OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ז'אן-מישל בסקיה

ללא כותרת, 1981

ז'אן-מישל בסקיה (Jean-Michel Basquiat; 22 בדצמבר 1960 – 12 באוגוסט 1988) היה אמן גרפיטי וצייר נאו-אקספרסיוניסטי, שעבד והציג בניו יורק בשנות ה-80 של המאה ה-20.

== ביוגרפיה ==
בסקיה נולד ברובע ברוקלין שבניו יורק לאם פורטוריקנית ולאב אפריקאי ממוצא האיטי. כבר מגיל צעיר הבחינו הוריו בכישרונו האמנותי של בנם ועודדו אותו להתמיד ולפתח אותו. בגיל 17 החל לצייר גרפיטי בחוצות מנהטן, כאשר הוא חותם בכינוי "סאמו" (SAMO).

בתחילת שנות ה-80, לאחר שנים של חיפוש אמנותי, החל בסקיה לצייר על בד. במהרה דרך כוכבו והוא החל להציג יחד עם ציירים אקספרסיוניסטים נוספים, ביניהם: פרנצ'סקו קלמנטה וג'וליאן שנאבל. לימים שנאבל, שהיה ידוע באותה תקופה כצייר בלבד, יביים סרט לזכרו של בסקיה.

בעקבות הצלחתו ופרסומו, באסקיה התחכך במספר אמנים בני זמננו כמו ג'וליאן שנאבל. הייתה לו גם מערכת יחסים רומנטית עם הזמרת מדונה.

אולם, היה זה המפגש עם אנדי וורהול שהותיר את חותמו והיה המשמעותי ביותר להמשך הקריירה הקצרה שלו. חרף היותם של השניים שונים מאוד במזגם ובנטייתם האמנותית ולמרות פער הגילים ביניהם, הפכו השניים לידידים ואף שיתפו פעולה במספר ציורים.

למרות הצלחתו המסחרית של בסקיה והביקורות האוהדות שקיבל מעולם האמנות של ניו יורק, החל האמן בשימוש מאסיבי בסמים קשים כמו הרואין וקוקאין. בשנת 1988, כשהוא בן 27 בלבד, מת בסקיה כתוצאה ממנת יתר וערבוב קטלני של קוקטייל סמים.

==יצירתו==
ציוריו של בסקיה נראים פרועים וכאוטיים למדי. ניתן להבחין במוטיבים חוזרים בעבודותיו, כדוגמת מסיכות שבטיות ודמויות פרימיטיביות בעלות מבע פסיכדלי. בדומה לציורים האקספרסיוניסטיים מתחילת המאה, ציוריו מאופיינים בגושי צבע מבודדים ובאווירה טעונה ומחושמלת. אך בסקיה גם חידש והוסיף לציוריו שרבוטי מילים, לעיתים חסרי כל פשר, שמרחוק נראים כצורה גאומטרית אחידה וכחלק אינטגרלי מהציור.

כיום נמכרים ציוריו במכירות פומביות במיליוני דולרים ומוצגים במוזיאונים נבחרים ברחבי העולם.

בשנת 2004, נערכה תערוכה רטרוספקטיבית לכבודו במוזיאון ברוקלין והיא הביאה להכרה מוגברת בתרומתו לתרבות המאה ה-20 ובפרט להתפתחותה של האמנות המודרנית.

== סרטים אודותיו ==
ב-1996 יצר ג'וליאן שנאבל את הסרט הביוגרפי "בסקיאט", שהוא סרט אמין למחצה ובדיוני למחצה שתרם ליצירת "המיתוס על ילד הרחוב חסר הפרוטה שהתנכר למשפחתו, ברח מהבית והפך כמעט בן לילה ליקיר סצנת האמנות ולעשיר כקורח". ב-2019 ראה אור הסרט "בסקיה: מזעם לעושר" ("Basquiat: Rage to Riches") המתאר את סיפורו של בסקיה באופן שונה, המדגיש את הרקע שלו כמי שצמח במעמד הביניים ועבר לעיר הגדולה על מנת לממש את הפוטנציאל שלו מבלי להתנכר למשפחתו.

== לקריאה נוספת ==
* איסבל סנצ'ז וגארה, ז'אן-מישל בסקיה (קטנים-גדולים), תל אביב: הוצאת צלטנר, 2020. תרגום: ענת עינהר. 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* מתי שמואלוף, [https://test2013133.wordpress.com/2020/03/19/%d7%96%d7%90%d7%9f-%d7%9e%d7%99%d7%a9%d7%9c-%d7%91%d7%90%d7%a1%d7%a7%d7%99%d7%94/ על יצירתו של באסקיה]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמני גרפיטי
קטגוריה:מועדון 27
קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
מגלנים

[[מגלן הסוואנה.]]
[[מגלן מדגסקרי.]]
מַגְלָנִים (שם מדעי: Threskiornithinae) או אִיבִּיסִים היא תת־משפחה של ציפורים במשפחת הכפניים. למגלנים רגליים ארוכות ומקור ארוך ומעוקל כלפי מטה בצורה שמזכירה מגל, ומכאן שמם בעברית. המגלנים נוהגים לאכול בקבוצות קטנות, וניזונים מרכיכות, תולעים, סרטנים וחרקים החיים בבוץ. רוב המינים מקננים על עצים, לעיתים קרובות יחד עם כפנים או אנפות.

במיתולוגיה המצרית היה המגלן הקדוש האפריקני החיה המקודשת לאל תחות, והוא מתואר כבעל ראש מגלן.

המגלנים בונים את קיניהם על עצים גבוהים או על הקרקע, כשלרוב הם משכנים משפחה קטנה המורכבת מזוג מונוגמי המטיל בהם את ביציהם. לאחר דגירה של כ־21 יום, בוקעים מהביצים 2-3 אפרוחים המכוסים פלומה אפורה־בהירה.

==מיון==
*תת-משפחה מגלנים (Threskiornithinae)
**סוג: מגלן (Eudocimus)
***מין: מגלן לבן (Eudocimus albus)
***מין: מגלן שני (Eudocimus ruber)
** סוג: מגלן אתיופי (Bostrychia)
*** מגלן זיתי (Bostrychia olivacea)
*** מגלן זיתי גמד (Bostrychia bocagei)
*** מגלן מנוקד-חזה (Bostrychia rara)
*** מגלן הסוואנה (Bostrychia hagedash)
*** מגלן מדולדל (Bostrychia carunculata)
**סוג ומין יחיד: מגלן חד-זנב (Cercibis oxycerca) 
**סוג: מגלן מצויץ (Geronticus)
***מגלן מצויץ צפוני (Geronticus eremita), מזדמן נדיר בישראל.
***מגלן מצויץ דרומי (Geronticus calvus)
**סוג ומין יחיד: מגלן מדגסקרי (Lophotibis cristata)
**סוג ומין יחיד: מגלן ירוק (Mesembrinibis cayennensis)
**סוג ומין יחיד: מגלן יפני (Nipponia Nippon)
**סוג ומין יחיד: מגלן לוחש (Phimosus infuscatus) 
**סוג: מגלן בוהק (Plegadis)
***מין: מגלן חום (Plegadis falcinellus), חולף ומקנן נפוץ בישראל.
***מין: מגלן לבן-פנים (Plegadis chihi)
***מין: מגלן הפונה (Plegadis ridgwayi)
**סוג: מגלן אסייתי (Pseudibis)
***מין: מגלן אדום-ציצה (Pseudibis papillosa)
***מין: מגלן לבן-כתף (Pseudibis davisoni)
**סוג ומין יחיד: מגלן ענק (Thaumatibis gigantea)
**סוג: מגלן ארגנטינאי (Theristicus)
***מין: מגלן אפור (Theristicus caerulescens)
***מין: מגלן חום-צוואר (Theristicus caudatus)
***מין: מגלן שחור-פנים (Theristicus melanopis)
***מין: מגלן האנדים (Theristicus branickii)
**סוג: מגלן קדוש (Threskiornis)
***מין: מגלן קדוש אפריקני (Threskiornis aethiopicus)
***מין: מגלן קדוש מדגסקרי (Threskiornis bernieri)
***מין: מגלן שחור-ראש (Threskiornis melanocephalus)
***מין: מגלן קדוש אוסטרלי (Threskiornis molucca)
***מין: מגלן לבן-צוואר (Threskiornis spinicollis)
***מין: מגלן ראוניון (Threskiornis solitarius) - נכחד
***סוג Apteribis - נכחד

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Southern Bald RWD7.jpg|מגלן מצויץ דרומי
קובץ:Phimosus infuscatus - Bare-faced Ibis 2.jpg|מגלן לוחש
קובץ:P_Maglan_Shani.jpg|מגלן שני
קובץ:P_Maglan_2.jpg|מגלן חום
קובץ:White Ibis in Florida.jpg|מגלן לבן
קובץ:Threskiornis aethiopicus -Mida Creek mud flats, Kenya-8.jpg|מגלן קדוש אפריקני
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כפניים
מסמרים ונוצות

מסמרים ונוצות הוא אלבום הסולו הראשון של המוזיקאי והזמר הישראלי מיכה שטרית, לאחר התפרקות "החברים של נטאשה".

את האלבום הפיקו מוזיקלית ברי סחרוף ויזהר אשדות, שגם עיבדו את השירים יחד עם שטרית עצמו. האלבום זכה לביקורות טובות, והניב מספר להיטים, ביניהם: שיר הנושא "מסמרים ונוצות", "באביב", "טבריה", ו"אינתי עומרי", שדורג במקום 424 במצעד "500 השירים הגדולים של המוזיקה הישראלית" של ידיעות אחרונות.

==רשימת השירים==
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מיכה שטרית, מלבד היכן שמצוין אחרת
# "מסמרים ונוצות" (מילים: מיכה שטרית ומיקי זר; לחן: ברי סחרוף, יזהר אשדות ומיכה שטרית) - 6:09
# "אב"מ (איש בודד מאוד)" (לחן: ברי סחרוף ומיכה שטרית) - 4:01
# "אינתי עומרי" - 4:09
# "באביב" - 4:03
# "טבריה" - 3:54
# "יונתן" - 4:37
# "אל ניניו" (לחן: ברי סחרוף, יזהר אשדות ומיכה שטרית) - 4:43
# "מילניום" (לחן: ברי סחרוף ומיכה שטרית) - 3:16
# "שיר לכת" - 3:38
# "שיר מאסף" - 3:32

==משתתפים==
*מיכה שטרית - שירה
*ברי סחרוף - גיטרות, קלידים, סיטאר, אורגן, הפקה מוזיקלית
*יזהר אשדות - בס, גיטרות נוספות, הפקה מוזיקלית
*ז'אן פול זימבריס, עודד פרח וערן פורת - תופים 
*זוהר פרסקו - כלי הקשה
*ויקטוריה חנה - קולות ("אינתי עומרי")
*גיא לנדאו - טכנאי הקלטה
*ראובן שפירא - טכנאי הקלטה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mima.co.il/fact_page.php?song_id=1152 עובדות על מסמרים ונוצות], באתר מימה
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1998
קטגוריה:אלבומי מיכה שטרית
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ברי סחרוף
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי יזהר אשדות
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
פליאה

תחושת הפליאה – ציור של ילדה המביטה בציפור משנת 1867

פליאה היא רגש, הדומה לתדהמה, שאנשים חווים כאשר הם עומדים אל מול דבר מה נדיר או בלתי צפוי. פליאה היא מילה בעלת קונוטציה חיובית מתדהמה, וכרגש מתבטאת לאורך תקופה ארוכה יותר של זמן. כמו כן, היא הוכחה כקשורה לסקרנות, קסם ודחיפה לחקירה מדעית. פליאה מושווה לעיתים גם ליראת כבוד אך יראת כבוד מיוחסת לפחד והוקרה ולא לשמחה. כמו כן, בעוד פליאה היא המובילה לגילויים מדעיים, רבות מיוחסת יראת כבוד כמובילה להשתמוממות מהניסים המתוארים בכתבים של מרבית הדתות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:רגשות
קבלה (רגש)

קבלה הוא מונח המתייחס למצב בו אדם חווה אירוע או מצב (לרוב אירוע בעל קונוטציות שליליות), מבלי לנסות לשנות אותו, למחות או להתרחק ממנו. 

המונח נמצא בשימוש בדתות מזרחיות, דוגמת בודהיזם, וכמו כן בפסיכולוגיה מערבית. יש הטוענים כי מטרה מרכזית של דתות שונות וכן גישות פסיכולוגיות שונות היא לסייע בהתוויית הדרך לקבלה של מצב על ידי האדם, כשמדובר במצבים שאינם רצויים ואינם ניתנים לשינוי.

המילה קבלה מתארת חוסר פעולה חיצוני שמטרתו שינוי של מצב כלשהו, משמשת גם לתיאור של מצב נפשי-קוגניטיבי. 

ניתן לסווג את תהליכי ההגעה לקבלה למספר קבוצות, כאשר העיקריות הן: קבלה עצמית, קבלה חברתית וקבלה של אובדן. כמו כן קיים מצב של קבלה הדורשת שינויים חיצוניים, המכונה קבלה מותנית. 

על פי המודל של קובלר ורוס, קבלה היא השלב החמישי והאחרון בהתמודדות מול האובדן (לרוב מוות). ארבעת השלבים המובילים לקבלה הם הכחשה, זעם, התמקחות ודיכאון; ארבעת השלבים הראשונים הם סכמתיים ולעיתים יש דילוגים על חלקם, אך כאשר לא נצפית התקדמות בין השלבים, עולה בעייתיות ותחושת "תקיעות" של האדם בתהליך התגברותו על האובדן.

קטגוריה:רגשות
לאו נוצ'י

לאו נוצ'י (באיטלקית: Leo Nucci; נולד ב-16 באפריל 1942, בקסטיליונה די פפולי בקרבת בולוניה, איטליה), הוא זמר בריטון אופראי, אחד מהבריטונים החשובים בשנות ה-80 וה-90. קולו של נוצ'י מתאים במיוחד לתפקידים באופרות של ורדי.

==ביוגרפיה==
נוצ'י הופיע לראשונה על הבמה בעיר ספולטו, בתפקיד פיגארו באופרה "הספר מסביליה" של רוסיני, בשנת 1967. לאחר מכן הצטרף אל בית האופרה לה סקאלה במילאנו, והופיע שם לראשונה בתפקיד ראשי בשנת 1975, שוב בתפקיד פיגארו. מאז התפתח המוניטין הבינלאומי שלו במהרה, כאשר הופיע לראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בשנת 1978, (בתפקיד מילר ב"לואיזה מילר" של ורדי), ובשנת 1980 הופיע לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק כרנאטו ב"נשף המסכות". בתפקיד זה גם הופיע לראשונה בפריז באופרה גרנייה בשנת 1981, ובפסטיבל זלצבורג תחת שרביטו של המנצח הרברט פון קאראיין. במהלך הקריירה שלו הופיע נוצ'י בהפקות חשובות בעולם האופרה, בין היתר עם הזמרים לוצ'אנו פבארוטי, ג'ואן סאת'רלנד, פלאסידו דומינגו ועוד.

הרפרטואר של נוצ'י מקיף את הרפרטואר האיטלקי, מהבל קאנטו ועד הוריזמו, אך קולו העמוק, הטכניקה הבטוחה ויכולותיו הדרמטיות מוצגים בצורה הטובה ביותר באופרות של ורדי, בפרט כמקבת', ריגולטו, לונה, ז'רמון, רודריגו, אמונסארו, יאגו ופלסטף. את תפקיד ריגולטו שר נוצ'י מעל ל-400 פעמים.

בשנת 2016 הוא שר בלה סקאלה את ריגולטו לצד נדין סיירה.

נוצ'י נהנה מקריירה ארוכה, והוא עדיין שר ומופיע. הוא נשוי לסופרן אדריאנה אנלי, ולזוג יש בת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1942
שליו גמבל

שליו גמבל (שם מדעי: Callipepla gambeli) הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת השלווים האמריקניים, (סוג: Callipepla), הנפוץ במיוחד באזורי המדבר של המדינות אריזונה, קליפורניה, קולורדו, נבדה, יוטה, טקסס, סונורה, ניו מקסיקו, צ'יוואווה ובאחה קליפורניה. שמו של שליו גמבל ניתן לו, לכבודו של החוקר והטקסונום "ויליאם גמבל", שגילה אותו בשנת 1843.

את שליו גמבל, ניתן לזהות בקלות בזכות ציצת הנוצות שעל ראשו, ומעטה הנוצות הקשקשי שעל חלק גופו התחתון. רוב גופו של שליו גמבל מכוסה נוצות אפורות, והזכר שונה מן הנקבה בכך שיש לו נוצות בצבע נחושת על החלק העליון של ראשו, פניו שחורים, ומעל עיניו יש לו פסים לבנים.

ממדיו של שליו גמבל - אורך כ-30 סנטימטר, ומוטת כנפיים של כ-35–40 ס"מ. הוא ניזון מעלים, עשבים וזרעים. שליו גמבל מתנייד בעיקר בהליכה מהירה. לעיתים רחוקות הוא מתעופף למרחק קצר, תעופה עם משק כנפיים מהיר ורעשני.

ברוב עונות השנה חי שליו גמבל חיי קהילה, והוא מתרכז בלהקות של פרטים בוגרים וצעירים. אולם, באביב (עונת הרבייה) נחלקים הלהקות לזוגות, וכל זוג הופך להיות תוקפני ביותר כלפי זוגות אחרים. שליו גמבל הוא מונוגמי ושומר אמונים לבן זוגו.

הנקבה מטילה בין 10 ל-15 ביצים בתוך קן פשוט מוחבא בתוך הצמחייה בדרך כלל בבסיסו של סלע או גזע עץ. האפרוחים בוקעים לאחר כ-21 ימי דגירה, ומיד לאחר הבקיעה הם מסתובבים עם הוריהם, ותרים אחר מזון. בתחילה ניזונים האפרוחים בעיקר מחרקים, אך ככל שהם מתבגרים מזונם מתבסס יותר ויותר על צמחים.

==ראו גם==
* שלווים

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שלווים אמריקניים
קטגוריה:עמקי ריו גראנדה: עופות
קטגוריה:בעלי חיים במדבר מוהאבי
השטן ואשת האיכר

עטיפת תקליט האוסף מ-2009, התמונה מקורית מהמופע ב-1970. מיכל טל, רפי גרנות ואמנון ברנזון
השטן ואשת האיכר היה מופע בידור וזמר ישראלי מצליח משנת 1971. המופע יוחד לבלדות ושירי עמים, מתורגמים, שהיו בחלקם הגדול שירי כמיהה לחופש ומחאה כנגד דיכוי. המופע והתקליט זכו להצלחה ניכרת ולמאות הופעות ברחבי הארץ.

==רקע==

המופע "השטן ואשת האיכר" הושפע ממופע קודם, "הלוך הלכה החבריא", שעלה על הבמות בישראל בשנת 1969 וכלל שירים רוסיים בתרגומו של יעקב שבתאי ובביצוע הלהקה שכללה את ליאור ייני, דודו אלהרר, אמנון ברנזון ותמי ספיבק. לאחר שהמופע "הלוך הלכה החבריא" נקלע לקשיים, נטל אמנון ברנזון לידיו את הפקת המופע והוא זכה להצלחה רבה.

==על המופע==
בעקבות הצלחת "הלוך הלכה החבריא" הפיק אמנון ברנזון מופע המשך, "השטן ואשת האיכר", שיוחד לבלדות ושירי עמים, מתורגמים מרוסית, אנגלית וצרפתית. חלק גדול מהשירים בטאו כמיהה לחופש ומחאה כנגד דיכוי. בין השירים הוקראו קטעי קישור שהיו סיפורי-עם מפולפלים ממקור אירי או מעובדים לפי סיפורי קנטרברי והדקמרון.

כל השירים וקטעי הקריאה במופע תורגמו על ידי דן אלמגור ועובדו על ידי אריה לבנון. במאי המופע היה נדב לויתן והמנהל המוזיקלי היה צביקה כספי.

השתתפו בו: אמנון ברנזון, מפיק המופע, יחד עם שני יוצאי להקות צבאיות רפי גרנות ומיכל טל.

בין שירי המופע שהתפרסמו נמנים: "הגיטרה של פדרו", "ליושינקה", "העגורים", "האינדיאני", "אנטיה" ו"היי שלום".

בעקבות המופע יצא גם תקליט. המופע והתקליט זכו להצלחה ניכרת ולמאות הופעות ברחבי הארץ.

בשנת 1973 הועלה מופע המשך בתבנית דומה בהפקתו של ברנזון, בשם "החייט ואשת הסנדלר", עם משתתפים אחרים, בהם שלומית אהרון, אולם הופעות מופע זה נקטעו בעקבות מלחמת יום כיפור.

ב-2009 הועלה מופע מחודש של שירי "הלוך הלכה החבריא" ו"השטן ואשת האיכר", בשם "הלכה החבריא לשטן ואשת האיכר".

==קישורים חיצוניים==

* ירון סבוראי, [http://www.magazin.org.il/inner.asp?page=23&article=1219 השטן ואשת האיכר. הקאמבק, שיחה עם אמנון ברנזון], מגזין המושבות, 8.4.2009
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות ישראליים
קטגוריה:מוזיקה ישראלית
קטגוריה:תרגומי דן אלמגור
קטגוריה:יצירות משנת 1971
אל-קטייפה

אל-קטייפה (בערבית: القطيفة, בתעתיק מדויק: אלקטיפה) היא עיר סורית בנפת אל-קטייפה שבמחוז ריף דמשק, הממוקמת כ-40 קילומטרים צפון-מזרחית לדמשק הבירה, למרגלות הרי קלמון (القلمون). שטחה של העיר הוא כ-200 קמ"ר ואוכלוסייתה עומדת על 26,671 נפש (נכון למפקד התושבים שנערך בשנת 2004).

==היסטוריה==
חשיבותה ההיסטורית של העיר קטייפה נובעת ממיקומה הגאוגרפי על הדרך המרכזית היוצאת מדמשק, עליה עברו במרוצת השנים שיירות של סחורות וכן כוחות צבאיים לצפון סוריה (ציר דמשק-חלב) ולמזרחה (ציר דמשק-תדמור). 

==כלכלה==
הכלכלה בעיר נסובה בעיקר סביב שלושה תחומים מרכזיים:
* חקלאות - המגזר החקלאי בעיר קטייפה מתמקד בגידול עצי פרי, ביניהם תאנים, ענבים, שקדים, אגוזי מלך, משמשים ורימונים. בשנים האחרונות התרחבה גם תעשיית גידול עצי זית באזור. 
* מסחר - העיר קטייפה מהווה מרכז מסחרי משגשג, ובה שווקים וחנויות לממכר מוצרים שונים ומגוונים.
* תעשייה - חלק מתושבי העיר עוסקים בתחומי התעשייה המסורתיים והתעשייה הקלה. כמו כן, מועסקים חלק מתושבי העיר במפעלים ובחברות תעשייתיות באזור התעשייה של העיירה הסמוכה עדרא (عدرا).

==אתרים==
בעיר קטייפה ובסביבותיה מספר אתרים בעלי עניין. 30 קילומטרים ממערב לעיר נמצאת אמת מים רומית עתיקה. כמו כן ממוקמים באזור חאן בשם "חאן א-נורי" (خان النوري), מבצר עתיק, מסגד וחמאם מתקופת שלטונו של סינאן פאשה באימפריה העות'מאנית (המאה ה-16). 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוריה: ערים
אתלסטאן, מלך סאסקס

אתלסטאן (באנגלית: Æðelstan; נפטר לאחר שנת 724) היה מלך ממלכת סאסקס בראשית המאה השמינית. ככל הנראה אתלסטאן מלך לצד נות'הלם, וייתכן ששניהם היו חברי מועצת זקנים (כל אחד היה אלדרמן), אשר שלטו יחדיו בממלכה.

פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו של אתלסטאן. ידוע כי הוא חתום כעד על צו מלכותי שהוציא נות'הלם בשנת 714 (ככל הנראה מדובר בטעות ומדובר בצו משנת 717). על צו זה מכונה אתלסטאן בכינוי "המלך אתלסטאן" (Athelstan rex). בצו זה מוזכר שמה של המלכה אדלדרוית' (Edeldrið regina), וייתכן שמדובר ברעייתו של אתלסטאן.

היסטוריונים סבורים כי אתלסטדאן ואדלדרוית' היו הוריו של אתלברט, לימים מלך סאסקס.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.germantribes.org/tribes/AngloSaxons/Sussex%20Kings/kingsline.htm קורות חיים של מלכי סאסקס]
* [http://www.bbc.co.uk/dna/h2g2/A23671127 מלכי סאסקס] באתר הBBC

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי סאסקס
קטגוריה:מלכי אנגליה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-8
זבובים

תקריב על ראש זבוב
קצרי־מחוש או זבובים (שם מדעי: Brachycera) מהווים תת-סדרה בסדרת הזבובאים. לזבובים זוג כנפיים יחיד, והם ניחנים בכושר תעופה מעולה. שלושת חלקי הגוף – הראש, החזה והבטן, על־פי רוב מאוחים זה לזה ולא ניכרת חלוקה בולטת לפרקים. העיניים מכסות חלק ניכר מהראש. המחושים והבחנינים על־פי רוב קצרים יותר מאשר בתת-סדרת היתושים, ומכילים פחות פרקים.

טווח הטקסונים אליהם מתייחס השם העממי "זבוב" משתנה מעט בין שפות שונות; באנגלית, המילה "Fly" מתייחסת לסדרת הזבובאים בכללותה, לרבות כל מיני היתושים באשר הם. גם בעברית, מינים שונים של יתושים מכונים לעיתים בשם "זבוב", למשל הבקה (זבוב החול).

לזבובים גפי פה מסננים־יונקים אשר מותאמים להמסה ספיגה וניגוב של מזון. גפי הפה מורכבים מחדק (Proboscis) גמיש, דמוי קונוס הפוך, ובקצהו אונות ספוגיות (Labella) אשר מחורצות באמצעות תעלות הנקראות Pseudotracheae המנקזות את בלוטות הרוק, יונקות וסופגות את המזון הנוזלי לכיוון הוושט.

למינים רבים של זבובים חשיבות כלכלית עצומה. זבוב הבית ומינים נוספים משמשים וקטורים חשובים להעברת גורמי מחלה. הרימות של מינים מסוימים של זבובים הן טפילות על בני אדם או בהמות. מינים אחרים, כגון זבוב הפירות הים־תיכוני, הם מזיקים קשים לגידולים חקלאיים. למינים רבים חשיבות אקולוגית כמפרקים של חומר אורגני. תכונה זו משמשת לעיתים ברפואה משפטית, לצורך קביעת מועד המוות בגופות.

==מיון טקסונומי==
הזבובים נחלקים לשש קבוצות (Infraorders):
*Asilomorpha (טרפניים, זבוברשתיים, בומביליים, פיזוזיים ואחרים)
*Muscomorpha (רחפניים, קונופיתיים, פריזבוביים, פיופיליים, מנהרניים, בראולתיים, חלזבוביים, תסיסניתיים, זבובחופיים, שיבולניים, אנתומיתיים, זבוביים, בוהקניים, אסטריתיים, שחמטניים, טחבוביים, זריזבוביים, שרצגלמים ואחרים)
*Stratiomyomorpha
*Tabanomorpha (טבניים, רגיוניים, אסטרטיוניים ואחרים)
*Vermileonomorpha (ארי-תולעיים)
*Xylophagomorpha

== ראו גם ==
* זבוב הבית
* זבוב הפירות הים תיכוני
* זבוב שחמט
* זבוב הצה צה

זבובים בעת הזדווגות

== קישורים חיצוניים ==

* 
*<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זבובאים
קטגוריה:בעלי חיים בתנ"ך
אידי גורמה

אידי גורמה וסטיב לורנס, צולם בשנות ה-50
אידי גורמה (Eydie Gormé; 16 באוגוסט 1928 - 10 באוגוסט 2013) הייתה זמרת יהודיה-אמריקאית בתחום הפופ המסורתי, מן התקופה הקודמת לרוק אנד רול, ושרה בלדות ושירי סווינג. אידי גורמה זכתה בפרסים רבים, כולל פרס גראמי ופרס אמי.

==קורות חיים==
גורמה נולדה בשם אדית גורמזנו (Edith Gormezano) ברובע הברונקס, ניו יורק לפורטונה וניסים גורמזנו, יהודים ממוצא ספרדי. אביה היגר לארצות הברית מסיציליה ואמה מטורקיה. היא סיימה את לימודי התיכון בשנת 1946 ועבדה באומות המאוחדות כמתורגמנית, כשהיא מנצלת את ידיעתה בספרדית.

ב-1950 הקליטה לראשונה כזמרת יחד עם תזמורתו של טומי טאקר. את תקליטה השני הקליטה עם דיק נואל. שני התקליטים יצאו בחברת מטרו גולדווין מאייר במהירות 78 סל"ד. ב-1952 הקליטה לראשונה תקליט סולו. פריצת הדרך של גורמה באה כאשר התבקשה להופיע לצד הזמר סטיב לורנס , שהפך לשותפה לחיים, בתוכנית האירוח The Tonight Show בשנת 1954.

ב-1957 התחתנה גורמה עם סטיב לורנס. הם זכו להכרה בזכות הופעותיהם המשותפת על הבמה, בהן הם מעירים על חייהם המשותפים. בשנת 1995 הוכנסו גורמה ולורנס להיכל התהילה של כותבי הפזמונים (באנגלית: Songwriters Hall of Fame).

==קריירה==
לגורמה היו מספר סינגלים שהפכו ללהיטים. גדול להיטיה היה השיר Blame it on the Bossa Nova משנת 1963, אשר נכנס ל-40 הגדולים במצעד האמריקאי. בבריטניה הגיע שירה Yes my Darling Daughter למקום החמישי במצעד. בשנת 1967 היא זכתה בפרס גראמי כמבצעת הנשית הטובה ביותר על גרסתה לשיר If He Walked Into My Life. השיר הגיע למקום החמישי במצעד המגזין בילבורד למוזיקה קלה בשנת 1966.

החל משנת 1963 ועד לשנת 1979 רוב להיטיה של גורמה היו בתחום המוזיקה הקלה, שם הצליחה להכניס 27 שירים למצעד (חלקם סולו וחלקם עם בעלה. השיר If He Walked Into My Life היה המצליח ביותר בין להיטים אלה. גורמה זכתה להצלחה אף בתחום המוזיקה הלטינית בסדרת אלבומים שהקליטה בספרדית יחד עם שלישיית הלוס פנצ'וס. בשנת 1964 הקליטה יחד עם להקה זו אוסף שירים בשם Amor. השיר Sabor a Mí הפך להיות מזוהה עם גורמה. בשנת 1965 הקליטה גורמה אלבום המשך בשם More Amor. את תקליטה האחרון עם הלוס פנצ'וס הקליטה ב-1966, היה זה אוסף שירים לחג המולד. במהלך הקריירה שלה הקליטה גורמה אלבומים נוספים בספרדית, כולל האלבום La Gormé שהיה מועמד לפרס גראמי בשנת 1976. בשנת 1977 הקליטה אלבום יחד עם הזמר הפורטו ריקני דני ריברה, Muy Amigos/Close Friends, שאף הוא היה מועמד לפרס גראמי.

הופעותיה לצד בעלה מתפרסמות כצמד "סטיב ואידי". בשנת 1960 זכה הצמד בפרס גראמי לביצוע הטוב ביותר ללהקה קולית, על אלבומם We Got Us. להיטם הגדול ביותר כצמד היה השיר I Want to Stay Here שהגיע למקום ה-28 במצעד, בשנת 1963. הצלחתם הגדולה האחרונה (מקום 46 במצעד המוזיקה הקלה), תחת שם הבמה פרקר ופני (Parker and Penny) היה בעת שביצעו גרסת כיסוי לשיר הללויה (שיר של חלב ודבש), זוכה אירוויזיון 1979.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אמניות קולומביה רקורדס
קטגוריה:זמרות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:יהודים זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: מוזיקה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הילסייד ממוריאל פארק
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-טורקי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
מנחם חרובי

מנחם חרובי (חרובסקי) (א' באב תרס"ז, 1907 – כ"ד באדר תשמ"ג, 1983) היה מייסד תנועת "בני עקיבא", פעיל ציוני ומחנך.

==קורות חיים==
מנחם חרובי, בן לאהרון דב ורוחל זיסל חרובסקי, נולד בעיירה אנטוֹפּוֹל שבגוברניית גרודנו, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), צאצא למשפחת רבנים ידועה. חרובי למד בחדר ובישיבה קטנה. בשנת 1922, בגיל 15, עלה לארץ ישראל. הוא למד בבית הספר למורים של "המזרחי", ולאחר מכן למד במשך שלוש שנים באוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיו היה ממייסדי ברית הסטודנטים הדתיים – "יבנה".

בחודש אפריל שנת 1929 ייסד חרובי ביחד עם יחיאל אליאש את תנועת הנוער "בני עקיבא", והיה מהפעילים המרכזיים של התנועה

בשנות ה-30 היה פעיל בהגנה ובעליה בצפון הארץ, ובשנת 1948 במשמר העם.
הוא עבד כמורה וכמנהל תלמוד תורה המזרחי בצפת. לאחר מכן ניהל מספר בתי ספר, וביניהם גימנסיה "הגליל" בצפת, בירושלים ובבית הספר "אמונים" בגבעתיים. בצפת ייסד את סניף הפועל המזרחי. באחרית ימיו התגורר בעיר בני ברק.

==מורשתו==
חרובי תמך בהיותה של תנועת בני עקיבא תנועה מעורבת של בנים ובנות, וכן בכיתות מעורבות בבתי ספר.

מתוך דברים שאמר (כ"ב תמוז תש"מ) "בזמן ייסוד בני עקיבא היו רק בנים. אחר כך ארגנו גם בנות, כי רצינו שגם בנות תהיינה ב"בני עקיבא". העדות פעלו בנפרד, אך השבטים במעורב. ראינו תמיד את המעורבות של הבנות והבנים כמשהו טבעי ומובן מאליו. לא ראינו בזה שום דבר שגורם להרהורי עבירה, וזה היה חיובי. אני בדעה של אלה הסוברים כי דווקא ההרגל של המצאות בנים ובנות ביחד בלימודים ובמשחקים, הנהו תריס למניעת הרהורי עבירה, ולא גורם לכך (הרגל נעשה טבע שני). בכיתות מעורבות (בנים ובנות) היו תמיד פחות בעיות משמעת למורים, ויותר למידה חיובית. כך ראיתי את הדברים כל הזמן."

==משפחתו==
רעייתו פנינה חרובי לבית פסח. צאצאיו: רינה, אהרן דב (רוני), אברהם (רמי), רעיה.

==לקריאה נוספת==
* תורה ועבודה בחזון ובמעש, הוועד הפועל של הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל, תשמ"ה, עמ' 76
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציונות דתית: מייסדי ארגונים ומוסדות
קטגוריה:בני עקיבא
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:צפת: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי בלארוס
קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:אנשי חינוך ביישוב
קטגוריה:מנהלי בתי ספר ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
מנחם יהודה הלוי אושפיזאי

הרב מנחם יהודה הלוי אושפיזאי (תרס"ה, 1905–ראש חודש חשוון תש"ס, 11 באוקטובר 1999) היה הרב הראשי של רמת גן, יו"ר חבר הרבנים של המפד"ל וחבר מועצת הרבנות הראשית.

==קורותיו==

נולד בעיירה וַאשקי (כיום Vaškai בליטא), למשה בן ציון קרטשמר. למד במספר ישיבות, בהן ישיבת נובהרדוק, ברוסטוב, בחרקוב ובקייב. הוא נשלח להקים סניפים של ישיבת נובהרדוק בפרילוקי ובקייב.

בשנת תרפ"ה (1925) עלה לארץ ישראל, ולמד בישיבת מרכז הרב אצל הרב אברהם יצחק הכהן קוק. בשנת תרצ"ה (1935) ייסד את "בית אולפנא לצעירים – תורת ירושלים" שליד ישיבת מרכז הרב. בהמשך השנה נשלח על ידי הרב קוק להיות רבהּ של נחלת גנים. הוא השתתף בקונגרסים הציוניים הכ"ד והכ"ה, ונבחר להיות מ"מ חבר הוועד הפועל הציוני.

הרב אושפיזאי כיהן כרב הראשי של רמת גן ויו"ר חבר הרבנים של המפד"ל במשך עשרות שנים. בשנת 1973 נבחר כחבר במועצת הרבנות הראשית.

בשנת תשמ"ב (1982) זכה בתואר יקיר העיר רמת גן. בשנת ה'תש"ן זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית ביחד עם הרב יהודה לייב בוגץ'.

בנו הרב משה בן ציון אושפיזאי רב ברמת גן ומחבר הספר "נצנוצי אורות" על ספר אורות (זוכה פרס ירושלים לתרבות תורנית) נפטר בחיי אביו, בשנת ה'תשנ"ג.

==ספריו==
* ספר אהלי יהודה, ישיבת "אוצר התלמוד", רמת גן, ה'תשמ"ה
* ספר ההדרנים על הש"ס - זיכרון משה, בהוצאת המחבר, רמת גן, ה'תשנ"ה.
* בארה של מרים, אספקלריה על התורה, בהוצאת ישיבת "אוצר התלמוד", רמת גן, ה'תשמ"ח.
* שערי חן, פרקי הדרכה והגות בסדרי אמונה וישועה, נכתבו בתקופת מלחמת ששת הימים, בהוצאת המחבר, רמת גן ה'תשמ"ב.
* בחירת ציון, על כל האגדתא במסכת חגיגה תלמוד בבלי וירושלמי, תל אביב, ה'תש"א.
*עתרת, ניבון ספרותי במערכת המחשבה הישראלית המקורית, רמת גן, ה'תש"ז-ה'תש"ח. (כפי הנראה הופיעו רק שני גליונות).
*השיבנו, על ענייני התשובה והתגלותה לבני דורנו (יצא לאור מעט אחרי שנת תשמ"ג).

===מאמרים===
* ההלל וברכתו ביום העצמאות, מתוך - "אור המזרח" ל"ו,ג'-ד', ה'תשמ"ח, עמודים: 241-247.
* לאו שאין בו מעשה דינו והגדרתו, מתוך - "שבילין", כ"ט-ל' ה'תשל"ז עמודים: 30-33.
* משפט הנבואה ומשפט התורה, מתוך - "שבילין", ל"א-ל"ב, ה'תשל"ט עמודים: 28-35.
* הסנהדרין בישראל, מתוך - "ברקאי", א' ה'תשמ"ג, עמודים: 196-202.

==לקריאה נוספת==
* תורה ועבודה בחזון ובמעש, הוועד הפועל של הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל, תשמ"ה, עמ' 93.

==קישורים חיצוניים==
*[http://hebrewbooks.org/23026 ספרו עתרת] באתר היברו בוקס
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:בוגרי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:זוכי פרס הרב קוק
קטגוריה:חברי מועצת הרבנות הראשית
קטגוריה:יקירי רמת גן
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:רמת גן: רבנים ראשיים
קטגוריה:תלמידי הראי"ה קוק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999
שניידר אלקטריק

פטיש הקיטור של קרוזו מתוצרת שניידר
שניידר אלקטריק (Schneider Electric) היא חברה צרפתית ותאגיד רב-לאומי, למוצרים וחומרה בתחום ייצור, הולכה ובקרת מערכות אספקת חשמל. נכון ל-2019 היו לחברה הכנסות של כ-27 מיליארד אירו והיא מעסיקה כ-155,000 עובדים ברחבי העולם.

== היסטוריה ==
החברה נוסדה ב-1836 על ידי האחים אז'ן ואדולף שניידר בעיר קרוזו (Le Creusot) בשם "שניידר ושות'" (Schneider et Cie) ועסקה בייצור מנועים חשמליים וקטרי רכבת. באותה עת הייתה חלק מתאגיד וסטינגהאוס. החברה נודעה בהתמחות עולמית בייצור פטישי קיטור ופטיש הקיטור הענק שייצרה ב-1877 הפך לסמלה של העיר קרוזו.

לקראת מלחמת העולם הראשונה עסקה החברה בייצור תותחים, תותחי רכבת, תותחים ימיים ואף טנק (שניידר CA1, שהיה הטנק הצרפתי הראשון). לאחר המלחמה לא חזרה לעסקי הנשק ופנתה לפיתוח מוצרים בתחום הנדסת חשמל ותעשיית פלדה. בין היתר עסקה בשנים אלה בפיתוח הרכבת התחתית של פריז. החברה, שנקראה "קבוצת שניידר" המשיכה במסלול זה עד 1980.

משנת 1981 מתמקד התאגיד, שנקרא שניידר אלקטריק, בציוד אוטומציה ובקרה וציוד לאבטחת מערכות חשמל. התאגיד רכש חברות משלימות מצרפת ומחוצה לה וכך פיתח קו מוצרים מתקדם והשיג הובלה עולמית בתחומים אלה.

בשנת 2001 רכשה שניידר אלקטריק את המתחרה שלה חברת לגראן (Legrand) תמורת 6.2 מיליארד דולר, אך הנציבות האירופית חסמה את העסקה מחשש לפגיעה בתחרות. המיזוג עמד להפוך את שניידר ליצרנית הגדולה בעולם של ציוד חשמלי.

בשנת 2007 רכשה את חברת ספקי הכוח APC - American Power Conversion Corporation.

==פעילות==
לחברה משרדים מרכזיים: באו-דה-סן, צרפת; בבוסטון, ארצות הברית; בנוידה, הודו; ובהונג קונג.

===פעילות בישראל===
החברה פעילה בישראל משנת 1999, כסניף מקומי של שניידר אלקטריק SE הרב-לאומית. בסניף הישראלי, המנוהל על ידי פיליפ ברמי, עובדים כ-120 איש והוא מעורב בפרויקטים רבים, דוגמת הקמתו של מערך האנרגיה בנמל התעופה רמון שבנגב, ופרויקטי תשתיות נוספים. החברה משקיעה גם בחברות סטארט-אפ בישראל.

חברת-הבת "APC" פעילה בישראל משנת 2006, עוד בטרם נרכשה על-ידי שניידר אלקטריק SE.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאגידים רב-לאומיים
קטגוריה:תעשיית נשק בצרפת
אורל ניקולה

אוֹרֵל ניקולֶה (בצרפתית: Aurèle Nicolet; 22 בינואר 1926 – 29 בינואר 2016) היה חלילן שווייצרי. נחשב לאחד החלילנים והמורים לחליל צד המשמעותיים במחצית השנייה של המאה ה-20.

==ביוגרפיה==
אורל ניקולה (משמאל) יחד עם [[אורי טפליץ, אורי שוהם וחנוך תל אורן. בית נתנזן ירושלים]]
ניקולה נולד ב-22 בינואר 1926 בעיר נשאטל (Neuchâtel), בירת הקנטון בעל אותו השם בשווייץ. בצעירותו למד ניקולה חליל בקונסרבטואר של ציריך בכיתתו של החלילן אנדרה ז'ונה, ואחר-כך בין השנים 1945–1947 בקונסרבטואר של פריז בכיתתו של מרסל מואיז ואיבון דרפייה. בשנת 1947 זכה ניקולה בפרס ראשון בתחרות בקונסרבטואר, ובשנה לאחר מכן, בתחרות ז'נבה.

הקריירה התזמורתית המשמעותית שלו כוללת נגינה בתזמורת טונהאלה של ציריך בין השנים 1945–1947, חלילן סולן בתזמורת הסימפונית של וינטרטור בין השנים 1948–1950. וילהלם פורטוונגלר מינה אותו לחלילן הסולן בתזמורת הפילהרמונית של ברלין, שם ניגן בין השנים 1950–1959. בין השנים 1952–1965 היה המורה לחליל בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין (כיום UdK), ולאחר מכן המשיך ללמד בבית הספר הגבוה למוזיקה פרייבורג עד שנת 1981. גם אחרי פרישתו, המשיך לתת כיתות אומן ולהופיע באינטנסיביות רבה, עד אשר מצבו הבריאותי לא אפשר לו זאת יותר. בין השאר, ביקר בישראל פעמים אחדות ואף חגג בה את יום הולדתו ה-70.

===הישגיו===

אורל ניקולה הציג קריירה חלילנית מרשימה; הוא ניגן כסולן עם תזמורות חשובות, בקונצרטים של מוזיקה קאמרית, וכן הקליט דיסקים רבים בכל הז'אנרים של המוזיקה הקלאסית, בין השאר לחברות התקליטים סוני, פיליפס ואראטו.

מלחינים חשובים, וביניהם טורו טקמיצו, ג'רג' ליגטי, אדיסון דניסוב ויוסף טל, כתבו בעבורו יצירות, ולא בכדי; אורל ניקולה החל לעסוק באופן אינטנסיבי בנגינת מוזיקה מודרנית ואוונגארד, וכן תרם לטכניקות השונות של נגינת החליל בז'אנר זה.

==נגינתו==

ניקולה היה מייצג מהותי של אסכולת הנגינה הצרפתית בחליל מיסודו של פול טפנל, בין השאר הודות ללימודיו אצל גדולי החלילנים של זמנו, מרסל מואיז ואנדרה ז'ונה. נגינתו התאפיינה בצליל מלא וחד, ועם זאת גמיש. זאת ועוד, הוא ניחן בארטיקולציה חדה ונקייה במיוחד. שלא כמו מורו מרסל מואיז, נגינתו של ניקולה הייתה מאופקת יותר, ובנוסף - מהוקצעת, וחפה ממנייריזם בכל צורה שהיא.

חלילנים רבים מאוד למדו תחת הדרכתו של ניקולה, ומרובים אלו מתוכם אשר פיתחו קריירה חלילנית מרשימה. בין החלילנים הידועים שלמדו בכיתתו ניתן למנות את הסולן המפורסם עמנואל פהו. בכיתתו של ניקולה למדו גם ישראלים, ובהם החלילן משה אהרן אפשטיין. ניקולה זכור כמורה קשוח ותובעני, ועם זאת, ככזה שהשקיע את מירב מרצו בלימוד ובחלילנים אשר עבדו תחת הדרכתו.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חלילנים צרפתים
קטגוריה:חלילנים שווייצרים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרייבורג למוזיקה
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1926
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-2016
וינסטון צ'רצ'יל (1620–1688)

סר וינסטון צ'רצ'יל (באנגלית: Winston Churchill; 18 באפריל 1620 - 26 במרץ 1688), "הקולונל הפרש", היה חייל, היסטוריון ופוליטיקאי אנגלי. ידוע בזכות היותו אביו של ג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו, וכן כמי שעל שמו נקרא המדינאי וראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל.

== חייו ==
צ'רצ'יל נולד לג'ון צ'רצ'יל (נולד ב-1596 בקירוב), עורך דין, ושרה וינסטון (נולדה ב-1598 בקירוב), בתו של סר הנרי וינסטון. הצ'רצ'ילים היו משפחה ותיקה באזור דורסט. הוא למד בקולג' סנט ג'ון שבאוניברסיטת אוקספורד, אך עזב את האוניברסיטה לפני שהספיק לסיים את חובותיו לקבלת תואר אקדמי.

לאורך כל חייו היה תומך מסור של המלוכה, ובמלחמת האזרחים האנגלית אף נפצע כששימש קפטן ביחידת פרשים מלכותית, ולאחר שתומכי המלך הובסו נאלץ לשלם קנס של 4,446 לירות שטרלינג. לאחר הרסטורציה הוא התמנה לחבר טורי בפרלמנט מטעם ויימות' ומלקומב (1661–1679) וליים רג'יס (1685–1688). 

בין 1662 ל-1668 כיהן כנציב בית המשפט האירי לטענות והסברים, וכפקיד זוטר בוועדת האריג הירוק בין 1664 ל-1679. ב-1664 הוא הפך גם לאביר ולעמית החברה המלכותית. הוא פרסם ספר על ההיסטוריה של מלכי אנגליה, שנקראה "Divi Britannica; being a remark upon the Lives of all the Kings of this Isle, from the year of the World 2855 until the year of Grace 1660".

ב-1643 נישא לאליזבת דרייק, בתם של סר ג'ון דרייק (נפטר ב-25 באוגוסט 1636) ואלינור בוטלר, בתם של ג'ון בוטלר (הברון בוטלר הראשון מברנטפילד) ואחיינית מצד האם של ג'ורג' וילייר, הדוכס הראשון מבקינגהאם. לזוג נולדו 9 ילדים, אך רק חמישה מתוכם שרדו את תקופת ינקותם. ארבעה מבין ילדיהם זכו לפרסום. הילדים הם:
* ארבלה: הייתה הפילגש של המלך ג'יימס השני, וילדה לו ארבעה ילדים.
* ג'ון: מפקד מפורסם בצבא והמייסד של התואר דוכס מרלבורו.
* ג'ורג': אדמירל בצי המלכותי.
* צ'ארלס (2 בפברואר 1656–1714) היה לוטננט-גנרל בצבא; נישא למרי גולד.
* תאובלד (1662–1685)
* וינסטון, הנרי, ג'אספר ומאונטג'וי.

צ'רצ'יל מת במרץ 1688.

==אילן יוחסין==

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Stephen, Sir Leslie; Lee, Sir Sidney (editors). The Dictionary of National Biography, From the Earliest Times to 1900: Volume IV Chamber-Craigie. Oxford University Press.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.thepeerage.com/p10559.htm#i105581 מידע] באתר thepeerage.com
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משפחת ספנסר-צ'רצ'יל
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:חברי הפרלמנט של אנגליה (לפני 1707)
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1620
קטגוריה:נפטרים ב-1688
יארי מאנפה

יארי מאנפה (Jari Mäenpää; נולד ב-23 בדצמבר 1977) הוא זמר וגיטריסט פיני, מייסד להקת וינטרסן (Wintersun), בה הוא משמש כסולן וכגיטריסט. ניגן באלבום וינטרסן הראשון בגיטרה בס ובקלידים, לפני שהרכב הלהקה היה יציב.

לפני שייסד את וינטרסן, היה חלק מלהקת הפולק מטאל, אנסיפרום (Ensiferum). הוא הצטרף לאנסיפרום בשנת 1996, לאחר שעזב את להקתו הקודמת איממוריאל (Immemorial).

את וינטרסן תכנן בתחילה כפרויקט מקביל לצד אנסיפרום, אך בינואר 2004 נאלץ לעזוב את אנסיפרום עקב התנגשויות בין זמני ההופעות של שתי הלהקות ותאריכי ההקלטות של וינטרסן.

בשנת 1997, היה על מאנפה לעזוב באופן זמני את הקריירה המוזיקלית שלו כדי לשרת בצבא הפיני. בראיון, אמר שלא אהב את הזמן בו שהה בצבא וחשד ששם נדבק בשחפת.

מאנפה היה גם חבר בלהקה ארתמסיה (ArthemesiA), והשתתף בפרויקט הצדדי של קימו מיטינן (Kimmo Miettinen) – לוסט אלאון (Lost Alone).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.wintersun.fi/ אתר להקת וינטרסן]

קטגוריה:זמרים פינים
קטגוריה:גיטריסטים פינים
קטגוריה:חולי שחפת
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1977
אפעה קריני

אֶפְעֶה קָרִינִי (שם מדעי: Echis carinatus) הוא מין של נחש ארסי מסוג אפעה, הנפוץ במזרח התיכון, במרכז אסיה ובתת-היבשת ההודית. הוא אחד מ"ארבעת הגדולים" (לצד קוברה הודית, צפע הודי וקרייט מצוי), כינוי לארבעה מיני נחשים בהודו שאחראים למרבית ההכשות והמוות שם. קיימים 5 תת-מינים ידועים.

==תיאור==
אורכו של האפעה הקריני נע בין 38–80 ס"מ, אך לרוב הוא לא עובר את ה-60 ס"מ. הראש עגול ובעל חוטם מעוגל ונבדל מהצוואר במראה.

צבע הדגמה שלאורך גופו מכיל צבע אפרפר, אדמדם, ירוק זית או חום דהוי, ומעליו סדרה של צבעים משתנים, אך בדרך כלל נקודות לבנות, המתוחמות בצבע חום. בקצה הראש יש סימן לבן, ופס דק יוצא מאזור העין עד לקצה הלסת. הגחון לבנבן או ורדרד בצבע אחיד או עם נקודות חומות.

==תפוצה ואזור מחיה==
האפעה הקריני אנדמי ליבשת אסיה. בתת-היבשת ההודית הוא מצוי בהודו, סרי לנקה, פקיסטן ובנגלדש. במזרח התיכון הוא נפוץ בעומאן, איחוד האמירויות, עיראק ואיראן.
במרכז אסיה הוא מצוי באפגניסטן, אוזבקיסטן, טורקמניסטן וטג'יקיסטן.

אזור מחייתו מגוון וכולל אזורים חוליים, אזורי סלע ואזורי קרקע רכה. לעיתים קרובות יימצא מתחת לסלעים ואבנים חופשיות.

==התנהגות==
נחשי אפעה קריני פעילים בעיקר בשעות בין הערביים ובלילה. במהלך היום הם מתחבאים במקומות מסתור כמו מחילות, מתחת לסלעים וגזעים רקובים. באזורים חוליים הם עשויים לקבור את עצמם ולהשאיר רק את הראש חשוף. לרוב הם פעילים לאחר גשמים או בלילות לחים. המין הזה נמצא לעיתים קרובות מטפס על שיחים, לעיתים עד לגובה של 2 מ' מעל האדמה. כאשר יורד גשם, עד ל-80% מאוכלוסיית הבוגרים יטפסו על שיח או עץ. נצפו כבר עד ל-20 פריטים שהצטופפו יחד על ראש שיח קקטוס אחד.

מין זה ידוע לשמצה במהירות ההכשה שלו ובמוכנותו להכיש לאחר כל הטרדה, קטנה ככל שתהיה, ולכן הוא נחשב לאחד הנחשים המסוכנים בהודו. התנוחה האופיינית לו היא כריכה כפולה בצורת 8, כשהראש בולט במרכז, מוכן להכשה כמו קפיץ דרוך.

הם נעים בצורת צדית (sidewinding), שנראית כמו האות S. הם מסוגלים לנוע גם בצורות אחרות, אך דרך זו הכי נוחה להם באזור מחייתם החולי. בדרך זו הם גם נמנעים מהתחממות יתר, שכן בכל רגע נתון, רק 2 נקודות בגופו נוגעות בחול.

באזורים הצפוניים של תפוצתו הוא מעביר את החורף בשינה.

האפעה ניזון ממכרסמים, מלטאות, מצפרדעים, מפרוקי-רגליים ומחרקים גדולים. התזונה משתנה בהתאם לשפע המזון הקיים.

תקופת ההשרצה היא לרוב בין אפריל לאוגוסט. הנקבה משריצה בין 3-15 נחשים חיים באורך 115-152 מ"מ.

==ארס==
מין זה מייצר כ-18 מ"ג של ארס לפי משקל, עם מקסימום של 72 מ"ג מתועד. הוא עלול להזריק עד 12 מ"ג בהכשה, כאשר המנה המסוכנת לאדם בוגר הוא 5 מ"ג. אחוז התמותה מהכשה הוא בסביבות ה-20%.

קיים נסיוב נגד הארס שלו, והודות לו מקרי מוות הפכו לנדירים יחסית. בכל מקרה טיפול בנסיוב ומתן עירוי בתוך שעות מההכשה חיוניים להישרדות. קיימים לפחות 8 סוגי נסיוב שונים נגד הארס של מין זה.

הארס שלו משמש גם לייצור מספר תרופות נוגדות קרישה.

==תת-מינים==
* Echis carinatus astolae - נפוץ בפקיסטן
* Echis carinatus carinatus - נפוץ בהודו
* Echis carinatus multisquamatus - נפוץ מאוזבקיסטן ועד אירן
* Echis carinatus sinhaleyus - נפוץ בסרי לנקה
* Echis carinatus sochureki - נפוץ בפקיסטן, אפגניסטן, דרום הודו, איראן, איחוד האמירויות ועומאן

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1801
קטגוריה:צפעונים
קטגוריה:סרי לנקה: זוחלים
קטגוריה:הודו: זוחלים
קטגוריה:פקיסטן: זוחלים
קטגוריה:איראן: זוחלים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן גוטלוב שניידר
רוני פורוקארה

רוני פורוקארה (בפינית: Roni Porokara; נולד ב-12 בדצמבר 1983) הוא כדורגלן עבר פיני יהודי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. פורוקארה הוא השחקן היהודי הראשון ששיחק בנבחרת פינלנד מאז 1949.

== קריירה ==
פורוקארה שיחק בכמה קבוצות נוער וקיבל את ההזדמנות הראשונה לשחק במדי קבוצת מקצוענית ב-15 במאי 2003, במדי קבוצת המנלינה, נגד קבוצת קופס בליגה הפינית.

בגיל 25 שיחק לראשונה במדי נבחרת פינלנד במשחק ידידות נגד נבחרת שוודיה. את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש במשחק ידידות נגד נבחרת יפן, וכן כבש נגד נבחרת ויילס במוקדמות מונדיאל 2010. בסך הכל לזכותו חמישה שערים ב-23 הופעות במדי הנבחרת.

בעונת 2008 עבר פורוקארה לשחק במדי קבוצת אורברו ס.ק. מצמרת ליגת העל השוודית. בשנת 2010 עבר לשחק בקבוצת בירשחוט הבלגית, במדיה שיחק 29 משחקים שבהם כבש 3 שערים.

באוגוסט 2012 הגיע לישראל וחתם בעירוני קריית שמונה, במדיה שיחק בשלושה משחקים בליגת העל ובשני משחקי גביע הטוטו, ובינואר 2013 שוחרר מהקבוצה.

באפריל 2013 חתם בהונקה, בקיץ 2014 חתם בה.י.ק. הלסינקי ובשנת 2015 שב להונקה ולאחר תקופה קצרה פרש ממשחק פעיל.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים פינים
קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:קשרי כדורגל פינים
קטגוריה:קשרי כדורגל יהודים
קטגוריה:ספורטאים יהודים פינים
קטגוריה:הלסינקי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני קלובי 04
קטגוריה:כדורגלני ארברו
קטגוריה:כדורגלני בירסחוט
קטגוריה:כדורגלני עירוני קריית שמונה
קטגוריה:כדורגלני ה.י.ק. הלסינקי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פינלנד
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:פינים שנולדו ב-1983
קלאו דה מרוד

קְלֵאוֹ דה מֵרוֹד (בצרפתית: Cléo de Mérode; 27 בספטמבר 1875 – 17 באוקטובר 1966) הייתה רקדנית צרפתייה בתקופת הבל אפוק.

היא נולדה בפריז, לצייר הנוף האוסטרי קארל פון מרוד, שהיה מצאצאיה של משפחת אצולה בלגית מפורסמת. שמה המקורי היה "קלאופטרה דיאן דה מרוד" (Cléopâtre-Diane de Mérode). קלאופטרה, שכינויה היה קלאו, נשלחה ללמוד ריקוד באופרה של פריז כאשר הייתה בת שמונה שנים, וערכה את הופעתה הראשונה בגיל אחת עשרה שנה.

היא הייתה צעירה יפת מראה בעלת מותניים צרים, ונודעה יותר בשל יופייה מאשר בשל מיומנותה בריקוד. תמונותיה החלו להופיע על איגרות דואר ועל קלפי משחק. התסרוקת המיוחדת שלה הפכה לשם דבר בקרב נשות פריז, ובמהרה נכנסה לאופנה. הפסל אלכסנדר פַלְגִיֶיר עיצב את דמותה בפסל בשם "הרקדנית", שאותו ניתן לראות כיום במוזיאון ד'אורסה בפריז. ב- 1895 הצייר אנרי דה טולוז-לוטרק צייר את דיוקנה, והצלם פול נדאר (בנו של הצלם המפורסם פליקס נדאר) צילם אותה.

ב- 1896 לאופולד השני, מלך הבלגים היה נוכח בהופעת בלט שבה כיכבה. אומרים כי המלך בן ה-61 התאהב בה, ונפוצו שמועות כי הפכה למאהבתו. היות שלמלך היו שני ילדים מקורטיזאנה מפורסמת, נפגע שמה הטוב של קלאו דה מרוד. בכל זאת, הפכה לכוכבת בינלאומית והופיעה בכל רחבי אירופה ובארצות הברית. ב- 1900 הופיעה על הבמה בתערוכה עולמית בפריז בריקודים מקמבודיה. בשיא הפופולריות שלה בחרה להיות רקדנית בפולי ברז'ר – דבר שאותו רקדניות בלט אחרות נמנעו מלעשות.

קלאו דה מרוד המשיכה לרקוד עד תחילת שנות החמישים שלה, כאשר פרשה לעיר הקייט ביאריץ במחוז הפירנאים האטלנטיים שבחבל אקיטן. ב-1955 פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה, "הבאלט של חיי".

קלאו דה מרוד מתה בפריז ב-1966, ונקברה בבית הקברות פֵּר לָשֵז שבצפון העיר.
דה מרוד בשלוש פוזות

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:רקדניות צרפתיות
קטגוריה:צרפתים ממוצא יווני
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1875
קטגוריה:נפטרות ב-1966
שלום חנוך (אלבום)

שלום חנוך הוא אלבום הסולו ה-11 (העשירי בעברית) של הזמר-יוצר הישראלי שלום חנוך.
== הפקה ==
האלבום יצא במרץ 2009 כאשר הסינגל הראשון שיצא מן האלבום הוא "פתוחים לאהבה". בהמשך יצאו הסינגלים "אלוהים", "אומרת לי לעד", "אולי תדליקי" ו"בוכה רק לי". באלבום זה נכללו אלמנטים של רוק אלטרנטיבי ואינדסטריאל. חנוך לא בחר באף אחד משירי האלבום להיות שיר הנושא, על כן האלבום הוא למעשה נטול שם ועל עטיפתו מופיעה רק תמונתו של חנוך, ללא שמו.

מספר שירים מהאלבום בוצעו לראשונה בהופעות בסדרת "חיות לילה" בשנת 2008, ובהם "אלוהים", "להיות אדם", "בוכה רק לי", "ג'מייקה" ו"אומרת לי לעד". כמה חודשים לאחר צאת האלבום שודרה כתבה בת 14 דקות בתוכנית אולפן שישי. במסגרת הכתבה צולם קליפ לשיר "כל מה שחי" בבימויו של יאיר לפיד.

בעקבות האלבום יצא שלום חנוך לסיבוב הופעות באמפיתיאטרון קיסריה.

==רשימת השירים==

==משתתפים==
* שלום חנוך - שירה, גיטרות ועיבודים
* משה לוי - פסנתר, המונד, קלידים, גיטרות, טמבורין, קולות, עיבודים והפקה מוזיקלית
* אייל ליאון קצב - גיטרות, בס, מפוחית, כלי הקשה, תכנותים, תכנות תופים, קולות, עיבודים והפקה מוזיקלית
* עדי שרון: תכנותים ועיבודים
* רוני פיטרסון - גיטרה חשמלית
* עמרי קרן - גיטרה חשמלית
* זיו הרפז - גיטרה באס, קונטרה באס
* אשר פדי - תופים
* טל אבירם - תכנות תופים
* אבישי כהן - חצוצרה
* ענת כהן - סקסופון טנור, קלרינט
* יאיר סלוצקי - טרומבון
* גליה חי - ויולה, כינור
* יעל שפירא - צ'לו

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אלבומי 2009
קטגוריה:אלבומי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי משה לוי
לואיז ריינר

לואיז ריינר (בגרמנית: Luise Rainer; 12 בינואר 1910 – 30 בדצמבר 2014) הייתה שחקנית יהודייה-גרמנייה שזכתה פעמיים ברציפות בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. 

ריינר נולדה בדיסלדורף שבגרמניה. היא האדם הראשון אי פעם שזכה בפרס האוסקר פעמיים ברציפות. הפרס הראשון שקיבלה היה עבור תפקידה בסרט המוזיקלי "זיגפלד הגדול" (1936), והשני היה עבור תפקידה כאיכרה סינית בסרט "האדמה הטובה" (1937).

שנה לאחר מכן פרשה מהקריירה ההוליוודית שלה, לאחר 3 שנים בלבד בתחום. 

בשארית חייה התגוררה בעיר לונדון ונפטרה מדלקת ריאות בגיל 104.

==קישורים חיצוניים==

* סטיבן אלן הר, 
* 
* 
* 
* 

 

קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקנית הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות גרמניות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים גרמנים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:גרמנים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאיות שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:אמריקאים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1910
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1910
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1910
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2014
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
שיווי משקל תת-משחקי משוכלל

איור שמתאר את ההבדל בין שיווי משקל נאש לבין שיווי משקל תת-משחקי משוכלל. המשבצת הכחולה היא שיווי משקל נאש, אך אינה שיווי משקל תת-משחקי משוכלל. הסיבה לכך היא שבתת העץ הימני, לשחקן 2 עדיף לשחק את K ולא את U.
בתורת המשחקים, המונח שיווי משקל תת-משחקי משוכלל מתייחס לגרסה חזקה של שיווי משקל נאש במשחקים סדרתיים. תכסיס במשחק בצורה רחבה נקרא שיווי משקל תת-משחקי משוכלל אם לכל תת-משחק, האסטרטגיות המצומצמות לתת המשחק הזה מהוות שיווי משקל נאש של תת-המשחק. במילים אחרות, שיווי משקל ייקרא תת-משחקי משוכלל אם השחקנים משתתפים בתתי-משחקים שגודלם קטן מגודל המשחק המקורי, ועבור כל תת-משחק כזה ההתנהגות המוגדרת על ידי התכסיס היא שיווי משקל נאש.

שיטה נפוצה לקביעת שיווי משקל תת-משחקי משוכלל במקרה של משחק בצורה רחבה סופי, היא בעזרת אינדוקציה לאחור. בשיטה זו מסתכלים תחילה על המהלך האחרון של המשחק וקובעים מה הפעולה שצריך השחקן שמשחק אחרון לעשות על מנת למקסם את התועלת שלו. לאחר שנקבע מהלך זה, מסתכלים על המהלך הלפני אחרון וקובעים מהו המהלך שממקסם את התועלת עבור השחקן שמשחק אותו. באופן דומה ממשיכים וקובעים מהלכים עד שמגיעים למהלך הראשון. כל האסטרטגיות שנקבעו בשיטה זו הן שיווי משקל תת-משחקי משוכלל. במהלך פעולה זו, מבטלים למעשה כל איום לא אמין של השחקנים, שכן פעולות לא אמינות אינן אופטימליות עבור אותו שחקן באותו תת-עץ. 
 
ניתן להוכיח כי בכל משחק בצורה רחבה סופי עם מידע מלא קיים שיווי משקל תת-משחקי משוכלל באסטרטגיות טהורות. הוכחה זו מתבצעת באינדוקציה על תתי המשחק, מהקטנים (הצמודים לעלים) לגדולים (הצמודים לשורש). 

דוגמה למשחק שבו לא כל שיווי משקל נאש הוא שיווי משקל תת-משחקי משוכלל הוא "משחק האולטימטום".

הרעיון של שיווי משקל תת-משחקי משוכלל פותח בשנות ה-60 על ידי ריינהרד זלטן. זלטן זכה בפרס נובל לכלכלה על תרומתו לתורת המשחקים בצוותא עם ג'ון נאש וג'ון הרסני ב-1994.

==דוגמה - דילמת האסיר החוזרת==
{| border="1"
|+ 
|-
! פעולה !! 1 !! 2
|-
! 1
| 1,1 || 3,0
|-
! 2
| 0,3
| 2,2
|}
בגרסה זו של דילמת האסיר, שני השחקנים משחקים את המשחק 100 פעמים, כאשר בסופו של כל שלב נודעים לשחקנים המהלכים של שניהם באותו שלב. 

ננתח את המשחק באינדוקציה לאחור: במשחק האחרון, כל שחקן יבחר בשיווי משקל את הפעולה ה-1, ללא תלות במהלכים שהיו קודם לכן. זאת, שכן בכל בחירה אחרת היה ניתן להגדיל את התשלום על ידי מעבר ל-1. כיוון שלמהלך הקודם, בשלב 99, אין השפעה על המהלך בשלב ה-100, ניתן להסיק כי כל שחקן ישחק 1 גם במשחק ה-99. באופן דומה ישוחקו שאר המשחקים עד למשחק הראשון.
כתוצאה מתהליך זה של אינדוקציה לאחור נסיק כי שיווי המשקל התת-משחקי המשוכלל היחיד הוא כאשר שני השחקנים משחקים 1 בכל השלבים.

==ראו גם==
*אינדוקציה לאחור
*שיווי משקל נאש
*שיווי משקל משוכלל

==לקריאה נוספת==
*

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.gametheory.net/Mike/applets/ExtensiveForm/ תוכנת ג'אווה המאפשרת למצוא שיווי משקל תת-משחקי משוכלל במשחק בצורה רחבה, מהאתר gametheory.net]
*בנג'מין פולק, הרצאה מצולמת מקורס באוניברסיטת ייל, [http://www.youtube.com/watch?v=hw014me49ks שיווי משקל תת-משחקי משוכלל: השקעות אסטרטגיות והתאמות]

קטגוריה:תורת המשחקים
ביוריאקטור

ביוריאקטור
ביוריאקטורים אנאירוביים המשמשים לטיפול בשפכים ב-Deer Island, שב[[מפרץ בוסטון]]
ביוריאקטור (מאנגלית: Bioreactor; ביוֹ - ביולוגיה, ריאקציה - תגובה) הוא מונח המתאר מתקן או מערכת ייצור או הנדסה, המיועדים לסביבה של פעילות ביולוגית. לדוגמה, בהנדסת תאים, ביוריאקטור הוא המתקן המשמש לגידול תאים או רקמת תאים בתהליך של תרבית תאים. בתעשיות כימיות ובטיהור שפכים נעשה שימוש ברקמה ביולוגית לצורך הפעלת תהליכים כימיים רצויים.

==אופני סיווג ביוריאקטורים==
קיימים כמה דרכים לסווג ביוריאקטורים:
===סיווג לפי אופן הפעולה===
שלושת אופני (או מודי) הפעולה של ביוריאקטורים הם:
* אצווה (batch): בביוריאקטור הפועל באופן זה ממלאים את המכל בחומר הגלם, ונותנים לתהליכים הביולוגיים להתבצע עד להשגת התוצאה הרצויה. התהליך מתבצע במשך פרק זמן הנמדד בדקות, שעות, ואפילו חודשים. בסיום התהליך מרוקנים את המכל ומעבירים את תוצאי התהליך לשלב העיבוד הבא, ומכינים את המכל למחזור נוסף. דוגמה לביוריאקטור כזה הוא מכל תסיסה ביקב.
* זרימה רציפה: הזרמה רציפה של חומר גלם לתוך המכל, ושל תוצאים החוצה. במכוני טיהור שפכים משתמשים לעיתים באופן פעולה זה.
* מנות: אופן פעולה זה הוא מעין שילוב של אופני הפעולה הקודמים. ההבדל בינו ובין אצווה הוא שבשלב הריקון רק חלק מהתוצאים יוצאים מהמכל, ולאחר הריקון מוסיפים למכל כמות חומר גלם שמשלימה את החסר, ואין שלב הכנה. גם אופן פעולה זה משמש במכוני טיהור שפכים.

===סיווג לפי המטרה===
ברוב המקרים המטרה לשמה משתמשים בביוריאקטור היא אחת מהבאות:
*ייצור ביומסה
*שימוש בביומסה כדי לגרום לשינויים כימיים בחומר הגלם והפיכתו לתוצא.
*קיימים ביוריאקטורים המשמשים במחקר.

===סיווג לפי סוג התאים===
שלושת הסוגים העיקריים המשמשים בביוריאקטורים הם:
* תאים צמחיים - בדרך כלל אצות. ביוריאקטורים המשתמשים בביומסה צמחית מתייחדים בכך שהם צריכים לאפשר לאור שמש להגיע לביומסה, ולכן עליהם להיות שקופים או פתוחים
* חיידקים (מיקרובים)
* פטריות - בהרבה מקרים שמרים

===סיווג לפי מצב התאים===
* מרחפים - התאים מרחפים בנפח התמיסה
* מקובעים - התאים צמודים למשטח כלשהו, ומקובעים למקומם. ביוריאקטורים כאלו יכילו בדרך כלל אמצעים להגדלת שטח הפנים אליו יכולים התאים להיצמד, למשל על ידי הוספה של חצץ, כדורי זכוכית, חומר סיבי או ממברנות

===סיווג לפי הסביבה הכימית===
הסביבה הכימית והפיזית בתוך ביוריאקטור קריטית לפעולתו. בין השאר יש לשמור על תחום טמפרטורות מסוים, חומציות בתחום ידוע, ריכוז של חומרים שונים בתמיסה וכן הלאה. מבחינה מעשית, מבחינים בשני סוגים עיקריים:
* אל-אווירני ("אנאירובי")
* אווירני ("אירובי")
בביוריאקטור הפועל בשיטת אצווה, התנאים הכימיים והפיזיים משתנים במהלך המחזור, ולעומתו בביוריאקטור הפועל בשיטת הזרימה הרצופה יש לשמור על תנאים קבועים ויציבים.
בביוריאקטורים אווירניים יש לעיתים קרובות מנגנונים להוספת חמצן לתמיסה. ביוריאקטורים אל-אווירניים הם אטומים, ובדרך כלל יש להרחיק מהם גזים הנוצרים במהלך פעולתם. לעיתים קרובות מפיקים ביוריאקטורים כאלו גזים בעירים, למשל מתאן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביוטכנולוגיה