OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יארליס באריוס

יארליס באריוס קסטניידה (בספרדית: Yarelys Barrios Castañeda; נולדה ב-12 ביולי 1983 בפינאר דל ריו) היא אתלטית קובנית זוכת מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) ופעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (אוסקה 2007 וברלין 2009), בזריקת דיסקוס.

ב-1 בספטמבר 2016 שלל הוועד האולימפי הבינלאומי מבאריוס את מדליית הכסף שבה זכתה בבייג'ינג 2008 עקב שימוש בחומרים אסורים. היא מכרה את מדליית הכסף האולימפית שבה זכתה ב-eBay, מסיבה שאינה ידועה תמורת 11,000 דולרים.

== ביוגרפיה ==
באריוס הגיעה להישגה המשמעותי הראשון במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בקרטחנה ב-2006, כשזכתה במדליית כסף. בשנת 2007 זכתה במדליית כסף באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשיא אישי חדש של 63.90 מטר, מדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו, ברזיל ומדליית זהב באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק, תאילנד.

בשנת 2008 זכתה במדליית זהב במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה. בהמשך השנה זכתה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג נשללה ממנה ב-1 בספטמבר 2016 על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי עקב שימוש בחומרים אסורים. בטורניר שנערך בלייריה, פורטוגל באותה שנה שיפרה את שיאה האישי, והעמידה אותו על 66.13 מטרים.

בשנת 2009 שמרה על תוארה במשחקי מרכז אמריקה והקריביים, שנערכו באותה שנה בהוואנה, קובה. כן זכתה במדליית כסף שנייה באליפות העולם שנערכה בברלין. ב-2010 זכתה במדליית הכסף במשחקים האיברו-אמריקאיים שנערכו בסן פרננדו, וב-2011 זכתה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית בשיא אישי חדש של 66.40 מט ובמדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה.

באליפות קובה שנערכה בשנת 2012 קבעה באריוס שיא אישי חדש של 68.03 מטר.

באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה באריוס במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.38 מטר. באוגוסט 2015 נשללה מדריה פישצ'לינקובה הרוסייה מדליית הכסף בה זכתה לאחר שנכשלה בבדיקת סמים. מדליית הכסף הועברה ללי יאנפנג מסין (67.22 מטר) ומדליית הארד הוענקה לה. במדליית הזהב זכתה סנדרה פרקוביץ' מקרואטיה (69.11 מטר).

באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכתה באריוס במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.96 מטר, אחרי סנדרה פרקוביץ' (67.99 מטר) ומלינה רוברט-מישון מצרפת (66.28 מטר).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זורקי דיסקוס
קטגוריה:אתלטים שהורשעו באימרוץ
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ילידות 1983
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מקובה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית קובניות: אתלטיקה
קטגוריה:ספורטאיות שנשללה מהן מדליה אולימפית
עופר וולף

עופר וולף (נולד ב-1961), תת-אלוף בצה"ל במילואים, שירת כראש מטה אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.

==ביוגרפיה==
בשנת 1978 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קצינים. וולף לחם במלחמת לבנון הראשונה כקצין מודיעין בסיירת, מהנחיתה מן הים בשפך נהר האוואלי שבקרבת צידון ועד ביירות. בהמשך עבר וולף לאגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה ושימש בתפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1997 שימש כרע"ן פיתוח ביחידת יפת"ח. בשנים 2005–2001 פיקד וולף על מפעל המרכבה והרק"מ במש"א 7000. לאחר מכן שימש כמפקד היחידה לניסויים והבטחת איכות. בשנים 2008–2006 פיקד וולף על מרכז שיקום ואחזקה 7000. לאחר מכן מונה לרמ"ט אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בדרגת תא"ל. כמו כן היה חבר בצוות תוכנית ההתייעלות הרב-שנתית של צה"ל ומשרד הביטחון, שגובשה בסיוע תאגיד הייעוץ הבינלאומי מקינזי.

וולף הוא בעל תואר ראשון בהנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.

וולף נשוי ואב לשלושה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://147.237.77.233/1272-he/Atal.aspx תא"ל עופר וולף], קורות חייו באתר אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה.
* נעמה רק, [https://web.archive.org/web/20090501062155/http://dover.idf.il/IDF/News_Channels/Personal/09/04/2702.htm הזיכרון האישי שלו], אתר דובר צה"ל, 28 באפריל 2009.
* [http://www.israeldefense.co.il/?CategoryID=411&ArticleID=2545 "הלוגיסטיקה תמשיך לעבוד גם תחת אש"], אתר "ישראל דיפנס", 17 ביוני 2012.
* .
* נעמה רק, [https://web.archive.org/web/20090516234333/http://dover.idf.il/IDF/News_Channels/today/09/05/1301.htm מוקירים את העבר, בונים את העתיד], אתר דובר צה"ל, 13 במאי 2009.
* .
* .
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קציני אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
מדליית אוילר

מדליית אוילר (באנגלית: The Euler Medal), מוענקת למתמטיקאים, ונקראת על שם המתמטיקאי בן המאה ה-18 לאונרד אוילר. 

המדליה מוענקת מדי שנה החל משנת 1993, על ידי המכון לקומבינטוריקה ויישומיה (ICA) 
בפלורידה, והיא מוענקת לחוקר שתרם תרומה משמעותית בתחום הקומבינטוריקה, ושעדיין פעיל במחקר. המדליה מוענקת מדי שנה, לחוקר אחד או שניים בעולם.

בשנת 2004 זכה בה החוקר הישראלי-אמריקני פרופ' דורון ציילברגר. בשנת 2005 זכה בה החוקר הישראלי פרופ' אביעזרי פרנקל.

==זוכים==
* 2023: ג'ניפר סברי (אוסטרליה)
* 2022: ג'ורג' אנדרוז (ארצות הברית)
* 2021: הנדריק ואן מאלדגם (בלגיה)
* 2020: מרסטון קונדר (ניו זילנד)
* 2019: לא הוענק
* 2018: דיטר יונגניקל (גרמניה)
* 2017: פאן צ'ונג (טייוואן-ארצות הברית)
* 2016: ג'יימס הירשפילד (אוסטרליה-בריטניה)
* 2015: לא הוענק
* 2014: בריאן אלספק (ארצות הברית)
* 2013: קורט לינדנר (ארצות הברית)
* 2012: אלכס רוזה (סלובקיה-קנדה)
* 2011: שריל פרייגר (אוסטרליה)
* 2010: בויאן מוהר (סלובניה-קנדה)
* 2009: לא הוענק
* 2008: גאבור קורצ'מארוש (הונגריה-איטליה)
* 2007: סטיבן מילן (ארצות הברית), הייקו הארבורט (גרמניה)
* 2006: קלמנט לם (קנדה), ניק וורמלד (קנדה)
* 2005: ראלף פודרי (ארצות הברית), אביעזרי פרנקל (ישראל)
* 2004: דורון ציילברגר (ארצות הברית-ישראל), ג'ו לי (סין) 
* 2003: פיטר קמרון (בריטניה), ק'ארלס קולברן (ארצות הברית)
* 2002: הרברט וילף (ארצות הברית)
* 2001: ספירוס מגליווראס (ארצות הברית)
* 2000: ריצ'רד איי. ברואלדי (ארצות הברית), הורסט זאקס (גרמניה)
* 1999: ד.ק.ריי צ'אודרי (ארצות הברית)
* 1998: פיטר לדיסלאו האמר (ארצות הברית), אנתוני הילטון (בריטניה) (בריטניה)
* 1997: לא הוענק
* 1996: ג'ק ון לינט (הולנד)
* 1995: האנפריד לנץ (גרמניה)
* 1994: יוזף א.טאס (בלגיה)
* 1993: קלוד ברז' (צרפת), רון גרהם (ארצות הברית)

== קישורים חיצוניים ==
* [http://the-ica.org/ אתר המכון לקומבינטוריקה וליישומיה]

*
קטגוריה:פרסים למתמטיקה
קטגוריה:פרסים קנדיים
קטגוריה:לאונרד אוילר
ברווז משויש

ברווז משויש (בַּרְוָז מְשֻׁיָּשׁ, שם מדעי: Marmaronetta angustirostris) הוא מין יחיד בסוג Marmaronetta המשתייך לברווזים צוללים. הוא נקרא כך בגלל צבעיו, המזכירים טקסטורה של שיש.

==תיאור==
אורכו של הברווז המשויש הוא כ-39–42 ס"מ. הבוגרים בעלי גוון חום-צהבהב וכתמים בצבע בז', ועל עיניהם כתם שחור. הצעירים דומים אך בעלי כתמים בהירים רבים יותר. בתעופה הכנפיים נראות חיוורות ללא דפוס בולט.

==תפוצה==
בעבר ברווז זה היה נפוץ באזור הים התיכון, אך כיום אזורי הדגירה שלו מקוטעים ומוגבלים למספר מקומות בדרום ספרד, מערב אפריקה, וישראל. במזרח הוא שורד בביצות בדרום עיראק ואיראן, ובמספר מקומות מבודדים בטורקיה, ארמניה, אזרבייג'ן, עיראק, ומערב סין.

בית הגידול של ברווזים אלה הוא אזורי שפלה, בה הם בונים את קניהם בתוך צמחייה גבוהה או על עצים. גודל התטולה נע בין 7 ל-10 ביצים.

מצב השימור של הברווז המשויש מוגדר כפגיע בעקבות ירידה באוכלוסייתו. הגורמים לכך הם הרס בתי גידול וציד.

