OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פיג'ו פרטנר

פיג'ו פרטנר (Partner) הוא רכב מסחרי מתוצרת חברת פיג'ו הצרפתית. 

הרכב מוצע גם בגרסה משפחתית המכונה פרטנר קומבי. באיטליה הרכב מוכר כפיג'ו ראנץ'.
הפרטנר הושק בשנת 1996 ומיוצר עד היום, לאחר מתיחת פנים בשנת 2008.

הפרטנר זהה במאפייניו ובעיצובו לסיטרואן ברלינגו, ומבוסס כמוהו על בסיס שלדת סיטרואן ZX. שני הדגמים מוצעים בעולם גם בגרסה חשמלית.

האבזור הסטנדרטי של הרכב כולל הגה כוח פרוגרסיבי (המשתנה בהתאם לסל"ד המנוע), בלמי דיסק מאווררים מלפנים, בלמי תוף מאחור, מערכת ABS, מערכת EBD (לחלוקת כוח הבלימה), צמד כריות אוויר מלפנים, וחגורת בטיחות פירוטכנית. 

המהירות המרבית מגיעה ל-160-142 קמ"ש, בהתאם לסוג המנוע. זמן ההאצה מ-0 ל-100 קמ"ש נע בין 16.9 ל 13.4 שניות, בהתאם לסוג המנוע.

==מנועים==
שני המנועים העיקריים בהיצע הם מנועי דיזל בעלי 4 צילינדרים, בשני נפחים:
בנפח 1900 סמ"ק, עם הספק מרבי של 71 כ"ס בסל"ד 4600, ומומנט מרבי של 13 קג"מ בסל"ד 2500. 
בנפח 2000 סמ"ק, עם הספק מרבי של 90 כ"ס בסל"ד 4000, ומומנט מרבי של 21.4 קג"מ בסל"ד 1900. למנוע זה הזרקה ישירה במסילה משותפת.

בנוסף הרכב מוצע עם 2 מנועי בנזין בנפח של 1360 סמ"ק ו- 1587 סמ"ק, וכן קיימות גרסאות חשמליות.

== פרטנר II ==
פיג'ו פרטנר II
הדור השני הוצג רשמית בינואר 2008.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.peugeot.co.il/partner/פרטנר - באתר הישראלי של פיג'ו]

פרטנר
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1996
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
קטגוריה:מכוניות מסחריות
סלט (עיר)

סַלְט (בערבית: ألسلط; בתעתיק מדויק: אלסלט) היא בירת מחוז בלקא, העיר החמישית בגודלה בירדן. היא שוכנת בדרום הגלעד על מספר גבעות בגובה 790–840 מעל פני הים, כ-30 ק"מ מצפון מערב לבירה עמאן, ובימים בהירים היא נראית מבקעת הירדן.

על שמה רחוב בחיפה. יש המזהים את סלט עם העיר המקראית רמות גלעד.

==היסטוריה==
בתקופה הביזנטית נקראה העיר "סלטוס" שמשמעותו עמק העצים, והיא הייתה מקום מושבה של בישופות. העיר נהרסה על ידי המונגולים ונבנתה מחדש בתקופת שלטונו של הסולטאן הממלוכי ביברס (1277-1260). העיר הפכה פעם נוספת לבירת האזור תחת שלטון האימפריה העות'מאנית.

בראשית שנות השלושים של המאה ה-19, סלט הותקפה על ידי שליט מצרים אבראהים פאשא במהלך השתלטותו על ארץ ישראל. תקופת הזוהר של העיר הייתה בסוף המאה ה-19 עם הגעתם של סוחרים משכם, אז הפכה סלט מכפר של איכרים לעיירה.

העיירה סלט הייתה המקום בו בחר הרברט סמואל, הנציב העליון של ארץ ישראל ועבר הירדן, להכריז ב-20 באוגוסט 1920 על כוונת בריטניה להעניק שלטון עצמאי בעבר הירדן.
בעת הקמת אמירות עבר הירדן (1921), סלט הייתה הגדולה שבין עריה, ואוכלוסייתה מנתה כ-20,000 תושבים.

בשנת 1927 נפגעה העיר קשה ברעידת אדמה ונמנו בה כ-80 הרוגים.

למרד הערבי הגדול בארץ ישראל (1939-1936) הייתה השפעה גם על האוכלוסייה הערבית שבעבר הירדן המזרחי, שכללה מיעוט קטן של פלשתינאים לשעבר. על פי דיווח של שלטונות עבר הירדן, כמה מכוניות עמוסות טיילים יהודים מארץ ישראל שביקרו בסלט בזמן המרד, יודו באבנים "בידי עשרים ילדים מבני הכפר". השלטונות, שרצו למנוע את גלישת הסכסוך בארץ ישראל המערבית אל עבר הירדן, הורו לעצור את הילדים ו"הלגיונרים הערבים הלקו אותם על אחוריהם".

ב-2021 הוכרז המרכז העירוני של סלט אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

==אתרים חשובים==
בתוך המסגד במרכז העיר נמצא קבר גד בן יעקב. בקרבת העיר נמצאים קבר "אחי יוסף", קבר יהושע בן נון במתחם "מקאם נבי יושע" (הבולט באורך מצבתו - כשישה מטרים), קברו של הושע בן בארי שהיה משבט ראובן וקברו של הנביא שועיב (יתרו, חותנו של משה).

==חקלאות==
סלט מפורסמת ברחבי ירדן בפירות ובירקות המגודלים בסביבתה, במיוחד זיתים, רימונים, ענבים ואפרסקים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://www.bbc.com/travel/article/20211213-as-salt-the-middle-easts-city-of-tolerance-and-generosity As-Salt: The Middle East's city of tolerance and generosity] - מאתר ה-BBC
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירדן: ערים
קטגוריה:נחלת שבט גד
פרץ גולדשטיין

קבר ריק ומעליו מצבה לזכרו של פרץ גולדשטיין בחלקת שבעת הצנחנים שנהרגו באירופה ב[[הר הרצל.]]
פרץ גולדשטיין (4 ביולי 1923 – 1 במרץ 1945, בהונגרית: Goldstein Ferenc, גולדשטיין פֶרֶנְץ) היה מצנחני היישוב מעבר לקווי אירופה הכבושה במהלך מלחמת העולם השנייה.

== ביוגרפיה ==
פרץ גולדשטיין נולד ברומניה ב-4 ביולי 1923. כנער הצטרף לתנועת הנוער הציונית "הבונים". עלה לארץ ישראל בשנת 1940 ונשלח לקיבוץ אפיקים, שם הצטרף לקבוצת אנשים שהורכבה מיוצאי טרנסילבניה, אשר התכוננו להקמת קיבוץ מעגן.

בדצמבר 1942 התנדב לשירות בפלוגה א' של הפלמ"ח. בהמשך, על-פי המלצת מפקדיו, התקבל לקבוצת צנחני היישוב, אשר אומנו לצנוח באירופה הכבושה בידי גרמניה הנאצית, על מנת לסייע במאמץ המלחמתי הבריטי. במסגרת ההכנות לשליחות זו עבר יחד עם שאר קבוצת הצנחנים קורס הכנה של "ההגנה", אימונים שונים וקורס צניחה בריטי ברמת דוד. לצורך ביצוע תפקידו קיבל גולדשטיין זהות בדויה תחת הכינוי סרג'נט ג'ונס. הגדרת תפקידו הייתה איסוף מודיעין וסיוע בחילוץ צוותי אוויר של בעלות הברית שנפלו בשבי. הנהגת היישוב היהודי ייעדה לו תפקיד נוסף וחשוב – הצלת יהודים באירופה הכבושה וסיוע בארגונם לעלייה ארצה.

ב-13 באפריל 1944 צנח גולדשטיין ביוגוסלביה יחד עם יואל פלגי והיה הצעיר שבין צנחני היישוב. כעבור חודשיים חצו את הגבול להונגריה. גולדשטיין הסתתר תחילה בבודפשט, ובעקבות התייעצות עם ישראל קסטנר החליט להסגיר עצמו לגסטפו כדי שלא לפגוע ברכבת ההצלה עליה נסעו 1685 יהודים, ובתוכם הוריו של גולדשטיין. בהמשך נשלח ברכבת לגרמניה יחד עם פלגי. השניים ניסו להימלט מהרכבת, אולם רק פלגי הצליח. גולדשטיין נשלח למחנה הריכוז אורניינבורג ונספה שם ב-1 במרץ 1945.

== הנצחתו ==
אנדרטה לזכרו הוצבה בקיבוץ מעגן ונחשפה בטקס שהסתיים באסון מעגן. לזכרו הוקם קבר ריק ומעליו מצבה בחלקת יד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.202.org.il/Pages/years/pg1944/goldstein.php פרץ גולדשטיין] באתר "הצנחנים - עשור ראשון"

==הערות שוליים==

שלט הנצחה לפרץ גולדשטיין ברחוב על שמו בפתח תקווה

קטגוריה:יד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה
קטגוריה:הנצחת נעדרים בהר הרצל
קטגוריה:צנחני היישוב שנהרגו
קטגוריה:צנחני היישוב ביוגוסלביה
קטגוריה:אנשי היישוב שמקום קבורתם לא נודע
קטגוריה:אישים המונצחים בגן הנעדרים בהר הרצל
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1945
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז זקסנהאוזן
הסכם פותי

הסכם פותי היה הסכם זמני בין האימפריה הגרמנית והרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, שבו קיבלה גאורגיה הגנה והכרה מגרמניה. ההסכם נחתם ב-28 במאי 1918, על ידי הגנרל אוטו פון לוסוו מהצד הגרמני וראש הממשלה נואה רמישווילי ושר החוץ אקקי צ'חנקלי מהצד הגאורגי, בעיר הנמל הגאורגית, פותי. 

המנהיגים הפוליטיים המובילים של גאורגיה ראו בהסכם עם גרמניה את הדרך היחידה להימנע מכיבוש על ידי האימפריה העות'מאנית, שהמשיכה במערכה צבאית נחושה נגד הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית של עבר הקווקז, פדרציה חופשית של ארמניה, אזרבייג'ן וגאורגיה שקמה בעקבות מהפכת אוקטובר הבולשביקית, משנת 1917 ברוסיה. מצד שני ביקשה גרמניה לנצל את המצב כדי להבטיח את מיקומה לאור המלחמה המתמשכת, והיריבות הגדלה בין גרמניה לאימפריה העות'מאנית על ההשפעה והמשאבים בקווקז. במיוחד שדות הנפט של באקו בים הכספי ומסילת הברזל המשותפת, וצינור הנפט המקשר בין בתומי לבין הים הכספי. 

ההסכם נחתם יומיים אחרי הכרזת העצמאות של גאורגיה ב-26 במאי 1918, וארבעה ימים לאחר ועידת השלום העקרה, בין האימפריה העות'מאנית לבין המדינות של עבר-הקווקז, שהייתה בתיווך הגרמנים, שנסגרה ב-24 במאי 1918. בעידוד פרידריך קרס פון קרסנשטיין ופרידריך ורנר פון דר שולנברג, נסוגה גאורגיה מהפדרציה, והכריזה על עצמה כרפובליקה נפרדת. בחיפוש הנואש אחר בעלת ברית, ולנוכח מתקפה עות'מאנית מתחדשת, מיהרו השרים הגאורגים לפותי, שם פגשו במשלחת הגרמנית בראשות הרוזן וון לוסוו, שהמתין על סיפון הצוללת "מינה הורן". ב-28 במאי נחתם הסכם זמני, שבו קיבלה גאורגיה הכרה בעצמאותה ואת חסותה של האימפריה הגרמנית. הוועידה סיפקה לגרמניה, בין היתר, גישה חופשית וללא הגבלות למסילות הברזל של גאורגיה, לכל ספינותיה, ולכל נמלי הים שלה, החזקת נקודות אסטרטגיות על ידי כוחות המשלחת הצבאית, הכנסה למחזור של המטבע הגרמני בגאורגיה, ייסוד של חברת כריה משותפת גרמנית-גאורגית, והחלפת נציגויות דיפלומטיות וקונסולריות בין שתי המדינות. בנספח סודי נוסף הבטיח וון לוסוו לעזור בהשגת הכרה בינלאומית לגאורגיה, והגנה על אחדותה הטריטוריאלית. מיד לאחר מכן, עזבה המשלחת הגרמנית לקונסטנצה, כשאתה גם נציגות גאורגית שכללה את צ'חנקלי, זוראב אבליאשווילי וניקו ניקולדזה, שהוסמכו על ידי ממשלת גאורגיה לשאת ולתת על הסכם סופי עם ברלין. למרות זאת, סירבה גאורגיה בהחלטיות להצטרף למעצמות המרכז במלחמה, ועקב כך התארך המשא ומתן על ההסכם הסופי, משא ומתן שנכשל בסופו של דבר, בעקבות תבוסתה הצבאית של גרמניה בנובמבר 1918. 

שיתוף הפעולה הגרמני-גאורגי היה לפיכך קצר, אך הועיל מאוד לרפובליקה הגאורגית החדשה, ותרם להישרדותה בשנת 1918 הסוערת. 

== מקורות == 

* לנג, דויד מרשל (1962), "ההיסטוריה המודרנית של גאורגיה" עמ' 207-8. לונדון: ווידנפלד וניקולסון 

פותי, הסכם 
פותי, הסכם 
פותי, הסכם
קטגוריה:פותי
פותי
פותי
גרשום קומרוב

ממוזער
שער גיליון "ידיעות אחרונות" מיום 31.3.1940, עוד לפני שעבר לידי משפחת מוזס
גרשום קומרוב היה עורך ומו"ל עברי בארץ, ממייסדי העיתון "ידיעות אחרונות".

==ביוגרפיה==

גרשום קומרוב היה בן למשפחת פרדסנים, הבכור משני בניהם של שפרה לבית מילוסלבסקי ואברהם קומרוב, שעלה עם משפחתו (הוריו ינטה ואפרים יהודה קומרוב ודודיו שמואל וצבי הוכברג) בסוף המאה ה-19.

בשנים 1933-4 ערך והוציא עם ראובן מוזס שבועון עממי מצויר בשם "תוכנית השבוע".

משנת 1938 הוציא לאור שבועון בשם "קולנוע שפעל במשך מספר שנים החל משנת 1938 ובמהלך שנות ה-40, והתבסס על פרסום חומר יחצ"ני שהתקבל מאולפני הקולנוע בהוליווד.

בשנת 1939 קנה מאביעזר גולן ודוד קרסיק עיתון שאותו התחילו להוציא לאור ללא שם, משום שלא קיבלו רישיון משלטונות המנדט הבריטי.
בעזרת אחיו אבנר קומרוב, שהיה קצין מחוז תל אביב, השיג קומרוב רישיון וקרא לעיתון "ידיעות אחרונות". גולן וקרסיק נשארו כחברי מערכת יחד עם הד"ר עזריאל קרליבך, אז פובליציסט בהצופה, שהובא לשמש כעורך ראשי במשרה חלקית.

כמה חודשים לאחר מכן, כשתפוצת העיתון לא עלתה על כ-2,000 עותקים ביום, פשט קומרוב את הרגל והציע אותו לאלכסנדר מוזס - בעל בית הדפוס בו הודפס העיתון - בעד החוב שחב לו. מוזס העביר את השליטה בעיתון לאביו יהודה ומאז ידיעות אחרונות נמצא בבעלות משפחת מוזס.

בין השנים 1959–1963 ערך והוציא עם אחיו את המגזין "עולם האשה".

בשנותיו האחרונות התגורר קומרוב עם רעייתו ברוניה בשיכון ותיקים ברמת גן, כשכנם של אב"א אחימאיר והרצל רוזנבלום. היה להם בן אחד - מנוח.

אחיו הצעיר של אביו, מאיר קומרוב, היה פרדסן בנס ציונה ועסקן ציבור.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מו"לי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עורכי עיתונים בשפה העברית
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
עמי נאווי

עמי כדורי נאווי (נולד ב-2 באוגוסט 1964) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הרכז, ומשמש כמאמן קבוצת כדורסל של בית הספר אליאנס תל אביב ובנוסף כמאמנה של קבוצת הפיתוח של מכבי תל אביב שמורכבת משחקני ליגת העל לנוער לשעבר.
== קריירה ==
נאווי החל את דרכו המקצועית כשחקן בקבוצת מכבי רמת-גן עימה זכה בתואר - גביע הליגה בעונת 1989/1990, ולאחר מכן שיחק בהפועל תל אביב שבה זכה לפרסום, הפועל אריה ת"א (קבוצת הבת), מכבי הוד השרון ובני הרצליה.

לאחר שפרש ממשחק, שימש כעוזרם של שרון דרוקר, מאמנה של מכבי רעננה, ואפי בירנבוים בהפועל תל אביב.

בעונת 2010/11 מונה תחילה לתפקיד עוזר המאמן של אלעד חסין במכבי חיפה. בדצמבר 2010 לאחר פיטוריו של חסין, מונה נאווי למאמן הקבוצה אך פוטר במרץ 2011.

ב-30 באוגוסט 2012 הצטרף עמי נאווי לעירוני רמת גן כמאמנה הרשמי לעונת 2012/2013.

ב-4 במרץ 2016 מונה למאמנה של אליצור יבנה עד תום העונה.
לאחר מכן, ב-2020, הצטרף למועדון מכבי תל אביב והחל לאמן את קבוצת הפיתוח של המועדון.

== חיים אישיים ==
לנאווי 3 בנים מגרושתו טל.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://wiki.red-fans.com/index.php?title=עמי_נאווי העמוד של עמי נאווי בוויקי-הפועל]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:כדורסלני מכבי הוד השרון
קטגוריה:כדורסלני בני הרצליה
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה בכדורסל
קטגוריה:מאמני אליצור יבנה
קטגוריה:מאמני מכבי הוד השרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
לוטוס 1-2-3

לוטוס 1-2-3 הוא תוכנת גיליון אלקטרוני מתוצרת חברת התוכנה לוטוס (כיום חלק מיבמ).
== היסטוריה ==
לוטוס 1-2-3 שיצא לאור לראשונה ב-26 בינואר 1983, זכה להצלחה רבה בשנות השמונים, והרים תרומה מכרעת לחדירתם של מחשבי IBM PC למגזר העסקי. התוכנה פעלה במערכת ההפעלה DOS, והייתה דומיננטית בה בתחום הגיליון האלקטרוני. התוכנית הוסבה גם למערכות ההפעלה OS/2 ו"חלונות", אך בסביבת "חלונות" קמה לה מתחרה, "אקסל" של "מיקרוסופט", שתוך שנים מעטות הגיעה לשליטה בשוק.

חברת לוטוס נוסדה על ידי מיצ'ל קפור, חברם של מפתחי הגיליון האלקטרוני ויזיקלק (VisiCalc). תוכנת 1-2-3 המקורית פותחה על ידי ג'ונתן סקס אשר פיתח בעברו כבר שתי תוכנות גיליון אלקטרוני בזמן שעבד בחברת קונסנטריק דטה סיסטמס. לוטוס 1-2-3 יצא לאור ב-26 בינואר 1983 וכבר בשנתה הראשונה עברה במכירותיה את הגיליון האלקטרוני הנמכר ביותר, ויזיקלק.

== דעיכת השימוש בתוכנה ==
תוכנת "אקסל" של "מיקרוסופט", לא הייתה בהתחלה מתחרה משמעותית, בעת שיצאה בשנת 1985 למחשבי מקינטוש. אקסל אפילו לא הגיעה למחשבי PC עד שנת 1987 כשיצאה גרסה 2.2 של מערכת ההפעלה חלונות. אולם במהלך תקופה זו סבלה לוטוס מבעיות טכניות. גרסה 3 של לוטוס כבר נכתבה בשפת C במקום באסמבלי, אולם לא התאימה לפלטפורמות ישנות בגלל הצורך בזיכרון רב יותר. עד שגרסה 3 של לוטוס יצאה לשוק בשנת 1989, באיחור של כשנה, אקסל כבר הספיק להגיע למספר משתמשים רחב בסביבת חלונות, והשימוש בלוטוס הלך ודעך. 

בשנות ה-90 חברת יבמ ניסתה לשווק את Lotus SmartSuite יחד עם מערכת ההפעלה OS/2 כאלטרנטיבה לחבילת המוצרים המקבילה של מיקרוסופט, וכתוצאה הופלתה לרעה בקבלת רישיונות OEM להפצת חלונות 95 על מחשביה. ב-2013 הכריזה יבמ על הפסקת התמיכה בחבילת מוצרי לוטוס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:תוכנות DOS
קטגוריה:תוכנות עסקיות
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-1983
TBC Bank

TBC Bank (בגאורגית: თიბისი ბანკი, תיבּיסי בַּנקי) או הבנק המסחרי המוביל הוא הבנק הגדול ביותר בגאורגיה.

== היסטוריה ==
הבנק הוקם בשנת 1992 ובמשך עשור הפך לאחד משני הבנקים הגדולים בגאורגיה. לבנק נתח שוק של כ-30% (הנתח שלו בנכסי כל הבנקים הוא 27%). לבנק 12 סניפים ברחבי גאורגיה, ומרכזו ממוקם בבירה, טביליסי. ההתמחות הבנק מתמחה במגוון מוצרים קמעונאיים ובנקאות עסקית לתאגידים ולעסקים בינוניים. ההון העצמי של הבנק עומד על כ-751 מיליון דולר נכון ל-15 באוגוסט 2014.

הבנק זכה בתואר "הבנק הטוב ביותר בגאורגיה" במגזין הבריטי "הבנקאי" ("The Banker") לשנים 2002, 2003, 2004 ו-2005. זאת עקב הצמיחה המהירה שלו וההובלה שלו בכל האינדיקטורים.

הבנק נמצא בבעלות משותפת של:
* International Finance Corporation)) IFC) זרוע ההשקעות הפיננסית הפרטית של הבנק העולמי
* קרן ההשקעות הגרמנית DEG
* קבוצה של אנשי עסקים גאורגים

בינואר 2007 חתם בנק לאומי על זיכרון דברים עם Bank TBC על רכישת 20% ממניותיו תמורת כ-40 מיליון דולר, סכום שיוזרם להגדלת ההון העצמי של הבנק, כך שההון העצמי לאחר הרכישה יהיה 100 מיליון דולר. בנק לאומי יחזיק ב-20% ממניות הבנק ואילו IFC ו-DEG יחזיקו בכ-30% מהמניות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאורגיה: כלכלה
אלבר רוסל

אלבר רוסל (בצרפתית: Albert Roussel; 5 באפריל 1869 – 23 באוגוסט 1937) היה מלחין צרפתי.

==ביוגרפיה==
בשנת 1889 שירת כקצין בצי הצרפתי ובעת ההפלגות החל להלחין. המוזיקה משכה אותו ובשנת 1894 פרש מהצבא והחל בלימודי מוזיקה. למד בסקולה קנטורום והיה מתלמידיו הראשונים של המלחין הצרפתי ונסן ד'אנדי.

יצירותיו הראשונות היו קאמריות. בשנת 1904 החל להלחין את הסימפוניה הראשונה פואמת היער שבוצעה לראשונה ב-1908 וזכתה להצלחה.

במלחמת העולם הראשונה התנדב לצבא הצרפתי למרות גילו המתקדם ושירת כנהג אמבולנס בחזית, וכקצין תובלה ביחידת ארטילריה. בגלל בריאותו הרופפת שוחרר מהצבא בשנת 1918 והשתקע במחוז ברטאן.

רוסל המשיך להלחין וללמד. בין תלמידיו היו אריק סאטי וז'אן מרטינו. בזמנו נחשב אחד המלחינים הצרפתים החשובים. את יצירתו האחרונה, טריו לאבוב, בסון וקלרינט, לא הצליח לסיים, והוא נפטר בעיר רויאן מהתקף לב בגיל 68.

==יצירותיו של רוסל==

בתקופה הראשונה הושפע רוסל מהאימפרסיוניזם ובמיוחד מדביסי. ביצירותיו האחרונות הודגש המרכיב הקלסי עם השפעה של המוזיקה של ימי הביניים והרנסאנס המוקדם.
כמה מהבולטות מיצירותיו:
*סימפוניה מס' 1, פואימת היער (אופוס 7, 1904 -1906). היצירה מושפעת מהמוזיקה של דביסי, ובחלק השלישי משתתפת גם מקהלה
*סימפוניה מס' 2 (אופוס 23, 1919-1921)
*סימפוניה מס' 3 (אופוס 42, 1930)
*סימפוניה מס' 4 (אופוס 53, 1935)

רוסל חיבר גם סוויטות לתזמורת, קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת (אופוס 36, 1927), קונצ'רטינו לצ'לו ותזמורת (אופוס 57), מוזיקה קאמרית, יצירות לבלט, ושירים.

===באכחוס ואריאדנה, סוויטה מתוך המוזיקה לבלט===
בשנת 1930 פרסם רוסל שתי סוויטות מתוך הבלט באכחוס ואריאדנה. זו היצירה המפורסמת והמנוגנת ביותר שלו. העלילה מבוססת על סיפור במיתולוגיה היוונית שעוסק באהבותיהם והרפתקאותיהם של תזאוס, אריאדנה ובאכחוס אל היין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-20
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1869
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1937
ברבו קטרג'יו

ברבו קטרג'יו (ברומנית: Barbu Catargiu), 26 באוקטובר 1807 - 20 ביוני 1862) היה ראש ממשלת רומניה, עיתונאי ופוליטיקאי רומני מהמפלגה השמרנית, בן למשפחת בויארים מיוחסת מוולאכיה.

==ראש ממשלה==
ב-15 בפברואר 1862 התמנה ברבו קטרג'יו, על ידי הנסיך המושל אלכסנדרו יואן קוזה, לראש ממשלתה הראשון של רומניה המאוחדת, בעקבות מימוש איחוד הנסיכויות הרומניות ("האיחוד הקטן") באותה שנה. הוא החליף בפועל את אלכסנדרו ק. מורוזי (Alexandru C. Moruzi), ראש ממשלת נסיכות מולדובה עד אותו מועד, ובמקביל גם את דימיטריה גיקה - שהיה עד אז ראש ממשלת נסיכות ולאכיה.
ברבו קטרג'יו כיהן בתפקידו כחצי שנה בלבד, עד לרציחתו ב-20 ביוני, אותה שנה. בהיותו קורבן הרצח הפוליטי הראשון ברומניה המודרנית, והיחיד במאה ה-19.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1807
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1862
אבנר חודורוב

אבנר חודרוב (משמאל) יחד עם יובל בנאי ומייקל בנסון בזמן הופעה של [[משינה במועדון הבארבי, יוני 2017]]
אבנר חודורוב (נולד ב-19 ביולי 1963) הוא מוזיקאי ומלחין ישראלי, המוכר בעיקר כקלידן וסקסופוניסט להקת הפופ רוק משינה.

==ביוגרפיה==
בילדותו למד חודורוב לנגן על מספר כלי נגינה. תחילה למד לנגן במלודיקה, ובהמשך באקורדיון, בפסנתר ובסקסופון. בנעוריו ניגן בתזמורת הנוער של עיריית פתח תקווה. ב-1984 הצטרף ללהקת "ישיבה מזרחית", שבה היו חברים גם מייקל בנסון וז'אן ז'אק גולדברג. הלהקה פעלה זמן קצר, שבו ניגנה עם אהוד בנאי.

חודורוב הצטרף ללהקת משינה ב-1986, לסיבוב ההופעות שליווה את אלבום הבכורה של הלהקה, שבו לא השתתף. שירה הראשון של משינה שבו השתתף היה "היא התווכחה איתו שעות", שהוקלט לאחר יציאת האלבום הראשון. חודורוב התקבל להופעות הלהקה על תקן של נגן שכיר, אך בעקבות שילובו בלהקה הוא הפך לחבר מן המניין בה החל מאלבומה השני, שיצא ב-1987. חודורוב הצטרף למשינה כקלידן, אך צירופו ללהקה אפשר את שילובו של כלי נגינה נוסף, סקסופון, שבו הוא מנגן בנוסף לקלידים. אחד מניגוניו המפורסמים ביותר במסגרת משינה הוא בסקסופון בשיר "ריקוד המכונה", שנכלל באלבומה של הלהקה "גבירותי ורבותי: משינה". השיר זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ט, והוא השיר האינסטרומנטלי היחיד שזכה בתואר זה. בשנת 1992 כתב שיר פתיחה לסדרה חתולו של הנרי.

חודורוב היה חבר בלהקת משינה עד לפירוקה ב-1995. במקביל לחברותו בלהקה השתתף גם באלבומים של זמרים נוספים, וב-1991 עיבד יחד עם סולן משינה יובל בנאי את שירי אלבומה של אורלי זילברשץ "הקברט של מירנדה". ב-1992 ניגן באלבומו של חבר משינה איגי דיין "משהו ממך".

לאחר פירוק משינה הצטרף חודורוב ביחד עם חברו ללהקה מייקל בנסון לצוות הנגנים בהופעותיו של יהודה פוליקר. ב-1997 השתתף בהפקה המוזיקלית באלבום הבכורה של יובל בנאי, וב-1998 בהפקת קולות הרקע באלבומם של שלומי ברכה ורמי פורטיס "רץ על הקצה", וכן בעיבודי מספר שירים באלבומו של בן ארצי "חיים משל עצמי". עוד באותה שנה הפיק מוזיקלית את המופע "פעמוני היובל". בשנת 2000 הפיק את אלבומה של נורית גלרון "להתראות מתוק", וב-2002 את אלבומה של לאה שבת "חמניות מול השמש".

בשנת 2001 עלתה תוכנית הטלוויזיה "יצפאן", שבה שימש חודורוב כמנהל להקת הנגנים בתוכנית, "החברים של ביזונה", וגם ניגן בה באקורדיון. חודורוב החזיק בתפקיד זה עד לירידת התוכנית בשנת 2006.

בשנת 2003 התאחדה להקת משינה, וחודורוב הצטרף לסיבוב ההופעות של הלהקה. מאז הוציאה הלהקה שני אלבומים נוספים, "רומנטיקה עתידנית" ב-2005 ו"יהלומים בשמיים" ב-2010.

כמו כן השתתף חודורוב בהלחנתם של שירים רבים ששימשו כשירי פתיחה בגרסתם העברית של תוכניות טלוויזיה שונות לילדים, ביניהן "רוני וליטל", "דביבוני היער הירוק", "בולי איש השלג", "עומר" ו"צבי הנינג'ה". 

בשנת 2009, במקביל לפעילותה של להקת משינה, חבר חודורוב למייקל בנסון ול-DJ אסף אלמוג, וביחד הם הקימו את להקת "לימוזינה", המנגנת מוזיקה אלקטרונית. השלושה הוציאו באותה שנה אלבום בכורה בשם "לימוזינה", שבו שירים מקוריים בעברית ובאנגלית ועיבודים אלקטרוניים חדשים לשירים של משינה ולשיר "ריקדי" של ישי לוי. הזמרת מיי פיינגולד הצטרפה ללימוזנה ב 2011 ומופיעה עם הלהקה.

אבנר חודורוב מנהל פרויקט מוזיקה באנגולה של שיתוף תרבויות בחסות קרן לתרבות ואומנות. מטרת הפרויקט הוא מפגש בין מוזיקאים ישראלים ומהעולם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:קלידנים ישראלים
קטגוריה:סקסופוניסטים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת משינה
קטגוריה:משתתפי פסטיבל שירי הילדים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
צזיקי

קערת צזיקי, מוגשת עם טיפות [[שמן זית ועלי שמיר]]
צזיקי (יוונית: Τζατζίκι, היגוי נכון:דזדזיקי; בטורקית: Cacık, ג'ג'יק; בכורדית יהודית: ג'ג'יג) הוא סלט יוגורט ומלפפונים שמקורו ביוון ונפוץ גם במדינות הבלקן, במדינות אגן הים התיכון ובמזרח התיכון, בשמות שונים.

מרכיבי הצזיקי הם יוגורט (או לבנה בחלק ממדינות המזרח התיכון), מלפפונים חתוכים או מרוסקים במגררת גסה, מלח, שמן זית, שמיר, שום, חומץ ולעיתים סוכר. יהודי כורדיסטן נוהגים להוסיף גם את רגלת הגינה.

מרקם הצזיקי יכול להיות סמיך יותר או דליל יותר, מה שמאפשר הגשתו כסלט, כמנה ראשונה (כמרק קר), כממרח, כמטבל או כתוספת למנה העיקרית.

הייצור המסחרי של הצזיקי בישראל החל על ידי מחלבות ייחודיות בשנות התשעים והוא משווק ברשתות המזון באריזות פלסטיק כממרח או בבקבוקים בגרסה דלילה יותר.

== ראו גם ==
* טרטור

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סלטים
קטגוריה:המטבח הבולגרי
קטגוריה:המטבח היווני
קטגוריה:המטבח היווני: רטבים
קטגוריה:המטבח הטורקי
מיתרים

מיתרים - רשת לחינוך יהודי משלב היא רשת של מוסדות חינוך - גנים, בתי ספר, מכינות בישראל בהם מתחנכים יהודים בעלי אורחות חיים שונים על הרצף הדתי-חילוני יחדיו ובהם מתקיים "חינוך יהודי המבוסס על ההלכה ומסורת ישראל, בגישה לא כפייתית, המאפשרת ריבוי ביטויים למורשת היהודית" (על פי אתר הרשת). הרשת הוקמה על ידי הרב מיכאל מלכיאור בעת שכיהן כשר לענייני חברה ותפוצות בשנת 2001. שם הרשת "מיתרים" מיועד להעיד על גישתה הבסיסית לתרבות רבת צלילים וקולות.

הרשת מלווה כיום (2021) כ-140 מוסדות חינוך הכוללים בתי ספר יסודיים, תיכונים וגני ילדים<ref></ref>.

בנוסף מלווה הרשת את מכינת מיתרים לכיש שהיא מכינה קדם צבאית של דתיים וחילונים הפועלת בקיבוץ בית גוברין, בעלת 3 שלוחות (בית גוברין, נחל עוז, דורות). כמו כן מלווה הרשת את ישיבת השילוב בנטור ברמת הגולן.

המנכ"ל הראשון של הרשת הוא יוסי פניני, איש חינוך. מויש לוי, כיום ס' ראש עריית מודיעין-מכבים-רעות שימש כמנכ"ל השני של הרשת. כיום מנהלת את הרשת ד"ר רנית בודאי-היימן.

הרשת כותבת תוכניות חינוכיות המותאמות לבתי הספר המשלבים, מתוך מגמה לשנות את פני החברה הישראלית, על ידי טיפול בשורש בעיה עצמה, ולא בסימפטום שלה. לשבור את החומות שבין החינוך הממלכתי לחינוך הממלכתי דתי ולגדל כאן דור של יהודים ישראלים ציוניים המכבדים את האחר ואת דעותיו ומברכם את העושר והגיוון שמציעה החברה הישראלית. דור של פרטים שיפתחו את הזהות האינדיבידואלית, יעמיקו אותה ויחקרו אותה. יפתחו יכולת למחשבה מורכבת וחשיבה עצמאית. .

בשנת 2018 התמזגה רשת מיתרים עם רשת הקהילות המעורבות בישראל. עיסוקיה של הרשת התרחבו לליווי לא רק של מוסדות חינוך וקהילות ההורים שהתאגדו סביבם, אלא גם לליווי של קהילות משלבות שבהן חיים בצוותא דתיים, חילונים ומסורתיים, שוברים את חומות הבדלנות ויוצרים חברה יהודית, ישראלית, ציונית חדשה, חזקה ומלוכדת.

בשנים האחרונות רשת מיתרים מפעילה את תוכנית "מיתרים" במכללה האקדמית הרצוג (בשיתוף עם מועצת המכינות הקדם צבאיות). התכנית נועדה להכשיר מורים ואנשי חינוך לחינוך המשלב<ref></ref><ref></ref><ref></ref>.

== פרסים ל"מיתרים" ==
נשיא מיתרים הרב [[מיכאל מלכיאור ומנכ"לית הרשת רונית בודאי-היימן מקבלים את פרס ירושלים לאחדות ישראל מהנשיא יצחק הרצוג בנוכחות השרה מירב כהן, חבר הכנסת ניר ברקת, אבי פרנקל ורחל שפרכר-פרנקל, יום האחדות 2022]]
* פרס ירושלים לאחדות ישראל במאי 2022, בקטגוריית ארצי.

==ראו גם==
* קשת (חינוך)
* חינוך ממלכתי משלב

==קישורים חיצוניים==
*[https://meitarim.org.il/ מיתרים], אתר הבית
* 
* 
*[http://www.yhd.org.il/ בי"ס יחד מודיעין]
*[https://meitarimraanana.tik-tak.net/ מיתרים רעננה]
*[http://www.reut-jerusalem.org.il/ רעות ירושלים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:רשתות בתי ספר בישראל
קטגוריה:ארגוני התחדשות יהודית
קטגוריה:ארגונים החברים באיגוד ארגוני יהדות ישראלית
קטגוריה:זוכי פרס ירושלים לאחדות ישראל
דבאייל

דְבַּאיֶיל (ידוע גם כמקלוני חומוס) הוא חטיף חומוס מטוגן מלוח וחריף המבוסס על קמח חומוס ותבלינים.

מקורו של החטיף הוא ב, שם הוא ידוע בשם "סֶב".

מרכיבי הדבאייל העיקריים הם קמח חומוס, מלח, פלפל חריף, אבקת פלפל שחור, כורכום ותבלינים שונים. תהליך ההכנה כולל ערבוב החומרים לבצק, יצירת מקלונים דקים בצורת "חוטים" (בדרך כלל באמצעות מכונה לטחינת בשר) וטיגונם בשמן עמוק.

== בישראל ==
החטיף הגיע והופץ בישראל על ידי יהודים שעלו מעיר הנמל עדן שבתימן, אשר הייתה קולוניה של הודו הבריטית (Aden Province) והושפעה רבות מהתרבות ההודית [http://www.thehindu.com/todays-paper/tp-international/an-indian-city-on-arab-land/article4731983.ece]. כמו כן, מיקומה הגאוגרפי והאסטרטגי של העיר, שהפך אותה לעיר נמל חשובה הנמצאת על מסלול הודו-אירופה, תרם אף הוא להשפעות תרבויות הודיות על המטבח המקומי. בשנות החמישים והשישים שווק הדבאייל בשווקים בישראל על ידי רוכלים שהכינו אותו במקום באמצעות מטחנת בשר ידנית שמתחתיה סיר טיגון המונח על פרימוס. בשנות השבעים פחתה בצורה ניכרת הפופולריות שלו עם שווקם של החטיפים התעשייתיים דוגמת הביסלי. כיום משווק הדבאייל באריזות אטומות או במשקל ברשתות השווק, בקיוסקים ובחנויות התבלינים.

בתקופה בה היה הדבאייל פופולרי נהגו הרוכלים בשוק להצהיר בפני קהל הקונים כי הדבאייל הוכן מחומוס בלבד בקריאה "דבאייל אוריגינל", זאת מאחר שנודע כי חלק מהרוכלים שהכינו את הדבאייל נהגו להוסיף לעיסה גם קמח חיטה במטרה להוזיל עלות ההכנה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המטבח ההודי
קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח הצפון-אפריקאי
קטגוריה:חטיפים
קטגוריה:חומוס
הלבנת פנים

הלבנת פנים היא השפלה נפשית של הזולת. מקור המונח העברי הוא בכך שכאשר אדם חווה עלבון הוא מחוויר - מלבין.

השפלה היא גרימה לאדם לתחושת אי-נוחות נפשית ובפרט תחושת פגיעה בכבוד, כתוצאה מיחס (אמיתי או מדומה) של אנשים אחרים: אליו, להתנהגותו או למאפיינים כלשהם הקשורים אליו. עוצמת תחושת ההשפלה קשורה בפער שבין הדימוי העצמי ותחושת הכבוד של המושפל לפני ואחרי שהושפל. במקרים קיצוניים עלולה השפלה לדחוף את האדם לביצוע פעולות קיצוניות, עד כדי התאבדות.

השפלתו של אדם נעשית מסיבות שונות כמו כדרך של ענישה, עינויים או התעללות ונקמה. מניע נוסף הוא רצון להביע מחאה, לדוגמה: הטחת עוגה בפניו של מדינאי בעת שהוא מופיע בעצרת עם. השפלה עלולה להיווצר גם על ידי האדם המושפל עצמו, ללא מעורבות חיצונית, כתוצאה ממעשה או מחדל שלו הפוגעים בכבודו.

בִּיוּש (שֶׁיְימִינְג) הוא פרסום התנהגות שלילית של אדם על מנת לביישו, וכן פגיעה מסיבות דומות במוניטין של מותג או ארגון. בימינו אמצעי נפוץ לביוש הוא האינטרנט והרשתות החברתיות.

== ביהדות ==

במסכת כתובות מסופר על האמורא מר עוקבא ואשתו שהסתתרו בתנור לוהט, כדי להקפיד על מתן צדקה בסתר ולמנוע מעני שקיבל ממנו נדבה לראות אותו, שמא יתבייש. על הלבנת פנים נאמר "נוח לו לאדם שיפיל עצמו לכבשן האש ואל ילבין פני חבירו ברבים" וגם "כל המלבין פני חבירו ברבים כאילו שופך דמים".

במסכת סוטה (דף י') דן התלמוד בהתנהגותה של תמר כפי שהיא מתוארת בספר בראשית. תמר נמנעה מלומר במפורש שחמיה יהודה הוא שהכניסה להריון כשחשבה לזונה. תוצאתה של שתיקה זו כמעט הובילה לכך שנגזר עליה מוות בשרפה. מכאן מסיק רבי יוחנן המביא את דברי רבי שמעון בר יוחאי: "נוח לו לאדם שיפיל עצמו לכבשן האש ואל ילבין פני חבירו ברבים". מסקנה זו עומדת בקנה אחד עם תפיסתם של חז"ל שביוש בפרהסיה דומה להריגה.

התוספות תוהה מדוע אין מונים בפירוש את הלבנת הפנים בדברים שהם "ייהרג ואל יעבור" ומשיב שאכן גם הלבנת פנים ראויה להימנות עמהם. הפוסקים נחלקו ביניהם האם לקבל את מסקנת התוספות, או שמא דברי התלמוד נכתבו כלקח מוסרי, ולא כהלכה למעשה. הרמב"ם, למשל, אינו מסכים עם התוספות.

==ראו גם==
* לשון הרע

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.aspaklaria.info/040_MEM/מלבין%20פנים.htm מלבין פנים], במאגר אספקלריא
* 
* הרב יהושע פפר, [https://web.archive.org/web/20130628012426/http://www.din.org.il/2012/12/07/כאילו-שופך-דמים-המלבין-פני-חברו-ברבים/ "כאילו שופך דמים": המלבין פני חברו ברבים]
*הרב ישועה רטבי, [http://www.kiryatmoshe.co.il/index2.php?id=3577&lang=HEB איסור הלבנת פנים]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ייהרג ואל יעבור
קטגוריה:ניבים וביטויים חז"ליים
פרנסיסקו פאבון

פרנסיסקו פאבון בראונה (בספרדית: Francisco Pavón Barahona; נולד ב-9 בינואר 1980 במדריד שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי.
== קריירה ==
פאבון שיחק את משחקו הראשון עם ריאל מדריד קסטיליה נגד אתלטיקו מדריד באצטדיון סנטיאגו ברנבאו ב-6 באוקטובר 2001. שיחק 38 משחקים בקבוצה והבקיע שער אחד. באותה שנה עלה לקבוצה הבוגרת. בשש שנים בקבוצה ערך 106 הופעות. ב-2007 עבר לריאל סרגוסה. בעונתו הראשונה בקבוצה, שבסופה היא ירדה לליגת המשנה בספרד, הופיע פאבון בשמונה משחקים בלבד. בקיץ 2010 עבר לקבוצה הצרפתית ארל. בנובמבר 2013 פרש ממשחק פעיל בגיל 33.

==תארים==
===בריאל מדריד===
ליגת האלופות: 2001-02
הגביע הביניבשתי: 2002
הסופר קאפ האירופי:2002
לה ליגה: 2002-03, 2006-07
הסופר קאפ הספרדי: 2003

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני ריאל סרגוסה
קטגוריה:כדורגלני ארל אביניון
קטגוריה:מגני כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד קסטיליה
קטגוריה:מדריד: כדורגלנים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1980
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
התהוות מותנית

התהוות מותנית (או "היווצרות תוך תלות גומלין"), בסנסקריט: pratītyasamutpāda; בדוונאגרי: प्रतीत्यसमुत्पाद; בפאלי: paticcasamuppāda - היא מושג חשוב במטפיזיקה הבודהיסטית. על פי השקפה זו, המשותפת לכל הזרמים בבודהיזם, כל תופעה מתהווה בזכות הימצאותן של תופעות אחרות, אשר שזורות זו בזו ברשת מורכבת של השפעה הדדית. סמל נפוץ המשמש לייצוג עיקרון "ההתהוות המותנית" הוא "רשת אינדרה": זוהי רשת קורי עכביש רב-ממדית, הזרועה באינספור טיפות-טל (או אבני-חן), המשקפות את שאר הטיפות ואת ההשתקפויות שבהן, בתהליך רקורסיבי אינסופי.

הבנת ההתהוות המותנית היא שלב חשוב בדרך להתעוררות ולהארה.

==ניסוח כללי==
ניסוח כללי של מושג זה מובא באופן הבא:
: כאשר גורם מסוים, X, קיים
: דבר מה, Y, מתהווה.
: כאשר גורם מסוים, X, אינו קיים
: דבר מה, Y, אינו מתהווה.

לדוגמה, על פי הקאנון הפאלי, הבודהה מלמד:

כל התופעות נתונות לאינטראקציה מתמשכת זו, בזרם מתמיד של "עתיד להתרחש, ומפסיק להתרחש". עקרון לוגי זה מסייע להסביר מדוע כולן ברות-חלוף, ומתאפיינות בארעיות ("אניצ'ה", בשפת פאלי).

==יישומים==
ניתן לזהות את עקרון ההתהוות המותנית בארבע האמיתות הנאצלות, המתארות את תהליך היווצרות הסבל ותהליך השחרור ממנו. התהוות מותנית נוספת ניתן לזהות במעגל הלידה מחדש, המתואר בתריסר הנידאנות או "תריסר הקישורים לקיום מותנה".

==קישורים חיצוניים==

* [https://mindfulness.co.il/2004/07/dependent-arising-1/ התהוות-מותנית] באתר של אסף פדרמן
* 

קטגוריה:מונחים בבודהיזם
הרשעה

במשפט פלילי, הרשעה היא מונח משפטי המתאר מצב בו בית משפט מצא נאשם אשם במיוחס לו בכתב האישום, או בעבירה אחרת כפי שקבע בהכרעת הדין.

בית משפט יכול להרשיע אדם על-פי הודאתו, או לאחר ניהול משפט הוכחות. אם בית המשפט פסק בהכרעת-הדין כי הנאשם אשם, המשמעות היא כי בית המשפט הרשיע את הנאשם במיוחס לו בכתב האישום, או בעבירה אחרת כפי שפסק בית המשפט. אם בית המשפט הרשיע את הנאשם, השלב הבא במשפט יהא שלב הטיעונים לעונש, ולאחריו יקבע בית המשפט את גזר-דינו של המורשע.

מן הצד השני, יכול בית משפט לקבוע כי הנאשם אינו אשם במיוחס לו בכתב האישום, ואף בעבירה אחרת, ובכך לזכותו. בית המשפט יכול לזכות נאשם זיכוי מלא או זיכוי מחמת הספק. בהולנד ובסקוטלנד בתי המשפט יכולים לפסוק פסק-דין הנקרא "לא הוכח", שמשמעו זיכוי. זיכוי נאשם נקבע ברוב המקרים לאחר ניהול משפט הוכחות.

להרשעה יכולות להתלוות סנקציות נוספות כמו רישום פלילי וקלון, בהתאם לעבירה בה הורשע הנאשם ולקביעתו של בית המשפט. סמכות בית המשפט לקבוע כי הרשעה בעבירה תישא רישום פלילי מופחת תלויה בגוף השופט. לדוגמה, למערכת בתי הדין הצבאיים אין סמכות להמיר את סעיף העבירה המיוחס לנאשם ולקבוע כי העבירה לא תישא רישום פלילי, גם אם בית הדין סבור שכך צודק ונכון לעשות.
בעבר פרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נתונים לפיהם כ-99% מהכרעות הדין בישראל מסתיימות בהרשעה. עם זאת, מחקר מ-2012 מצא כי בבתי משפט השלום בישראל, פחות מ-40% מהנאשמים מורשעים בכל העבירות המיוחסות להם בכתב האישום, ועוד כ-25% מורשעים באופן חלקי. עבור 5%, נקבע כי ביצעו את העבירה אך בית המשפט משתמש בסמכותו שלא להרשיע אותם. ההליכים כנגד 30% הנותרים מסתיימים מסיבות שונות אחרות שאינן הרשעה או זיכוי. יצוין כי גם לפי מחקר זה, שיעור כתבי האישום המסתיימים בזיכוי מכל סעיפי האישום עומד על פחות מאחוז. נתונים דומים נרשמו גם בשנת 2020.

==ראו גם==
* פסק דין

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.gov.il/he/Departments/General/term מדריך לעיון במרשם הפלילי], מחלקת חנינות, באתר משרד המשפטים
* אורן גזל-אייל, [https://glz.co.il/גלצ/תוכניות/האוניברסיטה-המשודרת-המדען-העירום-סמסטר-8/המשפט-הפלילי-בישראל-עם-הפרופ-אורן-גזל-אייל-חלק-א הרשעות שווא], האוניברסיטה המשודרת, גלי צה"ל, יולי 2020

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט פלילי
קטגוריה:ישראל: משפט פלילי
קטגוריה:מונחים משפטיים
שווי כוח הקנייה

שווי כוח הקנייה (באנגלית: Purchasing Power Parity, בראשי תיבות: PPP) של מטבע – הוא מדד אלטרנטיבי למדד של שער החליפין של המטבע. לשווי כוח הקנייה ישנם שימושים רבים, כגון בהשוואות בינלאומיות הנערכות בעת מדידת: תוצר, תוצר לנפש, צמיחה, מחירים, וכדומה.

== שער חליפין מול כוח קנייה ==
בהיות שער החליפין משקף רק את יחס המטבעות זה לזה בשוק המטבעות גרידא, אין הוא בהכרח משקף את כוח הקנייה האמיתי – בשוק המוצרים המקומי הכללי – של כל אחד מהמטבעות המושווים, ולכן אינו מבטיח השוואה בטוחה ביניהם; מאידך, שווי כוח הקנייה מאפשר השוואה מדויקת יותר בין מטבעות, שכן הוא מתבצע בעזרת הגדרת סל מוצרים בינלאומי כללי המשקף את הצרכים הכלכליים של בני אדם בעולם.

== דולר בין-לאומי ==
יחידת המטבע המקובלת בעולם שבה נמדד מחיר המחושב לפי שווי כוח הקנייה – נקראת: "דולר בין-לאומי". בשונה מהדולר האמריקאי – אשר כרגיל ערכו מוגדר בשוק המקומי בתור כמות יחידות המטבע המקומי המשולמות בשוק המקומי בהתאם לשער החליפין המקומי עבור דולר אמריקאי אחד, הרי שערכו של הדולר הבינלאומי מוגדר בשוק המקומי בתור כמות יחידות המטבע המקומי המשולמות בשוק המקומי עבור "סל מוצרים" בינלאומי שעבורו משולם בשוק האמריקאי דולר אמריקאי אחד. 

שוויו של הדולר הבין-לאומי בשוק האמריקאי זהה תמיד לדולר האמריקאי. ביחס לשוק הישראלי, הוערך בשנת 2011 שוויו של הדולר הבין-לאומי על ידי קרן המטבע הבינלאומית בכשלושה שקלים ושני שלישים (בעוד שבהתאם לשער החליפין בישראל, שוויו של דולר אמריקאי היה אז כשלושה שקלים וארבע חמישיות); לעומת ישראל, אשר בה שער החליפין מפחת את ערכו של המטבע המקומי, יחסית לערכו לפי שווי כוח הקנייה, הרי שברוב מדינות האיחוד האירופי המצב הפוך באשר אל מטבע האירו המקומי שם (נכון לשנים האחרונות). 

כאשר שער החליפין מפחת את ערכו של המטבע המקומי, הרי זה סימן שיוקר המחיה במדינה זול יותר (במקרה זה, בהשוואה לארצות הברית; זאת לעומת מדינות אירופה, שם יוקר המחיה יקר יותר ביחס לארצות הברית)

צמיחה המחושבת לפי שווי כוח הקניה – מתחשבת (בין השאר) באינפלציה – במקום בשינוי שבשער החליפין.

== חישוב שווי הקנייה ==
שווי כוח הקנייה בניסוחו המתמטי הוא קשר בין שיעור האינפלציה המקומית (<math>\pi</math>) לבין שיעור האינפלציה הזרה (<math>\pi^*</math>) והשינויים בשער החליפין (<math>de</math>): <math>(de + 1)(\pi^*+1)=\pi+1</math>

בהנחה שהאינפלציה הזרה קבועה, יקבעו סימולטנית השינויים בשער החליפין והאינפלציה המקומית. 

==ראו גם==
*מדד ביג מק
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדדים כלכליים
שמואל צסלר

שמואל צסלר (בכתיב יידי: צעסלער; 5 בדצמבר 1904 – 13 בדצמבר 1987) משורר ילדים יידי, מתרגם, עורך ומחנך.

==ביוגרפיה==
שמואל צסלר נולד בזבלודוב שבסמוך לביאליסטוק בפולין (אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית). אביו היה מורה, והוא למד בעיירה ובה סיים את לימודיו. בגיל 18, עם תום לימודי התיכון שלו, יצא צסלר להשלמת לימודיו בוורשה בירת המדינה הפולנית הצעירה. הוא סיים לימודי הוראה וחזר לזבלודוב, שם שימש כמורה מספר שנים. שירו הראשון ביידיש נדפס אף הוא בביאליסטוק, ביומון "דאס נייע לעבן" ('חיים חדשים').

בשנת 1935 היגר צסלר לארגנטינה, והשתקע בעיר הצפונית טוקומאן. לאחר כחמש שנים עקר לבואנוס איירס הבירה. שם לימד והרצה במוסדות חינוך יידישאיים, בתי הספר "ביאליק" ו"שלום עליכם". בנוסף, כתב, ערך ופרסם מיצירותיו בעיתוני ילדים בכל דרום אמריקה.

בשנת 1949 שמואל צסלר התמנה לפרופסור בסמינר היהודי למורים בבואנוס איירס, שם גם ייסד וערך את הירחון המצויר לילדים "קינדרלאנד" ('ארץ הילדים'). מאוחר יותר, בשנת 1963 ועד סמוך למותו ערך את הירחון לילדים "שלום", שיצא לאור בשתי הלשונות, יידיש ועברית.

שמואל צסלר זכה לפרסום רב כיוצר לילדים בכל רחבי הפזורה של היידיש, ואחדים משיריו אף הולחנו והושרו, והפכו לפזמונים מוכרים ואהובים. לאחר המלחמה והשואה, והשמדת יהדות זבלודוב, היה שמואל צסלר בין עורכי ספר היזכור ליהודי עירו.

שמואל צסלר פרסם כחמישה עשר כרכים ביידיש, של שירי ילדים, כריסטומטיות (מקראות), דברי חינוך ותרגומים. רוב ספריו יצאו לאור בארגנטינה, בטוקומן ובבואנוס איירס. שירים בודדים משלו תורגמו לעברית בידי אוריאל אופק, דב נוי וחיים אוסטרובסקי.

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית<ref></ref>.

==מספריו ==
* פייגל אין דער לופטן [ציפורים באוויר], קינדערלידער און קרייזשפילן [שירי ילדים ומשחק], מיט א ווארט פארויס פון מלך ראוויטש [עם מבוא מאת מלך ראוויטש]. טוקומן, 1939.
* שירים מאוירים לילדים: ביידיש ובעברית, ערכה והוסיפה אחרית דבר עדינה בר-אל. ירושלים: מפעל דב סדן – האוניברסיטה העברית בירושלים, 2011.

===תרגומיו===
*שלמה המלך ושלמי הסנדלר, מאת סמי גרונמן, תרגם ליידיש מהנוסח העברי של נתן אלתרמן שמואל צסלר, המחזה הוצג בניו יורק, בשנת 1955.
שמואל צסלר תרגם ליידיש מהעברית כמה שירי ילדים של המשוררים אנדה עמיר-פינקרפלד, יעקב פיכמן, ואחרים. וכן תרגם ליידיש מעברית מחזה מאת נחום בנארי, ממייסדי עין חרוד.

==קישורים חיצוניים==
* [http://digital.library.upenn.edu/webbin/freedman/lookupartist?hr=&what=9653 פרסומיו של שמואל צסלר] בקטלוג פרידמן של אוניברסיטת פנסילבניה
*עדינה בר-אל, [http://aleph.haifa.ac.il/www/public/fulltext/chuliot/2007/000725385.pdf שמואל צעסלער – משורר ילדים ביידיש בארגנטינה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידי 1904
קטגוריה:נפטרים ב-1987
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים
קטגוריה:יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:יהודים פולנים
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררי ילדים ארגנטינאים
קטגוריה:משוררי ילדים כותבי יידיש
קטגוריה:מתרגמים יהודים
קטגוריה:עורכים ספרותיים יהודים
קטגוריה:עיתונאי ילדים ונוער כותבי יידיש
ג'יוס

ג'יוס (בערבית: جيوس) הוא כפר פלסטיני בנפת קלקיליה מזרחית לעיר קלקיליה. נכון לשנת 2023, היישוב מונה כ-3,885 נפש.<ref></ref>

לגבי מקור השם יש שתי גרסאות.

# הפרנקים שהקימו את הכפר, לפני מאות שנים קראו לו Largios, ואחר כך השם שונה לג'יוס. [https://www.palestineremembered.com/GeoPoints/Jayyus_1206/Article_8385.html]
# בעבר זה היה מקום מושבו של מפקד כוחות צבאיים (בערבית: قائد الجيوش ובתעתיק עברי: קָאְאד (אל) גְ'יוּש) שהיה מצרי במוצאו ובהמשך העותמאנים שינו את השם לשם הנוכחי.<ref></ref>

הכפר יושב על אתר ארכאולוגי מתקופות שונות וכן נמצאו עתיקות במערות הסמוכות לכפר

בתקופה העת'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי עבדו תושבי הכפר אדמות במקום שנקרא ע'אבת ג'יוס (غابة جيوس בתרגום לעברית: יער ג'יוס), באזור רעננה<ref></ref> וכן בח'רבת ג'יוס (خربة جيوس) - במקום בו נמצאת היום שמורת בני-ציון שבשרון.<ref></ref>

במפקד הבריטי שנערך בשנת 1922 נמנו בכפר 433 נפשות: 228 גברים ו-205 נשים, כולם מוסלמים.<ref></ref> במפקד שנערך ב-1931 גדלה האוכלוסייה 569 נפש.<ref></ref>

בשנת 1948 נתפס הכפר בידי הירדנים ובשנת 1967 נכבש הכפר, כמו יתר שטחי יהודה ושומרון, בידי ישראל

הכפר נמצא בשטח B<ref></ref> בשנת 2012 צורף לכפר היישוב השכן - ח'רבת ציר (خربة صير) שנמצא כשני ק"מ מזרחית לכפר, כך ששני הכפרים הפכו לתחת מועצה עירונית אחת.

האחים אמיל ומשה ליטוינסקי רכשו כ-1800 דונם בכפר.<ref></ref> על 300 דונם מהם נטעו פרדס. 

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הופקעו 1400 דונם מאדמות הכפר לטובת הקמת ההתנחלות צופים. עיקר פרנסת האוכלוסייה היא מגידולים חקלאיים.

הקמת גדר ההפרדה בעשור הראשון של המאה ה-21 ניתקה את הכפר מ-70% ויותר מאדמות תושביו (8,600 דונם) ומשש בארות מים. שער חקלאי בגדר פתוח מספר שעות ביום. בנוסף, עוד כ-600 דונם בסביבות היישוב הופקעו לשם בניית הגדר. תושבי הכפר הפגינו וכן ניהלו מאבק משפטי להסטת תוואי הגדר ולהחזרת אדמותיהם. בג"ץ קבע שאין עילה ביטחונית לתוואי הגדר.<ref></ref> מכשול ההפרדה הועתק וחלק מהאדמות הוחזרו לכפר, אולם בגלל אופן בניית המכשול (תשתית בטון עמוקה וקרקע כבושה), חלק מהאדמות שהוחזרו לא ניתנות לעיבוד.

על פי פסק הדין של הבג"ץ שהוזכר לעיל, הוקמו שלושה שערים הנפתחים 3 פעמים ביום, כדי לאפשר לתושבי הכפר גישה לאדמותיהם שמעבר לגדר.<ref></ref>

== ערים תאומות ==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.palestineremembered.com/GeoPoints/Jayyus_1206/index.html Welcome To Jayyus]
*[http://www.palestineremembered.com/GeoPoints/Kh__Sir_1343/index.html Welcome To Kh. Sir]
*Survey of Western Palestine, Map 11: [http://www.iaa-archives.org.il/zoom/zoom.aspx?folder_id=93&type_id=6&id=8373 IAA], Wikimedia commons
*[http://vprofile.arij.org/qalqiliya/pdfs/factsheet/jayyus_fs_en.pdf Jayyus Town (including Khirbet Sir) (Fact Sheet)], המכון למחקר יישומי - ירושלים (ARIJ)
*[http://vprofile.arij.org/qalqiliya/pdfs/vprofile/jayyus_vp_en.pdf Jayyus Town Profile (including Khirbet Sir Locality)], ARIJ
*[http://vprofile.arij.org/qalqiliya/images/english/Jayyus_ap_en.jpg Jayyus, aerial photo], ARIJ
*[http://vprofile.arij.org/qalqiliya/pdfs/needsfordevelopment/jayyus_n_en.pdf Development priorities and needs in Jayyus (including Khirbet Sir Locality)], ARIJ

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נפת קלקיליה
קטגוריה:גדר ההפרדה
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: יישובים
אלטע זאכן

אלטע זאכן בעגלה רתומה לסוס ב[[רמת גן]]
אלטע זאכן ברכב מסחרי ב[[פתח תקווה]]

אלטע זאכן (נקרא: אַלְטֶה זָכְן, ולפעמים אף נכתב במילה אחת: אלטעזאכן) פירושו ביידיש: "דברים ישנים". הכינוי דבק ברוכלים הסוחרים במוצרי חשמל, ריהוט, כלי בית משומשים וכדומה. הכינוי דבק בהם שכן זו הייתה קריאתם המסורתית בעודם עוברים בין בתי קהל לקוחותיהם ומצהירים על מרכולתם בקולי קולות . את החפצים הסוחרים היו קונים מתושבי המקום, אשר היו מציעים את חפציהם הישנים שאין בהם צורך עוד.

מנהג זה רווח באירופה, והיהודים שעלו מארצות אלה לישראל הביאו את הנוהג עמם. מרבית הרוכלים בתחום זה היו יהודים דוברי יידיש, והם טבעו את השימוש במילים אלה.
בתחילה הרוכלים הסתובבו בשכונות העירוניות עם סוס ועגלה ובהמשך רובם עברו להשתמש ברכב משא. אף שמרבית העוסקים בתחום כיום בישראל אינם דוברי יידיש, נטמע השימוש בביטוי "אלטע זאכן" גם אצלם, ואף נשמע בפי רוכלים דוברי ערבית בהגייה ערבית. 

כיום ביטוי זה הפך למטבע לשון של דבר מה בעל ערך נמוך או ישן ומיושן, אם כי חפצי אלטע זאכן מסוימים זכו למעמד של כבוד ובערך נוסטלגי.

כיום בעידן האינטרנט גם אתרים ופורומים למסירת חפצים משומשים אימצו את הביטוי.

משלח יד דומה ולעיתים מקביל הוא סמרטוטר, העוסק בקניית ומכירת סחורה משומשת, בין השאר מוצרי טקסטיל.

באנגלית בריטית האיש נקרא Rag-and-bone man מכיוון שבתקופה האדוארדיאנית אספו סמרטוטים לעשיית נייר (בתרבות הפופולרית, זכה שם זה למספר שימושים, למשל הזמר ראג-אנ'-בון מאן שלקח את שמו מכינוי זה).

==אלטע זאכן בתרבות==
* בסדרה "החברים של נאור", אלי מועלם (גיא אריאלי) עבד כאלטע זאכן.
* ללהקת הרוק הישראלית אינפקציה יש שיר בשם "אלטעזאכן".
* באלבומו ״השחור החדש יותר״, גיא מזיג בשיתוף מריאנו אידלמן ביצעו שיר על האלטעזאכן״ (בשם- The Funky Zachen)

==ראו גם==
*מיחזור משביח לבגדים
*שימוש חוזר

==קישורים חיצוניים==

*
* 
* 

קטגוריה:מקצועות המסחר
קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
קטגוריה:סלנג עברי
קאמיל בלטאזאר

קאמיל בלטאזאר (ברומנית: Camil Baltazar; 7 בספטמבר 1902 – 27 באפריל 1977) היה משורר ומתרגם יהודי-רומני שכתב בשפה הרומנית.

== ביוגרפיה ==
בלטאזאר נולד בפוקשאן בשם לאופולד גולדשטיין או לֵיבו גולדנשטיין. הוא טיפח את החרוז המסורתי ואת השירה האינטימית בתקופה שבין מלחמות העולם. הוא עסק גם בתרגום מגרמנית ומאנגלית לרומנית. בעיקר תרגם יצירות של אריך מריה רמרק, פרל בק, היינריך מאן ותומאס מאן.

למרות שפרסם שמונה ספרי שירים בתקופה שבין 1947-1976, הוא נדחק בהדרגה לקרן זווית.

בנובמבר 1942 נכלל ברשימת הסופרים היהודים שנאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו.

== מיצירותיו ==
* 1923 - Vecernii, "ערביות" (מתפילת ערבית)
* 1923 - Flaute de mătase, "חלילי משי"
* 1925 - Reculegeri în nemurirea ta, "התייחדויות עם אלמותך"
* 1926 - Biblice, "תנ"כיות"
* 1927 - Strigări trupeşti lângă glesne, "קריאות הגוף ליד הקרסוליים"
* 1929 - Cina cea de taină, "הסעודה האחרונה"
* 1931 - Poeme vechi şi noi, "פואמות ישנות וחדשות"
* 1937 - Întoarcerea poetului la uneltele sale, "שיבת המשורר לכליו"
* 1939 - Tărâm transparent, "מחוז שקוף"

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20110823034559/http://embedit.in/WDwMl9jRcw מילון הספרות הרומנית] 

קטגוריה:משוררים יהודים רומנים
קטגוריה:מתרגמים יהודים רומנים
קטגוריה:מתרגמים לרומנית
קטגוריה:בני ערובה יהודים ברומניה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1902
קטגוריה:רומנים שנפטרו ב-1977
משפט (דין)

משפט הוא הליך שבמסגרתו מתבררת תביעה בפני בית משפט או בית דין. הליך זה מתקיים כאשר צד אחד של ההליך הנקרא תובע, מחליט להגיש תביעה נגד הצד השני של ההליך הנקרא נתבע, בשל סיבות שונות. המשפט מתברר בפני שופט יחיד, הרכב של שופטים אחדים או שופט וחבר מושבעים. לעיתים קרובות, הצדדים מיוצגים על ידי עו"ד או באי כוחם, אשר עורכים את טענות הצדדים ומציגים אותם בשפה משפטית על פי המשפט הפרוצדורלי. ההכרעה במשפט ניתנת בסיומו בפסק דין. פסק הדין תקף כלפי הצדדים, ובמקרים מסוימים אף כלפי כולי עלמא, על פי שיטות משפט שונות. במקרה בו אחד מהצדדים אינו מקיים את פסק הדין שנגזר, לעיתים ניתן לפנות להוצאה לפועל. במקרה של משפט פלילי באה קודם הכרעת דין (הרשעה או זיכוי) ובמקרה של הרשעה מתווסף אליה לאחר מכן גזר הדין שבו נקבע עונשו של הנאשם.

ישנן שתי שיטות משפט מרכזיות: 1) שיטת המשפט האדברסרית אשר באופן עקרוני נוהגת במדינות המשפט המקובל. 2) שיטת המשפט האינקוויזטורית אשר נוהגת בארצות המשפט הקונטיננטלי.

בבית משפט נערכים משפטים בשלוש קטגוריות עיקריות:
*דיון אזרחי
*דיון פלילי
*דיון מנהלי

משפטים נערכו משחר ההיסטוריה. משפטים קדומים נודעים הם משפט שלמה ומשפטו של סוקרטס, שבו נגזר דינו למוות.

בימינו אנו, המשפט מקבל ערך מוסף, בשל החשיבות הרבה שאנו מייחסים לפסק הדין ולאופן צורת בירור סכסוכים בה התרבות שלנו דוגלת. המשפט נכנס לשלל תחומי החיים, ברחבי העולם בכלל, ובעולם המערבי ובמדינות המתפתחות בפרט.

==מותב==
חבר השופטים היושבים בדין במשפט מסוים קרוי מוֹתָב. משפטים רבים נדונים בפני שופט יחיד. אחרים נידונים בפני הרכב של שלושה שופטים. במקרים נדירים, של משפט בסוגיה חשובה, בית המשפט העליון דן במותב גדול יותר, של חמישה או שבעה שופטים או יותר, ובבג"ץ עילת הסבירות, שדן בסמכותו של בית המשפט לקיים ביקורת שיפוטית על חוק יסוד, נקבע מותב מורחב של כל 15 שופטי בית המשפט העליון. בית המשפט העליון של ארצות הברית יושב תמיד במותב הכולל את כל שופטיו. במקרה של חילוקי דעות בין השופטים מתקבלת הכרעה ברוב קולות, ולכן מותב כולל תמיד מספר אי-זוגי של שופטים, כדי למנוע מצב של תיקו. בהתאם לחוק בתי המשפט, אחד משופטי המותב הוא אב בית הדין, לפי כללים המפורטים בחוק זה.

בבית הדין לעבודה מותב של יותר משופט יחיד כולל, בנוסף לשופט מקצועי, גם שני שופטים שהם נציגי ציבור, האחד נציג העובדים והאחר נציג המעסיקים. גם בבית הדין לתחרות מותב כולל שופט מקצועי ושני נציגי ציבור. מותב של בית דין צבאי כולל גם קצינים שאינם משפטנים.

במדינות שבהן נהוגה השיטה של חבר מושבעים כולל המותב שופט מקצועי וחבר המושבעים שלצדו.

==ראו גם==
*ערעור
*משפט חוזר
*משפטים
==קישורים חיצוניים==

* 
*
* 
* 

==ביאורים==

קטגוריה:חוק ומשפט
קטגוריה:שפיטה
התזמורת הלאומית של צרפת

התזמורת הלאומית של צרפת (צרפתית: Orchestre National de France) היא תזמורת סימפונית בניהול רדיו צרפת. היא ידועה גם כתזמורת רשות השידור הלאומית של צרפת.

מאז 1944 שוכנת התזמורת בתיאטרון שאנז אליזה בפריז, שם היא מנגנת מדי פעם בדות בהפקות אופרה. חלק מהקונצרטים מתקיימים גם באולם אוליבייה מסייאן בבניין רדיו צרפת. רדיו צרפת מקליט את כל הקונצרטים של התזמורת.

בשנת 1954 ניגנה התזמורת בביצוע בכורה, בניצוח הרמן שרכן, את "מדבריות" של אדגר וארז.

==מנהלים מוזיקליים==
*כריסטיאן מצ'לארו (2021 - ממשיך)
*עמנואל קריבין (2017 - 2021)
* דניאלה גאטי (2008 - 2016)
* קורט מאזור (2002 - 2008)
* שארל דיטואה (1991 - 2001)
* לורין מאזל (1977 - 1991)
* סרג'יו צ'ליבידאקה (1973 - 1975)
* ז'אן מרטינו (1968 -1973)
* שארל מינש (1962 - 1968)
* מוריס לה רו (1960 - 1967)
* אנדרה קלויטנס (1951 - 1960)
* רוז'ה דזורמיה (1947 - 1951)
* מנואל רוזנטל (1944 - 1947)
* דזירה-אמיל אינגלברכט (1934)

== קישורים חיצוניים ==
* 
 

צרפת, התזמורת הלאומית
קטגוריה:פריז: תרבות
קטגוריה:תזמורות צרפתיות
The Beatles' Story

The Beatles' Story הוא אלבום דוקומנטרי של להקת הביטלס. האלבום הוא האלבום השישי שיצא בארצות הברית. האלבום יצא ב-23 בנובמבר 1964 והוקלט על ידי חברת קפיטול. באלבום יש ראיונות עם חברי להקת הביטלס על כל מיני נושאים הקשורים ללהקה.

== רשימת רצועות ==
=== צד ראשון ===
#"על הבמה עם הביטלס"
#"איך הביטלמניה החלה"
#"ביטלמניה בפעולה"
#"האיש שמאחורי הביטלס" - בריאן אפשטיין
#"ג'ון לנון"
#"איך זה להיות מיליונר?"

=== צד שתים ===
#הביטלס בעתיד
#האיש שמאחורי המוזיקה - ג'ורג' מרטין
#ג'ורג' האריסון

=== צד שלוש ===
#A Hard Day's Night - הסרט הראשון של הביטלס
#פול מקרטני
#תספורת חמקנית ועוד על פול

=== צד ארבע ===
#הביטלס מסתכלים על החיים
#"קרבן של הביטלמניה"
#תערובת חיפושית
#רינגו סטאר
#ליברפול וכל העולם!

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי הביטלס
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
יון אמנואיל פלורסקו

יון או יואן אמנואיל פלורסקו (ברומנית: Ioan Emanoil Florescu; 7 באוגוסט 1819 - 10 במאי 1893) היה גנרל ופוליטיקאי רומני שכיהן כראש ממשלת רומניה במשך שתי תקופות קצרות, ב-1876 (17 באפריל–6 במאי) וב-1891 (2 במרץ–29 בדצמבר), מטעם המחנה השמרני.

== חייו ==
בשנת 1833, בגיל ארבע-עשרה, הוא נרשם בהתלהבות לצבא ולאכיה, שהוקם שנתיים לפני כן, וקיבל את דרגת הקצין "Junker" (מילה שהושאלה מהשפה הגרמנית). יליד רמניקו ולצ'ה. הוא סיים את האקדמיה הצבאית סן-סיר אשר בצרפת, התגייס לצבא הצרפתי, שם הועלה לדרגת סגן בשנת 1838, דרגה אותה שמר כשחזר לבוקרשט בשנת 1842.<ref></ref> בשנת 1854 השתתף במלחמת קרים כקולונל בצבא האימפריה הרוסית תחת פיקודם של הגנרלים לידרס ודננברג.

יואן אמנואיל פלורסקו נמנה עם החברים המשפיעים של מפלגת הבויארים השמרנית ועם אוהדי רוסיה הצארית. הוא הועלה לדרגת גנרל וכיהן מספר פעמים כשר המלחמה תחת השליטים אלכסנדרו יואן הראשון וקרול הראשון, ולבסוף בממשלה השמרנית של ברבו קטרג'יו בשנים 1871–1876.

בעקבות תביעה משפטית נגדו לא התאפשרה השתתפותו במלחמת העצמאות של רומניה בשנים 1877–1878 במסגרת המלחמה העות'מאנית-רוסית. אחרי סיום ההליכים המשפטיים הוא נבחר לחבר הסנאט, ליושב ראש הסנאט, ולראשות המפלגה השמרנית.

לאחר נפילת ממשלת מאנו, ב-2 במרץ 1891 הרכיב פלורסקו בשנית את הממשלה יחד עם לסקר קטרג'יו, אך התפטר בדצמבר 1891.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים רומנים
קטגוריה:ראשי ממשלת רומניה
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת קרים
קטגוריה:גנרלים רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1819
קטגוריה:נפטרים ב-1893