OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן

אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן המלמד הבצרי היה מחכמי הקראים בדורות הראשונים לאחר תקופת מבשרי הקראות. פעל בשלהי המאה התשיעית או תחילת המאה העשירית בקירוב. מצאצאיו עמדו חכמים אשר לקחו חלק מרכזי בהתפתחות המורשת הקראית והפרשנות המקראית הקראית.

אך מעט ידוע על אבו עלי סעדיה הלוי. סלמון בן ירוחם מצטט את "אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן מלמד הבצרי" כאומר:
:"אמרו הרבונין כי זאת המצוה לזכרו בקדוש היין, ואלופינו אבו נסי מר' אבי גדור ומר' עובדיה הבצרי ירחמם האל השיבו כי אין זה כי אם תובע הפרישות כמו שכתוב וקדשתם היום ומחר, והאדון באר אל תגשו אל אשה."

מאזכור זה אצל הקדמון סלמון בן ירוחם, בן המאה העשירית, מסיק שמחה פינסקר ש"אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן המלמד הבצרי" הוא אביו של עלי הלוי בן אלחסן וסבו של יפת בן עלי הלוי.

במבוא לאיגרת רבי יהודה בן קוריש מביא משה כ"ץ מדברי עלי הלוי נינו של אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן: . ומוכיח שם מכמה מקומות את סדר הדורות וזיהוי החכמים בני המשפחה בשושלתו של אבו עלי סעדיה.

שמחה פינסקר מעלה גם את ההשערה שהוא סעדיה הנשיא רבו של יוסף הרואה, שכן הלה מכנה את רבו סעדיה הנשיא בכינוי "אדוני המלמד".

==הערות שוליים==

קטגוריה:חכמים קראים
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-10
זואי ורייבן

זואי ורייבן (באנגלית: Free Rein) היא סדרת דרמה המשכית בריטית, שנוצרה על ידי ויקי לוטאס ואנה מקלירי, והופקה על ידי Lime Pictures עבור שירות הסטרימינג נטפליקס. העונה הראשונה עלתה לשירות ב-23 ביוני 2017, השנייה עלתה ב-6 ביולי 2018 והשלישית והאחרונה עלתה ב-6 ביולי 2019.

לאור הצלחת הסדרה הופקו לה שני ספיישלים, "זואי ורייבן: יש סוסים שיודעים לשיר (בחג המולד)" שעלה לשירות ב-7 בדצמבר 2018, ו"זואי ורייבן: חג האהבה" שעלה לשירות ב-1 בפברואר 2019. בינואר 2021, השחקנית סלין באקנס שגילמה את מיה הודיעה שהסדרה הסתיימה, לאחר שהופקו לה שלוש עונות ו-32 פרקים באורך 25–33 דקות.

גם בישראל הסדרה עלתה בנטפליקס, כמו כן היא דובבה לעברית בביומה של טליה ברקאי, כאשר בין המדבבים נכללים עינת אזולאי, מייה קדוש, אריאל שמיר ואורי זלצמן.

== תקציר העלילה ==
זואי, נערה אמריקאית בת 15 מלוס אנג'לס מגיעה לחופשת קיץ לאנגליה לעיירה בה נולדה וגדלה אימה. במהלך הקיץ היא יוצרת קשר מיוחד עם הסוס הפראי רייבן ומכירה חברים חדשים בני גילה.

== דמויות ושחקנים ==
* זואי פיליפס (ג'יילן בארון): הדמות הראשית
* פיטר (פרדי קרטר): בעל סוס בשם אלביס, ילד בעייתי
* רוזי פיליפס (נביה רובינסון): אחותה של זואי
* ג'ייד גיל (מנפריט במברה): חברה של זואי
* בקי סיידבום (קרי אינגרם): חברה של זואי
* מיה (סלין באקנס): לאחר מספר התנגשויות בסוף מתחברת עם זואי
* קאלום (ג'ו אשמן): תקופה מסוימת חבר של מיה

== פרסים ומועמדויות ==
הסדרה זכתה בפרס אמי בשנת 2018 בקטגוריה סדרה לנוער ומשפחה, והייתה מועמדת לקבלת פרס NAACP Image. בהמשך היא זכתה בפרסים נוספים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות לילדים
ריינר שטאהל

ריינר שטאהל (בגרמנית: Reiner Stahel; 15 בינואר 1892 – 30 בנובמבר 1955) היה קצין גרמני אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. הוא ידוע בעיקר בשל נסיגתו מווילנה ובפיקוד על חיל המצב של ורשה במהלך מרד ורשה ב-1944. הוא נעצר על ידי ה-NKVD ברומניה, ובילה את שארית חייו בשבי הסובייטי.

== ביוגרפיה ==
=== ראשית חייו ===
שטאהל נולד ב-15 בינואר 1892 בבילפלד. הוא התגייס לצבא הגרמני בשנת 1911 והצטרף לרגימנט הרגלים ה-130 (לורן ה-1), עמו לחם במהלך במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, הוא עבר לפינלנד והצטרף לצבא הפיני שהשתתף במלחמת האזרחים הפינית.

ב-1933 נסע לגרמניה הנאצית שם עבד במשרד התעופה של הרייך, ולאחר מכן פיקד על גדודי נ"מ שונים של הלופטוואפה.

=== מלחמת העולם השנייה ===
בסוף מרץ 1941 מונה שטאהל למפקד רגימנט הנ"מ ה-34 (דיוויזיית הנ"מ ה-18), שלחם במהלך מבצע ברברוסה בהתקפה על מרכז רוסיה. ב-18 בינואר 1942 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 במרץ 1942 הוא הועלה לדרגת אוברסט. באפריל 1942 הוא מונה למפקד רגימנט הנ"מ ה-99 בגזרה הדרומית של החזית המזרחית, ובספטמבר 1942 הוא מונה למפקד דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-4. במהלך הקרב על סטלינגרד, שטאהל פיקד על צוות קרב בחלק הדרומי של החזית המזרחית, וב-4 בינואר 1943 קיבל על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-21 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל מיור ולאחר מכן הועבר לצי האוויר ה-4.

בסוף מאי 1943 הוא מונה למפקד חטיבת הנ"מ ה-22 החדשה באיטליה והופקד על ההגנה על מצר מסינה. לאחר הנסיגה הגרמנית מסיציליה וכניעתה של איטליה, מונה שטאהל למפקד הצבאי של רומא בספטמבר 1943.

ביולי 1944 פיקד על חיל המצב של וילנה במהלך מתקפת וילנה והצליח לדחות את תפיסת העיר על ידי הצבא האדום. על מאמציו, ב-28 ביולי 1944, הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל והועלה לדרגת גנרל לויטננט.

שטאהל הועבר לוורשה, שם היה אמור להגן על העיר מפני הצבא האדום המתקדם.<ref name="Bartoszewski"></ref> עם זאת, המתקפה הסובייטית הופסקה. במקום זאת, ב-1 באוגוסט החל מרד ורשה על ידי הארמייה קריובה הפולני. ביום הראשון של המרד, שטאהל הוקף במטה שלו בארמון הסקסוני, והוא איבד שליטה על המצב.<ref name="Bartoszewski" /> ב-4 באוגוסט ניתן הפיקוד על הכוחות הנאצים בוורשה למפקד הוואפן-אס-אס אריך פון דם באך-צלבסקי וכוחותיו של שטאהל הוכפפו למפקד החדש. עד 7 באוגוסט הגיעה חטיבת דירלוונגר לעמדות של שטאהל במרכז העיר, למרות שהוא לא שב לפקד על חיל המצב של העיר.

בסוף אוגוסט 1944, בעקבות ההפיכה ברומניה, שלח הפיקוד העליון של הוורמאכט את שטאהל לבוקרשט כמפקד קרבי. שטאהל נלקח בשבי על ידי הסובייטים יחד עם הגנרל אלפרד גרסטנברג לאחר מספר ימים, ושהה במחנות שונים עד מותו.

=== אחריתו ===
בשבי, הוא נעצר באוגוסט 1951 על ידי המשרד לביטחון המדינה של ברית המועצות כפושע מלחמה. בפברואר 1952, בית הדין הצבאי של הק.ג.ב. גזר עליו 25 שנות מאסר.

ריינר שטאהל מת מהתקף לב ב-30 בנובמבר 1955 במחנה שבויים 5110/48 וויקובו ליד איוואנובו ונקבר בבית הקברות הצבאי בצ'רנזי הסמוך.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון וחרבות
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גנרלים בלופטוואפה
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1892
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1955
ג'יגמה אוגיין ואנגצ'וק

ג'יגמה אוגיין ואנגצ'וק (בדזונגקה: འཇིགས་མེད་ཨོ་རྒྱན་དབང་ཕྱུག; נולד ב-19 במרץ 2020) הוא נסיך בהוטן, בנם השני של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן וג'טסון פמה.

==ביוגרפיה==
ג'יגמה נולד בארמון לינקנגה טהימפהו ב-19 במרץ 2020. הוא בנם של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן והמלכה ג'טסון פמה. ב-30 ביוני נערך הטקס בו הוא הוענק לו השם "ג'יגמה אוגיין". אחיו הגדול הוא נסיך הכתר ג'יגמה נאמגייל ואנגצ'וק. ג'יגמה אוגיין נמצא במקום השני לירושת הכתר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:המלוכה הבהוטנית
קטגוריה:נסיכים
קטגוריה:ילידי 2020
המשמר הסינגפורי

המשמר הסינגפורי (באנגלית: Singapore Guards) הוא יחידה מובחרת בצבא סינגפור המתמחה בעיקר בתגובה מהירה ובלוחמה בשטח בנוי.

