OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גבריאל כמורה

גבריאל כְמוּרָה (7 במאי 1946 - 19 בנובמבר 2020) היה פסנתרן ומנצח ישראלי.

== חייו ==
כמורה נולד בוורוצלב שבפולין להורים ניצולי השואה. מגיל רך גילה עניין במוזיקה ובגיל שש החל לקבל שיעורי נגינה בפסנתר. בגיל 11 עלה לישראל, ובשנת 1960 התקבל ללימודים בבית הספר התיכון למוזיקה ע"ש תלמה ילין בתל אביב. מורו לפסנתר בשנים אלה היה נתן מישורי.

לאחר סיום התיכון המשיך כמורה בלימודים באקדמיה למוזיקה בתל אביב, אצל קארול קליין (פסנתר), עדן פרטוש ומרדכי סתר (הלחנה וגארי ברתיני (ניצוח). בעזרת מלגה צרפתית נסע ב-1968 ללימודים בפריז, אצל פייר דרוו והמשיך במלגה של קרן נורמן ללימודים בווינה בשנים 1970-1969, שם למד אצל הנס סווארובסקי. בקיץ 1969 השתתף בקורס מיוחד למנצחים צעירים בסיינה שבאיטליה בהדרכת פרנקו פרארה. 

בספטמבר 1970 השתתף כמורה בתחרות למנצחים שנערכה בבזאנסון שבמזרח צרפת וזכה במקום השני. בשנת 1971 השתתף כמורה בתחרות בינלאומית למנצחים צעירים בחסות הרברט פון קאראיין וזכה בפרס הראשון. בעקבות זכייה זו הוזמן לנצח על התזמורת הפילהרמונית של ברלין. באותה שנה זכה גם במדליית זהב בתחרות קנטלי בלה סקאלה במילאנו. זכיות אלו סללו את דרכו לזירת הניצוח הבינלאומית.

ב-1974 התמנה למנהלה המוזיקלי של תזמורת בית האופרה של אאכן בגרמניה. הוא החזיק במשרה זו עד שהתמנה ב-1983 למנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של בוכום שבגרמניה. ב-1987 עבר למשרת המנהל המוזיקלי של תזמורת המרכז הלאומי לאמנויות באוטווה שבקנדה. ב-2001 התמנה למנהלה המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הלאומית של רדיו פולין בקטוביץ.

נפטר בגיל 74 ב-19 בנובמבר 2020.

==קישורים חיצוניים==

* 
* גבריאל כמורה בספריית הקונגרס: [http://catalog.loc.gov/cgi-bin/Pwebrecon.cgi?SC=Author&SA=Chmura%2C%20Gabriel%2E&]
<div class="mw-content-ltr">
* http://www.chmura.cc/about.htm
* http://warsaw-autumn.art.pl/04/performers/p12.html 
* https://web.archive.org/web/20090108135038/http://www.beethoven.org.pl/en/encyklopedia/artysciosoby/solisci/chmuragabriel 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
שני שקלים חדשים (מטבע)

שני צדדיו של מטבע 2 השקלים
שני שקלים חדשים (מכונה בעגה בשם שְׁנֶקֶל, הלחם של "שני שקל"), הוא מטבע מסדרת המטבעות של השקל החדש. המטבע הוכנס למחזור ב-9 בדצמבר 2007, לאור החלטת בנק ישראל להקטין את כמות ההטבעה, הייצור וההחזקה, וליעל את התשלום במזומן.

==תיאור המטבע==
בצד הנושא של המטבע מוטבע צמד קרני שפע וביניהן רימון, יחד עם עיטור פנינים במחצית העליונה של היקף המטבע וסמל המדינה במרכז העליון של צד הנושא. מקור הנושא למטבע הוא מטבע עתיק של יוחנן הורקנוס הראשון. את המטבע עיצב ראובן נוטלס.

משקלו של המטבע 5.7 גרם, קוטרו 21.6 מ"מ, והוא עשוי סגסוגת של פלדה מצופה ניקל.

==סיבות ייצורו==
השיקולים בעד הכנסתו של המטבע למסחר היו ניסיון של ייעול חיי המסחר מבחינת החיסכון בזמן שהמטבע מאפשר בעת ביצוע תשלום במזומן. שיקול נוסף היה עלות הייצור הזולה של המטבע, המסתכמת בשני שלישים בלבד ממחיר ייצורם של שני מטבעות נפרדים של שקל חדש.

== מטבעות זיכרון==
*בינואר 2012 זכתה גרסת מטבע הזיכרון, המציגה בצד הנושא את יונה הנביא במעי הדג, במקום הראשון בתחרות של המגזין האמריקני קראוזה בקטגוריית המטבע האומנותי הטוב ביותר, והמטבע אף הוכתר כזוכה הכללי של התחרות.
*גרסת מטבע הזיכרון שהונפקה לציון השתתפות המשלחת האולימפית הישראלית באולימפיאדת לונדון 2012, זכתה בפרס בתחרות הבינלאומית התשיעית לנומיסמטיקה, ונבחרה כמטבע היפה ביותר שהוטבע בשנת 2011.
*גרסת מטבע הזיכרון שהוקדשה למפעל המים בתל מגידו, זכתה בפרס בתחרות הבינלאומית העשירית לנומיסמטיקה, ונבחרה כהצגה האדריכלית היפה ביותר שהוצגה על גבי מטבע בשנת 2012.

==בשפה ובתרבות==
מן העגה 'שנקל' התפתח הביטוי 'השנקל שלי', שמופיע בדרך כלל בראש פוסט או פסקה, ומשמעותו: תרומתי הצנועה לדיון. 

==קישורים חיצוניים==

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: מטבעות
קטגוריה:שקל חדש
אמנות קינטית

"כוכב הטוויסטר הענק" מאת ליימן ויטקר - פסל קינטי עם תנועה ממשית במרחב, המבוסס על רוח ואיזון עדין
פסל דו-ממדי מאת [[ויקטור וסרלי, אשליית התנועה נוצרת בתודעת הצופה]]
אמנות קינטית (מהמילה היוונית κίνηση, תנועה) היא סוגה באמנות פלסטית שהמרכיב המרכזי בה הוא תנועה או התפתחות אמיתית או מדומה של צורות בחלל לאורך זמן. התנועה יכולה להיווצר על ידי ניצול כוחות וגורמים פיזיקליים עם או ללא מגע של הצופה (כגון שימוש במגנט, רוח, מטוטלות, שיווי משקל, מנועים חשמליים או אחרים, מנגנונים המבוססים על התזת מים, אנרגיה סולארית ועוד), לרוב תוך ניצול תגובות שרשרת וזיקות בין תנועות שונות במרחב. גישה אחרת לאמנות הקינטית היא השגת תחושה של תנועה בדרך של אשליה אופטית. אופן נוסף להגדיר אמנות קינטית הוא כ"יצירה בארבעה ממדים", כאשר המימד הרביעי הוא הזמן.

האמנות הקינטית היא תוצר של המאה ה-20 ומהווה התמודדות וניצול של המפגש בין אמנות וטכנולוגיה. האמנות הקינטית באה לידי ביטוי במספר אסכולות שונות שצמחו במאה ה-20 בהם הפוטוריזם, שהדגיש את הזיקה למכונה, למקצב ולתנועה אמיתית של אלמנטים תלת־ממדיים מחד והאסכולה של אופ ארט, העושה שימוש באשליה אופטית ליצירת אשליה של תנועה בציורים ועבודות גרפיקה דו-ממדיים, מאידך. בנוסף, משיקה האמנות הקינטית לגישת שיתוף הצופה ביצירה, כמניע אותה או כמי שאשליית התנועה נוצרת ברוחו. 

היצירה הקינטית הראשונה הייתה גלגל אופניים מאת מרסל דושאן, אף שהוא לא הגדיר אותה ככזו. היה זה הפוטוריסט נחום גאבו (Naum Gabo) שיצר ב-1920 את היצירה הקינטית המודעת הראשונה, "מבנה קינטי ("גל עומד"). 

האמן אלכסנדר קלדר היה הראשון שמרכז עשייתו היה אמנות קינטית. משנת 1931 יצר מוביילים אמנותיים והיה הראשון ליצור יצירות מסוג זה. בעקבות קלדר יצרו אמני הדאדא יצירות מובייל מחפצים יומיומיים (רדי מייד) כאמנות קינטית. יצירתו החשובה הנוספת היא "יקום" (1934), מודל של היקום המונע על ידי מנוע. 

ב-1955 פרסם ויקטור וסרלי את "המניפסט הצהוב", המגדיר את האמנות הקינטית הבנויה על אשליה אופטית. יצירותיו הדו-ממדיות יוצרות, יחד עם תודעת הצופה, אשליה של תנועה.

יעקב אגם שילב ביצירה הקינטית מרכיבים חדשים כאלומות אור, אש, מים, נגינת מוזיקה ועוד.

