אקילה לאורו (ראפר)

לאורו דה מאריניס (הגייה: [ˈlauro de maˈriːnis]; ; נולד ב-11 ביולי 1990), ידוע בשם הבמה שלו, אקילה לאורו (הגייה: [aˈkille ˈlauro]), הוא זמר, כותב וראפר איטלקי.<ref name="Opti"></ref><ref></ref> הוא זכה להכרה באיטליה בזכות השתתפותו בפסטיבל סן רמו, הקדם האיטלקי לתחרות הזמר של האירוויזיון, בשנים 2019–2020 ו-2022, עם השירים "Rolls Royce", "Me ne frego" ו-"Domenica" בהתאמה.<ref></ref><ref></ref> הוא נבחר לייצג את סן מרינו באירוויזיון 2022 עם השיר "Stripper", לאחר שניצח בקדם "Una voce per San Marino".

== שנותיו הראשונות ==
לאורו דה מאריניס נולד ב-11 ביולי 1990 בורונה שבאיטליה.<ref></ref> אביו, ניקולה דה מאריניס, הוא פרופסור למשפטים ושופט בבית המשפט העליון לערעורים - ערכאת המשפט הגבוהה ביותר לערעורים באיטליה.<ref name=":0"></ref> אמו, כריסטינה זמבון, היא מנהלת של חברת האחזקות בבעלותו של לאורו, De Marinis Mgmt S.r.l. גדל ברומא ובגיל 14 עבר להתגורר עם אחיו הגדול, פדריקו, לאחר שהוריו עברו לעיר אחרת.<ref name=":1"></ref>

== קריירה ==
=== 2012–2014: תחילת הקריירה, Barabba, Harvard ו-Achille Idol Immortale ===
אחיו של לאורו, פדריקו, היה המפיק המוזיקלי של להקת Quarto Blocco, וכבר מגיל צעיר נחשף דה מאריניס למוזיקת הראפ.<ref name=":1" /> הוא החל להשתמש בשם הבמה שלו, אקילה לאורו, לאחר שמספר אנשים קישרו את שם משפחתו לאוניית אקילה לאורו, שנחטפה על ידי ארבעה טרוריסטים פלסטינים ב-1985, וטבעה ב-1994.<ref></ref>

ב-14 באפריל 2012 הוציא לאורו לאור את המיקסטייפ הראשון שלו, Barabba, שהיה זמין להורדה דיגיטלית.<ref></ref> מאוחר יותר באותה השנה, ב-17 בספטמבר, פורסם המיקסטייפ השני, Harvard , שהיה זמין גם הוא להורדה דיגיטלית היות ששניהם יצאו לאור בהוצאה עצמאית.<ref></ref>

בשנת 2014 חתם חוזה הקלטות עם חברת התקליטים Roccia Music. בהמשך השנה, ב-27 בפברואר, יצא לאור אלבום הבכורה של לאורו, Achille Idol Immortale. הוא כלל מספר שיתופי פעולה עם אמנים נוספים, דוגמת מרקאש, גמיטאייז וקואז.<ref></ref>

=== 2015–2018: Dio c'è, Ragazzi madre, ו-Pour l'amour ===
ב-25 במאי 2015 יצא אלבום האולפן שהני של לאורו, Dio c'è, שכלל את ארבעת הסינגלים "Ghetto Dance", "Bonnie & Clyde", "Ora Lo So" ו-"Playground Love". הוא הגיע בשיאו למקום ה-19 במצעד האלבומים האיטלקי.<ref name="italiancharts.com"></ref>

ביוני 2016 עזב לאורו את חברת התקליטים Roccia Music,<ref></ref> ופתח חברת תקליטים חדשה משלו בשם No Face Agency. תחת חברה זו הוציא לאור את אלבום האולפן Ragazzi madre בנובמבר אותה השנה.<ref></ref> הוא דורג בשיאו במקום ה-22 במצעד האלבומים האיטלקי,<ref></ref> וקיבל תואר זהב מאיגוד תעשיית ההקלטות במדינה בשנת 2018.<ref name=":2"></ref>

באוקטובר 2017 חתם לאורו חוזה הקלטות עם סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.<ref></ref> בשנה שלאחר מכן, ב-22 ביוני, פורסם האלבום הרביעי שלו, Pour l'amour, שהגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים של איטליה.<ref name=":3"></ref> הוא זכה לתואר זהב, שהוענק לו מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי ב-2019.<ref name=":2" />

