OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אות

האות [[P מעוטרת, בספר תנ"ך בלטינית משנת 1407]]
אות היא סימן המייצג צליל בכתיבה בראשי תיבות (להבדיל משיטות כתב שבהן סימנים מיצגים הברות או מילים שלמות). אוסף האותיות המצוי בשימוש בכתיבה בשפה מסוימת מכונה אלפבית. האותיות מתחלקות לשני סוגים:
* עיצורים – אותיות שכל אחת מהן מייגת צליל מסוים בשפה המדוברת.
* אמות הקריאה – אותיות המציינות תנועות, לאופן הגייתם של העיצורים.

רבים מהצלילים שמשקפים העיצורים משותפים לשפות רבות, ויחד עם זאת יש עיצורים ייחודיים לשפות מסוימות. האות ח, למשל, מופיעה באלפבית העברי אך אין לה מקבילה באנגלית. לאות J של האנגלית אין מקבילה בעברית, והיא מיוצגת באמצעות הצירוף ג. לאות W של האנגלית אין כל מקבילה בעברית (אם כי נהוג להביע בצירוף "וו" (שתי אותיות ו' ברצף)).

== ייצוג האותיות ==
אותיות יווניות על-גבי כד יווני עתיק
בשפות רבות מקובלות שתי צורות בסיסיות לרישומן של אותיות:
* דפוס – אותיות המופיעות בטקסטים מודפסים, כגון ספרים, עיתונים ומסכי מחשב.
* כתב – אותיות הנכתבות בכתב יד של אדם. לעיתים משמשות אותיות כתב גם בדפוס, בעיקר למטרות דקורטיביות.

לצורה הבסיסית של האותיות יש ייצוגים גרפיים מגוונים, המונחים משיקולי עיצוב. כל אחד מייצוגים אלה קרוי גופן.

בנוסף לדרך עיקרית זו של כתיבת אותיות, משמשות גם דרכים נוספות, למטרות מיוחדות, כגון:
* כתב ברייל – ייצוג אותיות בצורה המאפשרת קריאתן על ידי עיוורים, באמצעות מישוש.
* קוד ASCII – ייצוג פנימי של אותיות במחשב.
* קוד מורס – להעברתן של אותיות במכשירי טלגרף.
* אלפבית צלילי – המשמש להעברה אמינה של אותיות בערוצי קשר הסובלים מרעש.

הבחנה נוספת, המתקיימת באלפבית הלטיני, למשל, היא בין אות רגילה לאות גדולה. בדרך כלל משמשת האות הרגילה, אך בתחילת משפט (ובמקרים נוספים) באה אות גדולה. דוגמה: a (קטנה), A (גדולה). באלפבית העברי משתנה צורתן של האותיות כמנפצ כאשר הן מופיעות בסוף מילה, לצורה ךםןףץ.

בשפות מסוימות דוגמת ערבית, הינדית ולעיתים אף כתב יד באנגלית האותיות מתחברות.

צורתן של האותיות המקובלת בימינו משקפת התפתחות של אלפי שנות כתיבה, שבמהלכן חלו שינויים מהותיים בצורתן של האותיות.
האותיות הן:
א, ב, ג, ד, ה, ו, ז, ח, ט, י, כ, ל, מ, נ, ס, ע, פ, צ, ק, ר, ש, ת.

== ראו גם ==
* קורותיה של האות הגרמנית ß.

== לקריאה נוספת ==
* משה שפיצר (עורך), אות היא לעולם – קובץ מאמרים מוקדש לעיצוב האות העברית, בהוצאת האגודה לאמנות יהודית, תשמ"א.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://hebrew-academy.org.il/2011/11/14/אות-באות/ המילה 'אות'], באתר האקדמיה ללשון העברית
* ד"ר דרור פימנטל, [https://web.archive.org/web/20131006070620/http://bezalel.secured.co.il/zope/home/he/1173510036/1175411920 כתב וסירוס: על האות במובנה הליטרלי והמטפורי], היחידה להיסטוריה ותאוריה, בצלאל // גיליון מספר 4 – רוחות אפריל, אביב 2007
*

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוגי אלפבית
מאלסטרום (דיסני)

שלט הכניסה למתקן
מאלסטרום הוא מתקן אפל הממוקם בביתן נורווגיה שבתצוגת העולם בפארק השעשועים אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.
המתקן, שנפתח עם פתיחת הביתן ב-5 ביולי 1988, כולל מסע בסירות דמויות ספינות ויקינגיות דרך סצנות מהמיתולוגיה הנורדית וסצנות המתארות נופים בנורווגיה של ימינו. סצנות אלה משמשים בבובות אודיו אנימטרוניקס רבות. המתקן קרוי על שם המערבולת המיתולוגית מאלסטרום.

ב-5 באוקטובר 2014, המתקן נסגר ובמקומו נפתח מתקן חדש ב-2016 המבוסס על הסרט "לשבור את הקרח".

== תיאור המתקן==
המבקרים במתקן נלקחים דרך סצנות היסטוריות ומיתולוגיות. הסירות עוברות דרך ביצה ודרך יער בו מצויים טרולים רבים, וכן דרך אזור קרחונים בו מצויים דובי קוטב. באחת הסצנות עוברות הסירות בראש מפל מים הנופל לעבר נהר הזורם לאגם המצוי במרכז פארק השעשועים, והמבקרים רואים לפניהם את חצר הביתן ואת האגם, אולם הסירה יורדת במורד מפל אחר לתוך המתקן, ועוברת דרך סימולציה של סערה בים הצפוני, לרגלי מגדל קידוח נפט. הנסיעה בסירות מסתיימת בסצנה המתארת נמל נורווגי, והמבקרים נלקחים לאולם קולנוע בו רואים סרט על נורווגיה כפי שהייתה בשנות ה-80 של המאה ה-20.

במקור היה המתקן אמור להיות מתקן אפל הכולל נסיעה בסירה אך ורק דרך סצנות של המיתולוגיה הנורדית - בעיקר סצנות של מתקפות טרולים. הממנים הנורווגים של הביתן דרשו שמתקן יציג אספקטים שונים של נורווגיה ובעיקר של נורווגיה המודרנית, ועל כן שונה המתקן ומספר סצנות המיתולוגיה הופחת לשתי סצנות בלבד.

== נתוני המתקן ==
* פתיחה: 5 ביולי 1988
* סגירה: 5 באוקטובר 2014
* סוג המתקן: מתקן זרם מים הכולל סירות בהם 4 ספסלים המכילים בין 8 ל-12 נוסעים לסירה.
* מספר מבקרים: 1,920 מבקרים לשעה
* אורך השהות במתקן:
** נסיעה בסירות: 4:47
** סרט: 5:00

במתקן מצוי "מיקי חבוי" - אחד מהויקיניגים לובש קסדה לה אוזני מיקי מאוס.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:אפקוט
סדיליה

הסֶדִילְיָה היא סימן הבחן (סימן דיאקריטי) המשמש באלפבית הלטיני. הסדיליה נכתבת כ-z ויזיגותית (מכונה גם אז') קטנה (), בדרך-כלל מתחת לאות שאותה היא מעטרת. הסדיליה הופיעה לראשונה במאה ה-11 במערכת הכתב הספרדית, ומשמעות שמה בספרדית היא: "z קטנה" (שם זה הופיע לראשונה במאה ה-17). בראשיתה עיטרה אך ורק את האות c. כיום היא נפוצה בשפות אירופיות רבות ומעטרת אותיות שונות.
<div style="float: left; margin: -2em 1em; font-size: 4em; line-height: 5em">&#184; Ç ç</div>

==קיצור תולדות הסדיליה ושימושה==
ספרדית היא אחת משפות רבות שהתפתחו מן הלטינית. האות c הלטינית מציינת תמיד אותו עיצור, זה שמציינת גם האות "כ" במילה העברית "כּלב". מסיבות שונות התפתחה הספרדית באופן כזה, שבחלק מהמילים שבמקורן הלטיני נכתבו ב-c, העיצור c נהגה כבלטינית, אך בשאר המילים הללו העיצור נהגה כ"צ" בעברית של ימינו. הוספת הסדיליה ל-c נועדה לסמן שיש להגותה כ"צ" ולא כ"כ". הסדיליה נכנסה לשימוש במאה ה-11 לערך. תחילה נכתבה כ-z ויזיגותית אחרי ה-c באותה שורה (לדוגמה: lanca, "חנית"), אז לשם קיצור הפכה ה-c לעיטור עילי של ה-z (לדוגמה: lanꝣa) ולבסוף התהפכו היוצרות: ה-c חזרה לממדיה הטבעיים וה-z הוויזיגותית הפכה לעיטור תחתי שלה (lança). עד המאה ה-19 הייתה הסדיליה תמיד עיטור של האות c. אז החלה לשמש כסימן הבחן בלתי-תלוי ולעטר בשפות שונות אותיות שונות. במאה ה-18 נשרה הסדיליה מהספרדית. ה-Ç הוחלפה ב-z או, לפני e ו-i, ב-c פשוטה. כמו כן העיצור שאותו באה הסדיליה מלכתחילה לתאר השתנה: מ-[ts] ל-[s] (בין המאה ה-14 והמאה ה-16) ולבסוף (במאה ה-17) ל-[θ] של ימינו.
התפתחות הסדיליה מה-[[z הוויזיגותית]]

מהספרדית התפשטה הסדיליה ראשית לשפות השכנות (גאוגרפית ולשונית): פורטוגזית, קטלאנית וצרפתית. בשפות אלה הסדיליה אינה נכתבת כאשר ה-c קודמת לאחת משתי האותיות e או i, כי במקרים אלה ה-c נהגית תמיד בהגייתה המיוחדת. ההגייה המיוחדת תלויה בשפה. בצרפתית מודרנית, למשל, ה-ç נהגית כ-s. היתרון של השימוש ב-ç הוא שכך כתיב המילה מהווה תזכורת למקור הלטיני שלה. זה עוזר להבין את משמעות המילה, לראות ביתר בהירות את הקשר שלה למילים אחרות וכן לזכור את חוקי ההטייה של המילה.

