OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ברנרד דוהם

ברנרד לאוארדוס דוהם (בגרמנית: Bernhard Lauardus Duhm; 10 באוקטובר 1847 - 1 בנובמבר 1928) היה תאולוג לותרני גרמני, יליד בינגינג, כיום חלק מלר, פריזיה המזרחית. הוא היה חבר בבית הספר של היסטוריה של דתות (בגרמנית Religionsgeschichtliche Schule).

==לימודיו==
דוהם למד תאולוגיה באוניברסיטת גטינגן, בהדרכת אלברכט ריטשל, היינריך אוולד ויוליוס ולהאוזן, שהיה גם חבר טוב ועמית לדוהם. בשנת 1873 התמנה כמרצה באוניברסיטת גטינגן ובהמשך פרופסור חבר ללימודי הברית הישנה (1877). בשנת 1888 הוא עבר לאוניברסיטת בזל, שם היה לאחד החוקרים המשפיעים בתחום חקר הברית הישנה בתקופתו.

==עבודתו==
דוהם זכור בזכות עבודתו האקסגטית על נביאי הברית הישנה, ובמיוחד מחקרים העוסקים במורכבות של ספרי ירמיהו וישעיהו. הוא היה החלוץ של תיאורית "המחברים המרובים של ספר ישעיהו" והיה הראשון לזהות את שירי עבד ה' ככאלה. פירושו תיאר את המבנה והתוכן של ישעיהו פרקים 1–39 (המכונה "ישעיהו הראשון" או "ישעיהו של ירושלים"). דוהם באותה פרשנות מספק ניתוח מעמיק של 'ישעיהו השני' (פרקים 40–55) (בגרמנית Deuterojesaja), ושל 'ישעיהו השלישי' (פרקים 56–66) (בגרמנית Tritojesaja).

==שירי עבד ה'==
דוהם מזהה את מושג שירי עבד ה' בספר ישעיהו, וזיהה ארבעה מהם בטקסט של ישעיהו: (); () ; () ;ו-(-)<ref>Bernhard Duhm. Das Buch Jesaia. Gottingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 1892.</ref>. ג'וזף בלנקינסופ סיכם את התאוריות של דוהם לגבי שירי עבד ה' ואת קבלת הפנים שלהם באקדמיה המודרנית כך:

::ניתן לסכם את מסקנותיו כך: "שירי עבד ה'" חוברו על ידי חבר בקהילה יהודית, אך לא מהפזורה, במחצית הראשונה של המאה החמישית, בין זמני החיבורים של ספר איוב וספר מלאכי; המחבר הושפע מירמיהו, "ישעיהו השני" ואיוב, ובתורו השפיע על "ישעיהו השלישי" ומלאכי. גיבור "השירים" היה דמות היסטורית, מורה לחוק שסבל מהתעללות, קודם כל מאנשיו; ה"שירים" נבדלים מהתוכן של ישעיהו השני בסגנון מכוון ומפוכח יותר, משקל רגיל יותר, ובעיקר בניגוד לתיאורו של ישעיהו השני את ישראל כ-"עבד". הם יצרו במקור קומפוזיציה אחת יחד עם תוספות עריכה (מב 5-7; נ 10–11). הם הוכנסו לישעיהו השני על ידי עורך מאוחר יותר היכן שהתאפשר לו. ניתן יהיה לומר כי אף אחת מהמסקנות הללו לא תעבור היום ללא התנגדות<ref>Blenkinsopp, Joseph. "Isaiah 40–55: A New Translation with Introduction and Commentary. AB 19A." (2000): 76-77</ref>.

==חיים אישיים==
הוא היה אב לשלושה בנים, האנס (1878–1946) דיטריך (1880–1940) ואנדראס (1883–1975), כולם שחקני שחמט מקצועיים. ברנרד דוהם מת בבזל ב-1 בנובמבר 1928 כתוצאה מתאונת דרכים.

== מעבודותיו ==
<div class="mw-content-ltr">
* Die Theologie der Propheten als Grundlage für die innere Entwicklungsgeschichte der israelitischen Religion, 1875. [https://www.archive.org/stream/dietheologiederp00duhm#page/n4/mode/1up קישור לספר]
* Das Buch Jesaia übersetzt und erklärt (The Book of Isaiah translated and explained), 1892.
* Das Buch Jeremia, (The Book of Jeremiah), 1901.
* Israels Propheten (Israel's prophets), 1922.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070927205416/http://www.ostfriesischelandschaft.de/obio/detail.php?id=218 ברנרד דוהם] בלקסיקון ביוגרפיות של פריזיה המזרחית
* [https://www.deutsche-biographie.de/pnd116243090.html ברנרד דוהם] באתר ביוגרפיות גרמני

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מדענים גרמנים
קטגוריה:חוקרי מקרא גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בזל
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1847
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1928
As I Am

As I Am הוא אלבום אולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית אלישה קיז. האלבום יצא לאור ב-9 בנובמבר 2007, על ידי חברת תקליטים ג'יי רקורדס. מתוך האלבום יצא הסינגל "No One", אשר היה ללהיט בינלאומי, שהצליח לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100.

עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.

==רקע==
האלבום הופק על ידי מפיקים כדוגמת אלישה קיז, ג'ון מאייר ולינדה פרי. ב-3 בינואר 2008 העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הפלטינה המשולשת לאלבום, על מכירות של למעלה משלושה מיליון עותקים במדינה.<ref></ref>

בשנת 2009 נודע כי האלבום נמכר בלמעלה מ-3.7 מיליון עותקים בארצות הברית בלבד.<ref></ref>

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי אלישה קיז
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי לינדה פרי
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומים זוכי פרס המוזיקה האמריקאית
קטגוריה:אלבומי זהב באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי חברת ג'יי רקורדס
ז'אן דה סליס לונשאן

הברון ז'אן דה סליס לונשאן (בצרפתית: Jean de Selys Longchamps; 31 במאי 1912 – 16 באוגוסט 1943) היה אריסטוקרט בלגי, ששירת במלחמת העולם השנייה בחיל האוויר המלכותי הבריטי והתפרסם בזכות תקיפת היחיד שלו על מטה הגסטאפו שדרות לואיז 453 בבריסל בירת בלגיה הכבושה, ועיר הולדתו.

לונשאן נשפט ונענש על המתקפה, שבה נהרגו בכירים בפיקוד האס אס בבלגיה, הורד בדרגה והועבר לבסיס אחר, אך זכה בעיטור ה-DSO הבריטי וצלב המלחה הבלגי. הוא נהרג בהתרסקות מטוסו בבסיס חיל האוויר מנסטון בעת נחיתה לאחר שנפגע מאש נ"מ בעומק שטח האויב.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טייסי חיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מעוטרי צלב התעופה המצוינת
קטגוריה:אנשי צבא בלגים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1912
קטגוריה:בלגים שנפטרו ב-1943
Unplugged (אלבום של אלישה קיז)

Unplugged הוא אלבום ההופעה הראשון של הזמרת האמריקאית אלישה קיז. האלבום יצא לאור ב-7 באוקטובר 2005, על ידי חברות התקליטים ג'יי רקורדס. אלבום ההופעה יצא לאור בחסות סדרת ההופעות האקוסטיות MTV Unplugged.

עם יציאתו נכנס אלבום ההופעה אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.<ref name=":0"></ref>

== רקע והפקה ==
אלבום ההופעה הופק על ידי אלישה קיז, פיטר אדג', אלכס קולטיין וג'ף רובינסון.<ref name="allmusic.com"></ref> בשבוע הראשון לצאתו, נמכר האלבום בלמעלה מ-196,000 עותקים בארצות הברית בלבד, ובעקבות כך כבש את פסגת מצעד הבילבורד 200.<ref name=":0" />

AllMusic העניקו לאלבום ההופעה ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.<ref name="allmusic.com"/>

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי הופעה מ-2005
קטגוריה:אלבומי אלישה קיז
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי חברת ג'יי רקורדס
The Diary of Alicia Keys

The Diary of Alicia Keys הוא אלבום אולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית אלישה קיז. האלבום יצא לאור ב-2 בדצמבר 2003, על ידי חברת תקליטים ג'יי רקורדס. מתוך האלבום יצא הסינגל "You Don't Know My Name", אשר היה ללהיט בארצות הברית.<ref name="billboard.com"></ref>

עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.<ref name="billboard.com"/>

מגזין הרולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-277 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שני גרסאות שנוצרו בעבר.<ref></ref>

==רקע==
האלבום הופק על ידי מפיקים כדוגמת אלישה קיז, קניה וסט וטימבלנד.<ref></ref> ב-28 במרץ 2005, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הפלטינה המרובעת לאלבום, על מכירות של למעלה מארבעה מיליון עותקים במדינה.<ref></ref>

איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי העניק לאלבום את תואר הפלטינה הכפולה על מכירות של למעלה מ-200,000 עותקים במדינה.<ref></ref>

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי אלישה קיז
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי טימבלנד
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קניה וסט
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום ה-R&B הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי חברת ג'יי רקורדס
משרד מודיעין הצי

משרד המודיעין הימי (באנגלית: The Office of Naval Intelligence, בראשי תיבות: ONI) הוא סוכנות הביון הצבאית של הצי האמריקני.

ONI הוקמה בשנת 1882 במטרה לקדם את מאמצי המודרניזציה של חיל הים.<ref name="Proud History"></ref> <ref></ref> הארגון הוא החבר הוותיק ביותר בקהילת המודיעין של ארצות הברית ומשמש כמקור עיקרי למודיעין הימי. מאז מלחמת העולם הראשונה התרחבה משימתה כך שתכלול דיווחים בזמן אמת על התפתחויות ופעילויות של חילות ים זרים; שמירה על המשאבים והאינטרסים הימיים; מעקב והתמודדות עם איומים ימיים לאומיים; מתן תמיכה טכנית, מבצעית וטקטית לצי האמריקני ושותפיו; מעקב אחר הסביבה הימית העולמית.

ONI מעסיקה למעלה מ-3,000 אנשי צבא ואזרחים ברחבי העולם וממוקמת במרכז הביון הימי הלאומי בסוויטלנד, מרילנד.

== ראו גם ==
* מספן המודיעין
* מינהל הביון של המטה הכללי של הצי הרוסי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* קובצי FOIA אודות ONI, בארכיון האינטרנט:
** חלק 75
** חלק 76
** חלק 77
** חלק 78
** חלק 79

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:וושינגטון די. סי.: ארגונים
קטגוריה:קהילת המודיעין האמריקאית
טוקיו וייס

טוקיו וייס רשמית טוקיו וייס: כתב אמריקני על אלימות משטרתית ביפן (באנגלית: Tokyo Vice: An American Reporter on the Police Beat in Japan) הוא ספר זיכרונות משנת 2009 מאת ג'ייק אדלשטיין על שנותיו בטוקיו בתור הכתב הלא-יפני הראשון שעבד באחד העיתונים הגדולים ביפן, "יומיאורי שימבון".<ref></ref><ref name="TR"></ref> לאחר שניסה ולא הצליח לפרסם את הספר ביפן, הספר יצא בהוצאת Random House ו-Pantheon Books.<ref>Schreiber, Mark [http://www.japantimes.co.jp/culture/2009/10/18/books/book-reviews/classic-tales-of-newsprint-noir/ Classic tales of newsprint noir October 18, 2009] Japan Times Retrieved January 31, 2016</ref> אדלשטיין כתב בשנת 2013 כי: "הספר מתורגם ליפנית אך אף מו"ל לא יגע בו. זה דורך על בהונות רבות מדי."<ref>[http://www.japansubculture.com/tokyovice/ Tokyo Vice] Japan Subculture Retrieved January 31, 2016</ref> כלומר, הספר חושף שחיתות רבה במדינה.

== עיבוד קולנועי ==
אוגוסט 2013 הוכרז על עיבוד קולנועי לספר הזכרונות.<ref name="TR" /> אדלשטיין כתב את התסריט יחד עם התסריטאי האמריקאי ג'.ט. רוג'רס כאשר רוג'רס כתב אז את התסריט.<ref name="variety.com"></ref><ref></ref> אנתוני מנדלר הוכרז כבמאי הסרט, כאשר ג'ון לשר ואדם קאסן משמשים כמפיקים, ובין ג'קופי משמש כמפיק בכיר.<ref name="variety.com" />

צילומי הסרט תוכננו להתחיל בטוקיו באמצע 2015, כאשר דניאל רדקליף נשכר לגלם את אדלשטיין.<ref>[http://www.empireonline.com/news/story.asp?NID=37346 Empireoneline.com]</ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> עם זאת, ההפקה מעולם לא החלה והפרויקט נזנח עד ההכרזה על הפקת גרסת הטלוויזיה משנת 2019.

== עיבוד טלוויזיוני ==

ביוני 2019 הוכרז על עיבוד טלוויזיוני לספר הזכרונות.<ref>https://variety.com/2019/tv/news/ansel-elgort-tokyo-vice-warnermedia-streaming-service-1203235293</ref><ref>https://deadline.com/2019/06/warnermedia-streamer-orders-tokyo-vice-drama-series-ansel-elgort-endeavor-content-1202628306</ref> אנסל אלגורט מגלם את ג'ייק אדלשטיין, עיתונאי אמריקני שמנסה להיטמע בסגל המשטרה של טוקיו כדי לחשוף שחיתויות. בסדרה מככב גם קן ואטאנבה<ref>https://variety.com/2019/tv/news/ken-watanabe-ansel-elgort-tokyo-vice-hbo-max-1203334132/</ref> עם התסריטאי עטור הפרסים ג'יי. ט. רוג'רס,<ref name="deadline.com">https://deadline.com/2019/10/michael-mann-direct-pilot-tokyo-vice-ansel-elgort-ken-watanabe-hbo-max-1202766347/</ref> עם חברת Endeavor Content כחברה מפיקה. באוקטובר 2019 הוכרז כי מייקל מאן יביים את פרק הפיילוט וכן ישמש כמפיק בכיר.<ref name="deadline.com"/> ג'ון לשר, אמילי גרסון סיינס ודסטין דניאל קרטון ישמשו גם כמפיקים בפועל, לצד ג'יי.ט. רוג'רס, מאן, אלגורט ווטאנאבה.

עשרת פרקי הסדרה יועלו במלואם בפלטפורמת הסטרימינג של וורנר מדיה, HBO Max.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.randomhouse.com/book/198646/tokyo-vice-by-jake-adelstein טוקיו וייס] באתר הוצאת Random House
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי 2007
קטגוריה:אלימות משטרתית
Songs in A Minor

Songs in A Minor הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית אלישה קיז. האלבום יצא לאור ב-5 ביוני 2001, על ידי חברת תקליטים ג'יי רקורדס. מתוך האלבום יצא לאור הסינגל "" שהיה ללהיט בינלאומי.<ref name="billboard.com"></ref>

עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.<ref name="billboard.com"/>

==רקע==
האלבום הופק על ידי מפיקים שונים כדוגמת מירי בן-ארי, ג'רמיין דופרי ואלישה קיז.<ref></ref> ב-7 בנובמבר 2003, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הפלטינה המשושת לאלבום, על מכירות של למעלה משישה מיליון עותקים במדינה.<ref></ref>

מכירות האלבום באירופה עומדות על למעלה משלושה מיליון עותקים, מה שהופך אותו לאחד מן אלבומי הבכורה הנמכרים ביותר באירופה בכל הזמנים.<ref></ref>

מגזין התרבות רולינג סטון דירג את האלבום הבכורה זה ברשימתם "100 האלבומי הבכורה הטובים ביותר בכל הזמנים" במקום ה-46.<ref></ref> בשנת 2019, מגזין הגרדיאן דירג את האלבום במקום ה-66 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של המאה ה-21".<ref></ref>

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי רמיקס מ-2002
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי בכורה מ-2001
קטגוריה:אלבומי אלישה קיז
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי ג'רמיין דופרי
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי טוני דוראן
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:זוכי פרס גראמי לאלבום ה-R&B הטוב ביותר
קטגוריה:אלבומי פלטינה משולשת באוסטרליה
קטגוריה:אלבומי חברת ג'יי רקורדס
Remixed

Remixed הוא אלבום הרמיקס הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית אלישה קיז. האלבום יצא לאור ב-12 באוגוסט 2008, על ידי חברת תקליטים ג'יי רקורדס. אלבום הרמיקס הצליח להגיע בשיאו אל המקום ה-177 במצעד האלבומים שביפן.<ref></ref>

בסמוך לצאתו, עלה האלבום לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי אלישה קיז
קטגוריה:אלבומי רמיקס באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת ג'יי רקורדס
משאל העם על חוקת רוסיה (1993)

משאל העם על החוקה נערך ברוסיה ב-12 בדצמבר 1993. החוקה החדשה אושרה על ידי 58.4% מהמצביעים ונכנסה לתוקף ב-25 בדצמבר אותה שנה.

== רקע ==
מאז 1992 טען הנשיא בוריס ילצין כי חוקת 1978 מיושנת ויש צורך להחליפה.<ref name="CS">[http://countrystudies.us/russia/69.htm The Constitution and Government Structure] Country Studies</ref> הוא קרא לחוקה חדשה שתעניק סמכויות נוספות לנשיא. עם זאת, שתי טיוטות מתחרות לחוקה חדשה נערכו על ידי הממשלה וקונגרס צירי העם. כישלונם של שתי הקבוצות להגיע לפשרה הוביל לכך שילצין מוסס את הקונגרס בספטמבר 1993, בצעד שהוביל למשבר חוקתי.

ילצין קרא אז לאספה חוקתית שהביעה אהדה לדעותיו.<ref name="CS">[http://countrystudies.us/russia/69.htm The Constitution and Government Structure] Country Studies</ref> לאחר מכן ניסחה האספה חוקה שקבעה נשיאות חזקה ובעלת סמכויות מורחבות ופורסמה ב-11 בנובמבר 1993.<ref name="RS">Richard Sakwa (2008) Russian politics and society Taylor & Francis, p64</ref>

== שם ==
משאל זה נקרא באופן רשמי "הצבעה עממית" (всенародное голосование) במסמכים ולא משאל עם.

