OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
גשר סן דייגו-קורונדו

גשר סן דייגו-קורונדו (באנגלית: San Diego–Coronado Bridge), הידוע גם בשם גשר קורונדו, הוא גשר בטון דרוך/פלדה, החוצה את מפרץ סן דייגו בארצות הברית, ומקשר בין סן דייגו לקורונדו. הגשר נחשב לחלק מכביש מס' 75.

==תיאור==
הגשר באורך 3,407 מטר עולה מקורונדו בדרגה 4.67 אחוז לפני שהוא מתעקל ב-80 מעלות לכיוון סן דייגו. הגובה המקסימלי שלו מגיע ל-61 מטר, ומאפשר לספינות הצי האמריקאי, המשרתות מחוץ לבסיס הצי בסן דייגו, לעבור מתחתיו. הגשר אינו יוצר דרך ישרה לקורונדו, אלא יש בו עקומה. הדבר נעשה במכוון על מנת לאפשר לכל ספינות הצי לעבור מתחתיו וכדי לא להיות תלול מידי לעלייה וירידה של מכוניות. 

בניית הגשר החלה בפברואר 1967, והגשר נפתח לתנועה ב-3 באוגוסט 1969, בזמן חגיגות ה-200 לעיר סן דייגו. בתחילה האגרה עליו הייתה 60 סנט לכל כיוון. לאחר מספר שנים האגרה שונתה לדולר אחד בכיוון קורונדו בלבד. בשנת 2002 הגשר הפך להיות גשר האגרה האחרון שהפסיק לגבות אגרה, למרות התנגדות תושבי קורונדו בטענה שכמות תנועת הרכבים באי תעלה.

הגשר מכיל 5 נתיבים: שניים מזרחה, שניים מערבה, ונתיב אמצעי בעל מחסום הניתן לשינוי, שיכול ליצור נתיב שלישי לכל כיוון בהתאם לכמות התנועה. הצד המזרחי של הגשר מסתיים ישירות בצומת T עם כביש בין-מדינתי 5, דרומית למרכז העיר סן דייגו. הוא מסומן כחלק מכביש 75. הגשר תוכנן אך ורק לתנועת כלי רכב ממונעים; אין מדרכות או שבילי אופניים. החל משנת 2008, לרוכבי האופניים ניתנת הזדמנות פעם בשנה לחצות את הגשר ביום הכיף "דווש את הגשר". 

הגשר הוא הגשר השלישי הכי קטלני, בהקשר של התאבדויות, בארצות הברית. רק גשר שער הזהב בסן פרנסיסקו וגשר אורורה בסיאטל קטלניים יותר. בין 1972 לשנת 2000, אירעו בו יותר מ-200 מקרי התאבדות. על הגשר הוצבו שלטים רבים המפצירים במתאבדים פוטנציאלים להתקשר לקו החם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סן דייגו
סן דייגו-קורונדו
קטגוריה:קליפורניה: מבנים
קטגוריה:קליפורניה: תחבורה
מתוך רבים אחד

צד הפנים של החותם הגדול של ארצות הברית המציג [[עיטם לבן-ראש שבפיו סרט עם המוטו "מתוך רבים אחד".]]
"מִתּוֹךְ רַבִּים אֶחָד" (בלטינית: E pluribus unum) הוא מוטו לאומי אמריקני המופיע על החותם הגדול של ארצות הברית. במקור הייתה משמעותו כי מתוך מדינות רבות נוצרה אומה אחת, וכיום מוסיפים לכך את הפרשנות שמתוך עמים, גזעים, דתות ומוצאים שונים נוצר עם אחד, או אומה אחת, פירוש אשר מייחס לאומה האמריקנית תכונות של כור היתוך. מוטו זה מעולם לא קיבל מעמד רשמי בחקיקה, והוא נחשב למוטו בלתי רשמי של ארצות הברית עד 1956, עת נחקק חוק שקבע כי "באל נשים מבטחנו" הוא המוטו הלאומי. 

"מתוך רבים אחד" הוצע בשנת 1776 על ידי פייר יוג'ין די סימיטייר לוועדה שהופקדה על פיתוח החותם הגדול. באותה העת, עת מלחמת העצמאות של ארצות הברית, הופיע הביטוי על עמוד השער של כתב עת פופולרי, "The Gentleman's Magazine", אשר אסף מאמרים ממקורות שונים לכדי כתב עת אחד. הביטוי גם דומה לתרגום הלטיני של הפרגמנט העשירי של הרקליטוס: "האחד עשוי מכל הדברים, וכל הדברים נוצרים מן האחד", וכן לביטוי שבו השתמש אוגוסטינוס בספרו, "וידויים". הביטוי מופיע על צד הפנים של החותם הגדול, כמו גם על חותם נשיא ארצות הברית, חותם הסנאט של ארצות הברית וכיוצא באלה.

המטבעות הראשונים שעליהם הוטבע הביטוי "מתוך רבים אחד" הוטבעו ב-1786 בניו ג'רזי. בתקופה זו התבצעה הנפקת המטבעות בכל מדינה בנפרד, וגם במסצ'וסטס הוטבעו מטבעות עם כיתוב זה. ב-1795 הוא הופיע לראשונה על מטבע אמריקני של חצי איגל, אשר הציג את המאפיינים של החותם הגדול. כיום הביטוי מופיע על רוב המטבעות ושטרות הכסף האמריקניים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
קטגוריה:מוטואים לאומיים
קטגוריה:ארצות הברית: סמלים לאומיים
לואיס הית'

לוטננט ג'נרל סר לואיס מקלספילד הית (באנגלית - Lewis Macclesfield Heath; 1885–1954) היה קצין בצבא הבריטי ובצבא הודו הבריטית הידוע בשל לחימתו במערכה במזרח אפריקה ובקרב סינגפור במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
הית', המכונה "פיגי", נולד בהודו בשנת 1885, למשפחה בעלת מסורת צבאית, והתגייס לצבא הודו הבריטית בשנת 1906. בזמן מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הבריטי כקצין, בחזית המערבית, ונפצע מספר פעמים. לאחר המלחמה שירת במקומות שונים ברחבי האימפריה, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה שימש כמפקד הדיוויזיה ה-5 של צבא הודו הבריטית בדרגת מייג'ור ג'נרל. בתפקיד זה השתתף בכיבוש אריתריאה ואתיופיה, ובקרב על קרן, תחת פיקודו של הגנרל ויליאם פלאט, במסגרת המערכה במזרח אפריקה.

באפריל 1941 מונה לתפקיד מפקד הקורפוס ההודי ה-3, ונשלח למלאיה. עם פלישת יפן למלאיה, בדצמבר 1941, כשל בניסיון לעצור את הצבא היפני המתקדם, ולאחר נפילת מבצר סינגפור לידי היפנים, בקרב סינגפור בפברואר 1942 נפל בשבי, ובילה את יתר המלחמה במחנה שבויים יפני. 

לאחר שחרורו בשנת 1945 פרש משירות צבאי, ומת בביתו בעיר באת' בשנת 1954.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.go2war2.nl/artikel/675/Heath-Lewis.htm לואיס הית'] אתר TracesOfWar (הולנדית)
* [http://www.unithistories.com/officers/IndianArmy_officers_H01.html קציני הצבא ההודי 1939 - 1945]

קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:הודו הבריטית: אישים
קטגוריה:בריטים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אבירים מפקדים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מסדר האמבט: עמיתים
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:מסדר האימפריה ההודית: עמיתים
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא בריטניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי הצלב הצבאי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1885
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1954
מאיר תאומי

מאיר תאומי
[[לוחית זיכרון על ביתו של מאיר תאומי ברח' פינסקר 64 בתל אביב]]
מאיר תאומי (טימן) (15 ביולי 1898 – 10 באוגוסט 1947) היה שחקן תיאטרון ביישוב היהודי בארץ ישראל. נרצח בבית הקפה "גן הוואי" ב-10 באוגוסט 1947.

==קורות חיים==
תאומי נולד כבן הבכור לשלמה תאומים, סוחר, ולרוזה בת דב סקלובסקי בניקולייב שבאימפריה הרוסית (סמוך לחרסון). אחיו הצעיר הוא יעקב טימן.
בילדותו קיבל חינוך כללי בגימנסיה הרוסית בעיר הולדתו. תאומי נשלח בשנת 1913 על ידי הוריו ללימודים בגימנסיה העברית הרצליה בארץ ישראל. בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה גורש ב-1915 מארץ ישראל על ידי השלטון הטורקי, בשל נתינותו הרוסית.

הוא הצליח לשוב לעיר הולדתו. בניקולייב לקח חלק בייסוד הסתדרות "המכבי" והיה פעיל ב"צעירי ציון", שם גם למד חוג לדרמה שהדריך שחקן הבימה יהודה רובינשטיין, ולקח חלק בלהקת חובבי הבמה העברית.
לאחר מכן עבר לקייב, שם למד במשך שנה משפטים ובמקביל למד דרמה.

בשנת 1919, עלה בשנית לישראל, על גבי האניה רוסלאן, התיישב בתל אביב עם אשתו הראשונה פרידה (בשם הבמה "כרמלית") ושם נמנה עם מייסדי "להקת בר-כוכבא". בשנת 1920 הצטרף לייסוד "תיאטרון עברי" של דוד דוידוב, תחילה כשחקן, ובמחזוריו האחרונים כמנהל אמנותי, במאי ושחקן. תאומי ביים בלהקות חובבים, כדוגמת "הקבוצה הדרמטית של גדוד מגיני השפה העברית", וייסד באמצע שנות העשרים את התיאטרון "אל בכי".

בשנת 1927 הופיע בגרמניה, פולין, ליטא ולטביה כקריין ובשנת 1933 נישא בשנית ליפה בת משה פרלו.

בשנת 1935 יסד כשותף את משרד האמרגנות התיאטרוני "ארמון" יחד עם משה ולין. וכן ייסד את תיאטרון "הקומדיה הארצישראלית" יחד עם מרים ברנשטיין-כהן ומיכאל גור.

תאומי השתתף בכ-150 הצגות בעברית, והצטיין בדיבור שוטף בעברית. וכן ביצע עבודות ארגוניות עבור התיאטרון כדוגמת השגת רפרטואר, ציוד ואולם ופרסום לתיאטרון. מדי פעם כתב בעיתון דאר היום, ושיחק בסרטים "צבר" (1933), "זאת היא הארץ" (1935).

במסגרת פעילותו כאמרגן קיים מופעים בקפה גן הוואי ששכן בשטח לא בנוי בסמוך לגדה הצפונית של הירקון באזור פרדסים שלפני הכפר הערבי שייח' מוניס. וב-10 באוגוסט 1947 נרצח בבית הקפה, כשהוא עומד על הבמה, על ידי כנופיה של שודדים ערבים משייח' מוניס.

תאומי, שהיה בן 49 במותו, נקבר ב-12 באוגוסט בבית הקברות נחלת יצחק. השאיר אחריו את בתו תמר, מאשתו הראשונה ואת רעייתו יפה ושני בנים: מתן ושחקן התיאטרון עודד, ואת אחיו, שחקן הקומקום והמטאטא יעקב טימן, ואחיינו, השופט שלי טימן.

שנתיים לאחר מותו הוציא איגוד האמנים קובץ לזכרו.

==לקריאה נוספת==
*יהודה רובינשטיין, "מאיר תאומי", במה, ג' (נ"ב), עמ' 58–59 1947

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
פרי עטו:
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי צעירי ציון
מאיר
קטגוריה:שחקני תיאטרון ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:במאי תיאטרון ביישוב
קטגוריה:חללי טרום המדינה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1947
לואיג'י פרושי

גנרל לואיג'י פרושי (באיטלקית - Luigi Frusci; 16 ביוני 1879–1949) היה איש צבא איטלקי במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
פרושי לחם בדרגת קולונל תחת פיקודו של הגנרל רודולפו גרציאני במלחמה האיטלקית אתיופית השנייה. במלחמת האזרחים בספרד פיקד על קבוצת המתנדבים האיטלקית שלחמה לצד פרנקו.

לאחר מכן שירת כמפקד גיס בלוב, כמושל אמהרה וכמושל אריתריאה שהיו אז חלק ממזרח אפריקה האיטלקית. עם תחילת מלחמת העולם השנייה, לקראת תחילת המערכה במזרח אפריקה שימש כמושל צבאי של אריתריאה בדרגת לויטננט גנרל, ופיקד על הכוחות האיטלקים באריתריאה. בתחילה פיקד על המבצעים האיטלקים בסודאן ועל הקרבות באזור העיירה קסאלה בשנת 1940, ועל הקרבות שנמשכו לאחר מכן עם הבריטים בקסאלה ובגלבאט, עיירות על גבול אתיופיה וסודאן, שהיו מוקד להתנגשויות עם הבריטים במהלך 1940, והצליח להגן על האזורים שכבש.

בינואר 1941 הורה על נסיגה מקסאלה, ולאור התפתחות זו החל הכוח הבריטי בפיקודו של הגנרל ויליאם פלאט במתקפה שנועדה לכבוש את אריתריאה, ולחבור לכוחותיו של הגנרל אלן קנינגהם שנעו מקניה לתוככי סומליה ואתיופיה לכיבוש אפריקה המזרחית האיטלקית כולה. בקרבות אגורדאט וקרן בפברואר עד אפריל 1941 לחמו כוחותיו של פרושי לחימה עזה כנגד הכוחות הבריטים המתקדמים, אך בסופו של דבר נסוגו מאריתריאה כולה. פרושי נפל בשבי, ביחד עם אנשיו, ומפקדו הנסיך אמדאו הדוכס השלישי מאאוסטה, לאחר סיום קרב אמבה אלגי במאי 1941.

עם נפילת אריתריאה לידי בעלות הברית נלקח פרושי בשבי. את יתר המלחמה הוא בילה כשבוי מלחמה. לאחר שהסתיימה המלחמה שב לאיטליה, ושם מת בשנת 1949.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.wwiipress.com/en/biografias/Pages/com25frusci.aspx לואיג'י פרושי] אתר WWIIPRESS.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים באיטליה בתקופת הפשיזם
קטגוריה:גנרלים איטלקים
קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:איטלקים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי גייסות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אנשי צבא איטלקים במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה
קטגוריה:איטלקים במלחמת האזרחים בספרד
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1879
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-1949
Carolus Rex

Carolus Rex הוא אלבום הקונספט השביעי של להקת הפאוור/הבי מטאל השוודית סבטון. האלבום יצא ב-23 במאי 2012, בגרסה אנגלית ושוודית יחד. כהמשך לאלבומים הקודמים של הלהקה, האלבום עוסק במלחמות. באלבום הזה, השירים עוסקים בקרל השנים עשר, מלך שוודיה.

== רשימת שירים (גרסה בינלאומית) ==
# Dominium Maris Baltici - נעימה - 0:29
# The Lion From the North - על גוסטב אדולף השני ועל הטקטיקות המלחמתיות המהפכניות שלו - 4:42
# Gott Mit Uns - על קרב ברייטנפלד - 3:15
# A Lifetime of War - שיר קינה על החיילים הנספים במלחמת שלושים השנים שנהרגו עקב תאוות שלטון וטעמי דת של מלכיהם - 5:45
# 1648 - על קרב פראג והיכשלות המצור - 3:54.
# The Carolean's Prayer - תפילתם של הקרולינס, חייליו של קרל ה-12 - 6:14
# Carolus Rex - על מדיניות שלטונו של קרל ה-12 כלפי עמו מבחינה דתית וממשלתית - 4:53
# Killing Ground - על קרב פרוסדט בין האימפריה השוודית לבין רוסיה וסקסוניה - 4:24
# Poltava - על קרב פולטבה ותוצאותיו - 4:03
# Long Live the King - על מותו והלווייתו של המלך - 4:09
# Ruina Imperii - על נפילתה הסופית של האימפריה השוודית - 3:21

בנוסף- רצועת בונוס המכילה גרסת כיסוי לשיר In the Army Now של להקת Status Quo.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי סבטון
קטגוריה:אלבומי 2012
קטגוריה:אלבומים באנגלית
מערכת ניהול רשת

מערכת ניהול רשת (באנגלית: Network Management System, ובראשי תיבות: NMS) היא מערכת משולבת תוכנה-חומרה המיועדת לניהול וניטור רכיבים ברשת מחשבים ופועלת בתצורת שרת-לקוח.

ניהול רכיב בודד מתבצע על ידי Element Management System (EMS).

==תפקידי המערכת ==
המערכת מנהלת את רכיבי הרשת הנקראים גם הרכיבים המנוהלים.
למערכת משימות שונות; הן משימות ניהול רכיבים והן משימות ניהול. משימות ניהול הרכיבים על פי FCAPS הן: איתור תקלות ברכיבים, קביעת תצורת הרכיבים, הנפקת דוחות מלאי, ניטור ביצועי הרכיבים ותיעוד התוצאות ואבטחת הרכיבים באמצעות שימוש בפרוטוקולים וערוצים מאובטחים וכן באמצעות בקרת גישה למשתמשים.
משימות הניהול כוללות את גילוי רכיבי הרשת, ניטור רכיבי הרשת ומצבם, התרעה כאשר מתמלאים תנאים מסוימים המשפיעים על ביצועי הרשת, זיהוי בעיות, מקורן והצעת פתרונות אפשריים.

== פרוטוקלי תקשורת ==
מערכת ניהול רשת משתמשת בפרוטוקולי תקשורת מגוונים על מנת לבצע את תפקידיה השונים.
* SNMP - משמש לאיסוף מידע מהרכיבים ברשת.
* HTTP
* FTP

== סטטיסטיקות רשת ==

המערכת אוספת סטטיסטיקות על רכיבי הרשת ומתחזקת ומארכבת סטטיסטיקות קודמות על רכיבי הרשת, כולל בעיות ופתרונות שהצליחו בעבר. במקרה של תקלה חוזרת, המערכת תוכל לחפש בארכיון אחר פתרונות אפשריים.

קטגוריה:תוכנה
קטגוריה:תקשורת מחשבים
האסטרונום המלכותי

האסטרונום המלכותי הוא נושא משרה בחצר של אנגליה והממלכה המאוחדת. התפקיד ניתן לראשונה ב-22 ביוני 1675. בשנת 1834 מונה לראשונה "האסטרונום המלכותי של סקוטלנד".

==היסטוריה==
בשנת 1675 ייסד צ'ארלס השני, מלך אנגליה את מצפה הכוכבים המלכותי בגרניץ' הסמוכה ללונדון. עם ייסוד מצפה הכוכבים מינה המלך צ'ארלס את ג'ון פלמסטיד לתפקיד האסטרונום המלכותי הראשון, שתפקידו היה: 

מאז ייסוד מצפה הכוכבים המלכותי, ועד שנת 1972 שימש האסטרונום המלכותי כמנהל מצפה הכוכבים, אך גם כנושא משרה של בית המלוכה, וקיבל מבית המלוכה מענק שנתי (סטיפנדיה) של 100 לירות שטרלינג.

לאחר שנת 1972 הפך התפקיד לתואר כבוד בלבד, והופרד מהניהול בפועל של מצפה הכוכבים.

==נושאי התואר "האסטרונום המלכותי"==
* 1675–1719 ג'ון פלמסטיד
* 1720–1742 אדמונד האלי
* 1742–1762 ג'יימס ברדלי
* 1762–1764 נתנאל בליס
* 1765–1811 נוויל מסקלין
* 1811–1835 ג'ון פונד
* 1835–1881 סר ג'ורג' בידל איירי
* 1881–1910 סר ויליאם כריסטי
* 1910–1933 סר פרנק ווטסון דייסון
* 1933–1955 סר הרולד ספנסר ג'ונס
* 1956–1971 ריצ'רד ון דרי ריט וולי
* 1972–1982 סר מרטין רייל
* 1982–1990 סר פרנסיס גרהם-סמית'
* 1991–1995 סר ארנולד וולפנדייל
* 1995–היום מרטין ריס, ברון לדלו

==קישורים חיצוניים==
* 
==הערות שוליים==

*
קטגוריה:נושאי משרה בבית המלוכה הבריטי
קטגוריה:בריטים נושאי משרות טקסיות
פגאסוס איירליינס

[[איירבוס A320neo של החברה]]
פגאסוס איירליינס (באנגלית: Pegasus Airlines, בטורקית: Pegasus Hava Taşımacılığı A.Ş.) היא חברת תעופה זולה שבסיסה הראשי והנהלתה נמצאות באיסטנבול שבטורקיה (נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן). בעבר הייתה החברה בשותפות עם אייר לינגוס, אך כיום היא בבעלות מלאה של "ESAs אחזקות".

== היסטוריה ==
ב-1 בדצמבר 1989 שני עסקים בשותפות עם אייר לינגוס החלו בהקמת חברת תעופה בשם "פגאסוס איירליינס". החברה החלה את פעילותה ב-15 באפריל 1990 עם שני מטוסי בואינג 737-400. באותה שנה, כשפלשה עיראק לכווית, נפגעה קשות התיירות הטורקית והחברה לא התפתחה.

בשנת 1992 התאוששה התיירות בטורקיה והחברה רכשה מטוס בואינג 737-400 נוסף ואף חכרה שני מטוסי איירבוס A320. בשנת 1994 מכרה אייר לינגוס את חלקה לבנק טורקי, כך שהחברה הפכה להיות חברה טורקית.

בשנת 1997 הזמינה החברה עוד מטוס בואינג 737-400 ומטוס בואינג 737-800 וכך הפכה להיות החברה הטורקית הראשונה שהזמינה מטוסי בואינג מהדור החדש. בנוסף חתמה על הסכם חכירה של 10 מטוסי בואינג 737-800. בנובמבר 2005 הזמינה החברה עוד 12 מטוסי בואינג 737-800. בשנת 2008 הטיסה החברה 4.4 מיליון נוסעים.

ב-5 בפברואר 2020, מטוס בואינג 737-800 החליק מהמסלול במהלך נחיתה בשדה התעופה סביהה גקצ'ן, 3 נוסעים נהרגו ו-179 נפצעו.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון למרץ 2023:<ref></ref><ref></ref>

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:black;background: #ffaa00;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="2" class="unsortable" | נוסעים
|- style="color:black;background: #ffaa00;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|איירבוס A320-200
|9
|—
|180
|180
|-
|איירבוס A320neo
|42
|—
|186
|186
|-
|איירבוס A320ceo
|12
|—
| colspan="2" |אין מידע
|-
|איירבוס A321neo
|7
|5
|220
|220
|-
!סה"כ
!80
!5
! colspan="2" |
|}

== פעילות החברה בישראל ==
נכון לאוגוסט 2022, החברה מפעילה 28 טיסות שבועיות בין נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן לנמל התעופה בן-גוריון. בנוסף מפעילה החברה בחודשי הקיץ במתכונת מוגברת כ20 טיסות שבועיות מנמל התעופה הבינלאומי של אנטליה, 8 טיסות שבועיות מנמל התעופה דלמאן, 3 טיסות שבועיות מנמל התעופה איזמיר, וטיסה שבועית אחת מנמל התעופה טרבזון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה טורקיות
קטגוריה:חברות לטיסות חסך
משפחת זמויסקי

סמל האצולה של משפחת זמויסקי
משפחת זָמוֹיְסקי (בפולנית: Zamojski) היא משפחת אצולה גבוהה (שְלַכְטַה) פולנית, מהגדולות והמשפיעות לאורך השנים, משורותיה יצאו מנהיגים וראשי ממשלות ואף כיום מעורבים בניה בכלכלה ובפוליטיקה של פולין. מקורה של המשפחה ומקור שמה מהעיירה זמושץ'.

תיעוד על משפחה זו מופיע החל במאה ה-15 מימיו של תומאש לז'ינסקי (Łaźiński), שרכש אחוזה בזמושץ' הישנה והיה לבעליה. בניו, פלוריאן (Florian) ומאצ'יי (Maciej) נטלו להם את שם המשפחה "זמויסקי". נכדו של פלוריאן, סטניסלב (Stanisław) היה מושל חלם. בנו של סטניסלב, יאן זמויסקי (1542–1605) היה הקנצלר (ראש הממשלה) והטמאן (המפקד הצבאי העליון) של פולין. הוא יסד את זמושץ' החדשה לפי דגם הערים האיטלקיות והיה ממניעי הרנסאנס הפולני. בנו, תומאש (1594–1638), היה אף הוא קנצלר של פולין. צאצאיו נשאו במשרות בכירות בממשל האיחוד הפולני-ליטאי, לרוב בתואר וויווד (מקביל לדוכס). בתו הייתה אמו של המלך מיכל הראשון.

במאה ה-18 היה אנדז'יי זמויסקי (Andrzej; 1716–1792) בן המשפחה השלישי שכיהן כקנצלר, הוא חיבר תוכנית לרפורמה הנקראת קודקס זמויסקי (Kodeks Zamoyskiego). בסוף המאה ה-18 קיבל ראש המשפחה תואר רוזן מאת קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בעת חלוקת פולין ניצבו האחים ולדיסלב סטניסלב (Władysław Stanisław; 1803-1868) ואנדז'יי ארתור (Andrzej Artur; 1800-1874) בראש מפלגת העצמאות. ולדיסלב הוגלה לאחר ההתקוממות בנובמבר 1830 והיה לאחד מראשי הגולים הפולנים בפריז, שהתרכזו בהוטל למברט (Hôtel Lambert) בעיר (לצידו של אדם ייז'י צ'ארטוריסקי). אנדז'יי הוגלה לאחר ההתקוממות ינואר 1863. נכדו של אנדז'יי, מאוריצי (Maurycy; 1871-1939) היה שר חוץ של הרפובליקה הפולנית השנייה, בין שתי מלחמות העולם.

ראש המשפחה כיום (2018) הוא אדם זמויסקי, היסטוריון ומרצה אנגלי-פולני. בתפקיד מנהל הנכסים (בפולנית: ordynat) של המשפחה משמש מרצין זמויסקי ששימש עד 2016 כראש עיריית זמושץ'.

חלק מצאצאיהם של יוצאי זמושץ' טוענים כי הם צאצאי המשפחה.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
*
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

זמויסקי
זמויסקי
קטגוריה:פולין: היסטוריה
איזה פרליס

איזבֶּלה (איזָה) פֶּרְליס-קרֶסֶל (י"ב בטבת תרע"ט, 15 בדצמבר 1918 – כ' בניסן תשע"ג, 31 במרץ 2013) הייתה עיתונאית ומבקרת ספרות ישראלית.

==ביוגרפיה==
איזה פרליס נולדה לפליציה (פלה) לבית צוקר וד"ר חיים פרליס. אביה היה רופא יליד גרודנה, שסיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת ברלין ב-1911, עבר לסמיאטיץ' ב-1913 ונישא שם לאמהּ, בת העיר. במלחמת העולם הראשונה שירת כרופא צבאי בצבא האימפריה הרוסית. לאחר מכן התגוררה המשפחה כמה שנים במינסק, ועם תום המלחמה הפולנית-סובייטית שבה לסמיאטיץ'. ב-1927 עברה המשפחה שוב, לבריסק, על מנת שפרליס תלמד שם בגימנסיה. לאחר תום לימודיה, עלתה לארץ ישראל ב-1935 עם אשרת סטודנטית.

אביה נפטר בבריסק באוקטובר 1937, בתום חודשים שבהם היה מרותק למיטתו בעקבות פגיעת אבן בלבו בפוגרום ביהודי בבריסק אותה שנה. נקבר שם. מיד עם מותו של אביה עלו אמהּ ואחותה הצעירה לארץ ישראל, וכל המשפחה התיישבה בירושלים. סיימה את לימודיה במדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1941.

הייתה נשואה לסופר והביבליוגרף גצל קרסל מקיץ 1954 ועד למותו בקיץ 1986. הייתה אם לבן, עידו, והמשפחה התגוררה בחולון.

פרסמה כתבה רשימות ומאמרים על ספרות והיסטוריה כללית בעיתונים "דבר", "מעריב", "הדואר", "על המשמר" ובכתב העת "מאזנים", וכן שני ספרים: "הלבן והשחור" (תשכ"ג), על הרפתקאותיהם של אנשי המערב באפריקה, ו"היבשת הנסערת" (תשכ"ח), על הכיבוש הספרדי של אמריקה הלטינית. בנוסף, הכינה אינדקסים וביבליוגרפיות עם בן-זוגה, גצל קרסל.

==ספריה==
* הלבן והשחור: הרפתקאותיהם של לבנים ביבשת אפריקה, תל אביב: י' צ'צ'יק, תשכ"ג.
* היבשת הנסערת: הכובשים הספרדים באמריקה, תל אביב: אל"ף, תשכ"ח.

קטלוגים וביבליוגרפיה:
* ספרי עם עובד: קטלוג כללי תש"א-תשמ"ב 1941–1982; הוכן ונערך בידי איזה וג. קרסל, תל אביב: עם עובד, תשמ"ג 1983.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 'ד"ר חיים פרליס', בתוך: אליעזר ט"ש (טור שלום) (עורך), קהילת סמיאטיץ’, תל אביב: איגוד יוצאי סמיאטיץ’ בישראל וארצות הברית, תשכ"ה, עמ' 150–151 ([http://yizkor.nypl.org/index.php?id=2686 הספר הסרוק] באתר ספריית העיר ניו יורק)

==הערות שוליים==

קטגוריה:מבקרות ספרות ישראליות
קטגוריה:מבקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:נשות העלייה החמישית
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2013
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
Alan's Psychedelic Breakfast

Alan's Psychedelic Breakfast (ארוחת הבוקר הפסיכדלית של אלן) הוא שמו של סינגל אינסטרומנטלי בעל שלושה חלקים מהאלבום Atom Heart Mother של פינק פלויד, שיצא ב-1970.

בשיר מנגנים מנגנים ברקע, בזמן שאלן סטיילס (איש צוות העוזרים הטכניים של הלהקה, המופיע בעטיפה האחורית של Ummagumma) מדבר על ארוחת הבוקר שלו ומתכונן לאכול אותה. סטיילס משתמש במהלך דיבורו במגוון חפצים להפקת צלילים.

בחלק הראשון והשלישי של השיר מנגנת כל הלהקה, ואילו בחלק השני מנגן דייוויד גילמור לבדו.

להקת האלתורים "The Breakfest" נקראת על שם השיר.

==חלקי השיר==
;Rise and Shine
החלק כולל נגינת פסנתר, גיטרת בס, אורגן המונד, תופים וגיטרת סלייד.

סטיילס מתאר בחלק זה את המוצרים שהוא מכין לארוחת הבוקר: דגנים, ביצה מקושקשת, בייקון, נקניק, עגבניות, טוסט וקפה. הוא גם מתאר את אהבתו למאכלים כמו מרמלדה, דייסה ודגנים: "Marmalade, I like marmalade... Yes, porridge is nice, any cereal... I like all cereals... Oh, God". בסוף החלק נשמעת שריקת קומקום יחד עם האורגן.

;Sunny Side Up
בתחילת הקטע אומר סטיילס: "breakfest in Los Angels" (ארוחת בוקר בלוס אנג'לס). בהמשך, החלק כולל את נגינתו של גילמור על שתי גיטרות אקוסטיות וגיטרת פלדה.

;Morning Glory
החלק כולל נגינה של כלל הלהקה, כאשר הכלי הראשי הוא הפסנתר של ריצ'רד רייט, וכן כלים כמו גיטרת בס, גיטרה חשמלית, תופים ואורגן המונד. בסיום הקטע האינסטרומנטלי נשמע סטיילס אומר: "my head's a blank", מרים את מפתחות מכוניתו, סוגר את הדלת ונוסע. השיר נחתם באותו אופן בו התחיל, בצלילים של כיור.

==מבצעים==
*דייוויד גילמור - גיטרת פלדה, גיטרה אקוסטית וגיטרה חשמלית
*רוג'ר ווטרס - אפקטים של טייפ, קולג' טייפ וגיטרת בס
*ריצ'רד רייט - פסנתר ואורגן.
*ניק מייסון - תופים, כלי הקשה, עריכה מוזיקלית, קולג' טייפ, הנדסה
*אלן סטיילס - קול, אפקטים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1970
קטגוריה:שירי פינק פלויד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי רוק ניסיוני
קטגוריה:שירי רוק מתקדם
קטגוריה:שירים אמביינטיים
עוגיות ג'אפה

עוגיות ג'אפה (באנגלית: Jaffa Cakes) הן ספק עוגייה ספק עוגה, אשר פופולריות בעיקר בבריטניה ואירלנד. העוגיות קרויות על שם תפוזי ג'אפה, שיובאו בתחילה מהעיר יפו שבישראל.

המוצר שווק לראשונה על ידי מק-ויטי ופרייס (McVitie and Price) בשנת 1927, אך כיום ישנן מספר חברות אשר משווקות מוצר זה.

==תיאור המוצר==
העוגיה היא עגולה, קוטרה כ-6 ס"מ והיא מורכבת משלוש שכבות: שכבת עוגת ספוג, שכבת ג'ל בטעם תפוז וציפוי שוקולד מעל. ניתן למצוא את העוגייה גם בצורת מקלות (bars).

למרות שהעוגיות הן בדרך כלל בטעם תפוז, לאורך השנים שווקו גם מהדורות מוגבלות בטעם לימון, תות וענבי שועל.

==עוגה או עוגייה?==
על פי החוק בבריטניה, עוגיות מצופות בשוקולד חייבות במס אך לעומתן עוגות מצופות בשוקולד לא מחויבות במס. בדיון שנערך בנושא בבית המשפט, טענה חברת מק-ויטי ופרייס שעוגיות ג'אפה הן למעשה עוגה קטנה ולא עוגייה. הטיעון העיקרי היה שעוגייה מתרככת במשך הזמן ועוגה מתקשה במשך הזמן; אנשי החברה הדגימו בבית המשפט איך עוגיית ג'אפה מתקשה עם הזמן. שיקולים נוספים שנלקחו בחשבון היו: שם המוצר, רכיבים, טקסטורה, גודל, אריזה, אופן השיווק ותהליך הייצור.

לבסוף קבע בית המשפט שעוגיות ג'אפה הן אכן עוגות ולכן לא משולם מס על עוגיות אלו בבריטניה.

על פי סקר שנערך על ידי העיתון "סאן" בשנת 1999, טענו מרבית הקוראים שהם מחשיבים את עוגיות ג'אפה כעוגייה ולא כעוגה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.jaffa-cakes.com/ אתר על עוגיות ג'אפה] 
* [http://www.thefactsite.com/2009/01/jaffa-cakes-cake-or-biscuit.html Jaffa Cakes, A Cake Or Biscuit?], The Fact Site

קטגוריה:המטבח הבריטי
קטגוריה:המטבח הבריטי: קינוחים
ג'אפה
ג'אפה
קטגוריה:הדרים
צפרדע סגולה

הצפרדע הסגולה (שם מדעי: Nasikabatrachus sahyadrensis) היא מין אנדמי של צפרדע שהתגלה לראשונה באוקטובר 2003 באזור הרי סהידארי במערב הודו על ידי החוקרים ס. ד. ביז'ו (Sathyabhama Das Biju) ופרנקי בוסיט. מין זה הוא שריד לשושלת קדומה של דו-חיים שהתקיימה לפני 130 מיליון שנה ובעל מראה ומאפיינים ייחודיים ביחס למיני הצפרדעים והקרפדות המוכרים ולמעשה יכול להיחשב כמאובן חי. לפי המיון המדעי מ-2006 נמצא כי מין זה קרוב למיני הצפרדעים בסוג Sooglossus האנדמיים לאיי סיישל. המינים הללו התפתחו בנפרד במשך אלפי שנים לאחר היפרדותן של איי סיישל ומדגסקר מתת היבשת ההודית שהתנתקו מיבשת העל גונדוואנה לפני כ-120 מיליון שנה. כיום משייכים את הצפרדע הסגולה והצפרדעים מאיי סיישל למשפחה אחת, משפחת הסוגלוסיים.

== מקור השם ==
זהו המין היחיד בסוג Nasikabatrachus שמורכב מהמילה Nasika שמשמעותו אף בסנסקריט ו-batrachus שמשמעותו צפרדע ביוונית.
שם המין sahyadrensis הוא על שם רכס הרי הסהידארי שם נתגלתה מין זה לראשונה על ידי החוקרים.

== תיאורה == 
צבעה סגול כהה. מבנה הגוף דומה לזה של צפרדעים רגילות אך ראשה קטן מאוד ביחס לגוף שהוא בעל מבנה עגלגל ונפוח וחרטום מחודד המשווה לה מראה גרוטסקי במקצת. אורכה מקצה החוטם ועד החלק האחורי (האורוסטיל) כ-7 ס"מ. הקרקורים שלה מזכירים קולות של תרנגולת.

== תפוצה ==
המין התגלה במחוז אידוקי של קראלה על ידי ס.ד. ביז'ו מהגן הטרופי הבוטני ומכון המחקר בפלודה, הודו ועל ידי פרנקי בוסוית מהאוניברסיטה החופשית של בריסל (Vrije Universiteit Brussel). עם זאת היא הייתה מוכרת כבר קודם לתושבים מקומיים באזור. תפוצתה נחשבה מוגבלת להרי סהידארי דרומית למעבר ההרים פלגהאט אך עדויות חדשות מצביעות על הימצאותה גם צפונית למעבר.

== אורח חיים ==
הצפרדע מבלה רוב חודשי השנה מתחת לפני האדמה כאשר היא מגיחה החוצה למשך שבועיים בלבד בעונת גשמי המונסון למטרות חיזור ורבייה. אורח חיים זה מסביר מדוע חמקה מגילוי החוקרים עד לאחרונה.
בניגוד למיני צפרדעים אחרות הניזונות מעל לפני השטח הצפרדע הסגולה משחרת לטרף מתחת לפני האדמה, מזונה העיקרי הוא טרמיטים אותם היא צדה בעזרת לשונה. 
חיבוק הכלולות מתבצע בברכות מים זמניות הנוצרות בעונת הגשמים כאשר הצפרדעים חבוקות זו לזו וצפות על פני המים.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סוגלוסיים
קטגוריה:דו-חיים יחידים בסוגם
קטגוריה:הודו: בעלי חיים אנדמיים
קטגוריה:הודו: דו-חיים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-2003
להבה (נוזקה)

להבה (פליים, מאנגלית: Flame ובחלק מהפרסומים גם Flamer) היא נוזקה שדבר קיומה פורסם לראשונה על ידי מעבדות קספרסקי ב-28 במאי 2012.

הנוזקה פעלה בסביבת מערכות ההפעלה "חלונות" של מיקרוסופט, והיא כוללת מאפיינים של סוס טרויאני, תולעת ווירוס. הנוזקה מתמקדת באיסוף מידע בדרכים מגוונות, ובהן: מעקב על תעבורת הרשת, צילום צילומי מסך, הקלטת אודיו ללא ידיעת המשתמש, גישה להתקני בלוטות' ויירוט פעולות מקלדת, העתקת שיחות בתוכנות מסרים מיידיים, ועוד. מערך הלהבה נשלט על ידי שרתי ניהול שהורו למחשבים הנגועים אילו פעולות לבצע. ב-7 ביוני 2012, הנוזקה החלה להשמיד את עצמה, לפי הוראת מפעיליה.

חברת קספרסקי וכן מומחי אבטחת מידע נוספים, אשר בחנו את הקוד של להבה, תיארו את פעילותו הבסיסית, אולם אלו טענו כי את תפקודו המלא יהיה אפשר להבין רק לאחר ניתוח הקוד הרב והמסובך, אשר עמד מאחורי הכלי, פעולה אשר עשויה לקחת שנים ארוכות.

==תפוצה==
רוב המדינות שבהן התגלתה הנוזקה הן במזרח התיכון. שיאנית ההידבקוּת היא איראן - שם אבדו נתונים ממערכות מחשבים רבות ונגרמו שיבושים לייצוא הנפט של המדינה. מדינות נוספות שנדבקו הן: מצרים, סודאן, סוריה, לבנון וערב הסעודית. על פי חברת קספרסקי, מחשבים בישראל וברשות הפלסטינית נדבקו אף הם, אך באתר האינטרנט של חברת סימנטק צוין כי ההדבקות היו בתחומי הרשות הפלסטינית בלבד.

הוושינגטון פוסט דיווח כי הנוזקה הייתה חלק ממבצע משחקים אולימפיים.

==יצירה==
גודלה של הנוזקה הוא כ-20 MB, והיא נחשבת לגדולה ביחס לנוזקות אחרות. הסיבה לגודלה הרב הוא מגוון המודולים והספריות שהיא מכילה. חלק קטן מהתוכנה נכתב בשפת התכנות לואה, היכולה להתממשק בקלות עם שפות התכנות C ו-C++{{D}}, שבהן נכתבו רכיבים נוספים. בין התכונות הקיימות בתוכנה ישנם אלגוריתמי הצפנה שונים, אלגוריתמי דחיסה, וכלים נוספים. הדבקת המחשבים התבצעה באמצעות התחזות לתוכנה של מיקרוסופט. הנוזקה נקראה "להבה" (Flame) בשל מודול מרכזי בה הנקרא בשם זה ואחראי על הדבקות מחשבים נוספים.

אין מידע אודות יוצרי הנוזקה, אך ככל הנראה, זו לא נוצרה בידי אדם פרטי או ארגון קטן, אלא בידי גוף בעל יכולת כלכלית ואנושית רבה. לפי דיווח בדיילי טלגרף, פרשנים רבים הצביעו על ישראל כ"חשודה העיקרית" בפיתוח הנוזקה. באיראן רואים בישראל כאחראית לנוזקה. לפי מקור אחר, הנוזקה פותחה בארצות הברית. מנגנוני התוכנה הכילו בין השאר יכולות מתמטיות פורצות דרך, ועל פי הערכות הן פותחו על ידי מומחים לצופן המובילים בעולם. עד לגילוי התוכנה, נחשבו יכולות אלו לתאורטיות בלבד - וזהו היישום הראשון, אשר מצליח לבצע מניפולציה על MD5 בסביבה אמיתית.

==ראו גם==
* סטוקסנט
* גאוס (נוזקה)

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20120612091027/http://www.securelist.com/en/blog/208193522/The_Flame_Questions_and_Answers ההודעה על גילוי הנוזקה], באתר מעבדות קספרסקי
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוחמה קיברנטית
קטגוריה:תוכנות זדוניות
קטגוריה:2012 במדע
קטגוריה:תוכנות מעקב
קטגוריה:מתקפות סייבר בעשור השני של המאה ה-21
קטגוריה:ההתנגדות לתוכנית הגרעין האיראנית
1864 במדע

==אסטרונומיה==
* 29 באוגוסט – ויליאם חאגינס לראשונה מבצע חקר ספקטראלי של ערפילית פלנטרית - ערפילית עין החתול.

==ביולוגיה==
* בוטנאי אנגלי ריצ'רד ספרוס מסיים את המסע שלו בדרום אמריקה במהלכו הוא אסף מעל 30 אלף דוגמאות של צמחים.
* 30 בינואר – הקמת הפארק הלאומי יוסמיטי

==טכנולוגיה==
* 17 בפברואר – לראשונה צוללת הצליחה להטביע אוניית קרב. אך כל צוות הצוללת נספה.
* 8 בדצמבר – השלמת גשר בבריסטול, היצירה האחרונה של איזמבארד קינגדום ברונל
* הנרי רוסקו ורוברט בונזן לראשונה השתמשו במבזק לצורכי צילום.

==כימיה==
* 20 באוגוסט – ג'ון ניולנדס פרסם את הצעתו לטבלת היסודות הכימיות. ההצעה לא התקבלה על אף היותה נכונה למדי.

==פיזיקה==
* 8 בדצמבר – ג'יימס קלרק מקסוול מפרסם את עבודתו A Dynamical Theory of the Electromagnetic Field בה מציג את התכונות הגליות של האור.

==נולדו==
* ינואר – ג'ורג' קארבר, בוטנאי אמריקאי (נפטר ב-1943)
* 13 בינואר – ולהלם וין, פיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל (נפטר ב-1928)
* 21 באפריל – מקס ובר, כלכלן וסוציולוג גרמני (נפטר ב-1920)
* 14 ביוני – אלויס אלצהיימר, פסיכיאטר גרמני (נפטר ב-1915)
* 25 ביוני – ולטר נרנסט, כימאי גרמני (נפטר ב-1941)
* 22 ביוני – הרמן מינקובסקי, מתמטיקאי גרמני (נפטר ב-1909)

==נפטרו==
* 20 בינואר – ג'ובני פלנה, אסטרונום איטלקי (נולד ב-1781)
* 21 במרץ – ליוק הוורד, מטאורולוג בריטי (נולד ב-1772)
* 15 באפריל – פרידריך פון שטרובה, אסטרונום רוסי ממוצא גרמני (נולד ב-1793)
* 2 בנובמבר – ג'ורג' בול, מתמטיקאי אנגלי (נולד ב-1815)

==קישורים חיצוניים==

*
אצבעות דג

אצבעות דג (באנגלית: Fish fingers) הוא מאכל מעובד עשוי דג מצופה. לרוב נעשה מדגי בקלה וממשפחת הבקליים. מכונה אצבעות דג בשל צורתו. שמות נוספים הם "שניצלוני דגים", "מקלות דג". האצבעות מצופות בדרך כלל בפירורי לחם או בבלילה. המאכל פופולרי בארצות הברית, בבריטניה ובאירלנד.

הרכב המאכל עשוי להיות רצועת פילה (נתח דג נקי מעצמות), או דג טחון שיצקו אותו לצורת רצועות. אצבעות הדג אשר עשויות מפילה שלם נחשבות לבעלות איכות גבוהה יותר.

למרות שהמאכל עשוי בדרך כלל מדגים לבנים, קיימות גם אצבעות העשויות מסלמון. סוג נוסף הוא אצבעות דג העשירות במיוחד באומגה 3.

==ראו גם==
* פיש אנד צ'יפס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מאכלי דגים
קטגוריה:המטבח הבריטי
עזריאל נבו

עזריאל נבו (נולד ב-7 בינואר 1948) הוא תת-אלוף במילואים, כיהן כמזכיר הצבאי של ארבעה ראשי ממשלה: מנחם בגין, יצחק שמיר, שמעון פרס ויצחק רבין.
מקהלת חברי המטה הכללי בעצרת צה"ל לציון עשרים שנה למלחמת ששת הימים - יוני 1987. מימין לשמאל: אלוף [[יוסי פלד, תא"ל חגי רגב, תא"ל עזריאל נבו, אלוף דורון רובין, תא"ל ראובן הרשקו, תא"ל אפרים לפיד, אלוף אורי שגיא.]]
==ביוגרפיה==

נבו נולד בגדרה בן להורים ניצולי שואה, פרטיזנים מקבוצת האחיים ביילסקי - אביו היה לוחם ואמו שימשה כתומכת לחימה. הזוג נישא ביער ובשנת 1946 עלו לישראל<ref name="srugim.co.il"></ref>. אביו היה מלוחמי האצ"ל ושירת במשטרת ישראל. נבו למד בבית ספר מקצועי, ב-1966 התגייס לקורס טיס ממנו נשר לאחר מספר חודשים. עבר לחיל החימוש ושירת כמכונאי טנקים. במלחמת ששת הימים היה בקורס קצינים ולחם בשלוש גזרות. לאחר המלחמה השתחרר ובמילואים מילא תפקיד קצין חימוש בחטיבת שריון, עימה לחם במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה חזר לשירות קבע, עבר לחיל המודיעין ושירת בתפקידי מחקר. ב-1977 מונה לעוזרו הצבאי של עמיחי פאגלין בעת שכיהן כיועץ ראש הממשלה לענייני טרור. בהמשך מונה לעוזרו של אפרים פורן שכיהן כמזכיר הצבאי של ראש הממשלה מנחם בגין.

באוקטובר 1981 מונה למזכיר הצבאי של בגין וליווה אותו בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש כמזכירם הצבאי של שלושה ראשי ממשלה נוספים, יצחק שמיר (בתקופת כהונתו הראשונה והשנייה) שמעון פרס ויצחק רבין (בתקופת כהונתו השנייה) וליווה אותם בשורה של אירועים ביטחוניים ומדיניים מרכזיים בתולדות המדינה בהם חיסול אבו ג'יהאד, פרשת איראן-קונטראס (נבו היה חבר הוועדה שבחנה את הקשר הישראלי וריכז בהנחיית שמיר את החומר הנוגע למכירת הנשק לאיראן), העלאת יהודי אתיופיה במבצע משה ובמבצע שלמה, הפצצת מתקני אש"ף בתוניסיה, פרשת פולארד, פרשת קו 300 ומלחמת המפרץ. כמזכיר צבאי התקדם בדרגות מסגן-אלוף לאלוף-משנה ולתת-אלוף. לאחר סיום תפקידו ב-1993 מונה לנספח צבאי בבריטניה ובאירלנד.

כמזכיר צבאי של שמעון פרס, ארגן את ביקורו הרשמי בגרמניה להזמנת הקנצלר הלמוט קוהל. נבו עורר סערה זוטא, כשסטה מפרוטוקול קבלת הפנים הרשמית, כשבסקירת משמר הכבוד, לא הצדיע בעת השמעת ההמנון הגרמני<ref name="srugim.co.il"/>.

נבו בוגר תואר ראשון במדעי החברה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר שחרורו כיהן במגוון תפקידי ניהול במשק הישראלי, בהם דירקטור בחברת החשמל, דירקטור בבזק (תחילה מטעם כייבל את ווירלס ואחר כך מטעם הממשלה) ובפלאפון, יו"ר הדירקטוריון של החברה הממשלתית למדליות ולמטבעות, חבר הנהלת התחנה המרכזית החדשה של תל אביב, דירקטור בעמיגור, ב, בנמל אשדוד, תדיראן מערכות, יו"ר דירקטוריון מכללת לוינסקי לחינוך.

==לקריאה נוספת==
* יוסף ארגמן, זה היה סודי ביותר, הוצאת משרד הביטחון, 1990.
* עזריאל נבו, מזכיר צבאי -שיחות עם חיים משגב, הוצאת קונטטנטו-2017
*
==קישורים חיצוניים==

*
* - חלק א'
* - חלק ב'

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מזכירים צבאיים של ראש הממשלה
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בממלכה המאוחדת
קטגוריה:גדרה: אישים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:פרשת איראן-קונטראס: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
ריקו ארנה

ריקו ארנה (באנגלית: Ricoh Arena) הוא אצטדיון ברובע ראוליס גרין בעיר קובנטרי באנגליה ובו 32,609 מושבים, וכן אולם תערוכות של 6,000 מ"ר, מלון, מועדון ספורט וקזינו המהווים חלק מן הבניין. ריקו ארנה הוא מגרש הבית של קבוצת הכדורגל קובנטרי סיטי וכן של קבוצת הרוגבי וואספס. בבניין פועל אף מרכז קניות גדול. המבנה קרוי על שם נותן החסות, חברת ריקו (Ricoh) היפנית, אשר שילמה 10 מיליון ליש"ט לקניית הזכות לקרוא לאצטדיון על שמה למשך 10 שנים. בעת שיתקיימו באצטדיון פעילויות במסגרת אולימפיאדת לונדון (2012) וגביע העולם בראגבי של שנת 2015, מפעלים בהם אסור פרסום חסויות, יקרא המבנה: אצטדיון העיר קובנטרי.

האצטדיון נחנך באופן רשמי בטקס בהשתתפות שר הספורט הבריטי ב-24 בפברואר 2007, כשנה לאחר שהחלה פעילות סדירה באצטדיון, כולל קיום משחקי עונה שלמה של קבוצת הבית, קובנטרי סיטי.

==היסטוריה ורקע==
בשנת 1997 קיבל יושב ראש קבוצת קובנטרי סיטי החלטה להעביר את מגרשה הבייתי של קובנטרי סיטי מאצטדיונה הישן בהייפילד רואד לאצטדיון חדש בעל קיבולת צופים גדולה יותר, דרכי גישה טובות יותר ומתקנים מודרניים. על פי התוכנית היה מבנהו של האצטדיון החדש מוכן לעונת 2000–2001. אולם היתר הבנייה ניתן בשנת 1999 והמועד להשלמת הבנייה נקבע לאוגוסט 2001. בגלל דחיות שונות לא הסתיימה העבודה על האצטדיון אלא ארבע שנים מאוחר יותר. 

על פי התכנון המקורי היו באצטדיון 45,000 מושבים ומעליו גג שניתן לפותחו ומשטח דשא שניתן להזיזו כדי לחשוף תחתיו רצפה נוקשה לצורך הכנת האצטדיון לקונצרטים. אולם בחודש מאי 2001 הודחה קובנטרי סיטי מן הפרמייר ליג, לראשונה מזה 34 שנים. כישלון זה גרם למספר מממנים לסגת מכוונות המימון, בה בעת לא הצליחה אנגליה לזכות באירוח משחקי מונדיאל 2006, גורמים אלה גרמו לצמצום ניכר בתוכניות המקוריות של האצטדיון. בשנת 2002 היו התוכניות לאצטדיון של 32,500 מושבים.

ב-6 באוקטובר 2006 התקיים באצטדיון משחק הכדורגל הבינלאומי הראשון בו אירחה נבחרת אנגליה עד גיל 21 את נבחרת גרמניה, בשלב הראשון של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21. אנגליה ניצחה במשחק 1-0.

במהלך בנייתו ניתנו לאצטדיון שמות שונים בהם: יגואר ארנה, ארנה קובנטרי וארנה 2000. עם סיומו נחתם הסכם חסות עם חברת ריקו היפנית, המתמחה בייצור מצלמות ומכונות צילום, ולפיו נקרא האצטדיון על שם החברה למשך 10 שנים, תמורת 10 מיליון ליש"ט.

מכירת כל הכרטיסים לאצטדיון עבור משחק בודד הייתה לראשונה במאי 2009, במשחק גביע ה-FA של קובנטרי נגד צ'לסי. הכרטיסים כולם נמכרו לאחר שקטע מתוך יציע נסגר כדי להפריד בין אוהדי שתי הקבוצות, דבר שהפחית מהתכולה המקסימלית עבור אותו משחק. ריקו ארנה היה האצטדיון הראשון בבריטניה שבו לא נעשה שימוש בכסף מזומן, לאחר שכל החנויות והברים באצטדיון קיבלו כרטיסי חיוב בלבד. אולם בעונת 2010-2011 שליש מן הקיוסקים והברים באצטדיון קיבלו כסף מזומן.

==אולימפיאדת לונדון 2012==
ב-3 ביוני 2010 הוכרז כי ריקו ארנה יהיה אחד מן האצטדיונים המארחים של המשחקים האולימפיים בקיץ 2012. כיוון שחסויות מסחריות אסורות באולימפיאדה, שמו של האצטדיון במהלך המשחקים יהיה "אצטדיון העיר קובנטרי". במסגרת ההכנות לאולימפיאדה נערך באצטדיון משחק בין הנבחרות האולימפיות של עומאן וסנגל. לאחר שסנגל ניצחה במשחק היא תשחק במסגרת תחרות הכדורגל האולימפית לגברים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://web.archive.org/web/20090228010726/http://www.ccfc.co.uk/page/RicohArena/0,,10269,00.html מידע על האצטדיון] 

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל באנגליה
קטגוריה:קובנטרי סיטי
דוד דוידוב

דוד דוידוב בצעירותו
[[לוחית זיכרון על ביתו של דוד דוידוב בשד' יהודית 7 בתל אביב]]
דוד דוידוב (רציק) (10 במאי 1890 – 13 בנובמבר 1975) היה שחקן, במאי וצייר ישראלי יליד רוסיה. מייסד "תיאטרון עברי".

==קורות חיים==
דוידוב נולד בלודז' שבפולין הרוסית, בנם של יוסף ויהודית בת אברהם ולדר. תחילה למד ב"חדר" ובגיל תשע נסע עם הוריו לברלין בירת גרמניה, שם למד בבית הספר התיכון. לאחר מכן עבד במשך שנה בתחום הייצור. מכיוון שבנעוריו הצטיין בלימודים, זכה במלגה ללימודי מוזיקולוגיה ופיתוח קול בקונסרבטוריון למוזיקה בעיר לייפציג, אותם סיים בשנת 1913. במקביל למד בבית הספר הדרמטי של פרופ' מריאן, והציג על הבמה הגרמנית בהנהלתו של צימרמן בלייפציג.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר ללונדון, שם שיחק ב"וונדרלנד תיאטר" של בלומנטל, ב"ליריק תיאטר" של אפשטיין וב"פאוויליון תיאטר" של מושקוביץ. אולם מכיוון שהיה בעל אזרחות רוסית-פולנית נאלץ לעזוב לרוסיה. דוידוב שיחק בגרמניה בגרמנית וביידיש ואנגלית בבריטניה, אמריקה, סין, יפן, והודו. בנוסף, נשלח לייצג את תיאטרון היידיש באנגליה בקונגרס התיאטרון היידי שהתקיים בקייב רוסיה, שם הפך לבמאי ושחקן בלהקת תיאטרון יידיש איתם סייר ברוסיה ובסין.

בשנת 1919 עלה לארץ ישראל במסע דרך הודו ומצרים, תחילה שימש קצין קשר בין המוסדות הלאומיים לממשלת המנדט ופעל בהצלחה במטרה לעודד את העבודה לפועל היהודי במערכת הרכבות.

בשנת 1920 ייסד, יחד עם מאיר תאומי, מנחם בנימיני ופרידה כרמלית, את התיאטרון העברי הראשון בתל אביב בשם "התיאטרון העברי בא"י". התיאטרון הציג מחזות קלאסיים ודוידוב ביים בו כ-מאה חמישים מחזות מהרפרטואר היידי והעולמי. מאוחר יותר הוא התחלף ל"התיאטרון הדרמטי" בניהולה של מרים ברנשטיין-כהן.

בשנת 1923 נסע, בעקבות מחלתו, לגרמניה. ובשנת 1925 הצטרף ל"תיאטרון הארצישראלי", לאחר פירוקו השתתף ב"תיאטרון אמנותי". בשנת 1932 השתתף בסרט "צבר".

בעקבות מחלתו פרש מעיסוקו בתיאטרון במהלך שנות ה-30 והחל בציור ורישום.

בשנת 1975 נפטר במהלך ניתוח והוא בן 85. השאיר אחריו רעיה - ציפורה, ובן - יוסף, וכן ידועה בציבור - ריטה גולברג. בנו חי נהרג במלחמת העולם השנייה, בעת שירותו בצבא הבריטי (1945).
 
מדי שנה מעניקה קרן מלגות ע"ש דוידוב מלגות קיום לתלמידי החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב.

ב-8 בנובמבר 2012 הוסר הלוט מעל לוחית זיכרון על ביתו של דוד דוידוב בתל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20131016090314/http://arts.tau.ac.il/departments/index.php/lang-en/theatre/scholarships/26-davidov דויד דוידוב], באתר החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב
* 
* 
* [http://www.museumoffamilyhistory.com/yt/lex/D/davidov-david-II.htm David Davidov (II)], באתר Lives in the Yiddish Theatre 
* 
* , 
* (נקרולוג)
* 
* 
* מתוך התוכנית [http://www.youtube.com/watch?v=4Wui8oYV0P4&feature=plcp שרתי לך ארצי]

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ביישוב
קטגוריה:במאי תיאטרון ביישוב
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1890
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
לביבת דג

לביבות דג
לביבת דג (באנגלית: Fishcake) הוא מאכל מטוגן אשר מכיל פילה דג מעורבב עם מחית תפוח אדמה המצופה בבלילה או בפירורי לחם. לביבת דג בדרך כלל מוגשת במסעדות פיש אנד צ'יפס אנגליות ומורכבת בעיקר מפילה דג של קוד, הדוק ופולוק.

לביבת דג נחשבה בעבר לדרך טובה לניצול שאריות דג ותפוח אדמה. בספרה של איזבלה ביטון, "ספרה של הגברת ביטון לניהול משק הבית", מהמאה ה-19, מופיע המתכון ללביבת דג כמתכון שמורכב משאריות דג ותפוח אדמה קר.

מתכונים מודרניים יותר מציעים גם מרכיבים כמו סלמון מעושן וירקות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מאכלי דגים
קטגוריה:המטבח הבריטי
אגודת ג'ון ברץ'

הלוגו של האגודה
אגודת ג'ון ברץ (John Birch Society, בקיצור: JBS) היא ארגון פוליטי ימני-שמרני אמריקאי, אשר פועל לקידום רעיונות של ממשלה קטנה, מלחמה בקומוניזם, רפובליקה חוקתית וחופש אישי. הארגון הוקם על ידי רוברט ו. ולץ' בשנת 1958. בשנות השישים היוותה כוח משמעותי בארצות הברית אולם בשנות השמונים דעכה השפעת הקבוצה. 

הארגון הוקם בשנת 1958 באינדיאנפוליס על ידי רוברט ו. ולץ', הבן (Robert W. Welch, Jr), איש עסקים עשיר ושמרן ממדינת מסצ'וסטס, אשר עשה את הונו בעסקי הממתקים. שם הארגון, ג'ון ברץ', הוא מחווה למסיונר נוצרי אמריקאי שפעל בעבור המודיעין האמריקאי, אשר פעל בסין בשנות הארבעים ונרצח על ידי המשטר הקומוניסטי בשנת 1945. ולץ' האמין כי ברץ' נרצח כחלק ממאבק בין כוחות הקומוניזם, אותם ייצגו הסינים והסובייטים, לבין כוחות החופש, אשר מיוצגים על ידי ארצות הברית. 

ולץ' הקים את הארגון על מנת להילחם ברעיונות סוציאליסטים בפוליטיקה האמריקאית ולעצור את מה שהוא תיאר כ"הסתננות קומוניסטית" לתוך החברה האמריקאית. וולץ שימש כראש הארגון עד למותו בשנת 1985. בין המייסדים המקוריים של הארגון היה פרד קוק, מייסדה של קוק תעשיות. 

וולץ' האמין שתוכניות רווחה מטעם המדינה וארגוני עובדים גורמים לארצות הברית להפוך למדינה סוציאליסטית. בתחילת שנות השישים היו בארגון כ-100,000 חברים. לקראת שנות השמונים דעך בצורה משמעותית כוחו של הארגון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [http://www.facebook.com/JohnBirchSociety דף הפייסבוק] של האגודה

קטגוריה:אנטי קומוניזם
קטגוריה:ארגונים פוליטיים אמריקאיים
קוקנהוף

שדות של [[צבעונים מבויתים בגן]]
צבעונים בקוקנהוף
[[חממה בגן]]
קוקנהוף (בהולנדית: Keukenhof, תרגום מילולי - גינת המטבח) הידוע גם בשם "הגינה של אירופה" היא גינת הפרחים הגדולה בעולם הממוקמת סמוך לעיר ליס שבהולנד. בגני קוקנהוף נשתלים מדי שנה 7 מיליון פקעות פרחים, בעיקר של צבעונים, המתפרסים על שטח של 320,000 מטרים רבועים. הגנים נפתחים לציבור מדי שנה בין אמצע מרץ לאמצע מאי (עונת פריחתם של הצבעונים). הגנים נחשבים לגינת הפרחים הגדולה בעולם כבר למעלה מ-50 שנה.

==היסטוריה==
הגנים נוסדו בשנת 1949 על ידי ראש עיריית ליס. הרעיון היה להציג תערוכת פרחים שבה יוכלו גננים מכל רחבי אירופה, בעיקר מהולנד, להציג את מרכולתם, כלומר את הזנים (שילובי הצבעים) של הפרחים שהם מגדלים, ובכך לעזור לתעשיית ייצוא הפרחים.

==אטרקציות בפארק==
בנוסף ל-7 מיליון פרחים, ממוקמות בפארק מספר אטרקציות תיירותיות הקשורות להולנד כגון טחנת רוח שעליה ניתן לטפס ולהשקיף על הסביבה, וכן חנויות לממכר נעלי עץ מסורתיות. הפארק כולל גן שעשועים לילדים אשר נבנה במיוחד במטרה למשוך אליו תיירות פנים של משפחות. בגן הוקמו פינות ליטוף והאכלה של חיות כגון חזירים, עיזים וכבשים. הפארק כולל אגם ברבורים גדול שבתוכו הוצבו אבני הליכה אשר מאפשרות התקרבות עד כדי מגע לברבורים. אלו, מוחלפים מדי שנה, על מנת למנוע מהם תחושת בעלות טריטוריאלית במקום, ובכך לדכא את יצר התוקפנות שלהם כלפי המבקרים אשר לא נתפסים בעיניהם כפולשים. בנוסף, הפארק מכיל מוזיאון לתולדות פרח הצבעוני.

==ראו גם==
*הורטוס בוטניקוס

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:גנים ופארקים עירוניים
קטגוריה:הולנד: גנים בוטניים
קטגוריה:תערוכות
קטגוריה:הולנד: מבנים
קטגוריה:הולנד: תרבות
קנישין

קנישין (בפולנית: Knyszyn) היא עיירה בצפון-מזרח פולין, 26 ק"מ מביאליסטוק.

== היסטוריה ==
עד 1569 הייתה העיר חלק מן הדוכסות הגדולה של ליטא ומ-1506 נחלתו של מיקולאי השני רדזיוויל ומשפחתו. ב-1569 שויכה העיר לכתר הפולני. ב-1795, לאחר חלוקת פולין, הפכה העיר לנחלת פרוסיה. ב-1806 היא שויכה לאימפריה הרוסית. ב-1919 הוחזרה העיר לרפובליקה הפולנית השנייה. בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב הועברה העיר לידי ברית המועצות ב-1939, ביוני 1941, במסגרת מבצע ברברוסה, נכבשה העיר על ידי כוחות גרמניה הנאצית. עם תום המלחמה הוחזרה העיר לשליטה פולנית.

תור הזהב של העיר היה בימי מלכותו של זיגמונט השני אוגוסט, שהקים במקום ארמון ובסיס ממנו יצא לציד ביערות האזור.

== יהודי קנישין ==
[[אנדרטה לזכר יהודי קנישין שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
במחצית השנייה של המאה ה-17 נכללה קנישין תחת צו איסור התיישבות יהודים ("Privilege of De Non Tolerandis Judaeis"), למרות שיהודים לא יכלו לגור בה הם סחרו בעיר ואט אט החלה להתקיים קהילה יהודית זעירה במקום. בשנת 1807 מנתה הקהילה כ-300 איש וצו אי-ההתיישבות חודש. 

קהילה יהודית של ממש התחילה להתגבש במקום בסביבות 1830 עם הקמת תעשיית טקסטיל על ידי יהודים וגרמנים. במפקד האוכלוסין של 1879 נמנו 1878 יהודים באוכלוסייה כללית של 3864 נפש (כמעט מחצית מהאוכלוסייה). בין שתי מלחמות העולם היו בקהילה מוסדות צדקה כ"ביקור חולים", חמש מסעדות כשרות, שתי חנויות מכולת כשרות ותשע מאפיות וסניפים של תנועות נוער ציוניות ואגודות ספורט כבית"ר ו"קדמה" (השומר הצעיר). ערב מלחמת העולם השנייה מנתה האוכלוסייה היהודית 1450 נפש מתוך כ-4000 תושבי העיירה, אך כמעט כל התעשייה והמסחר היו בידיים יהודיות.

ב-10 באוקטובר 1939 נכנסו כוחות גרמניים לעיירה וריכזו את היהודים בבית הכנסת כהכנה לשליחתם לגרמניה, אך שבוע לאחר מכן עברה העיירה לידי ברית המועצות (בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב) והחיים נמשכו כסדרם. שואת יהודי קנישין החלה ביום שישי, 27 ביוני 1941, אז נכנסו כוחות גרמניים לעיירה במסגרת מבצע ברברוסה. אל העיר רוכזו עוד כ-500 מיהודי הסביבה, לא הוכרז גטו אבל על היהודים נכפה יודנראט. ב-2 בנובמבר 1942 כותרה העיר על ידי חיילים והיהודים רוכזו עם שחר בכיכר השוק ממנה הובלו בעגלות אל גטו ביאליסטוק, ממנו נשלחו לאחר מכן לטרבלינקה. יהודים שניסו לחמוק נורו. יהודים ספורים שרדו בזכות חסידי אומות העולם מתושבי העיירה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://sush12knpo.blogspot.com/2008/06/blog-post_24.html רקע על קנישין], כחלק מחומר הכנה למסע לפולין
* [http://sush12knpo.blogspot.com/2007/10/blog-post.html אנחנו, היהודים, מרכינים את ראשינו – בתודה], זכרונותיו של שמואל סורסקי שניצל בזכות חסיד אומות העולם
* 
* [http://kehilalinks.jewishgen.org/Knyszyn/occupation.html יהודי קנישין] 
* 
* 
* 

קטגוריה:פודלסיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:פודלסיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
שדרות נורז'ול

שדרות נורז'ול (בקזחית: бульвар Нұржол; נקרא גם: "שדרות המים הירוקים" או "שביל הזוהר") היא השדרה הלאומית של קזחסטן בעיר הבירה החדשה, אסטנה. היא נמצאת במרכזו של מרכז השלטון והעסקים החדש של העיר, ההולך ומוקם בגדה השמאלית של נהר אישים, בחלק הדרום-מערבי החדש של העיר. המרכז מאופיין בבנייה מונומנטלית, המאפיינת ערי בירה אחרות בעולם.

== הקמה ==
הקמת השדרה בידי הנשיא נורסולטן נזרבייב הביאה לידי מימוש את ההחלטה על העברת עיר הבירה מאלמטי לאסטנה, שהפכה לבירת המדינה בשנת 1997. החלטה זו הביאה לתנופת בנייה חסרת תקדים בעיר. בקצה המזרחי של השדרה נמצא בית נשיא קזחסטן, ובקצה המערבי מצוי מרכז הקניות "חאן שאטיר".

השדרות, כמו גם תוכנית המתאר הכללית של העיר, עוצבו על ידי האדריכל היפני הנודע קישו קורוקאווה. לאורך השדרה שורה של מבנים ארכיטקטוניים מודרניים שנבנו על ידי אדריכלים מקומיים וזרים בעלי שם, ובהם סמלה של העיר אסטנה - מגדל התצפית בייטרק.

לאורך השדרה מצויים משרדי ממשלה, ארכיון המדינה, הספרייה הלאומית של קזחסטן, בית המשפט העליון של קזחסטן, משרד הביטחון, משרד החוץ, משרד התחבורה והתקשורת, חברת הגז הלאומית של קזחסטן, וכן מתחמי מגורים, בנייני משרדים, ומרכזי קניות ובילוי. בשדרה מצויים גם מגוון רחב של שירותים לציבור כגון: חנויות, מסעדות ודוכני מזון, אולמות תצוגה, משרדים ומוסדות ציבור אחרים. במרכז השדרה מצוי שביל רחב להולכי רגל המשולב עם ערוגות פרחים, עצים, ספסלים, מדשאות, מזרקות, ופסלים.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" widths="200px">
Central Downtown Astana 1.jpg
Central Downtown Astana 4.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.flickr.com/photos/steppetales/5917462347/ שדרות המים הירוקים] באתר Flickr

קטגוריה:אסטנה: מבנים
קטגוריה:אסיה: רחובות ושדרות
ישראל ליאור

ישראל ליאור (1921 – מאי 1981) היה תת-אלוף בצה"ל, מזכירם הצבאי של ראשי הממשלה לוי אשכול וגולדה מאיר.

==ביוגרפיה==

ליאור (במקור ליטואר) נולד בפולין ועלה לארץ ישראל ב-1937, בה התגורר בבית סבו וסבתו בחיפה. הוריו שנותרו בפולין נספו בשואה. הוא למד בבית הספר המקצועי בסמ"ת שליד הטכניון. היה פעיל במנגנון הקבע של ארגון ההגנה, בוגר קורס מ"מים מחזור ט"ו של הארגון ושימש מדריך בקורס מפקדי מחלקות, היה מדריך ראשי בנפת זבולון. פיקד על פלוגת הסטודנטים של הטכניון ועל היחידה המיוחדת של ההגנה בחיפה. ב-1947 מונה לסגן מפקד גדוד חי"ש 22 של חטיבת לבנוני בצפון ישראל, היה מפקדו השני של גדוד 11 "אלון", שפעל בתחילת מלחמת העצמאות תחת חטיבת גולני ובהמשך תחת חטיבת יפתח וחטיבת עודד. הגדוד בפיקודו לחם בקרבות בגליל המזרחי ובגליל העליון בין השאר בקרב על מצודת כ"ח. בהמשך המלחמה שימש קצין המבצעים של חטיבת גולני.

לאחר מלחמת העצמאות עסק בארגון כוחות המילואים בצפון ופיקד על בית הספר להכשרת חיילי מילואים, בשנים 1951 עד 1954 שימש ראש מטה חטיבת חיל רגלים וקצין אג"ם בפיקוד הצפון. הדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ופיקד על מחוז תל אביב בשנים 1960 עד 1963, בתקופה זו פיקד על מצעד צה"ל ביום העצמאות ה-14 בשנת תשכ"ב (1962) שנערך בעיר.

בשנים 1963 עד 1966 שימש ראש אכ"א/פרט באגף כוח האדם. בפברואר 1966 מונה למזכיר הצבאי של ראש הממשלה לוי אשכול. הוא ליווה את אשכול בתקופת ההמתנה ובמלחמת ששת הימים ובפעולת כראמה. לאחר פטירתו של אשכול המשיך לכהן בתפקיד תחת ראש הממשלה גולדה מאיר וליווה אותה במהלך מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. במקביל החליף את אהרן יריב ביולי 1973 כיועץ ראש הממשלה לענייני מלחמה טרור. ביוני 1974 השתחרר משירות הקבע.

לאחר שחרורו שימש מנכ"ל חברת הנפט הלאומית, הממונה על חיפושי הנפט, עד 1978. לאחר מכן שימש מחזיק תיק הפועל במועצת פועלי תל אביב-יפו. נפטר במאי 1981.

ב-1987 יצא לאור ספרו של איתן הבר, היום תפרוץ מלחמה, ספר זיכרונות שהחל לכתוב עם ישראל ליאור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת העצמאות
קטגוריה:מזכירים צבאיים של ראש הממשלה
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד הצפון
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
קטגוריה:חיילי חטיבת גולני במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חטיבת יפתח במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חטיבת עודד במלחמת העצמאות