OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
חואן השני, מלך אראגון

חואן השני, מלך אראגון (בספרדית: Juan II de Aragón; 29 ביוני 1398 - 20 בינואר 1479) המכונה "הגדול" (El Grande), היה מלך אראגון בין השנים 1458–1479.

==ביוגרפיה==
חואן השני נולד במדינה דל קמפו ב-29 ביוני 1398, והיה בנם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה, בתם של סנצ'ו אלפונסו, הרוזן הראשון מאלבורקרקה וביאטריש, רוזנת אלבורקרקה.
ממוזער
ב-10 ביוני 1420 התחתן חואן עם בלאנקה הראשונה, מלכת נווארה, בתם של שארל השלישי, מלך נווארה ולאונור מקסטיליה, מלכת נווארה, וב-8 בספטמבר 1425 הוכתרו חואן ובלאנקה למלכי נווארה. בשנת 1441 מתה בלאנקה, אשתו של חואן, ובשנת 1442 הוכתר אחיו אלפונסו החמישי, מלך אראגון למלך נאפולי וסיציליה ועבר לגור באיטליה, וחואן משל בשמו באראגון. מכיוון שחואן מלך באראגון בשמו של אחיו, הוא השאיר את בנו, דון קרלוס, בוויאנה שבנווארה, רק עם הדרגה של מושל, בעוד שאשתו בלאנקה תכננה שקרלוס, נסיך ויאנה, יהיה מלך.

באפריל 1444 התחתן חואן עם חואנה אנריקס, בתם של פאדריקה אנריקס, רוזן מנדוסה ומריאנה פרנאנדס דה קורדובה אי איאלה. בשנת 1450 חזר חואן השני עצמו לשלוט ישירות על נווארה, בעידודה של אשתו השאפתנית חואנה אנריקס, שביקשה להבטיח את הירושה לבנה פרננדו (אשר לעתיד יקרא פרננדו "הקתולי"). כתוצאה מכך פרצה מלחמת אזרחים אשר בה הצד החזק של האגראמונטים תמך במלך ובמלכה; והצד של הבומונטים - הקרוי של מנהיגם חואן דה בומונט - תמך במועמדותו של דון קרלוס. תושבי ההרים תמכו בנסיך ויאנה, ואילו תושבי המישורים תמכו במלך. הנסיך דון קרלוס האומלל הובס על ידי אביו באייבר בשנת 1451, ונאסר לשנתיים, שבמהלכן כתב את ספרו המפורסם "קורות נווארה" אשר מהווה מקור עיקרי לידע על התקופה. לאחר שחרורו, הוא ביקש לשווא את עזרתו של שארל השביעי, מלך צרפת וכן את עזרת דודו אלפונסו החמישי, מלך אראגון (אשר גר אז בנאפולי).

ב-27 ביוני 1458 מת אחיו אלפונסו החמישי, מלך אראגון, וחואן עלה במקומו לשלטון, מלבד בממלכת נאפולי שם עלה בנו של אלפונסו פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי לשלטון. בשנת 1460 נאסר שוב בנו קרלוס בהתעקשותה של אשתו חואנה, אך לשמע הדבר התמרדו הקטלונים והוא שוחרר והושם כמושל קטלוניה. קרלוס מת בשנת 1461 ללא בנים יורשים שיוכלו לכבוש חזרה את ממלכת נווארה; לפני מותו מינה את אחותו בלאנקה כיורשת, אך היא נאסרה עם מותו ומתה בשנת 1464.

זכותה של בלאנקה לכס הנווארי נורשה על ידי אחותה, לאונור, מלכת נווארה, רוזנת פואה ובארן, אשר הייתה בעלת ברית של אביה, והיא זאת שירשה לבסוף את חואן לאחר מותו.

בשנת 1462 פרצה מלחמת האזרחים הקטלונית, ובתמורה לעזרתו של לואי האחד עשר, מלך צרפת, מסר לו חואן את רוזנות רוסיון. בשנת 1472 לקה חואן בקטרקט, אך נרפא על ידי רופאו היהודי אביתר קרשקש.

ב-20 בינואר 1479 מת חואן השני, ובנו פרננדו השני, מלך אראגון שהיה נשוי לאיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה עלה לשלטון במקומו, ובכך החל את איחוד ספרד.

==משפחתו==
מנישואיו של חואן לבלאנקה הראשונה, מלכת נווארה, היו לו 4 ילדים:
* קרלוס (1421–1461)
* חואנה (1423–1425)
* בלאנקה (1424–1464)
* לאונור (1426–1479)

מנישואיו של חואן לחואנה אנריקס, היו לו 2 ילדים:
* פרננדו (1452–1516)
* חואנה (1454–1517)

בנוסף היו לחואן ילדים לא חוקיים.

==אילן יוחסין==

== ראו גם ==
* מלכי אראגון

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אבירי מסדר גיזת הזהב
קטגוריה:מלכי אראגון
קטגוריה:מלכי נווארה
קטגוריה:ילידי 1398
קטגוריה:נפטרים ב-1479
דה קונדישנינג

דה קונדישנינג (באנגלית: Deconditioning) הוא מושג לועזי שמשמעו הסתגלות של אורגניזם לסביבה תובענית פחות. ברפואה המושג מתייחס לפגיעה בתפקוד הגופני המתרחשת עקב שינוי התנאים של האדם. דה קונדישנינג עשוי לקרות בגופם של אסטרונאוטים כתוצאה מהשינויים שבין האטמוספירה של כדור הארץ ובין התנאים במעבורת. ברפואה הגיריאטרית דה קונדישנינג מתאר מצב של ירידה בכושר הגופני ולעיתם אף אובדן תפקוד כתוצאה משכיבה ממושכת במיטה או חוסר פעילות במשך זמן ממושך. לעיתים כתוצאה מחוסר הפעילות מלבד הירידה בכושר הגופני והיחלשות השרירים, גם הגידים עצמם עלולים להתקצר.
דה קונדישנינג הוא הפיך - ניתן לטפל ולהחזיר את הגוף למצבו התקין בעזרת טיפולי פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיזיולוגיה
קטגוריה:פיזיותרפיה
קטגוריה:גריאטריה
יעקב יצחק זלינגר

הרב יעקב יצחק זלינגר (ה'תש"ו,1946 - י"ז באב תשע"ו,21 באוגוסט 2016) היה ראש ישיבת תורת אמת - קמניץ בברוקלין, ניו יורק.
== ביוגרפיה ==
=== בישיבת תורת אמת - קמניץ ===
נולד בשכונת בורו פארק בברוקלין, לרב אשר זעמיל ומאשה זלינגר. למד בתלמוד תורה שעל ידי ישיבת תורת אמת בבורו פארק ובישיבת קמניץ בוודרידג' שבהרי ניו יורק, בראשה עמד הרב לוי קרופני אליו היה מקורב. בבחרותו התייתם מאמו ומנהל הישיבה, הרב שמעון סגל, קירב אותו ודאג לצרכיו. נשא לאשה את ביתו של הרב מרדכי סוויצקי, רב בבוסטון ולאחר נישואיו התגורר בוודרידג' והמשיך ללמוד בכולל אברכים שבישיבה. לאחר שישיבת קמניץ עברה לעיר ניו יורק הוא עבר להתגורר בסמיכות לישיבה.

לאחר פטירת הרב קרופני התאחדה ישיבת קמניץ עם ישיבת תורת אמת לישיבה שנקראה ישיבת תורת אמת - קמניץ. הרב זלינגר מונה לעמוד בראשה. לאחר שהישיבה עברה לפלטבוש למדו בה גם בעלי בתים מהשכונה. 

למרות כהונתו כראש ישיבה היה בקי גם בפסקי הלכה ובצעירותו נבחן אצל הרב משה פיינשטיין על השולחן ערוך.

בגיבויים של חברי מועצת גדולי התורה ניהל מאבק במקימי טורו קולג' במונסי ובמקומות אחרים בארצות הברית בשל הרצון לשלב לימודים תורניים ואקדמיים ושכנעם לא להקים את המוסד במתכונת זו.

===מעורבותו הציבורית בארץ ישראל ===
לבקשת הרב יעקב ישראל קניבסקי והרב שך גייס כספים אצל נדבנים אמריקאים לצרכים בישראל. אחד ממקורביו, יוסף שאול גרוס, הפסיק לתרום לטדי קולק בעת שתכנן קולק לבנות את אצטדיון שועפאט בצפון ירושלים, תכנון שגרר התנגדות חרדית. 

ב-1984 התחוללה פרשיית חפירות הקברים בעבודות להרחבת מלון גני חמת בטבריה, הרב זלינגר שהה אז בישראל והיה ממקימי הוועד למען קדושת קברי הקדמונים שניהל את המאבק בתוכנית.

בתשמ"ה (1985) בעת שהקימו הרב קניבסקי והרב שך את העיתון יתד נאמן סייע בהשגת הלוואות ותרומות עבורו יחד עם אחיו.

נפטר בניו יורק בי"ז באב תשע"ו (21 באוגוסט 2016). נקבר בבית הקברות בהר הזיתים בסמוך לקבר בנו שנהרג בצעירותו בתאונת דרכים.

== משפחתו ==
* חתנו הרב מרדכי אפין, מראשי ישיבת תורת אמת בניו יורק
* חתנו הרב זלמן וינשטוק, ראש כולל בישיבת ליקווד

==קישורים חיצוניים==
* [http://matzav.com/rav-yaakov-zelinger-ztl אודותיו באתר matzav]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:ראשי ישיבה אמריקאים
יצחק אלמליח

הרב יצחק אלמליח (נולד ב-20 בדצמבר 1949 במרוקו) הוא דיין חרדי-ישראלי, כיהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים. קודם לכן כיהן כדיין בבית הדין האזורי באשקלון וכאב בית דין בתל אביב.

==ביוגרפיה==
נולד במרוקו ולמד בבית ספר של אליאנס. בשנת 1962 עלתה משפחתו ארצה והתיישבה בדימונה.

למד ב"ישיבת כנסת יהודה" בסנהדריה. בין השנים תשכ"ה-תשל"א למד בישיבת פורת יוסף, ונחשב לתלמידו של ראש הישיבה הרב שלום כהן. בין השנים תשל"ב-תשל"ו למד ב"מדרשה הגבוהה לתורה" במכון הארי פישל ונסמך לרבנות בידי הרב יעקב פינק והרב שאר ישוב הכהן. בין השנים תשל"ו-תש"מ למד בכולל "שבט ומחוקק" אצל הרב זלמן נחמיה גולדברג. בין השנים תשמ"א-תשמ"ו למד בכולל הדיינות של מכון הארי פישל.<ref>, עמ' 65</ref> שירת במילואים כרב צבאי. 

החל משנת תשמ"ו שימש כראש כולל "אור בנימין" בשכונת הר נוף בירושלים. בשנת תשנ"ב התמנה לדיין בבית הדין האזורי באשקלון. בהמשך, התמנה לאב בית דין בתל אביב. 

בשנת 2009 היה מעורב במהלך של בית הדין שבו ניתן גט לאשה הלוקה בפיגור שכלי, על ידי בעלה הלוקה אף הוא בפיגור, מבלי ידיעתם, על פי בקשת משפחתו של הבעל. לאחר המעשה, נרשמה הערה בתיקו האישי על ידי השופטת טובה שטרסברג כהן, שהייתה אז נציבת קבילות שופטים, ובה נאמר כי בית הדין פעל ב"הליך רמיה". 

ביולי 2016 התמנה, בהמלצת הרב ציון בוארון ובתמיכת מפלגת ש"ס, לבית הדין הגדול. למינויו קמו התנגדויות מצד עמותת מבוי סתום, בשל ההערה שנרשמה בתיקו ובשל היותו "מצטיין במשיכת תיקים גם במקרים קשים", כהגדרתם. פרש מכהונתו בהגיעו לגיל הפרישה בשנת 2019.

מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים.

הוציא לאור את סדרת ספרי השו"ת "אמרי משפט".

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.dintora.org/writer/161 פסקי דין מאת הרב יצחק אלמליח], באתר "דין תורה"

==הערות שוליים==

קטגוריה:דייני בית הדין הרבני הגדול
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פורת יוסף
קטגוריה:הר נוף: רבנים
קטגוריה:זוכי פרס הרב טולידאנו
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
פרננדו הראשון, מלך אראגון

פרננדו הראשון, מלך אראגון (27 בנובמבר 1380 - 2 באפריל 1416), היה מלך אראגון בין השנים 1412–1416.

==ביוגרפיה==
פרננדו הראשון נולד במדינה דל קמפו ב-27 בנובמבר 1380, והיה בנם של חואן הראשון, מלך קסטיליה ולאונור מאראגון, מלכת קסטיליה, בתם של פדרו הרביעי, מלך אראגון ואלאונורה מסיציליה.

לאחר מות אחיו אנריקה השלישי, מלך קסטיליה בשנת 1406 דחה פרננדו את הכתר, ואחיינו חואן השני, מלך קסטיליה ירש את השלטון. פרננדו סייע לגיסתו בניהול הממלכה, ובשנת 1410 כבש מממלכת גרנדה המוסלמית את העיר אנטקרה.

בשנת 1410 מת מרטין הראשון, מלך אראגון ללא יורשים, וב-24 ביוני 1412 נבחר פרננדו למלך אראגון. ההישג הבולט ביותר של תקופת מלכותו הקצרה הייתה הסכמתו בשנת 1416 להדיח את האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, ובכך סייע לסיים את הקרע המערבי, אשר חילק את הכנסייה הקתולית במשך כמעט 40 שנים.

ב-2 באפריל 1416 מת פרננדו הראשון, ובנו אלפונסו החמישי, מלך אראגון עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
בשנת 1393 התחתן פרננדו עם לאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה, בתם של סנצ'ו אלפונסו, הרוזן הראשון מאלבורקרקה וביאטריש, רוזנת אלבורקרקה, ממנה היו לו 7 ילדים:
* אלפונסו (1396–1458)
* מריה (1396–1445)
* חואן (1398–1479)
* אנריקה (1400–1445)
* לאונור (1402–1445)
* פדרו (1406–1438)
* סנצ'ו (1410–1416)

==אילן יוחסין==

== ראו גם ==
* מלכי אראגון

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:מלכי אראגון
קטגוריה:מלכי נווארה
קטגוריה:ילידי 1380
קטגוריה:נפטרים ב-1416
SELinux

SELinux (ראשי תיבות של Security Enhanced Linux, פירוש מילולי: לינוקס עם אבטחה מתקדמת) הוא יישום של Mandatory Access Control עבור מערכות לינוקס, שמגיע עם חלק מהפצות לינוקס כברירת מחדל וכאופציה להתקנה באחרות. לדוגמה, רוב הפצות Red Hat כוללות בתוכן את SE Linux (בהפצות Debian ,Ubuntu וכדומה ניתן להתקין את SE Linux).

למעשה, מדובר בהרחבה לליבת לינוקס שנועדה לספק מערכת הרשאות שחלה על כל העצמים במערכת ולא רק על מערכת הקבצים עצמה, כלומר עוד שכבת הגנה על יישומי המערכת. המערכת מבוססת על כמה פרויקטים קודמים של הסוכנות לביטחון לאומי.

== רקע ==
כל מערכת לינוקס מממשת מנגנון DAC (בראשי תיבות: Discretionary Access Control). בשיטה זו לכל קובץ יש משתמש שהוא הבעלים של הקובץ וקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ. לכל משתמש יש שליטה מסוימת (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ) בקובץ ולכל המשתמשים בקבוצה שהיא הבעלים של הקובץ יש שליטה מסוימת בו (בהתאם להרשאות עבור כל קובץ). במידה ומוגדר כך אמור להיות למשתמש-על (root) יש יכולת שליטה מלאה בכל הקבצים במערכת.

במידה ורץ שרת על המערכת והוא נפרץ באופן שמאפשר לפורץ להשתמש בהרשאות המשתמש שמריץ את השרת, הגורם הפורץ לא יוגבל על ידי דבר. במילים אחרות, לגורם הפורץ יהיו הרשאות זהות לחלוטין להרשאות המשתמש שמריץ את השרת. כאמור, במידה ומדובר במשתמש-על, לגורם הפורץ תהיה שליטה מלאה ובלתי מוגבלת במערכת.

== סקירה ==
בניגוד ל-DAC, ב-SELinux, שמממש MAC, לכל יישום מוגדר סט הפעולות המותרות לביצוע עבורו. כך, גם אם קיים על המערכת שרת שמורץ על ידי משתמש-על, גורם זדוני שישתלט על השרת לא יוכל לבצע פעולות שלא הוגדרו כמותרות לביצוע על ידו. המשמעות של כך היא שעל אף שהשרת מורץ על ידי משתמש-על, לגורם הפורץ לא יהיו הרשאות בלתי מוגבלות במערכת.

כאשר SELinux פועל, מנגנוני ההגנה שלו פועלים בנוסף למנגנוני ההגנה המובנים של מערכת הקבצים (DAC). אם משתמש מנסה לגשת לקובץ ואין לו הרשאות, המערכת תחסום את הגישה לקובץ. אם יש לו הרשאות, המערכת תיבחן את מדיניות ה-SELinux המתאימה ובהתאם לה תאשר או תחסום את הגישה של המשתמש לקובץ.

== מבנה ==
SELinux מורכב משתי ישויות: נתין (subject) ואובייקט (object). נתין הוא למעשה תהליך במערכת. אובייקט הוא משאב במערכת שניתן להגדיר הרשאות גישה של נתינים אליו: קבצים, תיקיות, התקנים, שקע, פורט, תהליכים אחרים ועוד. מדיניות SELinux מאפשרת לקבוע הרשאות של נתינים לביצוע פעולות באובייקטים. כך, ניתן לתת לנתין מסוים רק את ההרשאות המדויקות שהוא צריך לשם ביצוע פעולתו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הסוכנות לביטחון לאומי
קטגוריה:לינוקס
משה שפירא (סלאוויטא)

רבי משה שפירא (תקכ"ב, 1762 - ט' בכסלו ת"ר, 1839) היה רב ומדפיס חסידי, רבה של העיר סלאוויטא, ובנו של רבי פנחס שפירא מקוריץ. הקים את דפוס סלאוויטא.

