OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איסור האהבה

איסור האהבה (בגרמנית: Das Liebesverbot) היא אופרה קומית בשתי מערכות מאת ריכרד וגנר שהלחין וגם כתב את הליברית. זוהי האופרה המושלמת השנייה של המלחין והיא מושפעת מאוד מן האופרות הקומיות הצרפתיות והאיטלקיות.

==היסטוריה==
עלילת האופרה מבוססת על המחזה מידה כנגד מידה מאת ויליאם שייקספיר. וגנר הלחין אותה בשנת 1834 והיא הועלתה לראשונה במגדבורג בשנת 1836.

הופעת הבכורה הוכתרה ככישלון מוחלט לאחר שהזמר הראשי שכח את הטקסט, וההופעה השנייה בוטלה לאחר קרב אגרופים שפרץ בין בעלה של הסולנית הראשית והטנור המוביל אשר גרמה לנזק בלתי הפיך לתפאורה. מאז, ועד לאחר מותו של וגנר לא הועלתה האופרה פעם נוספת על הבמות.

הנושא המרכזי בעלילת האופרה, מיניות מודחקת ואירוטיקה סמויה, הם מוטיב חוזר גם בעלילות של אופרות נוספות של וגנר ובעיקר בטנהויזר, הוולקירה, וטריסטן ואיזולדה. בכולן, הוויתור וזניחת קשרי האהבה מביאים את הגיבורים לקרב לחיים ולמוות מול הסדר החברתי הקיים. האופרה הקומית איסור האהבה מסתיימת בסוף טוב כאשר החופש המיני פורץ בקרנבל ציבורי סוחף.

לאחריה, פרט לאמני השירה מנירנברג, לא חזר וגנר לכתוב אופרות קומיות נוספות.

==עלילה==
===מערכה ראשונה===
פלרמו, סיציליה, המאה ה-16. פרידריך, המושל הזמני של פלרמו מכריז על איסור שתייה וקיום יחסים מחוץ לנישואין. קלאודיו הוא האדם הראשון שנתפס עובר על צו המושל ונעצר.

בינתיים, מגלה מריאנה השוהה במנזר סנט אליזבט, לחברתה איזבלה כי היא אשתו של פרידריך שנטש אותה. לוציו, אציל צעיר וחברו של קלאודיו, מתחנן בפני איזבלה אחותו של קלאודיו כי תפנה למושל בבקשת רחמים על אחיה הכלוא.

בבית המשפט ממתינים להופעת המושל. הוא דוחה את העצומה שהוגשה לו על ידי האזרחים לביטול האיסור שהטיל על קיום מסיבת הקרנבל. קלאודיו נידון למוות ואיזבלה אחותו מציעה את עצמה למושל אם יסכים לחון ולשחרר את אחיה.

===מערכה שנייה===
קלאודיו החושש מן המוות בחצר הכלא מסכים להצעת אחותו. איזבלה נעלבת וכועסת על הסכמתו המהירה לחילול כבודה, ואינה מגלה לו את תוכניתה האמיתית ולפיה מריאנה, היא שתיפגש עם המושל פרידריך ולא היא עצמה.

בינתיים, המושל פרידריך מתכחש להסכמתו הקודמת וחותם על גזר דין המוות של קלאודיו. ברחובות העיר מפרים התושבים את צו המושל וחוגגים את הקרנבל למרות האיסור שהוטל על החגיגות. אפילו מפקד המשטרה בעצמו מתחפש על מנת שיוכל לקיים רומן אסור. פרידריך עוטה גם הוא על פניו מסכה לפני פגישתו עם איזבלה (שהיא למעשה מריאנה), אך לפתע מופתע בידי איזבלה ועוטי מסכות נוספים החושפים את צביעותו.

מלך סיציליה חוזר לארמונו, ופרידריך מסולק מכהונתו ומנושל מסמכויותיו.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אופרות מאת וגנר
דינה באביט

דינה באביט (באנגלית: Dina Babbitt) (23 בינואר 1923 - 29 ביולי 2009) הייתה ציירת יהודיה אמריקאית, ילידת צ'כוסלובקיה, ניצולת שואה, הידועה בין השאר בזכות הציורים שיצרה באושוויץ.

==קורות חיים==
נולדה בשם אנמארי גוטליבובה בברנו, צ'כוסלובקיה (כיום צ'כיה). אמה הייתה מנהלת חשבונות ואביה אמן. הוא עזב את הבית כשהייתה תינוקת, לאחר שהתגלה, לדבריה, כי בגד באמה. היא גודלה על ידי אמה, סבתה ודודתה. בגיל 10 הצטרפה לתנועה הציונית "בלאו-וייס" (כחול-לבן) ואימצה, בעצת סבתה את השם היהודי דינה. התחילה את לימודיה בבית ספר לאומנות בפראג<ref></ref> שם למדה פיסול ועיצוב גרפי, חצי שנה לפני פרוץ המלחמה כשהגרמנים פלשו למולדתה היא נאלצה להפסיק את לימודיה. בינואר 1942 אמה הייתה בן המיועדים לגירוש גטו טרזין דינה סירבה להיפרד ממנה והצטרפה אליה, עם הגעתן למחנה חגגה דינה יום הולדת-19. ב-1943 אמה הועלתה על טרנספורט לאושוויץ בטרנספורט המשפחות והיא הצטרפה אליה, בפעם השנייה. הטרנספורט מנה 5,000 יהודים למחנה הריכוז אושוויץ, כשהגיעו הם לא עברו סלקציה כמקובל וקיבלו מספר מיוחד (ובו המספר 6 והמלים "טיפול מיוחד") ונשלחו לגור במחנה משפחות, תופעה יחידה במינה מבחינת היהודים במחנה. כל זה כמצג-שווא של עיר עבודה פעילה, בפני הצלב האדום. במסגרת מגורי המשפחות נבנה עבור הילדים מעין מעון יום, בהסכמתו של מנגלה על קירותיו, בין היתר ציירה באביט, על פי בקשת הילדים, ציור של שלגיה ושבעת הגמדים ועוד דמויות נוספות, כמו אינדיאנים, מיקי מאוס ואחרים, וכך גילה מנגלה על כישוריה של באביט בציור ולקח אותה לבלוק הניסויים כדי לתעד בציור פורטרטים של הצוענים אותם ציירה בצבעי מים<ref></ref>. בזכות כך שרדו היא ואימה, פעמיים, את תאי הגז. מאוחר יותר, היא ואמה נשלחו לצעדת המוות, הגיעו למחנה רוונסברוק, ומשם למחנה אחר בגרמניה שבו הועסקה בצביעת מספרים על אווירונים. הן שוחררו על ידי החיילים הרוסים ב-5 במאי 1945. בהמשך עברה באביט לפאריס והייתה שם עוזרתו של ארט באביט לו נישאה מאוחר יותר. ביחד היגרו לארצות הברית, חיו בהוליווד, ובאביט עסקה ביצירת סרטי אנימציה באולפני MGM, "האחים וורנר" ובמקומות נוספים<ref name=":0" />. היא התפרסמה בזכות מלחמתה להשבת ציוריה ממוזיאון מחנה ההשמדה אושוויץ בירקנאו, מלחמה שלא צלחה.

בארצות הברית נישאה לאמן ההנפשה האמריקאי, ארט באביט ונולדו להם שתי בנות.

בשנת 1999 היא הצטלמה לצד יאן קומסקי בסרט דוקומנטרי על החיים במחנה ריכוז.

בשנת 2008 יצא ספרון קומיקס בן 6 עמודים, המתאר את חייה, במחאה על סירוב מוזיאון אושוויץ להחזיר לה את ציוריה. הקומיקס אויר על ידי מר אדמס (Mr. Adams) ומר קוברט (Mr. Kubert) מאיירים מפורסמים באותה תקופה. הטקסט נכתב על ידי רפאל מדוף (Rafael Medoff), מנהל מכון דייוויד ס. ווימן לחקר השואה (David S. Wyman Institute for Holocaust Studies)<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:אמנים יהודים צ'כים
קטגוריה:נשים צ'כוסלובקיות
קטגוריה:פעילים ציונים בצ'כיה
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:ניצולי השואה: סלובקיה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2009
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
ג'ון רולס (שחקן)

ג'ון רולס (באנגלית: John Rawls; נולד ב-4 במאי 1972) הוא שחקן קולנוע ניו זילנדי שהופיע בסרטים "ההוביט: מסע בלתי צפוי" ו"30 ימים של לילה".

== ביוגרפיה ==
רולס נולד באנגליה וגדל בעיר המילטון שבניו זילנד.

== קריירה ==
ב-2007 השתתף רולס בסרט הערפדים "30 ימים של לילה" בתור הערפד זוריאל.
בשנת 2010 שיחק בפרק אחד בעונה הראשונה של הסדרה "ספרטקוס" והופיע בתפקיד קטן בפנטזיית הפעולה "דרכו של הלוחם".
בשנת 2012 צורף רולס לפרויקט הענק של פיטר ג'קסון "ההוביט: מסע בלתי צפוי", שם שיחק רולס בתפקיד האורק הרשע יאזנג.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ניו זילנדים
קטגוריה:ניו זילנדים שנולדו ב-1972
באפילה

באפילה (באנגלית In Darkness) הוא סרט דרמה פולני משנת 2011 שבויים על ידי אניישקה הולנד . הסרט מבוסס על סיפור אמיתי ומספר את סיפורו של לאופולד סוחה, עובד ביוב בעיר לבוב תחת הכיבוש הנאצי. בהתבסס על היכרותו עם מערכת הביוב של העיר, הוא נתן מחסה לקבוצת יהודים מגטו לבוב במהלך השואה.

הסרט, המוקדש למארק אדלמן, הוא הפקה משותפת פולנית-גרמנית-קנדית. התסריט נכתב על ידי הסופר היהודי-קנדי דייוויד שאמון .

קריסטינה חיגר היא הניצולה האחרונה מקבוצת היהודים שניצלה על ידי סוחה והסרט מבוסס בחלקו על ספרה האוטוביוגרפי, "הילדה בסוודר הירוק".

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בשנת 2012.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים על השואה
קטגוריה:סרטים פולניים
קטגוריה:סרטי 2011
קטגוריה:סרטים ביידיש
קטגוריה:סרטים בגרמנית
קטגוריה:סרטים בפולנית
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי פולין
רחוב תות, סיפור לא פשוט

"רחוב תות, סיפור לא פשוט" (באנגלית: And to Think That I Saw It on Mulberry Street, בתרגום חופשי: "ולחשוב שראיתי את זה ברחוב תות עץ") הוא ספר ילדים מאת דוקטור סוס. זהו הספר הראשון שכתב דוקטור סוס לילדים והוא פורסם לראשונה בשנת 1937. את הסיפור תרגמה לעברית לאה נאור.

==עלילת הסיפור==
רחוב מאלבורי בספרינגפילד, רחוב ילדותו של דוקטור סוס, אשר היווה השראה לספר.
הסיפור מתמקד בילד צעיר (במקור-האנגלי שמו מרקו, ובתרגום-העברי שמו איננו מוזכר) בעל דמיון שופע, הרוצה לספר לאביו על הדברים שראה ביוצאו מן הבית. הבעיה היא, שהילד נוטה להפריז ולציין דברים אבסורדיים, שנשמעים חסרי-אמינות. 

יום אחד, בהולכו ושובו מבית הספר, הוא לא הבחין בדבר זולת סוס ועגלה, אשר חלפו ברחוב ששמו "רחוב תות" (במקור: רחוב מאלברי - Mulberry Street - שם רחוב ילדותו של דוקטור סוס). הוא ידע שזה מאוד לא מלהיב וסתמי לספר על דבר פשוט כל כך. אז כדי להוסיף עניין, הילד הפך את הסוס והעגלה, בדמיונו, לדברים פחות נפוצים. 

הוא הגיע לסיפור, שבו הסוס והעגלה הפכו לפיל כחול עם שתי ג'ירפות מצדדיו, הגוררים תזמורת, המנגנת בעת הנסיעה. בנוסף נכח קרון-מגורים ובו איש מבוגר המאזין לתזמורת. זולת דברים אלו הופיע דברים נוספים כאשר בסוף בסוף הופיעו אדם מסין, קוסם המבצע את האשליה הקלאסית ובה נשלף ארנב מן המגבעת ואיש עם זקן ארוך מאוד, המקווה להשיג ספר שיעזור לו. בשלב זה הגיע הילד בחזרה אל ביתו. מתוך כנות מוחלטת הודה הילד שהוא לא ראה דבר מלהיב, זולת הסוס והעגלה, שהופיעו במציאות ולא מתוך בדיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי דוקטור סוס
קטגוריה:ספרי 1937
קטגוריה:ספרי הוצאת כתר
קטגוריה:ספרי רנדום האוס
ג'ק לורד

ג'ון ג'וזף פטריק ריאן (באנגלית: John Joseph Patrick Ryan), המכונה בשם הבמה ג'ק לורד (באנגלית: Jack Lord; 30 בדצמבר 1920 - 21 בינואר 1998) היה שחקן קולנוע, תיאטרון, וטלוויזיה אמריקאי. 

ב-1955 השתתף בסרט "משפטו של בילי מיטשל" לצדו של גרי קופר. ב-1958 השתתף בסרט "איש המערב" לצדו של גרי קופר.

לורד ידוע בייחוד בתפקיד "סטיב מקגארט", גיבור סדרת הטלוויזיה "הוואי חמש-אפס" ששודרה בין 1968 ל-1980. הסדרה תיארה יחידת משטרה בהוואי, וזכתה לפופולריות רבה בעת שידורה, לא מעט בשל משחקו של לורד. בטרם כיכב בסדרה שיחק במספר רב של סרטי קולנוע וטלוויזיה. בין תפקידיו הידועים, תפקיד סוכן ה-CIA "פליקס לייטר" דמות חוזרת בסדרת סרטי ג'יימס בונד, אותה שיחק לורד בסרט "ד"ר נו".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
הים הידוע

הים הידוע
הים הידוע (בלטינית: Mare Cognitum - "מארה קוגניטום") הוא ים ירחי הממוקם באגן אוקיינוס הסערות שעל הירח. הים הידוע, בדומה ליתר הימים הירחיים, אינו ים אלא עמק המכוסה בזלת. צפונית מערבית לים הידוע מצוי רכס הרי ריפאאוס. הים קיבל את שמו בשנת 1964 לאחר שנחתה בו הגשושית האמריקאית ריינג'ר 7.

==גאולוגיה==
האגן בו מצוי הים הידוע נוצר בעידן האמבריאני התחתון. הבזלת כיסתה את הים בעידן אימבריאני העליון.

==מחקר==
מספר גשושיות וחלליות נחתו בים הידוע ובהן לונה 5, ריינג'ר 7, סורבייר 3 ואפולו 12.

אפולו 14 נחתה בסמוך לים הידוע.

==קישורים חיצוניים==

*[http://planetarynames.wr.usgs.gov/Feature/3670;jsessionid=2475F717E5418CDB7C6675B5C98542D5 נתוני הים הידוע באתר USGS]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ידוע
הרי ריפאאוס

הרי ריפאאוס (בלטינית: Montes Riphaeus) הם רכס הרים המצויים על פני הירח, בקצה הצפון מערבי של הים הידוע, ובקצה הדרום מזרחי של אוקיינוס הסערות.

רכס ההרים מתפרס מכיוון צפון - צפון מזרח לכיוון דרום - דרום מערב.

הרכס ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות: 7.7° דרום, 28.1° מערב.

רוחבו המרבי של הרכס 189 ק"מ, אולם לאורף מרבית הרכס רוחבו הוא בין 30 ל-50 ק"מ.

הרכס נקרא על שם ההרים הריפאנים (הרי ריפאן) המוזכרים בידי גאוגרפים רבים מהעת העתיקה, ואשר מיקומם אינו ידוע.

==קישורים חיצוניים==

רפיאאוס
יופי של חביתה מקושקשת

יופי של חביתה מקושקשת (באנגלית: !Scrambled Eggs Super) הוא ספר ילדים מאת דוקטור סוס.

==עלילה==
הסיפור מסופר מזווית ראייתו של הילד "אוֹפִי-בֶּן- פּוֹפִי" שהגיע למסקנה הבאה: לחביתה יש תמיד טעם זהה, זאת משום שהביצים מגיעות תמיד מתרנגולת. עקב כך הוא ליקט ביצים שהוטלו על ידי חיות אחרות, חיות שונות ומשונות, המטילות ביצים שונות זו מזו. בספר צוינו גם חיות שהילד נמנע מהוספת הביצים שלהן לחביתה כיוון שטעמן אינו מוצלח. בסופו של דבר הצטברה כמות ענקית של ביצים ומסיבה זו היה צורך גם בכמות ענקית של כלים לשם הכנת החביתה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ספרי דוקטור סוס
קטגוריה:ספרי רנדום האוס
ים הומבולדט

ים הומבולדט (בלטינית: Mare Humboldtianum - "מארה הומבולדטיאנום") הוא ים ירחי הקרוי על שם אלכסנדר פון הומבולדט, הממוקם באגן הומבולדט על פני הירח, מזרחית לים הקור.

ים הומבולדט, בדומה ליתר ימות הירח, אינו ים, אלא עמק המכוסה בזלת.

ים הומבולדט ממוקם בצפון מזרח הצד הקרוב של הירח, וחלקו נמצא בצד הרחוק של הירח. בשל מיקומו, ניתן לראות את ים הומבולדט במהלך ליברציה, כאשר בחלק מימות החודש לא ניתן לראות את הים מפני כדור הארץ.

ים הומבולדט ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות: 56.8° צפון, 81.5° מזרח. קוטרו של ים הומבולדט 273 ק"מ.

שטחו של אגן הומבולדט בו מצוי ים הומבולדט הוא 600 קמ"ר.

שמו של ים הומבולדט ניתן לו על ידי יוהאן היינריך מאדלר, והוא אחד משתי ימות הירח הנקראות על שם אישים (הים השני הוא ים סמיית'). השם אומץ רשמית בשנת 1935.

==גאולוגיה==
בסיס העמק נוצר בעידן ההנקטריאני. הבזלת כיסתה את העמק במהלך התקופה האימבריאנית העליונה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://planetarynames.wr.usgs.gov/Feature/3676?__fsk=-97049143 נתוני ים הומבולדט באתר USGS]
הומבולדט
ים סמיית'

ים סמיית'
תרשים המתאר את הטופוגרפיה של ים סמיית' (התרשים העליון) ואת אות כוח המשיכה המתקבל (בתרשים התחתון) מפני הים, דבר המעיד על [[דחיסות מאסה באזור זה.]]
ים סמיית (בלטינית: Mare Smythii - "מארה סמיית'יי") הוא ים ירחי הממוקם לאורח קו המשווה של הירח, בקצה המזרחי של הצד הקרוב של הירח. 

הים ממוקם דרומית למכתש נפר ולים הקצה.

צפונית מערבית לים סמיית' מצויים מכתש שוברט ומכתש שוברט B. מדרום לים סמיית' מצוי מכתש קסטנר.

בדומה לשאר ימות הירח, ים סמיית' אינו ים, אלא עמק המכוסה בזלת.

ים סמיית' קרוי על שם האסטרונום הבריטי ויליאם הנרי סמיית', והוא אחד משתי ימות ירחיות הקרויות על שם אישים (הים השני הוא ים הומבולדט).

==גאולוגיה==
אגן סמיית', בו מצוי ים סמיית', נוצר בעידן ההפרה נקטריאני. הבזלת כיסתה את העמק בעידן האימבריאני העליון.

==קישורים חיצוניים==

* [http://planetarynames.wr.usgs.gov/Feature/3689?__fsk=1077490003 נתוני ים סמיית' באתר USGS]
סמיית'
ים הקצה

ים הקצה (בלטינית: Mare Marginis - "מארה מרגיניס") הוא ים ירחי הממוקם בקצה הצד הקרוב של הירח. 

בדומה ליתר ימות הירח, אין מדובר בים, אלא בעמק המכוסה בזלת.

ים הקצה ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות 13.3° צפון, 86.1° מזרח.

קוטרו של ים הקצה כ-420 ק"מ.

==גאולוגיה==
בשל המאפיינים יוצאי הדופן של ימה זו, ובייחוד גבולות ימה, סבורים הגאולוגים כי הימה היא משטח לבה המכסה מכתש פגיעה שעומקו כ-300 - 800 מטרים מתחת לפני הימה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://planetarynames.wr.usgs.gov/Feature/3681?__fsk=931133756 נתוני ים הקצה באתר USGS]
הקצה
קלמנס השני

האפיפיור קלמנס השני (בלטינית: Klemens II, במקור: Suidger, Graf von Morsleben und Hornburg, זידגר, גרף פון מורסלבן והורנבורג; נפטר ב-9 באוקטובר 1047) היה אפיפיור מ-25 בדצמבר 1046 ועד מותו. ראשון בסדרה של אפיפיורים ממוצא גרמני שמונו על ידי היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחר שהדיח את קודמיהם.

==ביוגרפיה==
זידגר נולד בהורנבורג, סקסוניה התחתונה בשנת 979. ב-1040 התמנה לבישוף במברג. ב-1046 הצטרף להיינריך השלישי במסעו לאיטליה ובדצמבר אותה שנה השתתף בוועידה האקומנית בסוטרי. הוועידה הדיחה הן את האפיפיור המכהן בכוח זרועו, בנדיקטוס התשיעי וסנדקו, שרכש את הכהונה גרגוריוס השישי, והן את הטוען לכתר, סילבסטר השלישי ומינתה, בהשפעתו של היינריך השלישי, את זידגר (שנטל לעצמו את השם קלמנס השני) כמועמד מוסכם שיביא יציבות לכס הקדוש. אחד ממאבקיו של קלמנס השני היה בתופעת השמעונות, רכישת משרות כהונה בכסף, ששיאה היה ברכישת הכהונה האפיפיורית על ידי גרגוריוס השישי. מיד לאחר ההכתרה יצאו המלך והאפיפיור הנבחר לרומא, שם הכתיר קלמנס את היינריך לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. 

באופן נדיר, קלמנס נותר בישוף במברג במקביל לכהונתו כבישוף רומא (משרתו הכנסייתית של האפיפיור). לדבר הייתה משמעות כלכלית בתקופה הפיאודלית כיוון שהבישוף שהוא גם שליט פיאודום קיבל מיסים מאנשי הדיוקסיה שלו.

קלמנס ליווה את היינריך במסעו חזרה לגרמניה ובמסעו חזרה לרומא חלה. הוא מת בדרכו חזרה, ליד פזארו. גופתו הושבה לעירו והוא נקבר בקתדרלת במברג, כך שקברו הוא קבר האפיפיור היחיד מצפון להרי האלפים.

מיד לאחר היוודע דבר מותו של קלמנס, נכנס בנדיקטוס התשיעי לארמון הלטראנו ונטל לעצמו מחדש את כתר האפיפיור.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.newadvent.org/cathen/04017a.htm ערך באנציקלופדיה הקתולית] 
* 

קטגוריה:אפיפיורים שמונו על ידי היינריך השלישי
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-11
קטגוריה:ילידי 1005
קטגוריה:נפטרים ב-1047
אנג'לו רוטה

לוח זיכרון לאנג'לו רוטה ב[[בודפשט]]
שמו של רוטה מונצח על לוח זיכרון ל[[ראול ולנברג ולמצילי יהודים נוספים, בחצר בית הכנסת הגדול של בודפשט]]
אנג'לו רוטה (באיטלקית: Angelo Rotta; 9 באוגוסט 1872 – 1 בפברואר 1965), יליד מילאנו, היה שגריר הוותיקן (נונציו) בהונגריה בשלהי מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם.

== פועלו ==
בתקופת שירותו מטעם הוותיקן בבולגריה, נחשף לסבלם של יהודי אירופה תחת השלטון הנאצי והיה שותף למאמץ להשגת אישור עלייה (סרטיפיקטים) לארץ ישראל לכמה שיותר מיהודי בולגריה.

ב-24 במרץ יעץ רוטה לממשלת הונגריה למתן את תוכניותיה ביחס ליהודים. ביום התחלת הגירושים להשמדה (15 במאי 1944) מחה רוטה בשם האפיפיור נגד הגירוש המתוכנן, אך ללא הועיל.

ב-26 ביוני 1944, לאחר שקיבל לידיו את דו"ח ורבה-וצלר המתאר את ההשמדה באושוויץ, מסר רוטה, כנציג האפיפיור בהונגריה, מכתב מחאה מטעם האפיפיור פיוס ה-12 נגד גירוש יהודי הונגריה לעוצר הכתר ההונגרי, מיקלוש הורטי. אף שהניסוח היה חמקמק, הייתה זאת הפעם הראשונה שהאפיפיור יצא נגד רצח היהודים שהתרחש ברחבי אירופה באותה עת. באותו יום וכפי הנראה בהשפעת המכתב, התכנסה מועצת הכתר ההונגרי וקיבלה החלטה על הגירה של 7,800 יהודים בעלי סרטיפיקטים.

לאחר עליית מפלגת "צלב החץ" בהונגריה, שתמכה במדיניות הנאצית, התרבו מחאותיו של רוטה בפני השלטון.

בין השאר, פעל להשגת מסמכי הצלה שונים ליהודים יחד עם דיפלומטים נוספים מארצות נייטרליות, (שהוכרו אף הם, בתום המלחמה, כחסידי אומות העולם) בהם ג'ורג'ו פרלסקה איש העסקים האיטלקי שפעל בשגרירות הספרדית, פרידריך בורן, הציר השווייצרי בארגון הצלב האדום וקרל לוץ דיפלומט שווייצרי, והצליח להשיג מסמכי הגנה מטעם הוותיקן לכ-2,500 יהודים. הסתייע רבות במזכירו האישי ג'נארו ורולינו שזכה אף הוא להכרה כחסיד אומות העולם.

== ראו גם ==

* הצלת יהודים במהלך השואה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.daat.ac.il/daat/hungary/document/hafatsat-2.htm, הפצת דו"ח אושוויץ ודו"ח שואת יהודי הונגריה והשפעותיה]

קטגוריה:איטלקים חסידי אומות העולם
קטגוריה:הוותיקן בשואה
קטגוריה:נונציו (שגרירים אפיפיוריים)
קטגוריה:שגרירים בהונגריה
קטגוריה:מצילים בשואה: הונגריה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1872
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1965
מד כושר לנבחרות כדורגל

מד-כושר לנבחרות כדורגל הוא שיטת דירוג לנבחרות כדורגל לאומיות (גברים). השיטה מבוססת על מד הכושר הנהוג בשחמט אך לוקחת בחשבון משתנים נוספים הייחודיים לכדורגל. אין לבלבל את מד-הכושר עם הדירוג העולמי של פיפ"א המוכר יותר. מד-הכושר לוקח בחשבון את כל תוצאות משחקי הנבחרות הבוגרות שניתן היה למצוא. דירוג זה מתיימר להציג את כוחה האמיתי של נבחרת ביחס לנבחרות אחרות, לאחר "מדגם" של 30 משחקים. דירוג עבור נבחרות ששיחקו פחות מ-30 משחקים נחשב כלא מדויק.

== היסטוריה ==
השיטה שפותחה על ידי המתמטיקאי ההונגרי-אמריקאי דוקטור ארפאד אלו אומצה על ידי פיד"ה, ארגון השחמט העולמי, לדירוג שחקני שחמט. בשנת 1997 התאים בוב רוניאן את השיטה לכדורגל בינלאומי. הוא גם היה הראשון שתחזק את אתר מד הכושר העולמי לכדורגל, המתוחזק היום על ידי קיריל בוליגין.

== התאמת המדד לכדורגל ==
שיטת מד-הכושר הותאמה לכדורגל על ידי הוספת שקלול לפי סוג המשחק (ידידות, מוקדמות אליפות יבשתית או גביע העולם, גמר אליפות יבשתית או גביע העולם) וכן התאמות לייצוג יתרון ביתיות ולהפרש שערים בתוצאת המשחק.

המרכיבים הנלקחים בחשבון בחישוב הציון של נבחרת לאחר משחק הם:
* דירוג הנבחרת לפני המשחק
* חשיבות המסגרת בה נערך המשחק
* הפרש השערים במשחק
* תוצאת המשחק
* התוצאה הצפויה במשחק

== עקרונות החישוב ==
נוסחת חישוב הציון של נבחרת לאחר משחק היא:
:<math>R_n = R_o + K G (W - W_e)</math>

כאשר

<math>R_n</math>= ציון הנבחרת לאחר המשחק<br>

<math>R_o</math>= ציון הנבחרת לפני המשחק<br>

<math>K</math>= מקדם חשיבות המשחק<br>

<math>G</math>= מקדם הפרש השערים<br>

<math>W</math>= תוצאת המשחק<br>

<math>W_e</math>= התוצאה הצפויה של המשחק<br>

===מקדם חשיבות המשחק ===

{| class="wikitable" style="font-size: 90%;"
|-
!סוג המשחק !!מקדם חשיבות (K)
|-
|משחקי הגביע העולמי (מונדיאל)||60
|-
|אליפות היבשת או טורנירים בין-יבשתיים||50
|-
|מוקדמות אליפות העולם, אליפות היבשת וטורנירים חשובים||40
|-
|טורנירים אחרים||30
|-
|משחקי ידידות||20
|}

===הפרש השערים ===

כאשר המשחק מסתיים בתיקו או בהפרש של שער
:<math>G = 1</math>

כאשר המשחק מסתיים בהפרש שני שערים
:<math>G = \frac{3}{2}</math>

כאשר המשחק מסתיים בהפרש של שלושה שערים ומעלה
*N הוא הפרש השערים
:<math>G = \frac{11+N}{8}</math>

===תוצאת המשחק===
W שווה 1 לניצחון, 0.5 לתיקו או 0 להפסד

===התוצאה הצפויה של המשחק===
W<sub>e</sub> היא התוצאה הצפויה למשחק (הסתברות לניצחון כאשר 0.5 מייצג תיקו) מהנוסחא הבאה:

:<math>W_e = \frac{1}{10^{-dr/400} + 1}</math>
* dr הוא ההפרש בדירוג בין שתי הקבוצות + 100 נקודות לקבוצה המארחת.
** הפרש של 0 (קבוצות שוות בכוחן במגרש נייטרלי) יתן תוצאה צפויה של 0.5
** הפרש של 100 (קבוצות שוות בכוחן עם יתרון ביתיות לאחת מהן) יתן תוצאה צפויה של 0.64 לבעלת הדירוג הגבוה ו- 0.36 לבעלת הדירוג הנמוך
** הפרש של 800 יתן תוצאה צפויה של 0.99 לבעלת הדירוג הגבוה ו- 0.01 לבעלת הדירוג הנמוך

== קישורים חיצוניים ==
* 
* https://web.archive.org/web/20110723114655/http://www.eloratings.net/world.html

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגל
קטגוריה:דירוג בנושא ספורט
דניס כריסטופר

דניס כריסטופר (באנגלית: Dennis Christopher; נולד ב-2 בדצמבר 1955) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "תרגילים בהתבגרות", "Fade to Black" ו"ג'אנגו ללא מעצורים".

== חייו ==
נולד בשם כריסטופר קראלי בפילדלפיה. שיחק לראשונה בתפקיד קטן בסרטו של רוברט אלטמן "חתונה"
כריסטופר פרץ לתודעה בשנת 1979 בזכות תפקיד ראשי בדרמת ההתבגרות בבימויו של פיטר ייטס "תרגילים בהתבגרות", על הופעתו בסרט בתור רוכב האופניים הצעיר דייב סטולר זכה בפרס באפט"א לפריצת השנה והועמד לאותה הקטגוריה גם בטקס גלובוס הזהב.
כריסטופר זכה לביקורות טובות גם בשנת 1980 על תפקידו בקומדיית האימה "Fade to Black" בתור הצעיר אריק בינפורד, הופעה עלייה היה מועמד לפרס סאטורן.
ב-1981 השתתף בדרמת הספורט הביוגרפית "מרכבות האש" בתפקיד האצן האמריקאי האגדי צ'ארלי פדוק.

ב-1990 שיחק במיני סדרת האימה המוערכת המבוססת על רומן האימה הפופולרי "זה" בתפקיד ההיפוכונדר האסתמטי אדי קספברק .
בשנת 1993 השתתף בסרטו האמריקאי הראשון של הבמאי הישראלי אבי נשר "דולפגנגר".
לאורך שנות ה-90 וה-2000 התפרסם כריסטופר בעיקר בזכות הופעותיו בטלוויזיה בסדרות "פרופילר" בתפקיד הרוצח הסדרתי המסתורי "ג'ק כל העסקאות", "החדר האבוד" בתור ד"ר מרטין רובר מומחה לזיהוי פלילי ,"דדווד", ו"אנג'ל" בתפקיד השד הזקן סיירוס וייל.
ב-2012 הופיע כריסטופר במערבון הספגטי של קוונטין טרנטינו "ג'אנגו ללא מעצורים" בתפקיד לאוניד מוגוי עורך דינו של קלווין קנדי (לאונרדו דיקפריו).

== פילמוגרפיה ==
* חתונה (1978)
* תרגילים בהתבגרות (1979)
* מרכבות האש (1981)
* דולפגנגר (1993)
*
*מלכת המגרש (2010)
* ג'אנגו ללא מעצורים (2012)

=== טלוויזיה ===
* זה - (1990)
* הבלדה על לוסי וויפל (2001) - סרט טלוויזיה
* Deadly Invasion: The Killer Bee Nightmare(1995) - סרט טלוויזיה של פוקס
* פרופילר - (1996–1999)
* אנג'ל - (2004)
* החדר האבוד - (2006)
* דדווד - (2006)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
שדה ספאנייה

מקור: [[עראמקו הסעודית דרך מינהל המידע האמריקאי לאנרגיה, כפי שמופיע בבלוג Petroleum Insights; תיאור: מפת שדות הנפט (בירוק) והגז (באדום) של ערב הסעודית ]]
שדה ספאנייה (בערבית: حقل السفانية – בתעתיק חופשי: חקל א-ספאנייה; בתעתיק מדויק חקל אלספאניה; באנגלית: Safaniya Field) הוא שדה הנפט הימי הגדול בעולם הממוקם במימי המפרץ הפרסי לא רחוק מהגבול הדרומי של האזור הנייטרלי הסעודי-כוויתי , בערב הסעודית. בחישוב הכולל של שדות הנפט הימיים והיבשתיים, נמנה בין 10 שדות הנפט הגדולים בעולם, ועל פי כמה מקורות - בין חמשת הגדולים. משתרע על שטח של 50 ק"מ אורך על 15 ק"מ רוחב, ונמצא בבעלותה של חברת הנפט הממלכתית של סעודיה, עראמקו הסעודית.

המאגר במקור התגלה ב-15 באוגוסט 1951 על ידי חברות אמריקאיות, שהרכיבו את התאגיד עראמקו, והחל להניב נפט בקצב של 50,000 חביות ביום (ח/י) מ-18 בארות בשנת 1957, שש שנים לאחר גילויו. בראשית שנת 1962, השדה כבר הכיל מתקנים בעלי כושר הפקה של 350,000 ח/י מ-25 בארות. ב-1981/1980 כאשר תפוקת נפט הסעודית הגיעה לשיאה, השדה הניב למעלה מ-1.5 מיליון ח/י, ומאז תנובתו פחתה עד מאוד ל-600,000 ח/י (התפוקה קוצצה בהמשך העשור כתוצאה מהירידה בביקוש), אך שבה ועלתה ל-1.4 מיליון ח/י ב-2007 (ב-2008 התפוקה קוצצה שוב בגלל הירידה בביקוש העולמי).

עראמקו הסעודית התוותה תוכנית אב ארוכת טווח לפיתוח השדה הכוללת בשלב הראשון שדרוג מתקנים לאיסוף נפט גולמי והספקת כוח למקטע המרכזי והצפוני של השדה, במטרה לסייע בשמירת כושר הייצור המקסימלי. בימינו (נכון לתחילת שנת 2013) כושר הייצור שלו נאמד ב-1.5 מיליון ח/י, והתפוקה בפועל היא למעלה מ-1.2 מיליון ח/י של נפט סעודי כבד (Arab Heavy Crude) בעל API °27.

בנוסף, המאגר אוצר . כ-57 אחוזים מעתודות הגז המוכחות של סעודיה מכילות גז נלווה משלושה שדות: גוואר, ושני שדות ימיים, ספאנייה וזלופ.

== ראו גם ==
* מפיקת נדנדה
* שדה גוואר
* עראמקו הסעודית
== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* Fredrik Robelius, "Giant Oil Fields – The Highway to Oil: Giant Oil Fields and Their Importance for Future Oil Production", PhD dissertation (Uppsala University, 2007), p. 79, Table 6.1 – The 20 largest oil fields in the world with respect to URR (GF)
* Rafael Sandrea, "Global Natural Gas Reserves – A Heuristic Viewpoint", MEES, 20 March 2006, pp. 34-35, Table 1 – World's Fifteen Largest Oil and Gas Fields

</div>
== קישורים חיצוניים ==
<div style="direction: ltr;">
* [https://web.archive.org/web/20100103144132/http://saudiaramcoworld.com/issue/196207/safaniya.field.htm Safaniya Field], Aramco World, Aug/Sep 1962, pp. 3-7 via Saudi Aramco World website
* [https://web.archive.org/web/20120723142955/http://www.oilvoice.com/well/Safaniya_Oil_Field/d581f11a2a0a.aspx Safaniya Oil Field], OilVoice website
* "[http://www.offshore-mag.com/articles/2012/12/latest-safaniya-platform-gets-floatover-installation.html Latest Safaniya platform gets floatover installation]", Offshore (magazine) online, 19 December 2012

</div>
* "[https://web.archive.org/web/20161130084547/http://www.aleqt.com/2008/05/21/article_142027.html حقول البترول . . كنوز في أعماق المملكة]", صحيفة الاقتصادية [21 במאי 2008].

== הערות שוליים ==

ספאנייה
אפיקים (תוכנית לימודים)

תוכנית אפיקים היא תוכנית להעצמה דתית וערכית, ברוח הציונות הדתית, של בתי ספר בחינוך הממלכתי-דתי. התוכנית מתמקדת בתלמידי כיתות ט' ו-י'. בשנה הראשונה לפעולתה השתתפו בה שמונה בתי ספר, בשנה השנייה צורפו שישה נוספים, ובשנת הלימודים תשע"ח היא מופעלת בארבעים ושלושה בתי ספר, רובם תיכונים מקיפים דתיים בפריפריה. מפעילים את התוכנית האגף לחינוך ממלכתי-דתי במשרד החינוך, וקרן חרו"ת (חברה רווחה ותרבות) מייסודו של הרב ד"ר דניאל טרופר. המנכ"ל הוא הרב יהודה פולישוק מנהלת התוכנית היא רוחמה ווגל (בעבר הקימה ונהלה את התוכנית יונית יעקובוביץ). 

==חזון==
מטרת התוכנית לחזק את בתי הספר מבחינה דתית, ולהעצים את התהליך החינוכי, באמצעות הסתכלות חינוכית כוללת ופיתוח תלמיד בעל עמוד שידרה דתי ערכי ולימודי. היא מחזקת את העשייה החינוכית הלא פורמלית, בכיתה כקבוצה ולכל תלמיד כפרט. באמצעות העצמת האווירה הערכית בבית הספר, שואפת התוכנית לשפר גם את ההישגים בלימודים. היא מעודדת את התלמידים להציב יעדים שאפתניים ולפעול להשגת חלומותיהם. 

==פעילות==
תהליך השינוי מושג בעבודה מול כלל מרכיבי בית הספר - המנהל, צוות המורים, והתלמידים. 

===פיתוח מנהיגות בית ספרית===
מורה אחד בכל בית ספר ממונה לרכז התוכנית. הרכז והמנהל משתתפים בימי לימודים מטעם התוכנית - 12 מפגשים בשנה הראשונה, ושישה מפגשים בשנה החל מן השנייה השנייה. המפגשים נועדו להענקת כלים להובלת השינוי, והם מספקים חוויה רוחנית, ויוצרים שותפות עם מנהלים אחרים כקבוצת תמיכה והזדהות. מנחה מטעם אפיקים מלווה את המנהל והרכז ומסייע להם לבנות תוכנית ייחודית לבית הספר, לפיתוח הצוות החינוכי ודרכי הפעולה מול התלמידים.

===הכשרת הצוות===
דגש מיוחד ניתן להעצמת צוות בית הספר, ולהכשרתו להובלת תהליך חינוכי של קידום ערכי ודתי לתלמידים, ולבנית "גאוות יחידה" למוסד. הכשרת המורים נעשית באמצעות השתלמויות, פעילויות ומפגשים. הלימוד הוא עיוני וחווייתי, ומטרתו רענון אישי, החזרת האמון בכוחם וביכולתם של המורים, והעמקת מחויבותם האישית לבית הספר ולתלמידים גם בתחום הדתי. 

===מדריכי אפיקים===
בכיתות ט' ו-י' בבתי הספר פועלים מדריכי אפיקים, רובם סטודנטים, המציגים לתלמידים מודל להזדהות ויוצרים איתם קשרים אישיים. המדריך מקדיש לכיתה מספר שעות בשבוע. שעה אחת היא שיעור לכל הכיתה בנושא העצמת הזהות הדתית, הערכית, היהודית והישראלית, תוך שימוש בחוברת הדרכה ובה מערכי שיעור, ושאר השעות מוקדשות לשיחות אישיות עם התלמידים. בנוסף, המדריכים שותפים בפעילויות בית הספר, ובהן שבתות סמינריון, ערב שירי לוחמים, ערבי כיתה, וטקסים. הם מקבלים הדרכה צמודה ממלווי אפיקים, ומשתתפים בימי הכשרה שנועדו לתת להם כלים לשיחות אישיות, לעמידה מול כיתה ולהבין את האתגר הנדרש בבניית זהות. 

===אמונתך בלילות ===
גולת הכותרת של התוכנית הן חבורות לימוד תלמידים ותלמידות שמגיעים בשעות הערב ללימוד ל"שמה" - עבודה על המידות, לימוד תורה, פרשת שבוע ועוד, הכח של הקבוצה, התמיכה והמדריך מסייעים לתלמידים להתחבר לעולם הדתי ממקום בריא ונורמלי- כיום פועלות יותר מ70 קבוצות ברחבי הארץ. 

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20130926230703/http://afiqim.org.il/webPro/index.asp?codeClient=1755&codeSubWeb=0 דף הבית של תוכנית אפיקים]
* [http://atid.kch.co.il/data/upl/SitePages_File/37-sFile.doc סקירה על פעולות קרן חרו"ת]. על תוכנית אפיקים בעמודים 12 עד 19

קטגוריה:ציונות דתית: חינוך
ארווי

ארווי (בספרדית: Erreway, היו ידועים בארץ גם בשם "המורדים") היא להקת פופ ארגנטינאית. הלהקה הייתה חלק מהתוכנית המורדים. בעקבות התוכנית יצאו ללהקה שני דיסקים Senales ו-Tiempo. חברי הלהקה עד השנה 2006 היו: בנחמין רוחאס, קמילה בורדונבה, לואיסנה לופילטו ופליפה קולומבו.

הלהקה הופיעה פעמיים בתיאטרון הגראן רקס בארגנטינה.

ביולי 2004 בעקבות בתוכנית יצא לבתי הקולנוע הסרט המורדים: המסע אל החלום (בספרדית erreway: 4 caminos), ובעקבות הסרט יצא ללהקה דיסק בשם "Memoria".

בשנת 2005 הודיעה לואיסנה לופילטו על פרישתה מהלהקה.

בשנת 2021 על פי הודעה שפורסמה בעמוד הפייסבוק של קמילה בורדונבה שלאחר 17 שנים של קריירת סולו התאחדו חברי הלהקה והוציאו את האלבום הרביעי בשם "Vuelvo".

==בישראל ומחוצה לה==
בשנת 2002 הופיעו בתיאטרון הגראן רקס, ובשנת 2003 הופיעו שוב בתיאטרון הגראן רקס.

בשנת 2003 הגיעו המורדים לביקור, והעלו 21 הופעות. 

בשנת 2004 הגיעו המורדים שוב ארצה.

הלהקה התפרקה בשנת 2004 אבל הסדרה המשיכה להציג את עצמה בעוד כמה ארצות. אחת מהן – ספרד. מעריציה של הסדרה המורדים בספרד כבר ידעו על הפירוק אך לא וויתרו, וב־2005 הם הצליחו להביא אליהם שניים מחברי הלהקה קמילה בורדונבה ופליפה קולומבו, אשר עזבו את ספרד לאחר ביקור ארוך עם הבטחה – שארווי תחזור להופעות. והם קיימו, ובספטמבר 2006 הגיעו בנחמין רוחאס, קמילה בורדונבה ופליפה קולומבו לספרד וכמו כן עוררו גם שם היסטרית מעריצים רבה.

==פרסומת למקדונלד'ס==
ארבעת חברי ארווי בנחמין רוחאס, לואיסנה לופילטו, קמילה בורדונבה ופליפה קולומבו השתתפו בשנת 2004 לפרסומת במקדונלס בישראל.
בפרסומת חברי הלהקה מדברים כמה מילים בעברית.
הפרסומת הראשונה מבוססת על ארבעת חברי הסדרה שבאו לאכול ארוחה זוגית במקדונלד'ס אך הכל משתבש שקמילה מזמינה כמו לואיסנה, ולואיסנה בתגובה אומרת שהיא הולכת לאכול במקדונלד'ס ישראל.

הפרסומת השנייה מבוססת על הגרלת המכוניות (הצבעים: אדום ירוק וצהוב) של מקדונלד'ס. פרסומות אלו שודרו בשנת 2004.

==פרסומת לכיף==
בשנת 2004–2005 לואיסנה לופילטו ופליפה קולומבו הצטלמו למספר פרסומות של מותג השמפו "כיף" אשר שודרו בישראל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:להקות פופ
קטגוריה:להקות ארגנטינאיות
TUIfly נורדיק

TUIfly נורדיק (באנגלית: TUIfly Nordic) היא חברה לטיסות שכר המבוססת בסטוקהולם, שוודיה. החברה מפעילה טיסות שכר משדות תעופה בדנמרק, פינלנד, נורווגיה ושוודיה, ליעדי פנאי ונופש באגן הים התיכון, והאיים הקנריים.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:black;background:#33ccff;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="2" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:190px;" | הערות
|- style="color:black;background:#33ccff;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|בואינג 737-800
|2
|—
|189
|189
|
|-
|בואינג 737-8MAX
|1
|4
|189
|189
|
|-
!סה"כ
!3
!4
!colspan=3|
|}

== קישורים חיצוניים == 

* 
 מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch==TUIfly%20Nordic&distinct_entry=true TUIfly נורדיק] באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

נורדיק
קטגוריה:חברות תעופה שוודיות
אזור התעשייה קסונג

אזור התעשייה קסונג (Kaesong; 개성 공업 지구) הוא אזור תעשייה במעמד מנהלי מיוחד בעיר קסונג שבקוריאה הצפונית. הוא הוקם בשנת 2002 באזור פיתוח כלכלי המשותף לה ולקוריאה הדרומית ומועסקים בו פועלים מהצפון.

הפארק החל להיבנות על ידי קוריאה הצפונית תוך שיתוף פעולה של הדרום בשנת 2002, ובנייתו הושלמה ביוני 2004 אז החלה הפעלתו על ידי יצרנית הרכב יונדאי. הוא נמצא בשטח הצפון במרחק 10 קילומטר מהאזור המפורז הקוריאני, והוא מרוחק שעת נסיעה מסיאול בירת הדרום. הוא חובר גם לרשת הרכבות של קוריאה הדרומית ומתוכננת הארכת המסילה לפיונגיאנג המרוחקת ממנה בכ-160 ק"מ.

האזור, המשתרע על פני 66 קמ"ר, מנוהל על ידי ועדה של משקיעים מקוריאה הדרומית. באזור פועלים למעלה מ-100 חברות מן הדרום המעסיקים למעלה מ-50,000 פועלים מהצפון, ואשר נהנים מכוח עבודה זול יחסית המאפשר להם להתחרות בייצור של סין.

בחודש מאי 2010, בעקבות טביעתה של אוניית המלחמה הקוריאנית והטלת האשמה על קוריאה הצפונית, סגרה בתגובה פינוגיאנג את משרדי הפארק. באפריל 2013, בעקבות משבר היחסים בין שתי המדינות, חסמה קוריאה הצפונית את הגישה לפארק לאנשי צוות מהדרום. ב-16 בספטמבר, חמישה חודשים לאחר הסגירה נפתח הפארק מחדש. 123 החברות שפעלו בפארק העריכו את ההפסד המצטבר שלהן כתוצאה מהסגירה בסכום כולל של 944 מיליון דולר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוריאה הצפונית: כלכלה
קטגוריה:קוריאה הדרומית: כלכלה
קטגוריה:אזורי תעשייה
רוברטו קוואלי

חנות של רוברטו קוואלי ב[[הונג קונג]]
רוברטו קוואלי (באיטלקית: Roberto Cavalli; 15 בנובמבר 1940 – 12 באפריל 2024) היה מעצב אופנה איטלקי.

==ביוגרפיה==
קוואלי נולד בפירנצה, במחוז טוסקנה שבאיטליה. סבו, ג'זפה רוסי, היה חבר פעיל בתנועת מאקיאיולי, אשר יצירותיה מוצגות בגלריית אופיצי. קוואלי החל ללמוד במכון לאומנויות המקומי, וכסטודנט יצר הדפסים של פרחים, אשר משכו את תשומת לבם של מפעלי הלבשה תחתונה איטלקיים.

בשנות השבעים המציא פטנט מהפכני להדפסה על עור. הוא השתמש בטכניקות האלו בפריז, והחל לקבל עמלות מבתי אופנה ידועים, בהם הרמס ופייר קרדן. בגיל 30 השיק את הקולקציה הראשונה שנשאה את שמו. הוא הציג את הקולקציה בפריז ובארמון פאלאצו פיטי שבפירנצה. בשנת 1972 פתח חנות קטנה בסן טרופה, בה מכר פריטים שעיצב. הוא התפרסם כשבריז'יט בארדו לבשה בגד שהוא עיצב.<ref name=":0"></ref>

בשנות השמונים החל המותג קוואלי להיות מזוהה עם סלבריטאים, ובהן היתר עיצב בגדים למייקל ג'קסון, ג'ניפר לופז, בריטני ספירס, ויקטוריה בקהאם, סינדי קרופורד ולני קרביץ.

בשנות התשעים פתח קאוולי חנויות נוספות ברחבי אירופה. כיום עיצוביו נמכרים ביותר מ-50 מדינות. בנוסף לקו אופנה של בגדי נשים וגברים, המותג מייצר גם אביזרי אופנה, בהם בשמים, משקפי שמש, נעליים, שעונים והלבשה תחתונה.

ב-2002 פתח קאוולי את בית הקפה הראשון שלו, שהיה מעוצב בהדפס של חיות המזוהה עמו. ב-2007 לקח חלק מהפקת הסרט "שטח בתולין".

ב-2014 פתח קאוולי קו ייצור לוודקה פרימיום הנושא את שמו.

== סגנון עיצובי ==
מספר בגדים בעיצובו של קוואלי הופיעו בסדרת הטלוויזיה המצליחה סקס והעיר הגדולה. הסדרה עזרה למצב אותו כמעצב של אופנה נהנתנית שחוגגת את החיים הטובים.<ref name=":0" />

הסגנון שלו היה מנוגד למינימליזם של שנות ה-90, והוגדר אקזוטי וצעקני<ref name=":1"></ref>, סקסי ורוקנרולי<ref name=":0" />. הבגדים בעיצובו היו עמוסים בהדפסים והא היה ידוע בטיפול מיוחד לבדים שלו שכלל מניפולציות עיצוביות כגון קילוף, גילוח, צביעה והדבקה של חומרים כמו עלי זהב לבגדים, ליצירת מראה רנסאנסי.<ref name=":0" />

==חיים אישיים==
קוואלי נישא ב 1964 לסילוואנלה ג'יאנוני ונולדו להם שני ילדים. הם התגרשו ב 1974<ref name=":1" />.

בשנת 1980 נישא קוואלי בשנית לאווה דירינגר, מיס אוסטריה וסגנית ראשונה בתחרות מיס תבל 1977, אותה הכיר בעת שהיה שופט בתחרות. לקוואלי חמישה ילדים, שניים מנישואיו הראשונים ושלושה מנישואיו השניים עם דירינגר; השניים התגרשו בשנת 2010.

ב-2023 הכריז על הולדת ילדו השישי, בן, עם בת זוגו, הדוגמנית והשחקנית השוודית סנדרה נילסון.<ref name=":1" />

קוואלי נפטר ב-12 באפריל 2024, לאחר שחלה במחלה קשה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.fashionmodeldirectory.com/designers/roberto-cavalli/ רוברטו קוואלי], באתר Fashion Model Directory
* [http://fashionforward.mako.co.il/news/17702/ רוברטו קוואלי על ישראל: "ארץ פשוטה של אנשים פשוטים"], באתר FF של מאקו, 22 בנובמבר 2011
* 
* 
* 
* אופיר חובב, [https://www.haaretz.co.il/gallery/fashion/2024-04-12/ty-article/0000018e-d3b0-df04-adae-fff276cd0000 מעצב האופנה האיטלקי רוברטו קוואלי מת בגיל 83], באתר הארץ, 12 באפריל 2024

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעצבי אופנה איטלקים
קטגוריה:מותגי אופנה עילית
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1940
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2024
Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad

Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad הוא משחק וידאו מסוג יריות בגוף ראשון שמתרחש בתקופת מלחמת העולם השנייה, המשחק פותח על ידי Tripwire Interactive, הוצא לאור על ידי Tripwire Interactive ו-1C Company והופץ על ידי Valve לסטים. המשחק יצא לפלטפורמת ה-Microsoft Windows בלבד.

== משחקיות ==
המשחק Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad הוא מסוג יריות ריאליסטי מגוף ראשון. הרובים מתנהגים בצורה ריאליסטית, עם יציאת כדורים ורתע של הרובה נלקחו בחשבון. המשחק גם משלב את האלמנט של ה-HUD המסורתי כמו שבקטע של הטענת הרובה, השחקנים צריכים ללחוץ עוד פעם על מקש הטעינה לאחר שהחליפו מחסנים, כדי לדרוך את הנשק. אחד האלמנטים הם שלא רואים כמה כדורים יש במחסנית הרובה, כך שהשחקן צריך לוודא עם המחסנית שלו כמעט ריקה או מלאה. מערכת חדשה של המשחק היא לשחקן יש אפשרות להסתתר בצורה מציאותית מאחורה קירות, מכוניות וכו', ותוך כדי הסתתרות לירות מעל הקיר כדי לוודא שאין מול הקיר אף אחד. כאשר השחקן מקבל פציעות בקרב, הבריאות לא מתחדשת, אלא נשארת כפי שהיא, ובמקרה של פציעה קטלנית מכדור, השחקן כבר מת מאובדן דם.

במשחק Red Orchestra 2: Heroes of Stalingrad גם יש אפשרות לעלות על טנקים (בדיוק כמו במשחק הקודם Red Orchestra: Ostfront 41-45), ועוד כלי רכב שנוספו לאחר יציאת המשחק, לשחקן יש אפשרות לשבת בכל מקום פנוי בטנק (נהג, תותחן או מקלען). בגלל העבודה הרבה שנדרשה למפתחים בשביל לשחזר את מראה הטנקים בדיוק כמו שהיו פעם במאה אחוזים, לקח למפתחים שלושה חודשים לעצב כל טנק. לגרמנים יש את הטנק Panzer IV, ולרוסים את הטנק T-34. עוד טנקים ונגמ"שים נוספים נוספו למשחק זמן קצר לאחר יציאתו.

== פיתוח ==
בחודש יוני של שנת 2011, החברה Tripwire Interactive הודיעה שלמשחק תהיה הגנה ממש גבוהה נגד האקים וצ'יטים למיניהם, למשחק יש הגנת Valve Anti-Cheat והגנת Punkbuster שקשורים בשם PBBans.

== חבילת הרחבה ==
המפתחים אישרו כי תהיה חבילת הרחבה למשחק בשם Rising Storm, שתצא במהלך 2013. המשחק יתרחש במערכה באוקיינוס השקט כאשר יהיה ניתן לשלוט על היפנים או על האמריקאים. החבילה תכיל 4 מפות חדשות בהם איוו ג'ימה, אי אשר בו התרחש קרב איוו ג'ימה.

כמו במשחק המקורי גם בחבילה יהיו מספר של תפקידים בהם השחקן יכול לשלוט. לכל תפקיד יש נשק שונה. במפות יהיו ליפנים בונקרים. כדי שהאמריקאים יוכלו לנקותם יהיה להם להביור. מלבד זאת ליפנים יש מוקשים וחרבות שבעזרתם היפנים יוכלו לשים מוקשים ולהסתער עם חרב חזקה מאוד.

== ציונים ==
{| class="wikitable"
|-
! האתר !! הציון
|-
| GameRankings || 78.89%
|-
| Metacritic || 76/100
|-
! האתר !! הציון
|-
| GameSpy || 4.5/5
|}

== ראו גם ==
*Call of Duty
*Battlefield 1942

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2011
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:משחקי רשת מרובי-משתתפים
קטגוריה:משחקי יריות טקטיים
קטגוריה:משחקי וידאו קואופרטיבים
לואי ויטון

לואי ויטון (בצרפתית: Louis Vuitton) הוא בית אופנה צרפתי אשר הוקם בשנת 1854 על ידי המעצב לואי ויטון.

==היסטוריה==
ויטון הקים את המותג לואי ויטון בפריז בשנת 1854. בשנת 1885 נפתחה החנות הראשונה של המותג בלונדון. ב-1892 נפטר ויטון, וניהול החברה הועבר לבנו, ז'ורז' ויטון. הבן היה נחוש להפוך את החברה למותג עולמי, והחל בכך שהציג את עיצובי החברה בתערוכה העולמית של שיקגו בשנת 1893. בשנת 1896 יצרה החברה את עיצוב האותיות המשולבות שמהוות את סמלה עד היום<ref name=":0" />. באותה שנה טייל ויטון בארצות הברית ומכר את מוצריו בערים ניו יורק, פילדלפיה ושיקגו. בשנת 1913 נפתח הבניין של המותג לואי ויטון בשאנז אליזה שבפריז שהייתה באותה תקופה החנות הגדולה ביותר של מוצרי נסיעות. במקביל לפרוץ מלחמת העולם הראשונה נפתחו חנויות של המותג בערים מרכזיות ברחבי העולם כדוגמת ניו יורק, וושינגטון די. סי., בואנוס איירס, אלכסנדריה ומומבאי.

בשנות השלושים המשיך בית האופנה ליצור סוגים ודוגמאות חדשות של תיקים. בשנת 1936 נפטר ז'ורז' ויטון, וניהול החברה עבר לבנו, גסטון לואיס ויטון. במהלך מלחמת העולם השנייה בית האופנה שיתף פעולה עם הנאצים במהלך הכיבוש של צרפת.

===שנות ה-40 עד סוף המאה ה-20===
לאחר המלחמה החל בית האופנה לשלב עור בעיצוביו. הפופולריות של המותג גברה, והכנסתו השנתית בשנת 1977 הייתה 70 מיליון פרנק צרפתי. שנה לאחר מכן פתח המותג את החנויות הראשונות ביפן – בטוקיו ובאוסקה. בשנות השמונים הרחיב ויטון את נוכחותו ביבשת אסיה עם פתיחתן של חנויות בטאיפיי, בטאיוואן ובסיאול. בשנת 1987 הוקם התאגיד LVMH<ref name=":1"></ref> ששנה לאחר הקמתו דווח שרווחיו של המותג לואי ויטון עלו ב-49 אחוז לעומת השנה שעברה. בשנת 1989 היו למותג מעל 130 חנויות מסביב לעולם.

בתחילת שנות ה-90 מונה אייבס קרסל למנכ"ל החברה. בשנת 1996 נערכו חגיגות לרגל ציון מאה שנה לסמל של המותג בשבע ערים שונות. ב-1997 מונה מארק ג'ייקובס למנהל האומנותי של המותג<ref name=":1" />. ג'ייקובס הוביל את המותג למקומות חדשים עם עיצובים פורצי דרך והשקת קו אופנה לנשים ולגברים כאחד. בשנת 2000 נפתחה חנות של המותג במרקש שבמרוקו.

===במאה ה-21===
חנות לואי ויטון ב[[גינזה, טוקיו (אדריכל: ג'ון אאוקי)]]
בשנת 2001 עיצב ג'ייקובס קולקציית תיקים אשר כללו עיצובי גראפיטי מעל הלוגו. באותה שנה יצר ג'ייקוב גם צמיד שהיה התכשיט הראשון שיוצר תחת המותג לואי ויטון. בשנת 2002 הוצגה קולקציית השעונים הראשונה של ויטון. לאחר מכן נפתחה החנות של המותג בגינזה. ב-2003 חבר ג'ייקובס לאומן טאקאשי מורקמי כדי ליצור תבניות חדשות לסמל של לואי ויטון. באותה שנה נפתחו חנויות במוסקבה ובניו דלהי. בשנת 2004 חגג המותג 150 שנות פעילות. בתחילת 2011 שכרה החברה את קים ג'ונס שהפך למעצב הראשי של בגדי הגברים של החברה. בשנת 2013 נפתחה החנות הראשונה בישראל ברמת אביב שבתל אביב בעזרת איש העסקים ג'ייקוב דנקנר (אשקלון).

ב-2023 מונה המוזיקאי זוכה הגראמי פארל וויליאמס למעצב האמנותי של לואי ויטון לגברים<ref></ref>.

==בישראל==
מותג מוצרי העור של לואי ויטון כולל חנות אחת בישראל. בעבר הייתה חנות גדולה של בית האופנה בכיכר המדינה עם קולקציות רחבות, אך ב-2013 נסגרה החנות ועברה לקניון רמת אביב, ובו היא נמצאת עד היום.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות צרפתיות
קטגוריה:מעצבים צרפתים
קטגוריה:מותגי אופנה עילית
קטגוריה:LVMH
דוד ברודמן

הרב דוד ברודמן (תרצ"ו - כ"ה באייר ה'תש"ף ; 22 בפברואר 1936 – 19 במאי 2020) היה רבו של היישוב סביון.

== ביוגרפיה ==
נולד בהולנד, בן לשמואל ופרל ברודמן. אביו וחלק ממשפחתו נספו בשואה. לאחר מלחמת העולם השנייה נשלח ללמוד בישיבת גייטסהד.

בשנת תשי"ז (1957) נישא לחנה ורהפטיג, בת למשפחה יוצאת גרמניה. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל של ישיבת פוניבז'.

בשנת תשכ"ג (1963) התמנה כרב ודיין בהולנד והתגורר בה עם משפחתו כעשר שנים, שם הרבה לעסוק בתחום הגיור, בהפצת יהדות ובקירוב רחוקים.

בשנת תשל"ב (1972) שב לישראל והתמנה לרב היישוב סביון, שם גם קבע את מקום מגוריו עד פטירתו. הקים את "המרכזיה הפדגוגית ללימודי יהדות" בניהול בנו שמואל אהרן, ואת "בית המדרש הגבוה לתורה ולהוראה - כולל סביון" בראשות הרב אפרים ליפסקי ובהנהלת בנו, אלעזר, המכשיר אברכים לרבנות ולהנהגה קהילתית.

בשנת תשע"ו (2016) פרש מתפקידו כרב היישוב. 

הרב ברודמן היה גם חבר "ועדת הרבנות הראשית לדו-שיח עם הוותיקן".

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת גייטסהד
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:ישראלים ילידי הולנד
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:רבני יישובים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים הולנדים
קטגוריה:תנועת התשובה: פעילים
קטגוריה:סביון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
מחנה הריכוז אוהרדרוף

מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה <small>(לחצו להגדלה)</small>
הגנרלים אייזנהאור, פאטון ובראדלי בוחנים את בורות השריפה במחנה בביקורם בו ב-12 באפריל 1945
מחנה הריכוז אוהרדרוף (בגרמנית: Zwangsarbeitslager Ohrdruf) היה מחנה ריכוז ומחנה עבודה נאצי ששכן ליד העיר ויימאר בגרמניה. הוא היה חלק מרשת מחנות הריכוז שסבבו את מחנה הריכוז בוכנוואלד. 

אוהרדרוף היה מחנה הריכוז הראשון ששוחרר על ידי כוחות צבא ארצות הברית.

==היסטוריה==
המחנה הוקם בנובמבר 1944 בסמוך לעיר גותה במדינת תורינגיה שבמרכז גרמניה. האסירים במחנה היו עובדי הכפייה ששימשו ככוח עבודה להקמת מסילת ברזל שהובילה למרכז תקשורת תת-קרקעי שהקמתו מעולם לא הושלמה, וזאת בשל ההתקדמות המהירה של הכוחות האמריקאים.

בסוף מרץ 1945, מנתה אוכלוסיית המחנה כ-11,700 אסירים, אבל בתחילת אפריל יחידות גולגולת המת של האס אס פינתה כמעט את כל האסירים לצעדות המוות למחנה בוכנוואלד. אנשי האס אס הרגו רבים מהאסירים שנותרו במחנה מכיוון שהיו חולים מדי לצאת לצעדה. 

=== שחרור המחנה: אפריל 1945 ===
המחנה שוחרר ב-4 באפריל על ידי הדיוויזיה המשוריינת ה-4 (4th Armored Division) ודיוויזיית הרגלים ה-89 (89th Infantry Division) של צבא ארצות הברית. כשחיילי הדיוויזיה המשוריינת נכנסו למחנה הם גילו ערימות של גופות, חלקן מכוסות בסיד, וחלק אחר של הגופות כשהן שרופות באופן חלקי. 

הגילוי המחריד של הגופות הביא את גנרל דווייט אייזנהאואר, המפקד עליון של כוחות בעלות הברית באירופה, לבקר במחנה ב-12 באפריל. נלוו אליו גם הגנרלים ג'ורג' פטון ועומר בראדלי. לאחר ביקורו, שלח אייזנהאואר מברק לגנרל ג'ורג' מרשל, ראש המטות המשולבים בוושינגטון, בו תיאר את מה שראה בביקורו במחנה. הוא כתב שהאכזריות והבהמיות היו כל כך חזקים שהותירו אותו חולה. לדבריו, גנרל פטון לא רצה להיכנס לראות, אך הוא שכנע אותו לבקר במחנה כדי שהוא והגנרלים האחרים שביקרו במחנה יוכלו להעיד בעתיד מיד ראשונה על הזוועות שביצעו הנאצים ביהודים, וכדי למנוע מאנשים לכנות את מה שהתחולל כתעמולה יהודית. השפעת המראות במחנה הייתה כה חזקה עד שב-19 באפריל 1945 שלח אייזנהאואר בקשה למרשל שישלח משלחת של חברי קונגרס ועיתונאים שיבואו לראות ולהביא את מעשי הזוועה של הנאצים לידיעת הציבור האמריקאי. המשלחת אושרה באותו יום על ידי נשיא ארצות הברית הארי טרומן.

==גלריית תמונות==
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="4">
קובץ:Ohrdruf_Corpses.jpg|גופות אסירים בערמה בסככה.
Image:Ohrdruf_Liberation_Corpses_Prisoners_American_Soldiers.jpg|חיילים אמריקאים עוברים ליד גופות של אסירים שנרצחו במהלך פינוי המחנה בידי הנאצים הנסוגים
Image:Ohrduf_Gallows_Eisenhower.jpg|ניצולים יהודים אוסטרים מראים את הגרדום לגנרל אייזנהאואר
Image:Ohrdruf_Corpses_Survivor_Shed.jpg|ניצול מתבונן בערימות של גופות בסככה
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.ushmm.org/wlc/en/article.php?ModuleId=10006131 מחנה הריכוז אוהרדרוף] באתר מוזיאון השואה האמריקני
*[http://www.library.gatech.edu/holocaust/ohrdrufdes.htm Georgia Tech Library and Information Center - Witness to the Holocaust - Ohrdruf Camp Description] 
*[https://web.archive.org/web/20130524195413/http://ohrdruf.simmins.org/ Simmins, Chuck - The Ohrdruf Photos]

==הערות שוליים==

אוהרדרוף
קטגוריה:תורינגיה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: תעשייה
אדוארד פישר (מוזיקאי)

אדוארד פישר (באנגלית: Edward Fisher; 11 בינואר 1848 - 31 במאי 1913) היה מנצח, מורה ונגן עוגב קנדי, המייסד והמנהל המוזיקלי הראשון של הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה.

== חייו ==
פישר נולד בורמונט ולמד בקונסרבטוריון של בוסטון בשנת 1867. מוריו היו יוליוס אייכברג, ג'וזף בנט שארלנד וויטני יוג'ין תאייר. הוא המשיך את לימודיו בברלין אצל קרל אוגוסט האופט וקרל אלברט לשהורן. בשנת 1875 עבר לאוטווה והיה למנהל המוזיקלי של הקולג' לבנות של אוטווה. במקביל ניצח על החברה הכוראלית של אוטווה. בהמשך עבר לטורונטו והיה שם לנגן העוגב של כנסיית סנט אנדרו הפרסביטריאנית משנת 1879 עד 1899. כמו כן היה המנהל המוזיקלי של הקולג' לבנות של אונטריו בוויטבי. בשנת 1886 פתח את הקוטנסרבטוריון למוזיקה של טורונטו ומונה למנהלו המוזיקלי.

פישר מת בשנת 1913. את מקומו תפס אוגוסטוס סטפן פוגט.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:מנצחים קנדים
קטגוריה:נגני עוגב קנדים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:ילידי 1848
קטגוריה:נפטרים ב-1913
האבודים - שישה מתוך שישה מיליון

האבודים: שישה מתוך שישה מיליון (באנגלית: The Lost: A Search for Six of Six Million) הוא ספר רב-מכר שנכתב על ידי הסופר היהודי-אמריקאי דניאל מנדלסון, ופורסם בספטמבר 2006. הספר זכה לשבחי ביקורת כפרספקטיבה חדשה על זיכרון השואה. הוא זכה בפרסים רבים ביניהם: פרס המבקרים האמריקאים, פרס מדיסיס הצרפתי, פרס הספר היהודי הטוב ביותר, והוכתר כספר הטוב ביותר בשנת 2006 בניו יורק טיימס, וושינגטון פוסט והבוסטון גלוב.

הספר היה לרב-מכר בינלאומי ותורגם למספר שפות, כולל צרפתית, גרמנית, הולנדית, איטלקית, ספרדית, פורטוגזית, יוונית, גרמנית, רומנית, טורקית, נורווגית. בעברית יצא הספר לאור באפריל 2008 בהוצאת ספרי עליית הגג / ידיעות ספרים, בתרגומו של אביעד שטיר.

הספר "האבודים" מספר על מסעותיו של מנדלסון ברחבי העולם בחיפוש פרטים על חייהם וגורלם של אחיו של סבא מצד אמו, שמואל (שמיל) ייאגר, אשתו, אסתר, וארבע בנותיהם שהתגוררו בבולחוב שבגליציה המזרחית, ונהרגו במהלך הכיבוש הנאצי. לדברי המחבר, "הספר שלי מנסה לברר בדיוק, במיוחד, מה קרה לאנשים האלה".

בספר משולבים תיאורים של האקציה שהתחוללה בבולחוב:

==== האקציה ====

האקציה השנייה התחוללה כשנה לאחר האקציה הראשונה, ב-3–5 בספטמבר 1942. באקציה זו נרצחו כ-1,500 יהודים, וכ-2,000 נוספים שולחו ברכבות משא להשמדה בתאי גזים במחנה ההשמדה בלז'ץ.

על האקציה השנייה העידה בשנת 1946 מטילדה גלרנטר:

==ראו גם==
* בולחוב
* יהדות גליציה

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.danielmendelsohn.com/books/the-lost-reviews על הספר (אנגלית) ] באתר של המחבר
*[http://www.text.org.il/index.php?book=08020413 האבודים - שישה מתוך שישה מיליון] באתר "טקסט"
* 
* 
* 
* 
* [http://www.yadvashem.org/he/articles/interviews/daniel-mendelsohn ריאיון עם דניאל מנדלסון] באתר יד ושם
* בלהה שילה, [http://www.yadvashem.org/he/articles/general/daniel-mendelsohn-book האבודים - סיפור המתים או סיפור החיים?] באתר יד ושם
* ג'קי מצגר, [http://www.yadvashem.org/he/education/educational-materials/books/the-lost ביקורת על הספר] באתר יד ושם
*[http://www.ybook.co.il/page_2508 לזמן קצר אפשר להציל חלק מזה - ביקורת על הספר מאת ישי פרנקל. הצופה 29.8.08 ] באתר ידיעות ספרים
* 

קטגוריה:ספרים על השואה
קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרי עיון אמריקאיים
קטגוריה:זוכי פרס מדיסיס
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים