OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סטטיק-אקס

סטטיק-אקס (באנגלית: Static-X) היא להקת אינדסטריאל מטאל ונו-מטאל אמריקאית שהוקמה בלוס אנג'לס בשנת 1994.

== היסטוריה ==
הלהקה הוקמה על ידי ויין סטטיק, קואיצ'י פוקודה, טוני קאמפוס וקן ג'יי. לאחר מספר שנות פעילות, חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים של וורנר מיוזיק גרופ.

אלבומה הראשון של הלהקה, "Wisconsine Death Trip" יצא ב-1999. האלבום זכה להצלחה בינונית אך בשנת 2001 האלבום קיבל פלטינה.

לקראת הקלטת אלבומם השני "Machine" (מכונה) ב-2001 עזב פוקודה את הלהקה כדי להיות עם משפחתו, את מקומו השלים טריפ אייסן (לשעבר מדופ ומארדר דולז).

לקראת הקלטת אלבומם השלישי "Shadow Zone" (אזור הצללים) ב-2003 עזב קן ג'יי את הלהקה בגלל חילוקי דעות מוזיקליים ופוליטיים, את מקומו החליף ניק אושירו (לשעבר סית'ר).

לקראת הקלטת אלבומם הבא "Start a War" (להתחיל מלחמה) ב-2005 פוטר טריפ אייסן בגלל האשמות בניצול קטינה, פוקודה חזר לשורות הלהקה. ב-3.4.2007 הוציאו את אלבומם החמישי Cannibal (קניבל), שהוא ככל הנראה האלבום הכי כבד של הלהקה מאז Machine, הפעם ללא עזיבה וחזרה של אף חבר. בנוסף הוציאה הלהקה ב-2004 את האוסף Beneath, Between, Beyond (מתחת, בין, מעבר) שכלל בנוסף לשירים דמואים של הלהקה.

ב-2009 הוציאה הלהקה את האלבום "Caulter of Static", האלבום האחרון של הלהקה נכון לשנת 2019.

ב-2010 הודיע ויין כי הלהקה יוצאת לפגרה והוא יעבוד על פרויקט צד, בנוסף עזב טוני קמפוס את הלהקה. בשנת 2012 החזיר ויין את הלהקה מפגרה עם חברי להקה חדשים. לאחר כשנה הלהקה התפרקה באופן רשמי בעקבות מחלוקת בין ויין לקאמפוס על זכויות היוצרים בלהקה.סטטיק-אקס בהופעהב-11 בנובמבר 2014 ויין נפטר בגיל 48.

הלהקה התאחדה בשנית בשנת 2018, כאשר חבריה המקוריים שבו לשורותיה, עם סולן חדש בשם Xer0 שהצטרף ללהקה ב-2019.

== חברי הלהקה כיום ==
*טוני קאמפוס (1994–2010, 2018–היום): גיטרה בס, קולות רקע
*קואיצ'י פוקודה (1994–2000, 2005–2010, 2018–היום): גיטרה, קלידים, תכנותים
*קן ג'יי (1994–2003, 2018–היום): תופים
*Xer0 (2019–היום): שירה, גיטרה

== חברי להקה בעבר ==
*ויין סטטיק (1994–2010, 2012–2013): שירה, גיטרה, קלידים, תכנותים
*טריפ אייסן (2000–2005): גיטרה
*ניק אושירו (2003–2009): תופים

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות אינדסטריאל מטאל
קטגוריה:להקות נו מטאל
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1994
פיסול בשדה המורחב

"מצפה" ([[1971–1975), מאת רוברט מוריס]]
"[[מזח לולייני" (1970), מאת רוברט סמיתסון]]

"פיסול בשדה המורחב" (באנגלית: Sculpture in the Expanded Field) הוא מאמר מאת החוקרת ומבקרת האמנות רוזלינד קראוס המנסה להציג הגדרה אסתטית מחודשת של מושג ה"פיסול" בעקבות התפתחויות שחלו באמנות החל משנות ה-60 של המאה ה-20. המאמר פורסם בכתב העת "October" בשנת 1979.

קראוס טוענת כי החל מתחילתו של המודרניזם התערער מעמדו של הפיסול כאמצעי לייצוג סימבולי קונקרטי, כלומר כאנדרטה. אנדרטאות פיגורטיביות, דהיינו אנדרטאות המגולמות בדימוי אנושי, אינן מסוגלות עוד לקיים את מעמדן המוצהר כציון היסטורי בחלל ספציפי וכמשקפות היבט תודעתי של קהילה. אחת הדוגמאות לכך היא פסלו של אוגוסט רודן "שערי הגיהנום", אשר יועד להצבה כשער כניסה למוזיאון בצרפת, אולם הוצב לבסוף בכמה מקומות בעולם. 

מצב זה מכונה על ידי קראוס כ"מצב נגטיבי", בו הפיסול נאלץ להמיר את ההתייחסות לחלל היסטורי בצורות מופשטות המהוות "מסמן טהור", וכן בהתייחסות עצמית ארס פואטית. קראוס מתארת מאפיינים אלו בפיסול המופשט, אשר מדגיש את בסיס הפסל או הופך אותו לחלק בלתי נפרד ממנו, כדוגמת פסליו של קונסטנטין ברנקושי. בפסלים כגון אלו "הבסיס מוגדר עתה מהותית כניתן להעברה, דבר המצביע היעדר מקום קבוע לעבודה, וחוסר הבית שלו מוטמע לתוך עצם חומריותו של הפסל". 

כתוצאה ממצב זה, נוצרה הגדרה נגטיבית של הפיסול כאלמנט שאינו "אדריכלות" ואיננו "טבע". לפיכך, התקיים הפיסול בתוך שיח אפיסטימולוגי הנדרש לבחינת גבולותיו כל העת. קראוס מנסה להציע הגדרה אלטרנטיבית למצב זה, בה הגבול בין "פיסול", "אדריכלות" ו"טבע" הוא דינמי ויוצר "שדה מורחב" בה הגדרתו של הפיסול תלויה בהגדרתם של שדות סמנטיים.

קראוס מוצאת כי צורות פיסול חדשות כגון "אמנות אדמה" וסוגים שונים של אמנות מינימליסטית אכן מקיימות את ההיגיון של השדה המורחב. היגיון פוסט מודרני זה עתיד, לדעת קראוס, ליצור מימד היסטורי חדש של הפיסול.

== לקריאה נוספת ==
* קראוס, רוזלינד, "פיסול בשדה המורחב", בתוך: מוזות, גיליון מס' 5–6, פברואר 1989, עמ' 50–55 (תרגום לעברית: מיכל נאמן)

קטגוריה:חיבורים אסתטיים
קטגוריה:פיסול
קטגוריה:מאמרים
מטופל

[[רופאה מודדת לחץ דם לחולה]]
מטופל או חולה (בלעז: פציינט) הוא אדם הסובל ממחלה או מטראומה (פציעה, כווייה, חנק וכדומה) ונזקק בשל כך לטיפול רפואי.

הטיפול בחולה נעשה בדרך כלל במרפאה או בבית חולים, שבהם נמצאים הצוות הרפואי והציוד הנחוצים לטיפול. לעיתים מגיע צוות רפואי לטפל בחולה בביתו.

==בחוקי מדינת ישראל==

חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994, מסדיר מתן שירותי בריאות לתושבי ישראל באמצעות קופות החולים. מכלול השירותים הרפואיים והתרופות הניתנים על פי חוק זה קרוי סל הבריאות. על מנת לקבל סיוע במימוש זכויות הפרט במערכת הבריאות, ניתן לקבל סיוע באמצעות [http://www.patients-rights.org/ האגודה לזכויות החולה.]

חוק זכויות החולה, התשנ"ו-1996, "מטרתו לקבוע את זכויות האדם המבקש טיפול רפואי או המקבל טיפול רפואי ולהגן על כבודו ועל פרטיותו" (). החוק קובע כי:
* "מטופל זכאי לקבל טיפול רפואי נאות, הן מבחינת הרמה המקצועית והאיכות הרפואית, והן מבחינת יחסי האנוש" ().
* "מטופל זכאי למידע בדבר זהותו ותפקידו של כל אדם שמטפל בו" ().
* "מטופל זכאי להשיג מיוזמתו דעה נוספת לעניין הטיפול בו" ().
* "מטפל, כל מי שעובד בפיקוחו של המטפל וכן כל עובד אחר של המוסד הרפואי ישמרו על כבודו ועל פרטיותו של המטופל בכל שלבי הטיפול הרפואי" ().
* "לא יינתן טיפול רפואי למטופל אלא אם כן נתן לכך המטופל הסכמה מדעת" ().

חוק החולה הנוטה למות, התשס"ו-2005, מסדיר את זכויותיו של החולה הנוטה למות, כולל הזכות לדרוש טיפול רפואי, להימנע מקבלת טיפול רפואי ולהפסיק מתן טיפול רפואי אשר החל. במהותו מאפשר לאדם להורות כי בנסיבות מסוימות תיערך לו המתת חסד.

חוק דמי מחלה, התשל"ו-1976, מתיר לעובד חולה להיעדר מעבודתו ולקבל חלק משכרו בתקופת היעדרותו. חוקים נוספים מאפשרים לעובד להיעדר בתשלום לשם טיפול בבן משפחתו החולה.

==בהלכה==

מצוות ביקור חולים נכללת בגמילות חסדים, ועניינה לבקר אצל החולה, להשתתף בצערו, לעודד אותו מורלית ולראות אם יש צורך שהוא נזקק לו. חז"ל הפליגו בחשיבות מצווה זו, ואמרו שכל המבקר את החולה נוטל אחד משישים מחוליו.

=== רפואה בשבת ===

חולה שיש בו סכנה, מצווה לחלל עליו את השבת, משום פיקוח נפש.

חולה שאין בו סכנה, אין מחללים עליו את השבת במלאכות האסורות מהתורה, אך הותרה לגביו אמירה לנוכרי שיעשה בעבורו מלאכה האסורה מהתורה, דבר האסור מדרבנן (לדוגמה, אמירה לגוי להדלקת נר לצורך החולה).

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רפואה
חובבי ציון (להקה)

חובבי ציון הוא הרכב מוזיקה אלקטרונית ישראלי המורכב מהצמד דור דקל ונוי אלוש. ההרכב קרוי על שם רחוב "חובבי ציון" בתל אביב, המהווה נקודת אמצע בין שני הרחובות שבהם גרו חברי הצמד בעת הקמתו.

== היסטוריה ==
ההרכב הוקם ביוני 2006 בתקופת מלחמת לבנון השנייה. אז, בתור תגובה למצב בישראל, העלו השניים לאינטרנט רמיקס דאנס לאחד מנאומיו של מזכ"ל החזבאללה חסן נסראללה.

=== רוצה בנות ===
"רוצה בנות" הוא השיר שהביא לפרסומו של הצמד. השיר הוא גרסה עברית והומוריסטית ללהיט המועדונים "Boten Anna" של הזמר השוודי בסהאנטר. מילות השיר כתובות מנקודת מבט של גבר במועדון ומספרות כי הוא "רוצה בנות", אך אינו מצליח להשיג אותן. בתחילה השיר עלה לרשת בליווי קליפ בו שתי בחורות קופצות על המיטה במכנסיים קצרים וחולצת בטן. הקליפ זכה להצלחה ויראלית, ובעקבות זאת יצא גם כסינגל ברדיו וכקליפ בטלוויזיה. בהשראת השיר הועלו לאתרים שונים באינטרנט מספר גרסאות השלמה על ידי חובבים, כגון "רוצה מצוות" על ידי יאיר אורבך, "רוצה מכות", "רוצה בנים", "רוצה סמים". בתחילת קיץ 2007 כיכבו חובבי ציון בשתי פרסומות בטלוויזיה בחסות סלקום. בראשונה שיתפו השניים פעולה עם הגבעטרון במאשאפ משותף בין "רוצה בנות" ל"זמר זמר לך", ובשנייה כיכבו השניים לבד בסרטון המקדם את אירוע הקיץ של סלקום, "סלקום ווליום". ב-3 ביולי 2019 בערוץ היוטיוב החדש של חובבי ציון וב-4 ביולי 2019 בערוץ היוטיוב של עידו שוהם יצאה גרסה עדכנית של חובבי ציון ועידו שוהם לשיר רוצה בנות המלווה בקליפ אנימציה.

=== שירים נוספים ===
ביולי 2007 יצא שירם השני, "קואורדינציה", שכתבו והלחינו שניהם. באוגוסט 2009, לקראת פתיחת שנת הלימודים, הוציאו את השיר "פורנו" שכתב והלחין אלוש.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צמדים מוזיקליים ישראלים
סינמטק שדרות

סינמטק שדרות הוא סינמטק (ארכיון סרטים) הפועל בשדרות החל מדצמבר 1999.
הסינמטק הוקם בשיתוף עם המכללה האקדמית ספיר בזכות פרופסור חיים בראשית, מי שעמד בראש הביה"ס לתקשורת וקולנוע במכללה ובעזרתו של אלי מויאל, ראש עיריית שדרות.

בבניין הסינמטק שני אולמות קולנוע להקרנת סרטי קולנוע, המכילים כ-400 מקומות ישיבה.

בין כל מפעליו של הסינמטק, פסטיבל קולנוע דרום, שבו מוקרנים סרטים מרחבי העולם, סרטים מישראל וכן סרטי הגמר של בוגרי החוג לקולנוע במכללה האקדמית ספיר.

בחזון הקמתו של הסינמטק עמד פרופ' חיים בראשית, מי שעמד בראש בית הספר לתקשורת קולנוע במכללה האקדמית ספיר בשיתוף עם ראש עיריית שדרות, עו"ד אלי מויאל.
סינמטק שדרות הוא המוסד החינוכי-תרבותי לקולנוע הראשון בדרום. סינמטק שדרות הוקם במטרה לעלות לסדר היום הציבורי את חיי התרבות של אוכלוסיית הדרום ובמטרה לצמצם הפער שבין המרכז לפריפריה.
בהגדרתו, סינמטק הוא מוסד המחנך לאהבת הקולנוע. סינמטק שדרות מאפשר לכל דורש באשר הוא ליהנות מפעילויות הסינמטק, ללא קשר למצבו הכלכלי-חברתי. אחת ממטרותיו העיקריות היא קידום הקולנוע הישראלי על כל גווניו: פסטיבלים, ימי עיון, הקרנות מיוחדות, מפגשי יוצרים, אירועי תרבות ומוזיקה, השתלמויות וסדנאות.
ייחודו של הסינמטק בכך שהוא חושף בפני קהל צופיו כל יצירה ישראלית/זרה, דוקומנטרית/עלילתית, ניסיונית/סטודנטיאלית, בליווי מיטב היוצרים אשר מעלים על סדר היום החברתי את השיח הציבורי בשפה הקולנועית.
הסינמטק פעיל שבעה ימים בשבוע, בין שלוש לשש הקרנות בכל יום.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:שדרות: מבנים
שדרות
קטגוריה:שדרות: תרבות
הכנסייה הבוסנית

הכנסייה הבוסנית הייתה פלג של האמונה הבוגומילית והריטואל שלה היה הריטואל השולט בשטחי בוסניה והרצגובינה מהמאה ה-12 עד תקופת ההתאסלמות במאה ה-15.

בכנסייה הבוסנית הונהג נוסח קיצוני במיוחד של האמונה הבוגומילית, נוסח שכונה בשם דרגוציה (DRAGUCIA). הכנסייה הבוסנית קיבלה חיזוק מיוחד בימיו של הבאן קולין שעבר לאמונה הבוגומילית יחד עם מרבית בני משפחתו. מאוחר יותר עבר הבאן קולין לקתוליות, אך רק למראית עין והחל מאותה תקופה מרבית שליטי בוסניה נהו אחר האמונה הבוגומילית, עד הכיבוש העות'מאני. לאחר הכיבוש העות'מאני הצמרת השלטונית התאסלמה וגם העם הלך בעקבותיה.

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
כנסייה
בוסנית
הרגלים רעים

"הרגלים רעים" הוא אלבומו השני של המוזיקאי יוני בלוך שיצא לאור ב-2007.
== הפקה ==
חברי הלהקה המלווה את בלוך באלבום זה הם תומר להב (גיטרה), טל זובלסקי (גיטרה), אריאל ערמוני (תופים), טל קירשבוים (בס), דניאל קורן (פסנתר) ועוד. באלבום זה, בניגוד לאלבומו הקודם של בלוך, לא שיתפה איתו פעולה הזמרת אפרת גוש. רוב מילות השירים נכתבו על ידי ברק פלדמן בשיתוף עם בלוך. השירים משלבים מאפיינים של מוזיקת רוק כמו גיטרות חשמליות וצעקות, לצד קטעי פסנתר מלודיים ומינימליים בביצוע בלוך עצמו. מספר שירים פורסמו טרם הוצאת האלבום באתר במה חדשה.

==שירי האלבום==

{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=100|שיר
!width=70|אורך
!width=70|מילים
!width=70|לחן
|-
! הרגלים רעים
| 03:06
| יוני בלוך
| יוני בלוך
|-
! חמאה
| 03:05
| יוני בלוך
| יוני בלוך
|-
! אחריות
| 03:13
| ברק פלדמן
| יוני בלוך
|-
! בדרך לגיהנום
| 04:32
| ברק פלדמן ויוני בלוך
| יוני בלוך
|-
! הצגה יומית
| 02:49
| גלעד כהנא
| יוני בלוך
|-
! אחרי שאפרת התאבדה
| 04:38
| ברק פלדמן ויוני בלוך
| יוני בלוך
|-
! עמוק בתוך הים
| 04:00
| ברק פלדמן
| יוני בלוך
|-
! הסוד הקטן
| 03:46
| ברק פלדמן
| יוני בלוך
|-
! סיבה לעזוב
| 03:33
| ברק פלדמן
| יוני בלוך
|-
! תני לי חבל
| 02:58
| נועם רותם
| יוני בלוך
|-
! אנבל לי
| 02:31
| אדגר אלן פו, תרגום לעברית: זאב ז'בוטינסקי
| יוני בלוך
|-
! נוף אחר
| 05:20
| ברק פלדמן
| יוני בלוך
 |}

== טריוויה ==
* מנגינת הבית האחרון בשיר "אחריות" לקוחה מתוך השיר "Tame" של להקת פיקסיז.
* פתיחת השיר זהה למנגינה הראשית של השיר "Da da da" של הלהקה הגרמנית Trio. לטענת בלוך זהו ליווי אוטומטי של האורגנית, והדבר מקרי.
* בסוף השיר השישי, "אחרי שאפרת התאבדה", נשמעת הנעימה מהשיר "תמיד כשאתה בא" של הזמרת אפרת גוש (אותו הלחין בלוך).
* בקליפ של השיר "סיבה לעזוב" משתתפים הוריו ואחיו של יוני בלוך. הקליפ צולם בביתם.

==סינגלים==

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי יוני בלוך
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
קטגוריה:אלבומים בעברית
מאסאקי האצומי

מאסאקי האצומי (ביפנית: 初見良昭; נולד ב-2 בדצמבר 1931) הוא המייסד וראש ארגון אמנויות הלחימה בוג'ינקאן של שיטת הנינג'יטסו. כיום מתגורר ומלמד בטוקיו.

==חייו==
האצומי למד בילדות רבות מן אמנויות הלחימה הפופולריות ביותר, בהן ג'ודו, קראטה, ואיגרוף מערבי. בעודו מדריך חיילים אמריקניים באומנות הג'ודו, הבחין האצומי כי בשל גודלם וכוחם, האמריקנים יכלו לאחר חודשים בודדים להתמודד עם מתאמנים יפניים בעלי ניסיון של שנים. כתוצאה מכך, החל לפקפק ביעילות אימוני אמנויות הלחימה המודרניים. לאחר זמן זה, בשעה שלמד לחימת כלי נשק יפניים עתיקים, שמע על נינג'יטסו ועל אמן לחימה בשם טושיטסוגו טקמצו שידע אותן.

ב-1957 החל האצומי להתאמן דרך קבע אצל מורהו החדש, שהתגורר באותה עת בקשיואבארה, נארה, מרחק של חמש עשרה שעות נסיעה ברכבת מעיר הולדתו נודה שבצ'יבה. האימונים האישיים הללו נמשכו במהלכם של חמש עשרה שנים עד למותו של טושיטסוגו טקמצו בשנת 1972.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמני לחימה יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1931
אנדרסון (כדורגלן)

אנדרסון לואיס דה אברו אוליביירה (נולד ב-13 באפריל 1988 בפורטו אלגרה, ברזיל) הידוע בשמו הפרטי אנדרסון, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
== קריירה ==
אנדרסון הצטרף לקבוצת גרמיו הברזילאית כשחקן נוער ב-1993 וערך את הופעת הבכורה בקבוצת הבוגרים ב-2004 כאשר כבש חמישה שערים וסייע למועדון להעפיל לליגה הברזילאית הבכירה.

לאחר מכן הצטרף לפורטו בדצמבר 2005 ואת הופעת הבכורה ערך בליגה ב-5 במרץ 2006 ולקח חלק באליפות ליגת העל הפורטוגזית באותה עונה. בעונה שלאחר מכן הופיע לראשונה במדי המועדון הפורטוגזי במסגרת ליגת האלופות במשחק הבתים הראשון מול צסק"א מוסקבה.

ב-30 במאי 2007 אתר המועדון האנגלי מנצ'סטר יונייטד פרסם אישור כי אנדרסון חתם באלופה האנגלית. ב-29 ביוני 2007 קיבל את אשרת העבודה לשחק באנגליה והמעבר לאולד טראפורד הושלם ב-2 ביולי. הקשר הברזילאי סיכם ל-5 שנים בסכום רכישה של 25 מיליון אירו.

בינואר 2014 עבר בהשאלה לפיורנטינה מהסרייה א' שם שיחק עד תום העונה. ב-2 בפברואר 2015 עזב את מנצ'סטר לאחר שבע וחצי שנים, וחתם באינטרנסיונל לשלוש שנים. ב-21 בפברואר 2017 הושאל לקוריטיבה. ב-30 ביולי 2018 חתם באדנה דמירספור הטורקית. בספטמבר 2020 פרש ממשחק פעיל.

===בנבחרת ברזיל===
באפריל 2005 הופיע במדי נבחרת ברזיל בטורניר אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 17. באותה שנה ייצג את הנבחרת בטורניר אליפות העולם עד גיל 17 בו כבש חמישה שערים והיה שותף לזכייתה של הנבחרת בטורניר. אנדרסון זכה בתואר כדור הזהב בטורניר זה ובאוקטובר של אותה שנה זכה בכדור הזהב של אדידס.

אנדרסון ערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת של ברזיל כמחליף ב-27 ביוני 2007 בהפסד 0-2 לנבחרת מקסיקו במסגרת טורניר הקופה אמריקה שהתקיים בוונצואלה. פתח לראשונה בהרכב הנבחרת הבוגרת ב-1 ביולי מול נבחרת אקוודור.

==תארים==
===קבוצתיים===
;גרמיו 
* אליפות ליגת המשנה הברזילאית: 2005 
;פורטו 
*ליגת העל הפורטוגזית: 2005/06, 2006/07
* הגביע הפורטוגלי: 2005/06
* הסופרקאפ הפורטוגלי: 2006/07
;מנצ'סטר יונייטד 
*ליגת האלופות (1): 2007/08
* אליפות הפרמייר ליג (4): 2007/08, 2008/09, 2010/11, 2012/13 
;אישיים
*נבחר לשחקן הטוב ביותר בטורניר בגביע העולם בכדורגל עד גיל 17: 2005 עם ברזיל
*פרס נער הזהב: 2008

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני גרמיו
קטגוריה:כדורגלני פורטו
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני פיורנטינה
קטגוריה:כדורגלני אינטרנסיונל
קטגוריה:כדורגלני קוריטיבה
קטגוריה:כדורגלני אדנה דמירספור
קטגוריה:פורטו אלגרה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 2007
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים ברזילאים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1988
המחוז הפדרלי הסיבירי

המחוז הפדרלי הסיבירי (רוסית Сибирский Федеральный Округ) הוא אחד מהמחוזות הפדרליים של רוסיה. המחוז נוסד ב-13 במאי 2000.

המחוז ממוקם במרכז הגאוגרפי של רוסיה ושטחו – 4,361,800 קילומטר רבוע, כ-30 אחוז משטחה של רוסיה. אוכלוסייתו מונה 17,178,300 בני אדם (נכון לשנת 2000) והצפיפות היא 3.8. נובוסיבירסק היא העיר המרכזית של המחוז הפדרלי. 10 סובייקטים פדרליים של רוסיה נכללים במחוז.

נשיא רוסיה ממנה בכל מחוז פדרלי נציג שתפקידו לבדוק את תפקוד המוסדות הפדרליים במחוז. סרגיי מנייאילו הוא נציג הנשיא משנת 2016 ומשרדו בנובוסיבירסק.

200px

== הנציג הנשיאותי במחוז ==
* לאוניד דראצ'בסקי (18 במאי 2000 – 9 בספטמבר 2004)
* אנטולי קוואשנין (ספטמבר 2004 – ספטמבר 2010)
* ויקטור טולוקונסקי (9 בספטמבר 2010 – 12 במאי 2014)
* ניקולאי רוגוז'קין (מאי 2014 – יולי 2016)
* סרגיי מנייאילו (28 ביולי 2016 ואילך)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:רוסיה: מחוזות פדרליים
עץ מחלקות

[[צילום מסך של תרשים עץ המחלקות עבור JButton בתוך סביבת הפיתוח Eclipse. בתמונה מוצג הקשר "ירושה"]]
במדעי המחשב, עץ מחלקות משמש לסיווג עצמים לפי סוגים, בדומה לעץ טקסונומי המשמש לסיווג בעלי-חיים לפי מינים. העץ מראה את הקשרים בין המחלקות השונות, לדוגמה "ירושה", "הרחבה", "הפשטה של", "הגדרת ממשק", לפי ההגדרות המקובלות בכללי התכנות מוכוון-העצמים, שפות תכנות וגופי תקינה לעיצוב תוכנה.

קטגוריה:תכנות מונחה-עצמים
PaK 43

תותח Pak 43 וצוותו בצרפת, [[1943]]
PaK 43 (ראשי תיבות של Panzerabwehrkanone - תותח אנטי טנקי) היה תותח נ"ט מתוצרת תאגיד קרופ בגרמניה הנאצית, שהתבסס על תותח נ"מ 88, היה בשימוש הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

התותח היה החזק ביותר בשימוש הוורמאכט לירי בכינון ישיר. מספר כלי רכב ממוגנים צוידו בגרסאות נגררות של תותח זה בעיצוב שונה, כולל הטנק הכבד טייגר II והיאגדפנתר שהיה גרסה של משמיד הטנקים פנתר שצויד בתותח ה-PaK 43.

הגרסה העיקרית של ה-PaK 43 הוכיחה את יעילותה על גבעה בצורת צלב, שכן התותח יכול היה להסתובב ב-360 מעלות באופן חופשי והיה קל להסוותו מכיוון שלתותח ה-43 PaK היה פרופיל נמוך יותר מגרסת הנ"מ.

== ראו גם ==
* תותח נ"מ 88

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תותחים גרמניים
קטגוריה:אמצעי לחימה גרמניים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:תותחים נגד טנקים
רנטגן (יחידת מידה)

רנטגן הוא יחידת מידה (מסומנת ב-R) המשמשת למדידת קרינה מייננת. היחידה קרויה על שמו של וילהלם רנטגן. היחידה מוגדרת ככמות הקרינה הדרושה לשחרור מטענים חיוביים ושליליים בגודל של יחידה אחת של מטען אלקטרוסטטי בסמ"ק אחד של אוויר, בתנאים סטנדרטיים של טמפרטורה ולחץ (STP) - כלומר, 101.3 קילו פסקל, ו- 0°C. כמות קרינה זו משחררת כ- 10<sup>9</sup>×2.08 זוגות יונים.

במערכת היחידות הבינלאומית, רנטגן אחד שקול ל-1R = 2.58×10<sup>−4</sup> C/kg. כמות של 500 רנטגן ב-5 שעות היא קטלנית לבני אדם. בלחץ אטמוספירי סטנדרטי (צפיפות האוויר ~ 1.293 ק"ג למטר מעוקב).

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:יחידות מידה
תודחליה הרביעי

תוּדחַליה או תוּדְחַלִיאַש<ref>שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא , או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השנייה. ראו .</ref> הרביעי היה בנו הצעיר של חתושילי השלישי ושל אשתו פודוחפה ומלך החתים בין השנים 1237–1209 לפנה"ס בתקופת הממלכה החתית החדשה.

תודחליה הרביעי נולד בחצר המלכות של הבירה חתושש בדיוק כמו אחיו הבכור נֶרִיקַלִי/נריקליש ככל הנראה עוד בתקופה שאביהם היה מושל העיר בתקופת אחיו מוותלי השני.
עם הזמן החליט חתושילי השלישי להעביר את המלכות לתודחליה על אף שלא היה היורש הטבעי לכס המלכות. עם עלייתו לשלטון קידם תודחליה הרביעי את היחסים הדיפלומטיים החמים עם קוּרוּנְתַה/קורונתש (בנו הנוסף של מוותלי השני) לבקשת אביו, אשר המשיך למשול על העיר תַרְחוּנְתַשַה (העיר טרם נחשפה). תודחליה אף יצר טבלאות נחושת אשר עליהן נרשם הסכם הידידות בין השניים.
לוח מכתב ב[[אכדית מכתבי אוגרית, מתוחליה הרביעי לעמשתמר השני מלך אוגרית, האוסר על שליחים בין חתושה ומצרים להחליף סוסים]]
תקופתו של תודחליה הרביעי התברכה בזכות תנופת הבנייה הנרחבת ברחבי הממלכה כגון, הכשרת המבצר המלכותי בלב העיר חתושה.
אך הפרויקטים הנודעים מכל אשר הותיר אחריו תודחליה הרביעי היו בניית מערכת של 13 סכרים כתשובה מיידית לבצורת הכבדה שפקדה את הממלכה. אחד מהסכרים הללו נשמר בצורה די טובה ועומד עד ימינו בסמוך לעיירה הטורקית אלג'ה, מקומו של האתר הארכאולוגי אַלַג'הויוק, וסיום בניית מקדש הסלע שביַאזִילִיקַאיָה (המרוחקת שני ק"מ מחתושה). מקדש הסלע מהווה בפני עצמו אתר יוצא דופן מפני שהוא בנוי משתי אכסדרות טבעיות שדפנותיהן מכוסות בתבליטים המציגים 71 אלים מתוך פנתיאון האלים החתי.
קטע מתוך תבליט סלע המתאר את 71 האלים מתוך הפנתיאון החתי 

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Michael Roaf, Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east, 1991.
</div>

* אלי בר-נביא, תולדות העולם משחר האנושות ועד ימינו, הוצאת ידיעות אחרונות, 1994.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.hittites.info/history.aspx?text=history%2fLate+Late+Empire.htm#Tudhaliya4 תודחליה הרביעי], באתר על מלכי החתים
*[https://web.archive.org/web/20120422094002/http://history-world.org/hittites.htm החתים], באתר היסטוריית העולם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:מלכי החתים
ניקלאוס וירת

נִיקְלָאוּס וִירְת (בגרמנית: Niklaus E. Wirth; ) היה מדען מחשב שווייצרי, ידוע בעיקר כמי שתכנן מספר שפות תכנות ובכללן פסקל, וכן כחלוץ במספר נושאים בהנדסת תוכנה. על פועלו החדשני בתחום שפות המחשב זכה בפרס טיורינג לשנת 1984.

==ביוגרפיה==
וירת נולד בווינטרטור שבשווייץ, ב-1934. ב-1959 קיבל תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מהמכון הטכנולוגי של ציריך (ETH). בשנת 1960 קיבל תואר שני מאוניברסיטת לאוול שבקנדה. ב-1963 הוענק לו תואר דוקטור בהנדסת חשמל ומדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. את התואר השלישי השלים בהנחיית הארי האסקי, חלוץ בתחום תכנון המחשבים.<ref name=":0"></ref>

מ-1963 ועד 1967 שימש כמרצה במדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד ולאחר מכן שוב באוניברסיטת ציריך. ב-1968 מונה לפרופסור לאינפורמטיקה ב-ETH שבציריך, ושהה בשבתון של שנתיים בזירוקס פארק בקליפורניה. וירת פרש לגמלאות בשנת 1999.

==עבודתו==
וירת היה המתכנן הראשי של שפות התכנות Euler, Algol-W, פסקל, Modula, Modula-2 ו-Oberon.
הוא לקח חלק משמעותי בתכנון ויישום המחשב Lilith, מערכת ההפעלה Oberon ומערכת התכנון והסימולציה לחומרה ספרתית Lola. על עבודתו זו בתחום שפות המחשב זכה וירת בפרס טיורינג לשנת 1984 והוכתר כעמית ACM.

מאמרו [https://web.archive.org/web/20070717153035/http://www.acm.org/classics/dec95/ Program Development by Stepwise Refinement] שעסק בהוראת התכנות נחשב לטקסט קלאסי בהנדסת תוכנה. ב-1976 כתב וירת את הספר "Algorithms + Data Structures = Programs" ("אלגוריתמים + מבני נתונים = תוכניות"), וזה זכה להכרה נרחבת והוא עדיין שימושי נכון לתחילת המאה ה-21.

וירת תכנן את שפת התכנות הפשוטה PL/0 כדי להדגים תכנון מהדרים, ושפה זו הייתה הבסיס לקורסים אוניברסיטאיים רבים בנושא תכנון מהדרים.

ב-1995 טבע את האמרה "תוכנה הופכת לאיטית בקצב הגבוה יותר מהאצת החומרה" (כיום ידועה כחוק וירת), אך במאמר שכתב באותה השנה הוא מייחס את האמרה למרטין רייזר.

ב-1999 גילתה האסטרונומית הצ'כית לנקה קוטקובה אסטרואיד חדש וכאות מחווה היא קראה לאסטרואיד 21655 Niklauswirth, על שמו של וירת.<ref name=":0" />

==ציטוטים==
<div style="direction: ltr;">

</div>

==ראו גם==
* חוק וירת

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20021129064010/http://www.cs.inf.ethz.ch/~wirth/ דף הבית], באתר אוניברסיטת ETH בציריך
* [https://web.archive.org/web/20070717153035/http://www.acm.org/classics/dec95/ Program Development by Stepwise Refinement], המאמר המקורי מ-1971 
* [http://www.swissdelphicenter.ch/en/niklauswirth.php פסקל ויורשותיה], מאמר מאת ניקלאוס וירת, כולל גם ביוגרפיה קצרה
* [http://www.eptacom.net/pubblicazioni/pub_eng/wirth.html מספר מילים עם ניקלאוס וירת]
* [http://www.informatik.uni-trier.de/~ley/db/conf/birthday/wirth2000.html אסכולת ניקלאוס וירת - אמנות הפישוט]
* [https://web.archive.org/web/20060103183842/http://www.oberon.ethz.ch/WirthPubl/ProjectOberon.pdf פרויקט Oberon - תכנון מערכת הפעלה ומהדר]
* [https://web.archive.org/web/20060103183004/http://www.oberon.ethz.ch/WirthPubl/CBEAll.pdf בניית מהדרים]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מדעני מחשב
קטגוריה:מדענים שווייצרים
קטגוריה:מהנדסי תוכנה שווייצרים
קטגוריה:זוכי פרס טיורינג
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של ציריך
קטגוריה:מפתחי שפות תכנות
קטגוריה:חוקרי שפות תכנות
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לאוול
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1934
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-2024
קאריסה

קאריסה (שם מדעי: Carissa) היא סוג בן 8 מינים ממשפחת ההרדופיים<ref></ref>. מיני הקאריסה הם שיחים או עצים נמוכים שמקורם באזורים הטרופיים והסובטרופיים של אפריקה, אסיה ואוסטרליה.

הקאריסה גדלה לגבהים של 1-3 מטרים, בעלת ענפים קוצניים ועלים גלדניים בעלי שכבת מגן שעוותית. העלים מוארכים ואורכם 3-8 ס"מ. צמח הקאריסה פורח רוב השנה ופרחיו לבנים או ורודים, ובחלק מהמינים מדיפים ריח המזכיר יסמין או גרדניה. הפרי הוא ענבה דמוית שזיף בצבעים אדום עד סגול כהה במינים השונים ואורכו 1.5-6 ס"מ. הפרי מכיל עד 16 זרעים שטוחים וחומים. בניגוד לרוב משפחת ההרדופיים פריים של חלק מבני הסוג (למשל, קריסה גדולת פרי) אכיל וטעמו מזכיר תות שדה או תפוח, אם כי הוא חמוץ-חריף קמעה. אם הפרי אינו בשל לחלוטין הוא מכיל נוזל לבן מריר דמוי גומי טבעי המופרש ממעטפת הפרי.

פריים של חלק מבני הסוג (למשל, חד מאבק יפה המופיע בתמונה האמצעית) רעיל. 

הקאריסה מהווה צמח נוי פופולרי בגינות ובגנים ברחבי הארץ, ובייחוד משמשת כגדר חיה בשל מהירות צמיחתה הרבה ובשל קוצניותה.

==תמונות של מינים מהסוג קאריסה==

<gallery widths="200" heights="150">
קובץ:Carissa spinarum near Hyderabad W IMG 7612.jpg
קובץ:Carissa ovata fruit.jpg
קובץ:Karamcha.JPG
</gallery>

==ראו גם==
* קריסה גדולת פרי

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1767
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:הרדופיים
הר הסוכר

הרכבל להר הסוכר
הר הסוכר (בפורטוגזית: Pão de Açúcar), או חרוט הסוכר, הוא הר השוכן בעיר ריו דה ז'ניירו בברזיל. נופם של חופי ריו הנשקף מפסגת הר הסוכר הפך אותה (יחד עם פסגת הקורקובדו) לאחת משתי הפסגות המפורסמות בעיר. מבחינה גאולוגית הר הסוכר הוא הר בדד עשוי גרניט, והוא מתנשא לגובה של 396 מטר מעל פני הים.

הר הסוכר נקרא כך מכיוון שהוא מזכיר חרוט סוכר מזוקק, בדומה לאלו שיוצרו בבתי החרושת לסוכר בברזיל בתקופה הקולוניאלית. הסבר אחר לשמו של ההר הוא הקרבה שלו למילים Pau-nh-acuqua ("גבעה גבוהה") בשפת הטופי-גוארני.

ניתן לעלות לפסגת ההר ברכבל הר הסוכר (בפורטוגזית: bondinho - בּוֹנְגִ'ינְיוּ) בעל חלונות זכוכית שקופים. הרכבל יוצא מרובע אורקה (Urca) ועושה את הדרך בת 1,400 המטרים לפסגת הר הסוכר עם עצירה אחת בפסגת הר אורקה (Morro da Urca).

ההר נחשב אטרקציה למטפסים, ובתחתיתו ממוקם אחד מאתרי הטיפוס העירוניים הגדולים בעולם, עם יותר מ-270 מסלולי טיפוס שונים.

תצפית על חוף בוטאפוגו

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20150816052846/http://www.bondinho.com.br/site/en/ מידע לתיירים על הרכבל באתר הרשמי] 
* [http://www.riodejaneirophotoguide.com/html/sugarloaf.html גלריית תמונות] 
* 

קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: גאוגרפיה
קטגוריה:ברזיל: הרים
החור השחור של כלכותה

[[מצבה לנספי החור השחור בכנסיית סנט ג'ון שבכלכותה. שיחזור משנות הארבעים של המאה ה-20 למצבה שהוקמה 30 שנה קודם לכן בכיכר דלהאוז בסביבת הצינוק המקורי, שנעלם בבניית מצודת ויליאם החדשה]]
"החור השחור" מוקף בגדר, [[1908. כאן נדחסו 146 בריטים]]
החור השחור של כלכותה היה צינוק במצודת ויליאם שבכלכותה שבהודו. גודל הצינוק היה 5.5 מטרים אורכו ו-4.5 מטרים רוחבו. הצינוק נודע לשמצה שבתוכו נספו 123 בריטים ביום אחד.

== רקע ==
ראשיתה של כלכותה בשנת 1690 בהיאחזות חברת הודו המזרחית הבריטית בתחום שבו לא היו אלא שלושה כפרים דלים, שאחד מהם נקרא קליקאטה. בשנת 1696 בנתה שם החברה את מצודת ויליאם (על שם ויליאם השלישי). במאה ה-18 הפכה המצודה שבמחוז בנגל למרכז מסחרי חשוב, למורת רוחו של השליט המקומי ((הנוואב של בנגל). הנוואב היה השליט המקומי, שכמוהו עדיין שלטו ברבים מן המחוזות בהודו, וחלקם לא אהדו את הסוחרים הזרים שהתחרו בניצול עושרה של מולדתם.

== היסטוריה ==
כשמבוקש הודי ברח אל כלכותה בשנת 1756 סירב מושלו הבריטי של המבצר להסגירו לידי הנוואב של בנגל, סיראג' אוד-דאולה, שירש את השלטון מדי סבה של אשתו, עלי וארדי חאן. הנוואב החליט לפתוח במתקפה. ב-20 ביוני אותה שנה כבש צבאו את המצודה. רוב הבריטים הצליחו להימלט אך 146 מהם (מרביתם הודים בשירות חברת הסחר) נישבו. הם נכלאו בצינוק של בית הסוהר בתוך המצודה. כל הלילה נאבקו בחום הכבד על מעט אוויר שנכנס משני חלונות קטנים. למחרת בבוקר הוצאו משם רק 23 אנשים חיים. על מספר העצורים ומספר הניצולים ישנה מחלוקת, ולא ברור האם היה זה בידיעתו של סיראג' אוד-דאולה, אולם המיתוס התקבע כנקודת מפנה וכטראומה בריטית. שנה אחרי כן חזר רוברט קלייב וכבש את כלכותה, בסמנו את ראשית המעבר מחברת סחר לישות קולוניאלית.

הצינוק נהרס בעת בניית מבצר ויליאם החדש.

== מורשת ==
מונומנט שנבנה לזכר האירוע בכיכר דלהאוז (היום גן ע"ש שלושה מוצאים להורג - B.B.D. Bage) ב-1901 נהרס בשנות הארבעים ושוחזר בחצר כנסיית סנט ג'ון הסמוכה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הודו הבריטית
קטגוריה:שביה
קטגוריה:קולקטה: מבנים
מתאו אלמן

מתאו אלמן (בספרדית: Mateo Alemán; 1547 – 1615) היה סופר ספרדי.

== ביוגרפיה ==
מתאו אלמן היה בן למשפחת אנוסים מסביליה. בשנת 1564 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה המקומית, ואחר עבר ללמוד בסלמנקה. ב- 1571 נשא לאישה את קטאלינה ד'אספינוסה, אך נישואים אלה לא היו מוצלחים והוא סבל מקשיים כספיים. מ-1571 עד 1588 שימש כפקיד במשרד האוצר הספרדי. ב-1594 נעצר באשמת מעילה, אך שוחרר במהרה. בשנת 1599 התפרסם חלקה הראשון של יצירתו הידועה ביותר, "השודד" או "חייו של גוסמאן מאלפראצ'ה". יצירה זו היא הראשונה, שאין מחלוקת על השתייכותה לז'אנר הרומן הפיקרסקי הספרדי. הספר הודפס בשש עשרה מהדורות בחמש השנים לאחר צאתו לאור, והשפיע רבות על הספרות בת הזמן. ב- 1600 תורגם לראשונה לצרפתית, ובשנת 1604 התפרסם חלקו השני. באותה שנה פרסם את חיבורו "אנטוניו הקדוש מפאדובה" ואת גרסתו לשני מזמורי תהילה של הורטיוס.

בשנת 1608 היגר למקסיקו והקים בה בית דפוס. ב-1609 פרסם בעיר מקסיקו את חיבורו "אורטוגרפיה קאסטלאנה" שעסק ברפורמה של הדקדוק הספרדי.

יצירת המופת שלו, "חייו של גוסמאן מאלפראצ'ה" תורגמה שוב לצרפתית ב-1619 על ידי המשורר ז'אן שאפלן. ב-1623 היא תורגמה ללטינית ובאותה שנה לאנגלית על ידי ג'יימס מאב.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

קטגוריה:צאצאי אנוסים
קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1547
קטגוריה:נפטרים ב-1613
ולס דה גוורה

וֶלֶס דה גוורה (בספרדית: Luis Vélez de Guevara; 1 באוגוסט 1579 – 10 בנובמבר 1644), סופר ומחזאי ספרדי.

ולס היה בן למשפחת אנוסים. בשנת 1596 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אוֹסוּנה, ואחר החל לעבוד אצל ההגמון של סביליה. הוא שירת כחייל באיטליה ובאלג'יריה, ושב לספרד בשנת 1602. 

הוא כתב כ-400 מחזות לפי שיטתו של לופה דה וגה, ונושאי רובם לקוחים היו מתולדותיה של ארצו. הידוע שבהם הוא "למלוך לאחר המוות" על תולדותיה האגדיות והרומנטיות של אינש דה קסטרו ואהבתה האומללה לנסיך דון פדרו מפורטוגל. המפורסמת בעבודותיו היא "השד הצולע" (El Diablo cojuelo) משנת 1641. זהו רומן פיקרסקי מחוכם שנכתב בנימה סטירית בסגנון שנון ומזהיר ובדמיון רב. בהתבססו על רומן זה חיבר הסופר הצרפתי אלן-רנה לסאז' את "השטן הצולע" (Diable boiteux), יצירה עצמאית שבה מעוצבות בתוך ההווי החברתי של מדריד דמויותיה הטיפוסיות של הבורגנות הצרפתית במאה ה-18.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מחזאים ספרדים
קטגוריה:סופרים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1579
קטגוריה:נפטרים ב-1644
כחול הזקן

כחול הזקן הוא שמה של אגדה מתוך "סיפורי אמא אווזה" מאת שארל פרו, שהופיעה מאוחר יותר גם במעשיות האחים גרים. האגדה היא אבטיפוס של סוג מוטיב עלילתי 312 לפי שיטת סיווג ארנה-תומפסון.

האגדה מספרת על איש עשיר, שלמרות זקנו הכחול והמכוער, נשא שש נשים בזו אחר זו, וכולן מתו באורח מסתורי. לאחר שנשא את אשתו השביעית, הודיע לה כחול הזקן שהוא יוצא לאחד ממסעותיו, ואת צרור המפתחות ישאיר ברשותה, ואמר כי מותר לה להיכנס לכל החדרים פרט לאחד. ציווי זה עורר את סקרנותה של הרעיה הטריה. היא פתחה את החדר שהכניסה לתוכו נאסרה עליה, ושם גילתה את גופות נשותיו של כחול הזקן. מרוב בהלה נפל המפתח מידה, והוכתם בדם. היא יצאה מן החדר, נעלה אותו ומירקה את המפתח, אך לא יכלה להסיר את עקבות הדם. כשכחול הזקן שב מנסיעתו הוא דרש את המפתחות בחזרה, ונוכח על פי כתם הדם שעל המפתח כי אשתו המרתה את פיו. הוא התכונן להרוג גם אותה, אולם למזלה הרב הגיעו אחיה בעוד מועד, והרגו את כחול הזקן לפני שהספיק לשלוח יד באחותם.

==עיבודים ואזכורים בתרבות==
כחול הזקן, אשתו והמפתחות, איור מהמאה ה-19 מאת [[גוסטב דורה]]
איור מאת הארי קלרק לספר "אגדות צ'ארלס פרו" 1922
הסיפור שימש כר פורה ליצירות רבות: סיפורים, נובלות, מחזות, אופרה, קולנוע וציור, בהדגשים ופרשנויות שונות - החל מהסכנה שבהפרת הציווי של הבעל והאסון שמביאה איתה הסקרנות הנשית, וכלה במסרים פמיניסטיים והומור.
*האופרה טירת הנסיך כחול הזקן: הליברית נכתבה על ידי בלה באלאז' והמוזיקה מאת המלחין ההונגרי בלה בארטוק. 
*אופרטה של ז'אק אופנבך שעובדה לבלט על ידי מיכאל פוקין.
*האופרה "אריאנה וכחול הזקן": הליברית על פי מחזה של מוריס מטרלינק והמוזיקה מאת המלחין היהודי צרפתי פול דיקא.
*"הסיפור הנורא של כחול הזקן" מאת ויליאם תאקרי וגם "המפתחות של כחול הזקן", מאת בתו אן תאקרי ריצ'י.
*"שבע הנשים של כחול הזקן" מאת אנטול פראנס.
*המחזאי הצרפתי אלפרד סבואר (Alfred Savoir) כתב ב-1920 מחזה בשם "אשתו השמינית של כחול הזקן" ששימש בסיס לשני סרטי אימה בשם זה: של סם ווד ב-1923 (סרט אילם שאבד) ושל הסרט "אשתו השמינית של כחול הזקן" בבימויו של ארנסט לוביטש ב-1938.
*סרטי אימה בשם כחול הזקן: ב-1944, הוליווד, בבימויו של אדגר אולמר (Edgar G. Ulmer), ב-1972, בודפשט, בבימויו של אדוארד דמיטריק ובכיכובו של ריצ'רד ברטון וב-2009, צרפת, בבימויה של קתרין ברייה (Catherine Breillat).
*סיפורה של הסופרת והעיתונאית האנגלית אנג'לה קארטר (Angela Carter) "חדר הדמים" הוא עיבוד פמיניסטי למעשייה זו.
*"הביצה של כחול הזקן" קובץ סיפורים הכולל סיפור בשם זה מאת הסופרת הקנדית מרגרט אטווד.
*זקן כחול, נובלה מאת קורט וונגוט, (1987 ,Bluebeard), תרגמה מאנגלית תמר עמית, זמורה ביתן, 1990.
*בטלנובלה "תנוחי" דמותו של מתי אייסברג מבוססת בעקיפין על אגדה זו. 
*מריוס פטיפה יצר כוראוגרפיה לבלט באותו שם, עם מוזיקה מאת פיוטר שאנק. 
*באביב מתעורר (מחזה), מחזה מאת פרנק ודקינד, התמונה השלישית במערכה השנייה מציגה את הנסכן רילוב מאונן ומשווה את עצמו לכחול הזקן, בהתבסס על אגדה זו.
*בספר האימה "הניצוץ" של סטיבן קינג מוזכר הסיפור "כחול הזקן" כסיפור שקרא ג'ק טורנס לבנו, דני. בספר, דני משווה את הסקרנות לפתוח את חדר 217 לסקרנות של האישה.

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מעשיות ואגדות
קטגוריה:מעשיות האחים גרים
קטגוריה:רוצחים סדרתיים בדיוניים
ארנו

נהר אַרְנוֹ (איטלקית: Arno, מבוטא במלעיל) הוא נהר במחוז טוסקנה באיטליה והוא השני בחשיבותו במרכז איטליה, אחרי הטיבר.
== גאוגרפיה ==
מקור הנהר בהר פלטרונה באזור קסנטינו שבהרי האפנינים, זורם ומסתובב לכיוון דרום. הנהר מסתובב מערבה ליד ארֶצוֹ כשהוא עובר דרך פירנצה, אמפולי ופיזה, ונשפך לים הטירני (או לים הליגורי על פי גרסה אחרת) במרינה של פיזה. באורך 241 ק"מ, הוא הנהר הארוך ביותר בטוסקנה. פלגיו הראשיים הם: נהר הסייבה, ביסנציו, אומברונה, ארה, אלסה, פזה ופשה. שפך הנהר משתרע על שטח של 8,200 קמ"ר.

הנהר חוצה את פירנצה, שם הוא עובר תחת 'הגשר הישן' (פונטה וקיו) ו'גשר השילוש הקדוש' (פונטה סנטה טריניטה). לכל אורך ההיסטוריה, הציף הנהר את העיר באופן קבוע, כאשר ההצפה האחרונה הייתה ב-1966. הצפות גדולות נרשמו גם ב-4 בנובמבר 1333 וב-13 בספטמבר 1557.

קצב הזרימה של הנהר נתון לשינויים קיצוניים. לפעמים הוא מתואר כנהר שתוך מספר ימים הופך ממצב של נהר אכזב למצב של כמעט הצפה. בנקודה שבה עוזב הנהר את הרי האפנינים, לספיקת הנהר טווח רחב של ערכים, מ-6 מ"ק לשנייה ועד 2,000 מ"ק לשנייה. סכרים חדשים נבנו במעלה הנהר מפירנצה והקלו את הבעיה.

==עליית נהר הארנו על גדותיו ב-1966==

השיטפון של 1966, שהפיל את הסכרים בפירנצה, ושבעקבותיו נהרגו כ-40 איש, גרם לפגיעה או להריסה של מיליוני יצירות אומנות וספרים נדירים. שיטות שימור חדשות נוצרו אחרי השיטפון, אבל גם היום, יצירות רבות טרם שוקמו.

==גלריה==
<gallery>
Arno river.jpg|נהר הארנו בפירנצה, איטליה
Arno River in Pisa.honeydew.jpg|נהר הארנו בפיזה
Arno Mouth Italy aerial view.jpg|שפך הנהר ליד פיזה
Firenze.Arno.jpg|גדות הארנו, הנראות מתוך פונטה וקיו, פירנצה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.adbarno.it/cont/testo.php?id=1 אתר רשות נהר ארנו] 

קטגוריה:איטליה: נהרות
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים הטירני
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים הליגורי
קנת ביינברידג'

קנת ביינברידג (באנגלית: Kenneth Tompkins Bainbridge; 27 ביולי 1904 – 14 ביולי 1996) היה פיזיקאי אמריקני מתחום הפיזיקה הגרעינית מאוניברסיטת הרווארד, אשר הופקד על ניהול ניסוי טריניטי – הניסוי הגרעיני הראשון שהתרחש ב-16 ביולי 1945 במסגרת תוכנית מנהטן.

זעזועו של ביינברידג' לנוכח עוצמת הפיצוץ בניסוי, באה לידי ביטוי במשפט המפורסם שאמר לעמיתו רוברט אופנהיימר, מיד לאחר הפיצוץ – "Now we are all sons of bitches". אמירה זו סימנה את תחילת דרכו כפעיל נגד ניסויים גרעיניים ולמען הגבלת פיתוח הנשק הגרעיני בכלל.

== ביוגרפיה ==
נולד במדינת ניו יורק בשנת 1904.בשנת 1921 החל ללמוד הנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם עשה תואר ראשון ושני. בשנת 1929 סיים דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1933 קיבל מלגת גוגנהיים שאפשרה לו ללמוד אצל ארנסט רתרפורד במעבדת קוונדיש שבאוניברסיטת קיימברידג'. בזמן לימודיו בלונדון, התיידד ביינברידג' עם הפיזיקאי הבריטי ג'ון קוקרופט.

עם חזרתו לארצות הברית בשנת 1934, הפך לפרופסור באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1937 החל לעבוד כעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.

לאחר מלחמת העולם השנייה, חזר ביינברידג' להרווארד ובשנים 1950–1954 ניהל את המחלקה לפיזיקה. עזב את האוניברסיטה בשנת 1975.

מת בביתו בלקסינגטון, מסצ'וסטס, ב-14 ביולי 1996. נקבר במרתה'ס ויניארד.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nap.edu/readingroom/books/biomems/kbainbridge.html ביוגרפיה של קנת ביינברידג']

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:עובדי פרויקט מנהטן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:זוכי מלגת גוגנהיים
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
הר רם

החרמון במבט מהר רם
הר רם הוא הר געש רדום בצפון רמת הגולן. שמו בערבית תל סדר אל-ערוס, והוא מכונה גם תל אל-עמוריה. ההר הוא הצפוני ביותר בקו התלים הישראלי, והוא שוכן דרומית למג'דל שמס, צפונית-מזרחית לבריכת רם וצפונית להר כרמים. 

להר שתי פסגות – המערבית בגובה של 1,182 מטר מעל פני הים, והמזרחית בגובה של 1,185 מטר, על ההר נמצאים שטחים חקלאיים של הכפרים הדרוזים מג'דל שמס ומסעדה. במורדו המזרחי, נמצא הגבול בין ישראל לסוריה.

רם
רם
קטגוריה:קו התלים הישראלי
חג מולד שחור (סרט, 2006)

חג מולד שחור (באנגלית: Black Christmas) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2006, אשר בוים ונכתב על ידי גלן מורגן, במאי הסרט יעד סופי ויעד סופי 3. הסרט הוא חידוש לסרט בעל אותו שם משנת 1974. פסקול הסרט הולחן על ידי שירלי ווקר, אשר מתה חודש לפני יציאת הסרט.

בקנדה הסרט הוגבל לילדים מתחת לגיל 18, בשל האלימות הרבה שיש בסרט, האימה הרבה שבעלילה, סקס ושימוש במילים גסות.

==עלילת הסרט==
עלילת הסרט מתרחשת בחג המולד ומספרת את סיפורו של בילי לנז, ילד צעיר אשר נולד עם מחלת כבד נדירה, אשר הותירה את עורו צהוב, מה שגרם לאמו לדחות אותו ולהתעלל בו. יום אחד, בערב חג המולד, אמו של בילי הורגת את אביו לנגד עיניו, יחד עם אהובה וקוברת אותו במחסן ביתם. לאחר שהרגה את אביו, היא נועלת את בילי בעליית הגג למשך כמה שנים. לילה אחד, אמו של בילי אונסת אותו מכיוון שמאהבה היה עקר, ונכנסת להיריון מבילי, ומולידה בת בשם אגנס. לאחר 15 שנה, בילי נמלט מעליית הגג, רוצח באכזריות את אמו ואת בעלה, ואוכל את בשרם. כתוצאה מכך הוא נכלא בבית משוגעים.

בהווה, תשע סטודנטיות אשר חוגגות יחד עם אם הבית שלהן, גברת מק, את חג המולד בבית משפחת לנז, מוצאות את עצמן מוטרדות על ידי מאיים מסתורי, אשר מצלצל אליהן ומטריד אותן. לאחר שאחת מהבנות נמצאת מתה, הן מתחילות להירצח באכזריות יחד עם בני זוגן. לבסוף, קלי פרסלי, גיבורת הסרט, מגלה את הרוצח שמסתבר שזאת אגנס, בתו של בילי. בו הזמן, בילי מגיע, ושלושתם מנהלים מריבה אכזרית, שנגמרת בשריפה קטלנית, שכתוצאה מכך, האחים נהרגים, וקלי נשלחת לביה"ח יחד עם לי, ניצולה נוספת, שסובלת מפציעות קלות.

בבית החולים, מתגלה שאגנס שרדה את השריפה, ורוצחת את לי על ידי שבירת צווארה. דקות ספורות לאחר מכן, קלי חוזרת לחדרה לאחר שעברה בדיקות רפואיות ומגלה את אגנס. אך לפני שזו מספיקה לרצוח אותה, קלי מצליחה להפעיל את מכשיר הדפיברילטור ומחשמלת את פניה של אגנס, ובכך מביסה אותה אחת ולתמיד.

== צוות השחקנים ==
*קייטי קסידי - קלי פרסלי
*מישל טרכטנברג - מליסה קיט
*מרי אליזבת' וינסטד - הת'ר פיצג'רלד
*אוליבר האדסון - קייל לנגטון
*לייסי שאברט - דיינה מטיס
*קריסטן קלוק - לי קולבי
*אנדרה מרטין - גברת ברברה מק
*יאן-קאי קריסטל לואו - לורן האנון
*דין פריס - אגנס לנז (גיל 22)
*רוברט מן - בילי לנז (גיל 35)
*ג'סיקה הארמון - מייגן הלמס
*ליילה סבסטה - קלייר קרוסבי

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטי אימה מ-2006
קטגוריה:סרטי מטרו גולדווין מאייר
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סלאשר אמריקאיים
קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטים קנדיים
קטגוריה:סרטי אימת-חג: חג המולד
קטגוריה:מחלוקות בנצרות בתרבות הפופולרית
קטגוריה:סרטי סלאשר קנדיים
קומטסו D575

קומטסו D575 "סופר-דוזר" הוא הדחפור הגדול ביותר שנבנה אי פעם.
דחפור קומטסו D575A עם אדם לצידו
הדחפור נבנה על ידי חברת קומטסו מטוקיו, יפן במפעל אוסקה. דחפור ה-D575 משמש בעיקר במכרות פחם מסוג "רצועה רדודה" בצפון אמריקה. גודלו ועוצמתו מאפשרים לו להזיז יותר פחם מדחפורי מכרות אחרים ואפילו יותר ממחפרי גרירה וקווי גרירה המשמשים בדרך כלל במכרות רצועה. הדחפור פועל במכרות באזורים כמו פנסילבניה, איידהו ובדרום מערב ארצות הברית.

הדחפור מצויד בכף עם קיבולת 69 מ"ק, בגובה 3.64 מטר ורוחב 7.4 מטר (לשם השוואה: כף של CAT D9R היא בגובה 1.9 מטר, רוחבה 4.6 מטר וקיבולתה 16.4 מ"ק). הדחפור עצמו בגובה 4.88 מטר, באורך 11.72 מטר ועם גובה גחון של 745 מ"מ. שטח המגע שלו עם הקרקע הוא 9.4342 מטר רבוע והלחץ שהוא מפעיל הוא 159 קילופסקל.

כדי להזיז את הדחפור העצום, שמשקלו 152 טון, הוא מצויד במנוע דיזל Komatsu SA12V170E המפיק 1,150 כוחות סוס (858 קילוואט). לשם השוואה, CAT D11R מפיק רק 850 כ"ס ו-CAT D9T מפיק רק 410 כ"ס.

==קישורים חיצוניים ==
* [http://www.komatsuamerica.com אתר קומטסו]
* [http://www.equipmentcentral.com/north_america/data/new_equipment/D575A3SDIMAGE2.jpg תמונה] 

קטגוריה:ציוד מכני הנדסי
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1991
רוזנות אנו

הסמל המוקדם
מפה היסטורית

רוזנות אנו (בצרפתית: Hainaut (אֵנוֹ), בהולנדית Henegouwen, בגרמנית Hennegau) היא רוזנות עתיקה שהתקיימה בגבולותיה של ממלכת צרפת עם האימפריה הרומית הקדושה, וכללה את העיר מונס (כיום בדרום בלגיה) ואת הערים ואלנסיין וקמברה (כיום בצפון צרפת).

==היסטוריה==
הרומאים כבשו את האזור מידי הנרווים, שהיו אחד השבטים הבלגים שהתיישבו ממזרח לנהר סכלדה. בשנת 843, בהתאם לחוזה ורדן, נכלל האזור בלותרינגיה, שהייתה בין ממלכת פרנקיה המערבית לבין ממלכת פרנקיה המזרחית. ב-870, על פי הסכם מרסן, עבר האזור לשליטתו של שארל הקירח מלך פרנקיה המערבית, שהכריז עליו כנחלתו העוברת בירושה.

רוזנות אנו הוקמה כדי להתגונן טוב יותר בפני הנורמנים שפלשו לאזור בסוף המאה התשיעית. רנייה, הרוזן הראשון של אנו, לחם בהם. רנייה השני הקים את טירתו במונס על חורבות מבצר ומנזר שנבנו במקום על ידי סנט וודרו במאה השביעית. רנייה השלישי לחם נגד קונראד האדום שנתמך על ידי קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הוא הפסיד במערכה ונשלח לגלות בבוהמיה (958). בנו, רנייה הרביעי המשיך במאבקו של אביו, קרא לעזרתו את איג קאפה, מלך צרפת, ונישא לבתו על מנת להתגונן בפני האימפריה הרומית הקדושה, שלבסוף הכירה בריבונותם של דוכסי אינו.

בשנת 1051 עברה רוזנות אנו לחסותו של רוזן פלנדריה. ב-1280 הפכה לחלק של נחלות רוזן הולנד, וב-1345 הפכה לנחלת בית בוואריה. ב-1432 עברה לשלטונו של פיליפ השלישי דוכס בורגונדיה, וב-1477, אחרי נישואיה של מארי מבורגונדיה למקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, עברה רוזנות אנו לידי בית הבסבורג. מכאן ואילך ההיסטוריה של הרוזנות חופפת את זו של ארצות השפלה, שחלקן הדרומי נכלל בבלגיה העצמאית החל ב-1830. כיום קיימת הפרובינציה של אנו במחוז ולוניה שבבלגיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צרפת: ימי הביניים
קטגוריה:בלגיה: היסטוריה
אנו
פלטיאל בן ליש

פַּלְטִיאֵל בֶּן לָיִשׁ (או פלטי בן ליש) הוא דמות מקראית מתקופת המלכים שאול ודוד. מוצאו מהיישוב המקראי גלים. הוא מוצג בפסוק: .

מוצאו של פלטיאל היה משבט בנימין (שבטו של שאול המלך), כיוון שהעיר גלים שכנה בתחום נחלת שבט בנימין, בין גבעת שאול לבין ענתות. כך גם עולה מנבואת ישעיהו: . כמו כן, נאמר שפלטיאל היה בן ליש והעיר ליש שכנה בצמוד לגלים.<ref>משה גרסיאל, אנציקלופדיה עולם התנ"ך, שמואל א, עמ' 204</ref>
 
לאחר שממלכתו של דוד ביהודה התבססה, ביקש דוד מאיש בושת שישיב לו את אשתו מיכל. מסופר שפלטי בן ליש ליווה את אשתו עד לבחורים תוך שהוא בוכה על כך שהוא נאלץ להיפרד ממיכל. בבחורים מצווה עליו אבנר בן נר להיפרד סופית מעל מיכל: .
== האם פלטיאל נשא לאישה את אשת דוד? ==

בפרשנות היהודית התעוררה השאלה כיצד אפשרי שמיכל בת שאול ואשתו של דוד ניתנה לפלטי? אם מיכל נשואה לדוד היא אשת איש ואסור על פי ההלכה היהודית לאדם אחר לשאתה כל עוד בעלה חי ולא גירש אותה.

יש מהפרשנים שקבעו ששאול חשב שנישואי מיכל לדוד לא היו תקינים ולכן מבחינה הלכתית היא פנויה ויכולה להינשא לפלטי.

==עץ משפחת מיכל==

==פלטיאל בן ליש בעיני חז"ל==
בתלמוד בבלי מסופר כי אף שפלטיאל בן ליש היה נשוי למיכל, התנהג פלטיאל כאילו הייתה מיכל אשתו של דוד, ולכן אף שגר איתה בבית אחד תקופה ארוכה, לא קיים איתה יחסי אישות. המדרש משבח אותו בעקבות זאת, עקב הגבורה הנדרשת למעשה זה לאורך זמן: 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים בספר שמואל
קטגוריה:משפחת שאול המלך
רוברט סובלן

רוברט סובלן (באנגלית: Robert Soblen; 7 בנובמבר 1900 – 11 בספטמבר 1962) היה פסיכיאטר יהודי-אמריקאי, יליד ליטא, שהתפרסם לאחר שהורשע בארצות הברית בריגול למען ברית המועצות. ד"ר סובלן נתפס בשנת 1960 בעיצומה של המלחמה הקרה בין ארצות הברית לברית המועצות הועמד לדין ונידון למאסר עולם. הוא נמלט לישראל אשר הסגירה אותו חזרה לארצות הברית.

== ביוגרפיה ==
סובלן נולד בוילקובישק בליטא, אז באימפריה הרוסית תחת השם רובליס סובולביץ' או סובולביצ'יוס וביחד עם אחיו היה פעיל טרוצקיסטי בצרפת וגרמניה. בשנת 1941 היגר עם אחיו ג'ק סובל לארצות הברית. על פי עדותו של אחיו, הם היגרו לארצות הברית באישור לברנטי בריה בתנאי שירגלו משם למען ברית המועצות. בשנת 1957 נתפס אחיו והועמד לדין ונדון ל-7 שנים ובעקבות זאת הועמד גם הוא לדין בשנת 1960. סובלן הורשע ב-7 באוגוסט 1961 ונדון למאסר עולם. הוא שוחרר בערבות עד ערעורו ואובחן כחולה בלוקמיה.

לאחר שערעורו נדחה סופית, סובלן חמק מהשלטונות בארצות הברית והגיע לישראל ביוני 1962. ב-1 ביולי אותה שנה גורש על ידי שר הפנים, בהתאם לסמכות המוקנית לו בחוק הכניסה לישראל, וזאת ללא שניתן לעורך דין מטעמו שהות לערער. בזמן הטיסה ניסה להתאבד אך הצליח רק לפצוע עצמו. המטוס נחת בלונדון ובמשך שבועות ניסה סובלן להילחם בבריטניה כדי שזו לא תסגיר אותו לידי ארצות הברית. כשלא נתקבלו ערעוריו בלע מנת יתר של תרופות ברביטורטיות בהובלתו למטוס וכעבור מספר ימים נפטר.

ג'ק, אחיו, זכה לשחרור מוקדם, בגין "התנהגות טובה", לאחר 5 שנות מאסר, שנתיים לפני תום תקופת המאסר שנגזרה עליו, באותו היום שבו התאבד אחיו.

פרשת סובלן עוררה סערה פוליטית וחברתית בישראל. אנשי מערכת המשפט ביקרו בצורה חריפה את הממשלה ואת העומד בראשה דוד בן-גוריון. האופוזיציה אף הגישה הצעת אי אמון בגין העניין שנדחתה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.daat.ac.il/daat/ezrachut/begin/neum34-2.htm נאומו של מנחם בגין בכנסת, לאחר הגירוש], אתר דעת
* 
* [http://www.archives.gov.il/archives/#/Archive/0b0717068031be30/File/0b0717068034835a/Item/0907170680348939 פרוטוקול ישיבת הממשלה בעניין סובלן], 8 ביולי 1962, עמוד 75. גנזך המדינה
* [http://www.archives.gov.il/archives/#/Archive/0b0717068031be30/File/0b0717068034835a/Item/090717068034893b פרוטוקול ישיבת הממשלה בעניין סובלן], 22 ביולי 1962, עמוד 27. גנזך המדינה
* [http://www.apimages.com/metadata/Index/Watchf-AP-I-XEN-GBR-APHSL55909-England-Robert-Soblen/1a63d7000f45406cb05974134846b656/1/0 סובלן (שני משמאל) בדרך לבית המשפט] בלונדון, 1962, ארכיון התמונות של AP
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמריקאים שריגלו למען ברית המועצות
קטגוריה:מתאבדים אמריקאים: חשודים בפלילים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:אישים שהוסגרו לארצות הברית
קטגוריה:אנשי השנה של העולם הזה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1900
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1962
מרגריט לונג

מרגריט לונג (בצרפתית: Marguerite Long מבטאים "מרגריט לון" ; 13 בנובמבר 1874 – 13 בפברואר 1966) הייתה פסנתרנית צרפתייה.

== קורות חייה ==
מרגריט מארי-שרלוט לונג נולדה בנים כבתם של פיייר לונג (לון) ואנה לבית טרון. אחותה הבכורה, קלר, התמנתה בגיל 17 למורה לפסנתר בקונסרבטואר של נים.
מרגריט לונג למדה אצל אנרי פיסו בקונסרבטואר של פריז, שם זכתה בפרס ראשון בשנת 1891, וכן, באופן פרטי, אצל אנטואן מרמונטל. מרגריט לונג הייתה הראשונה שביצעה את "קברו של קופרן" מאת ראוול ואת הקונצ'רטו לפסנתר ב-סול מז'ור שלו. משנת 1906 עד 1940 לימדה בקונסרבטואר של פריז ועם תלמידיה נמנו ז'אק פוורי, וילם איבס וסמסון פרנסואה. איבס, פסנתרן הולנדי בעל שם בינלאומי, מלמד כיום תאוריה של הפסנתר באוניברסיטת סנט ג'ונס במינסוטה, ארצות הברית. 

בשנת 1943 ייסדה יחד עם הכנר ז'אק טיבו תחרות בינלאומית לכנרים ופסנתרנים, הנקראת על שם שניהם.

עם תלמידיה נמנו:סמסון פרנסואה, סטראק, לוסט דקאב, אני ד'ארקו, פיה סבסטיאני, ברונו לאונרדו גלבר (חלבר), הרי דטינר, ונציסלב יאנקוף, קלוד קאהן, אליאן רישפן, איבון לפביר, ז'אק פברייה, ניקול אנריו, עדה צ'קי, כריסטיאן ורז'ה וכו'.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Dunoyer, Cecilia, Marguerite Long: a Life in French Music, 1874–1966, 1993) (with discography)
* Long, Marguerite, Au piano avec Claude Debussy, 1960 (Eng. 1972)
* —, Le Piano, 1959
* —, La Petite Méthode de piano, 1963
* —, Au piano avec Gabriel Fauré, 1963 (Eng. 1980)
* Long, Marguerite and with Pierre Laumonier, Au piano avec Ravel, 1971 (Eng. 1973)
* Weill, Janine, Marguerite Long: une vie fascinante, 1969
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:פסנתרניות צרפתיות
קטגוריה:ילידות 1874
קטגוריה:נפטרות ב-1966
סוכות (עבר הירדן)

250px
סֻכּוֹת הייתה עיר מקראית בנחלת שבט גד בעבר הירדן, בסמוך לנחל יבוק ולמעבר הירדן, ועל יד הערים צרתן ואדם.

==תולדותיה==
בספר בראשית היא מוזכרת כתחנה בחזרתו של יעקב מארם נהריים לארץ כנען:

<ref>לא התברר מדוע קרא יעקב למקום על שם מבנה ארעי ולא על שם מבנה קבע.</ref>.

על פי המסופר שם, העיר נקראת בשם זה על שם הסוכות שבנה יעקב לצאנו בזמן ששהה שם.

בספר יהושע נזכרת העיר כאחת מערי שבט גד שבבקעת הירדן המזרחית: .

בספר שופטים מסופר כי תושבי העיר לא הסכימו למסור מזון לצבאו של גדעון כאשר נלחם במדיינים:

בספר מלכים מסופר כי בין סוכות ובין צרתן, באתר שנחפר בקרקע, יצק שלמה המלך את כלי המקדש.

סוכות נזכרה ברשימת הערים שכבש מלך מצרים שישק הראשון בכנען, ב-924 לפנה"ס בערך. הרשימה נחרטה על גבי השער הבובסטידי שהקים שישק בכרנך לזכר ניצחונו.

==זיהוי==
במאה ה-20 הוצע לזהותה במספר אתרים:

זיהוי אחד הוא ב"תל דיר עלא" שבעבר הירדן, בסמוך לשפכו של נחל יבוק (בשמו הערבי: א-זרקא) אל נהר הירדן. זיהוי זה נתמך על ידי החוקר יוחנן אהרוני. באתר זה נמצאו ממצאים ארכאולגים מתקופת הברונזה המאוחרת ועד המאה ה-9 לפנה"ס. זיהוי זה מתבסס על התלמוד הירושלמי, בו זוהתה העיר המקראית עם יישוב שנקרא בתקופת חז"ל בשם "דרעלה": .

זיהוי אחר הוא ב"תל א-חצאן" בסמוך לנחל יבוק. התל ממוקם מצפון מזרח לאתר דאמיֶה, שבו נערכו חפירות ארכאולוגיות, ונמצאו ממצאים מתקופת הברונזה הקדומה עד ראשית תקופת הברזל.

==ראו גם==
*סכות, הסמוכה למצרים

==לקריאה נוספת==
* הערך: סכות (ב), לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 670.
* יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 18, 120.
<div class="mw-content-ltr">
*The Eerdmans Bible Dictionary - William Eerdmans Publ.Co., Grand Rapids, Michigan, 1993
</div>

==קישורים חיצוניים==
* יצחק מייטליס, [http://www.daat.ac.il/daat/maamar.asp?id=141 מדוע בנה יעקב בית בסוכות], באתר דעת
* [https://web.archive.org/web/20190125131026/https://ilanabc.co.il/?page_id=96 פרק 14 – דבר היום: שלומית בונה סוכות – על העיר סוכות במקרא] בפודקאסט דברי הימים בהגשת אילן אבקסיס

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובי המקרא
קטגוריה:עבר הירדן המזרחי
קטגוריה:נחלת שבט גד
קטגוריה:פרשת וישלח