OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גרין פארק

מפת הפארק (משמאל) ו[[פארק סנט ג'יימס (מימין) משנת 1833.]]
גרין פארק ב[[לונדון]]
גרין פארק (באנגלית: Green Park, בתרגום לעברית: פארק ירוק) הוא אחד מהגנים המלכותיים של לונדון. פארק גרין נמצא בין הייד פארק לבין פארק סנט ג'יימס. בניגוד לפארקים האחרים בלונדון, אין בפארק זה פסלים, אגמים או מזרקות. הפארק הוא אזור מיוער הסובב את דרך קונסטיטושן ("דרך הבריאות" - על שם הצעדות שנהג המלך לעשות בפארק מדי בוקר) המובילה לארמון בקינגהאם.

==היסטוריה==
במקור שימש אזור זה מקום קבורה למצורעים שנפטרו בבית החולים סנט ג'יימס שעמד בסמוך. הפארק תוחם לראשונה במאה ה-16 על ידי הנרי השמיני. באותה עת היה האזור חלק מאחוזת משפחת פולטני (Poulteney). בשנת 1688, עת שהאזור כונה שדה סנדפיט (Sandpit Field), הועבר האזור לחזקת המלך (באותה עת המלך צ'ארלס השני), והשטח הפך לפארק מלכותי. צ'ארלס הורה על בניית השבילים בגן, והשתמש בו לצייד איילים.
כמו כן המלך הורה על בניית בית קרח על מנת לספק קרח לארמונות המלכותיים שהיו בסמוך.

לאחר שרעיית המלך ראתה את המלך קוטף פרחים לפילגשו, הורתה בצו מלכותי לעקור את כל הפרחים מהפארק, ומאז, בהתאם לצו זה, לא נשתלים בפארק פרחים.

במהלך שלהי המאה ה-18 והמאה ה-19 היה הפארק אתר של הפרחת כדורים פורחים ושל מופעי זיקוקים. בשנת 1749 הלחין גאורג פרידריך הנדל את היצירה "מוזיקה עבור מופע זיקוקים מלכותי" עבור זיקוקים שהופרחו בפארק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20040620132146/http://www.royalparks.gov.uk/parks/green_park/history.cfm הגנים המלכותיים]

גרין
מפרץ פטרס

מפרץ פטרס הוא מפרץ הנמצא מדרום לחלקה המערבי של יוון התיכונה, ומצפון לחצי האי פלופונסוס, ומפריד בין מפרץ קורינתוס ובין הים היוני. המפרץ קרוי על שם העיר פטרס שממוקמת על מצר ריו-אנטיריו, המחבר בין מפרץ פטרס ומפרץ קורינתוס.

גבולותיו של המפרץ הם; יחידה אזורית איטולה-אקארנאניה בצפון, מצר ריו אנטוריו ומפרץ קורינתוס במזרח, אכאיה בדרום והים היוני במערב.

בשנת 2004 נחנך גשר ריו–אנטיריו, גשר מעוגן כבלים המקשר בין העיר ריו שבדרום המפרץ לעיר אנטיריו שבצפונו. הגשר נחשב ליצירת מופת ארכיטקטונית והנדסית עקב ההתגברות המתוחכמת שנעשתה בבניתו על הקשיים הרבים שעמדו בפני מהנדסי הגשר. קשיים אלה כללו מים עמוקים, חומרי בניין לא בטוחים ליסודות, פעילות סייסמית באזור, וסכנת צונאמי והתרחבות מפרץ קורינתוס עקב תזוזת לוחות טקטוניים.

== ערים חשובות על חופיו ==
מפרץ פטרוס, כפי שנראה מחוף [[אכאיה]]
* מיסולונגי
* פטרס

== קישורים חיצוניים ==

פטרס
פטרס
הייד פארק

הייד פארק ו[[גני קנזינגטון]]
הייד פארק (באנגלית: Hyde Park) הוא פארק בגודל 2.5 קמ"ר במרכז לונדון, אנגליה. הפארק הוא אחד מן הגנים המלכותיים של לונדון. במרכז הפארק נמצא אגם הסרפנטיין, ובמערבו של הפארק דרך הכרכרות המערבית המפרידה בינו לבין גני קנזינגטון.

==היסטוריה==
אדמות הפארק נרכשו על ידי הנרי השמיני מנזירי מנזר וסטמינסטר.
מבנה הגנים תוכנן בשנת 1820 על ידי הארכיטקט דסימוס ברטון.
בשטח נבנה בשנת 1851 ארמון הקריסטל עבור התערוכה הגדולה שנערכה באותה שנה.

==אתרים בפארק==
בקצהו הצפון מזרחי של הפארק נמצאת פינת הנואמים, ובקרבתה מארבל ארץ'.

לאחר מלחמת העולם השנייה נבנתה בפארק אנדרטת הארטילריה.

כמו כן נמצאת בפארק אנדרטת המזרקה לזכר הנסיכה דיאנה אשר נחנכה ב-6 ביולי 2004.

בצדו המזרחי של הייד פארק, בפארק ליין (Park Lane), נמצאת האנדרטה לבעלי חיים במלחמה.

==אולימפיאדת לונדון (2012)==
בפארק התקיימו תחרויות הטריאתלון והשחייה במים פתוחים של האולימפיאדה, שנערכו באגם סרפנטיין.

==ראו גם==
*הפיגועים בהייד פארק ובריג'נטס פארק

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.streetmap.co.uk/newmap.srf?x=526750&y=180250&z=2&sv=526750,180250&st=4&ar=N&mapp=newmap.srf&searchp=newsearch.srf מפת אזור הפארק]
* [http://maps.google.com/maps?ll=51.507140,-0.170460&spn=0.012206,0.030088&t=k מפת הפארק במפות גוגל]
* [http://www.victorianlondon.org/entertainment/hydepark.htm הייד פארק במאה ה-19]

*
קטגוריה:לונדון: פארקים
קטגוריה:וסטמינסטר
קטגוריה:מבנים שתכנן דסימוס ברטון
שפיק אסעד

שפיק אסעד (בערבית: شفيق اسعد; 10 באפריל 1937 - 6 ביוני 2004) היה פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, חבר הכנסת בכנסת התשיעית וראש המועצה המקומית בית ג'ן.

==קורות חיים==
נולד ב-10 באפריל 1937 בבית ג'ן. למד בבית ספר תיכון רמה.

אסעד היה מזכיר ההסתדרות בבית ג'ן בשנים 1967-1961 ולאחר מכן כיהן כראש המועצה המקומית בית ג'ן בשנים 1969-1967. בשנת 1976 הוא הפסיד בבחירות לראשות המועצה, לרג'א קבלן.

הצטרף לתנועת ד"ש (התנועה הדמוקרטית לשינוי) ופקד יותר מ-1000 דרוזים לתנועה. בבחירות הפנימיות הצביעו החברים אותם פקד עבור יגאל ידין, מאיר עמית ועבורו, בשנת 1977 נבחר מטעם ד"ש לכנסת התשיעית. לאחר פיצול ד"ש השתייך לתנועה הדמוקרטית יחד עם יגאל ידין ואחרים. במחצית הראשונה של 1980 ניהל יחד עם שלמה אליהו מגעים על חבירה לליכוד ולעבודה, וביוני 1980 השניים פרשו מהתנועה הדמוקרטית והקימו את סיעת אחווה. המגעים עם מפלגות שונות נמשכו ולבסוף חבר לתנועה להתחדשות ממלכתית. 

בשנות ה-80 שימש שוב ראש המועצה המקומית בית ג'ן, והוביל את המאבק על הרחבת היישוב, הממוקם בלב שמורת הר מירון, מול רשות שמורות הטבע. בנוסף ניטש מאבק על הזכות לעבד חלקות אדמה שבבעלות תושבי הכפר שגם הוכרזו שמורת טבע.

בשנים 1998–2003 כיהן פעם נוספת כראש המועצה המקומית בית ג'ן.

שפיק אסעד נהרג בתאונת דרכים ב-6 ביוני 2004, בגיל 67.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי כנסת דרוזים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם ד"ש
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם התנועה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם תנועה להתחדשות ממלכתית
קטגוריה:חברי הכנסת התשיעית
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:בית ג'ן: חברי הכנסת
קטגוריה:ראשי מועצת בית ג'ן
קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:פוליטיקאים דרוזים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
פינת נואמים

פינת הנואמים ב[[הייד פארק]]
פינת הנואמים או ספיקרס קורנר (באנגלית: Speakers' Corner) נמצאת בפינה הצפון־מזרחית של הייד פארק בלונדון, בקרבת מארבל ארץ' ובקרבת המקום בו עמדו עמודי התלייה של טייברן.

בפינת הנואמים נערכות באופן מסורתי, בכל יום ראשון, התכנסויות לצורך דיונים הפתוחים לציבור הרחב. פינת הנואמים קיבלה מעמד לא רשמי כאזור "זכות דיבור" בשנת 1872, בעקבות חוק הגנים והגנים שחוקקה הממשלה באותה שנה, שבין היתר קבע את הזכות להיפגש ולדבר בחופשיות בהייד פארק.

בפינה זו נאמו בין השאר במהלך השנים גם קרל מרקס, לנין, ג'ורג' אורוול ורבים אחרים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הייד פארק
קטגוריה:לונדון: פארקים
קטגוריה:רטוריקה
קטגוריה:לונדון: אטרקציות תיירותיות
קרונוס

קרונוס או כרונוס (ביוונית: Κρόνος) הוא שליט הטיטאנים, ואדון האסיף במיתולוגיה היוונית. במיתולוגיה הרומית הוא נקרא סטורנוס.

== דמותו ==
קרונוס הוא בנם של אורנוס (השמיים, מלך האלים הראשון), ואשתו גאיה (האדמה), אחיה ובעלה של ריאה, אביהם של זאוס, פוסידון, האדס, הרה, דמטר, הסטיה וכיירון.