==הסדיליה במערכות הכתב האירופאיות בימינו==
(רשימה חלקית)
* צרפתית, קטלאנית ופורטוגזית: <span dir=ltr>Çç [s]</span>
* אלבנית: <span dir=ltr>Çç [t]</span>
* טורקית: <span dir=ltr>Çç [t], Şş []</span>
* מרשלית (השפה המדוברת באיי מרשל): <span dir=ltr>Ļļ [ł], m+סדיליה [m<sup>w</sup>], Ņņ , o+סדיליה [o:]</span>
* באלפבית הפונטי הבינלאומי האות ç מייצגת את העיצור המיוצג על ידי צירוף האותיות ch במילה הגרמנית ich.

==ראו גם==
* סימן דיאקריטי
* אלפבית לטיני

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סימנים דיאקריטיים
מאק סנט

מאק סנט (באנגלית: Mack Sennett; 17 בינואר 1880 – 5 בנובמבר 1960) היה מממציאי ומפתחי קומדיית הסלפסטיק וחלוץ הסרטים הקומיים בתחילת המאה ה-20.

== חייו ==
סנט נולד בקנדה, וגדל והתחנך בארצות הברית.

מאק סנט החל את דרכו בקולנוע ב-1908, במקביל לד.וו גריפית'. שניהם עבדו באותה תקופה בחברת ההפקות "ביוגרף". סנט החל את פועלו כשחקן ואף השתתף באחת מהפקותיו של גריפית'. 

ב-1910 החל לביים סרטים וב-1912 הקים חברת הפקה משלו בשם "קיסטון".
תחת חברת ההפקות גילה וטיפח את צ'ארלי צ'פלין (שהחל את דרכו ויצר ב"קיסטון" כ-70 סרטים קצרים), באסטר קיטון, הארי לנגדון <small>(אנ')</small> ורבים אחרים, שלימים נהיו גדולי הכוכבים בראינוע ובקולנוע. 

בפועלו בקולנוע היה סנט מפיק, תסריטאי, שחקן ובמאי.

סנט נפטר מחוסר כל, אף שזכה שנים קודם לכן בפרס אוסקר על מפעל חייו.

סנט אמנם לא המציא את קומדיית הסלפסטיק שמקורה בהקרנות הראשונות של האחים לומייר, אך הוא היה הראשון להרחיב אותה ולהפוך אותה לז'אנר קולנועי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1880

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1960
נורית שניט

נורית שניט (נולדה ב-26 בפברואר 1944) היא משפטנית ישראלית שכיהנה כפרקליטת מחוז מרכז.
==ביוגרפיה==
נורית שניט נולדה בירושלים ב-26 בפברואר 1944. היא למדה משפטים במסגרת לימודי ערב, תוך כדי שירותה הצבאי, בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב והשלימה אותם לאחר מכן ב.

את תקופת התמחותה עשתה שניט אצל השופטים הדסה בן עתו וחיים שטיינברג. ב-1972, לאחר שהוסמכה לעריכת דין, התקבלה לעבודה בבית המשפט השלום בתל אביב ובמחוז מרכז של פרקליטות המדינה. בשנת 1988 התמנתה כפרקליטת מחוז מרכז, תפקיד בו כיהנה עד שנת 2004, עת פרשה לגמלאות.

במהלך עבודתה בפרקליטות מחוז מרכז שמשה שניט בתפקיד התובעת במשפט הרצח של החיילת אורלי דובי ובמשפט הריגול של שמעון לוינזון, וכן הורתה על העמדה לדין החייל שוקי בסו שירה באביו למוות באשמת הריגה בלבד (ולא בעבירת רצח). שניט ניהלה גם את תיק השוחד של השר לשעבר סאלח טריף.

בחודש דצמבר 2005 מונתה שניט כחברה בוועדת זיילר לבדיקת אירועי פרשת האחים פריניאן.

==פעילות ציבורית והוקרה==
במקביל לתפקידיה בפרקליטות, כיהנה במספר תפקידים ציבוריים ובהם כנציגת שר המשפטים בוועדה המחוזית לתכנון ובניה ובוועדה הפסיכיאטרית, שתיהן של מחוז המרכז, חברה בוועדה לתיקונים בסדרי הדין הפלילי ודיני הראיות בראשות שופט העליון אליהו מצא ועמדה בראשות הוועדה לבחינת אופן תפקוד הוועדות הפסיכיאטריות והועדה לבחינת מעמדו של הפסיכיאטר המחוזי בבית המשפט.
לאחר פרישתה לגמלאות, כיהנה בבית הדין המשמעתי של עובדי המדינה, בבית הדין של יועצי השקעות בבורסה ובוועדת העיזבונות של האפוטרופוס הכללי. משנת 2004, לאחר שעברה הכשרה באוניברסיטת תל אביב, רשומה כמגשרת בהנהלת בתי המשפט.

משנת 2005 כיהנה כדירקטורית בחברת שניב תעשיות נייר עד לשנת 2008 בה עברה לכהן כדירקטורית בדירקטוריון מדרשת שדה בוקר.

בשנת 2004 הוענק לה אות הוקרה "נשים במשפט" מטעם לשכת עורכי הדין בישראל.

במאי 2019, לצד בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, חתמה על גילוי דעת כנגד חקיקת פסקת התגברות והרחבת חוק החסינות.

==חיים אישיים==
שניט נשואה לעורך הדין פרופ' דן שניט ואם לשלוש בנות. מתגוררת ברמת גן.

==קישורים חיצוניים==
* - ראיון פרישה מפרקליטת מחוז מרכז
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרקליטות מחוזיות
קטגוריה:פרקליטי מחוז מרכז
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1944
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה

הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה (ברוסית: Советская Социалистическая Республика Абхазия) הייתה רפובליקה סובייטית לזמן קצר (1921–1931). היא נוסדה ב-31 במרץ 1921, ועצמאותה הוכרה על ידי גאורגיה הסובייטית ב-21 במאי של אותה שנה. בפברואר 1922 נחתם הסכם לאיחוד אבחזיה וגאורגיה, הקושר ביניהן בקשר קונפדרטיווי. גאורגיה הסובייטית יחד עם אבחזיה, הצטרפו לרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז, ב-20 במרץ 1922. בסופו של דבר כחלק מהרפובליקה הפדרטיווית, הצטרפה אבחזיה לברית המועצות ב-30 בדצמבר 1922. 

== רקע == 
במהלך המלחמה הרוסית-צ'רקסית ומלחמת קווקז כבשה רוסיה את נסיכות אבחזיה מידי האימפריה העות'מאנית והפכה אותה לאוקרוג סוחומי.

ב-1916 הגיעה משלחת אבחזית לטביליסי, במטרה לפתח פרויקטים כלכליים ותרבותיים, כשהם מביעים את התנגדותם להפרדת הכנסייה באבחזיה מהאיפרכיה של הכנסייה הגאורגית. הדאגה הובעה על ידי ראש המשלחת האבחזית, הנסיך שרוואשידזה. ב-1917, חברי אותה משלחת ייסדו את מועצת האבחזים, שנשלטה על ידי אנשים שהמוצא האתני שלהם היה אבחזי. האספה אימצה חוקה של מועצת האבחזים והכריזה על עצמאותה. ב-9 בפברואר 1918, לפני הכרזת העצמאות של גאורגיה, הגיעה המשלחת של מועצת האבחזים לטביליסי, כדי לסכם את ההסכם בין מועצת האבחזים לבין הממשלה הגאורגית. מועצת האבחזים והממשלה המנשביקית של נואה רמישווילי, הסכימו להעניק לאבחזיה מעמד של אוטונומיה בתוך גאורגיה. המסמכים והחוקה החדשה אושרו ביוני 1918, נחתמו על ידי הממשלה המנשביקית של גאורגיה ונציגי מועצת האבחזים. החוקה נתנה למועצת האבחזים את הסמכות למשול בתוך אבחזיה. השלטון המרכזי בטביליסי מינה את שרי אבחזיה, ומינה את נסיך אבחזיה, רוואז אמחבארי, כשר לענייני אבחזיה. בשנת 1920 ערכו מועצת האבחזים ושרי אבחזיה טיוטה חדשה של חוקת אבחזיה, שמדגישה את מעמדה של אבחזיה כרפובליקה אוטונומית בתוך גאורגיה. בשנת 1921, ראש ממשלת גאורגיה, נואה ז'ורדניה, אשרר את החוקה החדשה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, כשהם מציינים את אבחזיה כרפובליקה אוטונומית. במרץ 1921, הבולשביקים כבשו את גאורגיה, והוכרז על הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה. למרות זאת, מבחינה פוליטית וכלכלית, אבחזיה הסובייטית הייתה תלויה לחלוטין ברפובליקה הסוציאליסטית של גאורגיה וברפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז. הוועדה המרכזית ("Центральный комитет", ועדה מרכזית, הגוף האחראי על מדיניות המפלגה במפלגות קומוניסטיות) הסובייטית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, לא החשיבה את אבחזיה כישות עצמאית והצהירה: 

אבחזיה ס.ס.ר. אימצה את חוקתה ב-1 באפריל 1925. במשך כל תקופת הרפובליקה היא הונהגה על ידי נסטור לאקובה. ב-19 בפברואר 1931, מעמדה של אבחזיה הורד לרמה של רפובליקה אוטונומית. 