==התנהגות==
הברווז המשויש הוא עוף חברותי, אפילו בתקופת הקינון. מלבד עונת הרבייה הלהקות קטנות בדרך כלל, אם כי דווח גם על קבוצות גדולות בעת הנדידה. הברווזים המשוישים מלקטים את מזונם במים רדודים מפני המים או בצלילה. הם ניזונים בעיקר מאצות וחסרי חוליות החיים במים.
ביצי ברווז משויש מאוסף מוזיאון טולוז]]

==בישראל==
הברווז המשויש היה נפוץ בעמק החולה עד ליבוש הימה באמצע המאה ה-20. פעולה זו הביאה לקריסת האוכלוסייה במקום ובכלל, ונותרו רק כמה עשרות בודדות של זוגות שדוגרים כיום באגמון חולה. בישראל, כמו בעולם כולו, מוגדר הברווז המשויש כמין בסכנת הכחדה. לאחר עונת הקינון, עוזבים רוב הפרטים את עמק החולה ונודדים דרומה.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.teva.org.il/?CategoryID=806&ArticleID=4001 ברווז משויש] באתר החברה להגנת הטבע
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברווזי צלילה
קטגוריה:ארץ ישראל: אווזאים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:עיראק: עופות
מערת גמל

מערת גמל (שם ערבי מודרני, נובע ככל הנראה מצורתו דמוית הדבשת של פתח המערה) היא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי במערב הכרמל, שהוא חלק מהאתר הפרהיסטורי נחל מערות, יחד עם שלוש המערות שנחקרו בקרבתו: מערת תנור, מערת הנחל ומערת הגדי. זוהי מערה קרסטית קטנת ממדים, בת חדר אחד שגודלו 9 על 12 מטרים. היא ממוקמת בין מערות תנור והנחל, בגובה 45 מטרים מעל פני הים, ופונה לצפון-מערב. 

מערת גמל נבדקה לראשונה על ידי הארכאולוגית האנגליה דורותי גארוד במסגרת פרויקט החפירות הגדול בנחל מערות בשנות השלושים של המאה הקדומת. מסקנתה הייתה שהאתר אינו מכיל שכבות פלאוליתיות ראויות לציון. החפירה המסודרת הראשונה במערת גמל בוצעה על ידי מינה עברון מטעם המכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן באוניברסיטת חיפה. עברון חפרה במערה בשנים 1992 - 1994 וחשפה שכבת ברקציה (אדמת מערות שהתקשתה) המכילה כלי צור פלאוליתיים. עצמות אדם ובעלי חיים לא השתמרו במערה. רוב הפריטים הארכאולוגיים היו מרוכזים באמצע המערה, ככל הנראה לאחר שנסחפו לשקע הקרסט במרכזה. מחקר טיפוסי הכלים שייכם לתרבות האשלו-יברודית של שלהי התקופה הפלאוליתית התחתונה, לפי נוכחותם של מקרצפים נטויים ורוחביים ושל אבני יד. משקעי מערות שמצפים את ראש השכבה הארכאולוגית תוארכו בשיטת אורניום-תוריום לכ-220 אלפי שנים לפני זמננו, ולפיכך הממצאים הפרהיסטוריים הם בגיל זה או קדומים יותר. ממצאים דומים משכבה E במערת תנור הסמוכה תוארכו לכ-400,000 עד 250,000 שנים לפני זמננו. רוב הכלים סותתו מצור מקומי, שנאסף ממרחק של כששה ק"מ מסביב לאתר. 

ב-29 ביוני 2012 הוכרזה המערה יחד עם נחל המערות, כאתר מורשת עולמית.

==ראו גם==
*נחל מערות

== קישורים חיצוניים ==

* 
*

==הערות שוליים==

גמל, מערה
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים בכרמל
קטגוריה:אתרים פלאוליתיים ואפיפלאוליתיים בארץ ישראל
קטגוריה:התרבות האשלו-יברודית
גמל
קטגוריה:הכרמל: גנים לאומיים
גמל
לאונטין ואן מורסל

לאונטין ואן מורסל, נודעה כלאונטין זיילרד (בהולנדית: Leontine Martha Henrica Petronella (Leontien) Zijlaard-van Moorsel, נולדה ב-22 במרץ 1970) היא רוכבת אופניים הולנדית לשעבר.

ואן מורסל נולדה לסוחר בחומרי בניין ואחות. היא החלה את קריירת הרכיבה שלה בשנות השמונים ובמהרה התברגה בצמרת הדירוג העולמית. ואן מורסל התמחתה הן ברכיבת אופני כביש והן ברכיבת אופני מסלול. במחצית הראשונה של שנות התשעים של המאה העשרים ניצחה פעמיים בטור דה פראנס לנשים, לאחר התמודדות קשה עם ז'ני לונגו.

בשנת 1994 פרשה ואן מורסל, אך חזרה בה מפרישתה בשנת 1998. במהלך תקופה זו סבלה ואן מורסל מאנורקסיה. בשלב מסוים הגיע משקלה ל 42 קילוגרמים. היא השתתפה באליפות העולם באופני כביש, ניצחה במרוץ נגד השעון וסיימה שנייה במרוץ הכביש.

הופעתה הגדולה ביותר נחשבת לזו שהציגה במשחקים האולימפיים בסידני: ואן מורסל זכתה במדליית הזהב במרוץ הכביש, במרוץ נגד השעון ובמרוץ המרדף לשלושה קילומטרים (אופני מסלול). במשחקים האולימפיים באתונה נפלה ואן מורסל בהקפה הלפני אחרונה אך הצליחה להגן על תוארה במרוץ נגד השעון.

ואן מורסל נבחרה שש פעמים לאתלט השנה בהולנד. היא פרשה בשנת 2004. עם ארבע מדליות זהב, מדליית כסף ומדליית ארד במשחקים האולימפיים, היא נחשבת לספורטאי ההולנדי המעוטר ביותר.

בספטמבר 2017 נטען על ידי רופא הספורט ההולנדי, פטר ינסן, כי סייע לה להזריק את החומר האסור, EPO, בשנים 2000 ו-2001. ון מורסל דחתה האשמות אלו והאשמות דומות של רוכבת יריבה שנטענו ב-2016.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוכבות אופניים הולנדיות
קטגוריה:רוכבות אופניים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:רוכבות אופניים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:רוכבות אופניים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אלופות אולימפיות מהולנד
קטגוריה:אלופות אולימפיות: רכיבת אופניים
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית: רכיבת אופניים
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית: רכיבת אופניים
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית מהולנד
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית מהולנד
קטגוריה:הולנדיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1970
סויוז 18

סויוז 18 (ברוסית: Союз 18, "ברית 18") היא חללית סויוז שהמריאה ב-24 במאי 1975 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. המטרה הייתה לעגון בתחנת חלל סאליוט 4.

==צוות==
* פיוטר קלימוק - מפקד
* ויטאלי סבסטיאנוב - מהנדס טיסה

===צוות גיבוי===
* ולדימיר קובליונוק - מפקד
* יורי פונומריוב - מהנדס טיסה
==תיאור המשימה==
"סויוז 18" שוגרה ב-24 במאי 1975 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז 7K-T.

זו הייתה המשלחת השנייה שהגיעה לתחנת החלל סאליוט 4. ב-26 במאי, לאחר ביצוע תמרון ובאמצעות מערכת ידנית החללית התחברה לתחנת החלל. המטרה העיקרית של הטיסה הייתה לימוד השלכות משימה ארוכה על בריאות הקוסמונאוטים.

בימים הראשונים של נוכחותם בתחנת החלל הם עסקו בתיקון המכשירים המקולקלים. ב-29-30 במאי נערכו מחקרים בתחום הביולוגי והרפואי והופעלה מערכת גן מלאכותי. במהלך 2-3 ביוני בוצעו כ-2,000 צילומי כדור הארץ וכ-600 צילומי שמש. בהמשך בוצעו ניסויים חדשים כולל ניסיון לגדל בצל. החל מ-23 ביוני, כאשר הקוסמונאוטים עברו את השיא הסובייטי לשהות בחלל הועמקו ניסויים בתחום הרפואי. ב-3 ביולי הוכרז שמשך הפעילות יורחב ויהיה צורך לעבור למרכז בקרה משני. זאת בעקבות התוכנית לשיגור טיסה סובייטית-אמריקאית משותפת. לאחר שיגור החללית סויוז 19 הקוסמונאוטים ביצעו בדיקות קשר. בסך הכול באותה תקופה היו בחלל 7 בני אדם (4 קוסמונאוטים סובייטים ו-3 אסטרונאוטים אמריקאים) ב-3 חלליות.

לקראת סוף יולי תנאי המחיה בתחנת החלל החלו להדרדר. סוכם על תחילת הכנות לעזיבת התחנה ותוך יומיים הם נחתו. בפעם הראשונה טלוויזיה סובייטית שידרה את מהלך הנחיתה בשידור חי.

הקוסמונאטים הצליחו לעזוב את תא הנחיתה בכוחות עצמם, אך רק כעבור יומיים הם יכלו ללכת במשך 10 דקות ורק כעבור שבוע השתקמו לחלוטין.

