OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ד'תתק"א

==אירועים==
* ו' בסיוון – רבי יהודה הלוי יוצא מאלכסנדריה בספינה לכיוון ארץ ישראל.

==נולדו==

==נפטרו==
* ל' בניסן – רבי יוסף אבן מיגאש, ראש ישיבה ופוסק בספרד, תלמידו של הרי"ף.
* חודש אב – רבי יהודה הלוי, משורר, פייטן ופילוסוף מגדולי תור הזהב בספרד, מחבר ספר הכוזרי.

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ד'תת"ק

==אירועים==
* כ"ה באלול – רבי יהודה הלוי הגיע לאלכסנדריה במהלך מסעו לארץ ישראל

==נולדו==

==נפטרו==

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ד'תתצ"ח

==אירועים==

==נולדו==
[[הרמב"ם]]
* י"ד בניסן – רבי משה בן מימון (הרמב"ם), "הנשר הגדול", שנחשב לאחד מגדולי הפוסקים וההוגים היהודיים בכל הדורות. 

==נפטרו==

==לוח שנה==





===מאפייני לוח השנה===
ג'וזפה טורנאטורה

ג'וזפה טורנאטורה (באיטלקית: Giuseppe Tornatore, נולד ב-27 במאי 1956) הוא במאי איטלקי זוכה פרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר לשנת 1990.

==ביוגרפיה==
טורנאטורה נולד בכפר בגריה ליד פאלרמו שבסיציליה, איטליה. גילה עניין בתיאטרון ומשחק מגיל 16. בהמשך החל להתעניין בקולנוע. סרטו הראשון היה סרט תיעודי בשם Le minoranze etniche in Sicilia (המיעוטים האתניים בסיציליה) אשר זכה בפרס בפסטיבל סאלרנו. לאחר מכן הועסק על ידי חברת הטלוויזיה הציבורית של איטליה RAI. סרטו הקולנועי הראשון באורך מלא - Il Camorrista - יצא לאקרנים בשנת 1985.
פרסומו העיקרי בא בעקבות הסרט סינמה פרדיסו העוסק בשובו של במאי סרטים מצליח לעיירת הולדתו בסיציליה להלוויית מורו וחברו, ובהעלאת הזכרונות על ילדותו ונעוריו באותה העיירה. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר וכן בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר. סרטיו הבאים לא הצליחו לשחזר הצלחה זו.

==סרטים==
* 1984 Cento giorni a Palermo ("מאה ימים בפאלרמו", תסריטאי בלבד)
* 1985 Il Camorrista ("איש הקאמורה")
* 1989 סינמה פרדיסו
* 1991 Stanno tutti bene ("כולם בסדר")
* 1993 La domenica specialmente ("במיוחד ביום ראשון")
* 1994 Una pura formalità ("רק עניין פורמלי")
* 1995 L'uomo delle stelle ("איש הכוכבים")
* 1995 Lo schermo a tre punte ("המסך משולש הקצוות" סרט תיעודי)
* 1996 Ritratti d'autore: seconda serie (סרט תיעודי)
* 1998 La leggenda del pianista sull'oceano ("אגדת הפסנתרן על האוקיינוס")
* 2000 מלנה
* 2000 Il Manoscritto del principe ("כתב היד של הנסיך", מפיק בלבד)
* 2006 La Sconosciuta ("אישה אלמונית")
* 2009 באריה (Baarìa - La porta del vento)
* 2012 La migliore offerta ("ההצעה הטובה ביותר")
* 2016 La corrispondenza ("התכתבות״)
* 2021 אניו ("Ennio")

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:במאי קולנוע איטלקים
קטגוריה:קולנוע באיטליה
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1956
קרב מונדה

מפת הקרב
קרב מונדה הוא קרב שנערך ב-17 במרץ 45 לפנה"ס בסביבת מישורי מונדה (כיום בדרום ספרד) בין יוליוס קיסר לשרידי הכוחות הפומפייניאנים. קרב מונדה היה האחרון במלחמת האזרחים.

== רקע ==
עם חציית נהר הרוביקון על ידי קיסר בשנת 49 לפנה"ס, נמלטו מנהיגי האופטימאטים ופומפיוס הגדול מחוץ לאיטליה במטרה לגייס צבא שיוכל להביס את קיסר. בשני עימותים מכריעים הם הובסו על ידי קיסר: בקרב פארסאלוס שנערך ביוון בשנת 48 לפנה"ס ובקרב תאפסוס שנערך באפריקה בשנת 46 לפנה"ס.

לאחר התבוסות הללו, ניצחונו של קיסר באפריקה ומותם של ראשי המחנה הרפובליקאי, פומפיוס הגדול וקאטו הצעיר, נמלטו שרידי האופטימאטים בראשותם של בני פומפיוס, גנאיוס וסקסטוס להיספניה שהייתה בסיסו הישן של אביהם, שבה התכוונו לגייס צבא לשם המשך המלחמה בקיסר. לרשותם עמדו 13 לגיונות לעומת 8 לגיונות שעמדו לרשות קיסר.

== הקרב ==
קיסר פלש להיספניה בדצמבר 46 לפנה"ס, ולמרות כישלונו לגרור את האחים פומפיוס לעימות בתנאים שיהיו נוחים לו, הוא הצליח להשתלט על רוב הפרובינקיה בתוך שנה. לבסוף האחים פומפיוס בחרו בגבעה ליד העיירה מונדה כמקום הקרב נגד קיסר.

קיסר הציב את הלגיון השלישי גאליקה והלגיון החמישי אלודאי באגף השמאלי ואת הלגיון העשירי אקווסטריס באגף הימני, כאשר ביניהם הוצבו חמשת הלגיונות הנותרים במרכז. בתחילה נקלע הקרב למבוי סתום, שכל צד לא הצליח להשיג יתרון על יריבו, למרות סימני השבירה שגילו כוחותיו של קיסר. לבסוף המאבק הוכרע לטובתו של קיסר, בזכות הלגיון העשירי אשר שבר את מבנה האויב באגף השמאלי. טיטוס לאביינוס ניסה לסתום את הפרצה, אולם בוגוד שפיקד על הפרשים הנומידיים, הסתער על האגף הימני של האויב. בשלב זה המבנה של החיילים הפומפייניאנים החל להישבר, ובמהרה התפשטה בהלה בשורות הצבא. כתוצאה מכך נשברה רוח הלחימה שלהם וקיסר ניצל את הדבר כדי להביסם. ניצחונו של קיסר בקרב סיים את מלחמת האזרחים ברומא, ואת ההתנגדות של אויביו לשלטונו האוטוקרטי. קיסר חזר לרומא כמנצח, וכשליטו הבלעדי של העולם הרומאי. הוא מונה לדיקטטור לכל ימי חייו. לאחר אחד עשר ימים פרש מן הדיקטטורה ומונה לקונסול.

== קישורים חיצוניים ==

* יוליוס קיסר, [http://www.forumromanum.org/literature/caesar/hispe.html על המלחמה ההיספנית]
* [https://web.archive.org/web/20140106034325/http://arteole.com/en/the-battle-of-munda/ קרב מונדה] 
* 

מונדה
עיטור אסורי שלטון המנדט

תעודה הנלווית לעיטור אסורי שלטון המנדט
עיטור אסורי שלטון המנדט הוא עיטור ישראלי המוענק על ידי משרד הביטחון על סמך החלטת ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים, החל משנת 1984. העיטור מוענק למי שנעצר או נאסר על ידי השלטון הבריטי בשל פעילות או השתייכות לאחת המחתרות או הארגונים הצבאיים, או בעלי אופי צבאי, שנטלו חלק במאבק נגד השלטון הבריטי בארץ-ישראל בתקופה שקדמה להקמת מדינת ישראל ואשר עקב שירותו זה נכלא לתקופה העולה על שישה חודשים.

העיטור מעוצב כחלון כלא מסורג, ממנו פורץ מגן דוד כחול.

מקבלי עיטור אסורי שלטון המנדט היו זכאים באופן אוטומטי לקבל את עיטור לוחמי המדינה, שהחל מחולק בשנת 1968.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.mod.gov.il/pages/heritage/etorim.asp עיטור אסורי שלטון המנדט] באתר משרד הביטחון

אסורי שלטון המנדט
המכון ללימודי השואה ע"ש ח. אייבשיץ

המכון ללימודי השואה ע"ש ח. אייבשיץ הוא מכון שנוסד בשנת תשמ"ז-1987 ביוזמתו של יהושע אייבשיץ לזכר אשתו חדווה. אייבשיץ תרם את התרומה הראשונית לביסוס המכון וגם כתב כמה ספרים על עמידה יהודית בשואה.

המכון אשר שוכן במרכז התרבות הדתי בשכונת "נווה שאנן" בחיפה, מוכר על ידי מינהל חברה ונוער במשרד החינוך וכן על ידי מינהל החינוך של עיריית חיפה.

קהל היעד המרכזי של המכון הם תלמידים, בני נוער וחיילים. במשך שנת לימודים משתתפים בימי העיון שמקיים המכון כ-8000 תלמידים, כ־1000 חיילים ועוד מאות המשתתפים בימי עיון לציבור הרחב.

