OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
זאוואתא

זאוואתא (בערבית: زواتا) היא עיירה פלסטינית בנפת שכם. זאוואתא שוכנת 4.4 קילומטר צפונית-מערבית למרכז שכם, למרגלותיו הדרום-מערביים של הר עיבל. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, העיירה מנתה 2,275 תושבים באמצע שנת 2016. בתחומי הכפר נמצאים שרידי אמת מים העתיקה משכם לסבסטיה ושרידי המסילה העות'מאנית לשכם. מצפון לכפר ישנו מעיין שופע, 'עין זאוואתא'.
==היסטוריה==
לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מהתקופה ההלניסטית בארץ ישראל. הארכאולוג שארל קלרמון-גנו ערך סקר ארכאולוגי ומצא אריחי טסרה מתקופת בית תלמי.

החוקר צרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר ב-1870 וכתב: "כפר על גבעה ובה מדרונות מאבן גיר, שחלקם משמשים לחציבה. בכפר 300 תושבים. מתחת לגבעה יש מעיין שופע, 'עין זאוואתא', שמספק מים לכפר ומשקה עמק קטן. כשביקרתי בכפר, עדרים גדולים של כבשים התקבצו סביב המעיין.

במפקד אוכלוסין 1922 של ארץ ישראל שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 214 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-247 מוסלמים אשר שכנו ב-73 בתים.

בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 330 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 3,558 דונם, מתוכם 1,842 שימשו לגידולי דגנים.

בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, עברה זאוואתא משליטה בריטית לירדנית.

===לאחר 1967===
במלחמת ששת הימים, בחצות ליל ה-7 ביוני 1967, החלה מתקפת חטיבה 37 על אזור שכם. החטיבה נכנסה אל העיר בשעה 10:45 בבוקר והלחימה נמשכה עד הערב, ובסיומה נפל כל האזור בידי כוחות צה"ל והכפר עבר משליטה ירדנית לישראלית.

לאחר הסכמי אוסלו ב-1995, 31% מאדמות הכפר מוגדרות כשטח A, 32% הם שטח B ו-37% הם שטח C.
==חינוך==
בשנת 2007 הוקם בכפר בית ספר לתלמידים מצטיינים מאזור שכם המכין את התלמידים לבחינות ה–SAT האמריקאיות.

==קישורים חיצוניים==

*Survey of Western Palestine, Map 11: [http://www.iaa-archives.org.il/zoom/zoom.aspx?folder_id=93&type_id=6&id=8373 IAA], Wikimedia commons
*[http://vprofile.arij.org/nablus/pdfs/vprofile/Zawata_vp_en.pdf Zawata Village Profile], המכון למחקר יישומי - ירושלים (ARIJ)
*[http://vprofile.arij.org/nablus/images/english/Zawata_ap_en.jpg Zawata, aerial photo], ARIJ
*[http://vprofile.arij.org/nablus/pdfs/needsfordevelopment/Zawata_Needs_EN.pdf Development Priorities and Needs in Zawata], ARIJ
* [https://www.btselem.org/hebrew/testimonies/20090215_soldiers_assault_adham_zaweita_in_chicken_coop עדות: חיילים תקפו את אדהם זוואיתה במקום עבודתו בלול בזוואתא והכו אותו, פברואר 2009] באתר בצלם

==הערות שוליים==

קטגוריה:נפת שכם
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
יה קה יה קה

יה קה יה קה (Yé ké yé ké; מוכר גם כ"יקה יקה") הוא שיר בביצועו של הזמר יליד גינאה מורי קאנטה, שהיה לאחד הלהיטים הגדולים ביותר בביצוע של זמר אפריקאי.

השיר נכלל באלבומו השלישי של קאנטה, "A Paris", מ-1984, אך הוא התפרסם רק ב-1988, לאחר שהוקלט בגרסה מחודשת שנכללה באלבום "Akwaba Beach". השיר יצא גם כסינגל ב-1988, והיה לסינגל הראשון שמקורו באפריקה שנמכר בלמעלה ממיליון עותקים. הוא שהה 3 שבועות בראש טבלת מכירות הסינגלים האירופית, ושבועיים בראש טבלת המכירות ההולנדית. בגרמניה ובשווייץ הגיע למקום השני בטבלת המכירות (בשווייץ אף הגיע למקום החמישי במצעד המכירות השנתי) ובצרפת הגיע למקום החמישי.

בישראל נבחר "יה קה יה קה" לשיר השנה לשנת 1988 בידי מאזיני רשת ג'. מאזיני גלי צה"ל, לעומתם, דירגו אותו במקום השלישי בקטגוריית השיר הגרוע ביותר במצעד העשור של שנות ה-80.

ב-1994 הקליט צמד הטכנו הגרמני הארדפלור גרסת רמיקס לשיר, שהצלחתה הייתה מוגבלת. גרסה זו נכללה בפסקול של סרט הקולנוע "החוף" בשנת 2000.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1988
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בבלגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון ביוון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בפינלנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
מכונת ירייה בזה 15 מ"מ

מכונת ירייה בזה על [[חצובה לשימוש חיל רגלים]]
גרסת vz.37 - [[מקלע בינוני בקוטר 7.92]]
מכונת ירייה בזה היא מקלע כבד בקוטר 15 מ"מ, שפותחה במפעלים בצ'כיה ויוצרה ברישיון על ידי תעשיית הנשק הבריטית.

בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש הבזה כנשק המשני (אחרי התותח) החשוב ביותר בכל סוגי הטנקים והשריוניות הבריטיות לאורך כל שנות המלחמה.

==פיתוח==
המקלע תוכנן על ידי הצ'כי ואצלב הולק (Václav Holek).

בשנת 1937 החלו בצבא הבריטי בחיפושים אחר נשק הפועל על קרור אוויר שיחליף את מכונת הירייה הישנה מתקופת מלחמת עולם ראשונה מסוג ויקרס שפעלה על קירור מים.
הכוונה הייתה לספק מכונת ירייה מסוג אחד לכל יחידות החי"ר והמשוריינות, כולל הטנקים.

בסופו של דבר נבחרה מכונת ירייה בשם ZB vz/53 שנקראה גם vz/53.

המקלע פותח בשני קטרים: 7.92 מ"מ כמקלע בינוני שנקרא על ידי היצרן בשם vz.37, וה"בזה", בקוטר 15 מ"מ אשר שימש כמקלע כבד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמצעי לחימה במלחמת העצמאות
קטגוריה:נשק קל בריטי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקלעים בריטיים
דמטריו אלברטיני

דמטריו אלברטיני (באיטלקית: Demetrio Albertini; נולד ב-23 באוגוסט 1971) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר. אלברטיני שיחק ברוב הקריירה שלו במילאן, וזכה עם הקבוצה בחמש אליפויות איטליה ופעם אחת בליגת האלופות. הוא שיחק גם בקבוצת ברצלונה הספרדית לפני פרישתו. אלברטיני היה גם חלק מנבחרת איטליה, עמה השתתף במספר גביעי עולם ואליפויות אירופה.

==קריירה ככדורגלן==
אלברטיני גדל במחלקת הנוער של המועדון האיטלקי א.ס. מילאן. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת ב-1989, כבר בגיל 17, ומאז ואילך שיחק בהצלחה במשך 14 שנים במילאן. הוא בילה חלק מעונת בהשאלה בקבוצת קלצ'ו פאדובה, אך החל מעונת ביסס את מעמדו כשחקן קבע במילאן. אלברטיני ערך במדי מילאן קרוב ל-300 הופעות במסגרת הסרייה א'; הוא זכה עם הקבוצה בשלוש אליפויות רצופות של הליגה בין השנים 1992 ו-1994, ובאליפויות נוספות ב-1996 וב-1999. בנוסף, הוא ערך 41 הופעות בליגת האלופות, וסייע למילאן להגיע שלוש פעמים רצופות לגמר הטורניר (בין 1993 ל-1995) ולזכות בו ב-1994. הוא גם זכה עם הקבוצה שלוש פעמים בסופר קאפ האירופי.

לאחר שסיים את דרכו במילאן, בה שיחק בין השנים 1988-2002, עבר אלברטיני במספר קבוצות שונות. בעונת הוא עבר לאתלטיקו מדריד מהליגה הספרדית, ובעונה שלאחר מכן חזר לאיטליה ושיחק בקבוצת לאציו. את עונת פתח אלברטיני במדי אטאלנטה, בטרם עבר לברצלונה בינואר 2005. בדצמבר אותה שנה הודיע אלברטיני על פרישתו מכדורגל.

במדי הנבחרת הלאומית של איטליה, ערך אלברטיני 79 הופעות וכבש שלושה שערים, מעת הופעת הבכורה שלו בדצמבר 1991. אלברטיני נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 1994 ולמונדיאל 1998, וכן ליורו 1996 וליורו 2000. הוא השתתף עם הנבחרת גם באולימפיאדת ברצלונה ב-1992. אלברטיני התאפיין לאורך הקריירה שלו במסירות מצוינות ובבעיטות חזקות, וכן בראיית משחק עילאית. סגנון משחקו ויכולותיו של אלברטיני מושוות רבות לאלו של רונאלד קומאן.

משחק פרידה לכבודו של אלברטיני נערך במרץ 2006 בסן סירו, בין קבוצות מילאן וברצלונה, בהשתתפות מספר כדורגלנים בולטים מהעבר ומההווה, כדוגמת מרקו ואן באסטן, רוד חוליט, פרנק רייקארד ופרנקו בארזי. מילאן ניצחה 2-4 במשחק, ואלברטיני כבש בו שער.

