OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Girls Like Girls

"Girls Like Girls" (בעברית: בנות אוהבות בנות) הוא סינגל של היילי קיוקו.

הווידאו קליפ של השיר, שבוים על ידי קיוקו ואוסטין ס. וינצ'ל, הועלה ליוטיוב ב-24 ביוני 2015, וזכה למעלה מ-135 מיליון צפיות, ולכ-100 מיליון הזרמות בספוטיפיי.

== כתיבה ==
"Girls Like Girls" נכתב על ידי קיוקו יחד עם אוון תומאס ולילי-מאי יאנג והופק על ידי ג'יימס פלניגן. הרעיון של השיר מבוסס על כתיבה על נושאים שאולי לא נמצאים באור הזרקורים.<ref></ref> בראיון שנערך על ידי Us Weekly, אמרה קיוקו: "אהבתי את הרעיון איך כל החבר'ה האלה תמיד גונבים בנות של בחורים אחרים והייתי כמו 'אין המנון נשי לבת שגונבת בחורה של בחור אחר', וזה הדבר הכי מגניב אי פעם, ['Girls Like Girls' הפך] לסרטון אוניברסלי שמביא סוגים שונים של רגשות עבור סוגים שונים של אנשים."<ref name=":0"></ref>

== וידאו קליפ ==
באוגוסט שוחרר קליפ לשיר שבוים על ידי קיוקו ואוסטין ווינצ'ל. בקליפ מככבת השחקנית הראשית השנייה מהסרט ג'ם וההולוגרמות, סטפני סקוט, בתפקיד הראשי של קולי, כאינטרס האהבה של סוניה (בגילומה של קלסי צ'או).<ref name=":0" /> הקליפ עצמו השפיע מאוד על אתר המיקרו-בלוגינג Tumblr, ובסופו של דבר הפך לוויראלי והגיע ליותר מ-135 מיליון צפיות.<ref></ref>

=== עלילה ===
הקליפ נפתח כשקולי נראית עצובה ורוכבת על אופניים בשכונה פרברית עם חתכים ופצעים קשים בפניה. לאחר מכן, קולי נכנסת לביתה של סוניה ופוגשת את הידיד האחר שלהן, טרנטון. טרנטון מתגלה כבחור נחמד בהתחלה. לאחר מכן, קולי וסוניה מבלות כידידות. הן מעשנות יחד בבית של סוניה, בזמן שטרנטון בצד, שותה אלכוהול. כשהפזמון הראשון מגיע, קולי צופה באדישות (ככל הנראה) כשסוניה רוקדת בחופשיות בחוץ. הן מחליפות מבטים כשהן מחליפות בגדים לבגדי ים לפני מסיבת הבריכה.

אחרי מסיבת הבריכה, השתיים יושבות זו ליד זו, וקולי מורחת לסוניה לק' כאשר סוניה מסתכלת הרבה על קולי במקום על הציפורניים שלה. וברגע שורת המחץ, סוניה מורחת לקולי אודם על שפתיה, כשעינייה מסתכלות על שפתיה של קולי בתשוקה.

בפזמון השני, קולי וסוניה יושבות על הספה במסיבה עם הרבה חברים, עד שטרנטון לוקח את ידה של סוניה בכוח ומנסה להתעסק איתה, דבר שיכול להחשב להטרדה מינית. סוניה משתחררת באי נוחות ומנסה לדבר עם קולי, שנראתה עצובה או מאוכזבת.

לאחר מכן, כשסוניה יושבת ליד הבריכה, קולי ניגשת אליה ומתיישבת לצידה. השתיים מסתכלות אחת על השנייה, ומבינות ששתיהן התאהבו. הן מנסות להתנשק, אבל טרנטון עוצר אותן. הוא מושך בשיערה של קולי, דוחף אותה לרצפה, ובזמן שהיא פצועה מאוד בפניה, היא מביטה בטרנטון, שהתחיל לצעוק על סוניה שתתאהב בו ולא בקולי. בסופו של דבר, קולי מחליטה שהיא לא תישבר בכזו קלות. האהבה שלה אל סוניה חזקה מדי. היא מתנפלת עליו בחזרה כשהוא צועק על סוניה, וממשיכה לתת לו אגרופים, עד שסוניה מצליחה לסלק אותו מעליה. השתיים סוף סוף מתנשקות, והסרטון מסתיים כך שמגלים שכל מה שראינו היה בעצם פלאשבק, ועכשיו חזרנו לסצנה הראשונה, כשחיוך של אושר נמרח על פניה של קולי בזמן שהיא רוכבת על אופניה.<ref></ref>

== רשימת גרסאות ==

=== הורדה דיגיטלית<ref></ref> ===

# Girls Like Girls  – 3:49

=== הורדה דיגיטלית (רמיקסים)<ref></ref> ===

# Girls Like Girls (Jenaux Remix)  – 3:53
# Girls Like Girls (Oski Remix)  – 3:44
# Girls Like Girls (Kuga Remix)  – 2:56
# Girls Like Girls (Vali Remix)  – 3:45

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!ארצות הברית (RIAA)
|זהב
|500,000
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי להט"ב
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי 2015
קטגוריה:לסביות
קטגוריה:שירי היילי קיוקו
בן זיני וטיילור

בן זיני וטיילור הם זמרים, אושיות רשת ושחקנים ישראלים שהופיעו עד 2020 כצמד מוזיקלי. חברי הצמד היו בן זיני וטיילור מלכוב.

== היסטוריה ==
בשנת 2017 הוציא הצמד את הסינגל הראשון שלו, "טיי", אותו כתב זיני עבור מלכוב.<ref></ref> הסינגל צבר הצלחה רבה וצבר מיליוני צפיות ביוטיוב תוך זמן קצר. בהמשך השנה, הוציאו את הסינגל השני, "פייט".

בשנת 2018 הוציאו את הסינגל "כמו באגדות". בווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, משתתף השחקן וכוכב הילדים טוביה צפיר.<ref></ref> בהמשך אותה השנה, בסמוך לפעילות המוזיקלית, החל הצמד לפרסם סדרת סרטוני "Vlog" באתר יוטיוב בשם "בן וטיי Today".<ref></ref> עוד באותה שנה, החלו להנחות לצד שגיא ברייטנר את תוכנית הכישרונות "דה בוקס", המשודרת בערוץ KidZ.<ref></ref>

במאי 2018 הוציאו את השיר "מיינימור", שנכתב והופק על ידי צמד היוצרים דולב רם ופן חזות.<ref></ref> השיר היה ללהיט וצבר עשרות מיליוני צפיות ביוטיוב. באוגוסט הוציאו את השיר "היי טיי". בהמשך השנה, השתתף הצמד בפסטיבל כוכבי הרשת "Nextfest".<ref></ref>

ביולי 2018 עלתה לשידור הסדרה "החיים על פי בן וטיי" בערוץ KidZ ב-HOT, המורכבת מסרטוני "Vlog" של הצמד שלא הועלו לערוץ היוטיוב שלהם.

בשנת 2019 הוציאו את הסינגל "נסיכה שלי", בשיתוף שי חי, שהשתתף יחד עם זיני בהאח הגדול VIP עונה 3. בהמשך אותה השנה, הוציאו את הסינגל "סטאנשוויה" יחד עם הראפר רון נשר.<ref></ref>

באוקטובר 2019 הוציאו את הסינגל "פשוט לשיר", שיר הנושא של מופע הנושא את אותו השם.<ref></ref> בהמשך השנה, המופע עלה לאוויר. במרץ 2020, יצא בערוץ היוטיוב של הצמד סרט המבוסס על המופע, אשר שודר גם בערוץ הילדים.<ref></ref> בהמשך החודש, הוציאו את שירם האחרון כצמד, "קוצ'י מוצ'י".

באפריל 2020 דווח כי זיני ומלכוב נפרדו. לאחר מכן, במאי, הופיעו יחד בתוכנית המתיחות "אמבוש".

במרץ 2021 עלתה התוכנית "זוג מנצח VIP" שבה בן וטיילור משתתפים.

== הוקרה ==
בשנת 2019 דורגו במקום הראשון ברשימת "20 היוטיוברים הכי חזקים בישראל" של אתר ynet. באותה השנה, זכו בתואר "הרכב השנה במוזיקה" במסגרת טקס פרסי נבחרי הנוער של פרוגי. ובתאור "הרכב השנה במוזיקה" בטקס נבחרי ישראל בידור.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צמדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:להקות פופ ישראליות
קטגוריה:כוכבי רשת ישראלים
קטגוריה:יוטיוברים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:זמרי פופ ישראלים
קטגוריה:מתחרי זוג מנצח VIP
קטגוריה:תופעות אינטרנט ישראליות
מוסקבה בערב

"מוסקבה בערב" («Вече́рняя Москва́») הוא יומון מוסקבאי היוצא מדי ערב ונחשב לאחד העיתונים הנפוצים בעיר ומעיתוני החדשות הוותיקים ברוסיה. העיתון יוצא חמישה ימים בשבוע, למעט שבת וראשון והוא מודפס מאז 1923.

בשנת 2011 העיתון אורגן מחדש והוא מודפס בתמיכת ממשלת מוסקבה כעיתון עירוני בחסות חברת ההחזקות מוסקבה מדיה.

== היסטוריה ==
=== התקופה הסובייטית ===
לוגו העיתון הישן.
בשנת 1923 נוסד העיתון כשופרה של מועצת העיר מוסקבה. המהדורה הראשונה של "מוסקבה בערב" שוחררה ב-6 בדצמבר 1923. היקף הפרסום היה מחצית מגודלו של העיתון פרבדה. העורך הראשי הראשון היה בוריס וולין, ומיכאיל קולצוב היה סגנו. הגיליונות הראשונים של העיתון לא היו מאמרי מערכת ודמו לעלון מידע: דיווחים מפוזרים על חיי הבירה, תיאור אירועים, כרוניקה של תיקי בית המשפט, מחירים בשוק מוסקבה, שער החליפין של הרובל, סיפורים על בכורות תיאטרון וסרטים, חדשות אופנה ועוד. בשנים 1927–1928 תפוצת העיתון עמדה על 110 אלף עותקים, בימים מסוימים - עד 170 אלף<ref name="«Вечерняя Москва». История"></ref>.

העיתון היה אחד משלושה עיתונים שפרסמו דיווחים על מותו של בוריס פסטרנק (השניים האחרים היו ספרות וחיים בתאריך 1.6.1960 והעיתון הספרותי מ-2.6.1960).

העיתון היה גם אחד משני עיתונים שפרסמו מודעות אבל קטנות על מותו של ולדימיר ויסוצקי ב-25 ביולי 1980 (השני היה העיתון Sovetskaya Kultura)<ref name="«Вечерняя Москва». История"/>. ב-28 ביולי 1980 פרסם העיתון קטע קטן, "בדרך האחרונה", ככתבת פרידה ובה דיווח טקס הלוויה אזרחית והלווייתו של ויסוצקי. בסוף יולי, לאחר פרסומים אלה, הושעה זמנית מתפקידו העורך הראשי של העיתון אינורסקי.

=== לאחר התפרקות ברית המועצות ===
מאז סוף שנת 2012 העיתון מדפיס שבועונים במחוזות טרויצק ומוסקבה החדשה. מאז 2013 מפרסם גם את העיתון מוסקביצ'קה, שמכוון לקהל נשי. מאז 2011 מהווה חלק מחברת ההחזקות מוסקבה מדיה.

מתחילת 2015, "מוסקבה בערב" מודפסת בכמה פורמטים:
* נושאים חברתיים ועסקיים שמודפסים מדי בוקר ונמכרים מדי יום בקיוסקים ובאמצעות מינוי;
* גיליון ערב המופץ ללא עלות פעמיים בשבוע בתחנות המטרו במוסקבה;
* שבועון "משפחתי" בתמיכת ממשלת מוסקבה המופץ מדי שבוע באמצעות מנוי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונים סובייטיים
קטגוריה:עיתונים ברוסית
קטגוריה:מוסקבה מדיה
אספסת הים

אספסת הים (שם מדעי: Medicago marina) הוא עשב רב שנתי המגיע לגובה של עד 40 ס"מ וקוטרו נע בין 30 ל-50 ס"מ. העלים מכוסים בשכבת שערות כסופה המגינות על הצמח מפני גרגירי חול ורסס גלי הים. הפרחים, צבעם צהוב והם מצויים באגודות צפופות הדומות לקרקפות עגולות. קוטרו של הפרי הוא בין 5 ל-6 מ"מ והוא שעיר מאוד. הזרעים בפרי שומרים על חיוניותם שנים רבות, ובדרך כלל אין הזרעים מאותו פרי נובטים בבת אחת. אספסת הים נפוצה בחול הגס לאורך כל רצועת חוף הים, בעיקר בחגורת הרסס במרחק של עד 500 מטר מן הים. רוב מיני האספסת בארץ הם חד-שנתיים, ולכן קל לזהות את אספסת הים, שגדלה הן בגליל העליון ובאזור ירושלים, ולה פרי דמוי עדשה זעירה חסרת קוצים.

==גלריה==
<gallery mode=packed>
Medicago marina - Coastal medick - Sahil yoncası 03.jpg|הצמח באדנה שבטורקיה
Medicago marina (8759020780).jpg|הצמח בספרד
Medicago marina kz7.jpg|הצמח בקפריסין
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* אבי שמידע, צמחי ישראל: המדריך השלם לצמחים ופרחים בארץ ישראל. תל אביב: מפה, 2005

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.tiuli.com/flora/326/אספסת-הים אספסת הים], באתר טיולי

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: פרפרניים
קטגוריה:פרפרניים
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:קטניות
מיכאל עומר

מיכאל "מייק" עומר (נולד ב-20 ביוני 1979) הוא סופר ישראלי.

== ביוגרפיה ==
עומר היה עיתונאי, מפתח משחקים ומנכ"ל חברת "Loadingames".<ref name="amazon"></ref>

=== קריירה ספרותית ===
לאחר פרסום הרומן שלו "רשת העכביש" (Spider's Web) בשנת 2016, וספרי ההמשך שלו בסדרת "תעלומת פארק גלנמור" (Glenmore Park Mystery Series), פרש מתפקידו ונשאר סופר במשרה מלאה. את ספריו הקדיש לשלושת ילדיו.<ref></ref> לצורך המחקר עבור ספריו קרא ביוגרפיות של מספר רוצחים סדרתיים<ref></ref><ref name="atlantic"></ref>

בשנת 2018 פרסם עומר את "מוח של רוצח" (A Killer's Mind) שהגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של אמזון. באותה שנה עומר הגיע לרשימת הספרים המומלצים של הניו יורק פוסט.<ref name="jewish-journal"></ref>

ביולי 2018 הוא דורג מעל ג'יי קיי רולינג, ג'יימס פטרסון וסטיבן קינג בדירוג הסופרים באמזון. החברה לא פרסמה על אילו נתונים מבוסס דירוג זה..

בינואר 2023 זכה בפרס מיוחד מאת המוציאים לאור שלו תומאס ומרסר, על מכירת למעלה ממיליון עותקים מספריו.

== ספרים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [https://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=997437 מייק עומר באתר סימניה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים הידועים בשם עט
קטגוריה:סופרי מתח ואימה ישראלים
קטגוריה:סופרים כותבי אנגלית
קטגוריה:יזמים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
רבקה רבינוביץ

רבקה רבינוביץ היא חוקרת בתחומי הפלאונטולוגיה, ארכאוזואולוגיה, טפונומיה ותהליכי שימור עצם. רבינוביץ חוקרת במכון למדעי כדור הארץ ובמכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים ומשמשת כאוצרת האקדמית של אוספי ארכאוזואולוגיה, אוסטאולוגיה ופלאונטולוגיה באוספי הטבע הלאומיים שבאוניברסיטה.

== ביוגרפיה ==
רבינוביץ עלתה בגיל צעיר עם הוריה מרומניה וגדלה בבת ים. היא מתגוררת במבשרת ציון ונשואה לפרופ' יובל גורן מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ולהם בת ובן.

== תחומי מחקר ==
רבינוביץ חוקרת עצמות בעלי חיים כסמן להתנהגות אנושית בעבר, השלכות פלאונטולוגיות וטקסונומיות של מכלולי בעלי חיים מאתרים פרהיסטוריים באזור הלבנט הדרומי, דפוסי ניצול של בעלי חיים במהלך התקופה הפלאוליתית בדרום הלבנט, טפונומיה של חולייתנים, הגדרות זוויג, גיל וטקסונומיה של ממצאי פאונה ארכאולוגיים כסמן לניצול אנושי, עונתיות ושינויי אקלים, מחקרים ניסיוניים בפעילות טורפים ומכרסמים, ניסויי ביתור וניצול ותזונה באגן הים התיכון. בתחום הגאולוגיה והפלאונטולוגיה היא עוסקת בנושאים הבאים - שחזור פלאו-גאוגרפי של שולי ים טטיס בתצורת מנוחה מגיל סנטון (קרטיקון עליון) בנגב הדרומי מתוך גישה רב תחומית, התנאים הפיזיים, האקלימיים והסביבתיים של מעבר חולייתנים גדולים דרך מסדרון הלבנט במהלך תקופת המיוקן ואתר הפילים בגשר (ערק אל אחמר, עמק הירדן התיכון) ואפשרות היותו אתר הפעילות הקדום ביותר של הומינידים מחוץ לאפריקה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://archaeology.huji.ac.il/people/rivka-rabinovich פרופ' רבקה רבינוביץ] באתר החוג לארכאולוגיה וללימודי המזרח הקרוב הקדום באוניברסיטה העברית בירושלים.
* [https://en.earth.huji.ac.il/people/rivka-rabinovich פרופ' רבקה רבינוביץ] באתר המכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים.

קטגוריה:מבשרת ציון: אישים
קטגוריה:ארכאוזואולוגים
קטגוריה:ארכאולוגים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: ארכאולוגיה והמזרח הקרוב הקדום
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדעי כדור הארץ
קטגוריה:ישראליות ילידות רומניה
קטגוריה:ישראלים ילידי רומניה
רדיו מוסקבה

רדיו מוסקבה (ברוסית: Радио Москвы; עד 26 בפברואר 2014 - מדברת מוסקבה) היא תחנת רדיו רוסית המשדרת במוסקבה. מהווה חלק מחברת ההתקשורת "מוסקבה מדיה". בשידור של תחנת הרדיו ניתן לשמוע חדשות פדרליות וחדשות מוסקבה, מוזיקת פופ, תוכניות בנושאים שונים.

תחנת הרדיו החלה לשדר ב-1 בספטמבר 1997. במשך 10 שנים עמדה בראש תחנת הרדיו העורכת הראשית, מרינה יבגנייבנה סקאלקינה<ref>[http://www.musicbox.su/musicbox_32/marina_skalkina.html Интервью с Мариной Скалкиной]</ref>. מאפריל 2006, שודרה עד השעה 06:50 ב-1 בפברואר 2013, בתדר 92 מגהרץ במוסקבה. החל מ-1 בפברואר 2013, התדר הועבר לתדר מוסקבה FM ומשדרת מדי יום בשעות 06:00 עד 00:00, אך כבר ללא הפסקה בימי חול החל מהשעה 14:00 עד 15:00, כפי שהיה לפני 2006. מאז 26 בפברואר 2014, שמה של תחנת הרדיו "רדיו מוסקבה"<ref>[http://onair.ru/main/enews/view_msg/NMID__48195/ «Радио Москвы» начало вещать на третьей кнопке городской радиосети]. Onair.ru.</ref>.

== עובדות ==
* שדרני הרדיו איגור ריאבוב וסרגיי וורובייב העבירו 53 שעות ברציפות בין השעות 08:00 ב-2 באפריל לשעה 13:00 ב- באפריל 2012, בלי מנוחה או שינה, על מנת לקבוע שיא עולמי חדש. השיא הוזן בספר השיאים של גינס כ"תוכנית האירוח הארוכה ביותר ברדיו"<ref>[http://www.onair.ru/main/enews/view_msg/NMID__39911/#ixzz1rLK6iHFc Ведущие радиостанции «Говорит Москва» установили мировой рекорд, проведя в прямом эфире 53 часа подряд без отдыха и сна | OnAir.ru]</ref>.
* מאז ה-10 בפברואר 2014, בתדר 94.8 FM החלה לשדר תחנת הרדיו "מוסקבה מדברת", אך לא קשורה לתחנת הרדיו הזו. העורך הראשי היה העיתונאי סרגיי דורנקו. כך, בין ה-10 בפברואר ועד 26 בפברואר 2014, היו שתי מדיות שונות עם אותו שם.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://RadioMoskvy.ru האתר הרשמי של תחנת הרדיו]
* [http://MoscowMedia.Net/#panel1-4 דף האינטרנט של הפרויקט] באתר הרשמי של חברת התקשורת מוסקבה מדיה
* [http://radiomoskvy.ru/radio.html שידור אונליין]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רוסיה: תחנות רדיו
קטגוריה:מוסקבה מדיה
הקורפוס ה-21 (בריטניה)

הקורפוס ה-21 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
ב-27 ביוני 1917 החליף גנרל אדמונד אלנבי את גנרל ארצ'יבלד מארי בפיקוד על חיל המשלוח המצרי, ובמסגרת רענון הכוח פורקו "הכוח המזרחי" ו"שדרת המדבר" ובמקומם הוקמו 3 קורפוסים: פיליפ צ'טווד מונה למפקד הקורפוס ה-20, הנרי שובל מונה למפקד "קורפוס המדבר הרכוב" ואדוארד באלפין מונה למפקד הקורפוס ה-21. כמפקד הקורפוס הוביל באלפין את הקורפוס לסדרת קרבות כנגד הטורקים:
* קרב עזה השלישי (26 באוקטובר - 8 נובמבר 1917).
* קרב גבעות מע'אר (13 בנובמבר - 14 בנובמבר 1917)
* כיבוש ירושלים (19 בנובמבר - 8 בדצמבר 1917)
* קרב צליחת מעברות הירקון השני (20 בדצמבר - 21 בדצמבר 1917)
* המערכה על מגידו (19 בספטמבר - 25 בספטמבר 1918) שם תפקיד הקורפוס היה לפרוץ את הדרך, במישור החוף, לדיוויזיות הפרשים של קורפוס המדבר הרכוב, בדרכן לאגף את הטורקים מצפון.
* כיבוש חלב (25 באוקטובר 1918) שם סייעו כוחות הקורפוס למאמץ העיקרי של קורפוס המדבר הרכוב.

== מבנה הקורפוס ==
=== במערכה על באר שבע ===
במהלך המערכה על באר שבע ומרדף פלשת ועד להתייצבות לאורך קו שתי העוג'ות היה הרכב הקורפוס כדלקמן:
* הדיוויזיה ה-52 של שפלת סקוטלנד בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ון היל John Hill (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-155, ה-156 וה-157).
* הדיוויזיה ה-54 של מזרח אנגליה בפיקוד מייג'ור גנרל סר סטיוארט האר (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-161, ה-162 וה-163).
* הדיוויזיה ה-75 בפיקוד מייג'ור גנרל סר פיליפ פיילין (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-232, ה-233 וה-234).
* רגימנט הפרשים של הקורפוס "יומנרי".

=== במערכת מגידו וצפון ארץ ישראל ===
במהלך המערכה על מגידו וכיבוש צפון הארץ היה הרכב הקורפוס כדלקמן:
* הדיוויזיה השלישית "לאהור" בפיקוד מייג'ור גנרל סר ארתור רג'ינלד הוסקינס (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-7, ה-8 וה-9).
* הדיוויזיה השביעית "מירוט" בפיקוד מייג'ור גנרל פיין Sir V. B. Fane (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-19, ה-21 וה-28).
* הדיוויזיה ה-54 של מזרח אנגליה בפיקוד מייג'ור גנרל סר סטיוארט האר (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-161, ה-162 וה-163).
* הדיוויזיה ה-60 הלונדונית בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ון שיי (הכוללת את בריגדות הרגלים ה-179, ה-180, ה-181, בריגדת פ.ק.א ה-5 ורגימנט הפרשים של הקורפוס ה"יומנרי").

== לקריאה נוספת ==
* ג'ון גריינג'ר, "הלחימה על ארץ ישראל-1917", הוצאת מודן והוצאת 'מערכות' של צה"ל, 2012.
*פילדמרשל ארצ'יבלד פרסיוול ויוול, מסעי המלחמה בארץ ישראל, הוצאת אריאל, 2007.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.1914-1918.net/corps.htm הקורפוסים הבריטיים במלחמת העולם הראשונה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:גייסות בריטיים במלחמת העולם הראשונה
אילנה בלמקר

אילנה בלמקר (נולדה ב-3 באוקטובר 1945) היא רופאה ישראלית. מומחית לבריאות הציבור, פרופסור חבר בדימוס בחטיבה לרפואה בקהילה באוניברסיטת בן-גוריון<ref></ref>. בעבר כיהנה כרופאת מחוז הדרום במשרד הבריאות (1988–2012)<ref></ref>.

== ביוגרפיה ==
בלמקר היא בוגרת בית הספר לרפואה באוניברסיטת דיוק בצפון קרוליינה, שבארצות הברית. סיימה את לימודי הרפואה בשנת 1971 ונבחרה כחברת כבוד באיגוד AOA למצטיינים בתחום הרפואה (Alpha Omega Alpha). התמחתה ברפואת ילדים בבית החולים האוניברסיטאי דיוק, והשתלמה ברפואה למתבגרים בבית החולים הלאומי לילדים בוושינגטון D.C. לאחר עלייתה לארץ, בשנת 1974, עברה להתמחות בבריאות הציבור (MPH) באוניברסיטה העברית, בקמפוס הדסה עין כרם. בשנת 1979 השלימה תואר שני בבריאות הציבור בהצטיינות יתרה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. מומחית לרפואת ילדים מטעם American Board of Pediatrics משנת 1978, ומשנת 1979 רופאה מומחית לבריאות הציבור בישראל.

בין השנים 1988–2012 כיהנה בלמקר כרופאה המחוזית של מחוז דרום במשרד הבריאות. בתקופת כהונתה שמה דגש בעיקר על פיתוח שירותי הרפואה הראשונית והרפואה המונעת במגזר הבדואי, בדגש על קידום גדילה והתפתחות תקינה, מניעת מחלות מידבקות, פיקוח על מחלות זיהומיות וזיהוי והתערבות מוקדמת לעצירת התפרצויות. בלמקר פעלה ליישום תוכניות להפחתת שיעורי תמותת התינוקות ולמניעת חסרים במיקרו-מזינים בקרב ילדים בדואים.

אחד מהפרויקטים הגדולים ביותר אותו הובילה היה תוכנית התערבות לשיפור כיסוי החיסונים בקרב האוכלוסייה הבדואית בנגב. התוכנית ארכה 15 שנה והביאה לעלייה בכיסוי החיסון בקרב האוכלוסייה הבדואית מ-50% ערב התוכנית ליותר מ-90%.

במסגרת פעילותה האקדמית, הייתה בלמקר פעילה בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב במשך כ-25 שנה. כפרופסור חבר בחטיבה הקלינית לבריאות בקהילה בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, פרסמה למעלה מ-50 פרסומים בכתבי-עת. היא פיתחה שני קורסי מבוא לתוכנית לתואר שני בבריאות הציבור: "שירותי רפואה מונעת לאם ולילד בישראל", ו"מבוא לבריאות סביבתית ותעסוקתית" וכמו כן קיימה הרצאות בנושא דילמות אתיות בבריאות הציבור.

בנוסף, יזמה בלמקר ונטלה חלק במחקרים אפידמיולוגיים שנועדו להעריך את השפעותיהן הבריאותיות השליליות של מפגעים סביבתיים, בין היתר את השפעת זיהום אוויר ממפעלי תעשייה גדולים על האוכלוסייה הכללית. לפרסום התוצאות הייתה השפעה ציבורית רחבה ובעקבותיה התקבלה החלטה ממשלתית לממן יחד עם החברות המחזיקות במפעלים הכימיים, מהלך משמעותי להפחתת זיהום האוויר מהאתר – מהלך אשר נחל הצלחה.

מתגוררת במודיעין. נשואה לפסיכיאטר הפרופסור חיים בלמקר. לזוג שישה ילדים.

== הצטיינות ופרסים ==
* פרס המצוינות בניהול בדרג בכיר של משרד הבריאות, 2007
* פרס מפעל חיים מטעם איגוד רופאי בריאות הציבור, 2019

== ראו גם ==
* בריאות הציבור
* רפואה מונעת

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי הבריאות
קטגוריה:באר שבע: אישים
קטגוריה:רופאות ילדים ישראליות
קטגוריה:רופאי ילדים ישראלים
קטגוריה:אפידמיולוגיות ישראליות
קטגוריה:אפידמיולוגים ישראלים
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: אישים
קטגוריה:עובדי משרד הבריאות
קטגוריה:עובדות משרד הבריאות
קטגוריה:בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטת דיוק
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
מוסקבה (סוכנות ידיעות)

סוכנות הידיעות העירונית "מוסקבה" (ברוסית: Агентство городских новостей "Москва") היא סוכנות ידיעות מרכזית בבירת רוסיה, מוסקבה, הפועלת משנת 2013. הסוכנות נחשבת לחלק מחברת ההחזקות "מוסקבה מדיה" הנמצאת בבעלות משותפת של החברה הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה ועיריית מוסקבה.

הסוכנות מהווה פרויקט חדשות המספק ידיעות וחדשות ומתפקדת כסוכנות ידיעות עירונית. מגוון האירועים שמכסה הסוכנות כולל אירועים וחדשות בקנה מידה עירוני, כמו גם סיפורים מקומיים שמעניינים את תושבי האזורים הספציפיים, הרבעים והמחוזות העירוניים.

הסוכנות מספקת תוכן במסגרת עדכוני חדשות, תצלומים וסרטונים. בנוסף, לסוכנות יש ארכיון משלה. ביצירת תוכן הסוכנות עושה שימוש בטכנולוגיות וציוד מודרניים, המאפשרים למסור מידע לצרכן במהירות וביעילות באמצעות אתר האינטרנט m24.ru ובאמצעות ערוץ מוסקבה 24.
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוכנויות ידיעות
קטגוריה:מוסקבה מדיה
איסור כריתת עצים בישראל

בישראל חל איסור על כריתת עצים בוגרים, או עצים מסוימים שנרשמו כמוגנים (כ-70 מינים הנפוצים בישראל), גם אם אינם בוגרים. עץ בוגר מוגדר כעץ בגובה של לפחות 2 מטר, וקוטר גזעו לפחות 10 סנטימטרים (במדידה בגובה 130 סנטימטרים מעל פני הקרקע).<ref name=":0"></ref>

אדם המבקש לכרות עץ חייב לקבל אישור מפקיד היערות. איסור זה חל גם על עץ הנטוע בגינה פרטית, ואף על עץ שאדם נטע בעצמו. גם במקרה שהעץ נתפס על ידי הדיירים כמפגע סביבתי - למשל: כניסת ענפים לחלונות, פגיעה בצנרת הביוב, לכלוך או הפצת מזיקים, כריתתו דורשת אישור רשמי מפקיד היערות. במידה ופקיד היערות מוצא את הבקשה לכריתת העצים רלוונטית - הוא מנפיק עבורה רישיון כריתה. רישיונות הכריתה מתפרסמים באתר משרד החקלאות<ref></ref> ופיתוח הכפר או באתרי פקידי היערות העירוניים<ref></ref> וניתן להגיש להם ערר.<ref></ref>

כריתת עץ, או אף העתקתו ממקום למקום, ללא אישור נחשבת לעבירה פלילית.<ref></ref> העונש על כריתת עץ בוגר הוא כחצי שנת מאסר, או קנס של עד 15,000 שקלים. גם גיזום מסיבי של רוב העץ, גבוה מעל פני הקרקע, נחשב לכריתה. המונח "כריתה" בחוק הוא רחב מאוד, וכולל "חיתוך הגזע המרכזי של אילן מוגן או עץ בוגר בלא הותרת בדים, וכן כל פעולה הגורמת או העלולה לגרום למותו של אילן מוגן או עץ בוגר, לרבות ריסוס, הרעלה, הסרת קליפת העץ, שריפת העץ, חיתוך שורשיו או בנייה בתוך תחום קוטר צמרתו או עקירה, למעט עקירה במהלך העתקה".<ref name=":0" />

עקירת עץ (כולל שורשיו) נחשבת לעבירה חמורה יותר, והקנס עליה גבוה יותר. עקירה לצורך העתקת העץ ממקום למקום אינה נחשבת לכריתה, אך גם פעולה זו נחשבת לעבירה פלילית כיוון שבדרך כלל היא מובילה למות העץ.

הפיקוח על עבירה זו נעשה לרוב על ידי דיווח של אזרחים בפנייה למוקד העירוני או למשטרה.

== עצים מוגנים ==
בישראל, כל עץ בוגר נחשב לעץ מוגן. לצד זאת, ישנם כ-70 מיני עצים המוגדרים כמוגנים בכל שלב התפתחות: ביניהם אורן, אקליפטוס, אלון, ברוש, צפצפה, ערבה, אדר, אגס סורי, פיקוס, צפצפה, זית, ארז, אשל, צאלון, קטלב, הדס מצוי, דולב, שיזף, חרוב, אולמוס, אלביציה, אלה, אראוקריה, ברכיכיטון, כליל החורש, מילה, עוזרר, תמר מצוי, שקד, שיטה, שזיף הדב, סקוויה, ועוד.<ref></ref> למעשה, רוב העצים הנפוצים בישראל כלולים ברשימה זאת.

== היסטוריה ==
פקודת היערות המנדטורית משנת 1926 הגדירה את איסור הכריתה רק במקרים של כריתה הסמוכה לקרקע, ורק לגבי עצים שהוגדרו כמוגנים.<ref></ref> תיקון לחוק היערות משנת 2008 הגדיר כל עץ בוגר ככלול בחוק.<ref></ref> בשנת 2012 התווסף תיקון נוסף לחוק, שקבע כי גם גיזום מסיבי בגובה העץ, באופן שפוגע אנושות בצמיחתו, הוגדר ככריתת העץ (כאשר החוק המנדטורי התייחס רק לחיתוך העץ סמוך לקרקע ככריתה).<ref name=":0" />

== ראו גם ==

* בל תשחית
* העץ בשירות האדם

== קישורים חיצוניים ==
* 
*[https://meirim.org/ מערכת ״מעירים״], לבדיקה ומעקב אחר רישיונות כריתה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: חקיקת אנרגיה ומשאבים
קטגוריה:ישראל: חוקי איכות הסביבה
קטגוריה:ישראל: יערנות
Paper Parachute

Paper Parachute (בעברית: מצנח מנייר) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת-יוצרת הישראלית נינט טייב. האלבום יצא לאור ב-2017, על ידי חברות התקליטים "White Magic Music" והליקון.

==רשימת רצועות==

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.discogs.com/Ninet-Paper-Parachute/release/10085258 Paper Parachute] באתר Discogs

קטגוריה:אלבומי נינט טייב
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי רוק ישראליים
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
איגור שסטאקוב

איגור לאונידוביץ' שסטאקוב (ברוסית: И́горь Леони́дович Шестако́в; נולד ב-27 בינואר 1962, מוסקבה) הוא איש טלוויזיה רוסי, מפיק, מנהל מדיה, כתב, סופר ומנחה מספר תוכניות טלוויזיה.

מכהן בתור המפיק הראשי של ערוץ הטלוויזיה רוסיה-1 (מאז 2015), המנכ"ל (משנת 2011) והעורך הראשי (מאז 2012) של חברת התקשורת מוסקבה מדיה, העורך הראשי של ערוץ הטלוויזיה רוסיה-2 (2013— 2015). הוא מיתג בהצלחה את הערוץ העירוני "סטוליצה" והפך אותו לערוץ החדשות המודרני מוסקבה 24<ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20160304195403/http://russkayagazeta.com/rg/gazeta/fullstory/interview-shestakov-rtr/ ריאיון עם שסטאקוב (2004)]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנחי טלוויזיה רוסים
קטגוריה:מוסקבה מדיה
קטגוריה:זוכי פרס TEFI
קטגוריה:סגל VGTRK
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות (רוסיה)
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1962
ג'ונתן אורטאוויסקאיה

ג'ונתן מתיאס אורטאוויסקאיה דה לוז (בספרדית: Jonathan Matías Urretaviscaya da Luz; נולד ב-19 במרץ 1990) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הקיצוני בראסינג קלוב (מונטווידאו).

==קריירת מועדונים==
אורטאוויסקאיה התחיל את הקריירה שלו בריבר פלייט. אורטאוויסקאיה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-2 נגד ליברפול, במחזור הראשון של ליגת הקלאסורה 2007.

ב-2 ביולי 2008, אורטאוויסקאיה חתם בבנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית תמורת 1.5 מיליון אירו, ולעיתים נדירות נעשה בו שימוש בעונת הבכורה שלו. רק בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד פורטו. כעבור זמן קצר, הושאל לפניארול עד לסיום העונה.

ביוני אורטאוויסקאיה הושאל לדפורטיבו דה לה קורוניה מליגת העל הספרדית במהלך ארוך עונה. בינואר חזר לפניארול. בקיץ חזר לויטוריה דה גימארייש.

ב-1 בספטמבר 2014, אורטאוויסקאיה שוחרר מבנפיקה וחתם בפאסוס דה פריירה. ב-23 בינואר 2015, חזר לקדנציה שלישית בפניארול כאשר הושאל עד לסיום העונה.

בקיץ חתם בפצ'וקה מליגת העל המקסיקנית.

בינואר , אורטאוויסקאיה חתם במונטריי.

בינואר , אורטאוויסקאיה חזר לקדנציה רביעית בפניארול.

ב-15 באפריל 2021 אורטאוויסקאיה חתם באתלטיקו רנטיסטאס.

ב-5 בפברואר 2022 הצטרף לריבר פלייט (מונטווידאו).

==קריירה בינלאומית==
אורטאוויסקאיה נכלל בסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת לונדון (2012). 

ב-28 במרץ 2017, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת כאשר נכנס כמחליף במהלך המחצית השנייה של משחק ההפסד 2-1 ל. במשחק זה, אורטאוויסקאיה הורחק לאחר שקיבל שני כרטיסים צהובים ב-11 דקות בהן שיחק.

אורטאוויסקאיה נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.

==תארים==
; בנפיקה ליסבון
*ליגת העל הפורטוגלית: 
*גביע הליגה הפורטוגלית: 

; פניארול
*ליגת העל האורוגוואית: 

; פצ'וקה
*ליגת העל המקסיקנית: קלאסורה 
*ליגת האלופות של אמריקה הצפונית: 

; מונטריי
*ליגת העל המקסיקנית: אפרטורה 
*ליגת האלופות של אמריקה הצפונית: 

; אישיים
*כדור הארד של גביע העולם למועדונים: 2017

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:חלוצי כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:מונטווידאו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט (אורוגוואי)
קטגוריה:כדורגלני בנפיקה ליסבון
קטגוריה:כדורגלני פניארול
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לה קורוניה
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה דה גימארייש
קטגוריה:כדורגלני פאסוס די פריירה 
קטגוריה:כדורגלני פצ'וקה
קטגוריה:כדורגלני מונטריי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אורוגוואי
קטגוריה:כדורגלנים באולימפיאדת לונדון (2012)
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים אורוגוואים בספרד
קטגוריה:ספורטאים אורוגוואים במקסיקו
קטגוריה:אורוגוואים שנולדו ב-1990
אדי פיירס

אדי פיירס (באנגלית: Eddie Fyers) הוא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס החץ הירוק ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Green Arrow: Longbow Hunters #3 מאוקטובר 1987, ונוצרה על ידי הכותב והמאייר מייק גרל.

פיירס היה סוכן מיומן של סוכנות הריגול "CIA", והוא נשלח לבצע התנקשות בקשתית שאדו. במשימה זו, הוא פגש לראשונה בגיבור-העל החץ הירוק, שרדף אחרי שאדו גם כן. פעולותיו של החץ, בהן הוא לקח את החוק לידיים, הביאו אותו למסלול התנגשות עם פיירס. עם זאת, פיירס הפך לחבר קרוב של רוי הרפר ואף הצליח להתיידד עם החץ בסופו של דבר. לאחר זמן מה, הוא עזב את ה-CIA על מנת לעבוד כפרילנסר.

עם גילוי בנו של החץ, קונור הוק, פיירס התקרב אליו ושימש לו כדמות אב. לאחר שהחץ הקריב את חייו כשמנע פיגוע טרור ביולוגי בעיר מטרופוליס, פיירס אימץ את הוק. הוא אימן אותו והכשיר אותו לשימוש בכלי נשק, והם יצאו למשימות שונות ברחבי העולם. לאחר שובו של החץ מן המתים, הוק בחר להמשיך לחיות עם פיירס על פני אביו הביולוגי. כאשר חייו של הוק עמדו בסכנה, פיירס הגן עליו בגופו ונפצע אנושות. הוא סבל מכוויות קשות בכל חלקי גופו, ונפשו התערערה. מאוחר יותר, הוא נראה בחתונתם של החץ והקנרית השחורה.

לאחר הלידה מחדש של היקום, פיירס הופיע מחדש כשכיר חרב וחבר בארגון הפשע מאורגן "המעגל התשיעי". הוא נאבק בחץ ובקנרית השחורה ואף הצליח לגבור עליהם, ובהמשך הוא נשכר לביצוע עבודות נוספות תמורות כסף המעלות אותו על מסלול התנגשות עם החץ. החץ פוצע אותו קשות, אך פיירס מספיק לפוצץ את מגדל מחט החלל.

את דמותו של אדי פיירס בסדרת הטלוויזיה "החץ" מגלם השחקן סבסטיאן דאן.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://dc.fandom.com/wiki/Eddie_Fyers דף הדמות] בפרויקט ויקיה של DC קומיקס

== הערות שוליים ==

קטגוריה:החץ הירוק
קטגוריה:גיבורי-על ב-DC קומיקס
קטגוריה:נבלי-על ב-DC קומיקס
פנסילבניה גאזט

פסל של [[בנג'מין פרנקלין מחזיק עותק של העיתון (1872)]]
פנסילבניה גאזט (באנגלית: The Pennsylvania Gazette) היה אחד העיתונים הבולטים של ארצות הברית משנת 1728, לפני תקופת המהפכה האמריקאית, ועד 1800.

== היסטוריה ==
את העיתון הוציא לאור לראשונה סמואל קיימר בשנת 1728, בשם "The Universal Instructor in all Arts and Sciences: and Pennsylvania Gazette"; היה זה העיתון השני שפורסם בפנסילבניה.<ref name="loc"></ref> ב-2 באוקטובר 1729 קנו בנג'מין פרנקלין ויו מרדית' את העיתון וקיצרו את שמו.<ref name="loc" /> הם ויתרו גם על תוכניתו הגרנדיוזית של קיימר להדפיס בתוך העיתון את ציקלופדיית צ'יימברס. פרנקלין לא רק הדפיס את העיתון, אלא גם כתב לעיתים קרובות מאמרים תחת שמות עט. עיתונו הפך במהרה לעיתון המצליח ביותר במושבות.

{|
|-
| ב-19 באוקטובר 1752 פרסם פרנקלין סיפור בגוף שלישי על ניסוי העפיפונים החלוצי שלו בעיתון, מבלי להזכיר שהוא עצמו ביצע אותו.<ref>Steven Johnson (2008) [https://books.google.co.il/books?id=2nuISylY88EC&q=Pennsylvania%20Gazette The Invention of Air], p. 39 </ref>

סוחרים ואנשים פרטיים הודיעו בעיתון על משרות, סחורה למכירה וחפצים שאבדו ונמצאו; העיתון הדפיס גם חדשות מארצות אחרות. מרבית הכתבות כללו סיפורי נסיעות.<ref>[https://www.academia.edu/4563002/Travel_Writing_Travel_Reading_in_Benjamin_Franklins_1747_Pennsylvania_Gazette Zach Hutchins, "Travel Writing, Travel Reading, and the Boundaries of Genre: Embracing the Banal in Franklin's 1747 Pennsylvania Gazette," Studies in Travel Writing 17.3 (2013):300-19.]</ref>

העיתון הדפיס את איור העיתונות הראשון באמריקה, "הצטרף, או מוּת" , שאותו כתב פרנקלין עצמו.<ref></ref> פרסום העיתון נפסק בשנת 1800, עשר שנים לאחר מותו של פרנקלין.<ref name=":0"></ref>
נטען כי הפרסום התחדש מאוחר יותר, בהוצאתו של העיתון "Saturday Evening Post", החל בשנת 1821.<ref>[http://saturdayeveningpost.com/About-The-Saturday-Evening-Post.html About the Saturday Evening Post] </ref>

כיום משמש השם "פנסילבניה גאזט" את מגזין הבוגרים הדו-חודשי של אוניברסיטת פנסילבניה, שאותה ייסד פרנקלין.

הארכיונים זמינים באינטרנט תמורת תשלום.<ref name=":0" />

| הצטרף, או מוּת" – קריקטורה פוליטית המיוחסת לבנג'מין פרנקלין, שבה הוא מביע תמיכה באיחודן של המושבות האמריקאיות (9 במאי 1754)]]
|}

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונים באנגלית
קטגוריה:ארצות הברית: עיתונים
קטגוריה:בנג'מין פרנקלין
לגדי

לגדי (באסטונית: Lagedi) היא עיירה קטנה במחוז האריו בצפון אסטוניה. ב-2011 חיו בעיירה 953 איש.<ref name="2011census"></ref> 

לחברת הרכבות האסטונית הממשלתית אלרון תחנה בלגדי. 

בלגדי פעל מחנה לעבודת כפייה במהלך הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה. מחנה זה היה מחנה לוויין של מחנה הריכוז ואיווארה ובו התקיימו רציחות המוניות של יהודים.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קצרמר השואה
קטגוריה:אסטוניה: ערים
מיס שווייץ 2010

[[קרסטין קוק, מיס שווייץ 2010]]
מיס שווייץ 2010 הייתה תחרות מיס שווייץ ה-51 במספר.

12 מועמדות התמודדו בתחרות, זאת בניגוד לשנים קודמות בהן היו 16 מועמדות. מספר המתמודדות הנמוך היה במטרה להעניק יותר זמן מסך לכל אחת מן המועמדות, כדי שיוכלו להכיר אותן טוב יותר.

במסגרת התחרות חולקו גם פרסי "מיס פוטוגניק" ו"מיס חברות".

התחרות נערכה ב-25 בספטמבר 2010 בתיאטרון 11 בציריך. סוון אפיניי הנחה את התחרות בגרמנית. במסגרת החלק האומנותי הופיעה איימי מקדונלד.

הזוכה, קרסטין קוק, נולדה בשווייץ לזוג הורים אנגליים. היא ייצגה את שווייץ במיס תבל 2011.

==תוצאות==
{| class="wikitable"
! scope=col | תואר
! scope=col | מתמודדת
|-
! scope=row | מיס שווייץ 2010
| קרסטין קוק
|-
! scope=row | סגנית ראשונה
| סברינה גילוד
|-
! scope=row | סגנית שנייה
| ג'ניפר הורשלר
|-
| 6 המועמדות הסופיות
|
*יסמין ברונר
*קרול יגגי
*לורה קמפף
|}

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.universalqueen.com/2010/09/miss-schweiz-2010-official-candidates.html המתמודדות בתחרות]

קטגוריה:תחרויות יופי ב-2010
קטגוריה:ציריך
הספרייה הבהאית הבינלאומית

הארכיון הבהאי הבין-לאומי (משמאל) אשר ישמש כמודל למשכן הספרייה המתוכנן להיבנות מולו כראי, במקום שבנויים בו שיכונים (בפינה הימנית העליונה)]]
הספרייה הבהאית הבינלאומית היא ספרייה עתידית המתוכננת לקום במרכז הבהאי העולמי בחיפה.

==חזון==
מייסד הדת הבהאית, בהאא אללה, פיאר בכתביו את הר הכרמל וניבא כי עליו , בכוונה לתיבת נח. שוגי אפנדי, נכד בנו של בהאא אללה ולימים מנהיג הדת בעצמו, פירש את אזכור התיבה (באנגלית: ark) כמשל לקשת (באנגלית: arc) של מוסדות רוחניים שייבנו על צלע ההר, מעל העיר חיפה. חזון זה החל לקרום עור וגידים בערוב ימיו של שוגי אפנדי, עם בניית הארכיון הבהאי הבין-לאומי (נחנך ב-1961), הראשון שבמוסדות "הקשת", בסמוך להיכל הבאב מצד מזרח.

בשנת 1983, בד בבד עם חנוכת משכן בית הצדק העולמי במתחם הקשת, הציגה ההנהגה הבהאית את תוכניתה הסופית למתחם, ובמסגרת זו הכריזה על הספרייה הבהאית הבינלאומית בתור אחד מחמשת המוסדות שמושבם ימוקם במתחם.

בשנת 1987 ההנהגה הבהאית פרסמה לראשונה את חזון הספרייה: 

==מבנה הספרייה==
המבנה שבו תשכון הספרייה הבהאית הבינלאומית יהווה חלק ממתחם הקשת, ומן הצפוי כי עיצובו האדריכלי יתחשב בכך. המבנה הראשון שהוקם במתחם זה הוא הארכיון הבהאי הבין-לאומי, ועיצובו הכתיב את סגנונם של יתר המבנים במתחם. מבנה הארכיון תוכנן בהנחייתו האישית של שוגי אפנדי, ועוצב בסגנון נאו-קלאסי כך שיזכיר את הפרתנון באתונה.

תכנון כולל של מתחם הקשת, ובכלל זה מבנה הספרייה, הוטל על האדריכל האיראני חוסיין אמאנאת, שהתפרסם בזכות עבודתו על מגדל אזאדי בטהראן. התכנית שהתקבלה כללה קשת סימטרית של חמישה מבנים סך הכול, שבמרכזה משכן בית הצדק העולמי, ובכל אחד משני עבריו צמד זהה של מבנים. לפי התכנון הספרייה תעמוד בקצה המזרחי של הקשת, ולכן עיצובה צפוי לשקף כראי את מבנה הארכיון הממוקם ישירות מולה (ראו הדמיות להלן).

==מצב נוכחי==
מאז חנוכת מרכז ההוראה הבין-לאומי ב-2001, נותרה הספרייה הבינלאומית המבנה היחיד במתחם הקשת שבנייתו טרם הושלמה.

בתוכניותיה בחרה ההנהגה הבהאית למקם את מבנה הספרייה בקצהו המרוחק של המרכז הבהאי העולמי, בשטח שכבר באותה עת חרג בחלקו לתוך תחומה של שכונת מגורים בנויה. נראה כי בניית הספרייה הבהאית לא תתאפשר כיום ללא הריסה של בנייני מגורים ותיקים השוכנים על רחוב הלל, בחלקה המערבי של שכונת הדר הכרמל החיפאית, דבר המציב קושי בפני ביצוע המיזם. ואמנם, כבר באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החליטה ההנהגה הבהאית להחריג את הספרייה הבינלאומית מיתר מוסדות הקשת, והודיעה כי הקמתה לא תושלם לפני סוף אותה המאה ותידחה למועד עתידי לא ידוע.

עד שייבנה משכנה הקבוע של הספרייה הבהאית הבינלאומית, נשמר אוסף הספרייה המיועד במרכז ללימודי כתבי הקודש, אשר נחנך ב-1999.

==קישורים חיצוניים==
===הדמיות===
* [https://file.bahai.media/6/65/Arc_Model.png דגם מתחם "הקשת" המלא באתר הוויקי הבהאי]
* [http://www.amanatarchitect.com/arc/001.jpg תרשים קרקע באתר האדריכל חוסיין אמאנת]
דגם הספרייה מופיע גם אצל Smith.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדת הבהאית
קטגוריה:אתרי עלייה לרגל (בהאים)
קטגוריה:הבהאים בישראל
קטגוריה:חיפה: ספריות
קטגוריה:הדר הכרמל
פאראטקסט

פאראטקסט הוא מושג בפרשנות ספרותית. גוף הטקסט של סופרים (למשל סיפור, תיאור עיוני, שירים וכדומה) מוקף לרוב בחומרים אחרים שמספקים המחברים, העורכים, המדפיסים והמו"לים, הידוע כ"פאראטקסט". אלמנטים אלה מהווים מסגרת לטקסט הראשי, ויכולים לשנות את הקבלה של הטקסט בידי הציבור, או את הפרשנות שלו. לרוב מצורפים פאראטקסטים לספרים, מכיוון שהם בדרך כלל כוללים כריכה (עם אמנות עליה), כותרת, דפים נלווים הבאים בספר לפני דפי התוכן שלו ואינם חלק מהמספור השוטף (הקדשה, הקדמה), דפים שמופיעים בסוף הספר (הערות שוליים, קולופון) וחומרים רבים אחרים שלא המחבר יצר. החלטות עריכה אחרות יכולות גם הן להיחשב "פאראטקסט", כמו עיצוב או טיפוגרפיה.

מושג ה"פאראטקסט" קשור קשר הדוק למושג ההיפוטקסט , שהוא טקסט קודם שמשמש מקור לטקסט הנוכחי. למשל, ב"אודיסיאה" של הומרוס ניתן לראות היפוטקסט של "יוליסס" מאת ג'יימס ג'ויס.

חוקר הספרות ז'ראר ז'נט מגדיר את הפאראטקסט כדברים שמלווים את הטקסט של יצירה שפורסמה, כמו שם המחבר, הכותרת, הקדמה או המבוא, או איורים. זהו לא גבול בלתי עביר, לדבריו, אלא מעין "מפתן של דלת", שמאפשר לקורא להמשיך הלאה או לסוב על עקביו. זהו "אזור שבין טקסט ללא-טקסט", בעל השפעה על הציבור, שיכולה לאפשר קבלת-פנים טובה יותר לטקסט וקריאה רלוונטית יותר בו. במילים אחרות, לדבריו, אלו "שולי הטקסט המודפס, שלמעשה שולטים כל תהליך הקריאה של האדם". לדבריו, ניתן לחלק את הפאראטסקט לשני חלקים: החלק הראשון, פֶּריטקסט (peritext), הוא חלק מהמסמך הכתוב. הוא כולל את שם הטקסט, שמות הפרקים, את ההקדמה, איורים וכיתוביהם, הערות שוליים, הקדשות, איורים; ואֶפּיטקסט (epitext), הכולל מסרים שנמצאים מחוץ לטקסט, כגון ראיונות, הודעות של יח"צ וביקורות בעיתונות.

==ראו גם==
* אינטרטקסטואליות
* טרנסטקסטואליות

== לקריאה נוספת ==
* Genette, Gérard: Seuils. Paris: Éditions du Seuil, 1987. (תורגם בשםParatexts. Thresholds of interpretation, Cambridge: CUP, 1997)
* Huber, Alexander, [https://hcommons.org/deposits/item/hc:28891/ Paratexte in der englischen Erzählprosa des 18.] [https://hcommons.org/deposits/item/hc:28891/ Jahrhunderts]. (תזה לתואר שנה, בגרמנית). מינכן:ברסיטת מינכן, 1997. דיון ב"קורות טום ג'ונס" מאת הנרי פילינג, ב"מעשה בגיגית" מאת ג'ונתן סוויפט, ובספר "טריסטם שנדי" של לורנס סטרן.
* Müllerová, Lenka, [http://is.muni.cz/th/117754/ff_d/?lang=en;id=121545 Reklamní aspekty sekundárních knižních textů v devadesátých letech 20. století] (תזה).
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נרטולוגיה
קטגוריה:תורת הספרות
פטרבורג העסקית

פטרבורג העסקית (ברוסית: Деловой Петербург) הוא עיתון עסקי יומי שפה הרוסית שיוצא לאור סנקט פטרבורג, רוסיה.

העיתון הוקם בשנת 1993<ref name="katja"></ref><ref></ref> בסנקט פטרבורג<ref></ref> והוא מספק חדשות הקשורות לעסקים וכספים בעיר ובפרבריה.<ref name="bbp"></ref><ref></ref> העיתון מתפרסם בפורמט צהובון.

הבעלים של העיתון הוא קבוצת בוניר.<ref></ref> החל משנת 2006 היה אנדריי ארשוב העורך הראשי.<ref></ref> מקסים ואסיוקוב מונה לעורך הראשי של העיתון מאז 8 בדצמבר 2011.<ref name="nec"></ref>

בשנת 2011 הוכתר על ידי WAN/IFRA כמערכת החדשות הטובה ביותר במדיה החברתית.
תפוצת העיתון 2005 הייתה 23,000 עותקים. בשנת 2010 התפוצה של היומון עלתה ל-24,000 עותקים אך בסוף 2011 ירד ל-20,400 עותקים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רוסיה: עיתונים ברוסית
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אמצעי תקשורת
קטגוריה:עיתונות כלכלית
זודיולסטיס

זודיולסטיס (שם מדעי: Zodiolestes) הוא סוג נכחד של טורף ממשפחת הסמוריים, שחי באמריקה הצפונית של המיוקן לפני 23.2 עד 16 מיליון שנה מזמננו. במראהו הוא דמה לגרגרן, והוא השתייך לתת-המשפחה הקדומה Oligobuninae, בה נכלל גם המגליקטיס הענקי. המאובנים שלו התגלו בפלורידה, נברסקה ובוויומינג.

סוג זה תואר ב-1942 בידי החוקר "E. S. Riggs" אשר ראה בו סוג קרוב לפרומרטס (Promartes). במקור הם שויכו למשפחת הראקוניים, אך בהמשך הופרדו למשפחת הסמוריים. הם חיו לאורך מרכז ארצות הברית, כנראה באזורי הפרריה הקדומה. הסוג כלל שני מינים: Zodiolestes daimonelixensis ו-Zodiolestes freundi.

ממצאיו של הסמור גילו שהוא ניזון ממיני מכרסמים מתחפרים, כגון הבונה הקדום פלאוקסטור, שחי במחילות דמויות סליל. טורף זה חי בדומה למין חמוס שחור-רגל, אשר נוהג לארוב לנובחניות כלביות במחילתם ולטרוף אותם בהפתעה בפתחיהם. מאובנים שנמצאו מראים שהטורף וטרפו נקברו יחד במגורי הבונה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סמוריים פרהיסטוריים
קטגוריה:יונקים שחיו במיוקן באמריקה הצפונית
קטגוריה:טורפים שחיו במיוקן
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1942
אמיר אשל (קצין שריון)

אמיר אשל הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה אשר פיקד בעבר על חטיבה 600.

== ביוגרפיה ==
התגייס לקורס טיס, שובץ למגמת נווטים במטוסי תובלה. אחרי שחתם ויתור עבר לשירות בחיל השריון, כמו אביו ששימש כמפקד אוגדה בחיל. עבר קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. שימש מפקד מחלקה ומפקד פלוגה, ולאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם. בשנים 1999–2001 פיקד על גדוד 75 בחטיבה 7. ב-2005 מונה למפקד חטיבה 600 בדרגת אלוף-משנה וכיהן בתפקידו עד שנת 2009. לאחר מכן כיהן כראש תורת חיל השריון וקצין האג"ם של פיקוד העורף. באוגוסט 2013 מונה לנספח צה"ל בסין.

אשל הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי.

אביו, יצחק אשל, היה תת-אלוף בצה"ל.
דודו הוא אלוף-משנה במילואים אמנון אשל, שהיה מפקד חטיבה 7 במלחמת לבנון השנייה.

כיום עוסק אמיר אשל בתעשיות הביטחוניות.

נשוי ליעל ואב לשלושה. 

== לקריאה נוספת ==
* אמיר אשל, [https://web.archive.org/web/20200222224130if_/http://maarachot.idf.il/PDF/FILES/0/112570.pdf בדרך לקיפאון בתמרון] מערכות גיליון 434, דצמבר 2010, עמ' 16 - 25

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי גדוד 75
קטגוריה:מפקדי חטיבה 600
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד העורף
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בסין
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
Len TV 24

Len TV 24 (ברוסית: Лен ТВ 24) היא חברת הטלוויזיה של מחוז לנינגרד וערוץ טלוויזיה רוסי. שידורי הערוץ מכוונים לעיר סנט פטרבורג ומחוז לנינגרד. הערוץ ממומן על ידי ממשלת מחוז לנינגרד.
== היסטוריה ==
הערוץ החל את שידוריו ב-6 ביוני 1994 ועד 2019 שידר גם בין השעות 7:00-8:00 בתדרים של הערוץ החמישי בסנקט פטרבורג ובפרבריה ומשעה 18:30 עד 19:30 ברשתות הכבלים<ref name="Сайт «Кабельщик»"></ref>. באפריל 2014 הושקו שידורי לוויין בפלטפורמת קונטיננט TV מהלווין Horizons-2<ref name="Сайт «Кабельщик»"/>. ב-26 באוגוסט 2015 החל הערוץ בשידור במסגרת רשת של מפעילת הכבלים Rostelecom בסנקט פטרבורג<ref></ref>.

על פי החלטת ועדת המכרזים הפדרלית לשידורי טלוויזיה ורדיו מיום 15 בפברואר 2017, ערוץ הטלוויזיה נבחר כערוץ הטלוויזיה המחוזי, במה שהופך אותו לנגיש לכלל הציבור במחוז לנינגרד<ref></ref>.

ב-24 בינואר 2019, למנכ"ל הערוץ מונה אולג צ'רניך, ראש פורטל האינטרנט iVyborg.ru, משאב אינטרנט מצליח במחוז לנינגרד,<ref name=":0"></ref> הוא החליף את אנדריי ראדין. החל מ-1 ביולי 2019 מתבצעים שידורי הערוץ מהמשרד במרכז העסקים ברחוב הלסינגפורס בצד של ויבורג בסנקט פטרבטרג. ב-4 ביולי 2019 נודע על מיתוג מחדש של הערוץ ושל חברת הטלוויזיה, תוך קידום הערוץ ברשתות החברתיות<ref></ref><ref></ref>. במחצית הראשונה של יולי, ארבעה מעובדי הערוץ עזבו בגלל חילוקי דעות עם ההנהלה החדשה<ref name="ЛенИздат.ru"></ref>.

הערוץ נוטה לשדר משחקי ספורט ושידורים חיים של קבוצות כמו מועדון הכדורגל לנינגרדץ, מועדון הכדורסל זניט, מועדון הכדורעף דינמו מחוז לנינגרד, מועדון ההוקי קרח סק"א וריאגי ובעבר גם שידר תוכניות אודות מועדון הכדורגל טוסנו.

מאז סוף אוגוסט הודיעו הפורטלים Online47.ru ו-ivbg.ru על השקת ערוץ Len TV 24, הממצב את עצמו כערוץ מרכזי של צפון-מערב רוסיה ומהווה מיתוג מחדש של הערוץ. ב-26 באוגוסט 2019 הערוץ החל להתפרסם בשם "Len TV 24"<ref></ref>.

== הנהלה ==
=== מנכ"לים ===
* איגור דנליוק (2006-יוני 2011)<ref></ref>
* מיכאיל וליקוסלסקי (יוני 2011—6 באוגוסט 2013)<ref></ref>
* אנדריי מוקרוב (6 באוגוסט 2013—סתיו 2015)
* אנדריי ראדין (סתיו 2015—24 בינואר 2019)<ref></ref>
* אולג צ'רניך (24 בינואר 2019—הווה)<ref name=":0"/>
=== מפיקים ראשיים ===
* אלכסנדרה קובז'ארובסקאיה (26 באוגוסט 2019—הווה);
== שערוריות ==
* חיפוש במסגרת תיק הונאה. ב-22 ביוני 2016, במשרד החברה הממוקם ברחוב צ'אפיג'ין נערכו חיפושים על רקתיק הונאה שנפתח נגד המנכ"ל לשעבר אנדריי מוקרוב<ref></ref>. ב־30 ביולי 2019, הוא זוכה לאחר שלא הוכח שבוצעה כל הונאה במהלך עבודתו בערוץ הטלוויזיה<ref></ref>.
* פיטורי עיתונאים. ב-16 ביולי 2019 נודע כי ארבעה עיתונאים עזבו את הערוץ: שלושה התבקשו לפרוש מרצונם החופשי עקב פגיעה באתיקה התאגידית ועיתונאית נוספת אף קיבלה הצעה לעזוב בשל ניסיונותיה להגן על קולגות שלה שעזבו את תחנת הטלוויזיה<ref name="ЛенИздат.ru"/>.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:סנקט פטרבורג: אמצעי תקשורת
קטגוריה:מחוז לנינגרד
קטגוריה:1994 ברוסיה
רומיאו ויוליה (סרט, 1900)

רומיאו ויוליה (בצרפתית: Roméo et Juliette) הוא סרט צרפתי משנת 1900, עיבוד למחזה "רומיאו ויוליה" מאת ויליאם שייקספיר.

==הפקה==
במאי הסרט היה קלמאן מוריס. בסרט מושמעת אריה מתוך האופרה "רומיאו ויוליה" מאת שארל גונו, בביצוע זמר הטנור אמיליו קוסירה. הוא נחשב לעיבוד הקולנועי הראשון של המחזה השייקספירי.

חברת Phono-Cinéma-Théâtre הפיקה את הסרט, שהקרנת הבכורה שלו הייתה בתערוכה של פריז משנת 1900. זה היה בין הסרטים הראשונים שהוקרנו עם סינכרון קול. ההקלטה של הקול נעשתה בליאורטוגראף על גבי צילינדר צלופן. בצילומי הסרט השחקנים צולמו כשהם מתאמים את השפתיים לפי ההקלטה. בהקרנת הסרט הושמעה ההקלטה, והמקרין התאים את מהירות המקרן לפי הקולות שנשמעו.

קוסירה היה אחד מ-18 הידוענים המשתתפים ביצירות של Phono-Cinéma-Théâtre, שהועלו בתערוכה העולמית של פריז משנת 1900. מחזה שייקספירי נוסף שהוצג היה "Le Duel d'Hamlet" עם שרה ברנאר בתפקיד המלט, העיבוד הקולנועי הראשון של המחזה "המלט". אחד הסרטים הידועים שהוצגו בתערוכה היה עיבוד למחזה "סיראנו דה ברז'ראק" מאת אדמון רוסטאן, אף הוא בבימויו של מוריס.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי דרמה צרפתיים
קטגוריה:סרטים המבוססים על רומיאו ויוליה
קטגוריה:סרטי 1900
גוסטב פון אלבנסלבן

גוסטב פון אלבנסלבן (בגרמנית: Gustav von Alvensleben; 30 בספטמבר 1803 – 30 ביוני 1881) היה גנרל פרוסי אשר לחם במלחמות איחוד גרמניה.

==ביוגרפיה==
אלבנסלבן נולד ב-30 בספטמבר 1803 בעיר אייכנברלבן שבפרוסיה. משפחת פון אלבנסלבן הייתה משפחת אצולה ותיקה. אביו, גבהרד יוהאן פון אלבנסלבן, היה אוברסט לוטננט בצבא הפרוסי, ואמו נקראה קרוליין פרדריקה אלאונור. היו לו שלושה אחים גדולים, מהם שניים ורנר וקונסטנטין הגיעו לדרגות גנרלים. כמו אחיו, הוא התחנך בבית הספר לקצינים בברלין, וב-1821 התגייס לצבא הפרוסי. הוא הוצב כלויטננט ברגימנט הגרנדירים ה-1 של המשמר ("קייזר אלכסנדר"). בשנת 1841 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1847 הוא הועלה לדרגת מיור. בשנת 1849 הוא מונה לראש מטה של הכוח בבאדן במהלך מערכת פאלץ-באדן. בשנת 1850 הוא מונה לראש מטה הקורפוס ה-8, וכעבור ארבע שנים הוא מונה לקצין במטה המחוז הצבאי של מחוז הריין וווסטפאליה. בשנת 1855 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ובשנת 1858 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור ושירת שלוש שנים עם וילהלם, נסיך פרוסיה. ב-8 בפברואר 1863 הוא חתם על אמנת אלוונסלבן עם רוסיה, ושנתיים לאחר מכן הוא הפך לדרגת גנרל לוטננט.

במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866 הוא שירת במטה המלך, וב-30 באוקטובר הוא קיבל פיקוד על הקורפוס ה-4. בשנת 1868 הוא הועלה לדרגת גנרל של הרגלים. במהלך מלחמת צרפת-פרוסיה הוא פיקד שוב על הקורפוס ה-4, בעוד אחיו קונסטנטין פון אלבנסלבן פיקד על הקורפוס ה-3, והוביל אותו בקרבות של בומון וסדאן. הוא גם התקדם עם כוחותיו נגד פריז, ועל שירותיו במלחמה זו הוא קיבל מענק של 100,000 טלארים. ב-10 באוקטובר 1872 הוא פרש מהצבא, וב-30 ביוני 1881 הוא מת בביתו בגרנרודה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://de.wikisource.org/wiki/ADB:Alvensleben,_Gustav_von גוסטב פון אלבנסלבן] באתר הביוגרפיה הכללית הגרמנית 
* [https://www.familie-von-alvensleben.de/ מידע על משפחת אלבנסלבן] 
* 

קטגוריה:אנשי צבא פרוסים
קטגוריה:מעוטרי אות מסדר העיט האדום
קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1803
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1881
פיטר FM

פיטר FM (ברוסית: «Пи́тер FM») היא תחנת רדיו הפועלת בסנקט פטרבורג ובפרבריה.

== היסטוריה ==
משנת 1998 שידרה תחנת הרדיו בשם "רדיו פטרוגרד - שנסון רוסי"<ref name="К">Анна Афанасьева. [http://kommersant.ru/doc/2815891 Основатели "Дорожного радио" оторвутся по-питерски] Газета "Коммерсантъ" №174 от 23.09.2015, стр. 13</ref>, בבעלות חברת נורד ליין בתדר 100.9 FM. 

ב-29 בדצמבר 2008 נרכש נתח של 94% בנורד ליין על ידי חברת Ars Legis, חברה בבעלות נשיא חברת PMI Corporation (Petersburg Music Industry, המחזיקה במספר תחנות רדיו ומשרדי פרסום<ref name="К">Анна Афанасьева. [http://kommersant.ru/doc/2815891 Основатели "Дорожного радио" оторвутся по-питерски] Газета "Коммерсантъ" №174 от 23.09.2015, стр. 13</ref><ref name="КСПБ2">Ирина Бычина. [http://www.kommersant.ru/doc-rss/1106001 "Добрые песни" заглушат "Русский шансон"] Газета "Коммерсантъ С-Петербург" №9 от 21.01.2009, стр. 16</ref>. הבעלים החדש הודיע על כוונתו להשיק רדיו "לפי דרישה" בשם "פיטר FM" בתדר 100.9 FM, כ-20 מיליון רובל תוכננו להיות מושקעים במיתוג מחדש.

תחנת הרדיו פיטר FM החלה לשדר בסנט פטרסבורג ובוויבורג במרץ 2009.<ref name="К">Анна Афанасьева. [http://kommersant.ru/doc/2815891 Основатели "Дорожного радио" оторвутся по-питерски] Газета "Коммерсантъ" №174 от 23.09.2015, стр. 13</ref> (המותג נרשם על ידי PMI מיד לאחר יציאתו לאקרנים של סרט באותו שם<ref name="КСПБ<">Ирина Бычина. [http://www.kommersant.ru/Doc/887937 "Шансон" перепевают по-новому] Газета "Коммерсантъ С-Петербург" №73 от 29.04.2008</ref>).

בספטמבר 2014 נרכשה תחנת הרדיו על ידי רודיון יורייב, הבעלים של משרד עורכי הדין יורייב, שהפך גם לעורך הראשי. בדצמבר 2014 הוענק רישיון השידור לחברת R178 ובמרץ נרשם רישיון המדיה של פיטר FM מחדש עבורה.<ref name="К">Анна Афанасьева. [http://kommersant.ru/doc/2815891 Основатели "Дорожного радио" оторвутся по-питерски] Газета "Коммерсантъ" №174 от 23.09.2015, стр. 13</ref>

ב-31 באוגוסט 2015, בעלי תחנות הרדיו היו סרגיי יאמשצ'יקוב ואנדריי דנילוב, בעלי תחנות הרדיו "רדיו לשניים" ו"רדיו וניה" ומייסדי "רדיו לדרכים".<ref name="К">Анна Афанасьева. [http://kommersant.ru/doc/2815891 Основатели "Дорожного радио" оторвутся по-питерски] Газета "Коммерсантъ" №174 от 23.09.2015, стр. 13</ref>

מאז אוגוסט 2016 פורמט השידור שונה וכולל כעת בעיקר שידורי מוזיקה המורכבים מרוק רוסי, שאנסון ומוזיקת פופ<ref name="К">Анна Афанасьева. [http://kommersant.ru/doc/2815891 Основатели "Дорожного радио" оторвутся по-питерски] Газета "Коммерсантъ" №174 от 23.09.2015, стр. 13</ref>.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20120818231136/http://www.piter.fm/stations/FM_100.9 רדיו פיטר FM]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אירופה: תחנות רדיו
קטגוריה:רוסיה: תחנות רדיו
קטגוריה:סנקט פטרבורג: אמצעי תקשורת