==העמותה==
המכון ללימודי השואה מופעל על ידי עמותה ציבורית שבין חבריה נמנים:
*יו"ר ההנהלה: גדעון רפאל בן מיכאל, לשעבר מנהל מינהל חברה ונוער במשרד החינוך, מחוז חיפה.
*חברי הנהלה: השופט בדימוס אהרון מלמד, לשעבר נשיא בתי המשפט לנוער; פרופסור אליעזר רובינזון - יו"ר האגודה למלחמה בסרטן בישראל והנשיא העולמי של איגוד הרופאים האונקולוגיים; יהודית אופיר - מנהלת לשעבר של בית הספר הממלכתי-דתי רמב"ם בחיפה; אברהם זלצמן - מהנדס; אברהם סלע (ממוש) - מרצה בנושאי ארגון ומינהל ומרצה באוניברסיטת חיפה; זאב שור - רואה חשבון; משה שרגר - רואה חשבון
*מנהל המכון: הרב אהרון פינקלשטיין

מקורותיו הכספיים של המכון הם: תרומות, גביית כספים מהמשתתפים בימי עיון, מענקים של האפוטרופוס הכללי ושל ועידת התביעות.

==מטרות==
הארגון מגדיר את המטרות הבאות:
* לזכור ולא לשכוח את ששת מיליוני היהודים שנספו בשואה במקום מושבם, בגיאיות ההריגה, במחנות, בגטאות ובצעדות המוות
* לזכור ולא לשכוח את מעשי הטבח, העינויים וההשפלה שהנאצים ביצעו בעם היהודי, בזדון ובמרמה כדי להכחיד את עמנו מעל פני האדמה
* לזכור ולספר לדור הצעיר ולמבוגרים על העמידה, הגבורה והחיוניות היהודית בשואה
* לזכור ולספר על עולם היהודי- הרוחני- תרבותי המפואר שנחרב ואיננו
* לזכור ולספר על אותם מעטים, חסידי אומות העולם, שלא השתייכו לעם היהודי וחירפו נפשם להצלת יהודים

==פעילויות==
ימי עיון לתלמידי בתי ספר וחיילי צה"ל, ספריית עיון (6000 ספרים), ספריית ווידאו (1000 קלטות), הכנת משלחות תלמידים לפולין, השתלמויות למורים והכשרתם לקראת יציאתם למסעות תלמידים בפולין: "את אחיי אנוכי מבקש", תיעוד עדותם של ניצולי שואה, תערוכות, סיוע לתלמידים בכתיבת עבודות וערבי עיון לציבור הרחב. לפעילות המכון מגיע ציבור מגוון של מבוגרים, תלמידים מבתי הספר הממלכתיים והממלכתיים-דתיים וחיילים. המכון מטפח ומעודד מסגרת התנדבותית הנקראת "נוער נאמן זיכרון השואה". בנוסף מדי שנה (מאז שנת 2013) מתנהל במכון מפגש קבוע בין בני נוער לניצולי שואה ובסופו של התהליך אשר משתרע על שנה שלמה, בני הנוער מעלים הצגה על הסיפורים האישיים של ניצולי השואה.

==ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה==
החל מחודש חשוון תשס"ו, נובמבר 2005 התחיל לצאת לאור ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה, שאותו הגה, יזם ועורך בן-מיכאל. כאשר אחרי צאתו לגמלאות חיפש דרך נוספת להביא את זיכרון השואה.

==פרסומים==
*המכון מוציא ומפיץ בדוא"ל (ללא תשלום) את "ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה והמאבק באנטישמיות" שנושאיו תואמים את מטרותיו.
*המכון מוציא לאור את ספריו של יהושע אייבשיץ.
*המכון מפיץ (ללא תשלום) את עלון המכון, המיועד לתלמידי בתי ספר תיכוניים.
*המכון מוציא לאור חוברות שכתב גדעון רפאל בן-מיכאל

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ישראל: מוסדות להוראת תולדות השואה
קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
קטגוריה:חיפה: מוסדות חינוך
סיר פלא

סיר פלא פתוח, לשמאלו - המכסה
סיר פלא, מכוסה במכסה, על ה[[כיריים]]
טבעת המתכת הרחבה, שהונחה בין הכיריים לסיר.
סיר פלא הוא המצאה מקומית לפני קום מדינת ישראל של כלי לאפייה על גבי פתילייה וסוגי כיריים אחרים, ששימש בישראל של תקופת היישוב ועד שנות ה-70 של המאה ה-20, במטבחים שטרם היו מצוידים בתנורי אפייה. בין המשתמשים בו היו שכינוהו בשמו הגרמני: "וונדרטופ" (Wundertopf). סיר הפלא שימש בעיקר לאפיית עוגות, אשר עקב צורתו נאפו כטבעת חלולה.

הסיר עגול, במרכזו חלל עגול הבנוי כארובה. נלווה לסיר מכסה תואם, כשל סירים רגילים, ללא פתח מרכזי. לרוב לא הונח הסיר ישירות על הכיריים אלא על גבי טבעת מתכת רחבה, ששוליה הפנימיים מתרוממים לארובה. טבעת זו הפרידה בין הסיר לכיריים ועל ארובתה הורכב הסיר. הטבעת נמכרה בעוביים שונים ונועדה לספוג ולפזר את החום, כך שהעוגה לא תצא אפויה מדי באמצע ולא אפויה מספיק בשוליה. העובי השונה של טבעות המתכת נועד למשכי אפייה שונים או ללהבות בעלות עוצמה שונה. האפייה נעשתה בדרך כלל על להבה בעוצמה נמוכה וכשהמכסה סגור.

הוצאת העוגה מהסיר נעשתה על ידי הפיכת הסיר מעל צלחת או מגש. כדי שפעולה זו תתאפשר, היה צורך לשמן את הסיר היטב טרם הכנסת בלילת העוגה, ולפני הוצאת העוגה האפויה העבירו סכין בין שוליה לבין דפנות הסיר על מנת לנתקה מן הדופן.

הסיר יוצר לראשונה על ידי חברת "פלאלום" (שם החברה היה הלחמה של המילים פלשתינה ואלומיניום), שנוסדה בשנת 1934. מאוחר יותר ייצרו את הסיר חברות נוספות במגזר החרדי, כולל חברת "מטלום", שממשיכה לייצר את המוצר היום. כיום גם ישנן משפחות דתיות המשתמשות בסיר פלא לאפייה בפסח, על מנת לוותר על הצורך בהכשרת התנור לפסח.

== אופן פעולתו ==
סיר הפלא יעיל באפייה על גבי גז משלוש סיבות: חומר האלומיניום שלו, החור שלו, ודיסק המתכת המפריד אותו מהלהבה. חומר האלומיניום מאפשר לחום להתפשט בצורה אחידה. החור המרכזי של הסיר מתמקד בלהבה ויוצר פיזור חום סביב החלק הפנימי של העוגה. דיסק המתכת מרים את הסיר מהאש, מפחית וממקד את הלהבה. האפייה בסיר הפלא ללא דיסק המתכת תייצר עוגה יבשה בתחתית, עבה ומרופפת במרכז. דיסק מתכת נמכר בעוביים שונים וקטרים כדי להתאים לאופני אפייה שונים. מכסה סיר הפלא מחורר בחורים קטנים כדי לשחרר קיטור. זמן האפייה בסיר פלא משתנה בין 40 ל-50 דקות.

סיר הפלא מייצר עוגות גבוהות ואווריריות. בנוסף לאפייה, סיר הפלא הוא אמצעי יעיל לבישול ירקות, קטניות ואורז בשכבות. הוא גם יכול לשמש גם לבשל קוגל, מנות פסטה, בשר ועוף.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כלי בישול
קטגוריה:ישראל: המצאות
פלא
חרבת ג'בארה

ח'רבת ג'בארה (בערבית: ﺧﺮﺑﺖ ﺟﺒﺎﺭﺍ) הוא כפר פלסטיני בשומרון, 4 ק"מ דרומית לטולכרם ו-3 ק"מ מזרחית לטייבה. הציר המרכזי בכפר הוא הכביש שחיבר בעבר את טולכרם עם קלקיליה. 

ח'רבת ג'בארה הוא יישוב חקלאי קטן (350 תושבים לערך) של מוסלמים סונים, חלקם מהערים והכפרים באזור בתקופה שבו היווה הכפר פרבר של כפר-צור. גדר ההפרדה שהוקמה באזור בשנת 2003 השאירה את הכפר בצד המערבי (הישראלי) של הגדר וניתקה אותו, במידה מסוימת, מעיר המחוז שלו, טולכרם. הגישה לכפר הייתה אפשרית דרך מחסום צה"ל מצפון לכפר (ידוע גם בשמות מחסום שער אפרים ומחסום ג'בארה), ממחסום צה"ל ממזרח לכפר, ודרך ציר עפר מטייבה.

ב-2003 הותירה גדר ההפרדה את הכפר ממערב לה והפכה אותו למובלעת, כאשר הגישה מהשומרון אל הכפר אפשרית אך ורק דרך שער בגדר, בעוד המעבר למדינת ישראל פתוח, אך לתושבי הכפר אין רשות לנוע בישראל ללא אישור מנהלת תיאום וקישור. התושבים היו מחויבים להיכנס ולצאת מיישובם באמצעות אישור מטעם מנהלת התיאום והקישור (מת"ק), ופלסטינים אשר רצו לבקר או לעבוד ביישוב היו חייבים באישור כניסה לכפר. ילדים נטולי תעודת זהות, היו צריכים להביא אישור על היותם תושבי הכפר כדי להיכנס למרחב הכפר. 

ב-2009, בעקבות עתירה של התושבים, הורה בג"ץ לשנות את תוואי הגדר. במאי 2011 החלו העבודות. בראשית 2012, במהלך העבודות, התגלו במקום מחילות תת-קרקעיות מתקופת המרד הגדול.

