שרה פייגה פונר

שרה פייגה פֿוֹנֶר (1854 – 3 במרץ 1937) הייתה, ככל הידוע במחקר, הסופרת הראשונה שכתבה ופרסמה סיפורת בעברית.

== ביוגרפיה ==
פונר נולדה בעיירה זאגר (בליטא) שהייתה בשליטת האימפריה הרוסית, ליוסף ושיינה מיינקין, והייתה הבכורה מבין ארבעה ילדים. כשהייתה בת שבע משפחתה עברה להתגורר בדווינסק (בלטביה), ובשנת 1871 השתקעו בריגה.

פונר למדה עברית מאביה, שהיה מתלמידיו של ר' איצלה מוולוז'ין, ומאמה ששלטה בשפה העברית, תופעה ייחודית בקרב נשים יהודיות בשנים אלו. כשהייתה בת חמש וחצי החלה ללמוד תנ"ך ותלמוד ב"חדר" לבנים. לאחר מספר שנים עזבה את ה"חדר" והמשיכה ללמוד בעצמה. אפשר להניח, כי המשיכה את לימודיה באחד משני בתי הספר הפרטיים לבנות יהודיות שנפתחו בדווינסק בשנים 1861 ו-1863, וכן בעזרתם של מורים פרטיים.

היא פרסמה כתבות ב"היום", העיתון היומי הראשון בעברית, אשר הודפס בסנט פטרבורג, וכן בעיתונים "המליץ" ו"הצפירה". מלבד כתיבתה, התפרנסה מהוראת השפות עברית וגרמנית בריגה, ביאליסטוק, גראדנו ודיאנבורג.

פונר נישאה בראשונה בשנת 1883 למשכיל יהושע מזח, שהתכחש לנישואים עמה ועזב אותה כשהייתה בהריון. בשנים 1885 או 1886 נישאה בשנית, לסופר מאיר פונר, עימו גידלה את בנה. השלושה התגוררו תחילה בבילסק שבפולין הקונגרסאית ולאחר מכן בלודז', שם ייסדה פונר את בית הספר לבנות "בת ציון" ללימודי עברית, ספרות עברית והיסטוריה יהודית. בשנת 1909 היגרה לארצות הברית. את ימיה האחרונים העבירה פונר בפיטסבורג בביתו של בנה, כנשיאת הסניף המקומי של ארגון הנשים היהודיות "בנות יעקב". ב-1918 נשאה דברים בעברית בכנס של "ההסתדרות העברית" בניו יורק, ובעקבות הופעתה, רואיינה לעיתון היידי "דיא ווארהייט".

נפטרה בשנת 1937. מותה לא הובא לפרסום בעיתונות העברית או היהודית במזרח אירופה או בארצות הברית.

== כתביה ==
יצירותיה של פונר כללו מגוון סוגות, וביניהן רומנים, סיפורי ילדים, נובלות היסטוריות וקובצי זיכרונות. התיעוד הראשון לכתביה הוא המסה "האביב" שנכתבה בשנת 1876, ופורסמה ב-1882. פונר פרסמה ארבעה ספרי פרוזה. חלקו הראשון של "אהבת ישרים או המשפחות המֻרדפות", הרומן ההיסטורי שכתבה, פורסם בווילנה בשנת 1881, והוא הרומן העברי המקורי הראשון שנכתב על ידי אישה. רומן זה משקף את מאבקה העיקש בבערות ובחסידות. את חלקו השני של הרומן לא הוציאה לאור כנראה בשל קושי כלכלי לממן את הדפסתו. מתוך הרומן: .

פונר הרבתה לעסוק בעברו של העם היהודי ובקורותיו מימי בית שני ועד שנות חייה, נושא המשתקף בכל סיפוריה. לדוגמה, בשנת 1886 פרסמה פונר את "דרך ילדים או סיפור מירושלים", שהוא ככל הנראה סיפור הילדים הראשון שנכתב בעברית על ידי אישה.

מלבד מספר יצירות נוספות שכתבה בעברית, עסקה פונר גם בתרגום שניים מספריה ליידיש: "אהבת ישרים" שתורגם ל"איינע טרויעריגע ליבע" (לודז', 1889), ו"בגד בוגדים סיפור מימי שמעון כהן גדול" שתורגם ל"דיא קלייד פון א פאררעטער" (ורשה, 1892). כמו כן, ב-1902 פרסמה את חלקה הראשון של נובלה ביידיש בשם "א ווייבער בונט" ("מרד הנשים") בכתב-עת לנשים ובעת שהייתה בלונדון הוציאה אותה לאור בגרסה שונה בשם "דער פרויען בונט" ("מרד הנשים").

פונר החלה לכתוב זיכרונות מילדותה עוד לפני שהגיעה לגיל חמישים, ובהם המחלוקות בין חסידי חב"ד לבין המתנגדים לחסידות ומלחמת ההשכלה "בת השמיים" בחסידים. פרסומה האחרון היה סיפור ילדים שנקרא "מזיכרונות ימי נעוריי", שיצא לאור ב-1919 בכתב העת האמריקני "שחרות", ותיאר את הצלחתה בלימוד השפה העברית על אף המחסום התרבותי-מסורתי.

=== הרקע החברתי לכתיבתה ===
עד שנות השמונים של המאה התשע-עשרה מעטות היו הנשים אשר קראו עברית. דוגמה לכך היא החינוך השונה שקיבלו שרה פייגה ואחיה יהושע בר, כפי שעולה מזיכרונותיהם. אי-לכך, במשך שנים נעדרו נשים מקריאת ומכתיבת ספרים, והשליטה בתחום זה הייתה נתונה בידי אליטה גברית למדנית בלבד. כאשר ביקשו נשים יהודיות כדוגמת רחל מורפורגו שכתבה שירה עברית באיטליה ושרה שפירא שכתבה שירה עברית ברוסיה, ליטול חלק במפעל הספרות של ההשכלה העברית נתקלו בסירובם של הגברים. סירוב זה היה מעוגן בהלכה היהודית שנשענה על דבריו של ר' אליעזר בן הורקנוס כי "כל המלמד את ביתו תורה, כאילו מלמדה תִפלות". על אף הצהרותיהם של המשכילים שרצונם הוא שהנשים תהיינה שוות ערך בתנועת ההשכלה העברית, גם נשים משכילות שרכשו את השפה העברית, לרוב לא התקבלו בהערכה בחוגי הגברים המשכילים. דוגמה לכך היא ביקורתו הקשה של הסופר דוד פרישמן, מגדולי המבקרים של שנים אלו: .

=== השפעת כתביה ===
כשהייתה נערה שמה של פונר הלך לפניה בקרב חוגי המשכילים, וי.ל. גורדון פרסם ביקורת חיובית ברובה על הרומן הראשון שלה "אהבת ישרים", אולם כתביה האחרים לא עוררו הדים בקרב המשכילים בני זמנה או בקרב חוקרי ספרות לאחר מותה. חלק מכתביה הגיעו לבתי המערכת באמריקה, אך לא משכו את תשומת לבם של העורכים. ייתכן כי אחת הסיבות לכך הייתה המרחק שבין עיר מגוריה פיטסבורג לבין מרכז הספרות והעיתונות העברית. אחד הביטויים להתעלמות של אנשי תקופתה מכתביה של פונר הוא העובדה שלא הוזכרה במאמר "אחיותינו העבריות המצוינות בעמנו" שהופיע בעיתון 'החבצלת' בשנת 1890, על אף שאז פורסמו כבר חלק מיצירותיה. ביקורת על סיפורה "דרך ילדים או סיפור מירושלים" הופיעה לראשונה בשנות ה-70 של המאה העשרים בספרו של אוריאל אופק "ספרות הילדים העברית: ההתחלה". בעשור זה פורסמה גם סקירה על חייה וכתיבתה של פונר על ידי עקיבא בן-עזרא בספרו "דמויות: אישים ידועים ובלתי ידועים". ניתוח מעמיק של אחת מיצירותיה של פונר, הרומן "אהבת ישרים", נעשה לראשונה רק ב-שנות השישים של המאה העשרים על ידי דוד פאטרסון מאוניברסיטת אוקספורד. עשרים שנה לאחר מכן הופיע בארצות-הברית מאמר על סיפורה "דרך ילדים". אזכור ראשון של פונר בהקשרה של כתיבת נשים בעברית נעשה בידי זיוה שמיר ב-1993.

בראשית המאה העשרים ואחת חלה תפנית יחסית, וכתביה הפכו למושא מחקר בקרב חוקרים רבים יותר מבעבר. אחת הדוגמאות לכך הם ספריהן של חוקרות הספרות היהודיות-אמריקניות ונדי זירלר וקרול ביילין, שהביעו הערכה לכתיבתה כסופרת העברית הראשונה. בשנים אלו תורגמו לראשונה לאנגלית כתביה של פונר על ידי אחד מניניה.

עבודת תזה על קובץ זיכרונותיה של פונר נכתבה ב-2003<ref>עדי שרון, 'מזכרונות ימי ילדותי או מראה העיר דווינסק': שרה פייגה פונר ויצירתה הזיכרונית, עבודה שוות ערך לתזה, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ג. </ref>. עבודה נוספת על הרקע ההיסטורי לכתיבתה של פונר נכתבה ב-2011. עבודת דוקטורט על חייה וכתיבתה של פונר נכתבה ב-2017. עיבוד של הדוקטורט לספר הופיע [https://resling.co.il/product/הסופרת-העברית-הראשונה/ בהוצאת רסלינג] ב-2022. על חייה נכתב [https://segulamag.com/articles/issue-98/ מאמר] בירחון הישראלי להיסטוריה "סגולה"<ref>"שפת עבר לא רק לגבר", סגולה: כתב עת ישראלי להיסטוריה וידיעת הארץ, גל' 98 (אב תשע"ח, אוגוסט 2018), עמ' 48–57.</ref> וכן רומן היסטורי בדיוני בשם "באשערט: זיווג משמיים" מאת עדי שרון.<ref>[https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH990028182060205171/NLI הספר באתר הספרייה הלאומית]</ref> דוגמה לבדיוניות של הרומן היא הפיכת אביה של פונר ממבשל יי"ש עבור הצבא הרוסי (כמתועד בארכיון הלאומי של לטביה בריגה) לרב עדת המתנגדים בדווינסק, וכן ביטול המעבר של משפחת מיינקין מדווינסק לריגה, מחוץ לתחום המושב. בספר זיכרונותיה מספרת פונר שרב עדת המתנגדים היה אדם אחר ולא אביה ושמשפחתה עברה מדווינסק לריגה ב-1871. גם בראיון איתה בכתב העת "דיא ווארהייט" סיפרה פונר שאביה היה "חצי משכיל" וסירב להיות רב. 

סיפורה של פונר "תולדות השל"ה הקדוש" [https://blog.nli.org.il/sipur-sodot-sarah-foner/ אותר ב-2021]. עם כל זאת, חלקו השני של "אהבת ישרים או המשפחות המֻרדפות", והתרגומים ליידיש של "אהבת ישרים או המשפחות המֻרדפות" ו"בגד בוגדים" עדיין לא נמצאו.

== לקריאה נוספת ==
* מיכל פרם כהן, [https://resling.co.il/product/הסופרת-העברית-הראשונה/ הסופרת העברית הראשונה], רסלינג, 2022

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* מיכל פרם כהן, "[http://uli.nli.org.il/F/KHNMGKUG64XSDDS2HRY1RK8PHHFUSUPAUIV1YXHM5GAMJRK3BK-19299?func=full-set-set&set_number=010144&set_entry=000001&format=999 הלא עלמה הנני ובכל זאת לא אירא אם אך יקרא ה לי דרור]", עבודת מחקר באוניברסיטת בר-אילן 2016
* מיכל פרם כהן, [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH997011057541805171/NLI הסופרת העברית הראשונה], רסלינג, 2022
* 
* 
* 
* מיכל פרם כהן, [https://massehet.com/wp-content/uploads/2022/07/5-16.pdf ניכוסו של סיפור הנס החסידי בקובץ זיכרונותיה של שרה פייגה פונר], מסכת, יז (תשפ"א)

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1854
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרי תקופת התחייה
קטגוריה:נפטרות ב-1937