OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שינאיצ'ירו טומונאגה

שינאיצ'ירו טומונאגה (ביפנית: 朝永 振一郎; 31 במרץ 1906 - 8 ביולי 1979) היה פיזיקאי יפני שתרם להתפתחות האלקטרודינמיקה הקוונטית. עבודתו בתחום, במקביל לריצ'רד פיינמן וג'וליאן שווינגר, זיכתה אותו בפרס נובל לפיזיקה ב-1965 יחד איתם.

==ביוגרפיה==
טומונאגה נולד בטוקיו ב-1906, ילד שני לפילוסוף היפני סנג'ורו טומונאגה. הוא החל את לימודיו באוניברסיטת קיוטו ב-1926, שם חלק את ספסל לימודיו עם זוכה פרס נובל אחר, הידקי יוקאווה. במהלך הלימודים המתקדמים שלו באותה אוניברסיטה הוא עבד בתור עוזר הוראה באוניברסיטה במשך שלוש שנים. ב-1937 עבר טומונאגה ללייפציג, שם שיתף פעולה עם ורנר הייזנברג. שנתיים מאוחר יותר הוא שב ליפן עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה, אך הספיק לסיים דוקטורט בפיזיקה גרעינית, עם תזה משלו על עבודה שעשה בזמן שהותו בלייפציג.

ביפן, התמנה טומונאגה לפרופסור באוניברסיטת החינוך של טוקיו (לימים אוניברסיטת צוקובה). במהלך המלחמה הוא למד את התאוריות של המזונים ושל המגנטרון. ב-1948 בחנו מחדש טומונאגה ותלמידיו מסמך שנכתב על ידי סידני דאנקוף מ-1939, בו ניסה להוכיח, ללא הצלחה, שניתן לבטל את הערכים האינסופיים של המסה והמטען של האלקטרון באלקטרודינמיקה קוונטית. טומונאגה ישם תאוריה משלו ושיטה רלטיביסטית שהתבססה על שיטה לא-רלטיביסטית של וולפגנג פאולי על מנת להאיץ בהרבה את החישובים ולהבהיר אותם. אז מצאו טומונאגה ותלמידיו שדאנקוף התעלם מתנאי אחד בתורת ההפרעות. עם יישום התנאי נתנו החישובים תוצאות סופיות, וכך גילה טומונאגה את הרנורמליזציה בנפרד משווינגר.

ב-1949 הזמין רוברט אופנהיימר את טומונאגה לעבוד במכון למחקר מתקדם בניו ג'רזי. הוא למד את בעיית גופים רבים על התנודות הכלליות של מערכות במכניקת הקוונטים. בשנה שלאחר מכן, הוא חזר ליפן והציע מודל תאורטי המתאר אינטראקציה בין אלקטרונים (או פרמיונים אחרים) במוליך חד-ממדי. 

ב-1965 קיבל טומונאגה פרס נובל לפיזיקה, ביחד עם ריצ'רד פיינמן וג'וליאן שווינגר, עבור המחקר שערך בנושא אלקטרודינמיקה קוונטית, ובעיקר עבור גילוי הרנורמליזציה.

טומונאגה התחתן עם ריוקו סקיגושי ב-1940, ונולדו להם שני בנים ובת. הוא נפטר בטוקיו ב-1979.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Tomonaga, Shin'ichiro. The Story of Spin. University of Chicago Press, 1997. .
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל יפנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:מדענים יפנים
קטגוריה:פיזיקאים יפנים

קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1906
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1979
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר התרבות
ארגון השוטרים הבין-לאומי

משרדי ארגון השוטרים הבינלאומי בנוטינגהאם
ארתור טרופ, מייסד הארגון
ארגון השוטרים הבין-לאומי (באנגלית: International Police Association – IPA) הוא הארגון הגדול ביותר של השוטרים בעולם. מייסדו היה ארתור טרופ (1914–2000), סמל משטרה מלינקולן שבמחוז לינקולנשייר באנגליה. הארגון נוסד ב-1 בינואר 1950 תחת המוטו: "Servo per Amikeco" (בשפת אספרנטו: "שירות באמצעות חברות") כדי ליצור קישורים ידידותיים ולעודד שיתוף פעולה בין שוטרים בכירים ברחבי העולם.

כיום חברים בארגון כ-400,000 שוטרים ויש לו סניפים ב-64 מדינות. המשרדים הראשיים של הארגון (IAC) נמצאים בעיר נוטינגהאם, הממלכה המאוחדת.

לארגון ניתן מעמד מייעץ אצל המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות בשנת 1967. מעמד זה הוסר בשנת 1985.

==הסניף הישראלי==
סניף ישראלי של הארגון הוקם בשנת 1963. לסניף הישראלי הוקמו שלוחות מקומיות, בין השאר ברחובות שפעל בבית יד לבנים.
 
הסניף הישראלי של הארגון פועל מכלא רמלה. בעבר הוא שכן בשלוחת המטה הארצי ביפו. הסניף הישראלי פעיל בארגון פעולות התנדבותיות כמו אימוץ פצועי צה"ל ומוסדות יתומים. בשנת 1979 הגיעו סכסוכים סביב הבחירות להנהלת הארגון לבית המשפט.

הסניף אירח כינוסים של הארגון הבינלאומי בשנים 1968, 1978 ו-1983.

בשנת 1971 נבחר אריה איבצן לנשיא הארגון ונעמי שדמי נבחרה לסגניתו. בשנים 1972–1982 היה דוד קראוס נשיא הסניף הישראלי. בסוף שנת 1983 נבחר שלמה פריירמן לנשיא הסניף הישראלי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משטרה
קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים לא-ממשלתיים
קטרין קראבה

קטרין קראבה (בגרמנית: Katrin Krabbe; נולדה ב-22 בנובמבר 1969) היא אתלטית עבר ממזרח גרמניה וגרמניה. היא אלופת עולם (טוקיו 1991) ואלופת אירופה (ספליט 1990) בריצות היוקרתיות ביותר ל-100 מטר ול-200 מטר. הושעתה ל-3 שנים בשל שימוש באימרוץ.

== ביוגרפיה ==
קראבה נולדה בנויברנדנבורג, מקלנבורג-מערב פומרניה.

===אלופת אירופה===
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בספליט, יוגוסלביה בשנת 1990 זכתה קראבה ב-3 מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.89 שניות, לפני זילקה מילר (11.10 שניות) וקרסטין ברנדט (11.17 שניות) שתיהן ממזרח גרמניה, בריצת 200 מטר בשיא אישי של 21.95 שניות, לפני בת ארצה הייקה דרקסלר (22.19 שניות) וגלינה מלצ'וגינה מברית המועצות (22.23 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 41.68 שניות, לפני מערב גרמניה (43.02 שניות) ובריטניה (43.32 שניות).

===אלופת עולם===
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכתה קראבה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד והייתה לאתלטית המצטיינת באליפות. מדליות זהב בריצה היוקרתי ביותר ל-100 מטר בתוצאה של 10.99 שניות, לפני גוון טורנס מארצות הברית (11.03 שניות ) ומרלין אוטי מג'מייקה (11.06 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה של 22.09 שניות, שוב לפני טורנס (22.16 שניות) ואוטי (22.21 שניות). מדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.33 שניות, אחרי ג'מייקה (41.94 שניות) וברית המועצות (42.20 שניות).

== שימוש בחומרים אסורים ==
למרות שהשתמשה בחומר שלא היה איסור על שימוש בו באותה תקופה, קנבוטרול (Clenbuterol), קיבלה קראבה השעיה למשך 3 שנים ולא יכלה להשתתף באולימפיאדת ברצלונה (1992) ולמעשה הקריירה הספורטיבית שלה הגיעה לסיומה.

== תארים והישגים ==
* קרבה זכתה בשנים 1990 ו-1991 בתואר ספורטאית השנה בגרמניה.
* קרבה זכתה בשנת 1991 בתואר אתלטית השנה בעולם.

== שיאים אישיים ==
* ריצת 100 מטר: 10.89 שניות (ברלין, 20 ביולי 1988)
* ריצת 200 מטר: 21.95 שניות (ספליט, 30 באוגוסט 1990)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אצניות מזרח גרמניות
קטגוריה:אצניות גרמניות
קטגוריה:אלופות עולם באתלטיקה
קטגוריה:אתלטית השנה בעולם
קטגוריה:אתלטיות שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1969
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1969
נורית דוד

נורית דוד (נולדה ב-1952) היא ציירת ישראלית. על יצירתה זכתה בשנת 1993 בפרס סנדברג ובשנת 2006 בפרס רפפורט לאמן בכיר.

