OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחיאל מיכל רבינוביץ

רבי יחיאל מיכל רבינוביץ (נרצח באלול ה'תש"א, ספטמבר 1941) היה רב ליטאי, רבה של שצ'וצ'ין. התפרסם כמחבר ספר הלימוד הישיבתי אפיקי ים.

== ביוגרפיה ==
נולד בסלוצק ליענטא ולרב מרדכי יונה רבינוביץ (נפטר כ"ה בכסלו תרע"ה), בנו של הרב יחיאל מיכל רבינוביץ רבן של באוריצ'ה ושינובקה, ונקרא על שם סבו. למד בישיבות ליטא והתפרסם בכשרונותיו וידיעותיו, אך במקביל עסק בעסקי ציבור. נישא לליבא (ליעבע) בתו של הגביר אברהם יעקב קפלן מלכוביץ', ועבר לגור בעירו של חמיו. בתקופה שלאחר חתונתו סירב לכהן ברבנות, חותנו העניק לו קרקעות מנכסיו המרובים והוא נעשה לסוחר יערות. חלק גדול מזמנו הוקדש ללימוד, ובמהלך השנים בהן עסק בסחר היערות, כתב את ספרו "אפיקי ים" (וילנה תרס"ה) שהביא מאוחר יותר לפרסומו הרב בישיבות ליטא.

בשלב מסוים התיישב בברנוביץ', בתקופת מגוריו בעיר זו סייע לרב אלחנן וסרמן בהקמת ישיבת אוהל תורה המקומית, ואף היה עורכו של כתב העת התורני "אוהל תורה" שיצא בחסותה, החל מגליונו השני. בשנת תרפ"ו הוא הקים "חברת ש"ס" בבית המדרש "פועל צדק" של בעלי המלאכה בעיר, שיעוריו שהועברו במסגרת זו משכו למדנים רבים לבית מדרשם של בעלי המלאכה, דבר שתרם לטשטוש הבדלי המעמדות.

עם הקמת "אגודת ישראל" הצטרף אליה ושימש כיו"ר אגודת ישראל בעיר ובמחוז ברסט כולו, כשלצידו מכהן בנו מאיר רבינוביץ כיו"ר "צעירי אגודת ישראל".

בעקבות התמוטטות כלכלית שעבר בעטיה של מלחמת העולם הראשונה, הסכים לקבל על עצמו משרה רבנית; בתחילה נקרא והסכים לשמש כממלא מקומו של הרב מאיר קרליץ ברבנות לכוביץ' בה התגורר בתקופה שלאחר נישואיו לפני המלחמה הגדולה, אך לאחר שנבצר ממנו להגיע לעיירה, מילא את מקומו בנו הבחור שלמה שמשון קרליץ; לבסוף התמנה במינוי קבע כרבה של שטוצ'ין, בהמלצת רבה הפורש, הרב יהודה לייב חסמן. בשנת תרצ"ח (1938) שב ללכוביץ' והוכתר כרב העיירה, אך שהותו בה בפועל הייתה קצרה מאוד, והרב קרליץ הצעיר שב למלא את מקומו. 

לאחר כיבוש שצ'וצ'ין על ידי הנאצים במבצע ברברוסה הוקם גטו בעיירה. בספטמבר 1941 ריכזו הנאצים את נכבדי הקהילה, וביניהם הרב רבינוביץ', והוציאו אותם להורג. 

בנו, רבי יצחק רבינוביץ, היה רבה האחרון של וולקוביסק, משנת תרצ"ה ועד הירצחו, עם חיסול הקהילה היהודית המקומית בשואה.

== "אפיקי ים" ==
ספרו "אפיקי ים" (וילנה תרס"ה) התקבל כספר לימוד חשוב בישיבות ליטא ולאחר מלחמת העולם השנייה, גם בישיבות בארץ ישראל ובארצות הברית, ונחשב לאחד ממבשרי שיטת בריסק בדרך לימוד התלמוד, לצד ספריהם של רבנים בולטים אחרים כמו רבי מאיר שמחה הכהן מדווינסק. בסוף חלקו השני של הספר (וילנה תרצ"ה), הדפיס קונטרס קצר בשם "פניני ים" ובו הדרכות מוסריות.

בהקדמת החלק השני של ספרו, הוא כותב שחלק זה נופל באיכותו בצורה משמעותית מספרו הראשון, כי .

== לקריאה נוספת ==
* יהודה רובינשטיין, הרב ר' יחיאל מיכל רבינוביץ - שטוטשין, בתוך: יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה: אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה, כרך רביעי עמוד 76, ניו יורק, תשכ"א.

== קישורים חיצוניים==
;ספריו
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סלוצק: אישים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:פעילי אגודת ישראל
קטגוריה:נפטרים ב-1941
תיירות טרור

תיירות טרור היא השם הלא רשמי שניתן לתופעה שבה גברים צעירים, משכילים המתפקדים היטב בחברה, נוסעים למדינות מוכות מלחמה שלארצם אין הסכם הסגרה איתן, כדי להשתתף בהרפתקת לחימה לצד ארגוני מורדים וטרור ולהרוג בני אדם. תופעה זו מכונה לעיתים גם תיירות ג'יהאדית (כמו כן גם תיירות ג'יהאד או תיירות ג'יהאדיסטית) כאשר מדובר בטרור אסלאמי.

תופעת תיירות הטרור הולכת וגדלה ברחבי העולם, כאשר יעדיה הפופולריים ביותר הם: סוריה, אפגניסטן ועיראק.

== פרופיל התיירים ==
פרופיל התיירים
*מגדר: הרוב המוחלט של התיירים הם גברים.
*גיל: רוב התיירים הם צעירים בשנות העשרים לחייהם.
*מצב משפחתי: רוב התיירים רווקים.
*השכלה: לרבים מן התיירים השכלה גבוהה או מקצועית.
*עבר פלילי: לחלק מן התיירים עבר פלילי של עבירות קלות.

לרוב, התיירים חשים הזדהות דתית או עדתית עמוקה לאחד מן הצדדים המצויים בלחימה. לעיתים התיירים מגיעים מקהילות של מהגרים ולעיתים קרובות הם יהוו מיעוט מבודד שלא היטיב להיקלט בארץ המקור ואף ישנה איבה גלויה בינם לבין ארץ המקור.

== מניעת תיירות טרור ==
התיירים החוזרים למדינות המקור שלהן מעוררים דאגה בקרב הממשל, שכן הם חוזרים לאחר אימוני קרב, שימוש בנשק ואמצעי לחימה וניסיון מבצעי. החשש במדינות המקור הוא שאותם תיירים יחזרו לארצם ויצטרפו לתאי טרור וישתמשו בהכשרתם החדשה כדי לבצע פיגועים כנגד הממשל והאוכלוסייה המקומית.

מדינות המקור לרוב מפרסמת אזהרות מסע לאזורים מוכי מלחמה. המשטר מבצע פעולות מנע נגד אלו המתעתדים לצאת לאותם אזורים מוכי מלחמה כגון חקיקה, פשיטות, מעצרים והחרמות דרכונים. שירותי הביטחון של מדינות המקור לרוב מבצעים מעקב אחרי התיירים כדי לוודא שאינם מרכיבים תאי טרור.

== קישורים חיצוניים ==
*אייל שמיר, רון ניב, [https://archive.today/20140906215735/http://www.israelilifeusa.com/security_and_terror/5646 "תיירות הטרור": אמריקנים בשורות דאעש (וידאו)], 27 באוגוסט 2014
*
*[https://web.archive.org/web/20140907031222/http://www.terrorism-info.org.il/he/articleprint.aspx?id=20613 "תיירות טרור" באתר המרכז למורשת המודיעין]
*Marc van Iwaarden, [https://www.academia.edu/19297811/Jihadi_Tourism Jihadi Tourism], 2014

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לחימה
קטגוריה:פשעים
קטגוריה:טרור
טרור
מוטי כהן

מרדכי (מוטי) כהן (נולד ב-2 בספטמבר 1962) הוא קצין משטרה בדימוס בדרגת ניצב, ששימש ממלא מקום מפכ"ל משטרת ישראל. מכהן מפברואר 2022 כמנכ"ל עיריית רמת-גן.

==ביוגרפיה==
מוטי כהן, בנם השלישי של יצחק ולבנה, נולד בגבעתיים. אמו נולדה ביוון ועלתה לארץ ישראל בשנת 1934. אביו נולד בבולגריה ועלה לארץ בסוף מלחמת העולם השנייה, במהלך השנים שירת במשטרת ישראל במגוון תפקידים בתחום השיטור במחוז תל אביב. משפחתו של כהן עברה לבני ברק וסיים את לימודי התיכון בבית הספר אורט רמת גן.

כהן התגייס לצה"ל בפברואר 1981, שירת בפלוגת ההנדסה של חטיבת גולני, יצא לקורס קצינים ובהמשך לקורס מ"פ. במהלך שירותו הצבאי לחם ביחד עם פלוגת הנדסה במלחמת לבנון הראשונה. בתפקידו האחרון בשירות הצבאי שימש כמפקד פלוגה בחטיבת גבעתי. השתחרר מהצבא בדצמבר 1986.

