OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מסיניסה

קברו של מסיניסה באלג'יריה
מַסיניסה או מסנסן (בנומידית : MSNSN,<ref>KAI 101</ref> בפיניקית: 𐤌𐤎𐤍𐤎𐤍 – מסנסן;<ref>KAI 101, 111, 161</ref> 238 לפנה"ס לערך – 140 לפנה"ס לערך) היה מלך נומידיה הראשון, ממלכה ברברית ששלטה בצפון אפריקה. הוא ידוע בעיקר בשל הבריתות שכרת עם הרומאים כבן בריתם בקרב זאמה אשר הכריע את המלחמה הפונית השנייה. 

מסיניסה נולד בכִרתַה (כיום קונסטנטין), עיר אשר הייתה חלק מנומידיה אבל הייתה נתונה לפלישות רומאיות. אביו היה גאלה, מלך שבט המאסילי במזרח נומידיה. הוא גדל בקרתגו, שם הוחזק כבן ערובה להבטחת נאמנות אביו, ולמד שם יוונית ולטינית. 

בתחילת המלחמה הפונית השנייה, לחם לצד קרתגו נגד סיפאקס, שליט נומידיה המערבית, שנתמך על ידי הרומאים. הוא היה רק בן 17 כשהוביל את צבאו לניצחון בזירה זו. המצביא הקרתגי עזרובעל בן גיסקו הבטיח לו לאשה את בתו סופוניסבה שנודעה כיפהפייה, אולם עזרובעל ביטל את השידוך ונתן את סופוניסבה לסיפאקס תמורת הסכם שלום. עלבון זה היה אחת הסיבות לכך שמסיניסה כרת ברית עם המצביא הרומאי סקיפיו אפריקנוס, כעבור מספר שנים.

בשנת 212 לפנה"ס, לאחר תבוסת סיפאקס, הצטרף מסיניסה לצבאות הקרתגים בספרד עם כוח פרשים נומידי, ומילא תפקיד משמעותי בקרב באיטיס, בו הושמד הצבא הרומי בספרד והמצביאים הרומים פובליוס קורנליוס סקיפיו (אביו של סקיפיו אפריקנוס) ואחיו גנאיוס נהרגו. בשנת 206 לפנה"ס השתתף בקרב איליפה, בו הובסו הצבאות הקרתגים בספרד בידי סקיפיו אפריקנוס.

אחרי שהשלים את כיבוש ספרד, תכנן סקיפיו לתקוף את קרתגו באפריקה, ולשם כך יצר קשרים עם הנומידים, והשיג את תמיכת מסיניסה. סיפאקס נותר הפעם נאמן לקרתגים. בשנת 204 לפנה"ס נחת סקיפיו באפריקה. מסיניסה חבר אליו, והשניים הכו את צבאות עזרובעל בן גיסקו וסיפאקס בקרב המישורים הגדולים. סיפאקס נמלט אל ממלכתו, אך הובס על ידי מסיניסה והמצביא הרומי גאיוס לאליוס בקרב קירטה, ונלקח בשבי. מסיניסה נישא לסופוניסבה, אולם סקיפיו רצה להציג אותה לראווה בתהלוכת הניצחון ברומא. מסיניסה הורה למשרתיו להגיש לה רעל ולתת לה לבחור, ללכת בשבי לרומא, או להתאבד. על פי האגדה סופוניסבה הפטירה: "לא ציפיתי למתנת חתונה כזו מבעלי", ושתתה את הרעל.

מסיניסה ביסס את שלטונו בנומידיה, ולאחר מכן הצטרף עם אלפי פרשים נומידיים אל הצבא הרומאי ונטל חלק מרכזי בקרב זאמה, שסיים את המלחמה בניצחון רומא. לאחר המלחמה קיבל מסיניסה שטחים חדשים שהיו שייכים בעבר לקרתגו, על פי תנאי השלום הקשים שהושתו עליה. הוא המשיך לנהוג מדיניות תוקפנית ומתגרה כלפי קרתגו, ביודעו שבמסגרת האמנה עם רומא קרתגו אינה יכולה להתגונן. התגרויות אלו גרמו לבסוף למלחמת הפונית השלישית, שבסופה חרבה קרתגו ומסיניסה זכה בשטחים חדשים.

למסיניסה היו שלושה בנים, גולוסה, אסטנבעל ומיקיפסה. בנו של גולוסה היה מאסיווא, לאסטנבעל היו שני בנים, יוגורתה וגאודה, גם למיקיפסה היו שני בנים, אדהרבעל והיימפסל הראשון. גולוסה ואסטנבעל מתו ממגפה ככל הנראה, ומיקיפסה ירש את הממלכה. נכדו יוגורתה התפרסם במלחמתו הארוכה נגד רומא.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלכים
קטגוריה:תוניסיה: היסטוריה
קטגוריה:לוב: היסטוריה
קטגוריה:אלג'יריה: היסטוריה
קטגוריה:העת העתיקה
קטגוריה:נומידיה
קטגוריה:ברברים
קטגוריה:המלחמה הפונית השנייה: אישים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-2 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3 לפנה"ס
מרו (הר געש)

מֶרוּ (Meru) הוא הר געש פעיל בצפון טנזניה (התפרצותו האחרונה התרחשה ב-1910). ההר שוכן כ-70 ק"מ מערבית לקילימנג'רו, בסמוך לעיר ארושה. גובהו 4,562 מ' מעל פני הים, והוא ההר השני בגובהו במדינה, אחרי הקילימנג'רו, והחמישי בגובהו ביבשת אפריקה.

פסגתו של ההר נקראה בעבר "פסגת הסוציאליסט", שם שהוענק לה בתקופת שלטונו הסוציאליסטי של ג'וליוס נייררה, אך כיום השם אינו בשימוש, והשלט המצוי בפסגת ההר אינו מציין את שמה הקודם. הפסגה נכבשה לראשונה בשנת 1904 על ידי מטפס ההרים הגרמני פריץ ייגר. הטיפוס עליו נחשב קשה יותר מאשר הטיפוס על הקילימנג'רו, כיוון שמחנה הבסיס האחרון רחוק מהפסגה. הטיפוס אורך בין שלושה לארבעה ימים.

ההר כולו מהווה חלק מהפארק הלאומי ארושה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טנזניה: גאוגרפיה
קטגוריה:אפריקה: הרי געש
פרדיאל

תחנת הרכבת בפרדיאל
פְּרֶדְיאָל (ברומנית: Predeal) היא עיירת סקי בעמק הפרחובה, במחוז בראשוב שברומניה. היא נמצאת בגובה 1,060 מ' מעל פני הים, והיא העיירה הגבוהה ביותר ברומניה.

פּרדיאל מונה 5,615 תושבים (נכון לשנת 2002).

==מקור השם==
השם פרדיאל מקורו בשפה הרומנית - "Pre Deal", שפירושו "לפני הגבעה", או במילה הסלבית "פּרֶדֶל", שפירושה "גבול", "תחום".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רומניה: עיירות
קטגוריה:עמק הפרחובה
קטגוריה:אתרי סקי ברומניה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1705
מנשה יצחקי

מנשה יצחקי (1940<ref></ref> – 7 בספטמבר 2022) היה ראש המועצה המקומית אור יהודה וחבר מרכז מפ"ם.
== חייו ==
יצחקי נולד בשנת 1940 בעיר מנדלי () שבעיראק לאפרים ונג'יה, בן בכור מבין שישה אחים. אביו היה ראש הקהילה היהודית והבריח יהודים לאיראן ומשם לארץ ישראל. בהמשך אביו נתפס על ידי השלטונות ואף הובא לבית משפט. השופט זיכה אותו, אך ציווה עליו לעזוב את מנדלי. המשפחה מכרה את ביתה והשתקעה בבגדאד. בשנת 1951 עלו לארץ ישראל ושוכנו במעברת סקייה א', שלימים הפכה לעיר אור יהודה.

בגיל 24 נבחר למועצת הפועלים של אור יהודה והתחיל בפעילות ציבורית.

יצחקי השתייך למפלגתו של ראש המועצה המקומית אור יהודה, יחזקאל קזז - המערך, אך פרש ממנה והקים רשימה עצמאית בשם "נאמני הציבור". בבחירות למועצה בשנת 1969 זכתה רשימתו למנדט אחד והוא הצטרף לקואליציה העירונית ומונה לסגן ראש המועצה. הבחירות למועצה המקומית ב-31 בדצמבר 1973 נפסלו על ידי בית המשפט המחוזי בתל אביב בעקבות תלונות על אי-סדרים, ובחירות חוזרות נערכו ב-2 ביולי 1974. בבחירות החוזרות ניצחה סיעתו את "המערך", שבגלגוליו השונים שלט שנים באור יהודה (מרדכי בן-פורת ויחזקאל קזז), ויצחקי הפך לראש מועצת אור יהודה. בכהונתו התמקד בשני נושאים עיקריים: חינוך ודיור, שהתבטא בין היתר מהעברת אנשים המתגוררים בצריפים לבתי קבע ומציאת פתרונות דיור לצעירים<ref name=":0"></ref>. שותפיו למפלגה החדשה היו העיתונאי שפי גבאי ויוסף סבח.

בשנת 1978 הפסיד בבחירות על ראשות המועצה ליצחק בוכובזה אך המשיך לכהן במועצה. בשנת 1980 עתר לבג"ץ נגד מינוי נציגי המועצה במועצה הדתית. לקראת הבחירות בשנת 2003 מונה לממלא מקומו של יוסף סבח בוועדת הבחירות העירונית מטעם רשימת נאמני הציבור.

נפטר ב-7 בספטמבר 2022.<ref name=":0" />

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית אור יהודה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם מפ"ם
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
דוד יוסף (ראש עירייה)

דוד יוסף (נולד ב-1959) הוא איש ציבור שכיהן כראש עיריית אור יהודה ממאי 2007 עד יוני 2015. הורשע בעבירות מין ובעבירות של מרמה והפרת אמונים ונדון ל-38 חודשי מאסר.

==ביוגרפיה==
שירת בצה"ל כלוחם בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים.

בעשרים השנים שקדמו לבחירתו, התמודד יוסף שלוש פעמים על תפקיד ראש עיריית אור יהודה: בשנת 1989 התמודד עצמאית ונוצח על ידי יצחק בוכובזה. בשנת 1993 התמודד מטעם מפלגת צומת ונוצח על ידי תמיר שאבי. בשנת 1998 לא התמודד, אלא הצטרף ליצחק בוכובזה, ולאחר הבחירות מונה לסגנו, וב-2003 התמודד נגד בוכבזה, הפסיד בסיבוב השני, ובמועצת העיר נמנה עם שורות האופוזיציה.

בשנת 2007 התמודד יוסף מטעם מפלגה עצמאית בתמיכת הליכוד וש"ס וזכה, תוך שהוא מביס את ראש העירייה הזמני, עופר בוזי, שמוּנה לאחר התפטרותו של יצחק בוכובזה. עם היוודע תוצאות הבחירות, פנו שלושת מתחריו של יוסף לבית המשפט המחוזי בתל אביב, בתביעה לפסילת הבחירות ועריכת בחירות חדשות, בטענה שיוסף ניהל תעמולת בחירות בניגוד לחוק, משום שפרסם פנייה של הרב עובדיה יוסף לתמוך בו. בית המשפט דחה תביעה זו.

מייד עם היבחרו הודיע יוסף על פתיחת דף חדש בכל הקשור ליחסה של עיריית אור יהודה לעולים מאתיופיה.

בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו בנובמבר 2008 נבחר יוסף לכהונה נוספת, ברוב של יותר מ-70%. בשנת 2010, קיבלה העירייה בראשותו את פרס המנהל התקין מטעם משרד הפנים. בבחירות 2013 נבחר יוסף בשנית, ברוב של 58%.

במהלך כהונתו הועלו נגדו טענות רבות לגבי אופן ההתנהלות של הנהלת העירייה בראשותו. אם בחוסר התייחסות לכתבות שהציגו את פועלו באופן שלילי, ואם בגין אי סדרים ושימוש בהשפעתו לטובת רווח אישי כגון פרשת ה"סטנדאפ" במפעל הפיס, קשריו עם פוליטיקאים אשר קיבלו שמות רחובות וכיכרות המפארים את שמם ברחבי העיר, שינוי שדרת "יצחק רבין" ל"שדרת גבי אשכנזי", כריתת עצים נרחבת ברחבי העיר, ופתיחת "קייטנת ראש העיר" בשנת 2015.

=== הרשעה בפלילים ===
בשנת 2015 נעצר לחקירה בחשד לביצוע עבירות מין, ב-18 ביוני באותה שנה, התפטר יוסף מתפקידו כראש עיר, וביולי אותה שנה הוגש נגדו כתב אישום בשורה של עבירות: גנבה בידי עובד ציבור, בעילה אסורה בהסכמה, מעשה מגונה ללא הסכמה, מעשה מגונה תוך ניצול יחסי מרות, מעשה מגונה תוך שימוש בכוח, הטרדה מינית, מרמה והפרת אמונים, שימוש לרעה בכוח המשרה ושיבוש הליכי משפט. ב-5 בדצמבר 2016 הורשע ב-11 מתוך 15 עבירות המין שיוחסו לו, בהן הטרדה מינית בכוח, ובחמש עבירות מרמה והפרת אמונים, בהן גנבה בידי עובד ציבור ונידון לשנתיים מאסר. בבית המשפט העליון התקבל ערעור המדינה ועונשו הוחמר ל-38 חודשי מאסר. הוא השתחרר מהכלא באוקטובר 2019.

== חיים אישיים ==
יוסף נשוי ואב לשניים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* גדעון דוקוב, [http://www.ononews.com/articles.php?id=202 דוד יוסף נכנס לתפקידו כראש עיריית אור יהודה], באתר "חדשות אונו"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית אור יהודה
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:פעילי מפלגת צומת
קטגוריה:מורשעים בעבירות מין בישראל
קטגוריה:מורשעים בעבירות מרמה והפרת אמונים בישראל
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות ישראלים שהורשעו בדין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
מוצב ריחן

תמונה של מוצב ריחן בדרום לבנון שצולמה בשנת 1995 ברצועת הביטחון
מוצב ריחן מרגמות 160 ממ של צדל בפעולה. התמונה צולמה בשנת 1998
מוצבי צה"ל לאורך גבול הצפון
מוצב ריחן היה המוצב הצפוני ביותר מבין מוצבי צה"ל ברצועת הביטחון וממוקם בפאתי הכפר ריחן.

==מיקום==
מערבית לו שכן מוצב צד"ל סוג'וד וצפונית לו שכנו שלושת מוצבי צד"ל ע'זלן, ערמתא וחונה.
המוצב היה חלק מגדוד עישייה תחת פיקודה של החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון. משימתו של מוצב ריחן הייתה לשמור על הציר בין מרג' עיון ומובלעת ג'זין פתוח. משימה נוספת הייתה חיזוקו של גדוד 10 של צד"ל, אשר ישב במוצבים הסמוכים כגון סוג'וד, ע'זלן, ערמתא, חונה, רזלן וריחן, ולהוות העתודה שלו.

==היסטוריה==
את ריחן תפסה פלוגת חי"ר, בדרך כלל הפלחה"ן או הפלנ"ט של החטיבה, וכן כוחות שריון, על בסיס קבוע של תחלופה בסבבים של ארבעה חודשים, למעט שבעה חודשים רצופים עד לנסיגת צה"ל מרצועת הביטחון. במוצב היה צוות שהפעיל מכ"ם "קשת", מכ"ם קרקעי נייד, שנועד לעקוב אחר תנועת כוחות אויב בלילה (אז מגדוד 414 שהיה חלק מחיל הקשר). עקב מיקומו הצפוני שימש המוצב כנקודת יציאה לפעילות בתוך רצועת הביטחון ומחוצה לה. היו שכינו את המוצב "מוצב המוות" עקב כמות הנפגעים הגדולה מתוך אלה ששירתו בו במשך שנות פעילותו.

באוקטובר 1995 עלה כוח של חטיבת גולני מהפלוגה המסייעת של גדוד 51 יחד עם צוות לוחמים מפלוגת הקשר החטיבתית על מטען צד בזמן שהיה רכוב על נגמש, שישה חיילים נהרגו וחייל אחד נפצע קשה, האירוע כונה "אסון הנגמ"ש הראשון", ובו נהרג מפקד הפלוגה המסייעת רס"ן יוסי אוחנה.

באפריל 1999 תקפו עשרות פעילי חזבאללה את כוחות צד"ל שבמוצב סוג'וד. כוח הצנחנים ממוצב ריחן הסמוך סייע להבריח את אנשי חזבאללה. שמונה חיילי צה"ל ושלושה חיילי צד"ל נפצעו קל. ביוני 1999 נתקל כוח מחלקתי מגדוד 101 בחוליית בת ארבעה מחבלים בעת שעמדה להציב מארב ברכס נבי אבו רקב שבסמוך למוצב ומפקדו נפצע. כוח הצנחנים שאליו התווסף כוח בפיקוד המג"ד, איתי וירוב, לחם במחבלים בשטח הררי וסבוך והרגם. המוצב פונה ופוצץ ב-23 במאי 2000 בעת נסיגת צה"ל מלבנון.

== ראו גם ==
* צבא דרום לבנון
* הלחימה בדרום לבנון (1985–2000)
* רצועת הביטחון
* מבצע נוף פראי

==לקריאה נוספת==
* 
* 
* 
* 

255x255 פיקסלים

==קישורים חיצוניים==

* [https://20yearsafter.maps.arcgis.com/apps/MapJournal/index.html?appid=4988f9e924994d02aec0710a537751c8&locale=he&section=9 מוצב ריחן], באתר "מפת סיפור מוצבי אזור הביטחון בלבנון"
* עמוס הראל, [http://www.fresh.co.il/vBulletin/showpost.php?p=4478600&postcount=25 מפקד יחידת הקישור ללבנון: כוחו של חזבאללה נשחק בעימות עם צה"ל], הארץ, 9 ביוני 1998, כפי שהועלה באתר פרש.
* [https://www.kan.org.il/content/dig/digital/p-12879/ ריחן- מוצב המוות], 3 פרקים - כאן 11.
* [https://www.google.com/maps/dir/Aaichiyeh,+%D7%9C%D7%91%D7%A0%D7%95%D7%9F%E2%80%AD%E2%80%AD%E2%80%AD/Rihan,+Lebanon/Kfar+Houneh,+%D7%9C%D7%91%D7%A0%D7%95%D7%9F%E2%80%AD%E2%80%AD%E2%80%AD/Nabi+Sejoud+%D8%A7%D9%84%D9%86%D8%A8%D9%8A+%D8%B3%D8%AC%D8%AF%E2%80%AD%E2%80%AD%E2%80%AD/@33.4483798,35.6174215,19335m/data=!3m1!1e3!4m26!4m25!1m5!1m1!1s0x151eea7c9f45cd75:0x487a3ddd1446d398!2m2!1d35.5564344!2d33.4083323!1m5!1m1!1s0x151ec200cc251ad7:0xc431644fc32b096c!2m2!1d35.5676156!2d33.4443865!1m5!1m1!1s0x151ec2c037e14b69:0x9a56b9974e361f7c!2m2!1d35.5897894!2d33.4923967!1m5!1m1!1s0x151eea2239fd5317:0xe5be5fa67ecd519c!2m2!1d35.5418459!2d33.4423843!3e0?hl=iw&entry=ttu קישור למפה של מוצב ריחן] בגוגל מפות.

==הערות שוליים==

ריחן
דווית הראשון, קיסר אתיופיה

דווית הראשון (געז: ዳዊት, עברית: "דוד")
היה קיסר האימפריה האתיופית בשיא תקופת תור הזהב. דווית נולד בשם "הנסיך קירקוס" והיה בנו השני של הקיסר ניואיה קראסטוס, הוטבל בשם "באדה מריאם" יירש את כס הקיסרות לאחר מות אחיו ב-1382 תחת השם "דווית".

אחת מהמערכות הצבאיות של דווית הייתה כנגד מצרים, כאשר דווית הגיע צפונה עד לאסוואן, סולטאן מצרים הכריח את הפטריארך אלכסנדריה, מטהיו הראשון, לשלוח משלחת לדווית ולשכנעו לחזור לקיסרותו:

לדווית הייתה מערכת יחסים ידידותית עם יורש הסולטאן, לפי ההיסטוריון של ימי הביניים אל-מקריזי דווית שלח 22 גמלים עמוסים עם מתנות לברקוק, הסולטאן הראשון של השושלת הבורג'ית.

הקיסר דווית היה נוצרי נלהב. הוא התמודד עם מרד של יהודי אתיופיה בתיגראי, ועודד מיסיונרים לפעול בגוג'אם. לפי וואליס באדג', במשך מלכותו של דווית חתיכה מהצלב האמיתי הגיע לאתיופיה.

שרדו שתי דוגמאות של כתבי יד מוראים מתקופת שלטונו. אחד הוא תרגום של הניסים של מרי שנכתב בערבית, בפקודת הקיסר דווית, זהו האזכור המוקדם ביותר לכך שקיסר אתיופי הזמין ספר כלשהו. האחר, תואר כ "אחד הספרים המוראים היפים של התקופה" העתק של בשורות, שכיום נמצאות במנזר הצדיק גבריאל באי קאברן באגם טאנה.

קיסר זה התמודד מול הפשיטות של המדינות המוסלמיות בגבול המזרחי עם מתקפות נגד מרובות כנגדם. לפי אל-מקריזי, ב-1403 הקיסר דווית רדף אחרי סאאד אד-דין השני סולטאנה של אדאל, לזילע מקום בו הרג אותו והטיל מצור על זילע, אף על פי כן, מקור מודרני נוסף מתארך את מותו של סאאד אד-דין השני לשנת 1415 וכך משייך את מותו לתקופתו של הקיסר יסחק הראשון.
הקיסר דווית מת ב-6 באוקטובר 1412 כאשר אחד מסוסיו בעט בראשו, נקבר במנזר דברה נגדגד.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:תקופת תור הזהב האתיופית
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1382
קטגוריה:נפטרים ב-1413
תם

תָּם הוא מילת תואר מקראית פירושה "שלם וחסר פגמים" וגם "ישר דרך". גם שם משפחה יהודי תימני. תֹּם (גם תום) הוא שם פרטי ישראלי. לפעמים עיברות של השם טום.

קטגוריה:שמות פרטיים לגברים
קטגוריה:שמות משפחה
דלק סיבירי

דָּלָק סִיבִּירִי או צוֹבֶּל (שם מדעי: Martes zibellina) הוא יונק קטן ממשפחת הסמוריים. זהו מין בסוג דלק, הנפוץ באזור דרום רוסיה, בגזרת הרי אורל, סיביר, מונגוליה ואף יפן. הוא נפוץ במרוצת השנים גם בפולין ובמערב רוסיה.

== אטימולוגיה ==
השם צובל מקורו בשפות הסלאביות והוא נכנס אל השפות המערב אירופאיות דרך סחר הפרוות בימי הביניים המוקדמים. כך המילה соболь (sobol) ברוסית והמילה soból בפולנית הפכו ל: Zobel בגרמנית; sabel בהולנדית; zibeline בצרפתית; cibelina או cebellina בספרדית; soopeli בפינית; zibelina בפורטוגזית; zibellina בלטינית; sabellum באנגלית וצוֹבֶּל בעברית.

המונח הפך לתיאור כללי לבעלי חיים בעלי פרווה שחורה, כמו חתולים וארנבים. וגם הצבע השחור בהרלדיקה מגיע מאותו השורש.

== מאפיינים ==
צובלים הם אוכלי כל, הניזונים בעיקר ממכרסמים קטנים כגון עכברים וסנאים. הם משתמשים בכישורי מארב המתבססים על שמיעה חדה. בהיעדר טרף זמין, הצובל יכול לשרוד על גרגירי יער, דבש ובלוטים. במהלך הלילה ובסופות שלגים, כאשר הטרף אינו נפוץ, הצובל גר לרוב במחילה צרה המוגנת מפני אויבים טבעיים. 

הצובלים החיים בטבע הם חיות טריטוריאליות ויכולים לתקוף בני אדם המתקרבים אליהם. 

פרוותו של הצובל נחשבת משובחת במיוחד בשל העובדה שהיא רכה למגע בכל כיוון שמברישים אותה. עובדה זו עשתה אותו למבוקש בתעשיית הפרוות, וצובלים מגודלים או ניצודים לצורך שימוש בפרוותם השחורה או החומה-כהה, בין השאר בשטריימלים (כובעי פרווה), מעילים ועוד.

על אף שמם, מכחולי שיער צובל המשמשים כמכחולי עלית בציור בצבעי מים או שמן, אינם עשויים מפרוות צובל אלא מפרוותו של בן משפחה קרוב אחר - החמוס הסיבירי.

על שמם קרויים דגמי הרכב גא"ז סובול המיוצרים ברוסיה במפעלי גא"ז.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:האזור הארקטי: יונקים
קטגוריה:סיביר: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים בטייגה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
פאסילידס, קיסר אתיופיה

פַאסִיל (געז: ፋሲልደስ ובתעתיק לעברית :פסילידס) היה קיסר אתיופיה בשנים 1632–1667, תחת שם ההכתרה "עלם סגד" (געז: ዓለም ሰገድ, עברית: "לו סוגד העולם") נודע גם בשם ״אבא זובל״. עלם סגד היה בנו של הקיסר הקודם סוסוניוס מאשתו סולטאנה מוגסה ונולד במגזז שבשאווה במועד שלא ידוע במדויק, אולם לפני ה-10 בנובמבר 1603. כמבשר תקופת התחייה האתיופית, ייסד פאסיל את עיר הבירה החדשה גונדר ואת הענף הגונדרי של השושלת הסולומונית.

[[פאסיל גמב, ארמון הקיסר פאסיל, הוכרז אתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.]]
הקיסר עלם סגד הוכתר במהלך מרד שהובל על ידי סרצה קראסטוס, מינוי שהצליח רק כאשר הקיסר סוסניוס מת ב-1632. כאשר קיבל את מושכות השלטון החזיר עלם סגד באופן מיידי את כוחה של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית, ביקש מפטריארך אלכסנדריה אבונא (הגמון) חדש והחזיר את השליטה המצרית על ראשות הכנסייה. כאשר שמע שמומבסה מופגזת על ידי הפורטוגזים, חשד הקיסר כי הפטריארך הקתולי אפונסו מנדש (Alfonso Méndez) עמד מאחורי המהלך. הוא ניצל זאת לגירוש יתרת היישועים מאדמת אתיופיה בשנת 1633 <ref></ref>. ברשומות נכתב כי "הפרנג'י מנדש שב לארצו שלו", אך בפועל עשו מנדש ומרבית תומכיו את דרכם לגואה שבהודו ונטען כי נשבו ונשדדו מספר פעמים בדרכם.
אחד משני הגשרים על פני [[הנילוס הכחול שנבנו בימי פאסיל. הגשר פוצץ במלחמת העולם השנייה במטרה לעכב את הצבא האיטלקי.]]
ממקום מושבו בגואה ניסה מנדש לתאם התערבויות צבאיות קתוליות נוספות נגד קיסר אתיופיה, אך ללא הועיל. מנגד, ביקש הקיסר עלם סגד משכניו המוסלמיים - מסולטאן סנאר באזור הנילוס הכחול, משליט מוח'א שלחוף תימן, מהפחה של עיר הנמל סואכין לחופי סודאן ומהשלטונות המצריים בקהיר - לא להתיר לפרנג'ים או לאירופאים אחרים לעבור בשטחם לכיוון אתיופיה. הקיסר רדף את המאמינים הקתוליים הנותרים באתיופיה וזכה לקיתונות של גידופים בספרות הקתולית של ימיו. ב-1665 הורה הקיסר להעלות באש את "ספרי הפרנג'ים" - כינוי לכתבי הקודש הקתוליים.

פאסיל גם ייסד את העיר גונדר, קבע בה את ארמונו פאסיל גמב והפכהּ לבירת האימפריה האתיופית על מנת לחזק את ההגמוניה הנוצרית במחוז דאמבייה, ששם הייתה קהילה יהודית גדולה. מהלך זה של הקיסר גרם לאמהריזציה של האזור ובתקופתו החלו יהודי אתיופיה להתבלט בעסקי ההלוואות, הבנייה, הנגרות ואומנויות נוספות הנדרשות על ידי תושבי האזור בעלי האדמות. עד היום משמש השם פַסִיל, לצד השם פֶקָדוּ ("רצון/פקודה" בעברית), שם פרטי לילודים זכרים בקרב יהודי אתיופיה.

עלם סגד ניהל מערכה צבאית כנגד האגאווים ב-1637 וקרבות כנגד האורומו שהחלו לפשוט על אתיופיה ומערכות נוספות כנגד האגאווים. בתקופתו נפתחה שגרירות אתיופיה בהודו ומשלחת דיפלומטית אתיופית הגיעה לברך את אאוראנגזב לרגל הכתרתו לקיסר האימפריה המוגולית.

