OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קינג אייר

קינג אייר (King Air; מאנגלית: מלך האוויר) הוא שם למשפחת מטוסים לשימוש אזרחי בעלי שני מנועי טורבו-פרופ, המיוצרים על ידי חברת ביצ'קראפט (כיום חטיבת ביצ'קראפט של חברת ריית'יאון). הקינג אייר מיוצר ברציפות החל מ-1964. זוהי תקופת הייצור הארוכה ביותר של מטוס טורבו-פרופ אזרחי כלשהו.

נכון ל-2006, כוללת משפחת הקינג אייר שלושה דגמים: C90GT – הקטן בעל זנב רגיל; B200 – הבינוני בעל זנב T, וה-350 הגדול בעל זנב T. היסטורית, משפחת הקינג אייר כללה מספר דגמים המתחלקים לארבע משפחות, סדרת דגם 90, סדרת דגם 100, סדרת דגם 200 וסדרת דגם 300. בנוסף, שתי סדרות מטוסים אחרות, הביצ'קראפט דגם 99 והביצ'קראפט 1900, נגזרו ממשפחת הקינג אייר. למעלה מ-6,000 מטוסים ממשפחת קינג אייר יוצרו עד כה. נכון ל-2006, נע מחירו של מטוס ממשפחת הקינג אייר בין 3 ל-7 מיליון דולר אמריקני, בתלות בדגם ובתוספים.

דגמים של הקינג אייר נמצאים בשימוש אזרחי וצבאי ב-94 מדינות.

בתאריך שלישי לספטמבר 2022 המריא קורי פטרסון בקינג אייר C90 נושא רישום N342ER משדה Tupelo Regional Airport במדינת מיסיסיפי, ארצות הברית ללא רשות ואיים להתרסק על סניף וולמארט בעיר.

== שירות בחיל האוויר הישראלי ==
מטוס קינג אייר 200 בשימווש אזרחי
חיל האוויר הישראלי מפעיל את מטוסי הסופר קינג אייר B200 מאז 1984. דגמים מודרניים יותר של המטוס נקלטו במשך השנים. המטוסים, המכונים "צופית" ו"קוקיה" בהתאם לתצורתם, משמשים למגוון משימות סיור ואיסוף מודיעין.

דגם הקוקיה הוא מטוס צבאי ברחבי העולם למטרת איסוף מודיעין ונקרא: Beechcraft RC-12D. מטוס הקוקיה היווה את האב-טיפוס למטוס המנהלים – צופית Beechcraft KingAir B200, ולכן הדמיון הרב בין מטוסי ה"צופית" וה"קוקיה".

קליפארט קוקיה מספר 980

== מאפיינים (קינג אייר B200) ==
תרשים של קינג אייר B200

=== מאפיינים כלליים ===
* צוות: 1-2
* קיבולת: 13 נוסעים
* אורך: 43 רגל 9 אינץ' (13.34 מטר)
* מוטת כנפיים: 54 רגל 6 אינץ' (16.61 מטר)
* גובה: 15 רגל 0 אינץ' (4.57 מטר)
* שטח כנף: 303 רגל² (28.2 מטר²)
* משקל ריק: 7,755 ליברות (3,520 ק"ג)
* משקל המראה מרבי: 12,500 ליברות (5,670 ק"ג)
* הנעה: 2 מנועי טורבו-פרופ מדגם פראט אנד ויטני קנדה PT6A-42, בעלי 635 kW כל-אחד

=== ביצועים ===
* מהירות מרבית: (259 קשר, 480 קמ"ש) בגובה 15,000 רגל (4,600 מטר)
* טווח: 2,075 מיל (1,800 מיל ימי, 3,338 ק"מ) עם מכלי דלק מלאים ורזרבה ל־45 דקות טיסה
* סייג רום: 32,800 רגל (10,700 מטר)
* קצב טיפוס: 2,450 רגל/דקה (12.5 מטר/שנייה)

== קישורים חיצוניים ==

* .
* .

קטגוריה:מטוסי תובלה אמריקאיים
קטגוריה:מטוסי סיור ובקרה של חיל האוויר הישראלי

==הערות שוליים ==
שקרן שקרן

שקרן שקרן (באנגלית: Liar Liar) הוא סרט קולנוע קומי אמריקאי, בכיכובו של ג'ים קארי שהופץ על ידי אולפני יוניברסל.

==עלילת הסרט==
עורך דין בשם פלטשר ריד (ג'ים קארי) משקר לכולם – לבוסים שלו, לשופטים בבית המשפט, לאשתו לשעבר (מאורה טיירני) ולבנו (ג'סטין קופר). יום אחד ריד משקר לבנו ואומר לו שיבוא למסיבת יום ההולדת שלו, אך למעשה נשאר במשרד כששותפה בכירה במשרד מפתה אותו לשכב איתה תמורת קידום (אמנדה דונוהו). ביום ההולדת שלו בנו מביע משאלה שאביו לא יוכל לשקר למשך יום שלם – משאלה שמתגשמת. ריד מתעורר ומגלה שאינו יכול לשקר יותר, ועקב כך לא יכול לתפקד יותר כעורך דין. הוא מגלה שבנו הוא הגורם לדבר, ומבקש ממנו לבטל את המשאלה, אך בנו מסרב. בהמשך, ככל שריד אומר יותר את האמת, הוא מבין כמה היא חשובה, ושיש בעיות מסוימות שאפשר לפתור רק בעזרת האמת.

ריד הופך מאדם גאוותן שמרוכז בעצמו לאדם בעל חוש צדק מפותח שדואג לזולת, ומנסה לתקן את הדברים הרעים שעשה בעברו. למשל, ריד מנסה לשכנע לקוחה של המשרד (ג'ניפר טילי) לאפשר לבעלה לשעבר לבקר את ילדיו. שיא העלילה הוא כשמשפחתו של ריד עוזבת במטוס לגור עם החבר של אשתו לשעבר (קארי אלווס), והוא רודף אחריהם ומצליח לעצור אותם, ומספר להם שהוא לא רוצה להיות מרוחק מהם. דבריו הכנים, שנאמרים לאחר היום בו לא יכל לשקר, משכנעים את משפחתו להישאר קרוב אליו, ובני הזוג לבסוף חוזרים אחד אל השני.

== שחקנים ==
*ג'ים קארי – פלטשר ריד
*מאורה טיירני – אודרי ריד, גרושתו של פלטשר
*ג'סטין קופר – מקס ריד, בנם של פלטשר ואודרי
*אמנדה דונוהו – מירנדה, שותפה במשרד
*קרי אלווס – ג'רי, בן הזוג של אודרי
*אן האני – גרטה, המזכירה של פלטשר
*ג'ניפר טילי – סמנתה קול, לקוחה של המשרד
*ג'ייסון ברנרד – השופט מרשל סטיבנס
*סווזי קורץ – דנה אפלטון, פרקליטתו של ריצ'רד קול
*ג'ארד פול – זיט בוי 

==פרסים והכנסות==
"שקרן שקרן" זכה בפרס בחירת הקהל לסרט הקומדיה הטוב ביותר ובפרס MTV על ההופעה הקומית הטובה ביותר, שהוענק לג'ים קארי. הסרט הכניס בקופות ברחבי העולם 302.7 מיליון דולר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1997
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטים על גירושים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים משנת 1997
דו-וופ

דו-וופ (באנגלית: Doo-wop) הוא סגנון מוזיקלי ווקאלי בז'אנר הרית'ם אנד בלוז שהיה פופולרי מאמצע שנות החמישים עד לתחילת שנות השישים בארצות הברית. מקור שמו של סגנון מוזיקלי זה הוא בצמד ההברות חסר המשמעות "דו-וופ" שהיה שגור בשירים קיצביים מאותה התקופה. שוחרי רית'ם אנד בלוז רבים נמנעים משימוש במונח ומעדיפים להשתמש במונח "הרמוניה ווקלית קבוצתית". הז'אנר הפך לפופולרי מאוד ב-1953 ולהקות ששמן נקשר עם המונח (ושרובן בחרו לכנות עצמן בשמות של ציפורים) כוללות את הרייבנס, הקרואוס, הפינגווינס, הסוואלואוס (הסנוניות), הקרדינלס (סוג של ציפורי שיר), הרובינס, הספאניילס, המונגלואוס והפלמינגוס.

==ראו גם==
*א-קפלה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:מוזיקה שחורה
אלנה וקרסקו

אלנה וקרסקו (ברומנית: Elena Văcărescu; בצרפתית: Hélène Vacaresco; 21 בספטמבר 1864 – 17 בפברואר 1947) הייתה סופרת, מחזאית, משוררת, מתרגמת ודיפלומטית רומנייה. כתבה בשפות צרפתית ורומנית. אלנה וקרסקו כיהנה כנציגת רומניה בחבר הלאומים ובשנת 1925 נבחרה לחברה באקדמיה הרומנית.