ב-2013 הסתיימו העבודות והכפר חדל להיות מובלעת.

בכפר יש מכולת, בית קפה ומסגד.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:נפת טולכרם
קטגוריה:גדר ההפרדה
ידרוליניה

הנהלת ידרוליניה ב"ארמון הים האדריאטי" ברייקה
המעבורת "זאדר" בנמל אנקונה באיטליה
ידרוליניה (בקרואטית Jadrolinija: "הקו האדריאטי") היא חברת ספנות קרואטית גדולה, שנוסדה בעיר רייקה ב-20 בינואר 1947 כתוצאה מהתאחדות של מספר חברות ספנות קטנות יותר, שהוותיקה שבהן, "אדריה", נוסדה בשנת 1872. הנהלת החברה שוכנת ב"ארמון הים האדריאטי" (Palača Jadran) ברייקה. הבעלות על החברה נמצאת בידי המדינה ולכן מסובסדת על ידי התקציב הממשלתי.

החברה מפעילה מעבורות נוסעים ורכב לאורך חופי המדינה, וכן מספר קווים בינלאומיים בין קרואטיה לאיטליה (לאנקונה ובארי). הקו הידוע והחשוב של החברה פועל לאורך חופי הים האדריאטי של קרואטיה, מדוברובניק בדרום ועד רייקה בצפון.

ברשות החברה 54 כלי שיט, מהם 40 מעבורות לכלי רכב, 8 ספינות קטמרן, אוטובוס ימי אחד ו-5 ספינות רגילות. בשנת 2014 עמד היקף תעבורת הנוסעים השנתי של החברה על כ-10 מיליון וכן הובלו כ-2.5 מיליון כלי רכב.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות קרואטיות
קטגוריה:רייקה
קרוסיפיקס

קרוסיפיקס המוצג ב[[כנסייה צרפתית, ובמרכזו דמותו של ישו הצלוב]]קְרוּסיפיקס (מלטינית: cruci fixus, בתרגום חופשי: קבוע על צלב; בתווי מחשב: † או †) הוא צלב שעליו דמותו של ישו בתנוחת צליבה. הקרוסיפיקס הוא אחד מסמליה העיקריים של הנצרות ומסמל את קורבנו של ישו ואת מותו בדרך של צליבה. השימוש בקרוסיפיקס מקובל ברוב הזרמים הכנסייתיים הגדולים. 

בקרוסיפיקסים מופיעה בדרך כלל על הצלב הכתובת INRI, שמסמלת את ראשי התיבות בלטינית IESVS·NAZARENVS·REX·IVDÆORVM, כלומר "ישו מנצרת, מלך היהודים". בכנסיות מזרחיות הכיתוב עשוי להיות שונה במקצת - INBI, שמקורו בכיתובים ביוונית עתיקה של הכתובת.

== ראו גם ==

* צליבת ישו
* צליבת ישו (פייטרו לורנצטי)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סמלים נוצריים
קטגוריה:צלבים
פופס פוסטר

ג'ורג' מרפי "פופס" פוסטר (אנגלית: George Murphy "Pops" Foster; 19 במאי 1892 - 28 באוקטובר 1969) היה מוזיקאי ג'אז אשר ניגן באופן מקצועי בטובה, חצוצרה, וקונטרבס. פופס נודע בעיקר בזכות נגינת הקונטרבס שלו, שליוותה במשך שנים את חצוצרתו של לואי ארמסטרונג.

==חייו==
פוסטר נולד בדרום לואיזיאנה לצ'ארלי ואנני פוסטר. משפחתו היגרה לניו אורלינס בתחילת המאה העשרים, כשהיה בערך בן 10. אחיו הבכור וילארד החל לנגן בגיטרה ובבנג'ו; ג'ורג' החל בצ'לו אך במהרה החליף לבס. פוסטר נישא פעמיים במהלך חייו, פעם אחת ב־1912 לברטה פוסטר, וב־1936 לאלמה פוסטר.

==הקריירה==
כבר ב־1907 החל פופס לנגן באופן מקצועי. בתקופה ההיא ניגן עם ג'ק קארי, קיד אורי, ארמנד פירון, ג'ו "קינג" אוליבר ורבים אחרים.

ב־1921 הוא עבר לסנט לואיס כדי לנגן בלהקות של צ'ארלי קריית' ודווי ג'קסון. בלהקות הללו הוא יצר את הבסיס לנגינתו בהמשך. הוא זכה לכינוי פופס בגלל שהוא היה הרבה יותר מבוגר מכל הנגנים האחרים איתם ניגן.

ב־1929 פוסטר עבר לניו יורק שם הוא ניגן בלהקה של לואי ראסל ולואי ארמסטרונג עד 1940. הוא ניגן עם כמה מהגדולים שניגנו בתקופה ההיא והיה קול קבוע בתוכנית הרדיו "זהו ג'אז". בסוף שנות הארבעים החל לנגן בכל העולם, בעיקר בצרפת. כמו כן הוא ניגן בכל ארצות הברית כולל שיבה לניו אורלינס.

במהלך שנות החמישים פופס ניגן בכל העולם, עם מוזיקאים דגולים. בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים הוא ניגן עם ארל הינס בהרכב קטן. הוא הופיע בכל ארצות הברית ובאירופה, אך נשאר מבוסס בסן פרנסיסקו שם נפטר.

האוטוביוגרפיה שלו פורסמה ב־1971; בהצלבה עם מקורות אחרים נמצאים מספר אי דיוקים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בסיסטים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: בסיסטים

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1892
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1969
איי סן חואן

אחד מאיי סן חואן בלילה
איי סן חואן (באנגלית: San Juan) הם קבוצת איים השייכת למדינת וושינגטון בארצות הברית.
== גאוגרפיה ==
קבוצת האיים מהווה חלק מארכיפלג סן חואן שממוקם ליד האי ונקובר ומורכב מלמעלה מ-450 איים. מלבד איי סן חואן, כולל הארכיפלג גם את איי המפרץ השייכים לקנדה. כיום, רק כשישית מהאיים מיושבים, ושירות מעבורת מגיע רק לששת האיים המרכזיים.

באמצע המאה ה-19 היוו האיים סלע מחלוקת בין ארצות הברית לבריטניה. המתיחות בין שתי המדינות בקשר לשליטה על האיים כמעט שהתפתחה למלחמה בשנת 1859. תקרית זו, שהתחוללה בעקבות הרג של חזיר השייך לאזרח אירי על ידי חוואי אמריקני, מכונה מלחמת החזיר.

תיירות מהווה מרכיב עיקרי בכלכלת האיים. האיים מהווים מוקד משיכה לחובבי ספורט הקיאקים, ומספקים אפשרות נוחה לצפות בקטלנים.

איי סן חואן שימשו כאתרי הצילומים בים וביבשה לסרט ההמשך של לשחרר את וילי, המסע הביתה (לשחרר את וילי 2) בשנת 1995.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:מדינת וושינגטון: גאוגרפיה
קטגוריה:איים באוקיינוס השקט
סן חואן
קטגוריה:מדינת וושינגטון: איים
אדוארד עטיה

אדוארד עטיה
אדוארד סלים עטיה (בערבית: إدوار سليم عطية, באנגלית: Edward Atiyah; 1903–1964) היה דיפלומט, סופר, פובליציסט והיסטוריון לבנוני-בריטי, כתב בשפה האנגלית.

==קורות חיים==
בן למשפחה ערבית לבנונית נוצרית פרוטסטנטית, התחנך במכללת ויקטוריה (Victoria College) בקהיר.
אחר כך למד באוניברסיטת אוקספורד בברייזנוז קולג' (Brasenose College) שם הכיר את ג'ין, צעירה סקוטית איתה התחתן.
חי תקופה בח'רטום, בירת סודאן, שם היה קצין יחסי ציבור של הממשלה הסודאנית ונמנה עם מקימי תחנת רדיו מקומית.
מאוחר יותר שרת כראש לשכת הליגה הערבית בלונדון. השתתף בתוכניות רדיו וטלוויזיה של בי.בי.סי.
פרסם ספרי בלשים, ספר אוטוביוגרפיה ומסות על תולדות לבנון, הערבים והמזרח התיכון. 
לפי ספר מתח שלו "The Thin Line" (מוכר במהדורה מאוחרת יותר תחת הכותרת "Murder, My Love") יצר ב-1966 הבמאי היפני, מיקיו נארוסה, את סרטו "The Thin Line" וב-1971 הבמאי הצרפתי, קלוד שברול, את סרטו "Juste avant la nuit" . התפרסם בין היתר על ידי הספר האוטוביוגרפי "An Arab Tells His Story" ("ערבי מספר את סיפורו") (1946), כמו כן על ידי ספרו "The Arabs" ("הערבים") (1955).
לעטיה נולדו ארבעה ילדים, בהם המתמטיקאי סר מייקל עטיה והמשפטן פטריק עטיה.

