OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מומצ'ילגראד

מוֹמְצִ'ילְגְרָאד (בבולגרית: Момчилград) היא עיר בדרום בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות אוכלוסין במחוז קרדז'אלי ושוכנת 215 קילומטרים דרומית מזרחית לבירה סופיה ו-14 קילומטרים דרומית מזרחית לבירת המחוז קרדז'אלי. העיר נקראת על שמו של הפאודל הבולגרי מומצ'יל אשר נאבק על עצמאות האימפריה הבולגרית השנייה כנגד העות'מאנים והביזנטים כאחד וב-7 ביולי 1345 נהרג בקרב.

==היסטוריה==
היישוב נוסד בשלהי המאה ה-15 על ידי מוסלמים מאנטוליה שהובאו במסגרת טרנספר אוכלוסיות שבוצע מעת לעת באימפריה העות'מאנית. שמה של העיר בתקופה העות'מאנית היה מֶסְטָאנְלוּ וב-1934 שונה למומצ'ילגראד. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נותר היישוב מתוקף סיכומי קונגרס ברלין בשטח המחוז האוטונומי רומליה המזרחית. לאחר מלחמת בולגריה–סרביה (1885) הועברה מתוקף הסכם בוקרשט ביחד עם הערים קרדז'אלי וסמוליאן לחזקת העות'מאנים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת בולגריה ומאז נותר בחזקת הבולגרים. ב-1937 זכה היישוב למעמד של עיר.

בראשית שנות ה-80 רדף משטרו של טודור ז'יווקוב את בני המיעוט הטורקי בבולגריה ועשרות אלפים מהם נאלצו להגר לטורקיה. תושבי מומצ'ילגראד נוהגים לציין את מועד תחילת הרדיפות בטקסים הנערכים בעיר.

==כלכלה==
האזור הוא חקלאי בעיקרו ופרנסת תושבי העיר נסמכת על גידול טבק, פלפלים, צאן ובקר לתעשיות הבשר והחלב. בשטח הרשות המקומית קיים מפעל טקסטיל. התחבורה הציבורית ליישובים הסמוכים מתבססת על קווי אוטובוס. בשטח הרשות המקומית מספר בתי מלון ובתי הארחה.

==דמוגרפיה==
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון ניכרת בשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה ובעיקר בשל הגירה שלילית, רובה הגירת עבודה. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה, כי 81.8% הם טורקים, 17.1% בולגרים ו-1.1% הם צוענים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מחוז קרדז'אלי
ולדימיר רסין

ולדימיר יוסיפוביץ' רֶסִין (ברוסית: Владимир Иосифович Ресин; נולד ב-21 בפברואר 1936) הוא פוליטיקאי יהודי-רוסי אשר כיהן כראש עיריית מוסקבה בפועל, ממלא מקומו של יורי לוז'קוב שפוטר בסוף ספטמבר 2010, לאחר 18 שנה בתפקיד. מ-2001 מכהן כסגן ראשון לראש העיר מוסקבה, הממונה על הבנייה בעיר. כיום הוא יועץ לאדריכלות ובנייה לראש הכנסייה הרוסית. בנוסף לכך הוא גם יו"ר מועצת המנהלים של "גלאבמוססטרוי", חברת בנייה הפועלת במוסקבה. נחשב לזקן חברי הפרלמנט ב.
== קורות חיים ==
ולדימיר רסין נולד ב-21 בפברואר 1936 בעיירה ליד מינסק בירת בלארוס. אביו יוסיף גילימוביץ' רסין (1904–1981), ואמו רוזה וולפובנה לבית שיינדלין (1903–1983) היו קורבנות הטיהורים הגדולים אך קיבלו חנינה תוך זמן קצר. הוא היה קרוב משפחה של אלכסנדר שיינדלין ובוריס שיינדלין.

הוא למד במכון המכרות במוסקבה (Московский государственный горный университет) וסיים אותו ב-1958 במקצוע כלכלה וארגון תעשיית המכרות. הוא עבד בתחומי הכרייה והבינוי באוקראינה ובשנת 1960 עבר למוסקבה. ב-1968 עבד בחברת ההנדסה הממלכתית "גלאבמוסאינג'סטרוי" (Главмосинжстрой), ב-1974 היה למנהל החברה. ב-1987 היה למנהל חברת "גלאבמוספרומסטרוי" (Главмоспромстрой). ב-1988 התחיל לעבוד בעיריית מוסקבה ומ-1989 עד 1990 היה ראש ועדת הבנייה של עיריית מוסקבה.

הוא עמד בראש הוועדה להגנת מבנים היסטוריים של עיריית מוסקבה, היה סגן ראש העיר והממונה על הבנייה בעיר. מ-1990 ועד 2001 מילא תפקידים שונים בעירייה, היה סגנו של יורי לוז'קוב עד 28 בספטמבר 2010, כאשר נשיא רוסיה, דמיטרי מדבדב מינה אותו לממלא מקום ראש עיריית מוסקבה. ב-21 באוקטובר 2010 החליף אותו סרגיי סוביאנין. שבוע לאחר מכן מונה לסגן ראשון של ראש עיריית מוסקבה והיה לפקיד היחיד מתקופת לוז'קוב שנשאר בתפקידו בעירייה. בדצמבר 2011 נבחר לפרלמנט הרוסי, כחלק של סיעת רוסיה המאוחדת וניצחונה בבחירות.

===תפקידים נוספים===
ולדימיר רסין הוא חבר נשיאות הקונגרס היהודי-רוסי – הארגון היהודי הגדול ביותר ברוסיה. תרם רבות ליהודי רוסיה והיה מהתומכים בהשקעות חברת אפריקה-ישראל במוסקבה. הוא גם חבר באיגוד האדריכלים של רוסיה וכתב מספר ספרים בתחום ההנדסה והבנייה.

==תארים ופרסים==
===רשימה חלקית===
* בעל כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת
* עיטור הכבוד (2010)
* עיטור הידידות (2011)
* עיטור אות הכבוד
* פרס ברית המועצות
* פרס הפדרציה הרוסית (1993,1998)
* אזרח כבוד של ירוואן (2005)
* אזרח כבוד של גיומרי (2005)

==קישורים חיצוניים==

* [http://v-i-resin.livejournal.com/ הבלוג של ולדימיר רסין]
* [http://www.lenta.ru/lib/14161104/ הערך Ресин, Владимир באתר לנטה-פדיה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית מוסקבה
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים רוסים
קטגוריה:חברי מפלגת רוסיה המאוחדת
קטגוריה:סגני ראש עיריית מוסקבה
קטגוריה:חברי הדומה הממלכתית
קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט הרוסי
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1936
פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה

פדרציית הקהילות היהודיות ברוסיה (Федерация еврейских общин России, ФЕОР) הוא אחד מארגוני הדת היהודיים ברוסיה, המאגד רבות מהקהילות האורתודוקסיות במדינה, בעיקר אלה המזוהות עם חב"ד. הארגון נרשם ב-1999 במרשם הארגונים של משרד המשפטים הרוסי. הרב ברל לזר מכהן כרבה הראשי של רוסיה מטעם הפדרציה.

האיגוד מזוהה עם חסידות חב"ד, והוא כולל 454 קהילות ברחבי ברית המועצות לשעבר.

דובר הפדרציה הוא הרב ברוך גורין.

==הקמה==
בשנת 1999, בשל מתחים בין קהילות חב"ד ברוסיה לקונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה, ארגון הקהילות שהיה קיים עד אז, הקימו רבני חב"ד את הארגון כארגון קהילות מתחרה, ומינו את הרב ברל לזר לכהן כרבה הראשי של רסיה מטעמם, במקביל לרב הראשי של המדינה מטעמו של הקונגרס, הרב אדולף שייביץ'. הנשיא הראשון היה מיכאיל גלוז והוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2005.
מאז, בתפקיד הרב הראשי לרוסיה מכהנים בפועל שני רבנים אשכנזים: הרב אדולף שייביץ' והרב ברל לזר. שניהם אינם נושאים בתפקיד רשמי מטעם הממשל הרוסי.

==הנהלה==
===מועצת הפדרציה===
*ראש המועצה הרבנית - הרב הראשי לרוסיה מטעמה: ברל לזר.
*נשיא - הרב אלכסנדר ברדה.
*ראש המועצה החברתית - ברוך גורין
*ראש חבר הנאמנים - רומן אברמוביץ'.
*ראש מועצת נציגי הקהילות היהודיות - מארק גרובארג

== פעילות ==
=== שיקום קהילות ===
נכון לשנת 2014 הפדרציה הורכבה מ-200 קהילות ב-178 ערים, ב-42 קהילות הועסקו רבנים. בפועל הפדרציה מהווה לנציגות הרשמית של תנועת חב"ד ברוסיה ובחבר המדינות.

=== חינוך ===
פועלים 70 בתי ספר יהודיים. במוסקבה לבדה פועלים 11 בתי ספר.

בשנת 2003 ביוזמת הפדרציה הוקם המכון הבינלאומי של המאה ה-21, שבשנת 2008 קיבל סבסוד ממשלתי.

ב-2011 דווח שרשת החינוך של הפדרציה וקרן אור אבנר הפעילה 100 מוסדות חינוך.