יצירותיה של דוד הן בעלות מטען ביוגרפי עמוק. בעוד יצירותיה המוקדמות של דוד זוהו עם סגנון "דלות החומר" הישראלי, הרי החל מסוף שנות התשעים החלה דוד ליצור אמנות פיגורטיבית, בעלת השפעות ישירות מאמנות אירופית של תקופת הרנסאנס. בין השנים 2001–2002 למדה רישום בסטודיו לרישום של הנסיך מווילס בלונדון. נוסף על יצירתה חיברה דוד גם מספר מאמרים פרשניים על עבודותיהם של אמנים כגון דגנית ברסט, יצחק גולומבק ואחרים.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Nurit David – Care of the Sick and Late Spring 004.JPG|מראה בתערוכה "דאגה לדואבים ואביב מאוחר" בגלריה גבעון (2012)
קובץ:Nurit David – Care of the Sick and Late Spring 001-2.jpg|נול, 2011שמן על בד, גובה 130 ס"מ, אורך 160 ס"מ
</gallery>

==פרסים==
*1983 - פרס ביאטריס קולינר, לאמן ישראלי הצעיר, מוזיאון ישראל, ירושלים
*1985 - פרס ז'אק וגניה אוחנה לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון תל אביב
*1990 - פרס שר החינוך התרבות והספורט
*1993 - פרס סנדברג, מוזיאון ישראל, ירושלים
*1995 - פרס ישראכרט ומוזיאון תל אביב לאמנות לאמן ישראלי, מוזיאון תל אביב לאמנות
*1996 - פרס ג'ורג' וג'נט ג'פין
*1998 - פרס עידוד היצירה, משרד החינוך והתרבות
*2003 - פרס שרת החינוך והתרבות לאמנות פלסטית
*2006 - פרס רפפורט לאמן בכיר, מוזיאון תל אביב.
* 2017 - פרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית

==תערוכות יחיד==

{|width="100%" style="background-color: transparent;"
|- "valign=top border="0|
| width=45% valign=top|
*1979 - גלריה שרה גילת, ירושלים
*1983 - גלריה שרה גילת, ירושלים
*1984 - "העבודות הסיניות", גלריה גבעון לאמנות מודרנית, תל אביב-יפו
*1987 - "אבא", מוזיאון ישראל, ירושלים
*1987 - "העבודות הסיניות", גלריה בוגרשוב, תל אביב-יפו
*1997 - "ללמוד כתיבה מעצים", גלריה גבעון, תל אביב-יפו [קטלוג]
*1994 - "ציורים בעקבות הדבלינים מאת ג'יימס ג'וייס", גלריה גבעון, תל אביב
*1996 - רישומים, גלריה גבעון, תל אביב-יפו
*1998 - גלריה גבעון, תל אביב-יפו
*1999 - "עונה בגיהנום", סדנאות האמנים, תל אביב-יפו
| width=45% valign=top|
*2001 - "נופים", מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה [קטלוג]
*2003 - "שבע השנים הטובות", גלריה גבעון, תל אביב-יפו
*2004 - "חלב ודבש", גלריה קריית טבעון
*2004 - הגלריה לאמנות, אוניברסיטת בן-גוריון, באר שבע
*2005 - יקב שאטו גולן [קטלוג]
*2005 - בית גבריאל, צמח
*2006 - גלריה גבעון, תל אביב-יפו
*2007 - "אני שנולדתי סינית", מוזיאון תל לאביב לאמנות, תל אביב [קטלוג]
*2009 - גלריה גבעון, תל אביב-יפו
*2009 - "ציורים 1997-1999", הגלריה העירונית לאמנות, רעננה [קטלוג]
*2012 - "דאגה לדואבים ואביב מאוחר", גלריה גבעון, תל אביב [קטלוג].
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.nuritdavid.com/ אתר הבית של נורית דוד]
* 
* [http://www.imj.org.il/imagine/collections/AZSearchH.asp?let=ד&item1=388568%20%20%20%20&item2=368824%20%20%20%20&item3=286187%20%20%20%20&quon=3 נורית דוד] באוספי מוזיאון ישראל
* 
* [http://givonartgallery.com/wordpress/?page_id=147 נורית דוד] באתר גלריה גבעון
* 
* 

קטגוריה:זוכות פרס רפפורט
קטגוריה:זוכי פרס רפפורט
קטגוריה:זוכי פרס סנדברג לאמנות ישראלית
קטגוריה:זוכי פרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראליות זוכות פרסים: אמנות
קטגוריה:סגל המדרשה לאמנות
קטגוריה:מורות לאמנות בישראל
קטגוריה:מורים לאמנות בישראל
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
מורפוגן

מורפוגן (מאנגלית: Morphogen) הוא חומר המופקד על מנגנון התפתחות העובר והשמירה על פרופורציות נכונות בין האיברים הגדלים בהדרגה.

המורפוגן מופרש ממספר תאים במרכזו של העובר המתפתח, ומשם הוא מפעפע כלפי חוץ, תוך שריכוזו הולך ויורד. 
ריכוז המורפוגן בגוף העובר "מיידע" את התאים המתפתחים על מיקומם היחסי ועל התפקיד שימלאו ביצור המתפתח. ידוע כי ריכוז המורפוגן הוא ש"מיידע" את התאים המתפתחים על מיקומם היחסי ועל התפקיד שימלאו ביצור המתפתח. עם זאת, מאחר שהמורפוגן מופרש בקצב אחיד הן ביצורים קטנים והן בגדולים, הוא אינו יכול לקבוע לבדו את קנה המידה. 
רגולציה היררכית- התפתחות התאים היא בצורת היררכיה, כל פעם קבוצת תאים אחרת.
egg polarity gene- קובע את הציר קדמי-אחורי.
gap gene- קובע אזורים רחבים, לדוגמה: אזור בית החזה, אזור הרגלים.
pair rule genes- קובע את הגבולות
segmental polarity- קובע תת-חלוקה בכל חלק.

==קישורים חיצוניים==

*[https://heb.wis-wander.weizmann.ac.il/life-sciences/n-4124 המידה הנכונה: כיצד נשמרות פרופורציות נכונות בין איברי העובר המתפתחים], באתר מכון ויצמן

קטגוריה:ביולוגיה התפתחותית
רצועת המדבריות העולמית

טמפרטורה ממוצעת רב שנתית כפונקציה של קו הרוחב
נוף מ[[מדבר לוב.]]
רצועת המדבריות העולמית (מכונה גם חגורת המדבריות העולמית) היא כינוי לרצועת מדבריות בקווי הרוחב 20–30. הסיבה לכך היא שבקו המשווה השמש קרובה לזניט, וליתר דיוק, הזווית המרבית בין השמש בצהרי היום לזניט קטנה יותר בקו המשווה מאשר כל מקום אחר. כתוצאה מכך, הטמפרטורה הממוצעת בקו המשווה גבוהה יותר מהטמפרטורה הממוצעת בכל מקום אחר. האוויר החם עולה למעלה, כשהוא נושא עמו אדי מים. ככל שהוא מגביה הוא מתקרר, ופורק את האדים בצורת גשמים כבדים, האופייניים לאזורי קו המשווה, האוויר היבש שנותר מתפשט לצדדים בהיתקלו בסטרטוספירה המהווה לו כתקרה, הוא פונה לצפון ולדרום תוך שהוא מתרוקן משאריות הלחות שלו, ושוקע כאוויר חם ויבש במדבריות של חוג הסרטן וחוג הגדי – אותן רצועות מדבר גדולות שמצפון ומדרום לקו המשווה. שם ממוקמים בין היתר הנגב, מדבר סיני ומדבר סהרה. תופעה זו היא גורם עיקרי למצב האקלים בשטח הנגב והוא הגורם המרכזי לחום וליובש האופייניים, ולכן הנגב הוא אזור מדברי, על אף קרבתו היחסית לים התיכון.

== ראו גם ==
*מערכות רום
*אקלים צחיח
*התמוככות
*הנגב

== קישורים חיצוניים==
* [http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=7038 רצועת המדבריות העולמית] מאתר מט"ח.
* [https://www.youtube.com/watch?v=T6Us1sPXBfA סרטון יוטיוב המסביר את התופעה ומרחיב על אודותיה]

קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:אקלים
קטגוריה:מדבר
המרכז הלאומי של העצמאים והאיכרים

המרכז העצמאי של העצמאים והאיכרים (בצרפתית - Centre National des Indépendants et Paysans ובראשי תיבות - CNI) היא מפלגת ימין ליברלית שמרנית בצרפת. המפלגה נוסדה ב-1949 מאיחודן של מספר מפלגות ליברליות שמרניות קטנות. בתקופת הרפובליקה הצרפתית הרביעית היו שניים מראשי הממשלה חברי המפלגה - אנטואן פינאי וז'וזף לניאל. גם נשיא צרפת רנה קוטי היה חבר המפלגה, והנשיא ואלרי ז'יסקר ד'אסטן החל את דרכו כחבר המפלגה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:צרפת: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שמרניות
קטגוריה:מפלגות אירוסקפטיות בצרפת
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1949
קדימה מדע

World ORT קדימה מדע הוא ארגון חינוכי הפועל בישראל ללא מטרות רווח לקידום החינוך המדעי-טכנולוגי בישראל.

== היסטוריה ==
קדימה מדע הוקם בשנת 2007 כנציגות בישראל של הארגון החינוכי הבינלאומי "World ORT", הפועל למעלה מ-135 שנה ביותר מ-50 מדינות. לאחר היפרדותם של World ORT ורשת אורט ישראל, החל הארגון העולמי לפעול בישראל בשמו החדש. 
[[סמלילו הקודם של הארגון]]
בשנת 2015 החל הארגון בהקמת רשת בתי ספר מדעית טכנולוגית חדשה. מאז מנהלת הרשת שישה בתי ספר בישראל: הודיות, כפר הנוער הדתי, הישיבה התיכונית אביר יעקב, כפר סילבר, תיכון לוינסון ותיכון רבין בקריית ים.

== תוכניות חינוכיות ==
עבודת הארגון מתמקדת בייזום ופיתוח של תוכניות ופרויקטים חינוכיים בנושאי מדע וטכנולוגיה, ופועל בשיתוף משרדי ממשלה, רשויות מקומיות, מוסדות אקדמיה וארגונים נוספים מהמגזר השלישי והעסקי, ביניהם משרד החינוך, המשרד לפיתוח הנגב והגליל, SanDisk, הטכניון, המכללה הטכנולוגית באר שבע ואחרים. הפרויקטים מוטמעים במערכות החינוך הפורמליות והבלתי פורמליות בישראל, בעיקר בפריפריה.
* פיתוח של מודלים פדגוגיים חדשניים במדע וטכנולוגיה, המוטמעים ב-34 בתי ספר בגליל ובנגב המסונפים לקדימה מדע. לדוגמה: ביוחקר ברשת - תוכנית ראשונה מסוגה בישראל בה תלמידים ניגשים לבחינת בגרות מקוונת כחלופה ליחידת הבגרות העוסקת בעבודת חקר במסגרת מגמת ביולוגיה.
* YOU-niversity אקדמיה לנוער - מרכזים למדעים וטכנולוגיה בפריפריה המציעים לקהל הרחב חוגים ופעילויות במגוון רחב של נושאים. ביניהם, פיזיקה, חקר החלל, אופנה, אדריכלות, רובוטיקה ו"פרחי רפואה".
* שירותי חינוך לילדים חולים - קדימה מדע מספק את כלל שירותי החינוך לילדים חולים בישראל, הן במהלך האשפוז בבית החולים במסגרת תוכנית "סאסא סטון קו אור" והן לילדים המרותקים לביתם לאורך השהות וההחלמה בבית בתוכנית "שלבים".
* מדעפארק - קמפוס מדעי על שם אלכס ובטי שוינבאום בקריית ים. הפארק משמש מרכז חינוך, תרבות וספורט לכל תושבי הקריות. במקום קיימים בין השאר פלנטריום, אושינריום, מרכז מורשת לעדה האתיופית על שם נייט ליפסון ומרכז ספורט ימי.
* פיתוח סביבות למידה טכנולוגיות מדעיות, כמו בפרויקט אלף כיתות חכמות ומרחבי למידה עתידיים בנגב ובגליל - קדימה מדע הוביל את פרויקט הטמעת הכיתות החכמות בכ-230 בתי הספר בפריפריה, שכללו לוחות חכמים, מקרנים אינטראקטיביים וערכות הצבעה לתלמידים. בשנת 2015 הכריז הארגון על השלב הבא בפרויקט - הקמת 200 מרחבים חדשניים שיכילו מגוון רחב של טכנולוגיות מתקדמות לשימוש התלמידים ויבנו באופן מודולרי שיאפשר גמישות. בין השאר המרחבים יצוידו באייפדים, מדפסות תלת מימד ומסכי מגע גדולים.
* Aniéres Elite Academy - תוכנית המיועדת לתת מענה למחסור במהנדסים בתעשייה הישראלית, ומטרתה הכשרת 600 תלמידים מרחבי הארץ והעולם במסלול ייעודי במסגרת פנימייתית בכפר הנוער נהלל, וזאת במטרה לרכוש השכלה מדעית טכנולוגית רחבה שתאפשר להם להמשיך ללימודי הנדסה בטכניון במסגרת העתודה האקדמית.
* "בין שגרה לחירום" - ניסוי למידה מרחוק בעוטף עזה

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
קטגוריה:רשתות בתי ספר בישראל
תיאטרון זירה

הצגה בתיאטרון זירה מוצגת במרכז האולם, [[1949]]
מייסד ובמאי תיאטרון זירה, מיכאל אלמז (1949)
תיאטרון זירה היה תיאטרון שוליים שנוסד על ידי מיכאל (מיקו) אלמז ופעל בתל אביב בשנים 1949–1959.

==היסטוריה==
לאחר שחזר מלימודי תיאטרון בניו יורק והושפע מתיאטראות שולים, הקים אלמז בשנת 1949 תיאטרון קטן עם מספר שחקנים מצומצם, שהעלה הצגות מקוריות, נסיוניות ואוונגרדיות. ההצגות הראשונות פעלו כאשר הצופים ישבו סביב הבמה כבזירה ומכאן היה שם התיאטרון. רק לאחר זמן מה עברו להצגות חזיתיות. התיאטרון פעל באולם קטן ברחוב ריינס 6.

אלמז תרגם וביים את רוב המחזות, בהם:
*מחכים לגודו של סמואל בקט שאלמז תרגם לעברית בשם - "אנו מחכים למַראֵל". הוא ביקש בכך לרמוז שגודו הוא למעשה אלוהים שאנשים מחכים לשווא לבואו. אלמז רכש את הזכויות מיד לאחר שהמחזה הועלה בפריז והעלה אותו בישראל לפני הצגות הבכורה בלונדון ובניו יורק.
*הזמרת בעלת הקרחת של אז'ן יונסקו.
*בדלתיים סגורות של ז'אן-פול סארטר
*"מעבר לגבול" מאת מיכאל אלמז, מחזה שהעלה לראשונה את בעיית הפליטים הפלסטינים.

בין שחקני התיאטרון היו יהודה פוקס, טלילה בן זכאי, מיה זיו, עדנה שביט, אליהו לוי, אליעזר יונג, עמוס אריכא, אלישבע מיכאלי, שלומית קפלנסקי, רות גלר ועוד.

הקהל הישראלי לא היה בשל למחזות אלה, והתיאטרון נקלע לקשיים כלכליים. אלמז ביקש מאברהם דשא (פשנל), שהיה עד אז נהג מונית שהסיע שחקנים להצגות, לעזור לו בניהול התיאטרון. זה היה ניסיונו הראשון של פשנל בעולם הבידור. פשנל החליט שכדי לשפר את מצבו של התיאטרון יש להעלות הצגות "קלילות" יותר. בין הצגות אלה יש לציין:
*"פרנסואה ראש גזר" מאת ז'ול רנאר בבימויו של גבריאל דגן. זו הייתה הצלחתו הגדולה ביותר של תיאטרון זירה בעיקר בגלל משחקה של שחקנית צעירה בשם שולמית פילין שגילמה את דמותו של הילד הג'ינג'י הנדחה על ידי אימו. את תפקיד האב גילם יהודה פוקס. ההצגה הועלתה במשך כשנה בכל רחבי הארץ.
*"הפינג'אן" - מחזמר המבוסס על ילקוט הכזבים של חיים חפר ודן בן אמוץ מאת אורי סלע ואלכס מסיס עם פזמונים מאת דידי מנוסי, אוריאל אופק ויוחנן זראי. בהצגה השתתפו ריקה זראי, דודיק סמדר, יעקב בודו, שי דנון ועוד. חלק מהפזמונים התפרסמו מאוד כמו: "רוחמה" (...כשהייתה רוחמה בת עשרים הפלמ"ח כולו לחש רוחמה, ובטרם לה מלאו שלושים הפלמ"ח פורק, בעצם למה?...), "צביקה א ב ג" (צביקה ג' צביקה א' צביקה ב'...), "אביגדור מלך החיות" ועוד.
*"מוישה ונטילטור" בכיכובו של יעקב בודו. בודו המשיך בתפקיד זה ב"תיאטרון העממי" של פשנל לאחר סגירת תיאטרון זירה.

בשנת 1958 התמנה ג'ורג' ואל כמנהל האדמיניסטרטיבי של התיאטרון ושימש בתפקיד עד סגירתו.
למרות כל זאת נאלץ התיאטרון לסגור את שעריו ב-1959. לתיאטרון זירה מקום חשוב בתולדות התיאטרון בישראל. הוא היה הראשון שהעלה מחזות אוונגרדיים וניסיוניים שהתיאטראות הממוסדים סירבו להעלותם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: תיאטראות
קטגוריה:ישראל: תיאטרוני פרינג'
שי טלמון

שי טלמון (נולד ב-10 באפריל 1958) הוא כלכלן, בנקאי ומנהל ישראלי, כיהן בעבר בתפקיד החשב הכללי במשרד האוצר, כממלא-מקום מנכ"ל בנק הפועלים וכמנכ"ל כלל ביטוח. כיום משמש כיו"ר חברת דרך ארץ וכיו"ר התאגיד הכלכלי של המושב השיתופי משואות יצחק.

== ביוגרפיה ==
טלמון נולד וגדל בבאר שבע הצעיר מבין שלושה אחים. אביו מיכה טלמון כיהן כראש מינהל מקרקעי ישראל (1977-1976) ואימו רחל עבדה בתור גננת. הוא בוגר החוג לכלכלה ומוסמך למנהל עסקים מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים. טלמון הוא סגן-אלוף במילואים ושירת כמג"ד בחטיבה 408. 

טלמון כיהן בתפקיד החשב הכללי במשרד האוצר בין השנים 1995 ל-1999, ולאחר מכן התמנה לממלא-מקום מנכ"ל בנק הפועלים וממונה על החטיבה העסקית בבנק. בשנת 2008 התמנה לתפקיד מנכ"ל חברת כלל ביטוח, לאחר שלא הובטח לו להתמנות למנכ"ל בנק הפועלים. טלמון סיים את תפקידו כמנכ"ל חברת כלל ביטוח בפברואר 2013.

טלמון נשוי ליסמין ואב לשלושה. מתגורר במבשרת ציון.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בנקאים ישראלים
קטגוריה:החשבים הכלליים
קטגוריה:אנשי ביטוח ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי משרד האוצר
קטגוריה:עובדי בנק הפועלים
קטגוריה:משואות יצחק: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
ספלאש

ספלאש (באנגלית: Splash) הוא סרט פנטזיה-קומדיה רומנטית אמריקאית משנת 1984 בבימויו של רון הווארד ובכיכובם של טום הנקס, דריל האנה, ג'ון קנדי, יוג'ין לוי ודודי גודמן.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר עבור התסריט המקורי הטוב ביותר.

זהו הסרט הראשון שהופץ על ידי חברת Touchstone Pictures (שנקראה אז Touchstone Films).

