OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דאגלס מקגרגור (איש צבא)

דגלס א. מקגרגור (באנגלית: Douglas Macgregor) (נולד ב-4 בינואר 1947) הוא חייל, סופר ותאורטיקן צבאי.

==ביוגרפיה==
דאגלס מקגרגור בפגישה עם המטה הכללי של צה"ל והרמטכ"ל [[אביב כוכבי, 2020.]]
מקגרגור נולד וגדל בפילדלפיה. הוא החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית ווסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1976, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני שריון, קורס סיירים והסמכה כצנחן. במלחמת המפרץ לחם מקגרגור כקצין אג"ם בגדוד השני של רגימנט השריון ה-2, בקרב של "קו אורך 73". על האופן בו לחם בקרב זה עוטר בכוכב הארד. בהמשך שימש כמפקד גדוד השריון הראשון ברגימנט הפרשים המשוריין ה-4. בשנת 2004 פרש מקגרגור לגמלאות בדרגת קולונל.

למקגרגור תואר דוקטור ביחסים בינלאומיים מטעם אוניברסיטת וירג'יניה. הוא פרסם עד כה ארבעה ספרים אודות תאוריה צבאית ובכלל זה בחינה של הלוחמה המודרנית, ניתוח קרבות ממלחמת המפרץ ומלחמת עיראק וכן בחינת השינויים במבנה מהצבא האמריקני.

ב-27 ביוני 2020 הודיע הבית הלבן כי בכוונת הנשיא דונלד טראמפ למנות את מקגרגור לתפקיד שגריר ארצות הברית בגרמניה.

== מאמריו ==
* 
* 
* 

==ספריו==
* "השתנות תחת אש", מערכות, 2007.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* .
* אור ברק, [https://strategicassessment.inss.org.il/articles/reading-between-the-lines/ לקרוא בין השורות], עדכן אסטרטגי, כרך 23, גיליון 4, אוקטובר 2020.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי כוכב הארד
קטגוריה:בוגרי האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
ג'ון בויד (חייל)

ג'ון ריצ'רד בויד (באנגלית: John Richard Boyd; 23 בינואר 1927 - 9 במרץ 1997) היה קולונל אמריקאי יוצא חיל האוויר של ארצות הברית אשר היה לסופר ותאורטיקן צבאי מוביל.

==ביוגרפיה==
בויד נולד וגדל באירי, פנסילבניה. בשנת 1945 התגייס לצבא ארצות הברית ושימש כמדריך שחייה ביפן. בשנת 1948 פרש מן הצבא והשלים שני תארים ראשונים מאוניברסיטת אייווה והמכון הטכנולוגיה של ג'ורג'יה. בשנת 1951 שב לשירות צבאי בחיל האוויר של ארצות הברית. הוא השלים קורס טיס כטייס קרב ולחם במלחמת קוריאה כטייס F-86 סייבר. עם שובו לארצות הברית, אף שלא זקף לזכותו שום הפלה או קרב, נעשה למדריך לקרבות אוויר בבית הספר לטיס לנשק של חיל האוויר. לאחר מכן שירת במספר תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1975 סיים את שירותו ופרש לגמלאות בדרגת קולונל. לאחר פרישתו נעשה לסופר, אסטרטג ותאורטיקן צבאי מוביל. בין היתר פיתח את מעגל קבלת החלטות ש ה-OODA שכלל ארבעה שלבים: התבוננות, התמצאות, החלטה ופעולה (באנגלית: observe, orient, decide, and act, developed ).

==לקריאה נוספת==

* שמעון נוה, "אמנות המערכה : התהוותה של מצוינות צבאית" / שמעון נוה ; מתרגם: מיכאל גוגנהיימר. תל אביב: מערכות, 2001.

==קישורים חיצוניים==

* שאול ברונפלד, [https://web.archive.org/web/20200222224130if_/https://web.archive.org/web/20200222224130if_/http://maarachot.idf.il/PDF/FILES/1/112291.pdf בגדי המלך החדשים הגרסה האמריקנית], מערכות, גיליון 418, אפריל 2008, עמודים 24-28.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הלאומי ארלינגטון
קטגוריה:קצינים וחוגרים בחילות האוויר של צבא ארצות הברית
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איווה
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1997
עידו ריבלין

עידו בריאן ריבלין (נולד ב-3 בינואר 1988) הוא מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי. הוא הלחין, בין היתר, את המוזיקה לסרט "גאליס - המסע לאסטרה", ולסדרות "הקלמרים" ו"גאליס".

כיום עובד עידו על פרויקטים כגון הלחנת פסקולים לסרטים וסדרות, והפקת שירים עבור אמנים שונים.

== ביוגרפיה ==
עידו ריבלין נולד בשנת 1988. הוא למד והתחנך בבית הספר רימון. הוא החל לנגן על פסנתר החל מגיל 6, ומאז הלך והתמקצע ולמד אצל מורים למוזיקה, ביניהם שמוליק נויפלד.

ריבלין היה חבר בלהקת התחתונים ושימש בה כקלידן עד שהפסיקה את פעילותה.

ריבלין הלחין מוזיקה לפרסומות ואף הלחין פסקולים למספר סדרות מצליחות, ביניהן "גאליס".

לריבלין שותף לעבודותיו בשם דניאל מרקוביץ', אשר הלחין גם הוא פסקול עבור הסרט "גאליס - המסע לאסטרה" ולפרויקטים נוספים.

בשנת 2013, ריבלין הצטרף ללהקת לולה מארש, ויצא איתה לסיבובי הופעות ברחבי הארץ והעולם, עד 2017.

ב-2018, עבר עידו לקנדה, ומתגורר בטורונטו.

== סגנון מוזיקלי ==
סגנונו המוזיקלי של עידו ריבלין בולט במיוחד במוזיקת פסקול. ניתן בנקל להבחין שהוא משלב בין מוזיקה קלאסית, מוזיקה אלקטרונית, וכלים מודרניים כמו גיטרה חשמלית ואקוסטית.

== יצירתו ==
* דוקטור ליבי - הלחנת פסקול לסדרה
* גאליס - הלחנת פסקול לסדרה
* גאליס - המסע לאסטרה - הלחנת פסקול מקורי לסרט
* הקלמרים - הלחנת פסקול מקורי לסדרה
* היחידה - הלחנת פסקול מקורי
* הרווק - הלחנת פסקול
* סלב'ס - הלחנת פסקול
* נויורק - הלחנת פסקול לסדרה
* רויאל שף - הלחנת פסקול מקורי לסדרה
* חצויה - הלחנת פסקול מקורי לסדרה
* חצויה - הדבר האמיתי - הלחנת פסקול לסדרה
* פצועים בראש - הלחנת פסקול לסדרה
* נעלמים - הלחנת פסקול לסדרה
* חנוך דאום מחשב מסלול מחדש - הלחנת מוזיקה מקורית לסדרה
*נינג'גו - הלחנת מוזיקה לעונה העתידית של הסדרה

ריבלין מלחין גם מוזיקה לפרסומות, והלחין, בין השאר, את מוזיקת הרקע ללוגו של גלובוס גרופ.

== הפקות ==
* הלחנת שירים לסדרה "חצויה"
* הפקת שיר הנושא של "גאליס"
* הפקת שיר נושא ל"רויאל שף"
* הפקת שיר הנושא של "הרווק - עם דודו אהרון"
* הפקת שיר הנושא של "מועדון החנונים"
* הפקת שיר הנושא של "היחידה"
* עיבוד והפקת השיר "לא כאן" של מנור שבת
* הפקת השיר "נולדתי להופיע" של עודד פז ועדי הימלבלוי
* הפקת השיר "פסגות חייך" של עוזיה צדוק
*הפקת השיר "הכל זמני" של פן חזות

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:מלחיני פסקולים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
עידו ריבלין
קטגוריה:בוגרי רימון בית ספר למוסיקה
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לקנדה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1988
המרת קידוד

המרת קידוד (באנגלית: Transcoding, הלחם של Transition ו־Encoding) היא המרה ישירה (אנלוגית–אנלוגית או דיגיטלית–דיגיטלית) של קידוד אחד למשנהו. לדוגמה המרת קובצי וידאו (כמו PAL, SECAM, NTSC), קובצי אודיו (כמו MP3, WAV) או תווים (כמו UTF-8, ISO/IEC 8859).

ההמרה מתבצעת בדרך כלל במקרים בהם מחשב המטרה, אינו מכיר את הפורמט המקורי או מקרים בהם רוצים להמיר פורמט משיקולים שונים כגון הקטנת רוחב הפס על ידי שימוש בפורמט שמקטין את גודל הקובץ הנשלח על חשבון איכות הווידאו.

בעולם הווידאו האנלוגי, המרת קידוד מתבצעת באופן תדיר בזמן ריצה, לצורך חיפוש בקובץ או הצגתו. דוגמה לכך היא הפורמטים של קובצי Cineon ו־DPX שמשמשים לסינמה דיגיטלית אולם גודל קובץ של סרט באורך של שעתיים יכול להיות 8 טרה־בייט.