==קורות חייו==
נולד בקורץ לרבי פנחס שפירא ולטריינא בתו של רבי יונה וייל מסלאוויטא. נישא לבתו של רבי יצחק, שהיה דיין בעיר פולנאה.

לאחר פטירת אביו עבר להתגורר בסלאוויטא, שם עבד כבלן. משנודע על כך לרב העיר רבי יעקב שמשון משיפיטובקה העביר לו את משרתו בעיר. אך גם בתפקידו זה מיאן לקבל שכר, ולכן פתח לפרנסתו את בית הדפוס בשנת תקנ"ב. בית הדפוס נודע בין היתר בהדפסת הש"ס במהדורת סלאוויטא. שני בניו הגדולים ישבו במאסר בעקבות הלשנת שקר לשלטונות על הריגת עובד בבית הדפוס.

רבי שניאור זלמן מליאדי מתארו - "הרב המאור הגדול המפורסם המופלג בתורה ויראת ה'".

==צאצאיו==
*רבי שמואל אברהם אבא (תקמ"ד - ה' באדר א' תרכ"ד), לאחר שחרורו ממאסרו בשנת תרט"ז החל לכהן באדמו"רות. 
*רבי פינחס (נפטר י"ד בתמוז תרל"ב), חתן רבי יהושע העשיל בן רבי יעקב שמשון משיפיטובקה.
*רבי מרדכי משיפיטובקה, חתן רבי יהושע אלעזר חודורוב (הבעל צדקה מבארדיטשוב). 
*חתנו רבי יצחק טברסקי מקוריסטשוב. 
*חתנו רבי פנחס מצ'רני-אוסטראה בן רבי ישראל אברהם מזל.

==לקריאה נוספת==
* טרקליני החסידות, יצחק אלפסי, כרך א' עמודים 93–96

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.ivelt.com/forum/viewtopic.php?t=25382 אודות דפוס סלאוויטא] באתר היידי "אידישע וועלט פארומס".
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מו"לים יהודים אוקראינים
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:משפחת פנחס שפירא מקוריץ
קטגוריה:מדפיסים
חואן השני, מלך קסטיליה

חואן השני, מלך קסטיליה (6 במרץ 1405 - 20 ביולי 1454), היה מלך קסטיליה בין השנים 1406–1454.

==ביוגרפיה==
חואן השני נולד בטורו ב-6 במרץ 1405, והיה בנם של אנריקה השלישי, מלך קסטיליה וקתרין מלנקסטר, בתם של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר וקונטסטנס מקסטיליה, דוכסית לנקסטר, בתו של פדרו הראשון, מלך קסטיליה.

ב-25 בדצמבר 1406 מת אביו אנריקה השלישי, מלך קסטיליה, וחואן ירש את השלטון, אולם, אמו קתרין מלנקסטר ודודו פרננדו הראשון, מלך אראגון כיהנו כעוצרי הממלכה. בשנת 1416 מת דודו, ובשנת 1418 מתה אמו, וחואן תפס את השלטון. אולם, חואן היה מלך חלש והשלטון היה מרוכז בידי ידידו אלוורו די לונה, שנלחם במוסלמים וייצב את השלטון ביד ברזל, תוך שהוא נלחם בתוקף באצולה. באותה שנה התחתן חואן עם מריה מאראגון, מלכת קסטיליה, בתם של פרננדו הראשון, מלך אראגון ולאונור אורקה מקסטיליה, רוזנת אלבורקרקה.

עם עלותו לשלטון ביטל חואן את חוקי ויאדוליד משנת 1411 שהגבילו מאוד את היהודים, ונתן להם יותר חופש וסובלנות.

בשנת 1445 מתה אשתו של חואן, והוא התחתן עם איזבלה מפורטוגל, מלכת קסטיליה, בתם של ז'ואאו, מושל פורטוגל ואיזבלה מבארסלוש. איזבלה שהייתה מקורבת לחוגי האצולה, הסיתה את חואן נגד אלוורו, עד שנעצר, נשפט והוצא להורג. בעקבות כך, שבו המהומות ואי הסדר לשרור בממלכה.

ב-20 ביולי 1454 מת חואן השני, ובנו אנריקה הרביעי, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו.

==משפחתו==
מנישואיו של חואן למריה מאראגון, מלכת קסטיליה, היו לו 4 ילדים:
* קתרינה (1422–1424)
* לאונור (1423–1425)
* אנריקה (1425–1474)
* מריה (1428–1429)

מנישואיו של חואן לאיזבלה מפורטוגל, מלכת קסטיליה, היו לו 2 ילדים:
* איזבלה (1451–1504)
* אלפונסו (1453–1468)

בנוסף היו לחואן ילדים לא חוקיים.

==אילן יוחסין==

== ראו גם ==
* מלכי אראגון

==קישורים חיצוניים==

* חואן השני, מלך קסטיליה באנציקלופדיה בריטניקה
* 
* 
* 

קטגוריה:מלכי קסטיליה
קטגוריה:ילידי 1405
קטגוריה:נפטרים ב-1454
המפעל לייצור יהלומים מלאכותיים בבוקרשט

המפעל לייצור יהלומים מלאכותיים בבוקרשט (ברומנית: Fabrica de diamante sintetice de la Bucureşti) הוקם לפי הוראות של ניקולאה צ'אושסקו ב-1974 ונסגר אחרי הליך פירוק ב-2006.
== היסטוריה ==
בעת ביקור במוסקבה, ב-1970, לרגל התכנסות של הוועד הפוליטי המייעץ של מדינות ברית ורשה, הוצגו בפני צ'אושסקו יהלומים מלאכותיים מתוצרת ברית המועצות וקיבל הסבר על השימושים בהם בתעשייה. כבר בשנת 1951 התחילה ברית המועצות לייצר יהלומים מלאכותיים, במקביל לארצות הברית ולשוודיה. לאחר שובו לרומניה הורה צאושסקו לשירותי הביון של רומניה להשקיע מאמצים בהשגת מידע וטכנולוגיות המאפשרות ייצור יהלומים מלאכותיים.

אנשי ביון רומנים הצליחו כעבור שנתיים לייצור קשר עם מומחה מערבי, שכונה "Cap luminat" (רא מואר), שסיפק להם מידע והסברים ואפילו הביע נכונות להגיע לרומניה, כדי לעזור בהקמת מפעל כזה. המפעל נוסד בבוקרשט, ב-1974 והתחיל לייצר יהלומים מלאכותיים. תחילה עבדו במפעל שישה אנשים, אך בהדרגה עלה מספר העובדים למאות רבות. עצם קיום המפעל נשמר בסוד, כמעט כל העובדים במפעל היו אנשי ביון ומחויבים בשמירת סודיות. עובדי המפעל נהנו מתנאים משופרים ומשכורות מוגדלות.

היהלומים הראשונים, שנוצרו במפעל, הוגשו על ידי יון מיכאי פצ'פה, שעסק בארגון המפעל, לצ'אושסקו ליום הולדתו. ההתחלה הרשמית הייתה באוגוסט 1974, כשצ'אושסקו נתן למפעל את השם Unitatea de Producţie Specială „Dacia (היחידה לייצור מיוחד "דאצ'יה"). ב-1975 הודיעו לצ'אושסקו שייצור הניסיון הגיע כבר ל-60 קילוגרם יהלומים ובכך נפסק הצורך הרומני של יבוא יהלומים. 

בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים הייצור במפעל הגיע לרמה של כעשרה מיליון קאראט בשנה וערכו של כל קאראט היה כתשעה עד עשרה דולר אמריקאי. באמצע שנות השמונים הייצור הגיע לרמה של כעשרים מיליון קאראט בשנה ומחיר הקאראט היה כ-12 דולר. ייצור היהלומים המלאכותיים היה מוגן בפטנטים אמריקאים ודרום אפריקאים, לכן הרומנים נקטו בדרכי עקיפין לשיווקם והשתמשו גם בקשרים, ששימשו אותם לשיווק במערב של סמים שנתפסו ברומניה.

המפעל התמחה גם במחזור מתכות יקרות מתוך קטליזטורים משומשים וכך הופקו כל חודש כ-25 קילוגרמים של פלטינה.

== קישורים חיצוניים ==
 בארכיון האינטרנט
* [http://foaienationala.ro/fabrica-de-diamante-sintetice-de-la-bucureti.html Fabrica de diamante sintetice de la Bucureşti] 
* [http://www.antena3.ro/actualitate/adevarul-de-dincolo-de-moarte-secretul-uzinei-de-diamante-a-lui-nicolae-ceausescu-366008.html Adevărul de dincolo de moarte! Secretul uzinei de diamante a lui Nicolae Ceauşescu] 

קטגוריה:יהלום
קטגוריה:רומניה: תעשייה
קטגוריה:בוקרשט
מרינה 101

מרינה 101 הוא גורד שחקים בעל 101 קומות (+6 קומות תת-קרקעיות) המתנשא לגובה של 426.5 מטר (1,399 רגל) וממוקם במרינה של העיר דובאי שבאיחוד האמירויות ערביות. בתחילת העבודה על המבנה תוכנן סיומו לשנת 2012 אך בנייתו הסתיימה רק בשנת 2015 והוא נפתח לציבור בשנת 2016. בספטמבר 2014 הושלמו 80% מהעבודות על המגדל. המגדל עוצב על ידי הלשכה הלאומית להנדסה ונבנה על ידי החברה הטורקית, TAV בנייה. בניית המגדל החלה בשנת 2007.

