OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ארתחששתא השני

קבר ארתחששתא השני ב[[פרספוליס|ממוזער]]
אַרְתַּחְשַׁשְֹתְּא השני (ביוונית: Μνήμων, מְנֵמוֹן; 435 או 445 לפנה"ס - 358 לפנה"ס) היה מלך פרס האחמנית. שלט משנת 405-404 לפנה"ס ועד מותו שנת 358 לפנה"ס. בתחילת שלטונו בשנת 401 לפנה"ס מרד בו אחיו, כורש הצעיר. המרד מתואר בספרו של קסנופון אנבסיס.

ארתחששתא השני הצליח לדכא את המרד וכוחותיו ניצחו את המורדים בקרב קונקסה. לאחר הניצחון התייצב מעמדו, אם כי המרידות לא פסקו. מרד הסטרפים פרץ בשנת 372 ונמשך עד שנת 362 לפנה"ס. גם מצרים מרדה בשלטונו ואמירתאיוס הצליח לזכות בעצמאות.

למרות המרידות הרבות הצליח לשמור על מעמדו, ואף חיזק את מעמד האימפריה הפרסית. השכיל לנצל את המאבק על ההגמוניה ביוון. בתקופת שלטונו נערכה המלחמה הקורינתית והוא היה שושבין שלום אנטלקידס (387 לפנה"ס), שהבטיח את הגבולות המערביים של האימפריה.

כמו כן, עסק במיזמי בנייה גדולים כמו שיקום ארמונו של דריווש הראשון בשושן וכן פרויקטי בנייה באקבטנה.

==קישורים חיצוניים==

* R. Schmitt, "[http://www.iranicaonline.org/articles/artaxerxes-ii-achaemenid-king Artaxerxes II]". In Ehsan Yarshater (ed.), Encyclopædia Iranica, vol. 2, Routledge & Kegan Paul.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפחות מלוכה שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלכי פרס
קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-5 לפנה"ס
הסוכנות הצבאית לטילים בליסטיים

טקס העברת מתחם ABMA לידי נאס"א ב־1 ביולי 1960.
הסוכנות הצבאית לטילים בליסטיים (באנגלית: Army Ballistic Missile Agency ובקיצור ABMA) הייתה סוכנות שהוקמה על מנת לפתח עבור צבא ארצות הברית את הטיל הבליסטי לטווח הבינוני הראשון שלה. הסוכנות הוקמה ברדסטון ארסנל ב־1 בפברואר 1956 תחת פיקודם של מייג'ור־גנרל ג'ון ב. מידאריס ומדען הטילים וורנר פון בראון.

במרץ 1958 סופחה ABMA למפקדת חימוש הטילים של צבא ארצות הברית (AOMC) יחד עם רדסטון ארסנל, המעבדה להנעה סילונית (JPL), מטווח הטילים וייט סנדס והסוכנות הצבאית לרקטות וטילים מונחים (ARGMA). ג'ון מיאדיס קיבל את הפיקוד על AOMC והפיקוד על ABMA עבר לבריגדיר גנרל ג'ון א. ברקלי.

טיל הרדסטון היה הפרויקט הגדול הראשון שקיבלה ABMA. לאחר שתוכנית ואנגארד של צי ארצות הברית נבחרה על ידי מחלקת ההגנה של ארצות הברית על פני הצעת ABMA להשתמש בטיל רדסטון משופר כמשגר לוויינים, ABMA הונחתה לחדול מפיתוח משגרים ולהתמקד בפיתוח טילים בליסטיים לטווחים בינוניים.

פון בראון, שסירב להוראה, המשיך לעבוד על פיתוח המשגר, שנודע לבסוף כיופיטר C. היה זה טיל בליסטי בעל שלושה שלבים, ש"במקרה" יכול היה לשמש גם לשיגור לוויינים בתצורת ג'ונו 1. בספטמבר 1956 שוגר היופיטר C כשעל גביו לוויין דמה במשקל 14 ק"ג. שנים לאחר מכן הוערך כי אם הייתה ABMA מקבלת הוראה לכך, ביכולתה היה לשגר כבר ב־1956 את הלוויין הראשון למסלול סביב כדור הארץ. שנה מאוחר יותר, ב־4 באוקטובר 1957, שיגרה ברית המועצות את הלוויין המלאכותי הראשון - ספוטניק 1. טיל יופיטר C מבוסס על טיל רדסטון הוא ששיגר בהצלחה את הלוויין האמריקאי הראשון אקספלורר 1 ב־31 בינואר 1958. גרסה של טיל הרדסטון, המרקורי-רדסטון, שימש מספר שנים מאוחר יותר בתוכנית מרקורי של נאס"א, והוא זה ששיגר את האסטרונאוט האמריקאי הראשון - אלן שפרד - לטיסה תת-מסלולית בחלליתו "פרידום 7", ב־5 במאי 1961. חלקים מטיל הרדסטון שימשו גם את הסטורן 1, הראשון מבין משפחת משגרי הסטורן ששימשו לשיגור משימות תוכנית אפולו, שהנחיתה את האדם הראשון על הירח.

ב־1956 החלו ב־ABMA מחקרים לשיפור טיל הרדסטון. הטיל, שנקרא במקור "רדסטון S", קיבל לבסוף את השם פרשינג, והחוזה לפיתוחו הוענק לחברת גלן ל. מרטין. פרויקט זה נמשך 34 שנים.

ב־1 ביולי 1960, כשנתיים לאחר הקמת נאס"א, הועברו צוותי המהנדסים והמדענים של ABMA, כולל פון בראון, לרשותה, ומתקני ABMA בחלקו הדרומי של רדסטון ארסנל הפכו למרכז טיסות החלל מרשל. באותה שנה קיבל מידאריס את הפיקוד על AOMC, וג'ון ברקלי קיבל את הפיקוד על ABMA. ב־1961 הועברו רוב משימות AOMC הקשורות לחלל לידי נאס"א, יחד עם מרבית עובדיה מתקניה וציודה. בריגדיר־ג'נרל ריצ'רד מ. הארסט פיקד על ABMA בין מאי 1960 לדצמבר 1961, אז פורקו ABMA ו־ARGMA, ושרידיהם הועברו לפיקודה הישיר של AOMC. ב־1962 אורגנה AOMC מחדש והפכה למפקדת הטילים של צבא ארצות הברית (MICOM).

==ראו גם==

* וורנר פון בראון
* מרכז טיסות החלל מרשל

==הערות שוליים==

קטגוריה:צבא ארצות הברית
קטגוריה:תוכנית החלל האמריקאית
מרכז גוטניק

מרכז גוטניק הוא בית יהודי סמוך למערת המכפלה, בבית מסעדה, חנות מזכרות, מרכז מבקרים ותצוגת קבע של תצלומים. הבית נקרא על שם המיליונר יוסף יצחק גוטניק מאוסטרליה, שתרם את הכסף להקמתו. המרכז הוא המבנה בשימוש יהודים הסמוך ביותר למערת המכפלה.

במקום הייתה "מסעדת המתנחלים" שהייתה המבנה היהודי הראשון בחברון לאחר מלחמת ששת הימים.

=="מסעדת המתנחלים"==
בשנת ה'תשכ"ח התקיימה במערת המכפלה חתונתו של בני קצובר. לרגל החתונה הוקם דוכן של משקאות וכריכים, לאחר מכן הדוכן שימש כקיוסק קבוע. המושל הצבאי של חברון הורה להרוס את הקיוסק, בעקבות זאת העלו השרים בגין, אלון וורהפטיג לדיון בממשלה את נושא ההתיישבות בחברון. הממשלה החליטה לאשר הקמת מסעדה קבועה במקום בו עמד הקיוסק. זו הייתה הפעם הראשונה שממשלת ישראל אישרה מבנה יהודי בחברון. מסעדה זו כונתה "מסעדת המתנחלים".

==המרכז כיום==

מרכז גוטניק בצורתו הנוכחית נחנך בשנת ה'תשנ"ו. המרכז כיום כולל אולם שמחות וכינוסים, מקוה טהרה, תצוגת תמונות של ההתיישבות היהודית בחברון, שמציג הצלם גרשון אלינסון ממפעיליה של "מסעדת המתנחלים" המקורית, מסעדה כשרה וחנות "מזכרות עיר האבות". על גג המרכז, רמקולים שמשמיעים מוזיקה חסידית בין השעות 8:00-17:00. המבנה שופץ על ידי יוסף גוטניק.

מדי שנה, בכ"ד בשבט מתקיימת במרכז סעודה חגיגית לרגל היארצייט של הרבנית מנוחה רחל סלונים הקבורה בחברון
ב-30 באוגוסט 2009 התקיים במקום טקס אזכרה ממלכתי במלאת 80 שנה לטבח חברון (תרפ"ט) ב-24 במרץ 2010 ביצע נחום סיגל, שדרן הרדיו היהודי בניו יורק, יום שידור מחברון שהערך במרכז גוטניק. בשידור השתתפו נציגים מהיישוב היהודי, הזמר מרדכי יצהר וקבוצות תיירים יהודים מארצות הברית

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20110609203842/http://www.hebron.org.il/hebrew/articles.php?cat_id=59 מרכז גוטניק], באתר היישוב היהודי בחברון

==הערות שוליים==

קטגוריה:היישוב היהודי בחברון: מבנים
מתתיהו היצהרי

רבי מתתיהו בר משה היצהרי היה מחכמי ספרד במאה ה-14 וה-15, פרשן ופילוסוף.

מוצא משפחתו מנרבונה שבצרפת, ובגירוש יהודי צרפת בשנת ה'ס"ו (1306) היגרה המשפחה לאראגון שבספרד.

היה תלמידו של רבי חסדאי קרשקש. עם פטירתו של רבי חסדאי, כתב פייטן בן התקופה קינה על מותו, ובה ציין את רבי מתתיהו כאחד מממשיכי דרכו, לצד בנו של רבי חסדאי ורבי יוסף אלבו (הקינה מופיעה בביטאון 'מוריה' מג עמ' ג).

שימש כרבה של סרגוסה, ובמסגרת תפקידו השתתף בשנת ה'קע"ג (1413) בוויכוח טורטוסה כנציג יהודי סרגוסה, יחד עם רבי יוסף אלבו וחכמים נוספים.

תלמידו, רבי חסדאי בן חסדאי, מתאר אותו כ"מורי הזקן... החכם המפורסם ברבים" (קובץ 'מזרח ומערב', כרך חמישי, אייר תר"ץ).

==מכתביו==
רוב כתביו של רבי מתתיהו טרם יצאו לאור, וכתבי יד שלהם מפוזרים בספריות שונות.
* פירוש למסכת אבות<ref></ref>. הפירוש מוזכר על ידי רבי יצחק אברבנאל בספרו "נחלת אבות", ועשרות מובאות ממנו מופיעות בפירושו של רבי שמואל די אוזידא, "מדרש שמואל" על מסכת זו. רבי שמואל מציין בהקדמתו שפירוש רבי מתתיהו היה "סתום וחתום עד עתה".
* פירוש על התורה, נכתב בשנת ה'קסב (1402). הפירוש משלב מובאות מהרמב"ם הרמב"ן וראב"ע, וכן ציטוטים מכתבי אריסטו. קטע לפרשת וירא נדפס בקובץ 'ישורון' יז עמ' נה-עט.
* פירוש לפירושו של ראב"ע על התורה.
* פירוש לפרק קיט בתהלים (הפרק הארוך ביותר). הפירוש הוקדש לכבוד מורו רבי חסדאי קרשקש. נדפס בשנים רע"ה, ש"ו, שע"ג, ושוב בימינו על ידי דב רפל (הוצאת 'ידע סלע' תל אביב).
* ספר הלכתי על הלכות טרפות. הספר מוזכר בבית יוסף של רבי יוסף קארו (יורה דעה סימן לז).
* ספר פולמוסי נגד הנצרות.
* ידועה גם תשובה הלכתית שלו בעניין אשה קטלנית (ביטאון 'מוריה' מג עמ' י).

==לקריאה נוספת==
* שלמה בובר, מבוא ל"מדרש שוחר טוב", עמ' 108 והלאה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:יהודים שמוצאם ממגורשי צרפת
קטגוריה:משתתפי ויכוח טורטוסה
קפה ג'ו

קפה Joe היא רשת בתי קפה ישראלית, שנוסדה בשנת 1997 עם פתיחת הסניף הראשון ברחוב החשמונאים בתל אביב. 

מקור שם הרשת מגיע ממיתוס אמריקאי, שלפיו בשנת 1913 אסר מזכיר הצי של ארצות הברית ג'וספוס דניאלס (או בקיצור ג'ו) את צריכת האלכוהול בספינות הצי, כך שחיילי הצי נותרו עם הקפה כמשקה המוביל. לכוס קפה ניתן הכינוי Cup o' Joe (קיצור של Cup of Joe) על שם מזכיר הצי.

==היסטוריה==
סמליל הרשת עד [[2015]]
הרשת הוקמה בשנת 1997 על ידי בעלי הרשת, דייוויד קליין ודב גולדפרב אשר מטרתם הייתה להציע חוויית קפה שונה מזו שהייתה מוכרת בארץ. לאחר מחקר מעמיק בתחום, הוחלט על ייבוא קפה ירוק לא קלוי כדי לייצרו בארץ. מטרתם הסופית הייתה להחדיר את תרבות בתי הקפה לארץ.

בתחילת הדרך, ייצור הקפה התבצע בתוך הסניף הראשון ברחוב החשמונאים בתל אביב. בבית הקפה הוצב תנור קלייה ובמרתף עסקו בטחינת הקפה ואריזתו. לאחר עליית הביקוש, נחתם הסכם שותפות עם חברת "STA Impianti" האיטלקית ונוצר קו ייצור מיוחד המסוגל להפיק קפה בצורה נרחבת יותר. מפעל זה קולה כ-13 טון של קפה בחודש אשר מוגשים בסניפי הרשת ובמקומות אחרים.

בספטמבר 2011 נרכשו 51 אחוזים מהחברה על ידי חברת דלק ישראל.

ב-26 במרץ 2012 הכריזה הרשת על הסכם שותפות עם חברת דלק ישראל כהמשך של עסקת הבעלות. העסקה נעשתה לפי שווי חברה של 18 מיליון שקל, כאשר דלק הזרימה 13 מיליון שקל באמצעות מניות והלוואות מהבנקים.

לכלל סניפי הרשת, תפריט משותף ועיצוב סניפים דומה על פי מדיניות רשת אחידה. בסניפי הרשת מוגש קפה אשר נקלה במקום בתוספת מאפים וארוחות קלות. 

ב-2015 עוצב סמליל החברה מחדש ועיצוב הסניפים הוחלף לעיצוב בגווני שחור-לבן.

הרשת מונה (נכון ל-2015) 250 סניפים אשר מתוכם 35 פועלים כבתי קפה בעלי זיכיון עצמאי, ויתר הסניפים כנקודות מכירה בתוך סניפי חנויות הנוחות מנטה אשר בבעלות חברת האם "דלק".

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: רשתות בתי קפה
קרב חמלניק

[[יאן דלוגוש, ההיסטוריון שכתב את תולדות קרב חמלניק]]
קרב חמלניק נערך ב-18 במרץ 1241 בקרבת היישוב חמלניק, בין כוחות של האימפריה המונגולית בפיקודו של באידר ובין כוחות פולניים בפיקודם של הוויוודים ולודזימיר מקרקוב ופאקוסלאב מסנדומייז'. המונגולים ניצחו בקרב ושני המצביאים הפולנים נהרגו.

לפי תיאור הקרב, שמופיע בכתבי ההיסטוריון הפולני יאן דלוגוש, לפני פתיחת המערכה, נטש הדוכס של קרקוב, בולסלאב החמישי, הצנוע, את שדה הקרב. מעשהו פגע במורל הכוחות הפולניים, ובעקבותיו נטשו לוחמים אחרים את הצבא הפולני, ובכך החלישו אותו עוד יותר.

בתחילת הקרב נהגו המונגולים בהתאם לטקטיקה המקובלת שלהם וביימו נסיגה של כוחותיהם. כאשר הפולנים שברו את שורותיהם כדי לרדוף אחרי המונגולים הנמלטים, סבו האחרונים על עקבותיהם, תקפו את הכוח הפולני המפוזר והביסו אותו. אבדות הצד הפולני היו כבדות מאוד וכללו גם את מפקדי הכוח. הפאניקה שנוצרה בעקבות התבוסה, גרמה לכוחות הפולניים לסגת מהעיר קרקוב, שנותרה ללא הגנה. המונגולים שדדו את העיר ושרפו אותה.

חמלניק
חמלניק
קטגוריה:הפלישה המונגולית לאירופה
קטגוריה:המאה ה-13
הנוסע השמיני 4: התחייה

הנוסע השמיני 4: התחייה (באנגלית: Alien: Resurrection; באופן מילולי: חייזר: תחייה) הוא סרט אימה מדע בדיוני אמריקאי משנת 1997 בבימויו של ז'אן-פייר ז'נה<ref></ref> ובכיכובם של סיגורני ויבר, וינונה ריידר, רון פרלמן, דומיניק פינון, גארי דוארדן, מייקל ווינקוט, בראד דוריף, לילאנד אורסר, דן הדייה, ג'יי. אי. פרימן, קים פלאורז, ריימונד קרוז.

==תקציר העלילה==
בסרט המשך זה, אשר מתרחש כ-200 שנים לאחר התאבדותה של אלן ריפלי, על סיפון חללית מחקר בו צוות של מדענים מצליח לשבט בהצלחה את ריפלי מן ה-DNA שלה ולהסיר מגופה את החייזר. מטרתם של המדענים והממונים עליהם היא להשיב את גזע החייזרים לחיים על מנת לאלף אותם כך שיוכלו לשמש בתעשייה צבאית ולשימושים אחרים.

השיבוט של ריפלי מכיל חלק מן התכונות של הייצור כגון דם חומצי וכוחות פיזיים חזקים פי כמה משל בן אדם רגיל. 

ריפלי נאלצת גם להתמודד עם חייזרים משובטים ואינטליגנטים יותר מאלה שהכירה בעבר. בנוסף, מתגלה פן רגשי לכאורה בין ריפלי לבין יצור דמוי אדם שהנקבה החייזרית שהוצאה מריפלי המליטה (ולא הטילה), וזה לאחר שקיבלה מריפלי את מערכת הרבייה האנושית.

החייזרים מצליחים לחמוק מהמעבדה והורגים את כל אנשי הצוות של החללית. משום שהחללית נמצאת בדרכה לעבר כדור הארץ, ריפלי חייבת לעשות כל שביכולתה על למנוע ממהחיזרים להגיע לכדור הארץ ולהשמיד את המין האנושי.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|סיגורני ויבר 
|אלן ריפלי
|
|-
|וינונה ריידר 
| קול
|
|-
|רון פרלמן 
| ג'והאנר
|
|-
|דומיניק פינון 
| וראייס
|
|-
|גארי דוארדן
| קריסטי
|
|-
|מייקל ווינקוט
| אלג'ין
|
|-
|בראד דוריף
| גדימאן
|
|-
|לילאנד אורסר
| פארוויס
|
|-
|דן הדייה
| גנרל פרז
|
|-
|ג'יי. אי. פרימן
| דוקטור וורן
|
|-
|קים פלאורז
| היגלארד
|
|-
|ריימונד קרוז
| דיסטפאנו
|
|}

==ביקורות ותגובות==
הסרט קיבל ביקורות מעורבות ולציון 55% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 66 ביקורות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

4
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:שיבוט בקולנוע
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים משנת 1997
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני מ-1997
סיכון רטוב

סיכון רטוב (במקור: Dead Calm) הוא סרט מתח אוסטרלי משנת 1989 בכיכובם של סם ניל, ניקול קידמן ובילי זיין. הסרט, שבוים על ידי הבמאי האוסטרלי פיליפ נויס, הוא עיבוד קולנועי לספר בעל אותו שם שיצא בשנת 1963 ונכתב על ידי צ'ארלס ויליאמס.

הסרט צולם ברובו בשונית המחסום הגדולה השוכנת בים האלמוגים, במרחק מה מחוף קווינסלנד שבצפון-מזרח אוסטרליה.

==עלילה==
כשהוא מוטרד ממצבה הנפשי של אשתו שעברה תאונת דרכים בה נהרג בנם היחיד, מחליט קצין חיל הים האוסטרלי ג'ון אינגרם (בגילומו של סם ניל) לצאת עם ריי (ניקול קידמן) לטיול ימי ביאכטה שלהם באוקיינוס השקט כדי שתוכל לנסות ולהתמודד עם האובדן. בדרך הם פוגשים אדם שמגיע אליהם עם סירת משוטים וזועק לעזרה. האיש, יואי וורינר (בגילומו של בילי זיין) מספר להם שהוא מגיע מהספינה הטובעת שלו ושל חבריו ושהצליח לברוח משם לאחר שחבריו מתו כתוצאה מהרעלת מזון.

ג'ון מחליט לצאת אל הספינה הטובעת שנמצאת לא רחוק ומשאיר את ריי לבד עם יואי. כשהוא מגיע אל הספינה הוא מגלה צילומי וידאו בהם רואים את יואי רוצח את חבריו ומחליט לחזור במהרה לספינתו אולם כבר מאוחר מדי שכן יואי לא ממתין לו, חוטף את היאכטה ומשאיר את ג'ון לבדו שנאלץ לחזור לספינה השוקעת.

כשהוא מנסה לתקן את הספינה השוקעת ולהדביק את היאכטה שלו, יואי המטורף עושה הכל כדי לזכות בליבה של ריי, שמבינה שהיא חייבת לפעול כדי להגיע בחזרה לבעלה. היא שוכבת עם יואי כדי לזכות באמונו ובד בבד מנסה להרעיל אותו.

אחרי מאבק אלים שנמשך כמה ימים מצליחה ריי בסופו של דבר לזרוק את יואי למים ומשתלטת על הספינה. היא רואה מרחוק פצצה תאורה ומבינה שזה הסימן מבעלה, שאם לא תגיע אליו בשעות הקרובות, הוא ישקע יחד עם הספינה ממנה הגיע יואי. בסופו של דבר היא מצליחה להגיע לבעלה ולהציל אותו.

בסצנת הסיום, כשהכל נראה שלו וחוזר לקדמותו, נראית ריי נחה על הסיפון ומתחילה להרגיש איך ידיים מעסות את הקרקפת שלה. היא בטוחה כי מדובר בבעלה אך מהר מאוד מזהה דם על הידיים ומגלה שמדובר ביואי שמנסה לחנוק אותה. ג'ון, שומע את הצעקות עולה לסיפון ומספיק לירות פצצת תאורה לתוך פיו של יואי ולהרוג אותו.

==צוות השחקנים==

{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|סם ניל 
|ג'ון אינגרם
|
|-
|ניקול קידמן
|ריי אינגרם
|
|-
|בילי זיין 
|יואי וורינר
|
|-
|}

==הפקה==
הסרט צולם במשך 14 שבועות בשונית המחסום הגדולה שבאוסטרליה ומבוסס על ספרו של צ'ארלס ויליאמס "סיכון רטוב" אולם הוא שונה במעט מהסרט. למעט השמות והעובדה שמדובר באישה שנלכדת על ספינה עם פסיכופת אלים, הסרט עבר שינויים והושמטו ממנו פרטים ודמויות נוספות כמו אשתו של יואי שקיימת בספר.

==ביקורות ותגובות==

הסרט קיבל ביקורות מצוינות וזכה לציון הגבוה של 95% מתוך 21 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.

מבקר הקולנוע הנודע של השיקגו סאן טיימס, רוג'ר איברט, כתב כי הסרט יוצר מתח של ממש לכל אורכו".

גם בוושינגטון פוסט שיבחו את הסרט ומבקר הקולנוע שלהם, האו דסון כתב כי הכיוון של נויס (הבמאי) מניע את הסרט בצורה מרשימה מרגישות חושית בין בעל לאישה ועד לקצה המותח.

באתר הניו יורק טיימס נכנס הסרט לרשימת 1,000 הסרטים הטובים שנעשו אי פעם והעורך, פטר ניקולס, אף כתב כי מדובר באחד הסרטים הטובים ביותר שראה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=oKOJctV6YMo Dead Calm], קדימון באתר YouTube

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטים אוסטרליים
קטגוריה:סרטי מתח
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
שמחה עלברג

הרב שמחה עלברג (נכתב גם אלברג; תרע"א, 1911 - ח' בחשוון ה'תשנ"ו, 1 בנובמבר 1995) היה יו"ר אגודת הרבנים בארצות הברית ועורך הביטאון התורני הפרדס.

==קורות חיים==
נולד בוורשה לרב אהרון שמעון וגיטל עלברג. בילדותו חונך אצל סבו, הרב אליהו יהודה ליפשיץ, אב"ד בעיר גריצה בפולין. למד במחזור הראשון של ישיבת חכמי לובלין. התקרב לרבי מנחם זמבה ולרב אברהם ויינברג (בעל ה"ראשית בכורים"). למד אצל הרב נתן שפיגלגלס בכולל "עמק הלכה" בוורשה.

בתרצ"ו הדפיס את ספרו הראשון, "מנחת ביכורים", עם הסכמותיהם של הרב זעמבא, הרב שפיגלגלס, האדמו"ר מסוקולוב ועוד.

בתקופת מלחמת העולם השנייה עבר לישיבת סלבודקה בעיר קובנה. בהמשך המלחמה הגיע לשאנגחאי. נשא לאשה את מרים בת רבי יהודה זעליג סלוצקר, רב העיר חרבין שבסין.

בתש"ז הגיע לארצות הברית, שם היה עוזרו של הרב משה פיינשטיין. כחמישים שנה שימש כחבר פעיל באגודת הרבנים בארצות הברית וקנדה ושימש גם כיו"ר האגודה. ערך את הירחון התורני הפרדס. בה'תשנ"ה (1995), ייסד את מתיבתא "בית אברהם ועמק הלכה", על שם רבו הרב וינברג.

נפטר בח' בחשוון ה'תשנ"ו ונטמן בהר המנוחות בירושלים.

היה מקורב לחסידות חב"ד ולאדמו"ר רבי מנחם מנדל שניאורסון.

==ספריו==
*מנחת ביכורים, רעיונות,הגיונות,חידושים והערות בכמה מקצועות תוה"ק, תרצ"ו
*וורשה של מעלה, תיאור חיי היהדות התורנית וגדוליה בתקופה שלפני השואה, תשכ"ט
*אמרי שמחה, מאמרים בענייני הגות ומחשבה, 2 כרכים, ניו יורק, תשמ"ט-תשנ"ג
*שלמי שמחה (חמשה כרכים), חידושים וביאורים בהלכה, בעיקר בסדר קדשים, ניו יורק, תשכ"ד - תשנ"א
*עקדת-טרעבלינקע געדאנקען און רעפלעקסן. מחשבות והרהורים פילוסופיים על מחנה ההשמדה טרבלינקה. שאנגחאי, 1946

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hebrewbooks.org/21535 ספרו מנחת ביכורים] באתר היברו בוקס
* [http://www.hebrewbooks.org/3211 ספרו שלמי שמחה א'] באתר היברו בוקס
* [http://www.hebrewbooks.org/3210 ספרו שלמי שמחה ב'] באתר היברו בוקס
* [http://www.hebrewbooks.org/10076 ספרו שלמי שמחה ה'] באתר היברו בוקס
* [http://www.hebrewbooks.org/3330 ספרו אמרי שמחה] באתר היברו בוקס
* מרדכי מנשה לאופר, [http://chabad.org.il/_Uploads/files/hit1150r.pdf הגאון הרב שמחה עלברג], בתוך: התקשרות, גיליון א'קנ, עמ' 8–11
* [http://www.toviapreschel.com/he/רבי-שמחה-עלבערג/ תולדות חייו]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:עורכי כתבי עת תורניים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בוגרי ישיבת חכמי לובלין
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת ישראל (סלבודקה)
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בארץ ישראל

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1995
New Divide

New Divide הוא שיר של להקת הרוק לינקין פארק, שיצא לאור כסינגל ב-18 במאי 2009. השיר נכתב עבור פסקול הסרט רובוטריקים 2: הנקמה. השיר קיבל שבחים רבים וכבש את המקום הראשון בשלושה ממצעדי הבילבורד, הגיע אל המקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100 ואל המקומות הראשונים במספר מצעדים ברחבי העולם. בווידאו קליפ של השיר ניתן לראות חלקים מעורבבים של קטעים מהסרט משולבים בצבעים שונים ואת הלהקה מנגנת במערה כלשהי. הקליפ זכה ללמעלה מ-100 מיליון צפיות ביוטיוב.

==סקירה כללית==
בעקבות הצלחתו של הסינגל What I've Done בסרט הראשון בסדרה, ביקש הבמאי מייקל ביי שהלהקה תעבוד על השיר שיוביל את הסאונד של הסרט גם הפעם.

השיר נכתב כאשר הלהקה עבדה על אלבומה הרביעי A Thousand Suns, אך לא נכנס אל האלבום. תהליך העבודה על השיר תועד בפרק LPTV של הלהקה.
לפי מה שתועד, השיר היה אמור להיקרא בשם "New Divide" או "Megatron" (על שם אחת הדמויות בסרט). מייק שינודה, שכתב את המילים לשיר והפיק אותו, תכנן לכתוב אותו כשיר שקט מאוד אבל הלהקה הסכימה שגרסה שהיא גם שקטה אך גם רועשת עדיפה.

==רשימת שירים בסינגל==
#New Divide
#New Divide (אינסטרומנטאל- רק הכלים בלי קולות)
#New Divide (אקפלה- רק קולות בלי כלים)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2009
קטגוריה:לינקין פארק
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
קטגוריה:סינגלים בהוצאת רפרייז רקורדס
חוות שער הגיא

חוות שער הגיא הייתה מקום יישוב בלתי-רשמי (חוות בודדים) מזרחית לשער הגיא שהוקם בתקופת המנדט הבריטי (כיום על דרך מתל אביב לירושלים) אשר שימש לגידול כלבים מגזעי כלב כנעני וקולי. מבני החווה שימשו בתקופת המנדט את הפועלים והמהנדסים שעסקו בבניה ובתפעול תחנת השאיבה הסמוכה ("תחנת ברוך ג'מילי"). לאחר מלחמת העצמאות ננטש המקום.

בשנת 1970 התיישבה במקום מירנה שיבולת יחד עם אגודה של מגדלי כלבים. חברי האגודה שיקמו את המבנים וטיפחו במקום חווה לגידול כלבים. בין 1970 ל-1980 סברו המתיישבים שהקרקע שייכת לחברת מקורות, בעליה של תחנת השאיבה וחתמו עמה על הסכם שכירות. אולם, ב-1980, לאחר שמקורות סירבה להמשיך את הסכם השכירות, התברר שהקרקע אינה שייכת כלל ל"מקורות" אלא למינהל מקרקעי ישראל. במשך כ-30 שנה ניסו המתיישבים להגיע להסכם עם המינהל, אולם ללא הועיל, איש לא דרש את פינויים ואיש לא דרש מהם דמי שכירות. מאידך, הרשויות לא התעלמו מקיומו של המקום. במקביל להתפתחות כביש 1 נסלל למקום כביש גישה והוא חובר לרשת החשמל הארצית ולקווי המים, המועצה האזורית מטה יהודה גבתה ארנונה ודאגה להסעת תלמידים ומע"צ התקינה שלט הכוונה בולט, הנראה לעיני כל העולים לירושלים בכביש הסואן.

במרץ 2011 הגיש מינהל מקרקעי ישראל תביעת פינוי לבית משפט השלום בירושלים, לפיו לדיירי החווה אין ולא היו זכויות על הקרקע וכי הם מתגוררים בניגוד לחוק בשטח גן לאומי מוכרז. דיירי החווה יצאו למאבק ציבורי בו הם מדגישים את חשיבות הגידול המקצועי של הגזע הכנעני ואת החשיבות שבמיקום החווה במקום מבודד, בשל נביחות הכלבים העזות והבלתי פוסקות, זאת יחד עם הטיעון המשפטי לפיו היו אלה המתיישבים שניסו להגיע להסכם במשך עשרות שנים ונענו בהתעלמות המינהל, שלא הסדיר עמם כל הסכם למרות פניותיהם.

בחודש ינואר 2016 קיבלת בית משפט השלום את תביעת הפינוי, והורה לפנות את החווה בתוך 90 ימים. על פסק הדין הוגש ערעור, ובמסגרת הדיון בערעור הגיעו הצדדים להסכמה שלפיה החווה תפונה תוך 18 חודשים החל מחודש נובמבר 2016.

בשלהי שנת 2016 פינתה מירנה שיבולת את החווה, והעתיקה את פעילותה לאיטליה יחד עם 12 כלבים.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Shaar Hagay Kennels.jpg|שלט ההכוונה לחווה מכביש מספר 1 (לפני הרחבתו)
קובץ:Shaar-Ha-Gai-Pumping-Station-2-335.jpg|
קובץ:Shaar-Ha-Gai-Pumping-Station-2-375.jpg|
קובץ:Shaar-Ha-Gai-Pumping-Station-2-395.jpg|
קובץ:Shaar-Ha-Gai-Pumping-Station-2-394.jpg|
</gallery>

== ראו גם ==
* ברוך ג'מילי

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.canaandogs.info/ האתר הרשמי - כלבי כנען]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבני אספקת מים בישראל
קטגוריה:הרי ירושלים
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה
שער הגיא
קטגוריה:כביש 1: אתרים
אחמתא

פרט באתר המזוהה כ[[קבר מרדכי ואסתר]]
אַחְמְתָא (בפרסית עתיקה: 𐏃𐎥𐎶𐎫𐎠𐎴 הַנְגְמַתַנַא; בפרסית אמצעית: 𐭠𐭧𐭬𐭲𐭠𐭭; בפרסית: המדאן, همدان) היא עיר מקראית, מזוהה עם העיר המדאן אשר באיראן. והיא גם עיר בירתה של ממלכת מדי.

ב-2024 האתר הארכאולוגי של אחמתא הוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

בספר עזרא מסופר (בארמית) על תעודות הקשורות להכרזת כורש, שנמצאו בבית גנזיא, כלומר גנזך, באחמתא, לאחר שציווה המלך דריווש לבדוק אחריהן בערי הממלכה: 

== זיהוי אתרים בעיר ==
יהודי איראן מזהים את המדאן עם שושן שמופיעה במגילת אסתר, אך הזיהוי איננו מקובל במחקר. בהמדאן נמצא ציון קבר אסתר ומרדכי.

==לקריאה נוספת==
* הערך: אחמתא, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 35.
* יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974.

==קישורים חיצוניים==

* [https://whc.unesco.org/en/list/1716 אחמתא] באתר אונסק"ו 
* [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Index/Chapter.aspx?nBookID=95651882&nTocEntryID=95660958 הערך: אחמתא], אנציקלופדיה מקראית, באתר kotar
* זאב ויסמן, [http://books.google.co.il/books?id=CCjaStrpYE4C&pg=PA179&lpg=PA179&dq=אחמתא&source=bl&ots=bCov04WiTa&sig=pkFSXDoI5jt71gm2K_Ic9mfNf58&hl=iw&sa=X&ei=gN9-T5PwGMuu8QOosf24Bg&ved=0CDQQ6AEwAzgK#v=onepage&q=אחמתא&f=false מבוא למקרא (אחמתא)], באתר books.google
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:ממלכת פרס
קטגוריה:פרובינציית המדאן
קטגוריה:ערים עגולות
מגנוליה

מַגנוֹליה (שם מדעי: Magnolia) הוא סוג צמח ממערכת בעלי הפרחים ובו כ-210 מינים. שמו ניתן לו על שם הבוטנאי הצרפתי פייר מַניוֹל .
== מאפיינים ==
צמח זה, שהתפתח לפני היות הדבורים, האבקתו מתבצעת על ידי חיפושיות. כדי להימנע מנזק שעלולות לגרום החיפושיות, שחלותיו חזקות ביותר. התגלו מאובנים של המין Magnolia acuminata מלפני 20 מיליון שנים, וצמחים אחרים ממשפחת המגנוליים התגלו במאובנים מלפני 95 מיליון שנים. מאפיין נוסף המיוחס להיותו צמח ראשוני וקדום הוא עלי גביע ועלי כותרת משותפים.

