OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דב לוין (פיזיקאי)

דב לוין (נולד ב-1958) הוא פיזיקאי ישראלי, פרופסור בפקולטה לפיזיקה בטכניון.

==ביוגרפיה==
לוין קיבל תואר ראשון בשנת 1979 מאוניברסיטת סטוני ברוק שבניו יורק, לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שני באוניברסיטת פנסילבניה, אותם סיים ב-1981, ולדוקטורט בפיזיקה מאותה אוניברסיטה, אותו השלים ב-1986. הוא המשיך ללימודי פוסט-דוקטורט במכון לפיזיקה תאורטית (ITP) באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. והיה חבר פקולטה באוניברסיטת פלורידה. בשנת 1990 הצטרף לטכניון. משנת 2007 מכהן כפרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק.

באוקטובר 2009 הוענק לו פרס באקלי, פרס בתחום הפיזיקה של החומר המעובה, שמעניקה האגודה האמריקאית לפיזיקה, והיה לישראלי הראשון הזוכה בפרס. לוין זכה ביחד עם שני חוקרים נוספים, על "תרומותיהם החלוציות לתורת הגביש הכמו-מחזורי, לרבות תחזית תמונת הפיזור".

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.aps.org/programs/honors/prizes/prizerecipient.cfm?first_nm=Dov&last_nm=Levine&year=2010 הודעה על הזכייה בפרס וביוגרפיה] באתר האגודה האמריקאית לפיזיקה.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סגל הטכניון: פיזיקה
קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטוני ברוק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פלורידה
קטגוריה:קוואזי-גבישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
מריאן זגברכט

מריאן זגברכט (בגרמנית: Marianne Sägebrecht; נולדה ב-27 באוגוסט 1945) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה גרמנייה. זגברכט ידועה בתפקידים בהם גילמה בסרטים "שוגרבייבי", "קפה בגדד" ו"מלחמת רוז ברוז".

==קורות חיים==
זגברכט נולדה ב-27 באוגוסט 1945 בשטארנברג, בבווריה שבגרמניה.

היא החלה את הקריירה שלה כשחקנית תיאטרון אשר הופיעה בעיקר בתיאטרון אלטרנטיבי ובמופעי קברט.

בשנת 1977 ראה אותה הבמאי פרסי אדלון בהופעה של "אדל שפיצדר" בה גילמה זונה. אדלון נתן לה את התפקיד של מאדאם סנצ'ז/גברת סנצ'ו פנסה בהפקת הטלוויזיה "הר קישוט" (Herr Kischott - עיבוד מודרני של הרומן דון קישוט) משנת 1979. בשנת 1983 השתתפה בסרטו של אדלון "The Swing" ובשנת 1985 זכתה לתפקיד הראשי בסרט "שוגרבייבי" בבימויו של אדלון. הצלחת הסרט הביאה להשתתפותה בתפקיד הראשי ב"קפה בגדד" בשנת 1987.

בעקבות צילום "קפה בגדד" החלה להשתף בסרטים אמריקאיים ובהם סרטו של פול מזורסקי "ירח מעל פרדור" בשנת 1988 וסרטו של דני דה ויטו "מלחמת רוז ברוז" משנת 1989.

עם שובה לגרמניה, גילמה בשנת 1990 בסרט "מרתה ואני" את דמותה של גרמנייה בשנות ה-30 אשר נישאה למעסיקה היהודי. בשנת 1994 השתתפה בקומדיה השחורה "מונה חייבת למות".

ב-1967 נולדה בתה.

==סרטים בהם השתתפה==
* Die Schaukel (1983) - טאנדלרין
* Ein irres Feeling (1984) - אימו של אלפה
* Im Himmel ist die Hölle los(1984) - כתבת
* שוגרבייבי (1985) - מריאן
* קפה בגדד (1987) - יסמין
* Crazy Boys (1987) - גברת הרמן
* ירח מעל פרדור (1988) - מגדה
* רוזלי יוצאת לקניות (1989) - רוזלי
* מלחמת רוז ברוז (1989) - סוזן
* מרתה ואני (1991) - מרתה
* La Vida láctea (1992) - אלוהה
* Dust Devil (1992) - ד"ר לידצינגר
* Mr. Bluesman (1993) - אמה
* מונה חייבת למות (1994) - מונה
* Erotique (1994) - הילדה
* Beauville (1995)
* All Men are Mortal (1995) - אני
* Der Unhold (1996) - גב' נטה
* Lorenz im Land der Lügner (1997) - טאנטה מרטה
* Johnny (1997)
* Soleil (1997) - טאטה ג'אנטה
* Left Luggage (1998) - אימה של חייה
* Spanish Fly (1998) - רוזה
* Asterix and Obelix vs Caesar (1999)
* Großglocknerliebe (2003)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071123181332/http://www.hollywood.com/celebrity/Marianne_Sagebrecht/190992#fullBio קורות חיים באתר hollywood.com]

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון גרמניות
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1945
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1945
פאבל פדוטוב

פאבל אנדרייביץ' פדוטוב (ברוסית: Павел Андреевич Федотов; 22 ביוני 1815 (יוליאני) – 14 בנובמבר 1852 (יוליאני)) היה צייר חובב רוסי, שנודע בסגנונו המדויק, מרובה הפרטים, והביקורתי. ציוריו דומים באופיים לציוריו של ויליאם הוגארת' ופדוטוב נקרא לעיתים "הוגרת' הרוסי".

פדוטוב נפטר בהיותו בן 37, בעת שהיה מאושפז בבית חולים לחולי נפש.

== קורות חיים ==
פדוטוב נולד במוסקבה, והיה בנו של קצין צבא בדימוס. פדוטוב למד בבית הספר הצבאי במוסקבה, עם סיום לימודיו החל לשרת בגדוד פינלנד של המשמר הקיסרי שהיה מוצב בסנקט פטרבורג. הוא התעניין באמנויות, למד לנגן בחליל ולמד לצייר בבית ספר לאמנות בשעות הערב. בשנת 1844 החליט לעזוב את הצבא והתמקד בציור. ציוריו המוקדמים היו בצבעי עפרון וצבעי מים ובשנת 1846 החל לצייר בצבעי שמן. 

ציוריו של פדוטוב זכו להצלחה והוצגו בתערוכות בסנקט פטרבורג בין השנים 1849–1850, אולם במהרה ציוריו הביקורתיים בהם הוא תקף את האצולה והאריסטוקרטיה, וקשריו עם קבוצת פטראשבסקי הביאו לירידת קרנו בקרב האצילים והממשל.

== סגנונו==
פדוטוב התמקד בציור דיוקנאות קטנים - בעיקר של חבריו ובני משפחותיהם - בעיקר בני משפחת זדנוביץ', משפחתו של חברו הטוב לגדוד של פדוטוב. הדיוקנאות צוירו בפשטות ותוך דיוק רב בפרטים. בכך מהווים הדיוקנאות כיום חלון לתקופה בה צייר וניתן ללמוד מהם על חיי התקופה בשל הפירוט הרב של הרהיטים, פרטי הלבוש והחפצים השונים המופיעים בהם.

דיוקנה של נטליה ז'דנוביץ המנגנת בהרפסיקורד משנת 1850 ידוע בהרמוניה הנשקפת ממנו, והשלווה הנראית בו.

ציורי השמן שלו מלאים ביקורתיות על החברה הרוסית באותה עת, וגובלים בקריקטוריזם.

== גלריה ==
<gallery>
Pawel Andrejewitsch Fedotow 001.jpg|כלה בעייתית, 1842
Pawel Andrejewitsch Fedotow 002.jpg|אלמנה צעירה, 1851
Fedotov zavt arist.jpg|ארוחת בוקר של אריסטוקרט
Pawel Andrejewitsch Fedotow 003.jpg|האציל הטרי (בוקר של בירוקרט)
Pawel Andrejewitsch Fedotow 004.jpg|
Pawel Andrejewitsch Fedotow 005.jpg|
Image:Pawel Andrejewitsch Fedotow 006.jpg|אירוסי הקצין, 1848
Image:Pawel Andrejewitsch Fedotow 007.jpg| דיוקנה של נטליה ז'דוביץ' המנגנת על הרפסיקורד
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1815
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1852
אברהם משה באב"ד

הרב אברהם משה באב"ד (כ"ב בכסלו תרס"ט, 16 בדצמבר 1908 - י"א בניסן תשכ"ו, 1 באפריל 1966) היה רבה של סנדרלנד שבאנגליה וחסיד בעלזא.

==ביוגרפיה==
נולד לטויבא ולרב יוסף דב רבה של טויסט ואב"ד במיקוליניץ, מצאצאי הרב העשיל מקראקא. למד אצל דודו וגיסו, הרב דוד מנחם מאניש באב"ד, רבה של טרנופול, מחבר שו"ת חבצלת השרון. בא' בניסן תרצ"ו נישא לחיה, בתו של קרובו רבי ישראל אריה מרגליות מפרמישלן-לונדון, והקים את ביתו בלונדון.

בשנת תרצ"ח התמנה לעמוד בראש ישיבת "אור ישראל" בלונדון. בשנת תש"ב התמנה לרב קהילת עדת ישראל בעיר. בשנת תש"ז נתמנה לרבה של סנדרלנד, משרה שבה נשא עד פטירתו.

במשך עשרות שנים היה פעיל הרב באב"ד בתנועת אגודת ישראל. בתרצ"ז השתתף בכנסייה הגדולה במרינבד. הוא פרסם מאמרים רבים בעתונות החרדית, ופעל עבור החינוך העצמאי.

