OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כריסטיאן סינדינג

כריסטיאן סינדינג, 1913
כריסטיאן סינדינג (בנורווגית: Christian Sinding; 11 בינואר 1856 - 3 בדצמבר 1941), היה מלחין נורווגי.

==ביוגרפיה==
סינדינג החל ללמוד מוזיקה בכריסטיאניה (כיום אוסלו) ב-1874 נסע להמשך לימודים בקונסרבטוריון של לייפציג כמו בן ארצו אדוורד גריג לפניו. 

הוא נשאר בגרמניה במשך קרוב ל-50 שנה. המוזיקה שלו הושפעה מרוברט שומאן, פרנץ ליסט ריכרד שטראוס ווגנר. בניגוד לגריג הוא לא הטמיע בה הרבה אלמנטים נורווגים. בכל זאת הכירה בו הממשלה הנורווגית כקומפוזיטור לאומי נורווגי, ממשיך דרכו של גריג והעניקה לו מלגת מחייה קבועה עד לסוף ימיו.

בשנים 1920–1921 לימד קומפוזיציה בבית הספר איסטמן למוזיקה ברוצ'סטר, ארצות הברית. לאחר מכן התיישב באוסלו עד למותו.

בשנת 1941, מספר שבועות לפני מותו, הצטרף למפלגה הנאצית בנורווגיה, הנאשונל סמלינג. עקב זה הוא הוחרם בתקשורת הנורווגית לאחר המלחמה. נסיבות הצטרפותו למפלגה לא ברורות. הוא היה מבוגר מאוד וסבל מדמנציה ידוע שדיבר בתחילה נגד הכיבוש ובעד זכויות מוזיקאים יהודים. הנאצים נצלו את הצטרפותו לשם תעמולה היות שהוא היה פופולרי בגרמניה ונורווגיה לפני מלחמת העולם השנייה.

==יצירותיו==
סינדינג חיבר יצירות לפסנתר, ארבע סימפוניות, שלושה קונצ'רטי לכינור, קונצ'רטו לפסנתר, מוזיקה קאמרית, אופרה -"ההר הקדוש" (1914), שירים ויצירות למקהלה.

מכל יצירותיו מוכר בעיקר הקטע לפסנתר רחשי אביב (באנגלית - Rusle of spring, בגרמנית - Frülingsrauschen) שהוא הקטע השלישי מתוך 6 קטעים לפסנתר אופוס 32 שנכתבו ב-1896. המנגינה מנוגנת ביד שמאל ואילו יד ימין מנגנת ארפג'ו המזכיר את רחשי העלים, מפלי מים זורמים ומעוף הפרפרים באביב. הקטע אהוב על פסנתרנים ברחבי העולם. סינדינג שייך למלחינים הידועים בעולם בזכות יצירה אחת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=9uESwKoTyjQ רחשי אביב בפסנתר+תווים], באתר יוטיוב

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים נורווגים
קטגוריה:ילידי 1856

קטגוריה:נפטרים ב-1941
טרה נוליוס

מפת משולש חלאיב ו[[ביר טוויל.]]
גבול קרואטיה-סרביה על יד נהר ה[[דנובה. השטחים בצהוב נמצאים בריבונות סרביה אשר במחלוקת עם קרואטיה. ארבעת השטחים בירוק הם טרה נוליוס אשר נמצאים דה פקטו בריבונות קרואטיה (ישנו שטח חמישי הנקרא ריד, הממוקם מול העיר הסרבית אפאטין, אך בגלל גודלו הזעיר לא ניתן לזהותו במפה).]]
[[ארץ מרי בירד באנטארקטיקה, השטח הגדול בעולם שלא נקבעה עליו ריבונות.]]

טֵרָה נוּלְיוּס (מלטינית: Terra nullius) הוא ביטוי שמקורו במשפט הרומי ומשמעותו: "אדמה שאינה שייכת לאיש". הוא משמש כיום בתחום המשפט הבינלאומי לתיאור שטח אשר מעולם לא היה כפוף לריבונות של מדינה, או שכל גוף ריבוני קודם ויתר בצורה מפורשת או מרומזת על ריבונותו בו. החלת ריבונות על שטח שנחשב כ"טרה נוליוס" אפשרית על ידי כיבוש, אם כי ייתכן שצעד זה יהווה הפרה של אמנה או חוק בינלאומי.
==טריטוריות "טרה נוליוס"==
הטריטוריות הבודדות בעולם המוגדרות כיום כ"טרה נוליוס" הן:
* ביר טוויל בגבול מצרים-סודאן (עליו קמה מדינה לכאורה בשם ממלכת צפון סודאן )
* 5 אזורים מסוימים לאורך נהר הדנובה בגבול קרואטיה-סרביה (על הגדול שבהם המכונה גורנייה סיגה קמה מדינה לכאורה בשם ליברלנד ועל שאר השטחים קמו 3 מדינות לכאורה נוספות: אנקלאבה , אונגאל וורדיס )
* ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה (ששטחה 1,610,000 קמ"ר, כולל חוף אייטס שממזרח לארץ מרי בירד, עליה קמה מדינה לכאורה בשם ווסטארקטיקה )

=="טרה נוליוס" במדינת ישראל==
הרעיון של טרה נוליוס ביחס לארץ ישראל התבטא במחשבה הציונית מאז תחילתה ברעיונות כמו ״עם ללא ארץ לארץ ללא עם״. ישנן עמדות משפטיות ישראליות המתייחסות לשטחי יהודה ושומרון וחבל עזה כאל "טרה נוליוס", משום שלאחר פקיעת המנדט ב-1948 לא הוקמה ישות ערבית עצמאית בשטחים אלו, והם נכבשו והוחזקו, באופן לא מוכר בינלאומית, בידי מצרים וירדן. גם לאחר מלחמת ששת הימים, שבה כבשה מדינת ישראל שטחים אלו, היא לא החילה בהם ריבונות דה יורה (חוץ מבמזרח ירושלים). 

מדינת ישראל עמדה פעמיים בפני מצב של טרה נוליוס. בפעם הראשונה הדבר קרה ב-1967, בעקבות מלחמת ששת הימים: המפות הישראליות הציגו את הכפר העלווי ע'ג'ר כחלק משטחה של לבנון, בעוד שמבחינתן של סוריה ולבנון ומבחינתם של תושבי הכפר, הכפר היה סורי, ועל כן, מתוקף שליטתה של ישראל ברמת הגולן, הוא אמור להיות בשליטתה. כעבור חצי שנה ישראל הכירה בכפר. בפעם השנייה הדבר קרה ב-1985, בעקבות שיחות טאבה: "המשולש הימי" בגבול הימי שבין ישראל למצרים נותר חסר דרישה לריבונות, עד שנת 2003, שבה החילה ישראל את ריבונותה בשטח, על ידי משטרתה.

==ראו גם==
* שטח הפקר
*מדינות שההכרה בהן מוגבלת
*מדינה לכאורה

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:משפט בין-לאומי
קטגוריה:לטינית: מונחים משפטיים
פיץ רוי

פיץ רוי (בספרדית: Fitz Roy), הידוע גם כסרו צ'לטן (Cerro Chaltén), הוא הר הממוקם ליד הכפר אל צ'לטן, בשדה הקרח הפטגוני הדרומי, על הגבול בין ארגנטינה וצ'ילה. העפילו אליו לראשונה שני אלפיניסטים צרפתיים, ליונל טריי וגואידו מניונה. ההר הוא אחד ההרים המאתגרים ביותר מבחינה טכנית לטיפוס בעולם.

הוסכם בין ארגנטינה וצ'ילה שהגבול הבינלאומי יעבור מעל הפסגה המרכזית, אך חלק גדול של הגבול דרומית לפסגה נותר לא מוגדר. 

ההר משמש כסמלה של פרובינציית סנטה קרוס בארגנטינה והוא מופיע על דגלה.

==גילוי==
פרנסיסקו מורנו ראה את ההר לראשונה ב-2 במרץ 1877. הוא קרא לו פיץ רוי, על שם רוברט פיצרוי, שהיה קפטן של ספינת המחקר הביגל ויחד איתה מיפה חלק גדול מקו החוף הפטגוני.

סרו פירושו בספרדית הר, וצ'לטן מגיע משפת טהואלצ'ה של ילידי המקום ופירושו "ההר המעשן".

==טיפוס==
להר יש תדמית של "ultimate" (דרגת קושי טיפוס), למרות גובהו הממוצע (אמנם הוא ההר הגבוה ביותר בפארק הלאומי לוס גלסיירס, אך גובהו פחות ממחצית משל הפסגות הגבוהות ברכס ההימלאיה), וזאת כיוון שחלק גדול מהטיפוס על ענק גרניט הזה כרוך בטיפוס טכני ארוך ומורכב. בנוסף מזג האוויר עליו הוא בלתי צפוי ומסוכן.

ההר מושך צלמים רבים הודות לצורתו המיוחדת.

עד לפיתוח הכפר אל צ'לטן ולהקמת נמל התעופה באל קלאפטה, הייתה הנגישות לאזור ההר קשה ביותר. כיום ניתן להגיע לעיירה אל צ'לטן בכל כלי תחבורה וממנה להמשיך בשביל הליכה באורך של כ-10 ק"מ המגיע עד למרגלות ההר.

==גלריה==
<center><gallery>
קובץ:162 - Fitz Roy - Janvier 2010.jpg
קובץ:Localidad El Chaltén y el Fitz Roy.jpg
קובץ:El_Chalten.jpg
קובץ:Fitz Roy 1.jpg
</gallery></center>

==ראו גם==
* הפארק הלאומי לוס גלסיירס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הרי האנדים
קטגוריה:פטגוניה
קטגוריה:ארגנטינה: הרים
קטגוריה:פרובינציית סנטה קרוס: גאוגרפיה
קטגוריה:גבול ארגנטינה–צ'ילה
אגם ארחנטינו

אגם ארחנטינו (בספרדית: Lago Argentino) הוא אגם בפטגוניה בפרובינציית סנטה קרוס, ארגנטינה. זהו אגם המים המתוקים הגדול ביותר בארגנטינה, עם פני שטח של 1,415 קמ"ר ורוחב מרבי של 32 ק"מ. עומקו הממוצע הוא 150 מטר, ועומקו המרבי מגיע ל-500 מטרים. 
האגם מפורסם בזכות קרחון פריטו מורנו הזורם אליו.

האגם שוכן בתוך הפארק הלאומי לוס גלסיירס, באזור השופע בקרחונים והוא מוזן ממי קרחונים שהפשירו על ידי מספר נהרות, מים מאגם ויידמה שזורמים מנהר לה-לאונה וערוצים רבים מן ההרים. האגן ניקוז שלו הוא בגודל 17,000 קמ"ר. המים מאגם ארחנטינו זורמים לאוקיינוס האטלנטי דרך הנהר סנטה קרוס. 

הקרחונים, העיר אל קלפטה שעל גדות האגם והאגם עצמו מהווים יעדי תיירות חשובים. האגם מוערך במיוחד לדיג. בין הדגים המצויים באגם ניתן למצוא מיני טרוטה, מיני סלמון ועוד סוגים רבים. 

אגם ארחנטינו היה גם שמו של נמל התעופה ששירת את האזור עד שנת 2000. הנמל סגור כעת ומסלול ההמראה שלו הפך לחלק מכביש העיירה. הנמל הוחלף בנמל התעופה הבינלאומי של אל קלפטה המשרת את העיירה ואת האגם, עם טיסות יומיות רבות מארגנטינה ומיעדים בינלאומיים.

==גלריה==
<gallery>
תמונה:Panorámica del Lago Argentino, desde la ciudad de El Calafate.jpg|אגם ארחנטינו כפי שנראה מאל קלפטה
תמונה:LakeArgentino.jpg|כפי שנראה מהכביש של הפארק הלאומי לוס גלסיירס
תמונה:Lago Argentino.jpg|קרחון וספינת תיירים על האגם
</gallery>

==ראו גם==
* אגם סן מרטין
* אגם ויידמה

==קישורים חיצוניים==

ארחנטינו
קטגוריה:פרובינציית סנטה קרוס: גאוגרפיה
ארחנטינו
קרחון אופסלה

קרחון אופסלה (בספרדית: Glaciar Upsala) הוא קרחון עמק גדול בפארק הלאומי לוס גלסיירס שבארגנטינה. הוא זורם החוצה משדה הקרח הפטגוני הדרומי, שמזין גם את קרחון פריטו מורנו הסמוך אליו. הקרחון נשפך בסיומו לתוך אגם ארחנטינו. 

הקרחון קרוי על שם אוניברסיטת אופסלה, שמימנה את המחקר הראשון על הקרחונים באזור.

קרחון אופסלה ידוע בשל קצב נסיגתו המהיר, דבר אשר רבים מחשיבים כהוכחה להתחממות הגלובלית. קצב נסיגתו המהיר האחרון שלו עד שנת 1999 הואט לאחרונה (נכון ל-2003). הפעם האחרונה בו הייתה האצה של תזוזת קרח בשני העשורים שקדמו ל-1999 נבעה ככל הנראה מ"שחרור לחץ" כאשר הקרחון נסוג מאחורי האיים בברזו אופסלה.

==גלריה== 
<gallery widths="200px" heights="200px" perrow="2">
קובץ:SantaCruz-Upsala-P2140135b.jpg|קרחון אופסלה מן האוויר
קובץ:Upsala Glacier.jpg|הקרחון כפי שנראה מאגם ארגנטינה
</gallery>

==ראו גם==
* קרחון פריטו מורנו
* קרחון ויידמה

==קישורים חיצוניים==

אופסלה
קטגוריה:פרובינציית סנטה קרוס: גאוגרפיה
קטגוריה:גבול ארגנטינה–צ'ילה
רות כהנוב

רות כהנוב היא דיפלומטית ישראלית, שכיהנה כשגרירת ישראל ביפן.

==ביוגרפיה==

כהנוב סיימה לימודים לתואר ראשון בלימודי מזרח אסיה באוניברסיטה העברית בירושלים ולימודי אסיה באוניברסיטת הונג קונג. הצטרפה לסגל משרד החוץ ומילאה בו תפקידים שונים ובהם סגנית שגריר ישראל בסין בעת ייסוד היחסים עם מדינה זו, ראש משרד הייצוג הלא-רשמי של ישראל בטאיוואן, ממלאת מקום הקונסול דיפלומטי הכללי בהונג קונג ושגרירת ישראל בניו זילנד ושגרירה לא תושבת למספר מדינות איים באוקיינוס השקט. לאחר מכן כיהנה כסמנכ”ל משרד החוץ לענייני אסיה והפסיפיק.

בינואר 2013 אישרה הממשלה את מינויה של כהנוב לשגרירת ישראל ביפן, והיא החלה בתפקידה באוגוסט אותה שנה. בשנת 2017 סיימה את כהונתה ביפן. הוחלפה על ידי יפה בן ארי.

באפריל 2018 נבחרה להדליק משואה ביום העצמאות ה-70 למדינת ישראל כנציגת המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי במשרד החוץ.

קטגוריה:שגרירות ישראל
קטגוריה:שגרירי ישראל בניו זילנד
קטגוריה:שגרירי ישראל ביפן
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2018
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אנטולי קוזנצוב

אנטולי ואסיליביץ' קוזנצוב (ברוסית: Анатолий Васильевич Кузнецов) 18 באוגוסט 1929, קייב - 13 ביוני 1979, לונדון) היה סופר סובייטי שתיאר את חוויותיו בקייב תחת שלטון גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה ואת הרצח בבאבי יאר בספרו: "באבי יאר" (Бабий яр. Роман-документ). הספר פורסם במקור ברוסית תחת צנזורה בשנת 1966. הוא תורגם לעברית על ידי שלמה אבן שושן ויצא לאור ב-1966 בהוצאת עם עובד. ב-1971, לאחר עריקתו של קוזנצוב למערב, יצא תרגום מחודש של אבן שושן על פי כתב היד המקורי.

קוזנצוב נולד בקורניבקה, פרבר של קייב הסמוך לאתר באבי יאר, לאב ממוצא רוסי ולאם ממוצא אוקראיני. בדרכונו נרשם מוצאו כרוסי. בגיל 14 החל לתעד במחברתו את האירועים ואת העדויות ששמע אודות הרצח בבאבי יאר. בבגרותו הוא התנסה בלימודים בתחום האמנות כגון: בלט, מוזיקה, ציור ומשחק ועסק בעבודות כפיים שונות כולל עבודה בפרויקטים לאומיים על נהר הדנייפר ובאירקוצק שבסיביר. ב-1955 הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות והחל ללמוד ספרות במכון גורקי לספרות שבמוסקבה. הוא סיים את לימודיו ב-1960, הצטרף לאיגוד הסופרים הסובייטי והחל לפרסם נובלות. ספרו הראשון, "סוף האגדה" (או בתרגום העברי "המשכה של אגדה"), זכה להצלחה ואף תורגם לשפות זרות. תוך זמן קצר הפך לאחד מהשמות המבטיחים בספרות הסובייטית ולאחד ממפתחי הסוגה של רומן תעודה.

היצירה "באבי יאר" התפרסמה במגזין הספרות הסובייטי "יונוסט" ב-1966 כשהיא מצונזרת.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.yadvashem.org/he/holocaust/this-month/september/1941-2.html קטע מתוך עדות של ניצולה מבאבי יאר], דינה פרוניצ'בה, מתוך ספרו של קוזנצוב, "באבי יאר", באתר יד ושם.
מכּתביו:
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:סופרי השואה
קטגוריה:עריקים מהגוש המזרחי
קטגוריה:מהגרים מברית המועצות לממלכה המאוחדת
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1929
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1979
Find My

"מצא את..." (באנגלית: Find My) הוא יישום סלולרי ושירות הניתן על ידי חברת אפל, המאפשר מעקב מרחוק אחרי מיקומם של מכשירי iOS (טלפון, טאבלט, שעון ועוד), מחשבי מקינטוש, מכשירי מעקב (airtags) ומכשירים נוספים דרך צד שלישי. השירות זמין עבור מכשירים עם מערכת ההפעלה iOS 5 ומעלה ומחשבים בעלי מערכת ההפעלה OS X 10.7.2, או מאוחר יותר באמצעות iCloud. היישום מוצע עם מערכת ההפעלה הבסיסית כאשר יש למשתמש חשבון iCloud פעיל. ניתן להוריד את היישום גם דרך חנות ה-App Store.

== היסטוריה ==
"מצא אייפון" פורסם לראשונה כאפליקציה ביוני 2010 למשתמשים של שירותי הענן MobileMe. בחודש נובמבר 2010 עם גרסה iOS 4.2, "מצא אייפון" היה זמין בחינם למכשירים מסוימים. עם שחרורו של ה-iCloud באוקטובר 2011, הפך השירות לחופשי לכל משתמשי ה-iCloud. כמו כן, השירות היה זמין כ"מצא את המק שלי" למחשבי Mac OS X המריצים את גרסה 10.7.2 או מאוחר יותר באמצעות iCloud. מאז ספטמבר 2019, אוחדו ליישום אחד כל יישומי המעקב הנפרדים הקודמים (מצא מכשירים, מצא חברים ומצא חפצים).

== תכונות ==
"מצא אייפון" מאפשר למשתמש לאתר את מכשיר ה-iOS שלו באמצעות האפליקציה במכשיר או באמצעות האתר iCloud.com במחשב. בנוסף לאיתור המכשיר, השירות מספק שלוש תכונות עיקריות:
*השמע צליל: במצב זה, נשמע צליל במכשיר בעוצמה מרבית, גם אם הוא מושתק וגם אם עוצמת הקול שלו היא נמוכה. תכונה זו שימושית במקרה שהמכשיר אובד או נגנב. כמו כן, תכונה זו לא ניתנת להפסקה עד לפתיחת המכשיר.
*מצב איבוד (גרסה iOS 6 והלאה): מצב זה נותן למשתמש את האפשרות לנעול את מכשירו עם סיסמה. אם המשתמש נועל את המכשיר, יש באפשרותו לשגר הודעה שתוצג במסך הנעילה של המכשיר, שבה ניתן לכתוב מספר שורות וכן מספר טלפון להתקשרות, במקרה של מציאת המכשיר.
*מחק iPhone: מצב זה מוחק לחלוטין את כל התוכן וההגדרות. האפשרות זו שימושית אם קיים על המכשיר חומר פרטי ו/או תמונות אישיות, אבל המכשיר לא יוכל להימצא, כלומר האפליקציה לא תוכל לזהות את מיקומו לאחר ביצוע פעולה זו.

העדכון לגרסת מערכת ההפעלה iOS 6, נתן את האפשרות לבדוק את רמת הסוללה של המכשיר.

=== דרישות ===
החל מינואר 2013, השירות נתמך גם על אייפוד טאץ', אייפד ומחשבי מק המריצים את גרסה OS X 10.7.2 והלאה. בנוסף למכשיר תואם, חשבון iCloud נדרש כדי להשתמש ביישום "מצא אייפון".

== אירועים ==
בחודש נובמבר 2011, במשטרת לוס אנג'לס, קליפורניה הצליחו למצוא חשוד בשוד מזוין באמצעות יישום "מצא אייפון" על ידי השמעת צליל באייפון של הקורבן לגנבה.

בחודש ספטמבר 2012, שני חשודים נעצרו באטלנטה, ג'ורג'יה בשל שוד של חמש נשים באיומי אקדח. המשטרה הצליחה לאתר את החשודים באמצעות "מצא אייפון" כדי למצוא את אחד ממכשירי ה-iPhone הגנובים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

קטגוריה:אפליקציות ייחודיות למכשירי חברת אפל
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2010
הפגנות ירוואן (1965)

ההפגנות בירוואן ב-24 באפריל 1965 מול בניין האופרה{{תמונה להחלפה}}
האנדרטאות לזכר רצח העם הארמני שהוקמו בעקבות הפגנות, מימין אנדרטת האובליסק, במרכז, אנדרטת החרוט הקטום, ומשמאל קיר ההנצחה]]
אירוע יום הזיכרון בקפלה להנצחת רצח העם הארמני בעיר [[דיר א-זור שבמדבר סוריה]]
ההפגנות בירוואן התקיימו ב-24 באפריל 1965 בעיר ירוואן שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית שהייתה אז חלק מברית המועצות, לציון חמישים שנה לרצח העם הארמני. הפגנות אלה נחשבות כצעד הראשון ולתחילת מאבקו של העם הארמני בדרישה להכרה של אומות העולם ברצח העם הארמני על ידי האימפריה העות'מאנית, שאירע בשנת 1915. ב-24 באפריל 1915 עצרה ממשלת הטורקים הצעירים כ-250 אינטלקטואלים ומנהיגים ארמנים באיסטנבול, אירוע שסימל את תחילת הרצח ולפיכך הפך ליום סמלי להנצחתו.

ההפגנה, שהחלה כמחאה עממית, הפכה עד מהרה להפגנה סוערת ומהומות, שבעקבותיהן נעצרו מפגינים. הפגנה זו הייתה הראשונה מסוגה שהתקיימה בכל רחבי ברית המועצות. השתתפו בה כ-100,000 איש, שהפגינו במשך 24 שעות מול בניין האופרה של ירוואן (Yerevan Opera Theater) לציון 50 שנה לרצח העם, בדרישה שהשלטון הסובייטי יכיר ברצח העם הארמני שנעשה על ידי האימפריה העות'מאנית, ובדרישה להקמת אתר זיכרון בעיר הבירה ירוואן שינציח את זכרם של הקורבנות. ההפגנות התקיימו מחוץ לבניין האופרה בכיכר החרות, בעת שבתוך המבנה ציינו פקידים ונכבדים ארמנים את הרצח באירוע שקט וסולידי.

בהפגנה הונפו כרזות שקראו לתת פתרון לבעיה הארמנית וכן כרזות לאומניות שעסקו בשטחים הנתונים במחלוקת עם מדינות שכנות כמו נגורנו קרבאך ממזרח, נחיצ'יבאן בדרום מערב, ושטחים ממערב ארמניה. המפגינים קראו גם קריאות כמו "האדמה שלנו, האדמות שלנו". הפגנה הגדולה הייתה תחילת ההתעוררות הציבורית הראשונה של התודעה הארמנית בארמניה הסובייטית.

בעקבות ההפגנות החליט הקרמלין, בשיתוף שלטונות ארמניה ואנשי הכנסייה הארמנית, להקים אתר הנצחה בהתאם לדרישת המפגינים. אתר ההנצחה הוקם על גבעה המשקיפה על ירוואן שנקראת Tsitsernakaberd. מהגבעה ניתן לראות את הר אררט השוכן בטורקיה. אתר ההנצחה כלל שלוש אנדרטאות זו לצד זו: אנדרטה בצורת אובליסק, אנדרטה בצורת חרוט קטום וקיר הנצחה. ליד האנדרטאות הוקם בשנת 1995, לאחר התפרקות ברית המועצות, המוזיאון לרצח העם הארמני שהוא חלק ממתחם ההנצחה.

ההפגנה בירוואן סימנה את תחילתן של הפגנות רבות דומות שנערכו ברחבי העולם במקומות שבהם יש קהילה שמוצאה ארמני. ההפגנות ממשיכות להתקיים לאורך השנים בדרישה להכרת אומות העולם ברצח העם הארמני. אתר ההנצחה הפך להיות חלק מכללי הטקס הדיפלומטיים בעת ביקור משלחות זרות בארמניה. בכל שנה, ב-24 באפריל, שהוכרז כיום הזיכרון לרצח העם הארמני והוא יום חג לאומי בארמניה, מתקיים מצעד שבו משתתפים עשרות אלפי אנשים ההולכים לכיוון אתר ההנצחה כדי להניח זרי פרחים ליד אש התמיד באנדרטת החרוט.

==ראו גם==
* המוזיאון לרצח העם הארמני
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רצח העם הארמני
קטגוריה:הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית
ירוואן (1965)
קטגוריה:1965 בברית המועצות
קטגוריה:1965 בפוליטיקה
קטגוריה:ירוואן
דוכן העיתונים (יישום)

Apple News הוא יישומון חדשות חינמי מתחרה ל-Flipboard וגוגל חדשות של חברת אפל. החברה מציעה גם שירות בתשלום בשם Apple News+ המציע תכנים בלעדיים, את רוב כתבי העת המובילים בעולם ותצוגה מרשימה ועתידנית של כל תוכניהם. השירות מוצע במספר מדינות נבחרות בלבד.

==תכונות==
בתחילה היישום נועד רק להורדה ולהצגת גרסאות דיגיטליות של עיתונים ומגזינים והיה נקרא Newsstand. כאשר הוא נפתח רואים מדף חזותי, ישירות במסך הבית, בדומה לסגנון של iBooks. היישום מדמה חנות עיתונים במדפים מדומים שמחזיקים ומציגים כל עיתון ומגזין שהורד לצפייה ולקריאה, באותו מקום. סמליל היישום מתעדכן עם העטיפות האחרונות של המהדורות החדשות.

קיים גם מקש בפינה הימנית למעלה, כדי לנווט לקטגוריית דוכן העיתונים ב-App Store, היכן שהעיתונים והמגזינים מורדים בחינם. מנויים בתוך היישום או כתבי עת בודדים ניתן לרכוש עם חשבון iTunes, כדי להוריד ולספק ברקע את המהדורה האחרונה של החדשות באופן אוטומטי.

שמות העיתון והמגזין הפופולריים והגדולים ביותר מפורסמים בתור תוכן דיגיטלי שתוכנן במיוחד עבור התקנים ניידים ומחשבי לוח, ולעיתים קרובות כולל תוכן אינטרקטיווי שאינו זמין בטופס מודפס.

למותגי עיתונים ומגזינים יש אפשרות להעביר יישומי iOS לתוך יישום דוכן העיתונים. לפני שיצא היישום, מותגים רבים הוציאו יישומים משלהם וזה העניק את האפשרות לשלב יישומים אלו לתוך דוכן העיתונים. אחד היישומים הראשונים שעשו את זה היה יישום הניו יורק טיימס, שעבר מיישום iOS ייעודי להיות חלק מ"דוכן העיתונים", ביום הוצאת היישום.

היישום זמין למכשירי iOS מאז שהותאמה ל-iOS 5 ועובדת עם iCloud, שניהם בסנכרון להורדה מחדש של העיתונים והמגזינים. טכנית, תאימות דוכן העיתונים נקבעת על ידי הערך הבוליאני "UINewsstandApp" במידע של היישום.

ב-2016 השתנה ייעודו של היישום ל-Apple News המוכר היום.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.apple.com/ipad/from-the-app-store/newsstand.html האתר הרשמי של היישום]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אפליקציות בסיסיות במכשירי חברת אפל
קטגוריה:תוכנות שהושקו ב-2011
יוסי חורי

יוסי חורי (נולד ב-10 בינואר 1940) הוא זמר, מוזיקאי ומלחין ישראלי ומייסד צמד הפרברים.

==ביוגרפיה==

נולד בבגדאד. משפחתו עלתה לישראל ב-1943 בעקבות הפרהוד, וחזרה לעיראק לאחר חצי שנה. לאחר מכן, ב-1951, היא עלתה לישראל באופן סופי בעלייה ההמונית, והתיישבה בתל אביב. בשל קשיי שפה, לא למד חורי בבית ספר ממלכתי, אלא בסנט ג'וזף ביפו. חורי התקשה בלימודיו, נשר מבית הספר בגיל 17, והתגייס בגיל זה לצה"ל כאלחוטן. הוא לא קיבל הכשרה מוזיקלית ובמהלך שירותו הצבאי למד לנגן בגיטרה בעצמו. לאחר שירותו הצבאי עבד כמוכס בנמל יפו, עבודה ממנה פוטר תוך זמן קצר.

בגיל 20, בשנת 1960, הקים את צמד הפרברים יחד עם ניסים מנחם. בשנת 1977 החליף אורי הרפז את מנחם. בשנת 2015 החליף חגי רחביה את הרפז. הצמד ממשיך להופיע בכל רחבי הארץ.

חורי, המתגורר בתל אביב, הוא אסטרונום חובב, המתמחה בבניית טלסקופים ובצילום אסטרונומי. בת אחיינו היא הפעילה החברתית וחברת הכנסת לשעבר סתיו שפיר, שקיבלה את שמה מתוך השיר "ציפורים נודדות" (שבו הפזמון החוזר מתחיל במילים "זה היה עם בוא הסתיו") שבביצוע הצמד.

חורי גרוש ואב לבן ובת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.haparvarim.co.il/ הפרברים, האתר הרשמי]
* [http://stereo-ve-mono.com/discography?artist=הפרברים הפרברים] באתר "סטריאו ומונו"
* [http://shironet.mako.co.il/artist?lang=1&prfid=500 לחנים שכתב יוסי חורי] באתר שירונט
* עם יואב קוטנר, אוגוסט 2016
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:גיטריסטים ישראלים
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר המזרחי
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
פסגת כדור הארץ

פסגת כדור הארץ הנקראת גם ועידת ריו (אנגלית: Rio Conference or Earth Summit) הייתה ועידת פסגה של או״ם שהתקיימה בריו דה ז'ניירו מה-3 ביוני ועד ה-14 ביוני 1992.

כ-172 ממשלות השתתפו וכ-108 שלחו את ראשי הממשלה או ראשי המדינה שלהם. כ-2,400 נציגים של ארגונים חוץ ממשלתיים לקחו חלק באירוע. הוועידה התקיימה במרכז ריוסנטרו בעיר.

== נושאים עיקריים ==
* בחינה מפורטת של שיטות ייצור - בעיקר של מרכיבים רעילים, כגון עופרת ובנזין, או פסולת רעילה כגון כימיקלים רדיואקטיביים
* מקורות חלופיים היכולים לשמש כתחליף לדלק מאובנים, ולכן קשורים לשינוי האקלים
* הסתמכות ותלות במערכות תחבורה ציבורית להפחתת פליטת כלי רכב ועומס בערים, והבעיות הבריאותיות הנגרמות כתוצאה מזיהום אוויר ועשן.
* המחסור הגובר במים

אחד ההישגים של האירוע היה ההסכמה על כנס בנושא שינוי האקלים, שהוביל לפרוטוקול קיוטו. הסכמה נוספת הייתה לא לבצע שום פעילות אל אדמתם אנשים ילידים שתוכל לגרום לנזק סביבתי או שתהיה לא הולמת מבחינה תרבותית. באותו היום הוחלט על כנס בנושא מגוונים ביולוגיים, שהביא להתחלת חשיבה נגד הרס למטרות צמיחה כלכלית.

כ-12 ערים צוינו לשבח על תוכניותיהן החדשניות לשיפור איכות הסביבה. ביניהן היו סדברי (כיום גרייטר סדברי) מקנדה - על נחישות הארגון להפחית נזקים סביבתיים הנגרמים מתעשיית הכרייה באזור, אוסטין מארצות הברית - על אסטרטגיית הבנייה הירוקה שלהם, וקיטקיושו מיפן - על שיתוף פעולה בחינוך והכשרה לתוכנית לוויסות הזיהום.

== תוצאות ==
* אג'נדה 21
* הצהרת ריו בנושא סביבה ופיתוח
* עקרונות יער

בנוסף לכך, נחתמו שני הסכמים חדשים: האמנה למגוון ביולוגי (CBD) ואמנת מסגרת של האו"ם בנושא שינוי אקלים (UNFCCC) .

GCI (Green Cross International) הוקם בעקבות הכנס לביסוס מטרותיו.

המסמך אזהרת מדעני העולם לאנושות נכתב בעקבות הוועידה.

ביקורות טוענות שרבים מן ההסכמים וההחלטות שנקבעו בריו, בנושאים חשובים כגון הלחימה בעוני ושיפור האיכות הסביבה לא מומשו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20030402153036/http://habitat.igc.org/agenda21/rio-dec.htm אתר נוסף על הכנס]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:האומות המאוחדות: ועידות
קטגוריה:גלובליזציה
קטגוריה:החלטות האו"ם
קטגוריה:1992
קטגוריה:שמירת הסביבה
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: היסטוריה
קטגוריה:התוכנית הסביבתית של האו"ם
שקית אשפה

שקית אשפה ב[[פריז]]
שקית אשפה או שקית זבל זהו כינוי כולל למגוון שקי<nowiki/>ות פלסטיק וחומרים דומים שנועדו להכיל אשפה, בדרך כלל ביתית. השקית בדרך כלל מוכנסת לתוך מיכלי אשפה למיניהם, כדי למנוע מהחלק הפנימי שלהם מלהתלכלך. השקית עצמה היא חד פעמית ומושלכת יחד עם האשפה אל מקום איסוף הפסולת. שקיות האשפה נפוצות מאוד בקרב הציבור בגלל עלותן הנמוכה ותכונות נוספות כגון: התאמת הנפח והחוזק לשימוש המתאים, אטימות לנוזלים ועוד.

שקיות הזבל נמכרות במגוון גדלים ובאריזות שונות: קופסאות, גלילים ושקיות. שקיות אשפה שבראשן חוט להידוק פתח השקית לאחר מילואה - נפוצות מאוד אף הן.

רעיון השימוש בשקית פלסטיק כמיכל לאיסוף אשפה שייך לשלשה קנדיים: הארי ואסיליק, לארי הנסן ופרנק פלומפ. רשת הטלוויזיה CBC הקנדית הכתירה את ההמצאה כבין "חמישים ההמצאות הקנדיות הגדולות".

החסרונות בשימוש בשקית, כגון זיהום הסביבה בחומרים בלתי-מתכלים ומניעת פירוק החומרים האורגניים שבתוך השקית והפיכתם לזבל, מעלות התנגדות בשימוש בשקית הסטנדרטית בקרב התנועות לשימור הסביבה. כחלופה, הם מציעים, שקית העשויה מחומרים מתכלים, כגון נייר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:היגיינה
אשפה
קטגוריה:קנדה: המצאות
קטגוריה:מוצרים חד-פעמיים
הנרי ליטולף

הנרי צ'ארלס ליטולף (אנגלית: Henry Charles Litolff; 7 בפברואר 1818 - 5 באוגוסט 1891) היה פסנתרן, מלחין ומוציא לאור מוזיקלי אנגלי. מוכר בעיקר בגלל הסקרצו לפסנתר ותזמורת שלו.

== חייו ==
אביו היה כנר מאלזס שהצטרף לצבא נפוליאון, הובא לאנגליה כשבוי מלחמה, נשאר באנגליה ונישא לאשה ממוצא סקוטי. הוא לימד את בנו נגינה בפסנתר וב-1830 הביא אותו לאיגנץ מושלס.

מושלס התרשם כל כך מכישרון הנגינה של ליטולף עד שהסכים ללמד אותו ללא תשלום. ב-1835 בהיותו בן 17 התחתן למרות התנגדות הוריו, עם נערה בת 16. הם עברו לפריז ובהמשך לבריסל. ליטולף התפרסם כווירטואוז ומורה לפסנתר. הוא ניגן ולימד בוורשה ובדרזדן שם לימד פסנתר את הנס פון בילוב הצעיר.

לאחר שנפרד מאשתו, התיישב בברונסוויק, שם הכיר אלמנה של מו"ל למוזיקה ובהנהלתו הפכה הוצאת התווים שלו לאחת המובילות באירופה. הוא הספיק להתחתן עוד פעמיים כשאשתו הרביעית הייתה בת 17.

==יצירותיו==
ליטולף חיבר יצירות לפסנתר סולו, מוזיקה קאמרית, יצירות לתזמורת מתוכן חמישה קונצרטים סימפונים (אחד אבד), שירים, יצירות למקהלה ו-13 אופרות. 

היצירה המוכרת והמושמעת ביותר של ליטולף היא הסקרצו לפסנתר ותזמורת מתוך קונצ'רטו סימפוני מס' 4. שאר יצירותיו פחות ידועות ומנוגנות. בכך הוא שייך למלחינים המוכרים בעולם בזכות יצירה אחת מכל יצירותיהם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.youtube.com/watch?v=VmUtSJSTYB4&playnext=1&list=PL58CFE04CE68E6C9C&feature=results_video הסקרצו של ליטולף מתוך קונצ'רטו סימפוני מס' 4 אופוס 102] בביצוע קליפורד קרזון
* רשימת יצירותיו של הנרי ליטולף

==הערות שוליים==

קטגוריה:מו"לים בריטים
קטגוריה:מלחינים בריטים במאה ה-19
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1818
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1891
קריירה חברתית

קריירה חברתית היא פעילות חברתית שמשלבים אנשי מקצוע לצד התפתחות הקריירה המקצועית שלהם. קריירה חברתית לרוב משיקה לתחום מומחיותם של אנשים הבוחרים לשלב אותה בעיסוקיהם, ובכך היא עשויה ליצור עבורם ערך אישי וכן תרומה משמעותית לחברה. 

דוגמאות לקריירות חברתיות הן למשל אנשי עסקים שעומדים בראש עמותות, פעילות בתוכניות לשילוב מנהלים מהמגזר העסקי בוועדים-מנהלים של עמותות, תוכניות לקידום מנהיגות מתנדבת או יוזמות פרטיות. ארגונים רבים בעולם מעודדים פעילות פרו בונו ושילוב של אנשי מקצוע במגזר השלישי, ומשלבים את בוגריהם בפעילות חברתית התנדבותית, במסגרת מומחיותם המקצועית. תוכניות כגון אלו מביאות להתפתחות קריירות חברתיות רבות יותר, ובכך תורמות להעצמת המגזר השלישי והגדלת משאביו. 

ברחבי העולם פועלים בתחום זה ארגונים כגון "אשוקה", המאגד יזמים חברתיים מובילים בעולם ותומך בהם באמצעות מלגות ופיתוח מודלים כלכליים המאפשרים לעסק "חברתי" לשמור על רווחיות. בישראל פועלים ארגונים כגון עמותת נובה, עמותה המחברת את המגזר החברתי, העסקי והאקדמי במטרה לשפר את יכולות הניהול וההשפעה של עמותות במגזר השלישי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:התנדבות
עין השופט הפקות

עין השופט הפקות הוא אולפן להפקת סרטים שנוסד בשנת 1999 בקיבוץ עין השופט.

האולפן נוסד על ידי עורך הסרטים הישראלי זוהר סלע. במהלך 17 שנות קיומו העסיק האולפן כמה מחברי קיבוץ עין השופט, וגם מספר אנשי מקצוע שכירים. עיקר תחומי הפעילות הם סרטי קולנוע, סרטים דוקומנטריים, וסרטי תדמית ופרסום למגזר העסקי.
על חברי הקיבוץ שעבדו באולפן ניתן למנות את אביב רם ועמרי שטראוס.
כיום מנהל את האולפן חבר קיבוץ עין השופט ארבל רום, צלם במקצועו.

== תחומי פעילות ==
===סרטי קולנוע=== 
* "בופור" של הבמאי יוסף סידר. היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
* "ארץ בראשית" של הצלם והבמאי משה אלפרט.
* "וביום השלישי" של השחקן והבמאי משה איבגי.
* בשנת 2012 היה האולפן שותף בהפקת סרט הקולנוע העצמאי "שגרי אותי לחלל, אסתר", של הבמאית גנית אורין. יחודו של הסרט הוא בכך שכולו צולם על מסך ירוק, בטכניקת chroma key.

===סרטים דוקומנטריים===
* "א-ג'יסר" של הבמאית אבתיסאם מראענה.
* "משאללה" ו"אייבי" של הבמאי איתן חריס.
* "Code Red" של הבמאי הבריטי קלייב גורדון (Clive Gordon). שודר ברשת BBC.
* "שדה האפונים הירוקות" של הבמאי יגאל תיבון. שודר בערוץ 10.
* "אליאב" של הבמאית יפעת ברקן-פינטו. שודר בערוץ 10.

===סרטים מסחריים===
לאורך שנות קיום האולפן הוא עוסק גם במגוון סרטים בתחום המסחרי כגון סרטי תדמית, [http://www.ehpro.co.il/#!-/c1t2r סרטי מוצר] ו[http://www.ehpro.co.il/#!--/clwe סרטי הדרכה].

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.ehpro.co.il אתר הבית של עין השופט הפקות] 

קטגוריה:חברות הפקה ישראליות
קטגוריה:עין השופט
In Search of the Lost Chord

In Search of the Lost Chord (בתרגום לעברית: "בחיפוש אחר האקורד האבוד") הוא האלבום השלישי של להקת הרוק המתקדם הבריטית, המודי בלוז. האלבום יצא בשנת 1968 על ידי חברת דרם רקורדס.

==קונספט וסגנון==
In Search of the Lost Chord הוא אלבום קונספט אשר עוסק בנושאים שונים אך בעיקר סביב נושא רחב של חיפוש וגילוי, לרבות גילוי עולמות (Dr. Livingstone, I Presume), מוזיקה ופילוסופיה במשך השנים (House of Four Doors), אהבה אבודה (The Actor), התפתחות רוחנית (Voices in the Sky), ידע בעולם משתנה (Ride My See-Saw), תודעה גבוהה (Legend of a Mind), דמיון (The Best Way to Travel), ואסטרונומיה (Departure). אסטרונומיה תמשיך כנושא של שירי הלהקה באלבום To Our Children's Children's Children אלבום שלם המדבר על משימתה של אפולו 11. ה"אקורד האבוד" שבשם האלבום, מתגלה במנטרה "אום" (בבית האחרון שבפואמה של גריים אדג' "The Word").

לאחר השימוש בתזמורת הפסטיבלים של לונדון באלבום Days of Future Passed שיצא שנה לפני כן, התחילו חברי הלהקה לנגן על כלים קלאסיים ואלקטרוניים. כלי נגינה הודים כמו סיטאר (אשר מנוגן על ידי גיטריסט הלהקה ג'סטין הייוורד), טמבורה (על ידי קלידן הלהקה מייק פינדר) שני הכלים האלו שימשו בשירים "Departure," "Visions of Paradise," ו-"Om". עוד כלים לא רגילים למוזיקה של הלהקה היו אבוב (שנוגן על ידי חלילן ומקישן הלהקה ריי תומאס) והצ'לו (נוגן על ידי בסיסט הלהקה ג'ון לודג'). עוד כלי היה המלוטרון של פינדר (מלוטרון הוא כלי המדמה צלילים של תזמורת).

ההקלטות לאלבום החלו בינואר 1968, עם השיר "Legend of a Mind". שם השיר לא מופיע במילים אשר עוסקות בטענתו של טימותי לירי בכך שטען והטיף לכך שהשימוש בסם LSD מביא לתועלת פסיכולוגית ורפואית.

לאחר שכבר התנסו בקטעי ביניים של פואמות כמו: "Morning Glory" ו"Late Lament" באלבום הקודם, המודי בלוז ניסו שוב בדקלום שירה באלבום זה, גריים אדג' מתופף הלהקה, כתב שתי פואמות "Departure" ו"The Word". הפואמה השנייה דוקלמה על ידי קלידן הלהקה מייק פינדר, שהיה המדקלם העיקרי של שיריו של אדג' באלבומי המודי בלוז זה ואחרים. "Departure", שבדקלום אדג' מתחיל להגביה את קולו ולצחוק בסגנון משוגע, היא דוגמה נדירה של אדג' כהוא עושה הדקלום שלו.

In Search of the Lost Chord הגיע למקום ה-23 במצעד האלבומים של ארצות הברית עם שחרורו ביולי 1968. בבריטניה, האלבום הגיע למקום 5. שניים מהסינגלים של האלבום, "Ride My See-Saw" ו"Voices in the Sky", הגיעו למגזין הבילבורד ומקמו במקום ה-27 במצעד הסינגלים הבריטי.

במרץ 2006, יצאה גרסת SACD לאלבום עם גרסה של אלבום כפול.

ב-2008, גרסת תקליטור של האלבום יצאה לאור עם רצועות בונוס.

במהדורה המיוחדת של מגזיני "Mojo" ו-"Q" "פינק פלויד וסיפורי פרוג אחרים", הגיע האלבום למקום ה-23 ברשימה "40 אלבומים קוסמיים".

== רשימת הקטעים באלבום ==

==ביצוע==
*ג'סטין הייווארד - שירה, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, גיטרת 12-מיתרים, סיטאר, צ'מבלו, מלוטרון, כלי הקשה, טאבלה
*ג'ון לודג' - שירה, גיטרת בס, גיטרה אקוסטית, צ'לו, תוף מרים, תוף
*גריים אדג' - שירה, תופים, פסנתר, טימפאני, תוף מרים, טאבלה, דקלום
*ריי תומאס - שירה, חליל, סקסופון, אבוב, קרן יער, תוף מרים
*מייק פינדר - שירה, מלוטרון, פסנתר, צ'מבלו, גיטרה אקוסטית, צ'לו, אוטוהרפ, גיטרת בס, טמבורה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי קונספט
הפיל שרצה להיות הכי

הפיל שרצה להיות הכי הוא ספר ילדים מאת פאול קור.

==עלילה==
הסיפור עוסק בפיל צעיר שחש דכדוך כיוון שצבעו האפור לא מצא-חן בעיניו. ציפור שפגש הסבירה לו כי הצבע האפור הוא המתאים ביותר לפילים, אולם דבריה לא שכנעו אותו. הפיל רצה, במקום צבעו, להיות צבעוני. הציפור, על מנת למלא את בקשתו, השיגה מגוון של צבעים כאשר את האדום תרמה לה חיפושית משה רבנו נדיבה. פעולת הצביעה נעשתה בעזרת נוצה מזנבה של הציפור וכאשר הושלמה המשימה הפיל היה שבע רצון מאוד. 
כשראו שאר הפילים את הפילון הצבעוני הם טענו שהוא לא נראה כמו פיל, אלא כמו ליצן. הפילון שחש צער על טעותו, ביקש לשוב לצבעו המקורי. כדי לאפשר את הדבר, הפילים שטפו אותו בעזרת מים ששאבו לתוך חדקם.
כששב הפילון לצבעו האפור הוא הבין שדבריה של הציפור כי הצבע האפור של הפילים מתאים להם - נכונים.

== עיבודים ==

הספר הועלה כמחזה בתיאטרון "נדנדה" בשנת 2002, שבוים בידי אבי מלכה, נכתב על ידי איילה קורקוס ועובד מוזיקלית בידי רמי בר-דוד. ביוני 2010 נעשו לשירי המחזה עיבודים מוזיקליים מחודשים "היות שההפקה המוזיקלית הקודמת הייתה איטית וארוכה מידי" בידי דביר פרידמן. 

משפחתו של קור יזמה סרט הנפשה המבוסס על הספר. הסרט הופק ב-2007 על ידי קלסיקלטת בשיתוף אולפני פיצ'י פוי ובבימוי דיבוב של שרון כהן באולפני אלרום. המוזיקה של הסרט הופקה על ידי עדי כהן.
===דמויות ומדבבים (הסרט)===
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|דמות
!width=80|מדבב
|-
| מספרת || רבקה מיכאלי 
|-
| פילון || rowspan="4" | עדי קוזלובסקי 
|-
|אחות פילונת
|-
|חיפושית
|-
|פרח
|-
| אבא פיל || rowspan="5" | שמחה ברבירו
|-
|תוכי מנהיג
|-
|דרור
|-
|פיל עובד
|-
|פרח
|-
| אמא פיל || rowspan="2" | הילה מערבי
|-
|דרורית
|-
| מורה || rowspan="3" | אלברט כהן
|-
|תוכי טמבל
|-
|ינשוף
|-
| טווס || rowspan="5" | יגאל מזרחי
|-
|עכבר
|-
|תוכי
|-
|פיל עובד
|-
|פרח
|}
=== שירים בסרט ===
הסרט מכיל את ששת השירים הבאים:
# שיר הצבעים
# שיר המראות
# לילה
# בבית
# הביתה
# אני גיבור

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי פאול קור
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרים על בעלי חיים
קטגוריה:פילים בתרבות
קטגוריה:קלטות ילדים ישראליות
כספיון הדג הקטן

כספיון הדג הקטן, [[גן סיפור, חולון]]
כספיון הדג הקטן הוא ספר ילדים מאת פאול קור. הספר זכה להצלחה רבה והוביל לספרים נוספים בעקבותיו.

== עלילה ==
כספיון, דג קטן שקיבל את שמו עקב צבעו הכסוף, הרחיק לכת בשחייתו והבחין לפתע בדבר הדומה להר במראהו, אבל כשראה שלדבר יש עין שדומעת, הוא הבין כי לא יכול להיות שמדובר בהר. למעשה היה זה לווייתן, אך כספיון מעולם לא נתקל בלווייתן קודם לכן.

כספיון, שהתרשם מאוד מגודלו העצום של הלווייתן, תהה לגבי בכיו. הלווייתן סיפר לו כי חרף גודלו, הוא בסך הכול לווייתן צעיר שאיבד את הוריו ומכאן הסיבה לבכיו. הודות לאחיו ובני-דודיו הרבים של כספיון, הנראים כמוהו בדיוק, הלווייתן שב אל אביו ואמו.

הלווייתן וכספיון הפכו לחברים טובים והלווייתן אף הציל את חיי כספיון בספר נוסף בסדרה, "כספיון בסכנה" (הוא תקף כריש שרצה לטרוף את כספיון).

בספר נוסף בסדרה, "המסע הגדול של כספיון", הסתבר שאותו כריש הפך לצמחוני עקב המהלומה הקשה שספג מהלווייתן.

== מדיות ==
משפחתו של קור יזמה סרט הנפשה המבוסס על הספר, אשר הופק בשנת 2004 על ידי קלסיקלטת בביומו של נועם משולם על ידי אולפן פיצ'י פוי.

הספר עובד שנה אחר כך להצגת ילדים בתיאטרון "נדנדה" שנכתבה על ידי איילה קורקוס ובוימה בידי אבי מלכה. מוסיקה מאת עדי כהן, שכתב כבר ב-2004 את השירים והמוסיקה לסרט האנימציה המבוסס על הספר. ההצגה נעשית בטכניקת התיאטרון השחור, והיא זכתה לשבחים רבים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
קטגוריה:ספרי פאול קור
קטגוריה:דגים בתרבות
קטגוריה:ספרים על בעלי חיים
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
דגל סלטה

דגל סלטה (בספרדית: Bandera de Salta) הוא דגלה של הפרובינציה הארגנטינאית סאלטה. עיצובו הוא רקע בצבע בורדו עם שני פסים שחורים אופקיים ובמרכזו, מוקף במעגל של כ23 כוכבים משושים עם חור עגול, מוטען סמל סאלטה: שמש מאי במרכזו של כוכב משושה לבן המשובץ באליפסה בצבע תכלת.

צבעי הדגל מסמלים את הפונצ'ו המסורתי של הגאוצ'וס האופייניים לסלטה, 23 הכוכבים מסמלים את 23 מחלקות הפרובינציה ושמש מאי את מהפכת מאי של 1810.

הדגל זכה למעמד רשמי על פי חוק בשנת 1996 לאחר שזכה בתחרות עיצוב.

==קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.salta.gov.ar/contenidos/bandera-de-la-provincia-de-salta/4 דגל סאלטה] באתר ממשלת סאלטה 

קטגוריה:סלטה (פרובינציה)
סאלטה
ולקיריה (קומיקס)

ולקיריה (באנגלית: Valkyrie) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה בחוברת The Avengers #83 מדצמבר 1970, ונוצרה בידי הכותב רוי תומאס והמאייר ג'ון בוסימה לפי דמותה של ברינהילד, הולקיריה מהמיתולוגיה הנורדית.

ולקיריה היא האלטר אגו של ברונהילדה, אסגרדית אשר נבחרה בידי אודין להוביל את הולקיריור, ארגון אסגרדי של אלות לוחמות הרוכבות על סוסים מכונפים אלי קרב ולוקחות עימן את הסוגדים בני התמותה אשר נהרגו בקרב לעבר ולהאלה, ארץ המתים המכובדים. היא החזקה ביותר מביניהן. כמו כל האסגרדים, גם לה יש מבנה עצם דחוס ביותר, מעל ומעבר לגוף האנושי. למרות שהיא אינה אלמותית, תהליך ההזדקנות שלה איטי. חסינה בפני מחלות הידועות לאדם ובפני פציעות קרב. הפיזיולוגיה האסגרדית שלה מקנה לה רמות גבוהות ביותר של סיבולת. הייתה חברה בקבוצת האוונג'רס הסודיים, ומשמשת כבת בריתו ומושא אהבתו של תור.

את דמותה של ולקיריה בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "תור: ראגנארוק", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"תור: אהבה ורעם" מגלמת השחקנית טסה תומפסון.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.marvel.com/characters/valkyrie-brunnhilde דף הדמות] באתר הרשמי של מארוול קומיקס
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Valkyrie דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:האוונג'רס
קטגוריה:תור
If I Could Do It All Over Again, I'd Do It All Over You

If I Could Do It All Over Again, I'd Do It All Over You הוא האלבום של להקת הסצנת קנטרברי, קרוואן. לפי האתר AllMusic, "If I Could Do It All Over Again, I'd Do It All Over You מכיל מהלכים משמעותיים על פני האלבום הראשון". זהו האלבום השני של הלהקה, ומכר מספר לא רע לפני האלבום הידוע In the Land of Grey and Pink. האלבום היווה אבן דרך, ששילב בין הומור וצליל פרוגרסיבי, לבין מוזיקה קלאסית וג'אז. האלבום יצא על ידי חברת התקליטים דקה רקורדס כמו ששיר הנושא יצא על סינגל.

ההקלטה הזו הפכה לצליל הידוע של קרוואן ביותר שנשמע ברוב ההוצאות של 1975. "For Richard" (מחרוזת שמשכה 14:21) הפך למרכיב עיקרי במופעי קרוואן ובדרך כלל נשמע כקרוב יותר. גרסה תזמורתית מלאה נמצאת באלבום ההופעה עם תזמורת, Caravan and the New Symphonia.

שם האלבום ושיר הנושא בא מדבריו של הקומיקאי ספייק מיליגאן.

האלבום יצא מחדש על גבי תקליטור בגרסה מחודשת ומשופרת אשר שיפרה את איכות השמיעה (רימסטר) יחד עם זאת, נוספו גם להוצאה זו רצועות בונוס

== רשימת השירים ==
כל השירים נכתבו על ידי דויד סינקלייר, ריצ'רד סינקלייר, פאי הסטינגס וריצ'רד קוהלן

רצועות בונוס במהדורת רימסטר משנת 2001
#"A Day in the Life of Maurice Haylett" - 5:40
#"Why? (And I Wish I Were Stoned)" - 4:22
#"Clipping the 8th (Hello Hello)" - 3:13
#"As I Feel I Die" - 4:39

==ביצוע==
*פאי הסטינגס - גיטרה חשמלית (6 ו-12 מיתרים), שירה, כלי הקשה
*דויד סינקלייר - אורגן האמונד, צ'מבלו, פסנתר
*ריצ'רד סינקלייר - גיטרה בס, שירה, כלי הקשה
*ריצ'רד קוהלן - תופים

משתתפים נוספים
*ג'ימי הסטינגס - חליל צד, סקסופון
==קישורים חיצוניים==
In the Land of Grey and Pink

In the Land of Grey and Pink הוא האלבום השלישי של להקת הרוק המתקדם קרוואן, שיצא בשנת 1971. לפי האתר AllMusic, "הוא נחשב על ידי רבים כפסגה של קרוואן". כמו כן האלבום נחשב לאחד המשפיעים בז'אנר הרוק המתקדם.

יחד עם סופט מאשין, קרוואן היו למובילים בצליל הקנטרברי" - שילוב של סגנונות כמו: ג'אז, מוזיקה קלאסית ומוזיקה אנגלית מסורתית.

במהדורה המיוחדת של מגזיני Mojo ו-Q, "פינק פלויד וסיפורי פרוג רוק אחרים", דורג האלבום במקום ה-19 ברשימת "40 אלבומי רוק קוסמיים".

עטיפת האלבום בסגנון ימי הביניים צוירה על ידי מארי אני אנדרסון.

האלבום יצא בגרסת רימסטר וסטריאו במיקס סראונד 5.1 על ידי סטיבן וילסון מפורקיופיין טרי, כאלבום כפול ו-DVD לכבוד יובל ה-40 ללהקה.

== רשימת הקטעים באלבום ==
כל השירים נכתבו על ידי דויד סינקלייר, ריצ'רד סינקלייר, פאי הסטינגס וריצ'רד קוהלן למעט "Aristocracy" (קוהלן, הסטינגס, ר. סינקלייר).

==ביצוע==
*פאי הסטינגס - גיטרות ושירה
*דויד סינקלייר - אורגן האמונד, פסנתר ומלוטרון
*ריצ'רד סינקלייר - גיטרה בס, גיטרה אקוסטית, שירה
*ריצ'רד קוהלן - תופים

משתתפים נוספים
*ג'ימי הסטינגס - חליל פיקולו, חליל צד, סקסופון
*פול ביקהאם - טרומבון
*דייב גרינסטיד - קאנון, פעמון, כלי נשיפה מעץ

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי רוק מתקדם
נתן נטע נוטקין

נתן נטע נוטקין (שקלוב - 1804, סנקט פטרבורג) היה סוחר ושתדלן למען הקהילה היהודית באימפריה הרוסית.

עד חלוקת פולין הוא היה סוחר במוהילב, בזכות הצלחתו במסחר קיבל ממלך פולין תפקיד של יועץ החצר. החל מ-1788 היה שותף של סוחרים רוסים, היה ספק לצבאו של גריגורי פוטיומקין, לאחר מותו של פוטיומקין סירבו לשלם לו את הסכום שהגיע לו ונוטקין פשט רגל. לאחר פשיטת רגל הוא חזר לשקלוב, הוא הפך ליועץ של רוזן מקומי וסייע לו בגיוס כספים להקמת בית ספר בשקלוב.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Yvonne Kleinmann, Neue Orte - neue Menschen: Jüdisches Leben in St. Petersburg und Moskau im 19. Jahrhundert, Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 2006, s. 71-76.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים פולנים
רד הולצמן

ויליאם "רד" הולצמן (William "Red" Holzman; 20 באוגוסט 1920 - 13 בנובמבר 1998) היה שחקן ומאמן NBA יהודי-אמריקאי. היה מאמנה הראשי של הניו יורק ניקס בשנים 1967–1982 (למעט שנה אחת).

==רקע ושנים ראשונות==
הולצמן נולד בברוקלין, ניו יורק בשנת 1920, להורים יהודים מהגרים – אמו הייתה רומניה ואביו רוסי. הוא שיחק כדורסל בתקופת התיכון באמצע שנות ה-30. לאחר מכן עבר לאוניברסיטת בולטימור ומשם לסיטי קולג' של ניו יורק, שם שיחק כדורסל במשך שנתיים עד לסיום לימודיו ב-1942. הולצמן הצטרף לצי האמריקני באותה שנה, ושיחק בקבוצת הכדורסל של הבסיס בנורפוק.

==קריירה מקצועית==
הולצמן שוחרר משירותו בשנת 1945 והצטרף לרוצ'סטר רויאלס מליגת ה-NBL (גלגולה הנוכחי של הקבוצה הוא סקרמנטו קינגס). הוא הוביל אותה לאליפות בעונתו הראשונה בה, ונבחר לרוקי באותה שנה. בעונת 1945-46 ו-1947-48 השתתף בקבוצת הכוכבים של הליגה. הולצמן המשיך עם קבוצתו במהלך מעברם לליגת ה-NBA, וב-1951 היה שותף לאליפות בה זכתה הקבוצה. בשנת 1953 הולצמן עבר לאטלנטה הוקס, ושנה אחר כך פרש ממשחק ושימש כמאמן הראשי של הקבוצה. במהלך עונת 1956-57, הולצמן הובילם למאזן של 19 הפסדים מתוך 33 משחקיהם הראשונים (אז הקבוצה שיחקה בסנט לואיס), ופוטר.

בשנת 1957 הצטרף לניו יורק ניקס בתור סקאוט, וב-1967 מונה למאמנם ראשי והמשיך בתפקיד על לפרישתו ב-1982 (בשנת 1977 הוחלף על ידי ויליס ריד, אך חזר שנה לאחר מכן).

==תארים וסוף הדרך==
במהלך 15 העונות בהם היה מאמן הניקס הקבוצה זכתה בשני תוארי אליפות בשנים 1970 ו-1973. בשנת 1969, הולצמן אימן את הניקס והגיע איתם לשיא-עונתי בליגה - 18 משחקים רצופים לא הפסד, ובכך שבר את השיא הקודם של 17 ניצחונות רצופים משנת 1946. הוא היה אחד מהבודדים שזכו בתואר אליפות NBA בתור שחקן ומאמן כאחד, ומאזנו הכולל כמאמן היה 696 ניצחונות ו-604 הפסדים. קבוצת ניו יורק ניקס לא משתמשת מאז במספר 613 כאות כבוד עבורו - זהו מספר הניצחונות שהשיג בתור המאמן הראשי שלהם. ב-1970 הוכתר כמאמן השנה ב-NBA על מאמציו הרבים שהובילו לאליפות הניקס, וב-1985 זכה להיכנס להיכל התהילה של הכדורסל. בשנת 1996, הולצמן נבחר לאחד מעשרת המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA.

הולצמן גר עם אשתו בלונג איילנד. בשנת 1998 חלה בלוקמיה, ובאותה שנה נפטר במרכז הרפואי היהודי בלונג איילנד, ניו יורק.

ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות הNBA.

==ראו גם==
* יהודים וספורט

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.basketball-reference.com/players/h/holzmre01.html פרופיל בתור שחקן]
* [http://www.basketball-reference.com/coaches/holzmre01c.html פרופיל בתור מאמן]
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:כדורסלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:מאמני כדורסל יהודים
קטגוריה:כדורסלני רוצ'סטר רויאלס
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: מאמנים
קטגוריה:מאמני ניו יורק ניקס
קטגוריה:מאמני סנט לואיס הוקס
קטגוריה:זוכי פרס מאמן השנה ב-NBA
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני מילווקי הוקס
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:שחקנים יהודים ב-NBA
קטגוריה:מדינת ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:מנהלי קבוצות ב-NBA
קטגוריה:מאמני משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1920
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
ישראל אריה גרשטנקורן

הרב ישראל אריה גרשטנקורן (י"א בטבת תרצ"ז, 25 בדצמבר 1936 – י"ג בתשרי תשס"א, 12 באוקטובר 2000) היה רב העיר האשכנזי של העיר קריית מלאכי.

==תולדותיו==
נולד וגדל בבני ברק, בנם של אפרים ואיטה-מרים גרשטנקורן ונכדו של יצחק גרשטנקורן, מייסד בני ברק. למד במוסדות של חסידות גור. נישא לרבנית חנה-דובה, בתו של הרב שאול יהודה חסידה. בתחילת שנות ה-60 התיישב בקריית מלאכי, שהייתה אז עיירת עולים, רובם מצפון אפריקה. בט"ו בכסלו תשכ"ד (דצמבר 1963) מונה לתפקיד הרב האשכנזי של קריית מלאכי וכיהן בתפקידו במשך שלושים ושש שנים, עד פטירתו בשנת 2000. 

נקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק. לאחר פטירתו נקראה על שמו כיכר "אהבת ישראל" בקריית מלאכי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=28247&pgnum=111 הרב י. א. גרשטנקורן – רבה של קריית מלאכי], שבילין 5724 תשכ"ד, היברובוקס

קטגוריה:קריית מלאכי: רבנים ראשיים
קטגוריה:משפחת גרשטנקורן
קטגוריה:חסידי גור
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שומרי שבת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2000
הסכם האליזה

טקס החתימה על הסכם האליזה- יושבים ליד השולחן [[קונראד אדנאואר, שארל דה גול, ז'ורז' פומפידו, גרהרד שרדר, מוריס קוב דה מירוויל]]
הסכם האליזה (בגרמנית: Élysée-Vertrag, בצרפתית: Traité de l'Élysée), המכונה גם הסכם הידידות נחתם ב-22 בינואר 1963 בין נשיא צרפת שארל דה גול וקנצלר גרמניה המערבית קונראד אדנאואר, לאחר סדרת מפגשים הדדים ביניהם שהחלו בספטמבר 1958, והעניק תוקף רשמי ומחייב לפיוס היסטורי בין המדינות. כתוצאה מן ההסכם מיסדו צרפת וגרמניה המערבית יחסים הדדים מחודשים אשר שמו קץ לאיבה ההיסטורית בין שני העמים.

על פי ההסכם על שתי המדינות לקיים התייעצות הדדית בכל שאלה חשובה במטרה להגיע להסכמה בנוגע לדרך הפתרון המועדפת. מנהיגי המדינות יקיימו מפגשים קבועים לצורך ליבון סוגיות שונות העומדות על הפרק.

כחלק מן ההסכם הוקם משרד משותף לענייני נוער, בתי ספר משותפים, ונחתמו הסכמי תאומות בין ערים, בתי ספר ומחוזות משתי המדינות.

הסכם האליזה מיסד מערכת יחסים הדוקה בין צרפת וגרמניה אשר שימשה בסיס איתן לאינטגרציה בין כלל מדינות אירופה המערבית במסגרת האיחוד האירופי.

בשנת 2003 וכחלק מחגיגות ארבעים השנים לחתימת ההסכם, הורחב ההסכם כך שהוקמה מועצת שרים משותפת של שתי המדינות אשר מתכנסת פעמיים בשנה, והוסכם על כתיבת ספר היסטוריה משותף, אשר ישמש את תלמידי שתי המדינות, ואשר נוסח באופן המשקף הסכמה הדדית אודות אירועים היסטוריים המשותפים לשתי המדינות.

==קישורים חיצוניים==

האליזה
אליזה
אליזה
קטגוריה:1963 בפוליטיקה
קטגוריה:שארל דה גול
קטגוריה:יחסי גרמניה–צרפת
קטגוריה:1963 בצרפת
קטגוריה:1963 בגרמניה
ברכה זיסר

ד"ר ברכה זיסר (נולדה ב-23 באפריל 1958) היא מייסדת ומנהלת מאגר מח העצם המרכזי בישראל ובית ההחלמה "אורנית" לילדים חולי סרטן מטעם ארגון עזר מציון. כלת פרס רפפורט לנשים פורצות דרך, 2021. 

==ביוגרפיה==
נולדה וגדלה בבני ברק. אביה, עקיבא גור, היה בנו של מייסד העיר יצחק גרשטנקורן וסגן ראש עיריית בני ברק. למדה בבית הספר הממלכתי-דתי מוהליבר ובתיכון הדתי העירוני בעיר. הייתה מדריכה ומרכזת בסניף בני עקיבא המקומי. שירתה בשירות לאומי במסגרתו טיפלה במשפחות אסירים ובנוער במצוקה ברמלה והתגוררה בקיבוץ שעלבים.

בוגרת תואר ראשון במדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. עבדה במשך שנתיים במעבדות בבית החולים בילינסון. לאחר מכן השלימה תואר שני ותואר שלישי בסיעוד עם התמקדות באונקולוגיה. עבדה כאחות אחראית במחלקה הפנימית בבית החולים בילינסון.

בשנות ה-90 הקימה עם בעלה מוטי זיסר ובשיתוף ארגון עזר מציון, את בית ההחלמה "אורנית" לילדים ונוער חולי סרטן בפתח תקווה. כעבור כמה שנים הקימו את המאגר המרכזי של מח עצם בישראל. כיום המאגר מכיל כ-1,170,000 דגימות.

ייסדה עם בעלה את "קרן ברכה ומוטי זיסר", התורמת למטרות צדקה ואחזקת תורה. השניים תרמו לשיפוץ גן העיר הסמוך לעיריית בני ברק והוא נקרא "גן עקיבא" לזכרו של אביה.

בשנת תשס"א (2001) הדליקה משואה ביום העצמאות<ref></ref>.

זיסר הייתה חברה בוועדת סל התרופות לשנת 2009<ref></ref>.

בשנת 2010 נבחרה זיסר בראש עשרים הנשים המשפיעות בציבור הדתי-לאומי.

בשנת 2021 קיבלה זיסר את פרס רפפורט לנשים פורצות דרך בקטגוריה מפעל חיים<ref></ref>.

== חיים אישיים ==
בשנת 1977 נישאה למוטי זיסר. במשך עשרות שנים התגוררה בבני ברק וכיום מתגוררת בשכונת בת גנים בפתח תקווה. היא אם לחמישה. בתה הבכורה, רחל, היא במאית קולנוע, בנה, דוד, השתלב בעסקי החברה המשפחתית.

==קישורים חיצוניים==

* רותי קדוש, [http://www.bhol.co.il/forums/topic.asp?topic_id=152990&forum_id=771 הברכה של מוטי זיסר], כתבה במעריב, מצוטטת באתר בחדרי חרדים, 24 ביולי 2002
* [https://archive.today/20130430083109/www.argawoman.co.il/47799/ראיון_עם_ברכה_זיסר ריאיון עם ברכה זיסר], באתר ארגמן בריאיון עם רבקי גולדפינגר
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילות חברתיות ישראליות
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני דתי בני ברק
קטגוריה:בוגרות בני עקיבא
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:זוכות פרס רפפורט
קטגוריה:זוכי פרס רפפורט
קטגוריה:משפחת גרשטנקורן
קטגוריה:כפר גנים: אישים
קטגוריה:אחיות ישראליות
קטגוריה:אחים ישראלים
קטגוריה:סגל מרכז רפואי רבין
קטגוריה:משיאי משואה ביום העצמאות: 2001
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1958
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
Waterloo Lily

Waterloo Lily הוא האלבום הרביעי של להקת קרוואן שיצא על ידי דרם רקורדס בשנת 1972. זהו האלבום היחיד בו הופיע הקלידן סטיב מילר. הקלידן הביא לאלבום תחושה ג'אזית יותר אשר גם ניחן באלבום הקודם. השיר "The Love in Your Eye" הפך לשיר מבוק בהופעות הלהקה.

עטיפת האלבום לקוחה מציורו של ויליאם הוגארת.

== רשימת השירים ==
כל השירים נכתבו על ידי ריצ'רד סינקלייר, פאי הסטינגס וריצ'רד קוהלן מלבד "Songs And Signs" (סטיב מילר).

==ביצוע==
*פאי הסטינגס - גיטרות ושירה
*סטיב מילר - פסנתר חשמלי, פסנתר כנף, אורגן האמונד וצ'מבלו חשמלי
*ריצ'רד סינקלייר - גיטרה בס, שירה
*ריצ'רד קוהלן - תופים

משתתפים נוספים
*ג'ימי הסטינגס - חליל צד
*לול קוקסהיל - סקסופון
*פיל מילר - גיטרה מלוה
*מייק קוטון - חצוצרה
*בארי רובינסון - אבוב
==קישורים חיצוניים==
רונין (מארוול קומיקס)

רונין (באנגלית: Ronin) הוא שמן של מספר דמויות בדיוניות של אנטי גיבור המופיעות בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת New Avengers #11 מנובמבר 2005, ונוצרה בידי הכותב בריאן מייקל בנדיס והמאייר ג'ו קסאדה. ביפנית, הכינוי "רונין" מתייחס לסמוראי ללא אדון, לוחם בודד.

עד כה חלקו בנטל רונין ארבע דמויות - מיה לופז, קלינט בארטון, אלכסיי שוסטקוב ואריק ברוקס. לופז, צעירה בעלת לקות שמיעה אך גם רפלקסים מחודדים, הייתה הראשונה לנטול את זהות רונין, כדי לחקור את פשר מעשיו של הסמוראי הכסוף ביפן. בארטון הוא השני לנטול את הזהות לאחר שהצטרף מחדש לקבוצת האוונג'רס החדשים עם סיום מלחמת האזרחים של מארוול, אך מאז נטש את הזהות וחזר לזהותו כהוקאיי. השלישי שהופיע תחת הזהות של רונין מתגלה כבעלה לשעבר של האלמנה השחורה. הוא מתחיל לרצוח מרגלים והופך את מוקינגבירד ואת האלמנה השחורה למטרותיו. לאחרונה, אריק ברוקס נטל את זהות רונין. נכון ל-2016, אף דמות אינה עוטה את זהות רונין.

בגרסת אולטימייט מארוול מופיעה דמות נוספת החולקת בזהותו של רונין - מארק ספקטור, שרונין היא אחת מזהויותיו הרבות. ספקטור השתמש בזהות זו כדי להסתנן לשירותיו של קינגפין. זה האחרון אומר לרונין שכדי להוכיח את עצמו עליו להביא אליו את ספיידרמן.

השחקן ג'רמי רנר, המגלם את דמותו של הוקאיי בסרטי היקום הקולנועי של מארוול, נוטל את זהותו של רונין בסרט הקולנוע "הנוקמים: סוף המשחק".

== קישורים חיצוניים ==
* [https://marvel.fandom.com/wiki/Ronin דף הדמות] בפרויקט פאנדום של מארוול קומיקס

קטגוריה:גיבורי-על במארוול קומיקס
קטגוריה:האוונג'רס