OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שמואל זנוויל שפיצר

שמואל זנוויל (גם: זוויל) שפיצר (ג' באלול ה'תרכ"ג אוגוסט 1863 – י"ח אדר ב' תשי"א 26 במרץ 1951) היה מעסקני היישוב הישן בירושלים, מייסד שכונת בתי נייטין, וממייסדי שכונת שערי חסד בירושלים.

==תולדותיו==
נולד בפרשבורג לרב חייא דוד הלוי שפיצר, מתלמידי הכתב סופר, ולצערטל. בשנת תרל"ג (1873) עלה לארץ ישראל עם הוריו והם התיישבו בירושלים. בתקופת מגוריו בירושלים חיבר אביו את ספר ה"נברשת" לבירור זמני הנץ החמה וזמני היום, שקיבל את הסכמת מהרי"ל דיסקין.

נשא לאשה את מירל בת הרב דוד יוליס חתן הרב אברהם שאג (נפטרה בתרפ"ה, 1924). בשנת תרס"ב (1902) ייסד את שכונת בתי נייטין בסמוך למאה שערים. הכתובת על שער הכניסה לשכונה קיימת עד היום, ובה נכתב: "שכונת בתי נייטין שבנה הרה"ג שמואל זנוול שפיצר ז"ל". לוח הנצחה לזכרו תלוי בעזרת הנשים בבית הכנסת הגדול הגר"א.

שפיצר היה מגיד השיעור של "מרכז לבעלי מלאכה", שנוסד בירושלים על ידי שמואל לוי עבור בעלי מלאכה שקבעו עתים לתורה.

בשנת תרס"ח (1908) ייסד, יחד עם נפתלי צבי פרוש-גליקמן, את שכונת שערי חסד. כדי להבטיח את רכישת השטח הוא נרשם בטאבו על שם ארבעה חברים נתיני חוץ. אחד מהארבעה היה שפיצר, שהיה נתין אוסטריה. השלושה האחרים היו הרב יוסף חיים זוננפלד, אף הוא נתין אוסטריה, ויואל משה סלומון ונחום ברגמן שהיו נתיני גרמניה.

שפיצר שימש כממונה על בתי שכונת בתי נייטין להשכרתם למגורים. לו עצמו לא הייתה דירה משלו והוא התגורר בחדר קטן במשרדי החברה קדישא שאותה ניהל. היה אחראי על קופת הגמ"ח של החברה קדישא. הקפיד שלא לדרוש מן הלווה ערבים על הלוואתו, כדי לא תתגלה ברבים עובדת היותו נזקק. על אף שבמשך חייו עברו תחת ידו סכומי כסף גדולים, כשנפטר נמצא בעזבונו סכום של שבעים וחמש אגורות בלבד.

נפטר ביום שני י"ח אדר ב' תשי"א ונטמן בבית העלמין שערי צדק, ולאחר מלחמת ששת הימים הועבר להר הזיתים לצד קבר אמו. לאחר מותו נקרא על שמו רחובה הראשי של שכונת בתי נייטין.

==משפחתו==
*בתו לאה אשת ר' יעקב מאיר זוננפלד, בן הרב יוסף חיים. בנם, אברהם דב זוננפלד, נישא לבתו של עמיתו וידידו הקרוב נפתלי צבי פרוש-גליקמן.
*בתו חיה גיטל אשת ר' אברהם יונגרייז, בנו של מזכיר העדה החרדית הרב ברוך ראובן שלמה יונגרייז, ואחיו של ראב"ד העדה החרדית הרב דוד יונגרייז.
*בתו שושנה אשת ר' שלמה כהן.
*בתו הינדה אשת ר' דוד יולס.
*בתו אסתר יענטל אשת ר' מרדכי צובנר.
*בנו יוסף חיים צבי בעלה של חנה מרים שפיצר, מייסדת ומנהלת בית הספר לבנות שפיצר בירושלים.
*בנו הצעיר מרדכי שפיצר התגורר בשכונת שערי חסד והיה קבלן בנין, היה חבר בהגנה ועזר בסלילת דרך בורמה שעקפה את המצור על ירושלים.
*אחיו ר' [https://mountofolives.co.il/he/%d7%90%d7%99%d7%aa%d7%95%d7%a8-%d7%a7%d7%91%d7%a8/?id=74301&lo=31.7743856&ln=35.2421849 שמעון שפיצר].
*דודו (אחי אביו) ר' שלמה שפיצר.
*זקניו ר' יוסף הלוי ומלכה שפיצר, ושמואל זוויל ויענטל שווארץ.
*נכדתו שושנה שפיצר, בת בנו מרדכי, נשואה לפרופסור דוד געתון.
*נכדתו שושנה רזיאל, בת בנו יוסף חיים צבי. אלמנתו ומשמרת זכרו של דוד רזיאל, לוחמת האצ"ל ואשת חינוך. יקירת ירושלים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מייסדי שכונות ירושלים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:משפחת שפיצר
קטגוריה:שערי חסד: אישים
קטגוריה:משפחת זוננפלד

קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1873
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1951
שיר מורנו

שיר מורנו-מאור (נולדה ב-15 באוגוסט 1990) היא שחקנית, דוגמנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.

== ביוגרפיה ==
שיר מורנו נולדה וגדלה בעכו לציונה ולאליהו מורנו, מנהל אשכול פיס בעיר. היא בת הזקונים, ולה שתי אחיות גדולות שהבכורה בהן היא אשת התקשורת טלי מורנו, מגישת חדשות השבת ומגישה מחליפה בחדשות הערב בכאן 11. ב-2008 אמה, ציונה, נפטרה מסרטן.

== קריירה ==
את דרכה כשחקנית התחילה בדצמבר 2012, כאשר השתתפה בשלוש העונות של סדרת הנוער "החממה" ששודרה ב-YES, בתפקיד סופי נוימן, תלמידה וקפטנית ב"מועדון הנשרים". בעקבות תפקידה בסדרה, בשנים 2014 ו-2015 השתתפה ב"החממה Live" וב"חממה על הבמה", מופעים בימתיים של משתתפיה. בשנת 2020 התראיינה מורנו למגזין "זמנים מודרניים" וחשפה כי לסופי, דמותה האייקונית ב"החממה" תוכננה נשיקה לסבית בעונה השלישית עם דמות נשית נוספת - דריה. מספר שנים אחר כך מורנו סיפרה בראיון כי היא התנגדה לרעיון וכי "לא היה מדובר ברומן רומנטי לסבי, אלא רק בנשיקה בין חברות טובות" (לא נכתב קו עלילה שלם אלא רק יועדה נשיקה לקראת סוף העונה) ולכן בסוף לא הייתה דמות גאה באותה סדרה. לפני שהסבירה את עצמה, תגובות רבות שליליות היו לבחירה זו ורבים הגדירו את מורנו כ"להט"בפובית".

בשנת 2013 השתתפה בסרט "מקובלות", בתפקיד דניאל. בפברואר 2014 החלה להשתתף בסדרת הילדים הקומית "מועדון החנונים" שמשודרת בערוץ זום בתפקיד תות שיבלי, מלכת הכיתה.

ב-2014 שודרה בערוץ הראשון סדרת הדרמה הקומית "משפחה טובה" בה שיחקה בתפקיד-משנה. באותה שנה שיחקה בסדרת המערכונים "שבט צוצלת", בערוץ זום, ושנה אחר כך, חזרה לשחק בעונה השנייה שלה. באותה השנה השתתפה ב"משחקי הפסטיגל", בתפקיד קאצ'י.

ב-2015 השתתפה במחזמר "הקוסם!", בה גילמה את "מכשמשה" המכשפה.

בשנת 2016 השתתפה שיר במחזמר "מרי לו" המבוסס על שיריו של צביקה פיק בתפקיד מרים לובוביץ' (מרי לו).

ב-2017 השתתפה בסרט "מועדון החנונים: הסרט".

ב-2018 החלה להנחות בתוכנית "מגזין FIX" של ערוץ DIY. באותה שנה השתתפה במופע "יצא משליטה 2" שיצר דני קרפל.

מגישה לסירוגין בערוץ רשת 13 לצד אלעד זוהר וירדן הראל את תוכנית המגזין היומית "פותחים יום".

מורנו הייתה הפרזנטורית של משחק הילדים "גומילום".

== חיים אישיים ==
בשנת 2015 נישאה לאיש העסקים אורן מאור. השניים הורים לשני בנים ובת. 

מתגוררת בשכונת נווה גן שברמת השרון.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עכו: אישים
קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:משתתפות הפסטיגל
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:בוגרי תיכון ע"ש דרסקי (עכו)
קטגוריה:בוגרות סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:בוגרי סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
רומן בלתי נשכח

רומן בלתי נשכח (באנגלית: An Affair to Remember) הוא סרט משנת 1957 בכיכובם של קרי גרנט ודברה קר, ובבימויו של לאו מקארי. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר, ונחשב לאחת מהרומנטיקות הגדולות ביותר של כל הזמנים, לפי המכון האמריקאי לסרטים.

זה רימייק לסרט "רומן אהבה" משנת 1939 בו שיחקו איירין דאן ושארל בואייה, גם הוא בבימויו של לאו מקרי.

==תקציר העלילה==
ניקי פראנטה (גרנט), רודף-שמלות ידוע וחובב אמנות, פוגש את טרי מקקיי (קר) על סיפונה של ספינה טרנס-אטלנטית, הנוסעת מאירופה לניו יורק, ארצות הברית. כל אחד מהשניים עתיד להתחתן עם בני זוגם, שנותרו בניו יורק. אף על פי כן, הם מתאהבים על סיפון הספינה, וכאשר הם חוזרים לחופי ארצות הברית, הם מסכימים שיפגשו עוד חצי שנה בדיוק על גג בניין האמפייר סטייט, לאחר שיסיימו את מערכות היחסים הנוכחיות שלהם.