כהן התגייס למשטרת ישראל בפברואר 1987 ושירת כמפקד יחידת סיור וקצין מבצעים מחוז תל אביב. בשנת 1992 מונה לקצין אגף המבצעים של מרחב דן, ושימש בתפקיד זה במהלך רצח יצחק רבין. בתפקידו נדרש לטפל באירועי הסדר הציבורי שהתרחשו על רקע הרצח.

ב-1997 מונה למפקד תחנת מסובים. בשנת 2002, תקופת האינתיפאדה השנייה, הועלה לדרגת ניצב משנה ומונה לקצין אגף המבצעים של מחוז תל אביב. בתקופה זו היה אחראי על המוכנות המבצעית ופרישתם של כלל שוטרי המחוז. בשנת 2005 פיקד על מרחב יפתח ובמסגרת תפקידו הקים את תחנת השכונות. ב-2007 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב ירקון. בשנת 2009 מונה לסגן מפקד מחוז מרכז והביא להקמת תחנת שדות בשנת 2012. ב-2013 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב. באוקטובר 2014 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקד מחוז מרכז. במסגרת זו הביא להקמת תחנת משטרה ביבנה. בינואר 2018 מונה למפקד מחוז דרום.

ב-2 בדצמבר 2018, לאחר שרוני אלשיך סיים את כהונתו כמפכ"ל ובעקבות פסילתו של משה אדרי על ידי הוועדה למינוי בכירים, מונה כהן כממלא מקום המפכ"ל על ידי השר לביטחון הפנים, גלעד ארדן. בנוסף לניהול השוטף, התמודדה המשטרה עם אכיפת ההנחיות הקשורות למאבק במגפת הקורונה בישראל. במהלך כהונתו התעמת עם השר לביטחון הפנים, אמיר אוחנה, ודרש "הפרדה מוחלטת בין הליכי חקירה לבין הדיווח לדרג המיניסטריאלי, זאת בכדי למנוע חשש להתערבות פוליטית בחקירות". 

ב-15 בדצמבר 2020 הודיע על פרישתו מהמשטרה לאחר שהוחלט שלא לבחור בו כמפכ"ל הבא. ב-31 בדצמבר 2020 סיים כהן את תפקידו. בינואר 2021 החליט ראש עיריית רמת גן כרמל שאמה הכהן למנות אותו למנכ"ל העירייה ומינויו אושר בפברואר 2022.<ref></ref>

== השכלה וחיים אישיים ==
כהן הוא בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה ותואר שני בחינוך. הוא נשוי ואב לשלושה, ומתגורר במושב שתולים. אחיו הוא דודי כהן, המפכ"ל ה-16.

==קישורים חיצוניים==

* 
* משטרת ישראל, [https://www.youtube.com/watch?v=buMDIQ5Xmb0 חילופי מפקדים במחוז דרום], באתר YouTube, 21 בינואר 2018
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז המרכז במשטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הדרום במשטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי אורט רמת גן
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:מנכ"לי רשויות מקומיות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
קטגוריה:מועצה אזורית באר טוביה: אישים
שרה רוקח

הרבנית שרה רוקח (נולדה בכ"ח בחשוון תש"ז, 1946) היא אשת האדמו"ר רבי ישכר דב רוקח מבעלז, ובתו של האדמו"ר הקודם מוויז'ניץ, רבי משה יהושע הגר.

==ביוגרפיה==
נולדה לרבי משה יהושע ולאה אסתר הגר. למדה בבית הספר ויז'ניץ בבני ברק.

בשנת תשכ"ה נישאה לרב ישכר דב רוקח, "הינוקא מבעלז", שהיה מיועד מגיל צעיר לכהן כאדמו"ר. לאחר נישואיהם התגוררו בקריית ויז'ניץ בבני ברק, סמוך לסבה רבי חיים מאיר הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ. שנה וחצי לאחר נישואיהם עברו לירושלים ורבי ישכר דב החל לכהן כאדמו"ר. 11 שנים לאחר החתונה נולד בנם היחיד, רבי אהרן מרדכי רוקח.

רוקח עומדת בראש ארגון נשות החסידות ועורכת כנסים לנשות החסידות. כלתה שרה לאה עומדת לצדה בניהול הארגון. נשות החסידות, ואף חסידים גברים, נוהגים לבקש ממנה ברכות. גם מחוץ לחסידות בעלז מגיעים אליה חסידים לקבל ברכות, בפרט מחצרות ויז'ניץ וסאטמר. היא נוהגת לקרוא "קוויטלאך" (פתקאות) כמנהג האדמו"רים.

רוקח עומדת גם בראש ארגון "מגן ומושיע", התומך באלמנות וביתומים, והיא נוסעת לשם כך לחוץ לארץ לגייס כספים. היא נוהגת להתקשר או לבקר בעצמה למשפחות הנתמכות.

לאורך השנים תמכה באחיה, רבי ישראל הגר, על אף ריחוקו מחצרו של אביה, ולימים הייתה פעילה בהחזרתו לחצר ויז'ניץ.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חסידות בעלז
קטגוריה:חסידות ויז'ניץ
קטגוריה:רבניות חרדיות ישראליות
קטגוריה:נשות אדמו"רים
קטגוריה:משפחת הגר
קטגוריה:קריית בעלז: אישים
מילאנו (נפה)

נפת מילאנו (באיטלקית: Provincia di Milano ) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של
1,575 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 3,176,180 נפש. בירתה של הנפה בעיר מילאנו.

==גאוגרפיה==
נפת מילאנו גובלת בנפת וארזה ובנפת מונצה-בריאנצה בצפון. במזרח היא גובלת בנפת ברגמו. בדרום היא גובלת בנפת קרמונה ובנפת לודי. בדרום-מערב היא גובלת בנפת פאביה. במערב היא גובלת בנפת נובארה. מובלעת של נפת מילאנו היא סן קולומבנו אל למברו.

===נהרות===
הנהרות העיקריים שזורמים בה הם אדה (Adda), טיצ'ינו (Ticino), אולונה (Olona), למברו (Lambro), סווסו (Seveso).

מפת נפת מילאנו.
מפת נפת מילאנו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איטליה: גאוגרפיה
קטגוריה:לומברדיה: נפות
קטגוריה:איטליה: נפות לשעבר
אלכס סלמונד

אלכס אליוט אנדרסון סלמונד (באנגלית: Alexander Elliot Anderson Salmond; נולד ב-31 בדצמבר 1954) הוא פוליטיקאי סקוטי שכיהן בתפקיד "השר הראשון של סקוטלנד" (First Minister of Scotland, ראו ראש השרים) בשנים 2014 - 2007. הוא "השר הראשון" הרביעי במספר ותמך במדיניות בדלנית. סלמונד הוביל מערכה לביטול האיחוד של סקוטלנד עם אנגליה אשר נמצא בתוקף כבר יותר מ-300 שנה (מאז חוקי האיחוד של 1707), במטרה להביא לעצמאות סקוטלנד ולחברות עצמאית סקוטית באיחוד האירופי ובנאט"ו.

סלמונד היה מנהיג המפלגה הלאומית הסקוטית במשך כעשרים שנה (SNP – ראשי תיבות של Scottish National Party) וחבר בפרלמנט הסקוטי מטעם אברדינשייר מזרח (Aberdeenshire East).

בין השנים 1987–2010 היה חבר הפרלמנט הבריטי וייצג את מחוז הבחירה באנף ובוקן שבצפון-מזרח סקוטלנד. לאחר שהוביל את ה-SNP לזכייה ברוב מוחלט בבחירות 2014 לפרלמנט הסקוטי, הצליח לשאת ולתת עם ממשלת הממלכה המאוחדת על קיום משאל עם על עצמאות סקוטלנד. משאל העם נערך ב-18 בספטמבר 2014, והסתיים בהחלטה לשמר את האיחוד בין אנגליה לסקוטלנד.

לאחר הכישלון במשאל העם הודיע סלמונד שלא יתמודד שוב להנהגת ה-SNP, ולאחר שמפלגתו תבחר מנהיג חדש, יתפטר ממשרתו כשר הראשון כדי לאפשר למנהיג החדש להיבחר על ידי הפרלמנט הסקוטי למשרה זו. הוא התפטר לאחר שסגניתו ניקולה סטרג'ן נבחרה בנובמבר 2014. בבחירות בשנת 2015 חזר סלמונד לפרלמנט הבריטי לאחר שזכה במושב במחוז הבחירה גורדון. בבחירות ב-2017 הפסיד סלמונד לנציג המפלגה השמרנית.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוליטיקאים סקוטים
קטגוריה:חברי המפלגה הלאומית הסקוטית
קטגוריה:חברי הפרלמנט הסקוטי
קטגוריה:פרסביטריאנים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1954
הובר סליס

הובר סליס (בהולנדית: Hubert Celis) היה כומר קתולי מאזור ליאז' שבבלגיה, חסיד אומות העולם.

==פעילותו בתקופת השואה==
האב סליס שרת ככומר בעיירה הלמול (Halmaal) באזור ליאז'. בספטמבר 1942 שמע בכנס את הבישוף של ליאז', לואי-ז'וזף קרקהוף, מעודד כמרים להציל יהודים. מעדותו של סליס בפני יד ושם על דברי הבישוף קרקהוף:

באותו היום הגיעה לביתו יהודיה בשם טנה רוטנברג שנמלטה מבריסל וביקשה ממנו להסתיר את ארבעת ילדיה. האב סליס העביר את שתי בנותיה של רוטנברג למסתור אצל אחיותיו, בונה ולוסי לבית סליס, בעיר סן טרון , ואת שני בניה של רוטנברג העביר למסתור בביתו של אחיו, האב לואי סליס. בהמשך המלחמה הסתיר האב לואי סליס שני יהודים נוספים, שברחו מרכבת גירוש מבלגיה למחנות ההשמדה במזרח אירופה.

האב הובר סליס שמר על קשר עם טנה רוטנברג ובעלה, אך לאחר חודש נעצרו השניים וגורשו. מלבד הסיוע לבני משפחת רוטנברג, הסתיר האב סליס בביתו ארבעה או חמישה יהודים.

בעקבות המעקב אחר האב הובר סליס הוא נעצר פעמיים ואוים בעונש מוות. באחד ממעצריו אמר לחוקר:

לאחר ששוחרר האב סליס ממעצריו עדיין היה תחת מעקב, וגברה הסכנה לבני חסותו. עקב כך הועברו האחים והאחיות לבית רוטנברג בין מספר מקומות מסתור.
העץ שניטע ביד ושם לכבוד הובר סליס

==לאחר המלחמה==
עקב רצח הוריהם של ארבעת הילדים לבית רוטנברג לקח על עצמו האב הובר סליס לשמור על קשר עם הילדים, גם אחרי שאלה היגרו לארצות הברית, לאחר השואה. הוא הוביל את רג'ין רוטנברג, אחת הבנות, אל החופה.

ב-1980 העניק יד ושם את אות חסידי אומות בעולם לאב הובר סליס, לאחיו לואי ולמשתתפים נוספים בפעילות לשם הצלת ילדי משפחת רוטנברג.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/the-celis-family.html מידע על האב סליס] באתר יד ושם
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלגים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: בלגיה

קטגוריה:אנשי דת בלגים
כן סקוטלנד

פעילי "כן סקוטלנד" בהפגנה
כן סקוטלנד (באנגלית: Yes Scotland) היה ייצוג מאורגן של קבוצות, ארגונים ואינדיבידואלים אשר שאפו להכריע למען עצמאותה של סקוטלנד במשאל העם שנערך ב-18 בספטמבר 2014. התנועה הוקמה באדינבורו במאי 2012. במשאל העם שנערך ב-2014 קיבל רעיון סקוטלנד העצמאית תמיכה רק של כ-45% מהקולות, וסקוטלנד נשארה חלק מהממלכה המאוחדת.

המנכ"ל של "כן סקוטלנד" הוא בלייר ג'נקינס (Blair Jenkins), ויושב ראש חבר היועצים הוא דניס קנוון (Dennis Canavan). סטיבן נון (Stephen Noon), המשמש כקובע מדיניות במפלגה הלאומית הסקוטית, הוא האסטרטג הראשי של התנועה.

ארגון ההתנגדות הראשי לתנועה זו היה הארגון "טוב יותר יחד" , שקרא להישאר באיחוד הוותיק (מאז 1707) עם בריטניה.

== ראו גם ==
* חוקי האיחוד של 1707

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.dailyrecord.co.uk/news/scottish-news/yes-scotland-takeover-independence-campaign-4167412 קמפיין "כן סקוטלנד" עובר להובלה בסקרים], באתר Scottish Daily Record, ספטמבר 2014 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סקוטלנד: פוליטיקה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: פוליטיקה
קטגוריה:עצמאות סקוטית
קטגוריה:2012 בממלכה המאוחדת
תקבולת מוצלבת

תקבולת מוצלבת או תקבולת מצטלבת או תקבולת כיאסטית (יוונית: χίασμα מילולית כִיאַזְם) הוא אמצעי ספרותי, בו שתי שורות העומדות זו אחר זו, הן בעלות הרכב מילים זהה אך הן עומדות בסדר הפוך. באופן כזה, המילה הראשונה בשורה הראשונה והמילה האחרונה בשורה השנייה מקבילות זאת לזאת, וכן הלאה. למשל אם צלע 1 בנויה בסדר: א' ב' ג', צלע 2 תופיע בסדר ג' ב' א'.

מצטלבת מיוצג כמבנה "X". כשקוראים משמאל לימין, מלמעלה למטה, הנושא הראשון (A) חוזר על עצמו כאחרון, והמושג האמצעי (B) מופיע פעמיים ברצף.

תקבולת מצטלבת יכולה ליצור ניגוד חזק או יחס של מידה כנגד מידה בין צלעות המשפט. יש הרואים את המבנה של תקבולת זו כמבנה קונצנטרי (מעגלי) שכן מבנה זה יוצר הנגדה בין מרכזו לקצוות שלו. תקבולת מוצלבת איננה בהכרח תקבולת נרדפת (כפל הרעיון באמצעות מילים שונות).

תקבולת מעין זו בטקסטים ספרותיים או פואטיים, מבחינה עלילתית גרידא או מבחינה לשונית או משמעותית, מתקראת בדרך כלל מבנה כיאסטי.

דוגמות לתקבולת מוצלבת:

* בספר בראשית (סדר המילים המקבילות הפוך בשתי הצלעות): .
* בעלילות בעל וענת ("הדו" הוא מכינויי האל בעל): .<ref>, לפי לוח UT 51 VI, במקור: (וניתן לפרש הן כפעיל – ביתו יִבְנה, יְרוֹמֵם היכלו, והן כסביל – ביתו יִבָּנֶה, ירומַם היכלו).</ref>

==ראו גם==
* תקבולת

==לקריאה נוספת==
* יעקב כדורי, "שירת המקרא - הא כיצד", ספרות המקרא - מבואות ומחקרים, עורכת צפורה טלשיר, הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים 2011, עמודים 287–306
* ספר הקורס מבוא למקרא, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, עמוד 134

==ביאורים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:טכניקות ספרותיות בתנ"ך
יורם לרדו

יורם לרדו (נולד בשנת 1968) הוא תת-אלוף במילואים, אשר מכהן כראש רשות החירום הלאומית במשרד הביטחון. קודם לכן שימש כראש מטה פיקוד העורף, קצין אג"ם של פיקוד המרכז, מפקד חטיבת החילוץ ומפקד מחוז מרכז בפיקוד העורף.

==ביוגרפיה==
לרדו נולד בדימונה, בן להורים שעלו ממרוקו. היה רשג"ד (ראש גדוד) בתנועת הצופים העבריים ונטל חלק בגרעין נח"ל בקיבוץ טללים. התגייס לצה"ל בשנת 1987 ושובץ בחטיבת הנח"ל. עבר מסלול לוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבת הנח"ל ומונה למפקד מחלקה ובהמשך למפקד פלוגה. כסגן מפקד גדוד בחטיבה לקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בסיום תפקידו יצא ללימודים בפו"ם. בשנת 1998 הועלה לדרגת סא"ל. הוא מונה להקים את גדוד נחשון, ושימש כמפקדו הראשון עד שנת 2000. עם סיום תפקידו חזר לחטיבת הנח"ל ומונה לסגנו של מפקד החטיבה, שהיה אז יאיר גולן. תפקידו הבא היה מפקד גדוד בבה"ד 1, ולאחר מכן מונה לקצין אג"ם של אוגדת עזה.

לרדו הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לסגן מפקד עוצבת אדום, ולאחר מכן שימש כסגן מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה (מל"י, בסיס צאלים). באוגוסט 2009 מונה למפקד מחוז מרכז בפיקוד העורף, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. ב-6 באוגוסט 2013 הקים את חטיבת החילוץ ומונה למפקדה הראשון. הוא פיקד על החטיבה עד 29 ביולי 2015. באפריל 2015, בעקבות רעידת האדמה בנפאל, יצא בראש משלחת סיוע של צה"ל לאזור. בשנת 2015 מונה לקצין אג"ם של פיקוד המרכז ושימש בתפקיד עד יולי 2016. באוגוסט 2016 מונה לראש מטה פיקוד העורף.

באוקטובר 2020 מונה לראש רשות החירום הלאומית במשרד הביטחון.<ref></ref>
== חיים אישיים והשכלה ==
לרדו מתגורר במודיעין, נשוי ואב לשלוש בנות. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.

== קישורים חיצוניים ==

* רן פוני, [https://www.israelhayom.co.il/magazine/hashavua/article/15230983 ראש רשות החירום הלאומית: הסלמה בצפון? תרחיש הייחוס הוא עלטה, חצי מדינה תנותק מחשמל. תכינו טרנזיסטור ומים], ישראל היום, 7 בפברואר 2024

* עידן אבני וחנן גרינווד, [https://www.israelhayom.co.il/news/defense/article/14732288 ההתחממות בצפון: תושבי קריית שמונה יפונו לבתי הארחה במימון המדינה], ישראל היום, 20 באוקטובר 2023

* 

* 

* 

* 

* 
* 
* 
* 
* [https://www.gov.il/he/departments/news/_webinar_israel_s_best_practices_in_enhancing_resilience_the_case_of_covid_19 וובינר מיוחד לברית נאט״ו והמדינות החברות בנושא התמודדות ישראל עם המאבק בנגיף הקורונה], אתר משרד החוץ, 28.01.2021

==הערות שוליים==

קטגוריה:מפקדי מחוז מרכז בפיקוד העורף
קטגוריה:מפקדי הנפה הסדירה
קטגוריה:קציני אג"ם של פיקוד המרכז
קטגוריה:מפקדי חטיבת החילוץ וההצלה
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד העורף
קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:חברי גרעיני נח"ל
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף ע"ש ליהמן (דימונה)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
אורלי גולדקלנג

אורלי גולדקלנג (נולדה בכ"ו בכסלו ה'תשל"ב, 13 בדצמבר 1971) היא עיתונאית ישראלית, סגנית העורך הראשי של מקור ראשון, ובעלת טור בעיתון.

==ביוגרפיה==
גולדקלנג בדיון בהשתתפות [[אלישיב רייכנר, ורן שריד|ממוזער]]
גולדקלנג נולדה בבת ים, להורים שעלו מארגנטינה לישראל עם שלושת ילדיהם הגדולים. למדה באולפנת בהר"ן. נשואה לאלכס, אם לשישה ילדים ומתגוררת בעפרה. גולדקלנג מחזיקה בתארים אקדמיים, כדלקמן:
* בתואר ראשון במדעי הרוח, אותו למדה במסגרת האוניברסיטה הפתוחה;
* בתואר שני במורשת ישראל, אותו למדה באוניברסיטת אריאל.

בחודש פברואר 2005 החלה לשמש עורכת המשנה של מוסף האקטואליה "יומן" של עיתון "מקור ראשון", תפקיד בו שימשה כחמש שנים, אז מונתה לעורכת המוסף המגזיני "דיוקן" ושימשה בתפקיד זה כחמש שנים נוספות. ביולי 2014 מונתה לצד אלעד טנא, כסגניתו של חגי סגל, העורך הראשי החדש של העיתון, תפקיד שהיא ממלאת עד היום.

לצד עבודתה בעיתון, הנחתה גולדקלנג
את התוכניות, "רוח נשית" ו"דרכי חיים במשפחה", ב"ערוץ מאיר" של מכון מאיר, ואת תוכנית הרדיו "השבוע שהייתה" עם מוריה קור ברדיו גלי ישראל.

בנוסף מרבה גולדקלנג להופיע בתקשורת ולהציג את עמדות והשקפות הימין. כך הייתה חברת פאנל קבועה בתוכנית "שיחת היום" בהגשת לוסי אהריש בערוץ 13, הופיעה בתוכניות "תיק תקשורת", כתבה טורים למגזין ליברל ועיתון גלובס.

לאחר פיזור הכנסת ה-21 חשפה כי אביגדור ליברמן סירב להצטרף לקואליציה, ובכך הוביל לבחירות נוספות, משום שנתניהו הפר סיכום סודי לאיחוד מפלגת ישראל ביתנו עם הליכוד לאחר הבחירות.

בפברואר 2022 תרמה כליה ממניעים אלטרואיסטיים לאישה שלא הכירה קודם לכן.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים ==

* [http://www.news1.co.il/blog/orlygogo/ הבלוג של אורלי גולדקלנג], באתר News1
* [https://meirtv.com/shiurim-series/22556/ סדרת "רוח נשית" עם אורלי גולדקלנג], בערוץ מאיר
* [https://youtube.com/playlist?list=PLuQOXF7uzGY_X2jXAqB2o6zG5SZFIZDQb הבלוג של אורלי גולדקלנג], באתר יוטיוב, ערוץ מאיר לילדים
* [https://soundcloud.com/galey-israel/sets/ttovyn0v1eiw ארכיון התוכנית "השבוע שהייתה"], באתר soundcloud
* [https://13tv.co.il/tags/orli-goldklang/ אורלי גולדקלנג בתוכנית "שיחת היום"], באתר רשת 13
*[https://www.makorrishon.co.il/writer/-אורלי-גולדקלנג - כל הטורים והכתבות של אורלי גולדקלנג], באתר מקור ראשון
* [https://www.makorrishon.co.il/category/masechet-hulin/ טורי "מסכת חולין" אורלי גולדקלנג], באתר מקור ראשון
* [http://www.daat.ac.il/he-il/chiyuch/or נקודת אור: המאמרים של אורלי גולדקלנג], באתר דעת
* 
* 
* אבנר שאקי, [https://www.hidabroot.org/article/231195 מתנחלת, עיתונאית בכירה, אם לשישה, וסבתא טרייה; שאלון יהדות עם אורלי גולדקלנג], באתר הידברות, 6 בפברואר 2018
* [https://glz.co.il/גלצ/תוכניות/המילה-האחרונה/המילה-האחרונה23-05-2018-1101 "המילה האחרונה" עם אורלי גולדקלנג וקובי אריאלי], באתר גלי צה"ל, 23 במאי 2018
*[https://www.arenajournal.org.il/swot-orly-goldklang פרויקט ה-SWOT הדיפלומטי: אורלי גולדקלנג], 11 ביוני 2018
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונאיות כותבות עברית
קטגוריה:בעלות טור ישראליות
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:פובליציסטיות ישראליות
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:סגל מקור ראשון
קטגוריה:עפרה: אישים
קטגוריה:עורכות עיתונים ישראליות
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:בוגרות אולפנות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
עדית פאנק

עָדית פּאנק (4 במאי 1952 – 13 באוקטובר 2021) הייתה ציירת, פזמונאית, מעצבת תפאורה, עיתונאית וסופרת ישראלית.

== ביוגרפיה ==
פאנק נולדה וגדלה בתל אביב בשם עדית סופר.
בשנת 1971 שיחקה בסרט "חסמבה ונערי ההפקר" בתפקיד שולמית החובשת. ב־1972 סיימה את לימודיה במדרשה לאמנות בבית ברל.

הגישה פינה קבועה של אמנות עם ילדים בתוכנית "תופסים ראש" לצד נתן דטנר.

הרצתה בתחום הפסיכותרפיה הגופנית במכללת רידמן.

===כציירת===
ציוריה הוצגו בתערוכות קבוצתיות רבות. כמו כן, הציגה במספר תערוכות יחיד, בהן בשנת 1980 בתיאטרון הקאמרי ושנה אחר כך בתיאטרון הלאומי הבימה.

איירה עשרות ספרים ואף עמלה על תפאורה למופעים. קיבלה את פרס האיור לספרי ילדים מטעם אוניברסיטת חיפה.

===כפזמונאית===
כתבה שירים, שרבים מהם הולחנו והושרו על ידי אמנים מוכרים, ובהם אריק סיני, שלומי שבת, יוני רועה, דין דין אביב, טל סונדק, רמי קלינשטיין ועידן רייכל. בין פזמוניה: "הימים שעוד נכונו לנו" (לחן וביצוע: חנן יובל) ו"הניחי לי" (רמי קלינשטיין).

לאלבומה של גלי עטרי "צעד אחד לפני הנהר", שיצא בשנת 1988, כתבה פאנק את השיר "קסמים". השיר דורג במקום ה־20 במצעד השנתי תשמ"ח, והוא המצליח ביותר של פאנק במצעדים.

שירה "איזה ילד", שהלחין וביצע טל סונדק הפך להמנון של "עמותת חיים".

בנובמבר 2011 נערך בנמל תל אביב מופע משיריה של פאנק, אירוע התרמה למען ארגון בקול, בהנחיית צביקה הדר בו השתתפו שלומי שבת, גלי עטרי, רמי קלינשטיין, דין דין אביב, מיטל טרבלסי, רונית שחר, אריק סיני, חנן יובל, לאה שבת ורוני גינוסר. המופע נוהל מוזיקלית על ידי ערן מיטלמן.

בדצמבר 2019 הקליט יהורם גאון את שירה "אם רק תסכימי" ללחן של עידן רייכל.

בינואר 2021 הלחין והקליט חנן יובל את שירה "כל מילה".

===כעיתונאית===
פאנק כתבה בעיתונות הכתובה ובעיתונות האינטרנטית בידיעות אחרונות, במעריב, במגזין הורים וילדים ובאתר nrg.

== חיים אישיים ==
פאנק הייתה נשואה לאבי פאנק ולהם שני ילדים ונכדות. פאנק נפטרה ב-13 באוקטובר 2021 בגיל 69, כתוצאה מסיבוכים בריאותיים. נקברה בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.

==ספריה==
* כל כך רציתי גור, הוצאת ידיעות אחרונות, מכיל 34 עמודים
* רומן עם הרוח (עם קובי נחושתן), יצא לאור על ידי קוד, בשנת 1998, 239 עמודים
* מגע ישיר (עם קובי נחושתן), הוצאת ידיעות אחרונות, בשנת 2003, מכיל 261 עמודים
* גם כאן אותו דבר, הוצאת תמוז
* מילים שלא צירתי, הוצאת ספרית פועלים, בשנת 1980
* שבת שלום שירים לשבת

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.aditpank.com/ אתר הבית של עדית פאנק]
* 
* 
* [http://www.reidman.co.il/article.php?id=1918 דף מרצה] באתר מכללת רידמן
* [https://youtu.be/0COHgZebh_w ראיון בתוכנית סיבה למסיבה], 1988 באתר יוטיוב (החל מהדקה ה-24)
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פזמונאיות ישראליות
קטגוריה:פזמונאיות כותבות עברית
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:ציירות ישראליות
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרות המדרשה לאמנות
קטגוריה:בוגרי המדרשה לאמנות
קטגוריה:עיתונאיות ישראליות
קטגוריה:עיתונאים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2021
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
לואי-ז'וזף קרקהוף

לואי-ז'וזף קרקהוף (בפלמית: Louis-Joseph Kerkhofs) (1878 – 1962) היה בישוף קתולי באזור ליאז' שבבלגיה, חסיד אומות העולם.