קטגוריה:תקשורת מחשבים
קטגוריה:וידאו
קטגוריה:דחיסת נתונים
ויליאם דה-פוי

ויליאם יוג'ין דה-פוי (באנגלית: William Eugene DePuy; 1 באוקטובר 1919 – 9 בספטמבר 1992) היה גנרל אמריקאי בדימוס, אשר הקים את פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית (TRADOC).

==ביוגרפיה==
דה-פוי נולד וגדל בג'יימסטאון, דקוטה הצפונית. במקביל ללימודיו באוניברסיטת דרום דקוטה שירת דה-פוי במשמר לאומי. עם סיום לימודיו הוסמך כקצין בדרגת לוטננט ועבר קורס קציני חי"ר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויס דה-פוי לצבא ארצות הברית ושירת במספר תפקידי מטה ופיקוד ברגימנט החי"ר ה-357, לחם בקרב על הבליטה ושימש כמפקד הגדוד ה-1 ברגימנט. לאחר המלחמה שימש דה-פוי במספר תפקידי מטה ופיקוד בחיל הרגלים של צבא היבשה. במלחמת וייטנאם לחם דה-פוי כמפקד הדיוויזיה הראשונה. בשנת 1973 כתוצאה מלקחי מלחמת וייטנאם הוטל על דה-פוי להקים את פיקוד ההדרכה והאימונים של צבא ארצות הברית (TRADOC). דה-פוי נחשב לאחד מאבות דוקטרינת "קרב האוויר-יבשה", אסטרטגית הלחימה של הכוחות האמריקנים במלחמת המפרץ. הוא פרש לגמלאות בשנת 1977.

==קישורים חיצוניים==
* 
* שאול ברונפלד, [https://www.idf.il/media/uocfafo4/%D7%9C%D7%90-%D7%91%D7%93%D7%99%D7%95%D7%A0%D7%99%D7%9D-%D7%95%D7%9C%D7%90-%D7%91%D7%A9%D7%99%D7%97-%D7%9E%D7%94%D7%A4%D7%9B%D7%94-%D7%A0%D7%A7%D7%A0%D7%99%D7%AA-%D7%91%D7%95%D7%95%D7%99%D7%9B%D7%95%D7%97%D7%99%D7%9D-%D7%A0%D7%95%D7%A7%D7%91%D7%99%D7%9D-%D7%A9%D7%90%D7%95%D7%9C-%D7%91%D7%A8%D7%95%D7%A0%D7%A4%D7%9C%D7%93.pdf לא בדיונים ולא בשיח – מהפכה נקנית בוויכוחים נוקבים], בין הקטבים 17, יולי 2018, עמ' 193–209

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי כוכב הכסף
מעוטרי מדליית השירות המצוין
קטגוריה:מעוטרי צלב השירות המצוין
קטגוריה:מעוטרי לב הארגמן
קטגוריה:אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם
קטגוריה:אמריקאים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מפקדי פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית
קטגוריה:מפקדי הדיוויזיה הראשונה (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1992
קטגוריה:בוגרי מכללת פיקוד ומטה הכללי של צבא ארצות הברית
גרייס גילי

גרייס ביירס (באנגלית:Grace Byers; נולדה ב-26 ביולי 1984) היא שחקנית טלוויזיה אמריקאית, הידועה בשל גילום דמותה של אניקה קלהון בסדרת הדרמה המוזיקלית של רשת פוקס, "אימפריה".

== ביוגרפיה ==
גרייס גילי נולדה בעיר באטלר, פנסילבניה ב-26 ביולי 1986, וגדלה באיי קיימן מינקותה. אחרי שחזרה עם הוריה לארצות הברית, היא קיבלה תואר ראשון באמנויות תיאטרון באוניברסיטת דרום פלורידה בטמפה. היא מאוחר יותר למדה באוניברסיטת קליפורניה באירוויין, שם קיבלה תואר שני באמנות במשחק. 

== קריירה ==
לאחר סיום לימודיה, גילי אז עברה לניו יורק, שם היא הופיעה באוף ברודוויי במספר הצגות, כולל במחזמר הרוק "רנט". ב-2013, היא הופיעה בהפקות שיקגו בקומדיות "שונא הבריות" ו"טרטיף".

ב-2014, לוהקה בתור אניקה קלהון בסדרת הדרמה המוזיקלית של רשת פוקס, "אימפריה" לצד טרנס הווארד וטראג'י פ. הנסון. הסדרה עלתה לשידור ב-7 בינואר 2015.

בשנת 2018 כיכבה במותחן הפשע "Bent", לצד קארל אורבן וסופיה ורגרה.

== חיים אישיים ==
בשנת 2015 התארסה לשחקן טריי ביירס, ששיחק לצידה ב"אימפריה". השניים נישאו בטקס שנערך בגראנד קיימן ב-14 באפריל 2016. 

== פילמוגרפיה ==
=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable sortable"
|-
! שנה
! סדרה
! תפקיד
! class="unsortable" |הערות
|-
| 2015–2018
| אימפריה 
| אניקה קלהון
| תפקיד ראשי (עונות 4-1); 66 פרקים
|-
| 2018–2019
| בעלי היכולות
| ריבה פייג'
| תפקיד ראשי (עונה 2); 16 פרקים
|-
| 2019
| Tales
| אדי
|פרק: "My Life"
|-
|2021
|הארלם 
|קווין
|תפקיד ראשי; 10 פרקים
|-
|TBA
|Phoenix
|קטרין "בוז" בוסוורת'
|סדרת טלוויזיה עתידית 
|}

=== קולנוע ===
{| class="wikitable sortable"
|-
! שנה
! סרט
! תפקיד
! class="unsortable" |הערות
|-
|2018
|Bent
|קייט
|
|-
|2023
|The Blackening
|אליסון
|
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרום פלורידה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קליפורניה באירוויין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה באירוויין
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1984
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1984
תרשים עץ (הסתברות)

תרשים עץ למאורעות <math>A</math> ו-<math>B</math>.
בתורת ההסתברות, ניתן להשתמש בתרשים עץ (דיאגרמת עץ) כדי לייצג מרחב הסתברות.

תרשימי עץ עשויים לייצג סדרה של מאורעות בלתי תלויים (כגון סדרה של הטלות מטבע) או מאורעות בעלי הסתברויות מותנות (כגון הוצאת כדורים משק). כל צומת בתרשים מייצג מאורע וההסתברויות שלהן זהות. צומת הגזע (הצומת הראשון) מייצג מאורע ודאי. כל קבוצה של צומתי אחים מייצגת חלוקה בלעדית וממצה של מאורע ההורה.

הסתברותו של צומת שווה להסתברות המאורע אליו הוא מקושר, לאחר שמאורע ההורה התרחש. ההסתברות שסדרת מאורעות המובילה לצומת מסוים תתרחש שווה למכפלת הסתברויות הצומת וכל הוריו.

למשל, אם יש כד עם 3 כדורים שחורים ו-2 כדורים לבנים, ואני מוציא שני כדורים בזה אחר זה- בלי להחזיר את הכדור הראשון שהוצאתי. אז הצומת הראשונה היא הוצאת הכדור הראשון - וההסתברות להוצאת כדור שחור היא 0.6 לעומת ההסתברות להוצאת כדור לבן שהיא 0.4. אם הוצאתי כדור שחור אז בצומת השנייה יש לי סיכוי של 0.5 להוצאת כדור שחור, והסתברות של 0.5 להוצאת כדור לבן (כיון שנותרו בכד 2 כדורים שחורים ו-2 כדורים לבנים). אולם, אם הוצאתי כדור לבן בתחילה - אזי בצומת השנייה יש לי סיכוי של 0.75 להוצאת כדור שחור, ו-0.25 להוצאת כדור לבן (כיון שנותרו בכד 3 כדורים שחורים וכדור אחד לבן). המשמעות של זה היא שההסתברות להוצאת שני כדורים שחורים למשל היא מכפלה של ההסתברויות 0.6 ו-0.5, כלומר 0.3. לעומת זאת ההסתברות להוצאת שני כדורים לבנים היא מכפלת ההסתברויות 0.4 ו-0.25, כלומר 0.1.

== ראו גם ==
* עץ החלטה
* עץ (תרשים)
* עץ (תורת הגרפים)
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תורת ההסתברות
פלורה קאדאר

פלורה קאדאר (בהונגרית: Kádár Flóra; 4 באוגוסט 1928 – 3 בינואר 2003) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע הונגרייה.

==קורות חייה==
בן זוגה ,פיטר פישר
נולדה בשנת 1928 בעיר בודפשט.
בשנת 1953 פלורה קאדאר סיימה לימודיה באקדמיה לתיאטרון בבודפשט.
נישאה לפטר פישר.
בשנת 1957 הופיעה על במת תיאטרון בעיר סגד.

במהלך 1953-1999 היא הצטלמה בכ-75 סרטים.

==פילמוגרפיה==
* Szerelmesfilm (1970) – (סרט אהבה) 
* Örökbefogadás (1975) – (אימוץ) 
* Redl ezredes (1985) – (קולונל רדל)
* Maigret (1992) ,(1993) – (המפקח מגרה)
* Mesmer (1994) – (מסמר) 
* A napfény íze (1999) – (סאנשיין)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה הונגריות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע
קטגוריה:שחקניות תיאטרון הונגריות
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:ילידות 1928
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1928
קטגוריה:הונגריות שנפטרו ב-2003
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2003
משתנה דמה (סטטיסטיקה)

משתנה דמה (או משתנה דאמי, באנגלית Dummy) הוא משתנה בלתי-תלוי, נוסף על המשתנים הנבדקים במחקר, שמציין את קיומו או היעדרו של אִפיון איכותי מסוים, כלומר, משתנה של אפיון שלא ניתן לכמת אותו, כמו מין או מדינה.<ref></ref> משתנה זה משולב באומדן של משוואת רגרסיה, בדרך כלל בצורה בינארית. דהיינו, הערכים של 0 או 1 משמשים למשתנה זה כדי להצביע על קיומו או היעדרו של המאפיין.

דוגמאות:
* משתנה דמה, לציון מגדר הנדגמים בסקר - לגברים הערך 0 ולנשים הערך 1.
* משתנה דמה, לציון צבע עיני הנדגמים בסקר - לחום או שחור הערך 0 ולבהיר הערך 1.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סטטיסטיקה
אדם מקיי

אדם מקיי (באנגלית: Adam McKay; נולד ב-17 באפריל 1968) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק, שחקן וקומיקאי אמריקאי.

==ביוגרפיה==
מקיי נולד בפילדלפיה, פנסילבניה. הוא למד שנה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת טמפל, אך פרש חודשים ספורים לפני סיום לימודי התואר הראשון.

== קריירה ==
הוא עבר לשיקגו ועסק בסטנד-אפ. בשנים 1995 עד 2001 כתב מערכונים עבור תוכנית הטלוויזיה סאטרדיי נייט לייב, כשבשנים 1997–1999 שימש הכותב הראשי של התוכנית.

ב-2004 יצר עם ויל פרל את הקומדיה "והרי החדשות", אותה גם ביים, שזכתה להצלחה רבה. הוא המשיך לשתף פעולה עם פארל כשחקן, במאי, תסריטאי ומפיק בסרטים "לילות טלדגה: הבלדה על ריקי בובי" (2006), "אחים חורגים" (2008), "לספק ת'סחורה" (2009), "החבר'ה האחרים" (2010), "The Virginity Hit" (2010), "קאסה דה מי פאדרה" (2012), "הקמפיין" (2012) "חדשות בהפרעה" (2013) ועוד. ב-2007 יצר עם פארל את אתר האינטרנט "Funny or Die" ובו סרטונים קומיים.

מקיי שכתב את התסריט לסרט "אנטמן" שיצא ב-2015. הוא כתב וביים את הסרט "מכונת הכסף" (2015), הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר בהם לסרט הטוב ביותר ולבמאי הטוב ביותר ומקיי זכה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. סרטו הבא, "סגן הנשיא" (2018), היה מועמד לשישה פרסי גלובוס הזהב ומועמד לשבעה פרסי אוסקר בהם לסרט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר ולתסריט המקורי הטוב ביותר.

הוא הבמאי והמפיק של סדרת הטלוויזיה "יורשים" ששידורה החל ב-2018 ברשת HBO. על עבודתו כבמאי הסדרה, זכה בפרס גילדת הבמאים של אמריקה. 

ב-2021 יצא בנטפליקס הסרט שכתב וביים "אל תסתכלו למעלה". 

בשנת 2022 עלתה ברשת HBO הסדרה "לייקרס: קבוצה מנצחת", אותה מקיי ביים והפיק. באותה שנה לקח חלק בהפקת הסרט "Fresh" ובהפקת הסרט "התפריט". עוד באותה שנה החל לעבוד על בימוי מיני-סדרת הדרמה "Kings of America" בכיכובה של איימי אדמס; אשר מתוכננת לעלות ברשת נטפליקס במהלך שנת 2023. 

== חיים אישיים ==
מקיי נשוי לבמאית האמריקאית-יהודית שירה פיבן (אחותו של השחקן ג'רמי פיבן). לזוג שתי בנות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:מפיקי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: התסריט המעובד הטוב
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס פול סלבין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1968
יעקב פופרש

הרב יעקב פופרש כ"ץ (נפטר בכ"ב בשבט ה'ת"ק, פברואר 1740) היה אב"ד וראש ישיבה בפרנקפורט, מחבר השו"ת 'שב יעקב'.

== ביוגרפיה ==
נולד בפראג לרבי בנימין הכהן פופרש (פאפערש) שם שימש גם כדיין. בילדותו למד תורה אצל רבי אהרן שמעון שפירא אב"ד פראג, ולאחר מכן למד אצל רבי אברהם ברודא, אב"ד וראש ישיבה בפראג.

בשנת תנ"ח (1698) נתמנה לרב בקובלנץ. בשנת תע"ח (1718) נבחר לכהן כאב"ד וראש ישיבה בפפד"מ שם נפטר ונקבר בכ"ב בשבט ה'ת"ק (1740).

נשא ונתן בהלכה עם גדולי דורו כרבי יהודה מילר. בישיבתו בפרנקפורט למדו רבי יוסף שטיינהארט, חתנו רבי נפתלי צבי קצנלנבוגן, רבי דוד טבלי שייאר, רבי אלחנן אשכנזי (מחבר פירוש 'סדרי טהרה' על שולחן ערוך הלכות נידה) וגדולי תורה רבים אחרים. היה מעורב בפולמוס על כתבי הרמח"ל, וכשהרמח"ל עבר בפרנקפורט בדרכו מפאדובה לאמסטרדם, השביע אותו בפני בית דין שלא ילמד ולא יכתוב בתורת הקבלה.

לאחר פטירתו, בשנת תק"ב (1742) הוציאו שני בניו, יהודה לייב וזאב וולף, לאור עולם את חיבורו הידוע שו"ת שב יעקב. החיבור הפך לספר מרכזי בספרות ההלכה והוא מצוטט רבות, בין השאר בפירוש 'פתחי תשובה' על השולחן ערוך.

אחריו נתמנה לרבה של פפד"מ הרב יעקב יהושע פלק מקראקא (מחבר הפני יהושע).

==משפחתו==
אחיו רבי אברהם היה אב"ד ומרא דאתרא בטיפליץ שבבוהמיה. הוא העניק הסכמה לספר השו"ת של אחיו המנוח.

אשתו הראשונה, אסתר, נפטרה בא' בסיוון ה'תפ"ד. הוא התחתן בשנית, עם ליבלה, אלמנת רבי בצלאל בומסלא (נפטרה בפרנקפורט בד' באלול ה'תקי"ב).

בתו פרומט נפטרה בחייו במהלך לידה בכ"ב בסיוון ה'תצ"ג. אביה הרב תרם פרוכת לזכרה. ידועים שנים מבניו, יהודה לייב וזאב וולף, שהדפיסו לאחר פטירתו את תשובותיו. יהודה לייב נפטר בפרנקפורט בי"ח באב ה'תקי"ד. ר' זאב וולף היה דיין בפרנקפורט, ואחר כך התמנה לרבה של פרידברג .

==לקריאה נוספת==
* הרב מרדכי הורוויץ, רבני פרנקפורט, מוסד הרב קוק, ירושלים תשל"ב, פרק שבעה עשר, עמ' 84–89.
* צבי י. לרר, "תולדות הגאון רבי יעקב הכהן פאפרש", ישורון מא (תשע"ט), עמ' תתנז–תתפג.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרנקפורט: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי העתיק בפרנקפורט
קטגוריה:נפטרים ב-1740
תומאס הלמר

תומאס הלמר (בגרמנית: Thomas Helmer, נולד ב-21 באפריל 1965 בהרפורד שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בעמדות הבלם והקשר האחורי. הלמר שיחק בעיקר בבורוסיה דורטמונד ובבאיירן מינכן, וצבר מעל 400 הופעות בבונדסליגה ב-15 עונות. הלמר זכה עם נבחרת גרמניה בכדורגל בטורניר יורו 1996.

==קריירת מועדונים==
===ארמיניה בילפלד ובורוסיה דורטמונד===
הלמר שיחק כנער במועדון ספורט באד סלצופלן, ובשנת 1984, בגיל 19, עבר לשחק במועדון הבוגרים של ארמיניה בילפלד, עמה ירד ליגה בעונתו הראשונה. בעונה השנייה שיחק 35 משחקים בליגת הבונדסליגה השנייה, וצד את עיני בורוסיה דורטמונד, שם חתם בשנת 1986. הלמר שיחק 190 משחקים בדורטמונד לאורך 6 עונות, כבש 16 שערים וזכה בגביע אחד.

