OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דגל פלורידה

דגל מדינת פלורידה מורכב מצלב אלכסוני אדום על רקע לבן, ועליו, במרכז הדגל מצוי סמל מדינת פלורידה. עיצוב זה אושר במשאל שנערך בשנת 1900.

בין השנים 1868–1900 היה דגל המדינה מורכב מסמל המדינה על רקע לבן. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 הציע מושל המדינה פרנסיס פלמינג כי יתווסף צלב אדום אלכסוני על מנת שהדגל לא יראה כדגל לבן כאשר הדגל תלוי ואין רוח (וכך לא רואים את סמל המדינה שבמרכזו - אלא רק את הצבע הלבן).

יש הסוברים שהצלב האדום מזכיר את הצלב הכחול של דגל הקרב של הקונפדרציה, אולם אין ראיות לסברה זו. דגל המדינה בעת ששלטה בה ספרד כלל דגל עם צלב מוטה אדום על רקע לבן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.myfloridahouse.gov/contentViewer.aspx?category=PublicGuide&file=About%20Florida%20--%20Flags%20of%20Florida.html דגלי פלורידה השונים]
* 

פלורידה
קטגוריה:פלורידה: סמלים
פלורידה
שמואל יהודה הירש

הרב שמואל יהודה הירש
הרב שמואל יהודה שמעון הירש (23 באוקטובר 1872 – 11 באוגוסט 1941) היה רב ראשי במחוז אוברייסל שבצפון הולנד, שבירתו היא העיר זְווֹלֶה, במשך קרוב לארבעים שנה.

== רקע משפחתי ==

נולד לר' שמעון עזריה הירש ואימו חנה שפיץ. משפחת שפיץ הייתה משפחה אמידה מאוד, אשר ראו ברכה בעסקיהם (הם אף התגוררו בבית היסטורי - ביתו של הצייר ההולנדי הנודע רמברנדט, המוכר כיום כמוזיאון בית רמברנדט). אביה של חנה שפיץ ייסד את ארגון הצדקה "פקידים ואמרכלים" שהקימו בתי מחסה בעיר העתיקה בירושלים, ותמכו בעניי ארץ הקודש. אביו לא לקח חלק בעסקי המשפחה והקים בית-מדרש לבעלי בתים. בגיל שבעים הוכתר על ידי בנו בתואר "מורינו", תואר כבוד נדיר ביותר באותו תקופה.

אחרי לימודיו בתלמוד תורה המשיך בסמינר לרבנים אצל הרב יוסף צבי דינר, קיבל הסמכה לרבנות בגיל צעיר מאוד, וב-1902 עוד לפני נישואיו, נענה לקריאת קהילת זוולה, והתמנה לרבה הראשי.

== פעולותיו כרב הקהילה ==

מיד עם מינויו לתפקיד פעל הרב הירש, בעידודו של אביו איתו ניהל קשר מכתבים יום-יומי, להגברת ההקפדה על קיום מצוות היהדות בקרב קהילתו.
 
הירש יזם את החזרת המחיצה בבית הכנסת, הכניס לתוקף דרישות קפדניות לשוחטים וקצבים. תחת הנהגתו הרוחנית, היה אובראייסל למחוז הראשון שכל נשות המורים, החזנים וכל העוסקים בקודש, כיסו את שערות ראשם – הלכה שהוזנחה בכל מערב אירופה באותו תקופה.

הירש השקיע מאמצים רבים על מנת לאפשר קיום מצוות גם ליהודים שחיו בקהילות קטנות. למשל, נועד עם מנהלי בתי ספר נוצריים, וסיכם עמם שלא יתקיימו שיעורים במקצועות חשובים ביום השבת, על מנת להוריד את הצורך מהתלמידים היהודיים הבודדים לחלל את יום השבת. פן נוסף של פעילותו היה מאבק הסברתי נגד ההתבוללות בקרב הלא-יהודים.

== פעילות מול גופים לא יהודיים ==

השפעתו חרגה מתחום קהילתו ואף הגיעה אל כלל אוכלוסיית המדינה. בשנת 1920 פנה לשר המשפטים ההולנדי, והציג בפניו תוכנית שיקום אסירים על מנת שיוכלו לחזור לחיים אזרחיים הגונים, ולהתקיים בכבוד. הרעיון התקבל ובשנת 1921 קיבל על כך עיטור אבירות כבוד ממלכת הולנד וילהלמינה. 

לאחר פטירתו נקבע שם הרחוב שבו שוכן בית הכנסת על-שמו.

== לקריאה נוספת ==
* שמואל בקוראי שמו, מודיעין עילית 2012

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים הולנדים
פסק דין ירדור

פסק דין ירדור, או בשמו המלא, ע"ב 1/65 יעקב ירדור ואחרים נ' יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת השישית, משנת 1965, עוסק בשאלת סמכותה של ועדת הבחירות המרכזית לפסול רשימה מלהתמודד בבחירות לכנסת, וקובע את זכותה של הדמוקרטיה להתגונן מפני מי שמעוניין לפגוע בעצם קיומה של המדינה. פסק דין מגדיר את האיזון בין הזכות להיבחר לבין הרצון לשמור על ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

ראשית הפרשה בכך שוועדת הבחירות המרכזית סירבה לאשר את "רשימת הסוציאליסטים", שהגישה את מועמדותה לכנסת השישית. הסירוב נומק בטענה שמדובר בהתאגדות בלתי-חוקית, הואיל ויוזמיה שוללים את שלמות מדינת ישראל ואת עצם קיומה. יו"ר הוועדה, השופט משה לנדוי, הודיע על כך לרשימה. הוא ביסס טענה זו על כך שחמישה מתוך עשרת מועמדי הרשימה היו חברים בארגון "אל ארד", אשר ניסה לפני כן להירשם לפי חוק האגודות העות'מאני ובקשתו זו נדחתה על ידי הממונה על מחוז חיפה ומאוחר יותר גם על ידי בית המשפט העליון, ואשר הוכרז על ידי שר הביטחון כארגון בלתי-חוקי על סמך תקנות ההגנה (שעת חירום).

לפני הפנייה להתארגן בתור אגודה הייתה פנייה לרשם החברות לרשום חברה בשם "אל-ארד בע"מ" ורשם החברות סירב לרשמה, אך בית המשפט העליון חייב אותה לרשמה. אחד מחברי הוועדה אף טען כי התנועה קבלה עצה מרדיו קהיר לרכוש חסינות פרלמנטרית כדי שלא יוכלו לרדוף אותה.

יעקב ירדור, לוחם לח"י לשעבר ומשפטן, ערער בשם רשימת הסוציאליסטים בפני בית המשפט העליון על החלטת ועדת הבחירות המרכזית. טענתו המרכזית הייתה שאין לוועדה סמכות חוקית לפסול את הרשימה אלא מסיבות טכניות, ולפיכך עצם פסילתם היא מעשה לא-חוקי. לעומת זאת, טען משה בן זאב, היועץ המשפטי לממשלה, שייצג את ועדת הבחירות המרכזית, שרשימה זו שמה לעצמה למטרה לחתור תחת עצם קיומה של מדינת ישראל, ומשום כך יש למדינה מלוא הזכות לפסול אותה מלהתמודד בבחירות. בית המשפט העליון דחה את הערעור ברוב של שניים מול אחד: הנשיא שמעון אגרנט והשופט יואל זוסמן תמכו בדעתו של השופט לנדוי כיו"ר ועדת הבחירות ובהחלטת הוועדה לפסול את הרשימה, ופסקו שלוועדת הבחירות המרכזית ישנה הסמכות לפסול רשימות אף בהיעדר חקיקה מפורשת בנושא במקרה קיצוני של שלילת עצם קיומה של המדינה, בעוד השופט חיים כהן קיבל את הערעור בדעת מיעוט וטען ש"אין שוללים זכות, ולו מן הפושע המסוכן ביותר, אלא בהתאם לחוק".

בשנת 1984 פסק בית המשפט העליון, ובראשו הנשיא מאיר שמגר, בפס"ד ניימן הראשון (ע"ב 2/84) שהלכת ירדור אינה חלה על רשימות השוללות את אופייה הדמוקרטי של המדינה (בהתייחס לרשימת כ"ך) ושאין להרחיבה. בית המשפט קרא לכנסת לקבוע בחוק אילו רשימות ניתן לפסול. בעקבות זאת, חוקק סעיף 7א לחוק יסוד: הכנסת, ובשנת 1988 פסק הנשיא שמגר בפס"ד ניימן השני (ע"ב 1/88), בהסכמת חמשת חברי ההרכב, שיש לפרש סעיף זה באופן מצמצם, אך ניתן לפסול על פיו את רשימת כ"ך.

==קישורים חיצוניים==
* [http://nakbafiles.org/wp-content/uploads/2016/06/yardur-1-65.pdf ע"ב 1/65 יעקב ירדור ואחרים נ' יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת השישית] 
* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/collections/treasures/elections/all_elections/Pages/e1965.aspx#tabs-4 פסק דין ירדור] באתר הספרייה הלאומית

==הערות שוליים==

קטגוריה:1965 בישראל
ירדור
קטגוריה:ישראל: משפט חוקתי
ירדור
פלרגוניום

פלרגוניום בעציץ
פֵּלַרְגּוֹנְיוּם (שם מדעי: Pelargonium) הוא סוג של צמח ממשפחת הגרניים ונמנה עם צמחי הגינה והבית הנפוצים ביותר באזורנו. רבים נוהגים לכנות את ה"פלרגוניום" בשם "גרניום" - אך זוהי טעות - הגרניום הוא אחד המינים ממשפחה זו. לפרח הפלרגוניום יש חמישה עלי כותרת, והוא פורח בכל ימות השנה בשלל צבעים: לבן, ורוד, סגול, אדום וארגמן. בפרי הפלרגוניום יש חמישה זרעים. 

