OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
That Don't Impress Me Much

That Don't Impress Me Much (בעברית: זה לא מרשים אותי במיוחד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, מתוך אלבומה השלישי, Come On Over. השיר יצא לאור ב-1 בדצמבר 1998, כסינגל השביעי מתוך האלבום, וכסינגל השמונה עשר של טוויין.

השיר הגיע למקום השביעי במצעד הבילבורד הוט 100, והשלישי במצעד הסינגלים הבריטי.

== רקע וכתיבה ==
בדומה ל-"" ו-"" השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט ג'ון "מאט" לאנג. השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי-פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הקאנטרי-רוק והדאנס-פופ.

בשנת 2004, הוציאה טוויין את אלבום הלהיטים הראשון שלה Greatest Hits, בו נכלל השיר.

== הצלחה ==
השיר זכה להצלחה בינלאומית כאשר הפך לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בשנות ה-90 של המאה ה-20, ולאחד מ-16 השירים הנמכרים ביותר בשנת 1999. באותה השנה נמכר השיר בלמעלה מ-4,274,000 עותקים ברחבי העולם.

בבריטניה הפך השיר לשיר השביעי הנמכר ביותר בשנת 1999.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי פול בויד וצולם במדבר מוהאבי, שבדרום-מערב ארצות הברית, ובברסטו שבקליפורניה. הקליפ צולם ב-3 וב-4 בנובמבר 1998 והופץ בדצמבר באותה השנה. בקליפ ניתן לראות את טוויין, כשהיא אוחזת במזוודה, תוך שהיא מתהלכת במדבר.

נכון ל-31 באוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-65 מיליון צפיות.

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!אוסטריה (IFPI Austria)
|זהב
|25,000
|-
!אוסטרליה (ARIA)
|פלטינה 2×
|140,000
|-
!ארצות הברית (RIAA)
|זהב
|500,000<small></small>
|-
!בלגיה (BEA)
|זהב
|25,000
|-
!בריטניה (BPI)
|פלטינה
|1,000,000
|-
!גרמניה (BVMI)
|זהב
|250,000
|-
!נורווגיה (IFPI Norway)
|זהב
|10,000
|-
!ניו זילנד (RMNZ)
|זהב
|15,000
|-
!שוודיה (GLF)
|פלטינה
|30,000
|-
| colspan="3" |<small> מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1997
קטגוריה:סינגלים מ-1998
קטגוריה:סינגלים מ-1999
קטגוריה:שירי שאניה טוויין
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי שאניה טוויין
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הסקוטי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי נאשוויל
פוקימון מאסטרס

פוקימון מאסטרס (באנגלית: Pokémon Masters) הוא משחק מובייל חינמי להפעלה עבור אנדרואיד ו-iOS שפותח ופורסם על ידי DeNA. המשחק שוחרר בקיץ 2019. המשחק מאפשר לשחקנים להילחם במאמני פוקימון שונים ממשחקי סדרת הליבה. השחקנים ממוקמים באי המלאכותי פאסיו. יש למשחק 30 פרקים בקו העלילה הראשי, ו-2 בסגאת הנבלים (נכון לאפריל 2022)

== משחקיות ==
במשחק טורניר של קרבות 3 על 3 המתקיים בפאסיו הנקרא ליגת המאסטרים של פוקימון. המטרה העיקרית היא להפוך לאלוף הליגה.

כדי להיכנס לליגת המאסטרים של פוקימון, על השחקנים לאסוף לפחות חמישה תגים על ידי הבסתם של מנהיגי ה-PML שנמצאים בפאסיו.

== פיתוח ושחרור ==
פוקימון מאסטרס הוכרז לראשונה על ידי חברת פוקימון ב-29 במאי 2019, לצד מספר משחקי פוקימון אחרים. המשחק מייצג את שיתוף הפעולה הראשון בין החברה למפתחת המשחקים לנייד DeNA, הוא שוחרר לאנדרואיד ו-iOS. הרעיון של המשחק הגיע מאמן הסדרות והמעצב קן סוגימורי שהציע את הרעיון להכיל יחד את כל דמויות העבר מהסדרה הראשית במשחק אחד.

גרסת התצוגה המקדימה של המשחק יצאה בסינגפור ב-25 ביולי 2019 ובקנדה ב-6 באוגוסט 2019. המשחק שוחרר ברחבי העולם ב-29 באוגוסט 2019 עבור מכשירי iOS ואנדרואיד. בניגוד לרוב משחקי הפוקימון האחרים, פוקימון מאסטרס לא שוחרר בבלגיה או בהולנד, ככל הנראה בגלל איסורים על תיבות השלל (loot boxes).

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוקימון
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2019
קטגוריה:משחקי וידאו קואופרטיבים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו ביפן
קטגוריה:משחקי תפקידים ממוחשבים
בית הכנסת קהל גדול בסרייבו

פנים בית הכנסת כפי שצולם בשנות ה-30 של המאה ה-20
בית הכנסת הספרדי "קהל גדול" בסרייבו (בלאדינו: Kal Grande) היה בית כנסת אשר פעל בעיר סרייבו, בוסניה אשר בממלכת יוגוסלביה, בין השנים 1930–1941. בתקופת מלחמת העולם השנייה, במהלך הפלישה ליוגוסלביה נפגע בית הכנסת ובהמשך נשדד וחולל. לאחר המלחמה נמסר המבנה על ידי שארית הפליטה של יהדות סרייבו לעיריית סרייבו ובהמשך שופץ ובו שוכן המרכז לתרבות של בוסניה .

==היסטוריה==

קהילה יהודית ספרדית התקיימה בסרייבו החל מאמצע המאה ה-16. ב-1581 נחנך "בית הכנסת קהל ישן" אשר מוקם בתוך שכונת החצר היהודית בעיר שנקראה "אֶיל קוֹרְטִיז'וֹ" (El Cortijo, מלאדינו: החצר). לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) השתלטה האימפריה האוסטרו-הונגרית על שטחי בוסניה והעיר סרייבו עברה תנופת פיתוח ובינוי שהוביל לגידול במספר התושבים ובכלל זה בני הקהילה היהודית. בראשית המאה ה-20 מנתה הקהילה למעלה מ-4,000 נפשות. לאחר מלחמת העולם הראשונה וכינון ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים התחולל גל הגירה פנימית מהאזורים הכפריים ומיישובים קטנים לערים הגדולות בעיקר מסיבות כלכליות. ב-1923 מנתה הקהילה היהודית בסרייבו כ-8,000 נפשות ולמעלה מ-7,000 היו יהודים ספרדים. מבנה בית הכנסת קהל ישן היה צר מלהכיל את מספר המתפללים מחד, ומאידך היו נתונים צעירי הקהילה בתהליך חילון מהיר. והוחלט להקים בית כנסת מרכזי חדש ומפואר.

==המבנה==
ב-1923 החליטה הנהגת הקהילה להקים ועדה ציבורית בראשות אברהם אלטרץ וזו עסקה באיתור מקום ובחלופות מימון להקמת בית הכנסת. ב-1926 נרכשה הקרקע והונחה אבן הפינה. בית הכנסת נבנה בעלויות נכבדות ולצורך בנייתו לוותה הקהילה כספים רבים. בסוף שנות ה-20 נקלעה יוגוסלביה למשבר כלכלי שלא פסח על בני קהילת סרייבו. הקהילה התקשתה להחזיר את ההלוואות והגיעה כמעט לפשיטת רגל. המבנה תוכנן על ידי האדריכל רודולף לובינסקי בסגנון אדריכלי נאו-מורי ובנייתו נמשכה עד ספטמבר 1930, עת נחנך בית הכנסת. המבנה תוכנן ל-1,000 מתפללים, אורך אולם התפילה היה 100 מטרים ורוחבו 30 מטרים, ומצידיו 28 עמודי תמך מבטון שצופו בשיש בצבע טורקיז. את המבנה עיטרה כיפה. הקירות היו מעוטרים בפרסקאות ושובצו בהם פסוקים מתנ"ך באותיות מזהב. הרצפה הייתה מכוסה בשטיחים ועל התקרה הותקנו נברשות. עוד הוקמו בתוך המבנה ארכיון, ספרייה ומוזיאון ובו הוצגו מסמכים ומוצגים רבים שעסקו בתולדות יהודי בוסניה.

עם הפלישה ליוגוסלביה במהלך מלחמת העולם השנייה נפגע מבנה בית הכנסת מהפצצת הלופטוואפה. לאחר הכיבוש התחוללו פרעות ביהודי העיר שהובלו ברובם על ידי תושביה המוסלמים של סרייבו. בית הכנסת הספרדי נבזז והועלה באש על ידי הפורעים. התקרה הפנימית שלו קרסה בחלקה והמבנה נותר ללא שימוש. לאחר המלחמה, בתווכו של אמריק בלום העניקה במתנה שארית הפליטה של קהילת סרייבו את מבנה בית הכנסת לרשות המקומית. ב-1965 נבחר האדריכל איוואן שטראוס לשקם ולהתאים את המבנה לצורכי הרשות המקומית. המבנה הוסב לאולם תרבות בן 854 מושבים. ב-1993 הוענק לו השם המרכז הבוסני לתרבות, וב-2017 שונה שמו למרכז הבוסני לתרבות של קנטון סרייבו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=prbo_XfmsVc בית הכנסת קהל גדול בסרייבו-מבט דוקומנטרי], בערוץ JewishHeritageMasa באתר יוטיוב 
* [https://www.youtube.com/watch?v=prbo_XfmsVc סימולציה אדריכלית של בית הכנסת קהל גדול בסרייבו], בערוץ JewishHeritageMasa באתר יוטיוב 
* [https://web.archive.org/web/20190902202639/http://serbianna.com/blogs/savich/archives/2466 Sarajevo, 1941: The Great Synagogue and Its Destruction], באתר serbianna.com 

==הערות שוליים==

קהל גדול
סרייבו
עמק איטונה

עמק איטונה (באנגלית: Ituna Valley) הוא עמק צר שאינו מכוסה קרח, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.

פתחו של העמק פונה לכיוון צפון - לתוך קרחון הת'רטון.

העמק נמצא 13 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית לפסגת דריק.

העמק מתנשא לגובה של 1,477 מטרים מעל פני הים.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===
שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי.

העמק נקרא על שמה של "איטונה" - השם הרומי של הנהר הנקרא כיום "אידן".

העמק נקרא על שמו של אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).

== קישורים חיצוניים ==
* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:0::NO::P5_ANTAR_ID:7410 עמק איטונה] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=6990&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR עמק איטונה] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=7410&fid=antgeo_112 תצלום לוויין של אזור עמק איטונה]
* [https://mapcarta.com/25616742 מפת אזור עמק איטונה]
* [http://distancebetween.info/ituna_valley מחשבון מרחקים - המרחק מעמק איטונה לאתרים סמוכים]

== הערות שוליים ==

איטונה
איטונה
הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה

דגל הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה
הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה (במקדונית: Социјалистичка Република Македонија) הייתה אחת משש הישויות הפדרליות שהרכיבו את הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה אשר התקיימה מתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 ועד פירוק יוגוסלביה בשנים 1990–1991. לאחר פירוק יוגוסלביה והמעבר לשלטון דמוקרטי, הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה הפכה למדינה העצמאית מקדוניה הצפונית אשר הכריזה על עצמאותה ב-8 בספטמבר 1991.

מבחינה גאוגרפית הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה גבלה עם אלבניה ממערב, יוון מדרום ובולגריה ממזרח. בתוך יוגוסלביה גבלה מצפון עם הרפובליקה הסוציאליסטית של סרביה. בעת הפירוק שטחה של הרפובליקה היה 25,000 קמ"ר והתגוררו בה כשני מיליון תושבים ובירתה (שהפכה בסופו של דבר גם לבירת מקדוניה) הייתה סקופיה.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה מקדוניה שולבה ביוגוסלביה, למרות התנגדויות רבות של פטריוטים מקדונים כנגד ההיבלעות ביוגוסלביה. למרות רדיפות רבות של פעילים פוליטיים פטריוטיים מצד המשטר הפדרלי, הלאומיות המקדונית התפתחה בסתר בזמן קיומה של יוגוסלביה. חופש הדת הותר במידה מסוימת. מרבית התושבים השתייכו לנצרות האורתודוקסית, בנוסף לקהילות דתיות אחרות כגון הקתולים והמוסלמים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: היסטוריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1944
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1991
הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה

דגל הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה
הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה (בסרבו-קרואטית: Socijalistička Republika Bosna i Hercegovina / Социјалистичка Pепублика Босна и Херцеговина) הייתה אחת משש הישויות הפדרליות שהרכיבו את הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה אשר התקיימה מתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 ועד פירוק יוגוסלביה בשנים 1990–1992. לאחר פירוק יוגוסלביה ופרוץ מלחמת בוסניה, הרפובליקה הסוציאליסטית של בוסניה והרצגובינה הפכה למדינה העצמאית בוסניה והרצגובינה אשר הכריזה על עצמאותה ב-6 באפריל 1992.

בעת הפירוק שטחה של הרפובליקה היה 51,000 קמ"ר והתגוררו בה כ-4.3 מיליון תושבים ובירתה (שהפכה בסופו של דבר גם לבירת בוסניה והרצגובינה) הייתה סרייבו. גבולותיה של הרפובליקה היו כמעט זהים לאלו של בוסניה תחת השלטון האוסטרו-הונגרי לפני הקמת ממלכת יוגוסלביה.

לאור מיקומה האסטרטגי של בוסניה במרכז יוגוסלביה, היא הייתה מרכז להתפתחות צבא הפדרציה. לכן, נוצר ריכוז גדול של נשק ואנשי צבא בבוסניה, גורם שהיה משמעותי עשורים לאחר מכן במלחמת בוסניה. למרות זאת, שגרת החיים ברפובליקה הייתה בדרך כלל שלווה ומשגשגת. בהיותה אחת הרפובליקות העניות בתחילת שנות ה-50, היא התאוששה במהירות כלכלית, תוך ניצול משאבי הטבע הרבים שבשטחה. הרפובליקה לא שגשגה רק מבחינה כלכלית, אלא גם מבחינה תרבותית, דבר אשר התבטא בין השאר באירוח אולימפיאדת החורף בשנת 1984. מרפובליקה זו גם יצאו כמספר אישים אשר השפיעו על הפוליטיקה היוגוסלבית לאחר מותו של שליט המדינה יוסיפ ברוז טיטו בשנת 1980, עובדה שבדיעבד עזרה לבוסניה בעת הקמתה. בשנות ה-80 הלאומיות הבוסנית התפתחה מאוד, דבר שהוביל למתיחות בינה לבין השלטון המרכזי בסרביה.

בבחירות הרב-מפלגתיות הראשונות שהתקיימו בנובמבר 1990 ניצחו מפלגות אתניות אשר הקימו ממשלה משותפת. לפי המודל הפוליטי שמפלגות אלו יצרו נשיא הרפובליקה היה בוסני, נשיא הפרלמנט סרבי וראש הממשלה ממוצא בוסני-קרואטי. לאחר שסלובניה וקרואטיה הכריזו על עצמאותן מיוגוסלביה בשנת 1991, הרפובליקה הכריזה על ריבונותה באוקטובר 1991 וארגנה משאל עם לעצמאות במרץ 1992. ההצבעה על קיום משאל העם אושרה בפרלמנט לאחר שהמחוקקים הסרבים החרימו את ההצבעה כמחאה. בסופו של דבר אחוז ההצבעה עמד על כ-65% בערך וכ-98% מהמצביעים תמכו בעצמאות. בחודשים שלאחר מכן החלה ההידרדרות החברתית והפוליטית שהובילה למלחמת בוסניה. הרפובליקה הסוציאליסטית חדלה מלהתקיים באפריל 1992 עם הכרזת העצמאות של בוסניה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:בוסניה והרצגובינה: היסטוריה
קטגוריה:הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1992
הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה

הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה (בסלובנית: Socialistična republika Slovenija) הייתה אחת משש הישויות הפדרליות שהרכיבו את הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה אשר התקיימה מתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 ועד פירוק יוגוסלביה בשנים 1990–1991. לאחר פירוק יוגוסלביה ומלחמת עשרת הימים, הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה הפכה למדינה העצמאית והדמוקרטית סלובניה, אשר הכריזה על עצמאות ב-25 ביוני 1991, על בסיס משאל עם ב-23 בדצמבר 1990, בו הרוב המכריע הצביע בעד התנתקות מיוגוסלביה לשעבר. ההגנה הטריטוריאלית הפכה בשנת 1993 לכוחות המזוינים של סלובניה.

מבחינה גאוגרפית הרפובליקה הסוציאליסטית של סלובניה גבלה עם הונגריה, אוסטריה ואיטליה. בתוך יוגוסלביה גבלה מדרום עם הרפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה. בעת הפירוק שטחה של הרפובליקה היה כ-20,200 קמ"ר והתגוררו בה כ-1.9 מיליון תושבים ובירתה (שהפכה בסופו של דבר גם לבירת סלובניה) הייתה ליובליאנה.
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה
קטגוריה:סלובניה: היסטוריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1991
קטגוריה:רפובליקות סוציאליסטיות לשעבר
אוליבר וולקוט, הבן

אוליבר וולקוט, הבן (; 11 בינואר 1760 – 1 ביוני 1833) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, אשר שימש כמזכיר האוצר של ארצות הברית בשנים 1795–1800 וכמושל קונטיקט בשנים 1817–1827.

וולקוט נולד ב-11 בינואר 1760 במערב קונטיקט עוד בתקופת השלטון הבריטי. הוא שירת בצבא הקונטיננטלי בשנים 1777–1779 בזמן מלחמת העצמאות של ארצות הברית. בשנתיים שלאחר מכן וולקוט סיים לימודי משפטים באוניברסיטת ייל. כמשפטן הוא מילא שורה של תפקידים פקידותיים בכירים במחלקת האוצר של ארצות הברית.

וולקוט היה השלישי במשפחתו לכהן כמושל קונטיקט, לאחר אביו וסבו.

בעת כהונתו כמושל קונטיקט כיהן בתור ראש וועדת החוקה, שניסחה חוקה חדשה בקונטיקט בשנת 1818, בין השינויים שכללה החוקה הייתה הרחבת זכות ההצבעה, רפורמה בכלא, והפחתת מיסים

בתקופה שבין עיסוקו כמזכיר האוצר למושל קונטיקט הוא עבד כחקלאי.

נפטר ב-1 ביוני 1833 בניו יורק, ובכך היה לאחרון חברי הקבינט של ג'ורג' וושינגטון

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל
קטגוריה:מושלי קונטיקט
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:מזכירי האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' וושינגטון
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ון אדמס
קטגוריה:מעצבי דגלים
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-18
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1760
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1833
יחסי הממלכה המאוחדת – מקדוניה הצפונית

יחסי הממלכה המאוחדת–מקדוניה הצפונית אלו היחסים הדו-צדדיים בין מקדוניה הצפונית לבריטניה.

== היסטוריה ==
בריטניה תמכה בסוף המאה ה-19 בתנועה הלאומית לשחרור מקדוניה מהאימפריה העות'מאנית, ואף הגבירה את תמיכתה בעקבות מרד אילינדן, אולם לאחר מלחמות הבלקן תמכה בחלוקת מקדוניה בין סרביה, יוון ובולגריה, ותמכה בפתרון זה גם במהלך ועידת השלום בפריז (1919), לאחר מלחמת העולם הראשונה. במהלך מלחמת העולם השנייה תמכה בריטניה ביוגוסלביה, שמקדוניה הייתה חלק ממנה, ושירות המודיעין הבריטי אף שיתף פעולה במהלך המלחמה עם תנועות פרטיזנים מקדונים. עם הכרזת העצמאות של מקדוניה בשנת 1991, בריטניה הכירה במקדוניה תחת שמה החוקתי.

== נציגויות דיפלומטיות ==
בריטניה מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסוליות כלליות בביטולה. מאידך, מקדוניה הצפונית מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון בלבד.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יחסי מקדוניה הצפונית – קרואטיה

יחסי קרואטיה–מקדוניה הצפונית הם יחסי החוץ בין קרואטיה למקדוניה הצפונית.

== היסטוריה ==
עד 1991 היו שתי המדינות חלק מיוגוסלביה, ובאותה שנה הכריזו שתיהן על עצמאותן בהפרש של שלושה חודשים זו מזו. ב-12 במרץ 1992 הייתה קרואטיה המדינה הראשונה שהכירה בשמה החוקתי של מקדוניה, וב-30 במרץ אותה שנה כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים. קיים מיעוט קרואטי קטן במקדוניה הצפונית, המרוכז בעיקר בסקופיה ובביטולה, וכן קיים מיעוט מקדוני קטן בקרואטיה, המרוכזים בעיקר בזאגרב, רייקה, אוסייק, פולה וספליט.

== נציגויות דיפלומטיות ==
שגרירות קרואטיה בסקופיה
קרואטיה מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסוליית כבוד בסטרומיצה. מאידך, מקדוניה הצפונית מחזיקה בקרואטיה שגרירות בזאגרב וקונסוליות ברייקה ובזאדר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי מקדוניה הצפונית – צרפת

יחסי צרפת–מקדוניה הצפונית, הם יחסי החוץ בין צרפת למקדוניה הצפונית.

== היסטוריה ==
מקדוניה וצרפת כוננו יחסים דיפלומטיים ב-27 בדצמבר 1993. שיתוף פעולה דינאמי התרחש בין שתי המדינות בתחומים רבים - בתחום התרבות, שם שיתוף הפעולה מתקיים מעת פתיחתו של מרכז התרבות הצרפתי בסקופיה בשנת 1974, והוא מבוסס על הסכם השיתוף בתחום התרבות, החינוך, המדע והטכנולוגיה (1998) והסכם השיתוף בין משרדי התרבות (2010); בתחום החינוך והמדע באמצעות מלגות רבות; קיים שיתוף פעולה דינאמי בענייני הפנים, במיוחד לאחר כניסתו לתוקף של הסכם השיתוף בתחום הביטחון הפנימי (2006); שיתוף הפעולה הביטחוני הוא רציף, בהתבסס על הסכם שיתוף הפעולה הביטחוני, והסכם עם משרד החוץ האירופי ועם חברת ההגנה והחלל האירופית - קבוצת איירבוס. בתחום הבריאות, פרויקט מערכת העירוי במקדוניה מיושם עד כה בהצלחה, ושיתופי פעולה החלו עם כמה בתי חולים באוניברסיטה. קיים גם שיתוף פעולה דינאמי עם אזור נורמנדי תחתית, שעל פי תוכנית העבודה לתקופה 2013–2016 ממוקדת בצירים הבאים: טכנולוגיות מידע חדשות, נוער, מורשת תרבותית, מדיניות תרבות, פיתוח חקלאי, תיירות וזכויות אדם.

== נציגויות דיפלומטיות ==
מקדוניה הצפונית מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז וקונסוליית כבוד במרסיי. מאידך, צרפת מחזיקה במקדוניה הצפונית שגרירות בסקופיה וקונסולית כבוד בביטולה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
יחסי מקדוניה הצפונית – סרביה

יחסי מקדוניה הצפונית–סרביה הם היחסים הדו צדדיים בין הרפובליקה של צפון מקדוניה לרפובליקה של סרביה.

== לאחר העצמאות ==
עד 1991 שתי המדינות היו רפובליקות כחלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בעקבות הכרזות העצמאות של קרואטיה וסלובניה ביוני 1991, הרפובליקה של מקדוניה הכריזה על עצמאותה כעבור שלושה חודשים בספטמבר 1991. צבא יוגוסלביה עזב בשלום את הרפובליקה של מקדוניה, ולכן הרפובליקה של מקדוניה הייתה הרפובליקה היחידה לשעבר של יוגוסלביה שקיבלה עצמאות ללא סכסוך ומלחמה. עם זאת, יחסים דו-צדדיים לא כוננו באופן מיידי.

הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה הוקמה בשנת 1992 על ידי שאר הרפובליקות היוגוסלביות מונטנגרו וסרביה. היא כוננה קשרים דיפלומטיים עם הרפובליקה של מקדוניה ב-8 באפריל 1996. כינון יחסים דו צדדיים נערך בשם החוקתי של המדינה - רפובליקת מקדוניה. לפיכך, סרביה הייתה אחת מ-131 מדינות בעולם שהכירו ברפובליקה של מקדוניה תחת שמה החוקתי כשנודעה בשם זה. למקדוניה הצפונית יש שגרירות בבירת סרביה בלגרד, ולסרביה גם יש שגרירות במקדוניה הצפונית בבירה סקופיה וכן קונסולית כבוד בעיר ביטולה.

== ניתוק וכינון מחדש של יחסים דו-צדדיים ==
לאחר כינון היחסים הדו-צדדיים קיימו שתי המדינות יחסי ידידות, אך בעקבות ההכרה של רפובליקת מקדוניה בעצמאות קוסובו באוקטובר 2008, גורש שגריר הרפובליקה של מקדוניה מסרביה. ניתוק היחסים נמשך מספר חודשים. עם זאת, סרביה ורפובליקת מקדוניה הסכימו לכונן מחדש יחסים דו-צדדיים. השגריר החדש של הרפובליקה של מקדוניה נכנס לתפקידו בסרביה במאי 2009. השגריר החדש של הרפובליקה של מקדוניה בסרביה הוא יו"ר הפרלמנט לשעבר והשגריר לשעבר בבולגריה, ליוביסה גאורגייבסקי.

== מחלוקת הכנסייה ==
מחלוקת הכנסייה הכבידה על היחסים בעבר. הכנסייה האורתודוקסית הסרבית אינה מכירה בכנסייה האורתודוקסית המקדונית, שהכריזה על אוטוקפליה מהכנסייה הסרבית בשנת 1967. בביקור ברפובליקה של מקדוניה במאי 2009, נשיא סרביה, בוריס טאדיץ', ציין כי ארצו מבקשת הסדר בנושא זה. הכנסייה האורתודוקסית הסרבית בעבר חסמה את הביקור של משלחות הרפובליקה של מקדוניה אל מנזר פרוחור פצ'ינסקי בדרום סרביה ביום הרפובליקה של מקדוניה, המקום שבו היסודות של הרפובליקה של הממלכתיות של מקדוניה הונחו במהלך מלחמת העולם השנייה בישיבת המליאה הראשונה של האספה האנטי-פשיסטית למען השחרור הלאומי של מקדוניה (ASNOM). אולם בשנת 2009 הכנסייה הסרבית האורתודוקסית אפשרה באופן מפתיע ביקור בפרלמנט של משלחת הרפובליקה של מקדוניה.

== סכסוך בקוסובו ==
בדצמבר 2017 נודע כי ראש ממשלת הרפובליקה של מקדוניה, זוראן זאאב, התכוון לתמוך בצירוף קוסובו לאונסק"ו. ממשלת סרביה השיבה כי הם כבר לא יכירו במדינה בשם הרפובליקה של מקדוניה אם ימשיכו במאמצים כאלה. שר החוץ הסרבי איוויצה דאצ'יץ' הצהיר כי זו הייתה דוגמה לצביעות ממשלתו של זוראן זאאב.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
יחסי מקדוניה הצפונית – רוסיה

יחסי מקדוניה הצפונית–רוסיה הם היחסים הדו צדדיים בין הרפובליקה של צפון מקדוניה לבין הפדרציה הרוסית. היחסים הפוליטיים הדו-צדדיים בין מקדוניה הצפונית לרוסיה הם ידידותיים ומאופיינים בשיתוף פעולה ברמה גבוהה בין המדינות. לרוסיה יש שגרירות בסקופיה, ואילו למקדוניה הצפונית יש שגרירות במוסקבה וקונסוליה בסנקט פטרבורג.

== היסטוריה ==
נשיא מקדוניה [[גיורגה איוואנוב ונשיא רוסיה דמיטרי מדבדב במצעד יום הניצחון במוסקבה בשנת 2010.]]
רוסיה הכירה במקדוניה הצפונית כמדינה עצמאית ב-4 באוגוסט 1992, כשנה לאחר הכרזת עצמאותה של רפובליקת מקדוניה מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. על ידי מהלך זה הפכה הפדרציה הרוסית למעצמה העיקרית הראשונה בעולם שהכירה במדינה תחת שמה החוקתי הקודם "רפובליקת מקדוניה", שבו הוכרה על ידי 131 מדינות. כינון יחסים דיפלומטיים מלאים בין שתי המדינות התרחש ב-31 בינואר 1994.

== יחסים פוליטיים ==
הקונסוליה הרוסית ב[[ביטולה]]
יותר מ-40 הסכמים נחתמו על ידי מקדוניה הצפונית והפדרציה הרוסית ב-15 השנים הראשונות ליחסים הדו-צדדיים שלהן, ביניהם ההצהרה החשובה על ידידות ושיתוף פעולה בשנת 1998.

== יחסים כלכליים ==
מקדוניה הצפונית נותנת חשיבות מיוחדת להשקעות מרוסיה. אחת הדוגמאות החיוביות ביותר היא חברת התרופות אלקלואיד בשטח רוסיה וזו של חברת הנפט הגדולה ברוסיה - לוקאויל. במרץ 2015 הודיעה חברת הבנייה ההנדסית הרוסית סטרויטרנסגז על כוונתה לבנות צינור גז ברחבי מקדוניה הצפונית, שיכול לשמש בסופו של דבר כחלק מתוואי לספק לאירופה גז רוסי באמצעות טורקיה.

סטרויטרנסגז נמצאת בבעלות גנאדי טימצ'נקו , בן בריתו של הנשיא ולדימיר פוטין, שהיה בין אנשי העסקים הראשונים שהועמדו תחת סנקציות על ידי ארצות הברית בעקבות משבר קרים. דובר סטרויטרנסגז אמר כי הסנקציות לא יפגעו בפרויקט במקדוניה הצפונית, שאינה חברה באיחוד האירופי.

צינור הדלק נגוטינו-קלצובצה יחצה את מקדוניה הצפונית מכיוון הגבול היווני בדרום עד סביבת הגבול הסרבי בצפון. מוסקבה מתכננת להקים צינור תת-ימי לטורקיה, תחליף לפרויקט שבוטל זרם הדרום }, דרך בולגריה. פרטי המסלול הלאה מטורקיה דרך יוון טרם הושלמו.

סטרויטרנסגז אמרה כי היא תבצע את עבודתה כחלק מהחזר החוב החוב בין ברית המועצות לשעבר ליוגוסלביה לשעבר, אשר מקדוניה הצפונית הייתה חלק ממנה. עלות הפרויקט כולו עומדת על 75.7 מיליון דולר.

הפרויקט הוסיף מתחים בין המערב לבין רוסיה. בעקבות עימותים בין-אתניים אלימים בעיר קומאנובו ב-9 במאי 2015, האשים שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב את המערב בניסיון להביא להפלת ממשלת מקדוניה, כדי לערער את הפרויקט.

לאחר פגישה בין גורמים מצפון מקדוניה ורוסיה במרץ 2016, הוכרז כי ממשלת מקדוניה מעוניינת להגדיל את התיירות הרוסית במדינה. ממשלת מקדוניה פועלת ליצירת תנאים טובים לתיירים רוסים ובהקמת טיסות סדירות בין המדינות.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
ב.מ.וו 507

ב.מ.וו 507 (בגרמנית: BMW 507) היא מכונית רודסטר בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר יוצרה בין השנים 1956–1959 בגרמניה המערבית. פיתוח הרכב נעשה בעצתו של מקס הופמן במטרה לשווק אותו ללקוחות בארצות הברית מתוך מחשבה על מכירה של אלפי יחידות. בסופו של דבר המכונית הייתה יקרה ונכמרו רק 252 יחידות, דבר שגרם לחברה הפסדים גדולים.

==פיתוח==
מקס הופמן, היבואן של ב.מ.וו לארצות הברית בשנות ה-50, הציע להנהלת ב.מ.וו לייצר גרסת רודסטר המבוססת על ב.מ.וו 501 וב.מ.וו 502, כדי למלא את הפער שנוצר בשוק בין מרצדס-בנץ 300SL היקרה ובין טריומף הזולה אך חסרת הכוח. פריץ פידלר תכנן את השילדה, תוך ניסיון לעשות שימוש ברכיבים קיימים בכל מקום שניתן. ארנסט לוף היה המעצב הראשוננית, אך הצעותיו נדחו על ידי הופמן בטענה שהן לא מספיק אטרקטיביות. בהמלצתו של הופמן העבירה ב.מ.וו את משימת העיצוב לאלברכט פון גרץ.

הסדרה הרשונה של ה-507 כללה 34 מכוניות שנבנו בשנת 1956 ובתחילת 1957. למכוניות אלו היה מכל דלק עם קיבלות של 110 ליטר שהיה ממוקם מאחורי המושבים האחוריים. מכלי הדלק הגדולים הגבילו הן את מרווח תא המטען ואת את מרווח הנוסעים במוב האחורי והדיפו של ריח של דלק בתוך המכונית כאשר הגג היה סגור. בסדרה השנייה של המכוניות הוקטן נפח מכל הדלק ל-66 ליטר והוא מוקם בתחתית תא המטען, סביב החלל של הגלגל הנוסף.

==מבנה==
שלדת הרכב ב-507 מבוססת על גרסה מקוצרת של ב.מ.וו 503. בסיס הגלגלים הצטמצם מ-2,835 מ"מ ל-2,480 מ"מ. הפלדה עובתה מ-1.75 מ"מ במקור ל-2.5 מ"מ. האורך הכולל הסתכם ב-4,385 מ"מ, והגובה הכללי הוא 1,257 מ"מ. המשקל העצמי היה כ-1,330 קילוגרם.הגוף היה עשוי כמעט כולו בעבודת יד מאלומיניום,[11] ואף שתי מכוניות לא היו זהות לחלוטין.

המנוע היה עשוי מסגסוגת אלומיניום במבנה V8 ובנפח 3,168 סמ"ק. המנוע שודך לתיבת הילוכים ידנית בעלת ארבעה הילוכים.תאוצה של 0-100 קמ"ש עמדה על 11.1 שניות ומהירות מרבית של 122 קמ"ש.

==שיווק ומכירות==
המכונית הוצגה לראשונה במלון וולדורף אסטוריה בניו יורק בקיץ 1955. הייצור הסדרתי החל בנובמבר 1956. הומפן תכנן למכור את המכונית תמורת 5,000 דולר והעירך שבסכום זה יוכל למכור כ-5,000 יחידות בשנה. עלויות הייצור הגיעו ל-26,500 מארק ובהמשך עלו ל-29,950 מארק, דבר שהביא את מחיר המכונית ל-9,000 דולר ובהמשך ל-10,500 דולר. בין הקונים הידועים של המכונית נמנו אלביס פרסלי, שרכש 2 מכוניות, נהגי המרוצים ג'ון סורטיס והאנס שטוק ורוכב המרוצים גאורג מאייר. 

ב.מ.וו יצרה את ה-507 במטרה לשקם את התדמית הספורטיבית של החברה, אך עלויות הייצור הגבוהות הובילו את החברה להפסיד על כל מכונית שיוצרה והובילו את החברה קרוב לפשיטת רגל. בשנת 1959 הגיעו הפסדי החברה ל-15 מיליון מארק והחברה החליטה על הפסקת הייצור לאחר ייצור של 252 מכוניות בלבד.

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="100">
קובץ:BMW 507 1.JPG |ב.מ.וו 507
קובץ:BMW 507 (25810004853).jpg |ב.מ.וו 507 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
קובץ:BMW 507 2012-09-01 13-23-39.JPG |ב.מ.וו 507, שנת 1959
קובץ:Paris - RM Sotheby’s 2016 - BMW 507 Roadster Serie II - 1957 - 002.jpg |ב.מ.וו 507, שנת 1957, סדרה 2 - גג קשיח
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות גראן טוריסמו
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1956
507
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
אנטואן הובר

אנטואן הובר (בצרפתית: Anthoine Hubert; 22 בספטמבר 1996 – 31 באוגוסט 2019) היה נהג מרוצים צרפתי. זכה באליפות ה-GP3 בשנת 2018. באוגוסט 2019 נהרג בתאונה במהלך מרוץ שהתקיים במסלול ספא בבלגיה במסגרת אליפות הפורמולה 2 בה התחרה.

==קריירת מרוצים==
הובר נולד בליון. הוא החל להתחרות בקארטינג בשנת 2004. בשנת 2010 סיים במקום השני בגביע האקדמיה של CIK-FIA. בשנים 2011 ו-2012 התחרה באליפות העולם לנוער מתחת לגיל 18. את שתי התחרויות סיים במקום השלישי.

בשנת 2013 עבר להתחרות במכוניות מושב יחיד והתחרה בפורמולה 4 הצרפתית. בעונתו הראשונה זכה באליפות לאחר שניצח 11 מתוך 21 מרוצים בעונה. שנה לאחר מכן עבר להתחרות עבור קבוצת Tech 1 באירוקאפ פורמולה רנו 2.0. בנוסף התחרה כנהג אורח גם בסבב האלפי של הפורמולה רנו. בעונתו השנייה ב-Tech 1 השיג 2 ניצחונות וחמישה פודיומים נוספים ודורג במקום החמישי. במקביל השתתף בשישה מרוצים בסבב האלפי, מתוכם ניצח ארבעה.

בשנת 2016 עבר להתחרות עבור קבוצת ואן אמרספוט באליפות הפורמולה 3 האירופאית. במהלך העונה השיג ניצחון אחד ובסיומה דורג במקום השמיני. בנובמבר, אותה שנה, לקח חלק במבחנים שערכה קבוצת ART לאחר סיום עונת הפורמולה 3. בפברואר הוחתם על ידי הקבוצה שהתחרתה באליפות ה-GP3. בשנת 2018, עונתו השנייה בתחרות, זכה באליפות.

במאי 2018 הצטרף לאקדמיה של קבוצת רנו. בשנת 2019 הצטרף לקבוצת ארדן באליפות הפורמולה 2 וקיבל גיבוי מלא מרנו. במחצית הראשונה של העונה ניצח 2 מרוצים (מונקו וצרפת) ולאחר שמונה סיבובים דורג במקום השמיני באליפות.

==מותו==
ב-31 באוגוסט 2019, במהלך מרוץ שהתקיים במסלול ספא בבלגיה, נפגע הוברט בתאונה קשה. במהלך ההקפה השנייה של המרוץ איבד ג'וליאנו אלזי, נהגה של קבוצת טרידנט, את השליטה ברכבו בעקבות תקר בגלגל. הרכב הסתחרר ופגע בקיר השמאלי של המסלול. כתוצאה מהפגיעה התפרקה הכנף האחורית של המכונית. ראלף בשונג, נהגה השני של קבוצת טרידנט, האט על מנת לעקוף את אזור הפגיעה שהיה מלא בשברים שהתפזרו על המסלול. להובר, שהיה צמוד לבשונג מאחור, לא היה שדה ראייה שאיפשר לו לראות את רכבו של אלזי. הוא ניסה לפנות עם מכוניתו לצד ימין על מנת להימנע מפגיעה במכונתו של בשונג, אך פגע עם הכנף הקדמית בגלגל הימני האחורי של בשונג. רכבו פגע במהירות בגדר הימנית של המסלול. כתוצאה מעוצמת הפגיעה הועף הרכב חזרה למסלול, אז פגע בו רכבו של חואן מנואל קוריאה שהגיע מאחור ולא יכול היה להימנע מהפגיעה. מכוניתו של קוריאה התהפכה, וצמד הנהגים פונה לטיפול רפואי. קוריאה נפצע קשה וסבל משברים ברגליו ופגיעה בגבו. מותו של הובר נקבע זמן קצר לאחר התאונה.

בעקבות התאונה בוטל מרוץ הפורמולה 2 וגם מרוץ הספרינט, שתוכנן להתקיים למחרת. מרוצי הפורמולה 3 והפורמולה 1 נפתחו בדקת דומיה לזכרו של הובר. שארל לקלר, חבר קרוב של הובר, השיג את הניצחון הראשון בקריירה באותו המרוץ והקדיש אותו לזכרו.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ צרפתים
קטגוריה:נהגי מכוניות מרוץ שנהרגו על המסלול
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1996
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2019
כשנגמרת הסופה

"כשנגמרת הסופה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי והמוזיקאי עדן חסון. השיר יצא לאור ב-3 בספטמבר 2019, כסינגל ראשון מתוך אלבום 2, על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music.

סינגל זה יצא כחלק מקידום מהופעתו של חסון בהיכל מנורה מבטחים לראשונה.

עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-9 במצעד של מדיה פורסט.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב והולחן על ידי עדן חסון והופק על ידי חסון ועל יעקב למאי. השיר הוא שיר בסגנון הפופ.

בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ היוטיוב של חסון ב-3 בספטמבר 2019; את תסריט הווידאו קליפ כתב חסון. בתחילת הקליפ מופיע חסון בפני קהל, ובמהלך הופעתו יורד מהבמה. לאחר מכן הוא מתיישב על ספה, ומתעמת עם בת זוגו.

נכון ליוני 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-31 מיליון צפיות.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2019
קטגוריה:סינגלים מ-2019
קטגוריה:שירי עדן חסון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי עדן חסון
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי עדן חסון
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי יעקב למאי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי עדן חסון
קטגוריה:סינגלים בהוצאת Mobile1 Music
המניע לרצח

המניע לרצח הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת סרט פשע אפל משנת 1966, בבימויו של פיטר פריישטדט לפי תסריט מקורי של יוסף גרוס.

עלילה הסרט היא חקירת רצח המתבצעת בזירת פשע בערב יום העצמאות. כמו בסרט בלשי חוקר קצין המשטרה את החשודים לחוד וביחד ולבסוף מכנס את כולם ואחד מתוודה.

הסרט נאסר בתחילה להקרנה על ידי המועצה לביקורת סרטים ומחזות מסיבות שונות כמו - רצח בתוך אווירת חגיגות יום העצמאות, טיפוסים שליליים של החברה הישראלית, סצנות אירוטית בסרט והזכרת השואה באופן לא כל כך חיובי. לאחר מחאות אושר הסרט והוויכוח עליו סייע להפצתו.

==תקציר העלילה==
חגיגות ערב יום העצמאות, אנשים רוקדים וזיקוקין די-נור נורים. מונה זילבר (בקי סוזין-פריישטדט) מגיעה לבית ידידתה נעמי (גילה אלמגור). הבית חשוך והדלת פתוחה. היא נכנסת לחדר ואדם שנמצא בו תוקף אותה ובורח. היא מתקרבת למיטה, מוצאת עליה את נעמי מתה ונתקפת בהלם.

למקום מגיע קצין משטרה חוקר (גדעון זינגר) ועוזרו סמל שמוליק (אברהם מור) ומתחילים בחקירה. הנחקר הראשון הוא משה פומרנץ (אבנר חזקיהו), דייר משנה בדירה, רווק שיש לו הרשעה על מציצנות. הוא מכחיש כל קשר לרצח אבל משתף פעולה ומבהיר לחוקרים כי נעמי הייתה "קלת דעת" בקשר לגברים ומוסר שמות של כמה מאהבים שלה שמובאים לחקירה.

לחקירה מצטרף אביה של נעמי ד"ר (לסוציולוגיה) האוסדורף (אהרן מסקין) שגר בדירה ונעמי התייחסה אליו בזלזול מופגן. המאהבים הנחקרים הם:
*שלמה שחורי - (אורי לוי), נשוי עם ילדים שניהל פרשת אהבים עם נעמי. הוא מכחיש כל קשר לרצח ומבקש מהחוקרים לא לגלות זאת לאשתו.
*ירח (ירחמיאל הלפרין) - (אורי זוהר), ימאי עם היסטוריה עבריינית שניהל יחסי מין עם נעמי לשם הנאה.
*זאב אשכנזי "זאביק" (עודד תאומי), חבר של מונה וידיד של נעמי שלימדה אותו בשיעורי ערב לקראת בחינת בגרות בתנ"ך.

מונה נמצאת כל הזמן בהלם ולא מדברת. רופא (יצחק שילה) מוזעק ומזריק לה זריקה כדי שתצא מההלם.

כולם מספרים על יחסה המשפיל והמעליב של נעמי לאביה.

לבסוף, כמו בכל עלילה בלשית, מכנס החוקר את כל החשודים בחדר ואז נשבר ד"ר האוסדורף ומודה כי הוא חנק את בתו לאחר שלא יכול היה לעמוד בהתנהגותה עם גברים וביחסה המשפיל כלפיו. הוא הספיק לעלות ארצה לפני השואה והשאיר את נעמי ואמה באירופה ונעמי ששרדה את השואה לא יכלה לסלוח לו והתנקמה בו.

==שחקנים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקן
!width=80|תפקיד
|-
| גדעון זינגר || קצין חוקר
|-
| אברהם מור || סמל שמוליק
|-
| יצחק שילה || רופא
|-
| גילה אלמגור || נעמי האוסדורף
|-
| אהרן מסקין || ד"ר האוסדורף
|-
| אבנר חזקיהו || משה פומרנץ
|-
| אורי לוי || שלמה שחורי
|-
| עודד תאומי || זאביק
|-
| אורי זוהר || ירח
|-
| בקי סוזין (פריישטדט) || מונה זילבר
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.nli.org.il/he/archives/NNL_ARCHIVE_AL997009844936305171/NLI#$FL178785510 תיעודים מצילומי הסרט], ארכיון ציונה שמשי ויכין הירש, הספרייה הלאומית
* [https://www.frontrow.co.il/2015/02/זרקור-על-הסרט-המניע-לרצח-פילם-נואר-המ/ זרקור על "המניע לרצח"], באתר "שורה ראשונה"
* 
קטגוריה:סרטי 1966
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי שחור-לבן ישראליים
קטגוריה:סרטי פשע ישראליים
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים אפלים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1966
המאבק על כל טיפה

המאבק על כל טיפה: כיצד הניסיון הישראלי מציל את העולם מצמא (באנגלית: Let There Be Water: Israel's Solution for a Water-Starved World) הוא ספר מאת איש העסקים האמריקאי סת' סיגל העוסק בהתמודדותה של מדינת ישראל עם משבר מים.

הספר יצא לאור באנגלית ב-2015 ותורגם ל-15 שפות, בהן סינית, פורטוגזית וצ'כית. הספר תורגם לעברית בשנת 2016 על ידי מתן דרור ויצא לאור בהוצאת סלע מאיר. הספר זכה לשבחים של מנהיגים בישראל ובעולם: שמעון פרס, רוהאקנה רוגונדה, טוני בלייר ומייקל בלומברג והופיע ברשימת רבי המכר של "הניו יורק טיימס".

==הספר==
הספר סוקר ומתאר את התהליכים שבוצעו במדינת ישראל כדי להתמודד עם מחסור במים, הן מצד הרשויות והן מצד יזמים פרטיים. לטענת סיגל, ישראל היא המדינה היחידה שהצליחה לצמצם את שטחי המדבר (בניגוד לתהליך העולמי של מדבור) ומהווה מודל עולמי לחיקוי.

הסקירה מתחילה מהתקופה שקדמה להקמת מדינת ישראל ונמשכת עד למאה ה-21. בין ההמצאות שנסקרות בספר: הטפטפות שהמציא שמחה בלאס, זרעים עמידים לבצורת, שיטות לניצול מי שפכים להשקיה וזרעים סופגי מלח.

בנוסף להתייחסות הישירה לנושא המים, מנסה הספר להראות כיצד הפיתוחים הישראליים מחזקים את מעמדה הדיפלומטי של ישראל בעולם. כך, לדוגמה, לטענתו של המחבר, יחסי ישראל–סין התחדשו כתוצאה מהצורך הסיני להיעזר בפיתוחים הישראליים בתחום משק המים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://sellameir.com/products/המאבק-על-כל-טיפה הספר] באתר הוצאת סלע מאיר.
* [https://www.e-vrit.co.il/CategorySearch.aspx?aid=3870&SearchType=2 הפרק הראשון בספר] באתר "עברית".
* [https://mida.org.il/2016/09/05/כך-הפכה-ישראל-למעצמת-מים-עולמית/ פרק נוסף בספר] באתר מידה.

על הספר:
* 
* אודי אדרי, [https://shalem.ac.il/content-channel/if-you-cant-beat-them-drown-them/"חרם על ישראל? תראו להם מאיפה שותה הדג"] באתר המרכז האקדמי שלם, 13 בספטמבר 2016.
* איתן אבריאל, [https://www.themarker.com/magazine/1.4223577 "מים לגויים"] באתר TheMarker, פורסם ב-24 ביולי 2017.
* ציפי שמילוביץ, [https://www.yediot.co.il/articles/0,7340,L-4938985,00.html "ללכת על המים"] בידיעות אחרונות, 22 במרץ 2017.
* קרני אלדד, [http://www.forbes.co.il/news/new.aspx?Pn6VQ=EG&0r9VQ=EILKI "שיטפון: כך פותרת התעשייה הישראלית את משבר המים בעולם"] באתר פורבס ישראל, 11 ביוני 2017.
* אודי סגל, [https://www.mako.co.il/news-israel/health-q1_2017/Article-8f046b49beefa51004.htm "המודל לפתרון משבר המים העולמי הוא ישראל""] בחדשות 12 24/03/17.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:אספקת מים בישראל
קטגוריה:ספרי הוצאת סלע מאיר
ביואיק Y ג'וב

ביואיק Y ג'וב (באנגלית: Buick Y-Job) היא מכונית קונספט בתצורת קבריולה מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית ביואיק, חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס אשר הוצגה בשנת 1938 בארצות הברית

יצירת מכונית הקונספט הראשונה בתעשיית הרכב הייתה יצירתו של המעצב הראשי של ג'נרל מוטורס Harley Earl שנבנתה על גבי שלדת ביואיק משנת 1937.

Harley Earl ביקש לשלב את חזון הרכב שלו עם טכנולוגיות ותכונות חדשות כדי ליצור אמת מידה לעיצובים עתידיים. מאפיינים כמו פנסים נסתרים, ידיות דלתות סומרות, וחלונות המופעלים על ידי חשמל, כל אלה מצאו את דרכם למכוניות ייצור.

בשנת 1939 העיתונות דיווחה כי Y-Job הייתה יותר ממכונית קונספט, היא הייתה "מכונית העתיד".

==מפרט ונתונים==
* 2 דלתות – קבריולה
* 2 נוסעים
* מנוע קדמי
* מנוע בנזין
* דגם "ביואיק קבריולה" שנת 1950 נבנה בסגנון "ביואיק Y ג'וב"

== תמונות ==
<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ: BuickY-Job(1938)1.JPG | "ביואיק Y ג'וב"
קובץ:1939 ... Harley Earl and "The Y Job".jpg | "ביואיק Y ג'וב", נוהג בדגם מעצב הדגם Harley Earl 
קובץ: BuickY-Job(1938)2.JPG | "ביואיק Y ג'וב"
</gallery>

<gallery mode="packed" heights="190">
קובץ: Buick Convertible 1950.jpg|דגם "ביואיק קבריולה" שנת 1950 שנבנה בסגנון "ביואיק Y ג'וב"
</gallery>

==ראו גם==
* מכונית קונספט

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות קונספט
קטגוריה:מכוניות אמריקאיות
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1938
Y ג'וב
Sport Engineering

חברת Sport Engineering (ברוסית: ФГУП Спорт-Инжиниринг, בראשי תיבות Спорт-Ин) הוא שמה של חברת החזקות פדרלית ממשלתית רוסית, שהתמחתה בבנייה, ניהול, קידום, תפעול, אחזקה ופיתוח מתקני ספורט מקצועי.

==היסטוריה==
החברה הוקמה ב-27 בפברואר 2006 ביוזמת משרד הספורט של רוסיה.

בדצמבר 2010 נבחרה רוסיה לארח את מונדיאל 2018 והחברה הפכה לקבלן הראשי בבניית שבעה אצטדיוני כדורגל בקלינינגרד, סמרה, סרנסק, וולגוגרד, ניז'ני נובגורוד, יקטרינבורג ורוסטוב על הדון.

בינואר 2020 החברה פורקה וכל החזקותיה עברו לידי המחוזות.

==החזקות==
פעילות החברה התקיימה בשבעה מתקנים מרכזיים ברוסיה, שנבנו ושופצו לקראת מונדיאל 2018: 
* מורדוביה ארנה
* רוסטוב ארנה
* סמרה ארנה
* יקטרינבורג ארנה
* אצטדיון קלינינגרד
* וולגוגרד ארנה
* אצטדיון ניז'ני נובגורוד

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:חברות החזקות רוסיות
קטגוריה:קצרמר הנדסה
Prince

Prince הוא אלבום האולפן השני של המוזיקאי האמריקאי פרינס, שנקרא על שמו. הוא יצא לאור ב־19 באוקטובר 1979 על ידי "וורנר ברדרס רקורדס". הוא נכתב, הולחן, עובד, הופק ובוצע על ידי פרינס. האלבום התקבל טוב יותר מקודמו הן מבחינה מסחרית הן מבחינה ביקורתית.

