OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בשר קנגורו

בשר קנגורו מוצע למכירה ב[[שוק המלכה ויקטוריה, מלבורן]]
סטייק קנגורו
קנגורו מעושן בחנות בריצ'פילד, [[ויסקונסין, ארצות הברית]]
בשר קנגורו הוא בשר לאכילה שהוכן מקנגורו. בשר קנגורו מיוצר באוסטרליה ומיוצא ליותר מ-60 שווקים מעבר לים.

בתקופה שלפני הגעת המתיישבים האירופיים לאוסטרליה, שימש הקנגורו כמקור מזון עיקרי עבור הילידים האבוריג'ינים. כיום, ממשלת אוסטרליה מאפשרת ציד מבוקר של מרבית מיני הקנגורו.

הקנגורו ניצוד בטבע רק באזורי ציד מאושרים ומכסות נקבעות כדי להבטיח את קיימות אוכלוסיות הקנגורו. אם המספרים מתקרבים לסף המינימום, אזורי הציד נסגרים עד שהאוכלוסייה מתאוששת. בנוסף על כך, על מנת להבטיח סטנדרטים גבוהים הן של הומאניות והן של היגיינת מזון, ציידי קנגורו נדרשים לרישיון מיוחד. בשר שמיוצא אל מחוץ לגבולות המדינה נבדק על ידי שירות ההסגר והפיקוח האוסטרלי (AQIS).

בשר קנגורו עשיר מאוד בחלבון ודל מאוד בשומן (כ-2%). לבשר קנגורו יש ריכוז גבוה מאוד של חומצה לינולאית מצומדת (CLA) בהשוואה למזונות אחרים. ל-CLA יוחסו מגוון רחב של יתרונות בריאותיים. בשר קנגורו מעובד גם למזון עבור חיות מחמד. בשל תכולת השומן הנמוכה שלו, לא ניתן לבשל בשר קנגורו באותו אופן כמו בשר של בעלי חיים אחרים, והוא בדרך כלל מבושל לאט או מוקפץ במהירות.

==מכסות==
מכסות הציד נקבעות בנפרד על ידי הממשלות של המדינות או או הטריטוריות באוסטרליה, אך כל תוכניות הציד המסחרי חייבות להיות מאושרות על ידי ממשלת אוסטרליה. לא כל המינים מותרים לציד, אלא רק אלו שאוכלוסייתם אינה נמצאת בסכנה. המינים המותרים לציד הם: קנגורו אדום, קנגורו אפור מערבי, קנגורו אפור מזרחי ו-וולארו מצוי. המכסות הן בדרך כלל בין 10% ל-20% מאוכלוסיית הקנגורו המוערכת. בפועל, בדרך כלל הציידים מנצלים פחות מחצי מהמכסה המותרת.

==ביקורת==
ציד ואכילת הקנגורו זכה לביקורת בידי פעילי זכויות בעלי חיים. מנגד, ציד הקנגורו נתמך על ידי מגוון רחב של אקולוגים מקצועיים באוסטרליה. קבוצות כמו האגודה האקולוגית של אוסטרליה, אגודת חיות הבר האוסטרליות ואגודת היונקים האוסטרלית הצהירו על תמיכתן בציד קנגורו. לטענת ארגונים אלו, ביסוס מערכת הייצור החקלאית של אוסטרליה על בעלי חיים מקומיים במקום על בעלי חיים מיובאים כמו כבשים, מציע יתרונות אקולוגיים ניכרים לשטחי המרעה הדלילים בלאו הכי של המדינה, ויכול לחסוך בפליטת גזי חממה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.abc.net.au/science/features/skippysizeme/ Skippy Size Me] 2004 ABC report on kangaroo industry
* [https://web.archive.org/web/20060715234934/http://www.kangaroo-industry.asn.au/ Kangaroo Industry Association of Australia]
* [http://www.heraldsun.com.au/news/national/eat-a-roo-save-the-world/story-e6frf7l6-1111114612144 Greenpeace urges kangaroo consumption to fight global warming], Herald Sun
* [https://meatmansteaks.com/exotic-meats/kangaroo-meat Kangaroo Meat]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנגוריים
קטגוריה:בשר
אניטה קר

אניטה ז'אן קר (לבית גרילי; 13 באוקטובר 1927 – 10 באוקטובר 2022) הייתה זמרת, מעבדת, מלחינה, מנצחת, פסנתרנית ומפיקה מוזיקלית אמריקאית. היא הקליטה והופיעה עם קבוצת ההרמוניה הקולית שלה בנאשוויל, לוס אנג'לס ואירופה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== פרסים והוקרה ==
* 1965: האלבום We Dig Mancini זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הטוב ביותר של הרכב ווקאלי".
* 1965: האלבום Southland Favorites של ג'ורג' בוורלי שיי, לו תרמה רביעיית אניטה קר, זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הקלטת הגוספל או הדתית הטובה ביותר (מחזמר)".
* 1966: הסינגל "A Man and A Woman" זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע הטוב ביותר של הרכב ווקאלי".
* 1970: האלבום The Anita Kerr Singers Reflect on the Hits of Burt Bacharach & Hal David זכה בפרס אדיסון.
* 1976: האלבום Gentle as Morning הועמדה לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע מעורר ההשראה הטוב ביותר".
* 1976: האלבום Walk a Little Slower זכה בפרס GMA Dove בקטגוריית "אלבום הגוספל הטוב ביותר של השנה על ידי אמן לא-גוספל".
* 1977: האלבום Precious Memories הועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע מעורר ההשראה הטוב ביותר".

== דיסקוגרפיה ==

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ממפיס: אישים
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:מלחינות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:מוזיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:מפיקות מוזיקליות אמריקאיות
קטגוריה:זוכות פרס גראמי
קטגוריה:אמניות וורנר רקורדס
קטגוריה:מנצחות
קטגוריה:מלחינות המאה ה-21
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1927
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:אמני דקה רקורדס
דייוויד קולינס (מעצב פנים)

דייוויד קולינס (באנגלית: David Collins; 1 במרץ 1955 – 17 ביולי 2013) היה אדריכל אירי שהתמחה בעיצוב פנים של ברים ומסעדות בלונדון.<ref name=":0"></ref>

== ביוגרפיה ==
=== ראשית חייו ===
דייוויד קולינס נולד בדבלין, אירלנד ב-1 במרץ 1955.<ref name=":1"></ref> הוא למד אדריכלות בבית הספר לארכיטקטורה ברחוב בולטון בדבלין.<ref name=":2"></ref><ref name=":1" />

=== קריירה ===
הוא הקים את סטודיו דייוויד קולינס, משרד לעיצוב פנים שבסיסו בלונדון, ב-1985.<ref name=":2" /> אחד מעיצובי הפנים הראשונים שלו היה לה טאנטה קלייר של השף פייר קופמן בצ'לסי.<ref name=":1" /> לאחר מכן עיצב את מסעדת הארוויס של השף מרקו פייר וייט ב-1988. מאוחר יותר, הוא עיצב את מלון סנט פנקראס, מסעדתו של השף מרקוס ורינג במלון סנט פנקראס רנסאנס.<ref name=":1" /> מסעדה נוספת של ורינג שהוא עיצב הייתה הבלו בר בבלגרביה.<ref name=":1" /> הוא המשיך ותכנן את וולסלי , מלון דלאוני, ג'יי שיקי, בראסרי זדל, קולברט, גורדון רמזי ברויאל הוספיטל רואד, ורחוב נובו ברקלי.<ref name=":2" /><ref name=":1" /> הוא גם עיצב עבור ג'ימי צ'ו, אלכסנדר מקווין והרודס.<ref name=":2" />

בנוסף לכך, הוא תכנן את הצ'ארלס , בניין דירות באפר איסט סייד בניו יורק.<ref></ref> בנוסף לכך, הוא היה חבר קרוב של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה: הוא עיצב את דירותיה בלונדון ובניו יורק והיא השתמשה בפואמה שכתב כבסיס לשירה הידוע "Drowned World/Substitute for Love" משנת 1998, שעליו קיבל קרדיט לכתיבה משותפת.<ref></ref><ref></ref>

=== השפעה ===
לעיצוב ולאסתטיקה של דייוויד קולינס הייתה השפעה עצומה, שהייתה חלק ממה שהוביל אותו להיבחר לרשימת AD100 לשנת 2012.<ref></ref> מגזין אמר כי "אין זה מוגזם לומר שמהפכת המסעדות והמלונאות בלונדון בשני העשורים האחרונים לא הייתה זהה בלעדיו".<ref></ref>

=== מותו ===
קולינס נפטר בלונדון ב-17 ביולי 2013 ממלנומה שלושה שבועות בלבד לאחר שאובחן.<ref name=":2" /><ref name=":1" /><ref name=":0" />

== מורשת ==
ספר שקולינס עבד עליו פורסם לאחר מותו במאי 2014 והסטודיו חגג 35 שנה להיווסדו ב-2020.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מעצבי פנים
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1955
קטגוריה:נפטרים ב-2013
ריק נואלס

ריצ'רד רייט נואלס ג'וניור (באנגלית: ) הוא פזמונאי, מפיק מוזיקלי, רב-נגן ומעבד אמריקאי. הוא היה שותף לכתיבה והפקה של למעלה מ-90 להיטים ואלבומים לאמנים שונים. אותם הלהיטים והאלבומים נמכרו ביותר מ-250 מיליון עותקים. בשנת 2020, הוא נכנס להיכל התהילה של כותבי השירים.<ref></ref>

