OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלי בן-חנן

אלי בן־חנן (פרנק); 1 במאי 1943 – 16 בפברואר 2003, היה סופר, עיתונאי, עורך וצייר ישראלי.

== ביוגרפיה ==
אלי בן־חנן הוא שמו הספרותי של אלי פרנק, בנם הבכור של יוחנן ורחל פרנק, תושבי העיר תל אביב. עוד בצעירותו פורסמו סיפורים פרי עטו בעיתונים 'דבר לילדים' ו'מעריב לנוער'. מספר שנים לאחר מכן כתב את סדרת 'התאומים', סיפורים בליווי איורים שיצאו בהוצאת ההרפתקן הצעיר. שנים לאחר מכן הוציא ספרים נוספים בהוצאת א.ד.מ. – ראשי התיבות של שם ההוצאה הם שלו ושל שותפיו להקמת הוצאת הספרים, אחיו דוד פז (פרנק) ודודו מרדכי שיינגרטן, שלימים ייסד את הוצאת הספרים 'בוסתן'.

בהמשך דרכו עבד כעורך וכתב בעיתונים שונים, בהם בשבועון העולם הזה כתב וערך את המדור 'חדשות הקולנוע'. בעיתון 'היום הזה' בעריכת משה דיין, שימש כעורך דסק. בשבועון להיטון, עיתון הפופ והבידור, היה אחראי על מחלקת העיצוב והגרפיקה. בעיתון מעריב שימש כעורך מגזין 'בית וגן' ובירחון 'עולם האשה' היה עורך ואחראי על עיצוב המגזין.

בן־חנן זכה לפרסום בארץ ובעולם בשל ספרו רב המכר אלי כהן - האיש שלנו בדמשק המגולל את התגייסותו של אלי כהן למודיעין הישראלי על מנת לבלוש ולרגל בסוריה, בה הצליח לחבור לאנשי ממשל בשלטון הסורי ובזכות היכרות זאת נחשף למידע חשוב שהועבר למפעיליו בישראל. הספר תורגם ל-6 שפות והופץ ברחבי העולם.

אלי בן־חנן הוכר גם כאמן שעסק בציור ורישומי רפידוגרף. בשנות השבעים הציג את ציוריו במספר תערוכות בהן תערוכת רחוב של אמנים בשדרות ח"ן בתל אביב ותערוכה מרישומיו שהוצגה במהלך חודש יוני בשנת 1980 בגלריה תוראל בתל אביב.

ב-11 בפברואר 1969 נישא אלי בן־חנן לחיה ארד (ארדמן) ונולדו להם שתי בנות ושני בנים.

== ספריו ==
* התאומים, הוצאת ההרפתקן הצעיר 1963
** [א]: "התאומים" בעקבות קליף ריצ'רד. 141 ע': איורים.
**[ב]: "התאומים" בעיר הנוער. 135 ע': איורים.
*המהלומה – רומן היסטורי מלחמתי על רקע מלחמת ששת הימים. הוצאת עוזי 1967
*הסיירת בפעולה – ממעלליה של סיירת שריון, הוצאת עוזי 1967
*אלי כהן האיש שלנו בדמשק – הוצאת א.ד.מ. והוצאת 'בוסתן' 1967
*זירת היופי, הוצאת א.ד.מ. 1969

== תרגום ==
* ד"ר מוות ... / דוק-דייוויס; עברית - א' בן חנן. מוציא לאור – דפוס הספר החדש 1963

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://simania.co.il/book_reviews.php?itemId=66482#google_vignette/ ביקורות על הספר אלי כהן-האיש שלנו בדמשק' באתר סימניה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
תופעת מרקוס גאן

תופעת מרקוס גאן היא תופעה שבה מתקיימת תנועת עפעף לא רצונית בעקבות הפעלת שרירי הלעיסה (סינקינזיס - שיתוף תנועתי בעברית). תופעה זו, אשר היא לרוב מולדת, מתאפיינת בכיווץ לא-רצוני של שריר מרים העפעף לאחר תנועות הקשורות בשרירי הלעיסה, כגון מציצה או לעיסה.

במקרה זה של שיתוף תנועתי, בזמן הפעלה של שרירי הלעיסה, אשר מעוצבבים על ידי העצב המשולש (עצב קרניאלי מס' 5), תתקיים הרמה חוזרת ונשנית של העפעף העליון באותו הצד של הפנים. תנועה זו מתרחשת על ידי העצב מניע-העין (עצב קרניאלי מס' 3). קיימת אף תופעה נדירה של מרקוס גן "הפוך", בה העפעפף נע מטה בעקבות תנועות הפה.

לתופעת מרקוס גאן יכולות לגרום מספר סיבות, כגון גורם גנטי, וקיימות מספר השערות בנוגע לפתופיזיולוגיה של התופעה. למרות זאת, ובדומה למקרה הכללי של שיתוף תנועתי, אין מנגנון ברור ומוסכם שמסביר את תנועות העפעף.

תופעת מרקוס גאן לרוב לא דורשת התערבות, אך טיפול תרופתי או ניתוחי קיימים עבורה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.youtube.com/watch?v=PPz7rujhrbU הדגמה של תופעת מרקוס בעולל היונק חלב מבקבוק], סרטון באתר יוטיוב

קטגוריה:מומים מולדים במערכת העצבים
ברכנו (שיר)

בַּרְכֵנוּ הוא שיר שהלחין אביהו מדינה למילים מתוך ברכת השנים, וביצע הזמר הישראלי שימי תבורי. השיר יוּעד לביצוע תבורי בפסטיבל הזמר החסידי ה־12, שהתקיים בה'תשמ"א (1980), ותבורי הגיע איתו למקום השני. השיר נכלל בעיבוד אחר באלבומו של תבורי "צעד חמישי", שהתפרסם ב־1981.

לשיר ביצעו גרסאות כיסוי זהבה בן, אורן חן וחופני כהן ורועי ידיד, וכן אביהו מדינה.

== על השיר ==
אביהו מדינה הלחין את השיר לביצוע שימי תבורי בפסטיבל הזמר החסידי ה־12, שהתקיים בתשמ"א (1980). הייתה זו הופעה ראשונה לתבורי בפסטיבל הזמר החסידי. לאחר הצלחות גדולות ואף זכיות בפסטיבל הזמר המזרחי בשנים קודמות, תבורי רצה להתמודד בשדה חדש. מדינה סיפר: 

מדינה הלחין את השיר למילים מתוך הנוסח הנאמר בחורף בברכת השנים שבתפילת שמונה עשרה, לפי נוסח תימן בלדי.

מדינה, שהדגיש עד כמה הרוק נטמע בו ונוכח בשיריו ואף תיאר את המוזיקה שלו במילים "פחות מזרח ויותר רוק מערבי", נתן כדוגמה (בין השאר) את השיר "ברכנו", שעליו אמר .

"ברכנו" בביצוע המקורי בתחרות פסטיבל הזמר החסידי ה־12 (בעיבוד מרטין מוסקוביץ' ובליווי תזמורת משטרת ישראל בניצוח מנשה לב-רן) נכלל באלבום שתיעד את התחרות. השיר גם נכלל, בעיבוד דוד קריבושי, באלבומו של תבורי "צעד חמישי", שפורסם ב־1981. הוא נכלל גם בכמה אלבומי אוסף של תבורי, ובאלבומי אוסף נוספים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://youtu.be/oTVZW3l_rtg "ברכנו" בביצוע שימי תבורי בפסטיבל הזמר החסידי ה־12, תשמ"א – 1980 (עיבוד: מרטין מוסקוביץ')], באתר יוטיוב
* [https://youtu.be/i8uv4BfwzWw "ברכנו" בביצוע אביהו מדינה], באתר יוטיוב

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1980
קטגוריה:סינגלים מ-1981
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירי שימי תבורי
ג'ורג' הנרי

ג'ורג' הנרי (באנגלית: George Henry; 1858 – 23 בדצמבר 1943) היה צייר סקוטי, מהבולטים באסכולת גלאזגו.<ref>George Henry's biography & artwork from the Permanent Collection of the Gracefield Arts Centre in Dumfries, Scotland biography & virtual representation of George Henry's artwork of Gracefield Arts Centre at exploreart.co.uk</ref>

== ביוגרפיה ==
הנרי נולד באירווין, צפון איירשייר, ולמד בבית הספר לאמנות של גלאזגו, ומאוחר יותר בסטודיו של מקגרגור, אך למד בעיקר בעצמו. שמו של אביו היה הנדרי וג'ורג' הסיר את ה"ד" משם משפחתו כאדם צעיר.

הוא הושפע גם משיתוף הפעולה שלו עם אדוארד אטקינסון הורנל בעבודות כמו "הדרואידים" (1887). "נוף גאלווי" שלו הפך לדוגמה חשובה בגלאזגו בגלל מפתח הצבע הגבוה שלו ואופיו הדקורטיבי בעיקרו. בעקבות הנטיות האלה בילו שני החברים שנה וחצי ביפן.

חשיבותו של הנרי מורכבת מהשפעתו באסכולת גלאזגו בכיוון של צבע עשיר ודקורטיבי.<ref>Martin, The Glasgow School of Painting (London, 1897)

Caw, Scottish Painting, Past and Present (Edinburgh, 1908)</ref> בנוסף לז'אנר ולנוף, הוא גם צייר פורטרטים. בהן הוא בולט יותר ביכולת הטכנית מאשר בעיבוד הדמות. תמונותיו של הנרי נמצאים באוספים ציבוריים כוללים את "השמלה הכחולה", מוזיאון קייפטאון, "הכובע האפור" באדינבורו, שני דיוקנאות בגלאזגו ואחד במונטריאול.