המשמר הוקם ב-1 בינואר 1975 בתחילה כבריגדה, ולאחר מכן צומצם לגודל של רגימנט בן 3 גדודים. לוחמי המשמר הם חיילים רגליים סדירים שעוברים אימונים מפרכים והכשרה מגוונת. הם מתאמנים בלוחמה אמפיבית, בסנפלינג ובנחיתה ממסוקים. חיילי המשמר לובשים כומתות ייחודיות בצבע חאקי ועל שרוולים ישנה לשונית מיוחדת שעליה כתוב "המשמר".

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://www.mindef.gov.sg/web/portal/army/our-forces/formations/formations-detail/guards המשמר], באתר צבא סינגפור

קטגוריה:סינגפור: צבא וביטחון
קטגוריה:רגימנטים
הבחירות לנשיאות ברית המועצות 1990

הבחירות לנשיאות ברית המועצות ב-14 במרץ 1990 היו הבחירות הראשונות והיחידות מסוגן לבחירת נשיא ברית המועצות - משרה שהפכה למשרת ראש המדינה דה פקטו ודה יורה בעקבות הרפורמות של מיכאיל גורבצ'וב (גלאסנוסט ופרסטרויקה). השינויים החוקתיים והרפורמות שהוליכו לבחירות נעשו כחלק מהדמוקרטיזציה של ברית המועצות שנועדה למנוע את קריסתה הפוליטית והתפרקותה. כיוון שהיו אלו הבחירות הראשונות מסוגן, הוחלט שוועידת נציגי העם תבחר את הנשיא בבחירות עקיפות ולא בבחירות ישירות בידי הציבור כדרש בחוקה.

המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מאז 1985, מיכאיל גורבצ'וב, שהנהיג את הרפורמות שהובילו לבחירות, התמודד לנשיאות. הבחירות נועדו להעניק מנדט כהונה בן חמש שנים לנשיא הנבחר. פגישת ועידת מרכז המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מינתה את גורבצ'וב, שר הפנים ואדים באקאטין וראש ממשלת ברית המועצות לשעבר, ניקולאי ריז'קוב, כשלושת המועמדים לנשיאות. בהמשך, ריז'קוב ובאטאקין נסוגו מההתמודדות שלהם ופרשו מן המירוץ. מכאן שרק גורבצ'וב נותר מועמד לנשיאות. במהלך הבחירות הצביעו 1,878 מתוך 2,245 נציגי העם. מתוכם 1,329 (72.9%) בחרו בגורבצ'וב, 495 (27.1%) הצביעו נגד גורבצ'וב ו-54 הצביעו פתק לבן. בכך נבחר גורבצ'וב לכהונה בת חמש שנים כנשיא ברית המועצות. כהונתו לא הושלמה במלואה, שכן בסוף 1991 התפרקות ברית המועצות הובילה לפירוק מוסדות השלטון הסובייטיים כולל משרת הנשיא.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברית המועצות: פוליטיקה
קטגוריה:1990 בברית המועצות
קטגוריה:מערכות בחירות לנשיאות
קטגוריה:1990 בפוליטיקה
ברק לופן

ברק לופן (2 בינואר 1987 – 8 באפריל 2022) היה קיאקיסט ומאמן ישראלי, זוכה מדליית ארד בקיאק זוגי למרחק 200 מטר באליפות אירופה יחד עם מיכאל קולגנוב בשנת 2006. מאמן נבחרת ישראל בקיאקים פאראלימפיים (2016–2019). נרצח בפיגוע הירי ברחוב דיזנגוף.

== ביוגרפיה ==
נולד לבהירה ורולי לופן, האח הצעיר מבין ארבעה אחים. גדל והתחנך בקיבוץ גינוסר, ונכד למייסדי הקיבוץ. דודו הוא הפסל יובל לופן.

בשלב מאוחר יותר עבר להתגורר בגבעת שמואל, התחתן עם דנה ולהם שלושה ילדים.

==קריירה==
===תחרויות===
באליפות אירופה בספרינט קאנו/קיאק שנערכה ברצ'יצה שבצ'כיה ב-9 ביולי 2006, זכה במדליית ארד ביחד עם מיכאל קולגנוב בקיאק זוגי למרחק של 200 מטר בתוצאה של 31.994 שניות, אחרי האלופים האולימפיים טים וייסקיטר ורונלד ראף מגרמניה (31.818 שניות) ואלופי העולם אגידיוס בלציונס אלווידאס דונלה מליטא (31.958 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי ביחד עם מיכאל קולגנוב בקיאק זוגי למרחק של 500 מטר.
כחודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בסגד בהונגריה, באוגוסט אותה שנה, הוא סיים עם מיכאל קולגנוב במקום חמישי בקיאק זוגי למרחק של 200 מטר (33.368 שניות) ובמקום שישי בקיאק זוגי למרחק של 500 מטר (1:30.209 דקות).

באליפות אירופה בספרינט קאנו/קיאק שנערכה בפונטבדרה שבספרד, בסוף יוני 2007 סיים ביחד עם מיכאל קולגנוב במקום רביעי בקיאק זוגי ב-200 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדואיסבורג שבגרמניה באוגוסט 2007 הוא הגיע ביחד עם מיכאל קולגנוב לגמר ב' בקיאק זוגי למרחק של 500 מטר, אך לא התייצבו לתחרות בגלל כאבי גב של קולגנוב. לאחר האליפות שיתוף הפעולה הספורטיבי בין השניים פסק.

===קריירה כמאמן===
לאחר פרישתו שימש כמאמן קיאקים במועדון הפועל תל אביב, והיה מאמנה של החותרת הפאראלימפית פסקל ברקוביץ. בשנים 2016–2019 היה מאמן נבחרת הקיאקים הפאראלימפית.

בשנת 2022 זמן קצר טרם מותו, הוסמך במכון וינגייט כמאמן בכיר.

== מותו ==
לופן נפצע באורח אנוש בפיגוע הירי ברחוב דיזנגוף שהתרחש ב-7 באפריל 2022 על ידי מחבל פלסטיני. יממה לאחר מכן, נפטר מפצעיו, והותיר אחריו אישה ושלושה ילדים. הובא לקבורה בקיבוץ גינוסר.

שר התרבות והספורט חילי טרופר ספד לו. הודעות ניחומים פורסמו גם על ידי הוועד האולימפי בישראל, הוועד הפאראלימפי בישראל ומכון וינגייט.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קיאקיסטים ישראלים
קטגוריה:מאמני ספורט ישראלים
קטגוריה:חללי טרור ישראלים
קטגוריה:חללי טרור בישראל
קטגוריה:גינוסר: אישים
קטגוריה:גבעת שמואל: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בגינוסר
קטגוריה:גל הטרור 2022
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
מצר מורטון

מקטע של [[תרשים מעשה ידי ג'ורג' פאוול 1822 של איי שטלנד הדרומיים ואיי אורקני הדרומיים בהם מופיע מצר מורטון בשם "שערי הגיהנום" (Hell Gates)]]
[[מפה טופוגרפית של האי ליווינגסטון]]
מצר מורטון (באנגלית: Morton Strait) הוא מצר ים רחב בין האי סנואו (אי השלג) שמדרום מערב למצר מורטון, לבין האי ראגד (אי הטרשים) שמצפון למצר מורטון, ולבין לבין חצי האי ביירז שבהאי ליווינגסטון שמצפון-מזרח למצר מורטון, באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.

אורכו של המצר 9 קילומטרים; רוחבו של המצר 6.2 קילומטרים.

בשטח המצר מצויים (מדרום-מערב לצפון-מזרח): סלעי פנגבין, סלעי אאים, סלע לונג, סלע ויאטור וסלעי וארדים.

== היסטוריה ==
=== מיפוי אזור המצר ===

אזור המוצר מופה לראשונה (באופן גס) על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1821; מיפוי נוסף (מדויק יותר) נעשה בשנת 1968; מיפוי נוסף נעשה על ידי סוקרים צ'ילאנים בשנת 1971; מיפוי נוסף נעשה על ידי סוקרים ארגנטינאים בשנת 1980; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.

=== מקור השם ===

בתרשים מעשה ידי ג'ורג' פאוול 1822 של איי שטלנד הדרומיים ואיי אורקני הדרומיים מופיע מצר מורטון בשם "שערי הגיהנום" (Hell Gates) - כיום משמש שם זה לתיאור מצר סמוך - "שערי הל".

שמו הנוכחי של המצר ניתן לו על ידי ג'יימס ודל.

השם הנוכחי מופיע לראשונה בתרשים שפורסם בשנת 1825.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://copernix.io/#?where=-61.27400251557055,-62.68382968698507,13&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור המצר, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix

מורטון
מורטון
בוטונד שטורץ

בוטונד נורברט שטורץ (בהונגרית: Storcz Botond Norbert; נולד ב-30 בינואר 1975, בודפשט) הוא אלוף אולימפי (סידני 2000 ואתונה 2004) בקיאק, זוכה 3 מדליות זהב אולימפיות, אלוף עולם זוכה 11 מדליות עולמיות מהן, 4 זהב ומאמן נבחרת הונגריה בקיאק (2009–2016).

== ביוגרפיה ==
שטורץ החל את שייט הקיאקים בצבעי Újpest TE ואחר כך במועדון Multi SE. מאוחר יותר הוא התחרה ב-KSI. ב-1993 זכה במדליית זהב ובמדליית כסף באליפות העולם לנוער. הוא נכלל כבר באותה השנה בנבחרת הונגריה. ב-1994 הפך לספורטאי של MTK. ב-1995 צורף לנבחרת אליפות העולם לבוגרים. באליפות העולם הודח יחד עם זולטאן אנטל בזוגות בחצי הגמר ב-500 מטר. ביוני 1996 חלה בזיהום סלמונלה, אושפז בבית חולים ואיבד כמה קילוגרמים. לאחר החלמתו לא הצליח להבטיח את סיכויו להופיע בנבחרת האולימפית.

ב-1997 הפך לאלוף אירופה שלוש פעמים. באליפות העולם היה אלוף עולם ב-500 ו-1000 מטר ביחידים וברביעיות ב-500 מטר (עם אקוש ורצקאי, רוברט הגדוש, זולטאן קאמרר). בסוף השנה הוא נבחר לספורטאי ההונגרי הטוב ביותר. בשנת 1998 הפך לחבר בנשיאות איגוד הקיאק ההונגרי. הוא זכה במדליית הכסף השביעית באליפות העולם ב-1000 מטר ובמדליית הכסף ברביעיות ב-1000 וב-500 מטר (קריסטיאן בארטפאי, ז'ולט שדובסקי, באואר). במהלך השנה הוא קיבל הרחקה על תנאי למשך חצי שנה בגין תיק משמעתי. הוא התפטר מנשיאות איגוד הקיאק-קאנו. בשנת 2000, היה מדליסט הכסף ברביעיות ב-1000 מטר (קאמרר, ורצקאי, הורבאט). שטורץ היה אחד הספורטאים המצליחים ביותר בהיסטוריה של שייט הקיאקים ההונגרי.

== לאחר פרישתו ==
הוא השיג תואר ראשון בהכשרה מקצועית מ"המכללה לחינוך גופני" והסמכה של מומחה לניהול וארגון מאוניברסיטת בודפשט לכלכלה (אוניברסיטת קורבינוס). בבחירות המוניציפליות של 2006 היה החבר הראשון במועצת העירייה של Üröm שנבחר כמועמד עצמאי. בדצמבר 2008 מונה לקפטן הפדרלי של נבחרת הקיאק ההונגרית כיורשו של זולטאן אנדייל. הוא נבחר כחבר בוועדת הספורטאים של הוועד האולימפי ההונגרי (משנת 2012). ב-2013 בוטל תפקיד הקפטן הפדרלי בהונגריה.

שטורץ המשיך לשמש כמאמן ראשי של הנבחרת הבוגרת.<ref></ref> בדצמבר 2016, הוא הודיע כי לא יגיש מועמדות לתפקיד המחודש של הקפטן הפדרלי לאחר סיום חוזהו. בנובמבר 2021 הוא התמנה לחבר בוועדת הספרינט של הפדרציה הבינלאומית לקיאק-קאנו.

שטורץ נשוי ואב לשלוש בנות.<ref></ref>

== פרסים והוקרה ==
* קיאקיסט השנה של הונגריה (1997, 2000)
* ספורטאי השנה של הונגריה (1997)
* צלב הקצין של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2000)
* צלב אמצעי של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (2004)
* מאמן השנה בהונגריה (2011, 2014)
* הצלב האמצעי של מסדר ההצטיינות ההונגרי עם הכוכב (2012)

== לקריאה נוספת ==
* MTI Ki Kicsoda 2009, Magyar Távirati Iroda Zrt., Budapest, 2008, p. 1008, ISSN 1787-288X (מיהו מי. 2008. סוכנות הידיעות ההונגרית)
* ריטה טמאש: בוטונד שטורץ על הכריכה Buda-Piért. Bp., 2000

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.nemzetisport.hu/cikk.php?cikk=212320 מאמר ספורט לאומי על מינוי קפטן פדרלי]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קיאקיסטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים מהונגריה
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:הונגריה: אישים בספורט
קטגוריה:ילידי 1975
חיים יעקב

הרב חיים יעקב היה רב ופוסק הלכה בצפת ושד"ר במאה השמונה עשרה. מחבר השו"ת סמא דחיי.

== תולדותיו ==
נולד לרבי יעקב דוד באזמיר, שם למד מבחרותו תורה מפי הרב חיים אלפאנדרי השני. עלה לארץ ישראל בעקבות רבו ויחד עם עוד מבני עירו, והתיישב בצפת, שם היה לפחות משנת ה'תע"ז, אז מצינו פסק ממנו משם.<ref>סמא דחיי, סימן א'</ref> בצפת למד תורה כשהגביר משה פאלקון מפרנס אותו.<ref name=":0">צרור החיים, הקדמת המחבר</ref>

בשנת ה'תע"ח יצא בשליחות מטעם עירו צפת לצפון אפריקה, ובדרכו זו השיב תשובות רבות לשואליו. בתפ"ט היה באלג'יר, שם הסכים עמו על פסק בענייני הקדשות, הרב רפאל ידידיה שלמה צרור וכן פגש את הרב יהודה עייאש, מחבר ספר בית יהודה, שמכנהו . בניסן התפ"א שהה בתוניס, שם נשאל על כשרות שכר תאנים בפסח, בשל הקמח שמפזרים עליהן<ref>סמא דחיי, או"ח שאלה ט</ref> ועל התרת עגונה<ref>סמא דחיי, אבן העזר א'</ref>. בטבת התפ"ג, היה במראכש, שם נשאל על ידי רב העיר, הרב שלמה עמאר לגבי היתר כלים בהם בושל ספק איסור.<ref name=":1">סמא דחיי, יו"ד שאלה א'</ref> כששהה במרוקו, הסכימו שני רבני פאס, רבי יעקב אבן צור ורבי משה בירדוגו, לפסקו בעניין היתר לשלוחי מצווה להתלבש במלבושי גויים בעודם בדרכים כדי שלא ינזקו.<ref>סמא דחיי, יורה דעה סימן ז'</ref> הגיע גם למכאנס<ref name=":1" />. במהלך מסעו זה שב לתקופה מסוימת למכורתו, אזמיר.<ref>סמא דחיי, יו"ד שאלה ד'</ref>

בשנת ה'תצ"ו, לאחר חזרתו לצפת, יצא בשנית לשליחות מטעם רבני העיר, הפעם לאירופה, יחד עם הרב מאיר די שיגורא. בהגיעו לאמסטרדם, התפעל מבית הדפוס במקום והחליט להוציא את ספריו לאור בעיר.<ref name=":0" />

בשנת התצ"ט חזר משליחותו לצפת, ובשנת התק"א כבר מוזכר כסמכות עליונה בעיר להכריע ולדון בענייני השעה<ref>יערי, שלוחי ארץ ישראל, עמוד 429</ref>

== חיבוריו ==
* [https://beta.hebrewbooks.org/1292 שו"ת סמא דחיי] (אמסטרדם תצ"ט) ובו ארבעה חלקים ע"פ סדר הטור: וכן "קונטריס על ביאור לשונות הטור והפוסקים זלה"ה" בסוף כל אחד מהחלקים. את רוב התשובות השיב במהלך מסעותיו כשד"ר.
* צרור החיים (אמסטרדם תצ"ח) על הי״ד החזקה לרמב״ם.

לספריו הסכימו רבני אמסטרדם הספרדים, הרב דוד ישראל עטיאס, הרב יצחק חיים אבן דנא בריטו, והרב האשכנזי לעיר, הרב אלעזר מקראקא, וכן מהרב רפאל מילדולה, עת שימש רבה של באיון. את ספריו הדפיס במהלך שליחותו האחרונה, בעזרת הרב דוד מלדולה, מחבר שו"ת דברי דוד ובנו של הרב רפאל מילדולה מחבר שו"ת מים רבים.

==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:רבנים ספרדיים
קטגוריה:דיינים ארץ-ישראלים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-18
משה קטאווי

מואיז קטאווי (נקרא גם מוסא או מוריס תלוי בנסיבות; 1850 – 1924) היה איש עסקים יהודי-מצרי מעשירי מצרים, בן למשפחת קטאווי, אשר כיהן גם כראש הקהילה היהודית בקהיר ארבעים שנה.

הוא הקים את מסילות הרכבת של אסואן והדלתא המזרחית וחברת חשמלית באמצע הדלתא. הוא היה חבר באספה המחוקקת. בשנת 1925 מונה לשר האוצר והתפטר מתפקידו, משום ששלח מברק ברכות לרגל החג לסעד זע'לול, מה שהרגיז את המלך.

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים חברי הפרלמנט המצרי
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים מצרים
קטגוריה:שרי ממשלת מצרים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים מצרים
קטגוריה:ילידי 1850
קטגוריה:נפטרים ב-1924
MEAI

MEAI הוא סם פסיכדלי, חלק מסדרת תחליפי אלכוהול אשר יצאו אל השוק לקראת סוף העשור השני של המאה ה-21, במסגרת המאמצים, בהובלתו של הפסיכופרמקולוג הבריטי דייוויד נאט<ref></ref><ref>[https://www.thelancet.com/journals/lancet/article/PIIS0140-6736(10)61462-6/fulltext The Lancet - Drug harms in the UK: a multicriteria decision analysis]</ref><ref></ref> rippling to the rest of Europe<ref></ref>, למציאת חלופות רעילות פחות לאלכוהול. במסגרת "עיתונות גונזו", פרסם העיתונאי מייקל סלזק מאמר בכתב עת המדעי הבריטי New Scientist שבו דיווח על התנסותו האישית עם <ref>[https://www.newscientist.com/article/mg22530022-900-high-and-dry-party-drug-could-target-excess-drinking/ High and Dry - New Scientist]</ref>MEAI. נכון לעכשיו, MEAI נמצא בעיצומן של הכנות לקראת רישומו ב-FDA על ידי חברת Clearmind Medicine Inc<ref>[https://www.thecse.com/en/listings/life-sciences/clearmind-medicine-inc "(CSE:CMND)"]</ref><ref>[https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1001402418 החברה שמנסה להפוך סם פסיכדלי למוצר נגד התמכרות]</ref> The company claims wide Intellectual Property Holding.<ref></ref><ref>[https://patents.google.com/patent/US20170360067A1/en?q=alcoholic+beverage+substitutes+Golan&oq=alcoholic+beverage+substitutes+Golan Alcoholic beverage substitutes]</ref><ref>[https://patents.google.com/patent/EP3230255B1/en?q=golan+binge+brhavior&oq=golan+binge+brhavior European Patent - Binge Behavior Regulators]</ref><ref>[https://www.clearmindmedicine.com/ Clearmind Medicine Inc.]</ref> (CSE:CMND), אשר טוענת לבעלות על זכות הקניין הרוחני של החומר.

MEAI (5-מתוקסי-2-אמינו-אינדן או 5- MeO-AIאו שפרון) שייך למשפחת המולקלות האינדניות (indane). בעבר הוא שימש כסם לשעות הפנאי וכאמצעי למניעת שתייה מופרזת. המבנה המולקולרי של החומר צוין לראשונה באופן מרומז במסגרת תרשים של מבנה מרקוש אשר הופיע בפטנט משנת 1998. לאחר מכן הוא תואר באופן מפורש ופרמקולוגי במחקר שעבר ביקורת עמיתים שפורסם על ידי דייוויד נאט ואחרים בשנת 2017. בפברואר 2018 פורסם מחקר אשר תיאר בפירוט את ההשפעות הפרמקוקינטיות והפרמקודינמיות של MEAI. ב-2019 החומר נבדק במסגרת מחקר נוסף אשר עבר ביקורת עמיתים. בשנת 2018 החלה חברה אמריקאית לשווק משקה מבוסס MEAI בשם "Pace". ככל הידוע, משפחת המולקלות האמינו-אינדניות (aminoindane) תוארה לראשונה בשנת 1980.

במרץ 2022 דווח על תוצאות חיוביות של ניסוי בו משתמשי MEAI הפחיתו את תלותם בצריכת אלכוהול.

==הערות שוליים==
שתי אהבות אמת (סרט)

שתי אהבות אמת (באנגלית: One True Loves) הוא סרט רומנטי אמריקאי בבימויו והפקתו של אנדי פיקמן. הסרט הוא עיבוד לרומן משנת 2016 באותו שם מאת טיילור ג'נקינס ריד. מככבים בו פיליפה סו, סימו ליו, לוק ברייסי, מיכאלה קונלין, לורן טום, מייקל או'קיף, טום אוורט סקוט, קופר ואן גרוטל, אונה יפה ופיניאס יון.

== עלילה ==
לאחר שבעלה ג'סי נעלם בהתרסקות מסוק, אמה חוזרת למסצ'וסטס במאמץ לתקן את חייה. ארבע שנים לאחר מכן, אמה נתקלת בחבר הטוב הוותיק שלה, סאם, והם הופכים בלתי נפרדים. מאורסת טרייה, אמה מקבלת שיחת טלפון בלתי צפויה שחושפת שג'סי בחיים. קרועה לחלוטין, אמה צריכה כעת לבחור בין בעלה שחשבה למת, לארוסה הטרי.

== שחקנים ודמויות ==
* פיליפה סו – אמה
* סימו ליו – סאם
* לוק ברייסי – ג'סי
* מיכאלה קונלין
* לורן טום
* מייקל או'קיף
* טום אוורט סקוט
* קופר ואן גרוטל – ג'סי הצעיר
* אונה יפה – אמה הצעירה
* פיניאס יון – סם הצעיר

== הפקה ==
הסרט הוא עיבוד לרומן 2016 באותו שם מאת טיילור ג'נקינס ריד. הסרט בהפקת היילנד פילם גרופ הוכרז ב-2 ביוני 2021, עם אנדי פיקמן שיביים והפיק ופיליפה סו, סימו ליו ולוק ברייסי לוהקו לתפקידים ראשיים.<ref name="Announcement"></ref> בספטמבר 2021, נמכרו זכויות ההפצה של הסרט בארצות הברית לחברת "Avenue". עוד פורסם כי מיקאלה קונלין לוהקה לתפקיד בסרט.<ref name="TIFF"></ref><ref></ref>

הצילומים היו אמורים להתרחש במקור במסצ'וסטס. עד אוגוסט 2021, היילנד פילם גרופ הייתה במשא ומתן עם ועדת הסרטים של קרוליינה הדרומית לצלם את הסרט במדינה. עם זאת, האולפנים לא הצליחו לבטח את צוות השחקנים והעובדים עקב שיעורי החיסונים הנמוכים במדינה והגידול במקרי הקורונה.<ref></ref> כתוצאה מכך, ההפקה הועברה לקרוליינה הצפונית, שם החלו הצילומים בווילמינגטון ב-11 באוקטובר 2021.<ref></ref> באותו יום צולמה סצנה ב-"1938 South Live Oak Parkway", שבה צוות חדשות מסקר מפגש בין משפחה לאדם אהוב שהיה נעדר.<ref></ref><ref></ref> ב-25 באוקטובר 2021, פורסם כי לורן טום, מייקל או'קיף, טום אוורט סקוט, קופר ואן גרוטל, אונה יפה ופיניאס יון לוהקו לתפקידים בסרט.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
דניס פרוקופנקו

דניס פרוקופנקו (באוקראינית: Прокопенко Денис Геннадійович), שנולד ב-5 באוקטובר 1991, בקזחסטן, עומד בראש המשמר הלאומי של אוקראינה ושל רגימנט אזוב במלחמה על העיר מריופול, באוקראינה.

פרוקופנקו הוא ממוצא (דרך סבו) קרלי. פרוקופנקו, שחבריו פונים אליו בשם ראדיס (Radis), למד בלשנות באוניברסיטת קייב והוסמך להיות מורה לאנגלית. בתקופת הלימודים הוא עסק גם בספורט. הוא נודע תחילה כמנהיג האולטראס של דינמו קייב ובהצטרפותו להתארגנות אזוב, המקושרת לעליונות לבנה ולסמלים נאציים. החל מ-2014 נלחם במסגר אזוב וב-2017 קיבל את הפיקוד על היחידה.

בשנת 2019, קבוצה של חברי סנאט אמריקאי לרבות היהודייה אליסה סלוטקין ביקשה ממזכיר המדינה של ארצות הברית לסווג את רגימנט אזוב כארגון טרור זר. היא טענה כי הקבוצה "משתמשת באינטרנט כדי לגייס חברים חדשים ואז מקצינה אותם להשתמש באלימות כדי להשיג את האג'נדה הפוליטית של הזהות הלבנה שלהם".

עם זאת, לאחר תחילת המלחמה באוקראינה, התקשורת המערבית נמנעה מלהתייחס לקבוצה זו כקבוצת טרור. CNN אפשרה לפרוקופנקו לדבר על "התקפות רוסיות אכזריות" נגד מריופול. פרוקופנקו ויחידת אזוב עומדים במרכז תביעתו של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין לדה-נאציפיקציה של אוקראינה ומשום כך האתרים האוקראינים מחקו את ההתייחסויות אליהם.

פרוקופנקו היה בין מפקדי גדוד אזוב בעת המצור הרוסי על מריופול וב-20 במאי 2022 נכנע לצבא הרוסי. כעבור כמה ימים אשתו אישרה שהוא התקשר אליה טלפונית מהשבי. ב-21 בספטמבר שוחרר מהשבי לפי אחד מההסכמים לחילופי שבויים בין רוסיה ובין אוקראינה. שחרורו הותנה בכך שיישאר בטורקיה עד סיום המלחמה.

ב-8 ביולי 2023 הודיע זלנסקי על חזרתו של פרוקופנקו לאוקראינה. באוגוסט 2023 פורסמו הודעות על חזרת פרוקופנקו לחזית הלחימה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיבורי אוקראינה
קטגוריה:אנשי צבא אוקראינים
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1991
ריטון

המרי סמית'סון (באנגלית: Henry Smithson; נולד ב-13 בספטמבר 1978), המוכר בשם הבמה ריטון (Riton), הוא די ג'יי ומפיק מוזיקלי בריטי.

==ביוגרפיה==
הנרי סמיטסון נולד בניוקאסל על הטיין וסיים אוניברסיטה בעיר בה נולד.

לאחר סיום הלימודים הוא הוציא סינגל ראשון ובמקביל עבד כתקליטן במועדון לילה מקומי. שם הוא נחתם על ידי Grand Central Records. עם חברה זו הוא הוציא את האלבום הראשון Central Heating 2 בשנת 2000 ובהמשך אלבום נוסף Homies And Homos בשנת 2004.

בשנת 2006 הוא עזב את Grand Central Records והוציא מספר סינגלים בחברות שונות באירופה.

בשנת 2012 ריטון הוציא סינגל "Rinse & Repeat" שהגיע למקום ה-12 במצעד בריטי והוגדר כתקליט זהב. הוא היה מועמד לקבלת פרס אמי

בשנת 2016 ריטון הוציא אלבום Foreign Ororo עם הזמרת קה-לו בחברה פרטית Riton Time. בשנת 2018 הוא היה חלק מצוות מפיקים של "Electricity", סינגל של דואה ליפה שזכה בפרס גראמי. בשנים 2015–2018 הוא הפיק מספר אלבומים כחלק של צוות בהובלת מארק רונסון.

ב-13 בספטמבר 2019, הוציא, בשיתוף פעולה עם אוליבר הלדנס ווולה מאלינגה , את הסינגל "Turn Me On".

בשנת 2021 הוא הוציא שיר Friday שזכה להצלחה במספר מדינות. הוא והקלט בהשראה מהשיר "Push the Feeling On" שיצא בשנת 1992. וקיבל הגדרה של תקליט פלטינה במספר מדינות באירופה.

בהמשך של אותה שנה הוא הפיק שיר I Don't Want You עם ריי ובנובמבר Let's Stick Around עם ג'ארוויס קוקר.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:תקליטנים
קטגוריה:מפיקים מוזיקליים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1978
ריינבו רול

ריינבו רול<ref name=":1"></ref>, גיישה רול, רול זחל, דרגון רול או פיש רול<ref></ref> הוא מנה של מאקיסושי בסגנון "אינסייד אאוט". הוא יכול להכיל סוגים רבים של דגים נאים, כאשר הנפוצים ביותר הם טונה, סלמון, דגים לבנים , לוטיין צהוב-זנב וסנאפר ובפנים - מלפפון ואבוקדו <ref></ref>. גרסאות אחרות כוללות מקל סרטן , שרימפס טמפורה מטוגן, ופירות ים אחרים.

ריינבו רול, סוג של מאקיסושי עם מספר מילויים ותוספות מעל; כולל שרימפס טמפורה, דלמון, דג לבן, אבוקדו, מנגו, עם אורז לבן המעורבב עם טוביקו

== היסטוריה ==
הריינבו רול נחשב כצעד הבא של כניסת הסושי לתרבות הקולינרית של ארצות הברית אחרי הקליפורניה רול<ref name=":0"></ref>, הרול הראשון עם אצות נורי מצופות באורז<ref name=":1" />. בעוד שקליפורניה רול לא מכיל דג נא כלל, ריינבו רול יכול להכיל טונה נאה, סלמון נא, שרימפס ודגים לבנים נאים <ref name=":0" />.

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סושי
ג'ו רנץ

ג'וזף הארי רנץ (באנגלית: Joseph Harry Rantz; 31 במרץ 1914 – 10 בספטמבר 2007) היה ספורטאי ומהנדס אמריקאי. הוא זכה במדליית זהב באולימפיאדת ברלין (1936) עם שמיניית החותרים האמריקאית.<ref name="withers"></ref>

== ביוגרפיה ==
ג'ו רנץ נולד בספוקיין, וושינגטון, וגדל בבולדר סיטי, איידהו ומאוחר יותר בסקווים , וושינגטון. אמו נלי מקסוול (1881–1918) מתה מסרטן הגרון כאשר רנץ היה בן ארבע.<ref name="brown">Brown, Daniel James (2013). The Boys In The Boat, Viking / Penguin Group, New York. .</ref> אביו הארי רנץ (1880–1966) נישא בשנית ב-1921, אך לרנץ לא היו יחסים טובים עם אמו החורגת טולה להפולט (1897–1935) שנאבקה לגדל את רנץ וארבעת ילדיה הטבעיים הצעירים.<ref name="brown" /> מגיל 15 גידל רנץ את עצמו בבית לא גמור שננטש על ידי אביו ואמו החורגת ולמד בתיכון והתקבל ללימודי תואר בהנדסה באוניברסיטת וושינגטון.<ref name="brown" />

== חתירה ובהמשך קריירה ==
רנץ חתר במסגרת נבחרת אוניברסיטת וושינגטון, שזכתה בתוארי איגוד החתירה הלאומי של ארצות הברית בשנים 1936 ו-1937, כמו גם בגמר ב' של 1935 ובמקום הראשון ב-1934.<ref name="historylink"></ref>

רנץ הוא הדמות המרכזית בספר העיון "הבנים בסירה", שהיווה השראה לסרט התיעודי של PBS, "American Experience: The Boys of '36". שניהם מתארים את מאבקיו במהלך חייו בשנותיו הראשונות, שהגיעו לשיא עם זכייתו במדליית הזהב האולימפית עם נבחרת ארצות הברית בברלין ב-1936 למרחק 2000 מטר (6:25.4 דקות), לפני איטליה (6:26.0 דקות) וגרמניה (6:26.4 דקות).

סרט הקולנוע "הבחורים בסירה" אודות סיפורו וסיפור הנבחרת המבוסס על ספר באותו שם, יצא בשנת 2023. את הסרט יביים ג'ורג' קלוני ואת רנץ מגלם השחקן קאלום טרנר.

רנץ קיבל תואר בהנדסה כימית מהאוניברסיטה ועבד בחברת בואינג לאחר פרישתו מהחתירה. הוא מת מאי ספיקת לב ברדמונד, וושינגטון, בגיל 93.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: חתירה
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1914
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2007
שריטה

שׂריטה (נכתב גם: סריטה) היא פציעה שטחית, דקה וארוכה, בעור או פגיעה שטחית, דקה וארוכה, בחפץ, שנוצרה בעצם חד, כגון סכין או ציפורן.

שׂריטה נגרמת כתוצאה מהתקלות בעצם חד, או ביוזמתו של השורט (למשל גירוד או סריטה שגורם חתול באמצעות ציפורניו, שעלולה לגרום למחלת שריטת החתול). 

טיפול בשׂריטה בעור כולל חיטוי באמצעות נוזל מתאים וחבישה באמצעות אגד מדבק. 

שׂריטה בחפץ פוגעת ביופיו אך בדרך כלל אינה פוגעת בתפקודו. שׂריטה בתקליט או בתקליטור משבשת את נגינתו. 

בהשאלה משמשת המילה לתיאור הפרעה נפשית קלה.

==בהלכה==
לא תתגודדו היא מצוות לא תעשה המופיעה בתורה () ועיקרה שלא לפצוע את הגוף בשריטה או בחבורה לאות אבל על המת. האיסור חל על גברים ונשים כאחד. אמנם בפסוק כתוב שהאיסור הוא לשרוט לאות צער על אדם שנפטר, אך הרמב"ם פסק שאסור לשרוט אף לצורך עבודה זרה: .

השורט את עצמו בעקבות צער על אובדן ממון אינו עובר בלאו, אך זהו דבר אסור ומאוס.

פעולת הטפת דם ברית, הנעשית כאשר אין אפשרות לבצע את תהליך המילה כהלכה, כגון בתינוק שנולד כשהוא נימול או בגוי נימול שרוצה להתגייר, נעשית בשריטה קלה במקום המילה, באמצעות מחט או חוד סכין מעוקרים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.beok.co.il/article/13417/ טיפול ביתי: איך לרפא שריטות וחתכים?], באתר BeOK

==הערות שוליים==

קטגוריה:פציעות
צביאטקו בובושבסקי

צְבִיָאטְקוֹ פֶּטְרוֹב בֹּובֹּושֶבְסְקִי (בבולגרית: Цвятко Петров Бобошевски, מוכר גם כ-צְבֶטְקוֹ בובושבסקי; 20 ביולי 1884, וראצה, נסיכות בולגריה – 23 בדצמבר 1952, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה משפטן ופוליטיקאי בולגרי איש חוג זוונו, אשר כיהן גם כחבר פרלמנט ובמספר תפקידי שר בממשלות בולגריה. בין השנים 1944–1946 נמנה עם עוצרי המלוכה בבולגריה. בובושבסקי נמנה עם קבוצת פוליטיקאים ואנשי ציבור, אשר נודעו כ-"קבוצת ה-63", שנאבקו נגד כוונתו של בוריס השלישי, מלך בולגריה וממשלתו, לגרש את יהודי בולגריה למחנה ההשמדה טרבלינקה.

==ראשית חייו והקריירה הפוליטית==
צבטקו בובושבסקי נולד בווראצה למשפחת סוחרים אמידה. הוא סיים בית ספר תיכון בסופיה, ובהמשך יצא ללימודי משפטים בסורבון, אותם סיים ב-1906. בובושבסקי שב לעיר הולדתו ועסק בעריכת דין. בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20 הצטרף למפלגת העם, ובהמשך ב-1923 נטל חלק בהפיכה שהובילה להדחת ממשלו של אלכסנדר סטמבוליסקי. הוא מונה לשר המסחר, התעשייה והעבודה בממשלתו של אלכסנדר צאנקוב ובנובמבר 1924 מונה לשר המשפטים של בולגריה וכיהן בתפקידו עד סיום כהונתו של צאנקוב בינואר 1926. ב-1925 שכל את אחיו ספאס בפיגוע בכנסיית סווטה נדליה.

עם מינויו של אנדריי ליאפצ'ב לתפקדי ראש הממשלה, מונה שוב בובושבסקי לתפקיד שר המסחר, התעשייה והעבודה וכיהן בתפקידו עד מאי 1930. בובושבסקי נמנה עם חוג זוונו והיה מקורב לראשיו דמיאן ולצ'ב וקימון גאורגייב. במאי 1934 נמנה עם תומכי הפיכת הליגה הצבאית. לאחר ההפיכה ועד 1936, מונה לנהל בנק בבעלות המדינה.

== מלחמת העולם השנייה ולאחריה ==
במהלך מלחמת העולם השנייה, בובושבסקי לא תמך בהצטרפות בולגריה להסכם התלת-צדדי. במאי 1943 עם פרסום צווי הגירוש ליהודי סופיה התכנסו בדירתו של דמיאן ולצ'ב אישי ציבור מכל גוני הקשת הפוליטית בבולגריה, אנשי רוח ואנשי אקדמיה ובהם: צבטקו בובושבסקי, ניקולה מושאנוב, דימו קזאסוב, ניקולה פטקוב, אטאנאס בורוב וקימון גאורגייב. הוכן מכתב שיועד אישית למלך בוריס השלישי ובו נכתב בין השאר על הגירוש:

המכתב נחתם בידי 63 אנשי הציבור ונמסר אישית לארמון המלך על ידי דימו קזאסוב וצבטקו בובושבסקי. הייתה זו הפעם הראשונה בו שוגר איום אישי למלך בוריס, תוך ציון אחריותו האישית לאירועים.

בובושבסקי הצטרף לחזית המולדת של בולגריה. ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה בבולגריה הפיכה צבאית שהובלה על ידי חזית המולדת ונשענה על הגעת הצבא האדום לסופיה בו ביום. הממשלה המלוכנית הודחה ובמקומה הוקמה ממשלה בראשות קימון גאורגייב. עוצרי המלוכה הודחו מתפקידם. ב-15 בספטמבר מונה צבטקו בובושבסקי לאחד מעוצרי המלוכה החדשים, והוא כיהן בתפקידו עד 18 בספטמבר 1946 עת בוטלה רשמית המלוכה בבולגריה ויורש העצר סימאון השני ומשפחתו, עזבו את בולגריה מחשש לחייהם.

==אחריתו==
צבטקו בובושבסקי הלך לעולמו בסופיה ב-1952 והוא בן 68, ונקבר בבית הקברות המרכזי בסופיה. ממשלתו של וולקו צ'רבנקוב ספדה לבובושבסקי וציינה שהיה אחד המדינאים המובילים בבולגריה. בובושבסקי היה נשוי ואב לשתי בנות. עוטר בעיטור לגיון הכבוד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצילים בשואה: בולגריה
קטגוריה:שרי המשפטים של בולגריה
קטגוריה:פוליטיקאים בולגרים
קטגוריה:חברי פרלמנטים
קטגוריה:ילידי 1884

קטגוריה:נפטרים ב-1952
גמל שלמה יערות גשם אוסטרלי

גמל שלמה אוסטרלי (שם מדעי: Hierodula majuscula) הוא חרק בסדרת גמלי השלמה. גמל שלמה זה הוא מהגדולים ביותר באוסטרליה, באורך של כ-7 סנטימטרים בבגרותו. הם נפוצים באזורים הטרופיים שבצפון אוסטרליה, וניזונים מפרפרים גדולים, שפיריות ושלל מינים אחרים של חסרי חוליות.

== תיאור ==
ממוזער
גמל שלמה זה בעל גוף ארוך וירוק. לנקבה והזכר מופיעות כנפיים כאשר הם מגיעים לבגרות. החלק הפנימי של זוג הרגליים הקדמיות בעל גוון אדום ושחור והצד התחתון של בית החזה סגול. תחת איום, לדוגמה טרף גדול יותר, גמל השלמה חושף את הצבעים הללו על ידי הרמת רגלי הטרף הקדמיות. ניתן להבדיל בין הזכר והנקבה על ידי הפרש הגדלים ביניהם, הנקבה גדולה בעוד הזכר קצר ודק יותר. כנפי הזכר ארוכות יותר מאשר כנפי הנקבה והוא נוטה להשתמש בהן יותר. דרך נוספת לקבוע את מינו של גמל השלמה האוסטרלי (שחלה על כל זני גמל השלמה) היא על פי מספר הפסים הרוחביים שעל גופו - לנקבות יש 6 ולזכרים 7.

== רבייה והתנהגות ==
רביית גמל שלמה אוסטרלי ענק
הנקבות מוכנות לרבייה כשבוע לאחר הפיכתן מנימפות לבוגרות. הנקבה היא אגרסיביות במיוחד והיא מרבה לטרוף את הזכר בעת הרבייה. הזכר מסוגל להמשיך בתהליך הרבייה גם לאחר שהנקבה סיימה לאכול את ראשו וצווארו. גופו של הזכר יספק לנקבה חלבון רב בשביל ייצור הביצים. יתרה מכך, מוחו של הזכר מעכב את שחרור הזרע. אכילת הראש מביאה גם להסרת העיכוב ובכך מגדילה את הסיכוי להפריה מוצלחת. לאחר 20–40 יום מהזדווגות מוצלחת, תטיל הנקבה את הביצים בתוך שכבת קצף שנקראת תיק ביצים. תיק הביצים מתקשה ושומר על הביצים במהלך החורף. הביצים מתפתחות בתוך השק במשך מספר חודשים ולאחר מכן יצאו ממנו כ-400 נימפות חדשות.

== בשבי ==
גמל השלמה האוסטרלי הוא חיית מחמד נפוצה אצל חובבי גמלי שלמה עקב גודלו המרשים והקלות היחסית שבגידולם. רבים מצליחים לזווג בשבי את מין זה תוך כדי שמירה על הזכר על ידי הצעת אוכל כהסחת דעת עבור הנקבה.

== ראו גם ==
* גמל שלמה ירוק

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.theanimalfacts.com/insects-spiders/giant-rainforest-mantis/ גמל שלמה יערות גשם אוסטרלי] באתר TheAnimalFacts
* [https://ipfactly.com/giant-rainforest-mantis/ עובדות על גמל שלמה יערות גשם אוסטרלי] באתר Ipfactly
* [https://usmantis.com/products/hierodula-majuscula-giant-rainforest-mantis גמל שלמה יערות גשם אוסטרלי] באתר USMantis

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1923
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי נורמן טינדל
קטגוריה:אוסטרליה: חרקים
קטגוריה:גמלי שלמה
לאיוש קרדוש

לאיוש קרדוש (במקור קוֹהְן-הגרסה ההונגרית-אוסטרית לכהן, בהונגרית: Kardos Lajos; ראקושפלוטה, 14 בדצמבר 1899<ref></ref> – לונדון, 12 ביולי 1985) היה פסיכולוג יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר נספח של האקדמיה ההונגרית למדעים. הוא השיג תוצאות מדעיות יוצאות דופן בתחום הכרת החושים (קביעות תפיסתית).

== ביוגרפיה ==
לאיוש קוהן (כהן) נולד במשפחה יהודית כבנם של המהנדס אילש קוהן ושל ינקה בלאו. הוא השלים את השכלתו הגבוהה בווינה, שם היה תלמידו של קארל ביהלר (Karl Bühler). הוא קיבל דוקטור לרפואה ב-1925 ותואר במדעי הרוח ב-1929. אחר כך בילה במחקר חמש שנים בארצות הברית על מלגת קרן רוקפלר חלקית באוניברסית קולומביה בניו יורק. ב-1938 נשא לאישה בבודפשט את אגנש (צלמת במקצועה) בתם של מיקשה שאאר ושל ינקה הרצפלד.<ref></ref> הוא לא קיבל עבודה כפסיכולוג בהונגריה עד 1945. בין 1947 ל-1971 (עד לפרישתו) היה ראש המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת אטווש לוראנד. ראש המכון לפסיכולוגיה ולאחר מכן החוג לפסיכולוגיה עד פרישתו לגמלאות (1971). קרדוש היה נשיא האגודה הפסיכולוגית ההונגרית. (1975-1970) וכן עמד במשך שנים בראש הוועדה הפסיכולוגית של וועדת ההסמכה המדעית.

בשנות ה-50, המחלקה לפסיכולוגיה שבראשה עמד הייתה הנציגה היחידה של המשכיות הפסיכולוגיה המדעית בהשכלה הגבוהה בהונגריה.

== הנצחה ==
* המחלקה לפילוסופיה והיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים 1999 לרגל 100 שנה להולדתו של לאיוש קרדוש ארגנה מפגש יובל בחדר הקריאה של האקדמיה ההונגרית למדעים. הרצאת ההנצחה ניתנה על ידי צ'בה פלה .
* בשנת 2002, לרגל 100 שנה למכון המחקר הפסיכולוגי של האקדמיה ההונגרית למדעים, הוקמה עיטור מדליית הזיכרון לאיוש קרדוש.
* המעבדה למדע קוגניטיבי של המכון לפסיכולוגיה של אוניברסיטת סגד נקראה על שמו ב-2008.

== עבודותיו העיקריות ==
* Ding und Schatten. לייפציג, 1934. כלומר "חפץ וצל" : מחקרים בתחום המחקר הפסיכולוגי בראיית צבעים. בודפשט : הוצאת אקדמיה, 1984 ; )
* פסיכוֹלוגיה. בודפשט, Tankönyvkiadó, 1953.
* בעיות בסיסיות של הפסיכולוגיה ומחקר פבלובי. בודפשט, הוצאת אקדמיה, 1957
* פסיכולוגיה כללית. בודפשט: Tankönyvkiadó, 1964.
* מקור המידע הנוירופסיכי. בודפשט : הוצאת אקדמיה 1976. (באנגלית: The origin of neuropsychological information. בודפשט : הוצאת אקדמיה, 1984 )
* מתפיסה לפעולה : הרצאות בפסיכולוגיה כללית. בודפשט : הוצאת ספרי לימוד, 1978. (פסיכולוגיה למחנכים) 
* זיכרון של בעלי חיים. בודפשט : הוצאת אקדמיה, 1988. 

== חברות באגודה ==
* האגודה הפסיכולוגית ההונגרית

== לקריאה נוספת ==
* לקסיקון פדגוגי. כרך 2 בודפשט : Keraban הוצאת ספרים קראבאן, 1997. לאיוש קרדוש ראה עמ' 170. 
* [https://www.arcanum.com/hu/online-kiadvanyok/Lexikonok-magyar-eletrajzi-lexikon-7428D/k-760F2/kardos-lajos-761F7/ ביוגרפיה של קרדוש] באתר Arcanum

== קישורים חיצוניים ==

*

*לקסיקון ביוגרפי הונגרי. [https://mek.oszk.hu/00300/00355/html/ABC07165/07426.htm לאיוש קרדוש]
* צ'אבה פלה[https://archive.today/20121114113030/https://maillist.cogpsyphy.hu/pipermail/koglist/1999-November/001165.html : הרצאת זיכרון של לאיוש קרדוש, קטע מתוך ההרצאה.] [https://archive.today/20121114113030/https://maillist.cogpsyphy.hu/pipermail/koglist/1999-November/001165.html האקדמיה ההונגרית למדעים 16 בדצמבר 1999.]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסיכולוגים יהודים הונגרים
קטגוריה:רופאים יהודים הונגרים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה ההונגרית למדעים
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1899
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1985
Light Switch

"Light Switch" הוא סינגל של הזמר האמריקאי, צ'ארלי פות', שיצא על ידי אטלנטיק רקורדס, ב-20 בינואר 2022. השיר צפוי להיות הסינגל המוביל של אלבום האולפן השלישי שלו, Charlie.<ref></ref> השיר נכתב על ידי צ'ארלי פות', יעקב כשר, הינדלין וג'ייק טורי, והופק על ידי צ'ארלי פות'.<ref></ref><ref name="OCC"></ref>

נכון לאפריל 2022, השיר הושמע למעלה מ-136 מיליון פעמים בספוטיפיי.<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ, שבוים על ידי כריסטיאן ברסלאור, יצא בערוץ היוטיוב של פות' ב-20 בינואר 2022. נכון לאפריל 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-54 מיליון פעמים.<ref></ref><ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!אוסטרליה (ARIA)<ref></ref>
|פלטינה 2×
|140,000
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable plainrowheaders"
! scope="col" | אזור
! scope="col" |תאריך
! scope="col" |פורמט
! scope="col" |גרסה
! scope="col" |חברת תקליטים
! scope="col" |הערות
|-
! scope="row" |עולמי
| rowspan="2" | 20 בינואר 2022
|הורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקה
| rowspan="4" |מקורית
|אטלנטיק רקורדס
| style="text-align:center;" |<ref></ref>
|-
! scope="row" |איטליה
|איירפליי
|וורנר מיוזיק גרופ
| style="text-align:center;" |<ref></ref>
|-
! rowspan="2" scope="row" | ארצות הברית
| 24 בינואר 2022
| רדיו עכשווי למבוגרים
| rowspan="5" |אטלנטיק רקורדס
| style="text-align:center;" |<ref></ref>
|-
| 25 בינואר 2022
| להיט רדיו עכשווי
| style="text-align:center;" |<ref></ref>
|-
! rowspan="3" scope="row" |עולמי
| 4 בפברואר 2022
| rowspan="3" |הורדה דיגיטלית, הזרמת מוזיקה
|אינסטרומנטלית
| style="text-align:center;" |<ref></ref>
|-
| 18 בפברואר 2022
|אקוסטית
| style="text-align:center;" |<ref></ref>
|-
| 4 במרץ 2022
| רמיקס של טייסטו
| style="text-align:center;" |<ref></ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2021
קטגוריה:סינגלים מ-2022
קטגוריה:שירי צ'ארלי פות'
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי יעקב כשר
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי צ'ארלי פות'
קטגוריה:שירים על מיניות
קטגוריה:שירי סינת'-פופ אמריקאיים
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה באוסטרליה
ארצ'יבלד פרייזר נאש

ארצ'יבלד פרייזר נאש (באנגלית: Archibald Goodman Frazer Nash; 30 ביוני 1889 – 10 במרץ 1965) היה מהנדס מכונות בריטי.

== ביוגרפיה ==
ארצ'יבלד פרייזר נאש נולד בהיידראבאד שאז הייתה תחת שליטה של האימפריה הבריטית. הוא למד הנדסה בלונדון ואחרי סיום הלימודים החל לעבוד בחברות הנדסה.

בשנת 1910 הקים יחד עם חברו מתקופת הלימודים, הנרי גודפרי, את החברה לייצור מכוניות GN. המכונית הראשונה נמכרה כעבור שנה והייצור נמשך עד לשנת 1922 בבריטניה ועד לשנת 1925 בצרפת.

בשנת 1917 נכנס נאש לתחום התעופה ועבד במחלקה הטכנית של חיל האוויר המלכותי בדרגת קפטן עד לשנת 1919.

בשנת 1923 הקים נאש חברה נפרדת לייצור מכוניות ספורט בשם Frazer Nash. בשנת 1929 עזב את ניהול החברה אך נותר בעל המניות העיקרי.

בשנת 1929 הקים נאש את חברת Nash & Thompson שעסקה בייעוץ הנדסי. בין היתר החברה זכתה בחוזה ייעוץ למשרד התעופה הבריטי. בשנות ה-30 נמכרה החברה לחברה Parnall והמשיכה לתכנן ולייצר מכשירים לתעשיית התעופה ולתעשייה הביטחונית. בין היתר תכנן נאש מספר מערכות נשק שהותקנו במטוסים בריטיים במהלך מלחמת העולם השנייה.

גם לאחר מלחמת העולם השנייה המשיך נאש להמציא מוצרים מהונדסים לשדות הגנה, מטוסים ואנרגיה אטומית. לאחר מותו ב-1965, העסק המשיך לצמוח כקבוצת Frazer Nash עד שנאלץ לקבל כינוס נכסים ב-1990 על ידי קיצוצים בהוצאות הביטחון של ממשלת בריטניה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.gracesguide.co.uk/Archibald_Goodman_Frazer-Nash ביוגרפיה ותאור פעילות]
* [http://frazernasharchives.co.uk/index.php?idPage=12 ביוגרפיה]

קטגוריה:מהנדסים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1895
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1965
גרברט יפרמוב

גרברט אלכסנדרוביץ' יפרמוב (ברוסית: Герберт Александрович Ефремов; נולד ב-15 במרץ 1933) הוא מדען סובייטי ורוסי, מעצב רקטות וציוד חלל. מנכ"ל כבוד, ומתכנן כבוד ראשי של משינוסטרויניה. פרופסור באוניברסיטה הטכנית הממלכתית המוסקבאית ע"ש באומן. בשנת 2020 הוענק ליפרמוב עיטור אנדריי הקדוש, העיטור הגבוה ביותר ברוסיה.<ref></ref>
== חייו ==
יפרמוב נולד בכפר קטן באזור וולוגדה, ונקרא על שמו של הסופר הרברט ג'ורג' ולס. בשנת 1950 החל לימודי הנדסה בלנינגרד, וסיים אותם בשנת 1956 ונקלט במשרד לתכנון נשק בו עובד כל חייו.

הרברט אפרמוב היה מעורב ישירות ופיקח על יצירתם של:
* מערכת עם טילי שיוט לירי לעבר מטרות קרקעיות (P-5, P-5D, S-5, "מטאוריט");
* מערכות נגד ספינות (P-6, P-35, Progress, אמטיסט, מלאכיט, בזלת, וולקן, גרניט, אוניקס);
* טיל שיוט ימי "יאחונט" (גרסת יצוא של "אוניקס");
* טיל שיוט ימי "BrahMos" (עבור הצי ההודי)<ref></ref>;
* מערכות טילים אסטרטגיים עם טיל בליסטי בין-יבשתי UR-100 ,UR-100N ;
* תחנות חלל אוטומטיות "Almaz" ;
* רכב שיגור "סטרלה" ;
* חללית קטנה "קונדור-אי" ו"רוסלן".
* ראש נפץ היפר-סוני "אוונגרד" עבור טיל בליסטי בין-יבשתי

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מהנדסים רוסים
קטגוריה:מהנדסים סובייטים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1933
ראש שירות הביטחון הכללי

ראש שירות הביטחון הכללי (מכונה בקיצור: ראש השב"כ או ראש השירות) הוא העומד בראש שירות הביטחון הכללי, הכפוף למשרד ראש הממשלה. ראש השב"כ הוא גם חבר בוועדת ראשי השירותים.

== תפקידיו ומינויו ==
לפי חוק שירות הביטחון הכללי, החלטות בתחומי הפעלת השירות ופיתוחו, מתקבלות גם בוועדת השרים לענייני שירות ביטחון כללי.<ref></ref>

ראש השירות מתמנה על ידי הממשלה בהצעת ראש הממשלה, לתקופה קצובה של חמש שנים, אלא אם כן היא קבעה תקופה קצרה יותר מלכתחילה. הממשלה רשאית להפסיק את כהונתו בטרם תימלא, ולהאריך אותה בתקופה של שנה בודדת לכל היותר.

החוק קובע בנוסף כי במקרה בו אדם שהורשע בעבירה לא יוכל לשמש בתפקיד, גם אם כהונתו כבר החלה. הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה, שהוקמה מכוח החלטת ממשלה, בודקת את כשרותם והתאמתם של המועמדים לתפקיד.

== ראשי שירות הביטחון הכללי ==
ראש השב"כ הנוכחי הוא רונן בר.
{| class="wikitable" border="1" cellpadding="4" cellspacing="0"
!מניין
!דיוקן
!שם
!תחילת כהונה
!סיום כהונה
!הערות
|-
|1
| align="center" |96x96 פיקסלים
|איסר הראל
|1948
|1952
|ראש השב"כ הראשון וגם לימים ראש "המוסד" השני
|-
|2
| align="center" |93x93 פיקסלים
|איזי דורות
|1952
|1953
|כיהן גם כסגן ראש המוסד
|-
|3
| align="center" |93x93 פיקסלים
|עמוס מנור
|1953
|1964
|
|-
|4
| align="center" |95x95 פיקסלים
|יוסף הרמלין
|1964
|1974
|קדנציה ראשונה
|-
|5
| align="center" |91x91 פיקסלים
|אברהם אחיטוב
|1974
|1980
|
|-
|6
| align="center" |95x95 פיקסלים
|אברהם שלום
|1980
|1986
|התפטר מתפקידו בעקבות פרשת קו 300
|-
|(4)
| align="center" |95x95 פיקסלים
|יוסף הרמלין
|1986
|1988
|קדנציה שנייה
|-
|7
| align="center" |91x91 פיקסלים
|יעקב פרי
|1988
|1995
|ראש השב"כ בעת האינתיפאדה הראשונה, לימים נשיא סלקום ושר המדע, הטכנולוגיה והחלל
|-
|8
| align="center" |93x93 פיקסלים
|כרמי גילון
|1995
|1996
|התפטר מתפקידו עקב רצח רבין
|-
|9
| align="center" |70x70 פיקסלים
|עמי אילון
|1996
|2000
|בעל עיטור הגבורה, לשעבר מפקד שייטת 13 ומפקד חיל הים הישראלי, לימים חבר כנסת ושר.
|-
|10
| align="center" |100x100 פיקסלים
|אבי דיכטר
|2000
|2005
|ראש השב"כ בעת האינתיפאדה השנייה, לימים השר לביטחון פנים ,השר להגנת העורף ושר החקלאות ופיתוח הכפר
|-
|11
| align="center" |86x86 פיקסלים
|יובל דיסקין
|2005
|2011
|ראש השב"כ בעת ביצוע תוכנית ההתנתקות ומבצע עופרת יצוקה, מקים מערך הסיכולים הממוקדים
|-
|12
| align="center" |74x74 פיקסלים
|יורם כהן
|2011
|2016
|ראש השב"כ בעת מבצע עמוד ענן, מבצע שובו אחים, מבצע צוק איתן וגל הטרור הפלסטיני
|-
|13
| align="center" |80x80 פיקסלים
|נדב ארגמן
|2016
|2021
|ראש השב"כ בעת מבצע שומר החומות והמהומות בישראל
|-
|14
|101x101 פיקסלים
|רונן בר
|2021
|מכהן
|ראש השב"כ הנוכחי בעת מלחמת חרבות ברזל
|}

== ראו גם ==
* חוק שירות הביטחון הכללי
* שירות הביטחון הכללי

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.shabak.gov.il/pages/moreshet.html#=2 רשימת ראשי השב"כ], באתר שירות הביטחון הכללי

== הערות שוליים ==

*
אגם מידג' (איי שטלנד הדרומיים)

[[מפה טופוגרפית של חצי האי ביירז הכוללת את האזור האנטארקטי המוגן במיוחד מספר 126.]]
האי ליווינגסטון והאי סמית']]
אגם מידג (באנגלית: Midge Lake) הוא אגם מים מתוקים, בחצי האי ביירז, באי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.

אגם מידג' הוא הגדול מבין האגמים המתוקים הרבים המצויים בחצי האי ביירז (שאינו מכוסה קרח).

לאגם צורת קשת;

אורכו של האגם 575 מטרים (בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח);

רוחבו של האגם 125 מטרים (בכיוון דרום-מזרח - צפון-מערב).

חרוט צ'סטר, הממוקם 860 מטרים מדרום-מזרח לאגם, מתנשא מעל האגם.

אגם מידג' ממוקם 1.19 קילומטרים דרומית-מזרחית מגבעת פרזידנט.

נחל מים מתוקים מנקז את אגם מידג'. הנחל זורם לכיוון צפון - צפון-מזרח. אורכו של הנחל 2 קילומטרים, והוא נשפך אל מפרצון באבה טונקה.

== היסטוריה ==
=== מיפוי אזור האגם ===

הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ולאחר מכן בשנת 2009.

=== מקור השם ===

שמו של האגם נובע מימשוש מסוג מידג' (Belgica antarctica) חרק נדיר ומקומי לאיי שטלנד הדרומיים, שניתן למצוא את האימאגו (גולם) שלהם מתחת לסלעים המקיפים את האגם במהלך הקיץ האנטארקטי.

=== אזור אנטארקטי מוגן במיוחד ===

האגם ממוקם באזור האנטארקטי המוגן במיוחד "חצי האי ביירז" - אזור מוגן מיוחד מספר 126 (ASPA 126).

== קישורים חיצוניים ==
* [https://copernix.io/#?where=-61.09939588956164,-62.62897272761632,14&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור האגם, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix

מידג'
מידג'
דיוויזיית השדה השישית של הלופטוואפה

דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-6 (בגרמנית: 6. Luftwaffen-Feld-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה הוקמה תוך שימוש בצוות קרקע עודף של הלופטוואפה ושירתה בחזית המזרחית מסוף 1942 עד יוני 1944, אז הושמדה במהלך מבצע בגרטיון.

== היסטוריה ==
דיוויזיית השדה השישית של הלופטוואפה, אחת ממספר דיוויזיות שדה של הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני), הוקמה באמצע שנת 1942 באזור תמרון הכוחות של גרוס-בורן, בפיקודו של אוברסט ארנסט ובר. הדיוויזיה נועדה לשרת כחי"ר, ולוחמיה נמשכו ברובם מצוות הקרקע העודף של הלופטוואפה. בנובמבר 1942, היא הוקצתה לקבוצת ארמיות מרכז בחזית המזרחית והוצבה בגזרה ליד ויטבסק.

בנובמבר 1943 הועברה האחריות על הדיוויזיה לידי הצבא ושמה שונה לדיוויזיית השדה השישית (L). גדודי היגר שלה הפכו לרגימנטים היגר ה-52, ה-53 וה-54. בתחילת השנה שלאחר מכן, היא קיבלה חלק מהצוות שנותר בחיים של דיוויזיית השדה השלישית (L), שזה עתה פורקה. בקיץ 1944, דיוויזיית השדה הרביעית (L) עדיין הגנה על ויטבסק כחלק מהקורפוס ה-53 בארמיית הפאנצר השלישית. כשהצבא האדום החל במתקפת ויטבסק-אורשה במהלך מבצע בגרטיון ב-22 ביוני 1944, הוקף הקורפוס תוך ימים. הדיוויזיה כותרה בוויטבסק ולאחר מכן הושמדה כשמפקדה, הגנרל רודולף פסל, נהרג בפעולה.

== מפקדים ==

* ארנסט ובר (ספטמבר–נובמבר 1942)
* רודיגר פון הייקינג (נובמבר 1942–נובמבר 1943)
* רודולף פסל (בנובמבר 1943–27 ביוני 1944)

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/LWFelddivisionen/6LFD-R.htm דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-6], באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [https://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/FelddivisionenL/6FDL-R.htm דיוויזיית השדה ה-6], באתר lexikon-der-wehrmacht 

== הערות שוליים ==

6
קטגוריה:לופטוואפה