לוחית העופרת מהר עיבל

לוחית העופרת מהר עיבל היא ממצא ארכאולוגי של לוחית עופרת קטנה, שהתגלה בסינון עפר מחפירה ארכאולוגית בהר עיבל. מגלי הלוחית טוענים שהיא כוללת כתובת עברית קדומה, אך פרשנות זאת התקבלה בסקפטיות בקהילה המדעית, והמאמר שפרסם את הממצא ופירש את הכתובת ספג ביקורות ממומחים בתחום. על פי הארכאולוג עמיחי מזר הלוחית היא משקולת ששימשה להשקעת רשתות דייגים במים, כמותה נמצאו באתרים רבים בישראל.<ref name=":2"></ref>

הלוחית הוצגה לתקשורת ב-24 במרץ 2022, טרם הפרסום המדעי של הממצא, ונטען לגביה כי היא מתקופת הברונזה המאוחרת, וכי כתובה עליה הכתובת העברית הקדומה ביותר שהתגלתה אי פעם. לדברי הצוות שהציג את הממצא, מדובר בקמע שנושא כתובת בת 40 אותיות בכתב "פרוטו-אלפביתי" ובשפה עברית קדומה, הכולל מספר פעמים את המילה "ארור" ופעמיים את השם "יהו", שעל פי אנשי הצוות הוא כתיבה עתיקה של השם יהוה. בניגוד למקובל בקהילה המדעית, בתחילה חוקרי הלוחית לא הציגו תצלומים של הכתובת, עקב זאת מספר אפיגרפים וארכאולוגים מתחו ביקורת על המתודולוגיה שלהם, והטילו ספק במסקנותיהם. ב-12 במאי 2023 פורסם המחקר, לאחר ביקורת עמיתים על טכניקות הסריקה אך לא על הפענוח או עצם זיהוי כתובת על החפץ<ref name=":3" />, וזאת בכתב העת Cultural Heritage. הפרסום ספג ביקורת חריפה מצד אפיגרפים וארכאולוגים אשר טענו שמדובר בכתב עת שולי שאינו עוסק בפענוח כתובות או בארכאולוגיה מקראית; שלאחר בחינת הצילומים שפורסמו במחקר אין בידם ספק כי הלוחית לא מכילה כל כתובת, אלא שהסימנים שהוגדרו כאותיות הם חריצים שנוצרו בעופרת באופן טבעי כתוצאה מהתפוררותה במשך השנים; ושמגלי הלוחית חיברו בין הסימנים הפזורים על הלוחית באופן אקראי כדי ליצור מילים לפי משאלות לבם. גם אחד המשתתפים בפרסום, ד״ר פטר גרט ון דר וין, הסתייג מהפענוח שבמאמר וטען כי במקרה הטוב אפשר לזהות רק שש אותיות, ועוד יש להוכיח כי לא מדובר בשקעים וחריצים שנוצרו באופן טבעי.<ref name=":2" /> על הטענות הנוגעות על פענוח האותיות וצירופן למלים ומשפטים (אך לא על הביקורת הנוגעת לזיהוי החריצים כאותיות) השיבו מגלי הלוחית שהקושי לקבל את הממצאים מצד הקהילה האפיגרפית מובן, ונובע מהיותה של הכתובת כתובת פרוטו סינאית מאוחרת במיוחד, מהצורה הלא אחידה של אותיות בתוך הכתובת כנהוג בכתובות מאותה תקופה, ומהכתיבה הסיבובית של הכתובת, כמו בכתובות סינאיות ואף .<ref>, 17:03–19:57</ref>

== רקע – גילוי הלוחית ==

בין השנים 1982–1989 נערכו חפירות ארכאולוגיות בהר עיבל על ידי משלחת בניהולו של פרופ' אדם זרטל, סביב המתחם הפולחני שהוא זיהה עם מזבח יהושע. במהלך החפירות נערמו באתר מספר שפכי עפר שהוצא.

בשנת 2019 בוצע סינון רטוב לעפר מהחפירות על ידי צוות מטעם הארגון Associates for Biblical Research בראשות סקוט סטריפלינג, ראש הסמינר התנ"כי בקייטי , טקסס. סטריפלינג שיתף פעולה עם הארכאולוג ההולנדי פיטר חרט ואן דר פיין מהפקולטה לתאולוגיה אוונגליסטית באוניברסיטת מיינץ, ועם ההיסטוריון וחוקר המקרא הישראלי גרשון גליל מאוניברסיטת חיפה. במסיבת עיתונאים שנערכה ב-24 במרץ 2022 בסמינר התנ"כי בטקסס, פרסמו החוקרים הצהרה אודות לוחית עופרת בגודל של 2×2 ס"מ שנמצאה בעפר בדצמבר 2019. מאמר אקדמי הכולל ביקורת עמיתים על הממצא היה צפוי להתפרסם בהמשך שנת 2022 ופורסם לבסוף במאי 2023.

== זיהוי התוכן שהציעו מגלי הלוחית ==
לוחית העופרת נמצאה מקופלת, וניסיונות לפתוח אותה נכשלו וכמעט שהביאו להתפוררותה. על פי הדיווחים, צידה הפנימי של הלוחית מכיל כתובת בת 40 אותיות, שלא ניתן להבחין בה בעין בלתי מזוינת, אך היא נחקרה באמצעות טומוגרפיה ממוחשבת באקדמיה למדעים ברפובליקה הצ’כית בפראג.<ref name=":0"></ref> לדברי החוקרים, הכתובת כתובה בכתב "פרוטו-אלפביתי" (ככל הנראה הכוונה לכתב פרוטו כנעני), בשפה עברית קדומה. החוקרים לא הציגו תצלומים של הכתובת, אלא שרטוט של פיענוח חלקי, בו נראות לדבריהם האותיות הפרוטו-כנעניות "יהו", כתובות משמאל לימין.

מקורות שונים ציטטו גרסאות שונות של הטקסט שנמצא על הלוחית, אולם בתחילה לא פורסמה גרסה רשמית על ידי חוקרי הלוחית, צוטטו מספר גרסאות שונות
<ref></ref> ומספר חוקרים אחרים פקפקו בנכונות הפיענוח.<ref name=":1"></ref> במאמר המדעי המוכן צוטט הטקסט בשלימותו:

חוקרי הלוחית טוענים כי מדובר בקמע מתקופת הברונזה המאוחרת שעשוי להתאים לתקופת ההתנחלות שבה אירע על פי המקרא מעמד הר גריזים והר עיבל. לדברי גרשון גליל, הטוען לפיענוח הכתובת על הלוחית, המבנה הכיאסטי של הכתובת מעיד על יכולת ספרותית גבוהה. לדבריו, מוכיח הממצא שהעברים הקדומים ידעו כבר במאה ה-13 לפני הספירה לכתוב עברית בכתב הפרוטו-כנעני וברמה ספרותית גבוהה, בניגוד לטענות מבקרי מקרא שטענו שבאותה תקופה העברים לא ידעו קרוא וכתוב, ואיחרו בשל כך את כתיבת המקרא.

== התייחסות חוקרים לפרסום ==
הארכאולוג האמריקאי כריסטופר רולסטון מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, מומחה לאפיגרפיה ולפלאוגרפיה של המזרח התיכון בעת העתיקה, סקר בבלוג הארכאולוגי שלו את הבעיות המתודולוגיות שישנן לדעתו בפרסום ובפרשנות של הלוחית.<ref name=":0" /> לדוגמה, הוא הצביע על העובדה הבעייתית שהלוחית לא נמצאה בהקשר של חפירה ארכאולוגית בשכבה מתוארכת באתר הר עיבל. רולסטון ציין כי אומנם בהצגת הממצא צוין כי נמצאו שאריות פחמן בתהליך הסינון, אך לא הוצגו ממצאי תיארוך פחמן-14.<ref name=":0" /> בעיות מתודולוגיות נוספות שציין רולסטון לגבי הצגת הממצאים הן:
* חוקרי הלוחית לא הציגו אף תצלום של ההדמיה הממוחשבת שנעשתה באקדמיה למדעים בצ'כיה, כלומר הוצגו רק טענות ללא עדויות ממשיות. לדבריו, בדרך כלל אפילו במסיבת עיתונאים על ממצא חדש מוצגת תמונה טובה או שתיים של הכיתוב. אבל במקרה הזה, הוצג במסיבת העיתונאים רק שרטוט של החוקרים המשחזר מופע בודד, שנטען שהוא מאיית את השם "יהו".
* השורשים הלשוניים "א-ר-ר", "מ-ו-ת" ו"א-ל" כולם נפוצים בשפות שמיות קדומות רבות, לדוגמה ארמית, אוגריתית, אכדית ועוד. לפיכך, הטענה כי הכתובת כתובה בשפה עברית קדומה יכולה להסתמך רק על האותיות "י-ה-ו", ואולם אף הן עשויות לאיית מילים שמיות נפוצות אחרות.
* בהצגת הממצא טענו חוקרי הלוחית כי הוא מוכיח שהתנ"ך נכתב בתקופה מוקדמת יותר ממה שמקובל להעריך במחקר העדכני. לדברי רולסטון, מסקנה זו אינה מבוססת. הוא ציין שהחוקרים כינו את הכיתוב "פרוטו-אלפביתי", בעוד המינוח המקובל הוא אלפביתי מוקדם או פרוטו-כנעני, והקונצנזוס האפיגרפי הוא שהאלפבית הומצא כבר במאה ה-18 לפני הספירה. האלפבית האוגריתי למשל מתוארך למאה ה-13 לפני הספירה.
* את טענת חוקרי הלוחית שכתובת בת 40 אותיות, המכילה ארבע מילים בסיסיות בלבד, מהווה טקסט משפטי ומוכיחה יכולת ספרותית לכתוב את התנ"ך כולו, הגדיר רולסטון כמרחיקות לכת וכ"אפילו לא קצת משכנעות".

לדברי החוקרים שפרסמו את הלוחית, היא מתוארכת למאה ה-13 לפני הספירה, הן על פי הכתב הפרוטו כנעני, והן על פי בדיקה של הארכאולוגית הישראלית נעמה יהלום–מאק מהמכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, לפיה העופרת מתאימה בהרכבה למכרות ביוון, שהיו פעילים גם בתקופת הברונזה המאוחרת.<ref></ref> יהלום–מאק פרסמה מאמר בשנת 2023 בו ציינה כי אותם מכרות פעלו גם בתקופות מאוחרות יותר, כי "לעולם לא ניתן יהיה לקבוע חד משמעית" שמקורה של הלוחית במאה ה-13 לפנה״ס, וכי גם אם הלוחית אכן נוצרה אז, "לא ברור כלל שהכתובת, ככל שישנה, היא מאותו הזמן".<ref name=":2" /> 

ארכאולוגים שונים התבטאו כנגד הסנסנציוניות של הטענות לתגלית. הארכאולוג הישראלי ישראל פינקלשטיין מאוניברסיטת תל אביב ביקר את "הטענות הסנסציוניות שמשנות כל מה שידוע לנו על התנ"ך והעת העתיקה בארץ ישראל" בלא שהממצאים הובאו לפרסום אקדמי, והזהיר מכך שיש פער גדול בין תיאור הממצא לבין ההשלכות שהחוקרים טוענים שיש לו באשר לחקר המקרא והארכאולוגיה.<ref></ref> הארכאולוג הישראלי אהרון מאיר מאוניברסיטת בר-אילן טען בראיון מצולם כי אין ראיות לטענה שהכתובת המדוברת היא אכן בעברית ולא בשפה שמית אחרת, ואמר שגם אם הכתובת פוענחה כראוי, הרי שהיא רק תוכיח את התאוריות המקובלות.<ref name=":1" />

חוקר היהדות העתיקה הסקוטי ג'יימס דווילה מאוניברסיטת סנט אנדרוז, מומחה לפסודואפיגרפיה, המליץ להתייחס בזהירות לטענות חוקרי הלוחית. לדבריו, כיוון שהחוקרים לא הציגו סריקה של הלוחית, תעתיק של הכתב, או ניתוח פלאוגרפי, יש לנקוט בסקפטיות כלפי מה שהוא מכנה "ממצא שהוא המקבילה המחקרית לזכייה בלוטו" עד שיתפרסמו עדויות ממשיות.<ref></ref>

לדעת חוקר המקרא הישראלי ישראל קנוהל, אם הכתובת פוענחה כראוי היא מהווה חיזוק לסיפור יציאת מצרים המקראי. לדבריו, בסקרים שנערכו בנחלות שבט אפרים ושבט מנשה נמצאו מאות כפרים זעירים חדשים מהמאות ה-12 וה-11 לפני הספירה. בעוד הארכאולוג אדם זרטל זיהה את המתיישבים החדשים עם בני ישראל שיצאו ממצרים, הארכאולוג ישראל פינקלשטיין ראה בהם נוודים כנענים שחזרו לאזור. לדעת קנוהל, אם הפענוח של הכתובת נכון, הרי שהיא מכריעה את המחלוקת לטובת דעתו של אדם זרטל. עוד כתב קנוהל שלכתובת מבנה ספרותי מרשים, ושיער שהיא נכתבה בידי כהן שגר במקום. עם זאת, לדעתו הכתובת אינה מהווה הוכחה לאוריינות רווחת בחברה הישראלית הקדומה, שכן ייתכן שרק יחידים מקרב האליטות המקומיות ידעו קרוא וכתוב. קנוהל הצביע על כך שהקללות שעל הקמע כתובות בגוף שני, בעוד הקללות של מעמד הברכה והקללה בהר עיבל הן בגוף שלישי. לפיכך הוא מציע שהכתובת אינה חלק מטקס ציבורי של כריתת ברית, אלא אירוע פרטי של גזירת דינו של עבריין. בדומה לחוקרים האחרים, הדגיש קנוהל שיש לחכות לפרסום מדעי מלא ואישוש הקריאה המוצעת.

הארכאולוגים מאוניברסיטת תל אביב עמרי יגל וארז בן-יוסף, במאמר מדעי העוסק בשימוש בעופרת בתקופות הברונזה והברזל, ציינו שקמעות קללה מעופרת אינם מוכרים במזרח התיכון לפני המאה ה-6 לפנה"ס, מה שמטיל ספק באותנטיות של הלוחית.

במהלך החודשים שלאחר מסיבת העיתונאים טען גליל לשורת תגליות ארכאולוגיות "חשובות" נוספות בירושלים, חלקן בשיתוף עם הארכאולוג אלי שוקרון, של כתובות כביכול מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל. הודעות אלו נמסרו רק בכלי התקשורת ובדף הפייסבוק של גליל. תגובות גורמים מקצועיים ואקדמיים להודעות אלו היו מעטות ומסויגות. 

בסוף דצמבר 2022 פורסם גילוי דעת, חתום על-ידי ארכאולוגים והיסטוריונים מכל האוניברסיטאות בישראל ומרשות העתיקות, לפיו בין החותמים אסתר אשל, יובל גורן, נעמה גורן-ענבר, בועז זיסו, יורם כהן, יגאל לוין, עודד ליפשיץ, אהרון מאיר, חגי משגב, נדב נאמן ויצחק שי. נוסח גילוי הדעת אינו נוקב בשמות או בפרסומים ספציפיים, אך גליל הגיב לפניית כתבים כי הוא רואה את גילוי הדעת כמכוון אליו.

בהרצאה מקוונת שנשא רולסטון בינואר 2023 במסגרת האיגוד האמריקאי למחקר מעבר לים, כלל את ההודעה על הלוחית, כמו גם את הודעותיו המאוחרות יותר של גליל, כדוגמה ל"טענות גרנדיוזיות" של כמה חוקרי ארכאולוגיה בשנים האחרונות לגבי גילוי כתובות עתיקות כביכול. רולסטון הדגים כי ההודעה על הלוחית חולקת מאפיינים משותפים עם הודעות "סנסציוניות" נוספות: הכתובת תכופות מקושרת למלך או לנביא מפורסם, או לירושלים ואף לבית המקדש, ונטען שהיא "הראשונה", "העתיקה ביותר" או "החשובה ביותר".

גם אחד החוקרים שהשתתפו במאמר המקורי על הלוחית ובמסיבת העיתונאים בה הוצגה, ד״ר פטר גרט ון דר וין, תקף את הפרשנות של גליל, ואמר כי אינו משוכנע שאכן יש אותיות על הלוחית, וודאי לא 48 האותיות שזיהה גליל. לדבריו, במקרה הטוב אפשר לזהות רק שש אותיות, ודרוש מחקר נוסף כדי לקבוע אם אכן מדובר באותיות מעשה ידי אדם ולא בשקעים וחריצים שנוצרו באופן טבעי. ון דר ויר סיפר בשנת 2023 כי <ref name=":2" /><ref>[https://www.haaretz.com/archaeology/2022-07-23/ty-article/.highlight/controversy-rages-over-jerusalem-curse-inscription/00000182-2109-d15a-a197-733ff03d0000 Controversy Rages Over ‘Jerusalem Curse’ Inscription]</ref>

===לאחר פרסום המאמר===
גם לאחר פרסום המאמר ספגו החוקרים ביקורת מאנשי מקצוע. הארכאולוג והאפיגרף חגי משגב פרסם פוסט בו ביקר בחריפות את תארוך הממצא, את פענוח האותיות הבודדות ואת צירופן לכדי מילים ושורות. לסיכום כתב <ref>[https://www.facebook.com/haggai.misgav/posts/pfbid0LSKpcCboBWYHFPuQPEgd4aNWf5feiTwrT35wvYbbczr5c6QCnyPPAzBLNMsBsBg1l הפוסט המלא של ד״ר משגב]</ref> הפילולוג כריסטופר רולסטון הגיב על המאמר במילים <ref>[https://www.timesofisrael.com/academic-article-on-controversial-3200-year-old-curse-tablet-fails-to-sway-experts/?fbclid=IwAR2dJJIHkcTIMfGwZjUGsh0apGCxv3KmZZ6jcFi2PvfYTpcHaudTZV4qpcs The Times of Israel - Academic article on controversial 3,200-year-old ‘curse tablet’ fails to sway experts]</ref> גם הארכאולוג רוברט קרגיל פרסם סרטון בו תקף את המאמר מסיבות שונות - בין השאר משום שכתב העת בו הוא פורסם אינו עוסק בארכאולוגיה מקראית או בפילולוגיה, אלא בטכניקות דימות, ולכן ביקורת העמיתים עסקה בטכניקות הסריקה ולא בפענוח הכתובת. קרגיל הזכיר שאותו כתב עת מפרסם מאמרים תמורת תשלום, וטען כי אין כל כתובת על הלוחית אלא חריצים שנבעו באופן טבעי מהתפוררות של העופרת, אשר פורשו כאותיות, ולאחר מכן סודרו למילים בלי קשר לסדר שלהם על הלוחית. הוא הוסיף כי החוקרים שמצאו את הממצא אינם מומחים בפענוח כתובות, ופועלים מתוך אג׳נדה פונדמנטליסטית דתית ולא בהתאם לעקרונות מדעיים. קרגיל מסכם .<ref name=":3">[https://www.youtube.com/watch?v=SCGbwNNxZVc<nowiki> הסרטון המלא של רוברט קרגיל]</nowiki></ref>

== תגובות ציבוריות ==
לאחר פרסום הממצא בתקשורת, ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט פרסם בדף הפייסבוק שלו .<ref></ref>

== ראו גם ==
* מעמד הר גריזים והר עיבל

== לקריאה נוספת ==

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים ממתכת
קטגוריה:ארכאולוגיה מקראית
קטגוריה:עתיקות ארץ ישראל
קטגוריה:הר עיבל