OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שנה יוליאנית (אסטרונומיה)

שנה יוליאנית (באנגלית: Julian year, מסומן כ-a<sub>j</sub>) באסטרונומיה היא יחידת זמן המוגדרת כ-365.25 יממות בדיוק, כשבכל יממה 86,400 שניות. לכן, בשנה יוליאנית 31,557,600 שניות. יחידת זמן זו מקבילה לאורך השנה הממוצע שהיה נהוג בלוח היוליאני אולם שנה יוליאנית אינה מתייחסת ללוח זה או לכל לוח שנה אחר. היא גם לא מתייחסת לכל הגדרה אחרת של שנה.

בשנה יוליאנית משתמשים להגדרות זמן באסטרונומיה. למשל, זמן ההקפה של נפטון את השמש הוא 164.79 שנים יוליאניות.

== ראו גם ==
* שנה טרופית

קטגוריה:מידות אסטרונומיות
קטגוריה:יוליוס קיסר
קטגוריה:יחידות זמן
יוליאנית
נפתלי וגנר

נפתלי וגנר (נולד ב-1949) הוא פרופסור אמריטוס בחוג למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

== ביוגרפיה ==
וגנר, יליד ירושלים, נקרא על שם דודו (אחי-אמו) שנפל בקרב הקסטל במלחמת העצמאות. אחותו היא מנצחת המקהלות הקאמריות יעל וגנר-אביטל.

בילדותו למד נפתלי וגנר פסנתר אצל ברכה עדן, אורה רותם-נלקן ואחרים. את השכלתו המוזיקלית העיונית רכש באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין, שם למד תאוריה וקומפוזיציה, ואחר-כך באוניברסיטה העברית, שם למד במסלול ישיר לדוקטורט וכתב את הדיסרטציה שלו על "הטוניקה לכאורה" (סוגיה בתחום התאוריה של היינריך שנקר), בהנחיית פרופ' רוג'ר קמיאן. העיסוק התאורטי והאנליטי במוזיקה טונאלית מערבית מלווה את עבודתו האקדמית של נפתלי וגנר עד עצם היום הזה.

בשנות ה-70 וה-80 היה וגנר פעיל כמלחין, וחיבר מוזיקה לתיאטרון ולטלוויזיה. הלחין בין השאר מוזיקה למחזות "חנברט", "המבול" ו"אבא אובו" שהוצגו בתיאטרון החאן, ל"מפי העם" שהוצג בתיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת ול"כיבוי אורות" שהוצג בבימת הקיבוץ. כן הלחין שירים לתוכניות טלוויזיה לילדים כמו ריצ'רץ' ו"שניים בראש אחד" בטלוויזיה הישראלית ול"קשת וענן" בטלוויזיה החינוכית.

בשנות ה-80 עסק וגנר גם בפיתוח לומדה מוזיקלית בבית התוכנה "קסנדו". במסגרת זאת פיתח תוכנות להוראת הרמוניה ליד המקלדת (Keyboard Harmony), פיתוח השמיעה ההרמונית, פיתוח מיומנויות קצב ועוד.

בשנות האלפיים בנה וגנר ערוצי מחקר והוראה נוספים, ובהם אפיון סגנוני-מוזיקלי של אוצר שירי הביטלס ובחינה של קורפוסים שונים בשדה הזמר העברי. לשם חקר שיריו של סשה ארגוב העמיד וגנר שיטה סדורה לבדיקת יחסי מילה וצליל סביב הגורם הפרוזודי, אשר יושמה על רפרטוארים נוספים; בין השאר, היא נוצלה כדי להתחקות על תהליך הטרנספורמציה שעברה על שירתו של ביאליק, שנכתבה במקורה בהברה אשכנזית, כאשר הולחנה בהטעמה דקדוקית (ספרדית). וגנר עוסק בחקר המוזיקה בספרות: כיצד עושה הספרות היפה שימוש נראטיבי במוזיקה אמיתית או פיקטיבית. כל תחומי מחקרו של וגנר מעובדים כקורסים וכסמינרים, ונלמדים בחוג למוזיקולוגיה בכל הרמות.

==ספריו==
*הביטלס: שבע השנים הטובות, מאגנס, ירושלים (1999)
*את המלל את הלחן ואת מה שביניהם : משקל פואטי ומוזיקלי בשירי סשה ארגוב, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים (2003)
*מוזיקה אז ועכשיו, הוצאת מפה, תל אביב (2004)
*מוזיקה קטלנית: המוזיקה בעיני הספרות, מאגנס, ירושלים (2018)

==קישורים חיצוניים==
*[http://pluto.huji.ac.il/~mswagner/ עמוד הבית של נפתלי וגנר] באוניברסיטה העברית

*מאמר: נפתלי וגנר, [http://in.bgu.ac.il/bgi/iyunim/music/Naphtali-Wagner.pdf חלונות מוזיקליים - קונפליקט ופיוס במרחב-שמע משותף], בתוך: [http://in.bgu.ac.il/bgi/iyunim/Pages/music-israel.aspx מוזיקה בישראל], [http://in.bgu.ac.il/bgi/iyunim/Pages/default.aspx עיונים] - סדרת 'נושא' (2014), בעריכת מ' וולפה, ג' כ"ץ וט' פרילינג, [http://bgri-press.bgu.ac.il/cgi-webaxy/item?index הוצ' מכון בן-גוריון], אונ' בן-גוריון

קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מוזיקולוגיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
פופמוביל

ה[[אפיפיור בנדיקטוס השישה עשר נוסע בפופמוביל, לפני הבית הלבן, וושינגטון די. סי.]]
פופמוביל (בלטינית: Papocinetum) הוא שם לא רשמי לסדרה של מכוניות מיוחדות לשימוש האפיפיור בהופעותיו הפומביות. המכוניות תוכננו כך שהאפיפיור ייראה היטב כאשר הוא מברך קהל רב בעת נסיעותיו.

קיימים סוגים שונים של מכוניות פופמוביל, חלקם פתוחים, וחלקם מכוסים זכוכית משוריינת להגנת האפיפיור. בחלקם האפיפיור יושב ובחלקם תוכננו לעמידה בעת הנסיעה. לכל נסיעה נבחרת מכונית המתאימה לרמת הביטחון הנדרשת, למרחק הנסיעה ולמהירות. לוחית הרישוי של מכוניות הפופמוביל מסומנות "SCV 1". SCV הם ראשי תיבות באיטלקית של מדינת הוותיקן Stato della Città del Vaticano.

==היסטוריה==
מאז תחילת המאה ה-20 ייצרו מכוניות מפוארות מיוחדות עבור האפיפיור, אולם המונח פופמוביל לא היה קיים עד לביקורו הראשון של יוחנן פאולוס השני כאפיפיור במולדתו פולין ביוני 1979, אז נסע במשאית קטנה תוצרת פולין, שהובילה אותו במהירות של 6 קמ"ש. בביקורו הראשון בממלכה המאוחדת הוסב רכב מסוג פורד טרנזיט לשימוש האפיפיור, ולאחר מכן הוסבו מכוניות שונות מיצרנים שונים למטרה זו, בין היתר לביקורו בשנת 1980 בגרמניה המערבית.

לאחר ניסיון ההתנקשות ביוחנן פאולוס השני בשנת 1981 כוסה הרכב בזכוכית משוריינת מכל צדדיו.

בביקוריו השונים ברחבי העולם יוצרו מכוניות מיוחדות רבות עבור יוחנן פאולוס השני, חלקן שימשו לאחר מכן לאורחים אחרים. בביקורו בקנדה בשנת 1984 הסבו GMC סיירה לשימוש האפיפיור, ורכב זה שימש אותו גם בביקורו בקובה בשנת 1998. בביקורו בארצות הברית בשנת 1987, הסב השירות החשאי זוג רכבי SUV מדגם 230 G תוצרת מרצדס-בנץ למכוניות פופמוביל.

בשנת 2002 ביקש יוחנן פאולוס השני שלא לכנות את הרכב בשם "פופמוביל", בטענה שזה לא מכובד.

האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר עשה שימוש רב בפופמוביל המבוסס על רכב ספורט תוצרת מרצדס-בנץ מסוג M-Class, עם מרחב גדול המוגן בזכוכית משוריינת ובמסגרת מתכת מחוזקת בחלקו האחורי של הרכב. האפיפיור נכנס לרכב מדלת אחורית, עולה מספר מדרגות, מתיישב על כיסא, ומוגבה באמצעות מעלית הידראולית, כך שייראה לעיני כל. ליד הנהג מקום לאיש אבטחה ובמרחב האחורי מקום גם לשני עוזרים לאפיפיור.

נהוג להשתמש ברכבי פופמוביל פתוחים בעיקר באירועים בכיכר פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן. ב-6 ביוני 2007 ניסה צעיר גרמני לזנק לתוך פופמוביל פתוח בו נסע בנדיקטוס השישה עשר. האפיפיור לא נפגע, ואפילו לא הבחין בצעיר.

בקריית הוותיקן יש מוזיאון ובו מוצגים כלי רכב שונים אשר שמשו את האפיפיורים במשך השנים, החל מאפריון ועגלה רתומה לסוסים וכלה בדגמי פופמוביל שונים.

<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Seat Panda 1980-1985 Papamobil Madrid 1982 frontright 2008-03-28 A.jpg|פופמוביל שהתבסס על "סיאט פנדה" (פלטפורמה זהה לסיאט מרבלה) שנת 1982, יוצר עבור האפיפיור יוחנן פאולוס השני לרגל ביקורו בספרד
קובץ:MHV MB W460 230G Pope 1980 01.jpg|פופמוביל מבוסס על רכב SUV מרצדס-בנץ 230 G
קובץ:JPII 29 09 2004 1 FXD.jpeg|יוחנן פאולוס השני בכיכר פטרוס הקדוש בשנת 2004 בפופמוביל פתוח, המבוסס על רכב שטח פיאט קמפניולה
קובץ:Roma-UdienzaPapa04.jpg|בנדיקטוס השישה עשר בפופמוביל
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קריית הוותיקן
קטגוריה:כלי רכב משוריינים
קטגוריה:אבטחה
קטגוריה:מכוניות מפורסמות
משרד המדע, התרבות והספורט

משרד המדע, התרבות והספורט הוא משרד ממשלתי שפעל בישראל בשנים 1993–1996, 1999–2003 ובשנים 2006–2009. כיום מפוצלות סמכויותיו בין משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל ומשרד התרבות והספורט.

== היסטוריה ==
בשנת 1982 הוקם משרד המדע כדי לייצר תפקיד עבור יובל נאמן מהתחייה, שהיה פיזיקאי. במשך שנים עסק משרד החינוך גם בנושאי תרבות וספורט. במהלך כהונת הממשלה ה-25, נדרשה שרת החינוך שולמית אלוני להתפטר מתפקידה, כדי לשמור על שלמות הקואליציה עם מפלגת ש"ס, והיא הועברה למשרד המדע והטכנולוגיה, אליה הועברו תחומי התרבות והספורט ממשרד החינוך. שם המשרד שונה למשרד המדע והאמנויות. לאחר הקמת ממשלת ישראל העשרים ושבע, בשנת 1996, מונה זאב בנימין בגין לשר המדע וסמכויות התרבות והספורט הושבו למשרד החינוך. בשנת 1999, לאחר הקמת הממשלה ה-28 בראשות אהוד ברק, נמסר משרד המדע והטכנולוגיה למתן וילנאי. המשרד קיבל חזרה את סמכויות התרבות והספורט ושמו שונה ל"משרד המדע, התרבות והספורט". 

במהלך הקמת הממשלה ה-31 פוצלו תיקי התרבות והספורט מתיק החינוך, והועברו למשרד המדע והטכנולוגיה. בממשלה זו כיהן אופיר פינס-פז כשר המדע התרבות והספורט, עד להתפטרותו בעקבות כניסת סיעת ישראל ביתנו לקואליציה. לאחר מכן שימשה יולי תמיר כממלאת מקום שר המדע התרבות והספורט, ואחריה מונה לתפקיד ראלב מג'אדלה. בממשלה ה-32, שבראשותו של בנימין נתניהו, במסגרת המאמצים לייצר משרדים עבור כמה שיותר שרים, פוצל המשרד לשני משרדים עצמאיים: משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל ומשרד התרבות והספורט.

== שרי המשרד ==
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|-
!מספר!! תמונה
!שם<small>(תקופת חיים)</small>
!סיעה!! תואר !! תחילת כהונה !! סיום כהונה !! ממשלה
|-
! style="background:#1F5AA5" |
אריאל שרון
<small>(1928–2014)</small>
| הליכוד||שר המדע, התרבות והספורט ||2 בנובמבר 2002||15 בדצמבר 2002
|ממשלת ישראל העשרים ותשע
|-
! style="background:#1F5AA5" |
לימור לבנת
<small>(1950-)</small>
| הליכוד|| שרת המדע, התרבות והספורט || 15 בדצמבר 2002||28 בפברואר 2003
|ממשלת ישראל העשרים ותשע
|-
! style="background:#AD0101" |
אופיר פינס-פז
<small>(1961-)</small>
| rowspan="3" |עבודה-מימד<small>העבודה</small>
| שר המדע, התרבות והספורט ||4 במאי 2006||30 באוקטובר 2006
| rowspan="4" |ממשלת ישראל השלושים ואחת
|-
! style="background:#AD0101" |
יולי תמיר
<small>(1954-)</small>
| שרת המדע, התרבות והספורט ||5 בנובמבר 2006||21 במרץ 2007
|-
! rowspan="2" style="background:#AD0101;" |
| rowspan="2" rowspan="2" |ראלב מג'אדלה
<small>(1953-)</small>
| rowspan="3" |שר המדע, התרבות והספורט
| rowspan="2" |21 במרץ 2007
| rowspan="2" |31 במרץ 2009
|}

== מנכ"לי המשרד ==
{| class="wikitable"
|- bgcolor="#efefef"
!מספר
! שם !! תחילת כהונה !! סיום כהונה
|-
|1
|צבי ינאי ||1993||1997
|-
|2
| נחמן שי ||1999||2000
|-
|3
|אריה שומר ||2001||2002
|-
|4
|דוד לפלר ||2002||2003
|-
|5
|איתן ברושי ||2006||2007
|-
|6
| יואב רוזן ||2007||2008
|-
|7
|גל דאי ||2008||2009
|-
|8
|שר-שלום ג'רבי ||2009||2009
|}

מדע, התרבות והספורט
קטגוריה:ישראל: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:ישראל: ספורט
מדע, תרבות וספורט
JDate

ג'יי דייט (קיצור של Jewish Date - "דייט יהודי") הוא שירות היכרויות אינטרנטי מסחרי שמטרתו לשדך בין יהודים ויהודיות בעולם ובישראל. JDate הוא אחד מאתרי ההכרויות של חברת Spark Networks Inc, המפעילה כארבעים אתרי נישה בתחום ההיכרות המקוונת. האתר נוסד בשנת 1997 על ידי ג'ו שפירא ואלון כרמל.
	
על פי טענת האתר, לשירות רשומים למעלה מ-750,000 חברים פעילים, כשליש מהם מישראל. יחס גברים-נשים באתר עומד על 48%-52% בהתאמה. בשנת 2006 זכה האתר בפרס הוובי (Webby) בקטגוריית רשתות חברתיות. בעוד בעולם הרחב JDate הוא אתר עם אוריינטציה יהודית מובהקת, בישראל האתר פונה לקהל הרחב ונושא הלאום הוא עניין שולי.

מעבר למטרות רווח, מבקש האתר לחזק את הקהילות היהודיות בעולם ולהבטיח את המשכיות המסורת היהודית על ידי מניעת נישואי תערובת, התבוללות וטמיעה. לדברי המועצה היהודית, על-פי סקר שנערך בשנת 1990, מאז 1985 52% מהיהודים האמריקאים נישאו נישואי תערובת<ref></ref>, תופעה זו צוינה גם על ידי פרופ' אלן דרשוביץ בספרו "היהודי האמריקאי הנעלם".

== אזכורים תרבותיים ==
המותג קיבל חשיפה בהופעות של ברודוויי, למשל בהופעה "Jewtopia", ובבלוגים העוסקים בחיי רווקים יהודים המונח JDater מתאר אדם המנסה את מזלו בעולם הדייטינג. בישראל קיבל האתר תוכנית מיוחדת בסדרות "החברים של נאור" ו"החיים זה לא הכל", וכן אוזכר גם בתוכניות כמו "ארץ נהדרת" ועוד.

==ראו גם==
* ספארק נטוורקס

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רשתות חברתיות מקוונות
קטגוריה:החברה היהודית
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-1997
קטגוריה:היכרויות באינטרנט
כולציסטוקינין

כולציסטוקינין (בלועזית: CCK או cholecystokinin; מיוונית: "להזיז את כיס המרה"), הוא הורמון פפטידי, בעל 33 חומצות אמינו, המיוצר על ידי תאים אנטרוציטיים במערכת העיכול, ומופרש לזרם הדם בעקבות גירוי של מזון.

כאשר המזון (ובייחוד שומנים וחלבונים) מגיע למעי הדק, מתחילה הפרשה של CCK. הוא נקשר לקולטנים (רצפטורים) שונים על כיס המרה, הלבלב, שריר חלק ועצבים פריפריים. הוא מגרה את התכווצות כיס המרה ואת הפרשת הנוזלים מהלבלב. למעשה, הוא משמש כמתווך הפיזיולוגי החשוב ביותר בהפקת המרכיב האנזימי שבמיץ הלבלב. בנוסף על כך, הוא מאט את התרוקנות הקיבה, גורם לתנועתיות המעי, ומוביל לפתיחת הסוגר על שם אודי לאחר הרפיית השריר החלק המרכיב אותו<ref></ref>.
*רמות נמוכות של CCK קיימות במחלת הצליאק, ובבולימיה
*רמות גבוהות של CCK נמדדו אצל אנשים עם דלקת לבלב כרונית. במקרים אלו יש ירידה בהפרשת אנזימים על ידי הלבלב, ולכן מופרש CCK ביתר (מנגנון היזון חוזר)

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הורמונים
קרצינומה של הקיבה

אנדוסקופיה של [[linitis plastica, סוג של סרטן קיבה]]
קרצינומה של הקיבה הוא גידול סרטני בקיבה (ראו סרטן הקיבה), ממקור אפיתליאלי.

כ-91%-95% מהמקרים של סרטן קיבה הם קרצינומה של הקיבה. קרצינומה זו קרויה גם אדנוקרצינומה היות שהיא מאופיינת במבנה בלוטי. באזורים מסוימים, למשל יפן ופינלנד, מופיעה תדירות גבוהה של גידולי קרצינומות, ובאזורים אחרים התדירות נמוכה - כמו בארצות הברית. ייתכן שהסיכון המוגבר להופעת קרצינומה קשור באכילת מזון הנשמר על ידי ניטרטים, דגים מעושנים, או במיעוט מוצרי חלב, פירות וירקות בהרכב התזונתי.
כ-60% מהקרצינומות יתרכזו באזור הפיילורוס והאנטרום (החלקים הקרובים יותר לתריסריון. 