== תוצאות ==
{| class="wikitable" style="text-align:right"
! בחירה
! הצבעות
! %
|-
|בעד
| 32,937,630
| 58.4
|-
|נגד
| 23,431,333
| 41.6
|-
|הצבעות לא חוקיות / פסולות
| 1,357,909
| -
|-
| סך הכל
| 57,726,872
| 100
|-
|מצביעים רשומים / אחוזים
| 106,170,835
| 54.4
|-
| align="left" colspan="3" | מקור: Nohlen & Stöver
|}
שיעור ההצבעה דווח רשמית על 54.4%,<ref>Nohlen & Stöver, p1648</ref> מעל סף 50% הדרוש לאימות משאל העם.<ref name="CS">[http://countrystudies.us/russia/69.htm The Constitution and Government Structure] Country Studies</ref> עם זאת, נותרו ספקות בנוגע לדיוק של נתון המשתתפים.<ref name="RS">Richard Sakwa (2008) Russian politics and society Taylor & Francis, p64</ref>
==ראו גם==
* משאל העם על התיקונים לחוקת רוסיה (2020)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:1993 ברוסיה
קטגוריה:משאלי עם
רוסיה
קטגוריה:רוסיה: חוק ומשפט
קטגוריה:1993 בפוליטיקה
יוסף סגל (רב)

הרב יוסף הלוי סגל (תרנ"ד, 1894 בערך - א' באייר תשל"ד, 1974) היה רב בליטא ולאחר עלותו לארץ ישראל שימש רבה הראשון של נס ציונה.

==ביוגרפיה==
נולד בליטא, בנו של חיים נתן סגל. למד בישיבת טלז והיה מתלמידי רבי אליעזר גורדון, וכן למד בישיבת וולוז'ין והיה מתלמידי הרב רפאל שפירא. עמד בקשרי מכתבים עם רבי יוסף רוזין, ה"רוג'צובר".

נשא את מרים, בת הרב יעקב משה ספיר, אב בית דין סאראטוב. לאחר נישואיו שימש כרבה של קולטינן שבליטא.

בשנות ה-20 עלה לארץ ישראל והתמנה לרבה הראשון של נס ציונה. לאחר כמה שנים נסע עם משפחתו לארצות הברית, וכיהן כרב בשיקגו.

חיבר את סדרת הספרים "תורת הלויים", ובה דינים השייכים ללויים בזמן הזה.

בנו הרב זאב סגל היה רב ומנהיג קהילה בניוארק, מאמצע שנות ה-40 עד מותו בתאונת דרכים ב-2008, ונשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה בשנים 1968–1970. נכדיו הם העיתונאי שעיה סגל ופרופסור חיים סוקניק.

==ספריו==
* תורת לוִיִם (3 חלקים). ל[https://www.hebrewbooks.org/2981 חלק א], [https://www.hebrewbooks.org/3147 חלק ב] ו-[https://www.hebrewbooks.org/40725 חלק ג] בגישה מקוונת.
* חזון יוסף - דרשות (2 חלקים). ל[https://www.hebrewbooks.org/2202 חלק א בגישה מקוונת]
* ילקוט לוים - אוסף מדרשים על עניינים לוים. [https://www.hebrewbooks.org/41487 לגישה מקוונת]

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי ישיבת טלז
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:נס ציונה: רבנים ראשיים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:שיקגו: רבנים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1974
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1974
משה פרנקנטל-שוחט

הרב משה זלמן פרנקנטל (כונה: ר' משה שוחט; תרי"ט, 1859 - כ"ה באלול תש"ב, 1942) היה ראש השוחטים בירושלים. בגיל ארבעים פרש מעיסוקו כדי להקדיש את כל זמנו ללימוד תורה. היה מעורב בעניינים ציבוריים ורבניים בירושלים.

==ביוגרפיה==

נולד בפולין ובצעירותו עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. נשא את שרה נחמה, בתו של רבי ישעיה אורנשטיין. היה ממקורביו של מהרי"ל דיסקין וממייסדי השיעור בביתו, יחד עם גיסיו רבי יעקב אורנשטיין ורבי יצחק שלמה בלוי.

על פי הוראת מהרי"ל דיסקין התמנה לראש השוחטים בירושלים, ומאז כונה "ר' משה שוחט" וכמעט לא הוכר בשם משפחתו "פרנקנטל". לא הסכים לקבל תשלום עבור שחיטה ועבור לימוד תורה.

בסוף המאה ה-19, בהגיעו לגיל ארבעים, פרש ממלאכת השחיטה, ומאז עסק כל ימיו בתורה. התגורר בשכונת בתי ורשה.

היה מגבאי ומנהלי הישיבה הגדולה ותלמוד התורה מאה שערים. פרסם קונטרס כיצד להתעסק עם בנק שאחד מחברי הדירקטוריון שלו הוא יהודי בהיבט של הלכות ריבית. בשנת 1913 היה בורר יחד עם רבי לייב דיין בדין תורה לגבי חברת כרמל מזרחי. החברה ביקשה לפסול את הבוררים, אך הרב קוק גיבה אותם.

חתם עם רבני ירושלים על כרוזים ציבוריים. בין השאר חתם על הכרוז האחרון של הרב קוק, חודש לפני פטירתו, יחד עם רבנים, בעניין ההצעה באספת רבני ארץ ישראל על הקמת מועצה דתית עצמאית בכל עיר.

הרב פרנקנטל לא האמין ברופאים, אך היה קונה תרופות ומשליכן לאשפה כדי שתהיה לרופאים פרנסה.

נפטר בסוף שנת תש"ב ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. על מצבתו נכתב: "גאון צדיק קדוש וטהור".

==צאצאיו==
בנו יצחק פרנקנטל היה מזכיר "ועד הכללי כנסת ישראל" וישיבת עץ חיים בירושלים. היה חתנו של הרב מנחם יעקב זלזניק (אביו של הרב שלמה זלמן זלזניק). בנו מרדכי פרנקנטל היה עורך העיתון היהודי "סאנפעלער אידישע צייטונג" בברזיל.

==לקריאה נוספת==
* תבונה ב, ירושלים תש"ב, עמ' קלו

==קישורים חיצוניים==
* [https://il.bidspirit.com/ui/lotPage/source/catalog/auction/6980/lot/131780/כתובה-לנישואי-הגאון-רבי-משה-פרנקנטל?lang=he כתובת רבי משה שוחט-פרנקנטל], בית המכירות קדם
*[https://www.neshama.net/memorials/173786/?id=351105&media=picture&type=Profile קברו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:שוחטים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
בית ספר תיכון ע"ש מנחם בגין, אילת

בית ספר תיכון ע"ש מנחם בגין, אילת (קרוי גם: בית ספר תיכון עירוני בגין, אילת, בית הספר ע"ש מנחם בגין, אילת) הוא בית ספר תיכון מקיף (ממלכתי על יסודי), שש שנתי (כיתות ז'-י"ב), (לימוד י"ג בתחום ניהול משפטי) באילת.

בית הספר נקרא על שמו של ראש הממשלה השישי של מדינת ישראל מנחם בגין.

==בית ספר תיכון ע"ש מנחם בגין==
התיכון הוא אחד משלושת התיכונים באילת, בנוסף לבית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר ו-בית ספר תיכון עירוני מקיף ע"ש יצחק רבין, אילת. לצידם, קיים גם בית הספר העל-יסודי "אורים" לחינוך מיוחד, ובית הספר ברנקו וייס.

בית הספר ממוקם ברחוב מלכת שבא 2.

נכון לשנת הלימודים תש"ע (2010/2009) בבית הספר למדו 1,050 תלמידים. צוות המורים כלל 100 מורים.

נכון לשנת הלימודים ה'תשע"ו (2016/2015) למדו בבית הספר 1,135 תלמידים. אחוז הזכאות לבגרות עמד על 70.7%.

נכון לשנת הלימודים תש"ף (2020/2019) לומדים בבית הספר 1,113 תלמידים (ממוצע תלמידים בכיתה: 26)

בנוסף, מאפשר בית הספר לימודי המשך במסגרת כיתה י"ג במסלול ניהול משפטי.

בין השנים 2004–2009 היה "בית ספר תיכון ע"ש מנחם בגין, אילת" מוגדר כ-"מצטיין פריפריה".

===ממאפייני בית הספר===
תיכון בגין מנהל מספר מגמות ייחודיות לבית הספר, ביניהן מגמת מחול ומגמת מוזיקה. כמו כן, ניתן לראות מספר תלמידים אשר לובשים מדי צבא בשטח בית הספר, זאת במסגרת המסלול הצבאי "פלדה כחולה", אשר פועל בתיכון בגין. המסלול מכשיר תלמידים מכיתה ט', הנקראים "שוחרים", למקצועות חיל האוויר.

