OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רייכנאו

רייכנאו (גרמנית: Reichenau) הוא אי השוכן באגם קונסטנץ בדרומה של גרמניה. האי שוכן באונטרזי, האגן המערבי והקטן של הימה, מערבית לעיר קונסטנץ, והוא מחובר לגדות האגם בסוללה.

רוחבו של האי כקילומטר וחצי, ואורכו כחמישה וחצי קילומטרים. גובהו המקסימלי של 438.7 מטרים מעל פני הים (43 מטרים מעל פני האגם).

בשנת 2000 הוכרז האי כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו בשל המנזר ששכן באי. קתדרלת המנזר מוקדשת למרים אם ישו ולמרקוס הקדוש, כמו כן באי שתי כנסיות, האחת מוקדשת לגאורגיוס הקדוש (הנודעת בציורי הקיר שבה, מהמאה ה-10) והשנייה לפטרוס ולפאולוס.

==היסטוריה==
המנזר הבנדיקטיני נוסד באי בשנת 724 על ידי הקדוש הנוצרי פירמין. פירמין עזב את האי בשנת 727 בשל מחלוקת עם השליט המקומי. האייטו, יורשו כראש המנזר, פיתח את המנזר, אשר בתקופת כהונתו של ואלדו מרייכנאו כראש המנזר זכה להשפעה רבה בחצר השלטון הקרולינגי.

במנזר שכנו בית ספר, סקריפטוריום (סדנה להעתקת ספרים) וסדנת אומנים, והיה מרכז להעתקת כתבי יד בקיסרות הרומית הקדושה במאה ה-10 והמאה ה-11. בין כתבי היד הידועים שנכתבו במנזר ניתן למנות את הפריקופס של היינריך השני ואת אפוקליפסת במבורג.

המנזר הגיע לשיאו בתקופת כהונתו של ברנו מרייכנאו (1008–1048) כראש המנזר. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-11 פחתה השפעתו של המנזר בשל הרפורמות של האפיפיור גרגוריוס השני, ובשל התחרות עם מנזר סנט גאלן הסמוך. בשנת 1541 השתלט הבישוף של קונסטנץ על אזור המנזר, גירש את מרבית הנזירים והרשה ל-12 נזירים בלבד להיוותר במנזר. בשנת 1757 פוזר המנזר והנזירים הועברו בכוח למנזרים אחרים. אדמות המנזר נמכרו בשנת 1802. ספריית המנזר המפורסמת הועברה לספריית המדינה בקרלסרוהה אף שחלק מהמסמכים הועברו לספריית מדינת בוואריה במינכן.

<gallery>
Reichenau PeterPaul.jpg|מגדלים רומנסקים מהמאה ה-15, חלק מכנסיית פטרוס ופאולוס
Reichenau Sued-West Ufer.JPG|דרום מערב האי
St. Georg Reichenau.JPG|דרום מזרח האי
StGeorgReichenau-pjt.jpg|כנסיית גאורגיוס הקדוש
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:גרמניה: איים
קטגוריה:באדן-וירטמברג: גאוגרפיה
קטגוריה:ימת קונסטנץ: גאוגרפיה
ג'ספר מסקליין

ג'ספר מסקליין (באנגלית: Jasper Maskelyne; 1902–1973) היה קוסם ואמן במה בריטי, בן למשפחת קוסמים ידועה. מסקליין התפרסם בזמן מלחמת העולם השנייה בזכות טענותיו לגבי עבודתו במסגרת המודיעין הבריטי ותרומתו למערכה בצפון אפריקה.

סבו ג'ון מסקליין (John Maskelyne), ואביו נוויל מסקליין (Nevil Maskelyne), היו קוסמים ידועים באנגליה הוויקטוריאנית, ואף עסקו בהמצאות שונות בתחומי המיכון האוטומטי והטלגרפיה. ג'ספר המשיך במסורת המשפחתית והעלה מספר מופעים בהם ביצע על הבמה קסמים ותרגילי אחיזת עיניים.

== במלחמת העולם השנייה ==
תפאורה המתחזה לטנק [[M4 שרמן]]

מסקליין הצטרף לצבא הבריטי עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ובמסגרת הכשרתו בחיל ההנדסה הוא עסק בעיקר בתחום הונאה צבאית והסוואה. ב-1941 נשלח מסקליין למצרים והוצב ביחידת מודיעין מיוחדת שהוקמה על ידי ארצ'יבלד וייוול כדי לבצע פעולות של הטעייה ומודיעין מסכל.
עם הגעתו ליחידה אסף סביבו מסקליין צוות של עוזרים שכלל מהנדסים, כימאים, חשמלאים, נגרים וציירים, שזכו לכינוי "כנופיית הקסם" (Magic Gang).

מסקליין ואנשיו החלו לעבוד על שיטות תחבולה שונות כדי להטעות את הצבא הגרמני. הם השתמשו בקרשים ויריעות בד כדי לגרום לג'יפים להראות כמו טנקים, או לחלופין לגרום לטנק להראות כמשאית תובלה תמימה, ופיתחו שלל דרכים לזיוף והסוואה של כלי רכב במדבר.

אחד הפרויקטים הגדולים של מסקליין היה הקמת דגם מזויף של העיר אלכסנדריה, כשלושה קילומטרים ממיקומה האמיתי. העיר המדומה כללה אורות, רחובות ובניינים, ואפילו מגדלור, וכך הטייסים הגרמנים שיצאו להפציצה בלילות הטילו את מטענם הרחק מאלכסנדריה האמיתית.
בנוסף לכך, מסקליין בנה לאורך תעלת סואץ שורה של מראות ענק מסתובבות, שסינוורו את טייסי האויב וגרמו להם להחמיץ את המטרה.

ב-1942 לקח מסקליין חלק גדול ב"מבצע ברטרם" שהתרחש לפני הקרב באל-עלמיין. משימתו הייתה לגרום לכוחות הגרמנים, בפיקודו של ארווין רומל, לחשוב שההתקפה הבריטית תגיע מהדרום, כשלמעשה תכנן הגנרל מונטגומרי לפתוח במתקפה מהצפון.
הטנקים שהמתינו בגזרה הצפונית הוסוו כמשאיות, ובדרום יצרו אנשיו של מסקליין אלפי טנקים מזויפים, מסילות ברזל וקווי מים מדומים, כך שנראה שכוח בריטי גדול מתאסף בדרום.

כנופיית הקסם סיימה את תפקידה אחרי הקרב, ומסקליין שב לאנגליה בתחושה שהוא ויחידתו לא זכו להערכה הראויה להם. מסקליין ניסה לחדש את קריירת הבימה שלו אך ללא הצלחה רבה, ומאוחר יותר עבר לקניה, שם נפטר בשנת 1973.

== ספריו ==
* (White Magic (1936 - היסטוריה של משפחת מסקליין.
* (Magic: Top Secret (1949 - על מעלליו במלחמת העולם השנייה.

== לקריאה נוספת ==
* דייוויד פישר, קוסם המלחמה. בהוצאת כנרת זמורה-ביתן (מאנגלית: גרשון גירון), 2009.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קוסמים
קטגוריה:הסוואה
קטגוריה:הונאה צבאית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1902
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1973
ברוקר

בְּרוֹקֶר (בעברית: עֲמִיל בּוּרְסָה, או עמיל ניירות ערך) הוא אדם המורשה לסחור בניירות ערך בבורסה בעבור לקוחותיו. המילה עָמִיל מקורה בערבית, ומשמעה סוכן, או מתווך. 
==אטימולוגיה==
המילה "ברוקר" מקורה מהמילה Brocour באנגלו-נורמנית שמשמעותה "סוחר קטן", או לחלופין מהמילה brocheor בצרפתית עתיקה שמשמעותה היא "מוכר יינות". 

באנגלית ברוקר (Broker) פרשו מתווך או סוכן, ובהקשר של סחר בבורסה נקרא Stockbroker, עמיל מכס נקרא Customs broker, מתווך נדל"ן נקרא Real estate broker וכדומה. 

==תפקיד הברוקר==
הברוקר הוא גוף שמארגן עסקאות בין קונה ומוכר, ומקבל עמלה כאשר העסקה יוצאת לפועל. ברוקר שפועל בנוסף גם כקונה או כמוכר נהפך לצד עיקרי לעסקה. ככלל, ברוקר הוא תיאור לסוכן עצמאי המשומש בעיקר בתעשיות מסוימות. אחריותו העיקרית של הברוקר היא להפגיש בין קונים ומוכרים. על כן, ברוקר הוא צד ג' המסייע לעסקה בין הקונה והמוכר. דוגמה אפשרית היא מתווך נדל"ן המסייע למכירתו של נכס. ברוקרים יכולים לספק גם מידע משמעותי לגבי מחירים, מוצרים ותנאי השוק. ברוקרים יכולים לייצג את המוכר (כפי שנעשה במרבית מהזמן), או את הקונה, אך לא את שניהם בו זמנית שכן אז קיים מצב של ניגוד עניינים. דוגמה לכך היא ברוקר מניות, אשר מבצע את מכירת או רכישת ניירות הערך בשם הלקוח שלו. ברוקרים משחקים תפקיד מפתח במכירת מניות, איגרות חוב, בשוק הביטוח (בו הברוקר מוצא עבור הלקוח חברות ביטוח אשר יבטחו חלקים מתיק הביטוח שלו) ושירותים פיננסיים אחרים.

ישנם יתרונות לשימוש בברוקרים: ראשית, בשל הידע הרב שלהם על השוק והקשרים שפיתחו בו. לברוקרים הכלים והמשאבים כדי להגיע לבסיס הקונים הרחב ביותר. לאחר מכן, הם מסננים מקהל של קונים פוטנציאליים עבור תשואה שתתמוך ברכישה הפוטנציאלית. זאת לעומת מוכרים עצמאיים, במיוחד כאלה החדשים בשוק, אשר סביר להניח כי לא יהיו בעלי אותה גישה לקהל לקוחות כמו הברוקרים. יתרון נוסף בשימוש בברוקר הוא מבחינת העלות הכספית - הם עשויים להיות זולים יותר בשווקים קטנים, עם חשבונות קטנים יותר, או עם מגוון מוצרים מוגבל. 

==ברוקראז'==
פירמת ברוקראז', או פשוט ברוקראז' או ברוקר בהקשרים שונים, היא מוסד פיננסי המסייע לקנייה ומכירה של נגזרים פיננסיים בין קונה ומוכר. פירמות ברוקראז' משרתות קליינטורה של משקיעים אשר סוחרים במניות ציבוריות וניירות ערך אחרים.

בישראל קיים בלבול בין המונחים: "ברוקר", "ברוקרים", "ברוקראז'" ויש החושבים כי מדובר באותו הדבר רק תחת שם שונה. במדינת ישראל אין הגדרה מדויקת ל: "ברוקר" והכי קרוב למשמעות שלו בארץ, הוא מנהל תיקי השקעות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שוק ההון
קטגוריה:סוגי רכישה
בבל הגדולה

איור רוסי מראשית [[המאה ה-19 המתאר את בבל, הזונה הגדולה, רוכבת על חיה בעלת שבעה ראשים.]]
[[האפיפיורית יוהנה כאנטיכריסט (בדמות "זונת בבל הגדולה"), רוכבת על "החיה" האפוקליפטית בעלת שבעת הראשים. קלף טארוט, תעמולה פרוטסטנטית אנטי-אפיפיורית.]]
בבל הגדולה או זונת בבל היא דמות אלגורית מספר חזון יוחנן של הברית החדשה.

שמה המלא של הדמות הוא "בָּבֶל הַגְּדוֹלָה אֵם הַזֹּנוֹת וְתוֹעֲבוֹת הָאֲדָמָה" (ביוונית:
Βαβυλὼν ἡ μεγάλη, ἡ μήτηρ τῶν πορνῶν καὶ τῶν βδελυγμάτων τῆς γῆς).

==תיאורה של בבל==
בבל היא דמות המשויכת לאנטיכריסט (צורר המשיח) ולחיה. על פי המסופר בספר ההתגלות, בבל תופל על ידי החיה בעלת שבעת הראשים ועשר הקרניים.

בבל מתוארת בפרקים 17 ו-18 של ספר ההתגלות:

על פי המתואר, בבל לובשת בגדי ארגמן ושני, ומעוטרת בזהב, אבנים יקרות ופנינים. היא מחזיקה בידה גביע זהב המלא בחטאים ובזימה (יוחנן, י"ז, 4). על מצחה כתוב שמה המלא "בבל הגדולה, אם הזונות ותועבות האדמה" (שם, 5), והיא שיכורה מדם קדושים (שם, 6).

==פרשנות==
===רומא===
פרשנים רבים מפרשים את דמותה של בבל כדמותה של רומא. פרשנות זו מבוססת על האמור בפסוק 9:

ועל העובדה שהעיר רומא יושבת על שבע גבעות (יצוין כי בתנ"ך המלך ג'יימס הפסוק מתייחס ל"שבע גבעות" ולא ל"שבעת הרים"). פרשנות זו מתבססת גם על התיאורים המופיעים בהמשך, המתארים את בבל כמרכז עולם המסחר (פרק י"ח, פסוקים 3, 11 - 13), וכמשחיתת כל הארצות (י"ז 2; י"ח 3, י"ט 2).

כמו כן, באיגרת פטרוס הראשונה, פרק 5, פסוק י"ג. משמש המונח "בבל" לתיאור שמה של רומא.

===הכנסייה הקתולית===
במהלך הרפורמציה נעשה שימוש רב בכינוי זה על ידי כותבים פרוטסטנטית לתיאור הכנסייה הקתולית, ובהם מרטין לותר, ג'ון קלווין וג'ון נוקס. פרשנות זו מבססת את זיהוייה של הכנסייה הקתולית עם העיר רומא, מקום מושבה של הנהגת הכנסייה, ועם הלבוש של החשמנים הקתולים (הלבושים בגדי שני, ארגמן וזהב) אשר הפרוטסטנטים ביקרו.

===ירושלים===
ישנם תאולוגים המזהים את בבל עם העיר ירושלים, את שבע הגבעות – עם הרי ירושלים, ואת נפילתה בידי החיה – עם חורבנה בשנת 70 לספירה בידי רומא. פרשנות זו מתבססת על פסוקי התנ"ך המתארים את ירושלים כזונה (; ; ; ).

==ראו גם==
* אשת קץ הימים

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080112104451/http://www.catholic.com/library/Whore_of_Babylon.asp בבל], באנציקלופדיה הקתולית
* [http://www.internationalstandardbible.com/B/babylon-in-the-new-testament.html בבל], בברית החדשה

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספר ההתגלות
גור אריה יהודה

גור אריה יהודה על [[סמל ירושלים|שמאל|]]
גּוּר אַרְיֵה יְהוּדָה הוא סמל אלגורי לשבט יהודה בהתאם לברכת יעקב בספר בראשית (פרק מ"ט, 9) ולממלכת יהודה בתנ"ך. בעקבות זאת מופיע גור אריה יהודה המתואר כאריה צועד כסמלו של בית דוד כנצר לשבט יהודה, ומופיע בסמלי ערים בישראל כמו בסמל העיר ירושלים אשר שוכנת בנחלתו של השבט, סמל העיר אשדוד, סמל העיר יהוד וגם כסמל פיקוד המרכז של צבא הגנה לישראל.

== מהות הביטוי ==

לפני פטירתו יעקב מברך את כל בניו, ביניהם יהודה. בברכה זו צפונה אמירה נבואית על תפקידו וגורלו בעתיד.

השושלת המרכזית של מלכי ישראל ויהודה היא מבית דוד, נצר לשבט יהודה. לכן פרשנים רבים מבארים ומרחיבים את מהות הביטוי הזה, כדי להבין לעומק מהיכן תצמח בעתיד שוב המלכות בישראל. הם חוקרים מהן התשתיות עליהם המלכות נוסדה בעבר, ומתוך כך לומדים כיצד תווסד גם בעתיד המלכות:

בראשית רבה צ"ה:

מלמד שנתן לו גבורה של ארי וחוצפה של גוריו.

מדרש אגדה:

בתחילה "גור" כשלטון ולבסוף "אריה" כמלך.

תרגום אונקלוס:

שלטון יהא בשרויא ובסופא יתרבא מלכא מדבית יהודה (פירוש נתינה לגר: בתחילתו יהיה רק הרודה והשליט משבט יהודה – והוא דוד – ולבסוף יגדל למלך - והוא מלך המשיח).

פירוש רש"י לתורה:

על דוד נתנבא. בתחילה 'גור', (שמואל ב' ה' ב') "בהיות שאול מלך עלינו אתה היית המוציא והמביא את ישראל" ולבסוף 'אריה' - כשהמליכוהו עליהם. וזהו שתרגם אונקלוס "שלטון יהא בשרויא" – בתחילתו.

הכתב והקבלה:

ימשילו לאריה שהוא החזק בחיות, ומדמו לאריה קטן לקלותו וזריזותו יותר מן האריה הגדול, לכן תפס שתי השמות, כי 'גור' לבד יאמר גם על שאר החיות בהיותם קטנים, כמו שאמר (איכה ד' ג' ) "גם תנין חלצו שד הניקו גוריהן", והכוונה כאן גור שבמין האריה, והוא סמוך. וכן תרגם יונתן בן עוזיאל "מדמי אנא לך, יהודה, לגור בר אריון".
ולי נראה 'גור' לשון חרחר, מלשון (תהילים ק"מ) "כל יום יגורו מלחמות"; (דברים ב' כ"ד) "החל רש והתגר בו מלחמה", וטעם "גור אריה" – אריה כשהתחרחרו בו, (איין אויפגערייצטער לאווע) כי אז הוא מסוכן.

ההקשר הידוע בין האריה למלוכה, נצפה גם בשפה הגרפית. העיצוב של תמונת אריה מופיעה במקומות רבים.

==יהודים מיוחסים לשבט יהודה==
במגילות יוחסין שבאו תימן ושרדו עד ימינו רואים את השתלשלות הדורות מאב לבן עד יהודה בן יעקב.
חלקם התפרסמו על ידי יהודה לוי נחום וד"ר משה גברא. דבר זה מחזק את המסורת שבפי יהודי תימן והמצויה בתכלאל שם נכתב כי גולי תימן הם בני שבט יהודה שגלו לתימן עוד בשלהי בית ראשון. עד היום מונים יהודי תימן בתשעה באב את השנים מאז חורבן בית ראשון בעוד שאר עדות ישראל מונים רק לחורבן בית שני.

==בנצרות==
ביטוי דומה מופיע גם בספר חזון יוחנן אשר חותם את הברית החדשה:

==סמל אתיופיה==
דגל האימפריה האתיופית.]]
על פי המסורת האתיופית קיסרי אתיופיה הם צאצאי שלמה המלך ומלכת שבא. כמו כן, יהודי אתיופיה (ביתא ישראל) רואים עצמם צאצאי שבט יהודה. קיסר אתיופיה נשא, כאחד מתאריו, את התואר "אריה יהודה הכובש", והאריה הופיע על דגל האימפריה האתיופית, וכן על בולים ומטבעות.

הביטוי "גור אריה יהודה" הוא סמל מרכזי גם בדת הראסטפארי. לטענת המאמינים, הפסוקים בספר בראשית ובחזון יוחנן, המייחסים את יהודה לאריה, מייצגים את הקיסר האתיופי היילה סלאסי - דמות מרכזית באמונתם.

== קישורים חיצוניים ==

*[https://web.archive.org/web/20031114203756/http://www.jhom.com/topics/lions/art.htm האריה באמנות היהודית]
*[http://www.heraldica.org/topics/national/jewish.htm האריה בסמלי אבירות יהודיים]

קטגוריה:אתיופיה: סמלים לאומיים
קטגוריה:ספר ההתגלות
קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:סמלים יהודיים
קטגוריה:שבט יהודה
לברקוזן

לברקוזן (בגרמנית: Leverkusen) היא עיר בדרום מדינת נורדריין-וסטפאליה שבמערב גרמניה. זוהי עיר עצמאית ללא מחוז. היא ממוקמת על הגדה המזרחית של נהר הריין, ומבחינה גאוגרפית היא שוכנת חלקה בברגישס לנד וחלקה בחבל הריין. בחלקה הדרומי גובלת לברקוזן בעיר קלן ובחלקה הצפוני היא סמוכה לעיר דיסלדורף.

לברקוזן היא אחת הערים הקטנות במדינת נורדריין-וסטפאליה
ובה כ-160,000 תושבים.

העיר מפורסמת רבות בזכות תאגיד הכימיקלים והתרופות הענק "באייר" (Bayer AG) אשר משרדיו הראשיים שוכנים בה, ובזכות מועדון הכדורגל "באייר לברקוזן".

==היסטוריה==
העיר, הקרויה על שמו של הכימאי קארל לברקוז, נוסדה בשנת 1930 על ידי איחוד של מספר כפרים (וִיסדורף, שליבוש, לוצנקירשן, שטיינבוכל וריינדורף), כאשר בשנת 1975 הצטרפו לאיחוד שלושה כפרים נוספים (אופלדן, היטדורף ובריגשס נוייקירשן).

בשנת 1860 נבחר הכפר וִיסדורף (כיום חלק מן העיר) על ידי קארל לברקוז כמקום מושבו של מפעל הצבע שלו. בשנת 1891 עבר המפעל לידי שליטת חברת באייר, ובשנת 1912 העבירה החברה את מקום משכנה לוויסדורף בהופכה את המקום למרכז תעשיית הכימיקלים בגרמניה. במהלך מלחמת העולם השנייה הופצץ מפעלה של חברת באייר.

==אתרים בעיר==
העיר לברקוזן היא ביתם של כמה מוזיאונים העוסקים במגוון רחב של נושאים כגון המוזיאון העירוני לציור ואמנות מודרנית אשר מציג את עבודותיהם של אמנים עכשוויים. מוזיאון תעשייתי בו ניתן לחוות את סביבת העבודה והחיים במאה ה-19. מוזיאון המושבה בויסדורף בו יש תערוכות מתחלפות, הרצאות וסיורים מודרכים אשר ניתן לראות בהם את מראהו האופייני של הכפר והחיים בו בסגנון 1930. ווילת רומר באופלדן המכונה "בית תולדות העיר", בה יש תערוכות מתחלפות על היסטוריה עירונית ואזורית. מוזיאון לילדים ונוער עם תערוכות שונות על אנרגיה והגנה על איכות הסביבה.

== גלריית תמונות ==

<gallery>
תמונה:Leverkusen-Schloss-Morsbroich Hauptgebäude.jpg|המוזיאון לאמנות מודרנית
תמונה:Villa-roemer.jpg|ווילת רומר
תמונה:Bayer-Hochhaus Japangarten.jpg|הגן היפני
תמונה:BayArena neu 2009.jpg|באיי ארנה - אצטדיון הכדורגל של באייר לברקוזן
תמונה:DCP 2174 Forum Leverkusen.jpg|הפורום בלברקוזן בו נערך מדי שנה פסטיבל ג'אז
תמונה:Gedenktafel zur Synagoge in Opladen.jpg|שלט הנצחה לבית כנסת באופלדן שנהרס ב-1938
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1930
מנדרין נפוליאון

מנדרין נפוליאון (צרפתית: Mandarine Napoléon) הוא ליקר העשוי ממנדרינות, קוניאק, עשבי תיבול ותבלינים. הליקר הומצא בראשית המאה ה-19 על ידי הרוזן אנטואן פרנסואה דה פורקרואה, שהיה רופאו האישי של נפוליאון בונפרטה והפך לליקר החביב על נפוליאון שראה בו אפרודיזיאק. הוא רקח את הליקר על מנת למצות את פרי המנדרינה היקר שהגיע באותה עת לראשונה מסין לקורסיקה.

בשנת 1892 החל ייצור סדרתי של הליקר בבקבוק בן 70 מ"ל עשוי זכוכית עם מרקם מחוספס שיחד עם צבעו הכתום של המשקה, דומה לקליפת מנדרינה. החברה ממוקמת בבלגיה ונמצאת בבעלות משפחת דה פורקרואה עד היום ושומרת על המתכון המדויק בסוד. הליקר עשוי מכוהל מזוקק ממנדרינות מסיציליה וולנסיה שיושנו לפחות שנתיים, ליקר עשבי תיבול וקוניאק משובח בדרגת XO והוא מכיל 38-40 אחוזי אלכוהול.

מקובל לשתות את הליקר כדיז'סטיף והוא גם מהווה בסיס לקוקטיילים רבים, בעיקר כאלה המכילים גם קפה או שוקולד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20100725035100/http://www.hacarem.com/motag_item_be.asp?mtid=91 מידע בעברית]
* [http://www.drinksecrets.com/ingredient/mandarine-napoleon/i1543c0 מידע באנגלית]

 

קטגוריה:ליקר פירות
קטגוריה:דיז'סטיפים
קטגוריה:משקאות הקרויים על שם אישים
ויאצ'סלב גנלין

ויאצ'סלב שבלביץ' "סלבה" גנלין (ברוסית: Ганелин, Вячеслав Шевелевич; נולד במוסקבה ב-17 בדצמבר 1944) הוא מוזיקאי, מלחין ופסנתרן ג'אז ואוונגארד ישראלי שעלה לישראל ב-1987 לאחר קריירה בברית המועצות. החל משנת 2000 מכהן כראש המחלקה לג'אז באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים ופועל גם כמלחין לסרטים, מחול ותיאטרון.

== ביוגרפיה==
גנלין נולד בקרסקובו, ליד מוסקבה. בשנת 1951 עבר עם משפחתו לווילנה, ליטא, שם התחנך. הוא סיים את לימודיו בקונסרבטוריון הלאומי בשנת 1968. ב-1971 הקים עם נגן הסקסופון והטרומבון ולדימיר צ'קאסין והמתופף ונגן כלי ההקשה ולדימיר טאראסוב את שלישיית גנלין שהייתה הראשונה להופיע בברית המועצות עם ג'אז חופשי. בסיס השלישייה היה בלנינגרד והיא הופיעה גם במזרח גרמניה ובפולין. לאחר הופעתם בפסטיבל "ג'אז ג'מבורי" בוורשה ב-1976, הוציאו ברוסיה את אלבומם הראשון CON ALMA. מאז ועד עלייתו של גנלין לישראל הוציאה השלישייה כ-20 אלבומים. השלישייה הייתה הרכב הג'אז הראשון שנסע לסיבובי הופעות במערב אירופה ובצפון אמריקה בנוסף להופעות במדינות מזרח אירופה וקובה.

ליאו פייגין, שגלה מברית המועצות ללונדון שמע את המוזיקה של שלישיית גנלין והחל להפיץ אותה במערב באמצעות חברת התקליטים "LEO records". הוא גם ערך קובץ מאמרים על הג'אז החדש ברוסיה, בספר "Russian Jazz New Identity" ובהם מאמר על השלישייה מאת יפים ברבן. במאמרו ציטט ברבן את דבריו של גנלין:

בנוסף לעבודתו עם השלישייה עבד גנלין גם כמלחין פורה לקולנוע, תיאטרון, אופרה ומחול. בין השאר הלחין את המוזיקה לארבע סרטים של הבמאי דן וולמן ("אחות זרה" - 2000, "אוצרות הים האדום" - 2001, "ידיים קשורות" - 2006, ו"חרדת הבמאי" - 2015).

מאז עלייתו לישראל ממשיך גנלין לכתוב לסרטים ולתיאטרון וכן יוצר ומופיע הן כסולן, והן בהרכבים קטנים שונים עם מבחר מוזיקאים ישראליים במסגרת קונצרטים ופסטיבלים בישראל ומחוצה לה. מאז 1993 מכהן גנלין כחבר הוועדה האומנותית של פסטיבל ג'אז בים האדום באילת, והמופיע בו פעמים רבות במהלך השנים.

בשנת 2011 ביצע התזמורת הקאמרית הישראלית פרטיטה לכלי מיתר שהלחין.

גנלין מלמד קומפוזיציה, מוזיקה לתיאטרון ולקולנוע, פסנתר וסולפג' ג'אז בשלוש אקדמיות למוזיקה בישראל.

==פרסים והוקרה==
* זוכה פרס לנדאו (2005).
* קיבול את אות "מסדר ויטאוטאס הגדול", פרס נשיא ליטא.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים יהודים רוסים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:פסנתרנים רוסים
קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:מלחיני פסקולים ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
פנחס וזה

פנחס (פיניק) וזה ו[[יצחק שדה. 1948]]
נוטר
פנחס (פיניק) וזה (13 ביוני 1914 - 8 באוקטובר 1967) היה מפקד יחידת ה"רכש" של "ההגנה" בימי טרום המדינה ובזמן מלחמת העצמאות. מוותיקי קיבוץ רוחמה וחבר בו עד סוף ימיו.

==ביוגרפיה==
נולד בקובל שבפולין לאברהם וזה ולמאשה לבית הרליך. חניך הגימנסיה העברית "תרבות" וחבר ב"השומר הצעיר" בקובל. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והתיישב בקיבוץ רוחמה, שם נישא להינדה.

היה חבר בנוטרים. חבר ה"מטכ"ל" שלפני קום המדינה 1947–1948. מפעולות יחידת ה"רכש" - הטנקים והתותחים הראשונים לצבא שבדרך, טיפול בכלי הנשק מהאונייה "אלטלנה", ו"רכישת" כלי נשק ותחמושת שיועדו ללוחמים. "רכש" זה, שהגיע בתחבולות ודרכים לא דרכים תוך סיכון מתמיד, היווה את בסיס החימוש של צה"ל בראשיתו. ב-1948 היה חבר בצוות שמינה דוד בן-גוריון לטפל, מטעם צה"ל, באונייה אלטלנה. שירת בצה"ל והשלים שירותו בדרגת סא"ל.

נפטר בשנת 1967 בקיבוץ רוחמה, ונקבר בבית העלמין שבקיבוץ. היה אב לשלושה.

מתוך דברים שכתב ישראל גלילי על וזה לאחר מותו: 

==לקריאה נוספת==
* 

==ספרו==
*המשימה - רכש, הוצאת מערכות, 1966.

==קישורים חיצוניים==
* .
* [http://www.israeli-kovel-org.org/waze.html משפחת וזה], באתר ארגון יוצאי קובל.
* יהודה אבן-צור, [https://web.archive.org/web/20200616060247/http://www.palyam.org/OniyotRekhesh/arms1a מטעני נשק מוסווים באניות סוחר], באתר הפלוגה הימית של הפלמ"ח (אורכב)
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:רוחמה: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:נוטרים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:חברי המטה הכללי במלחמת העצמאות
נפתלי דין

נפתלי דין (דינוביצר) (8 בנובמבר 1916 - 4 במרץ 2001) היה ראש המועצה הראשון של תל מונד, בין השנים 1954–1970. נרצח בפיגוע בנתניה ב-4 במרץ 2001.

==קורות חיים==
נולד בבוטושן שברומניה לקלרה ואהרון דינוביצר. בשנת 1935 הגיע לישראל כעיתונאי לסיקור אירועי המכביה ונשאר בארץ. בשנת 1937 הגיע לתל מונד, שם עבד כנגר בקואופרטיב נגרי האריזה. בין השנים 1939–1945 השתתף בהקמת המחנה הצבאי הבריטי בפרדסיה ובהגנת היישובים באזור.

בשנת 1946 שימש כמרכז העבודה בלשכת העבודה ובשנת 1947 התמנה למזכיר הלשכה. במלחמת העצמאות פיקד על אזור כפר זיו (כיום חלק מכפר הס בשרון), וזכה באות ההגנה.

בשנת 1954, עם הקמת המועצה המקומית בתל מונד, התמנה לראש המועצה וכיהן בתפקיד זה עד 1970. במהלך כהונתו קבע את גבולות המושבה, העביר את רכוש המועצה מהמועצה האזורית הדר השרון, הכניס מערכת חשמל, הקים את באר המים הראשונה, קלט את העולים הרבים אשר הגיעו ליישוב ואכלס אותם בדירות קבע.

בשנת 1962 קיבל תעודת אזרח מצטיין מנשיא המדינה יצחק בן-צבי. בשנת 1980 קיבל אזרחות כבוד מטעם מועצת תל מונד. עם פרישתו, בשנת 1970, עבר קורס סוכני ביטוח והקים משרד בנתניה, שבו עבד עד יומו האחרון.

לדין שלושה ילדים ונכדים.

ב-4 במרץ 2001, בדרכו למשרדו, נפצע באורח קשה בפיגוע התאבדות במרכז נתניה. דין הובהל למרכז הרפואי הלל יפה ומת כעבור כחמש שעות מפצעיו. בת אחותו שלומית זיו, שפגש במקרה, נהרגה במקום. הובא למנוחות בבית העלמין בתל מונד. לאחר מותו, נקרא על שמו בית המועצה הראשון בתל מונד "בית נפתלי".

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.rishonim.org.il/telmond/show_item.asp?levelId=45275&itemId=7912&itemType=6001 נפתלי דין], באתר המרכז לתיעוד גוש תל מונד

קטגוריה:ראשי מועצת תל מונד
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:נגרים ביישוב
קטגוריה:חללי טרור ישראלים
קטגוריה:חללי טרור בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:עיתונאים יהודים רומנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
אייר טהיטי נוי

איירבוס A340 של החברה ב[[נמל התעופה טוקיו נריטה]]
אייר טהיטי נוי (בצרפתית: Air Tahiti Nui) היא חברת התעופה הלאומית של פולינזיה הצרפתית. החברה מפעילה טיסות ארוכות טווח מהאיים לצרפת, יפן, ניו זילנד, וארצות הברית.

החברה הוקמה ב-31 באוקטובר 1996, והחלה בפעילות ב-20 בנובמבר 1998. החברה היא חברת התעופה הבינלאומית הראשונה שבסיסה במדינה, והיא הוקמה במטרה לפתח את התיירות הנכנסת לטהיטי.

מרבית מניות החברה (61.7%) בבעלות ממשלת פולינזיה הצרפתית, והיתר ברשות משקיעים מקומיים. בשנת 2007 הועסקו בחברה 782 עובדים.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לאוקטובר 2019:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#0086b3;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="4" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:white;background:#0086b3;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת עסקים">C</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים+">Y+</abbr>
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ

|-
|בואינג 787-9
|4
|
|30
|32
|232
|294

|-
!סה"כ
!4
!
!colspan="5" |
|}

== הסכמי שותפות קוד ==
לאייר טהיטי נוי הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
{|
|- valign="top"
|
* אייר פראנס <small>(SkyTeam)</small>
* אייר ניו זילנד <small>(סטאר אלייאנס)</small>
|
* דלתא איירליינס <small>(SkyTeam)</small>
* ג'פאן איירליינס <small>(Oneworld)</small>
|
* קוואנטס <small>(Oneworld)</small>
* וייטנאם איירליינס <small>(SkyTeam)</small>
|
* אמריקן איירליינס <small>(Oneworld)</small>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=Air%20Tahiti%20Nui&distinct_entry=true אייר טהיטי נוי] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה צרפתיות
קטגוריה:חברות תעופה לאומיות
קטגוריה:פולינזיה הצרפתית
קטגוריה:אוקיאניה: חברות תעופה
בית ויקטור הוגו

בית ויקטור הוגו בלילה
בית ויקטור הוגו (צרפתית: Maison de Victor Hugo) הוא מוזיאון בפריז הנמצא בפלאס דה ווז' מספר 6 ברובע הרביעי, בבית שנקרא אוטל רואן-גמנה (Hôtel de Rohan-Guémené) שבו שכר ויקטור הוגו דירה בקומה השנייה וגר בה במשך 16 שנה בין 1832–1848. המוזיאון נמצא במבנה לשימור ומנוהל על ידי עיריית פריז.

==היסטוריה==
המבנה בו שוכן המוזיאון הוקם בשנת 1605 כאשר המגרש בפינה הדרום מזרחית של פלאס דה ווז' הוענק לאיזק ארנו (Isaac Arnauld). ארנו בנה שם מבנה שהורחב משמעותית לאחר שמשפחת רואן רכשה אותו והחלה להשכיר את דירותיו. באוקטובר 1832 ויקטור הוגו בן ה-30 עזב את דירתו ברובע השמיני של פריז ושכר יחד עם משפחתו דירה בשטח של 280 מטר רבוע בקומה השנייה של הבניין Hôtel de Rohan-Guémené. במהלך שהותו בדירה זו אירח רבים מגדולי הסופרים הצרפתים לתקופתו: אלפונס דה למרטין, אלפרד דה ויניי, פרוספר מרימה, אלכסנדר דיומא האב ואונורה דה בלזק. בפברואר 1843 גם חגג את חתונת בתו, לאופולדין (Léopoldine Hugo), ובספטמבר ביכה את מותה הטרגי. בחדר העבודה של דירה זו כתב כמה מיצירותיו המפורסמות, בין היתר חלק גדול מעלובי החיים וב-1841 אף נבחר כחבר האקדמיה הצרפתית.