==מספריו==
<div style="direction: ltr;">
*An Arab Tells His Story : a study in loyalties (autobiography) London : Murray, 1946
*The Thin Line, (a crime novel, later issued as 1951 Murder,My Love 
*Black Vanguard : Peter Davies: London, UK, 1952
*Lebanon Paradise A novel. London: Peter Davies 1953.
*The Arabs the Origins, Present Conditions, and Prospects of the Arab World, 1955
*The Crime of Julian Masters. Robert Hale, London 1959
*The Eagle Flies from England. Robert Hale, London 1960
*Donkey From the Mountains Robert Hale., London 1961 - Later issued as:
*The Cruel Fire Doubleday Crime Club 1962
</div>

==נושא שנוי במחלוקת==
עטיה משך אל עצמו ביקורת מצד חלק מדעת הקהל הערבית כאשר הטיל גם על הצד הערבי אחראיות חלקית מסוימת על יצירת בעיית הפליטים הפלסטינים בעת "הנכבה", בשנת 1948. בספרו "הערבים - מקורותיהם, מצבם העכשווי וצפי לעתיד העולם הערבי" (1955), כתב:

מאוחר יותר בשנת 1961 כאשר בעיתון "ספקטייטר" פרופ' לאו כהן מהאוניברסיטה העברית ויועץ של משרד החוץ הישראלי ציטט מדבריו כדי להוכיח שהערבים עצמם הביאו על עצמם את היציאה ההמונית מארץ ישראל ב-1948, עטיה הגיב שצוטט רק בחלק מדבריו (כלומר, רק המשפטים הראשונים מהציטוט לעיל) ושלא התכוון להגיד שהפינוי הייתה מדיניות ערבית יזומה. לדבריו 
לא ניתנו לציבור הערבי פקודות לנטוש את בתיהם.

==ראו גם==
*הנכבה

==קישורים חיצוניים==
* [http://zionism-israel.com/issues/Zionism_Israel_Wujs_refugees.html The Palestinian Refugee Issue]
* 

קטגוריה:סופרים לבנונים
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:היסטוריונים ערבים
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:פוליטיקאים לבנונים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1903
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1964
411

== אירועים ==
* אינגיו טנו מוכרז כקיסר ה-19 של יפן (עד לשנת 453)

== נולדו ==
* פטר האיברי - נזיר, בישוף ותאולוג גאורגי (איברי), וממנהיגיה התנועה האנטי-כלקדונית בא"י (נפטר ב-491)

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
491

== אירועים ==

== נולדו ==

== נפטרו ==
* פטר האיברי - נזיר, בישוף ותאולוג גאורגי (איברי), וממנהיגיה התנועה האנטי-כלקדונית בא"י (נולד ב-411)

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
רודריגו טאדיי

רודריגו פרנטה טאדיי (נולד ב-6 במרץ 1980 בסאו פאולו) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-איטלקי ששיחק בעיקר בעמדת הקשר הימני. הוא נודע בכישורי הכדרור שלו, בייחוד על תרגיל ה"אורליו" שביצע ב-18 באוקטובר 2006 במשחק מול קבוצת אולימיפיאקוס.

== קריירה ==
הוא החל את הקריירה שלו בברזיל עם הקבוצה פאלמירס. הוא עזב לאיטליה בספטמבר 2002, שם חתם בסיינה, שהייתה אז קבוצה מהליגה השנייה. הוא היה אחד השחקנים הבולטים בקבוצה ועזר לקבוצה להגיע לליגה הראשונה.

בשלהי שנת 2003, נאבק טאדיי על חייו, לאחר שנפצע בתאונת רכב קטלנית. אחיו הצעיר, לאונרדו, נהרג וחברו לקבוצה נפצע גם הוא. לאחר השתקמותו, חזר לשחק בעבור הקבוצה סיינה, ועזר לקבוצתו להימנע מירידת ליגה.

לאחר עונה נוספת בסיינה, שאופיינה בעימותים עם הנשיא בגלל סירובו להארכת חוזהו, טאדיי עזב בהעברה חופשית לרומא ב-2005. צעד זה נעשה על אף חיזורים מקבוצות גדולות כמו יובנטוס, לאציו ואינטר מילאנו. הצטרפותו לרומא הביאה בפניו את ההזדמנות לשחק ברמה האירופית. הוא תרם ליכולת הטובה של רומא רבות, על ידי הענקת כישרון, קצב וטכניקה בצדי המגרש. טאדיי הבקיע שער חשוב ברבע גמר ליגת האלופות מול מנצ'סטר יונייטד בניצחון רומא 2-1. בחימום במשחק הגומלין נפצע טאדיי, ורומא ספגה תבוסה 7-1 באולד טראפורד.

ב-21 ביולי 2014 חתם בפרוג'ה מהסרייה ב'. 

טאדיי פורסם בזכות תרגיל הכדורגל שביצע בשלב הבתים של ליגת האלופות ב-18 באוקטובר 2006, שלאחר מכן העניק לו את הכינוי "האורליו" על שם עוזר המאמן של הקבוצה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:סאו פאולו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פלמיירס
קטגוריה:כדורגלני סיינה
קטגוריה:כדורגלני רומא
קטגוריה:כדורגלני פרוג'ה
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1980
צד לקוח

באינטרנט, המחשב הביתי מהווה "לקוח" שמקבל את המידע שהגיע מהשרת, ומציג אותו למשתמש באמצעות תוכנה ייעודית, לרוב דפדפן. המושג "תכנות בצד הלקוח" מתאר את הפעולות שמבצעים הדפדפן ושאר חלקי המחשב של הלקוח, כדי להציג על צג הלקוח את הדף שהגיע מהשרת.

== לקוח אינטרנט ==
בראשית ימיה של רשת האינטרנט, עת נוצר צורך להציג באינטרנט מידע גם בצורה גרפית (להבדיל מהעברת טקסט בלבד), פותחה למטרה זו שפת התגיות HTML. התגיות, המהוות הוראות מוסכמות ליצירת מצג גרפי סטטי, נשמרות כקובץ טקסט בעל סיומת .html או .htm אשר מאוחסן על השרת. כאשר המחשב המרוחק מבקש מהשרת גישה אל הקובץ הזה, נשלח אליו תוכנו, ולפיו הדפדפן בונה את הדף בצד הלקוח.

== תכנות בצד לקוח ==
המגבלה העיקרית של שפת ה-HTML היא שהיא מסוגלת ליצור דפים סטטיים בלבד. כדי לשפר את חוויית המשתמשים, וכדי ליצור שמישות גבוהה, פותחה שיטה שכונתה Dynamic HTML ומטרתה לאפשר דפים דינמיים ואינטראקטיביים, על ידי רשימת הוראות לדפדפן לבצע שינויי עיצוב שונים, למשל, במקרים מוגדרים, כמו בעקבות פעולה של המשתמש.

כדי לבצע פעולות אלו פותחו שפות תכנות המיועדות לפעול בצד הלקוח, כשהבולטות בהן הן JavaScript, ActionScript, ושפת Java בצורת ההפעלה המכונה Applet. שפות אלו הן שפות תוכנה לכל דבר, אך בניגוד לרוב שפות התוכנה הרגילות ובניגוד לתכנות בצד שרת, בחלק מהמקרים קוד המקור של שפות אלו נשלח כמו שהוא אל הדפדפן, כשהוא משולב בקוד ה-HTML או כקובץ נפרד. הדפדפן פועל כמפרש ומבצע את ההוראות, או מעביר את הקוד לPlug-in. כך הדף יכול להשתנות מיידית, ללא צורך בשליחת בקשה לשרת וקבלת דף מעודכן.

לרוב, שפות תכנות בצד לקוח משמשות לבדיקה ראשונית של הקלט, וכן לשינוי אופן הצגת הדף (מהצורה הראשונית שהורה קוד ה-HTML) בעת אירוע כלשהו. לדוגמה, ניתן להורות שאלמנט מסוים בדף ישנה את תכונותיו (כגון מיקום, צורה או אפילו תוכן) בעת מעבר העכבר מעליו. כמו כן ניתן באמצעותן לשלוט על חלק מרכיבי המחשב, למשל, להורות להדפיס את הדף הנוכחי בעת אירוע מסוים (כמו לחיצה על קישור).

כשהאינטרנט הפך אינטראקטיבי ושולבו בו טפסים, תכנות בצד לקוח נעשה חיוני: הוא מאפשר לבדוק טפסים לפני שליחתם, להציג ולהסתיר אזורים בדף, ליצור חלונות עריכה אינטרנטיים מסוג WYSIWYG (כמו אלו שמשמשים בפורומים וכדומה), להקפיץ חלונות פופ אפ ועוד.

== שימושים נוספים ==
קיימים יישומים נוספים הפועלים דרך האינטרנט ומהווים צד לקוח. עם יישומים אלה ניתן למנות תוכנות FTP, מנהלי הורדות, לקוחות שיתוף קבצים כמו אימיול וביטורנט, ו-ווידג'טים המתממשקים לאתרי אינטרנט ועושים שימוש בטכנולוגיות חדשות כמו Silverlight ודומותיה, המאפשרות לפתח יישומים המיועדים לשולחן העבודה ולאינטרנט כאחד.

דוגמה נוספת לצד לקוח - תוכנות המציגות תוכן מהאינטרנט בהתאם לדרישת המשתמש. בין התוכנות האלה ניתן למנות את Google Earth ואת תוכנת הלקוח של Second Life.

== ראו גם ==
* צד-שרת
* פרוטוקול תקשורת
* AJAX (תכנות)
* קצה קדמי וקצה אחורי
* דף אינטרנט דינמי
* יישום רשת

קטגוריה:אינטרנט
קטגוריה:תקשורת מחשבים
מטרה (עיר)

מָטֶרָה (איטלקית: Matera) היא עיירה ופרובינציה במחוז בזיליקטה שבדרום איטליה. כלכלת העיירה מבוססת על חקלאות; בסוף שנות ה-90 החלה להתפתח בה תעשייה ענפה של ריהוט עור.