לא היו טיסות מאוישות נוספות לסאליוט 4.
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/soyuz-18.htm נתוני המשימה]
* [http://www.astronautix.com/s/soyuz18.html נתונים מאנציקלופדיית החלל]

קטגוריה:תוכנית סויוז
קטגוריה:1975 בברית המועצות
Sultans of Swing

Sultans of Swing הוא הסינגל הראשון של להקת הרוק הבריטית דייר סטרייטס, והשיר המזוהה עמה יותר מכל שיר אחר. אף על פי שהוצג לראשונה ב-1978, הייתה זו הוצאתו המחודשת לאור בשנת 1979 שהפכה אותו ללהיט בממלכה המאוחדת ובארצות הברית.

השיר נכתב על ידי מארק נופלר בבר בדרום לונדון. הוא שאב את השראתו מנגינתה של להקת ג'אז אשר נגנה בפינתו של פאב, שאלמלא הלהקה, היה נותר שומם. בתום ההופעה הכריז סולן הלהקה כי הם "סולטני הסווינג". נופלר השתעשע מן הניגוד מוחלט שבין שמה המרשים של הלהקה לבין הופעתה והסביבה הצנועה שבה הופיעה.

השיר הוקלט לראשונה כניסיון באולפן בצפון לונדון, ביולי 1977. עד מהרה הוא התפרסם ברדיו והלהקה קיבלה חוזה הקלטות. השיר הוקלט בשנת 1978 לאלבום הבכורה של הלהקה, Dire Straits. החברה רצתה סאונד פחות מלוטש להשמעות ברדיו, ולכן גרסה נוספת של השיר הוקלטה באפריל 1978, ויצאה לאור כסינגל בבריטניה, בגרמניה ובמדינות נוספות.

==ההצלחה==
בעקבות חידושו בינואר 1979, השיר נכנס למצעד הפזמונים האמריקאי. באופן חריג, הצלחתו הגיעה יותר מ-6 חודשים אחרי שחרור האלבום הראשון של הלהקה באוקטובר 1978. השיר הפך ללהיט בארצות הברית. השיר כבש את המקום ה-8 במצעד הסינגלים הבריטי, והמקום ה-4 בבילבורד הוט 100 וגם להצלחת מכירות האלבום שבו נכלל.

גרסת האלבום של השיר הכילה סולו גיטרה אשר קצר שבחים רבים, והגיע למקום ה-7 ברשימת סולואי הגיטרה הטובים ביותר של המגזין
Guitar World, ובמקום ה-32 ברשימת קטעי הגיטרה הטובים ביותר של המגזין רולינג סטון. מארק נופלר נוהג לאלתר ולהאריך את הסולו בשיר בזמן הופעות חיות.

== נתוני מכירות ==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1978
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-1978
קטגוריה:דייר סטרייטס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על מוזיקה
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
פולינה זקלוז'ני

פולינה זקלוז'ני (נכתב גם ז'קלוז'ני; נולדה ב-21 בפברואר 1992) היא מתעמלת אמנותית ישראלית וחברת נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית.

==ביוגרפיה==

זקלוז'ני נולדה באוקראינה וכיום מתגוררת ברמת גן, תלמידה בתיכון מקיף בעיר מגוריה. היא מתאמנת תחת הדרכתן של אלה סמופלוב ורעיה ארגו באגודת מקפ"ת בפתח תקווה.

את דרכה בעולם ההתעמלות האומנותית החלה בגיל 7, ואת עולמה הספורטיבי היא משלבת עם החלקה על הקרח.

באליפות העולם שנערכה במיה שביפן בספטמבר 2009 החליפה את קטיה פיסצקי והצטרפה לארבע מתעמלות שהשתתפו באולימפיאדת בייג'ינג (2008), יחד הגיעו למקום החמישי בתרגיל עם חמישה כדורים.

באליפות אירופה שנערכה בברן בשנת 2010 סיימה עם חברותיה לנבחרת במקום השביעי בקרב-רב ובמקום החמישי בתרגיל עם חמישה כדורים.

באליפות העולם שנערכה במוסקבה בספטמבר 2010 זכתה יחד עם חברותיה לנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית בהישג שיא בקרב רב כאשר דורגה במקום רביעי.

באליפות העולם שנערכה במונפלייה בצרפת בספטמבר 2011 זכתה הנבחרת בהישג השיא שלה כאשר זכתה במדליית ארד בגמר התרגיל המשולב של 3 סרטים ו-2 חישוקים בתוצאה של 26.675 נק'. לעומת זאת אכזבה הנבחרת בתחרות הקרב-רב כאשר ביצעה מספר טעויות בתרגיל הכדורים, בו דורגה במקום 14 בלבד, ונדחקה למקום העשירי בסיכום שני התרגילים. בכך החמיצה את השלב הראשון בהשגת הקריטריון הנדרש להשתתפות באולימפיאדת לונדון (2012), אולם בתחרות קדם-אולימפית שהתקיימה ב-17 בינואר 2012 זכתה עם הנבחרת במקום השלישי בתחרות, ובמדליית כסף בגמר הקרב רב והעפילה לאולימפיאדה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://gymstyle.co.il/?q=he/node/611 פולינה זקלוז'ני], באתר Gym Style 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתעמלות אומנותיות ישראליות
קטגוריה:מתעמלות אומנותיות באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:מתעמלות אומנותיות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1992
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
פאניה חיסין

פאניה (פרידה) חיסין (פריזר) (10 באוגוסט 1862 - 4 בספטמבר 1920), אחת מחברות ביל"ו הראשונות ומחלוצות העלייה הראשונה, נמנתה עם מייסדי תל אביב וראשון לציון.

==ביוגרפיה==
חיסין נולדה בקרץ', קרים שברוסיה. למדה בבית ספר עממי ובגימנסיה רוסית. בהמשך נסעה למוסקבה להשתלם בזמרה ולהמשיך בלימודים בקונסרבטוריון על מנת להיות זמרת באופרה. 

בעקבות הפרעות בדרום רוסיה בשנים 1881-1882 (הסופות בנגב), הצטרפה בשנת 1882 לאגודת ביל"ו יחד עם בעלה לעתיד, חיים חיסין, על מנת לעלות לארץ ישראל.
בינואר 1883 עלתה לארץ והצטרפה יחד עם חברי אגודה נוספים למקוה ישראל, תחילה גרו עם חבריהם בבית אנטון איוב שבפרדסי יפו שם עבדו בחקלאות בהמשך עברו לראשון לציון אותה קיוו לפתח למושבה. 
בשנת 1885 חזרו בני הזוג חיסין לרוסיה אך בשנת 1886 עלו שוב לארץ למושבה גדרה. חיסין עבדה בהקמת היישוב ואף בהגנתו בפני התקפות של האוכלוסייה הערבית.

לאחר לידת ביתה הראשונה, יהודית, בשנת 1887 נדדה המשפחה שוב חזרה לרוסיה שם למד חיים רפואה. בשנת 1905 עלו המשפחה שוב לארץ והשתכנו בתל אביב, שם התמנה חיים לראש הוועד של "חובבי ציון". חיסין הייתה לשותפה ביסוד תל אביב ופיתוח הפעילויות ההצבוריות והחברתיות בעיר.
בקיץ 1913 התלוותה לאחותה לביקור ברוסיה אך בעקבות מלחמת העולם הראשונה הצליחה לחזור לארץ רק בסוף 1919.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20181229171729/http://ahuzatbait.org.il/blog/2013/11/03/%D7%A4%D7%90%D7%A0%D7%99%D7%94-%D7%95%D7%93%D7%A8-%D7%97%D7%99%D7%99%D7%9D-%D7%97%D7%99%D7%A1%D7%99%D7%9F/ פאניה וד"ר חיים חיסין], באתר משפחות מייסדי תל אביב

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות העלייה הראשונה
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:אנשי ביל"ו
קטגוריה:יהודיות בלארוסיות
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:ראשון לציון: אישים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:משפחת חיסין
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1862
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1920
ג'רוזלמה

מפת [[ירושלים מהמאה ה-16]]
ג'רוזלמה (באיטלקית: Gerusalemme - ירושלים) היא מפה של ירושלים מסוף המאה ה-16 מעשה ידי נזיר איטלקי. בחלקה העליון הימני של המפה יש תיאור קצר בשפה האיטלקית של "העיר הקדושה ירושלים" (La santa città di Gerusalemme). המפה נועדה להדרכת עולי רגל, ככל הנראה איטלקים. 62 אתרים במפה ממוספרים וחלק ממנה הוקצה למקרא מפורט המזהה אותם. שולי המפה מעוטרים בציורים של עולי רגל. 

==קישורים חיצוניים==
*[http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/digitallibrary/Laor-Collection/about/Pages/Jerusalem-Maps.aspx מפות עתיקות של ירושלים], באתר הספרייה הלאומית

קטגוריה:מפות ירושלים
קטגוריה:יצירות המאה ה-16
ג'ני גרוס

קברה של ג'ני גרוס בווינה
ג'ני גרוס (בגרמנית: Jenny Groß; באנגלית: Jenny Gross; 5 בספטמבר 1863 – 8 במאי 1904) הייתה שחקנית תיאטרון יהודיה אשר שיחקה באוסטרו-הונגריה ובגרמניה.

==ביוגרפיה==
גרוס נולדה במושונטארצ'ה (Mosontarcsa) שבהונגריה, על גבול אוסטריה, (כיום אנדאו (Andau) באוסטריה). החלה לשחק בתיאטרון קארל (CarlTheater) בווינה כשא.פ. זוננטל שימש לה מנטור. ב-1885 שיחקה בתיאטרון הממלכתי-לאומי הגרמני (Hoftheater) בברלין בתפקיד אשת סלונים סנטימנטלית (Salondame) ולאחר מכן בתיאטרון לסינג (Lessingtheater) שנוהל על ידי אוסקר בלומנטל. 