=== תוכניות חברתיות ===
בתמיכת הפדרציה פועלים 41 בתי כנסת ו-70 מרכזים קהילתיים (כך לפי נתונים משנת 2007), מסייעת לקשישים ומעניקה קצבאות ילודה.

=== מאבק באנטישמיות ===
במסגרת הפדרציה פועלת המחלקה למאבק באנטישמיות.

== ראו גם ==
* כפר צבי סיטרין
* קרן אור אבנר
* יהודי אזרבייג'ן (ארגון)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://www.feor.ru/ אתר נוסף] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות רוסיה
קטגוריה:יהדות רוסיה: ארגונים
קטגוריה:רוסיה: ארגונים
קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה

קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה (ברוסית: Конгресс еврейских религиозных общин и организаций России, КЕРООР) הוא ארגון יהודי הפועל ברוסיה, אשר מאחד בעיקר קהילות היהדות האורתודוקסית, אך חברים בו גם כן קהילות היהדות הרפורמית.

הארגון, שהוקם בפברואר 1993, מאגד 100 ארגונים יהודיים מ-68 ערים ברוסיה. בראש הרבנות עומד אדולף שייביץ', הרב הראשי לרוסיה מאז 1993 מטעם הקונגרס. בשל מתחים בין קהילות רבות ברוסיה לבין ראשי הארגון, מונה בשנת 2000 הרב ברל לזר על ידי הפדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה, שמזוהה עם חב"ד לרב הראשי לרוסיה מטעמה. הארגון עמד במרכזו של מכתב 5000.

מאז, בתפקיד הרב הראשי לרוסיה מכהנים בפועל שני רבנים אשכנזים: הרב אדולף שייביץ' והרב ברל לזר, אשר אינם מוכרים על ידי הממשל הרוסי.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:יהדות רוסיה
קטגוריה:יהדות רוסיה: ארגונים
קטגוריה:רוסיה: ארגונים
פסגה

פסגת הר ה[[גרוסגלוקנר]]
פסגת ה[[יונגפראו]]
בטופוגרפיה, פסגה היא הנקודה הגבוהה מבין נקודות המרכיבות פני שטח מסוים. מתמטית, פסגה היא הגובה המקסימלי המקומי. המושגים הטופוגרפיים "שיא", "קודקוד", "עליון" ואף "זניט" הם מילים נרדפות לפסגה.

המושג "פסגה" נמצא בשימוש בדרך כלל עבור הנקודה הגבוהה ביותר בהר עם התבלטות טופוגרפית (גובה מעל הנקודה הנמוכה בנתיב כל שהוא עד הנקודה הגבוהה הקרובה ביותר נחשבים כפסגה) או הבדלה טופוגרפית (כך ששטח הפסגה הוא עד לנקודה גבוהה יותר הקרובה ביותר). לדוגמה, אבן הנמצאת ליד פסגה ראשית של הר לא נחשבת כפסגה נוספת, אלא נמצאת בתוך שטח הפסגה הראשית. פסגות הנמצאות ליד פסגה אחרת הנמצאת בגובה רב יותר, אך לא חודרות אל תוך שטח הפסגה (כפי שנקבע לפי הבדלה או התבלטות טופוגרפית), נחשבות לעיתים כתת-פסגה של הפסגה הראשית.

לפי הגדרת ה-UUIA, שטחה של פסגה על הר ייחשב כפסגה אם ישנם לפחות 30 מטרים בשטח הפסגה. לפי ה-UIAA, שטח נחשב כהר אם יש לו התבלטות של לפחות 300 מטרים מעל הקרקע:
{| class="wikitable" border="1"
! מושג !! התבלטות מעל השטח
|-
| תת-פסגה || 30 מ' >
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| פסגה || 30 מ' או יותר
|-
| הר || 300 מ' או יותר
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|-
|}

פסגת פירמידה, היא צורת פסגה גבוהה הנוצרת כתוצאה מסחיפת קרקע מעל פסגת הר.

השימוש במילה "פסגה" לעיתים גם מכוון לנקודה הגבוהה ביותר במסלול, או בנתיב. במערב ארצות הברית נעשה לרוב שימוש במילה כתיאור של הנקודה הגבוהה בדרך או בכביש. 

פסגת האוורסט היא הנקודה הגבוהה בעולם, גובהה 8,849 מטרים מעל פני הים.

==ראו גם==
*הר
*רכס הרים
*הר געש
* אורוגנזה

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:צורות נוף
אריח על גבי לבנה

שירת הים ב[[ספר תורה בצורת אריח על גבי לבנה]]
טקסט=אָרִיחַ עַל גַּבֵּי לְבֵנָה (שם מלא: אריח על גבי לבנה ולבנה על גבי אריח) הוא השם שמופיע בחז"ל לצורת הכתיבה שבה נכתבות חלק מהשירות בתנ"ך.

== מקור וטעם ==
מקור השם הוא בכך שבתקופת התלמוד 'אריח' היה שמה של מחצית ה'לבנה', וכנראה שהיה זה שמה של שיטת בנייה שהייתה נפוצה אז, וכך יש קווי דמיון בין צורת בנייה זו לסדר בה מסודרות השורות בשירות.

דרשת רבי שילא איש כפר תמרתא () נותנת טעם לשינוי צורת הכתיבה בין השירות השונות: .

בצורה זו המילים מסודרות כך ששורה אחת מופרדת ברווח לשלושה חלקים, כששני החלקים הקיצוניים מורכבים ממילה אחת בלבד, ושורה שנייה מופרדת ברווח לשני חלקים. בצורה כזו:

בצורה זו של אריח על גבי לבנה מופיעות:

* שירת הים 
* שירת דבורה.
קיימים דיונים בספרות חז"ל על כשרות הכתיבה בדיעבד באופן הפוך (כתיבה רגילה במקום אריח על גבי לבנה, או כתיבת אריח על גבי לבנה במקום כתיבה רגילה).

==אריח על גבי אריח==
[[עשרת בני המן כתובים בצורת אריח על גבי אריח ולבנה על גבי לבנה]]
צורה נוספת היא "אריח על גבי אריח ולבנה על גבי לבנה". כך:
<center></center>

בצורה זו מופיעות:
* שירת האזינו
* שלושים ואחד המלכים
* הריגת עשרת בני המן

לגבי שירת דוד יש מחלוקת: על פי מסורת חז"ל היא נכתבת אריח על גבי לבנה, אולם בכתר ארם צובא היא כתובה אריח על גבי אריח.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירה בתנ"ך
קטגוריה:סת"ם
The Winner Takes It All

"The Winner Takes It All" הוא שיר של להקת הפופ השוודית אבבא, שיצא ב-21 ביולי 1980 והוא מהווה את הסינגל הראשון מתוך האלבום השביעי של הלהקה, Super Trouper. השיר הוא בלדה המשקפת את סיומו של רומן. הביסייד של הסינגל נקרא Elaine (איליין).

== היסטוריה ==
"The Winner Takes It All" (המנצח לוקח את הכל), במקור "The Story of My Life" (סיפור חיי), נכתב בידי בני אנדרסון וביורן אולבאוס ושרה אותו סולנית הלהקה אנייטה פלטסקוג. מילות השיר משקפות סיום של רומן. נהוג להניח שהוא נכתב בהשראה לגירושיהם של אולבאוס ופלטסקוג ב-1979, בדומה לשיר When All Is Said And Done, בו מסופר על גירושיהם של בני אנדרסון ואנני-פריד לינגסטד. אולם, אולבאוס מכחיש טענה זו, וטוען במקום שהבסיס של השיר "הוא חוויה של גירושים, אך זו בדיה. לא היה מנצח או מפסיד במקרה שלנו. אנשים רבים חשבו שזה נזרק ישר מהמציאות, אך אין זה נכון". בנוסף, אולבאוס הזכיר ש"לא היו מנצחים" כשהוא ופלטסקוג עברו את תהליך גירושיהם המר למדי.

== קבלה ==
השיר נחל הצלחה משמעותית, והגיע למקום הראשון במצעדים במדינות בלגיה (במשך חודשיים), הממלכה המאוחדת, אירלנד, הולנד ודרום אפריקה, ונכנס ל-10 המקומות הראשונים במצעדים במדינות אחרות ברחבי העולם, כולל ארצות הברית וישראל. בארצות הברית, השיר הגיע למקום השמיני בטבלת המצעד 100 השירים הלוהטים של בילבורד. השיר היה ללהיט בברזיל וב-1980 נכלל בפסקול של אופרת הסבון "Coração Alado" ("לב פצוע").

השיר מבוצע במחזמר המבוסס על שירי הלהקה, מאמה מיה!.

== מיקומים במצעדים ==
{|
|- style="vertical-align: top;"
|
{| class="wikitable"
! מדינה (1980) !! מיקום
|-
| אוסטרליה || 7
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| אוסטריה || 3
|-
| בלגיה || 1
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| בריטניה || 1
|-
| קנדה || 10
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| הולנד || 1
|-
| פינלנד || 2
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| צרפת || 8
|-
| גרמניה || 4
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| אירלנד || 1
|}

|
{| class="wikitable"
! מדינה (1980) !! מיקום
|-
| איטליה || 7
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| יפן || 33
|-
| ניו זילנד || 16
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| נורווגיה || 3
|-
| דרום אפריקה || 1
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| ספרד || 10
|-
| שוודיה || 2
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| שווייץ || 3
|-
| ארצות הברית || 8
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| זימבבואה || 4
|}

|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1980
קטגוריה:שירי אבבא
קטגוריה:שירים ממאמה מיה!
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על גירושים
קטגוריה:בלדות משנות ה-1980
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד אירופה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת פולאר מיוזיק
קרדז'אלי (מחוז)

מחוז (אובלסט) קֵרְדְזָ'אלִי, (בבולגרית: Област Кърджали) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן בדרום בולגריה, גובל ביוון ועיר בירתו היא קרדז'אלי. מרבית תושביו של המחוז הם ממוצא טורקי, בני הדת המוסלמית סונית.