ב-1666 אסר עלם סגד את בנו דווית בכלא וואחני לאחר שזה מרד בו. בכך חידש הקיסר את המסורת של כליאת צאצאי הקיסרים על מנת להגן על הקיסר מפני טוענים אחרים לכתר (ראו: אָמְבַּ גשן).

עלם סגד מת באזאזו הנמצאת דרומית לגונדר ונקבר במנזר סטפן הקדוש באי דגה שבאגם טאנה. בשנת 1965 תיאר החוקר נתניאל ט. קני (Nathaniel T. Kenney) בכתב העת נשיונל ג'יאוגרפיק את ביקורו במנזר, ודיווח כי ראה את המומיה של פאסיל יחד עם מומיה נוספת שהייתה בנו של פאסיל, יסור בן השבע. בניגוד לקיסרים האחרים ולמרות חשיבותו אין בנמצא כרוניקה בשפת הגאז של הקיסר סביר שלא שרדה עד ימינו

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתיופיה: תקופת התחייה
קטגוריה:השושלת הגונדרית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:חנוטים
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1603
קטגוריה:נפטרים ב-1667
The Way I Am (שיר של אמינם)

The Way I Am הוא הסינגל השני של הראפר אמינם מתוך אלבומו "The Marshall Mathers LP" אשר יצא לחנויות בשנת 2000. שיר זה, בניגוד לסינגל הראשון שלו מאותו אלבום "The Real Slim Shady", משרה אווירה כבדה ורצינית.

== תוכן השיר ==
בשיר זה אמינם מדבר על עצמו ועל יחסו לחוג מעריציו ולתקשורת, אשר לטענתו מפלה אותו לרעה ומשליכה את כל חולי החברה על מילות שיריו הקיצוניות. שיר זה הוא מעין סגירת חשבונות עם אוהביו ושונאיו גם יחד, שהוא טוען כי חונקים אותו עם אהבתם אליו ולא נותנים לו לחיות את חייו כאדם מן השורה. הוא מציין בשיר שההערצה לה זכה היא בעצם חלק מקללה שרודפת אותו מאז ילדותו הקשה בשכונות העוני של קנזס סיטי ודטרויט. הוא גם טוען כי אם ימשיכו לחנוק אותו בהערצה זו, הוא לא יהיה אחראי למעשיו, והוא לא ינהג כמו שמצפים להתנהג מאדם ברמת פרסום כמו שלו. בשיר נאמר גם שלא אכפת לו מתביעות, כי מכולן הוא יצא נקי, וכאן הוא יוצא נגד מערכת המשפט האמריקאית אשר יכולה לבצע עיוות דין לטובת אדם, כל עוד יש לו כסף. יש לציין כי הוא אומר זאת על אף שהוא נמנה עם הנהנים של מגמה זו.

הפזמון זהו קטע שבו אמינם אומר שזה מה שהוא ושלא אכפת לו אם אוהבים או שונאים את זה. אמרה זו היא האמרה השולטת בשיר וחוזרת מספר פעמים בפזמון.

הבית השני הוא סגירת חשבונות עם התקשורת שמחפשת אשמים במקום לחפש פתרונות, הוא אומר שבמקום ליצור הוא צריך להתעסק עם המבקרים רק כי המציאות מחייבת ולא כי הוא אוהב את זה. הוא מאשים את התקשורת בכך שאחרי כל מקרה מצער האצבע המאשימה מופנית אוטומטית אליו בלי להפעיל שיקול דעת. בנוסף, לדבריו, התקשורת מאשימה את כל העולם חוץ מהאשמים האמיתיים ובכך לא מצבעת את תפקידה כראוי. אך בסיום הוא אומר כי זה רק גורם לו להיות יותר ויותר תוקפני במילות שיריו הבאים.

הבית השלישי הוא ביקורת נגד שותפיו לעסק ואנשי התקשורת שיותר אוהדת אותו. הוא טוען שהוא יותר מדי נערץ, והוא רוצה להפסיק עם כל הפרסום ולחזור לאלמוניות, הוא גם מאשים את תחנות הרדיו בכך שמשמיעות אותו בגלל תאווה לרייטינג ולא בגלל אהבתם אליו. האשמה דומה הוא מפנה לכל אלה שמראינים אותו ושואלים אותו את אותן השאלות בדיוק כל פעם כדי להרוויח עוד פרסום. הוא אומר שכל החגיגה סביבו כבר משגעת אותו ולא אכפת לו מה אומרים עליו או על תגובותיו.

השיר נבחר להיכלל באלבום האוסף Curtain Calls, שבו נכללים להיטיו הגדולים של אמינם.

== הקליפ ==
בקליפ השתתף מרילין מנסון, שאותו ציין אמינם בשיר על כך שמאשימים אותו בהידרדרות של הדור, אך מסביר שזו בכלל אשמת ההורים.

לאורך כל הקליפ עומד אמינם על גג בניין ומתכונן כביכול לבצע התאבדות אך לבסוף קופץ ונוחת על קרקע גמישה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 2000
קטגוריה:שירי אמינם
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אמינם
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אמינם
קטגוריה:שירים על המדיה
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת שיידי רקורדס
צפון וולו

צפון וולו הוא מחוז במדינת אמהרה שבאתיופיה ונקרא על שם המחוז ההיסטורי וולו. גובל בצפון-מזרח במדינת תיגראי, בצפון-מערב במחוז וג המרה, במערב במחוז דרום גונדר, בדרום במחוז דרום וולו ובמזרחו במדינת עפר. עד שנת 1991 נכלל במחוז וולו אחד מהמחוזות ההיסטוריים של אתיופיה. ערים ועיירות חשובות בנפה הם וולדייה בירת המחוז והעיר לליבלה המכונה בפי תושביה ירושלים החדשה.

== היסטוריה == 
בימי הביניים ועד 1991 הייתה חלק מהמחוז ההיסטורי, וולו, שהיה חלק מהאימפריה האתיופית. עם התמוטטותו הסופי של השלטון המרקסיסטי ב-1991 וואלו פוצל למספר אזורים חצי מהמחוז שתושביו היו עפרים סופח למדינת עפר והחצי השני שבאמהרה התחלק לשני מחוזות צפון וולו ודרום וולו.

== נפות ==
המחוז מחולק לעשר נפות שבנוסף להן העיר וולדייה שלה מעמד של נפה.

{| align="right"
|-
|
* בוגנה
* קובו
* גידן
* מקת
* ודלה
|
* דלנתה
* גובה לפתו
* הברו
* לסתה
* דוונת
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אתיופיה: מחוזות
קטגוריה:אמהרה
אדי קנטור

אדי קנטור
אדי קנטור (באנגלית: Eddie Cantor; 31 בינואר 1892 - 10 באוקטובר 1964) היה זמר, קומיקאי, רקדן, שחקן ופזמונאי יהודי-אמריקאי.

קנטור היה ידוע לקהל ברודוויי, קהל הרדיו וקהל הטלוויזיה בימיה הראשונים כ-Banjo Eyes. נולד בשם איזידור איצקוביץ בניו יורק, ארצות הברית כבן למהגרים יהודים מרוסיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=ZPQNsrjOPUA#t=104 אדי קנטור מבקר בישראל], יומני כרמל יוני 1950 <small><small>(התחלה 1:44)</small></small>
* 

קטגוריה:יהודים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:זמרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:קומיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: רדיו
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הילסייד ממוריאל פארק
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1892
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1964
מערב גוג'ם

מערב גוג'ם הוא מחוז במדינת אמהרה שבאתיופיה ונקרא על שם מחוז גוג'ם ההיסטורי. גובל בצפון מזרחה במחוז דרום גונדר, בצפון באגם טאנה ובבהר דר שממוקמת כמובלעת על חוף האגם, בצפון-מערב במחוז צפון גונדר, במערב במחוז אגאו אוי, בדרום במדינת אורומיה ובמזרח במחוז מזרח גוג'ם.

== היסטוריה == 
בימי הביניים ועד 1991 היה חלק מהמחוז ההיסטורי והממלכה לשעבר, גוג'ם, שהייתה חלק מהאימפריה האתיופית. עם התמוטטותו הסופית של השלטון המרקסיסטי ב-1991 חולק המחוז לארבעה מחוזות: מערב גוג'ם, מזרח גוג'ם ואגאו אוי שסופחו למדינת אמהרה ומחוז מתקל שסופח למדינת בנישנגול-גומאז.

== נפות ==
המחוז מתחלק לשלוש עשרה נפות ולבירה פינותה סלאם שהיא במעמד נפה.

{| align="right"
|-
|
*אצ'פר הדרומית
*אצ'פר הצפונית
*בהר דר רבתי
*ילמה נה דנסה
*מצ'ה
*סקלה
*קורית
|
*דגה דמות
*דמבצ'ה
*ג'בי תהנן
*בורה
*ונברמה
*גונצ'ה
|-
|}

קטגוריה:אתיופיה: מחוזות
קטגוריה:אמהרה
MGF

פקטור גדילה מכנו (באנגלית: Mechano growth factor, ובקיצור: MGF) הוא הורמון חלבוני הדומה במבנה שלו ל-פקטור גדילה דמוי אינסולין 1 (IGF-1) וכן לאינסולין. קרוי גם IGF-IEb. נוצר מאותו הגן של IGF-1. גורם לגדילת רקמת השריר ומזרז את ריפוי הרקמה במקרה שנגרם לה נזק. מופרש בעיקר בעת פעילות גופנית או נזק לשרירים.

MGF משמש ספורטאים כחומר אנאבולי (מפתח גוף), ועל כן מופיע ברשימת הסמים האסורים בספורט לפי הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט (WADA).

== ראו גם ==
* פקטורי גדילה דמויי אינסולין
* הורמון גדילה
* IGF-1
* IGF-2
* אינסולין
* סמים בספורט

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.isteroids.com/mechano_growth_factor/ חומר רלוונטי (אנגלית)]

קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:חלבונים
קטגוריה:סמים בספורט
חמוס סיבירי

חמוס סיבירי (שם מדעי: Mustela sibirica), הידוע גם בכינויים חמוס הרים סיבירי, קולינסקי וחמוס הימלאיה בשפות שונות, הוא טורף קטן בעל פרווה בגוון אדמדם ממשפחת הסמוריים. נפוץ באסיה ובאירופה.

מפרוותו של החמוס הסיבירי מייצרים מברשות ומכחולים משיער רך, הקרויים מכחולי קולינסקי או מכחולי צובל. זאת על אף שהצובל שייך לסוג אחר ממשפחת הסמוריים, הקרוי דלק.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פטר סימון פאלאס
קטגוריה:סמוריים
קטגוריה:סיביר: יונקים
קטגוריה:סין: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1773
אגאו אוי

אגאו אוי הוא מחוז במדינת אמהרה שבאתיופיה נקרא על שם האוי שהיא קבוצה של האגאו. האוי מונים במחוז כ-397,491 נפש ומהווים מיעוט משום שרוב אוכלוסיית המחוז הם אמהרים. בדרום גובל המחוז במדינת אורומיה, במערב במדינת בנישנגול-גומאז, בצפון-מערב במחוז צפון גונדר ובצפון-מזרח במחוז מערב גוג'ם. עד שנת 1991 היה לחלק ממחוז גוג'ם, אחד מהמחוזות ההיסטוריים של אתיופיה.

במחוז שוכן אגם זנגנה, אגם מכתש בקוטר כקילומטר, בגובה כאלפיים וחמש מאות מטרים מעל פני הים.

== היסטוריה == 
בימי הביניים ועד 1991 רוב שטחיו השתייכו לאגאו מדר כחלק מהמחוז ההיסטורי גוג'ם. עם נפילתו הסופית של השלטון המרקסיסטי ב-1991 חולק מחוז גוג'ם לארבעה מחוזות: מערב גוג'ם, מזרח גוג'ם ואגאו אוי שסופחו למדינת אמהרה ומחוז מתקל במדינת בנישנגול-גומאז.

== תת-נפות ==
במחוז שבע נפות:
*דנגילה
*בנג'ה שקודד
*אנקסקה גוגוסה
*גונגוה
*פגיתה לקומה
*ג'וי
*גוגוסה שיקודד

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתיופיה: מחוזות
קטגוריה:אמהרה
קולמן הוקינס

קולמן רנדולף הוקינס (באנגלית: Coleman Randolph Hawkins; 
21 בנובמבר 1904 – 19 במאי 1969), ידוע גם בכינויים "הוק" ("Hawk") ו"בין" ("Bean"), היה סקסופוניסט טנור אמריקאי, שהשפיע רבות על הג'אז. הוא היה מוזיקאי הסווינג הראשון שעשה שימוש בכלי הנגינה. יכולת האלתור שלו שהתפתחה בנגינת הסולו בתזמורות הביג בנד בהן השתתף היוותה השראה למבשר הבי בופ לסטר יאנג ולנגנים כצ'ארלי פארקר וג'ון קולטריין ואיפשרה לו לקחת חלק בהתפתחות זו ולהמשיך לנגן עד שנות השישים המאוחרות.

הוקינס ניגן עם רבים ממוזיקאי הג'אז הגדולים ביותר בתקופתו, החל בלואי ארמסטרונג, בני קרטר וג'נגו ריינהארדט, וכלה בת'לוניוס מונק, מיילס דייוויס ומקס רואץ'.

== תולדות חייו ==
הוקינס נולד במדינת מיזורי ולמד בקנזס. הוא ניגן מגיל צעיר פסנתר וצ'לו ואל הסקסופון הגיע בגיל תשע. ב-1921 הצטרף ללהקה בשם "Jazz Hounds" ונדד עמה בהופעות ברחבי ארצות הברית עד שהגיע עמה לניו יורק, שם הצטרף ללהקתו של פלטשר הנדרסון, עמו שהה עד 1934. בתחילה קיבל תפקידי בס בסקסופון בס במסגרת חטיבת קצב (דבר יוצא דופן למדי) וניגן גם בקלרינט, אולם בהמשך ניגן בעיקר בסקסופון טנור. הנדרסון נתן להוקינס חופש אמנותי גדול ודון רדמן, המעבד בתזמורתו של הנדרסון, יצר עבורו תפקידי סולו מורכבים בהשפעתו של חבר אחר שהצטרף לתזמורת ב-1924, לואי ארמסטרונג.

עטיפת התקליט "גוף ונשמה"
בשנת 1934 עזב הוקינס את תזמורתו של הנדרסון ונענה להזמנה להצטרף לתזמורתו של ג'ק היילון בלונדון. הוא נדד באירופה עד 1939, רוב הזמן כסולן. בשנת 1937 הופיע עם בני קרטר וג'נגו ריינהארדט. עם חזרתו לארצות הברית הקליט עיבוד לסטנדרט "גוף ונשמה" (Body and Soul). הקלטה זו הייתה לאבן דרך בהתפתחות הג'אז; הוקינס מתעלם כמעט לגמרי מהקו המלודי, למעט ארבע התיבות הראשונות, וחוקר בסולו שלו את המבנה ההרמוני של הקטע באופן שמסכם את תפקיד הסולן בסווינג ומבשר את תפקיד הסולן בבי-בופ.

בהמשך חבר להרכב שמנה את ת'לוניוס מונק, מיילס דייוויס, מקס רואץ' ואוסקר פטיפורד במועדון ברחוב 52 והיה למארגן הקלטת הבי בופ הראשונה עם דיזי גילספי ומקס רואץ' בפברואר 1943, בהיותו המבוגר שבחבורת הצעירים. הוא הקליט גם עם ג'יי ג'יי ג'ונסון ופאטס נאבארו והופיע עם ג'אז בפילהרמונית.

ב-1948 הקליט יצירה חלוצית בשם פיקאסו לסקסופון-סולו. בשנות החמישים הופיע באירופה ובארצות הברית במסעי הופעות ופסטיבלים. בשנות השישים הופיע באופן קבוע במועדון הוילג' ונגארד בניו יורק. הוא המשיך לשתף פעולה, הן עם אמנים מובילים בבי בופ (השתתף בהקלטת התקליט "ת'לוניוס מונק וג'ון קולטריין" ב-1960 ובסוויטה "We Insist! - Freedom Now" של מקס רואץ') והן עם אמנים ותיקים כדיוק אלינגטון, בן ובסטר, רוי אלדרידג', אוסקר פיטרסון, הרב אליס וריי בראון.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20101101055754/http://www.redhotjazz.com/Hawkins.html ביוגרפיה ודיסקוגרפיה] באתר RedHotJazz 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סקסופוניסטים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:נגני בי בופ

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1904
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1969
זאב טננבוים

זאב טננבוים הוא זמר ישראלי, סולן להקת הדת' מטאל הישראלית סיילם.

==ביוגרפיה==
טננבוים החל להתעניין במוזיקת הבי מטאל בסוף שנות השבעים, כשהאזין לבלאק סבאת', לד זפלין ודיפ פרפל. הוא חבר בסיילם כסולן החל מהקמתה ב-1985 ועד היום. טננבוים איננו זמר דת' מטאל טיפוסי ושר לרוב בצווחות חסרות מלודיה וצרודות האופייניות לבלאק מטאל, בהתאם לסגנונה המוזיקלי של הלהקה המערב סוגים שונים של מטאל קיצוני. באלבומה של סיילם, Necessary Evil, הוא גם ביצע שאגות וגרואלינג האופייניים לזמרי הדת' מטאל המסורתי.

טננבוים סיפר כי ב-1991, בעקבות יציאתו של הדמו Millions Slaughtered ("מיליונים שנטבחו" באנגלית), כתב לו מוזיקאי הבלאק מטאל הנורווגי וארג ויקרנס, הבסיסט לשעבר בלהקת מייהם והאיש שמאחורי פרויקט בורזום על כך שהמוזיקה מוצאת חן בעיניו, אבל הוא שנא את מילות השירים, וציין כי לדעתו סיילם צריכה לתמוך במלחמות ובהרג, וכי "חבל שאדולף היטלר לא השלים את מלאכתו" וכי "סדאם חוסיין היה צריך להרוג יהודים נוספים". טננבוים סיפר כי הוא כתב לוויקרנס שהדעות שלו מעוותות, ומספר שבועות לאחר מכן המשטרה המקומית הגיעה לביתו ומסרה לו שוויקרנס שלח לו מעטפת נפץ שהתגלתה בבדיקת רנטגן וכן קלטת וידאו, דבר שגרר את התערבות האינטרפול. שנתיים לאחר מכן הורשע ויקרנס ברציחתו של יורונימוס, מנהיג להקת מייהם, בה היה גם ויקרנס חבר, על רקע מאבקי כוח פנימיים בסצנת הבלאק מטאל הנורווגית. ויקרנס ריצה 16 שנים מתוך תקופת מאסר בת 21 שנים, ובתחילת 2009 זכה בשחרור מוקדם.

חברי סיילם שומרים מזה שנים רבות על קשרים טובים עם חברי להקת מייהם (מלבד ויקרנס). טננבוים אף היה חברו של יורונימוס והופיע בישראל לצד הסולן אטילה. 

טננבוים ציין בין הלהקות המועדפות עליו את קריאייטור, סודום, ונום, דת', בהמות ו-Lamb of God. הוא אף ציין כי מבין אמני הזרם המרכזי של המוזיקה הישראלית הוא "מאוד מעריך" את כנסיית השכל "שיש להם את הדיכאון במוזיקה".

טננבוים הוא מנהל מחלקת פיקוח וחנייה בעיריית גבעתיים, העיר בה פועלת סיילם במשך כל שנות קיומה. בתו יובל מופיעה על עטיפת האלבום Necessary Evil.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סיילם
קטגוריה:זמרי מטאל ישראלים
קטגוריה:מוזיקאי מטאל
קלאודיה מרקלה

קלאודיה מרקלה (לטינית: Claudia Marcella; 41 לפנה"ס - ?) הייתה אצילה רומאית מהשושלת היוליו-קלאודית.

== ביוגרפיה ==
מרקלה נולדה בשנת 41 לפנה"ס ברומא, אביה הקונסול גאיוס קלאודיוס מרקלוס היה צאצא של המצביא הנודע מרקוס קלאודיוס מרקלוס והשתייך לבית האב של הקלאודיים אמה אוקטביה הייתה אחותו של אוקטביוס שעתיד להיות הקיסר הראשון של רומא.

בשנת 40 לפנה"ס אביה נפטר ואמה אוקטביה נישאה מחדש בנישואים פוליטיים למרקוס אנטוניוס במטרה לבסס את הברית בין אוקטביוס לאנטוניוס. מרקלה התגוררה עם אמה ואביה החורג באתונה עד שאנטוניוס נטש את משפחתו לטובתה של מלכת מצרים קלאופטרה השביעית ואוקטביה וילדיה חזרו להתגורר ברומא.

מרקלה חותנה עם מרקוס ויפסניוס אגריפס בשנת 28 לפנה"ס על ידי דודה אוקטביוס במטרה להעמיק את בריתו עם אגריפס על ידי הפיכתו לחלק מהמשפחה השולטת. שמרקוס קלאודיוס מרקלוס שהיה אחיה של מרקלה ובעלה של יוליה בת אוגוסטוס נפטר בשנת 21 לפנה"ס אוגוסטוס הורה לאגריפס להתגרש ממנה כדי שיוכל לשאת את יוליה. לזוג היה מספר ילדים שעליהם אנו לא יודעים דבר.

מרקלה חזרה להתגורר בבית אמה שהשיאה אותה לאחיה החורג יולוס אנטוניוס, בנו של מרקוס אנטוניוס, ונולד להם בן בשם לוקיוס אנטוניוס. בשנת 2 לפנה"ס התאבד יולוס אנטוניוס (ויש הטוענים כי אולץ לשים קץ לחייו). הסיבה הייתה קנוניית רצח טיבריוס, בעלה של יוליה, עימה ניהל יולוס אנטוניוס רומן במשך מספר שנים. אוגוסטוס ששמע על הקנוניה שלח שליחים אל יולוס אנטוניוס על מנת לאסרו אולם זה התאבד קודם לכן. 

לאחר מכן נישאה מרקלה בשלישית לסקסטוס אפוליוס, ולזוג נולדה בת בשם אפוליה ורליה.

 קטגוריה:רומאים בתקופת הקיסרות
קטגוריה:השושלת היוליו-קלאודית
קטגוריה:נשים ברומא העתיקה
ימים ורוחות

ימים ורוחות (בטורקית: Beş Vakit) הוא סרט קולנוע טורקי שיצא לאקרנים בשנת 2006. הסרט נכתב ובוים על ידי ריאה ארדם.

==עלילת הסרט==

הסרט מתאר את חייהם של שני נערים - עומר ויאקופ, ונערה - ילדיז בכפר קטן בטורקיה. עומר (המגולם על ידי אוזקן אוזן) שונא את אביו, המואזין והאימאם של הכפר, ומקווה כי ימות. האימאם אינו מבין מדוע בנו עצלן המעדיף לצאת ולטייל ביערות עם חבריו, במקום להצטיין בלימודיו כמו אחיו הקטן היודע לקרוא יותר טוב ממנו. האימאם נוקט כלפי בנו יד קשה, ואוסר עליו לאכול ארוחות ערב עם בני המשפחה. עומר מבקש מרועה הצאן היתום של הכפר עקרבים על מנת להרוג את אביו, אולם מוצא רק עקרב אחד, שלא די בו, ולבסוף גם עקרב זה מת. יאקופ (המגולם על ידי עלי ביי קיאלי) מאוהב במורה (המגולמת על ידי סלמה ארגץ'), מנסה למצוא חן בעיניה ועוקב אחריה. הוא מופתע לגלות שגם אביו צופה במורה בעודה ישנה. ילדיז (המגולמת על ידי אלית איסקן) שונאת את עבודות הבית ומעדיפה אף היא לשחק ביערות. אימה (המגולמת על ידי ניהאן אסלי אילמס) דורשת ממנה לעזור ולשמור על אחותה הקטנה, עד שבטעות מפילה את האחות ברחוב, והאחות נלקחת לבית החולים. עומר ויאקופ יוצאים לטייל בהרים, ושאחיו הקטן של עומר עוקב אחריהם, עומר זורק עליו אבן ופוגע בו בראשו, דבר שגורר החמרה בעונשים המוטלים עליו. יאקופ מודאג שעם היוולד תינוק חדש במשפחתו, אמו תפסיק לאהוב אותו, אולם עם הוולד האח יאקופ רואה שחששותיו חסרי בסיס.

אביה של ילדיז נאבק עם אחיו על כבודו בעיני אביו (סבה של ילדיז). הסב אינו מעריך את האב, וחושב שאחיו עושה כל דבר טוב יותר. הוא מבקש משני האחים לבנות גדר לשדה ולסקל את אבני השדה, ולבסוף מפרק את הגדר שבנה אביה של ילדיז ומשפיל אותו בפומבי.
הסרט מחולק לחמישה פרקים, כאשר כל פרק נקרא בשם אחת התפילות היומיות של האסלאם. כל פרק מתחיל בקריאת המואזין (אביו של עומר, או, במקרה שהאב חולה, אביו של יאקופ) לתפילה. סדר התפילות הוא סדר הפוך לסדר הרגיל. הראשונה היא תפילת הלילה, לאחריה אחר הצהריים, ולבסוף תפילת השחרית.

==צילום והפקה==
הסרט צולם בכפר קוזלו שבדרום טורקיה, ותושבי הכפר משתתפים בסרט. הפסקול של הסרט כולל יצירות של ארוו פרט.

==פרסים ופסטיבלים==
הסרט הוצג בפסטיבל איסטנבול, וזכה בפרס פיפרסקי בשנת 2006. במאי הסרט זכה בפסטיבל זה בפרס ציבעוני הזהב על בימוי הסרט.
צלם הסרט, פלורן הרי קיבל ציון מיוחד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי מנהיים הילדנברג, בו הסרט היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר.
הסרט קיבל ציון לשבח על ידי חבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2006
קטגוריה:סרטים טורקיים
השירותים של האפיפיור

השירותים של האפיפיור (בספרדית: El Baño Del Papa) הוא סרט קולנוע אורוגוואי משנת 2007 שבוים על ידי אנריקה פרננדז וסזאר שרלונה.

==תקציר העלילה==
עלילת הסרט מתרחשת בכפר קטן באורוגוואי, על גבול ברזיל בשנת 1988 בעקבות הכרזת האפיפיור כי הוא עתיד לבקר בכפר ולשאת נאום. גיבורו של הסרט הוא בטו, החי עם אשתו ובִּתו בצריף קטן בכפר ומתפרנס, כמו יתר תושבי הכפר, מהברחות מזון מעבר לגבול. תושבי הכפר סבורים כי יבואו מברזיל עשרות אלפי אם לא מאות אלפי מאמינים לשמוע את האפיפיור, והמכירות של מוצרי מזון ומזכרות לצליינים אלה יביאו להם עושר כלכלי. התושבים נערכים מראש, ממשכנים את בתיהם וקונים מוצרי מזון רבים על מנת להכין מזון מהיר לצליינים.

בטו סבור שאם יבנה שירותים בחצר ביתו, יוכל להתעשר מהצליינים, ולכן מזמין את חבריו לברביקיו שלאחריו הם מסייעים לו לבנות את מבנה השירותים. בטו מבריח מעבר לגבול דלת מפוארת עבור השירותים, מתאמן עם אשתו וביתו כיצד להתייחס לצליינים הבאים אל השירותים, ולבסוף מנסה להשיג סכומי כסף על מנת לרכוש אסלה. איש משמר הגבול, שאותו משחד בטו, מחרים לבסוף את אופניו, ורק אוטובוס אחד של צליינים מגיע מברזיל לשמוע את האפיפיור, כך שבטו מצליח להרכיב את האסלה רק עם סיום נאום האפיפיור, וממילא אין מי שירצה להשתמש בשירותים, כיוון שרק תושבים מקומיים (כ-8,000 תושבים) הגיעו לשמוע את האפיפיור.

==השתתפות בפסטיבלים ופרסים==
הסרט הוא סרטם הראשון של אנריקה פרננדז וסזאר שרלונה. הסרט הוקרן בפסטיבל קאן בשנת 2007 בהקרנת בכורה עולמית.
הסרט זכה בפרס הקהל בפסטיבל הסרטים גרמאדו, וכן בפרסים עבור השחקן הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר והתסריט בפסטיבל זה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטים אורוגוואיים
טלי ירון-אלדר

טלי ירון-אלדר (נולדה ב-15 באוקטובר 1963) היא עורכת דין, שכיהנה בתפקיד נציבת מס הכנסה בשנים 2002 - 2004.