==ילדיו==
לרב באב"ד נולדו בת ובן:
* בילא ברכה רבינוביץ אשת האדמו"ר בן-ציון רבינוביץ מביאלא, נפטרה בכ"ט באייר ה'תשנ"ה.
* הרב יוסף דב באב"ד, רב קהילת חסידי בעלזא בלונדון, חתנו של רבי אברהם דוד הורוביץ משטרסבורג.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל
קטגוריה:רבני בעלז
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים
קטגוריה:ראשי ישיבות בתפוצות
קטגוריה:רבנים בריטים
אברהם משה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1909
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1966
שליו ההימלאיה

שליו ההימלאיה (שם מדעי: Ophrysia superciliosa), הוא מין של עוף בינוני ממשפחת הפסיוניים והמין היחיד בסוג: Ophrysia.
== מאפיינים ==
12 פריטים בלבד, נצפו לאחרונה בשנת 1876 בשני מקומות בהרי ההימלאיה במדינת אוטראקהאנד, ובצפון-מערב הודו. וכיום מוגדר שליו ההימלאיה, כבעל חיים בסכנת הכחדה חמורה.

החוקרים נוטים להאמין כי אוכלוסייה מצומצמת של המין (כ- 50 פרטים), שרדה באזורים המרוחקים של רכס ההימלאיה.

עוף זה תואר על ידי החוקר ג'ון אדוארד גריי ב-1846.

==ראו גם==
* שליו
* שליו נודד

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.birdlife.org/datazone/species/index.html?action=SpcHTMDetails.asp&sid=235 Himalayan Quail Ophrysia superciliosa], Birdlife Internationl

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1846
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:טווסים
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:ההימלאיה: בעלי חיים
המרכז הבינלאומי לבריאות, משפט ואתיקה

המרכז הבינלאומי לבריאות, משפט ואתיקה הוא מרכז לקידום מחקר אקדמי ופעילויות חינוכיות בתחומי הממשק שבין בריאות, אתיקה ומשפט. המרכז שייך לאוניברסיטת חיפה ופועל בישראל ובעולם בהתנדבות ללא כוונת רווח מאז 1995. 
 
במרכז פועלות למעלה מ-15 מחלקות בתחומים שונים של בריאות, משפט ואתיקה (גנטיקה, פסיכולוגיה, רפואה משלימה, ביואתיקה סביבתית, סיעוד, אינטרסקס ועוד)

המרכז מפעיל מועדון חברתי-מקצועי המתקיים בחיפה מדי כחודש וכולל הרצאת מומחה ומפגש חברתי; ומועדון סרט המתקיים בחיפה מספר פעמים בשנה, במהלכו מוצג סרט קולנוע העוסק בסוגיות הקשורות בבריאות, משפט ואתיקה וניתנת הרצאה קצרה של מומחה ביחס לסרט. עוד הפיק המרכז תוכניות טלוויזיה ורדיו במסגרת הערוץ האקדמי. 
 
בכל שנה נערכים מספר כנסים מקצועיים בתחומים שונים של בריאות ומשפט בהשתתפות מומחים בולטים בתחומם בישראל. 
אונסק"ו (ארגון לחינוך, מדע ותרבות של האו"ם) הקים את הקתדרה שלו לביואתיקה במרכז. מופקד הקתדרה הוא פרופ' אמנון כרמי, ראש המרכז. עד כה הפיקה הקתדרה ספרי הוראה בתחום אתיקה רפואית שמפורסמים בחינם ומשמשים להוראת אתיקה רפואית בבתי ספר שונים לרפואה בעולם.
 
המרכז יזם, עודד והקים באוניברסיטת חיפה את הספרייה הגדולה בארץ בתחומי הבריאות, המשפט והאתיקה. לרשות הקוראים עומדים למעלה מ-5,000 ספרים וקלטות וידאו.

המרכז פרסם ספרים שונים בתחומי זכויות החולה, פסיכיאטריה, אפילפסיה, פסיכולוגיה, גנטיקה ומשפט רפואי.
המרכז מוציא בשיתוף פעולה עם הארגון העולמי למשפט רפואי את כתב העת הבינלאומי "Medicine and Law" ומעניק גיבוי אקדמי לכתב העת "רפואה ומשפט" של האגודה לרפואה ולמשפט בישראל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20130928113223/http://ichle.com/87091/chairheb ספרים להוראת אתיקה רפואית בהפקת הקתדרה לביואתיקה של אונסק"ו] (להורדה בחינם) 
* [https://bioethics.haifa.ac.il/ המרכז הבינלאומי לבריאות, משפט ואתיקה], אונ' חיפה
* [https://web.archive.org/web/20100407023304/http://actv.haifa.ac.il/programs/List.aspx?li=43 בריאות, משפט ואתיקה], סדרת תוכניות טלוויזיה בהגשת פרופ' אמנון כרמי.
* [https://soundcloud.com/user-460560529/sets/u2stqxpx99yc "רפואתיקה" - בריאות, משפט ואתיקה], סדרת תוכניות רדיו בהגשת ד"ר אורן אסמן

קטגוריה:אוניברסיטת חיפה: יחידות אקדמיות
קטגוריה:ישראל: ארגוני בריאות ורפואה
קטגוריה:חיפה: רפואה
אולגה טפנל

אולגה טפנל עם [[פלינדרס פיטרי (מימין) וג'רלד לנקסטר הרדינג (משמאל)]]
אולגה טפנל (באנגלית: Olga Tufnell; 26 בינואר 1905 - 11 באפריל 1985) הייתה ארכאולוגית בריטית שחפרה בעיקר בארץ ישראל.

==ביוגרפיה==

טפנל התחנכה בבריטניה, בלגיה ואיטליה. עם סיום לימודיה באיטליה ב-1922 פנה אליה הארכאולוג פלינדרס פיטרי והציע לה לסייע לו בחפירות עונת הקיץ במצרים. לאחר תום עונת החפירות היא התמנתה לעוזרת מזכירות בית הספר הבריטי לארכאולוגיה במצרים ועסקה בעבודה פקידותית. בנוסף לתפקידה סייעה לצוות ברישום קרמיקה וברפאות. בחורף 1927 צירף אותה פיטרי לחפירות בקָאוּ אֶל כַּבִּיר שבמצרים התיכונה. לאחר חודשיים הצטרפה אל צוותו של פיטרי בחפירות תל אל-פארעה (תל שרוחן).

היא למדה ערבית ופיקחה על צוות עובדים בדואים באתר, באזור הקברים. כאשר פיטרי הגיע לביקור הוא התרשם מיכולותיה והתיר לה לפרסם ממצאים תחת שמה. בעונת החפירות של 1931 עברה לתל אל-עג'ול וגם שם גילתה קברים בהם קבר חיקסוס שנקבר עם יונק (כנראה סוס).

בשנת 1932 עזבה את פיטרי והצטרפה לג'יימס לסלי סטרקי וצוותו בתל אֶד-דֻוֵיר (תל לכיש). במהלך שש עונות חפירה במקום גילה הצוות את אחת הערים החשובות והגדולות ביותר ביהודה. כמו כן התגלתה במקום קרמיקה מתוארכת היטב (באמצעות מכתבי לכיש), שסייעה בתיארוך הסטרטיגרפי של אתרים מקראיים בארץ ישראל.

בינואר 1938 נרצח סטרקי בדרכו לפתיחת מוזיאון רוקפלר בירושלים. טפנל ועמיתיה, ג'רלד לנקסטר הרדינג וצ'ארלס אינג' (Inge), החליטו לסיים את החפירות. טפנל ואינג' חזרו ללונדון והרדינג המשיך בעבודתו בעבר הירדן.

במהלך שני העשורים שלאחר מכן עסקה טפנל בעריכת מחקרים על הממצאים בשטח ובפרסומם.

לאחר סיומו של פרויקט לכיש המשיכה טפנל לעסוק בארכאולוגיה של הלבנט ופרסמה ספר המנתח את הסגנון והכרונולוגיה של חרפושיות מצריות.

==לקריאה נוספת==
* אולגה טפנל, "עג'ול, תל אל-", האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, כרך ג' עמ' 1155-1150, בעריכת אפרים שטרן, איילת לוינזון-גלבוע, יוסף אבירם, הוצאת כרטא, ירושלים 1992
<div style="direction: ltr;">
* Lachish-Tell ed Duweir by Olga Tufnell, Charles H. Inge and Lankester Harding, Oxford University Press, 1958
* Studies on Scarab Seals by by Olga Tufnell, Aris & Phillips, 1984 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110622192310/http://www.pef.org.uk/profiles/olga-tufnell-1905-1985 על אולגה טפנל] באתר הקרן לחקר ארץ ישראל 
* [https://web.archive.org/web/20160305034939/http://storage.cet.ac.il/SharvitNew/Storage/126642/183396.doc תקציר הדרכה על תל לכיש]

קטגוריה:ארץ ישראל: ארכאולוגים
קטגוריה:ארכאולוגיות בריטיות
קטגוריה:ארכאולוגים בריטים
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1905
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1905
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1985
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1985
קטגוריה:מדענים ישראלים
מונפלייה (כדורגל)

מועדון הכדורגל מונפלייה (בצרפתית: Montpellier Hérault Sport Club – מונפלייה ארו ספורט קלאב) הוא מועדון כדורגל צרפתי, המשחק בליגת העל הצרפתית ברציפות מעונת 2009/2010. המועדון מייצג את העיר מונפלייה, והוקם בשנת 1919 תחת השם "סטאד אולימפיק דה מונפלייה". בשנת 1932 הפך המועדון למקצועני. בשנת 1974 התאחד עם מועדון "מונפלייה פיילאדה ספורט".