===חלוקה לכיתות===
* חטיבת ביניים - 18 כיתות
* חטיבה עליונה - 21 כיתות
* חינוך מיוחד - 5 כיתות

===מגמות (נכון לשנת 2016)===

* מנהל וכלכלה 
* מערכות אלקטרוניות 
* אלקטרוניקה ומחשבים 
* מחול 
* מדעי החברה 
* תקשורת בנתיב העיוני 
* ביולוגיה
* מערכות פקוד ובקרה
* מחשבת ישראל לבי"ס 
*דיפלומטיה
*אזרחות

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.kal-kalan.net/%D7%9E%D7%A9%D7%A8%D7%93-%D7%94%D7%A8%D7%99%D7%A9%D7%95%D7%99-%D7%91%D7%90%D7%99%D7%9C%D7%AA/ משרד הרישוי באילת] שעות קבלת קהל למשרד הרישוי, אילת

==הערות שוליים==

בגין
קטגוריה:אילת: חינוך
קטגוריה:הנצחת מנחם בגין
חמסינים במשלט

"חמסינים במשלט" הוא שיר של המשוררת והפזמונאית נעמי שמר, שגם הלחינה אותו, וביצעה ב-1958 הלהקה הצבאית להקת פיקוד המרכז, בעיבוד של אריה לבנון, עם סולו של אילי גורליצקי, בתוכנית ז' שלהם "האדם הנכון במקום הנכון". השיר זכה להצלחה רבה, מייד לאחר שיצא.

השיר, בגרסת כיסוי בוצע שוב על ידי להקת פיקוד המרכז, גם בתוכנית "רשות הדיבור לאריה" שיצאה ב-1961.

השיר בוצע גם על ידי שמעון ישראלי (1956) ולהקת הכל עובר חביבי.

השיר חודש על ידי להקת אף אוזן גרון, בעיבוד רוק של גיל דור, ב-1975 בתוך אלבום הבכורה של השלישייה, "שמש אחת".

==מילות השיר==
השיר מתאר את מחשבותיו של חייל בודד במשלט, המהרהר ביום חמסין על המעשים שיוכל לבצע, אם יצא מהמשלט לתל אביב.

הפזמון החוזר:

השיר מתאר מקומות בילוי רבים בתל אביב: קולנוע מוגרבי, צפון תל אביב, שפת הים מלונות "דן" ו"אכדיה", קפה רוול, תיאטרון הבימה ומועדון ריקודים שנקרא "הבאר".

כמו כן, מזכיר דמויות ואישים בתל אביב: נערה עם פרח, שוטר גיבור, גברת במחשוף, תיירת בת מאה ואת חנה'לה מרון.

בתי השיר, עם הירהורי החייל, מולחנים בקצב מהיר ושמח, ואילו הפזמון, המתאר אותו בודד במשלט בחמסין, מולחנים בקצב נוגה.

השורות הראשונות של השיר מצוטטות בשיר הבלדה על ברוך ג'מילי שזכה בפסטיבל הזמר והפזמון 1974,
בשעה שבביצוע המקורי של "חמסינים במשלט" יש ציטוט קצר מהמנון הפלמ"ח ("אנו אנו הפלמח").

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL997008756018905171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית
* [https://www.nli.org.il/he/scores/NNL_MUSIC_AL990034475840205171/NLI לתווי השיר] באתר הספרייה הלאומית

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1958
קטגוריה:סינגלים מ-1958
קטגוריה:שירי להקת פיקוד מרכז
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי נעמי שמר
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי נעמי שמר
קטגוריה:שירים על חיילים
קטגוריה:שירים על תל אביב-יפו
ברוך פרשקר

ברוך פרשקר (באנגלית: Baruch Praszkier; 1 בינואר 1906 - 18 באפריל 1989) היה מראשי היודנראט בגטו לודז', ניהל את המחלקה לתפקידים מיוחדים.

== תפקידיו בגטו ==
ברוך פרשקר, ממנהיגי הציונים בלודז', מונה עם הקמת הגטו למנהל מחלקה לתפקידים מיוחדים. מחלקה זו עסקה באחסון, וסידור הבגדים המגיעים אל הגטו, הפעילה סדנה לחייטות ומכבסה והייתה אחראית גם על הבינוי והכשרת המגורים בגטו. גם בית הקברות נתון היה לסמכותו של פרשקר. פרשקר כיהן במקביל כאחד מראשי הוועד הפועל של הארגונים הציוניים בגטו.<ref></ref> תפקידים נוספים שמילא פרשקר היו חבר בהנהלת המטבחים הציבורים בגטו, שסיפקו אוכל למרבית תושביו, וכאחראי על רובע מרישין, בו למדו ילדי הגטו והוקמו מרכזים להכשרה חקלאית.

פרשקר הפך למנהל יעיל, שהצליח להביא את המחלקות שניהל לתפוקה גבוהה. זאת, בשעה שבה הנחיל יו"ר היודנראט, מרדכי רומקובסקי, את התפיסה כי עבודה יצרנית פורייה תעלה את ערכו של הגטו בעיני השלטונות הנאצים ותבטיח את הישרדותו. לפי עדויות שונות, פרשקר סייע רבות ליהודי הגטו ואף סיכן את עצמו כדי לתמוך באחרים. כך, למשל, דאג להבריח כיכרות לחם לרבנים שלא היו מקורבים ליודנראט. <ref></ref>

מחלקת הבינוי שניהל פרשקר הייתה אחראית על הכשרת מחנה הצוענים בגטו לודז', שתושביו גורשו, והפיכתו לבית חרושת לנעלי קש.

עובדיו של פרשקר היו מבין הראשונים שהבינו מה קרה ליהודים שגורשו מהגטו למשלוחים, לעבודה במזרח לכאורה. עובדי המכבסה והמתפרה מצאו בגדים משומשים שנשלחו לגטו, עם תמונות ותעודות שהעידו כי בעליהם היו מבין המגורשים. חלק מהבגדים נוקבו בכדורים או הוכתמו בדם, והעידו על גורלם המר של לובשיהם.<ref></ref>

בשנתיים האחרונות לקיומו של הגטו היה פרשקר חבר בוועדות שהכינו רשימות של אנשים לגירוש מהגטו, לפי דרישת הגרמנים. באותה תקופה ניסה לסייע לתנועות הנוער הציוניות בגטו, ולהוציא מהרשימות מגורשים שהיו חברים בהן.

באוגוסט 1944 גורשו מרבית יהודי הגטו לאושוויץ. פרשקר נותר בגטו עם בנו, יחד עם קבוצה של יותר מ-600 אנשים שרובה עבדו במפעל למבנים טרומיים בגטו. התוכנית הייתה לשלוח אותם לגרמניה, ולהקים שם מפעל למבנים טרומיים על בסיס הציוד והעובדים מהגטו. באוקטובר 1944 פרשקר אמנם נשלח לגרמניה, אך הקמת המפעל לא הושלמה. הוא שוחרר, יחד עם האחרים, באפריל 1945 בידי הצבא האדום, ושרד את השואה יחד עם בנו.

== חייו האישיים ==
פרשקר נישא בגטו, בשנת 1941, ובאוגוסט 1942 נולד בנו, יוסף נפתלי. בחגיגות הברית שלו, "את האורחים קידמו בכיבוד צנוע שהיה מורכב מוודקה, תה אמיתי, עוגות וסוכריות", לפי הכרוניקה של גטו לודז'. אחרי המלחמה, פרשקר עלה לישראל ב-1949 ונפטר בשנת 1989 בגיל 83 הוא קבור בבית העלמין בקרית שאול. בנו הפך לפרופסור להנדסה אזרחית בטכניון, שכיהן כמדען הראשי של משרד התחבורה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יודנראט
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:אסירים בגטו לודז'
קטגוריה:לודז': אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1989
ועדת הילדים באוטרכט

389x389 פיקסלים
ועדת הילדים באוטרכט הוקמה ב-יולי 1942 על ידי יאן מיולנבלט ורות מת'ויסן יחד עם סטודנטים מאמסטרדם, כדי להסתיר ילדים בתקופת השואה <ref></ref>. ועדת הילדים סיפקה כתובות מסתור, מסמכים מזויפים, אספקת מזון ודאגה לרישום מקיף שיאפשר איחוד ילדים מאוחר יותר עם הוריהם. 

יאן מיולנבלט קיבץ קבוצת חברים ללימודים שהתחילו לחפש 'כתובות' להסתרת יהודים. הילדים הוסתרו, תחילה באוטרכט ובסביבתה. כעבור כמה חודשים הוקמו סניפים בארנהם ובהאג.<ref name=":0" /> ילדים רבים הוסתרו ביישובים קטנים יותר. במרוצת הזמן נעצרו חברים שונים מארגון זה ונכלאו במחנה ריכוז. כמה מפעיליהם נאלצו בעצמם לרדת למחתרת.<ref name=":0"></ref> 

== הסתרת הילדים ==
בתחילת יולי 1942 החלו חברי הקבוצה להסתיר ילדים יהודים מפני הנאצים בתקופת השואה, עד סוף חודש אוגוסט הוחבאו כבר 70 ילדים יהודיים. עד 1943 הצליחו למנוע את גירושם של כ-100 ילדים. לפי הערכה, הוסתרו 300 ילדים יהודים בידי אנשי הקבוצה, הודות להקרבה האישית של הסטודנטים. לאחר המלחמה חיפשו את הורים של הילדים המוסתרים.<ref name=":0" />

== שיטות ההסתרה ==
לולטר סוסקינד ושותפיו היו כמה שיטות להברחת הילדים. שיטה ראשונה הייתה להסתיר ילדים קטנים בתיקי גב או בפחי חלב.<ref name=":1"></ref> השיטה השנייה היא שהצוות היהודי הצליח לשכנע את הגרמנים שהילדים זקוקים לאוורור, הם הוציאו אותם לטיול מסביב למעון. הילדים היו נספרים ביציאה מהבית, אך הצוות היהודי היה מוסיף ילד אחד שלא נספר (או יותר) ומוסר אותו דרך החלון כאשר הקבוצה הייתה חולפת על פניו. אותם ילדים היו מוברחים במהלך הטיול ומועברים לידי אנשי המחתרת.<ref name=":1" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהדות הולנד: ארגונים
המחתרת האנטי פשיסטית בגטו קובנה

מימן לשמאל: דימה גלפרין, מרים לאן, חיים ילין, משה שרמן, פסח גורדון-שטיין
הארגון האנטי-פשיסטי הלוחם (הנקרא גם אק״א, בגלל שמו ביידיש: אנטיפאשיסטשע קאמף-ארגאניזאציע) הוקם בגטו קובנה ב-31 בדצמבר 1941 על מנת ליצור התנגדות יהודית להנהגה הנאצית בגטו קובנה.

== רקע היסטורי ==
ב-15 באוגוסט 1941 הוקם גטו קובנה. התנאים בגטו היו קשים, והשמדת היהודים הייתה שיטתית. תוך חמישה חודשים בלבד נרצחו 10,000 מתוך 30,000 היהודים בגטו. עקב המצב הקשה, קמו בגטו ארגונים מחתרתיים קטנים ורבים, שעיקר תעסוקתם הייתה הברחת מזון לגטו. בסוף שנת 1941, חברו כל הארגונים היהודים המחתרתיים בגטו קובנה לארגון מחתרתי אחד בהנהגתו של הסופר היהודי חיים ילין. לארגון היו מספר מטרות: הברחת נשק ואספקות שונות לגטו, פעולות כנגד חיילים ושוטרים נאצים ובעיקר ניסיונות חבירה לפרטיזנים מחוץ לגטו.

== פעילות הארגון ==
בשנותיו הראשונות של הארגון, בין 1941-1943, פעילותו העיקרית הייתה הברחת מזון ליהודים בגטו, והברחת נשק שישמש את הארגון בפעולותיו המשמעותיות יותר בהמשך. בתחילת 1943, לאחר מאמצים רבים ליצירת קשרים, התחבר "הארגון האנטי-פשיסטי" למחתרת הליטאית, הוחלט על שיתוף פעולה הדוק ונעשו שני ניסיונות חבירה לפרטיזנים ביערות באזור קובנה.
=== מבצע אוגוסטובה ===
ניסיון החבירה הראשון לפרטיזנים היה מבצע "אוגוסטובה" שהתחיל באוקטובר 1943. מבצע זה היה ניסיון נועז אך כושל להקמת בסיס פרטיזנים חדש ביער אוגוסטובה, הנמצא כ-150 ק"מ דרום מערבית לעיר קובנה (בגבול פרוסיה-פולין). קבוצת חלוץ אשר מנתה כ-20 איש יצאה בדרכה ליערות, אולם בעקבות קשיים אשר נתקלה בהם בדרך, החליטו לשוב אל העיר. עד סוף אוקטובר הוקמו מספר קבוצות נוספות שמטרתן להגיע אל היער, אך כולן, למעט אחת, נכשלו במשימה. שניים מחברי אותה קבוצה הצליחו להגיע ליער, אך נוכחו לדעת כי הוא כלל לא מתאים להקמת בסיס פרטיזנים, ושבו לגטו. הערכות אומרות שכ-100 איש לקחו חלק במבצע כושל זה.
=== יערות רודינקי ===
למרות כישלונו של מבצע "אוגוסטובה", בגטו קובנה החלו במבצע חשאי בהובלת קבוצה קטנה שהייתה מבצעת מארבים ומפתיעה את החיילים הנאצים מבלי לתת להם זמן תגובה משמעותי. מטרת המבצע הייתה הכשרת לוחמים והבאתם ליערות רודינקי, בהם פעלו הפרטיזנים. כדי לאפשר את המבצע, בגטו נערכו מגביות לגיוס כסף, נרכש נשק שהוברח לתוכו, בתי המלאכה בו ייצרו מדים וחגורים, והלוחמים המיועדים עברו אימונים בנשק. בנוסף, נמצאו כלי רכב והוכנו סיפורי כיסוי עם תעודות מזויפות להברחת צעירים ליערות הפרטיזנים בגלוי, מתחת לאפם של הגרמנים. עד אמצע שנת 1944, שבע קבוצות לוחמים יצאו מן הגטו וחברו לשורות הפרטיזנים ביערות למשימות ההתנגדות השונות.
== סופו של הארגון ==
ב-6 באפריל 1944 נלכד חיים ילין, מנהיג הארגון, בידי סוכני הגסטפו בזמן שחיפש מחוץ לגטו דרך להעביר קבוצה נוספת של לוחמים ליערות. הוא נחקר ועונה במשך מספר שבועות עד שמת בשבי בנסיבות לא ידועות. לאחר מותו הארגון התפרק והחברים בו חברו חלקם לקבוצות שונות של פרטיזנים, וחלקם חזרו לגטו ונרצחו בצעדות המוות.
== הערות שוליים ==
אמן רעב

אמן רעב או אמן צום הוא אדם העורך מופעים של צום ממושך, כסוג של בידור. מופעים של אמני רעב היו מקובלים באירופה ובאמריקה מסוף המאה ה-17 ועד תחילת המאה ה-20, והגיעו לשיא פריחתם בשנות ה-80 של המאה ה-19. אמני רעב היו בדרך כלל גברים, שנדדו מעיר לעיר וערכו מופעי צום שנמשכו עד 40 ימים. אמני רעב אחדים נתפסו אוכלים במרמה במהלך המופע שלהם.

סיגל גולדין הבחינה בין אמני רעב, שפעילותם התאפיינה בייסורים כמפגן של שליטה עצמית, ובין "נשים צמות" כדוגמת אן מור (Ann Moore), שייחסו את הימנעותן מאכילה לנס והתגלו כמתחזות, ובין "שלדים חיים" - אנשים שהתאפיינו במשקל גוף נמוך במיוחד.

סוג זה של אמנות הונצח בסיפור הקצר של פרנץ קפקא, "אמן צום".

מופעי צום שתכליתם היא בידור או אמנות אינם מתקיימים כיום, אך שביתת רעב, המתקיימת עד ימינו היא צום ממושך שתכליתו הבעת מחאה.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Alys Moody, [https://books.google.co.il/books?id=iLRwDwAAQBAJ The Art of Hunger: Aesthetic Autonomy and the Afterlives of Modernism], Oxford University Press, 2018
</div>
==קישורים חיצוניים==
<div class="mw-content-ltr">
* Ruben De Somer, [http://www.sideshowworld.com/13-TGOD/2014/Hunger/Artists.html Fasting Wonders: The Hunger Artist From the 17th Through 20th Century], Sideshow World
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנות הבמה
קטגוריה:צום
רנה הירשלר

רנה הירשלר (; 8 באוקטובר 1905, ט' בתשרי ה'תרס"ו - מרץ 1945) היה הרב הראשי של שטרסבורג, שהיה בעל תפקיד מרכזי בסיוע ליהודים במחנות מעצר בצרפת הכבושה.

את רוב חייו הקדיש הירשלר עבור קידום הציונות והיהודים בחיי החברה, והקמת ארגונים המסייעים ליהודים במחנות<ref></ref>.

== ביוגרפיה ==
רנה הירשלר נולד במרסיי שבצרפת, לראול הירשלר אשר היה החזן האחראי על בית כנסת במרסיי. בנעוריו, הכיר את סימון לוי, שתהפוך לאשתו בשנת 1933. לזוג נולדו שלושה ילדים: מרים, ג'סליין ואלן<ref></ref>.

בגיל צעיר החל בקריירה רבנית, ובשנת 1929 (בגיל 23), הפך לרב בעיר מילוז. בשנת 1931 הקים את העיתון "קדימה", שיועד לבני נוער וקידם מעורבות גדולה יותר של יהודים בחברה הצרפתית. בשנת 1939 מונה לרבה הראשי של שטרסבורג ובס-ריין, לאחר כיבוש צרפת בידי הנאצים הפך לאחד מראשי הסעד היהודי במשטר וישי<ref></ref>.

אשתו, סימון לוי, הייתה שותפה בפעילויות רבות. כך, למשל, איירה בעיתון 'קדימה'.

כאשר החל מעצר של יהודים וריכוזם במחנות בצרפת, מונה הירשלר למזכיר כללי במחנות המעצר, והיה שותף בהקמת ועדת העבודה המרכזית במרסיי. לאחר מכן, בעיר גרונבל, הירשלר השתתף בהקמת מרכז תיעוד יהודי.

יחד עם הרב הראשי של חבל הריין העליון, עשה הכל כדי לשמור על המוסדות הדתיים של היהדות האלזסית.

הירשלר הצליח להוציא רבים מיהודי המחוז מרשימות גירוש ומהמחנות שמהם גורשו למחנות ההשמדה, והעביר אותם להוספיס (מרכז לטיפול רפואי).

בסוף שנת 1941 מקס היימנס, לעתיד נשיא חברת התעופה אייר פראנס, ביקש ליצור עם הירשלר קשר על מנת להבריח חזרה לבריטניה עשרה קצינים אנגליים שהוצנחו לצרפת ונכלאו שם. הירשלר וסייע להם לברוח. באותו זמן, אשתו, סימון לוי, ריכזה את הפעילות לאימוץ ילדים יהודים מהגטו. באותה תקופה, הירשלר הקים בדרום צרפת את Aumônerie Général Israélit ('מוסד הצדקה היהודי הכללי'). לאחר הקמתו של הגוף, לא פעם אחת נמצאו חילוקי דעות בין הירשלר לבין הגוף המרכזי של יהודי צרפת, האחראי על קבלת החלטות ביצועיות, בעיקר סביב מידת הציות לשלטונות גרמניה ולממשלת וישי.

ב-22 בדצמבר 1943 נאסר הירשלר וכעבור כחודש גורש לאשוויץ, יחד עם אשתו. שם נספו שניהם. ילדיהם נשלחו עם פרוץ המלחמה להסתתר בבית סבתם בפריז. אלן הירשלר כתב אחרי המלחמה ספר על אביו <ref></ref>.

== אותות, פרסים והנצחה ==
לאחר הוצאתו לאור של עיתון "קדימה", הירשלר זכה לאהדה רבה מקרב בני הנוער היהודים מאלזס.

ולאחר מותו הוענקה לו מדליית התנגדות על הברחתם של עשרה קצינים אנגליים.

ב-1 באפריל 1962, העיר שטרסבורג קראה לרחוב הפועל מול בית הכנסת השלום, "רחוב הרב רנה-הירשלר הגדול".

ב -9 באוקטובר 2016, בעיר מולהאוס, בעיירה מילוז, שהיה הרב מ-1929 ל-1939, הוצב לוח לזכרו של רנה הירשלר, כמו גם של אשתו, סימון.
== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים צרפתים
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מעוטרי מדליית הרזיסטנס
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז מאוטהאוזן
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1905
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1945
אריך קודרט

אריך קורדט (גרמנית: Erich Kordt; 10 בדצמבר 1903 - 11 בנובמבר 1969) היה פעיל בהתנגדות הגרמנית לנאצים. שימש כיועץ צעיר של שר החוץ הגרמני יואכים פון ריבנטרופ. כדיפלומט צעיר קורדט עשה חיל במשרד החוץ הגרמני. קורדט גם שימש כמרגל למחתרת האנטי-נאצית.

== תחילת הקריירה ==
קורדט שדיבר אנגלית מושלמת למד באוניברסיטת אוקספורד באנגליה והצטרף למשרד החוץ הגרמני ב-1928. הוא הוצב בז'נבה ואז בברן בשווייץ.

לאחר מכן הוא שימש כמדריך בשגרירות לונדון תחת השגריר יואכים פון ריבנטרופ ופיתח כלפיו סלידה אישית וזלזול מקצועי. למרות זאת ב-1937 הפך קורדט לחבר במפלגה הנאצית וכאשר בפברואר 1938, ריבנטרופ הפך לשר חוץ, נקרא אריך קורדט לשמש כראש "לשכת השרים" של משרד החוץ, היות ששר החוץ החדש של גרמניה ריבנטרופ שנזקק לעזרה מקורדט ביקש שיסייע לו בפענוח מסמכים ויתרום מהידע ומהניסיון שלו לדיפלומטיה הבינלאומית. קורדט שהיה עוזר שר החוץ נחשף במהלך תפקידו למסמכים סודיים ביותר, אותם לקח וסיפק לקולונל הנס אוסטר שהיה ראש קבוצת אופוזיציה אנטי- נאצית "קונספירציית אוסטר". זה היה מידע סודי מלב המערכת הנאצית שהפך את קורדט לפעיל מרכזי במחתרת.

== קונספירציית אוסטר ==
אריך קורדט ואחיו תיאדור לקחו חלק בקונספירציית אוסטר בשנת 1938. קונספירציית אוסטר הייתה חלק מתוכנית שהמטרה שלה הייתה לעצור את גרמניה מלצאת למלחמה עם צ'כוסלובקיה על שטח חבל הסודטים. התוכנית הייתה להתנקש בחייו של אדולף היטלר.

תיאדור קורדט שימש כקונסול בשגרירות לונדון, ויצר קשרים עם הבריטים, שבהם הייתה תלויה הצלחת הקשר. הקושרים היו צריכים שהבריטים יתנגדו בנחרצות לתפיסת חבל הסודטים. אריך קורדט השתמש באחיו (תיאדור) כשליח כדי לבקש ולנסות ולשכנע את ממשלת בריטניה לעמוד מול היטלר. התקווה הייתה שבשילוב המשבר עם צ'כוסלובקיה, קציני הצבא יבצעו הפיכה נגד היטלר. אך ראש ממשלת בריטניה נוויל צ'מברלין, חשש מהאפשרות שתהיה מלחמה וניהל משא ומתן ארוך וממושך עם היטלר ולבסוף נכנע לו, מה שהרס כל סיכוי שהקונספירציה תצליח. בגרמניה בשלב זה היטלר נתפס כ"מדינאי הגדול בכל הזמנים ברגע הניצחון הגדול ביותר שלו". ולכן הקשר לא יצא לפועל.

== משימות ריגול ==
* בשנת 1939, קורדט נסע ללונדון כדי להעביר מידע סודי ליועץ הדיפלומטי של ממשלת בריטניה (רוברט ונוסרט) על הסכם ריבנטרופ–מולוטוב בין גרמניה ורוסיה.
* משנת 1941 ועד שנת 1944 קורדט נשלח מטעם משרד החוץ הגרמני ליפן ולאחר מכן הועבר לסין ותוך כדי ריגל עבור הרוסים.
* ובשנת 1948 קורדט העיד במשפטי נירנברג בעד שר החוץ של גרמניה ריבנטרופ שהואשם ונידון למוות. לאחר שקורדט העיד, לא ניתן לו לשוב לתפקיד בשירות החוץ הגרמני.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הסכם ריבנטרופ–מולוטוב: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1903
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1999
משה מימון (רב)

הרב משה מימון (ה'תרפ"ד, 1924 - י"ד באייר ה'תשס"ב, 26 באפריל 2002) היה רב ישראלי יליד תוניסיה שכיהן כרב הערים עפולה וקריית אתא.

==ביוגרפיה==
נולד בשנת תרפ"ד (1924) בתוניס לאביו רבי אליהו מימון ואמו נשריה. סבו היה החכם מנחם מימון, אחיו של רב העיר גאבס רבי משה (בישי) מימון. למד מפי הרב פראג'י עלוש ורבי חיים חורי. שימש כמלמד תלמידים, שוחט ובודק, ושליח ציבור בעיר תאלה , ולאחר מכן בעיר אל-כף ובעיר גאבס. נשא לאישה את נווארה שלביה ונולדו להם חמישה ילדים. לאחר קום המדינה עלה לישראל יחד עם משפחתו והתיישב בטבריה. באדר א' ה'תשי"א התמנה על ידי הרבנים הראשיים לישראל, בן ציון מאיר חי עוזיאל ויצחק אייזיק הלוי הרצוג לרב מושב בית שקמה סמוך לאשקלון, ובקיץ של אותה שנה התמנה לרב בעפולה, שם כיהן כשבע שנים. ב-1958 התמנה לרב הספרדי של כפר אתא, שהפך לימים ל"קריית אתא". ייסד בעיר ישיבה לזכר חללי רעידת האדמה באגאדיר, ולאחר סגירתה תרם את המבנה לישיבת פורת יוסף. בשנת 1974 הגיש מועמדת למשרת רבה הראשי של חיפה (לאחר פטירת הרב יוסף משאש), אך הסיר את מועמדותו לאחר שמערכת הבחירות גרמה לסערת רוחות. היה יו"ר הנהלת "התאחדות הרבנים הספרדים בישראל" וראש קרן "דובב שפתי ישנים" להדפסת ספרי רבני תוניסיה, במסגרתה הוציא לאור ספרים רבים (ראו להלן).

נפטר ביום י"ד באייר ה'תשס"ב (2002).

בנו הרב אליהו גד מימון ממלא את מקומו כרבה של קריית אתא. בנו הרב יורם מימון חיבר את הספר "מתנת משה". בתו בתיה נהרגה בתאונת דרכים בגיל 20 בשנת ה'תשל"ו.

==ספריו==
* ברכת אליהו - פרושים ודרושים (ה'תשי"ב).
* הלכה למשה - שו"ת (ה'תשי"ז). ספר זה הוא הספר הראשון שניתנה לו הסכמה מאת הרב עובדיה יוסף (שכיהן אז כדיין בפתח תקווה).
* לב טוב על ספר החינוך.
* תורת אמי - ענייני אבלות, הספדים
וניחומים על אמו, ועניינים שונים (התשל"ג).

===ספרים שהוציא לאור===
* שו"ת "אוהב משפט" של רבו הרב פראג'י עלוש.
* ספרי הרב יצחק חי בוכבזה: "לחם לפי הטף", "בית הלחמי" ו"לב ימים".
* "חלב חטים" לרבי יצחק חי טייב.
* "ערך השולחן" לרבי יצחק טייב.
* "אבני צדק" לרבי ישועה בסיס.
* "שלמי תודה" לרבי שלמה דאנה.
* "תפארת בחורים" לרבי שלום חי הכהן.
* "זרעו של אברהם" לרבי אברהם חג'אג'.

==לקריאה נוספת==
* בנו הרב יורם מימון, זיכרון להולכים, אור תורה תכז, ה'תשס"ג, עמ' תק-תקג.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://amhasefer.wordpress.com/tag/הרב-משה-מימון/ הסכמה ראשונה של הרב עובדיה יוסף] בלוג ספריית הרמב"ם.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים תוניסאים
קטגוריה:גאבס: רבנים
קטגוריה:רבני ערים בישראל
קטגוריה:עפולה: רבנים
קטגוריה:קריית אתא: רבנים
קטגוריה:רבני מושבים
קטגוריה:ישראלים ילידי תוניסיה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2002
תיכון "השלום" למדעים ואמנויות מצפה רמון ע"ש יצחק רבין

תיכון "השלום" למדעים ואמנויות מצפה רמון ע"ש יצחק רבין הוא בית ספר תיכון מקיף (ממלכתי על יסודי), שש שנתי (כיתות ז'-י"ב) במצפה רמון

בית הספר קרוי ע"ש יצחק רבין.

בית ספר תיכון "השלום" נבחר על ידי משרד החינוך זו שנה שנייה, לקחת חלק בתוכנית "אמירים" לטיפוח תלמידים מצטיינים כחלק מפיתוח תרבות מצוינות בבית הספר.

==כללי==
בית הספר מונה כ-270 תלמידים כיתות ז' – י"ב. בכל שכבה שתי כיתות לימוד. בית הספר ממוקם ברחוב רחבעם זאבי 3. בבית הספר תלמידים מחוננים וכן תלמידים בעלי צרכים מיוחדים.

מבנה בית הספר ועיצובו הארכיטקטוני שואבים השראה מהנוף המדברי.

בכל שכבה בחטיבה העליונה ישנה כיתה עיונית המכוונת את תלמידיה לתעודת בגרות איכותית וכיתת אומ"ץ, בה ניתן סיוע לימודי נוסף ומענה לאוכלוסייה מגוונת שייעודה תעודת בגרות מלאה.

בשנת 2016 למדו בבית הספר 243 תלמידים (24.3 תלמידים בכיתה). אחוז התלמידים הזכאים לבגרות עמד על 78.9%.

מנהלת "תיכון "השלום" מצפה רמון ע"ש יצחק רבין" מרים אורנשטיין דה- מלאך, בתו של יואל דה-מלאך חברת קיבוץ רביבים ניהלה בין השנים 2007-2013 את אורט ספיר ירוחם בירוחם.

===מקצועות לימוד===
* אזרחות, אמנות, אנגלית, אשכולות, ביולוגיה, גאוגרפיה, העשרה, היסטוריה, חינוך גופני, כימיה, לשון והבעה, מדעים, מוט"ב (מדע וטכנולוגיה בחברה), מתמטיקה, ספרות, פיזיקה, פילוסופיה, של"ח (ראשי תיבות "שדה לאום חברה"; השם המלא: "של"ח וידיעת הארץ"), תיאטרון, תיירות, תנ"ך, תרבות ישראל

===חטיבת ביניים===
* תוכנית "אמירים" ו"קדם עתידים" – תוכניות למצוינים
* תוכנית "מניפה" ו"תל"ם" (תנופה לבגרות מלאה) – תוכנית לתלמידים הזקוקים להעצמה לימודית וחברתית
* תוכנית "אשכולות" – קורסי העשרה במגוון תחומים מעורב ז' –ט' עם מתן דגש למדעים ואמנויות. אשכול ספורט אמנות ותנועה- מחול מודרני, תיאטרון, כדורגל, כדורעף, ציור, פיסול, מוזיקה ממוחשבת והיפהופ. אשכול המדעי– צילום אמנותי, שחמט, דיבייט, סיור מדברי, בישול מולקולרי, עבודות חקר ומדעים.
* תוכנית "שער שוויון"- קבוצת כדורגל הנפגשת מדי שבוע לאימונים שבועיים ומשתתפת בטורנירים ברמה הארצית. משתתפי התוכנית מקבלים סיוע לימודי באמצעות מרכזי למידה.
* בשנת הלימודים ה'תש"ף (2020/2019) נפתחה מגמת מוזיקה בתיכון השלום, בניהולו של פרופ' מיכאל וולפה, תושב שדה בוקר. בתוכנית הלימודים מתקיימים שיעורי קדם-מגמה לתלמידי כתות ז' הלומדים נגינה זו השנה השלישית במסגרת תוכנית "סולמות". משתתפים בשיעורי המגמה ומנגנים בתזמורת הנשיפה של מצפה רמון בניצוחו של אנטולי ורגוצקי
* נבחרת כדורעף בית ספרית

===חטיבה עליונה===
* מגמות: ביולוגיה מולקולרית, פיזיקה, תיאטרון, פילוסופיה, האדם במדבר, מדעי כדור הארץ.
* אפשרות להרחבה וביצוע עבודות גמר בהיקף 5 יח"ל לתלמידים מצטיינים במקצועות המדעים וכן בתחומים נוספים. העבודות מתבצעות בהנחיה של חוקרים ממכוני המחקר השונים בנגב ובראשם שלוחת מצפה רמון (לשעבר מרכז "מדע רמון").
* תוכנית נגישות להשכלה גבוהה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

===כיתות===
* חטיבת ביניים - 4 כיתות
* חטיבה עליונה - 8 כיתות

==הערות שוליים==

קטגוריה:בתי ספר תיכוניים בישראל
קטגוריה:מצפה רמון: חינוך
קטגוריה:הנצחת יצחק רבין
יוסף פרנס

יוסף פרנס (ברוסית: Джозеф Фернс; 1901 – אוקטובר 1941) היה יהודי, משפטן ועורך דין במקצועו, שחי בעיר לבוב. שימש כראש היודנראט בגטו לבוב מיולי 1941 עד שנרצח על ידי הנאצים באוקטובר 1941 לאחר שסירב למסור לידיהם יהודים לעבודה במחנה העבודה..<ref name=":0"></ref>

==קורות חיים==
בן למשפחה נכבדה בגליציה וקצין לשעבר בצבא האוסטרי. למד משפטים והיה עורך דין.<ref name=":0" />

===מלחמת העולם השנייה ===
הכוחות הגרמניים נכנסו ללבוב ב-29 ביוני 1941 והחלו מיד ברדיפת כ-160,000 היהודים שבעיר. כמה אלפי יהודים נרצחו בפוגרומים ביולי ובאוגוסט 1941. ב-15 ביולי 1941 הוטלו על יהודי לבוב גזרות למיניהן, ובהן החובה לשאת טלאי על הבגדים והגבלות תנועה. ב-27 ביולי, במצוות שלטונות הצבא הגרמני, הוציא ראש העירייה האוקראיני גאורג פולנסקיי (Polanskyi) את הפקודה להקים מועצה זמנית לקהילה היהודית, וב-1 באוגוסט הוקם יודנראט בעיר שבראשו הועמד יוסף פרנס.<ref name=":1"></ref> יוסף פרנס מונה לתפקיד בהמלצת ראש העיר לאחר שאחרים סירבו לתפקיד.

בזמן שהיה בראשו, מחלקות רבות הוקמו ביודנראט בלבוב.<ref name=":1" /> המחלקה החשובה ביותר הייתה מחלקת המשק, שהייתה אחראית על הקצבה ואספקת מצרכים מזון. למרות מאמציה, הורגש מחסור גדול במצרכי מזון,<ref name=":0" /> מכיוון שהגרמנים הקצו כמות מזון מצומצמת ביותר. חלק מהיהודים בגטו הטיחו ביקורת על התנהלות היודנראט וטענו שהמקורבים לחברי היודנראט זוכים בטובות הנאה, וכי חלק גדול מהמזון שהוקצב ליהודים הלך לעובדי היודנראט והמקורבים אליהם.<ref name=":1" /> תחת ניהולו של יוסף פרנס פעלה גם מחלקת שירות הסדר היהודי. בנוסף, פרנס ביקש לשקם את מוסדות הדת, והאמין שגל הגזרות של התקופה הראשונה של הכיבוש ישכך. לכן חשב להקים את הרבנות כמחלקת דת,<ref name=":1" /> אולם לקח זמו עד שזאת הוקמה בפומבי וזאת מפני שהיו הרבה דרישות לגירושים מבני זוג מעורבים יהודים ונוצרים.

ד"ר יוסף פרנס נרצח על ידי הנאצים, לאחר שסירב למסור לידיהם יהודים לעבודה במחנה העבודה ינובסקה.

== לקריאה נוספת ==
* אליהו יונס, עשן בחולות - יהודי לבוב במלחמה 1944-1939, יד ושם, 2001
* בלה גוטרמן, בבוא האימה - יהודי לבוב תחת הכיבוש הגרמני (דפי עדות, יוני 1941–אפריל 1942), המרכז לחקר תולדות יהדות פולין ומורשתה : המכון לחקר התפוצות, 1991

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:עורכי דין יהודים אוקראינים
קטגוריה:יודנראט
קטגוריה:פולנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אסירים בגטו לבוב
קטגוריה:ילידי 1901
קטגוריה:נפטרים ב-1941
פליקס לנדאו

פליקס לנדאו (גרמנית: Felix Landau 21 במאי 1910 וינה, שבאוסטריה – 4 באפריל 1983, וינה, אוסטריה), היה קצין SS אוסטרי, בדרגת האופטשארפיהרר, חבר איינזאצקומאנדו במלחמת העולם השנייה. לנדאו תואר על ידי העיתון האוקראיני "The Day" כדמות מרכזית ביישום התוכנית הנאצית להשמדת יהודי גליציה.<ref></ref> במסגרת תפקידו, נשלח לראשונה ללבוב, ואחר כך לדרוהוביץ', פולין (אוקראינה של היום). בנוסף, לנדאו היה מי ששמר על מריה אלטמן, שעל סיפורה האישי מתבסס הסרט אישה בזהב.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==

=== תחילת הקריירה ===
בשנת 1925, בעקבות הצטרפותו של לנדאו לנוער הלאומי-סוציאליסטי הוא גורש מפנימיית חניכים המנוהלת על ידי קתולים שהיה חלק ממנה.

בשנת 1930 הצטרף ל"Austrian Bundesheer", הצבא האוסטרי. ביוני 1933 הוא גורש מהבונדסייר לטובת הפעילות הנאצית. במרץ 1931 השתתף בתכנון חיסולו של הקנצלר האוסטרי אנגלברט דולפוס (שנרצח על ידי הנאצים בשנת 1934) ונכלא.

עם שחרורו בשנת 1937 הוא חידש את הפעילות הנאצית ונאלץ לברוח כדי להימנע ממעצר נוסף. לאחר מכן, היה חבר בסטורמבטילונג, הזרוע הצבאית למחצה המקורית של המפלגה הנאצית. בהמשך, לנדאו התחתן ובעקבות כך הפך לאזרח גרמני, ועבד כעוזר משטרתי בגסטפו.

=== במהלך מלחמת העולם השנייה ושירותו באיינזצקומנדו ===
בשנת 1941 הועבר ל- KdS/SD בראדום שנשלטה על ידי ה-General Government שם הוא פגש קלדנית בשם גרטרוד, שמאוחר יותר הפכה למאהבתו ומי שכתב לה את מכתביו.

ביוני 1941 התנדב פליקס לנדאו לשירות באיינזצקומנדו. גם את יומנו הוא החל לכתוב ביולי 1941, בו הוא שילב מכתבים סנטימנטליים לאהובתו ותיעד במפורט את השתתפותו בזוועות במה שנודע לימים בשם השואה. ביומנו הוא מתאר "תרגילי קליעה" ו"פעולות פראיות", שבהם הוא ואנשיו היו מוציאים להורג יהודים אקראיים שעבדו בקרבת מקום או עברו במקרה ברחוב.

לנדאו היה ידוע גם במתן "חסות זמנית" לברונו שולץ הצייר היהודי עליו כפה לצייר ציורי ילדים על קירות ביתו של לנדאו כדי לשעשע את ילדיו בעת שהיה כלוא בביתו. לנדאו היה נוהג לירות ביהודים ממרפסת ביתו ובאחד מה"מטווחים" ירה ביהודי שהיה "בן חסותו" של קצין SS אחר בשם קארל גינטר. כנקמה על כך רצח גינטר בנובמבר 1942 את "היהודי של לנדאו" – ברונו שולץ, ביריית אקדח. לאחר מכן, ציורי הקיר של שולץ נצבעו ונשכחו עד אביב 2001 שבו נחשפו ציורי הקיר של שולץ בבית בעיירה דרוהוביץ' שבאוקראינה. בעוד הרשות המקומית דנה בהקמת מוזיאון באתר, הוברחו הציורים לישראל על ידי צוות של מוסד יד ושם. 

בסוף 1941 הוא גר עם גרטרוד בווילה אריסטוקרטית. הוא התגרש מאשתו הראשונה בשנת 1942 והתחתן עם גרטרוד בשנת 1943 וגם ממנה התגרש בשנת 1946. עד מאי 1943 היה לנדאו אחראי על ארגון העבודה היהודית. 

== לאחר מלחמת העולם השנייה ==
לאחר מלחמת העולם השנייה, תחת שמו של רודולף יושקה הוא הקים חברה לעיצוב פנים בבוואריה.<ref></ref> ב־1946 עובד לשעבר בפלוגה בלינץ' שבאוסטריה זיהה אותו. לנדאו נעצר על ידי האמריקאים אך הצליח להימלט מכלא גלסנבך באוגוסט 1947.

בשנת 1959 נעצר לנדאו והואשם במעשי הטבח. הוא נידון למאסר עולם בשנת 1962 בבית המשפט להפסקה בשטוטגרט. בשנת 1973 קיבל חנינה.

== ציטוטים נוספים ==

*

== לקריאה נוספת ==
* Master Of Death: SS-Einsatzgruppen מאת ריצ'רד רודס
* מכתבי אהבה של רוצח נאצי בלמברג ודרוהוביץ' מאת פליקס לנדאו (יד ושם)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:אוסטרים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1910
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1983
כריסטוף פרובסט

כריסטוף פרובסט (נולד ב-6 בנובמבר 1919 -22 בפברואר 1943) היה חבר בקבוצת הוורד הלבן, שהיוותה חלק מההתנגדות הגרמנית לנאציזם. פרובסט הוצא להורג במינכן, גרמניה.<ref name=":0"></ref>

== קורות חיים ==
פרובסט נולד במורנאו אם שטפלזה , סמוך לאגם שטפלזה בגרמניה. התחתן בגיל צעיר וגידל שני ילדים קטנים יחד עם אשתו. לאורך רוב חייו היה חילוני אך כאשר התבגר התקרב יותר לאמונה הקתולית. בעקבות העקרונות המוסריים והחשיבות שייחס לשלווה ולחירות כמרכיב חיוני בחיי אדם, הוא תיעב את היטלר והנאציזם.<ref name=":0" />

== פעילותו ב"וורד הלבן" ==
פרובסט היה סטודנט לרפואה באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן ובאותה התקופה היו קבוצות סטודנטים מחתרתיות אנטי-נאציות ששיתפו פעולה ושמרו על קשר בינן לבין עצמם. החשובה בהן הייתה קבוצתם של הנס שול, וילי גראף ואלכסנדר שמורל בשם "הורד הלבן". ובשל שנאתו להיטלר ולנאציזם הסכים לסייע לשול ולשמורל להילחם נגד המשטר.

פרובסט לא נראה אדם אשר נחפז לסכן עצמו. כלפי חוץ, הוא ניהל יחד עם חבורתו חיים סטודנטיאליים עליזים וחסרי דאגות. ביום יום נכחו חברי "הוורד הלבן" בהרצאות וסמינרים, ובערבים השתתפו בשיעורי ריקוד, האזינו בהתלהבות לקונצרטים של מוזיקה קלאסית ושרו אורטוריות ב"מקהלת באך" המקומית. אך זה היה למעשה מסווה לעיסוקם האמיתי, המפחיד בהרבה, שהיה לעורר את העם הגרמני להתמרד נגד המשטר הנאצי. לאחר כמה זמן הנס שול ואלכסנדר שמורל שותפיו של פרובסט החלו לכתוב עלונים אנטי-נאציים ולהפיץ אותם ברחבי האוניברסיטה כדי לעורר את הסטודנטים למרד כללי, גיבשו את דעתם לכתוב עלונים מחתרתיים נגד המשטר הנאצי, וכבר בשלב מוקדם שיתפו ביוזמתם את כריסטוף פרובסט.<ref></ref>

בעלונים היה כתוב על הקונפליקט עם נוער היטלר, פיזור תנועת הנוער המחתרתית, הזוועות במחנות הריכוז ומעשי הטבח בארצות הכבושות. בעקבות פרסום עלונים אלו חברי "הורד הלבן" נחשפו וב-21 בפברואר נפתח המשפט הראשון ובו עמדו הנס שול, סופי שול וכריסטוף פרובסט על דוכן הנאשמים. לאחר המשפט ביום שישי, 22 בפברואר 1943, צעדו הנס וסופי שול וכריסטוף פרובסט בדרכם האחרונה אל הגיליוטינה של כלא שטלהיים בברלין.<ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הוורד הלבן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1919
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1943
קטגוריה:אישים שהוצאו להורג בעריפת ראש