==תקציר העלילה==
כילד בן 8 אלן באואר (דויד קרפס) נמצא בחופשה עם משפחתו ליד קייפ קוד. במהלך שיט הוא מבחין במשהו בתוך הים שמרתק אותו וקופץ אל המים למרות שאינו יודע לשחות. הוא מזהה כי מדובר בדמות בתולת ים, מחזיק את ידיה ומרגיש חיבור מיידי. שני אנשים מושים את אלן מן המים, אולם הם לא רואים את הילדה שצוללת חזרה למים, שולפת את הסנפיר האחורי החוצה ונעלמת.

שנים לאחר מכן, חוזר אלן הבוגר (הפעם בגילומו של טום הנקס) אל קייפ קוד ובמהלך שיט נופל למים. הוא עדיין לא יודע לשחות. כשהוא מתעורר על החוף, הוא פוגש אישה עירומה (דריל האנה) אך עדיין לא יודע כי מדובר באותה בתולת ים שהצילה אותו כשהיה ילד. היא מנשקת אותו ונעלמת במים, ואלן חוזר הביתה מאוכזב ושבור לב.

בת הים מוצאת את ארנקו של אלן על החוף ויוצאת לחפש אותו בניו יורק. הואיל והיא עירומה, עוצרת אותה המשטרה ומזמנת את אלן שיאסוף אותה. אלן לוקח אותה לביתו. מתוך צפייה בטלוויזיה היא לומדת אנגלית. עד מהרה היא בוחרת לעצמה את השם "מדיסון". מדיסון מודיעה לאלן כי היא תשהה במקום שישה ימים בלבד כי אחרת לא תוכל לחזור לביתה. בשלב הזה אלן עדיין לא יודע שרגליה של מדיסון הופכות לסנפיר כאשר מרטיבים אותן.

ד"ר ולטר קורנבלות' (יוג'ין לוי) שהקדיש את חייו לחיפושים אחרי בתולת ים, מאתר את מדיסון ומגלה את סודה. מדיסון נלקחת על ידי מדענים ממשלתיים לבדיקות.
אלן ואחיו פרדי (ג'ון קנדי) מתחזים לחוקרים שוודים ומצליחים לחדור למעבדה שמחזיקה את מדיסון.

השניים מבריחים משם את מדיסון ומתנהל מרדף ברחובות ניו יורק. כשהם מגיעים לנמל, אלן משכנע את מדיסון לקפוץ למים, אך קשה לו לעכל את הפרידה הצפויה. הוא אומר למדיסון כי הוא רוצה לחיות איתה והיא מצידה מודיעה לו שאם יחליט כך, לא יוכל לחזור להיות אדם רגיל. רגע לפני שהוא נתפס על ידי השלטונות, מזנק אלן למים, ויחד הם שוחים אל קרקעית האוקיינוס לכיוון מה שנראה כממלכה תת-ימית.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|טום הנקס
|אלן באואר
|
|-
|דריל האנה
|מדיסון
|
|-
|ג'ון קנדי
|פרדי באואר
|אחיו של אלן
|-
|יוג'ין לוי
|ולטר קורנבלות'
|
|-
|דודי גודמן
|גב' סטימלר
|
|}

==ביקורות ==
הסרט זכה לביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 92% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 36 ביקורות.

==מועמדויות וזכיות בפרסים==
{| width="70%" class="wikitable"
|-
! width="7%"| שנה
! width="30%"| פרס
! width="33%"| קטגוריה
! width="10%"| תוצאה
|-
| align="center" | 1985
| align="center" | פרס אוסקר
| align="center" | התסריט המקורי הטוב ביותר
| 
|-
| align="center" | 1985
| align="center" | פרס גלובוס הזהב
| align="center" | הסרט הטוב ביותר
| 
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1984
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:בנות ים בקולנוע
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית אמריקאיים
קטגוריה:סרטי רון הווארד
בליטת תת-כף היד

{| class="wikitable" align=left
|-
|
<div style="position: relative;">
250px

</div>
|}
שרירי כף יד שמאל במבט קדמי
בליטת תת-כף היד (TA: Hypothenar; Eminentia hypothenaris) היא בליטה שרירית בצד הגומדי (של עצם הגומד) או בצד התיכון של כף היד. שלושת שרירי בליטת תת-כף היד הנמצאים מעל לעצם המסרק החמישית בבסיס הזרת, מניעים את הזרת ואת עצם המסרק החמישית.

==שרירים==
שרירי בליטת תת-כף היד מסודרים מהשטחי ביותר לעמוק ביותר הם:
* השריר מצדיד הזרת - מרחיק (מצדיד) את הזרת מיתר האצבעות.
* השריר כופף הזרת הקצר - מכופף את הזרת במפרקה עם עצם המסרק החמישית.
* השריר מנגד הזרת - מכופף את עצם המסרק החמישית ומסובב אותה כלפי מרכז כף היד. סך פעולתו מקרבת את הזרת אל מול האגודל.

==עצבוב==
שרירי בליטת תת-כף היד מעוצבבים כולם על ידי הענף העמוק של עצב הגומד, המוביל אליהם סיבי עצב משורש העצב הצווארי השמיני ומשורש העצב החזי הראשון (C8, T1).

==ראו גם==
* בליטת כף היד

קטגוריה:כפות ידיים
אהרן שוויכה

הרב אהרון שוויכה (תק"צ, 1830 - ט"ו בתמוז תרמ"א, 1881) היה רבה הראשי וחכם באשי של חלב שבסוריה.

==ביוגרפיה==
נולד בארם צובא לרב אברהם שוויכה. בי"ד בניסן תר"ט נישא לצלחה, בת הרב יעקב סתהון.

נמנה עם רבניה הגדולים של חלב ונתמנה לרבה הראשי. העמיד תלמידים רבים, חיבר ספר שאלות ותשובות בשם שו"ת הלכה למעשה (כת"י), וכמה מפסקיו הוזכרו אצל מחברים אחרים. מלבד גדלותו בתורה היה משורר גדול וחיבר מספר פיוטים.

בתקופת כהונתו (שנת 1869) הגיעה לחלב רשת אליאנס של חברת כי"ח. הרב שוויכה הביע תמיכה גלויה ברשת ובפעלותיה לצד חבריו החכמים הרב שלמה צפדיה, הרב עזרא טוויל, הרב משה כהן וחכמים נוספים מקרב השכבה הרבנית. הרב שוויכה שכנע את הציבור כי לימודי החול אינם מנוגדים לדת היהודית ואף העביר בהפגנתיות את בנו מתלמוד התורה לבית הספר של כי"ח.

נפטר בשנת תרמ"א. לאחר פטירתו פורסמו חלק מחידושיו בקובץ "המאסף" גיליון מ"ה שיצא לאור בירושלים שנת תרנ"ז.

==משפחתו==
בניו היו הרב יעקב, הרב אליהו (חתנו של רבי עזרא בנו של הרב הראשי רבי משה סוויד וחתנו של רבי חיים מרדכי לבטון רבה הראשי הקודם של ארם צובא) והרב מנחם שוויכה, שהיה מרבני ארם צובא ומרבני קהיר שבמצרים. בנו של הרב מנחם הוא הרב אהרן שויקה מרבני קהיר ותל אביב ואביהם של פרופסור יעקב שויקה ופרופסור יצחק שווה.

נינו של הרב אליהו הוא הרב יעקב שוויכה מרבני קריית מלאכי ומראשי ישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד.

ניניו של רבי מנחם הם הרב חיים סבתו, הרב שבתי סבתו והזמרים יעקב שוואקי ויוסף חיים שוואקי.

==לקריאה נוספת==
* לקדושים אשר באר"ץ - תולדותיהם של רבני ארם צובא
*ב"ספינות של אש" אל המערב - תמורות ביהדות סוריה בתקופת הרפורמות העות'מאניות, ירון הראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחת שויקה
קטגוריה:נושאי משרת חכם באשי
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:רבנים ספרדיים
חואן גריס

דיוקן של [[פיקאסו שצייר חואן גריס ב-1912, בסגנון קוביסטי]]
חוזה ויקטוריאנו (קרמלו קארלוס) גונזאלס פרז (José Victoriano (Carmelo Carlos) González-Pérez; 23 במרץ 1887 – 11 במאי 1927) הוא שמו האמיתי של חואן גריס (Juan Gris), צייר ופסל ספרדי שחי ופעל בעיקר בפריז. עבודותיו נקשרות עם הופעת הקוביזם ומהוות דוגמה בולטת של זרם זה.

==ביוגרפיה==
גריס נולד במדריד, למד ציור מכני בבית הספר לאמנויות ואומנויות (Escuela de Artes y Manufacturas) במדריד בשנים 1902-1904, במהלכן תרם מציוריו לכתבי עת מקומיים. בשנים 1904-1905 למד אצל הצייר חוזה מריה קרבונרו (José Maria Carbonero). וככל הנראה בשנת 1905 אימץ לעצמו את השם הבדוי חואן גריס.

בשנת 1906 עבר לגור בפריז והתיידד עם אנרי מאטיס, ז'ורז' בראק ופרננד לז'ה. ובשנת 1915 הוא צויר על ידי ידידו אמדאו מודיליאני. בפריז הלך גריס בדרכו של חבר אחר בן ארצו פבלו פיקאסו. על אף שהתפרנס כצייר איורים הומוריסטיים וקודרים למספר כתבי עת, החל לצייר באופן רציני רק בשנת 1910 ועד לשנת 1912 פיתח סגנון קוביסטי אישי.