==לאחר הפרישה מכדורגל==
במאי 2006, לאחר פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' שהובילה להתפטרותו של נשיא התאחדות הכדורגל האיטלקית, פרנקו קרארו, מונה אלברטיני לסגן הניצב של ההתאחדות, תחת גידו רוסו. כבר בספטמבר אותה שנה התפטר רוסו מתפקיד הניצב, ובעקבותיו התפטר גם אלברטיני מההתאחדות.

בין פברואר למאי 2007 שימש אלברטיני בתפקיד המנהל הספורטיבי של מילאן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.figc.it/nazionali/DettaglioConvocato?codiceConvocato=18&squadra=1 סטטיסטיקות באתר התאחדות הכדורגל האיטלקית]

קטגוריה:קשרי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מדריד
קטגוריה:כדורגלני לאציו
קטגוריה:כדורגלני אטאלנטה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1971
ג'ורג'י הנלי

ג'ורג'ינה הלן הנלי (באנגלית: Georgina Helen Henley; נולדה ב-9 ביולי 1995) היא שחקנית אנגלייה, אשר הופיעה בסרטי הפנטזיה "סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים" ו"סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן".

==ביוגרפיה==
הנלי נולדה בעיירה אילקלי <small>(אנ')</small>, במערב יורקשייר, אנגליה, בתם של הלן ומייק הנלי. יש לה שתי אחיות גדולות, רייצ'ל ולורה. רייצ'ל אף שיחקה את הגרסה הבוגרת יותר של לוסי פבנסי בסרט "סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים".

הנלי למדה בבית הספר מורפילד לבנות לפני שלמדה בבית הספר ברדפורד <small>(אנ')</small> השוכנת בעיר ברדפורד. בהמשך, החלה ללמוד בקלייר קולג' <small>(אנ')</small> כחלק מאוניברסיטת קיימברידג' וב-2006 סיימה את לימודיה עם תואר ראשון בחוג לאנגלית. 

== קריירה ==
בשנת 2005, בגיל 10, גילמה הנלי את לוסי פבנסי בפנטזיית ההרפתקאות שוברת הקופות "סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים". בזכות תפקידה בסרט זכתה הנלי להערכה רבה בעולם, וקיבלה מספר מועמדויות לפרסים. ב-2006 שיחקה בתפקיד ג'יין אייר הילדה בעיבוד הטלוויזיוני לרומן "ג'יין אייר".

בשנת 2008 שיחקה הנלי בסרט המשך, המבוסס על הספר השני בסדרת ספרי הפנטזיה האפית "דברי ימי נרניה", "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן". בשנת 2010 יצא הסרט השלישי בסדרה "סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר", בו הופיעה הנלי. 

בשנת 2014 כיכבה לצד אביגייל ברסלין בסרט ״אחיות מושלמות״, בתור בת׳.

בשנת 2016, הנלי כתבה וביימה את סרטה הקצר הראשון, "TIDE", סיפורם של זוג לסביות צעירות. בסוף 2017, הנלי כיכבה בסרט "Access All Areas" בדמותה של נטלי.

בשנת 2019 החלה לשחק בדרמה התקופתית של ערוץ Starz "הנסיכה הספרדייה", את דמותה של מרגרט טיודור.

בשנת 2022 פרסמה חוברת שירים בשם "Amphibian".

== חיים אישיים ==
בשנת 2022, חשפה הנלי כי חלתה ב-Necrotising Fasciitis (NP), זיהום חיידקי הגורם לנמק של השריר והרקמות התת-עוריות, שישה שבועות לאחר לימודיה באוניברסיטת קיימברידג', וכי המחלה "כמעט גבתה את חייה".

== פילמוגרפיה ==

=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2005
|סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים
| rowspan="3" |לוסי פבנסי
|
|-
|2008
|סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן
|
|-
|2010
|סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר
|
|-
|2014
|אחיות מושלמות
|בת' אנדרסון
|
|-
|2015
|The Sisterhood of Night
|מארי וורן
|
|-
|2016
|Tide 
|
----
|סרט קצר; במאית ותסריטאית
|-
|2017
|Access All Areas
|נטלי
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!סדרה
!תפקיד
!הערות
|-
|2006
|ג'יין אייר
|ג'יין אייר בצעירותה
|2 פרקים
|-
|2019–2020
|הנסיכה הספרדייה
|מרגרט טיודור
|תפקיד ראשי (2 עונות); 13 פרקים
|-
|2023
|הדיפלומטית
|פנסי
|5 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אנגליות
קטגוריה:שחקניות ילדות אנגליות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:משוררות אנגליות
קטגוריה:אנגליות שנולדו ב-1995
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1995
קלפ

אצות קלפ (שם מדעי: Laminariales) היא סדרה של אצת ים ממחלקת החומיות, המכילה כ-300 סוגים.

הקלפ הם אצות ענק, בצבע חום, לרוב בעלי מבנה של צמחים ענקיים וקשים. לרובם מבנה דמוי עץ. הוא מעוגן על ידי holdfast שהוא מעין שורש לא סופג, וממנו יוצא איבר גמיש דמוי גבעול המוציא להבים דמויי עלים. הקלפ הגדול ביותר הגיע למעל 200 ק"ג והארוך ביותר הידוע היה בעל אורך של 47 מטרים.

רובם של הקלפ גדלים באוקיינוס השקט, אך מושבות קטנות קיימות גם באוקיינוס האטלנטי.

==ראו גם==
*יערות קלפ
*קלפ ענק 
*דקל הים 
*אצה נאכלת 
*במבוק ימי 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://books.google.com/books?id=FYuRSmqISQsC&pg=PA91 Ernest Small, Paul M. Catling, National Research Council Canada, Canadian medicinal crops, NRC Research Press, 1999, page 91]
* [http://www.gamnon.net/AG-NewHerbal/Herbs19-Kof/Heb-Spices-Kof-Kelp.htm אצת קלפ], אתר גאמנון צמחים ומרפא

קטגוריה:אצות חומיות
בנדיקטוס החמישה עשר

סמלו
האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר (לטינית: Benedictus XV; 21 בנובמבר 1854 – 22 בינואר 1922) נולד בשם ג'אקומו פאולו ג'ובאני בטיסטה דלה קייזה (באיטלקית: Giacomo Paolo Giovanni Battista della Chiesa), וכיהן כאפיפיור מ-1914 ועד מותו ב-1922. כהונתו הושפעה מהתרחשויות מלחמת העולם הראשונה והשלכותיה. הוא נחשב לאפיפיור בעל כישורים דיפלומטיים ופתיחות לעולם המודרני.

==בחירתו ותקופת כהונתו כאפיפיור==
בחירתו לתפקיד על ידי הקרדינלים בגיל 60 בלבד, ביטאה את רצונם לכהונה ארוכה ויציבה של האפיפיור במהלך המלחמה ובשנים הבאות, כפי שהיה בתקופת כהונתם הארוכה של קודמיו בתפקיד, פיוס העשירי ולאו השלושה עשר. במהלך המלחמה הצהיר בנדיקטוס החמישה עשר על מדיניותה הנייטרלית של קריית הוותיקן בנקיטת צד במלחמה, וניסה לתווך במאמצי השגת שלום בשנים 1916 ו-1917. שני הצדדים במלחמה דחו את נסיונותיו. לאחר כישלון המאמצים הדיפלומטיים, פנה האפיפיור למאמץ הומניטרי לנפגעי המלחמה, כגון ביקור אסירי מלחמה, חילופי חיילים פצועים ואספקת משלוחי מזון.

לאחר המלחמה התמקד האפיפיור בשיפור היחסים הבעייתיים עם צרפת, ובעקבות זאת חידשה צרפת את הקשרים הדיפלומטיים עם הוותיקן ב-1921. גם היחסים עם איטליה השתפרו בתקופת כהונתו, כאשר איפשר לפוליטיקאים קתולים בראשות הכומר דון לואיזי סטורזו להשתתף בפעילות הפוליטית באיטליה. כן פעל האפיפיור לחידוש הפעילות המסיונרית של הכנסייה הקתולית, שנפגעה במהלך המלחמה, וקרא לקתולים בכל העולם להצטרף לפעילות זו. בנוסף עסק האפיפיור באפליה הדתית כנגד הכנסייה הקתולית ברוסיה הסובייטית, וברעב ההמוני שנוצר שם לאחר המהפכה הבולשביקית.

במקביל פעל האפיפיור בתקופת כהונתו לפרסום קוד המשפט הקאנוני הראשון של הכנסייה הקתולית, ב-1917.

בנדיקטוס החמישה עשר נפטר בינואר 1922, לאחר שלקה בדלקת ריאות.

===יחסו לציונות===
בנדיקטוס החמישה עשר נפגש ב-1917 עם המנהיג הציוני נחום סוקולוב. מדיניות הוותיקן כלפי הציונות בתקופת כהונתו נותרה דומה לעבר: ב-1921 אמר האפיפיור בנאומו בפני מועצת הקרדינלים, כי הוותיקן לא מתנגד להתיישבות היהודית בארץ ישראל, אם כי הובעה התנגדות לריבונות ציונית בארץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.vatican.va/holy_father/benedict_xv/ בנדיקטוס החמישה עשר], באתר קריית הוותיקן
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת פטרוס הקדוש
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-20
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1854
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1922
דיונון עצום

דיונון עצום (שם מדעי: Mesonychoteuthis hamiltoni) הוא ככל הידוע בעל החיים הגדול ביותר בין חסרי החוליות. על פי ההערכות (של פריטים צעירים שנצפו), אורכו המקסימלי נע בין 12 ל-15 מטרים.