== קריירה ==
בשנת 1985, סטיבי ניקס הקליטה את השיר "I Can't Wait" של נואלס בלוס אנג'לס, והעניקה לריק את הקרדיט הראשון שלו בכתיבת השירים וההפקה שלו.<ref></ref> מאוחר יותר הוא התבקש להפיק את אלבומה של ניקס, Rock a Little, לצד ג'ימי איובין. האלבום יצא לאור ב-1986 והכיל חמישה שירים בהפקתו של נואלס.<ref></ref><ref></ref> "I Can't Wait" הגיע בשיאו למקום ה-16 במשך שבועיים במצעד הבילבורד הוט 100 והוא אחד מארבעת הסינגלים היחידים של ניקס שנכנסו למצעד שירי הדאנס קלאב.<ref></ref>

ב-1987 הפיק נואלס את אלבומה של בלינדה קרלייל, Heaven on Earth. האלבום כלל גם ארבעה שירים שנכתבו על ידי נואלס, כולל "Heaven Is a Place on Earth" ו-"Circle in the Sand" שהגיעו למקום הראשון ולמקום השביעי בהתאמה, במצעד הבילבורד הוט 100. בשנת 1989 הפיק נואלס גם את אלבומה השלישי של בלינדה קרלייל Runaway Horses. נואלס כתב 6 מתוך 10 השירים, כולל "Leave a Light On" שהגיע למקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100 ולמקום הרביעי בממלכה המאוחדת.

נואלס היה שותף לכתיבת השירים באלבום של סלין דיון, Falling into You, שזכה בפרס גראמי לאלבום השנה ב-1997.<ref></ref>

=== מדונה ===
בזמן שנואלס היה בניו יורק לרגל טקס פרסי גראמי ב-1997, הוא פגש את מדונה במהלך מסע קניות בבארניז. מאוחר יותר היא בילתה עם ריק במשך שבועיים באולפן שלו בהוליווד הילס.<ref></ref> יחד הם כתבו את "", "Little Star" ו-"To Have and Not to Hold", כולם נכללו באלבום האולפן השביעי שלה, Ray of Light.<ref></ref><ref></ref>

Ray of Light זכה באלבום הפופ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי לשנת 1998, שם הודתה מדונה לנואלס מהבמה במהלך נאום הקבלה שלה. האלבום זכה גם בעטיפת האלבום הטובה ביותר, בהקלטת הדאנס/אלקטרונית הטובה ביותר ובקליפ הקצר הטוב ביותר.<ref></ref>

בשנת 2014, נואלס ומדונה שיתפו פעולה שוב בשיר, "Beautiful Scars", עבור אלבום האולפן השלושה-עשר שלה, Rebel Heart.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפיקים מוזיקליים אמריקאים
קטגוריה:פזמונאים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
קיץ (שיר)

"קיץ" הוא שיר של כרמלה גרוס ואגנר, שיצא בשנת 1995 ונכלל באלבומם השני עיוור בלב ים. ערן צור כתב את המילים לשיר, ויובל מסנר הלחין אותו.

צור ביצע בין היתר את השיר יחד עם שלומי שבן בנפרד<ref></ref> ובהשתתפות רונה קינן<ref name=":0"></ref>, ועם גבע אלון<ref></ref>.

== רקע ==
צור כתב את השיר על אהבה נכזבת:
השיר הופיע בגרסה מחודשת באלבומו של צור "פרפרי תעתוע", ולאחר מכן במהדורה המיוחדת של עיוור בלב ים משנת 2022.

== ביקורת ==
יוסי חרסונסקי העניק לשיר ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה, וטען כי קיץ הוא 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1995
קטגוריה:סינגלים מ-1995
קטגוריה:שירי ערן צור
קטגוריה:שירים בעברית
קיץ
מומיות (סרט)

מומיות (באנגלית: Mummies, בספרדית: Momias) הוא סרט קולנוע ספרדי בהנפשה ממוחשבת בשפה האנגלית משנת 2023. הסרט, בבימויו של חואן ז'סוס גרסיה גלוצ'ה, נעשה על פי תסריט של חוויאר לופז בארירה וג'ורדי גאסול, וסיפור מאת גאסול.

==עלילה==
בעיר תת-קרקעית, המומיות של מצרים העתיקה קמות לתחייה וממשיכות לנהל חיים רגילים. הן נבדלות מאנשים חיים רק כאשר הן מוארות באור חזק. בעיר המומיות שולט הפרעה. בתו, הנסיכה נפר, מואסת בחיים המשעממים בארמון המלוכה וחולמת להיות זמרת. לרוע מזלה, היא משודכת בטעות לתוט, נהג מרוצים מהולל לשעבר, וכיום מטפל באחיו הקטן סקהם. גם נפר וגם תוט לא מרוצים מהשידוך, אולם נאלצים לקבל אותו בלית ברירה. אלא שאז, טבעת הנישואים שלהם נגנבת בידי לורד קרנבי, ארכאולוג בריטי חסר מצפון, והם נאלצים לצאת למסע אל לונדון של המאה ה-21 כדי להחזיר אותה.

==מדבבים==
*ג'ו תומאס - תות
*אלינור טומלינסון - נפר
**קארינה פאסיאן - נפר (שירה)
*סיליה אימרי - אמא קרנבי
*יו בונוויל - לורד סילבסטר קרנבי
*שון בין - פרעה
*שקה - אד
*סנטיאגו ווינדר - סקהם
*דן סטרקי - דני
*אוליבר לידרט - זמר ראשי באופרה "אאידה"
*רייצ'ל אדדג'י - זמרת ראשית באופרה "אאידה"

===מדבבים בעברית===
*אורי זלצמן - תות
*אלונה אלכסנדר - נפר
*שיר כהן - סקהם
*צביקה פורמן - סילבסטר קרנבי
*דן שצברג - פרעה / דניס
*גדי לוי - דני / כומר
*אורלי קטן - אמא קרנבי
*דדי זהר - אד / רמדס
*אורנה כץ - אוסי
*לורה שופוב - אאידה
*עידן זילברמן - מנהל במה
*טליה ברקאי
*תומר קאופמן
*ספיר רון ארגמן
*אליאור בן חמו

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

קטגוריה:סרטי 2023
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי אנימציה של האחים וורנר
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי הנפשה ספרדיים
קטגוריה:סרטים ספרדיים
משה מייבסקי

משה מייבסקי (1935 - ד' בסיוון ה'תשע"ו, 6 באוקטובר 2016) היה פוליטיקאי חרדי ישראלי, כיהן כראש המועצה המקומית אופקים בין 1962 ל-1969 וכראש המינהלת המקומית קריית ארבע בין 1976 ל-1978.

==ביוגרפיה==
נולד בברית המועצות ב-1935 לשבתי ורחל, משפחה המשתייכת לחסידות סלונים. עלה לארץ עם משפחתו בגיל שנה, והתגורר בתל אביב. למד בישיבה קטנה בתל אביב, בישיבת היכל התלמוד ובישיבת בית אברהם - סלונים אצל רבי שלום נח ברזובסקי. שרת בגרעין הנח"ל החרדי "סנה', ולאחר מכן המשיך לתפקיד פיקודי בקבע. השתחרר לאחר שש שנות שירות צבאי. לאחר שחרורו למד בתיכון ערב של בני עקיבא, שם הכיר את רעייתו. לאחר נישואיו התגורר בבאר שבע, והחל בפעילות מפלגתית בסניף המפד"ל בעיר.

ביוני 1962 התמנה על ידי שר הפנים לראש המועצה המקומית אופקים כנציג המפד"ל, לאחר שנציגי מפא"י החרימו את מליאת המועצה משלא קיבלו בה רוב. בבחירות של שנת 1965 עמד בראש רשימת המפד"ל שזכתה ל-5 מנדטים, והוא נבחר לראשות המועצה.

בבחירות של 1969 מייבסקי לא התמודד. בבחירות 1973 התמודד שוב, ורשימת המפד"ל בראשותו זכתה ב-3 מושבים, לעומת 5 מושבים למערך.

ב-1968 החל לעבוד כמנהל כוח אדם במפעל הטקסטיל אופ-אר באופקים.

בשנים 1976–1978 כיהן כראש מינהלת קריית ארבע (הגוף שקדם למועצה המקומית). המשיך לכהן כחבר המועצה המקומית שנים נוספות לאחר מכן.

באחרית ימיו התגורר בירושלים, בה נפטר ב-ד' בסיוון ה'תשע"ו, 6 באוקטובר 2016. נקבר בהר הזיתים.

היה נשוי ואב לשמונה.

==קישורים חיצוניים==
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:חסידי סלונים
קטגוריה:בוגרי היכל התלמוד
קטגוריה:בוגרי ישיבת בית אברהם-סלונים
קטגוריה:ראשי מועצת אופקים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם המפד"ל
קטגוריה:ראשי מועצת קריית ארבע
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
אוקרטלקום

אוקרטלקום (ברוסית: Укртелеко́м) היא חברת תקשורת אוקראינית המספקת שירותי טלפון ואינטרנט. 

החברה הוקמה ב-1991 כחברה ממשלתית האחראית על שירותי התקשורת במדינה, כאשר משרד התקשורת האוקראיני החזיק ב-92% ממניות החברה. ב-2007 תוכנן להפריט את החברה, אך המהלך נדחה ל-2011, אז נמכרה החברה לאוליגרך רינאט אחמטוב באמצעות חברת האחזקות שלו SCM.

זו אחת מהחברות הגדולות באוקראינה ונסחרת בבורסת קייב. לחברה 9 מיליון מנויים.

מטה החברה בקייב.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חברות אוקראיניות
קטגוריה:חברות תקשורת
קטגוריה:חברות ממשלתיות שהופרטו
בנג'מין אבוט דיקסון

בנג'מין אבוט דיקסון (באנגלית: Benjamin Abbott Dickson; 18 בדצמבר 1897 - 14 בפברואר 1976) היה קולונל בצבא ארצות הברית, אשר שימש כקצין מודיעין במהלך מלחמת העולם השנייה. התפרסם בעיקר כמי שחזה את מתקפת הפתע הגרמנית שהחלה את הקרב על הבליטה.

==ביוגרפיה==
דיקסון נולד בספרינגפילד, מסצ'וסטס לטרייסי קמפבל דיקסון ואיזבלה קנדריק דיקסון (לבית אבוט) ב-18 בדצמבר 1897. אביו, טרייסי, היה בריגדיר בצבא ארצות הברית. לדיקסון היה אח גדול אחד, טרייסי קמפבל דיקסון ג'וניור, שהיה גם הוא קצין בצבא ארצות הברית. בנג'מין דיקסון המשיך את המסורת המשפחתית, וב-1916 החל ללמוד באקדמיה הצבאית וסט פוינט. בתקופה זו, זכה דיקסון לכינוי "הנזיר" שדבק בו עד סוף הקריירה הצבאית שלו.

ב-1918 הוא סיים את לימודיו והוצב בגבול מקסיקו. לאחר מכן נשלח לרוסיה כדי לסייע לחלץ חיילים צ'כים שנותרו בארץ לאחר סיום מלחמת האזרחים הרוסית. לאחר שובו מרוסיה, החל ללמוד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס והשלים תואר בהנדסת מכונות. באוקטובר 1940 הוא חזר לשירות פעיל, ועם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, הוא מונה לקצין המודיעין הראשי של הגנרל עומר בראדלי. הוא נלווה אל בראדלי במהלך המערכה בתוניסיה, ועד מהרה נודע כאיש מודיעין יעיל ויסודי. באחת הפעמים הוא נפצע כאשר יצא בעצמו לאסוף מידע בחזית. כמו כן, הוא היה אחד הקצינים האמריקניים הבודדים שהייתה להם גישה לשידורי אולטרה בבלצ'לי פארק. מנגד, הוא נודע גם כרואה שחורות וזהיר יתר על המידה.

באוגוסט 1944 הועבר בראדלי לפקד על קבוצת הארמיות ה-12, ודיקסון הועבר לשרת את קורטני הודג'ס שמונה כמחליפו בתפקיד הארמייה הראשונה. תחת פיקודו של הודג'ס, הוא השתתף בקרבות בחזית המערבית. בדצמבר 1944, האמינו מרבית הגנרלים של בעלות הברית שהצבא הגרמני הובס הלכה למעשה, וכניעתה של גרמניה היא עניין של זמן ותו לא. דיקסון, יחד עם עמיתו הבריטי קנת סטרונג, האמינו שלצבא הגרמני נותרו עתודות גדולות, והם ינצלו אותם בקרוב לצורך מתקפת נגד גדולה במערב. ב-10 בדצמבר הגיש דיקסון את דו"ח "אומדן מודיעין G-2 מס' 37" אשר בו הזהיר מפני המתקפה הקרבה. הדו"ח זכה להתעלמות. ב-14 בדצמבר הגיש דיקסון דו"ח נוסף אשר בו חזר והזהיר מפני המתקפה הקרבה, ואף הצביע על מיקומה - יער הארדנים. לאחר מכן, יצא לחופשה בפריז כדי לחגוג את יום הולדתו. יומיים לפני כן, ב-16 בדצמבר פתחו הגרמנים במתקפה שהפכה לקרב על הבליטה. כשנודע לדיקסון על כך, הוא עזב את פריז ומיהר חזרה לחזית.

דיקסון המשיך לשרת בחזית המערבית עד סיום המלחמה. הוא עזב את הצבא ב-19 בנובמבר 1945. לאחר פרישתו, הוא התגורר בביתו שבדבון, פנסילבניה, עד מותו ב-14 בפברואר 1976.

בסרט "יום לפני הכניעה", דיקסון מכונה דניאל קיילי, והוא מגולם בידי הנרי פונדה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://valor.militarytimes.com/hero/103430 בנג'מין אבוט דיקסון] 
* 

קטגוריה:בוגרי מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית
קטגוריה:קצינים אמריקאים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1897
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1976
אליאס קורנליוסן

אליאס קורנליוסן (בנורווגית: Elias Corneliussen; 11 במאי 1896 – 6 בספטמבר 1980) היה קונטר-אדמירל בצי הנורווגי אשר שימש כמפקד הצי הנורווגי במהלך רוב מלחמת העולם השנייה, ולאחריה שימש לתקופה קצרה כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של נורווגיה.

==ביוגרפיה==
קורנליוסן נולד בכריסטיאנה (כיום אוסלו) ב-11 במאי 1896. הוא היה בנם של אנדראס מרטין קורנליוסן (1852-1916) וקלרה ת'ין (1856-1936). ב-1899 הוא החל ללמוד בבית ספר לקצינים וב-1905 סיים את לימודיו והתגייס לצי הנורווגי. בין 1909-1913, הוא שירת במועצה הימית של משרד ההגנה, ובין 1913–1922 למד באקדמיה הימית של הצבא המלכותי. הוא התקדם בסולם הדרגות של הצי המלכותי, אולם ב-1940 נכבשה נורווגיה בידי גרמניה הנאצית, וקורנליוסן נמלט לבריטניה. ב-1941 הוא מונה למפקד הצי הנורווגי הגולה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, קורנליוסן סייע לבנות מחדש את הצי הנורווגי. בסוף שנת 1945 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה - מקביל לרמטכ"ל. עם זאת, כבר ב-31 במאי 1946, הוא פרש מהתפקיד ועזב את הצבא.

==קישורים חיצוניים==
* [https://nbl.snl.no/Elias_Corneliussen אליאס קורנליוסן], באתר הביוגרפיה הנורווגית
* [https://snl.no/Elias_Corneliussen אליאס קורנליוסן] באתר Store norske leksikon

קטגוריה:אדמירלים נורווגים
קטגוריה:ראש ההגנה (נורווגיה)
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:אנשי צבא נורווגים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדים בלגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1881
קטגוריה:נפטרים ב-1951
גיל מקיני

גיל מקיני (באנגלית: Gil McKinney; נולד ב-5 בפברואר 1979) הוא שחקן אמריקאי.

==ביוגרפיה==
מקיני נולד ביוסטון, ב-2003 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט ההמשך של סרט האימה ג'יפרס קריפרס, ב-2004 הופיע בסרט הקומדיה השחורה "Elvis Has Left the Building", ב-2006 שיחק את אחד התפקידים הראשיים בסרט האימה הטינה 3.

בטלוויזיה גילם את הרופא ד"ר פול גריידי בסדרה הרפואית ER, הוא הופיע במספר פרקים של דרמת הספורט "Friday Night Lights", הוא שיחק את אריק, הנסיך של אריאל בת הים בסדרה עד עצם היום הזה.

ב-2011 דיבב במשחק הווידאו L.A. Noire.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
STS-75

STS-75 הייתה המשימה ה-19 של מעבורת החלל קולומביה. המטרה העיקרית הייתה להציב במסלול לוויין Tethered ולבצע ניסויים בתחומים שונים.

==צוות==
* מפקד המשימה - אנדרו אלן
* טייס - סקוט הורוביץ
* מומחה משימה 1 - ג'פרי הופמן
* מומחה משימה 2 - מאוריציו קלי
* מומחה משימה 3 - קלוד ניקולייה
* מומחה משימה 4 - / פרנקלין צ'אנג-דיאז
* מומחה מטען - אומברטו גווידוני

==נתוני משימה==
השיגור בוצע ב-22 בפברואר 1996 מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי.

המטרה העיקרית הייתה הצבה במסלול של מערכת Tethered Satellite System שפותחה על ידי סוכנות החלל האיטלקית. ניסיון קודם בוצע במשימה STS-46 ולא הצליח. המטרה הייתה להציב את המערכת במרחק של כ-21 ק"מ מהמעבורת. כאשר המרחק הגיע ל-19 ק"מ כבל קישור נתקע ונשבר לאחר 5 שעות. החללית עצמה נותרה במסלול. הדבר איפשר להמשיך בביצוע מחקרים מתוכננים והתקבלו נתונים רבים.

ניסויים נוספים היו קשורים בעיקר לחקר חוסר משקל. בנוסף לכך בוצעו ניסויים בתחומים שונים. בטיסה זו הוחלפה מערכת הפעלה של מחשב המעבורת והוא עבד תחת מערכת לינוקס.

הצוות עבד ב-2 משמרות. ג'פרי הופמן וסקוט הורוביץ ממוצא יהודי חלקו אותו מקום שינה והצמידו למיטה מזוזה.