קרצינומה של הקיבה יכולה להופיע כגוש בולט, ככיב, או כהתעבות של הדופן. התעבות הדופן נקראת linitis plastica (הדופן הופכת קשה ועבה, linitis=עץ). נפוליאון סבל ככל הנראה מ- linitis plastica. 

== היסטולוגיה ==
במיקרוסקופיה ניתן להבחין בין שני סוגים של קרצינומת הקיבה (ראו טבלה). השוני בין שני הסוגים, בנוסף על הרשום בטבלה, קשור לדלקת כרונית של הקיבה- במקרים של intestinal type (קרצינומה דמוית מעי) הקרצינומה קשורה לדלקות בקיבה כרוניות- גסטריטיס כרוני. מכאן שניתן להוריד את שכיחות הקרצינומה על ידי טיפול בגסטריטיס כרוני. במקרים של הסוג המפושט, אין קשר למטפלזיה של הקיבה, ולכן לא ניתן להוריד את שכיחות הופעת סרטן מסוג זה. 

{| class="wikitable"
! !! קרצינומה דמוית מעי !! קרצינומה מפושטת
|-
| הופעה || פוליפ- בולט לחלל הקיבה || לרוב צורה של linitis plastica
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| התמיינות || טובה מאוד, מורכב מבלוטות || התמיינות נמוכה, תאים הנראים כמו signet ring cell
|-
| הופעה של ריר || מועטה, בדרך כלל בתוך הבלוטות|| יציאה של ריר במקרה פיצוץ התא- colloid carcinoma
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|}

== אופן התפשטות הקרצינומה ==
הקרצינומה מתחילה להתפשט באופן מקומי, ולאחר מכן חודרת לדופן הקיבה, תת-רירית, שרירית, סרוזה וכן הלאה. 
הקרצינומה יכולה להיות שטחית ולהתפשט רק ברירית ולא יותר עמוק- זוהי קרצינומה שטחית הקרויה גם Early gastric carcinoma. הפרוגנוזה של קרצינומה שטחית היא טובה יחסית- 95% עד 100% שרידות לאחר 5 שנים, זאת לעומת קרצינומה חודרנית של הקיבה, עם פרוגנוזה גרועה יחסית.

הקרצינומה יכולה לשלוח גרורות, דרך לימפה וכלי דם. 

גרורות דרך נוזל הלימפה מופיעות בבלוטות לימפה הנמצאות בשומן העוטף את עקומות הקיבה, וכן לבלוטות לימפה מרוחקות יותר- כגון, בלוטות לימפה במדיאסטינום, בלוטות לימפה בצד ה- supra clavicular השמאלי, בלוטות לימפה של הכבד והלבלב. 
שליחת גרורות דרך מערכת הדם תביא לגרורות בכבד ובאיברי מערכת העיכול, אך גם לריאות, ואף לשחלות. גרורות של סרטן הקיבה לשחלות קרויה גם Kruckenberg tumor.

== תסמינים וטיפול ==
רוב הקרצינומות בשלבים המוקדמים נטולות תסמינים. הופעת התסמינים נובעת מהפרעות בתנועתיות הקיבה או מחסימות בה כתוצאה מהגידול. החולה יחוש מלאות, חולשה, ירידה במשקל וחוסר תיאבון. הירידה במשקל היא תסמין בולט, המעיד בדרך כלל על נוכחות מפושטת של הגידול. הקאות מופיעות בשלב מאוחר של החסימה. גם דימום חד עלול להיות סממן לקרצינומה של הקיבה, ולעיתים יש התנקבות של החלל. בבדיקה ניתן למשש גוש קשה, לא רגיש ונייד באפיגסטריום. 
הטיפול המקובל בקרצינומה הוא כריתת הגידול. כריתה זו מביאה להחלמה מלאה רק בחלק מהמקרים (כ- 30% עד 60%). ההישארות בחיים מעל 5 שנים אינה גבוהה- בממוצע כ- 15% מהמקרים.

==קישורים חיצוניים==
*

קטגוריה:גידולים ממאירים באיברי העיכול
לימפומה של הקיבה

לימפומה של הקיבה היא גידול ברקמה לימפטית בקיבה, אשר יכול להיות משני ללימפומה בקשרי הלימפה או בטחול, או לימפומה ראשונית בקיבה, המתפתחת כתוצאה מדלקת כרונית בקיבה. כאשר יש דלקת כרונית, יש תאים לימפטיים אשר מהם מתפתחת הלימפומה שנקראת מלטומה. אלה לימפומות של לימפוציטים מסוג B, לרוב בדרגת התמיינות נמוכה.

האנטרום בקיבה הוא המקום השכיח למציאת לימפומות, אם כי הסרטן עלול להיות מפושט ולהימצא בכל הקיבה. הלימפומה יכולה להתפשט לעבר התריסריון או הוושט, והיא יכולה להגיע לממדים גדולים (קוטר של מעל ל-7 ס"מ).

מרבית הנפגעים יהיו גברים בעשור החמישי או השישי לחייהם.

==קישורים חיצוניים==
*

קטגוריה:גידולים ממאירים ראשוניים במערכת הלימפה וברקמות יוצרות דם
קטגוריה:גידולים ממאירים באיברי העיכול
אברהם בכר

אברהם (אברמיקו) בכר (יולי 1914 - 23 בספטמבר 2004) היה רבה של קהילת יוצאי בולגריה ביפו, רב קבוצת הכדורגל מכבי יפו ודמות מרכזית בחיי העדה הבולגרית בישראל.

==שנים ראשונות==
בכר נולד בעיר אדירנה שבאימפריה העות'מאנית והתייתם מאביו בגיל חמש, אז נשלח לעיר פלובדיב שבבולגריה לבית יתומים בו למד עברית ותורה. ב-1927 חזר לטורקיה והשתלם כמוהל ושוחט אצל רבי נפתלי רוט.

בשנת 1937 נישא לבלה, שנפטרה שנה לפניו. נולדו להם בן ובת. הבת נפטרה בחייו מסרטן.

בשנת 1942 התגורר בעיר וידין שעה שהיה בה שיטפון. הוא עבר רכוב על סוס והציל במו ידיו 718 איש. על פועלו זה קיבל מידי מלך בולגריה בוריס השלישי אות הצטיינות ופרס כספי בסך 100 אלף לבות.

ב-31 ביולי 1948 עלה לישראל יחד עם 50 אלף יהודי בולגריה, התיישב ביפו. בהתחלה עסק בעישון דגים ואחר כך פתח חנות מכולת בשדרות ירושלים בעיר. אברמיקו, כפי שכונה בפי כל, היה נוהג לנוע בעיר על גבי קטנוע מסוג וספה עם "סירה".

==רב הקהילה==
חנות המכולת הפכה עד מהרה למקום כינוס ולבית כנסת, בהנהגתו של בכר (בית הכנסת "סיני"). עבור בני העדה היה פוסק הלכה, שוחט, מוהל, עורך חתונות ומנהל לוויות, כמו כן שימש בכר כחזן ואשתו שימשה כחזנית. בנם, יוסי, סיפר שבית הכנסת היה קטן מלהכיל את הבאים לשמוע את שירתם של בני הזוג ומאות אנשים נותרו מחוצה לו. "אבא היה שר ואמא הייתה משלימה אותו מהבלקון של הנשים (עזרת נשים)".

בכר היה מבין מייסדי קבוצת הכדורגל מכבי יפו, ושימש באופן רשמי כרב הקבוצה. הוא קרא פסוקי תנ"ך בעברית ובלדינו בפני שחקני הקבוצה, שהיו כולם בני העדה הבולגרית, חיבר תפילות להצלחת הקבוצה וניהל את שמחותיהם של שחקניה ואוהדיה. הרב בכר פסק שמותר לצפות במשחקי הקבוצה בשבת, וזאת על מנת שצעירי העדה ילכו יחד עמו ולא "יסתובבו ברחובות". עקב כך לא הוכר כרב על ידי הרבנות הראשית ובחופות שערך השתתף רב מטעם הרבנות כדי שהטקס יוכר על ידי מדינת ישראל. הוא נהג לפשט את הטקסים שערך, לתבל אותם בהומור ולפנות אל הקהל בלדינו. מבחינת העדה הבולגרית היה מנהיג בלתי מעורער אך מחוץ לעדה קמו עליו מתנגדים בשל מנהגיו הזרים (שיתוף קול אשה בתפילה, חילול שבת בפרהסיה וכדומה), למתנגדיו היה נוהג לענות: "השמים שמים לה' והארץ נתן לבני האדם" (תהלים קט"ו).

קיימות עדויות רבות על מעשי צדקה של בכר ומתן בסתר עד כי אוהביו התקוממו שאת המעשים השנויים במחלוקת ביצע בגלוי בעוד שאת מעשי החסד שלו ביצע בסתר.

==לקריאה נוספת==
* יצחק משה עמנואל, ארץ ישראל - כור ההיתוך, הוצאת עמי, 1988
*׳הרב אברהם בכר (הרב אברמיקו)׳, בספר: ורד נבון, [https://verednavon.com/project/the-boulevard/ השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים], הוצאת [https://verednavon.com/ ורד נבון], מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 289-288.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://archive.today/20130427014752/http://www.maccabi-yafo.com/index.php?option=com_content&task=view&id=13&Itemid=82&joscclean=1&comment_id=107 כתבה על הרב אברהם בכר בעיתון "ידיעות תל אביב" של "ידיעות אחרונות", מאת ליאור בן עמי]
* דוד נחמיאס וגילה מנחם [http://web.ceu.hu/soc_ant/faculty/docs/Life_Stories_Hazan_and_Monterescu_2005.pdf מחקרי תל אביב יפו]
* ראיון עם הרב והרבנית מדקה 20:50.

קטגוריה:ניצולי השואה: בולגריה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עסקני כדורגל ישראלים
קטגוריה:רבנים בולגרים
קטגוריה:רבנים ישראלים
קטגוריה:יפו: רבנים
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:מוהלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי טורקיה
קטגוריה:מכבי יפו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2004
דיסטוניה פוקאלית

דיסטוניה פוקאלית היא הפרעה בטונוס השרירים הממוקדת לשרירים של איבר או אזור מסוים בגוף. כתוצאה מההפרעה בטונוס, נוצרת תנועה בלתי רצויה כגון עיוות של כף היד וכיפוף או פישוט של האצבעות.

ההשערה המקובלת כיום היא כי דיסטוניה פוקאלית נגרמת עקב ירי לא נכון של תאי עצב היוצר את ההתכוצויות. למרות שהתסמין החיצוני הוא באחד האיברים, משוער כי שורש הבעיה הוא בקליפת המוח. בתנאים נורמליים, האיברים השונים בגוף מיוצגים בחלקים שונים של קליפת המוח כמפה הנקראת הומונקולוס. במצב הדיסטוניה הפוקאלית, נראה שקיימים חיבורים בין האזורים השונים, מה שגורם בהקשרים מסוימים לפעילות שרירים נוספים שאינה רצויה.
זהו ההסבר לתופעה האופיינית לדיסטוניה הפוקאלית, שהעיוות אינו מתמיד ומתרחש בעיקר בשעת העיסוק של בעלי מקצוע הדורש פעילות מוטורית עדינה, כגון נגינה ציור וכירורגיה. מחקרים שונים הראו כי טיפול התנהגותי נכון יכול לשמש טיפול יעיל בדיסטוניה פוקאלית.

בין האנשים המפורסמים שסבלו מדיסטוניה פוקאלית נמנים המוזיקאי לאון פליישר ביד ימין, נגן האבוב אלכס קליין וצייר הקומיקס סקוט אדמס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הפרעות חוץ-פירמידיות ותנועתיות
סוהיר אסדי

סוהיר אסדי (בערבית: سهیر اسدي); נולדה ב-1966 היא רופאה, מרצה, חוקרת ומנהלת מחלקת הנפרולוגיה במרכז רפואי רמב"ם שבחיפה. אסדי מונתה לתפקידה בשנת 2009, וכך הפכה לרופאה הערביה הראשונה שמונתה לתפקיד מנהלת מחלקה בבית חולים ציבורי מאז הקמת מדינת ישראל.

==קורות חיים==
אסדי סיימה את לימודיה בבית הספר לרפואה הדסה, האוניברסיטה העברית בירושלים, תואר ראשון במדעי הרפואה (בהצטיינות) בשנת 1988 (דוקטור לרפואה בשנת 1992), וקיבלה את הדוקטורט שלה במדעי הרפואה,בשנת 2008 מהפקולטה לרפואה רפפורט בטכניון-מכון ישראל.

היא התמחתה בבית החולים רמב"ם והשלימה התמחות ברפואה פנימית ובנפרולוגיה. היום היא אחת מבין 10% מהרופאים בארץ שמחזיקים בתואר שלישי (PH.D) במדעי הרפואה, בנושא התמיינות תאי גזע עובריים מאדם ובאפשרות למציאת חיסון לסוכרת<ref name=":0" />.

במאי 2009 מונתה לתפקידה הנוכחי כמנהלת מחלקת נפרולוגיה ברמב"ם. שימשה במשך מספר שנים כחברה בוועדת סל התרופות<ref name="קלנר"/>. אסדי משמשת כמרצה בפקולטה לרפואה של הטכניון ומשלבת עבודה קלינית עם מחקר בסיסי והוראת סטודנטים<ref></ref>.

כיום תושבת נצרת.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* https://www.youtube.com/watch?v=Hw32GYMBjZ8
* [https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/?cmd=PureSearch&term=Assady%20S%5BAuthor%5D רשימת הפרסומים PumMed]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאות ערביות ישראליות
קטגוריה:רופאים ערבים ישראלים
קטגוריה:סגל רמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם
קטגוריה:נפרולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אימונולוגיות ישראליות
קטגוריה:אימונולוגים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
כפר הנוער נירים

כפר הנוער הטיפולי-אתגרי נירים הקרוי על שמו של לוחם שייטת 13, רס"ל ניר קריצ'מן, נמצא בבוסתן הגליל במקום בו שכן בעבר "כפר הנוער חופים" (פילדלפיה) של הסוכנות היהודית. מבני הכפר, מבני בית הספר ושטחי הנוי שוכנים לשפת הים ומשתרעים על שטח של 170 דונם.

חבריו של ניר, רובם קציני ולוחמי שייטת 13, הקימו ב-2003 עמותה בשם "עמותת נירים" המפעילה את הכפר ואת התוכניות החינוכיות שבו בשיתוף פעולה עם אגף שח"ר והמינהל לחינוך התיישבותי במשרד החינוך, משרד הרווחה והאגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון. כפר הנוער נירים הוא מסגרת פנימייתית לנוער בסיכון, והוא מפוקח על ידי רשות חסות הנוער. 

בכפר שוהים כ-105 חניכים וחניכות המוגדרים כנוער בסיכון, בגילאי 14–18. הם שוהים בכפר במסגרת מסלול של 3–4 שנים. החניכים לומדים בבית ספר תיכון שהוקם בכפר, בכיתות קטנות ועם תוכנית לימודים המותאמת אישית לכל אחד. הם נדרשים להיבחן בבגרות עיונית-מדעית מלאה ומעודדים אותם לשרת שירות משמעותי בצה"ל, ולבטא מעורבות חברתית. זאת במטרה להביא להשתלבות בני הנוער בחברה הנורמטיבית בישראל, כאזרחים שווים ותורמים.

ייחודו של הכפר בגישה האתגרית המאפיינת את פעילותו למען השגת מטרה זו, על פי רעיונות המודל של טיפול באמצעות שטח ושילוב שיטות כמו שיטת הסמכות השלמה. 

החניכים משתתפים בין השאר בטיולים נודדים, ניווטים, סדרות בסגנון הישרדות, סנפלינג ופעילות ים (כגון שיט מפרשיות, קיאקים, סירות מנוע ועוד) המבוצעת בבסיסי חיל הים.

חניכי הכפר זוכים בהישגים משמעותיים: 65% מהם בעלי זכאות לתעודת בגרות (הממוצע הארצי הוא 64%, ובקרב בני נוער בסיכון הממוצע נמוך מ-10%); 98% מתגייסים לצה"ל, חלקם במסלול קרבי ופיקוד (הממוצע הארצי הוא כ-70%, ובקרב נוער בסיכון נמוך מ-40%); 20% מבוגרי המחזורים האחרונים התנדבו לשנת שירות קדם צבאית; ו-22% מבוגרי המחזורים הראשונים לומדים במוסדות להשכלה גבוהה.

בית הספר נירים זכה ב-2012 במקום השני בפרס החינוך הארצי ובשנת 2022 זכה בפרס החינוך המחוזי לשנת הלימודים תשפ"ב. 
עמותת נירים המפעילה את הכפר היא אחד מארבעה ארגונים שקיבלו ב-2012 את תו "מידות" לאפקטיביות בהצטיינות.

==קישורים חיצוניים==
* 
*[http://www.leumi.co.il/Leumi/Article/0,2777,172655,00.html על הכפר] באתר בנק לאומי
*[http://reshet.tv/%D7%97%D7%93%D7%A9%D7%95%D7%AA/News/programs/WeekendNewscast/Article,17992.aspx?pageNumber=0 כתבה בחדשות ערוץ 2] , אפריל 2009 (12 דקות)

==הערות שוליים==

נירים
האצטדיון העירוני בת ים

האצטדיון העירוני בבת ים הוא אצטדיון הכדורגל בבת ים אשר מכיל כ-3,100 מקומות ישיבה ביציע אחד.

== היסטוריה ==
האצטדיון נבנה בשנת 1991, בדרום מזרח העיר, בקריית הספורט העירונית, והחליף את האצטדיון הישן בעיר, שהיה ממוקם בדרום מערב העיר. המבנה, בסגנון הברוטליסטי, תוכנן על ידי האדריכלים משה לופנפלד וגיורא גמרמן. בעבר שימש האצטדיון העירוני גם קבוצות כדורגל אחרות בעיר בטרם אלו התפרקו. לעיתים נערכים באצטדיון משחקים במסגרת טורנירי נוער בינלאומיים שונים, טורנירי בתי ספר בעיר, וכן משחקי מבחן לעליית ליגה/הישרדות בליגות נמוכות.

קריית הספורט כוללת, מלבד האצטדיון ומגרשי האימונים הסמוכים לו, גם את הקאנטרי קלאב העירוני בו קיימת גם בריכה אולימפית וכן את מרכז הטניס של העיר המכיל 10 מגרשים ובעבר אף תוכנן לצידם היכל הוקי קרח. בינואר 2016 הגישה עיריית בת ים לוועדה המחוזית תוכנית להריסת הקאנטרי קלאב לטובת הקמת פרויקט מגורים של 500 דירות על שטחו לצד מגדלי משרדים ושטחי מסחר כחלק מתוכנית הפיתוח לדרום העיר ורובע "פארק הים" שמתוכנן בו לצד תכנון קאנטרי קלאב חלופי ברובע החדש. אך תוכניות מכירת שטח הקאנטרי קלאב והריסתו בוטלו על ידי העירייה ב-2019. תוכניות פיתוח עתידיות כוללת הקמת ספורטק עירוני חדש בקרבת האצטדיון ברובע "פארק הים" וכן היכל ספורט עירוני.

בדצמבר 2015 יצאה עיריית בת ים במכרז להקמת אצטדיון חדש שנועד להכיל עד 30,000 מקומות במקום האצטדיון הנוכחי. באפריל 2016 פורסם שבמכרז זכה אמיר כבירי שבאותה עת היה אף בעליה של קבוצת הכדורגל הפועל תל אביב והתעתד לתכנן את האצטדיון עבורה. אך על אף שהבעלות על הקבוצה נלקחה ממנו, הוא נותר בעל הזכויות לתכנון האצטדיון החדש שתוכנן על ידי תאגיד הנדל"ן הסיני CMEC, שהפך לשותף במיזם. בתחילת 2018 נבחן פרויקט האצטדיון על ידי משרד הפנים ולא אושר בשל תכנון חסר של סביבת האצטדיון המיועדת בית השאר למגורים, מסחר ותעסוקה לצד הפיתוח התחבורתי.

על פי הסכם שהתגבש במאי 2019, קבוצת בית"ר תל אביב התאחדה עם "מועדון ספורט בת ים" (הקבוצה המאוחדת של הפועל בת ים ומכבי עירוני בת ים) ותשחק באצטדיון בעתיד לאחר שישודרג קלות לדרישות הליגה הלאומית. כמו כן אחד ממגרשי האימונים שלצידו ישודרג ויכלול יציע לצורך אירוח משחקי מחלקת הנוער של המועדון המשותף. אף שהאיחוד של בית"ר תל אביב-בת ים נכשל ופורק, האצטדיון בבת ים שודרג לדרישות אירוח בליגה הלאומית במהלך קיץ 2023.

החל מאוגוסט 2024 האצטדיון משומש לאירוח משחקי הנוער של הפועל תל אביב <ref></ref>

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="150px">
Bat Yam Municipal Stadium, June 2021 01.jpg|חזית האצטדיון
Bat Yam Municipal Stadium, June 2021 03.jpg|קופות האצטדיון
Bat Yam Stadium 01.jpg|האצטדיון ממבט על
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

בת ים
אצטדיון
קטגוריה:בת ים: ספורט
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכננו משה לופנפלד וגיורא גמרמן
אלזה טריולה

אלזה טריולה (בצרפתית: Elsa Triolet, ברוסית: Эльза Триоле; 11 בספטמבר 1896 – 16 ביוני 1970), סופרת יהודיה-צרפתייה ילידת רוסיה.

==ביוגרפיה==
אלזה קאגאן נולדה במוסקבה למשפחה יהודית. אביה, אוריה קאגאן, היה פרקליט ואמה הייתה מורה למוזיקה. היא ואחותה - ליליה בריק - קיבלו חינוך מעולה, דיברו גרמנית וצרפתית וניגנו בפסנתר. אלזה הייתה בוגרת המכון לאדריכלות במוסקבה. היא אהבה שירה וב-1915 התיידדה עם המשורר והצייר ולדימיר מאיאקובסקי, שהתאהב באחותה שהייתה נשואה לסופר אוסיפ בריק.

ב-1918, עם פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה, עברה להתגורר בפריז וב-1919 נישאה לאנדרה טריולה - קצין בחיל הפרשים הצרפתי - שאתו נסעה לטהיטי ושהתה שם במשך שנה תמימה. ב-1921 עזבה את בעלה והתנסתה בחיי נדודים. היא נסעה למוסקבה והתגוררה במשך זמן מה בלונדון ובברלין. בתחילת שנות העשרים תיארה את טהיטי במכתביה לסופר ויקטור שקלובסקי, שהראה אותם למקסים גורקי. האחרון הציע לאלזה לפתוח בקריירה של סופרת. ספרה "בטהיטי" (1925) שנכתב ברוסית מבוסס על מכתבים אלה.

ב-1924 עברה להתגורר במונפרנאס שבגדה השמאלית של פריז, ושם הכירה סופרים וציירים שייצרו ברוח תנועת הסוריאליזם. ב-1928 התיידדה עם הסופר הצרפתי לואי אראגון. בשנות השלושים הפכה למעצבת בגדי אופנה, שימשה כעיתונאית של מספר עיתונים רוסיים ותרגמה לצרפתית את כתביהם של סופרים רוסיים.

ב-1939 נישאה ללואי אראגון. היא השפיעה עליו להצטרף למפלגה הקומוניסטית הצרפתית. במשך מלחמת העולם השנייה שניהם היו חברי תנועת ההתנגדות האנטי פשיסטית והמחתרת הצרפתית. ב-1944 הפכה אלזה טריולה לאישה הראשונה שזכתה בפרס גונקור לספרות צרפתית. ב-1946 נוכחה במשפטי נירנברג ודיווחיה משם נודעו בשם "המכתבים הצרפתיים". היא התנגדה למשטר הסובייטי ועשתה ככל יכולתה כדי להביא לתרגום לצרפתית של ספרו של אלכסנדר סולז'ניצין "יום אחד בחייו של איוואן דנישוביץ'".

אלזה טריולה נפטרה ב-1970 כתוצאה מהתקף לב בסנט-ארנו-אן-יבלין שבחבל איל-דה-פראנס בצרפת.

==ספריה==
בנוסף על ספרה "בטהיטי", פרסמה את הרומן "יערות רעננים" (1926) ואת הרומן "הסוואה" (1928) שנכתבו ברוסית. ספריה אלה משקפים את חיי הנדודים שבהם התנסתה. המדובר באישה הסובלת מבדידות למרות היותה נשואה ומוקפת בחברה. ב- 1938 פרסמה את הרומן הראשון שלה בשפה הצרפתית - "ערב טוב, תרז".

ב-1944 פרסמה ספר בשם "הקנס הראשון של 200 פרנק" שהייתה הסיסמה של מבצע דרגון (המערכה נגד גרמניה הנאצית בדרום צרפת). ספר זה הכולל מספר נובלות ובהן "הסוס הלבן" זיכה אותה בפרס גונקור. בהשפעת מלחמת העולם השנייה כתבה את הספר "המפקח על ההריסות" (1948), ואחרי כן, בהשפעת האיום האטומי של המלחמה הקרה - את הספר "הסוס האדמוני".

בספרה "המצבה" (1957) היא מותחת ביקורת על הסטליניזם. האופן שבו סולפה הביוגרפיה של ולדימיר מאיאקובסקי ברוסיה הסובייטית, גרם לה לכתוב את הרומן "לעולם לא" (1965) ואת הרומן "הקשב וראה" (1968).

אלזה טריולה כתבה למעלה מעשרים ספרים. ב-2010 יצא לאור סרטו דובר הצרפתית של עמוס גיתאי, "ורדים בתשלומים", המבוסס על סיפרה מ-1959 הנושא את אותו השם.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סופרות יהודיות רוסיות
קטגוריה:סופרות יהודיות צרפתיות
קטגוריה:זוכי פרס גונקור
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:מהגרים מרוסיה לצרפת
קטגוריה:מעוטרי מדליית הרזיסטנס
קטגוריה:ילידות 1896
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-1970
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1970
מועדון הכדורסל נאנסי

מועדון הכדורסל סטייד לוריין יוניברסיטה נאנסי (בצרפתית: Stade Lorrain Université Club Nancy; מכונה בקצרה גם כ-SLUC Nancy) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר נאנסי. המתמודדת בProA.

== היסטוריה ==
מועדון הכדורסל נאנסי נוסד בשנת 1967. המועדון החל את דרכו בליגה השלישית החצי מקצוענית ובעונת העפיל לליגת המשנה. ובעונת העפיל לראשונה לליגה הבכירה כשעד היום משחק ברציפות בליגה. בעונת , זכה בתואר האירופי הראשון שלו, גביע קוראץ' שניצחה בגמר את לוקומוטיב רוסטוב. החל מאמצע שנות האלפיים, המועדון נחשב לאחד המועדונים הצרפתיים הטובים ביותר לאחר שבארבע העונות האחרונים שלו העפיל לגמר אליפות צרפת, וזכה פעמיים מתוך חמשת הגמרים, בעונת ובעונת . בעונת 2015/2016 התמודדה הקבוצה במסגרת היורוקאפ.

== תארים והישגים ==
*הליגה הצרפתית:
**אליפות (2): 2008, 2011
**מקום שני: 2005, 2006, 2007
*הגביע הצרפתי:
**גמר: 1997, 2009, 2013 
*הסופרקאפ הצרפתי:
**זכייה (2): 2005, 2011
*גביע קוראץ':
**זכייה (1): 2002
* יורוליג:
** שלב הבתים: 2009

=== שחקני עבר מפורסמים ===
* ג'וזפה גומיז
* וינסנט מוסינגו
* כריסטוף ליאון
* מאיר טפירו

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל צרפתיות
קטגוריה:נאנסי
משרד התרבות והספורט

משרד התרבות והספורט הוא משרד ממשלתי בישראל.

במשך שנים רבות טופלו בממשלות ישראל נושאי התרבות והספורט במסגרת משרד החינוך והתרבות. במסגרת הממשלה ה-25 הועברו תחומי התרבות והספורט למשרד המדע והטכנולוגיה, ששמו שונה למשרד המדע והאמנויות. לאחר הקמת ממשלת ישראל העשרים ושבע המשרד פורק ותחומי פעילותו פוזרו בין משרדי הממשלה השונים. בממשלה ה-28, שבראשות אהוד ברק, עברו נושאים אלה למשרד המדע והטכנולוגיה, ששינה את שמו ל"משרד המדע, התרבות והספורט". בממשלה ה-32, שבראשותו של בנימין נתניהו, פוצלו נושאי התרבות והספורט למשרד חדש, בשם משרד התרבות והספורט. בשנת 2016 הועברה לשכת השרה לירושלים. מטה המשרד שוכן ברחוב המסגר 14, תל אביב-יפו.

בראש משרד התרבות והספורט עומד השר מיקי זוהר. כמנכ"ל המשרד מכהן כפיר כהן. 

תפקידי המשרד הם:
*אחריות על כלל הפעילות התרבותית בישראל, באמצעות מינהל התרבות. בין היתר מדובר על קולנוע, תיאטרון, מוזיקה, מחול ואמנויות נוספות.
*אחריות על ענפי הספורט והעיסוק הספורטיבי בישראל, באמצעות מינהל הספורט. בתחום זה נכללים בין השאר תמיכה בספורטאים ישראלים וארגון השתתפות ישראלית באירועי ספורט בינלאומיים כמו האולימפיאדה.

==יחידות המשרד==
* מינהל מטה
* מינהל התרבות
* מינהל הספורט
* מרכז ההסברה - המטה לטקסים ולאירועים ממלכתיים

==שרי התרבות והספורט לדורותיהם==
{| class="wikitable" align="center" width="100%" id="toc" style="text-align:center;"
|+62x62 פיקסליםשרי התרבות והספורט בממשלות ישראל
!מס'
!דיוקן
!שם
<small>(תקופת חיים)</small>
! colspan="2" |סיעה
! colspan="2" |תקופת כהונה
!ממשלה
|-
| rowspan="3" |1
| rowspan="3" |100x100 פיקסלים
| rowspan="3" |לימור לבנת
<small>(1950-)</small>
| rowspan="4" style="background:#1F5AA5" |
|הליכוד
| rowspan="3" |31 במרץ 2009
| rowspan="3" |14 במאי 2015
|השלושים ושתיים
|-
|הליכוד - ישראל ביתנו
<small>הליכוד</small>
| rowspan="2" |השלושים ושלוש
|-
| rowspan="2" |הליכוד
|-
|2
|100x100 פיקסלים
|מירי רגב
<small>(1965-)</small>
|14 במאי 2015
|17 במאי 2020
|השלושים וארבע
|-
| rowspan="2" |3
| rowspan="2" |90x90 פיקסלים
| rowspan="2" |חילי טרופר
<small>(1978-)</small>
| rowspan="2" style="background:#00BDF1" |
| rowspan="2" |כחול לבן<small>חוסן לישראל</small>
| rowspan="2" |17 במאי 2020
| rowspan="2" |29 בדצמבר 2022
|השלושים וחמש
|-
|השלושים ושש
|-
|4
|100x100 פיקסלים
|מיקי זוהר
<small>(1980-)</small>
| style="background:#1F5AA5" |
|הליכוד
<small>לא ח"כ</small>
|29 בדצמבר 2022
|מכהן
|השלושים ושבע
|}

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
תרבות והספורט
קטגוריה:ישראל: תרבות
קטגוריה:ישראל: ספורט
קטגוריה:משרדי תרבות
קטגוריה:משרדי ספורט
ניו יורק ליברטי

ניו יורק ליברטי (באנגלית: New York Liberty ובתרגום חופשי: "חירות ניו יורק") היא קבוצת כדורסל אמריקאית מניו יורק, המשחקת בליגת כדורסל הנשים WNBA. הקבוצה, ממקימות הליגה, קמה ב-1997 ומשחקת בבית המזרחי, בו זכתה באליפות 4 פעמים. הקבוצה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון מדיסון סקוור גארדן אשר בניו יורק. נשיא הקבוצה הוא שחקן העבר וחבר היכל התהילה של הכדורסל אייזיאה תומאס.

==היסטוריה==
עם הקמת הקבוצה זו רכשה את הזכויות לשימוש בשם "ליברטי" מהתאחדות הכדורסל ליברטי, אשר באותו זמן חדלה מלפעול. עם הקמת הליגה הייתה הליברטי בין הראשונות לגייס שחקניות והחתימה את כוכבת ליגת המכללות לכדורסל נשים רבקה לובו ואת המדליסטית האולימפית תרזה וית'רספון. השתיים הובילו את הליברטי לעונה ראשונה מוצלחת, החל מהמשחק הראשון בליגה, בו ניצחו את לוס אנג'לס ספארקס, ועד לסדרת גמר הליגה, שם הפסידו ליוסטון קומטס. לאחר שבעונה הבאה כשלו להגיע לשלבי הפלייאוף, שבה הקבוצה לסדרת הגמר ב-1999, אך הפסידה שוב לקומטס. הליברטי שבו והופיעו בסדרות הגמר בעונות 2000 ו-2002, אך בשתיהן כשלו שוב ושוב להשיג התואר.

הקבוצה נפרדה מווית'רספון לאחר עונת 2003, בה כשלה הקבוצה להגיע לפלייאוף. ברם, החל מעונה זו סבלה הקבוצה מחוסר יציבות וכוכבות רבות מצאו עצמן מועברות על ידי הקבוצה או עוברות בעצמן לקבוצות אחרות בליגה, בזמן שאלו אשר נותרו סבלו מפציעות חוזרות. החל משנת 2003 הצלחות הקבוצה התמעטו, והיא החלה להתקשות להעפיל למשחקי פלייאוף וכאשר הצליחה - לא אחת הפסידה כבר בסיבוב הראשון.

עונת 2007 הייתה לשיא חוסר היציבות של הקבוצה. לאחר ששכרה את שירותיהן של מספר שחקניות מבטיחות, ביניהן שי דורון הישראלית ומספר שחקניות מקבוצת שארלוט סטינג אשר התפרקה, ניצחה ליברטי 5 משחקים ברציפות, אך מיד לאחריהם הפסידה 7 ברצף. לקראת סוף העונה מצאה עצמה הקבוצה נאבקת על הכרטיס האחרון לפלייאוף עם וושינגטון מיסטיקס, ולבסוף ניצחה 3 מארבעת משחקיה האחרונים - ובכך זכתה לעלות לחצי הגמר האזורי, שם הפסידה לאלופת העונה הקודמת דטרויט שוק.

לקראת עונת 2008 שוב ניסתה הליברטי לחזק את סגל השחקניות. בדראפט אשר קדם לעונה גייסה הקבוצה את אסנס קארסון, אלרנה לארקינס, שתיהן הצטיינו בליגת המכללות. סגל הקבוצה היה לצעיר ביותר בליגה והליברטי זכו ב-19 משחקים בעונה הרגילה, ולאחר מכן הביסו את קונטיקט סאן בסיבוב הפלייאוף הראשון. בגמר הבית המזרחי היו הליברטי קרובים לניצחון, אך הפסידו בהפרש שתי נקודות לדטרויט שוק במשחק השלישי והקובע.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קבוצות כדורסל נשים
קטגוריה:קבוצות WNBA
קטגוריה:ניו יורק: מועדוני ספורט
המשכן לאמנות במינכן

המשכן לאמנות במינכן (בגרמנית: Haus der Kunst, בית האמנות) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם בקצהו הדרומי של הגן האנגלי בעיר, ברחוב הראשי פרינצרגנטנשטראסה.

המוזיאון הוקם בהשראתו של היטלר אשר ראה בעצמו כפטרון האמנות והאדריכלות, ובתנאי שתהיה הולמת את תפיסתו וסגנונו.

==היסטוריה==
המבנה בתכנונו של האדריכל פאול לודוויג טרוסט, נבנה בשנים 1934–1937 על חורבות גלריה לאמנות ששכנה במקום ונשרפה במהומות בשנת 1931.
זהו הבניין הראשון שנבנה בסגנון הנאו קלאסי המאפיין את האדריכלות הנאצית.

המבנה מתאפיין בחזית עמודים קלאסית הבנויה באבן, על בסיס של בטון ופלדה.
המוזיאון נחנך בשנת 1937 ונקרא אז " המשכן לאמנות גרמנית" (Haus der deutschen Kunst) ומטרתו הייתה הצגה תעמולתית התואמת את תפיסתו של היטלר בדבר ה"אמנות הגרמנית הנשגבת".

==התצוגה==

התערוכות שהוצגו היו אמנות מגויסת, אשר התאימה לתפיסה הנאצית בדבר טוהר תרבותי הנשען על המקורות העממיים של העם הגרמני.
האמנות שהוצגה עמדה בניגוד לסגנון האמנות מודרנית אשר כונה על ידם "אמנות מנוונת", ואשר דוגמאות ממנה הוצגו במקביל, במוזיאון אחר בעיר.

הסגנון האמנותי המקובל על המשטר כלל בתוכו: תמונות מנופי גרמניה, תמונות המתארות סצנות מלחמה וקרבות גבורה, ציורים המדגישים את חיי המשפחה הארית הטהורה בעיקר כחלק מחיי הכפר, וכמובן פורטרטים של ראשי המשטר והיטלר עצמו במגוון תנוחות ותלבושות.

במוזיאון הוצגו גם פסלים העומדים בדרישות אותו סגנון אמנותי שהיה מקובל על המשטר, בעיקר גוף עירום ומושלם, של גברים, נשים ובעלי חיים, במגוון תנוחות עבודה, מלחמה וספורט, ובהבעות פנים חזקות ונחושות.

בחודש אוקטובר 1939, ומדי שנה לאחר מכן, יזם השלטון הנאצי, כחלק מהמערך התעמולתי של המשטר וכחלק מתהליך החינוך העממי את יום החג במוזיאון לציון" 2000 שנות תרבות גרמנית".
כל בכירי השלטון, כולל היטלר עצמו, נכחו במצעדי ענק של שחקנים המציגים סצנות מאירועים בהיסטוריה הגרמנית.
במהלך היום הוקמו לאורך הרחוב דוכני מכירה לציבור של פריטי אמנות המקובלים על המשטר ובין הקונים הנלהבים, כמובן גם היטלר ואנשיו.
יום האמנות התקיים גם לאורך כל שנות המלחמה.

==אחרית דבר==
בתום מלחמת העולם השנייה, נתפס המבנה בידי הצבא האמריקני ושימש כחדר אוכל לקצינים המוצבים שם.
בשנים שלאחר מכן, נערכו בו מספר שינויי מבנה פנימיים והוא שימש כאתר תצוגה בתערוכות מסחריות ותערוכות נודדות אחרות.

כיום, לאחר שתערוכות מודרניות שהוצגו בו הועברו למוזיאון הפינקוטק המודרני בעיר, משמש המקום שוב כאתר לאירועים תרבותיים ומסחריים מזדמנים, ובחלק ממנו ממוקם מועדון לילה גדול.
== ראו גם ==
* מוזיאון הפיהרר
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גרמניה: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:מינכן: מבנים
קטגוריה:אדריכלות נאצית
קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן פאול טרוסט
קטגוריה:הוקמו ב-1937
פולרקרייס 18

פולרקרייס 18 (בגרמנית: Polarkreis 18) הייתה להקת פופ גרמנית מדרזדן, סקסוניה.

== היסטוריה ==
חברי הלהקה נפגשו בבית הספר התיכון, שם הקימו את הלהקה "Jack of all Trades" ב-1998 כאשר היו בני 13.
ב-2004, שינו את שם להקתם לפולרקרייס 18. הז'אנרים של הלהקה הם: פופ, סינת'פופ ודאנס. הלהקה מתאפיינת בסגנונה המיוחד המשלב נעימות, אלקטרוניקה, קטעי רוק וקולות רקע.

עד היום הלהקה הוציאה שלושה אלבומים: "Polarkreis 18" ב-2007, "The Colour Of Snow" ב-2008 ו- "Frei" ב-2010. האלבום "The Colour Of Snow" היה להצלחה במכירות והגיע למקום ה-14 ברשימת האלבומים הנמכרים בגרמניה. הסינגל הידוע ביותר שלהם הוא "Allein Allein", ("לבד לבד"), שצעד בפסגת המצעדים הגרמניים מ-31 באוקטובר 2008 עד ל-4 בדצמבר 2008, והפך ללהיט גדול בכל רחבי אירופה. השיר מוקלט בהופעה חיה, כאשר רוב מילותיו מושרות באנגלית, ורק הפזמון "אליין אליין" מושר בגרמנית, כשאליו מצטרף הקהל. עוד סינגל מצליח מהאלבום "The Colour Of Snow" הוא הסינגל הנושא את שם האלבום, שהגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים הגרמני.

לסינגל "Allein Allein" נוצרו גרסאות כיסוי ורמיקסים רבים אך הבולט ביניהם הוא של להקה דנית בשם Nephew שהפך ללהיט בתחנות הרדיו בדנמרק.

הלהקה פורקה בשנת 2012. מאז 2013 חברי הלהקה שותפים לקונצרטים של אננו בונגר.

== פירוש שם הלהקה ==
פירושו של שם הלהקה הוא "חוג הקוטב 18". יש לשם מקורות סותרים. לפי מקור אחד מדובר בשם אקראי שנבחר בעת ההקלטות. בראין שנתן לודוויג, אחד מחברי הלהקה, למגזין הנוער ראש 1, אמר שהשם מסמל את סגנון המוזיקה של הלהקה.

== חברי הלהקה ==
* פליקס ראובר: סולן, גיטרה ופסנתר
* פיליפ מאקוליס: גיטרה ופסנתר
* כריסטיאן גרוצ'או: תופים
* אווה פאסורה: בס
* סילבסטר ונזל: פסנתר, קולות רקע ואלקטרוניקה
* לודוויג באואר: פסנתר, גיטרה וחצוצרה

== דיסקוגרפיה ==
* 2007 - Polarkreis 18
* 2008 - The Colour of Snow
* 2010 - Frei

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:להקות גרמניות
קטגוריה:להקות פופ
דמי הבראה

דמי הבראה הם תשלום שעל מעביד בישראל לשלם לעובד, מכוח צו הרחבה בעניין זה, או מכוח הסכם קיבוצי.

שמו של תשלום זה מעיד על ייעודו המקורי - למימון שהייה של העובד בבית הבראה, ובעבר גובה התשלום חושב על פי עלויות שהייה בבית הבראה, והעובדים אכן נדרשו להציג קבלות על שהייתם בבית הבראה כתנאי לקבלת התשלום.
אך, כבר שנים רבות שהתשלום מחושב ומשולם במנותק מייעודו המקורי.

תשלום דמי ההבראה מתבצע בדרך כלל אחת לשנה, באחד מחודשי הקיץ (יוני-ספטמבר), אך ניתן לשלמו גם במועד אחר, או בתשלומים אחדים ואפילו כתשלום חודשי, הנקרא "על חשבון הבראה". גובה דמי ההבראה מחושב על פי מספר ימי הבראה. מספר ימי ההבראה להם זכאי העובד עולה בהדרגה בהתאם לוותק של העובד במקום עבודתו ולהסכם הקיבוצי החל על העובד. אדם העובד במשרה חלקית מקבל דמי הבראה באופן יחסי להיקף משרתו.
הזכאות לדמי הבראה נוצרת לאחר שצבר העובד וותק של שנה במקום עבודתו. בשנת העבודה השנייה מקבל העובד דמי הבראה עבור השנה הנוכחית ובאופן רטרואקטיבי גם עבור החלק היחסי של שנת העבודה הראשונה.

דמי ההבראה הם הכנסת עבודה, ולכן חלים עליהם כל המיסים החלים על הכנסת עבודה, ובפרט מס הכנסה, דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות.
דמי ההבראה הם רכיב שכר שאינו פנסיוני.

נוסחת החישוב של דמי ההבראה: מספר ימי ההבראה להם זכאי העובד בהתאם לוותק שצבר (על פי ההסכם הקיבוצי החל עליו), כפול התעריף ליום הבראה (גם כן על פי ההסכם הקיבוצי) כפול היקף המשרה הממוצע של העובד בשנה הרלוונטית.

==קישורים חיצוניים==
*
*
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:תגמול עובדים בישראל
OpenBSD

OpenBSD היא מערכת הפעלה דמוית יוניקס. היא נוצרה מ-NetBSD בידי תאו דה-ראדט בסוף שנת 1995. הפרויקט ידוע בהתעקשות המפתחים על קוד פתוח, תיעוד איכותי, עמדה לא מתפשרת לגבי רישיון תוכנה והתמקדות באבטחה וקוד נכון. הפרויקט מנוהל מביתו של תאו דה-ראדט בקלגרי, אלברטה, קנדה. הסמליל והקמע של OpenBSD הוא דג ממשפחת הנפוחיתיים ("אבו נפחא") הנקרא "Puffy".

== גרסאות ==
הגרסה הראשונה של OpenBSD הייתה 1.1, שהתבססה גרסה 1.0 של NetBSD.

החל מגרסה 2.0, שיצאה ב-1 באוקטובר 1996, מתקדמים מספרי הגרסאות בסדר פשוט. אין משמעות מיוחדת לשינוי "גרסה ראשית" (המעבר מ-2.9 ל-3.0 או 3.9 ל-4.0).

החל מגרסה 3.0 יש לכל גרסה גם סמל מיוחד וגם שיר.

== פיתוח ==
פרויקט OpenBSD השתמש במערכת בקרת התצורה CVS כבר מהתחלה. הוא היה פרויקט התוכנה החופשית הראשון שסיפק גישת CVS לא מזוהה דרך האינטרנט לקוד המקור של הפרויקט (בניגוד להפצת ארכיוני תוכנה שלמים של גרסאות כאשר הגרסאות יוצאות).

הפרויקט היה גם אחד החלוצים של הוצאת גרסאות לפי זמן. החל מגרסה 2.0 פרויקט OpenBSD מוציא גרסה חדשה פעם בחצי שנה ולא "זה מוכן כשזה יהיה מוכן".

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.openbsd.org דף הבית של פרויקט OpenBSD]
* [http://openbsd.org/lyrics.html הסמלים והשירים של גרסאות OpenBSD] מתוך אתר הפרויקט

== הערות שוליים ==

קטגוריה:BSD
קטגוריה:דגים בתרבות
אצטדיון זימברו

אצטדיון זימברו (Zimbru Stadium) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בקישינב, מולדובה. האצטדיון משמש כאצטדיונה הביתי של זימברו קישינב, אחד ממועדוני הכדורגל הגדולים במולדובה. בנוסף משמש האצטדיון, בצוותא עם אצטדיון שריף בטירספול, כאצטדיונה הביתי של נבחרת מולדובה בכדורגל. <br>
ב-10 בספטמבר 2008 אירחה נבחרת מולדובה את נבחרת ישראל באצטדיון זימברו למשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קישינב: מבנים
זימברו, אצטדיון
קטגוריה:מולדובה: כדורגל
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לאומיים
מייקל מסר

מייקל מסר (באנגלית: Michael Masser; 24 במרץ 1941 - 9 ביולי 2015) היה עורך דין וברוקר יהודי-אמריקאי, שהפך למלחין ומפיק מצליח בתחום הפופ בשנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20.

==ביוגרפיה==

מסר, שנולד בשיקגו למשפחה יהודית, היה בוגר בית הספר למשפטים באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, אשר החליט לוותר על קריירה משפטית לטובת קריירה מוזיקלית. להיטו החשוב הראשון, Touch Me in the Morning, נכתב יחד עם רון מילר עבור דיאנה רוס בשנת 1973. רבים משיריו של מסר בוצעו על ידי ויטני יוסטון. בכלל זה להיטים כמו Greatest Love of All (1985, בוצע קודם לכן על ידי ג'ורג' בנסון; מסר חשף בראיון כי ביקר בירושלים כדי לקבל אווירה רוחנית לצורך יצירת השיר), Saving All My Love for You (1985), Didn't We Almost Have It All (1987) All at Once (1985), ועוד.

להיטים ידועים אחרים שכתב מסר הם: Tonight, I Celebrate My Love (1983, דואט שבוצע על ידי פיבו בריסון ורוברטה פלאק), Nothing's Gonna Change My Love for You (1984, בוצע תחילה על ידי ג'ורג' בנסון, ולאחר מכן בגרסה ידועה יותר על ידי גלן מדירוס), If Ever You're In My Arms Again (1984, בוצע על ידי פיבו בריסון).

בין הלהיטים שהפיק - Someone That I Used to Love בביצוע ברברה סטרייסנד ו-Home Again בביצוע ג'ודי קולינס וטי ג'י שפרד.

מסר היה מועמד לאוסקר על שיר הנושא בסרט מהוגני בשנת 1976 בביצועה של דיאנה רוס, הידוע גם כ-Do You Know Where You're Going To, ונכנס להיכל התהילה של מחברי פזמונים בשנת 2007.

מסר התגורר עם רעיתו בלוס אנג'לס שבקליפורניה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.songhall.org/profile/Michael_Masser מייקל מסר] באתר היכל התהילה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחיני קולנוע
קטגוריה:מלחינים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:קליפורניה: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1941
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2015
מולן רוז' (סרט, 1952)

מוּלָן רוּז (באנגלית: Moulin Rouge) הוא סרט משנת 1952 בבימויו של ג'ון יוסטון ובכיכובם של חוזה פרר, ז'ה ז'ה גאבור וקולט מרשאן.

הסרט הוא עיבוד חופשי לרומן הביוגרפי מאת פייר לה מיר (La Mure) על אודות הצייר הצרפתי אנרי דה טולוז-לוטרק, שהופיע ב-1950.

את ימיו של לוטרק בפריז הקים יוסטון לתחייה בעזרת שיחזור תקופתי ותלבושות. ולתוך כל ההתרחשויות, הבנויות סביב מועדון הלילה הפריזאי המפורסם, המולן רוז', רקם יוסטון את שלל הדמויות שאכלסו את המועדון ומצאו להן מקום של כבוד ביצירותיו של הצייר.

הסרט עוקב בעיקר אחרי שתי אפיזודות ידועות מחייו של לוטרק, פרשיית אהבים סוערת עם זונת רחוב ומערכת יחסים סבוכה שהוא יוצר אחר כך עם הדוגמנית לה גולו.

ישנו ערך רב למוטיבים החוזרים בסרט זה, המסייעים להבין לעומק את יצירתו הפוסט-מודרניסטית של בז לורמן מ-2001, סרט המכונה גם הוא מולין רוז'.

הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, שמתוכם זכה בשניים – בקטגוריות "עיצוב התלבושות הטוב ביותר" ו"עיצוב ההפקה הטוב ביותר". שניהם בוצעו על ידי הצייר, מאייר, מעצב תפאורה ההונגרי-יהודי-צרפתי מרסל ורטש. בנוסף הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב והיה מועמד לשלושה פרסי באפט"א.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זוכי אוסקר: התלבושות הטובות
קטגוריה:זוכי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב
קטגוריה:זנות בקולנוע
קטגוריה:סרטי 1952
קטגוריה:סרטי ג'ון יוסטון
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים שהולחנו על ידי ז'ורז' אוריק
קבוצת ההומיט

__NOTOC__
ה[[מינרל הומיט נתן את שמו לקבוצה]]
קבוצת ההומיט היא קבוצה של מינרלים נזוסיליקטיים קשורים, הדומים במבנה הפנימי ובכימיה שלהם. הקבוצה קרויה על שם המינרל הומיט, המינרל הראשון מקבוצה זו שזוהה.

הנוסחה הכללית של חברי הקבוצה היא M<sub>(2n+1)</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>n</sub>(OH,F)<sub>2</sub>, כאשר M יכול להיות ברזל, מגנזיום, מנגן, סידן וכו', ו-n הוא ערך מספרי בין 1 ל-4. כאשר n=1 המינרל קרוי נורברגיט, n=2 הוא כונדרודיט, n=3 הוא הומיט ו-n=4 הוא קלינוהומיט. Deer ועמיתיו (ראו לקריאה נוספת) מדגישים כי אף שהנוסחה דלעיל מייצגת נכון את הכימיה של מינרלים אלו, נוסחאות המבנה הפנימי מורכבות בהרבה.

המינרלים בקבוצת ההומיט יוצרים סדרה מורפוטרופית עם המינרלים אוליבין (Fe,Mg)<sub>2</sub>SiO<sub>4</sub>)) וברוסיט (Mg(OH)<sub>2</sub>). ברוסיט הוא מינרל היוצר יריעות של ארבעונים המקושרים ביניהם. החברים בקבוצת ההומיט בנויים מכמה שכבות של אוליבין (או טפרואיט - Mn<sub>2</sub>SiO<sub>4</sub>, השייך גם הוא לקבוצת האוליבין), שביניהן מפרידות יריעות של ברוסיט. מספר שכבות האוליבין בין שתי יריעות של ברוסיט יכול לנוע בין אחת לארבע. הגדלת כמות שכבות האוליבין מאריכה את תא היחידה וגורמת לשינוי הסימטריה. לא כל יריעות הברוסיט בנויות מברוסיט טהור. ברזל ומנגן יכולים להחליף את המגנזיום ופלואור יכול להחליף את ההידרוקסיל. המינרלים בקבוצת ההומיט משתייכים למערכת הגבישית האורתורומבית או למערכת הגבישית המונוקלינית.

מקורם של כמעט כל חברי הקבוצה הוא בסלעים שעברו התמרה, וכן בעורקים הידרותרמיים, במיוחד אם כתוצאה תהליך המטאסומטיזם חדרו לסלע תמיסות המכילות ברזל, בורון ופלואור.

בשל המבנה הדומה לא ניתן להבחין בתנאי שדה בין הסוגים השונים של קבוצת ההומיט ונדרשת בדיקה במעבדה.

==המינרלים בקבוצת ההומיט==
*נורברגיט – Mg<sub>3</sub>(SiO<sub>4</sub>)(F,OH)<sub>2</sub>
*כונדרודיט – Mg,Fe<sup>2+</sup>)<sub>5</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>2</sub>(F,OH)<sub>2</sub>)
*הומיט - Mg,Fe<sup>2+</sup>)<sub>7</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>3</sub>(F,OH)<sub>2</sub>)
*קלינוהומיט - Mg,Fe<sup>2+</sup>)<sub>9</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>4</sub>(F,OH)<sub>2</sub>)
*הידרוקסילקלינוהומיט - Mg<sub>9</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>4</sub>(F,OH)<sub>2</sub>
*ריביט - Mg,Mn)<sub>5</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>2</sub>(OH)<sub>2</sub>)
*אלגניט - Mn<sub>5</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>2</sub>(OH)<sub>2</sub>
*ריינהרדבראונזיט - Ca<sub>5</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>2</sub>(F,OH)<sub>2</sub>
*מנגנהומיט - Mg,Mn)<sub>7</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>3</sub>(OH)<sub>2</sub>)
*לויקופוניקיט - Mn<sub>7</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>3</sub>(OH)<sub>2</sub>
*ג'ריגיבסיט – Mn,Zn)<sub>9</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>4</sub>(OH)<sub>2</sub>)
*סונוליט - Mn<sub>9</sub>(SiO<sub>4</sub>)<sub>4</sub>(F,OH)<sub>2</sub>

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Deer, W. A., Howie, R. A., and Zussman, J., 1997, Rock-forming minerals: Volume 1A, Second Edition, Orthosilicates. The Geological Society, Bath, UK. 
</div>

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.galleries.com/minerals/silicate/humite.htm קבוצת ההומיט] באתר Mineral Galleries
*[http://www.studylight.org/enc/bri/view.cgi?n=15583 קבוצת ההומיט] באתר גרסת 1911 של האנציקלופדיה בריטניקה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
*
הומיט