מעמדה של אבחזיה בתקופה שבין 1921 לבין 1931, לא היה לגמרי ברור ולעיתים הוגדרה כרפובליקה אוטונומית. חלק מההיסטוריונים הגאורגיים טוענים כי מעמדה של אבחזיה באותה תקופה לא היה שווה ערך למעמדה של הרפובליקה הסובייטית של גאורגיה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:אבחזיה: היסטוריה
~
קטגוריה:גאורגיה: התקופה הסובייטית
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1921
אדולף הויזינגר

אדולף הויזינגר (בגרמנית: Adolf Heusinger; 4 באוגוסט 1897 – 30 בנובמבר 1982) היה גנרל גרמני בזמן מלחמת העולם השנייה, לאחר המלחמה הוא שירת כמפקח הכללי (מקביל לרמטכ"ל) הראשון של הבונדסוור.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
הויזינגר נולד בסקסוניה, גרמניה ב-4 באוגוסט 1897. הוא התגייס לצבא הגרמני בשנת 1915 והצטרף לרגימנט הרגלים ה-96 (תורינגיה), בשנת 1916 הוא קיבל את דרגות הקצונה שלו. הויזינגר נלחם במלחמת העולם הראשונה ונלחם בקרב ורדן וקרב פשנדל, הוא נפל בשבי הבריטי ב-17 ביולי 1917.

אחרי המלחמה ושחרורו מהשבי הויזינגר חזר לגרמניה והצטרף לרייכסוור, צבאה המצומצם של גרמניה. הויזינגר שירת בתפקידי פיקוד ומטה שונים, בשנת 1925 הוא קודם לדרגת אובר-לויטננט ובשנת 1932 לדרגת האופטמן. הצטרף למשרד החיילים, המטה הכללי הסודי של גרמניה בשנת 1931.

הויזינגר שירת במשרד החיילים עד אוגוסט 1934, הוא מילא תפקיד פיקוד שונים ומונה לקצין המבצעים הראשי של הדיוויזיה ה-11 באוקטובר 1935, קודם לדרגת מיור בשנת 1936. הויזינגר הצטרף ל-OKH, המפקדה העליונה של צבא היבשה באוגוסט 1937, וקודם לדרגת אוברסט-לויטננט באפריל 1939.

===מלחמת העולם השנייה===
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הויזינגר לקח חלק בתכנון המבצעים הצבאיים הקרקעים בפולין, צרפת וארצות השפלה. הוא קודם לדרגת אוברסט ב-1 באוגוסט 1940 ומונה לקצין המבצעים הראשי של ה-OKH באוקטובר 1940.

עם פתיחת מבצע ברברוסה ה-OKH הפך אחראי לתכנון המבצעים הצבאיים בחזית המזרחית בעוד שה-OKW היה אחראי על המבצעים בשאר החזיתות. הויזינגר קודם לדרגת גנרל-מיור ב-1 בינואר 1942 ולגנרל-לויטננט ב-1 בינואר 1943.

אחרי שראש המטה של ה-OKH גנרל-אוברסט קורט צייטצלר נאלץ לפרוש מתפקידו מחמת בעיות בריאות ב-10 ביוני 1944, הויזינגר ירש אותו באופן זמני, הוא היה נוכח במפקדתו של היטלר ב-20 ביולי 1944 בשעה שהפצצה שטמן קלאוס פון שטאופנברג התפוצצה, הויזינגר נפצע בפיצוץ ואושפז בבית חולים.

הויזינגר נעצר על ידי הגסטפו בחשד שהוא היה מעורב בקשר העשרים ביולי, אף שהוא קיים מגע מסוים עם הקושרים לא נמצאו ראיות מספיקות כדי לקשור אותו לקושרים והוא שוחרר באוקטובר 1944. הויזינגר לא חזר לשירות פעיל והועבר לכוחות המילואים, הוא חזר לשירות פעיל ב-25 במרץ 1945 כאחראי המיפוי של הוורמאכט, נפל בשבי בעלות הברית המערביות במאי 1945.

===אחרי המלחמה===
הויזינגר העיד במשפטי נירנברג ושוחרר משביו בשנת 1947, הוא התמנה ליועץ ביטחון של קנצלר גרמניה המערבית קונראד אדנאואר בשנת 1950, כן שירת במשרד ההגנה הגרמני תחת השר תאודור בלנק.

עם חימושה מחדש של גרמניה והקמת הבונדסוור בשנת 1955 הוחזר הויזינגר לשירות פעיל. הוא התמנה למפקח הכללי הראשון של הבונדסוור בשנת 1957 ושירת בתפקיד זה עד מינויו ליושב ראש הוועדה צבאית של נאט"ו באפריל 1961. פרש מן השירות בשנת 1964.

הויזינגר נפטר בקלן בשנת 1982.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גרמנים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:המפקחים הכלליים של הבונדסוור
קטגוריה:נאט"ו: אישים
קטגוריה:שבויים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1897
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1982
ולודרום דה ונסן

ולודרום דה ונסן (צרפתית: Vélodrome de Vincennes) או, בשמו הרשמי ולודרום ז'אק אנקטיל לה סיפאל (צרפתית: Vélodrome Jacques Anquetil - La Cipale) הוא אצטדיון בוונסן בקרבת פריז שבצרפת.

==היסטוריה==
האצטדיון נבנה כוולודרום בשנת 1894 והפך להיות האצטדיון האולימפי של אולימפיאדת פריז בשנת 1900. בעת האולימפיאדה הכיל האצטדיון 30,000 מקומות. תחרויות הריצה לא נערכו באצטדיון אלא במשטח המרוצים של מועדון המרוצים של צרפת. באצטדיון נערכו תחרויות הרכיבה על אופניים, משחקי הקריקט והרגבי, ומשחקי הכדורגל וכן תחרויות האתלטיקה.

באצטדיון נעשה שימוש בשנית לתחרויות הרכיבה האולמפיות באולימפיאדת פריז בשנת 1924 וכן למשחקי הכדורגל.

בין השנים 1968 ו-1974 שימש האצטדיון כנקודת הסיום עבור הטור דה פרנס.

ב-1987 הוסב שם הוולודרום לשמו הנוכחי, ונקרא על שם רוכב האופניים הצרפתי, ז'אק אנקטיל, שמת באותה שנה.

כיום האצטדיון משמש בעיקר למשחקי כדורגל ורוגבי.

תרשים של האצטדיון וסביבתו

==קישורים חיצוניים==
* 

דה ונסן
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט אולימפיים
קטגוריה:פריז: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:עמק המארן
קטגוריה:אצטדיוני רוגבי
קטגוריה:אולימפיאדת פריז (1900)
קטגוריה:צרפת: אופניים
שדה פרנסיס

שדה פרנסיס (באנגלית: Francis Field) הוא אצטדיון הממוקם בעיר סנט לואיס שבמדינת מיזורי שבארצות הברית, ונמצא בתחומה של אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. האצטדיון משמש למשחקי פוטבול, לקרוס, תחרויות ריצה, ומשחקי כדורגל.

==היסטוריה==
עבודות הקמת האצטדיון החלו בשנת 1903 והוא נפתח בשנת 1904, כשהוא מסוגל להכיל 19,000 צופים. האצטדיון נבנה עבור היריד העולמי של 1904 בסנט לואיס, ונעשה בו שימוש כאצטדיון המרכזי של אולימפיאדת סנט לואיס בשנת 1904. האצטדיון קרוי על שם דייוויד רולנד פרנסיס אשר יזם את הבאת המשחקים האולימפיים לארצות הברית. האצטדיון הוא אחד המבנים הראשונים של בטון מזוין שנבנו בעולם. במהלך המשחקים האולימפיים אירח האצטדיון אירועי חץ וקשת, אתלטיקה, רכיבה על אופניים, כדורגל, התעמלות, לקרוס, הרמת משקולות והיאבקות.

לאחר המשחקים האולימפיים הפך האצטדיון לאצטדיון הבית של קבוצת ה"דובים" של אוניברסיטת וושינגטון, אשר שיחקה בפני קהל של 19,000 צופים (חלק ניכר מהמושבים היו מושבים זמניים מעץ).

כיום מוגדר האצטדיון כאתר לאומי היסטורי של ארצות הברית.

בשנת 1984 שופץ האצטדיון וכיום מצויים בו 4,000 מושבים. השיפוצים הפחיתו את הקיבולת מ 19,000 ל -3,300 צופים. פרנסיס פילד מכוסה כעת על ידי דשא מלאכותי של שדה.<ref></ref>

באולם הספורט של האצטדיון נערכו בשנים 1992, 2000 ו-2004 ויכוחים ציבוריים בין המועמדים לנשיאות ארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט אולימפיים
קטגוריה:סנט לואיס: מבנים
קטגוריה:ארצות הברית: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:סנט לואיס: ספורט
יוסף ממן

הרב יוסף ממן (כונה בפי יהודי פרס ובוכרה "יוסף המערבי"; 1752 לערך (לפי מקורות אחרים 1741) - כ"ג בכסלו ה'תקפ"ג, 7 בדצמבר 1822) היה שד"ר ארץ ישראלי שחי בסוף המאה ה-18, רב ומנהיג הקהילה היהודית בבוכרה.

