OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איליה ספיאשוילי

אִילִיָה דָוִידוֹבִיץ' סֵפִּיאַשְוִילִי (ברוסית: Илья Давидович Сепиашивили; 1904 – 17 באוקטובר 1971) היה יהודי סובייטי שעוטר בשלוש הדרגות של עיטור התהילה על פועלו כחייל בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.

== ביוגרפיה ==
נולד בעיירה לאילשי במשפחת איכרים יהודים שם גם סיים שבע שנות לימוד בבית ספר. בשנת 1929 עבר לעיר כותאיסי ועבד שם במפעל לייצור משי.

ביוני 1941 גויס משם לצבא האדום שם נרשם במסמכים כגרוזיני וביולי אותה השנה הגיע לחזית בריאנסק. הגיע לחזית הדרום-מערבית ביולי 1943 משם הגיע לחזית המרכזית ואחר כך לחזית הבלארוסית].

בקיץ 1944 היה למכווין תותח ברגימנט הקל מס' 279 של חטיבת התותחנים הקלים מס' 23. בין 2 ל-4 באוגוסט אותה השנה בצליחת נהר ויסלה לאחר תפיסת שטח בגדה הנגדית בהדיפת 6 התקפות נגד פגע בעמדת מרגמה ושלושה תת-מקלעים. על כך קיבל מדליית העוז.

במהלך הקרב ליד רוש'פ צפונית מערבית לוולומין בשטח פולין בהיותו כבר בדרגת סמל במהלך מתקפת נגד של וורמאכט חיסל כיתת חיילים גרמניים, נפגע אך המשיך להפעיל את התותח וחיסל גם תותח נגד טנקים וגם שתי כיתות חיי רגלים נוספות. בפקודה מ-13 בספטמבר לגבי דיוויזיית התותחים החמישית קיבל על הפעולות הללו עיטור התהילה מדרגה שלישית.

טרם המבצע ויסלה-אודר הועלה לדרגת סטרשינה של הסוללה. ב-31 בינואר 1945 במהלך מתקפת הנגד של הגרמנים ליד יישוב בראוזנדורף בגרמניה הוא חיסל עם נשקו האישי 8 חיילי וורמאכט ותפס שישה בשבי. על הפעולות הללו קיבל את עיטור התהילה מדרגה שנייה ב-8 במרץ.

במהלך הקרב על ברלין ין 26 ל-27 באפריל במהלך הקרבות בעיר סיפק תחמושת לתותח וכשנגמרו הפגזים המשיך מתקפה עם תת-מקלע. במהלך הקרב נפגע שלוש פעמים ובעקבות הפגיעה הקשה פונה לבית חולים שדה בלודז'. עיטור התהילה מדרגה ראשונה הוענק לו בפקודה מתאריך 15 במאי 1946 אך הוא קיבל אותו רק בשנת 1968.

שוחרר מן השירות ביוני 1945 עקב נכות בעקבות הקרבות וחזר להתגורר בעיר כותאיסי שם המשיך לעבוד במפעל לייצור משי.

נפטר ב-17 באוקטובר 1971.

==לקריאה נוספת==
* ואז'ה טווטורדזה, רגעי גורל נפלא, כותאיסי, 1982 (בגרוזינית).

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:מעוטרי עיטור התהילה
קטגוריה:יהודים גאורגים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1904
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1971
כימרה (דג)

כִּימֵרָה (שם מדעי: Chimaera monstrosa) היא מין של דג סחוס מוזר וקטן החי במימי האוקיינוס האטלנטי וגם במי הים התיכון. הכימרה קיבלה את שמה על שם הכימרה המיתולוגית, שהורכבה ממספר חיות. החוקרים הראשונים לא ידעו איזו חיה זו והניחו שהיא הורכבה מחיות רבות.

הכימרה היא דג באורך של מטר וחצי ושוקלת עד 2.5 קילוגרם בממוצע. היא בעלת גוף בצבע חום-אדמדם עם נקודות לבנות ופסים לאורך כל גופה. הסנפירים כחולים ורצועת סנפיר הגב אפורה כהה ובעלת עוקץ עם ארס חלש. הכימרה בעלת ראש גדול עם חוטם רחב, עיניים גדולות מאוד, ירוקות המותאמות לראיית לילה וזנב דק ביותר, ממנו קיבלה את שמה האנגלי: "rat fish", דג החולדה.

דג הכימרה חי בעומקים של עד 1,600 מטר אך נפוץ יותר בעומק 300–500 מ'. הוא צד על הקרקעית דגים וחסרי חוליות מימיים וחי בקבוצות קטנות או בבדידות. תפוצת הדג בטבע בצפון האוקיינוס האטלנטי מאיסלנד ונורווגיה עד לחופי מרוקו והוא נכנס גם למערב הים התיכון. עדויות שהוא נמצא בדרום אפריקה נחשבות לבלתי אמינות.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:כימראים
קטגוריה:דגי הים התיכון
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
כימרות קצרות חוטם

כימרות קצרות חוטם (שם מדעי: Chimaeridae) היא משפחת דגי סחוס מסדרת הכימראים החיים במי האוקיינוס. הם הפרימיטיביים ביותר מבין דגי הסחוס וגם הקטנים שבהם.
== מאפיינים ==
הכימרות ממשפחה נבדלות בחוטם קצר ומעוגל יותר מקרוביהם, אך דומיות להם באורח החיים. זנבן הארוך מהווה את מרבית אורכן ומסתיים בקצה דק, חוטם גדול, עיניים גדולות המותאמות לחשכה ועל סנפיר הגב שלהם ישנם קוצים עם ארס. אורכם 38–150 סנטימטר.

הכימרות חיות בימים ממוזגים וטרופיים. רובם חיים עד עומק 200 מטר אך כמה מינים, ביניהם הכימרה, יכולים לצלול מתחת ל-1,500 מטר. הם ניזונים מדגים ומחסרי חוליות ימיים.

==מיון==
*משפחה כימרות קצרות חוטם (Chimaeridae)
**סוג Chimaera - בו 14 מינים
**סוג Hydrolagus - בו 23 מינים כולל כימרת רפאים חיוורת

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1831
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי שארל לוסיאן בונפרטה
קטגוריה:כימראים
יחסי אלבניה–הודו

יחסי אלבניה-הודו הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אלבניה לבין הרפובליקה של הודו. בין המדינות שוררים יחסים דיפלומטיים מלאים, חיובים וידידותיים. שתי המדינות משתפות פעולה במגוון תחומים, בעיקר בתחומי האנרגיה והמסחר.

== היסטוריה ==
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1956. המשטר המרקסיסטי-לניניסטי שבראשו עמד אנוור הוג'ה במהלך השנים 1946-1958 אימץ עמדות נוקשות כנגד ממשלת הודו. מאחר שאלבניה הייתה קשורה באופן אידאולוגי לסין במהלך הסכסוך הסיני-סובייטי מ-1961 ואילך, היא נקטה עמדות נוקשות גם בסכסוך בין הודו לסין. חריפות ההצהרות האלבניות הובילו להשעיית היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, שחודשו רק לאחר מותו של הוג'ה ב-1985. בשנים 1986-1987, ממשלת הודו הגיבה בחיוב לפניותיה של ממשלת אלבניה והיחסים הדיפלומטיים בין הודו לאלבניה חודשו בשנת 1990. מאז 2004, הודו מחזיקה קונסול כבוד בטירנה, וכן אלבניה החזיקה בעבר שגרירות בניו דלהי, אך היא נסגרה בשנת 2014 עקב סיבות כלכליות. אלבניה מחזיקה שני קונסולים של כבוד - אחד במומבאי והשני בניו דלהי.

למרות השעיית היחסים הבילטרליים למשך זמן רב, היחסים בין הודו לאלבניה כיום הם חיובים וידידותיים. אלבניה מעריכה את צמיחתה המהירה של הודו בשנים האחרונות, ואת הישגיה הגלויים בתעשיות ההיי-טק והשירותים. אלבניה והודו נוקטות מאמצים רבים על מנת לחפש דרכים להרחבת היחסים הבילטרליים.

== יחסים כלכליים ==
מגעי המסחר בין הודו לאלבניה כמעט פסקו לחלוטין עד תחילת 1990. מאז שנות ה-90 המוקדמות, החלה צמיחה מעטה במסחר הבילטרלי - יחד עם עלייה חדה ביבוא של הודו מאלבניה שכלל בעיקר דלקים, מוצרים קשורים ושמנים מינרליים (בשנים 2013-2014). הודו מייצאת לאלבניה בעיקר מוצרים כימיים ותרופות מכונות חשמל, חומרי בנייה, מוצרי סוכר, קפה, תה ותבלינים. אלבניה מייצאת להודו בעיקר מינרלים, מוצרים קשורים, תרכיזי עפרות נחושת, תמציות צמחים לשימוש פרמצבטי, כימיקלים וחלקי טלוויזיה.
{| class="wikitable"
|+נתוני הסחר בין אלבניה לבין הודו (במיליוני דולר אמריקאי)
!שנה
!2012
!2013
!2014
!2015
|-
|ייצוא הודי
|17.48
|18.73
|19.42
|11.72
|-
|יצוא אלבני
|31.04
|198.8
|50.76
|17.28
|-
|סה"כ
|48.52
|217.53
|70.18
|29
|}

=== אנרגיה ===
הודו ואלבניה הסכימו להגביר את שיתוף הפעולה יחד עם ההשקעות ההודיות במגזר האנרגיה לרבות נפט וגז. המזכר לשיתוף פעולה נחתם בניו דלהי, בו נכחו שר האיגוד לפיתוח משאבי אנוש ושר המדינה לנפט וגז טבעי.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://mea.gov.in/Portal/ForeignRelation/Albania_Dec_2016.pdf יחסי אלבניה-הודו], משרד החוץ של הודו

== הערות שוליים ==
אברהם דה ליאו

אברהם לייב דה ליאו<ref name=":0"></ref> (27 באוקטובר 1898<ref name=":0" /> – 20 באוקטובר 1985; ה' בחשון ה'תשמ"ו) היה מהנדס מים ישראלי ממתכנני המוביל הארצי.

==ביוגרפיה==
דה ליאו נולד בהילברסום, הולנד. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא השתתף בהכשרה של החלוץ בהולנד. בשנת 1924 עלה לארץ ישראל ועבד כמהנדס בתל אביב. זמן מה הוא עבד עבור חברת החשמל. 

דה ליאו היה מראשוני מפעל ים המלח, מנהל עבודה בסדום ומעוזריו של נובמייבסקי. בשנות ה-40 היה דה ליאו מהנדס בחברת אשלג ארץ-ישראלית. במסגרת זאת הוא חקר יחד עם יהודה ליאו פיקרד את נחל זרד בשנת 1942 ויצא בראש משלחת חקר של החברה לאילת בשנת 1944. ביולי 1948 הוא הגיש לשר האוצר מסמך סודי בו דרש להקים ועדת חקירה לבירור כישלונה של החברה בפיתוח אוצרות ים המלח. בין השאר טען דה ליאו שהחברה "מעולם לא האמינה במדינה העברית ואף לא מאמינה בה כיום". הוועדה אכן הוקמה ודה ליאו היה חבר בה. הוועדה קבעה שחברת האשלג כשלה והמליצה להלאים את החברה. בשנות ה-50 היה דה ליאו מנהל בחברת תה"ל ובין השאר ניהל לזמן מה את סניף תה"ל בירושלים. בשנת 1957 הציע את התוכנית של המוביל הארצי שהתבססה על שאיבת מים מהכנרת עצמה, ולא ממקורות הירדן, במטרה למנוע את המלחת הכנרת.

בשנת 1959 מונה לחבר במועצת המנהלים של מפעלי ים המלח. 

בשנת 1957 נתמנה לראש המחלקה להנדסה חקלאית בטכניון במקום וולטר קליי לאודרמילק. בהמשך היה ראש המחלקה להידרוטכניקה בטכניון. כן היה מנהל המעבדה ההידראולית בטכניון. בשנת 1963 נתמנה לראש הקתדרה ע"ש דוד סיגל.

בשנת 1953 השתתף במשלחת סיוע ישראלית מטעם האו"ם לציילון. 

בשנת 1963 היה חבר בוועדה לקביעת מדיניות חיפושי נפט של ישראל בראשות יגאל ידין ובועדה לעניין כריית זיפזיף. 
בינואר 1963 המליצה ועדה בראשותו להקים בתי ספר להנדסאים וטענה שיש עודף מהנדסים לעומת הנדסאים בישראל.

דה ליאו היה נשוי למרים לבית גרזון. היה להם בן יחיד, סרן [https://www.izkor.gov.il/עמוס%20דולב%20די%20ליאו/en_3a6aabcfebc6aa3dfafdb9da98706bc2 עמוס דולב דה ליאו], שנפל בעת שירותו הצבאי בשנת 1952.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסה אזרחית וסביבתית
קטגוריה:המוביל הארצי
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:ישראלים ילידי הולנד
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים ביישוב
קטגוריה:אבות שכולים: חללי צה"ל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
Ginx eSports TV

Ginx eSports TV הוא ערוץ טלוויזיה בינלאומי העוסק בספורט אלקטרוני (eSports). הערוץ זמין ב-10 שפות ב-50 מדינות ליותר מ-55 מיליון בתים. הערוץ משדר מספר תוכניות ומשדר גם משחקים וטורנירים בשידור חי ממספר מקומות ברחבי העולם.

== היסטוריה ==
 
Ginx tv נוסד בשנת 2007, והושק באוגוסט 2008 על פלטפורמת השידורים בלוויין של Boom TV ברומניה.

באוגוסט 2010 הודיע הערוץ כי הוא מתכנן להשיק את שידוריו בבריטניה ובאירלנד, שם צפוי לו קהל פוטנציאלי של מעל 12 מיליון צופים באמצעות Sky ו-Virgin Media. במרץ 2011 דווח כי השקת הערוץ נדחתה, ושידורי הערוץ הושקו רק ב-9 ביולי 2013.

באוקטובר 2013 הערוץ רכש את ערוץ הפוקר על מנת להגיע ל-19 מיליון בתים נוספים באירופה, בתשלום של 26 מיליון דולר.

ב-23 במאי 2014 הושק Ginx tv באינדונזיה בשידורי TransVision.

אתר אינטרנט חדש לערוץ הושק ב-2015. האתר מאפשר ללקוחות הערוץ לרכוש מינוי לחודש, לרבעון או לשנה, ובמסגרתו יקבלו גישה לשידורי הערוץ ולתוכניות VOD נבחרות.

== בישראל ==
בפברואר 2017 החלה החברה המפעילה את הערוץ בפעילות גם בישראל, באמצעות שותפות עם אפליקציית 4GTV של פרטנר.

בחודש יוני 2017 עלה הערוץ בשירות הטלוויזיה סלקום tv ובשירות פרטנר TV. הערוץ משודר בתרגום לעברית ברוב התוכניות.

באוגוסט 2017 שידר הערוץ, ללקוחות סלקום tv בלבד, את גמר אליפות ישראל בספורט אלקטרוני של אותה השנה. החל מאפריל 2018 משדר הערוץ באופן קבוע את משחקי ליגת אליפות ישראל ב-League of Legends לשנת 2018.

במרץ 2018 עלה הערוץ ב-HOT באפיק 93.

ב-26 בספטמבר 2019 ירד הערוץ מסלקום tv.

ב-23 באוקטובר 2019 ירד הערוץ מHOT.

== תוכניות ==
* הגשר
* השעה הראשונה
* IRL
* השבוע ב-eSports
* הורדה יומית
* חדר המשחקים
* State of Play
* State of Play: עליית המלך

== ראו גם ==
* JimJam
* ערוץ הספורט
* Travel Channel

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערוצי ספורט
צרטיים

צרטיים (שם מדעי: Ceratiidae) היא משפחת דגי מצולות מסדרת החכאים. הם מכונים שדי ים על שם הזיז העליון שלהם הבולט מעל מצחם, המשמש כחכה ומשתמש בנהורנות.

חכאים אלה הם מהנפוצים שבבני סדרתם באוקיינוסים השונים. הם מצויים בכל האוקיינוסים עד האזור שסביב אנטארקטיקה וחיים בעומקים גדולים בהם אין אור שמש. הם צדים דגים ויצורי ים אחרים באמצעות פיתיון החכה שמעל מצחם ובולעים את הטרף בשאיבה לתוך פיותיהם הרחבים.

לחכאים ממשפחה זו יש דו-צורתיות זוויגית קיצונית מאוד: הנקבה מגיעה לפעמים לאורך של 1.5 מטר אך הזכר מגיע לאורך של 14 ס"מ בלבד והוא בעל פה קטן דמוי-מקור וחסר שיניים. בעונת הרבייה הזכר מוצא נקבה גדולה, נושך עם מקורו את עורה ומוצץ ממנה דם, תוך כדי שהיא שוחה באוקיינוסים והזכר מתרבה איתה, עד לגוויעתו. בכך הזכר מצרף את עצמו לחלוטין למחזור הרבייה של הנקבה. בני המשפחה הם היצורים היחידים המשמשים ככימרות במהלך ההתפתחות התקינה של חייהם.

==מיון==
*משפחה צרטיים (Ceratiidae)
**סוג Ceratias
***מין Ceratias holboelli
***מין Ceratias tentaculatus
***מין Ceratias uranoscopus 
**סוג ומין יחיד Cryptopsaras couesii

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חכאים
שחף אפרפר

שחף אפרפר (שם מדעי: Larus glaucescens) הוא מין שחף ממשפחת השחפיים החי בצפון אמריקה הצפונית ומזרח אסיה.
== מאפיינים ==
שחף זה דומה למין שחף מערבי ולעיתים מתרבה איתו. הוא בעל נוצות לבנות עם כנפיים אפורות ומקור צהוב ארוך, עיניים שחורות, מצח שקוע מעט ורגליים ורודות. השחפים הצעירים אפורים מנומרים או חומים. אורכו של שחף זה 50-68 ס"מ, מוטת כנף של 120-150 ס"מ והוא שוקל 730-1,690 גרם. הוא יכול להגיע לגיל של עד 22 שנה בתנאי שבי.

השחף עף בקהילות גדולות לאורך החופים שבין אלסקה לוושינגטון ולעיתים יורד עד חופי קליפורניה. הוא מתרבה בים ברינג, בין אלסקה לקמצ'טקה שבסיביר ובתוך איי הים.

שחף זה מעופף בלהקות כאשר הוא מוצא מזון גדול, כמו להקות דגים קטנים או מזון טרי על החוף כמו פגרים. להקת שחפים עטים יחדיו על מזונם בצעקות. כמו כן הם ניזונים מתפיסת יצורים קטנים כמו צדפות ותולעים על החוף.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן פרידריך נאומן
קטגוריה:שחפיים
קטגוריה:סיביר: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1845
יצחק בן בשט

יצחק בן בשט (15 בדצמבר 1979 – 12 בדצמבר 2023) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. כיהן כמפקד חטיבת יפתח, מפקד חטיבת פארן, מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי ומפקד גדס"ר גולני. נפל כמפקד בכיר בחטיבת גולני בקרב בשג'אעייה במלחמת חרבות ברזל.

== ביוגרפיה ==
בן בשט נולד לעדנה ורפי וגדל בנווה צוף. דודו מצד אביו הוא פרופ' אבי בן-בסט.

למד במכינה קדם-צבאית קשת יהודה (מחזור ז'), ולאחר מכן התגייס לצה"ל, שובץ בחטיבת גולני, והתקבל ליחידת אגוז. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב ליחידת אגוז ומונה למפקד צוות. לאחר מכן שימש מפקד פלוגה מסייעת בגדוד 51. בהמשך עבר לשרת ביחידת שלדג, ושימש במספר תפקידי פיקוד. לאחר מכן מונה לסגן מפקד יחידת אגוז, ושימש בתפקיד בין היתר במבצע צוק איתן. במהלך המבצע החליף זמנית את מפקד היחידה, יונתן רום, לאחר פציעתו.

בינואר 2015 הועלה לדרגת סא"ל, מונה למפקד גדס"ר גולני, ושימש בתפקיד עד 22 ביוני 2016. לאחר מכן שימש מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי בין השנים 2016–2018. ב-22 באוגוסט 2018 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שגיא. במהלך תפקידו, ב-28 בנובמבר 2018, החטיבה נסגרה, והוקמה במקומה תחת פיקודו חטיבת פארן. בתפקיד זה שירת עד 18 באוגוסט 2020. לאחר מכן מונה למפקד צוות בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים בין השנים 2020–2021. ב-8 באוגוסט 2021 מונה למפקד חטיבת יפתח, תפקיד שמילא עד ספטמבר 2023.

לאחר סיום תפקידו, היה בתהליך פרישה משירות קבע. לנוכח מתקפת הפתע על ישראל באוקטובר 2023, נסע לעוטף עזה עם אלוף-משנה במילואים יאיר הירש, ויחד חילצו משפחות מבתיהן<ref>מתוך ההספד של אלוף יניב עשור</ref>.

עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל, התנדב לפקד על החפ"ק של מח"ט גולני, יאיר פלאי, במסגרת הלחימה ברצועת עזה. בן בשט נפל בקרב בשג'אעייה שבמזרח רצועת עזה, יחד עם עוד תשעה לוחמים.

היה נשוי לאדר ואב לארבעה. התגורר במושב שדה יעקב שבעמק יזרעאל.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 

{{סרטונים}} יצחק בן בשט כמפקד [[חטיבת פארן, נובמבר 2018]]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוחמי יחידת אגוז
קטגוריה:לוחמי יחידת שלדג
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גולני
קטגוריה:מפקדי חטיבת שגיא
קטגוריה:מפקדי חטיבת פארן
קטגוריה:מפקדי חטיבת יפתח
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:שדה יעקב: אישים
קטגוריה:נווה צוף: אישים
קטגוריה:בוגרי מכינה קדם-צבאית קשת יהודה
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
פסטיבל הזמר והפזמון 1969

פסטיבל הזמר והפזמון 1969 הייתה תחרות שירים ששודרה בקול ישראל ובערוץ הראשון.

התחרות התקיימה במוצאי יום העצמאות בבנייני האומה בירושלים בהנחיית יצחק שמעוני. המנצח על התזמורת לסלו רוט והמפיקים הם חנוך חסון וגיל אלדמע.

זה היה פסטיבל הזמר והפזמון הראשון ששודר בשידור חי בטלוויזיה בישראל. בין השירים שנשלחו לתחרות לא נמצאו שירים הולמים, ולכן כל שנים עשר השירים הוזמנו אצל מחברים מקצועיים.

לראשונה נערכה ההצבעה גם בארבע נקודות הצבעה ברחבי הארץ, בנוסף להצבעות הנוכחים באולם: כפר מסריק, שדה משה, נתניה וכפר הנוער בן שמן.

השיר "על כפיו יביא" בביצוע של רבקה זהר שזכה במקום הרביעי, הפך ללהיט, וזכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל ושל גלי צה"ל.

בעקבות נושאו של השיר "בלדה לחובש", שזכה במקום הראשון, הושמעו טענות לגבי הכללתו בפסטיבל, שנערך בימי מלחמת ההתשה. בשנים לאחר מכן נמנעו תחנות הרדיו מהשמעת השיר.

יהורם גאון, שזו הייתה הופעתו האחרונה בפסטיבל, זכה בשני המקומות הראשונים, ואמור היה גם לשיר את השיר "בדרך חזרה", שזכה במקום השלישי, אך ויתר עליו.

שירים נוספים שזכו להצלחה לאחר הפסטיבל היו: 

השיר "עץ האלון" של יהורם גאון, שהגיע למקום השני בתחרות ולמקום השישי במצעד הפעמונים השנתי תשכ"ט שהיה מצעד הפזמונים העברי השנתי הראשון.

השיר "פראג" של אריק איינשטיין, שזו הייתה הופעתו האחרונה בפסטיבל.

"שיר בארבעה בתים" בביצוע אילנית.

== השירים המשתתפים ==
{| class="wikitable sortable"
!סדר
!שם המבצע
!שם השיר
!מילים
!לחן
!עיבוד
!מקום
|-
|1
|יהורם גאון
|עץ האלון
|יורם טהרלב
|מוני אמריליו
|שמעון כהן
|2
|-
|2
|אלכסנדרה
|שיר ערש 1969
|יוסי גמזו
|אריה לבנון
|אריה לבנון
| -
|-
|3
|יגאל בשן
|על גל האבן הלבנה
|ירון לונדון
|יעקב הולנדר
|יצחק גרציאני
| -
|-
|4
|עדנה גורן וקובי רכט
|מכתבי אהבה
|תרצה אתר
|אלונה טוראל
|לסלו רוט
| -
|-
|5
|אבי טולדנו
|בדרך חזרה
|אהוד מנור
|נורית הירש
|נורית הירש
|3
|-
|6
|אילנית
|שיר בארבעה בתים
|אהוד מנור
|נחום היימן
|שמעון כהן
| -
|-style="font-weight:bold; background:gold;"
|7
|יהורם גאון
|בלדה לחובש
|דן אלמגור
|אפי נצר
|שמעון כהן
| 1
|-
|8
|אריק איינשטיין
|פראג
|שלום חנוך
|שלום חנוך
|מישה סגל
| 7
|-
|9
|רבקה זהר
|על כפיו יביא
|יורם טהרלב
|יאיר רוזנבלום
|אלכס וייס
| 4
|-
|10
|אבי טולדנו
|את הרוח
|רימונה די נור
|רפי בן-משה
|רפי בן-משה
| -
|-
|11
|יהורם גאון
|לילה בהיר
|שמרית אור
|משה וילנסקי
|משה וילנסקי
| -
|-
|12
|הפרברים
|בהר הגלבוע
|לאה נאור
|יוסף הדר
|שמעון כהן
| -
|}

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.festi.co.il פסטיבל הזמר והפזמון], באתר הפסטיבלים
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:1969 במוזיקה
קטגוריה:1969 בישראל
1969
זמר ופזמון
רות אחלמה

רות אחלמה (בגרמנית: Ruth Achlama; נולדה ב-29 באוקטובר 1945) היא מתרגמת גרמנייה-ישראלית.

== ביוגרפיה ==
נולדה כרנאטה בטנפיהר (Renate Böteführ) בקוודלינבורג שבסקסוניה-אנהלט, וגדלה במנהיים שבבאדן-וירטמברג. בשנים 1963–1964 השתתפה בחילופי תלמידים בארצות הברית ובשנת 1965 סיימה את בחינות הבגרות שלה. מ-1965 עד 1969 למדה תורת המשפט באוניברסיטת היידלברג. בין 1969 ל-1973 השלימה את שנות ההתמחות המשפטית שלה, שאת חלקן העבירה אצל עורך דין בתל אביב. בשנים 1973–1974 למדה מדעי היהדות בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי שבאוהיו. בשנת 1974 התגיירה ונישאה לכימאי הישראלי אברהם אחלמה. יחד עם בעלה היגרה לישראל.

בישראל, עבדה בתחילה בתור מגיהה בעיתון היקי "חדשות ישראל" בשפה הגרמנית. מאוחר יותר, למדה מדעי המידע באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר שסיימה את לימודיה עבדה בתור ספרנית בספרייה של הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. מאז 1979 עובדת בעיקר בתור מתרגמת עצמאית. היא בעלת אזרחות גרמנית וישראלית, ומתגוררת במרכז תל אביב.

רות אחלמה תרגמה בתחילה בעיקר ספרי עיון, אך לאחר מכן עברה להתמקד בתרגום ספרות יפה מעברית לגרמנית. בין הסופרים שאת יצירותיהם תרגמה ניתן למצוא את אברהם ב. יהושע, את עמוס עוז ואת מאיר שלו.

== פרסים ואותות הוקרה ==
* מ-1993 עד 1995 הייתה רות אחלמה נושאת טבעת "הירונימוס" של איגוד המתרגמים הדוברים-גרמנית של יצירות ספרותיות ומדעיות. היא העבירה את הטבעת הלאה להרטמוט פנדריך (Hartmut Fähndrich).
* ב-1995 קיבלה, בשל תרגומיה ליצירות של עמוס עוז, את פרס פאול צלאן.
* ב-2015 ניתן לה פרס התרגום מעברית לגרמנית, שניתן אז בפעם הראשונה.
* ב-2019 קיבלה את אות מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (Bundesverdienstkreuz am Bande)

== תרגומיה ==

==לקריאה נוספת==
*רות אחלמה, ""אל הסלסול הזה עצמו, אבא, עלינו להיכנס ולהסתלסל בתוכו": גישה אמפאתית לתרגום", בתוך: ניצה בן-דב (עורכת), בכיוון הנגדי: קובץ מחקרים על מר מאני לא"ב יהושע, רעננה: הקיבוץ המאוחד, 1995, עמ' 373-
*רות אחלמה, "מחפשים שידוך לפימה: על תרגום יצירותיו של עמוס עוז לגרמנית", בתוך: אהרן קומם ויצחק בן-מרדכי (עורכים), ספר עמוס עוז, באר-שבע: הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תש"ס, עמ' 157–159

== קישורים חיצוניים ==
* 
* Gabrielle Oberhänsli-Widmer: [https://www.freidok.uni-freiburg.de/fedora/objects/freidok:5592/datastreams/FILE1/content Die Optik der Übersetzerin,] שיחה עם רות אחלמה, אוניברסיטת פרייבורג, 1998 (קובץ PDF; מכיל 12 עמודים, 1.4&#x20;MB)
* Dominik Peters: [http://www.spiegel.de/kultur/literatur/bestseller-uebersetzerin-in-israel-frau-achlama-kuesst-am-besten-a-1210158.html Bestseller-Übersetzerin: Frau Achlama küsst am besten], www.spiegel.de
**גרסה עברית: [https://www.goethe.de/ins/il/he/kul/mag/21308984.html מתרגמת בחסד עליון: הנשיקה המושלמת של רות אחלמה], באתר מכון גתה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מתרגמים גרמנים
קטגוריה:מתרגמות ישראליות
קטגוריה:מתרגמים ישראלים
קטגוריה:מתרגמים מעברית
קטגוריה:מתרגמים לגרמנית
קטגוריה:ספרני האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1970
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
אברהם בים

אברהם דוד "אייב" בים (באנגלית: Abraham David "Abe" Beame; 20 במרץ 1906 – 10 בפברואר 2001) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כראש עיריית ניו יורק בשנים 1974–1977.

== ביוגרפיה ==
בים נולד בלונדון, בשם אברהם דוד בירנבאום. הוריו פיליפ ואסתר (לבית גולדפרב) היגרו מוורשה לאנגליה. שלושה חודשים לאחר לידתו עזבו הוריו את אנגליה ועברו לארצות הברית. בים גדל בלואר איסט סייד בניו יורק, למד בסיטי קולג' של ניו יורק, ובשנת 1928 סיים שם בהצטיינות תואר ראשון בעסקים.

עוד כסטודנט הקים חברת ראיית חשבון. לאחר לימודיו לימד בתיכון בשכונת ריצ'מונד היל בקווינס, בשנים 1929–1946. בשנים 1944–1945 לימד במקביל באוניברסיטת ראטגרס.

בשנים 1952–1961 כיהן כמנהל התקציב של ניו יורק. בשנת 1965 היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לראשות עיריית ניו יורק, אך לא נבחר.

בשנת 1973 נבחר לראשות עיריית ניו יורק מטעם המפלגה הדמוקרטית. במהלך הקדנציה שלו נאלץ בים להתמודד עם המשבר הכספי הגדול של עיריית ניו יורק ולמנוע פשיטת רגל של העירייה. בזמן כהונתו אירעה גם הפסקת החשמל בניו יורק בשנת 1977. עד סוף הקדנציה עברה קופת העירייה מגירעון של מיליארד וחצי דולר ליתרה של כמאתיים מיליון דולר. טרם הבחירות של שנת 1977 הפסיד בים לאד קוץ' בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית.

בים היה ראש העיר היהודי השני, לאחרי פיורלו לה גוארדיה.

== חיים אישיים ==
בים היה נשוי למרי (לבית אייגרמן), ולהם שני בנים, אדמונד וברנרד. הוא התגורר תחילה בקראון הייטס, ולאחר מכן עבר לפרוספקט פארק.

נפטר ב-10 בפברואר 2001, אחר שעבר ניתוח לב פתוח. נקבר בבית הקברות ניו מונטיפיורי.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* [https://www.nytimes.com/2001/02/11/nyregion/abraham-beame-is-dead-at-94-mayor-during-70-s-fiscal-crisis.html?pagewanted=1 Abraham Beame Is Dead at 94; Mayor During 70's Fiscal Crisis]
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי עיריית ניו יורק
קטגוריה:בוגרי הסיטי קולג' של ניו יורק
קטגוריה:בוגרי ברוך קולג' (ניו יורק)
קטגוריה:יהודים ראשי עיריות בארצות הברית
קטגוריה:חברי המפלגה הדמוקרטית (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאים ממוצא פולני-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
אנדראש קון

האב אנדראש קוּן (בהונגרית: Kun András; 9 בנובמבר 1911 – 19 בספטמבר 1945) היה כומר קתולי מהמסדר הפרנציסקני. בתקופת השואה בהונגריה, קון היה גם מפקד חוליה של מפלגת צלב החץ. לאחר מלחמת העולם השנייה הועמד קון לדין על פשעי מלחמה. הוא הורשע ונתלה.

==חייו==
האב קון נולד בנירבאטור (Nyírbátor), באוסטרו-הונגריה. הוא למד בסמינר ברומא. באיטליה הוקסם קון מהמשטר של המדינה הפאשיסטית. הוא שימש אז כומר במנזר פרנציסקני. בשנת 1943 עזב את המנזר ועבר לבודפשט.

בתחילת 1944 נרשם קון במפלגת צלב החץ הפרו-נאצית. במהלך הכניסה הגרמנית להונגריה במרץ 1944 (מבצע מרגרטה), השתתף קון בהשתלטות של צלב החץ על חלוקת הנשק.

קון פיקד על יחידה של צלב החץ שעסקה בטבח יהודים. במהלך פעילויות אלה המשיך ללבוש את גלימת הכמורה שלו והצווארון הרומי. ציוויו בעת הוצאה להורג היה בדרך כלל - "בשם המשיח - אש!"

ב-12 בינואר 1945 פרצה חוליה של קון לבית החולים היהודי ברחוב מארוס (בית החולים של "בודה חברה קדישא"), שבו נורו 149 חולים ורופאים יהודים. בהזדמנות אחרת, פלש עם יחידתו לבית החולים סנט ג'ון ושם נרצחו בין 80 ל-100 איש. כיתתו פלשה גם לבתי מחסה שם שהו יהודים וחטפה כ-500 יהודים ואת מגיניהם. כולם היו מסודרים בשורה ונורו לתוך נהר הדנובה. בהזדמנות אחרת, יחידה בפיקודו של קון פרצה לסנטוריום, ושם, על פי הוראתו, נורו למוות 100 יהודים.

האב קון לא ברח מהעיר לפני המצור של הצבא האדום על בודפשט, הוא נשאר בעיר והמשיך בפעילות. כיתתו המשיכה במרדף אחרי יהודים ואחר אלו שהסתירו יהודים.

עם שחרור העיר בידי הסובייטים קון נעצר והואשם ב-500 מעשי רצח על ידי בית הדין העממי ההונגרי. במהלך משפטו, האב קון תיאר את פשעיו בפירוט, תוך שהוא מבטא גם חרטה. הוא הורשע ונתלה בבודפשט ב-19 בספטמבר 1945.

==קישורים חיצוניים==
[https://www.youtube.com/watch?v=lWCAosfnsd4 סרט תעמולה של מפלגת צלב החץ בכיכובו של קון] באתר יוטיוב 

קטגוריה:פרנציסקנים
קטגוריה:כמרים הונגרים
קטגוריה:משתתפים ברצח יהודי הונגריה
קטגוריה:הונגרים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:הונגרים משתפי פעולה עם הנאצים שהוצאו להורג
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1911
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1945
Siata Daina

Siata Daina (קרויה גם: Siata Daina Grand Sport) היא מכונית ספורט בתצורת רודסטר אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית Siata.

בין השנים 1950–1958 יוצרו 50 יחידות. גוף דגמי "Siata Daina" (דגמי קופה ורודסטר) נבנה על ידי "Stabilimenti Farina" ו-"Gruppo Bertone" והותאם אישית לפי דרישת הלקוח

==תצורות "Siata Daina"==
* 2 דלתות - קופה

* 2 דלתות רודסטר - קבריולה

==דגמי "Siata Daina"==
* 1.4 ליטר
* 1.5 ליטר
* 1.8 ליטר

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Red and Gray Daina.jpg | דגם "Siata Daina", דגם רודסטר
קובץ:Siata Daina Gran Sport.jpg | דגם "Siata Daina", דגם רודסטר
קובץ:1951 Siata Gran Sport (5986215701).jpg | דגם "Siata Daina", שנת 1951, דגם רודסטר
קובץ:1951 Siata Gran Sport engine (5986773870).jpg | מנוע דגם "Siata Daina", שנת 1951
קובץ:Siata Daina Gran Sport 4.tif | דגם "Siata Daina" - מבט לתא הנהג, דגם רודסטר
קובץ:Siata Daina Gran Sport 3.tif | דגם "Siata Daina", דגם רודסטר 
קובץ:Siata Daina Grand Sport - MM 2014 - (14206706854).jpg | דגם "Siata Daina", דגם רודסטר 
קובץ:Siata Daina GS 1951 rear.jpg | דגם "Siata Daina GS", דגם רודסטר, שנת 1951
קובץ:Paris - Bonhams 2017 - Siata Daina Gran Sport type A barchetta - 1952 - 001.jpg | דגם "Siata Daina", דגם רודסטר
קובץ:Paris - Bonhams 2017 - Siata Daina Gran Sport type A barchetta - 1952 - 002.jpg | דגם "Siata Daina", דגם רודסטר
קובץ:Paris - Bonhams 2017 - Siata Daina Gran Sport type A barchetta - 1952 - 003.jpg | דגם "Siata Daina", דגם רודסטר 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://vimeo.com/206690492 דגם "Siata Daina" - סרטון]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות קופה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1950
קטגוריה:כלי רכב איטלקיים
איליושין Il-114

סלון האווירי במוסקבה, 2007]]
איליושין Il-114 (רוסית: Ильюшин Ил-114) הוא מטוס רוסי בעל מנועי טורבו, שעוצב כמטוס נוסעים לטיסות פנים. יועד להחליף את האנטונוב An-24, כשטיסת הבכורה התבצעה ב-1990. היה מתוכנן לבנות את המטוסים במפעל בטשקנט בהיקף של כ-100 מטוסים בשנה עד 2030. לאחר התפרקות ברית המועצות התוכניות נגוזו ובסך הכל נוצרו 20 יחידות.

הייצור הושעה זמנית ביולי 2012, עם המטוס השישי והאחרון שנמסר אוזבקיסטן איירליינס ב-24 במאי 2013. ההחלטה על הפסקת הייצור באה בעקבות החלטת הממשלה האוזבקית לשמש את המפעל של איליושין בטשקנט לקווי ייצור אחרים (דהיינו יחידות מבניות, מוצרים למשק הבית, חלקי חילוף למכוניות וציוד חקלאי), למרות העניין הרוסי בשמירה על קו הייצור בשל ביקוש גבוה למטוס. באוקטובר 2013 החברה הודיעה כי הייצור יתחדש לאחר שהמפעל יפתור את ענייניו הכספיים.

ב-2016, הממשל הרוסי החליט שהייצור יתחדש במפעל ברוסיה, בשיתוף פעולה עם תאגיד המטוסים המאוחד וחברת הבת שלו מיג כשהמטוס מכונה איליושין Il-114-300. טיסת הבכורה התקיימה ב־16 בדצמבר 2020 והמטוסים הראשונים ייקלטו לשירות מסחרי ב־2022.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20080124001232/http://www.ilyushin.org/eng/products/passenger/114.html המטוס] באתר של חברת איליושין
* 

==הערות שוליים==
 
 
 
קטגוריה:מטוסי איליושין
קטגוריה:מטוסי נוסעים רוסיים
יוסי אבו

יוסי אבו (נולד ב-7 בדצמבר 1977) הוא מנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל חברת ניו מד אנרג'י (לשעבר דלק קידוחים) מקבוצת דלק. בעבר כיהן כיועץ לשר האוצר רוני בר-און.

== ביוגרפיה ==
אבו הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים אותו סיים בהצטיינות, והוא עבר התמחות בעריכת דין במשרד עורכי-הדין יגאל ארנון בתל אביב.

בשנים 2007–2009 שימש כיועץ לשר האוצר רוני בר-און, עד שבמרץ 2009 מונה למנהל סחר ורגולציה בחברת דלק אנרגיה. בשנת 2011 קודם לתפקיד מנכ"ל ניו מד אנרג'י בו הוא מכהן עד היום. בנוסף שימש כמנכ"ל אבנר חיפושי נפט בשנים 2016–2017 עד לביצוע הליכי מיזוג עם חברת ניו מד אנרג׳י (דלק קידוחים דאז).

במהלך תפקידו כמנכ"ל ניו מד אנרג׳י הוביל את המשא ומתן לחתימת הסכמי ייצוא אזוריים לירדן ומצרים, במסגרתם יסופק להן גז טבעי ממאגרי לוויתן ותמר. אבו כיהן כיושב ראש דירקטוריון חברת תמר פטרוליום משנת 2017 (התפטר במהלך שנת 2019). ביוני 2018 מונה למנכ"ל דלק אנרגיה.

בספטמבר 2021 חתם על מכירת אחזקותיה של ניומד אנרג׳י (22%) במאגר תמר למובדאלה פטרוליום האמירתית. שווי העסקה הכולל נאמד בכ- 1.1 מיליארד דולר, והוא נחשב להסכם המסחרי הגדול ביותר שנחתם בין איחוד האמירויות לישראל מאז חתימת "הסכמי אברהם" בספטמבר 2020. עם מכירת האחזקות השלימה ניו מד אנרג׳י באופן מלא את התחייבותה במתווה הגז, שאושר ע״י הממשלה.

באוגוסט 2022, חתם על מזכר הבנות עם חברת אנלייט על מיזם משותף להקמת פרויקטי אנרגיה ירוקה במצרים, באיחוד האמירויות, במרוקו ועוד. כמו כן, אבו מוביל את השותפות למסחר בבורסת לונדון.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://newmedenergy.com/about-us/ יוסי אבו] באתר ניו מד אנרגי
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:קבוצת דלק
קטגוריה:גז טבעי בישראל
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977
פיג'ו סוג 24

פיג'ו סוג 24 (בצרפתית: Peugeot Type 24) היא מכונית פתוחה (קבריולה) מסוג "Runabout (car)" , בעלת מנוע בנזין מתוצרת חברת פיג'ו הצרפתית בין השנים 1898–1902.

סך הכול יוצרו 20 יחידות.

==מאפיינים==
* מנוע בנזין, ממוקם מאחור
* הנעה אחורית
* מערכת היגוי - הגה בצורת חצי סהר
* 2 מושבים
* קבריולה

==ראו גם==
* פיג'ו
* פיג'ו סוג 1
* פיג'ו סוג 15
* פיג'ו סוג 17
* פיג'ו סוג 27
* פיג'ו סוג 31

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1898
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
24
קטגוריה:מכוניות מנוע אחורי
נחום עב

נחום עב (עבו; 1923 – 16 במאי 2015, כ"ז באייר ה'תשע"ה) היה סופר ומשורר, איש ההגנה, ממשחררי טבריה במלחמת העצמאות, סגן-אלוף בצה"ל, איש עסקים, סגן ראש העיר טבריה ויקיר העיר.

==ביוגרפיה==
נולד בסג'רה למזל ולאליהו עבו שנמנו עם ראשוני המתיישבים במושבה, בן למשפחת עבו שהתיישבה בגליל מספר דורות לפני כן. אביו יחד עם בן דודו, שלמה אל חייל (אלחיל), ייסדו בה את חוות סג'רה, והיוו את הבסיס לייסוד השמירה היהודית בגליל של אגודת השומר. בשנת 1925 עברה המשפחה להתגורר בטבריה. בצעירותו למד בבית הספר כי"ח כל ישראל חברים, ובמקביל הצטרף לארגון ההגנה.

בגיל 16 שימש גם כשומר, וקיבל רישיון לנשיאת אקדח. בשנת 1939 הואשם בירי והרג של פורע ערבי ב-7 במאי של אותה השנה, כתגובה לפציעת אחיו בידי ערבים במסגרת הטבח בטבריה. יגאל אלון הבריחו לכפר תבור, ולמשך תקופה של כשבועיים שימש שם כעוזר לרועה צאן. הוא נתפס לבסוף ונידון למוות בתלייה בבית הדין הצבאי הבריטי בחיפה. בשל גילו הצעיר, הומר עונשו למאסר עולם, למרות שהכחיש כי נכח בטבריה באותו היום. הוא ריצה את עונשו בכלא עכו, שם הכיר את אנשי המחתרות שבעתיד היו למפורסמים (משה דיין ויצחק שמיר), ובכך היה ראשון אסירי ההגנה בתקופתו. ביום סיום מלחמת העולם השנייה קיבל חנינה ממלך אנגליה לאחר שבע שנות מאסר. על מאסר זה הוכר כאסיר ציון.

עם תום תקופת מאסרו, חזר לפעילותו בהגנה ואף השתתף בקורס קציני הגנה בג'וערה בשנת 1946. במלחמת העצמאות לקח חלק מרכזי בשחרור טבריה, כמפקד העיר העתיקה.

בשנת 1949 נישא לרחל.

במלחמת העצמאות לחם במסגרת חטיבת גולני ולאחר מכן היה ממקימי היחידה למלחמה זעירה, שהייתה הבסיס להקמת הסיירות המובחרות בהמשך, ועל כך זכה בכנפי צניחה על רקע ירוק. בשנים שלאחר מלחמת העצמאות היה ממקימי חטיבה 300 ושימש בה כסגן מפקד פלוגת הסיור של החטיבה. מאז מלחמת העצמאות השתתף בכל מלחמות ישראל, עד מלחמת שלום הגליל והנסיגה הראשונה מלבנון.

מאמצע שנות ה-50 ועד לשנת 1974 שימש כיו"ר האיגוד המקצועי במועצת הפועלים בטבריה, שם סייע רבות לעובדים ודאג לשפר את תנאיהם. בבחירות לראשות עיריית טבריה שהתקיימו לאחר מלחמת יום הכיפורים בשנת 1974, נבחר למועצת העיר במסגרת רשימה מקומית בראשותו, וכיהן כסגנו בשכר של ראש העיר משה צחר. לאחר סיום הקדנציה בשנת 1979, עבד לפרנסתו בהסתדרות העובדים, נבחר כיו"ר בהתנדבות של המועצה הלאומית למניעת תאונות. בתפקיד האחרון כיהן עד לתחילת שנות ה-90.

בשנת 1983 ערך בבית יד לבנים בטבריה תערוכה שהציגה 40 שרידים ופריטי מלחמה ממלחמות ישראל, שאסף בעצמו.

ייסד ובנה בטבריה את חוף סירונית.

היה מקורב אישית לדוד בן-גוריון ויגאל אלון.

קיבל את תואר יקיר העיר טבריה על פעילותו ותרומתו לעיר. 

במהלך העשור האחרון לחייו סבל מבעיות רפואיות, שהחמירו אט אט, עד שהלך לעולמו ב-16 במאי 2015, ונקבר בבית הקברות הישן של טבריה.

==חיבוריו==
*נחום עב (עבו): המאבק על טבריה, הצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991
*אסיר ציון בכלא עכו, בהוצאת משרד הביטחון

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20180823180259/https://www.tiberias.muni.il/component/content/article/73-articles/734---q------- נחום עב ז"ל ממפקדי המאבק לשחרור טבריה, הלך לבית עולמו], באתר עיריית טבריה
* [https://billiongraves.com/grave/נחום-עב-עבו/20842814 נחום עב עבו], באתר Billion Graves

==הערות שוליים==

נחום
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:סגני ראשי רשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:חברי מועצת העיר טבריה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
סטמפורד היל

סטמפורד היל (באנגלית: Stamford hill) היא שכונה בצפון לונדון, בירת הממלכה המאוחדת. חלקה שוכן ברובע האקני וחלקה בשכונת טוטנהאם שברובע הארינגיי.

== אוכלוסייה ==
בשכונה מתגוררת אוכלוסייה יהודית גדולה שהחלה להתיישב במקום בשנות ה-30 של המאה ה-20, המתגוררת לצד האוכלוסייה המקומית, בהם הודים ואפגאנים רבים. הקהילה החרדית מונה מעל 50,000 נפשות. הקהילה החרדית של לונדון היא אחת הגדולות והמשפיעות באירופה כולה. הקהילה ברובה מאופיינת כחסידית, אך כוללת גם חוגים ליטאיים.

שכונת סטמפורד היל היא ריכוז החסידים השלישי בגודלו אחרי ישראל וניו יורק. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, עד תחילת משבר הסאבפריים, ידעה הקהילה החרדית תנופה כלכלית אדירה. רבים מהם התעשרו מאוד, הודות לשוק הנדל"ן הפורח באנגליה. חלק מחברי הקהילה מופיעים דרך קבע ברשימת האנשים העשירים ביותר באנגליה, המתפרסם מדי שנה בטיימס הלונדוני. בשכונה מספר רב של בתי כנסת, ישיבות, תלמודי תורה ובתי ספר יהודיים. בנוסף לקהילה החרדית, חיה בשכונה גם קהילה גדולה של יהודים מעדן.

כמו כן בשל שיעור הילודה הגבוה בקרב הקהילה החרדית סטמפורד היל היא אחת השכונות בעלת שיעור הילודה הגבוהה ביותר בבריטניה.

התאחדות קהילות החרדים מנהלת את ענייני הדת במקום. תחת סמכותה הנישואין, הכשרות, בית דין לממונות, העירוב, המקוואות וכל היתר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bbc.co.uk/ww2peopleswar/stories/99/a8869099.shtml memories of Montefiore House School 1944-1950]
* [https://web.archive.org/web/20110604100055/http://www.london.gov.uk/archive/gla/publications/factsandfigures/dmag-briefing-2006-27.pdf 2001 Census profile: The Jewish population of London - GLA Data Management Group (September 2006)] accessed 13 December 2006
* [https://web.archive.org/web/20080603214005/http://mysite.wanadoo-members.co.uk/terns2/index.htm The Reservoirs Nature Society (TeRNS)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות לונדון
קטגוריה:לונדון: שכונות
Do You Love Me

"Do You Love Me" (בעברית: "האם אתה אוהב אותי"; מעוצב: "") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-27 ביולי 2010, כסינגל השני מתוך אלבומה ה-20 שקרוי על שם מספרו, 20, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.

השיר הגיע למקום הראשון במצעד של מדיה פורסט והשני במצעד של רשת ג'.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב על ידי הנרי ומשפחת בנדלי, הולחן על ידי משפחת בנדלי והופק על ידי הנרי ושי ראובני. השיר הוא בעצם סימפול לשיר בעל אותו השם שיצא בשנות ה-70 של המאה ה-20, והוקלט בשנת 1978.

לשיר יצא רמיקס רשמי אותו עשה הנרי, אשר צורף לתקליטור הסינגל ומוזכר בעטיפתו.

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ המלא שצולם עבור גרסת הרמיקס של השיר, פורסם לראשונה ביוטיוב ב-24 באוקטובר 2010. הקליפ צולם במדבר, בו ניתן לראות את חדד נוהגת במרצדס וענני אבק מסביבה. לאחר מכן ניתן לראות מאהל בתוכו ספונים נגנים בתלבושת ערבית מסורתית, רקדניות אירובי ובטן.

נכון ל-ינואר 2022, מונה הצפיות של האודיו והקליפ עומדים יחד על למעלה מ-3.7 מיליון צפיות.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי שרית חדד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים מרובי שפות
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי הנרי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי הנרי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי שי ראובני
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד העברי של מדיה פורסט
הטיהור הראשון

הטיהור הראשון (באנגלית: The First Purge) הוא סרט פעולה-אימה אמריקאי שביים ג'רארד מקמאווי. הסרט הוא הרביעי בסדרת סרטי "הטיהור" (הראשון היה "הטיהור" שיצא בשנת 2013, השני היה "הטיהור 2: לשרוד את הלילה" שיצא בשנת 2014 והשלישי היה "הטיהור 3: שנת בחירות" שיצא בשנת 2016) ומהווה פריקוול לטרילוגית סרטי הטיהור. הסרט הוקרן לראשונה בארצות הברית ב-4 ביולי 2018, ובישראל ב-26 ביולי 2018.

== תקציר העלילה ==
כדי להוריד את אחוזי הפשע בשאר השנה, אנשי מפלגת האבות המייסדים החדשים של אמריקה בוחנים ניסוי חברתי חדש שישחרר את כל התוקפנות פעם אחת בשנה: "הטיהור"– לילה אחד שבו כל הפשעים מותרים והחוקים אינם תקפים. תושבי סטטן איילנד בארצות הברית נבחרים להיות הראשונים להשתתף בטיהור, אך לאחר שהניסוי כמעט נכשל, מתגלים במהלך הלילה סודות שעשויים לסכן את הניסוי ואת ארצות הברית כולה.

== שחקנים ודמויות ==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן !! שם הדמות
|-
| אילן נואל || דמיטרי
|-
| לקס סקוט דייוויס || ניה
|-
| ג'ויבן ווייד ||ישעיהו
|-
| לונה לורן ולז || לואיזה
|-
| מריסה טומיי || דוקטור מאי
|-
| מלוני דיאז || חואני
|-
| פאץ' דארה || ארלו סביאן
|}

== הפצה ==
הקרנת הבכורה של הסרט בארצות הברית הייתה ב-4 ביולי 2018, ובישראל ב-26 ביולי 2018.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סרטי 2018
קטגוריה:סרטי אימה מ-2018
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי בלאמהאוס הפקות
קטגוריה:סרטים דיסטופיים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
ג'ון וולש

ג'ון אדוארד וולש (באנגלית: John Edward Walsh; נולד ב-3 בנובמבר 1960) הוא פוליטיקאי ואיש צבא אמריקאי, שכיהן כנציגה של מדינת מונטנה בסנאט של ארצות הברית במשך כשנה מטעם המפלגה הדמוקרטית. טרם מינויו לסנאט היה קולונל במשמר הלאומי של צבא ארצות הברית, השליש הראשי של המשמר הלאומי של מונטנה בדרגת ייצוג של בריגדיר גנרל בשנים 2008–2012, וסגן מושל מונטנה ה-34 בשנים 2013–2014 תחת המושל סטיב בולוק.

באוקטובר 2013 הודיע וולש כי יתמודד לסנאט האמריקאי בבחירות שייערכו ב-2014 להחלפת הסנאטור הדמוקרטי המכהן מקס בוקוס. כאשר בוקוס פרש לפני תום כהונתו, מונה וולש לסנאט כממלא מקומו ובבחירות התמודד כסנאטור מכהן. ב-7 באוגוסט 2014 הודיע על פרישתו מהמירוץ, בעקבות המחלוקת שעורר לאחר ידיעות שהתפרסמו בעיתון הניו יורק טיימס, לפיהן גנב חלקים מעבודת מחקר שכתב ב-2007 במכללת המלחמה של הצבא. ההאשמות הובילו לחקירה שבתומה הוחלט לבטל תואר מוסמך האוניברסיטה של וולש בשנת 2014.

בפברואר 2016 הצטרף וולש למחלקת החקלאות של ארצות הברית כמנהל משרד הפיתוח החקלאי של מחלקת החקלאות במונטנה. הוא התפטר לאחר תום כהונת ממשל ברק אובמה ב-2017, והחל להתמקצע בתחום מכירות נדל"ן.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית ממונטנה
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:קצינים וחוגרים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:גנרלים בצבא ארצות הברית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית שמונו לתפקידם
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:סגני מושלי מונטנה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
קיה רטונה

קיה רטונה (באנגלית: Kia Retona) הוא SUV, מתוצרת יצרנית הרכב קיה שיוצר בין השנים 1998–2003 בקוריאה הדרומית.

דגם ה"קיה רטונה" התבסס על דגם הג'יפ הצבאי "KM131 Jeep" .

==סוגי מנועים==
* מנוע בנזין
* מנוע דיזל (מגדש טורבו)

==מפרט טכני==
* הנעה כפולה 4x4
* 3 דלתות

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Kia Retona.jpg | "קיה רטונה" 
קובץ:20100904 kia retona cruiser 001.jpg | "קיה רטונה" 
קובץ:20100904 kia retona cruiser 002.jpg | "קיה רטונה" 
קובץ:20101107 kia retona 01.jpg | "קיה רטונה" 
קובץ:20101107 kia retona 02.jpg | "קיה רטונה" 
קובץ:Kia Retona green v.jpg | "קיה רטונה" 
</gallery>

==ראו גם==
* KM131 ג'יפ

* קיה

==לקריאה נוספת==
* [https://www.google.co.il/search?q=Kia+Retona&tbm=isch&source=iu&ictx=1&fir=xenBhD7UcKxLFM%253A%252C5Cr56p5Cr60tLM%252C_&usg=AFrqEze2dmmBGWhjYTPcHscX7f3D7DoH5Q&sa=X&ved=2ahUKEwi6ptn1ooPdAhXNsKQKHXTrD_IQ9QEwAnoECAQQCA#imgrc=xenBhD7UcKxLFM: קיה רטונה - תמונות]

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רכבי שטח ופנאי גדולים
רטונה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1998
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בקוריאה הדרומית
הבית בקרן פו

הבית בקרן פו (1928) הוא מקבץ הסיפורים השני אודות פו הדב, מאת אלן אלכסנדר מילן ובאיוריו של ארנסט שפארד. הספר בולט בהיותו הספר אשר הציג לעולם את דמותו של נמיר (טיגר. נקרא בתרגומו של אוריאל אופק "נמרור").

== עלילה ==
שם הספר לקוח מסיפור בו פו הדב וחזרזיר בונים בית לאיה. בסיפור אחר המשחק "כפיסי פו" מומצא. בדומה לספר הראשון, הפרקים בספר מציגים כל סיפור בנפרד, וניתנים לקריאה בנפרד. יוצאי דופן הם פרקים 8 ו-9, כאשר פרק 9 מתחיל בנקודת הסיום של פרק 8, כאשר הדמויות מחפשות אחר בית חדש לינשוף, שביתו התרסק בפרק הקודם.

סימנים להתבגרותו של כריסטופר רובין נפרסים לאורך הספר עד לסופו, בו תושבי יער ת"ק הפרסאות עורכים עבורו מסיבת פרידה כאשר הם מגלים כי הוא עומד לעזוב. גם אם זה לא נאמר במפורש, מובן כי הוא עומד להתחיל ללמוד בבית הספר. פו וכריסטופר רובין נפרדים האחד מהשני בפרידה ארוכה ופרטית, בה פו מבטיח כי לא ישכח אותו.

== פרקים ==
שמות הפרקים לפי תרגומו של אהרן אמיר מ-1955:
*פרק א’ - בו נבנה בית לא-יה בקרן פו
*פרק ב’ - בו בא נמיר אל היער וסועד פת-שחרית
*פרק ג’ - בו מארגנים חיפוש, וחזרזיר חוזר ופוגש את הפילנפיל
*פרק ד’ - בו אתה למד שנמירים אינם מטפסים על עצים
*פרק ה’ - בו עובר על שפן יום של טרדה, ואנחנו למדים מה כריסטוף רובין עושה בבקרים
*פרק ו’ - בו פו ממציא משחק חדש וא-יה מצטרף
*פרק ז’ - בו מאקפצים את נמיר
*פרק ח’ - בו עושה חזרזיר דבר כביר מאד
*פרק ט’ - בו א-יה מוצא את הנשיופיה וינשוף עוקר אליה
*פרק י’ - בו כריסטוף רובין ופו באים אל מקום קסום, ואנחנו עוזבים אותם שם

==קישורים חיצוניים==

* [https://knafaim.cet.ac.il/pages/chapter.asp?ID=544 הבית בקרן פו - פרק ראשון] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:פו הדב
גאורג בוכמן

גאורג בוכמן (בגרמנית: Georg Bochmann; 18 בספטמבר 1913 – 8 ביולי 1973), קצין בוואפן אס אס בדרגת אוברפיהרר אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

בתקופה שבה פיקד על דיווזית האס אס ה-17 ביצעו אנשיו פשעי מלחמה רבים בשלב האחרון של המלחמה כנגד אסירי מחנות ריכוז שניסו להימלט מצעדות המוות ואזרחים גרמניים שרצו להיכנע לכוחות בעלות הברית, למרות זאת שוחרר בוכמן לאחר המלחמה ומת שנים רבות לאחר מכן.

== ביוגרפיה ==
===קריירה מוקדמת===
בוכמן נולד ב-18 בספטמבר 1913 בצשורלאו, ולאחר הצטרפותו לנוער היטלר, הוא הצטרף בשנת 1933 למפלגה הנאצית. ב-1 באפריל 1934 הוא הצטרף ליחידות גולגולת המת, ואף שימש כשומר במחנה הריכוז דכאו, וב-20 באפריל 1936 הועלה לדרגת אונטרשטורמפיהרר, ומונה למפקד פלוגה ביחידת בוואריה העילית.

=== מלחמת העולם השנייה ===
בנובמבר 1939 מונה בוכמן למפקד פלוגה בדיוויזיית האס אס השלישית, והועלה לדרגת אובר-שטורמפיהרר. במהלך המערכה על צרפת לחם בוכמן עם יחידתו באראס, קמברה ודנקרק, וקיבל על פעולותיו את עיטור צלב הברזל דרגה שנייה. במהלך מבצע ברברוסה לחם בוכמן עם יחידתו בגזרה הצפונית, והשתתף בקרבות בלטביה ובאסטוניה, ועוטר בעיטור צלב הברזל דרגה ראשונה. בחורף 1942 לחם בוכמן עם יחידתו במבצע דמיאנסק, ועל כך הועלה ב-20 באפריל 1942 לדרגת שטורמבאנפיהרר, וב-3 במאי הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. זמן קצר לאחר מכן הוא מונה למפקד הגדוד השני ברגימנט האופנוענים "טולה", ובפברואר 1943 פיקד עליו בקרב חרקוב השלישי. ב-17 במאי 1943 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וביולי 1943 הוא מונה למפקד רגימנט הפאנצר אס אס ה-3 "טוטנקופף". בספטמבר 1944 הוא פיקד לזמן קצר על רגימנט הפאנצר אס אס ה-9 "הוהנשטאופן" בצרפת. ב-9 בנובמבר 1944 הוא הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר, וב-3 בינואר 1945 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-18, ופיקד עליה במהלך הקרב על שלזיה. על ההישגים של הדיוויזיה הוענק לו ב-26 במרץ 1945 תוספת חרבות לעיטור, והוא הועלה לדרגת אוברפיהרר. ב-26 במרץ 1945 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17, ופיקד עליה עד סוף המלחמה, וב-8 במאי 1945 הוא נפל בשבי האמריקני.

=== אחרי מלחמת העולם השנייה ===
לאחר שחרורו התגורר בוכמן בעיר אופנבך, עד למותו ב-8 ביולי 1973.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/B/BochmannG.htm גאורג בוכמן] באתר lexikon-der-wehrmacht

קטגוריה:אנשי אס אס
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1913
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1973
גלבובו

גלבובו (בבולגרית: Гълъбово) היא עיר במחוז סטארה זאגורה שבבולגריה. העיר נמצאת כ-40 ק"מ מהעיר סטארה זאגורה. בעיר יש גידול אוכלוסייה. בסמוך לעיר נמצאת תחנת כוח גדולה, שמייצרת 670 מגה-ואט.

== גאוגרפיה ==
העיר שוכנת בגובה של 83 מטרים מעל פני הים, ובסמוך אליה נמצא אגם. העיר נמצאת בסמוך לגבול עם מחוז חאסקובו. נהר סאזלייקה חוצה את העיר ומפריד בין מערב העיר ומזרח העיר.

== תחבורה ==
בעיר ישנה תחנת רכבת, שמשרתת את תושבי העיר והסביבה. בסמוך לתחנת הרכבת, ישנו מסוף אוטובוסים גדול.

== תחנת הכוח ==
תחנת הכוח מריצה איזטוק מס' 1 , נמצאת מצדו השני של האגם, ליד העיירה אוברוחישטה. שהיא חלק מקומפלקס של 3 תחנות כוח ששתיים מהן נמצאות במחוז סטארה זאגורה והשלישית נמצאת במחוז סליבן, בסמוך למחוז סטארה זאגורה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערי מחוז סטארה זאגורה
היינץ לאמרדינג

היינץ לאמרדינג (בגרמנית: Heinz Lammerding, 27 באוגוסט 1905 – 13 בינואר 1971), קצין בוואפן אס אס בדרגת גרופנפיהרר אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה ופושע מלחמה נאצי, הכוחות תחת פיקודו של לאמרדינג ביצעו מספר רב של פשעי מלחמה הן בחזית המזרחית והן בחזית המערבית<ref></ref> אך הוא נשפט רק על חלקו בפשעי מלחמה בצרפת.

ממשלת גרמניה המערבית סירבה להסגירו לצרפת וכך חמק מעונש.

== ביוגרפיה ==
===קריירה מוקדמת===
לאמרדינג נולד ב-27 באוגוסט 1905 בדורטמונד, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1931 הוא הצטרף למפלגה הנאצית, ובשנת 1933 הצטרף לאס אה. ב-1 באפריל 1935 הוא הצטרף לאס אס, וב-19 באוקטובר 1939 הוא הועלה לדרגת שטורמבאנפיהרר.

===מלחמת העולם השנייה===
במהלך המערכה על צרפת הוא פיקד על גדוד ההנדסה בדיוויזיית האס אס השלישית, ועוטר בעיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה. בנובמבר 1940 הוא מונה לקצין אג"ם של דיוויזיית האס אס השלישית, עמה לחם במהלך מבצע ברברוסה, וב-1 בספטמבר 1941 הוא הועלה לדרגת אוברשטורמבאנפיהרר. במסגרת תפקידו הורה לאמרדינג על הריסתם של כפרים רבים בברית המועצות, ובסוף אפריל 1943 אף כיהן כמה ימים כמפקד הדיוויזיה. ב-30 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת, וב-24 באפריל אותה שנה קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. לאחר שירות קצר כקצין אג"ם במטהו של אריך פון דם באך-צלבסקי, בסוף 1943 הוא מונה למפקד צוות קרב בדיוויזיית אס אס "דאס רייך" והועלה לדרגת אוברפיהרר, וב-25 בינואר 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה. לדברי מקס הייסטינגס הוא התמנה כמפקד דיוויזיה אך ורק בשל היחסים האישיים הקרובים שלו עם היינריך הימלר, ולא בשל יכולותיו הצבאיות. ב-11 באפריל 1944 הוא עוטר בצלב האבירים של צלב הברזל, וב-20 באפריל הוא הועלה לדרגת בריגדפיהרר. ב-25 ביולי 1944 נפצע לאמרדינג, ולאחר החלמתו הוא חזר לפקד על הדיוויזיה. בינואר 1945 הוא הועלה לדרגת אוברפיהרר, וב-2 בפברואר 1945 הוא מונה לראש מטה קבוצת ארמיות ויסלה. באפריל 1945 הוא מונה למפקד דיוויזיית אס אס ה-38, ובסוף המלחמה נפל בשבי הבריטי.

=== אחרי מלחמת העולם השנייה ===
הבריטים סירבו להסגירו לצרפת, שדרשה להעמידו לדין בשל חלקו בטבח אורדור-סור-גלאן ובטבח טול, ולאחר שחרורו הוא התגורר בדיסלדורף, שם ניהל עסק מצליח. בשנת 1953 שפט אותו בית משפט צרפתי בבורדו למוות שלא בפניו, אולם ממשלת גרמניה המערבית סירבה להסגירו. לאחר משפט אייכמן שקלו הצרפתים לשלוח יחידת קומנדו שתחטוף אותו מביתו, אולם עוד קודם שהם הצליחו לבצע את המשימה, מת לאמרדינג ב-13 בינואר 1971 בבאד טלץ כתוצאה מסרטן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים באס אס
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:נאצים שנידונו למוות שלא בפניהם
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:המערכה בנורמנדי: אישים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1905
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1971
אוברסט-גרופנפיהרר

אוברסט-גרופנפיהרר [[יוזף דיטריך]]
אוברסט-גרופנפיהרר הייתה (בין השנים 1942–1945) הדרגה הגבוהה ביותר באס אס, למעט דרגתו של היינריך הימלר, שהחזיק בדרגת רייכספיהרר אס אס, והיא מתורגמת כ"מנהיג הקבוצה העליון".

== סקירה כללית ==
אוברסט-גרופנפיהרר נחשבה כדרגה מקבילה לקולונל-גנרל (גנרל-אוברסט) בוורמאכט, אשר הייתה מקבילה לגנרל ארבעה כוכבים, או גנרל ארמייה בכוחות מזוינים אחרים.

הדרגה הוצעה לראשונה בתחילת 1942, כדרגה עתידית אפשרית לדרג המפקדים בואפן אס אס, לאלו שיפקדו על דרג קבוצת ארמיות. פיקוד כוחות היבשה של הוורמאכט התנגדו לדרגה זו באס אס, בשל רצונם שדרג זה יהיה אך ורק באחריות הוורמאכט. לבסוף הוקמו רק שתי ארמיות של האס אס (ה-6 וה-11), אך לא הוקמו קבוצות ארמיות של האס אס.

== היסטוריה ==
באפריל 1942, מכוח סמכותו של אדולף היטלר הוקמה דרגת אוברסט-גרופנפיהרר, והראשון שקיבל דרגה זו, היה גזבר המפלגה הנאצית, פרנץ שוורץ. באותו יום ניתנה גם הדרגה במשטרת הסדר, מה שהפך את קורט דליגה לגנרל-אוברסט במשטרה, והוא היה היחיד מהמשטרה שהועלה לדרגה זו.

בשנת 1944 הוענקה הדרגה גם לשני גנרלים מהוואפן אס אס, ודרגתו של זפ דיטריך נחשבה בעלת ותק משנת 1942. הרשימה הסופית של בעלי דרגה זו:

* פרנץ שוורץ, 20 באפריל 1942 (דרגת כבוד)
* יוזף דיטריך, 20 באפריל 1942 (גנרל אוברסט של חיל השריון בוואפן אס אס)
* קורט דליגה, 20 באפריל 1942 (גנרל אוברסט של משטרת הסדר)
* פאול האוסר, 1 באוגוסט 1944 (גנרל אוברסט בוואפן אס אס)

פרנץ שוורץ, החזיק בדרגה זו כדרגת כבוד, ולא החזיק בדרגה מקבילה במשטרה או בוואפן אס אס.

בשנת 1944 הציע הימלר להעניק לאלברט שפר דרגת כבוד של אוברסט-גרופנפיהרר. אולם שפר סירב, בשל אי רצונו להיות כפוף להימלר. יורשו של הימלר, קרל האנקה, מעולם לא החזיק בדרגת אוברסט-גרופנפיהרר, אבל הועלה ישירות לדרגת רייכספיהרר אס אס מדרגת אובר-גרופנפיהרר. קרל וולף טען כי קודם לדרגה זו באפריל 1945 על ידי צו אישי של אדולף היטלר, אולם אין לכך כל הוכחה, ומשום כך הוא לא נחשב על ידי ההיסטוריונים לבעל דרגה זו.

== סימני הדרגה ==
טלאי הצווארון של אוברסט-גרופנפיהרר כלל שלושה עלי אלונים ושלושה כוכבי כסף, ובנוסף הם נשאו דרגות כתף של גנרל-אוברסט.

<gallery caption=>
SS-Oberst-Gruppenfuhrer collar.png|סמל הדרגה - תג צווארון
SS Oberst-Gruppenführer.svg|סמל הדרגה - תג כתף
GenOberst Oberstgruf OF9 cam slv 1942-1945.png|סמל הדרגה - תג שרוול
</gallery>

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="4" cellspacing="0" style="border-collapse: collapse; margin: 0.5em auto; clear: both;"
|-
|width="30%" align="center" style="background:#cfcfcf;"|דרגה זוטרה<br/>אובר-גרופנפיהרר
|width="40%" align="center" style="background:#bfbfbf;"<br /><small>דרגות האס אס</small>
<span style="color:#060;">אוברסט-גרופנפיהרר</span><br/><span style="color:#007;">גנרל-אוברסט</span><br />
|width="30%" align="center" style="background:#afafaf;"|דרגה בכירה<br/>רייכספיהרר אס אס 
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דרגות האס אס
קטגוריה:דרגות גנרל