OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שיכון חזון איש

שיכון חזון איש היא שכונה בבני ברק שנבנתה על ידי כולל חזון איש, שנועדה למגורים לאברכי הכולל ומשפחותיהם.
== היסטוריה ==
השכונה הוקמה לאחר פטירת החזון איש, וכללה שישה מבנים בפאתי בני ברק דאז (כיום חלק מרחוב רשב"ם) שנועדו למגורים לאברכי כולל חזון איש בדמי מפתח מוזלים. בין תושבי השכונה: גיסו של החזון איש הרב יעקב ישראל קניבסקי ובנו הרב חיים קניבסקי, הרב גדליה נדל, הרב יהודה שפירא, הרב נסים קרליץ, הרב ישראל אליהו וינטרוב והרב ראובן פיין.

אף על פי שהשכונה ליטאית מובהקת יש בה תושבים ממגזרים אחרים בציבור החרדי. בעבר התגוררו בה האדמו"ר מגור הרב יעקב אריה אלתר והאדמו"ר מויז'ניץ הרב ישראל הגר. כמו כן מתגוררים בה אנשי ציבור חרדים ובהם ראשי עיריית בני ברק לשעבר ירחמיאל בויאר ומרדכי קרליץ, וחבר הכנסת לשעבר יעקב כהן. 

במרכז השכונה בית הכנסת "לדרמן", המשמש מקום תפילה ולימוד לתושבי השכונה. בית הכנסת נוהג על פי כל ההנהגות של החזון איש. כרב בית הכנסת שימש הרב יהודה שפירא, אשר התמנה לכך על ידי הרב יעקב ישראל קניבסקי, שלא רצה לשאת תפקיד רבנות רשמי. בין השאר, לא מופעל בו חשמל בשבת, גם לא על ידי גנרטור, ולתאורה משתמשים במנורות לוקס. בשנת 2011, בעקבות מקרה התעלפות של אחד המתפללים בקיץ, הותקנו מזגנים הפועלים בשבת על גנרטור.

בשנות ה-70 וה-80 שימש ביתו של הרב יעקב ישראל קניבסקי במרכז השכונה מוקד לאנשים רבים שבאו אליו לשם התייעצות וקבלת ברכה. לאחר פטירתו עבר המוקד לבית בנו הרב חיים קניבסקי, ומאז סוף שנות ה-90 נוספו קהלים רבים של נשים שבאו אל אשתו בת-שבע קניבסקי ולאחר פטירתה לבתה לאה קולדצקי.

עם השנים התפתחה השכונה וסופחו לה הרחובות הסמוכים לרחוב רשב"ם, בהם שוכנים מספר מוסדות דת, ובהם בית מדרשו של הרב חיים גריינימן, שאף הוא התגורר באזור המסופח לשכונה.
==הערות שוליים==

קטגוריה:בני ברק: שכונות
קטגוריה:הנצחת החזון איש
בסאם א-שכעה

בסאם א-שכעה ובנימין בן אליעזר בעת שהיה מפקד יהודה ושומרון
בסאם א-שכעה (בערבית: بسّام الشكعة; בתעתיק מדויק: בסאם אלשכעה; 1930 – 22 ביולי 2019) היה ראש עיריית שכם בשנים 1976–1982. ב-1980 נפצע קשה בניסיון התנקשות של המחתרת היהודית.

==ביוגרפיה==
א-שכעה נולד בשכם לאחת המשפחות העשירות בעיר. כשגדל, צורף לעסקי המשפחה. לאחר זמן נטה לקומוניזם והצטרף למפלגת הבעת'. הוא נאסר מספר פעמים על ידי שלטונות ממלכת ירדן. בשנות ה-60 של המאה ה-20 שהה מספר שנים במצרים, בלבנון ובסוריה. בשנת 1965 הורשה לחזור לשכם ולאחר מלחמת ששת הימים היה לאופוזיציה לראש עיריית שכם, נגדו העלה טענות על שחיתות ושיתוף פעולה עם הממשל הצבאי.

בשנת 1976 נבחר לראשות עיריית שכם. בסוף שנת 1978 יצא נגד תוכנית האוטונומיה של הסכמי קמפ דייוויד. היה ממייסדי הוועדה להכוונה לאומית שביקשה לקשר בין אש"ף לערביי יהודה, שומרון וחבל עזה, והביע אהדה כלפי גורמים רדיקליים באש"ף. ביוני 1979 הוביל צעדת מחאה נגד הקמת אלון מורה, דבר שלפי שלמה גזית העלה את יוקרתו, והביאו לעמדה של המנהיג הבלתי מוכתר של הוועדה להכוונה לאומית. הממשל הצבאי ביקש להעמידו לדין על ארגון הצעדה, אולם הדבר רק מינף את הפרסום לו זכו מובילי הצעדה, והכוונה נזנחה.

ב-6 בנובמבר 1979 ביקר מתאם פעולות הממשלה בשטחים, דני מט, בשכם ונפגש עם א-שכעה. לאחר השיחה דיווח אחד מאנשי פמלייתו של מט כי א-שכעה הביע תמיכה בפיגוע כביש החוף, ובעקבות זאת נעצר וממשלת ישראל הוציאה נגדו צו גירוש. א-שכעה פתח בשביתת רעב ופנה לבג"ץ, אשר פסק שעל א-שכעה לפנות קודם כל לוועדה המייעצת שליד המושל כדי למצות את ההליכים, ורק אחר כך יוכל לפנות לבג"ץ. הוועדה המייעצת דנה בעניינו ב-28 בנובמבר, והמליצה לקבל את הבהרותיו של א-שכעה, שדבריו הוצאו מהקשרם. בהתאם לכך שוחרר א-שכעה ב-5 בדצמבר. באותה תקופה הורה טומי לפיד שלא לשדר בטלוויזיה ריאיון עם א-שכעה, כדי לא "למסור את המיקרופון או המסך לידי תומכי אש"ף כדי שהם יפנו במישרין לציבור הישראלי, היהודי או הערבי". צעד זה נתקל במחאה של ועד עובדי רשות השידור. על א-שכעה הוטלו מגבלות, ובין השאר, נאסר עליו להשמיע הצהרות לעיתונות.

בבוקר 2 ביוני 1980 הניחה חוליה של המחתרת היהודית, שכללה את נתן נתנזון, עירא רפפורט ומשה זר, מטען חבלה ברכבו של א-שכעה. המטען התפוצץ בעת שא-שכעה הניע את הרכב, וכתוצאה מכך שתי רגליו נקטעו. הוא הועבר לטיפול בבית חולים בשכם ובהמשך הועבר באמבולנס לטיפול בבית חולים בירדן.

ב-11 במרץ 1982 הכריזה ישראל על הוצאתה של הוועדה להכוונה לאומית אל מחוץ לחוק, וב-25 במרץ 1982 הדיח ראש המנהל האזרחי, מנחם מילסון, את א-שכעה מתפקיד ראש העיר. בשנת 1995 יצא נגד הסכמי אוסלו, אותם כינה "קונספירציית האוטונומיה", ומאז מיעט לעסוק בפוליטיקה.
בנובמבר 1999 היה בין עשרים חותמי עצומה שגינתה את מה שהם כינו השחיתות ופגיעה בזכויות האדם של שלטונו של יאסר ערפאת ואת הסכמי אוסלו, דבר שהביא להשמתו במעצר בית.

אחיינו ע'סאן א-שכעה כיהן גם הוא כראש עיריית שכם. אחיין נוסף שלו, אריאן אל-פאסד הוא פעיל זכויות אדם וחבר פרלמנט לשעבר בהולנד.

נפטר ב-22 ביולי 2019.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נכים פלסטינים
קטגוריה:נפגעי התנקשויות
קטגוריה:ראשי עיריות
קטגוריה:שכם: אישים
קטגוריה:ילידי 1930
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2019
אדמונד דה לה פול, הדוכס השלישי מסאפוק

סמלו של ג'ון דה לה פול, אביו של אדמונד
אדמונד דה לה פול, הדוכס השלישי מסאפוק (אנגלית: Edmund de la Pole, 3rd Duke of Suffolk; 1471/1472 - 30 באפריל 1513), דוכס סאפוק, בנו של ג'ון דה לה פול, הדוכס השני מסאפוק ואשתו אליזבת מיורק.

== חייו ==
אמו של דה לה פול הייתה בתו של ריצ'רד פלנטג'נט, הדוכס השלישי מיורק ושל ססילי נוויל. מתוקף כך, הייתה אחותם של שניים ממלכי אנגליה: אדוארד הרביעי וריצ'רד השלישי. סביו מצד אביו היה ויליאם דה לה פול, הדוכס הראשון מסאפוק. ויליאם היה חייל ומפקד אנגלי חשוב במלחמת מאה השנים, ומאוחר יותר מונה ללורד צ'מברלין. בנוסף הוא מופיע כמה פעמים במחזותיו של שייקספיר: הנרי השישי, חלק ראשון והנרי השישי, חלק שני. אביו של סבתו היה ג'פרי צ'וסר, סופר ומשורר אנגלי נודע.

אחיו הבכור של דה לה פול, ג'ון דה לה פול, רוזן לינקולן, צוין כיורש הכתר בידי דודו מצד אמו, המלך ריצ'רד השלישי. עם זאת, לאחר ניצחונו של הנרי השביעי בקרב בוסוורת', ג'ון לא טען לכתר ובמקום זאת נשבע אמונים להנרי, שחס על חייו. ב-1487 ג'ון הצטרף למרד של למברט סימנל, ונהרג בקרב סטוק ב-1487. לאחר מות אחיו, דה לה פול הפך ל"יורקי" המרכזי הטוען לכתר. עם זאת, הנרי חס על חייו ואפשר לו להמשיך כדוכס סאפוק ב-1491, אף שלאחר מכן תוארו הורד לדרגת רוזן.

ב-1496 נישא דה לה פול למרגרט סקרופ, בתו של סר ריצ'רד סקרופ. שאיפותיו להשבת המלוכה לביתו לא תמו, והוא ניסה למרוד בהנרי השביעי בעזרת גורמי חוץ כמקסימיליאן הראשון. ניסיונו עלה בתוהו, ובסופו של דבר הוא נתפס על ידי כוחותיו של הנרי. האחרון הסכים לא להוציאו להורג, ובמקום זאת הסתפק בכליאתו. ב-1509 נפטר הנרי השביעי. בנו הנרי השמיני הוכתר כמלך. כשרצה לצאת למלחמה בצרפת ב-1513, הוציא את דה לה פול להורג במצודת לונדון, על-מנת למנוע מרידות במהלך היעדרותו.

אחיו הצעיר יותר, ריצ'רד דה לה פול, הכריז על עצמו כרוזן סאפוק, והיה הטוען המוביל לכתר מטעם בית יורק, עד למותו בקרב פאביה ב-25 בפברואר 1525.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
דה לה פול
סאפוק
קטגוריה:דמויות ביצירות שייקספיר
קטגוריה:ילידי 1472
קטגוריה:נפטרים ב-1513
סטיבן גראהם

סטיבן גראהם (באנגלית: Stephen Graham; נולד ב-3 באוגוסט 1973) הוא שחקן אנגלי מוכר מתפקידיו בסרטים "זו היא אנגליה", "כנופיות ניו יורק" "עונת המכשפה" ובסדרה "אימפריית הפשע" בה גילם את אל קפונה.

==ביוגרפיה==
גראהם נולד בעיירה קירקבי שבמרזיסייד, צפון מערב אנגליה. הוא למד ב"מכללת רוז ברופורד" לתיאטרון. גראהם החליף את המבטא הסוונזי שלו למבטא לונדוני לשם הופעתו הראשונה, בסרט הפשע של גאי ריצ'י "סנאץ'" בתור טומי.

גראהם שכלל לא היה מלוהק לסרט, הגיע ללוות חבר לאודישן ומצא חן בעיניו של ריצ'י שליהק אותו על המקום. לאחר הופעת הבכורה המוצלחת נסע להוליווד והתפרסם בשני פרקים בסדרת המופת "אחים לנשק" ובתור שאנג חברו ומתומכיו של מנהיג הכנופיה האירית אמסטרדם וולון (לאונרדו דיקפריו) בדרמת הפשע התקופתית של מרטין סקורסזה "כנופיות ניו יורק".

לאחר מספר תפקידי משנה בהפקות אמריקאיות בהן לא בלט, התפרסם גראהם בתפקיד הגזען הבריטי גלוח הראש קומבו גאסגואין בדרמה "זו היא אנגליה". ב-2009 שיחק גראהם לצידו של ג'וני דפ בסרט הפשע "אויבי הציבור" וגילם את שודד הבנק והרוצח הפסיכופת בייבי פייס נלסון.

ב-2010 גילם את המאפיונר האיטלקי אל קפונה בראשית דרכו בסדרת הפשע המוצלחת "אימפריית הפשע".ב-2011 הופיע במותחן הפעולה התקופתי "עונת המכשפה" בתור הנוכל האגאמר המתלווה אל שני האבירים ביימן (ניקולס קייג') ופלסון (רון פרלמן) ובשובר הקופות "שודדי הקאריביים: זרמים זרים" בתור הפיראט סקראם המשרת על סיפון ספינת "נקמת המלכה אן" תחת פיקודו של שחור הזקן (איאן מקשיין). בשנת 2018 שיחק בסרט הפשע "יארדי", סרטו הראשון של אידריס אלבה כבמאי.

בשנת 2021 לוהק לעונה השישית של סדרת הפשע התקופתית "כנופיית ברמינגהאם"; אשר עלתה לשידור במהלך 2022.

== חיים אישיים ==
גראהם נשוי לשחקנית האנה וולטרס ואב לשני ילדים.

==פילמוגרפיה==

=== טלוויזיה ===

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:אנגלים ממוצא ג'מייקני
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1973
רשימת השמעה

רשימת השמעה (מוכרת גם בשם פלייליסט, מאנגלית: Playlist) היא שיטה לעריכה מוזיקלית של תחנות רדיו וערוצי טלוויזיה מוזיקליים. על פי השיטה, לכל תקופה, לרוב של שבוע, יוצרים רשימה של השירים החדשים שישודרו בתחנה או בערוץ במהלך התקופה. על פי רוב מלבד השירים החדשים הנכללים בפלייליסט משודרים גם שירים ישנים על פי בחירת העורך. כניסת שיר לפלייליסט נחשבת להישג, שכן היא מבטיחה שהשיר יושמע מספר רב של פעמים במהלך התקופה.

על השיטה מועברת ביקורת, שכן היא גורמת לכך שרק מספר מצומצם של שירים, לרוב כאלו המתאימים לקהל הרחב ביותר, משודר ברדיו, ואמני שוליים לא מושמעים בכלל בתחנות המשתמשות בשיטה. בישראל בולטת תחנת הרדיו הפופולרית גלגלצ בשימוש בשיטה, ועל רקע זה הוגשה נגדה עתירה לבג"ץ שנדחתה. בעבר הונהגה השיטה גם ברשת ג' וברדיו תל אביב אך בשנים האחרונות היא הופסקה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רדיו: תוכן
קטגוריה:מוזיקה מוקלטת
השמעה
הולנדיה

הולנדיה המרכז להנדסת השינה בע"מ היא חברה ישראלית לריהוט חדרי שינה.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה בשנת 1981 על ידי יצחק ברססט, חקלאי ממושב אורות, שסבל מכאבי גב תדירים, חיפש מיטה מיוחדת שתקל על סבלו. לאחר מחקר שוק מצא את המיטות המתכווננות שמייצרת חברת Auping ההולנדית, והחליט לייבא אותם לישראל. סיפר כי החברה נקראת על שם ארץ הייצור של אותן מיטות שייבא באותה עת.

חנות הולנדיה הראשונה נפתחה בדיזנגוף סנטר בתל אביב. במהרה התחילה הולנדיה למכור בנוסף למיטות גם ספות, כורסאות, כריות מצעים ושמיכות. בשנת 1992 קיבלה את הזיכיון לשיווק מזרני טמפור (Tempur) בישראל, המיוצרים מחומר שפותח במעבדות החלל של נאס"א.

בתחילה עסקה הולנדיה ביבוא מוצרים מוגמרים. בסוף שנת 1997 רכשה בעיר שדרות מבנה של מפעל שפשט את הרגל, ופתחה בו מרכז מחקר ופיתוח, מפעל הרכבה ומרכז לוגיסטי.

בשנת 1998 קיבלה החברה את זיכיון בלעדי לשווק במזרח התיכון את מוצרי חברת "CLEI" האיטלקית, המתמחה בפתרונות שינה קומפקטיים, אך לאחר מספר שנים ויתרה על הזיכיון.

בשנת 2000 פרש יצחק ברססט מתפקיד המנכ"ל ובנו אבי ברססט מונה במקומו. אבי ברססט החל לעבוד בחברה בשנת 1986 כנהג, סבל ומרכיב. אחותו, רינה בן חמו, משמשת כסמנכ"לית הכספים. באותה שנה החלה לחברה לייבא את מיטות היוקרה של המותג הצרפתי טרקה (Tréca), המיוצרת בהתאמה אישית. לצורך שיווק המיטות פתחה סניף בהרצליה פיתוח.

בשנת 2002 פתחה החברה את סניף הראשי שלה ב"דן דיזיין סנטר" בבני ברק.

בשנת 2004 רכשה "הולנדיה" את זיכיון השיווק של מותג המזרנים "ארופלקס", לאחר שהחברה ששיווקה אותו בישראל נקלעה לקשיים.

בשנת 2007 שכרה החברה את שירותיו של המעצב המצרי-קנדי כרים רשיד, לעיצוב קולקציית מיטות וחדרי שינה.

בשנת 2008 הודיעה החברה כי שוקלת לסגור את המפעל שלה בשדרות, ולהעביר אותו לאתר אחר, לאחר שסבל משיגור בלתי פוסק של רקטות מרצועת עזה.

ב-12 בנובמבר 2019 רקטה שנורתה מרצועת עזה ופגעה במחסן התוצרת הגמורה של מפעל "הולנדיה" בשדרות גרמה לדליקה גדולה ונזק רב נגרם למפעל.

בשנת 2021 פתחה החברה שני סניפים חדשים במתחם העיצוב "redesign" בקריית אתא, ובקניון די סיטי במישור אדומים.

==פעילות בינלאומית==
בשנת 1997 החלה הולנדיה לפעול מחוץ לישראל, שחתמה על הסכם לשיווק בהולנד של מזרן לתינוקות שפיתחה. בשנת 1999 חתמה על הסכם להקמת רשת חנויות עם שותף מקומי בארצות סקנדינביה.

בשנת 2001 פתחה סניף במוסקבה. בשנת 2003 הקימה חברה בת בגרמניה.

בשנת 2005 נכנסה החברה לפעילות בספרד, הקימה מכרז לוגיסיטי בעיר לוגרוניו והודיעה על פתיחת רשת חנויות.

בשנת 2006 פתחה סניף ראשון בארצות הברית.

בשנת 2007 פתחה עם שותף מקומי רשת חנויות בהולנד, תחת המותג "גרביטי זירו" (שם מוצר הדגל של החברה) ולא תחת השם "הולנדיה" מאחר שבמדינה פעלה רשת חנויות בעלת שם זהה.