==קורות חיים==
נולד בטטואן שבמרוקו לרב משה ממאן, נצר למשפחת הרמב"ם. כשהתבגר עלה לארץ ישראל והתיישב בצפת. יצא בשליחות קהילתו שבצפת לאיסוף כספים בפרס ובבוכרה, והיה השליח הראשון שחדר גם לאסיה המרכזית. לאחר שבמסגרת שליחותו בשנת 1793 (ה'תקנ״ג) הגיע לבוכרה ונתקל בקהילה במצב רוחני ירוד, החליט להישאר ולפעול בה. הוא השיג לקהילה ספרי דת וסידורים מודפסים מקושטא, והחל להדריך ולהנהיג אותה בעקבות אילוצם של יהודים בפרס להתאסלם, הגיעו רבים מהם לבוכרה, והודות לבואם ולפעילותו של הרב יוסף, חזר מצבה הרוחני של הקהילה לקדמותו.

עד בואו לבוכרה הייתה הקהילה מנותקת משאר קהילות היהודים בעולם, למעט פרס. בקהילה התפללו בנוסח פרס המבוסס על סידורו של רב סעדיה גאון, וקבלה הייתה בידם שהם מצאצאי עשרת השבטים. במטרה להוציאם מבדידותם ולקשרם לשאר הקהילות בתפוצות, הרב יוסף העמיד אותם על טעותם, וטען בפניהם שמוצאם מגולי ספרד, והחל להנהיג בקהילה את נוסח תפילת הספרדים כשהביא להם סידורים מדפוס ליוורנו. שינוי נוסח התפילה הקדום היווה בעיני רבים פגיעה במסורת העתיקה, והרב זכריה מצליח, תלמיד חכם תימני שהגיע לבוכרה, חלק על הרב יוסף והורה להמשיך במסורת הקדומה.

בבוכרה נישא בשנית, ונולדו לו ארבעה ילדים. הוא הקים בעיר ישיבה לתלמידים ומכון להכשרת שוחטים, וכן עסק בהעברת תורה הקבלה לתלמידים.

בקרב המוסלמים והשלטון המקומי רחשו לו כבוד, ואף החשיבו אותו למולא. בעזרת קשריו הצליח להציל את הקהילה היהודית מגזירות שונות. בהשפעתו החלו יהודים מבוכרה לעלות לישראל החל משנת 1827 (ה'תקפ"ז).

הלך לעולמו בכ"ג כסלו ה'תקפ"ג (1822). תלמידו המפורסם וממלא מקומו היה הרב פנחס הכהן רבין. חתנו היה רבי פנחס הקטן, המכונה גם "מולא נייאז", (תקס"ה, 1805 - תרל"ח, 1875) ראש ישיבה ורבו של הרב אברהם אמינוף.

נינו היה הרב שמעון חכם, ממייסדי שכונת הבוכרים, ועל צאצאיו נמנה גם רפאל צמח חודיידטוב.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hebrewbooks.org/pagefeed/hebrewbooks_org_25473_20.pdf תולדות יהדות בוכרה], באתר HebrewBooks
* [https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=1295 רבי יוסף ממן המוגרבי - המערבי], באתר MyTzadik
* [http://www.jewage.org/wiki/he/Article:רבי_יוסף_ממן-_מחיה_העדה_הבוכרית רבי יוסף ממן - מחיה העדה הבוכרית], באתר JewAge

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל הצבי
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים מרוקאים
קטגוריה:יהודים בוכרים
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים אוזבקים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:צפת: אישים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1741
קטגוריה:נפטרים ב-1822
אצטדיון וייט סיטי

אצטדיון וייט סיטי (באנגלית: White City Stadium; באופן מילולי: "אצטדיון העיר הלבנה") היה אצטדיון ספורט שנבנה בלונדון על מנת לשמש כאצטדיון המרכזי עבור אולימפיאדת לונדון בשנת 1908.

== היסטוריה ==
אצטדיון זה היה האצטדיון הראשון שנבנה במיוחד עבור משחקים אולימפיים. הקמת המבנה הושלמה תוך עשרה חודשים מתחילת עבודות הבנייה, והאצטדיון נחנך על ידי המלך אדוארד השביעי ב-27 באפריל 1908, כשבו מושבים עבור 68,000 צופים. המגרש הפנימי באצטדיון כלל את בריכת השחייה באורך של 100 מטר ואת הבריכה לקפיצה למים. במהלך האולימפיאדה נערכו באצטדיון מרבית התחרויות.

האצטדיון שימש עבור תחרויות אתלטיקה עד שנת 1914. נעשו מספר ניסיונות שכשלו למכור את האצטדיון בשנת 1922. בשנת 1924 התאמנו האתלטים הבריטים באצטדיון עבור אולימפיאדת פריז.

בשנת 1927 כוסו מסלולי הריצה בדשא, ובאצטדיון נעשה שימוש לתחרויות כלבים ולתחרויות מרוצים של כלי רכב. בשנת 1931 הותקן באצטדיון מסלול מרוצים חדש עבור תחרויות AAA שנערכו בו בין 1932 ו-1970.

בתחילת אוגוסט 1934 נערכו באצטדיון חלק מתחרויות משחקי האימפריה הבריטית והתחרויות של המשחקים העולמיים לנשים.

בשנת 1966 נערך באצטדיון המשחק בין נבחרות אורוגוואי לצרפת במסגרת משחקי גביע העולם בכדורגל לשנת 1966.

האצטדיון נהרס בשנת 1985 על מנת לאפשר את הקמת בניין BBC וייט סיטי.

== גלריה ==
<gallery>
Le White City Stadium de Londres, pour les JO de 1908.jpg|האצטדיון ממבט על
London 1908 Opening GBR.jpg|נבחרת בריטניה המארחת במצעד המשלחות. בריכת השחייה נמצאת במרכז האצטדיון, ברקע.
Canada-United States football game at White City Stadium, London, 1944.jpg|ראשי הקבוצות לוחצים ידיים בסיום משחק פוטבול בין ארצות הברית לקנדה ב-14 בפברואר 1944.
</gallery>

== קישורים חיצוניים==

* [http://www.worldstadia.com/stadium/England/White%20City%20Stadium/902.php אצטדיון וייט סיטי – מידע ותמונות]
* [http://olympics.ballparks.com תמונה של האצטדיון מהמשחקים האולימפיים]
* [https://web.archive.org/web/20040803210923/http://www.la21.org.uk/whitecity/stadium.html האצטדיון וה-BBC]

וייט סיטי
וייט סיטי
קטגוריה:לונדון: מבנים היסטוריים
קטגוריה:לונדון: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לשעבר
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אתלטיקה
תומאס צ'יפנדייל

תומאס צ'יפנדייל (באנגלית: Thomas Chippendale; 5 ביוני 1718 - 13 בנובמבר 1779) היה מעצב רהיטים, אמן ונגר בריטי חשוב בסגנון הרוקוקו ובסגנון הניאו קלאסי. הושפע מעבודותיו של רוברט אדם. 

ב - 1754 פרסם מדריך " The Gentleman and Cabinet Director" שהיו בו שרטוטים של דגמים שלו לריהוט של התקופה. 

עיצוביו של צ'יפנדייל היו מבוקשים מאוד על ידי האצולה האנגלית במאה ה-18 וזכו לתהילה מחודשת גם בסוף המאה ה-19. כדמות נערצת בתרבות האומנות האנגלית, זכה צ'יפנדייל להנצחה במספר מקומות ביניהם כפסל מפואר בחזית מוזיאון ויקטוריה ואלברט.

בנו, תומאס צ'יפנדייל הצעיר (Thomas Chippendale the younger 1749–1822) המשיך את דרכו.

כיום צ'יפנדייל היא מילה נרדפת לסגנון ריהוט בהשראת דגמיו. בנוסף לכך, צמד הטמיאסים המונפשים צ'יפ ודייל של חברת וולט דיסני נוצרו בהשראתו של צ'יפנדייל, דבר שאף קיבל התייחסות בסרט צ'יפ ודייל: יחידת הצלה.

== ראו גם ==
* תנועת האמנויות והאומנויות

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מעצבים בריטים
קטגוריה:נגרים
קטגוריה:ילידי 1718
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1779
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
האצטדיון האולימפי (סטוקהולם)

אצטדיון האולימפי של סטוקהולם (שוודית: Stockholms Olympiastadion) המכונה בקיצור אצטדיון סטוקהולם (Stockholms Stadion) הוא אצטדיון המצוי בסטוקהולם שבשוודיה. האצטדיון נבנה בין השנים 1910–1912 כאצטדיון אולימפי עבור אולימפיאדת סטוקהולם של 1912, על פי תכנונו של האדריכל טורבן גרוט. באצטדיון נערכו תחרויות האתלטיקה ומשחקי הכדורגל במהלך המשחקים האולימפיים.

באצטדיון נערכו מופעים כגון מופע להקת הרולינג סטונז וכן 29 פעמים נערכו באצטדיון תחרויות שוודיה-פינלנד.