המעבורת נחתה במסלול נחיתה מס' 33 במרכז החלל קנדי ב-6 במרץ 1996.

==ראו גם==
* משימות מעבורות החלל

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nasa.gov/mission_pages/shuttle/shuttlemissions/archives/sts-75.html סיכום המשימה באתר נאס"א]
* [http://www.spacefacts.de/mission/english/sts-75.htm תיאור המשימה]
* [https://historycollection.jsc.nasa.gov/JSCHistoryPortal/history/shuttle_pk/pk/Flight_075_STS-075_Press_Kit.pdf דיווח לעיתונות]
* [https://www.youtube.com/watch?v=yqk7mAwGvkE סרטון על המשימה]

STS-075
קטגוריה:1996 בארצות הברית
הנשמה יורדת

ניגון הנשמה יורדת הוא ניגון חב"די אשר מיוחס לדור הראשון של חסידי חב"ד.

==מילות הניגון==

== רקע ==
באלבום "ניגוני חב"ד 7" של ניח"ח נכתב כי זהו ניגון עתיק אשר מיוחס לדור הראשון של חסידי חב"ד. תווי הניגון הופיעו בספר הניגונים - חב"ד מספר ק"ז (107).

ביומן שכתב ישראל יעקבסון את זיכרונותיו משנת תרע"ד (1914), הוא מביא שהמשפיע שלהם בישיבת תומכי תמימים בעיירה לובביץ' לימד אותם את הניגון הזה.

== ניתוח מוזיקלי ==
מילות הניגון מבטאים התעוררות תשובה פנימית, כתוצאה מהרגשת האחריות בעת ירידת הנשמה למטה לעולם הגשמי, שהיא לצורך עליה. משמעות הניגון היא נחמה לנשמה שצריכה להיאסף ממקומה הבטוח בעולם של גן עדן, לרדת לתוך גוף האדם שהיא לא מכירה; הנשמה משוכנעת שהגוף לא יידע להתייחס אליה בכבוד הראוי, 'ירידה זו צורך עלייה עד שכל זה הוא כדאי', מנחמים את הנשמה. בכתבי החסידות יש שאלה שחוזרת פעמים רבות; לשם מה ירדה הנשמה לעולם הזה? קודם ירידתה הייתה הנשמה בעולמות עליונים, נהנתה מזיו השכינה, ופתאום הורידו אותה לתוך גוף האדם, והוא מוצאת את עצמה עסוקה כל היום בטרדות גשמיות ובצורכי הגוף. והתשובה הניתנת על כך היא; 'ירידה זו צורך עלייה'. היא מתחברת עם הקב"ה עצמו על-ידי קיום התורה והמצוות בעולם הזה דווקא. העובדה שהשאלה חוזרת מעידה שזאת לא שאלה אינטלקטואלית המצפה לתשובה מושכלת, אלא כעין מוטו שעל האדם לשים כל הזמן לנגד עיניו; האם אני ממלא את תפקידי בעולם, כדי שאכן תושג המטרה של 'ירידה זו לצורך עלייה'.

יוסף ארנפלד מערוץ 7 תיאר את הניגון בתור שיר שקט וכסוג של בלדה<ref></ref>, ולירון נגלר-כהן מאתר ynet כתב כי הניגון מתאר את "הפגישה הכואבת של הנשמה עם הגוף ברגע הלידה".

== ביצועים ועיבודים מוזיקליים ==
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע השיר באלבום "ניגוני חב"ד 7" של ניח"ח<ref></ref>. בשנת 2009 הופיע באלבום יענקל יענקל של הזמר האמריקאי אברהם פריד<ref></ref>.

ב־2019 בוצע במופעי צמאה על ידי כמה זמרים יחדיו במופעים משותפים; מופע אחד על ידי הזמרים אברהם פריד, אביתר בנאי ושולי רנד. מופע שני על ידי הזמרים שולי רנד, אביתר בנאי, אברהם פריד ונעם בנאי. ומופע שלישי על ידי הזמרים נתן גושן, שולי רנד, אברהם פריד ושי צברי. ב־2023 בוצע על ידי נאור כרמי יחד עם מקהלת מלכות.

ב־2015 יצא על ידי בית הספר לקולנוע יהודי תורת החיים כגרסת כיסוי מלאה, ב־2018 הופיע באלבום צמאה 5 בגרסת כיסוי בביצוע הזמר הישראלי שולי רנד<ref></ref>. ב־2009 בוצע כגרסת כיסוי על ידי מתי קובלר, ב־2018 בוצע על ידי קובלר באנסמבל סירנות של מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה ובמופעים נוספים.

==ניגונים נוספים==
ישנו ניגון בשם "מפני מה" בעל אותם מילות תוכן אך בלחן אחר, יש אומרים שהוא גם ניגון חבד"י. מילות הניגון: "מִפְּנֵי מָה, מִפְּנֵי מָה ירדָה הַנְּשָׁמָה מֵאִיגְרָא רָמָא לְבִּירָא עֲמִיקְתָּא? יְרִידָה צֹרֶךְ עֲלִיָּה הִיא".

ישנו ניגון חב"די אחר, ללא מילים, בשם 'ניגון ירידת הנשמה בגוף'. כמו כן ידוע שהיה לרבי לוי יצחק מברדיצ'ב ניגון "והוא רחום" המתאר את ירידת הנשמה, אך לא ידוע מהו הניגון, יש אומרים שייתכן שיש קשר בין הניגון של רבי לוי יצחק, ל"ניגון הנשמה יורדת" או ל"ניגון ירידת הנשמה".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* שניאור לרר, [https://www.youtube.com/watch?v=h4X8mtITBfM&t=630s ניגון הנשמה יורדת] ללא המילים

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניגוני חב"ד
לודייק מרולד

לודייק מרולד (בצ'כית: Luděk Marold; 7 באוגוסט 1865 – 1 בדצמבר 1898) היה צייר ומאייר צ'כי, הידוע בעיקר בזכות הפנורמה שלו המתארת את קרב ליפאני, שנערך ב-1434. זהו הציור הגדול ביותר בצ'כיה, ולו ביתן משלו בגני התערוכה Výstaviště.

== ביוגרפיה ==
הוא נולד מחוץ לנישואין וקיבל את שם המשפחה של אמו. אביו, שהיה קצין בצבא שנהרג בשנה שלאחר מכן במהלך מלחמת אוסטרו-פרוסיה ואמו מתה שש שנים מאוחר יותר.<ref name=":0"></ref> תשע השנים הבאות לחייו אינן מתועדות ברובן, ככל הנראה ניסה להיכנס לבית הספר לצוער<nowiki/>ים, אך נכשל בבחינות. בגיל שש עשרה הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות, אך למד רק שנה וגורש.

לימודיו התחדשו שנרשם לאקדמיה לאמנויות יפות, במינכן, שם מדריכיו היו לודוויג פון לופץ וניקולאוס גיזיס.<ref>V. Kratinová: "Marold Luděk". In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Vol. 6, Austrian Academy of Sciences,</ref> כשהיה שם, הוא החליף רעיונות עם ציירים צ'כים אחרים כמו מיקולש אלס ואלפונס מוכה. הצלחותיו המקצועיות הראשונות הגיעו כמאייר עבור מספר מגזינים גרמניים וצ'כיים.

במהלך תקופה זו החל לסבול מקדחת שיגרון ולכן שב לפראג בשנת 1887, שם עבד בסטודיו של מקסימיליאן פירנר וערך פרסומים ל"איגוד מאנס החדש לאמנויות יפות", בראשות על ידי חברו הוותיק מיקולש אלס. שנתיים לאחר מכן, הוא קיבל מלגה ממלכתית ללימודים בפריז, שם מצא משרה בסטודיו של פייר-ויקטור גאלנד.
מרכז
בשנת 1891 הוא התחתן. בשנה שלאחר מכן, לאחר מותו של גאלנד, הוא ויתר על המלגה שלו כדי להפוך לאמן עצמאי. הוא המשיך ליצור איורים לכתבי עת וספרים של סופרים צ'כים וקיבל מדליית זהב בתערוכה במינכן בשנת 1892. מאוחר יותר אימץ את סגנון האר נובו והחל לקבל הזמנות לפוסטרים. בשנת 1895, הוא נבחר כחבר ב"האקדמיה הצ'כית לאמנויות ולמדעים".

ב־1897 חזר לפראג, שם הציע ליצור לתערוכה פנורמה ענקית של קרב ליפאני, שהתרחש ליד פראג במאה ה-15. הצעתו התקבלה ולאחר שערך סקיצות של שדה הקרב, הוא החל לעבוד עליה בתחילת 1898. הוא שיתף פעולה עם קארל רשקה (1861–1918), צייר הנוף ואצלב יאנסה, האמן תיאודור הילשר (1866–1930).<ref name=":0" />

הפנורמה הוא ציור ענק: גובהו 11 מטרים ואורך 95 מטרים. ללחץ להשלמת העבודה הענקית הזו על פי לוח הזמנים הייתה השפעה קטלנית על בריאותו השברירית ממילא והוא מת זמן קצר לאחר שהוצגה הפנורמה ב-1898.

רטרוספקטיבה גדולה של עבודתו נערכה בשנה שלאחר מכן.

שלושה רחובות נקראו על שמו; בדצ'ין, קלדנו ופראג.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
 File:LudekMaroldVajecnyTrh.jpg|שוק הביצים בפראג
File:Marold-Man on Divan.jpg|יושב על כורסה
File:Marold-Cabdriver.jpg|נהג הכרכרה
File:Luděk Marold - Náš dům v asanaci (1898).JPG|מודעת פרסום
File:Luděk Marold - Na Nových zámeckých schodech (1888).jpeg|על מדרגות המבצר החדש
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1865
קטגוריה:נפטרים ב-1898
ואצלב יאנסה

ואצלב יאנסה (בצ'כית: Václav Jansa; 22 באוקטובר 1859 – 29 ביוני 1913) היה צייר ומאייר נוף צ'כי, הידוע בעיקר בזכות צבעי המים שלו את העיר העתיקה בפראג.

== ביוגרפיה ==
יאנסה נולד בכפר סלטיניצה. כשהיה עדיין ילד, הוריו נשכרו כמשרתים עבור יוהאן יוזף, הרוזן הרברשטיין. (1854–1944), והם עברו לסולאני, במחוז ליטומז'יץ'. כשהיה שם, הוא היה חניך אצל סוחר, אבל צייר כתחביב.

בסופו של דבר, הוא הצליח להתקבל לאקדמיה לאמנויות יפות, פראג, שם למד אצל אנטונין להוטה. מאוחר יותר, הוא עבר לאקדמיה לאמנויות יפות, וינה, שם מדריכיו היו אדוארד פון ליכטנפלס ולאופולד קרל מולר.<ref></ref> לאחר זמן שהיה כצייר בפראג, החל לטייל, ועבד בעיקר בדרום בוהמיה ובקרקונושה. הוא גם סיפק איורים מגזינים.<ref></ref>

בשנים 1894–1895, יחד עם קארל ויטזסלב מאשק ו-וויטצ'ק ברטונק, הוא עבד על ציור מונומנטלי בעיצובו של מיקולש אלס. הוא נקרא ("טבח הסקסונים ב-Hrubá Skála, לזכר ניצחון צ'כי במאה ה-"13) בגודל ב-8.5 על 10 מטרים. הוא גם היה אחד מכמה אמנים ששיתפו פעולה ביצירת פנורמה של קרב ליפאני, שתוכנן על ידי לודק מרולד, שגובהה 11 מטר ואורכה 95 מטר.

באותה תקופה החלה עיריית פראג לפתח מחדש חלקים מהעיר העתיקה (Staré Město) והגטו היהודי. הוקמה ועדה ליצירת תיעוד המבנים ורישומם, אלה שהיו מיועדים להריסה.<ref>Miloš Pistorius, Praha v Díle V. Jansy, (catalog) City of Prague Museum, 1981</ref><ref></ref> בהתאם לכך, "איגוד מאנס לאמנויות יפות" העסיק את יאנסה לצייר כמה שיותר באזור. במהלך שנות ה-90 המאוחרות, הוא הפיק למעלה מ-150 צבעי מים המתארים את העיר העתיקה והעיר החדשה.<ref>Stará Praha, Beaufort publishers, 1938, Complete text online @ the Kramerius Digital Library</ref> רבים מהם פורסמו בצורת ספר ב-1908 וב-1911.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="220">
 File:Vaclav Jansa - Dlouha trida, U zlateho stromu.JPG
File:Jansa-sloup.jpg
File:Vaclav Jansa - Jirska ulice, Hradcany (1896).jpg
File:Vaclav Jansa - Karmelitska u stare ujezdske brany.JPG
File:Vaclav Jansa - Nove mesto, U Capku.JPG
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1859
קטגוריה:נפטרים ב-1913
ארתור בלוק

ארתור בלוק (באנגלית: Arthur Blok; 19 במרץ 1882 – 14 באוקטובר 1974) היה מהנדס חשמל בריטי שכיהן כנשיאו הראשון של הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל בחיפה בשנים 1924–1925.

== ביוגרפיה ==
בלוק נולד בהורנסי, צפון לונדון, ולמד בבית הספר אוון. הוא היה בוגר הנדסת חשמל ביוניברסיטי קולג' לונדון, והיה עוזרו האישי של פרופסור ג'ון פלמינג.

בלוק היה המנהל האדמיניסטרטיבי הראשון של הטכניון בחיפה, אז בארץ ישראל המנדטורית, בין השנים 1924–1925. הוא הוחלף בתפקיד על ידי מרדכי הקר.

הוא מונה לקצין במסדר האימפריה הבריטית ב-1945, וקיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון ב-1972. בלוק נפטר ב-14 באוקטובר 1974, בגיל 92, בלונדון.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קצינים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:בוגרי יוניברסיטי קולג' לונדון
קטגוריה:נשיאי הטכניון
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון
קטגוריה:סגל הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1882
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1974
סרפנד (לבנון)

סרפנד (בערבית: الصرفند) הוא כפר בלבנון, השוכן על חוף הים התיכון. לפני תחילת מלחמת לבנון השנייה חיו בכפר כ-10,965 תושבים. הכפר שוכן בסמוך לדרך שמובילה מצור לצידון, ומוניציפלית משתייך למחוז דרום לבנון.

השם סרפנד משמר את שמה של העיר הפיניקית העתיקה צרפת, הנזכרת גם במקרא. חורבות צרפת מצויים מצפון לכפר המודרני.

== היסטוריה ==
סרפנד נבנה בסמוך לחורבות העיר הקדומה צרפת, שעדיין עמדה במקום בשנת 1185. עם זאת, מאה שנה לאחר מכן, בורכרד מהר ציון כתב כי צרפת העתיקה חרבה, למעט 7–8 בניינים שעדיין עמדו על תילם. סרפנד משמרת את שמה של העיר הקדומה.
 
בשנת 1875 המטייל והחוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בסרפנד וכתב כי מתגוררים במקום 400 מתואלים.

במהלך מלחמת לבנון הראשונה, כוח צה"ל שעבר במקום נקלע למארב. קרב התפתח במקום ובמהלכו נהרגו שני חיילים וחייל אחד נפצע אנושות. 

==ראו גם==
* צרפת (עיר פיניקית) – העיר הפיניקית הקדומה ששכנה בסמוך לסרפנד

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:לבנון: יישובים
דוגי סטייל

[[איור של תנוחת ה"דוגי סטייל"]]
תנוחת דוגי סטייל (באנגלית: Doggy style, בתרגום חופשי: סגנון כלבלב) היא תנוחה מינית במהלכה הצד הנחדר (אישה או גבר) כורע על ארבע או על הבטן, בעוד הגבר חודר אל הפות או אל החלחולת מאחור.

== היסטוריה ואטימולוגיה ==
[[תחריט שמקורו בבבל העתיקה המתאר "דוגי סטייל" בין גבר לאישה. נמצא כיום ב"מוזיאון המזרח העתיק", איסטנבול שבטורקיה]]
תיעוד לתנוחת ה"דוגי סטייל" קיים עוד מהאלף השני לפני הספירה, בתחריט שמקורו בבבל העתיקה<ref></ref>. ברומא העתיקה, מנהג זה נודע בשם coitus more ferarum, שמשמעותו בלטינית הוא "מגע מיני כדרכם של חיות בר"<ref></ref>. מקורו של המונח "דוגי סטייל" אינו ידוע, אך ככל הנראה הוא הגיע מהתנוחה אותה מבצעים כלבים בעת ההזדווגות<ref name=":2"></ref>. התנוחה מתוארת בטקסט ההודי, הקאמה סוטרה, כתנוחה של פרות<ref></ref>. והיא מתוארת גם בספר הסקס הערבי מהמאה החמש עשרה, "הגן המבושם" <ref></ref>.

== התנוחה ==
Ancient Roman oil lamp}} המתארת את תנוחת הדוגי סטייל
תנוחת "הדוגי סטייל" מבוצעת לרוב כאשר הצד הנחדר כורע על ארבע או על הבטן, בעוד הצד החודר חודר אל הפות או החלחולת מאחור<ref name=":3"></ref><ref name=":1" /><ref name=":0" /><ref name=":5"></ref><ref name=":4"></ref>. ניתן גם לבצע את החדירה עם צעצוע מין שמחדיר אחד מבני הזוג<ref name=":3" /><ref></ref>. התנוחה מאפשרת חדירה עמוקה<ref name=":0"></ref><ref name=":1"></ref>, ומצריכה מעורבות נמוכה יחסית מצד הצד הנחדר<ref></ref>.

== יתרונות וחסרונות ==
תנוחת הדוגי מומלצת לנשים במהלך ההיריון<ref></ref><ref></ref><ref></ref>, וכן לקיום יחסי מין שמטרתם רבייה, עקב העובדה כי התנוחה מעניקה לזרע הגבר גישה טובה לפתח צוואר הרחם<ref name=":1" />. כמו כן, דוגי נחשבת כתנוחה המאפשרת הגעה קלה לאורגזמה נשית וחיכוך עם נקודת הג'י<ref name=":2" /><ref name=":3" /><ref name=":5" />.

צמד חוקרים מהמרפאה הגינקולוגית הפרטית "New H Medical" בניו יורק שבארצות הברית, מצאו כי תנוחת הדוגי סטייל מייצרת את הכמות הנמוכה ביותר של מגע ישיר עם הדגדגן, והביאה לעלייה זניחה בזרימת הדם בהשוואה לתנוחות האחרות<ref></ref>.

