OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחסי ברזיל – כף ורדה

[[נשיא ברזיל ז'איר בולסונרו (מימין) נפגש עם נשיא כף ורדה ז'ורז'ה קרלוש פונסקה בעת ביקור האחרון בברזיל, יולי 2021]]
יחסי ברזיל–כף ורדה הם היחסים הבילטרליים שמתקיימים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הרפובליקה של כֵּף וֶרְדֶה.

ב-2018, פורסם כי שר המדע והטכנולוגיה של ברזיל, ז'ילברטו קאסב , הביע בברזיל כוונה לחזק את היחסים בין ברזל לכף ורדה, בין אם בתחום הממשלתי ובין אם בתחום הספרות והתרבות.

==קשרים תרבותיים==
שתי המדינות היו תחת השלטון של האימפריה הפורטוגזית עד לעצמאותן. ברזיל קיבלה את עצמאותה ב-7 בספטמבר 1822, וכף ורדה קיבלה את עצמאותה ב-5 ביולי 1975. השפה הרשמית של שתי המדינות היא פורטוגזית. לשתי המדינות, יש שורשים אפריקאים ופורטוגזים.

==שיתוף פעולה צבאי==

שר ההגנה של ברזיל, סלסו אמורים, ושר ההגנה של כף ורדה, זרוז'ה טולנטינו, הביעו את כוונתם לחזק את שיתוף הפעולה בין שתי המדינות בתחומי הביטחון במהלך פגישה בבית הספר הגבוה למלחמה שבברזיל ב-9 במרץ 2012. נציג כף ורדה הביע את התעניינותה של המדינה בהשגת עזרה ברזילאית, במיוחד בתחום הבטיחות הימית ו-SAR (חיפוש והצלה). השרים הסכימו גם כי ברזיל תספק תמיכה טכנית ומדעית לכף ורדה עבור המדף היבשתי של המדינה.

==יחסים כלכליים==
בשנת 2016, ייצאה כף ורדה לברזיל סחורה בשווי של 50.3 אלף דולרים אמריקאים. הסחורה כללה בעיקר מעגלים משולבים, סוודרים ותקליטים. באותה השנה, ייצאה ברזיל לכף ורדה סחורה בשווי של 22.8 מיליון דולר אמריקאי. הסחורה כללה בעיקר סוכר גולמי, אורז ובשר עוף.

==ייצוג==
* לברזיל יש שגרירות בפראיה וקונסוליה כללית במינדלו.
* לכף ורדה יש שגרירות בברזיליה וקונסוליה בריו דה ז'ניירו.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==
אל-מסיח א-דג'ל

אל-מסיח א-דג'אל (בערבית: المسيح الدجّال) הוא דמות מרושעת באסכטולוגיה האסלאמית. משמעות השם היא "משיח שקר".

על פי התאולוגיה האסלאמית, משיח השקר יופיע באחרית הימים, ויטען שהוא המשיח, דבר אשר יבשר על בואו הקרב של קץ העולם.

הוא מקביל לאנטיכריסט באסכטולוגיה הנוצרית, ולארמילוס באסכטולוגיה היהודית.

== מצבו של העולם עת הגעתו של משיח השקר ==
התאולוגים המוסלמים מתארים שמצב העולם עת הגעתו של משיח השקר יהיה כלהלן:
* עוד ועוד אנשים יפסיקו להתפלל.
* השקר ייתפס כמידה טובה.
* הרמאות תהפוך לדרך חיים
* אנשים ימכרו את אמונתם עבור שכר חומרי.
* הריבית תהפוך לדבר לגיטימי.
* תהיה בצורת קשה.
* לא תהיה עוד בושה בין בני האדם
* אנשים רבים יעבדו את השטן
* לא יהיה כבוד למבוגרים

=== הסימנים המקדימים ===
על פי התאולוגיה האסלאמית, ישנם כמה וכמה סימנים אשר מעידים על כך שמשיח השקר עומד להגיע.

בין הסימנים הללו ניתן למצוא את:
* התייבשות הכנרת
* עצי הדקל של בית שאן יפסיקו לתת פרי
* עבודת השטן תהפוך לדבר נפוץ
* שחרור קונסטנטינופול על ידי הח'ילפה האסלאמית

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסכטולוגיה אסלאמית
קטגוריה:משיח באסלאם
פרידריך פרנץ, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין

פרידריך פרנץ, נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Friedrich Franz Erbgroßherzog von Mecklenburg-Schwerin; 22 באפריל 1910 – 31 ביולי 2001) היה נסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין וחבר באס אס, אשר הפך לראש בית מקלנבורג-שוורין בשנת 1945.

== ביוגרפיה ==
פרידריך פרנץ נולד ב-22 באפריל 1910 בשוורין, לפרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין, ולאלכסנדרה, נסיכת הנובר, בתם של ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, בן דודה מדרגה שנייה של המלכה ויקטוריה, ותירה, נסיכת דנמרק, בתו הצעירה של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק. בעקבות תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, ויתר אביו ב-14 בנובמבר 1918 על סמכויותיו.

במאי 1931 נגד רצונו של אביו, הצטרף פרידריך פרנץ לשורות האס אס, ובשנת 1936 הועלה לדרגת האופטשטורמפיהרר.

הוא הוצב בדנמרק במהלך מלחמת העולם השנייה, שם שירת בשגרירות הגרמנית כעוזרו האישי של ורנר בסט. הוא בילה את חודשי הקיץ של 1944 בשירות בוואפן אס אס.

במאי 1943, מועצת המשפחה המשפחתית החליטה כי אחיו הצעיר של פרידריך פרנץ, כריסטיאן לודוויג, דוכס מקלנבורג, יירש אחריו את רכוש המשפחה. ב-17 בנובמבר 1945 מת אביו, ופרידריך פרנץ הפך לראש בית מקלנבורג-שוורין.

ב-11 ביוני 1941 התחתן פרידריך פרנץ עם קארין אליזבת פון שאפר, בתם של ולטר פון שאפר והברונית לואיז פון מיכהאוזן, וב-22 בספטמבר 1967 הם התגרשו, אולם התחתנו שוב עשור מאוחר יותר ב-27 באפריל 1977. לשניים לא נולדו ילדים, וב-31 ביולי 2001 מת פרידריך פרנץ בהמבורג, וראשות הבית עברה לבורווין, דוכס מקלנבורג.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1910
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2001
גאי ערב

גאי ערב (באנגלית: Guy Arab) היא סדרת אוטובוסים דו-קומתיים מתוצרת יצרנית האוטובוסים והמשאיות האנגלית Guy Motors אשר יוצר בין השנים 1933–1970 בבריטניה.

==גאי ערב==
מטה ומפעל היצרן "Guy Motors" ממוקם בעיר וולברהמפטון שבמערב המידלנדס באנגליה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה, יוצרו דגמי "גאי ערב" מברזל יצוק, בגלל מחסור באלומיניום, מה שגרם לעלייה במשקל האוטובוס ב-20%.

בשנות ה-70 של המאה ה-20 דגמי "גאי ערב" יוצאו להונג קונג.

סך הכול יוצרו כ-2,700 יחידות.

==סדרות "גאי ערב"==
* "Guy Arab"
* "Guy Arab II"
* "Guy Arab III"
* "Guy Arab IV"

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="130">
קובץ:A lovely day for the 2009 Gosport Bus Rally - geograph.org.uk - 1425347.jpg | "גאי ערב" 
קובץ:Preserved Bus at Southchurch Boulevard - geograph.org.uk - 3023972.jpg | "גאי ערב" 
קובץ:Birkenhead Bus, Hoylake 3.JPG | "גאי ערב" סדרה II 
קובץ:London Transport bus G351 (HGC 130), 1 February 2004.jpg | "גאי ערב" סדרה II 
קובץ:Birkenhead Bus, Hoylake 2.JPG | "גאי ערב" סדרה II 
קובץ: Year of the Bus Cavalcade Regent Street London 2014 100 (14461086666).jpg | "גאי ערב" סדרה II - מבט לקומה העליונה 
קובץ:Southampton Corporation 71.JPG | "גאי ערב" סדרה III 
קובץ:Burton Corporation bus 16, 1949 Guy Arab III reg FA 9716.jpg | "גאי ערב" סדרה III (צולם בשנת 1949)
קובץ:1957 - Guy Arab - SUK 3 - Flickr - ozz13x.jpg | "גאי ערב" סדרה IV, שנת 1957
קובץ:Arab Mark IV Double-Decker Bus, Guy Motors Ltd., Wolverhampton.jpg | "גאי ערב" סדרה IV
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דגמי אוטובוסים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1933
קטגוריה:כלי רכב בריטיים
קטגוריה:אוטובוס דו-קומתי
איל שנהב

איל שנהב (נולד ב-26 ביולי 1964) הוא עורך דין ישראלי, שותף בכיר במשרד עורכי דין גולדפרב, גרוס, זליגמן ושות', וראש מחלקת ההיי-טק במשרד, המתמחה בייצוג קרנות הון סיכון וחברות הזנק.

שנהב הוא דוקטור למשפטים והיה מראשוני חברי הסגל במרכז הבינתחומי הרצליה ושימש בתפקיד סגן דקאן בית הספר למשפטים. כיום הוא מרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב ובמרכז הבינתחומי הרצליה.

== ביוגרפיה ==
שנהב נולד בירושלים. בגיל צעיר שהה מספר שנים עם הוריו באוניברסיטת אינדיאנה בארצות הברית בעת לימודי הדוקטורט של אביו, ד"ר יהודה שנהב. שנהב סיים את לימודי התיכון בבית הספר אליאנס בתל אביב בשנת 1982, ושירת בצה"ל בחיל התותחנים. בתפקידו האחרון בשירות הסדיר שימש כעוזר קצין אג"ם קתמ"ר והשתחרר בשנת 1986.

שנהב למד לתואר ראשון במשפטים וסיים בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב בשנת 1990. תואר שני במשפטים בהתמחות מיסים למד באוניברסיטת NYU (המדורגת כמובילה בארצות הברית בתחום המיסים) וסיים את לימודיו בשנת 1992 והמשיך לתואר דוקטורט גם כן ב-NYU. בשנת 1995 קיבל תואר דוקטור במשפטים. נושא הדוקטורט שלו היה מדיניות המס של ארצות הברית ביחס להשקעות במדינות מתפתחות (US Tax Policy Regarding Investments in Developing Countries).

בשנים 1992–1996 היה שנהב עורך דין במשרד Davis Polk & Wardwell. במסגרת זו, עסק בתחום המיסוי ובעסקאות בינלאומיות. בפברואר 1996 הצטרף שנהב לסגל של בית הספר למשפטים במרכז הבינתחומי ובשנת 1998 מונה לסגן הדיקן של בית הספר למשפטים.

בשנים 1999–2001 היה שנהב שותף במשרד איתן, פרל, לצר, כהן צדק, בשנים 2002–2004 הקים את משרד איל שנהב ושות', עורכי דין. בשנים 2005–2007 היה שנהב שותף במשרד דנציגר קלגסבלד ושות' (ראש מחלקות מיסים והייטק במשרד). בינואר 2008 הקים שנהב (ביחד עם טל דנון שנהב ואורן בירן) את משרד שנהב ושות'. ביוני 2018 מוזגו משרד שנהב ושות' ומשרד עורכי הדין גרוס, קלינהנדלר, חודק, הלוי, גרינברג ושות'.

שנהב הוא חבר בלשכת עורכי הדין בישראל משנת 1991. בשנת 1992 עבר בהצלחה את בחינות הלשכה של מדינות ניו יורק.

שנהב מתמחה בייצוג קרנות הון סיכון וקרנות השקעה וסייע להקים עד היום עשרות קרנות השקעה כגון קרנות הון סיכון, קרנות פרייבט אקוויטי, קרנות גידור קרנות נדל"ן ועוד. שנהב גם מייצג חברות הזנק רבות, וכן לקוחות, חברות ויחידים בתכנוני מס ותכנון של העברת עושר בין-דורי.

שנהב מכהן היום כיו"ר ועדת עורכי הדין ורואי החשבון של האיגוד הישראלי לתעשיות מתקדמות (IATI) המאגדת את משרדי עורכי הדין ורואי החשבון המובילים בישראל ובחו"ל.

שנהב מרצה במוסדות אקדמיים לרבות אוניברסיטת תל אביב (הפקולטה למשפטים והפקולטה לניהול) והמרכז הבינתחומי (בית ספר למשפטים, בית ספר למנהל עסקים, בית ספר ליזמות ותוכנית Zell). בעבר לימד גם באוניברסיטת בר-אילן, המכללה למנהל והמרכז האקדמי למשפט ועסקים. 

שנהב דירקטור מטעם הציבור בחברת בית ספר אליאנס.

שנהב נשוי לעורכת הדין טל דנון שנהב, גם היא שותפה במשרד עורכי הדין בו מועסק בעלה, מומחית בתחום המכרזים ופרויקטי התשתיות. לזוג שלושה ילדים והם מתגוררים בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.gkh-law.com/?p=23990&lang=he ד"ר איל שנהב], באתר GKH
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:סגל המרכז הבינתחומי הרצליה: משפטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת רייכמן: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
רבקה קוב

רבקה קוב (באנגלית: Rebecca Cobb, נולדה בשנת 1982) היא סופרת ומאיירת ספרי ילדים בריטית.

== ביוגרפיה ==
רבקה קוב, גדלה בבקינגהאמשייר ובסומרסט, אנגליה, כיום היא מתגוררת בפלימות', אנגליה. לצד כתיבת ספריה ואיורם, היא משתפת פעולה עם סופרים אחרים כמו ג'וליה דונלדסון, ריצ'רד קרטיס והלן דנמור.

בשנת 2004, סיימה קוב את לימודיה בפקולטה לאומנויות במכללת פלימות'.

== קריירה ==
עסקה, בין היתר, באיור בכמה מגזינים ובהם: Guardian Guide, Guardian Weekend Magazine, The Independent and Waitrose Food Illustrated.

ביוזמתו של רון ג'ונס, הבעלים של “Independent Bookshop” ו – “Mabrecon Books”, ובשיתוף פעולה עם היוצרת הלן דונמור, יצא לאור הספר "ציפורי המעבורת" (2010). בשנת 2011 פרסמה קוב את הפרויקט הראשון שלה כיוצרת יחידה: "אמא נעלמה", אשר עוסק בנושא התמודדות של ילדים עם שכול. בין ספריה (כיוצרת יחידה): ארוחת צהריים, הדודה אמליה ו"המשהו". ספריה מתאפיינים באיורים ססגוניים ובטקסט בהיר ונגיש. היא נחשבת לאחת היוצרות הצעירות המוכרות ביותר בתחום של איור ספרי ילדים.

קוב עבדה עם ארגוני צדקה לילדים, בין היתר עבור ילדים פליטים. בשנת 2018 היא יצרה, בשיתוף עם הסופר ניקולא דייוויס, את הספר "היום שבו המלחמה הגיעה", העוסק בבעיית הפליטים מנקודת מבטם של ילדים. הספר מספר את סיפורו של ילד הבורח מאימת הטרור של המלחמה. לצד עלילת הספר, הספר חושף את המאורעות אשר נתנו ליוצריו השראה וכן מתאר את עבודתם המשותפת בארגון הצדקה "עזרו לפליטים". הספר של דייוויס וקוב משך תשומת לב רבה לסוגיית 3000 הילדים הסורים, אשר ממשלת בריטניה סירבה לתת להם מקלט מדיני בשנת 2016. קוב ודייוויס הקימו פרויקט משותף - #3000 chairs, בו הם קוראים ליוצרים הבולטים של בריטניה להשתתף במסע פרסום כלל ארצי להעלאת המודעות לבעיית הפליטים הסורים, כשהדגש הוא על ילדי הפליטים והסבל הרב שהם עוברים.

==ספריה ==
=== ספרים באיורה שתורגמו לעברית ===
*ג'וליה דונלדסון, בובות של נייר, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר
*ג'וליה דונלדסון, דובי פה ושם, הוצאת מודן
*

=== ספרים בשפה האנגלית ===
*"Missing Mummy" הספר נוגע בנושא התמודדות ילדים עם שכול, דרך סיפור התמודדותו של ילד עם מות אמו. בספר מתוארים שלבי האבל שהילד עובר ודרך ההתאוששות ההדרגתית שלו. הספר זכה לשבחים ולהוקרת תודה מצד משפחות המתמודדות עם אבל במשפחה.
* "Lunchtime" הספר עוסק בילדה שלא רוצה לאכול וכיצד עוזרים לה דוב, זאב וקרוקודיל.
* "Aunt Amelia" הספר מספר על דודה המגיעה לעשות בייביסיטר כשהיא עייפה ומוטרדת ומתגלה כאישיות רב-גונית ומהנה.
*"The something" הספר מתאר ילד קטן המשחק בכדור, הכדור נופל ונעלם בתוך חור שחור. מכאן מתחיל מסע דמיוני על מה נמצא שם בחור השחור.

== פרסים ומועמדויות ==
* 2013 הספר "Lunchtime ", זכה בפרס ווטרסטון עבור האיורים של קוב.
* 2014 הספר "The Empty Stocking" זכה בפרס "הלב של האוויק לספרי ילדים" עבור האיורים של קוב.
* בנוסף, קוב הייתה מועמדת לפרס קייט גרינוואי (פרס עבור איורים לספרי ילדים) פעמיים: עבור הספר "הגרב הריק" ועבור הספר "בובת נייר".

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.panmacmillan.com/authors/rebecca-cobb/missing-mummy/9780230749511 Missing Mummy] 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרות בריטיות
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער בריטיות
קטגוריה:מאיירות בריטיות
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1982
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1982
מייק קריגר

מישל "מייק" קליגר (נולד ב-4 במרץ 1986) הוא יזם ומהנדס תוכנה ברזילאי. הקים את אינסטגרם יחד עם קווין סיסטרום. ב-24 בספטמבר 2018, הודיעו השניים על התפטרותם.

== ביוגרפיה ==
קליגר נולד בסאו פאולו, ברזיל, ועבר לקליפורניה בשנת 2004 כדי ללמוד באוניברסיטת סטנפורד.

בסטנספורד למד מערכות סימבוליות, והכיר שם את קווין סיסטרום. בשנת 2010 ייסדו השניים את אפליקציית אינסטגרם. קריגר יצר את העדכונים עבור אינסטגרם בשלוש השנים הראשונות.

בשנת 2012 נמכרה אינסטגרם לפייסבוק. קריגר, שהחזיק בכ-10% מניות החברה הרוויח כ-100 מיליון דולר מהעסקה.

קריגר נשוי לקייטלין טריגר.

=== פילנתרופיה ===
באפריל 2015, קריגר הודיע על שותפות עם GiveWell בהקמת קרן צדקה בשווי 750 אלף דולר למשך שנתיים. הכספים נועדו לתמוך במטרות עליהן הומלץ במסגרת Open Philanthropy Project.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים ==

קטגוריה:מתכנתים ברזילאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה
קטגוריה:אינסטגרם
קטגוריה:מהגרים מברזיל לארצות הברית
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1986
דני פארן

דניאל (דני) פארן (2 בינואר 1947 – 15 בדצמבר 2018) היה מפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי.

==ביוגרפיה==
דניאל פארן נולד, גדל והתחנך בירושלים. הוא סיים לימודי תואר ראשון בכלכלה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית ותואר ראשון בלימודי טלוויזיה וקולנוע באוניברסיטת סן דייגו שבארצות הברית.

בשנת 1975 החל לעבוד כמפיק בערוץ הראשון של רשות השידור. בין התוכניות שהפיק בערוץ: "שלום לבוא שבת" בהגשת צמד רעים, "שמיניות באוויר", בהנחייתו של דליק ווליניץ, וכן תוכניות דרמה ותעודה. בשנות ה-80 היה סגן מנהל התוכניות של הטלוויזיה הישראלית במסגרת זו הפיק סדרות ותוכניות רבות, בניהם סדרת הדרמה הצבאית "אנשים במיל'" משנת 1984, החל משנת 1987 כיהן כסמנכ"ל בחברת אולפני טלעד. במסגרת זו הפיק תוכניות ילדים רבות. בהן, "ציפי בלי הפסקה" ו"חיות וחיוכים". בהמשך, שימש בתפקידו כאשר החלה טלעד לשמש כאחת משלוש זכייניות ערוץ 2.

פארן הקים את חברת "דרסט הפקות" ובה הפיק ויצר תוכניות כגון "עבודה ערבית" ו"שבאבניקים", אותה יצר עם אלירן מלכה. כמו כן הפיק שעשועונים רבים כגון "עשינו עסק" ו"טוטו משפחתי", בהגשת דודו טופז, וטלנובלות כגון "לגעת באושר", "אסתי המכוערת", "משחק החיים", "האלופה" וטלנובלה בע"מ". על החדרת ז'אנר הטלנובלות לישראל כונה "אבי הטלנובלות".

בין הפקותיו של פארן היו סדרות דרמה ותעודה. הוא הפיק מספר סרטים תיעודיים בנושא השואה. בשנת 1994 זכה הסרט "אל תגעו לי בשואה" בבימויו של אשר טללים, שפארן היה אחד ממפיקיו, בפרס אופיר לסרט התעודה הטוב ביותר.

בשנת 1996 הפיק את הסרט "נקמה". בשנת 2000 זכה סרטו "קאפו" בפרס אמי הבינלאומי בקטגוריית סרטי תעודה.

בשנת 2007 הודיעה חברת "דורי מדיה גרופ" כי הגיעה להסכמה עם דניאל פארן, המנכ"ל ובעל המניות היחיד של פארן הפקות בע"מ, על רכישת 75% ממניות החברה בסכום כולל של 1.6 מיליון דולר.

ב-15 בדצמבר 2018 נפטר לאחר מחלה. טרם פטירתו יצר את הסדרות שטרם שודרו, "מלכת ירושלים" העוסקת בראש עיר ערבייה ראשונה בעיר ומיועדת לשידור בערוץ כאן 11, ואת הדרמה הקומית "דור 3" על מנחת קבוצות במוזיאון יד ושם. הותיר אחריו אישה ושבעה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפיקי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:הערוץ הראשון: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
ספורטינג קריסטל

קלוב ספורטינג קריסטל (בספרדית: Club Sporting Cristal) הוא מועדון ספורט פרואני, מהעיר לימה, שעיקר פעילותו היא כדורגל.

== היסטוריה ==
המועדון נוסד ב-13 בדצמבר 1955 ברובע רימאק (Rímac) על ידי המהנדס ריקרדו בנטין מוחיקה, ואשתו אסתר גראנדה דה בנטין, הבעלים של מבשלת הבירה המקומית באקוס, שמוצר הדגל שלה הוא עד היום הבירה קריסטל המועדון ומבשלת הבירה היו קשורים קשר הדוק מאז הקמתו, ומכאן הכינוי "לוס סרבסרוס" (אנשי הבירה).

הקבוצה מארחת את רוב משחקי הבית באצטדיון אלברטו גאיארדו , אשר מכיל 18,000 מקומות, כשמשחקים עם קהל רב משוחקים בדרך כלל באצטדיון הלאומי.

ספורטינג קריסטל משתתפת בליגת העל הפרואנית משנת 1956, שנה שבה המועדון זכה באליפות הראשונה שלו, ולכן הוא מכונה לעיתים "המועדון שנולד אלוף". הוא נחשב לאחד משלושת המועדונים הגדולים בפרו, יחד עם אוניברסיטריו ואליאנסה לימה.

קריסטל זכתה ב-20 אליפויות של הליגה הראשונה, 18 מהן אחרי הפיכת הטורניר לכלל-ארצי ב-1966 (לפני כן השתתפו בו רק קבוצות מלימה וקאייאו). קריסטל היא הקבוצה הראשונה שזכתה בשלוש אליפויות ברציפות, ב-1994, 1995 ו-1996. ברמה הבינלאומית, קריסטל היא הקבוצה הפרואנית עם הכי הרבה הופעות בגביע ליברטדורס (34), שהישגה הגדול ביותר היה ההגעה לגמר הטורניר ב-1997, אז הפסידה לקרוזיירו מברזיל.

==תארים==
* ליגת העל הפרואנית (20) - 1956, 1961, 1968, 1970, 1972, 1979, 1980, 1983, 1988, 1991, 1994, 1995, 1996, 2002, 2005, 2012, 2014, 2016, 2018, 2020

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל פרואניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1955
קטגוריה:לימה: מועדוני כדורגל
אדם מוסרי

אדם מוֹסֶרי (באנגלית: Adam Mosseri; נולד ב-23 בינואר 1983) הוא יזם אמריקאי העומד בראש אינסטגרם.

בעבר כיהן בתפקידי ניהול בפייסבוק, ידוע בעיקר בזכות הקמת הפלטפורמה ניוז פיד . לאחר מכן כיהן כסגן נשיא לענייני מוצר באינסטגרם.

==רקע==
מוסרי נולד וגדל בניו יורק לאב ישראלי, ד"ר לפסיכולוגיה שעלה לישראל ממצרים, ולאם אמריקאית. בניו יורק למד בבית ספר יהודי. לאחר מכן למד באוניברסיטת ניו יורק ובבית ספר גלאטין למחקר פרטני, שם למד עיצוב מידע ומדיה. הוא סיים עם תואר ראשון בעיצוב מידע ב-2005.

== קריירה ==
בשנת 2003, בזמן שלמד באוניברסיטת ניו יורק, ייסד מוסרי חברת ייעוץ בתחום העיצוב בשם "בלאנק מוסרי", אשר התמקדה בגרפיקה, אינטראקציה ועיצוב תערוכות. לחברה היו משרדים בניו יורק ובסן פרנסיסקו. ב-2007 הוא מונה להיות המעצב הראשי של חברת TokBox.

מוסרי הצטרף לפייסבוק בשנת 2008 בתור מעצב מוצר. בשנת 2009, קודם למנהל עיצוב מוצר, ובשנת 2012 מונה למנהל העיצוב של האפליקציות של החברה למכשירים ניידים. בין 2012 ל-2016 מוסרי פיקח על מחלקת הניוז פיד של פייסבוק, ומ-2016 עד מאי 2018 כיהן כסגן נשיא של המוצר פייסבוק. במהלך כהונתו בפייסבוק, הוא היה אחראי על "פייסבוק הום", ניסיון לא מוצלח של החברה להביא ממשק משתמש לסמארטפונים של אנדרואיד.

אחרי הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, לקח על עצמו את דברור עמדת פייסבוק בנושא "פייק ניוז". במהלך שערוריית הפרטיות של פייסבוק, קיימברידג' אנליטיקה, היה מוסרי אחד הבודדים מבין מנהלי פייסבוק שהצהיר בפומבי על תפקידה של פייסבוק באספקת אבטחה וחדשות אמינות.

במאי 2018 מונה לסגן נשיא לענייני מוצר באינסטגרם. ב-1 באוקטובר 2018, פייסבוק הודיעה כי מוסרי יעמוד בראשות אינסטגרם, בעקבות התפטרותם של מייסדי האפליקציה, קווין סיסטרום ומייק קריגר בספטמבר 2018. תפקידו כ'ראש אינסטגרם' שונה מן התואר לשעבר של קריגר וסיסטורם, אשר כיהנו כמנכ"לים.

== פרסים והכרה ==

* ב-2015, אתר Business Insider הכיר במוסרי כ"שחקן החיזוק" של פייסבוק 
* ב-2017, מוסרי היה הדובר המרכזי בפסטיבל העיתונות הבינלאומי ב - פרוג'יה, איטליה.
* בשנת 2018, מוסרי דיבר לצד קמפבל בראון מטעם פייסבוק בוועידת Recode.
* בשנת 2020, הוא נכלל בקטגוריית הטכנולוגיה ברשימת של מגזין פורצ'ן.<ref></ref>

== חייו האישיים ==
מוסרי גר עם אשתו מוניקה ושני בניהם בסן פרנסיסקו. 

משפחת מוסרי פעילה בפעילויות פילנתרופיות מקומיות, כולל פרויקט שאנטי.

אחיו הצעיר של מוסרי, אמיל מוסרי (אנ'), הוא משורר.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מעצבים אמריקאים
קטגוריה:פייסבוק: אישים
קטגוריה:דירקטורים אמריקאים
קטגוריה:אינסטגרם
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
אליאס ברוך

אליאס ברוך (ברומנית: Elias Baruch; 1921–2011) היה ספורטאי יהודי רומני, שזכה באליפות רומניה בקפיצה משולשת (13,98 מטר) בשנת 1949 ומאמן, שחלק מחניכיו זכו במדליות בתחומי האתלטיקה.

בשנים 1946 - 1948 שיחק כדורגל בקלראש. בשנת 1949 עבר לאתלטיקה, שם הגיע להישגים מטעם אוניברסיטת קלוז'.
ברוך סיים ב-1961 לימודי הוראה לחינוך גופני וספורט במכון לתרבות פיזית בבוקרשט עם התמחות באתלטיקה. הוא עבד כמאמן אתלטיקה במסגרות שונות: Tânărul Dinamovist, Dinamo Bucureşti, Viitorul Bucureşti, Steaua Bucureşti בהצלחה, כשחלק מחניכיו זוכים במדליות.

ב-1971 עלה לישראל, ובהמשך ירד לקליפורניה להדריך ב-Long Beach City College.

==קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20180403174014/http://www.campioniiromaniei.com/images/Enciclopedia%20Sportului%20-%20Vol%201.pdf האנציקלופדיה לחינוך גופני ולספורט ברומניה, מהדורה שנייה, כרך א', 2015, עמוד 230] 

קטגוריה:אתלטים יהודים
קטגוריה:אתלטים רומנים
קטגוריה:ספורטאים יהודים רומנים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1921
קטגוריה:נפטרים ב-2011
היינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ

היינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ (בגרמנית: Heinrich LXIII. Prinz Reuß zu Köstritz; 18 ביוני 1786 - 27 בספטמבר 1841) היה נסיך גרמני מבית רויס.

== ביוגרפיה ==
היינריך נולד ב-18 ביוני 1786 בברלין, להיינריך הארבעים וארבעה, נסיך רויס-קסטריץ ולברונית וילהלמינה פון גודר-רבנשטיינר, בתם של הברון פרידריך כריסטיאן פון גודר-רבנשטיינר	ויוהנה פון ברדוב.

בשנת 1833 מת אחיו הבכור היינריך השישים, נסיך רויס-קסטריץ, והיינריך הפך לראש בית רויס-קסטריץ. אחותו אוגוסטה פרדריקה אספרנצה, נסיכת רויס-קסטריץ הייתה אשתו של היינריך, דוכס אנהלט-קתן.

ב-21 בפברואר 1819 התחתן היינריך בטירת ורניגרודה עם אלאונורה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה, בתו של היינריך, רוזן שטולברג-ורניגרודה, ממנה נולדו לו 6 ילדים. לאחר מותה, ב-11 במאי 1828 התחתן היינריך בשנית עם אחותה קרולינה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה, ממנה נולדו לו עוד 6 ילדים.

משנת 1833 עד למותו, הוא היה חבר הלשכה הראשונה של הפרלמנט הסקסוני. בתור המחזיק של נחלות בסקסוניה, הוא מונה לכך על ידי המלך. בין היתר, הוא החזיק בבעלות על הנחלות בקליפהאוזן, שפרווייסה וקליקס.

== משפחתו ==
ב-21 בפברואר 1819 התחתן היינריך עם אלאונורה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה, בתו של היינריך, רוזן שטולברג-ורניגרודה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
* יוהנה, נסיכת רויס-קסטריץ (נקראה בדרך כלל בשם ג'ני) (1820–1878), התחתנה עם פרדיננד, נסיך שנאייך-קארולט
* היינריך הרביעי, נסיך רויס-קסטריץ (1821–1894), ירש בשנת 1878 את התואר מבן דודו, היינריך השישים ותשעה, נסיך רויס-קסטריץ
* אוגוסטה, נסיכת רויס-קסטריץ (1822–1862), התחתנה עם פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין
* היינריך השישי, נסיך רויס (1823)
* היינריך השביעי, נסיך רויס (1825–1906), היה השליש הכללי של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה, והשגריר הגרמני הראשון בקונסטנטינופול
* היינריך העשירי, נסיך רויס (1827–1847)

ב-11 במאי 1828 התחתן היינריך בשנית עם קרולינה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
* היינריך השנים עשר, נסיך רויס (1829–1866), התחתן עם אנה, רוזנת הוכברג, ברונית פירסטנשטיין
* היינריך השלושה עשר, נסיך רויס (1830–1897), התחתן עם אנה, רוזנת הוכברג, ברונית פירסטנשטיין
* לואיזה, נסיכת רויס-קסטריץ (1832–1862)
* היינריך החמישה עשר, נסיך רויס (1834–1869), התחתן עם לואיטגארדה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה
* אנה, נסיכת רויס-קסטריץ (1837–1907), התחתנה עם אוטו, נסיך שטולברג-ורניגרודה
* היינריך השבעה עשר, נסיך רויס (1839–1870), נהרג בקרב מארס-לה-טור

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נסיכים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1786
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1841
מחלת קנוואן

מחלת קנוואן (לעיתים נרשם 'קנאוון' או 'קנבן', Canavan disease) היא מחלה ניוונית של המוח, שפוגעת לרוב בתינוקות ופעוטות.

הסימנים לרוב מופיעים כבר בגיל חודשיים-שלושה, כאשר התינוק אינו עוקב אחרי חפצים כצפוי, ואינו מחזיק את ראשו. בנוסף פעמים רבות מופיעות התכווצות שרירים. סביב גיל שישה חודשים קיימת הפרעה ברורה בתפקוד המוטורי, וטונוס השרירים מחמיר. לרוב התינוק יפתח פזילה, ובהמשך ניוון עצב הראייה ועיוורון. 

מאפיין נפוץ נוסף הוא גדילה של היקף הראש מעל הממוצע. בהמשך החיים הילד יסבול מפיגור חמור, יאבד את התפקוד המוטורי ואת הקשר עם הסביבה. לרוב החולה נפטר בגיל צעיר. עם זאת, ישנם גם דיווחים על חולים שהצליחו לשרוד את העשור הראשון לחייהם, שהלכו לעולמם בשנות העשרה ואף במהלך העשור השלישי לחייהם. בשנים האחרונות מתנהלים מספר מחקרים שמנסים למצוא תרופה למחלה הקשה.

המחלה אוטוזומאלית רצסיבית והסיכון לילד חולה קיים רק כאשר שני בני הזוג נשאים של אותו גן בלתי תקין. המוטציה מופיעה בגן הנקרא ASPA. המחלה נדירה, אך יחסית שכיחה בקרב יהודים אשכנזים. שכיחות המחלה באוכלוסייה זו היא כ - 1:15,000 לידות (כ - 1:60 אצל נשאים). בישראל, ממליץ משרד הבריאות לבצע בדיקת נשאות לגילוי הסיכון, כאשר שני בני הזוג ממוצא אשכנזי, ובאוכלוסייה זו הבדיקה נמצאת בסל הבריאות ומתבצעת ללא תשלום. המחלה מתקיימת גם בקרב חולים שאינם יהודים וכן בקרב חולים יהודים שאינם אשכנזים, אך במידה נדירה מאוד. 

המחלה נקראת על שמה של הרופאה מירטל קנוואן , שתיארה אותה לראשונה בשנת 1931.

== לקריאה נוספת ==
* [https://www.health.gov.il/Subjects/Genetics/genetic_disorders/Ashkenazi/Pages/Canavan.aspx מחלת קנוואן, באתר משרד הבריאות]
* [https://www.pigur.co.il/%D7%A7%D7%A0%D7%95%D7%95%D7%9F/ מחלת קנוואן, באתר Pigur.co.il]
* [https://publichealth.doctorsonly.co.il/2015/04/95943/?hilite=%27%D7%A7%D7%A0%D7%91%D7%9F%27 חוקרים בארצות הברית: יושבה המחלוקת המדעית על הבסיס המולקולרי של מחלת קנבן], באתר איגוד רופאי בריאות הציבור בישראל, 30 באפריל 2015.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחלות תורשתיות יהודיות
קטגוריה:מחלות מערכת העצבים
קטגוריה:מחלות ותסמונות תורשתיות
קטגוריה:מחלות נדירות
S-60

S-60 הוא טרקטור מתוצרת מפעל הטרקטורים (צ'ליאבינסק) בעיר צ'ליאבינסק במחוז צ'ליאבינסק ב-רוסיה אשר יוצר בין השנים 1933–1937.

