OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אסכנדר, קיסר אתיופיה

אסכנדר (בגעז: "እስክንድር") היה קיסר האימפריה האתיופית לקראת סוף תקופת תור הזהב. אסכנדר נולד ב-15 ביולי 1471 כבנו בכורו של הקיסר באדה מריאם מאשתו הרביעית וויזרו רומנה וורק. יירש את אביו כקיסר ב-8 בנובמבר 1478 הוכתר בילבסה תחת השם "קונסטנטין השני".

משום שהוכתר בגיל צעיר לקיסר שלטונו דרש שליט בפועל, ולכן נוצרה מועצה מאמו הקיסרית רומנה וורק, טאספה גיורגיס ראש המנזר באגם חאיק, והביטווודאד עמדה מיכאל. אף על פי כן, הקיסרית רומנה הוצאה מהמועצה וחייה במנזר ליד דברה ליבנוס היכן שהיא מתה מאוחר יותר, טאספה גיורגיס לא הוכיח את כוחו מול מיכאל, ועמדה מיכאל "שלט בממלכה כשליט יחיד". שלטונו של הרוזן עמדה מיכאל הגיעה לסופו בשנת 1486 כאשר החלה הפיכה כנגדו בראשותה של הסבתא החורגת של הקיסר אסכנדר, הלני. לאחר מכן הקיסרית הלני שיחקה מרכיב חשוב בשלטון. הקיסר אסכנדר נפטר לפני שהגיע לגיל 22 בגלל מלחמת אזרחים שהתרחשה.

בזמן שבית המלוכה החזיק את הקיסר המת באופן סודי אצל האציל זאסילאס, שצעד באופן מידי לכלא אמבה גישן, ושחרר את נהואד. והכריז עליו קיסר. אציל נוסף תקלה קריסטוס, שנשאר בארמון הקיסרי, הכריז על בנו של אסכנדר עמדה ציון השני כקיסר. בזמן שתקלה קריסטוס הוכרח להביס את תומכיו של זאסילאס, ומכאן מלחמה החלה על הכתר.

תחת שלטונו של קיסר זה הייתה השפעה אירופאית, בכתב יד שנכתב על ידי פרנקוס סאריאנו (מתוארך ל-1482 על ידי סומיגלי), סאריאנו מתאר שהיו 10 איטלקים ושהם גרו בארמונו של אסכנדר, הם חיו שם כ-25 שנים. סאריאנו מוסיף שמאז 1480 עוד שבעה באו לגור בארמון האתיופי. הם טיילו שם על מנת "לחפש תכשיטים ואבנים יקרות", אבל "מאז שהקיסר לא נתן להם לחזור, כולם היו מרוצים, כיוון שכולם פוצו, כל אחד בהתאם לדרגה שלו". כחובב ספרים אסכנדר היה זה שכתב את הספר "מלכה מריאם". 

לקראת סוף שלטונו של אסכנדר נחת פרו דה קוויליאן לחופי האימפריה האתיופית, כשליחו של מלך פורטוגל ז'ואו השני. דה קוויליאן נותר באתיופיה כיועץ לקיסרים ונטען כי לא הורשה לחזור לפורטוגל. 

אסכנדר נפטר ב-7 במאי 1494 ונקבר בדברה וורק.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:השושלת הסולומונית
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:תקופת תור הזהב האתיופית
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1471
קטגוריה:נפטרים ב-1494
ליידספליין

ליידספליין (בהולנדית: Leidseplein, "כיכר ליידן") היא כיכר באזור הדרום-מערבי של מרכז אמסטרדם. זוהי אחת משלוש הכיכרות הגדולות של אמסטרדם. הכיכר עצמה היא אזור בילוי שמכיל פאבים, מסעדות, מועדוני לילה ו"קופי שופס".

הכיכר קרובה לאתרי תיירות רבים, ביניהם הרייקסמוזיאום, מוזיאון ואן גוך, התיאטרון העירוני, הקזינו וגם פונדלפארק, הפארק העירוני הגדול של אמסטרדם. הכיכר נמצאת על הגבול שבין העיר העתיקה לעיר החדשה. הכיכר היא אחת המוכרות והמרכזיות בעיר, ומהווה אף מרכז משני לתחבורה ציבורית באמסטרדם. 

== היסטוריית הכיכר ==
בנייתה של הליידספליין החלה במאה ה-17 ושימשה כחנייה לעגלות של חוואים ואיכרים לפני שהם נכנסים אל העיר.<div style="height: 251px; width: 99%; overflow: auto; padding: 3px;text-align: left; border:solid 1px;" title="braglist - zum scrollen"; > 
<center>
פנורמה של כיכר ליידן.</div>

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמסטרדם: כיכרות
הר בני רסן

הר בני רסן (או תל ע'סניה) הוא הר געש רדום ברכס בשנית שברמת הגולן, מדרום לקוניטרה, ממזרח לעין זיוון ומצפון לאלוני הבשן. גובהו 1,072 מטר מעל פני הים, והוא חלק מקו התלים הישראלי. 
== היסטוריה ==
השם "תל ע'סניה" משמר את שם השבטים הבדואים הפגאנים שהגיעו למקום מתימן בסוף המאה ה-3 לספירה, ושעם הגעתם לתחומי האימפריה הביזנטית קיבלו על עצמם את הנצרות והקימו יישובי קבע. בשלב מסוים ניסו הע'סנים להוריד מעליהם את עול הנצרות, אך הביזנטים ראו בכך מרד ודיכאו אותו במהירות. הביזנטים הכריחו את הע'סנים להילחם לצידם בקרב הירמוך בשנת 636 לספירה אל מול הפלישה המוסלמית וכנראה בשלב זה נכחדו הע'סנים. למרגלות ההר שכן הכפר הצ'רקסי מומסיה. הכפר נוסד ב-1878 וחרב בעקבות מלחמת ששת הימים. 

על פסגת ההר שוכנת חוות רוח לייצור חשמל שהוקמה ב-1993 ומשמשת את יישובי הסביבה. 
מורדותיו של ההר ממזרח, מדרום וממערב הם חלק משמורת הטבע "רכס בשנית".

==ראו גם==
*חוות הרוח בהר בני רסן

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nrg.co.il/online/55/ART1/518/174.html?hp=55&cat=301 דובי זכאי, "אנקת גבהים"] באתר nrg

בני רסן
בני רסן
קטגוריה:שביל הגולן
קטגוריה:קו התלים הישראלי
קטגוריה:רכס בשנית
אינטרמצו

במוזיקה, אינטרמצו (מאיטלקית: Intermezzo, צורת רבים – Intermezzi, אינטרמצי) היא יצירה קצרה שמקומה בין יצירות אחרות, בדרך כלל ארוכות יותר. בהיסטוריה המוזיקלית היו שימושים שונים למושג, המתחלקים בין שתי קטגוריות עיקריות: אינטרמצו אופראי ואינטרמצו כלי. מקור המונח בהלחם המילים "INTER" בתוך או בין ו "MEZZO" אמצע, ומשמעותו המילולית מנת-ביניים. אינטרמצי משמשים להרכבת תוכניות בשל גמישות הזמנים שהם מאפשרים ביחס ליצירות ארוכות, ולכן גם שכיחים בתור הדרנים.

==אינטרמצו אופראי==
האינטרמצו במאה ה-18 היה הפסקה קומית מוזיקלית, שהוכנסה בין מערכות או תמונות של אופרה. אלה יכלו להיות יצירות משמעותיות ומושלמות בזכות עצמן, אם כי קצרות מהאופרה שהכילה אותם. לרוב הן סיפקו שחרור קומי וניגוד דרמטי לאווירה של האופרה הכוללת, ולעיתים קרובות השתמשו באחד מגיבורי האופרה או מהקומדיה דל ארטה.

בכמה מקרים יצירות האינטרמצו התפשטו מהר יותר מיצירות האופרה עצמן: הזמרים היו מפורסמים, האפקטים הקומיים משכו קהל, ויצירות האינטרמצו היו קלות יחסית להעמדה. בשנות ה-30 של המאה ה-18 הסגנון פשט באירופה, ובכמה ערים – למשל במוסקבה – היו ביקורים והופעות של קבוצות באינטרמצו שנים לפני שראו הופעת אופרה ראשונה.

האינטרמצו היה ההשפעה היחידה החשובה ביותר בפריז באמצע המאה ה-18, ועזרה ליצירת הרפרטואר החדש של אופרה בצרפת.

==אינטרמצו כלי==
במאה ה-19 קיבל האינטרמצו משמעות נוספת: יצירה כלית שהיא פרק בין שניים אחרים ביצירה גדולה יותר, או קטע בעל אופי ייחודי העומד בפני עצמו.

גם במאה ה-20 היה שימוש אקראי במושג: שוסטקוביץ' קרא כך לאחד מפרקי רביעיית המיתרים מס' 15 שלו, הפרק החמישי בסוויטה הארי יאנוש של קודאי נקרא גם באותו השם וכמו כן בארטוק קרא כך לפרק הרביעי (מתוך חמישה) בקונצ'רטו לתזמורת שלו.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מבנים מוזיקליים
קטגוריה:צורות מוזיקליות
קטגוריה:התקופה הקלאסית
קטגוריה:מילים וביטויים באיטלקית
תשתית המחשוב הסריגי האירופית

תשתית המחשוב הסריגי האירופית (EGEE) הוא פרויקט הממומן על ידי התוכנית השישית של הנציבות האירופית באמצעות דירקטוריון F: טכנולוגיות ותשתיות חדשות, השייך ל- General for Information Society and Media של הנציבות. 

פרויקט EGEE מחבר 70 מוסדות מחקר ו-27 מדינות של האיחוד האירופי במטרה לבנות מערך מחשוב סריגי בעבור האיחוד האירופי. הכוונה היא למחשב על וירטואלי המורכב מאשכולות מחשבים, כאשר האשכולות מצויים באתרים שונים ובמדינות שונות. 

לבד מבניית המערך, מטרות פרויקט ה- EGEE כוללות תכנון ושיפור של "תווכה" הקרוי gLite לשימוש בדיסצפלינות שונות, ולבנות את קהילת המשתמשים במערך.

== רקע ==
פרויקט EGEE הוא פרויקט מחשוב סריגי אשר החל לפעול במרץ 2004 תחת השם - Enabling Grids for E-science in Europe, אך שמו שונה זמן קצר לאחר מכן לאחר ששותפים הצטרפו אליו מארצות הברית מאזור אסיה-פאסיפיק. בסיסו של הפרויקט הוא בתשתית מחשוב סריגי של CERN, אשר מטרתו לחבר משאבי מחשוב מתחום פיזיקת החלקיקים. EGEE התבסס על תשתית זו, והוסיף עוד משאבים רבים מכל רחבי הגלובוס ומשך מספר רב של משתמשים גם מקהילות מדעיות אחרות.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:האיחוד האירופי: מדע וטכנולוגיה
חואן אטקינס

חואן אטקינס (Juan Atkins; נולד ב-12 בספטמבר 1962 בדטרויט, מישיגן, ארצות הברית) הידוע גם בכינוי Model 500 ו-Infiniti הוא מוזיקאי אלקטרוני אמריקאי מדטרויט, מישיגן. נחשב לאחד האמנים שהגדירו את מוזיקת הטכנו ובפרט את הטכנו של דטרויט, לצד דריק מיי וקווין סונדרסון, חבריו ל"שלישיית בלוויל". 

== ביוגרפיה ==

=== ראשית חייו ===
חואן אטקינס נולד בדטרויט, מישיגן.<ref name=":0"></ref> אביו היה אמרגן הופעות.<ref name=":0" /> בגיל צעיר הוא ניגן בגיטרה ובגיטרה בס בלהקות פאנק/גראז' עם חבריו.<ref name=":1"></ref> לאחר שהוריו נפרדו, הוא עבר לבלוויל, מישיגן.<ref name=":1" /> בחטיבת הביניים, הוא פגש את דריק מיי וקווין סונדרסון.<ref></ref> בגיל 15 הוא קנה את הסינתיסייזר הראשון שלו, Korg MS-10.<ref></ref>

=== קריירה ===
ב-1980 הקים אטקינס הקים את Cybotron יחד עם ריצ'רד דייוויס<ref></ref> אלבום האולפן הראשון של הצמד, "Enter" יצא ב-1983.<ref name=":2"></ref> הסינגל "Clear" שיצא לאור באותה שנה מכיל לופ מוזיקלי שסומפל על ידי אמני ראפ והיפ הופ רבים כולל "Lose Control" של מיסי אליוט מ-2005. אטקינס ודייוויס נפרדו ב-1985.<ref></ref>

בשנת 1985, אטקינס הקים את חברת התקליטים Metroplex<ref name=":2" />. באותה שנה, הוא החל ליצור תקליטי סולו תחת הכינוי Model 500.<ref name=":1" /> תחת שם זה הוא הוציא את "Deep Space" ב-1995, "Mind and Body" ב-1999, ו-"Digital Solutions" ב-2015.<ref></ref>

אטקינס פועל משנות ה-90 יחד עם המפיק הגרמני מוריץ פון אוסוולד.<ref></ref> תחת השם "Borderland" הצמד הוציא את אלבומם הראשון "Borderland" ב-2013 והשני "Transport" ב-2016.<ref></ref>

==דיסקוגרפיה==

=== אלבומי אולפן ===

* 3MB Featuring Magic Juan Atkins (1992) 
* Deep Space (1995) 
* Skynet (1998) 
* Mind and Body (1999) 
* The Berlin Sessions (2005)
* Borderland (2013) 
* Digital Solutions (2015) 
* Transport (2016) 
* Mind Merge LP (2017) 

=== אלבומי אוסף ===

* Classics (1993) 
* The Infiniti Collection (1996) 
* 20 Years 1985 - 2005 (2005)

=== מיני-אלבומים ===

* The True Techno EP (1992) 
* The Future Sound EP (1993)

=== סינגלים ===

* "No UFO's" (1985) 
* "Night Drive" (1985) 
* "Testing 1-2" (1986) 
* "Play It Cool" (1986) 
* "Technicolor" (1986) 
* "It's Channel One" (1987) 
* "Sound of Stereo" (1987) 
* "Make Some Noise" (1987) 
* "Beat Track" (1987)
* "Interference" (1988) 
* "The Chase" (1989) 
* "Ocean to Ocean" (1990) 
* "Jazz Is the Teacher" (1993) 
* "I See the Light" (1993) 
* "Sonic Sunset" (1994) 
* "The Flow" (1995) 
* "Starlight" (1995) 
* "I Wanna Be There" (1996) 
* "Be Brave" (1998) 
* "Update" (2002) 
* "Outer Space" (2004) 
* "OFI" / "Huesca" (2010) 
* "Control" (2012) 
* "Riod" (2016) 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
ישיבת דרך השם

ישיבת דרך השם היא ישיבה גבוהה חרדית-ליטאית אלטרנטיבית השוכנת בשכונת הר נוף בירושלים. הישיבה מיועדת עבור צעירים שלא מצאו את מקומם במסגרות רגילות והחינוך בה אינדיבידואלי ומגוון.

==תולדות הישיבה==
הישיבה הוקמה בשנת 2001, על ידי ראש הישיבה, הרב ברוך צבי גרינבוים, תלמידם של הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב שלמה וולבה, הרב לייב מינצברג והרב יצחק שלמה זילברמן. עם צוות הישיבה נמנים הרבנים ארי מור, צבי רענן, יצחק גלצר, אליהו מאיר פייבלזון, אפרים אקרמן, איתמר טעפ, אוריה ענבל ואברהם ליפשיץ.

בחורף 2009 פתחה הישיבה סניף בבית הכנסת אוהל יצחק ששופץ מחדש בגבול הרובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים. הסניף מונה כארבעים תלמידים הגרים בפנימייה סמוכה. התלמידים מלווים פרויקטים של הקרן למורשת הכותל ומתלמדים להיות מדריכי סיור ומדריכים בפרויקט בר מצווה של הקרן. בקיץ 2011 עברה הישיבה למבנה ארעי בשכונת גבעת שאול, חלק מהבחורים גרים בדירות שכורות בסביבה.

בשנת 2010 רכשה הישיבה מגרש בשכונת הר נוף, עבור המבנה המרכזי שלה ובשנת 2011 החלו בבנייתו. ב-2016 יצאה הישיבה במיזם שבו גייסו כמיליון דולר תוך 24 שעות עבור השלמת הבניין.

נכון לתשפ״ג לומדים בישיבה כמאה ועשרים תלמידים.

==השיטה החינוכית==
הישיבה נוסדה עבור צעירים שלא מצאו את מקומם בישיבות הרגילות. הישיבה מדגישה את הלימוד בסוגיות במחשבה יהודית. מבחינה חינוכית מודגש הצורך בעיצוב אישיות כל תלמיד באופן אינדיבידואלי והישיבה מאפשרת גוונים שונים של לימוד תורה. הישיבה מבקשת להציג בפני התלמידים מגוון גישות ולכן אנשי הצוות באים מרקע מגוון, מתלמידי הרב יצחק שלמה זילברמן ועד נטייה לברסלב.

חלק מתלמידי הישיבה מוכוונים לרכישת מקצוע וחלקם לומד גם במכללות אקדמיות. אלו מהם שאינם בוגרי תיכון או ישיבה תיכונית משלימים בין סדרי הלימוד את לימודי הבגרות. הישיבה שואפת כי בוגריה יחיו חיי תורה ומצוות תוך קביעת עיתים לתורה, יחד עם הצלחה בחיי המעשה ובמקצועות חופשיים.

הישיבה מקבלת בחורים שלומדים או עובדים. היא נמנעת מלקבל בחורים שמבקשים לעזוב את אורח החיים התורני.

==מיזמים==
במסגרת הישיבה הוקמו מספר מיזמים המיועדים עבור נוער חרדי המתמודד עם קשיים:
*לב שומע - מענה טלפוני חינוכי לנערים הנתונים בלבטים ומצוקות, בהנהלת הרב אליאב מילר.
*תא שמע - מכון להוצאת ספרים העוסקים בהוראת לימוד הגמרא. עד כה יצאו שני ספרים מאת הרב גרינבוים: תא שמע ולדעת ללמוד.
*בר דעת - מועדון במרכז ירושלים הכולל חדרי צפייה, חדרי משחק, חדר מוזיקה ובית קפה אלטרנטיבי.
*אמצע הדרך - מרכז המאבחן נערים חרדים בסיכון ודואג להשמתם במסגרות מתאימות.
*חלקי בעמלי - הקמת מרכזים תורניים לבני תורה העמלים לפרנסתם, במסגרת זו מתקיימים שיעורים תורניים והוקם מרכז לימוד כולל "קובעי עיתים" בשכונת גבעת שאול. כמו כן מופק גיליון שבועי, המופץ החל מחורף תשע"ג בדואר האלקטרוני לאלפי כתובות.