פרי הפלרגוניום דומה למקור החסידה, ומכאן מקור השם: המילה פלרגוס ביוונית פירושה חסידה. מבין החרקים שניזונים מהצמח אפשר לציין את זחלי הפרפר כחליל הפלרגון או כחליל הפלרגוניום (שם מדעי: Cacyreus marshalli).

עלי פלרגוניום מכילים שמנים אתריים המדיפים ריח חריף. נהוג להוסיף אותם כחומר ריח במוצרים רבים. בתעשיית המזון משתמשים בשמנים אלו בייצור משקאות, ממתקים ודברי מאפה.

==מינים==
* פלרגון חריף (Pelargonium graveolens)
* פלרגוניום הגננים (Pelargonium hortorum)

==קישורים חיצוניים==

פלרגוניום גדול פרחים
250px
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אייטון
קטגוריה:גרניים
קטגוריה:צמחי נוי
דגל לבן

דגל לבן
דגל לבן מסמל בימינו בעיקר כניעה. לדגל בצבע זה היו שימושים רבים ושונים במהלך ההיסטוריה.

==שימושים בימינו==
הדגל הלבן הוא סימן בינלאומי המסמל כניעה או הפסקת אש על מנת לנהל משא ומתן. דגל לבן הנישא על ידי שליח מסמל כי השליח אינו חמוש וברצונו לנהל משא ומתן. על פי דיני המלחמה ובהתאם לאמנת ז'נבה, אין לירות על אדם הנושא דגל לבן.

נשיאת דגל לבן במרמה, ועל מנת לתקוף במפתיע, מהווה עבירה על דיני המלחמה ונחשבת לפשע מלחמה.

==מקור השימוש בדגל==
האזכור הראשון של שימוש בדגל הלבן על מנת לסמל כניעה מקורו בזמן שלטון שושלת האן שבסין. ההיסטוריון קורנליוס טקיטוס מזכיר שימוש בדגל לבן בזמן כניעה בקרב משנת 109 לספירה. קודם לשימוש בדגל זה נהגו חיילים רומאים לסמל כניעה על ידי הרמת מגניהם מעל ראשיהם.

==בית אומיה==
בית אומיה השתמשו בדגל הלבן כסמלם לזכר קרב בדר, ועל מנת להבדיל בינם לבין בית עבאס, תוך העדפת השימוש בצבע הלבן במקום הצבע השחור לאות אבל.

==אצל הבדואים==
הבדואים בתקופת הנוודות היו תולים דגל לבן מעל האוהל כדי להזמין לחתונה שנערכה במקום.

==צרפת==
במהלך המאה ה-18, בתקופה שקדמה למהפכה הצרפתית שימש הדגל הלבן כדגלם של אנשי הצבא הצרפתי וכדגל צרפת. לאחר המהפכה, בשנת 1794 אומץ דגל שלושת הצבעים (ה"טריקולור") כדגל הלאומי של צרפת, ואילו הדגל הלבן הפך דגל של המלוכנים שהתנגדו למהפכה. במהלך תקופת השבת השלטון המלוכני בצרפת שב הדגל הלבן להיות דגל המדינה. הדגל הלבן נזנח לבסוף במהפכת יולי של 1830.

==בודהיזם==
בדת הבודהיסטית הצבע הלבן בכלל והדגל הלבן בפרט מסמל אבל.

==דגל אפגניסטן==
לאחר כיבוש קאבול על ידי הטליבאן במלחמת האזרחים באפגניסטן נבחר הדגל הלבן כדגל האמירות האסלאמית של אפגניסטן, בשל היותו מסמל את "טוהר האמונה והממשל". מאוחר יותר נוסף כיתוב השהאדה לדגל.

==בספרות==
דגלים לבנים הם הדגלים של שמשי גונדור בספרי הארץ התיכונה פרי עטו של ג'ון רונלד רעואל טולקין.
==הערות שוליים==

קטגוריה:דיני מלחמה
קטגוריה:דגלים
רמי דיצני

רמי דיצני (1950 - 15 ביולי 2012) היה משורר ישראלי. 

דיצני היה מהנדס אלקטרוניקה, בוגר בית הספר לקולנוע בלונדון ומדריך תיירים מוסמך. הוא פרסם שירים בעיתונים ובכתבי עת. נפטר ב-15 ביולי 2012 לאחר מחלה ממושכת.

שירתו כוללת סוגים שונים וקשת רחבה של נושאים: שירי ילדים, שירי אהבה ליריים וגם שירי מחאה בוטים. בשירתו ניכר שילוב בין היסוד הסיפורי ובין כתיבה לירית רגישה. 
על שירת המחאה של דיצני כתב המבקר חנן חבר: "הוא פרץ באלימות פיוטית, בהופכו את הדוחה, הצורם, המזעזע, ואפילו את המגעיל - לכלים לשוניים שיריים בעלי ייחוד".

==פרסים==

רמי דיצני זכה בפרסים ספרותיים רבים: פרס קרן תל אביב, פרס ירושלים לשירה על שם אורי צבי גרינברג, פרס אקו"ם וחתן פרס היצירה לסופרים ומשוררים ע"ש לוי אשכול לשנת תשנ"ה. שיריו תורגמו לשפות זרות, כולל ערבית, אנגלית, צרפתית, פולנית, רוסית, סרבו-קרואטית וספרדית.

== הנצחה ==
בשנת 2013 חולק לראשונה פרס רמי דיצני, למשוררים בתחילת דרכם.

==ספריו==
*משירי מדור נכות רוח (ירושלים: דומינו, תשמ"ד 1984).
*מה לא אמרו על רמי (ירושלים: כתר, 1987) <איורים: אבנר כץ>.
*הידד לדודות!: שיר-דודים לילדים ולילדות (ירושלים: כתר, 1987) <איורים: סימה לוין>. 
*אהבה רק אהבה (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1987).
*פירכוס: שירי אהבים קשים (תל אביב: זמורה-ביתן, תשנ"ט 1998). 
*ארץ החול: שירים (תל אביב: תג-הוצאה לאור: סדרת הליקון, 1998).
*ארץ זבה: שירים, 1982–2000 (תל אביב: ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 2003).

==לקריאה נוספת==
*הפואטיקה של הדוחה, קווי אפיון לשירתו של רמי דיצני, מאת תמר וולף-מונזון, נדפס בצפון, ז', 2004.
*מהי שירה מדויקת?, עקבותיה של נורמה בבקורת ובשירה, קריאה בפואמה של רמי דיצני, "ים אוהב כמו אשה אוהבת כמו ים", מאת אבידב ליפסקר, נדפס בעלי-שיח, 26, 1989.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [http://simania.co.il/bookdetails.php/?item_id=1264 על הספר "ארץ זבה"]
* 
* [http://blogs.bananot.co.il/showPost.php?blogID=222 הבלוג של רמי דיצני באתר "בננות"]
* [http://igalsarna.wordpress.com/2011/05/29/ יגאל סרנה מזכיר את השיר "תפילה לאוהבים" של רמי דיצני]
* 
* 
* 
* דרור בורשטיין, [https://web.archive.org/web/20120723091706/http://drorb.wordpress.com/2012/07/19/%D7%A8%D7%A9%D7%99%D7%9E%D7%94-%D7%95%D7%96%D7%99%D7%9B%D7%A8%D7%95%D7%9F-%D7%A2%D7%9C-%D7%A8%D7%9E%D7%99-%D7%93%D7%99%D7%A6%D7%A0%D7%99-%D7%96%D7%9C/ רשימה וזיכרון על רמי דיצני ז"ל], 19 ביולי 2012 
* גלעד מאירי, [http://musaf-shabbat.com/2012/08/19/%D7%94%D7%93%D7%99%D6%BE%D7%92%D7%99%D7%99-%D7%A9%D7%9C-%D7%94%D7%A9%D7%99%D7%A8%D7%94-%D7%92%D7%9C%D7%A2%D7%93-%D7%9E%D7%90%D7%99%D7%A8%D7%99/ הדי-ג'יי של השירה], מוסף שבת של מקור ראשון, 17 באוגוסט 2012

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:זוכי פרס ירושלים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
לני רביץ

לני רביץ (נולד ב-15 ביולי 1936) הוא קומיקאי, שחקן, סופר ובמאי ישראלי-אמריקאי.

==ביוגרפיה==
רביץ נולד וגדל בקונטיקט, ארצות הברית. מגיל צעיר שיחק בהצגות רבות של שייקספיר כמו "המלך ליר", "הנרי החמישי", "קומדיה של טעויות", "הלילה השנים עשר" ועוד. בגיל 28 ביקר בישראל ובזמן ביקור באילת הכיר את מי שתהיה אשתו, עליזה. כעבור שנה שינה את מעמדו לעולה חדש, התגורר באילת ועבד כמורה לאנגלית. ב-1967 עזב עם משפחתו לאלבמה כדי לסיים את לימודי החינוך, לימד בבית ספר לאפרו-אמריקאים, והיה למורה הלבן הראשון שם. כמו כן ביים מחזות זמר רבים כמו: "איש המוזיקה", "ביי ביי בירדי", "ינקיז" ועוד. בשנת 1973 חזרו לישראל והתגוררו בנוף הגליל (נצרת עילית דאז).
בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים שימש מפקח מטעם מחוז צפון של משרד החינוך על הוראת האנגלית.
בשנת 1976 היה בין מקימי התיאטרון הראשון בנצרת ולקח חלק בבימוי הצגות.
ב-1994 חדל מלביים הצגות בתיאטרון.
ב-1986 פתח את מכון גשטלט - מכון לצחוק, הומור ולאינטליגנציה רגשית.

לני רביץ הוא אביהם של השחקן נתן רביץ, השחקן והסטנדאפיסט דורון רביץ והמורה לתיאטרון אורית (אורי) רביץ. בשנת 2003 הופיע רביץ יחד עם שני בניו בהצגה "לני רביץ ובניו קבלני צחוק".

בנובמבר 2012 העניק לו איגוד אמני ישראל אות הוקרה על תרומתו לתרבות הישראלית לאורך השנים.

==סרטים שבהם שיחק==
* "מגש הכסף" (1983)
* "החורף האחרון" (1984)
* "אבא גנוב 1" (1987)
* "אבא גנוב 3" (1991)
* "חום טרופי" (1994)
* "סודות המסדר" (2001)
* "ריקי ריקי" (2004)
* "ברונו מאוהב" (2006)
* "הגולם" (2019)

==מספריו==
* "אופטימיות נצחית" (2001)
* "ובנימה אופטימית זו..." (2002)
* "הצחוק הזה מזכיר לי" (2006)
* "בשמחה תמיד" (2013)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:מורים לאנגלית בישראל
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:נוף הגליל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
רודולף אויקן

רוּדוֹלְף כְּרִיסְטוֹף אוֹיְקֶן (בגרמנית: Rudolf Christoph Eucken) (5 בינואר 1846 – 15 בספטמבר 1926) היה פילוסוף גרמני, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1908.

==ביוגרפיה==
אויקן נולד באאוריך ב-1846. למד פילוסופיה, בלשנות קלאסית והיסטוריה באוניברסיטת גטינגן ובאוניברסיטת ברלין. לאחר שלימד כמה שנים בבתי ספר תיכוניים, התמנה בשנת 1871 כפרופסור באוניברסיטת בזל. לאחר שלוש שנים עבר לתפקיד זהה ביינה ושם המשיך ללמד עד שנת 1920.

בשנת 1908 הוענק לו פרס נובל לספרות על "החיפוש המעמיק אחר האמת, מחשבה נוקבת, חזון נרחב, חום התיאור ועוצמתו, על קידום העולם האידיאליסטי ופיתוחו".

לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה פרסם אויקן, ביחד עם ארנסט הקל, ביקורת חריפה על אנגליה, שהאשימה אותה בלחימה לצד הסלאבים הברברים במלחמה בלתי-צודקת. לטענתם רוסיה פתחה בתוקפנות ואנגליה ליבתה אותה לממדי מלחמת עולם, מתוך קנאה בגרמניה ורצון למנוע ממנה את הגדלת מרחב ההשפעה שלה בתבל. כמו כן היה בין החותמים על מנשר התשעים ושלושה. אויקן ראה במלחמה דבר שביכולתו להחיות את הבריאות המוסרית של היחיד, וקבע שגרמניה לא תובס אם תישאר מאוחדת.

הוא נפטר ביינה ב-1926.

== השקפתו ==
אויקן תקף את הגישה הביקורתית והפוזיטיבית והעדיף גישה אידיאליסטית, מטאפיזית, ברוח התאולוגיה הפרוטסטנטית בימיו. הוא לא הפחית מערכה של גישה נטורליסטית, אך היה סבור שהיא לא מאפשרת עיון פילוסופי בתופעות החיים. אויקן ניסה להוכיח, בספריו, קיומו של עולם רוחני עליון. לטענתו, בני האדם מסוגלים לגלות את קיומה של הרוח האלוהית באמצעות הפסיכולוגיה, אך מחובתם לגלות אותה מתוך ביטוי חופשי של אישיותם. בדרך זו, טען, האדם תורם לפיתוח "הנשמה הקוסמית" שבו. לדבריו, הנצרות היא הצורה העילאית של הדת. למרות זאת דגל בהפרדת הדת והמדינה.

בשנת 1920 נוסדה אגודה על שמו ששמה לה למטרה להפיץ את רעיונותיו.

== מספריו ==
בשנת 1878 פרסם ספר על מושגי היסוד של תקופתו ובשנת 1890 הופיע ספרו הגדול בו דן בהשקפת עולמם של הוגי הדעות.

* Der Kampf um einen geistigen Lebensinhalt 1896 המאבק על תוכן חיים רוחני 
* Grundlinien einer neuen Lebensanschauung 1907 יסודות השקפת עולם חדשה 
* Der Sinn und Wert des Lebens 1908 משמעות החיים וערכם 
* הכרה וחיים (1912)
* Mensch und Welt '1919 אדם ועולם 
* Lebenserinnerungen 1921 זכרונות

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לספרות
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת גטינגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1846
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1926
דישה

דיש ב[[גורן בגבעת עדה, בין 1930 ל-1950]]
איכרים צרפתיים עוסקים בדישה - איור משנת [[1270 לערך]]
דישה, או דַיש, היא פעולה חקלאית שמטרתה הפרדת המוץ מן הדגן.

בעבר (ובמקומות מסוימים בעולם עדיין) הפרדת מוץ החיטה מגרגרי החיטה נעשתה בעזרת מורג הרתום לבהמה ונגרר במעגלים בגורן על השיבולים. לאחר פעולה זו נדרשת פעולת הזרייה כדי לסלק את המוץ ולהישאר עם הדגן הנקי.

בשנות האלפיים, פעולה זאת נעשית בצורה מכנית באמצעות קומביין תבואות, בעת הקציר.

המלה דיש הפכה למטבע לשון והביטוי "לחזור ולדוש בדבר" נובע מפעולת הדייש המחזורית ולכאורה בלתי נגמרת.

== שלוש שיטות מסורתיות לדיש ==
* באמצעות מורג
* דריכה בגורן ברגלי בהמה כבדה
* חביטת השיבולים במחבט

==ראו גם==
* מלאכת דש

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פעולות חקלאיות

pl:Młocarnia
מורג (כלי חקלאי)

איכרים צרפתיים עוסקים בדישה באמצעות מחבט; איור משנת [[1270 לערך.]]
מורג במוזיאון ימי התנ"ך בעין כרם
מורג הוא כלי חקלאי מסורתי. הוא משמש לפעולת הדישה, כמתואר באחד משני האזכורים שלו בתנ"ך, בספר ישעיהו פרק מ"א ט"ו: .

המורג הוא לוח גדול, על-פי רוב עשוי עץ, ובצידו התחתון נעוצים להבים קצרים מרובים; במורג הקדום יותר להבים אלו היו עשויים אבן צור ובמורג המודרני יותר הותקנו להבי ברזל.

לוח זה נרתם לבהמה ונגרר במעגלים בגורן על מנת להפריד את הדגן מן המוץ, האיכר נהג בבהמה במושכות כאשר הוא עומד על המורג.

מאז פותח הקומביין, בחקלאות המודרנית נפסק השימוש במורג במדינות רבות, אולם ישנן מדינות בהן עדיין משתמשים בכלי זה באופן המסורתי.

== ראו גם ==
*מורג (כלי נשק)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלים חקלאיים
מרים גבריאלי

מרים גבריאלי (במקור: גלייצמן; נולדה ב-26 בינואר 1935) היא שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלית. כלת פרס אמ"י.

==ביוגרפיה==
גבריאלי נולדה בתל אביב לאליעזר וצילה גלייצמן, אשר עלו מאושוויינצ'ים ב ב-1920, היו חברי הפועל הצעיר וגדוד העבודה, ובין מייסדי דגניה ב'. אחר כך חזרו הוריה בתשובה וגבריאלי גדלה כדתייה. בגיל 24 יצאה בשאלה.

היא למדה באוניברסיטה העברית היסטוריה ומדעי המדינה ואת דרכה בתחום המשחק החלה בחוג דרמה של ניסן נתיב.
===קריירה בתיאטרון===
גבריאלי הייתה חברה קרובה של חנוך לוין ושיחקה בכמה ממחזותיו בתיאטרון הקאמרי. בשנת 1984 שיחקה בהצגת יחיד "שש שעה רקובה", על פי סיפורים של חנוך לוין. בתיאטרון חיפה שיחקה במחזות "חפץ", "נישואי פיגארו", "לילה במאי" ו"נעורי אדם". בתיאטרון באר שבע לקחה חלק במחזה "אותו ואת בנו" ב-1985. בתיאטרון בית ליסין שיחקה במחזות "סיפור אהבה בשלושה פרקים", "אורח בא", "מקווה" ו"תשוקה".

כמו כן, שיחקה גבריאלי בתיאטרון הקאמרי במחזות "גן הדובדבנים", "הכושי עשה את שלו", "מרי מרי", "המטאור", "בשפל", "נעורי ורדה`לה", "זמנים אחרים", "פיגמליון", "ריצ'רד השלישי", "פליישר", "קומדיה של טעויות", "סיפור משפחתי" ו"דבורה בארון".

בתיאטרון פיטר פריי שיחקה במחזה "רוחות".

בתיאטרון הבימה שיחקה במחזמר "גבירתי הנאווה" בתפקיד גברת היגינס, אמו של הפרופסור הנרי היגינס. ובמחזה "אוגוסט: מחוז אוסייג'" ב-2009.