הוא נבחר כחבר באקדמיה המלכותית הסקוטית (1902) וכחבר באקדמיה המלכותית.

"הכובע השחור", דיוקן זוהר של אישה אדוארדיאנית בעלת ביטחון רב, נכלל ב-Modern Britain, תערוכה משנת 2007 בגלריה הלאומית של מלבורן.

בשנת 1893 הוא נסע ליפן עם אדוארד אטקינסון הורנל, עוד אחד מ״נערי גלאזגו״ לסיור לימודי של 18 חודשים. עבודתו לאחר מכן המשיכה להיות בעלת נושאים יפניים רבים.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Geisha Girl by George Henry (detail) 1894, NGS.JPG|גיישה
File:George Henry - Sunshine, 1916.jpg|זריחה
File:George Henry-Una dama japonesa con un abanico.jpg|אישה יפנית
File:'Straw Hat' by George Henry.jpg|כובע קש
File:Poppies by George Henry, 1891.jpg|פרגים
File:Salutations.jpg|קבלת פנים
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1858
קטגוריה:נפטרים ב-1943
אדוארד אטקינסון הורנל

אדוארד אטקינסון הורנל (באנגלית: Edward Atkinson Hornel; 11 ביולי 1864 – 30 ביולי 1933) היה צייר סקוטי של נופים, פרחים, עם ילדים. בני דורו בנערי גלאזגו קראו לו נד הורנל.

== ביוגרפיה ==
הורנל נולד בבאצ'וס מארש, ויקטוריה, אוסטרליה, להורים סקוטים, והוא גדל וחי כמעט כל חייו בסקוטלנד לאחר שמשפחתו עברה חזרה לקירקודברייט ב-1866.<ref>McConkey, Kenneth; Robins, Anna Gruetzner (1995). Impressionism in Britain. Yale University Press. p. 139.</ref> הוא למד שלוש שנים בבית הספר לאמנות באדינבורו, ובמשך שנתיים באנטוורפן אצל צ'ארלס ורלט. בשובו מאנטוורפן ב-1885, הוא פגש את ג'ורג' הנרי וקשר את עצמו לאסכולת גלאזגו.

הורנל והנרי שיתפו פעולה ב"הדרואידים" (1890), ציור תהלוכת כמרים דרואידים, שהדהים עם שילוב פוליכרום וזהב. השניים עבדו זה לצד זה כדי להשיג אפקט דקורטיבי של צבע. הורנל השתמש באומץ ובחופשיות באפקטי מרקם שנוצרו על ידי העמסה וגירוד, חיספוס, החלקה והכתמה. בשנים 1893–1894,<ref>Alexander Reid in Context, Frances Fowle,_vol1</ref> שני האמנים בילו שנה וחצי ביפן, שם הורנל למד הרבה על עיצוב דקורטיבי יפני. בתקופה זו הם פגשו את האמן הבריטי פרסי סטורדי.

באפריל 1895 ארגן סוחר האמנות אלכסנדר ריד, פטרון נסיעתם, תערוכה של יצירותיהם היפניות של הנרי והורנל שנמכרה היטב, במיוחד לסר ג'ון מקסוול סטירלינג-מקסוול.

ב-1895 הוא תרם את האיור מאדאם כריסנתם לכרך הסתיו של The Evergreen: A Northern Seasonal בהוצאת פטריק גדס ועמיתיו באדינבורו.<ref>The Evergreen: A Northern Seasonal: The Book of Autumn, Patrick Geddes and Colleagues, Edinburgh (1895)</ref>

לקראת סוף שנות ה-90 הצבעים בציורים של הורנל השתנות ונעשו מעודנים והציור שלו נטורליסטי יותר, ומשלב משיכה חושנית עם משמעות רגשית ופואטית. בשנת 1901 הוא דחה את הבחירה באקדמיה הסקוטית המלכותית. הורנל היה חבר במועדון האמנות של גלאזגו, הציג בתערוכות השנתיות של המועדון.<ref>Glasgow Herald article 4 December 1909 ‘’The Glasgow Art Club – Interesting Exhibition</ref>

בשנת 1901 הוא רכש בית עירוני וגן בקירקודברייט, שהיה מקום מגוריו הראשי למשך שארית חייו עם אחותו אליזבת. שם הוא ביצע מספר שינויים בבית ועיצב גינה בהשראת מסעותיו ביפן. הוא גם הוסיף גלריה לציוריו.<ref></ref> במותו הבית והספרייה נתרמו לטובת האזרחים וברוטון האוס מנוהל כעת על ידי הקרן הלאומית לסקוטלנד.

יש דוגמאות ליצירותיו במוזיאונים של אברדין, באפלו, ברדפורד, סנט לואיס, טורונטו, מונטריאול, גלאזגו, אדינבורו, לידס, מנצ'סטר, האל, באת' וליברפול.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:A Spring Roundelay by Edward Atkinson Hornel.jpg|אביב
File:Among the Primroses.jpg|בין הפרחים
File:Atkinson-hornel-edward-a-young-girl-with-swans.jpg|נערה עם אווזים
File:Edward Atkinson Hornel - Autumn 1904.jpg|סתו
File:Edward Atkinson Hornel - Druids Bringing In The Mistletoe.jpg|מצעד הדרואידים
File:Edward Atkinson Hornel - The Captive Butterfly 1905.jpg|הפרפר
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים סקוטים
קטגוריה:ילידי 1864
קטגוריה:נפטרים ב-1933
מי הרס את הקרקס?

"מי הרס את הקרקס?" הוא ספר ילדים מאת הסופרת הישראלית וכותבת ספרי הלימוד, נויה שגיב.<ref name=":0"></ref> הסיפור פורסם בשנת 2021 על ידי כנרת בית הוצאה לאור.<ref name=":1"></ref> הספר אויר על ידי שחר קובר, ונערך על ידי יעל גובר.<ref name=":2"></ref> הסיפור מעביר ערכים חינוכיים רבים, כמו ערכי משפחה, חברוּת בין אחים ושיתוף פעולה ביניהם.<ref name=":1" /> הספר תורגם לרוסית ולספרדית.<ref name=":2" />
== תקציר העלילה ==
בספר זה יש שתי דמויות ראשיות. עומר, הדמות הראשית, בונה קרקס בביתו. אחיו גיא, דמות ראשית נוספת, בועט בטעות בכדור והורס את הקרקס של עומר. עומר כועס ואינו מוכן לתת לגיא לעזור לו לבנות מחדש את הקרקס, אך גיא מבין כי אם הוא מקלקל, הוא יכול גם לתקן. באמצעות שיתוף הפעולה שלהם, האחים מצליחים לבנות מחדש את הקרקס וללמוד על החשיבות של רוח צוות. כשהם מגלים שהם יכולים לעזור זה לזה יחדיו הם רואים תוצאות חיוביות.<ref></ref>

== מניע עלילתי ומוסר השכל ==
סיפורם של גיא ועומר מדגים את האתגרים המשותפים לילדים במשפחות רבות, את המתחים שבין האחים ואת הצורך בשיתוף פעולה ובהבנה הדדית כדי להתגבר עליהם.<ref name=":1" />

הספר מעלה נושא חברתי חשוב שהוא אחריות, כי מי שיכול לקלקל – יכול לתקן. על אף שגיא הרס לעומר את הקרקס, הוא גם יכול לתקן אותו עבורו. מעבר לכך הספר מעביר המסרים של מחילה וחמלה, מכיוון שעומר מקבל את התנצלותו של אחיו וסולח לו, אף על פי שהרס לו את הקרקס.<ref name=":1" />

== אופן הכתיבה ==
בסיפור על עומר וגיא הכותבת בחרה לכתוב אותו כסיפור מחורז. סדירות החריזה מזדמנת ובלתי עקיבה, כך שהאפקט המוזיקלי של החריזה אינו מורגש. חלק מצמדי השורות מציגים חרוז משובח, אך במקומות אחרים החרוזים מאולצים ואילוצי החריזה גוררים פה ושם תחביר לא טבעי.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרים בעברית
פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי

פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי (באנגלית: RAF Bomber Command) היה פיקוד שריכז את יחידות המפציצים וכן יכולות התקיפה האסטרטגית של חיל האוויר המלכותי בין 1936 ל-1968.

==היסטוריה וייעוד==
צוותי מפציצי [[ויקרס ולינגטון לאחר התקיפה הראשונה על ברלין, אוגוסט 1940]]
הפיקוד הוקם ב-14 ביולי 1936 כדי לרכז את יכולות ההפצצה של חיל האוויר המלכותי במהלך תקופת ההתחמשות לקראת מלחמת העולם השנייה.

עם הקמתו של הפיקוד ותחילת מלחמת העולם השנייה, שירתו בו חמישה להקים: להק 1, 2, 3, 4, ו-5. להק 2 שהיה להק מפציצים קלים, הועבר ב-1943 לחיל האוויר הטקטי השני, ובמהלך המלחמה התווספו לפיקוד שני להקים נוספים; להק 6 (שהורכב מטייסות מפציצים של חיל האוויר המלכותי הקנדי) ולהק 8 (כוחות חלוץ והכוונה). בנוסף, בחודשי המלחמה האחרונים נוספו לפיקוד שלוש להקי הכשרה ואימון (91, 92 ו-93), להק 26 (יחידות גילוי מוקדם) ולהק 100 (לוחמה אלקטרונית).

בשנות ה-60 ניהל הפיקוד את יכולות ההפצצה האסטרטגית של חיל האוויר המלכותי, בהן כוח מפציצי V (שכללו את האוורו וולקן, ויקרס ואליאנט והנדלי פייג' ויקטור). ב-30 באפריל 1968 אוחד פיקוד המפציצים עם פיקוד מטוסי הקרב לייצירת פיקוד התקיפה של חיל האוויר המלכותי, כאשר פיקוד המפציצים הפך ללהק 1 בפיקוד החדש שנוצר.

==מפקדים==
{| class="wikitable"
|-
! דרגה !! שם !! כניסה לתפקיד !! סיום תפקיד
|-
| מרשל אוויר ראשי || סר ג'ון סטייל || יולי 1936 || ספטמבר 1937
|-
| מרשל אוויר ראשי || סר אדגר לדלאו-הוויט || ספטמבר 1937 || אפריל 1940
|-
| מרשל אוויר || סר צ'ארלס פורטל || אפריל 1940 || אוקטובר 1940
|-
| מרשל אוויר || סר ריצ'רד פירס || אוקטובר 1940 || ינואר 1942
|-
| מרשל אוויר משנה || סר ג'ק בולדווין || ינואר 1942 || פברואר 1942
|-
| מרשל אוויר ראשי || סר ארתור האריס || פברואר 1942 || ספטמבר 1945
|-
| מרשל אוויר || סר נורמן בוטומלי || בספטמבר 1945 || ינואר 1947
|-
| מרשל אוויר || סר יו סנדרס || ינואר 1947 || אוקטובר 1947
|-
| מרשל אוויר || סר אוברי אלווד || אוקטובר 1947 || פברואר 1950
|-
| מרשל אוויר || סר יו לוייד || פברואר 1950 || אפריל 1953
|-
| מרשל אוויר || סר ג'ורג' מילס || אפריל 1953 || ינואר 1956
|-
| מרשל אוויר || סר הרי ברודהרסט || ינואר 1956 || מאי 1959
|-
| מרשל אוויר || סר קנת' קרוס || מאי 1959 || ספטמבר 1963
|-
| מרשל אוויר || סר ג'ון גרנדי || ספטמבר 1963 || פברואר 1965
|-
| מרשל אוויר || סר וולס קייל || פברואר 1965 || אפריל 1968
|-
|}

==ראו גם==
* פיקוד מטוסי הקרב של חיל האוויר המלכותי
* פיקוד החופים של חיל האוויר המלכותי

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.iwm.org.uk/history/how-raf-coastal-command-defended-britain-during-the-second-world-war סקירה של הפיקוד] באתר מוזיאון המלחמה האימפריאלי.

מפציצים, פיקוד
דז'ה קורדה

דז'ה קורדה, (במקור קוֹהְן (כהן),<ref>Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 54522/1882. Névváltoztatási kimutatások 1882. év 8. oldal 39. sor</ref> בהונגרית: Korda Dezső; 8 בינואר 1864, קישבר – 1 באפריל 1919, ציריך) היה מהנדס חשמל, יהודי-הונגרי, מעצב המכונית החשמלית הראשונה וממציא של הקבלים הסיבוביים המשתנים. (קבל משתנה הוא קבל שהקיבול שלו עשוי להשתנות באופן מכוון וחוזר באופן מכני או אלקטרוני), אביר לגיון הכבוד הצרפתי.

== ביוגרפיה ==
דז'ה כהן נולד במשפחה יהודית בבודפשט. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטה בבודפשט על שם פרנץ יוזף (כיום שמה אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה) ב-1885.הוא עבד בצרפת ובשווייץ: אחד ממייסדי "חברת האלקטרו-כימית של בזל" (Societe Electro-Chimie de Basel) ומנהל מפעל החשמל Société de Fives-Lilles. הוא קיבל הסמכה להוראה באוניברסיטת ציריך. תחומי פעילותו העיקריים שלו היו טכנולוגיית שידור, טכנולוגיה בתדר גבוה ומטלורגיה. הוא השיג תוצאות חלוציות בייצור של סגסוגות אלקטרו (למשל פרוסיליקון), הוא עיצב את המכונית החשמלית הראשונה. ב-13 בדצמבר 1893 קיבל פטנט על הקבל הסיבובי המשתנה (מספר 72447) בגרמניה, כך שהוא יכול להיחשב הממציא של רכיב אלקטרוטכני חשוב זה. קורדה הכין תוכניות לוויסות מימי הדנובה ועסק גם בלימודי מתמטיקה.

באפריל 1907 קיבל תואר אבירות במסדר לגיון הכבוד של הרפובליקה הצרפתית.<ref>[http://www2.culture.gouv.fr/LH/LH122/PG/FRDAFAN83_OL1407006v001.htm Léonore adatbázis]</ref>

== עבודותיו המקצועיות העיקריות ==
* הקמת שדה חשמל במתח גבוה עם קבלים חשמליים
* הפקת אור עם זרמי חילופין מרובים
* קבל עובד באמצעות אינדוקציה
* הכפלת התדר של זרמים חלופיים (Multiplication de la fréquence des courants alternatifs)

== לקריאה נוספת ==
* [https://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC07165/08389.htm דז'ה קורדה] בלקסיקון ביוגרפי הונגרי
* [http://jelesnapok.oszk.hu/prod800/unnep/korda_dezso_szuletesnapja__1864 אתר Marked Days]
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. [https://mek.oszk.hu/04000/04093/html/szocikk/12735.htm גישה מקוונת]
* George Washington Pierce: Principles of wireless telegraphy, McGraw-Hill book company, New York, 1910 (ג'ורג' וושינגטון פירס: [https://openlibrary.org/books/OL7089083M/Principles_of_wireless_telegraphy עקרונות טלגרפיה אלחוטית], חברת הספרים מקגרו-היל, ניו יורק, 1910, [https://archive.org/stream/principlesofwire00pierrich#page/114/mode/2up עמוד 114)] (עם תמונה של הקבל הסיבובי של קורדה)).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מהנדסים יהודים הונגרים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה
קטגוריה:ממציאים יהודים הונגרים
קטגוריה:מהגרים מהונגריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1864
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1919
איביזה (כדורגל)

אוניון דפורטיבה איביזה (בספרדית: Unión Deportiva Ibiza), הידועה בשם המקוצר איביזה, היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר איביזה באיים הבלאריים. המועדון הוקם בשנת 2015 ומשחק (נכון לעונת 2022/2023) בליגה הספרדית השנייה (סגונדה דיוויסיון). אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא קאן מיסס והוא מכיל 6,000 מקומות ישיבה. במשחקי הבית, הקבוצה משחקת במדים בצבעים תכלת ולבן, ובמשחקי החוץ במדים כחולים.

== היסטוריה ==
המועדון הוקם בשנת 2015 במטרה להחליף את המועדון אוניון דפורטיבה איביזה-איוויסה שפורק 5 שנים קודם עקב חוב של מיליון אירו.

בשנותיו הראשונות שיחק המועדון בליגות השלישית והרביעית בספרד.

בגביע המלך הספרדי לעונת 2019/2020 הגיע המועדון לשלב 32 האחרונות אז הפסיד 1–2 לברצלונה.<ref></ref>

בגביע המלך הספרדי של העונה שלאחר מכן הביסה הקבוצה לראשונה בתולדותיה קבוצה מהלה ליגה – ניצחון 5–2 על סלטה ויגו בסיבוב הראשון. בסיבוב השני הפסידה 2–1 לאתלטיק בילבאו בהארכה.

במאי 2021 עלתה הקבוצה לראשונה אל הליגה הספרדית השנייה.

ב־28 באפריל 2023, לאחר הפסד 1–0 לראסינג סנטנדר, הקבוצה ירדה אל הפרימרה דיויסיון RFEF (הליגה הספרדית השלישית).

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל ספרדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2015
קטגוריה:האיים הבלאריים: ספורט
Puerta cochera

ציור של פורט-קוצ'ר.
פורט-קוצ'ר טיפוסי מהמאה ה-19, באחוזת וואדסדון
דוגמה מודרנית בבית חולים
Puerta cochera (בצרפתית: Porte cochère; בתרגום חופשי: שער הכרכרות), היא מרפסת מקורה או מדורגת המשמשת כגישה ראשית או משנית לבניין. המרפסת מאפשרת מעבר של סוס וכרכרה, וכיום גם רכב מנועי, ובכך מונעת מיושביו להיות מושפעים ממזג האוויר בעת כניסה או יציאה.

ה-"פורט-קוצ'ר" עדיין נמצאים במבנים כמו מבני ציבור ובתי מלון, ומציעים גישה מקורה למבקרים ולאורחים המגיעים בתחבורה ממונעת.

דלתות המוסך מאפשרות מעבר של כלי רכב, לרוב נמצאות לצד אכסדרות, עמודי אכסדרה או כניסות לתנועת בני אדם. ובנוסף לא ימצאו לצד דלתות הגישה למוסך או למוסך עצמו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
רומא (לסוטו)

רומא (בלועזית: Roma) היא עיירה במחוז מסרו בלסוטו. נכון לשנת 2005, בעיירה מתגוררים 11,612 תושבים.

== היסטוריה ==
בעיירה וסביבתה נמצאים טביעות רגליים של דינוזאורים.

העיירה נוסדה בשנת 1862 על ידי מיסיונרים קתולים שהגיעו מרומא, בירת מדינת האפיפיור (לאחר איחוד איטליה הפכה לחלק מאיטליה). האזור היה מיושב על ידי בושמנים.

חיל השלום הפעיל בסביבה תוכנית אימונים, והר בסביבה עדיין מכונה על שמו.

== גאוגרפיה ==
העיירה ממוקמת בגובה של כ־1,610 מטרים מעל פני הים, כ־15 קילומטרים מדרום־מזרח לפרוורי מסרו, בירת המדינה. רומא ממוקמת בעמק המוקף במצוקים ובהרים המורכבים מבזלת ומאבן חול.

== חינוך ==
ברומא נמצאת האוניברסיטה הלאומית של לסוטו . בנוסף, בעיירה נמצאים מספר בתי ספר, שלושה מהם בתי ספר תיכוניים.

== בריאות ==
בעיר ממוקם בית חולים אשר נפתח בשנת 1937 ומשרת כ־5% מאוכלוסיית המדינה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לסוטו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1862
קלאץ' (ספורט)

קלאץ (באנגלית: Clutch או Clutch performance) הוא מונח בספורט ובפסיכולוגיה של הספורט, המשמש לתאר את הרגעים המכריעים בתחרות, שבהם נמצא הספורטאי תחת לחץ רב.

==פירוש המונח==
קלאץ' הוא מונח המשמש לתיאור היכולת של שחקן או קבוצה לנפק הופעה טובה תחת לחץ, במיוחד ברגעי הסיום של המשחק או התחרות. זו איכות שלא תמיד ניתנת למדידה לפי הסטטיסטיקה היבשה, ושחקני הקלאץ' הם אלה שמספקים את הנדרש מהם גם כאשר הלחץ עליהם גבוה.

שחקן שהוא "שחקן קלאץ'" הוא לא שחקן שתמיד במיטבו, אלא שחקן שיש לו את היכולת לבצע את המיטב כשהדבר הכי חשוב. לדוגמה, שחקן כדורסל עלול להחמיץ מספר זריקות במהלך המשחק, אבל אם הוא קולע זריקה מנצחת במשחק בשניות האחרונות, הוא ייחשב לשחקן קלאץ'. באופן דומה, קבוצת כדורגל עשויה להיות נחותה מיריבתה במשך רוב המשחק, אבל אם היא תחזור ותנצח בדקות האחרונות, היא תיחשב כקבוצת קלאץ'.

בתום עונת 2022/2023 ב-NBA החליטה ליגת ה-NBA להעניק פרס חדש, בשם "פרס שחקן הקלאץ' של העונה ב-NBA", לשחקן "המצטיין מבין חבריו ברגעי הקלאץ' של העונה". הפרס נקרא על שם ג'רי ווסט, שחקנה של קבוצת לוס אנג'לס לייקרס, שנחשב לאחד משחקני הקלאץ' הגדולים בכל הזמנים.

==בספרות המקצועית==
חוק ירקיז-דודסון משנת 1908 קובע כי לחץ מגביר את הביצועים במידה מסוימת, אך יותר מדי לחץ יפגע בביצועים. החוק מנוסח כעקומת פעמון, והשחקנים החריגים בו הם שחקני קלאץ'.<ref></ref>

לכל שחקן יש טווח מסוים של חרדה לפני הופעה שמובילה לביצועים מיטביים.<ref></ref>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מונחים בספורט
יהודה בכר (פוליטיקאי)

יהודה בכר (1894 - 30 במרץ 1963) היה ממייסדי המושבה אבן יהודה, ראש ועד המושבה וראש המועצה הראשון שלה.

==ביוגרפיה==
בכר נולד בבולגריה ובהיותו בן ארבע עלה לארץ ישראל עם הוריו שהיו ממיסדי המושבה הר-טוב. הוא למד הוראה בסמינר בירושלים והיה מורה בטבריה, צפת והר-טוב. בשנת 1932 היה ממקימי אבן יהודה ומאז ועד הקמת המועצה המקומית היה יו"ר ועד המושבה. במקביל הקים את חברת "טנא" וניהל אותה מיום הווסדה ועד מותו. כן היה ממנהלי ו"הספקה" ועסקן בהתאחדות האכרים.

כמו כן היה פעיל במפלגת הציונים הכלליים. במאי 1950, עם הקמת מועצה מקומית אבן יהודה, מונה לראש המועצה הראשון. בבחירות למועצה המקומית בשנת 1950 התמודד בראשות הרשימה למען אבן יהודה שהייתה מזוהה עם הציונים הכלליים וזכה בשלושה מנדטים מתוך תשעה. הוא הקים קואליציה עם רשימת מפא"י, בראשות ישראל הוכמן, שהותיר בידיו את ראשות המועצה. בבחירות למועצה המקומית בשנת 1955 הוא התפצל מחבריו לשעבר, התמודד בראשות הרשימה הפרוגרסיבית, שזכתה ב-1 מתוך 9 מקומות במועצה. בעקבות זאת עברה ראשות המעוצה לידי יחיאל זלינגר.

ב-30 במרץ 1963 נמצאה גופתו צפה על המים על שפת הים במכמורת. הוא הובא למנוחות ב-31 במרץ 1963. על שמו הוקמו גינה ציבורית, חדר קריאה ועיון במושבה אבן יהודה וקרן מלגות בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.

==משפחתו==
בכר הניח אחריו אשה, שתי בנות ובן.

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי מועצת אבן יהודה
עברתי את הדרך

"עברתי את הדרך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מאיה אברהם. הוא יצא לאור ב-9 ביולי 2013, על ידי חברת התקליטים הפיל, כסינגל מתוך אלבום האולפן השני שלה, ליום הזה חיכיתי, שפורסם במלואו כשנתיים לאחר מכן. נכתב והולחן על ידי עינן פרל ורפי קריספין, שגם הפיק אותו. ל"עברתי את הדרך" לא הופק וידאו קליפ רשמי, אם-כי ביום צאת השיר הועלה קטע אודיו רשמי שלו בערוץ היוטיוב של הזמרת. נכון למאי 2023 עומד מונה הצפיות של הסרטון על כ-110 אלף צפיות.

ב-25 ביולי 2013 נכנס למצעד הפזמונים העבריים השבועי של המדיה פורסט, "המוביל הארצי", במקום התשיעי. בשבוע לאחר מכן יצא מהמצעד, ולא נכנס אליו בשנית.

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|9 ביולי 2013
|הזרמת מוזיקה
|הפיל
|style="text-align:center;"|
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2013
קטגוריה:סינגלים מ-2013
קטגוריה:שירי מאיה אברהם
קטגוריה:שירים בעברית
תדע

"תדע" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מאיה אברהם. הוא יצא לאור ב-29 בינואר 2013, בהוצאת חברת התקליטים הפיל, כסינגל מתוך אלבום האולפן השני שלה, ליום הזה חיכיתי (2015), שפורסם במלואו כשנתיים לאחר מכן. נכתב והולחן על ידי בן ארצי ורפי קריספין, שגם הפיק אותו. ל"עברתי את הדרך" לא הופק וידאו קליפ רשמי, אם-כי ביום צאת השיר הועלה קטע אודיו רשמי שלו בערוץ היוטיוב של הזמרת. נכון למאי 2023 עומד מונה הצפיות של הסרטון על כ-61 אלף צפיות.

ב-7 בפברואר 2013 נכנס למצעד הפזמונים העבריים השבועי של המדיה פורסט, "המוביל הארצי", במקום העשירי. בשבוע לאחר מכן יצא מהמצעד, ולא נכנס אליו בשנית.

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|29 בינואר 2013
|הזרמת מוזיקה
|הפיל
|style="text-align:center;"|
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2013
קטגוריה:סינגלים מ-2013
קטגוריה:שירי מאיה אברהם
קטגוריה:שירים בעברית
תצעק את זה

"תצעק את זה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי נאור אורמיה. הוא יצא לאור ב-4 בנובמבר 2013, על ידי חברת התקליטים יוניסל, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. נכתב והולחן על ידי אורמיה, והופק על ידי עמית בלייז ושרון גל. ל"תצעק את זה" לא הופק וידאו קליפ רשמי, אם-כי ביום צאת השיר הועלה קטע אודיו רשמי שלו בערוץ היוטיוב של הזמר. נכון למאי 2023 עומד מונה הצפיות של הסרטון על כ-73 אלף צפיות.

ב-7 בנובמבר 2013 נכנס למצעד הפזמונים העבריים השבועי של המדיה פורסט, "המוביל הארצי", במקום השלישי. בשבוע לאחר מכן עלה למקום השני – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. לבסוף, ב-28 בנובמבר, יצא מהדירוג לאחר שלושה שבועות צעידה רצופה.

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|4 בנובמבר 2013
|הזרמת מוזיקה
|הפיל
|style="text-align:center;"|
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2013
קטגוריה:סינגלים מ-2013
קטגוריה:שירי נאור אורמיה
קטגוריה:שירים בעברית
אייכמן שואו

אייכמן שואו (באנגלית: The Eichmann Show) הוא סרט טלוויזיה בריטי של ה-BBC, אשר מספר את סיפורם של המפיק מילטון פרוכטמן והבמאי ליאו הורוביץ שהגיעו לישראל במטרה לתעד את משפט אייכמן.

