OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פנטזיה בריליאנטית עם וריאציות

פנטזיה בריליאנטית עם וריאציות (בגרמנית: Fantaisie Brillante mit Variationen) היא יצירה לשני פסנתרים ותזמורת מאת פליקס מנדלסון-ברתולדי ומורו, איגנץ מושלס. 

== היסטוריה ==
היצירה נכתבה בשנת 1833, בתגובה לבקשה לנגן במופע צדקה בלונדון. מנדלסון ומושלס החליטו לחבר יחד יצירה, שבה ינגנו כדואו פסנתרנים. קווי המתאר הראשונים של היצירה נכתבו תוך ימים ספורים ובגלל לחץ הזמן שעמד לרשותם עד למופע, אלתרו חלק ממנה במהלך קונצרט הבכורה. הפנטזיה בנויה על נושא מאת קרל מריה פון ובר, שיר לכת מתוך מוזיקה למחזה "פראציוזה". על נושא שיר הלכת כתבו שני המלחינים מבוא חופשי, נושא עם ארבע וריאציות ופינאלה. 

בהמשך אותה שנה ניגנו שוב השניים את היצירה, הפעם עם תווים כתובים - המבוא והפינאלה היו של מנדלסון, ואת הווריאציות חלקו ביניהם, השתיים הראשונות של מנדלסון והשתיים האחרונות של מושלס. לאחר המופע המשותף חזרו איש איש לעיסוקיו והיצירה נשכחה. בשנת 1849, לאחר מות מנדלסון, חזר מושלס ליצירה והתקין אותה לפרסום, תוך שחזור קטעים רבים מן הזיכרון והוספת קטעים חדשים משלו. הגרסה שלו יצאה לאור אך לא זכתה להצלחה וכעבור זמן נעלמה שוב. 

הגרסה המקורית של מנדלסון ומושלס לא יצאה לאור ונחשבה לאבודה, עד שבשנת 2009 נמצא בארכיון של הפסנתרן והמלחין הרוסי אנטון רובינשטיין, בסנקט פטרבורג, כתב יד שלא התאים ליתר כתבי היד של המלחין. חקירה ודרישה העלתה, שמדובר בכתב היד האבוד של ה"פנטזיה ברילאנטה עם וריאציות" בנוסח המקורי של מנדלסון ומושלס. המוזיקולוג דניל פטרוב שחזר על פי כתב היד את תפקידי הפסנתרים ואת הפרטיטורה התזמורתית והיצירה בוצעה על ידי סטודנטים בקונסרבטוריון צ'ייקובסקי במוסקבה.

הביצוע המקצועי הראשון של היצירה היה בישראל בשנת 2016, עם אנסמבל מולטיפיאנו והתזמורת הסימפונית החדשה חיפה. היצירה בוצעה שוב בישראל עם אנסמבל מולטיפיאנו ותזמורת ראשון לציון, בניצוח דמיטרי יבלונסקי, באוקטובר-נובמבר 2017.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצירות מאת פליקס מנדלסון
אשמה! (סרט)

אשמה! (באנגלית: !BLAME) הוא סרט אנימה יפני בהנפשה ממוחשבת, מסוגת פעולה ומדע בדיוני, אשר מבוסס על מאנגה בעלת אותו שם שנכתבה ואוריה על ידי טסוטומו ניהיי. הסרט בוים על ידי הירויוקי נישימורה, והופץ בנטפליקס ב-20 במאי 2017.

== תקציר העלילה ==
בעתיד הטכנולוגי הרחוק, הציוויליזציה הגיעה לצורתה האולטימטיבית המושלמת. "זיהום" בעבר גרם למערכות האוטומטיות לצאת מכלל שליטה, וכתוצאה מכך מבנה רב-ממדי של העיר משכפל את עצמו לכל הכיוונים. האנושות איבדה את הגישה לבקרות העיר, והיא נרדפת על ידי מערכת הביטחון הידועה בשם "המשמר". בפינה זעירה של העיר, מובלעת קטנה הידועה בשם "דייגים אלקטרוניים" עומדת בפני הכחדה, לכודה בין האיום של המשמר לבין אספקת המזון ההולכת ופוחתת. נערה בשם זורו יוצאת למסע כדי למצוא מזון לכפר שלה, רק כדי שמגדל תצפית יחוש אותה ויזמין יחידת מגן כדי לחסל את האיום. חבריה מתים וכל נתיבי הבריחה חסומים, הדבר היחידי שיכול להציל אותה עכשיו הוא הגעתו הפתאומית של קילי הנווד, בחיפושו אחר גן הטרמינל, המפתח להחזרת הסדר לעולם.

== מדבבים ==
{| class="wikitable"
|-
! דמות !! מדבב/ת ביפנית !! מדבב/ת באנגלית
|-
| קילי || טאקאהירו סאקאראי || קייל מקארלי
|-
| סיבו || קאנה האנאזאווה || כריסטינה וי
|-
| זורו || סורה אממיה || כריסטין מרי קאבאנוס
|-
| סטזו || ממורו מיאנו || קית 'סילברשטיין
|-
| טהא || איה סוזאקי || צ'רמי לי
|}

== הפקה והפצה ==
בנובמבר 2015 נודע שהמאנגה "אשמה!" תעובד לסרט. הסרט בוים על ידי הירויוקי נישימורה ונכתב על ידי סאדיאוקי מוראי, על פי עלילת המאנגה שנכתבה ואוריה על ידי טסוטומו ניהיי, אשר לקח חלק בעיצוביו. הנפשת הסרט נעשתה על ידי Polygon Pictures.

ב-20 במאי 2017 הסרט עלה לנטפליקס, וב-27 במרץ 2018 הסרט הופץ בבלו-ריי ו-DVD.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטי אנימה
קטגוריה:סרטים יפניים
קטגוריה:סרטים ביפנית
קטגוריה:נטפליקס: סרטים
קטגוריה:סרטי אנימציה ממוחשבת
קטגוריה:סרטי אנימה מ-2017
הבוגאטיר האחרון

הבוגאטיר האחרון (ברוסית: Последний Богатырь) הוא סרט קולנוע מסוגת פנטזיה בהפקה רוסית. זהו סרט מסוגת הפנטזיה הקומית שהופק בשיתוף פעולה עם חברת חברת וולט דיסני - חבר המדינות (נציגת חברת וולט דיסני ברוסיה) בשיתוף פעולה עם חברת ההפקות הרוסית Yellow, Black and White, בבימויו של דמיטרי דיאצ'נקו.

צילומי הסרט נערכו בסוצ'י ובמוסקבה. הסרט הוכתר לסרט שובר קופות לאחר שהכניס למעלה ממיליארד רובלים ועם שיא הכנסות של 435 מיליון רובלים רק בסוף השבוע הראשון להקרנתו. זהו אחד הסרטים הרוסיים הרווחיים ביותר בכל הזמנים, לאחר שהכניס למעלה ממיליארד ו-700 מיליון רובלים לעומת תקציב הפקה של 370 מיליון רובלים.

בדצמבר 2017 הסרט זכה בפרס "פרויקט השנה" מטעם מגזין The Hollywood Reporter.
==תקציר עלילת הסרט==
איוואן נאידונוב הוא בחור צעיר ממוסקבה, המוצא את עצמו יום אחד בארץ בלוגורייה הקסומה. בעולם מקביל זה חיים גיבורי האגדות הרוסיות: הקסם הוא חלק מהוויי העולם וסכסוכים נפתרים בקרבות חרבות בין הבוגאטירים.

איוואן מוצא את עצמו במרכז המאבק בין כוחות האור לכוחות האופל, רק שהוא מתקשה להבין מדוע דווקא הוא ולא מישהו אחר.
==שחקנים ודמויות==

==תקציב והכנסות==
הסרט נעשה בתקציב של 370 מיליון רובלים וזכה להצלחה רבה בקופות, כאשר ביום הקרנתו בלבד הכניס מעל ל-38 מיליון דולר וקרוב ל-440 מיליון בסוף השבוע הראשון להקרנתו. זו הייתה הפתיחה הראשונה בגודלה לסרט רוסי והיה לשובר הקופות הרוסי של שנת 2017. 

הכנסותיו הכוללות של הסרט נאמדות במיליארד רובל ו-700 מיליון רובלים.

==פרסים==
{| class="wikitable" 
|- " style="text-align:right;"
! style="background:#cce;"| פרס
! style="background:#cce;"| קטגוריה
! style="background:#cce;"| מועמדים/מקבלי הפרס
! style="background:#cce;"| תוצאה
|-
|rowspan="2"|פרס נשר הזהב
| עבודת עיצוב התפאורה הטובה ביותר 
| פיוטר גורשנין, אולגה אפינוגנובה
| 
|}

==סרט המשך==

סרט המשך הוכרז זמן קצר לאחר צאת הסרט לאקרנים. במרץ 2019 חברת VGTRK ואולפני Yellow, Black and White Group הודיעו כי שם הסרט יהיה הבוגאטיר האחרון: שורש הרע וכי הצילומים יחול ביולי 2019 במחוז קרסנודאר ובהרי אורל. הסרט ייצא לאקרנים ב-24 בדצמבר 2020 בהפצת חברת וולט דיסני - חבר המדינות.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://ybw-group.com/movies/the-last-warrior הבוגאטיר האחרון] באתר חברת Yellow, Black and White

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס נשר הזהב הרוסי
קטגוריה:דיסני: סרטים
קטגוריה:סרטים רוסיים
קטגוריה:סרטי 2017
קטגוריה:סרטי פנטזיה רוסיים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות רוסיים
קטגוריה:סרטי VGTRK
קטגוריה:מיתולוגיה סלאבית בקולנוע
גביע הפדרציה 1994

גביע הפדרציה 1994 הייתה התחרות ה-32 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.