==היסטוריה==
תחילת ההתיישבות האנושית במחוז מתוארכת לתקופת האבן החדשה. באזור קיימים ממצאים ארכאולוגיים רבים המעידים על התיישבות מאורגנת ומבוססת במהלך המאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס הפך האזור לפרובינציה רומית ובהמשך ביזנטית. בתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה היווה האזור מרכז רוחני נוצרי אורתודוקסי. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-14 נכבש החבל על ידי האימפריה העות'מאנית ובמסגרת טרנספר אוכלוסיות שהיה נהוג לבצע בה מעת לעת, הועברו לאזור אלפי תושבים מוסלמים מאנטוליה.

לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועבר האזור מתוקף סיכומי קונגרס ברלין לשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-6 בספטמבר 1885 הכריז אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה על איחודו של המחוז עם הנסיכות הבולגרית. צעד חד צדדי זה, הוביל למלחמת בולגריה–סרביה (1885) שהסתיימה בניצחון הבולגרים. במסגרת הסכם בוקרשט (1886) שסיים את המלחמה נמסרו אזורי קרדז'אלי וסמוליאן לעות'מאנים כמחווה של רצון טוב ובתמורה הם הסכימו שכל שאר חלקי רומליה המזרחית יועברו לחזקת הבולגרים כפיקדון ל-5 שנים, אותו הבולגרים לא החזירו מעולם לעות'מאנים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבש האזור על ידי הצבא הבולגרי ומאז נותר בחזקת בולגריה.

בראשית שנות ה-80 רדף משטרו של טודור ז'יווקוב את בני המיעוט הטורקי, תוך ניסיון להטמיעם בכוח אל תוך "התרבות הסלאבית" ובכלל זה שינוי שמותיהם לקונוטציה המתאימה. כתוצאה מתהליך זה נאלצו אלפי תושבים מוסלמים להגר מאזור קרדז'אלי לטורקיה.

==דמוגרפיה==
בעשור הראשון של המאה ה-21 מצויה אוכלוסיית המחוז במגמת קיטון מתונה, בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה וכן בשל הגירה שלילית, בעיקר הגירת עבודה.
50.2% מתושבי המחוז הן נשים ו-49.8% הם גברים. מבחינת התמהיל האתני של האוכלוסייה עולה כי, 66.65% הם טורקים, 29.11% הם בולגרים ו-0.8% הם צוענים. 69.6% מתושבי המחוז מחזיקים בדת המוסלמית סונית ו-21.5% הם נוצרים אורתודוקסים.

==כלכלה==
בשטח המחוז קיימות 372 חברות פרטיות. מרבית התעשייה מתבססת על עיבוד תוצרת וחומרי גלם המופקים בשטחי המחוז כגון טבק, ירקות ובשר. כמו כן קיימת תעשיית טקסטיל. במחוז כורים חומרי גלם שונים כגון עופרת ואבץ. קיימת גם תעשיית עץ שמוצריה מיוצאים לשטחי האיחוד האירופי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קרדז'אלי
מיקרוסופט טיסה

מיקרוסופט טיסה (באנגלית: Microsoft Flight) הוא משחק סימולציית טיסה שפותח על ידי חברת מיקרוסופט. פיתוח הסימולטור הוכרז באוגוסט 2010. הסימולטור יועד להמשיך את סדרת סימולטורי הטיסה הקיים מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 עד ליציאת האחרון בסדרה, Flight Simulator X.

==היסטוריה==

תאריך ההפצה נקבע ל-29 בפברואר 2012. מיקרוסופט הקימה לסימולטור אתר רשמי שכלל קדימון, מספר סרטונים קצרים, ודף של שאלות נפוצות.

ב-25 ביולי 2012 הכריזה מיקרוסופט על הפסקת הפיתוח של המשחק, בשל מכירות חלשות עקב תחרות כבדה מצד המתחרות כמו x-plane ו-prepare 3-D.

ב-25 בספטמבר 2012 הפסיקה החברה להוסיף פיצ׳רים חדשים אך המשיכה לפתור באגים. ב-22 באוגוסט 2013 הפסיקה לשווק את המשחק והורידה את האפשרות לשחק בו בסטים.

ב-30 ביולי 2014 הורידה מיקרוסופט את השרתים של הפונקציות המקוונות כך שלא ניתן יותר לשחק במשחק רב משתתפים וכל התמיכה הופסקה וכך גם העדכונים. עדיין ניתן היה להוריד את המשחק מן האתר של מיקרוסופט.

==ראו גם==
* פלייט סימולטור (סדרת משחקים)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מוצרי מיקרוסופט
קטגוריה:משחקי מדמי טיסה
קטגוריה:סדרות משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2012
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בקנדה
נמל התעופה הבין-יבשתי ג'ורג' בוש

נמל התעופה הבין-יבשתי ג'ורג' בוש (באנגלית: George Bush Intercontinental Airport) הוא נמל תעופה בין-לאומי בעיר יוסטון שבמדינת טקסס, ארצות הברית. הוא משרת את כל מטרופולין יוסטון, האזור המטרופוליני החמישי בגודלו בארצות הברית. בנמל התעופה, הממוקם כ-37 ק"מ צפונית למרכז יוסטון, בין שני נתיבי תחבורה חשובים, מבוצעות טיסות פנים-ארציות ובין-לאומיות ליעדים בצפון ודרום אמריקה, אירופה, אסיה והמזרח התיכון.

השדה קרוי מאז 1997 על שמו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש, הנשיא ה-41 של ארצות הברית.

בשנת 2011 שירת השדה 40,187,442 נוסעים והפך לשדה התעופה העשירי העמוס ביותר בצפון אמריקה. ב-2006 הוא הוכר כשדה התעופה הכי צומח ומתפתח בין כעשרה שדות תעופה שונים חשובים בארצות הברית, לפי משרד התחבורה האמריקאי.

נמל התעופה הבין-יבשתי הוא נמל הבית הראשי של חברת יונייטד איירליינס האמריקאית, שמעבירה דרך השדה כ-16.6 מיליון נוסעים בכל שנה, עם ממוצע מוערך של כ-45,413 נוסעים מדי יום. כיום משמש השדה כיעד פעולה חשוב עבור חברת התעופה ספיריט איירליינס ובעבר שירת את קונטיננטל איירליינס, עד שזו התמזגה עם יונייטד בשנת 2011.

== סטטיסטיקת תנועות נוסעים ==
{| class="wikitable"
|+תנועת נוסעים שנתית בנמל התעופה הבין-יבשתי ג'ורג בוש בשנים 1987–2021.
!שנה
!נוסעים
!שנה
!נוסעים
!שנה
!נוסעים
!שנה
!נוסעים
|-
| 1987||15,388,667||1997||28,678,153||2007||42,998,040||2017||40,696,216 
|-
| 1988||15,109,521||1998||31,017,804||2008||41,708,580||2018||43,807,539
|-
| 1989||16,013,660||1999||33,051,248||2009||40,007,354||2019||45,264,059
|-
| 1990||17,515,813||2000||35,251,372||2010||40,479,569||2020||18,217,267
|-
| 1991||18,127,395||2001||34,763,443||2011||40,187,442||2021||33,677,118
|-
| 1992||19,349,310||2002||33,913,759||2012||39,890,756||||
|-
| 1993||20,173,941||2003||34,208,170||2013||39,625,358||||
|-
| 1994||22,456,792||2004||36,513,098||2014||40,302,345||||
|-
| 1995||24,690,166||2005||39,716,583||2015||43,023,224||||
|-
| 1996||26,460,192||2006||42,550,432||2016||41,692,372||||
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אנדרטאות ומבנים המנציחים את נשיאי ארצות הברית
בוש
קטגוריה:יוסטון
ג'ורג' בוש
קטגוריה:ג'ורג' הרברט ווקר בוש
מושב בחיים

מושב בחיים (בגרמנית: Sitz im Leben, נקרא גם מאחז בחיים) הוא מונח במחקר המקרא שטבע החוקר הרמן גונקל בהקשר לחקר הסוגים הספרותיים במקרא (בגרמנית: Gattungsgeschichte; באנגלית: Form Criticism). המושב בחיים הוא ההקשר הסוציולוגי בו נכתבה יצירה ספרותית או ההקשר הסוציולוגי בה יצירה כזו עתידה להיות מבוצעת (אם מדובר ביצירה בעלת מאפיינים ליטורגיים), לדוגמה: האם מדובר בשיר שהושר בבית המקדש, או בסיפור שסופר מסביב למדורת השבט, וכיוצא בזה. כתוצאה מהבנת המושב בחיים ניתן להבין טוב יותר את הקשרו של הטקסט, מבנהו ומטרותיו. 

מושג זה התקבל כמושג יסוד בחקר המקרא ואף מחוץ לתחום זה. בבלשנות, המושב בחיים מתייחס לפרגמטיקה.

==חקר הסוגים והמושב בחיים==
הרעיון העומד בבסיס שיטתו של גונקל הוא שבספרות המזרח הקדום בכלל, ובתנ"ך בפרט ישנה הקפדה על ייחודיות הצורות הספרותיות השונות למצבים חברתיים ונפשיים ספציפיים. לדעת גונקל, הצורות הספרותיות השונות בספרות המקרא התפתחו והתגבשו עוד קודם שעלו על הכתב כמקטעים בתוך מסגרת ספר תנ"כי זה או אחר. השקפות שונות, טקסים שונים ומציאויות חברתיות באו לידי ביטוי בצורות ספרותיות שונות - מזמורים, נאומים, סיפורים, שירים וכו'. על כן, גונקל סבר כי הבנת מהותם של טקסטים מקראיים שונים תלויה ביכולת ההפרדה בין הצורות השונות ובעמידה על גלגוליו של הטקסט מהשלב הראשוני האוראלי, ועד לצורתו הנוכחית באמצעות התחקות אחר התפקיד שמילאו הצורות השונות בחייהם של אנשי אותה תקופה. חיפוש זה מכוון לשאלה באילו הזדמנויות חוזרות סופרו או הושרו הקטעים השונים. 

==יישומים==
גונקל עצמו יישם את תורת הצורות שלו בעיקר בהבחנה שערך במבוא שלו לספר תהלים בין סוגי המזמורים השונים שבספר זה - המנונים, מזמורי המלכת האל, תלונות, תודות ומזמורי מלך. כמו כן, החל בסיווג גם באשר לאגדות ספר בראשית וגם באשר למושבם בחיים של נאומים שונים בספרי נביאים.

את דרכו של גונקל המשיכו תלמידיו ובהם (1877–1927) ואלברכט אלט אשר אימץ את שיטת החיפוש אחר המושב בחיים בהקשר של החוק המקראי, מתוך כוונה לעמוד באמצעות כך על שלבי התפתחותו.

המושג אומץ ויושם גם על ידי חוקרי ספרות חז"ל אשר התייחסו לשאלת המושב בחיים של הדרשות על המקרא בכלל, והדרשות הסיפוריות, המרחיבות את הסיפור המקראי (סיפור דרשני) בפרט: האם המושב בחיים שלהן הוא בית המדרש, וממילא קהל היעד שלהן הוא קהל למדני ומשכיל, או שהמושב בחיים המרכזי שלהן הוא בית הכנסת, וממילא הן אמורות לפנות לקהל רחב ומגוון יותר.

קטגוריה:ביקורת המקרא
קטגוריה:בלשנות
קוישיקלך

לולב, הדסים וערבות אגודים בקוישיקלך
קוישיקלך או קויישלך מיידיש - קויש: טנא, סל. שזירת הענף הצעיר של עץ התמר בצורת V, לשם הכנת אביזר העשוי עלעלי לולב קלועים המשמש לאגידתם יחדיו של הלולב, ההדסים והערבות מארבעת המינים בחג סוכות. מטרת הקוישיקלך היא לקיים מצוות "אגד" בלולב, שאמנם על פי התלמוד אינה חובה להלכה, אך התקבלה כרצויה וכהידור מצווה כדברי חז"ל על הפסוק: "זה אלי ואנווהו – התנאה לפניו במצוות". כיוון שאגידת הלולב אינה חובה, ניתן לקיימה על ידי כל דבר, אולם מקובל לאגוד את הלולב דווקא בעלי לולב, שהם "מינו" של הלולב – ומכאן השימוש בקוישיקלך.

ישנם סוגי קושיקלעך רבים הנפוץ ביותר הוא שעשוי כצורת מכנס, ישנם שנראים כצורה עגולה חלולה שלתוכה מוכנסים עוד חמישה קנים קטנים בשביל בדי הערבה וההדס, וישנם יותר מפוארים עם כתרים מיוחדים המשמשים בעיקר לאדמורי"ם, ועוד רבים.

== דיון הלכתי ==
האחרונים נחלקו האם מתקיימת מצוות ה"אגד" בלולב על ידי הקוישיקלך. יש שכתבו להתיר מנהג זה של שימוש בקוישיקלך בתור אגד, אך מאידך ישנם הסבורים שאין די בו לקיום מצווה זו מאחר שאפשר בקלות להוציא את המינים מתוכו.

כיום מקובל לאגוד ב"קוישיקלך" בעיקר בקרב האשכנזים, אולם קושרים מעליו ועליו שלש"טבעות" נוספות, על מנת לקיים את מצוות ה"אגד".

==לקריאה נוספת==
* [ איך עושים קוישליך] (על יצירת מאחז ללולב)

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=z8cCtE3sPTs סרטון הוראות להכנת קוישיקלך], באתר YouTube

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארבעת המינים
קטגוריה:מנהגים יהודיים
אליצור ראשון לציון (כדורסל נשים)

אליצור ראשון לציון היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית מהעיר ראשון לציון, המשחקת בליגה הלאומית.

==היסטוריה==
בשנות ה-80 השתתפה הקבוצה בליגת העל ונקראה "אליצור סלע ראשון לציון". ובהמשך עד עונת .

לאחר שהעפילה בסיום עונת מהליגה הארצית לליגה הלאומית, הוצע למנהלי הקבוצה על ידי איגוד הכדורסל להשתתף בליגת העל במקומה של קבוצה הפועל מעגן מיכאל שלא אישרה השתתפות. וכך חזרה הקבוצה לליגה הבכירה לאחר היעדרות של 9 שנים.

בעונת השתתפה הקבוצה בגביע רונקטי, אך הודחה לאחר מספר משחקים על ידי אפולון סלוניקי מיוון.

בתחילת עונת 2011/12 הורדה הקבוצה לליגה הלאומית עקב בעיות תקציב.

==מאמני עבר==
* חנן גוטריימן
* טל צוקר

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.safsal.co.il/article.aspx?id=16703 היכונו לדרבי של ראשון] באתר "ספסל"
* [http://www.fibaeurope.com/cid_KNce8jInH7Qj1EsyH5rjn2.pageID_ZH5pv3uZIRIOJyNUaVK7I0.compID_OCoXF,X2GnIksM-Vy1WIA1.season_1994.roundID_2560.teamID_2433.html דף הקבוצה באתר פיב"א אירופה]

ראשון לציון
ראשון לציון
ראשון לציון
קטגוריה:ראשון לציון: מועדוני ספורט
פסקי תוספות

פסקי תוספות ל[[מסכת יבמות בתוך תלמוד בבלי מהדורת עוז והדר]]
פסקי תוספות הוא חיבור קדום שמתמצת את פסקי ההלכה הנובעים מפירושי התוספות על התלמוד. פירושי התוספות כתובים בסגנון זורם של שאלה ותשובה, לרוב ללא מסקנה מפורשת, וחיבור זה, שבו כתובה בקצרה ההלכה למעשה המתבקשת מהשתלשלות הדיון, משמש כלי עזר להבנה מדויקת של דברי התוספות. הוא מצוטט רבות בין פוסקי ההלכה.

==זהות המחבר==
זהות המחבר איננה ידועה בוודאות. על פי דעה רווחת מחבר הפסקים הוא רבי יעקב בן אשר, מחבר הטור. דעה אחרת מייחסת את חיבורו לאביו, הרא"ש. החיד"א שלל את שתי ההשערות: "לא ידעתי שורש לדברים הללו". מסורת מבוססת יותר מופיעה בקונטרס 'שם הגדולים' מאת ר' אהרן שליצשטט, שם כתב שרבי יחזקיה ממגדבורג, דודו של רבי אליעזר מטוך, המכונה מהרי"ח (וזהו המהרי"ח הנזכר רבות ב"הגהות אשר"י"), חיבר פסקי תוספות, אך לא ברור שכוונתו לפסקי תוספות הנדפסים המוכרים לנו. עוד כתב שם שגם רבי יעקב בן ר' מאיר מנורטהויזן, מחכמי אשכנז, שנהרג בנורטהויזן בשנת ה'קט (1349) בפרעות עקב המגפה השחורה, חיבר פסקי תוספות.

מסתבר, אפוא, שכשם שהיו קבצים רבים של תוספות - כך היו במקביל קבצים רבים של פסקי תוספות. עם הדפסת התלמוד, ועמו התוספות ופסקי התוספות, נוצרה לעיתים ערבוביה, כאשר בצמוד לתלמוד נדפסו תוספות מאת חכם מסוים, ואילו בסוף הכרך נדפסו פסקי תוספות המסכמים קובץ אחר של התוספות, והדבר יצר סתירות כביכול בין התוספות לפסקים. 

כבר החיד"א עמד על תופעה זו באופן כללי, וציין בייחוד את מסכת סוטה, שבה אין תיאום בין התוספות לפסקים. כמו כן כתב החתם סופר על פסקי התוספות למסכת ביצה. לדעת החיד"א, ייתכן גם ש"פסקי תוספות" המודפסים אינם כולם מאותו מחבר. במסכתות מסוימות (תמיד ומידות) נדפסו "פסקי תוספות" ולא התוספות עצמן.

==הדפסת החיבור==
החיבור נדפס לראשונה עם מהדורת התלמוד הראשונה שיצאה לאור (שונצינו ופיזרו, רמ"ד-רע"ט), וזאת ברוב המסכתות שנדפסו בהוצאה זו. הפסקים לכמה מסכתות נדפסו לראשונה במהדורת ונציה (ר"פ-רפ"ג), ואילו הפסקים למסכתות בסוף סדר קדשים: מעילה, תמיד מידות וקינים נדפסו מכתב יד לראשונה במהדורת וילנא, בשנת תרמ"ה. בדפוס ווילנא החיבור מודפס מיד לאחר דפי התלמוד עצמו (לפני הרא"ש וכל שאר המפרשים שנדפסו בכרכי התלמוד). בתלמוד בבלי מהדורת עוז והדר נדפס שוב במהדורה מתוקנת משיבושי הדפוס שנפלו עם השנים בהעתקות מדפוס לדפוס.

==לקריאה נוספת==
* הרב ישראל אייזנשטיין, "פסקי תוספות - זהות המחבר ותוכן החיבור", חצי גבורים – פליטת סופרים יא (תשע"ט), עמ' א'סג-א'פא.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי הלכה: ראשונים
קטגוריה:בעלי התוספות
קטגוריה:יצירות שמחברן אינו ידוע
מוחמד עומאר

מולא מוחמד עומאר (בפשטו: ملا محمد عمر; 1959 – 23 באפריל 2013) היה כהן דת, מנהיג פוליטי ולוחם אסלאמיסטי אפגני, ראש תנועת הטליבאן הפועלת בחלקים שונים באפגניסטן ובפקיסטן. הוא כיהן בתפקיד מנהיגה של אפגניסטן בפועל משנת 1996 ועד שלהי שנת 2001, ונשא את התואר הרשמי של "אמיר המאמינים" וראש המועצה העליונה של האמירות האסלאמית של אפגניסטן. לאחר מותו תפס את הנהגת הארגון אחטר מנסור.

==ביוגרפיה==
עומאר נולד למשפחה איכרים ענייה ללא קרקעות בעיר קטנה ליד קנדהאר שבאפגניסטן. הוא גדל בבקתה עשויה בוץ בכפר באזור מאיוואנד במחוז קנדהאר, אשר בדרום אפגניסטן. אביו נפטר לפני שנולד, ולכן הוא נשא באחריות לדאוג לבני משפחתו בבגרותו.

עומאר הופיע ברשימת הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI מאוקטובר 2001, כיוון שסיפק מחסה לאוסאמה בן לאדן ופעילי אל-קאעידה בשנים שקדמו לפיגועי 11 בספטמבר. האמונה הרווחת הייתה כי הוא נמצא בפקיסטן, ומשם הוא מכוון את התקוממות הטליבאן כנגד כוחות נאט"ו וממשלו של חאמיד כרזאי באפגניסטן. בין השאר, עומאר היה זה שנתן את הפקודה להחריב את פסלי בודהה בבמיאן ב-2001.

למרות מעמדו הפוליטי ומיקומו הגבוה ברשימת המבוקשים של ה-FBI, רב הנסתר על הגלוי אודותיו. ישנן תמונות מעטות שלו, אך אף אחת מהן איננה רשמית ויש עוררין על מהימנותן. מלבד העובדה שחסרה לו עין, ישנה מחלוקת על מראהו החיצוני. עומאר מתואר כאדם גבוה מאוד וביישן, שאינו נוטה לדבר עם גורמים זרים.

ב-2013 מת עומאר משחפת.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילי הטליבאן
קטגוריה:פוליטיקאים אפגנים
קטגוריה:מלחמת אפגניסטן (ברית המועצות): אישים
קטגוריה:נפטרים משחפת
קטגוריה:פשטונים
קטגוריה:ילידי 1962
קטגוריה:נפטרים ב-2013
מישל רו

180px
180px
180px
מישל רו (בצרפתית: Michel Roux; 19 באפריל 1941 – 12 במרץ 2020) היה שף ומסעדן צרפתי, שעבד בבריטניה.

==ביוגרפיה==
מסעדת "ווטרסייד אין" השוכנת למרגלות נהר ה[[תמזה בכפר בריי, ברקשייר]]
רו נולד בכפר שבחבל בורגון ואחרי מלחמת העולם השנייה, עבר עם משפחתו לפריז, שם הקימו שרקוטרי (מעדניית בשרים). בהיותו בן ארבע עשרה הוא נעשה פטיסייה (שף קינוחים), ואחרי כן הלך בעקבות אחיו הבכור אלברט לעבוד בפריז כשף.

כשאלברט עבר ללונדון, מישל נסע בעקבותיו, וב-1967 הם פתחו את מסעדתם הראשונה, "לה גאברוש", שהייתה למסעדה הראשונה בבריטניה שזכתה בכוכב, שני כוכבים ושלושה כוכבים במדריך מישלן האדום. ב-1972 הם פתחו את "ווטרסייד אין" בבריי, ברקשייר, שזכתה אף היא בשלושה כוכבים במדריך המישלן.

מישל זכה בפרס Meilleur Ouvrier de France לשף מאפים ב-1976 ונבחר לחבר במסדר האימפריה הבריטית לצד אחיו אלברט ב-2002 והוא היה זוכהו של פרס ניו יורק למצוינות של המרכז הבינלאומי (The International Center in New York's Award of Excellence).

במשאל בבריטניה שביצע כתב העת לאירוח Caterer and Hotelkeeper ב-2003, נבחרו מישל ואחיו אלברט כשפים המשפיעים ביותר בבריטניה. אלן רו, בנו של מישל רו, מנהל כעת את ווטרסייד אין בבריי. את מסעדת לה גברוש מנהל כיום מישל רו הבן, בנו של אלברט רו.

"ווטרסייד אין" היא מסעדה השוכנת בבית מלון בוטיק המשתייך לרשת רלה א שאטו שגם הוא היה בבעלות רו והיא מחזיקה בשלושה כוכבים במדריך המישלן. לה גברוש מחזיקה בשני כוכבים במדריך המישלן ונכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.

האחים אלברט ומישל רו זכו בפרס על מפעל חיים ממדריך 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2006.

מישל רו נפטר ב-12 במרץ 2020.

==ספריו==
<div style="direction: ltr;">
* The Roux Brothers on Patisserie: Recipes and Ideas for Pastries and Desserts from the Master Chefs of the Celebrated Waterside Inn and Le Gavroche Restaurants, Little, Brown & Company, 1993.
* French Country Cooking (with Albert Roux), Bracken Books, 1994.
* Life Is a Menu: Reminiscences and Recipes from a Master Chef, (אוטוביוגרפיה) Trafalgar Square, 2001.
* Michel Roux's Finest Desserts, Rizzoli, 2001.
* Michel Roux: New Creative Techniques from a French Master Chef, Rizzoli, 2003.
* Only the Best: The Art of Cooking with a Master Chef, Quadrille, 2004.
* Desserts: Ten Recipes, Orion Publishing, 2004.
* Eggs (with Martin Brigdale), Wiley, 2006.
* Pastry: Savory and Sweet, Wiley, 2009.
* Michel Roux Sauces: Revised and Updated Edition, Rizzoli, 2010.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.dininginfrance.com/the_waterside_inn.htm מסעדת "ווטרסייד אין" באתר dininginfrance]
* [http://www.dininginfrance.com/le_gavroche.htm מסעדת "לה גאברוש" באתר dininginfrance]
* רחל קוק, [http://www.guardian.co.uk/lifeandstyle/2004/jul/11/foodanddrink.features9 "אני אוהב סופלה, זה מזכיר לי שדיים של אשה"], האובזרבר, 11 ביולי 2004
* [http://www.caterersearch.com/Articles/2005/05/19/300524/Albert-and-Michel-Roux.htm דיוקן של מישל ואלברט רו], caterersearch.com, 12 במאי 2005

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:מחברי ספרי בישול צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1941
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2020
ברנאר פאקו

בֶּרְנָאר פָּאקוֹ (בצרפתית: Bernard Pacaud; נולד ב-29 בספטמבר 1947) הוא השף והבעלים של מסעדת "ל'אמברוזי" בפלאס דה ווז', שלה שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום מאז שנת 1986 ועד היום (2011).

==ביוגרפיה==
ברנאר פאקו נולד בליון שבצרפת, גדל בבית יתומים והתלמד במסעדתה המפורסמת של אז'ני בראזייה.

הוא עבד לעבוד במסעדה הפריזאית "Mediterranean" ואז הצטרף כסגן שף למסעדת "La Coquille" ב-1973 והמשיך ועבד אצל קלוד פרו.
ב-1981 הוא פתח את מסעדת "ל'אמברוזי" ברחוב בייבר ברובע החמישי של פריז. הוא זכה בכוכב ראשון במדריך מישלן בשנת 1982, כוכב שני ב-1984 וכוכב שלישי ב-1986. 

ב-1986 העביר פאקו את מסעדתו "ל'אמברוזי" לפלאס דה ווז' ברובע הרביעי של פריז.
מדריך גו מיו הכתיר אותו כ"אחד משמונת טבחי המילניום".

המסעדה נבחרה כ-16 בטיבה בעולם במשאל מדריך 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2002.

נבחרה כ-23 בטיבה בעולם באותו משאל בשנת 2007.

==ביבליוגרפיה==
<div style="direction: ltr;">
* L'Ambroisie : les secrets de cuisine de Bernard Pacaud - DVD par Bernard Pacaud
* 1989 : L'ambroisie, Place Des Vosges À Paris par Bernard Pacaud - Éditions Robert Laffont
</div>

==לקריאה נוספת==
* אביטל ענבר, תענוגות פאריס, הוצאת בבל, 2003, עמ' 145-144.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ambroisie-placedesvosges.com/ אתר מסעדת ל'אמברוזי] 
* [http://www.dininginfrance.com/l'ambroisie.htm מסעדת ל'אמברוזי באתר dininginfrance]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1947
אתאיזם יהודי

[[זיגמונד פרויד, אתאיסט יהודי נודע]]
אתאיזם יהודי הוא אתאיזם בקרב יהודים. מאחר שהמונח "יהודי" מציין גם מוצא אתני ותרבות (ולא רק דת), המונח "אתאיזם יהודי" איננו אוקסימורון.

== אתאיזם מאורגן בקרב יהודים במאה ה-20 ==
כתב-העת "אפיקוירעס". הכיתוב, באורתוגרפיה האל-עברית של היידיש הסובייטית, הוא "תורה היא הסחורה הטובה ביותר."
ארגונים יהודיים בהם הייתה נוכחות נרחבת של בעלי גישה אתאיסטית וחילונית היו למשל הבונד הסוציאליסטי בפולין וברוסיה, שלפני ואחרי 1917 נקט רשמית במצע אשר לא שלל את זכותו של חבר תנועה לשמור מצוות וכדומה. במאה ה-20 התפתחה גם בארצות הברית גישה של יהדות חילונית-הומניסטית, שקיבלה ביטוי בספרות, בתיאטרון ומאוחר יותר בקולנוע. באופן דומה אם כי בהקשר שונה למדי, פעלו בברית המועצות אינטלקטואלים יהודים שטיפחו בהמשך למסורת 'הבונד' (שאחרי עליית סטלין לשלטון הפך לא-חוקי), תרבות יידיש סובייטית. בשונה מאנשי 'הבונד' לפני 1917, וממקביליהם בארצות הברית או בארצות חופשיות אחרות (כמו ארגנטינה), שם האתאיזם היהודי היה עוד ביטוי לחופש המצפון, הנה תחת שלטון סטלין שכלל בין השאר מוסדות טוטליטריים כמו הייבסקציה, לאתאיזם היהודי היה תפקיד של חתירה ממוסדת ובסופו של דבר אלימה כנגד הזהות הלאומית היהודית. אמנם האינטלקטואלים היהודים הסובייטים היו חדורים רוח אתאיסטית שעלתה בקנה אחד עם האידאולוגיה הבולשביקית, אך כל זה לא מנע את רצח הסופרים היהודיים ב-1952.

== אתאיזם בישראל ==
אפיקורוס 1 - שער קדמי
נכון ל-2005, בין 15% ל-37% מהאוכלוסייה בישראל הגדירו עצמם כאתאיסטים, כאגנוסטים, או כלא-מאמינים באלוהים. לפי סקר של עיתון הארץ מספטמבר 2015, 25% מאזרחי ישראל היהודים הגדירו עצמם כלא מאמינים באלוהים.

נושא האתאיזם שימש גם כנושא מרכזי בכתבי עת יהודים מסוימים וביניהם כתב העת הישראלי אפיקורוס וכתב העת היידי-סובייטי דער אפיקוירעס.

== בתנועה הציונית ==
רבים ממנהיגי התנועה הציונית תפסו עצמם כפועלים שלא על בסיס אמונה באלוהים, בוודאי לא באלוהים 'הקלאסי' שלפי היהדות המסורתית, ברא את העולם, התגלה בסיני והוא נוקט בהשגחה פרטית או לכל הפחות כללית.<ref>ארתור כהן ופול מנדס פלור (עורכים), לקסיקון התרבות היהודית בזמננו, תל אביב, עם עובד 1994</ref> תפיסה זו לא בהכרח סתרה את מנהגם של אחדים מהם לקיים מצוות, בדרך כלל על בסיס של שותפות תרבותית. יוצא דופן בולט מבחינה זו הוא אהרן דוד גורדון שעל בסיס תפיסות רליגיוזיות, כלומר תפיסות המייחסות חשיבות עליונה לקשרים רוחניים בין האדם לבין הכוח העליון שברא את הטבע, הקפיד לקיים מצוות לא תעשה.

חוזה המדינה בנימין זאב הרצל הצהיר כי "האופן שאני רואה את אלוהים הוא שפינוזיסטי, והוא גם דומה לפילוסופיה של הטבע של המוניסטים. אלה שהמהות השפינוזיסטית היא בשבילי רפה מדי והאתר הלא-נתפס של המוניסטים הוא זוהר ומרחף מדי. ואולם אני יכול לדמות לעצמי רצון הנוכח תמיד, שהרי אני רואה שהוא פועל באי אלה תופעות. אני רואה אותו כפי שאני רואה את פעולת השריר".

==ראו גם==
* אתאיסטים יהודים
* מיהו יהודי
* אפיקורוס (כתב עת)
* דער אפיקוירעס

==לקריאה נוספת==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.hofesh.org.il/orgs-list.html רשימת ארגונים יהודים-חילוניים בישראל], באתר עמותת "חופש"
* 
* [https://www.tabletmag.com/sections/belief/articles/david-silverman-atheist Can You Be an Atheist and a Jew at the Same Time? David Silverman Says No]. טאבלט, 9 בדצמבר 2013.

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יהדות
קטגוריה:אתאיזם
חפת

חפת
חֵפֶת הוא שמו של קצה השרוול (שלרוב מגולגל כלפי מעלה) בבגדים בעלי שרוול ארוך. ישנם עיצובים שונים של חפתי שרוולים. כפתור חפת הוא תכשיט הנענד על חפת של חולצה מכופתרת ומשמש להצרת פתח השרוול, כמעין כפתור. כפתורי החפתים נענדים על חפתים ייעודיים, שלהם חורים לכפתורים בשני צדי השרוול אך ללא כפתור. כפתור החפת אינו מחובר לדש השרוול, אלא נפרד ממנו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אביזרי אופנה
קטגוריה:שורש כף היד
Israel Exploration Journal

Israel Exploration Journal (בעברית: כתב עת לחקר ישראל) הוא כתב עת ללא כוונות רווח היוצא לאור על ידי החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה פעמיים בשנה, החל משנת 1950. כתב העת עוסק במחקר ארכאולוגי בארץ ישראל, וכן בנושאים הקשורים להיסטוריה וגאוגרפיה. עורכיו הם שמואל אחיטוב, [https://heb.archaeology.huji.ac.il/people/%D7%96%D7%90%D7%91-%D7%95%D7%99%D7%99%D7%A1 זאב וייס] ואהרן מאיר.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://israelexplorationsociety.huji.ac.il/principalh.htm דף הבית] של החברה לחקירת ארץ ישראל

קטגוריה:ישראל: כתבי עת מדעיים
קטגוריה:כתבי עת לארכאולוגיה של ארץ ישראל
קטגוריה:ישראל: כתבי עת להיסטוריה
קטגוריה:ישראל: כתבי עת למדעי היהדות
חטאת העוף

יוני סלע
תור העיר (צוצלת)
חטאת העוף הוא אחד מסוגי קרבן חטאת שהוקרב בבית המקדש. הקורבן מובא ככפרה על חטאים שונים.

ייחודו הוא באופן השחיטה - מליקה - מהעורף ולא מהצוואר, בציפורן הכהן ולא סכין כלי שרת, לאחר המליקה יש לעשות "מיצוי" - הצמדת גוף העוף אל המזבח כך שכל דמו ימצה וירד אל יסוד המזבח.

==מקור המצווה==

==הסיבה להבאתה==
חטאת העוף מובאת על ידי הטמאים הזקוקים לקורבן להשלמת טהרתם ("מחוסר כיפורים"), והם: זב, זבה יולדת ומצורע (אם הוא עני, ואין ביכולתו להביא בהמה לחטאת).

גם נזיר שנטמא צריך להביא קורבן חטאת העוף לאחר שנטהר והוא מתחיל לספור את ימי נזירותו מחדש.

כמו כן, מי שחייב קורבן עולה ויורד (ראו פירוט החטאות החיצוניות) ואין ביכולתו להביא בהמה לחטאת - יביא תחתיה עוף.

בכל המקרים הללו חטאת העוף באה בנוסף לעולה, לרוב - אף היא מן העוף (פרט ליולדת עשירה, המביאה בהמה לעולה ועוף לחטאת).

==סדר הקרבתה ואכילתה==
חטאת העוף היא סוג אחד של קורבן העוף, וקיים סוג נוסף, עולת העוף. שני הסוגים דומים בכך שהעוף איננו נשחט בסכין מן הצוואר, אלא נמלק בידי הכהן מן העורף. נתינת הדם למזבח נעשית ישירות מגוף העוף אל המזבח, ולא באמצעות כלי ("מזרק") לקבלת הדם. כמו כן, בשני סוגי העוף אין סמיכה.

ההבדל המרכזי בין חטאת העוף לעולת העוף הוא בייעודו של הקורבן: חטאת העוף נאכלת על ידי הכהנים, והמזבח איננו מקבל דבר מבשרה, אלא רק את הדם. לעומת זאת עולת העוף נשרפת ("מוקטרת") כליל על גבי המזבח.

קיימים הבדלים בפרטים נוספים:
*מליקת חטאת העוף יכולה להעשות בכל מקום במזבח, ואילו עולת העוף נעשית רק בחציו העליון. המליקה עצמה נעשית בחטאת העוף על ידי חיתוך קנה הנשימה או הוושט, ואסור להבדיל, כאשר לפי הרמב"ם הכוונה להפריד את הראש מהגוף לפני הזאת הדם, ולפי רש"י אסור לחתוך את שני הסימנים לפני הזאת הדם. בעולה, לעומת זאת, חייב להבדיל לפני הזאת הדם.
*דם החטאת ניתן למזבח בחציו התחתון, בפינה הדרום מערבית של המזבח. לעומת זאת דם העולה ניתן בחציו העליון.
*שיטת הנתינה למזבח היא: תחילה התזה ("הזאה") מגוף העוף אל המזבח, ולאחר מכן סחיטה ("מיצוי") של דם העוף.

==חטאת העוף הבאה על הספק==
מאחר שהעוף אינו נשחט, אלא נמלק, למעשה מבחינת הלכות הכשרות המקובלות הוא נבלה, האסורה באכילה, ואף מטמאת את האוכל אותה. לפיכך, הדין שכהנים אוכלים את בשר החטאת הוא חידוש מיוחד, שקורבן שנמלק כהלכתו איננו נבלה ואיננו מטמא. זאת, בתנאי שאכן יש ודאות שזהו קורבן חטאת. כאשר יש ספק לגבי החיוב בקורבן חטאת, יש להביא את קורבן החטאת ולהקריב את דמו כרגיל, אך מחמת הספק אסור לאכול ממנו. דין זה נקרא "חטאת העוף הבאה על הספק". 

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתנות כהונה
קטגוריה:קורבן חטאת
קטגוריה:תרי"ג מצוות
קטגוריה:פרשת ויקרא
קטגוריה:בעלי כנף בתרבות
קטגוריה:מצוות בית המקדש
הגנים הבוטניים של אוניברסיטת תל אביב

__ללא_תוכן__ 
הגנים הבוטניים של אוניברסיטת תל אביב על שם יהודה נפתלי הם גנים בוטניים באוניברסיטת תל אביב שברמת אביב שזכו לחסות האוניברסיטאית על חשבון הגן הבוטני בשכונת אבו כביר. הגנים הוקמו בשנת 1973, בניהולו של פרופ' יעקב גליל, בראש רכס הכורכר הצופה כיום אל נתיבי איילון, כמורשתו של הבוטנאי נח נפתולסקי. הגנים משתרעים על-פני שטח של 34 דונם והם מוקדשים להצגת חברות הצומח הים-תיכוני בישראל ומחוצה לה. הגנים הם מרכז להוראה ולמחקר, וגן מקלט למיני צמחים בסכנת הכחדה.

בשנת 2019 נקראו הגנים על שמו של התורם יהודה נפתלי.

== מתחמים בגן ==
האתר כולל את הגנים הבאים:
* גן ע"ש נח נפתולסקי לצמחיית ארץ ישראל – זהו הגן הגדול במקום, והוא משתרע על-פני 12 דונם (כמחצית משטח האתר). בגן זה גדלים יותר מ-3,300 מיני צמחים מארץ ישראל, ובנוסף יש בו אוסף של צמחי מים.
* גן מקלט – מרכז לשימור מינים הנתונים בסכנת הכחדה.
* גן לצמחייה טרופית – חממה המדמה את תנאי האזור הטרופי ויערות הגשם.
* גן לצמחי תועלת – הגן מתמקד בגידול תבלינים, סיבים, גומי, צמחים המשמשים לייצור צבע, ובהצגת כלים שונים.
* גן לצמחי רפואה – הגן מציג צמחים בהם עושה הרפואה העממית שימוש, וכאלה המשמשים בייצור תרופות.
* גן קקטוסים וסוקולנטים.
* מעבדה לחקר שורשים ע"ש רסין – המעבדה עוסקת בחקר היבטים שונים בהתפתחות שורשים.

==גלריית תמונות==
<gallery widths="150" heights="150" perrow="5">
קובץ:Tel Aviv Botanic Gardens 05.JPG|הגשר בגנים הבוטניים
קובץ:Tel Aviv Botanic Gardens 01.JPG|מראה בגנים
קובץ:Tel Aviv Botanic Gardens 06.JPG|קקטוס בגנים
קובץ:Tel Aviv Botanic Gardens 02.JPG|מראה בגנים
קובץ:Peacock 20200107 132539a.jpg|טווס מצוי בגנים הבוטניים
</gallery>
==ראו גם==
* הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב

==לקריאה נוספת==
* עמוס דה-וינטר, 'בבואה מוקטנת של נופי הצומח בארץ ישראל', גנים ירוקים, 79 (2005), 20–24. (על הגנים הבוטניים)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קמפוס אוניברסיטת תל אביב
אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:תל אביב-יפו: גנים ופארקים
שיטת ריב"ב

שיטת ריב"ב הוא חיבור על ספר ההלכות של הרי"ף, מאת רבי יהודה בן ברכיה, בנו של רבי ברכיה הלוי ואחיינו של רבי זרחיה הלוי, בעל ספר המאור.

== היסטוריה ==
החיבור הודפס לראשונה במהדורת וילנא של התלמוד הבבלי, בשולי גיליון ספרו של הרי"ף. ברשות המדפיסים היה כתב יד מן המאה ה-14 על מסכת ברכות וכמה מסכתות מסדר מועד (יומא, סוכה, ראש השנה, ביצה, תענית, מגילה ומועד קטן), והוא נדפס בשולי פירוש הרי"ף, אך כתב היד שהיה ברשותם אבד ברובו, וכיום שרד ממנו רק הפירוש למסכת ברכות.

הרמב"ם מוזכר בספר פעמים רבות, בצירוף הציון ז"ל. מכאן שנתחבר לכל המוקדם בראשית המאה ה-13 (לאחר פטירת הרמב"ם בד'תתקס"ד 1204), עשרות שנים לאחר פטירת הרז"ה, דוד המחבר (ד'תתקמ"ו, 1186).

== תוכן החיבור==
החיבור מבוסס בעיקר על תורת הרז"ה, וכמחצית מן החיבור היא ציטוט מדבריו. ניכר שבידי המחבר הייתה מהדורה מוקדמת של ספר המאור. נוסף על כך המחבר נושא ונותן בסוגיה ובדברי הרי"ף על פי כתבי רבי יצחק אבן גיאת, רב האי גאון ורבנו חננאל, בשילוב פירוש רש"י, וכאמור - הרמב"ם. המחבר מציין גם: "וקיבלתי אני הכותב מפי החכם רבי נתן ז"ל", ומדובר ברבי נתן מטרינקטיל, רבו של הרמב"ן. 

ספר זה כמעט לא מוזכר בכתבי הקדמונים, כנראה משום שנחשב בעיקר כהעתקה מהרז"ה.

לאחר הדפסת החיבור בש"ס וילנא, נעשה שימוש בחיבור זה על ידי פוסקי ההלכה, כדוגמת המשנה ברורה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

ריב"ב
ריב"ב
קטגוריה:פרשני הרי"ף
קטגוריה:ספרות יהודית של ימי הביניים
גדליה בסר

גדליה בסר (נולד ב-20 בספטמבר 1939) הוא שחקן, במאי ומנהל תיאטרון ישראלי.

== ביוגרפיה ==
בסר נולד בפולין ולאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח עם משפחתו לרוסיה מפני הצבא הגרמני. בשנת 1950, כשהוא בן 11, עלתה משפחתו לישראל לאחר נדודים רבים. הוא למד באוניברסיטת תל אביב ובסטודיו למשחק של נולה צ'לטון.

בין השאר שיחק בהצגות "דון ז'ואן", "טיול עם ילד", "סוף משחק", "סילבסטר 72", "סטריפטיז אחרון", "ליל העשרים", "המשפט", "גן הדובדבנים", "חפץ" ו"של מי החיים האלה לעזאזל", וכן בסרטים "סוסעץ", "קשר הדבש" (מותחן פוליטי נבואי - תסריט: אריה קרישק, במאי: יעוד לבנון), "אחרי החגים", "טרנזיט" (דני וקסמן) ו"לא לשידור" (שבו שב לשתף פעולה עם יעוד לבנון).

בסר ביים הצגות רבות ברחבי ישראל, בהן "אדם" ו"אותלו" (הבימה); "הגולם" ו"פנטסיה לפסנתר" (הקאמרי); "נפש יהודי", "גטו", "טרטיף" ו"פלשתינאית" (חיפה). כמו כן היה מנהלו האמנותי של תיאטרון חיפה בשיתוף עם המחזאי יהושע סובול, וכן היה במאי הבית של התיאטרון בשנים 1984–1988.

בסר היה מיוזמי הקמת תיאטרון אנסמבל הרצליה, ועם פתיחתו בספטמבר 2000 שימש כמנהלו הראשון. שם גם ביים את ההצגות "כוונות טובות", "משחק נישואין", "תנינים", "להגיד מותר הכל", "גברת קליין", "כל נדרי" ו"אהבה וזעם". ביולי 2007 פרש מהתפקיד עקב מחסור בתקציב.

בסר גר בהרצליה. היה נשוי לרחל דובסון וכיום נשוי לשחקנית לאורה ריבלין. להם שני בנים, שאול בסר, יוצר וזמר, ודניאל בסר. אחיו הבכור היה יעקב בסר - משורר, מייסד ועורך ראשי של "עתון 77". לפני כמה שנים לקה במחלה ניוונית חשוכת מרפא, כפי שחשפה ריבלין רעייתו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
אלכס קוסטיץ'

אלכס קוסטיץ (באנגלית: Alex G. Kostich; נולד ב-1970) הוא שחיין עבר אמריקאי. אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים, בעל שלוש מדליות זהב (אינדיאנפוליס 1987 והאוונה 1991) במשחים ל-400 מטר חופשי ול-1500 מטר חופשי.

== ביוגרפיה ==
קוסטיץ' למד בתיכון בקינגהאם בראון וניקולס שבקיימברידג', מסצ'וסטס. הוא בוגר אוניברסיטת סטנפורד.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה, בשנת 1987 זכה קוסטיץ' במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:20.90 דקות.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בהוואנה, קובה, בשנת 1991 זכה קוסטיץ' בשתי מדליות זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:21.36 דקות והגן על תוארו ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:23.96 דקות.

קוסטיץ' הוא הומוסקסואל מוצהר, השתתף וזכה במספר תחרויות של הגיי גיימס. כמו כן הוא מחזיק בשיאי התחרות. הוא ממשיך להשתתף בתחרויות שחייה למסטרס, בעיקר שחייה במים פתוחים ושחייה למרחקים ארוכים ומחזיק בשיאים אמריקאים למסטרס.

== ראו גם ==

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.usms.org/people/03C81 שחייני ארצות הברית למסטרס]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחיינים אמריקאים
קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחייני מעורב אישי
קטגוריה:שחיינים להט"בים
קטגוריה:ספורטאים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:שחייני מים פתוחים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
אהרון גלעדי

אהרון גלעדי מצייר בקיבוץ [[אפיקים, 1940]]
אהרון גלעדי ( 7 יולי 1907– 28 ינואר 1993) היה צייר ישראלי.

== אודות ==
גלעדי נולד בשם ארון חיימוביץ' גולודץ (Голодец Арон Хаимович) בהומל (כיום בבלארוס). בין השנים 1923–1926 הוא למד ציור באקדמיה לאמנות בפטרוגרד. הוא היה פעיל בתנועת השומר הצעיר ועקב כך נעצר בשנת 1926, ישב בכלא שמונה חודשים והוגלה לסיביר. עת השתחרר בשנת 1929 הצטרף לגרעין של השומר הצעיר ועלה לארץ ישראל. תחילה שהה עם הגרעין בקבוצת כנרת ובשנת 1932 הקים עם הגרעין את קיבוץ אפיקים. בקיבוץ הוא עבד ככל שאר החברים בעבודות כפיים, ושימש כטייח, בנאי וצבע. בקיבוץ הכיר את דבורה לבית סטיפלמן, שנולדה ברוסיה ועלתה לארץ ישראל במסגרת "החלוץ" מארצות הברית.
השניים נישאו בשנת 1934 ונולדו להם שלושה בנים. הבן הבכור נפטר ממחלה בגיל 6.
את הסטודיו בקיבוץ בנה בעידודו של חיים אתר ואת ציוריו היה עושה בערב עם סיום העבודה.
בשנת 1947 עזב את הקיבוץ ועבר לגור בכפר סבא, שם עבד כטייח. משם נדדה המשפחה לתל אביב ולבסוף בשנת 1955 עבר להתגורר בחולון, בבית אהרון גלעדי. בנוסף, החזיק בסטודיו בצפת. משנת 1955 החל להציג בגלריות באירופה ובארצות הברית.

גלעדי הציג 3 תערוכות יחיד בגלריה לאמנות כ"ץ בתל אביב (1939, 1956, 1958). שלושה תבליטים שיצר לחזית הגלריה בשנת 1969 (אז כבר נקראה בשם "גלריה עידן") עדיין מוצבים במקומם ברחוב פרישמן 19 בתל אביב. הוא השתתף בשנת 1957 בביאנלה לאמנות בסאו פאולו.

היה חבר בקבוצת אופקים חדשים. הוא זכה פעמיים בפרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול, בשנים 1948 ו-1954. בשנת 1960 זכה בפרס ההסתדרות.
גלעדי מוזכר בספר הביתה של אסף ענברי.
אהרון גלעדי נטמן לבקשתו בקיבוץ אפיקים. הותיר אחריו את רעייתו, שני בנים - ישראל ואילן ונכדים.
בשנת 1997 נערכה לזכרו תערוכת רטרוספקטיבה במשכן לאמנות בחולון.

==מספריו==
* טעם ראשונים: דגניה א' יובל השבעים: ציורים, ביחד עם נחום גוטמן, הוצאת דגניה א', 1981.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.urbangallery972.com/component/k2/itemlist/category/73-giladi-aharon מידע ותמונות]
* [http://www.talgallery.co.il/content2.php?actions=show&id=2766&r_id=2764 אהרון גלעדי (1907–1993)] בגלריה טל
* [http://www.artpane.com/Paintings/P1001_Aharon_Giladi_the_Innocent_Israeli_Painter_Biography.htm ביוגרפיה ורשימת תערוכות של הצייר אהרון גלעדי באתר Art Pane]
* 
* 

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס דיזנגוף
קטגוריה:אפיקים (קיבוץ): אישים
קטגוריה:בוגרי השומר הצעיר
קטגוריה:אישים הקבורים באפיקים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
הביאנלה לאמנות בסאו פאולו

הביאנלה לאמנות בסאו פאולו (בפורטוגזית: Bienal de São Paulo) היא ביאנלה עכשווית בינלאומית הנערכת בסאו פאולו מדי שנתיים, החל משנת 1951. היא הביאנלה השנייה בותק אחרי הביאנלה של ונציה שנוסדה בשנת 1895. 

הביאנלה נוסדה על ידי התעשיין האיטלקי-ברזילאי סיסילו מטרצו. משנת 1957 היא נערכת באולם תצוגה שתוכנן על ידי אוסקר נימאייר וגודלו כ-30,000 מטרים מרובעים.

בשנת 2010 נערכה הביאנלה ה-29 במספר.

==קישורים חיצוניים==

* 

ביאנלה, סאו פאולו
ביאנלה, סאו פאולו
נלסון אולדריץ'

נלסון וילמרת אולדריץ (באנגלית: Nelson Wilmarth Aldrich; 6 בנובמבר 1841 - 16 באפריל 1915) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי בולט בתחילת המאה ה-20. כיהן כסנאטור במשך 30 שנה, עמד בראש ועדת הכספים של הסנאט, והיה אחד האנשים החזקים בסנאט, במפלגה הרפובליקנית, ובחיי הכלכלה של ארצות הברית.

נולד וגדל ברוד איילנד. החל את דרכו כפקיד בחברה להפצת מוצרי מזון במדינה, עד שהפך לשותף בה. ב-1866 נישא לאביגייל פירס טרומן, אישה בעלת ממון וייחוס משפחתי, ולהם נולדו עשרה ילדים.

הוא החל את הקריירה הפוליטית בעיריית פרובידנס ובבית הנבחרים של רוד איילנד ואף כיהן כיושב הראש שלו. ב-1878 נבחר בתמיכת הממסד הרפובליקני של רוד איילנד לחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית, וב-1881, עם מותו של הסנאטור אמברוז ברנסייד, נבחר על ידי בית המחוקקים של רוד איילנד לייצג את המדינה בסנאט - תפקיד בו החזיק כמעט 30 שנה.

בסנאט בלט בכהונתו בוועדת הכספים, שבראשה עמד מ-1899 ועד לפרישתו מהסנאט. הוא ייצג את האינטרסים של בעלי ההון הגדולים, שלחלקם אף היה קשור בקשר משפחתי - בתו אבי נישאה ב-1901 לג'ון ד. רוקפלר, הבן, בנו של איל הנפט ג'ון ד. רוקפלר. הוא תמך במדיניות פרוטקציוניסטית של מכסי מגן גבוהים. הוא הפך לסמל לקשרי הון-שלטון, ולמטרה להתקפות בעיתונות התקופה.

בעקבות המשבר הכלכלי של 1907, יזם ב-1908 את חוק אולדריץ'-ורילנד. החוק ייסד את "הוועדה המוניטרית הלאומית", שנועדה לבדוק כיצד מתנהלים בנקים מרכזיים בעולם, ולנסות ליישם זאת בארצות הברית. אולדריץ' עצמו עמד בראש הוועדה, שבעקבות המלצותיה הוקם ב-1913 הבנק הפדרלי.

הוא נפטר ב-1915 בניו יורק ונקבר ברוד איילנד. נכדו, שנקרא על שמו, נלסון אולדריץ' רוקפלר היה סגן נשיא ארצות הברית ומושל ניו יורק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מרוד איילנד
קטגוריה:משפחת רוקפלר
קטגוריה:חברי המפלגה הרפובליקנית (ארצות הברית)
קטגוריה:רוד איילנד: אישים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1841
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1915