס בלויע טיכל" בידי ד"ר יניב גולדברג ובוצע על ידי ליא קניג ב-2023.
==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=hb9NC4N0w3k השיר בביצוע ליא קניג]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים שתורגמו לעברית
קטגוריה:שירי שנות ה-1940
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:שירים ברוסית
תלמוד תורה תשב"ר

תלמוד תורה תשב"ר בבית מרן החזון איש הוא תלמוד תורה חרדי ליטאי בבני ברק; התלמוד תורה הממוסד הפרטי הראשון שהוקם בעיר זו.

==היסטוריה==
בשנות ה-40 עבר החזון איש מגבעת רוקח לביתו החדש שהיה שייך לאדם פרטי שהקצה אותו למגורי החזון איש, במזרח העיר (של אז), לימים רחוב חזון איש. בדירתו היה בית כנסת קטן שבו התפלל. החזון איש היה חשוך בנים, ולאחר מותו חזרה חזקת הבית לבעליו. כשנה לאחר פטירתו של החזון איש התאגדה קבוצה מתלמידיו ורכשה את הבית למטרת הקמת תלמוד תורה לזכרו עבור ילדי תלמידיו וחברי חוג חזון איש ("חזונאיש'ניקים"). שמו, "תשב"ר", הוא ראשי התיבות: תינוקות של בית רבן. שמו הרשמי המלא: "תלמוד תורה תשב"ר בבית מרן החזון איש".

בשנות ה-70, לאחר שכמות התלמידים בתלמוד תורה תשב"ר גדלה, הורחב מבנה התלמוד-תורה ונבנו קומות נוספות. המבנה המקורי של בית החזון איש נשמר. בשנת 2011 פרצה שרפה במבנה ונגרם לו נזק רב. 

למרות שתלמידי תלמוד תורה תשב"ר הם ברובם הגדול ממשפחות ליטאיות ששפת הדיבור הרווחת אצלן היא עברית, במשך שנים שפת הלימוד בשיעורי החומש הייתה יידיש, בעשור הראשון של המאה ה-21 עברו ללמד בעברית.

למרות שתלמוד תורה תשב"ר אינו נמנה עם הזרם של העדה החרדית, הנהלתו הקפידה שלא להשתמש בתקציבי המדינה והוא היה נשען על תרומות ותשלומי שכר לימוד של ההורים. גם לאחר שנקלע לקשיים תקציביים גדולים שהקשו על תפקודו השוטף של התלמוד תורה, הורה הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן ב-2016 להנהלה להמשיך להתנזר מתקציב ממשלתי.

נשיא התלמוד-תורה היה הרב חיים שאול קרליץ, ולאחר מכן הרב חיים קניבסקי. במשך שנים רבות מנהל התלמוד-תורה היה הרב אלעזר צדוק טורצ'ין, מתלמידי החזון איש ומחבר הספר "שונה הלכות" (יחד עם הרב קניבסקי). אחרי פטירת הרב טורצ'ין התמנה הרב משה הלוי (נכדו של הרב יצחק אייזיק הלוי) כמנהל, משרה שבה החזיק עד לפטירתו בקיץ 2022. בראשית שנות ה-2000 החל לכהן לצדו בניהול המוסד, בנו, הרב שמואל הלוי. כמנהל כלכלי שימש הרב אהרן רגוזניצקי וכיום המנהל הכלכלי הוא חיים אהרן סטנייצקי. 

בעשור הראשון של המאה ה-21 נבנה ברחוב הרב לנדא מבנה נוסף עבור התלמוד-תורה, בתרומת איש העסקים היהודי-קנדי הרשי פרידמן. בשנת הלימודים תשע"א למדו בו כ-1,000 תלמידים.

תלמוד תורה תשב"ר הוא ה"חדר" הממוסד הפרטי הראשון בבני ברק. עד שנות ה-70 רוב ילדי העיר החרדים למדו בבתי ספר של החינוך העצמאי. בשנות ה-60 נוסד על ידי הרב חיים פרידלנדר תלמוד תורה תורת אמת. עם השנים נוסדו "חדרים" נוספים של הזרמים החרדיים השונים, וכיום רוב תלמידי העיר לומדים ב"חדרים" פרטיים.

בשנת 2015 נקלע התלמוד תורה לקשיים כלכליים כבדים. הנהלת התלמוד תורה ערכה כינוס חירום להצלת המוסד בחדר לימודו של החזון איש הנמצא במתחם התלמוד תורה, בכינוס השתתפו תלמידי החזון איש, הרב אהרן לייב שטיינמן, הרב ניסים קרליץ, הרב חיים קניבסקי, הרב דוב לנדו והרב גרשון אדלשטיין.

בשנת 2020 נרשם התלמוד תורה במשרד החינוך כמוסד פטור והחל לקבל תקציב ממשלתי.

==לקריאה נוספת==
[[ראש ממשלת ישראל הראשון דוד בן-גוריון בבית הכנסת שבמבואת הכניסה לביתו של החזון איש בבני ברק. אוקטובר 1952. המקום משמש חלק מקומת המבואה של מבנה תלמוד תורה תשב"ר]]

* יצחק ברוורמן (עורך), זיכרון לדורות: למיסד הת"ת רבי משה הלוי זצוק"ל, בני ברק: תשב"ר בבית מרן החזון איש, ללא שנת דפוס [2023]

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בני ברק: מוסדות חינוך
קטגוריה:הנצחת החזון איש
קטגוריה:תלמודי תורה
ארנה דה ז'ובנטודה

ארנה דה ז'ובנטודה (בפורטוגזית: Arena da Juventude, זירת הנוער (ארנת הנוער); נודע גם כארנה דאודורו) הוא היכל ספורט שהוקם בשכונת דאודורו שבריו דה ז'ניירו. ההיכל מהווה חלק מהתשתית הנרחבת לאירוח אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. הוא מכיל כ-5,000 מקומות ישיבה ביציע אחד (3,000 מהם מיועדים יפורקו לאחר האולימפיאדה) ויארח את טורניר הסיף בקרב חמש במשחקים האולימפיים (מול 4,000 צופים) ובאולימפיאדת הנכים וחלק ממשחקי כדורסל הנשים. המבנה בנוי בבנייה קלה ומבוסס על שלד פלדה קליל המחופה עץ וחומרים שקופים למחצה ומוקף בעמודי פלדה הנושאים את הגג. בגג נפערו שורת אשנבים צרים וארוכים המאפשרים חדירת אור ואף אוורור האולם.

