OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פרידריך אדלר (פוליטיקאי)

פרידריך וולפגנג אדלר (בגרמנית: Friedrich Wolfgang Adler; 9 ביולי 1879 - 2 בינואר 1960) היה פוליטיקאי יהודי-אוסטרי ומהפכן סוציאליסטי. ב-1916, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, התנקש בראש ממשלת אוסטריה הרוזן קרל פון שטירגק (Stürgkh).

== תולדות חייו ==
אדלר היה בנו של המנהיג הסוציאל-דמוקרטי ויקטור אדלר. למד כימיה, פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת ציריך והתיידד עם אלברט איינשטיין. בשנת 1897 הצטרף כחבר למפלגתו של אביו, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. החל משנת 1907 ערך את ביטאון המפלגה, "המאבק" (Der Kampf). במכתב שכתב לאביו ב-1908 נמצא אחד הדיוקנאות המוקדמים של איינשטיין. בשנת 1909, התמודד על משרת פרופסור לפיזיקה באוניברסיטה מול איינשטיין וזכה, אולם ויתר על המשרה לידידו. בשנת 1911 נטש את עיסוקיו המדעיים והיה לפוליטיקאי במשרה מלאה, כאשר הפך ליו"ר המפלגה בווינה.

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה ממתנגדיה החריפים, מתוך תפיסה שאל לפועלים מלאומים שונים להילחם אלו באלו בפקודת מנהיגיהם הנצלנים. עם התגברות הרעב באוסטריה, עם התמשכות המלחמה, יצא קצפו נגד ראשי הממשל, שהמשיכו לנהל אורח חיים תקין ואף נהנתני.

באוקטובר 1916 ירה אדלר למוות בראש ממשלת אוסטריה, הרוזן קרל פון שטירגק, בעת שהלה אכל צהריים במסעדה במלון במרכז וינה. הוא נימק זאת בכך ששטירק היה אחראי בעיניו להמשך המלחמה ולניטרול הפרלמנט. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית גינתה את מעשהו כפעולת טרור אינדיבידואלי, זרה לחלוטין לאידאולוגיה המרקסיסטית העומדת ביסוד מצעהּ. בבית המשפט ניסה לשווא אביו, ויקטור אדלר, הפסיכיאטר בהכשרתו, לשכנע את השופטים שבנו פעל כנראה ברגע של אי-שפיות, בהתחשב בתורשתו: אמו, אֶמָה (אשתו של ויקטור), סבלה מהפרעות פסיכיאטריות, ואחותו של ויקטור הייתה מאושפזת בבית החולים לחולי נפש "אם שטיינהוף" בווינה. ואולם פרידריך אדלר נשפט על ידי בית משפט מיוחד ונידון למוות. אחרי מות הקיסר פרנץ יוזף ב-22 בנובמבר 1916, המתיק הקיסר החדש, קרל, את העונש לשמונה-עשרה שנות מאסר. בסופו של דבר, פרידריך אדלר שהה בבית סוהר שנה בלבד ושוחרר עקב חנינה שקיבל עם תום המלחמה בשנת 1918.

עם שחרורו מהכלא מילא תפקידי מפתח בהנהגת מועצות הפועלים של אוסטריה (Arbeiterräte). מאמצע שנות העשרים כיהן כמזכ"ל האינטרנציונל הסוציאליסטי במשך 15 שנה.

מיד לאחר האנשלוס נמלט לארצות הברית. ב-1946 פרש מפוליטיקה פעילה והחל לערוך את כתבי אביו, בהם התכתבויותיו עם אוגוסט בבל וקרל קאוטסקי.

ב-1937 כתב לאון טרוצקי:

== לקריאה נוספת ==
* לואיס ס. פויר, איינשטיין ובני דורו, ספרית אפקים 81, עם עובד 1979 עמ' 19–32. 
*פרידריך אדלר, במישרין ובעקיפין, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2012. 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.wien.gv.at/english/history/commemoration/emperor.html על מעשה ההתנקשות באתר ההיסטוריה של וינה]
* [http://www.workersliberty.org/story/2013/12/20/friedrich-adler-assassinated-austrian-premier-protest-against-world-war-1-his-speec אירוע ההתנקשות ונאומו של אדלר בבית המשפט], באתר "Workers Liberty"
* [http://books.google.co.il/books?id=3pwBKt47Ws8C&lpg=PA163&ots=Ps9PaU7qvT&dq=Friedrich%20Adler%201916&pg=PA163#v=onepage&q=Friedrich%20Adler%201916&f=false Political Trials: Gordian Knots in the Law By Ron Christenson] p. 163-165
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוציאליסטים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:מתנקשים פוליטיים יהודים
קטגוריה:אוסטרו-הונגרים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:וינה: אישים
קטגוריה:מקבלי חנינה

קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1960
עשהאל צוקרמן

מיכאל הנגבי (משמאל) מושל צבאי של באר-שבע. 1950|שמאל|]]
עשהאל צוקרמן (23 במרץ 1898 - 1 באוקטובר 1970) היה בן לאנשי ביל"ו שהיו מייסדי המושבה גדרה. אחיינו של יהושע חנקין. ממתנדבי הגדודים העבריים ופעיל בארגון ההגנה. פעיל בכיבוש העבודה העברית בארץ ובגאולת קרקעות בדרום הארץ. התגייס לצה"ל במלחמת העצמאות ובמהלכה מונה למושל הצבאי הראשון. לאחר שחרורו המשיך לעסוק בחקלאות במשקו בגדרה.

== קורות חייו ==
עשהאל נולד ב-1898 בגדרה לשלמה זלמן צוקרמן (יליד סמרגון) ורבקה לבית חנקין (אחותו של יהושע חנקין וילידת קרמנצ'וג). אביו, שעלה לארץ ב-1883, התקבל כחבר בביל"ו והיה ממייסדי גדרה ב-1884. 

עשהאל סיים בית ספר יסודי בגדרה ואת המחזור הראשון בבית הספר הריאלי בחיפה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הצטרף לגדודים העבריים ועסק בתחום הביטחון ביישובו. לאחר פירוק הגדודים הצטרף להגנה והיה פעיל באזור הדרום. 

בתקופה שלאחר המלחמה (בערך ב-1927) הצטרף לפעילות לכיבוש העבודה העברית בארץ מידי הערבים ועסק בחקלאות באזור השרון. ב-1930 עבד עשהאל כמנהל עבודה במשקו של נחום שיפר שהיה ממייסדי כפר הדר בהוד השרון (נקרא "משק שפר").

לאחר מאורעות תרפ"ט (1929) החל עשהאל לעסוק ברכישת קרקעות באזור הדרום מטעם קק"ל . בולטת במיוחד הרכישה, ב-1936, של אדמות "אבו זבורה" שעליהן הוקם, ב-1943, מצפה גבולות (בהמשך הוקם במקום קיבוץ גבולות). גם אדמות קיבוץ נגבה נרכשו על ידי האחים צוקרמן.

בתקופת מלחמת העצמאות שירת עשהאל כקצין אפסנאות במחוז השפלה ובנובמבר 1948 מונה למושל הצבאי הראשון כשאחריותו על אזור הדרום. בהמשך מונה למושל מגדל-אשקלון. בתקופה זו גר בקומה העליונה של בית המרקחת של זכריאס הערבי הנוצרי בכיכר גולומב. לאחר סיום תפקידו הוחלף על ידי מיכאל הנגבי.

ב-1949 השתחרר מצה"ל והתיישב במשק שרכש בגדרה.

== חייו האישיים ==
ב-1922 נישא ליעל הנקין (שהוריה גם הם ממייסדי גדרה). נפטר בגדרה ב-1970. השאיר אחריו בת ובן שממשיך את דרכו ומעבד את המשק בגדרה.

== לקריאה נוספת ==
* חיה צוקרמן בראלי, עשהאל איש גדרה, קויק קופי, 2002

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.gen-mus.co.il/person/?id=8998 עשהאל צוקרמן] באתר "אלבום המשפחות - עדת ראשון לציון"
* 
* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20160303222034/http://www.rishonim.org.il/hod-hasharon/Info/founder_show.aspx?id=4836 נחום שיפר] באתר "ראשונים" של הוד השרון (אורכב)
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מושלים צבאיים ישראלים
קטגוריה:גדרה: אישים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:גואלי אדמות בארץ ישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:אישים הקבורים בגדרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1970
חיים צבי טייטלבוים (ירושלים)

הרב חיים צבי טייטלבוים (מכונה: חיים הערש, נולד ב-תשל"ג, 1973) הוא רב קהילת סאטמר בירושלים ובנו הבכור של רבי זלמן לייב טייטלבוים, אחד משני האדמו"רים מסאטמר בארצות הברית.
בנאום

==ביוגרפיה==
נולד בוויליאמסבורג לרבי זלמן לייב ולחיה שרה בת הרב משה שפיץ, אב בית דין ביסטריץ. נקרא על שם אביו של סבו, רבי חיים צבי טייטלבוים מסיגט. למד בישיבת סאטמר במונסי, בישיבת סאטמר בוויליאמסבורג שם היה תלמידו של רב אברהם אטיק ובישיבת סאטמר בירושלים אצל הרב משה אריה פריינד שסמך אותו לרבנות.

בשנת תשנ"א נשא את בת דודו רבי אפרים למברגר, גאב"ד מאקווא בורו פארק (חתן סבו הרב שפיץ).

