OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אהוד אטון

אהוד אטון (נולד ב-21 במאי 1987) הוא בסיסט, מלחין, מוביל הרכב ושחקן ישראלי.

== ביוגרפיה==
אטון נולד בישראל והחל לנגן בפסנתר בגיל שש. כשהיה בן 12, החל לנגן מוזיקה ישראלית בלהקות צעירות שונות בירושלים. בגיל 16 התקבל אטון לתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות, שם החל ללמוד בס אצל המנצח מיכאל קלינגהופר, פיתוח שמיעה אצל פרופסור בת שבע רובינשטיין והלחנה אצל פרופ' אנדרה היידו. אטון המשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ועם סיום לימודיו קיבל מלגה ללמוד בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד על מנת להשלים לימודי תואר שני. בקונסרבטוריון אטון למד אצל דוני מקסלין, פרד הרש, הנקוס נצקי ואחרים, וקיבל את התואר השני ב-2012.
=== קריירה ===
כמוביל הרכב וכמלחין, אטון הוציא חמישה אלבומים. הראשון, "חצאי צבאים חצאי קולות", בשיתוף פעולה עם הפסנתרן הישראלי אוריאל הרמן, שהוא פרויקט של חיבורים חדשים לשירים של המשוררת הישראלית רחל המשוררת. האלבום זכה לתשומת לב תקשורתית בישראל, וכלל אף ביקורת ב"הארץ",<ref></ref> בידיעות אחרונות, בערוץ 2 ובמקומות נוספים. אלבומו השני "Heading North", היה אלבום שהלחין בעצמו, והוא כולל את הפסנתרנית היפנית הרוקה יבונו, והמוזיקאים הישראלים נתן בלנקט וטל גור.<ref></ref><ref></ref> האלבום השלישי של אטון, Raw Gestures ראה אור בשנת 2013, ומנגנים בו הפסנתרן דניאל שוורצולד והמתופף מתן אסייג. אלבומו הרביעי BiPolar שהוציא בשיתוף עם הפסנתרנית הרוקה יאבונו הוא אלבום דואט. אלבומו האחרון של אטון Deep in the Mountains ראה אור בשנת 2019 ומשתתפים בו הפסנתרן דניאל שוורצולד והמתופף נתן בלנקט.

כסיידמן, אטון שיתף פעולה עם מוזיקאים מישראל ומארצות הברית, כגון פרד הרש, אלי דג'יברי, ג'ורג' גרזונה,<ref></ref> ענת כהן, מירי מסיקה ועוד.

בצעירותו שיחק במספר סרטי קולנוע חרדי של חברת ״פרי עץ הדעת״ שיצרו מוטי גל ושוקי בן פורת, בניהם ״לילה בגומחה״ (תפקיד ראשי, 1999), ״דג מלוח״, ״שדה מוקשים״ (2 חלקים, 2001) ו״הנבל הכחול״ (2 חלקים).

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
* Half Colors, Half Voices (2008)
* Heading North (2012)
* Raw Gestures (2013)
* BiPolar (2014)
* Collage of Moments (2016)
* Deep in the Mountains (2019)

===סינגלים===
* Stork (2017)
* Deep in the Mountains (2017)
* Keep Calm (2018)
* Keep Calm (2020)
* Seven Hours to Cairo (2020)

==פילמוגרפיה==
===קולנוע===
{| class="wikitable sortable"
|-
!שנה
! שם
! תפקיד
! הערות
|-
|1999
|לילה בגומחה
|שחקן ראשי
| rowspan="6" |עלילתי, דרמה
|-
|
|דג מלוח
| rowspan="5" |שחקן
|-
|2001
|שדה מוקשים
|-
|2001
|שדה מוקשים <small>(חלק 2)</small>
|-
|
|הנבל הכחול
|-
|
|הנבל הכחול <small>(חלק 2)</small>
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.ehudettun.com/ האתר הרשמי של אהוד אטון]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:בוגרי התיכון הישראלי למדעים ולאמנויות (ירושלים)
קטגוריה:שחקני קולנוע חרדי
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
זיגמונט והלינה לוגובסקי

ממוזער
העץ שניטבה לכבוד הלינה לוגובסקי ביד ושם
זיגמונט והלינה לוגובסקי (בפולנית: Zygmunt & Halina Lugowski) היו זוג פולנים איכרים עניים שהוכרו כחסידי אומות העולם על הצלת ילדה יהודיה בתקופת השואה. הלינה הגיעה לישראל וחיה בחיפה עד לפטירתה.

== פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים ==
זיגמונט והלינה חיו בעוני עם שלושת ילדיהם במזרח פולין בכפר . זיגמונט היה פועל חקלאי שכיר והלינה יתומה מהוריה. הזוג התגורר בבית אביו של זיגמונט. ב-1942 הובאה לביתם על ידי אחד האיכרים ילדה יהודיה בשם ואנדזיה. זה היה שמה הבדוי של סטלה זילברשטיין. בני הזוג נתנו מחסה והסתירו בביתם את סטלה, שנמלטה יחד עם אמה בעת חיסול גטו לושיצה במחוז ורשה באוגוסט 1942. האם נתפסה ונרצחה, אך סטלה הצליחה להימלט. סטלה, שהשתמשה בשם הבדוי ואנדזיה גילתה כעבור זמן מה להלינה שהיא יהודיה.<ref name=":0"></ref>

סטלה עסקה בסריגה על מנת לסייע בהוצאות אחזקתה ועל פי עדותה זכתה ליחס אנושי וטוב.<ref name=":1" /> כאשר שיתפה את הלינה על כך שאמה נהגה לאפות חלות, הזהירה אותה הלינה שלא תספר על כך לאיש. סטלה שהתה בביתם של הלינה וזיגמונט בחודשים פברואר עד מרץ 1944 ולאחר מכן הלינה דאגה להעבירה למקום מסתור אחר. בהמשך סייעה הלינה במתן מזון לשתי יהודיות נוספות, אך הן נרצחו על ידי הגרמנים.<ref></ref> במאי 1944, חודשיים לפני שחרור האזור על ידי הצבא האדום, סטלה התנצרה ונכנסה למנזר.

== לאחר המלחמה ==
סטלה היגרה ב-1968 לישראל לעיר חיפה ושינתה את שמה לכוכבה צור. היא הביאה איתה לחיפה את הלינה שהתגוררה איתה עד פטירתה.<ref name=":1">תיק מס' 4115 בעניין הלינה וזיגמונט לוגובסקי, ארכיון יד ושם</ref> הלינה נקברה בפולין בבית הקברות ב'דלוגה קושיילנה'.

== הכרה והנצחה ==
ב-18 במאי 1989, בעקבות עדותה של כוכבה צור, זכו בני הזוג זיגמונט והלינה לוגובסקי בהכרה כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם. בטקס, שהתקיים ב-7 בנובמבר 1989 ניטע עץ לכבודם.<ref name=":0" />

הלינה, שהתגוררה עד לפטירתה בחיפה, מונצחת באבן זיכרון בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון.<ref></ref>

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של הלינה ואותר קברה בפולין.

== לקריאה נוספת ==
* מרדכי פלדיאל, "חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל", ילקוט מורשת לתיעוד ועיון, 55, אוקטובר 1993, עמ' 260.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פולנים חסידי אומות העולם
קטגוריה:חסידי אומות העולם שהוכרו במבצע חסד אחרון
קטגוריה:זוגות חסידי אומות העולם
קטגוריה:פולניות חסידות אומות העולם
הדרך - בית הספר לביטוי בימתי

הדרך הוא בית-ספר פרטי למשחק הפועל בעיר גבעתיים.

== היסטוריה ==
בית הספר נוסד בשנת 1999 על ידי השחקן איל כהן. בית הספר מקנה לתלמידיו מסגרת תומכת ומלאה ללימודי מיומנויות בימתיות שונות: משחק, שירה, תנועה, ריקוד, כתיבה וכן משחק מול המצלמה. במסגרת הלימודים, לומדים התלמידים כתיבה לבמה, תסריטאות ושיעורים נוספים, אשר מטרתם לעודד את השחקן ליצירה עצמאית. על לימודי המשחק מול המצלמה אחראית רות דייכס, מבכירות המורות למשחק מול מצלמה בישראל, שהיא גם חברת הנהלת בית הספר. החל משנת 2003 פועל בית הספר כסטודיו ללימודי משחק במסלול תלת שנתי להכשרת שחקנים מקצועיים, והוא מופיע ברשימת משרד התרבות כאחד מבתי הספר למשחק המוכרים ללימודי הסבה לתואר B.A להוראת תיאטרון ובימוי (בסמינר הקיבוצים). כמו כן מציע בית הספר מכינה שנתית הנותנת מענה להכנה לאודישנים, מונולוגים, אימפרוביזציה ופיתוח קול.

צוות ההוראה של בית הספר כולל בין היתר את חוה אורטמן, שגיב פרידמן, ריקי דסקל, דורית ראובני, שי בר יעקב ובמאי הטלוויזיה אריק לובצקי.

בית הספר הדרך נתמך על ידי מחלקת התרבות של עיריית גבעתיים ומקיים שיתופי פעולה והתנדבות רבים עם הקהילה. פעילות בית הספר מתקיימת במרכז הקהילתי ברחוב שדה בוקר בעיר. 

חלק נכבד מבוגרי בית הספר מככבים בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון הישראלי. בהם מיכל גבריאלוב, גאלה קוגן, מאור שוויצר, ליאור כהן, עופר חיון, מעיין מלכה, עדי חבשוש, קארין סרויה, יהודה נהרי, ישראל אטיאס ועוד.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:ישראל: בתי ספר למשחק
ברטראן בונלו

ברטראן בונלו (בצרפתית: Bertrand Bonello; נולד ב-11 בספטמבר 1968) הוא במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק ומלחין צרפתי. הוא ידוע במיוחד בזכות הסרטים הפורנוגרף, בית הפגישות, סאן לורן ו-נוקטורמה. בונלו ידוע בכך שהוא בוחן בסרטיו הלא שגרתיים את המבנים החברתיים שכולאים את דמויותיו ורבים מהם הפכו מזוהים עם "הקיצוניות הצרפתית החדשה״<ref name="jq">Quandt, James, "Flesh & Blood: Sex and violence in recent French cinema", ArtForum, February 2004 Access date: July 10, 2008.</ref>

== ביוגרפיה ==
בונלו נולד בניס שבצרפת, אבא שלו היה עורך דין ואמא שלו עבדה בבית האופרה של ניס. אימו שלחה אותו ללמוד לנגן בפסנתר כשהיה בן 5 ובהכשרתו בונלו נהיה מלחין ומוזיקאי שליווה מספר אמנים צרפתים כמו פרנסואז ארדי ואליוט מרפי, עד שלטענתו השתעמם מכך<ref></ref>.

בשנת 1996 התחיל להתנסות במספר סרטים קצרים, כולל ״מי אני״ (Qui je suis), שהתבסס על ספרו האוטוביוגרפי של פייר פאולו פאזוליני.

סרטו הארוך הראשון, ״משהו אורגני" (1998) הוקרן בפסטיבל ברלין במסגרת הפנורמה.

סרטו השני "הפורנוגרף" (2001) זכה בפרס FIPRESCI (פרסי המבקרים) בפסטיבל קאן.

סרטיו ״טירזיה״ (2003), ״בית הפגישות״ (2011) ו-״סאן לורן״ (2014) התמודדו בתחרות הרשמית של פסטיבל קאן ועליהם היה מועמד לפרס דקל הזהב. ״סן לורן״ גם היה מועמד ל־10 פרסי סזאר ונבחר להיות הסרט המועמד של צרפת לפרס האוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-87.

ב-2016 יצא סרטו הטעון פוליטית "נוקטורמה" שעורר סערה רבה בצרפת הוקרן בפסטיבל טורונטו ובפסטיבל סן סבסטיאן<ref></ref>. סרטו האחרון, "נערת זומבי" (2019), הוקרן בפסטיבל קאן.

ב-2023 סרטו "החיה״ בכיכובה של לאה סדו הוצג בבכורה בפסטיבל הסרטים של ונציה. השחקן גספר אוליאל, ששיחק בסרט ״סאן לורן״ היה אמור לשוב לעבוד עם בונלו ולשחק בתפקיד ראשי בסרט<ref></ref>, אך אוליאל נהרג ב-19 בינואר 2022, בתאונת סקי בצרפת.

== חיים אישיים ==
בונלו היה נשוי לצלמת הקנדית ז'וסי דייה שאיתה עבד ברוב סרטיו<ref></ref>. בשנת 2003 במהלך פסטיבל קאן נולדה בתם אנה מושט בונלו<ref></ref>, ובשנת 2010 נפרדו אך המשיכו לעבוד יחד.

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable"
!שנה
!שם הסרט
!תפקיד
|-
|1996
|מי אני (Qui je suis)
|במאי, שחקן, מלחין ותסריטאי
|-
|1998
|משהו אורגני
|במאי, מלחין ותסריטאי
|-
|2001
|הפורנוגרף
|במאי, מלחין ותסריטאי
|-
|2003
|טירזיה
|במאי ותסריטאי
|-
|2008
|On War
|במאי, מלחין, מפיק ותסריטאי
|-
|2011
|בית הפגישות
|במאי, מלחין, מפיק ותסריטאי
|-
|2014
|סן לורן
|במאי, שחקן, מלחין ותסריטאי
|-
|2016
|נוקטרמה
|במאי ותסריטאי
|-
|2019
|נערת זומבי
|במאי ותסריטאי
|-
|2022
|Coma 
|במאי ותסריטאי
|-
|2023
|החיה
|במאי ותסריטאי
|}

=== שיחק גם בסרטים ===
2003 - ״Lapin intégral״ - סרט קצר של ססיליה רואו (Cécilia Rouaud)

2006 - ״On ne devrait pas exister״ של הרווה פייר-גוסטב (Hervé Pierre-Gustave)

2012 - ״יד ביד״ (Hand in Hand) של ולרי דונזילי (Valérie Donzelli)

2014 - ״דיוקנו של האמן״ (Portrait of the Artist) של אנטואן בארו (Antoine Barraud)

2021 - ״טיטאן״ (Titane) של ז׳וליה דוקורנו, שהייתה גם תלמידתו ב-La Fémis<ref></ref>.

== עיטורים ==
* אביר מסדר האמנויות והספרות (2015) <ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מלחינים צרפתים
קטגוריה:מפיקי קולנוע צרפתים
קטגוריה:תסריטאים צרפתים
קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:שחקנים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1968
אנדריאה תומפסון

אנדריאה תומפסון (באנגלית: Andrea Thompson; נולדה ב-6 בינואר 1960) היא שחקנית אמריקאית הידועה בזכות השתתפותה בסדרות הטלוויזיה "פלקון קרסט", "בבילון 5", "ג'אג", "24" ו-"NYPD Blue".

תפקידה הקולנועי הגדול הראשון היה בסרט הקולנוע "וול סטריט" משנת 1987. בשנת 1989 היא לוהקה לתפקיד ג'נל אריקסון רבת התככים בעונתה האחרונה של הסדרה "פלקון קרסט", וכן גילמה את דמותה של העיתונאית מגי דוסון בפרק העונה השלישית של "זינוק לאתמול". בשנת 1993 היא לוהקה לתפקיד הטלפתית המסחרית טליה וינטרס בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5" למשך שתי העונות הראשונות של הסדרה.

בהמשך, תומפסון הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "ג'אג" בתפקיד קומנדר אליסון קרניק, העוזרת לפרקליט הצבאי הראשי של הצי והמפקחת הראשית על הארמון ראב. היא הייתה לאחת מהשחקנים שעזבו את הסדרה בעקבות ביטולה ברשת NBC לפני שנודע שהסדרה עוברת לרשת CBS. לאחר מכן, היא שיחקה בתפקיד הבלשית ג'יל קירקנדל למשך ארבע עונות בסדרה "NYPD Blue", ועזבה בשנת 2000 כדי להתחיל קריירה עיתונאית.

באמצע שנות ה-2000, תומפסון חזרה למשחק עם הופעות אורח בסדרות "24", "בונז" ו"מחשבות פליליות".

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:בבילון 5
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
אלזרגרונד

אלזרגרונד (בגרמנית: Alsergrund) הוא רובע מספר 9 (בגרמנית: Bezirk .9) שנמצא סמוך למרכז העיר וינה שבאוסטריה.

ברובע זה נמצא ביתו של זיגמונד פרויד, בית החולים הכללי של וינה (הגדול באוסטריה) ובית הקברות היהודי ברוסאו.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:וינה: רבעים
גבול גינאה ביסאו–סנגל

גבול גינאה ביסאו–סנגל נמשך לאורך 341 קילומטרים ממשולש הגבולות גינאה-גינאה ביסאו-סנגל במזרח ועד לחוף האוקיינוס האטלנטי במערב.

== תיאור ==
מחציתו המזרחית של הגבול, מהמפגש עם גבול סנגל, נראית מורכבת מקטע ישר אחד, אך היא מכילה כמה קטעים שמוסטים מעט זה מזה. המחצית המערבית של קו הגבול מורכבת מקטעים קצרים ולא סדירים.

== היסטוריה ==
האימפריה הפורטוגזית שלטה על גינאה ביסאו עוד משנת 1474. האימפריה הצרפתית הקימה את מושבת סנגל הצרפתית במאה ה-17. ועידת ברלין, שהתקיימה בשנים 1884–1885, מנעה פריצת מלחמות בין המעצמות האירופיות על שטחי אפריקה בעקבות המרוץ לאפריקה. הצרפתים והפורטוגזים חתמו על הסכם ב-12 במאי 1886 אשר תוחם את שטחי מושבותיהן באפריקה, גבולות שנותרו על כנם עד היום. בשנים 1900–1905, ועדה צרפתית-פורטוגזית סימנה את הגבול ב-184 עמודים ממוספרים, 57 מהם בגבול בין גינאה ביסאו לסנגל. הגבול נהפך לגבול בין-לאומי לאחר שסנגל קיבלה את עצמאותה מצרפת בשנת 1960 וגינאה ביסאו קיבלה את עצמאותה מפורטוגל בשנת 1974.

== ראו גם ==
* ועידת ברלין

קטגוריה:גינאה ביסאו: גאוגרפיה
קטגוריה:סנגל: גאוגרפיה
קטגוריה:גבולות
בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים

בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים נוסד בשנת 1969 והוא מהווה כיום חלק מהפקולטה לאמנויות של הסמינר. בית הספר מציע מגוון שיעורים עיוניים ומעשיים הכוללים עבודה על מונולוגים, ריקוד, תנועה, משחק עם מסיכות, דיקציה והגשת טקסט, עיצוב קול ושירה, מוזיקה וכתיבה, לשון, תולדות התיאטרון, ניתוח מחזות, משחק אישי, משחק מול מצלמה, וסדנאות העשרה.

בית הספר מעודד את הסטודנטים ליצירה ולמודעות חברתית-פוליטית וזאת מתוך תפיסת השחקן כאמן יוצר בעל אחריות ולא רק ככלי קיבול. התפיסה נובעת, בחלקה הניכר, מהיות בית הספר חלק ממכללה לחינוך בעלת אג'נדה דמוקרטית ברורה. בסוף שנה ג' מעלים הסטודנטים הצגות סיום שרבות מהן זכו לאורך השנים להיות מוצגות על בימות התיאטראות בארץ.

הלימודים בבית הספר נמשכים שלוש שנים ובסיומם מקבלים הסטודנטים תעודת גמר. בוגרי בית הספר שהשלימו לימודים לתעודת שחקן יכולים להשלים את לימודי תעודת הוראה ותואר .B.Ed לאחר שיעמדו בתנאי הקבלה לתואר ראשון וראיון אישי. בנוסף מציע בית הספר מציע מכינה למשחק.

רבים מבוגרי בית הספר השתלבו עם השנים בתיאטראות השונים. קבוצת הצעירים החדשה של תיאטרון הבימה מורכבת רובה ככולה מבוגרי בית הספר וכך גם קבוצת הצעירים של תיאטרון יפו.

בראש בית הספר עומד החל מיוני 2022 השחקן והבמאי יחזקאל לזרוב שהחליף בתפקיד את השחקן והבמאי איציק ויינגרטן שעמד בראש בית הספר 18 שנה.

==ראו גם==
* :קטגוריה:בוגרי בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים

== קישורים חיצוניים ==
* 

סמינר הקיבוצים
ביל מומי

ביל מומי (באנגלית: Bill Mumy ; נולד ב-6 במאי 1952) הוא שחקן, כותב ומוזיקאי אמריקני ודמות מפתח בפאנדום המדע בדיוני-קומיקס. הוא פרץ לתודעה בשנות ה-60 כשחקן ילד, עם הופעות בסדרות "מעשי כשפים", "אני חולם על ג'יני", "אזור הדמדומים" ו"אלפרד היצ'קוק מגיש" לפני הופעה אייקונית בסדרת המדע בדיוני "אבודים בחלל" של רשת CBS. בשנות ה-90, מומי הופיע בתפקיד נספח המינברים לניר בכל חמש עונות הסדרה "בבילון 5".

מומי ידוע גם בזכות הקריירה המוזיקלית שלו כגיטריסט, זמר, מלחין וכותב שירים. הוא מועמד לפרס אמי עבור מוזיקה מקורית בסדרת הלייב אקשן-בובות "הרפתקאות בארץ הפלאות" (1992). כמוזיקאי, מומי מבצע את שיריו כסולן ולעיתים כאמן אורח, כמו גם שותף בצמד מוזיקלי. החל משנת 1988 הוא הופיע בכנס קומיק-קון, סן דייגו וכנסי קומיקס דומים כחלק מהלהקה "פיתוי התמימים" (על-שם ספרו הידוע של פרדריק ורתהם).

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בבילון 5
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
מדי (דמות מקראית)

מפה של מדי על פי כתבי [[הרודוטוס]]
מָדַי הוא בנו החמישי מתוך שבעה של יפת בנו של נח במקרא, אחיהם של גומר, תירס, יוון, תובל, משך ומגוג.

נחשב כאבי עם מדי, אשר נחשב בין העמים הגדולים בימי קדם.

== צאצאי מדי ==
[[כורדיסטן (בהיר), אזור המחיה העיקרי של הכורדים. האזור מחולק כיום בין מספר מדינות במזרח התיכון: דרום־מזרח טורקיה, מערב איראן, צפון עיראק ושלוש מובלעות קטנות בצפון סוריה ובדרום ארמניה. ה־CIA, סביבות 1992]]

ממלכת מָדַי הייתה ממלכה חזקה באסיה שהתקיימה במחצית הראשונה של האלף הראשון לפני הספירה. מדי הייתה יריבה מרה של אשור ובמאה ה-7 לפנה"ס, כרתה ברית עם בבל ויחדיו עלה בידם להביס את אשור. היא שמרה על עצמאותה כ-100 שנה עד אשר נכבשה על ידי כורש הפרסי בשנת 550 לפנה"ס.

הכורדים של היום רואים עצמם כממשיכי וכצאצאי אנשי מדי, שכן הם שוכנים באזור הגאוגרפי בו הייתה קיימת אימפריית מדי.

== ראו גם ==
*כורדים

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://mikranet.cet.ac.il/pages/item.asp?item=4304 מדי], בלקסיקון מקרא באתר מקראנט
== הערות שוליים ==

קטגוריה:בני יפת
ג'ף קונאוויי

ג'פרי צ'ארלס ויליאם מייקל קונאוויי (באנגלית: Jeffrey Charles William Michael Conaway; 5 באוקטובר 1950 - 27 במאי 2011) היה שחקן וזמר אמריקני, שנודע בזכות גילום דמותו של קניקי בסרט המוזיקלי "גריז" ושני תפקידים טלוויזיוניים - השחקן המתחיל בובי ווילר בסדרה "מונית" וקצין האבטחה זאק אלן בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5".

קונאוויי השתתף גם בסרטים "הנשר נחת" (1976), "חברי הדרקון אליוט" (1977), "מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים" (1977) ו"איש על הירח" (1999). תפקידים טלוויזיוניים כוללים הופעות אורח בסדרות "ימים מאושרים", "המופע של מרי טיילר מור", "קוג'אק", "ספינת האהבה", "מי הבוס?" ו"היפים והאמיצים".

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בבילון 5
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1950
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
קניזי

הקְּנִזִּי הוא שמו המקראי של עם המוזכר כאחד משבעת עמי כנען, אשר שכנו בארץ ישראל טרם כיבושהּ, ואשר במקרא מובטח לעם ישראל שאלוהים יגרשם מהארץ לשם כיבושהּ על ידי ישראל. עם זאת, גם נצטוו בני ישראל להכרית כל צאצאי הקניזי, בהתאם למצוות מחיית שבעה עממין.

== תולדות שבט הקניזי ==
בני השבט ישבו בדרום הארץ ונמנים עם העמים מהמוצא החוֹרִי. חלק ממשפחות הקניזי נטמעו באדומים, וחלקן נטמעו בשבט יהודה.

החשובה במשפחות הקניזי שנטמעו ביהודה היא משפחת כלב, שבזמן ההתנחלות כבשה את אזור חברון וסביבותיה.

== ראו גם ==
*עתניאל בן קנז

== קישורים חיצוניים ==
*[https://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=12672 שבט הקניזי] במט"ח

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עמי כנען
רינה פלג

רינה פלג (נולדה ב-8 בינואר 1940) היא פסלת וקדרית ישראלית.

==ביוגרפיה==
רינה פלג נולדה בקיבוץ שער העמקים בשנת 1940. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 למדה קדרות בבצלאל. יצירותיה המוקדמות כללו, לצד כלי קדרות שהושפעו ממסורת הקרמיקה הישראלית הצעירה, ובייחוד מן הקרמיקה של חנה חר"ג צונץ, גם פיסול קטן ממדים, שנעשה על האובניים.

בשנות ה-70 של המאה ה-20 פיתחה שיטה ליצירת נפחים תלת־ממדים בעזרת צינורות חומר שנקלעו בדוגמאות של סלים.
בשנת 1972 עברה להתגורר בניו יורק, ארצות הברית לכמה שנים. היא שבה להתגורר בארצות הברית בשנת 1980 והחלה ללמוד במחלקה לקרמיקה באוניברסיטת אלפרד שבמדינת ניו יורק. עם סיום לימודיה השתקעה בניו יורק ופתחה שם סטודיו שבו יצרה פיסול, לצד כלים שימושיים. לאחר חזרתה לישראל, בשנת 2012, הקימה סטודיו בהגלריה לאמנות אום אל-פחם, שבו היא מלמדת קרמיקה. עבודותיה משנות ה-70 ואילך בוחנות את הדימוי האמנותי על ידי יצירת מבנים מופשטים עשויים חומר שרוף. אלו ערערו את תפיסת הקרמיקה כביטוי אמנותי נשי, והתייחסו אל הפיסול הפוסט-מודרני בן התקופה.

==גלריה==
<gallery>
File:Peled, Rina 1951 2.jpg|כלי קרמיקה (1959)
File:Peled, Rina 1959.jpg|קנקן (1959)
</gallery>
==השכלה==
*1960-1958 המחלקה לקדרות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
*1982-1980 תואר שני, אוניברסיטת אלפרד, אלפרד, ניו יורק, ארצות הברית

==פרסים==
*1965 פרס ראשון, מכון האריזה והעיצוב הישראלי
*1966 פרס, מכון האריזה והעיצוב הישראלי
*1980 פרס ראשון בתחרות עיצוב, אוניברסיטת אלפרד, אלפרד, ניו יורק, ארצות הברית
*1980 פרס גרטרוד מור, הגלריה לאמנות, אוניברסיטת רוצ'סטר, רוצ'סטר, ניו יורק, ארצות-הברית
*1981 מלגה לאומנויות, הקרן הלאומית לאמנות, וושינגטון די.סי., ארצות-הברית
*1982 מלגת שהייה, ארט פארק, לייסטון, ניו יורק, ארצות הברית
*1982 מדליית כסף, התחרות הבינלאומית לקרמיקה אמנותית, פאנצה, איטליה
*1984 מלגת נטה מרי לאמנות, לייק פלסיד, ניו יורק, ארצות הברית
*1987 מענק, קרן פולוק-קרסנר, ניו-יורק
*1987 ציון לשבח, תערוכת קרמיקה בינלאומית, מינו, יפן
*2003 פרס חבר השופטים, הבייאנלה לקרמיקה, קוריאה
*2003 מלגה, קרן אדולף ואסתר גוטליב, ניו-יורק, ארצות-הברית
*2003 מלגה, הקרן לאמנויות ניו יורק (NYFA), ניו-יורק, ארצות הברית

==קישורים חיצוניים==

*

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמניות קרמיקה ישראליות
קטגוריה:אמני קרמיקה ישראלים
קטגוריה:מורים לאמנות בישראל
קטגוריה:פסלות ישראליות
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:שער העמקים: אישים
קטגוריה:אום אל-פחם: אישים
קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
התנועה היהודית הליברלית של צרפת

התנועה היהודית הליברלית של צרפת (בצרפתית Mouvement juif libéral de France או בקיצור MJLF) היא אגודה ליברלית תרבותית ודתית יהודית המזוהה עם האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת. התנועה, שנוסדה בשנת 1977, מקדמת חיי דת ותרבות יהודיים באמצעות מרכז קהילתי ושני בתי כנסת מרכזיים.

ה-MJLF הוקם ביוני 1977 על ידי חמישים משפחות בהנהגתם של הרב דניאל פרחי. רבנים רבים תרמו לפיתוח ה-MJLF, ביניהם הרב פרחי (1977–2009) סטיבן ברקוביץ', (1989-92; 1995-1997; 2004-2013), אורן פוסטל, פאולין בבה (1990–1995), גבריאל פרחי (1995) וסליה סורגט (2007).

כיום בראש התנועה עומדים שלושה רבנים: פלוריאן צ'ינסקי, יאן בויסייר ודלפין הורווילר.

==פעילויות==
===פעילות דתית===
במסגרת התנועה מתקיימים תפילות בימי שישי בערב, שבת בבוקר ובחגים וכן שיעורי דת.

ביום שישי הראשון של כל חודש מתקיים טקס "שבת אלף" לילדים בגילאי שנתיים עד 6 ובני משפחותיהם, במתכונת של סיפורים מוזיקליים ומקראיים. שבת אחריה מקיימים "שבת זמרה" ובה מנגנים ניגונים מסורתיים ועכשוויים, בליווי נגנים.

===פעילויות תרבות===
התנועה מארגנת קורסים, כנסים ופעילויות, לרבות יום התרבות היהודית ויום הספר. וכן פורומים, ימי נושא, שולחנות עגולים ומפגשים בין-דתיים. התנועה מפרסמת את כתב העת הרבעוני למחשבה ויצירה יהודית Tenou'a. שנכתב לראשונה בשנת 1981 על ידי הרב דניאל פרחי, בעריכתה של הרבה דלפין הורווילור.

==בתי הכנסת של ה-MJLF==
# בית כנסת/בית קהילה ב-11 rue Gaston de Cavaillet ברובע ה-15.
# בית כנסת שני (נוצר ב-1983) במזרח פריז, ממוקם ב-24 rue du Surmelin ברובע ה-20.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות רפורמית
קטגוריה:יהדות צרפת
קטגוריה:צרפת: ארגונים
מפלגת הדמוקרטיה

המזכיר הכללי של המפלגה, מוסטפא כוואכביאן
מפלגת הדמוקרטיה (בפרסית: حزب مردم‌سالاری) היא מפלגה רפורמיסטית באיראן, שהוקמה על ידי פעילים איראנים, שרצו לשמר את מורשתו של נשיא איראן לשעבר, מוחמד ח'אתמי.<ref name="در باره ما"></ref> למפלגה נציג אחד במג'לס וארבעה נציגים ברשויות המקומיות (2 באספהאן, אחד בשיראז ואחד בתבריז).

בראשיתה, הוקמה המפלגה על ידי סטודנטים באוניברסיטאות בפרוביציה סמנאן, שרצו למסד מפלגה רפורמיסטית שתפעל ברמה הארצית, המחוזית והמוניציפלית ברחבי המדינה. למפלגה יש עיתון בשם "מרדום-סאלארי" ("דמוקרטיה").

== אידאולוגיה ==
על פי המניפסט של מפלגת הדמוקרטיה, המהפכה האיראנית הצליחה משום שהייתה עממית. למפלגה יש ארבע אמונות עיקריות:
# אמונה באסלאם כדת השלמה ביותר בעולם.
# אמונה בחוקת הרפובליקה האסלאמית של איראן כיסוד הסדר החברתי.
# אמונה בערכיו של רוחאללה ח'ומייני ובעקרון שלטון חכם ההלכה האיסלאמי כציר המשותף המאחד את כל הפעילות הפוליטית.
# האמונה בריבונות העם, וכי ריבונות זו אינה סותרת את ריבונותו של אלוהים.

== מטרות ==
במניפסט המפלגה מפורטות אחת עשרה מטרות:
# הגנה על ערכי המהפכה האיסלאמית מ-1979 וערכיה.
# הגברת המודעות הציבורית בכל הנוגע למימוש כלל ענייני הציבור בהתאם לתבונה.
# השתתפות המונית של העם האיראני בניהול כלל ענייניו.
# שלטון החוק כולל.
# פיתוח בר-קיימא של המדינה בכל התחומים.
# הבטחת חירות וחירות מדינית וחברתית לעם כולו.
# חיזוק הצדק והתנגדות לאפליה בכל שכבות החברה.
# איסוף וארגון כוחות לקראת פיתוח החברה האזרחית האסלאמית.
# הבטחת האחדות האסלאמית וחיזוק הקונצנזוס הלאומי.
# שמירה על עצמאותה ושלמותה הטריטוריאלית של איראן.
# הרחבת היחסים הבינלאומיים הצודקים המבוססים על שלושת העקרונות של כבוד, חוכמה וכדאיות.

== שינויים מוצעים לחוק הבחירות האיראני ==
בשנת 2019 הוביל המזכיר הכללי מוסטפא קווקביאן מאבק במטרה לשנות את שיטת הבחירות במדינה.<ref name="hosnanews.ir"></ref> לפיו, שיטת הבחירות הנוכחית אינה אחראית מספיק, מכיוון שקשה לקבוע את עמדתו הפוליטית של המועמד. המפלגה טוענת כי הפוליטיקה האיראנית הקיימת מורכבת מסיעות פוליטיות רבות שרופפות ואינן יציבות. כפתרון אפשרי, מפלגת הדמוקרטיה ניסתה לשנות את שיטת הבחירות ולהחליף את בחירת המועמדים הבודדים בבחירת מפלגות. מפלגת הדמוקרטיה טוענת שמערכת זו תאפשר לבוחרים להצביע למצע פוליטי מסוים המחייב את הפוליטיקאים. בסופו של דבר הניסיון לשנות את שיטת הבחירות נכשל.<ref name="hosnanews.ir" />

== תמיכה בזכותן של נשים להיבחר לנשיאות ==
במהלך טקס האזכרה לעזאם טלגאני, פוליטיקאית איראנית בולטת שהתמודדה לנשיאות, אמר קווקביאן, כי "מועצת שומרי החוקה מעולם לא ביטלה ולא אישרה באופן רשמי את זכותה של אישה להיות נשיאת איראן."<ref name="mardomsalari.ir"></ref> קוואקביאן חזר והדגיש כי השימוש של חוקת איראן במילה "רג'ול" כולל לעיתים קרובות את שני המינים בקריאת הקוראן. לפי הפרשנות המפלגתית תרגום המילה הוא "אישיות", ולא "אדם". בנוסף על כך, הוא הצהיר שאישה כמו עזאם טלגאני בהחלט יכולה להיחשב כ"אישיות פוליטית",<ref name="mardomsalari.ir" /> וקרא למועצת שומרי החוקה להבהיר את הפרשנות החוקתית הרשמית שלה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איראן: מפלגות
קטגוריה:מפלגות אסלאמיות
ריצ'רד ביגס

ריצ'רד ביגס (באנגלית: Richard Biggs; 18 במרץ 1960 - 22 במאי 2004) היה שחקן טלוויזיה ותיאטרון אמריקני, שנודע בזכות גילום דמותו של ד"ר מרקוס האנטר באופרת הסבון "ימי חיינו" (1987 - 1994) וד"ר סטיבן פרנקלין בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5" (1994 - 1998). לאחר תפקידו בסדרה "בבילון 5", ביגס השתתף בתפקידי אורח בסדרות "רפואה שלמה", "ג'אג", "CSI", "האור המנחה", "ER, "NYPD Blue" וסדרה המבוססת על הסרט "פחד עד מוות".

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בבילון 5
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2004
מרנלו

מרנלו (במודנית: Maranèl) היא עיר וקהילה במחוז מודנה באמיליה-רומאניה שבצפון איטליה, 18 ק"מ ממודנה, עם אוכלוסייה של 17,504 נכון לשנת 2017. היא ידועה בעולם כביתם של החברות פרארי, של פורמולה 1 ושל קבוצת המרוצים פרארי. מרנלו היה גם ביתה של חברת בניית הפחונים Carrozzeria Scaglietti, שהיא חברה בבעלותם של פרארי.

== פרארי ==
מרנלו היא המיקום של מפעל פרארי מאז תחילת שנות ה-40. במהלך מלחמת העולם השנייה אנצו פרארי העביר את מתקני חברתו למרכז העיר מרנלו, וסיים תקופה ארוכה שבה היה חלק בחברה אלפא רומיאו. בתחילה המפעל של פרארי במרנלו היה בשיתוף עם Auto Avio Costruzioni, עסק לייצור כלי מכונות שהקים אנזו כדי לקדם את החברה בזמן שהאיסור של אלפא רומיאו על אנצו פרארי לייצר מכוניות הנושאות את השם פרארי היה בתוקף. במרנלו נמצא גם המוזיאון הציבורי "מוזיאון פרארי", אשר מוקדש ליצרנית מוכניות הספורט.

הספרייה החדשה שלה נפתחה בנובמבר 2011, ועוצבה על ידי אראטה איסוזקי ואנדריאה מאפי.<ref></ref>

מרנלו היא נקודת ההתחלה של המרתון האיטלקי השנתי, שמסתיים בקארפי אשר סמוכה לה.

== מראות מרכזיים ==
ספריית העיר החדשה של מרנלו תוכננה בידי אנדריאה מאפאי ואיסוזקי. הספרייה נפתחה בשנת 2012.<ref>Baglione, Chiara (June 2012). "Arata Isozaki, Andrea Maffei. Biblioteca Civica, Maranello". Casabella (814): 48–55.</ref> כנסיית הקהילה בעיר של סן ביאג'יו נבנתה מחדש ב-1903.

== אנשים ==
* אנצו פרארי - מייסד קבוצת מרוצי הגרנד פרי למכוניות "סקודריה פרארי" ויצרנית המכוניות פרארי.
* אומברטו מסטי - רוכב אופנוע איטלקי שניצח במרוצי אופנועי גרנד פרי
* מיכאל שומאכר - נהג מרוצים גרמני לשעבר. התחרה במרוצי הפורמולה 1 בין השנים 1991–2006, ובין השנים 2010–2012.
* אדינסון קבאני -כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ במנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אורוגוואי.

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
אותיות נקודות

נקודות מעל המילים "לנו ולבנינו" ב[[פרשת נצבים]]
אותיות נקודות הן כינוי לסוגי אותיות שבספר התנ"ך שנכתבות - על פי המסורת - כשעל גביהן ישנן נקודות.

== מקור ==
לדעת הראשונים מקורן של אותיות אלו אינו מהתורה, והן נתקנו בתקופה מאוחרת על ידי עזרא הסופר, וכך נאמר מדרש רבה:

האותיות הנקודות נזכרו בתלמוד ובספרי המדרשים השונים, כך לדוגמה נאמר בתלמוד על הפסוק :

כן נזכר עניין הנקודות באבות דרבי נתן, ובעוד מדרשים.

ישנה הסכמה בחז"ל על זהותן של האותיות הנקודות: עשר מילים נקודות מופיעות בתורה, עוד ארבע בנביאים ומילה אחת בכתובים.

רש"י בפירושו לתורה מפרש בכל אחד מהמקומות מהו הטעם שניקדו מעל אותן אותיות.

הרעיון הכללי שלהנקודות הללו, על פי המבואר במדרש רבה, הוא להורות כי אותם אותיות דינן כמחוקות. אך לא כמוחקות ממש. וכפי שכתב הרלב"ג בפירושו על התורה:

== רשימת האותיות שבתנ"ך ==
{| class="sortable mw-collapsible" border="1" cellspacing="0" cellpadding="4"
|מספר
|מקור
|הפסוק
|המילה הנקודה
|האותיות הנקודות
|-
|1
|
|ישפט ה' ביני וביניך
|וביניך
|נקוד מעל האות י'
|-
|2
|
|ויאמרו אליו איה שרה אשתך
|אליו
|נקוד מעל האותיות א' י' ו'
|-
|3
|
|ולא ידע בשוכבה ובקומה
|ובקומה
|נקודה מעל האות ו' השנייה במילה
|-
|4
|
|ויפל על צוארו וישקהו
|וישקהו
|כל המילה נקודה מעל האותיות
|-
|5
|
| וילכו אחיו לרעות את צאן אביהם
|את
|מעל כל האותיות
|-
|6
|
|כל פקודי הלוים אשר פקד משה ואהרן
|ואהרן
|נקודה על כל אחת מהאותיות
|-
|7
|
|כי יהיה טמא לנפש או בדרך רחקה
|רחוקה
|נקוד על האות ה
|-
|8
|
|ונשים עד נפח אשר עד מידבא
|אשר
|נקודה מעל האות ר
|-
|9
|
|ועשרון עשרון לכבש האחד
|ועשרון - עשרון
|נקודה על האות ו
|-
|10
| -
|והנגלת לנו ולבנינו עד עולם
|לנו ולבנינו
|נקודה על אות מהמילים
|-
|11
|
|ביום אשר יצא אדני המלך מירושלם
|יצא
|נקודה מעל האותיות י
|-
|12
|
|וחמודיהם בל יועילו ועדיהם המה בל יראו
|המה
|כל המילה נקודה מעל
|-
|13
|
|והתמרים עשוים וקיר ההיכל
|ההיכל
|כל המילה נקודה
|-
|14
|
|מדה אחת לארבעתם מהקצעות
|מהקצעות
|כל המילה נקודה מעליה
|-
|15
|
|לולא האמנתי לראות בטוב ה'
|לולא
|נקוד על כל המילה מעליה, ותחתיה נקוד מלבד על האות ו'
|-
|}

== להלכה ==
הרמב"ם בספרו משנה תורה, ובעקבותיו הטור, הזכירו שיש לכתוב בספר תורה את כל האותיות המשונות וביניהם האותיות הנקודות וכפי שמופיעים בספרי התורה הקדומים:

ברמ"א נזכר כתיבת אותיות אלו אך לא הזכיר מה דין הספר תורה כשלא ניקדו כנהוג: .

לדעת הט"ז חסרון ניקוד אינו פוסל את הספר: .

אמנם לדעת כמה מהאחרונים אין להוציא ספר תורה כזה מלתכחילה.

== הדרשות בחז"ל ==
באבות דרבי נתן מביא את עשרת המקומות בתורה שבהם יש ניקוד מעל האותיות ומבאר את טעמן:

== שימושים נוספים ==
שנת הפטירה מצוינת במילה תנצב"ה, כשהאותיות נקודות מלמעלה.{{ש}}מצבת קברו של רבי אלימלך מליז'עסק. 
בספרות הראשונים והאחרונים, היה מצוי שימוש בניקוד מעל גבי אותיות על מנת לרמז למשמעות מספרית לאותיות שנוקדו. כך למשל מצוי בשערי ספרים שרומזים את שנת ההדפסה בפסוק מסוים, כאשר על גבי חלק מהאותיות נקוד, להודיע שהגימטריא של אותן אותיות מהווה את שנת ההדפסה. כמו כן מצוי הדבר על גבי מצבות.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.mayim.org.il/?parasha=פסוקים-שיש-עליהם-ניקוד#gsc.tab=0 פסוקים שיש עליהם ניקוד], באתר מחלקי המים
* 
* [https://www2.biu.ac.il/JH/Parasha/netzabim/ofe.html "הנסתרֹת לה' א-להינו" והמילים בתורה שנקוד עליהן], ד"ר יוסף עופר, דף שבועי אוניברסיטת בר-אילן

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סת"ם
קטגוריה:אותיות משונות בתנ"ך
קזימיר וילהלם מהסן-הומבורג

קזימיר וילהלם מהסן-הומבורג (23 במרץ 1690 - 9 באוקטובר 1726) היה נסיך הסן-הומבורג.

== ביוגרפיה ==
קזימיר וילהלם היה בנו הצעיר של פרידריך השני, רוזן הסן-הומבורג, הנסיך המפורסם של הומבורג, מנישואיו השניים עם לואיזה אליזבת מקורלנד, בתו של יקוב קטלר, דוכס קורלנד. הוא התחנך יחד עם אחיו למחצה הצעיר ממנו בשלוש שנים גאורג לודוויג (מנישואיו השלישיים של פרידריך השני עם הרוזנת סופיה זיבילה מליינינגן-וסטרבורג. במהלך ביקור אצל בן דודו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין התעוררה בו התשוקה לציד, שחלק עם אביו ואחיו.

מאחר שאחיו הגדול פרידריך השלישי ושני בניו הקדימו אותו בקו הירושה, הוא בחר בקריירה צבאית ולחם ב-1708 בגדוד מקלנבורג בפיקודו של הנסיך אויגן מסבויה. בתחילת 1715, הוא נכנס לצבא השוודי בפיקודו של קרל השנים עשר, מלך שוודיה. כבר בתחילת הקיץ הוא נפל בשבי בוויסמר ופרש מהצבא.

בשנת 1718 חילקו נסיכי הסן-הומבורג כמה נכסים באמצעות הגרלה. קזימיר וילהלם קיבל את האחוזה בהוטנסלבן. הוא גם היה הבעלים של בית סינקלייר מול טירת הומבורג בבאד הומבורג.

מורשתו היא יומן הציד שלו, <ref>E. G. Steinmetz: Aus dem Jagdtagebuch des Landgrafen Kasimir Wilhelm von Homburg, in: Mitteilungen des Vereins für Geschichte und Landeskunde zu Bad Homburg vor der Höhe, 1936</ref> המתאר את תשוקתו לציד ולסוסים.

== משפחתו ==
קזימיר וילהלם התחתן ב-9 באוקטובר 1722 עם כריסטינה שרלוטה, רוזנת זולמס-בראונפלס, בתם של וילהלם מוריץ, רוזן זולמס-בראונפלס ומדלינה סופיה מהסן-הומבורג, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
* פרידריך הרביעי, רוזן הסן-הומבורג (1724–1751)
* אויגן (1725)
* אולריקה סופיה (1726–1792)

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גרמנים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1690
קטגוריה:נפטרים ב-1726
ג'רי דויל

ג'רי דויל (באנגלית: Jerry Doyle; 16 ביולי 1956 - 27 ביולי 2016) היה שחקן, מארח תוכנית רדיו ופרשן פוליטי אמריקני. נודע בעיקר בזכות תפקידו כקצין האבטחה מייקל גריבלדי בסדרת המדע בדיוני "בבילון 5" בין השנים 1994–1998.

== קריירה ==
לאחר שהועסק כטייס מטוסים וכברוקר בוול סטריט, דויל שינה מסלול קריירה למשחק כאשר עבר ללוס אנג'לס בשנת 1991. תפקידו הראשון היה כמחליף פוטנציאלי לברוס ויליס בסדרה "בלשים בלילה", ובהמשך בתפקיד עורך-דין באופרת הסבון "היפים והאמיצים". תפקידו הגדול הראשון היה בסדרה "בבילון 5".

לאחר עבודתו בסדרה "בבילון 5", דויל רץ כמועמד המפלגה הרפובליקנית של בית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות הקונגרס למחוז בחירה בקליפורניה בשנת 2000. הוא זכה בפריימריז מבלי שהשקיע כסף בקמפיין. אולם, הוא הפסיד לחבר המפלגה הדמוקרטית בראד שרמן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:בבילון 5
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2016
The Living Daylights (שיר)

The Living Daylights הוא שיר של להקת הסינת'-פופ הנורווגית א-הא משנת 1987. הוא נכתב על ידי גיטריסט הלהקה פול וואקטר. השיר שימש כשיר הנושא של הסרט 007 באזור המסוכן מסדרת סרטי ג'יימס בונד. ג'ון בארי נחשב כשותף לכותב ומפיק, וההוצאה הראשונית של השיר הייתה הגרסה שלו. הגרסה השנייה של השיר, שעובדה מחדש על ידי הלהקה ב-1988, הופיעה באלבום האולפן השלישי שלה, Stay on These Roads. השיר הגיע למקום החמישי בבריטניה ולמקום הראשון בנורווגיה.

השיר הוא אחד השירים המושמעים ביותר של להקת א-הא בהופעות חיות ולעיתים קרובות הורחב לשירה עם קהל, כפי שהופיע באלבום ההופעה החיה How Can I Sleep with Your Voice in My Head. בהופעות חיות, פול וואקטר כלל לעיתים קרובות את שיר הנושא של ג'יימס בונד בסולו הגיטרה שלו.

להקת ההבי מטאל הדרום אפריקאית The Narrow הוציאה גרסת כיסוי של השיר בשנת 2005.

הקליפ של השיר, שביים סטיב ברון, צולם בבימת 007 בלונדון, שנבנתה במיוחד עבור הזיכיון של ג'יימס בונד. הוא כולל סצנות שונות מהסרט ואת הלהקה כשהיא מופיעה בבימת 007 הריקה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים מסרטי ג'יימס בונד
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי סטיב ברון
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בספרד
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
לאופולדשטאדט

לאופולדשטאדט (בגרמנית: Leopoldstadt) הוא רובע הממוקם על אי מלאכותי במרכז העיר וינה שבאוסטריה. זהו רובע מס' 2 של וינה. הרובע, יחד עם רובע 20 (בריגטינאו), מהווה אי המוקף בנהר הדנובה ותעלת הדנובה.

הרובע נקרא על שם לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. 

נכון ל-2016 הכיל המחוז כ-103,233 תושבים. המחוז משתרע על פני 19.27 קמ"ר.

בשל השיעור הגבוה יחסית של התושבים היהודים שגרו בעבר במחוז (כ-38.5% מתושבי המחוז היו יהודים נכון לשנת 1923), זכה המחוז לכינוי "Mazzesinsel" ("אי המצות").

==יהודי לאופולדשטאדט==
יהודים ברובע בשנת 1915
בשנת 1625, התמנה הרב יום-טוב ליפמן הלר לכהן כרבה של וינה. בתקופתו יהודי העיר היו פזורים ללא מרכז קהילתי והרב הלר השיג אישור להקים מרכז יהודי בלאופולדשטאדט ופעל להקמתו וביסוסו. בהמשך אותה המאה החלו להתיישב עוד ועוד יהודי ברובע והתפתחה איבה בינם לבין הנוצרים ברובע. בשנת 1670 גזר הקיסר לאופולד על גירוש יהודי העיר וינה, ותושבי הרובע הנוצרים קראו לרובע על שמו כאות תודה. בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית מהגרים יהודים ממזרח האימפריה החלו להגר לרובע והתיישבו בעיקר סביב תחנת הרכבת. ברובע קמו כמה מבתי הכנסת החשובים בעיר: עדת ישראל, בית ישראל (הפולני), טמפלגאסה ועוד.

במהלך ליל הבדולח נהרסו כל בתי הכנסת ברובע לרבות בית הכנסת בדר לאופולדשטדט. עם התפתחות השואה בודדו היהודים ועברו התעללויות קשות, עד שנשלחו למחנות ריכוז והשמדה. מתוך קהילה מקורית של אלפי יהודים הצליחו להתחבא ולשרוד קומץ יהודים בלבד.

עם נפילת מסך הברזל וחידוש ההגירה ממזרח אירופה, האוכלוסייה היהודית ברובע צמחה שוב. כיום, אחוז ניכר מיהודי העיר גרים ברובע והוא מכיל בתי כנסת, בית חב"ד חנויות עם מזון כשר, ועוד.

==אתרי תיירות ברובע==
* פארק פראטר - הפארק הציבורי הגדול בעיר
* וינר ריזנראד - גלגל ענק מפורסם בפארק פראטר
* אאוגארטן - פארק ציבורי עתיק בסגנון הבארוק
* מוזיאון בית יוהאן שטראוס (הבן)
* כנסיית פרנציסקוס הקדוש מאסיזי

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="250px">
Wiener_Riesenrad_DSC02378.JPG|הגלגל הענק "וינר ריזנראד"
Prater vom Riesenrad.jpg|פארק השעשועים בפראטר
13-08-30-wien-by-RalfR-115.jpg|תחנת הרכבת פראטרשטרן
</gallery>

== ראו גם ==
* לאופולד-שטאט (מחזה)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:וינה: רבעים
אל-מעאדי

אל-מעאדי (בערבית: المعادي) היא עיר מדרום לקהיר שבמצרים הממוקמת בגדה המזרחית של הנילוס. פירוש השם בערבית הוא "המעבורות".

אוכלוסיית אל-מעאדי הוערכה בכ-97,000 נפש בשנת 2016. בעיר שוכנים בתי ספר בינלאומיים גדולים, מועדוני ספורט ומוסדות תרבות ומשפט, ובהם בית המשפט החוקתי העליון של מצרים והמוזיאון הגאולוגי המצרי הלאומי.

== היסטוריה ==
באזור אל-מעאדי ישנו אתר ארכאולוגי מצרי עתיק מתוארך בערך 3500 לפני הספירה.<ref></ref> פעילות הבנייה באזור הרסה חלק מהאתרים הארכאולוגיים.<ref></ref>

היישוב המודרני באל-מעאדי נוסד ב-1904. בשנה זו נבנתה מסילת הרכבת בין קהיר מצפון לחלוואן מדרום. בניית היישוב הוגבלה בתחילה לאזור הסמוך למסילת הברזל, אך לבסוף התפשטה מערבה עד הנילוס. כמו כן, נבנה מחנה צבא בריטי גדול ממזרח למסילת הברזל. תכנון העיר נעשה בשנת 1905 על ידי קצין קנדי בדימוס בשם אלכסנדר ג'יי אדמס.עיתון ממרץ 1916 המסקר את הבנייה באזור
תחנת הכוח התרמית הסולארית הראשונה בעולם נבנתה באל-מעאדי.<ref></ref>
מפת אל-מעאדי, 1945

=== מלחמת העולם השנייה ===
בשנים 1940–1946 לאל-מעאדי היה תפקיד חשוב במעורבות הצבאית של ניו זילנד. כ-76,000 חיילים אומנו במחנה בסמוך לעיר. באותה תקופה אזור זה היה שייך לחברה שבנתה את אל-מעאדי ב-1907. הרמה הסלעית הושכרה לכוחות הצבא של ניו זילנד, ובשש השנים שלאחר מכן הפכה העיר לבסיס הראשי של ניו זילנד מעבר לים.

באל-מעאדי הוקם גם מרכז חקירות של המודיעין הבריטי. ביולי 1942, בשיאה של המערכה במדבר המערבי, נחשפו שני מרגלים גרמניים שהשתמשו בספר "רבקה" של דפנה דה מוריאה כספר קודים לשידורי רדיו סודיים ומקודדים. הציוד שלהם נבדק על ידי קצין צעיר מהצבא המצרי, נשיא מצרים לעתיד אנואר סאדאת.<ref name="Beattie1">Beattie 2005: 183</ref>

=== לאחר המהפכה של 1952 ===
לאחר מהפכת הקצינים החופשיים (שסיימה את ההשפעה הבריטית במדינה) ומלחמת סיני ב-1956, עזבו את העיר רבים מתושביה הבריטים והצרפתים. כתוצאה מכך, חלק מהמוסדות הזרים (ובהם הכנסייה האנגליקנית של סנט ג'ון) הופעלו על ידי התושבים המקומיים.

== אל-מעאדי כיום ==
הקניון הגדול של אל-מעאדי
האזור העתיק ביותר במעדי הוא אל סראיאט, המורכב ברובו מווילות ובניינים נמוכים. זהו החלק האמיד ביותר של אל-מעאדי יחד עם אזור דגלה הסמוך. ניתן לזהות את שני האזורים הללו במספר הרב של הכיכרות והצמחייה הרבה.

ישנם מספר רב-קומות בסמוך לנהר, כמו גם בחלק החדש והמזרחי של אל-מעאדי, המכונה דגלה.

אל-מעאדי הוא האזור הכי פחות צפוף בקהיר רבתי, וחלק גדול ממנו מאוכלס על ידי מצרים אמידים ותושבים זרים (שרבים מהם קשורים לשגרירויות שבעיר). באל מעאדי ממוקמים גם משרדים של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי.

== שגרירויות ==
באל-מעאדי ממוקמות שגרירויות רבות, ובהן של המדינות: אוגנדה, אוקראינה, אזרבייג'ן, ארגנטינה, בנגלדש, גבון, קובה, יפן, מלאווי, מקסיקו, מונגוליה, פרגוואי, פרו, הפיליפינים, דרום אפריקה, דרום קוריאה, ונצואלה וקניה.

== ראו גם ==
* חלוואן
* קהיר רבתי

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצרים: יישובים לשעבר
קטגוריה:קהיר: היסטוריה
קטגוריה:מצרים: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:מצרים: ערים
קטגוריה:קהיר: שכונות ורבעים
מקהלת שירה

מקהלת שירה היא מקהלה חסידית-אמריקאית השרה בסוגת המוזיקה החסידית. מנצח המקהלה הוא יואלי הורביץ.

==היסטוריה==
===הקמה===
מקהלת שירה הוקמה בארצות הברית בשנת ה'תשס"א, על ידי שרגא פייבל גולד שהיה גם המנצח שלה וכיום עוסק בניהולה.

המקהלה פועלת בעיקר בארצות הברית, אך מופיעה גם במוסקבה<ref></ref>, אירופה וישראל.

בשנת 2010 הוציאה המקהלה אלבום בשם שירה חדשה בו שרו סולנים מהמקהלה בהם לוי פולקוביץ, בערי וובר ועוד.

נכון לה'תשפ"ב למקהלת שירה כ-50 חברי מקהלה והם מופיעים בצוותים שונים מידי ערב ובאירועים מיוחדים. מלבד זאת הם מקליטים עבור אלבומים ושירים של זמרים שונים.

===שיתופי פעולה===
המקהלה שרה באלבומים רבים מהבולטים שבהם: יידיש קאלעקשען וכיסופים של מרדכי בן דוד. אלבומי שלמה יהודה רכניץ. באלבומים נוספים נטלו רק חלק מההקלטות, בהם: אלע אלע של מנדי וייס.

שיתוף פעולה מעניין בין מקהלת שירה למקהלת האחות הישראלית שלה מקהלת מלכות בה הופיעו יחד במסגרת אירועי סיום הש"ס של דרשו.

==חברי המקהלה==
===חברים בעבר===
* בערי וובר - חבר מקהלה פרש לטובת קריירה עצמאית.
* שמילי אונגר - חבר מקהלה, פרש לטובת קריירה עצמאית.
* שלום למר - חבר מקהלה, פרש לטובת קריירה עצמאית.
* לוי פולקוביץ - חבר מקהלה, פרש לטובת קריירה עצמאית.
* אברהם מרדכי שוורץ - חבר מקהלה, פרש לטובת קריירה עצמאית.
* הרשי ויינבערגר - חבר מקהלה, פרש לטובת קריירה עצמאית.
* וועלוול פעלדמאן - חבר מקהלה, פרש לטובת קריירה עצמאית.

===חברים בהווה===

==דיסקוגרפיה==
* בהופעה חיה (ווקאלי), 2003
* לחיים שירה, 2008
* שירה חדשה, 2010

==ראו גם==
* מוזיקה חסידית
* מקהלת מלכות

==לקריאה נוספת==
* מגזין קול פליי גיליון 12, תמוז ה'תשפ"א

==קישורים חיצוניים==
* [https://shira24.com/ אתר האינטרנט הרשמי] של מקהלת שירה.
* [https://www.youtube.com/channel/UCtkh56YFjTJQbdr2gaxzltQ הערוץ הרשמי] של מקהלת שירה ביוטיוב.
* [https://twitter.com/TheShiraChoir/ מקהלת שירה] ברשת החברתית טוויטר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקה חסידית
קרחון רוז ואלי

האי ליווינגסטון ואי סמית']]
קרחון רוז ואלי (באנגלית: Rose Valley Glacier ; בבולגרית: ледник Розова долина; מילולית "קרחון עמק הוורדים") הוא קרחון בחצי האי וארנה במזרח האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.

הקרחון ממוקם צפונית - מזרחית לשדה השלג סדינני;

הקרחון ממוקם צפונית - מערבית לקרחון דבלט; ומצפון לקרחון פנגה.

אורכו של הקרחון 5.2 קילומטרים בכיוון דרום-מזרח - דרום-מערב.

רוחבו של הקרחון 3.7 קילומטרים בכיוון דרום-מערב - צפון-מזרח.

הקרחון מנקז את המורדות הצפון-מזרחיים של רמת וידין.

הקרחון נשפך למפרצון ליסטר ולמצר מקפארליין, בין נקודת פומורי לבין נקודת אינוט.

== היסטוריה ==
הקרחון התגלה במסגרת הסקר הטופוגרפי הבולגרי Tangra 2004/05.

הקרחון מופה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.

הקרחון נקרא על שם עמק השושנים שבמרכז בולגריה.

== לקריאה נוספת ==

* [http://apcbg.org/gazet-bg.pdf הגאזט האנטארקטי הבולגרי] 

== קישורים חיצוניים ==
* [https://copernix.io/#?where=-60.11310198950197,-62.50809527228223,13&?query=&?map_type=hybrid תצלום לוויין של אזור הקרחון, תוך סימון אתרים נוספים באזור] באתר copernix

רוז ואלי
רוז ואלי
לי צי צ'ינג

איורים של לי, בכניסה לרכבת בהונג קונג
ספרו של לי, ביריד ספרים בהונג קונג
לי צ'י צ'ינג (בסינית: 李志清; נולד ב-1963) הוא קומיקסאי "מנהואה" מהונג קונג המשתמש בשם העט "清兒".

לי החל לצייר קומיקס ורומנים גרפיים ב-1981.

בשנת 1992, הוא זכה בפרס על עבודתו בצבעי מים בביאנלה לאמנות עכשווית של הונג קונג, ועבודותיו הוצגו במוזיאון הונג קונג לאמנות.

הוא הקריקטוריסט הראשון מהונג קונג שעבודתו פורסמה ביפן. ההתמחות שלו היא במאנגה היסטורית. לרוב, מבוססת על רומנים קלאסיים קיימים, כולל יצירותיו של סופר הוושיה, לואי צ'ה. בין יצירותיו העיקריות עיבוד קומיקס של רומן שלוש הממלכות ושולי המים.

עבודותיו מתפרסמות בדרך כלל על ידי CultureCom Comics, בית הוצאה לאור בהונג קונג.

עבודתו Sun Zi's Tactics זכתה בפרס המנגה הבינלאומי הראשון של ממשלת יפן ב-2007.

== עבודות מנגה ==
* רשומות שלוש הממלכות (三國志) - מבוסס על רומן שלוש הממלכות
* השופט באו (包青天)
* גיבור חסר שם (無名英雄)
* ספר מוזר (怪異集)
* הטקטיקה של Sun Zi (孫子攻略/孫子兵法)
* שקר שן (烈神)
* האל הנשר (驚神)
* אגדת רפאים (鬼異傳奇)
* Outlaws of the Marsh - מבוסס על Water Margin
* אגדת גיבורי הקונדור (射雕英雄傳) - מבוסס על גיבורי הנשר היורים
* הנודד המחייך והגאה (笑傲江湖) - מבוסס על הרומן בעל אותו השם

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20071014202014/http://comics.culturecom.com.hk/ קומיקס CultureCom]

קטגוריה:ציטוט עם תסריט בשפה זרה (סינית)
קטגוריה:הונג קונג: אישים
קטגוריה:קומיקסאים
קטגוריה:אמני מאנגה
קטגוריה:סופרים סינים
קטגוריה:ילידי 1963
משקה דופמין

משקה דופמין "אופוריה"
משקה דופמין הוא משקה הנועד לצריכה מאוזנת של דופמין ומאפשר הגעה לתחושות הדומות לשכרות מאלכוהול ללא תופעות הלוואי של חמרמורת לאחר צריכה מופרזת.

לטענת יצרני משקאות הדופמין, צריכת אלכוהול מעוררת הפרשה מיידית של דופמין ברמה גבוהה, ומנגד, לאחר מכן מנגנוני הוויסות של הגוף גורמים לירידה בצורה חדה מתחת לרמות הדופמין הרגילות. דבר זה יוצר לשיטתם את התחושות הלא נעימות של החמרמורת (האנג אובר).

מספר חברות בעולם מיצרות משקאות סינתטיים המכילים דופמין ברמה שנועדה לשמור על אספקה יציבה לגוף במהלך צריכת אלכוהול, ובכך למנוע את תסמיני מצב הרוח השליליים הקשורים לדלדול הדופמין ולחיזוק והארכת התחושות החיוביות הכוללות של שמחה והנאה.

משקאות המכילים דופמין היו קיימים כבר שנים רבות ועדיין נפוצים בעולם, כגון תה ירוק, כורכומין, פרוביוטיקה, שמן אורגנו ושמן דגים.

בישראל הוקמה בשנת 2021 חברה המייצרת משקאות דופמין בשם "אופוריה". במשקה קיימים גם טירוזין וקפאין במינון נמוך לאור מחקרים המעידים על מעורבותם בתהליכי חילוף החומרים של דופמין במוח.

==הערות שוליים==

קטגוריה:משקאות
שרגא צבי טננבוים

רבי שרגא צבי טננבוים (נהגה גם כטענענבוים;) א' באייר ה'תקפ"ו, 1826 - ד' באדר ה'תרנ"ז, 1897 היה רבה של הקהילה היהודית בסענדרא ובטשאטה, ומחבר סדרת הספרים נטע שורק, היה מגדולי רבני הונגריה במאה ה-19, פוסק ומנהיג אורתודוקסי בולט, ועמד בראשות ישיבה גדולה בהונגריה.

== ביוגרפיה ==
נולד בסענדרא, אביו, הגאון רבי זאב וואלף טננבוים היה רב העיירה ומחבר הספרים "רחובות הנהר", "פלגי מים", "קריה נאמנה" ו"אילת השחר".

נשא לאישה את הרבנית הענדל בתו של הרב אברהם יעקב רזה, רבה של קאשוי. בשנת תר"ח כשאביו עבר לשמש כרב בעיר ורפלט, החליף אותו רבי שרגא צבי ברבנות העיר סענדרא למשך כ-26 שנים, ולאחר מכן בשנת תרל"ד עבר לשמש כרבה של טשאטה, עם בואו לטשאטה יסד ישיבה של עשרים בחורים, שגדלה עם הזמן.
בית המדרש של הנטע שורק מטשאטא רבי שרגא צבי טענענבוים

== משפחתו ==
*אחיו רבי יעקב טננבוים אב"ד פוטנוק מגדולי רבני הונגריה בעל מחבר נהרי אפרסמון.
*בנו רבי משה טננבוים רבה של ווערפעלעט.
*בנו הרבני מאיר טננבוים.
*בנו הרבני יהודה דוד טננבוים גראסוורדיין.
*בנו הרבני מנחם מנדל טננבוים.
*בתו חיה גיטל נישאה לאחיינו רבי מנחם מנדל טננבוים, בעל ״שארית מנחם״, בנו של אחיו רבי יעקב טננבוים מחבר הספר ״נהרי אפרסמון״. בנו של רבי מנחם מנדל הוא רבי משה טננבוים אב"ד מילדוי-סעפשי בעל ״מסעות משה״.
*בתו הרבנית חנה רבקה אשת הרב יהודה אלטמן, רבה של טשאטה ומחבר השו"ת 'מי יהודה' והספר 'ים של יהודה'.

== ספריו ==
חיבר סדרת ספרים בשם נטע שורק.
* ספר נטע שורק - דרשות לשבתות ומועדים, מונקאטש, תרנ"ח
* ספר נטע שורק - חידושים ופלפולים וסוגיות הש"ס, מונקאטש, תרנ"ח
* ספר שו"ת נטע שורק, מונקאטש, תרנ"ט
* פסק דין תורה דגאלאנטה
<gallery>
קובץ:שו"ת_נטע_שורק_מהגאון_רבי_שרגא_צבי_טענענבוים_אב"ד_ור"מ_טשאטה.jpg|שו"ת נטע שורק מהגאון רבי שרגא צבי טענענבוים אב"ד ור"מ טשאטה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
* [https://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=1322&pgnum=1 שו"ת נטע שורק] מאתר היברובוקס
* [https://beta.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=41827&pgnum=1= נטע שורק דרשות ]. באתר היברובוקס
* [https://www.ivelt.com/forum/viewtopic.php?p=754875#p754875 תולדות משפחת הרבנים ארזי הלבנון - טננבוים] באתר אידישע וועלט פארומס 
* [https://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=1322&st=&pgnum=2 תולדות רבי שרגא צבי], מתוך הקדמת ספרו נטע שורק. באתר היברובוקס

קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:משפחת טננבוים
קטגוריה:ילידי 1826
קטגוריה:נפטרים ב-1897
נסים אברהם אשכנזי

חתימת ידו של הרב ניסים אברהם אשכנזי (איזמיר תר"ז)
רבי נסים אברהם אשכנזי (תק"ן, 1790 בערך - ט"ו אלול ה'תר"כ, 1860) היה רב באיזמיר, חיבר ספרים רבים.

== ביוגרפיה ==
משפחת אשכנזי היא משפחת רבנים ותיקה באיזמיר. ראשיתה ברבי יוסף בן רבי גרשון אשכנזי, שהיה סוחר באבנים טובות והגיע מבודפשט בירת הונגריה לאיזמיר בסביבות שנת ה'תס"ט (1709), לאחר שמשפחתו גורשה מווינה.<ref>דב הכהן, "מעמדם החברתי של תלמידי חכמים באזמיר במאות י"ח-י"ט", עבודת מוסמך, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשס"ב, עמ' 166-165.</ref>

ניסים אברהם נולד באיזמיר שבטורקיה לאימו רחל ולאביו רבי רפאל אשכנזי, מחבר הספרים 'מראה הנוגה' ו'מראה הגדול' ועוד. סבו היה רבי יהודה אשכנזי. נשא לאישה את רחל שרותה, בת הרב חייא פונטרימולי, מחכמי העיר. כיהן כדיין בבית הדין באיזמיר לצד רבי חיים פלאג'י. נפטר בט"ו באלול תר"כ (1860).

לא הותיר אחריו ילדים. גיסו היה רבי חיים פונטרימולי. בני אחיו יהושע חיים אשכנזי (נפטר תקצ"ט), היו הרבנים רפאל יום טוב אשכנזי וגרשון אליה אשכנזי, מחכמי העיר.<ref>הכהן, "מעמדם", עמ' 121-120.</ref>

== ספריו ==
רבי ניסים אברהם אשכנזי חיבר ספרים רבים, חלקם יצאו לאור בחייו וחלקם על ידי בני אחיו. בין ספריו:
* 'נחמד למראה' - פרוש על הירושלמי.
* 'מעשה אברהם' - שו"ת על ארבעת חלקי השולחן ערוך.
* 'דרש אברהם' - דרשות ופירושים לתורה.
* 'נאה דורש' - דרשות שונות.
* 'נאה להודות' - פירוש תהילים.
* צוואתו נדפסה במן הגנזים, ספר 16, עמוד כו.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.hyomi.org.il/page.asp?id=97 על רבי אברהם ניסים אשכנזי], באתר החכם היומי
* [https://www.hebrewbooks.org/7114 נחמד למראה על הירושלמי], באתר היברובוקס
== הערות שוליים ==

קטגוריה:איזמיר: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:פרשני התלמוד הירושלמי
קטגוריה:רבנים טורקים
קטגוריה:נפטרים ב-1860
יחזקאל לנדא מווילנא

רבי יחזקאל סגל הלוי לנדא (ה'תקל"ט, 1779 – כ"א בחשוון ה'תר"ל, 26 באוקטובר 1869) היה רבה הראשי בפועל של יהדות וילנה והסמכות ההלכתית העליונה שלה, במשך שלושים ושלוש שנה (תקצ"ז-תר"ל). אחרון רבני הקהילה שהשתמש רשמית בתואר "ראב"ד" לאחר שתואר 'רב העיר' חדל להיות בשימוש רשמי מאז כהונתו של רבי שמואל בן אביגדור. היה תלמידו של רבי חיים מוולוז'ין.

==קורותיו==
נולד לר' יצחק אייזיק הלוי. בגיל 15 נישא לבת דודו, חיה שרה בת ר' אריה לייב ("ר' לייבלה ר' בערס"), מעשירי וילנה וממקורבי הגר"א. מסופר כי בהיותו חתן זכה לברכה מאת הגר"א, אשר הניח עליו את ידו. המעשה נמסר בגרסאות שונות ועורר דיונים הלכתיים.

למד מפי ר' חיים מוולוז'ין בתקופה שקדמה להקמת ישיבת וולוז'ין.

===רבנות וילנא===
לאחר פטירת רבי שמואל בן אביגדור, פסקו ראשי קהילת וילנא מלמנות רבנים ראשיים רשמיים. אולם, פרנסי הקהילה המשיכו למנות רב שיהיה ראש לרבנים בעיר, ויהיה אחראי על התחומים שהיו שמורים לרב הראשי, כסידור גיטין למשל. רבנים אלה נשאו בתואר "ראש בית דין" (ראב"ד), במקום התואר אב בית דין שהיה שמור לרבנים הראשיים הרשמיים שהיו עד אז.

בשנת תקצ"ז, לאחר פטירת גיסו רבי אברהם אבלי פאסוועלער, התמנה רבי יחזקאל לנדא לתפקיד זה ונשא בתואר "ראב"ד ווילנא". תפקיד זה מילא במשך שלושים ושלוש שנים, עד לפטירתו.

במחלוקת בישיבת וולוז'ין על חלוקת התפקידים בין הנצי"ב לרבי יוסף דוב סולובייצ'יק התמנה רבי יחזקאל לנדא לבורר יחד עם רבי דוד טביל ממינסק.

בפסח תרכ"ח, עקב מחסור חמור בווילנא והתייקרות תפוחי האדמה, עמד הרב לנדא בראש הרבנים שהתירו לעניים אכילת קטניות.

לא הותיר כתבים פרט להסכמות מעטות. דברים מתורתו פזורים בכתבי תלמידיו.

==מתלמידיו==

האחים רבי בצלאל הכהן, בעל "ראשית ביכורים", ורבי שלמה הכהן מווילנא, בעל ה"חשק שלמה" ושו"ת "בנין שלמה", המזכירים אותו מספר פעמים בספריהם ודנים בדבריו.

==משפחתו==
בנו הרב חיים, נפטר בחיי אביו.

בתו עלקא, נישאה לרב דוד הלוי אפשטיין מווילנא.

בתו רייזלא, נישאה לרב חיים קלאצקי, גבאי צדקה בווילנא.

==לקריאה נוספת==
* הלל נח מגיד שטיינשניידר, עיר וילנא, דפוס ראם, וילנא תר"ס, עמ' 32–36.
* משה צינוביץ, עץ חיים, הוצאת מור, תל אביב תשל"ב, עמ' 141–142.
* אליעזר ריבלין, ספר היחס למשפחת ריבלין, ירושלים תרצ"ה, עמ' 17–23.
* יצחק אלפסי (עורך), ספר היחס לבית עליאש, ירושלים תשל"ו, עמ' 7.
* נוסח מצבתו מופיע בספר רבותינו שבגולה חלק ב עמ' 253.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:וילנה: רבנים
קטגוריה:תלמידי רבי חיים מוולוז'ין
קטגוריה:נפטרים ב-1869