משה עמירב

משה עמירב (נולד ב-1 באוקטובר 1945) הוא איש ציבור ישראלי אשר התמקד בסכסוך הישראלי-ערבי ובפרט בסוגיית ירושלים, והתפרסם במה שכונה "פרשת עמירב" ב-1987, כאשר היה ראשון הפורשים מן הליכוד עקב דחייתו של ראש ממשלת ישראל יצחק שמיר את ההצעה שניסח עם פייסל חוסייני, אחד ממנהיגי הפלסטינים בגדה, על דעתו של יאסר ערפאת, להסכם שלום. הוא פרופסור במסלול הנלווה במכון ללימודים עירוניים ואזוריים באוניברסיטה העברית בירושלים, ובבית הספר לתלמידי חו"ל של האוניברסיטה.

==קורות חיים==
עמירב גדל בנתניה כבן למשפחה רוויזיוניסטית. שירת בחטיבת הצנחנים ונפצע בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים. בעודו פצוע בבית החולים, כתב את "", שהיה לחלק מחומר הלימוד בבתי ספר ושימש מוטיב מרכזי במרכז שרשרת הדורות ליד הכותל המערבי בירושלים. הוא היה חבר מרכז הליכוד, מדריך בבית"ר ושליח התנועה בחו"ל. בשנים 1970–1971 היה יו"ר התאחדות הסטודנטים בישראל.

בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה העברית בירושלים בהיסטוריה של עם ישראל ומדעי המדינה, תואר שני מאוניברסיטת ניו יורק במינהל ציבורי ותואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון (LSE) בגאוגרפיה פוליטית.

== פעילות ==
=== פעילות ציבורית ===
בעת ששימש עמירב יו"ר התאחדות הסטודנטים התרחש בברית המועצות מבצע חתונה - ניסיון של קבוצת צעירים יהודים לחטוף מטוס ובעקבותיו נערך "משפט לנינגרד הראשון". עמירב הוביל הפגנות סטודנטים נגד המשפט בארץ ובעולם וריכז מחאת סטודנטים בינלאומית כנגד מדיניות ברית המועצות כלפי היהודים החיים בה.

בשנים 1976–1981 שימש דובר רשות השידור.

בשנים 1981-1986 היה ראש המנהל לבטיחות בדרכים (הרלב"ד) במשרד התחבורה, מינוי פוליטי של שר התחבורה חיים קורפו, לאחר שהממשלה פטרה את התפקיד ממכרז. המינהל בניהולו הכין את תוכנית האב הראשונה של ממשלת ישראל לצמצום תאונות הדרכים.

בין השנים 1989 ל-1993 היה חבר מועצת עיריית ירושלים וממונה על האגף לשירותי הנדסה ותחבורה. במסגרת זו הכין את תוכנית האב לתחבורה וכבישים ובמסגרתה יזם את בניית כבישי הטבעת מסביב לירושלים את כביש 1 וכביש בגין, החוצים את העיר. עמירב יזם גם את תוכנית הקמת הרכבת הקלה בירושלים, שבנייתה הסתיימה בפיגור של כעשרים שנה רק ב-2011.

בין השנים 1990 ל-1995 היה מיוזמיה של המועצה לשלום ולביטחון וגם כיהן כמנכ"ל הראשון שלה (בהתנדבות).

בין השנים 1989 ל-1997 היה יו"ר משותף (עם חנא סניורה) של "IPCRI" - מרכז ישראל פלסטין למחקר ומידע, אשר היה בין יוזמי הקמתו.

בין השנים 2000–2001 שימש עמירב יועצו של ראש הממשלה אהוד ברק לנושא ירושלים. הוא עמד בראש הצוות המקצועי שהכין את התוכניות לחלוקת העיר בוועידת קמפ-דייוויד 2000 וכן בטאבה.
הצעתו של הנשיא קלינטון לפתרון הסכסוך על ירושלים התבססה על הצעות הצוות של עמירב. הצעות אלה נותרו עד היום כעקרונות לחלוקת העיר על בסיס מזרח העיר, השכונות הערביות כבירת פלסטין והר הבית ללא ריבונות.

=== פעילות פוליטית ===
כבן למשפחה רוויזיוניסטית וכחניך בית"ר מצא עמירב את דרכו לפעילות בליכוד. בתחילת שנות השבעים, כשמפלגת העבודה החזיקה ברוב המכריע של תפקידי המפתח של הציבוריות הישראלית, היה עמירב יושב הראש הראשון של התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל מטעם הליכוד. בהמשך היה חבר פעיל בתנועה ובמרכז הליכוד, עד עזיבתו בשל "פרשת עמירב".

==== פרשת עמירב ====

בקיץ 1987 קיים, בידיעתו של יצחק שמיר, סדרה של פגישות סודיות עם פייסל חוסייני, מנהיג אש"ף בשטחים במטרה לנסות ולבחון את האפשרות להסדר שלום בין ישראל לפלסטינים. בתום הפגישות ניסחו ביחד את מסמך עמירב-חוסייני - טיוטה להסכם שלום בשני שלבים.

כאשר נחשפו מסמכי עמירב-חוסייני הועמד עמירב למשפט בבית הדין של התנועה בעוון בגידה באידאולוגיה שלה. בין חמשת שופטי בית הדין העליון של תנועת החרות, בו הועמד לדין, מיעוטם צידד בסילוקו מהתנועה, אך בסופו של דבר התקבלה החלטה לשלול את חברותו במרכז ואת שאר תפקידיו. בתגובה לכך קרע עמירב בהפגנתיות את פנקס החבר שלו ועזב את התנועה.

=== פעילות אקדמית ===
בנוסף להוראה בתחום המינהל והמדיניות הציבורית, ייסד בשנת 2001 את המרכז לדיאלוג אסטרטגי במכללת נתניה, אשר עוסק בקידום דיאלוגים לפתרון סכסוכים, ועמד בראשו עד שנת 2004.

בשנת 2007 הקים במכללת בית ברל את "בית הספר לחברה וממשל" אשר בראשו עמד עד שנת 2010.

== ספרים שכתב ==
* סינדרום ירושלים: כך קרסה המדיניות לאיחוד ירושלים 1967 - 2007, הוצאת כרמל, 2007
** Jerusalem Syndrome: The Palestinian-Israeli Battle for the Holy City, Sussex Academic Press 2009
* אדוני ראש הממשלה: ירושלים!, הוצאת כרמל, 2005, (עורך)
* עין כרם: מסע אל הכפר הקסום, הוצאת כתר, 2004
* [https://jerusaleminstitute.org.il/publications/המאבק-הפלסטיני-על-ירושלים/ המאבק הפלסטיני על ירושלים, האסטרטגיות והתהליכים שהעבירו את הפלסטינית משולי הבמה הפוליטית בירושלים לקדמתה], הוצאת מכון ירושלים לחקר ישראל, 2002
* ירושלים – פתרון לבלתי פתיר, בשיתוף עם חנא סניורה, הוצאת מכון טרומן, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1989
* הברית השמית אפשרית, (עברית ואנגלית), הוצאת קו וכתב, 1988
* , שהיווה את מקור ההשראה למיצג [https://www.thekotel.org/western_wall_sites/chain_of_generations/about/#117B0037 אולם האור] במרכז שרשרת הדורות
* The Jerusalem problem, Stockholm university press, 1992

==גלריית תמונות==
<gallery>
Moshe Amirav - Western Wall 1967.jpg|משה עמירב כצנחן ליד הכותל המערבי - 1967
Moshe amirav - Temple Mount 1967.jpg|משה עמירב כצנחן בהר הבית - 1967
Moshe Amirav & Bill Clinton.jpg|עמירב עם ביל קלינטון
Moshe Amirav & Ariel Sharon.jpg|עמירב עם אריאל שרון
Moshe Amirav & Ehud Barak.jpg|עמירב עם אהוד ברק
Moshe Amirav & Faisal Husseini.jpg|עמירב עם פייסל חוסייני
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* גיל סמסונוב, הנסיכים - כיצד כבשו בני המשפחה הלוחמת את הנהגת המדינה, דביר, 2015, עמודים: 107, 115, 281, 377

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.youtube.com/user/MosheAmirav ערוץ היוטיוב של משה עמירב]
* 
* 

===מאמרים===
* 
* [http://www.ir-amim.org.il/he/node/1370 אין צורך לחלק את ירושלים], באתר עיר עמים
* 
* 
* 

===הרצאות===
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: אישים
קטגוריה:ראשי התאחדות הסטודנטים
קטגוריה:פעילי הליכוד
קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:חברי מועצת העיר ירושלים
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית נתניה
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית בית ברל
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדע המדינה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מבית הספר לכלכלה של לונדון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945