בעונת 1988/1989 שיחקה הקבוצה בפעם הראשונה במפעלים האירופאיים – בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון הפסידה הקבוצה לבנפיקה ליסבון והודחה מהטורניר.

בעונת 2011/2012 זכתה הקבוצה באליפות הליגה הצרפתית לראשונה בתולדותיה. המועדון זכה פעמיים בגביע הצרפתי והגיע לגמר הגביע פעמיים נוספות.

== סגל הקבוצה ==

; נכון ל-1 בפברואר 2024 <ref></ref>

 (קפטן)
 (קפטן שני)

 (בהשאלה מטורינו)
 

 (בהשאלה מגנואה)

 

==שחקנים מפורסמים==

==תארים==
* אליפות צרפת 1:
** 2012
* הגביע הצרפתי 2:
** 1929, 1990
* גביע הליגה הצרפתית 1:
** 1992
* גביע האינטרטוטו 1:
** 1999

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
מונפלייה
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1974
קטגוריה:לנגדוק-רוסיון
קטגוריה:מונפלייה: ספורט
נסיכות קאראמאן

נסיכות קאראמאן (בטורקית: Karamanoğulları Beyliği), הייתה אחת הנסיכויות הבייליקיות באנטוליה, שהקימו בני שבט הקרמנאואולו (בטורקית Karamanoğlu), השייך לקבוצת שבטי האוע'וז הטורקמניים, עם ירידת כוחן של סולטנות רום והאימפריה הביזנטית.

==תולדותיה==
הנסיכות הוקמה בסביבות שנת 1250, הפכה למדינת חסות של האימפריה העות'מאנית בשנת 1468, עם כיבושה על ידי הסולטאן מהמט השני ופורקה לחלוטין כיישות, בשנת 1487, על ידי הסולטאן באיזיט השני.
שם הנסיכות נגזר משמו של קאראמאן ביי, אשר היה מנהיגו השני של השבט העצמאי, ושליטה הראשון של הנסיכות כיישות עצמאית, בין השנים 1256 ו-1262. קאראמאן ביי כבש בשנת 1256 את העיר קאראמאן. לאחר מותו, בשנת 1262, שונה שם העיר מלרנדה לקאראמאן לכבודו ובשנת 1275 היא הפכה לבירת הנסיכות, עד לשנת 1468, מועד בו נכבשה על ידי מהמט השני. מקור בני השבט מאזור אזרבייג'ן, ובמהלך נדודיהם, הם נעו בחיץ שבין שטחי סולטנות רום לממלכת קיליקיה הארמנית והתיישבו באזור נפת קאראמאן של ימינו.

הנסיכות הרחיבה את גבולותיה ככל שדעך כוחה של סולטנות רום, בין היתר גם לנפת קוניה של ימינו והפכה ליריבה עיקשת של האימפריה העות'מאנית המתגבשת. בשנת 1390 כבש הסולטאן באיזיט הראשון שטחים מהנסיכות ובכלל זה העיר החשובה קוניה. בין השנים 1442 ו-1443 החריב שליט הנסיכות איברהים ביי את אנקרה, תוך ניצול העובדה שמרבית צבאו של הסולטאן מוראט השני מצוי בקרבות בגבולות הונגריה של ימינו. במשחקי הכוחות בין האימפריה העות'מאנית המתגבשת לבין הממלוכים בחרה נסיכות קאראמאן לעמוד לצד הממלוכים, והפכה למעשה למדינת חסות שלהם. עובדה זו הפכה את הנסיכות לזירת קרבות מסוף המאה ה-14 ועד לכיבושה. בהמשך, נסיכות אק קויונלו, הפכה ליריבתה המרה של האימפריה העות'מאנית. מנהיגה הכריזמטי של נסיכות אק קויונלו, אוזון האסן (Uzun Hasan), התערב במאבקי הירושה, שהיו בנסיכות קאראמאן ואף על פי שמהמט השני כבר כבש את נסיכות קאראמאן בשנת 1468 והפך אותה למדינת חסות, הוא לא הצליח להכניע קבוצה גדולה של שבטים הרריים, אשר פעלו בכוחניות בעידודו של אוזון האסן, נגד "השליטים מטעם" שמונו בנסיכות. שיא העימות התרחש בשנים 1472 ו-1473. בשנת 1472 הצליחו כוחות משותפים של נסיכויות אק קויונלו וקאראמאן, בהנהגת אוזון האסן, להביס את כוחותיו של מהמט השני, לכבוש מחדש את העיר קאראמאן ולנוע לכוון העיר החשובה בורסה.

אירוע זה הוביל לקרב אוטלוק בלי , בתאריך 11 באוגוסט 1473, בו זכו כוחותיו של מהמט השני בניצחון מכריע על צבאות אק קויונלו וספיחיו מקאראמאן. קרב זה נחשב לאירוע מכונן בתולדות האימפריה העות'מאנית, שהפכה לכוח החזק ביותר באנטוליה. בשנת 1487, פירק באיזיט השני את נסיכות החסות והיא הוטמעה באימפריה העות'מאנית.

== דגל ==
דגלה של הנסיכות, לפי אטלס קטאלאן מ-1375, מכיל את סמל המגן דוד. עם זאת, יש המציינים כי סמל זה שימש גם מוסלמים ונוצרים בימי הביניים, נודע כחותם שלמה המלך והיה נפוץ, גם בקרב השבטים הטורקמניים באנטוליה. לדוגמה, שבט הג'נדרואולו Candaroğlu, שמרכזו היה בעיר סינופ, השתמש בסמל זה, אם כי בצבע האדום.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות טורקיות לשעבר
קאראמאן
חיים מלכה

חיים מלכה (נולד ב-18 בפברואר 1980) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.

== קריירה ==
מלכה גדל ושיחק במחלקת הנוער של הפועל אשקלון, ועלה לבוגרים בעונת . עונתו הראשונה לא הייתה מוצלחת והיא הסתיימה בירידה לליגה הארצית, אז הליגה השלישית בישראל. מלכה המשיך לשחק בקבוצה במשך חמש שנים נוספות, וזכה עם קבוצתו שלוש פעמים בגביע הטוטו של הליגה הארצית, וכן העפיל עמה לחצי גמר גביע המדינה.

בקיץ 2005 עזב חיים מלכה את הפועל אשקלון אחרי 6 שנים בקבוצה, וחתם במכבי הרצליה שבשורותיה שיחק במשך שלוש עונות. בעונתו הראשונה עלה מלכה עם הרצליה לליגת העל, בעונתו השנייה זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לקבוצות ליגת העל ובעונתו השלישית ירד מלכה עם הרצליה לליגה הלאומית.

לאחר שעזב את הרצליה חתם חיים מלכה בהפועל רעננה, ועזר לה להעפיל לראשונה בתולדותיה לליגת העל. בקיץ 2009 חתם מלכה בהפועל רמת גן, העולה החדשה לליגת העל, ובינואר 2010, עם פתיחת מועד העברות, עזב את הקבוצה וחתם בשורות הכח עמידר רמת גן, במדיה שיחק שלוש וחצי שנים בליגה הלאומית.

לקראת עונת חזר מלכה לקבוצת נעוריו, הפועל אשקלון<ref></ref>, ובתום העונה ירד עמה לליגה א'.

בקיץ 2014 חתם מלכה במכבי שעריים מליגה א'. מלכה היה שותף לעליית מכבי שעריים לליגה הלאומית בעונתו השנייה בקבוצה, ואחריה פרש מכדורגל.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רעננה
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הכח עמידר רמת גן
קטגוריה:כדורגלני מכבי שעריים
קטגוריה:אשקלון: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
אלן בול (תסריטאי)

אלן ארווין בול (באנגלית: Alan Erwin Ball; נולד ב-13 במאי 1957) הוא תסריטאי, במאי ומפיק אמריקאי, אשר התפרסם כתסריטאי סרט הקולנוע "אמריקן ביוטי".

בול זכה לביקורות חיוביות על עבודתו בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה, וכן בפרסים רבים, בהם פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס אמי.

==ביוגרפיה==
בול נולד באטלנטה שבג'ורג'יה, בנם של מרי, עקרת בית, ושל פרנק בול, מפקח טיס. הוא למד באוניברסיטת ג'ורג'יה ובאוניברסיטת המדינה של פלורידה תיאטרון, ולאחר שסיים את לימודיו החל לעבוד כמחזאי בתיאטרון בסרסוטה שבפלורידה.

בול הוא הומוסקסואל מוצהר, ונחשב לאחד הקולות הבולטים בקהילת הלהט"ב.

==פילמוגרפיה==
אלן בול, אפריל 2009
* סרט הקולנוע "אמריקן ביוטי" (1999) - תסריטאי
* סדרת הטלוויזיה "עמוק באדמה" (2001–2005) - יוצר, מפיק בפועל ובמאי במספר פרקים.
* סרט הקולנוע "ערבושית" (2008) - במאי, תסריטאי ומפיק.
* סדרת הטלוויזיה "דם אמיתי" (2008–2014) - יוצר, תסריטאי, מפיק בפועל ובמאי במספר פרקים.
* סדרת הטלוויזיה "כאן ועכשיו" (2018) - יוצר, תסריטאי, מפיק בפועל ובמאי.
*סרט הקולנוע "דוד פרנק" (2020) - במאי, תסריטאי ומפיק.

==פרסים ומועמדויות==
===פרסים===
* 2000 - פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (אמריקן ביוטי)
* 2000 - פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר בסרט דרמה (אמריקן ביוטי)
* 2000 - פרס גילדת התסריטאים האמריקאית לתסריט המקורי הטוב ביותר (אמריקן ביוטי)
* 2002 - פרס גילדת הבמאים האמריקאית להישג הבימוי הטוב ביותר (עמוק באדמה)
* 2002 - פרס אמי לבימוי יוצא מן הכלל בסדרת דרמה (עמוק באדמה)
* 2004 - פרס גילדת המפיקים האמריקאית לסדרת דרמה (עמוק באדמה)

===מועמדויות===
* 2000 - פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר (אמריקן ביוטי)
* 2002 - פרס גילדת הבמאים האמריקאית להישג הבימוי הטוב ביותר (עמוק באדמה)
* 2004 - פרס גילדת הבמאים האמריקאית להישג הבימוי הטוב ביותר (עמוק באדמה)
* 2006 - פרס אמי לבימוי יוצא מן הכלל בסדרת דרמה (עמוק באדמה)
* 2006 - פרס אמי לתסריט יוצא מן הכלל בסדרת דרמה (עמוק באדמה)

==קישורים חיצוניים==

* דני סגל, "[http://bidur.nana10.co.il/Article/?ArticleID=607502 יש לו דם על הידיים]", נענע 10, 6 בינואר 2009
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחזאים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:במאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המקורי הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב - התסריט הטוב
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: בימוי דרמה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'יה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של פלורידה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1957
הבית הכחול

מראה לעבר הבית הכחול על רקע הר בוקהנסאן
הבית הכחול (בקוריאנית: 청와대 (צ'ונגוואדאי) - "הבית עם רעפי הגג הכחולים") בסיאול הוא מעונו ומשרדו הרשמי של נשיא קוריאה הדרומית. האחוזה, השוכנת במרכזה של העיר, על מורדותיו הדרומיים של הר בוקהנסאן (북한산), משתרעת על-פני שטח של כ-250 דונם וכוללת מספר מבנים בסגנון קוריאני מסורתי, וחלקם משלבים השפעות מודרניות. במקום מספר מבנים הכוללים את משרדו של הנשיא, את מעונו הרשמי, את בית ההארחה הרשמי, את לשכת העיתונאות וכן מבני מנהלה.

==היסטוריה==
ייתכן שהאחוזה ניצבת במקום בו עמד ארמון עתיק שנבנה ב-1068, שנה לאחר שסיאול הייתה לאחת משלוש בירותיה של . הארמון במקום, שנודע בשם "גיונגמודאי" (경무대), שימש לטקסים ולאימונים צבאיים עד כיבוש קוריאה בידי יפן בשנת 1910. ב-1869 שכנו באחוזה חמישה ביתנים, וב-1905 נוסף להם ביתן שישי. לאחר הכיבוש היפני נהרסו רוב המבנים במקום, והיפנים הקימו ב"גיונגמודאי" את משכנו של המושל הכללי של קוריאה.

לאחר עצמאות קוריאה ב-1945 החל ארמון המושל היפני לשמש כלשכתו וכמקום מגוריו של נשיא המדינה. ב-30 בדצמבר 1960 שונה שם האחוזה באופן רשמי ל"בית הכחול", בשל צבע רעפי הגג של המבנה המרכזי בה. שינוי השם נועד להשכיח את זכרו של הכיבוש היפני, ומסיבה זו הוחלט על הקמת מבנה מרכזי חדש, אשר ישמש כמקום מגוריו ועבודתו של הנשיא. המבנה החדש, אשר הוקם לפי עקרונות האדריכלות הקוריאנית המסורתית, הושלם ב-1991. הבניין כולל מבנה מרכזי בן שתי קומות ומשני צדדיו שני אגפי משנה. גגו של המבנה המרכזי עשוי מ-150,000 רעפים כחולים. ב-1993 נהרס המבנה אשר שימש את המושל היפני הכללי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20110927030826/http://english.president.go.kr/tours/place_buildings/main_office.php הבית הכחול באתר נשיא קוריאה הדרומית] 
* [https://web.archive.org/web/20100310120511/http://english.visitseoul.net/visit2007en/activities/selfexplorationtour/selfexplorationtour.jsp?cid=35&sid=581 הבית הכחול באתר לשכת התיירות של סיאול]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סיאול: מבנים
קטגוריה:קוריאה הדרומית: פוליטיקה
קטגוריה:אסיה: מעונות רשמיים
אנסמבל (משחק)

אנסמבל (ensemble) הוא צוות שחקנים בו השחקנים המרכזיים מלוהקים לתפקידים השווים בחשיבותם בעלילה. זאת לעומת ליהוק מסורתי לתפקידים ראשיים ומשניים.

==באמנות הבמה==
השימוש בצוות אנסמבל נפוץ בתיאטרון, באופרה ובשאר תחומי אמנות הבמה. לצוות אנסמבל קיימות קטגוריות מיוחדות במספר פרסים המאפשרות לצוות כצוות לזכות בהוקרה, ולא לשחקן יחיד מהצוות.

==בקולנוע==
אנסמבל הסרט [[אושן 11: בראד פיט, ג'ורג' קלוני, מאט דיימון, אנדי גרסיה, ג'וליה רוברטס וסטיבן סודרברג, דצמבר 2001]]
גם בסרטי קולנוע משתמשים לעיתים בצוות אנסמבל, בעיקר כאשר מדובר על יריעת עלילה רחבת היקף (שר הטבעות, מלחמת הכוכבים), כאשר העלילה מורכבת מתתי-עלילות בלתי קשורות זו בזו (התרסקות, אהבה זה כל הסיפור) או כאשר מספר כוכבי על מלוהקים לשחק זה לצד זה (אושן 11, בלתי נשכחים).

==בטלוויזיה==
צוות אנסמבל הפך לפופולרי במיוחד בקרב תוכניות טלוויזיה בשל מרחב התמרון הנוצר לתסריטאי מרגע שזה יכול להתמקד בדמויות שונות בפרקים שונים. יתרון נוסף של צוות אנסמבל הוא היכולת לספוג בקלות יחסית עזיבה של אחד השחקנים. קיימות סדרות טלוויזיה רבות עם אנסמבל.

==פרסים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מינוחים בקולנוע
קטגוריה:מונחים בתיאטרון
קטגוריה:בידור
קטגוריה:אמנות הבמה
משבר זהות (קומיקס)

משבר זהות (באנגלית: Identity Crisis) היא מיני-סדרת קומיקס בת שבע חוברות שפורסמה בידי DC קומיקס בסוף שנת 2004. את המיני סדרה כתב בראד מלצר ואייר ראגס מוראלס.

הסיפור דובק בסוגיות שהועלו מאז אירועי המשבר בעולמות האינסופיים, שהוצג ב-1986. בעקבות המיני סדרה יצא אירוע הקרוסאובר של שתי חברות הקומיקס (DC ומארוול), "המשבר האינסופי".

האירוע הוא חלק לא-קאנוני מאנתולוגיית "המשבר", הכוללת גם את "המשבר בעולמות האינסופיים", "שעת אפס: משבר בזמן", "המשבר האינסופי", "המשבר האחרון" ו"התכנסות".

החוברת הראשונה בסדרה היא אחת מהנמכרות ביותר של חברת DC. בנוסף, המיני סדרה זכתה בפרס ה-Comics Buyer's Guide של שנת 2004 לסיפור הקומיקס הפופולרי ביותר.

==תקציר עלילה==
הסיפור מתחיל כאשר סו דיבני, אשתו של האיש המוארך, נרצחת. קהילת גיבורי העל כולה נרתמת לחיפושים אחר הרוצח, כאשר החשוד העיקרי הוא דוקטור לייט. החץ הירוק מגלה לפלאש (וולי וסט) ולגרין לנטרן (קייל ריינר), שסו נאנסה על ידי לייט בעבר במפקדת הלוויין. כדי למנוע את הישנות המקרה, חברי ליגת הצדק של אותה תקופה (האל ג'ורדן, בארי אלן, אטום, הקנרית השחורה והוקמן) איפשרו למכשפת זטאנה למחוק את זכרונו של הנבל ולשנות את אישיותו.

עוד נודע, כי תהליך נוסף של מחיקת זיכרון נעשה כאשר החבורה הסודית של נבלי-העל לכדו את סופרמן ואת באטמן. או אז, גרין לנטרן, זטאנה ווונדר וומן החליפו גופות עימם ונלחמו עם האגודה, כאשר בסוף הקרב זטאנה מחקה את זיכרונם.

הגיבורים מוצאים את דוקטור לייט, אשר שכר את שכיר החרב דת'סטרוק להגן עליו. לאחר הקרב זכרונו של לייט חוזר אליו והוא מלא זעם על הפלישה המכוונת לזכרונו. בהמשך נשלחים מספר איומים על חייהם של כמה מקרוביהם של הגיבורים, ומתגלה כי הרוצחת האמיתית היא אשתו של האטום, ג'ין לורינג.

==קישורים חיצוניים==
* [http://dc.wikia.com/wiki/Identity_Crisis משבר הזהות] בפרויקט ויקיה של DC קומיקס

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרוסאוברים ב-DC קומיקס
תביעות נגד אלוהים

תביעות נגד אלוהים התרחשו הן במציאות והן ביצירות פיקטיביות, בהתבסס על טיעונים הכוללים את קיומו של הרשע בעולם ואירועים שמיוחסים לאלוהים. תביעות מסוג זה אינן תואמות את ההליך המשפטי האזרחי במדינות חוק מודרניות, הדורש כי הגוף המתדיין יהיה אישיות משפטית המוגדרת כאדם או תאגיד שהוקם כדין ומוכר על פי חוקי המדינה, ואלוהים אינו עונה על דרישות אלו, על פי רוב הדתות המונותאיסטיות. 

על פי שלוש הדתות המונותאיסטיות הגדולות, משמש אלוהים דווקא כשופט, וביום הדין דן את בני האדם לשבט או לחסד. היפוך התפקידים בו מותב של בני תמותה ישפוט את האל הוא לרוב אירוני, ומשמש לרוב לצרכים רטוריים, או פילוסופיים, להדגשת נקודה מסוימת, ללא ציפייה סבירה כי אכן יעמוד האל למשפט.

==תביעות אמיתיות==
במדינת נברסקה שבארצות הברית סנאטור המדינה ארני צ'יימברס הגיש תביעה נגד אלוהים על מנת להשיג צו מניעה, כדי להדגיש את בעיית נגישות בתי המשפט לציבור. התביעה נדחתה משום שלא ניתן היה ליידע את אלוהים כדרוש מאחר שלא הייתה לו כתובת. צ'יימברס טען שמאחר שבית המשפט הכיר בקיומו של אלוהים כנתבע, עליו גם להכיר במאפייניו, ומאחר שאלוהים רואה הכל ויודע הכל, הוא כבר מודע לקיומה של התביעה. צ'יימברס הגיש תביעה זו כתגובה לתביעה אחרת שנראתה בעיניו בלתי ראויה.

אסיר רומני, שזוהה כפאבל מ., נדון לעשרים שנות מאסר לאחר שהורשע ברצח והגיש תביעה נגד הכנסייה האורתודוקסית הרומנית, שאליה הוטבל בילדותו, על כך ש"לא הצליחה להגן עליו מהשטן". התביעה נדחתה משום שהנאשם לא היה אדם פרטי או ארגון רשום, ובשל כך לא היה נתון לחוקים של בית המשפט האזרחי.

==תביעות פיקטיביות==
הסופר ניצול השואה אלי ויזל סיפר שהיה עד למשפט לאלוהים שנערך על ידי שלושה אסירים יהודיים בטענה שנטש את העם היהודי בזמן השואה. בהתבסס על חוויה זו כתב ויזל את המחזה והרומן "המשפט של אלוהים", המתרחש בכפר אוקראיני בימי גזרות ת"ח–ת"ט. בסיפור שלושה זמרים נודדים מגיעים לכפר על מנת להופיע, ובמקום זאת עורכים משפט ראווה לאלוהים על כך שאיפשר פוגרום שבוצע בהם זה עתה. בסופו של דבר אלוהים נמצא זכאי, לאחר שאדם זר מציג את נאום ההגנה היחיד והמשכנע. לבסוף מתגלה שהאדם שהגן על אלוהים היה למעשה השטן. על בסיס הרומן הופק הסרט "אלוהים על דוכן הנאשמים". 

ברומן "האחים קרמזוב" מאת פיודור דוסטויבסקי איוון קרמזוב מספר לאחיו הצעיר אלכסיי על פואמה שכתב, "האינקוויזיטור הגדול", המתארת את שובו של ישו אל העולם ופגישתו עם ראש האינקוויזיציה הספרדית. עיקר הסיפור עוסק בחקירתו של ישו על ידי האינקוויזיטור הגדול, שטוען שחזרתו של ישו רק תפריע לעבודתה של הכנסייה ולבסוף מגרש אותו ופוקד עליו שלא לשוב.

בסרט הקומי "האיש שתבע את אלוהים" בילי קונולי מגלם דייג שמאתגר את זכותן של חברות הביטוח לסרב תשלום בטענה שספינת הדיג שלו נהרסה כתוצאה מפעולתו של "כוח עליון". בתביעתו נגד ארגוני הדת העולמיים כנציגיו של אלוהים על פני הארץ, הם נאלצים לבחור בין הודאה באיקיומו של אלוהים על מנת להימנע מתשלום, או תשלום פיצויים על כל נזק שנגרם כתוצאה מכוח עליון.

הנושא הופיע גם בשתי סדרות של דייוויד אי קלי - באחד מפרקי הסדרה "אלי מקביל" ילד החולה בלוקמיה מנסה לתבוע את אלוהים, ובפרק של "בוסטון ליגל" אישה תובעת את אלוהים על מותו של בעלה.

גם בפולקלור היהודי-חסידי ידועים סיפורים שבהם אנשים פרטיים תבעו את אלוהים ל"דין תורה", על מנת שזה יעניק להם ישועה. ברובם של סיפורים אלו מנצח דווקא האדם, והאלוהים מחויב להעניק לו את שביקש. סיפורים אלו נפוצים בעיקר בחסידות חב"ד.

==ראו גם==
* מיזותאיזם
==הערות שוליים==

קטגוריה:חוק ומשפט
קטגוריה:אלוהים
טארק עבד אלחי

טארק רפיק עבד אלחי (1938–1993) היה ראש המועצה המקומית של טירה וראש העירייה הראשון שלה.

==קורות חיים==
עבד אלחי נולד בטירה שבמשולש. אביו רפיק שיח' נג'יב היה ממנהיגי היישוב טירה, וסבו, שיח' נג'יב, המוח'תאר של היישוב וממנהיגי מאורעות תרפ"א. הוא למד בבית הספר מקוה ישראל. עבד בתור מורה באום אל-פחם ובשנות ה-70 מונה למנהל חטיבת ביניים בטירה.

בשנת 1973 נבחר לכהן כראש המועצה המקומית בטירה. כראש מועצה הוא יצא נגד התבססות של אלפי ערבים עזתים בטירה. לקראת יום האדמה היה בין ראשי המועצות שהתנגדו להפגנות בלתי חוקיות וטען שהשלטונות לא נתנו גיבוי מספיק לרוב הדומם שהתנגד להפגנות. בעקבות התנגדותו להפגנות נעשה ניסיון להדיח אותו מתפקידו. עבד אלחי היה מראשי הוועד הארצי של ראשי הרשויות הערביות בישראל והיה חתום עימם על הדרישה שישראל תהיה מדינה דו לאומית. במהלך כהונתו הוא הקים אצטדיון כדורגל בטירה. בבחירות בשנת 1978 הוא לא נבחר לראשות המועצה והוא עבר לנהל את חטיבת הביניים ביישוב.

הוא נבחר שוב לראש מועצת טירה בשנת 1982 וכיהן בתפקיד זה עד מותו בשנת 1993. בתקופת כהונתו הפכה טירה לעיר ולמוקד של כל האזור, המסחר התפתח ונבנו תשתיות ומוסדות בהיקף משמעותי (פרויקט ביוב ראשון במגזר הערבי, מגרש כדורגל וכבישים). במהלך כהונתו, בשנת 1991, הוכרה טירה כעיר.

את דרכו הפוליטית החל במפא"י, והמשיך במפלגת העבודה, אך בשלב מסוים הצטרף לחזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון (חד"ש). הוא תמך באופן נלהב בשוויון זכויות לערביי ישראל ובהקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל, וקידם דו-קיום בין ערבים ליהודים. עבד אלחי היה הראשון שהכריז על יום השלום בטירה בהשתתפות יהודים וערבים מכל רחבי ישראל.

בשנות ה-80 נפגש עבד אלחי עם יאסר ערפאת בתוניס באופן חשאי, זאת למרות החוק נגד מפגשים עם אנשי אש"ף ועודד את ערפאת לקדם את תהליך השלום.

כיום משמש כביש 554, שראשיתו במחלף הכניסה לטירה מכביש 444, ככביש הנקרא על שמו של טארק עבד אל חי.

== חיים אישיים ==
טארק עבד אלחי היה נשוי פעמיים. אשתו השנייה היא מהא מבית אבו ערוק.. בנו, מאשתו הראשונה, עורך הדין מאמון עבד אלחי, מכהן כראש עיריית טירה מאז שנת 2008.

בתו הקטנה דיאנה עבד אלחי מכהנת כרכזת אכלוס בכירה במחוז ירושלים במשרד הבינוי והשיכון.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.kibush.co.il/show_file.asp?num=16445 מאוזכר בכתבה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם מפא"י
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם חד"ש
קטגוריה:ערבים ישראלים
קטגוריה:ראשי עיריית טירה
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
שליו חום

שליו חום (שם מדעי: Coturnix ypsilophora), מוכר גם כ"שליו הַבּצָה", הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת הפסיוניים (סוג: Coturnix), החי באוסטרליה ובאזורים הטרופיים.

השליו החום נפוץ בשטחי חקלאות, סוואנות, בתות ואזורי ביצות. הוא נצפה בגינאה החדשה ואיי סונדה, כמו גם בצפון, מזרח, דרום מזרח ודרום מערב אוסטרליה וטסמניה, אם כי לא באזורים יבשים. השליו החום הובא לאיי פיג'י ולניו זילנד על ידי האדם, שם הוא מוגבל בתפוצתו לחלקו הצפוני של האי הצפוני. משערים, כי הבאתו של השליו החום לניו זילנד תרמה להכחדתו של השליו ניו זילנדי, ככל הנראה כתוצאה מהפצת מחלות, להן לא היה האחרון חסין.

גובהו של השליו החום 18 ס"מ ומשקלו 75–92 גרם. אורך הכנף 82–109 מ"מ לזכרים ו-82–103 מ"מ לנקבות. אורך הזנב 43-51 מ"מ. לזכר ולנקבה ראש וגב בצבע חום כהה. הכנפיים מפוספסות בשחור ולבן. החזה והבטן בצבע צהבהב זהוב מסומנים בפסים שחורים אופקיים. לזכר כתמים חומים כהים בצדי ראשו וכתם חום קטן על גרונו. לנקבה טלאי גדול בצבע קרם על גרונה וכתמים בצבע חום בהיר בצידי הראש.

השליו החום הוא שוכן קרקע, החי באזורים טרופיים ממוזגים ומוצא מחסה בתוך עשביה גבוהה. השליו החום מחפש קרבת נחלים וביצות, אך כאשר יורדים גשמים כבדים הוא עולה לאזורים גבוהים יותר.

מזונו העיקרי של השליו החום הוא זרעים, עשבי בר, עלים וחלקי צמח שונים.

הטלת הביצים מתרחשת בסוף העונה הגשומה באוסטרליה מאוקטובר עד דצמבר ומינואר עד מאי, באזורים הטרופיים הצפונים. הנקבה מטילה, בתוך קן המוסתר היטב תחת עשבייה ובקרבת מקורות מים, בין 4 ל-11 ביצים במשקל 9.2 גרם. הדגירה נמשכת 18 עד 21 ימים, והאפרוחים נחשבים בוגרים לאחר ארבעה חודשים.

<gallery style="display:inline;">
קובץ:Brown Quail Dayboro Feb06.jpg|נקבת השליו החום, צולם בקווינסלנד אוסטרליה
קובץ:Brown Quail.jpg|שליו חום בניו זילנד
</gallery>

==ראו גם==
* שליו
* שליו נודד

==קישורים חיצוניים==

* Janice Pappas, [http://animaldiversity.ummz.umich.edu/site/accounts/information/Coturnix_ypsilophora.html Coturnix ypsilophora-brown quail], University of Mishigan Museum of Zoology
* [https://web.archive.org/web/20091118054819/http://www.birdsinbackyards.net/bird/183 Brown Quail], Birds in back yards

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואי אוגוסטן גיום בוסק
קטגוריה:טווסים
קטגוריה:אינדונזיה: עופות
קטגוריה:מלזיה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1792
קטגוריה:פפואה גינאה החדשה: עופות
טיטליס

טיטליס (Titlis) הוא הר ברכס הרי האלפים, המתנשא לגובה 3,238 מטר. ההר נמצא על רכס אורנר (Urner Alps), על גבול הקנטונים אובוולדן וברן במרכז שווייץ. מצפון לו שוכנת עיירת הסקי והנופש אנגלברג. 

אל נקודה מעט נמוכה יותר על הטיטליס, הנקראת קליין טיטליס (Klein Titlis), בגובה 3,028 מטר, ניתן להגיע עם שלושה רכבלים העולים מהעיירה אנגלברג. האחרון בהם הוא רכבל טיטליס רוטייר (Titlis Rotair), שהוא הרכבל המסתובב הראשון בעולם. 
על פסגת קליין טיטליס יש קרחון ובתוכו מערת קרח החצובה לעומק 150 מטר, 20 מטר מתחת לפני הקרחון, ואתר סקי עם מסלולים באורך 82 ק"מ. 

פסגת ההר נכבשה לראשונה בשנת 1739 על ידי I .Herz, J. E .Waser וחבריהם, מהעיירה אנגלברג.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.titlis.ch/index.php?id=134&lang=en אתר התיירות בהר] 
* [http://www.myswitzerland.com/en/offer-Home_Summer-Sunsets-16874.html מידע על הר] באתר משרד התיירות השווייצרי
* 
* 

קטגוריה:אובוולדן
קטגוריה:ברן (קנטון): הרים
קטגוריה:הרי האלפים
קטגוריה:הרמה הברנית: הרים
האנטר טיילו

האנטר טיילו (באנגלית: Hunter Tylo; נולדה ב-3 ביולי 1962) היא שחקנית טלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר כד"ר טיילור פורסטר באופרת הסבון "היפים והאמיצים", אותה היא מגלמת מ-1990.

==ביוגרפיה==
נולדה בשם דבורה ג'ו האנטר (Deborah Jo Hunter) בפורט וורת' שבטקסס, בתם של אנה ומוריס ג'בז האנטר ולה אח ואחות. אמה היא ממוצא שבט הצ'רוקי. ב-1980 סיימה טיילו את לימודיה בתיכון ספירנגטאון שבטקסס. באותה שנה נישאה לטום מורהארט וילדה את בנם כריסטופר. השניים התגרשו ב-1984.

טיילו למדה קדם רפואה באוניברסיטת פורדהאם שבניו יורק.

==קריירה==
בצעירותה הייתה טיילו דוגמנית. ב-1984 הופיעה בתפקיד משני בסרט האימה "The Initiation" (גילמה את אליסון, קיבלה קרדיט כדבורה מורהארט, שמה באותה עת). ב-1985 החלה לגלם את דמותה של רובין מק'קול באופרת הסבון "כל ילדיי" ובעקבות נישואיה ב-1987, בחרה טיילו לפרוש מהתכנית. בשנים 1989–1990 גילמה את דמותה של מרינה טוסקנו באופרת הסבון "ימי חיינו".

===== היפים והאמיצים =====
בשנת 1990 לוהקה לתפקיד ד"ר טיילור הייז באופרת הסבון "היפים והאמיצים" והייתה לאחת השחקניות הראשיות. היא שיחקה בסדרה עד שנת 2002, אז הסתיים החוזה שלה בשל מחלוקת עם ההפקה. ב-2004 שבה והצטלמה לשני פרקים בסדרה וב-2005 שבה באופן קבוע לגלם את דמותה של טיילור, אותה היא גילמה לסירוגין עד 2014. לאחר הפוגה של מספר שנים מהטלוויזיה, חזרה טיילו בשנת 2018 לשחק בסדרה. פרט לתפקיד זה איתו היא מזוהה הופיעה טיילו מספר מועט של פעמים בתפקידי משנה בסרטים וסדרות טלוויזיה שונות.

ב-1996 לוהקה טיילו לתפקיד טיילור מקברייד בסדרת הדרמה "מלרוז פלייס" ובחרה לעזוב את צוות "היפים והאמיצים". טיילו לא הצטלמה לאף פרק בסדרה - לאחר שבישרה למפיק אהרון ספלינג שהיא בהריון היא פוטרה. תפקידה ניתן לשחקנית ליסה רינה וטיילו שבה ל-"היפים והאמיצים". טיילו תבעה את ספלינג על פיטורים לא מוצדקים ואפליה בשל הריון וזכתה ב-4.89 מיליון דולר במשפט מושבעים בלוס אנג'לס, כמעט כפול מהסכום אותו תבעה.

== חיים אישיים ==
בשנת 1987 נישאה לשחקן מייקל טיילו, אותו פגשה על הסרט של "כל ילדיי". לזוג נולדו שלושה ילדים: מייקל הבן, איזבלה גבריאל וקטיה אריאל. ב-1998 התגלה כי בתם קטיה אריאל שזה עתה נולדה חולה בסרטן מסוג רטינובלסטומה בעינה הימנית. הרופאים הסירו את עינה. גידול התגלה גם בעינה השמאלית, אך זו החלימה. ב-2007 מת בנם מייקל לאחר שטבע בבריכת השחייה שבביתם בנבדה, ככל הנראה כתוצאה של התקף אפילפטי (אפילפסיה), מחלה בה לקה. ב-2005 הסתיימו הנישואים של השניים.

טיילו נבחרה פעמיים לרשימת 50 האנשים היפים בעולם של המגזין "פיפל" (1993 ו-1998). ב-2001 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Making a Miracle".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פורדהם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פורדהם
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
ונן

ונן (שוודית: Vänern) הוא האגם הגדול ביותר במערב אירופה, השלישי בגודלו באירופה (אחרי האגמים לדוגה ואונגה), וה-29 בעולם. הוא משתרע במרכזה של שוודיה, על שטח של 5,648 קמ"ר, ומוקף בשלושה חבלי ארץ: ורמלנד, יטאלנד המערבית ודלסלנד. ונן מתחבר אל האגם שממזרח לו, וטרן, באמצעות תעלת יטה, שחוצה את מרכז שוודיה לרוחבו, ואל הים הצפוני שממערב, באמצעות הנהרות הזורמים ממנו ובראשם נהר יטה, שמתרוקן בעיר גטבורג.

22,000 איים ואיונים מצויים במי האגם, הגדול בהם הוא האי טוֹרש (62 קמ"ר).

האגם נוצר לאחר עידן הקרח האחרון, לפני כ-10,000 שנה. כאשר הקרח נמס, שוודיה הייתה מכוסה במים, ונוצר מצר בין קטגט למפרץ הבוטני. ממצר זה נותרה ימת ונן.

== סביבת האגם ==
מחקרי ניטור סביבתי באזור הונן נעשים מדי שנה. בדיווח מ-2002, הנתונים לא הצביעו על הפחתה ניכרת באיכות המים הכוללת, אך ניכר צמצום קל של בהירות האגם כתוצאה מעלייה בהתרבות אצות, כנראה בשל תהליך אאוטריפיקציה שהתרחש באזור לאחר עליית רמת החנקן באוויר מן הערים הסמוכות בין שנות ה-70 לשנות ה-90. כיום מושקעים מאמצים לווסת את הגורמים המזהמים לרמה יציבה.

=== עולם החי ===
במי הונן חיים מיני סלמון אנדמיים שונים המשריצים באגמים הסמוכים. מינים אלה התפתחו באגם במשך כ-9,000 שנה. הם ידועים בכך שמעולם לא נכנסו לאוקיינוס, שלא כמו רוב מיני הסלמון בעולם. מינים אלה גם מצטיינים במשקלם; סלמון ממוצע באגם שוקל כ-18 ק"ג. סלמון האגמים הגדול ביותר נתפס בימת ונן ושקל יותר מ-20 ק"ג.

באזור האגם מצויים שחפיות ושחפים ממינים שונים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

העיירה מָרִייֵסְטָד

קטגוריה:שוודיה: ימות ואגמים
הסכמי הלסינקי

כחלק ממדיניות הדטאנט, במהלכה הופשרו היחסים המתוחים של המלחמה הקרה בין ארצות הברית וברית המועצות, חתמו 33 מדינות אירופה, כולן פרט לאלבניה, ב-1975 על הסכמי הלסינקי, שעיקרם כיבוד עיקרון הריבונות ושמירה על זכויות אדם וחירויות יסוד. בצירוף קנדה וארצות הברית, 35 מדינות חתומות על הסכמי הלסינקי.

ההסכם שנחתם לבסוף באוגוסט של אותה שנה היה הסכם הצהרתי שיצר את הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE) והיווה נקודת ציון ומפנה חשוב במאבק העולמי למען זכויות מיעוטים במדינות דיקטטוריות, וכן ייצג תפנית חשובה עבור יהדות ברית המועצות. החתומים על ההסכם הסכימו להכיר בגבולות אירופה והמזרח התיכון והבטיחו שיתוף פעולה כלכלי עתידי.

==ראו גם==
* קבוצת הלסינקי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
קטגוריה:זכויות האדם
קטגוריה:1975 בפוליטיקה
הלסינקי
הלסינקי
הלסינקי
הלסינקי
הלסינקי
קטגוריה:אירופה: פוליטיקה
קטגוריה:המלחמה הקרה: אמנות והסכמים
דיסק בנהם

דיסק בנהם המקורי

דיסק בנהם (או סביבון בנהם, Benham's top) היא תבנית עגולה ולבנה אשר עליה מצוירים קטעים וקווים שחורים, שכאשר מסובבים אותה במהירות סביב צירה, נוצרת אשליה אופטית של צבעים. צבעים אלה נקראים צבעי פכנר , על שם הפיזיקאי הגרמני גוסטב תאודור פכנר אשר תיאר אותם לראשונה. אלו אינם צבעים ממשיים מכיוון שהסיבוב אינו משנה את תכונות הצבע של החומר, אלא הם צבעים אנטאופטיים, זאת אומרת שמקורם פנימי (מוח האדם) ולא בגירוי חיצוני.

דיסק בנהם המקורי התגלה בשנת 1895 על ידי צ'ארלס בנהם, יצרן צעצועים אנגלי אשר מכר דיסקים בעלי האפקט. כיום ישנן וריאציות רבות לדיסקים היוצרים אפקט דומה.

אין הסבר מלא לתופעה של ראית צבעים אלה, התאוריה המקובלת היא שזמני התגובה של שלושת קולטני הצבע בעין (האדום, הירוק והכחול) שונים ולכן כאשר מהבהב אור לבן (אשר מורכב משלושת הצבעים - אדום ירוק וכחול), במרווחי זמן שונים, הקולטנים השונים חשים אותם במרווחים שונים (ולא בעת אחת) ולכן המוח מפרש את המידע כצבעים שונים ממשיים ולא כאור לבן מהבהב.

==ראו גם==
*גלגל ניוטון

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mada.org.il/activities/athome/holidays/top.aspx הוראות להכנת סביבון בנהם] באתר מוזיאון המדע בירושלים.
* [http://www.michaelbach.de/ot/col_benham/index.html דיסק בנהם אינטראקטיבי]

קטגוריה:אשליות אופטיות
ג'ובאני פיזאנו

ג'ובאני פיזאנו, בימת המטיף, הדואומו של פיזה
פייטה עם מלאכים ב[[מוזיאון בודה]]

ג'ובאני פיזאנו (באיטלקית: Giovanni Pisano; (סביבות 1248, פיזה – סביבות 1315, פיזה) היה פסל, צייר ואדריכל איטלקי.
== ביוגרפיה ==
קיבל את הכשרתו בסדנה של אביו ניקולא פיזאנו שהיה אף הוא פסל ידוע. בתחילת דרכו עבד יחד עם אביו והיה מושפע מסגנונו. בשנים 1277–1284 עבד על הפסלים שמחוץ לבפטיסטריום של פיזה. בעבודה זו כבר ניכר הסגנון האישי שלו השונה מזה של אביו.
בשנת 1287 מונה לאדריכל הראשי של הדואומו של סיינה. עבודתו כאן שילבה סגנון גותי בסגנון הבניה והפיסול הרומי.

בין תלמידיו היו הפסל ג'ובאני די בלדוציו והפסל/ אדריכל אוגוסטינו דה סיינה.

ביוגרפיה של פיזאנו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.

האסטרואיד 7313 Pisano נקרא על שמו ושם אביו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר אדריכלים
קטגוריה:פסלים איטלקים
קטגוריה:אדריכלים איטלקים
קטגוריה:חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-14
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-14
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-13
קטגוריה:ילידי 1248
קטגוריה:נפטרים ב-1315
לוקיפוס

לֶוּקיפוס (ביוונית: Λεύκιππος; חי במאה החמישית לפנה"ס) היה הפילוסוף היווני הראשון שפיתח את תורת האטומים.

==ביוגרפיה==
לוקיפוס נולד במושבה היוונית מילטוס, שהתקיימה לחופי אסיה הקטנה. היה תלמידו של הפילוסוף פילולאוס מן העיר תבאי שביוון. לוקיפוס היה בן דורם של הפילוסופים זנון מאליאה, אמפדוקלס ואנכסגורס. בערך ב-435 לפנה"ס הגיע למושבה היוונית אליאה, שהייתה בדרום איטליה, ולמד שם אצל הפילוסוף זנון. שם כנראה שמע על תורת המספרים של פיתגורס. בערך ב-430 לפנה"ס התיישב במושבה היוונית המשגשגת אבדרה, שהתקיימה בתראקיה לחופי הים האגאי, וייסד שם בית ספר לפילוסופיה. תלמידו המפורסם היה דמוקריטוס יליד אבדרה. 

==תורתו==
על פי אריסטו ותאופרסטוס, לוקיפוס היה מייסדה של תורת האטומים. מכל כתביו נשארו שרידים בלבד, אך מיוחסת לו היצירה "על הבינה" שהיוותה חלק מיצירה גדולה יותר בשם "הקוסמולוגיה הגדולה": דבר אינו קורה ללא סיבה, ולכן ישנה סיבה לקיומם של כל הדברים. בניגוד לתורתו של פרמנידס שטען כי המציאות היא אחת, נצחית, בלתי נעה ובלתי משתנה, לוקיפוס פיתח את מושג החלל ובדרך זו קיווה להוכיח כי קיימת תנועה. לוקיפוס חשב כי היקום מורכב מחלל ומאטומים בלבד.

בגלל העובדה שמכל יצירותיו של לוקיפוס נשארו שרידים בלבד, קשה להבדיל בין תורתו לבין זו של דמוקריטוס, אך שניהם טענו כי כל החומרים מורכבים מגופיפים, חלקי יסוד שלא ניתן לחלקם עוד - אטומים. לטענתם כל החומרים מורכבים מצירוף של אטומים שונים ביחסים משתנים ויוצרים את תכונות החומר: קור, חום, צבע וקשיות. הכוכבים וכל גרמי השמים נוצרים באמצעות חומר לוהט המורכב מאטומים ומתקדם בחלל בתנועה סיבובית.

לוקיפוס ותלמידו דמוקריטוס פיתחו באבדרה פילוסופיה מטריאליסטית שלפיה גם הנפש האנושית מורכבת מאטומים. אך דמוקריטוס, שהמשיך לפתח את תורת האטומים, האפיל על רבו עד כדי כך שעל פי דיוגנס לארטיוס, אפיקורוס חשב כי קיומו של לוקיפוס מוטל בספק.

==קישורים חיצוניים==

*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פילוסופים קדם-סוקרטים
שלמה תירוש (מנכ"ל אגרקסקו)

שלמה תירוש (נולד ב-1944) הוא מנהל ישראלי. שימש במשך 16 שנה כמנכ"ל אגרקסקו. מ-2011 ועד 2015 שימש כיו"ר המפעלים האזוריים "מפעלי חבל מעון".