בשנת 1912 צייר את הדיוקן "הוקרה לפיקאסו" שנחשב לציור קוביסטי משמעותי שנעשה בתקופה מוקדמת של הקוביזם על ידי אמן מלבד פיקאסו או בראק. הדיוקן, צבע שמן על קנבס, הצביע על סגנון אנליטי של קוביזם. בקיץ 1913 עסק ביצירה, יחד עם פיקאסו, בעיירה סרה ( Céret) והחל לעבור לקוביזם סינתטי, עם שימוש נרחב בקולאז', בניגוד למונוכרומטיות של חבריו, הוא הרבה להשתמש בצבעים הרמוניים בהירים ובשילובים נועזים, בדומה לחברו מאטיס.

בשנת 1924 החל בעיצוב במה ותלבושות עבור הבלט רוס של סרגיי דיאגילב. באותה השנה הרצה בסורבון והציג בתערוכות גדולות בגלריה סימון בפריז ובגלריה פלכטהיים (Flechtheim) בברלין ודיסלדורף.

החל מאוקטובר 1925, חלה גריס לעיתים קרובות, ולבסוף נפטר מאי-ספיקת כליות בגיל 40, והותיר אחריו אישה ובן.

<gallery>
קובץ:Juan Gris 001.jpg|The Sunblind, 1914קולאז' של גואש ופחם על קנבס, גלריית טייט
קובץ:Juan Gris - Guitar and Pipe.jpg|Guitar and Pipe, 1913
קובץ:Juan Gris - Violin and Checkerboard.jpg|Violin and Checkerboard, 1913
קובץ:Juan Gris - Glass of Beer and Playing Cards.jpg|Glass of Beer and Playing Cards, 1913
קובץ:Fantômas - Juan Gris.JPG|Fantômas, 1915, 
קובץ:Still Life with Checked Tablecloth Juan Gris 1915.jpeg|Still Life with Checked Tablecloth, 1915
קובץ:Newspaper and Fruit Dish Juan Gris.jpeg|Newspaper and Fruit Dish, 1916
קובץ:Juan Gris.jpg|The Guitar, 1918
קובץ:Juan Gris - Still Life with Fruit Dish and Mandolin.jpg|Still Life with Fruit Dish and Mandolin, 1919,
קובץ:Juan Gris - Harlequin with Guitar.jpg|Harlequin with Guitar, 1919,
קובץ:Le Canigou Juan Gris.jpeg|Le Canigou, 1921
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.juangris.org/ יצירותיו של חואן גריס] 
* [http://www.ibiblio.org/wm/paint/auth/gris/ ביוגרפיה של חואן גריס] 
* 
* 

קטגוריה:ציירים ספרדים
קטגוריה:אמנים קוביסטים
קטגוריה:ילידי 1887

קטגוריה:נפטרים ב-1927
אחימעץ בן צדוק

אֲחִימַעַץ בֶּן צָדוֹק היה דמות מקראית, כהן גדול במקדש שלמה, בן צדוק הכהן מזרע אלעזר בן אהרן הכהן.

אחימעץ מוזכר במקרא ב כאשר שימש כמרגל עבור דוד המלך בתקופה בה מרד בו בנו אבשלום, יחד עם יונתן בן אביתר. שם התחבאו בתוך באר מפני עבדי אבשלום.

בפרק י"ח פסוק כ"ז מכנהו דוד "איש טוב".

לדברי חז"ל בסדר עולם זוטא ויוסף בן מתתיהו שימש אחימעץ כהן גדול אחר אביו צדוק בימי רחבעם מלך יהודה.
וכן שמשו צאצאיו בכהונה גדולה בזה אחר זה כמפורט ב.

==חיבור ספר שמואל ואחימעץ==
לדעת חז"ל מחבר הספר הוא שמואל. לשיטתו של משה צבי סגל היה זה יהושפט בן אחילוד. אוגוסט קלוסטרמן טוען כי היה זה אחימעץ בן צדוק שכתב את ספר שמואל. כל הדעות מסתמכות על העובדה כי המחבר היה מעורה בנעשה בממלכה. לדעת יהודה אליצור, הכותב אינו יכול היה להיות יהושפט בן אחילוד כי דוד היה מפטרו בשל כך מיד.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כהנים בתנ"ך
קטגוריה:כהנים מבני צדוק
אנדרה דיתלם

דיתלם סוקר מסדר חיילים בעת שחרור [[מרסיי, אוגוסט 1944]]
אנדרה דיתלם (בצרפתית - André Diethelm; 3 ביולי 1896 - 11 בינואר 1954) הוא פוליטיקאי צרפתי, שהיה בין ראשי צרפת החופשית בתקופת מלחמת העולם השנייה. בתקופת הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית שימש כשר ההגנה, ובזמן הרפובליקה הצרפתית הרביעית שימש כיושב ראש הסיעה הפרלמנטרית של מפלגת אספת העם הצרפתי (RPF) מפלגתו של שארל דה גול.

==ביוגרפיה==
דיתלם נולד בעיירה בור אן ברס (Bourg-en-Bresse) שבמחוז אן שבצרפת. הוא שירת כחייל במהלך מלחמת העולם הראשונה ולאחר מכן קיבל תפקיד כלכלי בממשל הקולוניאלי בהודו-סין. כן שימש כמנכ"ל משרדו של שר הפנים, ז'ורז' מנדל בין 1938 ל-1940.

ב-1941 עזב את אדמת צרפת והצטרף לכוחות צרפת החופשית של שארל דה גול בלונדון. דה גול הכיר אותו מתקופת עבודתו אצל מאנדל, וממעורבותו במגעים שקדמו ליצירת צרפת החופשית בימיה האחרונים של הרפובליקה השלישית, עת ניסה דה גול לשכנע את מאנדל להקים ממשלה צרפתית בגולה. בספטמבר 1941 מינה אותו דה גול לחבר "הוועד הלאומי", מעין ממשלה בגלות שהקים דה גול. תפקידו של דיתלם היה שר העבודה והמידע. במהלך השנים מילא דיתלם תפקידים מיניסטריאליים שונים, לרוב תפקידים ביצועיים בעלי אופי כלכלי, בוועד הלאומי, ובמסגרת "הוועד הצרפתי לשחרור לאומי", מסגרת רחבה יותר שהוקמה בשנת 1943. ב-3 במאי 1944 התמנה לשר המלחמה, ושמר על תפקידו זה בממשלה הראשונה שהקים דה גול, בספטמבר 1944 במסגרת הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית. בתפקידו זה היה בין האחראים לחימושו מחדש וכינונו של הצבא הצרפתי, שהמשיך בלחימה לצד בעלות הברית עד לסוף המלחמה. ב-21 בנובמבר 1945 פרש מהממשלה עם הקמת ממשלתו השנייה של דה גול. 

בנובמבר 1945 נבחר דיתלם לאספה המכוננת של צרפת מטעם מחוז ווז' והמשיך לשרת כחבר הפרלמנט גם במהלך תקופת הרפובליקה הצרפתית הרביעית. כאשר הקים דה גול את מפלגתו, "אספת העם הצרפתי", נמנה דיתלם עם ראשיה, ושימש כיושב ראש הסיעה הפרלמנטרית. בשנת 1953 הידרדרה מאוד בריאותו, ובינואר 1954 מת, בפריז.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:שרי ההגנה של צרפת
קטגוריה:צרפת החופשית: אישים
קטגוריה:חברי הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית
קטגוריה:מעוטרי מדליית הרזיסטנס
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1896
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1954
פוג'ה (עיר)

פוֹגָ'ה (באיטלקית: Foggia) היא עיר במחוז פוליה בדרום איטליה, ובירת נפת פוג'ה. פוֹגָ'ה היא העיר הראשית במישור טבוליירה (Tavoliere delle Puglie).

==היסטוריה==
מקור השם פוֹגָ'ה הוא מן המונח הלטיני פוויה (fovea) אשר משמעותו בור והתייחס לבורות שבהם אוחסנה התבואה. אף שהאזור יושב עוד בתקופת האבן החדשה ובסמוך לעיר הייתה מושבה יוונית, התיעוד הראשון של ישוב העיר הוא משנת 1000. על פי אגדה עממית, שלושה איכרים מצאו במקום לוח ועליו ציור של מדונה ועליו בערו שלוש להבות.

באזור העיר היו ביצות, אשר יבושן הביא לגידולה ולפריחתה של העיר. בשני העשורים האחרונים של המאה ה-11 הייתה העיר מקום מושבו של הנרי, הרוזן ממונטה סנט'אנג'לו. במאה ה-12 בנה בה מלך סיציליה ויליאם השני קתדרלה, ואף תרם להרחבת היישוב. 

בשנת 1223 בנה בה פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ארמון שאליו הגיע לנפוש לעיתים קרובות. פרידריך אף קבע בארמון את חצרו, שבה היו דמויות ידועות ובהן מייקל סקוטוס. מן הארמון נותרו שרידים מעטים בלבד. בשנת 1447 בנה אלפונס החמישי מארגון בית מיסים כדי לגבות מס ממגדלי הצאן המקומיים, אולם צעד זה גרר לשפל בכלכלה המקומית ולהזנחה הדרגתית של הקרקעות, אשר הפכו שוב לביצה. בשנת 1456 הכתה רעידת אדמה בפוג'ה, רעידות אדמה נוספות התרחשו בעיר בשנים 1534, 1627 ו-1731. האחרונה בהן החריבה שליש מן העיר. תקופת שלטון בית בורבון באזור עודדה צמיחה כלכלית וגידולי הדגנים באזור חיזקו את כלכלת העיר.