ביום המפגש שלהם, טרי, נרגשת ונסערת בדרכה לגג הבניין, נפגעת ממכונית כשהיא רצה ברחובות העיר. היא נפצעת אנושות ומפונה לבית החולים, שם מתברר שהיא לא תשוב ללכת. בינתיים, ניקי, הממתין לה בקומה 102, לא מודע להתרחשות, ומחכה עד חצות הלילה, בטוח שטרי לא הגיעה כיוון שהיא לא מעוניינת בו יותר.

לאחר התאונה, טרי מסרבת ליצור קשר עם ניקי, מתוך רצון להסתיר את הנכות שלה, ובינתיים מוצאת תעסוקה כמורה למוזיקה. ניקי פתח בקריירת ציור, ויצירותיו מוערכות ומוצגות בתערוכות שונות. חצי שנה לאחר התערוכה, ניקי פוגש בטרי בקונצרט ששניהם נכחו בו, הוא עם ארוסתו לשעבר והיא עם בן זוגה שהבטיחה להפרד ממנו. ניקי לא מספרת לו על מצבה, והם נפרדים.

בערב חג המולד, מוצא ניקי את כתובתה החדשה של טרי ובא לבקר אותה בהפתעה. טרי שכובה על הספה ואינה זזה, אך ניקי לא שם לב לכך, ומנסה בערמה לגרום לטרי להודות שנטשה אותו ודחתה אותו באותו ערב על גג האמפייר סטייט, כאשר לא הגיעה. טרי עונה בעמימות אך לא מספרת לו את הסיבה האמיתית לאי הגעתה. בעודו עומד לעזוב בכעס, ניקי מספר לה על אחד מציוריו, בו צייר את טרי מזכרונו, שהיה אחד מציוריו המוצלחים, אך חברו העניק אותו במתנה לאישה שהגיעה ללא כסף. ניקי כמעט ומוסיף כי האישה שרכשה את הציור הייתה בכיסא גלגלים, אך הוא עוצר, ולפתע שם לב כי טרי לא זזה מהספה במהלך פגישתם. הוא נגש לחדר השינה שלה, פותח אותו, שם הוא מגלה את הציור שלו ואת כיסא הגלגלים של טרי. הוא מבין את הסיבה האמיתית לכך שהיא לא הגיעה לפגישתם. הסרט מסתיים כאשר שניהם מתחבקים ומתוודים על אהבתם.

==שחקנים==
*קרי גרנט - ניקולו (ניקי) פראנטה
*דברה קר - טרי מקקיי
*ריצ'רד דנינג - קנת' ברדלי
*נווה פטרסון - לויס קלארק
*קתלין נסביט - סבתא ז'אנו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1957
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי קרי גרנט
קטגוריה:סרטי דברה קר
פטר והזאב (1946)

פטר והזאב (באנגלית: Peter and the Wolf) הוא סרט מונפש קצר אמריקאי של חברת וולט דיסני, המבוסס על יצירה בעלת אותו שם מאת המלחין סרגיי פרוקופייב. הסרט הופץ כאחד מתוך עשרת הסרטים הקצרים בסרט החבילה "הבה לי מוזיקה", אשר הופץ לראשונה בשנת 1946. בגרסת המקור של הסרט, הסרט מסופר על ידי סטרלינג הולוויי, כאשר עלילתו מציגה את הרוסים ואת תכונות השפה הרוסית באור חיובי בצורה מעודנת.

== הבדלים בין הסרט לסיפור המקורי ==
* לחיות המחמד בסרטון של דיסני ניתנו שמות: "סשה" הציפור, "סוניה" הברווזה ו"איוון" החתול. 
* הציידים מקבלים גם הם שמות: "מישה", "יאשה" ו"ולדימיר". 
* פטר וחבריו יודעים כבר בתחילת הסרטון כי זאב מסתובב בסביבה, ומתכננים ללכוד אותו. 
* בסוף הסרטון, בניסיון להפוך את המעשייה לידידותית יותר לילדים, מתגלה כי הברווזה לא נטרפה על ידי הזאב (הזאב רודף אחריה, תוקף מחוץ לתמונה וחוזר מלקק את מלתעותיו ונוצות בין שיניו. פטר, החתול והציפור מניחים כי היא נטרפה), כי אם התחבאה בגזע עץ.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים קצרים מונפשים
קטגוריה:סרטי הנפשה
קטגוריה:דיסני: סרטי הנפשה
מערכת אמולסיה לפיצוץ מנהרות

מערכת אמולסיה לפיצוץ מנהרות היא אמצעי לחימה הנדסי בשימוש צה"ל המיועד להשמדת מנהרות תת-קרקעיות כגון מנהרות לחימה ברצועת עזה. המערכת מופעלת על ידי פלגת סמו"ר של יהל"ם – היחידה המיוחדת של חיל ההנדסה הקרבית – ועל ידי לוחמים ייעודיים מגדודי החיל אשר עברו הכשרה מתאימה.

המערכת מאפשרת להשמיד מנהרות על ידי הזרקה אחידה של חומר נפץ לכל אורך המנהרה, ללא צורך בכניסת לוחמים לתוכה. חומר הנפץ נוצר מערבוב של שני חומרים לא נפיצים הנישאים בנפרד. שני החומרים מוזרקים באופן אחיד לתוך המנהרה, ובתוכה הם מתערבבים והופכים לחומר נפץ חזק. יזימה (ניפוץ) של חומר הנפץ גורמת לפיצוץ יעיל שהורס את המנהרה. המערכת אוטונומית ונישאת כיום על גבי משאית, ובעתיד תותקן כנגרר מאחורי טנק או דחפור.

המערכת הראשונה פותחה ונבנתה בשנים 2004–2007 על ידי חט"ל (החטיבה הטכנולוגית של זרוע היבשה) כמענה לאיום מנהרות ההברחה ומנהרות הלחימה של רצועת עזה. היא עברה טבילת אש מבצעית בשנת 2008 במבצע עופרת יצוקה, בתחילת נובמבר 2013 שימשה שוב להשמדת מנהרת טרור גדולה ומדופנת בבטון ומלט שנחפרה על ידי ארגוני הטרור הפלסטיניים אל תוך שטח ישראל.

במבצע צוק איתן, בשנת 2014, בוצע בה שימוש להשמדת מנהרות החמאס. בעקבות כמות המנהרות הגדולה שהיה על צה"ל להשמיד במהלך המבצע, הגביר צה"ל את ההצטיידות במערכת והגדיל באופן ניכר את המלאי.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חיל ההנדסה הישראלי: אמצעי לחימה
קטגוריה:אמצעי לחימה ישראליים
קטגוריה:חומרי נפץ
קטגוריה:לוחמת מנהרות בסכסוך הישראלי-ערבי
גנגאן (כדורגל)

גנגאן (בצרפתית: En Avant de Guingamp) היא קבוצת כדורגל מהקומונה גנגאן אשר משחקת בליגה הצרפתית השנייה.

== היסטוריה ==
הקבוצה נוסדה בשנת 1912, בעונת 2012/2013 עלתה לליגת העל מליגה 2 (הליגה השנייה בצרפת) בה היא שיחקה עד עונת 2018/19 בסיומה נשרה לליגה השנייה. גנגאן משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיונה סטאד דו רודורו אשר נמצא בעיר. מעמד קבוצה זו כקבוצה מקצועית הוא לא דבר שכיח מאחר שגנגאן משחקת באצטדיון עם קיבולת של 18,000 צופים בעוד גודל העיר ומספר תושביה הוא רק (7,280).

לאחר זמן רב שהקבוצה פעלה כקבוצה חובבנית אשר שיחקה בליגות אזוריות, הקבוצה עלתה ליגה 3 פעמים תחת נשיא הקבוצה 'נואל לה גראט' אשר קנה את המועדון בשנת 1972. בשנת 1976 הגיעה גנגאן לצ'אמפיונט נשיונל, הליגה השלישית בצרפת ועונה לאחר מכן עלתה ישירות אל ליגה 2 שם נשארה עד שנת 1993.

ההישגים הגדולים ביותר של המועדון היו בשנת 2009 וב-2014 כאשר זכה בגביע הצרפתי בגביע ב-2009 הייתה לקבוצה השנייה שזוכה בגביע בצרפתי מחוץ לליגת העל לאחר שניצחה בגמר 1–2 את סטאד רן. עוד הישג היה כאשר המועדון זכה בגביע האינטרטוטו בשנת 1996. חוץ מתארים אלו, הקבוצה מוכרת בתור מקפצה בקריירה עבור שחקנים מוכרים ששיחקו במועדון כמו: דידייה דרוגבה, פלורן מאלודה וונסן קנדלה.

==שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה==
* פלורן מאלודה
* דידייה דרוגבה
* לורן קוסיילני
* סטפן גיווארש

==תארים והישגים==
*גביע האלופות (צרפת)
** סגנית: 2009, 2014
* הגביע הצרפתי (2)
** 2009, 2014
**סגנית: (1) 1997
* גביע האינטרטוטו (1)
**1996

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל צרפתיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1912
קטגוריה:1912 בצרפת
גנגאן

גנגאן (בצרפתית: Guingamp) היא קומונה במחוז קוט-ד'ארמור שבחבל ברטאן בצפון-מערב צרפת. מספר התושבים בקומונה הוא 7,003 (2014).

== מקור השם ==
מקור השם של גנגאן הוא בשפה הברטונית, בה היא נקראת גוונגמפ (Gwengamp). זהו הלחם של שתי מילים: gwenn שפירושו "לבן" (אך גם "בור" בהקשר של אדמה לא מעובדת) ו-kamp שפירושו "שדה", דהיינו "שדה לבן" או "שדה בור".