==ביוגרפיה==
טלי ירון-אלדר נולדה בתל אביב לאם מיקרוביולוגית ולאב רופא, שהיה מנהל מחלקה בבית החולים איכילוב. אביה עשה חלק מהתמחותו בארצות הברית, ובעקבות זאת עשתה המשפחה שלוש שנים באן ארבור שבמישיגן. מאז כיתה ג' ועד היום מתגוררת בתל אביב. למדה בבית הספר התיכון גימנסיה הרצליה ובנעוריה הייתה שחקנית כדורעף בליגה הלאומית. בצה"ל סיימה קורס קצינות קשר ונשארה להדריך בו.

למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב. התמחתה במיסים אצל עו"ד משה דרוקר ועו"ד גיורא עמיר. ב-1987, מיד לאחר סיום ההתמחות, החלה לעבוד באגף מס הכנסה במשרד האוצר. בין השנים 1995-1990 למדה לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1995-1992 הייתה למנהלת מחלקת חקיקה באגף מס הכנסה. ב-1995 התמנתה לסגנית היועץ המשפטי של אגף מס הכנסה. ב-1998 מונתה ליועצת המשפטית של אגף המכס ומע"מ.

באפריל 2002 מינה אותה שר האוצר סילבן שלום לנציבת מס הכנסה, במקומו של יוני קפלן. היא הייתה האישה הראשונה בתפקיד וגם המינוי הצעיר ביותר לו. בתפקידה זה הייתה חברה ב"ועדת רבינוביץ'" לרפורמה במס הכנסה, שבעקבות המלצותיה נחקק תיקון מס' 132 לפקודת מס הכנסה, שירון-אלדר עסקה בהטמעתו. מרכיביה העיקריים של הרפורמה:
* תחילתו של תהליך להורדת שיעורי המס (סעיף 121 לפקודת מס הכנסה).
* חיוב במס הכנסה של רווחים ריאליים מהכנסות מריבית ומשוק ההון.
* מעבר ממיסוי טריטוריאלי למיסוי פרסונלי, שהביא להרחבה מהותית בחיוב במס הכנסה של הכנסותיהם של ישראלים מחוץ לישראל.
* רפורמה במיסוי הקצאת מניות לעובדים (סעיף 102 לפקודת מס הכנסה).

כשעזבה את מס הכנסה מונתה ב-2004 למנכ"לית חברת הנדל"ן "ארזים" במשרה חלקית והצטרפה למשרד עורכי הדין דורון כהן, כעבור זמן עזבה אותו והפכה שותפה במשרדו של עורך הדין דוד תדמור, לשעבר הממונה על ההגבלים העסקיים, וניהלה את מחלקת המיסוי במשרד. בתחילת 2008 סיימה את תפקידה ב"ארזים". ביולי 2009 מונתה על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו לחברה בוועדה המייעצת למועצה הלאומית לכלכלה. כיום היא שותפה במשרד ירון אלדר פלר ושות.

משמשת כיו"ר דירקטוריון חברת "איטריידר", העוסקת במסחר מקוון באופציות דיגיטליות.

== מעורבות בפלילים ==
בשנת 2010 נערכה חקירה בעניינה, בחשד שלא קיימה את תקופת הצינון לה נדרשה עם סיום תפקידה בשירות המדינה, בכך שייצגה מול פקיד השומה את רו"ח אביגדור יצחקי ולקוחותיו. בהסדר טיעון הודתה ירון בעבירה שיוחסה לה, ובמאי 2012 גזר עליה בית משפט השלום בתל אביב 180 שעות של עבודות לתועלת הציבור, ללא הרשעתה.

== חיים אישיים ==
נשואה בשנית לעו"ד רועי פלר ולהם שני ילדים משותפים. בנוסף אם לשלושה ילדים מנישואיה הראשונים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יועצות משפטיות ישראליות
קטגוריה:יועצים משפטיים ישראלים
קטגוריה:עובדי משרד האוצר
קטגוריה:עובדות משרד האוצר
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי משרד האוצר
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:נציבי מס הכנסה
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
דו"ח רטיג

הפגנת מחאה בבית הקברות של [[סנטיאגו דה צ'ילה אל מול האנדרטה לזכר ה"נעלמים". (11 בספטמבר 2004).]]
דו"ח רטיג (בספרדית: Informe Rettig) הוא השם בו מוכר הדו"ח הסופי מיום 9 בפברואר 1991 של הוועדה הלאומית לאמת ולפיוס (Comisión Nacional de Verdad y Reconciliación) שחקרה את הפרת זכויות האדם שהובילו להיעלמות או למוות בצ'ילה במהלך שנות הדיקטטורה הצבאית של אוגוסטו פינושה.

הוועדה מונתה בידי נשיא צ'ילה פטריסיו איילווין, ובראשה עמד ראול רטיג, שגריר לשעבר מטעם ממשלתו של סלבדור איינדה, על שמו נקרא הדו"ח. הוועדה התכנסה משך כתשעה חודשים ודנה באירועים שאירעו בין ה-11 בספטמבר 1973 ו-11 במרץ 1990. התקופה שכוסתה בדו"ח עוררה מחלוקת, שכן היו מי שטענו שעל החקירה לכלול גם את תקופת שלטונו של האיחוד העממי תחת נשיאותו של סלבדור איינדה (1970–1973), בטענה שהבנת תקופה זו חיונית להבנת האירועים במהלך שנות הדיקטטורה.

הדו"ח קבע כי במהלך שנות הדיקטטורה נרצחו 2,279 איש ואישה. 164 מתוכם מסיבות פוליטיות, ואילו 2,115 מהפרת זכויות אדם. הוועדה המליצה עם נקיטת מספר צעדים לפיצוי בני משפחות הקורבנות שיושמו בשנים שלאחר הגשת הדו"ח.

כחודש לאחר הגשת הדו"ח, ב-4 במרץ 1991 פנה פטריסיו איילווין, נשיא צ'ילה, בשידור טלוויזיה וביקש את סליחתה של האומה הצ'יליאנית כולה.

== ראו גם ==
* היסטוריה של צ'ילה
* אוגוסטו פינושה
* שיירת המוות
* ויה באוויירה

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.usip.org/sites/default/files/resources/collections/truth_commissions/Chile90-Report/Chile90-Report.pdf דו"ח רטיג] 

רטיג, דו"ח
רטיג, דו"ח
קייקיליה אטיקה

קייקיליה אטיקה (בלטינית: Caecilia Attica, 51 לפנה"ס - ?), אצילה רומאית.

== ביוגרפיה ==
אטיקה נולדה ברומא. אביה טיטוס פומפוניוס אטיקוס היה חבר בולט במעמד הפרשים ואמה קייקיליה פילה הייתה צאצאית של מרקוס ליקיניוס קראסוס.

אטיקה קיבלה חינוך מצוין על ידי אביה ששכר לה מורים שהחלו ללמדה מגיל חמש או שש, היא גם הייתה חביבתו של חברו הקרוב של אביה מרקוס טוליוס קיקרו שמזכיר אותה בחיבה רבה מספר פעמים במכתביו לאטיקוס.

אטיקה נישאה בשנת 37 לפנה"ס למרקוס ויפסניוס אגריפס שהיה מצביאו הראשי של אוקטביוס, הנישואים אורגנו על ידי מרקוס אנטוניוס. בתם ויפסניה אגריפינה נישאה לבנו החורג של אוקטביוס טיבריוס וייתכן שעוד בת שלהם נישאה למצביא הרומאי פובליוס קווינקטיליוס וארוס.

גורלה של אטיקה לא ידוע, בשנת 28 לפנה"ס בעלה אגריפס נשא לאישה את קלאודיה מרקלה, ייתכן שאגריפס התגרש מאטיקה בעקבות האשמות שהועלו נגדה על כך שקיימה קשר אינטימי עם אחד ממוריה או שלפי דעה אחרת, שמתבססת על העובדה שהיא לא מוזכרת בין האנשים שבאו לראות את אביה שהוא היה על ערש דווי, גורסת שהיא נפטרה לפני שנת 32 לפנה"ס.

 קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:נשים ברומא העתיקה
קטגוריה:נשים במאה ה-1 לפנה"ס
האיים האגאדיים

מבט מטרפאני אל פביניאנה ומארטימו
האיים האגאדיים (באיטלקית: Isole Egadi; בלטינית: Aegates Insulae), הוא שמה של קבוצת איים הרריים קטנים בים התיכון, סמוך לחוף הצפון-מערבי של סיציליה, לא הרחק מן העיר טרפאני. שטחם הכולל הוא 37.45 קמ"ר.

הגדול מבין האיים, פביניאנה (Favignana, בלטינית "אייגוסה"), שוכן 10 מייל דרום-מערבית לטרפאני; לוואנצו (Levanzo, בלטינית "פורבנטיה") 8 מייל מערבה; מארטימו (Marettimo, "היירה נסוס" בעת העתיקה), הנמצא 15 מייל מערבית לטרפאני, נחשב כיום חלק מקבוצת איים זו. קיימים עוד איים זעירים אחדים בין פביניאנה לסיציליה. 

אוכלוסיית האיים נאמדה ב-2011 ב-4,300 נפש. עיקר כלכלתם של יושבי האיים היא על דיג, ובעיקר דיג טונה.

בפביניאנה ובלוואנצו נתגלו ממצאים ארכאולוגיים וציורי מערות המלמדים כי האיים היו מיושבים כבר בתקופות הנאוליתית והפלאוליתית. 

האיים האגאדיים היו זירת קרב אייגוסה (241 לפנה"ס), הקרב הימי בין ציי קרתגו ורומא שסיים את המלחמה הפונית הראשונה.

עד 1874 היו האיים בבעלות משפחת פאלאוויצ'יני (Pallavicini) מג'נובה, אז נקנו על ידי משפחת פלוריו (Florio) מפלרמו.

