OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלטון בראון

אלטון בראון (באנגלית: Elton Brown; נולד ב-15 בספטמבר 1983 בצ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר.

== קריירה ==
בראון נולד וגדל בצ'ארלסטון ובילדותו שיחק בקבוצות הכדורסל של בית ספרו האזורי. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, בראון החל את קריירת המכללות שלו והחל לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת וירג'יניה, שכונתה "הקאבלירס" במשך ארבע שנים.

בראון סבר כי סיכוייו נמוכים להיבחר בסיבוב הראשון והשני בדראפט ה-NBA של עונת 2005/2006. ולכן, החליט שלא להירשם לדראפט ולהתחיל את הקריירה המקצועית שלו באירופה כשהחל לשחק במדיה של מקדוניקוס היוונית. בעונתו הראשונה והיחידה בקבוצה, הוביל את טבלת הליגה בכדורים חוזרים ואף היחיד משחקני הליגה שהשיג "דאבל-דאבל" באותה עונה.

לאחר עונה אחת במדיה של מקדוניקוס החליט בראון לחזור למדינת הולדתו, ארצות הברית, ולשחק במדיה של קולורדו 14' מליגת הפיתוח של ה-NBA. עם קבוצתו החדשה הגיע לחצי גמר הפלייאוף ובעקבות זה שיחק במשחק האולסטאר של הליגה כאדר קלע 20 נקודות והוריד 10 כדורים חוזרים בכ-33 דקות משחק במדי הקבוצה אדומה.

לאחר מכן, בראון החל להתאמן עם הלוס אנג'לס לייקרס ולאחר מכן עם הדנוור נאגטס ושיחק עימן בליגת הקיץ של ה-NBA ועימן השיג ממוצעים של 13.3 נקודות ו-10 כדורים חוזרים ב-5 משחקים. אך לא השיג חוזה בשתי הקבוצות ונחתך משניהן.

לאחר מכן, בראון חתם בקבוצה הישראלית, הפועל חולון והוביל אותה להישג מדהים בזכייה באליפות ישראל, לאחר שניצח עימה בגמר ליגת העל הישראלית את מכבי תל אביב 73:72, ונישל ביחד עם קבוצתו את מכבי תל אביב מתואר מאליפות לאחר רצף 14 אליפויות, מאז עשתה זאת הפועל גליל עליון בעונת 1992/1993.

ב-2 בדצמבר חתם במכבי תל אביב, לאחר הישגיו ויכולתו כנגדה בשלב גמר הפיינל פור של הליגה הישראלית בעונה שעברה. אך, למרות זאת, לאחר כ-3 שבועות נחתך ממנה בעקבות כושר גופני ירוד ומספר קילוגרמים עודפים.

ב-7 בפברואר בראון חתם במועדון הכדורסל מהבונדסליגה, במברג 
ולקראת עונת חתם בברק נתניה. באותה עונה היה שותף עם הקבוצה להפסד בגמר גביע המדינה למכבי תל אביב, תוך שהוא קולע 15 נקודות בגמר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nba.com/dleague/playerfile/sl_elton_brown/ פרופיל באתר ליגת הפיתוח של ה-NBA]
* [http://www.euroleague.net/competition/players/showplayer?clubcode=tel&pcode=001460&seasoncode=e2008 פרופיל באתר היורוליג]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת וירג'יניה
קטגוריה:כדורסלני קולורדו 14'
קטגוריה:כדורסלני הפועל חולון
קטגוריה:כדורסלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורסלני אליצור מכבי נתניה
קטגוריה:כדורסלני הכוכב האדום בלגרד
קטגוריה:כדורסלני ברוזה במברג
קטגוריה:כדורסלני טרבזונספור
קטגוריה:וירג'יניה המערבית: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני פריז לבלואה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
אקליפטוס כהה קליפה

אקליפטוס כהה-קליפה (נקרא גם: Mugga, Red Ironbark, Mugga Ironbark. שם מדעי: Eucalyptus sideroxylon) הוא עץ ממשפחת ההדסיים.

== תיאור העץ ==
אקליפטוס כהה קליפה הוא עץ שגובהו בדרך כלל נמוך עד בינוני אך לפעמים גבוה. קליפת העץ קשה ובעלת קמטים עמוקים ובעלת גוני אפור עד שחור, בענפים גבוהים ובהמשכו של הגזע כלפי מעלה הקליפה נעשית לבנבנה וחלקה.

לעלים הבוגרים יש גבעול וצורתם הצרה וחדה בקצותיהם (דמויי רומח) בגודלי 14 x 1.8 cm ובעלי צבעי כחול-ירוק (מכוסים בחומר אבקי אפרפר) או ירוק כהה. הפרחים הם בעלי צבע לבן, ורוד, אדום או צהוב חיוור המופיעים בתחילת הסתיו ועד אמצע הקיץ.

תפוצתו משתרעת באופן לא אחיד: דרום מזרח קווינסלנד, ונפוץ באופן נרחב ב-western slopes ובמישור של New South Wales דרומית בתוך צפון מזרח ויקטוריה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1887
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם וולס
כהה קליפה
קטגוריה:אוסטרליה: עצים
אנדראה מאפאי

אנדראה מאפאי (באיטלקית: Andrea Maffei; ) היה משורר, מתרגם ולבריתן איטלקי.

== ביוגרפיה ==
כחסיד של וינצ'נצו מונטי , עיצב מאפאי, יליד מולינה די לדרו, חלק מן התרבות הספרותית הקלאסית של איטליה במאה ה-19. אחרי שסיים בהצטיינות את לימודיו בתורת המשפט, עבר לכמה שנים לוורונה, משם לוונציה ולבסוף למילאנו, שם נשא לאישה בשנת 1831 את הרוזנת קלרה ספינלי. השניים נפרדו בהסכמה הדדית ב-15 ביוני 1846.

מאפאי, שהיה בקיא בלשונות זרות, תרגם לאיטלקית יצירות אחדות מן הספרות האנגלית והגרמנית, בעיקר מחזות של שילר, אותלו והסערה של שקספיר, יצירות רבות של גתה (בהן פאוסט) ואת גן העדן האבוד של ג'ון מילטון. בתרגומיו חתר להתאים את החשיבה המקורית של המחבר לזו של קהל הקוראים האיטלקי. נוסף להיותו מתרגם, היה מאפאי גם משורר ואיש האסכולה הרומנטית. כלבריתן כתב למען ורדי את הלברית המפורסמת ל-הבנדיטים, שנושאה לקוח משילר, וכן שכתב כמה בתי שיר מן הלברית של פרנצ'סקו מריה פיאבה למקבת'. כמו כן היה הלבריתן של פייטרו מסקאני באופרות שלו Il Re a Napoli in Cremona משנת 1885 ו-Guglielmo Ratcliff משנת 1895, על פי המחזה של היינריך היינה משנת 1822, "ויליאם רטקליף".

נוסף לוורדי, קשר מאפאי יחסי קרבה עם אחרים בחוגי התרבות האיטלקיים בתקופתו, ביניהם וינצ'נצו מונטי, אנטוניו רוזמיני, מריו רפיסארדי, קרלו טנקה, הצייר פרנצ'סקו אייץ והפסלים וינצ'צו ולה וג'ובאני דופרה. דמויות מפתח בתרבות האירופאית עברו גם הן בטרקלין ביתו במילאנו, בין השאר ליסט וסטנדל. ב-1879 מונה אנדראה מאפאי לסנאטור של ממלכת איטליה ולקח חלק בחיים הפוליטיים של ארצו. באמצע המאה ה-19 התגורר לעיתים קרובות בריבה דל גארדה, שם ארגן את אוסף האמנות העשיר שלו ושם נקרא ב-1935 הליצאום הקלאסי העירוני על שמו.

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* Letters to Andrea Maffei , by Mario Rapisardi (1877)
* [https://web.archive.org/web/20070922201244/http://www.rivistaprometheus.it/rivista/i9/masnadieri.htm Prometheus]
</div>

קטגוריה:משוררים איטלקים
קטגוריה:מתרגמים איטלקים
קטגוריה:לבריתנים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1798
קטגוריה:נפטרים ב-1885
שמורת פורה

שמורת פורה
מרבדי כלניות בשמורת פורה
משטחים של [[עירית גדולה בשמורת פורה]]
שְׁמוּרַת חָרְבַּת פוּרָה היא שמורת טבע קטנה בנגב הצפוני, בסמוך למחלף מאחז שעל כביש קריית גת - בית קמה. בשמורה פריחה עשירה וייחודית בחודשים פברואר ומרץ.

בשמורת פורה גדלים צמחים ממוצא ים-תיכוני וצמחים ממוצא מדברי. השמורה הייתה מגודרת בשנות ה-60 של המאה ה-20 ולא נפגעה ממרעה. באתר סלעי קירטון גירניים מתקופת האאוקן. בשמורה גדלים צמחי כלנית מצויה, נורית, פרג, עירית גדולה, אירוס ארצישראלי, לשון פר, ערטנית השדות, כלח, שמשון הדור, עכנאי יהודה, דבורנית ודודאים. עוד בשמורה שיחי רותם, מלוח ולענה וצמחי וינקה עשבונית, עירית נבובה, מרווה ריחנית וצהרון מצוי.

שמורה פורה השתרעה על שטח בן 12 דונם באפיק נחל פורה, הוא יובל של נחל שקמה. בשנת 2007 הוגדל שטח השמורה ב-283 דונם. שמה ניתן על שם חורבת פורה הנמצאת בגבולה המערבי. השמורה נקראת בערבית ח'רבת אלפורה. בחורף נאגרים בשמורה מי שיטפונות בסיוע סכר ונוצר אגם עונתי. במקום גשר נחל שקמה שנהרס, גשר זה מהווה שריד מסילת הרכבת הטורקית שנסללה בתקופת מלחמת העולם הראשונה מטול כרם לבאר שבע, ומשם לקוסיימה בחצי האי סיני. הגשר נהרס בשיטפונות בשנות ה-70 של המאה ה-20.
בשנים האחרונות נודעה השמורה במרבדי הכלניות האדומים שלה, שהתרבו והתרחבו בעשור הראשון של המאה ה-21, והיא נכללת בפסטיבל דרום אדום הנערך מדי חורף בחודש פברואר בנגב המערבי.

הכניסה הראשית לשמורה היא מכביש 40.
מאגר עונתי ממזרח לסכר על [[נחל פורה]]

== קישורים חיצוניים ==

* יום שדה [http://meyda.education.gov.il/files/noar/shmuratpora.pdf "מפגשים של טבע בשמורת פורה"], באתר מנהל חברה ונוער, אגף של"ח וידיעת הארץ
*[http://www.teva.org.il/?CategoryID=215&ArticleID=336 שמורת פורה], באתר החברה להגנת הטבע
* [http://www.tiuli.com/track_info.asp?track_id=35 שמורת פורה], באתר טיולי
* [http://www.inature.info/wiki/שמורת_פורה שמורת פורה], באתר טבע ונופים בישראל
* [https://web.archive.org/web/20160419060159/http://www.masa.co.il/article/3589/שמורת-פורה/ שמורת פורה], באתר מסע אחר
* 

גשר הרכבת הצבאית העות'מאנית בשמורת פורה]]

פורה
קטגוריה:הנגב
קטגוריה:שביל ישראל
ג'ון אפדייק

ג'ון הוייר אפדייק (באנגלית: John Hoyer Updike; 18 במרץ 1932 – 27 בינואר 2009) היה סופר אמריקאי משפיע ופורה. 

"רוץ שפן", רומן ריאליסטי שהוציא לאור בשנת 1960, נחשב ליצירת מופת חלוצית, ובהמשך חיבר אפדייק עוד שלושה רומנים (טטרלוגיה) עם אותה דמות ראשית - הארי "ראביט" (ארנב באנגלית) אנגסטרום, אנטי-גיבור מחוספס ומתוסבך שנע בין צווארון כחול למעמד ביניים ושפך אור כן ומעט סאטירי על כלל החברה האמריקנית. 

אפדייק היה גם מבקר אמנות, וחיבר בנוסף לנובלות סיפורים קצרים, שירים ומסות. הוא זכה בשורה של פרסים חשובים, ובהם פעמיים בפרס פוליצר, ב-1982 ושוב ב-1991, ובפרס "הרצאת ג'פרסון" ב-2008.

==ביוגרפיה==
אפדייק נולד בעיר רדינג שבפנסילבניה. למד לימודים גבוהים באוניברסיטת הרווארד ושנה אחת בבית-הספר רסקין לאמנות באוקספורד, אנגליה. את כתביו הראשונים פרסם ב"ניו יורקר", כחבר מערכת העיתון, בשנים 1955–1957. מאז 1957 התגורר במסצ'וסטס.

==ספריו בעברית==
* נוצות יונה, תרגום - רות כסלו, הוצאת מרחביה: ספרית פועלים, 1965. 
* זוגות, תרגום - נורית יהודאי, הוצאת לדורי, 1972.
* רוץ שפן, תרגום - דבורה שטיינהרט, ספרי סימן קריאה, 1977.
* הינשאי לי, תרגום - אופירה רהט, הוצאת זב"מ, 1979.
* ההפיכה, תרגום - אהרן אמיר, הוצאת זב"מ, 1980.
* דרך רבה מדי: סיפורי הזוג מיפל, תרגום - מאיר ויזלטיר, הוצאת זמורה-ביתן, 1984.
* שפן חוזר, תרגום - חיים איזק, הוצאת זמורה-ביתן, 1987.
* שפן עשיר, תרגום - חיים איזק, הוצאת זמורה-ביתן, 1987.
* המכשפות מאיסטוויק, תרגום - אמיר אורן, הוצאת זמורה-ביתן, 1990. הספר עובד לסרט באותו שם.
* בק: הספר, תרגום - אלי הירש, הוצאת זמורה-ביתן, 1994.
* לקראת קץ הזמן, תרגום - סמדר מילוא, הוצאת עם עובד, 1999.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* דקלה גפני, [https://web.archive.org/web/20131009094808/http://literatura.co.il/website/index.asp?id=24995 תרגום של הסיפור A&P], באתר ליטרטורה
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברי סיפורים קצרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מבקרי ספרות אמריקאים
קטגוריה:זוכי הרצאת ג'פרסון
קטגוריה:זוכי פרס או. הנרי
קטגוריה:מבקרי אמנות אמריקאים
קטגוריה:זוכי מדליית מדעי הרוח
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: סיפורת
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קטגוריה:זוכי הפרס הספרותי של סנט לואיס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
מחברות עמנואל

"מחברות עמנואל" הוא ספר מאת עמנואל הרומי, משורר ובלשן יהודי איטלקי בן המאה ה-14, שבו נידונים נושאים מחיי המחבר ובני תקופתו, והוא משקף את החיים בניצני תקופת הרנסאנס. הספר מכיל דברי מוסר ולצדם הלצות, שירי קודש, שירי אהבה וחשק ודברי מדע. הספר הושפע מהשירה האיטלקית בת זמנו, וכלל גם, לראשונה בשפה העברית, שירים במבנה סונטה.

המחברת האחרונה, העשרים ושמונה במספר והנודעת מכולן, זכתה לשם "מחברת התופת והעדן", ומפרטת בין היתר את גורלם המר של החוטאים והרשעים לאחר המוות וכפי הנראה נכתבה זמן קצר לאחר ובהשראת הקומדיה האלוהית של דנטה אלגיירי.

כמה מדבריו של עמנואל הרומי מתוך "מחברות עמנואל":
*"ודע כי חברת הנדיב מציאה גדולה והגונה, וחברת הנבל חרטה מגונה."
*"ודימו החכמים בשכלם, העולם הזה לסולם, זה יורד בו וזה עולה."

==היחס לספר בספרות הרבנית==
בגלל אופיו עורר הספר מחלוקת בקהילה היהודית, ורבי יוסף קארו אסר בספרו "שולחן ערוך" לקרוא בו:

== מהדורות ==

==השפעה מאוחרת של "מחברות עמנואל"==
חוקרת הספרות דבורה ברגמן, במאמרה "יחוס אבות של 'אלוף בצלות ואלוף שום'", הציגה שלל הקבלות רעיוניות בין יצירתו של חיים נחמן ביאליק, "אלוף בצלות ואלוף שום", ובין המחברת השמונה-עשרה ב"מחברות עמנואל". כך, למשל, מתארת ברגמן את עלילת החלק השלישי של המחברת, הקרוי "הנדיב מקמרינו": "עמנואל, הגיבור הנודד, מתקבל בכבוד גדול בבית נדיב מסביר-פנים. הוא מבדר את הנוכחים ומרשים אותם בחוכמתו, מתכבד בסעודת מלכים, ויוצא לדרך לאחר פרידה נרגשת וחגיגית. במרכז ההתרחשות עומדת הסעודה, והיא זוכה לפירוט רחב". מבנה זה של הסיפור דומה מאוד למבנה סיפורו של אלוף בצלות ולמבנה סיפורו של אלוף שום.

לא רק במבנה הכללי, אלא גם באחדים מפרטי העלילה מתגלה זיקה בין שתי היצירות. דוגמה מובהקת לכך היא שאלת המארח לאורחו ב"מחברות עמנואל": "הלא חסרת דבר בבית הנכבד?" ותשובת האורח: "הדג והבשר טפל והשום והבצל והחציר עיקר", ובדומה לה שאלת המלך את אורחו ב"אלוף בצלות ואלוף שום": "הֶעָרְבָה לְךָ אֲרוּחָתִי הָפָּעַם?" ותשובתו המגומגמת של האורח, לפיה חסר בצל בתבשיל.

== קישורים חיצוניים ==

* עמנואל הרומי, [http://benyehuda.org/haromi/index.html מחברות עמנואל], ב"פרויקט בן יהודה"
* [http://www.hebrewbooks.org/11766 מחברות עמנואל], מהדורת דפוס שונצינו, קונסטנטינופול ה'רצ"ה (1535) באתר HebrewBooks 
* ירון כהן צמח, [http://www.e-mago.co.il/Editor/myth-546.htm מדריך הטרמפיסט בעולם הבא: מפגש בין דנטה לבין עמנואל הרומי], באתר e-mago
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרות של תקופת הרנסאנס
קטגוריה:ספרי המאה ה-14
קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:מקאמות
אינטרלאקן

אינטרלאקן (בגרמנית: Interlaken) היא עיירה בקנטון ברן בשווייץ. העיירה מפורסמת בזכות נופיה והיא בעיקרה עיירת קיט. היא שוכנת בין אגם ברינץ ואגם תון ומכאן שמה – בלטינית Inter Lacus, בין האגמים. הנהר ארה עובר בה.

==תחבורה==
בעיירה שתי תחנות רכבת במזרח העיירה ובמערבה. בנוסף ישנם בה שני פוניקולרים. קווי הרכבת הראשיים מקשרים את אינטרלאקן עם שפיץ, תון, ברן ולוצרן. בנוסף, מוצעים גם שירותי שיט דרך אגם ברינץ לעיר ברינץ, ודרך אגם תון לערים שפיץ ותון.

==תיירות==
מרבית תושבי העיר מתפרנסים מתעשיית התיירות. מנזר אוגוסטינוס בעיר, שנבנה בשנת 1130 ופעל עד 1528 הוא מאתרי התיירות הבולטים. בעבר נודעה אינטרלאקן בזכות תעשיות הדפוס, הטקסטיל ושענות. 
באינטרלאקן מוצעות למבקרים פעילויות ספורט שונות וביניהן צניחה חופשית, גלישה לקניונים, גלישה אווירית, רחיפה וסקי.
אטרקציה תיירותית נוספת הסמוכה לעיר היא הר היונגפראו שגובהו 4,158 מטר ועליו תחנת הרכבת הגבוהה באירופה – 3,450 מטר. פארק מסתורין העוסק בעל-טבעי ונמצא בבעלות אריך פון דניקן, נסגר ב-2006 בשל קשיים כלכליים, לאחר שלוש שנות פעילות.

אטרקציית תיירות נוספת היא רכיבת אופניים. עבור רוכבי האופניים ישנם מסלולים רבים אשר עוברים מסביב לשני האגמים אשר משני עבריה של העיירה. ישנם חנויות רבות במרכז העיר להשכרת אופניים אשר מותאמות לכל הרכב משפחתי וגיל.

==פסטיבל גרינפילד==
בעירה מתקיים פסטיבל שנתי בשם Greenfield Festival. זהו פסטיבל מטאל ורוק כבד המתקיים בשטח של שדה תעופה של העיירה בתחילת הקיץ. הלהקות המשתתפות מגיעות מכל אירופה ומחוצה לה.

== גלריית תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="80">
קובץ:5637 - Schynige Platte - View of Interlaken and Thunersee.JPG|במבט מ-Schynige Platte
קובץ:Interlaken from saxeten.jpg|אינטרלאקן ואגם ברינץ במבט מסאקסטן
קובץ:Interlaken-Switzerland.jpg|אלמנטים אדריכליים באינטרלאקן: צריח, חלונות, מרפסות
</gallery>

==ראו גם==
*תאונת גלישת הקניון בשווייץ

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.interlaken.ch האתר הרשמי של העיר] ///
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרמה הברנית: יישובים
וירוטוטיס

וירוטוטיס (Virotutis) הוא אל השמש במיתולוגיה הקלטית.

עם המפגש בין התרבות הקלטית עם התרבות הרומית, זוהה וירטוטיס עם האל אפולו מהמיתולוגיה הרומית, ועל גבי כתובות מהתקופה הרומית מופיע שילוב השמות "אפולו וירוטוטיס".

משמעות השם - "מיטיב האנושות".

מקומות פולחנו העיקריים היו בגאליה (באזורי המחוזות סבואה עילית ומן ולואר בצרפת של ימינו).

== לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Dictionary of Celtic Myth and Legend. Miranda Green. Thames and Hudson Ltd. London. 1997
</div>

קטגוריה:אלים בריטיים וגאליים קדומים
קטגוריה:אלי שמש
סקאלפי

יצירות עשויות סקאלפי
סקאלפי (שם מסחרי: Sculpey) הוא שם מותג הכולל מספר מוצרי חומר פולימרי, הרשום לחברת פוליפורם. 

המשותף לכלל מוצרי סקאלפי הוא האפשרות לשרוף את המוצר המפוסל בחום של תנור ביתי (לרוב ההוראות מנחות כ-130 מעלות צלזיוס), בעוד שמוצרי חומר מינרלי ניתנים לשריפה רק בטמפרטורות גבוהות הרבה יותר, ולפיכך מחייבות כבשן. 

תחת המותג קיימים מוצרים אחדים ליוצרים חובבנים, כמו גם מוצרים מקצועיים המשמשים לפיסול מיניאטורות ופסלונים בייצור מסחרי.

לסקאלפי תכונות פלסטיות דומות לאלו של מותג פימו, אם כי סקאלפי יותר גמיש ומתאים לעבודות עדינות. מידת הגמישות והרכות של החומר הפולימרי תלויה בכמות השמן הלכוד בין מולקולות הפולימר, ומשתנה בין מוצרי המותג בהתאם. 

==מוצרי המותג==

*Original Sculpey: חומר גמיש ובסיסי, מיועד בעיקר לעבודה חובבנית. המותג המוקדם ביותר של החברה. מגיע בגוונים לבן וחום-אדמדם.
*Premo! Sculpey: מותג חובבנים המקביל לפימו, מגיע בהתאם בלבנים קטנות של 2 אונקיות או בלבנה של ליטרה אחת (כ-450 גרם). מגוון צבעים רחב.
*sculpey III: חומר משופר לעבודה חובבנית, מגיע ב-44 גוונים ובגדלים שונים. קיים מותג משנה עם גוון זוהר בחושך.
*Granitex: חומר בשילוב סיבים, הבולטים יחסית במוצר לאחר שריפתו בתנור ונותנים לו מראה עין של גרניט. לשימוש מקצועי וחובבני.
*MoldMaker: חומר פולימרי גמיש ורך במיוחד, שמיועד בלעדית ליצור תבניות יציקה לתבליטים. על פי הוראות היצרן, מתאים ליציקות גבס.
*Super Sculpey: חומר פולימרי מקצועני, המשמש יצרני מיניאטורות ופסלונים לייצור הדגם הראשוני. מגיע רק בגוון בז' ורדרד. קיים מותג משנה בעל גמישות מופחתת, הניתן לחריטה.
*sculpey super flex: חומר פולימרי השומר על גמישות לאחר האפייה בתנור.
*sculpey ultralight: חומר פולימרי קל משקל, מאפשר ליצור פסלונים ללא תמיכת שלד מתכת. 

== קישורים חיצוניים ==
* מוצרי סקאלפי, [http://www.sculpey.com/product_category/clay-lines/ אתר הבית של פוליפורם]
*הדגמת פיסול בסופר סקאלפי, [http://conceptart.org/forums/showthread.php?t=109738 פורום פיסול], ConceptArt.org

קטגוריה:אמנות: חומרי גלם
קטגוריה:מלאכת יד
קטגוריה:פולימרים
אוזני פיל

אוזן פיל בציפוי [[שוקולד]]
אוזני פיל (גם: אוזני חמור, אוזני חזיר, אוזניות, משקפיים או דקליות או אף חזיר מצרפתית: Palmiers, מבוטא: פאלמייה) הן עוגיות עשויות בצק עלים. מגוון שמותיהן מתייחס לצורתן האופיינית - ספירלה כפולה, המזכירה עלי דקל, אוזני בעלי חיים, לב ועוד.

להכנת העוגיות משטחים בצק עלים על גבי סוכר וקינמון, מגלגלים אותו משני צידיו לגליל כפול ופורסים לפרוסות דקות. את הפרוסות טובלים שוב בסוכר ואופים.

גיוון נפוץ הוא טבילת העוגיות בקצה אחד שלהן בציפוי שוקולד נוזלי, המתקרר ומתקשה. 
 
המתכון הקלאסי אינו כולל מילוי ונפוץ במגוון מדינות, הן באפייה ביתית והן בשיווק מסחרי.
מתכונים מודרניים עשויים לכלול מלית מתוקה (למשל ממרח שוקולד) או מלוחה (גבינות, ממרחי ירקות ועוד).

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mathamim.co.il/guide/GuideTblview.asp?key=35 עוגיות אוזני פיל] מדריך בליווי תמונות, בפורום "מטעמים"
* [http://www.carine.co.il/page_294 אוזני פיל עם ממרח שוקולד], באתר של קרין גורן
* [https://www.ksn.co.il/מתכון-עוגיות-אוזני-פיל-עוגיות-משקפיים/ הגרסה המלוחה של אוזני פיל-סער אהרוני], באתר של נתניה און ליין

קטגוריה:עוגיות
קטגוריה:מאפי בצק עלים
קווין יאנג

קווין קרטיס יאנג (באנגלית: Kevin Curtis Young, נולד ב-16 בספטמבר 1966) הוא אצן עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי (ברצלונה 1992), אלוף עולם (שטוטגרט 1993) ושיאן העולם בעבר (1992–2021) בריצת 400 מטר משוכות.

== ביוגרפיה ==
יאנג נולד בוואטס, קליפורניה. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וזכה עבורה בשני תוארי NCAA בריצת 400 מטר משוכות בשנים 1987 ו-1988.

===הפריצה===
יאנג עשה את הפריצה שלו במשחקי הרצון הטוב שנערכו במוסקבה, אז ברית המועצות בשנת 1986 ואחר כך במשחקי פאן אמריקה בשנת 1987 באינדיאנפוליס כשזכה במדליית כסף בתוצאה של 48.74 אחרי וינת'ורפ גראהם מג'מייקה (48.49 שניות).

באולימפיאדת סיאול (1988) סיים יאנג במקום רביעי בתוצאה של 47.94 שניות אחרי המנצחים אנדרה פיליפס בן ארצו (47.19 שניות), אמדו דיה בה מסנגל (47.23 שניות) ואדווין מוזס הגדול אף הוא מארצות הברית (47.56 שניות).

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן 1991 סיים יאנג שוב במקום הרביעי ללא מדליה בתוצאה של 48.01 שניות, אחרי סמואל מטטה מזמביה (47.64 שניות) ווינת'ורפ גראהם (47.74 שניות) וקריס אקאבוסי מהממלכה המאוחדת (47.86 שניות).

===אלוף אולימפי===
בשנת 1992 זכה יאנג בתואר הלאומי הראשון שלו ובמשחקים האולימפיים בברצלונה הוא זכה במדליית זהב לאחר שניצח בשיא עולם חדש של 46.78 שניות, לפני וינתורפ גרהם (47.66 שניות) וקריס אקאבוסי (47.82 שניות). הוא האצן הראשון בהיסטוריה שירד מגבול 47 שניות, ושיא העולם שלו עדיין מחזיק מעמד. הישג זה נקבע לאחר שיאנג הקפיד על 12 צעדים בין המשוכות ובסיום 13 צעדים, טכניקה שרק הוא הצליח לעמוד בה. הוא הפיל את המשוכה האחרונה, הניף את ידיו לניצחון והאט לפני קו הסיום, מה שמעורר את המחשבה שיכל לרוץ מהר יותר.

===אלוף עולם===
בשנת 1993 זכה יאנג בתואר הלאומי השני שלו. הוא ניצח ב-25 תחרויות רצופות משנת 1991 ועד 1993 שבועיים לפני אליפות העולם שבה הפסיד לסמואל מטטה. באליפות עצמה שנערכה בשטוטגרט, גרמניה 1993 הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 47.18 שניות לפני סמואל מטטה (47.60 שניות) ווינתורפ גרהם (47.62 שניות).
 
הסיפור שמאחורי שיא העולם קשור לעובדה שיאנג הכניס פיסות נייר קטנטנות בכל אחד מהספייקס שבנעליו ושם כתב תוצאה של שיא עולם 46.89 שניות, על מנת לשכנע את עצמו שניתן לרדת מ-47 שניות ושזה לא בלתי אפשרי.

יאנג חבר באלפא פי אלפא אחווה בין-אוניברסיטאית הפועלת בעיקר בארצות הברית ומוכרת כאחווה הראשונה שהוקמה בידי אפרו-אמריקנים.

== הישגים ותארים ==
*יאנג זכה בשנת 1992 בתואר אתלט השנה בעולם .
* בשנת 2006 זכה יאנג להיכלל בהיכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה.<ref>[https://web.archive.org/web/20120308171215/http://www.uclabruins.com/sports/m-track/spec-rel/112106aaa.html]</ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתלטים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:רצי משוכות אמריקאים
קטגוריה:אלופי עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: ריצת 400 מטרים משוכות (גברים) 
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סיאול (1988)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1966
בלונה

בלונה, מעשה ידי [[אוגוסט רודן.]]
בלונה, מעשה ידי [[אלביסיה טליאפייטרה בגן הקיץ.]]
בלונה (Bellona מלטינית: bellum - "מלחמה") הייתה אלת המלחמה במיתולוגיה הרומית הקדומה ובדת האטרוסקית, קודם להשפעת המיתולוגיה היוונית ותחילת האמונה בארס כאל מלחמה (שכונה מרס במיתולוגיה הרומית).

בהמשך, עם תחילת האמונה במארס כאל מלחמה, האמינו הרומאים כי בלונה הייתה בת זוגו, או אחותו, וליוותה אותו לקרבות.

בלונה מתוארת כאישה לבושה שריון וקסדה ואוחזת בידה האחת חרב או חנית ובידה השנייה חנית או לפיד בהתאמה.

הרומאים נהגו לקיים את פגישות הסנאט הרומי הנוגעות למלחמה במקדש בלונה שבעיר רומא, שהיה ממוקם על גבעת הקפיטולין.

חגה של האלה בלונה נחוג ב-3 ביוני.

==אזכורים תרבותיים==
* במחזה "מקבת'" מאת ויליאם שייקספיר, שייקספיר מציג אביר נועז ואלים ומכנה אותו "בעלה של בלונה").

* מבני שטות שנבנו באנגליה בשלהי המאה ה-18 וראשית המאה ה-19 בצורת מקדש רומי כונו "מקדשי בלונה". דוגמה לכך הוא המקדש שהוקם על ידי ויליאם צ'ימברס בגני קיו בשנת 1860.

* האסטרואיד 28 בלונה קרוי על שמה.

* בסדרת הספרים גיבורי האולימפוס בלונה מוזכרת בתור אימן של היילה וריינה אווילה רמירס אריאנו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלות רומיות
קטגוריה:אלות מלחמה
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן

אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן (בספרדית: Estadio Ramón Sánchez Pizjuán) הוא אצטדיון כדורגל במזרח העיר סביליה שבספרד המכיל 43,883 מושבים. הוא המגרש הביתי של סביליה. האצטדיון נפתח ב-1958, כ-20 שנה מאז רכישת הקרקע לבנייתו ב-1937. האצטדיון נוסד כתחליף לאסטדיו נרביון, ונקרא על שמו של נשיא המועדון במשך מספר רב של שנים. האצטדיון הוא התשיעי בגודלו בספרד.

לעיתים משחקת באצטדיון נבחרת ספרד. ב-22 משחקים באצטדיון, היא ניצחה ב-19 וסיימה בתיקו בשלושה נוספים, ומשום כך רמון סאנצ'ס פיחואן הוא האצטדיון היחיד בו הנבחרת משחקת בדרך קבע אך מעולם לא הפסידה בו.

==היסטוריה==
נשיא מועדון הכדורגל סביליה דאז, רמון סאנצ'ס פיחואן, רכש את הקרקע לבניית האצטדיון ב-1937. הבנייה עצמה החלה ב-1954 בלבד. לבחירת עיצוב האצטדיון נערכה תחרות, שניצח בה מנואל מוניוס מונסטרי, האדריכל שהיה שותף גם בעיצוב אצטדיון סנטיאגו ברנבאו.

לאחר מותו של פיחואן, מחליפו כנשיא המועדון, רמון דה קרנסה, הניח את אבן היסוד ב-2 בדצמבר 1956. אף על פי שלא הושלמה בנייתו, נפתח האצטדיון ב-7 בספטמבר 1958 במשחק ידידות בין סביליה לריאל חאן, שהסתיים בתוצאה 3:3. העבודה על האצטדיון הסתיימה ב-1974 בלבד, ותכולת האצטדיון הגיעה לכמות שיא של 77,000 צופים.

ב-1982 אירח האצטדיון שני משחקים של גביע העולם בכדורגל. הראשון היה בשלב הבתים, בין נבחרת ברזיל ונבחרת ברית המועצות, והשני היה בחצי הגמר, בין נבחרת גרמניה ונבחרת צרפת. ארבע שנים מאוחר יותר, אירח את משחק גמר גביע אירופה לאלופות 1986 בין ברצלונה לסטיאווה בוקרשט.

מאז המונדיאל עבר האצטדיון מספר שיפוצים ושינויים, שעיקרם היה הקטנת התכולה של האצטדיון. תחילה ל-70,500 צופים ומאוחר יותר 66,000 בשנות ה-80, עד ל-45,500 צופים לקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-20, בהתאם לחוקי פיפ"א האוסרים על מקומות צפייה בעמידה, ולפיכך מותקנים מושבים שמאפשרים כמות מצומצמת של צופים.

ב-18 במאי 2022 נערך באצטדיון משחק הגמר בין איינטרכט פרנקפורט לבין גלאזגו ריינג'רס במסגרת הליגה האירופית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sevillafc.es/el-club/ramon-sanchez-pizjuan/tour-ramon-sanchez-pizjuan אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן] באתר מועדון הכדורגל סביליה
* [http://www.stadiumguide.com/ramonsanchez.htm האצטדיון] באתר The Stadium Guide
* [http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/europe/spain/sevilla_pizjuan.shtml האצטדיון] באתר World Stadiums

==הערות שוליים==

רמון סאנצ'ס פיחואן
קטגוריה:סביליה: מבנים
קטגוריה:סביליה: ספורט
קטגוריה:סביליה (כדורגל)
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 1982
קטגוריה:אצטדיוני גמר ליגת האלופות
בועז וכטל

בועז וכטל (נולד בשנת 1958) הוא יזם ישראלי בתחום החקלאות והקנאביס הרפואי, אקטיביסט למען לגליזציה של סמים קלים וקנאביס רפואי, אחד ממייסדי מפלגת עלה ירוק, הזרוע הביצועית של תנועת "עלה ירוק" והיו״ר הראשון של המפלגה במערכת הבחירות הראשונה. כתב משותף עם מייסד תנועת הגמילה באיבוגאין - הווארד לטסוף את המדריך הטיפולי הראשון. מייסד שותף של חברת "רוטס טכנולוגיות חקלאיות". מייסד שותף ומנכ"ל לשעבר בחברת הקנביס הציבורית הראשונה באוסטרליה "MMJ PhytoTech". מייסד ויו"ר חברת קרסופארמה (נקראת כעת Melodiol Global Health), חברת קנאביס רפואי ומוצרי בריאות. נסחרת בבורסה האוסטרלית וגם מייצרת תוספי מזון מבוססי CBD לשוק ההומני ולחיות.

==ביוגרפיה==
עם סיום שירותו הצבאי עבר בשנת 1980 לבוסטון בה סיים תואר ראשון בחינוך בהיברו קולג'. בשנת 1982 שב לישראל. לאחר מלחמת לבנון הראשונה החל לעבוד בנספחות צה"ל בשגרירות ישראל בוושינגטון כעוזר נספח יבשה ואחר כך כעוזר נציג משרד הביטחון בנושא מלחמת הכוכבים. במקביל סיים תואר שני בניהול ושיווק באוניברסיטת מרילנד.

בשנת 1988 עבר לניו יורק והחל לפעול בתחום הגמילה מסמים. הוא טיפל במאה מכורים לסמים קשים באמצעות איבוגאין - צמח אפריקאי בעל חשיבות תרבותית ורפואית גדולה במערב אפריקה. ביחד עם ממציא השיטה הוא כתב מדריך טיפולי המשמש בסיס לטיפולי גמילה. וכטל בוגר קורס לניהול ניסויים קליניים ובוגר קורס יועצים לתוכניות מו"פ של האיחוד האירופי.

בשנת 1994 שב לישראל, והקים יחד עם שלומי סנדק ועוד חמישה פעילים את העמותה לשינוי חוקי הסמים - קנה בושם (כיום "עלה ירוק") בשנת 1999 הקים את מפלגת עלה ירוק ביחד עם שלומי סנדק ופעלים נוספים כזרוע ביצועית בכנסת של העמותה. וכטל עמד בראשה עד ל-3 במאי 2006.

בשנת 2012 יסד עם ד"ר שרון דביר את חברת "רוטס טכנולוגיות חקלאיות", ב-2024 נקלעה החברה לקשיים כלכליים וביקשה צו עיכוב הליכים<ref></ref>. לאחר מכן החל לשמש לתקופה קצרה כמנכ"ל חברת "MMJ PhytoTech" האוסטרלית שעושה שימוש בטכנולוגיה רשומה של האוניברסיטה העברית מתחום הקנאביס הרפואי.. ב-2016 הקים את חברת cresopharma הנסחרת בבורסה האוסטרלית. הוא משמש כדירטור ויו"ר החברה מאז, מרצה ויועץ ברחבי העולם בנושא קנאביס רפואי.

וכטל נשוי ואב לשלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://boazwachtel.com האתר של בועז וכטל]

* 
* https://www.scribd.com/document/24022343/Ibogaine-Treatment-Manual-By-Howard-Lotsof-and-Boaz-Wachtel

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:פעילים ישראלים למען לגליזציה של סמים קלים
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:ראשי מפלגת עלה ירוק
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרילנד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
פול יאנג

פול יאנג, 1987
פול אנטוני יאנג (באנגלית: Paul Antony Young; נולד ב-17 בינואר 1956) הוא זמר ומוזיקאי אנגלי.

יאנג נולד בעיר לוטון שמצפון ללונדון, וכנער שיחק כדורגל וניגן בגיטרה בס. בשנות ה-70 הצטרף להרכב ה"סטריטבאנד", שזכור בעיקר הודות להצלחת השיר ההומוריסטי "Toast". ב-1979 התפרקה הלהקה, ויאנג ייסד את ההרכב "Q-Tips", שביסס את הצלחתו בעיקר על הופעות חיות ברחבי אירופה, ללא להיטים שהצליחו בבריטניה.

בעקבות פירוק ההרכב ב-1982, הוחתם יאנג על אלבום סולו באולפני CBS. לאחר כישלון שני הסינגלים הראשונים שהוציא, זכה הסינגל השלישי שלו, "(Wherever I Lay My Hat (That's My Home", להצלחה רבה. השיר הוא גרסת כיסוי לשיר של מרווין גיי. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ב-1983, וב-1992 נכלל בפסקול הסרט "החברים של פיטר".

סינגלים נוספים של יאנג שזכו להצלחה באירופה הם "Come Back and Stay" ו-"Love of the Common People", ובעקבותיהם הצליח גם אלבומו "No Parlez".

ב-1984 שר יאנג את השורה הראשונה והשורה האחרונה בסינגל הבאנד אייד, "Do They Know It's Christmas?", פרויקט שבו השתתף לצד מיטב אמני המוזיקה בבריטניה ובאירלנד. בתקופה זו הקליט גם את אלבומו השני, "The Secret of Association". ב-1985 כבש את מצעדי המוזיקה בארצות הברית עם גרסתו לשיר "Everytime You Go Away" של Hall & Oates.

ב-1990 הוציא את גרסת הכיסוי המצליחה לשיר "Oh Girl". בשנה זו גם הוציא את אלבום השירים הגדולים שלו, "From Time To Time - The Singles Collection". בשנת 1991 זכה ללהיט עולמי נוסף, "Senza una Donna", שיר שהקליט ביחד עם Zucchero. בשנות ה-90 המשיך להוציא גרסאות כיסוי לשירים שונים ולהופיע באירועים משמעותיים. ב-1993 איחד מחדש את ההרכב "Q-Tips" לסדרת הופעות קצרה.

בעשורים הראשונים של המאה ה-21 ממשיך יאנג להופיע ברחבי העולם, לעיתים בהופעות של הרכב הטקס-מקס "Los Pacaminos". ב-2006 גם הופיע במספר תוכניות בישול בריטיות בטלוויזיה.

בינואר 2009 הגיע יאנג לשלוש הופעות בישראל. בספטמבר 2010 ובמאי 2017 הוא שב והופיע בארץ.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* גורדון ליש, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART1/847/395.html פולניה זה כאן: פול יאנג בהופעה], nrg, 30 בינואר 2009
* ערן סויסה, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART2/154/140.html?hp=47&cat=309 יאנג חסר מנוח: ריאיון עם פול יאנג], nrg, 7 בספטמבר 2010

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמני קולומביה רקורדס
קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:זמרי פופ בריטים
קטגוריה:זמרי רוק בריטים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1956
קמי דו לוקל

קמי דו לוקל (בצרפתית: Camille du Locle; 16 ביולי 1832 - 9 באוקטובר 1903) היה במאי תיאטרון ולבריתן צרפתי.

== קורות חייו ==
דו לוקל נולד באורנז' שבצרפת. משנת 1862 עבד כעוזר לחותנו, אמיל פרין, באופרה של פריז ובשנת 1870 עבר אל האופרה קומיק.

דו לוקל זכור ביותר בהפקה המקורית של כרמן מאת ביזה ב-1875. ידידותו עם ארנסט רייר הובילה לכתיבת הלבריות ל"זיגורד" ול"סאלאמבו". הוא היה אחראי להשלמת הלברית לדון קרלוס אחרי מותו של ז'וזף מרי. כן היה לו תפקיד מכריע בהולדת אאידה ב-1869-70. דו לוקל תיווך, בין השאר, בין ורדי ובין אוגוסט מארייט ביי, הארכאולוג והאגיפטולוג הידוע, שכתב את העלילה תחת השם "ארוסת הנילוס" ושהוא שיכתב אותה. הטקסט שנוצר שימש בסיס ללברית של אנטוניו גיזלנצוני..
בשנת 1876 התגלע סכסוך כספי בינו לבין ורדי ודו לוקל עקר לקפרי., שם בנה לעצמו וילה בשם צ'רוזלה, שהפכה מאוחר יותר לבית מלון. לדברי שרל פיגו, דו לוקל נתן את ההשראה לנושא, למילים ולטקסט של Djamileh מאת ביזה. הוא היה בין נושאי הארון בהלווייתו של ביזה ונשא דברי הספד על קברו בבית העלמין פר לשז. 

דו לוקל נפטר בקפרי בשנת 1903.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:במאי תיאטרון צרפתים
קטגוריה:לבריתנים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1832
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1903
חוקי המשחק (סדרת טלוויזיה)

חוקי המשחק (באנגלית: Rules of Engagement) היא קומדיית מצבים אמריקאית מצליחה, שנוצרה על ידי טום הרץ ומופקת על ידי אדם סנדלר. הסדרה שודרה ברשת CBS, ובישראל בערוץ Xtra HOT ולאחר מכן בערוץ HOT Family ו-yes stars Base.

העונה הראשונה של הסדרה שודרה בשנת 2007, ובעקבות הצלחתה הופקה עונה נוספת בסוף אותה שנה. בסוף שנת 2008 החלו צילומי העונה השלישית, ששודרה החל מ-2 במרץ 2009.

עלילת הסדרה מתמקדת במערכות היחסים של שלושה חברים המתגוררים בניו יורק - האחד נשוי, השני מאורס והשלישי רווק.

==הדמויות==
*ג'ף בינגהאם (פטריק וורברטון) - ג'ף נשוי לאודרי מספר שנים. בדרך כלל הוא לא נוטה להפגין את רגשותיו, ולעיתים הוא אף אגואיסט. במהלך הסדרה מנסים ג'ף ואודרי להיכנס להיריון.
*אודרי בינגהאם (מייגן פרייס) - אשתו של ג'ף וחברתה הטובה של ג'ניפר. מנסה להתחבר עם זוגות נשואים אחרים, אך לא מצליחה, לרוב בגלל ג'ף. לא מחבבת את ראסל.
*אדם רודס (אוליבר הדסון) - אדם מאורס לג'ניפר וגר איתה מול דירתם של ג'ף ואודרי. הוריו היפים ונודיסטים. עובד בחברה שבבעלות אביו של ראסל. הוא הגבר הרגיש מבין השלושה.
*ג'ניפר מורגן (ביאנקה קייליך) - ארוסתו של אדם וחברתה הטובה של אודרי. בחורה ספורטיבית שאוהבת שופינג. יצאה עם מספר רב של גברים.
*ראסל דנבר (דייוויד ספייד) - רווק. כמעט בכל פרק הוא מחזר אחר אישה אחרת. אחת הבחורות היחידות בהן התאהב היא אחותה של אודרי, ברברה (הת'ר לוקליר). עובד בחברת נדל"ן שבבעלות אביו. לעיתים נוהג לנצל את אדם, שעובד תחתיו.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות קומדיה רומנטית אמריקאיות
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות בניו יורק
דב צ'רניחובסקי

דב צ'רניחובסקי (18 באפריל 1946 – 7 בינואר 2021) היה פרופסור למדיניות ולכלכלת בריאות במחלקה לניהול מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

== ביוגרפיה ==
צ'רניחובסקי נולד בפולין ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1949. סיים תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה באוניברסיטה העברית בשנת 1968 ותואר שני בכלכלה בשנת 1970. את הדוקטורט השלים באוניברסיטת העיר ניו יורק בשנת 1974. בשנת 1978 התקבל לסגל המחלקה לניהול מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב שהייתה מקום עבודתו עד יציאתו לגמלאות בשנת 2014. 
== קריירה ==
צ'רניחובסקי היה עמית מחקר במכון הלאומי למחקר כלכלי (NBER) בארצות הברית ושימש יועץ לבנק העולמי, ארגון בו גם עבד. הוא היה חבר במועצה של האגודה למלחמה בסרטן כמו בפורומים ציבוריים אחרים ובוועד המייעץ של Baxter Prize לחקר מדיניות בריאות. כן נטל דב חלק בעריכתם של ז'ורנלים מקצועיים. הוא ריכז את עבודת צוות הבריאות במרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל.

צ'רניחובסקי התפרסם בתחילת דרכו המקצועית הודות לעבודתו החלוצית במגוון נושאים של הון אנושי, בייחוד בכל הכרוך במודלים כלכליים של פוריות, בריאות וחינוך ילדים. היה ראשון להתמקד במחקר כלכלי שבחן את התנהגותם של משקי הבית בנושא התזונה. הוא פיתח את "היפותזת הבן המועדף" להשקעה בחינוך ילדים באזורים מתפתחים. עבודותיו בבוצואנה, בברזיל, בהודו ובאינדונזיה כמו גם בארצות הברית פתחו צוהר למחקרים כלכליים בשטחים אלה במדינות מפותחות ומתפתחות כאחד.

עם שובו לישראל ב-1979, החל דב במחקר כלכלי-פיננסי חלוצי מסוגו בתחום שירותי הרפואה, נוסף להוראה ולהמשך עבודה בינלאומית.
בין מחקריו הבולטים בתחילת דרכו בישראל היה יישום שיטת "המחירים ההדוניים" להערכת פעילות רפואית שאין לה ביטוי במנגנוני שוק, כמו גם אומדנים ראשונים של עלות הפעילות הרפואית בישראל. לבסוף פנה דב לתחום המקרו-כלכלה ולחקר מדיניות במערכות בריאות, שהביא הן להגדרתה של מסגרת דיון במערכות בריאות, שהתפרסמה בשם Emerging Paradigm, והן ליישום Fuzzy Logic לחקר מימון מערכות בריאות. כמו גם לבחינה לא קונבנציונלית של השפעת ההזדקנות על עלויות מערכת הבריאות.

צ'רניחובסקי היה חבר ב"ועדת נתניהו", ועדת חקירה של מערכת הבריאות בישראל, שפעלה בשנים 1988–1990. ועדה זו הניחה את אבני היסוד להצעת הרפורמה שהובילה לחקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי שנחקק בשנת 1995. בין השנים 2000–2002 השתתף ב "ועדת אמוראי" שיזמה הצעות רפורמה נוספות למערכת הבריאות הישראלית. במסגרת עבודתו בבנק העולמי מילא דב תפקיד מרכזי בניסוח רפורמות במערכת הבריאות של רומניה, רוסיה, מקסיקו וטנזניה.

בשנת 2020, חודשים ספורים טרם פטירתו מונה על ידי שר הבריאות יולי אדלשטיין לחבר במועצת הבריאות של משרד הבריאות.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://in.bgu.ac.il/en/fom/HealthDep/Pages/staff/DovChernichovsky.aspx דב צ'רניחובסקי], באתר אוניברסיטת בן-גוריון
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי הבריאות
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:כלכלנים ישראלים
קטגוריה:עובדי הבנק העולמי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
חסידות קופיטשניץ

חסידות קופיטשניץ (בכתיב יידי: קאפיטשיניץ) היא חצר חסידית ממשפחת חסידויות בית אפטא-זינקוב ורוז'ין.

==היסטוריה==
מקים החסידות היה רבי יצחק מאיר העשיל מקופיטשניץ (תרכ"ב-תרצ"ו), בן רבי אברהם יהושע השיל ממז'יבוז', בנו של רבי משולם זוסיא מזינקוב ונינו של רבי אברהם יהושע השיל, בעל ה"אוהב ישראל" מאפטא. רבי יצחק מאיר נישא לבתו של האדמו"ר הראשון מהוסיאטין, רבי מרדכי שרגא פייבוש פרידמן, בנו של רבי ישראל מרוז'ין. עם פטירת רבי מרדכי שרגא בשנת תרנ"ד עבר רבי יצחק מאיר עם משפחתו לקופיטשניץ, שם הקים את חצרו. במלחמת העולם הראשונה ברח לווינה עם משפחתו ומשפחת אדמור"י רוז'ין.

לאחר פטירתו בראש השנה תרצ"ו מילא את מקומו בנו רבי אברהם יהושע השיל (קופיטשניץ) (תרמ"ח-תשכ"ז). הוא הוכתר לאדמו"רות בווינה, ולאחר האנשלוס נסע לארצות הברית ומשם ניסה לפעול להצלתם של יהודי אירופה. הקים את חצרו באיסט סייד ובהמשך בבורו פארק. הקים מוסד לפליטות בפתח תקווה, בשם "בית אברהם". ביקר בארץ ישראל עשר פעמים.

לאחר פטירתו בה'תשכ"ז מילא את מקומו בנו רבי משה מרדכי, שעסק קודם לכן במסחר. תחילה סירב לקבל את ההנהגה, אולם נענה לאחר הפצרות. בי"ז בניסן ה'תשל"ה נפטר ונטמן בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה על יד אביו. הותיר אחריו שלשה בנים ובת.

==החסידות כיום==
רבי [[יצחק מאיר פלינטנשטיין, האדמו"ר הנוכחי]]
הלוגו של [[מכון שפתי צדיקים]]
בסביבות שנת תשמ"ח הוקמו מוסדות "אוהב ישראל - קופיטשניץ" בירושלים, בית מדרש וכולל אברכים, ומכון הוצאת ספרים "שפתי צדיקים", על ידי רבי יצחק מאיר פלינטנשטיין נכדו של רבי אברהם יהושע השיל.

בשנים הבאות, בסביבות שנת ה'תשנ"ה, החל לכהן כאדמו"ר מקופיטשניץ. מרכז חצרו בשכונת עזרת תורה בירושלים, ובתי מדרש נוספים ברמת בית שמש (שם מכהן כרב בנו רבי בנימין) ובלייקווד (שם מכהן כרב בנו רבי יהושע העשיל).

בשנת ה'תשע"ז החל רבי יקותיאל זוסיא השיל, בנו של רבי משה מרדכי, לכהן כאדמו"ר מקופיטשניץ בבית מדרשו של אביו וסבו בבורו פארק.

== לקריאה נוספת ==
"מלאכי רחמים" - משנת חייהם של רבותינו הקדושים אוהבי ישראל מקפיטשניץ, מכון שפתי צדיקים - קאפיטשיניץ, ה'תשפ"א

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שושלת רוזין
קופיטשניץ
ספרות יפה

ספר [[שירה של אמילי דיקינסון, דוגמה לספרות יפה]]
ספרות יפה (בלועזית: בֵּלֶטְרִיסְטִיקָה) היא ספרות אמנותית הנחלקת לשלושה ענפים עיקריים, לפי דרך כתיבתה: שירה, פרוזה ומחזאות.

על פי תכניה הספרות האמנותית מתחלקת לסוגות רבות, בהן: שירה לירית ושירה אפית, ספרות רומנטית, ספרות בלשית, ספרות מדע בדיוני ופנטזיה, רומנים היסטוריים, קומדיות, טרגדיות ודומותיהן.

לפי סגנון הכתיבה הספרות האמנותית מתחלקת לזרמים שונים, הזרם הקלאסי, הזרם הריאליסטי, הזרם הנטורליסטי, הזרם הרומנטי, תיאטרון האבסורד, הזרם האקזיסטנציאליסטי ועוד רבים אחרים.

הספרות היפה מתוחמת גם על ידי הנגדה, היא לא ספרות תיעודית או ספרות לימודית או ספרות טכנית או ספרות שימושית. למרות זאת לא תמיד הגבולות חדים - ספר בישול אינו שייך לספרות יפה, אך הוספת סיפורים פולקלוריסטים למתכונים (כמו ב"ספר בישול פולקלורי" מאת מולי בר-דוד) או הוספת מתכונים לספר עלילתי (לדוגמה, "אפשר גם בלי קביאר" מאת יוהנס מריו זימל או "עגבניות ירוקות מטוגנות" של פאני פלאג) מביאה לחציית קווים. הספרות היפה היא, בדרך כלל, ספרות בדיונית, אך לעיתים נכתבת ספרות תיעודית תוך שימוש בכלים אמנותיים וכך היצירה הופכת להיות ראויה לתואר "ספרות יפה". גם בתחומי הספרות התיעודית תיתכן חציית קווים, כמו בדוגמאות ספרי הבישול לעיל, למשל הספר הנודע מגילת סן מיקלה מאת אכסל מונתה, שהוא ספר אוטוביוגרפי, מכיל גם קטעי פנטזיה.

קטגוריה:אמנות
קטגוריה:מונחים ספרותיים

 en:Belles-lettres
de:Schöne Literatur
uk:Художня література
האופרה הלאומית של פריז

האופרה הלאומית של פריז (בצרפתית: LOpéraa national de Paris או Opéra de Paris) היא להקת האופרה הראשונה במעלה בצרפת. היא מעלה הפקות באופרה בסטיליה ובאופרה גרנייה בפריז.

עוד בתי אופרה בפריז הם "תיאטר דה שאטאלה", תאטר דה לה ויל, אופרה קומיק ו"תיאטרון שאנז אליזה".

== היסטוריה ==

המלך לואי הארבעה-עשר נתן כתב הרשאה לז'אן-בטיסט לולי להקים בשנת 1672 את האקדמיה המלכותית למוזיקה (Académie Royale de Musique), המוסד הגדול לאמנות התיאטרון, המקיף אופרה, בלט ומוזיקה. אף כי לאופרה הייתה להקה משלה עם הקמתה ב-1669, הבלט של אותן שנים היה לא יותר משלוחה שלה, והתפתחותו לצורה עצמאית של אמנויות הבימה הייתה שמורה עדיין לעתיד. מכל מקום, לואי הארבעה-עשר, אחד האדריכלים הגדולים של הבלט בתקופת הבארוק (צורת האמנות שתתפתח ביום מן הימים לבלט הקלאסי), ייסד את בית הספר לבלט בשנת 1661 כאקדמיה המלכותית למחול (Académie Royale de Danse). משנת 1671 עד מות לולי ב-1687 היה בית הספר בניהולו של אמן המחול הגדול פייר בושאן, האיש שקבע את חמש הפוזיציות של הרגליים. בשנת 1694 הועלתה הצגה שנכתבה על ידי אליזבת קלוד ז'אקה דה לה גר, האופרה הראשונה שנכתבה על ידי אישה.

בשנת 1713 הציג לואי הארבעה-עשר את להקת האופרה כמוסד ממלכתי, הכולל להקת בית של רקדנים מקצועיים, שנודעה בשם בלט האופרה של פריז (Le Ballet de l'Opéra). ממועד זה עד לחנוכת האופרה גרנייה ב-1875, עברה האקדמיה המלכותית למוזיקה דרך 13 תיאטראות ראשיים, שרובם נשרפו כליל. כל אולמות התיאטרון הללו, בלי קשר לשמות ה"רשמיים" יותר שניתנו להם, נודעו בשם הכולל "האופרה של פריז".

ב-29 באוקטובר 1873 נהרס ביתה הישן של האופרה של פריז, שנודע בשם "תיאטרון האקדמיה המלכותית למוזיקה" (Théâtre de l'Académie Royale de Musique) ובו שכנה מאז 1821, בשריפה, שהשתוללה במקום במשך 27 שעות ופריז כולה שקעה ביאוש. בשנת 1875 עברה להקת האופרה אל ארמון גרנייה החדש, שתוכנן כחלק מעבודות השיקום הגדולות בפריז בתקופת הקיסרות השנייה של הקיסר נפוליאון השלישי.

הלהקה בחרה באופרה בסטיליה כתיאטרון הראשי שלה עם סיום בנייתו בשנת 1989.

כיום המנהל המוזיקלי של האופרה הוא גוסטאבו דודאמל.

== ראו גם ==
* אופרה צרפתית

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 

לאומית של פריז
קטגוריה:להקות אופרה
חלמנו על הנר

חלמנו על הנֵר (בפולנית: Chełmno nad Nerem; בגרמנית: Kulmhof an der Nehr) הוא כפר בגמינה דומביה (Dąbie), במחוז קולו שבפרובינציה פולין גדול במרכז פולין. הכפר שוכן כ-19 ק"מ מדרום-מזרח לעיר קולו (Koło), וכ-135 ק"מ ממזרח לבירת החבל פוזנן. נכון לשנת 2006, מונה הכפר כ-350 תושבים.

בקרבת הכפר פעל בתקופה השואה מחנה ההשמדה חלמנו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פולין גדול: יישובים
פאול גרות

פאול היינריך פון גרות (בגרמנית: Paul Heinrich von Groth; 23 ביוני 1843 – 2 בדצמבר 1927) היה מינרלוג וקריסטלוגרף גרמני. 

תרומתו החשובה ביותר למדע הייתה הסברו על הקשר בין התרכובת הכימית למבנה הגביש. גרות היה מייסד כתב העת Zeitschrift für Kristallographie שהיה כתב העת החשוב ביותר בתחום הקריסטלוגרפיה בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.
== חייו ==
גרות נולד במגדבורג ולמד באוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה שבסקסוניה, דרזדן וברלין, וקיבל את התואר דוקטור ב-1868. מ-1872 היה אחראי על הקתדרה במינרלוגיה באוניברסיטת שטרסבורג. ב-1883 הוא מונה לפרופסור למינרלוגיה ואוצר המינרלים במוזיאון המדינה במינכן.

גרות ביצע מחקרים נרחבים על גבישים ומינרלים, כמו גם על סלעים; והוציא לאור כמה ספרים בתחום המינרלוגיה והקריסטלוגרפיה.

ב-1902 זכה גרות בתואר אצולה, וב-1908 זכה במדליית וולאסטון (הפרס החשוב ביותר של החברה הגאולוגית של לונדון הקרוי על שמו של ויליאם הייד וולאסטון).

ב-1877, בהיותו בשטרסבורג, החל גרות להוציא לאור את כתב העת Zeitschrift für Krystallographie und Mineralogie (כתב עת לקריסטלוגרפיה ומינרלוגיה) שאותו ערך במשך שנים אחדות. ב-1921 התמנה פאול ניגלי כעורך העיתון, וב-1924 הוחלט לשנות את שם כתב העת לZeitschrift für Krystallographie (כתב עת לקריסטלוגרפיה), על מנת להדגיש כי כתב העת עוסק בקריסטלוגרפיה בלבד. גרות המשיך להיות מעורב בניהול כתב העת, וב-1924 הזמין את פאול פטר אוואלד להשתתף כעורך משותף בכתב העת. כתב העת דגל במדיניות של פרסום מאמרים בשפת המקור של הכותבים, ולמרות שהשפה העיקרית בו הייתה גרמנית, התפרסמו בו גם מאמרים באנגלית ובצרפתית. עובדה זו הפכה את כתב העת בעריכתו של ניגלי לכתב העת החשוב ביותר בתחום הקריסטלוגרפיה בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה. כתב העת הפסיק את הופעתו בסוף המלחמה. והוא חזר להופיע ב-1955 (אם כי ככתב עת גרמני בלבד) והוא ממשיך להופיע גם כיום.

==מספריו==
*סקירה טבלאית של מינרלים פשוטים (Tabellarische Übersicht der einfachen Mineralien), (1898-1874)
*קריסטלוגרפיה פיזיקלית (Physikalische Krystallographie und Einleitung in die krystallographische Kenntniss der wichtigsten Subtanzen), (1895-1876, מהדורה 4 הודפסה ב-1905)
*על המבנה המולקולרי של גבישים (Über die Molekularbeschaffenheit der Krystalle), הרצאה שנישאה במינכן ב-28 במרץ 1988.
*יסודות של קריסטלוגרפיה כימית ופיזיקלית (Elemente der physikalischen und chemischen Krystallographie), 1905

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קריסטלוגרפים גרמנים

קטגוריה:זוכי מדליית וולאסטון
קטגוריה:ילידי 1843
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1927
הגאקורה

ההָגָקוּרֶה (ביפנית: 葉隠 - "בצל העלים" או "עלה נסתר") או "הגקורה קיקיגאקי" הוא ספר הדרכה פרקטי ורוחני ללוחמים, שנערך מתוך אסופת פרשנויות של הסמוראי יָמָמוֹטוֹ צוּנֵטוֹמוֹ. הפרשנויות נאספו ונערכו על ידי צוּרָמוֹטוֹ טאשירוֹ מתוך שיחותיו עם צונטומו בין השנים 1709 עד 1716, אך הספר פורסם רק שנים אחר כך. ההגקורה מוכר גם כ"ספר הסמוראי", כ"לקט נָבֶּשִימָה" וכ"לקט נגקורה".

==תוכן הספר==
הספר מתעד את השקפתו של צונטומו על הבושידו. נאמר לפעמים על ההגקורה כי הוא טוען שהבושידו הוא בעצם "דרך המוות" או הדרך לחיות את חייך כאילו אתה כבר מת, והסמוראי המשרת חייב להיות מוכן לוותר על חייו בכל רגע על מנת לשרת את אדונו. הספר מסביר גם כיצד על הסמוראי לנהוג עם משרתיו, אדונו וכיצד להתייחס למוות. הספר המקורי כולל בתוכו כאלף פסקאות על הבושידו, אך ברוב הספרים הנפוצים כיום ישנן רק מאתיים פסקאות.

==הקשר היסטורי==
אחרי מות אדונו, נאסר על צונטומו לבצע ספוקו על ידי שוגונות טוקוגאווה (הממסד הצבאי ביפן). ניתן להניח שההגקורה נכתב בחלקו על מנת להדגיש את תפקיד הסמוראי בחברה שלווה. חלק אחר בספר נוגע ל"ימים הישנים" ורומז להחלשות מסוכנת במעמד הסמוראים מאז.

ההגקורה נכתב בסביבות מאה שנים לאחר תחילת עידן טוקוגוואה, זמן של שלום יחסי. בלי מטרה מרכזית להילחם למענה מעמד הסמוראים הפך ממעמד לוחם למעמד פקידותי. הספר מפרט את דרך ההתמודדות עם בעיית שמירת הדריכות הצבאית והלך רוח צבאי הולם בקרב החיילים בימי שלום.

==השפעה==
ההגקורה לא היה ידוע בשנים שלאחר מותו של צונטומו. הספר התפרסם וקיבל תפוצה רחבה יותר רק בתחילת המאה ה-20. ב-1930 הוא נעשה אחת מהיצירות המפורסמות ביותר ביפן המאפיינות את הבושידו. ההגקורה נשאר פופולרי בקרב לא-יפנים המעוניינים בתרבות הסמוראית.

==ביקורת==
למרות שההגקורה נחשב לאחד מהמסמכים המפורסמים הדנים בתרבות הבושידו, יש המיחסים לצונטומו פנאטיות, תווית שהוא עצמו לא התנגד לה. לדוגמה, ביקורתו על ארבעים ושבעה הרונין טוענת שהרונין לא היו צריכים לחכות שנה עד שנקמו את מותו של אדונם, אלא היו צריכים לנסות ולנקום מיד, למרות שפעולה מיידית הייתה נכשלת קרוב לוודאי. אף שרבים רואים את ההצלחה של הרונין ומהללים את סבלנותם, צונטומו סבר שפעולה מיידית חשובה יותר מהצלחה או כישלון.

==הספר בתרבות המודרנית==
*בסרטו של ג'ים ג'ארמוש גוסט דוג: דרכו של סמוראי ההגקורה מקבל תפקיד ראשי בעלילת הסרט, וגם ברשימת המקורות של הבמאי. הסרט משתמש בתרגומו החלקי של ויליאם סקוט וילסון כבסיס לדמות הראשית. בסרט מצוטטים משפטים שונים מהספר.
*להקת החונקים מזכירה את הספר בשירה "ice"
*ספרו של רוברט קרייס, stalking the angle, מתאר קו עלילה שבו מעורבת גנבתו של כתב יד נדיר של הגאקורה

==לקריאה נוספת==
*יוקיו מישימה, דרכו של הסמוראי, על הגקורה בחיים מודרניים
*יוקיו משימה, על הגאקורה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:מילים וביטויים ביפנית
שחמט אגרוף

תחרות שחמט אגרוף, 2008
שחמט אגרוף הוא ענף ספורט המשלב בין משחק שחמט ואגרוף. ספורט זה, שמוסד בתחילת 2003, החל את דרכו כשאמן הולנדי בשם איפה רובינג ארגן תחרויות ממשיות בהשראת תיאורים בדיוניים של הספורט בכתביו של אנקי בילאל הצרפתי. מאז הספורט צבר פופולריות רבה. כדי להצליח, המתמודדים צריכים להיות מנוסים הן באגרוף והן בשחמט.

== חוקים ==
תחרות בין שני מתמודדים מורכבת מסבבי שחמט וסבבי אגרוף לסירוגין. התחרות מתחילה בסבב של משחק שחמט בן ארבע דקות, שלאחריו סבב אגרוף בן שלוש דקות, וכך הלאה, עד מקסימום של 11 סבבים: 6 סבבי שחמט ו־5 סבבי אגרוף. בין הסבבים השונים יש הפסקה בת דקה אחת, שבה המתמודדים חובשים או מסירים את כפפות האגרוף ומתכוננים לסבב הבא. משחק השחמט מתנהל על פי כללי שחמט מהיר, שבו לכל שחקן יש סך של 12 דקות לכל המשחק. אם מתמודד לא מבצע מסע בסבב השחמט, הוא יקבל נזיפה מהשופט, ואז הוא יחויב לבצע מסע תוך 10 שניות. מתמודד יכול לנצח בתחרות במספר דרכים: נוקאאוט באגרוף, מט במשחק השחמט, החלטה של השופט, או אם נגמרו 12 דקות המשחק של היריב שלהם.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20110628003709/http://wcbo.org/ אתר WCBO] – ארגון שחמט אגרוף העולמי 
* [http://www.chessboxing.com/ אתר שחמט אגרוף] – ספורט המגע של האדם החושב 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ענפי ספורט
קטגוריה:שחמט
קטגוריה:אגרוף (ספורט)
קטגוריה:ספורט לחימה
מעגל ויליס

מעגל ויליס או מעגל העורקים של המוח הגדול הוא טבעת של עורקים המספקים דם למוח הגדול (צרברום). המעגל קרוי על שם הרופא האנגלי תומאס ויליס (1621–1673). רוב המקרים של מפרצת מוחית מתרחשים במעגל עצמו או סמוך אליו.

==מרכיבים==
* עורק מוחי קדמי, ימין ושמאל (Anterior cerebral artery)
* עורק מקשר קדמי (Anterior communicating artery)
* עורק מוחי פנימי, ימין ושמאל (Internal carotid artery)
* עורק צרברי אחורי, ימין ושמאל (Posterior cerebral artery)
* עורק מקשר אחורי (Posterior communicating artery)
בשני צדי המעגל יוצא העורק המוחי האמצעי (middle cerebral arteries) ובתחתיתו העורק הבזילארי (basilar artery).

==משמעות פיזיולוגית==
ארגון העורקים המספקים דם למוח בצורה מעגלית יוצר מצב שבו המוח מקבל דם משני מקורות מקבילים. במידה שמתרחשת היצרות או סתימה של צד אחד במעגל, עשוי דם מן הצד השני, במקרים רבים, להספיק כדי למנוע תסמינים של איסכמיה (מחסור בדם).

העורק התת-בריחי (subclavian), המספק דם לזרוע, מחובר אף הוא לעורק התרדמני (Arteria carotis) הפנימי. כתוצאה מכך, כאשר יש פגיעה בעורק התת-בריחי תיתכן "גנבת" דם מן המעגל כדי לשמור על האזור הפגוע (subclavian steal syndrome).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עורקי הראש והצוואר
קטגוריה:ראש-צוואר
מרכז טאוב

מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל הוא צוות חשיבה (Think Tank) שעיקר עיסוקו בתחומי המדיניות הציבורית. במרכז חברים חוקרים בולטים מהאקדמיה בישראל ומומחים מתחומי המדיניות, העורכים מחקרים בתחום החברתי-כלכלי. המרכז מפרסם דו"חות, מחקרים וניירות עמדה בנושאים מגוונים. המרכז שוכן בירושלים ונקרא על שמו של הנרי טאוב, איש עסקים ופילנתרופ אמריקאי, ששימש כיושב ראשו.

המרכז נוסד בשנת 1982 כגוף עצמאי על ידי ד"ר ישראל כץ לאחר שסיים את תפקידו כשר העבודה והרווחה בממשלת מנחם בגין. כ"ץ כיהן כמנהל המרכז, ופרופ' יעקב קופ כיהן כמנהל המחקר. בשנת 1991 פרש ישראל כ"ץ, וקופ מונה למנהל. בין השנים 2008–2015, ניהל את המרכז פרופ' דן בן-דוד. מ-2015, שימש כמנכ"ל פרופ' אבי וייס ואותו החליפה סוזאן פת בנבנישתי בשנת 2018. נכון לשנת 2023 משמש וייס כנשיא וניר קידר כמנכ"ל.<ref></ref>

למרכז יש תוכניות מדיניות בחמישה נושאים עיקריים: חינוך, שוק העבודה, רווחה חברתית, בריאות וכלכלה. המרכז מפתח כלים מאקרו-כלכליים לקידום הנושאים הללו בישראל, וחותר להשפיע על המדיניות הציבורית בישראל באמצעות קשר ישיר עם מקבלי ההחלטות ועל ידי פיתוח השיח הציבורי בתהליך קבלת ההחלטות.

למרכז יש מועצה בינלאומית מייעצת של ארבעה עשר חברים מרחבי העולם, בהם זוכי פרס נובל: ג'יימס הקמן ואהרן צ'חנובר. בעבר היה חבר בוועדה פרופ' דניאל כהנמן.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוני מחקר חברתי בישראל