==ביוגרפיה==
תירוש נולד בסוריה לג׳מילה ולאלי זאגה, פעיל ״ההגנה״ בדמשק, ועלה לישראל [http://www.maariv.co.il/news/military/Article-511624?utm_source=mivzak&utm_medium=cpc&utm_campaign=start בסירת דייגים מבירות] בשנת 1949. היה חניך של מוסדות עליית הנוער, רכש את השכלתו כחניך בקיבוץ גליל ים ולאחר מכן הצטרף לקיבוץ כחבר. שירת בצה"ל, בחיל האוויר, בין השנים 1966-1962. ב-1969 התיישב תירוש עם רעייתו אסתר במושב מסלול, בנגב המערבי, שם הקים משק פרחים, לול ופרדס בשותפות עם אחיו ובו הוא מתגורר גם היום. נשוי ואב לשלוש בנות.
 
בין השנים 1975-1974 שימש כמרכז משק במושב מסלול ובין השנים 1979-1976 שימש בתפקיד מזכיר אגודת פרחי הנגב. ב-1979 נתמנה למזכיר איגוד מגדלי הפרחים ושימש בתפקיד זה עד 1985.

בין השנים 1989-1985 שימש כמנהל אגף הפרחים בחברת אגרקסקו ומ-1990 ועד 1994 שימש כמנכ"ל מועצת הפרחים. באפריל 1994 מונה למנכ"ל אגרקסקו וכיהן בתפקיד עד שנת 2010.
 
בתקופת כהונתו הוביל מהפך במעמד החברה, ממונופול מוכרז על פי חוק לחברה הפועלת בשוק תחרותי פתוח. ב-2009, יצאה אגרקסקו כ-50% מהייצוא החקלאי של ישראל למול למעלה מ-100 חברות מתחרות.

בשנת 2006 נקשר שמו של תירוש בחקירה משטרתית שנערכה בעקבות טיסות של חברי הכנסת אלי אפללו ורוחמה אברהם לחו"ל במימון אגרקסקו. החשד היה שמימון הטיסות היווה שוחד שניתן לחברי הכנסת תמורת קידום ענייני אגרקסקו בוועדות הכנסת. לאחר כמעט שנתיים נסגר תיק החקירה ללא הגשת כתבי אישום ולאחר שחברי הכנסת שילמו את עלות הטיסה.

במחצית 2010 נודע כי תירוש החליט להתפטר מתפקידו כמנכ"ל אגרקסקו לאור התנגדותו למתווה המיועד להפרטת אגרקסקו. הוא סיים את תפקידו באוקטובר 2010.

בפברואר 2011 נבחר תירוש לתפקיד יו"ר המפעלים האזוריים מפעלי חבל מעון, המאגדים את פעילות שיווק הירקות של "ישובי חבל מעון" - 14 קיבוצים בנגב המערבי. ענפי הייצור המרכזיים של חבל מעון הם תפוחי אדמה, גזר, צנונית, בצל והדרים. בישראל משווקים חלק ממוצרי חבל מעון תחת המותג "דוד משה". שימש בתפקידו זה עד 2015, עת הוחלף על ידי דיאנה בוגוסלבסקי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://duns100.dundb.co.il/ts.cgi?tsscript=man_heb&id=165 שלמה תירוש], אתר דן אנד ברדסטריט
* 
* סרטון ביוגרפי שהכין איגוד מגדלי הפרחים לכבוד פרישתו של תירוש: [http://www.youtube.com/watch?v=qaGefwwGBDU שלמה תירוש: חקלאי הארץ], דצמבר 2010.
* [http://www.talniri.co.il/marketnews/article.asp?id=35164 הודעת מינוי מאתר טלנירי] - הודעה על מינוי תירוש ליו"ר מפעלי חבל מעון
* [http://www.maariv.co.il/news/military/Article-511624 אורי מילשטיין על ההיסטוריה המשפחתית של תירוש בדמשק], מעריב, נובמבר 2015.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים ילידי סוריה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:הנגב: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית מרחבים: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית אשכול: אישים
קטגוריה:גליל ים: אישים
מרקו קילינגסוורת'

מרקו ברנרד קילינגסוורת (באנגלית: Marco Bernard Killingsworth; נולד ב-21 בפברואר 1982 במונטגומרי, אלבמה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
== קריירה ==
את קריירת המכללות שלו החל קילינגסוורת' באוניברסיטת אובורן וסיים באוניברסיטת אינדיאנה, כשבעונתו האחרונה במכללה קלע 17.1 נקודות והוריד 7.8 ריבאונדים. לאחר מכן יצא לאירופה וחתם בדארושפקה הטורקית, אך לאחר חצי עונה מצוינת בה קלע 17 נקודות והוריד 8.2 ריבאונדים בממוצע למשחק עבר לק.ס.ס. אגיס מקוריאה הדרומית. בעונת שיחק בסקאפטי מהסרייה א' וב-28 משחקים במדיה קלע 13.9 נקודות והוריד 6.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. את העונה שלאחר מכן העביר בברינדיסי מהליגה האיטלקית השנייה, בה העמיד ממוצעים של 19.3 נקודות, 9 ריבאונדים ו-3.5 חטיפות למשחק.

בעונת עבר קילינגסוורת' לקבוצת ברק נתניה הישראלית, במדיה הפגין יכולת שיא ויחד עם דנילו פינוק וטוני וושהאם, הוביל אותה למקום הרביעי בליגה בסיום העונה הסדירה. הוא קבע ממוצעים מצוינים של 18.4 נקודות, 8.3 ריבאונדים, 2 אסיסטים ו-1.7 חטיפות למשחק וסיים רביעי בטבלת של הליגה, שלישי בטבלת מלך הריבאונדים ועשירי בחטיפות, נתונים שהקנו לו את תואר השחקן היעיל ביותר בליגה. בהמשך הוביל את נתניה לחצי גמר הפיינל פור, לאחר ניצחון 1–3 על מכבי חיפה ברבע גמר הפלייאוף. למרות היכולת המרשימה, קילינגסוורת' לא הצליח להוביל את נתניה לזכייה בתארים, לאחר שקבוצתו הפסידה בחצי הגמר למכבי תל אביב ומוקדם יותר בעונה זו נוצחה על ידי אותה מכבי גם בחצי גמר גביע המדינה.

בעונת חתם קילינגסוורת' במכבי חיפה ובמרץ 2011 הועבר בטרייד להפועל גלבוע גליל תמורת טיילר ווילקרסון עד לתום העונה.

לקראת עונת חתם בעירוני אשקלון, קבוצתו הרביעית בישראל. בעונת חתם בברק נתניה לקדנציה שנייה במועדון.

ב-2015 חזר לקדנציה נוספת בישראל וחתם במכבי קריית גת שהפכה לקבוצתו השישית בישראל. במהלך עונתו השנייה במכבי קריית גת, 2016/2017, עבר לעירוני ר"ג, שם נפצע לאחר שלושה משחקים בפיקת הברך ב-10 בינואר 2017 ונאלץ לפרוש מכדורסל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.basket.co.il/PlayerPage.asp?PlayerNumber=06&TeamId=758&cYear=2011 סטטיסטיקות בליגת העל] באתר מנהלת ליגת העל
* [http://www.draftexpress.com/profile/Marco-Killingsworth-603/ פרופיל] באתר [http://www.draftexpress.com/ Draft Express]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלני אליצור מכבי נתניה
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני הפועל גלבוע גליל
קטגוריה:כדורסלני עירוני אשקלון
קטגוריה:כדורסלני מכבי קריית גת
קטגוריה:כדורסלני מונקו
קטגוריה:כדורסלני בי.סי. דונצק
קטגוריה:כדורסלני דרושפאקה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:אלבמה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
מנזר סימינוב

צבעי מים משלהי המאה ה-19.]]
מגדלי המנזר יוצאי דופן בצורתם ובסגנונם השונה ממגדלים מנזרים בפרט ומגדלים בכלל שנבנו ברחבי רוסיה.
מנזר סימונוב (ברוסית: Симонов монастырь) הוא מנזר הממוקם בנפת דנילובסקי, דרום העיר מוסקבה.
==היסטוריה==
המנזר נוסד בשנת 1370 על ידי הנזיר פאודור, אחיינו ותלמידו של הקדוש הנוצרי סרגיוס מראדונז', על אדמות שהיו שייכות לסימאון חוברין (על שמו נקרא המנזר).

בשנת 1379 הועבר מיקום המנזר כק"מ מזרחה ממקומו המקורי (במקום המקורי ניצבת כיום כנסיית סימונוב הישנה).במהלך המאה ה-15 היה המנזר למנזר העשיר ביותר במוסקבה. המנזר שימש כמרכז לידע, והתגוררו ועבדו בו הנזירים ואסיאן פטריקיב ומקסימוס היווני. בשנת 1405 הוקמה במנזר קתדרלה, אשר לימים הורחבה במצוות איוואן האיום. 

בשל מיקומו של המנזר, מדרום למוסקבה על אם הדרך המובילה אל העיר, ובשל חשיבותו האסטרטגית נבנו ביצורים רבים סביב המנזר בשנות ה-40 של המאה ה-17 והמנזר הפך למעשה למוצב המגן על מוסקבה מדרום. במסגרת הקמת הביצורים נבנה במנזר מגדל פעמונים הדומה בצורתו למגדל הפעמונים של איוואן הגדול שבקרמלין.

המנזר נהרס בשנת 1923 על ידי הבולשביקים והוקם באתרו מפעל לייצור מכוניות. שלושה ממגדלי המנזר שנבנו במאה ה-17 נותרו על מכונם. בעקבות נפילת ברית המועצות, והשבת שטחי המנזרים לכנסייה הרוסית הודיעה ממשלת רוסיה כי היא מתכוונת לשקם את המנזר ההרוס.

==קישורים חיצוניים==

* 

סימינוב