במאה ה-19 חוברה פוג'ה לרשת מסילות הרכבת ונבנתה בה תחנה. בשנת 1861 תושבי העיר אף נטלו חלק באירועים שהובילו לאיחוד איטליה. במחצית השנייה של המאה ה-19 ניכר שינוי הדרגתי בחקלאות האזור, גידול הצאן פחת לטובת גידולי שדה. בשנת 1924 נמצא פתרון למחסור המתמיד במקורות מים באזור לאחר שנבנה אקוודוקט. באותה עת הייתה כבר פוג'ה לעיר בולטת בין אזורי צפון איטליה לדרומה. חשיבותה של העיר אף הביאה את בנות הברית להחלטה להפציצה בעת מלחמת העולם השנייה. העיר ידעה הפצצות אוויריות קשות ב-22 ביולי וב-19 באוגוסט 1943, במהלכן נהרגו למעלה מ-20,000 מתושבי העיר וחלקים נרחבים ממנה הוחרבו. ב-1 באוקטובר 1943 נכבשה העיר בידי כוחות הברית. בשנים 1959 ו-2006 הוענקה לעיר מדליית זהב על תפקידה המרכזי בכיבוש איטליה במלחמת העולם השנייה.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20120304094220/http://foggia.cityland.me/ מדריך לעיר פוג'יה] 
* 

קטגוריה:פוליה: ערים
ניון

ניון (בצרפתית: Nyon) היא עיר במחוז ניון בקנטון וו בשווייץ. העיר נמצאת כ-25 ק"מ מצפון-מזרח למרכז העיר ז'נבה והחל משנות ה-70 היא מהווה חלק מן האזור המטרופוליני של ז'נבה. העיר נמצאת על חוף אגם ז'נבה ומשמשת כבירת מחוז ניון. נכון לסוף שנת 2010 היו בעיר 18,728 תושבים.

העיר ידועה בקרב אוהדי כדורגל באירופה כיוון שיושב בה מטה איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאיות. בעיר נמצא גם המטה של התאחדות האיגודים מקצועיים העולמית.

החל משנת 1976 בעיר נערך פסטיבל מוזיקת רוק. האירוע נערך במשך שישה ימים בסוף יולי בהשתתפות אלפי משתתפים ובשנת 2005 צפו בו כ-3.5 מיליון מבקרים. בין משתתפי הפסטיסבל היו פלסיבו, שארל אזנבור, לני קרביץ, דאב אינקורפורשיין ורבים נוספים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:וו (קנטון): ערים
קטגוריה:יישובים לחוף אגם ז'נבה
ויטליזם

[[אנרי ברגסון]]
הוויטליזם (בצרפתית: Vitalisme) היא קבוצת תאוריות הגורסות כי יש להבין ולהתייחס לחומר חי באופן שונה לחלוטין מחומר שאיננו חי. לדוגמה, חקלאות ביודינמית. השדות מורפוגנטיים טענה כי שדות מורפוגנטיים גורמים לדברים חיים לגדול או להתנהג בדפוסים שנקבעו על ידי יצורים שחיו קודם לכן. תפיסה זו מקורה עוד מימי קדם, אולם עם התפתחות המדע המודרני היא נדחתה על ידי הפילוסופיה המכניסטית.

הוגה הרעיון הבסיסי של הוויטליזם החדש היה הפילוסוף הצרפתי אנרי ברגסון. הפילוסופיה של ברגסון דואלית, הוא רואה שני כוחות נאבקים זה בזה - מצד אחד כוח החיים (הוויטליזם) ומצד שני העולם החומרי. בין מייסדי הנאו-ויטליזם תופס מקום חשוב האנס דריש הגרמני, שהדגיש מחדש את התכליתיות שבחיים, כמו האנטלכיה הקדומה, עליה דיבר אריסטו.

==ראו גם==
* פילוסופיית החיים

==קישורים חיצוניים==

* [http://wiki.tau.ac.il/maphilos/index.php/%D7%9E%D7%94%D7%95_%D7%9E%D7%A7%D7%95%D7%A8_%D7%94%D7%97%D7%99%D7%99%D7%9D%3F_%D7%95%D7%99%D7%98%D7%9C%D7%99%D7%96%D7%9D_%D7%9E%D7%95%D7%9C_%D7%92%D7%A0%D7%A8%D7%A6%D7%99%D7%94_%D7%A1%D7%A4%D7%95%D7%A0%D7%98%D7%A0%D7%99%D7%AA מהו מקור החיים? ויטליזם מול גנרציה ספונטנית], באתר wiki.tau

קטגוריה:פסאודו-מדע
קטגוריה:זרמים בפילוסופיה
דוד בקרמן

דוד (דייב) בקרמן (28 ביולי 1912 - 17 בדצמבר 1976) היה מדריך ירי בשב"כ, ממכונני מערך האבטחה הממלכתי.

==ביוגרפיה==
===ראשית חייו===
בקרמן נולד בפילדלפיה, למשפחת יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית בסוף המאה ה-19. גדל והתחנך באטלנטיק סיטי ולאחר שסיים את לימודיו בבית ספר תיכון בשנת 1930 עבר לקליפורניה ועסק במכירת פרחים. בשנת 1937 עבר לטקסס ועסק בניהול מועדוני לילה ובהשכרת תיבות נגינה. בשנת 1940 התגייס לצבא ארצות הברית, עבר קורס קציני חי"ר בפורט בנינג, ג'ורג'יה ובהמשך עבר למודיעין הצבאי. לחם במלחמת העולם השנייה, בקרבות באירופה כנגד גרמניה הנאצית והיה בין חיילי צבא ארצות הברית הראשונים שנכנסו למחנה הריכוז דכאו. השתחרר מהצבא בדרגת קפטן. בשנת 1946 שהה בפלורידה וניהל בית מלון שהיה בבעלות אביו ובמקביל למד באוניברסיטה מינהל עסקים.

===עלייתו לישראל===
בשנת 1948 עלה לישראל במסגרת מח"ל, הצטרף לחטיבה 7 ולחם במלחמת העצמאות. פעל תחת פיקודו של חיים לסקוב, וכן עסק בתחום המודיעין ועסק בפיענוח תצ"א ונחשב לבר-סמכא בתחום. בשנת 1950, לאחר תום המלחמה ונישואיו לאסתר, נסע לדנוור ולמד את תחום הלוחמה הזעירה. עם סיום לימודיו שב לישראל ושימש בתפקיד בענף אמצעי לחימה במטכ"ל. בשנת 1952 הצטרף לנבחרת ישראל בקליעה ובהכנות לתחרויות הלסינקי, בירי חופשי באקדח. בשנת 1953 השתחרר מצה"ל בדרגת רב-סרן. לאחר שחרורו עבד בתיאטרון הקאמרי ובעבודות עפר. במקביל אימן את אנשי יחידת הליווי של ראש הממשלה.

===עבודתו בשירות הביטחון הכללי===
בשנת 1968, בעקבות חטיפת מטוס אל על לאלג'יריה, נתבקש להצטרף לשירות הביטחון הכללי כמדריך ירי באקדח. בקרמן אימן את מאבטחי השירות בירי באקדח ובתרגולות לוחמה בטרור. בקרמן שאף לכך שמשימת חילוץ בני ערובה ממטוסים תוטל על מאבטחי השב"כ, אולם צה"ל התנגד. לבסוף כפשרה הוחלט שהמאבטחים יצורפו לכוח צה"ל במקרים אלו, כלוחמים בכוח הפורץ. בשנת 1972 מיסד וכונן את תחום הדרכת והכשרת המאבטחים. בין היתר פעלו חניכיו בסיכול מתקפת הטרור ב-18 בפברואר 1969 נגד מטוס "אל על", שהתכונן להמראה בנמל התעופה הבינלאומי ציריך קלוטן ופעולת החילוץ של מטוס סבנה. בהמשך פיתח שיטת ירי אינסטינקטיבי באקדח, ואף כתב ספר בנושא עם אלכס אלירז, אבי תורת הקליעה בישראל.

ב-17 בדצמבר 1976 נפטר מהתקף לב, בו לקה במשרדו, לאחר יום אימונים.

===חייו הפרטיים===
בקרמן היה נשוי לאסתר ואב לשניים.

==לקריאה נוספת==
* דייב בקרמן ואלכס אלירז, "האקדח בהגנה עצמית", הוצאת מלוא, 1976.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.shabak.gov.il/memorial/Pages/%D7%93%D7%99%D7%99%D7%91%20%D7%91%D7%A7%D7%A8%D7%9E%D7%9F.aspx דייב בקרמן ז"ל], דף זיכרון מתוך אתר השב"כ
* יואב קווה, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showpost.php?p=4580675&postcount=41 הבחורים המצוינים ליד הקוקפיט], הארץ, 19 בפברואר 1999, כפי שהועלה באתר פרש

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קלעים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
גל החום בשיקגו (1995)

גל החום של שיקגו 1995 מציין גל חום שנמשך כחמישה ימים בחודש יולי 1995 באזור המערב התיכון של ארצות הברית. טמפרטורת השיא הגיעה ל-41 מעלות צלזיוס. גל החום גרם למותם של 739 בני אדם לפחות בעיר שיקגו בלבד. זהו אחד האסונות הגדולים והקטלניים ביותר של התקופה המודרנית בארצות הברית.

מזג האוויר בחודש זה כלל טמפרטורות גבוהות במיוחד ואובך סמיך. בעקבות מזג אוויר זה, אלפי מכוניות נתקעו בדרכים, גשרי ברזל נחסמו, כבאים הזליפו מים על הגשרים כדי לקרר אותם ואירעו תקלות בפסי רכבת. באמצעי התקשורת המליצו להרבות בשתייה, להשתמש במיזוג אוויר ולא לערוך פעילות גופנית. אף גורם רשמי לא נתן הוראות ולא היה גוף שלקח אחריות על האירוע. ביום השני התמוטטה מערכת החשמל, אלפי אנשים נתקעו במעליות, אמבולנסים התעכבו במתן טיפול, מכבי האש התיזו מים על אוטובוסים של בתי ספר, כ-100,000 אנשים הצטופפו ברצועת החוף הקטנה של שיקגו.

בפרברים רבים פתחו את ברזי השריפה והתחילו להשפריץ וכתוצאה מזה ירד לחץ המים בעיר, המשטרה עצרה את האנשים שפתחו את הברזים, אך השוטרים הותקפו על ידי האזרחים.

ביומיים הראשונים הטמפרטורות ירדו בלילה, אך בלילה השלישי הטמפרטורה בלילה הייתה למעלה מ-27 מעלות והחלה תמותה בקרב התושבים. הפניות לחדרי המיון עלו ביחס לפניות היומיות ב-4000 פניות, רבות מהן בשל מכת חום.

מפילוח הנתונים ניתן לראות כי רוב הקורבנות היו קשישים ממרכז העיר, העניים שלא היו להם מערכות קירור בבית, הקשישים מהאזורים העניים שלא פתחו את החלונות בלילה מפחד מפני פשיעה.
אי חום עירוני - בשל ריכוז של בניינים גבוהים באזורים עניים, אין פיזור של חום בלילה ולכן הבניינים לא מתקררים.

מספר ימים לאחר גל החום ראש עיריית שיקגו מינה ועדת חקירה כדי ללמוד את ההיבטים האפידמיולוגים, הסוציולוגיים והמטאורולוגיים של התופעה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.isws.illinois.edu/statecli/General/1995Chicago.htm The 1995 Heat Wave in Chicago Illinois] 

קטגוריה:ארצות הברית: אסונות טבע
קטגוריה:שיקגו: היסטוריה
קטגוריה:1995 בארצות הברית
קטגוריה:גלי חום
דום פריניון

בקבוק דום פריניון
דוֹם פֶּרִינְיוֹן (בצרפתית: Dom Pérignon) הוא מותג איכות של שמפניה המיוצר על ידי בית השמפניה Moët & Chandon (מואט & שנדון), ומשמש גם כמוצר הדגל של אותו בית השמפניה. המשקה מכונה על שמו של נזיר בנדיקטיני בעל אותו השם, אשר תרם רבות לפיתוחו של משקה השמפניה, אך בניגוד למיתוסים הרווחים, לא הגה באופן אישי את שיטת ההכנה הייחודית של המשקה. הדעה הרווחת היא ששמפניית דום פריניון היא מאיכות גבוהה, הואיל והמשקה אינו מופק בשנות בציר חלשות, והואיל והענבים המשמשים להכנת המשקה נבצרו בשנה ספציפית אחת.

==היסטוריה==
דום פריניון (1638–1715) היה נזיר שחי במנזר במחוז מארן הנמצא בצפון-מזרח צרפת. הוא היה הראשון להשתמש בענבים באופן ששיפר את איכות היין המופק מהם, והתגבר על המגבלות השונות בתהליך הייצור, וזאת בשנת 1670. דום פריניון הכניס לשימוש פקקי שעם אשר הוצמדו לבקבוקי המשקה באמצעות חוטי קנבוס הספוגים בשמן, כדי לשמור על המשקה טרי ומבעבע, וכמו כן השתמש בבקבוקים מזכוכית עבה יותר מאשר היה נהוג עד אז, ובכך התגבר על הבעיה של נטיית הבקבוקים להתפוצץ. משקה השמפניה בגרסתו כיין מבעבע החל לתפוס תאוצה רק במאה ה-19, מעל 100 שנה לאחר מותו של דום פריניון.

==מכירות פומביות==
שמפניית דום פריניון נסחרת פעמים רבות במכירות פומביות של יינות. החל משנת 2004 הורגש גל מכירות במחירי שיא של יינות דום פריניון, שראשיתו במכירת אוסף פרטי של השמפניה בבית המכירות כריסטי'ס בניו יורק. אז נמכרו שלושה בקבוקים מבציר 1921 (הבציר הראשון של ייצור השמפניה) במחיר של 24,675 דולר. בשנת 2008, נרשמה גם כן מכירה היסטורית, כאשר שלושה יינות דום פריניון מבצירים 1966, 1973 ו- 1976 נמכרו עבור 93,260 דולר בהונג קונג, ושני בקבוקים נוספים של דום פריניון רוזה מבציר 1959 נמכרו עבור 84,700 דולר בניו יורק. עד אז, יוצרו 306 בקבוקים בלבד של דום פריניון רוזה בציר 1959, ואף אחד מהם מעולם לא נמכר. ב-17 באפריל 2010 נקבע על-פי הדיילי טלגרף שיא חדש למכירת יין בבריטניה, כאשר קונה שילם 35,000 לירות שטרלינג עבור בקבוק 'מתושלח' (6 ליטר) של שמפניית דום פריניון רוזה גולד מבציר 1996.

==ראו גם==
* שמפניה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.domperignon.com דום פריניון]

קטגוריה:שמפניה
קטגוריה:יינות צרפתיים
קטגוריה:משקאות הקרויים על שם אישים
קטגוריה:LVMH
מחלף אבן העזר

300x300 פיקסלים
מחלף אבן העזר, הוא מחלף בכביש 5 עם כביש 5050.

המחלף, שנחנך בשנת 2002, החליף את השימוש בשני צמתים לאורך כביש 5 (צומת קסם-פארק אפק וצומת ראש העין). המחלף נמצא כשני קילומטר מזרחית למחלף קסם, ומאפשר גישה לראש העין מצפון. מזרחה מהמחלף נמצא מחלף ראש העין מזרח ואחריו נמצא מחלף שער שומרון, אשר מוביל אל יישובי השומרון המרכזי (כגון אלקנה).
המחלף נבנה על ידיד חברת חופרי השרון בעלות של 32 מיליון שקלים, במסגרת הפרויקט בוצעה גם הרחבה של כביש 5 ל-2 מסלולים בני 2 נתיבים בכל כיוון ממחלף קסם ועד מחצבת פיוניר בנחל רבה.

==הערות שוליים==

אבן העזר
קטגוריה:ראש העין: תחבורה
מלבדאתה

שנות החמישים. צילום: מקסים סלומון]]
מִלְּבַדְאַתָּה, מבחר (1991-1934) הוא כותר אוסף שיריו המהודר והמוער של המשורר אבות ישורון, מהשנים 1934 עד 1991. אוסף השירים נערך על ידי הלית ישורון ולילך לחמן. ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד - סימן קריאה / הספריה החדשה לשירה.

לדברי חוקר הספרות מנחם פרי, היה ישורון: "אחד מגדולי המשוררים הישראלים. שנים ארוכות רק מעטים - אף כי נאמנים - ידעו להעריך את עוצמתו השירית כערכהּ". ישורון מערבב בשירתו את "הנושאים הגדולים של הקיום היהודי-ישראלי עם חומרים קומיים וזוטות של חצר אחורית תל אביבית. המרכיבים המגוונים, החורקים אלה באלה, מותכים באסוציאציה היוצרת של המשורר". המילים הפורצות, קיטוען והלחמתן היו התצורות המילוליות לאמירות הגלות והשבר, האובדן והתחיה, החיפוש וההמצאה ממעבה הקיום האנושי והיהודי אשר ביצירתו. ישורון אמר על שירתו: "אינני הולך לכתוב דברים שהתכוונתי. אני הולך לכתוב דברים המגששים באפילה... אני לא מגיע לשיר אף פעם. לרחשושים ולזעזועים אני מגיע, ולמלים סדוקות ומרוסקות... השיר הוא דרך חיים. כל מה שנדבק לך בדרך מן החימר, מהבוץ, מהאדמה - זה השיר. התהליך של הקמת שיר הוא השיר. השיר זה לא מה שנדפס בעיתון, הוא תמיד נשאר איפה שהמערבל הזה שאוסף את הביצים והקליפות והבצל והמלח".

== פרקי הספר ==
בפתח דבר של הספר מסבירה העורכת הלית ישורון את מורכבות תהליך העריכה של הספר: "לשירים יש מסלול מקובל. מעיתונים וכתבי-עת הם עוברים לספרים, משם ל"כל כתבי", משם ל"מבחר". בחירה גוררת שאלות. האם לנתק שירים מתוך מחזור?".
בראשית הספר מובאים דבריו של ישורון על התהוותו המחודשת בארץ ישראל שהתגלמה בשינוי שמותיו "השם ושם המשפחה". ולאחריהם חלק מיצירתו: "בלדה של מרים המגדלית ובנה הלבן [קטע]".

בספר הובאו בשלמותן או בחלקן יצירות מקובצי השירה של אבות ישורון:
*"על חכמות דרכים" (תש"ב 1942)
*"רעם" (תשכ"א 1961)
*"שלושים עמוד" (תשכ"ד 1964)
*"זה שם הספר" (תש"ל 1970)
*"השבר הסורי אפריקני" (תשל"ה 1974)
*"קפלה קולות" (תשל"ז 1977)
*"שער כניסה שער יציאה" (תשמ"א 1981)
*"הומוגרף" (תשמ"ה 1985)
*"אדון מנוחה" (תש"ן 1990)
*"אין לי עכשו" (תשנ"ב 1992)
השירים בוארו כולם בהערות שהובאו באחרית הספר.

בדפיו האחרונים של הספר חיבורה של לילך לחמן: "אבות", על יצירתו ומקומה בהקשר המקום והזמן שבהם נכתבה.

אל הספר צורף דיסק ובו הקלטות של אבות ישורון קורא משיריו.

==לקריאה נוספת==
* לילך לחמן (עורכת), איך נקרא אבות ישורון, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, סדרת סימן קריאה / הספריה החדשה לשירה, 2009.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0903092 על מלבדאתה], באתר text

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירה עברית
קטגוריה:ספרי שירה בעברית
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה

פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה הוא פסטיבל למוזיקה קלאסית המתקיים במוזיאון תל אביב לאמנות. הפסטיבל נוסד על ידי מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בשנת 1999 והוא מתקיים מדי שנה בחודש מאי במשך שבוע. הפסטיבל קרוי על שמה של הפסנתרנית פליציה בלומנטל.

תחומי הפסטיבל הם רחבים ומגוונים. הפסטיבל כולל קונצרטי מוזיקה קאמרית, מוזיקה תזמורתית, הרכבים קוליים, אנסמבלים המתמחים במוזיקה מוקדמת, רסיטלים לפסנתר ורסיטלים וואקליים ומוזיקה עממית. בפסטיבל תוכניות העוסקות במחול, בתיאטרון, בקולנוע ובספרות. בשנים האחרונות נוסף לפסטיבל גם שבוע הגיטרה. 

המייסדת והמנהלת האמנותית של הפסטיבל הייתה אנט סלין, בתה של פסטיבל פליציה. המנהלת הכללית היא אביגיל ארנהיים ועורך תוכניות הגיטרה הוא יהודה שרייר. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* יוסי שיפמן, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=5&Area=1&ArticleId=19741 ריאיון: מי מפחד מפליציה בלומנטל?], באתר הבמה, 22 באפריל 2013
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקה קלאסית
קטגוריה:ישראל: פסטיבלי מוזיקה קלאסית
טרנר והוץ'

טרנר והוץ (או טרנר והוטש; באנגלית: Turner & Hooch) הוא סרט קולנוע משנת 1989 מז'אנר קומדיית הפשע בכיכובו של טום הנקס וביסלי הכלב כצמד שוטרים המנסים לפענח מקרה רצח. בסרט מככבים גם מייר וינינגהם, קרייג טי נלסון ורג'ינלד (רג'יי) ולג'ונסון. במקור היה אמור הסרט להיות בבימויו של הנרי וינקלר, אבל הוא הופסק במהלך הצילומים על רקע חילוקי דעות אומנותיים והוחלף ברוג'ר ספוטיסווד.

למרות העלילה הדומה של הסרט K-9 עם ג'יימס בלושי, שיצא כארבעה חודשים לפני הסרט הזה, זכה טרנר והוץ' להצלחה גדולה יותר ואף נוסה לאחר מכן גם כתוכנית טלוויזיה באולפני דיסני אך התוכנית לא עלתה לאוויר בסופו של דבר.

==עלילה==

סקוט טרנר (טום הנקס) הוא חוקר המשטרה מסודר באופן אובססיבי שאמור לעבור מתחנת המשטרה בעיירה הבדיונית "ברוש ביץ'" לסקרמנטו, אך רגע לפני המעבר נרצח חברו עמוס ריד והעד היחיד לרצח הוא כלבו האהוב של ריד, הוץ'. 

טרנר מתחנן ממפקד המשטרה הווארד הייד (קרייג טי נלסון) לקבל את תיק הרצח של חברו וכחלק מתפקידו הוא מביא הביתה את הוץ' כדי לנסות להתחבב עליו. הוץ', כלב גדול המזיל ריר ללא הפסקה הופך את חייו של טרנר לגיהנום. הכלב האנרגטי הורס את ביתו, מכוניתו ולמעשה את חייו של טרנר, אך עם זאת מעורר את הרומן בינו לבין הווטרינרית החדשה בעיר אמילי קרסון (מייר וינינגהם).

שמו האמיתי של הוץ' היה ביסלי, כלב צרפתי מזן דוג דה בורדו. ביסלי אומן לקראת הסרט על ידי מאמן ומאלף הכלבים קלניט רואו ועד שמת בשנת 1992 עוד הספיק לערוך הופעות אורח במספר סדרות.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|טום הנקס 
|סקוט טרנר
|
|-
|מייר וינינגהם 
|אמילי קרסון
|
|-
|ביסלי הכלב 
|הוץ'
|
|-
|קרייג טי. נלסון 
|הווארד הייד
|
|-
|רג'ינלד ולג'ונסון 
|דוד סאטון
|
|-
|}

==ביקורות==
הסרט קיבל ביקורות חיוביות באופן כללי ולציון 62% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 21 ביקורות.

== חידוש ==
ב-10 בפברואר 2020 פורסם כי דיסני+ הזמינה סדרה בת 12 פרקים שתהווה חידוש לסרט המקורי, את תפקידו של טום הנקס ימלא השחקן ג'וש פק המוכר מסדרת הנוער דרייק וג'וש.

== קישורים חיצוניים ==

* "[http://www.youtube.com/watch?v=gHc_eaKhKlo&feature=related Turner & Hootch]" קדימון לסרט באתר YouTube

קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיית פשע
קריית אונסדורף

חלק מן השכונה
קריית אוּנְסְדוֹרף היא שכונה חרדית בצפון ירושלים הממוקמת על יד קריית מטרסדורף.

השכונה הוקמה באמצע שנות ה-60 במסגרת פעילות משותפת של הסוכנות היהודית וקבוצות דתיות בארצות הברית להקמת קריות דתיות עבור עולים חרדיים מארצות הברית. השכונה הוקמה ביוזמת הרב משה הורוביץ רבה של קהילת אונסדורף בניו יורק (ויליד העיירה אונסדורף) שקרא לה על שם העיירה אונסדורף (בגרמנית: Hunsdorf, כיום הוּנְצוֹבְצֶה ) שבסלובקיה. השכונה הוקמה בסמוך לקריית מטרסדורף שהוקמה לפניה.

== שכונת אונסדורף ==
בשכונה מתגוררות כ-400 משפחות. רוב תושבי השכונה הם בני עדות אשכנז ומיעוטם ספרדים. 

רחובה הראשי של השכונה נקרא על שמו של הרב זלמן סורוצקין. הרחוב ממשיך לתוך שכונת מטרסדורף. לאורך רחוב הרב זלמן סורוצקין נמצאים מבני ישיבות ובתי מדרש, בתי חינוך ותלמודי תורה רבים, ובמרכזם בית הכנסת "באר שמואל" שהוקם על ידי רב השכונה הרב משה הורוביץ. לאחר פטירתו ממלא את מקומו בנו הרב פנחס הורוביץ.

השכונה גובלת בשכונות קריית בעלז וקריית צאנז מצידה המזרחי ובשכונת מטרסדורף מצידה המערבי.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: שכונות
קטגוריה:שכונות חרדיות בירושלים
קטגוריה:רוממה
לחיות עם בנים

לחיות עם בנים (באנגלית: Life with Boys) היא קומדיית מצבים קנדית על הילדה היחידה בבית מלא בנים.

בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים 

==עלילה==
טס היא תלמידה מתבגרת בת 14, שמתקשה להתמודד עם כל אחיה - סאם, אחיה התאום, גייב, אחיה הגדול, וספנסר, אחיה הצעיר. לעזרתה מגיעה חברתה, אלי. אך גם איתה היא רבה לפעמים. רוב הפעמים, כשטס באה לשאול את אביה משהו תמיד הוא מדבר עם אחיה על כמה שהיא טובה .

==דמויות==
===דמויות ראשיות===
*טס פוסטר (טורי ובסטר) - ילדה מתבגרת בת 14 שקשה לה להסתדר כשבביתה מסתובבים רק בנים: שלושת אחיה ואבא שלה, היא הבת היחידה בבית כי אמה מתה. חברתה הטובה אלי תמיד מעודדת אותה במצבים שהיא משתגעת. טס פוסטר מופיעה בנבחרת ההיאבקות לכמה ימים. תלמידה טובה. "מתליט". טס פוסטר מנסה להתמודד עם כל האנשים שמסביבה שבדרך כלל מעצבנים אותה.
*אלי ברוקס (מדיסון פטיס) - ילדה מתבגרת. החברה של טס. היא מאוד מקובלת במיוחד מכך שהיא מעודדת. סם האח התאום של טס מאוהב בה.
*גייב פוסטר (נתן מקלאוד) - הילד הגדול במשפחה. נחשב למאוד "מקובל".
*סם פוסטר (מייקל מרפי) - האח התאום של טס שמאוהב באלי. חנון. תמיד כן.
*ספנסר פוסטר (ג'ייק גוטמן) - הוא הכי צעיר במשפחת פוסטר: הוא בן 8. מכל המשפחה הוא הכי מעדיף את אחיו גייב ותמיד שומע בעצתו.
*ג'ק דייוויד פוסטר (סנדי ג'וובין פוונס) - האבא במשפחת פוסטר.

===דמויות משניות===
*בובי פראלי - מתאבק. היה חבר של אלי ואז אלי, טס, ובוב הלכו לסרט ביחד ובוב התאהב בטס וזרק את אלי בשביל טס. בסוף הוא וטס נהיו חברים ובכך שהוא שיקר לטס היא נפרדה ממנו ומתי שהיא אמרה שהיא יכולה לסלוח לו על כך ששיקר הוא כבר התחיל עם מישהי.
*קיילי - אויבת של טס. היא מקובלת והיא גם מעודדת. היא מסתדרת טוב יחד עם אלי.
*הלן- סבתא של טס מצד אימה. פמיניסטית. מנסה ללמד את הבנים להיות ג'נטלמנים ואת טס להיות גבירה. תמיד לטובתה של טס.
*המורה - רוצה לקדם את טס וסם ולנצח בתחרות ה"מתלטים" שבין בתי הספר.
*קלואי - חברתן של טס ושל זואי.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות
קטגוריה:קומדיות מצבים קנדיות
קטגוריה:סדרות נעורים קנדיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:ערוץ הילדים: תוכניות רכש