בשנת תשנ"ז התמנה אביו לרב קהילת סאטמר בירושלים, והוא ירש את מקומו בתואר אב בית דין סיגט בוויליאמסבורג, תואר ותפקיד שהיה לסבו רבי משה, עד מינויו לאדמו"ר. בשנת תשנ"ט חזר אביו לארצות הברית לכהן כרב קהילת סאטמר בוויליאמסבורג, ורבי חיים צבי קיבל את תפקידו ברבנות קהילת סאטמר בירושלים. את תפקידו כאב בית דין סיגט קיבל אחיו הצעיר רבי יעקב דב. במעמד הכתרתו נכחו ראשי העדה החרדית בירושלים ואביו.
בשבט תשע"ג חיתן את בתו הבכורה, עם בנו של רבי ישעיה לבין, האדמו"ר מזידיטשוב. סמוך לחג הפסח ה'תשע"ז שב להתגורר בוויליאמסבורג קרוב לאביו. הוא ממשיך לשאת בתואר רב הקהילה בירושלים.

==עמדותיו==
הרב חיים צבי הוא מהסמנים הקיצוניים בעדה החרדית בירושלים, לצד הרב חיים רבינוביץ' האדמו"ר ממשכנות הרועים והרב אברהם שמחה חנון האדמו"ר מקהל חסידי ירושלים (לעומת חצרות תולדות אהרן ודושינסקי המתונות יותר). בדרשותיו הוא מרבה לדבר על חובת ההתבדלות מהציונים ואגודת ישראל.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.bhol.co.il/article.aspx?id=67128&cat=6 הממשיכים: מנהיגי העתיד של עולם החסידות • פרויקט חג] באתר בחדרי חרדים.

קטגוריה:חסידות סאטמר
חיים צבי (ירושלים)
קטגוריה:משפחת טברסקי: ענף צ'רקס-שניאורסון
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
קטגוריה:בני אדמו"רים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
אצטדיון מקס מורלוק

אצטדיון מקס מורלוק (בגרמנית: Max-Morlock-Stadion) הוא אצטדיון בנירנברג שבגרמניה, אשר נפתח בשנת 1928.

== היסטוריה ==
מאז שנת 1966 האצטדיון משמש בית עבור קבוצת הבונדסליגה הגרמנית נירנברג. באולימפיאדת מינכן בשנת 1972, אירח האצטדיון שישה משחקים. בשנת 1967, אירח את גמר גביע אירופה למחזיקות גביע בין באיירן מינכן וגלאזגו ריינג'רס, באיירן מינכן ניצחה 0–1.

האצטדיון היה ידוע בכינויו Städtisches Stadion (בעברית: "אצטדיון עירוני") עד 1991, אז קיבל את השם פרנקנשטדיון. ב-14 במרץ 2006 האצטדיון נקרא מחדש בשם EasyCredit-Stadion ("איזיקרדיט-שטדיון") למשך שש שנים אחרי עסקת חסות עם הבנק הגרמני DZ Bank. בין השנים 2013–2016 נקרא האצטדיון Grundig Stadion ("אצטדיון גרונדיג"), עקב הסכם חסות עם חברת גרונדיג. בין השנים 2016-2017 נקרא האצטדיון "אצטדיון נירנברג". בשנת 2017, לאחר בקשות רבות מצד אוהדי הקבוצה, נקבע שמו הנוכחי של האצטדיון, שנקרא על שמו של מקס מורלוק, גדול כדורגלני נירנברג בכל הזמנים וסמל בקבוצה.

כמו כן, האצטדיון אירח חמישה משחקים במסגרת מונדיאל 2006, כולל המשחק המפורסם בין פורטוגל והולנד אשר נקרא "קרב נירנברג" עקב 4 הכרטיסים האדומים ו-16 הכרטיסים הצהובים שהוצאו על ידי השופט הרוסי ולנטין איבאנוב, מספר הכרטיסים הגדול ביותר שהוצא בטורניר בין-לאומי של פיפ"א.

==מתקנים==
המתקנים באצטדיון כוללים שני חדרי הלבשה עבור שחקנים, מאמנים ושופטים. קיימים גם חדרי טיפול ופיזיותרפיסטים. אזור בגודל של 300 מטרים רבועים עבור מדיה ותקשורת ואזור עבור מסיבות עיתונאים. באצטדיון קיים גם חדר VIP בגודל של 1,200 מטרים רבועים אשר מסוגל להכיל 800 אורחים. עקב הכמות הגדולה של מקומות הישיבה באצטדיון, מחוץ לאצטדיון יש כ-15,000 מקומות חניה.

באצטדיון יש גם מתקני אתלטיקה ברמת תקן בין-לאומית, מערכת ממטרות שלמה, שמזינה את הדשא במי גשם. המגרש מואר על ידי מערכת הארה. בתוך האצטדיון קיימים שני קירות בגודל של 60 מטרים רבועים אשר מספקים שידור וידאו לאוהדים. פרנקנשטדיון (2006)

==מונדיאל 2006==
אצטדיון זה הוא אחד ממספר אצטדיונים אשר אירחו את מונדיאל 2006.

במהלך המונדיאל אירח האצטדיון חמישה משחקים:
* 3 - 1 , שלב הבתים
* 2 - 0 , שלב הבתים
* 0 - 0 , שלב הבתים
* 2 - 1 , שלב הבתים
* 1 - 0 , שמינית גמר

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.fcn.de/en/club/stadium/ אצטדיון נירנברג באתר הרשמי של נירנברג]
* [http://www.stadiumguide.com/easycreditstadion/ אצטדיון נירנברג] באתר [https://web.archive.org/web/20090708044302/http://www.stadiumguide.com/index.htm Stadium Guide]
* [https://web.archive.org/web/20140709043845/http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/europe/germany/bayern/nurnberg_frankenstadion.shtml פרנקנשטדיון] באתר [http://www.worldstadiums.com/ World Stadiums]

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בגרמניה
קטגוריה:בוואריה: מבנים
קטגוריה:נירנברג: ספורט
קטגוריה:אצטדיוני מונדיאל 2006
קטגוריה:נירנברג (כדורגל)
מרכז אקספו של אוקראינה

מפת מרכז התערוכות
מרכז אקספו של אוקראינה (באוקראינית: Національний експоцентр України) הוא מרכז ירידים ותערוכות בינלאומי בקייב, בירת אוקראינה. המרכז שוכן בפארק ברובע הולוסייב, שהייתה בעבר כפר סמוך לקייב. מרכז התערוכות תוכנן לפי החלטה של ממשלת ברית המועצות בשנת 1949 ותוכנן על פי המודל הסובייטי של מרכז התערוכה של כל רוסיה במוסקבה. המרכז נפתח בשנת 1958 תחת השם תערוכת ההישגים של הכלכלה הלאומית של אוקראינה (Виставка досягнень народного господарства (ВДНГ - УРСР). 

לאחר נפילת נפילת מסך הברזל וקבלת העצמאות של אוקראינה קיבל המרכז את שמו הנוכחי והפך למרכז תערוכות וירידים בינלאומי.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
תמונה:Експоцентр.jpg|
תמונה:Украина, Киев - ВДНХ - Павильон 10 'Зерновые культуры' 08.jpg|
תמונה:Украина, Киев - ВДНХ - Павильон 3 'Металлургия' 01.jpg|
תמונה:Украина, Киев - ВДНХ - Павильон 2 'Животноводство' 01.jpg|
</gallery>

== ראו גם ==
* תחנת ויסטבקובי צנטר

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.expocenter.com.ua/en/ מרכז אקספו של אוקראינה]

קטגוריה:קייב: מבנים
קטגוריה:ברית המועצות: תרבות
קטגוריה:ברית המועצות: כלכלה
קטגוריה:מרכזי תערוכות, ירידים וכנסים
יצחק הולץ

יצחק (ג'ק) הולץ (כ"ו בכסלו תרפ"ו, 13 בדצמבר 1925 – י"ג בטבת תשע"ט, 21 בדצמבר 2018) היה צייר יהודי אמריקאי-ישראלי, שצייר יצירות ז'אנר על חיי היהודים בישראל ובארצות הברית.

==קורות חיים==
יצחק הולץ נולד בפולין בעיירה סקרנביץ בשנת 1925, בשנת 1935 עלה עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בשנת 1945 החל ללמוד ב"בצלאל החדש". ב-1950 עבר להתגורר בניו יורק, ארצות הברית, שם למד ציור בארט סטודנטס ליג אצל רוברט ברקמן ובאקדמיה הלאומית לעיצוב תחת רוברט פיליפ.
בשנת 1960 החל לשהות בקביעות בישראל. יצירתו של הולץ מתארת לרוב את חיי היום יום היהודיים בארץ ישראל וארצות הברית בסגנון ריאליסטי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ציירים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2018
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2018
ג'וזף אדוארד שיגלי

יוסף אדוארד שיגלי (באנגלית: Joseph Edward Shigley; 10 באפריל 1909 - 19 במאי 1994) היה מהנדס אמריקאי אשר ידוע כאחד התורמים הגדולים ביותר לאקדמיה בתחום התכן המכני.

==ביוגרפיה==
שיגלי סיים את לימודי תואר בהנדסת מכונות וחשמל באוניברסיטת פרדו ולימודי תואר שני באוניברסיטה של מישיגן, ובהמשך עבד באוניברסיטת קלמסון בשנים 1936-1954. בשנת 1956 הוא התמנה לפרופסור בהנדסת מכונות מאוניברסיטת מישיגן, שם הוא נשאר עד פרישתו ב-1978. במהלך הקריירה שלו היה חבר של באגודת מהנדסי המכונות בארצות הברית בשנת 1968. שיגלי היה בין מחברי הספר רב המכר אשר מקיף את מרבית תחום התכון המכני בהנדסת מכונות וניכר בתחומו.

במהלך חייו שיגלי חיבר או חיבר במשותף שמונה ספרים, ובהם התאוריה של מכונות ומנגנונים, ומכניקה יישומית של חומרים. הוא היה משנה למחבר הראשי של מדריך התקן הידוע של תכן מכני. הוא החל בכתיבת תכן מכני ככותב בודד, ספרו היווה דוגמה ושלד לספרים דומים בתחום. הוא תרם לכתיבת חמש המהדורות הראשונות של ספר זה, יחד עם המחברים לארי מיטשל וצ'ארלס מישקה.

== פרסים ==
* מדליית ורנר 1977
* פרס תכון מכני 1985

==ספרים==

==קישורים חיצוניים==
* [http://highered.mcgraw-hill.com/sites/dl/free/0073121932/365766/Shigley_bio.doc ביוגרפיה קצרה] 
* [https://www.lib.umich.edu/faculty-history/faculty/joseph-e-shigley/memoir תיאור חייו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מהנדסים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרדו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1909
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1994
צורף (פירושונים)

צורף הוא בעל מלאכה שמקצועו הוא צורפות, כלומר עיבוד מתכות אצילות (כסף, זהב, ופלטינה) לשם ייצור תכשיטים, לרוב תוך שיבוץ אבנים יקרות. המילה משמשת כשם משפחה, על פי רוב נגזר מהעיסוק במקצוע הצורפות, בעברית תרגום השמות זלוטניק וגם אסייג, אמזלג וצאייג.

קטגוריה:שמות משפחה עבריים
קטגוריה:שמות משפחה לפי עיסוק
Legacoop

לגה-קואופ (Legacoop) הוא הארגון הקואופרטיבי הוותיק ביותר באיטליה. הוא ארגון גג של כ 15,000 קואופרטיבים בתחומים שונים<ref></ref> וחברים בו מעל 7 מיליון בני אדם<ref></ref>. הארגון מקדם את התפתחות הקואופרציה, שיתוף, פיתוח כלכלי וסולידריות בקרב 'קואופרטיבים חברים' והפצת עקרונות הקואופרציה. הוא פעיל בכל האזורים והמגזרים באיטליה. הארגון מייצג את הקואופרטיבים החברים וקובע אסטרטגיה מול הממשל והפרלמנט. הקואופרטיב פועל גם בקרב הרשויות אזוריות. הארגון מעודד יוזמות לקידום ופיתוח פרויקטים נוספים ומקיים קשרים בינלאומיים.

== היסטוריה ==
הארגון נוסד בשנת 1886. ההיסטוריה של הארגון כוללת משברים ופילוגים בתקופות קשות, אך לאחר התאוששות הארגון החל לפתח קואופרטיבים חברתיים - לעזרה עצמית של מוגבלים, בצד פיתוח עסקים קואופרטיביים חדשים.

== פעילות ==
=== פעילות סקטוריאלית ===
# קרן משותפת - השקעה בפיתוח וביזמות, תמיכה בקואופרטיבים חברתיים ועסקיים.
# בנייה (קו-האוזינג) - 3,000 קואופרטיבים ב-300,000 אתרים, 40,000 חברים - פרויקטים לזוגות צעירים (מכירה/השכרה), לקשישים, מהגרים, סטודנטים. בנייה אקולוגית, רגישות לסביבה.
# קואופרטיב צרכנות - יוזמה של התנועה הקואופרטיבית בשנת 1973 לשמירה על הצרכנים, על הסביבה ועל הסולידריות החברתית. שילוב של הצלחה עסקית בשוק תחרותי עם שקיפות ופתיחות, שמירה על ערכים, השתתפות דמוקרטית, איכות, מחיר נמוך אפשרי, תעסוקה, ביטחון לצרכן.
# רשת הפצה קמעונאית (לרבות מזון) – 1973, היפרים וסופרמרקטים בגדלים שונים, המשווקים את מוצרי הקואופרטיבים. בשת"פ עם צרפת ועם תאגידים אירופיים.
# סקטור הייצור - מפעלי תעשייה, חומרי בנייה, תכנון, עיצוב.
# קואופרטיבים של שירותים ותיירות - 1990.
# חקלאות, אגרו-מזון ופיתוח אזורים כפריים 1957. שמירה על איכות המוצרים, חיבור לקואופרטיבים חקלאיים באירופה. מספקים עבודה למוגבלים ושומרים על איכות הסביבה.
# קואופרטיבים לדיג. (בנוי על ברית היסטורית של סקטור הדיג) פיתוח תיירות דיג.
# קואופרטיבים של תקשורת - עיתונאים, מו"לים. כולל הוצאות לאור, חנויות ספרים, הדפסה, פרסום, שירותים למדיה, עלונים, סרטים, וידאו. סיוע לעיתונות ללא רווח. תמיכה בחופש מידע, הזדמנות שווה, טיפוח הדמוקרטיה.
# פדרציה להדדיות (שותפות) וולונטרית ולעזרה הדדית בתחומי: בריאות, נופש תרבות. ביטוח בריאות במחיר מוזל לחברי הקואופרטיבים, מרפאות מומחים, מרפאות שיניים וכיוצא בזה.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קואופרטיבים
קירוב בוסינסק (ציפה)

במכניקת הזורמים, קירוב בוסינסק (על שם המתמטיקאי והפיזיקאי הצרפתי, ז'וזף ולנטן בוסינסק , 1842–1929) משמש בשדה של זורם המונע על ידי ציפה (מונח הידוע גם כקונבקציה טבעית). לפי קירוב זה, הפרשי הצפיפויות קטנים מספיק כדי שיהיה אפשר להזניחם, מלבד במקרים שהם חלק מביטוי המוכפל ב-g, תאוצת הכובד. ההפרש בהתמדה הוא זניח, אך תאוצת הכובד מספיק גדולה, כדי להפוך את ההפרש במשקל הסגולי לניכר. גלי הקול זניחים כאשר נעשה שימוש בקירוב בוסינסק, מאחר שאלה נעים ומשנים צפיפויות.

זורמי בוסינסק נפוצים בטבע (למשל חזיתות אטמוספיריות, זרמי ים, רוחות קטבטיות), בתעשייה (נפיצת גז צפוף, ונטילציית קולט אדים) ובסביבה הבנויה (ונטילציה טבעית, חימום מרכזי). הקירוב מדויק למדי בקרב זורמים רבים, ומקל על המתמטיקה והפיזיקה.

הקירוב מקל מאוד על החישוב, משום שכאשר עוסקים בשני זורמים בצפיפויות <math>\rho_1</math> ו-<math>\rho_2</math>, וההפרש <math>\Delta\rho= \rho_1-\rho_2</math> הוא זניח, ניתן להשתמש פשוט בצפיפות <math>\rho</math> מאותו סדר גודל. אנליזת ממדים מראה כי תחת נסיבות אלה, המקרה היחיד שבו הגרביטציה g תיכנס לתוך המשוואות היא בגרביטציה המצומצמת <math>g'</math>, כאשר:

:<math>g' = g{\Delta\rho\over \rho} = g{\rho_1-\rho_2\over \rho}</math>.

המספר חסר הממדים הנפוץ ביותר הוא מספר ריצ'רדסון ומספר ריילי.

המתמטיקה של הזורם היא אפוא פשוטה יותר משום שיחס הצפיפות (<math>\rho_1/\rho_2</math>, מספר חסר ממדים) לא משפיע על הזורם. קירוב בוסינסק משליט את ההנחה שיחס זה הוא בדיוק אחד.

== היפוכים ==
מאפיין של זורם בוסינסק הוא שהוא נראה זהה כאשר נצפה במצב הפוך, וזהויות הזורם מתהפכות.

לדוגמה, נדמיין חלון פתוח בחדר חמים. האוויר החמים בפנים קל יותר מהאוויר הקר בחוץ, אשר זורם אל החדר מטה לכיוון הרצפה. עתה נדמיין את המצב ההפוך: החדר קריר והאוויר בחוץ חמים. במצב זה האוויר זורם פנימה לעבר התקרה. אם הזורם הוא בוסינסקי (והחדר סימטרי), אז מבט אל החדר הקר מכיוון הפוך הוא בדיוק כמו אל החדר החם, מכיוון ישר. זאת משום שהדרך היחידה שהצפיפות נכנסת לתוך הבעיה היא באמצעות הגרביטציה המצומצמת <math>g'</math>, שתורמת רק שינוי סימן כאשר משנים את המצב מחדר חם לקר.

דוגמה לזורם לא-בוסינסקי היא בועות העולות במים. התנהגות של בועות אוויר העולות במים שונה מאוד מהתנהגות מים היורדים באוויר: במקרה הראשון, בועות עולות נוטות ליצור קליפות המיספריות, בעוד מים היורדים באוויר מתפצלים לטיפות גשם (בסקלות קטנות, מתח פנים נכנס לבעיה ומקשה על הסוגיה).

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* </div>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מכניקת הזורמים
קטגוריה:הידרודינמיקה
חובי

חוֹבּי (בגאורגית: ხობი) היא עיירה בחבל סמגרלו שבמערב גאורגיה; העיירה מהווה מרכז מנהלתי של נפת חובי שבמחוז סמגרלו וסוואנתי עילית.

חובי ממוקמת במישור קולכתי, על גדת הנהר חובי, בגובה 25 מ' מעל פני הים; העיירה נמצאת במסלול קו הרכבת טביליסי-זוגדידי ויש בה תחנת רכבת. חובי מקושרת לטביליסי גם על ידי הכביש ס-1 (ს-1), שנכנס לעיירה מדרום-מזרח ונמשך ממנה צפונה עד רוסיה (הוא ידוע גם ככביש טביליסי-סנקי-לסלידזה).

בזמן המפקד שנערך בשנת 2014, אוכלוסיית חובי מנתה 4,242 נפש; בעיירה פועלים מפעל לעיבוד תה ובית חרושת לשימורים. חובי היא מקום מושב הבישוף של הדיוקסיה פותי-חובי.

במרחק שני קילומטרים מחובי, בשטחו של הכפר נוג'יחווי, השתמר מנזר נשים, שנבנה במאות ה-14-13.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:סמגרלו וסוואנתי עילית
קטגוריה:סמגרלו
מייבאך אקסלרו

מייבאך אקסלרו (בגרמנית: Maybach Exelero) היא מכונית ספורט תוצרת חברת מייבאך שיוצרה במהדורה מוגבלת של יחידה אחת בלבד, שמחירה כ-8 מיליון דולר - היקרה ביותר בהיסטוריה.

דגם ה"מייבאך אקסלרו" הוצג לראשונה בברלין בשנת 2005.

== מפרט ==
המכונית בעלת 700 כ"ס, מגיעה ל-351 קמ"ש ומאיצה מ-0 ל-100 ב-4.4 שניות.

==מחיר ויוקרה==
מייבאך אקסלרו, במחיר 8 מיליון דולר, היא המכונית היקרה ביותר אחרי פאגאני זונדה HP ברצ'טה שמחירה 16 מיליון דולר, יותר מ"קוניגסג" ccxr Trevita במקום השלישי, במחיר 4.8 מיליון דולר, "למבורגיני וננו" במקום הרביעי, לייקאן הייפר-ספורט" במחיר 3.4 מיליון דולר, שממנה יוצרו 7 יחידות, ו"בוגאטי ויירון סופר-ספורט" במחיר 2.6 מיליון דולר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20160307002500/http://www.exelerocar.com/specifications.html מפרט טכני]
==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2005
אקסלרו
המנורה (הוצאת ספרים)

לוגו הוצאת "המנורה"
מרדכי זונשיין
המנורה (לעיתים: מנורה; ביידיש: פארלאג מנורה/המנורה) הייתה הוצאת ספרים פרטית מיסודו של מרדכי זונשיין, שפעלה בישראל מסוף שנות ה-50 ועד סוף שנות ה-70. הייתה זו הוצאת הספרים היידית השנייה בארץ. מרבית הספרים שהופיעו בה היו ספרי שירה ופרוזה ביידיש (ותרגומים לעברית מיידיש), וחלק ניכר מהספרים היו בנושא השואה.

מרדכי (מוֹטְל) זוֹנְשַיין (ביידיש: זאָנשיין) (1905–1980), יליד חמיילניק (Chmielnik) שבפולין, התגורר בבגרותו בסטאשוב. הוא ואשתו לאה (1903–1965) שרדו את השואה, אך איבדו בה את בנם היחיד, ירחמיאל בן ה-13. זונשיין היה פעיל ציבור בקהילה היהודית לפני המלחמה, במהלכה ואחריה. ב-1944 היה ממייסדי הוועד היהודי המרכזי של יהודי פולין, הגוף שדאג לשארית הפליטה מיהדות פולין עד 1950, ושימש כגזברו.

בהמשך עלה לישראל עם אשתו. בארץ כיהן כיו"ר ארגון יוצאי חמיילניק.
בסוף שנות ה-50 ייסד את הוצאת "המנורה", שפעלה מביתו שברח' זנגביל 24 בתל אביב, ושימש כמנהלה ועורכה. ההוצאה, כפי שנכתב בקטלוג הכללי של התאחדות הוצאות הספרים בישראל ב-1969, "שמה לה למטרה להוסיף נדבכים אחדים למפעל שיקום חורבנה של שפת יידיש וספרותה לאחר השואה". הייתה זו הוצאת הספרים היידית השנייה שקמה בישראל, אחרי הוצאת י"ל פרץ (שנוסדה ב-1956).

במרוצת שני העשורים שפעלה בהם ראו בה אור כ-400 ספרים, מרביתם ביידיש. ההוצאה הקפידה להוציא רק ספרי יידיש מובחרים, ורכשה לעצמה שם בעולם התרבות היידית.
חלק מכריע מהספרים שהוציאה הם בנושא השואה (ביידיש, בעברית ובאנגלית) ויהדות מזרח אירופה.
כך, שני הספרים הראשונים שראו אור בהוצאה, בשנת תשי"ח-1958, היו "יומנה של אנה פרנק" בתרגום ליידיש מאת יהושע שילוני (שליין) (כחמש שנים לאחר הופעת היומן בתרגום עברי) ו"יומן גטו לודז'" של כרוניקן הגטו שלמה פרנק (פרנקל) (מהדורה שנייה של היומן, שהופיע לראשונה מוקדם יותר באותה שנה בבואנוס איירס בהוצאת הוועד המרכזי של יהודי פולין בארגנטינה).

בנוסף, הוציאה "המנורה" ספרות יפה (שירה ופרוזה) מקורית ביידיש וכן תרגומים מיידיש לעברית.

שער יומנה של אנה פרנק בתרגום ליידיש בהוצאת מנורה]]
בין הספרים החשובים שראו אור בהוצאת "המנורה":
מחקרו של אברהם יהושע השל על חסידות קוצק ("קאָצק אין געראנגל פאר אמתדיקייט", תשל"ג).

בשנת 1967 הפיקה ההוצאה מהדורה אלבומית תלת-לשונית (יידיש, עברית ואנגלית) של ספרו של ק. צטניק (יחיאל די-נור) "כוכב האפר", עם ליטוגרפיות מאת גרשון קניספל (שזכתה בפרס לעיצוב המוצר מטעם משרד המסחר והתעשייה).
בשנת 1969 התפרסמו בהוצאה סיפוריו של ש"י עגנון בתרגום ליידיש מאת אליעזר רובינשטיין, עם איורים מאת יוסל ברגנר.

בשל מחלתו הקשה של המו"ל זונשיין, ההוצאה חדלה לתפקד כמעט לחלוטין בשנת 1977. היא פעלה במידה מועטה עד סוף שנות ה-70, ובשנות ה-80 המוקדמות ראו אור כותרים בודדים נוספים.

==קישורים חיצוניים==
* 

רשימה מאת מרדכי זונשיין על קורותיו במלחמה:
* מאָטל זאָנשיין, 'מיטן טויט פּנים אל פּנים', בתוך: פנקס כמיעלניק, תל אביב: ארגון יוצאי חמילניק בישראל ביי דער מיטהילף פון כמיעלניקער לאנדסמאנשאפטן (דפוס ישראל), תשכ"א 1960, עמודות 791–808 (, תמונות 396–404) 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:הוצאות ספרים ביידיש
דוד שובל

דוד שובל שירת כתת-אלוף בצה"ל, בין היתר כמפקד חטיבה 14, ושימש כראש סיב"ט.

== שירות צבאי ==
עם גיוסו לצבא שובץ בחיל השריון. בשריון עבר שובל הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. שובל לחם כמפקד פלוגה במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה. בספטמבר 1973 מונה למפקד גדוד 46 בחטיבה 401, הוא פיקד על הגדוד עד מאי 1974. במלחמת יום הכיפורים לחם עם הגדוד בחזית הדרום, בין היתר בקרב על מעוז "ליטוף" ובקרב ואדי מבעוק. ביומה העשירי של המלחמה נפצע קשה מפגיעת טיל סאגר בטנק שלו. במלחמת לבנון הראשונה פקד על חטיבה 14. לאחר המלחמה שימש כמפקד חטיבה 454. בשנים 1985–1988 שובל שירת כנספח צה"ל במערב גרמניה וסיים את שירותו הצבאי בדרגת תא"ל.

לאחר שחרורו מצה"ל עבד שובל במשרד הביטחון, שימש כעוזר שר הביטחון לענייני תעשייה ובשנים 1998-1990 כיהן כראש סיב"ט. בשנת 2004 שימש כראש משלחת משרד הביטחון בגרמניה

==לקריאה נוספת==
* רון פונדק, "ציר סקרנות, צומת ודאות", כנרת-זב"ם-דביר, 2013.
* גיורא איילנד, לא נרדם בלילות, ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2018, עמ' 117-118

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=0z9LOL_svzU סרטון בן מתאר שובל את פציעתו במלחמת יום הכיפורים]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי חטיבה 14
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בגרמניה
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 401
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:ראשי סיב"ט
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת לבנון הראשונה
מצר סאניקוב

מצר סאניקוב (ברוסית: Пролив Санникова; Proliv Sannikova) הוא מצר ים ברוסיה (ברפובליקת סאחה) בין האי מאלי ליאחובסקי (האי השני בגודלו מבין איי ליאחובסקי) מדרומו לבין האי קוטֶלני (הגדול באיי אנז'ו) מצפונו. המצר מקשר בין ים לאפטב שמערבה לו לבין ים סיביר המזרחי שמזרחית לו.

רוחבו של המצר בנקודה הצרה ביותר הוא 50 ק"מ, עומקו 24 מ' ואורכו – 100 ק"מ.
מצר סאניקוב הוא אחד המעברים ב"נתיב הימי הצפוני" (Се́верный морско́й путь).

הוא קרוי על שמו של מגלה ארצות רוסי בשם יאקוב סאניקוב .

==הערות שוליים==

סאניקוב
סאניקוב
קטגוריה:סאחה: גאוגרפיה
אוניברסיאדת טוקיו (1967)

אוניברסיאדת הקיץ החמישית נערכה בטוקיו, יפן ב-1967, כאשר טקס הפתיחה והמשחקים נערכו האצטדיון האולימפי. במשחקים השתתפו 1,729 ספורטאים.

באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות בעשרה ענפי ספורט: אתלטיקה, ג'ודו, התעמלות מכשירים, חתירה, טניס, כדורמים, כדורסל, כדורעף, קפיצה למים ושחייה. 

בשל מחלוקת סביב קוריאה הצפונית מדינות הגוש הסובייטי לא השתתפו במשחקים.

סך הכול הוענקו 257 מדליות, מתוכן 58 לארצות הברית.

==טבלת המדליות (חלקית)==
{|class="wikitable sortable" style="text-align:right;"
|-
!מקום
!מדינה
!style="background:gold; width:4.5em;"|זהב
!style="background:silver; width:4.5em;"|כסף
!style="background:#cc9966; width:4.5em;"|ארד
!style="width:4.5em;"|סה"כ
|-align=center
|1||align=right|||31||21||6||58
|-align=center
|2||align=right|||19||18||24||61
|-align=center
|3||align=right|||8||9||5||22
|- class="sortbottom"
!colspan=2|סך הכל||83||7286||88||257
|}

1967
קטגוריה:1967 בספורט
קטגוריה:טוקיו: תחרויות ספורט
גנאדי קרנס

גנאדי משה קרנס (באוקראינית: Геннадій Адольфович Кернес, בתעתיק עברי: הנאדי אדולפוביץ' קֶרְנֶס; 27 ביוני 1959 – 17 בדצמבר 2020) היה פוליטיקאי יהודי-אוקראיני, ששימש כראש העיר של חרקוב משנת 2010 ועד למותו.

== קורות חיים ==
קרנס נולד לאדולף ואנה בחרקוב (אז חלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית שבברית המועצות, כיום באוקראינה). הוא סיים לימודי משפטים באקדמיה למשפטים על שם ירוסלב הנבון, ולימודי שירות ציבורי באוניברסיטה הלאומית הכלכלית של חרקוב.

בשנת 1998 נבחר לראשונה למועצת העיר. משנת 2005 הוא חבר במפלגת המחוזות של ויקטור ינוקוביץ'. משנה זו הוא נחשב גם כבעל בריתו של מיכאיל דובקין, שנבחר מאוחר יותר לראש עיריית חרקוב ומושל מחוז חרקוב.

בשנת 2008 נימול קרנס וקיבל את השם היהודי משה. הוא נהג לפקוד באופן קבוע את בית הכנסת ולתרום לבית הכנסת ולקהילה של חסידות חב"ד בעיר. בשנת 2010 נבחר לראשות העיר.

ב-28 באפריל 2014 נורה בגבו על ידי צלף במהלך ניסיון התנקשות ונפצע קשה. הוא נותח בחרקוב, ומשם הועבר לטיפול בישראל, תחילה בבית חולים אלישע, ואחר כך בבית החולים רמב"ם והתאושש מפציעתו.

קרנס נראה לאחרונה בציבור באוגוסט 2020, בעקבות העובדה שחלה במחלת נגיף קורונה 2019 במגפת הקורונה באוקראינה; הוא אושפז בבית החולים שאריטה בברלין שבגרמניה, שם נפטר מסיבוכי המחלה ב-17 בדצמבר 2020.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים יהודים אוקראינים
קטגוריה:ראשי עיריות
קטגוריה:נפגעי התנקשויות
קטגוריה:פוליטיקאים נכים
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1959
קטגוריה:נפטרים במגפת הקורונה
קטגוריה:אוקראינים שנפטרו ב-2020
אוניברסיאדת טורינו (1970)

אוניברסיאדת הקיץ השישית נערכה בטורינו, איטליה ב-1970, כאשר טקס הפתיחה והמשחקים נערכו באצטדיון האולימפי בטורינו. במשחקים השתתפו 2,084 ספורטאים. במקור המשחקים היו צריכים להתקיים בליסבון בשנת 1969, אך בשל סירובה של ליסבון לקיים את המשחקים הם נדחו בשנה והועברו לטורינו.

באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות בתשעה ענפי ספורט: אתלטיקה, התעמלות מכשירים, טניס, כדורמים, כדורסל, כדורעף, סיף, קפיצה למים ושחייה.

סך הכול הוענקו 242 מדליות, מתוכן 58 לברית המועצות.

==טבלת המדליות (חלקית)==
{|class="wikitable sortable" style="text-align:right;"
|-
!מקום
!מדינה
!style="background:gold; width:4.5em;"|זהב
!style="background:silver; width:4.5em;"|כסף
!style="background:#cc9966; width:4.5em;"|ארד
!style="width:4.5em;"|סה"כ
|-align=center
|1||align=right|||26||17||15||58
|-align=center
|2||align=right|||22||18||11||51
|-align=center
|3||align=right|||8||3||4||15
|- class="sortbottom"
!colspan=2|סך הכל||82||80||80||242
|}

==קישורים חיצוניים==

1970
קטגוריה:טורינו: תחרויות ספורט
קטגוריה:1970 בספורט
Problem (שיר של אריאנה גרנדה)

Problem (בעברית: בעיה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה, בהשתתפות הראפרית האוסטרלית איגי אזליה. השיר יצא לאור ב--28 באפריל 2014, כסינגל הראשון מאלבומה השני של גרנדה, My Everything.

הסינגל הפך ללהיט מיידי לאחר שהגיע בשבוע הראשון של הוצאתו למקום שלישי במצעד הבילבורד ומקום שני בשיאו במצעד, בנוסף הוא הגיע לעשירייה הפותחת ביותר מ-20 מצעדים בעולם ונחשב לשיר שהביא להצלחה הגדולה של גרנדה בעולם ולא רק בארצות הברית כאשר הקליפ לשיר צבר למעלה ממיליארד צפיות ב-YouTube.

== רקע והוצאה ==
גרנדה הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Yours Truly" בספטמבר 2013, האלבום זכה להצלחה וקיבל ביקורות חיוביות ובמהלך אוקטובר 2013 גרנדה החלה לעבוד על אלבום האולפן השני שלה, לאחר שהקליטה שירים רבים היא החליטה להשתמש בשיר "Problem" כסינגל המוביל מהאלבום, מאוחר יותר גרנדה חשפה כי הראפרית האוסטרלית איגי אזליה משתתפת בשיר והחלה בספירה לאחור לשחרור הסינגל באינטרנט.

גרנדה הופיעה לראשונה עם השיר בטקס פרסי דיסני ב-27 באפריל 2014, מאוחר יותר באותו הלילה השיר הפך לזמין להורדה דיגיטלית באייטונס. עם הוצאתו, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים האמריקאי של אייטונס תוך כ-37 דקות ובכך שברה גרנדה את השיא הקודם שהחזיקה טיילור סוויפט עם השיר "We Are Never Ever Getting Back Together", שהגיע למקום הראשון ב-50 דקות. כמו כן, השיר גם הגיע לפסגה במצעד האייטיונס ב-40 מדינות ולעשירייה הפותחת ביותר מ-60 מדינות. הסינגל מכר מעל 6 מיליון עותקים בארצות הברית ונחשב לאחד השירים הנמכרים ביותר של כל הזמנים.

השיר זכה לביקורות מעורבות אך טובות בעיקר כאשר מייק ווס מאתר Idolator כתב, ""Problem" הוא תערובת מוזרה של מוזיקת פופ משנות ה-90 וטרנדים אורבניים (ההפקה מזכירה את השיר של ג'ייסון דירולו "Talk Dirty"), אבל אין להכחיש שזה קליט".

גם הקליפ לשיר זכה להצלחה כאשר הוא עבר את רף המיליארדר צפיות ביוטיוב, והוא זכה בפרס "קליפ הפופ הטוב ביותר" בטקס פרסי ה-VMA של ה-MTV. (והיה מועמד בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר")

בנובמבר 2014, הכריזו על "Problem" כשיר השנה של 2014 בטקס פרסי ה-EMA וגרנדה זכתה בפרס זמרת השנה באותו הטקס.

== מיקומי שיא ==
השיר זכה להצלחה רבה במצעדים, נכנס ל-"Top 10" ביותר מ-20 מצעדים ברחבי העולם והיה השיר הראשון של גרנדה שמגיע למקום ראשון ב-מצעד הסינגלים הבריטי.

השיר זכה גם להצלחה בישראל כשנכנס לפליליסט של גלגלצ (והגיע מקום חמישי במצעד השבועי של התחנה) ואף הגיע למקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט ומקום ראשון במצעד הקליפים.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2014
קטגוריה:סינגלים מ-2014
קטגוריה:שירי אריאנה גרנדה
קטגוריה:שירי איגי אזליה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי איגי אזליה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי איליה סלמנזאדה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אריאנה גרנדה
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי סוואן קוטצ'ה
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי איליה סלמנזאדה
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:זוכי פרס בחירת הנוער: שירים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת ריפבליק רקורדס
סם פיבניק

סם פיבניק
סם (שמואל) פיבניק (בפולנית: Szmuel Piwnik, "שמואל פיבניק"; 1 בספטמבר 1926–30 באוגוסט 2017) היה ניצול השואה ששרד את התופת במחנה הריכוז אושוויץ. ב-30 באוגוסט 2012 יצא לאור ספר על זיכרונותיו מתקופת השואה: Survivor - Auschwitz, The Death March and My Fight for Freedom ("ניצול - אושוויץ, צעדת המוות ומלחמתי לחירות"). הספר נכתב באנגלית, יצא לאור בהוצאת Hodder & Stoughton, ותורגם לאיטלקית, פולנית, צרפתית והולנדית.

שמואל פיבניק היה בנם השני של פייגל פיבניק, ולייב פיבניק, חייט. בתחילת שנת 1943 אולצה המשפחה לעקור לגטו בנדין. ב-6 באוגוסט 1943 הם נשלחו למחנה אושוויץ-בירקנאו. אביו ואמו, אחותו הקטנה חנה, ואחיו הקטנים מאיר, וולף ויוסף נרצחו מיד עם הגעתם למחנה. הוא סיפר שאחותו הגדולה הנדל שרדה במחנה במשך כעשרה ימים, עד שנבחרה בסלקציה לתאי הגזים.

פרטיו האישיים נלקחו ממנו, הוא נרשם במצבת אסירי המחנה וקועקע במספר האסיר 135913. לאחר תקופה של שבועיים באזור ה"הסגר" בבירקנאו, הוא שובץ ביחידת ה"רמפקומנדו" שתפקידה היה להוציא את האסירים שהובלו למחנה מהרכבות לפני קליטתם במחנה או הוצאתם להורג בגז. הדבר נתן לו גישה למזון ולחפצי ערך שהיו במטען המשלוחים, והוא עשה בהם שימוש כדי לשחד את הקאפואים ואת אסירי המחנה האחרים. 

ב-27 בדצמבר 1943, אושפז בבית החולים שבמחנה (בלוק 9) עם חשד לטיפוס. הוא סיפר שהודות לשהייתו בבית החולים ניצל מסלקציה למוות במחנה ב-11 בינואר 1944. לאחר החלמתו מהטיפוס נשלח לתת-המחנה פירסטנגרובה, מכרה פחם שבו נכפה עליו לעבוד כ"פורארבייטר" (Vorarbeiter – "משגיח", בגרמנית). לדבריו, בעת שהייתו באושוויץ ראה במו עיניו את אוטו מול ואת יוזף מנגלה.

ב-19 בינואר 1945 פונה מחנה פירסטנגרובה עקב התקדמות הצבא האדום לעברו. האסירים שהיו חזקים דיים הוצעדו לצד מסילת רכבת בגליווייס. רובם של אלו שלא היו כשירים לצעוד בצעדה נורו למוות על ידי שומרי המחנה תחת פיקודו של מקס שמידט. לאחר מסע רגלי שנמשך תשעה ימים ובמהלכו לא ניתנו לאסירים מנות מזון, קבוצתו של פיבניק הגיעה למחנה דורה-מיטלבאו ב-28 בינואר 1945. במשך שלושה חודשים שהה פיבניק במחנה בו נכפו עליו עבודות בנייה, ולאחר מכן נשלח ביחד עם כמאתיים אסירים אחרים ממחנה פירסטנגרובה על גבי דוברות לאורך נהר האלבה לעבר העיר הולשטיין שבצפון גרמניה. בהולשטיין נכפתה על האסירים עבודה חקלאית, ופיבניק נשלח לעבוד בחוות הוריו של מקס שמידט. 

בתחילת מאי 1945, אסירי מחנה פירסטנגרובה לשעבר ופיבניק הוצעדו לנמל נוישטאדט אין הולשטיין ומשם הובלו לאונייה קאפ ארקונה בתאריך 3 במאי 1945. אסירים אחרים הובלו לאוניות נוסעים אחרות, ושעות ספורות לאחר שפיבניק היה על המשט הם הותקפו על ידי חיל האוויר הבריטי והמשט עלה באש והוטבע. כאחד האחרונים שעלו לאונייה, פיבניק ניצב ברציף העליון ולכן יכל לקפוץ ממנה ולשחות לעבר החוף. מתוך כ-7,000 אסירים שהובלו במשט שרדו לא יותר מ-500 איש. 

פיבניק שוחרר על ידי הצבא הבריטי בנוישטאדט ב-4 במאי 1945.

הוא נפטר ב-30 באוגוסט 2017 בבית אבות יהודי בלונדון.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.amazon.com/Survivor-Auschwitz-Death-March-Freedo/dp/1444758373/ref=tmm_hrd_title_0 הספר Survivor: Auschwitz, the Death March and My Fight for Freedo] באתר אמזון
* [https://web.archive.org/web/20141021171508/http://www.sampivnik.org/index.html אתר האינטרנט של סם פיבניק]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:אסירים בגטו בנדין
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1926
קטגוריה:פולנים שנפטרו ב-2017
ג'ק רמזי

ג'ון "ג'ק" רמזי (באנגלית: John T. "Jack" Ramsay; 21 בפברואר 1925 - 28 באפריל 2014) היה מאמן כדורסל אמריקאי, שאימן כעשור בליגת המכללות, ולאחר מכן כ-20 שנה בליגת ה-NBA.

== קריירה ==
רמזי החל את הקריירה בשנת 1949, כשאימן שתי קבוצות כדורסל בתי ספר תיכוניים בפילדלפיה, עיר הולדתו. בשנת 1955 מונה למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סנט ג'וזף, אותה הוביל ל-7 הופעות בטורניר אליפות המכללות ואף להופעה היחידה בתולדותיה בפיינל פור הטורניר.

בשנת 1968 מונה רמזי למאמנה של קבוצת פילדלפיה 76'. הוא אימן בפילדלפיה במשך ארבע עונות, בהן הוביל את הקבוצה שלוש פעמים למשחקי הפלייאוף בטרם עבר לאמן את באפלו ברייבס, שאף אותה הוליך לשלוש הופעות בפלייאוף בארבע עונות. ב-1976 מונה למאמנה של פורטלנד טרייל בלייזרס. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה, הוביל רמזי את פורטלנד לאליפות היחידה בתולדות המועדון לאחר שניצח בגמר-המערב ב של 0-4 על לוס אנג'לס לייקרס וגבר בסדרת הגמר של הליגה בשישה משחקים על פילדלפיה, קבוצתו לשעבר.

רמזי אימן בפורטלנד במשך עשר עונות, שבהם זכה באליפות אחת ב-1977 שלאחריהן כיהן שנתיים כמאמנה של אינדיאנה פייסרס בטרם פרש מאימון. רמזי פרש כשבאמתחתו 864 ניצחונות - המאזן השני בטיבו בהיסטוריה בעת פרישתו. הוא נבחר בשנת 1992 להיכל התהילה של הכדורסל ובשנת 1996 כאחד מעשרת המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA.

ג'ק רמזי נפטר ב-28 באפריל 2014 לאחר מאבק במחלת הסרטן.

ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות הNBA.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20090807035350/http://www.hoophall.com/hall-of-famers/tag/john-t-jack-ramsay פרופיל] באתר היכל התהילה של הכדורסל
* [http://www.basketball-reference.com/coaches/ramsaja99c.html סטטיסטיקה כמאמן] באתר basketball-reference.com
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: מאמנים
קטגוריה:מאמני אינדיאנה פייסרס
קטגוריה:מאמני פילדלפיה 76'
קטגוריה:מאמני פורטלנד טרייל בלייזרס
קטגוריה:מאמני משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:מאמני באפלו ברייבס
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת סנט ג'וזף
קטגוריה:מנהלי קבוצות ב-NBA
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2014
הנשמה מלאכותית מכנית

טכנאי הנשמה בודק מטופל מונשם במכונת הנשמה, 2011
אנשי צוות רפואי בודקים מטופל המונשם ב[[ריאת ברזל, הנשמה לא חודרנית בלחץ שלילי, בעת מגפת שיתוק ילדים ברוד איילנד, 1960.]]הנשמה מלאכותית ברפואה היא שיטה לסייע בפעולה הטבעית של נשימה או להחליף אותה. אפשר לבצע הנשמה מלאכותית באמצעות מכונת הנשמה אוטומטית או ידנית על ידי איש צוות רפואי באמצעות מפוח הנשמה. נהוג לחלק את גישות ההנשמה המלאכותית המכנית לשניים: הנשמה חודרנית והנשמה לא-חודרנית. בכל אחת משתי הגישות קיימות שתי שיטות עיקריות להנשמה מלאכותית מכנית: הנשמה בלחץ חיובי, שבה אוויר או תערובת גזים אחרת נדחסים לקנה הנשימה, והנשמה בלחץ שלילי, שבה האוויר נשאב למעשה לתוך חלל הריאות.

==שימוש רפואי==
הנשמה מלאכותית מכנית נדרשת כאשר נשימתו הטבעית של החולה אינה יעילה דייה כדי לקיימו בחיים. יש נסיבות שבהן יש צורך בהנשמה מלאכותית מכנית כאמצעי מנע, כאשר צפוי כשל של הריאות או של איברים חיוניים אחרים בגוף, או כאשר חילוף הגזים בריאות אינו יעיל. כיוון שהנשמה מכנית תומכת רק בנשימה ואינה אמצעי ריפוי, השימוש באמצעי זה אינו מייתר את הטיפול בבעיה הרפואית שבה לוקה המטופל.

נסיבות נפוצות לשימוש בהנשמה מלאכותית מכנית הן:
* פגיעה חדה בריאות (תסמונת מצוקת הנשימה החדה - ARDS, ופגיעה טראומטית)
* אפניאה, דום נשימתי הכולל מקרי הרעלה
* מחלת ריאות חסימתית כרונית
* חמצת נשימתית (Respiratory acidosis)
* מצוקה נשימתית המתבטאת בנשימה מהירה (Tachypnea) העלולה להיגרם משיתוק הסרעפת כתוצאה מתסמונת גייאן-בארה, מיאסטניה גראביס, פגיעה בחוט השדרה, הרדמה, וטיפול בתרופות מרפות שרירים.
* תת-חימצון בדם (Hypoxemia)
* לחץ דם נמוך, בעיקר לחץ דם עורקי, במצבים דוגמת אלח דם, הלם, או אי-ספיקת לב
* מחלות במערכת העצבים כגון מחלת ALS
* גידולים במוח

==סיכונים נלווים==
* בארוטראומה בריאות הוא סיכון מוכר להנשמה מכנית בלחץ חיובי העלול לגרום לחזה אוויר ופגיעות אחרות.
* פציעת ריאה כתוצאה מהנשמה.
* ניוון שריר הסרעפת כתוצאה מחוסר שימוש.
* הצטברות ריר בריאות.

==שימוש בהנשמה מכנית ומשכה==
הנשמה מלאכותית מכנית יכולה להיות התערבות רפואית לפרק זמן קצר, לדוגמה בעת ניתוח או במצב של מחלה חריפה (בדרך כלל ביחידה לטיפול נמרץ). טיפול בהנשמה מלאכותית מכנית יכול להינתן גם בסביבה ביתית או במוסד סיעודי או שיקומי למטופלים במחלות כרוניות הדורשים סיוע בנשימה. בגלל המבנה האנטומי של הלוע, בית הקול, קנה הנשימה והוושט והנסיבות שבהן נעשה שימוש בהנשמה מכנית, יש לעיתים צורך לנקוט אמצעים נוספים כדי להבטיח שדרכי הנשימה פתוחות בעת שימוש בהנשמה בלחץ חיובי וכן מעבר אוויר ללא מחסום אל קנה הנשימה ומניעת כניסת אוויר לוושט ולקיבה. האמצעי הנפוץ הוא פיום קנה, החדרת צינור לקנה הנשימה המבטיח מעבר אוויר חופשי לריאות. את הצינור אפשר להחדיר דרך הפה או האף, ובמקרים של הנשמה ממושכת הוא מוחדר לקנה בדרך של פיום קנה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ventusers.org/index.html רשת בינלאומית למשתמשי מכונות הנשמה ביתיות] 
* 

קטגוריה:נשימה
קטגוריה:רפואת חירום: טיפולים
בלוק 10

בלוק 10 כיום
בלוק 10 היה אגף במחנה הריכוז אושוויץ I שבו ערכו רופאים נאצים ניסויים על אסירים ואסירות יהודים. הניסויים הרפואיים בבלוק 10 נעו מבדיקות של חשיפת עור האסיר לכימיקלים שונים ועד להזרקה קטלנית של פנול ללב הנבדק לצורך המתתו המידית ועריכת ניתוח על גופתו. 

בלוק 10 היה אומנם בשטח המחנה בו שוכנו גברים, אולם רוב הניסויים הרפואיים נערכו בו על נשים. הרופאים העיקריים שעבדו בבלוק 10 היו קרל קלאוברג, הורסט שומאן, אדוארד וירטס, ברונו ובר ואוגוסט הירט. לכל אחד מהם היו שיטות משלו לעריכת ניסויים אכזריים בגוף האסירים. גם ד"ר מנגלה ערך ניסויים בבלוק 10 ולכן הוא כונה לעיתים קרובות "הבלוק של מנגלה". 

==הרופאים==

* קרל קלאוברג - התמקד בניסויי עיקור בנשים על ידי זריקות. 
* הורסט שומאן - מושאי הניסוי שלו היו אסירות ואסירים בריאים בשנות העשרה המאוחרות שלהם או בתחילת גילאי העשרים, עליהם ערך ניסוי עיקור באמצעות קרני רנטגן. הנשים הונחו בין שני משטחים שלחצו אותן מהגב ומהבטן. הוא הציב את איבר מינם של האסירים ואת כיס האשכים שלהם על גבי משטח מיוחד. כוויות קרינה ונזק למעיים היו התוצאות השכיחות ביותר של ניסוייו.

==ראו גם==
* בלוק 11
* בלוק 24
* בלוק 31
* ניסויים רפואיים בבני אדם בתקופת השואה
* ניסויי מנגלה בתאומים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אושוויץ: מבנים
קטגוריה:ניסויים בבני אדם על ידי הנאצים: אתרים
קרן השואה

קרן השואה (באנגלית: Shoah Foundation) היא שם גנרי לקרנות שנוסדו לשם קידום ההנצחה של זכר השואה.

==הקרן לתיעוד ההיסטוריה החזותית של השואה באוניברסיטת דרום קליפורניה==
את הקרן לתיעוד ההיסטוריה החזותית של השואה באוניברסיטת דרום קליפורניה יזם סטיבן ספילברג בשנת 1994. זהו ארגון ללא כוונת רווח שנוסד במטרה לתעד בהקלטות וידאו ניצולי השואה ועדים אחרים לשואה. בין השנים 1994-1999 קיימה הקרן כ-52,000 ראיונות שתועדו בווידאו ב-56 מדינות וב-32 שפות. העדים כללו יהודים ניצולי השואה, עדי יהוה, צוענים והומוסקסואלים שנרדפו על ידי המשטר הנאצי, עדים שהיו בין החיילים המשחררים של מחנות הריכוז, אסירים פוליטיים, מצילים ונותני עזרה לנרדפים, שרידי מדיניות האאוגניקה הנאצית ומשתתפי משפטיהם של פושעי המלחמה, בהם משפטי נירנברג.

ב-2005 חתמו נציגי הקרן על הסכם עם אוניברסיטת דרום קליפורניה במסגרתו הועברו נכסי הקרן והשליטה בה לאוניברסיטה. בתמורה התחייבה האוניברסיטה לשמר את הארכיון ולהמשיך במשימתה של הקרן.

==קרנות נוספות לזכר השואה==
בשנת 2000 הוקמה בצרפת הקרן לזכר השואה בכסף שהוחרם מיהודים צרפתיים שנרצחו בשואה. מטרות הקרן דומות - חינוך, תיעוד ושימור זכר הנספים והתרבות והסולידריות היהודיות. נשיאת הכבוד של הקרן היא סימון וייל.

פרויקט DNA שואה (The DNA Shoah Project) הוא פרויקט של איסוף DNA מקרובי משפחה של ניצולי השואה כדי למצוא התאמות גנטיות וכך לסייע באיחוד משפחות של ניצולי השואה בארצות הברית ובעולם, ולסייע בזיהוי יהודים שנרצחו בשואה באמצעות בדיקות שרידי DNA באתרי רצח. המטרה היא לאסוף 10,000 דוגמיות, ועד כה נאספו כאלף.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yadvashem.org/he/visual-center/usc על אוספי העדויות בווידאו של יד ושם ושל מכון הקרן להיסטוריה חזותית מיסודו של סטיבן שפילברג, באוניברסיטת דרום קליפורניה], באתר יד ושם

קטגוריה:זיכרון השואה
קטגוריה:חקר השואה
קטגוריה:חקר האנטישמיות
בלוק 11

מסדרון בבלוק 11 
בלוק 11 הוא שמו של מבנה בשטח מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ ששימש לענישת אסירי המחנה בעינויים פיזיים. הבלוק הוצב באזור שנקרא "שטאמלאגר" (המחנה הראשי של אושוויץ). בין בלוק 10 לבלוק 11 עמד "קיר המוות" (ששוחזר לאחר מלחמת העולם השנייה), מולו הועמדו אלפי אסירים בטרם הוצאו להורג על ידי כיתות ירי. בפי האסירים נקרא הבלוק "בלוק העינויים" או "בלוק המוות". הבלוק הכיל חדרי עינויים שבהם עונו האסירים. בין שיטות העינויים היו כליאה בחדר אפל למספר ימים וכן "חדר עמידה" בשטח 81 סנטימטרים רבועים, לו היה פתח של 5 סנטימטרים רבועים לכניסת ויציאת אוויר, בו אולצו האסירים לעמוד עד עשרים שעות רצופות ביחד ולמחרת להמשיך בעבודות הכפייה כרגיל, ללא קבלת מנוחה.

==חקירות==

בבלוק 11 נערכו גם חקירות אסירים על ידי שימוש בעינויים. שיטת חקירה שפותחה בבלוק על ידי וילהלם בוגר, כללה הכנסה של האסיר לחדר החקירה ערום והנחתו על מוט ברזל שהיה מחובר בכבלים לתקרה. האסיר נוענע קדימה ואחורה תוך כדי שחוקר שואל אותו שאלות בעוצמת קול הולכת וגדלה וחוקר נוסף הולם באחוריו במוט ברזל אחר. במקרה שהאסיר לא שיתף פעולה, החוקר הנוסף החל להכותו באיברים אחרים בגופו. אסירים שנחקרו בשיטה זו התעלפו והמשיכו לספוג חבטות עד למותם.

בבלוק 11 נערכו הניסויים הראשונים של המתת בני אדם בגז ציקלון בי.

==ראו גם==
* בלוק 10
* בלוק 24
* בלוק 31

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אושוויץ: מבנים
סאניקוב

סאניקוב (Санников) – שם משפחה רוסי. מקור המילה על פי אחת הגרסאות הוא "סאניק" ("санник") – בונה מזחלות ("סאני", ברוסית "сани", פירושה מזחלת) 

קטגוריה:שמות משפחה
טקג'י אוצוקי

תמונתו של האב טקג'י אוצוקי, התלויה לצד [[דגל ישראל בבית שלום יפן.]]
טקג'י אוצוקי (Ōtsuki Takeji 大槻武二, 2004–1906) היה המייסד של כנסיית ישו הקדושה, שהיא הכנסייה העצמאית השלישית בגודלה ביפן.

אוצוקי נולד באיאבה בשנת 1906. בצעירותו המיר את דתו לנצרות. הוא הצטרף אל כנסיית Japan Holiness Church בשנת 1930, והוסמך כאב מנזר.

הוא עבד ברחבי יפן, ובשנת 1936 קיבל על עצמו עבודה מיסיונרית במנצ'וריה.

בשנת 1938 הוא התנסה בהתגלות אלוהית שעל פיה נדרש להתפלל למען קום מדינת ישראל, התקומה והגאולה של עם ישראל, שלום ירושלים וביאת המשיח. הוא המשיך את פועלו גם בתקופת מלחמת העולם השנייה שבה יפן לחמה לצד גרמניה הנאצית, חרף הרדיפות שסבל בעקבות אמונתו ואהדתו לישראל.

בשנת 1946 הוא ייסד את "אגודת הנוצרים היפנים ידידי ישראל".

לאחר המפגש הראשוני שלו עם זוג ישראלי בשנת 1962, הוא הגה רעיון לבנות בית הארחה עבור ישראלים המגיעים לבקר ביפן. בעקבות זאת, נוסד בשנת 1971 בית ההארחה "בית שלום", אשר ממשיך להיות פעיל גם לאחר מותו.

בשנת 1995 הקימה האגודה מרכז חינוך לשואה, אשר בשנת 2007 עבר לביתן חדש על שמו של האב טקג'י אוצוקי.

בפארק יצחק רבין נמצא גן יפני על שם האב טקג'י אוצוקי, אשר פותח בסיוע אגודת "בית שלום".

==קישורים חיצוניים== 

* [http://www.tapuz.co.il/blog/net/ViewEntry.aspx?entryId=1491646&skip=1 בית שלום יפן] - הסבר ותמונות על מייסד הכת, הכומר טקג'י אוצוקי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציונות נוצרית
קטגוריה:יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1906
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-2004
טורקהיים

טורקהיים (בצרפתית: Turckheim) היא קומונה במחוז או-רן בחבל גראנד אסט, צרפת. היא ידועה בעיקר בזכות כרמיה.

==גאוגרפיה==
טורקהיים ממוקמת ברגלי הרי הווז' בכניסה לעמק הפשט, כשני קילומטרים ממערב לקולמר, בירת המחוז. העיירה נמצאת על דרך היין של אלזס (Route des vins d'Alsace).

העיר נבנתה בצורת משולש מוקף חומה בו שלושה שערים בהם ניתן להיכנס לעיר. הכניסה הראשית נמצאת מדרום לעיר ונקראת שער צרפת (Porte de France). הכניסה המזרחית נקראת שער בראן (Porte du Brand), על שם הגבעה המשקיפה על השער. השער המערבי נקרא שער מונסטר, על שם העיר מונסטר שהשער פונה לכיוונה.

==היסטוריה==
לפי הממצאים הארכאולוגיים שנמצאו בעיר, משערים כי העיר נוסדה בתקופה הרומית. 
כשהשבטים הגרמאניים פלשו לאימפריה הרומית וחצו את הריין, הטורינגים התיישבו באזור זה. משארים כי שם העיר נובע משם השבט כאשר בתחילה נקראה העיר Thorencohaime ולאחר מכן Thuringheim. לקראת סוף ימי הביניים העיר הייתה בשליטת מנזר מונסטר.

ב-1312 קיבלה העיר מעמד של עיר קיסרית חופשית של האימפריה הרומית הקדושה, וב-1354 הצטרפה לדקאפול (Décapole), קואליציית הערים הקיסריות החופשיות של אלזס.

בעקבות שלום וסטפאליה, שסיים את מלחמת שלושים השנים, ב-1648, העיר איבדה את תוארה כעיר קיסרית חופשית ועברה לשליטתה של צרפת, שקיבלה את אלזס מידי בית הבסבורג. יחד עם שאר ערי הדקאפול, העיר לא הסכימה להשלכות חוזה זה שהסיר את החופש היחסי שהיה לה והחזיר את העיר לשלטון האצילים. העיר עמדה בסירובה להצטרף לצרפת עד להסכמי ניימכן בשנת 1678. במסגרת הסירוב הזה נערך קרב טורקהיים ב-1675 בו הובסו כוחותם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ופרידריך וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, בידי כוחותיו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. 

בעת החדשה עברה העיר את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי הגרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה וסופחה לגרמניה ב-1871 עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה סופחה אלזס שוב לצרפת.

טורקהיים היא אחת הערים הבודדות בצרפת שגם היום יש בה שומר לילה היוצא לסיבוב שלו כל יום ב-10 בלילה בין 1 במאי ל-31 באוקטובר וכן בחצות של ה-31 בדצמבר.

==קישורים חיצוניים==
 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:או-רן: קומונות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1678
קייזרסברג

קייזרסברג (בצרפתית: Kaysersberg) הייתה קומונה במחוז או-רן בחבל אלזס, צרפת. העיר אוחדה ב־1 בינואר 2016 עם קינפהיים (Kientzheim) וסיגולשהיים (Sigolsheim) לקייזרסברג ויניובל (Kaysersberg Vignoble).

==גאוגרפיה==
קייזרסברג ממוקמת לרגלי הרי הווז' בכניסה לעמק הוייס, כעשרה קילומטרים מצפון-מערב לקולמר, בירת המחוז. על העירה שולטות שתי פסגות כשעל אחת מהן נמצאות הריסות טירת שלוסברג (Schlossberg).

==היסטוריה==
עמק הוייס שמתחבר לעמק אורבה (Orbey) שימש כמעבר חשוב של הרי הווז'. כמעבר חשוב הוא לא הוזנח על ידי הרומאים שהקימו במקום מחנה צבאי בשם Caesareum castrum.

השם קייזרסברג (Kaysersberg) מוזכר לראשונה בשנת 1227 כאשר פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הורה לרכוש ארמון קטן על מנת לשלוט על עמק הוייס שמחבר בין לורן לאלזס דרך מעבר הרים די בונום (Col du Bonhomme). המבצר שנבנה היה אחד המבצרים החשובים שנבנו על מנת להגן על האימפריה הרומית הקדומה מפני דוכסי לורן.

בשנת 1247 הנרי, בישוף שטרסבורג, ניסה ללא הצלחה להשתלט על העמק שנלקח שנה מאוחר יותר על ידי דוקס לורן ושנכבשה ב-1261 על ידי רודולף הראשון לבית הבסבורג שהשתלט על חלק מבישופות שטרסבורג בניגוד לדעתו של הבישוף ולאחר שמונה לקיסר הוא שב למבצר ב-1285. הקיסר שהחליפו, אדולף מנסאו, שינה את הסטטוס של העיר לעיר קיסרית חופשית ב-1293, על מנת להראות את חשיבותה לאימפריה. משנה זו, העיר הייתה נתונה לשליטתו הבלעדית של הקיסר ולא תלויה בשלטונו של אציל.

ב-1354 הצטרפה לדקאפול, קואליציית הערים הקיסריות החופשיות של אלזס שיצר קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בעקבות שלום וסטפאליה, שסיים את מלחמת שלושים השנים, ב-1648, העיר איבדה את תוארה כעיר קיסרית חופשית ועברה לשליטתה של צרפת שקיבלה את אלזס מידי בית הבסבורג. יחד עם שאר ערי הדקאפול, העיר לא הסכימה להשלכות חוזה זה שהסיר את החופש היחסי שהיה לה והחזיר את העיר לשלטון האצילים. העיר עמדה בסירובה להצטרף לצרפת עד להסכמי ניימכן בשנת 1678.

בעת החדשה עברה העיר את התהפוכות שעברו על אלזס כולה, היא נכבשה על ידי הגרמנים במלחמת צרפת–פרוסיה וסופחה לגרמניה ב-1871 עד שבשנת 1919 נחתם חוזה ורסאי לפיו כל השטחים שנכבשו על ידי הקיסרות הגרמנית הוחזרו לצרפת (סעיף 51). בשנת 1940 נכבשה אלזס שוב על ידי גרמניה הנאצית וסופחה לרייך השלישי. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, אלזס סופחה מחדש לצרפת.

במסגרת הרפורמה לשינוי מנהלתי בצרפת בשנת 2016, העיר אוחדה עם קינצהיים (Kientzheim) וסיגולסהיים (Sigolsheim) ויצרו קומונה חדשה (commune nouvelle) בשם קייזרסברג ויניובל (Kaysersberg Vignoble).

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:או-רן: קומונות