הדיונון העצום הוא המין היחיד בסוג Mesonychoteuthis.

==מבנה הגוף==
ההערכות הן כי אורכו מגיע עד והוא כנראה גם הגדול ביותר מבין חסרי החוליות.
בניגוד לדיונון הענק, בעל זרועות הציד המכוסות בכפתורי הצמדה, ובצמוד להם גם שיניים קטנות, הרי שאצל הדיונון העצום מכוסה גם הגוף בקרסים לתפיסה, שחלקם גם מסתובבים ובעלי שלושה ראשים. גופו גדול ורחב יותר ולכן גם משקלו גדול יותר. הדגימות שנבדקו מרמזות על מרכז גוף עיקרי בעל מסה משמעותית יותר וזרועות ציד קצרות יותר מאשר אצל הדיונון הענק. התפתחות של גוף גדל-ממדים שכזה תואמת את תופעת ממדי הענק אצל שוכני המים העמוקים מאד.

==תפוצה==
אזורי המחיה המשוערים של הדיונון העצום הם באוקיינוס הדרומי ברצועה המקיפה את אנטארקטיקה ועד האזור שגבולו הצפוני הוא דרום אפריקה, דרום אמריקה וניו זילנד.

==מזון וסביבה==
הדיונון העצום מתקיים ככל הנראה על טריפתם של יצורי ים שונים השוכנים במעמקי האוקיינוס, כמו דגים, תולעי ים ודיונונים אחרים השוכנים בעומקים העולים על 2,000 מטרים מתחת לפני המים.

הזכרים והנקבות של הדיונון העצום הם שונים במראם. הנקבות הבוגרות גדולות מהזכרים כמקובל אצל רבים ממשפחת חסרי החוליות.
אופן הרבייה לא הוברר במלואו, כיוון שאצל הזכרים לא נצפה איבר רבייה האופייני לבני משפחת הסילוניות, המשמש להעברת הזרע לצורך ההפריה. מעריכים כי ככל הנראה הוא מצויד בסוג של איבר מין זכרי המעביר את הזרע ישירות אל תוך גופה של הנקבה.

אויבו הטבעי העיקרי של הדיונון העצום הוא ראשתן גדול-ראש. צלקות וסימני מאבק על גופם של לווייתנים שניצודו באזור האוקיינוס הדרומי מעידים כי הדיונון העצום מהווה חלק עיקרי ממזונם. בקיבות הלווייתנים נמצאו שרידי מקור של דיונונים שנאכלו.

==מחקר==
תפיסה של הפרט הגדול ביותר של דיונון עצום בשנת 2007 על ידי דייגים ניו זילנדים ב[[ים רוס שבאנטארקטיקה]]
הפרט הגדול ביותר של דיונון עצום שנתפס, מוצג במוזיאון בניו זילנד
חלק של גופו של דיונון עצום נמצא לראשונה ב-1925 בקיבתו של ראשתן גדול-ראש. פרטים נוספים נמצאו בהפרשי זמן גדולים במיוחד, עובדה המקשה על מחקר רציף ומעמיק של המין. רק ב-1956 נמצא שוב חלק מגוף של דיונון עצום.

הפרט הגדול ביותר של דיונון עצום, אם כי גם הוא לא בשלמותו, נתפס בשנת 2007 על ידי דייגים מניו זילנד בים רוס שבאנטארקטיקה. הייתה זו נקבה במשקל 495 ק"ג ואורך של כעשרה מטרים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס הדרומי
קטגוריה:דיונוני רחף
קטגוריה:רכיכות יחידות בסוגם
אגנש גרגיי

אגנש גרגֶיי (במקור גוטמן, בהונגרית: Gergely Ágnes; נולדה ב-5 באוקטובר 1933) היא משוררת, סופרת, מסאית ומתרגמת יהודייה-הונגרייה.

==קורות חיים==
גרגיי, ילידת העיירה גיומנדרד שבדרום-מזרח הונגריה, למדה אנגלית והונגרית באוניברסיטת בודפשט, ועבדה שנים רבות בהוראה ובעריכה. למן שנת 1988 התפרנסה מן הכתיבה, ובשנת 2000 זכתה בפרס קושוט, הפרס הספרותי החשוב ביותר בארצה.

בין ספריה קובצי השירה: "אתה אות על משקוף דלתי" (1963), "אהבותיי הנבחרות" (1973), "תפילה לפני כיבוי המנורות" (1985), "ארץ מלכים" (1994) ו"כל שירי אגנש גרגי" (2006); הרומנים: "המתורגמן" (1973), "השינוי של שיקגו" (1976) ו"נטולי השמירה" (2000); וקובצי המסות: "עשרים ואחת" (1982), "יומן דיווח מן הצפון" (1988) ו"מרכז אירופה היה הבטחה" (1994).

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר משוררים

קטגוריה:יהודיות הונגריות
קטגוריה:משוררות יהודיות הונגריות
קטגוריה:סופרות יהודיות הונגריות
קטגוריה:מתרגמים יהודים הונגרים
קטגוריה:מתרגמות הונגריות
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אטווש לוראנד בודפשט
קטגוריה:יהודים זוכי פרס קושוט
קטגוריה:מסאים יהודים
קטגוריה:גיומנדרד: אישים
קטגוריה:יהודים זוכי פרס אטילה יוז'ף
קטגוריה:סופרות הונגריות
קטגוריה:הונגריות שנולדו ב-1933
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1933
אזור התהומות

מבנה השכבות התת-מימי
אזור התהומות הנקרא גם האזור האביסלי (Abyssal zone) או אזור המים העמוקים מאוד, הוא שכבת המים העמוקים באוקיינוסים ובימים שמתחת ל-4,000 מטרים מתחת לפני הים.

באזור זה שורר חושך נצחי שכן קרני השמש והאור אינן מגיעות אליו. זהו החלק התחתון של אזור החשכה התת-מימי, המתחיל בעומק של כ-1,000 מטרים מתחת לפני הים ועד לקרקעית האוקיינוס. הטמפרטורות השוררות בעומקים אלה אינן עולות על 4 מעלות צלזיוס וכמות המזון הזמין מעטה במיוחד.

בעומקים אלה שוכנים יצורים המסוגלים לחיות בתנאים הפיזיים הקשים של לחץ רב וחשכת עד, וכן עם המזון המועט הזמין. הדגים, וחסרי החוליות, התולעים והאלמוגים מציגים מגוון של צורות, צבעים, ואמצעים המאפשרים תזונה, תקשורת, ורבייה המותאמים לתנאים.

המחקר המדעי בעומקים אלה מועט ונובע מן הקושי הטכנולוגי של החוקרים להתמודד עם תנאי הסביבה הקשים. רק בשנות ה-70 של המאה העשרים פותחו כלי מחקר המאפשרים הגעה לתהומות הים. עד כה בוצעו צלילות מאוישות ספורות לעומקים אלה באמצעות בתיסקפה, ומחקרים נוספים בוצעו באמצעות רובוטים בלתי מאוישים. למעשה, כמות הידע שיש כיום בידי המדענים אודות הירח, גדולה מזו הקיימת על אזור המים העמוקים מאוד באוקיינוסים.

==ראו גם==
* מעמקי הים
* שקע מריאנה
* האזור ההאדלי

==קישורים חיצוניים==
* 
* https://www.noaa.gov/jetstream/ocean/layers-of-ocean
* https://sciencestruck.com/interesting-facts-about-abyssal-zone
* https://global-ecosystems.org/explore/groups/M2.4

קטגוריה:אוקיינוגרפיה
קטגוריה:ביומות מימיות
קווינטוס קורטיוס רופוס

[[אינקונבולה של Historiae של קווינטוס קורטיוס רופוס]]
קווינטוס קורטיוס רופוס (בלטינית: Quintus Curtius Rufus) היה היסטוריון רומאי שכתב ככל הנראה במאה ה-1 לספירה. ישנם חוקרים הסבורים כי חי ופעל בתקופת אוגוסטוס, ואחרים משערים כי חי בתקופת קלאודיוס או אספסיאנוס ואפילו מאוחר יותר.

==חיבורו==
יצירתו היחידה הידועה לנו ושרדה לימינו היא "תולדות אלכסנדר" (Historiae Alexandri), המגוללת את ההיסטוריה של אלכסנדר הגדול. שמו המלא של הספר הוא Historiarum Alexandri Magni Macedonis Libri Qui Supersunt - "כל הספרים על תולדות אלכסנדר הגדול ממוקדון שהשתיירו לימינו". חלקים גדולים מן החיבור חסרים: מבין 10 ה"ספרים" (פרקים) שהקיף החיבור שרדו 8 בלבד; שני הספרים הראשונים אבדו. הספר אינו כתוב בסדר כרונולוגי, וניכר כי כותבו אינו בעל מומחיות צבאית או מדינית. ברם, זהו המקור הקדום הטוב ביותר לתקופת אלכסנדר הגדול ששרד לימינו. כתבי היד של חיבור זה נושאים את שמו של קורטיוס רופוס, אך הידיעות אודותיו מעטות ומסופקות. פילולוגים אחדים סבורים, כי "קורטיוס רופוס" הוא שם עט, וכי זהותו ההיסטורית האמיתית של רופוס נשתכחה עם השנים ואבדה.

=== ארץ ישראל ===
בין תיאוריו יש גם התייחסות לארץ ישראל. בזמן שהמקורות היווניים העוסקים בכיבוש אלכסנדר את ארץ ישראל בשנת 332 לפנה"ס, מתרכזים בכיבוש עזה, קורטיוס רופוס מוסיף לזה מידע קצר אך בעל ערך:
מלבד קורטיוס, את אנדרומכוס זה מזכירים רק שני סופרים נוצרים: אוסביוס מקיסריה וגאורגיוס סינקלוס. הנראטיב של קורטיוס תואם היטב למסורת הספרותית המדגישה את נטייתו של אלכסנדר לטובת היהודים.

=== מים שקטים ===
רופוס ציטט בספרו פתגם, אותו ייחס ליושבי באקטריה, שהוא ככל הנראה גרסה קדומה של הביטוי "מים שקטים חודרים עמוק": altissima quaeque flumina minimo sono labi (בלטינית), שתרגומו המילולי: "העמוקים שבנהרות – קולם חרישי מִכּול".

==לקריאה נוספת==
* "המצור על צור" (Quintus Curtius Rufus, Historiae Alexandri Magni, iv.2-4). תרגם מלטינית מאיר שש. הים, ביטאון החבל הימי לישראל, נובמבר 1962.
* "מעלליו של גל גאות" (Quintus Curtius Rufus, Historiae Alexandri Magni, iv.9-10). תרגם מלטינית מאיר שש. חיפה, "תורן" - דפים לבית צים, מס' 41, דצמבר 1962. 
* מנחם שטרן - Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I, LXXII. Curtius Rufus, pp. 447-449

== קישורים חיצוניים ==

* 
<div class="mw-content-ltr">
* Quintus Curtius. Translated by John C. Rolfe. Loeb Classical Library. Cambridge (MA) Harvard University Press, and London William Heinemann, 1946. 2 Vols. Digital copy in [https://catalog.hathitrust.org/Record/001769200 Hathi Trust Digital Library].
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:היסטוריונים מן העת העתיקה
קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:סופרים רומאים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
טיטוס טאטיוס

טיטוס טאטיוס (בלטינית: Titus Tatius) היה מלך הסבינים שהפך למלך רומא במשותף עם רומולוס.

טאטיוס היה מלך הסבינים בשעה שהרומאים חטפו נשים סביניות למטרות חתונה מכיוון ששום עיר באיטליה לא הסכימה להשיא את בנותיה לתושבי רומא. כתגובה לכך טאטיוס יצא למלחמה ברומא, אולם כתוצאה מתחנוניהן של הנשים החטופות, שבינתיים התחבבו עליהן בעליהן-חוטפיהן, הסכימו שני הצדדים להפסיק את המלחמה והוסכם שהסבינים יעברו לרומא ויקבלו אזרחות רומית והמלוכה תתחלק במשותף בין רומלוס לטאטיוס.

טאטיוס מלך מספר שנים ברומא במשותף עם רומולוס. הוא יצא ללוויניום לייצג מספר קרובי משפחה שהמיתו מספר מאנשי לוויניום, במהלך הביקור הוא נהרג כתוצאה ממהומה שפרצה בעיר.

==לקריאה נוספת==
* טיטוס ליוויוס, תולדות רומא, ספר א' (תִרגמה מרומית שרה דבורצקי) ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב
* דר' אפי זיו, המיתולוגיה הרומית, כנרת זמורה-ביתן, 2024, עמ' 64–67

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלכי רומא
האדאוויי

אלכסנדר נסטור האדאוויי, הידוע בשם הבמה Haddaway (נולד ב-9 בינואר 1965) הוא זמר טרינידדי.

לוגו של Haddaway
תחילת שנות התשעים הייתה הפריצה של האדאוויי, כשעיקר הצלחתו באירופה. בשנת 1993 הוציא את שירו הידוע ביותר "What Is Love". שיר ידוע נוסף שלו מאותה שנה הוא Life. שירים נוספים שלו שהצליחו במצעדים באירופה היו "I Miss You" ו-"Rock My Heart".

== אלבומים ==
* 1993 - Haddaway
* 1995 - The Drive
* 1998 - Let's Do It Now
* 1999 - All The Best: His Greatest Hits
* 2001 - My Face
* 2002 - Love Makes
* 2004 - Best of Haddaway: What Is Love
* 2005 - Pop Splits
* 2008 - Crucified

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:זמרי פופ
קטגוריה:אמני אריסטה רקורדס
קטגוריה:זמרים טרינידדים
קטגוריה:ילידי 1965
הגנת מגדלים

[[תמונת מסך של משחק ההגנת המגדלים "Defenders of Ardania" שיצא לשוק ב-2011]]
הגנת מגדלים (באנגלית: Tower defense) הוא תת-ז'אנר של משחקי אסטרטגיה ממוחשבים בו השחקן צריך להגן על מיקום מסוים מפני גלים של אויבים על ידי בניית מגדלים לאורך המסלול שמוביל ליעד עליו האויבים מנסים להשתלט.

== משחקיות ==
במשחק טיפוסי מהסוג הזה השחקנים נדרשים להגן על בסיס צבאי, טירה או מטרה אחרת מפני גלים של אויבים. האויבים עושים דרכם לאותו המיקום במסלולים שנקבעו מראש, והשחקן חייב להציב לאורך אותם המסלולים מגדלי הגנה על מנת להדוף ביעילות את הפולשים. לרוב ישנם סוגים שונים של מגדלים עם יכולות שונות - ישנם לדוגמה לעיתים רבות מגדלים מהם ניתן לבצע ירי ארטילרי ארוך טווח, ישנם מגדלים מהם ניתן לבצע ירי במקלעים, וכדומה.

השחקן צובר בדרך כלל מטבעות או משאבים אחרים על ידי הבסת אויבים, בהם ניתן להשתמש על מנת להקים מגדלים נוספים או לשדרג את המגדלים הקיימים. הבחירה בסוג המגדלים והבחירה במיקום בו מציבים אותם היא חלק מהאסטרטגיה החיונית במשחק.

ככל שהמשחק מתקדם, לרוב האויבים הופכים חזקים ועם כוחות גדולים יותר, ובשל כך לרוב השחקן צריך להסתגל לרמת הקושי העולה ולהתכונן לכך על ידי שדרוג תדיר של האופן בו הוא מגן על היעד שאותו האויב מנסה להתקיף.

בעוד שבמקור המשחקים מהסוג הזה היו מיועדים לשחקן יחיד, לאורך השנים נוצרו גם משחקי הגנת מגדלים עם האפשרות למשחק מרובה משתתפים אשר מאפשרים לשחקנים להתחרות זה בזה או לשתף פעולה בהגנה על מיקום מסוים מפני גלים של אויבים.

משחקים רבים, כגון "Flash Element Tower Defense" , מכילים דמויות עוינות העוברות במבוך מוגדר מראש ואילו משחקים אחרים, כגון "Silverlight Tower Defense" , מכילים מפה ריקה ומאפשרים לאויבים לנוע עליה בצורה חופשית, ובכך מאלצים את השחקן להשתמש במגדלים כדי לבנות את המבוך. ישנן גם גרסאות אשר הן הכלאה של שני סוגים אלה.

== היסטוריה ==

תמונת מסך של משחק ההגנת המגדלים "GauntNet" שיצא לשוק ב-2009
שורשי הז'אנר הם במשחק האסטרטגיה Rampat, משחק ארקייד שיצא בשנת 1990. במשחק המשתמש מגן על טירה על ידי הצבת תותחים, וביצוע תיקונים לתותחים בין סיבובי התקפות אויבים על הטירה. בתחילה, מפתחי משחקים כתבו משחקי הגנת מגדל באמצעות התוכנה Adobe Flash ומאוחר יותר באמצעות התוכנה Silverlight של חברת מיקרוסופט. הצלחת הז'אנר הובילה לפריצתו אל קונסולות משחקי הווידאו Xbox 360, Playstation 3 ונינטנדו DS בשנת 2008.

המשחק "Assassin's Creed: Revelations" מכיל מיני-משחקון בדומה להגנת מגדלים, שבו על אציו אודיטורה דה פירנצה להגן על מצודת המתנקשים מפני גלי אויבים.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:סוגות משחקי וידאו
Sukiyaki (שיר)

10 באוקטובר 1964, הזמר קיו סקמוטו מתראיין בתוכניתו של לנרט היילנד, בטלוויזיה השוודית
"Sukiyaki" (בעברית: "סוקיאקי") הוא שיר יפני אשר בוצע על ידי הזמר היפני קיו סקמוטו, וזכה להצלחה גדולה גם במערב. השיר ידוע במערב בשם "סוקיאקי" ולא בשמו היפני, 上を向いて歩こう, שמובנו בתרגום מילולי "אצעד ומבטי למעלה". בשנת 1963 הגיע התקליטון לראש מצעד הפזמונים בילבורד הוט 100 בארצות הברית, ובכך היה לשיר הראשון, והיחיד עד היום, בשפה היפנית שהגיע להישג זה. תקליטון השיר נמכר בלמעלה מ-13 מיליון עותקים בעולם. השיר אף הגיע למקום ה-18 במצעד הרית'ם אנד בלוז האמריקאי.

השיר נפתח במילים:
{|
|-
| 上を向いて歩こう || ue o muite arukō || אצעד ומבטי מעלה
|-
| 涙がこぼれないように || namida ga kobore nai yō ni || כך לא תיפולנה דמעותיי
|-
| 思い出す春の日 || omoidasu haru no hi || זוכר ימי אביב
|-
| 一人ぼっちの夜 || hitori bocchi no yoru || בלילה בודד זה
|}
התקליטון הופץ לראשונה ביפן על ידי חברת טושיבה (היום EMI Music Japan) בשנת 1961 ועמד בראש מצעד המכירות ביפן במשך שלושה חודשים. בשנת 1963 הפיצה חברת התקליטים הבריטית פיי רקורדס (Pye Records) גרסת כיסוי לשיר בביצוע Kenny Ball and his Jazzmen. כיוון שחברת התקליטים חששה שקהל דובר אנגלית יתקשה לזכור ולבטא את שם השיר, ניתן לו השם הקליט "סוקיאקי". לשם "סוקיאקי" (אשר משמעותו היא סוג תבשיל יפני) אין כל קשר עם מילות השיר, או משמעותו. השם נבחר אך ורק כיוון שהוא קצר, קליט ונשמע יפני. בארצות הברית רכשה את זכויות ההפצה חברת התקליטים קפיטול רקורדס ובבריטניה הופץ התקליטור בביצועו המקורי של קיו סקמוטו על ידי חברת HMV, חודשים ספורים לאחר הפצת גרסת הכיסוי.

ב-16 במרץ 1999 הפיץ הדואר היפני בול מזכרת לשיר, בערך נקוב של 50 ין.

לשיר יצאו שתי גרסאות בעברית: של צוות הווי סדנא גייסית ב-1976, ושל מאיר גולדברג ורונן מאיר ב-1991, למילים של מאיר גולדברג.

בסרט תצפית על גבעת הפרגים, מושמע ברקע השיר.

הזמר קיו סקמוטו היה אחד מ-520 ההרוגים בתאונת טיסה 123 של ג'פאן איירליינס ב-12 באוגוסט 1985. הוא היה בן 43 במותו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1963
קטגוריה:סינגלים מ-1963
קטגוריה:סינגלים מ-1990
קטגוריה:שירי סלינה
קטגוריה:שירים ביפנית
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1960
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
תוכנית דוז

צ'ארלס דוז, 1924
תוכנית דוז (Dawes Plan) היא תוכנית שנועדה להסדיר את תשלום פיצויי המלחמה של גרמניה למדינות ההסכמה, לאחר מלחמת העולם הראשונה. חמש המדינות שיוצגו בוועדת הדוז היו ארצות הברית, בריטניה, איטליה, בלגיה וצרפת. כל מדינה העבירה שני מומחים בתחום הכספים.

התוכנית נחתמה ב-1924 ונקראה על שם צ'ארלס דוז, ששימש באותה עת כמנהל היחידה למנהל ותקציב הממשל בארצות הברית; דוז עמד בראש הוועדה שגיבשה את התוכנית בשנת 1923, ואף זכה בפרס נובל לשלום בשנת 1925 על פועלו לשיקום גרמניה בזכות גיבוש התוכנית. התוכנית פעלה עד 1928 וסייעה לשיקומה הכלכלי של גרמניה, והזרימה לה השקעות חוץ, בעיקר אמריקאיות, אך לא הצליחה כמצופה, ובשנת 1929 הוחלפה בתוכנית יאנג.

== סעיפי ההסכם ==
ההסכם, שנחתם באוגוסט 1924 כלל הפחתה של חוב הפיצויים הגרמני ל-132 מיליארד גולדמרק, במקום הסכום שננקב בחוזה ורסאי שעמד במקורו על 269 מיליארד גולדמרק, שווה ערך ל-100,000 טונות של זהב טהור. כלומר, למעלה ממחצית מכמות הזהב שהייתה באותה עת בעולם כולו. כלכלנים רבים, בהם ג'ון מיינרד קיינס, סברו שהסכום אבסורדי. ההסכם התיר לבנקים אמריקאים להעניק לגרמניה הלוואות לשם כיסוי חובותיה, בפיקוח מחלקת המדינה של ארצות הברית ובתנאי שהרייכסבנק, הבנק המרכזי הגרמני, יאורגן מחדש תחת פיקוח מדינות ההסכמה. ההסכם התיר לגרמניה לממן את התשלום באמצעות תשלומי מיסי בלו ומכס.

פריסת התשלומים לא הייתה חדה ולא קבעה תקופה מוגדרת לסיום התשלומים, נאמר רק שהתשלום הראשון יהיה בן מיליארד מרק ויעלה בהדרגה לשני מיליארד מרק בתשלום האחרון.

צרפת, שהחזיקה באזורי תעשייה ומכרות בחבל הרוהר, בהם העיר דיסבורג, נתבעה לסגת מהם.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.encyclopedia.com/topic/Dawes_Plan.aspx הערך תוכנית דוז] באתר encyclopedia.com
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם הראשונה: אמנות והסכמים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: יחסי חוץ
קטגוריה:יחסי גרמניה – הממלכה המאוחדת
קטגוריה:פיצויי מלחמה
וירלאי

וירלאי היא צורת חריזה צרפתית, ששימשה לעיתים קרובות בשירה ובמוזיקה. זו היא אחת משלוש הצורות הקבועות (השתיים האחרות הן הבלדה והרונדו), והייתה אחת מתבניות החריזה הנפוצות ביותר שהיו לקטעים מוזיקליים באירופה, מסוף המאה ה-13 עד המאה ה-15.

הווירלאי דומה לרונדו. לכל בית שיר יש שתי שורות מתחרזות, והחרוז המסיים מתחרז עם השורה הראשונה של הבית הבא. המבנה המוזיקלי הכולל הוא כמעט תמיד א-ב-ב-א, כשבקטע הראשון ובקטע האחרון מופיעות אותן מילים; זו אותה צורה כמו הבאלאטה האיטלקית. הבית הראשון מכונה אסטריבילו ( estribillo), השניים הבאים מכונים מודאנצס (mudanzas) והרביעי מכונה וואלטה (vuelta). 

אחד ממלחיני הווירלאי המפורסמים ביותר הוא גיום דה מאשו (1300 - 1377), שכתב גם בתי שיר משלו; 33 יצירות נפרדות פרי עטו שרדו עד ימינו. מלחיני וירלאי אחרים הם ז'האנו דה ל'אסקרואל (Jehannot de l'Escurel), מן המוקדמים ביותר (נולד ב-1304), וגיום דופאי (1400 בקירוב - 1474), מן האחרונים שבמלחיני הווירלאי.

באמצע המאה ה-15, חלה התרחקות ברורה בין צורת השיר למוזיקה, ונכתבו דוגמאות רבות של צורה זו (כמו גם הבלדה והרונדו), שלא נועדו למוזיקה מלכתחילה, או שהמוזיקה שנכתבה להן לא שרדה.

== דוגמאות ==
<div style="direction: ltr;">

"Douce Dame Jolie" by Guillaume de Machaut

:Douce dame jolie, 
:Pour dieu ne pensés mie 
:Que nulle ait signorie 
:Seur moy fors vous seulement. 

:Qu'adès sans tricherie 
:Chierie 
:Vous ay et humblement 
:Tous les jours de ma vie 
:Servie 
:Sans villain pensement. 
:Helas! et je mendie 
:D'esperance et d'aïe; 
:Dont ma joie est fenie, 
:Se pité ne vous en prent. 

:Douce dame jolie, 
:Pour dieu ne pensés mie 
:Que nulle ait signorie 
:Seur moy fors vous seulement.

English Example:

"People I Once Knew" by Eric Armentrout

:Thinking back a few
:Years, three, maybe two,
:I'd say,
:On Fifth Avenue
:Stood my house of blue
:And gray.
:Neighbors (I had a few)
:Were friends that I knew
:would stay.

:But to my dismay
:They all moved away
:from me.
:I don't know where they
:Are living today,
:You see,
:But I do still pray
:They'll come back someday
:To me.

</div>
==דוגמה עברית ==

:היה היו זמנים
:שלוש, ארבע שנים
:אחורה, כך אחשוב,
:היו לי אז שכנים,
:טובים, נאמנים,
:מעבר לרחוב.
:היו להם בנים,
:שרים ומנגנים,
:נעים היה וטוב.

:אך בסגריר רטוב
:באו גובי החוב
:אל בית המשפחה.
:כמו שקורה לרוב,
:עזבו את הרחוב
:וכל זכרם נמחה.
:אך אני מקווה עוד לטוב,
:אולי ישולם זה החוב
:וישובו אלי בשמחה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צורות מוזיקליות
הפארק הלאומי לוס גלסיירס

לוס גלסיירס (בספרדית: Parque Nacional Los Glaciares) או בתרגום "הקרחונים" הוא פארק לאומי בפרובינציית סנטה קרוס שבפטגוניה, ארגנטינה. הפארק משתרע על פני 4,459 קמ"ר. בשנת 1981 הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.

הפארק הלאומי הוקם ב-11 במאי 1937, והוא הפארק השני בגודלו בארגנטינה. שמו מתייחס לשדה הקרח הפטגוני הדרומי בהרי האנדים שמזין 47 קרחונים, מתוכם רק 13 זורמים אל האוקיינוס האטלנטי. שדה הקרח הוא הגדול ביותר מחוץ לאנטארקטיקה ולגרינלנד.

==גאוגרפיה== 
את פארק לוס גלסיירס, ש-30 אחוזים משטחו מכוסים בקרח, ניתן לחלק לשני אזורים. כל אחד מהאזורים ניתן לשייך לאחד משני האגמים הגדולים הנמצאים בתחום הפארק. אגם ארחנטינו המשתרע על פני 1,466 קמ"ר, ומהווה את האגם הגדול ביותר בארגנטינה, נמצא בדרום הפארק. ואגם ויידמה, המשתרע על פני 1100 קמ"ר, הנמצא בצפון הפארק. אגם ויידמה מתנקז לאגם ארחנטינו, וזה מזין את הנהר סנטה קרוס הזורם לאוקיינוס האטלנטי. במרכז, בין שני האגמים קיים אזור לא תיירותי הנקרא האזור המרכזי ("zona centro"). 

האזור הצפוני כולל את אגם ויידמה, קרחון ויידמה ומספר קרחונים קטנים, וכן מספר הרים הפופולריים בקרב מטיילים ומטפסי הרים ביניהם הפיץ רוי והסרו טורה.

האזור הדרומי מכיל מספר קרחונים הקטנים, ואת הקרחונים הגדולים הזורמים אל אגם ארחנטינו ובהם קרחון פריטו מורנו, קרחון אופסלה וקרחון ספגציני. שני האחרונים נגישים רק בעזרת סירות בעוד הקרחון פריטו מורנו, הידוע בכינויו הקרחון המתנפץ, נגיש מהיבשה.

==גלריה==
<gallery widths="150" heights="150" perrow="4">
SantaCruz-CerroTorre-FitzRoyP2140126b-closeup.jpg|מבט אווירי על הסרו טורה והר הפיץ רוי
SantaCruz-Spegazzini-CaidaAnimation.gif|חלק מקרחון ספגציני קורס
Lago Argentina from space.jpg|אגם ארחנטינו כפי שנראה מהחלל
SantaCruz-LosGlaciares-P2150249b.jpg|קרחון בצפון אגם ארחנטינו
</gallery>

==קישורים חיצוניים== 

* 
* [https://web.archive.org/web/20090302160143/http://www.inargentinatourism.com.ar/en/santa_cruz/index.php אתר פארק הקרחונים הלאומי]
* 
* 

לוס גלסיירס
קטגוריה:ארגנטינה: אתרי מורשת עולמית
לוס גלסיירס
קטגוריה:פרובינציית סנטה קרוס: גאוגרפיה
דני כהן סולל

דני כהן סולָל (נולד ב-26 במאי 1969) הוא במאי ותסריטאי ישראלי.

== ביוגרפיה ==
נולד בתוניס ולאחר עליית המשפחה לארץ גדל בראשון לציון. למד קולנוע בבית הספר לאומנות קמרה אובסקורה ולאחר מכן למד לתואר שני בקולנוע באוניברסיטת תל אביב. במסגרת לימודיו בקמרה אובסקורה כתב וביים את סרט הגמר "הערוץ הצרפתי" שזכה במענקים מקרן משרד התמ"ס, הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו והמכון הישראלי לקולנוע. הסרט זכה גם בפרסי הסרט, הבימוי, הצילום והמשחק בתחרות סרטי הבוגרים של "קמרה אובסקורה". בסרט משחק עמנואל הלפרין, והוא הוקרן בשלושת הסינמטקים בארץ, שודר בערוץ 2 ובערוצי הסרטים של HOT, וזכה לאהדת המבקרים.

בשנת 1997 יצר סרט עלילתי ניסיוני בשם "אמא של אליהו", שזכה למענק הרשות השנייה ושודר בערוץ 2 ובערוץ 23. הסרט בכיכובו של השחקן אלון דהן צולם ללא דיאלוגים, והוא מלווה לכל אורכו בקריינות של ירון לונדון.

בין השנים 1997–2001 שימש כהן סולל כעוזר עריכה של העורך דני שיק, ועסק בסרטים עלילתיים ודוקומנטריים.

בשנת 2001 ביים את סרט הטלוויזיה "חוצלארץ" אותו כתב ביחד עם אשתו, התסריטאית טלי אפנעים (כהן סולל). הסרט זכה בפרס "קשת יוצרים" במסגרת תחרות של זכיינית ערוץ 2 קשת.

בשנת 2003 ערך כהן סולל את הסרט התיעודי "אמא פאיזה" של הבמאית סיגלית בנאי; הסרט שודר בערוץ 1.

בשנת 2005 זכה בפרס הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה עבור תסריט הסרט "איך את מעיזה?".

בקיץ 2009 עלה לאקרנים סרט הקולנוע סיפור גדול, אותו כתב ביחד עם שרון מימון. כהן סולל היה מועמד עם הסרט לפרס אופיר בקטגוריית התסריט. בהמשך רכשה חברת סרטי פרמאונט את הזכויות להפיק גרסה אמריקאית על פי התסריט.

בשנת 2010 זכה בפרס הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה בעבור תסריט הסרט "יונה וג'וזף".

במהלך השנים 2016 2017 שימש כלקטור וכעורך תסריט בקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה וכיום משמש כלקטור בקרן מקור לקולנוע ולטלוויזיה, ובפרויקט קולנוע של קרן יהושוע רבינוביץ לאומנויות. 
===ספורט===
כהן סולל הוא ספורטאי פאראלימפי. בשנת 2011 החל לעבוד עם ילדים בעלי צרכים מיוחדים במרכז ספיבק של איל"ן ברמת גן, ולנהל את אתר האינטרנט של המרכז, וזאת במקביל לעיסוקו ככותב. כמו כן, הוא מאמן את קבוצת הבוצ'יה (משחק הדומה לפטאנק) של המפעל המוגן "בית מליכסון" של איל"ן, ושחקן בוצ'יה מקצועי בעצמו. בשנים 2016, 2018 ו 2019 זכה באליפות ישראל בבוצ'יה ביחידים ובזוגות.

כהן סולל נשוי ואב לשני ילדים, מתגורר בתל אביב.

== פילמוגרפיה ==
* גם מכונאים צריכים אהבה (1994), תסריט ובימוי
* אבא (דוקומנטרי) (1995), תסריט ובימוי
* הערוץ הצרפתי (1996), תסריט ובימוי, צילום הסצנות שהתרחשו בפריז.
* אמא של אליהו (1997), תסריט, בימוי ועריכה.
* חוצלארץ (2001), תסריט ובימוי
* אמא פאיזה (2003), עריכה
* סיפור גדול (2009), תסריט

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090815022411/http://www.edb.co.il/name/דני_כהן-סולל דני כהן סולל], באתר אי.די.בי
* 
* ראיון רדיו בוושינגטון, [http://www.npr.org/templates/player/mediaPlayer.html?action=1&t=1&islist=false&id=121870306&m=121870301 ראיון משותף עם השחקן דביר בנדק], N.P.R Radio
* [https://music.apple.com/br/album/1423041895 להאזנה לתמת הסרט] חוצלארץ

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי תוניסיה
קטגוריה:בוגרי קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות
קטגוריה:תסריטאים ישראלים
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ספורטאי ספורט נכים ישראלים
קטגוריה:ספורטאי איל"ן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
לואר (נהר)

נהר הלואר (בצרפתית: Loire; הגייה: lwaʁ) הוא הנהר הארוך ביותר בצרפת. אורכו הוא 1,013 קילומטר, ואגן הניקוז שלו מכסה כ-20% משטח צרפת המטרופוליטנית. מוצא הנהר הוא מאזור הסון (Cévennes) במחוז ארדש בגובה של כ-1350 מטר, והוא זורם צפונה דרך העיר נוור עד לאורליאן, משם הוא ממשיך מערבה דרך טור ונאנט עד שהוא נשפך למפרץ ביסקאיה בסן-נאזר. החלק המרכזי של עמק הלואר, המשתרע סביב הנהר, הוכלל בשנת 2000 ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
שפך הלואר בסן-נאזר

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:צרפת: נהרות
קטגוריה:נהרות הנשפכים לאוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:אוברן-רון-אלפ: נהרות
קטגוריה:פיי דה לה לואר: גאוגרפיה
קטגוריה:סאנטר-עמק הלואר: גאוגרפיה
קטגוריה:בורגון-פראנש-קונטה: גאוגרפיה
איזידור לב

איזידור לֶבּ (בצרפתית: Isidore Loeb; 1 בנובמבר 1839 – 3 ביוני 1892) היה רב, פילולוג והיסטוריון יהודי-צרפתי, שהתמחה בחקר ההיסטוריה, התרבות והספרות היהודית.

== קורות חיים ==
=== רקע משפחתי ולימודיו ===
לב נולד ב-1839 בזולצמאט שבדרום אלזס.
היה בנו של הרב זליגמן לב, שלימד אותו תנ"ך ותלמוד. אחרי לימודים בבית הספר היסודי בעיירתו
עבר ללמוד במכללה ברופאך ובבית הספר התיכון של העיר קולמאר. בקולמאר המשיך במקביל ללמוד עברית ותלמוד במכינה לרבנים של הרב הראשי סלומון (שלמה) קליין.
בין השנים 1859–1856 למד בבית הספר המרכזי לרבנים (École Centrale Rabbinique) בעיר מץ שבו הצטיין בכישוריו בעברית, בכתיבה ספרותית ובמתמטיקה.
בשנת 1859 בית הספר עבר לפריז, שם הפך להיות בית המדרש לרבנים של צרפת. בשנת 1862 קיבל סמיכה לרבנות.

=== פעילותו בציבורית כרב, כמחנך וחוקר ובהנהגת "כל ישראל חברים" ===
בהמשך לימד מספר שנים שיעורים פרטיים בעיר באיון, לאחר מכן בפריז עצמה.
בשנת 1865 נקרא לכהן כרב בעיר סנט אטיין (מחוז לואר) ודרשתו בכניסה לתפקיד (על חובות הקהילות הקטנות, "Les devoirs des petites communeautés") נותרה כמופת של דרשה בשפה הצרפתית.

ב-1865 הצטרף לקבוצת מלומדים יהודים בהם הרב צדוק כהן, אדולף פרנק, שלמה מונק, היפוליט רודריגז ואלבר כהן, בהקמת חברה יהודית לספרות שפרסמה מאוחר יותר בשנים 1870–1873 את כתב העת "רוויו יזראליט" (Revue israélite).

בשנת 1869 עבר שוב לפריז ומונה החל מ-1 ביוני כמזכיר הארגון "כל ישראל חברים", משרה ששמר עד יום מותו.
לב השקיע מאמצים רבים בקידום יהדות המזרח והקמת ספריית "כל ישראל חברים".
שימש כפרופסור להיסטוריה וספרות יהודית בבית הספר היישומי ללימודים גבוהים (École pratique des hautes études), תפקיד שירש מאלבר כהן ב־1878.
פעל במיוחד במסגרת בחברה ללימודי יהדות (Société des Études Juives), שהקים בשנת 1880 יחד עם יוסף הלוי, ארסן דרמסטטר, ז'וזף דרנבור ואחרים.
ערך וכתב מאמרים רבים ומוערכים בכתב העת ללימודי יהדות (Revue des études juives).

נפטר ב-3 ביוני 1892 בפריז.

== מספריו ==
* La Situation des Israélites en Turquie, en Serbie, et en Roumanie (׳מצב בני ישראל בטורקיה, סרביה ורומניה׳), 1869 Paris, Joseph Baer et Cie
* Biographie d'Albert Cohn (׳ביוגרפיה של אלבר כהן׳), 1878
* Tables du Calendrier juif depuis l'ère chrétienne jusqu'au XXe siècle (׳טבלאות הלוח העברי מהספירה הנוצרית ועד המאה ה-20׳)
* Les Juifs de Russie (׳יהודי רוסיה׳), 1891
* La Littérature des pauvres dans la Bible (׳ספרות האביונים בתנ"ך׳)
* Réflexions sur les Juifs (׳הרהורים על היהודים׳)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20080617142202/http://www.aiu.org/biblio/presentation/index.html israélite universelle], על ספריית "כל ישראל חברים" 
* Simon Claude Mimouni, Judith Olszowy-Schlanger, Les revues scientifiques d'études juives: passe et avenir, Peeters Publishers, Louvain 2006 (סימון קלוד ממוני וז'ודית אולשובי שלאנגר - כתבי העת המדעים ללימודי יהדות - עבר ועתיד - הוצאת ספרים פטרס, לוון 2006
* [http://www.oocities.org/imjhsourcebook2/Loeb7 La situation des Israelites en Turquie, en Serbie et en Roumanie הדו"ח של איזידור לב על מצב היהודים בטורקיה, סרביה ורומניה 1877]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:היסטוריונים יהודים צרפתים
קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:רבנים צרפתים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים צרפתים
קטגוריה:פילולוגים יהודים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1839
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1892
לב (שם פרטי)

לב (ברוסית: Лев, אריה) הוא שם פרטי סלאבי לגברים. נפוץ במדינות מזרח אירופה דוברות שפות סלאביות. זו הגרסה הרוסית של השם הנפוץ באירופה "לאו" או "לאון" שמקורו יווני (Λέων) ולטיני (Leo או Leon), שפירושו "אריה". אצל יהודים במזרח אירופה בתקופת האמנציפציה, בהשפעת המגמות להסתגלות והתבוללות (אקולטורציה) בסביבה התרבותית והלשונית, בא השם "לב" להחליף את השם העברי "אריה" ואת הגרסה היידי שלו "לֵייבּ". נציין שאין קשר בין המילה העברית "לב", המציינת איבר בגוף, לבין השם הרוסי.

במספר שפות סלאביות משמש השם "לב" כתחליף לשמות הקיסרים הביזנטיים והאפיפיורים שנקראו "לאון".

בישראל ניתן השם גם לנשים יהודיות, בעקבות המשמעות העברית של המילה, אך שם זה נדיר יחסית.

==ראו גם== 
* 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
הקאנטוס של היפריון

הקאנטוס של היפריון (באנגלית: Hyperion Cantos) היא סדרת מדע בדיוני בת ארבעה ספרים מאת הסופר האמריקאי דן סימונס. הקאנטוס מתאר אפוס רחב יריעה בזמן ובמרחב, שמתרחש בעתיד הרחוק. מוטיבים חוזרים בספרים, הם המסע המיידי במרחב ("מישגור"), אמנות ומשמעותה, ותפקידה של הדת בעידן המודרני.

ארבעת הספרים שבסדרה, כולם תורגמו לעברית:
* היפריון (1989) - זוכה פרסי הוגו ולוקוס.
* נפילת היפריון (1990) - זוכה פרס לוקוס.
* אנדימיון (1996).
* עליית אנדימיון (1997) - זוכה פרס לוקוס.

כמו כן כתב סימונס שלושה סיפורים קצרים המתרחשים באותו יקום:
* לזכור את סירי (1983), הסיפור הראשון בקאנטוס, מופיע כפרק בספר "היפריון".
* The Death of the Centaur (1990), פורסם בספר Prayers to Broken Stones
* Orphans of the Helix (1999), פורסם לראשונה באסופה Far Horizons.

קטגוריה:ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:סדרות ספרי מדע בדיוני
קטגוריה:יצירות זוכות פרס לוקוס
קטגוריה:ספרי שנות ה-1980
קטגוריה:ספרי שנות ה-1990
קטגוריה:רומנים על מסע בזמן
סרט הרים

כרזת הסרט "הגיהנום הלבן בפיץ פאלו" משנת 1929 בבימויו של ארנולד פאנק
כרזת הסרט "האור הכחול" משנת 1932 בבימויה וכיכובה של לני ריפנשטאהל
סרט הרים הוא סוגה (ז'אנר) קולנועית המתמקדת בנושא טיפוס הרים ומדגישה בעיקר את מאבק האדם מול איתני הטבע. בדרך כלל בנוסף לעלילת ההרפתקה בסרט, חבוי גם תהליך נפשי אותו עובר הגיבור בשובו מן ההרים נבון ובעל עומק רוחני רב יותר.

סרט ההרים הראשון משנת 1903 תיאר את הטיפוס למון בלאן על ידי מטפס אמריקני, אולם הז'אנר מתקשר בעיקר לסרטי ההרים הגרמניים משנות ה-20 וה-30 של המאה העשרים.
יש הרואים בסרטי ההרים הגרמניים מאפיינים תרבותיים ולאומיים הדומים לאלו שבסרטי המערב הפרוע האמריקניים.

הבמאי הידוע ביותר של סרטי ההרים הגרמניים הוא ארנולד פאנק (Arnold Fanck). סרטו הראשון צולם ב-1913. אחרי מלחמת העולם הראשונה הכשיר את עצמו בצילום ובטיפוס הרים כחבר במשלחות טיפוס, בעריכה של הסרטים, ובהפצה עצמית שלהם. סרטו "פלאי ההחלקה" (Das Wunder des Schneeschuhs) משנת 1919 זכה להצלחה מידית. בשנת 1924 בעקבות סרטו החמישי "הר הגורל" (Der Berg des Schicksals) פנתה אליו רקדנית צעירה ונלהבת בשם לני ריפנשטאהל בבקשה להשתתף כשחקנית הראשית בסרטו הבא. הסרט "ההר הקדוש" (Der heilige Berg) משנת 1926 הפך למקפצה של הכוכבת הצעירה לעולם הקולנוע. בשנת 1931 שוב השתתפה ריפנשטאהל ככוכבת הראשית בסרט של פאנק בשם "אקסטזה לבנה" (Der weiße Rausch – neue Wunder des Schneeschuhs), שלאחריו המשיכה בקריירת בימוי עצמאית של סרטי הרים שהידוע בהם הוא "האור הכחול" (Das blaue Licht) משנת 1932. הפופולריות של סרטי ההרים דעכה בשנות ה-30 והסוגה נעלמה לחלוטין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.

==טכניקה==
צילום של סרטי הרים מעמיד קשיים רבים בפני היוצרים. חלק משמעותי מן הסרט דורש צילומי חוץ באתרים בהם שוררים תנאים סביבתיים בעייתיים הן לציוד הטכני והן לשחקנים ולצוות הצילום. השילוב של טמפרטורות נמוכות מאוד, תנאי מזג אוויר משתנים וקיצוניים, אור לבן בוהק, והסביבה ההררית המסוכנת כשלעצמה, הם אתגר מקצועי מן המעלה הראשונה.

הרים
השוד ברחוב הרצל (1942)

השוד ברחוב הרצל היה מעשה שוד שבוצע על ידי הלח"י במרכז תל אביב בשנת 1942. שוד זה היה שלישי מתוך שלושה מקרי שוד שבוצעו על ידי ארגון הלח"י, בבנקים בתקופת המנדט הבריטי, במטרה לממן את פעולותיהם. השוד נכשל ומבצעיו נתפסו, אך במנוסתם רדפו אחריהם שוטרים שהרגו שני יהודים מן הקהל שרדפו אחריהם גם הם.

