טוביה ריבנר

טוּביה רִיבְּנֶר (Rübner, לעיתים Ruebner; 30 בינואר 1924 – 29 ביולי 2019) היה משורר ישראלי בשפות עברית וגרמנית, מורה, מתרגם, עורך וצלם, פרופסור חבר בגמלאות לספרות באוניברסיטת חיפה, חתן פרס ישראל לשירה עברית לשנת תשס"ח (2008).

==ביוגרפיה==
===רקע משפחתי ושנותיו הראשונות===
ריבנר נולד בשם קוּרְט אֶרִיךְ רִיבְּנֶר בברטיסלאבה שבצ'כוסלובקיה (כיום בירת סלובקיה) בשנת 1924, במשפחה אמידה ומבוססת דוברת גרמנית. אביו היה מנהל אדמיניסטרטיבי בחברת מסחר בינלאומית. בעקבות האנשלוס פוטר אביו מעבודתו והנאצים הנהיגו חוקי גזע. ריבנר הפסיק את לימודיו והצטרף להכשרה של השומר הצעיר, במסגרתה שהה שנה באחוזה ליד העיר באנסקה ביסטריצה ושם החל לכתוב לראשונה שירה. כשחזר מההכשרה החליט אביו לשלוח אותו לארץ ישראל, שם תכנן לרכוש משק במושב שבי ציון.

ב-21 באפריל 1941 עזב, והחל במסע העלייה לארץ ישראל ללא משפחתו, יחד עם קבוצה של עוד תשעה נערים יהודים. בנסיעה דרך הונגריה, רומניה, טורקיה, לשם הגיעו ברכבת, דרך חלב שבסוריה לביירות, ומשם באו באוטובוס לראש הנקרה. הוריו, אחותו וסביו, שנשארו בסלובקיה, נשלחו על ידי הנאצים למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו, שם נרצחו בשנת 1942. אחרי שלושה ימים בהם שהו במחנה העולים בעתלית, הגיעה הקבוצה לקיבוץ מרחביה בעמק יזרעאל, שם היו עתידים לחיות יחד עם עוד קבוצה של נערים ונערות מהונגריה, שהצטרפה אליהם מאוחר יותר, במסגרת חינוכית של חברת נוער מטעם ארגון עליית הנוער.

במרחביה החל ריבנר לכתוב שירים בעברית ובגרמנית. הידיעה שיש בחברת הנוער בחור שכותב שירים בגרמנית הגיעה אל אברהם שלונסקי, שהיה באותו זמן בקיבוץ מרחביה. שלונסקי שלח אותו אל לאה גולדברג, שגם היא כתבה בתחילה שירים בגרמנית. מאז היה לתלמידה, והקשר ביניהם, שנהפך לידידות עמוקה, התמיד קרוב לארבעים שנה, עד מותה. לאחר מותה נתבקש על ידי משפחתה לערוך את עיזבונה.

לאחר תקופה עברה הקבוצה של ריבנר לקיבוץ גן שמואל, לתקופת הכשרה לפני שישובו לקיבוץ מרחביה כדי להתקבל לחברות. שם, בספרייה קטנה שתרמה הוצאת שוקן, היו ספרים רבים בגרמנית, אותם קרא ולמד, בעיקר את ספרי פרנץ קפקא. כשחזר למרחביה עבד תחילה כרועה צאן, וכמו כן בכרם ובפלחה. בשנת 1944 נישא לעדה, עולה מהונגריה שהייתה איתו בקבוצה, אם בתו מרים (1949). בפברואר 1950 עדה נהרגה בתאונה בין אוטובוס בו נסעו למשאית. ריבנר נפצע קשה בשריפה שפרצה באוטובוס, ושכב בבית החולים במשך שלושה חודשים, ולכן הקיבוץ החל להעסיקו כספרן וכמורה לספרות.

ב-1953 נישא בשנית לגלילה יזרעאלי, פסנתרנית בת עין חרוד, ונולדו להם שני בנים: עידן (1956), שחי בנפאל כבודהיסט מחמיר בתורתו, ומורן (1960), שעקבותיו אבדו בראשית שנת 1983 באקוודור כשבא לבקר את הוריו שהיו בשבתון באוניברסיטת הרווארד. בתו הבכורה מרים הקימה משפחה באיסלנד.

===פעילותו כיוצר ומורה===
הודות לידע שרכש שלא באמצעות השכלה אקדמית פורמלית, החל ללמד כמורה לספרות בבתי ספר, ומאוחר יותר כמורה לספרות כללית בסמינר למורים ובאוניברסיטת חיפה, שם הגיע לדרגת פרופסור לספרות השוואתית (משנת 1974). במקביל לימד גם בסמינר אורנים ובאוניברסיטת תל אביב.

עד שנת 1950 כתב שירים עדיין בשפת אמו, גרמנית. שיריו העבריים הראשונים בארץ הודפסו בשנת 1953. ספר שיריו הראשון, "האש באבן", יצא לאור בשנת 1957. בנוסף עסק מאז סוף שנות ה-50 בצילום, והציג את צילומיו בתערוכות. הוא הוציא כמה אלבומים שהקנו לו שם של צלם אמן, וצילומיו גם ליוו את ספרי שירתו.

ריבנר התקרב במיוחד אל המשורר אריה לודוויג שטראוס, שקירב אותו אל חבורה של יוצרים בגרמנית כמו ורנר קראפט ואחרים. בשנת 1959 ערך והביא לדפוס את הספר "בדרכי הספרות: עיונים בספרות ישראל ובספרות העמים", הסוקר את שירתו של אריה לודוויג שטראוס. ריבנר עצמו חנך את המשורר דן פגיס שהגיע כעולה חדש לחברת הנוער בקיבוץ מרחביה. ריבנר גם קיים קשר ארוך שנים עם המשורר עוזר רבין, שהיה אף הוא תקופה מסוימת חבר בקיבוץ מרחביה.

ריבנר היה חניך התרבות הגרמנית. בגרמניה שיריו זוכים להתעניינות. היה חבר בהתכתבות באקדמיה ללשון ולשירה הגרמנית, באקדמיה למדעים ולשירה במיינץ ובעוד כמה מוסדות ספרותיים גרמניים, כמו חברת פרנץ קפקא, חברת הוגו פון הופמנסטאל, וכמו כן החברה האירופית לתרבות.

בשנות ה-60 תרגם את היצירות של ש"י עגנון לגרמנית והיה לידידו. מגרמנית לעברית תרגם מספר ספרים בהם "פרקים" של יוהאן וולפגנג פון גתה. בשנת 1986 השתתף בתרגום "המניפסטים הסוריאליסטים", ותרגם את הפרק "מבט לאחור על הסוריאליזם", מאת תאודור אדורנו.

בשנת 2007 נערך במועדון "צוותא בתל אביב, מופע משיריו שהולחנו.

בשנת 2009, בעקבות שיתוף פעולה עם המלחין מוני אמריליו, הולחנו תריסר משיריו של ריבנר, באלבום שוב שמש ירוקה.

בשנת 2013 ערך את הספר "שירים ומאמרות", אוסף של שירים ומאמרים מאת אריה לודוויג שטראוס.

בשנת 2015, נערכה התערוכה "טוביה ריבנר - פרשת הדרכים" ובה הוצגו מצילומיו והקלטות וידאו בהן הקריא משיריו על צילומים מאלבום המשפחה. אוצר: גיא רז. באותה שנה יצא בגרמניה ספר מחקר של 30 פרופסורים גרמנים, שניתחו והעריכו את יצירתו.

ריבנר נפטר ב-29 ביולי 2019 בגיל 95.

==פרסים והוקרה==
* פרס אנה פרנק, 1960
* פרס היצירה לסופרים עבריים, 1975
* פרס על-שם ד' שטיינברג בציריך, 1981
* פרס על-שם כריסטיאן וגנר בעיר לאונברג, גרמניה
* פרס פאול צלאן מטעם הקרן לספרות הגרמנית בעיר דרמשטאדט
* הפרס על-שם ז'אנט שוקן מטעם העיר ברמרהאפן
* פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, 2007
* פרס ישראל לשירה בשנת תשס"ח-2008
* פרס תאודור קראמר בווינה, 2008
* פרס אקו"ם
* פרס קרן קונראד אדנאואר לספרות, 2012

==מספריו==
*האש באבן: שירים, מרחביה: 1957.
*שירים למצוא עת, ספרית פועלים, מרחביה, 1961.
*כל עוד, שירים, ספרית פועלים, מרחביה, 1967.
*אין להשיב, שירים, ספרית פועלים, תל אביב, 1971.
*שמש חצות, שירים, ספרית פועלים, תל אביב, 1977.
*לאה גולדברג: מונוגרפיה, ספרית פועלים והוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1980.
*פסל ומסיכה, שירים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1982.
*ואל מקומו שואף: שירים 1953–1989, ספרית פועלים, תל אביב, 1990.
*שירים מאוחרים, קשב לשירה, תל אביב, 1999.
*כמעט שיחה, קשב לשירה, תל אביב, 2003.
*חרוזי ילדים קלוקלים ואחרים, ציורים: יוסל ברגנר, צבעונים, ירושלים, 2004. יצא מחדש בהוצאת צבעונים, תל אביב בשנת 2020 תחת השם "חרוזים קלוקלים".
*עקבות ימים: מבחר שירים 2005-1957, קשב לשירה, תל אביב, 2005.
*חיים ארוכים קצרים, אוטוביוגרפיה, קשב לשירה, תל אביב, 2006.
* יופי מאוחר, קשב לשירה, תל אביב, 2009.
* שירים סותרים, אבן חושן, 2011.
* אחרונים: שירים 2012-2011, קשב לשירה, תל אביב, 2013.
* עוד לפני, מוסד ביאליק (סדרת "כבר" לשירה), 2017.
* מכאן עד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2018.
* שבע עשרה, הוצאת אבן חושן, 2018.
* עוד לא עוד, מוסד ביאליק, 2019.

==לקריאה נוספת==
* דוד ארן, 'בעקבות "חיים קצרים-ארוכים": הרהורים על יצירת טוביה ריבנר עם הופעת מבחר חדש משיריו', עיתון 77, 306, 2005.
* יערה בן-דוד, 'הנצח של הרגע': עיון בשיר "אחותי" מאת טוביה ריבנר', אהבה ממבט שני, 1997.
* הלל ברזל, 'שירה כהתחברות דבר אל דבר: עיון בפואטיקה של שירת טוביה ריבנר', עלי שיח, 22, 1984.
* יצחק בן-מרדכי, [https://www.nli.org.il/he/newspapers/dav/1978/06/09/01/article/174/?srpos=1&e=-------he-20--1--img-txIN%7ctxTI-%d7%9e%d7%90%d7%91%d7%a7+%d7%a2%d7%9c+%d7%94%d7%a9%d7%99%d7%a8%d7%94-------------1 מאבק על השירה], ב"דבר", 9 ביוני 1978.
* זהר סקר, 'יחסי זמן-מרחב: עיקרון פואטי אחד בשירתו של טוביה ריבנר', דפים למחקר בספרות, 4, 1988, עמ' 139–158. 
* אבנר להב, 'האדם הנותר: לשירתו המאוחרת של טוביה ריבנר', על יצירתו של ריבנר "כמעט שיחה", קשת החדשה, 8, 2004.
* שחר ברם, שגרירים אילמים - על היחסים בין שירה לציור בכלל ועל שירתו האקספרסטית של טוביה ריבנר בפרט, הוצאת קשב לשירה, 2014.
* גדעון טיקוצקי (עורך), אולי רק ציפורי מסע, חליפת מכתבים בין טוביה ריבנר ללאה גולדברג, הוצאת ספריית פועלים, ינואר 2017.
* עמיה ליבליך, אל לאה, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1995. עמ' 130-137.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* אלי הירש, [http://elihirsh.com/?p=2951 על "שירים סותרים"], ידיעות אחרונות, 20 במאי 2011
* [http://nillydagan.com/סופ-ש-שירה-מספר-7/277-טוביה-ריבנר טוביה ריבנר באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, באתר של נילי דגן]
* [http://www.icast.co.il/default.aspx?p=Podcast&id=392202&cid=442126 ציפי גון-גרוס מראיינת את טוביה ריבנר עם צאת ספרו אחרונים: שירים 2012-2011] בתוכניתה 'ספרים, רבותי, ספרים', גלי צה"ל, מרס 2013
* 

לאחר מותו
* 
* 
* - אסופת מכתבים שכתב
* 

מיצירתו:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מגרמנית לעברית
קטגוריה:מתרגמים מעברית לגרמנית
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: ספרות עברית והשוואתית
קטגוריה:סגל אורנים - המכללה האקדמית לחינוך
קטגוריה:ישראלים ילידי צ'כוסלובקיה
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לספרות ושירה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 2008
קטגוריה:זוכי פרס אקו"ם
קטגוריה:זוכי פרס ניומן
קטגוריה:ספרנים ומידענים ישראלים
קטגוריה:אוטודידקטים ישראלים
קטגוריה:מרחביה: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים במרחביה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019