33 הקומות התחתונות של המגדל מכילות מלון חמישה כוכבים בשם מלון הארד רוק אשר כולל 281 חדרים. 66 הקומות הבאות (קומות 34–100) מכילות דירות מגורים. חוץ מ-5 המסעדות והמלון, ישנם במגדל גם 252 דירות של חדר שינה אחד, 204 של שניים ו-42 של שלושה חדרי שינה בנוסף ל-6 פנטהאוזים דופלקס אשר ממוקמים בקומות 97–100. הקומה ה-101 במגדל כוללת מועדון, מסעדה וחנות רוק. בשנת 2015 הגיע המגדל לגובהו המקסימלי. המגדל משתרע על שטח של 120,706 מטרים רבועים וכולל 29 מעליות ו-677 מקומות חנייה.

== ראו גם ==
* גורדי השחקים הגבוהים בעולם
* בורג' ח'ליפה
* מגדל הנסיכה
* מרינה 23

==קישורים חיצוניים==

* 
מרינה 101 לעומת מגדלים גבוהים אחרים באסיה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דובאי: גורדי שחקים
דוכסות בראונשווייג

דוכסות בראונשווייג הייתה מדינה שהוקמה בקונגרס וינה בשנת 1815, על ידי שדרוג נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל למעמד של דוכסות. הדוכסות התקיימה כמדינה עצמאית, ולאחר מכן כמדינה בקיסרות הגרמנית, עד לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל הייתה נסיכות בצפון-מערב גרמניה, שהייתה חלק משטחי בראונשווייג, שנשלטו על ידי צאצאי אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ועברו חלוקות ואיחודים שונים במהלך השנים.

בשנת 1806 נהרג קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל במהלך קרב ינה, ובנו פרידריך וילהלם, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ירש את הנסיכות. בשנת 1807 קיבלה הנסיכות מעמד של דוכסות ונקראה בשם דוכסות בראונשווייג, והצטרפה לקונפדרציה של הריין, כחלק מממלכת וסטפאליה. במהלך שנת 1807 ברח פרידריך וילהלם לדוכסות הגדולה של באדן, בעקבות הכיבוש הצרפתי. בשנת 1813 חזר פרידריך וילהלם לבראונשווייג, ובשנת 1815 נהרג במהלך קרב קאטר ברה, ובנו קרל השני, דוכס בראונשווייג עלה לשלטון במקומו.

במהלך קונגרס וינה קיבלה הנסיכות מעמד של דוכסות, וכללה את כל שטחי בראונשווייג שלא היו תחת שליטת ממלכת הנובר. שלטונו של קרל השני היה אבסולוטי, ובעקבות כך פרצו מהפכות בדוכסות בשנת 1830, וקרל ברח מהמדינה, ואחיו וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג עלה לשלטון במקומו.

בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.

ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר היה הראשון בתור לרשת את תואר דוכס בראונשווייג לאחר בן דודו הרחוק, וילהלם השמיני, דוכס בראונשווייג. ב-1879, כאשר התברר כי וילהלם ילך לעולמו מבלי להותיר אחריו צאצאים, הקים הפרלמנט של בראונשווייג מועצת עוצרים שתנהל את הדוכסות עם מותו של וילהלם. המועצה הייתה אמורה למנות עוצר במקרה בו ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר לא יהיה מסוגל לקבל על עצמו את תואר הדוכס. לאחר מותו של וילהלם ב-1884, הכריז ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, על עצמו כדוכס בראונשווייג. יחד עם זאת, מאחר שהוא המשיך לטעון לכתר ממלכת הנובר, הכריז הרייכסראט (Reichsrat) הגרמני שהכתרתו של ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר כדוכס בראונשווייג תפגע בשלום האימפריה. עקב לחץ פרוסי, התעלמה מועצת העוצרים של הדוכסות מטענתו של ארנסט אוגוסט ומינתה את הנסיך אלברכט מפרוסיה כעוצר הדוכסות.

המשא ומתן בין ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר, לבין ממשלת גרמניה המשיך כמעט שלושה עשורים ולא הניב תוצאות. במהלך תקופה זו מת הנסיך אלברכט ובמקומו מונה כעוצר הדוכס יוהאן אלברכט ממקלנבורג.

ב-1912 ביקר ארנסט אוגוסט השלישי, נסיך הנובר בברלין, ובמהלך ביקורו הוצעה פשרה, ולפיה ארנסט אוגוסט יהפוך לשליט דוכסות בראונשווייג במקום הנובר. הפשרה מצאה חן בעיני הקיסר ויורש העצר ששאפו לסיים את הקרע בין שני הבתים.

ב-8 בנובמבר 1918 התפטר ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1946, שאז צורפו שטחיה לסקסוניה התחתונה.

==ראו גם==
*לגיון דוכס בראונשווייג

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hoeckmann.de/germany/lowersaxony.htm מפת סקסוניה התחתונה בשנת 1789]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
בראונשווייג
קטגוריה:דוכסויות גרמניות
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הגרמנית
קטגוריה:בראונשווייג: היסטוריה
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:האימפריה הגרמנית: מדינות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1918
המדינה החופשית בראונשווייג

המדינה החופשית בראונשווייג (בגרמנית: Freistaat Braunschweig) הייתה מדינה ברפובליקת ויימאר, ולאחר מכן בגרמניה הנאצית. בירתה של המדינה הייתה העיר בראונשווייג.

==היסטוריה==
ב-8 בנובמבר 1918 התפטר ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לאחר מלחמת העולם השנייה.

ב-12 באפריל 1945 נכבשה העיר בראונשווייג על ידי הצבא הבריטי, ובשנת 1946 מוזג רוב שטח בראונשווייג במדינת סקסוניה התחתונה, ואילו השטחים המזרחיים שלה צורפו לסקסוניה-אנהלט שהייתה חלק משטח הכיבוש הסובייטי, ולאחר מכן חלק מגרמניה המזרחית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.gonschior.de/weimar/Braunschweig/Uebersicht_Jahre.html המדינה החופשית בראונשווייג] 

קטגוריה:סקסוניה התחתונה
קטגוריה:סקסוניה-אנהלט
בראונשווייג
קטגוריה:בראונשווייג: היסטוריה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1918
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהתפרקו ב-1946
משתנה מירה

χ בברבור]]
כוכב משתנה מסוג מירה או בקיצור משתנה מירה (באנגלית: Mira variable) הוא כוכב משתנה מסוג ענק אדום שמתרחשות בו פעימות מחזוריות איטיות שיוצרות שינויים גדולים של לפחות 2.5 דרגות בבהירותו הנראית ועם זמן מחזור של בין 100 ימים ל-1,000 ימים. סוג זה של כוכבים משתנים נקרא על שם הכוכב מירה שהיה הכוכב המשתנה הראשון שהתגלה ובפרט הכוכב המשתנה הראשון מסוג זה שהתגלה. מכיוון שלענקים אדומים יש בהירות מוחלטת גדולה מאוד, ניתן להבחין בהם ממרחק רב וכיום מוכרים אלפי כוכבים מסוג זה.

==תכונות==
מיקומם של משתני מירה ב[[דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל]]
כוכבים משתנים מסוג מירה הם ענקים אדומים שנמצאים בקצה ענף הענקים האסימפטוטי של דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, כלומר מדובר בענקים אדומים קרים יחסית עם טמפרטורות סביב 3,000 קלווין, עם רדיוס של 200-300 רדיוסי שמש, שמאירים בעוצמה של פי 4,000-3,000 מעוצמת ההארה של השמש. לכוכבים אלה מסה של בין מסת שמש אחת למספר מסות שמש והיתוך המימן בליבתם הסתיים והם מתיכים מימן להליום בשכבות הפנימיות שמקיפות את הליבה, והמסיביים שבהם גם מתיכים הליום ליסודות כבדים יותר ובשכבותיהם החיצוניות ניתן למצוא את תוצרי ההיתוך כמו פחמן וחמצן. כוכבים אלה יוצרים רוח שמש דחוסה ואיטית שגורמת לאובדן מסה בסדר גודל של מיליונית מסת שמש בשנה. אורך החיים של משתני מירה הוא קצר, עשרות אלפי שנים בלבד, ואחריו הם צפויים להפוך לננסים לבנים כאשר המסה שנפלטה מהם תהפוך לערפילית פלנטרית.
===מנגנון ההשתנות===
בניגוד למשתנים קפאידיים, בענקים אדומים העברת האנרגיה מהשכבות הפנימיות לחיצוניות מתבצעת יותר באמצעות הסעה ופחות על ידי קרינה. כמו כן, הטמפרטורה הנמוכה לא מייננת את שכבות ההליום כמו במשתנים הקפאידיים ליצירת שכבה אטומה לאור. במשתני מירה האטימות נגרמת ממולקולות של תוצרי ההיתוך ובפרט תחמוצות של מתכות. חומרים אלו מצטברים בשכבות החיצוניות ובולעים את הקרינה באור נראה. הבליעה מפחיתה את הבהירות של הכוכב והשכבות הבולעות מתחממות ומתנפחות. בגלל הטמפרטורה הנמוכה, תהליך זה לוקח זמן רב יחסית ויכול להמשך ממאות ימים ועד לשנים, עד שלבסוף החום מפרק את המולקולות והשכבות החיצוניות נעשות שוב שקופות לאור נראה ובהירות הכוכב עולה. גודל השינוי בבהירות תלוי בהרכב הכימי של השכבות ויכול להגיע עד ל-8 דרגות בהירות. לעומת זה הקרינה בתחום התת-אדום פחות מושפעת מחומרים אלה והשינוי בבהירות בתחום זה הוא מסדר גודל של דרגת בהירות אחת. בניגוד למשתנים הקפאידיים השינויים בבהירות הם לא קבועים והבהירות המקסימלית והמינימלית משתנים ממחזור למחזור. עם זאת אורך המחזור כמעט שלא משתנה.

==משתני מירה בולטים==
* מירה עצמו משתנה בין דרגות בהירות 2 ו-10 עם זמן מחזור של 332 ימים.
* χ בברבור משתנה בין דרגות בהירות 3 ו-14 עם זמן מחזור של 408 ימים.
* R בנחש מים משתנה בין דרגות בהירות 3.5 ו-11 עם זמן מחזור של 380 ימים.
* R בשדרית משתנה בין דרגות בהירות 4 ו-10.5 עם זמן מחזור של 307 ימים.
* R באריה משתנה בין דרגות בהירות 4.5 ו-11.5 עם זמן מחזור של 310 ימים.
* R בדג זהב משתנה בין דרגות בהירות 5 ו-6.5 עם זמן מחזור של 340 ימים.
* T בקפאוס משתנה בין דרגות בהירות 5 ו-11.5 עם זמן מחזור של 388 ימים.
* R בארנבת משתנה בין דרגות בהירות 5.5 ו-11.5 עם זמן מחזור של 445 ימים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
מירה
תירה, נסיכת דנמרק

תירה, נסיכת דנמרק (בדנית: Thyra af Danmark, 29 בספטמבר 1853 - 26 בפברואר 1933), הייתה בתו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק ואשתו של ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר.

== ביוגרפיה ==
תירה נולדה בקופנהגן לאביה כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ואמה לואיזה, נסיכת הסן-קאסל. למרות שהיא באה ממשפחת מלוכה ואבותיה כללו את המלכים ג'ורג' השני ופרדריק החמישי, משפחתה חיה חיים נורמלים יחסית ולא החזיקה בעושר רב. בילדותה נהג הסופר האנס כריסטיאן אנדרסן להגיע לביתם ולהקריא לילדים סיפורים לפני השינה.

בשנת 1863 מת פרדריק השביעי, מלך דנמרק, ואביה עלה לשלטון ככריסטיאן התשיעי, מוקדם יותר באותה שנה נבחר אחיה וילהלם למלך יוון, ואחותה אלכסנדרה התחתנה עם אלברט אדוארד, נסיך וויילס.

אמה רצתה שתירה תתחתן עם וילם השלישי, מלך הולנד, אולם היא סירבה, משום שהיה מבוגר ממנה. ב-1875, בעת ביקור שערך ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר בבית סאנדרינגהאם אצל בן דודו מדרגה שנייה, אלברט אדוארד, הנסיך מוויילס, נפגשה עמו תירה, ובדצמבר 1878 נישאו השניים בארמון כריסטיאנבורג בקופנהגן.

ב-26 בפברואר 1933 מתה תירה בגמונדן שבאוסטריה, 10 שנים לאחר מות בעלה.

==משפחתה==
לארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר ולתירה היו 6 ילדים:
* מריה לואיזה, נסיכת הנובר (11 באוקטובר 1879 - 31 בינואר 1948), התחתנה עם מקסימיליאן, נסיך באדן.
* גאורג וילהלם, נסיך הנובר (28 באוקטובר 1880 - 20 במאי 1912).
* אלכסנדרה, נסיכת הנובר (29 בספטמבר 1882 - 30 באוגוסט 1963), התחתנה עם פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.
* אולגה, נסיכת הנובר (11 ביולי 1884 - 21 בספטמבר 1958).
* כריסטיאן, נסיך הנובר (4 ביולי 1885 - 3 בספטמבר 1901).
* ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג (17 בנובמבר 1887 - 30 בינואר 1953), התחתן עם ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
קטגוריה:נסיכות דניות

קטגוריה:ילידות 1853
קטגוריה:נפטרות ב-1933
שלומית אברהם גלוברזון

שלומית אברהם גלוברזון היא מנהלת לשעבר של חטיבת החדשות בתאגיד השידור הישראלי.

==ביוגרפיה==
שלומית אברהם גלוברזון נולדה בשדרות וגדלה בקריית אתא.

בשנים 1995–1998 עבדה בשורה של תפקידים ברדיו. היא הפיקה תוכניות אקטואליה ויומנים במחלקת החדשות של רשת ב'. הייתה ממקימי רדיוס 100FM ושימשה מפיקה ראשית בתחנה.

בשנים 1999–2007 עבדה בחברת החדשות, שבה מילאה שורה של תפקידי עריכה ובהם עריכת התוכנית "שש עם". כמו כן הייתה דוברת חברת החדשות. בשנים 2007–2012 עבדה בזכיינית "קשת". בין היתר הייתה העורכת הראשית של התוכניות "אנשים" ו"מה קורה". בשנים 2012–2013 הייתה עורכת אתר האינטרנט mako.

ב-2016 שימשה כמנהלת חטיבת החדשות בתאגיד השידור הישראלי. כחצי שנה לאחר מינויה עזבה את התפקיד על רקע חילוקי דעות עם מנכ"ל תאגיד השידור אלדד קובלנץ.

לאברהם גלוברזון תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בתקשורת פוליטית מאוניברסיטת תל אביב.

מתגוררת ברמת השרון.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל חברת החדשות
קטגוריה:סגל קשת
קטגוריה:מפיקות ישראליות
קטגוריה:מפיקים ישראלים
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - הנהלה ודיגיטל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
כריס מאבינגה

כריס מאבינגה (באנגלית: Chris Mavinga; נולד ב-26 במאי 1991) הוא כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו המשחק בטורונטו בעמדת המגן השמאלי.

==קריירת מועדונים==
מאבינגה נולד בעיירה מו שבצרפת לאם אנגולית ואב קונגולזי. מאבינגה התחיל את הקריירה שלו במספר מועדונים מקומיים עד שבגיל 15 הצטרף למחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן. אחרי שלוש שנים בפריז, מאבינגה חתם לשלוש שנים בליברפול והצטרף לאקדמיה של המועדון. ב-21 בדצמבר 2010 הושאל לגנק מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה. ב-13 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בגנק בניצחון 0–2 נגד סטנדרד לייז'. ב-17 במאי מאבינגה שבר את לסתו של אל-מהדי קרסלה כתוצאה מבעיטה בפניו במהלך משחק הליגה נגד סטנדרד לייז'.

ב-19 ביולי 2011, חתם בסטאד רן תמורת מיליון פאונד. מאבינגה ערך את הופעת הבכורה שלו ברן במחזור הראשון מונפלייה. בעונתו הראשונה במועדון רשם רק 14 הופעות ולמרות הצעה מגנק בה שיחק בעברו הואר החליט להישאר ברן. ב-19 באוקטובר 2012 הושעה מאימוני הקבוצה ביחד עם חברו לקבוצה יאן מבילה בטענה כי הם מזלזלים באימונים ונשלחו להתאמן עם קבוצת הנוער. ב-3 בנובמבר שב לשחק בניצחון 0–2 נגד סטאד ריימס ומאז שמר על מקומו בהרכב הקבוצה. ב-15 בפברואר 2013 הבקיע שער עצמי בהפסד 0–2 לליל. את עונת סיים עם 27 הופעות בליגה.

ב-7 באוגוסט 2013 חתם ברובין קאזאן מליגת העל הרוסית ל-4 שנים תמורת 5 מיליון אירו. ב-31 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקאזאן במשחק ליגה נגד אוראל. בקיץ הושאל לסטאד ריימס עד לסיום העונה לאחר שלא מצא את מקומו בקאזאן. בקיץ הושאל לטרואה.

==קריירה בינלאומית==
מאבינגה שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של צרפת ואף זכה עם נבחרת הנוער באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2010. בנובמבר הושעה מהנבחרות הלאומיות עד ל-31 בדצמבר 2013 עקב בעיות משמעת.

ב-9 ביוני 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בתיקו 1-1 נגד .

==תארים==
; גנק
*ליגת העל הבלגית: 

; נבחרת צרפת
*אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2010

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: כדורגלנים
קטגוריה:הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: מגני כדורגל
קטגוריה:כדורגלני ליברפול
קטגוריה:כדורגלני ראסינג גנק
קטגוריה:כדורגלני סטאד רן
קטגוריה:כדורגלני רובין קאזאן
קטגוריה:כדורגלני סטאד ריימס
קטגוריה:כדורגלני טרואה
קטגוריה:כדורגלני טורונטו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
קטגוריה:אישים מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו שנולדו ב-1991
חורבת דביה

חורבת דביה ( במקור: ח'רבת דביה) היא אתר ארכאולוגי במרכז רמת הגולן, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת התלמוד ובית כנסת עתיק. על חורבות היישוב היהודי הקדום נבנה כפר ערבי, אשר עשה שימוש משני באבני הבתים.<ref name=":0"></ref>

== תיאור כללי ==
חורבת דביה שוכנת כשלושה קילומטרים מצפון מזרח לקצרין, ברום של כ-520 מטרים מעל פני הים. החורבה מחולקת לשניים, גוש צפוני אשר לו מדרונות תלולים יחסית ובו נתגלתה בריכת אגירה. הגוש הצפוני מופרד מהדרומי ע"י ערוץ עמוק. בגוש הדרומי נתגלו שרידי מבנים.<ref name=":0" /> 

== היסטוריה ==
על פי הממצאים באתר, (חרסים ומטבעות) הסיקו החוקרים שבמקום היה יישוב החל מהתקופה ההלניסטית ועד לתקופה הממלוכית. במאה העשרים, המבנה שנבנה על שרידי בית הכנסת בחורבת דביה, שימש כמבנה מגורים.<ref name=":0" /> 

== ארכאולוגיה וממצאים ==
A stone with a wreath relief and the Hercules knot is integrated into the arch

בשטח חורבת דביה נתגלו שרידי בית כנסת קדום, שמידותיו כ-12.5 על כ-15 מטרים, ואשר חזיתו הדרומית בנויה מאבני גזית. באולם התפילה נמצאו בסיסים ושמונה עמודים. על יסודות בית הכנסת נבנה מבנה חדיש יותר בעל שלוש קשתות. בפתח המבנה שולבו מזוזות בית הכנסת ואבנים מעוטרות שולבו בקירות ובקשתות. בחפירת הצלה שנערכה במקום בשנת 1982 אותרו במבנה שרידי ארון קודש, פריטים ארכיטקטוניים האופייניים לבתי כנסת באזור, וכן אבנים עם חריטה של מנורת שבעת הקנים ועם כתובות הקדשה ביוונית:<blockquote>"ΙΗΣΟΥ ΣΕΙΛΟΥ ΕΤΩΝΞ" </blockquote>תרגום הכתובת היוונית אומר: "ישוע בן שילא בן ששים"<ref name=":0" />

אבנים מעוטרות נוספות כללו אבנים עם זר ורדה, זר עם קשר הרקולס ועיטורים נוספים. בית הכנסת מתוארך למאה החמישית לספירה והיה בשימוש עד המאה השישית לספירה. בנוסף לבית הכנסת, נתגלו בחורבת דביה שרידי מבנים מהמאה הרביעית לספירה שביניהם סמטה. ברחבי האתר נמצאו מספר פינות מים, דבר שהוא אופייני לכפרים בגולן. ממצא המטבעות באתר כלל מטבעות מהמאה הרביעית לספירה ועד לאמצע המאה החמישית לספירה. 

מערבית לחורבת דביה, נתגלו שרידי בית כנסת עתיק גם בחורבת אחמדיה. 

==לקריאה נוספת==
* א' שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 50 - רמת הגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 150.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רמת הגולן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:רמת הגולן: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
חורבת עסליה

חורבת עסליה היא אתר ארכאולוגי במרכז רמת הגולן, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת התלמוד ובית כנסת קדום. על גבי היישוב היהודי הקדום נבנה כפר ערבי שעשה שימוש משני באבני הבנייה של הבתים ושל בית הכנסת הקדום.<ref name=":0"></ref>החורבה שוכנת כשניים וחצי קילומטרים מדרום לקצרין, ברום של כ-190 מטרים מעל פני הים, וכשני קילומטרים ממזרח לאפיקו התלול של נחל משושים.<ref name=":0" />

== ארכאולוגיה ==
במסגרת סקר רמת הגולן נתגלו ממצאים שונים המעידים על קיומו של יישוב יהודי במקום ושל בית כנסת מפואר. בית הכנסת שבחורבה בנוי בחלקה המערבי, מעל אפיקו של נחל קצרין, המתחבר לנחל משושים. חזית בית הכנסת פונה דרומה, לעבר ירושלים, ובתוך המבנה אותרו שרידי עמודים, כותרות, ספסלים ומזוזות, הדומים לאלו שנתגלו בבית הכנסת שבקצרין הסמוכה. בבתים של הכפר הערבי שנבנה על שרידי היישוב היהודי שולבו בבנייה משנית אבנים מעוטרות של בית הכנסת. במדרון מתחת לבית הכנסת עצמו נתגלו אבנים מעוטרות.<ref name=":0" /> 

מעבר לבית הכנסת והבתים שנבנו על חורבות היישוב היהודי, נחשפו השרידים של חמישה בתי בד, בהם אגני ריסוק ומרסקים ברמות שימור שונות. צפון מערבית ליישוב נחשף בית קברות גדול, מאוזוליאום ומצבות קבורה.<ref name=":0" /> 

== ממצאים ==
הממצאים שנחשפו בשטח חורבת עסליה מתוארכים החל מהתקופה הכלכוליתית, הברונזה הקדומה, הרומית המאוחרת, הביזנטית, התקופה העבאסית והממלוכית. בסקר נתגלו ממצאים רבים, ביניהם אבן משקוף שבה חקוקה תבנית ארון הקודש, ובצדדיו שתי מנורות שבעת הקנים. כמו כן, נתגלתה באתר אבן נוספת עם חריטת מנורת שבעת הקנים וכתובת בשפה הארמית, כנראה כתובת הקדשה. בקירות הבתים משולבת אבן עם חריטה של עץ החיים ולמרגלות מבנה בית הכנסת אבנים רבות מעוטרות.<ref name=":0" />

ממצאים נוספים כוללים חמישה בתי בד בשלבי שימור שונים, שרידי מבנים ובתי מגורים. צפון מערבית לאתר, נתגלו שרידיו של בית קברות, בו קברים חצובים בסלע, מאוזוליאום, מצבות קבורה, אשר שתים מהן כוללות כיתוב בשפה העברית. בראשונה שברורה לקריאה נחקק: <blockquote>"נחמן בר סחק" </blockquote>בשנייה שקשה יותר לקרוא עליה את הכתוב משערים שנכתב:<blockquote>"[ ]למי בר שלמיה"</blockquote>מבנה בית הכנסת שבחורבה מתוארכת לראשית המאה השישית לספירה הנוצרית. בחורבת זמימרה, כשני קילומטרים מדרום לאתר, נתגלה בית כנסת נוסף מתקופה זו. במקום מצויים גם שרידי בריכה חצובה גדולה ובית בד. האתר לא נחפר עד כה.<ref name=":0" />

==לקריאה נוספת==
* א' שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 50 - הגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 159–161

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רמת הגולן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:רמת הגולן: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
חורבת זמימרה

חורבת זמימרה (במקור: ח'רבת זמימרה) הוא אתר ארכאולוגי במרכז רמת הגולן, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת התלמוד ובית כנסת עתיק. על חורבות היישוב היהודי נבנה כפר ערבי שהשתמש באבנים הקיימות בחורבה.<ref name=":0"></ref> החורבה שוכנת כשני קילומטרים מצפון לנקודת המפגש של נחל זוויתן עם נחל משושים, ומעל גדתו המערבית והתלולה של נחל זוויתן.

== היסטוריה ==
הסקרים שנעשו במקום הובילו את החוקרים למסקנה שהאתר היה מיושב החל מתקופת הברונזה הקדומה ב'. היישוב במקום נמשך בתקופה ההלניסטית, לכל אורך התקופה הרומית בארץ, בתקופה הביזנטית ועד לתקופה הממלוכית.<ref name=":0" />

== ארכאולוגיה ==
בחורבת זמימרה נתגלו שרידי יישוב יהודי קדום ובו שרידים של מבנה בית כנסת קדום. בבית הכנסת נמצאו פריטים ארכיטקטוניים האופייניים לבתי כנסת בגולן והכוללים אבני גזית, עמודים וכותרות. חלק מאבני בית הכנסת ובהם אבנים מעוטרות שימשו לבניית בתי הכפר הערבי בתקופה מאוחרת יותר.<ref name=":0" />

בנוסף, נתגלו בשטח חורבת זמימרה שרידי בית בד, שרידי אגני ואבני ריסוק, משקולות, בודדה וגת. ממערב לאתר נחשף אזור של מאוזוליאום וקברי חצובים.<ref name=":0" /> 

== ממצאים ==
הממצאים שנתגלו בחורבת זמימרה כוללים לוח בזלת עם חריטה של מנורת שבעת הקנים וארבעת המינים, כן תבליט של אריה, שכנראה עיטר את ארון הקודש במבנה, מזוזות של בית הכנסת, כרכוב פינתי, אבן בנייה עם מנורה חרוטה עליה, מיכל איגום שבור. מצפון וממערב לאתר נתגלו שרידי מאוזוליאום וקברים.<ref name=":0" />

בית כנסת נוסף מתקופת התלמוד נתגלה גם בחורבת עסליה, כשני קילומטרים מצפון לאתר.