ב-2017 שיחקה בהפקה משותפת של הקאמרי והבימה במחזה "שלוש אחיות" בתפקיד המשרתת אנפיסה.

===קריירת בקולנוע ובטלוויזיה===
גבריאלי שיחקה בסרטים רבים בקולנוע הישראלי, בהם: "תעלת בלאומילך", "לאן נעלם דניאל וקס?", "חגיגה לעיניים", "לופו בניו יורק", "אחרי החגים", "סרט וארוחת בוקר", "סוסעץ", "אבא גנוב 2", "אש צולבת", "שחור", "אחרי החגים", "שחקנים", "שמיכה חשמלית ושמה משה", "רווקה פלוס", "מישהו לרוץ איתו" ו"העדות".

בשנת 2005 דיבבה בסרטים "נני מקפי" ובסרט "מרי פופינס".

גבריאלי עשתה גם מספר תפקידים בסדרות טלוויזיה ישראליות. בשנים 1996–1998 שחקה בסדרה "קפה פריז". בשנת 2000 הופיעה גבריאלי בתפקיד אורח בקומדיית המצבים "שמש" בתפקיד סבתא של עוגן (אורלי ויינרמן).

בשנת 2003 השתתפה בתפקיד מרכזי בטלנובלה "משחק החיים"בתפקיד סוניה שחורי, אמה של מיכל שחורי (חגית דסברג) וסבתא של ירון (גיא אריאלי). כמו כן, בשנת 2006 השתתפה בטלנובלה "האלופה".

בשנת 2010 השתתפה גבריאלי בפרק של הסדרה "חטופים", ושיחקה בסדרות הטלוויזיה "נבלות" ו"מתים לרגע" עבור HOT3.

==פרסים והוקרה==
* ב-2017 זכתה בפרס מפעל חיים מטעם אמ"י.

== משפחתה ==
הייתה נשואה לאוריאל גבריאלי בשנים 1954–1975, ולזוג נולדו שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מדבבות ישראליות
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:שחקניות קולנוע חרדי
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
איציק וייס

איציק וייס (נולד ב-1948) הוא שדרן רדיו, שחקן טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון ישראלי.

==ביוגרפיה==
וייס שירת בלהקת הנח"ל והשתתף בתוכניותיה "מהנח"ל באהבה" (1966) "הנח"לאים באים" (1967) ו"תוכנית 21" (1968).

ב-1970 השתתף במחזמר "עיר הגברים".

עיקר פרסומו בא לו כששיחק בסדרת טלוויזיה לילדים בשנות השבעים בנושא זהירות בדרכים את דמותו של "בולבול הקבולבול", ילד שהיה כל כך מבולבל שכדי לעזור לו, תיקן לו אביו כובע מיוחד שבכל פעם שהיה מבצע פעולה מסוכנת היה הפעמון מצלצל והפנס בכובע נדלק, ובכך היו מאותתים לו על טעותו.
שידורים חוזרים של הסדרה הובאו עד אמצע שנות השמונים.

בשנת 1971 הופיע בתוכנית 'לול' השלישית בפרודיה 'חמוץ חמוץ' על השיר 'מתוק מתוק'.

וייס שיחק בסרטים כמו "חסמבה ונערי ההפקר", "מתנה משמיים", "תיק ירושלים" ו"אבא גנוב 2" ובמיני-סדרה לילדים "ילדי הים האדום". משנת 1996 עובד וייס בתחנת הרדיו המקומית "קול הים האדום" באילת ומשדר בה את תוכנית הבוקר המוקדמת "בוקר באוויר". כמו כן הוא משתלב בצוות טכנאי האולפן של התחנה האילתית ובהגשת תוכניות מוזיקה נוספות בסופי שבוע.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חברי להקת הנח"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
דני שגב

דני שגב (נולד ב־1955) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ומדבב ישראלי.

==ביוגרפיה==
שגב נולד בשם מנדי סימון.

שיחק בסרטי קולנוע רבים כגון : "מלך ליום אחד" (1980), "מניו יורק באהבה" (1985) "אוונטי פופולו" (1986), "אבא גנוב 2" (1989), "אחד באפריל" (1989), "נשיקה במצ"ח" (1990), "המחצבה" (1990), "ילדי קניון הזהב" (1995), "ימים של אהבה" (2005), "הבועה" (2006).

בחו"ל שיחק בסרטים כגון: "עוץ לי גוץ לי" (1985), "שלג לבן" (1987), "בגדי המלך החדשים" (1987), "היפהפייה הנרדמת" (1987), "כיפה אדומה" (1989), "ניצחון הרוח" (1989).

שיחק בתוכניות רבות : "גאומטריה" (1984) ששודרה בערוץ 23, "מאש"ה" (1987) ששודרה בערוץ הראשון, "משמרת לילה - לתפארת מדינת ישראל" (1993) ששודרה גם בערוץ הראשון, גילם שד ופרופסור בתוכנית "מסיבת גן" ששודרה בערוץ הראשון (1990-1994), "כן לציפור" (1999) סדרה לילדים שם שיחק בתפקיד ראשי ששודרה בערוץ 2, "אהבה בשלכת" (2003-2004) תפקיד ראשי לצד יהודה ברקן וליא קניג ושודרה בערוץ הראשון, בסדרת הנוער "האי" ששודרה בערוץ הילדים למנויי HOT, שיחק בפרק הבכורה של הסדרה ב-2007 וגילם בחור שעובד בסוכנות החלל.

בין השנים 1991 ו-1992 דיבב שגב את קולו של זומזום בתוכנית הטלוויזיה הלימודית "בסוד העניינים" בערוץ 23.

בשנת 1992 גילם שגב אבא בקלטת הילדים "בובה מתי" בבימויו של שמי זרחין, המבוסס על שירים של מתי כספי.

בשנת 1999 כתב וביים שגב את המחזמר "דוקטור דוליטל" על פי ספרו של יו לופטינג, עלה בתיאטרון צוותא בתל אביב, ושיחקו בו גדי יגיל, קרן שמש, וזהר סדן. באותה שנה כתב וביים את קלטת הילדים "חלומות פז - סיפורים לפני השינה עם קרן שמש".

בשנת 2015 השתתף ב"סרט עם קתרין דנב".

שגב כתב סדרת ספרים מצליחה בעלת שלושה ספרים בשם "אביגדור", "אביגדור וכוכב הפלא" ו"אביגדור והטיול המשגע" (הוצאת מעריב), וכן את הספר "חיליק החילזון הביישן" (הוצאת כתר).

בנוסף, מופיע שגב בהצגות רבות. וכן תרם את קולו לסדרות וסרטי אנימציה רבים.

כיום שגב עובד כמורה לתיאטרון בבית הספר ״בית אקשטיין, דרך למרחב״ בפרדס חנה.

שגב נשוי לאיריס זינגר.

== דיבוב ==
{| class="wikitable"
!סדרה מדובבת/סרט מדובב
!שנה
!תפקיד
!במאי
!ערוץ
|-
|סדריק
|2009
|רוברט
|אפרת ענבל/הדס מוזס
|ערוץ הילדים
|-
|קובי קובי
|2006
|דמויות שונות
|דני שגב
|ערוץ הילדים
|-
|מה חדש, סקובי דו?
|2005-2006
|
|דני שגב
|ערוץ הילדים
|-
|טיטוף
|2003-2005
|דמויות שונות
|מורן לכיש/יורם יוספסברג
|ערוץ הילדים
|-
|מרי פופינס
|2005
|דמויות שונות
|שרון כהן
|סרט מדובב/זר
|-
|חתול תעלול
|2004
|קולות רקע
|שרון כהן
|סרט מדובב/זר
|-
|תומס ומסילת הקסמים
|2002
|גורדון
|שרון כהן
|סרט מדובב/זר
|-
|הבית של גלוריה
|2001
|
|שרון כהן/הדס מוזס
|ערוץ הילדים/לוגי
|-
|טיטאן AE
|2000
|
|שרון כהן
|סרט מדובב/זר
|-
|יער הצחקנים
|1999
|ג'ונס
|
|ערוץ הילדים
|-
|סטיוארט ליטל
|1999
|סטרץ' ליטל
|שרון כהן
|סרט מדובב/זר
|-
|הכתמים
|1999
|זעפני הירוק / המלך הכחול
|חנה דרורי קשי
|הטלוויזיה החינוכית הישראלית
|-
|טלטאביז
|1999, 2016
|טינקי וינקי
|הדס מוזס/אפרת ענבל/תמי ברק
|הערוץ הראשון וערוץ לולי
|-
|ערוץ הכלבים
|1997
|
|ניקו בר
|ערוץ 23
|-
|רובינזון זוקרו
|1996
|רובינזון זוקרו
|ניקו בר
|ערוץ הילדים
|-
|לוחמי הזמן
|1994
|דמויות שונות
|ניקו בר
|ערוץ 23
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר המזרחי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
יעקב בנאי

יעקב בנאי (1919 – 28 בדצמבר 1993) היה שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי, יליד ירושלים, והשני משמונת האחים במשפחת בנאי.

==ביוגרפיה==
בנאי נולד למאיר אליהו ומלכה לבית שבתאי וגדל בשכונת מחנה יהודה בירושלים, בסביבות השוק.
החל להופיע במסגרת בית הספר הדרמטי של האוניברסיטה העברית. היה ראשון האחים שהלך ללמוד משחק.
בשנת 1942 הצטרף לתיאטרון "המטאטא".
במלחמת העצמאות היה חבר בצוות בידור עם שמואל עצמון בזמן המצור על העיר.
בשנת 1950 נשא את מרים לאישה, והופיע בהצגות בתיאטרון, בעיקר ב"זירה" ואצל גיורא גודיק.
בסביבות שנת 1957 עבר עם משפחתו לגבעתיים, שבה התגורר עד לפטירתו.

בתחילת שנות ה-60 הופיע יחד עם אלברט כהן, זוהר אוריין וליה דוליצקיה במסגרת "להקת זרקור". הלהקה העלתה מופעי בידור שכללו גם קטעי זימרה, המפורסם שבהם "סבא ליאון".

כמו כן שיחק בסרטים רבים, בהם: "סאלח שבתי" ו"שמונה בעקבות אחד" (1964), "אסירי החופש" (1968), "מרגו שלי" (1969), "השוטר אזולאי" (1971), "חסמבה ונערי ההפקר" (1971), "מתנה משמיים" (1973), "חגיגה בסנוקר" (1975), "רק היום" (1976), "אדון לאון" (1982), "מכת שמש" (1984), "הדודה מארגנטינה" (1984) "מקום ליד הים" (1988), "אבא גנוב 2" (1989) ו"שלג באוגוסט" (1993) .

היה בין הקריינים והמגישים של תוכניות הילדים בתוכנית לאם ולילד, ובין השאר הגיש את סדרת "סיפורי ניסן ורחמים משיכון ב'" מאת רעיה בלטמן. 

ב-1991 השתתף בסרט "לא בלי בתי" עם סאלי פילד ובו גילם תפקיד קצר של איש דת שיעי. 

ב-1989 הוציא עם בנו אהוד אלבום בשם "תחת שיח היסמין", ובו סיפר אגדות עם פרסיות על רקע נגינתו ושירתו של הבן.
בשנת 1983 התאלמן מאשתו מרים, אימם של בניו, אלי ואהוד.
לאחר מכן ניהל במשך ארבע שנים מערכת יחסים עם אישה הצעירה ממנו בכארבעים שנה, ושמר עימה על קשר עד ליום מותו. 

יעקב בנאי נפטר מהתקף לב בביתו שבגבעתיים, והותיר אחריו שני בנים (ביניהם את הזמר והיוצר אהוד בנאי) ושלוש נכדות.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
יעקב
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
אקטואר

אקטואר הוא אדם העוסק באקטואריה, מדע המשתמש בטכניקות מתמטיות, סטטיסטיות וכלכליות לפתרון בעיות כלכליות שבהן משולבים מצבים של אי ודאות.

== אטימולוגיה ==
המילה "אקטואר" היא התרגום לעברית של המילה האנגלית Actuary. מילה זו עצמה נגזרת, כנראה, מהמילה הלטינית Actuarius שציינה את תפקידו של פקיד בכיר בסנאט הרומי (אך מהות תפקידו המדויק אינה ברורה). במשמעותה העכשווית הופיעה המילה לראשונה בכתובים בשנת 1762 כאשר חברת הביטוח האנגלית Equitable מינתה "אקטואר" (Actuary) לשמש כמנהל הטכני והאדמיניסטרטיבי שלה.

== היסטוריה ==
המונח הפך לנפוץ, במשמעותו המקובלת היום, בבריטניה, בתחילת המאה ה-19 עם ייסוד המכון הבריטי לאקטואריה (Institute of Actuaries) ב-1848.

לקראת סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 ייסדו מרבית מדינות אירופה, וכן ארצות הברית וקנדה, ארגונים אקטואריים במטרה לקדם את ענייני המקצוע, לקבוע כללי התנהגות, אתיקה מקצועית ותקנים.

ב-1895 נוסדה בבריסל אגודת האקטוארים הבינלאומית (IAA) המאגדת את האגודות הלאומיות ומשמשת מכשיר לארגון מפגשים וכנסים מקצועיים בינלאומיים.

== סוגי אקטוארים ==
המקצוע מכיר כיום בשלושה סוגים של אקטוארים, בהתאם להתמחותם העיקרית:
* אקטואר של ביטוח חיים, פנסיה ובריאות, המתמחה בעיקר בבעיות הקשורות לתמותה, נכות וסיכוני חיים אחרים.
* אקטואר של ביטוח כללי, המתמחה בעיקר בבעיות הקשורות לביטוחי רכוש, חבויות וניהול סיכונים פיזיים.
* אקטואר פיננסי, המתמחה בעיקר בבעיות הכרוכות בתנאי השקעה עתידיים בעידן של אי-ודאות.

אקטוארים המועסקים בחברות ביטוח אחראים, בין השאר, לחישוב תעריפי הביטוח ולקביעת עתודות הביטוח. בקרנות הפנסיה עוסקים אקטוארים בתכנון תנאי הפנסיה, קביעת עלותה ובהכנת המאזנים האקטואריים. בבנקים ובחברות פיננסיות אחרות מועסקים אקטוארים בניתוח וחיזוי מצבים כלכליים. אקטוארים עצמאיים עוסקים בייעוץ בלתי תלוי לחברות וליחידים ומסייעים להם להתמודד עם בעיות הקשורות בבחירת תוכניות פנסיה, ביטוח והשקעה.

== אקטואריה בישראל ==
ב-1952 נרשמה אגודת האקטוארים בישראל. שעם חבריה נמנים לאורך השנים בכירי האקטוארים בחברות הביטוח, בגופי הפנסיה ובגופים פיננסיים נוספים. האגודה מעניקה לחבריה, שעמדו בכל תנאי הקבלה (לימודים אקדמיים, לימודי השלמה באקטואריה ובחינות) את התואר "חבר מלא" (.F.IL.A.A) המוכר על ידי ארגון האקטואריה הבינלאומי ה-IAA. תקנון האגודה כולל שלוש קטגוריות של העוסקים בתחום: "אקטואר מלא", "אקטואר מתמחה" ו"עמית לומד".

בתחילת 2019 פרסמו לראשנה שר האוצר והממונה על רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון תקנות המסדירות את תנאי הכשירות של מי שמבקשים להתמנות כאקטוארים ממונים בחברות ביטוח ובבתי השקעות, על פי תחומי הביטוח השונים או בתחום פנסיה. בין היתר נקבעו בתקנות דרישות סף לניסיון מעשי צבור וכן חברות בדרגה הגבוהה ביותר (“Fellow”) באיגוד אקטוארים החבר בארגון האקטוארים הבינלאומי - IAA. 

בישראל, מקצוע האקטואריה נלמד באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.actuaries.org.il/ אגודת האקטוארים בישראל]
* [https://www.iavfa.org/ לשכת מעריכי השווי והאקטוארים הפיננסיים בישראל]
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מקצועות הכלכלה
קטגוריה:ביטוח
קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:ביטוח פנסיוני
זומביט

זומביט הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית בנושאי מחשבים ששודרה בשנים 1993–2006 בטלוויזיה החינוכית. התוכנית עסקה בעולם המחשבים והתקשורת והביאה את החידושים האחרונים בתחום הגאדג'טים והטכנולוגיה. התוכנית כללה פינות בנושאים שונים ובהן פינת תמיכה, פינת חידושים טכנולוגיים, פינת משחקי מחשב, פינת תחקירים ופינת הגאדג'טים. וכן, תקופה מסוימת שימשה כתוכנית שבה מתחרים אנשים מהבית על משחק שמופעל באמצעות שימוש בלחצני הטלפון (כמו "דובל'ה" ו"הוגו"), ושודרה בימי חופשות החגים וכן גם בחופשת הקיץ. בנוסף בעונה הראשונה הייתה גם פינה שבה מישהו מוכר התחרה במשחק של זומביט שהיה בסגנון פקמן, כאשר דמות הפקמן הוצגה כסמליל של החינוכית. התוכנית נוצרה על ידי לאה לייבה ורוני צייג.

לתוכנית הטלוויזיה הוקם גם אתר אינטרנט, בכתובת "[https://web.archive.org/web/20051230073737/http://cms.education.gov.il/EducationCMS/UNITS/Zombit zombit.co.il]" (כיום לא פעיל יותר - הקישור מפנה לעותק מארכיון האינטרנט) ובאתר ניתן היה לקרוא מאמרים הקשורים לתוכנית, לרבות עדכונים על שכלולים טכנולוגיים הרלוונטיים לאותה התקופה וגאדג'טים שהופיעו בתוכנית.

== מגישי התוכנית ==
*גל נדיבי – מנחה התוכנית (1998–2006). הגיש את חדשות המחשבים – תקציר האירועים החשובים שהתרחשו בעולם המחשבים בשבוע החולף.
*עידן מילר - מנחה התוכנית (1997–1998)
*חנוך הרמן - מנחה זומביט לעסקים (1996-1994)
*רון לוינטל - מנחה התוכנית לסירוגין (1993–1997)
*איל קיציס - מנחה התוכנית לסירוגין (1993–1997)
*אפרת (אפתי) הכהן - מנחה לסירוגין (1993)
*פיני בן-סירה - מנחה לסירוגין (1993)
*ניר פרידמן - מנחה לסירוגין (1993)
*סיוון רהב מאיר - מנחת זומביט לנוער ומגישת מבזקביט.
*דרור גלוברמן – מגיש פינת התחקירים
*נמרוד אלדאה – מגיש פינת "העתיד כבר כאן"
*אביב הוד – מכונה "הדוקטור", מגיש פינת התמיכה
*קובי סיט - מגיש פינת המשחקים
*דוד זילברשטיין – מגיש פינת המשחקים
*דורון ניר - מגיש פינת המשחקים
*רותי פארן (כיום נקראת רותי אלאל) - מגישת פינת ה"אומנוביט", מנחה בזומביט משפחה, הגישה פינה בתוכנית בשנת 1997 ומנחה בזומביט נוער.
*שרון טייכר – מגיש פינת הגאדג'טים ומנחה התוכנית לסירוגין (1993–1997)
*שמוליק נוביק - מנחה זומביט משפחה. 
*לבי שפרלינג - מנחה זומביט משפחה.
*משה פרסטר - הגיש את פינת המשחקים בשנים 1997 ו-2006.
*[https://guy.co.il גיא ברנע] - אורח קבוע, מגיש פינת משחקים וחידושים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* "[https://www.kankids.org.il/program/?catId=1345 זומביט]" באתר כאן חינוכית
* 

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית
קטגוריה:כאן חינוכית: תוכניות וסדרות
בריאן גרנט

בריאן וייד גרנט (באנגלית: Brian Wade Grant; נולד ב-5 במרץ 1972 בקולומבוס, אוהיו) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 12 עונות בליגת ה-NBA בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. גרנט היה מוכר בשל משחק ההגנה הקשוח שלו ויכולות הריבאונד הגבוהות. ממוצעיו של גרנט לאורך הקריירה עומדים על 10.5 נקודות, 7.4 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים למשחק.

==קריירת משחק==
גרנט נבחר בבחירה השמינית בדראפט ה-NBA{{כ}} 1994 על ידי קבוצת סקרמנטו קינגס, והציג יכולת מרשימה כבר בעונת הרוקי כשרשם ממוצעים של 13.2 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. בסיום חוזהו עם הקינגס, לאחר שלוש עונות בקבוצה, חתם כשחקן חופשי בפורטלנד טרייל בלייזרס על חוזה ל-7 עונות עבור כ-56 מיליון דולר. בעונת עזר גרנט לקבוצתו להעפיל לגמר המערב בפלייאוף, בו הובסו הטרייל בלייזרס לאלופה שבדרך, סן אנטוניו ספרס, בתוצאה 4-0.
גרנט שימש כפאוור פורוורד הפותח של פורטלנד בכל 13 משחקי פלייאוף 1999, והעמיד לאורכם ממוצעים של 13.2 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק. בעונת צירפה פורטלנד את הסמול פורוורד סקוטי פיפן, מהלך אשר העביר את ראשיד וולאס לעמדת הפאוור פורוורד ודחק את גרנט אל מחוץ לחמישייה הפותחת. בעונה זו חזרו הטרייל בלייזרס למעמד גמר המערב, אך הפסידו בו ללוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 4-3.

ב-30 באוגוסט 2000 נשלח למיאמי היט כחלק מטרייד משולש ששלח את שון קמפ לפורטלנד ואת כריס גטלינג, קלרנס ות'רספון וגארי גרנט לקליבלנד קאבלירס. במסגרת העסקה יצא גרנט מחוזהו בפורטלנד וחתם על חוזה חדש ל-7 עונות עבור כ-86 מיליון דולר. גרנט חזר לשמש במיאמי כשחקן חמישייה קבוע, ובמשך ארבע עונותיו בקבוצה רשם 11.0 נקודות ו-8.5 ריבאונדים בממוצע למשחק.

בקיץ 2004 נשלח בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, יחד עם קארון באטלר, למאר אודום ובחירת דראפט עתידית, בתמורה לכוכב העל שאקיל אוניל. בסיום עונתו היחידה בלייקרס, בה שימש כשחקן ספסל זניח, שוחרר גרנט מהקבוצה וחתם בשורות פיניקס סאנס. בעונת שותף ב-21 משחקים בלבד, ובסיומה נשלח לבוסטון סלטיקס אשר שחררה אותו בטרם שיחק במדיה. 

ב-27 באוקטובר 2006 הודיע גרנט על פרישה מה-NBA, בגיל 34.

==חיים אישיים==
כינויו של גרנט, "הגנרל", הוענק לו מכיוון שגדל באותו הכפר - ג'ורג'טאון, אוהיו - בו גדל הגנרל יוליסס ס. גרנט.

בנובמבר 2005, בעודו שחקן הפיניקס סאנס, אובחן גרנט כסובל מתסמינים ראשונים למחלת פרקינסון, וב-2009 פרסם הודעה על מחלתו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://stats.nba.com/player/#!/258/ פרופיל של השחקן], באתר nba.com
* [http://www.basketball-reference.com/players/g/grantbr01.html סטטיסטיקות הקריירה של גרנט], באתר basketball-reference.com

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלני סקרמנטו קינגס
קטגוריה:כדורסלני מיאמי היט
קטגוריה:כדורסלני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קסבייר
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של סקרמנטו קינגס
קטגוריה:אוהיו: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
11א'

11א הוא אלבום מוזיקה פרי שיתוף פעולה של ברי סחרוף ורע מוכיח.

האלבום מכיל 11 קטעים ששילבו בין האלקטרוניקה של מוכיח לרוק של סחרוף.
שבוע לפני צאת האלבום לחנויות, הוא הוצע להורדה בתשלום באינטרנט ונרכש בכ-800 עותקים בתוך שבוע. השיר "רחוק ממך" מכיל קטע מהשיר "השתדלות" שחיברה דליה רביקוביץ שאותו מקריאה יהודית רביץ.

==שם האלבום==
* רוב האלבום הוקלט ברחוב המכבי 11 א'.
* באלבום יש 11 שירים
* האלבום יצא 11 שנה לאחר האלבום "סימנים של חולשה", בו היה שיתוף הפעולה הראשון בין סחרוף למוכיח
* כשנתיים לפני הוצאת האלבום דורג האלבום "סימנים של חולשה" במקום ה-11 בדירוג "100 האלבומים הגדולים" של ynet

==קונספט האלבום והקשר לסימנים של חולשה==
אלבום זה הוא המשך ישיר של האלבום סימנים של חולשה וזה בא לידי ביטוי באופיו של האלבום, ובאי ההפצה שלו לכלי התקשורת:

11א' הוא למעשה אלבום האולפן הראשון בו ברי סחרוף ורע מוכיח משתפים פעולה באופן מלא מאז סימנים של חולשה.

האלבום נפתח בשיר "אל נעלמים" שבו מתואר מצב של אי סיפוק "די לא יכול יותר איתי, לוקח את מקל הנדודים, שוכח את כל מה שמוכר".

ורצון לחזור למקורות "שומע קול רחוק, תקן אותי תקן עכשיו". כלומר, השיר הראשון מתאר דחף ותשוקה לחזור אל המקורות.

בשיר השני "רוח חדשה" מתואר המצב העכשווי ובמקביל מה יהיה אופיו של האלבום "הגולה תל אביב יושבת על נהר כבר..." "לב האבן הופך לב בשר."

האלבום נחתם בשיר "הדרך" שבעצם מסכם את המסע של האלבום, ומסביר שלכל מסע יש סוף.

בנוסף, באלבום קיימים אזכורים רבים מהאלבום סימנים של חולשה "תבואי אליי עכשיו שוב לחשת" (מדבר מהלב, אזכור ל"הזיות").

"שמע שמע" (רוח חדשה, אזכור לרעש לבן).

== שירי האלבום ==

== משתתפי ההפקה ==
*ברי סחרוף - שירה, לחנים, גיטרות, קלידים.
*רע מוכיח - לחנים, שירה, הפקה מוזיקלית, פסנתר, קלידים, תכנותים, סמפלר, תופים.
*תם מוכיח - בס.
*יהודית רביץ - שירה וקריאה בשיר "רחוק ממך".
*אבי ליבוביץ - טרומבון ב"מדבר מהלב".
*שלומציון קינן - קולות ב"קצב ועצב".

רביעיית מיתרים בשיר "לא שוכח":
*ניר יועד - צ'לו.
*הדר כהן - כינור ראשון.
*שי גליק - ויולה.
*יוג'ין פובולובסקי - כינור שני.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://music.berry.co.il האזנה לאלבום באתר של ברי סחרוף]
* 

== הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי ברי סחרוף
קטגוריה:אלבומי חברת נענע דיסק
קטגוריה:אלבומים בעברית
סמל טורקיה

סמל טורקיה (טורקית: Türkiye Arması) הוא חצי סהר וכוכב אדומים המופיעים גם בדגל טורקיה, אך בצבע לבן. לסמל אין מעמד רשמי בטורקיה, אולם הוא מופיע על תעודות זהות ודרכונים רשמיים של המדינה. 
סמל המדינה מעוצב בצורה המזכירה את סמל האימפריה העות'מאנית. מעמדו של הסמל אינו מוסדר בחוק. 

==ראו גם==
* סמל האימפריה העות'מאנית

==קישורים חיצוניים==

טורקיה

קטגוריה:טורקיה: סמלים לאומיים
טורקיה
טורקיה
סמל האימפריה העות'מאנית

בית החולים העירוני העות'מאני ברחוב יפו בירושלים]]
לכל סולטאן ששלט באימפריה העות'מאנית היה סמל משלו, שנקרא "טורה".

סמל מודרני, המושפע בצורתו מהסמלים של מדינות אירופה, נוצר רק בסוף המאה ה-19, ביוזמתו של הסולטאן עבדול חמיד השני. הסמל הפך רשמית לסמל האימפריה ב-17 באפריל 1882.

על הסמל מופיע ה"טורה" בתוך עיגול המייצג את השמש. תחתיו שני דגלים: האחד, דגל האנטוליה ושאר מדינות אסיה הכולל<ref name="eksi">[https://seyler.eksisozluk.com/sosyal-medyada-seriat-bayragi-diye-paylasilan-bayragin-aslinda-rumeliden-gelmesi Sosyal Medyada Şeriat Bayrağı Diye Paylaşılan Bayrağın Aslında Rumeli'den Gelmesi] (בטורקית)</ref> חצי סהר וכוכב על רקע אדום - סמלים אלה נשארו בסמל טורקיה עד היום, והשני, דגל הרומליה<ref name="eksi"/> - דגל ירוק שעליו שלושה חצאי סהר.

בצדו הימני של הסמל חקוקים רובים ותותח (סמלי הכוח), ובצדו השמאלי - מאזני צדק (סמל המשפט) וקרן שפע.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית
עות'מאנית, האימפריה ה-
אדון ליאון

אדון ליאון הוא סרט ישראלי 10+ בבימויו של זאב רווח שיצא לאקרנים בשנת 1982. קומדיה זו נמנית עם ז'אנר סרטי הבורקס.

==עלילה==

העלילה מתרחשת בשכונת ואדי סאליב שבחיפה של תחילת שנות השמונים, ללאון ואשתו אנט, שעלו ממרוקו לישראל ב-1962, יש ילדה יחידה בשם דליה. כשהיא בערך בת 20, בתם נוסעת לתל אביב למשך שנה, כדי לעבוד וללמוד. בתום השנה היא חוזרת לחיפה שם היא עובדת בשמירה על ילדה, בת לבמאי, שאביה משכנע אותה לעבור מבחן במה לסרט שבו לבחורה צעירה, שנסעה לעיר הגדולה, נולד תינוק מאדם שלא מוכן לגדל אותו, בטענה שהאישה שכבה עם גברים אחרים. כדי ללמוד בעל-פה בקלות יותר, היא ויעקב, נגר בשכונה, ממחיזים את הטקסט, ואביה, שנמצא בסמוך, שומע את חילופי הדברים ובטעות חושב שמדובר בבתו - שהיא זאת שהרתה, ושיעקב הוא האב.

לאון מבקש עצה מרב, שאומר לו לעקוב אחר בתו ללשכת הסעד, שם, חברה שלה, שכנה לשעבר שעברה דירה לקריית חיים, מספרת לדליה שנולד לה תינוק, לפני פחות משבוע, ואביו הוא פקח עירייה, שלא מכיר בו, ולכן רוצה למסור אותו לאימוץ. ליאון שוב מפרש את הדברים בצורה לא נכונה, וחושב שפקח העירייה הוא האב השני של התינוק. היא נותנת לדליה את תינוקה, ומשביעה אותה לא לספר לאיש על היות התינוק בנה, דבר שמגביר את אי ההבנה. לאון ממשיך לעקוב אחר דליה, שמבקרת זמר בבית מלון, וחושב שהוא האב השלישי של התינוק.

הבלבול יוצר עימות בבית הכנסת, וכל המעורבים בעניין מסכימים, בעצת הרב, ללכת לביתו של לאון ולהסביר את אי ההבנה. דליה מספרת לכולם שהיא אינה אימו של התינוק שנמצא אצלה, ושהוא של תושבת השכונה לשעבר, שהשביעה אותה לא לגלות שהתינוק שלה. האישה, שהתינוק שלה, ופקח העירייה מתחתנים, והוא מבקש מאדון לאון להיות סנדק בברית המילה של התינוק. לאון, שרוצה נכד משלו, מבקש מאלוהים סימן שלדליה ייוולד תינוק בזמן הקרוב, ובעקבות זאת בצורת שהייתה באזור עד אז מפסיקה, ומתחיל לרדת גשם, וכך הבצורת נגמרה.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקנ/ית !! דמות
|-
| זאב רווח || לאון מויאל
|-
| נורית כהן || אנט (חנה) מויאל
|-
| יעקב בנאי || הרב
|-
| עמוס חגי || התינוק
|-
| מאיר סויסה || יעקב בן-נעים הנגר
|-
| בתיה רוזנטל || דליה מויאל
|-
| משה איבגי || מומו דנינו הפקח
|-
| סמדר ברנר || רחל מרציאנו
|-
| מני בגר || בתפקיד עצמו
|-
| מרדכי בן-זאב || אדון קלמן
|-
| יואל שר || במאי סרטים
|-
| ברי סימון || רקדנית בטן
|-
| נסים לוי (קולנוען) || מפיק הסרט שמציע לדליה להשתתף עם מני בגר
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי בורקס
קטגוריה:סרטי זאב רווח
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1982
פייר גספאר שומט

פייר גספאר שומט (בצרפתית: Pierre-Gaspard Chaumette; 24 במאי 1763 – 13 באפריל 1794) היה בוטנאי ומהפכן צרפתי. 

שומט נולד בחבל בורגונדי שבצרפת. הוא סיים לימודי רפואה בפריז בשנת 1790. עד המהפכה הצרפתית עסק בעיקר במחקר בוטני. במהלך המהפכה הצרפתית לקח חלק פעיל כאחד המנהיגים במועצת המהפכה. 

שומט היה מהפכן חברתי נלהב; הוא הוביל לביטול הענישה גופנית בבתי הספר, וכן קידם חקיקה שהגבילה הימורים וספרות תועבה. 

בנוסף, שומט הוביל רפורמות בתחום הבריאות, הנראות כיום כבסיסיות, כדוגמת חקיקה שהבטיחה טיפול רפואי לכל; חקיקה נוספת שיזם, הבטיחה לעניים קבורה במימון המדינה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:בוטנאים צרפתים
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בעריפת ראש
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1763
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1794
סמל פלורידה

סמל מדינת פלורידה או החותם הגדול של מדינת פלורידה (באנגלית: Great Seal of the State of Florida) משמש כסמלה הרשמי של מדינת פלורידה שבארצות הברית על גבי מסמכים רשמיים ודברי חקיקה. כמו כן, הסמל מוצג על בנייני הממשל המדינתי ורכבים של הממשל המדינתי. הסמל מופיע במרכזו של דגל המדינה.

על הסמל ניתן לראות אינדיאנית משבט הסמינול, המפזרת פרחים, ומאוחוריה דקל המסמל את המדינה לאורך חוף ים. ברקע ניתן לראות אוניית קיטור ושמש זורחת. סביב הסמל רשום "החותם הגדול של מדינת פלורידה" ו"באל נשים מבטחנו" ("In God we Trust").

==היסטוריה==
הצורה המוקדמת ביותר של סמל פלורידה מקורה בשנת 1861, בה מתואר עץ דקל ועץ רחב עלים נוסף ולפניהם יושבת אישה שלרגליה ארגזים וחביות. מאחורי העצים והאישה מצויר קו החוף של מדינת פלורידה עם ספינות המפליגות סביב קו החוף.

בשנת 1868 נקבע בחוק על ידי בית המחוקקים של פלורידה מהם האלמנטים המצויים בסמל, אולם במהלך השנים השתנה מראה הסמל בשל ציורים שונים של האלמנטים - לעיתים מצויר אינדיאני בלבוש של אינדיאנים שהתגוררו במישורים הגדולים ולא לבוש סמינולי וכן עץ הדקל מוחלף לעיתים בעץ דקל קוקוס אשר אינו גדל בפלורידה. לעיתים אף מצוירים הרים ברקע, אף שאין הרים בפלורידה.

בשל השינויים שונה תיאורו של הסמל מעת לעת על מנת להביא לדיוקים יותר גדולים בציורו.

בשנת 1970 נקבע שסוג הדקל יהיה דקל סבל (Sabal Palm), שהוכרז בשנת 1953 רשמית כעץ המדינה.

בשנת 1985 אושר ציור רשמי של הסמל על ידי מושל המדינה בוב גרהאם ובית המחוקקים של המדינה.

קטגוריה:פלורידה: סמלים
פלורידה
חוכמת הבייגלה (סרט)

חוכמת הבייגלה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2002 בהפקתו ובבימויו של אילן הייטנר, אותו ביסס על ספרו רב המכר "חוכמת הבייגלה", אולם עם שינויים מהספר המקורי.

==הפקה==
אחרי הצלחת הספר "חוכמת הבייגלה" (שמכר עד אז 100,000 עותקים) אילן הייטנר החליט ללמוד קולנוע בניו יורק. במהלך הלימודים רכש מצלמת Sony PD150, מצלמת DV קטנה וזולה, הפשוטה מבין המצלמות המקצועיות ואיתה צילם את התרגילים של לימודי הקולנוע. בסיום הלימודים החליט לכתוב תסריט שמבוסס על רב המכר שבינתיים תפס תאוצה.

הייטנר היה בטוח שכשיחזור לארץ יוכל למצוא משקיעים ולהפיק את הסרט שיעשה שינוי בקולנוע המקומי, אך אף משקיע לא היה מעוניין בשל חוסר הניסיון שלו בבימוי. בלית ברירה, גייס אילן הייטנר מהונו הפרטי 50,000 דולר שאיתם התכוון להפיק בעצמו את הסרט, כשהשחקנים מסכימים לקבל את שכרם בדיפר (לעבוד למעשה ללא תשלום עד שהסרט יניב רווחים).
בשל המחסור בתקציב, הוחלט שהסרט יצולם במצלמה שרכש הייטנר בניו יורק, החלטה לא שגרתית באותה תקופה של מעבר בין עולם הפילם לעידן הדיגיטלי, הסרט צולם בפורמט DVCAM ובסופו של דבר עבר Blowup – המרה מדיגיטל לסרט צילום.

גם במהלך ההפקה נתקל הייטנר בקשיים בשל חוסר הניסיון שלו בבימוי, מה שהוביל להתפטרותו של הצלם הראשי שהשאירה אותו לצלם בעצמו את שארית הסצנות. הייטנר מספר שבמהלך הצילומים שביצע בעצמו, רוב הסצנות נמחקו בשוגג או לא צולמו בכלל.

לאחר 18 ימי צילום, טס ליוון לערוך את הסרט אצל ג'ואל אלכסיס ("גט", "רביעיית רן", "חולה אהבה בשיכון ג'") ועם הראף קאט ניסה למכור את הסרט לגופי שידור בארץ.
בסופו של תהליך ארוך הסרט נקנה על ידי חברת "הוט" בעבור 250,000 דולר.
מהרווחים אילן הייטנר הצליח לשלם לצוות את שכרם.
<gallery>
קובץ:Wisdom Of The Pretzel beg7.jpg|יורם זקס ועלמה זק
קובץ:Wisdom Of The Pretzel BegHigh.jpg|לואל ומיטל טימסית
קובץ:Wisdom Of The Pretzel beigalepic2.jpg|לואל ואסנת חכים
</gallery>

== שחקנים ==
{| class="wikitable"
|-
! שחקנ/ית !! דמות
|-
| גיא לואל || גולן
|-
| אסנת חכים || דקלה כהנה
|-
| בני אבני || בצל
|-
| יורם זקס || גיא "גויה" כהנה
|-
| שי ורקר || יוס
|-
| מיטל טימסיט || שרון
|-
| מוריאל גיט-גולדשטיין || דינה
|-
| עלמה זק || גלית
|-
| אורית שר || ראות
|-
| ניר לוי || בן הזוג לשעבר של דקלה
|-
| צבי סלטון || אבא של גולן
|-
| נאור ציון || איש במעלית
|-
| סופי צדקה || אישה במעלית
|-
| אורית פוקס || פצצה באוניברסיטה
|}

== פסקול הסרט ==
את "סוף הקיץ", שיר הנושא של הסרט, כתב מיכה שטרית, הלחינו וביצעו מיכה שטרית וברי סחרוף.

בנוסף, מופיעים בסרט השירים:

* I Try - מייסי גריי
* בוסה נובה קטן - רמי פורטיס ושלומי ברכה
* הולכת לאיבוד - דני שפרלינג
*נוסע לבד - רעש

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.filmfund.org.il/films/?id=&nom=1654 "חוכמת הבייגלה"] באתר "קרן הקולנוע הישראלי"
* [http://www.transfax.co.il/?CategoryID=278 "חוכמת הבייגלה"] באתר חברת ההפקה "טרנספקס"

* [https://jfc.org.il/movie/37317-2/ ״חוכמת הבייגלה״], הסרט המלא לצפייה ללא תשלום ב[https://jfc.org.il/ אתר הארכיון ישראלי לסרטים - סינמטק ירושלים]
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2002
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2002
דגל ויומינג

דגל מדינת ויומינג (באנגלית: "Flag of Wyoming") הוא דגל כחול שבמרכזו צללית לבנה של ביזון אמריקאי. סביב השדה הכחול מצויה מסגרת לבנה ואדומה.
במרכז צללית הביזון מצוי סמל מדינת ויומינג כמעין חתימת בקר.

הדגל הנוכחי נבחר בשנת 1917 לאחר תחרות שנערכה במדינה.

== קישורים חיצוניים==

* 
* 

ויומינג
ויומינג
קטגוריה:ויומינג: סמלים
ויומינג
סמל ויומינג

סמל מדינת ויומינג או החותם הגדול של מדינת ויומינג (באנגלית: The Great Seal of the State of Wyoming ) אומץ על ידי בית המחוקקים השני של המדינה בשנת 1893 ושונה על ידי בית המחוקקים השישי של המדינה ב-1921.

שני התאריכים המופיעים על החותם - 1869, 1890 מציינים את מועדי הקמת הממשלה הטריטוריאלית ואת מועד כניסתה של המדינה לאיחוד (בהתאמה).

הדמות במרכז הסמל מחזיקה מטה שבקצהו דגל שעליו המילים "זכויות שוות" המציין את העובדה שבויומינג (בניגוד למדינות אחרות בארצות הברית) היה שוויון זכויות לנשים מאז ומעולם.

שני הגברים, העומדים משני צידי הדמות המרכזית מסמלים את הבוקרים ואת הכורים, שתי התעשיות העיקריות של המדינה.

המספר 44 המופיע על הכוכב בעל חמישה הקצוות מסמל את העובדה שהמדינה היא המדינה ה-44 להצטרפות לאיחוד.

בראש העמודים מצויים מנורות המסמלים את אורה של החכמה, ועל הקלף הסובב את שני העמודים רשומות המילים: שמן, מכרות, בקר ודגן - הענפים עליהם מתבססת כלכלת המדינה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ויומינג: סמלים
ויומינג
קטגוריה:ציפורי שיר בתרבות
כיכר לונדון

כיכר לונדון (או גן לונדון) היא כיכר במרכז תל אביב, בקצה המערבי של רחוב בוגרשוב, בין רציף הרברט סמואל ("הטיילת") והירקון.

== היסטוריה ==
הכיכר נקראת על שם לונדון, בירת אנגליה והממלכה המאוחדת של בריטניה וצפון אירלנד ונחנכה ב-24 במאי 1942.
הכיכר נקראה בשם זה כמחווה ואות כבוד לעמידת העם הבריטי ותושבי לונדון בהפצצות הכבדות מצד גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה (הבליץ).

באפריל 2000 החל פרויקט פיתוח הגן ככיכר עירונית, שמתחתיה חניון תת-קרקעי בו 500 מקומות חנייה, בנוסף נבנתה תחנת דלק בכניסה לחניון ובית קפה במפלס העליון. הפרויקט הושלם ביולי 2003.

== עיצוב ==
שטח הכיכר הוא כ-10 דונם, התוכנן מחדש שלו נעשה על ידי אדריכל הנוף ברוס לוין.

רחבת הכיכר בנויה במפלסים (עקב הפרשי הגובה הקלים בין רציף הרברט סמואל שלאורך הטיילת ורחוב הירקון הגבוה ממנו במטרים אחדים), ובמרכזה אנדרטה בדמות ספינת מעפילים לזכר מאבק ההעפלה בשלטון הבריטי. על-גבי אנדרטת ההעפלה מוטבעים הסברים ורשמים לצד תמונות אודות ההיסטוריה של ההעפלה, תלאות הדרך של המעפילים וספינותיהם. בנוסף, מוצבים שישה לוחות בכיכר עליהם מוטבעים שמות כל ספינות המעפילים.

במבנה בעל המרפסת המעוגלת התוחם את הכיכר מדרום שכן קפה פילץ (נכון ל-2012 סניף מקדונלד'ס).

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
תמונה:London Square BW.jpg|כיכר לונדון עם הקמתה, 1941
תמונה:Buffs, Company 16 באפס, פלוגה 16-ZKlugerPhotos-00132it-0907170685126bce.jpg|כיכר לונדון בשנת 1942
תמונה:אוסף צילומים של הצלם זולטן קלוגר טווח מספרי התשלילים 17387 - 18742-ZKlugerPhotos-00132it.jpeg|כיכר לונדון בשנת 1942
קובץ:Londino024.jpg|ששת הלוחות ועליהן שמות אוניות המעפילים
קובץ:London Sqaure color.jpg|כיכר לונדון
קובץ:Londino030.jpg|הכיכר מרחוב הירקון
</gallery>

==ראו גם==
* חוף תל אביב

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

לונדון
קטגוריה:רחוב הירקון
קטגוריה:ההעפלה: מוזיאונים ואנדרטאות
יירוט

יֵרוט היא פעולה שמטרתה שינוי מסלולו של עצם והטייתו מן הדרך.

השימוש העיקרי במושג "יירוט" הוא צבאי:
* יירוט של מטוס פירושו הפנייתו לנחיתה במקום שונה מזה שהתכוון אליו (כאשר מדובר במטוס אזרחי חשוד) או הפלתו (כאשר מדובר במטוס קרב). יירוט הנעשה בידי כלי טיס, ברוב המקרים יכלול רק ליווי לנחיתה של כלי הטיס המיורט בעוד יירוט באמצעות נ"מ משמעותו ירי להשמדת המטרה. יירוט של רחפן מסתמך על מערכות שונות של מניעת תקשורת בינו לבין המפעיל.
* יירוט של טיל או רקטה פירושו הפלתם בדרכם למטרתם. השיטה העיקרית ליירוט טילים היא באמצעות טיל נגד טילים, אך נעשו מאמצים לפיתוח כלי יירוט בלייזר, למשל הנאוטילוס ומגן אור.
* יירוט של ספינת אויב נעשה באמצעות הטבעתה או באמצעות השתלטות עליה.
* יירוט מידע - בעבר מכתבים ושידורי רדיו וכיום בעיקר מידע המועבר באמצעים אלקטרוניים שונים במסגרת איסוף מודיעין אותות (סיגינט), לא על ידי מי שנועד לו (במקרה זה היירוט אינו מונע מהתשדורת להגיע גם ליעדה).

== קישורים חיצוניים ==
* 	

קטגוריה:טקטיקה צבאית
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך