דייוויד בורליוק

דייוויד בורליוק (באנגלית: David Burliuk ברוסית: Давид Давидович Бурлюк; 21 ביולי 1882 – 15 בינואר 1967) היה משורר, אמן, פובליציסט ומאייר ספרים בשפה הרוסית הקשור לתנועה הפוטוריסטית, הנאו-פרימיטיביסטית והפוטוריזם. בורליוק מתואר לעיתים קרובות כ"אבי הפוטוריזם הרוסי".

== ביוגרפיה ==
דייוויד בורליוק נולד ב-1882 בסמירוטיבקה (כעת אוקראינה) בנפת חרקוב שבאימפריה הרוסית, אחיו האמן ולדימיר בורליוק במשפחה שחלקה צאצאים של הקוזקים האוקראינים שמילאו תפקידים בכירים. אמו, לודמילה מיכנביץ', הייתה ממוצא בלארוסי.<ref>Pg. 77, Nabokov and his fiction: new perspectives by Julian W. Connolly</ref>

== השכלה וקריירה ==
מ-1898 עד 1904 למד בבתי ספר לאמנות בקאזאן ואודסה, וכן באקדמיה המלכותית במינכן. בגלל דמותו השופעת והמוחצנת באקדמיה של מינכן, הוא כונה "סוס ערבות פראי".
דייוויד בורליוק, 1910
ב-1907 יצר קשר עם עולם האמנות הרוסי; הוא פגש והתיידד עם מיכאיל לריאונוב, ושניהם נחשבים ככוחות מרכזיים בקירוב לעולם האמנות המודרנית. ב-1908 נערכה תערוכה עם קבוצת זבנו ("הקישור") בקייב על ידי דייוויד בורליוק יחד עם ולדימיר בראנוף-רוסין, אלכסנדר בוגומזוב, אחיו ולדימיר בורליוק ואלכסנדרה אקסטר. התערוכה הייתה כישלון משום שכולם היו ציירים לא ידועים. האחים בורליוק ולריאונוב עברו לביתם של האחים, שם עבודתם הפכה לאוונגרדית יותר. באותו סתיו, בעת ביקורם באקסטר, הם ארגנו תערוכה שהתקיימה ברחוב; מהלך הזה היה מוצלח, וגויס מספיק כסף כדי לעבור למוסקבה.<ref>Gray, Camilla. The Russian Experiment in Art: 1863–1922. Thames & Hudson. pp. 111–31</ref>

הקבוצה הספרותית הפוטוריסטית הוקמה בשנת 1910 על ידי דייוויד בורליוק ואחיו בביתם ליד חרסון, ואליהם הצטרפו במהירות וסילי קמנסקי וולימיר חלבניקוב, עם אלכסי קרוצ'ניק וולדימיר מאיאקובסקי שהצטרפו אליה. זמן קצר לאחר מכן, הקבוצה תהפוך לקובו-פוטוריזם ספרותי, הצורה השלטת של הפוטוריזם ברוסיה.

מההתחלה ועד סופה, לתנועה הקובו-פוטוריזם תמיד לוותה באווירה של שערורייה. האמנים והמשוררים קראו תיגר על הציבור על ידי הליכה במרחבים ציבוריים לובשים בגדים מגוחכים וצבעו את פניהם, על ידי כתיבת מחזות בלתי מובנים לציבור ועל ידי הוויכוחים בינם לבין הקהל בדברי השירה שלהם.<ref>Leach, Robert. Russian Futurist Theatre: Theory and Practice. Edinburgh University Press. pp. 42–4.</ref> גם במלחמת העולם הראשונה פעילותם נמשכה: במסיבת חג המולד של 1915, בהנחיית ליליה ואוסיפ בריק, העץ נתלה מהגג, הפוך, והאורחים הגיעו באיפור מוזר. הפוטוריזם הרוסי יסתיים רק לאחר המהפכה של 1917.

מ-1910 הוא היה חבר בקבוצת אוונגרד במוסקבה, ובין 1910 ל-1911 למד בבית הספר לאמנות באודסה. לאחר 1911 התרכז דייוויד בשירה ובמניפסטים פוליטיים. בשנים 1911 עד 1913 למד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, ובאותה שנה השתתף בתערוכה הקבוצתית של הפרש הכחול (Blau Reiter) במינכן, שכללה גם את אחיו ולדימיר. הוא גם תרם מאמר למגזין של הקבוצה.
דייוויד בורליוק, אחיו ולדימיר בורליוק, 1913
בדצמבר 1912 היה בורליוק מחבר שותף ואחד מהחותמים הרבים על המניפסט "סטירה בפני טעם הציבור". אחד המניפסטים המרכזיים של הפוטוריזם הרוסי, תנועה של משוררים ואמנים רוסים, שאימצה את עקרונות ה"מניפסט העתידני" של פיליפו מרינטי.

בשנת 1913, הוא גורש מהאקדמיה לאמנות, כמו גם מאיקובסקי. באותה שנה ייסד בורליוק את מיזם ההוצאה לאור של קבוצת הסופרים העתידנית Hylaea.

מ-1915 עד 1917, הוא התגורר באורל בנסיעות תכופות למוסקבה ולפטרוגרד (סנט פטרסבורג).<ref>Stephanie Barron and Maurice Tuchman, The Avant-Garde in Russia, 1910–1939: New Perspectives. Los Angeles, CA: Los Angeles County Museum of Art, 1980; pg. 128.</ref> ב-1917 השתתף בתערוכה עם קבוצת האוונגרד בסלון האמנים במוסקבה, שכללה את אלכסנדרה אקסטר וקזימיר מלביץ'.

ב-1916 גויס אחיו ולדימיר בורליוק לשירות צבאי, וב-1917 נהרג במלחמת העולם הראשונה בסלוניקי. בשנה שלאחר מכן, בעקבות נפילת האנרכיזם, ברח בורליוק מרוסיה והחל את מסעו לארצות הברית, מסע שעשה דרך סיביר, יפן וקנדה. המסע לא הושלם עד 1922. [6] הוא שמר על קשר עם חבריו הפוטוריסטים ברוסיה, אף שלא ידע מילה באנגלית, הצליח להתיידד עם האמנית והפטרונית קתרין דרייר, והתבסס בין האמנים של בארצות הברית מ 1922.<ref>Tupytsin, Margarita (2018). Russian Dada, 1914–1924. Spain: MIT Press and the Museo Reina Sofia. pp. 151–153.</ref>

== תקופת ארצות הברית ==
בניו יורק פיתח בורליוק פעילות בקבוצות פרו-סובייטיות, ולאחר שכתב שיר לרגל יום השנה ה-10 למהפכת אוקטובר, ביקש במיוחד לזכות בהכרה כ"אבי הפוטוריזם הרוסי". הוא היה תורם קבוע בעיתון הקול הרוסי. בורליוק פרסם את אוספיו, חוברותיו ומגזיניו יחד עם אשתו מריה ניקיפורובנה, ובאמצעות חברים הפיץ את הפרסומים הללו בעיקר בתוך ברית המועצות .

בשנת 1925, בורליוק היה מייסד שותף של איגוד המאסטרים המהפכניים של אוקראינה עם החברים אלכסנדר בוגומזוב, וסילי ירמילוב ואחרים. ב-1927 השתתף בתערוכה של המגמות האמנותיות האחרונות במוזיאון הרוסי בלנינגרד (סנט פטרסבורג), יחד עם קזימיר מלביץ', אלכסנדר שבצ'נקו ולדימיר טאטלין.

=== שנים מאוחרות יותר ===
ב-1940 עתר בורליוק לממשלת ברית המועצות בבקשה לבקר במולדתו. בתמורה, הוא הציע אוסף עצום של חומר ארכיוני הנוגע לבן זמנו ולחברו ולדימיר מיאקובסקי, אותו הציע בורליוק לתרום למוזיאון מיאקובסקי בנוסף ליותר מ-100 ציורים מקוריים. בקשותיו של בורליוק נדחו. הוא הורשה לבקר בברית המועצות רק בשנים 1956 ו-1965.

בשנת 1962, הוא ואשתו נסעו לאוסטרליה שם ערך תערוכה בגלריות מורטון, בריזבן. זו הייתה התערוכה האוסטרלית היחידה שלו. במהלך שהותו שם, צייר בורליוק כמה סקיצות ועבודות עם נוף אוסטרלי. 

מ-1937 עד 1966, פרסמו בורליוק ואשתו, מרוסיה, את Color & Rhyme, כתב עת שעסק בעיקר בשרטוט פעילותו של בורליוק. 

ברליוק חי בהמפטון בייס בלונג איילנד במשך כ-20 שנה עד שמת בלונג איילנד, ניו יורק. הבית והסטודיו שלו עדיין קיימים.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="180">
File:David Burliuk Cossack Mamay.jpg

File:D d burliuk prikhod vesny i leta 1914.jpg

File:Benedict Livshits by David Burlyuk engraving 1911.jpg

File:David Burliuk Dokhlaya Luna 1914.jpg
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אוונגרד רוסי
קטגוריה:ציירים אוקראינים
קטגוריה:משוררים רוסים
קטגוריה:ילידי 1882
קטגוריה:נפטרים ב-1967
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לארצות הברית