בשנת 2008 הפעילה החברה 27 סניפים באירופה ובארצות הברית, והיא הודיעה על הקמת רשת חנויות באוקראינה.

בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 סגרה החברה את מרבית הפעילות הבינלאומית שלה ומאז היא מתרכזת בייצוא, ללא הפעלת סניפים מחוץ לישראל.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: תעשייה
המוזיאון היהודי בסטוקהולם

המוזיאון היהודי (Judiska Museet) בסטוקהולם, בירת שוודיה, שוכן בגמלה סטאן (Gamla Stan), העיר העתיקה של סטוקהולם, במקום שבו שכן בשנים 1795–1870 בית כנסת. המוזיאון מציג פריטים הקשורים ביהדות, במסורת ובהיסטוריה של עם ישראל.

המוזיאון נוסד בשנת 1987 על ידי ויולה וארון נוימן בשכונת פריהאמנן (Frihamnen) סמוך לנמל בצפון-מזרח העיר. ב-1992 הועבר לשכונת ואסאסטן (Vasastan) שבצפון-מרכז העיר, למבנה שהוקם בשנים 1929–1931 בתכנון ראגנאר אסטברג , האדריכל שתכנן גם את בית העירייה של סטוקהולם. המבנה שימש במקורו כבית ספר לבנות.

בשנת 2016 הועבר המוזיאון לעיר העתיקה של סטוקהולם, לאתר שבו נוסד בית כנסת בסוף המאה ה-18. בית הכנסת נסגר ב-1870, ובשנים 1890–1972 פעלה באתרו תחנת משטרה. בעת השיפוצים באתר החדש נחשפו ציורי קיר מן המאה ה-19, שכוסו מאז בשכבות צבע. המוזיאון נחנך באתרו החדש ב-2019, אך נסגר בגלל מגפת הקורונה ונפתח מחדש ב-2021.

מרבית המבקרים במוזיאון הם תלמידי בתי-ספר הזוכים לסיורים מודרכים על פני האוספים השונים וגם שומעים סיפורים על החיים היהודיים. בתערוכת הקבע מוצגים פריטים שנאספו ושלהם קשר לחיי יום-יום יהודיים, להיסטוריה ולדת. התערוכות, המתחלפות ומתעדכנות פעמיים בשנה, כוללות מגוון של דברי אמנות וצילום לצד תערוכות לימודיות. בתחום המוזיאון גם חלל שבו מועלים מיצגי מולטימדיה וסרטים.

עם התערוכות הקודמות נמנו "קבלה" (2002); "אוהל מועד", "לצד אבותינו", "שישה יהודים עירומים" (2003); "ולנברג" (2004); "שוודיה, שוודיה מולדתנו" (2005); "יהודים בפינה", "אקסודוס" (2006); "ירושלים הלוך וחזור", "לחיות בשני עולמות", "" (2007); "" בעיר...!?", "1968" (2008); "2058", "שֵׁר מִיסְייֶה", "אישה קטלנית" (2009); " – האלגנט של הבמה השוודית", "פרנץ קפקא וברונו שולץ", "שליט הסְפָר" (2010); "גיבורי-על ואנטי-גיבורים בסרטים מצוירים: מסופרמן ועד למיס נובל" (2011); "האם אתם מכירים את ה? סאגה משפחתית מדהימה!" (2011-12); " עם גיר ביד: גם אחי יצחק מצייר" (2012); "היהודי ישו" (2013); "מזון לנשמה: על בישול מסורתי יהודי" (2013-14); "סיפור הצלחה שוודי..." (2014-15); "האלבום מאושוויץ" (2015-16).

== ראו גם ==
* יהדות שוודיה

== קישורים חיצוניים ==

* [https://judiskamuseet.se/?lang=en אתר המוזיאון] 

סטוקהולם
מוזיאון
יהדות
גרבוץ

בסלנג עברי, גִּרְבּוּץ הוא גירוד באשכים. המילה היא הֵלְחֵם של המילים "גירוד" ו"ביצים[https://veesh.co.il/%D7%92%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%93-%D7%91%D7%91%D7%99%D7%A6%D7%99%D7%9D/ "] (מילת סלנג לאשכים). גירבוץ יכול להיות גירוד של שק האשכים, הפין או חיץ הנקביים או התעסקות אחרת בהם, שאינה מינית. הפעולה היא לעיתים מודעת ולעיתים לא מודעת, והיא ברוב הפעמים כבכולן נחשבת לא-מנומסת כשהיא נעשית בפומבי.

גירוי עור מטריד באזור החלציים מופיע מסיבות מגוונות, סיבות שכיחות הן הזעה או לחלופין היעדר לחות מספקת, או כשבד התחתונים צמוד יתר על המידה. לצד אלה ישנו גירוי ממקור של מחלות ככיני ערווה, אקזמה, או פטרת העור במפשעה (Tinea cruris), או כתגובה לגירוי כשפשפת, דלקת עור אלרגית (אלרגיה לבָּד של התחתונים), או עקיצת יתוש.

לצד מתן מענה של הרגעה לתחושת גרד מתון, פעולת גירוד מהווה, בקבוצות תרבותיות מסוימות, כשהיא נעשית באופן גלוי ליד אנשים נוספים, "טקס גברי". במרבית הנסיבות החברתיות גרבוץ מעיד על גסות רוח. אחת הדרכים שנהוגות כדי להימנע מגירוד גלוי, היא הכנסת היד לכיס המכנס וגירוד מבעד לאריג בִטנת הכיס. התעסקות כזו נובעת לא אחת מצורך פיזי - לסדר ו'להפריד' את עור האשכים מהירכיים ואת עור הפין מהאשכים, כשהם נצמדים זה לזה, להרים את איברי המין ולהזיזם מצד לצד, למשל במקרה של מכנסיים לוחצים.

מלבד המשמעות הפיזית-המילולית, המושג גרבוץ משמש בעברית המדוברת - בעיקר בצורת הפועל שלו - לביטוי מצב של בטלה, שעמום, עצלות, עיסוק בעצמי והנאה תפלה. זאת כיוון שמשחק באשכים הוא פעולה שנעשית בעיקר במצב של מנוחה, ויש שהיא משדרת אמירה של חוסר עניין או וולגריות.

ייצוג תרבותי בולט להקשר זה מצוי בדמותו של אל באנדי, גיבור הסדרה "נשואים פלוס", שהדפוס הקבוע של הכנסת היד למכנסיו נושא גם משום הבעת התמסכנות. המונח נפוץ בשיח הסלנג הישראלי כבא לתאר בטלה וחוסר-מעש, ו"לגרבץ" הפך למטפורה התנהגותית שכבר אינה תלויה בהקשר של פעולת גירוד האשכים הקונקרטית, מה שמאפשר החלה של הביטוי גם על נשים ועל אובייקטים מופשטים.

== קישורים חיצוניים ==
* רוביק רוזנטל ורפאל ניר, [http://books.google.co.il/books?id=3JTy9EcFb4YC&pg=PA71&lpg=PA71&dq=%D7%92%D7%A8%D7%91%D7%A5&source=bl&ots=eGe8JTcCxC&sig=gFr10xaJau3wviFdTy3gSg_Ejwk&hl=iw&ei=MnifTbSxBtGJhQfO_byNBQ&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=9&ved=0CEkQ6AEwCDge#v=onepage&q=%D7%9E%D7%92%D7%A8%D7%91%D7%A6%D7%AA&f=false גרבוץ] במילון הסלנג המקיף
* 

קטגוריה:נימוסים
קטגוריה:סלנג עברי
קטגוריה:גבר
אגודת העשרות

אגודת העשרות (שמה המקורי: אגודת אחים) הייתה אגודת סתרים למחצה, אחוותית וצבאית, שהוקמה ברחובות בסוף המאה ה-19 על ידי מתיישבי רחובות והסביבה.<ref></ref> 

==היסטוריה==
בשנות העלייה הראשונה התארגנו פועלים במושבות באגודות וארגונים שונים לשם שמירה על זכויותיהם ולשם עזרה הדדית. איגוד הפועלים הראשון בארץ קם בראשון לציון בשנת 1887, בראשות מיכאל הלפרן, יהודה גרזובסקי (גור) ויחזקאל דנין (סוכובולסקי), אך הוא פעל זמן קצר עד שחוסל עקב האשמתו בליבוי יצרים במושבה כנגד פקידי הברון רוטשילד. 

האגודה השנייה הוקמה בשנת 1891 ונקראה בתחילה "אגודת אחים". בין מייסדיה ופעיליה: יצחק חיותמן, ישראל בלקינד, אפרים חרל"פ<ref></ref>, מיכאל הלפרן ויצחק זאב אלטשולר. היא הוקמה בהשראת אגודת בני משה שפעלה ברוסיה והיה לה גם סניף ארץ-ישראלי. מטרת "אגודת אחים" הייתה כפולה: עזרה הדדית וארגון צבאי. היא שמה לה למטרה לדאוג למצבם הכלכלי ולתנאי מחייתם של חבריה. לשם כך הוקמה קופה משותפת שהכנסותיה נועדו לסייע לרכישת שטח אדמה עליו תכננו להקים את בתי חברי האגודה. כמו כן הקימה האגודה ברחובות מטבח משותף ומכבסה. את פעילותה האחוותית של האגודה לא התאמצו חבריה להסתיר. בנוסף, הייתה לאגודה מטרה צבאית וביטחונית והם תכננו להקים ארגון צבאי לצורכי הגנה עצמית. פעילות זו הייתה סמויה.

זמן קצר לאחר הקמתה שונה שמה ל"אגודת העשרות". שם זה נוצר בעקבות המבנה הארגוני הפנימי שלה כארגון צבאי, שדמה למתכונת הארגונית שהציע יתרו למשה רבנו: לכל עשרה אנשים היה 'שר עשרה' שהיה ממונה עליהם, לכל חמישים אנשים היו 'שרי חמישים' ומעליהם 'שרי מאה'. 

האגודה שמנתה כשישים חברים החלה ליישם את מטרותיה. אולם על אף התלהבות החברים בפעילות האגודה היא לא האריכה ימים. המשברים שפקדו את רחובות והסביבה הקשו על פעילותה וכעבור שנה מהקמתה, בשנת 1892, היא שבקה חיים.

למרות תוחלת החיים הקצרה של "אגודת העשרות" ושל קודמתה בראשון לציון, התארגנויות ראשוניות וזעירות אלה זרעו את הזרעים הראשונים להתפתחות כל הסתדרויות הפועלים הציוניות לעתיד לבוא, שהושתתו על היסודות של התיישבות חקלאית, שיתוף משאבים ופרנסה בכבוד מעמל כפיים.

ע"פ אליהו הכהן השיר שאו ציונה נס ודגל שימש את הארגון בתור ההמנון.

==לקריאה נוספת==
* ישראל קולת, פועלי העלייה הראשונה, בתוך: מרדכי אליאב (עורך), ספר העלייה הראשונה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשמ"ב, עמ' 382-337.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אגודות סתרים
קטגוריה:העלייה הראשונה
קטגוריה:רחובות: היסטוריה
1945 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1945 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.

== הנהגה ==
שלטון המנדט
* הנציב העליון - ג'ון ורקר עד 5 בנובמבר, סר אלן גורדון קנינגהם

הנהגת היישוב

== אירועים בולטים ==
* 4 - 15 ינואר - מסע ה-14 לאום רשרש.
* 15 ביולי – ניצולי שואה ממחנה הריכוז הנאצי בוכנוואלד מגיעים לארץ ישראל
* 31 באוגוסט – נשיא ארצות הברית הארי טרומן מוציא הצהרה המבקשת ממשלת בריטניה לאשר ל-100,000 פליטים יהודיים מאירופה להגר לתחומי ארץ ישראל. 
* 27 בספטמבר – תקנות ההגנה (שעת חירום) נחקקים על ידי שלטונות המנדט.
* 4 באוקטובר – נוסדה תנועת המרי העברי
* 1 בנובמבר – פוצצו מסילות רכבת ברחבי א"י בליל הרכבות 
* 5 בנובמבר – סר אלן קנינגהם הופך לנציב העליון של ארץ ישראל.
* 25 בנובמבר – המצור על גבעת חיים

=== התיישבות ===
* 11 ביולי – נוסד קיבוץ חוקוק. 

<gallery widths="180px" heights="180px" perrow="3">
File:19450715 Buchenwald survivors arrive in Haifa.jpg|15 ביולי 1945. ניצולי מחנה הריכוז בוכנוואלד מגיעים לנמל חיפה בטרם נעצרו על ידי הבריטים.
File:AlanCunningham.jpg|5 בנובמבר: סר אלן קנינגהם הופך לנציב העליון של ארץ ישראל.
</gallery>

== נולדו ==
* 18 בינואר – גדי יגיל, שחקן ובדרן ישראלי 
* 30 בינואר – יורם לס, פרופסור לרפואה וחבר הכנסת מטעם העבודה 
* 18 בפברואר – האשם מחאמיד, חבר הכנסת מטעם חד"ש ורע"מ (נפטר ב-2018) 
* 20 בפברואר – עמרם מצנע, איש צבא, ראש עיריית חיפה ויו"ר מפלגת העבודה 
* 15 במרץ – דני יתום, אלוף בצה"ל, ראש המוסד ופוליטיקאי ישראלי 
* 9 באפריל – אדם ברוך, עיתונאי וסופר ישראלי (נפטר ב-2008) 
* 19 באפריל – יהודה ברקן, שחקן קולנוע, מפיק, במאי ותסריטאי ישראלי (נפטר ב-2020) 
* 14 במאי – יוחנן וולך, כדורגלן ישראלי, יו"ר אגודת מכבי חיפה, פרשן ואיש עסקים 
* 28 במאי – ענת מאור, חברת הכנסת מטעם מרצ 
* 27 ביוני – עמי אילון, חבר הכנסת, שר, מפקד חיל הים וראש השב"כ 
* 3 ביולי – שהרן שלח, מתמטיקאי 
* 31 באוגוסט – יצחק פרלמן, כנר ישראלי 
* 30 בספטמבר – אהוד אולמרט, ראש ממשלת ישראל, לשעבר ראש עיריית ירושלים 
* 9 בנובמבר – זבולון אורלב, חבר הכנסת 
* 23 בנובמבר – אסי דיין, שחקן קולנוע וטלוויזיה ישראל (נפטר ב-2014) 
* 31 בדצמבר – טוביה צפיר, שחקן ישראלי

== נפטרו ==

(:קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1945)
[[אליהו גולומב]]
* 26 בינואר – אבא ברדיצ'ב, מצנחני היישוב (נולד ב-1920) 
* 13 בפברואר – הנרייטה סאלד, מחנכת, סופרת ופעילה ציונית (נולדה ב-1860) 
* 22 במרץ – אליהו חכים רוצחו של הלורד מוין (נולד ב-1925) 
* 22 במרץ – אליהו בית צורי רוצחו של הלורד מוין (נולד ב-1922) 
* 11 ביוני – אליהו גולומב ה"המפקד הבלתי מוכתר" של ההגנה (נולד ב-1893) 
* 11 בנובמבר – יהושע חנקין, מאנשי הציונות המעשית, "גואל אדמות העמק" (נולד ב-1864)

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:שנים בארץ ישראל
שניאור זלמן גרליק

הרב שניאור זלמן גרליק (כ"ה בסיון ה'תר"ם, 4 ביוני 1880 - ח' בסיוון תשל"ד, 28 במאי 1974) היה הרב הראשון של כפר חב"ד והתלמיד הראשון בישיבת תומכי תמימים בלובביץ'.

==תולדות חייו==
גרליק נולד בבעיר ראגאצ'וב בבלארוס לליבא ליהושע גרליק, שהיה מחסידי הרבי הרש"ב.

בשנת ה'תרנ"ז (1897), בגיל 17 נסע עם אביו ללובביץ' לחתונת אדמו"ר הריי"צ, לאחר ששמע את ההכרזה מהאדמו"ר הרש"ב על הקמת ישיבת תומכי תמימים בעת סעודת השבע ברכות של בנו אדמו"ר הריי"צ, בבואו ללובביץ סר פעמיו מיד להירשם לישיבה, וכך למעשה היה התלמיד הראשון שנרשם לישיבת תומכי תמימים בלובביץ'. היה מעשרה התלמידים הראשונים שהתקבלו למחזור הראשון של ישיבת תומכי תמימים בלובביץ', שם קיבל סמיכה לרבנות מהמו"ץ של ליובאוויטש, הרב דוד צבי חן ועוד.

בשנת ה'תרס"א, בגיל 21, החל לכהן כרב בעיר ברזנה שבאוקראינה. בשנת ה'תרפ"ז עבר לכהן כרב בעיר סנובסק.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נדד ללנינגרד, ומאוחר יותר לטשקנט.

בתום המלחמה ולאחר תלאות רבות הגיע עם בני משפחתו לארץ ישראל. לקראת חג השבועות תש"ט השתקע בכפר חב"ד שהוקם באותה תקופה.

הרב גרליק החל לארגן שיעורי תורה, ואף דאג לשפץ מבנה עבור המקווה. תושבי היישוב שהכירו במעלותיו ביקשו למנותו כרב היישוב, אולם הוא סירב בתחילה לקבל עליו את התפקיד, בסוף חודש תשרי תש"י ערכו תושבי הכפר אספה ובה החליטו כי הם מקבלים עליהם את הרב גרליק לרב הכפר, אך למרות החלטה הוא שלח מכתב לאדמו"ר הריי"צ על החששות שלו לעניין, בכ' בכסלו תש"י קיבל מכתב חזרה עם ברכת הצלחה ו'מזל טוב' לרגל התמנותו ומאז החל לכהן כרבה של כפר חב"ד, וכיהן במשרה זו במשך עשרים וחמש שנים עד לפטירתו.

במוצאי ז' בסיוון אסרו חג של חג השבועות ה'תשל"ד (28 במאי 1974) כאשר שב במכונית מחתונה בירושלים, נהרג בתאונת דרכים, יחד עם שלשה אנשים נוספים, בהם כלה ערב נישואיה. התאונה עוררה זעזוע בקרב חסידי חב"ד, והרבי מנחם מנדל שניאורסון התייחס למאורע והתבטא כי לא ניתן להסביר את סיבת המות הטראגי, אך אין לתהות על מידת הדין של הקב"ה.

על שמו נקרא רחוב בכפר חב"ד. לרב גרליק נולדו בן יחיד ושלשה בנות. חתנו הרב נחום טרבניק מילא את תפקידו ברבנות לאחרי פטירתו.