לאחר עזיבתו ב-1848 עבר הבניין מספר שיפוצים שלא מאפשרים לשחזר במדויק את המסגרת המקורית של המבנה, למשל היעלמות המסדרונות והמרפסות הצופות לכיכר. המוזיאון והתצוגה שבו התאפשרה בזכות תרומתו של הסופר פול מוריס, ידידו הטוב של הוגו, שאפשרה לעיריית פריז בשנת 1902 לרכוש את המבנה. המוזיאון נחנך ב-30 ביוני 1903.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.aviewoncities.com/paris/placedesvosges.htm היסטוריה של המבנה] 
* [https://web.archive.org/web/20110325080040/http://www.paris.org/Musees/Hugo/ עמוד מוזיאון בית ויקטור הוגו], אתר עיריית פריז

קטגוריה:פריז: מוזיאונים
קטגוריה:הרובע הרביעי של פריז
קטגוריה:פריז: מבנים היסטוריים
קטגוריה:צרפת: מוזיאונים ביוגרפיים
קטגוריה:ויקטור הוגו
החיה

[[שטיח קיר מימי הביניים של "השילוש הבלתי קדוש": הדרקון, החיה, ונביא השקר (האנטיכריסט).]]
[[האפיפיורית יוהנה כזונת בבל הגדולה, עם כיסוי ראש דמוי כתר האפיפיור, רוכבת על החיה האפוקליפטית בעלת שבעת הראשים. תעמולה פרוטסטנטית אנטי-אפיפיורית, ציור של לוקאס קראנאך האב]]
החיה שלראשה [[כתר אפיפיורי איור מתוך תרגום הברית החדשה של מרטין לותר משנת 1522.]]
החיה או החיה מספר ההתגלות (ביוונית: Θηρίον) היא דמות המוזכרת בספר חזון יוחנן בברית החדשה. חיה זו הופיעה בחזונו של יוחנן כותב הבשורה, ומוזכרת לראשונה בפרק י"א של הספר, כחיה העולה מן התהום: 

תאורה של החיה מופיע בהמשך, בפרק י"ג:

במסורת הנוצרית, החיה, הדרקון ונביא השקר (האנטיכריסט) מובאים לעיתים ביחד בתור "השילוש הבלתי קדוש" - ההפך מהשילוש הקדוש - שיחולל את יום הדין.

==תיאור החיה בספר ההתגלות==
בספר חזון יוחנן מופיעה ראשונה "החיה העולה מן הים":

חיה זו מופיעה לאחר תום תקופת נבואתם של שני העדים, והורגת את העדים. החיה מתוארת כנמר שלו שבעה ראשים, ואשר שמות לא קדושים (גידופים). לכל אחד מהראשים לפחות קרן אחת, אבל בסך הכל לחיה עשר קרניים, שכל אחד מעוטר בעטרה. לפה החיה צורת פה של אריה, ולרגליה צורה של רגלי דב.

בצאתה מן המים פוגשת את החיה את התנין:

וכל יושבי הארץ עובדים את החיה או מתים (למעט המאמינים בישו):

לאחר מכן מופיעה חיה נוספת, המכונה "החיה מן האדמה":
 

תאורה של החיה מן האדמה אינו מופיע בספר ההתגלות, ומצוין רק כי לה שתי קרניים. החיה מן האדמה נותנת לחיה מן הים את השליטה בארץ. 

החיה מן האדמה הורגת את כל מי שלא עובד את החיה מן הים, ומסמנת ב"סימן החיה" את כל עובדי החיה:

על כל האנשים נאסר לסחור עם מי שאינו נושא את תו החיה, או את שמה עליו או את מספר החיה (666). הסימן נכתב על מצחם של האנשים או על ידם הימנית.

בהמשך החיה מארגנת את מלכי הארץ וצבאותיהם להילחם ברוכב על הסוס הלבן (שם, פרק י"ט, פסוק 11). בסופו של הקרב החיה ונביא השקר נתפסים ומושלכים אל תוך אגם האש.

==זהותה של החיה==
"The Number of the Beast is 666", ציור בצבעי מים מתוך סדרת [[הדרקון האדום הגדול מאת ויליאם בלייק]]
===ההשקפה ההיסטורית===
רוב התאולוגים הנוצרים מזהים את החיה עם האימפריה הרומית, או עם שליטיה (ביחוד נירון - קיסר רומא בעת כתיבת חזון יוחנן). נירון היה הקיסר החמישי (אחרי יוליוס קיסר, אוגוסטוס, טיבריוס, קליגולה וקלאודיוס). פרשנות זו מסתמכת גם על גימטריה עברית. בכתיב חסר שהיה נהוג באותה תקופה, נרונ קסר (שמו בקרב דוברי יוונית) בגימטריה - 666.

בברית החדשה (חזון יוחנן, יג:18) מופיע המספר 666 כ-"מספרה של החיה":<blockquote>בָּזֹאת חָכְמָה מִי שֶׁבִּינָה לוֹ יְחַשֵּׁב מִסְפַּר הַחַיָּה כִּי מִסְפַּר אָדָם הוּא וּמִסְפָּרוֹ שֵׁשׁ מֵאוֹת וְשִׁשִּׁים וָשֵׁשׁ

— </blockquote>במספר נוסחים של הברית החדשה, כולל פפירוס 115, הגרסה הקדומה ביותר של חזון יוחנן, מופיע המספר לא במילים אלא באותיות ΧΙϚ המייצגות ביוונית את המספר 616 - גימטריה עברית של שמו הלטיני של נירון, נרו קסר.

===השקפה פרוטסטנטית===
בתקופת הרפורמציה הפרוטסטנטית זוהתה החיה עם האפיפיורות. זיהוי זה מקובל גם כיום בקרב הכנסייה האדוונטיסטית.

==ראו גם==
* מספר החיה
* בבל הגדולה

==קישורים חיצוניים==
* דורון פישלר, [https://www.osimhistoria.com/theanswer/ep74-666 מה רע ב-666?], בפודקאסט התשובה, 28 ביוני 2021

קטגוריה:ספר ההתגלות
קטגוריה:אסכטולוגיה נוצרית
אולדנבורג

אולדנבורג (בגרמנית: Oldenburg ) היא עיר עצמאית ללא מחוז במדינת סקסוניה התחתונה אשר בגרמניה. העיר שוכנת על גדת נהר ההוּנְטֶה בחלקה המערבי של המדינה בין הערים ברמן וחרונינגן ההולנדית.

נכון לדצמבר 2021 אוכלוסיית העיר מונה 170,389 תושבים, העיר היא הרביעית בגודלה במדינת סקסוניה התחתונה לאחר הנובר, בראונשווייג ואוסנבריק.

בעיר אולדנבורג שוכנת אוניברסיטה המונה 12,000 סטודנטים.

==היסטוריה==
שמה של העיר מוזכר עוד בשנת 1108, אז נקראה בשם אלדנבורג. חשיבותה של העיר הייתה משמעותית מאוד עקב מיקומה על מעברה של נהר ההונטה החשוב, והפכה לבירת מחוז אולדנבורג, דוכסות שהתקיימה מ-1180 ועד ל-1918.

אולדנבורג הייתה לעיר עשירה מאוד במהלך מלחמת שלושים השנים במאה ה-17, כאשר כוח השפעתה ואוכלוסייתה גדלו במידה ניכרת. 

בשנת 1667 נפגעה אולדנבורג ממגפה הרסנית, וזמן קצר לאחר מכן, שרפה הרסה את העיר. המלכים הדנים ששלטו באזור היו אדישים למצבה של העיר והזניחו את שיקומה, על כן איבדה את חשיבותה. רק כאשר הסתיים השלטון הדני בשנת 1773, החל שיקומה של העיר, ובניינים החלו להיבנות בסגנון נאו-קלאסיציזם.

לאחר מלחמת העולם השנייה ב-1945, כאשר פליטים רבים היגרו אל העיר, החלה אוכלוסייתה של אולדנבורג לצמוח כאשר היא חוצה את קו 100,000 התושבים. העיר כמעט ולא נפגעה במלחמה. בשנת 1946 הפכה אולדנבורג לחלק ממדינת סקסוניה התחתונה.

== הקהילה היהודית ==
הרב שמשון רפאל הירש כיהן כרב הכולל לאולדנבורג ובה כתב את חיבורו חורב.

ב־1933 היו רשומים 279 יהודים כתושבי אולדנבורג. לפני מלחמת העולם השנייה, היו באולדנבורג בית כנסת, בית ספר יהודי ובית עלמין יהודי. לאחר המלחמה חזרו אליה מספר יהודים ונעשה ניסיון לשמר את הקהילה. ואולם, ב־1960 הידלדלה הקהילה ובית הכנסת נסגר. ב־1992 נוסדה מחדש קהילה יהודית באולדנבורג בת 34 חברים, שגדלה והתרחבה בהתבסס בעיקר על מהגרים יהודיים מברית המועצות-לשעבר. בשנות ה־2000 הסתיים שיפוץ מבנה עתיק כבית כנסת לקהילה וכן מקווה. כיום מונה הקהילה 314 חברים.

לאולדנבורג קשרי "עיר תאומה" עם המועצה האזורית מטה אשר מאז 1996. בנובמבר 2013 חוללו באולדנבורג עשרות מצבות בבית העלמין היהודי, וכתובות נאצה נגד יהודים רוססו הן במבנה בית הלוויות והן במקומות נוספים בעיר. על פי הדיווח, המשטרה עצרה חשוד במעשים.

== גלריית תמונות ==
<gallery>
Schloss Oldenburg.jpg|טירת אולדנבורג
Oldenburg 012.jpg|בית החולים פטר פרידריך לודוויג
Oldenburg Luftaufnahme PD 161.JPG|הכנסייה האוונגליסטית 
Landtagsgebäude-Oldenburg.jpg|בניין הפרלמנט
Oldenburg Klappbrücke.JPG|נהר הונטה
UniOL-Zentralbereich.JPG|אוניברסיטת אולדנבורג
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים
דני דבורין

דניאל (דני) דבורין (נולד בדצמבר 1945) הוא עיתונאי ושדר ספורט ישראלי.

==ביוגרפיה==
דבורין נולד בישראל לשולמית ולוניה דבורין, מוותיקי הספורטאים בישראל. בשנות ה-60 היה עיתונאי בעיתון "חדשות הספורט".

== קריירה ==
בשנת 1969 החל לעבוד בדסק הספורט של קול ישראל. כעבור שנה, בשנת 1970, נוסדה התוכנית "היום בספורט", ודבורין נמנה עם צוות התוכנית. בשנת 1983 מונה לראש דסק הספורט. מאז 2005 הגיש את תוכנית הספורט "שירים ושערים", ומאז 2008 הגיש לסירוגין עם יואב אביב את המשדר "זה ברשת".

=== תפקידים ציבוריים ===
דבורין הוא חבר בוועדה הבוחרת כדורגלנים להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי.

== פרסים והוקרה ==

* 2011 פרס למפעל חיים בספורט מטעם התאחדות הספורט לוותיקים. יחד איתו קיבל את הפרס גם העיתונאי משה שיינמן<ref></ref>.

* בפברואר 2012 זכה, יחד עם העיתונאי שמעון וילנאי, בפרס מנכ"ל רשות השידור על שם אילן רועה. בנימוקי הזכייה נכתב ש"השנה הפרס מוענק לשמעון וילנאי ולדני דבורין, שהיוו ומהווים במשך שנים רבות את סמל החריצות והמקצועיות, המלווה בהתלהבות ובתשוקה בלתי נלאית לעבודתם גם בחלוף השנים, ואשר יכולים לשמש אות ומופת לכתבים צעירים".

בסוף חודש דצמבר 2012 פרש לגמלאות לאחר 42 שנות עבודה בקול-ישראל. שידור מיוחד של התוכנית "שירים ושערים" נערך לכבודו ב-29 בדצמבר 2012.

== לאחר הפרישה ==
לאחר הפרישה ב-2012 מקול ישראל הצטרף דבורין לצוות תוכנית הספורט של "רדיו ללא הפסקה" יחד עם מאיר איינשטיין, רון קופמן, יוני הללי ושדרני ספורט נוספים. 

בשנת 2016 עזב את צוות המגישים והחל להקליט טור פרשנות יומי המשודר במחצית התוכנית.

== חיים אישיים ==
דני דבורין נשוי לרחלה, ואב לשלושה.

==ספריו==
* אני דני נוימן, קפטן בית"ר ירושלים, 1979 (יחד עם דני נוימן)
* כדורגל - שאלות ותשובות, 1996.
* מכבי תל אביב - מאה שנים ראשונות, הוצאת מדיה, 2006 (יחד עם אשר גולדברג)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

דני
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:שדרני ספורט ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:שירים ושערים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
אגם האש

ספר מתים מתקופת הממלכה החדשה (~1550 לפנה"ס)]]
אגם האש הוא אתר המוזכר בדת מצרים העתיקה וכן בנצרות, בחזון יוחנן שבברית החדשה, כאתר שבו מענישים את הרשעים לאחר המוות.

==דת מצרים העתיקה==
בכתבי ארונות קבורה שהתגלו על גבי ארונות קבורה ממצרים העתיקה, מתואר עולם המתים כעולם הכולל נהרות ואגמי אש. עולם זה מתואר בשעה החמישית של אמדואת (טקסט המתאר את עולם המתים) ומשתמש בהירוגליף הבריכה המתאר מים אולם צבוע בצבע אדום והמוקף בהירוגליף המחתה המציין בעירה או אש.

בפפירוס אני (גרסה משנת 1250 לפנה"ס של ספר המתים) מתואר אגם האש כבריכה ריבועית אדומה שבכל אחד מקצותיה בבון אדום, ולצד הבריכה הירוגליף המחתה.

==נצרות – ספר ההתגלות ==
[[השטן מעונה באגם האש, איור מתוך ספר השעות העשירות מאוד של דוכס ברי.]]
בחזון יוחנן (ספר ההתגלות) חמישה פסוקים המתארים את אגם האש:

* החיה ונביא השקר יזרקו לתוך אגם האש: 

* גם השטן נזרק לאותו אגם:

* המוות עצמו, האדס, וכן כל מי שלא נכתב בספר החיים נזרק לאגם האש:

* הפחדנים, חסרי האמונה, הרוצחים, הנואפים, המכשפים, והשקרנים נזרקים לאגם האש:

הפרשנות המסורתית היא כי "אגם האש" ו"המוות השני" עליו מדובר הם ענישה נצחית באש, ולא מוות רגעי.

==ראו גם==
* גיהנום
* האדס
* עולם המתים בתרבות הקלאסית
* כור המצרף

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bibleorigins.net/hellsorigins.html אגם האש במצרים העתיקה והשפעתו על דמות השאול בנצרות]
*[https://he.kingdomsalvation.org/videos/chinese-choir-episode-13-1.html האם אתם חושבים שקיים גיהנום? כיצד ניתן לתאר את הגיהנום?] באתר "כנסיית האל הכול יכול"

קטגוריה:ספר ההתגלות
קטגוריה:חיים לאחר המוות
רב שימי מחוזנאה

רב שימי מחוזנאה הוא אמורא בבלי שהתגורר בעיר מחוזא, בדור הרביעי לאמוראי בבל, בדורם של אביי ורבא. 

מוזכר בתלמוד פעמים בודדות.
== ראו גם ==
* רב חביבי מחוזנאה

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור הרביעי לאמוראי בבל
חדוה נוה

חדוה (חדי) נוה (נולדה ב-27 בנובמבר 1956) היא סופרת ישראלית, כתבה חמישה ספרים לילדים.

== ביוגרפיה ==
נולדה וגדלה במושב נתיב השיירה. למדה בבית ספר היסודי אזורי רגבה ובתיכון אזורי גליל מערבי. בשירותה הצבאי שירתה כמש"קית ת"ש בחיל השריון.

בוגרת תואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה ותואר שני בניהול שירותי רווחה - עבודה סוציאלית, עבדה בתחום העבודה הסוציאלית במשך כשלושים שנים ובתפקידה האחרון הייתה מנהלת מחלקת הרווחה בעיריית קריית מוצקין.

נוה נשואה ואם לשניים, עוסקת בקדרות, יוצרת כלי קרמיקה שימושיים ומלמדת.

נוה החלה לעסוק בכתיבה לאחר נפילתו של אחיה, עוזי צדיקיאן, במלחמת לבנון הראשונה.
תחילה כתבה שירי ילדים אשר יצאו לאור בספרה הראשון "שתי טיפות מים", אותו הקדישה לזכר אחיה.
בהמשך כתבה סיפורים לילדים בהשראת ילדיה וזכרונות ילדותה.

סיפור פרי עטה, "החשוד מקומה שש", התפרסם כסיפור בהמשכים מדי שבוע בשבועון הילדים והנוער "ראש צעיר" בעריכתו של יורם מארק-רייך.

== ספריה ==
* שתי טיפות מים (1998), הוצאת סער
* ארמונות מחול (2000), הוצאת דני ספרים
* החרם (2001), הוצאת דני ספרים
* בת הכפר (2003), הוצאת דני ספרים
* אבות אכלו בוסר (2007), הוצאת ספרית פועלים

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://hediceramics.wix.com/studio אתר הסטודיו לקדרות]

קטגוריה:בוגרי תיכון אזורי סולם צור
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:נשות המושב
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:מועצה אזורית מטה אשר: אישים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עובדות סוציאליות ישראליות
קטגוריה:עובדי רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:עובדים סוציאליים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1956
קטגוריה:נתיב השיירה
מונראשה

מבט מלמעלה על הגפנים של "שבליה-מונראשה" כשמתחת נמצא "לה מונראשה" ו"באטאר-מונראשה" מייד מעבר לו. הכפר פוליני-מונראשה נראה ממרחק
מונראשה (בצרפתית: Montrachet) הוא כינוי מקור מבוקר ושטח כרמי "גראן קרו" (Grand Cru) ליין לבן שנעשה מענבי שרדונה בתת-האזור קוט דה בון של אזור היין של בורגון. הוא נמצא בגבול שבין שתי הקומונות שסן-מונראשה ופוליני-מונראשה ומייצר את מה שרבים מחשיבים כיין הלבן היבש המשובח ביותר בעולם. הוא מוקף בארבעה שטחי כרמי "גראן קרו" שכולם משתמשים במילה "מונראשה" כחלק משמם. אזור מונראשה עצמו נחשב בדרך-כלל טוב יותר משל ארבעת שכניו בעל סיווג ה"גראן קרו".

כרמי מונראשה מחולקים כמעט שווה בשווה בין פוליני-מונראשה ושסן-מונראשה. היין מצד שסן נודע בדרך-כלל כלה מונראשה בעוד היין מצד פוליני נודע כמונראשה.

==התנובה==
ב-2008, 7.99 הקטאר של שטח כרמים נכלל בתוך כינוי המקור המבוקר, והופקו ממנו 349 הקטוליטר של יין, שהניב 47,000 בקבוקים בלבד.

==תקנות כינוי המקור המבוקר==
יינות ממונראשה מורכבים כמעט לגמרי מהעינב שרדונה, שלא כמו יינות בורגון אחרים, להם ניתן להוסיף עד 15% של פינו בלאן. כמו רבים מהיינות הצרפתיים, מתייחסים אליהם כמקום מקור ולא לפי הזן. התנובה המותרת במונראשה היא 40 הקטוליטר להקטאר, ואחוז האלכוהול המינימלי הוא 12%.