קרונוס הוביל את המרד באביו אורנוס, ובעידוד אימו גאיה, סירס אותו באמצעות חרמש שנתנה לו, ונישל אותו מהשלטון על העולם.

בקללה אשר רבצה על קרונוס, אשר נאמרה על ידי הוריו, גאיה ואורנוס, נובא כי אחד מבניו ידיח אותו משלטונו בעולם, ויתפוס את מקומו כשליט האלים. בשל כך, נהג קרונוס לבלוע את ילדיו בזה אחר זה מיד כשנולדו. אשתו, ריאה, סבלה מכך, וכאשר נולד בנו השישי, זאוס, נתנה לבעלה אבן עטופה בד במקום בנה. קרונוס בלע את האבן והיה בטוח כי בלע את בנו.

כאשר גדל, רצה זאוס לנקום באביו על מעשיו. קרונוס, שלא ידע שבנו חי, לקח אותו כאחד מעובדיו. זאוס שם שיקוי הקאה (תערובת חרדל ויין) בנקטר (משקה האלים) של קרונוס. כאשר שתה את הנקטר, הקיא קרונוס את כל בניו ובנותיו שבלע בעבר יחד עם האבן, אבן זו היא האומפלוס שבדלפי.

לאחר הקאת האלים, פרצה מלחמה בין האלים הצעירים בראשות זאוס, ובין הטיטאנים בראשות קרונוס. הטיטאנים הפסידו, וקרונוס הורד מכיסאו ונכלא בטרטרוס, תהום ללא תחתית, כשהוא קצוץ לאלף חתיכות.
סדרי שלטון חדשים נוצרו עם ניצחון האלים הצעירים על הטיטאנים, כאשר זאוס קיבל לידו את מעמד שליט האלים, ואת השליטה על השמיים, הברקים והרעמים. את השליטה בימים ובאוקיינוסים הוא נתן לאחיו, פוסידון, ואת השליטה בשאול הוא נתן לאחיו השלישי, האדס.

המיתולוגיה הרומית אימצה את דמותו של קרונוס, אך הוא מכונה בה בשם אחר – סטורנוס. בנוסף לסגולותיו הקודמות, היא הוסיפה לתכונותיו גם את השלטון על הזמן. הרקע האטימולוגי של המילה אינו ברור. טועים להאמין כי משמו של קרונוס נגזרה המילה "קרונוס" – "זמן", כמו במילים "כרונולוגיה", "כרוניקה" וכיוצא בזה. סביר יותר לשייך את המילה לשורש שמי או הודו-אירופי שמשמעו "בעל הקרניים" (השוואה אפשרית: האל Kroni במיתולוגיה ההודית). בעידן ההלניסטי אומנם הגיעו לידי בלבול בין קרונוס הקדום לבין כרונוס (χρόνος) "זמן" (Kairos). מכל מקום, קרונוס הבולע את ילדיו הוא הלבוש המיתי של הרעיון על הזמן הבולע את ילידי הזמן.

סמלי ההיכר של קרונוס באמנות הם בדרך כלל שעון חול, חרמש ענק ומגל.

==מקדש סטורנוס==
קרונוס וילדיו, פסל של [[אוגוסט רודן במוזיאון רודן פריז]]
המקדש לאל סטורנוס היה בפורום של רומא העתיקה.
המקדש, הממוקם בקצהו המערבי של הפורום, הוא אחד המקדשים העתיקים ביותר שהיו בפורום. המקדש הוקם בין השנים 501 לפנה"ס ו-498 לפנה"ס.

==במקורות היהודיים==
ריה, אשתו של קרונוס נותנת לו אבן עטופה כדי להציל את בנה זאוס
קרונוס מופיע בתנ"ך פעם אחת בשמו הכנעני – כִּיּוּן (). לפי מפרשי התנ"ך, זהו אליל כוכב שבתאי. בתלמוד (פרק ראשון של מסכת עבודה זרה) מוזכר החג שלו – "חג סטורניה".

==בתרבות==
בסרטים ובסדרות של זיכיון מסע בין כוכבים קרונוס הוא עולם הבית של הקלינגונים. סדרת הספרים פרסי ג'קסון והאולימפיים, המבוססת על המיתולוגיה היוונית, עוסקת בההתעוררות מחדש של קרונוס וניסיונו להשמיד את אלי האולימפוס.

מופיע כדמות במשחק המחשב Smite

כרונוס גם מופיע כדמות בסדרת משחקי god of war בקונסולה של סוני Playstation 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טיטאנים
מארבל ארץ'

מארבל ארץ (באנגלית: Marble Arch; מילולית: קשת השיש) היא קשת הנמצאת בקרבת פינת הנואמים בהייד פארק בלונדון שבאנגליה, בקצהו המערבי של רחוב אוקספורד.
== היסטוריה ==
את הקשת תכנן האדריכל ג'ון נאש בשנת 1828, בסגנון דומה לקשת קונסטנטינוס ברומא. הקשת נבנתה משיש קרארה, ובמקור שימשה כשער הכניסה לארמון בקינגהאם, ששופץ גם הוא והורחב על ידי נאש. הקשת הועברה למקומה הנוכחי בשנת 1851. מארבל ארץ' משמש כנקודת ההתחלה של כביש A5 ההיסטורי, אשר חיבר את לונדון לאנגלסי בצפון-מערב ויילס.

התבליטים נוצרו על ידי הפסלים: אדוארד הודג'ס ביילי, וריצ'רד ווסטמאקוט.

סמוך למקום בו עומדת הקשת עמד בעבר הגרדום של טייברן - אתר הוצאה להורג בין השנים 1388–1793.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הייד פארק
קטגוריה:לונדון: אנדרטאות
קטגוריה:לונדון: אטרקציות תיירותיות
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
קטגוריה:מבנים ויצירות שהועתקו ממקומם
קטגוריה:מבנים שתכנן ג'ון נאש
תקופת אזוצ'י-מומויאמה

מפה של יפן בתקופת אזוּצִ'י-מוֹמוֹיאמָה
תקופת אזוּצִ'י-מוֹמוֹיאמָה היא תקופה בהיסטוריה של יפן שנמשכה ככל הנראה מ-1568 ועד לשנת 1600 והיוותה את החלק המרכזי של תקופת סנגוקו, תקופה ארוכה של מלחמת אזרחים ששררה ביפן, במהלכה יפן אוחדה מספר פעמים תחת שלטון אחד שהתפרק זמן מה לאחר מכן, ולבסוף אוחדה תחת טוקוגאווה איאיאסו שייסד את שוגונות טוקוגאווה וסיים את מלחמת האזרחים הארוכה. התקופה קיבלה את שמה משמן של טירותיהן של שני השליטים הבולטים של התקופה: אודה נובונאגה שאיחד את יפן מבירתו בטירת אזוצ'י וממשיכו טויוטומי הידיושי שאיחד את יפן ושלט מטירת מומויאמה.

תחילתה של התקופה חופפת את שלהי תקופת אשיקאגה שקדמה לה. ב-1568, בעוד יפן שסועה במלחמות אזרחים ואוזלת ידו של השלטון המרכזי ניכרת בכל. הצליח נובונאגה, שהיה בן למשפחת סמוראים, לאחד תחתיו מספר מחוזות ביפן ולצאת לקרב על עיר הבירה קיוטו. נובונאגה הצליח לכבוש את העיר, הקים בה את טירתו והחזיר לשלטון את אשיקאגה יושיאקי, נצר לשוגונות אשיקאגה ששלטה לפנים במדינה והשוגון ה-15 במספר והאחרון משושלת זו. יושיאקי שימש כשליט בובה תחת ידיו של נובונאגה ולאחר 5 שנים, ב-1573, הדיח אותו נובונאגה סופית מהשלטון. 

בשנת 1582 המצביא אקצ'י מיטסוהידה בגד בנובונאגה וכיתר אותו בבית תה, ונובונאגה ביצע ספוקו על מנת שלא ליפול בידי האויב. את מקומו כשליט בפועל של המדינה תפס עוזרו טויוטומי הידיושי. טויוטומי יצא למלחמה ברוצח של אדונו והביס אותו והצליח לאסוף די כוח כדי לחזור ולשלוט בבירה קיוטו ומשם גם להשתלט על כל יפן שהפכה שוב למדינה מאוחדת תחת דגלו ב-1590. הידיושי לא קיבל את התואר שוגון, כיוון שלא נמנה עם משפחות האצולה ביפן, אך תחת זאת קיבל מן הקיסר את התואר טאיקו - תואר כבוד שני במעלה. הידיושי העביר את מפקדתו לאוסקה אך השאיר נציגות גם במומויאמה, משם ניהל את קשריו עם החצר הקיסרית. לאחר שהתפנה מאיחוד ארצו, פנה הידיושי למלחמות חוץ וניהל שתי מערכות כושלות נגד קוריאה ואף התכוון להגיע בכיבושיו לסין.

כאשר נתבשרה יפן על מותו של הידיושי בשנת 1598, הועבר השלטון בקיסרות לעוזרו השני של נובונאגה טוקוגאווה איאיאסו, שעם קבלת הכח לידיו יצא להתקפה כנגד כל בני הידיושי באשר הם, וזאת כדי לנטרל כל דרישת ירושה מצד יורשיו החוקיים של אדון הקיסרות הקודם. לאחר שוך הקרבות, בשנת 1600, החזיק איאיאסו בכח שלטוני אדיר ביפן. בשנת 1603 הוא זכה לקבל את התואר שוגון והקים באדו (טוקיו של ימינו) את שוגונות טוקוגאווה שעתידה לשלוט ביפן עד לאמצע המאה ה-19. הקמת שוגונות טוקוגאווה בידי טוקוגאווה איאיאסו מסמלת ביפן את תחילתה של תקופת אדו, הידועה גם כתקופת טוקוגאווה.

==ראו גם==
* טירות של תקופת אזוצ'י-מומויאמה

==קישורים חיצוניים==

* אריה בביץ', [https://japangeo.org.il/index.php/%D7%99%D7%9E%D7%99_%D7%94%D7%91%D7%99%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%9D היסטוריה של יפן - ימי הביניים], באתר אגודת הידידות ולשכת המסחר ישראל-יפן
* 
* 
* 

אזוצ'י-מומויאמה
תוכנית ווסטוק

דגם של החללית ווסטוק
תוכנית ווֹסטוֹק (ברוסית : Восто́к, "מזרח") הייתה תוכנית חלל סובייטית שהצליחה לשגר את האדם הראשון לחלל, הקוסמונאוט יורי גגארין, והשיגה הישגים רבים נוספים.
במסגרת תוכנית זו פותחה החללית ווסטוק וטיל השיגור ווסטוק ששימש לשיגור החלליות.

בשלב הניסויים שוגרו לחלל לפחות חמש חלליות ווסטוק עם בעלי חיים, וכמה חלליות עם בובות דמה במטרה לבחון את כשירות החלליות לשיגור בני אדם.

קדמה לתוכנית זו תוכנית ספוטניק, ולאחר סדרת משימות במסגרת תוכנית ווסטוק באה סדרת משימות במסגרת תוכנית ווסחוד.

== שיגורי ווסטוק ==
משגר הווסטוק]]
* ספוטניק 4 (קוראבל-ספוטניק 1) - שוגר ב-15 במאי 1960 עם בובת דמה, נתפרסם בכך שבטעות חלק גדול מהחללית נפל במרכז עיר בוויסקונסין, ארצות הברית.
* ספוטניק 5 (קוראבל-ספוטניק 2) - שוגר ב-19 באוגוסט 1960 עם שתי הכלבות "ביילקה" "סטרלקה", 40 עכברים, 2 חולדות וצמחים שונים. כל בעלי החיים הושבו בהצלחה לכדור הארץ לאחר יממה בחלל.
* ספוטניק 6 (קוראבל-ספוטניק 3) - שוגר ב-1 בדצמבר 1960 עם שתי כלבות : "פצ'ולקה" ו"מושקה", נכשל בחזרה לאטמוספירה ופוצץ מרחוק.
* ספוטניק 9 (קוראבל-ספוטניק 4) - שוגר ב-9 במרץ 1961 עם בובת דמה של אדם והכלבה "צ'רנושקה", חזר בשלום לאחר הקפה אחת בחלל.
* ספוטניק 10 (קוראבל-ספוטניק 5) - שוגר ב-25 במרץ 1961 עם בובת דמה של אדם והכלבה "זווזדוצ'קה", חזר בשלום לאחר הקפה אחת בחלל.
* ווסטוק 1 - שוגר ב-12 באפריל 1961 והיווה את הטיסה המאוישת הראשונה בחלל עם הקוסמונאוט יורי גגארין.
* ווסטוק 2 - שוגר ב-6 באוגוסט 1961 והיווה את היממה המלאה הראשונה של אדם בחלל, הקוסמונאוט גרמן טיטוב (שהוא האדם הצעיר ביותר בחלל עד היום, הוא שוגר בטרם מלאו לו 26 שנים).
* ווסטוק 3 וווסטוק 4 - שוגרו ב-11 וב-12 באוגוסט 1962 זו אחר זו ויצרו קשר רדיו בחלל ביניהן, הן התקרבו עד למרחק של 5 ק"מ זו מזו.
* ווסטוק 5 - שוגר ב-14 ביוני 1963 לטיסת סולו שתוכננה להמשך 8 יממות אך הסתיימה לאחר 5 ימים בלבד עקב טעות אנוש.
* ווסטוק 6 - שוגרה ב-16 ביוני 1963 ובה האישה הראשונה בחלל, הקוסמונאוטית ולנטינה טרשקובה.

בנוסף לכך, בשנת 1960 בוצעו שני שיגורים לא מאוישים לא מוצלחים. 
שבע משימות ווסטוק נוספות תוכננו, והן אמורות היו להימשך עד 1966, אך הן בוטלו.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:האדם בחלל
ווסטוק
תמזה

[[גשר למבת', הגשר האמצעי שבתמונה, במבט מהלונדון איי]]
נהר התמזה (באנגלית: River Thames – מבוטא: "טמז", ) הוא נהר הזורם בדרום מזרח אנגליה בממלכה המאוחדת ונשפך אל הים הצפוני באזור התעלה האנגלית. הנהר זורם דרך העיר לונדון. אורכו של הנהר 346 ק"מ ועומקו מתחת לגשר לונדון הוא 1.8 מטר.

== תוואי ==
מקורו של הנהר בכפר קמבל שנמצא באזור הקוטסוולדס. הנהר זורם דרך העיר אוקספורד שם הוא מכונה "איסיס" – שריד לשמו הלטיני של הנהר "תמזיס" – Tamesis. בהמשך זורם הנהר דרך ולינגפורד, רדינג, הנלי על התמזה, מידנהד, איטון, וינדזור והעיר לונדון.

בלונדון, נהר התמזה עובר דרך המפטון קורט, גני קיו, הבריכה של לונדון וּגריניץ'.

בחלקו הגדול, נהר התמזה הוא נהר גאותי, כלומר, ברובו הוא מלא במי ים הנכנסים לתוכו בזמן הגאות, ומגיעים עד לעומק של 90 ק"מ לתוך היבשה.

== היסטוריה ==
במאות ה-16 וה-17 מרבית התנועה בין העיר לונדון, הסיטי, לבין וסטמינסטר עברה דרך התמזה.

במאות ה-17 וה-18, תקופה המכונה עידן הקרח הקטן, קפא הנהר בחורפים, דבר שאיפשר הקמת ירידים על הנהר הקפוא. החל משנת 1814 הפסיק הנהר לקפוא בחורף עקב עליית הטמפרטורות ועקב הקמת גשר לונדון החדש, גשר שהיו לו קשתות רחבות יותר, שאפשרו מעבר של יותר מי ים במעלה הנהר.

במאה ה-18 הפך נהר התמזה לנהר העמוס ביותר בעולם בתנועת ספינות ואוניות. גודלה של האימפריה הבריטית והמסחר הרב שעבר בנהר לעיר לונדון, הביאו לעומס רב ואף לתאונות. ב-3 בספטמבר 1878 התנגשה אוניית התענוגות הנסיכה אליס באוניה בייוול קסל, תאונה שגרמה למותם של 640 נוסעים.

נהר התמזה מכיוון [[גשר לונדון. בתמונה ניתן לראות את אוניית הוד מלכותה בלפסט במרכז, ואת קתדרלת סנט פול]]

בשנת 1858 הזיהום של הנהר הגיע לדרגה כה גבוהה, שבשל הסירחון לא יכלו אנשים להתקרב אל הנהר, דבר שהביא לפינויו של הפרלמנט הבריטי בוסטמינסטר. בעקבות זיהום זה שכונה "הסירחון הגדול" נמצאו הכספים לבניית מערכת ביוב עירונית שנבנתה תחת גדות הנהר החדשות, האמבנקמנט. מאז לא נשפכים השפכים של העיר לונדון ישירות אל תוך הנהר.

בשנת 1878 התרחשה טביעת אוניית הקיטור פרינסס אליס כתוצאה מהתנגשות עם אונייה אחרת. באירוע זה נהרגו מאות נוסעים.

בשנות ה-80 של המאה ה-20 נבנה מחסום התמזה במטרה למנוע הצפות של העיר לונדון על ידי הנהר הגואה.

== התמזה בספרות ==
* השיר הפותח את הסיפור הרפתקאות אליס בארץ הפלאות מתאר שיט בסירה על התמזה. גם הרעיון לספר נולד בעת ששט המחבר, לואיס קרול, על נהר התמזה ביחד עם שלוש בנות של מכרו, שלאחת מהן קראו אליס, וסיפר להן את הסיפור הזה.
* הנהר מוזכר גם בספר הרוח בערבי הנחל.
* מסע על נהר התמזה מוזכר גם בסיפור הבלשי של שרלוק הולמס, "חקירה בשני". מרדף על התמזה מתואר בספר חותם הארבעה.
* בספר שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב), שלושה חברים יוצאים עם כלבם לשיט בסירה קטנה על פני נהר התמזה שבאנגליה, עד שכמה ימי גשם מכריעים אותם והם נוטשים את הסירה.
* הנהר מוזכר גם בסדרת הספרים מכשירי התופת.
* סרטו של אלפרד היצ'קוק, פרנזי, נפתח בסצנה מפורסמת, שבה מתגלה גופתה של אישה עירומה על גדות נהר התמזה.

== ספורט ==
אירוע תחרותי המתקיים על הנהר הוא מרוץ הסירות האוניברסיטאי המתקיים כל שנה בקיץ, בין אוניברסיטת אוקספורד לבין אוניברסיטת קיימברידג'.

== מעברים על הנהר ==

הידועים שבמעברים הם:
* מנהרת התמזה
* גשר טאוור
* גשר לונדון
* גשר המילניום
* גשר וסטמינסטר

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070926235359/http://archive.museophile.org/thames/ נהר התמזה]
* 
* 

==הערות שוליים==

*
תמזה
תמזה
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים הצפוני
קטגוריה:לונדון: אטרקציות תיירותיות
קמבל

קמבל (באנגלית: Kemble) הוא כפר במחוז גלוסטרשייר, אנגליה. כפר זה נמצא במרחק כששה קילומטרים ממוצאו של נהר התמזה, הוא הכפר הראשון על נהר התמזה. חלקים מהכנסייה היפה שלו מתוארכים לשנת 1250.

הכפר קמבל היה בעבר צומת מסילות ברזל מרכזי, אשר חיבר את קו גולדן ואלי העובר מסווינדון לצ'לטנהאם, עם הקווים שהסתעפו ממנו. קווים נוספים אלה אינם פעילים מאז שנות ה-60, אולם בכפר נותרה תחנת רכבת גדולה ובעלת חשיבות, בה עוברים מספר רב של נוסעים מדי יום. תחנה מקומית זו לא נפתחה לנוסעים עד שנת 1882, אז החליפה את דרך טטברי הסמוכה.<ref></ref>

בכפר נמצא שדה התעופה קמבל אשר שימש בעבר כשדה אימונים של הצוות האירובטי "החיצים האדומים" של חיל האוויר המלכותי. כיום משמש שדה התעופה כמוזיאון של אווירונאוטיקה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060118160830/http://www.kemble.com/ אתר המוזיאון שבשדה התעופה קמבל]
* [http://www.bristolaero.com/ אוסף בריסטול אירו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנגליה: כפרים
קטגוריה:גלוסטרשייר
קטגוריה:תמזה
חג'אז

חִג'אז (בערבית: الحجاز) הוא אזור במערב ערב הסעודית. העיר המרכזית בחג'אז היא ג'דה, אך הוא מוכר יותר בשל העיר הקדושה למוסלמים שבו - מכה. כאזור, "החג'אז" הוא בעל משמעות היסטורית ופוליטית לעמים הערביים ולאסלאם.
מפה המראה את מיקום חג'אז בתוך ערב הסעודית
פירוש השם חג'אז הוא "מחסום" או "גבול".
חבל ארץ הררי זה משמש כמפריד גאוגרפי בין המישורים המדבריים של חצי האי ערב לבין ים סוף. החל במאה ה-7 היה האזור למרכז המדינה הערבית האסלאמית שהוקמה על ידי מוחמד וממשיכיו. אחרי שהועברה בירת המדינה לדמשק הפכה חג'אז לחלק מהח'ליפות האומיית ומאוחר יותר עברה תחת שליטת הח'ליפות העבאסית שבירתה הייתה בגדאד. בהמשך הייתה שנים רבות תחת שלטונן של מצרים ושל האימפריה העות'מאנית, אולם זכתה לתקופה קצרה של עצמאות פוליטית בראשית המאה ה-20. היה זה אחד מהאזורים שהוסתו למרוד בעות'מאנים על ידי לורנס איש ערב הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1916 הכריז חוסיין בן עלי, השריף של מכה, על עצמאות האזור, אולם בשנת 1924 נגזלו ממנו סמכויותיו על ידי אבן סעוד מנג'ד הסמוכה. הסיפוח היה שלב מכריע ביצירת ערב הסעודית.

==ראו גם==
* מסילת הרכבת החיג'אזית
* השושלת ההאשמית
* ערבית חג'אזית

==קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20050204024317/http://www.numismondo.com/pm/hej/ שטרות מחג'אז]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערב הסעודית: גאוגרפיה
קטגוריה:ערב הסעודית: היסטוריה
ראסינג סנטנדר

ריאל ראסינג קלוב דה סנטנדר (בספרדית: Real Racing Club de Santander), הידוע כראסינג סנטנדר (בספרדית: Racing de Santander), הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר סנטנדר בקנטבריה שבספרד, המשחק בליגה הספרדית השנייה. המועדון, שכינויו הוא "אל ראסינג", נוסד בשנת 1913. אצטדיון המועדון הוא מגרש הספורט אל סרדינרו, שנבנה בשנת 1988 ובו 22,222 מקומות ישיבה.

==היסטוריה==
ראסינג סנטנדר שיחקה את משחק הראשון שלה בתאריך 23 בפברואר 1913 ובו הפסידה 1–2. היא נוסדה באופן רשמי ב-14 ביוני וניתן לה השם "Santander Racing Club"

ראסינג סנטנדר שיחקה בליגה הראשונה שזאת יצאה לדרך בשנת 1929 ואת עונתה הראשונה סיימה במקום האחרון אך לא ירדה לליגה השנייה זאת מכיוון שלפני תחילת העונה הראשונה נקבע שהאחרונה תפגוש בצמד משחקי מבחן את הראשונה בליגה השנייה וראסינג התגברה על הפסד במשחק הראשון לסביליה 0-1 וניצחה בגומלין 0–2 מה שמנע את ירידתה לליגה השנייה.

הישג השיא שלה בשנות ה-30 היה המקום השני בעונת 1930/1931 אשר נחשב להישג הגדול בתולדותיה אז החמיצה את האליפות בגלל הפרש שערים פחות טוב מזה של ריאל מדריד. בסיום עונת 1939/1940 ירדה ראסינג לליגה הספרדית השנייה.

בשנת 1950 חזרה לליגה הבכירה אחרי היעדרות של עשר שנים. מאז עברה הקבוצה בין הליגה הראשונה והליגה השנייה מספר רב של פעמים. בשנת 1991 הוכתרה לאלופת הליגה השנייה. בעונת 1994/1995 גברה על ברצלונה בתוצאה 0–5, מה שנחשב לאחד הניצחונות הגדולים בתולדות הקבוצה. בעונת 2000/2001 הגיעה לרבע גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת ריאל סרגוסה, באותה עונה נשרה סנטנדר לליגה השנייה לאחר שמונה עונות רצופות בליגה הראשונה, אולם שבה לליגה הבכירה כעבור עונה תחת המאמן קיקה סטיין.

בעונת 2007/2008 אומנה תחת מרסלינו גרסיה רשמה ראסינג את הישג השיא שלה בגביע המלך שעה שהגיע לחצי הגמר בה הפסידה לחטאפה וסיימה במקום השישי בליגה הבכירה בספרד ובכך השתתפה במוקדמות גביע אופ"א לעונת , בפעם הראשונה אי פעם. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת הונקה מפינלנד. בשלב הבתים סיימה במקום הלפני אחרון בבית והודחה מהטורניר.

בעונת 2009/2010 הגיעה הקבוצה פעם נוספת לחצי גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת אתלטיקו מדריד. ב-22 ינואר 2011 רכש את הקבוצה איש העסקים ההודי אחסאן עלי סעיד, מייסד ויו"ר של "Western Gulf Advisory" (חברת השקעות), ומינה באופן מיידי את המאמן מיגל אנחל פורטוגל. בעונת 2011/2012 נשרה הקבוצה לליגה השנייה לאחר עשור שלם ששיחקה בליגה הראשונה.

בסוף עונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום ה-20 בליגה השנייה ונשרה לליגה השלישית. למרות הירידה לליגה השלישית הקבוצה הצליחה להגיע לרבע גמר גביע המלך הספרדי בעונת 2013/2014. במשחק זה נרשמה תקרית ביזארית שבה השחקנים סירבו לשחק והציבו אולטימטום לנשיא וההנהלה. דרישת השחקנים הייתה התפטרות לאלתר של כל הנהלת הקבוצה ובראשה הנשיא, אנחל לאבין. הנשיא סירב להתפטר ועם שריקת הפתיחה נעמדו כל השחקנים על המעגל במרכז המגרש ולא שיחקו. השופט, לאחר התייעצות עם קפטן הקבוצה, החליט להפסיק את המשחק. בסיום עונת 2013/2014 חזרה הקבוצה לליגה הספרדית השנייה. בסיום עונת 2014/2015, ירדה הקבוצה שוב לליגה השלישית.

בסוף עונת 2015/2016 סיימה הקבוצה במקום הראשון, אך הודחה במשחקי הפלייאוף על העלייה. בעונת 2018/2019 סיימה שוב במקום הראשון ועלתה לליגה השנייה, אך שבה לאחר עונה אחת בלבד לליגה השלישית לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה השנייה.

כיום משחקת בליגה הספרדית השנייה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ספרדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1913
קטגוריה:קנטבריה: ספורט
כיכר לסטר

כיכר לסטר
כיכר לסטר בשנת [[1750 - מבט לכיוון צפון. המבנה הגדול בפינה הצפון מזרחית של הכיכר היא ביתו של פרדריק, הנסיך מוויילס]]
כיכר לסטר (באנגלית: Leicester Square) היא כיכר להולכי רגל בלבד, באזור וסט אנד שברובע וסטמינסטר של לונדון, אנגליה.

הכיכר נמצאת מערבה לדרך צ'רינג קרוס, צפונה לכיכר טרפלגר, מזרחה לכיכר פיקדילי. במרכז הכיכר פארק קטן, ובו פסל של ויליאם שייקספיר וסביבו דולפינים. בכל אחת מפינותיו של הפארק הקטן הוצב פסל. הפסלים הם של סר אייזק ניוטון, סר ג'ושואה ריינולדס, ג'ון האנטר וויליאם הוגארת. בהמשך הוצבו ברחבי הכיכר פסלי מתכת של צ'ארלי צ'פלין, ג'ין קלי מתוך "שיר אשיר בגשם", הארנב מבאגס באני, מיסטר בין, מרי פופינס, הארי פוטר ועוד.

כיכר לסטר היא המרכז הקולנועי של לונדון. בכיכר מספר רב של בתי קולנוע, בהם בית הקולנוע עם המסך הגדול בבריטניה, ובית הקולנוע עם מספר המושבים הרב ביותר. בכיכר נערכות כל הקרנות הבכורה בבריטניה. כמו כן יש בה מספר מועדוני לילה אופנתיים.