==עלילה==
פושע המלחמה הנאצי הנודע אדולף אייכמן נחטף ומובא לישראל, שם הוא אמור לעמוד לדין על פשעיו. המפיק מילטון פרוכטמן מזהה את ההזדמנות, ומחליט לתעד את המשפט באמצעות הטלוויזיה. לשם כך, הוא שוכר את ליאו הורוביץ - במאי שנמצא ברשימה השחורה ולפיכך חסר סיכוי למצוא עבודה בארצות הברית. עד מהרה מגלים פרוכטמן והורוביץ שהמשימה שלקחו על עצמם קשה משחשבו. הם נאלצים להתמודד מול בירוקרטיה ישראלית נוקשה, נאו-נאצים שמאיימים על חייהם, וכן עם חילוקי הדעות המקצועיים ביניהם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:משפט אייכמן
קנטקוזינוס

סמל בית קַנְטַקוּזִינוֹס
בֵּית קַנְטַקוּזִינוֹס (ביוונית: Καντακουζηνός, ברבים Καντακουζηνοί; בלטינית Cantacuzenus, ברבים Kantakouzenoi או Cantacuzeni) הייתה אחת ממשפחות אצילים יווניות ביזנטיות, הבולטות ביותר של האימפריה הביזנטית במאות השנים האחרונות לקיומה. המשפחה הייתה אחת העשירות באימפריה ויצאו ממנה כמה מושלים וגנרלים בולטים, כמו גם שני קיסרים ביזנטיים. רבים מבני משפחת קנטקוזינוס התחתנו עם בני משפחות אצילים ביזנטיות אחרות כגון , , ו.

==אטימולוגיה==
מקור שם המשפחה של המשפחה, בעקבות ההיסטוריון , "נעוץ בין ניחושים רומנטיים לבין השערות פילולוגיות". הנסיך מיכאיל קנטקוזינו, אריסטוקרט רומני בן המאה ה-18 מ, ששרטט את מוצאו ממשפחה ביזנטית זו, מספק דוגמאות מהסוג הראשון, כמו שהמשפחה התחילה עם אחד "לוסי קוסין" (Lucie Cusin) שנישא לאחת "סרפינה קאטינה" (Serafina Catina), שאיחדו את שמות משפחותיהם לצירוף "קא (נ)טקוזינו" (Ca(n)tacuzino). ניקול מעדיף את ההסבר מהסוג השני, וחוזר על התאוריה של לפיה קנטקוזינוס נובע מ-κατὰ-κουζηνᾶν או κατὰ-κουζηνόν, בסופו של דבר מהיישוב קוזנאס, השם של החלק הדרומי של , סמוך לסמירנה. ניקול מפרט כמה קשרים שהיו לקנטקוזינוס עם המקום במאות ה-11 וה-13.

==היסטוריה==
בני משפחת קנטקוזינוס מוזכרים לראשונה בתקופת שלטונו של אלכסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, כאשר אחד מבני המשפחה ארגן מערכה צבאית נגד הקומנים. בתקופה הקומניאנית, בני המשפחה מתוארים כאנשי צבא: ה נהרג ב, בעוד שנכדו, ה , נישא לאירנה אנגלינה (Irene Angelina), אחותו של איסאאקיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית. בזמן מסע הצלב הרביעי, בני משפחת קנטקוזינוס היו מבעלי האדמות הגדולים ביותר באימפריה.

בני המשפחה עדיין היו בולטים ב. מונה למושל מוראה בשנת 1308 ובנו, יוחנן השישי קנטקוזינוס, עלה להיות (מפקד הצבא), עוצר, ובסופו של דבר לקיסר (1341–1354) לפני שהתפטר ופרש למנזר לאחר . בנו הבכור של יוחנן השישי, , מלך גם כשותף לקיסר שלו וכמתחזה (1353–1357) לפני שנלכד ונאלץ להתפטר גם כן. בנו הצעיר של יוחנן השישי, מנואל קנטקוזינוס, נשאר דספוט של דספוטט מוראה מ-1349 עד 1380. מבין בנותיו של יוחנן השישי, נישאה ליריב של אביה ואחיה, יוחנן החמישי פלאולוגוס (שלט 1341–1391), מריה נישאה ל מאפירוס, ותאודורה נישאה לביי העות'מאני אורהן הראשון.

שני בניו של מתאוס, יוחנן ו, שלטו לזמן קצר במוראה. מקובל להניח שיוחנן, שעליו שרדו מעט מסמכים יחסית, מת ללא ילדים, וכי בני משפחת קנטקוזינוס הרבים של הדור הבא, כמו גם ההיסטוריון ואשתו של הגנאלוג איג בוסה, מייחסים את מוצאם למתאוס דרך דמטריוס. צאצאיו האפשריים של דמטריוס (המקור המדויק אינו ברור) היו , המכונה "סחטאי"; , המגאס הדומסטיקוס האחרון של האימפריה הביזנטית; , שנישאה ל; , ששירת בחצרו של ברנקוביץ'; , שהפכה לאשתו השנייה של ; ובת אלמונית, שאולי הפכה למלכת גאורגיה.

==קישורים חיצוניים==

==ביאורים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:אצולה יוונית
המוח הערבי

המוח הערבי (The Arab Mind) הוא ספר פסיכולוגיה תרבותית מאת רפאל פטאי, אנתרופולוג תרבות יהודי ומזרחן. שכתב גם את המוח היהודי. הספר דוגל בהסבר הישרדות שבטי כגורם משפיע על התרבות הערבית.

הספר פורסם לראשונה ב-1973, ולאחר מכן במהדורה מתוקנת ב-1983. בשנת 2007 הופיעה מהדורה חדשה המעודכנת במידע דמוגרפי חדש על העולם הערבי.<ref>Recovery Resources Press, .</ref>

== תוכן ==
הספר מכיל 16 פרקים, כולל על שיטות גידול ילדים ערביות, שלושה פרקים על השפעות וערכים של הבדואים, שפה ערבית, אמנות ערבית, כבוד מיני/דיכוי, ההשפעה של האסלאם, אחדות וסכסוכים ופתרון סכסוכים, והתמערבות.

== פרסום ציבורי ==
הספר זכה לתשומת לב ציבורית ב-2004, לאחר שהעיתונאי סימור הרש, כתב בניו יורקר כי אקדמאי אמר לו שהספר הוא "התנ"ך של הניאוקוניים על התנהגות ערבים". הרש דיווח: "התפיסה שערבים פגיעים במיוחד להשפלה מינית הפכה לנקודת דיון בקרב השמרנים בוושינגטון התומכים במלחמה בחודשים שלפני הפלישה לעיראק במרץ 2003. ספר אחד שצוטט לעיתים קרובות היה המוח הערבי".<ref></ref>

== ביקורת ותמיכה ==

המזרחן מרדכי קידר טוען כי אקדמאים רבים משתמשים בספר בסתר, אך לא מצטטים ממנו בגלוי, כי הערבים לא אוהבים אותו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.meforum.org/article/636 "המוח הערבי שנבדק מחדש"] מאת אל"ם. Norvell B. De Atkine (בטוח), הקדמה מעודכנת לספר
* [https://www.dougvos.com/the-arab-mind/ "המוח הערבי"] – ביקורת ספר של מהדורת 1976 – מאת דאגלס ווס
* [http://www.slate.com/id/2101328/ "בתוך המוח הערבי"] מאת לי סמית', "סלייט"
* [http://web.mit.edu/cis/www/mitejmes/issues/2007sp/CULTURE%20KNOWLEDGE-%20Hasso.pdf "ידע תרבותי" והאלימות של האימפריאליזם: Revisiting the Arab Mind] מאת Frances S. Hasso (Oberlin College) ,"The MIT Electronic Journal of Middle East Studies", אביב 2007 ().
* [https://web.archive.org/web/20080213114422/https://www.cia.gov/library/center-for-the-study-of-intelligence/kent-csi/docs/v18i3a06p_0001.htm "המוח הערבי מאת רפאל פטאי.] [https://web.archive.org/web/20080213114422/https://www.cia.gov/library/center-for-the-study-of-intelligence/kent-csi/docs/v18i3a06p_0001.htm ביקורת ספר מאת לויד פ. ג'ורדן"]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תרבות ערבית
בן לויד-יוז

בנדיקט לויד-יוז (באנגלית: Benedict Lloyd-Hughes ; נולד ב-14 באפריל 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.

== ביוגרפיה ==
לויד-יוז נולד ב-1988 בלונדון, בנם של לוסי אפלבי וטימותי לויד-יוז. יש לו אח גדול, השחקן הנרי לויד-יוז, ואחות העיתונאית פלו לויד-יוז. שני האחים שחקו ב- Miliband of Brothers, דוקו-דרמה סאטירית שמרכזה את הבחירות להנהגת הלייבור ב-2010 . הוא למד בבית הספר סנט פול, לונדון . ב-2011 סיים את לימודיו בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון. פרד מקפרסון, סולן להקת Spector, הוא בן דודו. <ref></ref>

== קריירה ==
בשנת 2012 שיחק בסרט הקולנוע תקוות גדולות. בשנת 2014 שיחק בסרט המדע הבדיוני מפוצלים.<ref></ref>

בשנת 2016 שיחק בתפקיד משנה בסרט הדרמה ללכת בדרכך.<ref></ref>

הוא מגלם את הצאר אלכסנדר בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC משנת 2016 "מלחמה ושלום", ואת גרג בסדרה התעשייה של 2020. <ref></ref>לויד-יוז לוהק לתפקיד הראשי בדרמה התקופתית סנדיטון (מבוסס על הרומן הבלתי גמור של ג'יין אוסטן ), בתור אלכסנדר קולבורן בעונה השנייה שלה ששודרה ב-2022.<ref></ref>

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
! כותרת
! תפקיד
! הערות
|-
| 2009
|Tormented
| נכון
|
|-
| 2009
|The First Days of Spring
| איתן הצעיר
|
|-
| 2010
| Miliband of Brothers
| אד מיליבנד
| יחד עם הנרי לויד-יוז (אחיו)
|-
| 2012
|The Scapegoat
| מאיירסון
|
|-
| 2012
| תקוות גדולות
| בנטלי דרמל
|
|-
| 2013
| טום ואיסי
| אריק
| סרט קצר
|-
| 2014
| מפוצלים
|ויל
|
|-
| 2015
|מורדים
|ויל
|
|-
| 2016
| ללכת בדרכך
| רופרט קולינס
|
|-
| 2017
|לנשום
| ד"ר דון מקווין
|
|-
| 2018
|Malevolent
| ג'קסון
|
|-
| 2019
|A Serial Killer's Guide to Life
| צ'אק קנואה
|
|-
| 2022
| בת המלך
| ז'אן מישל לינטילאק
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
! כותרת
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2005
|Love Soup
| נער מתבגר
|
|-
| 2006
|Genie in the House
| וולפגנג אמדאוס מוצרט
|
|-
| 2006
|A Touch of Frost
| סטודנט
|
|-
| 2007
|נפגעים
| קולם רוץ'
|
|-
| 2007
|סקינס
| ג'וש סטוק
| 2 פרקים
|-
| 2008
|Roman Mysteries
| גאיוס ולריוס פלאקוס
| 4 פרקים
|-
| 2008
|Personal Affairs
| דומיניק פיצוולאס
|
|-
| 2011
| השעה
| ראלף שרווין
| 2 פרקים
|-
| 2011
| ג'יימס הריוט הצעיר
| רוב מקלון
|
|-
| 2015
|Life in Squares
| באני (צעיר יותר)
| 2 פרקים
|-
| 2015
| אייכמן שואו
| אלן רוזנטל
|
|-
| 2016
| מלחמה ושלום
| הצאר אלכסנדר
| 3 פרקים
|-
| 2016
|National Treasure
| פרדי
|
|-
| 2020
| התעשייה
| גרג
|
|-
| 2022
|The Ipcress File
| ג'יימס
|מיני סדרה
|-
| 2022
| הכתר
| מארק בולנד
| 2 פרקים
|-
| 2022–2023
|סנדיטון
| אלכסנדר קולבורן
| עונה 2–3
|}

=== משחקי וידאו ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
! כותרת
!תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2019
| GreedFall
| קונסטנטין ד'אורסיי
| קוֹל
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1988
סויוז TM-25

סויוז TM-25(ברוסית: Союз TM-25) הייתה משימה מאוישת שהביאה לתחנת החלל מיר משלחת קבועה מס' 23. המשימה שוגרה ב-10 בפברואר 1997 מקוסמודרום בייקונור, קזחסטן, כשבתוכה שלושה אנשי צוות: שני קוסמונאוטים וסילי ציבלייב ואלכסנדר לזוטקין ואסטרונאוט גרמני - ריינהולד אוואלד. 

==צוות==
* צוות המראה:
** וסילי ציבלייב - מפקד
** אלכסנדר לזוטקין - מהנדס טיסה
** ריינהולד אוואלד - אסטרונאוט חוקר
* צוות נחיתה:
** וסילי ציבלייב - מפקד
** אלכסנדר לזוטקין - מהנדס טיסה
===צוות גיבוי===
* טלגט מוסאבייב - מפקד
* ניקולאי בודארין - מהנדס טיסה
* האנס שלגל - אסטרונאוט חוקר

==תיאור המשימה==
החללית שוגרה ב-10 בפברואר 1997. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U.

ב-12 בפברואר החללית התחברה לתחנת החלל מיר. באותה עת לתחנת החלל כבר הייתה מחוברת חללית סויוז TM-24 ושהה צוות של משלחת מס' 22 שכלל ולרי קורזון ואלכסנדר קאלרי מרוסיה וג'רי לינינג'ר מארצות הברית. הצוותים שכללו יחד 6 אנשים החלו בהכנות לביצוע ניסויים. רינהולד אוואלד ביצע ניסויים לפי תוכנית גרמנית-רוסית "מיר 97" שכללה בעיקר ניסויים בתחום הרפואה.

ב-2 במרץ חללית "סויוז TM-23" התנתקה מתחנת החלל ועל סיפונה ולרי קורזון ואלכסנדר קאלרי מרוסיה ואסטרונאוט גרמני - ריינהולד אוואלד.משלחת מס' 23 החלה לפעול לפי תוכנית. 

ב-7 באוגוסט שוגרה חללית סויוז TM-26 ועל סיפונה צוות של משלחת מס' 24. הם התחברו לתחנת החלל והחל הליך מסודר של העברת שליטה על התחנה למשלחת קבועה חדשה.

"סויוז TM-25" נחתה ב-14 באוגוסט 1997 כאשר על סיפונה היו שני הקוסמונאוטים המקוריים של המשימה. בתחנת החלל מיר נותרו אנטולי סולוביוב ופאבל וינוגרדוב שהגיעו עם "סויוז TM-26" ופול שהמשיך את פעילותו בחלל.

==ראו גם==
* תוכנית סויוז
* תחנת החלל מיר

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-tm25.htm נתוני המשימה]
* [http://www.astronautix.com/s/soyuztm-25.html סויוז TM-25] באנציקלופדיה אסטרונאוטיקה 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1997 ברוסיה
שלום בן חנן

שלום בן חנן (נולד ב-4 באוגוסט 1964) הוא איש מערכת הביטחון הישראלית בדימוס, כיהן כראש האגף לענייני ישראל וזרים וראש אגף הדרכה בשירות הביטחון הכללי.

==ביוגרפיה==
בן חנן שירת במשך כ-27 שנים בשב"כ. הוא שימש רכז שטח, רכז נפה, ראש שלוחת דסק, ראש מחלקה, ראש חטיבת ירושלים ויהודה, ראש האגף לענייני ישראל וזרים, ראש מטה חטיבות הסיכול וראש אגף הדרכה. לאורך שירותו עוטר בעשרה הוקרות, פרסי ראש ממשלה וציונים לשבח.

לאחר פרישתו מכהן כעמית מחקר במכון למדיניות נגד טרור של אוניברסיטת רייכמן, מרצה, פרשן בקשת 12 ועוד. 

בין מבצעיו המפורסמים שניהל: מבצע שובו אחים, גונן שגב, ועוד

באוגוסט 2023 הודיע שר המשפטים יריב לוין על מינויו כחבר בוועדת פגסוס, ועדת הבדיקה הממשלתית לחקירת פרשת השימוש ברוגלה במשטרת ישראל.

נשוי לליז בן חנן ואב לניבה, איה, תמיר ואלון. 

==קישורים חיצוניים==
*
*
*[https://www.operationfinale.com/team/שלום-בן-חנן שלום בן חנן] באתר operationfinale.com
*[https://www.kikar.co.il/%D7%94%D7%A8%D7%99%D7%90%D7%99%D7%95%D7%A0%D7%95%D7%AA/sc39od בכיר השב"כ לשעבר בריאיון חג מיוחד על מתקפת הפתע, המחדל הגדול וסוגיית החטופים] באתר כיכר השבת

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
קטגוריה:ראשי האגף לענייני ישראל וזרים בשב"כ
קטגוריה:ראשי אגף ההדרכה בשב"כ
הטיגריס שבא לשתות תה

הטיגריס שבא לשתות תה (באנגלית: The Tiger Who Came To Tea) הוא סיפור קצר לילדים שפורסם לראשונה בשנת 1968 באנגלית, ומאז נמכר במיליוני עותקים ברחבי העולם.

את הספר כתבה ואיירה ג'ודית קר, סופרת ומאיירת בריטית ממוצא גרמני־יהודי, אשר ספריה זוכים להצלחה עולמית עד היום.<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref>

== עלילה ==
סופי הקטנה ואימה יושבות לשתות תה במטבח ולפתע נשמע צלצול בדלת אשר קוטע את טקס השתייה והאכילה של הבת ושל האם. כאשר סופי פותחת את הדלת, עומד לפניה בפתח הדלת טיגריס גדול עם חיוך מאוזן לאוזן ומספר שהוא רעב.

אימה של סופי מזמינה אותו להצטרף, הטיגריס מתיישב ליד השולחן ואוכל כל דבר מאכל אשר נמצא בשולחן. בסיום הארוחה הטיגריס מודה להן ועוזב את הדירה.

מאוחר יותר, כאשר אביה של סופי חזר לדירה, לא נותר לו מה לאכול, ולכן הוא לוקח את סופי ואימה לבית קפה. למחרת, סופי ואימה קונות אוכל רב בחנות וקונות אוכל לטיגריסים למקרה שהוא ישוב, אך הוא לא שב.<ref name=":0" /> <ref></ref>
== תרגומים שונים ==
הספר תורגם למספר שפות, וביניהן עברית, גרמנית, וולשית, יפנית, ערבית ופורטוגזית.

הספר אף מונגש לעיוורים ועובד גם לברייל.
== עיבודים למדיה ולתיאטרון ==
בשנת 2008 עובד הספר להצגת תיאטרון באנגליה על ידי דייוויד ווד בכיכובם של השחקנים דוון בלאק, אלאן אטקינס ואבי נורמן.

בשנה 2019, הספר עובד לטלוויזיה הבריטית בדיבובם של דייוויד ויליאמס כמספר, דייוויד אוילואו כטיגריס, קלרה רוס כסופי, מריה דרלינג כילד מהמכולת, טזמין גרג בתפקיד האמא, בנדיקט קאמבקרבאץ׳ בתפקיד האבא ופול ווייטהאוס בתפקיד החלבן. <ref></ref>
== הקשר לשואה ==
כותבת הסיפור, ג'ודית קר, היא ילידת ברלין ממוצא גרמני־יהודי. עקב עליית הנאצים לשלטון והעובדה שאביה היה מבוקש על ידיהם, עזבה משפחתה את גרמניה בשנת 1933. הפרשנות הקלאסית לסיפור "הטיגריס שבא לשתות תה" היא שהטיגריס מייצג את הנאצים. מיכאל רוזן,<ref></ref> סופר ילדים, אשר ערך השוואה בין חייה של ג'ודית לספרה, טוען שהטיגריס יכול להתבסס על זיכרון מאיים שלה מהעבר בברלין. פרשנות זו שנויה במחלוקת. פרופ' שי רודין<ref name=":0" /> חוקר ומרצה לספרות עברית ולספרות ילדים ונוער, חושב שהפרשנות הקלאסית לסיפור שגויה, משום שהטקסט והאיורים מובילים למשמעות הפוכה. הטיגריס הוא ה”אחר” - יהודי או כל אדם שהשלטון הנאצי מייצר הסתה נגדו וזורע כלפיו שנאה. אותה החפצה שעושים ל”אחר” גורמת לאנשים לחשוב שהוא מסוכן כטיגריס, אך בפועל, מדובר בנפש עדינה שבאה לאכול ומשתוקקת למעט חום ומשפחתיות. על אף הפרשנויות הרבות המקשרות את הסיפור לשואה, קר הצהירה מספר פעמים כי הטיגריס לא מייצג כלום חוץ מטיגריס וכי אין קשר בין הסיפור לילדותה.<ref name=":0" /><ref name=":1" /> <ref></ref>
== ביקורות על הספר ==
ישנן ביקורת רבות על הספר. באתר "מקור ראשון" הוצג הספר הילדים כסיפור שיש בו משהו נקי ופשוט, המזמין גם לקריאה שיש לה משמעות מעבר לתוכן הגלוי והמפורש שמצוי בה. מעבר לכך, נכתב שקוראים גדולים וקטנים יכולים למצוא בספר הזה פנים מוכרות, כלומר "לשתות כוס תה ולהרגיש בו בבית".<ref></ref>

ביקורת נוספת לספר מציג את האירוע המרכזי בסיפור כאירוע מרעיש ובלתי צפוי.<ref name=":1" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה

"אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה" הוא ספר הילדים הראשון של אשכול נבו, ואויר על ידי המאייר דייוויד הול. הסיפור נכתב בעקבות נסיעתו של אשכול נבו לאוסטרליה, כשבתו הבכורה הייתה כבת שלוש, הומצא לכבודה, ומשם התפתח לספר. הספר יצא לאור בשנת 2010 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ותורגם ל איטלקית ולספרדית.

== עלילה ==
בסיפור זה קיימים שלושה גיבורים. שניים מהם מוזכרים בכותרת הספר: עמליה ואביה. הגיבורה האחרת, אמא, מופיעה בתוכן הסיפור עצמו כגיבורה משנית לכאורה, אך משמעותית. בפתיחת הסיפור ניתן לראות בבירור את עצבותהּ של עמליה, שאביה נוסע לאוסטרליה לשבוע שלם. היא לא מוכנה לגעגועים, אך אביה מכין אותהּ היטב לנסיעתו. הוא מספר להּ על אוסטרליה ואף מבטיח לה שיחזור עם מתנה לבחירתהּ, כל זאת כדי להפחית את עצבותהּ בשבוע הפרידה. לאחר שאביה נוסע, עמליה מתקשה להסתגל לשגרה החדשה עם אימהּ, כל הדברים שהיא נהגה לאהוב, הופכים להיות חסרי טעם בלעדי אביה.<ref></ref><ref name=":0"></ref>

בעקבות הגעגוע והסבלנות שמתפקעת, עמליה יושבת יום יום, על הספה, שקועה במחשבות ובגעגועים לאביה כשלפתע נשמעת דפיקה בדלת ומופיע אורח מיוחד. כך במשך כל הימים מגיעים אורחים מיוחדים בהפתעה לעמליה, עד שאביה מופיע בפתח הדלת. כשסוף סוף אביה מגיע אושרהּ של עמליה חסר גבולות. היא חיכתה לו בציפייה ממושכת, ושמחתהּ גוברת עוד יותר כשהיא מבחינה בקופסה שמחזיק אביה בידו, מתנה שהביא מאוסטרליה רק בשבילהּ.

לאחר התאוששותהּ של עמליה מחזרתו של אביה, היא מבינה ששהותהּ עם אימהּ לבד לא הייתה כל כך איומה כפי שהיה נדמה להּ. היה לה כיף עם אמא שלה והיא נהנתה מזמן האיכות שהיה לשתיהן יחד. עם כל הגעגוע לאביה שליווה אותה בשבוע הזה, היא מבינה שזכתה בקרבה לאמא שלה ושהקשר ביניהן התחזק במשך הזמן שהיו יחד.<ref></ref><ref name=":0" />

== עיבודים ==
תיאטרון חיפה הפיק הצגה המבוססת על הספר, ההצגה מציפה את הקושי בהתמודדות עם הגעגועים העזים להורה שנוסע ומציעה מספר פתרונות יצירתיים.<ref></ref>

ב-"גן סיפור" בחולון, מוצגים פסלים צבעוניים שפוסלו בהשראת הדמויות מתוך הספר.<ref></ref>

== ביקורת ==
לספר מגוון ביקורות, הבולטות שבהן משבחות ומסכמות את הספר כמומלץ לילדים. יעל דר שיתפה את ביקורתהּ ב"הארץ" וטענה כי הספר מראה את הגעגוע מהמקום האנוכי והחסר. מרבית מההשפעה הרגשית של הספר מתרחשת בין השורות ומאחורי האיורים העדינים המוצגים בספר אשר דרכם מבלי שיוצג במפורש מועבר מידע הומוריסטי וגדוש. נוסף על זה הוסיפה ואמרה: "זהו אחד מספריו העדינים ביותר של אשכול נבו!".<ref name=":0" />

רן יגיל ביקר את הספר באתר "מעריב" ואמר כי הסיפור זורם אל עולם המעשיות של הילדים מן המציאות הקשה – געגוע לאדם קרוב.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי זמורה ביתן
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
איש המים של גילי

"איש המים של גילי" הוא ספר ילדים ונוער מאת הסופר אמיר גלבע. הספר מיועד לילדים, לנוער ולפעוטות. הסיפור פורסם לראשונה בשנת 1963 ולווה באיורהּ של שושנה היימן. הספר יצא לאור במהדורה מחודשת בשנת 1975, ושוב בשנת 2017 כשהוא מלווה באיוריהּ של ליאורה גרוסמן בהוצאה לאור כנרת זמורה דביר.<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref>

== תקציר הסיפור ==
הסיפור מתאר את הקשר בין האב לבתו. מסע שיוצא ממציאות ממשית למרומי הדמיון הרחוק - הכול תוך כדי משלב גבוה שגלבוע הצליח להעביר בכתיבה שירית חופשית מאוד. גילי הקטנה היא הדוברת הראשית, והאב מקשיב לדבריה ללא התערבות. בזמן שגילי מסתכלת בלוח השנה שמלא בתמונות של נופים מושלגים בחוץ לארץ, יותר מכול מעניין אותה איש השלג באחת מן התמונות. אך הבעיה, שבמקום בו היא גרה אין אומנם שלג, אבל יש מים בשפע. לכן, הפתרון שלה הוא לבנות איש מים. התמונות מציתות את דמיונה, והיא מפליגה לעולם הדמיון המלא ברעיונות, בחידות ובפתרונותיהן. גילי מתכננת ומתארת בקול את חייו של איש המים שלה, ואביה מאזין לה מהצד. לאחר שגילי מאבדת עניין במשחק הדמיוני שלה, חשוב לה מאוד להבהיר לאביה, שהיא בוגרת דייה כדי להבדיל בין דמיון למציאות.<ref name=":1" /><ref name=":0" />

== משמעות הסיפור ==
הספר לא היה נכתב לולא שטף דיבורה של גילי וההקשבה המסורה של אביה. לכן המשמעות בסיפור היא שעל המסגרות החינוכיות ועל ההורים לתת לילדים יותר חופש ביטוי, לעודד אותם לפתח רעיונות שהם לא בהכרח הגיוניים ונכונים, לתמוך בילדים ולשתף פעולה מבלי לקבע אותם.<ref name=":2"></ref>

== הרקע מאחורי הסיפור ==
הספר "איש המים של גילי" נכתב בהשראת מקרה שהתרחש עם בתו הקטנה בת הארבע של אמיר גלבוע. לדבריה של בתו תגיל (ששמה בסיפור הוא גילי), בפרוזדור ביתם היה לוח שנה ועליו תמונה של ילדות משחקות בשלג עם איש שלג. תגיל אף פעם לא ראתה שלג, לכן היא הלכה ושאלה את אביה אמיר מה זה שלג. גלבוע ניסה להסביר כמיטב יכולתו. לאחר מכן היא אמרה: ״בארץ אין שלג, אולי נעשה איש מים״. לטענתה, בזמן שהיא שרבטה להנאתה, אביה כתב הערות בצד. לאחר שנה, הציע ט' כרמי לאמיר לכתוב ספר ילדים. משפחתו טוענת שאמיר זכר מילה במילה את דבריהּ של תגיל. אמיר לא היה סופר מקצועי לספרות ילדים, וזה הספר הראשון והיחיד שלו בספרות ילדים. תגיל מוסיפה ומספרת על עצמה: ״במסגרת עבודתי אני גם מורה לעברית, ולפעמים אני קוראת את הספר לתלמידים. אני עדיין מופתעת מכך שהם מתפעלים ממנו, וכמובן שמדובר באטרקציה עבורם כשאני מספרת שזו בעצם אני״.<ref></ref><ref></ref><ref name=":2" /> 

== ביקורת על הספר ==
ישנן ביקורות רבות ברחבי המרשתת לגבי איכות הסיפור. לדברי הקוראים באתר [https://nuritha.co.il/he נוריתה], אומנם הספר כתוב בשפה גבוהה, אך עדיין ילדים יכולים להתחבר אליו ולקסם שבו. הסופר אמיר גלבע יודע לעבור באופן יעיל וקליל מעניין אחד לאחר, לגרום לילדים להתמקד בעניין מסוים ולפתח אותו בצורה מדהימה. הספר מותאם להורים וגם לילדים במיוחד הודות לציורים המקסימים של ליאורה גרוסמן שמשתלבים בצורה מעולה עם הסיפור.<ref></ref>

== הערות שוליים ==
ילד הכרובית

"ילד הכרובית" הוא ספר ילדים מאת היוצר יהונתן גפן.<ref></ref> הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1982 בהוצאת כנרת זמורה דביר ואויר על ידי המאיירת איטה מינר.<ref></ref> בשנת 2016 יצאה לאור מהדורה מחודשת לספר.<ref name=":0"></ref> 

== תקציר העלילה ==
הסיפור נפתח כאשר דניאל נענה להזמנתו של עץ הפיקוס ומחליט לטפס עליו בשביל להתחבא בו במהלך משחק המחבואים. מכאן והלאה דניאל נשאר על העץ, למרות הבקשות הבלתי פוסקות של הוריו, חבריו, אנשי הכפר והממשלה. הוא מחליט להישאר על העץ במשך שנה שלמה, ובמהלכה אנשי הכפר משתנים בזכותו. כמו כן הם מתחילים לראות את העולם מנקודת מבט שונה. בסוף הסיפור דניאל מגדל כנפיים, ולאחר מכן מתעופף ונעלם.<ref name=":0" /><ref></ref>

== מאפייני הסיפור ==
=== אמצעים אומנותיים ===
בספר ישנו שימוש רב באמצעים האומנותיים של חזרה וניגוד, המופיעים גם כמילים וצירופי מילים. אלה עוזרים להדגיש ולשמור על המתח בקרב הקוראים בזמן הקריאה, למשל: " זה לא עץ פיקוס רגיל. זה עץ פיקוס מיוחד. עץ עם סיפור. עץ מכושף." (עמוד 8)<ref name=":1"></ref>

=== מאפייני מבנה הסיפור ===
בספר ישנם סוגי מבנים שונים. החל מפרקים קצרים וארוכים וכלה בקטעי שירה ופרוזה, בשימוש באיורים שחור־לבן לצד איורים צבעוניים. המשותף לכולם הוא שכל מבנה מותאם למסופר באותו העמוד בספר.<ref name=":1" />

=== מאפייני לשון בסיפור ===
בספר נעשה שימוש בעברית פשוטה וברורה, ללא סלנג. נוסף על זה, הספר מנוקד ומפוסק ומתאים לקוראים צעירים, ונעשית בו פנייה ישירה לקוראים, בין היתר באמצעות שימוש רחב בלשון הציווי. למשל; "אם אתם עוברים בכפר שלנו, ששמו כפר-קטן - עצרו לרגע ליד עץ הפיקוס הגבוה העומד בדיוק באמצע הככר, מול המגדניה. עמדו לרגע והביטו למעלה, אל צמרת העץ" (עמוד 8).<ref name=":1" />

== עיבודים למדיה ==
הסיפור "ילד הכרובית" עובד למחזה שאותו ביים רועי שגב בשנת 2006. המחזה עלה בתיאטרון בימת הנוער מזכרת בתיה.<ref></ref>

בשנת 2011, בפסטיבל ישראל, הועלה מחזה של "ילד הכרובית" שנוצר על ידי נועה קנולר וקבוצתה. בשונה מן הספר, במחזה התמקדו רק בחמש דמויות וביחסים ביניהן.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
איך לרפא כנף שבורה

איך לרפא כנף שבורה הוא ספר ילדים אשר נכתב ואויר על ידי בשנת 2009 (באנגלית במקור). בשנת 2014 הוא תורגם לעברית ויצא לאור באמצעות ההוצאה לאור "כנרת".<ref></ref><ref name=":1"></ref>

הספר נכלל בתוכנית "ספריית פיג'מה" בשנת תשע"ד.<ref></ref>

== תקציר הסיפור ==
בעיר גדולה שבה יש מגדלים גבוהים המקטינים את בני האדם המתהלכים ברחוב וחלונות נוצצים נחבטה יונה בחלון וצנחה חבולה ארצה. הציפור המסכנה שכבה על הארץ, בעוד המוני אנשים חולפים על פניה, ונראה היה שאיש לא שם לב אליה. כולם חוץ מביל, הילד הקטן במעיל אדום ומכנסיים כחולים, נמוך יותר מהמבוגרים. ביל מבחין בציפור שוכבת על הארץ, ובזהירות רבה ככל האפשר הוא לוקח אותה בזרועותיו הקטנות, עוטף אותה בצעיף של אימו, מביא אותה הביתה ומנסה להחזיר לציפור את הנוצה שנפלה לה. יחד עם הוריו הוא מטפל בציפור ודואג לה. לאחר כמה ימים, הודות לזמן ולסבלנות, הציפור מתאוששת. לאחר מכן, ביל והוריו מחזירים אותה לאותו מקום שבו מצאו אותה, והיא עפה לשמיים.<ref name=":0"></ref><ref name=":2"></ref>

== משמעות הסיפור ==
המילים הבודדות והמשפטים הקצרים שיש בספר מעודדים את הילדים לפענח את המסרים הסמויים באיורים.<ref name=":0" />

האמת היא שגם בלי המילים המועטות האלה כאן אפשר להבין בצורה מושלמת את המסר של המחבר. לדעתה של תרצה פלור, "הכל כאן, להכול יש מקום". כולם עסוקים, ממהרים, לכל אחד יש את החוויות ואת הבעיות שלו. הספר הזה מעמיק ומפריד בין שכבות הצדק והמוסר. הוא גורם לחשוב גם למבוגרים ולא רק לילדים.

לסיפור זה מספר רב של משמעויות ומסרים, כגון העלאת הרגישות והחמלה לבעלי חיים ופיתוח יכולות שפתיות. החמלה מתמקדת במערכת היחסים העמוקה והמשמעותית הזאת, המערכת כלפי הזולת וכלפי עצמנו. במערכת הזאת יש רגש, מחשבה ויחס שונה שמתחיל מקבלת הזולת ומקבלה עצמית של אנשים לא מושלמים. היא מבוססת על הבנה ותמיכה בקשיים של הסובבים אותנו, שבאה לידי ביטוי כתשוקה עזה להראות לאחרים שאנחנו תומכים בו למרות כל הקשים ומשתדלים לעשות את כל מה שאנחנו יכולים כדי לעזור לו ולהקל עליו.<ref name=":1" /><ref name=":0" />

ספרו של גרהם מספר הרבה דרך איוריו הנוגעים ללב ומעורר מחשבה הן על הזרות בעיר הגדולה והן על אפשרות גילוי החמלה מצד הילד והוריו. בהתנהגותם ובגישתם של ההורים אפשר להבין שהם מחנכים את הילד להפגין חמלה כלפי האחר.

"זה סיפור אזהרה, כמובן, על חסד חסר אנוכיות. גם כאן, בנוסף, הקשר על אובדן הקשר בין אנשים לטבע".<ref name=":2" />

== האיורים ==
כותב הספר הוא צייר, ובספר הזה הרבה נעשה בלי מילים, אלא דרך איורים שחושפים את הקורא לסיפור מרגש, ולדעת תרצה פלור "מותירים לך את ההשלמות ללב ולראש".<ref name=":3"></ref><ref name=":2" />

"במקום לכתוב על ציפור קטנה עפה לתוך חלונות הענק של גורד שחקים שהשמיים משתקפים בהם, נחבטת וצונחת על הכביש, הציורים מראים הכל" אומרת עטרה אופק. המשפט הכי ארוך בסיפור הוא "גבוה מעל העיר, איש לא שמע את חבטת הנוצות הרכה בשמשת החלון", שמתאר איך אף אחד לא הבחין בציפור קטנה שנפלה, חוץ מהילד ביל שבא לעזור לה.<ref name=":3" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער