OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עירא אייזנשטיין

הרב ד"ר עירא אייזנשטיין (באנגלית: Ira Eisenstein; 26 בנובמבר 1906 - 28 ביוני 2001) היה חתנו ושותפו של הרב מרדכי קפלן לייסודו של זרם היהדות הרקונסטרוקטיבית ומנהיג התנועה אחר מותו.

== ביוגרפיה ==
נולד במנהטן, נכדו של יהודה דוד אייזנשטיין. בעל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה. בשנת 1931 הוסמך לרבנות קונסרבטיבית על ידי בית המדרש לרבנים באמריקה (JTS). שם פגש את מרדכי קפלן, הכיר את בתו, ג'ודית ונשא אותה לאשה. בהמשך פעל יחד עם רבו וחותנו להקמת מוסדות היהדות הרקונסטרוקטיבית ולעיצוב סידור התפילה שלה. במסגרת זו שימש כרב הקהילה הרקונסטרוקטיבית הראשונה, קהילת "אנשי אמת" בשיקגו. לאחר מכן כיהן כרב בית הכנסת הרקונסטרוקטיבי בלונג איילנד, ניו יורק.

ב-1968 הקים אייזנשטיין את בית המדרש לרבנים של התנועה (בית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת) בפילדלפיה. בין השנים 1959 ל-1970 היה נשיא האיגוד ליהדות רקונסטרוקטיבית (Jewish Reconstructionist Foundation) ובין השנים 1935 ל-1981 ערך את ביטאונה The Reconstructionist.

== כתביו ==
<div class="mw-content-ltr">
* Creative Judaism (1941)
* The Ethics of Toleration Applied to Religious Groups in America (1941)
* Judaism Under Freedom (1956)
* What We Mean by Religion (1958)
* Varieties of Jewish Belief (1966)
* Reconstructing Judaism: An Autobiography (1986)
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.nytimes.com/2001/07/01/nyregion/rabbi-ira-eisenstein-94-dies-led-reconstructionist-jews.html Rabbi Ira Eisenstein, 94, Dies; Led Reconstructionist Jews], נקרולוג, הניו יורק טיימס, 1 ביולי 2001
* [https://web.archive.org/web/20170307044959/http://www.jewishrecon.org/resource/legacy-ira-eisenstein מורשת עירא אייזנשטיין], אתר האיגוד ליהדות רקונסטרוקטיבית
* [http://www.jewishrecon.org/resource/eulogy-rabbi-ira-eisenstein-zl הספד לר' אייזנשטיין], אתר האיגוד ליהדות רקונסטרוקטיבית
* [http://www.jewishrecon.org/resource/remembering-ira-eisenstein זוכרים את ר' אייזנשטיין], אתר האיגוד ליהדות רקונסטרוקטיבית
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: רבנים
קטגוריה:שיקגו: רבנים
קטגוריה:יהדות רקונסטרוקציוניסטית
קטגוריה:בוגרי בית המדרש לרבנים באמריקה
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה יהודים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
F4 DKW

F4 DKW היא מכונית משפחתית קטנה אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית DKW בין השנים 1934–1935, בגרסאות סדאן 2 דלתות, 4 מושבים, וקבריולה 2 מושבים.

==גרסאות F4 DKW==
* 2 דלתות – סלון
* 2 דלתות – קבריולה (2 מושבים)

== תמונות ==
<gallery>
DKW-F4-SG.jpg| ד.ק.וו F4 סלון
1934 DKW F4 IHLE Roadster pic05.JPG|ד.ק.וו F4 קבריולט – מבט לתא הנהג
1934 DKW F4 IHLE Roadster pic02.JPG|ד.ק.וו F4 קבריולט, שנת 1934
1934 DKW F4 IHLE Roadster pic09.JPG|ד.ק.וו F4 קבריולט, שנת 1934
1934 DKW F4 IHLE Roadster pic06.JPG|ד.ק.וו F4 קבריולט, שנת 1934
</gallery>

==ראו גם==
* F1 DKW
* DKW מונזה
* DKW Schnellaster
* F89 DKW
* F11 DKW / DKW F12
* DKW ג'וניור
* F102 DKW
* אאודי

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1934
קטגוריה:רכבי DKW
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
ברבי (שיר)

"ברבי" הוא פזמון בביצוע צמד הזמרים סטטיק ובן-אל תבורי שפורסם בנובמבר 2015. את המילים והלחן כתבו בן-אל תבורי, אוראל תבורי ולירז רוסו. הפזמון זכה להצלחה רבה, והיה לפזמון הראשון של תבורי והשני של סטטיק שנכנס לפלייליסט של גלגלצ. נכון לספטמבר 2023 צבר הקליפ כ-48.7 מיליון צפיות ביוטיוב, והוא אחד הסרטונים הישראליים הנצפים ביותר באתר.

אחרי הצלחת "#דוביגל", שיר בו השתתפו תבורי וסטטיק, פנו שני הזמרים למפיק המוזיקלי ג'ורדי שהפיק את השיר, בבקשה לשיר משותף נוסף. השיר היה להצלחה גדולה ותחילת שיתוף פעולה פורה בין תבורי וסטטיק לפלג בתור מפיקם.

הפזמון זכה במקום 9 במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשע"ו.

==תוכן השיר==
השיר הוא שיר אהבה שהזמר (תבורי) שר לאהובתו הבלתי מושגת. בחלק ממילותיו השיר פונה אל המאזינים, והאהובה מוזכרת בו בגוף שלישי (למשל: "יש לה את אותו חיוך בכל תמונה"), ובחלק אחר האוהב פונה ישירות אל אהובתו (למשל: "את לא היחידה נו בחיאת תביני").

המאהב שר: "אני קורא לך ברבי את עונה לי קן". ברבי היא בובת פלסטיק בדמות אישה צעירה ונאה וקן הוא בן זוגה של ברבי.

מילות השיר כוללות דימויים אחדים, לדוגמה, "אני טורף היא חלבית כמו תנובה" או "אבל היא כמו גברת יצחק תשובה".

החריזה בשיר אינה בתבנית אחידה בכל בתי השיר, ובחלק מהשורות אין חריזה.

===לשון השיר===

השיר כתוב במשלב דיבורי שבו משולבות מילות סלנג רבות, למשל "אז וואלה מאמי סורי", "דאווינים" ו"בחייאת".
	
פעמים אחדות מופיעה בשיר השורה "יש לה את אותו חיוך בכל תמונה". שורה זו כוללת שני צירופים שהעסיקו את חכמי הלשון. יש הרואים את הצירוף "את אותו" כשגיאה של עודפות, אולם רוביק רוזנטל ציין שזו צורה לגיטימית, המופיעה כבר בתלמוד ירושלמי ובתוספתא.
	
הצירוף "יש לה את" נפסל על ידי אחדים ממתקני הלשון, שכן להבנתם בעברית המילה "יש" היא הנשוא, ומה שיש הוא הנושא, ואילו "את" באה לפני מושא ישיר בלבד, ולכן לשיטתם יש לומר, למשל, "יש לי הספר" ולא "יש לי את הספר". יעל רשף מצאה תיעוד הן לקיומו של מבנה זה והן לפסילתו על ידי מתקני הלשון כבר ב-1911; ללשון הכתובה הנורמטיבית נכנס הביטוי כנראה רק בשנות ה-60.

==ביקורת==
רועי בן מנחם, ראש תחום עבודת רחוב בעמותת עלם, טען כי הפזמון החוזר בשיר, "זה ברור שהיא עונה לי כן", מזלזל במין הנשי וכי על הבנות להבין כי אין הן נדרשות לענות "כן". בכתבה באתר "דבר ראשון" טענה גל סלע, מחנכת וחברה בתנועת דרור ישראל, כי השיר מציג מסר סקסיסטי, שמשמעותו - תפקיד האישה לומר "כן", אם רק יחזור הגבר על מעשיו מספיק. גם באתר ynet נטען שהשיר מציג סקסיזם.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2015
קטגוריה:סינגלי בכורה מ-2015
קטגוריה:שירי סטטיק ובן-אל תבורי
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סטטיק
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי סטטיק
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'ורדי
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי רומן בוצ'אצקי
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:שירי היפ הופ בעברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת Mobile1 Music
רפאל שלמה לניאדו (1876–1925)

הרב רפאל שלמה לניאדו (1876 – 1925) היה מקובל, ראש הישיבה הראשון של ישיבת פורת יוסף וישיבת "אוהל מועד", חבר אספת הנבחרים וועד העדה הספרדית בירושלים.

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת 1876 (ה'תרל"ו) בחלב שבסוריה לרב מאיר לניאדו, נצר למשפחת לניאדו - משפחת רבנים ידועה. בצעירותו למד והתחנך אצל הרב יוסף ידיד הלוי ואצל הרב עזרא חמווי. נישא לזינבול בת הרב אברהם עבאדי, וייסד יחד עם אליהו יוסף שמאע והרב מאיר נחמד את חברת "צדקה ומרפא" בחלב, שייסדה בעיר בית חולים, ומטרתה הייתה לסייע לחולים ועניים.

עלה לישראל בשנת 1900 (ה'תר"ס) והשתכן בירושלים. בתקופה זו החל לעסוק בהוראה כמורה לתלמידים בתלמוד תורה של עדת הבוכרים בירושלים, במשך שנים רבות. לאחר ייסוד ישיבת "אוהל מועד" בירושלים בשנת 1907 (ה'תרס"ז), מונה לשמש בה כראש הישיבה, עד לשנת 1914 (ה'תרע"ד), בה פורקה הישיבה בשל מצבה הכלכלי בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בתקופה זו שימש כמורה לתלמוד בבית המדרש דורש ציון ובישיבת "ציון" שבירושלים.

עם פתיחת ישיבת פורת יוסף, החל לשמש בה כראש הישיבה בחודש אפריל 1923 (אייר ה'תרפ"ג), לאחר שתלמידי ורבני ישיבת "אוהל מועד" עברו אליה עמו.

בין עיסוקיו למד את תורת הקבלה אצל הרב אברהם חיים עדס, ומדי יום היה לומד בחברותא עם הרב אצלאן עדיף. כן שימש כחבר אספת הנבחרים וחבר וועד העיר ליהודי ירושלים.

בחודש ינואר 1912 נבחר לשמש כחבר בוועד העדה הספרדית בירושלים לצד הרבנים אברהם ביג'אג'ו, דוד פאפו, יוסף מרדכי הלוי, חנניה גבריאל, ויוסף שאול אלישר.

הלך לעולמו לאחר מחלה ב-9 בפברואר 1925 (ט"ו בשבט ה'תרפ"ה), ונקבר בהר הזיתים שבירושלים.

בנו עו"ד מאיר לניאדו שימש כנשיא ועד העדה הספרדית בירושלים, ובנו אברהם שימש כמזכיר ועד העדה בעיר, ולאחר מכן כמזכיר הלשכה הערבית המאוחדת של הסוכנות היהודית לא"י. הרב רפאל שלמה לניאדו הראשון היה אחיו של אב סבו מצד אביו.

== תלמידיו ==
* הרב אברהם הררי רפול
* הרב דוד ציון לניאדו
* הרב יעקב עדס
* הרב עזרא עטייה
* הרב עזרא חוצני
* הרב יוסף אזולאי
* הרב עזרא עדס
* הרב משה יוסף עדס
* הרב עזרא שרים
* הרב נתן סאלם
* הרב אהרון הררי רפול
* הרב דוד הררי רפול

== חיבוריו ==
* חיי שלמה - חידושי תורה, הודפס בספר "מחלב הארץ", ה'תשכ"ו
* עטרת שלמה - חידושים, דרושים על הש"ס, דרושים לחגים והספדים, הודפס בספר "עלה עזרא" בהוצאת מכון חי
חיבורים נוספים שלו על הש"ס, דרושים וציונים הודפסו בגליונות המאסף בעריכת הרב בן ציון קואינקה, בין השנים ה'תרנ"ו - ה'תרס"ב.

== לקריאה נוספת ==
* משה בצרי, ליקוטי המליץ, הוצאת מכון הכתב, ירושלים התשס"ה (עמ' 107 - 117)
* משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 814 - 815)
* גדעון גילקרוב, האיר המזרח - לדמותם של רבותינו הספרדים בדורות האחרונים, ירושלים ה'תשס"ב (חלק א', עמ' 32 - 33)

== קישורים חיצוניים ==
* [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=39912&st=&pgnum=125&hilite= תולדות חייו של הרב רפאל שלמה לניאדו], בספר ליקוטי המליץ, באתר HebrewBooks
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:ראשי ישיבה
קטגוריה:ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:ראשי ישיבה ספרדיים
קטגוריה:ראשי ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הראשונה
קטגוריה:אנשי ועד העדה הספרדית בירושלים
קטגוריה:אנשי ועד העדה הספרדית בישראל
רפאל שלמה
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:רבנים ספרדיים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1876
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1925
בוה (מחוז)

מחוז בוה (בנאורית: Boe) הוא אחד מ-14 מחוזות נאורו. 

מבחינה גאוגרפית, מחוז בוה ממוקם בדרום מערב האי נאורו. המחוז גובל מצפון במחוז אייוו, מדרום ביארן, ממזרח בבואדה ובמערב באוקיינוס השקט.

המחוז משתרע על שטח של 0.5 קילומטר רבוע, מה שהופך אותו למחוז הקטן בנאורו. אוכלוסייתו מונה 950 אנשים. גובה המחוז מעל פני הים הוא 5 מטר.

במחוז נולד נשיא נאורו בארון וואקה. 

== ראו גם ==
* גאוגרפיה של נאורו

== קישורים חיצוניים ==

2017 02
קטגוריה:נאורו: מחוזות
בית הכנסת בפלובדיב

פנים בית הכנסת בפלובדיב כפי שצולם ב-2010
הרב [[שמואל בנימין בכר מברך את דוד בן-גוריון בעת ביקורו בבית הכנסת ציון (דצמבר 1944)]]
בית הכנסת הספרדי ציון - קהל חדש (בלאדינו: Kal Nuevo/Muevo) הוא בית הכנסת היחיד הפועל בעיר פלובדיב בבולגריה ואחד מהשניים הפעילים בכל בולגריה.

==היסטוריה==

יהודים התגוררו בפלובדיב מהמאה ה-2 ועד לשלהי המאה ה-6 וחזרו להתגורר בעיר מראשית המאה ה-13. לאחר תום מלחמת העצמאות של בולגריה הפכה פלובדיב לבירת המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית, ולעיר הגיעו כ-400 פליטים יהודים שנמלטו ממקומות אחרים מחמת הקרבות. בעיר התקיימה קהילה ספרדית גדולה וקהילה אשכנזית קטנה. ב-1892 מנתה הקהילה 2,696 נפשות. רובם התרכזו בשכונה היהודית שנקראה "אורטה מיזאר".

בראשית המאה ה-20 פעלו בפלובדיב 6 בתי כנסת.
* בית הכנסת הספרדי "ישורון" שכונה "קהל גדול" (לאדינו: Kal Grande). המבנה נהרס בשנות ה-60 של המאה ה-20 ובמקום נבנו בתי מגורים.
* בית הכנסת הספרדי "ציון" "קהל חדש" (לאדינו: Kal Nuevo/Muevo). בבנייתו הוחל בשלהי 1886 והיא הושלמה ב-1892. בית הכנסת הפך למרכז הפעילות הקהילתית ונערכו בו כנסים ועצרות. בנרטיב ההיסטורי של יהודי פלובדיב, זכור ביקורו של דוד בן-גוריון בעיר בדצמבר 1944. בן-גוריון התארח בבית הכנסת ציון ונאם בפני בני הקהילה. המקום היה צר מלהכיל את כולם ואלפים נותרו מחוץ למבנה כאשר הם צובאים על הפתחים, חלונות בית הכנסת, החצר והרחובות הסמוכים.
* בית הכנסת "המדרש" אשר כונה "שבת אחים". 
* בית הכנסת של יוצאי קרלובו - איל קאל דה לוס קרלוברים (לאדינו: Kal Di Los Karlovarim), בבית כנסת זה התפללו בני קהילת קרלובו שנמלטו לפלובדיב מחמת המלחמה העות'מאנית רוסית (1878-1877).
* בית הכנסת שבתוך "בית המדרש התאולוגי היהודי".
* לצידו של בית הכנסת של יוצאי קרלובו, שכן בית כנסת קטן נוסף שכונה "קאל די לוס מפטירים" - קהל מפטירים.

בתקופה העות'מאנית ובשנים הראשונות שלאחר עצמאות בולגריה נהוג היה גם לקיים תפילות בביתן של משפחות נוטאבלים מקרב הקהילה אשר בביתן היה ארון קודש. מהן ניתן למנות את המשפחות: אסא, רומנו ומיטרני.

==המבנה==
בית הכנסת ציון הוקם על חורבות בית כנסת שהיה קיים מראשית המאה ה-18. הוא נבנה בסגנון אדריכלי עות'מאני. במרכזו 4 עמודי תמך דמויי שיש התומכים בתקרה המעוטרת באופן דמוי כיפה. בסוף המאה ה-20 שוקם מבנה בית הכנסת והוא נותר היחיד הפעיל בעיר. בית כנסת ציון ובית הכנסת בסופיה הם היחידים הפעילים בכל בולגריה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://plovdivbg.info/objects/synagogue/?lang=en סיור פנורמי בחצר בית הכנסת], באתר plovdivbg.info
* [http://www.jewish-heritage-europe.eu/bulgaria/heritage-heritage-sites בית הכנסת בפלובדיב], בתוך אתרי מורשת יהודית בבולגריה באתר jewish-heritage-europe 

==הערות שוליים==

פלובדיב
פלובדיב
קטגוריה:פלובדיב
מייק ודייב מחפשים דייט

מייק ודייב מחפשים דייט (באנגלית: Mike and Dave Need Wedding Dates) הוא סרט מסוגת קומדיה-רומנטית שבויים על ידי הבמאי ג'ייק זומנסקי.
הסרט צולם בלוס אנג'לס ויצא לאור ב-8 ביולי 2016.

== עלילה ==
האחים מייק (אדם דווין) ודייב (זאק אפרון) הם אנשי מכירות של משקאות שתעלוליהם הורסים התכנסויות משפחתיות. חתונתה של אחותם גיני מתקרבת, וההורים שלהם אומרים להם שהם חייבים להביא בנות זוג לחתונה כדי להימנע מתעלולים. מייק ודייב מפרסמים הודעה לנשים שמעוניינות להיות בנות זוגם ולבוא איתם לחתונה שבהוואי. המודעה נעשית ויראלית.

בינתיים, טטיאנה (אוברי פלזה) ואליס (אנה קנדריק) הן בנות עצלניות שאוהבות להשתכר. טטיאנה רואה את המודעה של האחים בטלוויזיה ומחליטה כי טיול חינם היא החופשה שהן צריכות. הן מנקות את עצמן ומנסות להיראות מכובדות ונשיות. כדי לקבל את תשומת הלב של מייק ודייב, טטיאנה משליכה את עצמה מול מכונית נוסעת מחוץ לבר שבו האחים נפגשים עם נשים. לאחר מכן האחים חושבים שמייק הציל את חייו של טטיאנה, וכל הרביעייה יצאו לדייט. טטיאנה התחזתה למורה בבית ספר, ומפלרטטת עם מייק. אליס, שמתחזה למנהלת קרן גידור, חושבת שלשכב עם דייב הוא בדיוק מה שהיא צריכה להתגבר על הארוס לשעבר שלה, שעזב אותה מתחת לחופה. לאחר הדייט מזמינים האחים את אליס ואת טטיאנה להוואי, כפי שציפו.

בהוואי, טטיאנה ואליס מקסימות אל משפחת האחים, ובמקביל מייק וטרי, דודו הדו-מיני, מתחילים להתחרות על תשומת הלב של טטיאנה.

במהלך החופשה נוצרים שקרים ומריבות בין האחים בשל הגילוי שהבנות ניצלו אותם רק בשביל החופשה.

== שחקנים ==
{| class="wikitable"
|שחקן
|דמות
|-
|זאק אפרון
|דייוויד " דייב"
|-
|אדם דווין
|מייקל "מייק"
|-
|אוברי פלזה
|טטיאנה
|-
|ג'ייק ג'ונסון
|רוני
|-
|אנה קנדריק
|אליס
|}

==הכנסות==
הסרט היה בעל תקציב מוגבל בשווי $33מיליון דולר. הסרט זכה להצלחה רבה בקרב הקהל ואף הגיע להכנסה של $77 מיליון דולר.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
צפע אירופאי

צפע אירופאי (שם מדעי: Vipera berus) הוא מין נחש ארסי ממשפחת הצפעיים. זהו נחש ארסי החי באירופה ואחד משלושת מיני הנחשים החיים בבריטניה.

נחש זה מצוי בכל מערב אירופה וכן מצפון אסיה ועד מזרח אסיה. הוא מצוי באזורי מחיה שונים, הוא בעל תפוצה רחבה ואינו בסכנת הכחדה.

אורכו של הצפע האירופאי בין 60–90 סנטימטרים ומשקלו בין 180-50 גרם. הוא בעל רצועות כהות עם קשקשים זהובים עד אפורים-כסופים. צפע זה הוא טורף הניזון בצעירותו מעכבישים וחסרי חוליות נוספים, ובהתבגרו - ניזון מצפרדעים, לטאות ונחשים קטנים, וכן מעופות ויונקים קטנים. צפע זה עוזר לאדם לווסת את אוכלוסיית המזיקים, כמו עכברים. הוא איננו אגרסיבי, ויכיש רק כאמצעי הגנה. עקב החפיפה הגבוהה עם האדם ישנם הרבה מקרי הכשה שלו מדי שנה. ואולם, ארסו חלש יותר משל רוב הצפעים, ועד עתה דווח רק על מספר מועט מאוד של מקרי מוות כתוצאה מהכשתו.

===תת-מינים===
* V. b. berus 
* V. b. bosniensis
* V. b. sachalinensis

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Rästikupoeg.JPG
קובץ:Blå Huggorm.JPG
קובץ:Benny Trapp Vipera berus.jpg
קובץ:Berus ambientata.jpg
קובץ:Loch Shin adder.JPG
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:צפעונים
קטגוריה:רוסיה: זוחלים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: זוחלים
קטגוריה:אוסטריה: זוחלים
קטגוריה:קרואטיה: זוחלים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קולין ג'וסט

קולין קלי ג'וסט (באנגלית: Colin Kelly Jost; נולד ב-29 ביוני 1982) הוא שחקן, קומיקאי ותסריטאי אמריקאי. ידוע בעיקר מתפקידו בתוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב", שם הוא משמש ככותב ומגיש "עדכון סוף השבוע".

== ביוגרפיה ==
ג'וסט נולד וגדל בסטטן איילנד, ניו יורק שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. יש לו אח אחד, קייסי ג'וסט, שאף הוא תסריטאי ושחקן. אמו, קרי ג'יי. קלי היא קצינת הרפואה הראשית במחלקת הכבאות של העיר ניו יורק ורופאה בסטטן איילנד ואביו, דניאל איי. ג'וסט הוא מהנדס ומורה לשעבר.

== קריירה ==
ב-2005, מעט לאחר שסיים את לימודיו בהרווארד, החל לעבוד ב"סאטרדיי נייט לייב" ככותב, ובהמשך הפך לאחד מהכותבים הראשיים שם. במהלך פגרת הקיץ טרם עלתה העונה של שנת 2012–2013, הוא נשאל על ידי המפיק לורן מייקלס אם יוכל לעשות את פינת "עדכון סוף השבוע", משום שאחד המנחים של הפינה, סת' מאיירס, עזב את התפקיד כדי להנחות תוכנית אירוח. ג'וסט קיבל את התפקיד והחליף את מאיירס החל מהפרק של ה-1 במרץ 2014. בנוסף לעבודתו ב"עדכון סוף השבוע" עשה ג'וסט הופעת קמאו קצרה באחד המערכונים כג'ון קייסיק.

כסטנדאפיסט הופיע קולין ב"מאוחר בלילה עם ג'ימי פאלון" כמו כן גם ברשתות TBS ו-HBO. הוא נבחר כ"פנים החדשות״ של פסטיבל Just for Laughs בשנת 2009, והופיע מספר פעמים בפסטיבל זה לאחר מכן. ג'וסט כתב בעיתונים שונים, ביניהם הניו יורקר, הניו יורק טיימס והפינגטון פוסט. הוא כתב גם את התסריט של הסרט "קיץ בסטטן איילנד" משנת 2015 ואף הופיע בו בתפקיד קטן. כמו כן הופיע בתפקיד שולי בקומדיה הרומנטית "המדריך לסינגלס" משנת 2016.

בשנת 2024 שיחק בתפקיד קטן לצד אשתו בסרט הדרמה התקופתי "קח אותי לירח" <small>(אנ').</small>

==פרסים והוקרה==
ג'וסט היה מועמד לחמישה פרסי אמי. הוא זכה בפרס פיבודי בשנת 2009, וכן זכה בארבעת פרסי גילדת הכותבים של אמריקה (עבור השנים 2007, 2009, 2010 ו-2017) עבור עבודתו ב"סאטרדיי נייט לייב".

== חיים אישיים ==
מאז דצמבר 2017 הוא בזוגיות עם השחקנית האמריקאית-יהודייה סקרלט ג'והנסון, ובמאי 2019 הם הכריזו על אירוסיהם. הם נישאו בחודש אוקטובר 2020 ובאוגוסט 2021 הודיעו שג'והנסון בהריון. ב-18 באוגוסט 2021 הודיעו הזוג שנולד להם בן. לה בת נוספת מנישואיה הראשונים.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סטנדאפיסטים אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:זוכי פרס פיבודי
קטגוריה:סאטרדיי נייט לייב
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1982
הדיוויזיה ה-61 (ורמאכט)

הדיוויזיה ה-61 (בגרמנית: 61. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. החל מאוקטובר 1944 נקראה דיוויזיית פולקסגרנדיר ה-61.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-16 באוגוסט 1939 וכמפקדה הראשון מונה זיגפריד הניקה. בספטמבר של אותה שנה השתתפה הדיוויזיה במערכה בפולין כחלק מהקורפוס הראשון אשר היה חלק מהארמייה השלישית של גאורג פון קיכלר. הדיוויזיה נלחמה במהלך קרב מלאווה, ולאחר מכן חצתה את הנהר נרב ליד פולטוסק, ונשאר עד סוף המערכה בקרבת ורשה. ב-1940 השתתפה הדיוויזיה במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כחלק מהקורפוס הרביעי אשר היה חלק מהארמייה השישית של ולטר פון רייכנאו. הדיוויזיה השתתפה בקרב על בלגיה, וסייעה לכוחות המוטסים בקרב על מצודת אבן אמאל. לאחר כיבוש בלגיה חדרה הדיוויזיה לצרפת והשתתפה בהתקדמות אל דנקירק. לאחר מכן שימשה הדיוויזיה ככוח כיבוש בברטאן. 

ב-1941 הועברה הדיוויזיה לפרוסיה המזרחית, וביוני של אותה שנה השתתפה במבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס ה-26 אשר היה חלק מהארמייה ה-18 של קיכלר. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש אסטוניה, ולאחר מכן ב"ניקוי" הכוחות הסובייטיים מאיי הים הבלטי. הדיוויזיה השתתפה במצור על לנינגרד, ונותרה באזור עד ינואר 1944 עת המתקפות הסובייטיות אילצו את הגרמנים לסגת חזרה אל אסטוניה. הדיוויזיה לחמה בהצטיינות בקרבות סביב נרב, ובאוקטובר של אותה שנה שונה שמה לדיוויזיית פולקסגרנדיר ה-61. הדיוויזיה המשיכה להילחם בקרבות הנסיגה כנגד הסובייטים, ונכנעה עם סיום המלחמה בפרוסיה המזרחית.

