התבוננות

התבוננות, במובנה האחד היא עיון, מחשבה חוקרת ומעמיקה, הסתכלות פנימית, אל תוכיותם של הדברים; במובנה השני, היא חוויה מיסטית, קונטמפלציה, התנסות רוחנית של אנשי סוד ומסתורין – מיסטיקנים. במדעים ובאמנות בעת החדשה התבוננות עשויה להשתמע כתצפית מסודרת בתופעות.

המונח העברי התבוננות משמש גם לתיאור מצב נפש של התעמקות בעצמי, אינטרוספקציה בלעז, לפעמים תוך כדי פרישות.

==בפילוסופיה המערבית==
התבוננות היא מונח מפתח בפילוספיה היוונית. הפילוסוף אפלטון, אשר טען שבאמצעות ההתבוננות, עשויה הנשמה להגיע לידע והבנה של הטוב. הסוקרטס האפלטוני יוצא מנקודת הנחה שאינו יודע דבר, ולומד באמצעות התבוננות (ללא ידע אפריורי).

פלוטינוס, אבי הנאופלטוניזם, המשיך בדרכו של אפלטון, והגדיר את ההתבוננות כמרכיב עיקרי על מנת להגיע ל.

פלוטינוס טען שההתבוננות הנעלה ביותר היא התבוננות באלוהים, ושהוא עצמו עבר חוויה כזו כמה פעמים. קביעה זו סללה את הדרך לשילוב המושג בתאולוגיה הנוצרית, שקשורה קשר הדוק אל הנאופלטוניזם. בתאולוגיה הנוצרית המזרחית (התאולוגיה של הנצרות האורתודוקסית) נוצר המונח "תיאוזיס", שמשמעותו דומה למשמעות המושג אצל פלוטינוס. התיאוזיס פירושו התבוננות באלוהים, והוא מוביל, על פי התאולוג ג'ון קלימקוס, לטיהור מהחטאים.

בתאולוגיה הנוצרית המערבית ההתבוננות באלוהים אינה מונח מפתח, והיא מוצגת בדרך כלל בהקשר של מיסטיקה. ה"התבוננות באלוהים" אצל המיסטיקנים אינה באופן מטאפורי, אלא באופן ישיר, באמצעות התגלויות מיסטיות. מיסטיקנים רבים כמו תרסה מאווילה וג'ון הקדוש הציגו את המוצג "קונטמפלציה" בהגותם בהקשרים שונים.

==בפילוסופיה המזרחית==
בהינדואיזם ובבודהיזם, כמו בנצרות, ההתבוננות תופסת מקום מרכזי. בהינדואיזם קיים המונח ג'נאגה יוגה, ששם דגש על חשיבה והתבוננות כדרך חיבור ל"כוח העליון".

בבודהיזם מושם דגש על הצורך במדיטציה על מנת להגיע להארה. המדיטציה כוללת התבוננות פנימית, אך בניגוד למשמעות המושג המקובלת, ההתבוננות אינה כוללת התמקדות, אלא דווקא הרפיה ורוגע. דרך מדיטציה השמה דגש מיוחד על ההתבוננות היא הוויפאסאנה, ששמה דגש על התבוננות עצמית, והתמקדות. למשל: הוויפאסנה כוללת לעיתים קרובות התבוננות פרטנית בכל אחד מאיברי הגוף בנפרד, תוך העברת המודעות מאיבר לאיבר.

==בהגות היהודית==
בימי הביניים עסקו חכמים רבות בהתבוננות כפעולת הכרה של האדם בכל דבר, ובמיוחד בעניינים הרוחניים. ההתבוננות שובחה בדרך כלל כפעילות ראויה; כך כתב רבי יעקב אנטולי, אשר חי במאה ה-13 באיטליה ובצרפת, בספרו מַלְמַד התלמידים על חשיבות .

חכמים ניסו להגדיר את מהותה של ההתבוננות, את תהליך ההתבוננות האנושית ואת הכשלים העלולים להפריע לה; כך למשל, הגדיר רבי משה בן-מימון, הרמב"ם, בספרו מורה נבוכים את ההתבוננות כהִתעמקות, בכותבו:
. והוא התריע על .

ההתבוננות נבחנה בדברי חכמים מן הבחינה המוסרית; רבי הלל בן שמואל מורונה שחי במפנה המאה ה-12 כתב בספרו "תגמולי הנפש" על התשוקה אל

.

כמו כן, נבחנה ההתבוננות מן הבחינה המהותית; כך למשל, הרמב"ם, רבי משה בן-מימון, הבדיל בין התבוננות בדמיוני שאינו קיים, לבין ההתבוננות במציאות.

בעת החדשה, בעברית החדשה המדוברת והנכתבת במדינת ישראל נעשה שימוש ממשיכני במונח; התבוננות היא שם למחקר מעמיק; ולפעמים הוא מחקר, שיש בו תובנות שגם מעבר ומחוץ לדיסיפלינה המחייבת, ההלכתית או האקדמית.

==ראו גם==
* תצפית
* אינטרוספקציה
* מדיטציה

==לקריאה נוספת==
* יעקב קלצקין, הערך: הִתבוננות, אוצר המונחים הפילוספיים, א-ד, ברלין:
* דן מירון, בין התבוננות לבינה : בעקבות מסעו של עמוס עוז "פה ושם בארץ ישראל", ידיעות אחרונות (27 במאי 1983), עמ' 1–2, 7
* אריק גלסנר, תוכחה או התבוננות : ברנר המבקר מול ברנר הסופר, עמדה, 17, 2007, עמ' 106–111
* יוסף וייס, ראשית צמיחתה של הדרך החסידית, ציון, א' (ט"ז), תשי"א, עמ' 46–105
; מקורות
* יצחק גינזבורג, מבחר שעורי התבוננות, (עורך: עמרם לידא), כפר חב"ד תשס"ח.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רגשות
קטגוריה:קוגניציה
קטגוריה:אתיקה