OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מוטי רגב (קצין)

מרדכי (מוטי) רגב (נולד ב-27 בנובמבר 1949) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס מסוקים בחיל האוויר הישראלי, פיקד על בסיס פלמחים.

==ביוגרפיה==
רגב גדל בגני יהודה. התגייס לצה"ל לאחר מלחמת ששת הימים וסיים קורס טיס כטייס מטוסים קלים. הוא עבר הסבה להטסת מסוקי אלואט II ובמהלך מלחמת ההתשה ותקופת המרדפים שירת כטייס בטייסת 125. ב-1972 חזר לבית הספר לטיסה עבר שלב מתקדם במגמת מסוקים ושובץ בטייסת 124 כטייס מסוקי בל 205. הוא לחם במסגרת הטייסת במלחמת יום הכיפורים, השתתף בגיחות רבות של הובלת לוחמים ופינוי פצועים, הן בחזית המצרית והן בחזית הסורית, כולל חילוצו של יוסי בן-חנן ברמת הגולן. לאחר המלחמה המשיך לשרת בטייסת כמפקד גף מבצעים, כקצין אמצעי לחימה וכסמ"ט א', בתקופה בה קלטה את מסוקי הבל 212 ("אנפה"). הוא יצא לארצות הברית בה עבר קורס טייסי ניסוי. בשובו לישראל שירת כטייס ניסוי במרכז ניסויי טיסה. לאחר מספר חודשים מונה למפקד טייסת 123 בבסיס חצרים, טייסת אימון מבצעי שתחת פיקודו של רגב הפכה לטייסת מבצעית. בהמשך עבר הסבה למסוקי יסעור וביוני 1980 מונה למפקד טייסת 118, טייסת יסעורים בתל נוף. במאי 1981 היה חלק ממשלחת חיל האוויר שהביאה בטיסה מאוסטריה לישראל שני מסוקי יסעור שנרכשו מהאוסטרים. השתתף עם הטייסת במלחמת לבנון הראשונה וב-1989 מונה למפקד בסיס פלמחים ושירת בתפקיד עד 1992. במהלך כהונתו קודם לדרגת תת-אלוף ב-1991.

לאחר שירותו הצבאי כיהן רגב כמנכ"ל חברת בטופלסט. הוא מייסד קבוצת "כן ולא" קבוצת רכיבה על אופני טנדם המשלבת לקויי ראייה. בשנת 2016 מוטי התנדב לעזור לעמותת אלמנארה להקים את קבוצת הרכיבה הראשונה שלה על אופני טנדם.

==קישורים חיצוניים==
* אודי עציון, [https://web.archive.org/web/20140808042716/http://www.fisherlibrary.co.il/BITEONIM/207.pdf עקבות בבטון], בטאון חיל האוויר, מס' 106, דצמבר 1995

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס פלמחים
קטגוריה:טייסי ניסוי ישראלים
קטגוריה:גני יהודה: אישים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ט' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי המכון הטכנולוגי חולון HIT
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
אילן הרשקוביץ

אילן הרשקוביץ (נולד ב-11 בנובמבר 1957, י"ז בחשוון ה'תשי"ח) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס מסוקים בחיל האוויר הישראלי, כיהן כמפקד בסיס פלמחים וכראש להק האוויר למסוקים.

==ביוגרפיה==
נולד וגדל בשכונת יד אליהו בתל אביב. למד בבית ספר "עציון" בשכונה והמשיך בתיכון בישיבת נחלים. היה חבר ב"סניף בני עקיבא יד אליהו" שנה מתחת לחברו, לימים האלוף אלעזר שטרן.

הרשקוביץ התגייס בשנת 1975, תחילה לחטיבת גולני והמשיך לקורס טיס מספר 87. במהלך הקורס הוקפץ שני שלבים וסיים את הקורס כחניך מצטיין בקורס 85 במגמת מסוקים. שירת כטייס מסוקי קרב על מסוק צפע ולהטוט. בעת שרותו ניצל כאשר מסוקו התרסק בגיחת תצפיות בגזרת הר דב.

הדריך בבית הספר לטיסה ופיקד על קורס אימון מבצעי של מערך מסוקי הקרב וכמפקד טייסת צפע. בתקופת הפיקוד על הטייסת התגלתה אצלו מחלקת הלוקמיה ממנה התאושש והמשיך לשרת בחיל. בהמשך חלה במחלה בשנית ושוב הצליח להתאושש בעזרת תרומת מח עצם. בשנת 1997 הועלה לדרגת אלוף-משנה ושרת בתפקיד ראש מחלקת משולבים בחטיבת תורת הדרכה. בשנת 2000 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד בסיס פלמחים. בשנת 2002 מונה לראש להק האוויר למסוקים ושירת בתפקיד זה עד 2004.

לאחר שחרורו מונה לטייס הראשי בחברת אירופאוור. ב-2010 נפצע באורח קל בהתרסקות מסוקו. משנת 2009 הוא בעל חברה פרטית לטיולי מסוקים בשם "איה באוויר".

לאחר מלחמת לבנון השנייה מונה לעוזר בוועדת וינוגרד לבחינת אירועי המלחמה.

שימש כחבר בוועד המנהל של עמותת "דרך ארץ" המקיימת רשת מכינות קדם צבאיות בנגב. המשיך לשרת במילואים כטייס וכמוביל מבצעי וכמדריך בבית הספר לטיסה וסיים שרות מילואים בשנת 2018 בגיל 61. עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל התנדב בחזרה לשירות מילואים ושובץ כמתאם תקיפות אוויריות בחמ"ל פיקוד דרום.

==השכלה==
הרשקוביץ בעל תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל ומדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן. בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה. בוגר המכללה לביטחון לאומי.

==חיים אישיים==
נשוי לאווה, עובדת סוציאלית במקצועה, ולהם שלושה בנים. שניים בשרות קבע, אחד מהם טייס קרב פעיל בחיל האוויר. בן נוסף הוא המוזיקאי ניתאי הרשקוביץ. 

מתגורר ביישוב הדתי הושעיה.

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="250px">
קובץ:Eliezer Shkedi, 2004 (23033).jpg|מפקד חיל האוויר אליעזר שקדי יחד עם הרשקוביץ בטקס הפרישה של האחרון מצה"ל, 2004
קובץ:Ilan Hershkovits with Shaul Mofaz and Dan Halutz, 2020.jpg|בטקס קבלת דרגות תת אלוף, 2000. לבקשתו, נערך הטקס באופן חריג למרגלות מיטתו של אביו צבי, הגוסס ממחלת הסרטן. מימין: הרמטכ"ל רב אלוף שאול מופז, אילן הרשקוביץ, אימו טובה (ומאחוריה אשתו אווה), מפקד חיל האוויר אלוף דן חלוץ
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* אם אסק שמיים, אילן הרשקוביץ וחיותה דויטש, שוהם, כנרת, זמורה, דביר, ה'תשפ"ד-2024, 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:ראשי להק האוויר למסוקים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס פלמחים
קטגוריה:הושעיה: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת נחלים
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
נעם פרתום

נעם פרתום (נולדה ב-10 בפברואר 1986) היא משוררת, פרפורמרית, עיתונאית ומנחת סדנאות כתיבה וספוקן וורד.

==ביוגרפיה==
פרתום נולדה בתל אביב ולמדה בתיכון אליאנס בעיר. שירתה בצה"ל כמורה חיילת.
למדה במסלול הכתיבה היוצרת באוניברסיטת תל אביב, אך לא סיימה את לימודיה, ולפני כן למדה בכיתת של הליקון ובית-הספר למוזיקה רימון. כתבה ב"עכבר העיר".

שיריה של פרתום התפרסמו במספר כתבי עת, בהם מעין, העוקץ, הארץ, ynet, מגזין ערב רב ועוד.

בשנת 2010 השיקה את פרויקט השירה המצולמת ברשת, פואטיוב. בריאיון למיה סלע אמרה פרתום: "בסופו של דבר הכתיבה שלי יותר מחוברת למסורת עתיקות של שירה, שאינן מחפשות לבטא את מה שאינו בר-ביטוי, אלא רוצות לומר את מה שהכי חשוב להגיד ולומר את זה הכי צלול והכי ברור, להדהד בעוצמה. איכשהו הכתיבה שלי היא מאוד לפרצוף".

ב-2014 הופיעה בתפקיד עצמה בסרט הקולנוע הישראלי "הגננת".

בשנת 2017 היא מנחה את סדנת השירה במסלול הכתיבה היוצרת בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.

מתגוררת בתל אביב יחד עם בעלה, האמן אלעד רוזן. בשנת 2023 נולד בנם הבכור.

==ספריה==
* להבעיר את המים באש, הוצאת חרגול-עם עובד, בעריכת אלי הירש, 2012.
* הכל בפנוכו, תרגומה לספרו של של סילברסטיין "Every Thing On it", הוצאת מודן, 2014.
* ביחדנס - שירים, הוצאת עם עובד, 2018

==פרסים והוקרה==
* 2013 - נכללה ברשימת 100 המשפיעים בתרבות בישראל של עיתון "הארץ".
* 2014 - נבחרה לכלת פרס רמת גן לספרות לשירת ביכורים על ספרה "להבעיר את המים באש".
* 2016 - זכתה בעיטור אנדרסן על תרגום ספר השירים של של סילברסטיין "הכל בפנוכו".

==קישורים חיצוניים==

* .
* .
* .
* .
* .
* [http://www.text.org.il/index.php?book=1203111 "להבעיר את המים באש"] באתר "טקסט".
* [http://www.12dakot.com/moral-choices/985 הערך "נעם פרתום"] ב"12 דקות".
* .
*גלעד מאירי, [https://www.poetryplace.org/article/שירת-אקסטרים-נעם-פרתום/ שירת האקסטרים של נעם פרתום], באתר "[https://www.poetryplace.org/ מקום לשירה]", 29 בדצמבר 2012 (פורסם גם בספר פופואטיקה 1).
* קובי מידן, [https://www.youtube.com/watch?v=ntsnw3Fw49M חוצה ישראל - שיחה עם נעם פרתום על ספרה "להבעיר את המים באש"], הטלוויזיה החינוכית, 2012.
* .
* .
* .
* גבריאלה אלישע, [http://reshimot.osher.in/partom.shtml הבלתי אפשרי של נעם פרתום], על "להבעיר את המים באש".
* .
* .
* .
* .
* .
*דפנה לוי, [https://thedaphna.wordpress.com/2014/06/03/אתרוג-חרסינה-שביר-עם-כוח-של-עדר-פילים/ אתרוג חרסינה שביר עם כוח של עדר פילים, ראיון עם נעם פרתום בשבועון ״לאשה״] (פורסם גם בבלוג ״המדור לאיבוד קרובים״), יוני 2014.
* 

מכּתביה:
* [http://www.bac.org.il/specials/project/kvl-ayshha/article/hadm-mhpsh-prtzha הדם מחפש פרצה], באתר "בית אבי חי", 10 באוקטובר 2012.
* .
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:אמני ספוקן וורד
קטגוריה:זוכות פרס רמת גן לספרות
קטגוריה:זוכי פרס רמת גן לספרות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:זוכות פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:זוכי פרס היצירה לסופרים ומשוררים
קטגוריה:חולות טרשת נפוצה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1986
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
רון אשרוב

רון אשרוב (נולד ב-26 במאי 1969) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על החטיבה הצפונית ברצועת עזה ועל גדס"ר גבעתי.

==שירותו הצבאי==
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1987 שובץ בחטיבת גבעתי. בגבעתי עבר אשרוב הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. בהמשך שימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה, בהמשך שימש מפקד פלחה"ן גבעתי. ב-2001 מונה להקים ולשמש כמפקד הראשון של גדס"ר גבעתי, והוביל אותו בלחימה באינתיפאדה השנייה כנגד הטרור הפלסטיני ברצועת עזה עד שנת 2003, בהמשך שימש כסגן מפקד החטיבה בשנים 2006–2007, בשנת 2007 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה, בתפקידו שימש עד 2009, ולאחר לימודים, מונה למפקד המרכז לאימונים טקטיים במל"י, בין השנים 2010–2012. במהלך שנת 2013 השתחרר מצה"ל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* .
* אמיר כידון, [http://147.237.77.216/1133-9367-he/Dover.aspx כוחות צה"ל פעלו בצפון הרצועה; 18 מחבלים נהרגו], אתר צה"ל, 14.01.2008.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי החטיבה הצפונית באוגדת עזה
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גבעתי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1969
קטגוריה:מפקדי המרכז לאימונים טקטיים
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
יעקב אגסי

יעקב אגסי (26 בנובמבר 1932 – 12 בנובמבר 2022) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שירת כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי, פיקד על בסיס רמת דוד בתקופת מלחמת ההתשה ובחלק ממלחמת יום הכיפורים.

==ביוגרפיה==
אגסי נולד בכפר חיים, התגייס לקורס טיס (מס' 4) ב-1950, ושירת כטייס קרב בחיל האוויר. היה טייס מוסטנג בטייסת 101 ומדריך בבית הספר לטיסה.

במלחמת סיני היה טייס אוראגן בטייסת 113, והשתתף בתקיפות הפצצה של הצבא המצרי בג'בל ליבני במהלכה התפתח קרב אוויר עם מטוסים מצריים. אגסי פגע באחד המטוסים (לטענתו מיג 17) ולזכותו נרשמה "אפשרי הופל", כמו כן השתתף בתקיפה המשחתת אבראהים אל-אוול. בהמשך שירת כסגן מפקד טייסת 101 וכסגן מפקד טייסת 110 שקלטה את מטוסי הווטור. יעקב אגסי היה מראשוני טייסי הווטור ואף השתתף בהעברתם ארצה. ב-1959 מונה למפקד טייסת 110, טייסת מטוסי ווטור שעסקה באימוני תקיפה ארוכות טווח וכן במשימות צילום אוויר לצורכי מודיעין. הוא כיהן בתפקיד עד אוגוסט 1963 והספיק לקלוט בטייסת את מטוסי ווטור N מטייסת 119. ביולי 1964 מונה למפקד בית הספר לטיסה ושירת בתפקיד עד אוקטובר 1966. לאחר מכן עבר הסבה למיראז' 3 והשתתף בקרב האווירי בפעולת סמוע.

במלחמת ששת הימים שירת בהצבת חירום כטייס בטייסת 119, הוא הוביל את מבנה התקיפה של שדה התעופה קהיר-מערב בגל הראשון של מבצע מוקד, והשתתף בתקיפת שדה התעופה ברבת עמון. לאחר המלחמה מונה למפקד בסיס רמת דוד. הוא פיקד על הבסיס במהלך מלחמת ההתשה, בתקופתו הוקמה בבסיס טייסת 69 כטייסת מטוסי F-4 פנטום. כמו כן נקלטו בחיל האוויר ובטייסת 109 בבסיס, ראשוני מטוסי הסקייהוק, ואגסי השתתף בקורס ההסבה הראשון למטוסים אלו בינואר 1968. במהלך מלחמת ההתשה השתתף בגיחות תקיפה במצרים בהם במבצעי פריחה, בפברואר 1969 נאלץ לנטוש את מטוס הסקייהוק אותו הטיס בעקבות תקלה טכנית, מייד לאחר המראה לגיחת הפצצה במצרים.

ביוני 1970 מונה לראש ענף אוויר 3, ענף תכנון המבצעים במטה חיל האוויר, שהפך בתקופתו למחלקת המבצעים. בתקופתו כראש המחלקה הוביל להגברת התקיפות במצרים, בדגש על סוללות הנ"מ, ואת התכנון לקראת קרב רימון 20 בין חיל האוויר לטייסים הסובייטים במצרים. במלחמת יום הכיפורים שירת בהצבת חירום בטייסת 69, לאחר נפילתו של מפקד הבסיס ארלוזור לב ביומה השלישי של המלחמה, מונה אגסי למפקד הבסיס ופיקד עליו עד תום המלחמה. השתחרר משירות הקבע ביוני 1974.

לאחר שחרורו עבד כטייס בחברת אל על עד שנת 1997.

נפטר ימים אחדים לפני יום הולדתו ה-90.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כפר חיים: אישים
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל האוויר
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בית הספר לטיסה של חיל האוויר
קטגוריה:מפקדי בסיס רמת דוד
קטגוריה:טייסי אל על
קטגוריה:ראשי מחלקת מבצעים בחיל האוויר
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1932
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת סיני
קטגוריה:חיילי חיל האוויר במלחמת ששת הימים
טל כרמל

טל כרמל (נולד בשנת 1974) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש ראש מחלקת תורת לחימה באמ"ץ, מפקד חטיבת הערבה, קצין אג"ם של עוצבת אדום ומפקד גדוד שקד.

== ביוגרפיה ==
כרמל נולד וגדל בחיפה. התגייס לצה"ל בשנת 1992, ושובץ בחטיבת גבעתי. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לחטיבה ומונה למפקד מחלקה. לאחר מכן היה סגן מפקד פלוגה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט גבעתי, והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ברצועת עזה. בהמשך שימש כקצין אג"ם של חטיבת גבעתי. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.

בשנת 2006 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שקד, והוביל אותו בלחימה ברצועת עזה ובכלל זה במבצע חורף חם. במהלך תפקידו נפצע קל בפעילות מבצעית. בתפקיד זה שירת עד שנת 2008. בהמשך שימש כמפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי בין השנים 2008–2010, לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של עוצבת אדום בין השנים 2010–2012. ב-26 בדצמבר 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת הערבה, תפקיד אותו מילא עד 23 באוקטובר 2014. בשנת 2014 מונה לראש מחלקת תורת לחימה באמ"ץ.

== חיים אישיים ==
מתגורר במכבים, נשוי לשרי ואב לשניים. בעל תואר ראשון במנהל עסקים.

== קישורים חיצוניים ==
* סמדר קרמפף, [https://web.archive.org/web/20141012035707/http://mazi.idf.il/6511-9879-HE/IGF.aspx משפחת כרמל], ביטאון ביבשה, גיליון 17, מאי 2011
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גבעתי
קטגוריה:מפקדי חטיבת הערבה
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ראשי מחלקת תורת לחימה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1974
גווידוניה מונטצ'ליו

גווידוניה מונטצ'ליו (באיטלקית: Guidonia Montecelio), ידועה בדרך כלל בשם גווידוניה (Guidonia) היא עיר בנפת רומא שבמחוז לאציו שבמרכז איטליה.

==גאוגרפיה==
העיר גווידוניה מונטצ'ליו, שנוצרה מאיחודן של הערים גווידוניה ומונטצ'ליו, שוכנת מצפון-מזרח לבירת איטליה, רומא, במרחק קילומטרים ספורים מכביש הטבעת של רומא (Grande Raccordo Anulare). פני השטח של גווידוניה שטוחים ברובם.

==היסטוריה==
העיר מונטצ'ליו נוסדה בשנת 998 כקסטרום מבוצר (Castrum Monticellorum).

ב-1915 בנה הצבא המלכותי האיטלקי שדה תעופה צבאי ראשי באזור עבור גיס התעופה הצבאי (Corpo Aeronautico Militare), קודמו של חיל האוויר המלכותי האיטלקי אשר הוקם ב-1923.

גווידוניה הוקמה כרשות מקומית ב-1937 על ידי בניטו מוסוליני. העיר נקראה על שמו של מפקד חיל האוויר המלכותי האיטלקי, הגנרל אלסנדרו גווידוני (Alessandro Guidoni), שנהרג ב-1928 בתאונת צניחה.

==כלכלה==
כיום גווידוניה מונטצ'ליו היא חלק מהמטרופולין של רומא. התעשייה בה מפותחת מאוד, בעיקר תעשיות טרוורטין וצמנט. כמו כן מפותח בה מאוד מגזר השירותים. מספר תושבי העיר היוממים לרומא גבוה מאוד.

==ערים תאומות==
* .

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140715111634/http://www.guidonia.org/portale/comune/index.html אתר הבית של עיריית גווידוניה מונטצ'ליו] 
* [http://www.tibursuperbum.it/eng/main.htm אתר על העיר] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לאציו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1937
ונדל פירס

ונדל אדווארד פירס (באנגלית: Wendell Edward Pierce; נולד ב-8 בדצמבר 1966) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בזכות תפקידו בתור הבלש באנק מורלנד בסדרה "הסמויה" ובזכות תפקידיו בסדרות "טרמיי", "המופע של מייקל ג'יי פוקס" ו-"suits".

== ביוגרפיה ==
פירס נולד בניו אורלינס, לואיזיאנה, ארצות הברית. בנם של מורה ושל מהנדס תחזוקה צבאי בתקופת מלחמת העולם השנייה. גדל בשכונת פונצ'רטיין פארק שנחרבה בהוריקן קתרינה וסיים בהצטיינות את לימודיו למד ב"מרכז ניו אורלינס לאומנויות". פירס הוא בוגר "בית הספר ג'וליארד" עם תואר באומנויות.

פירס החל את דרכו כשחקן קולנוע משני בראשית שנות ה-90 בדרמה הביוגרפית של ספייק לי "מלקולם אקס" בתפקיד בן תומאס, בדרמה הקומית "זה יכול לקרות גם לך" בתפקיד בו ויליאמס ובסרט המלחמה של בריאן דה פלמה "חטאי מלחמה".
פירס זכה לחשיפה משמעותית בפעם הראשונה בתחילת שנות ה-2000 בזכות סדרת הפשע "הסמויה" בה שיחק במשך כל העונות בתפקיד בלש מחלק הרצח באנק מורלנד, על משחקו המשכנע בסדרה הועמד פירס למספר פרסים. לצד הצלחתו ככוכב הסמוייה שיחק פירס גם במיוזיקלים "מקהלה בירושה" ו"ריי".

יוצר "הסמויה" דייוויד סיימון לקח את פירס בשנת 2010 לסדרת הדרמה המוערכת שיצר "טרמיי". פירס שיחק במשך 3 עונות בתפקיד נגן הטרומבון אנתוני בטיסט וזכה לביקורות מהללות ולמספר רב של מועמדויות לפרסים. ב-2012 השתתף פירס בתפקיד קטן בסרט "דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2 " בתור עורך הדין ג'יי ג'נקס.

ב-2013 הועמד פירס לפרס אינדפנדנט ספיריט להופעה הטובה ביותר בתפקיד ראשי על משחקו בדרמה העצמאית "ארבעה". באותה שנה השתתף פירס גם בסרט הפעולה "פארקר" בתפקיד הגנב קרלסון ובסיטקום "המופע של מייקל ג'יי פוקס" בתפקיד האריס גרין הבוס וחברו של מייקל הנרי (מייקל ג'יי פוקס).

בין השנים 2013–2016 שיחק בסדרה "Suits" בתפקיד אביה של רייצ'ל זיין. בשנת 2014 שיחק בדרמה ההיסטורית "סלמה" של אווה דוברני בתפקיד פעיל זכויות האזרח, הורסיאה ויליאמס. החל משנת 2018 מגלם את ג'יימס גריר בסדרה "ג'ק ראיין".

שיחק גם בסיטקום "הזוג המוזר" לצד מת'יו פרי.

במאי 2016 נעצר פירס באטלנטה בחשד למעורבות בקטטה.

במרץ 2024 לוהק לגלם את פרי וייט בסרט האתחול סופרמן בבימויו של ג'יימס גאן, במסגרת האתחול מחדש ליקום DC.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
=== קולנוע ===

=== סדרות טלוויזיה ===
* המשווה (1988–1989)
* אדם ושמו הוק (1989)
* חדשות הבירה (1990)
* קשור ברצועה (1993) – סרט של HBO
* מולוני (1996–1997)
* המופע של גרגורי היינס (1997–1999)
* חוק וסדר (1999–2004)
* מקולל (2000–2001)
* בנות זוג (2002)
* הסמויה (2002–2008)
* המשפט של איימי (2004)
* חוק וסדר: משפט וצדק (2005–2006)
* עזרה בחיים (2007) – סרט טלוויזיה
* מספ7ים (2007–2008)
* שומרת סוד (2008)
* בית הכאב של טיילר פרי (2008)
* גדולה מהחיים (2009)
* טרמיי (2010–2013)
* המופע של מייקל ג'יי פוקס (2013–2014)
* Suits (2013–2019)
* ריי דונובן (2014–2015)
* ארצ'ר (2017) – דיבוב
* שוטרי שיקגו (2017–2020)
* ג'ק ראיין (2018–2019)
* לא פוענחו (2018)
*המשמר (2021)
*נאשמים (2023)
*Power Book III: Raising Kanan(2023-הווה)
*אלזבת' (2024)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
פולקסגרנדיר

חיילי פולקסגרנדיר עם רובי סער [[StG 44 במהלך הקרב על הבליטה.]]
פולקסגרנדיר (בגרמנית: Volksgrenadier) הוא השם הניתן ליחידות חיל רגלים של הצבא הגרמני, שהוקמו במהלך החודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה.

השם מורכב מהמילים "פולקס" (Volks): של העם, או למען ביטחון העם; ו"גרנדיר" (Grenadier): שם שניתן ליחידות חיל רגלים מובחרות בצבאות אירופאים במאות ה-18 וה-19, שנעשה בו שימוש גם ביחידות הפאנצרגרנדיר. השם פולקסגרנדיר נועד להעלות את המורל בעזרת שימוש במונחים השאובים מהמסורת הלאומית הגרמנית.

יחידות הפולקסגרנדיר הוקמו בעקבות הצורך הדחוף למלא את שורות הצבא הגרמני, כתוצאה מהאבדות הכבדות שהוא ספג במהלך הלחימה בחזית המזרחית ובמערכה נגד צבאות בעלות הברית בצרפת. יחידות אלו יועדו יותר לתפקידי מגננה ופחות לתמרוני תקיפה מורכבים. תקן כוח האדם שלהן היה נמוך ב-18 אחוז מהתקן המקובל בדיוויזיות חיל הרגלים הרגילות של הוורמאכט (הן כללו בדרך כלל פחות מעשרת אלפים חיילים), כדי לאפשר הקמת דיוויזיות רבות יותר מסוג זה, ובנוסף לכך, עוצמת האש שלהן הייתה פחותה ב-16 אחוזים בהשוואה לדיוויזיות התקניות. מספר דיוויזיות חיל רגלים וחי"ר ממוכן שספגו אבדות רבות במהלך הלחימה, הוקמו מחדש כדיוויזיות פולקסגרנדיר, ובנוסף להן הוקמו גם דיוויזיות חדשות, שבמרכזן היה גרעין קשה של חיילים וקצינים מנוסים, אשר אליהם צורפו חיילים ששירתו בדרגי העורף (כולל חיילים שהשתייכו במקור ליחידות שירותים של חיל הים וחיל האוויר הנאצי, ועברו הסבה), חיילים פצועים שחזרו מהחלמה, ואזרחים מבוגרים או נערים, שגויסו לצבא בעקבות הרחבת גיל הגיוס לגילאים 60-16.

יחידות הפולקסגרנדיר לחמו לצד יחידות הצבא הרגילות בלחימה החזית המזרחית והמערבית, במיוחד בקרבות שנערכו בשטח גרמניה הנאצית עצמה בשלבי הסיום של המלחמה. כמעט כל דיוויזיות חיל הרגלים, שנטלו חלק במתקפה הגרמנית בארדנים בדצמבר 1944, למשל, היו דיוויזיות פולקסגרנדיר. לעיתים השילוב בין החיילים המנוסים, שנכללו בדיוויזיות הפולקסגרנדיר, לבין המגויסים החדשים חסרי הניסיון, היה מוצלח, והן תיפקדו באופן טוב למדי בשדה הקרב. אולם במקרים רבים, הן נשלחו למערכה לאחר תקופת אימון קצרה ושטחית, וסבלו ממוטיבציה נמוכה, ולכן לא תיפקדו ביעילות בשדה הקרב, במיוחד כשהופעלו במשימות התקפה, ונשברו בקלות יחסית. בסך הכל בין סתיו 1944 ועד לכניעת גרמניה בתחילת מאי 1945, הוקמו או הוקמו מחדש (עברו הסבה) 78 דיוויזיות פולקסגרנדיר.

==מבנה דיוויזיית פולקסגרנדיר==
* מפקדת הדיוויזיה
** פלוגת פוסיליירים - פלוגת סיוע וסיור הכוללת מחלקות סיור, סיוע כבד ומרגמות.
** 3 רגימנטי גרנדיירים - הרגימנט הרגלי הלוחם העיקרי של הדיוויזיה, כולל שני גדודי רגלים, פלוגת ארטילריה ופלוגת נ"ט.
** גדוד קשר
** רגימנט ארטילריה - הכולל גדוד ארטילריה 75 מ"מ, שני גדודי 105 מ"מ וגדוד 150 מ"מ.
** גדוד נגד טנקים - הכולל פלוגת נ"מ ושתי פלוגות נ"ט, אחת ממוכנת (עם תותחי נ"ט נגררים) ואחת על בסיס משחיתי טנקים.
** גדוד הנדסה
** גדוד אספקה - הכולל מחלקות רפואה, חימוש, תחזוקה ואדמיניסטרציה.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Nigel Thomas, The German Army 1939-45 (5): Western Front 1943-45, Oxford, UK: Osprey Publishing, 2000.
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:יחידות צבא גרמניות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מקצועות צבאיים היסטוריים
הוגו קמפאניירו

הוגו ארמנדו קמפאניירו (ספרדית: Hugo Armando Campagnaro; נולד ב-27 ביוני 1980) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם.

==קריירה==
קמפאניירו החל בקבוצת הנוער של המועדון הארגנטינאי דפורטיבו מורון ושיחק בליגת המשנה הארגנטינאית ובשלישית. בשנת 2002 חתם במועדון האיטלקי פיאצ'נצה, אשר התמודד באותה העת בסרייה א'.

בשנת 2007 הצטרף לסמפדוריה והשתתף בגביע האינטרטוטו. בעונת 2008/2009 הגיע עם סמפדוריה לגמר הגביע האיטלקי.

ב-9 ביולי 2009, חתם לארבע שנים בנאפולי תמורת 7 מיליון אירו.
בעונת 2011/2012, זכה עם נאפולי בגביע האיטלקי.

ב-9 ביוני 2011, קמפאניירו היה מעורב בתאונת דרכים קשה בקורדובה, ארגנטינה, שגבתה את חייהם של 3 אנשים.

ב-6 ביולי 2013, חתם לשנתיים בקבוצת הפאר האיטלקית אינטר מילאנו. בסיום עונת סיים את חוזהו באינטר, ועזב את הקבוצה.

==נבחרת ארגנטינה==
ב-22 בפברואר 2012 רשם קמפאניירו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה במשחק ידידות נגד שווייץ.
ב-2 ביוני 2014 נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:קורדובה (ארגנטינה): כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פיאצ'נצה
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני סמפדוריה
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני פסקארה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:ארגנטינאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1980
אפריליה (עיר)

אפריליה (באיטלקית: Aprilia) היא עיר בנפת לאטינה שבמחוז לאציו שבמרכז איטליה. העיר ממוקמת במרחק של 35 ק"מ מבירת איטליה, רומא.

==היסטוריה==
אפריליה נוסדה ב-25 באפריל 1936 על ידי ממשלת איטליה הפשיסטית. מיזם טיוב הקרקע, ביוזמתו של בניטו מוסוליני, היה מבוסס על רצונו להציע לאזרחי איטליה מקומות מגורים ועבודה במרחק לא רב מהערים הגדולות. אפריליה הייתה חלק ממיזם אזורי על שטח שהיה חלק משטחה של נפת רומא והייתה העיר הרביעית שהוקמה במסגרת מיזם זה. שמה של העיר לקוח מהמונח בשפה הלטינית "ונוס הפורה" (Venus Aprilia).

ב-1929 לאחר ניסיונות חוזרים ונשנים, החלו עבודות טיוב הקרקע באזור, שמשכו אליהם אנשים רבים שהגיעו מטרנטו, מפריולי ומאמיליה-רומאניה. בסוף שנת 1931 החל השלב העיקרי בעבודות. בירוא יערות בוצע בכל האזור, ביצות יובשו, האדמה נחרשה ונבנו בתים.

בינואר 1944 במלחמת העולם השנייה חרבה העיר ותושביה נסו ממנה כפליטים. בשנות החמישים יושבה העיר מחדש על ידי איטלקים שהגיעו ממושבותיה לשעבר של איטליה בצפון אפריקה וענף גידול גפן היין פותח מחדש. בהמשך התפתחה באזור חקלאות תעשייתית מודרנית והיה זה הצעד הראשון לפיתוחה של התעשייה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:לאציו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1936
גביע הזהב 2013

גביע הזהב של CONCACAF ב-2013 נערך בחודש יולי 2013 בארצות הברית, והיה הטורניר ה-12 של גביע הזהב והמהדורה ה-22 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני והוא נערך בפעם ה-12 ברציפות בארצות הברית.

==משתתפות==
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
!נבחרת
!סיבת העפלה
!מספר הופעות בטורניר
!הופעה אחרונה בטורניר
!הישג שיא (עד תחילת הטורניר)
|-
| align="right" |
|מארחת הטורניר
|11
|2011
|זכייה בגביע (1991, 2002, 2005, 2007)
|-
| align="right" |
|עלתה אוטומטית
|11
|2011
|זכייה בגביע (1993, 1996, 1998, 2003, 2009, 2011)
|-
| align="right" |
|עלתה אוטומטית
|10
|2011
|זכייה בגביע (2000)
|-
| align="right" |
|זוכת קופה סנטרואמריקאנה 2013
|10
|2011
|מקום שני (2002)
|-
| align="right" |
|סגנית קופה סנטרואמריקאנה 2013
|10
|2011
|מקום שני (1991)
|-
| align="right" |
|מקום שלישי בקופה סנטרואמריקאנה 2013
|7
|2011
|רבע גמר (2002, 2003, 2011)
|-
| align="right" |
|מקום רביעי בקופה סנטרואמריקאנה 2013
|0
|
|
|-
| align="right" |
|מקום חמישי בקופה סנטרואמריקאנה 2013
|5
|2011
|מקום שני (2005)
|-
| align="right" |
|זוכת גביע הקריבים 2012
|6
|2011
|רבע גמר (2003)
|-
| align="right" |
|סגנית גביע הקריבים 2012
|7
|2007
|חצי גמר (2000)
|-
| align="right" |
|מקום שלישי בגביע הקריבים 2012
|4
|2009
|רבע גמר (2002, 2009)
|-
| align="right" |
|מקום רביעי בגביע הקריבים 2012
|3
|2003
|רבע גמר (2002)
|}

==משחקי הטורניר==
===שלב הבתים===
====בית א'====

====בית ב'====

====בית ג'====

====דירוג הנבחרות במקום השלישי====

===שלב הנוקאאוט===

משחק הגמר

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2013
קטגוריה:תחרויות גביע הזהב בארצות הברית
קטגוריה:2013 בארצות הברית
לוק וולטון

לוק תאודור וולטון (באנגלית: Luke Theodore Walton; נולד ב-28 במרץ 1980) הוא כדורסלן עבר. לוק הוא בנו של חבר היכל התהילה של הכדורסל ביל וולטון.

== ביוגרפיה ==
וולטון למד במשך ארבע שנים באוניברסיטת אריזונה, וכן שיחק במדי נבחרת הכדורסל של האוניברסיטה. בשנת 2003 נבחר בדראפט על ידי הלוס אנג'לס לייקרס בבחירה ה-32. וולטון שיחק במדי הלייקרס במשך תשע עונות רצופות, עד סיום עונת .

ב-20 בנובמבר 2007, במהלך משחק קדם עונה, ביצע וולטון מהלך "קרוסאובר" על אדם מוריסון, מהלך זה הוביל את מוריסון לקריעת הרצועה הצולבת הקדמית ובעקיפין לפרישה מוקדמת מכדורסל בגיל 27

הוא זכה עם הלייקרס בשתי אליפויות בעונות ו-. לאחר הזכייה באליפות עונת 2010 הפכו לוק ואביו, ביל וולטון, לאב ובן הראשונים אשר זכו כל אחד בזוג אליפויות NBA.

בשנת 2012 עבר ב לקליבלנד קאבלירס. בסיום עונת הודיע על פרישה ממשחק.

בשנת 2014 מונה לתפקיד עוזר המאמן בקבוצת גולדן סטייט ווריורס.

ב-29 באפריל 2016 מונה למאמנה הראשי של קבוצת לוס אנג'לס לייקרס. ב-2019 פוטר מתפקידו כמאמן הלייקרס, זאת ימים ספורים לאחר הודעת התפטרותו של מג'יק ג'ונסון מתפקיד נשיא לענייני כדורסל של הקבוצה. יומיים לאחר מכן מונה לתפקיד המאמן בסקרמנטו קינגס.

ב-21 בנובמבר 2021 פוטר וולטון מתפקידו כמאמן סקרמנטו, לאחר פתיחת עונה רעה עם מאזן שלילי של 6-11.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני קליבלנד קאבלירס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:בחירות דראפט של לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:קליפורניה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1980
ברוך מאירי

ברוך מאירי (נולד ב-25 בדצמבר 1940 בבגדאד שבעיראק) הוא סופר ועיתונאי ישראלי שעבד כארבעים שנים במערכת העיתון "מעריב".

==ביוגרפיה==
ב-1950 עלה לישראל.
הוא החל לעבוד בעיתון "מעריב", וביצע בו שורת תפקידים, החל מכתב לענייני משפט ופלילים, דרך כתב לענייני קליטה ועלייה וכן בריאות ופנים וכלה בניהול סניף ירושלים של העיתון.

בליל יום העצמאות 1990, הוצתה דלת דירתו של מאירי. ארגון הימין הרדיקלי "הסיקריקים" לקח אחריות על המעשה.

עוד ערך מאירי במשך מספר שנים את "נהרדע", ביטאונו של מרכז מורשת יהדות בבל באור יהודה, ובהמשך ערך עיתון אינטרנטי מטעם נ.צ. חינוך לדמוקרטיה וכן את הביטאון "קריה נאמנה", ביטאון ועד עדת הספרדים ועדות המזרח בירושלים. 

מאירי כתב מספר ספרים עבור מוסדות ואנשים פרטיים (ביניהם - צבי גבאי). הוא זכה במספר פרסים ובכללם: אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג ז"ל ב-1985, ופרס תנועת אח"י, התנועה לקידום התרבות וההשכלה של עולי עיראק. בוגר קורס מדריכי ספורט, לגיל הזהב, במכון וינגייט.

בשנים 2014-2015 זכה בארבע מדליות באליפות ישראל (מאסטרס) בשחייה: שתי מדליות כסף ושתי מדליות ארד (משחים חזה וגב למרחק של 50 מטרים). באולימפיאדת גיל הזה, השנה (2015) זכה במדליית כסף בסגנון שחייה חופשית למרחק 50 מטרים.
באליפות המאסטרס בשחייה הקיץ 2017 זכה במקום הראשון, במשחה 100 גב; במכביה ה-20 הקיץ זכה בשתי מדליות: כסף (100 גב) וארד (50 חזה). השתתף באליפות העולם בשחייה, מאסטראס, שהתקיימה בסוף חודש אוגוסט השנה בהונגריה.

ברוך מאירי נשוי, אב לארבעה ילדים.

==מספריו==
* אילת-שורשים על חוף ים סוף.
* חיוך באוהל, על החיים במעברה מנקודת מבטו של ילד; הספר נלמד בחטיבת הביניים.
* חלום בין סורגים, על אסירי ציון מאתיופיה.
* מנהרות בבל לירושלים, על יוצאי עיראק בעיראק הקודש.
* מאספי לצפת, העלייה ממרוקו סביב קורות חייו של אהרן-רפאל נחמיאס, לשעבר סגן יו"ר הכנסת וראש עיריית צפת.
* קל לגדל סבא, מחוויותיו של סבא, נכתב יחד עם מוטי רוזנבלום.
* גרעיני אבטיח, סיפורים ביוגרפים משמעותיים בחיי ברוך מאירי.
* משפחת סיטון, היסטוריה של משפחת סיטון בירושלים.
* החיים באוהל, סיפורים אותנטיים מהחיים במעברות בתחילת שנות ה–50, הוצאת אגודת האקדמאים יוצאי עיראק בישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20200514064750/http://www.zmz.co.il/articles/אחד_על_אחד/3637/ אחד על אחד עם ברוך מאירי], באתר "זמן מבשרת" 10 בדצמבר 2010
* ברוך מאירי, [https://web.archive.org/web/20140606222249/http://www.the5w.com/?p=1039 רשות השידור ומעריב - בין שתי גסיסות], באתר בית העיתונאים, 15 במרץ 2014
* 
* 

==הערות שוליים==

 

קטגוריה:זוכי אות אמיל גרינצוויג
קטגוריה:חוקרי יהדות בבל
קטגוריה:כתבים משפטיים ישראלים
קטגוריה:סגל מעריב
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:עורכי כתבי עת ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
פאול רוזנשטיין-רודן

פאול נרציז רוזנשטיין-רוֹדָן (Paul Narcyz Rosenstein-Rodan; 1902, קרקוב, גליציה, אוסטריה – 28 באפריל 1985, בוסטון) היה כלכלן אוסטרי, והוגה מודל הדחיפה הגדולה (Big push model).

== ביוגרפיה ==
רוזנשטיין-רודן נולד בקרקוב למשפחה ממוצא יהודי, וגדל בווינה. בשנת 1925 קיבל את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת וינה וחונך לאסכולה האוסטרית. בתחילת דרכו המקצועית, תרומתו לכלכלה הייתה בתחום התאוריה הכלכלית הטהורה - אודות תועלת שולית, מוצרים משלימים, מבנה היררכי של ביקוש ועוד.

ב-1930 היגר רוזנשטיין-רודן לבריטניה ולימד בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ובהמשך בבית הספר לכלכלה של לונדון עד 1947. בשנים 1947-1950 עבד בבנק העולמי, בשנים 1953-1968 לימד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובהמשך לימד באוניברסיטת טקסס באוסטין ובאוניברסיטת בוסטון. רוזנשטיין-רודן שימש כיועץ לממשלות הודו, איטליה וצ'ילה.

בשנת 1943 פרסם את המאמר "Problems of Industrialisation of Eastern and South-Eastern Europe", שעמד בבסיס מודל הדחיפה הגדולה. במאמר זה מצדד רוזנשטיין-רודן בהשקעה בקנה מידה גדול בתעשייה במדינות שבהן קיים עודף עובדים בחקלאות, במטרה לנצל את אפקט הרשת וזאת כדי להינצל ממצב בו שיווי המשקל הכלכלי נוצר במיקום נמוך. הוא למעשה מפתח רעיון שהוצע בידי אליין יאנג במאמר "Increasing Returns and Economic Progress" שמתבסס בעצמו על רעיון של אדם סמית' משנת 1776.

== עבודתו ==
<div class="mw-content-ltr">
* “Grenznutzen”, Handworterbuch der Staatswissenschaften v 4 (1927), 1190–223.
* “Das Zeitmoment in der Mathematischen Theorie des Wirschaftlichen Gleichgewichtes”, Journal of Economics v1 (1929) #1, 129–42.
* “La Complementarieta: Prima delle tre etappe del progresso della Teoria Economica Pura”, La Riforma Social (1933).
* “The Role of Time in Economic Theory”, Economica N. S., v 1 (1934) #1.
* “A Coordination of the Theories of Money and Price”, Economica v3 (1936), 257–80.
* “Problems of Industrialization of Eastern and South- Eastern Europe”, Economic Journal v 53, No. 210/211, (1943), 202–11.
* “The International Development of Economically Backward Areas”, International Affairs v 20 (1944) #2 (April), 157–165.
* Disguised Underemployment and Under-employment in Agriculture, (1956).
* “Uwagi o teorii ‘wielkiego pchnięcia’”, Ekonomista #2 (1959).
* “International Aid for Underdeveloped Countries”, Review of Economic Statics v 43 (1961).
* “Notes on the Theory of the Big Push”, in Ellis, editor, Economic Development for Latin America (1961).
* “Criteria for Evaluation of National Development Effort”, Journal of Development Planning v 1 (1969).
* The New International Economic Order (1981).
</div>

==קישורים חיצוניים==

<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.nytimes.com/1985/04/30/us/paul-rosenstein-rodan-dies-noted-adviser-on-economics.html Paul Rosenstein-Rodan Dies; Noted Adviser on Economics], The New York Times, April 30, 1985
</div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלכלנים אוסטרים
קטגוריה:כלכלני האסכולה האוסטרית
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1985
פומציה

פומציה (באיטלקית: Pomezia) היא עיר בנפת רומא שבמחוז לאציו שבמרכז איטליה.

העיר נבנתה כעיר חדשה לחלוטין ליד חורבות העיר העתיקה לביניום (Lavinium), על שטח שהוכשר כתוצאה מיבוש ביצות פונטינו (Agro Pontino) בתקופת שלטונו של בניטו מוסוליני והיא נחנכה ב-29 באוקטובר 1939. האוכלוסייה שיישבה את העיר החדשה הייתה מורכבת מאיכרים עניים מרומאניה, ונטו ופריולי. השלום והשלווה לא שכנו בעיר זמן רב. לאחר שהיא הייתה כבושה על ידי כוחות גרמניה הנאצית, הופצצה פומציה קשות במהלך קרב אנציו במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה התפתחה פומציה כמרכז תעשייתי חשוב, בעיקר בתחום תעשיית התרופות וכן כמרכז תיירותי.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.comune.pomezia.rm.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/1 אתר הבית של עיריית פומציה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לאציו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1939
חיוויאי להטוטן

חִוְיַאי לַהֲטוּטָן או חיוואי מוקיון או באטלור (שם מדעי: Terathopius ecaudatus) הוא דורס יום בינוני החי באפריקה ומגיע לעיתים נדירות גם לישראל. הוא מין יחיד במשפחתו וסוגו. על אף שמו איננו קשור לחיוויאי הנפוץ. מקור השם מוקיון הוא בצבעיו העזים ובצורת התעופה המתנדנדת שלו.
== מאפיינים ==
אורך החיוויאי הוא 55–70 ס"מ, משקלו עד 2.6 ק"ג ומוטת כנפיו 186 ס"מ.

החיוויאי חי באפריקה שמדרום לסהרה בסוואנות ויערות ושם מפתיע עופות כמו יונים וקטות ויונקים קטנים. הוא גם אוכל נבלות.

החיוויאי הוא הציפור הלאומית של זימבבואה.

==ראו גם==
* חיוויאי
* דורסי יום

== גלריה ==
<gallery>
Bateleur Eagle (Terathopius ecaudatus) male (12639730324).jpg
Bateleur Eagle 1d (5933699633).jpg
BateleurKNP.JPG
Bateleur (Terathopius ecaudatus) male (14047806711).jpg
Terathopius ecaudatus -Kasteeltuinen Arcen -Netherlands-8a.jpg
Bateleur (Terathopius ecaudatus) (6026079636).jpg
Bateleur Eagle with Kill.jpg|עם טרפו
Terathopius ecaudatus -San Diego Zoo-8a.jpg
Terathopius ecaudatus -Kasteeltuinen Arcen -Netherlands-8c.jpg|באטלור עם הבזיירית שלו
</gallery>
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1800
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פרנסואה מארי דודין
קטגוריה:עיטי-נחשים
קטגוריה:ארץ ישראל: נציים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:זימבבואה: עופות
קטגוריה:ציפורים לאומיות
קטגוריה:עופות הסוואנה האפריקנית
פאנו

פאנו (באיטלקית: Fano) היא עיר בנפת פזארו אה אורבינו שבמחוז מארקה שבאיטליה. זוהי עיר חוף הממוקמת במרחק של 12 ק"מ מדרום-מזרח לפזארו, במקום בו ויה פלמיניה מתחברת לחוף הים האדריאטי. זוהי העיר השלישית בגודל אוכלוסייתה במחוז.

בתקופה הרומית הייתה העיר ידועה בשם פאנום פורטונאי (Fanum Fortunae), על שם המקדש של האלה פורטונה שהיה ממוקם כאן. האזכור הראשון לעיר הוא משנת 49 לפנה"ס, כאשר יוליוס קיסר החזיק בה. אוגוסטוס קיסר ייסד במקום קולוניה ובנה חומה, ששרידים ממנה עדיין קיימים. בשנת 2 בנה אוגוסטוס קשת שער שעדיין עומדת במקומה בכניסה לעיר. בינואר 271 הביס הצבא הרומי שבטים גרמאניים בקרב פאנו שנערך על גדות נהר מטאורו (Metauro).

פאנו נהרסה על ידי האוסטרוגותים בשנת 538. היא נבנתה מחדש על ידי הביזנטים ונעשתה לבירת הפנטאפוליס (Pentapolis "חמש הערים" על חוף הים), שכלל גם את רימיני, פזארו, סניגליה ואנקונה. ב-754 היא ניתנה לכס הקדוש על ידי מלכי הפרנקים.

בית מלטסטה (Malatesta) נעשו לאדוני העיר ב-1356. בשנים הבאות עברה העיר לסירוגין מבית מלטסטה למדינת האפיפיור, לזמן קצר הייתה חלק ממדינתו קצרת הימים של צ'זארה בורג'ה ולאחר מכן לחלק מהדוכסות של בית דלה רוברה (Della Rovere).

במהלך המלחמות הנפוליאוניות סבלה פאנו קשות ממעשי ביזה. העיר לקחה חלק פעיל באיחוד איטליה. במלחמת העולם הראשונה. פאנו הופצצה כמה פעמים על ידי הצי האוסטרו-הונגרי. במלחמת העולם השנייה היא הופצצה קשות על ידי מטוסי בעלות הברית שכיוונו לגשרי הרכבת והכביש שחצו את נהר מטאורו ובנוסף נהרסו כל מגדלי הפעמונים שלה על ידי כוחות הכיבוש של גרמניה הנאצית בעת נסיגתם מהעיר.

==יהדות פאנו==
ראשוני היהודים התיישבו בפאנו במאה ה-14 והקימו קהילה מבוססת של בעלי מקצועות חופשיים: רופאים, מוכסים, סוחרים ואנשי כספים.

בתחילת המאה ה-16 פעל בעיר המדפיס היהודי גרשום שונצ'ינו בן למשפחת המדפיסים הידועה.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 

== ראו גם ==

* הרמ"ע מפאנו

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.comune.fano.ps.it/ אתר הבית של עיריית פאנו] 
* 
* 
* [http://www.palyam.org/Hahapala/Fano-Hakhshara.pdf הכשרת הדייג בפאנו], ב[http://www.palyam.org/ אתר ההעפלה והרכש]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מארקה: ערים
שמואל רוזנטל (קצין)

שמואל (שמוליק) רוזנטל הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד חטיבה 7, כמפקד חטיבה 460 וכראש מטה פיקוד הצפון.

רוזנטל נולד וגדל בצפת. התגייס לצה"ל ב-1979 ושירת בחיל השריון כלוחם וכקצין בחטיבה 7. במלחמת לבנון הראשונה שירת כסגן מפקד גדוד 77, בהמשך פיקד על גדוד 75 בחטיבה. ב-1994 מונה למפקד חטיבת שריון במילואים, חטיבת אגרוף הברזל, באוגוסט 1997 מונה למפקד חטיבה 7 וב-1999 למפקד חטיבה 460. בסיום התפקיד יצא ללימודים במכללה לביטחון ואסטרטגיה של צבא ארצות הברית ובשובו קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה פיקוד הצפון, תפקיד בו כיהן עד 2006. 

לאחר שחרורו מונה לסמנכ"ל תפעול בחברת אלטל טכנולוגיסטיקה, ולימים למנכ"ל.

רוזנטל בעל תואר ראשון במדעי החברה, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.

קטגוריה:מפקדי חטיבה 460
קטגוריה:מפקדי חטיבה 7
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הצפון
קטגוריה:מפקדי חטיבת אגרוף הברזל
קטגוריה:מפקדי גדוד 75
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:סמנכ"לי תפעול ישראלים
קטגוריה:חיילי גדוד 77
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת לבנון הראשונה
ניידהרט פון רוינטאל

ניידהרט פון רוינטאל (בגרמנית: Neidhart; 1190 – 1236 לערך) היה מלחין ומשורר גרמני בימי הביניים, תפקיד שכונה אז מינזנגר.

כמשוער, עסק ניידהרט במוזיקה באופן מקצועי בבוואריה, וכמינזנג, היה פעיל במיוחד בשנים 1210–1236. ברבות הימים היה לזמר בחצרו של פרידריך השני בווינה. ניידהרט ידוע בסגנונו העוקצני וההיתולי, אשר בא לידי ביטוי לדוגמה בשירו 'עת מאי' (Meienzît), המתאר תחילה את רוגע האביב, אך חיש מהר עובר להלבנת פני אויביו וחבריו הבלתי נאמנים של ניידהרט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:מלחינים מימי הביניים
קטגוריה:מוזיקה של ימי הביניים
קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:מיסטיקנים
קטגוריה:ילידי 1180
קטגוריה:נפטרים ב-1247
אורי בר-און

אורי בר-און (9 בפברואר 1925 – 19 ביולי 1985) היה תת-אלוף בצה"ל, מפקדה הראשון של חטיבה 401 וראש מטה פיקוד הצפון במלחמת יום הכיפורים. לאחר שחרורו כיהן כעוזרו לענייני התיישבות של שר החקלאות ושר הביטחון אריאל שרון והיה מהמייסדים של מפעל ההתנחלויות ביהודה ושומרון.

==ביוגרפיה==
בר-און נולד וגדל בנהלל, בנם של שרה ואליעזר. היה פעיל בארגון ההגנה, חבר מחלקת החי"ש ביישוב ובוגר קורס מפקדי מחלקות בג'וערה. במלחמת העצמאות נלחם בקרבות משמר העמק ונפצע. הצטרף לגדוד הקומנדו 89, גדוד פשיטה ממוכן בחטיבה 8 שעליה פיקד יצחק שדה, הוא פיקד על פלוגה ג', פלוגת ג'יפים שהורכבה מבני ההתיישבות העובדת, לחם עמה ונפצע במבצע דני. לאחר מינויו של דיין למפקד ירושלים, מונה בר-און לעוזרו.

בתום המלחמה הצטרף לבני תנועת המושבים לסייע ליישובי עולים, בנה ביתו במושב אורות.

בהמשך שירותו הצבאי עבר הסבה לחיל השריון, שירת כסגן ומפקד גדוד שריון ומדריך בבית הספר לשריון. ב-1967 הוא מונה להקים חטיבה סדירה חדשה בגייסות השריון, חטיבה 401. בפרוץ מלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 46, הגדוד הראשון של החטיבה בהתארגנותה, שהיה גדוד טנקי פטון. הגדוד לחם תחת חטיבת הצנחנים באוגדה 84 והשתתף בקרבות ההבקעה ברפיח. לאחר המלחמה פיקד על כוחות החטיבה במבצע אסותא.

במלחמת ההתשה פיקד על חטיבה 875 (חטיבה 8) ובתפקיד זה פיקד על מבצע רביב. במלחמת יום הכיפורים שירת כראש מטה פיקוד הצפון. בימיה האחרונים של המלחמה נפצע בהתרסקות מסוק באזור החרמון. לאחר המלחמה מונה על ידי הרמטכ"ל לטפל בפניות הורים שכולים. השתחרר מצה"ל ב-1976.

לאחר שחרורו הצטרף למפלגת שלומציון שהקים אריאל שרון, הוצב במקום החמישי ברשימה לבחירות לכנסת התשיעית אך לא נבחר. לאחר מינויו של שרון לשר החקלאות מונה בר-און לעוזרו לענייני התיישבות, והוא עסק רבות בפיתוח והקמת התנחלויות ביהודה ושומרון. בהמשך כיהן כעוזרו של שרון לענייני התיישבות גם במשרד הביטחון ובמשרד התעשייה והמסחר. ב-1985 נהרג בתאונת דרכים. על שמו נקראים יער אורות באלון מורה, שכונה במבוא דותן, פארק תעשייה בקדומים, רחובות ודרכים ברחבי הארץ.

היה נשוי לחיה ואב לארבעה ילדים. בנו הבכור יהושע, היה קצין שריון שעוטר בעיטור המופת ונהרג ב-1977, בנו גדעון היה מפקד יחידת החילוץ וההצלה הארצית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.gal-ed.org.il/pnimiya/info/n_show.aspx?id=32304 תא"ל אורי בר און] באתר הפנימיה הצבאית לפיקוד
* [http://www.amana.co.il/?CategoryID=132&ArticleID=478 על אורי בר-און] באתר אמנה
* [https://archive.kippur-center.org/agranat-commission-testimonies/1975-383-75-UriBar-On.pdf עדות תא"ל אורי בר-און - ראש מטה פיקוד צפון], באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי חטיבה 401
קטגוריה:מפקדי חטיבה 8
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הצפון
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת ההתשה
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת ששת הימים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:נהלל: אישים
קטגוריה:פעילי מפלגות בישראל
קטגוריה:עובדי משרד החקלאות
קטגוריה:עובדי משרד המסחר והתעשייה
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
בלש זמני

בלש זמני הוא הרומן הראשון של שאול בצר שיצא בינואר 2014 בהוצאת ידיעות ספרים.

גיבור הספר הוא מיכאל קריגר, סופר כושל המשלים הכנסה כחוקר פרטי. הגיבור נקלע לתחום החקירות כמעט נגד רצונו ובכל הזדמנות מנסה לעזוב אך בכל פעם נאלץ להישאר עוד קצת, עד לפעם הבאה שינסה שוב לפרוש – תמיד ללא הצלחה.

למיכאל קריגר יש שני עוזרים: אלון, חברו הטוב, מלחין פסקולים לסרטי תדמית והאקר מחשבים, ואסתר, חברת ילדות, לבקנית העובדת כחשמלאית ובנוסף היא גם מטפסת קירות מקצועית. בתחילת הספר היא בהריון מתקדם.

הפרשה המרכזית בספר היא סביב היעלמותו של אמן קומיקס פוליטי בשנות השבעים. חקירה שמהר מאוד מסתבכת ושואבת את מיכאל למסע מסוכן רצוף בחידות מסתוריות. מועמד לראשות הממשלה עם סוד אפל, שחקנית קולנוע שהפכה למנהיגת ארגון סתרים, עיתונאי חובב קונספירציות ומדריך גמלים שיורה באנשים חצים זעירים הם רק חלק מהדמויות המפתיעות שהוא פוגש במהלך החקירה.

הרומן בלש זמני זכה למעמד של "ספר זהב" על מכירה של למעלה מ-20 אלף עותקים.

ב-2016 יצא ספר ההמשך בשם בלש זמני – טעות כפולה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.ybook.co.il/part_time_detective בלש זמני] באתר ידיעות ספרים
* [http://www.text.org.il/index.php?book=1401019 בלש זמני], באתר טקסט
* 
* [http://www.yekum.org/2016/09/%D7%9C%D7%95%D7%97%D7%9D-%D7%A1%D7%99%D7%99%D7%A8%D7%AA-%D7%9E%D7%98%D7%9B%D7%9C-%D7%91%D7%9C%D7%A9-%D7%95%D7%A1%D7%95%D7%A4%D7%A8-%D7%A9%D7%99%D7%97%D7%94-%D7%A2%D7%9D-%D7%A9%D7%90%D7%95%D7%9C/ אלי אשד - לוחם סיירת מטכ"ל, בלש וסופר: שיחה עם שאול בצר]
* 
* [https://www.e-vrit.co.il/%D7%91%D7%9C%D7%A9_%D7%96%D7%9E%D7%A0%D7%99__%D7%98%D7%A2%D7%95%D7%AA_%D7%9B%D7%A4%D7%95%D7%9C%D7%94-details.aspx בלש זמני – טעות כפולה] באתר עברית

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי 2014
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
פינסטרארהורן

פינסטרארהורן (Finsteraarhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים בגבול הקנטונים ברן וואלה בשווייץ המתנשא לגובה של 4,274 מטר מעל גובה פני הים, ונחשב להר הגבוה ביותר באלפים הברניים ובקנטון ברן כולו.

במשך שנים רבות היה הפינסטרארהורן ההר הגבוה ביותר בשווייץ, אך עם הצטרפותו של קנטון ואלה בשנת 1815 עבר התואר להר מונטה רוזה.

משנת 2001 כל גוש ההרים והקרחונים שסביבו נכלל באתר המורשת העולמית יונגפראו-אלטש-ביטשהורן.

==גאוגרפיה==
ממערב להר שוכן קרחון פישר (Fiescher Glacier) הנחשב לשלישי בגדלו בהרי האלפים, ממזרח לו שוכנים קרחוני ארה הגדולים (Great Aar Glaciers), ומצפון לו שוכן קרחון גרינדלוולד הנמוך (Lower Grindelwald Glacier). הפינסטרארהורן מוקף בהרים שרקהורן ולאוטרארהורן מצפון, גרוסס פישרהורן, גרינהורן וגרוס ונרהורן ממערב, ואוברארהורן ממזרח.

ההר שוכן בגבול הקנטונים ברן וואלה, ובין השטח המוניציפלי של הערים פישרטל (Fieschertal) בקנטון ואלה, וגוטאנן (Guttannen) שבקנטון ברן. גבול ברן-ואלה מהווה גם את קו פרשת המים שבין עמק הרון ועמק הריין ובעצם בין הים הצפוני והים התיכון. והפינסטרארהורן הוא הנקודה הגבוהה ביותר באגן הניקוז של הריין.

==גאולוגיה==
הפינסטרארהורן הוא הנקודה הגבוהה ביותר במסיב ארה (מסיב גבישי היוצא במזרח האלפים הברניים ובמערב האלפים האוריים), המשתייך לאזור ההלווטי בהרי האלפים ומורכב ברובו מאבנים אירופיות מצויות כדוגמת הגרניט והגנייס, בעוד פסגת ההר מורכבת מאמפיבוליט.

==תיירות==
למרות היותו הגבוה ביותר באלפים הברניים, פסגת הפינסטרארהורן הרבה פחות מתויירת מהפסגות הסמוכות כמו יונגפראו ואייגר. הסיבה לכך היא מיקומו של ההר באחד האזורים המרוחקים בהרי האלפים והיותו מוקף בקרחונים לא מיושבים המקשים את הגישה אליו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fotogalerien.ch/index.php?gallery=43&&lang=2&pct=6 תמונות של הפינסטרארהורן ממעבר בצ'טאל]
* [http://www.4000er.de/gipfel.php?vid=15 פינסטרארהורן באתר 4000] 
* [http://www.summitpost.org/page/150587 פינטרארהורן באתר summitpost]
* 

קטגוריה:האלפים הברניים
קטגוריה:יונגפראו-אלטש-ביטשהורן
קטגוריה:ברן (קנטון): הרים
קטגוריה:הרמה הברנית: הרים
אוטמר פרייהר פון פרשוהר

אוטמר פרייהר פון פרשוהר (גרמנית: Otmar Freiherr von Verschuer; 16 ביולי 1896, וילדק, הסה־נסאו – 8 באוגוסט 1969, מינסטר, גרמניה המערבית) ביולוג, אנתרופולוג ואאוגניקון גרמני.
== ביוגרפיה ==
פון פרשוהר גילה עניין מיוחד במחקרים על זוגות תאומים והיה דירקטור במכון לאנתרופולוגיה, לתורשה האנושית ולאאוגניקה על שם הקיסר וילהלם שבברלין, ובמכון לביולוגיה גנטית והיגיינה גזעית.

ב־1937 קיבל לעבודה כעוזר את יוזף מנגלה (בטרם הוסמך כד"ר). ב־1944 קיבל רשות מהימלר לעבוד באושוויץ, שם פגש את ד״ר מנגלה, שהגיע למחנה שנה קודם.

ב־1945, בהתקרב סיום המלחמה, העביר פון פרשוהר את תיקיו מהמכון לאנתרופולוגיה לחלק המערבי של גרמניה, בתקווה לתגובה אוהדת יותר מכוחות המערב מאשר מהתגובה הצפויה מצד הצבא האדום המתקרב ממזרח. בשלהי 1945 או בתחילת 1946 פנה פון פרשוהר לראש עיריית פרנקפורט בבקשה להרשות לו לשקם את המכון לאנתרופולוגיה. אולם הנגיד הממונה על הקמת המכון לאנתרופולוגיה מחדש הודיע כי אל פרשוהר צריך להתייחס לא כאל משתף פעולה עם המשטר הנאצי כי אם כאל אחד הפעילים הנאצים המסוכנים ביותר ברייך השלישי. בסופו של דבר לא חודשה פעילותו של המכון לאנתרופולוגיה.

במהלך המלחמה התקבל פון פרשוהר כחבר בחברה האמריקאית לאאוגניקה, ושמר על החברות בארגון עד מותו.

בשנת 1951 הוא מונה לפרופסור באוניברסיטת מינסטר.

הוא מצא את מותו בתאונת דרכים. מודעות האבל שפורסמו בכתבי העת המדעיים בגרמניה לא הזכירו את תפקידיו בזמן המלחמה או את קשריו עם המשטר הנאצי.

קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת גתה בפרנקפורט
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1896
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1969
Apple III

Apple III (נכתב גם כ-/// Apple) הוא מחשב אישי לעסקים שיוצר ושוחרר על ידי Apple Computer הידועה, לאחר הצלחת ה-Apple II. לעומתו, ה-Apple III נחשב ככישלון בשוק.
== היסטוריה ==
עבודת הפיתוח על ה-Apple III החלה בסוף 1978 תחת הדרכתו של ד"ר וונדל סנדר. הקוד הפנימי של המחשב נקרא "שרה", ע"ש בתו של סנדר. המחשב הוצג לראשונה ושוחרר במאי 1980, אך בעקבות בעיות יציבות ובעיות בעיצוב וקריאה לאנשים להחזיר את המוצר, הוא שוחרר רשמית רק בסתיו לאחר מכן.
הפיתוח הפסיק וה-Apple III ירד מפס הייצור באפריל 1984. ה-Apple III Plus ירד מפסי הייצור בספטמבר 1985.

למרות בעיות יציבות רבות וקריאה להחזרת המחשבים שנקנו, שכללו את 14,000 היחידות הראשונות מפס הייצור, Apple הצליחו לבסוף לייצר גרסה אמינה ויציבה של המחשב. לעומת זאת, הנזק למוניטין המחשב כבר נעשה ואחת הסיבות העיקריות היא כישלון מבחינה מסחרית.
לבסוף, כ-65,000–75,000 יחידות של ה-Apple III נמכרו. ה-Apple III Plus העלה את רף המכירות לכ-120,000 יחידות. אחד ממייסדיה של Apple, סטיב ווזניאק, הודיע שהסיבה העיקרית לכישלון המוצר היא שהמערכת עוצבה על ידי מחלקת השיווק של Apple, לעומת פרויקטים אחרים של Apple.
הכישלון של ה-Apple III הוביל את Apple להערכה מחודשת של התוכנית שלהם לשלב את Apple II.
בסופו של דבר, Apple החזירה שוב את הפיתוח של המחשב הישן יותר, ה-Apple II ונעשו במחשב כמה שינויים ושיפורים שלא היו קודם.

אחד המשחקים המפורסמים ביותר משנות ה-80, Cap'n Magneto, פותח במיוחד ל-Apple III.

==ציר הזמן של מחשבי אפל הראשונים==

650px

== עיצוב ==

Apple III עוצב במקור להיות מחשב עסקי ובסופו של דבר, יורשו של Apple II. בעוד שה-Apple II הופץ בהשראת כמה מוצרי עסקים חשובים, ארכיטקטורת המחשב, מערכת ההפעלה וסביבת המפתח הייתה מוגבלת. Apple III נענה לחולשות האלה.

Apple III הופעל על ידי מעבד 8 ביט 1.8& MHz Synertek 6502A ונעשו שימוש בטכניקות מיוחדות להביא את המחשב לרמה של 256 KB של זיכרון. ספקי גוף שלישי ייצרו ערכות להרחבת זיכרון שמאפשר ל־Apple III להגיע ל-512 KB. אחד מהתכונות המובנות של ה-Apple III כללה 80 עמודות, 24 שורות תצוגה עם אותיות רישיות ואותיות קטנות, לוח מקשים עם מספרים, 6 ביט קול וכונן דיסקטים מובנה 5.25" בנפח של 140 KB.
גרפיקת המחשב הייתה 560x192 פיקסלים בשחור לבן, ו-280x192 פיקסלים עם 16 צבעים או גוני אפור.
בניגוד ל־Apple II, בקר הדיסק היה מובנה בלוח.

ה-Apple III היה המוצר הראשון של אפל שאפשר למשתמש לבחור גם פונט תצוגה, וגם סוג מקלדת: QWERTY או Dvorak. אולם הבחירות האלה לא יכלו להשתנות בזמן שתוכניות רצות, בניגוד למוצרי אפל אחרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מחשבים אישיים
קטגוריה:מכשירי חברת אפל
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-1980
פניה וגמן שלונסקי

פניה וגמן שלונסקי (1899 - 21 ביוני 1974) הייתה פסנתרנית ומלחינה בזמר העברי. לחניה הידועים הם "גן שלנו" ול"רד אלינו אווירון".

==ביוגרפיה==
שלונסקי נולדה בשנת 1900 בעיירה קריוּקוֹבוֹ (Крюково) הסמוכה לעיר קרמנצ'וג, אז בפלך פולטבה שבתחום המושב של האימפריה הרוסית (במזרח אוקראינה של ימינו), במשפחה יהודית מסורתית ציונית. היא הושפעה מאביה, טוביה שלונסקי, שהיה חסיד חב"ד, פעיל בתנועת ההשכלה ובתנועת חובבי ציון ובעל כישורים מוזיקליים (חיבר בין השאר את הלחן למילות שירו של שאול טשרניחובסקי "אני מאמין"), ומאמה, צפורה, שבצעירותהּ הייתה פעילה בתנועה הסוציאליסטית. לפניה היו שני אחים ושלוש אחיות - אברהם, לימים המשורר הנודע, דב, המלחינה והפסנתרנית ורדינה וזמרת האופרה יהודית (אידה) ומינה.

נישאה לישראל (יוגמן) וגמן, מאנשי העלייה השנייה וממייסדי סולל בונה. בנם היחיד היה הפסנתרן יהלי וגמן (1925–2001).

שלונסקי הייתה פסנתרנית ומלחינה. היא הלחינה את שירי הילדים "לאווירון" ו"גן שלנו", למילותיה של חינגה ליטבאק-סמילר, שהייתה חברת ילדות. התגוררה בבאר שבע ועבדה בתיאטרון לילדים בעיר.

משפחתה: 

==לחניה==
* ״אווירון״ (״רד אלינו אווירון״) - לחן זה שימש מספר שירים נוספים, ובהם: ״בוא אליי פרפר נחמד״, ״טרקטור בא אל החצר״, ״יש בדיר טלה קטן״, ״לפרה האדומה״, ״מי נובח כל הזמן״, פרח לי יפה וורוד״.<ref></ref>
* ״גן שלנו״

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

פניה
קטגוריה:מלחינות ישראליות
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1900
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1974
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
עיצור וילוני, מקורב

עיצור וילוני מקורב הוא צליל הקיים במספר שפות מדוברות, ביניהן צ'רוקי (לדוגמה [ɰatsi]), הולנדית, צרפתית (לדוגמה [aɰa]), יוונית (לדוגמה [maɰaˈzi]), גוואראני (לדוגמה [ɰɨˈɾe̞sia]), איסלנדית (לדוגמה [ˈsaɰa]), אירית (לדוגמה [N̪ˠɰIː]) ועוד.

==התרחשות==

==ראו גם==

קטגוריה:עיצורים