תנוחה זו נחשבת לפחות בטוחה לעומת האחרות, עקב העובדה כי 41% ממקרי שבר הפין קרו כתוצאה מביצוע תנוחה זו<ref></ref>.

על פי מספר מחקרים יש נשים החשות מושפלת מקיום התנוחה, בעיקר עקב תחושת חוסר השליטה של האישה במהלכה<ref name=":4" />.

== תפוצה ==
על פי סקר שערך האתר הבריטי DrEd בשנת 2017, תנוחת הדוגי סטייל היא התנוחה המועדפת ביותר בקרב נשים וגברים, כאשר 35% מהנשאלים ענו שזוהי התנוחה המועדפת עליהם ביותר, כשאחריה התנוחה המסיונרית ותנוחת הבוקרת<ref name=":0" />.

כמו כן, סקר של Lovehoney מצא ש-35% מהנשים ו-30% מהגברים מציינים את התנוחה כדרך המועדפת עליהם לקיום יחסי מין<ref name=":3" />.

== תנוחת הדוגי סטייל באומנות ==
<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:PeterJohannNepomukGeigerEroticWatercolor01.jpg|ציור של האמן הוינאי פיטר יוהאן נפומוק גייגר 
קובץ:Édouard-Henri Avril anal sex detail.jpg|ציור של האמן הצרפתי אדואר-אנרי אבריל
קובץ:Deveria07.jpg|ציור של האמן הצרפתי Achille Devéria 
</gallery>

== ראו גם ==
* 69 (תנוחה)
* תנוחת כפיות
* התנוחה המיסיונרית

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תנוחות מין
לא השמעתי את קולי

השואה בניו אינגלנד בבוסטון, מסצ'וסטס]]
"לא השמעתי את קולי" הוא שיר מחאה משנת 1946 מאת הכומר הלותרני הגרמני מרטין נימלר (1892–1984), המתאר בצורה פואטית מעין נאום וידוי, ועוסק בנושאים של רדיפה, אשמה, חרטה ואחריות אישית. השיר מתאר את שתיקתם של אינטלקטואלים גרמנים ואנשי דת מסוימים - כולל, על פי הודאתו, נימלר עצמו - לגבי עליית הנאצים לשלטון, שגררה אחריה "טיהור" של קבוצות אוכלוסייה בזו אחר זו ואף במקביל. לשיר עיבודים רבים בשפות שונות.

== מילות השיר ==
הגרסאות הידועות ביותר של השיר באנגלית הן הגרסאות הערוכות בצורה פואטית שפורסמו והופצו בשנות ה-50.
מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה מצטט את הטקסט הבא כאחת מהגרסאות הפואטיות הרבות של הנאום:

גרסה ארוכה יותר פורסמה מטעם הארגון לזכר יום השואה, ארגון צדקה שהוקם על ידי ממשלת בריטניה.

== המחבר ==
מרטין נימלר היה כומר ותאולוג לותרני גרמני שנולד בליפשטדט, גרמניה, ב-1892. נימלר היה אנטי-קומוניסט ותמך בעלייתו של אדולף היטלר לשלטון. אבל כאשר, לאחר עלייתו לשלטון, היטלר התעקש על עליונות המדינה על הדת, נימלר התפכח, והנהיג קבוצת אנשי דת גרמנים שהתנגדו להיטלר. בשנת 1937 הוא נעצר ובסופו של דבר נכלא בזקסנהאוזן ובדכאו. הוא שוחרר ב-1945 על ידי בעלות הברית. נימלר המשיך לשמש ככומר בגרמניה לאחר המלחמה וקרא לתשובה ופיוס עבור העם הגרמני.

== מקור השיר ==
בנאומו בכנסייה המוודה בפרנקפורט ב-6 בינואר 1946, נימלר התוודה על הדברים הבאים:

הנאום תורגם לאנגלית ופורסם ב-1947, אך מאוחר יותר נגנז בשל תמיכתו המוקדמת של נימלר בנאצים.<ref name="speech"></ref> "החולים, חשוכי המרפא לכאורה" נרצחו במסגרת אקציה T4. קבוצות נוספות שהוזכרו בראיון משנת 1965 בו ציטט חוקר גרמני את נימלר כוללות: קומוניסטים, סוציאליסטים, בתי ספר, יהודים, העיתונות והכנסייה. באמריקה נישא נאום דומה ב-1968, שם הושמטו הקומוניסטים אך נכללו תעשיינים שהנאצים סימנו כמטרות על בסיס אישי.

בשנת 1976 נתן נימלר את התשובה הבאה בתגובה לשאלה על מקורות השיר.<ref name="quotation"><cite class="citation web cs1" data-ve-ignore="true" id="CITEREFMarcuse">Marcuse, Harold. [http://www.history.ucsb.edu/faculty/marcuse/niem.htm "Martin Niemöller's famous confession: "First they came for the Communists ... ""]. University of California at Santa Barbara.</cite></ref> ה- Martin-Niemöller-Stiftung ("קרן מרטין נימלר") רואה בכך את הגרסה ה"קלאסית" של הנאום:

==שימוש בשיר==
גרסה של השיר מוצגת באנדרטה לזכר השואה ביד ושם בירושלים, כמו גם במוזיאונים רבים ברחבי העולם: במוזיאון הזיכרון לשואה של ארצות הברית בוושינגטון מצוטט קטע מתוך השיר, ובאתר המוזיאון יש דיון בהיסטוריה של הציטוט.
כומר חיל הים האמריקני קורא קטע משירו של נימלר במהלך טקס זיכרון לשואה בפרל הארבור, 27 באפריל 2009.
השיר מוצג גם במוזיאון השואה של וירג'יניה בריצ'מונד, וירג'יניה, אנדרטת השואה של ניו אינגלנד בבוסטון, מסצ'וסטס, מוזיאון השואה של פלורידה בסנט פטרסבורג, פלורידה, ומוזיאון השואה והחינוך של אילינוי בסקוקי, אילינוי.

== הערות שוליים ==

== לקריאה נוספת ==

* Leo Stein, Hitler Came for Niemoeller: The Nazi War Against Religion, Pelican Publishing 2003
* Conway, John S. “The Political Theology of Martin Niemöller.” German Studies Review 9, no. 3 (1986): 521–46. https://doi.org/10.2307/1429901.
* Wall, Donald D. “The Confessing Church and the Second World War.” Journal of Church and State 23, no. 1 (1981): 15–34. http://www.jstor.org/stable/23915897.

קטגוריה:שירי מחאה
שקרפרה

שקרפרה (בטורקית: Şekerpare) הוא מאפה מתוק הנפוץ בטורקיה ומדינות הקווקז (בשם שקרבורה)<ref></ref>.

המאפה מורכב מקמח, חמאה, סוכר, ביצים, גרידת לימון, אבקת אפיה סולת ושקדים שאותם מערבבים ואופים ולאחר מכן ממתיקים בעזרת מי סוכר<ref></ref><ref></ref>.

השם שקרפרה הוא נגזרת של המילים סוכר (Şeker) חתיכה (Pare).

נהוג להגיש את המאפה בעיקר בחתונות, פסטיבלים ובאירועים דתיים כשהוא חם ובליווי תה או קפה טורקי<ref></ref>.

מלבד הגרסה הטורקית, למאכל גרסאות נוספות הנפוצות בעיקר באזרבייג'ן, גאורגיה, ארמניה, בולגריה, קזחסטן וקירגיזסטן.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://mommyfood.co.il/2022/07/13/עוגיות-סולת-היישר-מטורקיה/ עוגיות סולת היישר מטורקיה], באתר Mommyfood
* [https://www.foodsdictionary.co.il/Recipes/2117 עוגיות סולת טורקיות], באתר Foodsdictionary

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:מזון מהיר
קטגוריה:המטבח הטורקי: קינוחים
קטגוריה:המטבח האזרי
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:מאפים
שלו הרוש

שלו הרוש (נולד ב-8 במאי 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במ.ס. אשדוד.

==קריירה==
הרוש החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מ.ס. אשדוד. ב-25 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד הפועל תל אביב. בעונת 2021/2022 הפך לשחקן סגל בקבוצה הבוגרת ואף שיחק בשני המשחקים של הקבוצה במוקדמות הקונפרנס ליג מול קרבאך. ב-1 באוקטובר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1-1 מול הפועל חדרה.

הרוש שיחק בנעוריו בנבחרות הנערים של ישראל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:אשדוד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2002
לידיה גוהר

לידיה גוהר (באנגלית: Lydia Goehr; נולדה ב-10 בינואר 1960) היא פילוסופית ומוזיקולוגית בריטית-אמריקאית יהודיה, פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת קולומביה.<ref name=":0">* [https://philosophy.columbia.edu/content/lydia-goehr לידיה גוהר] באתר אוניברסיטת קולומביה</ref> המחקר שלה כולל עיסוק בתחומי פילוסופיה של המוזיקה, אסתטיקה, תיאוריה ביקורתית, פילוסופיה של ההיסטוריה, בדגש על הגותם של תאודור אדורנו, מוריס מרלו-פונטי, וארתור דנטו.

== ביוגרפיה ==
גוהר נולדה בלונדון. היא בתם של המלחין היהודי אלכסנדר גוהר ושל הצלמת היהודיה ליליה גוהר.<ref>https://www.laeliagoehr.com/biography</ref> סבה, אבי אביה, הוא המלחין ולטר גוהר . היא קיבלה את הדוקטורט שלה מאוניברסיטת קיימברידג', וכתבה את עבודת הגמר שלה בנושא האונטולוגיה של המוזיקה הייתה בהנחיית ברנרד ויליאמס.<ref name=":0" />

גוהר מלמדת פילוסופיה באוניברסיטת קולומביה. בנוסף היא שימשה כמרצה אורחת, בין היתר כפרופסור אורחת בקתדרה על שם ארנסט בלוך במחלקה למוזיקה של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ב-1997, כפרופסור אורחת באוניברסיטת המבורג בשנים 2002–2003, כפרופסור אורח באוניברסיטה החופשית של ברלין ב-2008, וכפרופסור אורחת ב-Fu-Berlin SFB Theatre und Fest ב-2009.<ref name=":0" />

עבודתו של גוהר מתמקדת בהיסטוריה של התיאוריה האסתטית, מנסה להבין את הטבע ההתייחסותי של נורמות ודינמיקה של כוח.<ref name="apacsw"></ref> רוב עבודתה התמקדה באמנויות המוזיקליות, וחלקן חקרו את היחסים המסובכים והעוינים לרוב בין האמנויות השונות, ובין האמנויות לפילוסופיה ולדת.<ref name="apacsw" /> בנוסף, היא גם עסקה ברעיונות על אלימות באמנויות מנקודת מבט תאורטית ביקורתית, וכן עסקה בפילוסופיה של ההיסטוריה ובהיסטוריה של הפילוסופיה.

== פרסים ==
גוהר זכתה במספר פרסים על מחקריה וכן על הוראתה. בשנת 1999 היא זכתה במלגת גטי ובמלגת גוגנהיים.<ref></ref><ref></ref> בשנת 2012 היא זכתה בפרס על שם H. Colin Slim מטעם האגודה האמריקנית למוזיקה.<ref></ref> בשנת 2005 היא זכתה בפרס הנשיאותי של אוניברסיטת קולומביה להוראה מצטיינת ובשנים 2009–2010 היא זכתה בפרס Lenfest של אוניברסיטה זו.<ref></ref>

== ביבליוגרפיה ==
<div class="mw-content-ltr">
* The Imaginary Museum of Musical Works: An Essay in the Philosophy of Music (1992; second edition with a new essay, 2007)
* The Quest for Voice: Music, Politics, and the Limits of Philosophy [essays on Richard Wagner] (1998)
* Elective Affinities: Musical Essays on the History of Aesthetic Theory [essays on Adorno and Danto] (2008),
* The Don Giovanni Moment. Essays on the legacy of an Opera (2006) [co-editor with Daniel Herwitz]
* Red Sea-Red Square-Red Thread. A Philosophical Detective Story, Oxford University Press (2021)
* A Companion to Arthur C. Danto, Blackwell (2022).[Co-editor with Jonathan Gilmore]
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://philosophy.columbia.edu/content/lydia-goehr לידיה גוהר] באתר אוניברסיטת קולומביה
* [https://columbia.academia.edu/LydiaGoehr מאמרים של לידיה גוהר] באתר Academia.edu

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פילוסופיות אמריקאיות
קטגוריה:פילוסופיות יהודיות
קטגוריה:מוזיקולוגים אמריקאים
קטגוריה:אסתטיקנים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מנצ'סטר
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת אקסטר
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת קיימברידג'
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:פילוסופים של המאה ה-21
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1960
חברת הים הדרומי

חברת הים הדרומי (באנגלית: South Sea Company; או בשמה הרשמי: הנציב והחברה של סחורות בריטניה הגדולה, הסוחרת בים הדרומי ואזורים אחרים של אמריקה, ו(פועלת) לעידוד הדייג; באנגלית: The Governor and Company of the merchants of Great Britain, trading to the South Seas and other parts of America, and for the encouragement of the Fishery) הייתה חברה ציבורית בריטית שהוקמה ב-1711, בשותפות בין הממשלה לסקטור הפרטי על-מנת להפחית את עלויות החוב הלאומי. הכנסות החברה התבססו על סחר בעבדים, וב-1713 החברה קיבלה מונופול על אספקת העבדים לאיים של הים הדרומי (כינויו של האוקיינוס השקט) ודרום-אמריקה. עת הוקמה החברה, מעורבותה של בריטניה במלחמת הירושה הספרדית הביאה לכך שלחברה לא הייתה אפשרות אמיתית להפיק רווחים מהמונופול, שעה שמרבית אמריקה הדרומית נשלטה על ידי ספרד ופורטוגל.

אף שהחברה לא הפיקה רווחים של ממש מהמונופול, שווי מניות החברה גדל דרמטית, עד שהגיעה לשיא ב-1720, אז קרסה באחת למעט מעל שווי ההנפקה שלה. הבועה הכלכלית שנוצרה והרסה אלפי משקיעים, נודעה מאז בתור בועת הים הדרומי.

The Bubble Act 1720 (6 Geo. 1c. 18), שאסר על הקמתה של חברה ציבורית מבלי לקבל צ'רטר מלכותי, קודם על-ידי חברת הים הדרומי עצמה לפני קריסתה. אותו חוק הגביל את מספר השותפים בשותפויות רגילות לשישה, אשר כל אחד ואחד מהם אחראי לחובות השותפות "עד השילינג האחרון והאקר האחרון". לפיכך, עד להנהגת העיקרון של חברה בערבון מוגבל, באמצע המאה ה-19, החוק הגביל את אפשרות גיוס הון לצורך הרחבת עסקים באמצעות הוספת שותפים. 

משקיעים רבים ברחבי בריטניה נהרסו בשל התפוצצות הבועה, וכתוצאה מכך, נפגעה הכלכלה הבריטית בכללותה. מייסדי התרמית היו מעורבים במסחר בחברה, והשתמשו במידע פנים שלהם על-מנת להפיק רווחים על חשבון השינויים הצפויים בחוב הלאומי בעקבות פעילות החברה. המעורבים בדבר אף העבירו שוחד רב לפוליטיקאים על-מנת שיתמכו בחוקים שנדרשו בשביל לבצע את התרמית. במסגרת התרמית, כספי החברה שימשו על-מנת להשפיע על ערכי מניותיה שלה, ורוכשי מניות קיבלו מינוף לרכישת מניות נוספות, על-ידי הלוואות שהבטוחה להן הייתה המניות עצמן. אף שהציפיות מהרווחים מהמסחר עם דרום אמריקה עודדו את הציבור הרחב להשקיע במניות, המחירים הבועתיים עלו בהרבה על השווי האפשרי של סחר בעבדים.

ועדת החקירה הפרלמנטרית שהוקמה בעקבות הבועה מצאה מספר פוליטיקאים אשמים, ורווחים רבים חולטו (אם כי רבים מאלה שעשו את הרווחים היו השאירים ונותרו כאלה גם לאחר החילוט). בסופו של דבר, החברה הוקמה מחדש ופעלה לאורך כמאה שנים לאחר הבועה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בועות כלכליות
קטגוריה:סחר בבני אדם
קטגוריה:חברות בריטיות
ניני עשור

ניני עשור (נולד ב-28 ביוני 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

==קריירה==
עשור התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל טבריה ובגיל 16 הצטרף לקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בליגה הארצית (הליגה השנייה) והיה שותף לעלייה של המועדון לליגה הראשונה, אך כעבור שנה שב המועדון לליגה השנייה.

בקיץ חתם במכבי תל אביב. בעונתו הראשונה במועדון רשם בכל המועדון 26 הופעות וכבש שער אחד, אך בשני העונות שלאחר מכן רשם רק 2 הופעות (אחת בכל עונה).

בקיץ חזר לצפון וחתם בהפועל בית שאן, העולה החדשה לליגת העל, במדיה שיחק 3 עונות.

==תארים==
; מכבי תל אביב
*אליפות: 1991/1992
*גביע המדינה: 1993/1994

==חיים אישיים==
עשור נשוי לכנרת לזוג נולדו 4 ילדים, שניים מהם נספו בשיטפון בערבה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:טבריה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל טבריה
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל בית שאן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
מר שמואל מר

מר שמואל מר היה אמורא בדור החמישי לאמוראי בבל. מתלמידי רבא, היה מקורב לרב פפי, שהתארח אצלו.

בדפוסי התלמוד הבבלי נקרא מר שמואל; וזה יוצר בלבול עם האמורא הידוע שמואל, המכונה כך לפעמים.

==שמו וזהותו==
בדפוסי התלמוד הבבלי הוא נקרא בשם המקוצר "מר שמואל". אבל בספר דקדוקי סופרים העיר בכמה מקומות על פי עדי נוסח של התלמוד (כתבי-יד וספר הלכות גדולות), שהגרסה היא: מר שמואל מר. לפי זה, הצירוף של הכינוי "מר" הנסמך לשמו (באופן חריג) פעמיים, עם הדמיון לכינוי "מר שמואל" המתייחס רבות לאמורא שמואל, גרמו לשיבוש השם.
התוספת "מר" לפני השם הפרטי הייתה נהוגה לפרקים במשפחת ראש הגולה (למשל: מר עוקבא, מר זוטרא). התוספת "מר" בסוף השם מצויה רק בשמותיהם של חכמים בודדים, כגון הונא מר ואבא מר. ותוספת כפולה כזאת ("מר" לפני השם וגם לאחריו) היא ייחודית.

