OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גרגוריוס האחד עשר

גרגוריוס האחד עשר (בלטינית: Gregorius XI), ששמו המקורי פייר רוז'ה דה בופורט, (בערך 1330 – 27 במרץ 1378) כיהן כאפיפיור, והיה אחד מאפיפיורי אביניון בין השנים 1370 ו-1378.

נולד למשפחת אצילים עשירה בטירה המשפחתית ברוזייה-ד'אגלטון בחבל לימוזן שבצרפת. היה אחיינו של האפיפיור קלמנס השישי שמינה אותו לקרדינל בגיל 18 בלבד. למד באוניברסיטה של העיר פרוג'ה שבאיטליה וקיבל תואר דוקטור לתאולוגיה. אחרי מות האפיפיור אורבנוס החמישי נבחר לאפיפיור ובחר לעצמו את השם גרגוריוס האחד עשר.

במהלך כהונתו ננקטו צעדים נמרצים נגד מעשים שהממסד הדתי ראה ככפירה, בגרמניה, אנגליה ומקומות אחרים באירופה. נעשה ניסיון לחולל רפורמציה במסדרים הנזיריים. תשע עשרה ההצעות של ג'ון ויקליף ושלושה עשר הסעיפים של ה"זאקסנשפיגל" גונו באופן רשמי על ידיו בשנת 1373.

קודמו של גרגוריוס האחד עשר, האפיפיור אורבנוס החמישי, מינה צרפתים רבים לשליחים ולמושלים בנחלות הכנסייה שבמרכז איטליה. צרפתים אלה שמצאו את עצמם בסביבה עוינת הקימו מבצרים לביטחונם. הם גבו מסים ללא אבחנה, התנהגו בעריצות ועוררו את זעמם של האיטלקים. ב-1375 פרץ מרד נגד הצרפתים באיטליה. קתרינה מסיינה דרשה מגרגוריוס האחד עשר לפטר את שליחי הכנסייה באיטליה. העיר פירנצה התייצבה בראש המרד. ב-1376 נראה היה כי האפיפיור איבד את שליטתו בנחלותיו שבמרכז איטליה. גרגוריוס האחד עשר האשים את אנשי פירנצה בהסתה למרד וציווה עליהם להישמע לשליחיו באיטליה. הוא הטיל עליהם חרם והכריז עליהם כפושעים. אנשי פירנצה הגיבו בהחרמת רכוש הכנסייה בעירם, עצרו ואף הוציאו להורג כמרים שהתנגדו להם, וביקשו מאנשי רומא להצטרף למרד. גרגוריוס האחד עשר הודיע לאנשי רומא שאם יישארו נאמנים לו, יחזיר את מושב האפיפיור מאביניון לרומא.

בינתיים שלח גרגוריוס האחד עשר שכירי חרב לאיטליה שביצעו שם מעשי אכזריות נוראים. בעיר ססאנה הם הרגו את כל התושבים: גברים, נשים וילדים. קתרינה מסיינה הביעה את הזדעזעותה באיגרת ששלחה לאפיפיור באביניון. פירנצה הזמינה את קתרינה להצטרף למשלחת אל גרגוריוס האחד עשר. קתרינה מסיינה הגיעה לאביניון, גינתה את השחיתות בחצר האפיפיור ודרשה ממנו להחזיר את מושבו לרומא. גרגוריוס האחד עשר הגיע לרומא ב-27 בינואר 1377, אך בגלל דאגה לביטחונו התיישב בעיירה אניאני שממזרח לעיר. שליחיו האיצו באוכלוסיית ערי איטליה להשלים עם הכנסייה. לבסוף הושגה פשרה והאפיפיור נכנס שוב לרומא ב-7 בנובמבר 1377.

מסעותיו של האפיפיור באיטליה גרמו לבריאותו להתערער. כאשר הרגיש כי מותו קרב עשה סידורים מתאימים לבחירת אפיפיור, ונפטר ברומא במרץ 1378. במקומו נבחר לאפיפיור אורבנוס השישי שהיה איטלקי וקבע את מושבו ברומא. בכך הגיעה לקצה "גלות אביניון" של האפיפיורים שנמשכה 68 שנה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים בימי הביניים
קטגוריה:אפיפיורים צרפתים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-14
קטגוריה:נפטרים ב-1378
הקרע המערבי

הקרע המערבי או הקרע האפיפיורי (בלטינית: Magnum schisma occidentale, Ecclesiae occidentalis schisma), היה שמו של פיצול בתוך הכנסייה הקתולית החל בשנת 1378. הפיצול לא נסב סביב סוגיות תאולוגיות או תורתיות אלא על עימות פוליטי. הקרע בא על פתרונו הזמני ארבעים שנה מאוחר יותר בוועידת קונסטנץ בשנת 1417.

הקרע בכנסייה המערבית נבע משובו המוקדם מדי של הכס האפיפיורי מאביניון לרומא בימי גרגוריוס האחד עשר בשנת 1378, חזרה ששמה קץ לאפיפיורות אביניון. אחרי מותו של גרגוריוס האחד עשר באותה שנה, התחוללו מהומות ברומא שכוונתן הייתה להבטיח בחירתו של אפיפיור איטלקי. הקרדינלים שחששו מזעם ההמון בחרו לאפיפיור את אורבנוס השישי. אורבנוס היה מנהלן מכובד באפיפיורות אביניון, אך ברגע שנבחר הפך חשדני, עריץ ונוטה להתקפי זעם אלימים. הקרדינלים שבחרו בו ניחמו במהרה על החלטתם וב-20 בספטמבר באותה שנה יצאו מרומא לפונדי, עיירה קטנה מדרום לרומא, ובחרו אפיפיור מתחרה, את האנטי-אפיפיור קלמנס השביעי.

קיומם של האפיפיורים המתחרים גרם למהומה בכנסייה. בעבר היו כבר אפיפיורים מתחרים, וטוענים לכס שמונו על-ידי סיעות יריבות שונות, אך כאן המנהיגים המוכרים והלגיטימיים של הכנסייה, הם שמינו שני אפיפיורים יריבים. המנהיגים השונים באירופה היו חייבים להזדהות ולהכיר באחד מהם ולדחות את השני. צרפת, אראגון, דוכסות בורגונדיה, רוזנות סבויה, נאפולי וסקוטלנד בחרו להזדהות עם קלמנס מאביניון. אנגליה, צפון איטליה, סקנדינביה ומרכז אירופה שתחת שלטון האימפריה הרומית הקדושה תמכו באורבנוס. אפילו קדושי הכנסייה לעתיד נאלצו לבחור באפיפיור מועדף: קתרינה מסיינה תמכה באורבנוס ואילו ויסנט פרר תמך בקלמנס.

מועצת פיזה שנערכה בשנת 1409 ניסתה לפתור את העימות, אך הובילה רק לבחירת אפיפיור שלישי, האנטי-אפיפיור אלכסנדר החמישי שמת זמן קצר אחרי כן ואחריו את האנטי-אפיפיור יוחנן העשרים ושלושה.

הקרע הגיע לקיצו בוועידת קונסטנץ בשנת 1417 שהדיחה את יוחנן העשרים ושלושה ואת האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, קיבלה את התפטרותו של גרגוריוס השנים-עשר (שהתפטר בשנת 1415), ומינתה את מרטינוס החמישי. האפיפיורים הרומיים הוכרו כאפיפיורים הלגיטימיים ומכאן והלאה הוכרז במפורש כי אין לאף מועצה כוח על-פני האפיפיורים ואין דרך לבטל בחירת אפיפיור אלא על ידי האפיפיור עצמו.

<gallery>
תמונה:Urbanus VI.jpg|אורבנוס השישי
תמונה:Pape_avignon_clement7.jpg|האנטי-אפיפיור קלמנס השביעי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:דת, מסדרים ותנועות דתיות בימי הביניים
קטגוריה:היסטוריה של הנצרות
קטגוריה:מחלוקות ופולמוסים
קטגוריה:אנטי-אפיפיורים

da:Skisma#Det store skisma / Øst-vest-skismaet
הידרוקסיד

הידרוקסיד (אנגלית: Hydroxide) הוא יון שלילי (אניון) דו-אטומי של חמצן ומימן הקשורים יחד בקשר קוולנטי , יון ההידרוקסיד מופיע בתמיסה או, במצב מוצק בקשר יוני ליון חיובי.

כאשר קבוצת הOH קשורה קוולנטית לאטום אחר הקבוצה כולה נקראת הידרוקסיל ומסומנת בכימיה ROH, וכאשר ההידרוקסיל (הקבוצה בה החמצן והמימן אינם בעלי מטען) מחובר לחמצן נוסף המחובר לפחמן בקשר קוולנטי, הקבוצה נקראת קרבוקסיל ומסומנת COOH.

ההידרוקסיד נמצא בריכוז נמוך במים עקב תגובת הפירוק העצמי <math>2H_2O_{(l)}\leftrightarrows H_3O^+ _{(aq)} +OH^- _{(aq)}</math>. קבוע שיווי המשקל K<sub>W</sub> של התגובה בטמפרטורת החדר 10<sup>-14</sup> כך שריכוז ההידרוקסיד במים טהורים הוא <sup>7-</sup>10 מולר בלבד. הוא משמש כבסיס כימי, כליגנד (מקשר כימי, ועל כן גם כבסיס לואיס), כיון הנמשך לגרעין (נוקלאופיל), וכן כזרז כימי (קטליזטור).

=== מלחי הידרוקסיד ===
קבוצת ההידרוקסידים יוצרים מלחים, שרבים מהם מתפרקים במים לרכיב הירוקסילי בסיסי וליון חיובי.

==== הידרוקסידים של מתכות אלקליות ====
מלחי הידרוקסיד של המתכות האלקליות מסיסים במים. חומר הידרוקסידי חשוב בתעשייה היא סודה קאוסטית - נתרן הידרוקסידי (NaOH), המיוצרת ונמכרת בתעשייה בעשרות מיליוני טונות בכל שנה. ליתיום הידרוקסידי משמש כחומר ספיחה לפחמן דו-חמצני במטוסים וצוללות.

==== הידרוקסידים של מתכות אלקליות עפרוריות ====
מסיסות מלחי ההידרוקסיד של יסודות הטור השני עולה ככל שיורדים בטור. המסיסות של בריליום הידרוקסיד Be(OH)<sub>2</sub> במים זניחה והחומר אמפוטרי: בpH נמוך מאוד מתקבל יון ממויים <math>[Be(H_2O)_4]^{2+}</math> ובבסיס חזק מתקבל היון המסיס <math>[Be(OH)_4]^{2-} </math>.
{| class="wikitable"
|+
!מלח
!K<sub>sp</sub>
|-
|Be(OH)<sub>2</sub>
|<math>2*10^{-22}</math>
|-
|Mg(OH)<sub>2</sub>
|<math>7.1*10^{-12}</math>
|-
|Ca(OH)<sub>2</sub>
|<math>6.4*10^{-6}</math>
|-
|Sr(OH)<sub>2</sub>
|<math>3.2*10^{-4}</math>
|-
|Ba(OH)<sub>2</sub>
|<math>5*10^{-3}</math>
|}

==== הידרוקסידים של מתכות מעבר ומתכות מעבר עמידות ====
ההידרוקסידים של מתכות המעבר אינם מסיסים במים. יון המתכת נמצא במטען 2+ או +3. ב pH גבוה קומפלקס מיימי של מתכות מעבר מוסר פרוטון ומתקבל יון הידרוקסיד כליגנד.

<math>[M(H_2O)_6]^{3+} \leftrightarrows [M(H_2O)_5OH]^{2+} +H^+ </math>

במצב זה עשויה להתרחש תגובה לקבלת יון מורכב בו יון ההידרוקסיד משמש כליגנד מגשר בין שני יוני מתכת

<math>[H(H_2O)_5OH]^{2+}+[M(H_2O)_6]^{3+} \leftrightarrows [M(H_2O)_5(\mu- OH)M(H_2O)_5]^{5+} +H_2O</math>

כאשר μ-OH הוא יון ההידרוקסיד המגשר.

הידרוקסידים של מתכות בדרגת חמצון 1+ אינם יציבים, כך למשל מתקבל כסף חמצני מכסף הידרוקסיד

<math>2AgOH\rightarrow Ag_2O +H_2O</math>

==קישורים חיצוניים==
* 

*
קטגוריה:אניונים
תום פטרובר

תום פטרובר (נולד ב-29 בינואר 1970 בהרצליה בשם נחום פטרובר) הוא זמר ויוצר ישראלי, חבר בלהקת "היהודים".

==ביוגרפיה==
פטרובר למד בבית הספר תלמה ילין, ושירת בצה"ל בלהקת פיקוד גדנ"ע, שם הכיר את שותפתו ליצירה אורית שחף, לה נישא מאוחר יותר<ref></ref>. לאחר סיום שירותו, הקים להקת קאברים בשם "תום והפצצה", שביצעה שירים של לד זפלין, נירוונה, פרל ג'אם, סטון טמפל פיילוטס ועוד. בלהקה לקחה חלק גם שחף.

בשנת 1992 ייסד עם שחף את להקת "היהודים", ומאז הוא היוצר העיקרי של הלהקה, זמר וגיטריסט ליווי.

בשנת 2024 השתתף בתוכנית המציאות אוטו אוכל: VIP לצד אשתו אורית.

==חיים אישיים==
ב-1 בנובמבר 1993 נישא לאורית שחף. ב-14 ביוני 2007 נולד בנם.

הזוג מתגורר בגבעת ח"ן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:זמרי רוק ישראלים
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:היהודים
קטגוריה:חברי להקת הגדנ"ע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
אורית שחף

אורית ("TT") שחף (נולדה ב-9 באפריל 1971) היא זמרת ישראלית, המוכרת כסולנית להקת היהודים. שחף ידועה בקולה העוצמתי בעל המנעד הרחב.

== ביוגרפיה ==
אורית שחף עם [[גיטרה חשמלית]]
שחף נולדה באילת כאורית בן יששכר, היא גדלה והתחנכה באשקלון, שם שרה בילדותה בלהקת ילדים מקומית בשם "הפעמונים" בשנים 1989-1981. ב-1982 התקיימה תחרות "הפסטילון", שם זכתה הלהקה עם שירה של שחף "סירה קטנה", בו היא הייתה הסולנית. מאוחר יותר שינתה את שם משפחתה ל"שחף" ועזבה את אשקלון לקראת גיוסה לצה"ל ב-1989. שחף שירתה בלהקת פיקוד גדנ"ע, שם הכירה את שותפה לחיים וליצירה תום פטרובר. לאחר שחרורה מהצבא שרה לצד פטרובר בלהקת קאברים בשם "תום והפצצה", שביצעה שירים של לד זפלין, נירוונה, פרל ג'אם, סטון טמפל פיילוטס ועוד, אך לא הוציאה אלבום שלם.

במהלך 1992 שחף ייסדה עם פטרובר את להקת "היהודים". שחף יצרה חלק מהשירים ואחראית לחלק גדול מעיצובי אלבומיה של הלהקה. היא סולנית הלהקה ומשמשת גם גיטריסטית מלווה לעיתים.

בשנת 1994 השתתפה באלבומו של דני סנדרסון "מת לבכות 2" וביצעה איתו בדואט את השיר "קיץ רחוק".

בשנת 2002 כיכבה שחף בהעלאה המחודשת של אופרת הרוק "מאמי" בביצועו של מיטלפונקט בתיאטרון הבימה. הפקה ראשונה של המחזה הועלתה לראשונה בשנת 1986. שחף שיחקה בין היתר לצד ערן צור ואריה מוסקונה.

בשנת 2024 השתתפה בתוכנית המציאות אוטו אוכל: VIP לצד בעלה תום.

==חיים אישיים==
אורית שחף נשואה לתום פטרובר. הזוג התחתן ב-1993 וב-2007 נולד בנם הדי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.hayehudim.com/ "היהודים" - האתר הרשמי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרות רוק ישראליות
קטגוריה:זמרי רוק ישראלים
קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:היהודים
קטגוריה:חברי להקת הגדנ"ע
קטגוריה:גיטריסטיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
בקע (רפואה)

בֶּקַע (או קִילֶה, פּקע, שֶבֶר; בלועזית: הֶרְנִיָּיה, Hernia) הוא מעבר של איבר או רקמה אחרת ממקומם הטבעי בגוף במחיצה שרירית או אחרת. 

לתיקון המצב נדרשת התערבות כירורגית. הניתוח לתיקון הבקע ידוע כניתוח שבר, והוא אחד הניתוחים השכיחים ביותר ברפואה. הניתוח פשוט, ובדרך כלל נעשה בהרדמה מלאה. ההחלמה מהניתוח תהיה בדרך כלל מהירה, ואינה מצריכה שינויים מיוחדים באורח החיים למעט הגבלה על הרמת משאות במשך חודשים אחדים לאחר הניתוח. סיבוכים בניתוח כוללים דימום העשוי לגרום להמטומה, זיהום, פגיעה בעצבים באזור, פגיעה בכלי הדם של האשך או השחלה, פגיעה בצינור הזרע בזכרים (בבקע מפשעתי) וחזרה של הבקע. סיבוכים אלה אינם שכיחים אך רובם לא מאוד נדירים. שכיחות הסיבוכים עולה כשהבקע כלוא.

== סוגי בקעים ==
הבקע השכיח ביותר מתרחש באזור הבטן, והוא נגרם עקב חולשה של שריר בדופן הבטן, המאפשרת ללולאת מעי לצאת ממקומה הטבעי. בקע מעין זה יכול להיות בקע סרעפתי, טבורי, מפשעתי או פוסט-ניתוחי.

===בקע סרעפתי===

מצב בו נכלאת לולאת מעי או חלק מן הקיבה מעל הסרעפת עקב התרחבות הפתח בשריר הסרעפת שבו עובר הוושט. מאפיין נוסף של בקע זה הוא צרבת.

===בקע מפשעתי===

שכיח יותר אצל גברים. בבקע זה יוצאת לולאת מעי ממקומה ונכנסת לתעלת המפשעה - דרכה, בחיים העובריים, ירדו האשכים למקומם מחוץ לגוף.

===בקע טבורי===

שכיח יותר אצל נשים, ונוצר פעמים רבות לאחר הריונות. וזאת עקב חולשת שרירי הבטן האורכיים והרוחביים לאחר התרחבותם בזמן ההריון. שכיח גם בקרב תינוקות.

===בקע פוסט-ניתוחי===
עשוי להיווצר באזור צלקת ניתוחית בבטן עקב חולשת השרירים באזור.

===בקע כלוא===
מצב שבו הבקע נכלא בתוך השריר, ומתחיל להיווצר בו נמק. יכול להיווצר בכל סוגי הבקע. מצב זה, המאופיין בכאבי בטן, בעליית חום ובסימנים נוספים, הוא מצב חירום והוא דורש ניתוח דחוף. בקע שאינו כלוא אינו דורש ניתוח דחוף.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.medico.co.il/guides/קילה/ קילה (בקע / הרניה)], באתר מדיקו
* 

*
הודו-חתית

בתורת הלשון, המונח הודו־חתית מתייחס למשפחת שפות משוערת. עיקר הסברה הוא בגריסה כי השפות האנטוליות נתפלגו מהשפה הפרוטו־הודו־אירופית במידה ניכרת של זמן לפני התפלגות יתר השפות ההודו־אירופיות. המונח איינו מדויק מילולית: הקידומת הודו איננה מתייחסת לענף ההודו־ארי, כי אם מייצגת את המשפחה ההודו־אירופית באופן כללי. כמו כן, הסיומת חתית מתייחסת לשפות האנטוליות ככלל, ולא לשפת החתים, היא הנשילי. 

מוסכם בין רוב החוקרים כי ענף השפות האנטוליות נפרד מיתר השפות ההודו־אירופיות מוקדם מיתר ענפי השפה. אף על פי כן, תאריך פילוג זה נתון לוויכוח. תאריך הפילוג המקובל על רוב החוקרים הוא סביב ל־4000 לפנה"ס, (בהתאם לההיפותזה הקורגנית. חסידי התאוריה ההודו־חתית, מנגד, טוענים כי הפילוג נערך, לכל המוקדם, ב־7000 לפנה"ס. בהקשר זה, שפת־הפרוטו להודו־חתית תקרא פרוטו־הודו־חתית, ושפת־הפרוטו של יתר השפות לפני הפילוג העוקב (כפי הנראה, פילוג השפות הטוכריות) תקרא פרוטו־הודו־אירופית. התאוריה לא נוגדת את הקשר הגנטי בין דוברי השפות האנטוליות לדוברי השפות ההודו־אירופיות.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:שפות הודו-אירופיות
האדם החושב

האדם החושב או ההוגה (בצרפתית: Le Penseur) הוא אחד הפסלים המפורסמים ביותר של הפסל אוגוסט רודן.
הפסל מתאר אדם יושב שקוע במחשבות עמוקות, והוא עשוי ברונזה. תחילת הבנייה של גרסה מוקטנת של הפסל החלה ב-1880, סיום בניית הגרסה הגדולה היה ב-1902, ושנתיים לאחר מכן, ב-1904, יצא הפסל לתצוגה לציבור. רודן קרא לו "דנטה החושב" אבל השם המקובל לפסל הוא "האדם החושב".

הפסל הוזמן על ידי המוזיאון הצרפתי לאמנויות בפריז מתוך מטרה שיהווה חלק משער גדול המבוסס על "הקומדיה האלוהית" מאת דנטה אליגיירי. "האדם החושב" אמור היה לשבת אל מול "שערי הגיהנום", בעודו חושב על יצירתו. גרסתו המוקטנת של הפסל מהווה חלק מהיצירה "שערי הגיהנום" ועומדת בראשו.

מעל עשרים יציקות של הפסל, בגדלים שונים, נמצאות במוזיאונים ובאתרים שונים ברחבי העולם. פסל אחד מוצב מעל קברו של רודן בעיר מדון (Meudon) ליד פריז. בישראל הוצבה יציקה כזאת, מעשה ידי הפסל האיטלקי הנודע ארנלדו פומודורו. היצירה נרכשה על ידי איש העסקים הישראלי יהודה זיסאפל, מבעלי קבוצת רד-בינת, והוא ממוקם בכניסה לאחד מבנייני הקבוצה ברמת החיל בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.penseur.org פרויקט האדם החושב]
* 
 

קטגוריה:פסלי עירום
קטגוריה:אוגוסט רודן
סן רמו

סן רמו (באיטלקית: Sanremo; בליגורית: Sanrœmu) היא עיר של 56,800 תושבים בנפת אימפריה במערב ליגוריה בצפון-מערב איטליה.
== גאוגרפיה ==
בסן רמו מבנים רבים בעלי עניין ארכיטקטוני השייכים לתקופת הבארוק, סגנון האר-נובו, הרומנסק, וגם הסגנון הנאו-קלאסי, כך שהמבקרים יכולים להתפעל מכמה מגדלים, טירות, וילות, ארמונות וכנסיות השייכות אף הן. לתרבויות ודתות שונות. בין שלל האטרקציות סאן רמו מציעה גם את הקזינו העירוני שלה, והזדמנויות לעסוק בסוגי ספורט שונים.

העיר אירחה ומארחת לא מעט אירועים חשובים, למשל באפריל 1920 אירחה העיר את הוועידה הקרויה על שמה, ועידת סן רמו. מדי שנה מארחת העיר את פסטיבל הזמר האיטלקי, פסטיבל סן רמו, וכן מארחת מרוצי ראלי ותחרות בסבב גביע העולם לאופניים (תחרות מילאנו-סן רמו).

== ערים תאומות ==

* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ליגוריה: ערים
קטגוריה:איטליה: ערי חוף
67

== אירועים ==
* לינוס יורש את פטרוס הקדוש כאפיפיור
* המצור על גמלא, נפילת הגליל לידי הצבא הרומי וחורבן הערים יודפת וגמלא. יוסף בן מתתיהו מתחיל לשתף פעולה עם הרומאים ולתעד את המרד הגדול.

== נולדו ==

== נפטרו ==
* פטרוס, אחד משנים עשר שליחיו של ישו בברית החדשה, והוא נחשב לאפיפיור הראשון.

== לוח שנה ==

==קישורים חיצוניים==
42

== אירועים ==
* הקיסר הרומי קליגולה נרצח על ידי המשמר הפראיטוריאני. יורשו: קלאודיוס
* הרומאים משתלטים על סאוטה שבצפון אפריקה. הטריטוריות שכיום מכונות מרוקו ואלג'יריה הופכות להיות פרובינקיות רומאיות
* 

== נולדו ==
* סיקסטוס הראשון, האפיפיור השביעי של הכנסייה הקתולית (מת ב-124).

== נפטרו ==

== לוח שנה ==

==קישורים חיצוניים==
אנקלטוס

אנקלטוס (בלטינית: Anacletus; לעיתים רחוקות נכתב - אננקלטוס - Anencletus) היה האפיפיור השלישי אחרי לינוס הקדוש. משמעות שמו ביוונית היא "נקרא שוב" (לשירות). במהלך תקופתו כאפיפיור הסמיך כמרים רבים, ולפי המסורת הנוצרית הקים 25 קהילות נוצריות ברומא. המרטירולוגיה הקתולית (Martyrologium Romanum) מתייחסת אליו אך ורק בשם "קלטוס" (Cletus), בעוד ששנתון הכס הקדוש (Annuario Pontificio) מציג את שני השמות כשמות חלופיים לאותו האדם. התאולוגים הנוצריים אאוסביוס, אירנאיוס, אוגוסטינוס ואופטטוס סבורים כי שני השמות אכן מתייחסים לאותו אדם. לעומת זאת, הקטלוג הליבריאני (Catalogus Liberianus) ו"ספר האפיפיורים" (Liber Pontificalis) מתייחסים לאנקלטוס וקלטוס כשני אנשים שונים.

על פי המסורת היה אנקלטוס אזרח רומי ונאמר כי כיהן כאפיפיור במשך 12 שנה ומת כמרטיר. שרידיו שמורים בכנסיית לינוס הקדוש בוותיקן.

== כאפיפיור ==
באופן מסורתי מחשיבים את אנקלטוס כרומאי שכיהן כאפיפיור במשך 12 שנים. ה- קובע: "במשך שתי המאות הראשונות, שנות כהונתם של האפיפיורים אינם ברורים". זה נותן את השנים 80 עד 92 כמו שלטונו של האפיפיור אנקלטוס. מקורות אחרים מציינים את השנים 77 עד 88.

על פי המסורת, האפיפיור אנקלטוס חילק את רומא ל-25 קהילות. אחד התיעודים הבודדים ששרדו לגבי כהנותו כאפיפיור מזכיר אותו כמי שהסמיך מספר לא ברור של כומרים.

אנקלטוס נקבר ליד קודמו, לינוס הקדוש, ליד קברו של פטרוס. שמו כלול בקנון הרומאי של המיסה.

== הערכה ==
ב שמור התאריך 26 באפריל כיום החג של אנקלטוס, שהכנסייה כיבדה יחד עם האפיפיור מרקלינוס, ואת 13 ביולי עבור אנקלטוס בלבד. בשנת 1960, האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה, בעודו מקיים את משתה 26 באפריל, המזכיר את אנקלטוס בשם שניתן לו ב"קנון המיסה", הסיר את 13 ביולי כיום חג עבור אנקלטוס. ההוראה של קהילת הטקסים מ-14 בפברואר 1961 קבעה כי "חג אנקלטוס הקדוש", בכל מקום ובכל כיתה שהוא נחגג, מועבר ל-26 באפריל, תחת השם "סנט קלטוס". כומרים החוגגים מיסה לפי הלוח הרומי הכללי של 1954 שומרים על יום החג של 13 ביולי; אבל החג הוסר מהלוח הרומי הכללי מאז 1960, וככזה אינו נשמר אפילו במיסאל משנת 1962. למרות שיום מותו אינו ידוע, תאריך מותו ממשיך להירשם במרטיולוגיה הרומית בין הקדושים ב-26 באפריל.

== בספרות ==
בקומדיה האלוהית, דנטה אליגיירי מזכיר אותו כמי שהוצב ב"גן העדן של הכוכבים הקבועים".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אישים הקבורים בבזיליקת פטרוס הקדוש
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-1
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
שועי העיר קאלה

שועי העיר קאלה בעיר [[קאלה שבצרפת.]]
שועי העיר קאלה (בצרפתית: Les Bourgeois de Calais) הוא אחד הפסלים המפורסמים ביותר של אוגוסט רודן. הפסל, שהושלם בשנת 1888, מתאר את כניעת העיר קאלה בשנת 1347 לאדוארד השלישי לאחר מצור שנמשך למעלה משנה במהלך מלחמת מאה השנים.

אדוארד השלישי הציע לא להרוס את העיר אם ששת החשובים בנכבדי העיר יגיעו כשחבלים לצווארם, ויתנו לו את מפתחות העיר ואת חייהם. שישה מאנשי העיר הגיעו אל אדוארד השלישי במחשבה שהם יוצאו להורג, אבל לאחר שכנוע רב מצד מלכת אנגליה פיליפה מאנו, הסכים אדוארד השלישי לא להוציאם להורג. הפסל מציג את אופייה השונה של כל אחת משש הדמויות.

בשנת 1880 הציע ראש עיריית קאלה להקים את הפסל בכיכר העיר. ההצעה של רודן הייתה שנויה במחלוקת, משהציגה את שועי העיר (הבורגנים) לא כ"גיבורים" אלא כאנשים שבורים וכואבים. הפסל היה חדשני בכך שהציג את האנשים בגובה פני הצופים, ולא גבוה על כן נישא (אף שעד שנת 1924, ובניגוד להנחיותיו של רודן, הוצג הפסל על כן גבוה). הפסל המקורי נמצא בקאלה.

==פסלים ברחבי העולם==
על פי חוק צרפתי הותרה יצירתם של לא יותר מ-12 העתקים. העתקים אלו נמצאים בגני מגדל ויקטוריה בלונדון, במוזיאון רודן בפריז, בהמוזיאון הלאומי לאמנות מערבית בטוקיו, במוזיאון ני קרלסברג גליפטוטק בקופנהגן, במוזיאון רודן בפילדלפיה, באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה, במוזיאון המטרופוליטן ובמוזיאון ברוקלין בניו יורק ובגני מוזיאון הירשהורן בוושינגטון, וכן במוזיאון ישראל בירושלים.

<gallery>
Rodin097.JPG|במוזיאון רודן בפריז
Les-bourgeois-de-Calais.jpg|אוניברסיטת סטנפורד
Image:Calais statue bourgeois.jpg|מוזיאון הירשהורן בוושינגטון
The Burghers of Calais - Canberra.jpg|הגלריה הלאומית לאמנות, קנברה
Auguste Rodin-Les Bourgeois de Calais-Metropolitan Museum of Art.jpg| מוזיאון המטרופוליטן בניו יורק
P9210006.JPG|מוזיאון ברוקלין שבניו יורק
Auguste Rodin-Pierre de wiessant-Israel Museum.jpg|מוזיאון ישראל- פסל דמותו של פייר דה ויסאן של אחד מששת שועי העיר.
The.burg.of.calais.london.arp.750pix.jpg| פסל שועי העיר קאלה בגני מגדל ויקטוריה בלונדון, אנגליה. פסל זה (אחד מ-11) נרכש בשנת 1911 על ידי ממשלת אנגליה.
Auguste Rodin-Les Bourgeois de Calais-Ny Carlsberg Glyptotek.jpg|במוזיאון ני קרלסברג גליפטוטק בקופנהגן
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:גברים בפיסול
קטגוריה:אוגוסט רודן
קטגוריה:לונדון: מבנים רשומים דרגה I
אורגיה

פיטר פנדי, 1835
אורגיה ("שכברב" בעברית; מיוונית: Őργια) היא פעילות מינית קבוצתית. לרוב המונח משמש לתיאור יחסי מין שמשתתפים בהם יותר משני משתתפים, אך יש המגדירים יחסי מין בהם שלושה משתתפים כשלישייה ואורגיה אך ורק כיחסי מין בהם יש ארבעה משתתפים ומעלה.

ישנן קבוצות ומפגשים מיניים אליהם מגיעים גברים ונשים במיוחד למטרת אורגיה או לחילופי זוגות.

==אטימולוגיה==
בשפה היוונית 'אורגיה' משמעותה טקס. גלגול המילה החל באורגיות (טקסים) שנעשו לכבוד האל דיוניסוס. בפולחנו של אל זה קוימו יחסי מין קבוצתיים, ובמשך הזמן תוכן הטקס קיבל את שם הטקס עצמו. המונח משמש כיום ללא כל התייחסות לטקס פולחני-דתי כלשהו.

==האורגיה בדת==
במספר תרבויות קדומות היו האורגיות חלק מהפולחן הדתי.

עם זאת, יחסן של מרבית החברות הדתיות לתופעה שלילי והן מגנות זאת בתוקף.
בהלכה היהודית לא מוזכרת האורגיה בין איסורי הביאה, והקובע הוא אם מדובר ביחסים אסורים מחמת עצמם או לא. עם זאת נאמר בתלמוד כי אין לאדם לשכב עם שתי נשותיו בו זמנית, אך איסור זה אינו מאיסורי עריות אלא מהלכות צניעות כיוון שאסור לאדם לשמש עם אשתו בפני כל חי.

בתנ"ך מוזכר נושא האורגיה כביטוי שלילי להפקרות מינית: "המתקדשים והמטהרים אל הגנות אחר אחת בתווך". "ואיש ואביו ילכו אל הנערה למען חלל את שם קדשי". מסתבר שהתנ"ך בא להוקיע את תרבות הזימה, שחלקה נעשה כחלק מטקסים של עבודה זרה אשר כללו אורגיות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:יחסי מין
קנת אנגר

קנת אנגר (באנגלית: Kenneth Anger; 3 בפברואר 1927 - 11 במאי 2023) היה במאי קולנוע מחתרתי-ניסיוני אמריקני.

==ביוגרפיה==
אנגר נולד בקליפורניה. הוא גדל בהוליווד וכבר בילדות הושפע מאווירת הקולנוע של העיר. בין השאר למד בצעירותו בבית ספר לריקוד שבה למדה שירלי טמפל. בשנת 1935 שיחק אנגר בגרסה קולנועית של חלום ליל קיץ של הבמאי מקס ריינהרדט.

אנגר החל להסריט סרטי חובבנים כבר בגיל 11. סרטו הראשון שזכה לתפוצה היה הסרט הקצר "זיקוקין" בשנת 1947. בנוסף לעבודתו כבמאי כתב אנגר ספר בשם "הוליווד -בבל" שעסק בשערוריות בעולם הסרטים. הספר יצא לאור בשנת 1958 וזכה להצלחה גדולה.

בשנת 1967 נגנב עותק ראשוני של סרטו הקצר "עליית לוציפר" על ידי אחד מחסידי צ'ארלס מנסון. בעקבות הגניבה הודיע אנגר על פרישתו מעסקי הקולנוע. למרות זאת חזר לאחר תקופה קצרה לביים סרטים ואף השלים את עליית לוציפר.

סרטיו של אנגר עסקו לרוב בהומוסקסואליות, תורת הנסתר, אלימות, הזיות וסמלי תרבות אמריקאים.

אנגר נפטר ב-11 במאי 2023.

==סרטיו (רשימה חלקית)==
* "זיקוקים", 1947, 15 דקות
* "האיש הצעיר והאהבה", 1953, משך לא ידוע
* "תלמה אבי", 1955, 10 דקות
* "עליית לוציפר", 1970-1980, 29 דקות

==לקריאה נוספת==
*עפר שלח, לקסיקון קולנוע, כרך ב', הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1990

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:קצרמר קולנוע
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:תרבות להט"ב
קטגוריה:שחקנים הומוסקסואלים
קטגוריה:במאים להט"בים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2023
ובר (יחידת מידה)

ובר (באנגלית: weber, סימון: Wb) היא יחידת מידה סטנדרטית (כלומר, שייכת ליחידות SI) למדידת שטף מגנטי.

ובר אחד שווה לטסלה כפול מטר רבוע או לוולט כפול שנייה.
בניסוח מתמטי: <math>\ \mathrm{Wb} =\mathrm{T} \cdot \mathrm{m}^2}=\mathrm{V} \cdot \mathrm{s </math>.

היחידה קרויה על שמו של הפיזיקאי הגרמני וילהלם אדוארד ובר (1804–1891).

==הגדרה==
ניתן להגדיר את ובר באמצעות חוק פאראדיי המקשר בין השינוי בשטף המגנטי העובר דרך לולאה לשדה החשמלי סביב הלולאה: שינוי בשטף המגנטי בקצב של <math>1 \frac{Wb}{sec}</math> יגרום להשראה של 1 כוח אלקטרו מניע בלולאה.

==ראו גם==
* יחידות מידה על שם אישים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יחידות מידה בחשמל
קטגוריה:מגנטיות
קטגוריה:מערכת היחידות הבין-לאומית
שוטגאן

חייל אמריקני מחזיק בשוטגאן[[AA-12 רובה ציד אוטומטי]]
שוטגאן (באנגלית: Shotgun; "שוֹט-גאן"; בתרגום חופשי: "רובה כדוריות" ובעברית רובה ציד) הוא רובה חלק-קדח (רוח"ק) היורה תחמושת שבה כל תרמיל מכיל כדוריות עופרת רבות, בצירוף אבק השריפה, בשונה מתחמושת של רובים אחרים, שבה כל תרמיל משמש לירי קליע בודד. למונח הלועזי shotgun אין מונח מקובל בעברית. בדרך כלל, משתמשים בעברית במונח "רובה ציד", אף על פי שמונח זה שגוי כי אין חפיפה בין הקבוצות (ישנם רובים רגילים בעלי קנה-מחורק ואף רובי צלפים שמשמשים לציד, ומצד שני: יש רובי שוטגאן שמשמשים לפעולות משטרתיות בלבד, ולא לציד).

רובה הציד הוא רובה בעל קנה חלק-קדח. בניגוד לרובים רגילים, היורים קליע בעל ראש עופרת או מתכת, רובה הציד יורה תחמושת הנקראת shell או slug, ובה יש עשרות כדוריות עופרת קטנות (מעין קליעי רסס). הכדוריות מתפזרות בעת הירייה, ובכך גדל הסיכוי לפגוע במטרה ולגרום לה נזק רציני. חסרון השימוש בתחמושת זו הוא שהיא יעילה רק לטווח קצר. שוטגאן מדגם Mossberg 590.כוח האש של רובה הציד הוא לרוב גבוה - הוא בעל כוח עצירה חזק אך חדירה נמוכה - ולכן הוא נשק שימושי בידי כוחות משטרה, שירותי הביטחון ויחידות עילית ללוחמה בטרור. המשטרה ויחידות אלו משתמשים בו (בצירוף תחמושת מתאימה) לפריצת דלתות ומנעולים וכן לסילוק פצצות (בעזרת תחמושת מיוחדת העושה שימוש במים כדי להשמיד את הפצצה). בעקבות התגברות המקרים של לוחמה בשטח בנוי, גבר השימוש ברובי ציד גם ביחידות צבאיות, אם כי עדיין במידה מועטה יחסית.

בארצות הברית, רובי הציד הם נשק נפוץ בידי אזרחים, בדרך כלל למטרות ציד ולהגנה עצמית. גם כוחות הביטחון האמריקניים, לרבות המשטרה וה-FBI, משתמשים ברובה זה. רוב רובי הציד המודרניים מוזנים ממחסנית פנימית הנמצאת מתחת לקנה ונקראת "שחלה".

רוב רובי הציד המודרניים הם בעלי קנה מחורק, כלומר קנה בו חריטות דמויות סליל על הדופן הפנימית של הקנה, הגורם לקליע לצאת ממנו כשהוא מסתובב סביב ציר סיבוב, וזאת כדי לאפשר שימוש גם בתחמושת בעלת קליע גדול, המאפשר לצוד חיות גדולות יותר. השימוש ברובים אלו לצורך פיזור הפגנות נעשה בדרך כלל באמצעות כדורי גומי.

== מדידת הקליבר ==

רוב הרובים מסוג זה מתאפיינים בקוטר קנה רחב למדי: 18.5 עד 15.6 מ"מ. לשם השוואה, קוטרו של מקלע כבד 0.5 הוא כ-12.5 מ"מ. קוטר הקנה מושפע ממידה המוכרת כיחידת ה-gauge, שמקורה בתותחים הראשונים שקוטר הקדח שלהם נקבע ביחס למשקל הקליע, שהיה בעבר בעל צורת כדור. למשל, כדור עופרת של 2 gauge שוקל חצי פאונד (227 גרם), וכדור של 10 gauge שוקל עשירית פאונד (45.4 גרם), ולכן קטן יותר. רובה שהקליבר שלו הוא 2 gauge הוא כזה שכדור עופרת שקוטרה כקוטר קנהו הוא חצי פאונד, ואילו רובה שהקליבר שלו הוא 10 gauge הוא כזה שכדור עופרת שקוטרה כקוטר קנהו הוא עשירית פאונד. לכן, הרובה בקליבר 2 gauge בעל קנה עבה ורחב יותר מאשר רובה בקליבר 10 gauge. ההמרה מ-gauge למילימטרים היא מהצורה <math>d_n = c \cdot n^{-1/3}</math> כאשר c הוא קבוע מספרי שכולל יחידות, <math>d_n</math> הוא קוטר הרובה במילימטרים ו-n הוא מספר ה-gauge. בדרך כלל, ככל שהקליבר גדול יותר, עוצמת הירייה גדולה יותר.

==דגמים בולטים==
* רמינגטון 870
* בנלי M4
* מוסברג 590
* פראנצ'י SPAS-12
* פראנצ'י SPAS-15
* בראונינג M97
* AA12

==ראו גם==
*רובה פילים

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.shotgun.co.il/shotgun/am_benelli.htm שובו של קצוץ הקנה] - מאמר על רובי shotgun מאת אבי מור
* [https://web.archive.org/web/20081025085016/http://world.guns.ru/shotgun/sh00-e.htm סקירה על רובי ציד מרחבי העולם]
* 

*
קטגוריה:רובים
קטגוריה:ציד
ובר

ובר (בכתיב לועזי: Weber) הוא שם משפחה ממקור גרמני, שמשמעותו "אורג".

קטגוריה:שמות משפחה אשכנזיים
קטגוריה:שמות משפחה גרמניים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
אווריסטוס

אווריסטוס (בלטינית: Evaristus), או אריסטוס, היה האפיפיור בין השנים 98 או 99 עד 105 או 108.

רק מעט ידוע על חייו. לפי ספר האפיפיורים, הליבר פונטיפיקליס, הוא נולד בבית לחם לאב יהודי, אך נחשב כ"יווני מלידה". הוא נבחר בתקופת שלטון הקיסר דומיטיאנוס, בתקופה בה התרחשה הרדיפה השנייה של הנוצרים.

אווריטוס הניח יסוד לקולגיום לקרדינלים, אשר לימים היה למועצה הבוחרת לכס הקדוש. הוא נחשב על–פי המסורת הקתולית לקדוש מעונה שיום חגו הוא 26 באוקטובר, אף כי אין הוכחה היסטורית לטענה זו. לפי המסורת, הוא קבור קרוב לקברו של פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן. קרוב לוודאי שהשליח יוחנן מת בתחילת תקופת כהונתו של אווריסטוס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים יוונים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-1
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-2
קטגוריה:נפטרים ב-105
אלכסנדר הראשון (אפיפיור)

אלכסנדר הראשון (בלטינית: Alexander I) היה אפיפיור בין השנים 107 עד 115. מקורות שונים מזהים אותו כקדוש מעונה תחת שלטונו של טראיאנוס או אדריאנוס, אך אין עדויות היסטוריות התומכות בטיעון זה, וכלל דומה חל לגבי כל המעשים האחרים המיוחסים לו בחייו, כיוון שהאזכור הראשון שלו בא רק במאה השישית.

לפי ספר האפיפיורים ה"ליבר פונטיפיקליס", אלכסנדר הראשון הוא שהכניס את סיפור הסעודה האחרונה לליטורגיה של המיסה. אולם, במאמרו באנציקלופדיה הקתולית, שולל תומאס ג'וזף שאהאן מסורת זו, שלילה שנתמכת על ידי מומחים קתוליים ושאינם קתוליים. ההערכה היא שחלק זה ב"ליבר פונטיפיקליס" נכתב בסוף המאה החמישית לספירה, במטרה לחזק את מעמדם ושליטתם של ראשי הכנסייה.

על פי המסורת, הועברו שרידי גופתו לפרייסינג שבבוואריה בשנת 834.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-2
קטגוריה:נפטרים ב-116
הכנסייה האנגליקנית העולמית

הכנסייה האנגליקנית העולמית (Anglican Communion) היא הארגון העולמי של הכנסיות שהשקפתן הדתית היא אנגליקניזם, זרם בנצרות שהתפתח בכנסיית אנגליה בהדרגה לאחר הרפורמציה, בייחוד מן המאה ה-17. האנגליקניזם הוא פרוטסטנטי בבסיסו, אך חלק ממרכיביו קרובים מאוד למסורת הקתולית, והוא מסווג לעיתים כתנועת ביניים. רוב הכנסיות האנגליקניות בעולם, מחוץ לכנסיית-האם באנגליה, הן תוצאה של פעילות מיסיונרית בריטית. הארכיבישוף מקנטרברי נחשב ל"ראשון בין שווים" בין הבישופים בקומוניון, אך אין לו סמכות מעשית. החברות השונות בקומוניון מצויות באחדות כנסייתית, מלאה, ומכירות בהיררכיה ובתקפות הטקסים של רעותיהן. ישנן כארבעים כנסיות החברות בארגון בכל רחבי תבל, עם כ-85,000,000 חברים בסך הכל. מלבד כנסיית אנגליה, חברות בקומוניון כנסיות ויילס ואירלנד, הכנסייה האפיסקופלית בארצות הברית, הכנסיות של ניגריה, פקיסטן וצפון הודו, הכנסייה האפיסקופלית של ירושלים והמזרח התיכון, הכנסייה האנגליקנית ביפן, וכולי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
==הערות שוליים==

*
קטגוריה:הכנסייה האנגליקנית
ואלדיר פריירה

ואלדיר "דידי" פריירה (בפורטוגזית: Valdir "Didi" Pereira; 8 באוקטובר 1928 – 12 במאי 2001) היה כדורגלן ברזילאי.

פריירה נולד בריו דה ז'ניירו, ובגיל 14 בעקבות זיהום כמעט נאלצו הרופאים לקטוע את רגלו השמאלית. דידי הצטרף לקבוצת פלומיננסה בשנת 1949. במהלך 7 עונות ששיחק בקבוצה הוא זכה עימה בקמפאונטו קריוקה (אליפות מדינת ריו דה ז'ניירו) בשנת 1951, ובקופה ריו בשנת 1952.

בשנת 1957 עבר דידי לקבוצת בוטפוגו, וזכה גם עימה בקמפאונטו קריוקה. בשנת 1959 עבר דידי לקבוצת ריאל מדריד, אך מיעט לשחק במדיה.

שיחק עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1954 וזכה עימה בגביע במונדיאל 1958 ובמונדיאל 1962. הוא שיחק בנבחרת בעמדת הקשר המרכזי המנהל את המשחק הקבוצתי, וניחן במסירותיו המדויקות ובבעיטותיו החזקות ממרחק. לאחר שפרש אימן את נבחרת פרו במונדיאל 1970.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני פלומיננסה
קטגוריה:כדורגלני בוטפוגו
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג קריסטל
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני וראקרוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1954
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1958
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1962
קטגוריה:מאמני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:מאמני ספורטינג קריסטל
קטגוריה:מאמני ריבר פלייט
קטגוריה:מאמני פנרבחצ'ה
קטגוריה:מאמני פלומיננסה
קטגוריה:מאמני אל-אהלי ג'דה
קטגוריה:מאמני סאו פאולו
קטגוריה:מאמני אליאנסה לימה
קטגוריה:מאמני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:מאמני נבחרת פרו בכדורגל
קטגוריה:מאמני נבחרת כווית בכדורגל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2001
115

== אירועים ==
* 115 - סיקסטוס הראשון יורש את אלכסנדר הראשון בכס האפיפיור
* 115 - תחילתו של מרד התפוצות 

== נולדו ==

== נפטרו ==
* אלכסנדר הראשון, האפיפיור השישי.

== לוח שנה ==

==קישורים חיצוניים==
תראקית

תראקית היא שפה הודו-אירופית אשר דוברה בעבר באזור תראקיה שבבלקן. השפה התראקית היא שפה שנכחדה. כמו שפות רבות שנכחדו, אין הרבה ספרות וקטעים כתובים משפה זו אך ישנם מספר מילים בשפה התראקית בשמות נהרות ומקומות באזור תראקיה וכן מספר מילים בתראקית חדרו לשפות הקרובות וכן הן מופיעות על מטבעות ומבנים של התקופה ההיא.

==גאוגרפיה==
תראקית דוברה באזורים שבהם שוכנות היום המדינות: בולגריה, רומניה, מולדובה, מקדוניה, חלקים מסרביה והונגריה, צפון יוון וצפון-מערב טורקיה.

==שיוך משפחתי==
בעבר נחשבה השפה התראקית לענף בפני עצמו במשפחת השפות ההודו אירופיות. כיום ישנם מדענים המוצאים קשר בין שפה זו לשפה הדאקית, לשפה המקדונית העתיקה ולשפה הפריגית. בעבר היו חוקרים אשר מצאו קשר בין שפה זו לשפות האיליריות ולארמנית. 

===קשר לאלבנית===
כיום ישנם מספר חוקרים המאמינים כי ישנו קשר בין השפה האלבנית לבין התראקית. לפי מחקרים שנעשו קיים קשר בין השפות, ויש הממקמים את השפות הללו תחת אותו הענף במשפחת השפות ההודו אירופיות. מכיוון שמאז הימים, שבהם דוברה השפה התראקית, עברה השפה האלבנית שינויים רבים, הקשר בין שפות אלו אינו קל להוכחה. כמו כן יש המוצאים קשר בין שתי שפות אלו גם לשפה הרומנית.

===קשר לשפות הבלטיות והשפות הסלאביות===
בשנות ה-80 ושנות ה-90 נעשו מחקרים רבים שהעלו קשר כזה או אחר בין התראקית לשפות הבלטו-סלאביות. יש הטוענים כי השפה היא שפה דרום בלטית ויש הטוענים כי כל יושבי הבלקן היו בעבר דוברי שפות סלאביות כולל דוברי האלבנית וכן דוברי הפריגית והתראקית.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:שפות נכחדות
קטגוריה:שפות הודו-אירופיות
קטגוריה:תראקיה
קטגוריה:שפות עתיקות
מוסדות חוט של חסד

מוסדות חוט של חסד הוא ארגון המנהל מספר ישיבות ברסלביות לחוזרים בתשובה בירושלים וכן פרויקטים להפצת תורת רבי נחמן מברסלב, וארגון נסיעות לקברות צדיקים בישראל ובמזרח אירופה.

== היסטוריה ==
המוסדות הוקמו על ידי הרב שלום ארוש ואשתו הרבנית מרים על פי הוראת אליעזר ברלנד, בשנת 1985 בקטמון שבירושלים. הרב ארוש מעביר שיעורים בבקרים ובשבתות והתלמידים מפיצים את ספרי רבי נחמן מברסלב וכן פרסומים נוספים ודיסקים. הלימודים מתקיימים בשני סדרים, בוקר וצהרים.

הישיבה נמצאת בשכונת שמואל הנביא, ובסמיכות למתחם מעבר מנדלבאום, והחל מ-2005 גם הכולל שוכן באותו מבנה.

==מסלולי הלימוד בישיבה המרכזית בירושלים==
*הכולל המרכזי, בראשות הרב יהושע כהן, מחבר הספר "כרם יהושע". בעבר העביר הרב יעקב יוסף שיעורים בכולל בהלכה.
*מסלול הסמכה לרבנות
*מסלול הכנה לחתונה

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

חוט של חסד, ישיבת
קטגוריה:ישיבות לחוזרים בתשובה
קטגוריה:חסידות ברסלב
קטגוריה:ארגונים לחזרה בתשובה
שנדור קוצ'יש

שנדור קוצ'יש (בהונגרית: Kocsis Sándor; 21 בספטמבר 1929 – 22 ביולי 1979) היה כדורגלן ומאמן הונגרי ששיחק בעמדת החלוץ והיה פעיל בין השנים 1943–1965. נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים ההונגרים בכל הזמנים.

==ביוגרפיה==
שנדור קוצ'יש נולד בבודפשט במשפחה ממוצא גרמני ששינתה את שמה מווגנר (Wagner שמשמעותו "עגלון") לשם התואם בהונגרית "קוצ'יש".
הקריירה הבינלאומית של קוצ'יש נמשכה מ-1948 עד 1956. במונדיאל 1954 כבש 11 שערים וביחד עם פרנץ פושקש הוביל את נבחרת הונגריה לגמר הטורניר שם הפסידו למערב גרמניה. ב-1956 פלשה ברית המועצות להונגריה ובכך נגמרה הקריירה הבינלאומית של קוצ'יש. קוצ'יש סיים את הקריירה שלו עם 75 שערים בינלאומיים, שני רק לפרנץ פושקש בנבחרת ההונגרית.

לאחר שפרש ממשחק פעיל, פצח קוצ'יש בקריירת אימון. לאחר מכן חלה בלוקמיה וסרטן הקיבה, וב-22 ביולי 1979 נהרג מנפילה מהקומה הרביעית של בית חולים בברצלונה, כנראה לאחר שהחליט להתאבד.

==תארים==
;פרנצווארוש
*אליפות הונגריה: 1949
;בודפשט הונבד
*אליפות הונגריה (3): 1952, 1954, 1955
;ברצלונה
*אליפות ספרד (2): 1958/59, 1959/60
*הגביע הספרדי (2): 1958/59, 1962/63
;נבחרת הונגריה
*מדליית זהב אולימפית: 1952
*גביע מרכז אירופה: 1953
*סגנית גביע העולם: 1954
;אישיים
*השחקן ההונגרי של השנה: 1954
*נעל הזהב בגביע העולם: 1954 (11 שערים)
*הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1954

==קישורים חיצוניים==

* אורי קציר, [http://www.aplaton.co.il/story_81 משחק המאה] , "אפלטון"
* [https://web.archive.org/web/20090201114814/http://walloffame.infostradasports.com/asp/index.asp?SortId=41 ביוגרפיה] באתר Wall of Fame
* 

קטגוריה:קצרמר הונגרים
קטגוריה:כדורגלנים הונגרים
קטגוריה:חלוצי כדורגל הונגרים
קטגוריה:בודפשט: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פרנצווארוש
קטגוריה:כדורגלני בודפשט הונבד
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הונגריה
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת הלסינקי (1952)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1954
קטגוריה:מאמני כדורגל הונגרים
קטגוריה:מאמני הרקולס אליקנטה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: כדורגלנים
קטגוריה:מתאבדים: ספורטאים
קטגוריה:הונגרים ממוצא גרמני
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1929
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1979
זא'ן דה לה ולט

ז'אן פריסו דה לה ולט (בצרפתית: Jean Parisot de la Valette; 1495 – 21 באוגוסט 1568) היה הגראנד מאסטר ה-49 של מסדר אבירי יוחנן הקדוש מירושלים. הוא הצטרף למסדר בפרובאנס שבצרפת ונלחם בהצטיינות נגד הטורקים ברודוס.

הוא נכלא במלטה לזמן קצר בעת ההתקפה בגוזו ומאוחר יותר שרת כמושל בטריפולי, בה החזיק המסדר לזמן קצר. הוא נבחר לראש המסדר בשנת 1559 ונלחם כדי להדוף את הטורקים בעת המצור הגדול על מלטה בשנת 1565<ref></ref>. אחרי ניצחון המסדר זכה דה לה ולט לתהילה רבה באירופה, אך דחה את ההצעה למנותו לקרדינל.

אחרי המצור הגדול החל דה לה ולט בבניית העיר החדשה ולטה בשנת 1566. העיר, הקרויה על שמו, היא בירת מלטה עד היום.

==לקריאה נוספת==
* רוג'ר קראולי, אימפריות הים: הקרב הסופי על השליטה בים התיכון 1521–1580, מאנגלית: חגי אברבוך. תל אביב: אופוס, 2012. (לפי מפתח עמ' 388).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נגידי מסדר ההוספיטלרים
קטגוריה:ילידי 1494
קטגוריה:נפטרים ב-1568
מותו של איוואן איליץ'

מותו של איוואן איליץ (ברוסית: Смерть Ивана Ильича) הוא נובלה שכתב הסופר הרוסי לב טולסטוי. הסיפור פורסם בשנת 1886 ומאז תורגם לשפות רבות, ובכללן מספר פעמים לעברית. הסיפור הוא אחת מיצירות המופת של ספרות העולם והריאליזם הקלאסי ואחת מיצירותיו החשובות של הסופר.

==עלילה==
עלילת הסיפור נפתחת כשנודע מותו של איוואן איליץ לחבריו במקום עבודתו בבית המשפט. הבשורה מתקבלת באדישות ובהקלה, נוכח הקידום שלו יכולים כמה מהם לצפות בעקבות מותו. אחד מהם, פיוטר איוונוביץ׳ נאלץ לבקר בבית המת, שם הוא פוגש באלמנתו, אותה מעסיקה בעיקר האפשרות להוציא סכום כסף נוסף מאוצר המדינה. 

מכאן שב הסיפור אל ילדותו של איוואן איליץ׳ ומתאר את מהלך חייו, שעמדו בסימן שאיפתו להסתפח אל העשירים ובעלי המעמד, ליהנות מהשררה שמזמן לו תפקידו המשפטי, לבלות ולהשתעשע, ועיקר העיקרים, להימנע מכל ״אי נעימות״ או מכל קיצוניות שתשבש את הליכתו השלווה בתלם. בצוק העתים, כשהוא מבין כי מסלול ההתקדמות שלו מוגבל, מחליט איוואן איליץ׳ להשיג לו משרה בשכר גבוה יותר בבירה, ואחרי השגתה הוא מרהט ומעצב את בית המשפחה החדש בקפידה. 

לרוע מזלו של איוואן איליץ׳ כשהוא מנחה את עושה הטפטים במלאכתו, הוא נחבל בצידו. פגיעה זו, הנראית תחילה זניחה, מולידה עם הזמן כאב עמום, ההופך בהדרגה למחלה המכלה את כוחו של איוואן איליץ׳. כשהוא נופל למשכב, מתהפך עולמו. אותה אדישות שהפגין כל חייו לגורלם של בני משפחתו והסובבים אותו, שנתפשו בעיניו רק כמי שמפריעים או אינם מפריעים לחייו הקלים והנעימים, שבה אליו בדמות אותה אדישות ממש כשהיא מופנית כלפיו: בתו מוטרדת מכך שגוויעתו המזוויעה משבשת את תוכניותיה לצאת לתיאטרון, אשתו בוחנת את משטר התרופות שלו בעיקר מצד הרצון להאריך את חייו כך או כך כדי להמשיך וליהנות ממשכורתו. רק בנו הקטן מפגין עדיין מידה של חמלה אנושית כלפיו. באופן דומה, אותה שררת שרד ואותם שקרים ששמע והשמיע בבית המשפט, מתוך ביטחון גמור כי כך דרכו של עולם, שב איוואן איליץ׳ ושומע מפי הרופאים השונים בהם הוא נועץ. כל חייו, הוא נוכח לדעת, היו קודש למניעת חדירתה של ״אי נעימות״ לתוכם, וככל שהוא שוקע עמוק אל תוך מחלתו ומותו הופך וודאי יותר הוא הולך ונלכד באי יכולתו לפרוץ את מחסום ״אי הנעימות״ הזו של השקר המוסכם. היחידי שמאפשר לו הצצה לאפשרות אחרת הוא המשרת גראסים, איכר שעבר העירה, ומשרת אותו במסירות שאינה מסתירה את הבנתו שמדובר בשירות למי שיעבור מן העולם עד מהרה. הסיפור נגמר במותו מתוך הבנה כי כל חייו חי בשקר.

==תרגומים לעברית==
* מות איבן איליץ', לב טולסטוי, תרגום: אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ, יפו : יפת, תרע"ב-תרע"ג, 1913.
* מותו של איוון איליץ', לב טולסטוי, תרגמה מרים ברנשטיין-כהן. כרוך יחד עם השבוי מקווקז, סיפור נוסף של טולסטוי, 144 עמ', ספריית תרמיל, 1965.
* איוואן איליץ' ואחרים, ל.נ. טולסטוי, תרגום: פטר קריקסונוב, 320 עמ׳, תשנ"ט / 1999. הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד/ספרי סימן קריאה.
* מותו של איוואן איליץ, לב ניקולאייביץ טולסטוי, הוצאת דביר, 195 עמ׳, תרגום: א"ד יציב, 2005. הספר כולל עוד שתי נובלות: האב סרגי והשטן

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://bybe.benyehuda.org/read/10482 מות איבן איליץ'] בתרגום אז״ר בפרויקט בן-יהודה
* 

קטגוריה:נובלות
קטגוריה:ספרי לב טולסטוי
קטגוריה:ספרי 1886
פריגית

כיתוב בפריגית
פריגית היא שפה הודו-אירופית שדוברה בפריגיה העתיקה שבאנטוליה. הפריגית דוברה על ידי הפריגים שבאו מתרקיה לאסיה הקטנה בתקופת הברונזה.

השפה הפריגית והשימוש בה מתחלקים לשני חלקים והם: האחד מ-800 לפנה"ס והלאה עד בערך תחילת המאה ה-1 לספירה. השני בערך מהתקופה שבה נגמרה התקופה הראשונה ועד היכחדותה של השפה. השפה התחלקה לשפות מקומיות אשר חלוקתן מתוארת בכתבים של מידאס שהיה מלך פריגיה והמחלקים את האזורים לאזורי צפון אנטוליה, קפדוקיה ומרכז אנטוליה לפי אזורי משנה שונים. 

השפה נכחדה באופן מוחלט במאה ה-6 לספירה.

יש המוצאים קשר בין הפריגית לתראקית, לארמנית, למקדונית עתיקה ואף ליוונית בעיקר לפי כתביו של הרודוטוס אשר תיאר קשרים של הפריגים לשפות אלו בכתביו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20110814123554/http://www.indo-european.nl/cgi-bin/response.cgi?root=leiden&morpho=0&basename=%5Cdata%5Cie%5Cphrygian&first=1 מאגר מידע של אטימולוגיה פריגית]
* 

קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
קטגוריה:שפות נכחדות
קטגוריה:שפות הודו-אירופיות
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית

זוכה התואר ב-2021, [[פיל פודן]]
זוכה התואר ב-2020, [[טרנט אלכסנדר-ארנולד]]
זוכה התואר ב-2019, [[ראהים סטרלינג]]
זוכה התואר ב-2018, [[לירוי סאנה]]
זוכה התואר ב-2016 ו-2017, [[דלה אלי]]
הכדורגלן הצעיר של השנה בליגה האנגלית הוא תואר שהונהג מאמצע שנות ה-70, והוא מוענק לכדורגלן מתחת לגיל 23 שהיה המצטיין בפרמייר ליג באותה שנה.

==הזוכים בתואר==
===שנות ה-70===
*1974 - קווין ביטי (איפסוויץ' טאון)
*1975 - מרויין דיי (וסטהאם יונייטד)
*1976 - פיטר בארנס (מנצ'סטר סיטי)
*1977 - אנדי גריי (אסטון וילה)
*1978 - טוני וודקוק (נוטינגהאם פורסט) 
*1979 - קירלי רג'יס (וסט ברומיץ')

===שנות ה-80===
*1980 - גלן הודל (טוטנהאם הוטספר)
*1981 - גארי שו (אסטון וילה)
*1982 - סטיב מוראן (סאות'המפטון)
*1983 - איאן ראש (ליברפול)
*1984 - פול וולש (לוטון טאון) 
*1985 - מארק יוז (מנצ'סטר יונייטד)
*1986 - טוני קוטי (וסטהאם יונייטד)
*1987 - טוני אדמס (ארסנל)
*1988 - פול גאסקוין (ניוקאסל יונייטד)
*1989 - פול מרסון (ארסנל)

===שנות ה-90===
*1990 - מת'יו לה טיסיה (סאות'המפטון)
*1991 - לי שארפ (מנצ'סטר יונייטד)
*1992 - ראיין גיגס (מנצ'סטר יונייטד) 
*1993 - ראיין גיגס (מנצ'סטר יונייטד) 
*1994 - אנדי קול (ניוקאסל יונייטד)
*1995 - רובי פאולר (ליברפול)
*1996 - רובי פאולר (ליברפול)
*1997 - דייוויד בקהאם (מנצ'סטר יונייטד) 
*1998 - מייקל אואן (ליברפול)
*1999 - ניקולה אנלקה (ארסנל)

===העשור הראשון של המאה ה-21===
*2000 - הארי קיואל (לידס יונייטד)
*2001 - סטיבן ג'רארד (ליברפול)
*2002 - קרייג בלאמי (ניוקאסל יונייטד)
*2003 - ג'רמיין ג'נאס (ניוקאסל יונייטד)
*2004 - סקוט פארקר (צ'לסי)
*2005 - ויין רוני (מנצ'סטר יונייטד)
*2006 - ויין רוני (מנצ'סטר יונייטד)
*2007 - כריסטיאנו רונאלדו (מנצ'סטר יונייטד)
*2008 - ססק פברגאס (ארסנל)
*2009 - אשלי יאנג (אסטון וילה)

===העשור השני של המאה ה-21===
*2010 - ג'יימס מילנר (אסטון וילה)
*2011 - ג'ק וילשר (ארסנל)
*2012 - קייל ווקר (טוטנהאם הוטספר)
*2013 - גארת' בייל (טוטנהאם הוטספר)
*2014 - אדן הזאר (צ'לסי)
*2015 - הארי קיין (טוטנהאם הוטספר) 
*2016 - דלה אלי (טוטנהאם הוטספר)
*2017 - דלה אלי (טוטנהאם הוטספר)
*2018 - לירוי סאנה (מנצ'סטר סיטי)
*2019 - ראהים סטרלינג (מנצ'סטר סיטי)
*2020 - טרנט אלכסנדר-ארנולד (ליברפול)

=== שנות ה-20 של המאה ה-21 ===
* 2021 - פיל פודן (מנצ'סטר סיטי)
* 2022 - פיל פודן (מנצ'סטר סיטי)
* 2023 - בוקאיו סאקה (ארסנל)

==ראו גם==
* כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות עיתונאי הכדורגל)
* כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אנגליה: כדורגל
אנגליה
*
פונדי

פוֹנְדִי (Fondi) היא עיר קטנה בנפת לאטינה במחוז לאציו באיטליה, השוכנת במחצית הדרך בין רומא ונאפולי. אוכלוסייתה מונה 34,000 נפש.

העיר קיימת מעל 1000 שנים. לפני בניית האוטוסטרדה שבין רומא לדרום איטליה בסוף שנות החמישים של המאה העשרים הייתה פונדי נקודה חשובה בויה אפיה, המקשרת בין רומא וברינדיזי, נמל היציאה והכניסה המקשר בין רומא ויוון על הים האדריאטי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:לאציו: ערים
סיקסטוס הראשון

סיקסטוס הראשון (בלטינית: Sixtus I; מת בשנת 125) היה אפיפיור משנת 115 עד 125. ספר השנים של האפיפיורים של הוותיקן מזהה אותו כבן רומי שמשל משנת 117 או 119 עד 126 או 128. על-פי הליבר פונטיפיקליס, הוא העביר שלושה חוקים להתנהלות הכנסייה וכיהן כאפיפיור בתקופתו של אדריאנוס; על-פי אוזביוס מקיסריה, הוא כיהן בין 114 ו-124.

הוא מוזכר לעיתים קרובות כמרטיר, כמו רבים מקודמיו על כס האפיפיור, אך אין בסיס היסטורי כלשהו להגדרתו ככזה. קבור בותיקן.

יום החג שלו הוא 3 באפריל.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אפיפיורים איטלקים
קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-2
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2
טלספורוס

טלספורוס (ביוונית: Τελεσφόρος, בלטינית: Telesphorus; נפטר בשנת 137) היה האפיפיור השמיני במספר שכיהן החל משנת 125 או 126 ועד שנת 136 או 137 לספירה. כהונתו החלה תחת שלטון הדריאנוס והוא חזה ברדיפת הנוצרים על–ידו, רדיפה שבאה אל קיצה תחת שלטון אנטונינוס פיוס. ספר השנים של הוותיקן טוען כי היה יווני במוצאו ושלט מ-127 או 128 עד 137 או 138. המסורת של מיסת חצות בחג המולד וחגיגת הפסחא ביום ראשון (כדי להבדיל מחג הפסח שיכול לחול בימים נוספים), שמירת שבעה שבועות של תענית לפני הפסחא ושירת הגלוריה מיוחסים בדרך כלל לתקופת כהונתו, אך היסטוריונים רבים מפקפקים אם הייחוס הזה מדויק.

לפי אירנאיוס היה טלספורוס מרטיר, והוא האפיפיור השני בלבד (אחרי פטרוס הקדוש) אשר מות הקדושים שלו זכה לאישוש היסטורי. המסדר הכרמליתי רואה בטלספורוס הקדוש הפטרון של המסדר, משום שנטען שחי על הר הכרמל כנזיר מתבודד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:אפיפיורים יוונים
קטגוריה:אפיפיורים במאה ה-2
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2
פארו

פארו (בפורטוגזית: Faro) היא עיר בדרום פורטוגל. אוכלוסיית העיר מונה כ-42,000 נפשות (וכ-58,000 באזור המטרופוליני כולו). העיר היא בירת מחוז אלגרבה.

== היסטוריה ==
אזור העיר פארו של היום יושב לראשונה בתקופת האבן הקדומה. בסוף התקופה הפרהיסטורית היה באתר יישוב קבע בשם אוסונובה, יישוב חשוב בתקופת הכיבוש הרומאי. החל מהמאה ה-3 הייתה ביישוב בישופות. עם כיבוש האזור על ידי המורים במאה ה-8 אוסונובה שמרה על מעמדה כעיירה החשובה ביותר בקצה הדרום-מערבי של חצי האי האיברי. במאה ה-9, תחת השם "סנטה מריה", הפכה לבירת נסיכות מקומית ונבנו סביבה ביצורים. מאוחר יותר שמה של העיירה הפך ל"הארון", על שם מנהיג מוסלמי מקומי, ומכאן שמה הנוכחי, פארו.

במהלך המאה ה-13 המורים גורשו מהאזור על ידי אפונסו השלישי, מלך פורטוגל, ובפארו החל להתרכז המנהל של מחוז אלגארבה. בשנת 1596 רובר דברו, רוזן אסקס בזז את העיר ואת הספרייה המפורסמת של הבישוף של פארו. הספרים שבזז דברו הועברו לאנגליה וכיום הם מוחזקים באוניברסיטת אוקספורד.

=== יהודי פארו ===
בסוף המאה ה-15 ובמשך המאה ה-16 יהודים רבים ברחו מפורטוגל בשל האינקוויזיציה. במאה ה-18 המרקיז של פומבל, שהיה שר הממלכה בממשלתו של ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל, הזמין את היהודים לחזור למדינה על מנת לעזור לשקם את הכלכלה שקרסה לאחר רעידת האדמה בליסבון. כ-60 משפחות התיישבו בפארו והקימו שם קהילה חשובה ובה שני בתי כנסת, ובית קברות שהשתמר עד היום.

הרב אברהם ביג'אג'ו שימש במהלך המאה ה-19 כרב וכשוחט הקהילה. הקהילה נכחדה במהלך המאה ה-20 בשל הגירת צעירים לערים הגדולות. בעיר קיים מוזיאון המספר על תולדות היהודים באזור.

== אקלים ותיירות ==
אזור פארו הוא האזור החם ביותר בפורטוגל. בחורף הטמפרטורה לא יורדת מתחת ל-0 מעלות צלזיוס ובקיץ הטמפרטורה מגיעה עד 35 מעלות. האקלים החם, החופים היפים והשמש הפכו את אזור פארו לאתר נופש פופולרי. מדי שנה מגיעים למקום כ-5 מיליון תיירים (בעיקר תיירות פנים אירופית).

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20071018164926/http://saudades.org/farolist.html אתר המוזיאון היהודי בפארו]
* [https://web.archive.org/web/20080305011959/http://www.farojewishheritagecentre.org/FrontEng.html אתר המרכז למורשת יהודית בפארו]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פורטוגל: ערים
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:פורטוגל: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-13
חבורת לול

חבורת לוּל הוא שמה של חבורת אמנים שפעלו בעיקר בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 בתל אביב והשפיעו רבות על התרבות הישראלית. יחד הם יצרו סרטי קולנוע, תוכנית טלוויזיה, מערכונים ואלבומי מוזיקה.

==תולדות החבורה==
החבורה החלה להתגבש ולפעול ביחד בשנת 1969 תחת חברת ההפקות "הגר". את החבורה הובילו אורי זוהר, אריק איינשטיין, שלום חנוך, צבי שיסל ובועז דוידזון. מלבדם היו שותפים ליצירה גם שמוליק קראוס ואשתו ג'וזי כץ, מיקי גבריאלוב, יענקל'ה רוטבליט, משה איש כסית, דורי בן זאב, פופיק ארנון, יהונתן גפן, תיקי דיין, אושיק לוי, דן שילון, טליה שפירא, אלונה איינשטיין (אשתו של אריק איינשטיין), ליהי חנוך (אשתו של שלום חנוך), ברוריה דוידזון (אשתו של בועז דוידזון), יהודית סולה, אורי גרוס, אביגדור צברי וסימה אליהו (לימים בת זוגו של אריק איינשטיין).

יצירתם המשותפת הראשונה הייתה סרט הקולנוע "שבלול", בבימויו של בועז דוידזון, שיצא לאקרנים במאי 1970, ובעקבותיו יצא גם האלבום המוזיקלי "שבלול", שהכיל ברובו שירים שהופיעו בסרט. השם "שבלול" נגזר מכינויו של איינשטיין על ידי שלום חנוך.

בשנת 1970 עלתה לשידור בערוץ הראשון גם תוכנית טלוויזיה בת ארבעה חלקים שיצרה החבורה תחת השם "לול". מאוחר יותר באותה השנה יצא האלבום המוזיקלי, "פלסטלינה", שנוצר במהלך העבודה על תוכנית הטלוויזיה וסיכם את פעילות החבורה. באוקטובר 1970 עזב חנוך לבריטניה וכך התפרק הציר המוזיקלי המרכזי של החבורה.

בשנת 1972 ביים זוהר את הסרט "מציצים", בו הוא גם כיכב לצידם של איינשטיין ושיסל, על הווי החוף הנהנתני של תל אביב שאפיין אז את חבורת לול.

שנתיים לאחר מכן, בשנת 1974, יצא לאקרנים עיניים גדולות, סרטו של אורי זוהר לפי תסריט של יעקב שבתאי והמשיך את סיפור המייתסר התל אביבי הפעם בדמותו של בני פורמן המגולם בידי אורי זוהר כמאמן כדורסל לצד בגדותיו באשתו, ובחבריו לקבוצה. בסרט זה שיחקו לצד זוהר אריק איינשטיין, צבי שיסל, סימה אליהו, טליה שפירא ואשתו לחיים של זוהר אליה שוסטר.

בשנת 1988 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "לול", שהורכב מקטעי שירים ומערכונים שנערכו מתוך תוכנית הטלוויזיה, ובמקביל אליו יצא פסקול הסרט שכלל 2 תקליטי ויניל. בשנת 1994 יצא לחנויות אלבום מחודש של הפסקול בגרסת CD על גבי תקליטור אחד.

חלק גדול משירי החבורה הפכו לאבן דרך בתולדות הרוק והזמר העברי והישראלי, ביניהם: "מה אתה עושה כשאתה קם בבוקר", "אבשלום", "קח לך אישה", "מאיה", "למה לי לקחת ללב", "מה איתי", "כתבו עליו בעיתון", "צא מזה", "אני אוהב לישון", "אמא אדמה", "שיר של אחרי מלחמה", "יצאנו אט", "זה הסתיו", "הבלדה על יואל משה סלומון" ואני ואתה.

תוכנית הטלוויזיה כללה גם מערכונים שהפכו לנכסי צאן ברזל וביניהם: "חידון התנ"ך", "לה מרמור מאת פרלש" ו"עולים חדשים".

מלבד היצירה, נודעה החבורה באורח חיים פרוע והולל שניהלה, כולל התנסות בסמים, והיא הפכה למעין סמל של הצעירים הצברים המרדנים של סוף שנות השישים ושנות השבעים.

==ראו גם==
*לול (תוכנית טלוויזיה)
*לול (סרט)
*לול (פסקול)
*שבלול (סרט)
*מציצים
*עיניים גדולות

==לקריאה נוספת==
* יהונתן גפן, חומר טוב, הוצאת דביר, 2002

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
לול
לול
קטגוריה:להקות בידור ישראליות
קטגוריה:אריק איינשטיין
קטגוריה:שלום חנוך
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1969