OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מסר מלגשי

מסר מלגשי (שם מדעי: Argyrosomus hololepidotus) הוא מין דג ימי מהסוג מסר שבמשפחת המסריים, החי סביב האוקיינוס ההודי הטרופי בעומקים רדודים (15 עד 150 מטרים) ובעיקר לחופי מדגסקר, שם נראה לראשונה. המין תואר למדע ב-1801 בידי החוקר הצרפתי ברנר-ז'רמין דה לספד .

דג זה מגיע לאורך ממוצע של מטר אחד אך יכול להגיע גם לאורך 200 ס"מ ומשקל של 71 ק"ג והוא יכול לחיות עד 30 שנה בטבע. הוא בעל גוף מוגבה עם סנפירים זקורים ופרוקים אך נמוכים וצבעו אפור-כסוף עם גב כחול, סנפירים חומים וקו צדדי בצבע כחול-ברונזה. הוא בעל ראש מוארך עם לסתות גדולות מלאות בשיניים דקות וחדות. הוא ניזון בבגרותו מדגים קטנים, רכיכות וסרטנים סביב הקרקעית.

לרוב המסר מצוי סביב הימים, שוניות האלמוגים והחופים החוליים והסלעיים של מדגסקר ומצוי אף בביצות מנגרובים ובשפכי נהרות, שם הוא משריץ צאצאים. בעבר חשבו שהוא נמצא גם במערב אפריקה, הודו, אוסטרליה וטסמניה אך התברר שאלו היו מיני מסריים אחרים כמו מסר מלכותי.

מין זה נדיר מאוד ומצוי בסכנת הכחדה עקב דיג יתר לבשרו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1801
קטגוריה:מסריים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס ההודי
מסר קורונוס

מסר מלגשי (שם מדעי: Argyrosomus coronus) הוא מין דג גרם ממשפחת המסריים, המצוי בדרום-מזרח האוקיינוס האטלנטי שלחופי אפריקה בין אנגולה לדרום אפריקה במים רדודים וסובטרופיים וכן מהגר לעיתים לשפכי נהרות. מין זה תואר רק ב-1995 בידי החוקרים גריפיתס ופיליפ המיסטרה (Griffiths & Heemstra) שתיארו אותו לצד המין Argyrosomus inodorus, לאחר פוצלו ממינים קיימים מהסוג.
== מאפיינים ==
דג זה מגיע לאורך מרבי של 2 מטרים ומשקל של 77 ק"ג, מה שהופך אותו למין הגדול בסוג מסר אך לרוב הוא מגיע לאורך של 70 ס"מ. הוא בעל זוג סנפירים גביים נמוכים ופרוקים, גוף רחב ומוגבה וסנפירים משולשים וכהים. לדג זה לסתות גדולות ועיניים גדולות והוא בעל פתחי זימים נמוכים אך בולטים.

הוא מצוי בעומקים רדודים בטווח של עומק 100 מטר סביב חופים חוליים ושוניות בהם הוא מחפש מזון מזון על הקרקעית. הוא צד למחייתו דגים אחרים וסרטנים.

המין לא נחקר ביותר אך נראה שהאוכלוסיות שלו דועכות לאורך חופי אנגולה ודרום אפריקה כתוצאה מדיג יתר, בחלקם הוא עדיין נידוג בקצב מסחרי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1995
קטגוריה:מסריים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
עדן בלכר

עדן בלכר (נולדה ב-27 בנובמבר 1997)<ref name=":0"></ref> היא שחיינית אמנותית ישראלית. ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020). המאמנת שלה היא אמהּ, סבטלנה בלכר.<ref name=":0" /><ref name=":1"></ref>

== ביוגרפיה ==
בלכר נולדה ב-27 בנובמבר 1997 לאמה סבטלנה, מאמנת שחייה אמנותית, ולאביה, בעל עסק של אלומיניום, וגדלה במושב שדמה. היא החלה להתאמן בשחייה אמנותית בגיל 8, ומגיל 5 עד גיל 10 למדה גם התעמלות קרקע.<ref name=":2"></ref> בלכר הייתה בנבחרת ישראל לצעירים בשחייה אמנותית מגיל 12. עד כיתה י"ב עסקה גם בבלט, מחול מודרני ובמחול ג'אז, אך פרשה כשהתגייסה לצה"ל.<ref name=":1" />

בשנת 2017, ייצגה את ישראל יחד עם יעל פולקה באליפות העולם בשחייה שהתקיימה בבודפשט שבהונגריה ובשנת 2018 הייתה במקום השמיני באליפות אירופה בתרגיל הקבוצתי.<ref name=":2" /> בשנת 2019, הייתה במקום ה-18 בדואט באליפות העולם בשחייה שהתרחשה בקוריאה הדרומית ובשנת 2021 זכתה במדליית ארד באליפות אירופה שהתקיימה בבודפשט.<ref name=":0" />

בלכר נבחרה לייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו.<ref name=":0" /><ref name=":1" />

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות צורניות ישראליות
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:שחיינים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:שדמה: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1997
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1997
שרפות היער בקליפורניה (2020)

שרפות ענק באזור [[ארץ היין ]]

שרפות היער בקליפורניה היו רצף של שרפות, מההרסניים ביותר בתולדות מדינת קליפורניה עד סוף 2020 דווחו במדינה כ-9,917 שרפות<ref name="SD Creek Fire"></ref>, מה שהופך את שנת 2020 לטענת מחלקת היערות והגנת האש בקליפורניה לעונת השרפות הגדולה ביותר שנרשמה בהיסטוריה המודרנית של קליפורניה<ref name="new record"></ref><ref></ref>. גם לדברי מושל קליפורניה, גווין ניוסם, השטח של שרפה זו לבד היה גדול מכל השריפות שתועדו בקליפורניה בין 1932 ל-1999.

== היסטוריה ==
שרפה ב[[הרי סן גבריאל שבקרבת לוס אנג'לס]]
השרפה בקומפלקס אוגוסט נחשבת לסנונית הראשונה שהתחילה את גל השרפות. בשרפה בקומפלקס אוגוסט נשרפו שטחים בגודל של כ־1,614 קילומטר מרובע (לשם השוואה, שטח זה גדול בהרבה משטחה של מדינת רוד איילנד). בכל גל השרפות שהכה בקליפורניה נהרסו למעלה מ-10,000 מבנים ונזקי רכוש שהוערכו בלמעלה מ-10 מיליארד דולר, וזאת בנוסף ל-2.079 מיליארד דולרים שהוקעו בכיבוי השרפות.

ב-18 באוגוסט 2020, הכריז מושל קליפורניה, גווין ניוסם על מצב חירום במדינה<ref name="guardian-19aug2020222"></ref>. שבועיים לאחר מכן דווח כי המדינה נאבקת בכ-367 שרפות ידועות וזאת בעקבות לסופות רעמים וברקים (כ-12,000 ברקים פקדו את קליפורניה תוך כ-72 שעות בלבד) עזות באותו הזמן שנגרמו על ידי לחות מסופה טרופית שהכתה באזור). הפינוי ותגובות הממשל לגל השרפות התסבך בעקבות מגפת הקורונה בארצות הברית. ב-21 באוגוסט נשלחו לקליפרוניה כבאים ומטוסי כיבוי מ-10 מדינות בארצות הברית. יום לאחר מכן פרסם נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ הצהרה שנתנה אישור חוקי לספק סיוע פרטני וציבורי לקליפורניה.

כבר בסוף אוגוסט 2020, עוד בטרם הסתיימו השרפות הוערכו נזקי השרפה בכמאות מיליארדי דולרים.

בתחילת ספטמבר 2020, שילוב של גל חום שובר שיאים וגל רוחות קטבטיות (בהם רוחות סנטה אנה השנתיות) גרמו לאש להתשפט יותר מהר. בינתיים, קומפלקס אוגוסט הפך לשדה הקוצים הבוער הגדול ביותר בקליפורניה<ref name="726K-acre monster"></ref>.
שמיים כתומים ב[[סן פרנסיסקו ועל רקע גשר שער הזהב]]

בקשתו של המושל ניוסם להצהיר על אסון פדרלי בגין שש שריפות גדולות אושרה רשמית ב-17 באוקטובר<ref></ref><ref name="NYT 2020-10-162"></ref>.
== ראו גם ==
* שרפות היער בקליפורניה (2018)
* שרפות היער של השבת השחורה
*גל השריפות ביוון (2018)
== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסונות טבע ב-2020
קטגוריה:שרפות בקליפורניה
קטגוריה:2020 בארצות הברית
קטגוריה:קליפורניה: אסונות טבע
.ug

היא סיומת האינטרנט באוגנדה. הסיומת מנוהלת כיום על ידי חברת i3C.

בניגוד למדינות כמו סין, שמטילות הגבלות על תהליך רכישת הדומיין, ממשלת אוגנדה אינה מגבילה מי יכול לקנות שמות דומיינים.<ref></ref>
 

== תת-סיומות ==
* .co.ug &#x2013; גופים מסחריים
* .ac.ug &#x2013; מוסדות חינוך אקדמיים
* .sc.ug &#x2013; מוסדות חינוך יסודיים, תיכוניים
* .go.ug &#x2013; סוכנויות ממשלתיות
* .ne.ug &#x2013; ספקי רשת או ציוד מיוחד לאספקת רשת
* .or.ug &#x2013; מוסדות לא ממשלתיים
* .org.ug &#x2013; מוסדות לא ממשלתיים
* .com.ug &#x2013; גופים מסחריים
* .med.ug &#x2013; גופים רפואיים או מוסדות בריאות
* .ngo.ug &#x2013; ארגונים לא ממשלתיים
* .law.ug &#x2013; משרדים משפטיים
* .ltd.ug &#x2013; לחברות מסחריות וגופים עסקיים באוגנדה
* .inc.ug &#x2013; דומיין ברמה ארצית חלופית לחברות מסחריות וגופים עסקיים באוגנדה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סיומות אינטרנט למדינות
אלוהי התינוקות

Baby God הוא סרט תיעודי אמריקאי משנת 2020, בבימוי והפקה של האנה אולסון, העוקב אחר קווינסי פורטייר, רופא שהשתמש במשך עשורים בזרע משלו בטיפולי הפריה מלאכותית.

הופעת הבכורה העולמית שלו הייתה בפסטיבל Nantucket ב־23 ביוני 2020, ושוחררה ב-2 בדצמבר 2020 על ידי HBO.

== עלילה ==
במשך יותר מ-30 שנים, השתמש ד"ר קווינסי פורטייר בחשאי בזרע משלו לטיפולי הפריה מלאכותית במרפאת הפוריות שלו, ללא ידיעתן או הסכמתן. עשרות שנים מאוחר יותר, ילדיו הביולוגיים מגלים שפורטיאר הוא אביהם ומחפשים תשובות.

== הפקה ==
אולסון גילתה את הסיפור לאחר ששמעה על רופא שמשתמש בזרע משלו להזרעת מטופלות הפריה מלאכותית, והציגה אותו להיידי יואינג ולרייצ'ל גריידי שהסכימו להפיק את הסרט, והביאו אותו למחלקת סרטי התעודה בתאגיד השידור HBO. <ref></ref> אולסון הרגישה שהסיפור רלוונטי בהקשר לתנועת Me Too והרגישה "שהגיע הזמן לשנות את שירותי הפוריות מתעשייה לשירות בריאות ציבורי" <ref></ref>

== הקרנות ==
הסרט אמור היה לצאת לבכורה עולמית בכנס South by Southwest במרץ 2020, אולם הפסטיבל בוטל עקב מגפת COVID-19. <ref></ref> <ref></ref> הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל ננטאקט ב־23 ביוני 2020. <ref></ref> <ref></ref> הוא הוקרן גם ב-DOC NYC ב־11 בנובמבר 2020. <ref></ref> <ref></ref> הוא שוחרר ב-2 בדצמבר 2020. <ref></ref>

== קבלה ==
Baby God מחזיקה בציון האישור של 78% באתר צובר הביקורות Rotten Tomatoes, בהתבסס על 9 ביקורות, עם ממוצע משוקלל של 7.00 / 10. <ref></ref>
 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2020
קטגוריה:סרטים באנגלית
שי קקון

שי קקון (נולדה ב-5 בנובמבר 2002)<ref name=":0"></ref> היא שייטת ישראלית.<ref name=":1"></ref> ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020). המאמן האישי והקבוצתי שלה הוא ארז אליהו.<ref name=":0" />

== ביוגרפיה ==
קקון נולדה בשנת 2002 והיא מתגוררת בחדרה. למדה בתיכון חדרה.<ref name=":1" /> היא החלה ללמוד שיט תחרותי בגיל 10 בקייטנה ימית בשדות ים.<ref name=":0" />

קקון הייתה אלופת ישראל לנוער בשיט תחרותי, בין השנים 2016–2020, ואלופת ישראל לבוגרות, בין השנים 2018–2021. היא אלופת העולם לנוער בלייזר 4.7 לשנת 2017. בשנת 2018 היא זכתה בתואר סגנית אלופת אירופה לנוער עד גיל 17 בלייזר רדיאל. שנתיים לאחר מכן, היא זכתה במדליית ארד באליפות העולם לנוער עד גיל 19.

קקון ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020) בדגם לייזר רדיאל וסיימה במקום ה-30.

באליפות העולם שהתקיימה בעומאן בדצמבר 2021 הגיעה למקום ה-22, כשזוהי אליפות העולם הראשונה שלה לבוגרות.

באפריל 2022 זכתה באליפות אירופה עד גיל 21 בסירות ILCA6 (לייזר רדיאל).

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:נשים שייטות ישראליות
קטגוריה:שייטים ישראלים
קטגוריה:חדרה: אישים
קטגוריה:בוגרות תיכון חדרה
קטגוריה:בוגרי תיכון חדרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2002
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-2002
WusYaName

"WusYaName" הוא שיר של הראפר האמריקאי טיילר, דה קריאייטור, בהשתתפות הראפרים האמריקאים YoungBoy Never Broke Again וטיי דולה סיין, אשר יצא לאור ב-25 ביוני 2021, כחלק מאלבום האולפן השישי של טיילר, Call Me If You Get Lost, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס. השיר נשלח לרדיו האורבני העכשווי בארצות הברית כסינגל השני מתוך האלבום ב-13 ביולי 2021.<ref></ref>

השיר מכיל דגימה מתוך שירם של הרכב ה-R&B H-Town, "Back Seat (Wit No Sheets)".

השיר קיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה ביצוע הראפ המלודי הטוב ביותר.

==רקע==
טיילר פרסם טיזר לשיר ב-22 ביוני 2021, כאשר פרסם את הווידאו קליפ שלו בלבד, ללא YoungBoy Never Broke Again. טיילר אמר כי אחד הרגעים האהובים עליו באלבום הוא כאשר יאנגבוי אומר "Think so" בשיר.<ref name="Complex"></ref> לאחר צאת השיר, בהופעת פופ-אפ, טיילר כינה את יאנגבוי "מותק" ואמר כי הם בילו יחד מספר פעמים.<ref></ref> השיר הופק על ידי טיילר בלבד.<ref name="Genius"></ref>

==הצלחה מסחרית==
השיר הגיע לראשונה למקום ה-14 במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך היה לשיר שהגיע למיקום הגבוה ביותר מהאלבום Call Me If You Get Lost.<ref name="Temp"></ref> גם ברולינג סטון טופ 100 היה השיר לשיר שהגיע למיקום הגבוה ביותר מתוך האלבום, והגיע למקום הרביעי עם 19 מיליון השמעות.<ref name="RS"></ref> השיר הצליח גם בבריטניה והגיע למקום ה-25 במצעד הסינגלים הבריטי.<ref></ref>

==מיקומי שיא==

==נתוני מכירות==
{| class="wikitable"
!אזור
!תואר
!עותקים
!מקור
|-
! (RIAA)
|פלטינה 2×
|2,000,000
|<ref></ref>
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:סינגלים מ-2021
קטגוריה:שירי טיילר, דה קריאייטור
קטגוריה:שירי טיי דולה סיין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:בלדות משנות ה-2020
קטגוריה:בלדות R&B עכשוויות
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
סמל דרום אוסטיה

סמל דרום אוסטיה הוא אחד הסמלים הרשמיים של דרום אוסטיה יחד עם הדגל וההמנון. הסמל הנוכחי אומץ בשנת 1999. העיצוב דומה לעיצוב סמלה של צפון אוסטיה - אלניה.

== תיאור ==
הסמל הוא מגן אדום עגול. המגן מתאר נמר קווקזי צהוב על רקע ההרים הכסופים של הקווקז. מסביב למגן כתוב את שמה הרשמי של המדינה בשתי שפותיה הרשמיות: באוסטית (Республикӕ Хуссар Ирыстон) בחלק העליון, וברוסית (Республика Южная Осетия) בחלק התחתון. צבעי הסמל הם לבן, אדום וצהוב התואמים את צבעי דגל דרום אוסטיה.

== היסטוריה ==
=== המחוז האוטונומי של דרום אוסטיה ===
בשנת 1922, המחוז האוטונומי של דרום אוסטיה נוצר כחלק גאורגיה הסובייטית. לדרום אוסטיה לא הייתה סמליות משלה.

=== לאחר התפרקות ברית המועצות ===
"הבאנר האוסטי" ווחושטי בגראטיוני, [[המאה ה-18]]
ב-30 במרץ 1992, בהחלטת הנשיאות של המועצה העליונה של דרום אוסטיה, אושרה התקנה לסמל המדינה של רפובליקת דרום אוסטיה - מדינת אלניה, שבסעיף 2 התיאור הבא של הסמל היה הכיל: 

=== הסמל הנוכחי ===
הסמל הנוכחי אומץ ב-19 במאי 1999. מחבר הסמל הוא האמן מוראט דז'יקייב. בדיוק כמו סמלה הכמעט זהה של צפון אוסטיה, הוא זוכה לכינוי "סמל אוסטיה", המוכר מהשרטוט של ווחושטי בגראטיוני.