התחרות נערכה במגרשי מרכז הטניס בפרנקפורט. התחרות נערכה בחסות של NEC. זו הייתה התחרות האחרונה במתכונת המקורית, תוך קיום משחקי הבית העליון באופן רצוף בעיר המארחת.

תחרויות אזוריות החלו באפריל 1994. התחרות של הבית העולמי החלה ב-18 ביולי בהשתתפות 32 נבחרות והסתיימה ב-24 ביולי 1994.

נבחרת ספרד ניצחה במשחק הגמר את נבחרת ארצות הברית וזכתה בגביע בפעם השלישית בתולדות הנבחרת.

==מתכונת התחרות==
בעקבות גידול הנבחרות תחילה נערכו תחרויות אזוריות:
* בית אמריקה כלל 17 נבחרות. נבחרות קולומביה, פרגוואי, קובה וצ'ילה העפילו למשחקי הבית העולמי.
* בית אסיה/אוקיאניה כלל 8 נבחרות. נבחרת טייוואן העפילה למשחקי הבית העולמי.
* בית אירופה/אפריקה כלל 24 נבחרות. נבחרת אוסטריה, בלארוס, בלגיה וסלובקיה העפילה למשחקי הבית העולמי.

משחקי הבית העולמי בהשתתפות 32 קבוצות נערכו בגרמניה.

בסיום התחרות של הבית העולמי נערכו משחקים סוכם שנבחרות שהתחרו ברבע הגמר יעפילו לבית עולמי א' בגביע הפדרציה 1995.

==מהלך התחרות==

===משחק הגמר===
{| border="0" cellspacing="0" cellpadding="1" width="50%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
! colspan="2" align="center" | ארצות הברית 0
! colspan="2" align="center" |גרמניה, פרנקפורט 24 ביולי 1994 משטח חימר
! colspan="5" align="center" | ספרד 3
|- bgcolor=#ddfddf
! colspan="4" " |.
| 1
| 2
| 3
|-
! rowspan="2"| 1
| || מרי ג'ו פרננדס || ||2||2||
|-
| || קונצ'יטה מרטינס|| ||6||6 ||
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 2
| || לינדזי דבנפורט|| ||2 ||1||
|- bgcolor= #EAE3D8
| || ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו || ||6 ||6||
|-
! rowspan="2"| 3
| || ג'יג'י פרננדס/מרי ג'ו פרננדס || ||3||4||
|-
| ||קונצ'יטה מרטינס/ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו|| ||6||6||
|}

==ישראל בתחרות==
בנבחרת השתתפו שין בורשטיין, ציפי אובזילר ואנה סמשנובה. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית אזורי אירופה/אפריקה בבית ה' וסיימה אותו במקום השני. בהמשך היא התמודדה עם , הפסידה 3:0 וסיימה את השתתפותה בתחרות..

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20171107055156/https://www.fedcup.com/en/draws-results/tie.aspx?id=W-FC-1994-WG-M-ESP-USA-01 נתוני משחק הגמר]

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1994
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בגרמניה
קטגוריה:גביע הפדרציה
קטגוריה:פרנקפורט: תחרויות ספורט
Restless

Restless (בעברית - חסר מנוחה) הוא אלבום האולפן השלישי של הראפר אקזיביט. האלבום מכר כמיליון עותקים והוכרז כאלבום פלטינום על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.

== רשימת שירים ==
{| class="wikitable"
|-
!align="center"|#
!align="center"|כותרת
!align="center" width="175"|מפיק
!align="center" width="175"|אמנים מתארחים
!align="center" width="175"|אורך
|-
!1
!"(Restless" (intro
!Sir Jinx, Thayod Ausa 
!-
!1:15
|-
!2
!"Front 2 Back"
!Rockwilder
!-
!3:02
|-
!3
!"Been a Long Time" 
!Battlecat
!נייט דוג
!3:57
|-
!4
!"U Know"
!ד"ר דרה, Notz
!ד"ר דרה
!3:26
|-
!5
!"X"
!ד"ר דרה, מל מאן, Scott Scorch 
!סנופ דוג
!4:15
|-
!6
!"Alkoholik"
!Eric Sermon
! Erick Sermon, J-Ro & Tash
!3:39
|-
!7
!"Kenny Parker Show 2001"
!אקזיביט, Thayod Ausar
!KRS-One
!4:45
|-
!8
!"(D.N.A. <small>(Drugs-N-Alkahol</small>"
!Rick Rock
!סנופ דוג
!4:37
|-
!9
!"Double Time"
!Eric Sermon
!-
!2:50
|-
!10
!"Don't Approach Me"
!אמינם
!אמינם
!4:36
|-
!11
!"Rimz & Tirez"
!Soopafly
!Defari, Goldie Loc & Kokane
!4:52
|-
!12
!"Fuckin' You Right"
!Soopafly
!-
!3:42
|-
!13
!"Best of Things"
!ד"ר דרה
!-
!3:20
|-
!14
!"Get Your Walk On"
!Mel Man, Battlecat
!-
!3:39
|-
!15
!"Sorry I'm Away So Much"
!DJ Quik
! DJ Quik & Suga Free
!3:59
|-
!16
!"Loud & Clear"
!Battlecat
! Defari, King T & Butch Cassidy
!3:33
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אמינם
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי סקוט סטורץ'
קטגוריה:אלבומי פלטינה בארצות הברית
יחסי גרנדה–יפן

יחסי גרנדה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גרנדה לבין יפן.

== סקירה כללית ==
היחסים בין יפן לגרנדה כוננו בשנת 1975.

היחסים הדו-צדדיים בין גרנדה ליפן התחזקו במשך השנים, ויצאו משתי המדינות ביקורים רמי ונמוכי דרג למדינה השנייה, כולל ארבעה של ראשי ממשלה גרנדיים. ביפן חיים שלושה תושבים גרנדיים בלבד. יפן וגרנדה משתפות פעולה באופן גובר ומתמיד ויפן עוזרת בפיתוח גרנדה ותורמת סכומי כסף גדולים.

== ייצוג ==
* גרנדה אינה מיוצגת ביפן כלל, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסולרי.
* יפן אינה מיוצגת בגרנדה בדרג השגרירות אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בפורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.mofa.go.jp/region/latin/grenada/index.html Japan-Grenada Relations], משרד החוץ היפני

== הערות שוליים ==
ג'יידן מארטל

ג'יידן מארטל (; נולד ב-4 בינואר 2003) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, הידוע בשל תפקידו הראשי בסרט האימה משנת 2017, "זה", ובהמשכו "זה: חלק 2" משנת 2019, וכן, במיני סדרה "להגן על ג'ייקוב" ברשת אפל TV פלוס.

== ביוגרפיה ==
נולד בשם ג'יידן וסלי ליברהר (Jaeden Wesley Lieberher) בפילדלפיה, פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית בעיקרה. סבתו מצד אמו היא קוריאנית. אביו הוא השף וסלי "וס" ליברהר מלוס אנג'לס, ואמו היא אנג'לה תרזה "אנג'י" מארטל. הוריו התגרשו בשנת 2011 בהיותו בן 8, והוא נשא את שם המשפחה "ליברהר" עד שנת 2019, עת אימץ את שם נעוריה של אמו: "מארטל".

== קריירה ==
בשנת 2013, החל מארטל את הקריירה שלו כשחקן בסרט הקצר "Grief", ושנה לאחר מכן השתתף בסרט המצליח שגרם לו לפרוץ לתודעה, "וינסנט הקדוש". בין היתר השתתף מארטל בסרטים "לא מתרגש" (2014), "אלוהה" (2015), וכן דיבב בפרק אחד מתוך בסדרת הטלוויזיה "אבא אמריקאי". בשנת 2015 גילם דמות משנית בעונה השלישית והרביעית של הסדרה "הסקס של מאסטרס" ברשת שואוטיים.

בשנת 2017, השתתף מארטל בסרט שובר הקופות "זה", בתור הדמות הראשית ויליאם "ביל" דנברו. באותה שינה שיחק בסרט "הספר של הנרי".

בשנת 2019 חזר לשחק את הגרסה הצעירה של אותה הדמות בסרט ההמשך "זה: חלק 2". בנוסף, הוא שיחק בקומדיית המסתורין השחורה "רצח כתוב היטב", בה גילם את הבן הצעיר ביותר במשפחה, ג'ייקוב טרומבי.

בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי במיני-סדרת המתח "להגן על ג'ייקוב" המבוססת על הרומן באותו שם, בתפקיד הנער ג'ייקוב ברבר המואשם ברצח חברו לכיתה, בעוד הוריו נאבקים להוכיח את חפותו.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable sortable"
|+
|-
!שנה
!סרט
!תפקיד
! class="unsortable" |הערות
|-
| rowspan="2" |2014
|וינסנט הקדוש
|אוליבר ברונשטיין
|
|-
|לא מתרגש
|הילד בן 6
|
|-
|2015
|אלוהה
|מיטשל וודסייד
|
|-
| rowspan="2" |2016
|ספיישל חצות
|אלטון מאייר
|
|-
|התיקון
|אנתוני
|
|-
| rowspan="2" |2017
|הספר של הנרי
|הנרי קרפנטר
|
|-
|זה
|ויליאם "ביל" דנברו
|
|-
| rowspan="4" |2019
|גאות נמוכה
|פיטר
|
|-
|The True Adventures of Wolfboy
|פול
|
|-
|זה: חלק 2
|ביל דנברו הצעיר
|
|-
|רצח כתוב היטב
|ג'ייקוב טרומבי
|
|-
|2020
|הבקתה
|איידן האל
|
|-
| rowspan="2" |2022
|שליטי המטאל
|קווין שיילב
|
|-
| הטלפון של מר הריגן
| קרייג
|
|-
|2024
|הם באים בלילה
|ג'וזף
|
|-
| rowspan="2" |TBA
|Tunnels
|גרייסון מיטשל
|
|-
|Y2K 
|
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable sortable"
|+
|-
!שנה
!סדרה
!תפקיד
! class="unsortable" |הערות
|-
|2015
|אבא אמריקאי
|קולים שונים
|דיבוב; פרק: "My Affair Lady"
|-
|2015–2016
|הסקס של מאסטרס
|ג'וני מאסטרס
|תפקיד חוזר; (עונות 4-3); 11 פרקים
|-
|2020
|להגן על ג'ייקוב
|ג'ייקוב בארבר
|תפקיד ראשי; 8 פרקים
|-
|2021
|Calls
|ג'סטין
|פרק: "Mom"
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקנים ילדים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2003
גביע הפדרציה 1995

גביע הפדרציה 1995 הייתה התחרות ה-33 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.

תחרויות אזוריות החלו במרץ 1995 ומשחק הגמר התקיים ב-26 בנובמבר 1995.

נבחרת ספרד ניצחה במשחק הגמר את נבחרת ארצות הברית וזכתה בגביע בפעם הרביעית בתולדות הנבחרת.

==מתכונת התחרות==
מתכונת התחרות הייתה דומה למתכונת תחרות גביע דייוויס.

בית עולמי א' כלל 8 קבוצות שהתחרו בעונה הקודמת ברבע הגמר.

בית עולמי ב' כלל 8 קבוצות שהפסידו בשמינית גמר של העונה הקודמת.

ארבע נבחרות של בית עולמי א' שהפסידו בסיבוב הראשון התחרו עם ארבע קבוצות של בית עולמי ב' שניצחו בסיבוב הראשון התחרו על השתתפות בבית עולמי א' בשנת 1996.

יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).

כל מפגש בין הנבחרות כלל 5 משחקים.

==מהלך התחרות==

===משחק הגמר===
{| border="0" cellspacing="0" cellpadding="1" width="50%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
! colspan="2" align="center" | ארצות הברית 2
! colspan="2" align="center" |ספרד, ולנסיה 25-26 בנובמבר 1995 משטח חימר 
! colspan="5" align="center" | ספרד 3
|- bgcolor=#ddfddf
! colspan="4" " |.
| 1
| 2
| 3
|-
! rowspan="2"| 1 
| || שנדה רובין || ||6||5|| 
|-
| || קונצ'יטה מרטינס|| ||7||7 || 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 2
| || מרי ג'ו פרננדס|| ||3 ||2|| 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו || ||6 ||6|| 
|-
! rowspan="2"| 3 
| || מרי ג'ו פרננדס || ||3||4|| 
|-
| || קונצ'יטה מרטינס|| ||6||6 || 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 4
| || שנדה רובין|| ||1 ||6||6 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו || ||6 ||4||4 
|-
! rowspan="2"| 5
| ||לינדזי דבנפורט/ג'יג'י פרננדס || ||6||7|| 
|- 
| ||וירג'יניה רואנו פסקואל/מריה סנצ' לורנלו|| ||3||6|| 
|}

===העברות לקראת שנת 1996===
בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב ה־rtaui של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שעלו מבית אזורי ב':
* ו נותרו בבית העליון.
* עלתה לבית העליון.
* ירדה לבתים העולמי ב'.
* , ו נותרו בבית העולמי ב'.

==ישראל בתחרות==
בנבחרת השתתפו הילה רוזן, ציפי אובזילר ואנה סמשנובה. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית אזורי אירופה/אפריקה בבית ד' וסיימה אותו במקום האחרון תוך הפסד בכל משחקיה. כתוצאה מכך היא ירדה לבית אירופה/אפריקה דרג ב'.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20171107003903/https://www.fedcup.com/en/draws-results/tie.aspx?id=W-FC-1995-WG1-M-ESP-USA-01 נתוני משחק הגמר]

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1995
קטגוריה:גביע הפדרציה
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בארצות הברית
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בצרפת
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בגרמניה
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בספרד
קטגוריה:תחרויות טניס בבולגריה
קטגוריה:פלורידה: ספורט
לואיס לאל

לואיס לאל דוס אנחוס (בפורטוגזית: Luís Leal dos Anjos; נולד ב-29 במאי 1987) הוא כדורגלן מסאו טומה ופרינסיפה המשחק בסול דה אמריקה בעמדת החלוץ.

==קריירת מועדונים==
לאל התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של ארנטלה, ממנה עבר לספורטינג ליסבון ומשם לקווה דה פיאדאדה, ממנה המשיך לקבוצה הבוגרת. בקיץ חזר לספורינג CP ששיחקה אז בליגה הפורטוגזית הרביעית. בהמשך, לאל שיחק במוריירנסה, אשטוריל, לייריה ואז חזר לאשטוריל, כאשר בכל קבוצה שיחק עונה אחת.

בינואר עזב לראשונה את פורטוגל וחתם באל-אהלי מליגת העל הסעודית. בסיום העונה חתם באל-איתיחאד כלבה ממנה הושאל בינואר לגזיאנטפספור.

ב-18 ביוני 2015 חתם לשנתיים באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. ב-22 באוגוסט 2015 שיחק את משחק הליגה היחידי במדי אפואל בו כבש צמד בניצחון 1-5 נגד ארמיס ארדיפו. 8 ימים לאחר מכן, חזר לפורטוגל הושאל לבלננסש עד לסיום העונה.

ב-26 בינואר 2016 לאל חתם בסרו פורטניו מליגת העל הפרגוואית. ב-1 בספטמבר 2016 חתם באל-פתח.

בינואר חתם בצ'יאפס. ב-7 באוגוסט 2017 חתם בניואל'ס אולד בויס מליגת העל הארגנטינאית.

ב-29 באוגוסט 2020, לאל חתם בטיחואנה.

ב-21 בינואר 2021, לאל חתם בסול דה אמריקה מליגת העל הפרגוואית.

ב-1 בינואר 2022, עבר לאל בהעברה חופשית לגואבירה מונטרו מליגת העל הבוליביאנית.

==קריירה בינלאומית==
לאל שנולד בפורטוגל, החליט לייצג את נבחרת סאו טומה ופרינסיפה. ב-16 ביוני 2012 לאל ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2013.

ב-13 ביוני 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 7-1 ל.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סאו טומה ופרינסיפה: כדורגלנים
קטגוריה:סאו טומה ופרינסיפה: חלוצי כדורגל
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו קלוב דה פורטוגל
קטגוריה:כדורגלני מוריירנסה
קטגוריה:כדורגלני אשטוריל
קטגוריה:כדורגלני אוניאו דשפורטיבה דה לייריה
קטגוריה:כדורגלני אל-אהלי ג'דה
קטגוריה:כדורגלני אל-איתיחאד כלבה
קטגוריה:כדורגלני גזיאנטפספור
קטגוריה:כדורגלני אפואל ניקוסיה
קטגוריה:כדורגלני בלננסש
קטגוריה:כדורגלני סרו פורטניו
קטגוריה:כדורגלני צ'יאפס
קטגוריה:כדורגלני ניואל'ס אולד בויס
קטגוריה:כדורגלני טיחואנה
קטגוריה:כדורגלני אל-פתח
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סאו טומה ופרינסיפה
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים זרים בערב הסעודית
קטגוריה:ספורטאים זרים באיחוד האמירויות הערביות
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בקפריסין
קטגוריה:ספורטאים זרים בפרגוואי
קטגוריה:ספורטאים זרים במקסיקו
קטגוריה:ספורטאים זרים בארגנטינה
קטגוריה:ספורטאים זרים בבוליביה
קטגוריה:ילידי 1987
מחלה אידיופתית

מחלה אידיופתית או מחלה עלומה היא כל מחלה שאין לה סיבה ידועה או מנגנון ברור, ונראה כי התרחשה באופן ספונטני. מהמילה היוונית ἴδιος - של עצמו ו-πάθος - סבל. פירוש המילה אידיופתיה, אם כך, הוא "מחלה משל עצמה".

יש מצבים רפואיים בהם מבינים, במידת מה, סיבה אחת או יותר למחלה, אבל אצל אחוז מסוים מהאנשים שלוקים בה לא ניתן לקבוע או לאפיין בקלות את הסיבה לבעיה. במקרים כאלה נהוג לומר שהבעיה הרפואית היא ממקור אידיופתי. במחלות מסוימות ישנו אחוז גדול יחסית של מקרים שבהם הגורם למחלה אינו ברור - כך למשל מחלת כליות גלומרולרית הגורמת לתסמונת נפרוטית (Focal Segmental Glomerulosclerosis) או דלקת וקשיון החוליות (ankylosing spondylitis), אשר רוב המקרים המאובחנים שלהן נחשבים אידיופתיים. במצבים רפואיים אחרים, רק אחוז קטן מכלל המקרים נחשב אידיופתי, למשל פיברוזיס ריאתי (pulmonary fibrosis).

התקדמות הרפואה משפרת את המחקר של הגורמים למחלות ומיונן. כך, שיעור המקרים שמאופיינים כאידיופתיים עבור מחלה מסוימת נוטה לרדת בהדרגה, כאשר עם הזמן מתגלים גורמים נוספים לפרוץ המחלה וניתן להסביר מקרים שבעבר נדמו ספונטניים.

המילה "ראשונית" (essential) היא לעיתים מילה נרדפת ל"אידיופתית", כמו בתרומבוציטמיה ראשונית (Essential thrombocythemia) או שחמת ראשונית של המרה (primary biliary cirrhosis). במילה ראשונית (primary) משתמשים כדי להעמיד אותה בניגוד למחלה משנית, כלומר מחלה שידוע כי היא נגרמת כתוצאה ממצב רפואי אחר. גם למילה קריפטוגנית (מהמילה קריפטו - חבוי + גן - סיבה) יש משמעות נרדפת לאידיופתית.

מומים מולדים מסוימים הם אידיופתיים, ולפעמים משתמשים במילה "מולדים" כמילה נרדפת לאידיופתיים. עם זאת, בשימוש קפדני יותר השימוש במונח "מולד" נשמר למצבים בהם מתקיימת המשמעות המילולית של המילה, כלומר פתופיזיולוגיה שהייתה קיימת מהינקות.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחלות
טאבריה

פלך טאבריה (ברוסית: Таврическая губернія, באיות מודרני Таврическая губерния; באוקראינית: Таврiйська губернія, בטטרית של קרים Tavrida guberniyası, Таврида губерниясы) היה פלך או גוברניה של האימפריה הרוסית שכלל אזור בדרום אוקראינה בעיקר שטחי ערבה בין הנהרות דנייפר ומולחניה ואת חצי האי קרים. המחוז נקרא על שם הטאורים, המתיישבים היוונים בחצי האי קרים.

==היסטוריה==
מפת רוסיה החדשה 1987
במהלך המאות ה-17 וה-18 נוספו לאימפריה הרוסית שטחים מדרום מערב לה. שטחים אלו נקראו רוסיה החדשה (נובורוסיה).

בהסכם פריאסלאב מ-1654 נמסר שטח אוקראינה של הגדה השמאלית, מלבד החלק הדרומי שלה, לאימפריה הרוסית. בהסכם אנדרוסובו (1667) ובחוזה השלום הנצחי (1686) בין האיחוד הפולני-ליטאי ורוסיה הצארית אושר סיפוח זה לרוסיה הצארית. 
בהסכם ניש אחרי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1735–1739) נוסף אזור אזוב.

ב-1764 הוקם מחוז רוסיה החדשה על שטחים אלו. המרכז המנהלי של המחוז היה בקרמנצ'וג.

שליטי המחוז העניקו אדמות הן לאצולה רוסית והן לקצינים משוחררים על מנת לעודד התיישבות בערבות המיושבות בדלילות, יקטרינה הגדולה הזמינה מתיישבים מכל רחבי אירופה לאדמות שנכבשו וכשליט המחוז מינתה את הנסיך גריגורי פוטיומקין שהעביר את המרכז המנהלי לדניפרו.

בהסכם קוצ'וק קאינרג'ה אחרי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774) התווספו לשטחי האימפריה הרוסית שטחים שבעבר היו חלק מחאנות קרים, ב-1775 נוספו שטחי הסיץ' הזפורוז'י, בהסכם יאש שסיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792) הושלמה ההשתלטות על חצי האי קרים.

==מחוז טאבריה==
טאבריה (באדום) בתוך האימפריה הרוסית, 1914
ב-1802 פוצלה רוסיה החדשה לפלכים יקטרינוסלב, חרסון, וטאבריה.

בשל ההגירה הרבה, הגיוון האתני במחוז היה גדול. במפקד האימפריאלי של 1897 נמצא כי אוכלוסיית טאבריה כללה 1,447,790 נפש, מהם 762,804 גברים ו-684,986 נשים. הקבוצות האתניות העיקריות היו האוקראינים כ-42%, הרוסים כ-28%, הטטרים כ-14% הגרמנים וכ-5% ויהודים כ-4%. 75% החזיקו בדת הנוצרית האורתודוקסית.

ב-1917 פוצל המחוז, רוב חצי האי שימש בסיס להקמת הרפובליקה העממית של קרים כחלק מהרפובליקה העממית האוקראינית ואילו סבסטופול וסביבתה נותרה הבסיס הימי העיקרי של צי הים השחור של הרפובליקה הרוסית כחלק מהרפובליקה הסובייטית של דונייצק-קריבוי רוג

==לקריאה נוספת==

* Paul R. Magocsi, A History of Ukraine: The Land and Its Peoples עמ' 284 והלאה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:האימפריה הרוסית: פלכים
קטגוריה:קרים: היסטוריה
Harvard Law Review

Harvard Law Review הוא כתב עת משפטי הרואה אור בידי קבוצת סטודנטים עצמאית מבית הספר למשפטים בהרווארד. כתב העת יוצא לאור מדי חודש בחודשים נובמבר עד יוני, כשגיליון נובמבר משמש לסקירת פסקי הדין של בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנה החולפת. לצד כתב העת מתפרסם אתר האינטרנט Harvard Law Review Forum, שבו תגובות למאמרים שפורסמו בכתב העת. 

הגיליון הראשון של כתב העת יצא לאור ב-15 באפריל 1887. הקמת כתב העת נעשתה בתמיכה משמעותית של עורך דין לואי ברנדייס, בוגר טרי של אוניברסיטת הרווארד ולימים שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית. מהקמתו ועד לשנות ה-70 של המאה ה-20 בחירת הסטודנטים לעריכתו נעשתה לפי ציוניהם, כאשר נשיא כתב העת היה הסטודנט בעל הרמה האקדמית הגבוהה ביותר. מאז שנות ה-70 בחירת העורכים נעשית לפי ציוניהם בשנת הלימודים הראשונה ולפי הישגיהם בתחרות כתיבה שנערכת בסוף השנה הראשונה, ונשיא כתב העת נבחר על ידי שאר העורכים. האישה הראשונה שנמנתה עם עורכי כתב העת הייתה פריסילה הולמס, בשנים 1953–1955, והאישה הראשונה שהייתה נשיאת כתב העת היא סוזן אסטריך, בשנת 1977.

בשנת 2015 היה לכתב העת אימפקט פקטור של 4.979, שמיקם אותו לפי מדד זה בראש רשימה של 143 כתבי עת משפטיים.

נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, היה נשיא כתב העת בכרך ה-104 שלו. אחדים מעורכי כתב העת, בהם פליקס פרנקפורטר, רות ביידר גינסבורג ואנטונין סקאליה, מונו בהמשך חייהם לשופטים בבית המשפט העליון של ארצות הברית. רבים מעורכי כתב העת מונו בהמשך חייהם לפרופסורים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:כתבי עת משפטיים
קטגוריה:בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
Money (כתב עת)

Money הוא כתב עת המתפרסם בידי תאגיד התקשורת הבינלאומי Time Inc.
הגיליון הראשון שלו ראה אור באוקטובר 1972.

==תוכן==
מאמריו עוסקים במכלול נושאי כלכלה פרטית ומשתרעים מהשכלה, חיסכון, פרישה לגמלאות ומיסוי לסוגיות הנוגעות לכלכלת המשפחה כגון תשלום למכללה, אשראי, קריירה ושיפוץ הבית. הוא נודע בשל הרשימה השנתית שהוא מפרסם של "המקומות הטובים ביותר להתגורר באמריקה". Money, לצד Fortune ו-CNN היה שותף ב-CNNMoney.com, לאחר שערוץ הכלכלה CNNfn חדל לפעול בשנת 2004. בשנת 2014 Money השיק אתר משלו: Money.com.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי עת כלכליים
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
גביע הפדרציה 1996

גביע הפדרציה 1996 הייתה התחרות ה-34 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.

תחרויות אזוריות החלו בינואר 1996 ומשחק הגמר התקיים ב-29 בנובמבר 1996.

נבחרת ארצות הברית ניצחה במשחק הגמר את נבחרת ספרד וזכתה בגביע בפעם ה-15 בתולדות הנבחרת.

==מתכונת התחרות==
מתכונת התחרות הייתה דומה למתכונת תחרות גביע דייוויס.

בית עולמי א' כלל 8 קבוצות.

בית עולמי ב' כלל 8 קבוצות.

ארבע קבוצות של בית עולמי א' שהפסידו בסיבוב הראשון התחרו עם ארבע קבוצות של בית עולמי ב' שניצחו בסיבוב הראשון התחרו על השתתפות בבית עולמי א' בשנת 1996.

יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).

כל מפגש בין הנבחרות כלל 5 משחקים.

==מהלך התחרות==

===משחק הגמר===
{| border="0" cellspacing="0" cellpadding="1" width="50%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
! colspan="2" align="center" | ארצות הברית 5
! colspan="2" align="center" |ארצות הברית, אטלנטיק סיטי 28-29 בספטמבר 1996 שטיח באולם 
! colspan="5" align="center" | ספרד 0
|- bgcolor=#ddfddf
! colspan="4" " |.
| 1
| 2
| 3
|-
! rowspan="2"| 1 
| || מוניקה סלש || ||6||6|| 
|-
| || קונצ'יטה מרטינס|| ||2||4 || 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 2
| || לינדזי דבנפורט || ||3 ||2|| 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו || ||6 ||6|| 
|-
! rowspan="2"| 3 
| ||מוניקה סלש || ||3||6||6 
|-
| || ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו|| ||6||3 || 1 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 4
| || לינדזי דבנפורט|| ||7 ||6|| 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || גלה לאון גרסיה || ||5 ||2|| 
|-
! rowspan="2"| 5
| ||מרי ג'ו פרננדס/לינדה וילד || ||6||6|| 
|- 
| ||וירג'יניה רואנו פסקואל/גלה לאון גרסיה|| ||1||4|| 
|}

===העברות לקראת שנת 1997===
בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שעלו מבית אזורי ב':

* נותרה בבית העולמי א'
* , ו עלו לבית העליון
* , ו ירדו לבית העולמי ב'
* נותרה בבית העולמי ב'

==ישראל בתחרות==
בנבחרת השתתפו הילה רוזן, ציפי אובזילר, נטלי כהנא ואנה סמשנובה. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית אזורי אירופה/אפריקה דרג ב'. התחרויות נערכו במרכז הטניס רמת השרון במרץ 1996. הנבחרת ניצחה ברוב משחקיה. כתוצאה מכך היא עלתה לבית אירופה/אפריקה דרג א'.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20171107010316/https://www.fedcup.com/en/draws-results/tie.aspx?id=W-FC-1996-WG1-M-USA-ESP-01 נתוני משחק הגמר]

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1996
קטגוריה:גביע הפדרציה
קטגוריה:תחרויות טניס באוסטריה
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בארצות הברית
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בצרפת
קטגוריה:תחרויות טניס ביפן
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בספרד
קטגוריה:זלצבורג: ספורט
קטגוריה:ניו ג'רזי: ספורט
גביע הפדרציה 1997

גביע הפדרציה 1997 הייתה התחרות ה-35 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.

תחרויות אזוריות החלו במרץ 1996 ומשחק הגמר התקיים ב-4 באוקטובר 1997.

נבחרת צרפת ניצחה במשחק הגמר את נבחרת הולנד וזכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות הנבחרת.

==מתכונת התחרות==
מתכונת התחרות הייתה דומה למתכונת תחרות גביע דייוויס.

בית עולמי א' כלל 8 קבוצות.

בית עולמי ב' כלל 8 קבוצות.

ארבע קבוצות של בית עולמי א' שהפסדיו בסיבוב הראשון התחרו עם ארבע קבוצות של בית עולמי ב' שניצחו בסיבוב הראשון התחרו על השתתפות בבית עולמי א' בשנת 1998.

יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).

כל מפגש בין הנבחרות כלל 5 משחקים.

==מהלך התחרות==

===משחק הגמר===
{| border="0" cellspacing="0" cellpadding="1" width="50%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
! colspan="2" align="center" | הולנד 1
! colspan="2" align="center" |הולנד, דן בוס 4-5 באוקטובר 1997 שטיח באולם 
! colspan="5" align="center" | צרפת 4
|- bgcolor=#ddfddf
! colspan="4" " |.
| 1
| 2
| 3
|-
! rowspan="2"| 1 
| || ברנדה שולץ || ||4||6|| 3 
|-
| || סנדרין טסטו|| ||6||4 ||6 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 2
| || מרים אורמנס || ||4 ||1|| 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || מרי פירס || ||6 ||6|| 
|-
! rowspan="2"| 3 
| ||ברנדה שולץ || ||4||6||6 
|-
| || מרי פירס|| ||6||3 || 4 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 4
| || מרים אורמנס|| ||6 ||3|| 3 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || סנדרין טסטו || ||0||6|| 6 
|-
! rowspan="2"| 5
| ||מנון בולגרף/קרולין ויס || ||3||4|| 
|- 
| ||אלכסנדרה פוזאי/נטלי טאוזיא || ||6||6|| 
|}

===העברות לקראת שנת 1998===
בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שעלו מבית אזורי ב':

* , ו נותרו בבית העולמי א'
* עלתה לבית העליון
* ירדה לבית העולמי ב'
* , ו נותרה בבית העולמי ב'

==ישראל בתחרות==
בנבחרת השתתפו הילה רוזן, ציפי אובזילר ואנה סמשנובה. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית אזורי אירופה/אפריקה דרג א'. התחרויות נערכו באיטליה באפריל 1997. הנבחרת שיחקה בבית ב' וסיימה אותו במקום השני. בשלב הבא היא שיקחה נגד והפסידה 2:1. כתוצאה מכך היא נותרה בבית אירופה/אפריקה דרג א'.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20171107011829/https://www.fedcup.com/en/draws-results/tie.aspx?id=W-FC-1997-WG1-M-NED-FRA-01 נתוני משחק הגמר]

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1997
קטגוריה:גביע הפדרציה
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בבלגיה
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בצרפת
קטגוריה:תחרויות טניס ביפן
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בגרמניה
קטגוריה:תחרויות טניס בצ'כיה
קטגוריה:תחרויות טניס בהולנד
אזיקים מנופצים

אזיקים מנופצים (ברומנית: Zdrobite cătușe) היה ההמנון הלאומי של הרפובליקה העממית הרומנית בין השנים 1948 - 1953. המנון זה נכנס לתוקף ב-4 בינואר 1948, ימים ספורים לאחר סילוק המלך והיה להמנון הראשון של רומניה כרפובליקה. המנון זה החליף את ההמנון המלכותי הרומני וב-1953 הוחלף על ידי ההמנון אנו מהללים אותך, רומניה!

ההמנון הולחן על ידי מאתיי סוקור ואת המילים חיבר אאורל באראנגה.

== תוכן ההמנון בעברית ==

קטגוריה:רומניה: סמלים לאומיים
רומניה
סוזוקי סלריו

מראה אחורי הרכב
מראה פנים הרכב
סוזוקי סלריו (אנגלית: Suzuki Celerio) הוא דגם רכב מסוג מיני האצ'בק של יצרנית הרכב היפנית סוזוקי מוטור שהושק בשנת 2014, ובישראל שווק לראשונה באפריל 2016. הדגם משווק בגרסה רובוטית ובגרסה ידנית. גודלו הפיזי קרוב לאלטו ולספלאש, ותא המטען שלו גדול יותר משמעותית מהם. שלדתו משמשת את האיגניס.

==נתוני הרכב==
===מאפיינים===
רוחב בסיס הגלגלים של הרכב הוא 242.5 ס"מ, אורכו הוא 3.6 מטר, רוחבו 1.6, וגובהו הוא 1.54. נפח תא המטען הוא 254 ליטר. נפח המנוע הוא 998 סמ"ק. חלקי הרכב מיוצרים ביפן ומורכבים בתאילנד.

===בטיחות===
במבחני ריסוק של יורו NCAP קיבל הרכב את הדירוג 3 כוכבים מתוך 5. ייתכן שהדירוג אינו משקף במדויק את רמת הבטיחות של הרכבים הנמכרים היום (2017), בגלל שהמבחן נערך על רכב בעל 4 כריות אוויר, בעוד הרכבים המשווקים כיום, הם בעלי 6 כריות אוויר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.euroncap.com/en/results/suzuki/celerio/7896 מבחני הריסוק של Euro NCAP]
* [http://www.suzuki.co.il/content/%D7%A1%D7%9C%D7%A8%D7%99%D7%95 דף הדגם באתר סוזוקי ישראל]
* [http://www.globalsuzuki.com/automobile/lineup/celerio/ דף הדגם באתר סוזוקי העולמי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות מיני
קטגוריה:רכבי סוזוקי
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2014
קטגוריה:כלי רכב יפניים
אוסטין K5

אוסטין K5 (באנגלית: Austin K5) - היא משאית צבאית בתצורת רכב שטח, מאופיינת על ידי הנעה 4X4, מתוצרת יצרנית הרכב ה-בריטית "Austin Motor Company" אשר יוצרה בין השנים 1941–1945.

==אוסטין K5==
* הנעה כפולה 4x4
משאית ה-"אוסטין K5" שירתה את הצבא הבריטי, ותרמה למאמץ המלחמתי ב-מלחמת העולם השנייה.

בתא הנהג תוכננו 2 מושבים (נהג + נוסע).

סך הכול יוצרו 12,280 יחידות.