==לקריאה נוספת==
א' שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 50 – הגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 156.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רמת הגולן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:רמת הגולן: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קורפוס הפרשים השלישי (האימפריה הגרמנית)

קורפוס הפרשים השלישי (בגרמנית: Höhere Kavallerie-Kommando Nr 3 תרגום מילולי: "פיקוד הפרשים הגבוה מס' 3") היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק ב-1919. 

==היסטוריה==
הקורפוס גויס ב-2 באוגוסט 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, וכמפקדו הראשון מונה רודולף פון פרומל. הקורפוס היה חלק מהארמייה השישית של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. עם פרוץ המלחמה כלל הקורפוס את דיוויזיות הפרשים ה-7 ה-8 ואת דיוויזיית הפרשים הבווארית, והוא לחם במהלך המערכה על הגבולות. חודש לאחר המלחמה, הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, ונכלל במסגרת הארמייה התשיעית שזה עתה הוקמה בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן. במסגרת הארמייה התשיעית, השתתף הקורפוס בקרב על הוויסלה ובקרב לודז'. בנובמבר של אותה שנה, הפך הקורפוס להיות קורפוס חי"ר שנקרא הקורפוס ה-57. לאחר חוזה ברסט-ליטובסק בשנת 1918, הקורפוס נפרס ככוח כיבוש בשטח גדול ברוסיה. ב-6 באפריל של אותה שנה, הוחזר הקורפוס לחזית המערבית, ולחם במסגרת פלגת הארמייה C עד סוף המלחמה.

==מפקדים==
* גנרל חיל הפרשים רודולף פון פרומל (2 באוגוסט 1914 - 7 באפריל 1918)
* גנרלוטננט ברנהרד פון הארץ (7 באפריל 1918–1919)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/hkavkdr.html קורפוסי הפרשים של הצבא הקיסרי] באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 
3
קורפוס הפרשים הרביעי (האימפריה הגרמנית)

קורפוס הפרשים הרביעי (בגרמנית: Höhere Kavallerie-Kommando Nr 4 תרגום מילולי: "פיקוד הפרשים הגבוה מס' 4") היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק ב-1915. 

==היסטוריה==
הקורפוס גויס עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-2 באוגוסט 1914, וכמפקדו הראשון מונה גוסטב פון הולאן. הקורפוס כלל את דיוויזיות הפרשים ה-3 וה-6. הקורפוס נפרס בחזית המערבית והיה חלק מהארמייה החמישית תחת פיקודו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. הקורפוס לחם בהצלחה במהלך הקרב על הארדנים, אולם לאחריו התברר שהפרשים אינם יעילים בתנאים של מלחמת חפירות, וקורפוס הפרשים ה-4 פורק ב-23 בינואר 1915.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/hkavkdr.html קורפוסי הפרשים של הצבא הקיסרי] באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 
4
חורבת קצביה

חורבת קצביה (ח'רבת קצביה במקור) הוא אתר ארכאולוגי במרכז רמת הגולן, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת התלמוד.

החורבה שוכנת ברום של כ-360 מטרים מעל פני הים, כקילומטר וחצי מדרום לאזור התעשייה של קצרין וכקילומטר ממזרח לאפיקו של נחל זוויתן.

בשטח החורבה אותרו פריטים ארכיטקטוניים שמקורם כנראה בבית כנסת קדום, שמקומו טרם התברר, ובהם שרידי עמודים וכותרות, משקוף מעוטר בנשר פרוש כנפיים ואבן עם חריטת מנורה.

==לקריאה נוספת==
א' שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 50 - הגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 161.

קטגוריה:רמת הגולן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
לוק (סרט)

לוק (באנגלית: Locke) הוא סרט דרמה ומותחן אמריקאי-בריטי משנת 2013 בבימויו של סטיבן נייט. הסרט מתאר את נסיעתו של איבן לוק (טום הארדי) לבית החולים בלונדון.

הסרט משתמש בקונספט ייחודי המתבטא באמצעים ויזואליים דלים. הסרט כולו מתרחש בתוך הרכב של לוק ומלווה אותו במהלך הנסיעה. העלילה מתפתחת בעזרת שיחות טלפון אשר מקבל לוק במהלך הנסיעה החושפות בפנינו את עולמו. לוק הוא הדמות היחידה אשר נראית במהלך הסרט כאשר לאורכו דמויות נוספות משתתפות אך ורק באמצעות קולם. הסרט התקבל באהדה על ידי המבקרים.

==תקציר העלילה==
לוק הוא איש משפחה ועובד חרוץ כמפקח בנייה. הוא אדם שקול, אחראי וקר רוח. הוא לא אדם הנתון למצבי רוח. להפך, הוא מאוד מדוד, שקול, ונמצא בשליטה עצמית תמידית כמעט. לוק הוא אדם שיש לו תוכנית. במקצועו הוא אחראי על יציקת בטון באתרי בנייה של רבי-קומות; כל טעות קטנה עלולה לעלות מיליונים ולכן הוא לא עושה טעויות. הוא מאורגן, ויש לו הכל כתוב ומסודר, יש לו תוכנית גיבוי, ותוכנית גיבוי שנייה למקרה שתוכנית הגיבוי לא תצליח.

הוא האדם האחרון שיפשל, ובכל זאת, פשלה אכן קרתה. ולכן היום, בסוף יום העבודה, הוא נכנס למכונית ונוסע, אבל לא הביתה. הוא נוסע ללונדון, מרחק של כשעה וחצי נסיעה, אל בית החולים והאישה שמחכה לו שם היא לא אשתו.

הרבה מאוד לחץ מתנקז לנסיעה של שעה וחצי. לוק מוכרח לבצע כמה טלפונים בדרך (ודיבורית משוכללת שתקל עליו לעשות זאת): הוא צריך להתקשר הביתה, לבשר לאשתו ולילדים שהוא לא מגיע הביתה לראות איתם את משחק הכדורגל שקבעו לראות יחדיו ולהסביר למה. הוא צריך לדבר עם המנהל שלו, להודיע שבאופן חסר אחריות הוא לא יגיע ליציקה המאוד חשובה שתתרחש מחר בבוקר וגם עם העובד הצעיר והמבוהל שיצטרך לעשות את זה במקומו וגם עם האישה שבבית החולים.

==צוות השחקנים==
===משחק===
* טום הארדי – איבן לוק
===דיבוב===
* רות וילסון – קטרינה
* אוליביה קולמן – בת'אן
* אנדרו סקוט – דונאל
* בן דניאלס – גארת'
* טום הולנד – אדי
* ביל מילנר – שון
* דני וב – קסידי
* אליס לו – האחות מרגרט
* סיילס קרסון – ד"ר גולו
* לי רוס – דייווידס

==הפקה==
כמעט כל הסרט מתרחש בתוך רכב ה-BMW X5 של לוק שנע בכביש M6. הצילומים התרחשו בזמן אמת בטווח זמן של לילות בודדים.

==קישורים חיצוניים==

===ביקורות===
* [http://cinemascope.co.il/archives/19367 ביקורת] על הסרט לוק באתר סינמסקופ
* ynet, [http://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-4575443,00.html http://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-4575443,00.html]
* [http://srita.net/2014/09/26/locke-review/ "לוק", סקירה], אתר סריטה
* 
* 

קטגוריה:סרטים עם שחקן אחד
קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי מותחן פסיכולוגיים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קורפוס הפרשים החמישי (האימפריה הגרמנית)

קורפוס הפרשים החמישי (בגרמנית: Höhere Kavallerie-Kommando Nr 5 תרגום מילולי: "פיקוד הפרשים הגבוה מס' 5") היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק ב-1919. 

==היסטוריה==
במהלך מתקפת קורלנד, התגלה לפיקוד העליון הגרמני כי בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה, נפער פער גדול בין ארמיית הניימן והארמייה העשירית. לפיכך, ב-18 באוגוסט 1915, הוקם קורפוס הפרשים החמישי וכמפקדו מונה אויגן פון שמטוב. בהדרגה, הבין הפיקוד העליון הגרמני שהפרשים אינם יעילים בתנאים של מלחמת חפירות, וב-20 בנובמבר 1916 הפך הקורפוס לקורפוס חי"ר בשם הקורפוס ה-58. הקורפוס הועבר לחזית המערבית, ונכלל במסגרת הארמייה החמישית. הוא כלל את הדיוויזיות ה-240, ה-52, ה-31 והדיוויזיה הבווארית ה-15. הוא פורק עם סיום המלחמה.

==מפקדים==
* גנרלוטננט אויגן פון שמטוב (18 באוגוסט 1915 - 6 בפברואר 1918)
* גנרלוטננט אלפרד פון קלייסט (6 בפברואר 1918–1919)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/hkavkdr.html קורפוסי הפרשים של הצבא הקיסרי] באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 
5
חורבת וחשרה

חורבת וחשרה היא אתר ארכאולוגי במרכז רמת הגולן, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי ובית כנסת מתקופת התלמוד. על גבי שרידי היישוב היהודי, הוקם כפר זמני של בדואים.<ref name=":0"></ref> החורבה שוכנת ברום של כ־400 מטרים מעל גובה פני הים, כקילומטר וחצי מצפון־מערב למפל גמלא.

== היסטוריית מחקר ==
הכפר נסקר לראשונה על ידי גוטליב שומכר בשנת 1884 והוא תיאר את המקום ככפר חורף של בדואים. בביקור במקום בשנת 1968, תיעד י'. גל שרידי כפר בחורשת אקליפטוסים. הסקר המשמעותי הראשון בוצע רק בשנת 1981 ע"י צ"א מעוז, כאשר רון לביא מתעד את שרידי בית הכנסת והיישוב היהודי במערב החורבה.<ref name=":0" />

== ארכאולוגיה ==
הכפר המודרני שנבנה שמקום, הוקם על שרידי יישוב יהודי קדום. בקצה המערבי של החורבה נתגלו שרידי היישוב היהודי ומבנה העשוי מאבני גזית, שחזיתו לכיוון דרום, ואשר זוהה כבית כנסת. מלבד למבנים של הכפר הערבי, נתגלו גם שרידי מבנה בבנייה חורנית. 

== ממצאים ==
הממצאים שנתגלו בחורבת וחשרה, מעידים על קיומו של יישוב יהודי ובית כנסת בתקופת התלמוד. המבנה המרכזי שזוהה כבית כנסת, נבנה באבני גזית, מסביב למבנה נתגלו אבני מזוזה, כותרות מגולפות ואבן משקוף מעוטרת בתבליט של אריה ולידה טבולה אנסטה עם כתובת בארמית שלא הצליחו לקרוא אותה. בנוסף לממצאים אלו נתגלו גם כותרות ועמודים, אבן מעוטרת בורדה, אחת עם עיטור של צמחי, בודדה, קערת אבן עם רגל גבוהה ושוקת מאבן. על פי הממצאים הקרמיים שנחשפו באתר, משערים שראשיתו במאה השנייה לספירה, לאחר חורבנה של העיר גמלא. הממצאים הקרמיים עצמם מתוארכים לתקופה הרומית התיכונה, המאוחרת ולתקופה הביזנטית. 

==לקריאה נוספת==
א' שילר, אריאל: כתב עת לידיעת ארץ ישראל, גיליון 50 - הגולן, תשמ"ז-1987, עמ' 156.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רמת הגולן: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:רמת הגולן: בתי כנסת
קטגוריה:קצרמר ארכאולוגיה
קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:בתי כנסת עתיקים
קטגוריה:אתרים ארכאולוגיים יהודיים בארץ ישראל
קורפוס הפרשים השישי (האימפריה הגרמנית)

קורפוס הפרשים השישי (בגרמנית: Höhere Kavallerie-Kommando Nr 6 תרגום מילולי: "פיקוד הפרשים הגבוה מס' 6") היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק ב-1919. 

==היסטוריה==
במהלך מתקפת קורלנד, התגלה לפיקוד העליון הגרמני כי בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה, נפער פער גדול בין ארמיית הניימן והארמייה העשירית. לפיכך, ב-18 באוגוסט 1915, הוקם קורפוס הפרשים השישי וכמפקדו מונה אוטו פון גרנייה. בהדרגה, הבין הפיקוד העליון הגרמני שהפרשים אינם יעילים בתנאים של מלחמת חפירות, וב-20 בנובמבר 1916 הפך הקורפוס לקורפוס חי"ר בשם הקורפוס ה-59. הקורפוס הועבר לחזית המערבית, ונכלל במסגרת פלגת הארמייה A. הוא כלל את הדיוויזיה ה-96, דיוויזיית הלאנדווהר ה-21, ואת דיוויזיית המילואים ה-75. הוא פורק עם סיום המלחמה.

==מפקדים==
* גנרל חיל הפרשים אוטו פון גרנייה (18 באוגוסט 1915 - 3 בספטמבר 1916)
* גנרלוטננט הרמן ברכט (3 בספטמבר 1916 - 2 בנובמבר 1917)
* גנרלוטננט אריך פון רדרן (2 בנובמבר 1917–1919)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.deutsche-kriegsgeschichte.de/hkavkdr.html קורפוסי הפרשים של הצבא הקיסרי] באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres 
6
מגדל פראטוני

כוכב דובאי הוא גורד שחקים אשר נמצא תחת בנייה וממוקם בעיר דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות. המגדל עתיד להתנשא לגובה של 191 מטרים (627 רגל) ולכלול כ-46 קומות (קיימות גם 3 קומות תת-קרקעיות). בניית המגדל החלה בשנת 2007 והייתה אמורה להסתיים בשנת 2015 אך נעצרה לפני שהושלמה, והסתיימה בשנת 2018. אדריכל המגדל הוא אדנאן ז. סאפאריני. המגדל הוא מגדל מגורים ומשרדים אשר יכלול 226 דירות בנוסף לחדרי משרדים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://famproperties.com/jlt-jumeirah-lake-towers-dubai/preatoni-tower-apartments תיאור הבניין]

== הערות שוליים ==

פראטוני, מגדל
פראטוני, מגדל
פרדריקה, נסיכת הנובר

פרדריקה, נסיכת הנובר (בגרמנית: Frederica von Hanover; 18 באפריל 1917 – 6 בפברואר 1981), הייתה אשתו של פבלוס, מלך יוון.

== ביוגרפיה ==
פרדריקה נולדה בבלאנקנבורג על ההארץ ב-18 באפריל 1917, לארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג ואשתו ויקטוריה לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה.

במהלך אולימפיאדת ברלין (1936), הציע פאולוס, נסיך יוון נישואים לפרדריקה, וב-28 בספטמבר 1937 התארסו השניים באופן רשמי. ב-9 בינואר 1938 התחתנו השניים באתונה, ופרדריקה הפכה לנסיכת הכתר של יוון.

בתקופת מלחמת העולם השנייה בין השנים 1941–1946, בזמן שיוון הייתה תחת שלטון גרמניה הנאצית, שהו פרדריקה ומשפחתה יחד עם הממשלה הגולה בלונדון ובקהיר, ועודדו משם את תנועת ההתנגדות לנאצים.

בתקופת מלחמת האזרחים ביוון (1946–1949) אחת מדרכי השליטה של הקומוניסטים על האוכלוסייה בכפרים שבשליטתם, הייתה הוצאתם של קרוב ל-30,000 ילדים מיוון למדינות סוציאליסטיות. במקביל, ביוזמת המלכה פרדריקה, הוצאו ילדים (במספר דומה או עולה על מספר הילדים שנשלחו למדינות הקומוניסטיות) מחזקת משפחותיהם (משפחות שהשתייכו לשמאל או נחשדו בתמיכה בשמאל) והם נשלחו לחינוך מחדש במחנות שהקימה המלכה או נמסרו לאימוץ למשפחות נאמנות המלוכה והימין וחלקם אף נמסרו לאימוץ בארצות הברית.

ב-1 באפריל 1947 באמצע מלחמת האזרחים ביוון, מת גיסה גאורגיוס השני, מלך יוון ללא ילדים, ובעלה פאולוס עלה לשלטון במקומו. ב-20 בנובמבר 1947 התחתן בן דודו של פאולוס פיליפ עם אליזבת, הנסיכה מוויילס, ופאולוס ופרדריקה נסעו לבריטניה להשתתף בשמחה. פרדריקה השתתפה עם בעלה בביקורים רשמיים ברחבי העולם, והייתה מעורבת באופן פעיל בפוליטיקה המקומית.פרדריקה עם בעלה ב-6 במרץ 1964 מת בעלה באתונה, ובנה קונסטנטינוס השני עלה לשלטון במקומו, וב-18 בספטמבר באותה שנה התחתן קוסטנטינוס עם אן-מארי, נסיכת דנמרק, ובעקבות כך פרשה פרדריקה מהחיים הציבוריים.

ב-21 באפריל 1967 תפס הצבא היווני בהנהגת קבוצת קולונלים את השלטון ביוון בהפיכה אלימה, והקים משטר צבאי ששלט ביוון יותר משבע שנים. השלטון הצבאי הסתיים ב-24 ביולי 1974, ובעקבות כך נערך משאל עם במדינה, ובו הוחלט על ביטול המונרכיה, ובשל כך יצאה פרדריקה לגלות, ועברה להתגורר אצל בתה סופיה במדריד שבספרד.

ב-6 בפברואר 1981 מתה פרדריקה במדריד, במהלך ניתוח להסרת קטרקט. פרדריקה נקברה בבית הקברות המלכותי באתונה, ובני משפחתה הורשו להשתתף בהלווייה, אך נאלצו לעזוב את יוון מיד לאחר שהסתיימה.

==משפחתה==
ב-9 בינואר 1938 התחתנה פרדריקה עם פבלוס, מלך יוון ממנו היו לה 3 ילדים:
*סופיה (נולדה ב-1938)
*קונסטנטינוס (נולד ב-1940)
*איריני (נולדה ב-1942)

== אילן יוחסין ==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:בית הנובר
קטגוריה:נשות מלכים יוונים
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:ילידות 1917
קטגוריה:נפטרות ב-1981