בשנת 1973 נפתחה בקרבת האצטדיון תחנת הרכבת התחתית של סטוקהולם.

מספר מקומות הישיבה באצטדיון נע בין 13,145 ל-14,500 בתחרויות ספורט ו-35,000 מקומות כאשר נערכים בו קונצרטים. לצורך המשחקים האולימפיים נבנתה באצטדיון רמה שנייה של מושבים עשויים עץ, שהגדילו את מספר המושבים ל-20,000. עם תום המשחקים פורקה טריבונה זו. האצטדיון הוא הקטן מבין האצטדיונים שנבנו עבור משחקי הקיץ האולימפיים, אולם על אף זאת מעולם לא היה האצטדיון מלא במהלך המשחקים.

שיא הצופים באצטדיון במשחק כדורגל הושג ב-16 באוגוסט 1946 כאשר 21,995 צופים ראו את המשחק בין Djurgårdens IF ל-AIK. שיא הצופים במשחק הוקי עומד על 28,848 צופים והוא נקבע ב-1959.

באצטדיון סטוקהולם נשברו יותר שיאי אתלטיקה מבכל אצטדיון אחר - 83 שיאים.

== קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070101144143/http://www.stadiumguide.com/stockholm.htm אצטדיון סטוקהולם] ב-Stadium Guide
* [http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/europe/sweden/stockholm_stadion.shtml אצטדיון סטוקהולם] באתר WorldStadiums

סטוקהולם
קטגוריה:סטוקהולם: מבנים
קטגוריה:סטוקהולם: ספורט
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בשוודיה
קטגוריה:אולימפיאדת סטוקהולם (1912)
האצטדיון האולימפי איב-דו-מנואר

האצטדיון האולימפי איב-דו-מנואר (בצרפתית: Stade Olympique Yves-du-Manoir) המכונה גם האצטדיון האולימפי קולומב (Stade Olympique de Colombes) או בקיצור קולומב (Colombes) הוא אצטדיון המצוי בקולומב בקרבת פריז שבצרפת. האצטדיון, הקרוי על שמו של שחקן רוגבי צרפתי שנהרג בתאונת מטוס בשנת 1928, נבנה כאצטדיון אולימפי עבור אולימפיאדת פריז שנערכה ב-1924 ושימש כאצטדיונה המרכזי. בעת בנייתו הכיל האצטדיון 45,000 צופים, ומאוחר יותר הורחב על מנת להכיל 60,000 צופים, אולם בשל החמרה בתקנות פחתה הקיבולת ל-50,000 צופים בשנת 1972.

בשנת 1938 נערך באצטדיון משחק גמר גביע העולם בכדורגל, בין נבחרת איטליה ונבחרת הונגריה ואליפות אירופה באתלטיקה.

האצטדיון היה הגדול באצטדיוני צרפת עד שנסתיים שיפוץ של אצטדיון פארק דה פראנס, בשנת 1972.

באצטדיון נערכו תחרויות גמר הגביע של צרפת בכדורגל עד שנת 1975 ומשחקי רגבי עד שנת 1985.

בשנות ה-90, בשל אי יציבות הבניין, נהרסו שלושה מארבעת היציעים של האצטדיון, ובנותר הורשו להיות לא יותר מ-7,000 צופים.

באולימפיאדת פריז (2024) האצטדיון מיועד לארח את עיקר תחרויות ההוקי שדה ולקראתם עבר שיפוץ ניכר לשימור הטריבונה הקיימת ושדרוגה וכעת היא מכילה 6,000 מקומות ולהקמת יציעים זמניים נוספים ויכיל עד 10,200 צופים, כשלצידו הוכשרו 2 מגרשי הוקי שדה נוספים ל-5000 צופים ולאימונים שקיבולתם תצומצם לאחר האולימפיאדה ל-1000 מקומות ויפעלו כמרכז האימונים הלאומי להוקי שדה. אצטדיון איב-דו-מנואר עצמו יוסב חזרה למגרש כדורגל. כספים נוספים יושקעו בשדרוג מרכז הספורט כולו הכולל מגרשי כדורגל, קטרגל ורוגבי סינתטיים לצד מסלולי אתלטיקה לחובבנים ומגרשי ההוקי החדשים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20080909082758/http://apce.levillage.org/article.php3?id_article=48 האצטדיון בגלויות]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
איב-דו-מנואר
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בצרפת
קטגוריה:או-דה-סן
קטגוריה:צרפת: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:איל-דה-פראנס: מבנים
קטגוריה:איל-דה-פראנס: ספורט
קטגוריה:אצטדיוני רוגבי
קטגוריה:צרפת: אתלטיקה
קטגוריה:ראסינג פריז (כדורגל)
Can't Buy Me Love

Can't Buy Me Love (בעברית: לא יכול לקנות לי אהבה) הוא שיר של להקת הביטלס שנכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון) ויצא באלבום A Hard Day's Night בשנת 1964. השיר יצא גם כסינגל, והבי סייד שלו הוא השיר You Can't Do That. השיר הוקלט ב-25 בפברואר באולפני אבי רוד שבלונדון, אורכו 2:11 דקות והוא הופק על ידי ג'ורג' מרטין.

השיר דורג במקום ה-295 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים על ידי המגזין רולינג סטון.

השיר תורגם לעברית על ידי דרורה חבקין תחת השם "לי לא אכפת", ובוצע על ידי ישראל גוריון.

== מצעדים ==
{| class="wikitable"
|+מצעדי כל הזמנים
!ארגון
!שם
!מיקום
|-
|כאן 88
|מצעד שירי הביטלס של כאן 88
|43
|}

== השתתפות ==
* פול מקרטני - שירה וגיטרה בס.
* ג'ון לנון - גיטרה אקוסטית (גיטרת קצב).
* ג'ורג' האריסון - גיטרה מובילה.
* רינגו סטאר - תופים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.icce.rug.nl/~soundscapes/DATABASES/AWP/cbml.html Alan W. Pollack's analysis of Can't Buy Me Love] מידע על השיר ותווים שלו

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1964
קטגוריה:סינגלים מ-1964
קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 100 סינגלי הפופ של קאש בוקס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
האצטדיון האולימפי (אמסטרדם)

האצטדיון האולימפי (בהולנדית: Olympisch Stadion) נבנה באמסטרדם כאצטדיון אולימפי עבור אולימפיאדת אמסטרדם שנערכה בשנת 1928. האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל יאן וילס בסגנון אסכולת אמסטרדם, התואם את אופייה וסגנונה של השכונה בה הוא הוקם, שתוכננה על ידי הנדריק פטרוס בֶּרלאחֶה.

באולימפיאדת 1928, הוצג לראשונה רעיון הלפיד האולימפי, שהוצב לראשונה במגדל שנבנה לשם כך באצטדיון.
בעת הקמתו אכלס האצטדיון 34,000 צופים, אולם לאחר הקמת אצטדיון פיינורד ברוטרדם בשנת 1937 עיריית אמסטרדם יזמה הרחבה של האצטדיון האולימפי ל-64,000 מושבים. בתום האולימפיאדה שימש האצטדיון בין השאר לתחרויות אתלטיקה, מרוצי אופנועים, משחקי הוקי שדה ומרוצי אופניים (בשנת 1954 החלה תחרות הטור דה פרנס באצטדיון).

למרות זאת, האצטדיון המשיך לארח בעיקר משחקי כדורגל, כאשר שימש כאצטדיון הביתי של פ.צ. אמסטרדם, וכן שימש את אייאקס אמסטרדם פעמים רבות, עד פתיחת אצטדיון האמסטרדם ארנה בשנת 1996. בשנת 1962, אירח האצטדיון את גמר גביע אירופה לאלופות בין בנפיקה ליסבון לריאל מדריד. כמו כן, אירח האצטדיון משחקים בינלאומיים של נבחרות הולנד השונות.

בשנת 1978 הכריזה העיר אמסטרדם על כוונותיה להרוס את האצטדיון, אולם מחאה ציבורית הביאה להכרזה על האצטדיון כעל אתר לאומי ומנעה את הריסתו. בשנת 1996, עם הפסקת השימוש באצטדיון למשחקיה של איאקס, בוצע שיפוץ במסגרתו הוסרה השכבה השנייה של היציעים והאצטדיון הותאם לתחרויות אתלטיקה. האצטדיון נחנך מחדש על ידי הנסיך וילם-אלכסנדר ב-13 במאי 2000.

ביולי 2001 אירח האצטדיון את אליפות אירופה באתלטיקה לצעירים עד גיל 23.

ביולי 2016 אירח האצטדיון את אליפות אירופה באתלטיקה. 

בקיץ 2019 היה האצטדיון אמור להיות מוקד מרכזי באירועי המשחקים האירופיים שנבחרה הולנד לארח. אך לאחר שנבחרה, ויתרה הולנד על אירוח האירוע.

