OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בירה נשר

בירה נשר היא הבירה הראשונה שיוצרה באופן תעשייתי בארץ ישראל. היא קיימת משנת 1936 ועד היום. לצד הבירה האלכוהולית ישנה גם נשר מאלט, בירה שחורה לא אלכוהולית. עד שנת 1987 הייתה נשר מאלט הבירה השחורה היחידה שנמכרה בישראל.

==היסטוריה==
בשנת 1934 החל ז'אק שפירא בהקמת בית חרושת בירה נשר. מאחורה עמדו משפחת רוטשילד, חברת פיק"א וחברה בנקאית מפריס בראשותו של גסטון דרייפוס שהקימו את "Palestine Brewery Ltd" או בשמה העברי "תעשיית בירה א"י בע"מ". המבשלה הוקמה בראשון לציון בסמוך ליקב שגם הוא היה בשליטת משפחת רוטשילד. שיווק הבירה מהמפעל החל בינואר 1936.

השוק העיקרי של המבשלה היה חיל המצב הבריטי בארץ ישראל והמתכון של בירה נשר פותח על ידי הברומייסטר מנחם ברלינר לפי טעמם של החיילים – בירה בסגנון פילזן. בנוסף יצרה המבשלה בירה שחורה בשם "ראשונייה", כנראה אב הטיפוס לנשר מאלט המוכרת לנו כיום.

בשנת 1941 נפתחה מבשלת בירה נוספת של החברה בבת ים. באפריל 1948 ניסו מטוסי חיל האוויר האנגלי לתקוף את מבנה המבשלה בבת ים. לטענת האנגלים הייתה המבשלה "מקום מסתור לטרוריסטים יהודיים... ממנו ירו הטרוריסטים על הערבים". בשל טעות בזיהוי תקפו המטוסים מבנה סמוך בו שכן מפעל דפוס. כיוון שהתקיפה נערכה בשבת, לא היו נפגעים.

בסוף 1961 נסגר המפעל בראשון לציון והועבר לבת ים.
בראשית 1964 פתחה החברה את מפעל "בירה הגליל" במגדל העמק.
בשנת 1965 מוזגה "תעשיית בירה א"י בע"מ" עם "מבשלת שיכר לאומית". בשנת 1985 נרכשה חברת "מבשלת שיכר לאומית" ובירה נשר עמה על ידי "טמפו".

התוויות הראשונות של בירה נשר: בעברית, באנגלית ובערבית
בקבוק בירה נשר
בית החרושת "בירה נשר" בראשון לציון, 1941

==מגוון==
בעבר יוצרו גרסאות של בירה נשר מאלט בטעם לימון, עם חיזוק ויטמין C, ולאחרונה גם נשר מאלט דיאט.

==פרסום==
לאורך השנים הוצמדו לבירה נשר מגוון סיסמאות.
את בירה נשר הלבנה ליוותה הסיסמה "בירה נשר לגבר". סיסמה נוספת, שהפכה לחלק מהסלנג הישראלי, היא "מה הקשר? בירה נשר!".
הפרסום לנשר מאלט יועד בעיקר לילדים ולפיכך הופיע בעיתוני ילדים. סלוגנים מפורסמים היו "בירה מאלט - משקה בריאות - מרווה צמא מפיג לאות", "החבר'ה קוראים לזה בירה שחורה", "הבירה המזינה והמרעננת בעיר", "הטעם המדליק במחיר המצחיק", "הכל מוכן, שימי מאלט על השולחן", "עברתי למאלט כי מאלט עולה מעט".

==עיצוב==
הלוגו של בירה נשר נשאר כמעט ללא שינוי לאורך כל השנים. בשנת 2011 הוא עבר תהליך של "הצערה", ורוב נוצותיו הלבנות של הנשר שבלוגו נצבעו לשחור.

בשנת 2009 ערכה טמפו בשיתוף עם בית הספר שנקר תחרות לעיצוב הבקבוק של בירה נשר מאלט, לכבוד חגיגות 100 שנה לתל אביב. העיצוב הזוכה, של הסטודנט נדב שטריימר, שווק במהדורה מוגבלת.
עקב בלבול שמקורו באנגלית העוף על הלוגו הוא למעשה עיט.

==ראו גם==
*מאלט (משקה)

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.beermaster.co.il/?CategoryID=224&ArticleID=226&Page=5 עמוד "בירה נשר לבנה" בפורטל "ביר מאסטר"]
* [https://web.archive.org/web/20131020142438/http://www.shenkar.ac.il/galleries/gallery.aspx?PageId=151&catid=6&maincat=1&dp=7&mc=43&galleryId=216 משתתפי תחרות עיצוב בקבוקי נשר מאלט באתר שנקר]
*

==הערות שוליים==

נשר
קטגוריה:מוצרי טמפו תעשיות בירה
קטגוריה:נשר בתרבות
ג'אנקרלו ג'אניני

ג'אנקרלו ג'אניני (באנגלית: Giancarlo Giannini; נולד ב-1 באוגוסט 1942) הוא שחקן קולנוע ומדבב איטלקי, מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1976 על הופעתו בסרט "שבע היפהפיות".
מוכר מתפקידיו בסרטים "קזינו רויאל", "קוונטום של נחמה" ו"חניבעל".

== ביוגרפיה ==
ג'אניני נולד בעיר לה ספציה שבצפון מערב איטליה, גדל והתחנך בנאפולי.
למד משחק באקדמיה הדרמטית לאומנויות ברומא, שם גם התנסה בפעם הראשונה על בימת התיאטרון.
התגלה לראשונה בסרטי המלחמה "הסוד של סנטה ויטוריה" ו"אנזו" שעסקו בזווית האיטלקית של מלחמת העולם השנייה.
שיתוף הפעולה רב השנים שלו עם לינה ורטמילר (הבמאית הראשונה שהועמדה לפרס אוסקר) הוליך את ג'אניני לפסגת הקולנוע האירופאי בכלל והאיטלקי בפרט.

בהופעה שהעמידה את ג'אניני לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר גילם את פסקלינו איטלקי שנכלא במחנה ריכוז נאצי ונאלץ לשרוד בעזרת יחסי האנוש שלו עם נשים. בהופעה ידועה אחרת שהעניקה לו את פרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל קאן בסרט "אהבה ואנרכיה" שיחק ג'אניני את האיכר טונינו המבקש לנקום את מות חברו ולהתנקש בדיקטטור בניטו מוסוליני.
ג'אניני היה לשחקן הקבוע של לינה ורטמילר באמצע ותחילת שנות ה-70 והופיע לא פחות משש מסרטיה; בקומדיה השחורה "פיתויו של מימי", במלודרמה "נקמת דם" (לצידם של סופיה לורן ומרצ'לו מסטרויאני) ובדרמת הקומית "סחף חושים".
ג'אניני הופיע בתפקיד הראשי בסרטו האחרון של לוקינו ויסקונטי "תמים" בתור האריסטוקרט הבוגדני טוליו הרמיל.

ג'אניני עבר להוליווד כדי לשחק בסרט המשותף של פרנסיס פורד קופולה, מרטין סקורסזה ווודי אלן "סיפורי ניו יורק", בעלילה "החיים בלי זואי" בתור אביה של זואי.
המשיך עם תפקידים, בדרמה הרומנטית "אהבה בין הכרמים" בתפקיד אלברטו אביה המגונן של ויקטוריה אראגון ובמותחני האימה "מימיק" ו"חשיכה".
הפרויקט ההוליוודי הגדול הראשון לו היה שותף היה "חניבעל" של רידלי סקוט בו שיחק את מפקד משטרת פירנצה רנאלדו פיצי.
שיחק לאחר מכן במותחן האקשן של טוני סקוט "נקמה בוערת" בתור הסוכן הפדרלי מיגל מנזאנו.
ג'אניני קיבל את מירב החשיפה שלו בעולם בשני שוברי הקופות בסדרת סרטי "ג'יימס בונד", "קזינו רויאל" ו"קוונטום של נחמה" בהם שיחק את רנה מאת'יס איש הקשר של ג'יימס בונד (דניאל קרייג) במונטנגרו.

בשנת 2017 כיכב בסרט הקומדיה ההולנדי "Tulipani, Love, Honour and a Bicycle" לצדה של קסניה סולו.

בשנת 2021 לוהק לסרטה של פאולה אורטיז "מעבר לנהר ואל בין העצים" המבוסס על הספר באותו שם מאת ארנסט המינגוויי. 

לג'אניני ארבעה ילדים משתי מערכות נישואיו: לשחקנית ליביה ג'אמפלמו ולשחקנית אורילה דל בונו, בנו הוא השחקן אדריאנו ג'אניני.

== פילמוגרפיה ==

=== טלוויזיה ===

* I Know You Will Come Back (2009) - סרט טלוויזיה
*מלכוד 22 (2019)
* לאונרדו (2021)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה איטלקים
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1942
נמל התעופה הלסינקי-ונטה

נמל התעופה הלסינקי-ונטה (בפינית: Helsinki Vantaan lentoasema), הוא נמל התעופה הבינלאומי הגדול בפינלנד המשמש את מטרופולין הלסינקי. נמל התעופה ממוקם סמוך לעיירה ונטה (Vantaa) כ-17 ק"מ צפונית למרכז העיר הלסינקי.

נמל התעופה מדורג במקום הרביעי בגודלו במדינות הנורדיות. בשנת 2018 עברו בנמל התעופה 20,848,838 נוסעים.

בסקר שערך ארגון IATA בשנת 1999, נבחר השדה לנמל התעופה הטוב ביותר בעולם. כמו כן דורג השדה בשנת 2005 לנמל התעופה המדויק ביותר באירופה ע"פ איגוד חברות התעופה האירופיות (Association of European Airlines).

נמל התעופה משמש כבסיס לחברות התעופה פינאייר, Blue1, פינקום איירליינס, ואייר פינלנד.

==ראו גם==
* הרכבת התחתית של הלסינקי

== קישורים חיצוניים ==

* 

* מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?cx=partner-pub-8297169501225184:a05n2n-tzky&ie=ISO-8859-1&q=Helsinki+Airport&sa=Submit&search_active=1&search=&sheadline=&search_field=datedesc&submit=&siteurl=www.airliners.net/search/photo.search%3Fplacesearch%3DCopenhagen%2520-%2520Kastrup%2520(CPH%2520/%2520EKCH)%26distinct_entry%3Dtrue נמל התעופה הלסינקי-ונטה] באתר Airliners.net
* מדיה וקבצים בנושא [http://www.jetphotos.net/showphotos.php?location=Helsinki%20Vantaa%20-%20EFHK נמל התעופה הלסינקי-ונטה] באתר jetphotos
* [https://web.archive.org/web/20061108121657/http://www.worldaerodata.com/wad.cgi?id=FI76763 נמל התעופה ונטה] באתר worldaerodata 

הלסינקי
קטגוריה:הלסינקי
קטגוריה:ונטה
הדרייב אין (תל אביב)

מפת האזור
הדרייב אין בתל אביב היה בית קולנוע פתוח בשיטת דרייב אין, היחיד מסוגו בישראל, שפעל ברחוב אייזיק רמבה בתל אביב, מצפון למרכז הירידים וסמוך ללונה פארק. הדרייב אין נפתח ב-11 במרץ 1973 ונסגר בשנת 2000.

== היסטוריה ==
במקום הוקם חניון מכוניות ענק, שבקצהו המזרחי מסך ברוחב של 30 מטרים, והוא הכיל 960 מקומות חנייה הערוכים בצורת מניפה, וליד כל אחד מהם רמקול שהיה מונח על חלון הרכב. בעת פתיחתו היה מחיר הכניסה אליו 4.5 לירות למכונית. הסרט הראשון שהוקרן במקום היה "ספר הג'ונגל", וכאשר התארכו קטעי הפרסומות שהוקרנו צפצפו הנהגים במשך דקות. במקום נערכו גם הופעות של זמרים מפורסמים כגון הופעה של צביקה פיק. באמצע שנות ה-80 החלו להקרין בדרייב אין סרטים פורנוגרפיים בימי שישי בלילה, ורבים העדיפו לצפות בהם בחינם מגבעת האוניברסיטה. בעת הקמתו של הדרייב אין טרם נחנכו נתיבי איילון, ועם סלילת הכביש המהיר, היו נהגים שנהגו לעצור בשולי הכביש כדי לצפות בסרטים.

לאחר סגירת המקום תכננה עיריית תל אביב להפוך את השטח לפארק אופניים - הכולל סלילת מסלול אספלט שיפעל כקריטריום לאימוני רוכבי אופניים, אך לבסוף נעשה ניסיון נוסף בשנת 2005 להפעיל את המקום, וזה כשל. במשך השנים שאחרי הסגירה נעשו ניסיונות למכור את השטח או להפעיל בו עסקים שונים. בשנת 2009 הופעל במקום מסלול להדרכת נהיגה עד שלבסוף הפך לחניון. בשנת 2011 החליטה חברת אחוזות החוף שבבעלות עיריית תל אביב, האחראית על החניונים בתל אביב, כי אגודות הסטודנטים יוכלו להקרין סרטים במקום.

בדיונים לפיתוח השטח עלו בין ההצעות הקמת קריית תקשורת שתכלול גם אולפני טלוויזיה גדולים לצילום (במקום אולפני הרצליה) וכן הציעו הקמת מעונות סטודנטים (שלבסוף קמו במתחם אוניברסיטת תל אביב ומוכרים בשם "מעונות ברושים").

ב-27 ביוני 2012 החליטה עיריית תל אביב-יפו להקים במתחם אולם ספורט רב-תכליתי, שישמש בין היתר, את קבוצת הכדורסל של הפועל תל אביב, כל זאת כחלק מתוכנית לשדרוג גני התערוכה הסמוכים. בנובמבר 2014 נפתח במתחם מרכז ספורט עירוני תל אביב-יפו, לאחר זכייתה של קבוצת שלמה במכרז על מתן חסות ושם מסחרי נקרא האולם "היכל קבוצת שלמה".

באוגוסט ובנובמבר 2020, לאחר סגירת בתי הקולנוע בעקבות מגפת הקורונה בישראל, נפתח הדרייב אין למשך מספר ימים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://sharonraz.wordpress.com/2011/04/18/מותו-של-שומר-השער/#more-68004 מותו של שומר השער - כתבה על הדרייב אין] באתר "נטוש" של האדריכל שרון רז
* [http://notes.caspi.org.il/?p=954 כתבה על הדרייב אין בתל אביב] באתר "רשומות"
* 

==הערות שוליים==

דרייב אין
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים לשעבר
בניין המטה הארצי של משטרת ישראל (יפו)

בניין המטה הארצי של משטרת ישראל ביפו שכן ברחוב סלמה מספר 18 ליד שכונת בתי ורשה ביפו. 
== היסטוריה ==
בתקופת שלטון המנדט הבריטי הוקם בניין המשטרה הבריטית בן קומה אחת ששימש גם בתור סדנא לתיקון כלי רכב של הצבא הבריטי. לאחר קום המדינה, ב-31 באוגוסט 1951, קיבלה את הבניין משטרת ישראל והוקמו מעליו 3 קומות נוספות ששימשו את המטה הארצי של משטרת ישראל ושלוחות של ארגון השוטרים הבינלאומי ושל FBI עד להקמת בניין המטה הארצי של משטרת ישראל בקריית הממשלה ע"ש מנחם בגין בירושלים אליו עברו רוב היחידות ששכנו עד אז בבניין. בין השאר פעלו בבניין סדנת רכב ומחלקת הקשר.

לאחר המעבר המשיכו לפעול בבניין מחלקת המנהלה ומחלקת ההונאה. כן פעלו בבניין מחלקת האבדות והמציאות. לזמן קצר פעל בו גם לשכת הגיוס של המשטרה באזור תל אביב. לאחר מעבר המטה הארצי לירושלים הועבר לבניין המדור לחקירות פשעי הנאצים. 

ב-12 בינואר 1976 פרצו לבניין שלושה עבריינים וגנבו כספת פלדה במשקל 400 קילוגרם שהיו בתוכה 1.6 מיליון לירות. לאחר מצוד נתפסו השודדים. השוד היווה השראה לכתיבת הסרט "מתחת לאף" שצולם בבניין בשנת 1982 בכיכובם של משה איבגי ואורי גבריאל. 

בשנת 1985 נהרג איש העסקים מיקי אלבין, לאחר שנפל מהקומה השלישית בבניין, בו שהה לרגל חקירה.
בשנת 2000 נהרס הבניין לצורך הקמת בניין מטה משטרת תל אביב ע"ש רב ניצב דוד קראוס יחד עם פינויה של תחנת המשטרה בכיכר השעון ברחוב רזיאל. לאחר הריסתו של הבניין עברה השלוחה אל מטה שירות בתי הסוהר ברמלה. בשנת 2005 נחנך בניין המשטרה החדש על חלקו של השטח בו שכן בניין המשטרה וחציו השני ששכן מול אצטדיון בלומפילד שימש לחנייה עד שנמכר לעיריית תל אביב.

== ראו גם ==
* בניין המטה הארצי של משטרת ישראל
* בניין המטה הארצי של משטרת ישראל (תל אביב)

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז תל אביב (משטרה)
קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:משטרת ישראל: תחנות משטרה בעבר
יעל אופנבך

יעל אופנבך (נולדה ב-1968) היא מוזיקאית, מתופפת ופזמונאית ישראלית. חברת להקת "הברירה הטבעית".

==ביוגרפיה==
נולדה בחיפה. למדה באנגליה מוזיקה הודית וטאבלה, וכן צילום. בשנת 1992 הצטרפה ללהקת הברירה הטבעית, ומאז היא חברה בלהקה כמתופפת ונגנית כלי הקשה.

הייתה בת זוגו של שלמה בר, מנהיג "הברירה הטבעית", ולהם שלושה בנים.

הפיקה וניהלה את ההופעות והסדנאות של בר בישראל ומחוצה לה. כמו כן היא מלווה נגנים הודים במוזיקה הודית קלאסית.

אופנבך עוסקת בכתיבה, וכמה משיריה הולחנו בידי שלמה בר ומושרים על ידי הברירה הטבעית. אחד משיריה, "גברת ריטה לין", יוצא נגד השימוש בריטלין לילדים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

קטגוריה:פזמונאיות ישראליות
קטגוריה:חברי להקת הברירה הטבעית
קטגוריה:מתופפות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
סבסטיאן (סרט)

סבסטיאן (באנגלית: Sebastiane) הוא סרט קולנוע בריטי שנוי במחלוקת שיצא בשנת 1976, ובוים על ידי פול האמפרס ודרק ג'רמן, שזה סרטו הראשון באורך מלא. את המוזיקה לסרט יצר בריאן אינו. הסרט מציג את חייו של סבסטיאן הקדוש ואת הוצאתו להורג במטח חיצים שהפכה איקונית ובעקבותיה נעשה מרטיר נוצרי.

מרבית המחלוקת סביב הסרט עסקה בהומוארוטיקה המוצגת בו, בעיקר ביחסים שבין דמויות החיילים. הסרט ידוע בשל הוויזואליה המרשימה שבו, ובשל העובדה שהיא סרט הקולנוע ראשון שצולם כולו בלטינית מדויקת עד לכדי תרגום של חלק מהדיאלוגים ללטינית וולגארית. בנוסף, נהוג להתייחס ל"סבסטיאן" כסרט הקולנוע הראשון שהציג הומוסקסואליות באור חיובי. 

הסרט הופץ מחדש ב-DVD במרץ 2005, ומאז הפצתו המחודשת הוא מוקרן מעת לעת בפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם.

==עלילה==
בשנת 300 לספירה, סבסטיאן מגורש מרומא העתיקה ונשלח לגלות במאחז נידח המיושב אך ורק על ידי גברים. על מנת לספק את יצרם המיני מקיימים הגברים יחסים הומוסקסואליים ביניהם במאחז המשמש לרבים מהם כמעין "מקום מפלט" למימוש פנטזיות מיניות. סבסטיאן הופך למושא תשוקה עבור קנטוריון רב עוצמה אך מסרב להתמסר לו. הוא מקדיש עצמו אך ורק לעבודת האל, דבר שמביא לקרב אלים בין השניים.

==ראו גם==
*הומוסקסואליות ביוון העתיקה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1976
קטגוריה:סרטי להט"ב בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי נצרות
קטגוריה:סרטים ארוטיים
אברהם יצחק קאהן

רבי אברהם יצחק הכהן קאהן (ו' בטבת ה'תרע"ד, 4 בינואר 1914 - כ"ז בכסלו ה'תשנ"ז, 8 בדצמבר 1996) היה מייסד חסידות תולדות אהרן, חתנו של רבי אהרן ראטה. על שמו קרויה חסידות תולדות אברהם יצחק.

==ביוגרפיה==
נולד בצפת לרב אהרן דוד ושיינדל ברכה. אמו הייתה נכדת ר' אברהם יצחק הלר, בנו של הרב שמואל הלר ועל שמו נקרא. בילדותו עבר עם משפחתו לטרנסילבניה. למד אצל רבי ישראל פריינד מהוניאד (בנו של רבי אברהם יהושע פריינד) ואצל רבי יהודה סגל רוזנר בסקלהיד. כמו כן היה תלמידו וחסידו של רבי יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר.

לאחר פטירתו של רבי אהרן ראטה בשנת 1947 קיבלו עליהם רוב החסידים את מנהיגותו של חתנו רבי אברהם יצחק שהיה לאדמו"ר מ"תולדות אהרן". מיעוטם של החסידים בחרו בגיסו, רבי אברהם חיים ראטה, שבהמשך הקים את חסידות שומרי אמונים. בתקופת מנהיגותו נוסדו מוסדות של החסידות בישראל ובארצות הברית.

נפטר בחנוכה תשנ"ז (דצמבר 1996) לאחר כ-50 שנות כהונה. עוד טרם פטירתו התפלגו החסידים לשני מחנות. רוב החסידים תמכו בבנו רבי דוד קאהן, שירש את מקומו כאדמו"ר מתולדות אהרן. השאר הפכו לחסידי אחיו הבכור רבי שמואל יעקב קאהן, שהקים חצר חדשה בשם חסידות תולדות אברהם יצחק.

בין תלמידיו בלט הרב מאיר ברנדסדורפר.

==מחיבוריו==
* קונטרס אהבת הבורא, נדפס בסוף שומר אמונים של חותנו, וכן הוספות וביאורים שלו לספר זה
* דברי אמונה, בענייני אמונה וביטחון, תורה, תפילה ומידות, דפוס ראשון תשכ"ז
* אסיפת מכתבים, דפוס ראשון תש"מ
* קונטרס כוונת התפילה, תשמ"א
* קונטרס דברי אמת ואמונה, ירושלים תשנ"ח
* אוסף מכתבים, בענייני אמונה וביטחון ועבודת ה', תשס"א

==ילדיו==
* הרב שמואל יעקב קאהן - האדמו"ר מתולדות אברהם יצחק
* הרב דוד קאהן - האדמו"ר הנוכחי מתולדות אהרן
* הרב משה קאהן - ראש ישיבת תולדות אהרן
* הרב אהרן קאהן - אב"ד דברי אמונה מונסי, חתן רבי שמואל חיים ראובן וואגשאהל מלאנצהוט. נפטר בתש"ף מנגיף הקורונה.
* הרב ישראל חיים קאהן - מכהן כאדמו"ר מנחלת אהרן בבית שמש. חתנו של הרב אברהם צבי בעק ממלבורן.
* הרב יוסף יואל קאהן - משפיע חסידי, מכונה "האדמו"ר ממבקשי אמונה", חתן רבי מנחם מונדרר.
* דינה - אשת רבי דוד צבי שלמה נפתלי בידרמן מלעלוב בורו פארק.
* רייזל - אשת הרב נפתלי צבי רוטנברג, בנו של הרב משולם פייש מקוסון. הקימה ומנהלת את ארגון הסיוע ליתומים ואלמנות "זה לזה". הרב נפתלי צבי הוא רבם של חסידי תולדות אהרן בבית שמש.
* שפרה לאה - אשת הרב שלמה זלמן כץ, רב חסידי תולדות אהרן בוויליאמסבורג

== לקריאה נוספת ==
*צבי משי זהב, אספקלריה המאירה, תולדות חייו, ירושלים ה'תשנ"ח

== קישורים חיצוניים ==
* בנימין בראון, "[https://www.academia.edu/34240088/עליותיה_ומורדותיה_של_הקנאות_חסידות_שומרי_אמונים_ושלוחותיה_כמקרה_מבחן_-_הרצאה_בקונגרס_העולמי_למדעי_היהדות_תשע_ז_-_הגירסה_המלאה_-_-_The_Fluctuations_of_Extremism_-_Shomrei_Emunim_and_its_offshoots_as_case_study_Hebrew_full_ עליותיה ומורדותיה של הקנאות: חסידות שומרי אמונים ושלוחותיה כמקרה מבחן]", הרצאה בקונגרס העולמי למדעי היהדות ה-17, תשע"ז, באתר Academia.edu.
* 
* 

קטגוריה:אדמו"רי בית שומרי אמונים
קטגוריה:ירושלים: אדמו"רים
קטגוריה:חסידות תולדות אהרן
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:משפחת הכהן קאהן
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:מאה שערים: אישים
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1996
שאול קצנלנבוגן

הרב שאול קצנלנבוגן (אפשטיין) (תקפ"ח, 1828 - י"ט בתשרי תרנ"ב, אוקטובר 1891) היה רבן של הערים קוסובה וקוברין. סבם של הרב אברהם ישעיהו קרליץ ופרופ' שאול ליברמן.

==קורותיו==
נולד למשפחת אפשטיין, דור רביעי לרב אריה לייב הלוי אפשטיין, בעל הפרדס. אביו היה הרב מאיר הלוי אפשטיין ("ר' מאיר שניפעסקער"), דיין בווילנה ורב בקופישוק. התגורר בהורדנה ונישא לבת העיר. החליף את שמו מאפשטיין לקצנלנבוגן.

בשנת תרי"ח (1858) התמנה לרבה של קוסובה, ביוזמת הרב יצחק אלחנן ספקטור, שהיה אז רבה של נובהרדוק. כיהן ברבנות קוסובה במשך עשרים וארבע שנים.

בשנת תרמ"ב (1882) עבר לכהן כרבה של קוברין. ניהל את הקהילה היהודית הגדולה בעיר, ובין השאר ייסד קופת גמ"ח, שלאחר פטירתו נקראה על שמו "מעשה שאול". הסכמתו מתנוססת על ספרים תורניים שיצאו בימיו.

את מקומו ברבנות קוסובה מילא חתנו הרב שמריהו יוסף קרליץ.

==צאצאיו==
* בנו הרב אברהם מאיר אשכנזי – רב בלאהויסק, מחבר הספר "אמרי נועם".
* בנו הרב בנימין איסר הלוי – רב בוויזנה, מחבר הספר אבן ישפה
* בניו מרדכי יהונתן וחיים לייב – התגוררו ברובנה.
* חתנו הרב שמריהו יוסף קרליץ, אבי משפחת קרליץ. בנו הוא החזון איש.
* חתנו הרב משה ליברמן, צאצא של בעל ה"קרן אורה" ואחיינו של הרב מלכיאל טננבוים, בעל "דברי מלכיאל". בנו הוא פרופ' שאול ליברמן.

גיסו, בעל אחותו חיה, הוא הרב חיים שור. בנו הוא הרב אליהו יעקב דב שור, אב"ד זופראן ומחבר הספר "נטיעות חיים".

==קישורים חיצוניים==
* [http://hebrewbooks.org/46667 גבעת שאול], קונטרס הספד שהוציא חתנו

קטגוריה:משפחת אפשטיין
קטגוריה:קוסובה: רבנים
קטגוריה:קוברין: רבנים
קטגוריה:ילידי 1828
קטגוריה:נפטרים ב-1891
באדן (מדינה)

באדן (בגרמנית: Baden) הוא אזור ומדינה היסטורית בדרום מערב גרמניה. באדן בתור מרקיזות, דוכסות גדולה ורפובליקה התקיימה בצורות שונות בין שנת 1112 עד לתבוסת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה וחלוקתה בין בעלות הברית. כיום אזור באדן ושטחי המדינה ההיסטורית נמצאים בצד המערבי של מדינת באדן-וירטמברג לאורך הגבול עם צרפת.

מדינת באדן נוסדה בשנת 1112 בתור מרקיזות באדן, כתוצאה מפירוק דוכסות שוואביה. במהלך ימי הביניים, סבלה באדן ממלחמות רבות באזור בעיקר משום מיקומה על גבול צרפת. בשנת 1806 קיבלה באדן את התואר דוכסות גדולה והמשיכה לשמר את עצמאותה גם במהלך הרפורמציה שהנהיג נפוליאון לאחר שכבש את גרמניה. בקונגרס וינה בשנת 1814 הוכרה באדן כיישות מן המניין בקונפדרציה הגרמנית.

בשנת 1919, עם הקמתה של רפובליקת ויימאר, חדלה באדן מלהיות דוכסות גדולה והפכה לרפובליקת באדן. באדן איבדה את זהותה הטריטוריאלית עם סיום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945, ולבסוף אוחדה בשנת 1952 עם וירטמברג והוהנצולרן לכדי המדינה באדן-וירטמברג בגרמניה.

== ראו גם ==
קהילת יהודי באדן

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:באדן-וירטמברג: מדינות וטריטוריות לשעבר 
קטגוריה:דוכסויות גרמניות
קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי גרמניה
קטגוריה:מקומות שעל שמם כוכב לכת מינורי
החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם

החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שקיבלה ללא שום התנגדות מועצת הביטחון של האו"ם ב-17 במרץ 2011, לאכוף אזור אסור לטיסה מעל לשמי לוב.
ההצעה הוצעה על ידי הממלכה המאוחדת, לבנון וצרפת. המדינות שתמכו בהצעה היו ארצות הברית (חברה קבועה), בוסניה והרצגובינה, גבון, דרום אפריקה, הממלכה המאוחדת (חברה קבועה), לבנון, ניגריה, פורטוגל, צרפת (חברה קבועה), וקולומביה. המדינות שנמנעו מהצבעה כלשהי בנושא היו ברזיל, גרמניה, הודו, סין (חברה קבועה), ורוסיה (חברה קבועה). אף מדינה לא התנגדה להצעה. החלטה זו קשורה לעיקרון אחריות להגן שאומץ על ידי ארגון האומות המאוחדות.

==רקע==

[[דגל לוב בין השנים 1951–1969. המפגינים והאופוזיציה בלוב משתמשים בו כדגל הרשמי של לוב]]
מ-15 בפברואר 2011 החלה סדרת הפגנות בלוב בהשפעת גל המחאות בארצות ערב ומהשראת המהפכה בתוניסיה ובמצרים. ההפגנות גלשו להתקוממות בלוב ולמלחמת אזרחים כוללת בין המורדים שנגד שליט לוב מועמר קדאפי והמהפכה שחולל בשנת 1969 במדינה, לבין תומכיו.
קדאפי הורה לחייליו הנאמנים להחזיר את הערים שבשליטת המורדים לידיו ולהפציץ את הערים, ובמיוחד את העיר המרכזית והמעוז של המורדים בנגאזי.
כשקדאפי הצליח להחזיר את כמעט כל הערים המורדות חוץ מבנגאזי לשליטתו, תכנן לכבושה באמצעות הפצצתה מהאוויר, אף שדווח כי כמה מהטייסים המפציצים בחיל האוויר הלובי עורקים מהפקודות.
מדינות העולם, ובראשם מדינות המערב גינו את פעולות מועמר קדאפי, ואף דנו בהחלטה להתערב צבאית בלוב כדי לעזור למורדים ולהצילם משפך הדמים שעלול להתרחש בבנגאזי.

==ההחלטה==

ב-17 במרץ התנהל דיון במועצת הביטחון של האו"ם בעקבות ההצעה להתערבות צבאית כוללת בלוב של אכיפת אזור ללא טיסה מעל לשמי המדינה כדי למנוע הפצצות של קדאפי על המורדים. 10 מדינות הצביעו בעד האכיפה, 5 נמנעו, ואף אחת לא התנגדה.

{|class=wikitable
|
בעד (10)
* ארצות הברית
*
*
*
* הממלכה המאוחדת
*
*
*
* צרפת
*
|
נמנעים (5)
*
*
*
* סין
* רוסיה
|
נגד (0)
*(אין)
|}
*מדינות שהן חברות קבועות במועצת הביטחון כתובות באותיות מודגשות.

==אכיפה ויישום אזור אסור לטיסה==

<div style="text-align:right">
<span style="color:green;">●</span> ערים בשליטת קדאפי<br>
<span style="color:brown;">●</span> ערים בשליטת המורדים (הנתמכים על ידי כוחות [[נאט"ו)<br>
<span style="color:blue;">●</span> ערים בהן מתנהלים קרבות וההכרעה עדיין לא ברורה</div>]]

יומיים לאחר ההחלטה באו"ם תקפו 4 מדינות: צרפת, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וקנדה את כוחות קדאפי, צרפת בעיקר מהאוויר ושאר המדינות בעיקר מהים בשיגור טילים ימיים על מעוזי קדאפי. לאחר מכן מדינות אחרות, כולל מדינות ערביות עזרו גם הם באכיפת האזור ללא טיסה, ומסייעים למורדים להשטלת על הערים שבשליטת קדאפי ולהגן עליהם מפני הפצצות מהאוויר. המדינות התוקפות לא הכניסו אמנם חיילי קרקע ללוב.

בזכות ההתערבות והסיוע הצבאי, הצליחו המורדים להשתלט על הערים אג'דבייה ומיסראתה.

==קישורים חיצוניים==

1973
קטגוריה:מלחמת האזרחים הראשונה בלוב
גאי צ'יימברס

גאי צ'יימברס (באנגלית: Guy Chambers; נולד ב-12 בינואר 1963) הוא פזמונאי ומפיק מוזיקלי אנגלי. במהלך הקריירה עבד צ'יימברס עם זמרים ולהקות מצליחים בהם רובי ויליאמס וקיילי מינוג וזכה בשלושה פרסי אייבור נובלו ובשלושה פרסי המוזיקה הבריטית.

בתחילת שנות התשעים הקים צ'יימברס להקה בשם "The Lemon Trees". בשנת 1993 הוציאה הלהקה אלבום בשם "Open Book" וב-1995 התפרקה הלהקה.

== יחד עם רובי ויליאמס ==
צ'יימברס התחיל לעבוד עם ויליאמס עוד מראשית קריירת הסולו של ויליאמס והיה שותף בכתיבת ובהפקת כמה מאלבומיו המצליחים:
* 1997: Life thru a Lens (פלטינה ×8)
* 1998: I've Been Expecting You (פלטינה ×10)
* 2000: Sing When You're Winning (פלטינה ×8)
* 2001: Swing When You're Winning (פלטינה ×8)
* 2002: Escapology (פלטינה ×6)
* 2003: Live at Knebworth (פלטינה ×2)
* 2004: Robbie Williams - Greatest Hits (פלטינה ×5)
* 2009: Reality Killed the Video Star (פלטינה ×3)
* 2010: In and Out of Consciousness: Greatest Hits 1990–2010 (פלטינה ×2)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מפיקים מוזיקליים בריטים
קטגוריה:פזמונאים בריטים
קטגוריה:בוגרי בית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1963
ישיבת אש קודש

ישיבת אש קודש היא ישיבה לחוזרים בתשובה, במרכז העיר רמת גן. לישיבה זו קשורה קהילת נהורא, ושתיהן ממוקמות בבית הכנסת בצלאל, בסמוך לעיריית רמת גן. הישיבה והקהילה הוקמו כשלוחה של ישיבת רמת גן.

==פעילות הישיבה==
בשנת ה'תשס"ו הקימה נהורא בית מדרש לבעלי תשובה. בשנת ה'תשס"ז (2007) הוקמה בעיר ישיבה לבעלי תשובה בשם ישיבת א"ש קודש (על שם אלעזר שמאי לייבוביץ' שנרצח בפיגוע הירי בצומת זיף). הישיבה שכנה בתחילה ברמת עמידר וכיום נמצאת במרכז העיר, בסמוך לעיריית רמת גן. מסלול הלימודים בישיבה כולל לימודי גמרא בעיון ובבקיאות, הלכה, חסידות וקבלה. בנוסף, ניתנים שיעורי ערב.

==רבני הישיבה והקהילה==
בראש הישיבה עומדים הרב יובל בר נתן והרב מתניה עמר. רב הקהילה שהתגבשה סביב הישיבה במרכז העיר הוא הרב אור חיים טאוב (רב מחלקת המקוואות והעירובין ברבנות רמת גן).

בין מעבירי השיעורים בישיבה:
*הרב דוד דודקביץ' (רב היישוב יצהר)
*הרב אהרלה הראל (לשעבר ראש ישיבת שילה)
*הרב שלמה קליין (בנו של הרב משה שאול קליין) 
*הזמר אביתר בנאי
*הזמר והשחקן שולי רנד
*הרב מיכאל לוצקי - ראש כולל בשכונת רמת שלמה (שלוחה של ישיבת מרכז הרב).

==פרויקטים נוספים של קהילת נהורא==
* מדרשת נביעה - מדרשה לבעלות תשובה, גם היא ברמת גן
* מיזם השראה המיועד לסטודנטים, בשיתוף עם עמותת נפש יהודי. בראשו עומד הרב אהרוני ברנשטיין. 
* מכון הכנה לבר מצווה והדרכת חתנים וכלות
* עלון השבת קרוב אליך. עורך העלון הוא הרב אהרוני ברנשטיין. בעלון מופיעות בין היתר שאלות ותשובות עם הרב יהושע שפירא. טורים קבועים של הרב עדין אבן ישראל, וכן מאמרים, ראיונות וכתבות ברוח חסידית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.aderaba.com/%D7%9C%D7%94%D7%A1%D7%AA%D7%A2%D7%A8-%D7%91%D7%A0%D7%97%D7%AA כתבה על ישיבת אש קודש בירחון "אדרבה"] 
* 
* [http://www.qarov.org אתר עלון השבת קרוב אליך]
* [http://www.maane.info/pages/radio#76 הרב יובל בר נתן ודרור יהב בתוכנית רדיו] עם הרב עופר גיסין והרב דן טיומקין, באתר מענה
* [http://www.inn.co.il/News/News.aspx/330756 כשברסלב, חב"ד ואביתר בנאי נפגשים], על "כנס נהורא", באתר ערוץ 7
* [http://www.qarov.org/files/Published/qarov_elecha_159.pdf מה ששני בחורים יכולים לעשות], בעלון "קרוב אליך", פרשת וארא תשע"ז
* 
* [https://open.spotify.com/show/7siumgr7WHD1Lvbrtje6fe?si=8503bfe1518342ca הסכת (פודקאסט) מחפשים תשובה - שיחות בענייני תשובה ויהדות עם דרור יהב|נהורא]

קטגוריה:ישיבות לחוזרים בתשובה
ישיבת
קטגוריה:חסידות חדשה: ישיבות
קטגוריה:ישיבת רמת גן
הארוקיצ'י היאקוטאקה

הרוקיצ'י היאקוטאקה (ביפנית:百武 晴吉; 25 במאי 1888 - 10 במרץ 1947) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי במלחמת העולם השנייה. לעיתים נקרא הרויושי היאקוטאקה וסייקיצ'י היאקוטאקה. שניים מאחיו הגדולים - סאבורו היאקוטאקה וגנגו היאקוטאקה - היו אדמירלים בצי הקיסרי היפני.

==ביוגרפיה==
===ראשית חייו===
היאקוטאקה נולד במחוז סאגה. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית כקצין חיל רגלים ב-1909, במחזור ה-21 שבו למד גם צ'יאנג קאי שק. ב-1921 החל ללמוד במחזור ה-33 במכללת המטה של הצבא הקיסרי ועם סיום לימודיו נשלח למטה הכללי של הצבא הקיסרי היפני.

בין השנים 1925 ל-1927 שהה היאקוטאקה, אז בדרגת לויטננט קולונל, בפולין כקצין הצבא היפני. ב-1928 הוא נשלח למטה צבא קוואנטונג בסין. ב-1932 קיבל היאקוטאקה את דרגת הקולונל ולימד בבית הספר הצבאי למודיעין אותות. לאחר מכן קיבל מינוי מפקד מחלקה במטה הכללי עד 1935. לאחר שפיקד במשך שנה על רגימנט הרגלים ה-78, התמנה היאקוטאקה באפריל 1936 למפקח בית הספר הקדם צבאי בהירושימה, ובמרץ 1937 קיבל את דרגת מייג'ור-גנרל.

באוגוסט 1937 התמנה היאקוטאקה למפקח בית הספר למודיעין אותות. במרץ 1939 קיבל את הפיקוד על החטיבה העצמאית המעורבת ובאוגוסט של אותה שנה קיבל את דרגת לויטננט גנרל. מחודש פברואר 1940 עד חודש אפריל 1941 שימש היאקוטאקה מפקד הדיוויזיה העשרים.

===מלחמת העולם השנייה===
במאי 1942 קיבל היאקוטאקה את הפיקוד על הארמייה ה-17 ונשלח למפקדתה ברבאול שבדרום מערב האוקיינוס השקט. במסגרת תפקידה נטלה הארמייה ה-17, תחת פיקודו של היאקוטאקה, חלק במערכות בגינאה החדשה, בגוודלקנל ובאיי שלמה. לאחר שמרבית הפעילות בזירה הוטלה על הארמייה השמינית, הפנה היאקוטאקה את יחידותיו לאיי שלמה בלבד, בעיקר לבוגנוויל. במהלך המערכה בבוגנוויל, נלכדו הוא ואנשיו על האי לאחר שבעלות הברית הקימו מתחם הגנה חזק בכף טורוקינה, ונותקו מקווי האספקה והתגבורת. התקפתו על המתחם נהדפה ויחידותיו נאלצו להתקיים ממה שמצאו באי ולהתחבא בג'ונגל ובמערות עד תום המלחמה.

באפריל 1945 לקה בשבץ מוחי וחודש לאחר מכן החליף אותו גנרל מסטאנה קנדה. היאקוטאקה נפטר ב-10 במרץ 1947.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Gailey, Harry A. Bougainville, 1943-1945: The Forgotten Campaign. University Press of Kentucky, 1991. .
</div>

==קישורים חיצוניים==

* סטין אמנטרופ, [http://www.generals.dk/general/Hyakutake/Seikichi/Japan.html ביוגרפיה של היאקוטאקה], The Generals of World War II.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צבא יפנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים יפנים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1947
נסנאס

נסנאס (בפרסית וערבית: نسناس) הוא סוג של ג'יני מרושע במיתולוגיה הפרסית והערבית. מקור האגדה עוד בתיאוריו של פליניוס, והיא התפשטה לארצות המזרח. הנסנאס מתוארים כבני אדם חצויים לאורכם: חצי ראש, חצי גוף, יד אחת, ורגל אחת שאיתה הם מנתרים בזריזות רבה. הם בעלי יכולת דיבור, ומצויים בתימן ובחצרמוות, שם אוכלים את בשרם. מסופר שאחד הובא אל אל-מתוכל הראשון: הוא היה בעל חצי פרצוף, שהיה בחזהו, וזנב של כבש. במקורות אחרים מסופר שהנסנאס גורמים להרס על ידי הצתת בתיהם של אנשים. לפי אמונת התריסריים, הנסנאס נבראו בעידן הרביעי, בין יתר הג'יני, ומאז בריאת העולם כפי שהוא מוכר לנו, בעידן החמישי, הם בלתי נראים לבני אדם. דמות הנסנאס מופיעה בלילה ה-358 של אלף לילה ולילה, שם מסופר על מכשף שהופך מלומד לנסנאס על ידי זריית כחל בעינו.

דמות הנסנאס מופיעה גם ביצירות מאוחרות שמתייחסות למיתולוגיה: כך מופיע היצור ב"פיתויו של אנטוניוס הקדוש" של גוסטב פלובר או בסדרת "ורד הנביא" של מרגרט וייס וטרייסי היקמן.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיתולוגיה פרסית
קטגוריה:מיתולוגיה ערבית
קטגוריה:מיתולוגיה אסלאמית
קטגוריה:יצורים מיתולוגיים דמויי אדם
סומה (הר געש)

סומה הוא הר השוכן בנפת נאפולי במחוז קמפניה שבאיטליה. ההר הוא חלק מהמתחם הגעשי סומה-וזוב וגובהו המקסימלי 1,132 מטרים.

==גאוגרפיה==
הר סומה הוא שריד להר געש גדול, שבתוך הקלדרה שלו שהתמוטטה צמח הר הגעש הפעיל וזוב. שרידיו של ההר מקיפים את הווזוב בחצי מעגל מצפון ומצפון-מזרח לו.

ההר בנוי מהרכסים הבאים (ממזרח למערב):
*קוניאולי די טרוקיה ("Cognoli di Trocchia") – 961 מטרים.
*קוניאולי די סנט'אנסטסיה (Sant'Anastasia) – 1,086 מטרים.
*פונטה דל נסונה (Punta del Nasone) – 1,132 מטרים
*קוניאולי די אוטאוויאנו (Cognoli di Ottaviano) – 1,112 מטרים.

===פונטה דל נסונה===
המקום הגבוה ביותר בהר סומה, 1,132 מטרים, קרוי "פונטה דל נסונה" (Punta del Nasone) שפירושו באיטלקית "קצה האף", בשל הדמיון בצורתו לאף של פרופיל פנים השוכבות על פסגת ההר. ניתן לחזות בדמיון זה כשצופים בהר סומה מפסגת הווזוב.

===קילוח הלבה של 1944===
במרץ 1944, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, התפרץ הווזוב, ובהתפרצות נפלטו קילוח לבה גדולים. קילוחי לבה אלה שינו את המתאר של הר סומה והגיעו עד הכפר סן סבסטיאנו דל ווזוביו (San Sebastiano al Vesuvio) וגרמו שם להרס. שביל טיול מספר 9 במפת השבילים של הפארק הלאומי של הווזוב (Parco Nazionale del Vesuvio) חוצה את הקילוח לאורך כ-200 מטרים.

===עמק אוליוולה===
עמק אוליוולה (Cupa dell'Olivella) הוא עמק קטן בגובה של מעל ל-400 מטרים מעל פני הים על המדרון הצפוני של הר סומה בתחומי הקומונה סנט'אנסטסיה (Sant'Anastasia). העמק נוצר מסחיפה של מי גשמים בחומר הפירוקלסטי שנפלט מהר הגעש. צורתו דמוית אמפיתיאטרון ונתגלו בו לא מעט מינרלים, אחד מהם (המיקרוסומיט) נתגלה לראשונה בו.

==מינרלוגיה==
הר סומה עשיר במינרלים. נכון לשנת 2012 כוללת הרשימה 212 שמות של מינרלים שנתגלו בהר, מתוכם 125 מינרלים מוכרים רשמית. 21 מתוכם נתגלו לראשונה בו. בין השאר נתגלו בהר המינרלים: וזוביאניט, הומיט, אנורתיט, פורסטריט, מונטיצ'ליט, נפלין וחבזיט.

==היסטוריה==
העדות הראשונה לפעילות געשית באזור מתוארכת לפני 400,000 שנים, אך ההתפרצות הראשונה המשמעותית הייתה לפני 25,000 שנים. ההתפרצות יצרה חרוט פומיס. התרוקנות תא המאגמה של סומה גרמה לקריסה של תקרת התא במהלך התפרצות געשית שהתרחשה לפני כ-18,300 שנים. במרכז הקלדרה שנוצרה נותר החרוט הגעשי של וזוב. שרידי סומה, ביחד עם וזוב, מרכיבים את המתחם הגעשי סומה-וזוב (Somma-Vesuvio). שוליו התלולים של לוע סומה הקיפו את חרוט וזוב עד להתפרצות הגדולה בשנת 79, שהרסה חלק משולי הקלדרה. כיום מוקף וזוב בשולי סומה רק מצפון וממזרח.

הר סומה הוא חלק מהפארק הלאומי של הווזוב (Parco Nazionale del Vesuvio) מאז 1955 

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:איטליה: גאולוגיה
קטגוריה:מפרץ נאפולי
קטגוריה:איטליה: הרי געש
חנה ובר

חנה ובר (שמה הספרותי רבקה שזורי; נולדה ב־1948) היא סופרת חרדית ישראלית הכותבת בעיקר לילדים בגילאי תחילת קריאה.

== קורות חייה ==
נולדה בירושלים בשם חנה רבקה יעקבוביץ. אביה הוא הרב חיים יוסף יעקבוביץ, ממייסדי ישיבת קול תורה. גדלה בשכונת רחביה, ולאחר מכן בשכונת בית וגן. למדה בבית הספר חורב, ובסמינר למורות בירושלים. נישאה לרב צבי ובר, ולהם 16 ילדים. כיום הם גרים בשכונת נווה יעקב בירושלים, שם משמש בעלה כרב הקהילה החרדית בשכונה.

בשנת 1975 הצטרפה לצוות הכותבות של שבועון הילדים הדתי "זרקור", והחלה לכתוב תחת השם הספרותי רבקה שזורי וכן תחת השם חנה בן חי. בהמשך היא כתבה בשבועון מרווה לצמא וכן במוסף ילדים שמצורף לשבועון "משפחה". סדרת הסיפורים הראשונה שכתבה היה "בבית שלנו", סיפור פשוט בשפה קלילה המספר את אורח חייהם של משפחה חרדית ואפיזודות קטנות המאפיינות משפחה כזו המונה חמש נפשות.

מדור הילדים הפופולרי ב"זרקור" המשיך בהפסקות קלות עד היום ועבר כמה שינויי שם ושנויי תפאורה (שמות משפחה שונים, מקום מגורים שונה למשפחה), אבל הסגנון נשאר כשהיה.

ספרה הראשון "בבית שלנו" בו לוקטו ממבחר מהסיפורים השבועיים שפורסמו בשבועון, יצא בהוצאת "זרקור" בשנת 1984 ולאחר כרך שני יצאו גם ספריה האחרים.

בשנת 1988 החלה לכתוב בעיתון זרקור סיפור בהמשכים לנוער תחת השם "במעלות התורה", סיפור המתאר נער חרדי בגיל בר המצוה ואת שנתו הראשונה בישיבה קטנה. הסיפור נכתב מתוך הכרות קרובה עם בניה שלמדו בעצמם בישיבה, והספר מבטא את לבטי הבחור החרדי הצעיר. הסדרה זכתה לפופולריות בקרב קוראי העיתון, ויצאה כספר מיד עם סיום פרסומה בעיתון.

שזורי כתבה גם סיפורים קצרים תחת השם הספרותי "חנה בן חי", הוציאה לאור שני קובצי סיפורים תחת שם זה בשמות: "תעלומת הכף הכחולה" ו"כי בא מועד".

אחד מסיפוריה שיצאו לאור כספר הוא הסיפור "ילדה קטנה של פעם", שהוא כעין אוטוביוגרפיה על חוויותיה כילדה קטנה בירושלים של ימי הצנע.

בשנת 2015 עזבה את זרקור.

== רשימת ספרים ==
* בבית שלנו (2 חלקים)
* נא להכיר משפחת נהיר (2 חלקים)
* ילדה קטנה של פעם
* במעלות התורה
* תעלומת הכף הכחולה (תחת השם 'חנה בן חי')
* כי בא מועד (תחת השם 'חנה בן חי')

== תרגום ==
* "ההנקה אומנותה של האם", יצא לאור על ידי ארגון "לה לצ'ה", 1982

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות כותבות עברית
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:סופרות ישראליות הידועות בשם עט
קטגוריה:סופרים ישראלים הידועים בשם עט
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:סגל זרקור
קטגוריה:סופרות חרדיות ישראליות
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אולפנת חורב
קטגוריה:רבניות (נשות רבנים)
קטגטריה:נווה יעקב: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
ערכי הכינויים

ערכי הכינויים היא תורה קבלית שבמסגרתה תלו חכמי הקבלה משמעויות קבליות במילים מוכרות. הרמב"ן בהקדמה לפירוש התורה כותב "התורה תדבר בתחתונים ותרמוז בעליונים" כשהכוונה היא שהעולם הגשמי תלוי מעולמות רוחניים כך שלכל פרט בעולם יש שורש רוחני. לייחוס הפרטים לשורשם קוראים חכמי הקבלה ערכי הכינויים. בעבודת האיסוף, המיון, הארגון, המינוח והנימוק עסקו, בין השאר: הרב יוסף ג'יקטיליה, אחריו הרמ"ק בספר פרדס רימונים, וכן הרב יעקב צמח והרב משה זכות, הרב מנחם עזריה מפאנו והרב יחיאל היילפרין.

== ספרים ==
*ספר [http://www.hebrewbooks.org/20243 שערי אורה], הרב יוסף ג'יקטיליה
*[http://www.hebrewbooks.org/14103 שערי צדק], הרב יוסף ג'יקטיליה
*ספר פרדס רימונים, הרמ"ק.
*ערכי הכינויים, הרב יעקב צמח
* ערכי הכינויים, הרב משה זכות.
* [http://www.hebrewbooks.org/7365 שפת אמת], הרב מנחם עזריה מפאנו
*[http://www.hebrewbooks.org/7128 מאורי אור], הרב מאיר פופרש
*[http://www.hebrewbooks.org/44143 קהלת יעקב], הרב יעקב צבי יולס
*ערכי הכינויים, הרב יחיאל היילפרין
*תורת נתן, הרב נתן צבי קניג
*יד אליהו, הרב אליהו דוד סלאטקי
*ספר הערכים, הרב יואל כהן
* [https://hebrewbooks.org/63797 מילון עברי קבלי].
קטגוריה:קבלה
היטושי איממורה

היטושי איממורה (Imamura Hitoshi 今村 均; 28 ביוני 1886 - 4 באוקטובר 1968) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===ראשית חייו===
איממורה נולד בעיר סנדאי שבמחוז מיאגי לשופט מקומי. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית ב-1907 ובמכללת המלחמה של הצבא ב-1915. ב-1917 קיבל את דרגת הקפטן ונשלח לאנגליה כנספח צבאי בשנה שלאחר מכן. באפריל 1927 התמנה איממורה לנספח הצבאי בהודו הבריטית. לאחר שקודם לדרגת קולונל ב-1930 החזיק איממורה במספר תפקידי מטה במחלקת המבצעים של המטה הכללי של הצבא היפני הקיסרי עד 1932. לאחר שפיקד למשך זמן קצר על הרגימנט ה-57 בשאנגחאי, שב איממורה ליפן והתמנה למפקד בית הספר הצבאי נרשינו, תפקיד אותו מילא עד 1935.

===המלחמה בסין===
במרץ 1935 קיבל איממורה את הפיקוד על חטיבת הרגלים ה-40 ואת דרגת מייג'ור גנרל. הוא מונה לסגן ראש מטה צבא קוואנטונג במנצ'וקוו במרץ 1936. בין השנים 1937–1938 שימש איממורה מפקד בית הספר למקצועות חיל הרגלים בטויאמה.

במרץ 1938 קיבל איממורה את דרגת לויטננט גנרל ונמסר לו הפיקוד על הדיוויזיה החמישית ששהתה אז בסין, עליה המשיך לפקד במהלך השלבים המוקדמים של מלחמת סין–יפן השנייה.

בין 1940 ל-1941 שימש איממורה סגן המפקח הראשי על אימוני הצבא, אחד התפקידים בעלי ההשפעה הרבה ביותר בצבא היפני. לאחר מכן קיבל איממורה את הפיקוד על הארמייה ה-23.

==מלחמת העולם השנייה==
בנובמבר 1941 מונה איממורה למפקד הארמייה ה-16 ונשלח להוביל אותה בפלישה לאיי הודו המזרחיים. בעת הקרב, עת התקרבו כוחותיו לאי ג'אווה, נפגעה ספינת התובלה עליה שהה מטורפדו, שקעה ואיממורה נאלץ לשחות לחוף.

לקראת סוף 1942 קיבל איממורה את הפיקוד על הארמייה השמינית, שהייתה אחראית על הארמייה ה-17 (שלחמה באיי שלמה) ועל הארמייה ה-18 (שלחמה בגינאה החדשה). בניגוד למקובל, נהג איממורה ברחמנות כלפי האוכלוסייה המקומית באיי הודו המזרחית, התנהגות שלעיתים הובילה לעימותים עם מטה קבוצת ארמיות המשלוח הדרומית ועם המטה הכללי בטוקיו. עם זאת, מדיניות זו הובילה ליחסים תקינים עם האוכלוסייה המקומית והקלה על הכיבוש.

ב-1943 קודם איממורה לדרגת גנרל. ביחד עם מפקד הצי ברבאול, תת-אדמירל גיניצ'י קוסאקה, נכנע איממורה בפני בעלות הברית בספטמבר 1945.

בתום המלחמה עצר צבא אוסטרליה את איממורה באשמת פשעי מלחמה, בכללם הוצאה להורג של שבויי מלחמה והמתין למשפט בבית דין צבאי. באפריל 1946 שלח איממורה מכתב למפקד האוסטרלי ברבאול בו ביקש ממנו להאיץ את משפטו על מנת להקל על שפיטת פושעי מלחמה אחרים. איממורה הואשם בכישלון לרסן את חברי הפיקוד שלו, שביצעו זוועות אכזריות ופשעים אחרים. משפטו נערך ברבאול בין ה-1 ל-16 במאי 1947. הוא נמצא אשם ונידון לעשר שנות מאסר אותן ריצה בכלא סוגאמו שבטוקיו עד שחרורו ב-1954.

==קישורים חיצוניים==

* פיטר צ'ן, [http://ww2db.com/person_bio.php?person_id=88&list=Ground Hitoshi Imamura], WW2 Database.
* קנט באדג', [http://pwencycl.kgbudge.com/index.htm Imamura Hitoshi (1886-1968)],Pacific War Online Encyclopedia.
* [https://web.archive.org/web/20061208093731/http://www.ess.uwe.ac.uk/WCC/yamashita6.htm תמליל משפטו של טומויוקי ימאשיטה].

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי צבא יפנים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גנרלים יפנים
קטגוריה:פושעי מלחמה יפנים
קטגוריה:נספחים צבאיים
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1886
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1968
מתחם סומה-וזוב

מתחם סומה-וזוב כפי שהוא נראה ממפרץ נאפולי: הבליטה משמאל – שולי סומה, הבליטה מימין – וזוב
מתחם סומה-וזוב הוא מתחם געשי המצוי לחופו המזרחי של מפרץ נאפולי בתחומי מחוז קמפניה, איטליה. המתחם שייך לקשת הגעשית של קמפניה, המהווה חלק מאזור געשי נרחב בדרום-מזרח הים הטירני.

המתחם מכיל את החרוט הגעשי של הר הגעש וזוב, שנותר ניצב בקלדרה שנוצרה עקב התמוטטותו של הר געש קדום – סומה (Monte Somma).

==היווצרות==
המתחם נוצר בהתפרצות געשית עזה לפני כ-18,300 שנים. במהלך התפרצותו של הר הגעש סומה, התרוקן תא המאגמה שלו במידה רבה – שגרמה להתמוטטות תקרת התא ולהיווצרות קלדרה. החרוט הגעשי של סומה התמוטט אל תוך הקלדרה בשלמותו, והוא מרכיב היום את הר הגעש וזוב.

גובהו של וזוב מגיע ל-1,281 מטרים ושולי סומה ל-1,149 מטרים. ביניהם מצוי עמק אטריו די קאבאליו (Atrio di Cavallo), שאורכו כ-5 קילומטרים.

==היסטוריה געשית==

מתחם סומה-וזוב הוא הר געש שכבתי רביעוני בהרכב קאלק-אלקליני, המורכב משולי הקלדרה של סומה ומהחרוט הגעשי של וזוב במרכזה.

גילן של לבות שנדגמו מעומק של 1,345 מטרים מצביע על געשיות בסביבות המתחם הגעשי, שהחלה לפני 400,000 שנים לפחות. כן קיימים בו שרידים להתפרצות שמקורה בקמפי פלגריי, לפני 39,000 שנים.

ההיסטוריה של המתחם עצמו החלה לפני כ-25,000 שנים, עם צמיחתו של סומה מזרימת לבה במהלך התפרצויות שעוצמתן נמוכה. שלב זה בפעילות הגעשית נמשך עד לפני כ-19,000 שנים, והוא ניכר בסלעים הגעשיים המרכיבים את חלקו הצפוני של המתחם.

לפני כ-18,300 – לאחר התמוטטותו והיווצרות הקלדרה – חל שינוי מהותי בדפוסי ההתפרצות של סומה. מאז התרחשו במתחם התפרצויות געשיות בעוצמות שונות, הכוללות לפחות 4 התפרצויות פליניאניות ו-6 תת-פליניאניות. כל ההתפרצויות מורכבות משלב מגמטי ומשלב פריאטו-מגמטי, הנובע ממפגש של המאגמה במים הכלואים בשכבות של סלעים קרבונטיים מן המזוזואיקון.

התפרצויות רבות של המתחם לוו בזרמים ונחשולים פירוקלסטיים נרחבים, שזרמו בעיקר לדרום ולמערב. עקבותיהם ניכרות בערים פומפיי והרקולנאום, שנהרסו בהתפרצות העזה של וזוב באוגוסט 79.

מתחם סומה-וזוב עדיין פעיל מאוד. ההתפרצות המשמעותית האחרונה במתחם התרחשה בשנת 1944, ועל סמך הידע שנצבר מעברו הגעשי, נחשב וזוב לאחד מהרי הגעש המסוכנים בעולם עקב צפיפות האוכלוסייה הגבוהה סביבו. במקרה של התפרצות יימצאו כשלושה מיליון בני אדם בטווח סכנה.

במצפה הוולקנולוגי שנבנה במתחם נבדקים תנודות הקרקע ושינויים בהרכב הכימי של הגזים הנפלטים באזור המתחם, העשויים להעיד על עליית מאגמה אל פני השטח לקראת התפרצות נוספת.

==ראו גם==
*גאולוגיה - מונחים
*הקשת הגעשית של קמפניה
*מתחם געשי
*תא מאגמה

==לקריאה נוספת==
*Encyclopedia of Volcanoes, , Academic Press
*Encyclopedia of Geology, Elsevier Academic Press, First edition 2005, 

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20061203041501/http://www.ov.ingv.it/inglese/vesuvio/storia/storia.htm היסטוריה געשית של סומה-וזוב]

==הערות שוליים==

קטגוריה:איטליה: גאולוגיה
קטגוריה:מתחמים געשיים
קטגוריה:מפרץ נאפולי
קטגוריה:איטליה: הרי געש

en:Somma-Vesuvius
האור של בוסטון

200px
האי ברוסטר הקטן והמגדלור במבט מדרום-מערב
האור של בוסטון (שמו באנגלית: Boston Light) הוא מגדלור, הממוקם על גבי האי ברוסטר הקטן () שבמבואות נמל העיר בוסטון שבארצות הברית. המגדלור המקורי שנבנה באתר זה, בשנת 1716, היה הראשון שנבנה בשטחה של ארצות הברית דהיום. המגדלור הנוכחי, שנבנה ב-1783, הוא המגדלור השני באורך שנותיו שעדיין פעיל בארצות הברית, והוא היחיד בה שמאויש עדיין על ידי משמר החופים האמריקני. בשנת 1964 הוכרז מבנה המגדלור כציון דרך היסטורי לאומי.

==תולדות המגדלור==
האור במגדלור, שהוקם על האי בן שמונת הדונמים, הודלק לראשונה ב-14 בספטמבר 1716. שומר המגדלור הראשון, ג'ורג' וורת'ילייק (George Worthylake), שעסק גם בניווט ספינות לתוך נמל בוסטון, טבע בנמל עם אשתו ובתו שנתיים לאחר מכן. ב-1751 ניזוק המגדלור קשות בשריפה. 
 
בשנת 1774, בשנה שלפני פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית, תפסו כוחות בריטיים את המגדלור והוא הוחזק על ידם בתחילתה. המגדלור הושבת אז בשל חסימת נמל בוסטון. בשתי הזדמנויות בחודש יולי 1775 תקפו המורדים האמריקנים את המגדלור והעלו אותו באש. כאשר נסוגו הבריטים ממנו ב-13 ביוני 1776 הם פוצצו והרסו אותו כליל.

ב-1783 נבנה המגדלור שנית עד לגובהו המקורי – 23 מטר. עובי קירותיו בבסיסו הגיע ל-2.3 מטר ול-76 סנטימטר בראשו. קוטר המנורה שהותקנה בו עמד על 2.4 מטר. ב-1790 הועבר המגדלור מידי מדינת מסצ'וסטס לידי הממשלה הפדרלית שהוקמה לא מכבר.

בשנת 1859 הוגבה המגדלור עד לגובה של 27 מטר (31 מטר מעל לגובה פני הים), והוסף לו חדר למנורה ובה עדשת פרנל בת 12 צלעות. ב-1861 ושוב ב-1918 נטרפו אניות בקרבת אי המגדלור ושומרי המגדלור סייעו בחילוץ האנשים שעל סיפוניהן.

במלחמת העולם השנייה כובה אור המגדלור מטעמי ביטחון, והוא הודלק מחדש רק ב-2 ביולי 1945. אז צויד המגדלור במנורה חדשה בעוצמה של 1.8 מיליון נרות, המבזיקה מדי 10 שניות, ואורה נראה למרחק של 50 קילומטר.

ב-1998 הוסב ציוד המגדלור למנגנון אוטומטי. למרות זאת הוא מאויש עדיין על ידי שומר אזרחי, המסתייע בצופים מתנדבים מחיל העזר של משמר החופים. עיקר תפקידם של אלו הוא לשמש כמדריכים למבקרים באי.

למגדלור יש עדיין חשיבות כסמן ניווט ימי, אך היא פחתה במהלך המאה העשרים בעקבות פתיחת התעלה הצפונית של נמל בוסטון לשימושם של כלי שיט גדולים המגיעים אל הנמל.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20110708085553/http://www.bostonharborislands.com/little-brewster אתר האינטרנט של האי ברוסטר הקטן].

קטגוריה:ארצות הברית: מגדלורים
קטגוריה:בוסטון: מבנים
קטגוריה:ארצות הברית: מגדלים
פסק דין טוי ביז נגד ארצות הברית

טוי ביז נגד ארצות הברית הוא פסק דין של בית המשפט לסחר בינלאומי של ארצות הברית משנת 2003 שקבע שלצורכי מכס, דמויות הפעולה (action figures) של סדרות הקומיקס של חברת טוי ביז נחשבות לצעצועים ולא לבובות, משום שהן מציגות "יצורים לא-אנושיים". ההחלטה הפחיתה את שיעור המכס על הדמויות למחציתו. חשיבות פסק הדין היא בביקורת הקשה שנמתחה בעקבותיו על החברה מצד המעריצים והציבור, בשל הסתירה שנוצרה בין טענות החברה בבית המשפט לבין הערכים שדמויות סדרות הקומיקס של החברה מנסות לקדם.

==רקע==
חוקי ארצות הברית מבחינים בין שני סוגים של דמויות צעצוע לעניין מכס: בובות, שכוללות בהגדרתן דמויות אנושיות, וצעצועים, שכוללים בהגדרתם "יצורים לא-אנושיים". מכיוון שמכסים על בובות היו גבוהים יותר, טענה "טוי ביז", חברה בת של מארוול קומיקס, שדמויות הצעצוע שלה (כולל דמויות האקס-מן וארבעת המופלאים) מייצגות יצורים לא-אנושיים, ולכן זכאיות לשיעור המכס הנמוך יותר. ב-3 בינואר 2003, לאחר שבחנה יותר מ-60 דמויות צעצוע, פסקה השופטת ג'ודית ברזילי לטובת החברה, והעניקה לה פיצויים על מכסי ייבוא גם למפרע.

==תגובות==
מכיוון שרעיון מרכזי בסדרות הקומיקס של חברת מארוול הוא שמוטאנטים כמו האקס-מן הם אנושיים לכל דבר ועניין מבחינת זכויותיהם וההתייחסות שצריכה להיות אליהם מצד החברה והאנשים ה"רגילים", נוצרה סתירה לכאורה, בין הערכים שסדרות אלה מנסות לקדם לבין טענות החברה בבית המשפט, כי דמויות אלה הן "בלתי אנושיות". סתירה מהותית זו עוררה תגובות שליליות וביקורת חריפה כנגד החברה שהביעו המעריצים. מארוול הגיבה לביקורת כלפיה וניסתה ליישב את הסתירה שבין ערכי המוסר שבעלילת הסדרה לבין רצונה להשגת רווחים כספיים גבוהים יותר, בכך שטענה, כי "הגיבורים שלנו הם בני אנוש חיים ונושמים, אבל בני אנוש בעלי יכולות יוצאות-דופן... החלטה שלדמויות האקס-מן אכן יש מאפיינים "לא-אנושיים" רק מוכיחה שלדמויות יש כוחות מיוחדים".

==ראו גם==
*פסק דין ניקס נגד הידן - בו נפסק שלצורכי מכס, עגבנייה היא ירק ולא פרי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפטים ופסקי דין בארצות הברית
קטגוריה:מארוול קומיקס
קטגוריה:בובות
קטגוריה:2003 בארצות הברית
גרד רוטשילד

גֶרד רוטשילד (גרמנית: Gerd Rothschild; 5 בפברואר 1919 – 9 במרץ 1991) היה צייר, אמן וגרפיקאי ישראלי. מעמודי התווך של מוסד הגרפיקה בתרבות הישראלית.

==ביוגרפיה==
גרד רוטשילד נולד בגרמניה ועלה לארץ ישראל כנער בשנת 1933, עם עליית הנאצים לשלטון.
הוא למד גרפיקה שימושית במחזור הראשון בבית הספר "בצלאל" בירושלים. התגייס לצבא הבריטי בשנת 1942, שם התגלה כישרונו כצייר, כאשר העשיר את קירותיהם של מועדוני הקצינים. דוגמה לקיר כזה ניתן לראות במתחם תחנת הרכבת יפו - בית וילנד.

בשנים שלאחר מכן הקים גרד רוטשילד את סטודיו רולי ביחד עם הגרפיקאי והמעצב זאב ליפמן (יליד 1921, שאף הוא עלה ארצה מגרמניה כילד), שאותו הכיר ב"בצלאל". רוטשילד וליפמן יצרו כנראה ביחד את ההגדה של פסח "חד חיילא" - הגדה ייחודית שנועדה לחיילים יהודים בריטיים בארץ ישראל. הסטודיו יצר עשרות רבות של כרזות עבור צה"ל ועבור חברות שונות במשק הישראלי של שנות החמישים והשישים. מבין המפורסמות שבכרזות הייתה הכרזה של חברת "ארטיק", כרזת "חבל על כל טיפה", "הצנחנים קוראים לך, התנדב!" ועוד רבות. כן עיצבו השניים את הגרסה השנייה של מדליית עשור לחרות ישראל.

רוטשילד כיהן כנשיא אגודת הגרפיקאים הישראלית בשנים 1954–1969.

היה נשוי לרות ואב לשלושה בנים. נקבר בבית הקברות בקיבוץ גלאון.

==קישורים חיצוניים==
* שי פרקש (תחקיר, צילום ועריכה), [https://web.archive.org/web/20160303231337/http://www.irgun-jeckes.org/_Uploads/dbsAttachedFiles/GerdRothchild.pps גרד רוטשילד-צייר ומעצב גרפי 1991-1919], באתר ארגון יוצאי מרכז אירופה 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרפיקאים ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:מעצבי כרזות ישראלים
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1919
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
פרנסיסקו חימנס דה סיסנרוס

עמוד מתוך התנ"ך הרב לשוני
פרנסיסקו (או פרנציסקו) חימנס דה סיסנרוס (Francisco Jiménez de Cisneros; 1436 - 8 בנובמבר 1517), במקורות העבריים גם קסימנס, היה נזיר פרנציסקני, קרדינל, הכומר המוודה של איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה, מדינאי ששימש פעמיים העוצר (שליט), רפורמטור של הכנסייה, האינקוויזיטור הגדול, מיסיונר למורים, ידוע בהוצאת תנ"ך רב לשוני (Polyglot) ובו גם הטקסט העברי של התנ"ך, כמו גם בשריפת ספרים שלא מצאו חן בעיניו.

== חייו ==
סיסנרוס נולד בעיירה הקטנה טורלגונה לא רחוק ממדריד. למד במקומות שונים ובין היתר באוניברסיטת סלמנקה. בין 1459 ל-1465 עבד במנגנון הוותיקן ברומא שם לכד את תשומת לבו של האפיפיור פיוס השני. מרומא חזר עם מכתב הסמכה (בנפיקיום), שהארכיבישוף של טולדו שהיה גם הפרימוס של ספרד סירב לכבד. כאשר סיסנרוס התעקש, הושם בכלא לזמן מה ושוחרר כאשר הארכיבישוף הכיר בכוחו.

ב-1484 הצטרף כאח (Friar) למסדר הפרנציסקני בטולדו. שם סיגף עצמו בצומות, בלבישת אדרת שיער והליכה יחף. משם עבר למנזר מבודד אף יותר שם חי כאנכוריט (anchoritic, ἀναχωρέω). הארכיבישוף מנדוסה המליץ עליו ב-1492 בפני המלכה איזבלה ככומר המוודה שלה. סיסנרוס הסכים בתנאי שבזמן שאינו עסוק בווידויי המלכה יוכל לחיות בקהילתו עם נזיריו, אך איזבלה התוודתה לעיתים כל כך תכופות עד שלא הצליח להגשים את מטרתו ולחיות במנזר. במהלך הווידויים שנגעו גם לעסקי המדינה נוכחה המלכה שסיסנרוס נותן לה עצות טובות ומינתה אותו ליועץ ואחר כך לקרדינל, מסופר כי סיסנרוס ניסה להתחמק ממשרות אלו והמשיך ללכת בגלימה פרנסיצקנית ויחף עד שהאפיפיור ציווה עליו להחליף את מלבושו ללבוש השרד של הקרדינלים.

סיסנרוס הנהיג רפורמה בקרב הנזירים בספרד ואילץ אותם לדבוק בתקנות. הדפיס את הפוליגוטה הקומפלוטנסית (על שם העיר בה הודפס).

סיסנרוס ייסד את אוניברסיטת קומפלוטנסה בעיר אלקלה דה אנארס.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים ספרדים
קטגוריה:נזירים רומים-קתולים ספרדים
קטגוריה:חשמנים
קטגוריה:ילידי 1436
קטגוריה:נפטרים ב-1517