האולם מוקם לצד מתקני ספורט נוספים באזור דאודורו שיארחו תחרויות באולימפיאדה, ובהם המטווח האולימפי, פארק לתחרויות אופני הרים ואופני BMX, מסלולים לתחרויות חתירה וקרב חמש, וגם זירת ההיפודרום האולימפי מצויה בקרבת מקום.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט אולימפיים
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
אצטדיון ספורט המים האולימפי (ריו דה ז'ניירו)

אצטדיון ספורט המים האולימפי של ריו דה ז'ניירו (בפורטוגזית: Estádio Olímpico de Desportos Aquáticos) הוא בריכת השחייה האולימפית המקורה, שמארחת את תחרויות השחייה המרכזיות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) ובאולימפיאדת הנכים.

הקמת המתקן התחילה ב-2013. במקור המבנה תוכנן כמבנה קבע המכיל 18,000 צופים שנועד לשמש לאחר האולימפיאדה כמתקן אימון לשחיינים ובתכנון הוצג שחלק מהחזיתות וגג המבנה יחופו בתריסים שקופים למחצה שיאפשרו חדירת אור יום טבעי אך לא מסנוור וגם יסייעו לאוורור טבעי של המבנה. בנוסף הובטח כי יותאמו חזיתות מבנה הבריכה להקרנת תצוגות מולטימדיה צבעוניות. אולם בפועל הוחלט כי המבנה יהיה זמני בלבד ויפורק לאחר האולימפיאדה וחלקיו ישמשו להקמת 2 פארקי מים בערים אחרות בברזיל. תכולת המבנה היא 15,000 צופים ובתוכו 2 בריכות לאימונים ולתחרויות השחייה. גם צורתו החיצונית שונתה מתכנונו הראשוני. גג הביתן נתלה על 4 עמודי ענק שהוצבו ב-4 פינות היציעים ובולטים כתרנים מעל גג המבנה. חזית המבנה שהפך לזמני כוסה בחיפוי שקוף למחצה ועליו עבודת אמנות מצוירת של האמנית הברזילאית אנדריאה ורחו. העבודה צוירה בגוונים כחולים ויוצרת צורות המדמות גלים התואמים את ייעוד המבנה.

מבנה הבריכה האולימפית הוקם ב"בארה אולימפיק פארק" ברובע בארה דה טיז'וקה בעיר ריו דה ז'ניירו, שמכיל רבים ממתקני הספורט האולימפיים. הבריכה אירחה את תחרויות השחייה ושלבי הגמר של תחרויות הכדורמים. תחרויות נוספות בענפי המים התקיימו במרכז ספורט המים מריה לנק הסמוך.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.rio2016.com/locais-de-competicao/estadio-aquatico-olimpico אצטדיון ספורט המים האולימפי] באתר הרשמי של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:בריכות שחייה
קטגוריה:מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
לאו-פקה טהטי

לאו-פקה טהטי (בפינית: Leo-Pekka Tähti; נולד ב-22 ביוני 1983) הוא ספורטאי נכה פיני. אלוף עולם ובעל חמש מדליות פאראלימפיות, מהן שלוש מדליות זהב, במשחקים הפאראלימפיים.

==קריירה==
===המשחקים הפאראלימפיים===
טהטי התחרה לראשונה עבור המשלחת הפינית במשחקים הפאראלימפיים שהתקיימו באתונה בשנת 2004. הוא התחרה במרוץ ל-100 מטרים (קטגוריה T54) וזכה במדליית הזהב עם תוצאה של 14.19 שניות, 12 מאיות השנייה לפני הבריטי דייוויד ויר שסיים את מקצה הגמר ב-14.31 שניות, לאחר ששבר שיא פאראלימפי במקצה המוקדם עם 14.17 שניות. טהטי הוסיף מדליית זהב נוספת בתחרות ל-200 מטר עם תוצאה של 25.25 שניות.

ב התחרה טהטי בשני המקצים פעם נוספת. במקצה ל-100 מטר שבר את שיא העולם במקצה המוקדמות עם תוצאה של 13.76 שניות, וזכה במדליית הזהב עם תוצאה של 13.81 שניות במקצה הגמר. ובמירוץ ל-200 מטר ראה את לִישִׂין גָ'אנְג הסיני קובע שיא עולם של 24.18 שניות במקצה המקדים, וזוכה בזהב עם 24.34 במקצה הגמר. טהטי זכה במדליית הארד כשסיים את המירוץ בתוצאה של 25.17 שניות.

ב זכה טהטי במדליית זהב במירוץ ל-100 מטרים כשניצח בתחרות עם תוצאה של 13.79 שניות, לפני יאנג לו הסיני שסיים ב-13.92 שניות וסאיצ'ון קונג'ן התאילנדי שזכה במדליית הארד עם 13.92 שניות.

===אליפות העולם===
טהטי לקח חלק גם באליפות העולם באתלטיקה לנכים שהתקיימה בעיר אסן בשנת 2006. הוא השתתף במקצים ל-100 ו-200 מטר וזכה בשתי מדליות ארד. במקצה ל-100 מטר עם תוצאה של 14.51 שניות, ובמקצה ל-200 מטרים עם תוצאה של 25.85 שניות. 

באליפות העולם באתלטיקה לנכים שהתקיימה בקרייסטצ'רץ' בשנת 2011 זכה טהטי במדליית הזהב במקצה ל-100 מטרים עם תוצאה של 14.14 שניות, ובמדליית הכסף במקצה ל-200 מטרים עם תוצאה של 25.25 שניות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספורטאי ספורט נכים 
קטגוריה:אלופים פאראלימפיים
קטגוריה:אתלטים פינים
קטגוריה:אצנים
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטים במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1983
מתי ואיך הומצא העם היהודי?

מתי ואיך הומצא העם היהודי? הוא ספר עיון שכתב שלמה זנד. הספר ראה אור בשנת 2008 בהוצאת רסלינג. נכון לשנת 2021, הוא תורגם ל-23 שפות.

==תוכנו של הספר==
הספר מתמודד עם מסורת ההיסטוריוגרפיה הפרוטו-לאומית והלאומית שהעלתה על נס את קיומו של עם יהודי מאז יציאת מצרים. מתוך דיון תאורטי בסוגיית הלאומיות ובהשראתם של בנדיקט אנדרסון וארנסט גלנר מבקש זנד לפרק את הנרטיב הציוני שהמציא, לדבריו, את העם היהודי כדי לייצר לאום חדש. על פי זנד, המצאת העם היהודי התבססה על התנ"ך כספר היסטורי ועל המיתוס הנוצרי של הגליית היהודים עם המרד הגדול, וכך נוצרה היסטוריה לאומית ארוכת טווח שלא הייתה ולא נבראה.

זנד מאמץ את ההשערה לפיה היהודים כלל לא גלו מארץ ישראל, והערבים ששכנו בארץ ישראל במהלך הדורות הם במידה רבה צאצאיהם. זנד סובר כי היהדות הייתה הדת המונותאיסטית הראשונה שפתחה במסע המרת דת המוני, ומוצאם של היהודים רבגוני ועשיר הרבה יותר ממה שמקובל לחשוב. לטענתו, יהודי אשכנז הם בעיקר גרים שמוצאם בממלכת כוזר, מקורם של יהודי תימן בממלכת חמיר, ואף יהודי צפון אפריקה וספרד הם ברובם גרים. לפיכך היהודים הם ציוויליזציית דת ייחודית, אך הם אינם עם זר ונודד כפי שהאנטישמים וחלק מן הציונים ראו אותם. בסיכומו של הספר דן זנד בפוליטיקת הזהויות האתניסיסטית במדינת ישראל ומביע את חרדתו מעתידה של פוליטיקה זו.

==תגובות וביקורות==
התזה של זנד עוררה דיון ציבורי נרחב בישראל ובעולם.

במרץ 2009 קיבל הספר את פרס העיתונאים הצרפתים "היום" לשנת 2009.

ההיסטוריון ישראל ברטל הסתייג מביקורתו של זנד על ההיסטוריוגרפיה הציונית, וטען כי זנד חוזר על דברים מקובלים בהיסטוריוגרפיה - לפיהם ההתגיירות הייתה תופעה רבת השפעה בתולדות היהודים בעת העתיקה ובראשית ימי הביניים, וישנה אפשרות כי מוצאם של מיליוני היהודים דוברי לשון היידיש הוא מהכוזרים - וכי עובדות אלו לא הושתקו בשיח ההיסטוריוגרפי הציוני, אלא שקיים פער בינו לבין השיח הפוליטי על זיכרון העבר.

המזרחן שאול ברטל ביקר את הספר בטענה כי ספרו של זנד הוא שחזור של רעיונות שהעלו גורמים ערביים שביקשו לשלול את הזכות ההיסטורית שבשמה התיימרה הציונות להקים מדינה יהודית, וכי הספר עלול לשמש את המבקשים לעשות דה לגיטימציה לישראל.

לדעת מבקרים אחרים, זנד לוקח אירועים נקודתיים ומינוריים בהיקפם בהיסטוריה היהודית ובונה מהם תאוריה מפוקפקת במהימנותה, על מנת לבסס את השקפתו הפוליטית האנטי-ציונית ביסודה.

ההיסטוריון שאול שטמפפר טוען שלסיפור ההתגיירות של הכוזרים, התופס מקום מרכזי בספרו של זנד, אין בסיס.

==קישורים חיצוניים==
* [https://ebooks.psik.io/book?book_id=1280 לקריאת הספר המלא ב"פסיק, הספרייה הדיגיטלית"] (זמין חינם לסטודנטים וחוקרים)
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי היסטוריה של עם ישראל
קטגוריה:ספרי 2008
קטגוריה:ספרי הוצאת רסלינג
איסאייס וולף הלמן

איסאייס וולף הלמן (Isaias Wolf Hellman; 3 באוקטובר 1842 - 9 באפריל 1920) היה יהודי ממוצא גרמני והבנקאי הראשון של לוס אנג'לס, אשר נחשב לאחד האנשים המשפיעים ביותר בתקופתו בתחום הפיננסי בקליפורניה.

==ביוגרפיה==
הלמן נולד ב-3 באוקטובר 1842 בבוואריה שבגרמניה למשפחה יהודית. הוא ואחיו היגרו ללוס אנג'לס שבקליפורניה במאי 1859.

הלמן החל לעבוד בחנות של בני דודיו ובשנת 1865 הוא פתח חנות מוצר צריכה משלו. הוא החל לעסוק בבנקאות כמעט במקרה, כאשר אחד מלקוחותיו הפקיד אצלו באופן קבוע זהב ודברי ערך, אותן הלמן שמר בכספת. הוא התקדם בעסקיו ובשנת 1868 יחד עם שותף נוסף הוא פתח בנק.

הלמן נישא לאסתר ניוגס, תושבת ניו יורק, באפריל 1870. נולדו להם שלושה ילדים.

בשנת 1871, הקימו הלמן ומושל קליפורניה ג'ון דאוני , יחד בנק שהצליח במהרה. להלמן היו מספר השקעות שונות בתחום הבנייה והחקלאות. הלמן החל לרכוש שטחי אדמה בלוס אנג'לס ובשנת 1871 התעצמו שטחיו עם רכישת אדמה בשטח של 53 קמ"ר. הוא רכש עסקים בתחילת דרכם וצבר כוח כלכלי רב.

בשנת 1879 תמך הלמן בהתארגנות של כמה צעירים והביא להקמת אוניברסיטת דרום קליפורניה, האוניברסיטה הראשונה באזור דאז.

בשנת 1890 עבר הלמן לסן פרנסיסקו שבקליפורניה, כדי לרכוש את בנק נבדה. שניים ממחזיקי המניות העיקריים שלו כללו את האחים ליהמן ואת לוי שטראוס. הלמן מונה לנשיא הבנק בין השנים 1890 ל-1898, ולנשיא הבנק הלאומי של נבדה מ-1898 ועד 1905. באותה השנה בנק נבדה מוזג עם וולס פארגו.

בשנת 1920 נפטר הלמן. לימים, בנו מונה ליו"ר חברת וולס פארגו, ונכדת-נכדתו כתבה עליו את הספר "איך מהגר יהודי בשם איסאייס ייסד את קליפורניה" (Towers of Gold: How One Jewish Immigrant Named Isaias Hellman Created California), אשר יצא לאור בשנת 2008 וזכה להצלחה אזורית רבה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:בנקאים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1842
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1920
אייזק האל

קפטן אייזק האל, 1814
אַייזֶק הָאל (באנגלית: Isaac Hull) (9 במרץ 1773 – 13 בפברואר 1843) היה קומודור בצי האמריקני.

==קורות חייו==
אייזק האל נולד בדרבי, קונטיקט (על פי מקורות אחרים בהנטינגטון, כיום שֶׁלְטוֹן, קונטיקט). בנעוריו הצטרף לאביו הימאי בהפלגות קצרות לאורך החוף ואף בהפלגות אל איי הודו המערבית. אביו מת בעודו נער, והוא אומץ על ידי דודו ויליאם האל, קצין במלחמת העצמאות האמריקנית ולימים גנרל ופוליטיקאי.

באמצע שנות התשעים פיקד האל הצעיר על ספינות סוחר אחדות, חלקן נפלו לידי פריבטירים צרפתיים. הוא הצטרף לצי האמריקני, במרץ 1798 קיבל דרגת לוטננט, ובשנתיים הבאות, במהלך המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת, שירת בהצטיינות בפריגטה "קונסטיטושן".

ב־1802 עם התגברות ההתקפות של הקורסארים הברברים על אוניות סוחר אמריקניות, יצא אל הים התיכון כלוטננט ראשון בפריגטה "אדמס". מאוחר יותר פיקד על הסקונר "אנטרפרייז" ועל הבריג "ארגוס". ב־1804 הועלה לדרגת מאסטר-קומנדנט וב־1806 לדרגת קפטן. שנים ספורות לאחר מכן פיקח על בנייתן של ספינות תותחים, ובין 1809 ל־1810 פיקד על הפריגטות "צ'סאפיק", "פרזידנט" ו"קונסטיטושן".

תקופת פיקודו על הפריגטה "קונסטיטושן" הייתה רבת־אירועים. בשנים 1811-1812 הפליגה האונייה בפיקודו אל אירופה, ושבה הבייתה זמן קצר לפני פרוץ מלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה. שייטת אויב רדפה אחר אונייתו בחוף המזרחי ביולי 1812, אך האל הצליח בכישרון רב להתחמק ממנה. ב־19 באוגוסט אותה שנה נתקלה "קונסטיטושן" בפריגטה הבריטית אה"מ "גרייר", ובקרב שנתלקח ביניהן הלמה בה בתותחיה ללא רחם ואילצה אותה להיכנע. הניצחון עורר גל של שמחה וגאווה בקרב הציבור, והוכיח כי הצי האמריקני הוא יריב ראוי ואף מסוכן לאוניותיה של המעצמה הימית הבריטית. בפרק הזמן עד סיומה של המלחמה פיקד האל על מספנת הצי בפורטסמות', שירת תקופה קצרה כקצין מינהלת הצי בוושינגטון ואחר כך פיקד על מספנת הצי בבוסטון. בין 1823 ל־1827 פיקד על שייטת האוקיינוס השקט שפעלה במימי דרום אמריקה. את תפקידו הבא, בשנים 1829-1835, עשה האל כמפקד מספנת הצי בוושינגטון. בשנים 1839-1841 פיקד על שייטת הים התיכון.

ב־1843 פרש האל מן הצי בשל בריאותו הרופפת וגילו המתקדם. הוא מת בפילדלפיה, פנסילבניה, ונקבר בבית הקברות לוּרְל הִיל.

==אוניות שנקראו על שמו==
חמש מאוניותיו של הצי האמריקני נקראו על שמו: ספינת התותחים "קומודור האל" (1862), והמשחתות "האל" (1902), "האל" (1921), "האל" (1934) ו"האל" (1957).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קצינים וחוגרים בצי ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1773
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1843
ג'רי סיגל

ג'רום "ג'רי" סיגל (באנגלית: Jerome "Jerry" Siegel, 17 באוקטובר 1914 – 28 בינואר 1996), היה קומיקסאי יהודי-אמריקאי הידוע כיוצרו של גיבור-העל סופרמן, יחד עם המאייר ג'ו שוסטר. שמו הונצח בהיכל תהילת הקומיקס ע"ש ויל אייזנר בשנת 1992 ובהיכל התהילה ע"ש ג'ק קירבי כשנה לאחר מכן.

==ביוגרפיה==
סיגל הוא הצעיר מבין שישה אחים, והוא בנם של מהגרים יהודים מליטא. אביו מיטשל סיגל (שם נעורים מיקל סגלוביץ') היה צייר שלטים שפתח סדקית ועודד את נטיותיו האמנותיות של בנו. כשסיגל הצעיר היה בבית ספר תיכון, מיטשל סיגל מת מהתקף לב לאחר שחנותו נשדדה. סיגל היה חובב סרטי קולנוע, רצועות קומיקס, וכן מגזיני ספרות זולה מדע בדיוניים במיוחד. הוא החל לפעול במה שידוע כיום כפנדום, והתכתב עם מעריצי מדע בדיוני נוספים, ביניהם הסופר לעתיד ג'ק ויליאמסון. בשנת 1929 פרסם סיגל את מגזין המדע בדיוני הראשון שלו, "סיפורים קוסמיים", אותו הדפיס במכונת כתיבה ופרסם במודעות הדרושים של המגזין "סיפורי פלא בדיוניים".

סיגל למד בתיכון גלנוויל שבקליבלנד, אוהיו ועבד במערכת עיתון הסטודנטים "הלפיד". הוא היה תלמיד ביישן ולא פופולרי, אך זכה במעט תהילה כאשר פרסם פרודיה על טרזן, Goober the Mighty. בגיל 16 הוא חבר לג'ו שוסטר, שותפו לעתיד ביצירתו של גיבור-העל סופרמן. הצוות פרץ לראשונה באוקטובר 1935 בסדרת החוברות More Fun Comics ביצירתן של הרפתקאות המוסקטר הנרי דובאל, וכן רצועת קומיקס על לוחם בפשע על-טבעי בשם דוקטור אוקולט (Doctor Occult).

== קישורים חיצוניים ==

* [http://comicbookdb.com/creator.php?ID=114 ג'רי סיגל] במסד הנתונים Comic Books DB
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:קומיקסאים יהודים
קטגוריה:סופרמן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
משלי איזופט

איור המשל על הכלב והשתקפותו
משלי איזופט (בצרפתית: Isopet) הם אוסף משלים בשם "איזופוס הקטן", שבהם גרסאות שונות למשלי איזופוס. 

==היסטוריה==
השימוש בשם "איזופט" נעשה לראשונה במאה ה-12 על ידי הסופרת הצרפתיה מארי דה פרנס, אשר נטען כי עיבדה 102 משלים שתרגמה מיצירותיו של אלפרד הגדול, אולם קיימת מחלוקת באשר לטענה זו, היות שאין תיעוד למקור באנגלית עתיקה.

המשלים מגיעים ממגוון רחב של מקורות, ובמרכזם תכונות של בעלי חיים, חרקים ובני אדם. הם נשענים על אוספי איזופוס של רומולוס ובבריוס (Babrius), אך נכתבים בווריאציה שונה. 

חלק מהסיפורים במשלי איזופט מופיעים בהם בפעם הראשונה וייחודם בכך שבמרביתם מופיעים בני אדם. חלק מהמשלים הם גרסה אחרת של סיפור מוכר, דוגמה לכך הוא משל "הכלב והשתקפותו", שבמרכזו כלב המגיע לנהר כשהוא אוחז בפיו עצם, כשהוא רואה בנהר את השתקפותו, הוא חושב שהוא מביט בכלב אחר עם עצם בפיו. מתוך כוונה לנסות ולקחת מהכלב האחר את העצם, הוא פותח את פיו, וכך מאבד בעצמו את העצם שהייתה אצלו. בסיפורו של איזופוס הכלב מחזיק בעצם, ובסיפורה של דה פרנס בגבינה.
 
==מוסר השכל==
מוסר ההשכל בסיפורים נלקח מההתנהגות של הדמויות, והוא משקף את החברה הפאודלית של זמנה של דה פרנס, ואת הדאגה לרווחת הפרט בחברה. דה פרנס מבקרת את אלה המנצלים את מעמדם וקשובה למצוקתם של המקופחים. מרבית ביקורתה מופנית כלפי אי השווין של מערכת המשפט.

==קישורים חיצוניים==
*[http://books.google.co.uk/books?id=6iHIlvyXpNQC&printsec=frontcover&dq=marie+de+france+fables&source=bl&ots=oTM1sFzcFO&sig=2lNSqdMNAoS5akoFS0LLOtH7IgE&hl=en&ei=U6UTTMyoBYqy0gTvtOWFCg&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=4&ved=0CCYQ6AEwAw#v=onepage&q&f=false הספר משלי מארי דה פרנס], באתר גוגל ספרים 
*[http://archive.org/stream/ysopetavionnetla00aeso#page/n3/mode/2up ספרי איזופט], באתר אוניברסיטת קליפורניה 
* 

קטגוריה:משלי איזופוס
קטגוריה:ספרות צרפתית
פגישה, חצי פגישה

המשוררת רחל בלובשטיין-סלע
"פגישה, חצי פגישה" הוא שירה של רחל המשוררת, אשר נכתב בתל אביב ב-13 באפריל 1925.

השיר נלמד בבתי הספר התיכונים במוסדות החינוך הממלכתי בישראל במסגרת תוכנית הלימודים בספרות, כחלק מלימודי החובה לבגרות.

== נושא השיר ==
נושא השיר הוא אהבה בין בני זוג, שזכרה העז מתעורר לאחר פגישה קצרה ביניהם. הדוברת הנשית בשיר, שהוא גם תיאור ביוגרפי של המשוררת, נכנעת לרגשות המתעוררים בעקבות הפגישה ואף מודה בכוחם המחיה עבורה.

יש הטוענים כי הפגישה המתוארת נערכה עם אהובה זלמן שזר (שהיה לנשיאה השלישי של ישראל, כעבור כארבעים שנה). השניים לא נפגשו שנים אחדות והפגישה ביניהם הייתה חטופה, כפי שתיארה רחל: "חצי פגישה, מבט אחד מהיר".

==מילות השיר==

== לחן וביצועים ==
השיר הולחן על ידי המלחין והזמר חנן יובל, והושר לראשונה על ידי יובל, דורית ראובני ודני כץ במופע "ערב שירי המשוררת רחל", בשנת 1974. כל השירים במופע היו מלחניו של יובל, והם, ובכללם שיר זה, תועדו על גבי אלבום שיריו, ששמו כשם המופע.

עם זאת, השיר זכה ללחן מוקדם יותר ומוכר פחות מזה של יובל. ב-1967 השיר הולחן על ידי דינה עמלי, חברת קיבוץ כפר סאלד. היא עצמה הייתה שותפה לביצועו כחברת "צוות הווי הדרכה" בשנת 1969, במסגרת התוכנית "מותר לחלום", בעיבודו של אמיתי נאמן. שנתיים לאחר מכן שרה את השיר, בלחנה של עמלי, "להקת כפר סאלד" (בעיבוד אלברט פיאמנטה), במסגרת פסטיבל "ניחוחי חציר". השיר בביצוע זה הופיע בתקליט ורשות השידור אף צילמה לו וידאו קליפ שהוקרן בערוץ הראשון.

השיר זכה לפרסום בעקבות לחנו של יובל. בעקבות זאת, הביטוי שטבעה בו המשוררת, "פגישה, חצי פגישה", נעשה מקובל בתרבות העברית הישראלית, לתיאור פגישה חטופה שהיא בעלת משמעות, אך קצרה או שיעדיה לא מוצו.

==לקריאה נוספת==
* רחל בלובשטיין, פגישה, חצי פגישה, שירת רחל, תל אביב: הוצאת דבר, תרצ"ה-1935, עמ' כב

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1925
קטגוריה:שירי חנן יובל
קטגוריה:שירי דורית ראובני
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רחל המשוררת
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי חנן יובל
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
טלי אברהמי

טלי אברהמי (נולדה בכ"ה בטבת תשכ"ט, 15 בינואר 1969) היא יוצרת, במאית ומפיקה חרדית -ישראלית, חסידת חב"ד. אברהמי, מורה לשעבר, עוסקת בהפקות תיאטרון וקולנוע המיועדות לציבור החרדי הנשי.

== ביוגרפיה ==
נולדה ברחובות והתחנכה במוסדות חב"ד. למדה בתיכון בית רבקה בכפר חב"ד ולאחר מכן במכללת בית רבקה שבכפר חב"ד תואר ראשון אקוויוולנטי בחינוך עם התמחות בתורה שבעל פה (1996-1995) ותואר שני אקוויוולנטי בהוראה בחינוך (2004-2002). אברהמי עסקה בהוראה כמחנכת במשך 17 שנים, עד לשנת 2004.

==עבודתה כבמאית==
ב-2004 פתחה את משרד ההפקות "הרוח החיה" המיועד לציבור החרדי, משרד העוסק בפיתוח סדנאות חינוכיות וחווייתיות, הפעלות לבתי ספר, מוסדות וארגונים. בד בבד, החלה אברהמי לעסוק בפיתוח הצגות והופעות קומדיה לנשים ולבנות. הופעותיה עוסקות בהעצמת והאדרת כוחה של האישה בבית היהודי ובגילוי ומימוש הפוטנציאל של כל אחת ואחת.

ההופעה הראשונה הייתה "הכח שבך", מופע שיצא בשנת 2005 וגרף הצלחה גדולה ברחבי הארץ. לאחריו הגיעו המופעים "החן שבך", "קולות", "כאן בונים", "שעשני כרצונו", "עד כאן", "חצי חצי", "נעבור את זה", "אמא בחופשה" "בלי לחץ", "הנותן לעייפה כח", "אגרוייסע קולולולו" "החיים טובים"." ויוצאת לחופשי"

בשנת 2010 נכנסה אברהמי לראשונה לתחום הקולנוע בהפקת הסרט שרה - אחת מול כולן שמדבר על שרה קצנלבוגן שארגנה את יציאת חסידי חב"ד מברית המועצות בשנים 1946–1947. בשנת 2011 ביימה את הסרט הגדר על גזרת הקנטוניסטים ותנועת ההשכלה היהודית. בפסח 2012 יצא הסרט מלאכיות בלבן, בסוכות תשע"ג (2012) יצא סרטה בומביי על מתקפת הטרור במומבאי . בפסח תשע"ד (2014) הסרט סניורה, העוסק בסיפורה של דונה גרציה נשיא. לאחר מכן יצא הסרט הריני מוחלת, ובמהלך 2017 יצא הסרט עלה קטן ובסוכות (2018) יצא הסרט לשם שינוי

בשנת 2012 נבחרה אברהמי להשתתף בפרויקט החממה ליוצרות קולנוע חרדיות הנקרא בשם "פתיחת מסך" מטעם קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. זהו הפרויקט הראשון מסוגו במגזר החרדי.

בשנת 2018 זכתה אברהמי בפרס שר החינוך ע"ש אורי אורבך - בקטגוריית קולנוע פורץ דרך בעל זהות יהודית.

== חיים אישיים ==
אברהמי נשואה לשמעון, מתגוררת בקריית גת ואם לתשעה ילדים.

==עבודותיה==
===הופעות קומדיה===
*הכח שבך, 2005.
*החן שבך, 2005.
*כוחן של נשים, יחד, 2006.
*קולות, 2007.
*קולות 2, 2008.
*שעשני כרצונו, 2010.
*חצי חצי, 2012.
*נעבור גם את זה, 2012.
*אמא בחופשה, 2012.
*שלום עליכם, 2014
*בלי לחץ, 2014.
*הנבחרת, 2016.
* מאושרת, 2016.
* הנבחרת 2, 2016.
* הנותן לעייפה כח, 2017.
*אגרוייסע קולולולו 2018
*יוצאת לחופשי 2022

===סרטים===
*שרה אחת מול כולם, 2005.
*הגדר, 2011.
*מלאכיות בלבן, 2012.
*בומביי, 2012.
*הריני מוחלת, 2013.
* סניורה, 2014.
* עלה קטן, 2016.
* לשם שינוי, 2018.

==קישורים חיצוניים==
* 

* שפרה ריפקין, [https://en.calameo.com/read/0016608029ee448d7616e עולה ופורח] - ביקורת סרט על הסרט 'עלה קטן' בעיתון בשבע, (הכתבה בעמ' 42).
* 
* 

קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:מפיקות ישראליות
קטגוריה:מפיקים ישראלים
קטגוריה:במאיות קולנוע חרדיות ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע חרדים ישראלים
קטגוריה:קריית גת: אישים
קטגוריה:יוצרי קולנוע חרדי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1969
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
קטגוריה:בוגרות מכללת בית רבקה
מעבר לים (שיר)

"מֵעֵבֶר לַיָּם" הוא שיר ילדים של המשורר חיים נחמן ביאליק. חובר כנראה בראשית שנות העשרים של המאה ה-20 ונשלח לפרסום בשנת תרפ"ד 1924.

מספר מנגינות חוברו לשיר, שנעשה אהוב ביישוב, על ידי אלמונים, גרשון אפרת, נחום נרדי, ניסן כהן מלמד, יקותיאל שור ואפרים בן-חיים.
השיר, שנכתב בנימה הומוריסטית ואגדתית, מספר על געגועים לארצות רחוקות "אִיֵּי הַזָּהָב", שבהן חיו בני אדם בעלי יכולות וסגולות מופלאות, הן במוסר: "עַם יָשָׁר וָתָם" והן בממדי גופם ובכמותם: "עֲנָקִים, עַם גָּדוֹל וָרָם", וסביבם בעלי חיים דמיוניים כציפורי גן עדן; וייחודן ואו מופתיותן שלכאורה של חברות אנושיות בעתות קדומות, כמו ביצירותיו האחרות של המשורר, כגון אגדת שלושה וארבעה" ו"אלוף בצלות ואלוף שום".

==מילות השיר==

==השיר המולחן==

בשנות השישים של המאה העשרים זכה השיר ללחן של מוני אמריליו בביצוע הזמר ליאור ייני.

השיר הולחן והוקלט ב-1967 לאלבום "שירים ופזמונות" - משירי הילדים שכתב חיים נחמן ביאליק.

כשני עשורים לאחר מכן הלחינה וביצעה את השיר הזמרת והיוצרת נתנאלה.

שני הלחנים זכו להצלחה ומושמעים עד היום.

==ייצוג השיר בבול ישראלי==
בחודש נובמבר 1984 הנפיק דואר ישראל סדרה בת שלושה בולים שהוקדשו לספרי ילדים. אחד הבולים הוקדש לשיר "מעבר לים" והוצג בו איור מאת נחום גוטמן. בשובל הבול צוטט הבית הראשון של השיר.

==לקריאה נוספת==
* יעקב מזור, מֵעֵבֶר לַיָּם, בתוך: הלילות בכנען, שירי ראשונים (1946-1882), סדרת אנתולוגיה של מסורות מוזיקה בישראל, (עורך: אדווין סרוסי), ירושלים: המרכז לחקר המוזיקה היהודית, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשנ"ט-1999, עמ' 23-22.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.yekum.org/2021/01/הענקים-שמעבר-לים-חיים-נחמן-ביאליק/ הענקים שמעבר לים – השיר “מעבר לים” של חיים נחמן ביאליק בעברית ובאנגלית], באתר יקום תרבות בעריכת ד"ר אלי אשד

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי שנות ה-1920
קטגוריה:יצירות משנת 1924
קטגוריה:שירי נתנאלה
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי חיים נחמן ביאליק
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נחום נרדי
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי מוני אמריליו
קטגוריה:שירי ילדים
אוניברסיטת איסלנד

אוניברסיטת איסלנד - הפקולטה למשפטים
אוניברסיטת איסלנד - הפקולטה לרפואה
אוניברסיטת איסלנד (באיסלנדית: Háskóli Íslands) אשר נמצאת בעיר הבירה רייקיאוויק שבאיסלנד, היא אוניברסיטת המחקר הציבורית הגדולה ביותר והעתיקה ביותר מכל מוסדות ההשכלה הגבוהה במדינה.
האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה ברשת אורורה (רשת אוניברסיטאות).

האוניברסיטה נוסדה בשנת 1911, ובמשך השנים היא גדלה מבית ספר לעובדי ציבור לאוניברסיטה שבה 14,000 סטודנטים הלומדים ב-25 פקולטות. נושאי הלימוד באוניברסיטה הם מדעי החברה, מדעי הרוח, רפואה, מדעי הטבע, הנדסה והדרכת מורים.

==היסטוריה==
האוניברסיטה נוסדה ב-17 ביוני 1911 על ידי הפרלמנט האיסלנדי "אלת'ינגי", במטרה לאחד שלושה מוסדות לימוד שונים של תאולוגיה, רפואה ומשפטים. במקור אוניברסיטת איסלנד לימדה רק את שלושת תחומי הלימוד האלה, בנוסף לפקולטה למדעי הרוח. בשנה הראשונה להקמתה, למדו באוניברסיטה 45 סטודנטים, והרקטור הראשון של האוניברסיטה היה ביורן מ. אולסן, פרופסור בפקולטה למדעי הרוח. במשך 29 שנותיה הראשונות שכנה אוניברסיטת איסלנד בבניין הפרלמנט האיסלנדי, במרכז רייקיאוויק.

==תחומי הלימוד באוניברסיטה== 
האוניברסיטה כוללת את בתי הספר והפקולטות הבאים:
* בית הספר למדעי החברה
* הפקולטה למנהל עסקים וכלכלה 
* הפקולטה למשפטים 
* הפקולטה למדעי החברה 
* הפקולטה לעבודה סוציאלית 
* הפקולטה למדע המדינה
* בית הספר למדעי הבריאות
* הפקולטה לרפואה 
* הפקולטה סיעוד 
* הפקולטה לאודונתולוגיה 
* הפקולטה לפרמקולוגיה
* הפקולטה למדעי המזון והתזונה
* הפקולטה לפסיכולוגיה
* בית הספר למדעי הרוח
* הפקולטה לתאולוגיה
* הפקולטה לספרות שפה ובלשנות
* הפקולטה למדעי התרבות האיסלנדית
* הפקולטה להיסטוריה ופילוסופיה
* בית הספר לחינוך
* הפקולטה למדעי הספורט, מחקרים פנאי וחינוך חברתי
* הפקולטה לחינוך מורים
* הפקולטה למדעי החינוך
* בית הספר להנדסה ומדעי הטבע
* הפקולטה להנדסת תעשייה, מכונות ומדעי המחשב
* הפקולטה למדעי כדור הארץ
* הפקולטה למדעי החיים ומדעי הסביבה
* הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים
* הפקולטה למדעים הפיזיקליים
* הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רייקיאוויק: מבנים
קטגוריה:איסלנד: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:אורורה (רשת אוניברסיטאות)
אבינעם בחור כארז

אֲבִינֹעַם<ref></ref> בָּחוּר כָּאֶרֶז הוא שיר אהבה שמחברו אינו ידוע. הולחן בלחן עממי רוסי. חובר בארץ ישראל המנדטורית בראשית שנות העשרים.

השיר מתאר יחסי חברות ואהבה, הנרקמים בין יליד מושבה אבינעם בנו של "מוכתר" המושבה, לבין רחל חלוצה וחברה בגדוד העבודה. שני הנאהבים באים מקבוצות שונות: רחל ממחנות החלוצים, רובם חסרי הון, שרובם השתייכו לתנועת העבודה, ולעומתה אבינעם היא בן הציבור "האזרחי" הוותיק והמבוסס יחסית, ובכללו האיכרים במושבות שהוקמו בתקופת העלייה הראשונה והשנייה. שני הצעירים מערערים באהבתם ובחברותם את המתיחות הקימת ואף העוינות שנוצרה בין שני המחנות, וזאת בשל תחרות על משאבי הון ושליטה ביישוב; ובכך "משרתת" אהבתם את החזון הציוני על אחדות לאומית ושיתוף פעולה בין מגזרים שונים, למען כינונה המאורגן של החברה היהודית הריבונית בארץ. 

השיר שנעשה אהוד מאוד ביישוב, זכה לגרסאות מקומיות רבות ולמספר ביצועים. המפורסם שבהם הוא ביצועם של הדודאים משנת 1986.

==מילות השיר==

==לקריאה נוספת==

* יעקב מזור, אֲבִינֹעַם, בָּחוּר כָּאֶרֶז, בתוך: הלילות בכנען, שירי ראשונים (1946-1882), סדרת אנתולוגיה של מסורות מוזיקה בישראל, (עורך: אדווין סרוסי), ירושלים: המרכז לחקר המוזיקה היהודית, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשנ"ט-1999, עמ' 23-22.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים בעברית
ויליבלד גורליט

ויליבלד גורליט (בגרמנית: Wilibald Gurlitt; 1 במרץ 1891 - 15 בדצמבר 1963) היה מוזיקולוג גרמני.

גורליט נולד בדרזדן בנו של האדריכל ומומחה לתולדות האמנות קורנליוס גורליט. הוא למד באוניברסיטת היידלברג ובאוניברסיטת לייפציג בשנים 1908 - 1914, בעיקר אצל הוגו ריימן וארנולד שרינג. בשנת 1914 קיבל את הדוקטורט בעבודת מחקר שהתמקדה בעיקר במיכאל פרטוריוס. בשנת 1919 התמנה למרצה בפרייבורג וב-1929 היה לפרופסור. בפרייבורג ייסד את המחלקה למוזיקולוגיה ואת הקולגיום מוזיקום, שהתכנס בקרלסרוהה ובהמבורג לביצועים פומביים גדולים של מוזיקה עתיקה מתקופת ימי הביניים.
גורליט נשאר בפרייבורג עד פרישתו בשנת 1958, על אף הצעות מאוניברסיטאות אחרות. המשטר הנאצי סיווג את גורליט כקושר יהודי והדיח אותו ממשרתו בשנת 1937. אחרי המלחמה הושבה לו משרתו. משנת 1946 כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת ברן ומשנת 1955-6 באוניברסיטת בזל. בשנת 1950 נבחר לחבר האקדמיה למדעים וספרות של מיינץ. בשנת 1953 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת לייפציג. כן מילא תפקידים באגודות ובמוסדות אקדמיים שונים. 

גורליט, מקדם תנועת העוגב (Orgelbewegung), החזיק במה שנקרא "עוגב פרטוריוס", שבנה בונה העוגבים האומן אוסקר ואלקר, בהתבסס על שרטוטים של פרטוריוס משנת 1619. העוגב נהרס בשנת 1944 בהפצצה, אבל חלק גדול שלו נבנה מחדש בידי ורנר ואלקר-מאייר באטריום של הבניין החדש של האוניברסיטה בשנת 1955.

גורליט ראה את המוזיקולוגיה בראש ובראשונה כתחום במדעי הרוח (Geisteswissenschaft) ונתן ביטוי למספר רב של נקודות מבט חדשות. מבחינתו, תולדות המוזיקה לא היו "רק עניין של התמחות אלא, כאשר מעמיקים בהן באופן פעיל, כוח רוחני בחיי המוזיקה של ההווה". תוצאות מובהקות לגישתו זו היו טיפוח ההשכלה המוזיקלית כמקצוע אקדמי לאחר מלחמת העולם השנייה ומעורבות פעילה בהקדמת בית הספר הגבוה למוזיקה בפרייבורג. 

ויליבלד גורליט הלך לעולמו בפרייבורג בשנת 1963.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקולוגים גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לייפציג
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1889
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1963
מתיאס דה פאז

מתיאס דה פאז (Matías de Paz; 1468–1519) היה כומר דומיניקני שכהן כפרופסור לתאולוגיה באוניברסיטת סלמנקה, ספרד, ובהמשך התמחה בתורת המשפטים. 

בעקבות העימותים בין הכס המלכותי הספרדי לאפיפיור, פנה פרננדו השני אל דה פאז כדי לקבל אישור סמכותי כי אישור האפיפיור אלכסנדר השישי משנת 1493, בו הוכרז כי איי הודו המערבית שייכים לממלכת ספרד, מעניקה לגיטימציה מספקת עבור השליטה של ספרד ביבשת החדשה. דה פאז ערך למלך מסמך ובו נכתב כי האפיפיור הוא נציג ישו עלי אדמות ולכן בידו הסמכות הריבונית על העולם. לפיכך, אישורו קביל כדי להעניק לכתר הספרדי את הבעלות על האיים. מחד, חיבורו שולל את בעלותם של האינדיאנים על האיים ומאידך, הוא שולל את זכותה של ספרד על שאר העולם שהתגלה ולא הוענק לספרד בשנת 1493. לכן פנה פרננדו השני אל המשפטן חואן לופס דה פלאסיוס רוביוס כדי שיחבר חיבור תאולוגי שיחזק את החזקה הריבונית של ספרד על אמריקה כולה, ללא צורך באישור האפיפיור. 

==לקריאה נוספת==
* אביהו זכאי, אירופה והעולם החדש: גילוי אמריקה וכיבושה על ידי מדינות אירופה במאות הט"ו-י"ז מקורות ותעודות / ערך, הוסיף הקדמות, מבואות והערות, בלוויית תמונות - אביהו זכאי ; תרגום המקורות: אהרן אמיר, ירושלים: אקדמון, תשנ"ד, 1993 עמ' 294-293.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.larramendi.es/i18n/consulta_aut/registro.cmd?control=POLI20090019515 מתיאס דה פאז], באתר larramendi.es 

קטגוריה:האימפריה הספרדית
קטגוריה:אמריקה הלטינית בתקופה הקולוניאלית
אנדריאה פוהריץ'

אנדריאה פוהריץ (Andrija Puharich; 19 בפברואר 1918 - 3 בינואר 1995) אשר שמו המקורי היה ד"ר הנרי ק. פוהריץ, היה רופא, סופר, פאראפסיכולוג וממציא אמריקאי.

פוהריץ נולד בעיר שיקגו שבאילינוי, ונפטר בעיר דובסון שבקרוליינה הצפונית בארצות הברית.

==תחילת דרכו==
בשנת 1947 סיים פוהריץ את לימודיו בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת נורת'ווסטרן, את ההתמחות ברפואה פנימית השלים ב"בית החולים פרמננטה" אשר בקליפורניה.

בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 היה פוהריץ קצין בצבא ארצות הברית, ובאותה תקופה הוא פעל לסירוגין עם מעבדות המחקר אדג'ווד ארסנל במחנה דטריק, תוך כדי שיתוף פעולה עם קצינים בכירים ובעלי תפקידים שונים, בעיקר מצד אנשי הפנטגון, ה-CIA, וכן המודיעין של הצי האמריקני.

==מחקריו==
פוהריץ היה ידוע כחוקר הפאראפסיכולוגי אשר הביא את אורי גלר לחקירה מדעית בארצות הברית, בנושאי היכולות השונות אשר נטענו על ידי גלר כעל טבעיות.

מבין הספרים הרבים שכתב פוהריץ, ניתן למצוא את הביוגרפיה התומכת של גלר בנושא העל טבעי, אותו חקר בעזרת יצחק בנטוב.

לפני מחקרו על אורי גלר, ביצע מחקר לטובת המדיום הברזילאי ז'ה אריגו. עם הזמן הוא פגש את המדיום ההולנדי פטר הורקוס, אותו הביא לארצות הברית להשתתף במחקרים מדעיים. כמו כן, הוא חקר את המדיום המקסיקני פצ'יטה.

==המצאותיו==
לפוהריץ היו יותר מ-50 פטנטים אשר הומצאו על ידיו, אך הידועים ביותר מהם היו הפטנטים המסייעים לשמיעה אצל אנשים אשר היו כבדי שמיעה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.puharich.nl/ אתר על אנדריאה פוהריץ'] 

קטגוריה:רופאים אמריקאים
קטגוריה:ממציאים אמריקאים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:פאראפסיכולוגיה
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת נורת'ווסטרן
קטגוריה:אמריקאים ממוצא קרואטי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
מיראת'

מיראת (בערבית: ميراث; בעברית: "מורשת") היא להקת אוריינטל מטאל מתוניסיה. הוקמה ב-2001 בשם "X-Tazy", ומשלבת מטאל מתקדם יחד עם מוזיקה מזרחית אותנטית. מיראת' מבצעת טקסטים באנגלית ובערבית במקביל.

== ביוגרפיה ==
הלהקה הוקמה על ידי הגיטריסט מאלק בן ערביה, שהיה אז בן 13 בלבד. מיראת' החלה את דרכה כלהקת צעירים שביצעה בעיקר גרסאות כיסוי לשירים של להקות שונות.
בשנים שלאחר מכן הלהקה גיבשה את סגנונה כמטאל מתקדם (פרוגרסיב מטאל), בשילוב סולמות, מנגינות ושאר אלמנטים מזרחיים בהשפעת התרבות התוניסאית. הלהקה מגדירה סגנון זה כ"אוריינטל מטאל".

האלבום הראשון של הלהקה, Hope, יצא בספטמבר 2007, והאלבום השני Desert Call יצא בינואר 2010.
מיראת' צילמה את קליפ הווידאו הראשון שלה לשיר "Merciless Times" מהאלבום השלישי, Tales Of The Sands, שיצא בספטמבר 2011.

לאורך השנים החל הלהקה להופיע בפסטיבלים נחשבים של מטאל מתקדם.
בנובמבר 2011 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באירופה עם להקת המטאל הישראלית אורפנד לנד ועם שתי להקות אוריינטל מטאל נוספות מצרפת ומאלג'יריה. בפברואר 2012 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עם טאריה טורונן.

==חברי ההרכב==

;חברים נוכחיים
* מאלק בן ערביה - גיטרה <small>(2001–היום)</small>
* זאהר זורגטי - שירה <small>(2007–היום)</small>
* אניס ג'ויני - גיטרה בס <small>(2006–היום)</small>
* מורגן ברת'ט - תופים <small>(2011–היום)</small>

;חברים לשעבר
* ואליד איסווי - גיטרה <small>(2001–2003)</small>
* פהמי צ'קרון - תופים <small>(2001–2004)</small>
* אליס בוחוחה - קלידים, שירה <small>(2003–2022)</small>
* סאיף אוחיבי - תופים <small>(2004–2011)</small>
* זאהר חמודיה - גיטרה בס <small>(2001–2004)</small>
* טארק אידואני - שירה <small>(2001–2003)</small>
* פיווי דספראי - תופים <small>(2011)</small>

== דיסקוגרפיה ==

;אלבומים
* Hope 2007
* Desert Call 2010
* Tales Of The Sands 2011
* Legacy 2016
* Shehili 2019
;מיני-אלבומים ודמואים
* Double Face 2005 (דמו - יצא רק בתוניסיה)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.lebmetal.com/2010/10/interview-with-myraths-malek-ben-arabia/ ריאיון עם מייסד הלהקה מאלק בן ערביה] 
* [https://web.archive.org/web/20120505044413/http://www.ovmetal.com/item/7315 Myrath – Tales Of The Sands], ביקורת על האלבום השלישי, באתר Ov Metal

קטגוריה:להקות פרוגרסיב מטאל
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2001