== ראו גם ==
* דגל דרום אוסטיה

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.heraldicum.ru/gruzia/osetia.htm היסטוריה של סמל דרום אוסטיה]
* [https://web.archive.org/web/20091003163955/http://www.presidentrso.ru/republic/symbolism.php סמלי דרום אוסטיה באתר הרשמי של נשיא הרפובליקה של דרום אוסטיה]

דרום אוסטיה
קטגוריה:דרום אוסטיה
יגור ברוייב

יֶגוֹר בֶרוֹייֵב (Его́р Беро́ев; נולד ב-9 באוקטובר 1977, מוסקבה) הוא שחקן קולנוע, תיאטרון ומדובב רוסי, מנחה טלוויזיה ואיש ציבור.

== ביוגרפיה ==
=== מוצא ===
יגור ברוייב נולד ב-9 באוקטובר 1977 במוסקבה, למשפחת שחקני תיאטרון. אביו השחקן ואדים מיחיינקו, אמו - השחקנית ילנה ברוייבה. סבו מצד האם הוא שחקן התיאטרון והקולנוע ואדים ברוייב, הסבתא היא השחקנית אלווירה ברונובסקאיה. ליגור יש אח צעיר יותר דמיטרי ובן דוד אנדריי, שניהם גם שחקנים.

=== קריירה ===
הוא הופיע לראשונה על הבמה בגיל שבע. בשנת 1994, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, הוא נכנס לבית הספר הגבוה לתיאטרון. על שם שצ'פקין.<ref name="multiple"></ref> באותה שנה ערך את הופעת הבכורה הקולנועית שלו בסרט "מסירות לאהבה". לאחר סיום הלימודים הוא התקבל ללהקת תיאטרון האמנות במוסקבה על שם צ'כוב, שם ערך את הופעת הבכורה שלו בתפקיד פיודור גודונוב בהצגה "בוריס גודונוב". הוא שיחק גם בהצגות "סיפור רגיל", "רוחות רפאים", "והאור זורח בחושך", "ג'ולייט ורומיאו שלה". קריירת הטלוויזיה של החלה בתפקידים קומיים בסדרות "סודות משפחתיים", "הפינה החמישית", "אשפה", "חלונות מוסקבה". הוא שיחק בסדרה "אדוני המפקד". בסרט "המשחק המודרני" הוא הראה את עצמו לא רק כשחקן, אלא גם ביצע משימות שבדרך כלל הוקצו לפעלולנים.

ב-2022, גילם את הטייס דמיר יוסופוב, בסרט הביוגרפי "בשמש לאורך שורות התירס", המבוסס על סיפור אמיתי.

=== פרסום ===
יגור ברוייב וקסניה אלפרובה בשנת [[2010]]
הוא החל לצבור פופולריות לאחר שחרורו של הסרט "גמביט טורקי" על פי הרומן מאת בוריס אקונין, שם גילם את התפקיד הראשי: אראסט פנדורין. הוא נהג לשתף פעולה עם התיאטרון "המרכז לדרמה ובימוי" של אלכסיי קזנצב ומיכאיל רושצ'ין.

בשנת 2008, יחד עם יקטרינה גורדייבה, אלופה אולימפית פעמיים בהחלקה זוגית, הוא השתתף בתוכנית עידן הקרח-2 בערוץ הראשון, שמהווה שילוב של תוכנית החלקה על הקרח עם הפורמט "רוקדים עם כוכבים", השניים זכו בפרויקט הטלוויזיה הזה. בשנת 2009, יחד עם האלופה האולימפית, טטיאנה נבקה, הוא השתתף בתוכנית עידן הקרח-3. בין התאריכים 12 בספטמבר ל-14 בנובמבר 2014 הוא הנחה את התוכנית "חכה לי" (יחד עם מריה שוקשינה).<ref>[http://inter.ua/ru/video/program/zhdi_menia/2014/09/16/zhdi_143 Егор Бероев — новый ведущий московской студии «Жди меня»]</ref>

הוא התנגד להגבלות על אנשים שאינם מחוסנים מפני הקורונה בשנת 2021, כאשר השווה מצב זה לאפליה כנגד יהודים ברייך השלישי,<ref></ref> מה שגרם לסערה ציבורית רבה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== תחביבים ==
הוא עוסק באייקידו, אוהב פשטידות אוסטיות ורכיבה על סוסים.<ref name="I'mCaucasus"></ref>

== פילמוגרפיה ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20120509232159/http://www.cosmo.ru/in_focus/stars_bio/940866/Egor_Beroev/bio/ ביוגרפיה של יגור ברוייב באתר Cosmo.ru]
* [https://web.archive.org/web/20111127175442/http://russiancinema.ru/template.php?dept_id=3&e_dept_id=1&e_person_id=98 יגור ברוייב באתר אנציקלופדיה של קולנוע רוסי]
* [http://www.rusactors.ru/b/beroev_e/index.shtml יגור ברוייב באתר Rusactors]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנחי טלוויזיה רוסים
קטגוריה:שחקנים רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:מדבבים רוסים
קטגוריה:מוסקבה: אישים
קטגוריה:שחקנים ילדים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1977
Sling

Sling הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית קליירו.<ref name=":Genius"></ref> האלבום יצא לאור ב-16 ביולי 2021, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ, ריפבליק ופיידר לייבל.<ref name=":Genius" /> האלבום הוא העוקב לאלבום הבכורה שלה, Immunity. האלבום הוכרז ב-11 ביוני 2021 לצד צאת הסינגל המוביל, "Blouse".<ref></ref><ref></ref><ref name=":0"></ref><ref></ref>

== רקע והוצאה ==
באפריל 2020, דווח כי קליירו החלה לעבוד על האלבום העוקב לאלבום הבכורה שלה Immunity. לאחר מכן, חשפה קליירו צילום מסך של פלייליסט ששמו: 'Album 2 (demos so far)'. בהמשך, פרסמה רמזים אודות השירים העתידיים שתכננה לכלול באלבום עצמו.<ref name="Langford 2020"></ref> בתהליך הכתיבה עליהם, הודתה קליירו כי "ג'ואני, הכלבה שלי, פתחה את עולמי בדרכים שלא חשבתי שהיא יכולה לפתוח. על ידי טיפול בה, נאלצתי להתמודד עם מחשבותיי לגבי הורות ומה המשמעות בכך עבורי".<ref name="Farrell 2021"></ref>

לפני הכרזת האלבום Sling, ביצעה קליירו קולות רקע ב-"Solar Power" של לורד לצד פיבי ברידג'רס. ב-11 ביוני 2021, הוציאה את הסינגל המוביל של האלבום, "Blouse", בו מבצעת קולות רקע לורד.<ref name=":0" /> ב-Our Culture Mag נאמר שהשיר "Blouse" הוא אחד השירים הטובים ביותר שיצאו ביוני 2021.<ref></ref> השיר בוצע בתוכנית "Tonight Show" של ג'ימי פאלון.<ref></ref>

== הרכב ==
Sling, הוא אלבום בסגנונות פולק אקוסטי,<ref name="The Line of Best Fit review"></ref> פולק רוק<ref name="Slant review"></ref> ובארוק פופ.<ref name="Gigwise review"></ref> "Blouse" מתואר כשיר כ"בלדה כבדה".<ref></ref> השירה של קליירו זכתה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה וכך גם קולות הרקע שלורד ביצעה.<ref name="Farrell 2021"/>

== שבחים ==

=== רשימת סוף שנה ===
{| class="wikitable sortable"
!עיתון
!תואר
!דירוג
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!בילבורד
|50 האלבומים הטובים ביותר של 2021: רשימת הצוות
|style="text-align:center;"|50
|style="text-align:center;"|<ref></ref>
|}

== רשימת רצועות ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|16 ביולי 2021
|תקליטור • תקליט • הורדה דיגיטלית • סטרימינג
|אינטרסקופ • ריפבליק • פיידר לייבל
|style="text-align:center;"|<ref></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2021
קטגוריה:אלבומים באנגלית
מקלארן אלבה

מקלארן אלבה (באנגלית: McLaren Elva) היא מכונית ספורט במרכב רודסטר בסיווג ברקטה, בעלת שתי מקומות ישיבה, שמיוצרת בייצור מוגבל (149 יחידות) על ידי מקלארן אוטומוטיב משנת 2020. היא הוצגה בנובמבר 2019<ref></ref>. היא מתחרה ישירה לפרארי מונזה SP.

היא המכונית הקלה ביותר של מקלארן עד כה<ref></ref>. הייצור הוגבל ל-399 יחידות אך באפריל 2020 הודיעה מקלארן כי הייצור צומצם ל-249 יחידות<ref></ref>, לאחר מכן בספטמבר 2020 הודיעה מקלארן כי הייצור הצטמצם ל-149 יחידות<ref></ref>.

== עיצוב ==
העיצוב החיצוני הוא עיצוב הדומה מאוד לפרארי מונזה, המכונית מעוצבת בהשראת מכונית המרוץ של מקלארן משנות השישים והיא מיוצרת ללא גג או שמשה קדמית וחלונות<ref></ref>. עיצוב הפנים יחסית מפואר לעומת דגמי מקלארן האחרים, לוח מחוונים דיגיטלי ומסך מגע המציג את המולטימדיה.

ישנה אפשרות ממאי 2021 להוסיף שמשה קדמית<ref></ref>.

== מפרט טכני ==
היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 4.0 ליטר עם שני מגדשי טורבו (טווין-טורבו) המספק כ-815 כוחות סוס<ref></ref> ב-7,250 סל"ד ומומנט מרבי של 800 ניוטון מטר ב-5,500 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.8 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 327 קמ"ש.

== גלריה ==
<gallery widths="220" heights="135">
קובץ:2021 McLaren Elva 4.0 Front.jpg|מבט קדמי
קובץ:2021 McLaren Elva 4.0 Rear.jpg|מבט אחורי
קובץ:2021 McLaren Elva 4.0 Interior.jpg|מבט לפנים המכונית
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://www.topgear.com/car-reviews/mclaren/elva מקלארן אלבה], באתר טופ גיר, 2 ביוני 2021

== הערות שוליים ==

אלבה
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בבריטניה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2019
קטגוריה:מכוניות ברקטה
רן שגיב

רן שגיב
רן שגיב (נולד ב-25 במרץ 1997) הוא טריאתלט ישראלי. ייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020). מאמנו האישי היה אורי זילברמן, המנהל המקצועי של נבחרת ישראל בטריאתלון. אחיו הוא הטריאתלט שחר שגיב.<ref name=":0"></ref>

== ביוגרפיה ==
שגיב נולד בשנת 1997 בזכרון יעקב לד"ר שמי שגיב (שם טוב סבג), ספורטאי אולימפי בעצמו בריצת המרתון מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). לפני טריאתלון, שגיב התאמן בכדורגל ובטניס.<ref name=":0" />

בשנת 2019 שגיב זכה במדליית ארד באליפות העולם בטריאתלון עד גיל 23 שהתרחשה בלוזאן שבשווייץ. באותה השנה הוא מקום 4 בסבב גביע העולם בטריאתלון בקרלובי וארי שבצ'כיה, מקום 5 בסבב גביע העולם בטריאתלון בהואטולקו שבמקסיקו, מקום 7 בסבב גביע העולם בטריאתלון בוויהיי שבסין ומקום 8 בסבב גביע העולם בטריאתלון בלימה שבפרו.<ref name=":0" />

שגיב ייצג את מדינת ישראל באולימפיאדת טוקיו, בה דורג במקום ה-35 בזמן של 1:49.04 שעות.

בחודש אוקטובר 2022 הודיע שגיב על פרישה מענף הטריאתלון ההישגי לאחר שהגיע למיצוי עצמי.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טריאתלטים ישראלים
קטגוריה:זכרון יעקב: אישים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:רצים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1997
Immunity

Immunity הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית קליירו.<ref name=":Genius"></ref> האלבום יצא לאור ב-2 באוגוסט 2019, על ידי חברת התקליטים פיידר לייבל.<ref name=":Genius" /> מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים.

== רקע והכרזה ==
לאחר צאת מיני-אלבום הבכורה שלה, Diary 001, הוציאה קליירו כמה שירים ושיתופי פעולה. בשנת 2018 היא כתבה שיר לסרט "סקייט קיטצ'ן" , שנקרא "Heaven". היא גם שיתפה פעולה עם הזמרים קוקו ו-SG לואיס. ב-1 בפברואר 2019, השתתפה קליירו בסינגל המוביל של אלבום הבכורה של ההרכב המוזיקלי Wallows, "". ב-24 במאי 2019, קליירו הוציאה את הסינגל המוביל של מאלבומה, "Bags", והכריזה על תאריך יצאת האלבום; 2 באוגוסט 2019.

== סיבוב הופעות ==
בספטמבר 2019, יצאה קליירו לסיבוב הופעות באמריקה הצפונית, "Immunity North American tour". במסגרתו הופיעו ביבדובי והלו ילוו, והסתיים בנובמבר 2020.<ref></ref>

== ביקורת ==
=== ביקורת ===

כבר בצאתו, הופנו כלפי האלבום ביקורות חיוביות רבות. ב-Metacritic העניקו לו ציון משוקלל של 76 מתוך 100 על סמך 20 ביקורות; מה שמצביע על ביקורות חיוביות לרוב.<ref name="MC"/>

=== רשימות סוף שנה ===
האלבום נכלל ברשימות סוף השנה שפורסמו לאחר 14 בדצמבר 2020.
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="text-align:center;"
!ארגון
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
|בילבורד
|50 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2019
|22
|<ref></ref>
|-
|Consequence of Sound
|50 האלבומים המובילים לשנת 2019
|45
|<ref></ref>
|-
|הגרדיאן
|40 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2019
|20
|<ref></ref>
|-
|Les Inrockuptibles
|100 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2019
|49
|<ref></ref>
|-
|לוס אנג'לס טיימס
|10 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2019
|5
|<ref></ref>
|-
|NME
|50 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2019
|10
|<ref></ref>
|-
|Noisey
|100 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2019
|17
|<ref></ref>
|-
|Paper
|20 האלבומים המובילים של 2019
|15
|<ref></ref>
|-
|פיצ'פורק
|50 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2019
|18
|<ref></ref>
|-
|PopCrush
|25 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2019
|—
|<ref></ref>
|-
|Slant
|25 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2019
|8
|<ref></ref>
|-
|rowspan="2" | Uproxx
|50 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2019
|28
|<ref></ref>
|-
|35 אלבומי הפופ הטובים ביותר לשנת 2019
|8
|<ref></ref>
|}

== רשימת רצועות==

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!עולם
|2 באוגוסט 2019
|תקליטור • תקליט • הורדה דיגיטלית • סטרימינג
|פיידר לייבל
|<ref></ref>
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2019
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי רוסטאם באטמנגליג'
מולדובה הישנה (אי)

מולדובה הישנה (ברומנית: Moldova Veche) הוא אי באורך של כשישה קילומטרים, בעל שטח של 3.45 קילומטרים רבועים, על הדנובה, דרומית ליישוב מולדובה הישנה ובמרחק של שלושה קילומטרים מהנמל מולדובה הישנה, בקרבת הגבול עם סרביה. חלק משטח האי הם שני אגמים חסרי קשר לדנובה.

הקרקע באי חולית-סלעית ויש חלקות יער, בעיקר של ערבה לבנה (Salix alba). בעבר שטח האי היה גדול יותר, אך חלק ממנו הוצף, כאשר הוצף גם האי אדה קלה במסגרת העבודות להקמת שערי הברזל I.

תושבים סרבים של היישוב מולדובה הישנה גידלו בעבר סוסים על האי, אולם הם כנראה עזבו וחלק מהסוסים נותרו, התפראו והתרבו באי - יש כמאה סוסים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://adevarul.ro/locale/timisoara/insula-cailor-salbatici-paradisul-ascuns-banatului-comunistii-vrut-faca-depozit-deseuri-1_5769283c5ab6550cb8284c30/index.html Insula cailor sălbatici, paradisul ascuns al Banatului. Comuniştii au vrut să facă aici un depozit de deşeuri] 

קטגוריה:דנובה: איים
קטגוריה:רומניה: איים
קטגוריה:רומניה: איים לא מיושבים
שלי בובריצקי

שלי בובריצקי (נולדה ב-27 ביוני 2001)<ref name=":0"></ref> היא שחיינית אמנותית ישראלית. זוכת שתי מדליות ארד באליפות אירופה (בלגרד 2024) ביחד עם אריאל נשיא.<ref name=":1"></ref> ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020)<ref name=":0" /> ובאולימפיאדת פריז (2024).

== ביוגרפיה ==
בובריצקי נולדה בשנת 2001 והיא מתגוררת ברחובות. היא למדה בקריית החינוך למדעים וסיימה שם מגמת כימיה ותקשורת.<ref></ref> היא בת בכורה למשפחה בת שלושה ילדים, וכולם עוסקים בספורט: אחיה ניר משחק הוקי ואחותה מיכל עוסקת בהתעמלות אמנותית.<ref name=":1" />

בגיל שלוש היא הצטרפה לחוג ציור ובהמשך נכנסה ללמוד בבית ספר לציור ממנו נפרדה לאחר כ-13 שנים.<ref name=":1" />

בובריצקי לומדת שחייה אמנותית מגיל 5. בעבר עסקה גם בשחייה רגילה ובהתעמלות אמנותית.<ref name=":0" /> המאמנת האישית שלה היא אלינה פרץ והמאמנת הקבוצתית שלה היא סבטלנה בלכר.

בשנת 2018, בובריצקי הייתה במקום 8 באליפות אירופה בתרגיל הקבוצתי, שהתקיימה בגלאזגו שבסקוטלנד. בשנת 2019, היא הייתה במקום הראשון בתרגיל הקומבינה בסבב העולמי, שהתקיים ביוון ובאותה השנה הייתה במקום ה-18 באליפות העולם שהתקיימה בגלאזגו.<ref name=":0" />

בשנת 2021, זכתה קבוצתה של בובריצקי במדליית ארד באליפות אירופה שהתרחשה בבודפשט שבהונגריה.<ref name=":0" />

בובריצקי העפילה לייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו.