== קורות חייה ==
אלנה וקרסקו נולדה ב-21 בספטמבר 1864 ברומניה. היא הייתה בת למשפחת בויארים רומנים, משפחה אשר לה מספר אינטלקטואלים בולטים. אביה, יואן וקרסקו, היה דיפלומט רומני והשתתפותו במלחמת העצמאות של רומניה אף השתקפה בכתביה. וקרסקו הייתה לבת טיפוחים ובת בית של המלכה הסופרת אליסאבטה. בתקופת שהותה בקרבת המלכה, התוודעה ליורש העצר של המלוכה הרומנית פרדיננד. פרדיננד היה בן אחיו של המלך שאומץ על ידו, כיוון שלזוג המלכותי לא היו ילדים חיים. בין השניים התפתחו קשרי אהבה, בעידוד המלכה ופרדיננד הודיע על רצונו לשאת את וקרסקו לאשה, הודעה שיצרה משבר מדיני. על פי החוזה שקבע את עצמאות רומניה ואת השלטון המלכותי, המלך ורעייתו חייבים להיות משושלות לא רומניות וזאת כדי שלא יהיו מעורבים בתככים פנימיים של קבוצות מקומיות. המלך קרול הגלה את וקרסקו תחילה לאיטליה ולאחר מכן לפריז לכל ימי חייה, את אשתו, המלכה אליסאבטה, הגלה לעיר הולדתה לשנתיים ופרדיננד, יורש העצר, נשלח לשוטט בעולם ולמצוא לו כלה זרה בעלת ייחוס.

וקרסקו פיתחה בצרפת קריירה ספרותית נכבדה וזכתה פעמיים לפרסים של האקדמיה הצרפתית. בשנת 1925 נבחרה לאקדמיה הרומנית. כעבור שנתיים העניק לה שר החוץ הצרפתי, אריסטיד בריאן, את אות לגיון הכבוד. 

בנוסף ליצירתה הספרותית עסקה וקרסקו גם בתרגום ממיטב היוצרים הרומנים לצרפתית ותרגמה, בין היתר, יצירות של מיכאי אמינסקו, אוקטביאן גוגה וג'ורג'ה טופרצ'אנו. היא ייסדה את פרס פמינה וקרסקו לביקורות. 

בשנת 1947, לאחר מלחמת העולם השנייה, הייתה חלק ממשלחת רומניה לשיחות השלום. ב-17 בפברואר 1947 נפטרה ונקברה בחלקת הקבר המשפחתית בבוקרשט.

== מיצירותיה ==
=== שירה ===
* Chants d'Aurore (שירי השחר) (1886)
* L'âme sereine (בלב זך) (1896)
* Lueurs et Flammes (ניצוצות ולהבות) (1903)
* Le Jardin passioné (גן התשוקה) (1908)
* La Dormeuse éveillée (לחלום בעיניים פקוחות) (1914)

=== עיבודים פולקלוריסטים ===
* Le Rhapsode de la Dâmboviţa (הרפסודיה של דמבוביצה) (1889)
* Nuits d'Orient (לילות אוריאנטליים) (1907)
* Dans l'or du soir (בערב מופז) (1927)

=== רומאנים ===
* Amor vincit (האהבה מנצחת) (1908)
* Le Sortilége (הכישוף) (1911)

=== זכרונות ===
* Memorial sur le mode mineur (זכרונות מינוריים) (1946)
* Le Roman de ma vie (הרומן של חיי)

=== מחזות ===
* Stana (סטאנה) (1904)
* Pe urma dragostei (בעקבות האהבה)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:מחזאים רומנים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:חברי האקדמיה הרומנית
קטגוריה:משוררות רומניות
קטגוריה:מהגרים מרומניה לצרפת
קטגוריה:מהגרות לצרפת
קטגוריה:פילגשות מלכותיות
קטגוריה:משוררות צרפתיות
קטגוריה:סופרות צרפתיות
קטגוריה:סופרות רומניות
קטגוריה:ילידות 1868
קטגוריה:נפטרות ב-1947
תומאזו אנטוניו ויטאלי

תומאזו אנטוניו ויטאלי (באיטלקית: Tomaso Antonio Vitali; 7 במרץ 1663 - 9 במאי 1745), היה מלחין וכנר איטלקי.

==ביוגרפיה==
אביו, ג'ובאני בטיסטה ויטאלי, (1644–1692) היה גם הוא מלחין וכנר מפורסם והוא לימד את בנו נגינה בכינור וייעד אותו לעסוק באותו המקצוע.

בשנת 1674 עבר עם אביו לעיר מודנה שם הועסק בתזמורת חצר האצולה אסטה תחילה כנגן ואחר כך כמנהל התזמורת ומורה לכינור עד 1742.

==יצירותיו ==
ויטאלי חיבר בעיקר יצירות קאמריות לכינור-טריו סונאטות וסונאטות לכינור. הוא ידוע ומפורסם עד היום רק בזכות יצירה אחת - השאקון לכינור סולו בסול מינור. זהו קטע שכנרים רבים מנגנים כהדרן. יאשה חפץ ניגן אותו בשנת 1917 בקונצרט הבכורה שלו באולם קרנגי.

השאקון התפרסם לראשונה על ידי המלחין והכנר פרדיננד דוד (1810–1873) שפרסם בשנת 1867 ספר ללימוד נגינה בכינור ובו עיבודים של יצירות של מלחינים שונים ובתוכם השאקון של ויטאלי.
מוזיקולוגים רבים סבורים שהשאקון נכתב על ידי פרדיננד דוד עצמו ולא על ידי ויטאלי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כנרים איטלקים
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1663
קטגוריה:נפטרים ב-1745
טוביה דובלרו

טוביה דובלרו (20 בנובמבר 1967 – 4 בפברואר 2016) היה שחקן ישראלי ששיחק בעיקר בסרטים בשנות ה-80.

==ביוגרפיה==
בגיל 13, שיחק דובלרו בתפקיד אורח בסרט "סיפור אינטימי" שביים נדב לויתן וכתב לצד דליה מבורך.

סרטו הראשון המשמעותי הוא "הפנימייה" משנת 1983 בבימויו של יעוד לבנון. בסרט גילם נער מתבגר המנסה לקנות את מעמדו בין חבריו המקובלים. בסרט "הפנימיה" דובלרו הוא המספר והסרט מוצג דרך עיניו.

סרטו השני היה "הדודה מארגנטינה" משנת 1984 בבימויו של ג'ורג' עובדיה, סרט בורקס ישראלי ששילב קטעי ארוטיקה ופורנו רך. דובלרו גילם בסרט את הטבח הביתי.

סרטו השלישי והאחרון היה "חסמבה ושודדי הסוסים", על פי ספרו של יגאל מוסינזון, שגם כתב את התסריט ובבימוי של הלל דמרון. בסרט מגלם דובלרו את אהוד השמן.

לאחר סרטים אלה כמעט ולא עסק במשחק, אך בשנות האלפיים השתתף בפרסומות ובסדרות הטלוויזיה "זינזאנה", "אשליות" ו"שלווה" של הבמאי חיים בוזגלו.

באפריל 2012 נעצר יחד עם בנו על ידי המשטרה בחשד לייבוא של כמעט טונה סמים והפצתם בפיצוציות בתל אביב.

נפטר ב-4 בפברואר 2016.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקנים ילדים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1967
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
פיל טיילור

פיל טיילור (באנגלית: Philip Henry Taylor; 18 בספטמבר 1917 - 1 בדצמבר 2012) היה כדורגלן ומאמן כדורגל אנגלי.

==קריירת משחק==
טיילור נולד בבריסטול והחל את קריירת המשחק שלו בקבוצה המקומית של עיר הולדתו, בריסטול רוברס, עד שבמרץ 1936 חתם בליברפול, בעבור 5,000 ליש"ט ובעבור השחקן טד הארת'היל שעבר לבריסטול. את הופעת הבכורה שלו ערך טיילור ב-28 במרץ במשחק ליגה מול דרבי קאונטי שהסתיים בשוויון 2-2, בו כבש טיילור את שער השוויון המאוחר. טיילור הצטרף לליברפול כחלוץ מרכזי צעיר עם פוטנציאל רב, אך תחת שרביטו של ג'ורג' קיי הוסב תפקידו לבלם, תפקיד בו התפתח טיילור לשחקן הגנה מסוגנן ושלו.

טיילור היה חלק מהקבוצה זוכת האליפות של עונת 1946/1947, כאשר הופיע ב-35 משחקים, בהם כבש שער אחד. טיילור ערך 3 הופעות במדי נבחרת אנגליה, את הופעת הבכורה ערך ב-18 באוקטובר 1947 במשחק במסגרת אליפות הבית הבריטית בו ניצחה אנגליה 0–3 את ויילס.

בעונת 1949/1950 קיבל טיילור את תפקיד הקפטן והוליך את הקבוצה לגמר גביע ההתאחדות בו הפסידו האדומים לארסנל 0-2. בסך הכול שיחק טיילור 345 משחקים במדי ליברפול והבקיע 34 שערים. כאשר פרש בשנת 1954 הצטרף טיילור לצוות המאמנים באנפילד.

==קריירת אימון==
טיילור התמנה למאמן ליברפול ב-1956 כאשר המאמן דון ולש פוטר לאחר שלא הצליח להחזיר את המועדון לליגה הבכירה. טיילור לקח את המושכות והיה נחוש להחזיר את ליברפול למקום אליו היא שייכת והחתים מיידית את אלן אקורט, טומי יאנגר ומי שעתיד היה להיות בורג מרכזי בליברפול במשך למעלה מארבעים שנה - רוני מוראן.

עם זאת, לא הצליח טיילור להשיג את המטרה שהציב לעצמו, ולאחר התחלה פושרת לעונת 1959/1960 הוא התפטר באומרו ש"המאמץ הכרוך בלנסות לעלות ליגה התברר כיותר מדי". טיילור אמר לעיתון הליברפול אקו על החלטתו הקשה - "לא משנה כמה גדולה הייתה האכזבה של המנהלים מכשלוננו לעלות בחזרה לליגה הבכירה, היא לא הייתה גדולה מאכזבתי שלי. הפכתי זאת למטרה שלי. כיוונתי את לבי לכך ושאפתי לכך עם כל האנרגיה שיכולתי לאגור. שאיפתי לא הספיקה ועכשיו הגיע הזמן להעביר את התפקיד למישהו אחר ולראות אם הוא יצליח במידה רבה יותר." כך אכן היה, כאשר למחליפו בתפקיד של טיילור מונה ביל שאנקלי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.liverpoolfc.tv/team/past_players/managers/taylor/ פרופיל מאמן] באתר הרשמי של ליברפול
* [http://www.lfchistory.net/player_profile.asp?player_id=865 פרופיל שחקן] באתר אוהדים
* [http://www.lfchistory.net/managers_profile.asp?manager_id=8 פרופיל מאמן] באתר אוהדים

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני בריסטול רוברס
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:בריסטול: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני ליברפול
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2012
רוני מוראן

רוני מוראן (באנגלית: Ronnie Moran; 28 בפברואר 1934 – 22 במרץ 2017) היה קפטן ומאמן ליברפול, אשר שימש פעמיים כמאמן זמני (לאחר עזיבתם של קני דלגליש וגריים סונס בהתאמה). מוראן היה העובד בעל הוותק הרב ביותר במועדון כאשר פרש ב-1998.

==קריירת משחק==
מוראן נולד בקרוסבי, הסמוכה לליברפול, והחל את קריירת המשחק שלו בליברפול כחשמלאי מתמחה ושיחק בקבוצת דרג ג' של המועדון. תפקידו המקורי היה מגן שמאלי והוא חתם על חוזה מקצועני תחת המאמן דון ולש בינואר 1952 וערך את הופעת הבכורה שלו ב-22 בנובמבר 1952 בהפסד 2-3 לדרבי קאונטי, כאשר היה בן 18 בלבד.

מוראן ביסס את מקומו בהרכב בעונת 1955/1956. בתקופה זו דעכו האדומים בליגת המשנה באנגליה, אך מוראן הוכיח את כישוריו כמגן עקשן שכמעט ולא נכנע לשחקני כנף במהירות וכן היה מומחה לפנדלים. מוראן הראה את התמדתו הרבה כאשר החמיץ שישה משחקים בלבד בין 1955 ל-1959.

לקראת סוף [שנות ה-50 קיבל מוראן את תפקיד הקפטן של ליברפול. ב-1961/1962, לאחר תקופה ממושכת מחוץ להרכב, שותף מוראן ב-16 משחקים כאשר האדומים הצליחו לחזור לליגה הבכירה וכעבור שנתיים היה חלק מהרכב הקבוצה שזכתה באליפות הליגה, כשהחמיץ שבעה משחקים בלבד לאורך כל העונה.

מוראן החל לסבול מפציעות ואיבד את מקומו בהרכב לגרי בירן בניצחון בגמר גביע ההתאחדות של 1965 על לידס יונייטד. עם זאת, מוראן כן שותף בניצחון המפורסם באצטדיון אנפילד על אינטר מילאנו שלושה ימים לאחר מכן, לפני ששיחק במשחקו האחרון במדי ההרכב הראשון באצטדיון סן סירו, אז הפסידה ליברפול לאינטר והודחה בחצי גמר גביע האלופות.

==קריירת אימון==
ב-1966 מוראן הוזמן על ידי ביל שאנקלי להצטרף לצוות האימון, אף על פי שהמשיך לשחק בקבוצת המילואים של ג'ו פייגן במשך שנתיים נוספות. מוראן פרש באופן רשמי ממשחק פעיל בעונת 1968/1969 והצטרף לצוות האימון במשרה מלאה. ב-1971 הפך מוראן למאמן קבוצת המילואים של המועדון וב-1972/1973 הדריך אותה לאליפות הליגה המרכזית.

למוראן, שנודע בכינויו "באגסי", היה תפקיד משמעותי בסיפור הצלחתה של ליברפול בשנות ה-70 וה-80, עם הידע הרחב שלו ויכולתו להוציא את המיטב מהשחקנים. בתקופת השיא של המועדון שימש מוראן כעוזרם הנאמן של ביל שאנקלי, בוב פייזלי, ג'ו פייגן וקני דלגליש, ולאחר מכן גריים סונס ורוי אוונס. מוראן מעולם לא חיפש את אור הזרקורים ולא הציב את עצמו לפני חבריו או המועדון. הוא הפך לדמות מפורסמת על ספסל הקבוצה בשל קולו החזק שנשמע עד יציע הקופ באצטדיון אנפילד.

כאשר דלגליש הודיע במפתיע על התפטרותו מתפקיד המאמן ב-1991 מונה מוראן כמאמן זמני, תפקיד שאייש במשך 10 משחקים בלבד. מוראן הדגיש את העובדה כי אינו מעוניין לקחת את התפקיד במשרה מלאה, ופינה את מקומו לגריים סונס שמונה כמחליפו של דלגליש. מוראן נשאר חלק מצוות האימון תחת סונס ולאחר מכן תחת חברו רוי אוונס, שהפך למאמן התשיעי תחתיו עבד רוני מוראן.

מוראן הודיע על פרישתו מהכדורגל ב-1998. כמו בוב פייזלי, מילא מוראן כל תפקיד אפשרי במועדון, החל משחקן, דרך פיזיותרפיסט וכלה במאמן. בדומה לג'ו פייגן, זכור מוראן כמאמן נאמן למועדון, וכחבר מרכזי בצוות שהפך את ליברפול למועדון המצליח ביותר בתולדות הכדורגל האנגלי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lfchistory.net/player_profile.asp?player_id=383 פרופיל שחקן] באתר אוהדים

קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:מגני כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני ליברפול
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:אנגלים שנפטרו ב-2017
ג'ון הולדינג

ג'ון הולדינג (אנגלית: John Houlding) היה איש עסקים בשלהי המאה ה-19 והחזיק במבשלת שיכר שהבטיחה את מצבו הכלכלי המבוסס לכל חייו. הולדינג נבחר למועצת העיר ליברפול כשמרן המייצג את רובע אברטון, לפני שמונה לראשות העירייה ב-1897. תרומתו המשמעותית ביותר, עם זאת, הייתה הקמתו של מועדון הכדורגל ליברפול ב-1892, למרות שמעורבותו בכדורגל מתחילה דווקא עם היריבים המרים אברטון.

ב-1882 חקיקה חדשה חייבה את קבוצת אברטון לשחק במגרש סגור, לאחר ששיחקו קודם לכן במגרשים הציבוריים בסטנלי פארק. בפגישה שנערכה במלון סאנדון בליברפול, אשר נמצא בבעלותו של הולדינג, החליטו אנשי אברטון לשכור מגרש בדרך המנזר. כאשר הבעלים של המגרש ביקש מאברטון לעזוב, הולדינג מצא מגרש חדש בדרך אנפילד ושילם דמי שכירות לג'ון אורל, חברו של הולדינג בתחום המבשלות. משחק הכדורגל הראשון באצטדיון אנפילד התקיים ב-28 בספטמבר 1884 ובו הביסה אברטון 0-5 את ארלסטאון.

קבוצת אברטון שגשגה ופרחה באנפילד. נבנו יציעים באצטדיון, מספר הצופים הגיע ל-8,000 בכל משחק ואברטון הייתה מהחברות המייסדות של הפוטבול ליג ב-1888. עם זאת, הולדינג החל לעצבן את המועדון - הוא העלה את אחוז הריבית על ההלוואה שנתן למועדון, והכריח את השחקנים להשתמש בשירותי בית המלון סאנדון כמלתחות לפני ואחרי משחקים.

ב-1891 איים ג'ון אורל שיוותר על המגרש באנפילד רואד. הולדינג הציע להקים חברה ולרכוש באמצעותה את המגרש. אורל הסכים למכור את המגרש, אך הולדינג שהחזיק בקרקע נוספת בסמוך לאנפילד ציפה לרכוש גם אותה באמצעות החברה.

רבים מחברי הנהלת אברטון האשימו את הולדינג בניסיון לייצר רווח על חשבון המועדון. 279 חברי המועדון נפגשו בינואר 1892 לדון בנושא. בעקבות פגישה נוספת ב-15 במרץ 1892, הוחלט לעזוב את אנפילד ולרכוש מגרש אחד. הם רכשו בסופו של דבר את גודיסון פארק בצדו הצפוני של סטנלי פארק עבור 8,000 ליש"ט.

הולדינג ואורל נותרו עם מגרש כדורגל ריק והולדינג הרגיש שדרך הפעולה היחידה היא הקמתו של מועדון כדורגל חדש - וכך הוקם מועדון הכדורגל ליברפול. משחק הבכורה של המועדון התקיים ב-1 בספטמבר 1892 - משחק ידידות מול רות'רהאם טאון, בו ניצחה "קבוצת המק'ים" 1-7. הרכב הקבוצה הראשון כלל את רוס, האנה, מקלין, קלסו, מקווין, מקברייד, ויילי, סמית', מילר, מקוין וקלווין. מקוין היה זה שהתכבד בשערה הראשון אי פעם של ליברפול.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אנשי עסקים בריטים
קטגוריה:עסקני ספורט בריטים
קטגוריה:אנגליה: אישים בספורט
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אישים בכדורגל
קטגוריה:ליברפול (כדורגל)
קטגוריה:אברטון
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1833
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1902
X-29

גראמן X-29 היה מטוס ניסוי מסדרת מטוסי ה-X שפיתחה גראמן עבור תוכנית מחקר משותפת לדארפ"א, חיל האוויר האמריקני ונאס"א. הוא שימש לחקר מספר טכנולוגיות חדשות, כשהבולטות שבהן היו הכנפיים המשוכות קדימה והקנארד. אי היציבות האווירודינמית האינהרנטית של תצורה זו חייבה את השימוש במערכת בקרת טיסה מסוג טוס על חוט ממוחשבת, וחומרים מרוכבים מתקדמים נדרשו לייצור כנף קשיחה מספיק מבלי שתהייה כבדה באופן לא סביר.

==היסטורית התוכנית==
X-29 טס בזווית התקפה גבוהה כשמחולל עשן שהותקן באפו מסייע לחוקרים ללמוד את התנהגות זרימת האוויר סביב המטוס
שני X-29A נבנו בידי גראמן איירוספייס קורפוריישן. המטוסים הוסבו לתצורה זו משלדות מטוסי F-5A פרידום פייטר קיימים מתוצרת נורת'רופ (שהועדפו על פני הצעה מתחרה של ג'נרל דיינמיקס לגרסת F-16 פייטינג פלקון); כינויו הפנימי של התכנון המותאם היה G-712. 

בשלב הראשון של התוכנית, שנמשך מדצמבר 1984 ועד 1988, נעשה שימוש במטוס הראשון לחקר השליטה, הביצועים ואינטגרצית המערכות של המטוס. טיסת הבכורה של המטוס נערכה ב-14 בדצמבר 1984, וב-13 בדצמבר 1985 הפך למטוס הראשון בעל כנפיים משוכות קדימה שטס במהירות על קולית בטיסה אופקית. ה-Ju 287 הגרמני המוקדם יותר היה מטוס הסילון הראשון בעל כנפיים משוכות קדימה. בשלב השני של התוכנית נעשה שימוש ב-X-29A השני, שטס לראשונה ב-23 במאי 1989 ושחקר את מאפייני הטיסה בזווית התקפה גבוהה ואת התועלת הצבאית של ה-X-29. בסך הכול בוצעו 437 טיסות בשני המטוסים במצטבר, כשהטיסה המהירה ביותר הגיעה לסביבות מאך 1.8 והטיסה הגבוהה ביותר הגיעה לסביבות 55,000 רגל.

ה-X-29A הפגין שליטה ויכולת תמרון מצוינת בזווית התקפה של עד 45 מעלות. הייתה גם הפחתה ביצירת מערבולות.

תצורת הכנפיים הפכה את המטוס לאי יציב אינהרנטית. הוא יכול היה לטוס רק עם תיקונים מתמידים (עד ל-40 בשנייה) שסיפקה מערכת בקרת הטיסה הממוחשבת. המערכת הורכבה משלושה מחשבים דיגיטליים יתירים שגובו על ידי שלושה מחשבים אנלוגיים יתירים. ההערכה הייתה שכשל מוחלט במערכת אינו סביר כשם שכשל מכני במטוס רגיל אינו סביר.

המטוס הראשון שנבנה מוצג כיום במוזיאון הלאומי של חיל האוויר האמריקני אשר בבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון, ליד דייטון אשר באוהיו. המטוס השני מוצג במרכז דריידן לחקר הטיסה אשר שוכן בבסיס חיל האוויר אדוארדס. דגם בגודל מלא של המטוס מוצג במוזיאון האוויר והחלל הלאומי.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.nasa.gov/centers/dryden/history/pastprojects/X29/ X-29], באתר נאס"א

וידאו
*[http://www.military.com/video/aircraft/aircraft-design/x-29-aircraft-forward-swept-wings-pt-1/3692988322001/ X-29 Aircraft with Forward Swept Wings] military.com

קטגוריה:מטוסים ניסיוניים אמריקאיים
קטגוריה:מטוסי גראמן
מרווין מינסקי

מרווין לי מינסקי (באנגלית: Marvin Lee Minsky; 9 באוגוסט 1927 - 24 בינואר 2016) היה מדען אמריקאי-יהודי שנחשב לאחד מאבות תחום הבינה המלאכותית וזכה לפרסים ולאותות הוקרה רבים.
מינסקי הוא אחד ממייסדי מעבדת הבינה המלאכותית של MIT ומחברם של מספר ספרים חשובים בתחום.

==חייו ועבודתו==
מינסקי נולד בעיר ניו יורק, להנרי, שהיה רופא עיניים, ופאני לבית רייזר, שהייתה פעילה ציונית. למד בבית הספר פילדסטון ולאחר מכן בתיכון ברונקס למדעים. הוא המשיך ללימודים באקדמיית פיליפס, בעיר אנדובר, מסצ'וסטס. בשנים 1944–1945 שירת בצי האמריקאי.

בשנת 1950 קיבל תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת הרווארד, וארבע שנים לאחר מכן תואר דוקטור למתמטיקה מאוניברסיטת פרינסטון בהנחיית אלברט טאקר. מינסקי השתייך לסגל MIT מ-1958 ועד לפטירתו, והיה פרופסור להנדסת חשמל ומדעי המחשב.

בקיץ 1956 היה ממארגני סדנת דארטמות' שהיה המפגש הראשון בנושא אינטליגנציה מלאכותית (השם נטבע אז) בדארטמות' קולג' יחד עם ג'ון מקארתי וקלוד שנון. למפגש הייתה השפעה גדולה והוא נחשב לאירוע שכונן את המחקר בתחום.

מינסקי היה מעורב בהמצאות ופיתוחים רבים, כדוגמת אביזר התצוגה הראשון לראש, "צב" הלוגו, ומכונה שאותה בנה בשנת 1951 והייתה הראשונה שביצעה למידת מכונה באמצעות רשת נוירונים אקראית.

כתב יחד עם סימור פפרט את הספר פרספטרונים "Perceptrons" שהיה לאבן יסוד בתחום הרשתות העצביות המלאכותיות. ביקורתו החריפה כלפי מחקר בלתי ריגורוזי בשדה זה, שהובעה בספרו, נחשבת אחראית במידה בלתי מבוטלת להעלמות תחום הרשתות העצביות המלאכותיות מהמחקר במדעי המחשב בשנות השבעים, שהתחדש רק בשנות השמונים של המאה העשרים.

בתחילת שנות השבעים הוא ופפרט החלו לפתח תאוריה לה קראו "The Society of Mind" אשר מנסה להסביר את ההתנהגויות להן קוראים בני אדם "תבוניות" כאינטראקציה של חלקים בלתי-תבוניים. בשנת 1986 פרסם ספר מקיף על תאוריה זו, שבניגוד לספריו הקודמים כוון לקהל הרחב.

היה ממתנגדי פרס לובנר למחשב שיעבור את מבחן טיורינג וטען נגדו שהוא יצר מסע פרסום שנתי מגונה וחסר תועלת, ובבדיחות הציע את "פרס מינסקי" בסך 100 דולר לאדם שישכנע את לובנר להפסיק את התחרות.

בתחילת שנות החמישים עת היה מבקר במעבדות בל עיצב "מכונה חסרת תועלת" שהיוותה מקור השראה ל"מכונות חסרות התועלת" הידועות ביותר.

שימש יועץ מדעי לסרט "2001: אודיסיאה בחלל" ומוזכר בסרט וגם בספר.

ב-1952 נישא לגלוריה רודיש, רופאת ילדים, ולזוג היו שלושה ילדים. ב-24 בינואר 2016 נפטר בביתו שבבוסטון.

==פרסים ואותות הוקרה==
מינסקי הוא זוכה פרס טורינג (1969), פרס יפן (1990), אות IJCAI למצוינות במחקר (1991) ומדליית בנג'מין פרנקלין (2001). בשנת 2014 הוענק לו פרס דן דוד.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 
* 
* [https://www.ted.com/talks/marvin_minsky_on_health_and_the_human_mind?language=he| הרצאת TED של מרווין מינסקי על בריאות ועל המוח האנושי]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מדעני מחשב יהודים אמריקאים
קטגוריה:חוקרי בינה מלאכותית יהודים
קטגוריה:חוקרי בינה מלאכותית אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג יהודים
קטגוריה:זוכי פרס דן דוד
קטגוריה:יהודים זוכי פרס יפן
קטגוריה:זוכי מדליית בנג'מין פרנקלין
קטגוריה:זוכי פרס חזית הידע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
אראופגוס

אקרופוליס]]
אראופגוס או אראוס פאגוס (יוונית: Άρειος Πάγος), היא "גבעת ארס", הנמצאת מצפון-מערב לאקרופוליס. ביוון העתיקה תיפקדה אראופגוס כבית המשפט המרכזי להוצאות להורג של אתונה. לפי המיתולוגיה, ארס אל המלחמה היה אמור להישפט בגבעה זו על הריגתו של אלירוטיוס, בנו של פוסידון (דוגמה אופיינית למיתולוגיה אטיולוגית). במחזה "האורסטיאה" של אייסכילוס (458), האראופאגוס הוא מקום משפטו של אורסטס על רציחתם של אמו, קליטמנסטרה, ושל המאהב שלה, אייגיסתוס. כמו כן, על שמה נקרא חיבור אראופגיטיקה של ג'ון מילטון בעד חופש הדיבור. 

מקור השם אינו ידוע, ביוונית המילה pagos פירושה "חתיכה גדולה של אבן". אראו היה יכול לבוא מן השם ארס או משמן של האריניות, שכן על מורדות ההר נבנה מקדש לאריניות, שם תפסו רוצחים מחסה כדי לא לעמוד בפני התוצאות של מעשיהם.

בתקופות שלפני יוון הקלאסית (לפני המאה ה-5 לפנה"ס) האראופגוס היה מועצת-החכמים של העיר, בדומה לסנאט הרומי. כמו בסנאט, חברות באראופאגוס הוגבלה רק לאלו שהחזיקו משרה ציבורית בכירה. ב-462 לפנה"ס, אפיאלטס העביר רפורמות שנטלו מהאראופגוס כמעט את כל תפקידיו לטובת ההליאיה (בית המשפט העליון של אתונה), והשאיר לו רק את תפקודו כבית-דין לענייני רצח. 

בהתפתחות לא שגרתית, האראופגוס קיבל תפקיד חדש במאה ה-4 לפנה"ס, שבמסגרתו חקר שחיתות, למרות שסמכות ההרשעה נשארה בידי האספה המנהלתית של אתונה, האקלסיה.

האראופגוס, כמו שאר המוסדות המנהליים, המשיכו לתפקד גם בתקופת רומא. היה זה במקום הזה, שבו פאולוס העביר את נאומו המפורסם, שנקרא "אריוס פגוס" (על שם המקום), שבו דיבר בשמו של אל לא-ידוע שכבר נעבד שם. 

המונח "אראופגוס" מתייחס גם לגוף המשפטי האריסטוקרטי, שניתנה לו סמכות על ידי סולון. הגוף שימש כבית-משפט גבוה ביוון.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אתונה: היסטוריה
קטגוריה:יוון העתיקה: משטר
קטגוריה:יוון העתיקה: גאוגרפיה
נחתת

נחתת צרפתית
נַחֶתֶת היא כלי שיט המאפשר הַנְחָתַת כוחות (כלי רכב משוריינים ולוחמים) על חופי אויב. נחתות שימשו את חילות הים בעולם במלחמות רבות, ומפורסמות בעיקר נחיתות במלחמת העולם השנייה בפלישה לנורמנדי ובאיי האוקיינוס השקט. בתקופת מלחמת העולם השנייה היה שיא בשימוש בנחתות ומספר רב של כלי שיט מסוג זה יוצרו בארצות הברית ובבריטניה, במגוון דגמים.

נחתות מלחמת העולם השנייה היו בדרך כלל בעלות קרקעית שטוחה וחרטומן היה שטוח אף הוא ומצויד בכבש מתרומם. צורתן זו הקשתה על היגוי הנחתות והן נטו להיטלטל מאוד בים סוער. הגה הנחתת היה בדרך כלל בירכתיה, שם גם היו מנועיה.

==ראו גם==
*לוחמה אמפיבית
*כלי נחיתה ופשיטה של חיל הים הישראלי ושייטת הנחתות
*חיל נחתים
*נחתת (גשושית)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.youtube.com/shorts/i9nWY0dyQpQ נחתת], סרטון בערוץ [https://x.com/idfonline?lang=en IDFONLINE] ביולי 2024

קטגוריה:סוגי כלי שיט
קטגוריה:אמצעי לחימה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:כלי שיט מלחמתיים
קטגוריה:לוחמה אמפיבית
אפינטי

אפינטי (מיוונית: αφανης, "בלתי נראה") הוא כינוי לסלעי יסוד, כהי-גוון בדרך-כלל, שהגרגרים הבונים אותם הם כה דקים עד כי לא ניתן לראות את הגבישים בעין בלתי מזוינת. מרקם זה נובע מהתקררות מהירה של הלבה כתוצאה מחשיפה לאוויר או למים בהתפרצות געשית או מהתגבשות בסביבה הקרובה לפני השטח.

סלעים אפינטיים הם בדרך-כלל בעלי מרקם פורפירי, שבו גבישים גדולים יחסית המכונים פנוקריסטים – "גבישים נראים", משובצים בתוך מסת אם דקת-גביש.

סלעים אפינטיים בנויים בעיקר מפצלת השדה מסוג פלגיוקלז בתוספת הורנבלנדה או אוגיט ויכולים להכיל גם ביוטיט, קוורץ וכמות מעטה של אורתוקלז. אף שיש מעט מוסדות המכירים במונח "אפינטי" כמייצג מחלקה של סלעים, רוב הפטרולוגים העוסקים במיון סלעים נפטרו ממנו ומתייחסים אל סלעים אלו כאל גרסה, שונה במרקמה, של סוגי סלעים אחרים. המונח נמצא בשימוש בשדה בתיאור סלעים בטרם נשלחו למעבדה לזיהוי. לפיכך, אף שהמונח קשור לסלעי יסוד, כל סלע (יסוד, משקע או מותמר), שהוא דחוס ובנוי מגבישים שהם דקים מדי מכדי שאפשר יהיה לראות אותם בעין בלתי מזוינת, מכונה "אפינטי", מבלי שהמונח משייך את הסלע במדויק לאחת מקבוצת הסלעים העיקריות.

==סלעים אפינטיים ראשיים==
* ריוליט
* טרכיט
* אנדזיט
* בזלת
* דקיט
* פלסיט 
* פונוליט 

==קישורים חיצוניים==
* הערך אפינטי בתוך המהדורה הציבורית משנת 1911 של אנציקלופדיה בריטניקה.

קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:פטרולוגיה
פנריטי

[[גרניט הוא סלע פנריטי טיפוסי]]
פנריטי (מיוונית: φανερός (פנרוס - "נִרְאֶה")) הוא כינוי לסלעי יסוד גסי גרגר, שניתן לראות את הגבישים הבונים אותם בעין בלתי מזוינת. מרקם זה נובע מהתקררות איטית של המגמה מתחת לפני השטח.

==סלעים פנריטיים==
*גרניט
*סיאניט
*דיוריט
*טונליט
*גברו
*פרידוטיט
*דוניט

קטגוריה:פטרולוגיה
קיימות מקומית

קיימוּת מקומית היא יישום של ערכי הקיימות ופיתוח בר קיימא ברמה המקומית, כלומר רמת השכונה, קהילה, היישוב או הרשות.

רשויות וקהילות "מקיימות" הן כאלה שבהן רמת החיים של התושבים מבוססת על כיבוד גבולות יכולת הנתינה וההתחדשות של הטבע, על צדק חברתי, על כלכלה בת-קיימא, על דאגה לבריאות והקפדה על איכות הקרקע, האוויר והמים.

קיימוּת מקומית קודמה באלפי קהילות ויישובים בעולם, במיוחד מאז אימוץ מסמך אג'נדה 21 בוועידת ריו ב-1992. קיימוּת מקומית היא הביטוי בפועל של עקרונות אג'נדה 21 ברמה המקומית. 

בישראל מקודם נושא הקיימוּת המקומית מאז תחילת שנות ה-2000 על ידי מרכז השל לחשיבה ומנהיגות סביבתית והמשרד להגנת הסביבה. ב-2006 חברו שני גורמים אלו לגורמים אחרים, והקימו את המרכז לקיימות מקומית.

==ראו גם==
* תכנון מערכתי

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.iclei.org/ אתר הבית של ארגון ICLEI], רשת בינלאומית של ערים המקדמות קיימוּת מקומית
* 
* תומר כהן, [https://web.archive.org/web/20160105123957/http://www.magazine.isees.org.il/ArticlePage.aspx?ArticleId=546 יצירת תחבורה עירונית מקיימת בגוש דן עד 2030,] כתב העת אקולוגיה וסביבה, אוקטובר 2015
* אורלי רונן ועמיאל וסל, [http://www.magazine.isees.org.il/ArticlePage.aspx?ArticleId=909 ערוכים להיערכות? רשויות מקומיות בישראל ושינוי האקלים], "אקלוגיה וסביבה", דצמבר 2019
* רוני בר ואורי שרון, [http://www.magazine.isees.org.il/ArticlePage.aspx?ArticleId=908 ערים בעידן של שינוי אקלים – זירות של פגיעוּת והיערכות], "אקלוגיה וסביבה", דצמבר 2019
* 

קטגוריה:התיישבות בת קיימא
פרשת חילמי שושא

חילמי שושא
פרשת חילמי שושא היא פרשת מותו של חילמי שישא (1986 – 27 באוקטובר 1996), ילד פלסטיני בן 11 מחוסאן, אשר נהרג בידי נחום קורמן, רכז הביטחון של הדר בית"ר.

קורמן סיפר כי ראה קבוצת נערים פלסטינים משליכה אבנים לעבר כלי רכב ישראלים, והוא בתגובה רדף אחריהם ותפס את שושא. לפי גרסתו של קורמן הוא ראה את שושא נופל לאחור באזור מכוסה אבנים וברזלים ומאבד את הכרתו, והחל לבצע בו החייאה. עדים פלסטינים שהיו במקום טענו שקורמן הכה את שושא, בעט בו, הפיל אותו לאדמה, והכה בראשו באקדח. שושא פונה להדסה עין כרם שם מת כתוצאה משטף דם במוחו.

הפרשה משכה תשומת לב תקשורתית רבה. בשונה מהסיקור הרגיל בתקשורת הישראלית של מותם של ילדים פלסטינים בסכסוך הישראלי-פלסטיני, במקרה זה פורסמו תמונתו ושמו של ההרוג.

נחום קורמן הועמד לדין באשמת הריגה. בית המשפט המחוזי זיכה אותו בשנת 1999, תוך דחיית עדותו של פרופ' יהודה היס, שלפיה שושא מת כתוצאה מבעיטה בצווארו, וקבלת טענות מומחים רפואיים מטעם ההגנה, לפיה ייתכן שהחבלה שגרמה לשטף הדם נגרמה עקב מום מולד, וייתכן שפעולות ההחייאה של קורמן או עצמים שהיו בשטח גרמו לחבלות אחרות. 

הפרקליטות ערערה על פסק הדין לבית המשפט העליון, שביטל ב-12 בנובמבר 2000 את הזיכוי והרשיע את קורמן בהריגה. השופטות דליה דורנר, דורית ביניש ואילה פרוקצ'יה קבעו כי הגרסה שמסר קורמן אינה מתקבלת על הדעת, אך ציינו שההריגה בוצעה בקלות דעת, ללא כוונה או רצון להביא למותו של שושא, והתחשבו בכך שקורמן ביצע החייאה בשושא. הדיון הוחזר לבית המשפט המחוזי לקביעת גזר הדין, ובעסקת טיעון, שאישרה השופטת רות אור, נקבע כי קורמן ירצה שישה חודשי עבודות שירות, ויוטלו עליו 15 חודשי מאסר על תנאי.

בעקבות פסק הדין הראשון של בית המשפט המחוזי, שזיכה את קורמן, האגודה לזכויות האזרח מתחה ביקורת על תקופת מעצרו הממושכת של קורמן עד לתום ההליכים המשפטיים (כ-9 חודשים).<ref>[https://www.acri.org.il/story.aspx?id=346 ללא עילה] באתר האגודה לזכויות האזרח </ref>

פרופ' אליאב שוחטמן מתח ביקורת על הרשעתו של קורמן בידי בית המשפט העליון אשר הפך את החלטת בית המשפט המחוזי, וטען כי "פרשת הרשעתו של נחום קורמן בהריגת הילד חילמי שושא, מעוררת חששות כבדים, שמא הורשע כאן אדם על לא עוול בכפו". 

ב-1997 פרסמו אריאלה אזולאי וחיים דעואל לוסקי חוברת בנושא: "חילמי שושא מגש הכסף".

סרט הסטודנטים התיעודי משנת 2006, "חילמי שושא מת מעצמו" של הבמאית עידית אברהמי, עוסק בפרשה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:פלסטינים
קטגוריה:ילדים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:1996 בישראל
קטגוריה:מות ילדים
פייר דלנואה

פייר דלנואה (בשם מלא בצרפתית: Pierre Charles Marcel Napoléon Leroyer, נולד כ-Pierre Leroyer; 16 בדצמבר 1918 – 27 בדצמבר 2006) היה פזמונאי צרפתי שכתב מילים לשירים עבור זמרים כשארל אזנבור, ז'ילבר בקו, ז'ו דסאן, ג'וני האלידיי, ומישל סרדו. חיבר חמשת אלפים שירים.

== קורות חייו ==
לאחר שלמד משפטים, עבד במנהל המיסים על מנת להיות גובה מכס ולאחר מכן מפקח מכס. לאחר מלחמת העולם השנייה פגש את ז'ילבר בקו והחל את הקריירה שלו ככותב שירים. בנוסף לבקו (שעבורו כתב, בין היתר, את: Mes Mains, Le Jour ou la Pluie Viendra, Nathalie, Je T'Appartiens, Et Maintenant) הוא כתב עבור אדית פיאף (La Goulante du Pouvre Jean,...), טינו רוסי, יוג אופרה, מישל פוגאן (Je n'aurai pas le Temps, Un Beau Roman...), ניקולטה, ננה מושקורי, מישל פולנארף, ז'ראר לנורמן (La ballade de Gens Heureux,...), ג'ו דסאן (L'Ete Indien, Champs-Elysees, Et si tu n'Existais pas...), ניקול ריו (Et Bonjour a toi l'Artiste) ומישל סרדו (Les Vieux Maries, Le France,...)...

רבים משיריו תורגמו לאנגלית והפכו לשירים קלאסיים אף בשפה זו. בין אלו ניתן למנות את Je t'Appartiens שהפך ל-Let It Be Me בפיהם של האחים אברלי, בוב דילן, נינה סימון, טום ג'ונס וילי נלסון ורבים אחרים. שיר נוסף שתורגם לאנגלית הוא Et Maintenant שהפך ל-What Now My Love, בביצועם של פרנק סינטרה, ברברה סטרייסנד ואלביס פרסלי.

בעברית התפרסם שירו Une Belle Histoire, סיפור של אהבה, אותו תרגם אהוד מנור וביצע דני ליטני. 

פייר דלנואה היה אחד ממייסדי אירופה 1.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

קטגוריה:משוררים צרפתים
קטגוריה:מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1918
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2006
גביע תערוכת האימפריה

גביע תערוכת האימפריה (באנגלית: Empire Exhibition Trophy) הוא תחרות כדורגל שנערכה באופן חד-פעמי בשנת 1938 במקביל לתערוכת האימפריה, סקוטלנד 1938, בגלאזגו. התחרות נערכה להנצחת התערוכה שהתקיימה בבלהאוסטון פארק והפרס היה מדליית כסף מלאה.

ארבע קבוצות מסקוטלנד וארבע מאנגליה השתתפו בתחרות הנוק אאוט. סלטיק ניצחה את אברטון 0-1 במשחק הגמר ב-10 ביוני 1938 בעזרת שער של ג'וני קרום בתוספת הזמן. משחק הגמר נערך לעיני קהל של 82,000 צופים באצטדיון אייברוקס. תחרות זו, בדומה לגביע ההכתרה, נחשבה ליוקרתית בזמנו ונתנה לקבוצות את ההזדמנות לבדוק את עצמן מול קבוצות מליגות אחרות, בימים שלפני הכדורגל האירופי.

==רבע הגמר==
* סלטיק 3 - 0 סנדרלנד (לאחר 0-0 בתום 90 דקות)
* אברדין 4 - 1 צ'לסי
* אברטון 2 - 0 גלאזגו ריינג'רס
* הארטס 1 - 0 ברנטפורד

==חצי הגמר==
* סלטיק 1 - 0 הארטס
* אברטון 3 - 2 גלאזגו ריינג'רס

==משחק הגמר==
* סלטיק 1 - 0 אברטון (לאחר 0-0 בתום 90 דקות)

תערוכת האימפריה
קטגוריה:1938 בספורט
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
קודה (מוזיקה)

קודה ("זנב" באיטלקית; מ"קאודה" בלטינית, ראו להלן), במוזיקה, היא קטע המביא פרק ביצירה או יצירה נפרדת לכלל סיום באמצעות הרחבה. הקודה התפתחה מן האקורדים הפשוטים של קדנצה לצורה עצמאית ומשוכללת. בסדרה של וריאציות על נושא או ביצירה, הבנויה מרצף של נושאים בסדר קבוע, הקודה היא קטע, שניגודו לסיומי הווריאציות או הנושאים הנפרדים ברור דיו להבהיר את תפקידו כחותם את המכלול בסיום שלם.

סמל הקודה
בתיווי מוזיקלי משמש סמל הקודה, בדומה לסימן dal Segno, כסמן ניווט. סמל הקודה נראה כסריג מטרה, מוצאים אותו בעיקר בעיבודי מוזיקה פופולרית, והוא משמש כאשר היציאה מקטע חוזר נמצאת בתוך אותו קטע ולא בסיומו. ההוראה "לקודה" מציינת, שהנגן צריך לקפוץ אל קטע נפרד, המסומן בסמל זה.

צ'ארלס בורקהארט גורס, שהסיבה לשכיחותן, ואפילו נחיצותן, של קודות היא, שבשיאו של החלק העיקרי של יצירה, "קטע מאומץ במיוחד", במקרים רבים פראזה מורחבת, הוא לעיתים תוצר של "עיבוד רעיון עד לסיומו המבני". בנוסף הוא טוען כי יצירת כל התנופה הזו מחייבת בסיומה קודה, שתאפשר למאזין "להחזיר מבטו" אל היצירה עצמה, "לקלוט את כולה" ו"ליצור תחושת איזון".

==קאודה==
קאודה (Cauda, רבים Caudae), השורש הלטיני של קודה, משמשת בחקר קונדוקטוס (יצירה מימי הביניים לטקסט לטיני) של המאות ה-12 וה-13. הקאודה מתייחסת למליסמה (קישוט) ארוכה על אחת ההברות האחרונות של הטקסט, החוזרת בכל אחד מן הבתים. הקונדוקטי התחלקו על פי המסורת לשתי קבוצות, קונדוקטוס קום קאודה וקונדוקטוס סין קאודה (בלטינית: קונדוקטוס עם קאודה, קונדוקטוס ללא קאודה). בהתבסס על קיום המליסמה. הקאודה מספקת אפוא תפקיד סגירה וסיכום, בדומה לזה של הקודה המודרנית.

==קודטה==

קודטה ("זנבנב" באיטלקית) ממלאת אותה מטרה כמו הקודה, אולם בקנה מידה קטן יותר, כחותמת קטע של יצירה ולא את היצירה בשלמותה. באופן טיפוסי, קודטה מסיימת את חלקי התצוגה (אקספוזיציה) והחזרה (רפריזה) ביצירה בצורת סונאטה, בהמשך לנושא השני (במודולציה לסולם שונה) או לנושא הסוגר (אם יש כזה). מכאן, שבתצוגה היא מופיעה בדרך כלל בסולם המשני, אבל בחזרה היא מופיעה בסולם הראשוני. הקודטה הרגילה מסתיימת בקדנצה מושלמת בסולם המתאים ובכך מאשרת את הטונאליות. אם יש חזרה על התצוגה, תחזור גם הקודטה, אבל לפעמים יש שינוי קל בסיומה, תלוי אם היא מובילה חזרה לתצוגה או אל קטעי הפיתוח.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
קטגוריה:צורות מוזיקליות
Daughtry

Daughtry הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק האמריקנית "דוטרי", שבראשה עומד מתמודד "אמריקן איידול" לשעבר כריס דוטרי.

האלבום יצא לאור ב-21 בנובמבר 2006. הסינגל הראשון מהאלבום, It's Not Over, יצא לאור גם הוא ב-21 בנובמבר 2006.

נכון לסוף דצמבר 2006, האלבום מכר ברחבי העולם יותר מ-1,045,000 עותקים, כשכבר בשבוע הראשון הגיע למקום השני במצעד האלבומים הנמכרים ביותר בבילבורד האמריקני, כשמכר 303,677 עותקים.

ב-27 בדצמבר 2006, קיבל האלבום את הפלטינה הראשונה שלו, וב-7 במרץ 2007 קיבל את הפלטינה השנייה.

== רשימת השירים באלבום==
# It's Not Over - 3:35 <br />
# Used To - 3:32 <br />
# Home - 4:15 <br />
# Over You - 3:27 <br />
# Crashed - 3:31 <br />
# Feels Like Tonight - 4:01 <br />
# What I Want (featuring Slash) - 2:48 <br />
# Breakdown - 4:01 <br />
# Gone - 3:21 <br />
# There and Back Again - 3:15 <br />
# All These Lives - 3:24 <br />
# What About Now - 4:10 <br />

==רצועות בונוס==
# Sorry <br />
# Home [אקוסטי] <br />
# Crashed [אקוסטי] <br />

== על שירי האלבום ==
הז'אנר של האלבום הוא פוסט-גראנג'. רוב שירי האלבום רועשים, אולם יש מספר בלדות רוק, ביניהן השיר "What About Now" אותו הלחין הגיטריסט בן מודי, חבר להקת אוונסנס. שני הסינגלים הראשונים מהאלבום "It's Not Over" ו"Home" היו ללהיטים גדולים בארצות הברית. הסינגל השלישי מהאלבום, "What I Want" הוא שיתוף פעולה בין דוטרי לגיטריסט סלאש, לשעבר מלהקת הרוק המצליחה "Guns N' Roses".

== משמעות השירים ==
לדברי סולן הלהקה, כריס דוטרי השיר "All These Lives" עוסק במקרה של חטיפת ילדים, נושא הקרוב ללבו עקב היותו אב לשני ילדים. כמו כן השיר מדבר על דברים שונים שמשפיעים לרעה על ילדים. השיר "Crashed" מדבר על שינוי גדול בחיים עקב פגישה של אדם לא צפוי, והתאהבות בו ממבט ראשון. ב-"Breakdown" ישנים רמזים דתיים על התנ"ך, והקשר בין אמונות למערכות יחסים. השיר "What I Want" מדבר על קושי של גבר במערכת יחסים מחויבת והשיר "There And Back Again" הוא על מימושו של חלום.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.rollingstone.com/reviews/album/12381084/daughtry ביקורת נוספת] מרולינג סטון

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2006
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומים זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:אלבומי זהב בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס
גביע ההכתרה

גביע ההכתרה (באנגלית: Coronation Cup) היה תחרות כדורגל חד-פעמית שנערכה לכבוד חגיגת הכתרתה של המלכה אליזבת השנייה. בתחרות שנערכה במאי 1953 בגלאזגו, סקוטלנד השתתפו ארבע קבוצות אנגליות וארבע קבוצות סקוטיות. בדומה לגביע תערוכת האימפריה, תחרות זו נחשבה ליוקרתית בזמנה ואפשרה לקבוצות לבחון את יכולותיהן מול קבוצות מליגות אחרות, בימים שלפני הכדורגל האירופי. סלטיק והיברניאן הסקוטיות נפגשו בגמר שנערך באצטדיון האמפדן פארק, סלטיק ניצחה בתוצאה 0-2 בפני קהל של 117,060 צופים.

==רבע הגמר==
* סלטיק 1 - 0 ארסנל
* מנצ'סטר יונייטד 2 - 1 גלאזגו ריינג'רס
* ניוקאסל יונייטד 4 - 2 אברדין
* היברניאן 2 - 1 טוטנהאם הוטספר (אחרי 1-1 בתום 90 דקות)

==חצי הגמר==
* סלטיק 2 - 1 מנצ'סטר יונייטד
* היברניאן 4 - 0 ניוקאסל יונייטד

==משחק גמר==
* סלטיק 2 - 0 היברניאן

הכתרה
קטגוריה:1953 בספורט
קטגוריה:אליזבת השנייה
קטגוריה:בית וינדזור: היסטוריה
קטגוריה:תחרויות כדורגל לא פעילות
קטגוריה:1953 בממלכה המאוחדת
אקוויקלוד

חתך של אקוויפר ואקוויקלוד (באפור)
אקוויקלוד היא שכבת סלע (או קרקע) אטימה למים. מי התהום הזורמים לאיטם בתת-הקרקע אינם יכולים לחלחל דרך שכבה זו, ונוטים להצטבר מעל לאקוויקלוד (בתוך שכבת האקווה הרווי). דוגמאות לסלעים (או קרקעות) היוצרים אקוויקלוד: קירטון, חרסית, חוואר, גבס, גרניט ומלחים שונים. המשותף לחומרים המרכיבים את שכבת האקוויקלוד הוא היותם בנויים מגרגירים זעירים, ביניהם ישנם מרווחים דקים מאוד, ולכן מים אינם יכולים לחלחל דרכם.

== ראו גם ==
*אקוויפר

קטגוריה:מי תהום
דימתיל סולפוקסיד

המבנה הכימי של DMSO
דימתיל סולפוקסיד (dimethyl sulfoxide; בראשי תיבות: DMSO) הוא תרכובת אורגנית קטנה המשמשת את האדם כממס אורגני יעיל במיוחד.

==היסטוריית סינתזה==
DMSO התגלה בשנת 1866 על ידי הכימאי הרוסי אלכסנדר מיכיאלוביץ זייצב לאחר חמצון דימתילסולפיד על ידי חומצה חנקתית. הוא דיווח על התגלית כבר בשנת 1867, אך לא הייתה התעניינות רבה בחומר עד שבשנת 1958 התגלתה תכונת ההמסה שלו.

אנזים דימתיל סולפוקסיד רדוקטז המכיל מוליבדניום המזרז חיזור של דימתיל סולפוקסיד לדימתיל סולפיד.

==מבנה ותכונות פיזיקליות==
DMSO מורכב משתי קבוצות מתיל (CH<sub>3</sub>) הקשורות לקבוצת סולפוקסיד (S=O). נקודת ההתכה של DMSO היא 18.5 מעלות צלזיוס ונקודת הרתיחה - 189 מעלות. התרכובת מתחילה לבעור ב-95 מעלות, והיא רעילה למדי וגורמת לגירוי העיניים, העור ומערכת הנשימה.

==שימוש==
DMSO משמש בתעשייה הכימית כממס בתגובות כימיות רבות וכן כממס של חומרים לקראת בדיקתם בשיטות אנליטיות שונות, כגון NMR. בנוסף משמשת התרכובת כמסיר צבע וכחומר ניקוי בתעשיית האלקטרוניקה. DMSO מסוגל לחדור בקלות דרך ממברנת התא ביצורים חיים ולשאת עמו תרכובות המומסות בו. ברפואה מנוצלת תכונה זו לשם הקלת הספיגה של תרופות בגוף, ומספר תרופות ניתנות בתוספת DMSO. בנוסף משמש לעיתים DMSO כתרופה אנטי-דלקתית. בביולוגיה המולקולרית משתמשים ב-DMSO על מנת להחדיר תרכובות שונות לתאים; במיוחד מדובר בהחדרת DNA זר לתאי חיידקים לשם שכפולם (תהליך הקרוי טרנספורמציה). DMSO מסוגל גם לעיתים לשפר את יעילותן של תגובות PCR; התרכובת מקלה על הפרדת שני גדילי ה-DNA בשלב הראשון של ה-PCR.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תרכובות אורגניות
קטגוריה:ממסים אפרוטיים
קטגוריה:חמצן: תרכובות
קטגוריה:גופרית: תרכובות
מרקם פורפירי

שווייצרי של המון בלאן שבו פנוקריסטים לבנים גדולים של פלגיוקלז, מינרלים טריקליניים שלהם חתך טרפזי. המטבע של אירו אחד שקוטרו 2.3 סנטימטרים הונח על הסלע לקבלת קנה מידה.]]
מרקם פּורפירי הוא מרקם של סלעי יסוד המתאפיין בגבישים גדולים הנראים בבירור רב והקרויים לכן פֶנוקריסטים (מיוונית - "גבישים נראים") בתוך מסה של גבישים קטנים יותר שבדרך כלל אינם נראים לעין הבלתי מזוינת המכונה מסת אם.

מרקם פורפיריטי שבו יש וריאציה מתמשכת בגודל הגביש נקרא סריאטי. סלעים היפאביסליים בעלי טקסטורות פורפיריות מכונים לפעמים פורפירים. <ref></ref>

כל מרקם של סלע יסוד שבו יש שני גדלים של גבישים הוא מרקם פורפירי, הן כשהסלע הוא אפינטי (דק גרגיר) שבו לא ניתן לראות את הגבישים הבונים את מסת האם בעין הבלתי מזוינת, כמו בבזלת, והן כשהסלע הוא פנריטי (גס גרגיר) שבו ניתן לראות את הגבישים הבונים את מסת האם בעין בלתי מזוינת, ושבו יש פנוקריסטים גדולים מאוד (בגודל של כמה ס"מ), כמו גרניט.

מקור המונח הוא בסלע פורפיר, סוג של אנדזיט בעל גוון סגול (מכאן מקור השם - המילה הלטינית שמקורה יווני לצבע הסגול) ששימש כאבן קישוט למבנים ציבוריים בתקופת רומא העתיקה שבו מסת האם היא אפינטית ובו יש פנוקריסטים של פצלת השדה וקוורץ.

מרקם פורפירי קיים במגוון רחב של סלעי יסוד כמו גרניט, ריוליט, דיוריט, אנדזיט ובזלת.

