OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אל סרבי

אלפרד ניקולס "אל" סרבי (באנגלית: Alfred Nicholas "Al" Cervi; 12 בפברואר 1917 - 9 בנובמבר 2009) היה כדורסלן ומאמן אמריקאי ששיחק בליגות ה-NBL, ה-BAA וה-NBA בין השנים 1938–1953. נודע כאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר של תקופתו, וכשחקן התקפה אגרסיבי שהצטיין במהלכי "סל ועבירה". בשנת 1985 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל כשחקן.

==נעורים ושירות צבאי==
סרבי נולד וגדל בעיר באפלו שבמדינת ניו יורק. בסיום שנתו השלישית בתיכון נשר מהלימודים והחל לשחק עבור קבוצת "באפלו ביזונס" מליגת ה-NBL. בשנת 1940 התגייס לחיל האוויר האמריקאי, בו שירת לאורך מלחמת העולם השנייה עד שנת 1945.

==קריירה מקצועית==
בסיום מלחמת העולם הצטרף לרוצ'סטר רויאלס, בעונת הבכורה שלה כקבוצה ב-NBL. כאחד השחקנים הבולטים בקבוצה, לצד רד הולצמן, הוביל את הרויאלס לאליפות ה-NBL כבר בעונתה הראשונה, כשגברה בגמר על שבויגן רד סקינס בתוצאה 3-0. בשתי העונות הבאות הצטרפו לרוצ'סטר השחקנים בוב דייוויס וארני רייזן, והקבוצה הפסידה פעמיים בגמר הליגה. בעונת 1948/1949, האחרונה לקיום ה-NBL, עבר סרבי לסירקיוז נשיונלס בה שימש כמאמן-שחקן. בכל ארבע עונותיו ב-NBL נבחר סרבי לאחת מחמישיות העונה, ובעונת 1946/1947 אף הוביל את קלעי הליגה עם 632 נקודות.

את עונת , בה התמזגה ה-NBL אל ליגת ה-NBA, סיימו הנשיונלס עם המאזן הטוב בליגה, 51-13, והפסידו בסדרת הגמר למיניאפוליס לייקרס בתוצאה 4-2. סרבי המשיך בתפקידו כמאמן-שחקן בסירקיוז עד פרישתו ממשחק בשנת 1953, ונשאר לאמן את הקבוצה עד תחילת עונת . בכל שבע עונותיו כמאמן הנשיונלס ב-NBA העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, ובעונת זכתה באליפות ה-NBA, לאחר שגברה על פורט ויין פיסטונס בסדרת הגמר. כוכב הקבוצה באותה תקופה היה הפאוור פורוורד דולף שייס.

בעונת עבר סרבי לאמן את פילדלפיה ווריורס של פול אריזין, ועזב את התפקיד בסיום העונה.

ב-9 בנובמבר 2009 מת סרבי, בגיל 92.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.basketball-reference.com/nbl/players/c/cervial01n.html סטטיסטיקות קריירת המשחק ב-NBL], באתר Basketball-reference.com
* [http://www.basketball-reference.com/players/c/cervial01.html סטטיסטיקות קריירת המשחק ב-NBA], באתר Basketball-reference.com
* [http://www.basketball-reference.com/coaches/cervial01c.html סטטיסטיקות קריירת האימון ב-NBA], באתר Basketball-reference.com
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:באפלו: אישים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני רוצ'סטר רויאלס
קטגוריה:כדורסלני סירקיוז נשיונלס
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני פילדלפיה ווריורס
קטגוריה:מאמני סירקיוז נשיונלס
קטגוריה:מאמני משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:מדינת ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1917

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
אדמונד היינץ

אדמונד היינץ (בגרמנית: Edmund Heines; 21 ביולי 1897, מינכן - 30 ביוני 1934, כלא שטדלהיים) היה חבר במפלגה הנאצית וסגנו של ארנסט רהם באס אה.

==ביוגרפיה==

היינץ שירת במלחמת העולם הראשונה כמתנדב בצבא הגרמני ושוחרר בשנת 1918 בדרגת סגן. משנת 1919 עד דצמבר 1922 היה מפקד של יחידה בפרייקור, ואז הצטרף לשורות המפלגה הנאצית ולפלוגות הסער הנאציות (האס אה).

בשנת 1929 הוא הורשע ברצח של פעיל קומוניסטי בשם קונרד פייטרזוך, שהוכה למוות על ידי פלוגה של האס אה שהיינץ עמד בראשה. המשפט היה אמור להיערך בשנית, אך היינץ זכה לחסינות מ"טעמים פוליטיים". באותה השנה הוא מונה לעמוד בראש מחוז נאצי גדול בברלין לאופן זמני. בשנת 1930 קיבל חברות ברייכסטאג וייצג את העיר לגניצה. משנת 1931 עד 1934, שימש כמפקד האס אה בשלזיה ובאותה עת גם כסגנו של ארנסט רהם. בשנת 1933, היינץ ישב במועצה הפרוסית ובמאי של אותה השנה מונה לראש משטרת ורוצלב.

==הוצאתו להורג==

נהגו האישי של היטלר, אריך קמפקה, סיפר בראיון שנערך עמו בשנת 1946 כי היינץ נתפס במיטה עם בחור אלמוני בן 18 ביום בו נעצר בליל הסכינים הארוכות, אם כי קמפקה לא חזה במעשה. לדבריו, היינץ סירב לשתף פעולה עם עוצריו ולהתלבש. כאשר בלשי האס האס דיווחו על כך להיטלר, היטלר בעצמו ניגש לחדרו של היינץ והורה לו להתלבש בתוך חמש דקות או שיוצא להורג. לאחר שעברו חמש הדקות היינץ נותר בלי בגדים. היטלר זעם כל כך עד שהורה להוציא הן את היינץ והן את מאהבו מהחדר ולחסלם. היינץ, רהם ובכירים רבים אחרים באס אה הוצאו להורג מיד לאחר מעצרם.

אחיו הצעיר של היינץ, אוסקר, היה אף הוא קצין באס אה. בבוקר ה-1 ביולי 1934 שמע ברדיו על ההוצאה להורג של אחיו. זמן קצר לאחר מכן, אוסקר וקצין נוסף באס אה, וורנר אנגלס, התייצבו בפני משטרת ורוצלב. הם נלקחו למעצר על ידי אנשי האס אס מיידית. משם הם נלקחו בנסיעה לילית לאזור מיוער והוצאו להורג ביריות בשחר ה-2 ביולי 1934.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קורבנות ליל הסכינים הארוכות
קטגוריה:נאצים שהשתתפו בפוטש במרתף הבירה
קטגוריה:להט"בים נאצים
קטגוריה:פוליטיקאים להט"בים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1897
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1934
קטגוריה:אנשי צבא להט"בים
קטגוריה:גאולייטרים
יצחק נוסינוב

יצחק נוסינוב (14 ביולי 1889 צ'רניחוב ווהלין - 31 באוקטובר 1950 מוסקבה) היה חוקר ומבקר ספרות יהודי-סובייטי. כתב ברוסית ויידיש.

==קורות חיים==
נוסינוב לא קיבל חינוך יהודי מסורתי, הוא למד אצל מורים פרטיים ועסק בהשכלה פרטית. ב-1906 הוא הצטרף אל שורותיה של תנועת הבונד. ב-1910 סיים לימודים בגימנסיה בוורשה, יותר מאוחר למד פילולוגיה באוניברסיטאות של שווייץ ואיטליה. ב-1917 הוא חזר לרוסיה, ושנתיים לאחר מכן הצטרף אל שורותיה של המפלגה הקומוניסטית. למשך זמן קצר ניהל את הסניף של היבסקציה בקייב. בסוף שנת 1920 היה מנהל של קולטור-ליגע באוקראינה. בשנת 1921 הוא יסד וערך יחד עם נחום אויסלנדר ודוד הופשטיין את סדרת ספרי שירה ליריק, במסגרתה יצאו לאור 10 ספרים. ב-1922 הוא עבר למוסקבה, ושלוש שנים לאחר מכן החל ללמד ספרות באוניברסיטאות בעיר. בתחילת 1933 הוא היה יחד עם משה ליטבקוב ופרץ מרקיש מחמשת הסופרים היהודיים, שנבחרו לייצג את הספרות היהודית באספה של כלל הסופרים של ברית המועצות.

הוא פרסם מאמרים בנושאי ספרות במספר עיתונים וכתבי עת ביידיש, ביניהם עמעס, די רויטע וועלט ואחרים. הוא כתב מספר ערכים בשביל האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה והאנציקלופדיה הספרותית, כמו כן היה חבר המערכת של האחרונה. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא היה חבר בוועד היהודי האנטי פשיסטי.

רדיפות כנגדו החלו בתקופת המאבק נגד קוסמופוליטיות, בתור תירוץ השתמשו בספרו "פושקין והספרות העולמית", במחקר זה הוא ניסה לאמוד את השפעת סופרים מערביים על יצירתו של משורר וסופר רוסי מפורסם אלכסנדר פושקין, מתנגדיו טענו כי הספר הוא אנטי פטריוטי. הוא נעצר ב-1949 ונפטר במאסר בהיותו בן 61.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.jewishvirtuallibrary.org/jsource/judaica/ejud_0002_0015_0_14980.html הספרייה היהודית הווירטואלית] 
* [http://newswe.com/index.php?go=Pages&in=print&id=7271 אנחנו כאן] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:מבקרי ספרות רוסים
קטגוריה:בונדיסטים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1889
קטגוריה:נפטרים ב-1950
לגנס (כדורגל)

קלוב דפורטיבו לגנס (בספרדית: Club Deportivo Leganés, S.A.D), הידועה לרוב בשם הקיצור לגנס, היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר לגנס שבפרוורי מדריד. המועדון הוקם בשנת 1928, ומשחק נכון להיום בלה ליגה. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון בוטארקה, המכיל 12,454 מקומות ישיבה. הקבוצה משחקת בצבעים כחול ולבן במשחקי הבית שלה, ובצבע ירוק במשחקי החוץ.

==היסטוריה==
מאז הקמתה בשנת 1928 בילתה לגנס את רוב זמנה בליגות הנמוכות בספרד. בתום עונת העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הספרדית השנייה, והיא שיחקה בה במשך 11 עונות רצופות עד חזרתה לליגה הספרדית השלישית. בתום עונת חזרה הקבוצה לליגה השנייה. בסיום עונת 2015/2016 הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הראשונה בספרד לאחר ניצחון 0–1 על מיראנדס . בסיום עונת 2019/2020, נשרה שוב לליגה השנייה. בעונת 2023/2024 שבה ללה ליגה.
==סגל שחקנים==
נכון ל-26 באוגוסט 2024

 (בהשאלה מויאריאל)

 (בהשאלה מטרואה)

== שחקנים מפורסמים ==
* חוסה צ'אמוט
* סמואל אטו
* פייר וובו
* אונאי אמרי

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל ספרדיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1928
קטגוריה:מדריד (קהילה אוטונומית): ספורט
צ'ובהם

[[טנק צ'אלנג'ר 2 המשתמש בשריון צ'ובהם]]
צ'ובהם (באנגלית: Chobham armour) הוא כינוי לשמו של שריון מרוכב מתוצרת בריטניה (מכונה לעיתים גם "ברלינגטון"), שפותח בשנות השישים במרכז המחקר בעיר צ'ובהם. החל משנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 החלו להופיע מיגונים מתוחכמים שלא על בסיס פלדה הומוגנית בלבד, שייעודם העיקרי היה להביס ראשי נפץ בעלי מטען חלול, שהיוו את האיום המרכזי על טנקים, אך גם פגזים מסורתיים שמשתמשים באנרגיה קינטית ומסה כדי להכריע את השריון. אף שהרכבו נותר מסווג, מוערך שריון ה'צ'ובהם' כמורכב ממתכות שונות, חומרים קרמיים, וחומרים אחרים המורכבים ביחד כדי להשיג מיגון משופר בהרבה יחסית לפלדה. הצ'ובהם אינו מחובר בקביעות לגוף הטנק; במקום זאת, מרכיבים "תיבות שריון" מרוכב ב"כיסים", הנמצאים בין הקירות הפנימיים והחיצוניים של הטנק, ואחר כך סוגרים את הכיסים בריתוך. 

ב-1973 הסכימה ממשלת בריטניה לשתף את האמריקנים בפרטי השריון המתוחכם, והוא שולב לראשונה בטנק ה-M1 אברמס. מאוחר יותר הותקן הצ'ובהם גם בטנקי המערכה הבריטים צ'אלנג'ר 1, צ'אלנג'ר 2 וצ'אלנג'ר 3.

==לקריאה נוספת==
*Zaloga, Steven J. M1 Abrams Main Battle Tank 1982-1992, Osprey Publishing 1993

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טכנולוגיה צבאית
Fat White Family

Fat White Family (בתרגום מילולי לעברית: משפחה לבנה שמנה) היא להקת פאנק בת שישה חברים מפקהאם, דרום לונדון, אנגליה.

בשנת 2013, הוציאה הלהקה לאור את אלבום הבכורה שלה "Champagne Holocaust" (בתרגום מילולי לעברית: שמפניה שואה). האלבום השני שלה, "Songs for Our Mothers" (תרגום מילולי לעברית: שירים לאמהותינו) שוחרר ב-2016.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומים ===
* Champagne Holocaust (2013)
* Songs for Our Mothers (2016)

=== סינגלים ===
* Special Ape (2013)
* Cream of the Young (2013)
* Heaven On Earth (2013)
* Touch the Leather (2014)
* I Am Mark E Smith (2014)
* Whitest Boy On The Beach (2016)

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות בריטיות
קטגוריה:להקות פאנק (Punk)
קטגוריה:קצרמר - כל הערכים
קטגוריה:אמני דומינו רקורדינג קומפני
רוח כדים

רוח כדים היא גלריה ישראלית לאמנות הממוקמת בירושלים ומתמחה בהצגת קדרות ופיסול קרמי.

"רוח כדים" הוקמה בשנת 1987 כקואופרטיב להצגה ומכירה של יצירות קדרות ופיסול קרמי, ובתמיכה של קרן ירושלים. באותה עת התמעטו אפשרויות ההצגה והמכירה של יצירות כאלו והקואופרטיב, שהכיל 15 אמנים שונים, אפשר הצגה ומכירה של מדיום זה. על האמנים שהיו חברים בקואופרטיב במשך השנים נמנים שולמית מילר, רני גילת, אמנון ישראלי ואחרים. בנוסף לתצוגה הרגילה, במשך השנים נערכו בגלריה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות שונות. בשנת 1988, לדוגמה, נערכה במקום תערוכת הוקרה להדוויג גרוסמן.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ירושלים: גלריות לאמנות
קטגוריה:קרמיקה ישראלית
סלבדור רייס מונטאון

סלבדור רייס מונטאון (בספרדית: Salvador Reyes Monteón; 20 בספטמבר 1936 - 29 בדצמבר 2012) היה כדורגלן מקסיקני ששיחק בעמדת החלוץ במועדונים במקסיקו ובארצות הברית ובנבחרת מקסיקו.

== קריירת כדורגל ==
רייס החל את הקריירה שלו בגוודלחרה מליגת העל המקסיקנית. הוא שיחק במועדון במשך 14 עונות, בהן ערך 282 הופעות ליגה, הבקיע 122 שערים וזכה ב-7 אליפויות, הראשונה מביניהן בשנת 1954. בשנותיו האחרונות כשחקן שיחק במועדונים נוספים בארצות הברית ובמקסיקו.

רייס יצג את מקסיקו בזירה הבינלאומית. הוא ערך 49 הופעות בנבחרת מקסיקו בין השנים 1956 ו-1966, בהן הבקיע 14 שערים. הוא לקח חלק בשלושה מונדיאלים: 1958, 1962 ו-1966.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל החל רייס לאמן מספר קבוצות במקסיקו, הידועות שבהן הן גוודלחרה וטיגרס.

ב-19 בינואר 2008, כשהוא בן 71, ערך רייס הופעת ליגה במדי גוודלחרה, כשבעט את בעיטת הפתיחה של המשחק והוחלף מיד לאחר מכן במשחק נגד אוניברסידד נסיונל במסגרת המחזור הראשון. ב-29 בדצמבר 2012 נפטר רייס.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים מקסיקנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל מקסיקנים
קטגוריה:כדורגלני גוודלחרה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מקסיקו
קטגוריה:גוודלחרה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1958
קטגוריה:מאמני כדורגל מקסיקנים
קטגוריה:ילידי 1936
קטגוריה:מקסיקנים שנפטרו ב-2012
האוניברסיטה העממית העברית (ברית המועצות)

האוניברסיטה העממית העברית (או בשמה הקצר האוניברסיטה העממית; ברוסית: Еврейский народный университет) היו קורסי מתמטיקה מחתרתיים בלתי רשמיים שהתקיימו במוסקבה בירת ברית המועצות בין השנים 1978 ל-1982. ממנו בהמשך הוקמה "האוניברסיטה המוסקבאית העצמאית"

== היסטוריית ההקמה ==
רעיון הקמת האוניברסיטה צץ אצל בלה סובוטובסקייה וואלרי סנדרוב לאחר שתשאלו מועמדים לפקולטה מכנית-מתמטית בעלי ידע עשיר שלא עברו מבחני הקבלה בגלל מוצאם. המחזור הראשון בעל 14 סטודנטים גויס כבר ב-1978 הישר לאחר השיחות. באותה השנה הלימודים התקיימו בדירת בלה סובוטובסקייה.

בשנים לאחר מכן התקבלו בכל שנה יותר מ-100 סטודנטים אך חלקם נשר. כך מתוך 120 שהתקבלו ב-1980 נשארו רק 60. הלימודים התקיימו בהמשך במספר שכונות במוסקבה ולכיתות סדירות שימש השם "קורסי העלאת הכשרת מורי בתי ספר ערב מתמטיים"

==הסגל==
הרצאות הועברו על ידי:
יוסף ברנשטיין, בוז'יץ', וינוגרדוב (חשבון אינפיניטסימלי), גינזבורג (אלגברה), אנדריי זלבינסקי (ח"א), קאנוביי, קראסילש'יק, קוזניצקי (תורת גלואה), קולאקוב (אלגברה), לייטס, ליצ'אגין, מארינוב (פיזיקה), ג'ון מילנור (1980), אוניש'יק (אלגברה ליניארית), סנדרוב (ח"א), סמירנוב, סוסינסקי (אלגברה), טיורין (תורת ההסתברות), פייגין (אלגברה), דמיטרי פוקס (גאומטריה, אלגברה ליניארית), שן (ח"א), שחטמן.
סמינריונים הועברו על ידי בוצ'ארוב, סרגיי דוז'ין, קנייבסקי, סאמוחין. סמינר מעשי הועבר על ידי פוקס, זלבינסקי ופייגין בין השנים 1980 - 1983.

== פירוק והמשך הדרך ==
ב-1982 לאחר גילוי רשימות הסטודנטים בעקבות מעצרם של ואלרי סנדרוב וקנייבסקי נחשף דבר פעילות הקורסים. היוזמת השנייה נדרסה על ידי משאית, ככל הנראה, בכוונת זדון.

מסתיו אותה השנה רוב הפעילות נפסקה פרט לקבוצה שגויסה מבית הספר מס' 57 והשלמת חלק מן הקורסים עד אביב 1983.

בין השנים 1986 ל-1988 בעקבות שינוי הגישה להגירה רוב המשתתפים והמרצים בקורסים עזבו את ברית המועצות. השאר יסדו את "האוניברסיטה העצמאית" שהפכה לרשמית ב-1991.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה
קטגוריה:פעילות יהודית בברית המועצות
קטגוריה:מוסקבה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:מוסקבה: היסטוריה
קטגוריה:יהדות ברית המועצות
חיים אלפרין

חיים אלפרין (11 באפריל 1899, א' באייר תרנ"ט - 28 במרץ 1967, ט"ז באדר ב תשכ"ז) היה פעיל ציבור בתל אביב, מפקד משטרת תל אביב מייסודה בשנת 1921 ועד 1927, ממייסדי מגן דוד אדום והמשמר האזרחי בעיר ומנהל "מוזיאון הארץ" בשנותיו הראשונות.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת 1899 במינסק שבאימפריה הרוסית (בשטחי בלארוס של היום), בן לזליג וראשה רבקה אלפרין. למד בחדר מתוקן ואצל הרב אליעזר רבינוביץ.

בעצת רבו עלה לארץ ישראל ב-1913 ולמד בגימנסיה הרצליה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה קיבל את הנתינות העות'מאנית ונשאר בארץ ישראל. עם גירוש תל אביב ב-1917 עבר עם יתר תלמידי הגימנסיה לכפר הנוער מאיר שפיה, ועם כיבוש הארץ בידי הבריטים חזר עם הגימנסיה לתל אביב ונמנה עם בוגרי מחזור ו' שלה. בשנת 1919 התנדב לגדודים העבריים ושירת שנתיים וחצי בגדוד "הראשון ליהודה".

ב-1921, עם הענקת מעמד של עיר עצמאית לתל אביב, הוקמה בה משטרה עירונית, משטרת תל אביב, ואלפרין מונה למפקדה. בתחילת דרכה כללה משטרת תל אביב קצין אחד, סמל אחד, רב-טוראי אחד ו-20 שוטרים. כעבור חמש שנים שרתו בה 69 שוטרים ובשיאה היו בה 80 שוטרים. אלפרין סייע גם להקמת תזמורת המשטרה, ובשנת 1925 השתתף בהקמת גדוד הכבאים הראשון ביישוב. ב-1 בינואר 1927 סופחה משטרת תל אביב למשטרת המנדט, ובעקבות זאת התפטר אלפרין מתפקידו. 

ניהל את סניף חברת הביטוח "אוניון דה פאריז" בתל אביב. ביוני 1930 השתתף ביסוד אגודת מגן דוד אדום בתל אביב, ועד 1933 היה מפקדו הראשון של הגדוד לעזרה ראשונה.

ב-13 בפברואר 1938 מונה לחבר בוועדה להכנת התגוננות בפני התקפות מהאוויר בתל אביב, ועם ייסוד המשמר האזרחי בעיר מונה למפקדו. באוגוסט 1944 מונה למפקח עירוני ראשי בתל אביב. בשבת השחורה נעצר עם יתר ראשי היישוב, והיה עצור כחודשיים במחנה המעצר בלטרון. ביוני 1948 מונה לחבר לוועדה לחקירת תלונות על הגיוס, תפקיד ממנו התפטר עם חבריו לוועדה בסוף 1948. 

אלפרין המשיך בתפקידו כמפקח ראשי בעירית תל אביב תפקיד גם לאחר הקמת המדינה. במסגרת תפקידו הוא היה אחראי על נושא הארכאולוגיה מטעם העירייה, ועמד בקשר עם אגף העתיקות בקשר לחפירות בתל אביב. בנובמבר 1958 הוא מונה למנהל אדמיניסטרטיבי של מוזיאון הארץ ושימש בתפקיד זה עד לפטירתו.

ב-1934 נישא לאדריכלית ג'ניה אוורבוך, בתו של הרוקח זאב אוורבוך ולהם בן יחיד, דניאל (דני) אלפרין, עורך דין (1936–2015).

בשנת 1967 נפטר אלפרין בבית החולים איכילוב בתל אביב בשנת ממחלת לב והוא בן 68.

==לקריאה נוספת==
* 'אלפרין, חיים', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 52. 

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:עובדי עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:מנהלי מוזיאונים בישראל
קטגוריה:מגורשי תל אביב
קטגוריה:מוזיאון ארץ ישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1899
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
רבקה לזובסקי

רבקה לזובסקי (נולדה ב-29 במאי 1946) היא חוקרת חינוך ישראלית, פרופסור לייעוץ חינוכי ולמידה במכללה האקדמית בית ברל ויו"ר תנועת ויצו העולמית לשעבר, פעילה לקידום ופיתוח מקצוע הייעוץ החינוכי בישראל ולקידום מעמד האישה.

== ביוגרפיה ==
לזובסקי נולדה במונטווידאו בירת אורוגוואי, וגדלה בשכונת מהגרים יהודים ניצולי שואה. משפחתו של אביה היגרה לעיר בשנת 1905 מרוסיה, וסבה מצד האב היה ממקימי הקהילה היהודית במונטווידאו. לאחר אירועי ליל הבדולח נמלטה משפחתה של אמה מווינה שבאוסטריה המסופחת לגרמניה הנאצית, והיגרה למונטווידאו בשנת 1939. סבתה מצד האם הייתה ממייסדות ארגון ויצו באורוגוואי. הוריה נפגשו במונטווידאו, ולאחר שלוש שנות היכרות התחתנו וילדו שלושה ילדים. אביה הפך לרופא השיניים היהודי הראשון באורוגוואי ואמה, שגדלה לתוך ארגון ויצו, הפכה לימים לנשיאת הארגון באורוגוואי.

לזובסקי למדה עברית בבית הספר היסודי במונטווידאו, ובגיל 16 סיימה סמינר למורות לשפה העברית. כשנה לאחר מכן, נשלחה ללימודים במכון גולד בירושלים, והשתתפה בחידון התנ"ך כנציגת אורוגוואי. בחידון היא פגשה את דוד בן-גוריון, ששכנע אותה להישאר בישראל ולעלות. בזמן שהותה בישראל היא הכירה את אריה לימים בעלה, אשר עבד במשרד אדריכלים, ולאחר שעלתה לישראל ב-1977 נישאו השניים.

לזובסקי סיימה תואר ראשון ושני בהצטיינות. את התואר הראשון למדה בחוג לסוציולוגיה, ואת התואר השני עשתה כחלק מהמחזור הראשון בחוג לייעוץ חינוכי.

עם סיום לימודי התואר השני, הצטרפה לצוות ההוראה בגימנסיה הרצליה בעיר תל אביב, ובנתה את הייעוץ החינוכי במוסד. 13 שנים לאחר מכן, היא חזרה לאקדמיה ללימודי התואר השלישי, וכתבה את עבודת הדוקטורט על הכוון תלמידים במעבר לתיכון.

עם סיום לימודי התואר השלישי, היא הצטרפה לסגל ההוראה באקדמיה בחוג לייעוץ חינוכי ובקורסים למנהלים. במקביל, היא חיברה ופיתחה את תוכנית הלימודים לתואר שני בייעוץ חינוכי במכללת בית ברל, ניהלה אותה, ושימשה כראש המגמה במשך 14 שנים. במקביל לתפקידה כראש המגמה, היא ייסדה את אגודת היועצים החינוכיים בישראל, ונבחרה פעמיים לכהן כיושבת הראש של האגודה. בנוסף, היא חיברה את קוד האתיקה המקצועית הראשון של היועצים החינוכיים בישראל, וחלקים מעבודת הדוקטורט שלה הופיעו באתיקה של החינוך. כמו כן, היא יסדה וערכה את כתב העת המדעי "הייעוץ החינוכי". בשנים 1991 ו-2004, היא קיבלה את "פרס הייעוץ", על תרומתה האקדמית והפרופסיונלית לקידום הייעוץ החינוכי בישראל.

לארגון ויצו היא הצטרפה לאחר שעלתה לישראל. בשנות ה-90 היא שימשה כיו"ר ארגון חינוך ודור ההמשך, בהנהלה העולמית של הארגון. משנת 2012 ועד ינואר 2020 כיהנה כיו״ר ויצו בהתנדבות.

== ספרים ==
* מרחב ונחלה בייעוץ חינוכי : ספר יובל הח"י של המגמה לייעוץ חינוכי, 1998.<ref></ref>
* מבוך השמירה על סודיות בייעוץ חינוכי: תאוריה, מחקר ומעשה, 2010.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* [http://cms.education.gov.il/NR/rdonlyres/E53A6498-4116-4137-818D-0A5347B81621/116225/codeetiveharshamalaaguda20091.pdf קוד האתיקה של אגודת היועצים החינוכיים בישראל]
* 
;מאמרים
* 
** .
* 
* 
*
* .
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יועצים חינוכיים
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית בית ברל
קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:ראשי ויצו
קטגוריה:ישראליות ילידות אורוגוואי
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
העי"ג (סרט)

העי"ג (באנגלית: The BFG) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-2016 בבימויו של סטיבן ספילברג. הסרט מבוסס על ספר הילדים "העי"ג" מאת רואלד דאל. בסרט מככבים מארק ריילנס, רובי ברנהיל, רבקה הול, ביל היידר, פנלופי וילטון, ג'מיין קלמנט ורייף ספול.

==עלילה==

במרכז העלילה ילדה יתומה בשם סופי, המתגוררת בבית יתומים. סופי מתיידדת עם ענק, אותו היא מכנה "עי"ג" (ענק ידידותי גדול) ויחד הם יוצאים להרפתקה להצלת ילדי העולם מסכנה האורבת להם מענקים רשעים אוכלי ילדים.

==דמויות ושחקנים==
*מארק ריילנס - עי"ג
*רובי ברנהיל - סופי
*פנלופי וילטון - המלכה
*רבקה הול- מרי, משרתת המלכה
*ג'מיין קלמנט - ענק רשע אוכל ילדים
*ביל היידר - ענק רשע זולל דם
*רייף ספול
*אדם גודלי

==הפקה==
פיתוח הסרט החל עוד בשנת 1991 כשחברת אמבלין אנטרטיינמנט בבעלותם של סטיבן ספילברג, פרנק מרשל וקתלין קנדי חברה לאולפני סרטי פרמאונט במטרה להפיק סרט לייב אקשן המבוסס על ספרו של רואלד דאל. תסריט ראשון של הסרט נכתב על ידי בני הזוג ניקולס קאזאן ורובין סוויקורד. במהלך השנים שוכתבו התסריטים ולהפקה נכנסו גופים חדשים כמו חברת דרימוורקס ואולפני וולט דיסני. את התסריט הסופי כתבה מליסה מתיסון שחיברה גם את התסריט לסרטו של ספילברג "אי.טי. - חבר מכוכב אחר". לקראת סוף 2014 לוהק לתפקיד עי"ג השחקן האנגלי מארק ריילנס. אחריו לוהקה לתפקיד סופי, רובי ברנהיל, שחקנית אנגלייה ללא ניסיון קודם בקולנוע, שקודם לכן הופיעה רק בתפקיד משני בתוכנית ילדים של ה-BBC, "מועדון השעה 4". שאר השחקנים לוהקו במהלך 2015.

צילומי הסרט התבצעו בין מרץ ליוני 2015 בוונקובר שבקנדה. תקציב הסרט הסתכם בכ-140 מיליון דולר. הסרט היה כישלון קופתי בארצות הברית והכניס רק 55 מיליון דולר, ברחבי העולם הכניס הסרט עוד כ-127 מיליון דולר.

==קישורים חיצוניים==

* 

;ביקורות
* 
* 
* גידי אורשר, [https://web.archive.org/web/20160804091258/http://sulamorshercom.ipage.com/?p=1055 "העי"ג" - העתק שמש חיוור ל"אי.טי"] - [https://web.archive.org/web/20151226115246/http://sulamorshercom.ipage.com/ סולם אורשר,] 2 ביולי 2016
* 
* 
* 
* 
* יעל שוב, [https://web.archive.org/web/20160705215748/http://timeout.co.il/המדריך/סרטים/העיג סרטו החדש של שפילברג אמנם קצת דל וארוך מדי, אך מלא קסם והומור], באתר Time Out ישראל, 30 ביוני 2016

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיסני: סרטים
קטגוריה:המלוכה הבריטית בתרבות
קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטי סטיבן ספילברג
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי תלת-ממד
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים המבוססים על ספרי רואלד דאל
גדי רונן

גדי רונן (מימין) וחברי החצר האחורית
גֶדי רונן (נולד ב-21 בפברואר 1977) הוא זמר-יוצר, פסנתרן ומפיק מוזיקלי הפועל עצמאית ובנוסף חבר בלהקות "החצר האחורית", "1:1" ו"דבק".

== ביוגרפיה ==
רונן נולד וגדל במושב ניר צבי. במושב פגש את חבריו ללהקת "דבק" (בועז ריינשרייבר - גיטרה ושירה, עידו אופק - בס וגיטרה, נדב ברקן - תופים) בה היה סולן וניגן בקלידים. הלהקה הוציאה שני אלבומים כשרונן וריינשרייבר אחראים על כתיבת השירים והלחנתם.

יחד עם בועז ריינשרייבר המשיך רונן לפרויקט "1:1", בו הלחינו את כתביו של המשורר ערן בר גיל. מדובר בפרויקט של שיתוף פעולה בין המשורר והסופר בר-גיל (יליד 1969), טייס קרבי לשעבר ומורה טיסה במקצועו, ומוזיקאים שונים, המלחינים את יצירותיו. בשלושת אלבומי הפרויקט הלחין וביצע רונן כמחצית מהשירים.

בהמשך רונן הפיק אלבומים ליוצרים שונים, ביניהם גם יענקל'ה רוטבליט, איתו עבד על האלבומים "צומת עלעול" ו"מדינת היהודים חלק א' וב'".

העבודה עם רוטבליט המשיכה בפרויקט החצר האחורית, שם רונן, תומר יוסף ואיתמר ציגלר הלחינו את שיריו של רוטבליט. האלבום, הכולל ארבעה עשר שירים (מתוכם ארבעה בהלחנתו של רונן), יצא בשנת 2013 וזכה לתשבחות המבקרים והקהל. בשנת 2017 יצא האלבום השני של ההרכב בו הלחין וביצע רונן שלושה שירים.

במקביל לעבודה בהרכבים השונים עבד רונן גם על אלבומי סולו. בשנת 2012 הוציא מיני-אלבום בשם "הרצל בולברד" שכלל חמישה שירים. בשנת 2015 החל לעבוד על אלבום נוסף. האלבום, "אומרים שזה אתה", יצא בשנת 2017 בהפקתו של אורי וינוקור.

== דיסקוגרפיה ==
אלבומי סולו
* הרצל בולברד, 2012 (מיני-אלבום)
*גדי רונן וחברי החצר האחוריתאומרים שזה אתה, 2017
להקת דבק
* דבק, 2005
* נגרים, 2006
פרויקט 1:1
* 1:1, 2006
* ברזל, 2008
* אושר, 2012
פרויקט החצר האחורית
* החצר האחורית, 2013
* החצר האחורית 2, 2017

שיתוף פעולה עם יענקל'ה רוטבליט והפקה
* מדינת היהודים/קטעים, 2004
* מדינת היהודים/חלק ב', 2005
* צומת עלעול, 2011

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים-יוצרים
קטגוריה:ניר צבי: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
מרדכי זיסמן

ממוזער
מרדכי (מוּני) זיסמן (12 בינואר 1921 - 17 באוגוסט 2010) היה אסיר ציון ופעיל של גורדוניה ברומניה, סופר ומהנדס העיר חולון (1986-1974).

נולד בעיירה דומברובני שבבסרביה, בן לשיינה־רחל ושמשון זיסמן והאח הצעיר לשלוש אחיותיו: סוניה, אסתר ויהודית.

לאחר סיפוח בסרביה לברית המועצות ב-1940, נשלח על ידי מוסדות התנועה הציונית גורדוניה בבוקרשט לפעילות בשטח הכבוש. שנה לאחר מכן נאסר בקישינב על ידי הNKVD בעוון פעילותו הציונית־מחתרתית, ונשלח למאסר למשך עשר שנים בבתי סוהר ובמחנות העבודה בסיביר. לאחר שחרורו רותק למשך שש שנים נוספות לכפר דולגי-מוסט Долгий Мост.

בשנת 1972 עלה לישראל עם אשתו, שרה, ושני ילדיהם.

עבד כמהנדס העיר חולון בין השנים 1974 ל-1986 (עד ליציאתו לגמלאות).

בשנת 1994 הוציא את ספרו הראשון "גשר ארוך" המגולל את דרך החתחתים שעבר עד שזכה לעלות לארץ ישראל. זהו גם פירוש שמו של הכפר אליו רותק לאחר שחרורו, ובו הקים את משפחתו.

בשנת 2001 הוציא לאור את ספרו השני "השלטון והעיור (אורבניזציה) בארץ ישראל ובמדינת ישראל" העוסק בפיתוח עירוני לאורך ההיסטוריה היישובית של ארץ ישראל.