==פעילותו בתקופת השואה==
נולד ב-15 בפברואר 1878 בוול-מיר. לאחר לימודיו בסמינר כולל תקופת לימודים ברומא הוסמך ככומר ב-1900. כיהן ככומר וכבישוף של לייז' משנת 1925 עד 1961 ומילא תפקיד מפתח בהצלת יהודים בשנות מלחמת העולם השנייה. התנגד לכל אפליה על רקע גזעי או אתני ועבד באופן קרוב במיוחד עם הקהילה היהודית.<ref name=":0"></ref>

קרקהוף נעזר בסמכותו ובהשפעתו כדי לעודד אישים ומוסדות באזור הבישופות שלו להציל יהודים מגירוש למחנות. בכנס שכינס בספטמבר 1942 עודד כמרים מהאזור להציל יהודים. מעדותו של אחד הכמרים, הובר סליס, בפני יד ושם על דבריו של קרקהוף בכנס:

בין המנזרים והמוסדות הקתוליים שהעניקו מסתור ליהודים עקב פנייתו של קרקהוף היו מנזר באנו (Banneux), מנזרים בנדיקטיניים בליאז', שארנו (Charneux) וכן ואל דיו (Val Dieu), מסדר הלב הקדוש בטר הולפ (Ter Hulpe) ועוד. לעיתים היה קרקהוף מעורב באופן אישי במבצעי הצלה והסתרה. באחד המקרים הסיע יהודים במכוניתו ממסתור למסתור. לפחות אחד משותפיו של קרקהוף למבצעי ההצלה נרצח על ידי הנאצים.

קרקהוף סיפק מקום מקלט לעשרות יהודים במעונו הפרטי, כולל רבה של לייז', הרב יוסף לפכיווכר, שהוסתר עם משפחתו בזמן המלחמה בבישופות העיר לייז' וכן במנזר באנו בזכות קרקהוף.<ref></ref>

ב-1961 פרש מתפקידו ונפטר ב-31 בדצמבר 1962. ביולי 1981 הכיר יד ושם בלואי-ז'וזף קרקהוף בתור חסיד אומות העולם.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/the-celis-family/monsignor-kerkhofs.html מידע על קרקהוף] באתר יד ושם.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלגים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: בלגיה
קטגוריה:אנשי דת בלגים
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1878
קטגוריה:בלגים שנפטרו ב-1962
כריסוסטומוס דימיטריו

כריסוסטומוס דימיטריו (Chrysostomos of Zakynthos ביוונית: Μητροπολίτης Χρυσόστομος Δημητρίου – מיטרופוליטיס כריסוסטומוס דימיטריו, (1890 – 1958) היה ארכיבישוף מטרופוליטני יווני של הכנסייה היוונית-אורתודוקסית בזקינתוס וחסיד אומות העולם.

==פעילותו בתקופת השואה==
למחרת כניעת איטליה לגרמניה בספטמבר 1943 כבשה גרמניה הנאצית את האי היווני זקינתוס, שהיה עד אז בשליטת האיטלקים. הפיקוד הגרמני הורה ליהודי האי להתרכז לקראת גירושם, וכן הורה לראש העירייה לוקאס קארר להכין את רשימת היהודים שחיים על האי. קארר ביקש את עזרתו של כריסוסטומוס וזה אמר לו לשרוף את רשימת היהודים. במקומה הגיש למפקד הגרמני באי דף נייר ועליו שמו בלבד, בתור רשימת היהודים שעל האי. בהמשך הזהירו קארר והמטרופוליט כריסוסטומוס את היהודים והנחו אותם להסתתר. לפי דבריו של כריסוסטומוס, הארכיבישוף דמסקינוס היווה עבורו דוגמה. כך ניצלו רוב יהודי האי מהגירוש שתוכנן להתקיים בקיץ 1944.
מצבת זיכרון לארכיבישוף כריסוסטומוס דימיטריו ולראש העיר לוקאס קארר, במקום בו ניצב בית הכנסת בזקינטוס. בית הכנסת חרב ב[[רעידת אדמה ב-1953.]]
ב-1978 העניק יד ושם את תואר חסיד אומות העולם לכריסוסטומוס.

== ראו גם ==

* הצלת יהודים במהלך השואה

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/chrysostomos-karreri.html סיפורו של המטרופוליט כריסוסטומוס] באתר יד ושם

קטגוריה:יוונים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מצילים בשואה: יוון
קטגוריה:יוונים שנולדו ב-1890
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-1958
Nios II

לוגו החברה ALTERA והמעבד NIOS
Nios II היא טכנולוגיית מעבד מודפס 32 ביט, המתאימה ל FPGA ממשפחת אלטרה (Altera).

NIOS II הוא בר השוואה ל MicroBlaze מעבד מתחרה למשפחת Xilinx (של FPGA).

הוא דור המשך לקודמו, מעבד 16 ביט NIOS הניתן ל"קינפוג".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.intel.ca/content/www/ca/en/products/programmable/processor/nios-ii.html מידע על המעבד]

קטגוריה:מעבד
מגרש הפרדסים

מגרש הפרדסים היה מגרש כדורגל ששכן בכפר סבא, והיה מגרשה הביתי של קבוצת הפועל כפר סבא בכדורגל בין השנים 1952–1986.

מיקומו של המגרש היה ברחוב טשרניחובסקי בעיר, ותכולתו הייתה 3,000 מקומות.

ב 18 במאי 1986 נערך משחק הליגה האחרון באצטדיון הזה במסגרת המחזור הלפני האחרון של עונת 1985/1986, כאשר הפועל כפר סבא הביסה את בית"ר ירושלים 0-4. את שער הליגה האחרון במגרש הבקיע גדעון סיימון. המשחק הרשמי האחרון במגרש הפרדסים נערך ב-13 בספטמבר 1986 במסגרת גביע הטוטו, בו ניצחה הפועל כפר סבא את בית"ר נתניה בתוצאה 1–6, ואת השער האחרון במגרש כבש אלי יאני. לאחר אותה עונה עברה הפועל כפר סבא לאצטדיון לויטה בו היא משחקת כיום. בשנת 2017 הוכרז הקיר הדרומי שנותר מהאצטדיון כמבנה לשימור, על ידי עיריית כפר סבא.

==קישורים חיצוניים==
* [https://hksfc.org.il/האיצטדיונים/ מגרש הפרדסים] באתר מוזיאון הפועל כפר סבא

==הערות שוליים==

קטגוריה:כפר סבא: ספורט
קטגוריה:הפועל כפר סבא
קטגוריה:ישראל: אצטדיוני כדורגל שנהרסו
אינגריד דובישי

הברונית אינגריד דובישי (Ingrid Daubechies; נולדה ב-17 באוגוסט 1954) היא פיזיקאית ומתמטיקאית ילידת בלגיה, נשיאת האיחוד המתמטי הבינלאומי (2014-2011), ופרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיוק. ידועה בעקבות עבודתה בנושא התמרת wavelet (גלונים), ובפרט גלוני דובישי המשמשים לדחיסת תמונות. כלת פרס וולף למתמטיקה לשנת 2023.

==ביוגרפיה==
אינגריד דובישי נולדה ב, בתם של מרסל דובישי (מהנדס כרייה) וסימון דוראן (אז עקרת בית, ולאחר מכן קרימינולוגית). בשנת 1975 דובישי השלימה את לימודי ההסמכה בפיזיקה, וב-1980 השלימה דוקטורט בפיזיקה תאורטית באוניברסיטה החופשית של בריסל, שם גם המשיכה את מחקרה עד 1987. בין השנים 1987–1994 עבדה במעבדות בל, ובמהלכן העבירה תקופות מחקר באוניברסיטת מישיגן ובאוניברסיטת ראטגרס.
בין השנים 2004–2011 כיהנה כפרופסור למתמטיקה ומתמטיקה שימושית באוניברסיטת פרינסטון, והחל משנת 2011 היא מכהנת כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיוק.

==מחקרה==

==פרסים והוקרה==
* 2023 - פרס וולף למתמטיקה
* 2012 - פרס נמרס למתמטיקה
* 2012 - עמיתה באגודה האמריקאית למתמטיקה
* 2011 - מדליית בנג'מין פרנקלין בהנדסת חשמל
* 2011 - פרס לירוי פ. סטיל לתרומה למחקר מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה
* 2011 - פרס ג'ק ס. קילבי לעיבוד אותות מאגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE)
* 2010 - מלגת גוגנהיים
* 2006 - מרצת אמי נתר מטעם איגוד הנשים במתמטיקה (AWM)
* 2000 - פרס NAS במתמטיקה
* 2000 - פרס אדוארד ריין
* 1998 - עמיתה באגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE)
* פרס יובל הזהב להתקדמות המצאתית מאיגוד ה-ITS
* 1997 - פרס רות ליטל סאטר במתמטיקה מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה
* 1994 - פרס לירוי פ. סטיל לחשיפה מתמטית מטעם האגודה האמריקאית למתמטיקה
* 1984 - פרס לואי אמפיין בפיזיקה

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* </div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתמטיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:פיזיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:פיזיקאים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים בלגים
קטגוריה:מתמטיקאים בלגים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת דיוק
קטגוריה:סגל אוניברסיטת פרינסטון
קטגוריה:עמיתי האגודה האמריקאית למתמטיקה
קטגוריה:זוכות פרס רות ליטל סאטר
קטגוריה:זוכות פרס נתר
קטגוריה:זוכי מדליית בנג'מין פרנקלין
קטגוריה:זוכי פרסי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:זוכי פרס חזית הידע
קטגוריה:זוכות פרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע
קטגוריה:זוכי פרס וולף למתמטיקה
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן
קטגוריה:מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן
קטגוריה:עמיתי SIAM
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1954
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
שוקי זיסו

יהושע (שוקי) זיסו (נולד ב-5 באוקטובר 1961) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב. בתפקידו האחרון כיהן כסגן ראש אגף שיטור וביטחון. הוא פרש מהמשטרה בעקבות החלטה לא לקדמו

זיסו שירת במשטרת ישראל במגוון תפקידי פיקוד. פיקד על פלוגת מג"ב בבסיס אבו דיס בשנים 1989 עד 1992. שימש ראש מדור מבצעים במטה הארצי וריכז את העבודה המבצעית לקראת ההערכות המשטרתית להשפעות באג 2000, שירת כמפקד משטרת התנועה הארצית ומפקד מרחב מוריה במחוז ירושלים. ב-2009 מונה לסגן מפקד מחוז ש"י (יהודה ושומרון) וב-2011 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב. ב-2013 מונה לסגן ראש אגף שיטור וביטחון ושירת בתפקיד עד יולי 2016 כאשר פרש עקב אי-קידומו בדרגה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
אפארסידה דה גויאניה

אפארסידה דה גויאניה (בפורטוגזית: Aparecida de Goiânia) היא העיר השנייה בגודלה במדינת גויאס שבברזיל. העיר שוכנת במרכזה של המדינה ומהווה מרכז תעשייתי שוקק. אפארסידה הוקמה ב-1922 וקיבלה מעמד של עיר ב-1958.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ברזיל: ערים
קטגוריה:גויאס
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1922
אנדרטת הכוחות המזוינים

האנדרטה במבט מכיוון דרום-מערב
אנדרטת הכוחות המזוינים (אנגלית: Armed Forces Memorial) בסטפורדשייר מנציחה את שמותיהם של 16 אלף אנשי הכוחות המזוינים של בריטניה, שנהרגו או מתו במהלך שירותם מאז תום מלחמת העולם השנייה.

==הקמת האנדרטה==
ממשלת בריטניה הכריזה על יוזמת הקמת האנדרטה בשנת 2000. עלות הקמתה, שהגיעה ל-6 מיליון לירות שטרלינג, מומנה בעיקר ממכירתו לציבור של מטבע זיכרון שטבעה המטבעה המלכותית, וכן ממענק שנתקבל מנציבות המילניום של בריטניה.

תחרות בינלאומית נערכה לתכנון האנדרטה, ובה זכו משרד האדריכלים ליאם אוקונור והפסל איאן רנק-ברודלי, יוצר הפסלים באתר. אליהם הצטרף ריצ'רד קינדרסלי, שתכנן את האותיות שנחרתו על גבי האנדרטה. תוכנית האנדרטה פורסמה לציבור במוזיאון המלחמה האימפריאלי באפריל 2005.

האנדרטה נחנכה ב-12 באוקטובר 2007 ונפתחה לציבור בהמשך אותו חודש. בטקס החנוכה נכחו אליזבת השנייה, מלכת בריטניה ובנה הנסיך צ'ארלס, ראש הממשלה גורדון בראון והארכיבישוף מקנטרברי רואן ויליאמס.

==האנדרטה==
מראה המעבר המרכזי באנדרטה מכיוון מזרח
האנדרטה ניצבת בתחומי משתלת הזיכרון הלאומית שליד ליצ'פילד בחבל סטפורדשייר. אתר זה נבחר בכוונה לתת לאנדרטה מיקום גאוגרפי מרכזי שיהיה נוח יותר לגישה מכל חלקי האי הבריטי.

האנדרטה שוכנת על גבי תל אדמה עגול, שהוקם בהשראת תילי קבורה עתיקים. היא כוללת חומת אבן גיר מעגלית גבוהה, שקוטרה 43 מטרים. פתחים רחבים פעורים בעברה המזרחי ובעברה המערבי של החומה. טור מדרגות מעפיל אל הפתח המערבי. מול הפתח המזרחי, מחוץ לחומה, ניצב אובליסק אבן. שביל לולייני, שעצים נטועים לאורכו, מקיף את מורדות התל, מעפיל אל שני הפתחים ומנגיש את האנדרטה למוגבלים בתנועה.

מעבר מרכזי רחב מתמשך בין שני הפתחים בתוך מתחם החומה. משני צידיו מתמשכים שני כותלי אבן מקבילים. על גבי הכתלים נחרתו שמות החללים. הם כוללים בין היתר את שמות חללי בריטניה בארץ ישראל, קוריאה, מלאיה, צפון אירלנד, איי פוקלנד, עיראק ואפגניסטן.

מול מרכזי שני הכתלים ולצידם, בתוך המעבר הרחב, ניצבים שני פסלי ארד. הם מסמלים את האובדן והצער הכרוכים במות החיילים. הפסל שליד הכותל הצפוני כולל דמויות של ארבעה חיילים המניפים אל על אלונקה שעליה חייל, כשלצידם חמישה בני משפחה אבלים. הפסל שליד הכותל הדרומי מציג חייל וחיילת המרימים את גופת חברם. לידם חורת חייל שבידו מפסלת ופטיש כתובת בכותל: "נזכור אותם. היום. מחר. תמיד". מעברם השני מצביע חייל רביעי על פתח בין שתי דלתות, המוליך אל הנצח.

שטח האנדרטה זרוע חצץ, וקבועים בו ערוגות דשא מסוגננות ושלושה פסלי ארד של זרי עלי דפנה, סמל הניצחון. הפתח בין שתי הדלתות שבכותל הדרומי עוצב כך שקרני השמש המאירות דרכו ינוחו פעם אחת בשנה על פסל זר עלי הדפנה הממוקם במרכז שטח האנדרטה; המועד לכך הוא השעה 11:00 ביום ה-11 לחודש נובמבר - זיכרון ליום שביתת הנשק במלחמת העולם הראשונה, שבהשראתו נקבע מועד יום הזיכרון בבריטניה.

טקס זיכרון ממלכתי במעמד המלכה נערך באנדרטה בחודש יולי מדי שנה. במהלך הטקס נקראים שמות אנשי הכוחות המזוינים הבריטים שנפלו בשנה שקדמה לו, ואשר שמותיהם הוספו לאנדרטה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20140912043053/http://www.thenma.org.uk/about-us/armed-forces-memorial/about-the-memorial על האנדרטה] באתר משתלת הזיכרון הלאומית
* [http://www.veterans-uk.info/afm/ על האנדרטה] באתר Veterans UK

==הערות שוליים==

כוחות המזוינים
קטגוריה:אנדרטאות לחיילי בריטניה
קטגוריה:ארבורטום הזיכרון הלאומי
ג'ון ניוקומב

ג'ון דייוויד ניוקומב (באנגלית: John David Newcombe, נולד ב-23 במאי 1944) הוא טניסאי אוסטרלי, שהחל להשתתף בתחרויות בשנות ה-60 של המאה ה-20. הוא דורג במקום הראשון בעולם הן ביחידים והם בזוגות והוא אחד מהגברים הבודדים שהגיעו להישג זה.

ניוקומב, זכה ב-26 תוארי גראנד סלאם - שני בכל הזמנים אחרי רוי אמרסון מאוסטרליה, מהם 7 ביחידים, 17 בזוגות גברים - שיא של כל הזמנים עד שנשבר על ידי מייק בריאן כשזכה בגראנד סלאם ה-18 שלו ב-2018, ו-2 בזוגות מעורבים. הוא זכה עם טוני רוץ' מאוסטרליה ב-12 טורנירי גראנד סלאם בזוגות גברים שיא של כל הזמנים שהחזיק עד לשנת 2013 ונשבר על ידי התאומים בוב ומייק בריאן. במהלך הקריירה המקצוענית שלו, מאזן ניצחונות - הפסדים הוא 429 - 136 (75.9%).

ניוקומב הוביל את אוסטרליה ל-4 זכיות רצופות בגביע דייוויס (1964, 1965, 1966 ו-1967).

בשנת 1985 זכה ניוקומב להיכלל בהיכל התהילה של הספורט האוסטרלי ובשנת 1986 הוא זכה להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של הטניס.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טניסאים אוסטרלים
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות אוסטרליה הפתוחה
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות וימבלדון
קטגוריה:טניסאים זוכי אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס
קטגוריה:אוסטרלים שנולדו ב-1944
המרוץ אחר הגלימה (סרט)

המרוץ אחר הגלימה (באנגלית: The Paper Chase) הוא סרט קולנוע משנת 1973 שבוים על ידי ג'יימס ברידג'ס בכיכובם של טימות'י בוטומס, לינדזי וגנר, וג'ון האוסמן.

הסרט מבוסס על ספר בעל אותו השם משנת 1970 מאת הסופר ג'ון ג'י אוסבורן הבן. הסרט עוסק בג'יימס הארט (מגולם על ידי טימות'י בוטומס), סטודנט שנה ראשונה למשפטים בבית הספר למשפטים בהרווארד ועל יחסו עם המרצה המבריק והתובעני שלו למשפטים, פרופסור צ'ארלס קינגספילד (מגולם על ידי ג'ון האוסמן שזכה בפרס אוסקר על משחקו בסרט) ועל יחסיו עם בתו של קינגספילד. לאחר צילומי הסרט, חזר האוסמן לתפקיד פרופסור צ'ארלס קינגספילד בסדרת טלוויזיה באותו השם.

==עלילת הסרט ==
ג'יימס הארט מתחיל את שנתו הראשונה בלימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד על רגל שמאל. בשיעור הראשון בקורס דיני חוזים, עם המרצה אותו הוא מעריץ - פרופסור צ'ארלס ו. קינגספילד, הוא סבר שיקבל קווי מתאר ליתר הקורס ואילו פרופסור קינגספילד צולל הישר אל תוך החומר הלימודי, תוך כדי שימוש בשיטה הסוקרטית ושואל אותו שאלה בנושא. הארט מופתע לחלוטין שכן לא התכונן לכך וחש מושפל מאוד, ואפילו מקיא את מעיו בחדר השירותים לאחר השיעור.

לאחר מכן, הארט מוזמן להשתתף בקבוצת לימוד עם חמישה סטודנטים אחרים:
*פרנק פורד (מגולם על ידי גרהם בקל), דור חמישי לבוגרי בית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד
*קווין ברוקס (מגולם על ידי ג'יימס נוטון), גבר נשוי בעל זיכרון צילומי, אך חסר כישורים אנליטיים
*תומאס אנדרסון (מגולם על ידי אדווארד הרמן)
*ויליס בל (מגולם על ידי קרייג ריצ'רד נלסון) סטודנט המסור לדיני רכוש
*או'קונר (מגולם על ידי רוברט לידיארד)

כאשר הארט הולך להזמין פיצה, מחזרת אחריו בלונדינית מושכת בשם סוזן פילדס (מגולמת על ידי לינדסי ואגנר). לאחר פגישתם השנייה, הם מוצאים את עצמם במיטה. יחסיהם של הארט וסוזן סבוכים; היא מתרעמת על כך שהוא מקדיש זמן רב ללימודיו והוא אינו מצליח לקבל ממנה מחויבות מוצקה ליחסיהם. כאשר הארט וחבריו לכיתה מוזמנים על ידי פרופסור קינגספילד למסיבת קוקטייל, הוא המום לגלות כי סוזן היא בתו של קינגספילד וכי היא נשואה, למרות שהיא חיה בנפרד מבעלה. סוזן והארט נפרדים וחוזרים זה לזרועות זו מספר פעמים.

הארט מחלק את הכיתה לשלוש קבוצות: אלו שהתייאשו, אלו שמנסים אך חוששים שידרשו לענות לשאלותיו של קינגספילד ואלו המצויים בקצה הסולם. במהלך הזמן, הוא עובר מן הקבוצה השנייה לזו השלישית.

הלחץ הגובר כאשר הקורס מגיע לקיצו מחלחל לליבם של כל הסטודנטים. כאשר הארט עונה בבדיחות לשאלתו של קינגספילד, הפרופסור נותן לו מטבע דיים כדי שזה יוכל לטלפן לאימו ולומר לה שבנה כנראה לא יהפוך לעורך דין. הארט קורא לקינגספילד "בן כלבה" ומתחיל לצאת מן הכיתה. במפתיע, קינגספילד מסכים איתו ומזמין אותו לשבת בחזרה.

ברוקס כושל בניסיון התאבדות ונושר מן הלימודים.

קבוצת הלימודים מתפרקת מריבים אישיים. כאשר הבחינה הסופית קרבה, הארט ופורד שוכרים חדר במלון ולומדים ללא לאות במשך שלושה ימים.

הארט מקבל את הציון 93 במבחן, אך הוא אינו פותח את המכתב שמכיל את ציוניו ורק מקפל אותו למטוס ושולח אותו אל האוקיינוס האטלנטי.

==ביקורת==
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד. האתר Rotten Tomatoes נתן לסרט תוצאה של 88%, המבוססת על ידי 25 מבקרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1973
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:אוניברסיטאות בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים על חינוך והוראה
קטגוריה:בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1970
גדי סיסו

גדיאל (גדי) סיסו (נולד ב-1962) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב, כיהן כראש אגף החקירות והמודיעין.

==ביוגרפיה==
גדיאל סיסו נולד בישראל ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. במשטרת ישראל שירת במגוון תפקידי פיקוד. שירת ביחידת העיקוב של מחוז הדרום, שימש ראש מפלג מודיעין בימ"ר מחוז הדרום, עסק בחקירת הרצח של העבריין פנחס בוחבוט והקשרים בין השוטר צחי בן אור למשפחת פריניאן וסנ"צ יורם לוי, שהובילו להתפוצצות פרשת האחים פריניאן. לסיסו נרשמה בגין התנהלותו בפרשה הערה פיקודית. בתפקידו הבא שירת כנספח המשטרה בתאילנד.

ב-2007 מונה למפקדה הראשון של מחלקת הסיגינט המשטרתית באגף החקירות והמודיעין. ב-2013 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה.

ביולי 2016 מונה לסגן ראש אגף החקירות והמודיעין. בדצמבר 2017 הועלה לדרגת ניצב ומונה לראש האגף במקומו של מני יצחקי. ביוני 2019 החליט בצעד חריג לבדוק מחדש את פרשת מחמוד קטוסה.

באפריל 2020 פרש משירותו במשטרה.

נשוי ואב לשלושה. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה, תואר שני בחינוך ותואר LL.B במשפטים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיילי חטיבת הצנחנים
קטגוריה:ראשי היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית
קטגוריה:ראשי אגף החקירות והמודיעין
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
חיים איפרגן (קצין משטרה)

חיים איפרגן הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב, בתפקידו האחרון כיהן כסגן ראש אגף החקירות והמודיעין.

איפרגן גויס למשטרת ישראל כסוכן סמוי, בהמשך שירותו היה בלש משטרתי וקצין חקירות. ב-1987 נפצע מירי במהלך מרדף אחר שודדי בנק בתל אביב. הוא עוטר בעיטור המופת המשטרתי. שימש ראש מפלג איסוף ביחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה ובין הפרשות בהן עסק הייתה פרשת "נמרודי גימל", בה הורשעו יעקב נמרודי ומקורבו הסופר אריה קרישק.

שירת כראש זרוע הביטוח הלאומי ביחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית, ראש זרוע המודיעין וכראש מטה ביחידה. ב-2010 מונה לראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה בינלאומית וחמורה, ב-2012 לסגן ראש אגף החקירות והמודיעין ושירת בתפקיד עד יולי 2016.

איפרגן הוא חבר תנועת הביטחוניסטים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור המופת
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:חברי הביטחוניסטים
גילה בן הר

גילה בן הר. הרצאה בכנס LINKS ב[[אוניברסיטת חיפה, 2014]]
גילה בן הר (נולדה ב-5 באוקטובר 1951) היא אשת חינוך ישראלית. שימשה מנכ"לית המרכז לטכנולוגיה חינוכית בין השנים 2004-2018 ולשעבר ראש מינהל החינוך, התרבות והספורט בעיריית תל אביב-יפו.

==ביוגרפיה==
גילה בן-הר נולדה בחיפה להורים ניצולי שואה, שרה ושניאור וישניץ. בוגרת תיכון עירוני ג' בנוה שאנן. לבן הר תעודת הוראה ותואר מוסמך בחינוך מאוניברסיטת בר-אילן, והיא בוגרת המחזור הראשון של מכון מנדל למנהיגות, שבו התמחתה בסוגיות ביזור ומרכוז מערכת החינוך והקשר בין המדינה לרשות המקומית.

החלה את דרכה המקצועית כמחנכת בבית הספר היסודי נוף ים באשקלון. בהמשך מילאה תפקידי הדרכה וניהול במערך ההדרכה והניהול הפדגוגי ברמת השרון. בשנת 1994 הקימה וניהלה את אגף החינוך בזכרון יעקב. בשנת 2000 מונתה לראש מינהל החינוך, התרבות והספורט בעיריית תל אביב-יפו. בשנת 2004 מונתה למנכ"לית המרכז לטכנולוגיה חינוכית. 

בשנת 2010 נכללה ברשימת 50 הנשים המשפיעות של עיתון גלובס.

חברה בדירקטוריון של המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט<ref></ref>. 

נשואה לאבי בן הר, אם לשלושה ילדים וסבתא לשמונה נכדים. כיום מתגוררת בהרצליה. 

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20140908094029/http://gila.cettalk.co.il/ הבלוג של גילה בן הר], אתר מטח
* גילה בן הר באתר [http://video.cet.ac.il/VideoPlayerHTML5.aspx?xmlConfigPath=convertedflv/toldot/shua/gila.xml תולדוט – דור שני לשואה מדבר]

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות חינוך ישראליות
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:בוגרות תיכון עירוני ג' (חיפה)
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ג' (חיפה)
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:מנהלות ישראליות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:נשות הדור השני לשואה
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1951
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
אח"י תנין (צוללת מסדרת דולפין AIP)

אח"י תנין היא צוללת משולבת הנעת חשמל-דיזל, הראשונה מהסדרה דולפין AIP של חיל הים הישראלי. היא והצוללות הנוספות מהסדרות דולפין ודולפין AIP נבנו בגרמניה במספנות HDW. אח"י תנין התחילה את שירותה בשנת 2014.
==תיאור==
אח"י תנין נחשבת לצוללת מהמתקדמות בעולם, והיא כלי המלחמה היקר ביותר של צה"ל. מערכות הסונאר וההגנה של הצוללת מתקדמות ומשופרות ביחס לשל קודמותיה. הצוללות מסדרת דולפין AIP יכולות לשאת טילי שיוט בעלי טווח של אלפי קילומטרים, וניתן לציידם בראשי קרב גרעיניים. אחד השיפורים המרכזיים הוא אלמנט טכנולוגי מתקדם שהוצב במרכז הצוללת – מערכת ה-AIP (Air Independent Propulsion), מערכות הנעה לצוללות ללא תלות באוויר חיצון, מערכת המבוססת בין היתר על טכנולוגיית תאי דלק המאפשרת למנוע המשולב דיזל-חשמל להשתמש בחמצן ללא צורך בצריכתו ממקור שמחוץ למים. שדרוג זה הצריך את הארכתה של הצוללת בכעשרה מטרים ומטרתו לאפשר שהייה ממושכת יותר בלב ים.

השלמת הרצתן של המערכות והטכנולוגיות החדשות בצוללת זו תאפשר במידה מסוימת להתקין חלק מהן גם בצוללות הוותיקות המשמשות כעת את החיל.

על-פי התוכנית המקורית, אח"י תנין הייתה אמורה להגיע לישראל במהלך 2013, אך בשל תקלות היא לא הגיעה עד ספטמבר 2014. הגעת הצוללת נדחתה כי מדובר בדגם ייחודי וראשוני שנבנה עבור חיל הים הישראלי, וכתוצאה מכך התעוררו בעיות ייצור בראשית הדרך. הצוללת משתמשת במעגן דרור – מעגן הפולינום בבסיס חיפה שנבנה במיוחד לצורך קליטת צוללת מסוג זה.

עלותה של כל צוללת מסוג זה מוערכת בכ-400 מיליון אירו, שליש ממחירה ממומן בידי ממשלת גרמניה. חלק ניכר מהמערכות שמותקנות בצוללות מפותחות ומיוצרות בישראל. גורמים ביטחוניים אמרו כי בעקבות ההצטיידות בצוללות מקיימת גרמניה רכש גומלין בחברות אזרחיות וביטחוניות בישראל.

הצוללת הבאה מסדרה זו אשר נקלטה בחיל הים היא אח"י רהב.
השמות אח"י "תנין" ואח"י "רהב" נבחרו על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון עבור הצוללות הראשונות בחיל. במקור השמות הללו הם של שני יצורי ים מיתולוגיים המוזכרים בספר ישעיהו: 

לאח"י תנין הנוכחית קדמו הצוללות אח"י תנין (צ-71) מסדרה S שהוצאה מהשירות בינואר 1968, ואח"י תנין (צוללת מסדרת גל) שהוצאה מהשירות ב-2002.

ב-23 בספטמבר 2014 התקבלה אח"י תנין בטקס ממלכתי בבסיס חיל הים בחיפה לאחר הפלגה רצופה (רובה מתחת לפני הים) ממפעל היצרנית HDW בעיר קיל בגרמניה.

== מפקדי הצוללת ==
{|border="1" align="center""| class="wikitable"
! colspan="2" |מפקדי אח"י תנין
|+
|-
!דרגה ושם||תקופת כהונה
|-
| || אוגוסט 2012 עד מאי 2015
|-
| || יוני 2015 עד ינואר 2016
|-
| || אפריל 2017 עד ספטמבר 2018
|-
| || אוקטובר 2018 עד אוקטובר 2019
|-
| || נובמבר 2019 עד יולי 2021
|}

==גלריה==
<gallery>
קובץ:INS Tanin (1).jpg|אח"י תנין במהלך טקס הקבלה בבסיס חיל הים בחיפה, 23 בספטמבר 2014.
</gallery>
== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.fresh.co.il/vBulletin/t-559509-אחי_תנין_-_צוללת_דולפין_הרביעית תמונות ומידע נוסף על הצוללת ותהליך הכשרתה], בפורום צבא וביטחון באתר פרש.
* דוד דומב, [https://haipo.co.il/item/21183 אח”י תנין: הצוללת החדשה בכניסה לנמל חיפה], אתר "חי פה", 23 בספטמבר 2014.
* 
* אנני אלרועי,	[https://beingalim.files.wordpress.com/2021/03/2014-10-bg.pdf	הצוללת אחי תנין - כבוד לתנין, בין גלים", אוקטובר 2014, עמ'	12
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

תנין
קטגוריה:תנינאים בתרבות
אברהם רונן (חוקר אמנות)

אברהם רונן (קאושנסקי) (2 באפריל 1929 – 4 ביוני 2014) היה חוקר ומבקר אמנות ישראלי, פרופסור לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב ודקאן הפקולטה לאמנויות בה.

== ביוגרפיה ==
רונן נולד במושבה ראשון לציון, בן ליצחק ושרה קאושנסקי מטיגינה (בנדרי; כיום במולדובה). בשנת 1948 התגייס לפלמ"ח והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות. לאחר מכן הצטרף לקיבוץ ארז. בשנת 1949 עזב את הקיבוץ ועבר לירושלים, שם למד באוניברסיטה העברית פילוסופיה והיסטוריה כללית, תוך כדי עבודה במשרד מבקר המדינה והוראת תולדות האמנות בבית הספר לאמנות בצלאל.

בשנים 1958–1959 למד תולדות האמנות באוניברסיטת פירנצה. בשנים 1957–1963 כיהן כמנהל ארכיון בית הנכות בצלאל בירושלים. בשנים 1963–1967 היה הנספח לתרבות בשגרירות ישראל ברומא. באותה תקופה השלים את לימודיו בתולדות האמנות וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת רומא.

בשנים 1964–1976 היה הממונה לענייני אמנות של הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה.

בשנת 1968 הצטרף לסגל החוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב כמרצה. ב-1971 הועלה לדרגת מרצה בכיר, וביולי 1978 הועלה לדרגת פרופסור חבר. בשנים 1972–1976 כיהן כראש החוג לתולדות האמנות. בשנים 1980–1983 כיהן כדקאן הפקולטה לאמנויות, ולאחר מכן שהה סמסטר אחד במכון למחקר מתקדם שליד אוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית.

בשנת 1997 פרש כפרופסור אמריטוס.
נפטר ב-2014 ותרם את גופתו למדע.

==פעילויות נוספות==
* החל משנת 1978 היה חבר באקדמיה פטררקה, בארצו, איטליה.
* משנת 1976 חבר במועצת המנהלים של מוזיאון תל אביב, בוועדה לרכישות ותערוכות.
* ארבע פעמים שימש יושב ראש בוועדות למתן פרס ישראל לאמנים והיסטוריונים של האמנות.
*באוקטובר 2013 אצר תערוכה וכתב קטלוג לתערוכה רטרוספקטיבית של האמנית רות צרפתי, במוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית.

==כתיבתו==
*רונן כתב את כל הערכים שנושאם אמנות ואדריכלות באנציקלופדיה העברית בין השנים 1957–1963.
*כתב מאמרי ביקורת אמנות בעיתון "הארץ".
*פרסם מאמרים וביקורת ספרי אמנות בחשובי העיתונים המקצועיים מחוץ לישראל, כגון Kunst Chronik.
* פרסם את הספר: אברהם אופק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1989.
* פרסם את המאמר: ציורי הקיר בכפר אוריה, מועצה אזורית מטה יהודה, ירושלים, 1971. נכתב על יצירתו של הצייר אברהם אופק.

==חייו הפרטיים==
בשנת 1954 נישא לשרה גרינשטיין ונולדו לו שני בנים, יובל ואיתמר. שרה נפטרה בשנת 1977, וב-1979 נישא בשנית לחיה מולד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://onegshabbat.blogspot.co.il/2013_03_01_archive.html 'הגדה של פסח' מצוירת בידי יעקב וכסלר], בבלוג "עונג שבת" של דוד אסף
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: תולדות האמנות
קטגוריה:חוקרי תולדות האמנות ישראלים
קטגוריה:מבקרי אמנות ישראלים
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פירנצה
קטגוריה:ישראלים שתרמו את גופתם למדע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014