===באיירן מינכן===
בקיץ 1992 הצטרף הלמר לבאיירן מינכן בנסיבות שנויות במחלוקת. בורוסיה דורטמונד לא רצתה למכור אותו ליריבה ישירה בבונדסליגה, ומכרה אותו לאולימפיק ליון מהליגה הצרפתית. כעבור שלושה חודשים, ליון מכרה את הלמר לבאיירן מינכן תמורת 7.5 מיליון מארק גרמני, סכום שנחשב אז לשיא במועדון הבווארי עבור העברה. הדבר יצר הד משמעותי וזעם כלפי הלמר, עד כדי איום של מאמן נבחרת גרמניה, ברטי פוגטס, לנפות את הלמר מהסגל ליורו 1992, על מנת לא ליצור אווירה עוינת בחדר ההלבשה בין שחקני בורוסיה דורטמונד ובאיירן מינכן. בסופו של דבר, הלמר שיחק ביורו 1992.

הלמר הצליח בצורה משמעותית בבאיירן מינכן, והיה חלק מחוליית הגנה שכללה את לותר מתאוס, מרקוס באבל ואולף תון. הלמר זכה עם באיירן מינכן בשלוש אליפויות, גביע מקומי אחד, שני סופר קאפ, וזכייה בגביע אופ"א בשנת 1996, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול בורדו, בו כבש שער. בשנת 1997 מונה לקפטן הקבוצה, עד לעזיבתו בתום עונת 1999, לאחר הפסד בגמר ליגת האלופות למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן. הלמר הופיע 191 פעמים במדי באיירן מינכן, והבקיע 24 שערים.

===סנדרלנד והרטה ברלין===
הלמר, שסיים את חוזהו בבאיירן מינכן, קיבל הצעות מקבוצות רבות כמו ליברפול, אך בחר בסנדרלנד, העולה החדשה לפרמייר ליג, שם סבל מפציעות ומיעט לשחק, והושאל להרטה ברלין, עמה שיחק בליגת האלופות. כשחזר מההשאלה לסנדרלנד, המאמן פיטר רייד החליט לוותר על שירותיו עקב ריבוי הפציעות. עם השחרור מסנדרלנד, פרש הלמר ממשחק פעיל בשנת 2000.

==קריירה בינלאומית==
הלמר היה שותף להגעה של נבחרת גרמניה בכדורגל לגמר יורו 1992, בו הפסידה לדנמרק. הלמר לקח חלק גם במונדיאל 1994 ובמונדיאל 1998, בהם הודחה גרמניה ברבע הגמר, והיה שותף מלא לזכייה של נבחרת גרמניה ביורו 1996. לאחר ההדחה של גרמניה ממונדיאל 1998, פרש הלמר מהנבחרת, עם 68 הופעות וחמישה שערים.

==תארים==
עם בורוסיה דורטמונד:
* הגביע הגרמני: 1988/89

עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה (3): 1993/94, 1996/97, 1998/99
* הגביע הגרמני: 1997/98
* גביע הליגה הגרמנית (2): 1997, 1998
* גביע אופ"א: 1995/96

עם נבחרת גרמניה:
* יורו 1996
* גביע U.S: 1993

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלני ארמיניה בילפלד
קטגוריה:כדורגלני בורוסיה דורטמונד
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני סנדרלנד
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:מגני כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני יורו 1992
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני יורו 1996
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1965
יון פו-סאן

יון פו-סאן (בקוריאנית: 윤보선; ) היה מדינאי קוריאני שכיהן כנשיאהּ השני של קוריאה הדרומית מאוגוסט 1960 ועד מרץ 1962. החליף בתפקיד את לי סינג-מן, וכיהן עד שהוחלף על ידי פאק צ'ונג-הי, כתוצאה מהשתלטותו על המדינה במאי 1961.

== חייו ==
יון נולד בעיר קטנה במחוז דרום צְ'הוּנגצְ'הַאנג שבמערב קוריאה הדרומית, אז חלק מקוריאה. הוא למד באוניברסיטת אדינבורו שבסקוטלנד. הצטרף לפוליטיקה לאחר מלחמת העולם השנייה, תחילה כמזכיר בכיר בהנהגה הדרום-קוריאנית, ולאחר מכן כראש עיריית סיאול. עם שחרורה של קוריאה הדרומית במלחמה, שירת כשר המסחר שלה, ומספר שנים מאוחר יותר, ב-1955, היה שותף להקמת המפלגה הדמוקרטית הקוריאנית. לאחר שנשיאה הראשון של המדינה, לי סינג-מן, הודח בעקבות מחאה עממית ודמוקרטית, נבחר ב-13 באוגוסט 1960 כנשיא.

לאחר שהפסיד לפאק צ'ונגהי, התנגד יון לשלטונו הטוטליטרי, והתמודד נגדו פעמיים, ב-1963 וב-1967, אך הפסיד בשתי הפעמים. ב-1980 פרש מפעילות פוליטית אקטיבית.

הוא היה פרסביטריאני באמונתו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://100.naver.com/100.nhn?docid=123597 Yun Bo-Seon-Naver]
* [http://www.yunposun.com/history.htm/ אתר משפחתו]
* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:נשיאי קוריאה הדרומית
קטגוריה:ילידי 1897

קטגוריה:נפטרים ב-1990
קטגוריה:דרום קוריאנים שנפטרו במאה ה-20
מלכים צלבנים 2

מלכים צלבנים 2 (באנגלית: Crusader Kings II) הוא משחק תפקידים ממוחשב שעלילתו מתרחשת בתקופת ימי הביניים. המשחק פורסם על ידי חברת Paradox Interactive בתור המשך למשחק "Crusader Kings". המשחק יצא למערכות Windows של מיקרוסופט ב-14 בפברואר 2012.

ב-1 בספטמבר 2020 יצא משחק ההמשך "Crusader Kings III".

== משחקיות ==
המשחק הוא סימולטור שושלות בו השחקן שולט בשושלת ימי-בנימית בין משנת 1066 ועד 1453, אם כי בהרחבות "האלים העתיקים" ו"קרל הגדול" ניתן להתחיל את המשחק מהשנים 867 ו-769. דרך השימוש האסטרטגי במלחמה, נישואין, התנקשויות ועוד אמצעים רבים, השחקן צריך לגרום להצלחת שושלתו. המשחק כולל מספר דמויות היסטוריות כגון ויליאם הכובש, קרל הגדול, אל סיד, הארון א-רשיד וצלאח א-דין, אבל מאפשר לשחק ולפתח דמויות בדיוניות.

הסימולציה חסרת סוף עלילתי כך שה"הצלחה" מוגדרת לחלוטין על ידי השחקן. המשחק נגמר כאשר דמותו הנוכחית של השחקן מתה ללא יורש מאותה שושלת או כאשר מגיעה השנה 1453.

בתוך המשחק ישנן מערכות גנטיקה וחינוך כך שצאצאים יירשו תכונות, תרבות, דת ומיומנויות מהוריהם ומחנכיהם. מערכת זו מוסיפה עוד שכבה לאסטרטגיות של נישואין, מעבר לבריתות דיפלומטיות וצבירת יוקרה וממון.

בעוד שניתן לבחור כמעט כל אציל בעל אדמות, יש כמה סוגי דמויות שלא ניתן לשחק ללא מודים כגון תיאוקרטיות. ההרחבות הרבות של המשחק מאפשרות גם לשחק באמצעות שליטים מוסלמים, פגנים, הודים ורפובליקות סחר.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2012
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בשוודיה
קטגוריה:משחקי תפקידים ממוחשבים
קהילת בני האושר

בית השלום באמאוס ניקופוליס]]
קהילת בני האושר (בצרפתית: Communauté des Béatitudes) היא קהילה קתולית אשר נוסדה בצרפת בשנת 1973. הקהילה נמצאת בישראל משנת 1975 ומקום מושבה הוא באמאוס ניקופוליס בשפלת יהודה. הקהילה היא אחת מ"הקהילות החדשות" שנוסדו בכנסייה הקתולית, כחלק מתנועת ההתחדשות הנוצרית, שהתעוררה כתגובה לקריאתה של מועצת הוותיקן השנייה שהתקיימה בשנים 1962–1965. על חברי הקהילה נמנים כמרים, נזירות ונזירים, אנשים בודדים וגם משפחות.

מקור שם הקהילה הוא בדרשה שישו נשא מעל הר האושר מצפון לכנרת: "אשרי עניי הרוח, כי להם מלכות השמיים..."

==הקמת הקהילה==
בקהילת בני האושר חברים כ-1,500 איש ואישה ב-70 מרכזים במקומות שונים בעולם. רוב המרכזים שוכנים בצרפת, בה הוקמה הקהילה על ידי ג'רארד קרואסן (Gérard Croissant), שהיה איש דת פרוטסטנטי, ואשתו ז'ו. קרואסן, הציע לאשתו ולזוג חברים להקים קומונה דתית קטנה שתפעל על פי דרך תאולוגית חדשה. עם הקמת הקהילה בעיר מונפלייה בדרום צרפת בשנת 1973, הוא שינה את שמו לאפריים קרואסן והמיר את דתו לקתולית. תחילה נקראה הקהילה בשם קהילת אריה יהודה וקורבן השה. שם זה שונה כעבור זמן לשמה הנוכחי של הקהילה, ושמה הראשון מופיע על גבי הצלבים אותם עונדים חברי הקהילה. 

מייסד הקהילה הטיף לחיים שיתופיים, מעורבות חברתית, הסתפקות במועט וויתור על רכוש ונכסים פרטיים. הקהילה פועלת למען התקרבות לדתות ולזרמים נוצריים אחרים. בישראל פועלת הקהילה להבנה הדדית בין יהודים לנוצרים. בין חברי הקהילה כהני דת שחיים על פי כללי העדה הנוצרית הראשונה כפי שהיא מתוארת בברית החדשה.

==הקהילה בישראל==
הקהילה נמצאת בישראל משנת 1975. מטרתם של חברי הקהילה בישראל היא לפעול למען פיוס והבנה בין נוצרים ליהודים. בשנת 1993 קיבלה הקהילה מידי הכנסייה הקתולית את האחריות על אתר אמאוס ניקופוליס ליד לטרון. בני הקהילה מתחזקים את האתר ומארחים בבית השלום מבקרים, צליינים ופרחי כמורה הבאים לישראל כדי ללמוד יהדות ותנ"ך וכדי לסייר במרחבי הארץ.

==לקריאה נוספת==
רמי דגני ורות קרק, קהילות שיתופיות של נוצרים בישראל, בתוך אריאל 204–205, 2014, ע' 115–122

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://sites.google.com/site/emmausnicopolis/English האתר הרשמי של קהילת בני האושר באמאוס]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים דתיים
קטגוריה:נצרות קתולית
קטגוריה:נוצרים בארץ ישראל
קטגוריה:ישראל: נצרות
Angellore

Angellore היא להקה המנגנת דום-דת' גותי מצרפת שהוקמה ב-2007.<ref></ref> הלהקה משתמשת בשירת היפה והחיה המשלבת גרואלינג וסופרן נשי. שיריה עוסקים באהבה, מוות, צער ושכול. הלהקה נקראת על שם השיר Angellore של להקת המטאל הגותי המשפיעה טריסטניה.

== היסטוריה ==

רוסריוס וולרן הכירו אחד את השני דרך האינטרנט במרץ 2007. ביולי של אותה שנה, במהלך פסטיבל אביניון, הם הקימו את הלהקה Angellore, שנקראה על שם שיר מאלבום המופת Widow's Weeds של להקת המטאל הגותי טריסטניה. באוגוסט 2007 הם הלחינו, כתבו והקליטו את הדמו הראשון שלהם Ambrosia. רוסריוס נגין בגיטרה, בקלידים וגם שר, ואילו ולרן ניגן בשאר הכלים וגם הפיק את הדמו. הלהקה לא הייתה מרוצה מאיכות ההקלטה אך למרות זאת העלתה את הדמו למייספייס. הדמו שהועלה למייספייס משך את תשומת לבו של המוזיקאי מרקוס מאראדו מפורטוגל ושילב את הלהקה בפרויקט שלו Merankorii, שיצא כאלבום בפברואר 2009.

בשנים האלה הלהקה הקליטה שני אלבומי EP: Les Promesses de l’Aube ו-Elégies aux Ames Perdues. בסתיו 2009 הצטרף ללהקה המתופף רוני, חבר ותיק של ולרן. בדצמבר של אותה שנה הקליטה הלהקה את אלבום הבכורה שלהם באולפני AV. ההקלטה נמשכה זמן רב ורק ב-2012 יצא האלבום, "Errances", בהתחלה כאלבום דיגיטלי למכירה באינטרנט ושנה אחר כך - גם כתקליטור פיזי. האלבום זכה לביקורות טובות. 

ב-2015 הוחתמה הלהקה בחברת התקליטים Shunu Records ובאוגוסט של אותה שנה הוציאה את אלבומה השני "La Litanie des Cendres".

הלהקה מונה בהשפעותיה את להקות הדום-דת' הגותיות Draconian ו-Saturnus, ולהקות הדום מטאל Empyrium ו-Shape of Despair.

== חברי הלהקה ==

* רוסריוס - שירה, גרואלינג, גיטרה חשמלית, גיטרת באס, קלידים (2007 - היום)
* ולרן (פרנסואה בלאן) - קלידים, שירה, גרואלינג (2007 - היום)
* רוני - תופים (2009 - היום)
* לוסיה - זמרת, שירה נשית (2016 - היום)
* סלין - גיטרת באס (2016 - היום)

את אלבומיה מקליטה הלהקה בהשתתפות מוזיקאים נוספים, בהן הזמרת הקלאסית Lucia והכנרת קתרין ארקז.

== דיסקוגרפיה ==

* Ambrosia - דמו (מוזיקה), 2007
* Les promesses de l'aube - מיני אלבום, 2008
* Elégies aux âmes perdues - מיני אלבום, 2009
* Merankorii / Angellore - ספליט, 2009
* Shades of Sorrow - סינגל, 2009
* Moonflower - דמו (מוזיקה), 2011
* Premiéres liturgies - Soupirs d'aurore - אלבום אוסף, 2012
* Errances - אלבום אולפן מלא, 2012
* La Litanie des cendres - אלבום אולפן מלא, 2015

== קישורים חיצוניים ==
* [http://doom-metal.com/bands.php?band=1825 סקירה על הלהקה] באתר Doom-metal.com
* [http://doom-metal.com/reviews.php?album=2829 ביקורת על האלבום La Litanie des cendres], באתר Doom-Metal.com

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות דום מטאל
קטגוריה:להקות מטאל גותי
קטגוריה:להקות צרפתיות
הטוב שבי

הטוב שבי (באנגלית: The Best Of Me) הוא סרט קולנוע מסוגת הדרמה הרומנטית בבימויו של מייקל הופמן ובכיכובם של ג'יימס מרסדן ומישל מונאהן. בתפקיד אמנדה הצעירה משחקת ליאנה ליברטו. הסרט הוא עיבוד לספרו של ניקולס ספארקס הנושא את אותו השם. צילומי הסרט החלו ב-6 במרץ 2014 בניו אורלינס והוא יצא לאקרנים ב-17 באוקטובר 2014.

הסרט מגולל את סיפורם של דוסון ואמנדה, נאהבים לשעבר מתקופת התיכון שנפגשים אחרי 20 שנה כאשר הם חוזרים לעיירת הולדתם בעקבות הלוויה של חבר משותף.

== עלילה ==
דוסון קוֹל (ג'יימס מרסדן), עובד על אסדת קידוח נפט על חופי לואיזיאנה כאשר פיצוץ אדיר במתקן משליך אותו למים וכמעט הורג אותו, אך באורח פלא, הוא שורד. חודשים מאוחר יותר, לאחר שהחלים, דוסון שומע על פטירתו של חברו הטוב טאק הוסטטלר, שהיה עבורו תחליף אב והוא חוזר הביתה לעיירת הולדתו לראשונה מזה כעשרים שנה כדי לקיים את משאלותיו האחרונות של טאק. כשדוסון מגיע אל הבית, הוא מופתע לגלות שטאק ארגן שחברתו של דוסון מילדות, אמנדה קולייר (מישל מונאהן), תצטרף אליו. נראה שכוונותיו של טאק היו שאמנדה ודוסון יציתו מחדש את אהבתם. אלא שאמנדה נשואה היום.

דוסון נולד בשכונת עוני למשפחת פשע ידועה לשמצה, בן לאב מתעלל. בפלאשבקים מתגלה כי כנער, עזב בעבר את בית אביו ואחיו, ונשאר ללון במוסך של טאק, מכונאי מקומי שהתאלמן רק לאחרונה, ואפשר לדוסון לחיות בביתו ובהמשך אף נהג בו כבן.

דוסון ואמנדה למדו יחד בתיכון, התחילו לצאת ובמהרה התאהבו. לפני נשף הסיום, אביו ואחיו של דוסון היכו קשות את טאק. דוסון הזועם הולך לבית אביו במטרה להרוג אותו עם הרובה של טאק. הם נאבקים, ובן דודו של דוסון, שחברתו בהריון, נהרג בטעות. בתמורה להקלה בעונשו, מעיד דוסון כנגד אביו ואחיו. עם זאת, כיוון שהוא צפוי לשבת בכלא במקרה הטוב ארבע שנים, מנתק דוסון את קשריו עם אמנדה, מאלץ אותה לצאת ללימודים גבוהים ולא לחכות לשחרורו.

לאחר מותו של טאק, אמנדה ודוסון נפגשים עם עורך דינו ששולח אותם לפזר את אפרו של טאק בבקתת הנופש שלו ושל אשתו. מאוחר יותר, דוסון ואמנדה מבלים לילה יחדיו, סועדים צהריים ודנים בתוכניותיהם לעתיד. עם זאת, למחרת מחליטה אמנדה לחזור למשפחתה ולנישואיה המנוכרים.

דוסון נשאר בינתיים בבקתה של טאק, לשקם את הגן, ומאוחר יותר אמנדה מחליטה להיפרד מבעלה, ומשאירה לדוסון הודעה קולית המביעה לו את אהבתה. אלא שאז מקבלת אמנדה עוד הודעה, שבנה נפגע בתאונת דרכים וזקוק להשתלת לב. בעבר כבר איבדה אמנדה בת קטנה, אך הפעם נמצא תורם לב לבנה. למחרת בבוקר כשהיא מתעוררת, היא רואה את דוסון מתבונן בה בשנתה, יושב על צד מיטתה, אך זו הייתה רק אשליה. כי אמה מגיעה אליה בבוקר ומבשרת לה שדוסון נרצח בידי אביו.

שנה מאוחר יותר, אמנדה מקבלת שיחת טלפון מבנה, שגילה כי תורם הלב היה דוסון קול. מאוחר יותר מבקרת אמנדה בביתו של טאק ומוצאת שם מכתב שדוסון השאיר בזמנו עבורה. הוא מבין שיש לה התחייבויות בהו עליה לעמוד, ולכן הוא יכול רק לאהוב אותה יותר. 

בסיום חלופי שצורף לגרסת ה-DVD, אמנדה עוזבת את בעלה והיא ודוסון נפגשים ונהנים מהליכה דרך הגן של טאק וכתוביות הסיום מתגלגלות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטי דרמה רומנטית
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים שצולמו בלואיזיאנה
בלמזויווארוש

בלמזויווארוש (בהונגרית: Balmazújváros, ביידיש:באלמאז אויוואראש) היא עיר במחוז היידו-ביהר שבמזרח הונגריה, בצפון המישור הגדול, 23 ק"מ מדברצן ובסמוך להיידוסובוסלו. תושבי העיר הם הונגרים כמעט כולם, אם כי בעיר קיים מיעוט צועני של כ-4%.

==היסטוריה==
אזור בלמזויווארוש היה מיושב עוד בתקופה הפרה-היסטורית. שושלת ארפאד שלטה באזור במספר כפרים קטנים באזור ושמות השליטים משושלת זו השתמרו במספר יישובים וכרמים באזור.

היישוב בלמזויווארוש עצמו נוסד אחרי הפלישה המונגולית לאירופה, במהלכה נהרסו רוב היישובים הקטנים באזור. היישוב מוזכר במסמכים אפיפיוריים מהמאה ה-14. במאה ה-15 מוזכר שוב היישוב, בתור יישוב שאותו העניק זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לאחד מאצילי האימפריה. היישוב שגשג במחצית המאה. הוענקו לו זכויות עיר ממתיאש הראשון, מלך הונגריה, והתפתחה בו כיכר שוק.

העיר נפגעה במהלך המלחמות בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרומית הקדושה באזור, בסוף המאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17, אך בשנות ה-20 של המאה ה-17 שבה אוכלוסייתה והשתקמה.

התאוששות העיר נמשכה גם תחת שלטונה של המלכה מריה תרזה. באמצע המאה ה-18 הגיעה לעיר אוכלוסייה גרמנית ובמאה ה-19 התהוו בעיר מעמדות בורגניים של סוחרים ובעלי עיסוקים פיננסיים.

במלחמת העולם הראשונה נספו רבים מתושבי העיר. בשנת 1919 כבשה רומניה את העיר במסגרת הכיבושים והסיפוחים שיצרו את רומניה הגדולה. באוקטובר 1944 שבה העיר לשליטת הונגריה.

לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה העיר מוקד לתחילתו של ניסוי ברפורמת קרקעות בהונגריה. בשנת 1950, בעקבות קולקטיביזציה כפויה, נוסדו בעיר קואופרטיבים. הקואופרטיבים, בהם הקואופרטיב על שם לנין והקואופרטיב על שם הכוכב האדום, העסיקו עובדים עד שנות השמונים של המאה ה-20 והיו המעסיקים הגדולים בעיר עד תום התקופה הקומוניסטית.

==קהילה יהודית==
האזכור הראשון של יהודים במקום הוא במפקד שנערך בשנת 1784 בו נמנו 16 יהודים בעיר. בשנת 1845 התארגנה הקהילה ובשנת 1850 נבנה בית כנסת במקום ובהמשך אף הוקמה ישיבה בראשות הרב נתנאל פריד שנסגרה בעקבות אנטישמיות בשנת 1938.
בשנת 1944 היו בעיר 340 תושבים יהודים מתוך כ-20,000 תושבים. בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה גויסו גברים יהודים לפלוגות שרות העבודה (עבודות כפייה) בצבא ההונגרי ורבים מהם נספו.

במאי 1944 הוקם גטו בבלמזויווארוש ובו רוכזו יהודים מיישובי הסביבה. ביוני הועברו תושבי הגטו לחווה בהיידוסנטג'ורג'פוסטה (Hajduszentgyörgypuszta) באזור דברצן ושוכנו שם בדירי חזירים. משם גורשו למחנה שטרסהוף שבאוסטריה וחלקם – לאושוויץ.

== ילידי המקום ==
* מלכיאור (מֶנְיהֵרְט) לנדייל (בהונגרית: Lengyel Menyhért בשמו המקורי לייבוביץ. בלמזויווארוש, 12 בינואר 1880 - בודפשט, 23 באוקטובר 1974) היה סופר, פובליציסט, מחזאי, תסריטאי, הונגרי-יהודי. הוא היה גם הבמאי המשותף של "תיאטרון מרכז העיר" בבודפשט (1930-1929).

==ערים תאומות==
* 

==לקריאה נוספת==
*פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 175-176

בלמזויווארוש, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 57. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קטגוריה:גטאות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
מסגד חזרט סולטאן

מסגד חזרט סולטאן בעת בנייתו
פנים המסגד
מסגד חַזְרֶט סולטאן (בקזחית: Әзірет Сұлтан мешіті) בעיר אסטנה, בירת קזחסטן, הוא המסגד הגדול ביותר במרכז אסיה. הוא נחנך בשנת 2012. גובהו 51 מטר, וארבעת המגדלים שסביבו גובהם 77 מטר. המסגד יכול להכיל עשרת אלפי איש. הוא נמצא בגדה הימנית של נהר ייסיל בחלק הצפון-מזרחי של העיר, בסמוך לארמון השלום וההתפייסות, האוניברסיטה הקזחית הלאומית, והמוזיאון לארכאולוגיה ואתנוגרפיה.

המסגד קרוי על שמו של המשורר והמיסטיקן הסופי המוסלמי קוז'ה אחמט יסאווי, בן המאה ה-12. שמו של המסגד נבחר על ידי נשיא קזחסטן לשעבר, נורסולטן נזרבייב. המסגד כולל אולם תפילות לגברים ולנשים, משרדו של האימאם, ספרייה, חדר אוכל, אולם חגיגות וחדרי לימוד.

הבניין נבנה בסגנון אסלאמי קלאסי, והוא משלב גם מוטיבים קזחיים אופייניים, בעיקר בפנים המסגד. בניית המסגד החלה בחודש אוקטובר 2010. את עבודות הבנייה ביצעה חברה טורקית. מתחם המסגד משתרע על שטח כולל של מעל 10 דונם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://aboutkazakhstan.com/blog/photos/hazrat-sultan-the-largest-mosque-in-kazakhstan/ גלריית תמונות של המסגד], באתר תיירות מקזחסטן

קטגוריה:אסטנה: מבנים
קטגוריה:אסיה: מסגדים
אדולף פגו

אדולף פגו (13 ביוני 1889 – 31 באוגוסט 1915) היה מדריך טיס וטייס צרפתי, אלוף ההפלות הראשון בהיסטוריה הודות להישגיו במהלך מלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
גלויה גרמנית מלפני המלחמה בה מוצג פגו מבצע את תמרון הלולאה שלו

אדולף סלסט פגו נולד ב-13 ביוני 1889 במונטפרט צרפת. שירת בצבא צרפת משנת 1907 עד 1913. תאריך השחרור שלו היה 13 בפברואר 1913, מיד לאחריו השתלם בשיעורי טיס והוציא רישיון טיס ב-1 במרץ 1913. פגו הוא הטייס הראשון שביצע צניחה ממטוס. במהלך הצניחה, הוא צפה במסלול הטיסה של המטוס שנטש, ראה שהמטוס ביצע לולאה, וכך עלה לראשו הרעיון לבצע תמרון לולאה בטיסתו הבאה. לאחר צניחתו אמר לעיתונאים: "ראיתי אותו, לבדו, טס בלולאה. כך שאתם רואים שזה אפשרי. בנוסף, אנסה זאת בעצמי!".

בתור טייס ניסוי בחברת המטוסים של לואי בלריו, הקדיש את כל מאמציו כדי להשיג את מטרתו והתאמן עד קצה גבול היכולת במטוס מדגם בלריו XI. מטוסו האישי עבר מקצה שינויים, והוא התאמן על הקרקע בשהייה במהופך - כל אלה על מנת לטוס במהופך ב-1 בספטמבר 1913.

ב-21 בספטמבר ביצע תמרון לולאה באוויר, בהאמינו כי הוא הטייס הראשון שעושה זאת. פגו ואנשים רבים האמינו שהוא הטייס הראשון בהיסטוריה שביצע את התמרון הקשה, אך למעשה היה זה הטייס הרוסי פיוטר נסטרוב שביצע תמרון לולאה מעל בסיס חיל אוויר בקייב ב-9 בספטמבר 1913. פגו היה הטייס הראשון שהתמחה בביצוע תמרוני לולאה. זמן קצר לאחר טיסתו ב-21 בספטמבר, הוא הוזמן על ידי הצאר הרוסי להפגין את יכולתיו בפני טייסי חיל האוויר הרוסי.

פגו נהפך למדריך טיס אהוד בקרב טייסים צרפתיים ואירופאים.

פגו מקבל את עיטור "צלב המלחמה" הצרפתי

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, פגו התנדב לשרת בחיל האוויר הצרפתי, ובמהרה שובץ בתור טייס סיור. ב-5 בפברואר 1915, הוא והרובאי שלו הפילו שני מטוסים גרמנים ואילצו מטוס גרמני שלישי לנחות. פגו החל להטיס מטוסים חד-מושביים במהרה ובאפריל השיג שתי הפלות נוספות. הפלתו השישית הושגה ביולי.

לא ידוע בוודאות כמה מטוסי אויב פגו הצליח ל"השמיד" לחלוטין, מאחר שקרבות האוויר הראשונים היו נדירים והחוזר מהם קיבל קרדיט על אילוץ היריב לנחות. עם זאת, זוהי עובדה ודאית שפגו, ולא רולאן גארוס (שהפיל "רק" ארבעה מטוסי אויב), הוא הטייס הצרפתי הראשון שהיה זכאי לקבל תואר של אלוף הפלות.

ב-31 באוגוסט 1915, פגו הופל על ידי אחד מחניכיו לשעבר, הגרמני וולטר קנדולסקי, בעודו מנסה ליירט מטוס סיור גרמני. במותו היה בן 26. הצוות של מטוס סיור זה הטיל זרי קבורה מעבר לקווי צרפת. במהלך המלחמה קמה שמועה שקרית שוולטר יורט על ידי טייס צרפתי אחר, אך בפועל וולטר קנדולסקי שרד את המלחמה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מונפרנאס
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הצרפתי
אלופי הפלות
קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:צרפתים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:חיל האוויר הצרפתי
קטגוריה:אלופי הפלות במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1889
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1915
טראוגוט הר

גנרל טראוגוט הר (בגרמנית: Traugott Herr; 16 בספטמבר 1890 – 13 באפריל 1976) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
הר נולד ב-16 בספטמבר 1890 בופרלינגן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-35 (ברנדנבורג ה-1 - היינריך, נסיך פרוסיה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. בקיץ 1916 נפצע הר באורח קשה במהלך הקרבות, ובפברואר 1917 חזר לחזית כמפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-451, וב-28 בנובמבר 1917 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר הר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1936 הועלה הר לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בינואר 1937 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-33. ב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט התחלופה ה-13.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ המלחמה היה הר מפקד רגימנט התחלופה ה-13, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהדיוויזיה ה-13 במסגרת הקורפוס ה-14. ב-18 בספטמבר 1939 מונה הר למפקד הרגימנט הממונע ה-66, שהיה אף הוא חלק מהדיוויזיה ה-13, ופיקד עליו בהמשך המערכה בפולין. בתחילת המערכה על צרפת לחם הר עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-13 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16, וב-17 באוקטובר 1940 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-13. במהלך מבצע ברברוסה לחם הר עם החטיבה שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-13 במסגרת הקורפוס הממונע ה-3, וב-2 באוקטובר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בדצמבר 1941 מונה הר למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-13, וב-1 באפריל 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-9 באוגוסט 1942 קיבל הר על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-31 באוקטובר 1942 נפצע קשה מרסיס בראשו.

ב-1 בדצמבר 1942 הועלה הר לדרגת גנרל לוטננט, וב-29 ביוני 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-76 בצרפת, שהפך ב-22 ביולי לקורפוס הפאנצר ה-76. ב-1 בספטמבר 1943 הועלה הר לדרגת גנרל חיל השריון, והועבר לחזית האיטלקית כחלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות C. ב-24 בנובמבר 1944 מונה הר למפקד הארמייה ה-14, וב-18 בדצמבר 1944 קיבל על פעולותיו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר מכן אושפז הר בבית חולים לצורך ניתוח, וב-16 בפברואר 1945 מונה למפקד הארמייה העשירית. ב-2 במאי 1945 עם כניעת כל הכוחות הגרמניים באיטליה, נכנע הר בראש כוחותיו, ונלקח לשבי הבריטי.

===לאחר המלחמה===
הר שוחרר מהשבי במאי 1948. לאחר שחרורו התגורר הר באכטרווהר עד למותו ב-13 באפריל 1976.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/H/HerrT-R.htm טראוגוט הר] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:מעוטרי עיטור בית הוהנצולרן
קטגוריה:מפקדי ארמיות גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1976
ג'יימס לי ברק

ג'יימס לי ברק (באנגלית: James Lee Burke; נולד ב-5 בדצמבר 1936) הוא סופר מותחנים אמריקאי שיצר את דמותו של דייב רובישו, החוקר הפרטי לשעבר ובלש המשטרה.

==חייו==
ברק נולד ביוסטון וגדל בלואיזיאנה. הוא בעל תואר ראשון מטעם אוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט ותואר שני מטעם אוניברסיטת מיזורי. בין היתר עבד בתעשיית הנפט, כעיתונאי ועובד סוציאלי. הוא לימד כתיבה יצירתית באוניברסיטת ויצ'יטה. ברק זכה פעמיים בפרס אדגר על ספרים אודות גיבורו דייב רובישו. שניים מספריו, "אסירי גן עדן" (Heaven's Prisoners) ו"אל תוך הערפל החשמלי עם מתי הקונפדרציה" (In the Electric Mist with Confederate Dead), עובדו לסרטי קולנוע בהם גילמו אלק בולדווין וטומי לי ג'ונס את דמותו של דייב רובישו.

ברק נשוי, אב לשתיים.

==ספריו==
ספרי ברק שתורגמו לעברית הם:
* "דרך קנה הסוכר", הוצאת עם עובד, 2004.
* "פגאסוס נוחת", הוצאת אריה ניר, 2008.

==קישורים חיצוניים==
* 

* .
* רון מיברג, [http://www.maariv.co.il/journalists/Article-502302 האם גויים מבינים שואה: הסופרים שעוסקים בהיסטוריה עדכנית], מעריב, 14.01.2015.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס אדגר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לואיזיאנה בלפאייט
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיזורי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
דרך קנה הסוכר

דרך קנה הסוכר (באנגלית: Purple Cane Road) הוא הספר האחד-עשר בסדרת הספרים של הסופר האמריקני ג'יימס לי ברק אודות דייב רובישו, אשר יצא לאור בשנת 2004.
==עלילה==
כאשר סרסור בניו איבריה, לואיזיאנה, שאל את בלש המשטרה רובישו אם הוא בנה של מיי גילורי, זונה שנרצחה בידי אנשי משטרה שלושים שנה קודם לכן וגופתה הושלכה לביצה בצד דרך קני הסוכר, רובישו מגיב באלימות יוצאת דופן. אזכור מותה של אמו מביא את רובישו, אשר שירת בצבא ארצות הברית כלוטננט בחיל הרגלים ולחם במלחמת וייטנאם, וחברו קליט פורסל, נחת לשעבר שלחם אף הוא בווייטנאם והיה שותפו של רובישו במחלק הרצח של משטרת ניו אורלינס, לפתוח בחקירה במטרה לאתר את השוטרים המושחתים שרצחו את אמו.

==קישורים חיצוניים==
* .
* [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/5/ART/821/465.html פרק ראשון], nrg, 15 בנובמבר 2004.
* נועם שיזף, [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/5/ART/824/478.html במקום כזה הוא גדל, עם קלח תירס תקוע לו בפה], nrg, 15 בנובמבר 2004.
==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
ברלינר שטאדטשלוס

עבודות שחזור הארמון. 2015
ברלינר שטאדטשלוס (בגרמנית: Berliner Stadtschloss, ארמון העיר ברלין) הוא ארמון בארוק מלכותי השוכן באי המוזיאונים במרכז ברלין ומשמש כיום כמוזיאון פורום הומבולדט.

== היסטוריה ==
בניית הארמון המקורי החלה בשנת 1443 והסתיימה בשנת 1451. הארמון הורחב כמה פעמים כשהפעם האחרונה הייתה ב-1894.

הארמון נפגע קשות במלחמת העולם השנייה, וביולי 1950 נהרס לחלוטין, ועל שטחו נבנה ארמון הרפובליקה.

לאחר איחוד הגרמניות הוחלט לבנות את הארמון מחדש ולשחזר את חלקו החיצוני. בין 2006–2008 נהרס ארמון הרפובליקה. שחזור ארמון ברלין החל ב-2013 והסתיים בשנת 2020.

נכון לשנת 2019, עלות הבנייה מחדש של הארמון היא כ-770 מיליון אירו.

===פורום הומבולדט===
הארמון המחודש מכיל את פורום הומבולדט , מוזיאון לאמנות לא-אירופאית הקרוי על שם האחים וילהלם ואלכסנדר פון הומבולדט. המוזיאון נפתח דיגיטלית בדצמבר 2020, אך נותר סגור לקהל עקב מגפת הקורונה.

==קישורים חיצוניים==

הארמון בשנות העשרים

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברלין: ארמונות
קטגוריה:פרוסיה
קטגוריה:מבני בארוק
קטגוריה:אי המוזיאונים
קטגוריה:מבנים בגרמניה שנהרסו במלחמת העולם השנייה
איי חוואר

איי חַוואר (בערבית: جزر حوار) הוא ארכיפלג בבחריין המונה שלושים ושישה איים מדבריים. הם ממוקמים סמוך לחופה המערבי של קטר, במזרח מפרץ בחריין שבמפרץ הפרסי.
== גאוגרפיה ==
האיים מרוחקים כ-1.1 קילומטרים מקטר, וכ-16 ק"מ מהאיים המרכזיים של בחריין. למרות קרבתם היחסית לקטר, משתייכים האיים לבחריין. השליטה באיים הייתה במחלוקת בין המדינות, עד שנפתרה בשנת 2001. בעבר היו האיים יחידה מנהלית נפרדת במחוזות בחריין, אך כיום הם משתייכים למחוז הדרומי.

שטח האיים הוא 50.6 קמ"ר. האי הראשי הוא חוואר, אורכו 18 ק"מ ורוחבו נע בין 5.2 ל-0.9 ק"מ. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011, התגוררו באיים 3,875 תושבים.

בשנת 1997 הוכרזו האיים כאתר ראמסאר על פי אמנת ראמסאר. בשנת 2002 ניסתה ממשלת בחריין לפעול להכרזת הארכיפלג כאתר מורשת עולמית, בשל הסביבה הייחודית ובית הגידול למינים בסכנת הכחדה. האיים מהווים בית גידול למינים רבים של ציפורים, בעיקר לקורמורן סוקוטרה. באיים מצויים עדרים של ראם לבן וצבי החול, ובחופים הסמוכים מצויה אוכלוסייה גדולה של תחש המשכן.

בתחילת המאה ה-19 התגוררו באיים בדואים משבט דאוואסיר. האיים נסקרו לראשונה בשנת 1820, אז נקראו בשם "איי וורדן", והיו בהם שני כפרים. כיום מרבית האיים אינם מיושבים, מלבד חיל מצב ובית מלון באי הראשי. האיים מהווים אתר פופולרי לצוללנים ולצפרים. הגישה מוגבלת לחלק מהאיים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.hawar-islands.com/contact.html אתר מידע על איי חוואר] 
* [http://www.adias-uae.com/publications/Hawar-MP.pdf Hawar Islands Protected Area: Management Plan], 2003
* [http://www.icj-cij.org/docket/files/87/7027.pdf Case concerning maritime delimitation and territorial questions between Qatar and Bahrain]. ICJ. 16 March 2001
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
חוואר
איי חוואר
קטגוריה:אסיה: ארכיפלגים
קטגוריה:גבול בחריין–קטר
קטגוריה:איים במפרץ הפרסי
מפרץ בחריין

מפרץ בחריין (בערבית: خليج البحرين) הוא מפרץ בדרום המפרץ הפרסי, הוא גובל בבחריין בצפון, בקטר במזרח, ובערב הסעודית בדרום ובמערב. בקצהו הדרומי נמצא מפרץ סלווא, היוצר הפרדה צרה בין ערב הסעודית וקטר. בצפון-מערב המפרץ נבנה גשר המלך פהד, מערכת של גשרים וסוללות המקשר בין בחריין לערב הסעודית. במזרח המפרץ, סמוך לחופה המערבי של קטר, שוכן הארכיפלג איי חוואר, השייך לבחריין.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:המפרץ הפרסי
קטגוריה:קטר: גאוגרפיה
קטגוריה:בחריין: גאוגרפיה
קטגוריה:ערב הסעודית: גאוגרפיה
קטגוריה:גבול בחריין – ערב הסעודית
קטגוריה:גבול ערב הסעודית – קטר
קטגוריה:גבול בחריין–קטר
דייב רובישו

דייב רובישו (באנגלית: Dave Robicheaux) הוא דמות בדיונית של חייל לשעבר, חוקר פרטי לשעבר ובלש משטרה שהוא הפרוטגוניסט של סדרת ספרי מתח בלשיים פרי עטו של הסופר האמריקאי ג'יימס לי ברק. שניים מן הספרים אודות רובישו, "אסירי גן עדן" (Heaven's Prisoners) ו"אל תוך הערפל החשמלי עם מתי הקונפדרציה" (In the Electric Mist with Confederate Dead), עובדו לסרטי קולנוע בהם גילמו אלק בולדווין וטומי לי ג'ונס את דמותו של דייב רובישו.
==ביוגרפיה דמיונית==
דייוויד "דייב" רובישו נולד וגדל בניו-איבריה, לואיזיאנה. אמו, מיי גילורי, עזבה את משפחתה ונרצחה בעת שעבדה כיצאנית בידי אנשי משטרה מושחתים. אביו טבע למוות בעת שעבד על אסדת קידוח נפט. רובישו שירת בצבא ארצות הברית כלוטננט בחיל הרגלים ולחם במלחמת וייטנאם. בהמשך דרכו שירת כבלש משטרה במשטרת ניו אורלינס ועבד כחוקר פרטי. בשל המלחמה סבל רובישו מתסמונת פוסט טראומה ומהתמכרות לאלכוהול והימורים. אשתו הראשונה, אנני, נרצחה. והוא נישא בשנית לנזירה לשעבר בשם מולי. השניים מגדלים את בתם המאומצת, אלאפייר. לאורך סדרת הספרים הוא מתגלה כחוקר חד-מחשבה נחוש, וכאיש פעולה ובשעת הצורך אף איש אגרוף, וכצלף הבקיא היטב בשימוש באקדח קולט M1911.
רובישו נוהג להיעזר בחקירותיו בבלש הפרטי קליטוס "קליט" פרסל, שותפו לשעבר במחלק הרצח וחיל הנחתים האמריקני לשעבר.

==מספרי הסדרה==
* ג'יימס לי ברק, "דרך קנה הסוכר", הוצאת עם עובד, 2004.
* ג'יימס לי ברק, "פגאסוס נוחת", הוצאת אריה ניר, 2008.
==קישורים חיצוניים==
* .
==הערות שוליים==

קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
קטגוריה:ניו אורלינס: דמויות בדיוניות
פגאסוס נוחת

פגאסוס נוחת (באנגלית: Pegasus Descending) הוא הספר החמישה-עשר בסדרת הספרים של הסופר האמריקני ג'יימס לי ברק אודות דייב רובישו, אשר יצא לאור בשנת 2008.
==עלילה==
עלילת הספר נפתחת בשנות השמונים כאשר בלש המשטרה רובישו היה מסופח למשטרת מחוד זייד שבפלורידה. רובישו שירת בצבא ארצות הברית כלוטננט בחיל הרגלים ולחם במלחמת וייטנאם, סובל בעקבות המלחמה מתסמונת פוסט טראומה ומהתמכרות לאלכוהול והימורים. חברו לשתייה ולהימורים הוא דאלאס קליין, טייס מסוקים לשעבר שלחם אף הוא בווייטנאם ועוטר על גבורתו בלב הארגמן וכוכב הכסף. קליין נרצח מול עיניו של רובישו במהלך שוד בנק. עשירים וחמש שנים לאחר מכן נדרש רובישו לחקור מספר פרשיות במקביל: התאבדות של צעירה בשם איבון, מותו של אלמוני שגופתו התגלתה בשולי הכביש וחקירה בגין שטרות מסומנים, שמקורם בבנק המקושר למאפיה, שמפיצה טריש, בתו של קליין. נראה שלכל הפרשיות יש מכנה משותף שאותו מנסה רובישו לגלות.

==קישורים חיצוניים==
* .
* [http://www.text.org.il/index.php?book=0802088 דף הספר] באתר "טקסט".

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:חוקרים פרטיים בדיוניים
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי אריה ניר הוצאה לאור