OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אנדרס צלזיוס

אנדרס צלזיוס (שוודית: Anders Celsius, נהגה "אַנְדֶרְשׁ סֵלְסְיוּס", ); (27 בנובמבר 1701 – 25 באפריל 1744) היה אסטרונום ופיזיקאי שוודי.

צלזיוס נולד באופסלה בשוודיה, והיה לפרופסור לאסטרונומיה מ-1730 עד 1744. מ-1732 עד 1735 ערך ביקורים במצפי כוכבים בגרמניה, איטליה וצרפת.

בנירנברג הוא פרסם ב-1733 אוסף של 316 תצפיות של זוהר הקוטב שנעשו על ידיו ועל ידי אחרים בתקופה שבין 1716 עד 1732. הוא ערך תצפיות בזוהר הצפוני, וב־1736 ערך מדידות שהוכיחו את ניבוי ניוטון כי כדור הארץ פחוס במקצת בקטביו.

ב-1742 הציע סולם טמפרטורות עשרוני, המבוסס על נקודות הקיפאון והרתיחה של המים, שהמרווח ביניהן מחולק למאה חלקים שווים (מעלות). בסולם המקורי שהציג צלזיוס, נקודת הרתיחה של המים נקבעה כ-0 מעלות; ואולם תלמידיו, ובראשם קארל פון לינה הפכו את הסולם על ראשו, כמקובל היום.

צלזיוס נפטר באופסלה ב-1744, ממחלת השחפת.

==ראו גם==
* יחידות מידה על שם אישים

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסטרונומים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:חברי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
קטגוריה:אסטרונומים שוודים
קטגוריה:פיזיקאים שוודים
קטגוריה:אישים שעל שמם יחידות מידה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אופסלה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אופסלה
קטגוריה:שוודים שנפטרו משחפת
קטגוריה:ילידי 1701
קטגוריה:נפטרים ב-1744
מרכז אומן

בית הספר לחינוך מיוחד "עמק יפה" במרכז אומן
מרכז אומן או אֹמֶן הוא יישוב קהילתי באזור צפון ישראל בחבל תענך השייך למועצה אזורית הגלבוע.

היישוב הוקם בשנת 1958 כמרכז כפרי למושבים ניר יפה, מלאה וגדיש.

שמו של היישוב לקוח מעולם החקלאות, ומשמעו שורה של קמה אשר הקוצר קוצר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.romgalil.org.il/cds/507/ מרכז אומן] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1958
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:חבל התענך
קטגוריה:מרכזים אזוריים
אדירים

אַדִּירִים הוא מושב חקלאי ישראלי בחבל תענך השייך למועצה אזורית הגלבוע. ממוקם כשישה קילומטר מדרום לעפולה.
== היסטוריה ==
אדירים נוסד ב-20 בפברואר 1956, ח' באדר ה'תשט"ז, ראשון למושבי גוש "חבר" על ידי עולים ממרוקו, מהרי האטלס, במסגרת מבצע יישוב חבל תענך. תושבי המושב מסורתיים דתיים ובמקום הוקם בית ספר דתי. המושב שוכן ליד הקו הירוק וסבל מחבלות בידי מסתננים. בינואר 1959 חובר המושב לרשת החשמל הארצית.

כשמם של הרבה מיישובי חבל תענך, שמו של היישוב לקוח מפסוק בשירת דבורה. "אז ירד שריד לאדירים עם". רבותינו דרשו: "אדירים - אילו ישראל, שנאמר: "ואדירי כל חפצם בם". שם זה נבחר על מנת לסמל כוח ועוצמה.

בני מושב אדירים מוצאם מאזור איית בולי שבהרי האטלס פירושו עמק רועים (ait bououlli) מהכפרים אסמר, איית איברהים, תיזנית וטריסל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.romgalil.org.il/cds/494/ אדירים], באתר הרשות לפיתוח הגליל
*
* 
*אזור איית בולי בהרי האטלס - https://www.youtube.com/watch?v=E42Jsa44BMU
*יהודי הרי האטלס בארכיון המדינה - https://www.youtube.com/watch?v=TarnykO-sWI
*סרטון ביוטיוב עם השילוט הרשמי ait bououlli - https://www.youtube.com/watch?v=QJ075yB2q_M
*עזריאל קמון - מי קולט את מי? נתיבים בהתיישבות חבל תענך בשנות החמישים - https://www.ybz.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Kamon_low_res.pdf
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:חבל התענך
מרחביה (מושב)

מֶרְחַבְיָה (מוֹשָׁב) הוא מושב בעמק יזרעאל הנמצא 3 ק"מ מזרחית לעפולה, בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.
שם היישוב לקוח מפסוק בספר תהילים: .

בשנת 1924 הפכה המושבה מרחביה, אשר הוקמה בשנת 1911 בסמוך לקואופרציה במרחביה, למושב עובדים תוך תגבורה בעולים מפולין ותושבים מתל אביב אשר רצו לעסוק בחקלאות כאיכרים. לאחר שנים של בעיות בהספקת מים בקיץ, הושלם מכון להספקת מים למושב בתחילת 1929. בשנת 1929 הוקם קיבוץ מרחביה בסמוך למושב.

כלכלת המושב הייתה מבוססת במשך שנים רבות על חקלאות. כיום קיימים במושב גם עסקים קטנים בתחום התיירות הכפרית ועוד, ורבים מהתושבים עובדים מחוץ ליישוב.

בשנות ה-90 הוקמה במושב מרחביה הרחבה קהילתית של תושבים שאינם בעלי נחלות חקלאיות.

==ראו גם==
* הקואופרציה במרחביה
* קיבוץ מרחביה
* בית בלומנפלד (מרחביה)

== לקריאה נוספת ==
*מרחביה סיפורו של מושב, תל אביב: הוצאת מלוא בע"מ, 1979.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.merhavia.com האתר הרשמי של מושב מרחביה]
* [http://www.merchavyard.org.il/ מרחביה] אתר אינטראקטיבי מקיף בנושא ההתיישבות
* [http://www.romgalil.org.il/cds/174/ מושב מרחביה] באתר הרשות לפיתוח הגליל
*[http://merhavia.net מזג האוויר במושב מרחביה] האתר מציג נתונים אודות מזג האוויר במושב מרחביה, כולל ארכיון, ממוצעים ושיאים.

==הערות שוליים==

<gallery>
Merhavia (moshav) secretariat 05-05-2017b.jpg|מזכירות המושב
Merhavia (moshav) Clalit infirmary 05-05-2017a.jpg|מרפאת קופת חולים במרחביה
Merhavia (moshav) Lamale St 05-05-2017a.jpg|רחוב למעלה במרחביה
Merhavia (moshav) monument 05-05-2017a.jpg|אנדרטה לנופלים במרחביה
</gallery>

קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1922
קטגוריה:מועצה אזורית עמק יזרעאל
קטגוריה:יישובים במחוז הצפון
מנות

מָנוֹת הוא יישוב קהילתי באזור הגליל המערבי הנמצא ליד שלומי ושייך למועצה אזורית מעלה יוסף.
== היסטוריה ==
היישוב הוקם בשנת 1980 על ידי בנים למשפחות ממושבי הסביבה בעזרתה של הסוכנות היהודית ונקרא על שם חורבת מנות, יישוב קדום ששרידיו במקום.

מצפה מנות אמור היה לקום כמושב אך עקב מצבם הרע של המושבים בתקופת הקמת היישוב (1980) ובעיקר עקב חוסר משאבים חקלאיים הוחלט לבסוף שלא להקימו כמושב, אלא כמצפה שהוא יישוב קהילתי.

הגרעין הראשון של המתיישבים היה מבני מושבי הסביבה ומנה 12 משפחות, אשר לצורך העלייה על הקרקע התאגדו כאגודה חקלאית של תנועת המושבים. כיום (2020), היישוב הוא יישוב קהילתי (מצפה) לכל דבר ומונה כ-100 משפחות, ביניהן כ-30 משפחות הבונות את ביתן בהרחבת היישוב.

רוב תושבי היישוב עוסקים בתיירות ומפעילים צימרים לפרנסתם. חלק קטן מהם עוסק בחקלאות ואילו אחרים עובדים במקצועות חופשיים, מחוץ ליישוב.

ליישוב תוכנית עתידית לבניית 30 בתים נוספים ועם סיום תוכנית ההרחבה מתוכננות להתגורר ביישוב כ-120 משפחות.

בשנת 2008 התגלתה סמוך ליישוב מערת נטיפים, ועל שמו היא נקראת מערת מנות.

== גאוגרפיה ==
גובהו הממוצע של היישוב הוא 243 מטרים מעל פני הים והוא ממוקם למרגלות הרי הגליל העליון. במערבו נמצא גבעת שטוחה בשם גבעת חרדלית. מצפון ליישוב חולף אפיק נחל כזיב ומדרום לו נפגשים נחל נחת ונחל אשחר ויוצרים את נחל שעל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.romgalil.org.il/cds/275/ מנות], באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* [https://www.homee.co.il/מנות/ מנות], באתר הבית

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מועצה אזורית מעלה יוסף
קטגוריה:הגליל העליון: יישובים
קטגוריה:תוכנית המצפים
קטגוריה:יישובים בצפון ישראל שפונו במלחמת חרבות ברזל
מעגן (קיבוץ)

מַעֲגָן הוא קיבוץ הנמצא בחלקו הדרומי-מזרחי של אגם כנרת השייך למועצה אזורית עמק הירדן.

הקיבוץ הוקם בשנת 1949 במובלעת עין גב מעבר לקו שביתת הנשק עם סוריה הוא הקו הירוק אך ממערב ובתחום גבולות הסכם ניוקומב-פולה – הגבול המנדטורי הבינלאומי 1923, ובגבולות המדינה היהודית על פי החלטת החלוקה. על פי סימן 5 של ההסכם, מטרת ההסכם הייתה להביא לשיבה הדרגתית לחיים אזרחיים נורמליים במובלעת. ליו"ר ועדת שביתת הנשק ניתנה הסמכות לאשר חזרת אזרחים לכפרים ויישובים במובלעת. לפי הפרשנות הסורית, שטח המובלעת היה שטח הפקר, בו רק לאזרחים שהתגוררו בשטח לפני המלחמה מותר היה להתגורר. לעומת זאת, לפי הפרשנות הישראלית השטח היה תחת ריבונות ישראלית, אף על פי שהיה אסור להחזיק בו צבא. הבדלי פרשנות אלה ורצונה של ישראל לממש את ריבונותה בשטח היו אחד הגורמים העיקריים להקמת מעגן (כמו גם היישובים גדות, האון ותל קציר שהוקמו בשטח המפורז).

הקיבוץ הוקם על ידי עולים מטרנסילבניה שחלקם עלו עוד לפני מלחמת העולם השנייה. בין חברי הגרעין המקוריים היה פרץ גולדשטיין, מצנחני היישוב לאירופה הכבושה במלחמת העולם השנייה. כן הצטרף לקיבוץ רס"ן יואל פלגי, מקימה של יחידת הצנחנים הראשונה בצה"ל, ומפקדה הראשון.

אלוף (במיל') עמי אילון, לשעבר מפקד חיל הים, ראש השב"כ ופוליטיקאי, גדל בקיבוץ.

בקיבוץ הוקם "בית הצנחן", מוזיאון המוקדש להנצחת צנחני היישוב. בית הצנחן והמוזיאון נבנו על ידי יונה רוזן (רוזנפלד), חבר הקיבוץ, מצנחני היישוב העברי, ולימים ראש המועצה האזורית עמק הירדן.

בשנת 2005 עבר הקיבוץ הפרטה, וכיום מונהג בו שכר דיפרנציאלי.

במקום נמצא כפר נופש הנקרא "מעגן עדן". בנוסף, קיימת פיצרייה הנקראת "המחלבה", עסק שהוקם על ידי בני קיבוץ.

ישנן מספר מסגרות חינוכיות בקיבוץ – בית תינוקות, פעוטון, גן, בית ילדים וצריפיה.

==ראו גם==
* אסון מעגן

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.romgalil.org.il/cds/418/ מעגן], באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מועצה אזורית עמק הירדן
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:יישובים על חופי הכנרת
קטגוריה:ישראל: מובלעות לשעבר
קטגוריה:מעגן (קיבוץ)
בית קשת

בֵּית קֶשֶת הוא קיבוץ באזור הגליל התחתון השייך למועצה אזורית הגליל התחתון. בית קשת נמצא כ-175 מטר מעל פני הים.

==היסטוריה==
הקיבוץ הוקם ביום כ"ו אב תש"ד, 15 באוגוסט בשנת 1944 על ידי לוחמי פלמ"ח וזהו היישוב הראשון בישראל שהוקם על ידי אנשיו. נקודת ההתיישבות הייתה ממזרח לנקודת היישוב הנוכחית במקום שנקרא היום בית קשת הישנה. אל המקימים הצטרפו בעת ההקמה בוגרי המחנות העולים ובוגרי בית הספר החקלאי כדורי. שמו של היישוב (כלי הנשק קשת) נקרא בהמלצת יצחק בן צבי בהשראת הפסוק מקינת דוד "ללמד בני יהודה קשת" .

ב-16 במרץ 1948 יצאה מבית קשת כיתה של שמונה סיירים בפיקודו של (בנו של הנשיא לעתיד יצחק בן-צבי) לסייר בגבעת שהב (מקומה הנוכחי של בית קשת). בהגיעם למקום נפתחה עליהם אש תופת מכל הצדדים על ידי מארב מתוכנן של בני שבט ערב א זביח. רק ניצול אחד הצליח להימלט ולהגיע לשער הקיבוץ ושם התמוטט (ראו קרב בית קשת). ב-17 בספטמבר 1948 הונחה אבן הפינה למקום ההתיישבות הנוכחי של בית קשת. לאחר מכן עבר הקיבוץ לנקודת ההתיישבות הנוכחית.

בעשור הראשון של המדינה לא צלח דרכו של הקיבוץ והוא שקע בחובות. עם זאת, בעשור השלישי של המדינה, יחד עם התפתחות הרפת והענפים החקלאיים בקיבוץ, הוא החל למכור חלב וביצים לאורך כל המשק (בהפצת חברת תנובה), ונכון לתחילת המאה ה-21 נמצא הקיבוץ ברשימת עשרת הקיבוצים העשירים בישראל.

בשנת 1950, פורק צריף המגורים שבו התגורר יצחק בן-צבי עם משפחתו ברחביה מאז 1924, והועבר לקיבוץ בית קשת, לשמש בית תרבות לזכר בנו עלי בן צבי. בשנת 2002 הוחל בשיפוץ הצריף. בשנת 2008 שופץ הצריף ביוזמת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ובסיוע איש העסקים אלישע קלעי.

בבית קשת ממוקמת התחנה של רדיו קול רגע. את הקיבוץ מקיפה שמורת אלוני בית קשת. וליד הקיבוץ נמצא השער המזרחי של דרך נוף יער בית קשת החוצה את השמורה.

מול הכניסה שריד של חאן תג'ר (חנות תגרים) שנבנה כאחד החאנים בדרך הדואר לדמשק.

==גלריה==
{| align=center
|<gallery widths="150" heights="150" perrow="4">
קובץ:ראשונים תמיד אנחנו פלוגה א של הפלמח א - בית קשת - הקיבוץ הראשון של הפלמח - לפ-155501.jpg|בהתארגנות לפני העלייה לקרקע, 1944
קובץ:ראשונים תמיד אנחנו פלוגה א של הפלמח א - בית קשת - הקיבוץ הראשון של הפלמח - בי-155488.jpg|הקמת הצריף הראשון ביום העלייה לקרקע, 1944
קובץ:ראשונים תמיד אנחנו פלוגה א של הפלמח א - בית קשת - הקיבוץ הראשון של הפלמח - בי-155483.jpg|המכבסה הראשונה, ליד מיכל המים, יום העלייה לקרקע, 1944
קובץ:ראשונים תמיד אנחנו פלוגה א של הפלמח א - בית קשת - הקיבוץ הראשון של הפלמח - המ-155490.jpg|הקמת המחנה, 1944
קובץ:ראשונים תמיד אנחנו פלוגה א של הפלמח א - בית קשת- הקיבוץ הראשון של הפלמח - ימי-155480.jpg|ימי העלייה לקרקע, 1944
קובץ:ראשונים תמיד אנחנו פלוגה א של הפלמח א - בית קשת - הקיבוץ הראשון של הפלמח - בי-155491.jpg|בימיו הראשונים של הקיבוץ, 1944
קובץ:ראשונים תמיד אנחנו פלוגה א של הפלמח א - בית קשת - הקיבוץ הראשון של הפלמח - בי-155500.jpg|בימיו הראשונים של הקיבוץ, 1944
קובץ:PikiWiki Israel 79753 the dining room at beit keshet.jpg|alt=|חדר האוכל
קובץ:Almog IL8 Betkeshet.jpg|בית הביטחון של בית קשת הישנה
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

*אתר [http://www.Bkeshet.co.il בית קשת]
*[http://www.romgalil.org.il/cds/396 בית קשת באתר ההתיישבות בגליל]
*
* 

==הערות שוליים==

בית הביטחון של בית קשת הישנה. המבנה הוא אתר מורשת

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1944
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:מחוז הצפון: מבנים לשימור
קטגוריה:מקבלי נס הקוממיות
קטגוריה:עלי בן-צבי
גניגר

גִּנֵּיגָר הוא קיבוץ השוכן בצפון עמק יזרעאל, לידו הוקמה העיר מגדל העמק, בתחום מועצה אזורית עמק יזרעאל.

הקיבוץ נקרא על שם יישוב מתקופת התלמוד - "נגינר" או "נגניגר", אשר היה, לפי המקובל, מקום מושבו של רבי יוחנן בן נורי. השם העתיק נשתמר, ככל הנראה, בשמו הערבי של המקום, ג'ינג'אר<ref></ref> (ג'יניג'אר).
גניגר- אורחים ביער בלפור, ינואר [[1935]]

==היסטוריה==
הקיבוץ הוקם בשנת 1922, שנה בה הועברו אדמותיו רשמית על שם הקק"ל (הכשרת האדמות החלה כבר בשנת 1916). מייסדיו היו יוצאי רוסיה ופולין, אנשי העלייה השלישית שרצו להקים את דגניה ג'. בשנת 1924 הם עברו לגניגר, שנקרא גם "נגנגד" והתיישבו בה יחד עם ערביי ג'יניג'אר באותם בתים. באוגוסט 1925 היו במקום 37 צעירים, 10 משפחות ושלושה ילדים.

בשנת 1945 נקלטו בקיבוץ 6 נערים מסוריה במסגרת מבצע "עליית האלף" שביצע המוסד וארגון עליית הנוער העולמי (ראה מחברת לוזיה).

הקיבוץ השתייך בעבר לאיחוד הקבוצות והקיבוצים וכיום - לתנועה הקיבוצית. עם השנים הצטרפו אליו עולים מגרמניה, מצ'כוסלובקיה, מארצות הברית ומארצות נוספות.

בשנת 2009 הוקמה בסמוך לקיבוץ שכונת הרחבה קהילתית ובה 33 יחידות דיור. תושבי השכונה שותפים בחיי הקהילה אך אינם חברי הקיבוץ.

בצפון הקיבוץ במקום המשקיף על גניגר, ליד בריכת השחייה, יש שני אתרים בעלי ערך היסטורי:
* מערת הפלמ"ח - בשלט הקבוע בכניסה למערה נכתב כי "שימשה לחניכי קורס מפקדי כיתות של הפלמ"ח, כמקום מסתור לאימונים בנשק".
* מגדל הגמל - עמדת שמירה ותצפית שנבנתה בשנים 1932–1935 בסגנון באוהאוס. צורתה מזכירה גמל ומכאן שמה. המבנה שוקם ב-2003.

==כיום==
גניגר הוא קיבוץ מתחדש (מופרט) ורבים מחבריו מוצאים את פרנסתם מחוצה לו. ענפי המשק שבו כוללים מפעלי תעשייה - "גניגר מפעלי פלסטיק<ref></ref>" ו"אמיקו<ref></ref>", וכן גידולי שדה, רפת, פרדס ולול.

בתחום הקיבוץ שוכן בית הספר היסודי האזורי "עמק יזרעאל" ובו תלמידים מהיישובים גניגר, רמת דוד, כפר החורש, תל עדשים, בלפוריה, מזרע, מגדל העמק, ועוד.

הקיבוץ מחזיק בחלק מחברת א.ב מתכננים, אחת מחברות התכנון הגדולות בישראל.

בקיבוץ פועלים, בין היתר, בריכת שחייה וסניף של תנועת הנוער בני המושבים.

שמונה עשר מבני הקיבוץ נפלו במערכות ישראל, מהם שבעה במלחמת העצמאות וארבעה במלחמת יום כיפור. בין הנופלים שחר דאובר, אשר נפל במבצע צוק איתן, ועל שמו מגרש כדורגל ומתחם כושר לחיילים לפני צבא, וגלעד רוזנבליט, אשר נפל במלחמת חרבות ברזל.

==ראו גם==
* חדר האוכל של קיבוץ גניגר
* מגדל הגמל

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.romgalil.org.il/cds/161/ גניגר] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

<gallery>
קובץ:Ginegar.jpg|אורווה היסטורית בגניגר. נבנתה ב-1928 ושמשה כסליק
קובץ:Ganigar2011.jpg|חזית הכניסה הראשית לחדר האוכל
קובץ:Ganigar02.jpg|מראה טיפוסי באזור המגורים
קובץ:Camel tower in Kibbutz Ginegar.JPG|מגדל הגמל
קובץ:Flickr - Government Press Office (GPO) - The Omer Festival.jpg|טקס חג העומר בגניגר (מאי 1947)
</gallery>

קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:עמק יזרעאל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1922
סוואעד חמירה

סואעד חמירה (בערבית: سواعد حميرة) הוא כפר בדואי במערב הגליל התחתון, מדרום לשפרעם וסמוך לקיבוץ הרדוף. הוא נמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל.

הכפר היה חלק מפזורה של בדואים משבט סואעד החיים באזור, וזכה להכרה על ידי המדינה בשנת 1996. בפברואר 2006 אושרה תוכנית המתאר המפורטת של היישוב. מטרת התוכנית הייתה לקבוע הסדר סטטוטורי, המאפשר הוצאת היתרי בנייה להקמת שכונות מגורים תוך מתן מענה למגורים, שטחים ציבוריים ותשתיות. התוכנית אישרה הקמת 100 יחידות דיור ועד 60 יחידות אירוח. במהלך שנת 2008, לאחר שתוכנית המתאר שלו אושרה, הוא חובר לראשונה רשת החשמל הארצית. והחלו הכנות לחיבור בתי הכפר לרשתות המים והביוב. 

ראש הכפר הוא טהא (אבו אמין) סואעד. בנו, פאיז סואעד, חבר לדרך הרוחנית של קיבוץ הרדוף, הצטרף לאנתרופוסופיה ולמד במשך שנים רבות בארץ ובאירופה את תורתו של רודולף שטיינר. פאיז יוזם מפגשים של "שער לאדם" יחד עם היזם העיקרי יעקב ארנן ועם הכמרית אילסה. המפגשים מתקיימים בין הרדוף והכפרים השכנים. וכך היה כפר סואעד חמירה למרכז רעיוני בנושאי השלום והחיים המשותפים בין יהודים וערבים באזור.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים בדואיים בישראל
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
דוד אלון

דוד אלון (14 במאי 1926 – 2 בינואר 2000) היה ארכאולוג ישראלי.

==ביוגרפיה==
דוד אלון חקר במיוחד את התקופה הנאוליתית והתקופה הכלקוליתית בדרום הארץ, ובפרט בנגב המערבי. בין היתר, חפר יחד עם הארכאולוג עופר בר יוסף מערה בנחל חימר, במדבר יהודה, שם נמצאו שרידים מהתקופה הנאוליתית כולל דבק מלפני יותר מ-8,000 שנה, הנחשב כדבק העתיק ביותר שנמצא.

בתחילת שנות החמישים של המאה ה-20 גילה את האתרים הכלקוליתיים של באר שבע ביר אבו מטר וביר ספאדי. אתרים אלה נחפרו לאחר מכן על ידי הארכאולוג הצרפתי ז'אן פרו.

בחפירות באתר הכלקוליתי בגילת גילה את כלי החרס אשה נושאת מחבצה ואיל נושא על גבו שלושה בזיכים. בין גילויו נמנות גם מערות המסתור מימי מרד בר כוכבא. הוא גם היה הראשון שהבין את משמעות המערות שגילה. אתר נוסף שגילה היה חורבת צלית.

אלון נמנה עם מקימי קיבוץ משמר הנגב, אחד מיישובי 11 הנקודות שקמו במוצאי יום כיפור 1946. בנו, , נהרג בקרב אום-כתף במלחמת ששת הימים. אלון נמנה עם המראיינים שאספו את פרקי השיח שהביאו ליצירת שיח לוחמים לאחר מלחמת ששת הימים.

אלון נפטר מדלקת ריאות ב-2000, ונקבר בקיבוצו. זמן קצר לאחר מותו יצא לאור ספרו "אור חדש ליציאת מצרים".

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.archaeology.org/online/news/glue.html על התגליות בנחל חימר]
* 
* [http://atarmishmar.org.il/files/i3.pdf טעם של פעם - דוד אלון ויציאת מצרים] ביקורת על ספרו
* 

{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="4">
קובץ:Vessel in the shape of a woman carrying a churn - Chalcolithic Age.JPG|כלי בדמות אשה נושאת מחבצה. מהתקופה הכלקוליתית. מאתר "גילת" שבנגב מוזיאון ישראל
קובץ:Chalcolithic Cornet called Bazikh from Gilat.JPG|כלי נסך מעוצב כאיל ועליו שלושה בזיכים, התגלה על ידי אלון
</gallery>
|}

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארכאולוגים ישראלים
קטגוריה:משמר הנגב: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
ג'ון בול

ג'ון בול בכרזה מתקופת [[מלחמת העולם הראשונה]]
ג'ון בול (אנגלית: John Bull) הוא דמות בדיונית המסמלת את אנגליה ולעיתים את כל בריטניה (בדומה לדוד סם האמריקני). הדמות צוירה לראשונה על ידי דוקטור ג'ון ארבותנוט (John Arbuthnot) ב-1712. הדמות של ג'ון בול שימשה את הקריקטוריסט תומאס נאסט במאה ה-19, ואת ג'ורג' ברנרד שו שכתב על אירלנד את המחזה "האי האחר של ג'ון בול" בשנת 1904.

ג'ון בול מתואר בדרך כלל כגבר נמוך וכבד בעל כובע צילינדר נמוך, מעיל ערב ומקטורן העשוי מדגל בריטניה. לעיתים קרובות, ג'ון בול מלווה בכלב בולדוג. בציורים מוקדמים מתואר ג'ון בול (bull - פר) כבעל ראש פר ממש.

==אזכורים ב"טור השביעי"==
בשלהי תקופת המנדט הבריטי לגלג נתן אלתרמן, במדורו "הטור השביעי", על ג'ון בול, כלומר שלטון המנדט. ב-10 באפריל 1947 פרסם אלתרמן את השיר "רווחיו של ג'ון בול", שבו הוא לועג למדיניות ההשהיה, אותה נקטה בריטניה. ב-26 בדצמבר אותה שנה פורסם השיר "למען ג'ון בול", האומר בלעג, שעל היישוב להסכים להתחסל, רק כדי לא להרגיז את הבריטים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תרבות
קטגוריה:האנשת מדינות
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: סמלים לאומיים
חאפז

קברו של חאפז בשיראז]]
ח'ואג'ה שמס-א-דין מוחמד חאפז שיראזי (בפרסית: خواجه شمس‌الدین محمد حافظ شیرازی או בקיצור: حافظ; תעתיק מדויק: חאפט; 1325–1389) היה משורר פרסי סופי.

== חייו ==
חאפז נולד בעיר שיראז שבפרס. והיה השלישי בבניו של בהא א-דין. הוא למד את הקוראן בעל פה כאשר הקשיב לתפילתו של אביו, וגם את שירתו של סעדי, שהיה המשורר האהוב עליו. אביו, שהיה סוחר פחם, מת והשאיר אחריו חובות כבדים. חאפז נאלץ לעזוב את בית הספר ולעבוד באריגה ואחר כך במאפייה. כאשר עבד במאפיה הוא הוביל לחם לרובע העשיר של העיר שיראז, ופגש את שאק א- נבאט, שהייתה עלמה יפהפייה. בשנות העשרים לחייו הוא נשא אישה שילדה לו בן, אבל אהב את שאק א-נבאט שסימלה בשבילו יופי אלוהי.

חאפז פגש את המשורר עטאר והפך לתלמידו. כשהיה בן 33 שימש חאפז כמשורר החצר של אבו אסחאק, נעשה למשורר מפורסם בשיראז, והיה מורה ללמודי הקוראן בבית הספר שם. כשהיה בן 48 נאלץ להימלט מעירו שיראז ולהתגורר בעיר אספהאן, אך חזר לשיראז כעבור ארבע שנים. בהיותו בן 60 הוא החל במשמרת של ארבעים יום וארבעים לילה שבהם ישב במעגל שאת גבולותיו קבע לעצמו, דבר שגרם לו התעלות רוחנית וחוויה דתית של התקרבות לאלוהים. חאפז מת בשיראז ב-1389, ונקבר בגני מוסאלה שעל גדות נהר רוקנבאר בשיראז, מקום המכונה בשם חאפזיה.

==שירתו==

חאפז כתב כ-500 "גזל", שירים קצרים המורכבים משני חרוזים בכל בית, ו-42 "מרובעים" (רובאעיאת), שהם שירים בחרוזים של יחידות בעלות שני בתים עם ארבע שורות בכל בית. רבים משיריו הם שירי אהבה המוקדשים לשאק א-נבאט. חלק משיריו הם שירי געגועים לעיר מולדתו שיראז, שנכתבו כאשר התגורר באספהאן. חאפז כתב רק כאשר הייתה לו השראה אלוהית, ולכן הוא כתב רק כ-10 "גזל" בכל שנה. אך בתשע השנים האחרונות לחייו, אחרי שעבר חוויה דתית, הוא כתב יותר ממחצית שיריו.
רבים מבין שירי הגזל שכתב היו שירי אהבה לאלוהים.

== כתביו שראו אור בתרגום לעברית ==
* חפיז, "שמעתי את אלוהים צוחק" - מבחר שירי נשמה של גדול המשוררים הסופיים, תרגום: נמרוד בורוש, אוריון הוצאת ספרים, 2011; הוצאת פראג, 2020.
* חדשות האהבה: שירים פרועים ומתוקים מאת חאפיז, עברית: גיל רון שמע על פי גרסאותיו של דניאל לדינסקי, ירושלים: עולם קטן, 2013
* הָאפֶז - דִּיוָאן הָעַ'זַלִים, תרגום ועיבוד לעברית: רחמן חיים, עורך ויועץ אקדמי: ד"ר סולי שאהוור, הוצאה במימון המונים, חיפה, ישראל, נובמבר 2019. 
* שירו 'סָאקִי נָאמֶה' התפרסם בעברית בז'אנר הסאקי-נאמה של מיטב המשוררים הפרסיים בספר "איגרת ממוזגת היין - סאקי נאמה", תרגום ועיבוד לעברית: רחמן חיים, בהוצאה עצמית, חיפה, פברואר 2019, 
* המַסְנַוִי היחיד שלו בשם "הוי צבי פראי" התפרסם בעברית בספר "פנינים מהשירה הפרסית", ספר ראשון, תרגום ועיבוד: רחמן חיים, הוצאת כתב-ווב, 2014. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:משוררים פרסים
קטגוריה:נפטרים ב-1389
הערכת סיכונים

הערכת סיכונים היא מתודולוגיה המעריכה הסתברות של אפקט שלילי של סיכון (כימי, פיזי או אחר), בתהליך תעשייתי, בתהליך טכנולוגי או בתהליך טבעי. הסיכונים יכולים להיות מוות או מחלה, כשל בתחנת כוח גרעינית, תאונה במפעל כימי, אובדן של כסף מושקע וכדומה. באופן מסורתי, רוב הערכות הסיכונים עוסקות בהשפעה על הבריאות, בבריאות אקולוגית וברווחה כלכלית. 

ההחלטה מהו אותו אפקט שלילי (ובהרחבה – זיהוי מקור הסכנה) היא ערך שיפוטי שיכולה להילקח על ידי אזרחים יודעי דבר. התהליך עצמו של הערכת הסיכונים הוא מורכב, ואפשר להיעזר במומחים מהתחום לצורך ההערכה שלו. בטבעו הוא בין-תחומי ודורש זמן סביר כדי להעריך כל מידע רלוונטי, גם במקרים של מורכבות פחותה.

אנו מבצעים הערכת סיכונים באופן יומיומי כאשר כשאנו רוצים לחצות כביש או לנהוג ברכב. אולם במקרים מורכבים יותר, הערכת סיכונים מובנית היא הכרחית כדי להפיק המלצות פעולה הגיוניות (ופעמים אף אופטימליות יותר).

==ראו גם==
* סקר סיכונים
* ערך בסיכון
* ISO 31000
* ניהול סיכונים

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.entropy.co.il/?page_id=182 חומרים מקצועיים בתחום ניהול סיכונים]
* [http://www.almo.co.il/pro-art מאמרים מקצועיים בנושא בקרה וניהול סיכונים]
* [https://web.archive.org/web/20081012000125/http://www.ruleworks.co.uk/riskguide/risk-evaluation.htm מדריך לניהול סיכונים]
* [http://www.rankup.co.il/%D7%9B%D7%99%D7%A6%D7%93-%D7%9C%D7%97%D7%96%D7%95%D7%AA-%D7%90%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%A2%D7%99%D7%9D-%D7%A9%D7%9C%D7%90-%D7%A0%D7%99%D7%AA%D7%9F-%D7%9C%D7%97%D7%96%D7%95%D7%AA%D7%9D-%D7%9E%D7%A8%D7%90/ הערכת סיכונים בגישת החשיבה ההמצאתית השיטתית]
* 

קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:תורת ההסתברות
קטגוריה:ניהול סיכונים
ארמון למבת'

שער ארמון למבת'
ארמון למבת (באנגלית: Lambeth Palace) הוא ארמון בלונדון, מקום מגוריו הרשמי של הארכיבישוף מקנטרברי. הארמון ממוקם בלמבת', על גדת נהר התמזה אל מול ארמון וסטמינסטר.

==היסטוריה==
הארמון נרכש על ידי הכנסייה בשנת 1200 לערך. בעת רכישתו היה אזור הארמון שטח ביצתי שנקרא בלקפריירס . מקור השם למבת במילה "הית'" - "hithe", מקום נחיתה לסירות. באותה עת התנהלה התנועה לאורך התמזה בסירות, ועל כן היה המקום אידיאלי לבניית מקום מגורים.

חלקו העתיק ביותר של הארמון הקיים היום היא הקפלה שמקורה במאה ה-13. מגדל לולארד שנבנה בשנת 1440 שימש ככלא במאה ה-17. מבנה השער הבנוי בסגנון טיודור נבנה על ידי הקרדינל ג'ון מורטון בשנת 1495.

במהלך מלחמת האזרחים האנגלית בזזו כוחותיו של קרומוול את האולם הגדול של הארמון. לאחר שיקום המלוכה נבנה האולם מחדש על ידי הארכיבישוף ויליאם ג'וקסון בשנת 1663 בסגנון גותי.

מגורי הארכיבישוף נמצאים כיום בחלק של הארמון שנבנה בשנת 1834 לפי תכנונו של אדוארד בלור, שבנה מאוחר יותר את ארמון בקינגהאם. חלק זה של הארמון נבנה בסגנון נאו-גותי.

הארמון נפגע במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה.

בארמון נמצאת הספרייה הרשמית של הארכיבישופות, שנוסדה כספרייה ציבורית ב-1610 על ידי הארכיבישוף ריצ'רד בנקרופט, על מנת להכיל את המסמכים הרשמיים של הכנסייה האנגליקנית. בספריה זו שמור גם אחד מהעותקים של ההיסטוריה של מלכי בריטניה מאת ג'פרי ממונמות'.

הארמון רשום בקטגוריה הגבוהה ביותר, דרגה I, הודות לארכיטקטורה שלו. בית השער הקדמי שלו גבוה ולו שיני חומה, והוא מזכיר את בית השער של המפטון קורט. בארמון יש דיוקנות של ארכיבישופים, שצוירו על ידי הנס הולביין, אנתוני ואן דייק, ויליאם הוגארת וסיר ג'ושוע ריינולדס.

בשנת 2008 הוצב מול הארמון פסל של המרגלת הבריטית ויולט סאבו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.lambethpalacelibrary.org/ אתר ספריית הארמון]
* 

קטגוריה:למבת'
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: בתי מגורים
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
בית ישראל (קיבוץ)

בית ישראל הוא קיבוץ עירוני בשכונת גילה א' שבירושלים. בקיבוץ, הממוקם בתוך מתחם דיור ציבורי של עמידר אשר שימש בעבר כמרכז קליטה, חברים דתיים וחילונים, יוצאי קיבוצים וערים מכל רחבי הארץ, והוא פועל לחיזוק השכונה דרך פרויקטים חברתיים וחינוכיים. 

== היסטוריה ==
הקיבוץ הוקם בתחילת שנות התשעים של המאה ה-20 בעיקר על ידי יוצאי קיבוצים ובהם הושע פרידמן בן שלום ואשתו אורלי. הגרעין המייסד הורכב ממשפחות יוצאי הקיבוץ הדתי והתנועה הקיבוצית.

הרעיון המוביל להקמת הקיבוץ היה שינוי מטרת העל של הקיבוצים מהתיישבות חקלאית להתערות עירונית בחברה הישראלית, ומתוך רצון לבנות קהילה שיתופית היונקת ממקורות הרוח היהודיים ומתמודדת עם בעיות השעה הבוערות בחברה הישראלית. הקיבוץ שם לו מטרה לקחת חלק בבניית החברה בישראל, תוך שימת דגש על תרבות חיים יהודית, סובלנות, קבלה וערבות הדדית. במהלך השנים התאספה סביב הקיבוץ קהילה של משפחות ויחידים המונה כיום כ-200 חברים. 

במסגרת הקיבוץ פועלת מכינת בית ישראל, המכינה הקדם צבאית הראשונה המשותפת לדתיים וחילונים. המכינה הוקמה בשנת 1997 בידי חברי הקיבוץ, בעקבות רצח רבין, מתוך מטרה להביא לקירוב לבבות וליצור מכנה משותף בין הזרמים השונים בחברה הישראלית, תוך שילוב חיי קומונה, עיסוק מעמיק בזהות יהודית ופעילות חברתית וחינוכית. 

חברי קהילת בית ישראל, הקיבוץ העירוני וחניכי המכינה פעילים חברתית בשכונה במגוון תחומים - במסגרות חינוכיות, במניינים בבית הכנסת או בפרויקטים חברתיים. חברי הקהילה מקיימים אורחות חיים קהילתיים הנעים על כמה צירים: בית כנסת, חגים, ארוחות משותפות ולימוד. במקביל, ילדי הקהילה מתחנכים, יחד עם ילדי כלל השכונה, בשלושה גנים עירוניים-צבוריים ובבית ספר ממ״ד ׳בית-ישראל׳ שאנשי הקהילה מלווים. חלק מחברי הקהילה פעילים בפרויקטים השונים שהמכינה מפעילה, כגון המשחקייה או מרכז הלמידה, וחלקם גם מלמדים או מדריכים במכינה.

בשנים האחרונות פועל בקיבוץ כפר סטודנטים של תנועת הבוגרים של בני עקיבא.

== לקריאה נוספת ==
קרן בלוט ואורנה גלץ-דודי, 2008. "קהילה בתוך קהילה - בניית שותפות בין תושבי שכונת גילה בירושלים לאנשי הקיבוץ העירוני בית ישראל", בתוך: יובל דרור (עורך), הקבוצות השיתופיות בישראל, יד יצחק טבנקין, עמ' 324-299.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://reut.org.il/ אתר קבוצת רעות]
*עמרי די-נור, "[http://www.tevaivri.org.il/News-60-%D7%A7%D7%A6%D7%AA-%D7%A2%D7%9C-%D7%A7%D7%94%D7%99%D7%9C%D7%AA-%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C קצת על קהילת בית ישראל]", טבע עברי, 12 ביוני 2010.
*נטעאל בנדל, "[https://www.kipa.co.il/%D7%AA%D7%A8%D7%91%D7%95%D7%AA/%D7%A2%D7%9C-%D7%A7%D7%99%D7%91%D7%95%D7%A6%D7%99%D7%9D-%D7%A2%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%9D-%D7%A9%D7%9E%D7%A2%D7%AA%D7%9D/ על קיבוצים עירוניים, שמעתם?]", כיפה, 10 בינואר 2013. 
*ריאיון עם עומר לבקוביץ', [https://www.youtube.com/watch?v=sFesijWXQLc על הקיבוץ העירוני "בית ישראל" - בתוכנית "סדר יום חדש]", בתוך יוטיוב, 18 במאי 2014. 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קיבוצים עירוניים
קטגוריה:ירושלים: ארגונים
קטגוריה:ארגונים החברים באיגוד ארגוני יהדות ישראלית
קטגוריה:גילה
טפחות (מושב)

טְפָחוֹת הוא יישוב ישראלי דתי הממוקם כמה מאות מטרים מדרום למע'אר ושייך למועצה אזורית מרום הגליל. היישוב נקרא על שם הגבעה עליה הוא ממוקם, גבעת טפחות. 

המושב הוקם בשנת 1980 על ידי בני משפחות מהמושבים הסמוכים ובעזרתה של הסוכנות היהודית.

המושב מונה 521 תושבים, ביניהם שר העלייה והקליטה אופיר סופר.

במושב פועלת ישיבת ההסדר נתיב טפחות. כשני קילומטרים מדרום־מזרח למושב נמצא האתר הארכאולוגי חורבת ממלח, שבו שרידי בית כנסת מתקופת התלמוד. במושב פועל סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.romgalil.org.il/cds/308/ טפחות] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1980
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובים דתיים בישראל
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:תוכנית המצפים
יסעור (קיבוץ)

יַסְעוּר הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי בגליל המערבי, השוכן על כביש 70, בין כרמיאל לעכו. שייך למועצה האזורית מטה אשר.

== היסטוריה ==

=== העת העתיקה ===
עדויות ארכאולוגיות ליישוב כנעני, פיניקי וישראלי באזור מתקופת הברונזה התיכונה עד התקופה ההלניסטית המוקדמת נמצאו בתל בירה, בתחומי הקיבוץ.

=== העת החדשה ===

הקיבוץ הוקם ב-6 בינואר 1949 על אדמות הכפר הערבי הנטוש אל-בירווה בידי עולים מהונגריה ומאנגליה, חברי השומר הצעיר. בהמשך, הצטרף גרעין של עולים מברזיל.

שם הקיבוץ הוא סמלי, ונבחר עקב רצון המתיישבים לעסוק במקצוע הדיג (היסעור הוא עוף המצטיין בשחייה). אכן, בשנותיו הראשונות, התפרנסו התושבים מדיג בבריכות דגים שהקימו בשטחם. מלבד ענף המדגה, בלט גם ענף הלול.
כיום פועל בקיבוץ גם ענף החקלאות הנקרא גד"ש יע"ן (גידולי שדה יסעור עין המפרץ) שאכן פועל בשותפות עם קיבוץ עין המפרץ.

ילדי הקיבוץ לומדים בבית הספר היסודי "גוונים" שבקיבוץ עין המפרץ ולאחר מכן, בחטיבת הביניים ובתיכון "אופק" שבקיבוץ עברון.

==גלריית תמונות==
<gallery mode="packed">
קובץ:שמואל כץ עין חרוד004.jpg|"המועדון לחבר" עם ציור קיר מאת שמואל כץ, 1955
קובץ:עליה לקיבוץ יסעור 4 צלם בנו רותנברג 1949 גנזך המדינה.jpg|עליה לקיבוץ יסעור, 1949, לוי אשכול מברך
קובץ:עליה לקיבוץ יסעור צלם בנו רותנברג 1949 גנזך המדינה.jpg|עליה לקיבוץ יסעור, 1949
קובץ:עליה לקיבוץ יסעור 2 צלם בנו רותנברג 1949 גנזך המדינה.jpg|עליה לקיבוץ יסעור, 1949
קובץ:עליה לקיבוץ יסעור 3 צלם בנו רותנברג 1949 גנזך המדינה.jpg|עליה לקיבוץ יסעור, 1949
קובץ:תל בירה.jpg|תל בירה – מבט מצפון על התל השוכן ממזרח לקיבוץ יסעור
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.romgalil.org.il/cds/234/ יסעור] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:קיבוצי הקיבוץ הארצי
שיח' דנון

שיח' דָנוּן (בערבית: الشيخ دنون) הוא יישוב ערבי השייך למועצה אזורית מטה אשר והיישוב הגדול במועצה. היישוב ממוקם ב, כארבעה קילומטרים מזרחית לנהריה ומתגוררים בו כ-3,000 תושבים (נכון לשנת 2022).

==היסטוריה==
שי'ח דנון ושייח' דאוד היו שני כפרי לוויין של ע'אבסייה. סקר המשלחת הבריטי משנות ה-70 של המאה ה-19 מציין 70 תושבים בשייח' דאוד, 50 תושבים בשייח' דנון ו-150 תושבים בע'אבסייה. במפקד האוכלוסין של 1922 נמנו בשי'ח דנון 106 תושבים, ובשייח' דאוד 193 תושבים, כולם מוסלמים.

לאחר מלחמת העצמאות החליטו השלטונות בישראל להקצות את שי'ח דנון ושייח' דאוד, אשר ביחד נודעו כשיח' דנון, ליישוב פליטים ערבים. בינואר 1950 פונו מע'אבסייה תושבים ששבו אליו לאחר המפקד, לשיח' דנון. באפריל 1951 הועברו לכפר עוד פליטים ערבים ששהו בכפרים דרוזיים אך לא נקלטו בהם.

==חינוך==
בכפר קיימים פעוטונים, גני ילדים, חטיבת ביניים ומתנ"ס.

==כלכלה==
הכלכלה העירונית מתבססת על עסקים שונים בתוך היישוב וחקלאות. בנוסף לכך רבים מתושבי הכפר מתפרנסים מעבודה מחוץ לשיח' דנון מעבודה בבנייה ובמפעלי האזור.

==שירותים ציבוריים==
ביישוב קיימים טיפת חלב, מרפאה, בית מרקחת.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים ערביים בישראל
הודיות

הוֹדָיוֹת הוא כפר נוער דתי הנמצא באזור הצפון ליד העיר טבריה ושייך למועצה אזורית הגליל התחתון.

== היסטוריה ==
הודיות הוקם במאי 1950. ביוני 1959 נחנך בכפר חדר אוכל חדש. בשנת 1961 נחנך במקום בית ספר שהוקם בכספי תרומות של לא יהודים משוודיה. בשנת 1962 התחנכו במקום כ-100 חניכים של עליית הנוער. 

במקום בו נמצא כיום כפר הנוער ישב בעבר הקיבוץ לביא לפני שעבר למיקומו הנוכחי כיום.

שם הכפר נגזר מהודו שהייתה מדינת המוצא של התלמידים הראשונים בכפר הנוער. סיבה נוספת למתן השם נגזרת מהמילה 'הודיה', אמירת תודה. התלמידים העולים הודו לריבונו של עולם על כך שזכו להגיע לארץ.
הודיות קלט, ועדיין קולט, נוער עולה במסגרת עליית הנוער. עם הגעת העולים החדשים מאתיופיה, הודיות היה כפר הנוער הראשון שקלט עולים אלו. בשנות השמונים פעל בהודיות אולפן לעולים מארצות שונות, בין היתר מאיראן, ברזיל, צרפת, קולומביה אורוגוואי ועוד. עם הגעת גל העלייה מברית המועצות החל הודיות לקלוט גם בני נוער ממדינות אלו בעיקר במסגרת מיזם "נעל"ה". בהודיות לומדים עולים חדשים לצד תלמידים ותיקים מכל רחבי הארץ.

כיום לומדים בהודיות כ-230 תלמידים ותלמידות.

בבית הספר 4 מגמות:

א. מגמת משטרה לתלמידים ולתלמידות, המגמה נפתחה בספטמבר 2007 לבנים ובספטמבר 2010 גם לבנות.

ב. מגמת מדעי החיים והחקלאות, במגמה יש את "חממת הרמב"ם" שהיא חממה לגידול צמחי מרפא ע"פ שיטת הרמב"ם.

ג. מגמת חינוך, מגמה זאת מיועדת לבנות המעוניינות לעסוק בתחום החינוך לטיפול בתינוקות ובפעוטות.

ד. מגמת מכונות, מגמה זו מקנה ידע בסיסי בנושא מכונות תוך מתן דגש על מכונאות רכב.

"פרויקט יגאל אלון" - מורכב משיעורי כושר קרבי וקרב מגע ומלימודי זהות יהודית וישראלית.
השיעורים ניתנים לתלמידים על ידי לוחמי סיירות כמו סיירת מטכ"ל והשייטת וכן על ידי שוטרי יס"מ ואנשי השב"כ.

בכפר בריכת שחייה גדולה, חדר כושר, אולם ספורט, מגרש מיניפיץ', מגרש כדורגל, מגרש כדורסל, ספרייה וחדרי מחשבים.

בהודיות פעל תלמוד תורה לציבור הדתי לאומי בשיטת זילברמן שהיה מיועד לכל יישובי הגליל התחתון, מורשת והושעיה. (נפתח במקור במצפה הושעיה).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hodayot.com אתר כפר הנוער הודיות]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1959
קטגוריה:כפרי נוער
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:ציונות דתית: חינוך
ריקסי מרקוס

נבחרת הנשים של אוסטריה לאליפות העולם של 1937. מרקוס בשורה העליונה משמאל
ריקסי מרקוס (Rixi Markus) (27 ביוני 1910 - 4 באפריל 1992) הייתה שחקנית ברידג' יהודית בריטית. כשחקנית נבחרת אנגליה ריקסי מרקוס זכתה בשבע אליפויות אירופה וארבע אליפויות עולם. היא הייתה אישה הראשונה שזכתה בדרגת רב אמן בינלאומי. לפני מלחמת העולם השנייה זכתה בשתי אליפויות אירופה ובאליפות עולם אחת כשחקנית נבחרת אוסטריה. 
.

==ביוגרפיה==
מרקוס נולדה כאריקה שרפשטיין למשפחה יהודית אוסטרית מגורה הומורה (כיום ברומניה). 
בשנת 1916 ברחה מרקוס יחד עם משפחתה לווינה שבאוסטריה עקב התקדמות הכוחות הרוסיים במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1916 ברחה משפחתה לווינה בגלל התקדמות הצבא הרוסי.
בגיל 18 התחתנה עם סלומון מרקוס, סנדלר שגילו כפול מגילה. גם בעלה היה שחקן ברידג'.
עם כניסת גרמניה לאוסטריה בשנת 1938 ברחה ללונדון, שם השתקעה. היא ברחה ביחד עם הבת שלה כשהיא מרמה את השלטונות ביחס ליעד הנסיעה שלה. היא נסעה ברכבת דרך גרמניה ובלגיה ללונדון שם השתקעו הוריה בשנת 1936.

מרקוס הייתה ידועה כאחת משחקניות הברידג' הטובות ביותר. היא זכתה חמש פעמים באליפות העולם ומספר פעמים רב באליפות אירופה. היא כתבה ספרים ואף זכתה בתואר מהמלכה אליזבת השנייה על פועלה.

== הישגים בברידג' ==
* אלופת העולם לזוגות נשים בשנת 1937, 1962 ו-1974.
* אלופת העולם לקבוצות מעורבות 1962
* אלופת העולם לקבוצות נשים 1964
* אלופת אירופה לנשים בשנים 1935, 1936, 1951, 1952, 1959, 1961, 1963, 1966 ו-1975.

==ראו גם==
* אירינה לויטינה
* בניטו גארוצו
* גאייר הלגמו
* ג'ורג'ו בלדונה
* זיא מחמוד
* טרנס ריס
* פייטרו פורקה
* פאול שטרן
==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.worldbridge.org/people/person/?qryid=15580 Helen Martin SMITH (SOBEL)] WBF
* [http://neapolitanclub.altervista.org/eng/portrait-of-helen-sobel.html// Portrait of Helen Sobel], Neapolitan Club, 6 April 2010
* Patrick Jourdain, [https://www.ebu.co.uk/biographies/rixi-markus/ Rixi Markus], The English Bridge Union 
</div>

==לקריאה נוספת==
*[http://query.nytimes.com/gst/fullpage.html?res=9E0CEED8163BF935A35757C0A964958260 כתבה בניו-יורק טיימס]
==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני ברידג' יהודים
קטגוריה:יהודיות אוסטריות
קטגוריה:יהודיות בריטיות
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית

קטגוריה:שחקניות ברידג'
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1910
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1910
קטגוריה:בריטיות שנפטרו ב-1992
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1992
בחילה

בחילה או קֶבֶס היא תחושת מחנק וחוסר נוחות בחלקו העליון של חלל הבטן, המחוללת דחף להקיא.

== גורמים ==
בחילה עלולה להוות תסמין של מצבים ובעיות רפואיות שונות, לרבות תנועה מהירה (למשל ברכב או במתקן שעשועים), "בחילת בוקר" בשעת היריון, אלרגיות, זיהומים נגיפיים (ויראליים) ומחלות אחרות. בנוסף, זוהי תופעת לוואי של תרופות רבות, טיפולים כימותרפיים,<ref></ref> אנטיביוטיים וסמי הרדמה.

בחילה עלולה לנבוע גם ממצבים נפשיים, לרבות מתח נפשי ודיכאון. אנשים מסוימים עלולים אף לחוש בחילה למראה דבר-מה אותו הם תופסים כדוחה או מגעיל. לריחות חזקים ודוחים עשויה להיות השפעה דומה. סיבות נוספות להופעת תחושת הבחילה הן מזון מעובד, חוסר איזון במיקרוביום, מחלת ההחזר הוושטי ועוד. <ref></ref>

בעוד שבחילות והקאות לטווח קצר אינן מזיקות כשלעצמן, הן עלולות לאותת על קיומה של מחלה חמורה יותר. כשלבחילה נלוות הקאה למשך זמן ממושך, קיימת סכנת התייבשות (נוכח אובדן הנוזלים) ו\או חוסר איזון אלקטרוליטי.

== טיפול ==

טיפול סימפטומטי בבחילות ובהקאות עשוי לכלול הימנעות זמנית ממזון מוצק. בדרך כלל זוהי שיטה יעילה, שכן הבחילה כמעט תמיד גורמת לאובדן תיאבון. שתיית מזון נוזלי אף מטפלת ביעילות בסכנת ההתייבשות.

=== טיפול באמצעות מזון ושתייה ===
ניתן לטפל בתחושת הבחילה בעזרת מוצרי מזון ושתייה הנמצאים בהישג יד. בין המאכלים, זנגביל העוזר בהפחתת בחילות עקב הריון וכימותרפיה, נענע יעילה בהפחתת תחושת הבחילה הנובעת מטיפול כימותרפי וקינמון המקל על תחושת הבחילה בעקבות כאבי מחזור. בין מוצרי השתייה המקלים גם הם על תחושת הבחילה, משקאות ספורט המכילים אלקטרוליטים (מינרלים). בנוסף, להקלה בבחילות מומלץ לאכול מאכלים עשירים בחלבון, להימנע משתייה מוגזת ומאכילת מאכלים חריפים או מתובלים.

==ראו גם==
* מחלת נסיעה
* מחלת ים
* חמרמורת
* גועל

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים למערכת העיכול ולבטן
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
שרוליק

בקמפיין לעידוד פרי ישראלי. הסמל האליפטי (ימין) סימל במשך תקופה ארוכה תוצרת ישראלית בשווקים. כיום, על רוב תוצרת הארץ מופיע סמל בצורת כובע טמבל בצבעים כחול ולבן.
שְׂרוּלִיק, ובכתיב המקורי ישראליק (ההגייה זהה; זהו שם חיבה אשכנזי לשם "ישראל"), הוא דמות מצוירת המסמלת את מדינת ישראל, פרי יצירתו של הקריקטוריסט והמאייר דוֹש (קָרִיאֵל גַרדוֹש), ניצול השואה שעלה לישראל מהונגריה, אשר הופיעה במשך שנים רבות בקריקטורות שפרסם ב"מעריב".

==תכונותיו של שרוליק==
שרוליק מתואר בדרך כלל כנער צעיר עם כובע טמבל וסנדלים תנ"כיים, הלבוש במכנסי חאקי קצרים. שרוליק הוא ציוני חלוצי ונמרץ, אוהב הארץ והאדמה. חקלאי אמיץ, אשר בעת הצורך "עולה על מדים" ויוצא להגן על מדינת ישראל כאשר הוא חמוש בעוזי.

רבים ציינו את היותו של שרוליק אנטיתזה לקריקטורות האנטישמיות שהופיעו בדר שטירמר ובעיתונים אירופאים וערביים. כנגד הסטריאוטיפ של היהודי החלש והנלעג שהפיץ יוזף גבלס, עיצב דוש - ניצול השואה - דמות של יהודי גאה ואמיץ.
שרוליק מגויס

בהספד במלאת שנה למותו של דוש, כתב שלום רוזנפלד במעריב על הרקע להיווצרות דמותו של שרוליק:

==יצירת הדמות==
הדמות צוירה והופיעה לראשונה בשבועון "העולם הזה", בשנת 1950, בצורה שונה מזו המוכרת לנו היום. ב-1951 פרסם דוש את הדמות בצורתה המוכרת. דוש צייר את שרוליק הן בקריקטורות על ענייני השעה עבור מעריב והן עבור "ספיישלים" למיניהם וחגיגות למדינה הצעירה. בעתות מלחמה, שרוליק "עלה על מדים" והתגייס להעלאת המורל הלאומי.

יוסף לפיד, עמיתו של דוש במערכת "מעריב", אמר כי שרוליק מסמל את ישראל כשם שמריאן היא סמלה של צרפת ודוד סם מסמל את ארצות הברית.

בספרו "מה קרה", שיצא לאור בשנת 1964, מספר דוש על לבטיו באשר להתבגרותו של שרוליק:

== קישורים חיצוניים ==
* [http://srulik.co.il/ שרוליק של דוש, האתר הרשמי]
* 
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האנשת מדינות
קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:קריקטורה בישראל
קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס ישראלי
קטגוריה:ישראל: סמלים לאומיים
פרנסיס סקוט קי

פרנסיס סקוט קי (באנגלית: Francis Scott Key; 1 באוגוסט 1779 - 11 בינואר 1843) היה עורך דין ומשורר חובב אמריקני שכתב שיר שחלק ממנו הפך להמנונה של ארצות הברית. 

במהלך מלחמת 1812 עוכב קי בספינה בריטית במהלך הקרב על מצודת פורט מקהנרי בנמל בולטימור במרילנד. כאשר ראה את דגל ארצות הברית עדיין מתנופף מעל המצודה בבוקר קיבל השראה לכתוב שיר החוגג את הניצחון האמריקני. השיר שלו, "ההגנה על מצודת מקהנרי" זכה מאוחר יותר לתוספת של לחן קיים מן השיר "לאנקראון שבשמיים" מאת המלחין האנגלי ג'ון סטפורד סמית, והשילוב נודע בשם "הדגל זרוע הכוכבים". השיר אומץ כהמנון האמריקני בשנת 1931.

בשנת 1832 היה קי פרקליטו של סם יוסטון, שנשפט באשמת תקיפת חבר קונגרס. בשנת 1835 היה התובע במשפטו של ריצ'רד לורנס, שניסה להתנקש בחייו של הנשיא אנדרו ג'קסון.

קי נפטר ב-11 בינואר 1843 בבולטימור. תחילה בתו קברה אותו בבולטימור בקריפטה של חמיה, ג'ון איגר הווארד , אך ב-1866 גופתו הועברה לחלקת הקבר של משפחת קי בבית הקברות מאונט אוליבט בעיר פרדריק.

קי הונצח במספר אופנים ברחבי ארצות הברית ובעיקר במדינת מרילנד בה התגורר רוב חייו. אחד המקומות בהם הונצח שמו הוא גשר פרנסיס סקוט קי בבולטימור, שקרס ב-2024.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שולייפ==

קטגוריה:וושינגטון די. סי.: אישים
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:בוגרי מכללת סנט ג'ון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1779
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1843
לונה 2

לונה 2 (ברוסית: Луна-2) הייתה הגשושית הסובייטית השנייה בתוכנית לונה אשר נשלחה לעבר הירח, והעצם הראשון מעשה ידי אדם אשר פגע בגרם שמימי אחר.

== רקע ומאפיינים ==
הגשושית לונה 1 ושלוש הגשושיות 1958B, 1958A ו-1958C שקדמו לה בתוכנית לונה וניסיון השיגור שלהן נכשל, היו חלק מסדרת ה-Ye-1 של גשושיות בעלות מסה של 156 קילוגרם.<ref></ref> משימות קודמות שנכשלו לא זכו להכרה פומבית, ונותרו ללא שם רשמי, כך שההתייחסות אליהן היא לפי שנת השיגור ולפי מספר ניסיון השיגור באותה השנה.<ref></ref><ref></ref> הגשושית הראשונה (1958A) התפוצצה בניסיון השיגור ב-23 בספטמבר 1958. שני שיגורים נוספים (1958B ו-1958C), ב-11 באוקטובר 1958 וב-4 בדצמבר 1958, כשלו גם הם.<ref></ref> ניסיון השיגור של לונה 1 היה הניסיון הרביעי לשיגור גשושית במסגרת התוכנית, וההצלחה החלקית הראשונה של התוכנית.<ref></ref> הניסיון התקיים ב-2 בינואר 1959 והגשושית החטיאה את הירח ב-5,965 קילומטרים.<ref></ref>

בין לונה 1 לבין לונה 2 הפרידה משימה אחת שניסיון השיגור שלה ב-18 ביוני 1959 נכשל.<ref></ref> השיגור של לונה 2 היה הניסיון השישי של ברית המועצות לשגר גשושית לירח.<ref></ref> לונה 2 הייתה דומה בעיצובה ללונה 1,<ref name=":0"></ref> גשושית בעלת גוף כדורי עם אנטנות בולטות.<ref></ref> גם המכשור של הגשושית היה דומה גם ל-Luna 1,<ref name=":0" /> וכלל מונה גייגר, מונה נצנוצים, מגנטומטר, מאתר מיקרו־מטאוריטים ומלכודת יונים. גוף הגשושית לא כלל מערכות הנעה.<ref></ref>

== שיגורה ותוצאות משימתה ==
הגשושית שוגרה ב־13 בספטמבר 1959 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן. באותו יום שחרר רכב החלל ענן נתרן מתכתי כתום שסייע באיתור הגשושית, ופעל כניסיון לבדוק את התנהגות הגז בחלל. אחרי 33 וחצי שעות טיסה חדלה קבלת אותות הרדיו מלונה 2, עדות לפגיעתה בפני הירח. כחצי שעה לאחר מכן פגע בפני הירח גם חלק מהמרקיע. המשימה אישרה את ההשערה שלירח אין שדה מגנטי ממשי, ולא נמצאה עדות לחגורת קרינה סביבו.

טרם הפגיעה, היא שחררה שני מקבצים כדוריים של דסקיות־מתכת מחומשות עליהן נחרט תאריך השיגור באותיות קריליות, והם בתורם פיזרו אותן לכל עבר. הגשושית לא זיהתה קרינה או חגורות מגנטיות סביב הירח.

הגשושית פגעה בפני הירח בים הגשמים, בין המכתשים ארכימדס ואוטוליקוס, בקו רוחב של כ־30 מעלות צפון, ובקו אורך של 0 מעלות במורד מכתש אוטוליקוס, ממזרח לים הרוגע.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גשושיות סובייטיות
קטגוריה:תוכנית לונה
קטגוריה:1959 בברית המועצות
ארמון סנט ג'יימס

חייל בכניסת הארמון הפונה אל [[המאל]]
ארמון סנט ג'יימס (באנגלית: St. James's Palace) הוא אחד הארמונות העתיקים ביותר בלונדון שבאנגליה. הארמון נמצא בקרבת המאל, צפונית לפארק סנט ג'יימס.

==היסטוריה של הארמון==
בניית הארמון הוזמנה בשנת 1530 על ידי המלך הנרי השמיני, במקום שבו עמד קודם לכן בית חולים למצורעים הקרוי על שמו של ג'יימס הקדוש, ועל שמו נקרא הארמון והפארק הסמוך. הארמון נבנה מלבנים אדומות, בסגנון טיודור, סביב ארבע חצרות פנימיות. הוא הפך לבית המגורים העיקרי של בית המלוכה האנגלי, ולמרכז האדמיניסטרטיבי של משפחת המלוכה, בשנת 1698, אז נהרס בשריפה ארמון וייטהול. המלכה מרי הראשונה נקברה בקפלת הארמון. 

בתקופת שלטונו של אוליבר קרומוול שימש הארמון למגורי חיילים. לאחר השבת המלוכה שופץ הארמון על ידי המלך צ'ארלס השני שבנה את פארק סנט ג'יימס.

הארמון ניזוק בשריפה בשנת 1809. מן הארמון המקורי נותר רק בית השער המקורי הטיודורי. בשל השריפה ובזמן השיפוצים עבר המלך ג'ורג' השלישי לבית בקינגהאם שהפך מאוחר יותר לארמון בקינגהאם.
משפחת המלוכה נשארה לגור בארמון בקינגהאם, וארמון סנט ג'יימס משמש בעיקר לאירועים רשמיים כגון קבלות פנים.

בשנת 1837 הכריזה המלכה ויקטוריה רשמית על מגוריה בבקינגהאם, וסיימה את מעמדו של ארמון סנט ג'יימס כמקום המגורים הרשמי, אולם הוא עדיין משמש מרכז אדמיניסטרטיבי רשמי - שגרירים זרים לבריטניה מגישים את כתב ההאמנה שלהם לחצר סנט ג'יימס, על אף שבפועל נעשה הדבר בארמון בקינגהאם.

בינואר 1939 כינסה הממשלה הבריטית בארמון זה את ועידת השולחן העגול. הארמון נפגע בתקופת הבליץ במלחמת העולם השנייה. כיום מתגוררות בארמון הנסיכה אן והנסיכה אלכסנדרה מקנט. קפלת המלך הסמוכה לארמון נבנתה על ידי האדריכל איניגו ג'ונס, והיא פתוחה לקהל.

==קישורים חיצוניים==

* 

סנט ג'יימס, ארמון
קטגוריה:וסטמינסטר: מבנים
קטגוריה:מבנים שנפגעו במהלך הבליץ
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
אנטארס

{| align="left"
|

|-
|

|}
אנטארס או α בעקרב הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת עקרב, ואחד הכוכבים הבהירים ביותר בשמי הלילה. יחד עם אלדברן, ספיקה ורגולוס הוא אחד מארבעת הכוכבים הבהירים במישור המילקה. אלדברן, הדומה לו בצבעו, שוכן כמעט בדיוק בכיוון ההפוך ממנו בגלגל המזלות. אנטארס נמצא בבועה המקומית על זרוע אוריון שבשביל החלב.

בשנת 2017 היה לכוכב הראשון (מלבד השמש) אשר הופקו אודותיו תמונות מפורטות.

==מאפיינים==
השוואת גדלים בין השמש, [[ארקטורוס ואנטארס]]
אנטארס הוא על-ענק אדום מטיפוס ספקטרלי M1.5, שנמצא בשלב האחרון של חייו. כתוצאה מסיום היתוך המימן והמעבר להתכת הליום ליסודות כבדים יותר, הכוכב התנפח וקוטרו קרוב ל-4 יחידות אסטרונומיות - יותר מהמרחק בין השמש שלנו למאדים, אך צפיפותו נמוכה מאוד. באור נראה, הכוכב מאיר בעוצמה גדולה פי 10,000 מהשמש, אך אם כוללים גם את התחום התת-אדום, שבו נמצאת רוב הקרינה של הכוכב, עוצמת ההארה שלו היא פי 60,000 מהשמש. בהירות הכוכב משתנה באופן לא סדיר בין דרגות 0.9 ו-1.2 על פני מספר שנים. עם מסה של מעל 15 מסות שמש הכוכב צפוי להפוך לסופרנובה תוך מיליון שנים לכל היותר.

===אנטארס B===
לאנטארס יש בן זוג עמום - אנטארס B. זהו כוכב הסדרה הראשית מטיפוס B2.5, שמסתו 7-8 מסות שמש ועוצמת ההארה שלו היא פי 170 מהשמש. זוג הכוכבים מקיפים זה את זה במרחק של כ-550 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של כ-880 שנים. בשל הבדל הבהירות הגדול קשה מאוד להבחין באנטארס B, גם באמצעות טלסקופים גדולים. עם זאת, ניתן לצפות בו בעין בלתי מזוינת למשך כמה שניות בעת ליקוי ירח, כשאנטארס עצמו מוסתר על ידי הירח. כך נתגלה הכוכב ב-13 באפריל 1819. אף על פי שזהו כוכב הסדרה הראשית כחול, הוא נראה בתצפיות ירקרק בשל ניגוד הצבעים עם הענק האדום.

==אנטארס בתרבות==
מקור שמו של אנטארס הוא במיתולוגיה היוונית. ανταρης פירושו "כנגד ארס (מאדים)", שכן צבעו האדמדם הזכיר לקדמונים את מאדים. צבע ייחודי זה הפך את הכוכב למקור עניין לקבוצות שונות במהלך ההיסטוריה: מקדשים מצריים קדומים רבים נבנו כך שאורו של אנטארס יאיר דרך פתח בגג וישמש בטקסים פולחניים. אנטארס היה גם אחד מארבעת "הכוכבים המלכותיים" של הפרסים הקדמונים, בסביבות שנת 3000 לפנה"ס.

בשנת 1971, נאס"א קראה למודול הירח של אפולו 14 על שם אנטארס.
אחת משמונה ספינות התובלה המהירות של חיל הנחתים האמריקאי (T-AKR 294) נקראת "אנטארס" גם היא.

במשחק המחשב Master of Orion II, שוכני הכוכב אנטארס הם חייזרים רבי עוצמה ומרושעים הפולשים באופן אקראי למערכות כוכבים אחרות.

==תצפית==
הזמן הטוב ביותר לצפות באנטארס הוא בסביבות ה-31 במאי. אז הכוכב נמצא "במנוגד" לשמש, וזורח במשך כל הלילה. למשך כשבועיים-שלושה בסביבות ה-30 בנובמבר אנטארס אינו נראה כלל בשל זוהר השמש, תקופה זו ארוכה יותר בחצי הכדור הצפוני משום שאנטארס נוטה מספר מעלות דרומה ממישור המילקה. בשל קרבתו למישור המלקה מוסתר אנטארס לעיתים על ידי הירח ולעיתים רחוקות על ידי נוגה.

כמעלה וחצי ממערב לאנטארס נמצא הצביר הכדורי M4 שקל למוצאו באמצעות משקפת או אפילו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית מיטביים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://antwrp.gsfc.nasa.gov/apod/ap980726.html דף באתר APOD של נאס"א המציג את תמונת הכוכב ומידע נוסף (אנגלית)] 
* [http://stars.astro.illinois.edu/sow/antares.html אנטארס באתר של ג'ים קלר]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:על-ענקים מסוג M
קטגוריה:כוכבי הסדרה הראשית מסוג B
קטגוריה:כוכבים כפולים
קטגוריה:משתנים לא סדירים איטיים
קטגוריה:קבוצת הכוכבים עקרב
קטגוריה:כוכבים בהירים
חצר סנט ג'יימס

הכניסה הראשית לארמון סנט ג'יימס
חצר סנט ג'יימס (באנגלית: Court of St. James's) הוא כינויו של בית המלוכה של בריטניה.

מיקום בית המלוכה הוא במקום שבו נמצא בפועל המלך, כלומר חצר המלוכה נמצאת בכל רגע נתון במקום שבו נמצא המלך צ'ארלס השלישי. מקום זה עשוי להיות ארמון בקינגהאם, טירת וינדזור (בעיקר בחג הפסחא), ארמון הולירוד (בעיקר בחג המולד) וטירת בלמורל (בעיקר בקיץ).

שגרירים זרים הבאים להציג את כתב האמנתם למלכה באים באופן רשמי ל"חצר סנט ג'יימס".
לעומתם נציגים של חבר העמים הבריטי מואמנים ל"ממלכה המאוחדת" ולא לבית המלוכה.

==מקור הכינוי==
מקור הכינוי בתקופה שבה התגוררה משפחת המלוכה בארמון סנט ג'יימס (בין השנים 1702–1837) ובו היה המרכז האדמיניסטרטיבי של הממלכה.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:המלוכה הבריטית
נדירות וסת

נדירות וסת (Oligomenorrhoea) פירושה פחות מחזורי וסת מן המספר התקין (שהוא 11 עד 13 בשנה), אולם מחזורי הווסת עצמם תקינים ובדרך כלל קודם להם ביוץ תקין לחלוטין.

נדירות וסת מופיעה בעיקר, בתור התפתחות טבעית, אצל נשים המתקרבות לתקופת הבלות, אולם לפעמים גם אצל נשים הנמצאות בעיצומו של גיל הפוריות שלהן, ובמקרים אלה - עקב מָחזור הורמונים המיוחד להן. רק לעיתים נדירות מעיד העדרם של חלק מן המחזורים על הפרעה אחרת.

נדירות וסת עלולה להיגרם גם כתוצאה משחלות פוליציסטיות - התפתחות בו זמנית של מספר ביציות, אשר אינה מאפשרת לביצית אחת בכל חודש להבשיל במלואה.

נדירת וסת אינה מצריכה טיפול ואינה מזיקה לבריאות, אלא אם כן האישה הלוקה בה רוצה להרות.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:הפרעות בווסת
פטוסקופיה

פטוסקופיה (Fetoscopy) או דיקור חבל הטבור היא בדיקה מתוך מגוון בדיקות רפואיות הנערכת במהלך ההריון, ובה נוטלים דגימת דם מהעובר ומבצעים בדיקת דם של העובר. 

במהלכה של הבדיקה מחדירים מחט חלולה, שבראשה מצוי התקן אנדוסקופי עם מקור אור, דרך בטן האם, כדי לאפשר לרופא לצפות בעובר - זאת לאחר קביעת מקומו של העובר ברחם לאחר בדיקת אולטרה סאונד. 

באמצעות ההתקן שבראש המחט נוטלים בדגימת דם מן העובר, ברך כלל מחבל הטבור, לבדיקה במעבדה. 

נוהגים להשתמש בפטוסקופיה בעיקר כאשר קיים חשד למומים או למחלות של העובר, הניתנים לאימות רק בבדיקת דם, למשל כאשר שני ההורים חולים בתלסמיה בצורתה המתונה, ולכן קיימת האפשרות שתינוקם יחלה במחלה בצורתה הקשה.

הבדיקה, שיש בה סיכון, מתבצעת רק במקרה שההורים מצהירים על נכונותם להפסיק את ההריון במקרה שתתגלה המחלה בתינוקם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בדיקות במהלך ההיריון