הטרקטור "S-60" יוצר במקור במהלך תוכנית החומש השנייה (1933–1937), המיועדת לקולחוזים (חוות קולקטיביות סובייטיות). היא נועדה לשמש ציוד בבעלות המדינה לחקלאים.

== במלחמת העולם השנייה==
ממשימותיו של ה-"S-60" היו גרירת קני תותחים, עבור הצבא האדום, בעיקר בתחילת מלחמת העולם השנייה.

הוורמאכט אשר נטל כשלל כמות לא מבוטלת מהטרקטורים "S-60", השתמש בהם למשימותיו.

==מפעל הטרקטורים (צ'ליאבינסק)==
"מפעל הטרקטורים של העיר צ'ליאבינסק" (ברוסית: Челябинский тракторный завод) הוא מפעל לייצור טרקטורים וציוד מכני כבד שנוסד בעיר צ'ליאבינסק בשנת 1933. בשנת 2011 המפעל שולב בתשלובת אורלוואגונזאבוד. נכון לשנת 2013 המפעל מעסיק כ-13 אלף עובדים.

ב-15 ביוני 1933 החל לעבוד פס ייצור ראשי ומשערי המפעל יצאה הטרקטור הראשון בעל הספק של 72 כוח סוס. התכנון היה מבוסס על טרקטורים מתוצרת קטרפילר מדגם "Caterpillar Sixty" .

==נתונים==
* יוצרו 69,100 יחידות.
* מנוע קטרפילר מסוג "Ensign-ChTZ".
* מכל דלק – 309 ליטר.
* מערכת חשמל – 6 וולט.
* גנרטור מסוג "GAU" – המפיק 100 ואט.
* רדיוס סיבוב – 4.09 מטר.
* מהירות נסיעה מינימלית – 3 קמ"ש.
* בלמים מכניים.

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Bundesarchiv Bild 101I-006-2249-12, Russland, Besetzung einer Ortschaft.jpg | דגם "S-60" (מימין), צולם ב-1 ביוני 1941
קובץ:S-60 monument in Inzhenerne, Zaporizhia Oblast.jpg | דגם "S-60"
קובץ:Памятник «Первенец ЧТЗ - трактор С-60» f007.jpg | דגם "S-60"
קובץ:Памятник «Первенец ЧТЗ - трактор С-60» f013.jpg | דגם "S-60"
קובץ:Памятник «Первенец ЧТЗ - трактор С-60» f003.jpg | דגם "S-60"
קובץ:Памятник «Первенец ЧТЗ - трактор С-60» f011.jpg | דגם "S-60"
קובץ:Памятник «Первенец ЧТЗ - трактор С-60» f016.jpg | דגם "S-60"
קובץ:Памятник «Первенец ЧТЗ - трактор С-60» f012.jpg | דגם "S-60"
קובץ:Памятник «Первенец ЧТЗ - трактор С-60» f014.jpg | דגם "S-60"
קובץ:Памятник «Первенец ЧТЗ - трактор С-60» f017.jpg | דגם "S-60"
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טרקטורים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1933
קטגוריה:כלים חקלאיים
קטגוריה:כלי רכב סובייטיים
קטגוריה:אמצעי לחימה סובייטיים במלחמת העולם השנייה
אמירן פאפינאשווילי

אמירן פאפינאשווילי (בגאורגית: ამირან პაპინაშვილი; נולד ב-17 ביוני 1988) הוא ג'ודוקא גאורגי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. 

פאפינאשווילי מחזיק בשתי מדליות ארד מאליפויות העולם מהשנים 2014 ו-2018. באליפויות אירופה הוא זכה בחמש מדליות: מדליית זהב אחת (2013), מדליית כסף אחת (2014) ושלוש מדליות ארד (2012, 2015 ו-2019).

פאפינאשווילי התחרה באולימפיאדת ריו 2016 וסיים במקום החמישי בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג לאחר שהפסיד לדיורבק אורוזבוייב האוזבקי בקרב על מדליית הארד.

בשנת 2018 הוא הפסיד בגמר תחרות מאסטרס לרוברט משוידובדזה שהתחרה עבור רוסיה.

==זכיות בתחרויות מהסבב העולמי==
{| class="wikitable"
! שנה
! קטגוריה
! עיר
! מדינה
|-
| 2010
| גראנד פרי
| רוטרדם
| 
|-
| 2011
| גראנד פרי
| באקו
| 
|-
| 2013
| גראנד סלאם
| מוסקבה
| 
|-
| 2014
| גראנד פרי
| הוואנה
| 
|-
| 2015
| גראנד סלאם
| אבו דאבי
| איחוד האמירויות
|-
| 2017
| גראנד פרי
| זאגרב
| 
|-
| 2018
| גראנד סלאם
| אבו דאבי
| איחוד האמירויות
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ג'ודוקא גאורגים
קטגוריה:אלופי אירופה בג'ודו
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:גאורגים שנולדו ב-1988
דון בארקסדייל

דון בארקסדייל, 1948
דונלד ארג'י "דון" בארקסדייל (באנגלית: Donald Argee "Don" Barksdale; 31 במרץ 1923 – 8 במרץ 1993) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1951–1955. בשנת 1948 הפך לשחקן האפרו-אמריקאי הראשון אי פעם בנבחרת ארצות הברית בכדורסל, ובשנת 1953 היה לאפרו-אמריקאי הראשון שמשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בשנת 2012 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל, כ"תורם לכדורסל".

==ביוגרפיה וקריירת מכללות==
בארקסדייל נולד בעיר אוקלנד שבקליפורניה. בין השנים 1943–1946 למד ושיחק במכללת מרין ג'וניור אשר באזור מפרץ סן פרנסיסקו, ובשנת 1946 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). בעונתו היחידה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות ("Helms Foundation First-team All-American"), ובכך היה לשחקן האפרו-אמריקאי הראשון שזוכה בכבוד זה.

==אולימפיאדת לונדון 1948==
בקיץ 1948 היה בארקסדייל השחקן האפרו-אמריקאי הראשון בתולדות נבחרת ארצות הברית, כאשר נבחר לסגל הקבוצה באולימפיאדת לונדון (1948). נבחרת ארצות הברית הורכבה אז משחקנים חצי-מקצוענים ושחקני מכללות, ביניהם אלכס גרוזה, וינס בורילה וראלף בירד. בשמונת משחקי נבחרתו קלע בארקסדייל 7.7 נקודות בממוצע למשחק (שלישי בקבוצה), ועזר לה לנצח את כל משחקיה בפער ממוצע של כ-34 נקודות. עם זכייתה של ארצות הברית באליפות הטורניר, הפך בארקסדייל לשחקן האפרו-אמריקאי הראשון שזוכה במדליית זהב אולימפית בכדורסל.

==קריירה מקצועית==
בעונת 1948/1949 החל לשחק בקבוצת "אוקלנד ביטנרס" מליגת הכדורסל החובבנית, בתקופה בה לא הורשו אפרו-אמריקאים לשחק בליגת ה-NBA. במקביל לקריירת המשחק היה בארקסדייל שדרן רדיו בתחנת מוזיקה, מגיש תוכנית טלוויזיה, ובעל עסק להפצת משקאות בירה. במסגרת עיסוקו ברדיו התיידד עם מוזיקאים רבים, ביניהם דיוק אלינגטון, שרה ווהן, פליפ וילסון ולו רולס.

לקראת עונת , בהיותו בן 28, חתם בקבוצת בולטימור בולטס מה-NBA. בארקסדייל היה אחד הכדורסלנים האפרו-אמריקאים הראשונים בליגה, אחרי נת'ניאל קליפטון, ארל לויד, צ'אק קופר והאנק דזוני שהצטרפו בעונה הקודמת. בשתי עונותיו בקבוצה היה הקלע השני בקבוצתו, אחרי פרד סקולרי, עם ממוצעים של 12.6 ו-13.8 נקודות בממוצע למשחק, בהתאמה. בעונת , השנייה שלו ב-NBA, הפך לאפרו-אמריקאי הראשון שנבחר להשתתף במשחק האולסטאר.

בקיץ 1953 הועבר בארקסדייל בטרייד לבוסטון סלטיקס, בה שיתף פעולה עם חברי היכל התהילה לעתיד בוב קוזי, ביל שרמן, אד מקאולי ופרנק רמזי. בכל אחת משתי עונותיו בקבוצה העפיל עמה לשלב גמר האזור המזרחי, וקלע במהלכן כ-9.0 נקודות למשחק. בסיום עונת פרש ממשחק לאחר 4 עונות בלבד ב-NBA, בשל פציעה בקרסולו.

==לאחר הפרישה מכדורסל==
לאחר פרישתו ממשחק חזר בארקסדייל לשדר ברדיו, ובמקביל הקים חברת תקליטים ושני מועדוני לילה באוקלנד. ב-8 במרץ 1993, כשלושה שבועות לפני יום הולדתו ה-70, נפטר בארקסדייל בביתו שבאוקלנד, לאחר מאבק במחלת הסרטן.

בספטמבר 2012 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל, כ"תורם לכדורסל".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת לונדון (1948)
קטגוריה:כדורסלני נבחרת ארצות הברית
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: כדורסל
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:כדורסלני בולטימור בולטס (1944–1954)
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: תורמים
קטגוריה:קליפורניה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1923
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1993
NGC 4216

NGC 4216 היא גלקסיה ספירלית בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-53 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה. 

== היסטוריה ==
לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.01, והיא התגלתה ב-17 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון I.35. הוא תיאר אותה כבהירה, מאורכת מאוד ובעלת מרכז בהיר מאוד. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1148, כשהיא מתוארת כבהירה או בהירה מאוד, מאורכת, גדולה ובעלת מרכז שמתבהר בחדות. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2806 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4216 כאשר היא מתוארת כבהירה מאוד, גדולה מאוד, מאורכת מאוד ובעלת גרעין בהיר במרכזה.

== תצפית ==
הגלקסיה נמצאת על הגבול עם קבוצת הכוכבים שערות ברניקי, כ-6.7 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב הבולט דנבולה. כמעלה ממזרח-דרום-מזרח לה נמצאת NGC 4267, כמעלה וחצי מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת M99 וכ-1.8 מצפון-צפון-מערב לה נמצאת M98. במרחק זוויתי של 2.25 ו-2.5 מעלות ממזרח לה נמצאות M84 ו-M86, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.

== תכונות ==
אורכה הזוויתי של NGC 4216 הוא כ-8 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כמעט 125,000 שנות אור, גדול בכ-25% מהקוטר של שביל החלב, אך מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כחמישית בלבד ממסת שביל החלב. כ-80% ממסתה או כ- מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, מסת המימן החופשי שבה היא כ- מסות שמש, כלומר כאחוז וחצי בלבד מהמסה הכוללת, והיא מכילה כ- מסות שמש של אבק. בהתאם לכמות הנמוכה יחסית של גז חופשי ואבק, כמעט שאין בגלקסיה יצירה של כוכבים חדשים. את הגלקסיה מקיפים כ-620 צבירים כדוריים שמסתם הכוללת מוערכת בכ- מסות שמש, בערך פי ארבעה ממספר הצבירים שמקיפים את שביל החלב. בנוסף יש ל-NGC 4216 לפחות שתי גלקסיות לוויין שמקיפות אותה. מהירותה הרדיאלית של NGC 4216, 131 קילומטר בשנייה, נמוכה בהרבה מהמהירות הרדיאלית הממוצעת של צביר הבתולה, כ-1,100 קילומטר בשנייה, כך שהיא נעה במהירות של כ-1,000 קילומטר בשנייה ביחס לצביר עצמו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גלקסיות ספירליות
קטגוריה:קבוצת הכוכבים בתולה
קטגוריה:צביר הבתולה
קטגוריה:הקטלוג הכללי החדש
קרב בולימוב

הקרב על בולימוב היה קרב במסגרת החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה, שנערך ב-31 בינואר 1915 בין צבאות האימפריה הגרמנית והאימפריה הרוסית, באזור פולין הקונגרסאית (כיום חלק מפולין) בקרבת בולימוב. הקרב, שהסתיים ללא הכרעה, נחשב כהקדמה לקרב השני על האגמים המזוריים, והיה המתקפה השלישית שערך הצבא הגרמני באזור וורשה.

==הקרב==
הארמייה התשיעית הגרמנית בראשות אוגוסט פון מקנזן תקפה את הארמייה השנייה של הצבא הרוסי, תחת גנרל סמירנוב, באזור הכפר הפולני בולימוב, הסמוך לקו הרכבת המחבר בין לודז' ווורשה, והעמקים ממערב לוורשה.

הקרב על בולימוב היה הניסיון הראשון שעשו הגרמנים בשימוש בקנה מידה גדול בגז רעיל. אולם שמונה-עשר אלף פגזי הגז, ששוגרו במסגרת ההרעשה הארטילרית המקדימה של החזית הרוסית, לא הוכיחו את עצמם, מכיוון שהגז המבוסס על ברום מסוג Xylyl bromide (סוג של גז מדמיע), נישא עם הרוח חזרה לקווים הגרמניים . הגז גרם לנפגעים מעטים, אם בכלל, משום שמזג האוויר הקר גרם לו לקפוא, ובכך הפך אותו לבלתי יעיל.

כישלונה של מתקפת הגז גרם לפיקוד הגרמני לבטל את המשך המתקפה. הרוסים הגיבו בשליחת 11 דיוויזיות, בפיקוד וסילי גורקו למתקפת נגד. אש הארטילריה הגרמנית בלמה את מתקפת הנגד הרוסית, לאחר שהאחרונים ספגו כ-40,000 נפגעים.

הפיקוד הרוסי לא הבין את המשמעות של השימוש שעשו הגרמנים בגז רעיל, ולא ייחס לה חשיבות, בגלל כישלונה, ולכן לא טרח לדווח עליה לבעלות הברית המערביות של רוסיה (צרפת ובריטניה). השימוש הבא של הגרמנים בגז רעיל היה במסגרת קרב איפר השני באפריל 1915, במהלכו הביא השימוש בגז לתוצאות מרשימות הרבה יותר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מלחמת העולם הראשונה: 1915
קטגוריה:תקיפות בנשק כימי
מוזיאון השלום (קוריאה הצפונית)

מוזיאון השלום של קוריאה הצפונית הוא מוזיאון בקוריאה הצפונית, אשר מנציח את זכרה של מלחמת קוריאה שהתקיימה בין השנים 1950–1953.

המוזיאון ממוקם בסמוך לשרידיו של פאנמונג'ון (Panmunjom), כפר קטן במחוז צפון הואנג-הה, בבניין בו נחתם הסכם שביתת הנשק שסיים את מלחמת קוריאה בתאריך 27 ביולי 1953. בניין המוזיאון הוא השריד האחרון שנותר מהכפר, שנחרב במהלך המלחמה.

המוזיאון כולל מספר תערוכות המתייחסות לאירועי מלחמת קוריאה, כמו גם ליחסי קוריאה הצפונית-קוריאה הדרומית ויחסי קוריאה הצפונית-ארצות הברית. בין היתר, מציג המוזיאון את כלי הנשק בהם נעשה שימוש במהלך "תקרית הגרזן" משנת 1976.

== ראו גם ==
* מלחמת קוריאה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

שלום
קטגוריה:מוזיאונים צבאיים
מיס תבל 1956

שתיים מהמתמודדות בתחרות בנמל תעופה
מיס תבל 1956 היא תחרות מיס תבל החמישית במספרה. נערכה באודיטוריום של לונג ביץ' בקליפורניה שבארצות הברית.

==תוצאות==

{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%;"
|- 
! תואר
! מתמודדת
|-
| מיס תבל 1956
|
* - קרול מוריס
|-
| סגנית ראשונה
|
* - מרינה אורשל
|-
| סגנית שנייה
|
* - אינגריד גוד
|-
| סגנית שלישית
|
* - איריס אליס קתלין וואלר
|-
| סגנית רביעית
|
* - רוסאנה גאלי
|-
| 15 המועמדות הסופיות
|
* - אילאנה קארה
* - לוסיאן אוקוויאר
* - מרסיה רודריגז
* - אניטה טריינס
* - ריטה גומה
* - שרה טל
* - ארנה מרטה באומן
* - לולה סאבוגל
* - בלאנקה הרדיה 
|}

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20120207055017/http://www.pageantopolis.com/international/Universe_1956.htm]

קטגוריה:מיס תבל
קטגוריה:1966
אלברו מורטה

אַלְבַרוֹ מוֹרְטֶה (בספרדית: Álvaro Morte; נולד ב-23 בפברואר 1975) הוא שחקן ובמאי תיאטרון ספרדי. ידוע בשל דמותו של סרחיו מרקינה ("הפרופסור"), אותה גילם בסדרת הטלוויזיה הספרדית "בית הנייר".

==ביוגרפיה==
מורטה נולד בחבל אנדלוסיה בספרד. תפקידו הראשון היה תפקיד אורח בסדרה "בית חולים מרכזי" בשנת 2002.

תפקידו הראשי הראשון היה דמותו של ריי בסדרה "פלאנטה 25" בשנים 2007–2008, בה הופיע ב-65 פרקים.

בשנת 2008 אובחן כחולה סרטן, לאחר שברגלו התפתח גידול. מורטה מחשיב את תקופת מחלתו לאחד האירועים המכוננים בחייו, וכאמרתו בעקבותיו החליט "לנצל כל יום בחיים".

בשנת 2012 שב אל עולם התיאטרון, והקים את החברה "300 Pistolas" והחל לעסוק כבמאי מחזות.

בשנת 2014 החל לשחק בעונה השלישית של הטלנובלה "El secreto de Puente Viejo", ושב עם תפקידו גם לעונה הרביעית. 

בשנת 2015 שיחק בפרק אחד מתוך סדרת הפשע "ויקטור רוס" של ערוץ La 1. 

בשנים 2021-2017, שיחק את הדמות, "אל פרופסור" (סרחיו מרקינה), בסדרת הטלוויזיה "בית הנייר", שנרכשה על ידי נטפליקס. הסדרה הפכה ל"סדרה שאינה דוברת אנגלית" הנצפית ביותר בחברה. מורטה היה מועמד על תפקידו בסדרה למספר פרסים. 

בשנת 2018 שיחק בסרט הספרדי "מיראז'" שהופק על ידי נטפליקס.

בשנת 2019 החל לככב בסדרת הדרמה "המזח" בתפקיד אוסקר לצידה של ססיליה רות. את הסדרה יצר אלכס פינה (היוצר של "בית הנייר") לשירות של פריים וידאו, ובשנת 2020 שב עם תפקידו לעונה השנייה. 

בשנת 2020 שיחק בסדרת הטלוויזיה "The Head", מותחן פסיכולוגי של רשת HBO, לצדם של השחקנים ג'ון לינץ' וריכרד זאמל. 

בשנת 2021 שיחק מורטה בסדרת הפנטזיה האמריקאית "מחזור כישור הזמן", אשר מבוססת על הספר מחזור כישור הזמן מאת רוברט ג'ורדן, ועלתה בשירות הסטרימינג של פריים וידאו.

בשנת 2022 שיחק בסרט המותחן "אבידות ומציאות", אודות סחר בבני אדם בהפקה ספרדית-ארגנטינאית לצדה של אאוחניה סוארס. באותה השנה שיחק במיני-סדרה "Boundless", סדרה היסטורית ספרדית בה גילם מורטה את מגלה הארצות חואן סבסטיאן אלקנו. 

בשנת 2024 שיחק מורטה בסרט האימה האמריקאי "טהורה" לצד שחקניות כמו סידני סוויני ובנדטה פורקרולי.

== חיים אישיים ==
מורטה נשוי לסטייליסטית בלנקה קלמנטה, ואב לזוג תאומים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ספרדים
קטגוריה:אנשי עסקים ספרדים
קטגוריה:במאי תיאטרון
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1975
אלאונורה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה

אלאונורה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה (בגרמנית: Eleonore zu Stolberg-Wernigerode; 26 בספטמבר 1801 - 14 במרץ 1827) הייתה נסיכה גרמנייה ואשתו של היינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ.

== ביוגרפיה ==
אלאונורה נולדה ב-26 בספטמבר 1801 באיזנבורג, שהשתייכה לנסיכות איזנבורג, להיינריך, רוזן שטולברג-ורניגרודה וליוהנה, נסיכת שנבורג-ולדנבורג, בתם של אוטו קרל פרידריך, נסיך שנבורג-ולדנבורג והנרייטה אלאונורה אליזבת, רוזנת רויס-קסטריץ.

ב-21 בפברואר 1819 התחתנה אלאונורה עם היינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ, ממנו נולדו לה 6 ילדים. ב-14 במרץ 1827 מתה אלאונורה בקליפהאוזן, ולאחר מותה התחתן בעלה עם אחותה קרולינה.

==משפחתה==
ב-21 בפברואר 1819 התחתנה אלאונורה עם היינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ, ממנו נולדו לה 6 ילדים:
* יוהנה, נסיכת רויס-קסטריץ (נקראה בדרך כלל בשם ג'ני) (1820–1878), התחתנה עם פרדיננד, נסיך שנאייך-קארולט
* היינריך הרביעי, נסיך רויס-קסטריץ (1821–1894), ירש בשנת 1878 את התואר מבן דודו, היינריך השישים ותשעה, נסיך רויס-קסטריץ
* אוגוסטה, נסיכת רויס-קסטריץ (1822–1862), התחתנה עם פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין
* היינריך השישי, נסיך רויס (1823)
* היינריך השביעי, נסיך רויס (1825–1906), היה השליש הכללי של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה, והשגריר הגרמני הראשון בקונסטנטינופול
* היינריך העשירי, נסיך רויס (1827–1847)

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.geni.com/people/Eleonore-zu-Stolberg-Wernigerode/6000000010678716143 אלאונורה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה]

קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1801
קטגוריה:נפטרות ב-1827
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1801
מוזיאון הידידות הבין-לאומית

מוזיאון הידידות הבין-לאומית הוא מוזיאון הממוקם מצפון לפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית. המוזיאון מציג אוסף של מתנות אשר הוענקו במרוצת השנים לשני המנהיגים העליונים של קוריאה הצפונית, קים איל-סונג ובנו קים ג'ונג-איל, מטעם נכבדים זרים אשר ביקרו במדינה.

המוזיאון, אשר מעוצב בהתאם למסורת הצפון-קוריאנית, נפתח לקהל הרחב ב-26 באוגוסט 1978, וכולל למעלה מ-150 אולמות תצוגה המשתרעים על שטח כולל שבין 28,000 ל-70,000 מ"ר. על פי אגדה מקומית, המנהיג העליון של קוריאה הצפונית לעתיד, קים ג'ונג-איל, סיים את בניית המוזיאון בתוך 3 ימים בסך הכל. זאת אף שבהתאם לעדויות, בניית המוזיאון נמשכה בפועל כשנה.

לפי הערכות עדכניות, המוזיאון כולל בין 60,000 ל-200,000 מתנות שונות שהוענקו לפקידים ולמנהיגים צפון-קוריאנים לאורך השנים. בעת כניסתם למוזיאון, המבקרים נדרשים להסיר את נעליהם, וכן להשתחוות לפני דיוקנאות של קים איל-סונג וקים ג'ונג-איל.

לפי תמונות לוויין שצולמו בשנת 2017, קיימת עדות לפעילות מורחבת באתר המוזיאון, מה שמצביע על אפשרות להרחבה עתידית של המוזיאון.

ממשלת קוריאה הצפונית עושה שימוש במיצגי המוזיאון כאמצעי תעמולה אשר מטרתו היא להמחיש את התמיכה לה זוכה המשטר הצפון-קוריאני מצד גורמי חוץ מכל רחבי העולם. במהלך ביקור במוזיאון, נאמר למבקרים כי המספר הרב של המתנות המוצגות בו מהווה "הוכחה לאהבה ולכבוד האינסופיים כלפי המנהיג הגדול".

== מדגם מהמתנות המוצגות במוזיאון ==
רוב המתנות המוצגות במוזיאון התקבלו מצד מדינות קומוניסטיות ובעלות קרבה למשטר הצפון-קוריאני. 

בין המתנות המוצגות במוזיאון:
* ראש מפוחלץ של דב - מתנה ממנהיג רומניה הקומוניסטית ניקולאה צ'אושסקו.
* פסל של פרש שחמט - מתנה ממנהיג לוב, מועמר קדאפי.
* מזוודה העשויה מעור תנין - מתנה ממנהיג קובה, פידל קסטרו.
* חרב טקסית מצופה כסף ומשובצת יהלומים, וכן דגם מיניאטורי של מסגד עשוי מדר - מתנה מנשיא הרשות הפלסטינית, יאסר ערפאת. 
* גרמופון עתיק - מתנה מראש ממשלתה הראשון של סין העממית, ג'ואו אנלאי וכן קרון רכבת משוריין - מתנה מיו"ר המפלגה הקומוניסטית של סין, מאו דזה-דונג.
* כדורסל חתום על ידי מייקל ג'ורדן - מתנה ממזכירת המדינה של ארצות הברית, מדליין אולברייט, במסגרת ביקורה במדינה.
* לימוזינה חסימת כדורים - מתנה מהמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, יוסיף סטלין.
* מארז סיגריות מזהב מיוגוסלביה, מיניאטורה סובייטית מברונזה מגרמניה המזרחית וזוג מקלות אכילה מכסף ממונגוליה

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

ידידות הבין-לאומית
קטגוריה:קוריאה הצפונית: תרבות
קטגוריה:פיונגיאנג: מבנים
קטגוריה:ידידות
מסיבת גויים

בהלכה מסיבת גויים היא מסיבת רעות של גויים, שבמסגרתה שותים משקאות חריפים, שעל פי פוסקים רבים נאסר על יהודי ליטול בה חלק, מחמת החשש שהדבר יביא לידי חתנות עם הגויים. 

== מקור הדין ==
איסור שתייה במסיבת גוים לא נזכר בתלמוד הבבלי או במקבילותיו, אלא הובא לראשונה בספר הפסיקה משנה תורה של הרמב"ם: 

נושאי כליו של הרמב"ם התחקו אחר מקור דבריו, מבלי שהעלו דבר ברור. הבית יוסף (מחבר פירוש הכסף משנה על הרמב"ם) מעלה השערה שמקורו בברייתא או תוספתא שאינה לפנינו.

== גדרי האיסור ==
האיסור הוא, כפי שהגדירו הרמב"ם, בשתיית משקה משכר שאין בו איסור יין נסך או סתם יינם, כגון יין מבושל. אולם יש אומרים שהאיסור כולל אף אכילה משותפת עם גויים, כל זמן שרוב הסועדים הם גויים.

דין זה לא נזכר בשולחן ערוך, אך הובא בספר הפסיקה ארבעה טורים, ובאחרונים רבים.

=== רוב יהודים ===
מלשונו של הרמב"ם מבואר שכאשר רוב הנוכחים במסיבה הם יהודים, אין זו 'מסיבה של גויים', ומותר לשתות בה שיכר, ובלבד שאינה מתקיימת בביתו של גוי, שאז הדבר אסור מטעם איסור שיכר של גויים.

הבית יוסף מביא כמקור להסתייגות זו את הסיפור המובא בתלמוד הבבלי לפיו שמואל ואבלט (שהיה גוי) סעדו יחד, והוגש לפניהם יין מבושל. מכך מוכח שקיימת מציאות המאפשרת שתיית משקה משכר עם גוי.

== ראו גם ==

* שיכר גויים
* הלכות הרחקה מגויים

== קישורים חיצוניים ==

* הרב אליעזר מלמד, [https://ph.yhb.org.il/17-29-12/ הלכות מסיבה של גויים], באתר פניני הלכה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גוי (יהדות)
קטגוריה:הלכות הרחקה מגויים
תרסה וילמס מונט

מריה תרזה דה לאס מרסדס וילמס מונט (בספרדית: María Teresa de las Mercedes Wilms Montt; 8 בספטמבר 1893 &#x2013; 24 בדצמבר 1921; ידועה גם בשמות טבאל (Tebal) ו תרסה דה לה קרוז) הייתה סופרת, משוררת ואנרכה-פמיניסטית צ'ילאנית. היא תוארה כמי ש"מגלמת סטייה מינית ונבואה חברתית ", והייתה חברה של הסופרים ראמון גומז דה לה סרנה, אנריקה גומז קאריו, חואקין אדוארדס בלו, ויקטור דומינגו סילבה, ורמון ואייה-אינקלאן.

== ביוגרפיה ==
נצר למשפחת מונט המשפיעה, היא נולדה בלוויניה דל מאר, צ'ילה, ללוז ויקטוריה מונט יי מונט ופדריקו גיירמו וילמס יי ברימה. היא הייתה בתם השנייה, והיו לה שבע אחיות. היא חונכה בידי אומנות ומורים פרטיים, היא נישאה לגוסטבו בלמסדה ולדס בגיל 17, נגד רצון משפחתה. היו להם שתי ילדות, אליסה "צ'יטה" (1911) וסילביה לוז (1913).

בסנטיאגו, היא הצטרפה לחיי התרבות הפעילים של עיר.

בין 1912 ל-1915, הם התגוררו באיקיקה בשל עבודתו של בעלה. שם היא החלה להכיר פמיניסטיות, פעילי איגודי עובדים, ואף בונים חופשיים, והפכה למזוהה עם התנועה הרפורמיסטית המתהווה. היא השתמשה בפסבדונים טבאל כשהיא פורסמה לראשונה בעיתון של איקיקה. כשבעלה חזר לסנטיאגו, הוא גילה את הרומן אשר וילמס מונט ניהלה עם בן דוד שלו, ויסנטה זניארטו בלמסדה. בעקבות גילויו, הגברים של משפחת בלמסידה ולדס ניהלו "בית משפט משפחתי" בשנת 1915, והחליטו שעונשה של וילמס מונט יהיה לשהות במנזר Convento de la Preciosa Sangre. שם, היא כתבה יומן, ומתוך דיכאון עמוק, ניסתה להתאבד בפעם הראשונה ב-29 במרץ 1916.

ביוני 1916, ויסנטה הוידוברו עזר לה לברוח מן המנזר, והיא ברחה איתו לבואנוס איירס. הסביבה האינטלקטואלית שמצאה בעיר הקוסמופוליטית השפיעה עליה באופן חיובי. היא התיידדה עם הסופרים ויקטוריה אוקמפו, חורחה בורחס, ואשת האופנה הפמיניסטית "פלה" פלגרינה פסטורינו. כעבור שנה, היא פרסמה את ספרה Inquietudes Sentimentales, ולאחר מכן Los Tres Cantos, בו היא חקרה ארוטיקה ורוחניות. אחרי שמעריץ שלה, הורסיו ראמוס מחיה, התאבד בביתה, היא עזבה לניו יורק, בזמן מלחמת העולם הראשונה, אך לאחר שהואשמה בהיותה מרגלת גרמנייה, היא גורשה לספרד. שם, היא הייתה למוזה של חוליו רומרו דה טורס, אשר הכיר לה את הסופרים גומז דה לה סרנה, גומז קאריו, ורמון ואייה-אינקלאן. במדריד, בשם העט תרסה דה לה קרוז, היא פרסמה את "En la Quietud del Mármol" ו-"Anuarí". מסעותיה לקחו אותה ללונדון ופריז, אבל היא התגוררה במדריד. היא התאחדה עם בנותיה בפריז בשנת 1920, לאחר 5 שנים של הפרדה, דרך מאמציו של אביה, שהיה בשליחות דיפלומטית. עם זאת, הכאב של הפרידה המחודשת מהן כשהן שבו לצ'ילה השאירו אותה בדיכאון עמוק.

היא התאבדה בבית מלון ליינייק בפריז ב-24 בדצמבר 1921, באמצעות מנת יתר של ורונל. היא הייתה בת 28. חייה הונצחו בסרט משנת 2009, סרט Teresa: Crucificada por amar של הבמאית טטיאנה גביולה.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Teresa Wilms Montt divan.jpg|תרסה וילמס מונט
קובץ:Teresa Wilms Montt en Iquique, 1914.jpg|תרסה וילמס מונט (1914).
קובץ:Teresa Wilms Montt, por Julio Romero de Torres.jpg|דיוקן של תרסה וילמס מונט, מאת חוליו רומרו דה טורס.
קובץ:Teresa Wilms Montt (1893-1921).jpg|דיוקן
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.memoriachilena.cl/602/w3-article-805.html Teresa Wilms Montt] @ Memoria Chilena, Biblioteca Nacional de Chile

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משוררות צ'יליאניות
קטגוריה:מתאבדות: משוררות
קטגוריה:פמיניסטיות צ'יליאניות
קטגוריה:צ'יליאנים ממוצא גרמני
קטגוריה:ילידות 1893
קטגוריה:מתאבדות
קטגוריה:כותבות יומן
קטגוריה:נפטרות ב-1921
מיקלוש אונגוורי

מיקלוש אונגוורי (בהונגרית: Miklós Ungvári; נולד ב-15 באוקטובר 1980) הוא ג'ודוקא הונגרי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג.

אונגוורי השתתף ארבע פעמים במשחקים האולימפיים בשנים 2004, 2008, 2012 ו-2016. בלונדון 2012 הוא זכה במדליית הכסף ובריו דה ז'ניירו 2016 הוא סיים במקום החמישי.

אונגוורי מחזיק בשלוש מדליות ארד מאליפויות העולם מהשנים 2005, 2007 ו-2009. באליפויות אירופה הוא זכה בשבע מדליות. שלוש מדליות זהב (2002, 2009 ו-2011), שלוש מדליות כסף (2005, 2008 ו-2010) ומדליית ארד אחת (2014).

במהלך הקריירה אונגוורי זכה בעשרות מדליות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים.

==רשימת הישגים חלקית מטורנירים בסבב העולמי==
{|class=wikitable
|- align=center
!| שנה !!| טורניר !!| מקום !!| קטגוריית משקל
|- align=center
|2000
| German Open Bonn || bgcolor="cc9966" align="center" | 3 || עד 66 ק"ג
|- align=center
|2002
| A-Tournament Warsaw || bgcolor="gold" align="center" | 1 || עד 66 ק"ג
|- align=center
|2002
| Grand Prix Città di Roma || bgcolor="silver" align="center" | 2 || עד 66 ק"ג
|- align=center
|2003
| A-Tournament Budapest || bgcolor="gold" align="center" | 1 || עד 66 ק"ג
|- align=center
|2004
| A-Tournament Dutch Open Rotterdam || bgcolor="gold" align="center" | 1 || עד 66 ק"ג
|- align=center
|2005
| World Cup Budapest || bgcolor="gold" align="center" | 1 || עד 66 ק"ג
|- align=center
|2005
| World Cup Rome || bgcolor="gold" align="center" | 1 || עד 66 ק"ג
|- align=center
|2006
| Super World Cup Tournoi de Paris || bgcolor="cc9966" align="center" | 3 || עד 66 ק"ג
|- align=center
|2006
| Super World Cup Moscow || bgcolor="gold" align="center" | 1 || עד 66 ק"ג
|- align=center
|2007
| World Cup Rome || bgcolor="gold" align="center" | 1 || עד 66 ק"ג
|- align=center
|2008
| Super World Cup Hamburg || bgcolor="silver" align="center" | 2 || עד 66 ק"ג
|- align=center
|2009
| Grand Slam Paris || bgcolor="cc9966" align="center" | 3 || עד 73 ק"ג
|- align=center
|2009
| Grand Slam Tokyo || align="center" | 5 || עד 73 ק"ג
|- align=center
|2010
| IJF Grand Slam Moscow || bgcolor="cc9966" align="center" | 3 || עד 73 ק"ג
|- align=center
|2012
| Grand Prix Abu Dhabi || bgcolor="silver" align="center" | 2 || עד 73 ק"ג
|- align=center
|2014
| Grand Slam Tokyo || bgcolor="cc9966" align="center" | 3 || עד 73 ק"ג
|- align=center
|2015
| Grand Prix Budapest || bgcolor="gold" align="center" | 1 || עד 73 ק"ג
|- align=center
|2018
| Grand Prix Budapest || bgcolor="gold" align="center" | 1 || עד 73 ק"ג
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספורטאים הונגרים
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים הונגרים
קטגוריה:אלופי אירופה בג'ודו
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1980