כבר מתקופתה הראשונה של מחתרת הלח"י, בעת שנקראה עדיין "אצ"ל בישראל", נקטה מחתרת הלח"י בדרך של ביצוע מעשי שוד כדי לממן את פעולותיה הפעולה הראשונה, השוד בבנק אפ"ק, התרחשה ב-16 בספטמבר 1940, ובמסגרתה שדדו אנשי הלח"י, לאור היום, סכום כסף רב בבנק אנגלו-פלשתינה (כיום בנק לאומי לישראל), בסניף הבנק ברחוב בן-יהודה בתל אביב. בקיץ 1941 אזלו כספי השוד בבנק אפ"ק. חלקם הוצאו לקיום מנגנון הלח"י וחלקם לאימונים ולמבצעים. הלח"י החליט על ביצוע שוד נוסף. היעד היה "הבנק הערבי" בירושלים. ב-15 ביולי 1941. הפעולה סוכלה על ידי שוטרים בריטים ואחד ממבצעיה נתפס.

בראשית שנת 1942, חודש לפני הירצחו של אברהם שטרן (יאיר), ניסה הלח"י לבצע שוד נוסף, ניסיון שכשל וגרם לתוצאות טרגיות. ב-9 בינואר 1942 התנפלו שני אנשי לח"י על פקיד המשביר המרכזי, בשעה שיצא מסניף בנק הפועלים ברחוב הרצל בתל אביב, חטפו מידיו תיק ובו 1,000 לירות וניסו להימלט. הקהל שהיה במקום פתח במרדף אחרי השודדים. אחד מהם, שנמלט לסמטאות נוה צדק, נתפס על ידי שוטרים בריטים. השני נמלט אל תוך המחסן של קולנוע עדן. במהלך המרדף במחסן קולנוע עדן, בניסיון לפגוע בנרדף, ירה השוטר הבריטי לתוך הקהל והרג שנים. שני ההרוגים היו מתתיהו פדרמן נהג קטר בן 19, בן יחיד להוריו, ואברהם בן אברהם גר צדק בן ארבעים, סבל באגד, שהניח אחריו שישה ילדים ואישה בהריון.

שני אנשי לח"י שנתפסו היו יהושע בקר בן 21 וניסים ראובן בן 19. ב-23 בינואר 1942 הובאו השניים בפני שופט חוקר, שפסק כי יש להעמיד את השניים לדין על עבירות של שוד ורצח. משפטם החל בבית המשפט בירושלים ב-25 בפברואר בפני שני שופטים בריטים והשופט היהודי מני. הסנגור היה עורך הדין מקס קריצמן, מעורכי הדין הידועים בארץ ישראל באותה עת, שהיה סנגורם של רבים מאסירי המחתרות. ב-8 במרץ הרשיע בית המשפט את הנאשמים. נסים ראובן נדון ל-14 שנות מאסר ועל יהושע בקר הוטל עונש מוות. ערעורם בפני בית המשפט העליון המנדטורי, בהרכב של שני שופטים בריטים והשופט היהודי גד פרומקין, נשמע עוד באותו חודש ונדחה. בני משפחתו של יהושע בקר השתדלו למען הצלת חייו, ובעת שהנציב העליון נסע לאנגליה, חתם סגנו וממלא מקומו ב-21 באפריל 1942 על המרת עונשו למאסר עולם והוא נכלא בכלא עכו. הוא היה בין האסירים שנמלטו מכלא עכו במהלך הפריצה לכלא עכו ב-4 במאי 1947, והסתתר עד קום המדינה. לימים החליף את שמו ליהושע ישראלי.

נסים ראובן ("ניצ'קו") ברח ב-20 בפברואר 1948 ביחד עם 11 אסירי לח"י ואצ"ל מבית הסוהר המרכזי בירושלים דרך מנהרה שנחפרה למערכת הביוב.

==לקריאה נוספת==
* רם אורן, ימים אדומים. הוצאת קשת, 2006. עמ' 180 - 181.
* יהושע ישראלי, בבגדים אדומים (זיכרונות אישיים של נידון למוות). הוצאת שמחה ברמץ, 1974.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.jpress.org.il/Repository/getFiles.asp?Style=OliveXLib:LowLevelEntityToSaveGifMSIE_TAUHE&Type=text/html&Locale=hebrew-skin-custom&Path=DAV/1942/02/27&ChunkNum=-1&ID=Ar00604 "עדים מספרים - בבירור דינם של נסים ובכר"] דבר 27.2.1942.

==הערות שוליים==

קטגוריה:לח"י: פעולות
קטגוריה:פשע בארץ ישראל
קטגוריה:1942 בארץ ישראל
קטגוריה:שוד
שוד
קטגוריה:פשע בתל אביב-יפו
סנפיר

אנטומיה חיצונית של הדג Lampanyctodes hectoris:{{ש}}
(1) קשת הזימים{{ש}}
(2) [[מערכת קו הצד
(3) סנפיר הגב הקדמי
(4) סנפיר הגב האחורי
(5) חיבור הזנב
(6) סנפיר הזנב
(7) סנפיר השת
(8) איבר המפיק אור (פוטופור)
(9) סנפיר הגחון (זוג) 
(10) סנפיר החזה (זוג)]]
סנפירי זנב של דג
[[טייר אוריינטלי המשתמש בסנפירים כדי שייפרסו על קרקעית הים.]]
סנפיר הוא חלק ממערכת התנועה של חלק מבעלי החיים הימיים, בעיקר דגים וחלק מהיונקים הימיים. הסנפירים, העשויים שדרה גרמית מכוסה בעור, הם מאפיין חיצוני בולט בגוף הדג. הסנפירים ממוקמים במקומות אחדים בגוף הדג, ולכל אחד מהם ייעוד משלו, כגון תנועה קדימה או פנייה.

השרירים בדג מחוברים לקרומים אורכיים ורוחביים, הקשורים לשלד ולעור. רוב הדגים נעים על ידי כיווץ של זוגות של שרירים משני צדי עמוד השדרה לסירוגין. ההתכווצויות הללו יוצרות תנועה בצורת האות S הנעה במורד גופו של הדג. כאשר כל פיתול מגיע לסנפיר האחורי נוצר כח דחיפה אחורי שיחד עם הסנפירים האחרים מניע את הדג קדימה. הסנפירים משמשים גם לייצוב גוף הדג בתנועה, ולהגדלת שטח הפנים של הדג להגברת כוח הדחיפה בתנועה.
דאון הסנפירים התפתחו לכנפיים]]
מקריני סנפיר (שם מדעי: Actinopterygii) היא מחלקה של דגי גרם בעלי סנפירים קרניים.

==סוגי סנפירים==
הסנפירים הם מסוגים אחדים. לא בכל דג מופיעים כל סוגי הסנפירים.
* סנפיר הגב או סנפיר גבי: סנפיר הבולט כלפי מעלה מגבו של הדג. לדג יש עד שלושה סנפירים כאלה (בהתאם לסוגו). הסנפיר מייצב את הדג מפני התהפכות.
* סנפיר הזנב: נמצא בקצהו האחורי של הדג, ומשמש לדחיפתו קדימה.
* סנפיר השת: סנפיר הבולט כלפי מטה מחלקו האחורי התחתון של גוף הדג. הסנפיר מייצב את הדג במהלך תנועתו.
* סנפירי החזה: זוג סנפירים הבולטים משני צדי גופו של הדג.
* סנפיר הגחון

==סימן כשרות==
בתורה נקבע כי מותרים באכילה רק דגים בעלי סנפיר וקשקשת. כפי שכתוב: "אֶת זֶה תֹּאכְלוּ מִכֹּל אֲשֶׁר בַּמָּיִם, כֹּל אֲשֶׁר לוֹ סְנַפִּיר וְקַשְׂקֶשֶׂת בַּמַּיִם בַּיַּמִּים וּבַנְּחָלִים אֹתָם תֹּאכֵלוּ. וְכֹל אֲשֶׁר אֵין לוֹ סְנַפִּיר וְקַשְׂקֶשֶׂת בַּיַּמִּים וּבַנְּחָלִים מִכֹּל שֶׁרֶץ הַמַּיִם וּמִכֹּל נֶפֶשׁ הַחַיָּה אֲשֶׁר בַּמָּיִם, שֶׁקֶץ הֵם לָכֶם. וְשֶׁקֶץ יִהְיוּ לָכֶם, מִבְּשָׂרָם לֹא תֹאכֵלוּ וְאֶת נִבְלָתָם תְּשַׁקֵּצוּ" (ויקרא פרק יא, פסוקים ט-יא). 

חז"ל קבעו כלל: "כל שיש לו קשקשת, יש לו סנפיר". ולכן ברמה העקרונית הימצאותם של קשקשים מהווה סימן כשרות מובהק, ואין צורך לחפש את הסנפירים.

ומספיק שיהיה לדג סנפיר אחד וקשקש אחד כדי שיוגדר ככשר אך אמרו חכמים שצריך לבדוק טוב שהקשקש היה מחובר לגופו ולא מדובר בקשקש שנשר מדג אחר ונדבק בו 

==קישורים חיצוניים==

* הרב אליעזר מלמד, [https://ph.yhb.org.il/17-17-07/ סימני כשרות בדגים], בפניני הלכה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנטומיה של דגים