==מפקדים==
{| class="wikitable"
|-
! שם !! כהונה
|-
|גנרל חיל הרגלים זיגפריד הניקה || אוגוסט 1939 - מרץ 1942
|-
|גנרל-מיור פרנץ שיידייס || מרץ 1942 - אפריל 1942
|-
|גנרל-לוטננט ורנר היהנר ||אפריל 1942 - פברואר 1943
|-
|גנרל-לוטננט גונתר קראפה ||פברואר 1943 - אפריל 1943
|-
|גנרל-לוטננט גוטפריד ובר ||אפריל 1943 - מאי 1943
|-
|גנרל-לוטננט גונתר קראפה ||מאי 1943 - דצמבר 1943
|-
|גנרל-מיור יואכים אלברכט פון בליכר || דצמבר 1943 - פברואר 1944
|-
|גנרל-לוטננט גונתר קראפה ||פברואר 1944 - מאי 1945
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Infanteriedivisionen/61ID.htm הדיוויזיה ה-61] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/150-germany-heer/heer-divisionen/3808-61-infanterie-division הדיוויזיה ה-61] באתר Axis History 

61
רפאל שלמה לניאדו (1793)

הרב רפאל שלמה לניאדו הראשון (ת"ע בערך – תקנ"ד; 1710–1793) היה דיין ורב העיר חלב שבסוריה, מגדולי הרבנים והדיינים בעיר.

== ביוגרפיה ==
נולד בחלב שבסוריה לרב שמואל לניאדו ששימש כרב העיר, בן למשפחת רבנים ידועה. בצעירותו למד והתחנך אצל הרב שמואל דוויק הכהן.

בשנת ה'ת"ק (1739) או ה'תק"י (1749) החל לשמש כרב העיר חלב, וכדיין בבית הדין המקומי לצד הרב יהודה קצין והרב ישראל בן אלישע דילובין.

נודע בפסיקתו כלפי יהודים ממוצא אירופאי שעברו להתגורר בחלב וכונו "פראנקוס", המטילה עליהם חובת מס ככלל חברי הקהילה היהודית בעיר. פסיקה זו עוררה מתיחות ומחלוקת בקרב יהודי העיר ורבניה, ששיאה הגיע לאחר שהוריש את הרבנות לבנו. קיבל שאלות מכל הקהילות היהודיות שבסוריה ועיראק, והתכתב עם רבנים שונים מרחבי העולם בתקופה ההיא, ביניהם החיד"א.

שימש כדיין ורב העיר במשך 54 שנים, עד שהוריש את התפקיד לבנו הרב אפרים לניאדו, עוד בחייו, בשנת ה'תקמ"ז. נפטר בז' בטבת ה'תקנ"ד, 10 בדצמבר 1793.

תלמידו המפורסם הוא הרב צדקה חוצין (הראשון).

== חיבוריו ==
* בית דינו של שלמה - שו"ת. קונסטנטינופול ה'תקל"ה.
* לחם שלמה - חידושים. קונסטנטינופול ה'תקל"ה
* המעלות לשלמה - דרושים. קושטאנדינה ה'תקל"ה
* כסא שלמה - שו"ת. ירושלים ה'תרס"א

== לקריאה נוספת ==
* משה בצרי, ליקוטי המליץ, הוצאת מכון הכתב, ירושלים ה'תשס"ה (עמ' 64 - 82)
* ח. מקובר, חכמי ארם צובא - מסכת חייהם המופלאה של מאורי האומה שחיו בארם צובא, ירושלים ה'תשס"ג (עמ' 73 - 81)

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=1827 לניאדו, רבי רפאל שלמה], באתר דעת
* [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=39912&st=&pgnum=82&hilite= תולדות חייו של הרב רפאל שלמה לניאדו הראשון], בספר ליקוטי המליץ, באתר HebrewBooks

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני ארם צובא
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:דיינים
קטגוריה:מחברי ספרי דרוש
רפאל שלמה
קטגוריה:נפטרים ב-1793
קטגוריה:רבנים ספרדיים
אידומיאה

ממוזער
אִידוּמיאָה (בלטינית: Idumaea) הייתה יחידה מנהלית יוונית בדרום ארץ ישראל שבו גרו אדומים בתקופה ההלניסטית.

יש טוענים שהמקום היה מיושב כבר בתקופה הפרסית, על פי אוסטרקונים מן המאה הרביעית לפנה"ס שנתגלו במרשה (אך לא נמצא ביסוס היסטורי נוסף התומך בכך). במחקר מקובלת ההבדלה במונחים: "אדום" ו"אדומים" המשויכים לתחומי עבר הירדן המזרחי ולתקופת הברזל בארץ ישראל לבין אידומיאה ותושביה האדומיאים יושבי דרום יהודה בתקופה הפרסית וההלנסטית בארץ ישראל . אידומיאה מאוזכרת גם בתקופה הקלאסית (התקופה ההלניסטית ורומית) לתיאור חבל הארץ שמדרום ליהודה ושפלת יהודה, מקרית-גת ובית-גוברין, דרך חברון לערד. עם גלות בבל נדדו אדומים מערבה וצפונה ואכלסו שטחים אלו, שפונו מיהודים, בעוד האדומים עצמם נדחקו בדרום-מזרח מפני הנבטים.

דיודורוס סיקולוס הוא הראשון לתעד יחידה מנהלית בתחומי דרום יהודה המורכבת מאדומאים-אתניים הנהנים מחסות השלטון התלמי. הפפירוסים של זנון מאזכרים את שמה של אדומיאה שהייתה לתחנת ממכר של זנות, ועבדים צעירים בפיקוחו של זנון התלמי. בשיאה של התקופה ההלניסטית נשטף האזור בהשפעה יוונית חזקה,וזאת לצד התרבות השמית-כנענית, הדת האדומית, השפה הארמית והכתב העברי. 

על פי מצגת השמות הפרטיים ממרשה ניתן להיווכח כי בתקופה הפרסית וההלניסטית כללה בתוכה אדומיאה מרכיבים אתניים, דתיים, ותרבותיים מגוונים, השמות כללו תמהיל של שמות ערביים כמו גם שמות שמים-מערביים, פיניקים, יהודאים, ומעט שמות מצריים. כשלקראת המאה השלישית לפנה"ס החלו להופיע כבר שמות יוונים, בעת המאה השנייה לפנה"ס לאחר הכבוש הסלווקי, עבר האזור כולו לשימוש בלשון היוונית שהפכה לשפת המסחר והמנהל העיקרית.

ברבות הימים נוצרו חיכוכים בין אידומאה לבין יהודה: יהודה המכבי כבש את חברון, והשליט החשמונאי יוחנן הורקנוס הראשון הכניע את אידומאה והביא לגיורם של האדומים. עיר הבירה, מרשה, פונתה מתושביה ואכלסה חיל-מצב חשמונאי. בין המתגיירים הייתה משפחתו של הורדוס, אשר מוצאה האדומי נחשב לו לרועץ בכל תקופת שלטונו, ולגנאי בתיאורים תלמודיים.

בתקופה הרומית, אידומיאה הייתה אחד משלושת החבלים שהרכיבו את הפרובינקיה יודיאה (לצד יהודה ושומרון). בשנת 358 צורפה לפרובינקיית פלשתינה סלוטאריס (Palaestina Salutaris), ובשנת 409 לפרובינקיית פלשתינה טרטיה, בעוד יהודה ושומרון היו חלק מפלשתינה פרימה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nli.org.il/he/newspapers/lmrv/1958/02/14/01/article/36/?srpos=1&e=-------he-20--1--txt-txIN%7ctxTI-%d7%90%d7%99%d7%93%d7%95%d7%9e%d7%99%d7%90%d7%94-------------1 עיר היושבת בהר ובמישור,מאת: פ.יוסף, למרחב⁩⁩, 14 פברואר 1958]
* [https://www.nli.org.il/he/newspapers/lmrv/1968/09/22/01/article/65 תוכנית מקדשי ערד ולכיש, למרחב⁩⁩, 22 ספטמבר 1968]

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרובינקיה יודיאה
אליפות גרמניה בכדורגל 1922

אליפות גרמניה בכדורגל 1922 הייתה העונה ה-15 של התחרות.

מנצחות תחרויות אזוריות היו זכאיות להשתתף בתחרות.

למשחק הגמר הגיעו נירנברג והמבורג. המשחק הראשון הופסק בגלל החושך לאחר 189 דקות של משחק עם התוצאה 2:2. המשחק הנוסף התקיים ב-6 באוגוסט. במהלך המשחק שני כדורגלני נירנברג נפצעו (באותה תקופה לא היו החלפות), ושניים קיבלו כרטיס אדום. כתוצאה מכך, נירנברג נותרה עם שבעה כדורגלנים בלבד, המשחק הופסק, והתואר הוענק לבמסורג. לאחר סדרת ערעורים של הקבוצות הוחלט על ביטול התוצאה ואף קבוצה לא הוכרזה כמנצחת.

==ארגון האליפות==
האלופה של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות. בנוסף לכך, לתחרות העפילו מנצחות תחרויות אזוריות:
{|style="border:1px solid #bbb;background:#fff;" cellpadding="5" cellspacing="2" width="60%"
|-style="background:#ccc;font-weight:bold"
! מועדון || תחרות
|-
| ויקטוריה פירסט ||אליפות דרום מזרח גרמניה (נציגה) 
|-style="background:#ddd"
| פ.צ. צפון-צפון מערב||אליפות ברנדנבורג
|-
| אגודת ספורט לייפציג ||אליפות מרכז גרמניה
|-style="background:#ddd"
| המבורג ||אליפות צפון גרמניה
|-
| ארמיניה בילפלד||אליפות מערב גרמניה
|-style="background:#ddd"
| נירנברג || מחזיקת התואר מהשנה הקודמת
|-
| פ.צ. שטטין||אליפות הבלטית (נציגה) 
|-style="background:#ddd"
| ואקר מינכן || אלופת דרום גרמניה
|}

המשחקים נערכו בשיטת נוק-אאוט (מפגש יחיד בין הקבוצות).

==מהלך התחרות==

==משחק הגמר==
===המשחק הראשון===

===המשחק השני===

==כדורגלנים מצטיינים==
מספר שחקנים כבשו 3 שערים וזכו בתואר מלך השערים של התחרות:
* הנס סמלר, ואקר מינכן (במשחק בודד)
* קרל שניידר, המבורג
* לודוויג ברוייל, המבורג
* אוטו הרדר, המבורג
* לואיטפולט פוף, נירנברג (פעם שנייה ברציפות)
* היינריך טראג, נירנברג (פעם שנייה בקריירה)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.rsssf.com/tablesd/duithistpre45.html#22 נתונים מפורטים מאתר rsssf]
* [https://web.archive.org/web/20200218030153/https://www.weltfussball.de/ נתונים מאתר weltfussball]

קטגוריה:עונות באליפות גרמניה בכדורגל
גרמניה
קטגוריה:1922 בגרמניה
משה גולדבלט

משה גולדבלט (יידיש: משה גאָלדבלאַט; 16 בדצמבר 1896 הרצה בסרביה - 1974 חיפה) היה שחקן ובמאי תיאטראות יהודי-יידי-רוסי-צועני.

==ביוגרפיה==
עוד בהיותו נער הצטרף אל קבוצת שחקנים נודדים, בין 1918–1921 היה שחקן בתיאטרון יידי נודד. ב-1924 הוא למד משחק בתיאטרון היהודי הממלכתי של מוסקבה תחת הדרכתו של אלכסיי גרנובסקי. הוא עבד בתיאטרון זה עד 1937 בתור שחקן ומורה. ב-1925 הוא שיחק בסרט יידי יידיש גליק בבימויו של גרנובסקי ומבוסס על סיפוריו של שלום עליכם.

החל מ-1929 הוא עמד בראש קבוצת שחקנים צועניים. בסיועו של קומיסר החינוך אנטולי לונצ'רסקי גולדבלט על בסיס קבוצת שחקנים זו ייסד בינואר 1931 תיאטרון צועני "אינדו-רומן". הוא ניהל את התיאטרון עד 1936, ב-1935 הוא ביים יחד עם ייבגני שניידר את הסרט הצועני "הטאבור האחרון". לאחר עזיבתו של גולדבלט בראש אינדו-רומן עמד מיכאיל ינשין והצגותיו של התיאטרון עברו לשפה הרוסית.

בין 1937–1939 היה המנהל האמנותי של התיאטרון היהודי הממלכתי של בירוביג'ן. החל מ-1939 הוא ניהל את התיאטרון היהודי הממלכתי של קייב. עם תחילתה של מלחמת העולם השנייה התיאטרון פונה לטראז (יותר מאוחר עבר לקוקאנד ולפרגנה), במקביל לכך שימש גולדבלט בתור המנהל האמנותי של תיאטרון הדרמה הממלכתי של קזחסטן (1941 - 1944). עם סיומה של המלחמה התיאטרון היהודי הממלכתי של קייב עבר לצ'רנוביץ ופעל עד 1950, אז נסגרו כל התיאטראות היהודיים בברית המועצות. בשנת 1951 הוא חזר לקזחסטן והפך למנהל האמנותי תיאטרון הדרמה הממלכתי של קזחסטן, תפקיד בו שימש עד 1959. במקביל היה במאי של התיאטרון הדרמה האקדמי הרוסי הממלכתי באלמטי. עד 1969 הוא היה שחקן בתיאטרון הרוסי של חרקוב.

ב-1972 הוא עלה לישראל והתגורר בחיפה. נפטר ב-1974.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים מבסרביה
קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1896
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות

ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות הוא קובץ מכתבים שיצא על ידי הוצאת שוקן בשנת 1991, הקובץ מכיל את חילופי המכתבים בין ש"י עגנון והמו"ל שלו שלמה זלמן שוקן בין השנים תרע"ו – תשי"ט, 1916 — 1959. 

==על הספר==
בשלהי 1915 הכיר מרטין בובר בין ש"ז שוקן לש"י עגנון, ומאז נוצרה ביניהם ידידות ארוכת שנים. שוקן, שהיה אדם אמיד, סייע בידי עגנון ודאג לפוטרו מטרדות הפרנסה כדי שיוכל להתמסר ליצירתו האמנותית. ב-1931 ייסד ש"ז שוקן בברלין הוצאת ספרים, שמטרתה העיקרית הייתה הוצאת ספריו של עגנון. 

במשך כיובל שנים עגנון ושוקן החליפו מכתבים, בספר מקובצים מכתבים אלו. המכתבים נותנים תמונה על יחסי שני האישים, על דמויות שפגשו, ביניהם מוזכרים אליעזר מאיר ליפשיץ, הרב קוק. ועל מאורעות התקופה. רעידת האדמה ב-1927 שבה נהרסה דירתו של עגנון
הספר כולל מבוא העוסק ביחסיהם של שני האישים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.schocken.co.il/Book/%D7%A9%D7%99+%D7%A2%D7%92%D7%A0%D7%95%D7%9F-%D7%A9%D7%96+%D7%A9%D7%95%D7%A7%D7%9F.aspx?name=%D7%A9%22%D7%99+%D7%A2%D7%92%D7%A0%D7%95%D7%9F-%D7%A9%22%D7%96+%D7%A9%D7%95%D7%A7%D7%9F&code=40-51522&docNo=5&qid=1&from=Authors/%D7%A9%D7%99+%D7%A2%D7%92%D7%A0%D7%95%D7%9F.aspx הספר] באתר הוצאת שוקן

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
ירון דייסלבלום

יֶרוּן רנה ויקטור אנטון דייסלבלום (בהולנדית: Jeroen Dijsselbloem; נולד ב-29 במרץ 1966) הוא פוליטיקאי הולנדי ממפלגת העבודה (PvdA). הוא כיהן כשר האוצר בממשלת הולנד תחת ראש הממשלה דאז מארק רוטה מנובמבר 2012 ועד אוקטובר 2017. במקביל הוא כיהן כנשיא היורוגרופ (פורום שרי האוצר באיחוד האירופי) מינואר 2013 וכנשיא חבר הנאמנים של מנגנון היציבות האירופאי (ESM) מאז פברואר 2013. מאז ספטמבר 2022 הוא משמש כראש העיר של איינדהובן. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרי האוצר של הולנד
קטגוריה:פוליטיקאים הולנדים
קטגוריה:בעלי טור הולנדים
קטגוריה:כלכלנים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1966
דיוויזיית האס אס ה-38

דיוויזיית אס אס ה-38 "ניבלונגן" (בגרמנית: 38. SS-Grenadier-Division „Nibelungen“) הייתה דיוויזיה של הוואפן אס אס אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. זו הדיוויזיה האחרונה אשר הוקמה בידי האס אס. 

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-27 במרץ 1945 וכמפקדה הראשון מונה הנס קמפין. חרף העובדה שנקראה דיוויזיה, בפועל בשיא גודלה היא כללה רק 6,000 חיילים, כגודלה של חטיבה מוגברת. מרבית חיילי הדיוויזיה היו צוערים או אנשי צוות של בית הספר "Junkerschule" של האס אס בבאד טלץ, ובשל כך תוכנן בתחילה לקרוא לדיוויזיה על שם בית הספר. עם זאת, בסופו של דבר נבחר הכינוי "ניבלונגן". הניבלונגים הם עם מהמיתולוגיה הגרמאנית, אשר התפרסם בעיקר בשל האפוס "שירת הניבלונגים"; בעקבות המיתוס נוצר הביטוי "ניבלונגנטרויה", המציין נאמנות מוחלטת וללא תנאי, גם במחיר של מוות ודאי, ערך אותו אימץ האס אס כערך מרכזי. כמו כן, ריכרד וגנר - המלחין האהוב על היטלר, חיבר על בסיס האפוס את מחזור האופרות "טבעת הניבלונג".

הדיוויזיה קיבלה תגבור באמצעות גדודים שנלקחו מדיוויזיות אחרות ומההיטלריוגנד. ב-24 באפריל הדיוויזיה נכללה במסגרת קורפוס האס אס ה-13, ונשלחה לחזית המערבית. הדיוויזיה השתתפה בקרבות כנגד הכוחות של צבא ארצות הברית על הדנובה, אולם החזית שבה נפרשה הייתה רחבה מדי עבור גדולה המצומצם. ב-29 באפריל נסוגה הדיוויזיה אל מעבר לנהר האיסר, והתמקמה מדרום ללנדשוט. ב-1 במאי היא נסוגה 20 ק"מ נוספים לכיוון ויסבורג אם אין, תוך שהיא סופגת מכות קשות מדיווזיית השריון ה-20 האמריקנית. ב-4 במאי התלכדה הדיוויזיה מחדש, והמשיכה להילחם בעקשנות עד סיום המלחמה כעבור ארבעה ימים.

==מפקדים==
* שטנדרטפיהרר הנס קמפין (27 במרץ - 6 באפריל)
* אובר-שטורמבנפיהרר ריכרד שולצה-קוסנס (6 באפריל - 9 באפריל)
* בריגדפיהרר היינץ לאמרדינג (9 באפריל - 15 באפריל)
* בריגדפיהרר קרל פון אוברקאמפ (תקופה לא ברורה במהלך אפריל)
* שטנדרטפיהרר מרטין פרידריך שטאנג (עד סיום המלחמה)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/PanzergrenadierdivisonenSS/16SSPGD.htm דיוויזיית אס אס ה-38] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/119-germany-waffen-ss/germany-waffen-ss-divisions/1330-38-ss-grenadier-division-nibelungen דיוויזיית אס אס ה-38] באתר Axis History 

==הערות שוליים==

16
רבי מיוחס

רבי מיוחס בן אליהו הוא פרשן קדמון למקרא, מחכמי יוון.

רבי מיוחס בן אליהו חיבר פירוש מקיף על חמישה חומשי תורה ועל ספר איוב ודברי הימים.

משערים שחי ביוון, שכן פירושו משלב מילים לועזיות ביוונית ומזכיר ערים יווניות. על זמנו חלוקות הדעות: יש המקדימים למחצית השנייה של המאה ה-12, מאחר שהפרשן המאוחר ביותר המוזכר בדבריו הוא אבן עזרא. ויש המאחרים למאה ה-15, מכיוון שהוא מוזכר לראשונה על ידי רבי אליהו מזרחי.

משערים כי הוא אבי משפחת מיוחס מיוון וטורקיה.

פירושיו למקרא נדפסו על ידי מהדירים שונים במאתיים השנים האחרונות, על פי כתב יד יחיד משנת ה'רכ"ט (1469) שנמצא במוזיאון הבריטי בלונדון.
הפירושים משלבים פשט ודרש והלכות מן התורה שבעל פה, וכן כללים מילוניים. בין השאר מציין ר' מיוחס לספר דקדוק שכתב בשם "ספר המידות", שאינו מצוי כיום.

==לקריאה נוספת==
* הרב חיים דוב שעוועל, מבוא לפירוש רבי מיוחס על ספר איוב, עמ' ג-ז.
* אליעזר שלוסברג, כללים מילוניים-פרשניים בביאוריו של ר' מיוחס ב"ר אליהו למקרא, סיני קטו עמ' מב-נו.
* יהושפט נבו, יחסי פשט ודרש בפירושו של ר' מיוחס ב"ר אליהו לתורה, סיני קיז עמ' קי-קכג.
* גרשון ברין, עם הופעת הפירוש לספר ויקרא של ר' מיוחס ב"ר אליהו, סיני קמ (תשס"ז), עמ' קכה-קלב.
* הנ״ל, שימושי ר' מיוחס ב"ר אליהו בכללי הפרשנות שנוסחו בלשון "דרך המקרא", בית מקרא, נח (תשע"ג), עמ' 154 - 167
* הרב ד"ר יחיאל מיכל כ"ץ רבינו מיוחס בן אליהו פירוש על ספר דברים מוסד הרב קוק (1968)

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:רבנים יוונים
קטגוריה:רבנים: ראשונים
קטגוריה:יהודים שזהותם אינה ידועה
ספר סופר וסיפור

ספר סופר וסיפור: סיפורים על סופרים ועל ספרים הוא אנתולוגיה בת שבעה שערים מאת ש"י עגנון, הספר יצא לאור בהוצאת שוקן בשנת 1978, הכרך השביעי מתוך ספרי ש"י עגנון שיצאו לאחר מותו בידי בתו אמונה ירון.

==תוכן הספר==
* ספר ראשון: תורה נביאים וכתובים, ספרים חיצוניים, תרגום על התורה
* ספר שני: כתיבת ספר תורה, קריאת ספר תורה, לשון הקודש
* ספר שלישי: משנה, תלמוד, מדרש, זוהר וקבלה
* ספר רביעי: ראשונים ואחרונים
* ספר חמישי:סיפורים על הסידור ועל התפילה ועל המחזור
* ספר שישי:ספרי מוסר, שירה, ספרי היסטוריה, ספרים שיצא עליהם ערעור, אגרות, גימטריאות ועוד
* ספר שביעי:ספריהם של צדיקים וסיפורי מעשיות של צדיקים

==על יצירת הספר==
באחרית דבר למהדורת תשל"ח כותבים אמונה וחיים ירון: 
:"למעלה משלושים שנה עסק אבינו בחיבורו ספר סופר וסיפור ולא השלים אותו. תחילתו של הספר במהדורה בת מאה ועשרים עותקים שיצאה בשנת כי בנו בחרת(תרצ"ח) כמנחת ברכה לה"ר שלמה שוקן למלאות לו ששים שנה --- במהדורת תרצ"ח היו כמאתיים וחמישים פרקים --- זהו בערך גם מספר הפרקים שפורסמו לאחר מכן בשנים תש"ד-תשכ"ד, ואילו במהדורה זו למעלה מאלף וחמש מאות פרקים".

==לקריאה נוספת==
* דוד תמר על "ספר סופר וסיפור" לש"י עגנון, ידיעות אחרונות, ז' בניסן תשל"ח
==קישורים חיצוניים==
* [http://www.schocken.co.il/Book/%D7%A1%D7%A4%D7%A8+%D7%A1%D7%95%D7%A4%D7%A8+%D7%95%D7%A1%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%A8.aspx?name=%D7%A1%D7%A4%D7%A8+%D7%A1%D7%95%D7%A4%D7%A8+%D7%95%D7%A1%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%A8&code=40-51514&docNo=26&qid=21&page=3 הספר] באתר הוצאת שוקן

קטגוריה:כתבי ש"י עגנון
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
הפרלמנט של נאורו

הפרלמנט בנאורו הוא פרלמנט מסוג בית מחוקקים חד-ביתי האחראי על הניהול השוטף הפוליטיקה בנאורו. משכן הפרלמנט שוכן ביארן, העיר המרכזית בנאורו.

חברי הפרלמנט נבחרים לפי מחוז בחירה, בין שניים לשלושה חברים מכל אחד ממחוזות נאורו. לאחר הבחירות לנשיאות נאורו בשנת 2013, מספר החברים בפרלמנט הוגדל ל-19. בנאורו נערכות בחירות לפרלמנט ולנשיאות נאורו פעם בשלוש שנים.

== יושב ראש הפרלמנט ==
יושב ראש הפרלמנט הוא חבר בפרלמנט שנבחר לתפקיד זה בבחירות חשאיות שבהן מצביעים חברי הפרלמנט.

ליושב הראש אין זכות הצבעה בהצבעת אי-אמון. החל מאוגוסט 2019 יושב ראש הפרלמנט הוא נשיא נאורו לשעבר, מרקוס סטיבן.

== ראו גם ==
* פוליטיקה של נאורו
* בתי מחוקקים לפי מדינה

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

נאורו
קטגוריה:נאורו: פוליטיקה
פרנסואה אנטואן

גנרל של דיוויזיה פרנסואה פול אנטואן (בצרפתית: François Paul Anthoine; 28 בפברואר 1860 – 25 בדצמבר 1944) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו===
אנטואן נולד ב-28 בפברואר 1860 בלה מאן שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. הוא התגייס לצבא צרפת ב-1880, וב-1883 הועלה לדרגת לוטננט. בין 1885–1887 הוצב בטונקין, וב-1889 הועלה לדרגת קפטן. ב-11 ביולי 1896 הוענקה לו דרגת אביר בלגיון הכבוד, וב-1908 הוא הועלה לדרגת קולונל. ב-24 בספטמבר 1911 מונה לחבר בוועדה הטכנית של הצבא, וב-28 בדצמבר 1913 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, מונה לראש מטה הארמייה השנייה בפיקוד נואל דה קסטלנו, והשתתף עמה במערכה על הגבולות ובכלל זה בקרב לורן. ב-8 באוקטובר של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-20, וב-9 באוקטובר הוענקה לו דרגה זמנית של גנרל של דיוויזיה. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך קרבות כנגד הגרמנים באזור אראס. ב-30 בדצמבר 1914 הוא הועלה לדרגת קצין בלגיון הכבוד. ב-10 בספטמבר 1915 הועבר לפקד על הקורפוס ה-10, וב-25 בנובמבר של אותה שנה הפכה הדרגה שלו לקבועה. הוא פיקד על הקורפוס במהלך קרב שמפאן השני והקרב על הסום, וב-1 בספטמבר 1916 ניתנה לו דרגת מפקד בלגיון הכבוד. ב-23 במרץ 1917 הוא מונה למפקד הארמייה הרביעית ופיקד עליה במהלך מתקפת ניוול והקרב השני על האן. ב-15 ביוני 1917 הוא מונה למפקד הארמייה הראשונה ופיקד עליה במהלך קרב פשנדל.

ב-21 בדצמבר של אותה שנה, הוא מונה בידי הרמטכ"ל פיליפ פטן למפקד העליון של הכוחות בחזית המערב. אולם בעקבות הצלחות הגרמנים מבצע מיכאל ומתקפת האביב הוא הפך לשעיר לעזאזל, וב-5 ביולי 1918 סולק מהתפקיד, וב-31 באוקטובר של אותה שנה מונה למפקח הכללי של עבודת השטח הצבאית.

===אחריתו===
ב-20 במרץ 1919 מונה למפקח על שבויי המלחמה, וב-16 ביוני 1920 הועלה לדרגת קצין גבוה בלגיון הכבוד. עוד באותה שנה הועבר למילואים, וב-1921 פרש מהצבא. ב-11 ביולי 1934 הוענק לו הצלב הגדול של לגיון הכבוד. הוא נפטר ב-25 בדצמבר 1944 בפריז, זמן קצר לאחר שחרורה מגרמניה הנאצית, בגיל 84.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.firstworldwar.com/bio/anthoine.htm פרנסואה אנטואן] באתר המלחמה הגדולה 

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1860
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1944
פרידריך גונדולף

תמונת קברו בהיידלברג
רחוב על שמו בשכונת נוינהיים בהיידלברג
פרידריך לֵאוֹפּוֹלד גוּנדוֹלף (בגרמנית: Friedrich Leopold Gundelfinger; 20 ביוני 1880 – 12 ביולי 1931) היה משורר וחוקר ספרות גרמני. חיבורו על גתה (1916) הקנה לו פרסום נרחב גם מעבר לתחום עיסוקו. היה אחד הגרמניסטים הנקראים ביותר ברפובליקת ויימאר.

==חייו ופועלו==
גונדולף נולד בדרמשטאדט בשם פרידריך לאופולד גוּנדלפינגר כבנו של המתמטיקאי היהודי זיגמונד גוּנדלפינגר, שכהן כפרופסור בבית-הספר הגבוה הטכני בדרמשטדט. הוא למד שׂפה וספרות גרמנית ותולדות האמנות באוניברסיטת מינכן, בברלין ובאוניברסיטת היידלברג. זכה לתואר הדוקטור ב-1903, וכתב את ההביליטציה שלו בשנת 1911 על "שייקספיר והרוח הגרמנית". כרבים מבני-דורו התגייס לצבא ושירת במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1916, לאחר שבריאותו הדרדרה בעקבות שירות בחזית הצרפתית במהלך מלחמת העולם הראשונה, הצליח אחד מחבריו להתערב אצל ולטר רתנאו, ולהביא לזימונו לעבודה במשׂרד המלחמה בברלין. זמן קצר לאחר מכן החל ללמד שׂפה וספרות גרמנית בהיידלברג, ובשנת 1920 הפך שם לפרופסור מן המניין.

מאז 1899 נמנה גונדולף על חוגו של שטפן גאורגה, היכרות שראשיתה בתרגום הגרמנית שהוציא לסונאטות של שייקספיר. עם הזמן הפכו השניים לחברים קרובים. בעקבות כך פרסם חיבורים ספרותיים רבים בכתב העת שערך גאורג, "דפים לאמנות" (Blättern für die Kunst). בין השנים 1910–1912 השתתף בהוצאה לאור של ה"שנתון לתנועת הרוח" (Jahrbuch für die geistige Bewegung), שהפיץ את הרעיונות ואת תפיסת העולם של חוג גאורגה בתחומי התרבות והפוליטיקה.

עם תום המלחמה יצר גונדולף קשר רומנטי עם הכלכלנית ד"ר אליזבת סלומון ("אֵלי", 1893-1958). קשר זה הביא למשבר חמור ביחסיו עם שטפן גאורגה. בשנת 1923 נִתק סופית הקשר בין שני החברים. בשנת 1926 נִשׂאו גונדולף וסלומון.

בחיבוריו הרבים בתחום בקורת הספרות הוביל גונדולף קו חדש, ששׂם דגש על ההקשר ההיסטורי והתרבותי של היצירות הספרותיות. הוא ראה בדמויות היוצרים הגדולים בהם עסק — שייקספיר, גתה או היינריך פון קלייסט — כסמלים מייצגים של התקופות בהן חיו. גונדולף שׂם לו למטרה בפרשנותו לתאר את היוצר ואת ההשפעה ההדדית של יצירתו והזמן בו נכתבה. בתקופת רפובליקת ויימאר נמנה גונדולף עם המלומדים הבכירים והמפורסמים בגרמניה. ספריו זכו לתפוצה רחבה ביותר, ונקראו על ידי רבים. בשנת 1930 היה הראשון שזכה בפרס על-שם לסינג בהמבורג.

בשנת 1920 למד אצל גונדולף יוזף גבלס, שבאותה עת עדיין לא נודע כאנטישמי. גבלס רצה לכתוב דוקטורט תחת הדרכתו של גונדולף, אך התוכנית לא יצאה בסופו של דבר לפועל.

בשנת 1927 חלה גונדולף בסרטן, ונפטר בהיידלברג בשנת 1931. גונדולף הובא למנוחות בבית הקברות בֵּרגפְרידהוֹף בהיידלברג. על שמו נקרא רחוב בשכונת נוֹינהיים בעיר והחל ב-1964 מחלקת האקדמיה הגרמנית לשפות וספרות את פרס פרידריך גונדולף על שמו, עבור הפצת התרבות הגרמנית במדינות זרות.

כתביו נאסרו על ידי הנאצים ב-1933.

==קישורים חיצוניים==

* [http://archives.ulrls.lon.ac.uk/dispatcher.aspx?action=search&database=ChoiceArchive&search=priref=110019282 ארכיון גונדולף באוניברסיטת לונדון]
* 
* 

קטגוריה:משוררים גרמנים

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1880
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1931
DisplayPort

לוגו DisplayPort
DisplayPort
מחבר Mini DisplayPort
DisplayPort או DP הוא ממשק תצוגה דיגיטלית שפותח על ידי VESA (ראשי תיבות של Video Electronics Standards Association). הממשק משמש בעיקר לחיבור מקור וידאו לאמצעי תצוגה כגון צג המחשב, אבל יכול לשמש גם כדי להעביר אודיו, USB, ופורמטים אחרים של נתונים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:תקני וידאו
יוסף מלול

הרב יוסף מלול (1873 – 1968) היה מקובל, ראש ישיבה, ורב העיר אֵייט עטַּאב שבמרוקו.

== ביוגרפיה ==
נולד בשנת 1873 (ה'תרל"ג) לערך באייט עטאב שבמרוקו לרב דוד ולפרחה מלול, בן למשפחה שמוצאה בספרד. למד והתחנך בילדותו אצל הרב רפאל אוחיון במשך שנתיים, משם המשיך ללמוד אצל הרב ימין הכהן, וכשהתבגר החל ללמוד בישיבתו של הרב דוד סויסה במרקש. בישיבה שימש גם כמורה לתלמידים, אותם הכין לשיעורי ראש הישיבה, במשך חמש שנים.

בהמלצת רבו, נשלח בשנת 1893 (ה'תרנ"ג) לערך לבית הדין הרבני במרקש, שם קיבל סמיכה לרבנות ודיינות, וחזר לעיר מולדתו, אייט עטאב. ביום חזרתו הגיע לעיר מישראל השד"ר הרב נחמן אנג'יל, שם ישב ודן עמו בלימוד תורה ונושאים נוספים. השד"ר ביקש ממנו לחזור עמו לישראל, אך לבסוף וויתר על הבקשה, באמרו לרב מלול: "אם אקחך מכאן, תחרב כל הסביבה".

כבר מגיל צעיר עסק בקבלה מעשית, בהשבעות מלאכים ובצירופי שמות קדושים. ועל ידי כך ביטל גזרות ומגפות במרוקו והסביבה.

עם שובו לאייט עטאב, ייסד בה ישיבה בבית הכנסת הגדול בעיר. תלמידיה הורכבו מתושבי העיר, ושאר כפרי הסביבה. בתקופה זו נישא לגידא בת הרב מימון מלכה, והתפרנס למשך תקופה מסחורה שרכש במרקש ומכר בעירו.

תקופה קצרה לאחר שייסד את הישיבה, מונה לשמש כרב העיר, והוסמך לשחיטה על ידי הרב ישראל אבוחצירא. בעקבות סירובו לקבל שכר על תפקידו, עסק במסחר צאן ובקר כשותף עם מוסלמים מקומיים, ובהמשך סחר בבדי פשתן ובתבואה בערי וכפרי הסביבה.

במשך שנות שהותו במרוקו למד כחברותא עם הרב אהרון הכהן אזוג. בשנת 1950 (ה'תש"י) סייע בהוראת תלמידים לבנו, בעיר תַּאלְסִינְתְּ. בחודש פברואר 1958 (אדר ה'תשי"ח) עלה לישראל בהפלגה והתיישב בעיר נתיבות, שם הוצעה לו משרת דיינות, אך סירב.

בשנים האחרונות לחייו התעוור, ונכדיו היו מקריאים בפניו ספרי קודש שבחר ללמוד. הלך לעולמו ב-4 במרץ 1968 (ד' באדר ה'תשכ"ח), בגיל 95 ונקבר בבית העלמין המקומי בנתיבות. יש נוהגים להתפלל על קברו.

שמו הונצח על ידי קריאת רחוב על שמו בעיר נתיבות. בניו היו הרב דוד מלול, רבה של ירוחם והרב מנשה מלול, רבה של אור עקיבא.

== לקריאה נוספת ==
* אברהם סולובייצ׳יק, בנתיבות ירוחם - תולדות חייהם של הרב יוסף והרב דוד מלול, ה'תשע"ב (עמ' 12 - 77)
*אביאל חיים חורי, בן הבית והעלייה - הרב דוד מלול מספר על אביו הרב יוסף מלול, תור הזהב 80, ל' אדר א' תשע"ט.
* ספר צפונות יוסף : אור במערב : עם ספר נתיבות יוסף : תיעוד מקיף של מעל מאה שנות היסטוריה, ביוגרפיה וזכרונות / מורשת, מולדת, מנהגים צפונותיו, קהילותיו ואמריו של רבי ויסף מלול ; כתב, חקר וערך נכדו שמעון אליהו מלול. ©2022.

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:מרקש: רבנים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:ראשי ישיבה מרוקאים
קטגוריה:נתיבות: רבנים
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:אישים הקבורים בנתיבות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1873
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
סגי איתן

סגי איתן (נולדה ב-21 בינואר 1954) היא מנהלת ישראלית שכיהנה כמנכ"לית חברת נכסים ובניין בשנים 2004–2019. 

==ביוגרפיה==
איתן גדלה במושב גאולים בת למשפחה מרובת ילדים להורים שעלו מתימן. למדה בתיכון ממלכתי-דתי בר-אילן בנתניה במגמה ריאלית והייתה פעילה בתנועת בני עקיבא. לאחר הלימודים ביצעה שירות לאומי כמורה בבית ספר יסודי בשכונה ד' בבאר שבע. 

איתן למדה ראיית חשבון וכלכלה באוניברסיטת בר-אילן ובשנתה השלישית החלה לעבוד במשרד סומך חייקין, ביצעה סטאז' במשרד ולאחר מכן שימשה מנהלת תיקי לקוחות בהן חברת אזורים. לאחר חמש שנים עברה לעבוד בחברת אזורים בה הועסקה כחשבת, סמנכ"לית כספים ומשנה למנכ"ל. באוגוסט 2004 מונתה למנכ"לית חברת הנדל"ן נכסים ובניין מקבוצת IDB. בפברואר 2019 הודיעה על עזיבתה. היא מכהנת כדירקטורית בלתי תלויה בחברת מליסרון ודירקטורית חיצונית בחברת ג'נסל.

איתן חברה במועצה המנהלית של בנק ישראל. היא בוגרת התוכנית לניהול מתקדם בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד.

איתן נשואה לשמואל ואם לשלושה.

==קישורים חיצוניים==
*
*
*זיו ביילין 
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:רואות חשבון ישראליות
קטגוריה:רואי חשבון ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון אמי"ת בר-אילן (נתניה)
קטגוריה:בוגרי תיכון אמי"ת בר-אילן (נתניה)
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרות בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:מועצה אזורית לב השרון: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:נשות המושב
קטגוריה:אנשי המושב
אנטואן בושרון דה בואסוד

גנרל של דיוויזיה אנטואן פיליפ תומאס ז'וזף בושרון דה בואסוד (בצרפתית: Antoine Philippe Thomas Joseph Baucheron de Boissoudy; 12 באוקטובר 1864 – 17 במרץ 1926) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

==ביוגרפיה==
===תחילת דרכו=== 
בושרון נולד ב-28 בפברואר 1860, בשרבור אשר השתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. הוא היה בנו של האדמירל פיליפ בושרון דה בואסוד. ב-27 באוקטובר 1883 התגייס לצבא צרפת, ונכנס ללימודים באקדמיה הצבאית סן-סיר, אותה סיים בשנת 1885 בדרגת לוטננט משנה. ב-29 במרץ 1889 הוא הועלה לדרגת לוטננט, ושרת במטה הכללי. ב-19 במאי 1895 הועלה לדרגת קפטן. ב-30 בדצמבר 1908 הוא הפך לאביר בלגיון הכבוד. ב-10 בפברואר 1909 הוא מונה לראש המטה הכללי של הדיוויזיה ה-39, ב-23 בדצמבר 1912 הועבר לדיוויזיה ה-68 והועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-13 בינואר 1914 מונה לראש מטה הקורפוס ה-21.

===מלחמת העולם הראשונה===

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה בושרון ראש מטה הקורפוס ה-21. הוא לחם עם הקורפוס במערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב לורן. לאחר מכן השתתף בקרב הראשון על המארן, קרב ויטרי וקרב אראס. ב-1 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת קולונל. ב-3 במרץ 1915 מונה לראש המטה של פלגת הארמייה ווז' אשר הגנה על אזור לורן. ב-4 באפריל של אותה שנה הפכה הפלגה להיות הארמייה השביעית. ב-28 באוקטובר 1915 הועלה לדרגת קצין בלגיון הכבוד, וב-25 בנובמבר הוענקה לו דרגה זמנית של גנרל של בריגדה. ב-3 בדצמבר מונה למפקד הדיוויזיה ה-43, ופיקד עליה במהלך קרב ורדן והקרב על הסום. ב-16 בספטמבר 1916 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה, וחודש לאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-5, ופיקד עליו במהלך הקרב השני על האן. ב-4 באפריל 1917 הוא מונה למפקד הארמייה השביעית. ב-15 באוקטובר 1918 מונה למפקד הצבא הצרפתי בבלגיה, ופיקד עליו במהלך מתקפת מאה הימים עד סיום המלחמה. ב-7 בנובמבר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת מפקד בלגיון הכבוד.

===אחריתו===
ב-27 בנובמבר 1918 הוא מונה למפקד הארמייה השנייה, עד 11 בפברואר 1919. ב-10 במרץ של אותה שנה מונה למפקד האזור הצבאי ה-10 עד 5 במרץ 1920. במקביל פיקד על הקורפוס ה-10 מ-10 בספטמבר 1919 עד 30 באוקטובר 1920. ב-9 ביולי 1921 הועלה לדרגת קצין גבוה בלגיון הכבוד. ב-7 בפברואר 1924 הוא מונה למפקח על בתי הספר הצבאיים עד 5 בדצמבר של אותה שנה. הוא נפטר בפריז ב-25 בדצמבר 1944 בגיל 61. הוא נקבר בבית הקברות בהאינווליד. בנו היה הגנרל גי בושרון דה בואסוד, אשר לחם בצבא צרפת במהלך מלחמת העולם השנייה.

==קישורים חיצוניים==

* תמונות של דה בואסוד [http://museedesetoiles.fr/portfolio_tag/general-baucheron-de-boissoudy/] [http://gallica.bnf.fr/ark:/12148/btv1b530943083] 
* [http://www.honneurshereditaires.net/index.php/2-non-categorise/57-baucheron-de-boissoudy משפחת בושרון דה בואסוד] 

קטגוריה:אנשי צבא צרפתים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1864
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1926
יהודה ליב אאך

רבי יהודה ליב אאך (בגרמנית: Jehuda Löb Aach; ~ה'תק"י, 1750 - י' באב ה'תק"ף, 21 ביולי 1820) היה רב וראש ישיבה אשכנזי, רבה של הכינגן ונסיכות הוהנצולרן-הכינגן שהייתה בשעתו חלק מהקונפדרציה הגרמנית.

==ביוגרפיה==
נולד בטריר שבעמק נהר המוזל, למד בפראג אצל רבי יחזקאל לנדא והיה לידידו ותומכו של בנו, הרב שמואל לנדא.

בתחילת דרכו שימש כמורה פרטי בביתה של חיה'לה קאולה סוכנת החצר של דוכסות וירטמברג והאישה העשירה ביותר בגרמניה בתקופתה. במקביל לתפקידו בבית קאולה, שימש מוהל. הוא גם נהג להמליץ לצעירי הקהילה לנסוע ללמוד בישיבה בפראג.

ב-1784 אחרי סאגה ממושכת ורוויית אינטריגות, נבחר בפקודת יוזף פרידריך וילהלם, נסיך הוהנצולרן-הכינגן כרבה של הכינגן ובהמשך כרב מדינת נסיכות הוהנצולרן-הכינגן כולה.

בהשפעתו הוקמה ב-1803 ישיבה בהכינגן בידי חיה'לה קאולה ואחיה יעקב רפאל. ישיבה-בית מדרש זה התקיימו עוד עשרות שנים, והרב אאך עמד בראשה עד פטירתו.

הספד שנשא בגרמנית לאחר מותה של קאולה ב-1809, אירוע חריג באותם ימים, זכה לתשומת לב רבה.

רבי יהודה ליב אאך נפטר י' באב ה'תק"ף, 21 ביולי 1820.

חיבורו "מנחת יהודה" הוהדר בידי מרדכי ברויאר.

==לקריאה נוספת==
* מרדכי ברויאר, תשובותיו של רב בגרמניה על השאלות שנפוליאון הציג ל"סנהדרין" שהקים, בתוך: לא יסור שבט מיהודה; הנהגה, רבנות וקהילה בתולדות ישראל. מחקרים מוגשים לפרופ’ שמעון שוורצפוקס. עורכים: יוסף הקר, ירון הראל. ירושלים: מוסד ביאליק, תשע"א

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1750
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1820
DKW Schnellaster

DKW Schnellaster היא מכונית מסחרית קטנה (בתצורת ואן ובתצורת טנדר) אשר יוצרה על ידי חברת DKW הגרמנית בין השנים 1949–1962. 
ה-DKW Schnellaster יוצר ברישיון, בארגנטינה בין השנים 1960–1969. בספרד יוצר משנת 1954 ובפינלנד משנת 1956. מנוע ה-700 סמ"ק נלקח מדגם DKW F8,.

דגם DKW Schnellaster

==גרסאות DKW Schnellaster==

* 2 דלתות ואן
* 2 דלתות טנדר

== תמונות ==
<gallery>
קובץ:DKW Schnellaster (7873638886).jpg| דה.קה.וו DKW Schnellaster
קובץ:1955 DKW F 89 L Flatbed.jpg| דה.קה.וו DKW Schnellaster, גרסת טנדר, שנת 1955
קובץ:Oldtimer show Eelde 2013 - DKW Transporter.jpg| דה.קה.וו DKW Schnellaster
קובץ:DKW Schnell-Laster 3=6 (F800-3).jpg| דה.קה.וו DKW Schnellaster
קובץ:Fire Engine of Buchberg am Kamp.jpg| דה.קה.וו DKW Schnellaster
</gallery>

==ראו גם==

* F1 DKW
* F4 DKW
* F7 DKW
* DKW מונזה
* F89 DKW
* F11 DKW / DKW F12
* DKW ג'וניור
* F102 DKW
* אאודי

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1949
Schnellaster
קטגוריה:טנדרים
קטגוריה:מכוניות מסחריות
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בספרד
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בארגנטינה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בפינלנד