"Prince" הגיע למקום ה־22 במצעד בילבורד 200 ולמקום השלישי במצעד אלבומי ה-R&B.
האלבום כלל שלושה להיטי Billboard Hot Black Singles: "?Why You Wanna Treat Me So Bad", "Sexy Dancer" ו־" I Wanna Be Your Lover". " I Wanna Be Your Lover" אף היה הסינגל הלהיט הראשון של פרינס במצעד בילבורד הוט 100, בו הגיע למקום ה־11. "Prince" הגיע למעמד אלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) ארבעה חודשים לאחר יציאתו לאור.

== רקע==
האלבום נכתב, הולחן, עובד, הופק ובוצע על ידי פרינס. התרומה הנוספת היחידה של אדם אחר היא "איזושהי הרמוניה קולית" שביצע החבר הקרוב והבסיסט אנדרה סימון ב־"?Why You Wanna Treat Me So Bad".

פרינס הקליט את האלבום במספר שבועות, לאחר שחברת התקליטים ביקשה המשך לאלבום הבכורה שלו מ־1978, "For You", לאחר שזה לא הצליח להניב להיט משמעותי (אם כי "Soft and Wet" הגיע למקום ה־12 במצעד ה־R&B), על אף החריגה המשמעותית מהתקציב ההתחלתי. מאוכזב מחוסר ההצלחה, פנה פרינס במהירות להקליט אלבום שני.

ב־19 באוקטובר 2019, במלאת 40 שנים להוצאת "Prince", פרסמו מנהלי העיזבון של פרינס גרסת דמו אקוסטית של "I Feel For You", כסינגל.

== רשימת השירים ==

== סינגלים ==
*"I Wanna Be Your Lover" צד ב (בארצות הברית) "My Love is Forever" (ארצות הברית #11, ארצות הברית רית'ם אנד בלוז #1, ארצות הברית דאנס #2, בריטניה #41)
*"?Why You Wanna Treat Me So Bad" צד ב "Baby" (ארצות הברית רית'ם אנד בלוז #13)
*"Still Waiting" צד ב "Bambi" (ארצות הברית רית'ם אנד בלוז #65)
*"Sexy Dancer" צד ב "Bambi" (בריטניה) / "?Why You Wanna Treat Me So Bad" (יפן) (ארצות הברית דאנס #2)

== מצעדים ומכירות ==
=== מצעדים שבועיים ===

* לאחר מותו של פרינס צעד האלבום מחדש

==קישורים חיצוניים==

==ביאורים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי 1979
קטגוריה:אלבומי פרינס
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהוקלטו באולפן ביתי
קטגוריה:אלבומי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
פורדנונה (כדורגל)

מועדון הכדורגל פורדנונה (באיטלקית: Pordenone Calcio) הוא מועדון כדורגל איטלקי מהעיר פורדנונה. המועדון נוסד בשנת 1920 וכיום משחק בסרייה ב'.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1920 כמועדון כדורגל פורדנונה.

בעונת 08–2007, המועדון עלה ליגה לסרייה ד', וכעבור שש עונות העפיל לסרייה ג'. המועדון הורד בחזרה לסרייה ד', אך חזר בחזרה לסרייה ג' עקב מחסור קבוצות בליגה.

המועדון הגיע פעמיים ברציפות לשלב פלייאוף העלייה של סרייה ג', אך הפסידה בחצאי הגמר לפיזה ולפארמה אשר בסופו של דבר השיגו את כרטיס העפלה לסרייה ב'.

ב-12 בדצמבר 2017, פורדנונה שיחקה נגד אינטר בסן סירו בשלב שמינית הגמר של הגביע האיטלקי. משחק זה הסתיים בתום הזמן החוקי בתיקו מאופס, אך פורדנונה הפסידה בתוצאה 5–4 בפנדלים. זה היה הישג השיא של המועדון במסגרת הגביע האיטלקי.

בעונת 19–2018, פורדנונה סיימה ראשונה בבית ב' של הסרייה א' וכתוצאה מכך העפילה לסרייה ב' בפעם הראשונה בתולדותיה.

==תארים והישגים==
* סרייה ד': 2013-14
* סרייה ג' (בית ב'): 2018-19

==קישורים חיצוניים==
* 

פורדנונה
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1920
קטגוריה:פריולי-ונציה ג'וליה
נונאטאקי מארטי

נונאטאקי מארטי או נונאטאקי מרטי (באנגלית: Marty Nunataks) הם קבוצה של שישה נונאטקים בחלקו המערבי של רכס בריטניה שבאנטארקטיקה. 

קבוצת הנונאטאקים נמצאת באמצע הדרך בין הר הייבן לבין גבעת ואנטייג'. 

הקבוצה משתרעת בכיוון מזרח - מערב, ואורכה 12 קילומטרים. 

הנונאטאקים מתנשאים לגובה העולה על 2,000 מטרים מעל פני הים, כאשר ביניהם עמקים הנמוכים מהפסגות בכ-200 מטרים. 

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

הנונאטאקים נקראים על שמו של ג'רי וו. מארטי (Jerry W. Marty), שעבד באנטארקטיקה החל משנת 1969 - תחילה כעובד בניין בתחנת הקוטב הדרומי, ובהמשך, בין השנים 2001 –1995, היה קבלן שעבד עבור המשרד של התוכניות הקוטביות (Office of Polar Programs) של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית, כרכס בנייה תפעול ותחזוקה ואחראי למודרניזציה של תחנת הקוטב הדרומי.

שם הנונאטאקים ניתן בשנת 2001.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=gnispq:5:0::NO::P5_ANTAR_ID:18187 נונאטאקי מארטי] באתר סקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=136199 נונאטאקי מארטי] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=17519&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR נונאטאקי מארטי] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [http://www.newzeal.com/theme/antarctic/2000news.htm אתרים באנטארקטיקה שבשנת 2001 נקראו על שם אמריקאים]

== הערות שוליים ==

מארטי
מארטי
קטגוריה:ארצות הברית באנטארקטיקה
נכון להיום (שיר)

נכון להיום הוא פזמון שכתב שאול בן שאול, הלחין אבנר גדסי וביצע זוהר ארגוב.

ציטוט מהשיר במחאת האוהלים

==רקע==
השיר יצא לאור בשנת 1982 ונכלל באלבום "נכון להיום", אלבומו השלישי של ארגוב.

השיר נכתב על ידי שאול בן שאול, אדריכל במקצועו. את ההשראה לכתיבת השיר קיבל כאשר תכנן בית בראשון לציון, ושמע אדם שר בבית ליד. "הוא הרעיד את כל נימי נפשי. הלכתי וכתבתי שיר, שהיה מעין השתקפות של מה שאני רואה בו", סיפר בן שאול.

השיר מתאר עליות ומורדות בחייו של אדם במהלך החיים, ומנגד האפשרות לפרוש ממרוץ החיים.

השיר הפך לנכס צאן ברזל במוזיקה הישראלית, כשהוא מקדים את זמנו עם נגיעות פופ ורוק וזכור במיוחד בשל תפקיד הגיטרה הפותח המנוגן על ידי שמוליק בודגוב מלהקת ברוש.

==גרסאות כיסוי==
* "סאבו וקותי" הפיקו את השיר "Do You Remember" עם הלחן המקורי של "נכון להיום", בביצוע האמן הג'מייקאני Jah Rightful, ולמילים שכתבו.
* בשנת 2008 הוציאה להקת לוס כפרוס גרסה מחודשת לשיר במסגרת פרויקט "עבודה עברית".
* ב-2010 הוציאה זהבה בן קאבר לשיר,
* ב-2015 חנן בן ארי ביצע את השיר בגלגלצ.
* בשנת 2018 הוציא אייל גולן אלבום מחווה לזוהר ארגוב בשם "נכון לתמיד", שכלל ביצוע לשיר וכולל את הטמעת קולו של ארגוב בצירוף הקלטה של ביצוע עכשווי של השיר בקולו של גולן.
* נופר סלמאן הוציאה גרסה מחודשת לשיר ב-2021.

== מילות השיר ==

בשיר מופיעות המילים "במזוזה אני עבד". "במזוזה" היא לשון שבועה (קיצור של "נשבע במזוזה"). אך בדפי אינטרנט רבים מופיעה הגרסה השגויה "למזוזה", וזאת עקב העתק-הדבק מטעות.

==קישורים חיצוניים==

* דויד פרץ, [https://tarbut.cet.ac.il/ShowItem.aspx?ItemID=1962e0e4-13c0-4fcc-b20d-847c32a22dc8&lang=HEB "נכון להיום"], באתר תרבות.IL

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1982
קטגוריה:סינגלים מ-1982
קטגוריה:שירי זוהר ארגוב
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי אבנר גדסי
קטגוריה:שירים על זמן
קטגוריה:סינגלים בהוצאת האחים ראובני
ליטרטורנאיה גאזטה

גיליון העיתון מ-6 ביולי 1988. מימין מתחת לשם העיתון – דיוקנאותיהם של פושקין וגורקי. משמאל – עיטורי לנין וידידות העמים שהוענקו לעיתון בשנות השבעים.
ליטרטורנאיה גאזטה (ברוסית: Литературная Газета, מילולית: "עיתון ספרותי") היה שבועון ספרותי. השם מתייחס לשני כתבי עת, אחד שראה אור במאה ה-19 והשני, הרואה אור מאז 1929 ועד ימינו.

== המאה ה-19 ==
כתב העת הספרותי נוצר על ידי אלכסנדר פושקין ואנטון דלביג וראה אור מה-1 בינואר 1830 ועד ה-30 ביוני 1831. הוא שב והופיע באופן סדיר בשנים 1840–1849. בכתב עת זה ראו רבים משיריו וסיפוריו של פושקין וכן היה הראשון לפרסם מיצירותיו של ניקולאי גוגול ופרסם גם מיצירות ויסאריון בלינסקי ואחרים.

== מ-1929 ואילך ==
בשנת 1929 ייסדה ממשלת ברית המועצות מחדש את השבועון הספרותי כביטאון הרשמי של אגודת הסופרים הסובייטים, ביוזמתו של מקסים גורקי, תוך הדגשת היותו ממשיך טבעי של העיתון מן המאה ה-19, שבאה לידי ביטוי על ידי הוספת דיוקנו המצויר של פושקין ללוגו העיתון.

משנת 1947 הפך העיתון למגזין הרואה אור שלוש פעמים בשבוע. וכלל, בנוסף לחומר ספרותי, גם מאמרים פובליציסטיים בנושאיים פוליטיים וחברתיים. השבועון היה בעל תפוצה ארצית רחבה ועל אף שנשלט לחלוטין על ידי השלטונות, ביקש לצייר תדמית פתוחה ונינוחה יחסית. על דפיו פרסמו כל הסופרים החשובים של ברית המועצות. מתקופת ההפשרה של חרושצ'וב הוקל הפיקוח ההדוק על כתב העת והתפרסמו בו גם יצירות פורצות דרך כגון הפואמה "באבי יאר" מאת יבגני יבטושנקו. בפואמה זו הצליח יבטושנקו לבטא זעקה כנגד הרוע, האכזריות והאדישות. הוא לא מחה רק נגד הטבח עצמו, אלא הפנה אצבע מאשימה נגד שיתוף הפעולה של רוסים ואוקראינים עם השלטון הנאצי.

בין היתר התפרסם בכתב העת מדור סאטירי בשם "מועדון שנים עשר הכיסאות" (על פי הספר "שנים עשר כיסאות" מאת אילף ופטרוב).

עורכו הראשי העיתון מ-1962 ועד 1988 היה הסופר אלכסנדר צ'אקובסקי.

הרחבה נוספת בהיקף ובתכנים חלה ב-1967 וכתב העת היה לשבועון בעל 16 עמודים (בניגוד לארבעה עד שישה עמודים בכל כתבי העת האחרים שראו אור באותה עת) שכלל גם סקירות בנושאי אמנות, משפטים, מדע וידיעות חוץ. השבועון סימן את קצה גבול הליברליות וחופש הביטוי המותר.

ב-1971 זכה כתב העת לעיטור לנין וב-1972 לעיטור לידידות בין העמים.

השבועון המשיך להופיע גם לאחר התפרקות ברית המועצות. ערב התפרקות ברית המועצות פורסם העיתון ב-6 מיליון עותקים.

ב-1990 הוסר מן הלוגו דיוקנו של גורקי. ב-2004, לרגל 75 שנים לכתב העת, הוחזר דיוקנו של גורקי ללוגו לצד דיוקנו של פושקין.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוסיה: עיתונים ברוסית
קטגוריה:עיתונים סובייטיים
קטגוריה:עיתונים וכתבי עת קומוניסטים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
מסוקי רוסיה

מסוקי רוסיה (ברוסית: Вертолёты России) היא חברת החזקות רוסית המתמחה בתכנון וייצור מסוקים ובסיסה במוסקבה, רוסיה. החברה מתכננת ומייצרת מסוקים אזרחיים וצבאיים.

בעל המניות העיקרי של החברה הוא תאגיד רוסטך. זהו קבלן ההגנה ה-24 בגודלו בעולם שנמדד לפי הכנסות הביטחון בשנת 2012 והשני בגודלו שבסיסו ברוסיה (אחרי אלמז-אנטיי).

== היסטוריה ==
החברה ניסתה להקים הנפקה בבורסה בלונדון במאי 2011, אך לא הצליחה למלא את פנקס ההזמנות לפי הערכת שווי צפויה של 2 מיליארד דולר.

בשנת 2011 הסכימה "מסוקי רוסיה" והחברה האיטלקית AgustaWestland להקים את HeliVert, חברה משותפת, על מנת להתחיל בייצור ברוסיה של המסוק הרב-תכליתי והדו-מנועי AW139 . מפעל הייצור ממוקם בטומילינו, שבפרברי מוסקבה.

בשנת 2016 מכרה החברה 189 מטוסים ללקוחותיה ב-13 מדינות. באותה שנה סיימה את השותפות שהייתה לה עם יצרנית המנועים האוקראיני "מוטור סיץ'", שהמטרה לפנות לסין באוגוסט 2019.

בשנת 2017 הקימה קרן ההשקעות הישירות ברוסיה (RDIF) קונסורציום הכולל קרנות מובילות במזרח התיכון, והשלימה עסקה לרכישת נתח בחברת "מסוקי רוסיה" (כחלק מתאגיד המדינה רוסטך). שווי החברה נאמד ב-2.35 מיליארד דולר. לא נחשפו פרטים על זהותם של המשקיעים במזרח התיכון.

העסקה מורכבת משני שלבים. השלב הראשון כולל מכירת אחזקה של 12% והשקעה של 300 מיליון דולר, כמו גם אפשרות להגדלה פוטנציאלית בהמשך, בהיקף ההשקעה, ל-600 מיליון דולר. העסקה תגדיל את ההון המורשה של חברת ההחזקות, שתוכל לצבור סכום משמעותי של כספים הנחוצים ליישום האסטרטגיה והתוכנית העסקית של החברה, כולל פיתוח סוגים חדשים של מסוקים. בנוסף, קרנות אלה יסייעו ביישום תוכנית ההשקעות של חברת ההחזקות, כמו גם במימון פעילויות פיתוח ומחקר אפשריות שמטרתן להגדיל את תוכניות ההחזקה וההון שלה.

== מוצרים ==
[[קמוב Ka-60]]
מוצרי "מסוקי רוסיה" כוללים:
* Kamov Ka-27
* Kamov Ka-31
* Ka-50/Kamov Ka-52
* קמוב Ka-60/62
* Kamov Ka-226
* אנסאט
* מיל מי -8
* מיל מי -17
* מיל מי -24
* מיל מי -26
* מיל מי -28
* מיל מי -34
* מיל מי -38
* מיל מי -54
* VRT 500

מסוק דור חמישי נמצא כעת בפיתוח.

=== פרויקט מסוק ימי של מינוגה ===
בשנת 2006 משרד ההגנה הרוסי העניק למסוקי רוסיה חוזה מו"פ למסוק ימי לצורך לוחמת נגד. פרויקט מינוגה שנבדק בעבר יועבר גם לבדיקת הצי הרוסי שיבצע ניסוי של הדגם בתחילת 2019 וטיסת הבכורה שלו מתוכננת לשנת 2020. פיתוחו מבוסס על Ka-92.

הכלי מופעל על ידי שני מנועי קלימוב TV7-117 V במשקל 380 קילוגרמים. קמוב Ka-52K נמצא במבחני טיסה אך מוגבל למבצעי סיור אלקטרוני ותקיפה אווירית .

== מבנה ==
הגורמים הבאים הם חלק מהחברה:

;מעצבים
* מרכז בניית המסוקים הלאומי על שם מיל וקאמוב
** מפעל המסוקים מיל
** מפעל המסוקים קמוב
* VR-Technologies

;יצרנים
* מפעל תעופה אוּלן-אוּדה 
* קאזאן מסוקים
* רוסט-ורטול 
* חברת התעופה Progress Arsenyev
* מפעל ייצור תעופה Kumertau

;רכיבים
* רדוקטור-PM
* מפעל ייצור המכונות סטופינו

;מיזמים משותפים
* Heliert

== ראו גם ==
* תעשיית תעופה ברוסיה

יצרני מסוקים גדולים מקבילים:
* איירבוס הליקופטרס
* בל הליקופטר
* סיקורסקי

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוסקבה: חברות
קטגוריה:חברות החזקות רוסיות
קטגוריה:יצרני מסוקים