התפוצה הטבעית של המגנוליה מתרכזת במזרח אסיה ובדרום-מזרח אסיה ומרכז נוסף נמצא במזרח אמריקה הצפונית ובמרכזה, אזור הקריביים ומינים מסוימים באמריקה הדרומית.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:צמחי מרפא
סורספורג'

סורספורג' (באנגלית: SourceForge: סדנת [קוד] מקור) הוא אתר שנועד לספק שירותי אירוח למיזמי תוכנה חופשית. הוא מספק למיזמים אפשרות לבנות אתר אינטרנט לתוכנה, אחסון גרסאות להורדה, מערכת ניהול גרסאות, מערכת מעקב אחרי באגים, ועוד - כמעט כל מה שנדרש למיזמי תוכנה.

האתר היה במשך שנים רבות המקום הפופולרי ביותר לארוח תוכנה. הוא מארח מיזמים רבים כגון Pidgin ו־Firebird. הסיומת "Forge" משמשת מאז באתרים רבים לארוח תוכנה שרבים מהם משתמשים גם בתוכנה שמבוססת על התוכנה של סורספורג' (לדוגמה: NovellForge ו־RubyForge).

==שירותים==
משתמשים באתר יכולים להיות חלק ממיזמי תוכנה ואף לנהל אותם וליצור מיזמים חדשים. כל מיזם תוכנה יכול לקבל::
* מאגרים של מערכות ניהול גרסאות - האתר תומך במערכות הפופולריות CVS, Subversion, גיט, מרקוריאל ובזאר.
* קבצים להורדה מרשת שרתי המראה
* מערכות לניהול באגים, משימות ושיפורים
* רשימות תפוצה ופורומים
* שטח אחסון לדף הבית
* גישה לבסיס נתונים MySQL עבור דף הבית
* אפשרות להתקנת תוכנות קיימות באותו מקום (כגון Trac ו־מדיה-ויקי

==היסטוריה==
האתר נוסד על ידי חברת VA-Linux ב־17 בנובמבר 1999 (אם כי הוא הושק רשמית רק בינואר 2000), מעט לפני ההנפקה בבורסה של החברה (בדצמבר 1999). החברה קיוותה להתפרנס ממכירת מערכות לינוקס ותמיכה בהן. היא החליטה לספק את השרות של אחסון לפרויקטי תוכנה חופשית שיספקו להם את כל מה שנדרש למיזם: מערכת ניהול גרסאות (CVS בלבד באותן שנים), אפשרות להחזיק דף בית, מערכת של קבצים להורדה (עם מספר אתרי מראה ברחבי העולם), רשימות תפוצה, פורומים, מערכת למעקב אחרי באגים (ומערכת נפרדת להצעת תיקונים. הפרדה שלא חזרה במערכות אחרות) ואפילו גישה ב־SSH לשטחי האחסון, מה שאפשר ניהול נוח שלהם. הדבר הזה אפשר לפרויקטים רבים התעסקות בתכנות מבלי לדאוג לאדמיניסטרציה.

בינואר 2000 פרסמה VA-Linux את קוד המקור של התוכנה ככל הנראה על מנת ליצור יתרון מול מיזם אירוח מתחרה וארגונים נוספים החלו להשתמש בו. בין השאר נוצרו BerliOS הגרמני של אגודת פראנהופר, Savanah של פרויקט גנו וכן שימושים נוספים.

באוגוסט 2000 התארחו באתר 8,000 מיזמי תוכנה ולטענת החברה היה מדובר על 76% ממיזמי התוכנה החופשית. נטען גם כי החברה השקיעה מאמצים רבים במשיכת מיזמי תוכנה לאתר, בצורה פומבית, גם אם לא מעט מהם (לדוגמה MySQL) עזבו אותו לאחר מכן. עם התפוצצות בועת הדוט-קום, קרסו גם עסקי החומרה של VA-Linux. התברר לה שתוכנת סורספורג' היא הנכס היחיד שממנו היא יכולה להתפרנס. החברה החליטה להפסיק לפתח את הגרסה החופשית של תוכנת האתר ולמכור אותו החל מגרסה זו ואילך כתוכנה קניינית בשם SourceForge Enterprise Edition.

הפיתוח של הגרסה החופשית המשיך תחת שם אחר על ידי טים פרדיו, אחד ממפתחי סורספורג' המקוריים, תחת השם GForge. בהמשך החליטה גם חברת GForge להפוך את התוכנה שלה לקניינית, וקבוצה ממשתמשי התוכנה החליטה להמשיך לפתח את התוכנה תחת השם FusionForge.

בשנת 2006 נוספה לאתר תמיכה גם במערכת ניהול הגרסאות Subversion.

==ראו גם==
* Launchpad
* גוגל קוד

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכנה חופשית
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1999
דז'ב

דז'ב, ג'בה, או ג'אבאי, הוא הכינוי שניתן למצביא המונגולי זורגדאי שמת בסביבות 1224.

בתחילת דרכו הצבאית, בשנת 1201, השתתף זורגדאי בקרב בין שבטים מונגוליים יריבים, במהלכו ירה חץ שפצע קשות את ג'ינגיס חאן. לאחר שהתאושש מפציעתו בירר ג'ינגיס חאן מי הקשת שפצע את סוסו בצוואר (רמז לשאלה מי פגע בו), וזורגדאי הודה בכך ביושר. ג'ינגיס חאן גייס אותו לשירותו ונתן לו את הכינוי, שבו התפרסם. דז'ב שירת את ג'ינגיס חאן בנאמנות ובכישרון והפך לאחד המצביאים הבולטים בצבאו.

ב-1216 נשלח דז'ב על ידי ג'ינגיס חאן לפקד על המערכה נגד קוצ'לוק ונחל הצלחה גדולה. לאחר מכן הוא כבש את ממלכת קארה-חאטאי, השתתף בפלישה המונגולית לאימפריה הח'ווראזמית במרכז אסיה, ונשלח יחד עם המצביא סובוטאי להוביל כוח מרדף מונגולי, שיעדו המקורי היה ללכוד או להרוג את שליט חווראזם, מוחמד השני. בשנים 1221–1223 עמד בראש כוח פשיטה מונגולי, שערך מסע מלחמה מסביב לים הכספי, והביס בדרכו צבא רוסי-קומני משותף בקרב על נהר קלקה ולאחר מכן כבש את אזור רוס של קייב. ככל הנראה, מת דז'ב ב-1224, בדרכו חזרה למונגוליה ממסע הכיבושים שלו.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.crispedia.ro/Cucerirea_mongola הכיבוש המונגולי], באתר של crispedia.ro 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא מונגולים
קטגוריה:הפלישה המונגולית לאירופה
קטגוריה:נפטרים ב-1225
השוטר מבוורלי הילס 3

השוטר מבוורלי הילס 3 (באנגלית: Beverly Hills Cop III) הוא סרט פעולה-קומי אמריקאי משנת 1994 בבימויו של ג'ון לנדיס ובכיכובו של אדי מרפי, אשר מגלם את דמותו של אקסל פולי, שוטר משטרת דטרויט, בעל חוכמת רחוב, המגיע לבוורלי הילס, קליפורניה. עוד משתתפים בסרט: ג'אדג' ריינהולד, הקטור אליזונדו, טימותי קארהרט, ג'ון סקסון, תרזה רנדל, אלן יאנג, סטפן מק'האטי וברונסון פינצ'וט.

זהו הסרט השלישי בסדרת סרטי "השוטר מבוורלי הילס".

ג'ורג' לוקאס, היוצר של סדרת סרטי "מלחמת הכוכבים", מופיע בהופעת אורח קטנה בתחילת הסרט. <ref></ref>

==תקציר העלילה==
בסרט המשך זה השוטר אקסל פולי (מגולם על ידי אדי מרפי) יוצא לאתר את הרוצחים של הבוס שלו באזור דרום קליפורניה בסיועו של השוטר בילי רוזווד (מגולם על ידי ג'אדג' ריינהולד). החקירה מובילה את פולי ובילי אל פארק שעשועים בו הפושעים שרצחו את הבוס שלו עוסקים בחשאי בהדפסת כמויות גדולות של כסף מזויף.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|אדי מרפי
|אקסל פולי
|
|-
|ג'אדג' ריינהולד
|בילי רוזווד
|שוטר במשטרת בוורלי הילס
|-
|הקטור אליזונדו
|
|
|-
|טימותי קארהרט
|
|
|-
|ג'ון סקסון
|
|
|-
|תרזה רנדל
|
|
|-
|אלן יאנג
|
|
|-
|סטפן מק'האטי
|
|
|-
|ברונסון פינצ'וט
|
|
|}

==ביקורות ותגובות==
הסרט קיבל ביקורות שליליות וציון 10% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 31 ביקורות.

==מועמדויות וזכיות בפרסים==
{| width="70%" class="wikitable"
|-
! width="7%"| שנה
! width="30%"| פרס
! width="33%"| קטגוריה
! width="10%"| תוצאה
|-
| rowspan="2" align="center" | 1995
| rowspan="2" align="center" | פרס פטל הזהב
| align="center" | ג'ון לנדיס - פרס הבמאי הגרוע ביותר
| 
|-
| align="center" | פרס רימייק/סרט המשך הגרוע ביותר
| 
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1994
3
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
אורה שם אור

אורה שם אור (3 ביולי 1919 – 22 בפברואר 1995) הייתה עיתונאית וסופרת ישראלית.

==ביוגרפיה==

נולדה בצ'ורטקוב, פולין, כאורה זוננשיין. אביה, ישראל, היה מצאצאי רש"י, ואמה, טובה, הייתה בתו של דב טננבאום.

למדה במשך שש שנים בגימנסיה בעיר הולדתה ובשנת 1936 עלתה לארץ ישראל. תחילה התיישבה בחיפה, שם סיימה בגרות אקסטרנית, ובשנת 1945 עברה להתגורר בתל אביב.
 
שם אור הייתה פעילה במפלגת הציונים הכלליים ועמדה בראש תנועת "המעגל הלאומי". כתבה את המדורים הקבועים "מן הכבד אל הקל" בעיתון "הבוקר"; "מה שמספרות ידידותי" בשבועון "לאשה" ו"בכל הרצינות" בעיתון ידיעות אחרונות.

בשנת 1943 נישאה לאדריכל י. ארי שם אור. שם אור היא אמם של יובל, הפזמונאית והסופרת מירית, והעיתונאי, והמחזאי יונתן וסבתם של הכתב בר שם-אור, השחקנית תמר שם אור, הסופרת והמתרגמת דנה שם-אור, הפזמונאית והזמרת שרונה פיק ושל הזמרת דניאלה פיק.

==פרסומיה==
*חיי יתחילו מחר, ירושלים: הרומן החדש, 1942
* אזרחי לכל: שרטוטים, תל אביב: עין, תשי"א 1951
* מלאך הצחוק: ספורים ושירים לאחיות ולאחים, תל אביב: ניב, תשי"ח 1957
* פתחי לי, אחותי: רומן, תל אביב: צוהר, 1958
* יואלה מגדו: סיפור לצעירות ולצעירים בנפש, ירושלים: קריית ספר, 1959
* בכל הרצינות: סיפורים הומוריסטיים, תל אביב: נ' טברסקי, תשכ"ג 1963
* חייו של פרץ וייס, תל אביב: חמו"ל, תשכ"ה 1965
* בבית הכל בסדר, רמת גן: מסדה, 1966
* שנה ושישה ימים: הומורסקות, תל אביב: עין, תשכ"ז 1967
* אף אחד, אף אחד לא אוהב, תל אביב: אל"ף, תש"ל 1969
* אל תתנו להם סכו"ם, תל אביב: מלוא, תשל"ג 1973
* ובארון, מכתב משר הביטחון, תל אביב: ביתן, תשל"ג 1973
* הספירה לאחור: האם נשק גרעיני יציל אותנו, תל אביב: תנועת המעגל הראשון, 1976
* ישראל מדינה על תנאי, תל אביב: נוגה, תשל"ח 1978
* בלי הקוקו והסרפן, תל אביב: נוגה, 1981
* פעם היה לי חתול, תל אביב: נוגה, 1982 
* זמנים מודרניים, תל אביב: נוגה, 1985 
* ישראל רבתי, יחד עם ארי שם אור, תל אביב: נוגה, 1985 
* הדוגמנית מכרכור, תל אביב: לילך, תשמ"ט 1989
* המפרקים: תיעוד פוליטי, תל אביב: נוגה, 1989
* הקרייריסט, תל אביב: י' גולן, 1990
* רצח במועדון פנויים/ות, תל אביב: נוגה, 1991
* רצח בשנקין, תל אביב: נוגה, 1992
* רצח בכנסת, תל אביב: נוגה, 1993
* רצח בסדום, תל אביב: נוגה, 1993
* דמעות בצל, נוגה, 1994

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

אורה
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל הבקר
קטגוריה:סגל לאשה
קטגוריה:מחברות ספרי עיון ישראליות
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:פוליטיקאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1995
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1995
עבריין נמלט

עבריין נמלט (או מבוקש) הוא אדם המסתתר מהמשטרה, לאחר שנמלט ממאסר או ממעצר, או שהוא חשוד בעבירה פלילית ודרוש לחקירה משטרתית.

לתיאום בין משטרות במדינות שונות, במקרים שבהם המבוקש נמלט מהמדינה שבה הוא מבוקש, משמש האינטרפול.

לאיתורם של מבוקשים מסתייעת המשטרה לעיתים בפנייה לציבור, באמצעות כרזות "מבוקש", רשימת מבוקשים באינטרנט ותוכניות טלוויזיה העוסקות בכך, כגון התוכנית הבריטית "Crimewatch" ומקבילתה הישראלית "בשידור חוקר". לעיתים מובטח פרס גבוה למביא למעצרו של מבוקש.

החל משנת 1950 FBI מפרסם רשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI. נכון ליולי 2021 מאז פרסומה הראשון ברשימה היו כלולים 514 אנשים, מהם 490 נכלאו לאחר הופעתם ברשימה. בראש הרשימה נמצא ויליאם פישר שנכלל בה עוד בשנת 2002. רפאל קארו קינטרו נכלל ברשימה בשנת 2018 ומוסר מידע שתביא למעצרו יקבל פרס של 20 מיליון דולר. רוברטו סוליס ביצע את הפשע בזמן שהיה בשחרור על תנאי ומאז 1993 נמצא במעמד של עבריין נמלט.

למעצר מבוקשים בשטחי יהודה והשומרון משמשת יחידת דובדבן.

==בקולנוע==
מבוקשים הם גיבוריהם של סרטי קולנוע אחדים:
* "בוני וקלייד" - עוסק בקורותיהם של השודדים בוני פארקר וקלייד בארו, וחלק ניכר ממנו עוסק בבריחתם מאנשי החוק עד ללכידתם והריגתם.
* "הנמלט" - אדם שנדון למוות באשמת רצח אשתו הופך לעבריין נמלט, ופועל להוכחת חפותו.
* "האדם השלישי" - הולי מרטינס מגיע לפגוש את ידידו הארי ליים, ונודע לו שליים מת; לאחר מכן מתברר לו שליים ביים את מותו כדי להתחמק מן הרשויות, ומתנהל מרדף אחריו.

==ראו גם==
* כרזת מבוקש
* הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120427104833/http://www.interpol.int/Wanted-Persons Wanted Persons], באתר האינטרפול

קטגוריה:משטרה
רוסן פלבנלייב

רוסן אסנוב פלבנלייב (בבולגרית: Росен Асенов Плевнелиев; נולד ב-14 במאי 1964 בגוצה דלצ'ב, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי בולגרי, לשעבר נשיאה הרביעי של בולגריה 2012–2017.

==ביוגרפיה==
פלבנלייב נולד בגוצה דלצ'ב למשפחת פליטי מלחמת הבלקן השנייה, אשר הגיעה לבולגריה מאזור מזרח מקדוניה ותראקיה. את לימודי התיכון עשה פלבנלייב בעיר בלגואבגרד, ב-1989 סיים את לימודיו באוניברסיטה הטכנולוגית בסופיה ובמשך שנים אחדות עבד בשוק הפרטי בניהול חברת בנייה. הוא נשוי ואב ל-3 ילדים.

ב-2009 התמנה לשר לפיתוח אזורי בממשלתו של בויקו בוריסוב וב-4 בספטמבר 2011 הוכרז כמועמדה לנשיאות של מפלגת השלטון "אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה" (GERB), שהיא מפלגת מרכז-ימין בבולגריה. בסיבוב הראשון של הבחירות לא עלה בידיו להשיג למעלה מ-50 אחוזים מהקולות הנדרשים לזכייה כבר בסיבוב זה. ב-30 באוקטובר נערך הסיבוב השני ופלבנלייב זכה ב-52.6 אחוזים מהקולות, תוך שהוא גובר על מועמד המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית איבאיילו קאלפין.

ב-19 בינואר 2012 הושבע רוסן פלבנלייב על ידי האספה הלאומית הבולגרית כנשיא בולגריה, וב-22 בינואר נכנס לתפקידו והחליף את גאורגי פרבאנוב.

בינואר 2017 סיים את תפקידו והוחלף על ידי רומן ראדב.

==גלריה==
;ביקורו הממלכתי של רוסן פלבנלייב בישראל, אוקטובר 2012
<gallery mode="packed" heights="135">
קובץ:Benyamin Netanyahu and Rosen Plevneliev, October 2012.jpg|לוחץ את ידו של ראש הממשלה בנימין נתניהו
קובץ:Shimon Peres and Rosen Plevneliev, October 2012. I.jpg|עם נשיא המדינה שמעון פרס
קובץ:Reuven Rivlin and Rosen Plevneliev, October 2012.jpg|עם יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין
קובץ:Rosen Plevneliev with the Bulgarian community in Israel, October 2012. III.jpg|עם יהודי בולגריה בישראל
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי בולגריה
קטגוריה:שרי ממשלת בולגריה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר הצלב הדרומי
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:בולגרים שנולדו ב-1964
לא ראיתי לא שמעתי

לא ראיתי, לא שמעתי (במקור: See No Evil, Hear No Evil) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1989 אשר מספר על שני חברים, אחד חירש ואחד עיוור, שעובדים יחד כדי לאתר שלישיית פושעים ולנקות את שמם משוד שלא ביצעו. את הסרט הפיק מארווין וורת' ומככבים בו ג'ין ויילדר, ריצ'רד פריור וקווין ספייסי.

זהו שיתוף הפעולה השלישי בין צמד הקומיקאים ויילדר ופריור אחרי ששיחקו יחד בסרט קו הכסף ב-1976 ולאחר מכן בסרט שגעון על תנאי שנעשה ב-1980.

==עלילה==

עיוור בשם וולי קאריו (בגילומו של ריצ'רד פריור) וחירש בשם דייב ליונס (בגילומו של ג'ין ויילדר) הופכים, למרות קשיי התקשורת ביניהם, לחברים טובים אחרי שוולי מגיע לחנות של דייב ומבקש אצלו עבודה.

באחד הימים נכנסים לחנות שני רוצחים שכירים, איב (בגילומה של ג'ואן סברנס) וקירגו (בגילומו של קווין ספייסי) ויורים באדם שמחזיק מטבע זהב יקר עליו יש שבב אלקטרוני אותו צריך ברון הפשע סאת'רלנד (אנתוני זברה) שגם שלח את השניים לבצע את השוד, אלא שהאיש שנורה שם את המטבע בתיבת הטיפים שנמצאת על הדלפק בחנות.

במהלך הירי עומד דייב בגבו לשודדים ולא שומע את הירייה, וולי שנמצא מחוץ לחנות שומע את הירי, נכנס פנימה אבל היות שהוא לא רואה את הגופה, הוא נתקל בה ונופל עליה. כשדייב מגיע לעזור לו הוא רואה את האקדח ומרים אותו, אלא שאז מגיעה המשטרה והשניים נעצרים כחשודים במעשה.

במשטרה מבינים מהר מאוד כי השניים לא עדים מהימנים, אבל שלישיית השודדים מבינה שיש לחסל את שני העדים. דייב רק זוכר איך נראים הרגליים של הבחורה שהייתה חברה בכנופיית השודדים ווולי יכול לזהות אותה רק לפי ריח הבושם שלה.

איב וקירגו מתחזים לעורכי דין כדי להוציא את דייב ואת וולי מהמעצר ובכך יוכלו לחסלם. מרגע זה ואילך מתחילה קומדיה של טעויות הזויה כשהשודדים רודפים אחרי צמד החברים במטרה להחזיר את המטבע שנמצא ברשותם, אבל השניים מצליחים להתחמק שוב ושוב, ברוב הפעמים אפילו מבלי לשים לב ולדעת שהצליחו לחמוק ובלי הבנה מדוע בכלל רודפים אותם.

==צוות השחקנים==

{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|ג'ין ויילדר
|דייב ליונס
|
|-
|ריצ'רד פריור
|וולי (וואלס) קאריו
|
|-
|קווין ספייסי
|קירגו
|
|-
|ג'ואן סברנס
|איב
|
|-
| אנתוני זרבה
|סאתרלנד
|
|-
|}

==ביקורות ותגובות==

כשחברת ההפקה חיפשה ליצור סרט נוסף בכיכובם של ויילדר ופריור, הסכים ויילדר לקחת חלק רק אחרי שהורשה לעשות שינויים בתסריט ולהיות חלק ממנו. למרות השינויים ספג הסרט ביקורות שליליות מאוד. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes קיבל הסרט את הציון הנמוך של 18% בלבד מתוך 11 ביקורות.

מבקרים רבים שיבחו את ההופעה של ויילדר ושל פריור, ואת ההופעות של קווין ספייסי, אבל רובם הסכימו כי התסריט היה נורא. מבקר הקולנוע הידוע רוג'ר איברט משיקגו סאן טיימס הגדיר את הסרט כ"נפל אמיתי".

בעיתון הדזרט מורנינג ניוז תיארו את הסרט כטיפשי, עם תסריט אידיוטי. עוד נכתב שם כי מדובר בסיפור מאולץ הכולל יותר מדי בדיחות לנוער.

למרות הביקורות הנוקבות, זכה הסרט לעדת מעריצים גדולה ואף רשם הצלחה קופתית. בשנת 2006 יצא לאור בבוליווד סרט המבוסס על "לא ראיתי לא שמעתי" (ונקרא פייר מוהן), שביים סאכין פילגהונקר ההודי.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=pdDS2r7YdVM "לא ראיתי, לא שמעתי"], קדימון באתר YouTube

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
מוריס קוב דה מירוויל

מוריס קוב דה מירוויל מארח את [[דוד בן-גוריון במשרד החוץ הצרפתי בקיי ד'אורסיי, יוני 1960]]
מוריס קוב דה מירוויל (בצרפתית: Maurice Couve de Murville; 24 בינואר 1907 - 24 בדצמבר 1999) היה מדינאי צרפתי שכיהן במשך שנים רבות כשר החוץ של צרפת, וכן בין 1968 ל-1969 כראש ממשלת צרפת, בשלהי נשיאותו של שארל דה גול.

==ביוגרפיה==
קוב דה מירוויל נולד בעיר ריימס שבצרפת בשנת 1907. הוא הצטרף למשרד האוצר הצרפתי ב-1930 וב-1940 נשא בתפקיד בכיר במשרד האוצר של צרפת של וישי. במרץ 1943, לאחר נחיתות מבצע לפיד בצפון אפריקה, היה דה מירוויל לאחד הבכירים בווישי שהבינו כי ימיו של משטר וישי ספורים, וכי יש לפעול כנגדו. הוא יצא לאלג'יר דרך ספרד, והצטרף לאנשיו של הגנרל אנרי ז'ירו, שהיה המפקד הצבאי והאזרחי העליון מטעם בעלות הברית לאחר כיבוש מושבות צפון אפריקה. ב-7 ביוני 1943 מונה לחבר ב"וועד השחרור הלאומי" שהקימו ז'ירו ושארל דה גול. הייתה זו מעין ממשלה בגלות בה נשא קוב דה מירוויל בתפקיד שר האוצר. כמה חודשים לאחר מכן הודיע על נאמנותו לשארל דה גול ולצרפת החופשית. בפברואר 1945 מונה על ידי הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית בראשה עמד דה גול, לשגריר באיטליה במעמד של שר.

לאחר המלחמה שימש כשגריר במספר ארצות. בין 1950 ל-1954 שימש כשגריר בקהיר. ב-1954 היה השגריר הצרפתי למוסדות נאט"ו, בין 1955 ל-1956 שימש כשגריר בוושינגטון ובין 1956 ל-1958 שימש כשגריר בבון. ב-1958 כאשר שב דה גול לשלטון, היה קוב דה מירוויל לשר החוץ הצרפתי, ושימש כתפקיד זה כעשר שנים. לאחר אירועי שנת 1968, שחייבו שידוד מערכות שלטוני מצד דה גול, שחשש לאבד את שלטונו, החליף לתקופה קצרה את מישל דברה כשר האוצר, ולאחר הבחירות, ב-10 ביולי 1968 החליף את ז'ורז' פומפידו בתפקיד ראש הממשלה. לאחר כשנה בתפקידו, ב-22 ביוני 1969 הוחלף בז'אק שבאן-דלמאס.

קוב דה מירוויל המשיך בקריירה פוליטית כחבר הפרלמנט והסנאט מטעם מפלגות גוליסטיות שונות עד שנת 1995. בשנת 1999 מת בפריז.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת צרפת בתקופת הרפובליקה החמישית
קטגוריה:שגרירי צרפת
קטגוריה:צרפת החופשית: אישים
קטגוריה:פוליטיקאים צרפתים
קטגוריה:שרי החוץ של צרפת
קטגוריה:שגרירי צרפת בארצות הברית
קטגוריה:חברי האספה הלאומית של צרפת
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1907
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1999
בריאת האדם (מיכלאנג'לו)

רסטורציה על תקרת הקפלה הסיסטינית]]
בריאת האדם (באיטלקית: Creazione di Adamo) הוא קטע מהפרסקו שצייר מיכלאנג'לו על תקרת הקפלה הסיסטינית בין השנים 1512-1508. הפרסקו מתאר את בריאת אדם, האדם הראשון, בידי אלוהים, סיפור המובא בתנ"ך בספר בראשית. כרונולוגית היה זה החלק הרביעי בסדרת ציורי תקרת הקפלה הסיסטינית המתארים סצינות מספר בראשית, אך הוא היה אחד מהאחרונים מביניהם שעליהם סיים מיכלאנג'לו את עבודתו.

==קומפוזיציה==
האלוהים מואנש בפרסקו ומוצג כאדם זקן בעל זקן לבן, עטוי בגלימה, בעוד שאדם, המופיע בחלק השמאלי התחתון, עירום לגמרי. היצירה מציגה את האל במלוא הדרו. הבד הסגול המתנופף ברוח חושף קבוצה גדולה של מלאכים המלווים אותו. במידה רבה דמותו היא האנושית ביותר - רגלו חשופה ובגדו הסגלגל והדק מתנופף ברוח ומדגיש את תווי גופו. ידו האחת נשענת על כתפו של אחד המלאכים וידו השנייה מושטת קדימה לעבר אדם, כדי למסור את ניצוץ החיים מאצבעו לאדם, ששוכב בהסבה, נשען על ידו האחת ומותח את ידו השנייה לעבר האל כבתמונת מראה לאלוהים. זוהי רמיזה לכך שהאדם נברא בצלמו של האל ובדמותו (בראשית א' 26). מיכלאנג'לו בחר להנציח את הרגע שלפני הנגיעה בין שתי הדמויות, ובכך יצר אפקט של מתח המזכיר יצירות מן האמנות הקלאסית כגון "זורק הדיסקוס". הדמות האנושית שעליה מגן האל תחת זרועו השמאלית היא כפי הנראה חוה, בשל חזותה הנשית והמבט שהיא מישירה כלפי אדם, אך הוצע גם כי זוהי מריה הבתולה, נפש האדם המואנשת, או מלאך בעל מבנה גוף נשי.

