יחסי יפן–סין

יחסי יפן–סין (סינית פשוטה: 中日关系; סינית מסורתית: 中日關係, פין-יין: Zhōngrì guānxì, יפנית: 日中関係) הם היחסים הבינלאומיים בין הרפובליקה העממית של סין לבין יפן. המדינות מופרדות גאוגרפית על ידי ים סין המזרחי.

==היסטוריה==
לאורך ההיסטוריה יפן הושפעה מאוד מסין בתחומים רבים בהם שפה, אדריכלות, תרבות, דת, פילוסופיה ומשפט. כאשר יפן פתחה את שעריה ופיתחה את קשרי הסחר עם המערב באמצע המאה ה-19, היא החלה בתהליך אקטיבי של התמערבות כחלק מרסטורציית מייג'י בשנת 1868. יפן אימצה השפעות תרבותיות מערביות והחלה לראות את סין כציוויליזציה מיושנת, שאינה מסוגלת להגן על עצמה מפני כוחות מערביים, בין השאר בשל מלחמת האופיום הראשונה והשנייה ומשלחות אנגלו-צרפתיות משנות ה-60 ועד ה-80 של המאה ה-19.

לדברי ממשלת סין, היחסים בין סין ליפן מתוחים לעיתים בעקבות סירובה של יפן להכיר בעברה בזמן מלחמת העולם השנייה. עם זאת, על פי ממשלת יפן, התרחבות צבא השחרור העממי ופעולות התקפיות שלו הזיקו ליחסים בין שתי המדינות. הערות רוויזיוניסטיות שנאמרו על ידי עובדי ציבור יפנים בולטים וכמה ספרי לימוד יפניים על טבח ננקינג משנת 1937 היו מושא למחלוקות. היחסים בין סין ויפן התחממו במידה ניכרת לאחר מינויו של שינזו אבה לראשות ממשלת יפן בספטמבר 2006, ומחקר היסטורי משותף שנערך על ידי סין ויפן פרסם דו"ח בשנת 2010, אשר הצביע על הסכמה חדשה בנושא מעשי זוועה שנעשו בתקופת מלחמת העולם השנייה. עם זאת, בתחילת העשור השני של המאה ה-21, היחסים הידרדרו עוד יותר, כאשר יפן האשימה את סין בהטלת מגבלות יצוא יסודות נדירים הנמצאים בשטחה. המחלוקת על איי סנקאקו גרמה למספר היתקלויות עוינות בים סין המזרחי, שימוש ברטוריקה חריפה ולמהומות אנטי-יפניות ברפובליקה העממית של סין.

==יחסים כלכליים==
הכלכלות של סין ושל יפן הן בהתאמה הכלכלות השנייה והשלישית בעולם לפי תוצר מקומי גולמי נומינלי. כמו כן, הכלכלות של סין ושל יפן הן בהתאמה הכלכלות הראשונה והרביעית בגודלן בעולם בהתבסס על שווי כוח הקנייה. הסחר בין סין ליפן גדל ל-266.4 מיליארד דולר, עלייה של 12.5% ב-2007, מה שהפך אותן לשותפות סחר מובילות. סין הייתה גם היעד הגדול ביותר ליצוא היפני בשנת 2009.

שתי המדינות אשררו את הסכם השותפות הכלכלית האזורית המקיפה שצפוי להיכנס לתוקף בינואר 2022. בסוף מרץ 2023 הודיע משרד המסחר והתעשייה היפני על מגבלות ייצוא של ציוד לייצור שבבים לסין.<ref></ref>

==יחסים מדיניים==
מאז תום מלחמת העולם השנייה, היחסים בין סין ליפן עדיין מתוחים. מצב זה מהווה סכנה לפריצה של סכסוך באסיה. העוינות בין שתי המדינות נובעת מההיסטוריה הלוחמנית-אימפריאליסטית של יפן והסכסוכים הימיים בים סין המזרחי. לכן, עם זאת ששני העמים הללו הם שותפים עסקיים קרובים, מתחת לפני השטח קיימת מתיחות מתמשכת, אשר המנהיגים משני הצדדים מנסים למתן את העוינות ההיסטורית.

נשיא סין שי ג'ינפינג וראש ממשלת יפן, שינזו אבה, נפגשו פנים מול פנים מספר פעמים כדי לנסות לבנות מערכת יחסים לבבית בין שתי המדינות. השאלה המרכזית בקרב המשקיפים והפרשנים היא האם היחסים בין סין ליפן יישארו יציבים בזכות עסקאותיהן הדו-צדדיות הגדולות, או שהיחסים יתמוטטו בגלל היריבות והעוינות ההיסטורית.

בשנים האחרונות חלה עלייה הדדית בשנאה והעוינות בין היפנים והסינים. על פי סקר עולמי של ה-BBC משנת 2014, 3% מהיפנים רואים את השפעתה של סין באופן חיובי, כאשר 73% מבטאים דעה שלילית. נתונים אלה מצביעים על כך שליפנים יש את התפיסה השלילית ביותר על סין בעולם. בסין לעומת זאת, בעוד ש-5% מהאנשים הסינים רואים את ההשפעה היפנית באופן חיובי, 90% הביעו דעה שלילית, התפיסה השלילית ביותר על יפן בעולם. סקר שנערך על ידי מרכז המחקר פיו בשנת 2014 הראה כי 85% מהיפנים חוששים כי סכסוכים טריטוריאליים בין סין למדינות השכנות עלולים להוביל לעימות צבאי.

למרות הקונפליקטים, סין ויפן משפרות בהתמדה את מערכות היחסים שלהן. שני הצדדים מציינים שהם יתמקדו בפיתוח קשרים בריאים לשם "התחלה חדשה". שתי המדינות החלו לשתף פעולה בתחומים רבים, כולל הגברת הסחר העולמי והפעילות הכלכלית של אסיה, עבודה יד ביד על חגורה אחת, דרך אחת והקמת מערכת תחבורה ימית ואווירית ענפה. בשנת 2018 התחייבו שתי המדינות להעמיק את הקשרים ולחלוק קרקע משותפת למלחמת הסחר, כאשר שינזו אבה אמר כי "יחסי יפן-סין נעים בכיוון של שיפור משמעותי".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

*