== ספורט ==
בעיר משחקת קבוצת הכדורגל גנגאן (En Avant de Guingamp), ששיחקה בליג 1 במשך 13 עונות ואף זכתה פעמיים בגביע הצרפתי, ב-2009 וב-2014. באצטדיון רודורו (Stade du Roudourou) שבקומונה, בו משחקת הקבוצה, יש 18,250 מושבים - יותר מכפול ממספר התושבים בגנגאן עצמה.

== תרבות ==
בעיר נערך פסטיבל סן-לו (Festival de la Saint-Loup) – פסטיבל ריקודים ומוזיקה שנתי הנחגג בסוף חודש אוגוסט מאז המאה ה-19. מאז 1957 מוקדש הפסטיבל לריקוד הברטוני (), סוג של ריקודים שמסורתיים לאזור ברטאן.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברטאן: ערים
ברבי ושלושת המוסקטרים

ברבי ושלושת המוסקטרים (באנגלית: Barbie and the Three Musketeers) הוא סרט הנפשה ממוחשבת משנת 2009, המשמש כסרט ה-16 בסדרת סרטי ברבי. עלילת הסרט מבוססת על "שלושת המוסקטרים" מאת אלכסנדר דיומא האב. 

הסרט יצא לאור ישירות לווידאו ב-15 בספטמבר 2009. הסרט לא דובב לעברית. 

== עלילה ==
קורין (שתפקידה משוחק על ידי ברבי) היא נערה כפרית החולמת להיות מוסקטרית בצרפת. היא נוסעת לפריז עם מכתב למיסייה טרוויל, קפטן המוסקטרים וחבר ותיק של אביה, בתקווה להתקבל כמוסקטרית.

אבל חיי המוסקטר אינם קלים בעבור קורין; עושים ממנה צחוק, ובמקום מוסקטרית, היא נשכרת כמשרתת בארמון. היא פוגשת בעובדות נוספות, שלוש בנות שחולמות גם הן להיות מוסקטריות: ויוסה, ארמינה ורנה. ביום העבודה למחרת, נופלת נברשת והשלוש מפגינות את יכולותיהן כמוסקטריות. קורין מוצאת אבן אודם, וחשוב מזה, היא מגלה שהנברשת הופלה.

משרתת זקנה בשם הלן שומעת את שיחתן ולוקחת אותן דרך מעבר סודי, שמוביל אל חדר אימון מוסקטרים ישן, ומסכימה לאמן את ארבעת הבנות להיות מוסקטריות אמיתיות. תוך זמן קצר, ובעזרתה של הלן, הארבע שולטות במיומנויות רבות.

יום אחד, בזמן שקורין מנקה את החלונות, היא רואה את הנסיך נתלה ממכונת התעופה שלו ורצה לעזור לו. הנסיך מודה לקורין ומתאהב בה. מאוחר יותר, היא מגלה שגם במכונת התעופה חיבלו, בדיוק כמו בנברשת.

לילה אחד, קורין, ויוסה, ארמינה ורנה מחליטות לחגוג את מיומנויות המוסקטרים שלהן ויוצאות אל הרחובות החשוכים והשקטים. הן נתקלות באדם ששולף לעברן סכין, וקורין מגלה שזו תואמת את אבן הרובי שמצאה ליד הנברשת שנפלה. הן מגלות במהרה כי אנשיו של יורש העצר מתכננים להגניב כלי נשק אל נשף המסכות ולהרוג את הנסיך. לבסוף, קורין וחברותיה חושבות על תוכנית מחוכמת שתאפשר להן להציל את הנסיך לואי מבן-דודו המרושע. הן מתחפשות ומתגנבות אל הנשף. הנסיך לואי מכתיר אותן כמוסקטריות מלכותיות. בסוף הסרט, קורין ושלוש חברותיו רוכבות על סוסים ואומרות "כולן בשביל אחת, ואחת בשביל כולן".

== רמיזות לסיפור המקורי ==
* הסרט ממוקם בפריז, בירת צרפת וזירת התרחשות "שלושת המוסקטרים" של דיומא. 
* בתחילת הסרט מזכירה קורין את שמו של אביה ומתגלה לנו שזהו דארטניאן, שהוא לא אחר מן הגיבור הראשי בנובלה המקורית.
* אחת האורחות בנשף המסכות היא הרוזנת דה וינטר, מי שהייתה אחת האנטיגוניסטיות בספר.
* מיסייה טרוויל, קפטן המוסקטרים בסרט, נקרא על שמו של הקפטן בספרו של דיומא, מיסייה דה טרוויל.
* החלק בו קורין נתקלת בטעות בכל אחת משלוש הבנות מזכיר את תחילת הנובלה של דיומא, בה דארטניאן נתקל בכל אחד מהמוסקטרים, מעצבן אותם שלא בכוונה ומוזמן לדו-קרב. 
* ביתה של קורין, בגסקוני, הוא גם מקום מגוריהם של משפחתו של דארטניאן בספר.
* טים קארי, שמדובב את פיליפ בסרט, משחק את הקרדינל רישלייה בגרסת דיסני לשלושת המוסקטרים. 
* ארמינה ככל הנראה נקראת אחרי ארמיס, אחת הדמויות בספר. שמו השני של ארמיס הוא רנה, כך שנראה כי גם שמה של רנה נקרא על שמו.
*הבנות מזכירות שותפה לשעבר בשם קונסטנס. בספרו של דיומא, קונסטנס בונסייה היא אהובתו של דארטניאן, כנראה רק השם תואם מכיוון שבתחילת בסרט מתגלה שאביה של קורין הוא למעשה דארטניאן.

==ראו גם==
* ברבי במפצח האגוזים

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי ברבי
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי שלושת המוסקטרים
קטגוריה:סרטים המבוססים על בובות אופנה
קטגוריה:פריז בקולנוע
הנרי מרקרם

הנרי מרקרם
הנרי ג'ון מרקרם (Henry John Markram, נולד ב-28 במרץ 1962) הוא מדען עצב פרופסור ממכון המוח והתודעה במכון הטכנולוגי בלוזאן (EPFL), שווייץ והמנהל של פרויקט המוח הכחול ופרויקט המוח האנושי.

==השכלה==
מרקרם השלים תואר ראשון במדעים (בהצטיינות) באוניברסיטת קייפטאון, דרום אפריקה תחת פיקוחו של רודני דאגלס. את הדוקטורט השלים במכון ויצמן למדע, בישראל תחת פיקוחו של מנחם סגל. במהלך העבודה על הדוקטורט שלו הוא גילה קשר בין אצטילכולין ומנגנוני זיכרון.

==מחקרים==
בעקבות עבודת הדוקטורט שלו מרקרם נסע לארצות הברית במלגת מצטיין למכונים הלאומיים לבריאות (NIH), שם חקר על תעלות יונים בשלפוחיות סינפטיות. בהמשך הוא הצטרף למעבדה של ברט סקמן במכון מקס פלאנק, היידלברג, גרמניה, שם הוא גילה שינויים בכמות הסידן בדנדריטים אשר נוצרים בעקבות פעילות תת-סיפית ובעקבות פוטנציאלי פעולה בודדים שמתפשטים מגוף התא בחזרה לדנדריטים. הוא גם החל לחקור על הקישוריות בין תאי עצב, ותיאר בפירוט רב את החיבורים בין תאי עצב פירמידליים בשכבה 5 של קליפת המוח.

== ראו גם==
* מוח
* רשת עצבית מלאכותית
* רשת עצבית

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.humanbrainproject.eu The Human Brain Project], האתר הרשמי
* [http://www.neurorobotics.net Neurorobotics], האתר הרשמי
* הנרי מרקרם, [https://web.archive.org/web/20140419013820/http://sciam.co.il/archives/5815 פרויקט המוח האנושי], באתר כתב העת סיינטיפיק אמריקן ישראל, 24 באוקטובר 2012
* 
* 

קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בשווייץ
קטגוריה:מדעני מוח
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1962
נחיתת חירום של מטוס אירופלוט בנהר נייבה

נחיתת חירום של מטוס אירופלוט בנהר נייבה הייתה נחיתת חירום שהתרחשה ב-21 באוגוסט 1963, ובמהלכה ביצע מטוס טופולב Tu-124 של חברת התעופה הסובייטית אירופלוט נחיתת התרסקות בנהר נייבה ליד לנינגרד.

המטוס המריא השעה 08:55 משדה התעופה בטאלין (באסטונית: Lennart Meri Tallinna lennujaa) (TLL) ועליו 45 נוסעים ו-7 אנשי צוות.

המטוס, בעל מספר זיהוי SSSR-45021 נבנה בשנת 1962 ואמור היה לטוס לנמל התעופה הבינלאומי ונוקובו שליד מוסקבה (VKO) תחת פיקודו של קפטן ויקטור מוסטובוי, בן 27. לאחר ההמראה, נראה כי קיפול כן הנסע לגוף המטוס נכשל.
בקרת הטיסה הפנתה את המטוס לנמל התעופה הבינלאומי פולקובו בלנינגראד (LED) בגלל ערפל בגובה נמוך בטאלין.

בשעה 10:00 המטוס החל לחוג סביב לנינגראד בגובה 1650 רגל, במטרה לבזבז דלק, על מנת להפחית את משקל המטוס ולהנמיך את הסיכוי לפריצת שרפה במקרה של נחיתת חירום. צוותי הקרקע בשדה התעופה פולקובו הכינו מסלול עפר לצורך נחיתת חירום. כל סבב של המטוס סביב שדה התעופה ארך כ-15 דקות. בזמן זה, צוות המטוס ניסה לקבע את כן הנסע במצב נעול, על ידי דחיפתו בעזרת מקל שנלקח מארון המעילים.