==לקריאה נוספת==
שניאור זלמן רבינוביץ, התמים הראשון, תולדות חייו פועלו ואמרותיו של ראשון תלמידי 'תומכי תמימים' הרב שניאור זלמן גרליק ע"ה, רבו הראשון של כפר חב"ד, תשפ"א

==קישורים חיצוניים==
*[https://col.org.il/news/38811 נכדו אלעזר גרליק מספר עליו]
*[https://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=13475&st=שניאור+זלמן+גרליק&pgnum=29&hilite=379edf6d-437d-4f15-b095-88c316b626f5 כללי הנחת תפילין ביד ימין או שמאל] מאמר תורני מאת הרב גרליק
*[https://col.org.il/news/90162 41 שנה לרב גרליק, על אישיותו של רבה הראשון של כפר חב"ד] הרב מנחם מנדל טננבוים, י"א סיון תשע"ה, אתר COL
* [https://www.archives.gov.il/archives/#/Archive/0b071706800399c8/File/0b07170680c0952c החלפת מכתבים בין נשיא המדינה זלמן שזר עם הרב שניאור זלמן גרליק], באתר ארכיון המדינה
*[https://mountofolives.co.il/smoil/?id=30497&lo=31.774182241829&ln=35.2431536712509 כרטיס הקבר של הרב שניאור זלמן גרליק], באתר הר הזיתים

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:כפר חב"ד: אישים
קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-20
קטגוריה:בוגרי ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'
קטגוריה:ישראלים ילידי אוקראינה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת חב"ד
קטגוריה:רבני חב"ד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1880
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
Hitmixes

Hitmixes הוא המיני-אלבום השני של זמרת הפופ האמריקאית ליידי גאגא, שיצא לאור ב-25 באוגוסט 2009. באלבום נמצאים רמיקסים של שירים מאלבומה הראשון "The Fame" משנת 2008. האלבום יצא למכירה בקנדה בלבד בפורמט של דיסק על ידי יוניברסל מיוזיק קנדה.

האלבום כולל בתוכו רמיקסים של מוזיקאים שונים, ביניהם רד וואן וספייס קאובוי, ששניהם עבדו בעבר עם גאגא. ביציאתו המיני אלבום אלבום קיבל ביקורות חיוביות מהעיתון "Calgary Herald" והמגזין "Blare" ונכנס לעשרת המובילים במצעד האלבומים הקנדי במקום השמיני.

== רקע וכתיבה ==
ב-19 באוגוסט 2008 הוציאה ליידי גאגא לאור את אלבום הבכורה שלה, The Fame. מן האלבום יצאו חמישה סינגלים כשהשניים הבולטים ביותר מביניהם היו-"Poker Face", ו"Just Dance". בזמן שהסינגל השלישי מן האלבום "(Eh,Eh (Nothing Else I Can Say", לא יצא באפריקה הצפונית ולא נכלל באלבום. כול שאר הסינגלים נכנסו לשלישייה הפותחת במצעד הרשמי של קנדה קנדה הוט 100. מן האלבום יצא שיר אשר נשא את שמו, "The Fame". השיר כמו קודמיו נכלל גם כן במיני אלבום.

המוזיקאי רד וואן שהוא המפיק הראשי של גאגא, יצר את הרמיקס לסינגל הבולט ביותר שיש במיני אלבום, "Just Dance". בתוך המיני האלבום נכלל גם הרמיקס של מוטו בלאנקו ל-"Paparazzi", והרמיקס של גוואנה לג ל-"The Fame". כל הרמיקסים הושפעו מסגנון המוזיקה שהיה בשנות השמונים, בעוד שהשירים "LoveGame" ו-"Poker Face" כללו בתוכם מוזיקת האוס וטראנס.

== ביקורת ==
בשל יציאתו של Hitmixes רק בקנדה הוא לא קיבל ביקורות מקצועיות רבות, אולם בסקירה של העיתון "Calgary Herald" נאמר על המיני-אלבום שהשירים בו נכתבו בצורה "דייקנית ואומנותית". דן רנקין מהמגזין "Blare Magazine" נתן לאלבום 3 מתוך 5 כוכבים ואמר כי "הרמיקסים הראו תערובות שונות של הצלחה".רנקין במיוחד שיבח את השירה של קרדינל אופישל ברמיקס של רד וואן "Just Dance", ואמר כי הרמיקס של "LoveGame" הוא הטוב ביותר באלבום.

במצעד האלבום הקנדי האלבום הגיע למקום השמיני ב-12 בספטמבר 2009. בשבוע הבא נפל למקום ה-16 ובשבועו השלישי והאחרון ירד למקום ה-22 במצעד.

== רשימת רצועות ==

== צוות הפקה ==

*ליידי גאגא – כתיבה
*אקון – כתיבה
*ג'ון כהן – כלי מקלדת
*רוב פאסרי – כתיבה
*ד. הריסון – תכנון, הפקה, רמיקס
*וינסנט הרברט – הפקה, אמן ורפרטואר
*מרטין קירשנבאום – כתיבה, רמיקס, אמן ורפרטואר

*מוטו בלנקו – תכנון, הפקה, רמיקס
*רוברט אורטון – מיקסים
*סימון פאול – במאי
*רד וואן – כתיבה
*א. סמית – תכנון, הפקה, רמיקס
*טוני אגבל – תכנון

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable"
!מקום
!תארים
!מספר עותקים
|-
! colspan="3" |סיכום
|-
!בכל העולם
|—
|20,000<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיני-אלבומים מ-2009
קטגוריה:אלבומי רמיקס מ-2009
קטגוריה:אלבומי ליידי גאגא
קטגוריה:מיני-אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רמיקס באנגלית
קטגוריה:מיני-אלבומי חברת אינטרסקופ רקורדס
גרמניה הצעירה

סופרי "גרמניה הצעירה" הפכו לחלוצים הספרותיים של [[מהפכת 1848. ציור של פרוץ המהומות בברלין, 13 במרץ 1848]]
גרמניה הצעירה (בגרמנית: Junges Deutschland) הוא כינויו של זרם ספרותי שקם בגרמניה לאחר מהפכת יולי 1830, בהשראת המהפכה הצרפתית. הבונדסטאג הגרמני של אותם ימים אסר על פרסום כתביהם של נושאי דגל התנועה: קארל גוצקוב, היינריך לאובה, לודולף וינבארג ותיאודור מונדט. הגם שהתנועה לא פעלה בתוככי החברה היהודית, היא זוהתה על ידי חלק ממתנגדיה כיהודית. היינריך היינה, לודוויג ברנה וגאורג ביכנר נחשבים אף הם כאנשי התנועה.

השם "גרמניה הצעירה" הופיע לראשונה ברומן "אירופה הצעירה" (1833) מאת היינריך לאובה, אך לעיקר פרסומו זכה השם לאחר שתיאודור וינבארג פתח את חיבורו "מסעות אסתטיים" במילים: "לך, גרמניה הצעירה, אני מקדיש את דברי אלה, לא לישנה".

רעיונותיו של חוג ספרותי זה איחדו משוררים, הוגי דעות ועיתונאים, כולם הביעו ביצירותיהם התנגדות לתנועת ההתבוננות והפרטיקולריזם הפנימי של הרומנטיקה הגרמנית. הם התנערו מהתנועה הרומנטית, שנחשבה א-פוליטית, וחסרה את האקטיביזם שתאפשר לה לדרוש את פריחת האינטליגנציה הגרמנית. בהתלהבותה ולוחמנותה הניחה התנועה את הזרעים לגרמניה שאחרי שלטונו של הרודן מטרניך, המאוחדת והמשוחררת מבחינה לאומית ופוליטית. על פי הדוגמה הגרמנית אף צמחו תנועות ליברליות צעירות בארצות נוספות שנטלו ממנה את שמה: "איטליה הצעירה", "וינה הצעירה", "אירלנד הצעירה" ועוד.

בחודש דצמבר 1835 הוציא הבונדסטאג צו בפרנקפורט המורה להחרים את כל כתבי אישי הקבוצה, "ובמיוחד ה. היינה", בכל מדינות האיחוד הגרמני. בנימוק הרשמי לחרם נטען בין היתר כי באמצעות ספרות יפה ניסתה "גרמניה הצעירה" לתקוף באופן החצוף ביותר את הדת הנוצרית, להטיל דופי בתנאים הקיימים ולהרוס את כל המשמעת וחיי המוסר (Sittlichkeit). המניע הסופי לחרם הייתה ככל הנראה הביקורת ההרסנית שפרסם מבקר הספרות המשפיע, וולפגנג מנצל, על "וואלי הספקנית" של קארל גוצקוב. מנצל דרש שהרומן יוכר בזאת כחיבור פורנוגרפי המסכן את החברה והמהווה חילול הקודש. בעקבות זאת פרסם היינריך היינה, שמעולם לא הרגיש שייך לגרמניה הצעירה, את חיבורו "מנצל המלשין", בו הוא תוקף אותו בחריפות רבה.

בהחלטת הבונדסטאג אמנם כונתה גרמניה הצעירה "אסכולה ספרותית" שאליה משתייכים "היינריך היינה, קרל גוצקוב, היינריך לאובה, תיאודור מונדט ולודולף וינבארג", אולם אסכולה או קבוצה כזו כלל לא היו קיימות; החיבור בין יוצרים אלו היה רופף בלבד, ומה שאיחד ביניהם הייתה המחויבות לעקרונות הליברליזם, הקריאות לחופש הדיבור, מאבק על זכויות האדם ונגד כפייה דתית. על פי תיאודור מונדט הושמט שמו של לודוויג ברנה מהרשימה עקב חיפזון יתר. עם זאת, בהיסטוריה של הספרות נחשבים שישה סופרים אלה לליבת התנועה. בהקשרים רחבים יותר שויכו לתנועה גם יוצרים כאדולף גלאסברנר (Glassbrenner), גוסטב קינה (Kühne) ומקס ולדאו (Waldau). גאורג ביכנר מוזכר אף הוא פעמים רבות כמי שמשתייך למה שכונה "גרמניה הצעירה", אך במכתב למשפחתו מינואר 1836 הוא הרחיק את עצמו מגרמניה הצעירה. יחד עם זאת ניתן להבחין במאפיינים משותפים בין שאר המחברים לביכנר, בעיקר במחאתם על מדיניות הריאקציה והרסטורציה של מטרניך.

בין המו"לים הרדיקליים שהוציאו לאור את כתבי סופרי התנועה היה זכריאס לוונטאל (1884-1810).
==ראו גם==
*ספרות גרמנית
* הגליאנים צעירים

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרות גרמנית
קטגוריה:חבורות ספרותיות
קטגוריה:המאה ה-19 לפי מדינה
קטגוריה:שנות ה-1830
קטגוריה:גרמניה: אנטישמיות
נפת עזה (המנדט)

נפת עזה (באנגלית: Sub-district of Gaza) הייתה נפה במחוז עזה בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל על שם העיר עזה.

לפי תוכנית החלוקה יועד רוב שטח הנפה למדינה הערבית, למעט יישובים יהודיים בשוליו הצפון-מזרחיים.

לאחר מלחמת העצמאות והסכמי שביתת הנשק של 1949 נותר צפון ומזרח הנפה במחוז הדרום במדינת ישראל ואילו מערבה ודרומה הפכו לרצועת עזה, שנשלטה על ידי מצרים.

== אוכלוסייה ==
לפי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, שערכו רשויות המנדט, היה סך האוכלוסייה בנפה 137,180 בני אדם שהתפלגו כדלקמן:
* ערבים:134,290, מתוכם 1,250 נוצרים
* יהודים: 2,890
יש להתחשב בעובדה שהנתונים האלה לא נבעו ממפקד אוכלוסין, אלא התבססו על מפקד האוכלוסין המנדטורי האחרון של 1931 בתוספת הגידול המחושב באוכלוסייה ונתוני ההגירה היהודית והערבית, (שהיו חלקיים בלבד).

== שטח ==
בשנת 1945 היה סך שטח הנפה 1,111,501 דונמים. התפלגות השטח הייתה כדלקמן:
* שטח בבעלות ערבית: 841,804 דונמים
* שטח בבעלות יהודית: 49,260 דונמים
* שטח בבעלות ציבורית (אדמות מדינה): 220,437 דונמים

==יישובי הנפה==

ערי הנפה:
* עזה (בערבית: غزة)
* אל-מג'דל (בערבית: المجدل)
כפרים ויישובים:
{|
|-
|width=20% valign=top|
* אביחיל
* איסדוד (בערבית: إسدود)
* באר טוביה
* בורייר (בערבית: برير)
* ביצרון
* בית ג'רג'ה (בערבית: بيت جرجه)
* בית דראס (בערבית: بيت دراس)
* בית חאנון (בערבית: بيت حانون)
* בית לאהיא (בערבית: بيت لاهيا)
* בית עפא (בערבית:بيت عفّا)
* בני סוהילה (בערבית: بني سهيلا)
* בית טימא (בערבית: بيت طيما)
* ברברה (בערבית:برْبره)
* ברקה (בערבית: برقة)
* אל-בטאני אל-ע'רבי (בערבית: البطاني الغربي)
* אל-בטאני א-שרקי (בערבית: البطاني الشرقي)
* ג'באליה (בערבית: جباليا)
* גברעם
* ג'וליס (בערבית: جولس)
* ג'וסיר (בערבית: جسير)
* אל-ג'ורה (בערבית: الجورة)
* אל-ג'יה (בערבית: الجية)
* אל-ג'לדיה (בערבית: الجلدية)
* גן יבנה
|width=20% valign=top|
* דורות
* דימרה (בערבית: دمره)
* דיר אל-בלח (בערבית: دير البلح)
* דיר סניד (בערבית: دير سنيد)
* אל-הוג' (בערבית: هوج)
* ה'ירביה (בערבית: هربيا)
* חַ'אן יוּנֶס (בערבית: خان يونس)
* ח'ירבת אל-חיסאס (בערבית: خربة الخِصاص)
* ח'ירבת אחזעה (בערבית: خربة خُزاعة)
* חמאמה (בערבית: حمامة)
* חתא (בערבית: حتا)
* יד מרדכי
* יאסור (בערבית: ياصور)
* כאוכבא (בערבית: كوكبا)
* כופח'ה (בערבית: كوفخة)
* כפר דרום
* כפר ורבורג
* אל-מסמיה (בערבית: المسمية الكبيرة)
* אַל-מֻחַרַּקַה (בערבית: المحرّقة)
* נגבה
* נג'ד (בערבית: نجد)
* נזלה (בערבית: نزله, כיום חלק מעזה)
|width=20% valign=top|
* נעיליא (בערבית: نعليا)
* ניצנים
* נירים
* נוסייראת (בערבית: النصيرات)
* סוואפיר אל-ע'רביה (בערבית: السوافير الغربية)
* סוואפיר א-שמאליה (בערבית: السوافير الشمالية)
* סוואפיר א-שרקיה (בערבית: السوافير الشرقية)
* סימסים (בערבית: سمسم)
* ערב סוקריר (בערבית: عرب صقرير)
* עבסאן אל-כביר (בערבית: عبسان الكبيرة)
* עבסאן א-סע'יר (בערבית: عبسان الصغيرة)
* עיבדיס (בערבית: عبدس)
* עיראק אל-מנשייה (בערבית: عراق المنشيّة)
* עיראק סווידאן (בערבית: عراق سويدان)
* אל-פאלוג'ה (בערבית: الفالوجة)
* סומייל אל-ח'ליל (בערבית: صميل الخليل)
* קדמה
* קסטינה (בערבית: قسطينة)
* כרתיא (בערבית: كرتيا)
* תל א-תורמוס (בערבית: تل الترمس)
* תקומה
|}
שבטים בדואים:
* ג'באראת
* תראבין

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

עזה
קטגוריה:רצועת עזה: גאוגרפיה
קטגוריה:רצועת עזה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1920
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1948
1944 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1944 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.

== הנהגה ==
שלטון המנדט
* הנציב העליון - סר הרולד מקמייקל עד 30 באוגוסט, ג'ון ורקר

הנהגת היישוב

== אירועים בולטים ==
* 1 בפברואר – מפקדת האצ"ל מכריזה על מרד נגד השלטון הבריטי 
* 27 בפברואר – אנשי האצ"ל מפוצצים את משרדי מס ההכנסה 
* 9 במרץ – במוזיאון תל אביב נערכת "מסיבת זיכרון" לרגל יום הולדתו ה-83 של מאיר דיזנגוף וכן נפתחת תערוכה לזכרו של הרמן שטרוק. 
* 10 במרץ – טקס חניכת גן מאיר בתל אביב 
* 15 במרץ – מלחמת העולם השנייה: חנה סנש וצנחנים נוספים צונחים בקרואטיה 
* 23 במרץ – ארגון האצ"ל מפוצץ את בניין הבולשת הבריטית במגרש הרוסים בירושלים
* 1 במאי – הבריטיים מגבילים את עליית היהודים לארץ ישראל 
* 8 באוגוסט – אנשי הלח"י מנסים להתנקש בחייו של הנציב העליון, הרולד מקמייקל 
* 30 באוגוסט – ג'ון ורקר הופך לנציב העליון של ארץ ישראל.
* 20 בספטמבר – מלחמת העולם השנייה - מוקמת הבריגדה היהודית אשר הורכבה כולה מיהודים, בעיקר מקרב אנשי היישוב מארץ ישראל.
* 6 באוקטובר – מבצע אטלס - צניחת 5 צנחנים מכוח מיחידת הקומנדו המיוחדת של הוואפן אס אס הנאצי בוואדי קלט שנלכדו
* 19 באוקטובר – גירוש גולי אצ"ל ולח"י לאפריקה 
* 6 בנובמבר – הלורד מוין, שר המושבות הבריטי, נרצח במצרים על ידי שני לוחמי לח"י 
* 7 בנובמבר – חנה סנש מוצאת להורג בהונגריה

== נולדו ==
* 6 בינואר – יאיר רוזנבלום, מלחין ישראלי (נפטר ב-1996) 
* 20 בפברואר – יעקב פרי, ראש השב"כ, מנהל ואיש עסקים 
* 18 במרץ – אמנון ליפקין-שחק, הרמטכ"ל ה-15 של צה"ל (נפטר ב-2012)
* 4 באפריל – יהודית נאות, חברת הכנסת ושרה בממשלת ישראל (נפטרה ב-2004) 
* 7 באפריל – אושיק לוי, שחקן וזמר ישראלי
* 20 במאי – מתן וילנאי, איש צבא ופוליטיקאי ישראלי 
* 10 ביוני – יונה וולך, משוררת ישראלית (נפטרה ב-1985) 
* 16 ביוני – אביגדור קהלני, איש צבא ופוליטיקאי ישראלי 
* 22 ביוני – עדנה ארבל, שופטת בית המשפט העליון 
* 26 באוגוסט – רון חולדאי, לשעבר טייס חיל האוויר הישראלי וראש עיריית תל אביב-יפו הנוכחי 
* 19 בספטמבר – אפרים סנה, חבר הכנסת 
* 29 בספטמבר – אביטל ענבר, סופר, מתרגם, מבקר מסעדות ומחבר ספרי מסע ישראלי 
* 1 באוקטובר – דרור קשטן, מאמן כדורגל וכדורגלן עבר ישראלי (נפטר ב-2024)

== נפטרו ==

(:קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1944)
[[חנה סנש]]
* 7 בנובמבר – חנה סנש, צנחנית בזמן מלחמת העולם השנייה ומשוררת (נולדה ב-1921) 
* 18 בנובמבר – אנצו סרני, מצנחני היישוב (נולד ב-1905) 
* 20 בנובמבר – חביבה רייק, פרטיזנית יהודיה אשר הוצאה להורג על ידי הגרמנים (נולדה ב-1914) 

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:שנים בארץ ישראל
ילדות קריירה

ילדות קריירה (באנגלית: Career Girls) הוא סרט דרמה משנת 1997 אודות שתי חברות טובות מתקופת לימודי הקולג' בבריטניה של סוף שנות השמונים.

==עלילת הסרט==
קלייר והאנה סטודנטיות בקולג' מראיינות את אנני על מנת לקבלה כשותפה לדירתם, ובמהלך הזמן מתיידדות אנני והאנה תוך כדי שהן מוותרות על קלייר כשותפה שלישית.
 
אנני הלומדת פסיכולוגיה סובלת מפריחה על צדה הימני של פניה נמצאת במצב של חוסר ביטחון תמידי, דבר הנראה בהתנהגותה הסגורה חברתית. האנה הלומדת ספרות אנגלית לעומת זאת, סובלת מהתנהגות תוקפנית, דבר המורגש בדבריה המועברים ללא ריסון של רגישות.

ריקי סטודנט לפסיכולוגיה, הוא ידידם הטוב של אנני והאנה, בעל הפרעה נפשית קלה, מתאהב באנני עם הזמן.
 
עלילת הסרט מורכבת מזמני הווה ועבר, כאשר אנני מבקרת את האנה שנים לאחר שסיימו את לימודי הקולג', ותוך כדי כך נזכרות השתיים באירועי העבר מתקופת לימודיהן. במהלך הביקור של אנני נתקלות השתיים בדמויות מעברן הרחוק, תוך העברת ביקורת עליהן.

==צוות השחקנים==
* לינדה סטדמן (Lynda Steadman) בתפקיד אנני
* קתרין קרטלידג' (Katrin Cartlidge) בתפקיד האנה
* קייט באיירס (Kate Byers) בתפקיד קלייר
* מרק בנטון (Mark Benton) בתפקיד ריקי

==פרסים==
*פרס Evening Standard לסרטים בריטים
** השחקנית הטובה ביותר - קתרין קרטלידג'

*פסטיבל הסרטים ואיאדוליד
**יתד הכסף - מייק לי
**בחירת הצעירים - תחרות האזכור מיוחד - מייק לי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי מייק לי
קטגוריה:סרטים בריטיים משנת 1997
איל ביל

ויליאם בראונשטיין (באנגלית: William Braunstein; נולד ב-14 ביולי 1972) הידוע יותר בכינוי איל ביל (Ill Bill) הוא ראפר ומפיק יהודי-אמריקאי מברוקלין, ניו יורק. תחילה שר בלהקת ההיפ הופ המחתרתית 'נון פיקסיאון'. ידוע בשיריו בעלי האופי הפוליטי וכמפיק, המגלה והמנכ"ל של חברת "Uncle Howie Records". גם אחיו רון הוא ראפר ומפיק, והוא ידוע בשם שלו נקרו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ראפרים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים אמריקאים
קטגוריה:מפיקים יהודים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא ישראלי
קטגוריה:ראפרים יהודים
קטגוריה:מפיקי היפ הופ אמריקאים
קטגוריה:מפיקי היפ הופ יהודים
קטגוריה:בכירים בתעשיית המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
הלן סטיבנס

הלן הרינג סטיבנס (באנגלית: Helen Herring Stephens; 3 בפברואר 1918 – 17 בינואר 1994) הייתה אתלטית אמריקאית, אלופה אולימפית בעלת 2 מדליות זהב מברלין 1936 ושיאנית העולם בריצה ל-100 מטר. במהלך הקריירה הקצרה שלה (30 חודשים), מעולם לא הפסידה במירוץ כלשהו.

כינויה היה ה"פלאש מפולטון".

==ביוגרפיה==
סטיבנס נולדה בפולטון, מיזורי. היא גדלה בחווה המשפחתית. ב-22 במרץ 1935 בתחרות הראשונה שלה, בהיותה בת 17, היא ניצחה את סטניסלווה וואלסייביץ' (סטלה וולש) מפולין, האלופה המכהנת בריצת 100 מטר, כשניצחה בריצת 50 מטר באולם וקבעה שיא עולם חדש של 6.6 שניות.

בתחרות שנערכה ב-8 ביוני 1935 בקנזס סיטי קבעה סטיבנס בריצת 100 מטר שיא עולם חדש של 11.6 שניות, שיפור לשיא של וואלסייביץ' (11.7 שניות).

===אולימפיאדת השיא===
באולימפיאדת ברלין (1936) זכתה סטיבנס בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.5 שניות, לפני וואלאסייביץ' (11.7 שניות) וקתה קראוס מגרמניה (11.9 שניות), בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 11.4 שניות. התוצאה שקבעה הייתה שיא עולם חדש שלא הוכר בגלל רוח גבית גבוהה. ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 46.9 שניות, לפני בריטניה (47.6 שניות) וקנדה (47.8 שניות). נבחרת גרמניה שקבעה בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 46.4 שניות, והובילה את הריצה בשלב הגמר, הפילה את המקל בהחלפה האחרונה. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.33 מטר.

זמן קצר לאחר המשחקים האולימפיים פרשה סטיבנס מאתלטיקה תחרותית ועסקה בבייסבול וסופטבול מקצועני. היא למדה באוניברסיטת ויליאם וודס שבפולטון, מיזורי. בין השנים 1938 - 1952 הייתה הבעלים והמנהלת של קבוצת כדורסל חצי מקצועית. היא עסקה במשך שנים רבות בחטיבת המחקר האווירונאוטית של ארצות הברית ואחר כך נטלה חלק בסוכנות מיפוי הביטחון.

בשנת 1994 נפטרה סטיבנס בסנט לואיס, בגיל 75.

== מגדר ומיניות ==
במשחקים האולימפיים שנערכו בברלין 1936 עברה סטיבנס בדיקה גופנית במטרה לענות על השאלה מהו המגדר אליו היא שייכת. לאחר שנערכה לה הבדיקה, הוועדה האולימפית אישרה את היותה אישה. היא חיה כלסבית בארון.

== תארים והישגים ==
* בסך הכל זכתה סטיבנס ב-14 תוארי אליפות ארצות הברית בריצות הקצרות, בהדיפת כדור ברזל, בזריקת דיסקוס ובקפיצה לרוחק מהמקום.

== שיאים אישיים ==
*ריצת 100 יארד: 10.4 שניות (1935)
*ריצת 100 מטר: 11.5 שניות (1936)
*ריצת 200 מטר: 24.1 שניות (1936)
*הדיפת כדור ברזל: 13.70 מטר (1937)
*זריקת דיסקוס: 39.50 מטר (1936)

== ראו גם ==
* התפתחות שיא העולם בריצת 100 מטר לנשים 

==קישורים חיצוניים==

* [https://shsmo.org/historicmissourians/name/s/stephens/ ביוגרפיה של הלן סטיבנס], באתר "The State Historical Society of Missouri"
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אצניות אמריקאיות
קטגוריה:אתלטים להט"בים
קטגוריה:אתלטיות להט"ביות
קטגוריה:ספורטאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:אתלטיות באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
קטגוריה:שחקניות סופטבול
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: אתלטיקה
קטגוריה:הודפות כדור ברזל
קטגוריה:זורקות דיסקוס
קטגוריה:קופצות לרוחק אמריקאיות
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: אתלטיקה
קטגוריה:ספורטאיות לסביות
קטגוריה:נשים בבייסבול
קטגוריה:אלופות אולימפיות: ריצת 100 מטרים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1918
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1994
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1994
1943 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1943 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.

== הנהגה ==
שלטון המנדט
* הנציב העליון - סר הרולד מקמייקל
* אמיר עבר הירדן - עבדאללה הראשון, מלך ירדן
* ראש ממשלת עבר הירדן - תאופיק אבו אל-הודה

הנהגת היישוב

== אירועים בולטים ==
* 18 בפברואר – מלחמת העולם השנייה: הכוח הצבאי פולני צבא אנדרס מגיע לארץ ישראל ועימו ילדי טהראן. צבא אנדרס הכיל יהודים רבים, בהם מנחם בגין, אשר החליטו לנטוש את צבא אנדרס על מנת לסייע בהקמת המדינה היהודית בארץ ישראל. מגמה זו זכתה בהמשך לכינוי "עליית אנדרס"
* 6 ביוני – חמישה צעירים יהודים, שערכו סיור רגלי מבצעי מטעם ההגנה באזור שכם, נתפסו על ידי כנופיה ערבית. אחד מהם נהרג והיתר הצליחו להימלט מחוטפיהם וניצלו
* 27 בספטמבר – מתן גזר דין במשפט סירקין-רייכלין
* 19 באוקטובר – אסון הרפתנים, 11 משתתפי האספה הארצית של מגדלי הבקר טובעים מול חוף עין גב
* 1 בנובמבר – 20 לוחמי הלח"י ברחו ממחנה המעצר לטרון, דרך מנהרה באורך 70 מ'

=== התיישבות ===
26 בינואר - ייסוד קיבוץ בארות יצחק
* 12 במאי – ייסוד קיבוץ גבולות.
* דצמבר – ייסוד קיבוץ יד מרדכי.
* עלו לקרקע שלושת המצפים - בית אשל, גבולות ורביבים.

== נולדו ==
* 2 בינואר – דניאל פאר, עיתונאי ושדרן טלוויזיה ישראלי (נפטר ב-2017)
* 1 במרץ – זאב בנימין בגין, שר וחבר הכנסת מטעם הליכוד
* 4 במרץ – עבד אל-מאלכ דהאמשה, פוליטיקאי ישראלי
* 30 באפריל – זאב בוים, פוליטיקאי ישראלי וחבר הכנסת (נפטר ב-2011)
* 30 באפריל – נחמיה כהן, קצין צבא ישראלי, "החייל המעוטר ביותר בצה"ל" (יחד עם אהוד ברק) (נהרג ב-1967) 
* 7 במאי – הרצל בודינגר, מפקד חיל האוויר הישראלי 
* יולי – טניה ריינהרט, בלשנית ישראלית ופעילת שלום (נפטרה ב-2007)
* 22 באוגוסט – מוברק עווד, ערבי פלסטיני, פסיכולוג ערבי-אמריקני ופעיל פוליטי
* 22 בספטמבר – אריאל זילבר, זמר ויוצר ישראלי
* 26 באוקטובר – רון בן ישי, עיתונאי ישראלי 
* 12 בדצמבר – חנן פורת, פוליטיקאי ישראלי לשעבר (נפטר ב-2011)
* 18 בדצמבר – חנוך לוין, מחזאי ישראלי (נפטר ב-1999)

== נפטרו ==

(:קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1943)
[[שאול טשרניחובסקי]]
* 1 בינואר – ארתור רופין, מנהיג ציוני (נולד ב-1876) 
* 6 במרץ – אלכסנדר שור, היסטוריון יהודי (נולד ב-1881) 
* 12 במרץ – מרדכי גיאורגו לאנגר, משורר ועיתונאי (נולד ב-1894) 
* 14 באוקטובר – שאול טשרניחובסקי, רופא ומשורר עברי (נולד ב-1875)

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:שנים בארץ ישראל
1942 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1942 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.

== הנהגה ==
שלטון המנדט
* הנציב העליון - סר הרולד מקמייקל

הנהגת היישוב

== אירועים בולטים ==
* 12 בפברואר – אברהם שטרן (יאיר), מנהיג ארגון המחתרת הציוני הלח"י, נרצח על ידי שוטרים בריטים, אשר מסתערים על הדירה בתל אביב בה שטרן הסתתר, קושרים אותו ויורים בו.
* 24 בפברואר – אניית המעפילים סטרומה, אשר נשאה על סיפונה כ-760 פליטים יהודים שניסו להימלט מרומניה הפשיסטית שבהנהגת יון אנטונסקו, הוטבעה בים השחור בידי צוללת סובייטית. טביעת כל מעפיליה ואנשי צוותה למעט אחד, נחשבת לאסון הגדול בתולדות ההעפלה לארץ ישראל ולאסון הגדול ביותר בהיקפו של טביעת אונייה אזרחית בזמן מלחמת העולם השנייה.
* 9 באפריל – אסון המטיילים בעין גדי
* מאי – התחנה המרכזית בתל אביב נפתחת לציבור.
* 6-11 במאי - בועידת בילטמור, בה התכנסו ראשי ההסתדרות הציונית האמריקנית בבית המלון היוקרתי "New York Biltmore Hotel" שבניו יורק, הוחלט לדרוש ריבונות יהודית בארץ ישראל. בסיום הוועידה התקבלה התוכנית כמדיניות רשמית של התנועה הציונית.
* 22 ביוני – בטירת צבי שבישראל נרשמת הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה אי פעם ביבשת אסיה (53.9 מעלות צלזיוס)
* 2 באוגוסט – השלטון הבריטים מקים את הבריגדה היהודית אשר הורכבה מגדוד ערבי אחד ושלושה גדודים יהודיים. בתחילה, הבריגדה הייתה מעורבת בעיקר בתפקידי שמירה במצרים ובצפון אפריקה. הבריטים רצו בדרך זו גם לערער על מאמציו של חאג' אמין אל-חוסייני, אשר פעל להשיג תמיכה ערבית במדינות הציר נגד בעלות הברית.
* 30 בנובמבר עד 2 בדצמבר – שלושה ימי אבל מתקיימים ביישוב, בעקבות קבלת ידיעות ודאיות על השואה.

== נולדו ==
* 12 בפברואר – אהוד ברק, רמטכ"ל, שר הביטחון וראש ממשלת ישראל
* 2 במרץ – מאיר אריאל, זמר ומשורר ישראלי (נפטר ב-1999)
* 28 במאי – אליעזר ריבלין, המשנה לנשיא בית המשפט העליון
* 23 ביוני – יורם ארבל, שדרן ספורט ומנחה ישראלי
== נפטרו ==

(:קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1942)
[[אברהם שטרן (יאיר)]]
* 3 בינואר – פנחס רוטנברג, מייסד חברת החשמל (נולד ב-1879)
* 12 בפברואר – אברהם שטרן (יאיר), מנהיג הלח"י (נולד ב-1907)
* 28 ביולי – פלינדרס פיטרי, ארכאולוג אנגלי (נולד ב-1853)

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:שנים בארץ ישראל
1941 בארץ ישראל

להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1941 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.

== הנהגה ==
שלטון המנדט
* הנציב העליון - סר הרולד מקמייקל

הנהגת היישוב

== אירועים בולטים ==
15 במאי: המפקדה הארצית של [[ההגנה מחליטה להקים את הפלמ"ח]]
* 15 באפריל – לראשונה נחגג יום החייל היהודי
* 15 במאי – המפקדה הארצית של ההגנה מחליטה להקים את הפלמ"ח 
* 18 במאי – מלחמת העולם השנייה: כ"ג יורדי הסירה יוצאים בסירה למשימת חבלה בטריפולי, אך מעולם לא נראו שוב 
* 8 ביוני – מלחמת העולם השנייה: הממלכה המאוחדת פולשת לסוריה וללבנון. כוחות פלמ"ח משתתפים בפלישה 
* 14 ביולי – מלחמת העולם השנייה: נחתם הסכם הכניעה של צרפת במחנה הצבאי בריטי "מחנה סידני סמית" אשר בפאתי העיר עכו, אשר הביא לסיום פלישת בעלות הברית לסוריה וללבנון תחת שליטת צרפת.

=== התיישבות ===
* 2 בנובמבר – נוסד קיבוץ רמת השופט

== נולדו ==
* 24 בינואר – דן שכטמן, פיזיקאי, זוכה פרס נובל לפיזיקה. 
* 27 בינואר – תרצה אתר, משוררת, סופרת ומתרגמת ישראלית (נפטרה ב-1977) 
* 11 בפברואר – אברהם הירשזון, שר האוצר וחבר הכנסת מטעם קדימה (נפטר ב-2022) 
* 25 בפברואר – יונה טפר, סופרת ישראלית 
* 13 במרץ – מחמוד דרוויש, משורר ויוצר פלסטיני נודע (נפטר ב-2008)
* 8 באפריל – יעקב שחר, איש עסקים ישראלי ובעלי מכבי חיפה בכדורגל 
* 4 ביולי – פרופ' אוריאל רייכמן, משפטן ישראלי, מייסד המרכז הבינתחומי הרצליה 
* 7 ביולי – ישראל (פולי) פוליאקוב, זמר, שחקן ובדרן ישראלי (נפטר ב-2007) 
* 13 ביולי – אהוד מנור, פזמונאי ומתרגם זוכה פרס ישראל (נפטר ב-2005) 
* 18 ביולי – דניאל בלוך, עיתונאי ועורך ישראלי (נפטר ב-2009) 
* 19 באוקטובר – נורית זרחי, סופרת ומשוררת ישראלית 
* 22 בדצמבר – שלמה ניצן, שחקן וזמר ישראלי

== נפטרו ==

(:קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1941)
[[דוד רזיאל]]
* 10 בינואר – ישי שור, מתמטיקאי יהודי (נולד ב-1875) 
* 20 במאי – דוד רזיאל, מפקד האצ"ל וממייסדיו, נהרג בעת פעולת קומנדו בעיראק בשירות הצבא הבריטי (נולד ב-1910) 
* 2 באוקטובר – מנחם אוסישקין, ממנהיגי הציונות וראש הקק"ל (נולד ב-1863) 
* 10 באוקטובר – שמואל בלום, נדבן ציוני, ממציא, ממקימי 'אהל שם' ומפרנסי תל אביב (נולד ב-1860) 
* 12 בדצמבר – דוד ילין, חוקר העברית ואיש ציבור, מראשי היישוב (נולד ב-1864) 

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:שנים בארץ ישראל
ג'ו רוזן

ג'ו רוזן (Rosen; נולד ב-1937) הוא פיזיקאי תאורטי ישראלי. תחומי העניין שלו כוללים: פיזיקת חלקיקים, קוסמולוגיה, סימטריה בפיזיקה, מרחב-זמן וכן שאלות בפילוסופיה של הפיזיקה.

==ביוגרפיה==
רוזן נולד בקייב, כאשר אביו הפיזיקאי נתן רוזן, לימד באוניברסיטת קייב. שנה לאחר מכן חזרה המשפחה לארצות הברית. ב-1953 עלה עם משפחתו לישראל. הוא סיים תואר ראשון (1960), שני (1962) בפיזיקה בפקולטה לפיזיקה בטכניון ודוקטורט בפיזיקה תאורטית (1967) מהאוניברסיטה העברית בירושלים והמשיך ללימודי פוסט דוקטורט באוניברסיטת בוסטון ובאוניברסיטת בראון. בשנת 1969 הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב. לאחר פרישתו בשנת 2000 לימד באוניברסיטת מרכז ארקנסו ובאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.

רוזן כתב כ-11 ספרים בנושא פיזיקה.

== מספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Lawless Universe: Science and the Hunt for Reality, The Johns Hopkins University Press; 1 edition (June 21, 2010)
* Symmetry Primer for Scientists, John Wiley & Sons Inc (May 4, 1983)
* Encyclopedia of Physics, Facts on File (April 2004)
* Symmetry Discovered: Concepts and Applications in Nature and Science, Dover Publications; New edition edition (July 25, 1997)
* The Capricious Cosmos: Universe Beyond Law, Macmillan (March 17, 1992)
* Symmetry in Science: An Introduction to the General Theory, Springer (October 25, 1996)
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://cris.tau.ac.il/en/persons/joseph-rosen עמוד באתר אוניברסיטת תל אביב]
*[https://www.thespaceshow.com/show/26-aug-2010/broadcast-1416-special-edition פודקאסט על ספרו], 2010

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: פיזיקה ואסטרונומיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937