==דגמי "אוסטין K5"==
===מארז פתוח===
דגמי תא מטען פתוח, הובילו תותחים נגד טנקים מסוג "(Ordnance QF 6-pounder QF6)" בגזרת אפריקה הדרומית, בתקופת מלחמת העולם השנייה.

===מארז סגור===
דגמי תא מטען סגור, שירתו את הכוחות הלוחמים במשימות צבאיות שהיו קרויות "(General Service GS)".

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="170">
קובץ:LST-21 unloads tanks during Normandy Invasion, June 1944 (26-G-2370).jpg | אוסטין K5 (משמאל) 
קובץ:The British Army in the United Kingdom 1939-1945 H38976.jpg | אוסטין K5 (צולם ב- 6 ביוני 1944)
קובץ:The Allied Campaign in North-west Europe, 6 June 1944 - 7 May 1945 B5513.jpg | אוסטין K5 (כוחות בעלות הברית, 6 ביוני 1944)
קובץ:The British Army in North-west Europe 1944-45 BU2825.jpg | אוסטין K5 (הצבא הבריטי בצפון מערב אירופה) 
</gallery>

==ראו גם==
* אוסטין צ'אמפ
* אוסטין ג'יפסי
* אוסטין K2/Y
* מוריס C8

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=QtZN1qY4Isg אוסטין K5] (2:11 דקות), יו-טיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=tBQlzBZeaG0 אוסטין K5] (1:31 דקות), יו-טיוב

==הערות שוליים==

קטגוריה:רכבי שטח ופנאי גדולים
קטגוריה:משאיות
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1941
קטגוריה:כלי רכב בריטיים
K5
קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:אמצעי לחימה בריטיים במלחמת העולם השנייה
הקורפוס ה-11 (האימפריה הגרמנית)

הקורפוס ה-11 (בגרמנית: XI. Armee-Korps) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. שלחם במלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורק עם סיומה. 

==היסטוריה==
הקורפוס הוקם ב-30 באוקטובר 1866 וכמפקדו הישיר מונה היינריך פון פלונסקי. מטה הקורפוס היה בקאסל, וחייליו גויסו מפרובינציית הסן-נסאו (שטחי נסיכות הבוחר מהסן 
ודוכסות נסאו לשעבר). במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה כלל הקורפוס את הדיוויזיות ה-21 וה-22, והיה תחת פיקודו של יוליוס פון בוזה. לאחר מכן חזר היינריך פון פלונסקי להיות מפקדו הישיר של הקורפוס, ותחת פיקודו הפך הקורפוס לחלק מהארמייה השלישית בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה. תחת פון פלונסקי השתתף הקורפוס בקרבות ויסמבורג, וורת' וסדאן.

בשנת 1871 צורפה הדיוויזיה ה-25 (הדוכסות הגדולה של הסן) לקורפוס. בשנת 1899 הוקם הקורפוס ה-18 והועברו אליו הדיוויזיות ה-21 וה-25. בתמורה קיבל הקורפוס ה-11 את הדיוויזיה ה-38.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוצב הקורפוס בחזית המערבית כחלק מחלק מהארמייה השלישית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן הועבר לחזית המזרחית, שם לחם פון בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן בקרבות נוספים, ביניהם מתקפת גורליצה-טרנוב והנסיגה הגדולה. בשנת 1915 הועבר שוב לחזית המערבית, שם לחם בקרבות שונים בזירה. בשנת 1918 השתתף הקורפוס במתקפת האביב, ובאוגוסט הותקף בקרב אמיין. לאחר מכן לחם הקורפוס כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה, ולאחר תבוסת גרמניה במלחמה פורק הקורפוס ב-30 בספטמבר 1919.

==מפקדים==
* גנרל חיל הרגלים היינריך פון פלונסקי (30 באוקטובר 1866 - 17 ביולי 1870)
* גנרל חיל הרגלים יוליוס פון בוזה (18 ביולי 1870 - 6 באוגוסט 1870)
* גנרל חיל הרגלים היינריך פון פלונסקי (7 באוגוסט 1871 - 7 בינואר 1871)
* גנרל חיל הרגלים יוליוס פון בוזה (8 בינואר 1871 - 5 באפריל 1880)
* גנרל חיל הפרשים לודוויג פון שלוטהיים (6 באפריל 1880 - 21 במרץ 1889)
* גנרל חיל הרגלים וילהלם פון גרולמן (22 במרץ 1889 - 10 באוגוסט 1892)
* גנרל חיל הרגלים אדולף פון ויטיך (11 באוגוסט 1892 - 23 באפריל 1904)
* גנרל חיל הרגלים וילהלם פון לינדה (24 באפריל 1904 - 23 בספטמבר 1906)
* גנרל חיל הפרשים אלברכט, דוכס וירטמברג (24 בספטמבר 1906 - 24 בפברואר 1908)
* גנרל חיל הרגלים ריינהרד פון שפר-בויאדל (25 בפברואר 1908 - 31 בדצמבר 1913)
* גנרל חיל הרגלים אוטו פון פליסקו (1 בינואר 1914 - 12 במרץ 1917)
* גנרל לוטננט ויקטור קיהנה (13 במרץ 1917 - 26 באוגוסט 1917)
* גנרל חיל הרגלים פרנץ פון זודן (27 באוגוסט 1917 - 16 בנובמבר 1917)
* גנרל חיל הרגלים ויקטור קיהנה (17 בנובמבר 1917 - 30 בספטמבר 1919)

==קישורים חיצוניים==

* [http://wiki-de.genealogy.net/Milit%C3%A4r/Formationsgeschichte/Deutschland/Alte_Armee#Korpsbezirk_des_XI._Armeekorps הקורפוס ה-11]

11
גביע הפדרציה 1998

גביע הפדרציה 1998 הייתה התחרות ה-36 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.

תחרויות אזוריות החלו בפברואר 1997 ומשחק הגמר התקיים ב-20 בספטמבר 1998.

נבחרת ספרד ניצחה במשחק הגמר את נבחרת שווייץ וזכתה בגביע בפעם החמישית בתולדות הנבחרת.

==מתכונת התחרות==
מתכונת התחרות הייתה דומה למתכונת תחרות גביע דייוויס.

בית עולמי א' כלל 8 קבוצות.

בית עולמי ב' כלל 8 קבוצות.

ארבע קבוצות של בית עולמי א' שהפסידו בסיבוב הראשון התחרו עם ארבע קבוצות של בית עולמי ב' שניצחו בסיבוב הראשון התחרו על השתתפות בבית עולמי א' בשנת 1999.

יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).

כל מפגש בין הנבחרות כלל 5 משחקים.

==מהלך התחרות==

===משחק הגמר===
{| border="0" cellspacing="0" cellpadding="1" width="50%"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
! colspan="2" align="center" | שווייץ 2
! colspan="2" align="center" |שווייץ, ז'נבה 19-20 בספטמבר 1998 משטח קשה 
! colspan="5" align="center" | ספרד 3
|- bgcolor=#ddfddf
! colspan="4" " |.
| 1
| 2
| 3
|-
! rowspan="2"| 1 
| || ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו || ||6||3|| 6 
|-
| || פטי שנידר|| ||2||6 ||2 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 2
| || קונצ'יטה מרטינס || ||4 ||4|| 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || מרטינה הינגיס || ||6 ||6|| 
|-
! rowspan="2"| 3 
| ||ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו || ||6||5|| 
|-
| || מרטינה הינגיס|| ||7||6 || 
|-bgcolor= #EAE3D8
! rowspan="2"| 4
| ||קונצ'יטה מרטינס|| ||6 ||2|| 9 
|- bgcolor= #EAE3D8 
| || פטי שנידר|| ||3 ||6|| 7 
|-
! rowspan="2"| 5
| ||קונצ'יטה מרטינס/ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו || ||6||6|| 
|- 
| ||מרטינה הינגיס/פטי שנידר || ||0||2|| 
|}

===העברות לקראת שנת 1999===
בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שעלו מבית אזורי ב':

* , , ו עלו לבית העולמי א'
* , , ו, ירדה לבית העולמי ב'

==ישראל בתחרות==
בנבחרת השתתפו הילה רוזן, ציפי אובזילר ואנה סמשנובה. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית אזורי אירופה/אפריקה דרג א'. התחרויות נערכו בספרד באפריל 1998. הנבחרת שיחקה בבית א' וסיימה אותו במקום האחרון תוך הפסד בכל משחקיה. כתוצאה מכך היא ירדה בבית אירופה/אפריקה לדרג ב'.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20171107012848/https://www.fedcup.com/en/draws-results/tie.aspx?id=W-FC-1998-WG1-M-SUI-ESP-01 נתוני משחק הגמר]

קטגוריה:תחרויות טניס ב-1998
קטגוריה:גביע הפדרציה
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בבלגיה
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בשווייץ
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בארצות הברית
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה בגרמניה
קטגוריה:תחרויות טניס בצ'כיה
קטגוריה:תחרויות גביע הפדרציה במדריד
קטגוריה:1998 בארצות הברית
קטגוריה:קרוליינה הדרומית
מג רוסוף

מג רוסוף (באנגלית: Meg Rossof; נולדה ב-16 באוקטובר 1956) היא סופרת אמריקאית שמתגוררת בלונדון, בריטניה. ספרה המפורסם ביותר "ככה אני חיה עכשיו" זכה בשלל פרסים, מתוכם בפרס הבריטי Guardian Children's Fiction Prize, בפרס האמריקאי Michael L. Printz Award ובנוסף היה הבסיס לסרט תחת אותה כותרת. ספרה השני "ג'סטין קייס" זכה במדליית קרנגי והוכרז בתור ספר הילדים הטוב ביותר שיצא לאור בבריטניה באותה שנה.

== קורות חיים ==
מג רוסוף נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס למשפחה יהודית בת ארבע אחיות. בגיל 18 היא למדה באוניברסיטת הרוורד אנגלית ואמנות אסתטית, ואז עברה ללונדון על מנת ללמוד פיסול בבית ספר יוקרתי לאמנות ועיצוב. כשהייתה בת 24 היא חזרה לארצות הברית ועברה לניו יורק לאחר שסיימה את התואר שלה, שם עבדה בתור פרסומאית וכתבת עבור מגזין פיפל ומאוחר יותר עבור ניו יורק טיימס. בזמן עיסוקה היא החלה לעבוד בתור רעיונאית והמשיכה בכך למשך 15 שנים, במהלכן חזרה ללונדון וגרה שם מאז. היא סיפרה שסיבתה להתחיל לכתוב הייתה מות אחותה מסרטן. באותו שבוע שבו ספרה הראשון פורסם, אובחנה בעצמה כחולת סרטן השד. רוסוף ממשיכה במקצועה כסופרת עד היום.

== אופי כתיבתה ==
העמדה של רוסוף לגבי כתיבה קובעת כי מקורה בסופר, אותה מפרטת ומצדיקה באמרה:

היא טענה זאת בעת שיח אינטרנטי, בו הגיבה על תגובה של אקטיביסטית לגבי ספרי ילדים המשווקים למיעוטי המיעוטים. בתגובתה, רוסוף הסבירה כי התכלית של ספר איננה להעביר מסר מסוים מאוד או לקדם שינוי חברתי, אלא להרחיב את דעת הקורא על ידי שימוש בפילוסופיה ונקודת המבט של הסופר.

== ספרים ==
=== ספרי תמונות ===
* זהירות חזירי פרא (2005, תורגם על ידי רימונה די-נור)
<div style="direction: ltr;">
* (Jumpy Jack and Googily (2008
* (Wild Boars Cook (2010
</div>

=== רומנים ===
* ככה אני חיה עכשיו (2004, תורגם על ידי אהוד תגרי)
* ג'סטין קייס (2006, תורגם על ידי מרב זקס-פורטל)
* (What I was (2007
* (The Bride’s Farewell (2009
* Moose Baby (במקור Vamoose) (2010)
* (There Is No Dog (2011
* תארו לעצמכם שאינני (2013, תורגם על ידי מאירה פירון)
* ג'ונתן ללא רסן (2016, תורגם על ידי יואב כ"ץ)

== פרסים ==
מג רוסוף זכתה בעצמה בתואר חברה באגודה המלכותית לספרות בשנת 2014, יחד עם פרס אסטריד לינדגרן בשנת 2016.

ספרה "ככה אני חיה עכשיו" זכה ב-8 פרסים משנת 2004 עד 2006, מתוכם Guardian Children’s Fiction Prize, ופרס Michael L. Printz, בנוסף לשני פרסים גרמניים שונים: Der Luchs des Jahres ו-Deutscher Jugendliteraturpreis. על כתית ספר זה היא הייתה מועמדת לקבלת Orange Award for New Writers בשנת 2005, אך הפרס הוענק לדיאנה אוונס.

ספרה "ג'סטין קייס" זכה במדליית קרנגי ועוד 4 פרסים שונים, בנוסף לספרים What I was ו-The Bride’s Farewell שהיו מתמודדי הגמר למדליה בשנים 2008 ו-2011. "תארו לעצמכם שאינני" היה מתמודד הגמר עבור פרס ה-U.S. National Book בשנת 2013.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:זוכי מדליית קרנגי
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1956
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
לואיז נבלסון

לואיז נבלסון (באנגלית: Louise Nevelson; 23 בספטמבר 1899–19 באפריל 1988) הייתה ציירת ופסלת יהודיה אמריקאית. נחשבה לאחת הפסלות המובילות של המאה ה-20 והתמחתה ביצירת פסלים בנויים ממערכת של חפצים מצויים צבועים. זכתה במספר פרסים, בניהם פרס art USA ופרס מכון האמנות של שיקגו. אחת מיצירותיה, "מחווה לששת המיליון" נרכשה על ידי מוזיאון ישראל בשנת 1965.

למדה בבית הספר לאמנות מודרנית של הנס הופמן בגרמניה.

== קורות חיים ==
=== חיים אישיים ===
לאה ברליאבסקי נולדה בעיר פריאסלאב שבאוקראינה בשנת 1899 להורים יהודים, יצחק ברליאבסקי ומינה סאדי.

בשנת 1905 היגרה יחד עם משפחתה למיין בארצות הברית שם למדה בתיכון רוקלנד. חמש עשרה שנה לאחר מכן נישאה לצ'ארלס נבלסון וכעבור שנתיים נולד בנם מיירון. ב-1931 התגרשה לואיז מצ'ארלס, אך מעולם לא חזרה לשם נעוריה או התחתנה שנית.

=== קריירה אמנותית ===
עד סוף שנת 1934 הספיקה נבלסון ללמוד מגוון אומנויות כגון דרמה, פיסול, מחול מודרני ואף עבדה כעוזרת של הצייר המקסיקני דייגו ריברה בהכנה של ציור הקיר "דיוקנה של אמריקה."

בשנת 1943 החלה לראשונה להציג עבודות עצמאיות בגלריות בניו יורק.

בין השנים 1969 ל-1984 הציגה נבלסון מספר תערוכות במקומות שונים ברחבי העולם כמו מסצ'וסטס, יוסטון, איראן, טוקיו, מילאנו, הודו וקליבלנד וזכתה במספר תוארי כבוד ממוסדות אמנות שונים ברחבי ארצות הברית.

נבלסון המשיכה ליצור במשך שנים עבודות אמנות שקצרו פרסים רבים ונפטרה בביתה בשנת 1988.

22 שנים לאחר מותה הונצחו עבודותיה בחמישה בולים של דואר ארצות הברית.

== עבודות אמנות ==
בתחילת הקריירה האמנותית שלה עבודותיה של נבלסון נעשו בעיקר על ידי גרפיט על דפי נייר. בשנת 1942 הציגה נבלסון לראשונה את היצירה 'הקרקס, אוסף חיות' 3, בו השתמשה לראשונה בחפצי עץ מצויים כדי ליצור את עבודתה, סגנון שאת השראתו שאבה מעצי ההסקה שנאלצה לאסוף לחורף שנים רבות קודם לכן. סגנון זה הפך מאפיין לעבודותיה הבוגרות וחזר בעוד רבות מעבודותיה בהמשך. בין יצירותיה הבולטות של נבלסון נמנות "קתדרלה שמימית" שיצרה ב-1958, ו"גן ירח" שנוצר ב-1957. שתי העבודות נבנו באמצעות חפצי עץ מצויים שנצבעו בשחור. פסליה הבאים, כמו "מחווה אמריקנית לאנשי בריטניה" נעשו אף הם ברוח אותו עיקרון אך נצבעו בלבן. לצד בחירתה לפסל בעץ נבלסון יצרה אף פסלי מתכת כגון "אטמוספירה וסביבה" שנוצר ב-1966. ב-1965 עבודתה "מחווה לששת המיליון" נרכשה על ידי מוזיאון ישראל.

== פעילות פמיניסטית ==
לואיז נבלסון היוותה גורם מרכזי לפיתוח התנועה האמנותית הפמיניסטית נבלסון הייתה אמנית שאהבה לקחת השראה לעבודותיה מכל יצירה, תופעה או חפץ שראתה, דבר שהעניק לה ידע וניסיון בתחומי האמנות השונים. בשנות ה-70, תקופתה של נבלסון, היה מקובל שגברים בלבד יוצרים פסלים ויצירות בקנה מידה גדול, ואילו נשים אמניות עוסקות בעיקר בציור ורישום. פסליה הגדולים של נבלסון, שהיו מאוד יוצאי דופן בעת ההיא, ערערו מאוד את התפיסה הזאת והשפיעו על אמנים רבים  בזרם האמנות הפמיניסטית.

== ראו גם ==
* רשימת עבודותיה של לואיז נבלסון

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.theartstory.org/artist-nevelson-louise.htm הדף של נבלסון] באתר the art story
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ציירות יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:פסלות יהודיות
קטגוריה:פסלים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1899
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1899
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1988
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1988
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
אגנס מרטין

אגנס ברניס מרטין (באנגלית: Agnes Bernice Martin, 22 במרץ 1912 – 16 בדצמבר 2004) הייתה ציירת אמריקאית בסגנון מופשט (אבסטרקט) אקספרסיבי. בשנת 1998 זכתה במדליה הלאומית לאמנויות בארצות הברית.

== קורות חיים ==
=== חיים אישיים ===
מרטין נולדה בחוות מקלין בסאסקצ'וואן (Saskatchewan), באזור הכפרי של קנדה, ובשנת 1919 עברה עם משפחתה לוונקובר. מרטין היגרה לארצות הברית בשנת 1931 מסיבות משפחתיות, אך קיבלה אזרחות אמריקנית רק בשנת 1950. בין השנים 1954 ל-1957 גרה בטאוס שבניו מקסיקו. בשנים האחרונות לחייה חזרה להתגורר בטאוס. היא המשיכה לצייר עד למותה בגיל 92.

=== קריירה מקצועית ===
בשנת 1942 למדה מרטין חינוך והוראת אומנות במכללה לחינוך ווסטרן וושינגטון ואחר כך, בשנת 1947, קיבלה תואר שני בהוראת אמנות מאוניברסיטת קולומביה. בשנים אלו ציירה בעיקר טבע דומם ופרחים בסגנון שונה מזה שהתפרסמה בזכותו. כשנהייתה אמנית אבסטרקט השמידה הרבה מציוריה הריאליסטיים. בזמן מלחמת העולם השנייה התחברה לרעיונות הזן, עליהם שמעה באוניברסיטה, ויצירותיה הושפעו מעקרונות אלה. לאחר לימודיה עברה להתגורר במדבריות מקסיקו והחלה לצייר צורות מהנוף של טאוס.

ציוריה משכו את תשומת לבה של בטי פרסונס (Betty Parsons), בעלת גלריה מניו-יורק. קשר זה הוביל את האמנית להתגורר במנהטן, ניו-יורק, בשנת 1957 לצד אמנים נוספים. ציוריה מתקופה זו מתאפיינים בגוונים של כחול ואפור. בשנות ה-60 המוקדמות התקבע סימן ההיכר של מרטין כציירת אבסטרקט אקספרסיוניסטי עם זיקה למינימליזם: היא חרטה על בדים מרובעים בעזרת עפרונות וכיסתה את כל החריטה בשכבה עדינה של צבע יסוד מסוג "ג'סו". בין השנים 1967 ל-1974 טיילה מרטין ברחבי מקסיקו, ולא יצרה דבר, עקב התפרצות של מחלת נפש. כשחזרה ליצור יצירותיה השתנו ודמו יותר ליצירות הגאומטריות המוקדמות שלה.

בשנת 1958 לראשונה הציגה את עבודותיה בתערוכה אישית. מאז היא השתתפה בתערוכות אישיות וקבוצתיות רבות. היא הציגה מספר פעמים בביאנלה של ונציה. בשנת 2017 עבודתות שלה הוצגו בתערוכה שהתקיימה בהמוזיאון לאמנות מודרניתMaking Space: Women Artists and Postwar Abstraction. בנוסף למרטין בתערוכה זו הוצגו עבודות של לי קרסנר, הלן פרנקנטלר, גגו ואמניות בולטות נוספות.

=== פעילות מקצועית ===
בניו יורק התבססה מרטין כאמנית יוצרת בזרם המופשט. אחת מיצירותיה הראשונות שצוירו בסגנון מופשט גאומטרי, בהשראת טאוס, נקראת הרבור 1 (Harbor Number 1) ונמצאת כיום באוסף של מוזיאון מומה שבניו-יורק. בשנת 1958, התקיימה לראשונה תערוכת יחיד של מרטין, בגלריה של פרסונס בניו יורק. בשנת 1976 הפיקה סרט הנקרא גבריאל. בשנת 1989, התקבלה כחברה באקדמיה האמריקאית לאמנות. בשנת 1991, התקיימה תערוכת היחיד הגדולה הראשונה שלה מחוץ לארצות הברית, במוזאון האמנות של אמסטרדאם, בה הציגה ציורים ממסעותיה באירופה.

זכתה בפרס אוסקר קוקושקה של ממשלת אוסטריה בשנת 1992. באותה שנה התקיימה תערוכת רטרוספקטיבה גדולה שלה במוזאון ויטני לאמנות בארצות הברית. בשנת 1998 זכתה במדליה מהקרן הלאומית לאומנויות בארצות הברית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ציירות אמריקאיות
קטגוריה:מהגרות מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:ציירות קנדיות
קטגוריה:ציירות המאה ה-20
קטגוריה:ציירות המאה ה-21
קטגוריה:סכיזופרנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מערב וושינגטון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1912
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2004
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
קטגוריה:זוכי המדליה הלאומית לאמנויות
קיטי קראות'ר

קיטי קראות'ר (Kitty Crowther ; נולדה ב-4 באפריל 1970) היא מאיירת וסופרת ילדים בלגית, אשר זכתה בפרס "עיפרון הכסף" לשנת 2003 ו-2005, ובשנת 2010 בפרס היוקרתי לספרות ילדים על שם אסטריד לינגרן. ספריה של קראות'ר מתייחדים בעיסוק בידידות, בדידות, אובדן של אדם אהוב ועוד.

== ביוגרפיה ==
קיטי קראות'ר נולדה בבריסל ברביעי לאפריל 1970 לאם שוודית ואב בריטי. קראות'ר נולדה כבדת שמיעה והתחילה לדבר רק בגיל ארבע. בבגרותה פנתה קראות'ר ללמוד אמנות גרפית במכון סנט לוק בבריסל, לאחר מכן החלה לאייר, בעיקר ספרים בצרפתית ולעיתים בהולנדית. נכון לשנת 2010, הוציאה לאור כ-35 ספרים משלה, וכן איירה ספרים של סופרים אחרים. כיום היא ובן זוגה גרים בבלנמונט עם שני בניהם.

== חייה המקצועיים ==
ספריה של קראות'ר נודעים כבעלי עומק פסיכולוגי והיא מעבירה דרכם "מסרים לחיים". קראות'ר נוהגת בספריה למעט במילים ומבקשת להעביר את מסריה בעיקר באמצעות איורים, המצוירים בעדינות באמצעות עיפרון, עט או צבעי מים, בסגנון נאיבי עם דמויות ידידותיות לילדים.

=== פרסים ===
קראות'ר זכתה בפרסים רבים עבור יצירותיה, בשנת 2003 זכתה בפרס "עיפרון הכסף" עבור ספרה "In het pikkedonker", ובשנת 2006 זכתה שוב באותו הפרס עבור ספרה "Kleine Dood en hetmeise". ב-2010 הוענק לקראות'ר, על ידי המועצה השוודית לאומנויות, הפרס על שם אסטריד לינגרן, הנחשב לפרס האיור הגבוה ביותר האפשרי בעולם ספרות הילדים.

== יצירות נבחרות ==
* 1994: Mon royaume
* 1995: Va faire un tour
* 1996: Mon ami Jim: תורגם לאנגלית כ"jack and jim" ב-2010
* 1997: Lily au royaume des nuages
* 2000: Moi et rien
* 2001: Le Bain d’Elias
* 2002: Scritch scratch dip clapote!
* 2003: L'Enfant racine
* 2004: Petits meurtres et autres tendresses
* 2005: La Visite de Petite Mort
* 2005: Le grand désordre
* 2008: ?Alors
* 2009: Annie du lac
* 2010: "Le petit homme et Dieu"

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.frenchpicturebooks.com/kitty-crowther/ מידע על קיטי קראות'ר מתוך האתר-http://www.frenchpicturebooks.com/kitty-crowther/]
* [http://blog.picturebookmakers.com/post/100580798276/kitty-crowther מידע על קיטי קראות'ר מתוך האתר http://blog.picturebookmakers.com/post/100580798276/kitty-crowther]

קטגוריה:מאיירים
קטגוריה:סופרות בלגיות כותבות צרפתית
קטגוריה:בלגיות שנולדו ב-1970
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1970
אנדרואיד האניקומב

אנדרואיד "האניקומב" (Honeycomb; "חלת דבש") הוא שם קוד לפלטפורמת אנדרואיד שתוכננה עבור מכשירים עם מסכים גדולים יותר, ובייחוד למחשבי לוח. היא אינה נתמכת עוד. האניקומב הושק לראשונה למוטורולה זום בפברואר 2011. מלבד תוספת של תכונות חדשות, האניקומב הציג ערכת נושא חדשה בממשק משתמש שכונתה "הולוגרפית" ומודל אינטראקציה שנבנה על התכונות העיקריות של מכשירי אנדרואיד, כמו ריבוי משימות, התראות ווידג'טים.

== תכונות ==
תכונות חדשות שהוצגו עם הגרסה כוללות את הפעולות הבאות:
* שימוש בממשק משתמש דו-חלוני באפליקציות הדוא"ל ואנשי הקשר.
* יישום הגלריה מאפשר למשתמשים להציג אלבומים, ואוספים אחרים במצב מסך מלא, ותמונות ממוזערות של התמונות האחרות באוסף.
* ביישום הדפדפן, החלפת חלונות הדפדפן בלשוניות, הוספת מצב גלישה בסתר לצורך גלישה אנונימית, והצגת סימניות והיסטוריה בתצוגה אחת, בין תכונות נוספות.
* עיצוב מחדש של המקלדת, כדי להקל על ההקלדה במכשירים בעלי מסך גדול כמו מחשבי לוח.
* תצוגה של האפליקציות האחרונות לצורך ריבוי משימות.
* מסכי בית ניתנים להתאמה (עד חמש).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנדרואיד