OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אנדרטת ג'ורג' מייסון

אנדרטת ג'ורג' מייסון (באנגלית: George Mason Memorial) ממוקמת בפארק הפוטומק המזרחי שבעיר וושינגטון בירת ארצות הברית.
== המבנה ==
האנדרטה מנציחה את ג'ורג' מייסון כותב הצהרת הזכויות של וירג'יניה, נציג בוועידת פילדלפיה שנערכה בפילדלפיה בשנת 1787. מייסון ידוע בשל סירובו לחתום על חוקת ארצות הברית מאחר שהחוקה לא ביטלה מפורשות את העבדות בארצות הברית.

האנדרטה הוקמה בעקבות חוק שנחקק בקונגרס ארצות הברית ב-10 באוגוסט 1990. האנדרטה כוללת קיר שאורכו 24 מטרים שבמרכזו ספסל ועליו יושב פסלו של ג'ורג' מייסון. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל פיי ב. הרוול, והפסל הוא מעשה ידי הפסלת ונדי רוס.

עבודות הקמת האנדרטה החלו ב-18 באוקטובר 2000 והאנדרטה נחנכה ב-9 באפריל 2002.

כיום האנדרטה מנוהלת ידי רשות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.gmu.edu/alumni/spirit/01winter/gmstatue.html תיאור האנדרטה]

מייסון, ג'ורג'
ג'ורג' מייסון
לשון-פר סמורה

לְשׁוֹן-פַּר סְמוּרָה (שם מדעי: Anchusa strigosa) הוא צמח עשבוני רב-שנתי בעל שושנת עלים גדולה. הצמח הוא דו-מיני ופרחיו כחולים, לבנים ותכולים.
== מאפיינים ==
הצמח גדל בעיקר באדמות כבדות בהרים גבוהים, באזורי מסלע קירטוני, בצדי דרכים, שדות, בתה ומדבריות. תפוצתו היא סהרו-ערבית. המין נפוץ בחגורת הספר, מהנגב הצפוני דרך הרי יהודה והשומרון ועד הגליל המזרחי ורמת הגולן. הוא התפשט בצידי דרכים מערבה אל תוך החבל הים תיכוני.
פורח בחודשים ינואר עד יוני.

פריחתו מתנשאת לגובה מטר ויותר. כל הצמח מכוסה בשערות זיפניות ומכאן שם המין. בחורף צומחת שושנת עלים גדולה ואחריה עולים מבסיס הצמח עמודי תפרחת גבוהים. כותרת הפרח דומה למסמר - הפרח הוא בעל 5 עלי כותרת המאוחים לצינור ארוך. אורך עלי הכותרת הוא כסנטימטר אחד. לוע הכותרת סגור על ידי קשקשים שעירים. תפקידם הוא למנוע מחרקים לא רצויים להיכנס אל לוע הכותרת וגם למנוע מחרקים קטנים שכן הצליחו להיכנס לצאת החוצה. על ידי המאבק שלהם עם הפרח גדל הסיכוי להאבקה כשיצאו. תפקיד נוסף הוא מניעת התאדות הצוף המופרש בבסיס צינור הכותרת. המבקרים העיקריים בפרחים הם דבורים יחידאיות ארוכות-לשון מהסוגים מדרונית (Anthophora) ומחושית (Eucera), וכן דבורי דבש.

ניתן להשתמש בצמח לרפואה בעזרת העלים והשורש. ניתן לרפא פצעים בעור על ידי הנחת עלים כתושים על הפצע. כמו כן ניתן לרקוח משחה מהעלים הכתושים ובתוספת שמן זית לרפא כוויות. חליטת העלים ושתיית החליטה, משמשת נגד תולעים ושטפי דם.

== גלריה ==
<gallery>
תמונה:Anchusa strigosa 3.JPG
תמונה:Anchusa strigosa 2.JPG
תמונה:Anchusa strigosa 1.JPG
</gallery>

== מקורות ==
ד' דרום, א' שמידע, מדריך פרחי הבר בישראל, כרך א', הצמחייה הים תיכונית, ירושלים 1991 עמ' 28.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:זיפניים
קטגוריה:פרחים כחולים בארץ ישראל
צומת תפוח

צומת תפוח
צומת תפוח (קרוי גם צומת זעתרה) הוא אחד הצמתים המרכזיים בשומרון. הצומת מחבר בין כביש 60 (כביש אורך המקשר בין ירושלים לשכם) לכביש 505 (כביש רוחב המקשר בין ראש העין לפצאל), ומסתעפות ממנו דרכים, צפונה לכביש עוקף חווארה ולחווארה, ליישובי גב ההר ולשכם, דרומה לישובי גוש שילה, עפרה, בית אל וירושלים, מערבה לגוש דן ומזרחה לבקעת הירדן ולכביש אלון.

הצומת נמצא כ-10 קילומטרים מזרחית לצומת אריאל ושמו נגזר משם ההתנחלות הסמוכה, כפר תפוח. מאז יוני 2024 הצומת מרומזר. 
==מחסום זעתרה==
בצומת פועל מחסום גדול של משמר הגבול המיועד לבידוק ביטחוני של פלסטינים, הקרוי על שם הכפר זעתרה ו "ח'רבת זעתרה" (או "ראס א-דר") הסמוכה בה, שרידי מצודה מזמן מרידות השומרונים בתקופה הביזנטית. המחסום נבנה בשנת 2005. 

במחסום נתפסו מספר פעמים מחבלים עם מטעני חבלה, בנוסף היו מספר פיגועים, ואירועים רבים של זריקת אבנים על כלי רכב ישראלים ופלסטינים. 

== אירועים בולטים ==
* ב-10 בפברואר 2010 נרצח חייל צה"ל, רס"ל איהאב ח'טיב בפיגוע דקירה שבוצע על ידי קצין משטרה פלסטיני.
* ב-21 באפריל 2012 מנעו שוטרי מג"ב ניסיון פיגוע בצומת וזאת לאחר שעצרו שני מחבלים בני 17, הנערים היו חמושים בכ-4 מטעני צינור, אקדח ותחמושת.
* ב-29 בינואר 2013 נדקר נער ישראלי בעת שהמתין בטרמפיאדה בצומת, הנער נפצע באורח קל בבטנו.
* ב-30 באפריל 2013 נרצח אביתר בורובסקי, בפיגוע דקירה שבוצע על ידי מחבל פלסטיני שהיה חבר בארגון פת"ח. לזכר אביתר הוקמה אנדרטה בצומת, וכן היישוב אביתר.
* בלילה שבין 2 ל-3 ביוני 2014 נפצע לוחם מג"ב מירי של מחבל בצומת, בסופו של יום המחבל נורה ונהרג על ידי כוח צה"ל.
* ב-2 באוקטובר 2014 סיכלו לוחמי מג"ב ניסיון פיגוע, כשעצרו שני מחבלים פלסטינים, שעל גופם נמצאו מטעני חבלה.
* ב-24 בנובמבר 2015 ביצע מחבל פלסטיני פיגוע דריסה בצומת תפוח ופצע מספר חיילי צה"ל, בהם קצינים בדרגת אלוף-משנה וסגן-אלוף. המחבל נורה ונפצע קשה.
* ב-19 באוקטובר 2016 נורתה תושבת הכפר עסירה א-שמאלייה למוות, לאחר ששלפה סכין והתקדמה אל עבר לוחמי משמר הגבול שהיו במקום.
*ב-20 באפריל 2019 ניסה מחבל לדקור לוחמי מג"ב בצומת, הוא נורה ונפצע על ידי שוטר, וכעבור שבוע מת מפצעיו.
*ב-2 במאי 2021 התרחש פיגוע ירי בצומת, בו ירה מחבל מרכב חולף לעבר הטרמפיאדה בצומת, ופצע שלושה אזרחים, בהם אחד באורח אנוש ואחד קשה.<ref></ref> כעבור מספר ימים נפטר מפצעיו יהודה גואטה שנפצע אנושות בפיגוע הירי. שלושה ימים אחר כך תפסו כוחות צה"ל את המחבל שביצע את הפיגוע, מונתצר שלבי, בכפר סילואד. ב-8 ביולי 2021 כוחות צה"ל הרסו את ביתו של שלבי בכפר תורמוס עיא.
*ב-31 בינואר 2023 התרחש אירוע דריסה בצומת. בדריסה נפצעו שני לוחמי מילואים מצה"ל, אחד במצב קל והשני במצב בינוני

== ראו גם ==

* כביש לב השומרון

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:השומרון: תחבורה
תפוח
קטגוריה:מחסומים ומעברים ביהודה ושומרון
תפוח
מעיין הגבורה

מעיין הגבורה (ידוע גם כעין אל עריק) הוא מעיין שכבה הסמוך לעלי באזור המכונה "העמק הנעלם".

בזכות מי המעיין שוכנות בסביבה חיות בר רבות. באזור יש גם ממצאים ארכאולוגיים רבים, בהם ממצאים מהתקופה הכנענית. כמו כן נמצאו במרחב המעיין שרידים מקרב במלחמת העולם הראשונה - קרב קו שתי העוג'ות.

במעיין בריכה בעומק 1.80 וברוחב של כארבעה מטרים, ובריכת שכשוך בעומק של 40 ס"מ. 

==שיפוץ המעיין==
בספטמבר 2004 שופץ המעיין על ידי תלמידים מבית-ספר "תלמוד תורה", תלמידי המכינה קדם-צבאית בני דוד וסטודנטים מאוניברסיטת אריאל לזכר אבי ואביטל וולנסקי (תושבי עלי שנרצחו בפיגוע ירי בדרכם לביתם בכ"ז באב ה'תשס"ב). נבנו בו שתי בריכות, בריכת מבוגרים ובריכת ילדים, הוקמו לצדו שולחנות פיקניק וערסלים, נבנה צריף עץ ובו מלתחה והוצבו שלטי הדרכה.

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:ספסל מעיין עלי.JPG|ספסל פיקניק ליד הבריכה
קובץ:מעיין עלי.JPG|הבריכה העליונה
קובץ:2 מעיין עלי.JPG|שתי הבריכות
קובץ:מעיין הגבורה בשעת לילה.jpg|טקסט=הבריכה לאחר עבודות ניקוי אוגוסט 2019|ממוזער|הבריכה הגדולה בשעת לילה אוגוסט 2019
קובץ:שלט מעיין הנצחה.JPG|שלט הזיכרון במעיין
קובץ:שלט מעיין עלי.JPG|שלט הדרכה ליד המעיין
קובץ:מעיין הגבורה תמונה לכיוון דרום.jpg|הבריכות במבט דרומה
</gallery>

==לקריאה נוספת==
*
*
*מפת טיולים וסימון שבילים 7: השרון והשומרון, בהוצאת "הועדה לסימון שבילים בישראל".

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.maslulim-israel.co.il/%D7%9E%D7%A2%D7%99%D7%99%D7%9F-%D7%94%D7%92%D7%91%D7%95%D7%A8%D7%94.html מעיין הגבורה באתר "מסלולים"]
*[https://web.archive.org/web/20090730060955/http://www.lcl.org.il/viewwellsprings.php?wsid=2 מעיין הגבורה - היסטוריה הווה ואוסף תמונות]
* 
*[http://www.gobinyamin.org.il/packages/%D7%9E%D7%A2%D7%99%D7%99%D7%9F-%D7%94%D7%92%D7%91%D7%95%D7%A8%D7%94-%D7%A2%D7%9C%D7%99/ מעיין הגבורה באתר "תיירות בבנימין"]

== הערות שוליים ==

גבורה
קטגוריה:גוש שילה
קטגוריה:עלי
קטגוריה:הנצחת חללי הטרור בישראל
קבר עתניאל בן קנז

קבר עתניאל בן קנז הוא מבנה הנמצא בחברון, סמוך לכיכר השוטר, ובקומתו הראשונה מערת קבורה חצובה ובה עשרה כוכים. מסורת יהודית מצביעה על המקום כקברו של עתניאל בן קנז. על פי המסורת המוסלמית מיוחס הקבר ל"א-נבי חברון" מייסד העיר.

בתנ"ך אין התייחסות מפורשת למקום קברו של עתניאל בן קנז, אולם הוא היה חתנו של כלב בן יפונה, שקיבל את העיר חברון לנחלה.

לדברי אנשי היישוב היהודי בחברון, מתחם הקבר נקנה על ידי יהודים במאה ה-19, בספר "קהילת חברון" מתואר . באוקטובר 1927 פורסם בדואר היום שהכיכר וחלקת הקבר הוחכרו על ידי הקהילה היהודית לערבי שבחלוף השנים טען לבעלות על המקום.

הקבר נעזב לאחר מאורעות תרפ"ט כשהיהודים עזבו את חברון. לאחר מלחמת ששת הימים עבר האזור לשליטת ישראל, שאפשרה כניסה חופשית הן לישראלים והן לפלסטינים. בהסכם חברון נמסר האזור לשליטת הרשות הפלסטינית, שמנעה כניסת אזרחים ישראלים לקבר. מאז מבצע חומת מגן צה"ל שולט למעשה בשטח, ומתאפשרת כניסת יהודים וישראלים מספר פעמים בשנה, באבטחת צה"ל, בין השאר בתשעה באב, בחול המועד סוכות בחול המועד פסח ובשבת חיי שרה.<gallery>
קובץ:עתניאל.jpg| כוך הקבר
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* נעם ארנון, חברון 4000 שנה ועוד 40.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hebron.org.il/album/873 תמונות הקבר - אתר היישוב היהודי בחברון]
* - סרטון המתאר את מבנה הקבר וההגעה אליו

==הערות שוליים==

עתניאל
עתניאל בן קנז
קטגוריה:חברון: קברים ובתי קברות
קטגוריה:קברי צדיקים בחברון
פארק הפוטומק המזרחי

פארק הפוטומק המזרחי בשנת 1935
פארק הפוטומק המזרחי (באנגלית: East Potomac Park) הוא פארק ציבור הממוקם בעיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. על אף שמו, הפארק נמצא דרומית לאנדרטת ג'פרסון ולפארק הפוטומק המערבי, וממוקם בין תעלת וושינגטון לבין נהר הפוטומק. 

פארק הפוטומק המזרחי מסומן כ"אזור II" במפה זו
בפארק ממוקמים מתקני ספורט ובהם מגרשי גולף וטניס, מסלולי הליכה וכן ממוקמת בו מרינה. ברחבי הפארק נטועים עצי הסאקורה (דובדבן יפני), בדומה לעצי פארק הפוטומק המערבי, והעצים שבסמוך לאנדרטת וושינגטון, הפורחים ומהווים בסיס לפסטיבל הלאומי של פריחת הדובדבן.

==ראו גם==
* פארק הפוטומק המערבי

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nps.gov/cherry/cherrytypes.htm תיאור עצי הדובדבן שבפארק, באתר הפארקים הלאומיים של ארצות הברית]
* [http://dc.about.com/od/restaurant1/a/EastPotomacPk.htm תיאור הפארק באתר About.com]

פוטומק המזרחי
קטגוריה:פוטומק
אנדרטת מגילת האש

אנדרטת מגילת האש היא אנדרטה הניצבת בהרי ירושלים, ממערב למושב כסלון ובה מונצחים תולדות עם ישראל משואה לתקומה. נחנכה בחודש מרץ 1972.

== הקמה ==
האנדרטה הוקמה ביוזמת "בני ברית" בארצות הברית, ובתרומתו. האתר נבחר על ידי יוסף וַיְץ, מראשי קק"ל וממייסדי מינהל מקרקעי ישראל. את האנדרטה פיסל האמן נתן רפופורט, ניצול השואה בעצמו.

האנדרטה עשויה ברונזה וגובהה שמונה מטרים. צורתה היא של שני גלילי מגילה, המביעים את היותו של עם ישראל עם הספר. גליל אחד מתאר את השואה והשני את התקומה.

בחלק המסמל את השואה מתוארים בין השאר יאנוש קורצ'אק וילדיו, שורת קסדות המתארות את החיילים הנאצים, דמות מלוחמי הגטאות האוחזת רימון, ודמויות נוספות מאחורי גדרות המחנות. את חלק השואה חותמים תמונות של ניצולי השואה העולים לארץ במבצעי העפלה, יהודים מהארץ שעוזרים להם לרדת מהסירות, ודמות יהודי המנשק את אדמת ארץ ישראל.

בחלק המסמל את התקומה מפוסלים סמלים שונים של הארץ כמו: עצי זית, ילד אוחז אשכול ענבים, הרב גורן התוקע בשופר ליד אבני הכותל המערבי, מנורת בית המקדש המתוארת בשער טיטוס, דמות זקן (בן דמותו של רבי אריה לוין) המסמלת את אליהו הנביא, אנשים רוקדים הורה ודגלים מתנופפים ליד מלאך התוקע בחצוצרה.

במרווחים שנוצרו בין שני הגלילים ממוקמים שני חדרי זיכרון, שבתוך כל אחד מהם חרוט פסוק מהתנ"ך.

האנדרטה ממוקמת ביער הקדושים שבהרי ירושלים, סמוך למושב כסלון.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.teva.org.il/?CategoryID=379&ArticleID=1087 מגילת האש], באתר החברה להגנת הטבע
* (עם חניכתה)
* 
* 
* 

קטגוריה:נתן רפפורט
מגילת האש
מגילת האש
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול ישראלי
קטגוריה:יער הקדושים
הלוח האירואסייתי

בירוק הלוח האירו-אסייתי
הלוח האירואסייתי הוא לוח טקטוני המכסה את השטח של אירואסיה (יבשת-על הכוללת את אסיה ואירופה), למעט הודו, המזרח התיכון וחלק במזרח סיביר. הלוח ממשיך עד לאמצע האוקיינוס האטלנטי. גבול בין הלוח האירו-אסייתי לבין הלוח הצפון-אמריקאי נמשך מצפון כדור הארץ עד הלוח הפיליפיני. מדרום, הלוח גובל בין הלוח האפריקאי, מזרחה יותר לוח ערב, מזרחה יותר הלוח ההודי ואז הלוח האוסטרלי. מהצד המערבי של הלוח נמצא הלוח הצפון-אמריקאי. הלוח האירו-אסייתי הוא הלוח השלישי בגודלו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אירו-אסייתי
קטגוריה:אסיה: גאולוגיה
קטגוריה:אירופה: גאולוגיה
גיז'רמו ישראלביץ'

גיז'רמו ישראלביץ (בספרדית: Guillermo Israilevich; נולד ב-10 בספטמבר 1982) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.

== קריירה ==
ישראלביץ' נולד בעיר סנטה פה שבארגנטינה. הוא החל לשחק בגיל 11 באוניון דה סנטה פה, ואת הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון ערך הבכורה בבוגרים ערך ב-10 בפברואר 2000 במשחק מול ולז סרספילד.

בשנת 2002 הגיע לישראל ובגלל מוצאו היהודי לא נחשב לשחקן זר. ישראלביץ' חתם במכבי חיפה, ובעונת 2002/2003 השתתף במשחקי הקבוצה בליגת האלופות, אך לא זכה לדקות משחק רבות בליגה או במפעלים אחרים. בתחילת עונת 2003/2004 עבר ישראלביץ' להפועל נצרת עילית ששיחקה בליגת העל. ישראלביץ' הפך אט אט לשחקן הרכב קבוע, אך הקבוצה ירדה לליגה הלאומית בתום העונה. ישראלביץ' המשיך לשחק עם הקבוצה בליגה הלאומית ואף הושעה ממנה לפרק זמן מסוים בשל החרמתו את האימונים.

לקראת עונת 2006/2007 עבר לשחק בהפועל כפר סבא, בעסקה שבמסגרתה עבר לשחק בחיפה אייל משומר. ישראלביץ' שיחק בכפר סבא עד סוף עונת 2007/2008, אשר בסיומה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.

ביוני 2008 חתם ישראלביץ' במכבי תל אביב, עמה זכה בגביע הטוטו של 2008/2009. לאחר ארבע שנים וסיום חוזהו בקבוצה החליטה הקבוצה לא לחדש את חוזהו ובכך הפך ישראלביץ' לשחקן חופשי.

בקיץ 2012 חזר ישראלביץ' לשחק בארגנטינה, בקבוצת בוקה אונידוס, ובשנת 2014 פרש ממשחק פעיל.

===נבחרת ישראל===
ב-31 באוגוסט 2002 זומן ישראלביץ' לראשונה לסגל הנבחרת הצעירה של ישראל, ובמדיה רשם שתי הופעות וכבש שער אחד.

ב-4 באוקטובר 2006 זומן ישראלביץ' לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת במקומו של מיכאל זנדברג הפצוע למשחק נגד נבחרת רוסיה, אולם לבסוף הנבחרת יצאה למשחק עם סגל של 19 שחקנים בלבד, אחרי שישראלביץ' נופה מהסגל מאחר שבדיקה שביצעה ההתאחדות לכדורגל העלתה כי הוא שיחק בעברו בנבחרת ארגנטינה הצעירה, ועל כן אינו רשאי לשחק בעבור שתי נבחרות שונות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://flix.tapuz.co.il/v/watch-2319584-.html ריאיון עם השחקן] באתר flix, 27 בפברואר 2008
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל יהודים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:סנטה פה (ארגנטינה): כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אוניון (סנטה פה)
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:יהודים ארגנטינאים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארגנטינה
קטגוריה:עולים בשנות ה-2000
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
זולטן פהר

זולטן פהר (בהונגרית: Zoltán Fehér; נולד ב-12 ביוני 1981 בסאבאדסאלאש) הוא כדורגלן הונגרי המשחק בעמדת המגן. הוא משחק כיום במועדון הכדורגל ההונגרי ETO מגיור.

פהר החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון פרנצווארוש במולדתו. בשנת 2000 הוא חתם בשורות מועדון ראקושפלוטאי. ביוני 2002, הוא עבר לשחק במועדון ואשאש, ולאחר שלוש שנים בקבוצה חתם בשופרון. הוא הספיק לשחק עוד 8 משחקים במדי פרנצווארוש לפני שבינואר 2008 חתם על חוזה במועדון ויהרן סנדנסקי מן הליגה הבולגרית. בהמשך הוא שיחק במועדון הכדורגל ההונגרי גיור. הוא חזר להונגריה, שיחק בליגות נמוכות ופרש מכדורגל בשנת 2018.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים הונגרים
קטגוריה:מגני כדורגל הונגרים
קטגוריה:כדורגלני סומבטהיי האלאדאש
קטגוריה:כדורגלני פרנצווארוש
קטגוריה:כדורגלני גיור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הונגריה
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1981
מנהל מחלקה (רפואה)

מנהל מחלקה בבתי חולים ובמוסדות רפואיים אחרים הוא הרופא הבכיר במחלקה והאחראי על הניהול הרפואי והאדמיניסטרטיבי שלה.

התפקיד והתואר הם חלק אינטגרלי של מבנה הרפואה האירופאית, בעיקר הגרמנית, שם נקרא מנהל המחלקה Chefarzt (בגרמניה) או Primarius (באוסטריה), או Primario (באיטליה).

בנוסף לתפקיד הניהולי, במידה והמחלקה מסונפת לאוניברסיטה כלשהי, נושא מנהל המחלקה בתפקיד המחנך ומורה בשטח התמחותו.

מנהל מחלקה אינו בהכרח פרופסור ולהפך. פרופסור הוא תואר אוניברסיטאי וקבלתו מאת פקולטה לרפואה בישראל מותנית במסלול אקדמי, הוראה, כתיבת מאמרים וניהול מחקר, או בפעילות קלינית-אקדמית, עבורה ניתנת הדרגה "פרופסור קליני". 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מקצוע הרפואה

da:Cheflæge
Crytek

Crytek (תעתיק: קרייטק) היא חברת פיתוח משחקי וידאו שנוסדה בשנת 1999 על ידי שלושה אחים טורקיים, האחים ירלי. מרכזה של החברה בפרנקפורט שבגרמניה, וברשותה שני אולפנים נוספים בקייב שבאוקראינה וכן בבודפשט שבהונגריה. צוות הפיתוח של החברה מורכב מצוות של 186 חברים ממקומות שונים, לרבות אירופה, ארצות הברית ואף ישראל.
 
החברה ידועה בעיקר בשל פיתוח משחק היריות בגוף ראשון Far Cry ומנוע המשחק שלו, CryENGINE, ובשל פיתוח המשחק קרייסיס ומנוע CryENGINE 2. 

החברה ממשיכה לפתח ולשדרג את מנוע ה- CryENGINE 3 וכבר הספיקה להדגים אותו בתערוכת מפתחי המשחקים GDC 2009. לחברה יש שותפות עם Electronic Arts, יוביסופט, NVIDIA, אינטל ו-AMD.

פריצת הדרך של החברה הייתה בתצוגת המחשבים האירופית בשנת 2000, בה הרשימו אנשיה את חברות שיווק משחקי המחשב הגדולים בעזרת הדמו שהציגו בדוכן של NVIDIA. קרייטק ידועה כתורמת עיקרית לתחום הפיתוח הגרפי של דימוי סביבות מציאותיות במשחקי קונסולות (PC בעיקר), ופורצת דרך בתחום זה. כמו כן, המשחקים שהוציאה תמיד היוו תחדיש בהקשר הוויזואלי, ושילבו אספקטים וויזואליים מציאותיים שטרם נראו כמותם במציאות מדומה. יש לראות בתוצרי החברה אבני דרך עד ליצירת משחקי מחשב בעלי גרפיקה מציאותית בעליל, מה שאמור לקרות עד שנת 2040 לערך.
הלוגו הקודם של החברה, ששימש אותה עד 2018
== משחקים שפיתחה ==
{| class="wikitable" border="1"
|-
! שם
!פלטפורמות נתמכות
! שנה
|-
| Far Cry
|חלונות
| מרץ 2004
|-
| Crysis
|חלונות (מאוחר יותר גם לפלייסטיישן 3 ולאקסבוקס 360)
| 13 בנובמבר 2007
|-
| Crysis Warhead
|חלונות
| 16 בספטמבר 2008
|-
| Crysis 2
|חלונות, פלייסטיישן 3, אקסבוקס 360
| 22 במרץ 2011

|-
| Fibble – Flick 'n' Roll
|אנדרואיד, iOS
| 2012
|-
| Crysis 3
|חלונות, פלייסטיישן 3, אקסבוקס 360
| 19 בפברואר 2013
|-
| Warface
|חלונות, פלייסטיישן 4, אקסבוקס 360, אקסבוקס וואן, נינטנדו סוויץ'
| 21 באוקטובר 2013
|-
| Ryse : Son Of Rome 
|חלונות, אקסבוקס וואן
| 10 באוקטובר 2014
|-
|The Collectables
|iOS
|2014
|-
|The Climb
|חלונות, Oculus Quest (2019)
|28 באפריל 2016
|-
|Robinson: The Journey
|חלונות, פלייסטיישן 4
|נובמבר-דצמבר 2016
|-
|Hunt: Showdown
|חלונות, פלייסטיישן 4, אקסבוקס וואן
|אוגוסט 2019-פברואר 2020
|-
|Crysis Remastered
|חלונות, פלייסטיישן 4, אקסבוקס וואן, נינטנדו סוויץ'
|18 בספטמבר 2020
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://pcgalaxy.co.il/crytek-will-show-two-new-games-e3/ חדשות משחקים]

קטגוריה:חברות גרמניות
קטגוריה:חברות משחקי וידאו
קטגוריה:חברות תוכנה
מבצע צבאי

מבצע צבאי הוא יישום של מדיניות באמצעים צבאיים קונבנציונליים (לדוגמה מערכה צבאית) כדי להשיג מטרות או יעדים מוגדרים מראש. מבצעים צבאיים כוללים לרוב: תכנון מקדים, הכנת כוחות, תהליכי ביון (איסוף, מחקר והערכה של מידע), הקצאת תקציבים, הגדרת מסגרות זמן לביצוע וביצוע הפעולה המתוכננת על ידי הכוחות בשטח. 

מרבית המבצעים הצבאיים נקראים בשמות קוד. לעומת מלחמה, מבצע צבאי בדרך כלל מוגבל בהיקפו, בשטח בו הוא מתבצע ובמשך הזמן שבו מתבצע. מבצע צבאי יכול להתבצע כחלק ממלחמה או כפעילות צבאית שלא במסגרת מלחמה. במקרים רבים מדינות מעדיפות להגדיר פעולת מלחמה צבאית כמבצע צבאי ולא כמלחמה, כדי להימנע מההשלכות המשפטיות הנלוות לכך (הכרזת מלחמה, פיצוי כספי וכו'), אך מבצעים מוגבלים עשויים להסתבך ולהסלים לכדי מלחמה בהיקף מלא (דוגמת מבצע שלום הגליל שהפך למלחמת לבנון הראשונה).

לרוב מבצע צבאי כולל אחד או יותר מהאלמנטים הבאים: לוחמת תמרון, קרב, פשיטה, חבלה התקפית, תקיפה אווירית, הריגת לוחמי אויב והשמדת מטרות ונכסים של האויב.

להבדיל ממבצעים קונבנציונליים מבצעים מיוחדים הם "פעולות צבאיות המתנהלות על ידי כוחות מיוחדים, תוך שימוש באופני פעולה לא שגרתיים שאינם תקניים לכוחות קונבנציונליים. שיקולים פוליטיים-צבאיים עשויים לדרוש פעולה בחתימה נמוכה, טכניקות חשאיות, סמויות או דיסקרטיות וקבלת מידה של סיכון פיזי ופוליטי שאינו כרוך בפעולות קונבנציונליות".

רוב המבצעים הצבאיים הם בעלי תהליכים ברורים אשר חייבים להיות מיושמים כדי שהמבצע יתקדם:
* קונספציה – דרך הגדרת מטרות או יעדים ברורים מראש. 
* מודיעין – איסוף וניתוח כדי לזהות את יכולת האויב להתנגד. 
* תכנון – של הכוח הצבאי הנדרש והאופן בו יופעל. 
* מנהלה ולוגיסטיקה – ציודם, אימונם והיערכותם של הכוחות המעורבים. 
* תחילת המבצע – השגת היעדים הטקטיים הראשונים. 
* הבסת כוחות האויב הגדולים יותר בעומק האופרטיבי שלהם.
* סיום המבצע כאשר המטרות האסטרטגיות הושגו או לא.

==ראו גם==
* מבצעי צבא הגנה לישראל
* מבצעי צה"ל במלחמת העצמאות

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:לוחמה
קטגוריה:לחימה
אגידיוס

250px
אגידיוס הקדוש (640 – 1 בספטמבר 720) הוא קדוש נוצרי. שמו בלטינית הוא Ægidius, אך בצרפתית הוא נקרא ז'יל (Gilles) ובאנגלית ג'יילס (Giles). אגידיוס הוא אחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים. 

אגידיוס הקדוש היה נזיר מתבודד ואב מנזר שנולד באתונה וחי בפרובאנס ובספטימניה שבדרום גאליה. על פי חלק מתולדות הקדושים הוא היה בנם של המלך תאודור והמלכה פלגיה מאתונה, אך קרוב לוודאי שמדובר במעשייה שהופצה בעיקר במקראת הזהב. ב-683 עזב את יוון לכיוון צרפת להתיישב בדיוקסיה של נים. הוא התבודד ליד שפך הרון וליד נהר גארדו, בדרום צרפת של ימינו. על פי אחת האגדות, הניקה אותו איילה בחלבהּ. הוא נפגע מחץ של מלך הוויזיגותים ומבה , כשהלה ניסה לצוד אותה. כפיצוי נתן המלך לנזיר מקום לבנות בו מנזר.

חלקת הקבר של אגידיוס במנזר שהקים בסן ז'יל די גאר , הפכה למוקד לעלייה לרגל בדרך סנטיאגו היוצאת מארל לסנטיאגו דה קומפוסטלה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ארבעה-עשר הקדושים המסייעים
קטגוריה:אבות מנזרים
קטגוריה:ילידי 640
קטגוריה:נפטרים ב-720
אוטו הרשמן

ווינה]]
ד"ר אוטו הרשמן (בגרמנית: Otto Herschmann; 4 בינואר 1877 – 14 ביוני 1942), היה שחיין וסייף יהודי אוסטרי. בעל שתי מדליות כסף אולימפיות, עורך דין, ויו"ר הוועד האולימפי האוסטרי. נספה בשואה. אחד מהספורטאים הבודדים לאורך ההיסטוריה, שזכו במדליות בשני ענפים שונים באולימפיאדות הקיץ.
== קריירה ==
בשנות ה-90 של המאה ה-19 נחשב הרשמן כשחיין ואתלט בעל שם. באולימפיאדת אתונה (1896), שהייתה האולימפיאדה הראשונה בעידן המודרני, זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:22.8 דקות, אחרי אלפרד האיוש היהודי מהונגריה שקבע תוצאה של 1:22.2 דקות. 8 שחיינים נוספים חלקו את המקום השלישי ולכן לא חולקה מדליית הארד.

בהמשך שימש בוועד האולימפי הלאומי האוסטרי ונבחר להיות יו"ר הוועד. באולימפיאדת סטוקהולם (1912) השתתף בנבחרת הסייפים האוסטרים וזכה עם נבחרתו במדליית כסף בחרב. הוא עלה על דוכן המנצחים וקיבל את המדליה בעודו מחזיק בתפקיד יו"ר הוועד האולימפי האוסטרי, והיה היחיד בתולדות האולימפיאדות שזכה במדליה כשהוא משמש כיו"ר ועד אולימפי של מדינה כלשהי.

נעצר על ידי הנאצים ונשלח לגטו איזביצה ובשנת 1942 נשלח למחנה ההשמדה סוביבור, שם נרצח.<ref name="Schaffer"></ref>

שמו הונצח ביד לאיש הספורט היהודי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/sport/fencing.asp#&gid=1&pid=3 על אוטו הרשמן] באתר יד ושם

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחייני חופשי
קטגוריה:שחיינים אולימפיים יהודים
קטגוריה:שחיינים אוסטרים
קטגוריה:סייפים יהודים
קטגוריה:יהודים בשואה: אוסטריה
קטגוריה:אסירים בגטו איזביצה
קטגוריה:ספורטאים שנספו במחנה ההשמדה סוביבור
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אתונה (1896)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אתונה (1906)
קטגוריה:סייפים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: אוסטרים
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים יהודים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1877
קטגוריה:נפטרים ב-1942
ג'וליאן אסקודה

ג'וליאן אסקודה (צרפתית: Julien Escudé; נולד ב-17 באוגוסט 1979) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הבלם.
== קריירה ==
אסקודה החל את קריירת המשחק שלו ב-1998 במדי קבוצת קאן. אסקודה הפגין יכולת משחק טובה ובעקבות זאת החליט מאמנה של סטאד רן, פול לה גן, להחתים אותו על חוזה. אסקודה הגיע לראן ב-1999, ושיחק בה ארבע עונות.

בשנת 2003 עבר לשחק באייאקס אמסטרדם, שם הבקיע שישה שערים. בינואר 2006 עבר לשחק בסביליה, ובאותה שנה זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון 4-0 על מידלסברו במשחק הגמר, וכן זומן לסגל נבחרת צרפת.

אחיו של ג'וליאן אסקודה הוא הטניסאי ניקולה אסקודה.

== תארים ==
;אייאקס
* אליפות הולנד: 
* מגן יוהאן קרויף: 

;סביליה
* גביע אופ"א (2): , 
* גביע המלך הספרדי (2): , 
* הסופר קאפ האירופי: 
* הסופר קאפ הספרדי: 

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.eredivisie.nl/subpage.aspx?l1=1643&playerid=120964&action=playerinfo מידע על השחקן]

קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני קאן
קטגוריה:כדורגלני סטאד רן
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני סביליה
קטגוריה:כדורגלני בשיקטש
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:שארטר: כדורגלנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1979
קשיו

פרי הקשיו
אגוזי קשיו מעובדים

קשיו (שם מדעי: Anacardium occidentale) הוא מין של עץ בעל פרחים ממשפחת האלתיים, קרוב משפחה של אלת הבטנה המניבה את הפיסטוק. הוא מגודל באופן מסחרי למטרת שיווק של גרעיניו ופירותיו.

==תפוצה==
עץ הקשיו גדל באזור אמריקה הדרומית, ומוצאו בצפון מזרח ברזיל. מברזיל, הביאו הפורטוגזים את עץ הקשיו לאפריקה ולדרום מזרח אסיה. כיום הוא מגודל מסחרית ב-32 מדינות שונות, בעלות אקלים טרופי וסובטרופי. מגדלות הקשיו הבולטות (למטרות ייצוא) הן וייטנאם, ניגריה, גאנה, חוף השנהב, הודו, ברזיל ואינדונזיה.

==מקור השם==
השם "קשיו" (Cashew) מקורו בשם הפורטוגזי "קאז'ו" (Caju) שהוא בתורו מבוסס על השם בטופי עתיקה "אקאג'יו" (acajú).

ועד הלשון העברית קבע ב-1930 כי העץ יקרא בעברית תולענה, ככל הנראה בגלל בלבול בוטני עם העץ המשמש לחרושת עץ הקרוי מהגוני.

==מאפיינים==
עץ הקשיו הוא עץ בגובה נמוך-בינוני (כ-12 מטרים), ירוק עד, בעל גזע מפותל.

עליו בשרניים וגדולים (לעיתים עד גודל של 22 על 14 ס"מ), צורתם אגסית והם מסודרים בספירלה סביב הענפים. הפרחים מסודרים בתפרחת מרובת פרחים מקובצים ובעלת צורה חרוטית, כאשר כל פרח בעל חמישה עלי כותרת קצרים (7 מ"מ לערך).

מתוך עלי הגביע של הפרח מתפתח פרי מדומה גדול ובעל צורת אגס, הקרוי לרוב "תפוח קשיו". הוא אכיל ובעל בשר רך ומתוק, המוקף קליפה עדינה, ואינו מכיל גרעינים. על אף שהוא נחשב כמעדן באזור ברזיל, הוא אינו מגודל לייצוא היות שאינו משתמר היטב במסע - כעבור 24 שעות מרגע הקטיף מתחיל תפוח הקשיו לתסוס. מיץ הקשיו נמכר לרוב בברזיל ופופולרי מאוד (כמו מיץ תפוזים בישראל למשל).

מפימת הפרי, במקום שבו היה הפרח, מתפתח הפרי האמיתי של העץ - בית גלעין דמוי אגוז. זהו אגוז הקשיו, שמבחינה בוטנית אינו נחשב כאגוז, אלא כפרי הדומה לשקד. ללא עיבוד, אגוז הקשיו אינו אכיל.

==רעילות==
אגוזי הקשיו הנמכרים בשווקים כלא מעובדים למעשה עברו תהליכי חימום וקילוף לפני ששווקו. אגוז הקשיו הטרי, כאשר נקטף מעל תפוח הקשיו, מכיל קליפה כפולה הרוויה שרף. שרף זה מכיל חומר בשם Urushiol, חומר דומה לזה המצוי באוג רעיל. מגע שלו עם העור יכול להביא לגירוי, ובבליעה לתגובת הרעלה. כל אגוז קשיו צריך לעבור טיפול מדויק על מנת להסיר את קליפתו בלי להגיר מהשרף על האגוז. לרוב הקליפה מוסרת בחימום עז, כגון אידוי או טיגון, והזרע מחולץ ממנה ומנוקה, ונבדק פרטנית. טיפול זה יקר יחסית לטיפול באגוזים אחרים, ומגולם במחיר אגוזי הקשיו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20120508123840/http://foodsdictionary.nana10.co.il/Products/1/אגוזי%20קשיו מידע תזונתי מפורט על אגוז הקשיו]
* שלמה פפירבלט, [http://blogs.haaretz.co.il/shlomopapirblat/891/ פרי העונה: רעיל, מדומה, וטעים מאד], בבלוג "כתוב בלטינית" באתר הארץ, 13.3.2014

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:אלתיים
קטגוריה:ברזיל: עצים
קטגוריה:אגוזים וזרעים אכילים
ויליאם כריסטי

ויליאם לינקולן כריסטי (באנגלית: William Lincoln Christie; נולד ב-19 בדצמבר 1944 בבאפאלו, מדינת ניו יורק) הוא מנצח ונגן צ'מבלו אמריקאי צרפתי, המייסד והמנהל של אנסמבל "לזאר פלוריסאן".

==ביוגרפיה==
כריסטי למד תולדות האמנות באוניברסיטת הרווארד (שם שימש לתקופה קצרה עוזר למנצח מועדון המקהלה של הרווארד) ומוזיקה באוניברסיטת ייל. הוא עבר לצרפת בשנת 1971 ונודע שם בפרשנויותיו למוזיקה מתקופת הבארוק, בעיקר יצירות מן הבארוק הצרפתי, בעבודה עם רנה ז'אקוב ואחרים.

בשנת 1979 הקים את אנסמבל "לזאר פלוריסאן", על שם אופרה של מארק אנטואן שרפנטייה באותו שם, שהייתה ההפקה הראשונה שלו בבימוי מלא. להכרה מלאה זכה ב-1987 עם הפקת "אטיס, של לולי באופרה קומיק בפריז.

כריסטי גם הציג והקליט יצירות של פרסל, הנדל, מוצרט, קאמפרה, קופרן וראמו. 

כריסטי הופיע כמנצח אורח בפסטיבל גליינדבורן באנגליה ובהפקות לאופרה של ציריך והאופרה של ליון. מאז 2002 הוא מופיע באופן קבוע עם התזמורת הפילהרמונית של ברלין.

ויליאם כריסטי כיהן כפרופסור בקונסרבטואר של פריז משנת 1982 עד 1995 והוא ממלא תפקיד פדגוגי פעיל כמנחה כיתות אמן ומרצה באקדמיות למוזיקה. ב-2002 ייסד את "גן הקול", אקדמיה דו-שנתית לזמרים צעירים בקאן.

בשנת 1993 קיבל כריסטי את אות לגיון הכבוד הצרפתי. זה שנים רבות ויליאם כריסטי מתגורר בצרפת ובשנת 1995 ניתנה לו אזרחות צרפתית.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.arts-florissants.com/main/en_GB/william-christie-musical-director,-founder.html Les Arts Florissants]
* [http://www.warnerclassics.com/william-christie/bio Warner Classics]
</div>

קטגוריה:באפלו: אישים
קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:מנצחים צרפתים
קטגוריה:נגני צ'מבלו
קטגוריה:מבצעים בכלים אותנטיים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
שמואל שטריקמן

שמואל (מולה) שטריקמן (21 באוקטובר 1930 - 11 בנובמבר 2003) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור במכון ויצמן למדע. חתן פרס ישראל לחקר הפיזיקה לשנת 2001.

==ביוגרפיה==
נולד בברסט ליטובסק שבפולין לאברהם ואסתר שטריקמן, אחותו של פנחס ספיר. עלה לארץ ישראל עם משפחתו ב-1934. בשנה הראשונה לשהותם התגוררו בכפר סבא, ולאחר שנה עברה משפחתו לתל אביב. במלחמת העצמאות שירת בחיל האוויר כמטיל פצצות.

שטריקמן החל את לימודיו בטכניון בהנדסת אלקטרוניקה בשנת 1950. לאחר סיום התואר, בשנת 1954, הצטרף למחלקה לאלקטרוניקה במכון ויצמן למדע, שם עשה את עבודת הדוקטורט שלו. את התואר בהנדסת אלקטרוניקה קיבל בטכניון בשנת 1958. ב-1967 נתמנה לפרופסור מן המניין במכון ויצמן. בשנים 1981 עד 1982 כיהן כראש המחלקה לפיזיקה אלקטרונית במכון. בשנת 1994 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

מחקריו נגעו בתחומים מגוונים בפיזיקה: התנהגות של חלקיקים הנמצאים תחת השפעתו של שדה מגנטי; תחום הגבישים הנוזליים; חומרים מרוכבים הבנויים ממרקם לא אחיד של מרכיבים; וחישוב אלסטיות של חומרים מרוכבים. על הנושא האחרון עבד יחד עם פרופ' צבי חשין מאוניברסיטת תל אביב. עבודתם המשותפת נחשבת לאחת מפריצות הדרך בתחום, צוטטה בספרות המקצועית כ-1,500 פעמים ונבחרה לאחת מ-100 העבודות החשובות במאה ה-20 במכניקה.

שטריקמן זכה פעמים בפרס ביטחון ישראל על תרומותיו הטכנולוגיות הרבות למערכת הביטחון[https://web.archive.org/web/20130617061950/http://www.education.gov.il/pras-israel/pras_10_k.htm], בשנת 1968 זכה בפרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים מטעם עיריית תל אביב. בשנת 2001 זכה בפרס ישראל לחקר הפיזיקה. כשהוענק לו הפרס, מנעה ממנו מחלתו את היכולת להשתתף במעמד, ונכדתו אור קיבלה את הפרס במקומו.

שטריקמן נפטר ממחלת הסרטן בשנת 2003.

אחיו היה הביוכימאי פרופ' נתן שרון.

== לקריאה נוספת ==
* Z. Hashin and S. Shtrikman, 1963, A variational approach to the elastic behaviour of multiphase materials: J. Mech. Phys. Solids, 11, 127-140

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.hayadan.org.il/shtrickman כתבה על פטירתו של שטריקמן], באתר 'הידען'
* [https://www.academy.ac.il/Index2/Entry.aspx?nodeId=754&entryId=18290 כרטיס אישי ואודותיו], באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
* [http://ieeexplore.ieee.org/iel5/20/29738/01353447.pdf?arnumber=1353447 כתבה לזכרו] בביטאון Institute of Electrical and Electronics Engineers

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס ויצמן
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:סגל מכון ויצמן למדע: פיזיקה
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:משפחת ספיר-שטריקמן
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים

סמליל משרד התרבות והספורט
פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים הוא פרס הניתן על ידי משרד התרבות והספורט ומיועד למלחינים ישראלים היוצרים בתחומי המוזיקה האמנותית. מטרת פרס היצירה היא לעודד ולהעשיר את המצוינות ביצירה הישראלית.

מדי שנה מוענקים חמישה פרסים, ופרס שישי מוענק ליוצר בתחום הג'אז. הסכום המוענק עומד על כ-67,000 ש"ח לכל זוכה.

יו"ר חבר הנאמנים של הפרס הוא שר החינוך והתרבות לשעבר, אהרון ידלין. עמו מכהנים בחבר הנאמנים גם עו"ד אורון שורץ, דבורה בן דוד, פרופ' איתן שטיינברג, ד"ר חיים פרלוק, ד"ר הגר קדימה, ד"ר ארי בן שבתאי, פרופ' ינעם ליף. חבר הנאמנים מאשרר מדי שנה את בחירת השופטים.

== הזוכים בפרס <small>(רשימה חלקית)</small> ==
*1983 - יעקב גלבוע
*1989 (תשמ"ט) - אבל ארליך
* ליאור נבוק
* סרג'יו נטרא
* אורי ברנר
*1991 - רון וידברג
*1994 - רחל גלעין
*1995 - משה רסיוק
*1997 - מיכאל וולפה
*1998 - ציפי פליישר
*1999 - בנימין יוסופוב ואהרון חרל"פ
*2000 - גארי ברתיני
*2001 - חיים אלכסנדר, בטי אוליברו
*2002 - משה זורמן, שרה שהם ומרק קופיטמן
*2003 - גדעון לבינסון, בועז בן משה מרק קופיטמן, אריאל דוידוב, הגר קדימה, גיל שוחט
*2004 - ולדימיר שקולניק, מיכאל דמיאן ו
*ויסאם ג'ובראן, איגור גלפרין, איליה חפץ
*2005 - גד אברהמי, ארי בן שבתאי, אבי ליבוביץ', אלה מילך-שריף, דינה סמורגונסקי, רונן שפירא
*2006 - איליה חפץ
*2007 - בנימין יוסופוב, גילעד הוכמן, ואיתן שטיינברג
*2008 - אייל אדלר, חנה אג'יאשוילי ורפי קדישזון
*2009 - אלברט בגר, בטי אוליברו ומתן פורת
*2010 - ילנה סוקולובסקי, רון וידברג
*2011 - אבנר חנני, שי כהן, דגנית אליקים, עמוס אלקנה
*2012 - הדס גולדשמידט-חלפון, מרינה גלר, יונתן קרן, מנחם ויזנברג, רמי שולר וזוהר שרון
*2013 - מיכאל וולפה, נטע אלוני ואלונה אפשטיין
*2014 - שרה שהם, עודד זהבי, אהרון חרל"פ וירון גוטפריד
*2015 - יונתן כנען, זיו קוז'וקרו, הדס פארי, גורי אגמון,.גדעון לוינסון, מאיה דוניץ
*2016 - מיכאל זלטנרייך, מעיין צדקה, אדם מאור, אמנון וולמן, אליאב קול, אלון פרבר, 
*2017 - אורי ברנר, אראל פז, דניאל עקיבא, ולדימיר שקולניק, יובל כהן, יורם מיוחס
*2018 - מוזיקה קונצרטנטית: סרג'יו נטרא, טליה עמר, אהוד (אודי) פרלמן, יאיר קלרטג, איתן שטיינברג. ג'אז: ענת פורט
*2019 - יונתן רון,
*2021 - חנה אג'אשוילי, ניזאר אלכאטר, בעז בן-משה, יגאל מירטנבאום ואריאלה (רלי) מרגלית קמחי, ג'אז: ארנון פלטי ועמית פרידמן<ref></ref>
*2023 -אייל אדלר, עמית ויינר, דור פישר, ברכה בדיל, דן יוהס

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.gov.il/BlobFolder/rfp/composers_prize_2017/he/תקנון%20פרס%20יצירה%20לקומפוזיטורים%20-%20מונגש.pdf תקנון הפרס] באתר משרד החינוך והתרבות
*
*

==הערות שוליים==

*
ראש הממשלה
קומפוזיטורים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
יצחק גולן (עיתונאי)

יצחק גולן (גולדברג) (1923 – 17 בספטמבר 2003) היה מראשוני השדרנים בקול ישראל.

גולן נולד בשנת 1923 בווילנה שבליטא בשם יצחק גולדברג. בהיותו בן תשע עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב. לאחר לימודיו התיכוניים, בכפר הנוער בן שמן, הצטרף לקבוצת אלומות. לאחר זמן קצר עזב למען לימודים באוניברסיטה העברית, אך לימודיו נקטעו עם התגייסותו לבריגדה היהודית.

בשובו ללימודים בירושלים אלו נקטעו בשנית, עם פרוץ מלחמת העצמאות ופעילותו כלוחם הגנה בזמן המצור על העיר. במהלך תקופה זו נישא למרים לבית קרמר, עובדת רדיו "קול ירושלים".

בשנת 1952 הוזמן גולן לסקר את הלווייתו של נשיא המדינה חיים ויצמן עבור קול ישראל. לאור הצלחתו צורף לרדיו כעורך חדשות ובשנת 1959 מונה לכתב התחנה הראשון בניו יורק וסקר את עבודת האו"ם. לאחר שובו ארצה, בשנת 1961, מונה למנהל מחלקת החדשות.

משנת 1977 שידר את תוכניותיו השבועיות "בעין בוחנת" ו"זרקאור".

היה אב לשלושה ילדים. בנו, בן, נהרג ביום כ"ג בתשרי ה'תשל"ד, (19 באוקטובר 1973) במלחמת יום הכיפורים במהלך הסתערות על מוצב "אורחה" ממערב לתעלת סואץ. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי ליטא
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער בן שמן
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
כרכואן

כרכואן (בצרפתית: Kerkouane, בערבית: كركوان) הייתה עיר פונית מדרום לכף בון, בקצה המערבי של חצי האי שריק בתוניסיה של ימינו. לחשיפת העיר ב-1952 נודעה חשיבות רבה בשל כך שהעיר הפונית השתמרה במצבה בעת חורבנה מבלי שתרבויות מאוחרות יותר הקימו בה יישוב חדש. בהיעדר ממצאי קרמיקה רומית, הסיקו החוקרים כי האתר קדם לכיבוש הרומי של אפריקה. מאידך, ממצאים איוניים איפשרו לתארך את תחילתה של העיר למאה ה-6 לפנה"ס בקירוב. 

העיר, הידועה בעיקר בנקרופוליס החשוב שנחשף בה ב-1968, התקיימה במשך כ-300 שנים. היא נהרסה על ידי הרומאים וננטשה לעד בשנת 250 לפנה"ס לערך, במהלך המלחמה הפונית הראשונה. בשנת 1985 הוכרז המקום כאתר מורשת עולמית.

==האתר==
אמבט רחצה בבית מגורים
העיר מכסה שטח של כ-80 דונם. מעריכים שבשיאה מנתה אוכלוסייתה כ-2,000 איש. אף ששכנה לחופיו של הים התיכון לא הוקם בכרכואן עצמה נמל, וסירות דיג קטנות נקשרו אל החוף בשני נחלים סמוכים לעיר. תושבי העיר לא עסקו בחקלאות או במרעה, והעיר הייתה מנותקת מהאדמות שסביבה. תחת זאת עסקו התושבים בתעשיית צבע לבדים, בנייה, קדרות ואמנויות אחרות. רובעי המגורים הוקפו בחומה כפולה, והרחובות נסללו לפי תוכנית עירונית מוקפדת. מאפיין נוסף של העיר הוא מערכת המים המשוכללת שהוקמה בה ואשר כללה בארות, תעלות, מרזווים לאיסוף מי גשמים ומערכת לפינוי הביוב. 

הבתים נבנו בצורת מלבנים לפי תוכנית אחידה. כניסה בודדת הוליכה אליהם ואל פרוזדור שהוביל לחצר פנימית. בחצרו של כל בית נבנתה אמבטיה שרצפתה כוסתה בפסיפס, ונראה שלרחצה ולהיגיינה נודע מקום חשוב בחיי העיר. סביב החצר השתרעו חדרי המגורים שכללו גם חדר אירוח. בלב העיר שכנו שני מקדשים פונים, שאחד מהם, הבנוי בסגנון פיניקי, הוא המקדש הפוני הגדול ביותר שנתגלה עד כה. 

מעבר לחומת העיר השתרעו מספר נקרופוליסים, אם כי אתרי קבורה נחשפו במרחק רב מהעיר, ואפילו סמוך לכף בון בצפונו של חצי האי. שניים מבתי הקברות סמוכים לעיר - על גבעה סלעית במרחק של פחות מקילומטר בודד מצפון-מערב לעיר נחשף נקרופוליס שיועד לילדים אשר נטמנו בכדים בקברי המונים, ואילו מדרום לה אותר נקרופוליס למבוגרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קרתגו
קטגוריה:תוניסיה: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:פיניקים: מושבות
קטגוריה:אפריקה: אתרים ארכאולוגיים
בסקין-רובינס

בסקין-רובינס (באנגלית: Baskin-Robbins) היא רשת גלידריות אמריקאית רב-לאומית בעלת מספר הסניפים הגדול בעולם, עם כ-8,000 סניפים בסך הכל, מהם 2,800 בארצות הברית. הרשת נוסדה בקליפורניה על ידי גיסים יהודים-אמריקאים, ברט בסקין ואירב רובינס. בסקין-רובינס ידועה בשל ססמתה "31 טעמים". החנות הראשונה שנפתחה בשנת 1945 הציעה 21 טעמים בלבד. אולם בשנת 1953 הוגדל מבחר הטעמים ל-31, על מנת שההיצע בחנויות הרשת יהא גדול מזה של המתחרה באותם ימים - רשת הווארד ג'ונסון (שהציעה 28 טעמים).

לבסקין-רובינס חנויות גלידה במדינות רבות, בהן אוזבקיסטן, אוסטרליה, איחוד האמירויות הערביות, אינדונזיה, אירלנד, אסטוניה, אקוודור, ארובה, ארצות הברית, בהוטן, בחריין, בריטניה, דרום קוריאה, הודו, הונדורס, הרפובליקה הדומיניקנית, וייטנאם, טג'יקיסטן, טייוואן, יפן, כווית, לטביה, מלזיה, מצרים, מרוקו, נפאל, סין, סינגפור, ספרד, סרי לנקה, עומאן, ערב הסעודית, פקיסטן, קולומביה, קוראסאו, קזחסטן, קטאר, קנדה, תאילנד ותימן.

בחלק מהמדינות נמכרים טעמי גלידה המותאמים לטעם המקומי, בהם שעועית אזוקי, ליצ'י, דומדמניות שחורות ומלון כתום.

בעבר פעלו סניפים של הרשת גם באזרבייג'ן, ארמניה, בלארוס, דרום אפריקה, האיים המלדיביים, הולנד, הפיליפינים, מאוריציוס, מלטה, מקסיקו, סנט מרטן, פורטוגל, פנמה ורוסיה.

==היסטוריה==
בשנת 1945 ייסדו ברט בסקין ואירב רובינס, גיסים אמריקאים-יהודיים, את החנות הראשונה בגלנדייל, קליפורניה שבארצות הברית. עד 1948 נפתחו שש חנויות. בשנת 1949 פתחו השניים מפעל לייצור גלידה בברבנק, פלורידה, אשר שירת את כלל החנויות. סמוך לאחר מכן החליטו השניים למכור את כל החנויות למנהליהן על מנת שיפעילו אותן כזכיינים. השותפות פעלה תחת השם Baskin-Robbins Partnership עד לשנת 1949, אז שינתה שמה ל-Huntington Ice Cream Company. אולם ב-26 בנובמבר 1962 הוחלף השם בשנית ל-Baskin-Robbins, Inc.. 

המייסדים החזיקו בחברה עד 1967. בשנה זו, זמן קצר לפני מותו של בסקין, נמכרה החברה ל-United Brands Company. בשנת 1972 הנפיקה יונייטד ברנדס 17% ממניות החברה לציבור. אולם שנה לאחר מכן רכשה J. Lyons and Co. את כל מניות החברה, הן אלה שהיו בידי יונייטד ברנדס והן אלה שהיו בידי הציבור. בשנת 1978 התמזגה ליונס עם Allied Breweries. החברה הממוזגת Allied Lyons התמזגה עם Pedro Domecq S.A ליצירת התאגיד Allied Domecq בשנת 1994. מבחינה ארגונית הייתה בסקין-רובינס חלק מחטיבת Dunkin' Brands שכללה גם את דאנקין דונאטס וטוגו'ס. החטיבה נמכרה לקרנות השקעות פרטיות בשנת 2006.

בשנת 1999 החליטה בסקין-רובינס לסיים 200 הסכמי זיכיון בשווקים שנראו להנהלה "לא-אסטרטגיים". בעלי החנויות שזיכיונותיהם בוטלו קיבלו את ההודעה בשיחת ועידה. למעלה מ-40 מהם התאחדו לאגודה שיתופית בשם KaleidoScoops שמרכזה באורורה, אילינוי. בעלי חנויות אחרים שזיכיונותיהם בוטלו הצטרפו כזכיינים לרשתות אחרות - McConnell's of Santa Barbara ו-The Ice Cream Club.

==ראו גם==
* בן אנד ג'ריז
* האגן דאז

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.dunkinbrands.com/ אתר הבית של דאנקין ברנדס]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות מזון אמריקאיות
קטגוריה:גלידריות
קטגוריה:מותגי גלידה
מצר דנמרק

מפה נוספת של המצר
מצר דנמרק (בדנית: Danmarksstrædet, באיסלנדית: Grænlandssund – מצר גרינלנד) הוא מצר ים הנמצא בין גרינלנד, מצפון־מערב, לאיסלנד, מדרום מזרח. מצפון מזרח למצר נמצא האי הנורווגי יאן מאיין (Jan Mayen). המצר מחבר בין אוקיינוס הקרח הצפוני לבין האוקיינוס האטלנטי. אורכו 480 קילומטר ורוחבו המינימלי 290 קילומטר. זרם מזרח גרינלנד הקר והמהיר עובר דרך המצר ונושא עמו קרחונים דרומה, אל צפון האוקיינוס האטלנטי. במצר אזורי דיג חשובים.

במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-24 במאי 1941, התחולל במצר קרב מצר דנמרק.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר גרינלנד

דנמרק
קטגוריה:אירופה: גאוגרפיה
דנמרק
דנמרק
דנמרק
דנמרק
קטגוריה:גרינלנד: גבולות
אברהם קורמן

אברהם קורמן (22 בספטמבר 1917 - 23 במרץ 2001) היה חוקר אוטודידקט, מחבר כעשרים ספרים תורניים, חלקם בנושאי תורה ומדע.

==ביוגרפיה==
נולד בנארול שבפולין בשנת תרע"ח, ליקותיאל זאב ופייגה, והיה השני מבין ששת ילדיהם. התחנך בישיבות גליציה, בעיקר בישיבת "עץ חיים" בטארנוב, פולין. העריץ את מורו ורבו, הרב משה יוסף זאלץ, ראש ישיבת "עץ חיים" ו"כתר תורה" בטארנוב ולאחר מכן אבד"ק יזלוביץ. היה מקורב לחסידות באבוב. למד בחברותא עם בנו של הרבי, שלימים היה בעצמו הרבי מבאבוב, ר' שלמה הלברשטאם. בשנות מלחמת העולם השנייה גלה עם הוריו ואחיו לערבות סיביר המשיך בקיום מצוות חרף כל קשיי המלחמה.

בשנת 1949 עלה לישראל עם אמו ואחיו הקטן, התגורר בתל אביב ברחוב דובנוב, ושימש כמנהל המחלקה הסוציאלית של מועצה אזורית מודיעים. ביתו שימש מוקד 'עלייה לרגל' לבני נוער דתיים באזור תל אביב (רבים מהם תלמידי ישיבת היישוב החדש), שקורמן שימש להם מורה ומקור סמכות בתחום המדעי-פילוסופי. בהמשך, לבקשת הרב יהושע יגל, לימד מחשבת ישראל במדרשיית נועם ב-פרדס חנה. קורמן לא הקים משפחה ונפטר בגיל 84.

למרות שלא הייתה לו השכלה פורמלית, עסק קורמן בספריו בהרחבה בנושאים מדעיים ופילוסופיים. מלבד ספריו פרסם מעל 70 מאמרים בבמות שונות כגון, "שמעתין", "המעיין", "אור המזרח", "ניב המדרשיה". מאמרים המשלבים יהדות, מחשבת ישראל, תנ"ך ומחקר מדעי מודרני.

כל ימיו המשיך ללמוד ולהוסיף דעת. מעבר ללימודי התורה, למד בכוחות עצמו נושאים מדעיים מורכבים. חתר לגילוי נקודת האמת בכל עניין מתוך אמונה עמוקה שלא תיתכן התנגשות בין האמת, כולל האמת המדעית לבין התורה.
בארגוני החזרה בתשובה כמו ערכים (ארגון) והרב אמנון יצחק נעזרים בסימוכין מספריו (בעיקר "אבולוציה ויהדות").
היו שיצאו נגד ספריו בטענה שיש בהם אפיקורסות וכפירה בדברי חז"ל ובקבלה. בד"צ העדה החרדית אסר את הקריאה בספריו והרב יוסף שבתאי הקדיש פרק בחיבורו "שער יוסף" לביקורת על הספרים. לעומתם הרב מאיר מאזוז כתב שמותר לקרוא בספריו, "ושהוא צדיק גמור"

==מספריו==
תורה שבעל פה
*מבוא לתורה שבכתב ושבעל פה (1965)
* מושגים במחשבת ישראל (1972)
* האמונה הישראלית (2002)
* מושגים בהלכה (2002)
* ההלכה ועקרונותיה (2002)

תנ"ך
* הבריאה והמבול (1980)
* האבות והשבטים (1981)
* יציאת מצרים ומתן תורה (1978)
* הפרשה לדורותיה (1998)
* פענוח פרשיות (2002).
* תכלת אברהם (פירוש על מגילת אסתר)
* התורה וכתבה (2003)

אגדות חז"ל
* פענוח אגדות (1991)
* האגדה ומהותה (2001)

בנושאים נוספים
* יהודי מיהו ומהו (1974)
* יהודי וארצו (1992)
* תורה ומדע - האדם וטבעו (1986)
* אבולוציה ויהדות (1970)
* זרמים וכתות ביהדות (1967)
* הטהור והמותר (2000)

==קישורים חיצוניים==

* 

===עליו===
* [http://old.kipasruga.com/upload/users_files/1029.PDF לדמותו של הרב אברהם קורמן זצ"ל], כתב העת צהר, גיליון יז (חורף תשס"ד)
* 
* 
* 
* 
* רשימת [https://web.archive.org/web/20160304022636/https://onedrive.live.com/redir?resid=AD13CFC2ACAB6080!8530&authkey=!ACBLxtVyfDAEiz8&ithint=file%2cdocx המאמרים] של אברהם קורמן

===מאמרים מקוונים===
* אברהם קורמן, [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/hamaayan/heyter1-2.htm על היתר עסקא בימינו], אתר דעת
* אברהם קורמן, [http://www.tora.us.fm/tnk1/ktuv/mgilot/tklt_avrhm_tanit.html תענית אסתר], מתוך תכלת אברהם

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוטודידקטים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:פרשני מגילת אסתר
קטגוריה:סגל מדרשית נעם
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
ארסן קנוקוב

ארסן בשירוביץ קנוקוב (באדיגית/קברדינית: Къанокъуэ Арсен, ברוסית: Арсен Баширович Каноков) הוא נשיאה לשעבר של רפובליקת קברדינו-בלקריה אשר נמצאת בקווקז.

== ביוגרפיה ==

קנוקוב נולד ב- 22 בפברואר 1957 בעיירה שיטכלה שבקברדינו-בלקריה. הוא הפך לאיש עסקים מצליח במוסקבה ולד"ר לכלכלה מטעם אוניברסיטת מוסקבה, קנוקוב ייסד את חברת סינדיקה שעסקה בתחום הבנקאות, מרכזי קניות, ועסקי השקעות במוסקבה, בהמשך הפך לאחד מבעלי המניות של חברת צנטרוקרדיט. 

בקברדינו-בלקריה הקים קנוקוב את המסגד הראשי של העיר, אנדרטה לזכר הנופלים במלחמה הרוסית-צ'רקסית ושיפץ את מלון אינטוריסט והמסעדה המפורסמת אלברוס.

תחילה (משנת 1998), שימש קנוקוב כסגן היועץ לענייני קברדינו-בלקריה של נשיא רוסיה. בדצמבר 2003 נבחר קנוקוב לדומה של רוסיה מטעם המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה. בהמשך הפך קנוקוב לתומכו של ולדימיר פוטין והצטרף למפלגת רוסיה המאוחדת.

ב-28 בספטמבר 2005 מונה קנוקוב לנשיאה השני של קברדינו-בלקריה במקומו של הנשיא הראשון ואלרי קוקוב שנאלץ לפרוש מתפקידו בשל בעיות בריאותיות, הוא זכה לתמיכתו של פוטין ולאישור הפרלמנט של הרפובליקה. כיהן בתפקיד עד דצמבר 2013. לאחר סיום תפקידו מונה למועצת הפדרציה של רוסיה.

קנוקוב מפעיל אתר אינטרנט אישי העוסק בחייו הפוליטיים, אתר זה נחשב למצליח מבין האתרים הפוליטיים בצפון הקווקז. קנוקוב נחשב גם לאוהד מושבע של קבוצת הכדורגל ספרטק נלצ'יק. ממשלת קברדינו-בלקריה מעניקה מדי שנה את החלק המכריע מתקציבה של הקבוצה. חברי הקבוצה משתתפים בין היתר גם בפעילויות פוליטיות והשתתפו פעם גם בכינוס של מפלגת רוסיה המאוחדת.

הוא נשוי ואב לשלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20100212184608/http://kanokov.org/ האתר האישי של קנוקוב]

קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:צ'רקסים
קטגוריה:קברדינו-בלקריה
קטגוריה:קווקז
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:ילידי 1957
הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר

חותם הוועדה
העטיפה של הדו"ח שהגישה הוועדה
הוועדה הלאומית לפעולות טרור (באנגלית: National Commission on Terrorist Attacks), הידועה גם כ"ועדת 11 בספטמבר" או "הוועדה לחקירת אירועי 11 בספטמבר", הייתה ועדה אמריקנית דו-מפלגתית שהוקמה ב-27 בנובמבר 2002 כדי לחקור את האירועים הנוגעים לפיגועי 11 בספטמבר. יו"ר הוועדה היה מושל ניו ג'רזי לשעבר, תומאס קין, וכהנו בה חמישה דמוקרטים וחמישה רפובליקנים. הדו"ח הסופי של הוועדה היה ספר עב-כרס, שאף נמכר ברבים (ואפילו עבר התאמה לקומיקס), אשר טען שכישלונות לשכת החקירות הפדרלית וסוכנות הביון המרכזית אפשרו את התרחשות האירועים. לאחר פרסום הדו"ח, הוועדה התפרקה ב-21 באוגוסט 2004.

הוועדה ראיינה בכירים בממשל בארצות הברית בעבר ובהווה, כולל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, סגן הנשיא ריצ'רד צ'ייני ומזכיר המדינה, קולין פאוול.

אחת ההמלצות העיקריות של הוועדה הייתה שנושא המודיעין צריך להיות מנוהל על ידי מנהל כללי אחד, שיהיה מעל לראש הסי.אי.אי. המלצה זו יושמה, והתפקיד של ראש המודיעין הלאומי, אשר היה שייך לראש סוכנות הביון המרכזית, הועבר למשרדו של מנהל המודיעין הלאומי (Director of National Intelligence), משרה חדשה שהוקמה ב-2005, וג'ון נגרופונטה מונה להיות האדם הראשון בתפקיד זה.

דו"ח הוועדה ספג ביקורת, בין השאר מצד השופט והמלומד האמריקני ריצ'רד פוזנר, אשר ביקר את הדו"ח בביקורת שפרסם בניו יורק טיימס ובמספר ספרים בנושא טרור, מודיעין, וביטחון.

בתאריך 03 בספטמבר 2021, חתם נשיא ארצות-הברית, ג'ו ביידן, על צו נשיאותי אשר מורה להפוך את מסמכי החקירה לציבוריים. בעקבות ההנחיה של ביידן והצו שהוציא בנושא, התובע הכללי בארצות הברית, מריק גרלנד, מחויב להפוך את המסמכים המסווגים לציבוריים בתוך חצי שנה.<ref name=":0"></ref>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיגועי 11 בספטמבר
קטגוריה:ארצות הברית: ועדות חקירה
קטגוריה:2002 בארצות הברית
מארק מינקובסקי

מארק מינקובסקי (בצרפתית: Marc Minkowski, נולד ב-4 באוקטובר 1962) הוא מנצח צרפתי ממוצא יהודי, העוסק בעיקר ביצירות מתקופת הבארוק ובמוזיקה נאוקלאסית צרפתית, בדגש על ביצוע אותנטי. מארק מינקובסקי נושא בתואר אביר הצטיינות.

==ביוגרפיה==
מארק מינקובסקי נולד בפריז כבנו של רופא הילדים היהודי הידוע אלכסנדר מינקובסקי. אמו הייתה בת למשפחה אמידה קתולית אמריקאית ממוצא אנגלי. סבתו מצד האם, הייתה נשואה לאיש עסקים ממוצא צ'כי פרוטסטנטי והייתה כנרת מוכשרת. היא נאלצה להפסיק את הקריירה שלה בעקבות פציעה בזרוע בתאונה.

מינקובסקי החל את הקריירה המוזיקלית שלו כנגן בסון בהרכב קאמרי. אחרי שרכש ניסיון בניצוח מגיל צעיר בצרפת, השתלם מינקובסקי אצל שארל בריק בבית הספר על שם פייר מונטה בהנקוק, מיין, בארצות הברית. בשנת 1982 הקים את "נגני הלובר", שהיא תזמורת המנגנת בכלים אותנטיים, ששמה לה למטרה להציג יצירות מן הבארוק הצרפתי. 

מוקד הקריירה של מינקובסקי הוסט מהתמחות ראשונית בבארוק להתעניינות רחבה יותר באופרה. הוא ניצח על "אידומניאו" של מוצרט ב-1996 באופרה הלאומית של פריז ועל החטיפה מן ההרמון בפסטיבל זלצבורג, הפעם הראשונה שניצח על אופרה זו. מאז ניצח על נישואי פיגארו בפסטיבל של אקס-אן-פרובנס ועל "מיטרידאטה, מלך פונטו" בפסטיבל זלצבורג, על "יוליוס קיסר" של הנדל באמסטרדם, פריז וציריך (עם צ'צ'יליה ברטולי) ועל Il Trionfo del Tempo e del Disinganno שלו בציריך, שם הופיע גם עם "לה פאבוריטה" של דוניצטי, על איפיגניה בטאוריס של גלוק, ועוד.

מינקובסקי ביצע והקליט גם יצירות של אופנבך: "אורפיאוס בשאול", "הלנה היפה" ו"הדוכסית הגדולה מגרולשטיין".

בנוסף לפעילותו ב"נגני הלובר", מינקובסקי מנצח גם על התזמורת הקאמרית מאהלר, הפילהרמונית של ברלין, תזמורת פריז, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת המוצרטיאום של זלצבורג והתזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן.

רוב תקליטיו יצאו בחברת דויטשה גראמופון, אבל אפשר למצוא אותן גם באראטו וב-EMI-וירג'ין קלאסיקס.

==קישורים חיצוניים==

* http://meidad.blogspot.com/2007/10/rameau-une-symphonie-imaginaire.html
* https://web.archive.org/web/20081121090015/http://klassi.net/new_reviews/opus95
* [http://www.deutschegrammophon.com/artist/one.htms?ART_ID=MINMA Minkowski at Deutsche Grammophon]
</div>

קטגוריה:מנצחים יהודים צרפתים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:נגני בסון
קטגוריה:נגנים יהודים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1962