OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קנטון (הרלדיקה)

[[ארג'נט, קנטון גולס]]
קנטון (אנגלית: Canton) הוא מטען הרלדי המשובץ בפינה הימנית העליונה (upper dexter) של המגן (מצדו של לובש המגן) או של דגל (מצדו של ניצב הדגל). הקנטון מסווג על ידי רבים מכותבי ההרלדיקה כאחד מהצורות המכובדות ביותר. אך כהגדרה, זוהי למעשה הקטנה של רבע השדה, עקב היותו שני שלישים משטחה של הצורה. בתקופת שלטונו של הנרי השלישי, כמה וכמה שלטי אצולה החלו להציג רבע אשר תואר לאחר מכן בבלאזון כ"קנטון". 

הקנטון, כמו גם הרבע, הוא למעשה סימן כיוון ישן ולעולם יופיע בקווים ישרים. הצגה לא רגילה של "קנטון שמאלי מעוקל" ניתן לראות בסמל טייסת הניסוי ה-410 של חיל האוויר האמריקני [http://www.afhra.af.mil/factsheets/factsheet.asp?id=11998]. 

הקטנה של הקנטון תניב את דוגמת המשבצת (הלקוחה מדוגמת לוח שחמט) אשר אינה יכולה להתקיים כמטען בפני עצמה.

קנטון סיניסטר (Canton Sinister) הוא קנטון המונח בצד שמאל של המגן (מנקודת מבטו של נושא המגן – ראו: ימין ושמאל בהרלדיקה).

קנטון ריק, ללא כל מטען (לעיתים נעשה שימוש בקנטון ריק שכזה) עשוי לשמש כ"סימן של הבדלה", לא סימן של כבוד כלשהו, אלא סימן של אדם בעל דם זר (הווה אומר: חתן), לא צאצא של משפחת הכלה, אשר הוסיף את שם משפחתה של כלתו לאחר הנישואין ומציג את שלט האצולה של אשתו בצירוף קנטון ריק.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:וקסילולוגיה
גומפרט אפולו

גומפרט אפולו (Gumpert Apollo) היא מכונית על גרמנית מתוצרת חברת גומפרט. זהו הרכב הראשון של החברה הממוקמת בעיר אלטנבורג בתורינגיה. 

המכונית החזיקה בשיא ההקפה המהירה ביותר של המסלול של טופ גיר, עם זמן הקפה של 1:17.1 דקות, עד ששיאה נשבר ב-2010 בידי בוגאטי ויירון סופר-ספורט שקבעה זמן של 1:16.8 דקות.

== מבנה ==
האפולו היא מכונית מרוץ חוקית לכביש שניתן לנסוע בה גם בדרכים וכבישים רגילים. היא מונעת בהנעה אחורית ושוקלת כ-1,100 קילוגרם. היא בעלת שני מושבים ובנויה על שלדת פלדה 41xx עם לוחות גוף מפיברגלס או סיבי פחמן. תיבת ההילוכים היא ידנית סדרתית בעלת שישה הילוכים, בהשפעת פורמולה 1. מהירותה המרבית היא 360 קילומטר לשעה והיא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בשלוש שניות.

== מנוע ==
מנוע המכונית מבוסס על מנוע אאודי V8 בנפח 4.2 ליטר. הוא מפיק 650 כוחות סוס ומומנט של 850 ניוטון-מטר. גרסה נוספת מפיקה 800 כ"ס. מנוע ה-V, המיוצר ממתכת קלה, מצויד במגדש טורבו כפול והשימון שלו מתבסס על עוקה יבשה. לראשי המנוע יש חמישה שסתומים המונעים בידי ארבעה גלי זיזים עיליים. שסתומי היניקה הם בעלי תזמון שסתומים משתנה ונעזרים בכוונון שסתומים הידראולי. 

תיבת ההילוכים היא ידנית סדרתית בעלת שישה הילוכים, בהשפעת פורמולה 1. מערכת הפליטה מבוססת שני צינורות ראשיים המנוטרים בידי ארבעה חיישני חמצן וממיר קטליטי המסייעים לקבוע את תערובת ההזנה הנכונה. מערכת ההצתה מבוססת על שמונה סלילים. הזרקת הדלק היא רב-נקודתית והמצערת מבוססת על הפעלה חשמלית, ללא קשר מכני בין הדוושה למצערת. כמו כן, לוח המחוונים כולל מערכת אבחון לפעולת המנוע. 

הדגם שמיוצר בתום ייצור ה"גומפרט אפולו", החל משנת 2019 הוא אפולו אינטנסה אמוזיונה.

== ממדים ==
* אורך: 4.460 מטר
* רוחב: 1.998 מטר
* גובה: 1.114 מטר
* בסיס גלגלים: 2.700 מטר
* משקל עצמי: 1,200-1,100 קילוגרם

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.gumpert.de/eng/index_html.html Gumpert Sportwagenmanufaktur]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות על
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2005
קטגוריה:מכוניות מנוע מרכזי
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
חאטף-7

חאטף-7 באבור (אורדו: بابر) הוא טיל שיוט מתוצרת פקיסטן. לטיל טווח של 700 קילומטרים והוא טיל השיוט הראשון מתוצרת פקיסטן.

על פי מקורות שונים, מדובר בגרסה עצמאית פקיסטנית של טיל הטומהוק האמריקאי שנפל לידי פקיסטן במהלך תקיפה אמריקאית באפגניסטן. הטיל ניתן לשיגור מהקרקע, מהים ומהאוויר וניתן לחמשו גם בראשי נפץ גרעיניים.

פקיסטן ניסתה לפתח טיל שיוט עצמאי מאז 1995. ב-1998 נפל טיל טומהוק אמריקאי בשטח פקיסטני אחרי שארצות הברית שיגרה שישה טילים מסוג זה על בסיסי טליבאן באפגניסטן. ב-12 באוגוסט 2005 הודיעה פקיסטן באופן רשמי על ניסוי מוצלח בטיל. הניסוי התקבל בהפתעה ברחבי העולם שלא היה מודע ליכולות פקיסטן בתחום פיתוח וייצור טילי שיוט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טילי שיוט
קטגוריה:תוכנית הגרעין של פקיסטן
הכוחות המזוינים של ערב הסעודית

הכוחות המזוינים של ערב הסעודית (בערבית: القوات المسلحة السعودية, מילולית: "הכוחות המזוינים הסעודיים") מורכבים מחמש זרועות מרכזיות: הצבא הערבי הסעודי, חיל האוויר המלכותי הסעודי, חיל הים המלכותי הסעודי, זרוע ההגנה האווירית המלכותית הסעודית וחיל הטילים האסטרטגי המלכותי הסעודי. הרמטכ"ל הסעודי המכהן הוא עבד א-רחמן בן צאלח בן עבד אללה אלבניאן.

הכוחות המזוינים של ערב הסעודית מונים כ-200,000 חיילים, ותקציב הביטחון של המדינה נאמד ב-88 מיליארד דולר (10% מהתל"ג). תקציב הביטחון של ערב הסעודית הוא הגדול מבין מדינות המזרח התיכון.

עם תום מלחמת המפרץ השקיעה ערב הסעודית סכומי כסף גדולים ברכישת מערכות נשק מתקדמות, אימון מתקדם ושדרוג מערכות קיימות. מרבית מערכות הנשק נרכשו מארצות הברית ומבריטניה אם כי בשנים האחרונות בוחנת ערב הסעודית את האפשרות לרכוש מערכות נשק מתקדמות מתוצרת רוסיה כגון טנק T-90, מסוקי מיל Mi-35 ומיל Mi-17.

במאי 2017 חתמה סעודיה עם ארצות הברית ותעשיותיה הביטחוניות על עסקת נשק ענקית בשווי של כ-350 מיליארד דולר, הכוללת רכישת מערכות THAAD וסוללות פטריוט, 115 טנקים מסוג אברמס M1A2, ארבע ספינות מלחמה, 150 מסוקי בלאק הוק ועוד.

סעודיה חתומה על אמנה לאי הפצת נשק להשמדה המונית, אך פועלת לקידום תוכנית הגרעין.

== הרכב הכוחות המזוינים הסעודיים ==
=== הצבא הערבי הסעודי ===
זרוע היבשה של הכוחות הסעודים נקראת הצבא הערבי הסעודי. זרוע זו היא הגדולה בזרועות הכוחות המזוינים ומונה כ-175,000 חיילים (כ-100,000 מתוכם משתייכים למשמר הלאומי של ערב הסעודית). בראש הזרוע עומד הגנרל סאלח אל-מוחאיה. מבין מערכות הנשק המתקדמות שמפעילה הזרוע היבשתית ניתן למנות את טנק הM1 אברמס ואת מסוק התקיפה AH-64 אפאצ'י.
מבנה הצבא הערבי הסעודי

=== חיל האוויר המלכותי הסעודי ===
זרוע האוויר של הכוחות הסעודים נקראת חיל האוויר המלכותי הסעודי. זהו אחד מחילות האוויר הגדולים במזרח התיכון. מטוסי החיל נחשבים לבין המתקדמים מחילות האוויר במזרח התיכון וכוללים בין היתר את הF-15 איגל והטורנדו. החיל אמור לקלוט בתקופה הקרובה 72 מטוסי יורופייטר טייפון הנחשבים מבין המתקדמים בעולם.

=== חיל הים המלכותי הסעודי ===
זרוע הים של הכוחות הסעודים נקראת חיל הים המלכותי הסעודי. החיל מונה כ-12,000 חיילים, מתוכם כ-1,200 נחתים. החיל הוקם ב-1960 ומתפעל 7 פריגטות ו-13 קורבטות.

=== זרוע ההגנה האווירית המלכותית הסעודית ===
זרוע ההגנה האווירית המלכותית הסעודית היא הזרוע הקטנה מבין ארבע זרועות הכוחות המזוינים הסעודים. נחשבה לחלק מחיל האוויר עד 1981.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

*
ערב הסעודית
ערב הסעודית
הצבא הערבי הסעודי

280px
הצבא הערבי הסעודי (בערבית: الجيش العربي السعودي) או צבא היבשה המלכותי הסעודי (בערבית:القوات البرية الملكية السعودية) הוא הזרוע היבשתית של הכוחות המזוינים של ערב הסעודית, והיא הגדולה מארבע זרועותיו. החיל מונה 175,000 חיילים כש-100,000 מתוכם משתייכים למשמר הלאומי הסעודי. בראש החיל עומד הגנרל סאלח אל-מוחאיה.

== היסטוריה ==
ראשיתו של הצבא הסעודי מתחיל ב-1902 אז כוח שמנה 63 לוחמים בהנהגתו של המלך אבן סעוד ובתמיכת הנסיך הכוויתי מובארק אל-סבאח כבש את ריאד.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נתמכו הלוחמים הערבים על ידי הבריטים במלחמתם כנגד האימפריה העות'מאנית במה שכונה אז המרד הערבי. הכוחות הערבים הצליחו להשתלט על אזור חג'אז ב-1935 וכוננו את ערב הסעודית בגבולותיה הנוכחיים.

עד 1945 נחשבה בריטניה ליצואנית הנשק העיקרית של ערב הסעודית אך עם גילוי הנפט באותה שנה, הפכה ארצות הברית לספקית הנשק העיקרית של הממלכה.

== המערכות העיקריות ==
כ-3,000 לוחמים מערב הסעודית השתתפו במהלך מלחמת העצמאות של ישראל. במהלך מלחמת ששת הימים שלחה ערב הסעודית 20,000 חיילים לירדן להשתתף בקרבות. שנתיים לאחר מכן ב-1969 הדפה ערב הסעודית פלישה תימנית. ב-1973 שלחה ערב הסעודית 3,000 חיילים לירדן כדי לאבטח את הגבול עם סוריה.
המערכה המרכזית בה השתתפה ערב הסעודית הייתה בפרוץ מלחמת המפרץ ב-1991. ערב הסעודית שימשה גם כמקום יציאתם של כוחות הקואליציה. בתום המלחמה, החלה ערב הסעודית בפיתוח צבאה והחלה לרכוש מערכות נשק מתקדמות.

== כלי הנשק ברשות החיל ==
=== נשקים מתנייעים ===
==== טנקי מערכה ====
{| class="wikitable"
|+
|מודל
|תמונה
|ארץ ייצור
|דגם הטנקים
|יחידות מבצעיות
|הערות
|-
|M1 אברהמס
|לא ממוסגר
|ארצות הברית
|M1A2S
|595
|במאי 2017 נחתמה עסקת נשק גדולה בין ערב הסעודית לארצות הברית,

ובמסגרתה סעודיה קנתה 115 טנקים מסוג זה, שנמצאים כיום בייצור.
|-
|M60 פטון
|לא ממוסגר
|ארצות הברית
|M60A3
|1,300
|1,300 טנקים
|-
|AMX-30
|לא ממוסגר
|צרפת
|AMX30SA
|250
|בשימוש כוחות מילואים בלבד.
|}
בנוסף לכך, הצבא בוחן אפשרות לרכוש טנקים מתקדמים נוספים ובוחן בין היתר את האברהמס האמריקאי, הT-90 הרוסי והאל-חאליד הסינו-פקיסטני. על פי ההערכות, ערב הסעודית תרכוש 150 טנקי T-90.

==== נגמ"שי לחימה ====
{| class="wikitable"
|+
|מודל
|תמונה
|ארץ ייצור
|דגם
|כמות יחידות
|הערות
|-
|M2 בראדלי
|לא ממוסגר
|ארצות הברית
|M2A2
|400
|נגמ"ש הלחימה העיקרי של הצבא הסעודי.
|-
|AMX-10P
|לא ממוסגר
| צרפת
|
|500
|500 נגמ"שים כאלו נרכשו מצרפת בשנת 1974. כיום, רובם מאוחסנים ומשמשים לכוחות מילואים.
|}

==== נגמ"שים ====
{| class="wikitable"
|+
|מודל
|תמונה
|ארץ ייצור
|דגם
|כמות יחידות
|הערות
|-
|M-113
|לא ממוסגר
| ארצות הברית
|ברשות הצבא הסעודי דגמים רבים של נגמ"ש זה.
|3,112
|
|-
|Al-Masmak
|
| ערב הסעודית
|
|5,331
|
|}

=== מסוקי קרב ===

*AH-64 אפאצ'י-94 מטוסי קרב מסוג זה נמצאים בשירות הצבא הערבי הסעודי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:ערב הסעודית: צבא וביטחון
זוגניים

זוגניים (שם מדעי: Zygophyllaceae) היא משפחה בסדרת הגרנאים, הכוללת כ-43 סוגים. מבין 250 מיני המשפחה, כ-22 מינים גדלים בארץ ישראל, בעיקר בחבלי הארץ המדבריים.

==תיאור המשפחה==
משפחה זו מייצגת צורות חיים שונות, אך צורת חיים של בן-שיח, כלומר צמח נמוך ומעוצה בחלקו התחתון - היא הנפוצה במשפחה זו.

מיני משפחה זו נפוצים הן בעולם החדש והן בעולם הישן, בעיקר באזורים מדבריים ומדבריים למחצה. העלים של חלק ממיני המשפחה הם עלים בשרניים. יש הגורסים, שבהשוואה ביוגאוגרפית, צמחי משפחה זו (יחד עם צמחים אחרים) מחליפה בעולם הישן את הקקטוסים של העולם החדש. כלומר, בעוד הקקטוסים נפוצים במיניהם הרבים באזורים שחונים למחצה ביבשת אמריקה, בעולם הישן המינים הרב-שנתיים השולטים מגיעים ממשפחות הסלקיים בעיקר, והזוגניים במידה פחותה. המשותף בין משפחות אלה למשפחת הקקטוסים הוא בשרניות ברוב המינים, התאמות נוספות ליובש, שליטה מספרית בבית הגידול ורב-שנתיות. הדוגמה הטובה ביותר לכך בארץ, הוא המין זוגן השיח. 

קיימות השקפות סיסטמיות שונות באשר למשפחה זו. בשל הבדלים מורפולוגיים ניכרים יש המחשיבים אותה כסדרה עצמאית. ערך זה עוסק במשפחה על-פי החלוקה המסורתית, אין לראות זאת קביעה מדעית אלא שיקול עריכה בלבד המתאים למקורות המידע העבריים הקיימים.

==מאפייני המשפחה==
כאמור, צורות החיים במשפחה זו מגוונת- שיחים, בני שיח, עצים ועשבים. 

סידור העלים על הגבעול של בני משפחה זו הוא מנוגד- כלומר, מכל מפרק יוצאים שני עלים. במינים רבים קיימים עלי לוואי. 

הפרחים לרוב נכונים- דהיינו, בעלי סימטריה רדיאלית מושלמת. הפרחים הם דו-מיניים לרוב, משמע שקיימים בהם איברים האופייניים לפרח נקבי וזכרי כאחד. 
איברי הפרח השונים- עלי גביע, עלי כותרת, עמודי העלי וכן הלאה- מספרם לרוב הוא 4-5 או כפולה שלהם. 

הפרי של בני משפחה זו הוא מטיפוס הלקט או מפרדת. לעיתים רחוקות הפרי הוא עסיסי כמו בסוג זקום.

==חשיבות המשפחה לצמחיית הבר של ארץ ישראל==
כאמור, בצמחיית ארץ ישראל מיוצגים 22 מינים ממשפחה זו. הם נמנים עם 8 סוגים. 

פרט למין אחד, כל המינים מצויים בחבלי הארץ המדבריים כדוגמת הנגב ומדבר יהודה. מינים נוספים מופיעים גם בחבלי הצומח הים תיכוני בישראל, בצורה משנית. 

המינים הנפוצים ממשפחה זו הם זוגן השיח, מיני פגוניה שונים וקוטב מצוי. 

לעומתם, 10 מינים נחשבים לנדירים ו-5 מינים נחשבים למינים אדומים - כלומר צמחים הנמצאים בסכנת הכחדה חמורה בתחומי מדינת ישראל. מינים אלה הם: זצניה מזרחית, 2 מינים מהסוג קוטב, המין פגוניה צרת עלים והמין זוגן לבן. כמו כן המין זקום מצרי הוא נדיר ביותר, אך אינו נחשב למין בסכנת הכחדה כיוון שהוא מוגן במספר שמורות טבע.

==סוגי המשפחה המיוצגים בצמחיית ארץ ישראל==

מובאים בסדר סיסטמטי

*שבר (צמח) (peganum)
*אבי-ארבע (tetradiclis)
*זצניה (seetzenia)
*פגוניה (fagonia)
*זוגן (zygophyllum) הכולל את המין זוגן השיח
*קוטב (צמח) (tribulus)
*זקום (balanites) הכולל את המין זקום מצרי

==מקורות==
* אמוץ דפני; יואב ויזל; אבינעם דנין. (1983). החי והצומח של ארץ ישראל כרך 10, עמודים (194-198), הוצאת משרד הביטחון, תל אביב. 
* נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין. (1991). המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, (390-396). ירושלים, הוצאת כנה. 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.wildflowers.co.il/hebrew/familyID.asp?id=34 זוגניים], באתר צמח השדה

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1814
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רוברט בראון
קטגוריה:משפחות צמחים
אלכסנדר פטרוב

אלכסנדר פטרוב (ברוסית: Александр Дмитриевич Петров; 13 בפברואר 1799, ביסרובו – 22 באפריל 1867, ורשה) היה שחמטאי רוסי, מחבר בעיות שחמט וסופר. כונה גם פילידור הצפוני ולה בורדונה הרוסי.

היה פרופסור למכונות באוניברסיטת סנקט פטרבורג עד לשנת 1840.

==ביוגרפיה==

אלכסנדר פטרוב נולד למשפחת אצילים וזכור בדרך כלל כראשון אמני השחמט הרוסי הגדולים. החל משנת 1804 הוא גר בסנקט פטרבורג. בשנת 1809 הוא ניצח את קופב וברנוב, השחמטאים המובילים בסנקט פטרבורג באותה עת, ובגיל 15 הפך לאלוף רוסיה בשחמט.

פטרוב כתב את ספר השחמט הראשון ברוסית. בשנת 1824 פרסם את ספרו A Systemized Game of Chess together with the Games of Philidor and a Commentary on them, ספר הלימוד הסטנדרטי לשחמטאים רוסים במשך כמאה שנה. על קוראיו נמנו אלכסנדר פושקין ואיוואן טורגנייב.

פטרוב ניתח בצוותא עם קארל יאניש את הפתיחה שידועה היום כהגנת פטרוב או הפתיחה הרוסית (C42).

{| class="toccolours" style="float: CENTER;margin-right: 0"
|
עמדת הפתיחה של הפתיחה הרוסית
|}

משנת 1840 פטרוב חי בורשה (שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית) והתמודד בהצלחה מול טובי האמנים כהירונים צ'רנובסקי ושמעון אברמוביץ וינוור.

פטרוב ניצח בדו-קרבות את ברנוב 2–4 בשנת 1809, את קארל יאניש 1–2 בשנת 1844, את הנסיך אורוסוב 1–3 בשנת 1853 ו-13.5-7.5 בשנת 1859 ואת איליה סומוב 2–4 בשנת 1862.

במהלך התקוממות ינואר (1863-64) עזב פטרוב את ורשה לטובת וינה ופריז, שם התמודד עם האמן פול גורנו ב-1863.

פטרוב מת ב-1867 וקבור בבית הקברות של הכנסייה הרוסית אורתודוקסית בורשה.

האטיוד הידוע ביותר של פטרוב מכונה "הנסיגה של נפוליאון הראשון ממוסקבה". תשומת לב למסע של המלך השחור (נפוליאון) מערוגה ב-1, דרך א7 ועד למט ב-ח8. הפרשים הלבנים מייצגים את חיל הפרשים הרוסי. הערוגה א1 מייצגת את מוסקבה, הערוגה ח8 את פריס, והאלכסון א1-ח8 מייצג את הנהר ברזינה שם ספג נפוליאון מפלה קשה בשנת 1812.
[https://web.archive.org/web/20070928014532/http://www.winner.com.py/feparaj/PaginaNueva/Zenon/Nota%2090%20Kasp%20Top/Kasp%20Top.htm]

{| class="toccolours" style="float: CENTER;margin-right: 0"
|
עמדת הפתיחה של האטיוד
|}

פתרון: 1. פד2+ מא2 2. פג3+ מא3 3. פדב1+ מב4 4. פא2+ מב5 5. פבג3+ מא6 6. פב4+ מא7 7. פב5+ מב8 8. פא6+ מג8

{| class="toccolours" style="float: CENTER;margin-right: 0"
|

|}זו העמדה, כמה מסעים לפני המט

9. פא7+ מד7 10. פב8+ מה7 11. פג8+ מו8 12. פד7+ מז8 13. פה7+ מח8 14. מז2 מט.

== משחקים מפורסמים ==
* [http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1257910 אלכסנדר הופמן - פטרוב], משחק זה מכונה פטרוב הנצחי
* [http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1257913 פטרוב - קארל יאניש]
* [http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1371166 פטרוב - הנסיך אורוסוב]
* [http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1257915 פטרוב - הנסיך אורוסוב]
* [http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1336325 פטרוב - זימנסקי]

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.edochess.ca/players/p104.html אומדן מד הכושר של פטרוב]
* [http://www.p4r.org.ar/biografias/petroff.htm מאמר על פטרוב (בספרדית) ומספר משחקים שלו]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים רוסים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט
קטגוריה:פרובלמאים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1799
קטגוריה:נפטרים ב-1867
ג'יימס מיל

ג'יימס מיל (באנגלית: James Mill; 6 באפריל 1773 – 23 ביוני 1836) היה פילוסוף, היסטוריון וכלכלן אנגלי. ידוע גם כאביו וכמחנכו של ג'ון סטיוארט מיל.

==ביוגרפיה==

מיל למד תאולוגיה, היסטוריה ופילוסופיה. בשנת 1802 החל לעסוק בעיתונאות וכתב מאמרים רבים גם לאנציקלופדיה בריטניקה.<BR>
השקפותיו בענייני כלכלה, חינוך ופוליטיקה היו ליברליות וזכו לאהדה רבה. ספרו תולדות הודו הבריטית (1813) זכה גם הוא לתפוצה רבה, למרות הביקורת שמתח בו על הממשל הבריטי בהודו.

הוא התמנה למשרה בכירה בחברת הודו המזרחית והשפיע רבות על מדיניותה. הוא סבר כי הסביבה ואירועים חיצוניים הם הקובעים את תוכני הרוח ולכן גם האמין בכוחם המכריע של תיקונים חברתיים לשפר את טבע האדם.

== ביבליוגרפיה חלקית ==
179x179 פיקסלים
<div class="mw-content-ltr">
* An essay of the impolicy of a bounty on the exportation of grain, 1804.
* "Lord Lauderdale on Public Wealth", 1804, Literary Journal Vol. IV, No. 1<ref name="Sowell2015"></ref>
* [https://books.google.com/books/about/Commerce_Defended.html?id=Yqs4AQAAMAAJ Commerce Defended], 1808.
* "Thomas Smith on Money and Exchange", 1808, Edinburgh Review no. XXV, pp.&nbsp;35–68<ref name="HendersonDavis2012"></ref>
* The History of British India, 3 vols., 1817 (and many later editions)
* [http://studymore.org.uk/xmilgov.htm "Government"], 1820, Encyclopædia Britannica
* Elements of Political Economy, 1821
* "Liberty of the Press", 1825, Encyclopædia Britannica
* [https://books.google.com/books?id=Bm9jAAAAcAAJ Essays on Government, Jurisprudence, Liberty of the Press, Education, and Prisons and Prison Discipline], 1823.
* Analysis of the Phenomena of the Human Mind, 2 vols., 1829.<ref> </ref> Revised edn, 2 vols, 1869.<ref> </ref>
* Essay on the Ballot <ref></ref> and Fragment on Mackintosh <ref></ref>, 1830.
* "Whether Political Economy is Useful", 1836, London Review, vol. II, pp.&nbsp;553–572.
* [https://books.google.com/books/about/The_Principles_of_Toleration.html?id=etbe_oqUAKkC The Principles of Toleration], 1837.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:פילוסופים בריטים
קטגוריה:פילוסופים של עידן הנאורות
קטגוריה:ליברליזם: הוגים
קטגוריה:הנאורות הסקוטית
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1773
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1836
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קלוורסטראט

מבואו הצפוני של הרחוב
קלוורסטראט (בהולנדית: Kalverstraat) הוא רחוב קניות ועסקים במרכז אמסטרדם שבהולנד. הרחוב נקרא על שם ה"קלוורמארקט" (kalvermarkt) - שוק העגלים שעמד במקום זה עד המאה ה-17. השוק פעל במקום החל משנת 1486 כשוק בקר וצאן שנקרא Ossenmarkt (שוק השוורים) בהמשך, בשנת 1629 שונה שמו. 

אורכו של הרחוב כ-750 מטרים, ראשיתו בכיכר דאם, וסיומו במונטורן (מגדל המטבעה). 

על פי אמונה נוצרית מקומית, בשנת 1345 נערך במפגש הרחובות קלוורסטראט ורוקין נס, המוזכר עד ימינו בתהלוכה דתית שקטה (סטיל אומגאנג) הנערכת מדי שנה.

בגרסת משחק המונופול ההולנדית, רחוב זה הוא הרחוב היקר ביותר במשחק.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אמסטרדם: רחובות
הירונים צ'רנובסקי

הירונים צ'רנובסקי (בפולנית: Hieronim Ignacy Czarnowski; ינואר 1834 – 28 בדצמבר 1902) היה שחמטאי פולני.

==ביוגרפיה==

צ'רנובסקי חי בוורשה (אז באימפריה הרוסית) שם שיחק, בין היתר, עם אלכסנדר פטרוב ושמעון אברמוביץ וינוור. לאחר הכישלון של התקוממות ינואר (1863-64) היגר לצרפת.

בשנת 1867 הגיע למקום השמיני בתחרות פריז (המנצח: איגנץ קוליש) וניצח בתחרות קפה דה לה רז'אנס. צ'רנובסקי ניצח בדו-קרב את פרטי +3 -0 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).

בשנת 1880 הגיע צ'רנובסקי לקרקוב (אז באימפריה האוסטרו-הונגרית) בתקופה של האוטונומיה של גליציה. הוא היה מייסד משותף ונשיא מועדון השחמט של קרקוב (Krakowski Klub Szachistów) שם ניצח בתחרות בשנת 1897.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים פולנים
קטגוריה:שחמטאים צרפתים
קטגוריה:ילידי 1834
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1902
לורד אקטון

ג'ון אמריך אדוארד דאלברג-אקטון, הברון הראשון מאקטון (באנגלית: John Emerich Edward Dalberg-Acton, 1st Baron Acton; 10 בינואר 1834 – 19 ביוני 1902), הידוע כלורד אקטון, היה היסטוריון ופוליטיקאי בריטי. הלורד אקטון נודע ככל הנראה יותר מכל בשל המימרה שטבע במכתב לבישוף האנגליקני מנדל קרייטון: "כוח נוטה להשחית, וכוח מוחלט משחית באופן מוחלט. אנשים גדולים הם כמעט תמיד אנשים רעים".

==חייו==
נולד בנאפולי. בשל היותו קתולי לא יכול היה להתקבל ללימודים באוניברסיטת קיימברידג', לכן למד היסטוריה במינכן.

בשנים 1859–1866 כיהן אקטון כחבר פרלמנט מטעם המפלגה הליברלית והיה מקורבו של ראש הממשלה ויליאם גלאדסטון, שהעניק לו תואר אצולה.

אקטון היה חסיד נלהב של החירות הפוליטית במדינה המודרנית.

בשנת 1895 התמנה לפרופסור להיסטוריה בקיימברידג', מינוי שהתאפשר הודות לביטול המבחנים הדתיים באוניברסיטאות בשנת 1871. אף שכתביו מעטים למדי (חיבורו השאפתני ההיסטוריה של החירות לא הושלם מעולם), השפיעו השקפותיו הליברליות השפעה רבה על בני זמנו ועל חקר ההיסטוריה באנגליה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:קצרמר הממלכה המאוחדת
קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:המסדר הוויקטוריאני המלכותי: אבירים וגבירות הצלב הגדול
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1859–1865)
קטגוריה:חברי הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (1865–1868)
קטגוריה:חברי המפלגה הליברלית (הממלכה המאוחדת)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1834
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1902
קרליס בטינס

קרליס בטינס (בצ'כית: Kārlis Bētiņš (Karlis Betins, Karl Behting); 27 באוקטובר 1867 – 28 במרץ 1943, ריגה) היה שחמטאי לטבי ומחבר אטיודים.

== קריירה ==
בטינס חלק מקום 3–5 בתחרות ריגה 1899 (הקונגרס הבלטי), ניצח בתחרות ריגה 1900, חלק מקום ראשון בתחרות טארטו 1901 וחלק מקום 3–4 בתחרות טאלין 1904.

בין השנים 1902–1910 היה עורך משותף עם פאול קרקוביוס בביטאון השחמט הבלטי Baltische Schachblätter.

לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיע למקום השלישי, אחרי הרמניס מטיסונס ופריציס אפשניק באליפות לטביה הראשונה שהתקיימה בריגה, בשנת 1924.

בטינס ייצג את לטביה במסגרת אולימפיאדת השחמט 1924 שהתקיימה בפריז בתוצאה +7 -4 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). נבחרת לטביה הגיעה למקום הרביעי ואילו בתחרות הבודדים חלק מקום 4–7 בבית הניחומים (ניצח: קארל הרומאדקה) [http://www.olimpbase.org/playersx/777lptde.html]
[http://www.olimpbase.org/1924x/1924fb.html]

הגמביט הלטבי (1. ה4 ה5 2. פו3 ו5) כונה כך כמחווה לבטינס שניתח אותו בראשית המאה ה-20.

{| class="toccolours" style="float: CENTER;margin-right: 0"
|
עמדת המוצא של הגמביט הלטבי
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחמטאים לטבים
קטגוריה:שחמטאים שהשתתפו באולימפיאדת השחמט

קטגוריה:ילידי 1867
קטגוריה:נפטרים ב-1943
מונטורן

מונטורן (בהולנדית: Munttoren - מגדל המטבעה) או בקיצור "מונט" (Munt) הוא מגדל הניצב בכיכר מונטפליין במרכז אמסטרדם שבהולנד. המגדל ממוקם בסמוך לשוק הפרחים, ולרחוב הקניות קלוורסטראט, וכן בסמוך למפגש נהר האמסטל עם תעלת סינגל.

==היסטוריה==
המגדל נבנה במקורו כחלק מהרחולירספורט (Regulierspoort), השער הראשי של העיר אמסטרדם בימי הביניים. שער זה נבנה בין השנים 1480–1487 וכלל שני שערים ובית משמר.

מבנה השער ואחד המגדלים נהרסו בשריפה בשנת 1618 ורק המגדל המערבי וחלק מבית המשמר נותרו. המגדל שופץ בסגנון הרנסאנס של אמסטרדם בין השנים 1619–1620, ונוסף לראשו צריח בתכנונו של הנדריק דה קייסר ובו ארבעה שעונים. בשנת 1668 הותקן במגדל קרילון מעשה ידי פיטר המוני. בשנת 1873 הוסרו מקשי הקרילון על מנת להתקין מנגנוני שעון חדשים.
בין השנים 1885–1887 שופץ המגדל ולמעשה נבנה מחדש בסגנון נאו-רנסאנס.

בשנת 1960 הותקנו מחדש מקשי הקריון, ובין השנים 1959–1993 הוחלפו חלק מהפעמונים שניזוקו במהלך השנים. הפעמונים שהוסרו מהקרילון מוצגים כיום במוזיאון ההיסטורי של אמסטרדם. הקריון הנוכחי כולל 38 פעמונים (2 פעמונים יותר מאשר היו בקריון המקורי).

המגדל נקרא על שם מטבעה שפעלה בבית המשמר במהלך המאה ה-17: בשנת 1672, בשל מלחמה של אנגליה וצרפת על הרפובליקה ההולנדית, לא יכלה הולנד להוביל מטבעות לדורדרכט ולאנקהאוזן שם פעלו המטבעות של הולנד, ולכן נאלצו לטבוע את המטבעות באמסטרדם.

מחשש לפגיעה ביסודות הבניין בשל עבודות חפירת קו חדש עבור הרכבת התחתית של אמסטרדם הקצתה העיר אמסטרדם 1.9 מיליון אירו בשנת 2006 לחיזוק יסודות המגדל.

המגדל הפך לאחד הסמלים של העיר אמסטרדם, ודגם שלו מופיע במדורודם שבהאג ובמיני-אירופה שבבריסל.

== גלריה ==
<gallery>
1314-Amsterdam.jpg|מבט על המונטורן מעבר לנהר האמסטל
Amsterdam Munttoren 1900.jpg|מבט על המונטורן מעבר לנהר האמסטל, בשנת 1900
Munttoren-Amsterdam.jpg|פעמוני הקריון במגדל המטבעה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמסטרדם: מבנים
קטגוריה:הולנד: אתרי מורשת לאומית
אליפות קוריאה הפתוחה

אליפות קוריאה הפתוחה היא טורניר טניס מהקטגוריה הבינלאומית בסבב ה-WTA הנערך מאז שנת 2004 בעיר סיאול שבקוריאה הדרומית. הטורניר משוחק במרכז הטניס של הפארק האולימפי בסיאול על מגרשים קשים ופתוחים.

בין הזוכות המפורסמות בעבר: מריה שראפובה וונוס ויליאמס.

==אלופות עבר==
===יחידות===
{| class="wikitable" border="2"
!שנה
!אלופה
!יריבה בגמר
!תוצאה
|-
| 2004
| מריה שראפובה
| מרטה דומחובסקה
| 1-6, 1-6
|-
| 2005
| ניקול ואידישובה
| ילנה יאנקוביץ'
| 5-7, 3-6
|-
| 2006
| אלני דנילידו
| אי סוגיאמה
| 3-6, 6-2, 6-7(3)
|-
| 2007
| ונוס ויליאמס
| מריה קירילנקו
| 3-6, 6-1, 4-6
|-
| 2008
| מריה קירילנקו
| סמנתה סטוסור
| 6-2, 1-6, 4-6
|-
| 2009
| קימיקו דאטה קרום
| אנבל מדינה גאריגס
| 3-6, 3-6
|-
| 2010
| אליסה קלייבאנובה
| קלרה זאקופלובה
| 1-6, 3-6
|}

===זוגות===
{| class="wikitable" border="2"
!שנה
!אלופות
!יריבות בגמר
!תוצאה
|-
| 2004
| מי-רה ג'און<br> יון-יונג צ'ו
| צ'יה-ג'ונג צ'ואנג<br> שו-וויי שיאה
| 3-6, 6-1, 5-7
|-
| 2005
| יונג-ג'אן צ'אן<br> צ'יה-ג'ונג צ'ואנג
| ג'יל קרייבאס<br> נטלי גראנדין
| 2-6, 4-6
|-
| 2006
| וירחיניה רואנו פסקואל<br> פאולה סוארס
| צ'יה-ג'ונג צ'ואנג<br> מריאנה דיאז-אוליבה
| 2-6, 3-6
|-
| 2007
| צ'יה-ג'ונג צ'ואנג<br> שו-וויי שיאה
| אלני דנילידו<br> יסמין וור
| 2-6, 2-6
|-
| 2008
| צ'יה-ג'ונג צ'ואנג<br> שו-וויי שיאה
| מריה קירילנקו<br> ורה דושבינה
| 3-6, 0-6
|-
| 2009
| צ'יה-ג'ונג צ'ואנג<br> דזה יאן
| קארלי גאליקסון<br> ניקול קריז
| 3-6, 4-6
|-
| 2010
| יוליה גורגס<br> פולונה הרצוג
| נטלי גראנדין<br> ולדימירה אולירובה
| 3-6, 4-6
|}

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:טורנירים בסבב ה-WTA{{כ}}
קטגוריה:תחרויות טניס בקוריאה הדרומית
קטגוריה:סיאול
ישראל אדלסון

אדלסון בתחילת שנות ה-90
ישראל אדלסון (Israel Edelson; נולד ב-1951) הוא מלחין ומנצח ישראלי חסיד חב"ד. היה עוזרו האישי של ליאונרד ברנשטיין וניצח על תזמורות רבות. לימים חזר בתשובה ומאז הוא עוסק בעיקר במוזיקה חסידית.

==קורות חיים==
===ילדות===
אדלסון נולד בסנקט פטרבורג, ברית המועצות לשעבר, למשפחה יהודית. אביו, שמשון אדלסון, היה חזן בית הכנסת הגדול בסנקט פטרבורג (באותם ימים לנינגרד). בגיל 5 החל ללמוד כינור, ושנתיים לאחר מכן גם פסנתר. בגיל 15 עלה עם אימו לישראל והמשיך את לימודיו בבית הספר התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ולאחר מכן באקדמיה עצמה.

===קריירה===
זמן קצר לאחר סיום לימודיו באקדמיה למוזיקה, יצא אדלסון להתמחות בניצוח ובהלחנה בזלצבורג, וינה, רומא, שטוטגרט ולונדון. כמה שנים לאחר מכן הוא התקבל לקורס למנצחים צעירים בטנגלווד שליד בוסטון, שם הוא פגש את המלחין והמנצח ליאונרד ברנשטיין. בין השניים נרקם קשר חם, ובהמשך זומן אדלסון להיות עוזרו של ברנשטיין בכמה פרויקטים של ניצוח ברחבי ארצות הברית. לאחר מכן הוא פצח בקריירת ניצוח עצמאית, ובין השאר ניצח (לא באופן קבוע) על תזמורת רשות השידור הבריטית, על הפילהרמונית הבלטית Baltic Philharmonic Orchestra בווינה, על התזמורת הסימפונית חיפה, על הסינפונייטה הישראלית באר שבע, על התזמורת הסימפונית ירושלים, על התזמורת הפילהרמונית הישראלית, על התזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער ועוד. 

לקראת סוף שנות ה-30 לחייו החל אדלסון בתהליך חזרה בתשובה, והתקרב לחסידות חב"ד. הוא שב לארץ, התחתן ונולדו לו ארבעה ילדים. בתקופה זו עסק אדלסון יותר ויותר במוזיקה יהודית, בעיקר חסידית, ועבד עם אמנים שונים כמעבד וכמפיק. הוא גם הוציא מספר אלבומים. בין השאר לימד מוזיקה בישיבת כינור דוד, שם ניסה לשלב בין המוזיקה הקלאסית ליהודית. בשנת 2000 התגרש אדלסון, ושנה לאחר מכן נישא בשנית ועזב את ישראל. כיום הוא מתגורר בקהילת חב"ד בקראון הייטס שבניו יורק ומוסיף ללמד מוזיקה ולהוציא אלבומים.

==דיסקוגרפיה==
<div style="direction: ltr;">
* The songs of Rabbi Nachman of Breslov and his disciples 
* Sounds of Glory with London Brass- (1995)
* Piano & Friends (1996)
* Meditations of the Heart - (1997)
* Master of Light (1998)
* Tikun Chatzot - (1999)
* Yearnings from Beyond - (2000)
</div>
* קול דודי (kol dodi) - שירים חסידיים בעיבוד לפסנתר (2008)

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.col.org.il/show_news.rtx?artID=28195 ראיון מ-2007 באתר COL]
* [https://www.youtube.com/watch?v=WLimSE8HyrI אדלסון מנצח על תזמורת בבית חב"ד בשנת 2012], youtube

קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים שחזרו בתשובה
קטגוריה:מלחיני מוזיקה חסידית
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:בוגרי התיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:מוזיקאים וזמרים חסידי חב"ד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
דריו מורנו

דריו מורנו
דריו מורנו (Darío Moreno; 3 באפריל 1921 – 1 בדצמבר 1968) היה זמר רב לשוני, מלחין, משורר וגיטריסט יהודי טורקי. זכה לפרסום והייתה לו קריירה בלתי רגילה בצרפת, שכללה גם משחק בסרטים בשנות החמישים והשישים.

== ביוגרפיה ==
נולד באידין בשם דוד ארוגטה למשפחה יהודית ענייה. הוא התייתם בגיל צעיר, אביו שעבד בתחנת רכבת נורה בראשו ומת בנסיבות טרגיות. אימו שמה אותו בבית היתומים הספרדי של איזמיר (Nido De Guerfanos) עד גיל ארבע.

לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר העממי של הקהילה היהודית באיזמיר, הוא התקבל לעבודה כנער שליחויות במשרד עורכי דין ובערבים למד צרפתית. לגמרי במקרה הגיעה לידיו גיטרה, הוא התחיל ללמוד לנגן בעצמו ונעזר מעט במורה פרטי.

דריו מורנו החל לשיר במסיבות בר מצווה, כעיסוק משני. בגיל עשרים הוא כבר נודע כזמר באיזמיר ובמיוחד בקהילה היהודית בעיר. הוא שימש כזמר בתקופת שירותו בצבא הטורקי. ההופעות המקצועיות הרציניות שלו החלו באיזמיר, לאחר סיום השירות הצבאי. פרסומו כזמר אפשר לו לעבור לרובע היהודי קרטש, ברחוב שהוביל לבניין ה-Asansör (המעלית) ההיסטורי, שהיוותה אחת מסימני ההיכר של העיר, ושימשה את האנשים לעלות לבתים שהיו על צוק ההר. הרחוב בו גר שונה לשם דריו מורנו, לזכרו.

דריו מורנו נפטר מהתקפת לב בעת נסיעה במונית לשדה התעופה באיסטנבול ב-1 בדצמבר 1968, הוא היה בן 47 במותו. הוא נקבר בחולון על ידי אימו מאדאם רוזה.

== סרטים ==
<div style="direction: ltr;">
* Prisonnière, La 1968
* Saint prend l'affût, Le 1966
* Hotel Paradiso 1966
* Saintes chéries, Les 1965
* Dis-moi qui tuer 1965
* Dernier tiercé, Le 1964
* Bon roi Dagobert, Le 1963
* Tout pour le tout, Le 1963
* No temas a la ley 1963
* Femmes d'abord, Les 1963
* Lustige Witwe, Die 1962
* Tintin et le mystère de la Toison d'Or 1961
* Rivolta degli schiavi, La 1960
* Candide ou l'optimisme au XXe siècle 1960
* Touchez pas aux blondes 1960
* Marie des Isles 1960
* Voulez-vous danser avec moi? 1959
* Nathalie, agent secret 1959
* Oh! Qué mambo 1959
* Femme et le pantin, La 1959
* Incognito 1958
* Tous peuvent me tuer 1957
* Oeil pour oeil 1957
* Feu aux poudres, Le 1957
* Pardonnez nos offenses 1956
* Mouton à cinq pattes, Le 1954
* Femmes s'en balancent, Les 1954
* Quai des blondes 1954
* Môme vert-de-gris, La 1953
* Salaire de la peur, Le 1953
* Deux de l'escadrille 1953
</div>

== אלבומים ==
<div style="direction: ltr;">
* Granada- Adios Amigos
* Bossa Nova
* Calypso
* Le coco
* Canım İzmir
* Si Tu Vas A Rio / Viens
* Long Bos
* Moreno Poy poy
* Mulata Ye Ye Ye
* Hatıralar Hayal Oldu / Olam Boyun Kurbanı
* Tropical Dario
* Oh Que Dario
* Deniz ve mehtap
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.notes.co.il/shalit/19414.asp מי זוכר את דריו מורנו?]

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:זמרים טורקים
קטגוריה:משוררים יהודים טורקים
קטגוריה:מלחינים יהודים טורקים
קטגוריה:גיטריסטים יהודים
קטגוריה:איזמיר
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1921
קטגוריה:נפטרים ב-1968
אלכסנדר ביין

אלכסנדר (אלכס) ביין (21 בינואר 1903 – 20 ביוני 1988) היה היסטוריון וביוגרף ישראלי, חתן פרס ישראל להיסטוריוגרפיה ציונית.

==ביוגרפיה==
ביין נולד בגרמניה, בוגר אוניברסיטת ברלין ואוניברסיטת ארלנגן ובעל דוקטורט בפילוסופיה. ביין כתב את עבודת הדוקטורט על אלכסנדר המילטון תחת הדרכתו של ההיסטוריון פרידריך מיינקה. בשנים 1927–1933 עבד כארכיונאי בארכיון הממלכתי של פוטסדאם. עלה לארץ ישראל והחל לעסוק בעריכת כתביו של בנימין זאב הרצל וכתיבת ביוגרפיה שלו. בשנת 1936 מונה לסגן מנהל הארכיון הציוני המרכזי, תפקיד בו החזיק עד מינויו למנהל הארכיון ב-1955.

עבד כמנהל הארכיון הציוני עד 1971, נוסף להיותו יו"ר האיגוד הארכיוני בישראל וחבר הנהלה בארגון הבינלאומי לארכיונים וכמרצה לארכיונאות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1956 מונה לגנז המדינה הראשון, מקום בו הטביע את חותמו על ארגון ארכיונים בישראל כולה (1956–1971). ישב גם כחבר הנהלה במכון לחקר הציונות של אוניברסיטת תל אביב, חבר הנהלת החברה ההיסטורית הישראלית, חבר הנהלת מכון בק וחבר במועצת "יד ושם".
זכה בפרס ישראל ב-1987 על היסטוריוגרפיה ציונית.

בנו הבכור של ביין, יוחנן, כיהן כשגריר ישראל באו"ם. נכדתו, בתו של יוחנן ביין, היא המורה למשחק והשחקנית ליאת ביין. בנו השני, נחמיה ביין, עבד בשרות המדינה ומתנדב שנים רבות בעמותות פרקינסון בישראל ובחו"ל. ששת נכדיו, ילדיו של נחמיה, מיכל, רונית, ענת, אמיר, עמית ולילך עוסקים במחקר, חינוך, תקשורת ומקצועות טיפוליים.

==מפרסומיו==
ביין החל לעסוק בכתיבה היסטורית במהלך שהותו בגרמניה. הוא לקח חלק בעריכת אנציקלופדיית ברוקהאוס (1927–1934) ובאנציקלופדיה יודאיקה והאנציקלופדיה העברית. באותה תקופה החלו להתפרסם ספריו וביניהם:
* "רעיון המדינה של אלכסנדר המילטון", 1927.
* "פרידריך האמאכר", 1932.
* "הציונות ומפעלה", 1939.
* "תולדות ההתיישבות הציונית", הוצאת מסדה, ירושלים, תש"ג 1942.
* "ההתיישבות החקלאית בארץ ישראל" 1944.
* "תיאודור הרצל : ספר תולדותיו" (או: "תיאודור הרצל ביוגרפיה"), 1934 (מהדורות נוספות ומורחבות: 1961, 1977).
* "הרצל ודרייפוס", 1945.
* "עם הרצל ובעקבותיו - מאמרים ותעודות", 1954.
* "האנטישמיות המודרנית" 1958.
* מתוך: "כתבי הרצל בעשרה כרכים", (כרך ט: איגרות מראשית הפעולה הציונית ועד הקונגרס הראשון < מאי 1895 - אוגוסט 1897 >), החומר המקורי נערך על ידי אלכסנדר ביין, האיגרות תורגמו בידי פרופ' דב סדן, ירושלים, הספרייה הציונית, תשכ"א, 1960, (375 עמודים).
* "הפרזיט היהודי". 
* "שאלת היהודים - ביוגרפיה של בעיה עולמית" 1986.

עיקר פרסומו היה כביוגרף של בנימין זאב הרצל, לאו מוצקין, פרנץ אופנהיימר וארתור רופין.

==לקריאה נוספת==
* 'בין, אלכסנדר', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 78. 
* פ"א אלסברג, "אלכס ביין ז"ל", ידיעון האיגוד העולמי למדעי היהדות 29, תשמ"ט. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:חוקרי הציונות
קטגוריה:ביוגרפים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס ישראל להיסטוריה
קטגוריה:היסטוריונים יהודים גרמנים
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:ארכיונאים ישראלים
קטגוריה:מנהלי ארכיון המדינה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת קהילת ירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1903
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1988
סימון החמישי דה מונפור

סימון החמישי דה מונפור (1208 - 4 באוגוסט 1265) היה הרוזן השישי של לסטר, חלוץ הייצוג הפרלמנטרי, בנו של סימון הרביעי דה מונפור, דמות מפתח במסע הצלב האלביגנזי.

==ביוגרפיה==
מוצאו ממשפחת אצילים צרפתית, הגיע לאנגליה בשנת 1229, כדי לקבל את התואר דוכס לסטר לו היה זכאי. הוא נהיה מקורב למלך הנרי השלישי ואף נשא את אחותו לאישה.<BR>
נוכח מדיניותו הכושלת והבזבזנית של הנרי השלישי הצטרף דה מונפור למאבק הברונים ועמד בראש התובעים לצמצם את סמכויותיו של המלך. 

לאחר ניצחונם של הברונים בקרב לואיס היה השלטון נתון להלכה בידי שלושה, אך למעשה שלט דה מונפור לבדו בשמו של המלך.

לפרלמנט שכינס בשנת 1265 הזמין לא רק את נציגי האצולה הקרקעית, אלא גם שני נציגים מכל עיר. נציגי הערים היו, רובם ככולם, מבני המעמדות הסוחרים. חבריו למעמד מתחו עליו ביקורת חריפה בשל פעולתו זו, אולם ברבות הימים כונה בזכותה בתואר המכובד "אבי הפרלמנט הבריטי".

ב-4 באוגוסט 1265 נהרג דה מונפור על ידי כוחות הנאמנים למלך, שהנהיג הנסיך אדוארד, לימים אדוארד הראשון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:חברי פרלמנט בריטים
קטגוריה:רוזנים בריטים
קטגוריה:ילידי 1208
קטגוריה:נפטרים ב-1265
לואיז אוליביירה

לואיז איירטון בארוזו אוליביירה (Luis Airton Barroso Oliveira; נולד ב-24 במרץ 1969 בסאו לואיס, מרניאו, ברזיל) הוא כדורגלן עבר בלגי-ברזילאי. לזכות אוליברה 17 עונות באיטליה, מתוכן 7 עונות בליגה האיטלקית הבכירה ו-8 עונות בליגות הנמוכות השונות.

אוליביירה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הבוגרת של אנדרלכט הבלגית, בה שיחק 4 שנים (1988-1992), ומאז הוא שיחק בקבוצות שונות ברחבי איטליה. תחילה שיחק בקליארי, בה שיחק שתי קדנציות (1992-1996, 1999-2000). בין לבין שיחק בפיורנטינה, ואחר כך עבר לשחק במדי בולוניה, קומו, קטאניה, פוג'יה, ונציה ולוצ'סה. בשנת 2006, הוא הסכים לחתום בקבוצת מליגה נמוכה באיטליה, נאורזה, כדי להתקרב למשפחתו שנמצאת בסרדיניה.

אוליביירה התאזרח בבלגיה, ושיחק במדי הנבחרת הבלגית 31 משחקים, בהם כבש 7 שערים. הוא היה שותף לסגל הנבחרת ששיחק בטורניר מונדיאל 1998 בצרפת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:חלוצי כדורגל בלגים
קטגוריה:חלוצי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני אנדרלכט
קטגוריה:כדורגלני קליארי
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני בולוניה
קטגוריה:כדורגלני קומו
קטגוריה:כדורגלני קטניה
קטגוריה:כדורגלני פוג'ה
קטגוריה:כדורגלני ונציה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:מאמני כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1969
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1969
חיים הלפרין

חיים הלפרין (5 בספטמבר 1895 – 2 ביוני 1973) היה פרופסור לכלכלה חקלאית ואיש ציבור ישראלי. חתן פרס ישראל.

==ביוגרפיה==
נולד בקייב שבאימפריה הרוסית ובשנת 1919 סיים לימודי משפטים וחקלאות באוניברסיטת חרקוב. בשנת 1923 הוסמך כאגרונום. ברוסיה עסק בהוראה ונמנה עם מייסדי וחברי הנהלת האגודה השיתופית "כלכלה" בחרקוב. בשנת 1924 עלה לארץ ישראל והיה מייסד ומנהל המרכז לעלייה מטעם הסתדרות העובדים הכללית. בשנים שלאחר מכן היה מזכ"ל המרכז החקלאי, מייסד המדרשה לחקלאות בעמק חפר ומייסד בית החרושת הראשון בארץ ישראל לסוכר, שהוקם בעפולה.

פעילותו בתחום החקלאות הובילה למעורבות ציבורית רחבת היקף. הוא היה חבר הוועד הפועל הציוני ונשלח כציר למספר קונגרסים ציוניים. בשנת 1948 מונה למנכ"ל הראשון של משרד החקלאות בממשלת ישראל, תפקיד בו החזיק עד 1950. במהלך השנים היה גם חבר מועצת המנהלים של אוצר התיישבות היהודים, חבר מועצת המים ויו"ר הנהלת המדרשה לחקלאות. בשנת 1951 מונה ליו"ר בנק החקלאות לישראל, תפקיד בו החזיק עד שנת 1971. במסגרת האוניברסיטה העברית בירושלים היה הלפרין פרופסור בפקולטה לחקלאות, עמד בראש החוג לכלכלה חקלאית ובשנים 1963–1964 היה דיקן הפקולטה.

הלפרין היה פעיל מאוד בחינוך חקלאי. הוא הקים את מדרשת רופין בשנת 1949 והיה הכוח המניע מאחורי האנציקלופדיה לחקלאות.

בשנת 1973 הוענק להלפרין פרס ישראל לחקלאות. זמן קצר לאחר מכן הוא נפטר. 

מנישואיו הראשונים היה הלפרין אב לבן שנהרג במלחמת העצמאות. לימים נישא לחברת הכנסת בבה אידלסון.

==ספר לזכרו==
* מחקרים בכלכלה חקלאית: קובץ מאמרים לזכרו של פרופסור חיים הלפרין / כינס וערך יאיר מונדלק. רחובות: המרכז למחקר בכלכלה חקלאית, תשל"ו 1975.

==מפרסומיו==
* התחוקה החקלאית בארץ ישראל, 1944.
* , הרצאה בוועידה החקלאית השישית, 1945
* תמורות בחקלאות ישראל, 1955. זכה בפרס רופין.
*

מכּתביו:
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לי משרד החקלאות
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לחקלאות
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:אגרונומים ביישוב
קטגוריה:אגרונומים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: חקלאות, מזון וסביבה
קטגוריה:בני זוג של חברי הכנסת
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1973
פאתון

נפילתו של פאתון, ג'ונתן ליס
פאתון (מיוונית: Φαέθων "זורח/נוצץ") הוא דמות במיתולוגיה היוונית, בנו של הליוס (פבוס, "הזורח") או של קְלִימֶנוֹס, ואמו הייתה מרופה, ובגרסאות אחרות קלימנה.

ביוחסין מאוחר יותר נודע כי אאוס הולידה לקפלוס בן בשם פאתון, אך אפרודיטה חטפה אותו בילדותו כדי שישמש לה כשומר לילה במקדשיה הקדושים. המינואנים העניקו לו את השם אדיימוס הכוונה בשם הייתה לכוכב הערב או כוכב הבוקר.
== דמותו ==
בגרסת המיתוס כפי שמסופרת בידי אובידיוס ביצירתו מטמורפוזות, פאתון התרברב בפני חבריו בכך שאל-השמש הוא אביו. אחד מחבריו, שעל פי שמועה היה בנו של זאוס, סירב להאמין לו וטען כי אמו שיקרה לו. מסיבה זו החליט פאתון ללכת ולהיפגש עם אביו הליוס. בהיפגשם הליוס נשבע בנהר סטיקס כי יעניק לפאתון כל שירצה כאות הוכחה לכך שהוא אכן בנו. פאתון רצה לרכוב במרכבתו (הרי היא השמש) במשך יום.

אף על פי שניסה אביו לשכנעו לחזור בעצמו, משום שמעשה זה סופו מוות, פאתון גילה קשות עורף. כשהגיע היום, פאתון נלחץ ואיבד את השליטה על הסוסים האכזריים שמשכו את המרכבה. תחילה היא סטתה יותר מדי לגובה עד שהאדמה קפאה. אחר כך היא שקעה קרוב מדי לארץ עד שהצמחייה יובשה ונחרכה. מבלי להתכוון הפך את רוב אפריקה למדבר; חרך את עורם של תושבי אתיופיה עד שהפך שחור. בסופו של דבר, זאוס נאלץ להתערב בכך שהשליך ברק על המרכבה כדי לעצור אותה ופאתון צלל אל תוך נהר ארידנוס. אחיותיו ההליאדות התאבלו במשך זמן כה רב שבסופו של דבר הפכו לעצי צפצפה שהזילו דמעות ענבר נוצצות.

== גלריה ==
<gallery widths="250" heights="250">
The Fall of Phaeton-Bode Museum.jpg|תבליט נפילתו של פאתון, מאת סימון מוסקה מהמאה ה-16 במוזיאון בודה
The Fall of Phaethon by Peter Paul Rubens.jpg| נפילת פאתון מאת פטר פאול רובנס במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
קגאלמה מוטלנטה

קגאלמה מוטלנטה (באנגלית: Petrus Kgalema Motlanthe; נולד ב-19 ביולי 1949) כיהן כנשיא דרום אפריקה וכסגנו של הנשיא ג'ייקוב זומה.

==ביוגרפיה==
מוטלנטה נולד בפרברי העיר יוהנסבורג וגדל בסווטו. בשנות ה-20 לחייו עבד עבור עיריית יוהנסבורג וגויס על ידי "חנית האומה" (Umkhonto we Sizwe), הזרוע הצבאית של תנועת הקונגרס הלאומי האפריקני. מוטלנטה עסק במעשי חבלה ובהברחות פעילים דרך הגבול עם סווזילנד. ב-1976 הוא נעצר על ידי משטר האפרטהייד. לאחר 11 חודשים במעצר, נשלח למאסר בכלא ברובן איילנד למשך 10 שנים. לאחר שחרורו בלט מוטלנטה כמנהיג איגוד עובדים, ועמד בראש ארגון הכורים הלאומי משנת 1992.

בין השנים 1997 ו-2007 שימש כמזכ"ל מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקאי עד שנבחר בדצמבר לסגנו של נשיא המפלגה, ג'ייקוב זומה. במאי 2008 נכנס מוטלנטה לפרלמנט של דרום אפריקה, וביולי מונה לשר בלי תיק, חבר בקבינט של תאבו מבקי. לאחר התפטרותו של מבקי בספטמבר 2008, נבחר מוטלנטה לנשיא המכהן בפועל. מינויו נועד לאפשר העברת שלטון שקטה לזומה, לאחר הבחירות הכלליות שנקבעו לאפריל 2009. לאחר היבחרו של זומה מונה מוטלנטה לתפקיד סגן הנשיא וכיהן בתפקיד עד פרישתו במאי 2014.

== חיים אישיים ==
מוטלנטה נשוי בשנית ואב לשלושה ילדים מרעייתו הראשונה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מתנגדי האפרטהייד
קטגוריה:נשיאי דרום אפריקה
קטגוריה:סגני נשיאי דרום אפריקה
קטגוריה:ילידי 1949
רמת חיים

רמת חיים הוא מונח אשר מתייחס לרמת הרווחה הכלכלית של אנשים בודדים או אוכלוסייה שלמה, הנמדדת באיכות ובכמות הסחורות והשירותים אותם הם יכולים להרשות לעצמם.

רמת החיים מורכבת מסדרה של מדדים מתחומים שונים: הכנסה לנפש (בהתאם לאינפלציה), תוצר מקומי גולמי (תמ"ג), נגישות לסחורה מסוימת, הזמינות של שירותים רפואיים ואיכותם, תוחלת החיים, צריכת המזון, תנאי הדיור בנוסף למדדים רבים אחרים.

אף על פי כן, יכולות להיות בעיות בשימוש במדדים מספריים לשם השוואה של רמת החיים. לדוגמה, במדינות בהן ישנם פערי הכנסה, כמות קטנה יחסית של אנשים עשירים מן המעמד העליון ביחס לכמות גדולה של אנשים עניים מן המעמד התחתון, רמת ההכנסה הממוצעת תהיה גבוהה יחסית אף על פי שרוב האוכלוסייה בעלת רמת חיים נמוכה מרמת ההכנסה הממוצעת. לשם כך, משתמשים במדדים חציוניים המסייעים למנוע הטיות אלו. לדוגמה: במקום לחשב את השכר הממוצע במשק על ידי חלוקת כל השכר הכללי למספר האנשים המשתכרים, משתמשים במדד שכר חציוני המגלם רמת שכר אשר מחצית מהעובדים משתכרים יותר ממנה ומחציתם פחות ממנה.

הגורמים להבדלים ברמת החיים בין מדינות העולם הם הבדלים בין המינים לדוגמה, במדינות תת-מפותחות נשים לא זקוקות להשכלה, מה שמוריד את רמת החיים. בנוסף תוחלת החיים במדינות פחות מפותחות ירודה בשל המחסור בתרופות, רופאים והתברואה נמוכה. נוסף על כך הנגישות למי שתייה נקיים לוקה בחסר במדינות פחות מפותחות ועל כן רמת החיים פחותה. גם רמת המינוע משפיעה על רמת החיים שכן במדינות פחות מפותחות רמת המינוע קטנה.

אחת הדרכים להעלאת רמת החיים היא על ידי רכישת השכלה, אשר מאפשרת השתלבות בשוק העבודה ופיתוח קריירה.

== היסטוריה ==
=== רמת החיים הממוצעת ===
לאורך ההיסטוריה רמת החיים הממוצעת (תזונה של אנשים, תוחלת חיים) מאז שניתן להעריכה (על פי הממצאים הארכאולוגיים, רישומי שכר וכדומה) נשארה ללא שינויים גדולים עד המאה ה-19 אז התחילה לגדול.

== ראו גם ==
* רמת החיים בישראל
* שכר ריאלי
* מדד הפיתוח האנושי
* רווחה
* תוצר מקומי גולמי
* מדד המחירים לצרכן
* מדד ג'יני
* יוקר המחיה
* תודעה מעמדית
* הזכות לרמת חיים נאותה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:רווחה
רמת כורזים

ואדי נחל מחניים המהווה את הגבול הצפוני של רמת כורזים, מבט לכיוון צפון. האזור ליד [[חורבת ירדה]]
נחל כורזים ליד האתר הארכאולוגי [[כורזים]]
רמת כורזים (קרויה גם חבל כורזים) היא רמה בזלתית במזרח הגליל, המפרידה בין עמק החולה לארץ כינרות. הרמה גובלת בנחל מחניים מצפון, בערוץ הירדן ההררי ממזרח, בחוף הצפון-מערבי של הכנרת מדרום, ובמורדות הרי צפת וערוץ נחל כינרות ממערב. אורכה מצפון לדרום כ-12 קילומטרים, ורוחבה ממזרח למערב 7–8 קילומטרים. הרמה היא מבותרת ושטחה הוא כ-135 קמ"ר.

==גאוגרפיה וגאולוגיה==
רמת כורזים נוצרה מהתרוממות טקטונית בקרקעית השבר הסורי-אפריקני, שכוסתה בזלת בתקופת הפליסטוקן, תהליך שגרם לחסימת זרימת הירדן אל הכנרת ולהיווצרותם של אגם החולה ועמק החולה. הרמה מתרוממת מדרומו של עמק החולה לגובה ממוצע של כ-300 מטרים מעל פני הים. צורתה גבעות מתונות, שפסגתן בחלקה המערבי, במחנה פילון מדרום לראש פינה, בגובה 409 מטרים מעל פני הים, ובתל נס שממזרח לו, בגובה 381 מטרים. מדרונותיה הדרומיים לעבר הכנרת תלולים יותר, ומתנקזים בכמה נחלי אכזב, שהגדול בהם הוא נחל כורזים. בשטח הרמה מספר מעיינות שספיקתם נמוכה. היא מכוסה ברובה צמחייה עשבונית, עם עצי שיזף מצוי הפזורים בה.

==ארכאולוגיה==
רמת כורזים הייתה מיושבת במשך רוב תולדותיה. בשנות ה-90 של המאה ה-20 בוצע לראשונה סקר ארכאולוגי מתל חצור ועד הכנרת. בראשית שנות ה-2000 בוצע סקר נוסף. בסקרים נמצאו שרידים של למעלה מ-100 יישובים קדומים שהתקיימו בה לאורך התקופות. הרמה היוותה ארץ מעבר מובהקת, נמצאו בה גם שרידי רגמים ודולמנים, שרידי מכלאות ומעגלי אבנים המעידים על מרעה צאן ובקר ועל מאפיין נוודי.

בשטחה של רמת כורזים מספר אתרים ארכאולוגיים, בהם הגן הלאומי תל חצור, כורזים, חורבת ירדה וחאן ג'וב יוסף, ח'רבת טובא ועוד. בשלוחותיה הדרום-מערביות נמצא הר נחום, שבו על פי המסורת הנוצרית נשא ישו את הדרשה על ההר. כיום יש במקום מנזר וכנסייה.

אחד האתרים הפרהיסטוריים החשובים ברמה הוא האתר הפרהיסטורי גשר בנות יעקב.

==יישובים ברמה==
ברמת כורזים מצויים היישובים אליפלט, אלמגור, אמנון, גדות, טובא-זנגרייה, כורזים, כפר הנשיא, כרכום, מחניים, משמר הירדן ועמיעד, וכן חוות הנופש ורד הגליל. מבחינת שיוכם המוניציפלי היישובים מפוצלים בין המועצות האזוריות הגליל העליון, מבואות החרמון ועמק הירדן. טובא-זנגרייה היא מועצה מקומית.

==ראו גם==

* תעלת ההטייה

==לקריאה נוספת==
* 
* יוסי סטפנסקי, "בין אילת לכנרת: הסקר הארכאולוגי ברמת כורזים ובצפון הכנרת", קדמוניות, חוברת מ"ז 148 תשע"ה 2014, עמ' 102–109

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:הגליל
קטגוריה:ארץ ישראל: אזורים
יהודה אמיר

יהודה אמיר (קופה) (1926 – 5 באפריל 1996) היה פסיכולוג ישראלי, חתן פרס ישראל לחקר הפסיכולוגיה.

==ביוגרפיה==
אמיר נולד בווינה שבאוסטריה. בשנת 1938 אחרי האנשלוס עלה עם משפחתו לארץ ישראל. למד בבית ספר מקצועי ובשנת 1944 התגייס לפלמ"ח. שירת בגדוד השלישי פלוגה ג' והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות. בתפקידו האחרון היה מפקד פלוגה. בתום המלחמה החל לימודי חינוך ופסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1952 סיים אמיר את לימודי התואר הראשון והמשיך בלימודיו בארצות הברית, כמוסמך בפסיכולוגיה קלינית בישיבה יוניברסיטי (1955/56) ובעל דוקטורט בפסיכולוגיה חברתית מאוניברסיטת ניו יורק (1958/59). משנת 1956 עבד אמיר כעוזר מחקר באוניברסיטה ובתום הסמכתו שב לישראל.

בשנים 1960–1965 פיקד אמיר על היחידה לפסיכולוגיה צבאית בצה"ל. במקביל הוא הצטרף ב-1960 לסגל המחלקה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת בר-אילן ובאוגוסט 1964 מונה למרצה לפסיכולוגיה באוניברסיטה. בשנת 1967 הוא פרסם תוצאות מחקר שהראה עדיפות בהשכלה ובהתנדבות ליחידות מובחרות אצל בני קיבוצים. מחקרו לא קבע את הגורמים לעדיפות זו. עבודתו האקדמית הוקדשה בעיקרה לקידום יחסים בין-אישיים ובמהלך שנות עבודתו נוסדו על ידו באוניברסיטה שני מכוני מחקר, האחד לקידום שילוב חברתי בבתי ספר והשני לחקר דעות קדומות (מכון וינסטון). במכון וינסטון הושם דגש על חקר קליטת מהגרים ודו קיום בין בני דתות ותרבויות שונות, ובעקבות הקמת המכון מונה אמיר לראש הקתדרה על שם תומאס בראדלי לחקר שילוב חברתי בישראל.

אמיר שימש נציג האגודה הפסיכולוגית הישראלית באיגוד הבינלאומי של מדעי הפסיכולוגיה (IUPS) והיה חבר הנהלה בהתאחדות הבינלאומית לפסיכולוגיה אנליטית (IAAP). הוא נבחר לעמוד בראש ארבעה כנסים בינלאומיים מטעם ארגוני מחקר שונים ובישראל היה חבר בוועדות ציבוריות רבות, בהן כיו"ר הוועדה הציבורית לרפורמה בחינוך (1978–1979). כמו כן הוא ישב במערכות כתבי עת מדעיים דוגמת מגמות, "Journal of Croos-Cultural Psychology" ו- "International Journal of Intercultural Relations". 

מחקריו פורסמו לאורך השנים ביותר מ-100 מאמרים וספרים והביאו לשינוי תפיסתי בחינוך. במאמר משנת 1969 הציג אמיר את השפעת הרקע התרבותי על מפגשים בין יחידים ומידת הקונפליקט המצויה במפגשים אלו כתוצאה מרקע זה. בעקבות מאמר זה פותחו ברחבי העולם תוכניות לימוד לקידום דו-קיום וסובלנות. במחקר אחר שערך ב-1987 הודגם על ידו שמרבית התובנות בתחום הפסיכולוגיה החברתית פותחו על ידי חוקרים אמריקנים, כך שנוצר ידע בינלאומי שמושפע באופן כמעט בלעדי מהתרבות והאקדמיה האמריקניות. במסגרת מחקרו פותחו תוכניות לימוד חדשות בפסיכולוגיה חברתית שהותאמו לרקע החברתי בישראל.

בשנת 1995 הוענק לאמיר פרס ישראל לחקר הפסיכולוגיה.

היה מתומכי השימוש במבחנים פסיכומטריים למיון תלמידים במערכת החינוך, בניגוד לעמדת משרד החינוך שביטל את השימוש במבחנים באמצע שנות השמונים של המאה ה-20.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי אוסטריה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי ישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:פסיכולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בר-אילן: פסיכולוגיה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לחקר הפסיכולוגיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
ביורן סטריד

ביורן אובה אינגמר "ספיד" סטריד (בשוודית: Björn Ove Ingemar "Speed" Strid; נהגה: "בְּיֶירְן"; נולד ב-10 בספטמבר 1978) הוא סולן בלהקת הדת' מטאל השוודית סוילוורק. בנוסף הוא לוקח חלק בלהקות קולדסיד (Coldseed), דיסארמוניה מונדי (Disarmonia Mundi) וטרור 2000 (Terror 2000).

סטריד גדל בשוודיה וקיבל מסטודנטים את שם החיבה "ספיד", כתוצאה מהמנגינה המהירה שאותה חשב כמהנה. הוא הקים את סוילוורק ב-1995 תחת השם "אינפרנל בריד". ב-1996 שונה שם הלהקה לזה הנוכחי כאשר הלהקה קיבלה צורה וסגנון. רוב המילים של השירים נכתבו על ידי סטריד.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זמרים שוודים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1978
חומצה גאלית

חומצה גאלית היא חומצה אורגנית המצויה באופן טבעי בעפצים, תה, קליפת אלון ובצמחים אחרים. החומצה עשויה להיות במצב חופשי או קשורה לטאנין. הנוסחה המולקולרית C<sub>6</sub>H<sub>2</sub>(OH)<sub>3</sub>COOH כלומר חומצה בנזואית ש3 קבוצות הידקרוקסיל (OH) קשורות לטבעת הבנזנית.

בחומצה גאלית משתמשים בתעשיית התרופות. הקומפלקס של חומצה גאלית וברזל דו ערכי הוא חומר צבע שחור- סגול. בדרך הייצור המסורתית של דיו בושלו עפצים כדי לשחרר את החומצה ותערובת החומר עם "קנקתום" כלומר ברזל סולפט FeSO4 (ויטריול) וגומי ערבי יצרה את הדיו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.reagents.com/pdf/MSDS/2-10550.pdf MSDS], (גיליון בטיחות חומרים) של חומצה גאלית (אנגלית)
* אסף רונאל, [https://www.haaretz.co.il/science/biology/.premium.highlight-MAGAZINE-1.9061456 מחקר ישראלי מנסח מחדש את הבנת האופן שבו מוטציה גנטית גורמת לסרטן], הארץ, 11 באוגוסט 2020
* 

גאלית, חומצה
קטגוריה:סרטן