בתלמוד, פעמים רבות השם "מר שמואל" מתייחס לאמורא בן הדור הראשון שמואל, והשם הזהה מבלבל ומקשה על הזיהוי, ויש צורך ללמוד מן ההקשר. למעשה, ברוב המקרים בתלמוד "מר שמואל" מתייחס לאמורא שמואל, ורק מיעוט קטן שלהם מתייחס לרב שמואל מר.

לגבי אחד מן המקומות שנזכר, טען החוקר הרב זאב יעבץ, שמדובר באמורא שמואל בן הדור הראשון, ובתולדות תנאים ואמוראים כתב על דבריו: "ובמחילה מכבודו, שטעות הוא". מצד שני, העיר שם על דברי בעל סדר הדורות שזיהה את "מר שמואל" במספר מקומות עם מר שמואל מר, אך מן ההקשר יש להבין שזהו שמואל בן הדור הראשון לאמוראים.

אין לבלבל בין מר שמואל מר ובין רב שמואל בר רב מר (או: מרי) גאון, ראש ישיבת פומבדיתא בתקופת הגאונים.

==חייו==
בתלמוד לא הובאו פרטים רבים על אודותיו.

בעקבות הקידומת "מר", יש סוברים שמר שמואל מר כיהן בתפקיד ראש הגולה, או שהיה ממשפחת ראש הגולה.

במקום אחד בתלמוד מסופר כי רבא טייל עם מר שמואל מר ותוך כדי כך דרש הלכה באוזני האנשים הנמצאים ברחוב: מותר להזמין גוי לסעודת שבת, אך אסור להזמין אותו לסעודת יום טוב, שמא בזמן הבישול ביום טוב יוסיף על המאכלים לצורך הגוי, ובישול ביום טוב לצורך גוי אסור. במקום אחר טייל איתו רבא ודרש הלכה בדיני נידה.

במסגרת דיון על נשיאת אדם בכיסא ביום טוב, אמר רב נחמן בר יצחק: אני נשאתי את מר שמואל בכיסא והוצאתיו מן השמש לצל ומן הצל לשמש. אך לגרסת ספר דקדוקי סופרים שם אין מדובר ברב נחמן בר יצחק אלא בחכם אחר ולפי זה הסיק בתולדות תנאים ואמוראים שמדובר שם בשמואל האמורא מן הדור הראשון.

במקום אחר מסופר כי רב פפא נקלע לביתו של מר שמואל, והעיר לו על פתח שהייתה בו מזוזה שלא כדין.

לפי המסופר בתלמוד, אירע שהוא אירח את רב פפי בביתו. היו לו עבדים. לפי המסופר בתלמוד, רב פפי הזדמן לביתו ביום טוב, והוגשה לפניו דייסה אך הוא נמנע מלאוכלה, לפי הסבר אחד מפני שהבחין שנטחנה באופן האסור ביום טוב, ולפי הסבר אחר לא זיהה בזה איסור אך חשש מפני עבדיו של מר שמואל מר, שעבדים אינם מקפידים להכין את המאכלים (ביום טוב) לפי ההלכה ועלולים לכתוש במכתשת גדולה, האסורה ביום טוב. ופירש ריטב"א, שמר שמואל מר לא חשש שכתשו באיסור, כי הכיר את עבדיו וסמך עליהם שאינם מזלזלים באיסור.

במקום אחר נזכר כי אדם בשם בר מר שמואל ציווה לתת סכום גדול של כסף, מן היבולים שלו, לרבא. הרב אהרן היימאן כתב שהיה זה בנו של מר שמואל מר. הוא הציע גם להגיה בנוסח התלמוד ולהשמיט את המלה "בר", ומדובר במר שמואל מר עצמו. אחרים הצביעו על נוסחים שונים בעדי הנוסח, כך שיש קושי להסיק משם דבר ברור.

==לקריאה נוספת==
* הרב אהרן היימאן. תולדות תנאים ואמוראים, חלק ג, ערך מר שמואל מר.
* ד"ר מרדכי מרגליות, אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, חלק ב, ערך מר שמואל מר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור החמישי לאמוראי בבל
מארי לואיזה קירשנר

מארי לואיזה קירשנר (באנגלית: Mary Louisa Kirschner; 7 בינואר 1852 – 30 ביוני 1931) הייתה ציירת ואמנית זכוכית.

== ביוגרפיה ==
קירשנר נולדה בפראג והתאמנה תחילה בווינה אצל אנטון הנש ואחר כך אצל אדולף היינריך ליר, שבהדרכתו הציגה את יצירותיה הראשונות במינכן ב-1871.<ref>Mary Louisa Kirschner in English Female Artists by Ellen Creathorne Clayton, 1876</ref> ב-1873 היא החלה ליצור עותקים של ציורי הצייר הצרפתי, מראשי הברביזון - ז'ול דופרה, ובאותו חורף עברה משפחתה לפריז, שם פגשה אותו באופן אישי. כשראה את העותקים שלה הוא קיבל אותה כתלמידתו היחידה. היא חזרה לבית משפחתה באזור הכפרי של צ'כיה, אותו ציירה, ועבודותיה התקבלו בלונדון ב-1876.

מ-1887 התגוררה מארי קירשנר עם אחותה הצעירה אלואיזה קירשנר בברלין, אך בילתה את הקיץ בבוהמיה. היא הייתה חברה במועדון הליציאום של ברלין. בפראג היא גם השתייכה לליגת הפרוגרסיבית האמריקאית.

בהמשך חייה הפכה לאמנית זכוכית, שעבדה בעיקר בסגנון יוגנדסטיל.

קירשנר נותרה לא נשואה כמו אחותה אלואיזה. היא מתה בקושטקי. היא נקברה בקבר המשפחה בבית הקברות מאלבז'ינקי בפראג.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Marie Louisa Kirschnerová - Venkovanka.jpg
File:Marie Louisa Kirschnerová - Krajina z Roztok (před 1900).jpg
File:Marie Louisa Kirschner - Courtyard of a French Farmhouse.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירות צ'כיות
קטגוריה:ציירות גרמניות
קטגוריה:ילידות 1852
קטגוריה:נפטרות ב-1931
אדולף היינריך ליר

אדולף היינריך ליר (בגרמנית: Adolf Heinrich Lier; 21 במאי 1826 – 30 בספטמבר 1882) היה צייר נוף גרמני.<ref>Hermann Arthur Lier (1883), "Lier, Adolf", Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) (in German), vol. 18, Leipzig: Duncker & Humblot, pp. 631–636</ref>

== ביוגרפיה ==
הוא היה בנו של צורף ממקלנבורג. בגיל חמש עשרה הוא הביע רצון להיות צייר אך אביו התנגד לרעיון, ושלח אותו במקום זאת לבתי הספר למקצועות הבנייה בזיטאו ודרזדן ללמוד שרטוט. הוא הצליח להשיג משרה לטווח קצר בסטודיו של גוטפריד סמפר בזמן שהיה בדרזדן.<ref name=":0">Sigfried Asche (1985), "Lier, Adolf", Neue Deutsche Biographie (in German), vol. 14, Berlin: Duncker & Humblot, pp. 535–536</ref>

בשנת 1848, הוא קיבל משימה לסייע בהכנת עיצובים לתקרת מוזיאון בבזל, בניהולו של האדריכל מלכיאור ברי. עם זאת, סוג כזה של עבודה התבררה כלא מספקת, והוא החליט לנסוע למינכן ללימודים נוספים. לאחר שלא הצליח להשיג עבודה בסטודיו של יוזף קרל שטילר, הוא נתקל בריצ'רד צימרמן, אותו הכיר מזיטאו, והפך לתלמידו. הוא החליט להתמחות בציורי נוף וערך את התערוכה הראשונה שלו בשנת 1855. בתחילה התמקד בהרי האלפים ובאגמי בוואריה עילית.

בשנת 1861 נסע לפריז, שם פגש את אנשי אסכולת ברביזון. המפגש חיזק אתו אמונתו שנופים צריכים להיות טבעיים, ולהתמקד בציור בהשפעה הכוללת של הנוף ולא בפרטים.

ב-1864 חזר לפריז, שם בילה את זמנו בהעתקת יצירות המופת הישנות בלובר. בנוסף הוא התעניין במיוחד ביצירתו של ז'ול דופרה, וביקר אותו באותו חורף. בשנת 1868 הוא פתח בית ספר לאמנות אותו הפעיל עד 1873, כאשר בריאותו החלה להידרדר, בעקבות מצבו הלבבי. לאחר תקופה זו הוא המשיך ללמד, אך לקח חלק פחות פעיל בבית הספר.<ref name=":0" /> מארי לואיזה קירשנר הייתה בין תלמידיו.

בתקווה למצוא קצת מנוחה והתאוששות, הוא תכנן לבלות את חורף 1882 בדרום טירול, אך מת מהתקף לב זמן קצר לאחר שהגיע לשם.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:Adolf Heinrich Lier - Lake in a Mountain Landscape.jpg|נוף הרים עם אגם
File:Adolf Heinrich Lier Kornernte.jpg|קציר
File:Sommertag-Lier.jpg|יום קיץ
File:Adolf Heinrich Lier - Steinbruch bei Paris - 8838 - Bavarian State Painting Collections.jpg|מחצבות
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1826
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1882