==יצרנים==
נכון לאוקטובר 2007 היו 18 בעלים ו-26 יצרנים (בעלים יכול לשלוט על תתי-אזורים שונים והוא יכול גם להחכירם ליצרנים שונים). הבעלים הגדול ביותר הוא משפחת לאגיש שמחכירה את תת-החלקה שלה לז'וז'ף דרואן. יצרני מונראשה שמייצרים את הבקבוקים היקרים ביותר הם "דומן דה לה רומאנה קונטי", שבבעלותו 0.67 הקטאר ומייצר בסביבות 3,000 בקבוקים בשנה.

המכירה האחרונה של תת-חלקה בוצעה ב-1993 כשבנק קרדי פונסייה דה פראנס (בעליו של שאטו דה פוליני) רכש 428 מטר רבוע בסכום של מעל לחצי מיליון אירו.

יינות מונראשה הם בין היינות הלבנים היקרים ביותר בעולם: המחירים נעים מ-55 אירו ל-1800 אירו לבקבוק של 75 סנטיליטר. המחיר תלוי בכרם (מונראשה בהוא יקר יותר מארבעת האזורים האחרים), שנת הבציר, והיצרן (בבורגון, הכרמים מחולקים בין מגדלים שונים, וקיימת ביניהם שונות גדולה באיכות).

==מונראשה ושכניו הגראן קרו==
ארבעה כרמי גראן קרו נוספים שוכנים לצד מונראשה וחולקים את שמו. אלו הם: שבליה-מונראשה, שממוקם בדיוק מעל מונראשה במדרון ההר, באטאר-מונראשה, שממוקם בדיוק מתחת למונראשה ומופרד ממנו בדרך הגראן קרו, ביינבנו-באטאר-מונראשה, שממוקם ממש מעבר לבאטאר-מונראשה, בכיוון פוליני-מונראשה, וקריו-באטאר-מונראשה, שממוקם לצד באטאר-מונראשה בכיוון שאסאן-מונראשה. שבליה-מונראשה וביינבנו-באטאר-מונראשה שוכנים בשלמותם בתוך הקומונה של פוליני-מונראשה. קריו-באטאר-מונראשה שוכן כולו בתוך שאסאן-מונראשה. באטאר-מונראשה, כמו מונראשה, מחולק בין שני הכפרים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.burgundywines.co.il אתר הבית של 'אוסף יינות בורגון']
* כריס קיזאק, [https://web.archive.org/web/20111012050750/http://thewinedoctor.com/regionalguides/burgundypart13.shtml "קוט דה בון חלק 3"], Wine Doctor
* [http://www.vins-bourgogne.fr/gallery_files/site/321/7374.pdf רשימת כינויי המקור המבוקר של האפלאסיונים בבורגון]
* [http://www.vins-bourgogne.fr/gallery_files/site_2/2255/12849/aoc_montrachet_-_1998__.pdf תקנות כינוי המקור המבוקר במונראשה]
* [http://www.vins-bourgogne.fr/connaitre/...ses-vins/au-coeur-des-appellations/gallery_files/site/321/402/5417/5469.pdf אודות שבלייה-מונראשה]
*
קטגוריה:יינות צרפתיים
OEM

OEM (ראשי תיבות באנגלית של: Original Equipment Manufacturer - יצרן ציוד מקורי) הוא מונח המשמש בתחומי ייצור שונים, ומתאר יצרן המייצר מוצר או חלק הנרכש על ידי חברה אחרת, ונמכר תחת שם המותג הפרטי והגנרי של חברה אחרת. המונח משמש בתעשיית הרכב, בתעשיית המחשוב, הסלולר ועוד. 

== תעשיות ==
בתעשיית הרכב תיתכן משמעות מעט שונה ל-OEM (כקיצור ל-original equipment FROM manufacturer). במשמעות זו, הכוונה היא לחלק חילוף שיוצר על ידי היצרן המקורי של הרכב. עם זאת, בתעשייה זו ייתכן תחום אפור בהגדרת המונח כיוון שיצרני חלקים תחליפיים נוטים גם הם לסמן את תוצרתם ב-OEM על מנת לציין שהחלק זהה לחלוטין לחלק שיוצר על ידי יצרן הרכב המקורי.

גם בענפי הקמעונאות והמכירות השונים מוכר המונח היצרני, אולם בענפים אלו אין מדובר בציוד או חלקי חילוף, אלא המונח בא לתאר "מוצר מדבקה" (מוצר המיוצר תחת שם המשווק, הקמעונאי, המדביק עליו סימני מותג ושם) או כ"מותג פרטי" (מותג צריכה, ביגוד, מזון או משקאות, הנמכר מטעם ותחת שם החברה, הקמעונאי, המפיץ, היבואן או המשווק - המיוצר למענה ועבורה על ידי חברה יצרנית, בייצור ייעודי לא ממותג). 

=== מחיצת OEM ===
במחשבים, "מחיצת OEM" היא מחיצה נסתרת בדיסק הקשיח המתקבלת ביחד עם המחשב מהיצרן - ומכילה את מערכת ההפעלה האמורה להיות מותקנת במחשב - לעיתים קיים יתרון במחיצה זו בשל אפשרויות השחזור הקיימות בה. גישה אל מחיצה זו מבוצעת באמצעות מקשים מיוחדים המשתנים ממחשב למחשב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ייצור
סראפין מסנליס

סראפין לואי (בצרפתית: Séraphine Louis; 3 בספטמבר 1864 – 11 בדצמבר 1942, מוכרת כ"סארפין מסנליס") הייתה ציירת צרפתיה מזרם האמנות הנאיבית. לואי הייתה אוטודידקטית ושאבה השראה מאמונתה הנוצרית העמוקה. היא נפטרה במוסד לחולי נפש אחרי עשר שנות אשפוז.

==ביוגרפיה==
לואי נולדה בארסי (Arsy) לאב פועל ואם ממשפחת איכרים. היא התייתמה מאמה בגיל שנה ומאביה בגיל שש, ואחותה הגדולה לקחה אותה תחת חסותה. כנערה עבדה כרועת צאן. ב-1881 החלה לעבוד כמשרתת במנזר, ומ-1901, בבית משפחה מן המעמד הבינוני בעיירה סנליס (Senlis).

לצד עבודתה כמשרתת, נהגה לואי לצייר בלילות. בשנת 1912 גילה את ציוריה אספן האומנות הגרמני וילהלם אודה (Wilhelm Uhde), בעת ששהה בסנליס. אודה הפך לפטרונה, אך ב-1914, בתחילת מלחמת העולם הראשונה, נאלץ לעזוב את צרפת. הקשר ביניהם חודש רק ב-1927, וב-1929 ארגן אודה תערוכה עבור לואי, והציג אותה לקהל הרחב.

בזכות מכירת ציוריה נהנתה לואי, במשך שנים ספורות, מרווחה כלכלית. באותה תקופה ציירה על בדים ענקיים (עד גובה 2 מטר). ב-1932 אושפזה בבית חולים לחולי נפש בקלרמונט (Clermont) עקב "פסיכוזה כרונית".

אודה דווח שלואי נפטרה ב-1934, אך למעשה היא חיה עד 1942. היא נפטרה ערירית ונקברה בקבר משותף. אודה המשיך להציג את יצירותיה בתערוכות, כולל תערוכת יחיד בפריז בשנת 1945.

בשנת 2009 יצר הבמאי הצרפתי מרטין פרובו (Martin Provost) סרט ביוגרפי על חייה של לואי - "סראפין" (Séraphine). הסרט זכה בשבעה פרסי סזאר.

== אמנותה ==
לואי ציירה שילובי פרחים ופירות דמיוניים מרובי תנועה. היא השתמשה בצבעים אותם יצרה בעצמה מפיגמנטים שאת סודם לא גילתה. הצבעים עומדים במבחן הזמן ושומרים על רעננותם.

לואי ציירה מתוך דחף פנימי. לדבריה, ציירה בשליחות שמיים. היא נהגה לחתום את שמה בחריטה בסכין בתוך צבע הציור, או לצייר אותו בצבע, לעיתים לפני שהחלה לצייר את הציור עצמו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20111121051213/http://artscenetoday.com/art_scene/seraphine-louis-de-senlis שיעור היסטוריה על סראפין מסנליס] 
* [https://web.archive.org/web/20110726024336/http://www.knowingnantes.com/2011/04/09/the-life-of-seraphine-louis-from-house-cleaner-to-artist/ The life of Séraphine Louis – from house cleaner to artist…] 

קטגוריה:אמנות נאיבית
קטגוריה:מתמודדים עם מגבלה נפשית: צרפתים
קטגוריה:ציירות צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1865
קטגוריה:נפטרות ב-1942
מושל פיג'י

[[הרקולס רובינסון, ברון רוזמיד, מושל פיג'י הראשון]]
מושל פיג'י (באנגלית: Governor of Fiji) היה תוארו של נושא המשרה שכיהן כמושל המושבה הבריטית פיג'י בין השנים 1874–1970. לאחר מכן במשך 13 שנה שימש בעל אצולה בריטי כראש המושבה כאשר בפועל מי שניהל את המושבה היה תושב מקומי. ב-1987 קיבלה פיג'י עצמאות מלאה.

בין השנים 1877–1952 שימש מושל פיג'י כמושל העליון של מזרח הפסיפי.

== מושלי פיג'י==

{|class="wikitable"
! כהונה !! ראשית הכהונה !! סיום הכהונה !! מושל
|-valign="top"
| 1 || אוקטובר 1874 || יוני 1875 || סר הרקולס רובינסון
|-valign="top"
| 2 || יוני 1875 || ינואר 1880 || סר ארתור המילטון-גורדון
|-valign="top"
| 3 || ינואר 1880 || 1886 || סר ויליאם דה וו
|-valign="top"
| 4 || ינואר 1887 || פברואר 1888 || סר ג'ון בולן הוג' מיטשל
|-valign="top"
| 5 || פברואר 1888 || פברואר 1897 || סר ג'ון בטס ת'ורסטון
|-valign="top"
| 6 || פברואר 1897 || 1901 || סר ג'ורג' תומאס מיכאל אובריאן
|-valign="top"
| 7 || 1901 || ספטמבר 1902 || ויליאם לאמונד אלארדיס
|-valign="top"
| 8 || ספטמבר 1902 || אוקטובר 1904 || סר הנרי מור ג'קסון
|-valign="top"
| 9 || אוקטובר 1904 || פברואר 1911 || סר אווררד ת'ורן
|-valign="top"
| 10 || פברואר 1911 || יוני 1912 || סר פרנסיס הנרי מאי
|-valign="top"
| 11 || יוני 1912 || אוקטובר 1918 || סר ארנסט ביקהם סוויט-סקוט
|-valign="top"
| 12 || אוקטובר 1918 || אפריל 1925 || סר ססיל אנטר רודוול
|-valign="top"
| 13 || אפריל 1925 || נובמבר 1929 || סר אייר אוטסון
|-valign="top"
| 14 || נובמבר 1929 || נובמבר 1936 || סר ארתור ג'ורג' פלטשר
|-valign="top"
| 15 || נובמבר 1936 || אוגוסט 1938 || סר ארתור פרדריק ריצ'רדס
|-valign="top"
| 16 || אוגוסט 1938 || יולי 1942 || סר הארי לוק
|-valign="top"
| 17 || יולי 1942 || ינואר 1945 || סר פיליפ אוון מיטשל
|-valign="top"
| 18 || ינואר 1945 || 1946 || סר אלכסנדר גראנטהם
|-valign="top"
| 19 || ינואר 1948 || אוקטובר 1952 || סר לסני בריאן פריסטון
|-valign="top"
| 20 || אוקטובר 1952 || אוקטובר 1958 || סר רונלד הרברט גרבי
|-valign="top"
| 21 || אוקטובר 1958 || ינואר 1964 || סר קנט פיפסון מדוקס
|-valign="top"
| 22 || ינואר 1964 || דצמבר 1968 || סר פרנסיס דרק ג'קווי
|-valign="top"
| 23 || דצמבר 1968 || אוקטובר 1970 || סר רוברט סידני פוסטר
|}

==קישורים חיצוניים==

*
מודול נאמן

בתורת החוגים, מודול נאמן הוא מודול מעל חוג <math>R</math>, שהמאפס שלו
<math>Ann(M)=\{r \in R : r M = 0\}</math> טריוויאלי.

אם <math>M</math> מודול מעל חוג מנה <math>R/I</math>, אז הוא גם מודול מעל <math>R</math>, ושם המאפס שלו מכיל את <math>I</math>. לכן, כאשר <math>M</math> מודול נאמן, מובטח שהוא אינו מוגדר מעל חוג מנה אמיתי של <math>R</math>, אלא רק מעל <math>R</math> עצמו.

== ראו גם ==
* פיתול (אלגברה)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תורת המודולים

en:Annihilator (ring theory)#Definitions
עון שווכת אל-ח'סאונה

עון שווכת אל־ח׳סאונה (בערבית: عون شوكت الخصاونة; תעתיק מדויק: עון שוכת אלח׳צאונה; נולד ב־22 בפברואר 1950 בעמאן) הוא ראש ממשלת ירדן לשעבר ובעבר המשנה לנשיא בית הדין הבינלאומי לצדק.

==ביוגרפיה==
לאל־ח׳סאונה תואר ראשון בהיסטוריה ובמשפטים ותואר שני במשפט בינלאומי מאוניברסיטת קיימברידג׳.

בשנים 1980–1990 עבד אל־ח׳סאונה במשרד החוץ הירדני, ובשנים 1991–1994 היה היועץ המשפטי של המשלחת הירדנית למשא ומתן להסכם השלום בין ישראל לירדן. בשנת 1995 נתמנה אל־ח׳סאונה ליועץ למלך ירדן וליועץ למשפט בינלאומי בממלכה. בשנים 1996–1998 עמד בראש בית המשפט המלכותי. במהלך הקריירה שלו היה אל־ח׳סאונה חבר בגופי משפט בינלאומיים.

בשנת 1997 קיבל אל־ח׳סאונה את אות לגיון הכבוד הצרפתי.

ב־6 בפברואר 2000 החל אל־ח׳סאונה בעבודתו בבית הדין הבינלאומי לצדק. בשנת 2006 נבחר לתפקיד המשנה לנשיא בית הדין. ב־6 בנובמבר 2008 נבחר אל־ח׳סאונה לכהונה נוספת בת תשע שנים בבית הדין.

ב־17 באוקטובר 2011 הודיע עבדאללה השני, מלך ירדן, על מינויו של אל־ח׳סאונה לראש ממשלת ירדן. זהו המינוי השני של ראש ממשלה בירדן על רקע התמורות בעולם הערבי והמחאה בירדן, לאחר שבחודשים פברואר–אוקטובר 2011 כיהן בתפקיד ראש הממשלה מערוף אל־בח׳ית. ב־24 באוקטובר הושבעה ממשלתו של אל־ח׳סאונה והוא החל בתפקידו. ב־26 באפריל 2012 הודיע אל־ח׳סאונה במפתיע על התפטרותו מהתפקיד. אל־ח׳סאונה הוסיף לכהן כראש ממשלה עד 2 במאי 2012, אז החליפו בתפקיד ראש הממשלה לשעבר פאיז א־טראונה.

אל־ח׳סאונה נחשב לליברל בדעותיו. לאל־ח׳סאונה מוניטין כפוליטיקאי נקי כפיים וכמומחה משפטי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110807034146/http://www.icj-cij.org/court/index.php?p1=1&p2=2&p3=1&judge=10 אל־ח׳סאונה באתר בית הדין הבינלאומי לצדק] 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ממשלת ירדן
קטגוריה:שופטים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:שופטי בית הדין הבין-לאומי לצדק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:ילידי 1950
The Snow Goose

The Snow Goose (בעברית: אווזת השלג) הוא אלבום קונספט אינסטרומנטלי מאת להקת הרוק המתקדם הבריטית קאמל. האלבום יצא לאור בשנת 1975, והוא אלבום האולפן השלישי של הלהקה.

האלבום נכתב בהשראת הספר "אווזת השלג" מאת פול גאליקו. שמו של האלבום שונה ל-Music Inspired by The Snow Goose לאחר שגאליקו איים בתביעה משפטית על הלהקה. יש אומרים שהסיבה לכך היא שגאליקו, שהתנגד לעישון, חשב שהלהקה קשורה לחברת הסיגריות קאמל. תחילה תוכנן שהאלבום יכלול גם קטעי שירה, אף הם בהשראת הספר, אולם בסופו של דבר הופק האלבום כאלבום אינסטרומנטלי.

ביצוע מלא של האלבום על ידי הלהקה נכלל באלבום ההופעה, A Live Record, אשר יצא לאור בשנת 1977.

== רשימת הרצועות ==
=== צד א' ===
#"The Great Marsh" – 2:02
#"Rhayader" – 3:01
#"Rhayader Goes to Town" – 5:19
#"Sanctuary" – 1:05
#"Fritha" – 1:19
#"The Snow Goose" – 3:11
#"Friendship" – 1:43
#"Migration" – 2:01
#"Rhayader Alone" – 1:50

=== צד ב' ===
#"Flight of the Snow Goose" – 2:40
#"Preparation" – 3:58
#"Dunkirk" – 5:19
#"Epitaph" – 2:07
#"Fritha Alone" – 1:40
#"La Princesse Perdue" – 4:43
#"The Great Marsh (Reprise)" – 1:20

=== רצועות בונוס ===
בשנת 2002 הוספו לאלבום רצועות בונוס:
#Flight of The Snow Goose" – 2:05"
#Rhayader" – 3:09"
#Flight of the Snow Goose" – 2:49
#Rhayader Goes to Town" – 5:07 (הופעה חיה במועדון Marquee)
#"The Snow Goose / Freefall" - 11:01 (הופעה חיה במועדון Marquee)

== משתתפים ==
* אנדרו לאטימר - גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, גיטרת סלייד, חליל ושירה (ברצועות הבונוס)
* פיטר ברדנס - אורגן, מיני מוג, פסנתר חשמלי, פסנתר אקוסטי, אורגן צינורות, סינטיסייזר
* דאג פרגוסון - גיטרה בס
* אנדי וורד - תופים, לאטין, כלי הקשה
* דייוויד בדפורד - עיבודים תזמורתיים
* רט דייוויס - מהנדס הקלטה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mitkadem.co.il/reviews/camel.snow.goose.html The Snow Goose] במדריך העברי לרוק מתקדם
* [https://web.archive.org/web/20170101235907/http://www.hasharat.co.il/html/article_1870.php The Snow Goose] ביקורת באתר השרת העיוור

== הערות שוליים ==
 

קטגוריה:אלבומי 1975
קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
קטגוריה:אלבומי רוק אינסטרומנטלי
קטגוריה:אלבומי קונספט
קטגוריה:אלבומי קאמל
קטגוריה:אלבומים באנגלית