באליפות אירופה שנערכה בבלגרד ביוני 2024 זכתה בשתי מדליות ארד ביחד עם אריאל נשיא. אלו המדליות הראשונות לישראל בזוגות בשחייתה אמנותית.

באולימפיאדת פריז 2024 יצגה את ישראל בתרגיל הדואט יחד עם אריאל נשיא והן הגיעו למקום ה-11, המיקום הגבוה ביותר עד כה לישראל במשחקים האולימפיים.<ref name=":2" />

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות צורניות ישראליות
קטגוריה:רחובות: אישים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:משתתפות ישראליות באולימפיאדת פריז (2024)
קטגוריה:שחיינים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-2001
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2001
לי-מטפורד

לי-מטפורד או בשמו המלא רובה מחסנית לי-מטפורד (באנגלית: Magazine Lee–Metford Rifle בר"ת: MLM) הוא רובה בריחי מחורק בעל מחסנית אשר פותח ב-1870 בבריטניה ושימש את הצבא הבריטי ומספר מדינות נוספות החל מ-1888 ועד שהוחלף בהדרגה ב-1896 על ידי הלי אנפילד. הרובה המשיך לשמש את הצבא הבריטי עד 1926 ומספר כוחות מצומצמים סביב העולם עד מלחמת העולם השנייה, כיום נמצא בשירות טקסי בין היתר ברגימנט האת'ול היילנדרים בסקוטלנד.

רובה הלי-מטפורד החליף את המרטיני-הנרי ונקלט ב-1888 בתור רובה השירות של כוחות הצבא הבריטי והאימפריה הבריטית למספר שנים בודדות, כאשר ב-1896 הוא הוחלף בהדרגה ברובה הלי אנפילד בעל עיצוב ומאפיינים דומים. הלי-מטפורד שירת במערכות השונות ברחבי האימפריה הבריטית, כולל מלחמת הבורים ומלחמת העולם הראשונה ונותר בשירות מצומצם עד שנות ה-40 של המאה ה-20.

הלי-מטפורד פותח על ידי ג'יימס פריס לי במפעל הנשק הקל המלכותי באנפילד, לונדון. הוא כלל קנה מחורק בעל עיצוב חדשני של שבע חריטות לאורך פנים הקנה בפיתוחו של ויליאם אליס מטפורד. שמו של הרובה ניתן לו על ידי שני האבות המפתחים שלו, לי ומטפורד, בדומה לנהוג בתקופה.

==ראו גם==
* רגימנט האת'ול היילנדרים
* לי אנפילד
* מרטיני-אנפילד

==קישורים חיצוניים==

* [http://norfolktankmuseum.co.uk/lee-metford/ אודות הלי-מטפורד] באתר מוזיאון הטנקים בנורפוק.

קטגוריה:רובים בריטיים
קטגוריה:רובים בריחיים
קטגוריה:אמצעי לחימה בריטיים במלחמת העולם הראשונה
איתי שני

איתי שני (נולד ב-1 בספטמבר 1998) הוא קשת ישראלי.<ref name=":0"></ref> בשנת 2021 איתי שני ייצג את מדינת ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020). מאמנו האישי הוא יורי יוגב ומאמן הנבחרת שלו הוא גיא מצקין. מתאמן במועדון מכבי קשתות המאה ה-21.<ref name=":0" />

== ביוגרפיה ==
שני החל להתאמן בקשתות בגיל 12 וחצי, בשנת 2011.<ref name=":0" />

בשנת 2015, זכה שני במקום הראשון בארץ לבוגרים (70 מטרים) ובשנת 2017 הוא זכה במקום הראשון בארץ לבוגרים (18 מטרים).<ref name=":0" />

בשנת 2019, הוא היה ממוקם במקום השישי בתחרות הקווטה האחרונה למשחקי אירופה שהתקיימה ברומניה.<ref name=":0" />

בשנת 2020 הוא זכה בפעם הרביעית ברציפות באליפות ישראל בקשתות לבוגרים.<ref name=":0" />

בשנת 2021 הוא זכה במקום השמיני בתחרות המיון האחרונה למשחקים האולימפיים בטוקיו 2020, שהתקיימה בצרפת.<ref name=":0" />

באולימפיאדת טוקיו 2020, היה שני לקשת הישראלי הראשון שייצג את ישראל במשחקים האולימפיים, והגיע עד שלב שמינית הגמר בו הודח.<ref name=":0" />
הוא החל את דרכו בסבב הדירוג, שם סיים במקום ה-60 מתוך 64 מתחרים. בשלב הנוק-אאוט הוא התמודד מול הירוקי מוטו היפני שסיים חמישי בסבב הדירוג וניצח 3:7 במערכות. בשלב 32 האחרונים שני התמודד מול טארונדיפ ראי ההודי ולאחר שוויון בתום חמש מערכות, נערך שובר שוויון בו יורה כל מתמודד חץ אחד. שני דייק וקיבל את הציון 10 לעומת יריבו עם הציון 9 ועלה לשלב שמינית הגמר. בשמינית, התמודד שני מול טאנג צ'ין-צ'ון מטאיוואן ושוב לאחר שוויון בתום חמש מערכות, נערכה יריית שובר שוויון, כאשר הפעם יריבו קיבל את הציון 10 בעוד ששני קיבל את הציון 9 והודח.

מלבד הקריירה המקצועית שלו, שני חבר במקהלת המטאל א-קפלה "הלסקור".<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:קשתים באולימפיאדת טוקיו (2020)
קטגוריה:קשתים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אורט טכניקום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1998
רומן גוטצייט

רומן לאונידוביץ' גוטצייט (ברוסית: Роман Леонидович Гутцайт; נולד ב-2 בינואר 1987, מוסקבה) הוא פרשן ספורט רוסי. הוא ידוע כפרשן בערוץ Match TV וברשת NTV-Plus, כמו גם כמנחה התוכנית "כדורגל טוטאלי" ב-Match TV. משמש גם כסגן העורך הראשי של Okko Sport ופרשן בערוץ הראשון.<ref name="first"></ref>

== ביוגרפיה ==
אביו ליאוניד אדוארדוביץ' היה אמן ספורט בשחמט<ref name="ntvplus"></ref><ref>[http://tekhnosfera.com/analiz-statsionarnyh-rezhimov-generatsii-i-usileniya-v-magnetronah-i-rekomendatsii-po-usovershenstvovaniyu-funktsionalnyh Автореферат диссертации доктора технических наук (Эдуард Михелевич Гутцайт)]</ref>.

מאז ילדותו החל הרומן להתעניין בטניס ובכדורגל, אהד את ניוקאסל<ref name="juve"></ref>, יובנטוס ונבחרת צרפת וכן השתתף במשחקי בית של ספרטק מוסקבה. עד מהרה החל גוטצייט לשחק בקבוצת נפת גגארינסקי בתחרויות במוסקבה<ref name="rask1"></ref>, אך לא היה לו שום רצון להמשיך בקריירה מקצוענית ככדורגלן, בתקווה להיות מאמן. בשנת 2004 נכנס למחלקה הבינלאומית בפקולטה לעיתונאות באוניברסיטת מוסקבה, שבזכותו קיבל התמחות ברשת NTV-Plus.<ref name="rask2"></ref> בשנת 2009 הוא הפך לסטודנט לתואר שני בפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטת RUDN.<ref name="diss"></ref>

== קריירה ==
גוטצייט החל לעבוד בערוץ NTV-Plus ונכנס לתפקיד העורך. הוא שימש כפרשן במשחקו הראשון בשנת 2007 עם קונסטנטין גניץ' לצדו<ref name="match"></ref> ומאוחר יותר היה מעורב ללא הפסקה בפרשנויות עבור הערוץ שקדם ל-Match Premier: "נאש פוטבול". בשנת 2010 היה למנחה התוכנית "מועדון הכדורגל" במהלך גביע העולם 2010, בשנת 2012 חזר לתוכנית כמנחה קבוע. הוא גם היה פרשן במשחקי NBA ועבד כמנחה תוכנית "לונדון 2012", במהלך אולימפיאדת לונדון (2012).<ref name="conf"></ref>

ב-1 בנובמבר 2015 עבר לערוץ Match TV, שם המשיך לעבוד כפרשן, והיה גם מנחה התוכנית "אנליזה טוטאלית" עם ואלרי קרפין, שלימים שונה שמה ל"כדורגל טוטאלי"<ref name="tf"></ref>, עליו היה מועמד לפרס TEFI בשנת 2018.<ref name="tafy1"></ref><ref name="tafy2"></ref> ברשת Match TV שימש כפרשן בשני משחקי הגמר של ליגת האלופות<ref name="cl1"></ref><ref name="cl2"></ref>, כמו גם למשחקי יורו 2016<ref name="rask3"></ref>, גביע הקונפדרציות 2017 וגביע העולם 2018.<ref name="wc"></ref>

ביוני 2019 הוכרז כי גוטצייט עוזב את Match TV והוא עבר לעבוד בשירות הווידאו של Okko, שם נכנס לתפקיד סגן העורך הראשי של שירות הספורט של השירות, ולדימיר סטוגנינקו.<ref name="okko"></ref> באותו קיץ מונה גם לפרשן הספורט המרכזי של הערוץ הראשון<ref name="big"></ref>, המשחק הראשון ששימש בו כפרשן היה משחק הסופר קאפ הרוסי 2019.<ref name="cup"></ref> בנוסף, בתאריכים 24 בפברואר ל-27 באוגוסט 2020, הוא הנחה את משחק הטלוויזיה הספורטיבי "יעד למיליון" בערוץ הראשון יחד עם טאש סרגסיאן.

בנוסף לעבודה בטלוויזיה שיתף פעולה עם תחנת הרדיו Sport FM, בה הנחה את התוכנית שלו "שופט עבורכם".

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
 

קטגוריה:זוכי פרס TEFI
קטגוריה:מנחי טלוויזיה רוסים
קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:מוסקבה: אישים
קטגוריה:סגל ערוץ 1 הרוסי
קטגוריה:סגל NTV
קטגוריה:סגל Match TV
קטגוריה:פרשני ספורט רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1987
יורגן רוסטה

יורגן רוסטה (באסטונית: Jürgen Rooste; נולד ב-31 ביולי 1979) הוא משורר אסטוני, שנולד בבירת ארצו, טאלין, ועודנו גר בעיר הולדתו. רוסטה למד בלשנות ושפה אסטונית. הוא קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה בשנת 2012. במשך חמש שנים רצופות שימש עורך ספרותי באחד העיתונים החשובים של ארצו, וכשנה כיהן בתפקיד ראש המכון לתרבות אסטוניה הנמצא בהלסינקי שבפינלנד. כמו כן עסק בכתיבה עיתונאית, בארגון אירועי תרבות, בביום מחזות ובהוראת כתיבה יוצרת. כיום הוא מקדיש את רוב עיתותיו לכתיבה. על יצירתו זכה לארבעה פרסים יוקרתיים. רוסטה פרסם לפי שעה ארבעה-עשר ספרי שירה, ביניהם: "סונטות" (1999), "לכדי אדם יפה" (2005), "טיפש אסטוני טיפוסי" (2006), "השיר על דובי הקוטב" (2012) ו"עכור מאוד, שחור מאוד" (2014). על יצירותיו זכה בכמה וכמה פרסים ספרותיים יוקרתיים. שבעה משיריו התפרסמו בתרגום לעברית בספר כובעים וכפפות, אסופה לשירה אסטונית שערך ותרגם רמי סערי. אנתולוגיה זאת ראתה אור בהוצאת כרמל בשנת 2021.

== עבודותיו ==
* Sonetid (1999)
* Veri valla (2000)
* Lameda taeva all (2002)
* Rõõm ühest koledast päevast (2003)
* Ilusaks inimeseks (2005)
* Pornofilm ja pudel viina (2006)
* Tavaline eesti idioot (2008)
* Kuidas tappa laulurästikut (2011)
* Tähesadu (2012)
* Laul jääkarudest (2012)
* Higgsi boson (2012)
* Kõik tänavanurkade muusikud (2013)
* Elutants (2013)
* Suur sume, suur tume (2014).

== לקריאה נוספת ==
* רמי סערי (עורך ומתרגם), כובעים וכפפות – אסופת משוררים אסטונים צעירים, הוצאת כרמל, 2021, עמודים 75–91.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:משוררים אסטונים
קטגוריה:אסטונים שנולדו ב-1979
מייקל צ'אבס

מייקל צ'אבס (באנגלית: Michael Chaves) (נולד ב-3 בנובמבר 1984) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ואמן אפקטים מיוחדים אמריקאי.<ref name=":0"></ref> הוא ידוע בזכות כך שביים את שני סרטי האימה המצליחים "קללת לה יורונה" (2019) ו"לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" (2021).<ref></ref> בשנת 2019 ביים לבילי אייליש את הווידאו קליפ של "Bury a Friend" הלקוח מאלבום הבכורה שלה.<ref></ref>

== קריירה ==
צ'אבס החל לביים כמה סרטים קצרים, כולל "העלמה", עליו זכה בפרס סרטי האימה הקצרים הטובים ביותר מטעם Shriekfest בטקס שהתקיים בשנת 2016.<ref></ref> הוא גם יצר את סדרת הטלוויזיה Chase Champion, וביים את כל פרקי הסדרה.<ref></ref><ref></ref><ref name=":0" /> בשנת 2019 ביים את סרט האימה "קללת לה יורונה"; הסרט השישי שיצא במסגרת היקום הקולנועי של לזמן את הרוע.<ref></ref>

בהמשך, ביים את הסרט "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" שזכה להצלחה בינלאומית.<ref></ref>

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|- style="background:#ccc; text-align:center;"
! rowspan="2" style="width:33px;"|שנה
! rowspan="2" |שם
! colspan="5" |קרדיטים
! rowspan="2" |הערות
|-
! width="65"| בימוי
! width="65"| תסריטאות
! width="65"| הפקה
! width="65"| עריכה
! width="65"| אפקטים
|-
| 2009
| Worst Date Ever
| 
| 
| 
| 
| 
| rowspan="5"| סרטים קצרים
|-
| 2010
| Regen
| 
| 
| 
| 
| 
|-
| rowspan="2" | 2014
| Massacre Lake
| 
| 
| 
| 
| 
|-
| Make Note of Every Sound
| 
| 
| 
| 
| 
|-
| 2016
| "העלמה"
| 
| 
| 
| 
| 
|-
| 2019
| "קללת לה יורונה"
| 
| 
| 
| 
| 
| סרט עלילתי ראשון
|-
| 2021
| "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן"<ref></ref>
| 
| 
| 
| 
| 
| סרט באורך מלא
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|- style="background:#ccc; text-align:center;"
! rowspan="2" style="width:33px;"|שנה
! rowspan="2" |שם
! colspan="3" |קרדיטים
! rowspan="2" |Notes
|-
! width="65"| בימוי
! width="65"| תסריטאות
! width="65"| אפקטים
|-
| 2010
| "הגילדה"
| 
| 
| 
| סדרת רשת;קיבל קרדיט בשני פרקים
|-
| 2015
| Chase Champion
| 
| 
| 
| מיני-סדרת רשת;קיבל קרדיט ב-11 פרקים
|}

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאים אמריקאים
קטגוריה:במאי וידאו קליפים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
גלריה צדיק

גלריה צדיק הייתה גלריה לאמנות שפעלה בין השנים 2009 ל-2019 במבנה עתיק באזור השוק היווני ביפו.

==היסטוריה==
"גלריה צדיק - לאמנות האפשר" הוקמה על ידי חנה קומן, תסריטאית ומרצה לקולנוע, שוחרת אמנות ואספנית. לדברי קומן הגלריה נועדה "להציג ולמכור אמנות במחירים סבירים ולאפשר לאמנים להתפרנס מיצירתם בכבוד"<ref></ref>.

המבנה שבו פעלה הגלריה היווה שמינית מתוך שוק מקורה שהוקם בשנת 1870 ברובע היווני ושימש משנת 1950 כבית חרושת לעקבי נעליים בשם ה"עקב". בשנות התשעים העירייה שינתה את ייעוד השכונה מבתי מלאכה זעירים לשכונת מגורים אבל האוכלוסייה לה ציפתה לא הגיעה, השכונה נעזבה והוזנחה והמקום הפך למחסן אריזות. בשנת 2008, על מנת להסב את החלל לגלריה לאמנות, המבנה עבר שיפוץ אינטנסיבי ונאמן למקור. השיפוץ חשף תקרות גבוהות ומקומרות ואיפשר להציג את האמנות בתאורה טבעית.

בדצמבר 2019 נסגרה הגלריה לאחר עשר שנות פעילות<ref></ref>.

==תערוכות ופעילויות==
למעלה ממאה תערוכות קבוצתיות ותערוכות יחיד הוצגו בגלריה במהלך קיומה. הגלריה נתנה במה לאמנים מכל רחבי הארץ על מנת לתת ייצוג לתפישות אמנותיות שונות, תוך שימת דגש על זיקה לאירועים אקטואליים. כמו כן הוצגו בגלריה תערוכות אורח, למשל תערוכה של אוסף האמנות של כתב העת לספרות גרנטה.

בין האמנים הישראלים שהציגו תערוכות יחיד בגלריה במהלך השנים היו: דוד טרטקובר<ref></ref>, שי עבאדי, רחל רבינוביץ', גרישה בלוגר, ראובן זהבי, דבורה מורג, דלית פרוטר, מירי נשרי, שיתוף פעולה בין הצייר יונתן הירשפלד והמשורר אהרן שבתאי<ref></ref>, DEDE<ref></ref> ואחרים. בנוסף הציגו בגלריה אמנים מארצות נוספות, כמו קריסטינה חרסטקובה<ref></ref> מצ'כיה ודטל אאוראנד מגרמניה.

בנוסף לתערוכות המתחלפות התקיימו בגלריה פעילויות רבות לקהילה: סדנאות הדפס, הקרנות סרטים, הופעות חיות, ערבי קריאה, סדרות הרצאות, שיעורי קבלה, דיונים פומביים רבי משתתפים, קונצרטים קאמריים והפעלת מקהלה עם המנצחת ג'וליאנה מטיני.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://artoday.art/2019/11/07/%D7%94%D7%A2%D7%A8%D7%91-%D7%AA%D7%99%D7%A4%D7%AA%D7%97-%D7%94%D7%AA%D7%A2%D7%A8%D7%95%D7%9B%D7%94-%D7%94%D7%90%D7%97%D7%A8%D7%95%D7%A0%D7%94-%D7%91%D7%92%D7%9C%D7%A8%D7%99%D7%94-%D7%A6%D7%93%D7%99/ הערב תיפתח התערוכה האחרונה בגלריה צדיק בתל אביב], באתר artoday, תאריך 7 בנובמבר 2019
* [https://www.youtube.com/watch?v=xOorSEdTBbM&t=74s סרטון שמתעד את שיפוץ המבנה והסבתו לגלריה לאמנות].
*[https://www.glartent.com/IL/Jaffa-Tel-Aviv/154918551191199/Zadik-Gallery---%D7%92%D7%9C%D7%A8%D7%99%D7%94-%D7%A6%D7%93%D7%99%D7%A7 על הגלריה] באתר Glartnet

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: גלריות לאמנות
ראש בולד (אנטארקטיקה)

ראש בולד (באנגלית: Bald Head; מילולית: ראש הקירח, או ראש החשוף) הוא לשון יבשה חשופה מקרח, בקצהו של כף יאטרוס, בצידו הדרומי של חצי האי טריניטי, שבצפון חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי לשון היבשה ===

לשון היבשה בתגלתה לראשונה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1902–1904, על ידי קבוצת החקר שבפיקודו של י. גונאר אנדרסון (J. Gunnar Andersson), מטעם המשלחת השוודית לאנטארקטיה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של אוטו נורדנשלד.

לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי משלחת סקר שטחי חסות איי פוקלנד בנובמבר 1945, אשר יצאה ממפרץ התקווה.

=== מקור השם ===

סקר שטחי חסות איי פוקלנד נתן לנקודה את שמה בשנת 1945.

זהו שם תיאורי המתאר את היות לשון היבשה חשופה מקרח.

"בולד" באנגלית משמעו "חשוף" (היינו חשוף מקרח) או "קירח".

== לקריאה נוספת ==

<div class="mw-content-ltr">• National Imagery and Mapping Agency 2020, [https://msi.nga.mil/api/publications/download?key=16694492/SFH00000/Pub200bk.pdf Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica], P 114-115</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:889 ראש בולד] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=107642 ראש בולד] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=811&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR ראש בולד] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

== הערות שוליים ==

בולד
אורית מוסינזון

אורית מוסינזון-לאופר (26 באפריל 1975 – 13 ביוני 2020) הייתה יזמת הייטק ומשקיעת הון-סיכון ישראלית.

==קורות חיים==

אורית מוסינזון נולדה ברמת השרון לרות ואילון, אחות צעירה לשני אחים. היא נכדתו של איש ההגנה דוד מוסינזון. בוגרת תיכון רוטנברג ברמת השרון. את עבודת הגמר במגמת פיזיקה ביצעה במכון וולקני.

הייתה כתבת נוער של ראש 1.

סיימה תואר ראשון ושני במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. סיימה דוקטורט בקליפורניה. עבודת הדוקטורט עסקה בשיווק באינטרנט ובמיתוג.

==קריירה עסקית==
ב-2006 ייסדה עם שותפים את חברת וויקס.קום, שפיתחה פלטפורמה לבניית אתרי אינטרנט בחינם וללא צורך בידע מוקדם.

== חיים אישיים ==
נישאה לראשונה בגיל 19. בשנות ה־30 לחייה הייתה נשואה לאבישי אברהמי, איתו הקימה את וויקס.

נישאה בשלישית לבן זוגה ד"ר אור לאופר מומחה למדעי המחשב אשר חלה בסרטן בעצמו בזמן שאורית חלתה גם כן. לשניים נולד ילד.

מוסינזון נפטרה ב-13 ביוני 2020 ממחלת הסרטן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:יזמות היי-טק ישראליות
קטגוריה:בוגרות תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרי תיכון רוטברג (רמת השרון)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:משקיעי הון סיכון ישראלים
קטגוריה:משקיעות הון סיכון ישראליות
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:עיתונאים צעירים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1975
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2020
הספרייה הלאומית של קזחסטן

הספרייה הלאומית של קזחסטן (בקזחית: Қазақстан Республикасының ұлттық кітапханасы) היא הספרייה הלאומית של רפובליקת קזחסטן, הממוקמת באלמטי.

==היסטוריה==
הספרייה נוסדה בשנת 1910 בהחלטת מועצת העיר ורני (כיום אלמטי). עשור לאחר מכן, בשנת 1920 הספרייה הפכה לספרייה ציבורית של המחוז. ב-1931 נשיאות מועצת הפועלים של קזחסטן החליטה להפוך את הספרייה לספריית המדינה של קזחסטן. בפברואר 1937 ציינו 100 שנה לפטירתו של אלכסנדר פושקין והוחלט להעניק את שמו לספרייה.

החל משנת 1992 הספרייה היא חברה בפדרציה הבינלאומית של ארגוני ספריות ומוסדות. בשנת 2020 על ידי נשיא קזחסטן הוחלט להעניק לספרייה מעמד של ספרייה לאומית.

המבנה בו ממוקמת הספרייה הבנה בשנת 1970 ובו שלוש קומות, ב-2019 שר התרבות והספורט של קזחסטן החליט להכריז על מבנה הספרייה כמבנה המיועד לשימור.

מבנה הספרייה מורכב מ-14 אולמות הקריאה, בהם ישנם 1,500 מקומות ישיבה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קזחסטן
קטגוריה:קזחסטן: תרבות
קטגוריה:אלמטי: מבנים
רצח ז'ובנל מואיז

ז'ובנל מואיז, נשיאה ה-59 של האיטי, נרצח על ידי קבוצה של גברים חמושים לא מזוהים בביתו הפרטי בשעה 1 לפנות בוקר ב-7 ביולי 2021. אשתו הגברת הראשונה, מרטין מואיז, נפצעה קשה באירוע ואושפזה בבית החולים.<ref name=":0"></ref> בהמשך היום, גורמים בהאיטי הודיעו, כי המשטרה הרגה ארבעה מהמתנקשים החשודים ועצרה שניים.

== רקע ==
ז'ובנל מואיז היה יורשו בתפקיד של מישל מרטלי, שנאסר עליו חוקתית לבקש בחירה מחודשת בבחירות לנשיאות ב-2015. על פי התוצאות, זכה מואיז בכ-33% מהקולות ההצבעה בסיבוב הראשון, יותר מכל מועמד אחר, אך פחות מהרוב שנדרש כדי להימנע מבחירות בסיבוב שני. על תוצאות אלה ערערו תומכי ג'וד סלסטין שסיים במקום השני. העברת המנדט התעכבה שוב ושוב, מה שגרם למחאות אלימות, והתוצאות בסופו של דבר בוטלו. עם תום כהונתו של מישל מרטלי המכהן, מינה המחוקק את ז'וסלרם פריוור לנשיא זמני, לפני הבחירות החדשות בנובמבר 2016. בבחירות אלה קיבל מואיז 56% מהקולות, כמות מספיקה כדי לנצח כבר בסיבוב הראשון, והוא נכנס לתפקידו ב-7 בפברואר 2017.<ref name=":0" />

בתקופת כהונתו של מואיז, התסיסה הפוליטית והאלימות היו דבר שבשגרה. מה שהוביל משבר חוקתי. תנאי הנשיאות הם כהונה של חמש שנים, ומואיז דרש את המנדט לשלוט עד פברואר 2022, חמש שנים לאחר כניסתו לתפקיד. עם זאת, אנשי אופוזיציה, טענו כי המנדט של מואיז צריך להסתיים בפברואר 2021, חמש שנים לאחר שהמנצח בבחירות לנשיאות ב-2015 היה מושבע בנסיבות רגילות מה שלא קרה אצל מואיז. הפגנות נרחבות דרשו את התפטרותו של מואיז. מואיז זכה לתמיכה מארצות הברית ומארגון מדינות אמריקה. מואיז טען כי סוכל ניסיון הפיכה שניסה להרוג אותו ולהפיל את הממשלה בפברואר 2021. לפחות 23 חשודים נעצרו. מואיז מינה שבעה ראשי ממשלה שונים בתקופת כהונתו, האחרון בהם אריאל אנרי, שמונה ב-5 ביולי 2021, אך לא הספיק להיות מושבע לפני ההתנקשות.

== ההתנקשות ==
מואיז נרצח בבוקר 7 ביולי 2021, כאשר חמושים לא מזוהים תקפו אותו ואת רעייתו במקום מגוריו בפלרין 5, מחוז פטיון-ויל. הגברת הראשונה מרטין מואיז אושפזה עקב פצעים קשים במהלך הפיגוע, והוגדרה במצב קשה. הודעה לעיתונות שפורסמה מאוחר יותר באותו יום מלשכת ראש הממשלה קלוד ג'וזף האשימה את ההתקפה על "קבוצה של אנשים לא מזוהים, שחלקם דיברו בספרדית".

== לאחר הרצח ==
שר התקשורת פרנץ אקסנטוס אמר כי המשטרה עצרה את "המתנקשים המשוערים" של מואיז באותו יום בו נרצח. שני חשודים נעצרו, בעוד שארבעה אחרים נהרגו על ידי המשטרה. ראש הממשלה הזמני קלוד ג'וזף גינה את ההתקפה, והצהיר כי הוא אחראי על המדינה לעת עתה. כמו כן הוא הכריז על מצב חרום ארצי מאוחר יותר באותו יום. הוא כינה את המתנקשים מאומנים מאוד וחמושים בצורה מסיבית. תיקון 2012 בחוקה קובע כי ראש הממשלה, יחד עם מועצת שרים, הופך לנשיא עם מותו של הנשיא. עם זאת, מכיוון שמואיז היה בשנה האחרונה לכהונתו, החוקה אומרת גם כי האספה הלאומית תבחר נשיא זמני חדש.

נמל התעופה הבינלאומי טוסיינט לוברטורה נסגר, ומטוסים נשלחו חזרה למוצאם. נשיא הרפובליקה הדומיניקנית לואיס אבינאדר סגר את הגבול עם האיטי וכינס פגישה דחופה של מפקדים צבאיים בתגובה להתנקשות. הגינוי הבינלאומי לתקיפה כלל הצהרות מצד ממשלות ארגנטינה, בוליביה, קנדה, צ'ילה, קולומביה, ישראל, פנמה, מקסיקו, בריטניה, ארצות הברית וסין, כמו גם ארגון מדינות אמריקה.

ב-9 ביולי הודיעה משטרת האיטי כי נעצרו 28 בני אדם, בהם חיילים קולומביאנים לשעבר ושני אזרחים אמריקאים ממוצא האיטי, בחשד למעורבות ברצח הנשיא.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האיטי: פוליטיקה
קטגוריה:האיטי: היסטוריה
מואיז, ז'ובנל
קטגוריה:2021 בהאיטי
אמארש

אמארש (בפורטוגזית: Amares) היא עיירה הממוקמת במחוז בראגה אשר בצפון פורטוגל.

הנקודה הגבוהה ביותר בעיירה היא פסגת הר סנטה איזבל אשר בגובה 901 מטר.

העיר נמצאת במרחק של כ-369 ק"מ מהעיר ליסבון, כ-15 ק"מ מהעיר בראגה וכ-65 ק"מ מהעיר פורטו.

== היסטוריה ==
העיירה נבנתה בזמן הכיבוש הרומי, הוזכרה במסמכים משנת 960 לספירה והייתה למבצר הגבעה של הלוסיטנים<ref></ref>.

אמרש הפכה לעיר בשנת 1514, לאחר שהוכרה על ידי המלך מנואל הראשון.

== דמוגרפיה וסטטיסטיקה ==
להלן טבלה הממחישה את התפתחות האוכלוסייה בעיר; וכן התפתחות האוכלוסייה בתצוגה גרפית<ref></ref>:
{| class="wikitable"
|-
!שנה
!סך הכול תושבים
|-
|1981
|16,478
|-
|1991
|16,715
|-
|2001
|18,521
|-
|2011
|18,889
|}
<timeline>
ImageSize = width:600 height:250
PlotArea = left:70 right:40 top:20 bottom:20
TimeAxis = orientation:vertical
AlignBars = justify
Colors =
 id:gray1 value:gray(0.9)
DateFormat = yyyy
Period = from:0 till:50000
ScaleMajor = unit:year increment:10000 start:0 gridcolor:gray1
PlotData =
 bar:1981 color:gray1 width:1
 from:0 till:25600 width:15 text:16478 textcolor:red fontsize:8px
 bar:1991 color:gray1 width:1
 from:0 till:25800 width:15 text:16715 textcolor:red fontsize:8px
 bar:2001 color:gray1 width:1
 from:0 till:27000 width:15 text:18521 textcolor:red fontsize:8px
 bar:2011 color:gray1 width:1
 from:0 till:28000 width:15 text:18889 textcolor:red fontsize:8px
</timeline>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פורטוגל: ערים
רחוב טירגארטן

תחנת האוטובוס ליד אולם הקונצרטים Berliner Philharmonie. בחזית מונח [[לוח זיכרון על המדרכה, להנצחת קורבנות האותנסיה.]]
רחוב טירגארטן (בגרמנית: Tiergartenstraße) הוא רחוב ברובע טירגארטן במרכז ברלין, בירת גרמניה. הרחוב עובר על ציר מזרח-מערב לאורך הקצה הדרומי של פארק טירגארטן מקמפרפלאץ ורחוב בן-גוריון ליד מרכז סוני וכיכר פוטסדאם במזרח עד לצומת הופיגראלה (Hofjägerallee) וקלינגלהופרשטראסה במערב. בצד הדרומי של הרחוב, הרחוב מצטלב עם (ממזרח למערב) רחוב הרברט פון קאראיאן, רחוב הילדברנד, רחוב הירושימה ורחוב קלרה ויק.

השכונה שולבה בעיר ברלין בשנת 1861, זמן קצר לאחר איחוד גרמניה בשנת 1871, התפתחה לאזור מגורים אמיד ובהמשך - לרובע הדיפלומטי של הבירה.

== מראות בולטים ==
פסלו של [[ריכרד וגנר]]
הקמפרפלאץ בקצה המזרחי סימן בעבר את נקודת ההתחלה של שדרת זיגסאלה (Siegesallee, שדרת הניצחון), העוברת צפונה דרך הפארק עד לקוניגספלאץ מול בניין הרייכסטאג. ברחוב טירגארטן מספר 1 נמצא מוזיאון כלי הנגינה ברלין והבניין הסמוך של הפילהרמונית של ברלין מאחוריו, מרכז מרכזי להופעות מוזיקליות.

בפינה המערבית ברחוב טירגארטן 6 נמצא מוזיאון ברלין לאמנות שימושית ולצידו ספריית האמנות בברלין, שתיהן חלק מאשכול קולטורפורום (פורום התרבות) של מוזיאוני ברלין. בצומת עם רחוב שטאופנברג 12 נמצאת שגרירות אוסטריה, שהוקמה בשנת 2001 על פי תוכניות של הנס הוליין. נציגויות דיפלומטיות נוספות בהמשך הרחוב: שגרירויות הודו ודרום אפריקה (מספר 18) וכן איטליה ויפן בפינת רחוב הירושימה, שתיהן מדינות הציר לשעבר. שגרירויותיהן ממוקמות בבניינים עצומים משנת 1941/42 ששוחזרו לאחר מלחמת העולם השנייה. מספר שגרירויות אחרות ממוקמות לאורך רחובות סמוכים.
[[תבליט של שארל דה גול וקונרד אדנאואר]]
בקצה המערבי של רחוב טירגארטן נמצאים הגימנסיה הישועית קניזיוס-קולג' בבניין מס' 30, בו שכנה בעבר נציגות קרופ, שגרירות ערב הסעודית ומשרדי קרן קונרד אדנאואר. בפינת רחוב קלינגלהופר נמצא תבליט המתאר את קונרד אדנאואר ושרל דה גול לוחצים ידיים, כסמל לתפקידם בהתגברות על הסכסוך הצרפתי-גרמני בן מאות השנים והנחת היסודות לידידות צרפת-גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.

בצד הצפוני של רחוב טירגארטן, מערבית לרחוב שטאופנברג, נמצא פסל ישיבה גדול של המלחין ריכרד וגנר בפארק טירגארטן. חופה מזכוכית הוקמה מעל הפסל כדי להגן עליו מפני היסודות.

== רחוב טירגארטן 4 ==
אנדרטה לזכר קורבנות מבצע האותנסיה בטירגארטן 4
מסוף האוטובוסים בפינת רחוב הרברט פון קאראיאן היה בעבר אתר הווילה ברחוב טירגארטן 4, המטה של תוכנית "המתת החסד" הנאצית (רצח המוני של אנשים עם מוגבלויות ואחרים), שם הקוד אקציה T4 התייחס לכתובת זו. הבניין שהיה המטה של תוכנית זו אינו קיים עוד, ואנדרטה מאת ריצ'רד סרה ולוח שהונח על המדרכה מציינים את 200,000 הקורבנות - מספרם לפי ההערכה.

ב-1 בספטמבר 2014 הונצחו קורבנות ההרג הרפואי הישיר על ידי הנאצים באנדרטה באורך 24 מטר של קיר זכוכית בגוון כחול. <ref></ref> האנדרטה תוכננה על ידי האדריכלים אורסולה וילמס והיינץ הלמן והאמן ניקולאוס קוליוסיס. <ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברלין: רחובות ושדרות
קטגוריה:תוכנית T4 - אותנסיה