מטרה ידועה בשל "הסאסי במטרה" (איטלקית: Sassi di Matera) הנמצאים בשטחה; משמעות הביטוי היא "הסלעים במטרה", אלו מערות פרהיסטוריות ששימשו למגורי אדם. המערות נמצאות בשני אזורים בחלק העתיק של העיר: "סאסו קאבאוסו" ו"סאסו באריזאנו". ה"סאסי במטרה" הוכרזו על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1993. כיום אסור לתושבים להתגורר ברובן כי רובעי בתי-המערות נחשבו לשכונות עוני. התושבים יושבו מחדש וחלק מן המערות משמש כיום כבתי הארחה מיוחדים.
*העיר נחשבת כאחת הערים העתיקות הראשונות המיושבות ברציפות באירופה מזה עשרות אלפי שנים, כנראה עוד מתקופת האדם הקדמון, שחי במערות הללו.

ב-17.10.2014 נבחרה העיר לשמש כבירת התרבות של אירופה לשנת 2019, יחד עם פלובדיב שבבולגריה.

==תרבות==
בשל הבנייה העתיקה המצויה באזור הסאסי, צולמו באזור סרטי קולנוע רבים שהשתמשו במקום כתפאורה חיה לסרטים היסטוריים, שביקשו להציג ערים עתיקות מתקופת התנ"ך, ובהן ירושלים העתיקה. להלן מספר סרטים שצולמו במקום:
* La Lupa, של אלברטו לאטודה, 1953.
* הבשורה על פי מתאוס, של פייר פאולו פאזוליני, 1964.
* דוד המלך, של ברוס ברדפורד, 1985.
* L'uomo delle stelle, של ז'וסף טורנאטורה, 1995.
* הפסיון של ישו, של מל גיבסון, 2004.
* סיפור הילידים, של קת'רין הדרוויק, 2006.
* אות משמיים, של ג'ון מור, 2006.
* בן חור, 2016, בבימויו של טימור בקממבטוב.
* לא זמן למות, של קארי ג'וג'י, 2021.

==לקריאה נוספת==
* קרלו לוי, ארץ שכוחת אל, הוצאת עם עובד, תל אביב, 1950.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:בזיליקטה: ערים
קטגוריה:איטליה: אתרי מורשת עולמית
קסים קסם

קסִים קסָם (באנגלית: Vision On) היא סדרת טלוויזיה בריטית לילדים.

הסדרה הופקה באנגליה על ידי BBC1 בין השנים 1977-1964. בישראל היא שודרה בשפת המקור בטלוויזיה הלימודית עד 1977 ושודרה שוב בטלוויזיה החינוכית, בדיבוב עברי, במהלך חלק מה-80.

התוכנית נועדה בתחילה לילדים כבדי שמיעה והורכבה מפסיפס של קטעים קצרים שהתלכדו לכלל תוכנית, כשכל פרק עסק בנושא מסוים. קטעי התוכנית כללו מלאכת יד, אנימציה, פנטומימה וכיוצא בזה גירויים חזותיים שאינם מצריכים שמיעה מיטבית. שמה האנגלי של התוכנית, "Vision On", מרמז על קהל היעד המקורי והוא משחק מילים על שלטים מוארים עם הכיתוב "Vision On - Sound On" הדולקים באולפני טלוויזיה כל אימת שמצולמת תוכנית.

עם הזמן צברה התוכנית מעריצים נאמנים גם בקרב אוכלוסיית הילדים השומעים, ונודעה בתכניה שהיו הומוריסטיים ואיכותיים.

את שיר הפתיחה כתבה והלחינה דפנה אילת והיא שרה אותו עם נתן דטנר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.its-prof-again.co.uk/vision_on.htm אודות קסים קסם], באתר [http://its-prof-again.co.uk It's Prof Again] 
* [http://stevegoble.blogspot.co.il/2006/10/its-prof-again.html אודות קסים קסם והפינה ״It's Prof. again"] [http://stevegoble.blogspot.co.il/ בבלוג] של מעריץ התוכנית סטיב גובל.

קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות לילדים
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1960
קטגוריה:הטלוויזיה החינוכית הישראלית - תוכניות רכש
שכונת הגורג'ים

קריה נאמנה ("בתי ניסן ב"ק") ואשל אברהם בסמוך לרחוב הנביאים.קטע ממפת ירושלים בהוצאת יוסף לוי חגיז<ref></ref> שנות ה-30]]
דעתו של [[אליעזר בן-יהודה על יושבי אשל אברהם, הצבי 1909]]

שכונת הגורג'ים או אשל אברהם או שכונת שער שכם הייתה שכונה בירושלים ליד שער שכם שנוסדה על ידי יהודים גאורגים שנקראו בפי העות'מאנים בטורקית עות'מאנית, גוּרג'ים.

== היסטוריה ==
השכונה נוסדה בשנת 1892/1893 על ידי עולים מעליית הגורג'ים, שהחלה כבר במחצית הראשונה של המאה התשע עשרה. העולים היו ברובם משפחות אמידות, בני ערים, שעסקו דורות בעיקר בסחר התבואה, היין והתבלין. ההתיישבות בירושלים הייתה יעדם הראשון של העולים. העולים התיישבו בכל רחבי העיר, בנו בתי כנסת ליהודי גאורגיה וקיימו חיי קהילה. משה מונטיפיורי אף מזכיר, בשנת 1855, כי בין 19 הכוללים בירושלים נמנה גם כולל גורג'יסטן. 

עם הקמת השכונה היא נקראה אשל-אברהם, אולם שם זה לא נקלט ותושביה קראו לה שכונת הגורג'ים או שכונת בתי גורג'ים או בשם בתי ניסן ב"ק, כשם השכונה הסמוכה. 

הקרקע שעליה הוקמה השכונה כמו גם שכונת הקווקזים, "בית שמואל", ושכונת "עיר הצדק" ליהודי סוריה ועיראק, היה של ניסן בן ישראל שהקים את השכונה השמינית מחוץ לחומות, שכונת "קריה נאמנה". השכונה כללה כ-100 בתים. הם הקימו מסגרת ארגונית נפרדת בסמכותו של החכם באשי, והקימו בית כנסת, ישיבה, תלמוד תורה, בית עלמין.

מאורעות תרפ"ט החלו ביום שישי 23 באוגוסט 1929 עם סיום דרשת יום השישי בהר הבית, כשהמון רב של מוסלמים חמושים בסכינים יצא משער שכם והסתער על השכונות היהודיות הנמצאות מחוץ לשער - שכונת הגורג'ים וקריה נאמנה. שבעה יהודים נהרגו בשכונות אלה, ביניהן חנה צויניה-שווילי שנהרגה בעודה מחזיקה את בנה שמואל, שנפצע קשה. בתי השכונה ובית הכנסת של השכונה נהרסו ונשרפו. לאחר מאורעות אלה נמלטו דיירי השכונה אל רבעים אחרים של העיר או עזבו את ירושלים. בשנים האחרונות חודשה ההתיישבות היהודית באזור שער שכם.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* יצחק דוד, [http://www.georgianjews.org/stat.php?id=118&lang=he יהדות גאורגיה וארץ-ישראל]
* זאב לוין (עורך), מרכז אסיה : בוכרה ואפגניסטן, מכון בן צבי, ירושלים 2018.
* זאב וילנאי (1970), [http://books.google.com/books?id=jAZXAAAAMAAJ ירושלים בירת ישראל], עמ' 165, הפרק אשל-אברהם
* ד"ר יאיר פז, "[http://www.ybz.org.il/?CategoryID=185&ArticleID=4345 אשל אברהם בירושלים]", בתוך: עת־מול 191, שבט תשס"ז, ינואר 2007
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ירושלים: שכונות היסטוריות
קטגוריה:יהדות גאורגיה
קטגוריה:קהילות ויישובים עבריים שנחרבו בתקופת המאורעות
ז'וזה דוארטה

ז'וזה פיליו דוארטה (בפורטוגזית: José Filho Duarte; נולד ב-6 ביולי 1980 בברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.

דוארטה שיחק במספר קבוצות בברזיל, ביניהן קרוזיירו, ולאחר ששיחק באנאפולינה עבר לשחק באירופה, כשחתם בקלאב ברוז' הבלגית בשנת 2000.

בשנת 2003 הגיע דוארטה לישראל, ושיחק בקבוצות הפועל באר שבע, הפועל נצרת עילית, מכבי תל אביב, הפועל כפר סבא ובני יהודה תל אביב.

בשנת 2008 עבר לשחק בליגה השנייה בסין והחל משנת 2011 הוא משחק בקבוצה Shenyang Shenbei.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני קרוזיירו
קטגוריה:כדורגלני קלאב ברוז'
קטגוריה:כדורגלני ר.ו.ד. מולנבק
קטגוריה:כדורגלני הפועל באר שבע
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני גואנגג'ואו
קטגוריה:כדורגלני צ'ונצ'ינג ליפאן
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בסין
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1980
הוראס מקוי

הוֹראס מֶקוֹי (באנגלית: Horace McCoy; 14 באפריל 1897 - 15 בדצמבר 1955) היה סופר ותסריטאי אמריקאי. הוא משויך לזרם הריאליסטי-דרמטי, המכונה "הארד בוילד" : הספרות הקשוחה והאפלה של שנות השלושים והארבעים בארצות הברית. ז'אנר זה זכה עם השנים - לאחר שנות זלזול והתעלמות - להכרה כאחת הסוגות היותר-משפיעות בספרות המאה העשרים.