==תהליך היצירה==
מרקם פורפירי נוצר כאשר עמוד המאגמה מתקרר לאיטו בשני שלבים. בשלב הראשון המגמה מתקררת לאיטה בתוך קרום כדור הארץ ותוך כדי כך נוצרים גבישים גדולים שקטרם 2 מילימטרים ויותר. בשלב השני והאחרון המגמה מתקררת במהירות כשהיא קרובה לפני השטח או כשהיא נחשפת לאוויר בהתפרצות געשית, ואז נוצרים גבישים זעירים בלתי נראים לעין בלתי מזוינת הבונים את מסת האם.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סלעי יסוד
קטגוריה:פטרולוגיה
The Man Who Sold the World (שיר)

דייוויד בוואי
The Man Who Sold the World (האיש שמכר את העולם) הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי דייוויד בואי. זהו שיר הנושא מתוך אלבומו השלישי, ששוחרר בנובמבר 1970 ובבריטניה באפריל 1971.

מאוחר יותר השיר זכה לפופולריות מחודשת כאשר להקת הגראנג' נירוונה חידשה אותו באלבום ההופעה האקוסטי MTV Unplugged in New York. בואי סיפר שבעקבות אותה גרסת כיסוי, כשהיה מבצע את השיר בהופעות, היו חושבים שהוא מבצע שיר של נירוונה.

אמנים נוספים שביצעו לשיר גרסאות כיסוי היו לולו, מידג' יור, וריצ'רד בארון. 

נושאי השיר השוו ליצירות האימה והפנטזיה של ה.פ. לאבקרפט. 
ישנן סברות כי השיר מייצג את חששותיו של בואי לגבי פיצול אישיות, וכי חלקו נכתב בהשראת פואמה מאת ויליאם ה. מרנס בשם "Antigonish";

<br />אמש למעלה במדרגה
<br />הכרתי אדם שלא היה שם
<br />הוא לא היה שם שוב היום
<br />הלוואי שהאיש יעזוב

השיר מלווה בליין גיטרה מיוחד שחוזר על עצמו, ליין זה נוצר על ידי בואי ונגן הגיטרה שליוה אותו גם בהקלטות "זיגי סטארדאסט" - מיק רונסון.

== הוצאות אחרות ==
* "The Man Who Sold the World" מופיע כB-side בהוצאת הסינגלים האמריקאים של "Space Oddity" ו-"?Life on Mars". בנוסף זה מופיע באוספי בואי השונים.

* בואי הופיע עם השיר לראשונה ב-1979 עם קלאוס נומי וג'ואי אריאס בסאטרדיי נייט לייב. חלק מאותה תוכנית נמצא בסרט הדוקומנטרי "The Nomi Song."

* הקלטה מחודשת שהפיק בריאן אינו מופיע כB-side בסינגל של השיר מ-1995 "Strangers When We Meet".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1970
קטגוריה:דייוויד בואי
קטגוריה:שירי נירוונה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי דייוויד בואי
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דייוויד בואי
קיימן רחב-חרטום

קיימן רחב-חרטום (שם מדעי: Caiman latirostris) הוא מין קיימן ממשפחת האליגטוריים שנפוץ באזורים באמריקה הדרומית.
== מאפיינים ==
בתי הגידול הטיפוסיים שלו הם ביצות ומנגרובות. המאפיין הפיזי הבולט שלו הוא החרטום הרחב שלו, שממנו נגזר שמו. צבעם של מרבית הקיימנים רחבי-החרטום הוא ירוק זית, כאשר גון הצבע יכול להשתנות בהתאם לאקלים הספציפי במקום החיות שלו. הוא ניזון בעיקר מחסרי חוליות קטנים, וביכולתו למחוץ קליפות על מנת לאכול צבים ושבלולים. הסכנות המרכזיות הנשקפות למין הן ציד בלתי חוקי ואובדן של בתי גידול.

אורכן של מרבית הנקבות אינו עולה על שני מטרים, ושל מרבית הזכרים אינו עולה של שלושה מטרים. גודלו המרבי של הקיימן רחב-החרטום הוא שלושה וחצי מטרים. הוא צבוע בצבעי חום-זית ואפור, לרוב במידה שווה. חוטמם של הקיימנים רחבי-החרטום קצר ורחב למדי, ומכאן שמם. את הקיימנים רחבי-החרטום ניתן למצוא בעיקר במקווי מים מתוקים גדולים, אולם ניתן למצואם גם באגמים, נהרות ומנגרובות. תחום תפוצתו כולל את החוף המזרחי של אמריקה הדרומית וכן אזורים הנמצאים פנימה יותר בתוך היבשת (ראו תמונה).

הקיימנים רחבי-החרטום בונים את קיניהם מאדמה ומצמחייה, ובה הם מטילים בין 30 ל-60 ביצים בכל פעם. הקיימנים הצעירים ניזונים בעיקר מחרקים ושבלולים. ככל שהם מתבגרים, תזונתם נעשית מורכבת יותר ויותר מבעלי חיים גדולים יותר, וכך כשהם בוגרים הם ניזונים גם מסרטנים, דגים, עופות ויונקים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iucnredlist.org/apps/redlist/details/46585/0 על הקיימן רחב-החרטום] באתר ה-IUCN

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסואה מארי דודין
קטגוריה:אליגטוריים
קטגוריה:ברזיל: זוחלים
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קיימן ז'קרה

קיימן ז'קרה (שם מדעי: Caiman yacare), מין קיימן ממשפחת האליגטוריים. בעבר סווג כתת-מין של הקיימן הממושקף (Caiman crocodilus yacare), אולם כיום הוא נחשב למין נפרד. נפוץ במרכזה של דרום אמריקה, כולל צפון ארגנטינה, דרום בוליביה, דרום מערב ברזיל ובנהרות פרגוואי.

== מאפיינים ==
צבע גבו של קיימן הז'קרה הוא ירוק זית, ובטנו מעט בהירה יותר - גוני ירוק-צהוב. אורכו הממוצע שני מטרים, וקיימן הז'קרה הארוך ביותר שתועד היה באורך של 2.7 מטר. משקלו הממוצע הוא כ-60 קילוגרמים. קיימן הז'קרה חי במים מתוקים, והוא יוצא מהם רק לעיתים רחוקות, בדרך-כלל רק במקרים בהם היובש מאלץ אותו להתפלש בבוץ. במשך היום הוא צף על פני המים, והוא פעיל לרוב בשעות הלילה. קיימני ז'קרה בוגרים ניזונים מדגים, מזוחלים אחרים, מדו-חיים ומעופות מים. הזכרים הם טריטוריאליים למדי. תוחלת חייו של קיימן הז'קרה היא 60 שנים, אך הוא יכול להאריך גם מעבר לכך. במשך החורף צמים קיימני ז'קרה לעיתים קרובות במשך כחודש ומחצה עד חודשיים, אבל אחר כך שבים לזלול במרץ רב. בעבר ניצוד קיימן הז'קרה בשל עורו, אולם לאחרונה אוכלוסייתו גדלה משמעותית, בעיקר בשל ריבוי במקומות מוגנים באזורו.

קיימן הז'קרה, על כל תת-מיניו, נפוץ באזורים במרכז אמריקה ובדרומה. הגבול הצפוני של תפוצתו נמצא במקסיקו, והגבול הדרומי נמצא בצפון ארגנטינה. הם מיישבים אזורים בעלי אקלים טרופי וסובטרופי, ובמיוחד נהרות שזרימתם מתונה, הקרקע שלהם בוצית והצמחייה בהם חזקה. בנוסף, ניתן למצוא את קיימני הז'קרה באגמים, שלוליות, ולעיתים אף במים מלוחים מעט.

נקבות קיימן הז'קרה מגיעות לבגרות מינית בהגיען לאורך של 1.20 עד 1.50 מטרים, והזכרים מגיעים לכך בהגיעם לאורך של 1.60 מ' לערך. בכל פעם מטילה הנקבה בקן בין 14 ל-40 ביצים. הקן מורכב מצמחים מרקיבים ומאדמה. לעיתים מספר נקבות חולקות את אותו הקן ומגינות עליו ביחד מפני אויבים. תקופת הדגירה אורכת בין 85 ל-90 ימים. זמן קצר לפני הבקיעה האם מסייעת לקיימנים הקטנים לבקוע מהביצה. צבעו של קיימן ז'קרה צעיר נע בין צהוב לחום, ועל עורו ניתן להבחין בפסים רוחביים וכהים. גם לאחר בקיעתם ממשיכים הגוזלים להיות בסמוך לאימם שממשיכה להגן עליהם. עם זאת, קיימני ז'קרה צעירים רבים נופלים קורבן לנחשים וללטאות ממשפחת הטגואיים (Teiidae). בצעירותם הם ניזונים בעיקר מחרקים, מרכיכות, מסרטנים ואף דגים קטנים. הם מגיעים לגודל של קיימן בוגר לאחר חמש שנים לערך.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100102155250/http://www.flmnh.ufl.edu/natsci/herpetology/brittoncrocs/csp_cyac.htm על קיימן הז'קרה]
* [http://www.iucnredlist.org/apps/redlist/details/46586/0 קיימן ז'קרה] באתר [http://www.iucnredlist.org/ הרשימה האדומה של IUCN]
== הערות שוליים ==

קיימן נח על הגדה

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסואה מארי דודין
קטגוריה:אליגטוריים
קטגוריה:ברזיל: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים בנהר האמזונאס
קטגוריה:בעלי חיים בפנטנל
קטגוריה:ארגנטינה: זוחלים
קטגוריה:פרגוואי: זוחלים
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1802