ייתכן כי המזמור "ויני קריאטור ספיריטוס" (Veni Creator Spiritus) מימי הביניים היווה מקור השראה למיכלאנג'לו ביצירתו זו, שכן המזמור מבקש ש"אצבע יד ימינו של האב" (digitus paternae dexterae) תעניק למאמין את כישרון הדיבור.

==תאוריות אנטומיות==
הסברים שונים הוצגו למשמעות הקומפוזיציה המקורית של "בריאת האדם", ורבים מהם נאחזו כנקודת פתיחה במומחיותו המתועדת-היטב של מיכלאנג'לו באנטומיה האנושית. בשנת 1990 הציע הרופא האמריקאי פרנק לין משברגר במאמר שפרסם כי הדמויות והצורות שברקע האל מהוות תיאור מדויק אנטומית של מבנה המוח האנושי, ומציגות את האונה המצחית, תצלובת הראייה, גזע המוח, בלוטת יותרת המוח והחריץ המרכזי של המוח הגדול. משברגר אף טען כי בסצנה אכן מתרחשת תקשורת ישירה בין האדם לאל למרות הפער שביניהם, בדומה לתקשורת בין תאי עצב שמעבירים האחד לשני אינפורמציה ביוכימית דרך המרווח הסינפטי.

ניתוח אנטומי אחר קישר את הסצנה עם אירוע הלידה. לפיו, הבד האדום שסביב האל הוא בצורה של רחם אנושי, והצעיף הירוק, המתנופף מתחתיו, יכול לייצג את חבל הטבור שנחתך זה עתה.

==בתרבות הפופולרית==
היצירה "בריאת האדם" הייתה מושאן של פרודיות רבות. כך למשל, סדרת הטלוויזיה "[[משפחת סימפסון" הציגה פסטיש ליצירה בפרק "Homer of Seville".]]
ציור הקפלה הסיסטינית של הכדורגל (מסי משמאל, מראדונה מימין) על תקרת מועדון ספורט ב[[בואנוס איירס]]
היצירה "בריאת האדם" היא אחת מיצירות האמנות המפורסמות ביותר בכל הזמנים, וככזו היא זכתה לאזכורים רבים בתרבות הפופולרית והייתה מושא לפרודיות רבות. פעמים רבות, פרודיות אלו מחליפות ביצירה את אלוהים, את אדם או את שניהם בדמויות שונות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיכלאנג'לו בואונרוטי: ציורים
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-16
קטגוריה:ציורי התנ"ך
קטגוריה:ציורי עירום
קטגוריה:הקפלה הסיסטינית: פרסקאות
One-X

One X (תרגום חופשי:אחד X) הוא אלבומה השני של להקת הרוק מקנדה ת'רי דייז גרייס.

אלבום זה היווה צעד משמעותי בקריירה של הלהקה ונתן לה הצלחה רבה.

==רקע==
בשנת 2005 אדם גונטיאר, סולן הלהקה, עבר גמילה מהתמכרות לאוקסיקונטין והצליח עד היום להישאר פיכח. הרבה שירים באלבום נכתבו על רקע זה.

לפני יציאת האלבום, הופיעה הלהקה עם שני שירים מתוכו: Animal I Have Become וNever Too Late.

ב-31 במרץ, כ-3 חודשים לפני יציאת האלבום, יצא הסינגל הראשון באלבום, "Animal I Have Become", שזכה להצלחה רבה באינטרנט והגיע למקום הראשון במצעד הרוק המודרני של ארצות הברית.

ב-16 ביוני שוחרר האלבום באופן רשמי ומכר בשבוע הראשון ליציאתו 78,000 עותקים. האלבום הגיע למקום השני בקנדה ולמקום החמישי במצעד האמריקאי.

הסינגל השני של האלבום, "Pain", הגיע למצעדי רוק מרכזיים בדצמבר 2006 ולמצעדי רוק מודרני בפברואר 2007.

הסינגל השלישי "Never Too Late" יצא באפריל 2007. השיר הפך ללהיט הגדול של הלהקה והאהוב ביותר על סולנה.

"Riot" הוא הסינגל הרביעי מתוך האלבום, שגם כן זכה להצלחה גדולה. כמו רוב השירים באלבום שנכתבו על רקע חוויות הגמילה של אדם, שיר זה מוחה נגד על הדברים השליליים בחיים.

שיר נוסף שזכה להצלחה הוא "Time Of Dying", זאת למרות שלא שוחרר כסינגל או קליפ.

==הצלחת האלבום==
האלבום זכה להצלחה רבה וגדולה בהרבה יותר מהאלבום הראשון.

באוגוסט 2007 קיבל אלבום פלטינה על מכירת יותר ממיליון עותקים.

האלבום מכר 1,750,000 עותקים בארצות הברית בלבד.

השירים "Animal I Have Become" ו-"Riot" השתתפו במשחק WWE SmackDown vs. Raw 2007.

==רשימת שירים==

האלבום מכיל 13 רצועות:

# It's All Over
# Pain
# Animal I Have Become
# Never Too Late
# On My Own
# Riot
# Get Out Alive
# Let It Die
# Over And Over
# Time Of Dying
# Gone Forever
# One X
# Running Away

==מצעדים==
בילבורד Hot 200- מקום 5

המצעד הקנדי- מקום 2

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 2006
קטגוריה:אלבומי ת'רי דייז גרייס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
בוקר טוב אמריקה

לוגו התוכנית החל מ-2012
בוקר טוב אמריקה (באנגלית: Good Morning America) היא תוכנית בוקר המשודרת מאז 1975 מדי בוקר ברשת הטלוויזיה ABC האמריקאית.

התוכנית משודרת מדי בוקר בימי העבודה בשבוע, בשעות 7:00-9:00 בכל רחבי ארצות הברית בהתאם לאזור הזמן של כל מדינה; בחוף המזרחי היא משודרת בשידור חי, ובשאר האזורים משודרת התוכנית המוקלטת של אותו בוקר. בשנים 2008–2007 שודרה שעה שלישית של התוכנית בערוץ החדשות ABC News Now. החל מ-2004 משודרת תוכנית בת שעה בסופי שבוע; גם בשנים 1999–1993 שודרה מהדורת סופי שבוע של התוכנית.

תוכני התוכנית הם בעיקר חדשות-שעשועים, וכוללים חדשות, דיונים, ראיונות, הרחבה בנושאי סגנון חיים ומזג אוויר, ועיסוק בנושאים שונים שעל סדר היום. הפקת התוכנית נעשית במחלקת החדשות של ABC, והיא מצולמת באולפני טיימס סקוור שבטיימס סקוור, ניו יורק. 

בסוף שנות ה-80/תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 מנחי התוכנית ג'ואן לונדן וצ'רלז גיבסון. בתקופה זו התוכנית הייתה תוכנית בוקר הפופולרית בארצות הברית. פעמיים בשבוע עורכת התוכנית הייתה ארמה בומבק. בהמשך פופולריות של התוכנית ירדה במקצת. המנחים הנוכחיים (נכון ל-2022) הם רובין רוברטס, ג'ורג' סטפנופולוס ולארה ספנסר.

נתוני הרייטינג של התוכנית מבטאים דירוג יציב יחסית במקום השני מבין תוכניות הבוקר בארצות הברית, כאשר "Today" של NBC ניצבת לרוב במקום הראשון מ-1995. עם זאת, התוכנית זכתה לנתוני רייטינג גבוהים יותר מ-"Today", בתקופות של סוף שנות השמונים ואמצע שנות ה-90, כאשר צ'ארלס גיבסון וג'ואן לנדן הינחו את התוכנית.

בשנת 1992 התוכנית זכתה בפעם הראשונה בפרס אמי. התוכנית זכתה שלוש פעמים בפרס אמי לתוכניות יום, בקטגוריית תוכנית הבוקר הטובה ביותר: ב-2008 ו-2009, וכן במשותף עם "Today" ב-2007.

<gallery>
קובץ:Rosalynn Carter with David Hartman fro "Good Morning America" interview. - NARA - 179088.tif|המנחה הראשון של "בוקר טוב אמריקה", דייוויד הרטמן, מארח בתוכנית את הגברת הראשונה של ארצות הברית רוזלין קרטר, 1978
קובץ:ABC - Good Morning America.jpg|האולפנים בהם מצולמת התוכנית בטיימס סקוור, ניו יורק
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: תוכנית אירוח
קטגוריה:זוכי אמי בשעות היום: תוכנית בוקר
קטגוריה:ABC: תוכניות וסדרות