==קישורים חיצוניים==

* 

אגאדיים
אגאדיים
אגאדיים
אגוניסט

אגוניסט (AGO – Agonist) הוא חומר הנקשר לקולטן מסוים, ומפעיל אותו – בדומה לחומר המקורי (כגון הורמון, מוליך עצבי) שנוהג להיקשר לאותו קולטן.

מקור השם הוא במילה היוונית "agon" שמשמעה תחרות, כך שאגוניסט הוא מי שמשתתף בתחרות.

בפרמקולוגיה המושג אגוניסט משמש לתיאור אופן הפעולה של תרופה מסוימת.

==סוגי אגוניסטים==
דוגמה אחת לאגוניסט היא סאלבוטאמול (תרופה לאסתמה, שם מסחרי בישראל: ונטולין) נקשר לקולטני בטא-2 של אדרנלין, ומפעיל את הקולטנים האלה כמו ההורמונים אדרנלין ונוראדרנלין, ועל כן סאלבוטאמול הוא אגוניסט לקולטני בטא-2 של אדרנלין.

אגוניסטים לדופמין הם חומרים כימיים או תרכובות שמפעילות את הקולטנים של דופמין בצורה דומה לזו של דופמין. הפעלת הקולטן על ידי האגוניסט תורמת ליצירת שרשרת פעולות תוך תאיות בדומה לאלו שנעשות כאשר דופמין מפעיל אותו.

==ראו גם==
*אנטגוניסט

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרמקולוגיה
אנטגוניסט (פרמקולוגיה)

אנטגוניסט (ANT - Antagonist) או חוסם הוא חומר הנקשר לקולטן מסוים ואיננו משנה את פעילותו. אם קיימים בסביבה אגוניסטים (כגון הורמון, מוליך עצבי, או אגוניסט שלהם) הוא מפריע לקישורם ובכך מעכב או מחליש את השפעתם. 

בפרמקולוגיה המושג אנטגוניסט משמש לתיאור של חומר לו יש אפיניות אך הוא חסר השפעה על הקולטן אליו הם נקשרים, וקישורם יפריע לקישור של אגוניסטים כמו גם אגוניסט הפוך (inverse agonist).

דוגמה לאנטגוניסט הוא רימונבאנט (תרופה כנגד השמנת יתר וכן למניעת עישון, שם מסחרי: אקומפליה) חוסמת את קולטני CB1 - קאנבינואיד, במערכת העצבים המרכזית ובאיברים היקפיים הקשורים למטבוליזם של הגלוקוז והשומנים, ועל כן רימונבאנט הוא אנטגוניסט לקולטני CB1.

==ראו גם==
*אגוניסט

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרמקולוגיה
נהר סוואן

נהר סוואן (Swan River, מילולית: ברבור) זורם במערב אוסטרליה, ועובר בעיר פרת', בדרום מערב הטריטוריה, לפני שהוא נשפך כ-15 ק"מ דרום-מערבית לעיר, בפרימנטל, לתוך האוקיינוס ההודי.

בשנת 1697 הפליג החוקר ההולנדי ווילם דה ולמינג אל תוך נהר הזורם במערב אוסטרליה וקרא לו בשם נהר סוואן (<small>הולנדית:</small> Swaanerivier) על שם הברבור השחור, עוף מים המקנן באזור הנהר שהוא מין אנדמי לאוסטרליה המערבית.

נהר הסוואן מתחיל בפארק הלאומי ואליוּנְגה (Walyunga National Park), מרחב עשיר בעצי אקליפטוס וצמחיית הספר האוסטרלי, הצומחים על שכבות גרניט, כ-50 ק"מ צפונית לפרת', במקורות מפרץ וּרוֹלוּ (Wooroloo) של נהר אבון. לא מדובר על זרימה של שני הנהרות יחד, אלא על המשך של נהר האבון באמצעות נהר הסוואן. באוסטרליה נקראים לעיתים הנהרות בשמות שונים בתוככי היבשת ובהתקרבם לחוף.

==קישורים חיצוניים==

* 

סוואן
קטגוריה:אוסטרליה המערבית: גאוגרפיה
אוכלי נבלות

אוכלי נבלות שונים.
[[נשר אפריקני ואורובו שחור, שני עופות אוכלי נבלות שעברו אבולוציה מתכנסת.]]
[[תן שחור ונשר אוכלים נבלת זברה.]]
[[דרקון קומודו צעיר ניזון מנבלות תאו מים.]]
אוכלי-נבלות או אוכלי-פגרים (באנגלית: Scavenger) הם בעלי חיים אוכלי בשר הניזונים מבשר נבלות של בעלי חיים אחרים. לאוכלי נבלות יש תפקיד חשוב והכרחי במערכת האקולוגית באספת שיירים מהגופה ובהאצתם את התהליך הטבעי של פירוקה על ידי מפרקים.

לרוב אוכלי נבלות מתפקדים גם כציידים פעילים, מאחר שרק מספר מערכות אקולוגיות יכולות לתמוך בפגרים רבים לזמן רב, כך שהם צדים או חומסים טרף לאחרים. כאשר הם ניזונים מתפתחת במקרים רבים תחרות של טירוף אכילה רבתית, בה זוכים החזקים או המהירים ביותר, בעוד אחרים נאלצים להמתין.

אוכלי צואה גם נחשבים לפי כמה חלוקות לתת-סוג של אוכלי נבלות, אף שהם ניזונים מצואה ולא רק מהבשר. גם אוכלי רקבובית ניזונים לעיתים גם מרקובת המגיעה מהחי, אך גם מהצומח ללא הבדל.

==מאפיינים==
אוכלי הנבלות הם לרוב קרניבורים או אוכלי כל הניזונים לעיתים גם מטרף חי, לרוב קטן מהם, אך בניגוד לרוב הקרניבורים הם בעלי התמחות בתזונה מבשר מת וחלקם מתקשים לצוד בהצלחה. לעיתים הם גם חומסים מזון לטורפים אחרים ובמקרים אחרים חיים בקומנסליזם על טרף של אחרים (כמו כמה עכבישים הניזונים מטרף עכבישים גדולים מהם או שועל שלג המתקיים משרידי ארוחתו של דוב קוטב). ישנם גם טורפים ציידים הניזונים מנבלות כמו צבועיים, תנינים ודרקוני קומודו ואפילו מספר חיות אוכלות צמחים שיגוונו בנבלות (למשל צב אראו או ארנבת שלג).

אוכלי נבלות מובהקים הממלאים אותם גומחות מציגים קווי דמיון גם למינים רחוקים טקסונומית, כמו אצל הנשר והקונדור שלשניהם מקורים ארוכים חסרי קצה מעוקל וצוואר קירח מנוצות. מאחר שהם מצויים הרבה על הקרקע הם בעלי גוף מוצק ורגליים חזקות אך טפריהם חלשות יותר מעופות דורסים אחרים והם צוללים במהירות נמוכה, מה שיקשה עליהם לצוד כמו עופות דורסים אחרים.

==דוגמאות==
מבין אוכלי הנבלות נמנים יונקים מסדרת הטורפים כמו הצבועיים, תן, קויוט ושועל השלג וגם דובים (הניזונים מלווייתנים שעולים על החוף). מהעופות בולטים דורסים כמו הקונדוריים והנשרים אף שגם דורסים אחרים ניזונים מנבלות, מיני עורביים, שחפיים, מרבו, חמסניים ויסעור ענק, נסטור ואף המין חד-זנב צהוב-מקור. בין הזוחלים ישנם כמה לטאות כמו הכוחיים, כמה לטאיים וטגואיים הניזונים מנבלות ומהדגים ישנם צלופחים שונים, שפמנונאים, כמה כרישים (למשל שש-זימי אפור) ופיראניים וכן המיקסינות. ישנם גם חסרי חוליות רבים אוכלי נבלות כמו זבובאים כמו זבוב הבית והימשושיים, קברניתיים, נמלים, צרעות, מספר סרטנים וסרטני נהרות והרבה תולעים. בקרקעית הים מינים ניזוני קרקעית יאכלו נבלות שוקעות, ביניהם כוכבי ים, מלפפוני ים, חלזונות ימיים, סרטנים שונים ואף אלמוגים.

חלקם מאוכלי הנבלות מתבססים על עצמות, כמו מספר תולעים ימיות או הפרס השומט עצמות מצוקים כדי שיתפצחו.

עם זאת ישנם מספר טורפים שכמעט אף פעם לא אוכלים נבלות ואף מסרבים למזון מת בשבי, למשל נחשים ומרבית החתוליים. חלק מהנטרפים פיתחו הגנה כנגדם - העמדת פני מת.

==ראו גם==
* טורפים
* אוכלי רקבובית
* ניזוני קרקעית
* אוכלי צואה
* טירוף אכילה

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

*
דרום הולנד

דרום הולנד (בהולנדית: ) הוא שם מחוז בהולנד, אשר ממוקם במערב המדינה, לחוף הים הצפוני. דרום הולנד הוא המחוז הצפוף ביותר והמתועש ביותר בהולנד. הוא גובל בזיילנד בכיוון דרום-מערב, צפון בראבנט בדרום, חלדרלנד במזרח, אוטרכט בצפון-מזרח וצפון הולנד בצפון.

במחוז נמצאות הערים החשובות האג (מושב הממשלה ובית הדין הבינלאומי לצדק) ורוטרדם, שתיים מן הערים הגדולות ביותר בהולנד (לצד הבירה, אמסטרדם, שבמחוז צפון הולנד). ערים חשובות אחרות הן דורדרכט, ליידן, דלפט, גאודה, קטוויק שעל הים; וערים חדשות יותר כמו זוטרמר (השלישית בגודלה במחוז דרום הולנד).

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

*
קטגוריה:הולנד: מחוזות