OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קטה חדת-זנב

קָטָה חַדַּת־זָנָב (שם מדעי: Pterocles alchata) היא מין של קטה שגודלה בינוני. אורכה נע בין 31 ל־39 ס"מ. הראש, הגב והכנפיים צהובים־ירקרקים. הבטן לבנה, והחזה בצבע ערמוני. הצוואר ירקרק. הזכר והנקבה דומים במראם, אם כי הנקבה מוסווית טוב יותר, וזנבה בדרך כלל קצר יותר. ישנם שני תת־מינים: P. a. alchata, שמצוי בדרום אירופה, ו־P. a. caudacutus, שמצוי בצפון־מערב אפריקה, המזרח התיכון (גם בישראל), ודרום־מזרח אסיה. זהו מין נודד־למחצה: חלק מהאוכלוסייה האסיאתית נודדת למזרח התיכון ולצפון פקיסטן בחורף. הזכרים מתת־המין caudacutus נבדלים מתת־המין השולט (ששמו זהה לשם המין) בבטנם, שצבעה דהוי יותר, והכנפיים של נקבות מתת־מין זה לבנבנות, ולא צהובות.
== מאפיינים ==
הקטה חדת־הזנב היא מין חברתי, וניתן לראות התקבצויות גדולות של קטות ליד בורות מים טבעיים, אליהם הן עפות זמן קצר לאחר הזריחה. הקטות ניזונות בעיקר מזרעים, אך גם מניצנים ועלים. לעיתים רחוקות, הן ניזונות גם מחרקים, בין השאר חיפושיות.

הקטות מקננות בשקעים בקרקע. הנקבה מטילה 2–3 ביצים במרווחים של כיומיים. הביצים הן בצבע קרם, ומנוקדות בחום כהה, חום־אדמדם או אפור. הזכר והנקבה דוגרים על הביצים לסירוגין במשך 19–25 ימים: הזכר מתחיל את הדגירה כשעה לפני השקיעה, והנקבה מתחלפת איתו לאחר שחזרה מבור המים. האפרוחים עצמאיים, ועוזבים את הקן ימים ספורים לאחר הבקיעה. הזכר והנקבה ממלאים חלק בטיפול בהם לאחר מכן, אם כי רק הזכר מביא להם מים מבור המים. האפרוחים יכולים לחפש את מזונם בעצמם החל מגיל שבוע, ועפים לראשונה בגיל כארבעה שבועות. הם תלויים בהוריהם כחודשיים לאחר הבקיעה, והנוצות של הפרטים הבוגרים מתחילות לצמוח בגיל 4 חודשים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.birds.org.il/he/species-page.aspx?speciesId=273 קטה חדת־זנב], אתר הצפרות הישראלי

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:קטיים
קטגוריה:ארץ ישראל: קטיים
קטגוריה:פקיסטן: עופות
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:מצרים: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766
קטגוריה:הסהרה: בעלי חיים
קטגוריה:מרוקו: עופות
קטגוריה:אלג'יריה: עופות
שפן עצים מזרחי

שפן עצים מזרחי או שפן עצים דרומי (שם מדעי: Dendrohyrax arboreus) הוא מין של שפן החי על עצים וקרוב משפחתו לסוג של שפן עצים מערבי. שפן זה כשמו חי באזור דרום-מזרח אפריקה.
== מאפיינים ==
לשפן העצים פרווה אפורה-חומה ושופעת, בהירה בחלקה התחתון. הוא בעל אף ושפתיים וכן עיניים שחורות ושערות אוזניים לבנות. הרגליים והזנב קצרים. אורכו הממוצע 620 מ"מ ומשקלו 2.27 ק"ג.

השפן חי בטבע ביערות גשם טרופיים וממוזגים, ערבות עשב וסוואנות לחות ואזורי סלעים באנגולה, קניה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מוזמביק, דרום אפריקה, טנזניה וזימבבואה.

שפנים אלה חיים בזוגות, ביחידות או בקבוצות קטנות והם בעיקר ליליים ומשמיעים קריאות חזקות וצורמות. הם שוכני עצים כשמם ונוטים לטפס על עצים כדי לאכול עלים, זרעים ופירות שונים. עם זאת הם מתרחקים מצמרות עצים גבוהים, שם הם חשופים לטורפים.

הטורפים העיקריים שלהם הם עיט לוחם ועיט סוואנות ונטרפים גם על ידי אריות, נמרים, צבועים, תנים, ופיתונים. באזור רואנדה הם בסכנה בעיקר מצד כלבים מבויתים והם ניצודים גם על ידי הילידים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנדרו סמית
קטגוריה:שפניים
קטגוריה:טנזניה: יונקים
קטגוריה:זימבבואה: יונקים
קטגוריה:מוזמביק: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1827
שפן הסבך

שפן הסבך (שם מדעי: Heterohyrax brucei) הוא מין יחיד בסוגו של יונק קטן ממשפחת השפניים. שפן זה חי בערבות עשב וסוואנות במזרח אפריקה והוא בעל פרווה חומה-זהובה.
== מאפיינים ==
שפן זה מזכיר מעט את שפן הסלע אך יותר קטן ובעל לסתות קטנות ועגולות יותר. הוא בעל פרווה חומה מעט ובקצה הגב ישנם שערות מנומרות בחום-זהוב. הרגליים קצרות ויש לו טוחנות גדולות המזכירות ניבים בקצה הלסת. כמו לרוב השפנים הוא בעל אוזניים, אף וזנב קצרים. הרגליים קצרות וצהובות מעט. אורכו הממוצע 305–380 מ"מ ומשקלו 2.3-3.6 ק"ג.

השפנים חיים במחילות באזורי אפריקה המזרחית וחיים בחבורות בינוניות של 5–34 פרטים. הם שוכני אזורים סלעיים אך יורדים לאכול מהעצים ומבלים הרבה מהזמן בסבכים ומכאן שמם.

מזון: השפן בעיקר מניצנים, פרחים, עלים וזרעים של צמחים שונים ורק לעיתים נדירות אוכלים עשב. לעיתים הם גם עולים על עצים כדי למצוא מזון. הם שותים לעיתים נדירות.

אויבים: לשפן הקטן מגוון אויבים ביניהם חתולים גדולים כמו האריה והנמר, צבועים, תנים, עופות דורסים ונחשים גדולים. הקטנים פגיעים גם לחתולים קטנים, שועלים, נמיות, נחשים, בזים וינשופים.

==קישורים חיצוניים==

== תמונות ==
<gallery>
Yellow-spotted Rock Hyrax.jpg
Tierpark Cottbus Buschschliefer 1.JPG
Buschschliefer.JPG
</gallery>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:שפניים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:אתיופיה: יונקים
קטגוריה:טנזניה: יונקים
קטגוריה:יונקים בסוואנה האפריקנית
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1868
שפן עצים מערבי

שפן עצים מערבי (שם מדעי: Dendrohyrax dorsalis) הוא מין של שפן החי על עצים וקרוב משפחתו לסוג של שפן עצים מזרחי. כפי שמשתמע משמו הוא נפוץ במערב אפריקה.

סימני הזיהוי העיקריים שלו הם גבו השעיר, כתם פרווה לבן מתחת לסנטר ושיניים אחוריות תחתונות גדולות מעט יותר משאר השפנים. הוא בעל פרווה אפורה-לבנה וכמו רוב השפנים הוא איטי ובעל רגליים וזנב קצרים. אורכו 45–60 ס"מ ומשקלו 1–5 ק"ג.

השפן חי בטבע ביערות טרופיים, אזורים סבכים לחים ואזורים סלעיים שונים במערב אפריקה המשוונית במדינות: בנין, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, חוף השנהב, גינאה המשוונית, גבון, גמביה, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, ליבריה, ניגריה, רואנדה, סנגל, סיירה לאון, דרום סודאן, טוגו, אוגנדה וייתכן שגם בניז'ר.

שפן זה חי בבדידות או בקבוצות של 2–3 פרטים החיים במאורות בימים ויוצאים לטפס על עצים בלילות. הם בעלי כריות מתחת אצבעותיהם העוזרים להם לטפס. הם צמחונים וניזונים מעלים, פירות וזרעים על העצים ולעיתים נדירות יורדים לאכול עשבים. הם לא שותים לעיתים קרובות.

הם עשויים להיטרף על ידי עיטים, נצים, נמרים, תנים, סרוואל, חתול זהוב אפריקני ופיתון. הם גם ניצודים על ידי התושבים המקומיים. בכמה מקרים נצפו כמה שימפנזות צדות שפנים אך הם לא הרגו אותם אלא השתעשעו איתם בקינם.

==תת-מינים==
תת-מיני השפן הם:
*D. d. dorsalis
*D. d. emini
*D. d. latrator
*D. d. marmota
*D. d. nigricans
*D. d. sylvestris

המין שפן עצים בניני פוצל ממין זה ב-2021.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לואיס פרסר
קטגוריה:שפניים
קטגוריה:ניגריה: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה המרכז-אפריקאית: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה של קונגו: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1855
המסדר הקפוצ'יני

ממוזער
הכנסייה במנזר הקפוצ'יני בשכונת [[טלביה בירושלים, 2016|ממוזער]]
המסדר הקפוצ'יני (בלטינית: Ordo fratrum minorum capuccinorum) הוא מסדר נזירים של הכנסייה הקתולית, שמוצאו מהמסדר הפרנציסקני.

המסדר נוסד ב-1520 על ידי הנזיר מתאו דה באשו, בן מארקה שבאיטליה, אשר רצה לחזור לחיים פשוטים של פרישות וסיגוף כפי שהאמין שנהג פרנציסקוס מאסיזי מייסד המסדר הפרנציסקני. מוריו הדתיים של מתאו דחו את רעיונותיו, והוא נרדף יחד עם השותפים הראשונים לאמונה זו. בעקבות זאת הם נאלצו להסתתר מרשויות הכנסייה שרצו לעצור אותם בשל זניחת המחויבויות הדתיות. הם קיבלו מחסה אצל נזירים קַמָלְדּוֹלֵזִים (השייכים למסדר הבנדיקטינים), ושם אימצו המנהג של לבישת ברדס הנהוג במסדר. בשל מנהג זה מכונה המסדר מסדר הקפוצ'ין (מהמילה קַפּוּצ'וֹן).

ב-1528 זכה דָּה בָּאשוֹ להכרה מאת האפיפיור קלמנט השביעי ובעקבות כך הקים את המסדר הקפוצ'יני באופן רשמי. עשר שנים לאחר מכן נוסף בנאפולי מסדר נזירות שהשתייך לו. בתחילה סבל המסדר מקשיים שפגעו מאוד בתדמיתו: דָּה בָּאשוֹ חזר לפרנציסקנים; המחליף שלו השתגע וסולק מהמסדר והמחליף של המחליף הצטרף לקלוויניסטים בשווייץ והתחתן. בתגובה אסר האפיפיור על המסדר להטיף ולגייס חברים, אך בהמשך הוסר האיסור והמסדר תפס תאוצה. הוא נודע כ"מסדר הקתולי העני ביותר". קהילות הנזירים של המסדר הן קטנות, וגודלן יכול לנוע בין שמונה נזירים לשישה-עשר. הנזירים הלכו יחפים, לא הורשו לגעת בכסף והתפרנסו מקבצנות של אוכל ובגדים. סגפנותם ועוניים הפכו אותם לאהודים מאוד ובזה אחר זה נפתחו מנזרים קפוצ'יניים ברחבי איטליה ובהמשך - בכל אירופה והעולם. בתוך מאה שנה מנה המסדר הקפוצ'יני 1,500 מנזרים.

ב-1619 זכו הקפוצ'ינים לעצמאות מהפרנציסקנים והורשו לקיים מיסיון בכל העולם, בהוראות קלמנט השמיני שאחיו היה חבר המסדר. השפעתם הייתה עצומה ובתחילת המאה ה-19 מנה המסדר למעלה מ-30,000 קפוצ'ינים בכל העולם. המסדר הפופולרי משך אליו בני אצולה ואף בני משפחות מלוכה. בקריפטה של כנסיית הקפוצ'ינים בווינה נקברו במהלך השנים כ-140 מצאצאי שושלת הבסבורג.
מתחם מנזר הקפוצ'ינים, טלביה, ירושלים
דלת הכניסה למנזר הקפוצ'ינים ברחוב ד'ישראלי 18 בירושלים
נכון ל-2012 מונה המסדר למעלה מ-10,000 נזירים וכמה מאות נזירות. המרכז העולמי של המסדר שוכן בכנסיית סנטה מריה של הקפוצ'ינים ברומא שנבנתה ב-1626 על ידי קלמנט ה-8. מנזר של המסדר קיים בירושלים<ref></ref>, בשכונת טלביה.

כמו נזירים פרנציסקנים, עוטים הקפוצ'ינים גלימה חומה פשוטה ביותר, עם ברדס גדול ומחודד. מקור שמם של ה"קפוצ'ינו" (צורת הגשה פופולרית של קפה) ושל הקופים הקפוצ'ינים, הוא צבע גלימותיהם של החברים במסדר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסדרים רומיים-קתוליים
קטגוריה:נזירים רומים-קתולים
שפן עצים

שפן עצים (שם מדעי: Dendrohyrax) הוא סוג במשפחת השפניים החי רק באפריקה שמדרום לסהרה. בסוג ישנם 3 מינים שאחד חי במערב אפריקה ואחד בדרום מזרח אפריקה .

שני המינים בעלי כריות שטוחות העוזרות להם לטפס על עצים ביעילות והם יוצאים בלילות לאכול מהעצים עלים, פרחים, זרעים ופירות. הם חיים בלהקות קטנות ומשמיעים בלילה צווחות חזקות. הם נפוצים ואינם בסכנה אם כי יש להם טורפים רבים.

==מיון==
בסוג זה 3 מינים:
*שפן עצים מערבי (Dendrohyrax arboreus)
*שפן עצים מזרחי (Dendrohyrax dorsalis)
*שפן עצים בניני (Dendrohyrax interfluvialis)

במיונים מסוימים תת-המין (D. a. validus) נחשב למין עצמאי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1868
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:שפניים
הקברים המלכותיים של שושלת ג'וסון

הקברים המלכותיים של שושלת ג'וסון (בקוריאנית: 조선왕릉) הם 40 קברים של מלכים ומלכות בני שושלת ג'וסון ששלטה בקוריאה. קברים אלה פזורים בלמעלה מ-18 מוקדים ברחבי קוריאה הדרומית. הם נבנו כדי לכבד את האבות והישגיהם, ולעמוד על הסמכות המלכותית שלהם. הקברים הוכרו כאתר מורשת עולמית בידי אונסק"ו בשנת 2009.

==תיאור==
הקברים נבנו בידי שושלת ג'וסון (조선), אשר שלטה בקוריאה במשך 500 שנים. הקברים נבנו על פי מיטב המסורת הקונפוציאנית, כדי לכבד את זכרם של האבות, וכן להגן על קבריהם מפני בוזזים. הקברים נבנו לרוב באזור אגם מים, דשא ועצי אורן, וכן עם נוף הפונה אל ההרים. הקברים כוללים לרוב חדר כניסה, גן, מטבח וביתן שמירה, והם מעוטרים בציורים של חיות ובני אדם.

הקברים מסווגים לשני סוגים, קברים של מלכים ומלכות, וקברים של אישים שלאחר המוות קיבלו את התואר של מלך או מלכה. נסיכי כתר ונשיהם, כמו גם הורי המלכים, נטמנו בקברים מסוג אחר. הקברים המלכותיים פזורים במעל 18 מקומות, כאשר רבים מהם ממוקמים בערך 40 קילומטרים מבירת קוריאה הדרומית סיאול.
==גלריה==
{| align=center
|<gallery widths="220px" heights="200px" perrow="4">
קובץ:2010-10-10 - Geolleung.JPG|הקבר בג'אולונג
קובץ:Taejo's Umbilical cord tomb.JPG|החצר באחד הקברים
קובץ:Korea-Seoul-Royal Tombs 0417-07 King Seongjong.JPG|פסל בכניסה לקברו של המלך סונגג'ונג
קובץ:Illeung.jpg|פסלים בגן
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוריאה הדרומית: אתרי מורשת עולמית
ינס ירמיס

ינס ירמיס (בגרמנית: Jens Jeremies, נולד ב-5 במרץ 1974 בגרליץ שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
ירמיס נודע ביכולת התיקול ובראיית המשחק שלו. את החלק המרכזי בקריירה שלו העביר בבאיירן מינכן וסייע לה לזכות בליגת האלופות בעונת 2001. כעבור שנה, היה חלק מרכזי בהגעתה של נבחרת גרמניה לגמר מונדיאל 2002.

==קריירת מועדונים==
===דינמו דרזדן ומינכן 1860===
ירמיס, שגדל בגרמניה המזרחית, הצטרף לדינמו דרזדן בגיל 12. ובשנת 1993, בגיל 19, עלה לבוגרים. ירמיס מיעט לשחק בדינמו דרזדן, ובשנת 1995 עבר למינכן 1860, שם שיחק שלוש עונות, וסייע לקבוצה להעפיל לגביע אופ"א. במהלך שלוש העונות במינכן 1860, צבר ירמיס 30 כרטיסים צהובים ושני כרטיסים אדומים.

===באיירן מינכן===
בקיץ 1998 עבר ירמיס אל היריבה העירונית המושבעת, באיירן מינכן, בה שיחק עד לתום קריירת המשחק הפעיל שלו בשנת 2006. עם באיירן מינכן זכה ירמיס בשש אליפויות בבונדסליגה, ארבעה גביעים מקומיים, ארבעה סופר-קאפ, זכייה אחת בליגת האלופות בשנת 2001 לאחר ניצחון במשחק הגמר על ולנסיה, ממנו נעדר עקב צבירת כרטיסים צהובים, וזכייה אחת בטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 2001, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על בוקה ג'וניורס. בשתי העונות האחרונות של ירמיס בבאיירן מינכן, סבל מפציעות רבות ונאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגיל 32 בלבד. ירמיס צבר 160 הופעות וכבש שישה שערים במדי באיירן מינכן, כאשר החשוב שבהם היה שער ניצחון על ריאל מדריד בחצי גמר ליגת האלופות, בדרך לזכייה בשנת 2001.

==נבחרת גרמניה==
ירמיס ערך בכורה בנבחרת גרמניה בשנת 1997, וייצג את גרמניה במונדיאל 1998, יורו 2000, מונדיאל 2002 בו גרמניה הפסידה בגמר לנבחרת ברזיל, ויורו 2004, בו הודחה גרמניה כבר בשלב הבתים עם שתי נקודות בלבד. לאחר כישלון זה, פרש ירמיס מהנבחרת והצהיר שבכוונתו להשקיע את מאמציו בבאיירן מינכן.

==תארים==
עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה (6): 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006
* הגביע הגרמני (4): 1999/2000, 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006
* גביע הליגה הגרמנית (4): 1998, 1999, 2000, 2004
* ליגת האלופות: 2000/2001
* הגביע הביניבשתי: 2001

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני דינמו דרזדן
קטגוריה:כדורגלני מינכן 1860
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:כדורגלני יורו 2000
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1974
דיטר ברנינגר

דיטר ברנינגר (בגרמנית: Dieter Brenninger, נולד ב-16 בפברואר 1944 בארדינג שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני, ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת החלוץ.

==קריירת מועדונים==
ברנינגר החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של עירו, מועדון הספורט אלטנארדינג. בשנת 1962, בגיל 18, התגלה על ידי באיירן מינכן, ושיחק בקבוצת המילואים בליגה האזורית הדרומית. בשנת 1965 עלה לקבוצה הבוגרת, עמה זכה באליפות אחת בבונדסליגה, ארבעה גביעים מקומיים, וזכייה אחת בגביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1967, לאחר ניצחון 1-0 בגמר מול גלאזגו ריינג'רס. ברנינגר צבר 276 הופעות בבאיירן מינכן, וכבש 127 שערים. 

בשנת 1972, לאחר תקופה קצרה ביאנג בויז ברן, עבר לשטוטגרט, בה שיחק ארבע שנים. בשנת 1976 עבר לרוזנהיים 1860, שם מיעט לשחק, ופרש לבסוף בקבוצת נעוריו, מועדון הספורט אלטנארדינג, בשנת 1978.

==נבחרת גרמניה==
ברנינגר הופיע פעם אחת בלבד במדי נבחת גרמניה, במשחק מוקדמות מונדיאל 1970 מול אוסטריה.

==תארים==
עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה: 1968/69 
* הגביע הגרמני (4): 1965/66, 1966/67, 1968/69, 1970/71
* גביע אירופה למחזיקות גביע: 1966/67

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:חלוצי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1944
פארא הוקי קרח

מזחלת פארא הוקי קרח
שחקן פארא הוקי קרח שולט בדיסקית
[[קנדה נגד ארצות הברית באתגר ההוקי מזחלות 2015]]

פארא הוקי קרח (מאנגלית: Para Ice Hockey; נקרא בעבר הוקי מזחלות, ובאנגלית Sledge hockey או Sled Hockey) הוא משחק קבוצתי שפותח על מנת לאפשר לאנשים בעלי לקות פיזית לשחק הוקי קרח. פארא הוקי קרח הומצא בתחילת שנות ה-60 בסטוקהולם, שוודיה, במרכז שיקום ונחשב לאחד המשחקים הפופולרים ביותר במשחקים הפאראלימפיים.

הוועד הפאראלימפי הבינלאומי משמש גם כגוף העליון שמנהל את הענף בעולם, ומארגן, בנוסף לטורניר הפאראלימפי, גם את אליפויות העולם שלו.
==היסטוריה==
בתחילת שנות ה-60, זוג שוודי פיתח מזחלת עבור הוקי קרח על מנת שיוכלו להמשיך לשחק הוקי קרח למרות לקותם הפיזית. העיצוב כלל שני להבי מחליקיים על מסגרת מתכת שאפשרה לדיסקית המשחק לעבור תחתיה. העיצוב הושלם על ידי הרכבת מוטות מעוגלים על ידיות אופניים כתחליף למקלות ההוקי הסטנדרטיים. למרות הקפדה על מדידות הציוד במשחקים הפאראלימפיים, העיצוב כיום דומה לעיצוב המקורי.

למרות חוסר העניין הראשוני בענף, החלה תחרות שכללה 5 קבוצות באירופה בשנת 1971. בשנת 1981 הוקמה הקבוצה הראשונה בבריטניה, זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1982 הוקמה הקבוצה הראשונה בקנדה, לעומתן, בארצות הברית הוקמה קבוצת הוקי המזחלות הראשונה רק בשנת 1990. הוקי המזחלות המשיך להתפתח באסטוניה ויפן ובשנת 1994 נכלל כענף במשחקים הפאראלימפיים בלילהאמר שבנורווגיה, בהם זכתה שוודיה במדליית הזהב. בשנת 2010, במשחקים הפאראלימפיים בוונקובר שבקנדה התקיימה לראשונה תחרות לקבוצות מעורבות, בהן הורשו להשתתף גברים ונשים יחד.

==חוקים==
חוקי המשחק מאוד דומים לחוקים הרגילים של הוקי קרח כשההבדל העיקרי הוא חוקים לגבי המזחלות עצמן והשחקנים. קובץ החוקים הבינלאומי הראשון נערך בשנת 1990 על בסיס החוקים הקנדים להוקי קרח. החוק הייחודי היחיד לפארא הוקי קרח הוא זה האוסר על התנגשות חזיתית באמצעות המזחלת בשחקן יריב.

ספסל השחקנים וספסל העונשין נמצאים בגובה הקרח על מנת לאפשר כניסה ויציאת שחקנים ללא צורך בעזרה ממאמן או אדם אחר ואף רצפתם עשויה קרח או קרח סינתטי על מנת למנוע נזק ללהבי המזחלות.

כל ציוד השחקנים חייב להיות מאושר על ידי הוועדה לאישור ציוד הוקי, כולל המזחלות, המקלות, הקסדות וכל ציוד מגן אחר.

המקלות בנויים מלהבי מקלות הוקי רגילים אך בזווית גדולה יותר על מנת לאפשר לשחקנים שליטה נוחה בדיסקית. בקצה המקל יש 6 עד 8 שיני מתכת לצורך תנועה, המתבצעת על ידי דחיפת הקרח באמצעות חלקו המשונן של המקל. על שיני המתכת להיות באורך של עד סנטימטר אחד על מנת למנוע נזק לקרח או פציעה לשחקנים אחרים.

מקל פארא הוקי קרח עשוי סיבי פחמן

==ראו גם==
* הוקי קרח
* המשחקים הפאראלימפיים

==קישורים חיצוניים==

*
איב רושה (חברה)

איב רושה (בצרפתית: Yves Rocher) הוא מותג קוסמטיקה בוטנית בינלאומי, שנוסד בשנת 1959 על ידי היזם הצרפתי איב רושה (1930-2009) בעיירת מגוריו La Gacilly, צרפת. המותג מפעיל למעלה מ-4,000 חנויות אשר מתפרסות ב-90 מדינות בחמש יבשות.

משפחתו של מייסד החברה, שחרתה על דגלה את המחויבות ליופי ולטיפוח האישה, מחזיקה למעלה מ-95% ממניות הקבוצה.

קבוצת איב רושה כוללת 7 מותגים נוספים: Dr Pierre Ricaud ,Isabel Derroisné ,Petit Bateau ,Kiotis, Stanhome ,Galérie Noémie ו-Daniel Jouvance

חברת איב רושה מתחזקת ומטפחת את הגן הבוטני Jardin Botanique Yves Rocher de La Gacilly, הממוקם ב-La Gacilly, משתרע על פני 55 דונם, ובו מעל ל-1100 זנים שונים של צמחים, מהווה מקור בלתי נדלה לידע בוטני ומקיים שותפיות עם למעלה מ-400 גנים בוטנים אחרים ברחבי העולם.

הגן הבוטני של איב רושה פתוח לציבור ללא תשלום.

== פעילות איב רושה בישראל ==
חברת איב רושה החלה את פעילותה בישראל ביולי 2015 בשיתוף פעולה בלעדי עם חברת קסטרו מודל. הסכם בלעדי זה מקנה לחברת קסטרו לפתוח ולהפעיל רשת חנויות בפריסה ארצית של המותג בהיקף השקעה המוערך בכ-20 מיליון שקל.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://www.yvesrocher.co.il/ אתר איב רושה בישראל]
* [https://web.archive.org/web/20120509171842/http://www.yves-rocher-fondation.org/ca/en/foundation/mission/ Yves Rocher Foundation אתר קרן איב רושה]
* 

קטגוריה:חברות צרפתיות
בנימין ברזילי

בנימין (אייזנהנדלר) ברזילי (ינואר 1913 - אוקטובר 1983) היה אורולוג ישראלי.

==קורות חיים==

ברזילי נולד בשנת 1913 באופנבך על המיין שבגרמניה. בן שישי למשפחה מסורתית ציונית אמידה. עוד בילדותו בנימין היה פעיל בתנועות ציוניות. הוא למד רפואה בעיר הולדתו והתמחה בכירורגיה ובווירולוגיה. עבד ביאסי ואחר כך בבוקרשט.

במלחמת העולם השנייה היה קצין בצבא הרומני. תפקידו היה פינוי פצועים מרכבות. לאחר המלחמה עלה יחד עם משפחתו בעליה ב' ב-1946 באוניה "כנסת ישראל". הספינה נתפסה והועברה לקפריסין שם שהה בנימין 10 חודשים ועבד כרופא. ב-1947 עלה וגר בבית עולים בירושלים. התנדב לבית החולים הדסה הר הצופים. במהלך מלחמת העצמאות היה מנתח בהדסה בעיר העתיקה ונשאר בהר הצופים עד ההפוגה הראשונה.

בהמשך היה אורולוג ומרצה בכיר (1961) במחלקה האורולוגית בהדסה. היה שותף לפרסום עשרות עבודות באורולוגיה בישראל ובארצות הברית. בשנת 1959 היה שותף לפרסום מדעי שהתפרסם בספר השנה של האורולוגיה בארצות-הברית. ברבות הימים קיבל תואר פרופסור. היה הראשון שניתח בישראל כליות בלייזר.

== לקריאה נוספת ==
* רופאיה של ארץ -ישראל 1799–1948, איתי בכור הוצאה לאור, מרץ 2012, זיכרון -יעקב (מהדורה שנייה), המחברים: פרופ' נסים לוי ויעל לוי, עמוד 132
*jewish physicians a biographical index-מחבר: נתן קורן עמוד 151
<div class="mw-content-ltr">
* year book of urology (1959-1960 year book series)-edited by william wallace scott m.d., ph.d.; prof. of urology the john hopkin university school of medicin
* incorporated 200 east illinois street chicago 2.page 105 -"vascular abnormalities in well -functioning kidney as cause of
* - long-standing severe juvenile hypertension caused by unilateral nephrectomy ":t.d ullman,t.shapiro,b.barzilay,and a.schwartz (jerusalem:
</div>

קטגוריה:אורולוגים ישראלים
קטגוריה:רופאים יהודים רומנים
קטגוריה:רופאים יהודים גרמנים
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סגל מרכז רפואי הדסה
קטגוריה:חיילים יהודים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983
בולי קרן תל חי

בולי קרן תל חי
בולי קרן תל חי הם בולים שהנפיקה קרן תל חי של התנועה הרוויזיוניסטית. קרן תל חי הוקמה בעקבות מאורעות הדמים בקיץ תרפ"ט כדי לתמוך ולממן את פעולות תנועת ז'בוטינסקי, כגון הצה"ר ותנועת הנוער בית"ר.

הבולים כללו דימויים אחדים ומגוונים, בהם: 
*דמויים של דיוקנות אישים: הרמב"ם, הרב קוק, בנימין זאב הרצל, מקס נורדאו, שרה אהרנסון, יוסף טרומפלדור וזאב ז'בוטינסקי (שני בולים). 
* דימויים העוסקים בהכשרה צבאית, ובכלל זאת הכשרה צבאית ימית על ידי תנועת בית"ר, בהם "האונייה שרה" (על שם שרה אהרנסון, שבה נסעו בית"רים רבים לארץ ישראל המנדטורית) ו"בית הספר הימי בצ'יוויטווקיה".
* דימויים של מבנים: מגדל דוד בירושלים, מצודת זאב בתל אביב, בית זאב, בית התנועה הרוויזיוניסטית ברמת גן. 
* מפת ארץ ישראל המנדטורית שהייתה במרכזו של הוויכוח על גבולות הבית הלאומי, בין ההסתדרות הציונית, ואחר כך התנועה הרוויזיוניסטית לבין השלטונות הבריטים בארץ ישראל.

הבולים הודפסו בצבעים אחדים פעמים רבות.

הבולים שימשו לשתי מטרות עיקריות: האחת, אמצעי למימון הקרן על ידי חבריה גם בסכומים קטנים, בדומה לבולי קרן קיימת לישראל והשקל של התנועה הציונית. והשנייה, אמצעי להסברת ערכי התנועה הרוויזיוניסטית. 

הבולאי אורי אגוזי מספר כי בתקופת היישוב, .

== קישורים חיצוניים ==
* ח' בן-ירוחם, [http://www.kotar.co.il/KotarApp/Viewer.aspx?nBookID=92706526#227.4494.6.default ספר בית"ר: קורות ומקורות, כרך א, עמ' 219], באתר כותר

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:בולאות
קרן תל חי
קורט ריינהרד (חסיד אומות העולם)

קורט ריינהרד (בגרמנית: Kurt Reinhard); היה חסיד אומות העולם מאוסטריה.

==לפני המלחמה==
ריינהרד היה קצין צבא, מהנדס חשמל וצלם חובב.

==בתקופת מלחמת העולם השנייה==
בעת שירותו בצבא גרמניה הוצב ריינהרד בן ה-29 בטרנוב שבפולין, הכבושה בידי גרמניה, כעוזר מנהל השכר שם. מאחר שהיה חובב צילום, נכנס ריינהרד לחנות המצלמות וצרכי הצילום Tumfoto שבעיר שם פגש את אליעזר תום, יהודי שהיה בעל המקום. ריינהרד ביקר פעמים רבות בביתו של תום, הביא לו מזון וגם אביזרי צילום מחופשתו בווינה והתיידד עם בני משפחתו. הוא סייע להם בדרכים רבות נוספות. סיועו זה היווה עבירה בפולין הכבושה, עבירה שהעונש עליה היה מוות, לו היה נתפס. בחודש יוני 1940 הועבר ריינהרד לעיר קטוביץ. בעיר הייתה חנות צילום של יהודי בשם שרף, אשר הוחרמה על ידי הנאצים. בסיוע של אחד מעובדי החנות, ריינהרד העביר כספים למשפחות שרף ותום שבעיר טרנוב.

בשנת 1941 עזבה יחידתו הצבאית של ריינהרד את טרנוב, והוא הוצב בצרפת הכבושה. כשהתוודע לתוכנית לגירוש היהודים למחנות ריכוז, שלח מכתב לידידו היהודי בטרנוב ואף נסע לטרנוב מספר פעמים כדי להאיץ בידידיו לברוח ולהכין מסמכים מזויפים. שתי המשפחות עברו לעיר למברג ושם נעצרו חלק מבני המשפחה.

ביוני 1942 שב ריינהרד לטרנוב, ערב הגירוש של יהודי העיר. כשעזב את העיר לקח עמו ריינהרד 12 יהודים שלהם מסמכים מזויפים והעביר אותם לקרקוב שם הסתתרו.

לאחר מכן שוחרר ריינהרד מהצבא ועבד בחברת סימנס במינכן. כששמע על מעצרו של אחד היהודים שהעביר לקרקוב, השיג את שחרורו בטענה שיהודי זה הוא עובד מומחה ואף הצליח להעביר לגרמניה את יתר היהודים שלהם היו מסמכים מזויפים, מכיוון שסבר ששם יהיו בטוחים יותר. הוא נימק זאת בפני הרשויות הגרמניים בכך שיהודים אלה הם עובדים מומחים שעבודתם דרושה למשק המלחמה של הרייך הגרמני. כך יכלו היהודים לעזוב את קרקוב באופן חוקי ולהגיע לאזורים שונים בגרמניה, בהם אוסטריה המסופחת. רובם הגיעו לאזור מגוריו של ריינהרד, בסביבות מינכן.

ריינהרד דאג להעבירם למשימות אחרות אם משימותיהם המקוריות היו קשות מדי, וכשהתחילו הפצצות בעלות הברית על האזור, דאג להעבירם לאזורים כפריים שהיו מרוחקים מההפצצות.

בפעילותו סיכן ריינהרד את חייו והשקיע כסף רב מכספו האישי, בלא לקבל תמורה ובלא לבקש תמורה.

==הנצחה==
ב-18 בפברואר 1981 הכיר יד ושם בקורט ריינהרד כחסיד אומות העולם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.lettertothestars.at/en/page_id_82.html?id=82 קורט ריינהרד], באתר [https://www.lettertothestars.at/ die Gerechten]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוסטרים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: גרמניה
קטגוריה:מצילים בשואה: פולין
רויטל שירי הורוביץ

רויטל שירי הורוביץ (נולדה ב-1965) היא סופרת, משוררת, בלוגרית ועיתונאית ישראלית.

== ביוגרפיה ==
רויטל שירי-הורוביץ' נולדה בשנת 1965 וגדלה בחולון, ברמת גן ובהרצליה. מגיל צעיר כתבה שירים וסיפורים, וניהלה יומן מגיל עשר. שירתה בנח"ל ולאחר שירותה הצבאי למדה באוניברסיטת תל אביב לתואר ראשון בספרות עברית ובגאוגרפיה.

עם סיום לימודיה נסעה לשנה ללונדון עם בן זוגה שלו נישאה מאוחר יותר. עם שובה ארצה עברה לחיפה ולמדה לתואר שני בגאוגרפיה. בשנת 1995 נסעה עם בן זוגה ובנה הבכור לסיאטל שבמדינת וושינגטון לשלוש שנים, שם ילדה את בנה השני.

בתום שלוש השנים שבה לישראל עם משפחתה והתיישבה בזכרון יעקב, שם ילדה את בנה השלישי, למדה לתואר שני בספרות עברית באוניברסיטת תל אביב והחלה לכתוב את ספרה הראשון "בת עיראק", רומן היסטורי המבוסס על סיפור משפחתה, שזכה לשבחים ואף בפרס עידוד מטעם מורשת יהדות בבל.

לאחר שלוש וחצי שנים חזרה בפעם השנייה להתגורר בארצות הברית, שם נולד גם בנה הרביעי. בשנים אלו כתבה את ספרה השני "להתראות בקרוב" העוסק בהתלבטותם של מהגרים ישראלים, שלעולם חצויים בין עולמות. היא שבה עם משפחתה לישראל פעמיים נוספות, אך הקליטה לא צלחה והם חזרו להתגורר בארצות הברית.

בתחילת 2018 ראה אור ספרה "את מדמיינת: לגדול עם אמא נרקיסיסטית" (הוצאת "בארניר") המבוסס על סיפור אישי.

ספר נוסף שסיימה לאחרונה הוא רומן היסטורי העוסק בשואה, ״איך לצוד דב״, שיצא לאור בשנת 2021.<ref></ref>

היא כותבת לבלוגים בדה-מארקר, וכן ב Word press, וכן לשני עיתונים: סיאטלון, היוצא לאור בסיאטל.

==לקריאה נוספת==
* לאה רודיטי "להתראות בקרוב". את. 6 ביוני 2014
* משה גרנות, בשבח האופטימיות״, ביקורת על הספר ״איך לצוד דב״, JOKOPOST.COM, פברואר 2022

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://cafe.themarker.com/blog/353435/ בלוג של רויטל שירי-הורוביץ]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1965
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
חקלאות מדייקת

חקלאות מדייקת (באנגלית: Precision Agriculture או PA, לפעמים נקראת גם Satellite Farming או Site Specific Crop Management - SCCM) הוא שיטה בניהול חקלאי המבוססת על תצפית, מדידה ותגובה למצב מסוים של חלקה כלשהי. מצבי החלקה או התבואה משתנים במרחב ובזמן וניתנים להתייחסות חישובית וסטטיסטית. הלב של מערכת PA הוא מערכת תומכת החלטה (מכונה DSS, ראשי תיבות של Decision Support System) אשר מסוגלת לקבל החלטות ברמה של חווה שלמה (מכלול של חלקות שונות השייכות למטריית חווה אחת) ואשר נותנת אופטימיזציה של תמורה לעומת עלות ושימור משאבים.

השיטות הנוכחיות (בעיקר במחקר) להגדרת אזורי ממשק עבור DSS כוללות שרטוט ידני של מצולעים על מפות, סיווג על פי צילום אוויר או לוויין, זיהוי דפוסי יציבות על פי עונות השנה וכיוצא בזה. שיטות אלו מורכבות וקשות לפיתוח.

פרקטיקת חקלאות מדייקת נעשתה אפשרית הודות להתפתחות מערכת GPS בפרט ומערכות GNSS בכלל. יכולת החקלאי להעריך באופן מדויק את המיקום בשדה מאפשר יצירת מפה של וריאציות מרחביות של פרמטרים רבים ככל שניתן למדוד (כגון תפוקת התבואה, טופוגרפיה, מאפיינים אורגניים, לחות, רמות נתרן, חומציות, מגנזיום, אשלגן, ועוד). בנוסף, יכולות מפות אלו לשמש באינטרפולציה לרשת עבור השוואה עם נתונים אחרים ו\או מפות אחרות. שינויים באופי התבואה כפונקציה של מיקום מרחבי וזמן הם נתוני הליבה של מערכת חקלאות מדייקת.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20151124022712/http://www.export.gov.il/heb/Branches/Technologies/Agro%20Technology/AgritechIsrael/news,993/ אגרו טכנולוגיה - חקלאות מדייקת], באתר ממשלת ישראל
* [http://www.iff.co.il/cgi-webaxy/sal/sal.pl?lang=he&ID=936435_IFF&act=show&dbid=pages&dataid=meida_agri_news_050807_potivski חקלאות מדייקת במאה ה-21 תחולל מהפכה דומה לטפטפות במאה ה-20], באתר התאחדות חקלאי ישראל

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מדייקת
קטגוריה:טכנולוגיה
זקן ואן דייק

זקן הואן דייק נקרא על שם [[אנתוני ואן דייק.]]

זקן ואן דייק (מאנגלית: Van Dyke; נכתב גם Vandyck או Van Dijk) הוא סגנון של עיצוב שיער הפנים, ונקרא על שמו של הצייר הפלמי מהמאה ה-17 אנתוני ואן דייק. זקן ואן דייק מורכב באופן ספציפי מגידול של שפם ובנוסף זקן תייש, בעוד שיער הלחיים מגולח כולו. אפילו לסגנון זה קיימות מספר וריאציות, ביניהן גידול שפם בעל קצוות מסולסלים, החלפת זקן התייש בשיער מתחת לשפה התחתונה וכו'.

סגנון זקן זה היה נפוץ באירופה של המאה ה-17. הוא נגמר בבריטניה יחד עם הרסטורציה בשנת 1660, כאשר סגנונות ופאות צרפתיות הפכו פופולריים. זמן מה לאחר מכן, לעומת זאת, גברים מסוימים, שנודעו בכינויים "vow-beards" (בתרגום מילולי: "נודרי הזקן") המשיכו להתגלח בסגנון הואן דייק, תוך שבועה כי ימשיכו לעשות כן עד שהמלך יישוב להתגלח באופן זה. הסגנון הפך פופולרי בארצות הברית במאה ה-19. בעיתון Chicago Chronicle גינתה המבקרת אידית' סשנס טאפר את סגנון הואן דייק יחד עם זקן התייש, כשני סממנים של גברים "שהיו אנוכיים, זדוניים, ויהירים כטווס".
הסגנון מכונה לעיתים "זקן צ'ארלי", אשר נקרא אחרי המלך האנגלי צ'ארלס הראשון, שאת דיוקנו צייר האומן ואן דייק, בעת שהיה מגולח בסגנון זה.

==זקן ואן דייק בהיסטוריה==
הזקן נראה על ואן דייק עצמו, ועל הרבה מהדמויות אותן צייר בדיוקנאותיו, ביניהם המלך צ'ארלס הראשון. מהפכן המרקסיזם הרוסי ולדימיר איליץ' לנין נראה גם הוא מגולח בסגנון הואן דייק.
הזקן ראה תחייה במאה ה-19 ונראה בקרב דמויות ידועות רבות, ביניהן הגנרל קסטר (אשר לבש סגנונות רבים כמו גם) והשחקן מונטי וולי. הקולונל הרלנד סנדרס, המפורסם מלוגו רשת המסעדות KFC, נחשב גם הוא לבעל זקן ואן דייק.

באנגלית pickedevant היא מילה נרדפת לזקן ואן דייק.

==דוגמאות==
<gallery>
File:Arminius 5.jpg | ג'קוב ארמיניוס (1625)
File:Charlesx3.JPG | צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה צוייר על ידי ואן דייק (1635-6)
File:Antonio Maria Esquivel portrait.jpg | אנטוניו מריה' אסקיבל (1847)
File:Zeller.jpg | קארל צלר
File:Jean Augustin Daiwaille - Zelfportret.jpg| דיוקן עצמי על ידי הצייר ההולנדי יאן אוגוסטין דייוויל (1801–1850)
File:WScottHancock.jpg | ווינפיל סקוט האנקוק (1863)
File:G a custer.jpg | ג'ורג' ארמסטרונג קסטר (1865)
File:Buffalo Bill Cody ca1875.jpg | באפלו ביל (וויליאם קודי) (c. 1875)
File:Self portrait of Edward Sheriff Curtis.jpg | אדוארד קרטיס (1899)
File:Wilhelm-maybach-1900.jpg | וילהלם מייבאך (1900)
File:Adolphe Lalire.jpg | אדולף ללייר
 | ולדימיר איליץ' לנין (1920)
File:Colonel Harland Sanders in character.jpg | הרלנד סנדרס (c. 1974)
File:Pierce Brosnan at the 2005 Toronto Film Festival.jpg|פירס ברוסנן (2005)
File:Aimone di Savoia Aosta.JPG | הנסיך אימון, דוכס אפוליה (2006)
File:Christian_Bale_2009.jpg | כריסטיאן בייל, שחקן (2009)
File:JohnnyDeppApr2011.jpg | ג'וני דפ (2011)
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גילוח
קטגוריה:זקן
שמואל שולזינגר

הרב שמואל הלוי שולזינגר (ב' בטבת ה'תרצ"ה, 8 בדצמבר 1934 – כ"ג בטבת ה'תשס"ד, 17 בינואר 2004) היה רב חרדי ישראלי, רבה האשכנזי של קריית אתא.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים לסימה לאה ולרב יצחק הלוי שולזינגר. בילדותו למד בבית הספר 'נצח ישראל' בירושלים, אביו התמנה כרב בכפר גנים והמשפחה עברה להתגורר בכפר, בהמשך עברו לחיפה, שם שימש האב כרב שכונה וכרב המכשיר של בתי המטבחיים.

בשנת ה'תש"ח (1948) החל ללמוד בישיבת תפארת ישראל בחיפה, ממנה עבר בקיץ ה'תשי"א (1951) לישיבת פוניבז', שבבני ברק, שם למד בין היתר מהרב אליהו אליעזר דסלר שבו ראה את רבו המובהק, ואצל הרב יחזקאל לוינשטיין. במאי 1956, בהיותו רווק, זכה בפרס לחידושי תורה מטעם משרד הדתות.
הרב שולזינגר נואם בשמחת נישואיו, לימינו הרב [[יוסף שלמה כהנמן והרב אלעזר שך]]
בשנת ה'תשי"ז נפטר רבה של כפר אתא הרב יהודה ליב גפן. עסקני המקום הכריזו כי מי שיזכה להינשא לבתו של רבם המנוח, מלכה, ימלא את מקומו. בחודש ניסן של אותה שנה התארס שמואל עם מלכה, והחל לכהן כרב המקום, בהמלצת הרב מטשעבין, ששלח מכתב מיוחד לרגל הכתרתו. בעת מינויו היה בן 22 בלבד. 

בשנת ה'תשכ"ז (1967) הקים כולל אברכים בעיר שמומן ברובו מכיסו הפרטי<ref>ספר ר' משה מרדכי חלק ב' עמוד 729.</ref>. בשנת ה'תשל"ג הקים את תלמוד התורה "תורה תמימה". שימש גם כנשיא הישיבה לצעירים, המקומית, שנוסדה ב-1990.

בשנת ה'תשנ"ה עבר ניתוח לב פתוח בקליבלנד, אוהיו. בשנת ה'תשס"ד לקה בלבו ונפטר. הלווייתו יצאה מבית הכנסת הגדול בעיר. הוא נקבר בבית הקברות הישן של קריית אתא לצד חמיו.

בנו הרב טוביה הוכתר לממלא מקומו כרב בית הכנסת הגדול, תפקיד אותו נטש לאחר תקופה, עקב חילוקי דעות עם בני הקהילה.

בשנת ה'תשס"ז הוציא לאור אחיו הרב משה מרדכי שולזינגר ספר לזכרו בשם "עטרות שמואל".

==מפרסומיו==
* בשנת ה'תשס"ח הוציא לאור בנו הרב טוביה את גיליונותיו על הרמב"ם והמשניות בספר גיליוני הגר"ש.
* בקובץ תורני "צוהר" בשנת תשס"ז הופיעו סדרת מאמרים ובהם הערותיו על השו"ע ותשובות חתם סופר.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.bhol.co.il/forums/topic.asp?cat_id=4&topic_id=771300&forum_id=771 אודותיו] בפורום של אתר בחדרי חרדים
*קונטרס שמואל בדורו, בסוף ספר ר' משה מרדכי חלק ב. [https://beta.otzar.org/#/b/630584/p/723/t/16400.7383499802965712/fs/0/start/0/end/0/c/1640911063779 באתר אוצר החכמה].
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת תפארת ישראל
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:רבני ערים בישראל
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:קריית אתא: רבנים
קטגוריה:כפר גנים: אישים
קטגוריה:חרדים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
סרחיו ברגמן

הרב סרחיו ברגמן (בספרדית: Sergio Bergman; נולד ב-23 בינואר 1962) הוא רב רפורמי ופוליטיקאי ארגנטינאי שכיהן כשר איכות הסביבה בממשלתו של מאוריסיו מאקרי וכחבר הקונגרס הלאומי הארגנטינאי. החל מחודש יוני 2020 משמש כנשיא האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת - ארגון הגג העולמי של התנועות הרפורמיות, הליברליות והפרוגרסיביות.

== קורות חיים ==
ברגמן נולד בארגנטינה, סיים לימודי רוקחות וביוכימיה באוניברסיטת בואנוס איירס. הוא למד בסמינר הרבנים של התנועה הקונסרבטיבית "סמינריו רביניקו" בבואנוס איירס, סיים לימודי תואר שני בחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים והוסמך לרבנות בהיברו יוניון קולג' בירושלים. ב-1994 שב לארגנטינה וב-2001 מונה לרב בית הכנסת קהילת ישראל בארגנטינה (המוכר גם כבית הכנסת טמפלו ליברטד).

ב-2011 נבחר למועצת העיר בואנוס איירס מטעם מפלגת PRO בראשות ראש העיר מאוריסיו מאקרי. הוא עתר לבית המשפט בדרישה שעל פתק ההצבעה יהיה רשום "הרב ברגמן" במקום "סרחיו ברגמן", מאחר שכך מוכר לציבור, אך עתירתו נדחתה לאחר שבית המשפט קבע שיהיה בכך קונוטציה חיובית שאינה מתאימה להופיע בקלפי. ב-2013 נבחר מטעם מפלגת PRO כנציג העיר בואנוס איירס בבית הנבחרים הארגנטינאי (הבית התחתון של הקונגרס הלאומי). הוא כיהן כחבר הקונגרס מדצמבר 2013. לאחר ניצחונו של מאוריסיו מאקרי בבחירות לנשיאות ב-2015, מונה ברגמן לשר לאיכות הסביבה.

ברגמן הוא מייסד "פונדסיון יודאיקה" ארגון הכולל בתי כנסת ומרכזים חינוכיים יהודים בארגנטינה. הוא מחברם של שישה ספרים העוסקים בדת ובנושאים אזרחיים. את ההקדמה לספרו "Argentina Ciudadana" (ארגנטינה אזרחית) כתב ב-2008 הארכיבישוף המטרופוליטני חורחה מריו ברגוגליו, לימים האפיפיור פרנציסקוס. 

לאחר הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה ב-1994 ארגן קבוצת פעילים שמפגינה מדי יום שני למען חקר הפרשה ועשיית צדק. סימן ההיכר שלו היא כיפה גדולה צבעונית. 

ברגמן נשוי ואב לארבעה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sergiobergman.com/ אתר האינטרנט של סרחיו ברגמן]
* 
* 
*

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:חברי הקונגרס הלאומי הארגנטינאי
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:רבנים ארגנטינאים
קטגוריה:רבנים רפורמים
קטגוריה:רבנים חברי פרלמנטים
קטגוריה:שרי סביבה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1962
אנדרואיד מרשמלו

אנדרואיד מרשמלו (באנגלית: Android 6.0 Marshmallow) היא גרסה של מערכת ההפעלה אנדרואיד מבית חברת גוגל המיועדת לטלפונים חכמים. גרסתה היא 6.0. מרשמלו היא הגרסה הממשיכה של אנדרואיד לוליפופ. היא נחשפה לראשונה במאי 2015 והושקה באוקטובר אותה שנה. הגרסה הממשיכה של אנדרואיד מרשמלו היא אנדרואיד נוגט.

==חידושים==
בין התכונות של מערכת ההפעלה החדשה ניתן למנות סדרת אנימציות חדשות ואינטואיטיביות שמותאמות לממשק ה-Material Design; ההתראות שמגיעות רועדות לרגע בחלק העליון של המסך – כדי למשוך תשומת לב - אבל אחר-כך הן נעלמות, כדי לא להפריע; בשביל להפוך את האיתור של כל אפליקציה למשימה קלה יותר, האפליקציות מסודרות בסדר אלפביתי, כשכל האותיות מופיעות מצד ימין ומאפשרות לקפוץ ישירות לאפליקציה הרצויה או פשוט להתחיל להקליד את שם האפליקציה ולבחור מתוך ההשלמה האוטומטית; תכונה חשובה נוספת בהקשר זה הוא ה-Dynamic Shortcuts, שבמסגרתו יוצגו האפליקציות על פי דפוסי השימוש של המשתמש. תכונה נוספת היא הצגת מערכת ההרשאות המפורטת של מרשמלו שמאפשרת למשתמש לכבות הרשאות ספציפיות בכל אפליקציה.

בגרסת מרשמלו, גוגל הפחיתה את מספר האפליקציות שמגיעות עם הגרסה ובנוסף, ניתן יהיה להסיר אותן כבכל אפליקציה רגילה. תכונה נוספת וחדשה היא ה-Now On Tap, שמאפשר בעזרת לחיצה ארוכה על כפתור הבית להגיע למידע רלוונטי לאותו רגע. כך שלדוגמה בקבלת הודעה ניתנת האפשרות ללחוץ לחיצה ארוכה על כפתור הבית והיא תציג פרטים נוספים עליה. בגרסה החדשה שופרה האינטראקציה בין העוזרת הקולית של גוגל לבין האפליקציות. בנוגע לסוללה, נוספה אופציה חדשה בשם "Doze", המאפשרת חיסכון של עד 30 אחוזים בסוללה בזכות שיפור במנגנון ניהול המשימות של הטלפון החכם.

==קישורים חיצוניים==

* 
* Gadgety, [http://www.gadgety.co.il/130734/גוגל-מכריזה-על-מערכת-ההפעלה-android-m/ גוגל מכריזה על Android M]

קטגוריה:אנדרואיד
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2015
עשן הזמן

עשן הזמן הוא חנות ספרים, פאב, בית למוזיקה ומועדון הופעות בעיר העתיקה בבאר שבע. עשן הזמן הוא מועדון הבית של יוסי בבליקי ושל אמנים מקומיים כמו דויד פרץ, DODIES, נועה בביוף ונדב דלומי. עשן הזמן נותן במה לתרבות אלטרנטיבית.

הביטוי "עשן הזמן" לקוח משיר של לאה גולדברג.

== היסטוריה ==
 
צחי גולדברג ומרים (בירה) רוזנר הקימו את המקום בינואר 2007 בשכונה ד' מזרח (ו' הישנה). כשצוותו יחדיו הם חלמו להקים בית קפה שמהווה גם חנות לספרי יד שנייה, אך בעקבות עצתו של דויד פרץ הוחלט להוסיף למקום במה להופעות חיות. לאחר כשנה עשן הזמן עבר למיקום חדש, גם הוא ברחוב רינגלבלום, ושם הוא נשאר עד ל-2013. באוקטובר 2013 עשן הזמן עבר למיקומו הנוכחי בעיר העתיקה ברחוב אנילביץ'. עשן הזמן מנוהל כיום על ידי צחי גולדברג וים בכר. 

כתב העת לשירה "דקה" נהג לקיים במקום את ערבי ההשקה של גיליונותיו. 

בשנת 2010 הוקם בעיר ארגון בשם עורף האויב שהיה נוהג לארגן הופעות מטאל ורוק כבד בעשן הזמן. עורף האויב נוהל על ידי צחי גולדברג ודני שפירא ונסגר בשנת 2013.

המקום אירח בשנים האחרונות מאות הופעות של אמנים כמו נעם רותם, דאנה איבגי, ארנון נאור, שלום גד, אתי אנקרי, דניאלה ספקטור, חיים אוליאל, דן תורן, אבי בניון, רונית שחר, קובי אוז, בני בשן, יובל מנדלסון, קוב, ערן צור, אילן וירצברג, אלון עדר, דנה ברגר, עדי רן ועוד.

== אירועים ידועים בעשן הזמן ==
"ערב אנטי וולנטיין" - בכל שנה בזמן ולנטיין מתקיים ערב אנטי ולנטיין שבו מגיעים מספר אמנים כדי לבצע שירי תסכול, קנאה ובדידות. 

"סוויטת יום העצמאות" - בכל שנה בערב שאחרי יום העצמאות יוסי בבליקי מופיע בעשן הזמן עם חברים.

במה פתוחה בימי ראשון, ערבי ציור בימי שני, הופעות מוזיקליות בימי שלישי וחגיגות יום הולדת לפיצ'רסקי בתאריכים אקראיים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://he-il.facebook.com/ashanhazman עשן הזמן] בפייסבוק
*[https://ashanhazman.co.il/ בלוג עשן הזמן]
* לילך גביש, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=8&Area=1&ArticleID=4487 ככה יוצרים סצנה בבאר שבע], 29 בינואר 2007, באתר "הבמה"
* מיכל גרינברג, [http://news.walla.co.il/item/1058277 במקום לעזוב, הסטודנטים פתחו עסק], 15 בפברואר 2007, באתר וואלה!
* 
* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=4408&wrkid=23959 מילים לשיר "עשן הזמן" מאת דויד פרץ] באתר שירונט

== הערות שוליים ==

קטגוריה:באר שבע: תרבות
קטגוריה:חנויות ספרים בישראל
קטגוריה:ישראל: מועדוני ג'אז ומוזיקה קלה
קטגוריה:באר שבע: בתי קפה ומסעדות
פיוטר שימניאק

[[ורשאבה צנטראלנה]]
תחנת הרכבת Warszawa Powiśle שחודשה והוסבה לאחרונה לבר שכונתי
פיוטר פאוול שימניאק (Piotr Pawel Szymaniak; 28 ביוני 1911 – 18 באוגוסט 1967) היה אדריכל פולני שהתפרסם בעיקר הודות לתכנון תחנות הרכבת בוורשה ובכלל זה התחנה המרכזית.

==ביוגרפיה==
שימניאק נולד בוורשה. ב-1930 החל את לימודי האדריכלות בפקולטה לאדריכלות באוניברסיטה לטכנולוגיה בוורשה יחד עם ארסניוש רומנוביץ שהפך בהמשך לשותפו המקצועי. ב-1934 השתלב במקצוע במשרד אדריכלים מקומי. ב-1938 זכה עם חברו רומנוביץ ועם חבר שלישי, לתכנן את הביתן הפולני לתערוכה העולמית שהתקיימה שנה לאחר מכן בניו יורק. באותה שנה השלימו את עיצובה של מסעדה בזאקופנה.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני, עבדו השניים ברשות הרכבות הגרמנית בורשה ותכננו בין השאר את תחנת הרכבת המרכזית של העיר. ב-1944 הועבר שימניאק למחנה כפייה נאצי בברלין שם עבד במשרד התכנון של רשת הרכבות הגרמנית.

לאחר המלחמה, הצטרפו רומנוביץ ושימניאק למאמץ הלאומי ועבדו על חידוש העיר שנהרסה כמעט כליל במהלך המלחמה. ב-1946 זכו השניים בפרס הראשון בתחרות לתכנון התחנה המרכזית של העיר. הפרויקט נבנה בסוף רק בתחילת שנות השבעים והושלם ב-1976, אך עד אז תכננו את שאר שבע התחנות לאורך הקו. במקביל תכננו גם מספר מבנים שאינם קשורים לתחום הרכבות, כמו מרכז לספורט ימי עבור ימק"א ומתחם מגורים (שניהם בורשה). 

ב-1967 נפטר לפתע שימניאק ורומנוביץ המשיך לעבוד, תוך שהוא מתמקד בהמשך השלמת פרויקט תחנות הרכבת וכן כיועץ בתחום תכנון מתקני רכבות בפולין ובשאר מדינות באירופה. 

בניין התחנה המרכזית בורשה (ורשאבה צנטראלנה) שנחנך ב-1976 לאחר עיכובים רבים, הוא נקודת ציון עירונית בבירת פולין ומרכז תחבורתי המשלב תחנות רכבת ארציות ופרבריות. מאז זכייתם בתחרות, עברה התוכנית שינויים משמעותיים, אך העיצוב הסופי נותר נאמן להצעה האחרונה שהספיקו השניים להציג, קודם לפטירתו של שימניאק. מאז פתיחתה חלו מספר שינויים בבניין, אך הם לא פגעו בצורתו החיצונית. עליית ערך הקרקע במרכז העיר הביא ליוזמות להריסת הבניין, אך התחזקות המודעות למורשת האדריכלית הפולנית פסלו את היוזמות והבניין נחשב היום לאחד מהמבנים הייצוגיים ביותר לאדריכלות הפולנית של המאה העשרים.

==קישורים חיצוניים==
*מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2015/11/25/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%91%D7%AA%D7%97%D7%A0%D7%AA-%D7%94%D7%A8%D7%9B%D7%91%D7%AA-%D7%95%D7%A8%D7%A9%D7%91%D7%94-%D7%A4%D7%95%D7%91%D7%99%D7%A9%D7%9C%D7%94-%D7%91%D7%95%D7%A8%D7%A9%D7%94/ סקירה אדריכלית מצולמת של בניין תחנת הרכבת ורשבה פובישלה בורשה], באתר 'חלון אחורי', 25 בנובמבר 2015

קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-1967
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1911
קטגוריה:אדריכלים פולנים
באבא ג'ון

באבא ג'ון הוא סרט קולנוע דרמטי ישראלי משנת 2015 בבימויו של יובל דלשד. הסרט זכה בפרס אופיר לסרט הטוב ביותר וייצג את ישראל בפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר, אולם לא העפיל למועמדות בקטגוריה.

הסרט עוסק במשפחת עולים ממוצא איראני, המנהלת משק חקלאי לגידול תרנגולי הודו. הסרט עוסק בקונפליקט בין אב המשפחה לבין בנו, המסרב להמשיך את מסורת המשק המשפחתי.

הסרט הוא הראשון בבימויו של דלשד. הוא הוקרן בהקרנת בכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-2015, וכן ב-27 פסטיבלים נוספים ברחבי העולם.

==עלילת הסרט==
העלילה מתמקדת בשלושה דורות למשפחה במושב חקלאי בדרום הארץ בו כל התושבים הם עולים מאיראן. למשפחה לול תרנגולי הודו אותו מנהל אב המשפחה יצחק (נוויד נגהבאן) הדורש מבנו בן ה-13, מוטי (אשר אברהמי), לקבל את העסק המשפחתי ולהמשיך בניהול הלול כפי שנדרש היה מיצחק לרשת את הלול מאביו.

מוטי מתעניין בתחום המכניקה של כלי רכב ואינו מתחבר לעבודות הלול המשפחתי, דבר הגורם לקונפליקט בקרב המשפחה אשר מתעצם במהלך ביקור של הדוד, דריוש (פריבורז דויד דיאן) אשר חי באמריקה לאחר שמרד באביו השמרן.

אם המשפחה הפסיבית (ויז אליוט ספאבי) מנסה לגשר על הפערים הנוצרים בין בני המשפחה.

==פרסים נוספים==
* פרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר (אייל סעיד מני)
* פרס אופיר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר (יהודה אקו)
* פרס אופיר לליהוק הטוב ביותר (נועה אלה)
* פרס אופיר לצילום הטוב ביותר (עופר ינוב)
* פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר

==הקרנות בבתי קולנוע בישראל==
על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", במהלך שנת 2015 צפו בסרט זה 105,020 צופים, בבתי קולנוע ברחבי הארץ.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי 2015
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: סרטים
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים בפרסית
קטגוריה:המושב בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2015
בעיית שלושת הגופים (ספר)

בעיית שלושת הגופים (בסינית מפושטת: 三体, פין-יין: Sān tǐ, תרגום: "שלושה גופים") הוא ספר מדע בדיוני של הסופר הסיני ליו צשין. הספר הוא ראשון בטרילוגיה המכונה "זכרו את עבר כדור הארץ" אך קוראים סינים רבים מכנים את כל הסדרה בשם הספר הראשון. הכותרת מתייחסת לבעיית שלושת הגופים, בעיה במכניקה המבקשת לתאר את תנועתם ההדדית של שלושה גופים תחת השפעתו של כוח המשיכה. הספר פורסם ב-2006,<ref></ref> זכה בפרס גלקסי "ספר מדע בדיוני הטוב בסין" והפך לספר המדע בדיוני הפופולרי ביותר בסין.

ב-2014 תורגם לאנגלית על ידי הסופר קין ליו תחת הוצאת TOR. באותה שנה היה מועמד לפרס נבולה עבור הרומן הטוב ביותר וזכה ב-2015 בפרס הוגו.

== עלילה ==
הסיפור נע בין ההווה לבין אירועים שקרו במהלך מהפכת התרבות הקומוניסטית בסין (1966–1967).

התרחשות האירועים הכללית בספר מתארת איך במתקן צבאי סיני סודי "חוף אדום" נערכים חיפושים אחרי חיים חוצניים. הניסיונות מובילים לבסוף ליצירת קשר עם חייזרים מפלנטה המכונה "טריסולאריס" אשר מחליטים לפלוש ולהשתלט על כדור הארץ. טריסולאריס נמצאת 4.5 שנות אור מכדור הארץ, אך כדי להגיע ייקח לצי החלליות 450 שנה.

בהווה, התאבדויות מסתוריות של מדענים שונים מובילה לחקירה של ארגון סודי המקשר ביניהם, ומקיים סימולציית מציאות מדומה "בעיית שלושת הגופים" המהווה מעין חידת משחק, בה השחקנים חיים בעולם בו השמש מתנהגת בצורה לא יציבה. לפעמים הדמויות במשחק חוות קור קיצוני בלילה שנדמה כי אינו נגמר, ולפעמים השמש חזקה עד כדי יצירת סופות אש אשר מכחידות כל חי.

== אזכורים בתרבות ==
בשנת 2024 התפרסמה בנטפליקס סדרה המבוססת על הספר בשם בעיית שלושת הגופים<ref></ref>. הסדרה זכתה להצלחה גדולה<ref></ref>.

== ראו גם ==
בעיית שלושת הגופים (סדרת טלוויזיה)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* ניק ריצ'רדסון, [https://hazmanhazeh.org.il/scifi/ היקום הוא יער אפל], באתר הזמן הזה, ינואר 2019

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי מדע בדיוני קשה
קטגוריה:ספרים סיניים
קטגוריה:יצירות זוכות פרס הוגו לרומן הטוב ביותר
ג'וני ואבירי הגליל

ג'וני ואבירי הגליל היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה קומית שעלתה לשידור ב-2 בספטמבר 2015 בערוץ yes DramaHD, זכתה להצלחה רבה ולמיליוני צפיות, ואף זכתה לאדפטציה צרפתית ב-AMAZON פריים וידאו <ref></ref> ואדפטציה גרמנית בערוץ VOX הגרמני. הסדרה עוקבת אחרי ארבעה חברי ילדות שחוברים יחדיו ופותחים משרד ליווי לנשים בלבד. משרד הליווי זוכה להצלחה גדולה בגליל ומשנה את חיי הגיבורים, המתמודדים עם משמעות היותם ג'יגולואים, וכן את חיי הקרובים אליהם.

יוצרי הסדרה הם דני רוזנברג, שגם ביים אותה, ותום שובל, ומככבים בה עוז זהבי, אושרי כהן, יוסף סוויד ויואב לוי בתור נערי ליווי, וכן ג'וי ריגר, מלי לוי, נועה קולר, יפתח קליין, אוולין הגואל ושמיל בן ארי.

== עלילה ==
ג'וני (עוז זהבי) שב מסין לביתו במושב ב לאחר מות אביו כדי לקחת אחריות על אחותו המתבגרת חלי, על העסק המשפחתי הכושל ועל חייו. הוא שואף להזניק קדימה את מכוורת הדבש המשפחתית, אך בעקבות רצף של טעויות מגלה כי במכוורת לא נמכר דבש בוטיק אלא סקס בוטיק. הגילוי המטלטל עומד לשנות את חייו וחיי הסובבים אותו.

== דמויות ==
=== דמויות ראשיות ===
* ג'וני קציר (עוז זהבי): נער ליווי, אחיה של חלי, שב מסין לאחר 4 שנים אחרי שברח זמן קצר לפני חתונתו עם הודיה.
* שימי (יואב לוי): נשוי לאילנית ואב לילד, נמצא במצב כלכלי נואש וכתוצאה מכך הופך לנער ליווי בידיעת אשתו, דבר שמקשה על הנישואים שלהם.
* איתמר (אושרי כהן): נער ליווי, לא מוצא שפה משותפת עם אביו וכתוצאה מכך עוזב את הבית ועובר לגור עם ג'וני.
* קייס (יוסף סוויד): בן 30, ערבי שעובד בכוורת הדבש, הראשון שהתחיל לעסוק בזנות כדי להרוויח כסף מהצד, מתאהב בחלי קשות.
* חלי קציר (ג'וי ריגר): אחותו הקטנה של ג'וני, בת 17 לאחר מות אביה נשארת בלי אפוטרופוס והרווחה רוצה לשלוח אותה לפנימייה, מתאהבת בקייס.
* הודיה ארבל (מלי לוי): ארוסתו לשעבר של ג'וני שעזב לסין זמן קצר לפני חתונתם, נשואה כיום לניר.
* מוטק'ה (שמיל בן ארי): אביו של איתמר, נוהג להתעמר בבנו, מה שגורם לו בסופו של דבר לעזוב את הבית.
* ניר ארבל (יפתח קליין): בעלה של הודיה.
* אילנית (נועה קולר): אשתו של שימי, מודעת להיותו נער ליווי, אך מתמודדת עם זה בגלל המצב הכלכלי.

=== דמויות משנה ===
* זוהרה (דפנה ארמוני): בת זוגו של מוט'קה.
* שרהל'ה (אוולין הגואל): חברה של זוהרה. היא ואיתמר מנהלים רומן בסתר.
* עופרה (מירב גרובר): לקוחה קבועה של ג'וני, סאדיסטית.
* יעלי (שי-לי עטרי): לקוחה רומנטיקנית של ג'וני.
* ד"ר יאנה (תמרה קליינגון): רופאה שעובדת עם אילנית, הופכת ללקוחה של שימי.
* אנה (חן יאני): לקוחה אצל איתמר.
* רעיה (שרון שטרק): לקוחה של איתמר ושימי. נוהגת להיעזר בדילדו.

== קישורים חיצוניים ==
מידע וכתבות:
* 

* 
* 
* ראיון של דני רוזנברג ותום שובל באתר [http://overmasach.com/דני-תום-ואבירי-הגליל/ עובר מסך], 1 בדצמבר 20154
* 
* רתם איזק, [http://atmag.co.il/יחסים/שחר-של-פות-חדש-הסדרה-ג׳וני-ואבירי-הגליל על הסדרה ג׳וני ואבירי הגליל], באתר את, 29 בנובמבר 2015

ביקורות:
* 
* 
* 
* 
* 
*
* 
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
קטגוריה:דרמות קומיות ישראליות
קטגוריה:זנות גברית בתרבות ובאמנות
קטגוריה:שדה אליעזר
ריימונד אאומן

ריימונד אאומן (בגרמנית: Raimond Aumann, נולד ב-12 באוקטובר 1963 באאוגסבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת השוער. כינויו של אאומן הוא "באלו" על שם דמותו של באלו הדוב מספר הג'ונגל.

==קריירת מועדונים==
אאומן שיחק בבאיירן מינכן החל משנת 1982, תחילה כשוער מחליף לז'אן-מרי פפאף, והחל משנת 1984 תפס את עמדת השוער הראשון עד שנפצע, ופפאף חזר להיות השוער הראשון, עד שפרש בשנת 1988. פרישה זו סללה לאאומן את הדרך לעמדת השוער הראשון באופן בלעדי, והוא הפך לאחד השוערים הטובים בגרמניה. עם באיירן מינכן זכה אאומן בשש אליפויות הבונדסליגה ופעמיים בגביע הגרמני. אאומן צבר 216 הופעות במדי באיירן מינכן ב-12 עונות, ושימש כקפטן הקבוצה בין השנים 1991-1994, לאחר פרישתו של קלאוס אאוגנטאלר ממשחק פעיל.

בשנת 1994 עבר אאומן לבשיקטש לעונה אחת וסייע לה לזכות באליפות, ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.

==נבחרת גרמניה==
לאאומן 4 הופעות בנבחרת גרמניה. אאומן השתייך לסגל הנבחרת הגרמנית שזכתה במונדיאל 1990, אך לא שיחק בו.

==לאחר הפרישה==
אאומן מועסק כיום כקואודינטור של מועדון האוהדים של באיירן מינכן.

==תארים==
עם באיירן מינכן:
* אליפות הבונדסליגה (6): 1984/85, 1985/86, 1986/87, 1988/89, 1989/90, 1993/94
* הגביע הגרמני (2): 1983/84, 1985/86

עם נבחרת גרמניה המערבית:
* מונדיאל: 1990

עם בשיקטש:
* אליפות ליגת העל הטורקית בכדורגל: 1994/95

== קישורים חיצוניים ==

 

קטגוריה:שוערי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני בשיקטש
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה המערבית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:אאוגסבורג: כדורגלנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1963
תקוות גדולות (סדרה, 1981)

תקוות גדולות (באנגלית: Great Expectations) היא מיני סדרה בת 12 חלקים משנת 1981, עיבוד טלוויזיוני של לרומן "תקוות גדולות" מאת צ'ארלס דיקנס. את הסדרה ביים ג'וליאן אמייס ואת התסריט ג'יימס אנדרו הול.

==צוות השחקנים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:סרטים המבוססים על תקוות גדולות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:סדרות דרמה בריטיות