==לקריאה נוספת==
* אמנות בעידן הטכנולוגי, יחידות 5,6, האוניברסיטה הפתוחה רמת אביב, 1982

==קישורים חיצוניים==

פסל קינטי ב[[גבעת רם, בהפרש של דקה]]
* [http://c3.ort.org.il/APPS/WW/Page.aspx?ws=8aedc11d-997d-4a69-b1d6-2489389d4535&page=2afe8f34-f3ba-4f91-b62e-2c1e029c14bc הגדרה באתר] רשת אורט
* [http://www1.amalnet.k12.il/sites/Mifgashim/Pages/Kineticart.aspx?mid=2 הגדרה באתר] רשת עמל
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנות חזותית
קטגוריה:אמנות פלסטית
*
מטאלופרוטאין

מבנה [[המוגלובין הכולל ברזל (4 נקודות אדומות)]]מטאלופרוטאין (Metalloprotein) הוא מונח גנרי עבור חלבון המכיל יון מתכת, הקשור בתרכובת אורגנו-מתכתית. חלק גדול מתוך כל החלבונים שייכים לקטגוריה זו.
==מטאלואנזימים==
מטאלואנזימים הם אנזימים שבהם יון מתכת. ההערכה היא כי מחצית מכל החלבונים מכילים מתכת. הערכה אחרת סוברת כי לכרבע עד שליש מכל החלבונים נדרשות מתכות על מנת לבצע את הפעולות להן נועדו. כך מטאלופרוטאינים לוקחים חלק משמעותי בפעולות בתוך תאים, כמו אנזימים, וכן הובלה ואחסון של חלבונים.

לכל המטאלואנזימים תכונה משותפת: יון המתכת קשור לחלבון בעזרת נקודה אחת יציבה. צורת הנקודה המחברת את יון המתכת לחלבון, היא קריטית. יון המתכת ממוקם בדרך כלל במעין כיס שצורתו תואמת את הסובסטראט (המצע), ומזרז את התגובה הכימית.

==ראו גם==
* אבולוציה של יוני מתכת במערכות ביולוגיות

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חלבונים
ארינחשאים

אֲרִינַחֲשָאִים או (שם מדעי: Raphidioptera; אנגלית: Snakeflies) היא סדרה של חרקים המונה כ-210 מינים מוגדרים. בעבר מיני קבוצה זו נכללו בסדרת מרושתי-כנף (יחד עם סדרת כנפתנאים), אבל כיום אלו נחשבות סדרות נפרדות שנמצאות בקבוצת רקומי-כנף.
ארינחשאים הם חרקים טורפים גם כבוגרים וגם כזחלים. הארינחשאים נפוצים מאוד באזורים בעלי אקלים חם בחצי הכדור הצפוני כגון באזורים החמים של אירופה ואסיה, במערב ארצות הברית ובמדבריות ערב.

== אנטומיה ומחזור חיים ==
ארינחשאים מתאפיינים בפרוטורקס מוארך אך אין שינוי של הרגליים הקדמיות. בעלי עיניים גדולות ומורכבות. למינים אחדים אף יש אוסלים. הנקבות בדרך כלל בעלות צינור הטלה ארוך, בו הן משתמשות על מנת להטיל את ביציהן בתוך סדקים או קליפות עץ רקוב. מבנה הכנפיים דומה למבנה כנפי הזבוב המצוי עם דפוס ורידים פרימיטיבי.

== הזחלים==
לזחלים ראש גדול עם לסתות חזקות. הראש והחלק הראשון (סגמנט) קשה ואילו שאר הגוף הוא רך ובשרני. יש להם שלושה זוגות של רגליים, אך עם זאת על מנת לנוע ולהתקדם על משטחים אנכיים קיים אזור דביק על בטנם, העוזר להצמד אל משטחים.

== משפחות המצויות בישראל ==
* Inocelliidae
* ארינחשיים Raphidiidae

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1908
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטון הנדירש
קטגוריה:זבובי נחש
קטגוריה:חרקים
חוק דולבר

[[צרצר]]
קולות צרצור
חוק דוֹלְבֶּר הוא נוסחה, הקובעת את הקשר שבין תדירות צרצור הצרצר לבין טמפרטורת האוויר. הנוסחה נתגלתה על ידי הפיזיקאי האמריקאי עמוס דולבר (Dolbear) בשנת 1897. הנוסחה מאפשרת לחשב את הטמפרטורה לפי מספר הצרצורים של צרצר בדקה: אם <math>N</math> הוא מספר הצרצורים בדקה ו-<math>T_C</math> היא הטמפרטורה במעלות צלזיוס, אז מתקיים הקשר:
:<math>T_C = \frac{N+30}{7}</math>.

על פי המחקר כל הצרצרים מהמין הטקסונומי שדולבר בדק, מצרצרים בקצב המתואר בנוסחה, אך דולבר לא ציין את שם המין שהוא בדק. מקובל לחשוב שהוא בדק את המין Oecanthus fultoni. יש מעט שוני בין מיני הצרצרים בקצב צרצורם. אולם הנוסחה של דולבר מתארת בקירוב טוב את כלל המינים, כולל את צרצר השדה המצוי.

== ראו גם ==
* רגרסיה ליניארית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טמפרטורה
קטגוריה:צרצריים
קטגוריה:אתולוגיה
מאיר הכהן קפלן

הרב מאיר הכהן קפלן (תרס"ה, 1905 - י"ב בטבת תשנ"ד 26 בדצמבר 1993) היה רב ודיין ישראלי.

==תולדותיו==
נולד לרב יהושע הכהן קפלן ושמו ניתן לו על שם סבו, אבי אביו. למד בישיבת טלז. בשנת תרפ"ד (1924) עלה לארץ ישראל. למד בישיבת מרכז הרב ובישיבת חברון. לאחר מכן עבד במכון הארי פישל והיה מרבני "'אהל תורה בית דוד' - בית המדרש הגבוה לתלמוד" בירושלים. לימד במדרשייה בפרדס חנה. בשנת תשט"ז מונה לחבר בית הדין הרבני בתל אביב. תמך בפעילותה של תנועת הפועל המזרחי.

בשנת תשי"א הוציא לאור את ספרו הראשון "מצוות התוכחה", העוסק בדין זה. בשנת תשכ"ז הוציא לאור את הספר "דברי מאיר", ובו חידושים ומאמרים על סדר היום הציבורי. פרסם גם מאמרים בעיתונות.

==חיבוריו==
*[http://hebrewbooks.org/41213 מצות התוכחה], ירושלים תשי"א - בסופו [http://hebrewbooks.org/51708 מאור התוכחה] שבו הלכות תוכחה
*[http://hebrewbooks.org/49982 דברי מאיר]: חידושים בש"ס, הסברים ברמב"ם ודברי מחשבה בענייני התקופה, תל אביב תשכ"ז
*שערי מאיר: על התורה, ירושלים תשמ"ג - יצא רק חלק א' על בראשית ושמות ומאמרים על חנוכה, פורים, פסח, הכותל ועל שמחת חתן וכלה.
*שערי מאיר: חידושים בש"ס ובשולחן ערוך אורח חיים ואבן העזר והסברים ברמב"ם ועניינים שונים

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:דייני בתי הדין הרבניים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1993
גאוספירה

קרום יבשתי, 2 קרום אוקייני, 3 לוח טקטוני שוקע, 4 מעטפת עליונה, 5 הרי געש, 6 מעטפת תחתונה, 7 תימרת מעטפת, 8 גלעין חיצוני, 9 גלעין פנימי, 10 זרם ערבול, 11 אסתנוספירה, 12 ליתוספירה, 13 תחום אי הרציפות וייכרט-גוטנברג, 14 תחום אי הרציפות מוהורוביצ'יץ', ? – "גלעין עמוק"]]
גאוספירה היא אחת ממערכות כדור הארץ, המורכבת מכלל החומר הסלעי הבונה אותו על צורותיו השונות: מינרלים, סלעים, קרקעות, משקעים וסלע מותך. הגאוספירה היא מערכת דינמית סגורה, בתוכה מתקיים מחזור הסלעים המורכב מתהליכים שונים המפרקים את הסלעים ויוצרים אותם מחדש. עם זאת, מערכת זו אינה סגורה במונחים של אנרגיה, מאחר שזו מגיעה בהתמדה מקרינת השמש.

גאולוגיה היא המדע העוסק בחקר הגאוספירה, תכונותיה, מרכיביה והתהליכים השונים המתרחשים בה.

==מערכות כדור הארץ==
לבד מהגאוספירה קיימות בכדור הארץ מערכות חומר נוספות:
*הידרוספירה – כלל המים בכדור הארץ
*אטמוספירה – שכבת הגז העוטה את כדור הארץ
*ביוספירה – מערכת-על אקולוגית המוגדרת ככלל המקומות בהם מתקיימים חיים על פני כדור הארץ

בתחילת המאה ה-20 התגבשה הבנה כי כל מערכות כדור הארץ שותפות לכמה מחזורים, בהם מחזור המים, מחזור הפחמן ומחזור הסלעים. במסגרת מחזורים אלה מתקיימת השפעה הדדית של המערכות זו על זו.

==מבנה הגאוספירה==

הגאוספירה מורכבת משלושה חלקים עיקריים:
*גלעין כדור הארץ המורכב מגלעין פנימי ומגלעין חיצוני
*מעטפת כדור הארץ המורכבת ממעטפת עליונה ומעטפת תחתונה, וביניהן אזור מעבר
*קרום כדור הארץ הנחלק לקרום יבשתי וקרום אוקייני
הקרום וחלקה העליון של המעטפת העליונה מרכיבים את הליתוספירה, ושאר המעטפת העליונה מרכיבה את האסתנוספירה.

המעבר בין שכבה לשכבה מוגדר כתחום אי רציפות – גבול המתאפיין בשינוי מהירותם, זוויתם או עוצמתם של גלים סייסמיים.

==ראו גם==
*גאולוגיה - מונחים
*מחזור הסלעים
*גאופיזיקה
*רגולית
*ניפה
*סיאל
*סימה

==לקריאה נוספת==
*
*
*
<div class="mw-content-ltr">
*Encyclopedia of Geology, Richard C. Selley, Robin Cocks, Ian Plimer (Editors), Elsevier Academic Press, First edition 2005, 
</div>

==קישורים חיצוניים==
*[http://earth.rice.edu/mtpe/geo/geosphere.html מהי גאוספירה?] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאולוגיה
קטגוריה:המרחב התת-קרקעי
זאגר

זאגר (בליטאית: Žagarė; בפולנית: Żagory; ביידיש זשאַגער או זאַגער) היא עיירה במחוז שאולאי בצפון ליטא סמוך לגבול עם לטביה. הנהר סוֶוטֶה חוצה את העיירה לשניים, ושני החלקים נקראו "זאגר ישן" ו"זאגר חדש", ובהם התקיימו קהילות יהודיות נפרדות.

==הקהילה היהודית==
הקהילה היא מהוותיקות בליטא, וראשיתה במאה השש עשרה. היהודים עסקו בחכירת מכס וביבוא סחורות וכן היו בה בעלי מלאכה שונים. אחרי מלחמת נפוליאון היה שגשוג כלכלי בעיירה, שחיי המסחר בה נוהלו בעיקר על ידי היהודים. היו מספר ימי שוק וירידים, והוקמו בתי חרושת על ידי יהודים. בשנת 1897 נמנו בעיר 5,443 יהודים, שהיוו 60% מאוכלוסיית העיר. עד מלחמת העולם הראשונה גדלה והתפתחה העיר, בעיקר הודות למסחר הנרחב שנוהל בה על ידי יהודים. 

בתנועת המהפכה ב-1905 היו יהודים פעילים, ורבים נפגעו על ידי הקוזאקים. בימי מלחמת העולם הראשונה עזבו היהודים את המקום, וחלק חזר לעיירה לאחר תום המלחמה. רבים מיהודיה היגרו לארץ ישראל, לאמריקה ולדרום אפריקה. ב-1923 מנה היישוב היהודי 1928 נפשות, וערב השואה 1,000 נפשות בלבד. 

עם כיבוש ליטא בידי הגרמנים ב-1941, נצטוו כל יהודי העיירה להיכנס לגטו בעיירה. אליהם צורפו כ-1,000 יהודים נוספים מעיירות סמוכות, בהם יהודים משאולאי ובזיליונאי. ב-2 באוקטובר 1941, נלקחו כל יהודי הגטו ליער סמוך ונרצחו בידי הנאצים ומשתפי פעולה ממשטרת העזר הליטאית. עם הכיבוש הסובייטי ב-1944 נפתחו הקברים ונספרו בהם 2,402 גופות.

פרסומה של העיירה בעולם היהודי היה הודות לרשימה ארוכה של חכמים ולמדנים שיצאו ממנה.

מרבניה נודעו – הרב שלום בן ציון פלמן, הרב יעקב כ"ץ, הרב יצחק זונדל ריף, שמילא את מקום חותנו הרב טודרוס הלוי לוקשצאן, והרב אורי דוד אפריון, מחבר שו"ת אפריון דוד, ב"זאגר ישן", והרב ישראל ריף, חתנו של ר' רפאל שפירא ואביו של ר' יצחק זונדל ריף, ב"זאגר חדש". כהונתם המקבילה של ר' ישראל ובנו בשתי הקהילות סיימה את המחלוקת ביניהן וחיו בשלום בשנותיהן האחרונות לפני חורבן הקהילות בשואה.

מילידיה – ר' שלמה אלישיב, ר' ישראל מסלנט, ר' אהרן שלמה מהריל, ר' רפאל נתן נטע רבינוביץ, העסקן קלונימוס זאב ויסוצקי, אליעזר יעקבזון, ומקס עמנואל מנדלשטם.

==לקריאה נוספת==
* יהדות ליטא, חלק ג', תל אביב תשכ"ז, עמ' 311-312.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.jewishgen.org/yizkor/pinkas_lita/lit_00277.html זאגר], דב לוין, "פנקס הקהילות : ליטא", יד ושם
* 
* [http://www.nytimes.com/2011/11/08/opinion/cohen-the-last-jew-in-zagare.html היהודי האחרון בזאגר], רוג'ר כהן, הניו יורק טיימס (באנגלית)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות
קטגוריה:מחוז שיאוליאי
ספיחה

ה[[מודל של ברונאר (Brunauer), אמט (Emmett) וטלר (Teller) לספיחה רבת שכבות, הוא התפלגות אקראית של מולקולות החומר.]]
ספיחה היא היצמדותם של אטומים, יונים, ביומולקולות או מולקולות גז, מוצק מומס או נוזל אל משטח. תהליך זה יוצר שכבה של חומר המצטבר על המשטח (פילם). התהליך שונה מתהליך הספיגה, שבו חומר מחלחל או מומס על ידי מוצק או על ידי נוזל, שכן הוא מתרחש על פני השטח. 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.jhu.edu/~chem/fairbr/OLDS/derive.html Derivation of Langmuir and BET isotherms, at JHU.edu]
* [https://web.archive.org/web/20090105233739/http://www.megtec.com/solvent-recovery-carbon-adsorption-p-685-l-en.html Carbon Adsorption, at MEGTEC.com]
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הנדסת חומרים
קטגוריה:כימיה קולואידית
קטגוריה:זרזים
גליזה 229

{| align="left"
|

|-
|

|}
גליזה 229 (בגרמנית: Gliese 229 נקרא גם LHS 1827) הוא ננס אדום במרחק 19 שנות אור בקבוצת הכוכבים ארנבת. מסתו היא 0.58 פעמים מסת שמש, רדיוסו 0.69 פעמים רדיוס שמש וסיבובו העצמי נמוך במיוחד- ק"מ לשנייה בקו המשווה.

הכוכב הוא כוכב משתנה מסוג כוכב הבזק עם פעילות נמוכה, כלומר בהירותו גדלה באופן אקראי בגלל התפרצויות שמש בשל פעילות בשדה המגנטי שלו. הספקטרום שלו מראה ספקטרום פליטה של סידן. פליטה של קרני X התגלתה מהעטרה של הכוכב.

== גליזה 229 B ==
בשנת 1994 המדענים , טדאשי נקג'ימה, קית' מתיוס, רבקה אופנהיימר, סם דורנס ודייוויד גולימובסקי, אסטרונומים ממצפה הכוכבים פאלומר ומג'ונס הופקינס צילמו לוויין תת-כוכבי המקיף את גליזה 229, הגילוי אושר סופית בשנת 1995 ופורסם במגזין Nature (ראו תמונה).<ref></ref> גליזה 229 B הוא ננס חום המקיף את הכוכב, מסתו היא כ-20 עד 50 מסות צדק (0.02 עד 0.05 מסת שמש). מסה זו אינה מספיקה להיתוך גרעיני של מימן, אך מספיקה להיתוך של דאוטוריום. גליזה 229B הוא ננס T הראשון שהתגלה והוא משמש כאב טיפוס לסוג ספקטרלי זה, גילויו נחשב כאבן דרך במחקר הננסים החומים. הננס מקיף את הכוכב במרחק של כ-40 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של כ-200 שנים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://hubblesite.org/newscenter/archive/releases/1995/48/ הודעה לעיתונות על מציאת Gliese 229 B] באתר המדעי של טלסקופ החלל האבל
* הודעת החוקרים על מציאת גליזה 229 B:[http://www.astro.sunysb.edu/metchev/PHY688/Nakajima+95_first_Tdwarf.pdf התגלה ננס חום קר], T. nakajima ועמיתים, Nature, 30 בנובמבר 1995.

מקורות מידע
* [http://arxiv.org/abs/astro-ph/9706234 אטמוספירה של כוכבי לכת ענקיים מנפטון ועד גליזה 229 B], Mark S. Marley, ינואר 1997.
* [http://arxiv.org/abs/astro-ph/0702634 The Narrowest M-dwarf Line Profiles and the Rotation-Activity Connection at Very Slow Rotation], Ansgar Reiners, פברואר 2007.
* [http://www.recons.org/TOP100.posted.htm מאה מערכות הכוכבים הקרובות], באתר [http://www.recons.org/ RECONS]
* [http://arxiv.org/abs/0908.4092 מהירויות סיבוב של ננסי M], J S Jenkins, L W Ramsey, H R A Jones, Y Pavlenko, J Gallardo, J R Barnes, D J Pinfield, אוגוסט 2009.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ננסים אדומים
קטגוריה:ננסים חומים
קטגוריה:כוכבים כפולים
קטגוריה:כוכבי הבזק
קטגוריה:קבוצת הכוכבים ארנבת
229
קטגוריה:קטלוג לויטן
קורצ'אק (אסטרואיד)

קורצ'אק (שם מלא: 2163 קורצ'אק; באנגלית: 2163 Korczak) הוא אסטרואיד מחגורת האסטרואידים שהתגלה ב-16 בספטמבר 1971 במצפה כוכבים באוקראינה (Crimean Astrophysical Observatory), ונקרא על שמו של יאנוש קורצ'אק (1878-1942), סופר מורה ורופא פולני-יהודי שנרצח, יחד עם 200 מתלמידיו, במחנה ההשמדה טרבלינקה.

==קישורים חיצוניים==
*[http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=2163+Korczak 2163 Korczak], באתר נאס"א 
*[http://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=2163;orb=1 דיאגרמת המסלול של הסטרואיד קורצ'אק 2163], באתר נאס"א 

קטגוריה:חגורת האסטרואידים
קטגוריה:יאנוש קורצ'אק
איפור מינרלי

קורינתוס]]
איפור מינרלי הוא איפור המיוצר ממינרלים המצויים באדמה. בסיס האיפור המינרלי הוא אבנים המכילות פיגמנטים חזקים שרוסקו לאבקה. האיפור המינרלי נחשב טרנד חדש אך מקורותיו מצויים בהיסטוריה עוד מימי מצרים העתיקה. האיפור המינרלי זכה לעדנה, בין השאר, בעקבות התפתחות אלרגיות לאיפור רגיל אצל חלק מהאנשים. 

== מרכיבים ==

האיפור המינרלי אינו מכיל אלכוהול, פראבן, טלק, בשמים, שמנים וחומרים סינתטיים. רבים ממרכיביו ניתן למצוא גם באיפור רגיל. כיום אין עדיין הגדרה חד משמעית לאיפור המינרלי או תקן קבוע הקובע מה הוא אמור להכיל; לכן חברות רבות יכולות להדביק תווית של איפור מינרלי על מוצריהם אשר מופקים מתרכובות שונות. מכאן יש הטוענים שהאיפור המינרלי הוא רק גימיק שיווקי ושם שונה למוצר שכבר קיים על המדפים. אך במספר מחקרים של דרמטולוגים ניתן למצוא הוכחות לכך שהאיפור המינרלי הטהור לא גורם לתופעות אלרגיות, ואף משפר את עור הפנים ומפחית נזקים. 

האיפור המינרלי נמצא בכמה צורות: נוזלי, אבקתי, ובאבקה דחוסה. המייק-אפ המינרלי האבקתי הוא המוצר המוביל ביותר, זאת בשל יתרונות האבקה - אבקה לא יכולה להתפרק ולכן אורך חיי המדף שלה ארוך יותר ממוצר נוזלי; היא גם לא יכולה לפתח פטרת כתוצאה ממגע עם אצבעות או חמצן; והאבקה קלה יותר על עור הפנים ולא חוסמת נקבוביות באותה רמה כמו נוזלים. להבדיל מפודרה, שגם היא אבקתית, המייק-אפ המינרלי האבקתי לא אמור להכיל בתוכו טלק (שסופח נוזלים ויכול לייבש את העור) וחומרים סינתטיים אחרים אשר מגרים את העור.

כיום נושא האיפור המינרלי עדיין בפיתוח, למרות שתולדותיו עוד נמצאו מימי מצרים העתיקה. קיימים חילוקי דעות לגבי יעילות האיפור המינרלי לעור, ויכולתו להזין אותו. עם זאת, יש הסכמה על כך שאיפור מינרלי אינו מזיק לעור ואינו מכיל חומרים סינתטיים ומשמרים.

אבקה טהורה של איפור מינרלי עשויה מארבעה מרכיבים בסיסיים: מיקה (Mica), טיטניום דו-חמצני (Titanium oxide), אבץ (Zinc oxide), ותחמוצות ברזל (Iron oxides). כל מרכיב הוא מינרל אשר נמצא בטבע. 

ישנן חברות שמוסיפות מינרלים שונים לתרכובת, כגון ביסמוט (Bismuth oxychloride), מינרל שיכול לגרום לגירוד בעור וחלק מהנשים מפתחות אלרגיה כלפיו; לכן לבעלי עור רגיש עדיף להימנע ממוצרי איפור מינרלי המכילים מינרל זה.
 
אבקת איפור מינרלי יכולה להתערבב עם שמנים טבעיים של העור או עם קרם הלחות שמונח על העור (במקרה של עור יבש), דבר שיוצר שכבה דקיקה של כיסוי על עור הפנים.

==לקריאה נוספת==
* Besty Bates, Mineral Makeup Can Instantly Cover Bruising. Skin & Allergy News, 10 January 2010
* מחקר שהתפרסם ב- Journal of the American Academy of Dermatology, Volume 62, Issue 3, Pages 519-522, March 2010 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20120219024837/http://mineral-makeup-world.com/ What is mineral makeup], באתר mineral-makeup-world
* [https://web.archive.org/web/20120224074805/http://mineral-makeup-world.com/israel/], באתר mineral-makeup-world

<gallery>
File:Make-up boxes KAM Athens 15598;15539;15537.jpg
File:Make-up box KAM Athens 15539.jpg
</gallery>

מינרלי
גורדון דארסי לילו

גורדון דארסי לילו (באנגלית: Gordon Darcy Lilo; נולד ב-28 באוגוסט 1965) הוא פוליטיקאי מאיי שלמה שכיהן כראש ממשלת איי שלמה מאז 16 בנובמבר 2011 ועד 9 בדצמבר 2014. לפני כן כיהן במשך 2 קדנציות כשר האוצר של איי שלמה.

לילו היה חבר בפרלמנט הלאומי של איי שלמה החל מ-2001 ועד 2014, הוא ייצג את מחוז הבחירה גיזו אשר משתרע בין האי קולומבנגרה לבין הפרובינציה המערבית. 

==ביוגרפיה==

לילו נולד בכפר גטרה שבאי קולומבנגרה. הוא קיבל תואר שני בפיתוח וניהול מבית הספר לכלכלה של קרופורד וממשל באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, וכן תעודת מוסמך בכלכלה מאוניברסיטת פפואה גינאה החדשה.

לפני כניסתו לפוליטיקה עבד כמזכיר קבוע של משרדי האוצר ואיכות הסביבה. בשנת 2001 נבחר לפרלמנט הלאומי של איי שלמה.

ראש הממשלה, דני פיליפ, התפטר ב-11 בנובמבר 2011, לקראת הצבעת אי אמון בעקבות טענות על שחיתות; ב-16 בנובמבר נבחר לילו במקומו לראש ממשלת איי שלמה, ברוב של 29 מתוך 49 חברי הפרלמנט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איי שלמה: פוליטיקאים
קטגוריה:ראשי ממשלות
קטגוריה:ילידי 1965
טלנשטי

טֶלֶנֶשְׁטִי (ברומנית: Teleneşti) היא עיר במולדובה, הממוקמת 91 קילומטר מצפון לעיר הבירה קישינב. טלנשטי היא הבירה המחוזית של מחוז בעל שם זהה.

על פי נתוני 2004 התגוררו בעיר 6,855 תושבים, מהם 89% מולדובים. בתחילת 2011 התגוררו בעיר 9,800 תושבים.

הצייר והסופר נחום גוטמן נולד בעיר ב-1898 והתגורר בה עד עזיבת המשפחה לאודסה בשנת 1903.

מצבה לזכר הקהילה היהודית בטלנשטי, ב[[בית העלמין בפרדס חנה]]

==קישורים חיצוניים==

* [https://dbs.bh.org.il/he/טלנשט/מקום טלנשט] באתר בית התפוצות - מוזיאון העם היהודי

קטגוריה:מולדובה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
ריצ'לנד

ריצ'לנד (באנגלית: Richland) היא עיר במחוז בנטון במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
== גאוגרפיה ==
העיר שוכנת במפגש הנהרות יאקימה וקולומביה. במפקד האוכלוסין של 2010 נמנו 48,058 תושבים. יחד עם הערים פסקו ו-קנוויק היא מהווה מטרופולין רציף של 236,000 תושבים.

בעיר תחנת כוח גרעינית וכן קיימים בה מרכזי מחקר ופיתוח למדעי הגרעין. בעיר שלוחה של אוניברסיטת המדינה של וושינגטון, והיא בית לקבוצות הוקי וכדור בסיס מהליגות הזוטרות.

בעיר קהילה יהודית קונסרבטיבית בת כ־300 חברים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20111210110354/http://richland.uscjhost.net/ קהילת בית שלום, ריצ'לנד, וושינגטון]

קטגוריה:מדינת וושינגטון: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1910
לווייתן אפור

לווייתן אפור (שם מדעי: Eschrichtius robustus) הוא מין של יונק ימי ממשפחת הלווייתנים האפורים. זהו לווייתן מתת-סדרת לווייתני המזיפות, הנקראים כך בגלל המסננים בפיהם אשר משמשים תחליף לשיניים. זהו לווייתן קטן יחסית לשאר לווייתני המזיפות, אורכו רק 15 מטרים ומשקלו 36 טון. תוחלת חייו בממוצע היא בין 50 ל-70 שנה.

==תפוצה==
תפוצתו של הלווייתן האפור משתרעת מים יפן (האוכלוסייה הקוריאנית) ומפרץ קליפורניה (באוכלוסייה הצפון אמריקאית) בדרום, לאורך חופה המערבי של אמריקה הצפונית, ים ברינג וחופה הצפוני של אלסקה וחופה המזרחי של רוסיה (אוכלוסייה צפון אמריקאית) וצפונה לתוך ים אוחוצק (באוכלוסייה הקוריאנית). האוכלוסייה הצפון אמריקאית מונה כ-26,000 פרטים ובמצב יציב יחסית, בזמן שהאוכלוסייה הקוריאנית מונה רק כ-100 פרטים ונמצאת בסכנת הכחדה חמורה יחסית.

בעבר התקיימו אוכלוסיות של הלווייתן האפור גם בצפון האוקיינוס האטלנטי, אחת מצפון ספרד לאורך חופיהן של בריטניה, צרפת, בלגיה, הולנד, גרמניה, ודנמרק והסתיימה בערך בחוג הצפוני לחופיה של נורווגיה. אוכלוסייה זו נכחדה בערך בשנת 500 לספירה. האוכלוסייה השנייה התפרסה מפלורידה עד ניופאונדלנד אוכלוסייה זו נכחדה בערך באמצע המאה ה-17.

לאורך חודשי מאי ויוני בשנת 2013 נצפה לוויתן אפור כמה פעמים לחופיה של נמיביה. בנוסף ב-8 במאי 2010 נצפה לווייתן אפור מול החוף הישראלי של הים התיכון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nmfs.noaa.gov/pr/species/mammals/cetaceans/graywhale.htm Gray Whale (Eschrichtius robustus)], באתר NOAA Fisheries
* [http://www.iucnredlist.org/apps/redlist/details/8099/0/full Eschrichtius robustus (western subpopulation)], באתר IUCN Red List

== הערות שוליים ==

לווייתן אפור מוציא ראש מהמים

קטגוריה:לווייתנים אפורים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:מינים יחידים במשפחתם
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס הארקטי
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים ימיים במפרץ קליפורניה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1861
הצליבה, מבט מן הצלב

הצליבה, מבט מן הצלב (באנגלית: Crucifixion, seen from the Cross) היא ציור צבעי מים מעשה ידי הצייר הצרפתי ג'יימס טיסו משנת 1895 - 1896.

היצירה מציגה את אירוע הצליבה של ישו במבט יוצא דופן וייחודית באמנות - נקודת מבטו של ישו בזמן הצליבה.

היצירה הייתה חלק מסדרת ציורים בת 350 ציורי צבעי מים בשם "חיי ישו" (The Life of Jesus Christ) שצוירה על ידי טיסו לאחר חוויה דתית שעבר בעת שביקר בכנסיית סן סולפיס והביקורים שערך במזרח התיכון בעקבות חוויה זו על מנת ללמוד כיצד לצייר את הנופים של ארץ ישראל.

האיורים, ובהם היצירה, הוצגו בפריז (בשנים 1894–1895), בלונדון (1896) ובניו יורק (1898–1899). בשנת 1900 נקנו האיורים על ידי מוזיאון ברוקלין.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.brooklynmuseum.org/exhibitions/james_tissot/ אתר מוזיאון ברוקלין]

קטגוריה:הברית החדשה בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
סימן מטבע

סמלי המטבעות באזורים שונים בעולם
סימן מטבע (¤) הוא סימן כתב המשמש לסמל של מטבע, כאשר הסימן המסוים של אותו המטבע אינו זמין. השימוש נפוץ במיוחד במקום סימנים, כדוגמת מטבע ה"קולון" (Colón) שסימונו ₡ ומופיע במדינות אל סלוודור וקוסטה ריקה. זאת בשל היעדר הסימן ממרבית ערכות התווים והגופנים.

הסימן הוא מעגל עם ארבע זרועות קצרות היוצאות בזוויות 45° (צפון מזרח), 135° (דרום מזרח), 225° (דרום מערב) ו־ 315° (צפון מערב). הסימן מיוצג ב־Unicode כ־U+00A4.

סימן המטבע היה בעבר חלק ממערכת התווים של מחשבי מקינטוש, אבל חברת אפל שינתה את התו המקושר לערך זה לסמל האירו (€) ב־Mac OS 8.5. במערכת התווים של Microsoft Windows, וכן בתקן Unicode שבו תומכות מערכות הפעלה מודרניות, לכל אחד משני הסמלים יש נקודת קוד נפרדת.

הסמל זמין במקלדות של כמה שפות, כגון: צרפתית, דנית, נורווגית, שוודית ופינית.

==היסטוריה==
הסמל קודד לראשונה עבור מחשבים בשנת 1972, כתחליף לסימן הדולר בגרסאות (ISO 646) של ASCII. הוא הוצע על ידי איטליה כדי לאפשר חלופה לקידוד סימן הדולר. כאשר ISO 8859 הפך לסטנדרט הוא הושם ב0xA4 בלטינית, ערבית, ועברית. אולם לא היה לו מקום במקלדת הקירילית והוא לא נכלל בכל המקלדות הלטיניות שנוספו מאוחר יותר.

==דוגמאות לסימני מטבעות פעילים==
* ¤ - סימן המשמש כשסימן המטבע המקורי אינו זמין
* $ - סימן הדולר
* € - אירו, אירופה / גוש האירו
* ¢ או c - סנט
* ₤ - פאונד (לירה שטרלינג), בריטניה
* ₪ - שקל חדש, ישראל
* 9px או ₿ - ביטקוין, מטבע מבוזר וירטואלי ברשת האינטרנט
* ƒ - פלורין, ארובה
* 10px או ֏ - דראם, ארמניה
* ฿ - באט, תאילנד
* ؋ - מטבע אפגני, אפגניסטן
* ₹ - רופי הודי, הודו

==קישורים חיצוניים==

*[http://worldcoingallery.com/countries/circ_sets/index.htm רשימת המטבעות הפעילים בעולם] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סימני כתב
יורם זק

יורם זק (נולד ב-21 בנובמבר 1970) הוא במאי טלוויזיה, עורך ומפיק ישראלי. בין השנים 2008–2017 היה במאי ועורך התוכנית "האח הגדול", והעניק את קולו לדמות "האח הגדול". בשנת 2019 העניק את קולו לדמות "האיש שבקיר" לתוכנית הריאליטי 2025, שאותה יצר בשיתוף עם ארז טל (שהנחה בעצמו את "האח הגדול") ושודרה בערוץ קשת 12.

==ביוגרפיה==
זק נולד, גדל והתחנך ברמת אביב שבתל אביב, בנם של הזמרת עדי עציון-זק והפסנתרן יונתן זק, והאח התאום של השחקנית עלמה זק. במהלך שירותו הצבאי היה טנקיסט בחיל השריון, אך נפצע ואיבד אצבע, והפך למפיק להקות צבאיות. לאחר שחרורו מן הצבא למד ב"בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה".

==עשייה טלוויזיונית==
זק היה אחד הבמאים של התוכנית "החרצופים", ששודרה בין השנים 1996–2001.

בשנת 2003 ביים בערוץ ביפ את התוכנית "פיני הגדול". בין השנים 2004 ו-2005 שודרה סדרת הספין אוף "פיני הגדול – אסיר מס' 1", שאף אותה ביים.

ב-2005 ביים וערך למשך תקופה את התוכנית "ארץ נהדרת". כמו כן שודרו בערוץ 2 הסדרות התיעודיות "החבילה" (2004) שאותה הפיק ו"עשרת הדיברות" (2006–2007) בהגשת רונאל פישר ובבימויו של זק.

בשנת 2007 עלתה לשידור בערוץ 2 התוכנית "מונית הכסף", שאותה ערך, הפיק וביים.

בשנת 2008 ביים זק את סרט הטלוויזיה "ריטה מדברת על הכל". בנוסף, יצר את הסרטים התיעודיים "אדוני ראש המועצה" ו"אגדת דשא מיקרונזיה", ואף ניהל את המחלקה הדוקומנטרית של זכיינית השידור "קשת".

בשנים 2008–2017 שימש זק בתפקיד עורך ובמאי התוכנית "האח הגדול" וגם העניק את קולו לדמות "האח הגדול".

בפברואר 2019 עלתה תוכנית הריאליטי החדשה "2025" אותה יצר בשיתוף עם ארז טל בקשת 12. בנובמבר 2019 הוחלט כי התוכנית לא תחזור למסך עקב חוסר הצלחה.

בנובמבר 2022 עלתה בקשת 12 תוכנית הריאליטי שיצר, "הקבוצה".. בדצמבר 2023, ביים פרק של התוכנית "עובדה" אשר ליוותה את איתי ומיה רגב שנחטפו בטבח בפסטיבל נובה כחלק במתקפת הפתע על ישראל (2023).

==עמדותיו==
על אופי התוכניות שהוא יוצר אמר בריאיון ל"הארץ": 

==חיים אישיים==
זק נשוי לבמאית איריס אייזנברג ולהם בן ובת.

אחותו התאומה היא השחקנית עלמה זק.

==ביקורת==
בפברואר 2011, בעונה השלישית של תוכנית "האח הגדול", עורר סערה ציבורית, כאשר במהלך בדיקת סאונד שהושמעה בתוכנית ב-mako, העיר הערה בעלת אופי מיני למתמודדת בתוכנית דנה רון. בעקבות כך יצא לחופשה בת שלושה ימים מהתוכנית, שלאחריהם חזר לתפקידו. בתום העונה ביקש שלא להמשיך בתפקידיו בתוכנית, אך לבסוף חזר בו. עם סיומה של העונה העשירית (כולל VIP) של התוכנית ב-2017, והעברת הבעלות של התוכנית לזכיינית "רשת", סיים את תפקידיו. באוקטובר 2018 נקבע בגישור בין הצדדים כי קשת וזק עצמו ישלמו לרון פיצוי בגובה מיליון שקלים.

בנובמבר 2017 פרסמה העיתונאית הדס שטייף הודעת דואר אלקטרוני, ששלח זק לעובדי הזכיינית קשת בשנת 2010, וכללה תוכן מיני. בתגובה דרשה קואליציית שותפות, המאגדת 15 ארגוני נשים, את פיטוריו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפיקי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:במאי טלוויזיה ישראלים
יורם
קטגוריה:סגל קשת
קטגוריה:בוגרי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
קטגוריה:תאומים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
אתי מלבנון

אתי מלבנון, ספרו של אלוף יורם יאיר (יה-יה), בעברו מפקד חטיבת הצנחנים, עוצבת הגליל וראש אכ"א, מתאר את לחימת חטיבת הצנחנים במלחמת שלום הגליל. הספר, שיצא לאור ב-1990, כולל הקדמה משר הביטחון דאז, יצחק רבין. הספר ניתן בצה"ל כשי לבוגרי קורסי פיקוד בחיל הרגלים, ובהם קורס קצינים וקורס מפקדי כיתות, וללוחמי ומפקדי יחידות מובחרות.
==בספר==
בפרק הפותח את הספר מתאר יאיר את הלחימה בדרום לבנון בטרם מלחמת לבנון ואת מבצע צלצל, שהתרחש ב-19 ביולי 1981. בעקבות מספר ימי קרב ארטילרי בין אש"ף לצה"ל, שבהם הופגזו יישובי הצפון, פיקד יאיר על פשיטה שביצעו הצנחנים מדרום ל"מזרעת- אל- מצילה", כחמישה קילומטרים מדרום למזרח לשפך הזהרני שבלבנון. הכוח הוטס במסוקי "יסעור" לקרבת היעד, ופשט על מפקדת מחבלים מארגון החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית של אחמד ג'יבריל. בקרב שהתפתח נהרגו חמישה מחבלים. לכוח הפושט, בפיקוד יאיר, היו שבעה פצועים והרוג, קצין האג"ם החטיבתי יוסי טהר. יאיר ואנשיו חולצו תחת אש מן השטח במסוקים לאחר שהמשימה בוצעה והיעד הושמד.

לאחר מכן נפנה יאיר לתאר את מבנה החטיבה ואת ההכנות שביצעה בפיקודו לקראת המלחמה. ב-6 ביוני 1982 הפליגו לוחמי החטיבה על גבי נחתות טנקים של חיל הים ושטו לכיוון לבנון. החטיבה, ויאיר בראשה, ביצעה נחיתת סער אמפיבית בשפך האוואלי והובילה את אוגדות צה"ל עד מבואות ביירות. עם תחילת הלחימה בחר יאיר להוביל את חטיבתו בציר ההררי לאורך הרי השוף. יאיר לחם בראש הצנחנים במסע קרבות קשה ומפרך, שכלל קרבות בעיירה דאמור ובכפרים מתא, שמלאן, קבר שמון וסיל. למרות שלכאורה הבחירה בציר ההררי הייתה אמורה לעכב את כוחות החטיבה, הרי שבמבחן התוצאה החלטתו של יאיר השתלמה והצנחנים היו לכוח הראשון שהגיע לביירות וחבר לכוחות הנוצרים בציר ביירות-דמשק. בתחילה הוביל את החטיבה גדוד 890 בפיקוד מתי הררי, עד הקרב על העיירה דאמור. לאחר מכן נטל את ההובלה גדוד הסיור של חטיבת הצנחנים, עליו פיקד דורון אלמוג, שאיגד תחתיו לראשונה את היחידות החטיבתיות תחת השם "כוח עוגן". כן מתוארים בספר הקרבות שניהל גדוד 202, בפיקוד ישראל רמות, בגזרת ראס זייתון וכפר סיל.

במהלך הקרבות נפצע יאיר באורח קל.

==קישורים חיצוניים==
* בעז זלמנוביץ ועוזי בן-שלום, [https://web.archive.org/web/20101004163924/http://mazi.idf.il/6072-8894-HE/IGF.aspx להיות מפקד בחי"ר], ביטאון ביבשה גיליון 12, 22 בדצמבר 2009.
* גל פרל, [https://www.maarachot.idf.il/2024/%D7%9E%D7%90%D7%9E%D7%A8%D7%99%D7%9D/%D7%99%D7%99%D7%97%D7%95%D7%93%D7%95-%D7%94%D7%91%D7%95%D7%9C%D7%98-%D7%A9%D7%9C-%D7%A6%D7%94%D7%9C-%D7%A9%D7%94%D7%9E%D7%A4%D7%A7%D7%93%D7%99%D7%9D-%D7%94%D7%9D-%D7%A1%D7%95%D7%93-%D7%9B%D7%95%D7%97%D7%95-%D7%9C%D7%A7%D7%97%D7%99%D7%9D-%D7%9E-1982-%D7%95-2023/ "ייחודו הבולט של צה"ל, שהמפקדים הם סוד כוחו": לקחים מ־1982 ו־2023], מערכות, 11 באפריל 2024.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי 1990
קטגוריה:מלחמת לבנון הראשונה בתרבות הישראלית
קטגוריה:צה"ל בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: מלחמות ישראל
קטגוריה:צה"ל: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת לבנון הראשונה: ספרים
קטגוריה:ספרי משרד הביטחון – ההוצאה לאור
תיאו אנגלופולוס

תיאודורוס (תיאו) אנגלופולוס (ביוונית: Θεόδωρος Αγγελόπουλος) (27 באפריל 1935 – 24 בינואר 2012) היה במאי, תסריטאי ומפיק סרטים יווני. אנגלופולוס נחשב על ידי חלק ממבקרי הקולנוע לאחד מגדולי הבמאים בעולם. על סרטו נוף בערפל זכה בפרס אריה הכסף בפסטיבל ונציה בשנת 1988 ובפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט הטוב ביותר לשנת 1989, ועל סרטו נצח ועוד יום זוכה פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן לשנת 1998.

==ביוגרפיה==
אנגלופולוס נולד באתונה בשנת 1935 למשפחה ממעמד הביניים, כילד חווה את פלישתן של גרמניה ואיטליה ליוון במהלך מלחמת העולם השנייה. אנגלופולוס למד משפטים באוניברסיטה הלאומית של אתונה, ולאחר שירותו הצבאי נסע לפריז כדי ללמוד בסורבון. במשך הזמן החל ללמוד קולנוע בבית, לפני שחזר ליוון. שם עבד כמבקר קולנוע. אחרי ההפיכה שחוללה הדיקטטורה הצבאית היוונית ב-1967 החל לביים סרטים. את הסרט הקצר הראשון שלו ביים בשנת 1968. ב-1970 ביים אנגלופולוס את סרטו העלילתי הראשון, "שחזור". לאחר מכן ביים טרילוגיית סרטים היסטוריים על יוון: "הימים של 36" (1972), "מסע השחקנים" (1975) ו"אלכסנדר הגדול" (1980)
בשנות השמונים ביים שלושה סרטים שכונו על ידו "טרילוגיה של שתיקה": שתיקת ההיסטוריה בסרט "המסע לקיתרה" (1984), שתיקת האהבה בסרט "מגדל הדבורים" (1986) ושתיקת האל בסרט "נוף בערפל" (1988).

בשנת 1978 כיהן כחבר בוועדת הפרס של פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-28 בברלין, ובשנת 2000 היה נשיא חבר השופטים פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-22 במוסקבה. היה אורח פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה בשנת 2005, ופסטיבל הסרטים הבינלאומי ירושלים בשנת 2009. באפריל 2011, ביקר שוב בישראל והעביר סדנת אמן בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.

אנגלופולוס מת ב-24 בינואר 2012, לאחר שנפגע בתאונת דרכים בעת צילום הסרט האחרון שלו באתונה. התאונה אירעה כאשר אנגלופולוס בן ה-76 ניסה לחצות כביש סואן. אופנוע פגע בו והוא נלקח לבית החולים, שם מת מספר שעות לאחר מכן.

== סגנון ונושאים ביצירתו ==
אנגלופולוס ידוע בסגנון סרטיו האיטי והאלגורי. מבחינה צורנית, סרטיו מאופיינים בשוטים ארוכים מאוד, ורבים מסרטיו ארוכים גם הם. לדוגמה, מסע השחקנים, סרטו משנת 1975, אורך כמעט 4 שעות אך מכיל כשמונים שוטים בלבד. בסרטיו קיים רובד סמלי עשיר, כשפעמים רבות העלילה פחות מרכזית מהסמלים והדימויים שהדמויות מגלמות או מעלות.

אנגלופולוס היה מרקסיסט ואתאיסט, וברבים מסרטיו, לצד היבטים קיומיים ומטאפיזיים, קיימים גם היבטים פוליטיים. נושא חוזר בסרטיו הוא הניסיון להראות כיצד הפוליטיקה וההיסטוריה מגבילות ומעצבות את חייהם של יחידים. כמה מסרטיו מגוללים את תולדותיה העקובות מדם של יוון המודרנית בפרט ושל אירופה בכלל, כמו הימים של 36, המתאר את הרקע למלחמת האזרחים היוונית, אך אחרים מציעים מבט פיוטי, אישי ומופשט יותר על המציאות, כמו מגדל הדבורים.

==בין סרטיו המפורסמים==
* שחזור (1970)
* הימים של 36 (1972)
* מסע השחקנים (1975)
* אלכסנדר הגדול (1980)
* המסע לקיתרה (1984)
* מגדל הדבורים (1986)
* נוף בערפל (1988)
*על רגל אחת (1991)
* מבט של אודיסאוס (1995)
* נצח ועוד יום (1998)
* האחו הבוכה (2004)
* אבק זמן (2008)

==לקריאה נוספת==
* רות נצר. מעגל החיים בסרטים של אקירה קוראסאווה ותיאו אנגלופולוס. רסלינג. 2016
==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* - ריאיון
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אתונה
קטגוריה:במאי קולנוע יוונים
קטגוריה:מפיקי קולנוע יוונים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יוונים
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים ביוון
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1935
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-2012
כאמיאר עבדי

כאמיאר עבדי (בפרסית: کامیار عبدی, נולד ב-1969) הוא ארכאולוג איראני.
את תואר ה-B.A. בארכאולוגיה קיבל מאוניברסיטת טהראן ב-1992. את ה-M.A. בשפות ותרבויות המזרח הקרוב מאוניברסיטת שיקגו ב-1997, ודוקטורט באנתרופולוגיה מאוניברסיטת מישיגן ב-2002. הוא מועסק כפרופסור זוטר במחלקה לאנתרופולוגיה, בקולג' דארטמות' מ-2002. 

תחומי מחקריו כוללים צורות התיישבות, ייצור מזון (חקלאות ורעיית עדרים), עיור, יצירת מדינות, והתפתחות הכתב במדינות המזרח הקדום, בדגש על איראן. הוא היה במשלחות מחקר באיראן, טורקיה וארצות הברית.
הוא השתתף בפרויקט המחקר "Fars Archaeology Project", החוקר את התפתחות החברה בדרום הרי הזגרוס. במסגרת זו חפר במליאן (Malyan), היא אנשאן הקדומה, בירתה ההררית של עילם.

עבדי הוא עורך הירחון האיראני לארכאולוגיה והיסטוריה (Iranian journal of Archaeology and History). הוא מלמד במחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטת שהיד בהשתי בטהראן.

==מספריו==
<div class="mw-content-ltr">
* Abdi, K (2001) Nationalism, Politics, and the Development of Archaeology in Iran, American Journal of Archaeology
* Abdi, K., 2003 The Early Development of Pastoralism in the Central Zagros Mountains,Journal of World Prehistory, Vol. 17, No. 4: 395-448
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20060903114936/http://www.iranheritage.org/achaemenidconference/biogs_full.htm ביוגרפיה קצרה בוועידה על איראן האחמנית]

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:ארכאולוגים איראניים
קטגוריה:מדענים פרסים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טהראן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:מהגרים מאיראן לארצות הברית
קטגוריה:איראנים שנולדו ב-1969
הומו ספיאנס אידלטו

הומו ספיאנס אידלטו (שם מדעי: Homo sapiens idaltu) הוא תת-מין נכחד של האדם הנבון, שחי לפני כ-160,000 שנה בתקופת האבן של אפריקה. טיפוס אדם זה נחשב כאחת הדוגמאות הקדומות ביותר של האדם הנבון. אידלטו היא מילה בעפרית, שמשמעותה "זקן" או "בכור".

שרידי מאובנים של הומו ספיינס אידלטו התגלו בהרטו בורי במרכז אוואש במשולש עפר שבאתיופיה בשנת 1997 על ידי טים וייט, ופורסמו בשנת 2003. באמצעות תיארוך רדיומטרי נקבע תאריך השכבות ל-160,000 – 154,000 לפני זמננו. שלוש גולגולות השתמרו במצב טוב, כשהשמורה מביניהם היא של זכר בוגר בעל מוח שנפחו 1,450 סמ"ק. גולגולות חלקיות אחרות הן של זכר בוגר ושל ילד בן שש. מבחינת תכונותיהם הפיזיות, כמו גם זמנם, מאובנים אלה פורשו כצורת ביניים בין מאובנים אפריקאים עתיקים יותר (הקודמים להומו ספיינס) ובין מאובני האדם הנבון הידועים מכמאה אלף שנה לפני זמננו ואילך. על כן וייט ושותפיו הציעו כי מאובנים אלה מייצגים את אבותיו הישירים של ההומו ספיינס המודרני במזרח אפריקה. בשל גילם הקדום, שרידי האידלטו מהווים ראיה חזקה נוספת למוצאו האפריקאי של הומו ספיינס.

זמן קצר לאחר תגלית זאת איבד אידלטו את מעמדו כשרידי האדם הנבון הקדומים ביותר. מאובנים שהתגלו באתר אומו קיביש בדרום-אתיופיה, תוארכו בשנת 2005 באמצעות שיטת תיארוך אשלגן-ארגון, שהעריך את גילם ב-190 אלף שנה, והם לפיכך הקדומים ביותר הידועים כיום.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

ספיאנס אידלטו
המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב

המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב היא מחלקה בפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. במחלקה כ-20 חברי סגל בכיר וכ-50 תלמידים לתארים מתקדמים. במחלקה גם מספר חוקרים במסגרת פרויט קמע וכן חוקרים המשותפים למכונים על בלאושטיין לחקר המדבר, כ15 תלמידי בתא דוקטורט מרחבי העולם משתתפים בפעילויות קבוצות המחקר השונות במחלקה. המחלקה אמונה על הוראת קורסים בפיזיקה לתלמידי שאר המחלקות באוניברסיטה ומקיימת לימודים מלאים לתואר ראשון (B.Sc) שני (M.Sc) ושלישי (PhD). 
בניין המחלקה לפיזיקה נתרם לאוניברסיטת בן-גוריון על ידי קרן רש"י ונחנך בשנת 2006. הבניין תוכנן על ידי משרד "דני לזר אדריכלים ומתכנני ערים" בשיתוף עם אדריכלית רוני אלרועי. הבניין מחולק לשני חלקים כאשר בחלק המזרחי נמצאים משרדי חברי הסגל, מעבדות המחקר, המשרדים המנהליים ובמרכזו מטוטלת פוקו באורך של יותר מ-20 מטרים. בחלק המערבי של הבניין ממוקמות מעבדות ההוראה ובראשו מרכז אילן רמון לנוער שוחר פיזיקה ומצפה הכוכבים.

==ההיסטוריה של המחלקה לפיזיקה==
המחלקה לפיזיקה הייתה מן המחלקות הראשונות שנוסדו באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. אמנם רק ב-1967 נוסדה תוכנית ללימודי תואר בפיזיקה וב-1970 הוקמה המחלקה באופן רשמי, אך כבר ב-1964 לימדו קורסים מי שיהיו לימים מרצי המחלקה.

==פעילויות לא מחקריות==
במסגרת פעילותה המחלקה לפיזיקה מקיימת מפגש לא פורמלי דו־שנתי בשם חגיגות פיזיקה בנגב בו אנשי סגל מציגים את עבודתם ומרצים עליה ועל נושאים אחרים.

בבניין המחלקה לפיזיקה ממוקם מרכז אילן רמון לנוער שוחר פיזיקה שנועד לאפשר לבני נוער מרחבי הנגב נגישות ללימודי הפיזיקה. בני הנוער מבצעים עבודות חקר בהיקף של 2 או 5 יחידות לימוד בהנחיית סגל המחלקה ותלמידיה. מספר תלמידים ותלמידות אף זכו בפרסים. בנוסף, המרכז מקיים מדי חודש הרצאות לבני נוער ולקהל הרחב.

==בוגרים בולטים==
בין בוגרי המחלקה ד"ר ישראל נדלר - מייסד ומקים OPAL, ד"ר מרק רוזנקרנץ - ראש יחידת הפיתוח באלתא ויצחק מאיו (M.Sc) שהיה אסטרונאוט הגיבוי לאילן רמון.

==קישורים חיצוניים== 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
קטגוריה:באר שבע: חינוך
קטגוריה:ישראל: מדע וטכנולוגיה
קאראק

ה"ויקטוריה" של [[פרדיננד מגלן]]
סקוטית הארבע-תרנית "מייקל"]]
קאראק או נאו (בפורטוגזית: Carraca או Nau, בספרדית: Carraca או Nao, בצרפתית: Caraque או Nef) היה דגם ספינה חוצת-אוקיינוסים בעלת שלושה או ארבעה תרנים. הספינה פותחה במאה ה-15 על ידי ספנים פורטוגליים ושימשה במשך המאות ה-15 וה-16 את ציי פורטוגל, ספרד, צרפת, אנגליה והולנד בעידן התגליות. ספינת הדגל של כריסטופר קולומבוס, ה"סנטה מריה" הייתה קאראק וכך גם ה"וויקטוריה" עמה הקיף פרדיננד מגלן את כדור הארץ וה"סאאו גבריאל" בעלת ששת המפרשים עמה שט ואסקו דה גאמה להודו. בצי המלכותי הבריטי והסקוטי שימשו קאראקים כספינות מלחמה בתקופת הנרי השמיני; ה"מרי רוז", ספינת הדגל שלו, הייתה קאראק. דגם הקאראק הוחלף לקראת סוף המאה ה-16 בגליאון היציבה יותר.

== מבנה הספינה ==
הספינה הייתה פיתוח מאסיבי יותר של דגם המסחר קוג, ששימש לתנועה בקרבת חופים ובים התיכון. בוני הספינות הפורטוגליים בחנו היטב את הספינות השונות שהגיעו למבדוקיהם, אם בעת מסחר או כאשר נלקחו בשבי, ונטלו מכל טיפוס ספינה אלמנטים שנראו להם כמשפרים את עמידות הספינה ומהירותה. הקאראק הייתה הספינה המאסיבית ביותר שנבנתה עד אז, מיועדת לעמוד בגלים הגבוהים ובסערות האוקיינוס הפתוח. היא תוכננה כך שתכיל נפח גדול במיוחד לשם נשיאת אספקה וציוד לשהיה ארוכה בהפלגה. הספינה הייתה גבוהה מאוד באופן יחסי, עם ירכתיים מעוגלים רחבים ומוגבהים וחרטום גבוה עם מוט-חרטום (Bowsprit) ארוך לקשירת חבלי המפרשים. המפרשים המרכזיים היו מרובעים וגדולים במיוחד. מעל המפרש המרכזי (או המרכזיים, במקרה של למעלה משלושה מפרשים) נקבע תורן עילי עם מפרש קטן נוסף.

הקאראק הראשונות, מהטיפוס בו שט ברתולומיאו דיאס לכף התקווה הטובה, היו בעלות הדחק של כ-100 טון. לאחר מכן נבנו ספינות גדולות בטווחים של 250 ועד 400 טון. הקאראק הסקוטית הארבע-תרנית "מייקל", שהושקה ב-1511, בעלת הדחק משוער של כ-1,000 טונות ואורך של כ-73 מטרים, הייתה הספינה הגדולה בתבל בשעתה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20120215052439/http://www.ahrtp.com/EarlyShipsOnLine/ European ships in: Medieval and Renaissance European Ships]
* [http://www.thepirateking.com/ships/brief_history_wind_powered_ships.htm The Dawn of the Age of Sail]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים
קטגוריה:סוגי כלי שיט
קוג

איור של קוג מחותם העיר [[שטרלזונד]]
קוג היה הדגם הבסיסי של ספינת מסחר אירופאית בימי הביניים. הספינה כללה תורן יחיד ועליו מפרש מרובע והייתה בנויה מעץ אלון. הדגם פותח במאה ה-10 בים הצפוני (מוזכר לראשונה בכתב יד מאמסטרדם משנת 948) ושימש לשיט מסחרי צמוד-חופים. החל מן המאה ה-12 הורחבו הספינות על מנת לאפשר הפלגה בים הפתוח, יכולת חדשנית באותה תקופה, ובכך היו עדיפות על הספינות שהיו קיימות עד אז, הגליאות והסירות הארוכות של הויקינגים. על הקוג הוקמו מעין בימות גבוהות בקדמת הספינה ובסיפון האחורי, שעליהן יכלו להתמקם קשתים, שירו אל ספינות אויב. בימות אלו נקראו "מבצרים" (castels). עם הזמן הם הלכו וגדלו, התרוממו לגובה רב יותר, ונבנו כחלק אינטגרלי ממבנה הספינה. בעיקר אפיין השימוש בדגם את סוחרי ברית ערי הנזה. 

הדגם שימש לכל אורך ימי הביניים לכל אורך חופי אירופה המערבית, כולל חופי הים התיכון המערבי. במהלך השנים השתכללה צורת הספינה, היא הוגבהה, נוספו לה תורני-משנה וסיפוני הקשתים חוזקו על מנת להציב בהם תותחים. הדגם נעלם במאה ה-15 והוחלף על ידי דגמים משוכללים יותר כמו הקאראק. 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20091101181138/http://www.fsopt.com/Kogge/kogge.shtml קוג של ברית הנזה]
* [https://web.archive.org/web/20101212230643/http://abc.se/~m10354/mar/cog.htm הקוג]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוניות וספינות מפרשים
קטגוריה:כלי שיט מלחמתיים
יהושע הכהן קפלן

הרב יהושע הכהן קפלן (תרל"ג, 1873 - כ"ט בתמוז תש"א, יולי 1941) היה רב בקְרוּקי ובסובינישוק ואב"ד וידוּקְלֶה שבליטא.

==תולדותיו==
בן הרב מאיר הכהן קפלן. למד בחדרים ובישיבות קטנות בבוברויסק שברוסיה הלבנה, ובסלובודקה. כונה "המתמיד מבוברויסק". בשנת תרע"ג (1913) החל לכהן כמורה הוראה בוורשה, ובזמן מלחמת העולם הראשונה עזב את העיר.

בשנת תרע"ט (1919) נבחר לרבנות בקרוקי שבליטא, ולאחר מכן בסובינישוק. בשנת תרפ"ז (1927) מונה לכהן כראב"ד וידוקלה בליטא. חיבר מספר ספרי הלכה בנושאים שונים.

נספה בווידוקלה בכ"ט בתמוז תש"א (24 ביולי 1941). חלק אחר מ-221 יהודי העיירה נרצחו לאחר חודש בכ"ט באב (22 באוגוסט).

בניו הם הרב מאיר הכהן קפלן וישראל קפלן. נכדו בן בתו רחל שנקרא על שמו הוא עוזי יהושע וישקין Uzi Vishkin.

==ספריו==
* שער יהושע, קיידאן, תרצ"ו
* מעיני הישועה, וילנה, תרע"ג
* שערי הוסתות, קיידאן, תרצ"ט - ביאור דיני וסתות ודיני הפרישה סמוך לוסתה של האישה, ונוספו להם הלכות נדה וטבילה מספר "נדחי ישראל" של החפץ חיים.
* לקוטי שושנים, קיידאן, תרצ"ט - על טהרת המשפחה וחינוך ילדים.
"שערי הקודש" פרוש על הספר עבודת הקודש חלק ראשון - מורה באצבע מאת הרב חיים דוד אזולאי ווילנה תרס"ז

==קישורים חיצוניים==
* 'קפלן, ר' יהושע ב"ר מאיר הכהן', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 85–86 (, תמונה 1283–1284).
* [http://horabis.blogspot.com/2007/09/blog-post_4010.html רבנים שנספו בשואה, ד"ר פנינה מייזליש]
* 

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:אבות בתי דין
מיקלוש נמט (אתלט)

מיקלוש נמט (בהונגרית: Miklós Németh; נולד ב-23 באוקטובר 1946) הוא אתלט עבר הונגרי אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) ושיאן עולם בהטלת כידון.

== ביוגרפיה ==
נמט נולד בבודפשט. הוא בנו של אימרה נמט האלוף האולימפי מלונדון 1948 ביידוי פטיש.

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים נמט במקום 17 בהטלת כידון בתוצאה של 75.50 מטר.

באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1970 זכה נמש במדליית זהב בהטלץ כידון בתוצאה של 81.94 מטר.

באולימפיאדת מינכן (1972) הוא סיים במקום שביעי בהטלת כידון בתוצאה של 81.98 מטר.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה נמט במדליית זהב בהטלת כידון בשיא עולם חדש של 94.58 מטר, כבר בסיבוב ההטלות הראשון, שיפור של 50 סנטימטר לשיאו העולמי מ-1973 של קלאוס וולפרמן מגרמניה. שיא זה החזיק מעמד עד 23 באפריל 1980, עת בן ארצו, פרנץ פאראגי, קבע שיא עולם חדש של 96.72 מטר. במדליית הכסף זכה האנו סיטינן מפינלנד (87.92 מטר) ובמדליית הארד זכה גאורגה מג'לה מרומניה (87.16 מטר). 

באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיים נמט במקום שמיני בהטלת כדיון בתוצאה של 82.40 מטר ולא הצליח להגן על תוארו.

== תארים והישגים ==
בשנת 1976 זכה נמט בתואר ספורטאי השנה של הונגריה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אתלטים הונגרים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: הטלת כידון (גברים)
קטגוריה:שיאני עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופי האוניברסיאדה באתלטיקה
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מינכן (1972)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת מוסקבה (1980)
קטגוריה:שיאני עולם הונגרים
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1946
בית יהונתן

בית יהונתן הוא מבנה בכפר התימנים בשילוח שבירושלים הנמצא בבעלות עמותת עטרת כהנים.

העמותה בנתה את הבניין בשטח שהיה שייך לטענתם להקדש בנבנישתי. במקום התגוררו יהודים תימנים החל משנת 1885. בשנת 1938, בעקבות פרעות שהוביל חאג' אמין אל-חוסייני במהלך מאורעות 1936–1939, אילצו אותם הבריטים לעזוב את המקום, והם לא שבו אליו גם לאחר סיום המנדט הבריטי, מאחר שאדמות ההקדש נותרו תחת שלטון ירדן.

את המבנה בן שבע הקומות בנה עבור העמותה קבלן פלסטיני. הוא נבנה תוך חריגה מחוקי הבנייה במקום, המתירים בנייה לגובה שתי קומות בלבד, ולאחר דיונים במספר ערכאות נפסק כי יש להרוס אותו. בית המשפט הוציא מספר צווים לפינוי ואיטום המבנה, שלא בוצעו על ידי עיריית ירושלים. בראשית 2010 החל שר הפנים אלי ישי בניסיון להכשיר את המבנה.

במקרים רבים יידו ערבים אבנים לעבר הבית וגרמו לו נזק.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: בתי מגורים
קטגוריה:סילואן