==קישורים חיצוניים==
* [http://zudarcenu.blogspot.co.il ביטאון תלמידי הישיבה]
* 
* 

==הערות שוליים==

דרך השם
דרך השם
דרך השם
אבאשה

אַבָּאשָׁה (בגאורגית: აბაშა) היא עיירה במערב גאורגיה, משמשת כמרכז המנהלתי של נפת אבאשה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית.
== גאוגרפיה ==
אוכלוסייתה העיר מונה 4,941 איש, והיא ממוקמת בין נהר אבאשה לבין נהר נוֹרְ'לָה בגובה 23 מטר מעל פני הים, וכ-283 ק"מ מערבית לטביליסי. בשנת 1964 קיבלה העיר מעמד של ישוב עירוני. מטה האיפרכיה של צ'קונדידי של הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית נמצאת באבאשה.

ההיסטוריה המודרנית של אבאשה קשורה בראש ובראשונה לניסוי הכלכלי של התקופה הסובייטית שהונהג על ידי המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית בגאורגיה , אדוארד שוורדנדזה, בשנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 1971, קיבץ שוורדנדזה את המוסדות החקלאיים המחוזיים, כולל את הקולחוזים, לתוך תאגיד אחד תחת הנהלה אחת. באותו הזמן, קיבלו אלה שעבדו את האדמה העדפה בחומרי הגלם ובסיוע פיננסי. הצעד קידם את היוזמה המקומית והתאום והוביל להגברת הייצור החקלאי בנפה שהייתה עניה עד לאותו הזמן. זו הייתה היוזמה הפרטית הראשונה ברחבי ברית המועצות מאז ימי לנין. בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, הורחב "ניסוי אבאשה", שהצליח בדרגות שונות במקומות האחרים.

==נולדו באבאשה==
* קונסטנטין גמסחורדיה - סופר גאורגי פופולרי
* ראדיש טורדיה - צייר גאורגי

== לקריאה נוספת==
* רונלד גריגור סאני (1994), [http://books.google.com/books?id=riW0kKzat2sC&printsec=frontcover&dq=The+Making+of+the+Georgian+Nation&ei=oGxbR4mHJoG-sgO859XZBg&sig=2xLEgCtM9TnGkhweklhiTQoPF4c#PPA312,M1 יצירת האומה הגאורגית], עמ' 312, , 

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:סמגרלו
קרואטים

הקרואטים (בקרואטית: Hrvati) הם עם סלאבי דרומי, החי בעיקר בשטחי קרואטיה שהיא מדינת הלאום הקרואטי וכן בבוסניה והרצגובינה ובמספר מדינות סמוכות, שגם בהן הם נחשבים לקבוצה אוטוכטונית. בבלקן כולו מתגוררים כ-6 מיליון קרואטים, מהם 4.265 מיליון בקרואטיה עצמה (2001). 

מספרם של דוברי הקרואטית כשפת אם בכל העולם מגיע ל-6.2 מיליון. מחוץ לבלקן קיימות קהילות גדולות של קרואטים בבוסניה והרצגובינה שם הם מונים למעלה משליש האוכלוסייה, בארצות הברית, גרמניה, אוסטרליה, ארגנטינה, קנדה, צ'ילה, אוסטריה, שווייץ ובאיטליה. הקרואטים דוברים את השפה הקרואטית שנקראה לפני פירוק יוגוסלביה בשם סרבו-קרואטית, והם בעיקרם נוצרים קתולים.

==מקורם של הקרואטים== 
מוצאם המדויק של השבטים הקרואטים לפני ההגירה הגדולה של הסלאבים אינו ידוע בוודאות, ואף שברור שהם שייכים לקבוצת העמים הסלאבים, קיים מידע מועט בלבד על יחסי הגומלין שלהם עם עמים אחרים השייכים למשפחת העמים הזו, או על מידת השפעתם המדויקת בשטחים שיישבו לאחר גלי ההגירה הגדולים.

רוב החוקרים מחזיקים בדעה שהקרואטים היגרו מהשטחים שמצפון להרי הקרפטים וממזרח לויסלה אל שטחי יוגוסלביה לשעבר במאה ה-7. קרואטים "לבנים" יישבו את צפון דלמטיה והונגריה של ימינו, וקרואטים "אדומים" התיישבו בדרומה. 

בתקופת התחייה הלאומית הקרואטית בתחילתה של המאה ה-19 הועלו תאוריות לפיהן מקורם של הקרואטים הוא במערב הבלקן, אך באמצע המאה ה-19, תאוריות אלה נזנחו ואף הועלו תאוריות חדשות לפיהן חלקם היחסי של השבטים הקרואטים המוקדמים בעיצוב הזהות הקרואטית המודרנית היה שולי יחסית, וכי זו הושפעה בעיקר מהשבטים האילירים שישבו באזור קודם לגלי ההגירה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרואטיה: דמוגרפיה
*
קטגוריה:עמי אירופה
פרנקופנים

סמל הפרנקופנים
הפרנקופנים (בקרואטית: Frankapani; בהונגרית: Frangepán; בטורקית: Frangipani) היו משפחת אצילים קרואטית ידועה ורבת השפעה בסוף המאה ה-14 ועד אמצע המאה ה-17. 

שמם של הפרנקופנים נזכר לראשונה בשנת 1133 כשליטיו של האי קרק ושל חלק מהחופים הסמוכים לו בצפונה של קרואטיה של ימינו. הם פרסמו ב-1287 את ספר החוקים של וינודול (Vinodol), הנחשב לאחד העתיקים באירופה. למרות שהשטחים שהיו בשליטתם היו נתונים להתקפות ולפלישות מצד צבאות שונים, צברה המשפחה כוח והשפעה, ושלטה על שטחים נרחבים שהגיעו במאה ה-17 עד לקרלובץ במזרח. הפרנקופנים באו בבריתות נישואין עם בני בית זרינסקי (Zrinski), ושתי המשפחות נחשבו לחשובות בקרואטיה, גם בעיני בתי האצולה והמלוכה מחוץ למדינה. 

לאחר קנוניית בית זרינסקי והפרקופנים (Urota zrinsko-frankopanska) במהלכה מרדו שתי המשפחות בלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בין השנים 1664-1670, הוצא מנהיג המשפחה באותה עת, פראן קרסטו פרנקופן (Fran Krsto Frankapan), להורג ב-1671 בווינה. בכך נגדע הענף המשפחתי העיקרי של המשפחה, והנותרים גורשו ממקומות מגוריהם ורכושם הוחרם או נהרס. 

חלק מטירות הפרנקופנים ניצבות עד היום ברחבי האי קרק ומחוז פרימוריה-גורה בקרואטיה. 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קרואטיה: היסטוריה
קטגוריה:בתי אצולה
אורווה

אורווה ב[[נורווגיה]] 
אורווה היא מבנה המשמש לשיכון סוסים או חיות משק נוספות ממשפחת הסוסיים, למשל פרדות או חמורים. זאת בניגוד לרפת, לשיכון פרות, או דיר, לשיכון כבשים, עיזים, סוסים או חזירים. 

האורווה מחולקת לתאים לכל חיה (לעיתים גם עם דלת נפרדת). בנוסף, אורוות משמשות ושימשו לאחזקת הציוד לסוסים ולרכיבה עליהם, כמו מרכבות ועגלות, ולמעשה שימשו את חיל הפרשים.

בתנ"ך מוזכר כי המלך שלמה החזיק באורוות: . בתקופת ימי הביניים והבארוק החלו באירופה לקשט אורוות ולהוסיף להן "אולם אבירים", שבו האבירים יוכלו לנוח ולסעוד. באורוות מודרניות קיים לעיתים גם אולם שבו ניתן להתאמן ברכיבה.

מספר ביטויים בעברית (כמו גם בשפות אחרות) מתייחסים לאורוות: הביטוי "ניקוי אורוות" מתייחס לצורך לעשות בדק בית ו"לנקות" ארגון מסוים משחיתות. מקורו של הביטוי הוא במיתולוגיה היוונית, שבה אחת ממשימותיו של הרקולס הייתה ניקוי אורוותיו של המלך אוגיאס, שלא נוקו במשך שנים. הרקולס ביצע את המשימה באמצעות הטיית הנהרות פניוס ואלפאוס לתוך האורווה.

העוסק בטיפול באורוות נקרא אורוון.

== ראו גם ==
* אורוות שלמה - מבנה עתיק בירושלים, מכונה כך על שם התיאור התנ"כי
* חווה חקלאית
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טיפוסי מבנים
קטגוריה:מתקני גידול
משחקי סטוק מנדוויל

המשלחת הישראלית אל המשחקים, 1969
משחקי סטוק מנדוויל הבין-לאומיים (באנגלית: International Stoke Mandeville Games), או בשמם הקודם המשחקים העולמיים לקטועי איברים ומשתמשי כיסאות גלגלים (World Wheelchair and Amputee Games) הוא אירוע ספורט רב תחומי בו משתתפים ספורטאים עם מוגבלויות פיזיות.

בעוד שבאולימפיאדת הנכים משתתפים בעלי מוגבלויות פיזיות שאינם רתוקים לכיסא גלגלים (למשל עיוורים), משחקי סטוק מנדוויל מיועדים למשתתפים הרתוקים לכיסא גלגלים.

את המשחקים יזם לראשונה סר לודוויג גוטמן ב-1948, כאשר ארגן אירוע ספורט לחיילים פצועים ששירתו במלחמת העולם השנייה וסבלו מפגיעות בעמוד השדרה. התחרויות התקיימו בבית החולים השיקומי בסטוק מנדוויל שבאנגליה. ב-1952 הצטרפה הולנד למשחקים והפכה אותם לתחרות בין-לאומית לספורט נכים. ב-1960 התקיימו האירוע התשיעי של משחקי סטוק מנדוויל ברומא, לאחר משחקי הקיץ האולימפיים באותה שנה; משחקים אלה נחשבים למעשה ל הראשונים.

משחקי סטוק מנדוויל ה-17, שנחשבו בהמשך למשחקים הפאראלימפיים השלישיים, נערכו ב-1968 בתל אביב.

עד 1995 נערכו המשחקים מדי שנה, כולל 4 אולימפיאדות נכים. מ-1995 התקיימו המשחקים רק בשנים שבהן לא התקיימה אולימפיאדת נכים. מ-2009 נערכים המשחקים מדי שנתיים. בנוסף, מ-2005 נערכים מדי שנה משחקים המיועדים למשתמשי כיסאות גלגלים מנבחרות צעירות, מתחת לגיל 23.

==ראו גם==
* ישראל במשחקי סטוק מנדוויל

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.iwasf.com/iwasf/index.cfm/games/iwas-world-games11/ אתר המשחקים], באתר ארגון IWAS
* 

קטגוריה:משחקי הקיץ הפאראלימפיים
קטגוריה:תחרויות ספורט נכים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אולימפיאדות
קטגוריה:בקינגהאמשייר
קטגוריה:המשחקים הפאראלימפיים
קונראד הראשון, מלך גרמניה

קונראד הראשון
קונראד הראשון, מלך גרמניה (בגרמנית: Konrad; 890 לערך - 23 בדצמבר 918) היה, למן שנת 906, דוכס פרנקוניה ומ-911 עד 918 מלך פרנקיה המזרחית. למרות שמעולם לא השתמש בתואר "rex Teutonicorum" (רקס טויטוניקורום, תאודיסקוס) הוא נחשב לאחד המלכים הקדומים של גרמניה. הוא נחשב למלך היחיד בשושלת שלעיתים נקראת על שמו ("קונראדינים"). הוא הפך למלך פרנקיה המזרחית כיורשו של לודוויג הילד, ומדינה זו הפכה להיות מאוחר יותר האימפריה הרומית הקדושה. 

קונראד, המכונה לעיתים קונראד הצעיר, היה בנו של קונראד הזקן, הדוכס מתורינגיה, שהקים שושלת שמלכה באזור להנגאו בהסן של ימינו. אימו הייתה גליסמוט, שהייתה בתו הלא-חוקית (מחוץ לנישואין) של המלך הקרולינגי ארנולף מקרינתיה, שהיה מלך פרנקוניה המזרחית. קונראד הצעיר נולד בוויילבורג. 

לאחר קרב פריצלר נגד בית באבנברג, בו נהרג גם אביו (כמו גם שני בנים מבין שלושת בני בבנברג; בן שלישי הוצא להורג לאחר מכן), הוכרזה שושלתו של קונראד כמנצחת, והוא הפך לשליט פרנקוניה. קונארד נבחר, לפי החיבור קורות שוואביה, על ידי: "פרנקים, סקסונים, שוואבים ובווארים" – דבר שהוביל מאוחר יותר לטקס הכתרה, כשהמלך נבחר על ידי העם. קונארד הראשון, בעת הכתרתו, עבר משיחה בשמן. תיאור המשיחה דומה למשיחות מסורתיות מוכרות דוגמת משיחתו של דוד המלך. 

מלכותו של קונארד לא הצליחה להתבסס כיאות כשהוא נתון תחת מתקפות קבועות על ידי המדיארים שאיימו על הממלכה ממזרח. קונארד מת ב-918 ונקבר בפולדה. 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מלכי גרמניה
קטגוריה:ילידי 881
קטגוריה:נפטרים ב-918
זכריה מדר

זכריה מדר (נולד ב-1943) הוא מבכירי החוקרים בישראל בתחום הביוכימיה, פרופסור אמריטוס בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית של האוניברסיטה העברית בירושלים, וראש בית הספר לתזונה במרכז האקדמי פרס.

==ביוגרפיה==
מדר נולד בתימן במחוז ירים בשנת 1943. עלה לישראל בעליית מרבד הקסמים בשנת 1949, למחנה העולים עין שמר. משם עבר עם בני משפחתו למושב עמינדב ואחר כך לטירת יהודה. משפחתו סבלה ממצוקה כלכלית קשה ועקב כך, נבצר ממנו ומשאר אחיו ללמוד בבתי הספר והוא התמסר לפרנסת הבית. לאחר מאמצים ובעידודו של אחיו שמריה, הצליח לחזור ללימודים סדירים בישיבת כפר הרא"ה.

מדר סיים תואר ראשון ושני בבביוכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים, שם גם סיים דוקטורט בשנת 1978. הצטרף כחבר סגל לפקולטה לחקלאות, בשנת 1984 הועלה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 1990 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1994 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. במחקריו ומאמריו הרבים הוא עסק במחלת הסוכרת וגורמיה.
הוא גר כיום ברחובות, נשוי ואב לשלושה.

ב-12 ביוני 2011 התמנה מדר למדען הראשי של משרד החינוך.

חתן פרס לנדאו למדעים ולמחקר בתחום מזון ותזונה לשנת 2015.

==קישורים חיצוניים==
* [http://departments.agri.huji.ac.il/nutrition/madar.html דף הבית של זכריה מדר] באתר האוניברסיטה העברית.
* 

קטגוריה:ביוכימאים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: חקלאות, מזון וסביבה
קטגוריה:סגל המרכז האקדמי פרס
קטגוריה:ישראלים ילידי תימן
קטגוריה:זוכי פרס לנדאו למדעים ולמחקר
קטגוריה:מדענים ראשיים במשרד החינוך
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מועצה אזורית חבל מודיעין: אישים
קטגוריה:מועצה אזורית מטה יהודה: אישים
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1943
המהפכה האשכנזית (ספר)

המהפכה האשכנזית הוא ספר עיון שנכתב על ידי העיתונאי והסופר הרוויזיוניסטי קלמן כצנלסון ויצא לאור בשנת 1964 בהוצאת "אנך", שהייתה הוצאתו הפרטית שהוציאה לאור רק את ספריו. בספר הביע כצנלסון בגלוי גזענות עדתית, שהיוותה דעה חריגה וקיצונית ועמדה בסתירה לאתוס של מיזוג הגלויות של שנות המדינה הראשונות. התזה של כצנלסון בספר זה הייתה כי בישראל שוכנים שני עמים נפרדים, "האשכנזים" ו"הספרדים", כאשר האשכנזים הם העליונים והספרדים נחותים. לדבריו, האשכנזים הם העם הנבחר האמיתי, והשפה שהמדינה צריכה לאמץ היא שפתם, היידיש, שעל הספרדים ללמוד אותה כדי להתעלות. 

כצנלסון בחר בספר בלשון משתלחת ובדימויים פוגעניים:

==תגובות לספר==

הספר ספג גינויים והסתייגויות מכל קצות הקשת הפוליטית והציבורית. העיתונים התמלאו במאמרי גינוי לספר והוצפו במכתבי מחאה של הקוראים. הדבר הביא לפרסומו של הספר ושל המחבר, שלא היה זוכה להם ככל הנראה על כל ספר אחר. בהמשך עבר הנושא לדיון ציבורי. ראשי הערים, מרדכי איש שלום מירושלים ומרדכי נמיר מתל אביב, גינו את הספר. אף בזירה הפוליטת רבו הגינויים, מזכיר מפא"י ראובן ברקת כינה את הספר חסר חשיבות ומבולבל וסיעת אחדות העבודה ביקשה להעלות את העניין לדיון במליאת הכנסת, אך הנהלת הקואליציה החליטה כי אין זה מכבודה של הכנסת לעסוק בספר כזה, אך החליטה במקום זאת לקיים דיון על מיזוג העדות בישראל. נציגי האופוזיציה הסכימו לכך.

השר בכור-שלום שטרית פנה במכתב אודות הספר לדוד בן-גוריון, שבאותה עת פרש מהפוליטיקה והתגורר בשדה בוקר, אך היה עדיין בעל השפעה מוסרית גדולה בעיני העם. בן-גוריון השיב לו במכתב שבו כתב:

הנושא הגיע גם אל היועץ המשפטי לממשלה משה בן זאב, שהחליט בדצמבר 1964 לא להעמיד את כצנלסון לדין, אם כי מבחינה משפטית ראה כי יש יסוד להאשימו בעבירה על-פי הדין שחל אז, פקודת החוק הפלילי, 1936. על החלטת היועץ המשפטי הודיע לכנסת שר המשפטים ד"ר דב יוסף, שאמר כי הספר נתקבל על ידי כל החוגים בישראל "תוך יחס של בוז גלוי ודחיה מוחלטת של הרעיונות המובעים בו. דבר זה בא לידי ביטוי בהצהרותיהם של ראש הממשלה, שרים, חברי כנסת ובמאמרים שפורסמו בעיתונים. לפיכך... מצא היועץ המשפטי, כי מוטב להימנע מהעמדתו של ק. כצנלסון לדין, מאחר ש"הבירור המשפטי היה גורם לליבוי יצרים ולחיטוט מחדש בעניין נואל זה".

==ספרי המשך==
הסערה שחולל לא גרמה לכצנלסון לחזור בו או להתנצל. 25 שנים לאחר מכן, זמן רב לאחר שהסערה שככה, המשיך לפרסם את משנתו בספר המשך בשם "החשבון האשכנזי: 1880–1990" שיצא לאור בשנת 1989, בו קרא להחייאת התרבות האשכנזית כתרבות של אומה העומדת בפני עצמה ודוברת בלשון משלה – היידיש, ולשחרורה ממה שקרא לו "הדיכוי המזרחי". שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1992 יצא לאור ספרו "אשכנזי זקן מסכם" בו חזר על תורתו.

==ראו גם==
* השסע העדתי בישראל

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:ספרי 1964
קטגוריה:השסע העדתי בישראל
קטגוריה:יהדות אשכנז
מלגה (חינוך)

מלגה שניתנה ב-[[1946 מטעם "המועצה הישובית לקליטת החיילים והנוטרים המשוחררים" (מיסודם של הסוכנות היהודית והועד הלאומי), חלקה הלוואה וחלקה מענק כספי]]
מלגה (סטיפנדיה) היא מענק כספי לצורך מזערי לפיתוח מיומנות כדי שמקבל המלגה לא יצטרך לדאוג לדמי קיום (או לשם הקלת נטל הקיום) בזמן רכישת המיומנות, הלמידה או החונכות. מלגות ניתנות על בסיס קריטריונים שונים אשר משקפים בדרך כלל את מטרותיהם וערכיהם של נותני המלגה.

==קריטריונים לקבלת מלגה==
מלגות מוענקות על ידי מוסד הלימוד שבו לומד מקבל המלגה, לפי קריטריונים של מוסד זה, או על ידי גופים חיצוניים, לשם קידום תחומים החשובים להם. קריטריונים נפוצים לקבלת מלגה:
* מלגות הצטיינות – מלגות המוענקות למי שהצטיין בלימודים, בספורט, באמנות או במיומנות אחרת. מלגת הצטיינות יכולה להיות סמלית, ואחת ממטרותיה היא עידוד ההצטיינות.
* מלגת ספורט – בארצות הברית ובמדינות אחרות מקובל להעניק מלגות לאתלטים.
* מלגות חונכות – בישראל נהוג לתת מענק מלגה לחונך מתנדב המוכן להקדיש מזמנו לסייע לחניך המתקשה בלימודים. תפקידו של הסטודנט-חונך הוא לתת לחניך ליווי צמוד ודוגמה. המלגה ניתנת לחונך כהוקרה ועידוד לפעילותו והתנדבותו.
* מלגות מבוססות צורך – עזרה כספית לסטודנטים אשר הקריטריון לקבלתה הוא המצב הכלכלי של הסטודנט ובני משפחתו. מלגות כאלו בדרך כלל יכסו חלק ניכר משכר הלימוד ולעיתים גם את הוצאות המחיה בזמן הלימודים.
* מלגות על סמך מוצא – סיוע כספי הניתן לסטודנטים על בסיס מוצא גזעי או אתני, דת וכדומה. לאחר מעבר הסף הראשוני, מופעלים קריטריונים נוספים כדי להחליט למי לתת את המלגה.

חלק מהמלגות כוללות תנאי. למשל, הזוכים במלגה נדרשים לעבוד אצל מעסיק מסוים למשך פרק זמן, או לבצע שירות למען הקהילה. כך לדוגמה, סטודנטים רבים בישראל חונכים תלמידים ומקבלים מלגה במסגרת פר"ח.

ישנן גם מלגות המוענקות על ידי הצבא במסגרת שירות בעתודה.

=== מיסוי בישראל ===
סעיף 9(29), שנוסף לפקודת מס הכנסה בשנת 2010, מעניק פטור ממס הכנסה למלגה שניתנת לסטודנט או לחוקר בתקופת לימודיו במוסד לימוד ומחקר, ובלבד שלא ניתנת בעדה כל תמורה מצד הסטודנט או החוקר. חוזר מס' 7/2011 מבאר סעיף זה ומפרט אותו.

== ראו גם ==
* FAFSA

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אקדמיה
ر

האות רא (בערבית: راء) היא האות העשירית באלפבית הערבי. לפניה באה האות ד'אל ואחריה האות זאי.

בערבית סטנדרטית וברוב הניבים המדוברים רא מייצגת את העיצור /r/ (כמו רי"ש מתגלגלת קדמית, או rr הספרדי). עם זאת, בחלק מהניבים, דוגמת ערבית מצרית וערבית תוניסאית, רא נהגית כעיצור /ɾ/ (כמו tt במילה האנגלית Better, במבטא אמריקאי). באזורים מועטים, דוגמת מוסול, רא נהגית כעיצור /ʁ/ (כמו רי"ש מודרנית).

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין אך לא מצד שמאל, כמו בשאר אותיות דוד'ארז.

מקור האות רא הוא ב"ריש" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים:
* אלפבית עברי – ר
* אלפבית לטיני – R r
* אלפבית יווני – Ρ ρ
* אלפבית קירילי – Р р
* אלפבית סורי – ܪ

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אותיות בערבית
קבלן קולות

קבלן קולות הוא כינוי לאדם העוסק בגיוס מצביעים למען מועמד מסוים או עמדה מסוימת, כך שהצבעתם אינה נעשית על בסיס אידאולוגי, אלא על בסיס טובת הנאה, מפורשת או מרומזת, שמובטחת להם. קבלן קולות מנצל את כללי הדמוקרטיה, שבמסגרתם לכל אדם יש זכות הצבעה, כדי להטות את תוצאות ההצבעה לכיוון הרצוי לו או לשולחו.

==הגדרת המושג==

קבלני קולות פעילים בהקשרים אחדים:
* בבחירות לכנסת או לרשויות המקומיות, לגיוס אנשים שיצביעו בעד מועמד מסוים. 
* בבחירות מקדימות במרכז המפלגה.
* באיסוף חתימות הנחוצות לקראת הגשתה של רשימה עצמאית בבחירות לכנסת. 
משקלם של קבלני קולות גדול יותר בפורומים מצומצמים, כגון מרכזי מפלגות או רשויות מקומיות קטנות, שבהם כוחו היחסי של כל קול חזק יותר.

קבלנות הקולות נתפסת כעניין שלילי, המעיד על שחיתות. אחת הטענות נגד קבלני הקולות היא שפעילותם אינה נעשית ממניעים אידאולוגיים, אלא מתוך שאיפה לקבל טובות הנאה מהאדם שלו סייעו בגיוס קולות. הדבר מגיע לכדי אבסורד במקרים שבהם קבלני קולות פועלים במספר מפלגות במקביל. טענה נוספת היא שיש בכך כדי להטות את תוצאות ההצבעה באופן שלא ישקף את רצונו האמיתי של הציבור, ובכך יש משום פגיעה בעיקרון הדמוקרטי. לעיתים, קבלני הקולות מגייסים מצביעים ממגזר מסוים, ובכך יוצרים אצל הפוליטיקאי שנבחר בעזרתם תחושת מחויבות לאינטרסים של אותו מגזר.

עורכי סקרי דעת קהל טוענים כי תופעה של קבלנות קולות מקשה על עריכת סקרים אמינים. פרופ' אבי דגני הודיע לאחר כישלון תחזיותיו לגבי תוצאות הפריימריז לראשות מפלגת העבודה ב-2005 כי לא יעסוק יותר בעריכת סקרים של פריימריז. הוא ציין כי כאשר הבחירה אינה אידאולוגית, אלא בבחירה המבוססת על קבלנות קולות, אין טעם בבדיקה מדעית של עמדות הבוחרים, אלא בבדיקה מודיעינית של זהותו של האדם שפקד אותם. מינה צמח קיבלה החלטה דומה לאחר כישלון תחזיות המדגמים של ערוצי הטלוויזיה בפריימריז לראשות קדימה בשנת 2008.

==קבלנות קולות כעבירה פלילית==
הבעיות מחמירות במקרים בהם מבצעים קבלני הקולות עבירות פליליות, כגון זיוף מסמכים לשם השגת קולות, וכך נוצר מצב שבו אנשי ציבור בכירים תלויים בעבריינים לשם בחירתם. 

פסק דין תקדימי בסוגיה זו ניתן בבית המשפט העליון בשנת 1984, ובסיומו עמד השופט דב לוין על חשיבותו של פסק הדין:

בפסק הדין הורשע חבר הכנסת שמואל פלאטו-שרון בעבירה של שוחד בחירות, בעקבות מעשיו בבחירות לכנסת התשיעית. יחד עמו הורשע יעקב חלפון, שעל פעילותו העיד העיתונאי מרדכי גילת, כי חלפון אמר לו, ש"את כל מה שלמדתי במשך 34 שנים במפא"י, עשיתי עכשיו למען פלאטו. גייסתי קבלני הקולות של המערך למאבק למען האיש הזה, שכנעתי שלוש עדות שלמות, שהיו תמיד מונחות בכיס של מפא"י לעבור למחנה שלנו והבאתי לפלאטו, כמו שהבטחתי לו מראש, קרוב ל-50 אלף קולות".

השופט לוין הבהיר מדוע פסולה פעולתו של קבלן קולות המבטיח טובת הנאה:

==בתרבות==
הצגה סאטירית של הפעלתו ופעולתו של קבלן קולות מופיעה בסרט "סאלח שבתי": עם התקרבות הבחירות, אנשי מפא"י מציעים לסאלח שבתי, עולה חדש המתגורר במעברה ומזוהה כמנהיג תושביה, תפקידים ומותרות (כמו למשל, שיכון), ומבקשים בתמורה שיגייס את כל המעברה להצביע עבורם.

==ראו גם==
*ציד קולות

==קישורים חיצוניים==
*[https://moamad.com/page141.html קבלני קולות], באתר "המדריך למועמד הפוליטי"
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחיתות
קטגוריה:מינהל ציבורי
סודיום בנזואט

סודיום בנזואט הוא חומר משמר שנוסחתו הכימית C<sub>6</sub>H<sub>5</sub>COONa. כתוסף מזון הוא מסומן כ-E211.

החומר הוא מלח של חומצה בנזואית המסיס במים, ניתן לייצרו באמצעות ריאקציה בין נתרן הידרוקסידי וחומצה בנזואית (C<sub>6</sub>H<sub>5</sub>COOH).

==שימושים==
סודיום בנזואט הוא חומר משמר נפוץ למדי בתעשיית המזון. החומר מדכא התפתחות של בקטריות במזון וכן מונע צמיחת פטריות (Fungistatic). החומר אפקטיבי רק בתנאי חומציות גבוהה (pH < 3.5), אך מרבית מוצרי המזון והמשקאות עונים לדרישות אלה.

סודיום בנזואט מצוי במשקאות מוגזים, בריבות, ברטבים, במיצים ובחמוצים שונים כמו גם במוצרי הגיינה אישיים כגון משחות שיניים ואחרים.

==סודיום בנזואט בטבע==
סודיום בנזואט ניתן למצוא בכמויות קטנות בחמוציות ובסוגים שונים של פירות הניתנים לייבוש, כגון שזיפים ותפוחים, וכן תבלינים כגון קינמון.

==סכנות בריאותיות==
סודיום בנזואט הוא חומר שנוי במחלוקת; הסכנות הבריאותיות הטמונות בו אינן חד-משמעיות, אולם מספר מחקרים מצביעים על מגמה המוכיחה כי סודיום בנזואט עלול לגרום לבעיות ב-DNA האנושי, כמו גם נזקים שונים למערכת העצבים ובמקרים קיצוניים אף לסוגים מסוימים של סרטן. רשות המזון והתרופות האמריקנית (FDA) מאפשרת שימוש של עד 0.1% ממסת המוצר בחומר בכל סוג מזון או משקה, פרט למוצרים בהם נמצא החומר באופן טבעי, כך שבמיץ חמוציות, למשל, עשויות להיות כמויות גדולות יותר מהמקובל. "התוכנית הבינלאומית לבטיחות מחומרים" (The International Programme on Chemical Safety) ממליצה על כמות של עד 825 מ"ג ביום לכל ק"ג ממשקל הגוף.
במחקר בו נבדקה השפעת תערובות צבעי מאכל ותוספי מזון ובהם סודיום בנזואט על התנהגות של ילדים נמצאה עליה מובהקת בתסמינים של היפראקטיביות אצל ילדים ששתו מיץ המכיל 45 מ"ג סודיום בנזואט (בתערובת עם חומרים אחרים) לעומת ילדים ששתו מיץ "פלצבו" ללא תוספים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.inchem.org/documents/cicads/cicads/cicad26.htm#SubSectionNumber:11.1.1 סודיום בנזואט - דו"ח בריאות]
* 
* 
* [http://www.food.gov.uk/news/pressreleases/2007/sep/colours מחקר על צבעי מאכל מלאכותיים וחומרים משמרים שנעשה בממלכה המאוחדת] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שימור מזון
קטגוריה:תוספי מזון
נעמי לויצקי

נעמי לויצקי (5 במרץ 1947 – 29 במאי 2024) הייתה עיתונאית ומחברת ספרי עיון ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה ב-1947 בטרנסילבניה כאליזבת שפיץ למרי ויאני. אביה נרצח בידי השלטון הקומוניסטי, ובשנת 1951 עלתה עם אמה לישראל, שבה נישאה אמה לעורך הדין אשר לויצקי. שירתה בדובר צה"ל. 

בצעירותה, בתום תקופת נישואים קצרה, שימשה שליחת המגבית היהודית המאוחדת בארצות הברית. בשנת 1985 החלה לעבוד כעיתונאית ב"כותרת ראשית", ב-1988 עברה ל"חדשות" וב-1991 עברה ל"ידיעות אחרונות", ובו עבדה עד 1998.

בשנת 2001 יצא לאור ספרה "כבודו - אהרן ברק, ביוגרפיה", ביוגרפיה על אהרן ברק, בתום שלוש שנות כתיבה.

לאחר מכן, החלה לויצקי להעביר הרצאות במסלול האקדמי המכללה למינהל על השפעות קורות החיים של השופטים על פסיקותיהם. תוכני הלימוד של הקורס היוו את הבסיס לכתיבת ספרה "העליונים: בתוככי בית המשפט העליון", שיצא לאור ב-2006.

במהלך תקופת כהונתה של ממשלת ישראל העשרים וחמש העבירה מסרים מראש ממשלת ישראל יצחק רבין ושר החוץ שמעון פרס לנשיא סוריה חאפז אל-אסד, באמצעות העיתונאית הסורית ראנה קבני.

בשנת 2019 הופיע ספרה "ילדה רעה", המהווה אוטוביוגרפיה אותה מספרות שתיים שהן אחת: הילדה הקטנה, הנטושה בשכונה נידחת בירושלים, והאישה הבוגרת, שהייתה לעיתונאית וסופרת מצליחה.<ref></ref>

נפטרה ב-29 במאי 2024 לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן.

==תביעה נגד רשות השידור==
במאי 2009 הגישה לויצקי תביעה על-סך כ-800 אלף ש"ח לבית הדין האזורי לעבודה בירושלים נגד רשות השידור ויו"ר הרשות משה גביש, בטענה כי תוכנית חדשות ואקטואליה שהגישה בערוץ הראשון הופסקה, והיא פוטרה מעבודתה מספר חודשים טרם סיום תקופת ההעסקה עליה סוכם בעל פה. בתביעה טענה לויצקי כי הייתה לה מערכת יחסים אישית ואינטימית עם משה גביש, שבזכותה קיבלה מלכתחילה את התוכנית. משה גביש הכחיש את ההאשמות נגדו. התביעה הסתיימה בהסכם גישור שקיבל תוקף של פסק דין, ובו נקבע ללויצקי פיצוי בסך 225 אלף ש"ח, בנוסף ל-80,000 ש"ח ששולמו ללויצקי כמה חודשים קודם לכן.

==ספריה==
*כבודו: אהרון ברק, ביוגרפיה, כתר הוצאה לאור, 2001
*העליונים: בתוככי בית-המשפט העליון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, ומהדורה חדשה מורחבת ב-2017
*להציל את שימבה, סיפור אמיתי, הוצאת כנרת, 2008 - ספר ילדים
*ילדה רעה, ספר אוטוביגורפיה בהוצאת הקיבוץ המאוחד, 2019.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://blogs.bananot.co.il/showPost.php?blogID=110 נעמי לויצקי], ב"פינה של נעמי"
* 
* 
* 
* [https://www.zman.co.il/490484/popup/ "כולי מלאה אהבה. אני יוצאת מהעולם בלי שיהיה בן אדם אחד שאני כועסת עליו, נקייה כמו שנכנסתי"]
* 
* [https://open.spotify.com/episode/4cZc7iXLXurGxIqSk9BnGD שיחה עם נעמי לויצקי] בפודקאסט של נדב פרי
* [https://www.zman.co.il/490484/ הריאיון האחרון של נעמי לויצקי] באתר זמן ישראל
* 
* אריאל בנדור, [https://journal.lawforum.org.il/bendor-levitsky/ נעמי לויצקי: מחשבות ורגשות], רשות הרבים - כתב העת של הפורום הישראלי למשפט וחירות, 25 באוגוסט 2025

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחברות ספרי עיון ישראליות
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:סגל כותרת ראשית
קטגוריה:סגל חדשות
קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:עולות בשנות ה-1950
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:חיילות דובר צה"ל
קטגוריה:חיילי דובר צה"ל
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2024
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קטגוריה:ישראליות שנפטרו מסרטן
תוכנית קימברלי

תוכנית קימברלי הייתה יוזמה להתיישבות מסיבית של יהודים בחבל קימברלי שבצפון מדינת מערב אוסטרליה באוסטרליה.

התוכנית נהגתה על ידי קבוצת אינטלקטואלים ואנשי עסקים יהודים באירופה החל משנת 1933, לרבות אלברט איינשטיין, בעקבות עלייתו לשלטון של היטלר בגרמניה והתגברות האנטישמיות בכל רחבי היבשת.

התוכנית היוותה בסיס לפולמוס בעיתונות ובממשל באוסטרליה, ועוררה התנגדות ניכרת בשל הכוונה ליצור מדינת-לאום יהודית, דוברת עברית או יידיש – השפה הרווחת, באותה תקופה, בקרב היהודים המאוימים באירופה - בשטח גאוגרפי נבדל, בתקופה שבה שאפה אוסטרליה להטמיע את המהגרים אליה במסגרת לאומית-אוסטרלית אחידה. יחד עם זאת, חוגים שונים באוסטרליה, לרבות תנועות פועלים סוציאליסטיות, תמכו בהקמת בית לאומי ליהודים בקימברלי, מסיבות דתיות, הומניטריות וכלכליות.

==מסעותיהם ופעילותם של מלך ראוויטש ויצחק שטינברג==
בשנת 1933, קודם להגירתו לאוסטרליה, נסע משורר היידיש הנודע מלך ראוויטש למערב אוסטרליה, באישור ממשלת אוסטרליה, במטרה לחפש מקום התיישבות בטוח ליהודים בחבל קימברלי. נסיעתו מומנה על ידי קבוצת אינטלקטואלים ואנשי עסקים יהודים. כשהוא מצויד בהיתר ממשלתי רשמי, וכשבאמתחו מכתב מאלברט איינשטיין ומצלמת קודאק, יצא ראוויטש מהיישוב אליס ספרינגס בליווי עוזר אבוריג'יני ונהג משאית ממוצא איטלקי. ראוויטש סקר את חבל קימברלי, והסיק כי המקום מתאים להתיישבות יהודית מסיבית.

בהמשכו של אותו עשור קודמה תוכנית קימברלי גם על ידי הסוציאליסט היהודי הנודע יצחק שטינברג, אשר פעל בהצלחה להפצת התוכנית וגייס תמיכה בה בקרב תנועות הפועלים באוסטרליה.

התנועה הציונית הייתה כמובן ידועה ופעילה כאשר החלה יוזמת קימברלי. היוזמים, אשר היוו המשך ישיר לטריטוריאליסטים, סברו כי בניגוד לארץ ישראל הקטנה, שבה אוכלוסייה ערבית משמעותית המתנגדת בתקיפות למפעל הציוני, מאפשרת תוכנית קימברלי התיישבות יהודית בלתי מוגבלת, ללא מגבלות השטח החמורות הקיימות בארץ ישראל, וללא חיכוכים עם האוכלוסייה המקומית. כתוצאה מפרוץ מלחמת העולם השנייה, התחזקותה של התנועה הציונית בעקבות השואה והקמתה של מדינת ישראל - תוכנית קימברלי ירדה מהפרק.

==ראו גם ==
* תוכנית אוגנדה

==לקריאה נוספת==
*אליהו בנימיני, ״מדינות ליהודים״, הקיבוץ המאוחד וספריית הפועלים, 1991
*אליהו בנימיני, ״תוכנית קימברלי: אפשרויות ההתיישבות היהודית ההמונית באוסטרליה״, 'דבר', 20 בנובמבר 1988
*אליהו בנימיני, ״כך כמעט הפכנו לאוסטרלים״, 'הארץ', 8 במאי 1996

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.theage.com.au/articles/2002/03/08/1015365745615.html מלך ראוויטש ותוכנית קימברלי]
*[http://workers.labor.net.au/136/c_historicalfeature_kimberleys.html הארץ הלא-מובטחת - על תוכנית קימברלי]
*[http://www.lametayel.com/archive/categories.asp?app_id=13&dest_id=847&dest_type=3 חבל קימברלי - אתר למטייל]
*[https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=12625 ״הארץ הלא מובטחת״] - סיפורה של תוכנית קימברלי בפודקאסט [https://www.kan.org.il/Podcast/program.aspx/?progId=2019 ״מינהר הזמן״], ״כאן״, תאגיד השידור הישראלי
* 
קימברלי
קטגוריה:יהדות אוסטרליה
קטגוריה:הצלה בשואה
קטגוריה:טריטוריאליזם
אלף עלה

אֶלֶף עלה (שם מדעי: Myriophyllum) הוא סוג המונה כ-45 מינים של צמחי מים.

== מאפיינים ==
מיני סוג זה הם צמחים טובלים - גדלים בהשריה כמעט מוחלטת במים, כשרק קצם העליון בולט. העלים מחטניים ומפולגים וצומחים בתצורת מברשת סביב גבעול יחיד, כאשר העלים מעל פני המים קשים ודקיקים יותר מאלו המושרים.

הגבעול ארוך ורך, אך גם שביר יחסית. 

הפרחים קטנים, בעלי ארבעה עלי כותרת, כאשר אחד מהם צומח בקצה כל גבעול. הפרי נאכל לרוב על ידי ציפורי מים.

ניתן להצמיח צמח שלם ובריא ממקטע בודד של אלף-עלה, שמתפתח במהירות לאחר הפרדתו מצמח האב.

== הדברה ==
אלף עלה הוא מין המתפשט במהירות במאגרי מים מתוקים, ומסיבות שונות יש לשלוט בכמותו על מנת להבטיח את טיב המים. אחת השיטות הקיימות לרסן את קצב התפתחותו היא לקצור אותו בכלי הדומה למקצרת דשא, בעודו מתחת למים. השיטה אינה יעילה תמיד, היות שיש לאסוף את כל הגזם פן ישתרשו מחדש, אך היא יעילה מספיק במידה והזרעים של המחזור הנוכחי טרם נבטו.

שיטה נוספת להדברת הצמח היא ביולוגית: סוג של חיפושית ממשפחת המושיתיים אוכל אך ורק את מיני אלף עלה, ולפיכך יכול להוות שיטת הדברה בטוחה ונטולת תופעות לוואי.

== על השם ==
אלף-עלה הוא תרגום מילולי של Milfoil, שמו המקובל של המין באנגלית, שהוא בתורו תרגום של השם היווני Myriophyllum (המילה Myri במשמעות "אינספור", כמו Myriad; המילה Phyl משמעותה "עלה"). שם זה הועבר גם למשפחה המכילה את אלף עלה, הקרויה אלף העלה.

== בישראל ==
מבין כל מיני הסוג, צומח בר רק אחד בארץ: אלף עלה משובל (Myriophyllum spicatum), הגדל בכמויות מצומצמות בגולן, בקעת בית צידה, הכנרת ועמק הירדן הצפוני.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:אלף העלה
קטגוריה:צמחי מים מתוקים
אסף סודרי

אסף סודרי הוא צלם קולנוע ובמאי ישראלי, בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. זוכה פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לצלם הטוב ביותר בפרס האקדמיה האירופית לקולנוע על צילום הסרט "למלא את החלל" וזוכה שני פרסי אופיר של צילום בסרטים "עטאש (צימאון)" ו"למלא את החלל". זוכה טקס פרסי הטלוויזיה בשנת 2021.

==סרטיו כצלם==
בשנת 2004 סודרי שימש כצלם של הסרט "עטאש (צימאון)", בבימוי תאופיק אבו ואיל, זוכה פרס הביקורת הבינלאומית בפסטיבל קאן. אסף סודרי זכה עבור צילום הסרט בפרס אופיר לשנת 2004.

ב-2013 צילם את סרטה של חנה אזולאי הספרי, "אנשים כתומים".

סודרי אף צילם את סדרת הטלוויזיה "טייק אוויי" בבימוי דוד אופק ויוסי מדמוני והמיני סדרה "מלנומה אהובתי" גם היא בבימוי מדמוני ואופק. עבור צילום "מלנומה אהובתי" זכה סודרי בפרס האקדמיה ליצירה טלוויזיונית.
בשנת 2012 צילם אסף סודרי את הסרט למלא את החלל בבימוי רמה בורשטיין שזיכה אותו בפרס הצילום מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע. הסרט עצמו זכה בקטגוריית הסרט הטוב, השתתף בתחרות הראשית בפסטיבל ונציה, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובעוד פסטיבלים מרכזיים בעולם.

סרטיו מאופיינים במשחקים נועזים של אור וצל, גישה נטוריאליסטית לתאורה, ומצלמה אקספרסיבית.

==סרטיו כבמאי==
בשנת 2005 סודרי ביים, יחד עם אמיר טאוזינגר, את הסרט התיעודי "שביתה", העוסק בכרוניקה של שביתה כושלת במפעל "חיפה כימיקלים דרום" שבדימונה ובקשרי ההון והשלטון הפועלים כדי לדכא את השביתה. הסרט הוזמן על ידי הערוץ הראשון, אולם בשל הביקורת הנוקבת שמוצגת בו נגד קשריו של ראש הממשלה אריאל שרון עם בעלי ההון סיריל קרן ואריה גנגר, החליט מנכ"ל הערוץ דאז לאסור את שידורו. רק לאחר שנה של מאבק ציבורי בו ערכו סודר וטאוזינגר הקרנות בכל רחבי הארץ של הסרט, הותר הסרט לשידור.

בשנת 2007 סודרי ביים, יחד עם דוד אופק, את הסרט התיעודי "פרדיגמה", שהוצג בפסטיבל ירושלים, העוקב באופן ביקורתי אחרי הניסיון להעביר לידיים פרטיות את תוכנית ויסקונסין (הכשרת מובטלים והפיכתם לכח עבודה) במגזר הערבי בישראל. בשנת 2009 ביים את הסרט "האסיר", אף הוא סרט תיעודי, העוקב אחר אסיר משוחרר השב אל חייו הקודמים. הסרט זכה בציון לשבח בפסטיבל דוקאביב.

שלא כמו סרטים רבים העוסקים בנושאים חברתיים, סרטיו כבמאי משלבים תמיד עיסוק צורני דומיננטי בלב העשייה שלהם, וכך נמנעים מליפול לתוך תבנית ז'ורנאליסטית-דידקטית.

בשנת 2020 יצר עם אשתו, הבמאית טלי שמש, את הסדרה התיעודית "המניע", העוסקת בפרשת הרצח בעין כרם.

==ראו גם==
*התעוררות

== קישורים חיצוניים ==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: צלמי קולנוע
קטגוריה:צלמי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בוגרי החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב
אסף סודרי
קירן דסאי

קיראן דסאי (במלאיאלאם: കിരൺ ദേശായി; נולדה ב-3 בספטמבר 1971) היא סופרת הודית, אשר חיה ועובדת בארצות הברית.

הרומן שכתבה, ירושה של אובדן, זכה בפרס מאן בוקר לשנת 2006 והפך אותה לאשה הצעירה ביותר שזכתה אי-פעם בפרס היוקרתי. כמו כן, זכה הספר בפרס הסיפורת של חוג מבקרי הספרים הלאומי של ארצות הברית.

==ביוגרפיה==
דסאי היא בתה של אניטה דסאי, סופרת שהייתה מועמדת לפרס בוקר שלוש פעמים. דסאי נולדה בצ'אנדיגאר, וגדלה בפונה ובמומבאי. בגיל 14 עקרה עם משפחתה לאנגליה, ומקץ שנה לארצות הברית, שם למדה כתיבה יוצרת בבנינגטון קולג', באוניברסיטת הולינס, ובאוניברסיטת קולומביה.

==יצירתה==
הרומן הראשון שלה, מהומה במטע הגויאבות (יצא באנגלית בשנת 1998, בשם Hullabaloo in the Guava Orchard) זכה לשבחים מאת סלמאן רושדי. הוא זכה בפרס בטי טראסק, אשר מחלקת אגודת הסופרים האמריקאית לרומנים חדשים מאת אזרחי חבר הלאומים הבריטי מתחת לגיל 35. הרומן השני שלה, ירושה של אובדן (2006, יצא בעברית בהוצאת עם עובד בשנת 2008) זכה לביקורות חיוביות בכל העולם, ובפרס מאן בוקר לשנת 2006.

בשנת 2013, זכתה בפרס ברלין מטעם האקדמיה האמריקאית בברלין.

==ספריה שראו אור בעברית==
* מהומה בגן הגויאבות (כנרת, 1999, תרגם אלכס בן-ארי).
* ירושה של אבדן (עם עובד, 2008, תרגם מאיר בן-שלום).

==ראו גם==
* אניטה דסאי

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות הודיות
קטגוריה:זוכי פרס בוקר
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בוגרות בנינגטון קולג'
קטגוריה:בוגרי בנינגטון קולג'
קטגוריה:מהגרות מהודו לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1971
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
ביורן אגיין

עטיפת האלבום Greatest Hits of ABBA: Live at the Royal Albert Hall
ביורן אגיין (באנגלית Björn Again) היא להקת מחווה ללהקה השוודית הידועה אבבא. שמה מבוסס על שמו של אחד מארבעת חברי להקת אבבא (וכותב משותף של מרבית שיריה) - ביורן אולבאוס - ועל שיבוש הביטוי האנגלי born again.

הלהקה הוקמה במלבורן, אוסטרליה, בשנת 1988 על ידי רוד לייסל וג'ון טירל אשר לא רק מפקחים על כל מסעות ההופעות הבינלאומיים של הלהקה אלא גם מנגנים בה - רוד על גיטרה בס וג'ון על תופים. הלהקה החלה להופיע ב-5 במאי 1989 בפאב קטן בשם The Tote במלבורן. היא זכתה לפופולריות כמעט מיידית והחלה במסע הופעות - תחילה ברחבי אוסטרליה, ולאחר מכן בכל העולם. היא פועלת עד עצם היום הזה (דצמבר 2007), כלומר - כמעט 20 שנים רצופות, ובכך עולה משך פעילותה באופן ניכר על זה של להקת אבבא עצמה. לנוכח הביקוש הרב להופעות, מופעלות למעשה כמה קבוצות תחת שם זה. ביורן אגיין נחשבת ללהקת המחווה המצליחה ביותר בכל הזמנים ולאחד מענפי הייצוא המוזיקלי המצליחים ביותר של אוסטרליה.

ביורן אגיין אימצה גישה קלילה יחסית לייצוג של להקת אבבא. למרות שהלהקה נאמנה כמעט לחלוטין לשירים עצמם, המיצג הוויזואלי הוא במידת מה פארודיה על אבבא. חברי הלהקה משוחחים בינם לבין עצמם ועם הקהל במבטא שוודי מזויף, ומשתמשים בשמות במה שהם גרסה הומוריסטית לשמות חברי להקת אבבא: אנייטה פלסטארט (פלסטארט=זינוק פסול במירוץ; במקום אנייטה פלסקו), בני אנדרוור (אנדרוור=לבוש תחתון; במקום בני אנדרסון), פרידה לונגסטוקין (לונגסטוקינג=גרבי ניילון ארוכים; במקום פרידה לינגסטאד) וביורן וולבו-אס (במקום אולבאוס). את הלהקה מלווים הבסיסט ראטגר סונופאגן והמתופף אולה דראמקיט (שוב, שיבוש של שמות הנגנים המלווים של להקת אבבא - ראטגר גאנרסון ואולה ברונקרט).

ככלל, ביורן אגיין מבצעת שירים של להקת אבבא. אולם לאחר שלהקת אירייז'ר הוציאה מיני-אלבום של גרסאות כיסוי לשירי אבבא בשם Abba-esque הגיבה ביורן אגיין במיני-אלבום משלה בשם Erasure-ish שבו גרסאות כיסוי לשירי אירייז'ר בסגנון אבבא. בין היתר נכלל בו השיר A Little Respect, שהגיע למקום ה-25 במצעד הבריטי בשנת 1992.

הלהקה קיימה מעל 4,000 הופעות ב-57 מדינות. היא השתתפה בפסטיבלים ידועים ברחבי העולם, לרבות פסטיבל רדינג ופסטיבל גלאסטונברי. כמו כן הופיעה באולמות קונצרטים כגון רויאל אלברט הול ואצטדיון ומבלי בלונדון, תיאטרון המדינה בסידני, אוסטרליה, ה-SECC בגלאזגו, סקוטלנד, ואירווינג פלאזה בניו יורק. הלהקה שימשה כלהקת חימום בהופעות של אמנים שונים, כגון הספייס גירלז, שאניה טוויין ושר. הופיעה גם באירועים פרטיים, בין היתר באירועים של ביל גייטס מנכ"ל מיקרוסופט, הקומיקאי רואן אטקינסון (מיסטר בין) ואף בחתונתו של ראסל קרואו בשנת 2003.

==אלבומים==
* 1992: Erasure-ish (גרסאות כיסוי לשירי אירייז'ר)
* 2002: Greatest Hits of ABBA: Live at the Royal Albert Hall (הוקלט בהופעה)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:להקות אוסטרליות
קטגוריה:להקות פופ
קטגוריה:אבבא
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1988
פחון

פחונים ב[[סווטו]]
העיר העתיקה של באר שבע, בסוף שנות החמישים או תחילת שנות השישים]]
פחון הוא מבנה פשוט העשוי מלוחות פח או פח גלי אשר בנייתו היא פשוטה מאוד וזולה עד כדי כך שחומרי בנייתו עשויים להיות שאריות של תוצרי בנייה אחרים. במקומות רבים בעולם בנויים פחונים כמגורים לשכבות סוציו-אקונומיות נמוכות מאוד, דוגמת הפאבלות הברזילאיות או ה-Townships בדרום אפריקה.

==בישראל==
פחונים היו גם מקום מגורים לעולים חדשים בימים הראשונים לקיום מדינת ישראל. המבנה בא למלא את מקומו של האוהל שנטה ליפול ברוח ולהירטב בגשם והיה חשוף לשינויי האקלים בקיץ ובחורף. הוקמו גם בדונים שהיו עמידים מעט יותר לרוח מאשר האוהל. הפחונים היו פשוטים לבנייה וקלים לניוד ממקום למקום. 

בדרך כלל הוקמו שכונות הפחונים בקרבה למקומות שבהם עמדו להקים את מבני הקבע. כך העולים שגרו בפחונים יכלו לעקוב אחרי הבנייה של בתיהם, כאשר ברוב המקרים היו שותפים לבנייה בתור פועלי בנין.

==ראו גם==
* מעברה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עלייה
קטגוריה:מבנים ארעיים

es:Cabaña