== ראו גם ==
* גורדוניה

== לקריאה נוספת ==
* מרדכי זיסמן, גשר ארוך, מורשת, 1994
* מרדכי זיסמן, השלטון והעיור (אורבניזציה) בארץ ישראל ובמדינת ישראל, טליגרף, 2001

קטגוריה:חברי גורדוניה
קטגוריה:אסירי ציון בברית המועצות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010
קריסטין הרמל

קריסטין הרמל (באנגלית: Kristin Harmel; ) היא סופרת אמריקאית יהודייה. 

נולדה בניוטון, מסצ'וסטס, פרוור של בוסטון. עבודת הכתיבה הראשונה שלה הייתה בגיל 16 ככתבת ספורט עבור העיתון "סיינט פיטרסברג טיימס" וכתב העת "AllSports" של טמפה, תוך כדי לימודיה בתיכון Northeast בסיינט פיטרסברג, פלורידה. הרמל היא בוגרת אוניברסיטת פלורידה וכתבה במשך יותר מעשור עבור כתב העת פיפל. כתבותיה התפרסמו בעשרות כתבי עת שונים. קריסטין הרמל התגוררה בפריז, לוס אנג'לס, ניו יורק, בוסטון ומיאמי, וגרה כעת באורלנדו, פלורידה, עם בעלה ג'ייסון. 

==ספריה==
הרמל כתבה ספרים שתורגמו לשפות רבות ברחבי העולם:
* 2006: How to Sleep with a Movie Star
* 2007: The Blonde Theory
* 2007: נשיקה צרפתית (The Art of French Kissing)
* 2008: When You Wish
* 2009: איטלקית למתחילים (Italian for Beginners)
* 2010: After
* 2012: המתיקות שבשכחה (The Sweetness of Forgetting)
* 2014: החיים שנועדו לי (The Life Intended)
* 2016: רק עוד יום אחד (How to Save a Life: A Novella)
* 2016: כשניפגש שנית (When We Meet Again)
* 2019: הדירה ברחוב אָמֶלי, מאנגלית: ניצה פלד
* סודות בית השמפניה, 2019, מאנגלית: ניצה פלד 2020, מודן, הוצאת הכורסא
* יער הכוכבים הנמוגים, מאנגלית: ניצה פלד, הוצאת הכורסא, 2021
*2022: ספר השמות האבודים (הוצאת הכורסא) The book of lost names

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.kristinharmel.com דף הבית של קריסטין הרמל] 
* [https://www.facebook.com/kharmel דף הפייסבוק של קריסטין הרמל]
* 
* 
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פלורידה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פלורידה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1979
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
נחשים (אינפרא סדרה)

נחשים (שם מדעי: Alethinophidia) היא אינפרא-סדרה של נחשים שבסדרת הקשקשאים המכילה את רב הנחשים. הנחשים שאינם משתייכים לאינפרא-סדרה זו הם הנחשים העיוורים או הנחשילים (Scolecophidia) שרובם קטנים מאוד והם חיים מתחת לקרקע וחסרי עיניים.

נחשים אלה קיימים כבר מתור הקרטיקון והם בעלי עיניים מפותחות, הם גדולים עד לגודל 100 ק"ג, אצל האנקונדה הכהה וחלקם בעלי ארס קטלני. הם הנחשים הידועים והמוכרים לאדם.

לנחשים אין אוזניים, אין עפעפיים וכמובן אין רגליים, הם בעלי קשקשים היכולים להתחלף בבת אחת ולהפוך לנשל, אותו הנחשים משילים בהתחככות בקרקע או בענפים. כל המינים אוכלים בשר.

==מיון==
*אינפרא-סדרה נחשים (Alethinophidia)
** על-משפחה נחשי נהרות (Acrochordoidea)
**על-משפחה דמויי-זעמן (Colubroidea)
***משפחה זעמניים (Colubridae)
***משפחה למפרופידיים (Lamprophiidae)
***משפחה הומלופסיים (Homalopsidae)
***משפחה פריאטיניים (Pareatidae)
***משפחה קסנדוררמטיים (Xenodermatidae)
***משפחה פתניים (Elapidae)
***משפחה צפעיים (Viperidae)
***משפחה צפעוניים (Atractaspididae)
***משפחה קסנופידידיים (Xenophidiidae)
**על-משפחה נחשים קמאים (Henophidia)
***משפחה אניליים (Aniliidae) - בו סוג ומין יחיד אניליוס (Anilius scytale)
***משפחה אנומוכיליים (Anomochilidae)
***משפחה חנקיים (Boidae)
***משפחה בולייריים (Bolyeriidae) - בו סוג ומין יחיד בואה האי ראונד (Casarea dussumieri)
***משפחה סילינדרופיים (Cylindrophiidae)
***משפחה לוקסוסמיים (Loxocemidae) - בו סוג ומין יחיד פיתון מקסיקני (Loxocemus bicolor)
***משפחה פיתוניים (Pythonidae)
***משפחה טרופידופיים (Tropidophiidae)
***משפחה אורופלטיים (Uropeltidae)
***משפחה קסנופלטיים (Xenopeltidae)

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Hemachatus-1.jpg|קוברה טבעתית
קובץ:Vipera palaestinae - D7-12-5116.JPG|צפע מצוי
קובץ:Couleuvre collier 62.JPG|נחש מים אירופי
קובץ:Anaconda Loreto Peru.jpg|אנקונדה כהה
קובץ:Psammodynastes pulverulentus (KU 330023) - ZooKeys-266-001-g090.jpg|Psammodynastes pulverulentus
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1923
קטגוריה:נחשים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנץ נופצ׳ה
נגרוס

נֶגְרוֹס (בטאגאלוג: Negros) הוא האי הרביעי בגודלו של הפיליפינים, הנמצא בויסאיאס, עם שטח קרקע <span>13,310 קילומטרים רבועים</span>. תושבי האי נקראים נֶגְרֶנִים. משמעות שמו של האי הפיליפיני בספרדית הוא שחורים.

== גאוגרפיה ==
מבחינה פוליטית והן מבחינה לשונית, נגרוס מחולק לשני מחוזות: נגרוס מערב (Negros Occidental) ונגרוס מזרח (Negros Oriental), המרכיבים את "אזור האיים נגרוס". חלוקה זו של האי, אשר תואמת ברובה את קו רכס ההרים במרכז האי, תוחמת שתי קבוצות אתנו-לשוניות. החלק המערבי (Occidental) בו נמצאים דוברי היליגאינון\אילונגו, והחלק המזרחי (Oriental) היא ביתם של דוברי הסבואנו. למרות החלוקה המרכזית, במקומות מסוימים בנגרוס מערב, ישנו רוב של דוברי סבואנו, בעוד במקומות מסוימים בנגרוס מזרח מדברים גם אילונגו. יחד, תושבי האי נקראים כולם בשם "נגרנים".
סֶבּוּ]]
האי מחולק לחלוקה פנימית של 19 ערים, ו-38 רשויות מקומיות. הערים הראשיות על האי הם בקולוד בנגרוס מערב ודומגטה בנגרוס מזרח.

נגרוס בולט בהיותו המפיק המרכזי של סוכר במדינה. מטעי קנה סוכר נראים בשפע בשטחים החקלאיים של האי. האי מייצר גם כותנה, ועץ.

הר הגעש קנלאון השוכן בחלקו הצפוני של האי הוא אחד מהרי הגעש הפעילים ביותר בפיליפינים אשר משקיף על בקולוד ועוד מספר התיישבויות. זוהי הפסגה הגבוהה ביותר על האי (2,465 מטרים), ואף של כל אזור ויסאיאס. ישנם אגמים רבים המנקדים את האי, בין הבולטים הם צמד האגמים באלינססאיאו (Balinsasayao Twin Lakes) בנגרוס מזרח.

הפעילות הגעשית בנגרוס נקצרת להפקת חשמל באמצעות שתי תחנות כוח גאותרמיות. אחת ממוקמת בפלינפינון בנגרוס מזרח, והשנייה במאילום שבנגרוס מערב.

== היסטוריה ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הפיליפינים: איים
עלה אפי

עיטור עלה אפי של [[זיזף גדול.]]
עלה אפי (באנגלית: "noseleaf"), הוא עיטור עור בולט ויחודי המאפיין מספר משפחות של עטלפים הפעילים בלילה, והוא מהווה חלק ממערכת איכון ההד של העטלפים שבה הם משתמשים כדי לנווט את דרכם ולמצוא מזון באפילה. העיטור מכונה "עלה אפי" משום שהוא מורכב בדרך כלל ממשטח עגלגל דמוי עלה המכסה את האף של העטלף. 

==מאפיינים==
העלה האפי הוא חלק ממערכת איכון ההד; דרכו העטלף פולט ומכוון את גלי הקול לעבר סביבתו וההד המוחזר נקלט באוזניים. באופן זה העטלף יכול לנווט ביעילות בלילה ולא להיתקל בעצמים וכמו כן מאתר בעזרתו את טרפו כדוגמת חרקים מעופפים.

באופן כללי צורתו של העלה האפי משתנה בין המינים, אך אצל מינים רבים יש מבנה די זהה: עלה גדול או קטן שמזדקר בצורה ישרה מעל האף כזיז (אצל מיני הזיזף) או עלה בינוני ורחב כפרסת סוס (אצל מיני הפרסף); עם זאת ישנן מספר מינים עם עיטורים יוצאי דופן. בין הצורות המיוחדות ניתן למנות את זו של עטלף צהוב-כנף (עלה רחב בצבע כתום עם קמטים בולטים במרכזו ובצדדיו שנראים כקרניים), ערפד חקיין (עלה מקומט דמוי אף חזיר), זיזף חרב (עלה ארוך מאוד בצורת חרב), זיזף חנית (עלה זקוף ומשולש בצורת חנית) ומספר מינים נוספים. המיקום והצורה המדויקת של העלה האפי יכולים לשמש כאמצעי חשוב עבור זיהוי וסיווג של העטלף. 

העלה האפי נמצא לרוב רק אצל המינים הפעילים בלילה ובעיקר אצל בני המשפחות הבאות:
*משפחת זיזפיים (Phyllostomidae)
*משפחת פרספיים (Rhinolophidae)
*משפחת פרספוניים (Hipposideridae)
*משפחת ערפדים מדומים (Megadermatidae)

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="150">
Mimon bennettii.jpg|זיזף זהוב
Große Hufeisennase (01).jpg|פרסף גדול
Megaderma spasma (cropped).jpg|ערפד מדומה זוטר
Lonchophylla robusta head.jpg|זיזף הצוף
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*[http://animaldiversity.org/collections/mammal_anatomy/noseleaves/ עלה אפי באתר ADW]

קטגוריה:אנטומיה של יונקים
קטגוריה:עטלפים
סמר חד

סמר חד (שם מדעי: Juncus Acutus) הוא מין של צמח ממשפחת הסמריים.

סמר חד הוא צמח חד פסיגי, רב שנתי. הסמר גדל בין החודשים אפריל-ספטמבר (עונת האביב והקיץ). את צמח הסמר החד ניתן למצוא בנגב הצפוני, הערבה, בשפלה, הרי יהודה ושומרון, בכרמל ובגליל ובגולן. 


== סביבת גידול ==
הסמר גדל בביצות מלוחות ובקרקע כבדה בכל חלקי הארץ פרט למדבר.

== תיאור חיצוני ==
הסמר ירוק כל השנה וגובהו יכול להגיע עד מטר וחצי. גבעולו של הסמר החד הוא קנה בלתי מסועף ובראשו תפרחת מורכבת שבבסיסה עלה מחודד ודוקרני. העלים והגבעולים של הסמר יוצאים היישר מקנה-השורש כלפי מעלה. צורת העלים היא סרגלית והיא מזכירה עלים דגניים.

== רבייה ==
הפצת הזרעים מתבצעת בעזרת הרוח ומגיעה למרחקים גדולים. ובנוסף מתבצעת רבייה וגטטיבית מקנה השורש שמפיצה את הצמח למרחק קצר.

== שימושים ==
* קליעת מחצלות וסלים
* להפקת סיבים
* מרעה

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:דגנאים
קטגוריה:ארץ ישראל: דגנאים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
ויסאיאס

ויסאיאס, או איי ויסאיאס  (בוויסאיאן: Kabisay-an, בטאגאלוג: Kabisayaan), הוא אחד משלושת מחוזות המנהל הגאוגרפיים של הפיליפינים, יחד עם מינְדַנַאוֹ ולוּזוֹן. ויסאיאס מורכב ממספר איים, בעיקר סביב ים ויסאיאן, למרות שוויסאיאס נחשב לצד הצפון מזרחי של כל ים סולו. מרבית תושבי ויסאיאס הם ויסאיאנים, קבוצה אתנית ילידית לאזור הוויסאיאס, הדוברים אחת או יותר מהשפות הויסאיאניות שהנפוצה בהן היא סֶבּוּאַנוֹ.

האיים המרכזיים של ויסאיאס הם: פַּנַאי, נגרוס, סֶבּוּ, בוֹהוֹל, לֵייטֶה וסַאמַאר. לפעמים התייחסות לאזור כוללת גם את האיים רומבלון ומאסבאטה, אשר אוכלוסייתם רואה עצמה כוויסאיאנית והם דוברי שפות הקרובות יותר לשפות הויסאיאניות מאשר לשפות העיקריות של לוזון. האי בורקאי הוא בין האטרקציות התיירותיות העיקריות של הפיליפינים.

ישנם ארבעה אזורים מנהליים בויסאיאס: ויסאיאס המערבי (4.7 מיליון), אזור האי נגרוס (3.6 מיליון), מרכז ויסאיאס (6.8 מיליון) ומזרח ויסאיאס (4.1 מיליון).

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:הפיליפינים: חלוקה מנהלית
קטגוריה:הפיליפינים: גאוגרפיה
קטגוריה:דרום-מזרח אסיה: ארכיפלגים
דונגפנג 26

דונגפנג 26 או DF-26 (בסינית: 东风-26, באנגלית: Dong-Feng 26) הוא טיל בליסטי מסדרת דונגפנג. הוא פיתוח מתקדם יותר של ה- DF-21, עם טווח מוגדל של <span>3,000–5,000</span>&#x20;<span>ק"מ</span>, אשר מגדיר אותו כטיל בליסטי לטווח בינוני. מחלקת ההגנה של ארצות הברית, בדו"ח של 2013 לקונגרס על ההתפתחויות הצבאיות של סין, לא הזכירה את  DF-26 כטיל הנמצא בשירות. הטיל הוצג לראשונה לציבור במהלך המצעד בבייג'ינג, שחגג 70 שנה מתום מלחמת העולם השנייה, ב-3 בספטמבר 2015, שבמהלכו אושר כי ה-DF-26, גם הוא טיל בליסטי נגד ספינות (ASBM) המסוגל לתקוף ספינות בינוניות עד גדולות.

הטווח של DF-26 מאפשר לו להגיע לגואם ולאיים על מתקנים צבאיים אמריקאיים שעל האי, ובפרט בבסיס חיל האוויר אנדרסון. יכולת זו העניקה לו את הכינוי של "מחסל גואם", אולם השם קצת מטעה מאחר שטילים סינים שקדמו לו כבר היו בעלי יכולת להגיע לגואם. למרות זאת, ה-DF-26 הוא הראשון החמוש קונבנציונלית ולא בהכרח בעל ראש נפץ גרעיני. יש בו שלושה שלבי טיסה (הנעה), הוא משוגר מרכב שיגור (TEL) בעל 12×12 גלגלים, המשלב ניידות, ויכולת הסתרה מתחת לאדמה, עם אפשרות לירי בהתראה קצרה והגנה מוגברת מפני תקיפת המשגר. הפנטגון היה מודע לטיל לפחות מאז 2007. אף הקונוס המאורך שלו, יכול לשלב מסוף מערכת הנחיה כדי למלא את תפקיד ASBM, עובדה המוכיחה את יכולתה של סין כדי לאיים על נושאות מטוסים של ארצות הברית בטווח גדול לפחות פי שניים מאשר ה-DF-21D.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרפובליקה העממית של סין: אמצעי לחימה
קטגוריה:טילים בליסטיים סיניים
קטגוריה:לוחמת חלל
קטגוריה:תוכנית הגרעין הסינית
בית הפרלמנט (מלטה)

כיכר החירות לפני הקמת בנין הפרלמנט. בחלקה העליון של התמונה נראים שרידי בית האופרה המלכותית

בית הפרלמנט החדש של מלטה (במלטית: Il-Parlament il-Ġdid) ברחוב הרפובליקה בעיר ולטה, בתכנונו של האדריכל רנצו פיאנו, נחנך בשנת 2015. עד לחנוכתו התכנס הפרלמנט בארמון הגראנד מאסטר בעיר.

==הקמת בית הפרלמנט==
הקמת בית הפרלמנט הייתה חלק מפרויקט שער העיר של ולטה בתכנונו של האדריכל פיאנו, שכלל בנוסף גם הקמת שער עיר חדש ואת הסבת שרידי בית האופרה המלכותי לתיאטרון פתוח בשם כיכר התיאטרון המלכותי.

באתר בו הוקם בית הפרלמנט ניצבו בעבר בתים ולאחר מכן תחנת הרכבת של ולטה. האזור הופצץ במלחמת העולם השנייה. המבנים בו נהרסו בשנות השישים במסגרת תוכנית לפיתוח מחדש של הכניסה לוולטה. המגרש הומר לכיכר שסביבה אכסדרת חנויות, שנקראה "כיכר החירות". היא שימשה לחנייה של מכוניות. 

במסגרת תוכנית שער העיר נהרסו אכסדרות החנויות ב-2010 ושנה אחר כך החלה חפירת יסודות בית הפרלמנט. הקמת המבנה הסתיימה בשנת 2015, למעלה משנתיים לאחר המועד המקורי שנקבע להשלמתו. עלות ההקמה הגיעה ליותר מ-90 מיליון אירו.

הקמת המבנה הייתה שנויה במחלוקת במדינה, בשל עלותה וכן בשל עיצובו של הבניין. כמו כן טענו המתנגדים כי במלטה כבר קיימים מבנים שניתן היה לשפצם בהוצאה מופחתת ולהסב אותם למושב קבע לפרלמנט.

==המבנה==
המבנה הוקם משלד פלדה שצופה באבן גיר מקומית, שעובדה באופן שתיראה כאילו נשחקה על ידי איתני הטבע (יש המצביעים על הדמיון בין החללים שבה לבין שובכי יונים). הוא כולל שני אגפים המחוברים ביניהם בגשרים, שהופרדו על מנת שלא להסתיר את מבצר סנט ג'יימס (Saint James Cavalier), הניצב בצדם. בכל אגף שלושה מפלסים. אולם הפרלמנט שוכן באגף הצפוני ואילו באגף האחר מצויות לשכות חברי הפרלמנט, ראש הממשלה וראש האופוזיציה.

המבנה מחומם ומקורר באמצעות טכניקה סביבתית חדישה של מצבור סלעים המצוי מתחתיו, ללא שימוש בדוודים או במזגנים.

רוב חלקי המבנה אינם פתוחים לציבור, מטעמי אבטחה, למעט תצוגת קבע המוצגת בקומת הקרקע שלו.

המבנה נחנך ב-4 במאי 2015 במעמד נשיאת מלטה מארי לואיז קוליירו פרקה (Marie Louise Coleiro Preca).

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160304031818/http://www.rpbw.com/project/86/valletta-city-gate/ פרויקט שער העיר בוולטה, מאתר משרד רנצו פיאנו], באתר Web Archive

קטגוריה:ולטה: מבנים
מלטה
קטגוריה:מבנים שתכנן רנצו פיאנו
משחק פתוח

משחק פתוח או סימטרי או בשמה הנוסף פתיחת חייל המלך הכפול היא פתיחת אב בשחמט שמאופיינת ברצף המהלכים הבאים:
# ה4 ה5
פתיחה זו המתחילה בחייל המלך הלבן ונענית בחייל המלך השחור מביאה לידי משחק פתוח. פתיחה בעלת מענה שונה לחייל המלך הלבן, נקראת משחק חצי פתוח.

המונח משחק פתוח מתייחס גם לכל עמדת שחמט שבה השורות, העמודות והאלכסונים פתוחים. בלוח פתוח, לרצים יש יתרון על פני הפרשים בשל יכולתם לכסות מרחקים ארוכים.

== אנליזה ==
לבן פותח ומשחק 1. ה4 אשר נחשב למהלך הפתיחה הפופולרי ביותר בשל יתרונותיו:
* תביעה חזקה על המרכז.
* שחרור 2 כלים לפעולה - רץ המלך והמלכה.
עם זאת יש מספר חסרונות לפתיחה זו:
* הצבת הרגלי ב-ה4 ללא הגנה.
* החלשת הערוגות ד4 ו-ו4.

== דוגמאות למשחק פתוח ==
* 1. ה4 ה5 2. ר-ב5 - פתיחה פורטוגזית.
* 1. ה4 ה5 2. ג3 - פתיחת לופז.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ג3 - משחק וינה.
* 1. ה4 ה5 2. ר-ג4 - פתיחת רץ המלך.
* 1. ה4 ה5 2. ד4 ה:ד4 3. ג3 - הגמביט הדני.
* 1. ה4 ה5 2. ד4 ה:ד4 3. מה:ד4 - המשחק המרכזי.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ה2 - פתיחת אלפין.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ג6 3. ר-ב5 - פתיחה ספרדית.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ג6 3. ג3 - פתיחת פונזיאני.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ג6 3. פ-ג3 ללא ...פ-ו6 - פתיחת שלושת הפרשים.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ג6 3. פ-ג3 פ-ו6 - פתיחת ארבעת הפרשים.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ג6 3. ר-ג4 ר-ג5 - פתיחה איטלקית.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ג6 3. ר-ג4 ר-ג5 4.ב4 - גמביט אבנס. 
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ג6 3. ר-ג4 ר-ה7 - הגנה הונגרית. 
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ג6 3. ר-ג4 פ-ו6 - הגנת שני הפרשים. 
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ג6 3. ד4 - פתיחה סקוטית.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ג6 3. ר-ה2 - הגנה הונגרית הפוכה.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ג6 3. ז3 - פתיחת קונסטנטינופולסקי.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 ד5!? - גמביט אלפנט.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 ד6 - הגנת פילידור.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 ו5 - הגמביט הלטבי.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 ו6 - הגנת דמיאנו.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 פ-ו6 - פתיחה רוסית.
* 1. ה4 ה5 2. פ-ו3 מה-ו6 - הגנת גרקו.
* 1. ה4 ה5 2. מה-ו3?! - פתיחה נפוליאונית.
* 1. ה4 ה5 2. ו4 - גמביט המלך.
* 1. ה4 ה5 2. מה-ח5!? - פתיחת דנבאר.

== ראו גם ==
* תורת הפתיחות בשחמט
* אנציקלופדיית פתיחות שחמט

== לקריאה נוספת ==
* סטפן ג'יוריק, דמיטרי קומרוב, קלאודיו פנטלאוני, [https://web.archive.org/web/20151016130655/https://www.newinchess.com/Chess_Opening_Essentials__Vol__1___4-p-1930.html פתיחות שחמט חיוניות], הוצאת חדש בשחמט, 2008
* גלן פליר , [https://www.everymanchess.com/starting-out-open-games להתחיל: משחקים פתוחים], הוצאת שחמט לכל אדם , 2010

== קישורים חיצוניים ==
* דייוויד הופר וקן ויילד , מדריך אוקספורד לשחמט , הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1992
*ג'ון ל. ווטסון, [http://www.gambitbooks.com/books/Mastering_the_Chess_Openings_volume_1.html התמחות בפתיחות שחמט], כרך 1, הוצאת גמביט, 2006

קטגוריה:פתיחות שחמט
מחט הצהרים

מחט הצהרים (בצרפתית: Aiguille du Midi) הוא הר במאסיב מון בלאן שבאלפים הצרפתים. זהו אתר תיירות פופולרי מאוד וניתן להגיע אליו עם רכבל הישר מהעיירה שאמוני. אל ההר מגיעים כחצי מיליון תיירים בשנה והוא המקום הקרוב ביותר שאפשר להגיע אל המון בלאן ללא טיפוס הרים.

ההר נמצא דרומית לשאמוני ואם צופים לכיוונו מהכנסייה בצהרי היום, השמש נמצאת בדיוק מעליו – ומכאן שמו.

== הרכבל ==
הרעיון לבנות רכבל ל"מחט הצהרים" עלה כבר בשנת 1909 אולם החל לקרום עור וגידים רק בשנת 1955 והוא היה הרכבל הגבוה בעולם למשך שני עשורים והוא עדיין מחזיק בשיא העולמי של טיפוס אנכי מגובה של 1,035 מטר עד לגובה של 3,842 מטר. הרכבל מורכב משני חלקים:
# החלק הראשון משאמוני עד Plan de l'Aiguille שבגובה 2,317 מטר ואז ללא עמודי תמיכה עד לתחנה העליונה שבגובה 3,777 מטר (בנוסף יש מעלית עד לפיסגה).
# החלק השני אורכו 2,867 מטר כאשר המרחק האווירי הוא 2,500 מטר, מה שמשאיר אותו במקום השני של מרחק אווירי ללא תמיכה.

הנסיעה משאמוני אורכת 20 דקות.

== הפסגה ==
בפסגת ה"מחט" ניתן למצוא תצפית פנורמית, בית קפה וחנות מזכרות. אפילו בקיץ, הטמפרטורות באזורי התצפית הפתוחים עשויות להגיע לעשר מעלות מתחת לאפס. המבקרים נדרשים ללבוש בגדים חמים ולחבוש משקפי שמש להגנה מאור השמש הבהיר מאוד. בגלל הסכנה, למטיילים אסור לצאת מאזור המבקרים בפסגה, אבל מטפסי הרים וגולשים יכולים לעבור דרך מנהרה אל רכס הקרח החשוף והתלול מאוד שיורד עד הקרחון שנמצא למטה.

בדצמבר 2013, תא זכוכית שנקרא "צעד אל הריק" נפתח על פסגת המחט (3,842 מטר). הנוף נפרש 1035 מטר כלפי מטה וגם אפשר לראות את המון בלאן בכיוון דרום. אטרקציה תיירותית נוספת היא "הצינור" שהוא שביל בתוך צינור שמקיף את הפיסגה, נפתחה במאי 2016.

בחודשי הקיץ בלבד, הרכבל עמק בלאנש עובר בין המחט לפונטה הלברונר (3,462 מטר) שבצד האיטלקי של מאסיב מון בלאן. פונטה הלברונר הוא גם תחנת הקצה של רכבל מונטה ביאנקו שמתחיל בכפר "לה פאלוד" ליד העיירה האיטלקית קורמאיור שנמצאת בעמק אאוסטה. מה שמאפשר מעבר אווירי משאמוני שבצרפת לקרומאיור שבאיטליה – מעבר שבדרך כלל מתבצע במנהרת המון בלאן.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הרי האלפים
קטגוריה:צרפת: הרים
יפעת זמיר

יפעת זמיר (נולדה ב-4 בנובמבר 1968) היא מנהלת מרכז היזמות והחדשנות הטכנולוגית בעיריית הרצליה. לפני כן שימשה במשך שלוש שנים כסמנכ"לית האסטרטגיה של הפורום הכלכלי-חברתי נשיאות המגזר העסקי. בעברה הייתה מנכ"לית עמותת "שקיפות בינ"ל ישראל" לפני כן, כיהנה כמנכ"לית "עמותת כ"ן - כוח נשים לקידום מנהיגות נשים בישראל". עבדה במשך כשני עשורים כעיתונאית, עורכת ומגישה בערוץ הראשון, בחברת החדשות של ערוץ 2 ובחדשות 10.

==ביוגרפיה==
זמיר נולדה וגדלה בנתניה. את שירותה הצבאי עשתה בחיל החינוך, כמדריכה ברשות שמורות הטבע. בעלת תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני בספרות ומגדר, שניהם מאוניברסיטת תל אביב. בנוסף, בוגרת תוכנית [https://web.archive.org/web/20200108002119/https://www.maoz-il.org/ עמיתי מעוז] אשר מכשירה ומפתחת מנהיגות במגזר הציבורי. ובוגרת המחזור הראשון של תוכנית [http://online.pubhtml5.com/mjic/ezpn/#p=43 "מובילים דיגיטליים לשלטון המקומי"], של מטה ישראל דיגיטלית, רשות התקשוב ומשרד הפנים.

עם שחרורה מהצבא, החלה לעבוד כעיתונאית ומגישת תוכניות בחברת הכבלים מת"ב. ב-2001 עברה לערוץ הראשון והנחתה את תוכנית הקולנוע של הערוץ "טלסינמה".

ב-2002 עברה לערוץ 10 עם הקמתו, והייתה חברה בהקמה "חדשות ישראל" - חברת החדשות הראשונה של הערוץ. בין היתר הגישה באופן קבוע את מהדורת חדשות הלילה של הערוץ.

ב-2003 עברה זמיר לצוות המגישים והעורכים של חברת החדשות של ערוץ 2. בין תפקידה השונים, הגישה את מבזקי החדשות, ערכה והגישה את התוכניות "חדשות סוף השבוע", "שש עם" ו"סדר עולמי".

לאחר 6 שנים בחברת החדשות של ערוץ 2, עזבה זמיר את עולם התקשורת לטובת עשייה ניהולית במגזר הציבורי. בשנת 2009, מונתה למנכ"לית הראשונה של עמותת כ"ן - כוח נשים לקידום מנהיגות נשים בישראל, ארגון בזירה המגזרית-אזרחית להעלאת המודעות לייצוג שוויוני לנשים בזירה הפוליטית בישראל.

בשנת 2015, לאחר סיום תפקידה בעמותת כ"ן, מונתה למנכ"לית עמותת שקיפות בינ"ל ישראל, תפקיד אותו מילאה במשך שלוש שנים. העמותה פועלת להגברת המודעות הציבורית לנושאי שקיפות ויושרה.

מאז 2019, מכהנת זמיר כסמנכ"לית אסטרטגיה ופיתוח שותפויות בפורום הכלכלי-חברתי של נשיאות המגזר העסקי. זמיר הייתה בין מקימות ומנהלות פסטיבל "אישה" בתיאטרון חולון, אחד מפסטיבלי הנשים הגדולים בישראל, והייתה חברה בצוות ההקמה של הפסטיבל הראשון ועד לאירועי העשור של הפסטיבל.

בנוסף לעיסוקיה המקצועיים משמשת זמיר גם כחברת דירקטוריון עזרה וביצרון, חב' ועדת התחדשות עירונית, וחברת מועצת העיר יהוד-מונוסון, סיעת הירוקים.

===חיים אישיים===
יפעת זמיר מתגוררת ביהוד, נשואה ואם לשלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20160610185222/http://www.tvisrael.net/שקיפות-הדרך-להחזרת-את-אמון-הציבור-ברשו/ "שקיפות – הדרך להחזרת את אמון הציבור ברשויות"] - עושים סדר, ערוץ 2, 28.06.2015
* [http://saloona.co.il/?p=132391?ref=saloona_tags "חמישים נשים למען נשים"] - סלונה, 2013
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מנכ"ליות ישראליות
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ערוץ עשר: שדרניות, שחקניות ומנחות
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:מנכ"ליות עמותות
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
בלאנו

בלאנו (באיטלקית: Bellano) היא קומונה ועיירה איטלקית קטנה על חופו המזרחי של אגם קומו, המשתייכת לנפת לקו שבמחוז לומברדיה שבצפון איטליה.

==גאוגרפיה==
העיירה נמצאת במרכז גדתו המזרחית של אגם קומו, במוצאו הצפוני של עמק ואלססינה , לרגלי הר מונטה קרוצ'ה די מוג'ו , שגובהו 1,799 מטר ומשתייך לרכס האלפים הברגמסקים . חלקה התחתון והשטוח של העיירה נמצא על שפכו של נהר פיוורנה החוצה את העיירה ממזרח למערב. במעלה הנהר, כ-500 מטר מהשפך, נמצא קניון קטן בשם "Orrido of Torrente Pioverna".

מצפון לה, גובלת בלאנו בעיירה דרוויו (Dervio). ממזרח היא גובלת בכפרים ונדרוניו (Vendrogno) ופרלסקו (Parlasco) ומדרום בפרלדו (Perledo) אשר נמצאת בחלקה הצפוני של העיירה וארנה (Varenna).

==אתרים בעלי עניין==
*כנסיית סנטי נזארו אה קלסו (chiesa dei Santi Nazaro e Celso) - נבנתה באמצע המאה ה-14 בסגנון לומברדי-גותי ושופצה במאה ה-16. בכנסייה מצויים פרסקות מהמאה ה-16 ופסל של אמברוזיוס.
*אורידו די בלאנו (Orrido di Bellano) - קניון קטן וצר עם מסלול מסודר התלוי בצידיו.

==תחבורה==
*בעיירה נמצאת תחנת הרכבת בלאנו-טרטוואלה טרמה (Bellano-Tartavalle Terme) שהוקמה ב-1892 ושייכת לקו לקו-טיראנו המחבר את לקו עם טיראנו.
*בעיירה עובר הכביש האזורי, SP72, העובר בסמוך לשפת אגם קומו לאורך כל חופו המזרחי. העיירה מחוברת גם לכביש המדינתי המהיר, SS36, העובר על מדרון ההר שממזרח לה.
*קווי מעבורת מחברים את העיירה עם היישובים האחרים שלחופי אגם קומו. מעגן המעבורות נמצא בבורגו אנטיקו - בחלקה הצפוני של העיירה.
<gallery mode=right>
קובץ:Bellano0001.jpg|חזית כנסיית סנטי נזארו אה קלסו
קובץ:Orrido di Bellano (LC).jpg|אורידו די בלאנו
קובץ:Pioverna Bellano.jpg|נהר פיוורנה בבלאנו
קובץ:Bellano stazione ferr binari.JPG|תחנת הרכבת בבלאנו
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לומברדיה: ערים
יוסטס סירמאיס

יוסטס סירמאיס (2016)
יוסטס סירמאיס (בלטבית: Justs Sirmais; נולד ב-6 בפברואר 1995) הוא זמר ומנחה טלוויזיה לטבי. יצג את לטביה באירוויזיון ב-2016 עם השיר "Hearbeat" שנערך בסטוקהולם, שוודיה.

== ביוגרפיה ==
סירמאיס נולד ביישוב קקאווה, הנמצא בסמוך לבירה ריגה, בלטביה. 
הוא מנגן בגיטרה ובפסנתר.

== קריירה ==
הוא השתתף בעונה השנייה של התוכנית "Supernova", לבחירת הנציג הלטבי לאירוויזיון 2016. בשלב הסופי של התוכנית, ב-28 בפברואר, הוא זכה ברוב קולות לייצג את לטביה באירוויזיון עם השיר "Heartbeat", שכתבה אמינטה סואדוגו, נציגת לטביה באירוויזיון 2015. 

בחצי הגמר השני שהתקיים ב-12 במאי ביצע ראשון בסדר ההשמעה, סיים במקום השמיני עם 132 נקודות, והעפיל לגמר. בגמר, שהתקיים ב-14 במאי, סיים במקום ה-15 ושוב קיבל 132 נקודות.

ב-17 במאי 2016 הוא הוציא את המיני-אלבום "To Be Heard". ב-23 במאי 2016 הוא הוציא את הסינגל "Ko Tu Dari" (בעברית: "מה אתה עושה").

ב-2018 נבחר להנחות את התכנית "Supernova", הקדם-אירוויזיון לבחירת הנציג הלטבי לאירוויזיון 2018. באפריל אותה שנה הוציא את האלבום הראשון שלו "Here I Am", ממנו יצאו הסינגלים "Are You There" ו-"Uz Palodzes".

ב- 5 בינואר 2023 נחשף שהוא ישתתף בקדם האירויזיון הלטבי "סופרנובה" עם השיר "Stangers" (זרים).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זמרים לטבים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2016
קטגוריה:נציגי לטביה באירוויזיון
קטגוריה:לטבים שנולדו ב-1995