=== 2019–2021: Sanremo appearances, 1969, 1990, 1920, ו-Lauro ===
בדצמבר 2018 הוכרז כי לאורו עתיד להשתתף בפסטיבל סן רמו לשנת 2019, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 2019, עם השיר "Rolls Royce". הוא סיים במקום התשיעי.<ref></ref><ref></ref>

לאחר הופעתו הראשונה בסן רמו הוא הוציא לאור את האלבום החמישי שלו, 1969, ב-12 באפריל 2019. זהו האלבום הנמכר ביותר של לאורו: קיבל תואר פלטינה כפולה על ידי FIMI בשנת 2021,<ref name=":2" /> והגיע למקום השלישי במצעד האלבומים באיטליה. השירים "Rolls Royce" ו-"C'est la vie" הגיעו למקום הרביעי וה-27 במצעד הסינגלים האיטלקי בהתאמה.<ref></ref> בשנת 2020 יצא ההקלטה החוזרת של האלבום שכותרה 1969: Achille Idol Rebirth.<ref></ref>

בדצמבר 2019 השתתף בפסטיבל סן רמו לשנת 2020 עם השיר "Me ne frego", וסיים במקום השמיני.<ref></ref> "Me ne frego" הגיע למקום הרביעי במצעד הסינגלים במדינה וקיבל תואר פלטינה כפולה.<ref></ref>

בשנת 2020 מונה לאורו למנהל הקריאייטיב החדש של אלקטרה רקורדס/וורנר מיוזיק גרופ איטליה.<ref></ref> ב-24 ביולי אותה השנה יצא לאור האלבום 1990, שהיה לאלבומו הראשון של לאורו שהגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האיטלקי.<ref></ref> בשלהי 2020 יצא לאור אלבום נוסף ששמו 1920. הוא הגיע למקום ה-13 במצעד האלבומים.

בשנת 2021 הופיע לאורו בפעם השלישית בפסטיבל סן רמו כאורח.<ref></ref> ב-16 באפריל 2021 הוציא לאור את Lauro – האלבום השמיני שלו. הוא הגיע למקום הראשון באיטליה.<ref></ref> ההקלטה החוזרת שלו, Lauro: Achille Idol Superstar, פורסמה ב-2022.<ref></ref> ביוני 2021 הוציא את הסינגל "Mille", בהשתתפות פדץ ואורייטה ברטי. הוא קיבל את תואר הפלטינה המשושת מאיגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי, והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים האיטלקי במשך חמישה שבועות רצופים.<ref></ref><ref name=":2" />

=== 2022–הווה: סן רמו, Una voce per San Marino, ותחרות הזמר של האירוויזיון ===
בדצמבר 2021 נמנה לאורו עם המשתתפים של פסטיבל סן רמו 2022. הוא התחרה עם השיר "Domenica"<ref></ref> והגיע למקום הרביעי.<ref></ref> כמה ימים לאחר מכן הוכרז על ידי רשות השידור הלאומית של סן מרינו כאחד המשתתפים שהעפילו לגמר הקדם הסן-מרינזי, Una voce per San Marino, באופן אוטומטי. הוא זכה במקום הראשון עם השיר "Stripper".<ref></ref> ב-12 במאי 2022 ביצע לאורו את "Stripper" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. הוא נכשל בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומו בגמר היה 14 עם 50 נקודות.

== סגנון מוזיקלי ==
בכמה ראיונות לכלי תקשורת איטלקיים הדגיש לאורו כי הוא אינו שר היפ הופ איטלקי לגמרי. למעשה, הוא לא רצה ששמו יוחס לסטריאוטיפים על הראפרים המודרניים.<ref></ref> סגנון הלבוש שלו לא תואם גם כן לבגדים המזוהים עם הראפ.<ref></ref>

לאורו ציין כי הוא מעריץ של הביטלס, אלביס פרסלי, וסקו רוסי וקורט קוביין.<ref></ref><ref></ref> בנוסף, הוא הצהיר כי ההשראות שלו לשירים נועצים בלוצ'יו בטיסטי ורינו גייטנו.<ref></ref>

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 2014: Achille Idol immortale
* 2015: Dio c'è
* 2016: Ragazzi madre
* 2018: Pour l'amour
* 2019: 1969
* 2021: Lauro

=== אלבומי גרסאות כיסוי ===
* 2020: 1990
* 2020: 1920 - Achille Lauro & The Untouchable Band

=== מיני-אלבומים ===
* 2015: Young Crazy

=== מיקסטייפים ===
* 2012: Barabba
* 2012: Harvard

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים איטלקים
קטגוריה:ראפרים איטלקים
קטגוריה:נציגי סן מרינו באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2022
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1990