==קישורים חיצוניים==

* 

אמסטרדם
קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בהולנד
קטגוריה:אמסטרדם: מבנים
קטגוריה:אמסטרדם: ספורט
קטגוריה:הולנד: אתרי מורשת לאומית
קטגוריה:אולימפיאדת אמסטרדם (1928)
אמסטרדם
קטגוריה:הולנד: אתלטיקה
קטגוריה:אייאקס
צרידות

צרידות היא מצב שבו הקול לא במיטבו, נשמע מחוספס, שיש בו מרכיב רועד של טונים נמוכים. אצל בני אדם הצרידות נגרמת על ידי סיבות שנות כגון התכווצות, דלקת או שיתוק במיתרי הקול או מגידול פוליפים עליהם, משימוש לרעה בקול, מלחץ נפשי, עישון, דלקת גרון נגיפית, מחלה זיהומית או אלרגיה. הרמת קול פתאומית מזיקה במיוחד למערכות הקול. צרידות הנמשכת זמן רב נחשבת לאחד מסימני האזהרה לסרטן ומחייבת בדיקה רפואית. צרידות קבועה, הנגרמת כתוצאה מעבודה, עשויה לזכות את הנפגע באחוזי נכות, על פי תקנות הביטוח הלאומי.

==ריפוי צרידות==
כשמדובר בשימוש לרעה בקול, כמו בהרמת קול ממושכת או פתאומית, הטיפול בבעיה יכלול מנוחה של מערכת הקול לזמן עד לשיפור. דיבור בלחישה אינו מסייע לרפוי הצרידות. 

הרמב"ם כותב: "אכילת הצנון או הכרוב מסירה צרידות הקול" כתרופת סבתא, ידוע הדבש כמסייע בריפוי צרידות. שיטת אלכסנדר מיועדת בין היתר לריפוי הצרידות. ספר התרופות הסיריאק מהמאה החמישית מציין את הפלפל (או אולי את הפלפל הארוך) כתרופה למחלות רבות ושונות ובהן צרידות. פרופ' ישראל נגריס פיתח תרופה נגד צרידות, אשר נרשמה כפטנט על שמו ב-1989. התרופה התקבלה על ידי ה-FDA ב-1991.

==צרידות בכלי נגינה==
המונח צרידות מתייחס גם לקול שאינו קול אנושי. כך, למשל, כותב הרמב"ם: "היה קולו עבה או דק או צרוד - כשר, שכל הקולות כשרין בשופר". קיימים כלי נגינה שידועים בצליל צרוד כגון אבוב ציד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* ד"ר בני נגריס, [http://www.mamy.co.il/Article.aspx?IDP=1514 כיצד לטפל בבעיות צרידות וכחכוך בגרון אצל ילדים?]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תסמינים וסימנים הקשורים לקול ולדיבור
תקציר

תקציר הוא טקסט קצר, בדרך כלל בכתב אך ייתכן גם בעל פה, שמטרתו להציג באופן מרוכז תוכנו של גוף מידע מסוים, כך שהמשתמש יוכל לקבל מושג ראשוני לגבי העניין, כך שיוכל להחליט האם להעמיק בנושא ובאילו ממרכיביו.

==תקצירים בתחומים שונים==
=== מאמרים מדעיים ===
מאמרים מדעיים מכל סוג המתפרסמים בכתבי עת מדעיים, חייבים לכלול תקציר, הנקרא באנגלית abstract. בעבר נכתב התקציר זה בעיקר בידי מומחי תיקצור, אך כיום נדרשים כותבי המאמרים עצמם להוסיף למאמרים שלהם תקצירים שנכתבו על ידיהם, הכוללים גם מילות מפתח המאפשרות למתעניין ניווט יעיל יותר.

===בהלכה===
בהלכה, כמו במערכות חוקים אחרות קיימים תקצירים. כך למשל, קיצור שולחן ערוך וקיצור שולחן ערוך מקור חיים משמשים כקיצור ההלכות בשולחן ערוך. חסרונם של ספרי קיצורים הוא בכך שהם משמיטים את טעמי ההלכה ולא ניתן ללמוד מהם על הדין במקרים שאינם מופיעים.

===תקציר בתרבות ואומנות===
בפרסומי סרטים, מחזות, תוכניות טלוויזיה, ספרים, ביצירות נוספות ובביקורות עליהם - ניתן תקציר עלילה על מנת להסביר במה מדובר ולעורר עניין. בביקורות, לעיתים מצורף לתקציר של הביקורת גם ציון המשקף את דעתו של המבקר על איכות היצירה.

===באינטרנט===
באתרים מבוססי תוכן משתמש (כגון ויקיפדיה) ניתנת אפשרות ליצור "תקציר" של העריכה (לעיתים התקציר הוא אוטומטי), התקציר מגלה אלו פעולות נעשו או סיכום של התוכן.

קטגוריה:מונחים ספרותיים
קטגוריה:מידע
כוכב הסדרה הראשית מסוג G

[[השמש היא כוכב הסדרה הראשית מסוג G טיפוסי]]
כוכב הסדרה הראשית מסוג G, או ננס צהוב, הוא כוכב המשתייך לסדרה הראשית ובעל סיווג ספקטרלי G. מסתו של כוכב כזה נמצאת בתחום של 0.9 עד 1.44 מסת שמש, והוא מייצר קרינה באמצעות היתוך גרעיני של מימן להליום. מבחינת גודלו, ננס צהוב גדול עשרות מונים מננס לבן או מננס חום.

השמש שלנו היא כוכב סדרה ראשית מסוג G.

אורך חיים טיפוסי של כוכב הסדרה הראשית מסוג G הוא כ-10 מיליארד שנים, וכוכב כזה מתקיים עד שמלאי המימן בליבה שלו מתכלה. בזמן זה נמצא הכוכב על הסדרה הראשית. לאחר שהמימן בליבת הכוכב מתכלה, עוזב הכוכב את הסדרה הראשית. כתוצאה מהטמפרטורות הגבוהות ניצת המימן שבמעטפת הכוכב, קוטר הכוכב גדל עשרות מונים והוא הופך להיות ענק אדום. צבעו אדום משום שטמפרטורת פני השטח שלו נמוכה יותר. 

לאחר שלב הענק האדום, כשמתכלה גם המימן במעטפת הכוכב, הוא מתחיל לקרוס לתוך עצמו, עד שהתנאים בליבה יהיו מתאימים להיתוך הליום לפחמן. הכוכב מתחמם יותר ויותר, מתנפח למה שקרוי הבזק ההליום (Helium Flash), ובסיום תהליך היתוך ההליום משיל את שכבותיו החיצוניות, שהופכות לערפילית פלנטרית. הליבה הפחמנית של הכוכב קורסת והכוכב הופך לננס לבן דחוס.

טמפרטורת פני השטח של ננס צהוב כמו השמש היא 5,200 עד 6,100 קלווין. השמש הופכת בכל שנייה 500 מיליון טונות של מימן להליום, מהם 5 מיליון טונות הופכים לאנרגיה.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אסף זוהר

אסף זוהר (נולד ב-31 במרץ 1963) הוא פסנתרן ישראלי, פרופסור בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב.

== לימודים ==
זוהר נולד ב-1963 בישראל. הוא תלמידם של רוני מרכס-באום, חנה שלגי ואריה ורדי. הוא בוגר הקונסרבטוריון של גבעתיים והאקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. לאחר סיום לימודיו בישראל המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית, שם השתלם אצל מנחם פרסלר וכיהן כמרצה בשנת הלימודים 1991-1990.

== קריירה ==
זוהר הופיע עם תזמורות רבות בישראל, ועם המנצחים זובין מהטה, גרי ברתיני, מנדי רודן, נעם שריף, דוד שלון, דייוויד רוברטסון ואחרים. נוסף על כך הופיע ברסיטלים ברחבי העולם, ובכללם בארצות הברית, אירופה, דרום אפריקה, אוסטרליה ויפן.

בנוסף לקונצרטים רבים, זוהר גם נותן הרצאות רבות בנושא המוזיקה הקלאסית, בין היתר בקונצרטים מוסברים אשר בהם הוא עצמו מופיע, כסולן או כחבר הרכב.

בעבר היה זוהר דקאן באקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים.
כיום הוא מכהן כפרופסור בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, מדריך הרכבים קאמריים בקונסרבטוריון גבעתיים, ביחידה לנגנים מצטיינים של המרכז למוזיקה ירושלים שבמשכנות שאננים ובתיכון לאמנויות תלמה ילין. הוא מדריך כיתות אמן בארץ ובעולם ומנחה קונצרטים מוסברים בתזמורת הקאמרטה הישראלית ירושלים ובקונסרבטוריון שטריקר בתל אביב.

כמורה, הוא זוכה להצלחה רבה, ואחדים מתלמידיו ניגנו עם מספר תזמורות בישראל, וזכו בפרסים שונים בישראל ובעולם.

== פרסים ומלגות ==
* מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל
* פרס ז'ראר בכר
* פרס קלרמונט
* תחרות בינלאומית בפרטוריה, דרום אפריקה
* תחרות בינלאומית בווינה, אוסטריה
* תחרות בינלאומית בסידני, אוסטרליה
* תחרות בינלאומית בקליבלנד, ארצות הברית
 

== קישורים חיצוניים ==
* [http://opusmagazine.co.il/author/assaf/ ב"אופוס" - המגזין למוזיקה קלאסית] 

קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:בוגרי תיכון קלעי (גבעתיים)
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת אינדיאנה
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:תלמידי אריה ורדי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
גנגליון

גַּנְגְּלִיּוֹן (TA: Ganglion; וברבים גנגליה. בעברית: מַעֲצָב) הוא צביר תאי עצב המשמש כתחנת ביניים בין האקסון של העצב המגיע מהמוח או מחוט השדרה ובין תא עצב נוסף שישלח אקסון לאיבר המטרה.