==היסטוריה של הכיכר==
הכיכר הוקמה על שדות שהיו שייכים לרוזן רוברט סידני, הרוזן השני מלסטר, שהיו ממוקמים מול אחוזתו של הרוזן. הרוזן רכש את האדמות שנקראו אז שדות מרטין הקדוש (St. Martin's Field) בשנת 1630, ובשנת 1635 בנה לעצמו בית אחוזה גדול שכונה אז בית לסטר (Leicester House) בחלקו הצפוני של הרחוב. הרוזן תחם את האזור בגדר ומנע בכך מתושבי המחוז הכנסייתי סנט מרטין ( St. Martin's Parish) להשתמש באזור. התושבים פנו למלך צ'ארלס הראשון אשר מינה שלושה מחברי מועצת המלך לנהל בוררות בין הרוזן לבין תושבי המחוז, בסיומה ציווה המלך על הרוזן להשאיר חלק משטחו כשטח פתוח לטובת כל תושבי המחוז.

בשנת 1670 הותוותה צורת הכיכר והחלו להיבנות סביבה בתים. האזור נחשב לאזור אופנתי במיוחד למגורים, ובאחד הבניינים אף התגורר יורש העצר, פרדריק, הנסיך מוויילס. החל מסוף המאה ה-18 פחתה הפופולריות של האזור והוא החל לשמש אזור בו התמקמו מוסדות בידוריים. בית לסטר הפך למוזיאון לטבע שכונה הולופוסיקון ב-1780, ונהרס בשנת 1791 או 1792.

בשנת 1848 הייתה הכיכר בסיס לסכסוך משפטי. בפסק דין טולק נגד מוקסהי נדונה השאלה האם מחויבים דיירים חדשים שמתגוררים בכיכר לציית להסכם שנעשה על ידי הבעלים הקודמים של מבני הכיכר שהסכים לא להקים בניינים נוספים בכיכר. על פי החוק שהיה קיים באותה עת, לא ניתן היה לחייב אדם בגין חוזה שעשה אדם אחר. הלורד צ'ארלס פיפס, הלורד הראשון של קוטנהאם, פסק שבעלים של נכסים מחויבים להתחיבויות של הבעלים הקודמים, משהם רוכשים את הנכס עם התחייבויות אלה. בשל פסיקה זו נותרה הכיכר בצורתה המקורית כפי שהייתה במאה ה-18.
במאה ה-19 נפתחו בכיכר מספר מלונות, וכן תיאטראות ואתרי בידור. תיאטרון אלהמברה נבנה בכיכר בשנת 1854.

הכיכר נותרה עד ימינו כבסיס לתעשיית הבידור, וכיום מצויים בכיכר בתי קולנוע רבים ותיאטראות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.earthcam.com/uk/england/leicester/ מצלמת אינטרנט - כיכר לסטר]
* [http://www.victorianlondon.org/districts/leicestersquare.htm ההיסטוריה של כיכר לסטר]
* [http://www.victorianlondon.org/districts/leicestersq.gif תמונות מכיכר לסטר]

לסטר
קטגוריה:לסטר
קרברוס (מיתולוגיה)

קרברוס כפי שמופיע באחת מיחידות ההגנה האווירית של צבא ספרד
[[ציור קיר של קרברוס בבית גוברין - מראשה]]
[[הרקולס עטוף בעור האריה מנמאה מעלה את קרברוס במוזיאון הוותיקן]]
פסל [[אורפיאוס וקרברוס, בכניסה לארמון מדיצ'י בפירנצה]]
קרברוס (ביוונית: Κέρβερος; לעיתים מתועתק לעברית גם כסרברוס או צרברוס) הוא מפלצת אגדית מן המיתולוגיה היוונית, כלב הציד של אל השאול היווני האדס, ושומר שער ממלכתו. בנם של טיפון ואכידנה.
== דמותו ==
קרברוס מתואר בדרך כלל ככלב ענק ומפלצתי בעל שלושה ראשים וזנב דרקון, בגרסאות אחרות (הסיודוס) חמישים או מאה ראשים. מדי פעם מתואר גם כבעל זנב נחש שהוא מכשכש בו בידידות בפני הבאים להאדס, אבל בולע את מי שרוצה לצאת משם ("תיאוגוניה"), וכן ראשי נחש רבים על גבו.

תפקידו העיקרי של קרברוס הוא למנוע מן המתים לחזור לעולם החיים, אולם ישנן מספר אגדות במיתולוגיה היוונית והרומאית שמתארות גיבורים שהצליחו לחמוק ממנו או להביסו. כך למשל, משימתו האחרונה של הרקולס הייתה להביא את קרברוס מן השאול. לפי גרסה אחת הוא פיתה אותו באמצעות פיסת עוגה, לפי גרסה אחרת הרקולס ביקש וקיבל רשות מהאדס לקחת את כלבו, בתנאי שלא יפגע בו. גרסה שונה של הסיפור מספרת שהרקולס היה צריך לירות חץ בהאדס לפני שיכול היה לקחת את הכלב.

לפי אובידיוס בספרו "מטמורפוזות" במקום שבו נזל רירו של קרברוס על פני האדמה צמח האקוניטון (ברדס הנזיר) הרעיל, שמילא על פי המסורת העממית תפקיד בכישוף, ובימינו בספרות הבלשית.

אורפאוס במסעו לשאול הצליח להרדים את הכלב בנגינתו ולגרום לו לנטוש את משמרתו.

פסיכה מצליחה גם היא לעבור את קרברוס על ידי מתן עוגה, ולפי גרסה אחרת להרדים אותו עם עוגה שמוטמן בתוכה סם שינה. עוגה מורעלת הייתה גם דרכו של איניאס, באגדות המיתולוגיה הרומאית, לעבור את שומר השער האימתני.

==מימי הביניים והלאה==
*קרברוס משמש כהשאלה לשומר נאמן קפדן ואכזרי. 
*בקומדיה האלוהית של דנטה, קרברוס מופיע במעגל השלישי של התופת, לשם נשלחים אלו שחטאו בגרגרנות, חטא שדינו מיתה בנצרות, וקרברוס מוצב לשמור עליהם.
*בעולם המחשבים, קרברוס הוא שמו של פרוטוקול לזיהוי משתמשים לא חוקיים ברשת שפורסם ב־1988 במסגרת הפרויקט "אתינה" (יוזניקס, דאלאס, טקסס).
*בסיפורי העידן הראשון של ג'.ר.ר. טולקין (הסילמריליון, ברו חעולותיין) מופיע כלב שנקרא בשם "קרכרות" או "קרקרס", השומר על שערי אנגבנד, מצודתו של מלקור שבמעמקי האדמה. 
*בסדרת האנימה "סאקורה לוככדת הקלפים" קרברוס הוא אריה מכונף שתפקידו לשמור על ספר קלפי הקלאו, ולמנוע מהקלפים לברוח.
*בספרי "הארי פוטר" מוזכר כי הובא להוגוורטס כלב מסוג זה בשם פלאפי: גם הוא בעל שלושה ראשים, שומר על כניסה למקום חשוב (מקום מחבואה של אבן החכמים), ונרדם לקול מנגינה.
* אחד הירחים של הכוכב הננסי פלוטו (שמו הרומי של האדס) נקרא קרברוס. 
* בעבר הייתה קבוצת כוכבים שנקראה קרברוס. הקבוצה ממוקמת ליד קבוצת הכוכבים הרקולס.
* האסטרואיד שהתגלה על ידי האסטרונום הצ'כי לובוש קוהואוטק ב־1971 נקרא על שמו.
* סוג של יונקים טורפים מתקופת אאוקן שמאובניהם התגלו בשנת 2015 נקרא קרברוס.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית
החלטה 339 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 339 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה במהלך מלחמת יום הכיפורים, ב־23 באוקטובר 1973, ונועדה לעזור לשים קץ למלחמה.

החלטה זו הסתמכה בעיקרה על החלטה 338 יום לפני כן (אשר היא בעצמה התבססה על החלטה 242). עיקרי ההחלטה היו אישור ההחלטה הקודמת, החזרת כוחות שני הצדדים לעמדות שהיו ברגע שנכנסה הפסקת האש לתוקף ובקשה ממזכ"ל האו"ם לנקוט אמצעים למען הצבה של משקיפי או"ם על מנת לפקח על הפסקת האש.

הצורך בהחלטה זו נבע מהתחדשות הלחימה אחרי הפסקת האש שבאה בעקבות החלטה 338. החלטה 338 הופרה על ידי מצרים. ישראל ניצלה הפרות אלה כצידוק לשורה של הפרות בולטות וזאת בהוראת הממשלה ובאישור שבשתיקה שניתן על ידי ארצות הברית: צה"ל תקף את מוצב בוצר, ניסה לכבוש את העיר סואץ ולכתר את אסמאעיליה, ובעיקר ריכז כוחות על מנת לסיים את כיתור הארמייה השלישית המצרית, ניסיון שנכשל עד אז.

הארמייה השלישית כותרה בסופו של דבר לאחר יומיים נוספים של לחימה, דבר שהוביל את מצרים להסכים להפסקת אש. הפסקת האש בשתי החזיתות נכנסה סופית לתוקפה ב-24 באוקטובר, בצל איום סובייטי להתערבות קונבנציונלית של ברית ורשה, וגרעינית באמצעות שתי חטיבות טילי סקאד גרעיניים באזור הדלתא של הנילוס, דבר שגרם לכוננות גרעינית בישראל, ולהעמדת הצבא האמריקני בכוננות שכללה כוננות גרעינית, שהביאה להסרת האיום הסובייטי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.un.org/french/documents/view_doc.asp?symbol=S/RES/339(1973)&TYPE=&referer=http://www.un.org/french/documents/sc/res/1973/cs73.htm&Lang=E הנוסח האנגלי של החלטה 339], באתר האו"ם.

==הערות שוליים==

339
קטגוריה:מלחמת יום הכיפורים
339
קטגוריה:ישראל: נשק גרעיני
339
339
קוסמודרום בייקונור

בַּייקוֹנוּר (קזחית: Байқоңыр ғарыш айлағы; רוסית: Космодром Байконур), הקרוי גם טיוּרה־טאם, הוא נמל החלל הגדול והוותיק בעולם. הקוסמודרום נבנה על ידי ברית המועצות בשנות ה־50, ומאז 1996 הוא מופעל תחת פיקוח רוסיה, אף על פי שהוא נמצא בשטח קזחסטן, אך גם סוכנות החלל הלאומית של קזחסטן מעורבת בהפעלתו. חוזה החכירה הנוכחי של רוסיה בתוקף עד שנת 2050. בייקונור נמצא כ־200 קילומטר ממזרח לימת אראל, על גדתו הצפונית של נהר הסיר דריה, ליד העיר טיורה־טאם בדרום קזחסטן.

השם "בייקונור" נועד ליצור רושם מוטעה במערב כאילו האתר ליד העיר בייקונור, יישוב כורים הנמצא כ־320 ק"מ צפונית מזרחית לנמל החלל, באזור מדברי סמוך לג'זקזגאן.

==היסטוריה==
בייקונור היה מרכז תוכנית החלל השאפתנית של ברית המועצות מסוף שנות ה־50 ועד שנות ה־80 של המאה ה־20. היו בו מתקנים לשיגור חלליות מאוישות ובלתי־מאוישות, וניתן היה לשגר ממנו מגוון רחב של טילי שיגור: סויוז, פרוטון, ציקלון, דנייפר וזניט. שיגורים מבסיס זה מהווים חלק חשוב בפריסתה ובתחזוקתה של תחנת החלל הבינלאומית.

הבסיס נבנה במקור בשנות ה־50 כאתר לשיגור וניסוי של טילים ארוכי טווח, ומאוחר יותר הוסב לבסיס שיגורים לחלל. ליד הקוסמודרום נבנה יישוב שתפקידו לשרת את צורכי הקוסמודרום. בשנת 1966 הוא קיבל מעמד של עיר ונקרא לנינסק, אך שמו שונה לבייקונור ב־1995.

טיסות היסטוריות רבות לחלל שוגרו מבייקונור: הלוויין הראשון ב־4 באוקטובר 1957, האדם הראשון בחלל ב־1961, והאישה הראשונה בחלל ב־1963.

השיגורים לחלל נמשכו גם לאחר התפרקות ברית המועצות ב־1991, תחת חבר המדינות. במרץ 1996 חכרה רוסיה את הבסיס ל־20 שנה, תמורת תשלום שנתי של 115 מיליון דולר ואפשרות להארכת החכירה בעשר שנים נוספות. בשנת 2004 סוכם על הארכת ההסכם עד לשנת 2050 ללא שינוי דמי התשלום השנתיים.

בשל חילוקי דעות בין רוסיה לקזחסטן על גובה דמי החכירה, החלה רוסיה להרחיב את קוסמודרום פּלֶסֶצק שבשטחה, במחוז ארכנגלסק שבצפון־מערב רוסיה, וכן בנתה את קוסמודרום ווסטוצ'ני במזרח הרחוק במחוז אמור.

מאז סיום תוכנית מעבורות החלל של נאס"א ועד השיגור המאויש של חללית דרגון של חברת ספייס איקס בשנת 2020, המקום היחיד ממנו מתבצעים שיגורים מאוישים, היה נמל חלל זה. עלות שיגור והחזרה לפי ההסכם עם נאס"א היה 82 מיליון דולר עבור כל אסטרונאוט, כאשר יכולים להיות בחללית הסויוז עד שלושה אנשים.

==כני שיגור==
במהלך תפקוד האתר במתחם נבנו כני שיגור רבים. רובם לא בשימוש כיום. להלן כני שיגור פעילים:

31 - שיגור משגרים ממשפחת סויוז

81 - שיגור משגרים ממשפחת פרוטון

200 - שיגור משגרים ממשפחת פרוטון

175 - שיגור משגרים מדגם רוקוט וסטרלה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.bbc.com/travel/article/20211130-humanitys-unlikely-gateway-to-space Humanity's unlikely gateway to space] - מאתר ה-BBC
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תוכנית החלל הסובייטית
קטגוריה:תוכנית החלל הקזחית
בייקונור
קטגוריה:קזחסטן: מבנים
המפטון קורט

מגדל השעון בארמון המפטון קורט]]
המפטון קורט (באנגלית: Hampton Court Palace) הוא ארמון על הגדה הצפונית של נהר התמזה בלונדון שבאנגליה. הארמון נמצא ברובע ריצ'מונד שעל התמזה, במרחק 19 קילומטר ממרכז לונדון, במעלה נהר התמזה.

== היסטוריה ==
במקום שבו נמצא הארמון הייתה מ-1236 חווה של המסדר ההוספיטלרי. ב-1505 חכר את השטח סר גילד דובני, שהשתמש בחווה לארוח אצילים אחרים וכן את הנרי השביעי מלך אנגליה.

ב-1514 חכר את השטח תומאס וולזי, ההארכיבישוף מיורק וראש הממשלה דאז, ובנה שם בית אחוזה חדש בין 1515–1521. וולזי ביקש לבנות את בית האחוזה כארמון קרדינל בסגנון הרנסאנס האיטלקי. אחד החידושים במבנה היו הארובות: קודם לכן נהגו פשוט להדליק מדורות במרכז החדר, והעשן יצא מהחלונות.

ב-1525 הלאים המלך הנרי השמיני את הארמון, אף שהקרדינל וולזי המשיך להתגורר בו עד 1529. הנרי השמיני הוסיף למבנה את האולם הגדול ואת מגרש הטניס. ב-1537 ילדה המלכה ג'יין סימור, אשתו השלישית של הנרי השמיני, את אדוארד השישי בארמון. בעקבות סיבוכים בלידה היא נפטרה כ-12 יום לאחר הלידה. ב-1542 נאסרה בארמון המלכה קתרין הווארד, רעייה נוספת של הנרי השמיני, בעוון בגידה במלך. מסופר כי היא רצה לאורך הגלריה הגדולה תוך שהיא קוראת בשם המלך על מנת שיציל אותה.

ב-1604 נפגש בארמון המלך ג'יימס הראשון עם הפוריטנים האנגלים. פגישה זוכונתה לאחר מכן מועצת המפטון קורט. תוצאת מפגש זה הייתה תרגום התנ"ך לאנגלית, תרגום שידוע עד היום כ"תנ"ך המלך ג'יימס.

בתקופת שלטונם של ויליאם השלישי ומרי השנייה נהרסו חלקים מארמונו של הנרי השמיני, ואגף חדש (שבנייתו נמשכה בין 1689–1694) נוסף לארמון, בתכנונו של האדריכל סר כריסטופר רן. הארמון חדל מלשמש את מלכי אנגליה ב-1760, אז העדיף המלך ג'ורג' השלישי להתגורר בלונדון.

ב-1838 פתחה המלכה ויקטוריה את הארמון לציבור הרחב.

הארמון שופץ לאחר שפרצה בו שרפה ב-1986. השיפוצים הסתיימו ב-1995.

== המבוך ==
בגינת ארמון המפטון קורט נמצא מבוך גן, שנשתל ב-1689. במבוך שבילים באורך 800 מטרים.

== קישורים חיצוניים ==

 
* 

* 

קטגוריה:מבנים שתכנן כריסטופר רן
קטגוריה:לונדון: ארמונות מלכותיים
קטגוריה:תמזה
קטגוריה:ריצ'מונד שעל התמזה
ארמון קנזינגטון

ארמון קנזינגטון
ארמון קנזינגטון (באנגלית: Kensington Palace) הוא ארמון בגני קנזינגטון בלונדון שבאנגליה. הארמון נמצא ב"רובע המלכותי קנזינגטון וצ'לסי" - אחד מרובעי לונדון.

==היסטוריה==
המבנה המקורי הוקם בראשית המאה ה-17 עבור הרוזן מנוטינגהאם. באותה עת היה קנזינגטון כפר קטן, והרוזן הקים את ביתו הכפרי באתר וקרא לו "בית נוטינגהאם" (Nottingham House).

בשנת 1689 קנה המלך ויליאם השלישי את הארמון מנכדו של הרוזן, מאחר שהמלך רצה בית קיץ המרוחק מהעיר המזוהמת בשל האסתמה ממנה סבל. קנזינגטון היה כפר קטן בפאתי לונדון, שהגישה אליו הייתה קלה יותר מאשר הגישה אל ארמון המפטון קורט (אליו הגיעו בהפלגה על התמזה).

דרך פרטית נסללה עבור המלך מאזור וסטמינסטר לקנזינגטון (כיום הרוטן רו), ומבנה הארמון הוגדל על ידי האדריכל סר כריסטופר רן. רן בנה בארמון שני ביתנים לאור המבנה המרכזי, והוסיף לו את חדרי המגורים עבור המלך, אולם מועצה וקפלה מלכותית, וכן גרם מדרגות ייצוגי מרכזי. כמו כן רן בנה אגף דרומי ואגף צפוני לארמון על מנת לבנות חצר כניסה מרכזית אליה יכנסו דרך כניסה רשמית.

הארמון המשיך להיקרא "בית קנזינגטון" (Kensington House) ולא נקרא "ארמון". גני הארמון סיפקו ירקות ופירות לארמון סנט ג'יימס שהיה באותה עת מקום מגוריה הרשמי של משפחת המלוכה.
ארמון קנזינגטון, מבט מדרום. [[תחריט מעשה ידי יאן קיפ, 1724.]]
הנדל, קורלי וג'מיניאני.]]
הגלריה המלכותית בארמון, 1819
במשך מרביתה של המאה ה-18 היה ארמון קנזינגטון מקום המגורים החביב על מלכי בריטניה, אף שמקום מושבם הרשמי נותר ארמון סנט ג'יימס. מרי השנייה נפטרה בארמון קנזינגטון בשנת 1694, ובשנת 1702 המלך ויליאם נפל מסוסו בהמפטון קורט והובא לארמון קנזינגטון בו נפטר זמן קצר לאחר מכן בשל פציעתו.

לאחר מותם של ויליאם ומרי, עברה להתגורר בארמון המלכה אן. בשנת 1704 בנה סר ג'ון ואנברוג את ה"אורנז'רי" (חממת התפוזים) עבורה בסגנון בארוק, וגני הארמון בשטח של 121,000 מ"ר נשתלו על פי תכנונו של הנרי וייס.

המלך ג'ורג' הראשון הורה על שיפוץ חדרי המגורים המלכותיים בשנת 1718, וויליאם קנט עיטר את חדר המדרגות והתקרות בשנים 1718–1722. בשנת 1722 עיצב קנט את "חדר הכיפה" - החדר הממלכתי הרשמי של הארמון, ובו הוטבלה המלכה ויקטוריה בשנת 1819 (ויקטוריה נולדה בארמון).

האחרון ממלכי בריטניה שהתגורר בארמון היה המלך ג'ורג' השני. בתקופתו עוצבו מחדש הגנים על ידי צ'ארלס ברידג'מן אשר הפך את הגנים הרשמיים לגני קנזינגטון של ימינו - בסגנון אנגלי כפרי, וכן בנה את הסרפנטין, ואת האגם העגול שבגנים.

לאחר מותו של ג'ורג' השני, המשיכו בני משפחת המלוכה להתגורר בארמון, אך לא המונרך. בין היתר נולדה בארמון מרי מטק בשנת 1867.

בשנת 1981 אוחדו דירות 8 ו-9 בארמון על מנת ליצור דירה חדשה לצ'ארלס, נסיך ויילס ולרעייתו דיאנה שאך נישאו. הארמון נותר מקום מגוריה הרשמיים של דיאנה, אף לאחר גירושי בני הזוג, ועד יום מותה.

החל משנת 2011 התגוררו בארמון הדוכס והדוכסית מקיימברידג' הנסיך ויליאם וקייט מידלטון, וילדיהם, ג'ורג', שארלוט ולואי. בספטמבר 2022, לאחר מותה של אליזבת השנייה והכתרת צ'ארלס השלישי למלך עברו הזוג עם ילדיהם לקוטג' בווינזדור. גם הנסיך אדוארד, דוכס קנט מתגורר בארמון.

החדרים הממלכתיים בארמון מנוהלים על ידי רשות הארמון המלכותיים ופתוחים לציבור.

==ראו גם==
*גני קנזינגטון

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבנים שתכנן כריסטופר רן
קנזינגטון, ארמון
דריווש השלישי

דריווש השלישי (בפרסית עתיקה:𐎭𐎠𐎼𐎹𐎺𐎢𐏁, דׇרְיַיוַאוּש; 380 לפנה"ס – יולי 330 לפנה"ס) היה שליט האימפריה הפרסית משנת 336 לפנה"ס עד 330 לפנה"ס. דריווש השלישי היה מענף צדדי של משפחת המלוכה הפרסית, ועלה לשלטון אחרי הירצחו של ארתחשסתא הרביעי על ידי אחד משריו.

בעלותו לשלטון גילה כי פרס, על אף עושרה האגדי, סובלת מבעיות רבות והפרובינציות המערביות באסיה הקטנה ממשיכות לחרוש מזימות כנגד השלטון המרכזי. בעיה חמורה נוספת הייתה כוונתו המוצהרת של פיליפוס השני, מלך מוקדון, לפלוש לפרס. פיליפוס אף שלח חיל חלוץ חזק של כ-10,000 חיילים בהנהגתו של פרמניון לאסיה הקטנה, על מנת להבטיח את ראש הגשר עבור חייליו. דריווש ניסה לענות לאיומים אלו על ידי הגדלת כוח השכירים היוונים ומינויו של ממנון היווני לראש הצבא הפרסי.

כתגובה לכוונות המוקדוניות לפלוש לאסיה הקטנה, ביצר אותה דריווש, ושלח לשם כוחות צבא רבים. כוחות אלה מנו כ-40,000 איש בשנת 334 לפנה"ס, כאשר התנגשו הכוחות הפרסים בכוחותיו של בנו של פיליפוס, אלכסנדר הגדול, בקרב גרניקוס. למרות היתרון בפרשים נחלו הגנרלים הפרסים תבוסה כואבת, ומרבית חיל הרגלים אבד בקרב, יחד עם כ-1,000 פרשים.

עם העמקת הפלישה המוקדונית לתוככי האימפריה הפרסית, ניסה דריווש להילחם באלכסנדר בעצמו בקרב איסוס (333 לפנה"ס), אך הפסיד למרות יתרונו המספרי (בערך 5 ל-1 לטובת הפרסים). לאחר תוצאותיו ההרסניות של הקרב לצבא הפרסי, הציע דריווש לאלכסנדר, במטרה להשיג שלום, 10,000 טאלנטים, את כל אסיה הקטנה, וחלקים נוספים מהמזרח התיכון, אך אלכסנדר סירב. בלית ברירה, דריווש התחיל להתכונן לקרב נוסף והזעיק את כל עתודותיו. למרות יתרון מספרי גדול הוא הפסיד שוב בקרב גאוגמלה (331 לפנה"ס) ונמלט משדה הקרב. הוא נרצח על ידי אחד האחשדרפנים שלו בשם בסוס (Bessus) כמה חודשים אחרי קרב גאוגמלה, משום שאותו בסוס קיווה לזכות בחסדיו של אלכסנדר על ידי רציחתו של יריבו. הרצח לא עזר לבסוס, ואלכסנדר הגדול הוציא אותו להורג באשמת "בגידה במלכות" (כשהוא מתכוון לכך שבסוס אשם בבגידה בדריווש).

לפי מספר מקורות עתיקים, החשודים באהדה יתרה לאלכסנדר, הצליח האחרון לדבר עם דריווש על ערש דוויו, וזה הודה לו על היחס הטוב שהעניק לבני משפחתו שנפלו בשביו אחרי קרב איסוס, ואף בירך אותו ואמר שהוא מקווה שהאלים יטו חסד לפרס ויתנו לה שליט כמו אלכסנדר. אלכסנדר גם נשא לאחר מותו של דריווש את אחת מבנותיו, בתקווה לחזק בכך את שלטונו על פרס.

==לקריאה נוספת==

<div class="mw-content-ltr">
* Matt Waters, Ancient Persia: A Concise History of the Achaemenid Empire, 550-330 BCE, Cambridge University Press 2014

</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.iranicaonline.org/articles/darius-v ערך על דריווש השלישי] באנציקלופדיה איראניקה 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:מלכי פרס
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-31
קטגוריה:אלכסנדר הגדול
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
רחוב דאונינג

ויליאם יוארט גלאדסטון
רחוב דאונינג (באנגלית: Downing) הוא רחוב במרכז לונדון באזור וסטמינסטר. זהו רחוב ללא מוצא, היוצא מרחוב וייטהול. ברחוב נמצאים מגורי ראש ממשלת בריטניה ומגורי שר האוצר הבריטי, זה מעל מאתיים שנה. במקור היו אלה מגורי הלורד הראשון של האוצר (First Lord of the Treasury; תפקיד שהפך במהלך השנים לתפקיד ראש הממשלה), ומגורי הלורד השני של האוצר (Chancellor of the Exchequer), שהוא כיום שר האוצר. במרוצת השנים נעשה שימוש במונח "רחוב דאונינג", בעיקר בכלי התקשורת, לשם תיאור גורמים פוליטיים בממשלה הבריטית.

== היסטוריה ==
הרחוב נקרא על שם הברון דאונינג, שהיה דיפלומט בשירותם של אוליבר קרומוול וצ'ארלס השני. לאות תודה על שירותיו קיבל דאונינג מהמלך צ'ארלס השני חלקת אדמה מפארק סנט ג'יימס, ובה נמצא כיום הרחוב.

==סדר המגורים==

* דאונינג 9- מאכלס את מרכז העיתונאים והתדרוכים. במרכז נערכים תדרוכים לתקשורת הבריטית מפי ראש הממשלה, שרים ובכירי ממשל על אירועי היומיום.<ref></ref>
* דאונינג 10- מעונו הרשמי של ראש ממשלת בריטניה.ראשי הממשלה מתגוררים ברחוב זה מאז עבר ויליאם גלאדסטון עם משפחתו להתגורר בבתים 10, 11 ו-12 בשנת 1881. גלאדסטון שימש הן בתפקיד ראש הממשלה והן בתפקיד שר האוצר. מאז נמצאים מגורי ראש הממשלה באופן מסורתי בבית מספר 10
* דאונינג 11- מעון המגורים של שר האוצר של בריטניה. כאשר נבחר טוני בלייר לראש הממשלה ב-1997 הוא העדיף להתגורר בדירה הגדולה יותר בבית מספר 11, מכיוון שהיה אז בעל משפחה של שלושה ילדים, בעוד ששר האוצר גורדון בראון היה אז רווק. אף שמשרד ראש הממשלה ממוקם בבית מס' 10, שר האוצר הוא שהתגורר בדירת המגורים במספר 10, ואילו ראש הממשלה ומשפחתו התגוררו בדירת המגורים בבית מס' 11.
* דאונינג 12- בעבר התגורר בו המצליף הראשי, כיום מאכלס את לשכת העיתונות של ראש הממשלה, היחידה לתקשורת אסטרטגית ויחידת המידע והמחקר.
* משרד החוץ וחבר העמים

== אבטחה ==
עד סוף שנות ה-80 רחוב דאונינג היה פתוח לציבור והיו רשאים להתהלך בו בצורה חופשית. ב-1989, בעקבות הגברת הפעילות החבלנית של הצבא האירי הרפובליקני בבריטניה, תוגברו סידורי הביטחון סביב ראש הממשלה במסגרתם הותקנו שערי מתכת בכניסה לרחוב דאונינג; ומאז הרחוב אינו נגיש לציבור הרחב שכן הכניסה ניתנת רק על ידי המשטרה למבקרים קבועים, עובדי משרדי ראש הממשלה, חברי פרלמנט, ועיתונאים בעלי אשרה. ב-7 בפברואר 1991 ערך ארגון הצבא האירי הרפובליקני הזמני התקפת מרגמות על הבית.

במאי 2023, נפגעו השערים כאשר מכונית התנגשה בהם. וזאת בזמן שראש הממשלה רישי סונאק נכח במעון . אדם נעצר על ידי המשטרה והאירוע לא היה קשור לטרור.<ref></ref>

כיום רחוב דאונינג מאובטח על ידי יחידת ההגנה הפרלמנטרית והדיפלומטית של משטרת המטרופולין.

== גלריה ==
<gallery widths="150" heights="150">
קובץ:Downing Street, London 01.JPG|שערי הברזל בכניסה לרחוב דאונינג
קובץ:Downing Street gates, London.jpg|שוטרים מאבטחים את רחוב דאונינג
קובץ:Downing Street.jpg|מבט מויטהול לעבר רחוב דאונינג
קובץ:Philip Hammond with a briefcase at Downing Street.jpg|שר החוץ פיליפ האמונד ברחוב דאונינג
קובץ:St David's Day 2017 at 10 Downing Street.jpg|בניין דאונינג 10
קובץ:10 Downing Street 2010 entzerrt.jpg|מימין לשמאל: דאונינג 10, דאונינג 11, דאונינג 12
קובץ:COVID-19 press conference at 9 Downing Street on 4 January 2022.jpg|חדר העיתונאים של דאונינג 9
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

דאונינג
רחוב אוקספורד

רחוב אוקספורד (באנגלית: Oxford Street) הוא רחוב מרכזי ב בלונדון, ונחשב לרחוב הקניות הסואן ביותר באירופה.
== מבנה ==
הרחוב מתחיל בקצהו הצפון מזרחי של הייד פארק (במארבל ארץ') וחוצה את כיכר אוקספורד ואת כיכר סנט ג'יילס.

בצומת הרחובות אוקספורד, דרך צ'רינג קרוס ודרך טוטנהם קורט משתנה שם הרחוב ל"רחוב אוקספורד החדש", אשר נמשך עד High Holborn. ממארבל ארץ', בהמשך הרחוב מערבה, משתנה שם הרחוב לדרך בייסווטר (Bayswater Road).

עד שנת 1782 נקרא הרחוב טייברן, על שם נהר הטייברן הזורם כיום מתחת לרחוב. במקום שבו עומדת כיום מארבל ארץ' עמד עמוד התלייה של לונדון.

==אתרים נבחרים==
<gallery>
Oxford Circus (50260410596).jpg|כיכר אוקספורד ותחנת הרכבת התחתית
Flying Horse, Fitzrovia, W1 (23444399086).jpg|'הסוס המעופף' הפאב היחיד שנותר ברחוב
Marks and Spencer - geograph.org.uk - 1466040.jpg|בניין מרקס אנד ספנסר במזרח הרחוב
Selfridges - geograph.org.uk - 240307.jpg|חנות הכלבו סלפרידג'ס
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

אוקספורד
אוקספורד
רבלון

רבלון (באנגלית: REVLON) היא חברה אמריקאית למוצרי קוסמטיקה.

== היסטוריה ==
החברה נוסדה בשנת 1932, בעיצומו של השפל הגדול בארצות הברית. מייסדי החברה הם צ'ארלס וג'וזף רבסון, שני אחים יהודים ממוצא מזרח אירופי שנולדו בארצות הברית. שם החברה מורכב מצירוף אותיות של שמם ושמו של הכימאי ג'וזף לחמן (תורם ה"L" למותג).

בשנת 1932 יצא מוצרה הראשון של החברה, לק לציפורניים שמשווק עד היום. הדוגמנית הראשונה של רבלון הייתה ווליס סימפסון, הדוכסית מווינדזור. ב-2018 נבחרה דברה פרלמן (בתו של יו"ר החברה, רונלד פרלמן) בתור המנכ"לית האישה הראשונה של החברה.

אחת ההמצאות הבולטות של רבלון היא המייק אפ הנוזלי, פטנט משנות ה-50 של המאה ה-20 שזכה בפרסים רבים.

הבושם "צ'ארלי", אשר הושק ב-1973, הוא הבושם הנמכר ביותר בעולם, על-פי ספר השיאים של גינס.

משנת 1963 ועד לשנת 2000 הפעילה החברה מפעל ישראלי באשדוד.

ביום 16 ביוני 2022, תשעים שנה לאחר הקמתה, הכריזה החברה על פשיטת רגל.

ב-9 באוגוסט 2022 הודיעה כי קיבלה הלוואה בסך מיליארד וחצי שקלים לצורך ארגון מחדש.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:חברות קוסמטיקה אמריקאיות
קטגוריה:חברות שהוקמו בשנות ה-1930
משפט נאש

משפט נאש הוא משפט בתחום תורת המשחקים. המשפט מבטיח, שבכל משחק מרובה משתתפים, קיים שיווי משקל נאש, אם מרשים שימוש בתכסיסים מעורבים (אסטרטגיות מעורבות).
לצירוף של כמה תכסיסים, נקרא שיווי משקל נאש, אם מתקיימת בו התכונה הבאה: אף אחד מהשחקנים לא ירוויח יותר אם ישנה את דעתו ויבחר בתכסיס אחר (בעוד האחרים אינם משנים את דעתם).

המשפט הוכח על ידי ג'ון פורבס נאש, שפרסם את ההוכחה, יחד עם תוצאות אחרות בנוגע לאסטרטגיות אופטימליות במשחקים מרובי שחקנים, בסדרה של ארבעה מאמרים בין השנים 1950–1953.

==דוגמה לשיווי משקל באסטרטגיות מעורבות==
נסתכל על המשחק הבא - משחק מלחמת המינים, משחק זה מתאר סיטואציה בה זוג נשוי, דן ודנה, הולכים לבלות. דן מעדיף ללכת למשחק כדורגל, דנה מעדיפה ללכת לאופרה. שניהם מעדיפים ללכת לאותו מקום מאשר ללכת למקומות שונים. הסיטואציה נתונה באופן הבא:

{| border=1
|
|
| colspan=2 align=center bgcolor=yellow | דן
|-
|
|
| align=center bgcolor=yellow | כדורגל
| align=center bgcolor=yellow | אופרה
|-
| rowspan=2 bgcolor=yellow | דנה
| bgcolor=yellow | כדורגל
| 1,2
| 0,0
|-
| bgcolor=yellow | אופרה
| 0,0
| 2,1
|}

ניתן לראות כי קיימים שני שיווי משקל נאש טהורים: כדורגל-כדורגל ואופרה-אופרה. בנוסף להם, קיימים שני שיוויי משקל נאש מעורבים: <math>\ (1/3,2/3)</math> ו-<math>\ (2/3,1/3)</math> - כלומר, דן בוחר בכדורגל בהסתברות של <math>\ 2/3</math> ובאופרה בהסתברות של <math>\ 1/3</math> ודנה בוחרת הפוך. באופן זה, ללא תלות בבחירה של ה"שחקן" השני, הם יכולים להבטיח לעצמם תוחלת רווח של <math>\ 4/3</math>.

==הוכחת המשפט==
הוכחת המשפט נעשית באמצעות משפט נקודת השבת של בראואר. 

משפט נקודת השבת קובע כי לכל <math>\ f:S\rightarrow S</math> רציפה ו-
<math>\ S\subset\mathbb{R}^n</math> קבוצה לא ריקה, קומפקטית וקמורה, יש ל־<math>\ f</math> נקודת שבת.

נניח כי נתון המשחק הבא: במשחק יש <math>\ n</math> שחקנים הממוספרים ב-<math>\ i</math> כאשר <math>\ i</math> נע מ-1 עד <math>\ n</math>, ולכל אחד מהם <math>\ m_i</math> אסטרטגיות.

כעת, נסתכל על הקבוצה של כל האסטרטגיות המעורבות <math>\ S_{m_1}\times S_{m_2}\times ...\times S_{m_n}</math>. 

קל לראות כי זוהי קבוצה קומפקטית וקמורה ועל כן מקיימת את תנאי משפט נקודת השבת של בראואר. 

נסמן <math>\ x^i_j</math> - המשקל של הפעולה <math>\ j</math> בהתפלגות <math>\ x^i</math>. 

נגדיר את <math>\ d^i_j = u_i(j,x^{-i}) - u_i(x^i,x^{-i})</math> להיות ההפרש בין ערך פונקציות התועלת של השחקן ה-<math>\ i</math> 

בבחירת הפעולה <math>\ j</math> במקום האסטרטגיה <math>\ x^i</math> (כלומר, הרווח שמתקבל מהמעבר לאסטרטגיה <math>\ j</math>).

כמו כן, נגדיר <math>\ max^i_j = max(d^i_j, 0)</math>.

כעת, נגדיר <math>\ k^i_j=\frac {x^i_j + max^i_j} {1+\sum_{j=1}^n max^i_j}</math> נשים לב כי קיבלנו פונקציה רציפה ממרחב האסטרטגיות לעצמו. 

לכן, ע"פ משפט נקודת השבת של בראואר, קיימת לה נקודת שבת.

נטען כי בנקודת השבת שקיבלנו מתקיים כי לכל <math>\ i, j</math>, מתקיים כי <math>\ d^i_j \le 0</math>. 

כלומר, לאף שחקן אין איך להשתפר מנקודה זו ולכן זוהי נקודת שיווי משקל. 

ואכן, טענה זו מתקיימת, נוכיח בשלילה. נניח שקיימים <math>\ i, j</math> כך ש-<math>\ d^i_j > 0</math> ואז נקבל סתירה לכך שזו נקודת שבת.

==ראו גם==
* תורת המיקוח של נאש

נאש