The Family Jewels

The Family Jewels (בעברית: תכשיטי המשפחה) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה דיאמנדיס, שיצא תחת שם הבמה שלה לשעבר, "מרינה אנד דה דיימונדס". האלבום יצא לאור ב-15 בפברואר 2010, על ידי חברות התקליטים 679 רקורדינגס ואטלנטיק רקורדס. במהלך הקלטת האלבום, שיתפה דיאמנדיס פעולה עם מספר מפיקים, בהם פסקל גבריאל, ליאם האו, גרג קורסטין, ריצ'רד "ביף" סטנרד וסטארסמית'. היא תיארה את הנושאים בהם עוסק האלבום כ"מסחריות, ערכים חברתיים מודרניים, משפחה ומיניות נשית".

מבקרי המוזיקה העכשווית העניקו לאלבום ביקורות חיוביות למדי, כאשר הביצועים הווקאליים של הזמרת זכו לביקורות מעורבות. האלבום הגיע למקום החמישי במצעד האלבומים הבריטי, הודות למכירות של 27,618 עותקים בשבוע הראשון. האלבום זכה לתואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI), ונמכרו 195,358 מעותקיו בבריטניה. The Family Jewels זכה להצלחה מתונה במצעדים הבינלאומיים, שכן הגיע למקום ה-138 בבילבורד 200 האמריקאי, ונמכרו כ-4,000 עותקים בשבוע הראשון.

מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים, שלכולם פורסמו וידאו קליפים נלווים. הסינגל הראשון, "Mowgli's Road", יצא לאור ב-13 בנובמבר 2009. הסינגל השני, "Hollywood", היה לרצועה הראשונה שלה שנכנסה למצעד הסינגלים הבריטי, בו הגיעה למקום ה-12. לאחריו יצאו הסינגלים "I Am Not a Robot", "" ו-"Shampain", שהגיעו בשיאם למקומות ה-26, 38 ו-141 במצעד, בהתאמה. בינואר 2010, החלה דיאמנדיס את סיבוב ההופעות לקידום האלבום, "The Family Jewels Tour", שבמהלכו הופיעה באוסטרליה, אירופה וצפון אמריקה. סיבוב ההופעות הסתיים בדצמבר 2011.

== רקע ==
דיאמנדיס נולדה וגדלה בדרום מזרח ויילס, ועברה ללונדון בגיל 18 על מנת ללמוד מוזיקה, על אף שאין לה רקע מוזיקלי. לאחר שנשרה מארבעה מוסדות ונכשלה באודישנים, היא החלה להפיק מוזיקה משלה.<ref name=telegraph></ref> לאחר הצלחת המיני-אלבום הראשון שלה, Mermaid vs Sailor, אותו פרסמה עצמאית ברשת מייספייס בשנת 2007, היא הוחתמה בשנה שלאחר מכן על ידי ניאון גולד רקורדס, ובחברת התקליטים באוקטובר 2008.<ref name="MermaidVsSailor"></ref> ב-2009, לאחר שהופיעה במספר פסטיבלים,<ref></ref> היא דורגה במקום השני ב-"Sound of 2010" של BBC, והייתה אחת משלושת המועמדים לפרס בחירת המבקרים בטקס פרסי המוזיקה הבריטית 2010.<ref name="Soundof2010"></ref>

== הוצאה וקידום ==
=== וידאו קליפים ===
בשנת 2008, צילמה דיאמנדיס קליפים לרצועות "Seventeen" ו-"Obsessions".<ref name="imvdb"></ref> בשנה שלאחר מכן, ביים הצלם רנקין את הווידאו קליפ ל-"I Am Not a Robot".<ref name=video/><ref></ref> בקליפ ל-"Mowgli's Road" הופיעו דיאמנדיס ושני רקדנים, כשבפניהם ניצבו בובנאים המעניקים את הרושם שיש להם גפיים במבנה של מפוחית יד. הקליפ צולם במשך 17 שעות בסך הכל.<ref name=ent></ref> האמנית הפולנית קינגה בורזה צילמה את "קליפ הפופ הקלאסי" של הסינגל "Hollywood", במטרה "לגרום לקהל שלה להתאהב בה אפילו יותר, אולי להשתוקק לקצת פופקורן ולקבל השראה להתלבש כרצונם".<ref></ref> בורזה צילמה גם את הקליפ ל-"", עם שימוש באסתטיקה המבוססת על גרפיקת ה-MTV "זאני ניאון".<ref></ref> הקליפ ל-"Shampain" מהווה הומאז' ל-"Thriller" של מייקל ג'קסון.<ref name=video></ref> דן נייט הפיק קליפ לרמיקס של המוזיקאי הקנדי צ'ילי גונזלס ל-"Hollywood", שנועד להיות ההפך מהקליפ הרשמי של בורזה.<ref></ref>

=== סינגלים ===
דיאמנדיס מבצעת את "[[Obsessions" כחלק מסיבוב ההופעות "The Family Jewels Tour", אדינבורו, מאי 2010]]
"Obsessions" היה לסינגל הראשון של דיאמנדיס, שיצא ב-14 בפברואר 2009. "Mowgli's Road" יצא לאור כסינגל ב-13 בנובמבר 2009. דיאמנדיס בחרה בשיר כטעימה "לא מסחרית" מהאלבום בשל המוזרות שלו, אם כי זכה לתשומת לב ושיתופים רבים. "Hollywood" יצא לאור ב-1 בפברואר 2010 כסינגל הבא האלבום. השיר הגיע למקום ה-12 במצעד הסינגלים של בריטניה.

"I Am Not a Robot" יצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום ב-26 באפריל 2010. השיר הגיע למקום ה-26 במצעד הסינגלים של בריטניה. "" - יצא לאור כסינגל הרביעי מהאלבום בבריטניה ובאירלנד ב-2 באוגוסט 2010, והגיע למקום ה-38 במצעד הסינגלים הבריטי. "Shampain" יצא לאור כסינגל החמישי והאחרון מהאלבום בבריטניה ובאירלנד ב-11 באוקטובר 2010, והגיע למקום ה-141 במצעד הבריטי.

=== סיבוב הופעות ===

בינואר 2010, יצאה דיאמנדיס לסיבוב ההופעות הראשון שלה לקידום האלבום, והופיעה באירופה, צפון אמריקה ואוסטרליה. בין התאריכים נכלל פסטיבל גלסטונברי 2010, South by Southwest ופסטיבל Falls. במקביל לסיבוב ההופעות שלה בארצות הברית, החלה דיאמנדיס לבצע מופעי חימום בסיבוב ההופעות "California Dreams Tour" של קייטי פרי,<ref></ref> ובסיבוב ההופעות "Mylo Xyloto Tour" של קולדפליי.<ref></ref>

== ביקורות ==

The Family Jewels זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל ממבקרי המוזיקה. באתר Metacritic, קיבל האלבום ציון ממוצע של 68 נקודות מתוך 100, על סמך 21 ביקורות.<ref name="MC"></ref> לאוני קופר מ-NME שיבחה את האלבום וכתבה כי "דיאמנדיס מערבבת פופ נוצץ עם חושך יפה שהופכים בסופו של דבר לאלבום בכורה מסנוור".<ref name="NME review"></ref>

הביצועים הווקאליים של דיאמנדיס זכו לביקורות מעורבות. שון אוניל מ-The A.V. Club כתב כי אחרי "עשרות קטעים שמזכירים את רג'ינה ספקטור וקייט בוש", "הצורך המתנשא להוכיח את עצמה בסופו של דבר פשוט מתיש".<ref name=av></ref> ג'ו ריברס מ-No Ripcord שיבח את הרצועות "", "Hollywood" ו-"", אך נרתע מה"יללות" הפתאומיות ב-"Hermit the Frog" וה"נהמה גרונית" ב-"The Outsider".<ref name=no></ref> ג'ו קופלסטון מ-PopMatters הגיע למסקנה שדיאמנדיס תצטרך להשתמש פחות בטכניקות הווקאליות הללו באלבומים עתידיים.<ref name=copplestone></ref>

אנדי גיל מהאינדפנדנט כתב ביקורת שלילית לאלבום, ותיאר את "Shampain" ו-"Hermit the Frog" כ"מעצבנים באותה מידה כמו השמות המהוללים שלהם".<ref name=gill></ref> הוא מצא את הטכניקות הווקאליות ב-"Mowgli's Road" ו-"I Am Not a Robot" אינפנטיליות, וטען כי המילים של "Girls" ו-"Hollywood" רדודות. ב-Drown in Sound, מרי בלאמי תיארה את האלבום כמפוצל בין כתיבת שירים מקורית והפקת פופ מסחרית "על חשבון השגת משהו גדול בכל אחד מהצדדים".<ref name=drowned></ref> ב-NME מיקמו את האלבום במקום ה-33 ברשימת 75 האלבומים המובילים של 2010.<ref></ref>

== הצלחה מסחרית ==
האלבום דורג לראשונה במקום החמישי במצעד האלבומים הבריטי, הודות למכירות של 27,618 עותקים בשבוע הראשון.<ref></ref> The Family Jewels נשאר האלבום הנמכר ביותר של דיאמנדיס בשבועו הראשון בבריטניה, לאחר שאלבום האולפן השני שלה, Electra Heart, הגיע למקום הראשון במצעד עם מכירות של 21,358 עותקים בשבוע הראשון.<ref></ref> הוא דורג במקום ה-87 ברשימת האלבומים הנמכרים ביותר של 2010 בבריטניה מטעם חברת המצעדים הרשמית. מאוחר יותר, זכה האלבום למעמד זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI). נכון לאפריל 2015, נמכרו 195,358 עותקים בבריטניה.<ref name="UK sales"></ref> האלבום דורג לראשונה במקום ה-7 ביוון ובמקום ה-9 באירלנד. בסופו של דבר, הוא הגיע למעמד זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (IRMA).

האלבום זכה להצלחה מתונה במצעדי המוזיקה הבינלאומיים. הוא הגיע למקום ה-12 בגרמניה, ונכנס למצעד האוסטרי במקום ה-18. בנוסף, הגיע בשיאו למקום ה-88 בהולנד, למקום ה-100 בשווייץ, ולמקום ה-132 בצרפת. באוקיאניה, הגיע האלבום למקום ה-79 במצעד האוסטרלי. בארצות הברית, דורג האלבום לראשונה במקום ה-138 בבילבורד 200,<ref></ref> הודות למכירות של כ-4,000 עותקים בשבוע הראשון. בנוסף, הגיע בשיאו למקום השני וה-49 במצעד ה-Heatseekers ובמצעד אלבומי הרוק של בילבורד, בהתאמה. נכון לשנת 2012, נמכרו כ-300,000 עותקים של האלבום ברחבי העולם.<ref name="WW sales"></ref>

בראיון לרדיו האוסטרלי בינואר 2011, אמרה דיאמנדיס כי עד כה הקריירה שלה הייתה "יותר כמו כישלון מאשר הצלחה", במיוחד בשוק האמריקאי. היא ייחסה זאת לחוסר המעש של Chop Shop Records, חברת התקליטים שלה בארצות הברית, וכן להעדפת הקהל האמריקאי להאזין לאמנים כמו ליידי גאגא.<ref></ref>

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
! אירלנד (IRMA)
| זהב
| 7,500
|-
! בריטניה (BPI)
| זהב
| 195,358
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2010
קטגוריה:אלבומי מרינה דיאמנדיס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי גרג קורסטין
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ריצ'רד סטאנרד
קטגוריה:אלבומי חברת אטלנטיק רקורדס