==ביוגרפיה==

מקוי נולד בדאלאס שבטקסס ועבר קריירה מגוונת בה היה, בין היתר, שוער במועדון לילה, מפעיל תחנת-דלק, עיתונאי, יחצ"ן ושחקן. הוא החל לפרסם סיפורים בראשית שנות השלושים, ובמקביל היה תסריטאי בהוליווד במה שכונה ה-B movies, הפקות זולות של אולפנים מדרג בי"ת.

==פרסום ספרותי==

מקוי פרסם חמישה רומנים בסך-הכל; כולם צנומים, כתובים ברזון ובקשיחות, ובדרך-כלל על הצד המחוספס והאלים של החיים. לדעת מבקרים רבים, מכתיבתו עולה תמונה אותנטית ביותר, עם אלמנטים של יופי וחמלה. הרומן המפורסם שלו ביותר הוא "הם יורים גם בסוסים", שזכה אף לגרסה קולנועית עתירת אוסקרים בבימויו של סידני פולאק ובכיכובם של ג'יין פונדה ומייקל סאראזין.
ספר זה אף הוציא למקוי, למרבה הפתעתו, תהילה רבה באירופה – בעיקר בצרפת, שם סארטר וקאמי השוו אותו לקפקא ולדוסטויבסקי.

בין ספריו האחרים ראויים לאזכור "אין יותר מחר", "אין כיסים בתכריכים", ו"הייתי צריך להישאר בבית"

כיום נלמדים ספריו באוניברסיטאות, נחקרים ומוסרטים - תופעות להן לא זכה בחייו.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1955
הארו (רובע)

רובע הַארוֹ של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Harrow, ) הוא אחד מרובעי העיר לונדון. הרובע נמצא בצפון מערב העיר.

==גאוגרפיה==
הרובע גובל במחוז הרטפורדשייר בצפונו, ברובע הילינגדון במערבו, ברובע אילינג בדרום, ברובע ברנט בדרום מזרח וברובע בארנט במזרח.

===שכונות===
ברובע הארו מצויות השכונות: 
* בלמונט (Belmont)
* הדסטון (Headstone)
* האץ' אנד (Hatch End)
* הארו (Harrow)
* הארו שעל הגבעה (Harrow on the Hill)
* הארו וילד (Harrow Weald)
* וילדסטון (Wealdstone)
* סטנמור (Stanmore)
* פינר (Pinner)
* צפון הארו (North Harrow)
* קאנונז פארק (Canons Park)
* קנטון (Kenton)
* רוקסת' (Roxeth)
* ריינרז ליין (Rayners Lane)

==היסטוריה==
רובע הארו הוקם בשנת 1934 כרובע עירוני של מחוז מידלסקס בעקבות חוק השלטון המקומי 1929 וצו שניתן בעקבותיו בשנת 1934 להסדרת מחוז מידלסקס. הרובע הוקם על ידי איחוד הרובע העירוני הארו שעל הגבעה, הרובע הכפרי הנדון והרובע העירוני וילדסטון.
הרובע הפך לרובע מוניציפלי ב-4 במאי 1954.
בשנת 1965 שונה מעמד הרובע מכוח חוק השלטון בלונדון 1963, והרובע הפך לחלק מלונדון רבתי. גבולות הרובע לא שונו בשל גודלו ומספר התושבים הבר בו (באותה עת היה הרובע הגדול ברובעי מידלסקס - והתגוררו בו כ-209,000 תושבים (1961)).

==אוכלוסין==
אוכלוסיית הארו היא אוכלוסייה מבוססת ביותר. תושבי הרובע מתגוררים בעיקר בבתים פרטיים, הרובע ברובו הוא בעל אופי כפרי. אחוז הפשיעה ברובע נמוך ביותר (מהנמוכים ברובעי לונדון). הקרבה היחסית לעיר, ואופיו של הרובע מסביר את מחירי הדירות הגבוהים שבו.

==השכלה==
ברובע פועלות מכללת הארו, מכללת סטאנמור ומכללת סנט דומיניק, וכן בית הספר היוקרתי הארו לבנים.
בשונה מיתר רובעי לונדון, הלימודים בחטיבות הביניים שברובע מתחילים בכיתה ו' (גיל 11+) ולא בכיתה ז' (גיל 12+).

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
*[http://www.harrowboro.com מועדון הכדורגל של רובע הארו]

קטגוריה:לונדון: רבעים
*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1934
הארינגיי

רובע הֱארִינְגֵיי של העיר לונדון (באנגלית: The London Borough of Haringey, ) הוא אחד מרובעי העיר לונדון. הרובע נמצא בצפון העיר.

==היסטוריה==
רובע הארינגיי הוקם בשנת 1965 מכוח חוק השלטון בלונדון 1963 מאיחודם של הרובע המוניציפלי של הורנסי, הרובע המוניציפלי של ווד גרין והרובע המוניציפלי של טוטנהאם שהיו חלק ממחוז מידלסקס.

הרובע קרוי על שם השכונה הארינגיי - אולם אף שההגייה זהה, השם נכתב באופן שונה - שם הרובע הוא "Haringey" בעוד ששם השכונה הוא "Harringay". מקור השם בשם סקסוני של ראש שבט מקומי שנקרא הארינג - "Haering".

==שכונות==
שכונות הרובע כוללות את:
* אזור ארמון אלכסנדרה (Alexandra Palace)
* באונדס גרין (Bounds Green)
* הארינגיי (Harringay)
* גבעת מאסוול (Muswell Hill)
* דרום טוטנהאם (South Tottenham)
* הורנסי (Hornsey)
* הייגייט (Highgate)
* ווד גרין (Wood Green)
* וסט גרין (West Green)
* חוות ברודווטר (Broadwater Farm)
* טוטנהאם (Tottenham), טוטנהאם גרין (Tottenham Green) וטוטנהאם הייל (Tottenham Hale)
* מאנור האוס (Manor House) (חלק משכונה זו נמצאת ברובע האקני)
* שבע האחיות (סוון סיסטרז) (Seven Sisters)
* סטראוד גרין (Stroud Green)
* פארק נואל (Noel Park)
* פארק פינסברי (Finsbury Park) (הנמצא בחלקו ברובע איזלינגטון וברובע האקני)
* קראוץ' אנד (Crouch End)

==שלטון מקומי==
מאז שנת 1971 למפלגת הלייבור רוב במועצת הרובע. 
תוצאות הבחירות למועצת הרובע:

{| border=1 style="border-collapse: collapse;"
|- bgcolor=cccccc
! שנה!! שמרנים !! לייבור !! ליברל-דמוקרטים
|- 
| colspan=4 |
|- 
| 1994 || 2 || 57 || 0
|- 
| 1998 || 2 || 54 || 3
|- 
| 2002 || 0 || 42 || 15
|- 
| 2006 || 0 || 30 || 27
|- 
| 2007 || 0 || 31 || 26
|}

הערה: בשנת 2002 שינו את גבולות הרובע ובהתאם הופחת מספר חברי המועצה מ-59 חברים ל-57 חברים.

אזורי הבחירה של מועצת הרובע

==אוכלוסין==
ברובע הארינגיי מתגוררים 216,507 תושבים (2001).
מרבית תושבי הרובע לבנים (65.7%), אולם ברובע מיעוטים אתניים גדולים: 20.1% שחורים ממוצא אפריקאי או קריבי, 6.7% ממוצא אסייתי, 4.6% ממוצא מעורב, 1.1% ממוצא סיני ו-2% ממוצא אחר.

46% מתושבי הרובע מחזיקים בבעלותם את הדירות בהם הם מתגוררים. אוכלוסיית הרובע צעירה באופן יחסי - רק 11% מתושבי הרובע הם מעל גיל 65 (בעוד שברחבי הממלכה המאוחדת 18.5% מהתושבים הם מעל גיל זה.
45.3% מהתושבים הלבנים של הרובע הם ממוצא בריטי, ו-20.4% מהתושבים הם ממוצא לבן אחר (בעיקר טורקים, אירים, יוונים או קפריסאים).
.

==ספורט==
בשכונת טוטנהאם שברובע ממוקם מועדון הכדורגל טוטנהאם הוטספר - מהליגה העליונה האנגלית. כמו כן פועלת ברובע קבוצת הרגבי לונדון סקולארז השייכת לליגת הרגבי הלאומית - הקבוצה פועלת מאצטדיון ניו ריוור שבווד גרין.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.alexandrapalace.com/ ארמון אלכסנדרה]
* [https://web.archive.org/web/20140421064102/http://www.haringey.gov.uk/aboutharingey/historyofharingey.htm ההיסטוריה של הרובע]

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:לונדון: רבעים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1965
שלום קיטל

קיטל (שני משמאל) במהלך פגישת שר הביטחון [[אהוד ברק עם מזכיר ההגנה האמריקאי רוברט גייטס]]
שלום קִיטָל (נולד ב-22 בדצמבר 1947) הוא עיתונאי ישראלי, הגיש את "יומן השבוע" בכאן ב. קודם לכן, כיהן כמנכ"ל ועורך ראשי בחברת החדשות של ערוץ 2 בשנים 1995–2006. 

== ביוגרפיה ==
קיטל נולד בפולין ועלה לישראל עם משפחתו בהיותו בן שנתיים וחצי. גדל בקריית אתא, והתחנך בבית הספר התיכון חוגים בחיפה. החל את דרכו בעולם העיתונות ב-1970 ככתב ועורך ב"קול ישראל" ובין שידוריו הזכורים היה טקס הגעת נשיא מצרים, אנואר סאדאת ב-1977.

ב-1993, לאחר שעבד 23 שנה בקול ישראל בתפקידים שונים, הצטרף לצוות ההקמה של חברת החדשות של ערוץ 2, וב-1995 לאחר פרישתו של מנכ"ל החברה הראשון, אילון שליו מונה למנכ"ל ולעורך הראשי של החברה. ב-1 במאי 2007 פרש מתפקידו.

קיטל היה מבין מנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים והמחנות השונים בציבור היהודי (ימין-שמאל, דתיים-חילוניים וכו') ואף חתם עליה ביחד עם שורה של אנשי ציבור מהימין והשמאל.

בנובמבר 2007 קיבל פרס על מפעל חיים בכנס אילת לעיתונות מטעם אגודת העיתונאים בתל אביב.

ב-2008 התמודד במכרז הרדיו האזורי מטעם קבוצה בראשות המרכז הבינתחומי הרצליה.

בנובמבר 2008 מונה כיועץ ועמד בראש הקמפיין של אהוד ברק ומפלגת העבודה בבחירות לכנסת השמונה עשרה. לאחר הבחירות שימש כיועץ מיוחד לשר הביטחון ברק. בנובמבר 2009 פרש מתפקידו. במהלך 2012 מונה ליועץ אסטרטגי של מפלגת העבודה בראשות שלי יחימוביץ'.

במהלך 2016 הגיש במשך 3 חודשים את התוכנית הכל דיבורים ברשת ב של קול ישראל במקומה של עדי מאירי, בהגשה זוגית עם בני טיטלבוים.

לאחר סגירת רשות השידור והקמת תאגיד השידור הישראלי ב-18 במאי 2017, החל להגיש תוכנית שבועית בכאן ב' יחד עם דורון צברי ומינואר 2018 עם מרדכי גילת, ובנוסף הגיש את "יומן השבוע".

קיטל נמנה עם מנהלי עמותת ידיד לחינוך העוסקת בהפעלת גמלאים בהתנדבות במערכת החינוך. הוא חבר ב"ועדת השלושה" - ועדה לבירור תקריות בין הצנזורה הצבאית לאמצעי התקשורת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* רועי כ"ץ, [https://soundcloud.com/roykatz/24sm7c228e9x ריאיון עם שלום קיטל בתוכנית "תעודת עיתונאי"] ברדיו תל אביב, 01 בנובמבר 2013

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל כאן ב'
קטגוריה:בוגרי תיכון חוגים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
שרון הר פז

שרון הר פז (נולדה ב-1954) היא סופרת, עורכת לשונית ועורכת תכנים ישראלית.
== חייה ==
הר פז נולדה בתל אביב. למדה מו"לות באוניברסיטה הפתוחה, ובהמשך פרסמה ספר שירה, שלושה רומנים, וכן תרגמה לעברית והוציאה לאור שני רומנים אמריקאים. עורכת תוכן ועורכת לשונית של מספר ספרים.

במקביל הגישה הר פז ברדיו פינות על נושאים שונים: "לצפון בגאוה" (1999); "גאים בגליל" (2002); "פינת הנשים המסוללות" (2004-2005), וכן "קול ברלין מקציר" בתוכנית "קול ברלין", בברלין, גרמניה, בהגשת אביב רוס.

הר פז יסדה את ההוצאה לאור "קציר מלים", שהוקמה במטרה להוציא לאור ולשמש במה לסִפרות לסבית ופמיניסטית. הוצאת ספרים זו היא היחידה בישראל המתמחה בסוגה ספרותית זו. ב-1997 הוציאה לאור את ספרה "סגול", שבתקופה זו היה הרומן הלסבי העברי הראשון. הספר עוסק בסיפור אהבה בין קריינית ברדיו ומאזינתהּ.

ספריהּ של הר פז עוסקים בפילוסופיה של החיים ובמהות הקיום האנושי (אקזיסטנציאליזם) לכל גווניו, תוך שימוש בסגנון המקראי ובערכים מהמקורות היהודיים. דמויותיה מבוססות על פנטזיות רומנטיות המנסות להתאים עצמן ולהתערות במציאות הישראלית.

הר פז גם מנחה סדנאות לכתיבה יוצרת מטעם ההוצאה לאור "קציר מלים" שבבעלותה.

==ספריה==
* ספר שירה:
** בדידות, אהבה, מוות: שירים (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
* ספרי פרוזה למבוגרים:
** סגול: רומן לסבי (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
** אפס: רומן פמיניסטי (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
** ארגמן: רומן פוליטי (קציר, קציר מלים, התשס"ב 2001)
* תרגומים:
** קלייר, רומן מאת ניקול קון (קציר, קציר מלים, התשס"ב 2001)
** בכל צחוק דמעה, רומן מאת לזלי ניומן (קציר, קציר מלים, התשס"ו 2005)
* עריכה:
** הסיגריה שאחרי, קובץ סיפורים מאת הדי בורשטיין (קציר, קציר מלים, התשס"ג 2002)
** הזקן עם הבייגלים: ספר ילדים מאת אריה אבני (רמת גן, פוקוס, התשס"ח 2008)

== קישורים חיצוניים ==
* [http://sharonharpaz.wordpress.com/ האתר של שרון הר פז], באתר "רשימות"
* 

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:עורכות ספרותיות ישראליות
קטגוריה:בלשניות ולשונאיות ישראליות
קטגוריה:בלשניות ולשונאיות עבריות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
המטופוביה

המטופוביה או המופוביה (המו = דם, פוביה = פחד קיצוני) היא פוביה מפני דם. היא מוגדרת במדריך ההפרעות הפסיכיאטרי DSM-IV-TR כפוביה ספציפית מסוג דם-פצע. מוערך כי בין 3 ל-4 אחוזים מהאוכלוסייה סובלים מהמטופוביה<ref name=":0"></ref>. אנשים הסובלים מהתופעה מתקשים לתפקד כאשר הם רואים דם ולעיתים גם כשהם שומעים על דם. הקושי מתבטא בנשימה כבדה, הזעה, תחושת בחילה, סחרחורת ולעיתים עילפון. הפחד מתגבר ככל שכמות הדם גדולה יותר (פצע גדול יותר) וככל שהדם מוחשי יותר (החל מצפייה באדם פצוע בטלוויזיה ועד דם של האדם עצמו).

המטופוביה היא פוביה ייחודית, בכך שלאחר תגובת החרדה ישנה ירידה פתאומית בדופק ובלחץ הדם. ירידה זו עלולה לגרום לסחרחורת או התעלפות<ref name=":0" />. לא ברור לגמרי מהו מקור התופעה, אך חוקרים מסוימים מעריכים את מקורה עוד בימי קדם, ולדעתם התופעה הייתה רפלקס ששימש כהגנה מחיות טרף, בכך שגרמה לאדם חיוורון ועילפון ממראהו של דם, המצביע על סכנה, ובכך גרמה לאדם להיראות כמת, ועזרה לו להינצל מחיות טרף שונות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוביות
קריית מטלון

קריית מטלון היא שכונת מגורים ותיקה במערב פתח תקווה עם בנייה צמודת קרקע בחלקה המערבי של השכונה ומתחם תעסוקה בשם רמת סיב בחלקה המזרחי של השכונה. השכונה נמצאת בסמוך למחלף גהה, מדרום לציר ז'בוטינסקי, מצפון לגבעת שמואל וממערב לדרך רבין ולשכונת נווה עוז. השכונה עצמה מנותקת משאר אזורי המגורים של העיר, וצמודה דווקא לשכונות המגורים של גבעת שמואל.

== היסטוריה ==
קריית מטלון הוקמה על ידי משפחת מטלון אשר קנתה את האדמות מהברון מנשה. משפחת מטלון העסיקה את משפחת פנחס לניהול הפרדס מתחילת שנות ה-30 עד סוף שנות ה-40. בפברואר 1935 פורסמו מודעות על פתיחת הרשמה לרכישת מגרשים בשכונה אותה כינו המייסדים, משה קרסו, משה מטלון, יהודה מוזס ומרקו כהן, "גן ברון מנשה". יוזמה זאת כנראה לא הבשילה, ולקראת סוף 1944 שווקה חברה א"י לבניין וקבלנות, של מטלון וקרסו וילות מוכנות מוקפות עצי פרי על מגרשים פרטיים של חצי דונם. תוכנית השכונה, שנכללה בתוכנית בניין ערים של פתח תקווה, כללה 300 בתים ואזור מסחר מרוכז, עם אפשרות להרחבה לאלפי משפחות. לפרדס הייתה באר פרטית שסיפקה מים לפרדס ולתושבי השכונה. הרוכשים היו ברובם הגדול ספרדים, רבים מהם עולים חדשים מבולגריה. בספטמבר 1945 דווח שבשכונה כ-50 משפחות ושבאותה עת נקבעה חוקה לשכונה. בתחילת 1946 דווח שבשכונה 125 בתים העומדים על תילם. בספטמבר 1946 נפתחו בשכונה שתי כיתות, לילדי כיתות א-ב, כסניף של בית הספר יק"א פיק"א. במרץ 1947 הונח אבן פינה לבית כנסת בשכונה. בשכונה התגוררו אז כ-200 משפחות. ביוני 1947 נפתח בשכונה בית פועלים. במרץ 1952 נחנך בשכונה מבנה בית ספר בן ארבע כיתות. בספטמבר 1952 התרחש עימות על השימוש במבנה בין הזרם הכללי שהשתמש בבניין עד אז, ולמדו בבית ספרו כ-200 תלמידים, לבין זרם העובדים שביקש להשתמש במבנה בתמיכת עיריית פתח תקווה שהייתה בידי מפלגות השמאל. כיום בית הספר לא פעיל ופועלת בו האוניברסיטה הסינית בישראל. 

בסוף שנת 1976, הבאר הועברה לעיריית פ"ת ביחד עם הבית אשר בו התגוררה משפחת פנחס אשר נקרא עד היום "בית הבאר".

== אזור התעשייה ==
אזור התעשייה נקרא על-שם שכונת המגורים בפתח תקווה השוכנת ממערב לו, ונקראה על שמו של משה יצחק מטלון, שנמנה עם מקימיה. שם נוסף של אזור התעשייה הוא "רמת סיב", עקב ריבוי מפעלי הסיבים ששכנו במקום בעבר. מאותה סיבה, אחד הרחובות הראשיים באזור התעשייה נקרא "הסיבים". האזור הוקם במחצית השנייה של שנות ה-40 של המאה ה-20 ביוזמת התאחדות התעשיינים בישראל.

אזור התעשייה משתרע על שטח של כ-2,000 דונם ופועלים בו כ-800 חברות ועסקים. אזור תעשייה זה הוא השלישי בהיקפו בפתח תקווה, אחרי קריית אריה וסגולה.

בין החברות הפועלות בקריית מטלון ניתן למנות את AIG, שומרה, בזק בינלאומי, 012, ECI, פורשה ישראל ושטראוס גרופ, טבע.

בעשור השני של המאה ה-21 התפתח בקריית מטלון מתחם בילוי ונפתחו בו פאבים, בתי קפה ומסעדות רבות. לב המתחם נמצא במזרח אזור התעשייה, ב"יכין סנטר", שמרכז מספר רב של בתי קפה ומסעדות.

250px

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פתח תקווה: שכונות
קטגוריה:ישראל: אזורי תעשייה
קטגוריה:פתח תקווה: אזורי תעשייה
מארק גפן

מארק גפן (14 ביולי 1917 – 18 בדצמבר 1989) היה עיתונאי ישראלי, זוכה פרס סוקולוב. שימש כעורכו של העיתון על המשמר וכיו"ר ועדת העורכים.

==ביוגרפיה==
נולד בקרקוב שבפולין. בזמן מלחמת העולם השנייה ברח לסיביר. לימים תיעד תקופה זו בסיפורים רבים שפורסמו במוספי החגים של על המשמר. אחרי המלחמה שב לפולין, שם ערך את העיתון MOSTY שהיה מקורב למפ"ם. בשנת 1949 עלה לישראל והחל לעבוד כעיתונאי בעיתון על המשמר.

גפן החל את עבודתו ככתב מוניציפלי ואחר כך ככתב לענייני מפלגות ופוליטיקה, ובלט בכתבות על הנעשה בברית המועצות החל משנות החמישים. בשנת 1956, היה הראשון לדווח על טבח ח'אן יונס במהלך מבצע קדש, ב-3 בנובמבר 1956, בעת שצה"ל כבש את ח'אן יונס (בפעולה של איסוף נשק וריכוז מאות גברים לשם איתור חיילים מצרים ולוחמים פלסטינים). על פי דו"ח אונר"א, הרגו החיילים 275 פלסטינים: 140 פליטים ו–135 תושבים שאינם פליטים.

בשנת 1975 זכה בפרס סוקולוב על פרסום "יומן מלחמת יום הכיפורים" שתיאר את השבועות הראשונים של המלחמה, כפי שדווחו לוועדת העורכים.

בשנים 1974–1985 שימש כעורך "על המשמר" במשותף עם חיים שור. ביוני 1980 התקשר אליו אלמוני, בשם ארגון "טרור נגד טרור" ואיים שכל חברי מערכת העיתון הם בוגדים שיחוסלו.

נפטר ב-18 בדצמבר 1989.

==חיים אישיים==
היה נשוי ללוטה גפן שנפטרה בשנת 1964, להם בת. אחר כך נישא לדורית, מזכירת המערכת של "על המשמר" ונולדו להם שתי בנות.

==ממאמריו==
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

*[http://b.walla.co.il/?w=/3900/749570 כתבה בעיתון הארץ על מאבק ועדת העורכים בראשות מארק גפן נגד האיסור לסקר את פינוי ימית] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס סוקולוב
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:סגל על המשמר
קטגוריה:עורכי על המשמר
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
נבחרת ברמודה בכדורגל

נבחרת ברמודה בכדורגל (באנגלית: Bermuda national football team) היא הנבחרת הכדורגל הבינלאומית של ברמודה. 

==כל גביעי העולם==
*1930 עד 1998 - לא נרשמה
*2002 עד 2022 - לא העפילה

==כל אליפויות CONCACAF/גביע הזהב==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה
!סיבוב
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו*
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
|- 
| 1963|| colspan="7" rowspan="3" |לא נרשמה
|-
| 1965
|-
| 1967
|-
| 1969|| colspan="7" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 1971
|-
| 1973|| colspan="7" rowspan="8" |לא נרשמה
|-
| 1977
|-
| 1981
|-
|1985
|-
|1989
|-
| 1991
|-
| 1993
|-
| 1996
|-
| 1998|| colspan="7" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 2000
|-
| 2002|| colspan="7" |פרשה
|-
| 2003|| colspan="7" |לא נרשמה
|-
| 2005|| colspan="7" rowspan="3" |לא העפילה
|-
| 2007
|-
| 2009
|-
| 2011|| colspan="7" |לא נרשמה
|-
| 2013|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 2015|| colspan="7" |לא נרשמה
|-
| 2017|| colspan="7" |לא העפילה
|-
| 2019||סיבוב ראשון||3||1||0||2||4||| 4
|-
| 2021|| colspan="7" rowspan="2" |לא העפילה
|-
| 2023
|-
!סה"כ!!1/27!!3!!1!!0!!2!!4!!4
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

== ליגת האומות של CONCACAF ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה
!דרג
!סיבוב
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו*
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
|-bgcolor=ffbbbb 
| 2019-2020
|א
|ירדה לדרג ב||4
|1
|0
|3
|5
||11
|-
| 2022-2023
|ב
|שלב הבתים
|6
|1
|1
|4
|7
|10
|-
| 2023-2024
|ב
|שלב הבתים
|6
|2
|2
|2
|8
|9
|-
|2024-2025
|ב
|
|
|
|
|
|
|
|-
! colspan="3" |סה"כ
!16
!4
!3
!9
!20
!30
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

==גביע האיים הקריביים==
*1989 עד 2005 - לא נרשמה
*2007 - מקום רביעי
*2013 - מקום ראשון

==שחקנים מפורסמים==
*קליד בסט
*שון גוטר
*קלי ליגטבורן
*ג'ון בארי נוסום
*קנו סמית
*פרנק בראוסטר
*דוד בסקום
*דמון מינג
*זייקו ליוויס

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
ברמודה
קטגוריה:ברמודה: כדורגל
מאסימו אודו

מאסימו אודו (באיטלקית: Massimo Oddo; נולד ב-14 ביוני 1976) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בתפקיד המגן הימני, וכיום מאמן כדורגל. לזכותו של אודו זכייה במונדיאל 2006 עם נבחרת איטליה.

==קריירה==
אודו החל את הקריירה בקבוצות הנוער של מילאן ובין השנים 1995–2000 הושאל לקבוצות בוגרים שונות בליגה האיטלקית. בשנת 2000 נרכש על ידי הלאס ורונה ממנה עבר ללאציו ב-2002. בשנת 2007 החזירה אותו מילאן אל שורותיה בדיוק בזמן בשביל לככב ולזכות בליגת האלופות לעונה זו. אודו השתתף במשחק הגמר בו גברה מילאן על ליברפול בתוצאה 1–2.

בקיץ 2008 עבר מאסימו אודו לקבוצת הפאר הגרמנית באיירן מינכן בהשאלה לעונה אחת, שבסיומה חזר למילאן.

בקיץ 2011 חתם אודו בלצ'ה מהליגה האיטלקית לעונה אחת.

ב-7 ביוני 2012 הודיע אודו על פרישה ממשחק פעיל.

== קריירת אימון ==
במאי 2015 מונה אודו למאמן פסקארה מהסרייה ב'. בעונתו הראשונה בתפקיד הוא העלה את פסקארה לסרייה א'. ב-14 בפברואר 2017 פוטר מתפקיד מאמן פסקארה. ב-21 בנובמבר 2017 מונה אודו למאמן אודינזה מהסרייה א' . ב-24 באפריל 2018 הוא פוטר מתפקידו לאחר שהקבוצה הפסידה 11 משחקים ברציפות.

==תארים==

;לאציו
* הגביע האיטלקי: 2003/2004

;מילאן
* אליפות איטליה:2010/2011
* ליגת האלופות: 2006/2007
* הסופר קאפ האירופי: 2007
* אליפות העולם לקבוצות: 2007

;נבחרת איטליה
* גביע העולם בכדורגל: 2006

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מגני כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני הלאס ורונה
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני לצ'ה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:מאמני כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:ספורטאים איטלקים בגרמניה
קטגוריה:מאמני אודינזה
קטגוריה:מאמני פרוג'ה
קטגוריה:מאמני ספאל
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:קצרמר מאמני כדורגל
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1976