אורית עריף

אורית עריף (נולדה ב-24 בנובמבר 1971) היא מאיירת וקומיקסאית ומנחת סדנאות קומיקס ישראלית.

==ביוגרפיה==

עריף נולדה בקיבוץ רוחמה ב-1971, כבכורה מבין שלושה אחים לעדה, ילידת צ'ילה, מטפלת סיעודית בקשישים; ולאבינועם עריף, יליד ארץ ישראל, קצין בטיחות בתעבורה.

למדה בבית חינוך שער הנגב. שירתה בצה"ל כמורה לעברית באולפן מבוגרים, במסגרת גרעין נח"ל.

ב-1998 סיימה את לימודי העיצוב במכללת ויטל ועזבה את קיבוץ רוחמה. עם תום הלימודים, החלה לאייר לעיתונים ובהזמנת משרדי עיצוב ומשרדי פרסום שונים. בשנת 2022 סיימה בהצטיינות תואר שני בתקשורת חזותית (.M.Des) בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים.<ref></ref>

עריף זכתה לראשונה לפרסום ככותבת, עם פרסום הבלוג שלה "היי, מישהו שומע אותי", ב-2006 תחת אתר "רשימות", במסגרתו היא פרסמה רצועות קומיקס אוטוביוגרפיות הדנות בחיים שלה, בלבטים ובקשיים שהיא מתמודדת איתם בחיי היומיום.

ב-2011 פרסמה חוברת קומיקס, "פעם אחרונה ודי", שכוללת שלושה סיפורים קצרים: "שלוש משאלות" מאת דרור פויר, "ככל שהאשה יותר יפה ככה הלב שלך יותר כואב" מאת שהם סמיט וו"מי אוהב את השבת" פרי עטה. סיפורים אלו פורסמו לראשונה בכתב העת מסמרים.

בשנים 2005–2013 שימשה כמרצה לאיור וקומיקס ב"גורן" שבמכללת עמק יזרעאל, החל מ-2015 מנחת סדנאות קומיקס למבוגרים בחנות הספרים "המגדלור" בתל אביב. בשנים 2018-2022 שימשה כמרצה לאיור ביחידה ללימודי חוץ והמשך בבצלאל<ref></ref>.

==ספרים==
===איור===
* 2002 - "נפרדנו טראח - המדריך לנפרד המתחיל", מאת אשכול נבו
* 2008 - הגדה של פסח בהוצאת על השולחן.

כמו כן, השתתפה ב"אל תפני מבטך לאחור", בעריכת שי צ'רקה. בספר יוצרים שונים איירו שירים מפורסמים ונתנו להם פרשנות משלהם.

===רומן גרפי===
* 2019 - "היי, מישהו שומע אותי", הוצאת אנאעארף, שהקימה עריף ובמימון עצמי. הספר עוסק בזכרונות וחוויות מחיי המחברת כגון: טיפולי פוריות, התמודדות עם דיכאון ודיכאון אחרי לידה, ילדות בקיבוץ ועוד.

==תערוכות ופרויקטים קבוצתיים==
* 2014 - "x+y קומיקס ישראלי 1995 -2005" - תערוכה שאצרה גלית גאון במוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס בחולון.
* 2014 - "מעבר להרי החושך עדויות בקומיקס" - פרויקט ביוזמת בצלם בו איירו אמניי קומיקס עדויות של משפחות פלסטיניות הקרועות בין הגדה ועזה.
* 2015 - "עדיין אופטימיים" - תערוכת מחווה לדודו גבע במלואת 10 שנים למותו.
* 2016 - "בקיצור ישראלית" - תערוכה שאצרה ורד גרנשוא במוזיאון הקומיקס בחולון.
* 2019 - [https://tivon-lib.co.il/oritarif/ "אישה בתהליכי הנבטה"] - תערוכת יחיד באכסדרה של גלריית מרכז ההנצחה בקריית טבעון, אוצרת מיכל שכנאי.
* 2019 - "שיט, אני לא מאמינה שזה קורה לי" - תערוכת יחיד במסגרת שבוע האיור בת"א במוזיאון יפו, אוצרת תום כהן<ref></ref>.

==חיים אישיים==

עריף בזוגיות ואם לשניים, מתגוררת בקריית טבעון.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20190415112458/http://www.oritarif.com/blog/ הבלוג של אורית עריף]
* יובל סער, [https://www.prtfl.co.il/archives/112497 אורית עריף: בלי ״לא נעים לי״ ובלי ״מה יגידו״], ראיון באתר [https://www.prtfl.co.il פורטפוליו], 14 באפריל 2019

===ביקורות והמלצות על ספרה "היי, מישהו שומע אותי"===
* עטרה אופק, [https://www.hamitlahevet.com/books/77c642b2-7f76-4ab2-b76a-cefc36e78440 היי, מישהו שומע אותי], באתר "המתלהבת", 27 במרץ 2019
* 
* 
* נירית אנדרמן, [https://docs.wixstatic.com/ugd/353343_d416c832c68942b5b23efc41c29323a2.pdf אחרי הדיכאון גיליתי: אני מצחיקה], מתוך כתבה ב"הארץ", 8 באפריל 2019
* 
* קובי מידן, בתוך סוכן תרבות, [https://www.facebook.com/watch/?v=514889389050910 כתבת וידאו], 21 ביוני 2019

==הערות שוליים==

קטגוריה:קומיקסאיות ישראליות
קטגוריה:קומיקסאים ישראלים
קטגוריה:בלוגריות ישראליות
קטגוריה:מאיירות ישראליות
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:פמיניסטיות ישראליות
קטגוריה:פמיניסטים ישראלים
קטגוריה:רוחמה: אישים
קטגוריה:בוגרות בית חינוך שער הנגב
קטגוריה:בוגרי בית חינוך שער הנגב
קטגוריה:קומיקסאיות יהודיות
קטגוריה:קומיקסאים יהודים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971