פיליפ פרנץ'

פיליפ נוויל פרנץ (אנגלית: Philip Neville French; 28 באוגוסט 1933 – 27 באוקטובר 2015) היה מבקר קולנוע ומפיק רדיו אנגלי. פרנץ' החל את הקריירה שלו כעיתונאי בסוף שנות החמישים, ובהמשך היה למפיק ברדיו BBC. לאחר מכן החל לכתוב ביקורות קולנוע. הוא החל לכתוב עבור "האובזרבר" בשנת 1963 והמשיך לכתוב שם ביקורות באופן קבוע עד פרישתו בשנת 2013.<ref name="GuardObit"></ref>

פרנץ' נבחר לקצין מסדר האימפריה הבריטית בדצמבר 2012. עם מותו קרא לו מחליפו של פרנץ' ב"אובזרבר" מארק קרמוד "השראה לדור שלם של מבקרי קולנוע".<ref name="GuardObit"/>

== ביוגרפיה ==
פרנץ' נולד בליברפול בשנת 1933 כבנו של סוכן ביטוח. הוא למד באקסיטר קולג' של אוניברסיטת אוקספורד, למד משפטים. הוא למד לתואר שני בעיתונאות באוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון ,<ref>Philip French, [https://www.theguardian.com/theobserver/2007/jun/24/features.review27 "We saw the light, but too late for some"], The Observer, 24 June 2007.</ref> באמצעות מלגה.

פרנץ' החל בקריירה העיתונאית שלו ככתב ב"בריסטול איוונינג פוסט" בשנת 1957. הוא היה מבקר תיאטרון עבור "ניו סטייטסמן" בין 1967 ל-1968 וסגנו של מבקר הקולנוע של "הטיימס", דייוויד רובינסון , במשך כמה שנים. פרנץ' החל לכתוב בעיתון "האובזרבר" בשנת 1963, והיה מבקר הקולנוע שלו משנת 1978.<ref>Philip French, [https://www.theguardian.com/film/2012/dec/29/philip-french-obe-film-critic "Philip French OBE, Observer writer of 50 years and film critic extraordinaire"], The Observer, 29 December 2012.</ref> הוא כתב גם עבור "Sight and Sound". לפרנץ' הייתה חיבה למשחקי מילים, שנבעו מהתמודדותו עם גמגום.<ref name="telegraph"></ref><ref name="Stammer"></ref>

בין ספריו "The Moguls Movie: An Informal History of the Tycoons Hollywood" משנת 1969 ו-"Westerns", שהפיע בגרסה מחודשת בשנת 2005. הוא גם כתב את הספר "Cult Movies" בשנת 1999 יחד עם קארל פרנץ', אחד מבניו.

בין 1959 ל-1990, כאשר פרש לפנסיה מוקדמת, היה פרנץ' מפיק ברדיו BBC. תחילה היה מפיק בשירות הצפון אמריקאי של הרדיו, אך עיקר הקריירה שלו ב-BBC הייתה ברדיו הבריטי המקומי. הוא היה מפיק שיחות ב-BBC בשנים 1961–1967, ואחר כך מפיק בכיר בתאגיד משנת 1968. בשנות השישים הוא הפיק את "The Critics" ברשת BBC Home Service ובשנים 1974 עד 1990 הפיק את התוכנית שירשה את הקודמת, "Critics' Forum", ברדיו BBC 3. למינויו כמבקר הקולנוע של "האובזרבר" התנגד מנהל רדיו 3, סטיבן הרסט , שחש שפרנץ' לא יצליח להיות מפיק חסר פניות תוך שהוא עובד גם כמבקר קולנוע רגיל. התנגדות זו נדחתה על ידי הממונה על הרסט, הווארד ניובי .

פרנץ' זכה בתואר "מבקר השנה" בפרסי העיתונות הבריטיים בשנת 2009.<ref name="gazetteroll">[https://web.archive.org/web/20110616181807/http://www.pressgazette.co.uk/hybrid.asp?typeCode=99&navcode=92 British Press Awards], באתר Press Gazette (גרסת ארכיון באתר ארכיון האינטרנט)</ref> הוא מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) ב-2013 בשל השפעתו בתחום הקולנוע. פרנץ' היה ידוע בזיכרונו יוצא הדופן. מבקר הקולנוע של "הגרדיאן" מייקל בילינגטון מונה לקצין באותו זמן כמו פרנץ'. בילינגטון נזכר: "סיימתי שיחת טלפון עמו בביטוי, "נתראה בארמון". במהירות רבה, הוא ענה, "כמו שאמר דירק בוגרד לביל קר בסרט "Appointment in London" בשנת 1953".<ref></ref>

באוגוסט 2013 פרש מתפקידו כמבקר הקולנוע של "האובזרבר", ביום הולדתו ה-80.<ref>Vanessa Thorpe, [https://www.theguardian.com/film/2013/may/04/philip-french-observer-film "That's a wrap: Philip French, Observer film critic, steps down after 50 years"], The Observer, 5 May 2013.</ref>

פרנץ' היה עמית כבוד של בית הספר לקולנוע של לונדון .

== חיים אישיים ==
לפרנץ' ולאשתו השוודית קרסטי מולין, נולדו שלושה בנים.<ref name="GuardObit"/> בנם הבכור, שון פרנץ', מחבר עם אשתו מותחנים בשם ניקי פרנץ' ,<ref></ref> ובנו הצעיר, קארל, הוא עורך וסופר.<ref></ref>

== מותו ==
לאחר שנים של בריאות לקויה,<ref></ref> מת פרנץ' מהתקף לב ב-27 באוקטובר 2015, בן 82.<ref name="GuardObit"/>

לאחר מותו, אמר עורך "האובזרבר" ג'ון מלהולנד כי פרנץ' היה "דמות ענקית" בהיסטוריה של העיתון ו"חלק מהנשמה שלו ב-50 השנים האחרונות", והוסיף: <blockquote> הוא היה מבקר מבריק, שדורות של אוהבי קולנוע ומפיקי קולנוע כאחד כיבדו את בקיאותו ואת שיקול דעתו. היה גם תענוג לעבוד לצדו. הוא היה תמיד חם ונדיב לעמיתים ולאלפי הקוראים שבהם נתקל. הוא נערץ כאחד המבקרים הנבונים ביותר בדורו, שאהבתו לקולנוע זרחה דרך כתיבתו הבורקת ושובת הלב. הוא יחסר לו מאוד, אך ייזכר בחיבה ובכבוד על ידי המון המעריצים שלו.<ref name="Guardian Obituary"></ref> </blockquote> בנו של פרנץ', שון, אמר "אם הקוראים הרגישו שהם מכירים אותו, זה משום שהוא הכניס את אישיותו לכתיבה. הוא היה אדם מצחיק מאוד, עם מבט קומי מעט קודר על העולם ועם האובססיה הזו למשחקי מילים".<ref name="Guardian Obituary"/> ב"דיילי טלגרף" נאמר כי פרנץ' היה "זקן מבקרי הקולנוע האנגלים", ומספר הסרטים שבהם צפה הוערך ב-14,000 סרטים.<ref name="telegraph"/>

== ספריו ==

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20080804010333/http://www.bafta.org/learning/webcasts/in-celebration-of-philip-french,444,BA.html In Celebration of Philip French], שידור של באפט"א, פסטיבל ברייטון, 21 באפריל 2008
* [https://www.theguardian.com/profile/philipfrench פיליפ פרנץ'] באתר "האובזרבר"

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מבקרי קולנוע
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2015