הסיבוב השמיני והאחרון סביב שדה התעופה החל בשעה 12:10, ואז, 13 מייל משדה התעופה, מנוע מספר 1 כבה עקב מחסור בדלק. המנוע
השני כבה זמן קצר לאחר מכן, כאשר המטוס מעל העיר, נע מזרחה מעל קתדרלת איסק הקדוש ובניין האדמירליות. כאשר כבו שני המנועים, צוות המטוס הבין שהדרך היחידה לשרוד תהיה להנחית את המטוס על פני הנהר נייבה, נהר שרוחבו 300 מטר.

עדי ראייה ראו את המטוס מנמיך במעלה הזרם. המטוס דאה כ-30 מטר מעל מבנה הפלדה הגבוה של גשר בולשאוחטינסקי (רוסית: Большеохтинский мост), ואז עבר ממש מעל גשר אלכסנדר נייבסקי (ברוסית: Мост Алекса́ндра Не́вского), שהיה אז בבנייה, מחמיץ אותו במעט. הטייס הצליח להנחית את המטוס על פני הנהר, קרוב לגוררת מונעת בקיטור, אשר נבנתה בשנת 1898.

המטוס החל להתמלא במים. רב החובל של הגוררת שבר את השמשה הקדמית של המטוס, קשר כבל להגה של תא הטייס, והחל לגרור את המטוס לשפת הנהר. בזמן הגרירה, כל הנוסעים נשארו בתא הנוסעים. הנוסעים וצוות הטיסה התפנו מאוחר יותר דרך צוהר גישה בגג המטוס.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:1963 בברית המועצות
קטגוריה:אירופלוט: תקריות ואסונות תעופה
קטגוריה:ברית המועצות: תעופה
קטגוריה:נחיתת כלי טיס על פני מים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: היסטוריה
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ב-1963
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה ברוסיה
קטגוריה:תקריות ואסונות תעופה סמוך לנחיתה
מצר דה לונג

מצר דה לונג (באנגלית: De Long Strait; ברוסית: Пролив Лонга) הוא מצר ים בצפון-מזרח רוסיה בין האי וראנגל ליבשת סיביר (במחוז האוטונומי צ'וקוטקה). המצר מקשר בין הים הצ'וקצ'י שממזרח לו לים סיביר המזרחי שמערבה ממנו.

רוחבו של המצר בנקודה הצרה ביותר הוא 141 ק"מ (בין כף בילינגס ביבשת לבין כף בלוסום באי וראנגל). עומקו נע בין 36 מ' ל-50 מ'. אורכו – 128 ק"מ.

המצר שמכוסה קרח מרבית ימות השנה קרוי על שמו של קפטן יו אס אס ג'נט ומגלה ארצות אמריקני ג'ורג' וושינגטון דה-לונג (George Washington DeLong) (1844–1881).

== קישורים חיצוניים ==
*[http://gorshkov-sergey.livejournal.com/19284.html צילומי מצר דה לונג ואי וראנגל (הצלם סרגיי גורשקוב)], באתר לייב ג'ורנל 

==הערות שוליים==

דה לונג
דה לונג
קטגוריה:ים צ'וקצ'י
קטגוריה:צ'וקוטקה: גאוגרפיה
מגילת אנתוני

האיור הראשון במגילה הראשונה של "מגילת אנתוני", המתאר את "[[אנרי גראס א-דייה, האונייה הגדולה ביותר בצי המלחמתי האנגלי בתקופת מלכותו של הנרי השמיני]]
מגילת אנתוני (באנגלית: Anthony Roll) היא אינוונטר (רשימת מצאי) של אוניות הצי האנגלי הטיודורי משנות ה-40 של המאה ה-16. היא נקראת על שם האיש שיצר אותה, פקיד-המלכות אנתוני אנתוני. האינוונטר כלל במקור שלוש יריעות קלף, ועליהן ציורים של 58 כלי שיט מלחמתיים שבצדם מידע על גודלם, צוותם, חימושם וציודם הבסיסי. המגילות הוענקו להנרי השמיני ב-1546 והוחזקו בספרייה המלכותית. ב-1680 מסר צ'ארלס השני שתיים מן המגילות לסמיואל פיפס, שהורה לחתוך ולכרוך אותן כספר, הנמצא כיום בספריית פיפס במגדלן קולג', קיימברידג'. המגילה השלישית נשארה באוסף המלכותי עד שניתנה על ידי ויליאם הרביעי לבתו, מרי פוקס, אשר מכרה אותה ב-1858 למוזיאון הבריטי; כיום היא נמצאת בספרייה הבריטית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אוניות מלחמה אנגליות
קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי
קטגוריה:הנרי השמיני
אנתוני
טביעת המעבורת MV Sewol

טביעת המעבורת MV Sewol היה אירוע בו מעבורת נוסעים קוריאנית התהפכה וטבעה ב-16 באפריל 2014 בעת שנשאה על סיפונה מעל ל-475 נוסעים ואנשי צוות, רובם תלמידי תיכון קוריאנים מבית הספר התיכון דאנוון שבאסנאן (פרבר של סיאול) אשר היו בדרכם לטיול שנתי באי הגעשי צ'ג'ו. בתאונה נספו 304 מנוסעי המעבורת.

==טביעת האונייה==
ביום שלישי, 16 באפריל 2014, הפליגה המעבורת MS Sewol מעיר הנמל אינצ'ון שבחלקה הצפון מערבי של קוריאה הדרומית לכיוון האי הגעשי צ'ג'ו הנמצא דרומית לחצי האי הקוריאני. על סיפון המעבורת היו 475 אנשים, מתוכם 30 אנשי צוות, 325 תלמידי תיכון בגילאים 16-17, ו-15 היו מוריהם. 

ב-8:58 (זמן מקומי), שלוש שעות לפני שהמעבורת הייתה אמורה להגיע ליעד, שלחה המעבורת אות מצוקה ראשון לאחר שהמעבורת נטתה על צידה. באותה העת המעבורת הייתה במרחק של 2.7 קילומטרים מחופי האי גוואנמאדו.

נוסעים רבים חולצו מהמעבורת על ידי סירות דייגים וספינות מסחריות נוספות שהגיעו ראשונות למעבורת. כ-30 דקות לאחר מכן הגיעו למקום ספינות של משמר החופים הקוריאני וחיל הים הקוריאני. 

בתאונה נספו 304 מהאנשים שהיו על סיפון המעבורת. עשרות מהם היו נעדרים בימים שלאחר האסון.

== לאחר האסון ==
ב-17 באפריל הוצא צו מעצר לקפטן המעבורת ולשני אנשי צוות נוספים אשר נמלטו ראשונים מהמעבורת. בהמשך נעצרו כל יתר אנשי הצוות. ב-15 במאי אף הוגשו נגד הקפטן וארבעה אנשי צוות נוספים של הספינה כתבי אישום בגין הריגה, נגד יתר אנשי הצוות הוגשו כתבי אישום בגין רשלנות בערעור לבית המשפט העליון הורשע הקפטן ברצח ונדון למאסר עולם. 14 אנשי צוות נוספים נדונו למאסר של 18 חודשים עד 12 שנים.

ב-17 באפריל סגן מנהל בית הספר התיכון, קאנג מין-קיו, אשר היה אחד הניצולים, התאבד בתלייה.

ב-27 באפריל הודיע ראש ממשלת קוריאה הדרומית, צ'ונג הונג-וון, על התפטרותו בעקבות המחדלים הממשלתיים בטיפול באסון.

ב-6 במאי פורסם כי צוללן אזרחי מת במהלך החיפושים אחר גופות נעדרי המעבורת.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טביעת אוניות באוקיינוס השקט
קטגוריה:קוריאה הדרומית: תחבורה
קטגוריה:אסונות ב-2014
קטגוריה:אסונות מעבורת
חרגאולי

חַרַגַאוּלי (בגאורגית: ხარაგაული) היא עיירה במחוז אימרתי שבמערב גאורגיה; העיירה היא מרכזהּ המנהלתי של נפת חרגאולי שבדרום-מזרח המחוז.

חרגאולי בנויה על שתי גדותיו של הנהר צ'חרימלה - בעמק צר ועמוק שבקצה מורדותיו הצפוניים של הקווקז הקטן, בגובה 280–400 מ' מעל פני הים.

חרגאולי מרוחקת ב-59 קילומטרים מהעיר כותאיסי שמצפון-מערבהּ; העיירה ממוקמת במסלול קו הרכבת טביליסי-פותי ויש בה תחנת רכבת (160 קילומטרים ממערב לטביליסי). בזמן המפקד שנערך בשנת 2014, אוכלוסיית חרגאולי מנתה 1,965 נפש.

האקלים בחרגאולי סובטרופי לח, אולם הקיץ בה חם ויבש יחסית בגלל ריחוקה מהים; החורף בעיירה קר, אך לא באופן קיצוני. הטמפרטורה הממוצעת של החודש הקר ביותר, ינואר, היא 3,2 מעלות; הטמפרטורה הממוצעת של החודש החם ביותר, יולי, היא 22,6 מעלות. הממוצע השנתי של המשקעים בחרגאולי הוא 1,360 מילימטרים.

בחרגאולי פועלים בית-ספר ציבורי, שני גני ילדים, בית-חולים, מרפאה, פארק לתרבות ונופש, מוזיאון היסטורי, ארכיון, ספריה, מרכז תרבות, בית-ספר למוזיקה, בית קולנוע ותחנת משטרה.

בחרגאולי פועל מועדון הכדורגל "צ'חֵרימֵלַה", שנוסד בשנת 1982. מעונת 2011-2010, קבוצת הכדורגל "צ'חרימלה" חרגאולי משחקת בליגה הראשונה של גאורגיה (הליגה השנייה בחשיבותה, אחרי ליגת העל); האצטדיון של הקבוצה הוא בעל יציע אחד, שיכול להכיל 400 צופים.

==היסטוריה==
חרגאולי צמחה במאה ה-19 ליד תחנת הרכבת שהוקמה במסלול קו הרכבת טביליסי-פותי; שם התחנה והכפר שהתפתח סביבה היה תחילה בֵּלַגוֹרי, אך מאוחר יותר שוּנה לחרגאולי. הכפר חרגאולי היה מרכזהּ המנהלתי של מועצה אזורית, שאיגדה ארבעה כפרים מלבדו.

בשנת 1944 חרגאולי הוכרזה לעיירה; בשנת 1976 היא מנתה 3,200 נפש.

בתקופת השלטון הסובייטי בחרגאולי פעלו מפעל לייצור גבינות וחמאה ושני מפעלי יין (יין ענבים ויין מפירות יער).

בשנים 1989-1949 נקראה חרגאולי אוֹרג'וֹניקידזֵה (על שם המהפכן והפוליטיקאי הגאורגי סרגו אורג'וניקידזה, אשר נולד בכפר ר'ורשה שבנפת חרגאולי).

ארבעה קילומטרים מדרום-מערב לחרגאולי, ליד הכפר פרצחנלי, נמצאת כנסייה משיא ימי הביניים - כנסיית קַחוֹרי של גיורגי הקדוש; על קירות הכנסייה השתמרו ציורים מאותה תקופה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:אימרתי
דבון (מחוז)

דבון (באנגלית: Devon; ידוע גם כדבונשייר) הוא מחוז בדרום-מערב אנגליה, התחום בתעלת בריסטול בצפון ובתעלת למאנש בדרום. מסביב למחוז מצויים המחוזות קורנוול, סאמרסט ודורסט. בירת המחוז היא העיר אקסטר, וערים גדולות נוספות במחוז הן פלימות' וטורביי. אוכלוסיית המחוז מונה כ-1.1 מיליון תושבים.

שם המחוז הוא מן הממלכה הקלטית דומוניה, שהייתה ממוקמת באזור בעידן האבן והתקופה הרומאית. בעקבות הכיבוש האנגלו-סקסי של בריטניה, הפכה דומוניה לחלק מממלכת וסקס במהלך המאות ה-8 וה-9. כחלק מממלכת אנגליה, הפכה דבון למחוז.

למחוז רצועות חוף גם מדרום וגם מצפון. שתי רצועות החוף כוללות הרים וחופים חוליים, ועל כן, מפרציה הרבים של דבון מכילים ערי נופש רבות, כפרי דייג ונמלים. פנים המחוז הוא כפרי ופחות מיושב יחסית לשאר מחוזות אנגליה. כלכלת המחוז מבוססת רבות על תיירות.

מועצת המחוז מורכבת מכ-62 נציגים. המפלגה השמרנית היא הגדולה ביותר, עם כ-38 נציגים. לאחר מכן ישנן המפלגה הליברל-דמוקרטית (תשעה נציגים), מפלגת הלייבור (שבעה נציגים), מפלגת יוקיפ (ארבעה נציגים) וכארבעה עצמאיים. בבחירות הכלליות 2015 ניצחה המפלגה השמרנית ב-11 מתוך 12 מחוזות הבחירה בדבון.

==קישורים חיצוניים==

*
* 

*
קטגוריה:אנגליה: מחוזות
קטגוריה:דרום-מערב אנגליה
מיתולוגיה גרמאנית

תור הוא אחת מהדמויות החשובות במיתולוגיה הגרמאנית, ומופיע תחת שמות שונים בתקופות ובמקומות שונים]]
מיתולוגיה גרמאנית הוא מושג כולל לכל המיתוסים המקושרים לפגניזם הגרמאני, הכולל בתוכו את המיתולוגיה הנורדית, המיתולוגיה האנגלו-סקסית, וגרסאות אחרות של המיתולוגיה של השבטים הגרמאניים. בסופו של דבר, המיתולוגיה הגרמאנית נבעה מהמיתולוגיה ההודו-אירופית, הידועה גם בכינויה מגרמנית "מיתולוגיה הודו-גרמאנית".

הגרמאנים היו פוליתאיסטים והאמינו במספר רב של אלים, שמשכנם נקבע על–ידיהם במקומות מקודשים כמו חורשות מקודשות, מעיינות, אבנים ועצים. מקדשים פרימיטיביים שבהם פסילי עץ או מתכת התקיימו גם כן, בעיקר בתקופות מאוחרות יותר.

==מקורות==
המקורות המוקדמים ביותר על מיתולוגיה גרמאנית מגיעים ממקורות רומיים, אך העניין של הרומים בה ובדת היה מוגבל לכמה הן היו רלוונטית לנרטיב שלהם. המקורות הללו כוללים את "מלחמת גאליה" של יוליוס קיסר, שבו הוא השווה מעט בין המיתולוגיה של הגרמאנים לבין זו של הקלטים. לעומת זאת, בעבודתו "גרמניה", טקיטוס תיאר רבות מנהגים דתיים של הגרמאנים, ולעיתים גם תיאר אלים. כאשר האימפריה הרומית שקעה, נכתב פחות על הגרמאניים. מקורות מתחילת ימי הביניים הכתובים בשפה הלטינית כוללים את "גטיקה" של יורדנס, שכולל בין היתר תיעוד של האלים שהגותים סגדו להם, את "מקור שבט הלומברדים" של פאולוס הדיאקון, המתאר את מיתוס מקור הלומברדים, עם גרמאני ששלט בשטחים באיטליה המודרנית, את "תולדות הכנסייה של השפה האנגלית" של בדה ונרביליס, שהתעניין בהמרה של האנגלים ובמנהגים הקודמים שלהם, ואת "מעשי הבישופים של כנסיית המבורג" של אדם מברמן, שהרחיב מאוד על השוודים של זמנו, שהיו פגאניים.<ref name=":0"></ref>

המקורות החשובים ביותר על המיתולוגיה הגרמאנית הם המקורות הכתובים בנורדית עתיקה, בייחוד האדה הפואטית והאדה הפרוזאית, שנכתבו באיסלנד אחרי שכל העמים הגרמאניים הומרו לנצרות. האדה הפואטית היא לקט מהמאה ה-13 של קטעי שירה מוקדמים יותר שנכתבו כאשר איסלנד עוד לא התנצרה, והאדה הפרוזאית נכתבה במאה ה-13 על ידי ההיסטוריון האיסלנדי סנורי סטורלוסון. הסאגות האיסלנדיות המאוחרות יותר גם כן שופכות מעט אור על המיתולוגיה הנורדית. ישנם גם מקורות מועטים על מיתולוגיה גרמאנית הכתובים בשפת הדיבור המקומית מעבר למקורות הנורדים. מקורות אלה כוללים את לחשי מרזבורג הכתוב בגרמנית עתיקה ואת שירת הניבלונגים הכתובה בגרמנית תיכונה, וכן מספר קטעים ספרותיים אנגלו-סקסוניים, החשוב מביניהם ביאוולף.<ref name=":0" />

חוקרים גם משתמשים בכתובות באבני רונות, ממצאים ארכאולוגיים שונים, ושמות מקומות כמקורות על מיתולוגיה גרמאנית.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פגאניזם גרמאני
דייוויד קרקוב

דייוויד קרקוב (אנגלית: נולד ב-1968) הוא צייר, אנימטור ופסל אמריקני הידוע במיוחד בזכות פסלי הלוני טונס הממוסגרים שיצר, ופסלי הקיר המתכתיים שלו.

==חייו ויצירתו==
דייוויד קרקוב נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. בגיל 12, לאחר שזכה במקום הראשון בתחרות יצירה, הפך קרקוב לאחד האמנים הצעירים ביותר להציג את עבודותיו במוזיאון בוסטון לאמנות. ב-1990, לאחר קבלת תואר מבית הספר לעיצוב של רוד איילנד, עבר קרקוב ללוס אנג'לס על מנת לפתח קריירה כאנימטור. לאחר כמה שנות עבודה עבור אולפני דיסני, קיבל פנייה מאולפני וורנר ברד'רס בבקשה שייצור מהדורה מוגבלת של לוחות ודמויות שחמט תחת הכותרת "לוני-טריילס" עבור הגלריות של אולפני וורנר. כל 50 הסטים, שיצירתם ארכה למעלה משבעה חודשים, נמכרו בתוך יומיים. בעקבות הצלחתו הראשונית, קרקוב המשיך לעבוד עם אולפני וורנר, עד שבשנת 1998 רכש את הזכויות על כל דמויות הלוני-טונס, והפך לפסל המורשה הבלעדי שלהם. כמו כן הוא בעל זכויות בלעדיות ביצירת פסלים המבוססים על דמויות של האנה-ברברה, בטי בופ, ודמויות מתוך חתונת הרפאים של טים ברטון.

בשנת 2011 נתבקש קרקוב על ידי חברת קוקה-קולה ליצור פסל פרפרים מתכתי, בגודל מטר וחצי, לרגל יום-ההולדת ה-125 של החברה, כחלק מקמפיין "Open Happiness" שלה.

בשנים האחרונות קרקוב צובר פופולריות גוברת בקרב האליטה ההוליוודית, ויצירותיו נמצאות, בין השאר, באוספים הפרטיים של סטיבן ספילברג, וופי גולדברג ומאט דיימון.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:פסלים אמריקאים
קטגוריה:אנימטורים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
אזור הנופש הלאומי קניון גלן

אזור הנופש הלאומי קניון גלן (באנגלית: Glen Canyon National Recreation Area) הוא אזור נופש לאומי, יחידת נופש ושימור טבע של שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית המקיף את אגם פאוול וקניון קטרקט במדינות יוטה ואריזונה על שטח של 5,076 קילומטרים רבועים שרובו מדברי.

== גאוגרפיה ==
האזור גובל בפארק הלאומי קפיטול ריף ובפארק הלאומי קניונלנדס מצפון, במונומנט הלאומי גרנד סטיירקייס-אסקלנטה במערב, במונומנט הלאומי צוקי השני (Vermilion Cliffs National Monument) ובקצה הצפון מזרחי של הפארק הלאומי גרנד קניון בדרום מערב, בשמורת הנאוואחו בדרום מזרח. היישובים הקרובים ביותר לאזור הנופש הם פייג' באריזונה ובולפרוג (Bullfrog) ביוטה.

אזור הנופש משתרע בתחומי המחוזות סן חואן (San Juan County), קיין (Kane County), גרפילד (Garfield County) וויין (Wayne County) ביוטה, ומחוז קוקונינו באריזונה.

אגם פאוול שסביבו הוקם אזור הנופש נוצר כאשר הושלם סכר קניון גלן בשנת 1966 והוא הציף את קניון גלן וחלק מקניון קטרקט.

אזור הנופש הלאומי קניון גלן הוקם ב-1972 "לשימוש הציבור ולהנאתו ועל מנת לשמר את המאפיינים הנופיים, ההיסטוריים והמדעיים של האזור".

המטרה המוצהרת של אזור הנופש הלאומי קניון גלן הייתה לנופש כמו גם לשימור (בעוד שבפארק לאומי הדגש העיקרי הוא על שימור הטבע). בהתחשב במטרה זו פותח האזור כך שתהיה גישה לאגם פאוול באמצעות חמש מרינות, ארבעה אתרי קמפינג, שני שדות תעופה, וזיכיונות להשכרת בתי סירה.

לקצה הדרום מערבי של אזור הנופש הלאומי קניון גלן באריזונה אפשר להגיע באמצעות כביש 89 וכביש מדינתי 98 של אריזונה. כביש מדינתי 95 וכביש מדינתי 276 של יוטה מובילים לקצה הצפון מזרחי של אזור הנופש ביוטה.

==נופש==
*דיג - לאגם פאוול יש חופים באורך של כ-3,200 קילומטרים שלאורכם ניתן לדוג דגים דוגמת בס גדול-לוע, בס קטן-לוע ובס מנומר.
*גולף – מסלול גולף מלא שוכן על רמה המשקיפה על סכר קניון גלן, אגם פאוול ו"צוקי השני" (Vermillion Cliffs).
*ספורט מים – כמה מרינות משכירות בתי סירה, סירות מנוע, אופנועי ים, קאייקים, ציוד דיג וציוד נלווה למבקרים.
*סיורים – המונומנט הלאומי ריינבו ברידג' שבו נמצאת הקשת הטבעית הגבוהה ביותר בארצות הברית הוא חלק מאזור הנופש הלאומי קניון גלן, וניתן להגיע לקרבתו בקלות יחסית באמצעות שיט מאחת המרינות שבאגם פאוול.

ה[[סטרטיגרפיה של רמת קולורדו מדרום מזרח יוטה מהפרם ועד היורה חושפת את מרבית תצורות הסלע הידועות משמורות הטבע דוגמת הפארק הלאומי קפיטול ריף והפארק הלאומי קניונלנדס. מלמעלה למטה: הכיפות השחמחמות המעוגלות של אבן חול נאוואחו, השכבה האדומה של תצורת קיינטה (Kayenta Formation), אבן חול וינגייט (Wingate Sandstone) האדומה יוצרת הצוקים, תצורת צ'ינלה הסגולה יוצרת המדרון, תצורת מואנקופי (Moenkopi Formation) השכבתית שגונה אדום בהיר, ותצורת קטלר (Cutler Formation) - אבן חול לבנה שכבתית. הצילום בוצע באזור הנופש הלאומי קניון גלן]]

==גאולוגיה==
בגאולוגיה של האזור שולטת חבורת קניון גלן (Glen Canyon Group) הבנויי מהתצורות (למעלה כלפי מטה): אבן חול נאוואחו, תצורת קיינטה (Kayenta Formation) ואבן חול וינגייט. החתך הסטרטיגרפי הכולל מכיל סלעים המתוארכים החל מתת-התור קרבון פנסילבני ועד תור הקרטיקון.

==קישורים חיצוניים==

* 
[[המונומנט הלאומי ריינבו ברידג' והקניון סביבו כפי שהם נצפים מכיוון הר נאוואחו]]
* [http://www.nps.gov/glca/index.htm האתר הרשמי של הפארק]
* [http://www.lakepowell.com אתר זכיין רשמי של שירות הפארקים]
* [http://www.glencanyonassociation.org האגודה לתולדות הטבע של קניון גלן] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אריזונה: גאוגרפיה
קטגוריה:יוטה: גאוגרפיה
אמסטרדם (נובלה)

"אמסטרדם" הוא נובלה מאת הסופר הבריטי איאן מקיואן שיצאה לאור בשנת 1998. הספר תורגם לעברית בידי טל ניצן-קרן ויצא לאור בהוצאת עם עובד, בסדרת "ספריה לעם". הספר זיכה את מחברו בפרס בוקר.

==תמצית העלילה==
מולי ליין נפטרה בטרם עת ממחלה שפגעה בגופה ובמוחה. בלווייתה נפגשים בעלה ג'ורג', שהוא מו"ל עשיר, ושלושה ממאהביה בעבר: ג'וליאן גרמוני, שר החוץ של בריטניה החותר לראשות הממשלה, ורנון הולידיי, עורך העיתון "השופט" וקלייב לינלי, מלחין מצליח. המשך העלילה מתמקד בהולידיי ולינלי, אך גם לשני האחרים יש חלק בה.

בעקבות החששות שמעורר בהם מותה הפתאומי של מולי ליין, מגיעים הולידיי ולינלי להסכם המתת חסד הדדי, במקרה שמישהו מהם יגיע למצבה.

לינלי עסוק בהשלמתה של "סימפוניית המילניום" שאותה הוזמן לכתוב לקראת התחלפות המילניום. מרבית הסימפוניה כבר כתובה, וחסר רק קטע הסיום. לקבלת השראה הוא נוסע לאזור האגמים שבצפון-מערב אנגליה.

הולידיי נאבק על שיפור התפוצה של עיתונו, וג'ורג' מגלגל לידיו הזדמנות פז לכך: תצלומים של גרמוני בבגדי אישה, שאותם צילמה מולי ליין. לינלי מותח ביקורת על כוונתו של הולידיי לפרסם תצלומים אלה, הפוגעים בפרטיותו של גרמוני, והדבר גורם לקרע ביניהם.

באזור האגמים ניצב גם לינלי בפני דילמה מוסרית: בעודו מטייל ומהרהר במנגינה שיכתוב, ראה מרחוק אישה שגבר מאיים עליה. הוא התלבט האם להתקרב כדי להגן עליה, אך החליט להימנע מכך כדי שלא לפגוע בריכוז הנחוץ לו לכתיבת המנגינה.

כאשר מתקרב מועד פרסום התצלומים, מוציא גרמוני את העוקץ מהפרסום, כאשר אשתו מכנסת מסיבת עיתונאים שבה היא מספרת על קיום הצילומים.

האיבה בין הולידיי ללינלי גוברת, ומובילה את שניהם לאמסטרדם, שם נערכת חזרת התזמורת על הסימפוניה של לינלי, ושם מגיע הסיפור לשיאו הדרמטי.

==דבר המבקרים==
הספר זכה לשבחי המבקרים, בין השאר בעיתונים הניו יורק טיימס וגארדיאן, וזיכה את מחברו בפרס בוקר לשנת 1998. בטקס הענקת הפרס תיאר דגלאס הרד, לשעבר שר החוץ של בריטניה, את הספר: "בחינה צינית וחכמה של המוסר והתרבות של זמננו".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* William H. Pritchard, [http://www.nytimes.com/books/98/12/27/reviews/981227.27pritcht.html Publish and Perish], הניו יורק טיימס, December 27, 1998
*Michiko Kakutani, [http://www.nytimes.com/books/98/11/29/daily/amsterdam-book-review.html 'Amsterdam': Dark Tour De Force], הניו יורק טיימס, December 1, 1998
*Nicholas Lezard, [http://www.theguardian.com/books/1999/apr/24/fiction.ianmcewan Morality bites], The Guardian, April 24, 1999
</div>

== הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי 1998
קטגוריה:ספרי איאן מקיואן
קטגוריה:נובלות
קטגוריה:ספרי ספריה לעם
קטגוריה:ספרים שזכו בפרס בוקר
אסקלנטה (נהר)

הנהר אסקלנטה (באנגלית: Escalante River) הוא יובל קטן של נהר הקולורדו שבמערב ארצות הברית.
== גאוגרפיה ==
מוצא הנהר במפגש הערוצים בירץ' (Birch) ונורת (North) סמוך ליישוב הקטן אסקלנטה (Escalante) בדרום מרכז יוטה, ומשם הוא זורם לדרום מזרח לאורך 145 ק"מ לפני שהוא נשפך לאגם פאוול. אגן הניקוז של הנהר כולל את המדרונות המיוערים הגבוהים של רמת אקווריוס (Aquarius Plateau), המדרון המזרחי של רמת קייפרוביץ (Kaiparowits Plateau) ורמת המדבר צפונית לאגם פאוול. זהו הנהר האחרון מגודל זה שנתגלה בשטחן של 48 המדינות הרציפות של ארצות הברית. ספיקתו הממוצעת היא 4 מ"ק לשנייה.

הנהר מופה וכונה בשם לראשונה על ידי אלמון תומפסון (Almon Thompson), חבר במשלחת נהר הקולורדו של 1872 אותה הוביל ג'ון וסלי פאוול. הנהר קרוי על שמו של המיסיונר הפרנציסקני הספרדי סילבסטרה ולס דה אסקלנטה (Silvestre Vélez de Escalante). ב-1776 יצאה משלחת בראשות אסקלנטה והאב הפרנציסקני הספרדי פרנסיסקו אטנסיו דומינגס (Atanasio Domínguez) מסנטה פה שבניו מקסיקו במטרה להגיע למונטריי בקליפורניה. המשלחת, המכונה משלחת דומינגס-אסקלנטה, לא הגיעה בסופו של דבר למטרתה, אבל במהלך מסע עברו חברי המשלחת ליד הגרנד קניון והיו לאירופאים הראשונים שהגיעו ליוטה.

מרבית נתיבו של הנהר עוברת בנקיקים מפותלים של אבן חול. הנהר והקניונים המבותרים הנשפכים אליו יוצרים חלק חשוב במונומנט הלאומי גרנד סטיירקייס-אסקלנטה. האזור המרהיב הוא יעד פופולרי לסיורים רגליים וטרקים.

במרבית השנה נהר האסקלנטה הוא נחל קטן, שקל לחצות אותו ברגל או לבוסס דרכו. אבל במהלך השיטפונות של האביב והמונסונים של הקיץ הנהר יכול להפוך לזרם בוצי שוצף שספיקתו גדולה פי עשרה עד מאה. בשנים מסוימות אפשר לשוט בנהר תוך שימוש בקיאקים או בסירות קאנו (רפסודות גדולות מדי בהתחשב ברוחב הערוץ), אבל לכך נדרש הן תזמון טוב – עומק מים גדול או קטן מדי עלולים להפוך את השיט לבלתי אפשרי, ולעצור אותו באמצע הדרך - והן הנכונות לשאת את הסירות במורד תלול בסוף המסע.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20121025222956/http://www.blm.gov/ut/st/en/fo/grand_staircase-escalante/Recreation/hiking___backpacking/escalante_river.html Escalante River (Town to Bridge)]
* [http://www.onlineutah.com/escalante_river.shtml History of the Escalante River in Utah]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יוטה: נהרות
קטגוריה:יובלי הקולורדו
קטגוריה:רמת קולורדו
כל הטוב שבעולם

כל הטוב שבעולם הוא אלבום האולפן ה-36 והאחרון של הזמר אריק איינשטיין, שיצא בשנת 2007 בשיתוף עם המוזיקאי גיא בוקאטי.

== הפקה ==
בוקאטי, ששיתוף הפעולה שלו עם איינשטיין החל ב-2005 וזכה לעיתים לביקורות שליליות, הלחין את כל שירי האלבום ועיבד את כולם יחד עם עדי גולדשטיין. בוקאטי אף כתב את מילות כל השירים מלבד "רגע לפני" (שנכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט) ו"רוקד את הטנגו לבד" (שנכתב על ידי איינשטיין ובוקאטי במשותף).

כבר בסוף שנת 2006 יצאו לרדיו סינגלים מתוך האלבום, בהם "רגע לפני", "שוב אותו העצב", "איפה שלא תהיי" ו"פה אצלנו". האלבום, שיצא לחנויות בספטמבר 2007 (ראש השנה תשס"ח), זכה לביקורות מעורבות, ושיריו לא זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו.

==הרצועות באלבום==
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי גיא בוקאטי, ועובדו על ידי גיא בוקאטי ועדי גולדשטיין,
למעט "רגע לפני", מילים: יענקל'ה רוטבליט ו"רוקד את הטנגו לבד" מילים: אריק איינשטיין וגיא בוקאטי.

==קרדיטים==
* אריק איינשטיין: שירה
* גיא בוקאטי: גיטרות, קולות, הקלטות ומיקסים
* עדי גולדשטיין: פסנתר, קלידים, קולות
* שמוליק דניאל: תופים
* אבישי כהן: קונטרבס ("רוקד את הטנגו לבד")
* משה לוי: פסנתר ("פה אצלנו"), אקורדיון ("כל הטוב שבעולם", "פשוט אומר לך"), קולות ("כל הטוב שבעולם")
* יועד ניר: כלי קשת
* יניב פופיק: גיטרה בס
* אלון בלשן: קולות ("תן חיוך")

==קישורים חיצוניים==

* יוסי חרסונסקי, [https://web.archive.org/web/20140420003025/http://www.yosmusic.com/article.asp?id=3035&xyz=100 אריק איינשטיין גיא בוקאטי, כל הטוב שבעולם (אן.אם.סי, ספטמבר 2007)] באתר חרסונסקי מיוסיק, 12 בספטמבר 2007
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי אריק איינשטיין
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
קטגוריה:אלבומים בעברית
תון (כדורגל)

תון (מגרמנית: FC Thun) הוא מועדון כדורגל שווייצרי מהעיר תון אשר משחק נכון לעונת 2020/2021 בליגה השווייצרית השנייה. הקבוצה משחקת בארנה תון, אצטדיון הקבוצה עם קיבולת של עד 10,000 צופים. מדי הקבוצה הם בצבעי אדום ולבן.

==היסטוריה==
פ.צ. תון נוסדה בתאריך 1 במאי 1898.

הקבוצה שיחקה בליגה השנייה בשווייץ בשנים 1946-50, 1953-54, 1955-70 ו-1997-2002. משנת 2002 עד 2008 שיחקה הקבוצה בליגת העל השווייצרית ואז ירדה שוב לליגה השנייה.

בעונת 2005/06 הצליחה הקבוצה לעלות לליגת האלופות והוגרלה עם הקבוצות ארסנל, אייאקס וספרטה פראג. תון החלה את קמפיין ליגת האלופות הראשון שלה אי פעם ב-14 בספטמבר 2005 במשחק חוץ נגד ארסנל, כאשר ארסנל הובילו בשער על תון, השווייצרי נלסון פריירה השווה את התוצאה ל-1:1, המשחק הסתיים בהפסד 2:1 של תון לאחר שער ניצחון בשניות הסיום של ההולנדי הידוע דניס ברגקאמפ. ב-27 בספטמבר תון אירחה את האלופה הצ'כית ספרטה פראג ב"משחק ביתי" באצטדיון סטאד דה סוויס ונקדורף של הקבוצה השווייצרית יאנג בויז ברן, בה נערכו כל משחקיה הבינלאומיים. הקבוצה ניצחה 1-0 את ספרטה פראג לאחר שער ניצחון של הודזיץ' הסלובני בדקה ה-80. תון סיימה את שלב הבתים במקום השלישי עקב הפסד 1-0 לארסנל במשחק בית והודחה מהמפעל. אולם, משחקה האחרון בקמפיין הסתיים בתוצאה 0-0 נגד ספרטה פראג, מה שעזר לה לעבור אל שלב 32 הגדולות של גביע אופ"א. הקבוצה הוגרלה נגד המבורג הגרמנית, שלושה ימים לפני המפגש בין הקבוצות פוטר מאמן תון ומונה מאמן חדש. למרות הכל, במשחק הבית תון הצליחה להפתיע את המבורג וניצחה 1-0. אולם, במשחק החוץ בפולקספארקשטדיון שבגרמניה המבורג הייתה חזקה יותר וניצחה 2-0 (2-1 בסיכום).

המועדון עלה חזרה מהליגה השנייה לליגת העל בעונת 2009/10.

בעונת 2019/2020 הקבוצה סיימה במקום התשעי בליגה הראשונה וירדה חזרה לליגה השנייה.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
תון
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1898
מכ"ם חודר קרקע

מערכת GPR בפעולה
תוצר ויזואלי של סריקת תת-קרקעית ב[[בית קברות עתיק באלבמה, ארצות הברית.]]
מכ"ם חודר קרקע (באנגלית: GPR, Ground-penetrating radar) הוא מערכת גאופיזיקלית המשתמשת למיפוי שכבות תת-קרקעיות באמצעות שידור לקרקע של קרינה אלקטרומגנטית בטווח מיקרוגל (UHF/VHF). המכ"ם קולט את החזרי הגלים מהשכבות התת-קרקעיות ויוצר תמונת קרקע דו-ממדית או תלת־ממדית.

יכולת המכ"ם חודר הקרקע תלויה במוליכות האלקטרומגנטית ובשדה האלקטרומגנטי של שכבת הקרקע וכן בהספק הקורן במערכת. ככל שהמוליכות האלקטרומגנטית של הקרקע גבוהה יותר, כך יכולת המיפוי קטנה, כיוון שהגלים מתפזרים מהר יותר בקרקע.

בקרקע בעלת מוליכות גבוהה עומק החדירה יהיה סנטימטרים ספורים בלבד, אך בתנאים מתאימים, יכולת החדירה של מכ"ם חודר קרקע היא עד עומק 15 מטר. המערכת יעילה בהרכבי קרקע שונים, ובהם סלע, אדמה, קרח, אריחים, ומאפשרת לזהות עצמים, חללים וסדקים מתחת לקרקע. 

האנטנה של המכ"ם יכולה להיות מחוברת לקרקע לקבלת החזר גל חזק יותר, אך ניתן גם להציב אותה מעל הקרקע.

==שימושים מוכרים==
* הגשושית הסינית יוטה מכילה מכ"ם חודר קרקע לצורך חקר הקרקע בירח.
* הגשושית האמריקנית MRO לחקר מאדים מכילה מכ"ם חודר קרקע רב-עוצמה המאפשר לבצע מיפוי קרקע לעומק של 1,000 מטר.
* ב-2009 טען גורם ביטחוני מצרי כי ארצות הברית משתמשת במכ"ם חודר קרקע בגבול עזה–מצרים לחשיפת מנהרות הברחה.
* מערכת mids (מתוצרת התעשייה האווירית) – רכב רובוטי לגילוי מוקשים המזהה על בסיס מכ"ם חודר קרקע.
*ביולי 2018, חוקרים טוענים כי בפרויקט משותף מטעם ארצות הברית ואיטליה נמצא מאגר מים נוזליים בכוכב מאדים סמוך לקוטב הדרומי של הכוכב בין היתר בעזרת מכ"ם חודר קרקע.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

חודר קרקע
קטגוריה:גאופיזיקה
קטגוריה:הנדסה צבאית
ארנה תון

ארנה תון (מגרמנית: Arena Thun) הוא אצטדיון בעיר תון שבשווייץ. האצטדיון מכיל 10,000 מקומות ישיבה ונפתח בשנת 2011. אצטדיון זה הוא בית למועדון הכדורגל תון מליגת העל השווייצרית ומחליף את האצטדיון הישן של הקבוצה.

==גלריה==
<gallery>
File:Arena.thun.outside.jpg|האצטדיון בערב
File:Arena.thun.night.jpg|פנים האצטדיון
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.fcthun.ch/de/ אתר מועדון הכדורגל תון]
* [http://www.stadiumguide.com/arenathun/ ארנה תון] באתר [https://web.archive.org/web/20090708044302/http://www.stadiumguide.com/index.htm Stadium Guide]
* [http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/europe/switzerland/thun_arena.shtml ארנה תון] באתר [http://www.worldstadiums.com/ World Stadiums] 

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בשווייץ
קטגוריה:ברן (קנטון)
קטגוריה:הרמה הברנית
קטגוריה:תון (כדורגל)
סלמוניים

Salvelinus fontinalis
סלמוניים (שם מדעי: Salmonidae) היא משפחה של דגי גרם החיים במים מתוקים וגם בים והיא המשפחה היחידה בסדרת הסלמונאים (Salmoniformes). בני משפחה זו כוללים מספר מינים של דגי מאכל חשובים. חלק מהסוגים ידועים בשמות העממיים סלמון וטרוטה, שאינם טקסונומיים וחלק ממיני הסלמונים והטרוטות שייכים יחדיו לאותו הסוג.

דגים אלה חיים בקבוצות גדולות והם ידועים במנהגם של חלקם להגר ממקווי מים מלוחים כמו הים לעבר נהרות ואגמים, בעודם מזנקים מעל מפלים. הצעירים הבוקעים עושים את הדרך חזרה לים, שם הם מתבגרים. לדגים אלה חוש ריח וטעם חדים ביותר, ואלה מאפשרים להם לזהות הן את מזונם והן את הנהרות בהם נולדו. הם מושכים אחריהם טורפים רבים וגם נידוגים כדגי מאכל נפוצים.

חלק מדגי הסלמון גדולים יחסית והגדול שבהם הוא המין סלמון סיבירי מנהרות סיביר שמגיע למשקל מרבי של 105 ק"ג.

==מיון==
*משפחה סלמוניים (Salmonidae)
**תת-משפחה Coregoninae
***סוג Coregonus - בו 78 מינים, ביניהם האומול.
***סוג Prosopium - בו 6 מינים.
***סוג Stenodus - בו 2 מינים, ביניהם סטנודוס לאוכיכטיס שנכחד בטבע.
**תת-משפחה Thymallinae
***סוג Thymallus - בו 13 מינים.
**תת-משפחה Salmoninae
***סוג Brachymystax - בו 3 מינים.
***סוג אאוסלמו (Eosalmo) - נכחד.
***סוג Hucho - בו 5 מינים.
***סוג אלתית פסיפית (Oncorhynchus) - בו 12 מינים.
***סוג סלמו (Salmo) - בו 43 מינים.
***סוג Salvelinus - בו 51 מינים.
***סוג ומין יחיד - Salvethymus svetovidovi.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ז'ורז' קיווייה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1816
חוק ההרכב המוגדר

חוק ההרכב המוגדר, הקרוי לעיתים חוק פרוסט הוא חוק מדעי בכימיה לפיו בתרכובת כימית מסוימת יישמר תמיד יחס קבוע בין מסת היסודות השונים. לדוגמה, חמצן מהווה כ-8/9 ממסת כל דגימה של מים טהורים, בעוד מימן מהווה את ה-1/9 הנותרת. יחד עם חוק היחסים המרובים (חוק דלטון), חוק ההרכב המוגדר מהווה את הבסיס לסטויכיומטריה, התחום העוסק בכמויות וריכוזי חומרים המשתתפים בתגובות כימיות.

==היסטוריה==
הכימאי הצרפתי ז'וזף פרוסט הציע לראשונה את החוק בעקבות ניסויים שערך בין השנים 1798 ו-1804, כפי שניסח ב-1806:

חוק ההרכב המוגדר עשוי להיראות מובן מאליו לכימאי המודרני, כיוון שהוא מהווה את הבסיס להגדרת התרכובת הכימית. בשלהי המאה ה-18, עם זאת, רעיון התרכובת הכימית לא פותח דיו, וחוק זה היווה חידוש של ממש. למעשה, כאשר הוצע לראשונה היה שנוי במחלוקת ורבים התנגדו לו, ביניהם עמיתו הצרפתי של פרוסט, קלוד לואי ברטולייה, שטען כי ניתן לשלב יסודות בכל יחס. קיומו של דיון זה מראה כי באותה עת ההבחנה בין תרכובת לתערובת לא הובנה לגמרי.

חוק ההרכב המוגדר השתלב היטב עם התורה האטומית שג'ון דלטון החל לקדם ב-1803, והסבירה כי החומר מורכב מאטומים בודדים, קיים סוג אטום אחד לכל יסוד, והתרכובות עשויות משילובים של סוגי אטומים שונים ביחסים מוגדרים. רעיון מוקדם אחר, הקשור לנושא, הוא השערת פרוט, של הכימאי האנגלי ויליאם פרוט, לפיה אטום המימן הוא היחידה האטומית הבסיסית. מהשערה זו נגזר כלל המספר השלם, לפיו המסות האטומיות הן מכפלות שלמות של מסת אטום המימן. כלל זה נדחה בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-19, לאחר מדידות מדויקות יותר של מסה אטומית, בפרט על ידי ינס יאקוב ברצליוס. בין השאר, מצא ברצליוס כי המסה האטומית של כלור היא פי 35.45 ממסת אטום המימן, עובדה הסותרת את כלל המספר השלם. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הוסברה סתירה זו בקיומם של איזוטופים; המסה האטומית של כל איזוטופ נפרד קרובה מאוד למספר שלם, בהתאם לכלל. בטבע, יסודות רבים, בהם כלור, מופיעים כתערובת של מספר איזוטופים (במשקלים 35 ו-37, עבור כלור), ולכן המסה הנמדדת היא למעשה ממוצע של האיזוטופים השונים.

==תרכובות לא-סטויכיומטריות==
אמנם חוק ההרכב המוגדר היה שימושי מאוד ביסוד הכימיה המודרנית, אך הוא אינו תקף לכל מקרה. קיימות תרכובות לא-סטויכיומטריות בהן הרכב היסודות משתנה מדגימה לדגימה. לדוגמה, בתחמוצת ברזל מסוג wüstite מצויים בין 0.83 ל-0.95 אטומי ברזל לכל אטום חמצן, ועל כן בין 23% ל-25% חמצן לפי מסה. הנוסחה האידיאלית לתרכובת זו היא FeO, אולם אתרים פנויים בגביש מפחיתים את היחס לפחות מ-1 ל-1. באופן כללי, המדידות שביצע פרוסט לא היו מדויקות דיין כדי לגלות סטיות מסוג זה.

כמו כן, ההרכב האיזוטופי של יסוד יכול להשתנות לפי מקורו, וכך תרומת יסוד מסוים למסת תרכובת עשויה להשתנות מדגימה לדגימה. עובדה זו מסייעת, לדוגמה, לזיהוי מקורם של חפצים הנמצאים בחפירות ארכאולוגיות - ההרכב האיזוטופי של מתכת בכלי זכוכית, לדוגמה, יכול להצביע על מקור חומרי הגלם ששימשו לייצורו.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סטויכיומטריה
קטגוריה:כתיב כימי
קטגוריה:חוקים מדעיים
המכון ללימודים עירוניים ואזוריים

המכון ללימודים עירוניים ואזוריים הוא מוסד אקדמי ללימודי תכנון ערים ואזורים וגאוגרפיה עירונית. המכון הוקם בתחילת שנות ה-80 בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית בירושלים על ידי הגאוגרף פרופ' אריה שחר, שגם ניהל אותו בשנותיו הראשונות. המכון פועל במסגרת המחלקה לגאוגרפיה של הפקולטה למדעי החברה של האוניברסיטה העברית בקמפוס הר הצופים. המכון עוסק גם במחקר, פיתוח ותיעוד של תכנון עירוני בארץ ובעולם. בנוסף עורך המכון כנסים והשתלמויות בנושאים עירוניים ואזוריים, מוציא ספרים ומפעיל אתרי אינטרנט.

== מסלול הלימוד ==
אל המכון מתקבלים תלמידי תואר שני באדריכלות, גאוגרפיה, משפטים, חקלאות, מנהל עסקים, עבודה סוציאלית ואנשי חינוך המתמחים בנושאים עירוניים. מסלול הלימודים מתבצע בשני מסלולים: "התמחות בתכנון עירוני ואזורי" ו"התמחות בלימודים עירוניים ואזוריים".

== מורי המכון ==
ראשי המכון הוא פרופ' ערן רזין ופרופ' דניאל פלזנשטיין.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://urbanclinic.huji.ac.il/ אתר "הקליניקה האורבנית"] של המכון ללימודים עירוניים ואזוריים

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: יחידות אקדמיות
קטגוריה:קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים
קטגוריה:מכונים לאומיים לעירוניות
קטגוריה:מדעי העיר והאזור
קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
קטגוריה:ישראל: תכנון עירוני