==הבחנה בין גנגליון לגרעין==
המונח גנגליון משמש בעיקר לתיאור צבירים של תאי עצב במערכת העצבים ההיקפית, זאת לעומת גרעינים הנמצאים במערכת העצבים המרכזית. דוגמה חריגה היא גרעיני הבסיס במוח, הידועים בשמם הלועזי Basal ganglia. עם זאת, שמם הרשמי לפי הטרמינולוגיה אנטומיקה הוא Basal nuclei.

==מבנה==
גנגליה מורכבים מגופי תאי עצב וממבני דנדריטים (המכונים גם כניסונים) הקשורים זה לזה. פעמים רבות הם מתקשרים לגנגליה נוספים ויוצרים רשת מורכבת אף יותר המכונה פלקסוס.

==תפקוד==
חשיבותו העיקרית של הגנגליון היא בפיזור אות מרוכז כך שיגיע לאקסונים רבים, שיפיצו אותו הלאה לאיבר המטרה.
הנוירון נקרא קדם-גנגליוני (preganglionic neuron) לפני הגנגליון-מגיע מהמוח או מעמוד השדרה, ובתר-גנגליוני (postganglionic neuron) - אחריו. נוירון בתר-גנגליוני יעצבב בלוטות, שרירים חלקים ואת שריר הלב.

==גנגליונים בבעלי חיים שונים==
בכמה מיני דינוזאורים נמצאו גנגליה כה גדולים ביחס למוח שבראשם, עד שכמעט ניתן לומר כי הם היו בעלי שני מוחות.

אצל החרקים מפוזרים כמה מצבורי גנגליון לאורך הגוף המתפקדים כמערכת מבוזרת. גנגליון במוח אחראי בעיקר על תפיסת העולם סביבו כגון ראייה וריח אך גם חרקים שאיבדו את ראשם מסוגלים לתפקד ואפילו לעוף בעזרת גנגליון מקומיים שממשיכים להפעיל את הגוף.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מערכת העצבים
בנוגע להנרי

בנוגע להנרי (באנגלית: Regarding Henry) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 1991, אותו ביים מייק ניקולס ובו כיכבו האריסון פורד ואנט בנינג. הסרט מנסה להציג אכזריות וצביעות בחברה האמריקאית, ומנגידה אותו למשפחה הגרעינית התומכת, המוצגת כמקור כוח אמיתי.

==תקציר עלילה==
הנרי הוא עורך דין מצליח, תועלתן וקריר, שחייו הבורגניים והנוחים משתנים בן לילה, כשהוא נורה בראשו במהלך שוד. הנרי שרוי תחילה בתרדמת ועם התעוררותו מסתבר שהוא איבד את זיכרונו ועליו לשקם גם את יכולת הדיבור, ההליכה והכתיבה שלו. הנרי מתחיל בתהליך ממושך של החלמה, שיקום והכרות מחודשת עם בני משפחתו אשר מלווה באי-ודאות לגבי עתידו ועתיד משפחתו.

הנרי נאלץ ללמוד מחדש את מיומנויות החיים הבסיסיות ולהכיר מחדש את סביבתו הקרובה וגם את עצמו. את עצמו כפי שהוא כעת ואת עברו. לאחר תהליך השיקום מתגלה הנרי לסביבתו ובעיקר למשפחתו כבעל אישיות שונה מזו שהייתה לו קודם. "הנרי החדש" הוא אדם חם, רגיש, אוהב וישר. למרות שהשכלתו והקריירה שהיו לו אבדו, הוא ומשפחתו מבינים כי השינוי היה לטובה. חייו הקודמים נראים להם מלאכותיים וקרים והם חדלים "להתאבל" על "הנרי הישן".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נכות באמנות
קטגוריה:סרטי 1991
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי האריסון פורד
פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן

מסע האונייה "מירני" עליה פיקד בלינגסהאוזן, סביב אנטארקטיקה (1819-1821)
פביאן גוטליב תדאוס פון בלינגסהאוזן (בגרמנית: Fabian Gottlieb Thaddeus von Bellingshausen ;20 בספטמבר 1778 – 13 בינואר 1852) היה אדמירל ב של האימפריה הרוסית. הוא פיקד על מסע החקר הרוסי השני סביב כדור הארץ. במסע זה גילתה המשלחת את יבשת אנטארקטיקה.

== ביוגרפיה ==
בלינגסהאוזן נולד למשפחה גרמנית בלטית שהתגוררה באזור שכיום הוא חלק מאסטוניה ואז היה חלק מהאימפריה הרוסית. הוא התנדב כצוער לצי הרוסי הקיסרי בגיל 10 וסיים את לימודיו באקדמיה הימית של קרונשטאדט בגיל 18.

כאשר אישר הקיסר אלכסנדר הראשון את המסע לאזור הקוטב הדרומי ב-1819, בחרו הרשויות בבלינגסהאוזן להובילו. המסע יצא מפורטסמות' שבאנגליה ב-5 בספטמבר 1819 עם שתי ספינות, הווסטוק בת 600 טון והמירניי בת 530 טון.

ב-26 בינואר 1820 עבר המסע את החוג האנטארקטי, וב-28 בינואר 1820 גילו את היבשת אנטארקטיקה.

== הנצחה ==

הר בלינגסהאוזן שבהרי הנסיך אלברט, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה, נקרא על שמו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:קרטוגרפים רוסים
קטגוריה:גרמנים-בלטים
קטגוריה:מגלי ארצות רוסים
קטגוריה:אדמירלים רוסים
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:מקבלי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:רוסיה והאזור האנטארקטי
קטגוריה:ילידי 1778
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1852
ג'אקומו דל דוקה

ג'אקומו דל דוקה (איטלקית: Giacomo Del Duca; 1520 – 1604) היה אדריכל איטלקי, מגדולי אמני המנייריזם, הזרם העיקרי של המאה ה-16 והגישה של אמנות הרנסאנס, המקפידה על פרספקטיבה, קומפוזיציה, ריאליזם ושלמות.

דל דוקה נולד בצ'פלו שבסיציליה. בשנת 1558 הגיע לרומא, והיה תלמידו של מיכלאנג'לו עד מותו ב-1564. היה שותף, החל מ-1562, בעיצוב שער פיה והשלים את בניית שער פיה לאחר מותו של מיכלאנג'לו.

ב-1565 הוא תכנן את וילה פארנזה, ארמונו של הקרדינל אלסאנדרו פארנזה בקפרארולה.

דל דוקה תכנן מספר מבנים נוספים ברומא. ב-1588 חזר דל דוקה לסיציליה והתיישב במסינה. שם עבד על מספר פרויקטים בהם "שער בית הסוחרים"

דל דוקה מת ב-1604 במסינה.

==גלריה==
<gallery>
Image:Farnese Vignola.jpg|ארמון של קרדינל אלסנדרו פרנזה
Image:RomaSMariaLoreto(Sangallo).jpg|הכיפה של כנסייה סנטה מריה לורטו

Image:Roma-san giovanni06.jpg|הסרקופג סבלי שבכנסייה סן ג'ובאני לטרנו
Image:Cappellasacr.JPG|הקפלה של קתדרלת מסינה
Image: Loggia Dei Mercanti Giacomo Del Duca Messina2.jpg|ארקדה במסינה של ג'אקומו דל דוקה
Image:Loggia Dei Mercanti Giacomo Del Duca Messina3.jpg|ארקדה במסינה של ג'אקומו דל דוקה

</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [http://xoomer.virgilio.it/mpalamara/delduca.htm ג'אקומו דל דוקה] 
* [http://xoomer.virgilio.it/mpalamara/loggia_messina.htm ארקדת במסינה של ג'אקומו דל דוקה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר פסלים (מקצוע)
קטגוריה:אמנים מנייריסטים
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:אדריכלים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:פסלים איטלקים במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1520
קטגוריה:נפטרים ב-1604
רפובליקת שבעת האיים

רפובליקת שבעת האיים (ביוונית: Επτάνησος Πολιτεία, באיטלקית: Republica Settinsulare) הייתה רפובליקת איים שהתקיימה מ-1800 עד 1807 תחת ריבונות רוסית-עות'מאנית באיים האיוניים. הייתה זו הפעם הראשונה מאז נפילת השרידים האחרונים של האימפריה הביזנטית לידי הטורקים במאה ה-15 בה הוענק ליוונים ממשל עצמי מוגבל.

שבעת האיים שהרכיבו את הרפובליקה היו:
* קרקירה (קורפו)
* פאקסי (פאקסוס)
* לפקדה (לאוסדה/סנטה מאורה)
* קפלוניה (ספלוניה)
* איתקה (איתקי)
* זקינתוס (זנטה)
* קיתרה (קריגו)

==ראו גם==
* ארצות הברית של האיים היוניים

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יוון: היסטוריה
שבעת האיים, רפובליקת
קטגוריה:קורפו
קומזיץ

קומזיץ טיפוסי
קומזיץ ל"ג בעומר, [[1972]]
קוּמְזיץ (מיידיש: בוא שב) הוא מפגש חברתי הנערך סביב מדורה. בתרבות הישראלית אומץ הקומזיץ כחלק מהווי הפלמ"ח ובעקבותיו תנועות הנוער. מקובל להשתמש במדורה לבישול מאכלים שונים ולאכלם במהלך הקומזיץ. בפרט נערכים קומזיצים לציון ל"ג בעומר.

==אטימולוגיה==
מקורה של המילה קומזיץ ביידיש: פירוש הצירוף "קום זיץ" הוא "בוא/י שב/י". במשמעותה המקורית לא היה הכרח למדורה דווקא, אלא לארוחה שמתקיימת בחוץ. מאוחר יותר אומץ המונח בידי אנשי הפלמ"ח לתיאור הישיבה סביב המדורה, ובמשמעותה זו נותרה עד ימינו. הבלשן יצחק אבינרי הציע את המילה "שֵׁבנָא" (וברבים: שבנאות) כחלופה עברית שהיא כעין תרגום שאילה של המילה ביידיש, אך זו לא התקבלה. הוצעה גם המילה התלמודית "טוזיג", הקיימת גם בערבית, וגם המילה "כֵּרָה", המופיעה במקרא (מלכים ב' ו, כג), אך גם הן לא הצליחו להחליף את מקום ה"קומזיץ" (המילה "טוזיג" הוצעה גם כחלופה למונח פיקניק, וגם במקרה זה לא התקבלה). בשיר "דּוּדוּ", שכתב חיים חפר (פיינר) על מ"מ הפלמ"ח דוד צ'רקסקי שנפל בקרב, מסופר: "אִתָּנוּ הָלַךְ בַּמַּסָּע הַמְּפָרֵךְ / אִתָּנוּ סִיֵּר הוּא בַּגְּבוּל / בַּקוּמְזִיץ הָיָה מְזַמֵּר וְעוֹד אֵיךְ / אִתָּנוּ סָחַב מִן הַלּוּל...". בשנות ה-40 היה מקובל בשימוש גם הפועל הנגזר מהשם, "לקמזץ".

==מאפיינים==
הקומזיץ היה חלק מהווי הפלמ"ח והוא כלל שירה בציבור, צ'יזבטים ואכילת קַרטושקֶס – תפוחי אדמה שנאפים במדורה עצמה. 

לאחר קום מדינת ישראל הפך הקומזיץ לפעילות נפוצה בתנועות הנוער. כיום מקובל לערוך קומזיצים לציון מאורעות שונים וגם ללא סיבה מיוחדת. קומזיץ הוא המנהג הידוע ביותר לציון ל"ג בעומר.

במהלך השנים חלו מספר התפתחויות בתחום הקולינרי: תפוחי האדמה נעטפים לעיתים ברדיד אלומיניום בטרם השלכתם למדורה, ולתפריט נוספו בצל, מרשמלו ונקניקיות.

==ראו גם==
* מנגל
* פיקניק

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: חברה
קטגוריה:הפלמ"ח
קטגוריה:הקיבוץ
קטגוריה:בילוי בחיק הטבע
קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
קטגוריה:מזון: דרכי הגשה
קטגוריה:מקורות אור
פסיכואקטיב

סמליל הקבוצה
פסיכואקטיב - אנשי/נשות בריאות הנפש למען זכויות אדם היא קבוצה של אנשי מקצוע מתחום בריאות הנפש, הרווחה והחינוך, המעורבת בפעילות חברתית-פוליטית בכלל, ובנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני בפרט.

הקבוצה, שקמה בשנת 2005, נחשבת ייחודית בנוף המקצועי הפסיכולוגי, המדגיש בדרך כלל שאיפה לאובייקטיביות ולאי מעורבות, לשם שמירת המטפל במקום נייטרלי ו"נקי". לעומת דעה רווחת זו, חברי הקבוצה מאמינים כי לאנשי בריאות הנפש יש גם תפקיד במעורבות חברתית, וכי הטיפול הפסיכולוגי חייב להיות מודע להקשרים החברתיים-פוליטיים בהם הוא פועל.

==פעילות==
;פעילויות שוטפות:
* סדנאות סוף שבוע להידברות בין אנשי מקצוע יהודים וערבים בבית ספר לשלום ב"נווה שלום".
* ימי עיון וכנסים משותפים לישראלים ולפלסטינים על ההשלכות הנפשיות של הסכסוך הישראלי-פלסטיני, הקשר בין טיפול לפוליטיקה, טראומה בלחימה בקרב לוחמים ואזרחים, טיפול רב תרבותי, ועוד.
* השתלמויות לצוותים מקצועיים בשטחים, על ידי אנשי מקצוע החברים ב"פסיכואקטיב" וברופאים לזכויות אדם.
* קורס שנתי לסוכני שינוי ישראלים ופלסטינים מתחום בריאות הנפש ביוזמת בית ספר לשלום בנווה שלום וארגון חיוואר למען התפתחות ושלום בקלקיליה.
* קבוצת לימוד, הכשרה ומחקר של אנשי בריאות הנפש ישראלים ופלסטינים בתחום הטראומה.
* סיורים בשטחים לאנשי מקצוע מתחום בריאות הנפש, להכרת הבעיות שהתושבים נתקלים בהן כתוצאה משליטת ישראל באזור, ופעילות בניסיון לסייע.
* הוצאה לאור של עלון חודשי "פסיכואקטיב", המפרט את פעילות חברי הארגון באותו חודש, ומתאר אירועים ופרויקטים עתידיים.
* טיפול פסיכולוגי נגיש, מתוך עמדה מקבלת, המוצע לפעילים חברתיים ופוליטיים הנקלעים למשבר נפשי.

;פעילויות מקומיות:
* כתיבה והפצת עצומות ומכתבים, המתריעים כנגד השלכות פסיכולוגיות של אירועים פוליטיים וחברתיים ספציפיים.
* תמיכה במאג'יד כנאענה, פסיכולוג מתמחה מהמרפאה לבריאות הנפש ביפו, שהורשע בעבירות ביטחוניות ומרצה עונש מאסר בבית כלא.
* מפגשים קבועים ותמיכה באנשי צוות ארגון "בצלם" בחברון ובמשפחות המשתתפות בפעילות צוות זה בעיר.
* שיתוף פעולה עם מרכז טיפולי באוטיזם בשכם לקידום אפשרויות הטיפול בשטחים בתחום זה.
* מעורבות ופעילות במסגרת המחאה החברתית (2011).

==קישורים חיצוניים==
* [https://psychoactive.wixsite.com/website אתר פסיכואקטיב]
* 
* תרצה בר-חנין, [https://archive.today/20121128171942/http://212.179.113.235/mahsom/article.php?id=3573 כי הדם הוא הנפש], באתר "מחסום", 10 באוגוסט 2006 <small>(דף ארכיון)</small>
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:ארגוני זכויות האדם בישראל
מוריץ אטינגהאוזן

ד"ר מוריץ אטינגהאוזן (1883–1974) היה מגדולי המומחים והסוחרים היהודים במאה העשרים לספרים עתיקים. 
== ביוגרפיה ==
אטינגהאוזן, בן לסוחר באבני חן ולאם ממשפחת אופנהיימר הנודעת מפרנקפורט, נולד בפריז וחי מרבית חייו באוקספורד שבאנגליה. בגיל שלוש עבר לאנגליה וקיבל אזרחות בריטית יחד עם משפחתו. 

לאחר שסיים את בית הספר "סט. פול" בלונדון למד באוניברסיטת אוקספורד וכתב דוקטורט בסורבון, על משורר הודי, מהמאה השביעית.

השכלתו הרחבה בשפות ובלימודים קלאסיים הכשירה אותו להיכנס כשוליה ואחר כך כשותף לעבודה בתחום המסחר בספרים עתיקים. עבודתו בחנות הידועה של רוזנטלר במינכן נקטעה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה נעצר כנתין אויב (אנגלי) במחנה המעצר הידוע רולבן (Rhuleben) שבשפנדאו בברלין.

פרסומו הגדול של אטינגהאוזן בא מרכישת הקודקס סינאיטיקוס מהממשלה הרוסית עבור המוזיאון הבריטי ב-1933. בביקור מוקדם ברוסיה גילה כי הממשלה הרוסית מעוניינת למכור חפצי ערך כדי להכניס מטבע זר לאוצרה המידלדל בעקבות המהפכה. תוך כדי סיורו הראו לו את הקודקס שעמד בפינת אחד המוזיאונים כערימת גווילים. בעקבות הערתו כי הוא מוכן למצוא לה קונה, פנו אליו לאחר מספר שנים והציעו את הקודקס למכירה. במשא ומתן שהתקיים בעזרת סדרת מברקים הוריד אטינגהאוזן את המחיר ל-100,000 לירות שטרלינג, שהיה סכום גדול. הממשלה הבריטית מימנה מחצית מהסכום והמחצית השנייה נאספה במסע התרמה ברחבי אנגליה. את הקובץ ניתן לראות כיום בקומת הכניסה של המוזיאון הבריטי.

אטינגהאוזן פרסם קטלוגים רבים בתחומים של יודאיקה וספרות ספרדית ופורטוגזית. הוא רכש ידידים רבים מבין שועי עולם עקב מגעיו המרובים, ובראש ידידיו עמד המלך הפורטוגלי. 
לאטינגהאוזן היו שלושה ילדים, הידוע בהם הוא ולטר איתן שהיה המנכ"ל הראשון של משרד החוץ ושגריר ישראל בצרפת.

==מקורות==
<div style="direction: ltr;">
* Dr. M. Ettinghausen. Rare books and Royal collections - memories of of an antiquarian book seller, Simon & Schuster (1961
*Ettinghausen, Maurice L. 1906. Harsa Vardhana, empereur et poète de l'Inde septentrionale (606-648 A.D.) étude sur sa vie et son temps. Londres: Luzac & co; [etc.].

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יהודים בריטים