גרוס הייתה אהובת מבקרי התיאטרון ובהם המשורר והסופר הגרמני תאודור פונטאנה. היא שיחקה בהצגת הבכורה של ההצגה "מאדאם סאן-ג'יין" (Madame Sans-Gêne) של המחזאי ויקטוריאן סארדו (Victorien Sardou) בעת שהוצגה בגרמניה בפעם הראשונה. גם במחזותיו של המחזאי-סופר-משורר האוסטרי לודוויג אנצנגרובר (Ludwig Anzengruber) וגם בקומדיות העממיות, הוכיחה גרוס את כשרונה הרב-גוני.

גרוס נפטרה בברלין בירת גרמניה ב-8 במאי 1904, ונקברה בווינה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:שחקניות תיאטרון גרמניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון יהודיות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1863
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1863
קטגוריה:נפטרות ב-1904
ISO-2709

ISO 2709 הוא תקן לשמירת מידע ביבליוגרפי והעברתו.
תקן זה נמצא בשימוש נרחב בקטלוגים בספריות ברחבי העולם.

תקן זה פותח בשנות ה-60 תחת הנחייתה של אברם הנרייטה כדי לקודד את המידע שנשמר על כרטיסי ספרייה בספריית הקונגרס של ארצות הברית.

==ראו גם==
* תקני MARC

קטגוריה:תקני ISO
כתר דמשק (1260)

כתר דמשק, [[ה'ך' (1260)]]
עמודים מתוך כתר דמשק
כתר דמשק (Ms. Heb. 790=24) הוא כינוי לכתב יד מעוטר של התנ"ך, אחד מכתרי דמשק, המצוי בספרייה הלאומית בגבעת רם שבירושלים.

כתב יד זה הוא הראשון מקבוצת כתרי דמשק שהגיע לידי הספרייה הלאומית והיה חשוף לציבור, ולכן היה ידוע בתור "כתר דמשק". כיום משתמשים בשם זה לרוב ביחס לחומש כתר דמשק.

==היסטוריה==
על פי הקולופון שלו, כתר דמשק נכתב בשנת 1260 על ידי מנחם בן רבי אברהם ו' מאלך, בעיר בורגוס שבקסטיליה (ספרד של ימינו). הספר הועבר לבית הכנסת חוש-אל-באשה אל-ענאבי בדמשק שבסוריה, ומכאן שמו של הכתר כיום.

בכל שנה ביום ט' באב היו בני הקהילה קוראים את ספר איוב מתוך ה"כתר".

בשנת 1940 נגנב הכתר מבית הכנסת. הספר התגלה שוב בשנת 1962 עת נרכש עבור הספרייה הלאומית.

אחד מעמודי הכתר (המכיל איור) נמכר ביוני 1987 במכירה פומבית, ונרכש על ידי המוזיאון היהודי בטולדו שבספרד.

==תיאור הספר==
הכתר כולל את כל ספרי התנ"ך, כשהוא מנוקד ומכיל טעמים והערות מסורה גדולה ומסורה קטנה. המסורה הגדולה בכל עמוד כתובה עם קישוטי מיקרוגרפיה.

בין כל אחד מחלקי התנ"ך מצוי דף איור צבעוני. סימוני הסדרים והפרשיות מעוטרים בצבע זהב וצבעים נוספים.
עמודים מתוך כתר דמשק

==לקריאה נוספת==
* עידו ברונו, טמיר ונדיר מבחר מאוצרות הספרייה הלאומית, הספרייה הלאומית
* 

==קישורים חיצוניים==

* [http://web.nli.org.il/sites/NLI/Hebrew/digitallibrary/gallery/jewish/Pages/Aleppo-Damascus.aspx הכתר] באתר הספרייה הלאומית
* 
* 
* 

קטגוריה:כתבי יד עתיקים של התנ"ך
קטגוריה:ספרי המאה ה-13
קטגוריה:ספרים ארץ-ישראליים
קטגוריה:נוסח המסורה
קטגוריה:פריטים באוסף הספרייה הלאומית
קטגוריה:כתבי יד עבריים מאוירים
עשרים וארבעה ראשי איברים

עשרים וארבעה ראשי איברים הם כינוי לאיברים מסוימים בגוף, שעבד כנעני יוצא לחירות כשאדונו פצע אותו באחד מאיברים אלה.

== מקור הדין ==
בתלמוד למדו דין זה מפסוק בפרשת משפטים: . 

אף שבתורה מדובר רק בפגיעה בעין או בשן, חז"ל קיבלו שמדובר באבות טיפוס לכל איבריו שאם נפגעו ונחתכו אינם חוזרים לגדול, והרחיבו זאת לכל 24 האיברים הדומים להם, שאף בהם כריתתם מחייבת את האדון לשחרר את עבדו.

לגבי השימוש דווקא בשן ובעין בציווי המקראי, מבואר על ידי רש"י כי ההוצאה לחופשי מתבצעת גם לאחר פגיעה באיברים שהעבד לא נולד איתם (בדומה לשן) אך רק עבור איברים שאין להם תחליף (כעין) ולא, לדוגמה, בשן חלב שאחרת תצמח במקומה.

== מהות הדין ==
במשנה מבואר שעבד יוצא לחירות מאדונו, בשלוש דרכים, או על ידי תשלום כסף לאדון, או על ידי קבלת שטר שחרור, ואפשרות שלישית היא במקרה והאדון פצע את עבדו וחיסר את אחד מאבריו, במקרה כזה חייב האדון להעניק לעבד שטר שחרור.

בנוסף לזה צריך העבד לטבול טבילה נוספת על טבילת העבדות שלו, ובטבילה זו הוא משתחרר והופך לגר יהודי לכל דבר ועניין: 

== זיהוי האיברים ==
במשנה מנו את כל 24 האיברים:

אצבעות הידיים והרגליים (20), ראשי האזניים (1), ראש החוטם (1) ראש הגווייה (1), וראשי הדדים שבאישה (1) לדעת הרב שמואל שטראשון ראשי האוזנים נחשבים כשני ראשי איברים כמו כן שני ראשי דדי האשה והמספר 24 המובא במשנה מדבר רק על ראשי איברים שבאיש, ובאישה ישנם עוד שנים.

== נגע צרעת ==
דין נוסף הנוגע לראשי איברים הוא בדיני נגע הצרעת שאינו מטמא משום , במקרה והנגע הוא באחד מעשרים וארבעה ראשי איברים הללו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עבד כנעני
קטגוריה:משפט עברי: דיני קנסות
יאיר סהר

נשיא בורסת היהלומים - יאיר סהר

יאיר סהר (נולד ב-1 ביולי 1958) כיהן כנשיא בורסת היהלומים הישראלית וכיו"ר מפעלי בורסת היהלומים בשנים 2011 - 2013. בשנת 2013 קיבל את התואר נשיא כבוד של בורסת היהלומים של ניו יורק - ה-DDC בעבור פועלו לקירוב שתי בורסות היהלומים בתקופת כהונתו כנשיא בורסת היהלומים הישראלית.

בינואר 2016 קיבל יאיר סהר את התואר נשיא כבוד לכל ימי חייו של בורסת היהלומים הישראלית.

== ביוגרפיה ==
=== שנותיו הראשונות והשכלתו===

יאיר סהר נולד והתחנך בתל אביב. הוא למד חשמל בתיכון אורט סינגלובסקי ושירת בצבא כמדריך בפנימיית חיל חימוש. בראשית שנות השמונים פתח משרד לביקוע יהלומים. עם המעבר לביקוע בלייזר המשיך לעסוק בביקוע בסיוע חמש מכונות לייזר. בגיל 26 החל לנסוע לבלגיה לרכוש יהלומי גלם, ובהמשך החל לעסוק גם בייצור.

ב-1999 נכנס לשותפות עם היהלומן מוטי עבו. השניים הקימו את "סהר עתיד יהלומים בע"מ'", העוסקת בייצור יהלומים בישראל ויצוא באמצעות מנהלי מכירות ונציגויות בארצות הברית ובהונג קונג. החברה מעסיקה כ-40 עובדים בישראל וכן עובדים מחוץ לישראל - כולם ישראלים. החברה נמנית עם מקבלי הסייט של ה-DTC – חברת הסחר של ספק הגלם המרכזי בעולם – דה בירס, ועם לקוחות הליבה הראשונים של חברת הארי וינסטון, האחראית לשיווק 40% מתפוקת מכרה היהלומים דיאביק.

בשנת 2009 קיבלה חברת "סהר עתיד" את התואר יצואן מצטיין של מדינת ישראל מידי נשיא המדינה, שמעון פרס.

===תפקידים בענף היהלומים הישראלי===

את פעילותו הציבורית בענף היהלומים התחיל יאיר סהר בגיל 35. הוא כיהן במגוון רחב של תפקידים ציבוריים בבורסת היהלומים הישראלית, בהתאחדות תעשייני היהלומים בישראל ובמכון היהלומים הישראלי. בין היתר מילא תפקידים מובילים ובהם המשנה לנשיא הבורסה, סגן הנשיא, חבר נשיאות, גזבר ויושב ראש של ועדות רבות העוסקות בקביעת מדיניות וסדר היום המורכב והמגוון בבורסת היהלומים הישראלית. בנוסף כיהן כיו"ר ועדת הכספים של הבורסה, חבר נשיאות וחבר בוועדות שונות בהתאחדות תעשייני היהלומים וכדירקטור במכון היהלומים הישראלי וחבר בוועדות השונות של המכון.

ביולי 2011 נבחר יאיר סהר לכהונת נשיא בורסת היהלומים הישראלית ויו"ר מפעלי בורסת היהלומים.

במקביל לכהונתו כנשיא הבורסה מכהן יאיר סהר כדירקטור במכון היהלומים הישראלי וכחבר בוועד הפועל של התאחדות תעשייני היהלומים.

== חיים פרטיים ==

יאיר סהר מתגורר ברמת גן, נשוי למיכל ואב לשני בנים ושתי בנות.

== לקריאה נוספת ==
* "חשיבה אסטרטגית על המימון הענפי", שירה עמי, "היהלום" 204, עמ' 12 – 15, בהוצאת מכון היהלומים הישראלי, 2011
* "שלב ההכנות מסתיים, היציאה לדרך כבר החלה", היהלום 205, עמ' 12 – 14, בהוצאת מכון היהלומים הישראלי, 2011
* '2012 עשויה לסמן שינוי לטובה', היהלום 206, עמ' 24 – 26, בהוצאת מכון היהלומים הישראלי, 2012

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.isde.co.il/emall/content.asp?cc=99808 יאיר סהר נבחר לנשיא בורסת היהלומים הישראלית, באתר בורסת היהלומים הישראלית]
* 
* [http://www.iba.org.il/media/?recorded=14&starting=1264881&programCd=7058668 ראיון עם יאיר סהר בתוכנית צבע הכסף, באתר רשות השידור]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:נשיאי בורסת היהלומים הישראלית
קטגוריה:בוגרי תיכון אורט סינגאלובסקי
רשת אלחוטית קהילתית שמפיין-אורבנה

קמפוס אוניברסיטת אילינוי בשמפיין-אורבנה, אחד הארגונים השותפים בפיתוח התשתית הטכנולוגית לרשת האלחוטית הקהילתית
הרשת האלחוטית קהילתית שמפיין-אורבנה היא רשת אלחוטית קהילתית של "המרכז העצמאי למדיה" ([http://www.ucimc.org/ UCIMC]) באילינוי. הפרויקט הוקם בשנת 2000 על ידי קבוצת מפתחים מתוך רצון להשתמש בחיבורי אינטרנט קיימים אשר הוקצו למוסדות ציבוריים (כגון משרדים עירוניים, בתי ספר ואוניברסיטאות) שאינם מנוצלים עד תום. 
מטרת הפרויקט היא בניית רשת אלחוטית חברתית בצורה חסכונית ויעילה, ללא מטרות רווח, על ידי התקנה של ציוד רשת אלחוטית (WIFI) על גגות חברי הקהילה המקומית. UCIMC הצליח להקים את הרשת קהילתית במהירות גבוהה. פרויקט זה הוא אחד מני רבים אשר יצרו רשתות קהילתיות ברחבי העולם, ומפתח פלטפורמה להעתקת המודל למקומות נוספים בהתאם לצרכים המשתנים. 

== מטרות הפרויקט ==
# חיבור יותר אנשים לרשת האינטרנט ולשירותי פס רחב
# פיתוח קוד חומרה ותוכנה אשר פתוח לשימוש על ידי פרויקטים אלחוטיים ברחבי העולם
# בניית קהילה תומכת של פס רחב בערים ועיירות ברחבי העולם ללא מטרות רווח

== ארכיטקטורת הרשת ==
פלטפורמת CUWiN מכוונת לספק טופולוגיית רשת שאינה היררכית אשר מבוססת על תשתיות וטכנולוגיות קיימות. בעבר, רשתות מסוג זה סבלו מבעיית "הרחבה להיקפים גדולים" (סילומיות) משום שהיקף התקשורת גדל מעבר ליכולת של הנתבים האינדיבידואלים הקיימים ברשת לקבל ולהעביר את האינפורמציה. כתוצאה מכך, כאשר רשת מסוג זה הגיעה לגודל מסוים, הנתונים הרבים שעברו בה גרמו לקריסתה. על מנת להתגבר על בעיה זו, פותחו אלגוריתמים המשפרים את יכולת הנתבים להתמודד עם היקף כה רחב של אינפורמציה. חברי הפרויקט מעריכים ששיפור טכני זה מאפשר תקשורת יעילה בין אלפי עד עשרות אלפי צומתי רשת בטופולוגיה עירונית עמוסה. בנוסף לאלגוריתמים שפותחו על מנת לשפר את ניתוב האינפורמציה, פלטפורמת CUWiN משתמשת ב"מטריצת ניתוב" אשר פותחה על ידי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). מטריצה זו, מאפשרת אדפטציה דינאמית לאיכות כל חיבור ברשת בהתחשבות במרחקים ביניהם. 

== מבנה הפרויקט ==
הפרויקט מורכב משתי תתי קבוצות:
# קבוצה אשר עוסקת ישירות בבניה ופיתוח של הרשת האלחוטית השיתופית בקהילת אורבנה-שמפיין
# קבוצה אשר עוסקת בפיתוח כללי של פלטפורמת רשת אלחוטית קהילתית

== קישורים חיצוניים ==
<div class="mw-content-ltr">
* [https://web.archive.org/web/20041111094354/http://www.cuwireless.net/ CUWiN -- The Champaign-Urbana Community Wireless Network]
* [http://www.communitywirelesssummit.org/ The National Summit for Community Wireless Networks]
</div>

קטגוריה:תקשורת מחשבים
קטגוריה:אילינוי
אנה יגיילונקה

אנה יגיילונקה כשליט של פולין
אנה יגיילונקה כאלמנה

אנה יגיילונקה (בפולנית: Anna Jagiellonka, בליטאית: Ona Jogailaitė, 18 באוקטובר 1523 קרקוב - 9 בספטמבר 1596 ורשה) הייתה נסיכה פולנית-ליטאית מבית יגיילו. בשנת 1575 מונתה לתפקידים מלך פולין ודוכס גדול של ליטא בין השנים 1586-1575, כאשתו ושותפתו למלכות של סטפאן באטורי. היא הייתה בתו של המלך זיגמונט הראשון "הזקן" והייתה הנצר האחרון של השושלת היגלונית.

==התארים==
בדומה ליאדוויגה לבית אנז'ו, אנה נשאה את התואר של "מלך" פולין - "Król" (או בלטינית: Anna Dei Gratia Rex Poloniae), ומשמעות הדבר הייתה שהיא שליטת הממלכה בזכות עצמה. כל נושאי כתר פולין נשאו את התואר הזה ללא הבדל מין. רק הנשים שהוכתרו באמצעות נישואיהן לגברים מלכי פולין נקראו "מלכה" (בפולנית - „Królowa“ או בלטינית Regina Poloniae.

==רקע משפחתי וילדותה ==
אנה יגיילונקה נולדה בקרקוב כבתם של המלך זיגמונט הראשון של פולין ושל אשתו האיטלקיה, בונה ספורצה, ממילאנו. היא הייתה הרביעית מתוך חמשת ילדיהם. אחיה היו: איזבלה יגיילו (1559-1519), מלכת הונגריה, אשתו של המלך יאנוש סאפויאי, ז'ופיה (1575-1526), הנשואה להיינריך השני, דוכס של בראונשווייג-וולפנביטל, קטלין, מלכת שוודיה, אשתו של המלך יוהאן השלישי ואזה. אחיה הגדול, ז'יגמונד אוגוסט, עלה בשנת 1548 על כס המלכות של פולין.

בגיל 49 הייתה אנה יגיילונקה עדיין רווקה כשאחיה, המלך זיגמונט השני אוגוסט נפטר ללא ילדים.
הנסיבות הפכו את הנציגה האחרונה של השושלת היגלונית לדמות חשובה בחיים הפוליטיים של הממלכה.
המלך הנבחר החדש היה חייב לשאת אותה לאשה. בשנת 1573 זכה בכתר מלכות פולין הנסיך הצרפתי אנרי לבית ולואה. אך אחרי הכתרתו לא מיהר לערוך טקס נישואים עם אנה.
כעבור זמן קצר הוא ברח מפולין מבלי להתפטר רשמית על מנת לרשת את כס המלכות של צרפת אחרי מותו הפתאומי של אחיו, שארל התשיעי. עזיבת אנרי את פולין השאירה במדינה וקואום של שלטון. ב-15 בדצמבר 1575 אנה נחשבה ליורשתו אבל לא בתואר מלכה אלא כאינפנטה היא קראה לעצמה Anna Dei Gratia Infans Regni Poloniae" (אנה בחסד האל אינפנטה של ממלכת פולין). בו זמנית התחיל החיפוש אחרי בעל מתאים.
בעצת הקנצלר יאן זמויסקי הציג את מועמדותו סטפאן באטורי, השליט של טרנסילבניה והוא נבחר למלך פולין ודוכס גדול של ליטא לצידה של אנה יגיילונקה. בפועל השלטון בממלכה רוכז בהמשך בידיו.

==יורשים וצאצאים==
אנה שרדה את מות בעלה ונפטרה ללא ילדים. יורשה היחיד היה זיגמונט השלישי ואזה, הבן של אחותה הקטנה ומלכת שוודיה, קתרינה לבית יגיילו. אנה סייעה לו לעלות על כס המלכות בפולין תחת השם זיגמונט השלישי אחרי מותו של סטפאן באטורי.

המלכה האלמנה נפטרה ב-1596 בוורשה, בימי שלטון אחיינה, זיגמונט. היא נקברה בקתדרלת ואוול.

==לקראיה נוספת==
*Maria Bogucka. Anna Jagiellonka. — Wrocław: Ossolineum, 2009 
* Małgorzata Duczmal. Jogailaičiai (Litvanca). Translated by Birutė Mikalonienė and Vyturys Jarutis. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras. 2012 .

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלכי פולין
קטגוריה:הדוכסים הגדולים של ליטא
קטגוריה:אישים הקבורים בקתדרלת ואוול
קטגוריה:ילידות 1523
קטגוריה:נשים פולניות במאה ה-16
קטגוריה:פוליטיקאיות פולניות
קטגוריה:נפטרים ב-1596
עירי כהן

עירי כהן הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. כיהן בין היתר כמפקד חטיבת מילואים מובחרת של הצנחנים וכמפקד עוצבת האש.

==שירותו הצבאי==
עם גיוסו לצה"ל התנדב כהן לחטיבת הצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. במהלך שירות המילואים השלים קורס מפקדי פלוגות וקורס מפקדי גדודים. כמפקד מחלקה בגדוד צנחנים במילואים לחם כהן במלחמת ששת הימים בחזית הדרום ובחזית רמת הגולן, כסמ"פ לחם במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים בחזית רמת הגולן ובחזית הדרומית. לאחר המלחמה שימש כהן במספר תפקידי פיקוד והיה בצוות ההקמה של עוצבת חצי האש. כמו כן פיקד ארבע פעמים על קורס מפקדי פלוגות עורב. במלחמת לבנון הראשונה שימש כמפקד גדוד 697 גדוד צנחנים במילואים בעוצבת חצי האש. במהלך מלחמה זו פיקד על מארב שביצע גדודו כנגד חטיבת שריון סורית. הקרבות ארכו כיומיים, ובמהלכם השמיד הגדוד, באמצעות טילי נ"ט, ובסיוע טנקים וכוחות חי"ר, עשרות טנקים, רק"ם ושלושה מסוקי קרב מסוג גאזל. בהמשך נקרא לשוב לשירות קבע, עבר קורס מפקדי חטיבות ומונה למפקד החטיבה בה שימש כמ״פ, סמג״ד ובהמשך מג"ד. עם פרוץ מלחמת המפרץ הראשונה, זמן קצר לאחר שובו לשירות סדיר כמפקד עוצבת חצי האש, נקראה העוצבה לקחת חלק בתכנון ובהכנות האינטנסיביות ללחימה בעומק. 

עם סיום תפקידו כמפקד עוצבת חצי האש, מונה כהן לתפקיד סגן מפקד עוצבת האש ושנה לאחר מכן למפקד עוצבת האש בדרגת תא"ל, תפקיד אותו מילא במשך כשלוש שנים. במהלכן התמקדה פעילות העוצבה בפיתוח תורת לחימה ייעודית, פיתוח ושכלול טכניקות לחימה, פיתוח והטמעה של אמל״ח ייעודי, ארגון ובניין כוח והכשרות. במהלך תקופת פיקודו על עוצבת חצי האש ועוצבת האש, ביצעה עוצבת האש מספר רב של מבצעי עומק ונטלה חלק משמעותי במבצע ענבי זעם. עם סיום תפקידו כמפקד העוצבה, נשלח כהן מטעם מערכת הביטחון לשליחות של כשנתיים בחו"ל. בשובו משליחות זאת השתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו היה במשך כ-6 שנים עמית מחקר במכון לחקר תורת המערכה. חבר בוועדת חקירה מטכ״לית לתפיסת ההפעלה במלחמת לבנון השנייה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 551
קטגוריה:מפקדי עוצבת האש
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:מפקדי מחלקות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת לבנון הראשונה
אבו כאמל

אַבּוּ כַּאמִל שֻׁגַ'אע בְּן אַסְלַם (בערבית: أبو كامل شجاع بن أسلم; 850 לערך–930 לערך), שנודע גם בכינוי אַלְ-חַאסִב אלְ-מַסְרִיּ (الحاسب المصري – "המְחשב המצרי"), היה מתמטיקאי מצרי.

מעט ידוע על חייו של אבו כאמל. מכינויו משערים כי נולד, חי ופעל במצרים. בספר משנת 988 המתעד את הספרות הערבית במאה ה-10, נמנים תשעה ספרים שכתב אבו כאמל. שלושה מספרים אלה שרדו עד ימינו, ומהם עולה כי אבו כאמל היה אחד מחשובי המתמטיקאים של המאה ה-10, ממשיך דרכו של מוחמד אבן מוסא אל-ח'ואריזמי בהנחת יסודות האלגברה. אבו כאמל עצמו בהחלט משבח את אל-ח'ואריזמי, ומציין בספרו: "אל-ח'ואריזמי הוא חלוץ האלגברה, שהגה את העקרונות היסודיים שלה".

ידוע גם כי פיבונאצ'י למד את כתביו של אבו כאמל, ומחקריו התבססו על עבודתו. לכן, אבו כאמל הוא חוליה מקשרת בין האלגברה הערבית של אל-ח'ואריזמי לאלגברה האירופית.

בספרו, "האלגברה", עסק אבו כאמל בשיטות לפתרון משוואות ריבועיות ומשוואות דיופנטיות וביישום האלגברה לפתרון בעיות גאומטריות. אבו כאמל התקדם צעד גדול קדימה כאשר עסק גם בחזקות גבוהות יותר וניסה להתמודד עם משוואות ממעלות גבוהות המתקבלות במהלך פתרון המשוואות הדיאופנטיות. הוא תפס באופן אינטואיטיבי את כללי החזקות המוכרים כיום. כך למשל, אל "x ברביעית" הוא מתייחס כאל "x בריבוע בריבוע". הוא התבסס על שיטותיו של אל-ח'ואריזמי לפתרון משוואת ושיפר אותן.

"ספר המדידות הגאומטריות" הוא ספר הדרכה למודדים ממשלתיים, שהיו צריכים למדוד שטחים לצורכי מיסוי. הספר מפרט שיטות גאומטריות ואלגבריות לחישובי שטחים שונים, מרחקים, ואף נפחים, וכולל דוגמאות חישוביות מפורטות. לחישובים הקשורים במעגל משתמש אבו כאמל בערך 22/7 כקירוב לפאי, שסוטה מהערך האמיתי בכאלפית.

"ספר הדברים הנדירים באמנות החישוב" עוסק בפתרון משוואות מרובות משתנים, שלהן יותר מפתרון אחד. אבו כאמל היה הראשון שהבין כי במתמטיקה אין די במציאת פתרון לבעיה, אלא יש צורך למצוא את כל הפתרונות האפשריים לבעיה נתונה. גם בספר זה מציג אבו כאמל שיטות חדשות לפתרון בעיות שלא היו מוכרות קודם לכן. בנוסף לכך, הוא מגלה מחדש שיטות שהיו ידועות לדיופנטוס, אך עדיין לא היו מוכרות בעולם הערבי, כיוון שספרו של דיופנטוס עדיין לא תורגם לערבית בתקופתו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.encyclopedia.com/doc/1G2-2830900029.html ערך על אבו כאמל באתר אנציקלופדיה.קום]

קטגוריה:מתמטיקאים ערבים
קטגוריה:מדענים מוסלמים
קטגוריה:תור הזהב של האסלאם
קטגוריה:מתמטיקאים מהמאה ה-10
קטגוריה:מתמטיקאים מהמאה ה-9
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-10
מיראט

מיראט (בהינדי: मेरठ, באורדו: میرٹھ) היא עיר בצפון-מערב מחוז אוטר פרדש, צפון הודו.

העיר שוכנת כ-70 ק"מ צפון-מזרחית לעיר הבירה דלהי ואף נכללת ב-"אזור הבירה הלאומית". מיראט היא העיר השלישית בגודלה באוטר פרדש, היא נמצאת במקום ה-242 במדרג העולמי של ערים לפי גודל והיא העיר ה-25 בגודלה בהודו.

מיראט ממוקמת בצומת של כמה כבישים וקווי רכבת. זהו מרכז סחר למוצרים חקלאיים ויש בו כמות לא מבוטלת של תעשייה, כולל ייצור, התכה, מלאכת יד וטחינת סוכר, כותנה, קמח וזרעי שמן. בשנת 1965 הוקמה בעיר אוניברסיטה, ויש בה מספר מכללות שקשורות לאוניברסיטה. במיראט קיימים גם מאוזוליאום מהמאה ה -12 ומספר מקדשים ומסגדים ישנים.

העיר מיראט היא יצרנית גדולה של מוצרי ספורט ומרכז היצור של כלי נגינה הגדול במדינה. מיראט נחשבת "בירת הספורט" של הודו.

מיראט הייתה מהמוקדים החשובים במהלך המרד ההודי הגדול של שנת 1857, שם התחיל למעשה המרד באופן גורף ואלים כאשר חיילים הודים בשירות צבא חברת הודו המזרחית הבריטית, התמרדו כנגד קציניהם הבריטים. במאי של אותה השנה העיר הייתה עדה להתפרעויות, רצח ובזיזה של המקומיים כנגד הבריטים שחיו בעיר. לאחר שהוצת כאן, המשיך המרד במספר מוקדים נוספים בצפון הודו, עד אשר דוכא לבסוף כשנה מאוחר יותר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוטר פרדש: ערים
מרוה לצמא

מרוה לצמֶא – השבועון לבית היהודי הוא שבועון לבית היהודי בעל אוריינטציה חרדית.

השבועון נוסד בשנת ה'תשל"ד (1975) על ידי הרב ישראל פולק, והמו"ל היא חברת 'מרווה לצמא בע"מ' השוכנת בקריית צאנז שבנתניה. בהגדרתו שבעמוד הפנימי נכתב .

== קו השקפתי ==
העלון אינו משלב פרסומות חיצוניות כלל, אינו עוסק כלל בפוליטיקה, וממעט לעסוק באקטואליה.

העלון אינו מזוהה עם זרם מסוים בציבור החרדי ושומר על מעמד נייטרלי, כשהוא נותן במה לכמעט כל גדולי ישראל, ומתייחס באופן שווה לכל החוגים כמעט, ומאידך כמעט ולא עוסק בנושא העדתי.

העלון מקפיד שלא להציג תמונות של נשים או ילדות, ואף לא איורים של נשים וילדות, וכן שלא להציג דמויות ללא כיסוי ראש.

העלון מקפיד שלא לקרוא לנשים בשמן המלא, אלא באות ראשונה של שמן הפרטי ובשם משפחתן (לדוגמה: א. אייכלר).

== תוכן העלון ==

העלון מחולק לשלושה חלקים: חלק תורני, חלק לאישה ולנערה, וחלק לילדים. 

מדורי העלון לפי הסדר:

==== מרוה תורני ====
* בפתח הגיליון - מאמר מערכת מנוקד מאת הרב ישראל פולק, בו מובאת השקפתו התורנית-אקטואלית.
* יהלום שבועי - וורט לפרשת השבוע מאת הרב אברהם אבא פיליפ.
* פתשגן - חידה לפרשת השבוע
* -פעימה יהודית-
* כתבה תורנית, ראיון עם דמות תורנית, או סיור תורני.
* אספרה - סיפורי צדיקים
* ברוב יועץ - מדור ייעוץ לבחור ישיבה

==== מרוה לנוה ====
* מילה-שתיים - מילות פתיחה
* שיר
* שלום שבת - 
* סיפור קצר בהמשכים
* כתבה
*נפגשים עם סבתא - ראיון עם סבתות
* זה לא דמיון - סיפור חיים אמיתי על השגחה
* סיפור בהמשכים
* סיפור בהמשכים
* פולמוס -דיון קוראים בנושאים משותפים
* לבנות הנעורים - תובנות לבנות הנעורים
* סיפור בהמשכים לבנות הנעורים
* לשבוע מטובה - מתכונים

==== מרוה לנוער ====
* לענייננו - מילות פתיחה
* סיפור השבוע - סיפורי צדיקים
* סיפור קצר בהמשכים
* בעקבות העבר - סיפור היסטורי יהודי
* סיפור בהמשכים
* תולי בסבב עולמי – העשרת ידע כללי
* רק רגע - רגעים של ילדים עם התמודדות בלתי שגרתית
* ראיון על ילדים
* סיפור לילד
* המסקנה של אלקנה
* סיפור לגיל הרך
* עגלה מגלה
* נפלאות הבורא
* במו ידי - יצירה
* קומיקס בהמשכים
* חידודים – מדור חידות
* קומיקס בהמשכים

לקראת חגים בדרך כלל יוצאים עלונים מורחבים עם מדורי חג והלכותיו. לקראת פסח וסוכות ה'מרוה לנוער' מופרד לעלון נפרד, בנוסף למוסף סיפורים בעלון נפרד.

== הכותבים בעלון ==
על הכותבים בעבר ובהווה נמנים סופרים וכותבים מוכרים במגזר החרדי, כגון: לאה פריד, משה וינשטוק, יחזקאל שובקס, פ' שטרן, רותי קפלר, ה' שר, רבקה שזורי, ר' שטייר, פנחס ברייער, ציפורה שלנגר א' אייכלר והרב דוד לוי.

בשבועון מובאים ציורים לילדים<ref></ref>, בין הציירים והמאיירים בעבר ובהווה ציירים מוכרים במגזר החרדי, כגון: רות בייפוס, בתיה טופורוביץ, אסתי אייכלר, חיה חסיד, מ. וינרב וא. פרוש.
== תפוצה ==
בסקר שנערך על ידי מכון 'מדגם' ב-2016 עולה כי השבועון זוכה לתפוצה גבוהה עם 19.1 אחוזי חשיפה במגזר החרדי.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://archive.jdn.co.il/consumer/1115470/ סקירת העלון] באתר JDN 
* 
* [https://onegshabbat.blogspot.com/2015/01/blog-post_20.html ביקורת] באתר עונג שבת

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונות חרדית בישראל
קטגוריה:ישראל: עיתוני ילדים ונוער
תאימות לאחור

תאימות לאחור של מוצר או טכנולוגיה בתקשורת או במחשוב מתקיימת כאשר הוא יכול לפעול עם קלט המותאם לטכנולוגיה ישנה יותר. תאימות לאחור או תאימות כלפי מטה (באנגלית: Backward Compatibile או Downward Compatible בהתאמה) מוגדרת כ"תואם לדגם קטן יותר או ישן יותר". מחשב שאפשר להפעיל בו תוכניות שפעלו במחשבים מדור קודם או במחשבים קטנים יותר מכונה "תואם כלפי מטה". אם מוצרים תוכננו על פי תקינה חדשה והם מסוגלים לקלוט, לקרוא, לצפות או לנגן בתקנים ישנים יותר, נאמר עליהם כי הם תואמים לאחור. דוגמאות לתקנים כאלה כוללות תבניות נתונים ונוהלי תקשורת.

קיים מצב הפוך שהוא תאימות קדימה או תאימות כלפי מעלה (באנגלית Forward Compatible או Upward Compatible בהתאמה) ובו מוצר מטכנולוגיה ישנה, אמור להסתדר, לפחות חלקית, עם תבניות נתונים המיוצרות על ידי מוצר קיים או עתידי, מטכנולוגיה חדשה יותר. מוצרים תואמים קדימה תוכננו על פי תקינה בה הם מסוגלים לקלוט, לקרוא, לצפות או לנגן בתקנים חדשים יותר או עתידיים. לדוגמה, USB 2.0 תומך גם בהתקנים של USB 3.0 אך מפעיל אותם במהירות של USB 2.0.

== ראו גם ==
* אמולציה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנדסת תוכנה
ס.ל.א מרשל

בריגדיר גנרל סמואל ליימן אטווד מרשל (באנגלית: Samuel Lyman Atwood Marshall; 18 ביולי 1900 – 17 בדצמבר 1977) היה ההיסטוריון הקרבי הראשי של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.

==ביוגרפיה==
מרשל נולד בעיירה קטסקיל במדינת ניו יורק. במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא ארצות הברית בדיווזיית הרגלים 90, אולם לא השתתף בלחימה. בשנת 1919 הוסמך לקצונה.

במלחמת העולם השנייה שימש מרשל כההיסטוריון הקרבי הראשי של הצבא בדרגת בריגדיר גנרל. הוא סייר בזירות קרב רבות וראיין מאות חיילים וקצינים מהם גבה עדות על הקרבות בהם השתתפו. בין הקצינים שרואיינו על ידו ניתן למנות את ריצ'רד וינטרס ורוברט קול.

מחקרו החשוב ביותר פורסם בספרו "אנשים מול אש". בספרו קבע מרשל ש-75% מכלל לוחמי הרגלים בצבא האמריקני כלל לא ירו בנשקם במהלך הקרב, וכי יש לשפר את הכשרת הלוחמים הן בתחום השימוש בנשק החדיש והן בתחום ההתמודדות המנטלית וההסתגלות של הלוחמים לעוצמת האש שמפעיל האויב בקרב. מרשל מציע במחקרו כי החיילים יחונכו להרבות בירי בעת לחימה וכי על המפקד להקפיד ולהורות על אנשיו לפתוח באש ולהוסיף ולירות. הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וללוחמי ומפקדי יחידות מובחרות.

==ספרים פרי עטו==
* "הם צנחו בלילה", הוצאת מערכות מאנגלית: אהרן אמיר
* "אנשים מול אש", הוצאת מערכות, 1956, מאנגלית: עוזי נרקיס
*"גבעת קדל חזיר קרבות קוריאה", הוצאת מערכות, 1959. הופק לקולנוע בשם "גבעת הדמים" בכיכובו של גרגורי פק.

==קישורים חיצוניים==
* בעז זלמנוביץ ועוזי בן שלום, [https://web.archive.org/web/20140826161513/http://mazi.idf.il/5676-7831-he/IGF.aspx הגורם האנושי], ביטאון ביבשה גיליון 9, אפריל 2009.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים צבאיים
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:היסטוריונים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1900

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1977
נויאן

נויאן או נויאון או נואן היה התואר הצבאי של מפקדי טומן או מינגאן בצבא האימפריה המונגולית. מאוחר יותר הוא הפך לתואר אצולה.

במהלך מסע הכיבושים של הצבא המונגולי הנויאנים מונו כמושלים של מחוזות שנכבשו, וכך התחילו לתפקד כאצולה ניהולית. עם הזמן קיבל התואר נויאן משמעות של תואר אצולה והוענק גם לצאצאי ג'ינג'יס ח'אן, גם אם לא היו מפקדי צבא בכירים או מנהלי מחוזות.

הנויאנים נשאו פאיצה מזהב, שהעידה על מעמדם. התואר, שניתן תחילה בהתאם לתפקיד הצבאי, הפך בהמשך לתואר העובר בירושה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20121128010845/http://home.tiscali.nl/~t543201/web-mongol/mongol-words.htm מילים מונגוליות] 

קטגוריה:תוארי אצולה
קטגוריה:דרגות צבאיות
קטגוריה:מלחמות מונגוליה
ארכיפלג גולג

ארכיפלג גולאג (ברוסית: Архипелаг ГУЛАГ) הוא ספר מאת אלכסנדר סולז'ניצין, המתאר את הגולאג – מערכת מחנות העבודה ושאר שיטות הדיכוי, שהנהיג המשטר הסובייטי בברית המועצות בשנים 1918–1956.

הספר מבוסס על חוויותיו האישיות של הסופר כאסיר במחנות עבודה בין השנים 1953–1945, לצד בחינה של מסמכים, החלטות ועדויות של כ-300 אסירים נוספים.

הספר נכתב במהלך השנים 1958–1968 בסודיות, והכרך הראשון שלו ראה אור רק בשנת 1973 בפריז. עותקים בודדים הוברחו לתוך ברית המועצות בחשאיות והופצו בין מבקרי המשטר אבל הספר פורסם בגלוי רק ב-1990, לאחר נפילת מסך הברזל (פרסטרויקה). הספר כולל שבעה חלקים, המופיעים ברוב המהדורות בשלושה כרכים (חלקים 1–2, חלקים 3–4, חלקים 5–7). שני הכרכים הראשונים בסדרה ראו אור בעברית.

== סקירה כללית ==
הספר מדבר בפנייה לאזרח הסובייטי הפשוט שגדל על ערכי האידאולוגיה הקומוניסטית ומאמין בצדקת דרכה של המפלגה, אך לא מספיק מודע למעשי העוול שמבצע המשטר. לכן סולז'ניצין מרבה להראות את חוסר הצדק של מערכות השלטון, שמטרתן היא לא לבצע צדק או להגן על האזרח אלא לדכא כל תנועה או אוכלוסייה שעלולה לסכן את המשטר בכל מחיר. למשל, סולז'ניצין מתאר את מעשי הגירוש בכפייה של "עמים עוינים" – גרמנים, טטרים, ליטאים ומיעוטים נוספים שסטלין רצה לדכא. כמו גם גלי דיכוי וגירוש נוספים כלפי מעמד הקולאקים, צאצאים למשפחות אצולה, מפלגות פוליטיות שאינן בולשביקיות, חיילים שנפלו בשבי הנאצי ואזרחים שחיו תחת השלטון הנאצי ועוד.

מספר פעמים בספר סולז'ניצין משווה בין המשטר הסובייטי למשטר הצארי שלפני המהפכה, שהרי לפי התעמולה הרווחת המשטר הצארי היה דכאני כלפי החלשים ואילו המהפכה הביאה את השוויון לכולם. כדי להפריך את התפיסה הזו, סולז'ניצין מראה שאחרי המהפכה העונשים אכזריים הרבה יותר כלפי מתנגדי המשטר, ובמקרים רבים חלים גם על בני משפחתם.

המחבר עורך גם השוואה בין סטלין להיטלר, למשל בנושא מחנות הריכוז שסטלין הקים אפילו לפני שהיטלר עשה זאת, ושסטלין הפעיל אותם גם כלפי בני עמו, דבר שאפילו היטלר לא עשה. השוואה זו, שלאוזן המערבית נשמעת הגיונית ומתקבלת, לקורא הסובייטי הממוצע הייתה חידוש גדול.

בשנותיו האחרונות סטלין גם התחיל בתוכניות לדיכוי וגירוש היהודים, וערך את "משפט הרופאים" – עלילת דם על רופאים יהודים, כהכשרת הקרקע לדיכוי רחב יותר שלא הספיק להוציא לפועל לפני מותו.

==== תיאורים ספרותיים ====
הספר קרוי "ארכיפלג גולג" מפני שהוא מדמה את מערכת הגולג לקבוצת איים, שהרי כל מחנה מנותק מכל העולם החיצון כמו אי, אף על פי שהוא נמצא על היבשה. מעבר בין האיים מתאפשר רק ברכבות אסירים שמורות, כך שכל הערים והאזרחים שמחוץ ל"איים" כאילו לא קיימים ויש רק ים באמצע. יש המציעים שהשם הוא רפרנס לספרו של צ'כוב – "האי סחלין", המתאר אי ששימש את השלטון הצארי לכליאת אסירים.<ref></ref>

הספר מתאר את גלי המעצרים הרבים ששטפו את רוסיה על ידי כוחות הנ.ק.ו.ד., ומדמה אותם לצינורות ביוב שבהם זורמים האסירים – מושפלים ומוסתרים מהאוכלוסייה הכללית.

==הספר בתרגום לעברית==
* אלכסנדר סולז'ניצין, ארכיפלג גולג: 1918–1956: ניסיון לחקר אמנותי; המתרגם: יוסף סערוני, ירושלים; ותל אביב: שוקן, תשל"ד–תשל"ו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים רוסיים
קטגוריה:ספרי 1973
קטגוריה:ברית המועצות: תרבות
קטגוריה:גולאג
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
קטגוריה:ברית המועצות בתרבות
קטגוריה:ספרים שהוחרמו על ידי ממשלים
קטגוריה:100 הספרים של המאה של לה מונד
אורלוק

אורלוק היה, בתקופת האימפריה המונגולית, תוארו של נסיך או מפקד בכיר בצבא המונגולי (מפקדים של כוח צבא, שכלל שלושה טומנים או יותר).

אורלוק נשא פאיצה מזהב עם אריה מתחת לשמש וירח. לנסיכים הייתה פאיצה עם בז. פאיצה של אורלוק שקלה כ-1,500 גרם.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20121128010845/http://home.tiscali.nl/~t543201/web-mongol/mongol-words.htm מילים מונגוליות] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוארי אצולה
קטגוריה:האימפריה המונגולית
פאיצה

פאיצה היה לוח קטן עשוי ממתכת יקרה שהעיד על מעמדם של מפקדים בצבא של האימפריה המונגולית.

פאיצות של אורלוקים ושל נויאנים היו עשויות מזהב, עם משקל משתנה לפי דרגתם של בעלי הפאיצות. פאיצה של אורלוק שקלה כ-1,500 גרם ופאיצה של נויאן שקלה כ-600 גרם. הפאיצות של הדרגים הנמוכים יותר היו עשויות מכסף.

הפאיצות שמשו גם כתעודות מעבר ולצורכי קבלת שירותים שונים (סוסים רעננים לרכיבה, מזון וכו'). בנוסף לקצינים, גם שליחים שונים ובני משפחתו של ג'ינגיס חאן צוידו בפאיצות.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20121128010845/http://home.tiscali.nl/~t543201/web-mongol/mongol-words.htm מילים מונגוליות] 

קטגוריה:האימפריה המונגולית
קטגוריה:אמצעי זיהוי
אש בעמקים

אש בעמקים (יפנית: 野火 'נוֹבִּי) הוא רומן זוכה פרס יומיורי מאת שוהיי אוקא, שיצא לאור בשנת 1951. הוא מתאר את החוויות של חייל הצבא הקיסרי היפני במערכה בפיליפינים בימיה האחרונים של מלחמת העולם השנייה.

== עלילה ==
הסיפור מסופר דרך עיניו של טוראי טאמורה אשר, לאחר שסולק מהמחלקה שלו, בוחר לערוק לחלוטין מהצבא ומשוטט ללא מטרה בג'ונגל הפיליפיני במהלך המערכה בפיליפינים. טאמורה שוקע בהזיות, נאלץ להתמודד עם איתני הטבע הפראי, בדידות, רעב, הפחד מהמוות, ובסופו של דבר גם קניבליזם.

== משמעות ספרותית וביקורת ==
הספר זכה בפרס יומיורי, והוא ככל הנראה יצירתו הידועה ביותר של אוקא במערב. הספר תורגם לאנגלית על ידי איוואן מוריס בשנת 1957. בעברית יצא הספר בהוצאת 'עם עובד' כשהוא תורגם מהגרסה האנגלית. סרט המבוסס על הספר והנושא את אותו שם הופק ביפן בשנת 1959, בבימויו של קון איצ'יקאווה ובכיכובו של אייג'י פונאקושי. בתרגום לאנגלית ולעברית נמחקו קטעים שבו המספר מבהיר כי הוא מעוות את זיכרונות המציאות. הגרסה הקולנועית התמקדה בחוסר האונים של הפרט אל מול המלחמה. דמותו של טאמורה בסרט פסיבית יותר וחלשה מאשר ביצירה המקורית. סרט חדש על פי הספר נוצר ב-2014 על ידי צוקאמוטו שיניה.

==הספר בתרגום עברי==
* שוהיי אוקא, אש בעמקים; תורגם מאנגלית בידי ג. אריוך, תל אביב: עם עובד ('ספריה לעם'), תשי"ט 1959.

==קישורים חיצוניים==
*[http://yarinkatz.blogspot.co.il/2011/05/blog-post_04.html ביקורת על הספר] מאת מיטל קרנר בבלוג [http://yarinkatz.blogspot.co.il/ מלבד הכלב]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרות יפנית
קטגוריה:ספרות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ספרי 1951
קטגוריה:אי-אלימות באמנות
קטגוריה:ספרי ספריה לעם