OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מכינת אבנר עכו

המכינה התורנית קדם-צבאית אבנר עכו היא מכינה קדם-צבאית דתית השוכנת בעיר עכו שבצפון ישראל. המכינה מיועדת לבוגרי כיתה י"ב ל-12 עד 18 חודשי לימוד, לאחר מכן מתגייסים בוגרי המכינה לשירות צבאי.

== היסטוריה ==
המכינה הוקמה בשנת ה'תשע"ד והיא נקראת על שמו של החייל [https://www.izkor.gov.il/אבנר%20גץ/en_294c2a1aca0af21868ed54c453237c73 אבנר שמעון גץ],<ref></ref> בנו של רב הכותל והמקומות הקדושים הרב מאיר יהודה גץ, שנהרג במהלך הקרב לשחרור הכותל במלחמת ששת הימים.<ref></ref> המכינה יוסדה על ידי ראש המכינה הרב אחיקם גץ שהוא אחיינו של אבנר גץ.<ref></ref> נכון לשנת ה'תשפ"ב ישנם כ-55 חניכים במכינה.

==תחומי ואופן הלימוד==
שיעור בבית המדרש
עיקרי הלימוד במכינה הם: גמרא, אמונה, הלכה ומוסר.

אופן הלימוד במכינה מגוון: שיעורים, חברותות וחבורות לימוד.

בנוסף לכך ישנן סדנאות שטח, טיולים והרצאות חוץ בנושאים שונים.

== דיאלקטיקה חינוכית ==
המכינה דוגלת בדרך מאירת פנים ואהבת ישראל של הרב קוק והרב מאיר יהודה גץ בשמחה ודיבוק חברים.

הצוות החינוכי רחב ומגוון וחבורות הלימוד קטנות.<ref></ref>

==מעורבות בקהילה==
*התנדבויות בקהילה
*התנדבויות במועדוניות
*גמ"ח אריזות מזון לנזקקים
*פרויקט בר מצווה לילדים לאימהות חד הוריות
*לימודי יהדות וחיבור לסטודנטים
*חונכות בבתי ספר
*קבלת שבת ישראלית לקהילה

==תוכניות המשך לבוגרים==
ישנה תוכנית לבוגרי צבא עם אפשרות לשילוב לימודים בבית מדרש עם לימודים אקדמאים.

== חזון ==
חזון המכינה הוא לחנך את חניכיה לנאמנות למדינת ישראל כיהודית, ציונית ודמוקרטית, אהבת ישראל והארץ. לחנך לגיוס לשירות צבאי משמעותי בצה"ל, בהתאם לכישוריהם. להכשיר את חניכי המכינה באופן רוחני וגופני להשתלבות בצבא. טיפוח את מנהיגותם ומעורבותם של החניכים במהלך השירות הצבאי וגם לאחר מכן.<ref></ref>

== צוות ניהולי ==
*הרב אחיקם גץ - ראש המכינה

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://mechinot.org.il/mechina/list/torani/avner-359 מכינת אבנר עכו], באתר מועצת המכינות הקדם צבאיות
* [https://amudanan.co.il/?service=getwikicoordinate&name=מערת_התאומים&wikizoom=16 מכינת אבנר עכו], באתר עמוד ענן

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכינות קדם-צבאיות
קטגוריה:ציונות דתית: חינוך
קטגוריה:עכו: חינוך
וילהלם השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג

וילהלם השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בערך 1300–1369) היה נסיך לינבורג בין השנים 1330 ל-1369.

== ביוגרפיה ==
וילהלם נולד בסביבות שנת 1300 כילדם הרביעי של אוטו השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואשתו, מטילדה מבוואריה.עם מות אביו, וילהלם השתלט על מושכות המדינה יחד עם אחיו אוטו השלישי. זה היה בניגוד לרצונו של אביו מכיוון שאוטו השני רצה שהמדינה תחולק לאחר מותו. מוקד שלטונם של האחים בשנים הראשונות היה הגיבוש הטריטוריאלי של הנסיכות. לדוגמה, הם הצליחו להרחיב את אחוזתם באזור גיפהורן במידה ניכרת באמצעות רכישת הכפר פאלרסלבן והמחוזות פאפנהיים ו-ווטמרשהגן. מוקד תשומת לב נוסף היה תמיכתם הפוליטית בעיירות צומחות כלכלית. לדוגמה, הסחר של לינבורג שגשג כתוצאה מהעבודה להפיכת נהר אילמנאו כראוי לשיט בין לינבורג לאולזן וכן הסכמי סחר בין נסיכי לינבורג לבין דוכסי סקסוניה-לאוונבורג .

לאחר מותו של אחיו, אוטו השלישי, וילהלם הפנה יותר ויותר את תשומת לבו לשאלת הירושה במדינת לינבורג. מכיוון שאחיו איבד את בנו היחיד בילדותו ולווילהלם עצמו היו רק בנות, הוא בחר את נכדו, אלברכט מסקסוניה-ויטנברג, בנה של בתו אליזבת, כיורשו. למעשה, הוא ביקש בעבר מהקיסר קרל הרביעי את החזקה בסופו של דבר של המדינה לנכדו, אך נסוג שוב בשנים שלאחר מכן, משום שחשש מהשפעתם של דודיו של אלברכט, ואצלב ורודולף. סיבה נוספת אפשר למצוא בתנאי הסכם ההסמכה של בראונשווייג-לינבורג משנת 1235 וכן הסכמי הירושה שהתקבלו על ידי אביו של וילהלם עם ענף בראונשווייג של בית ולף, לפיהם היה צריך להעביר את הנסיכות לכל זכר יורש בתוך כל בית ולף אם היה כזה. על מנת לספק את רצונו שאחד מצאצאיו יירש את המדינה, הוא חיתן את בתו הצעירה, מתילדה, עם לודוויג מבראונשווייג-לינבורג. מכיוון שהאחרון היה יורש של דוכסות בראונשווייג, הנחלה המחולקת של הבית הדוכסי התאחדה שוב תחת שליט אחד. מבלי שהיה מודע לכך, אישר הקיסר קרל הרביעי את חזקתם של אלברכט מסקסוניה-ויטנברג ושני דודיו, ובכך הניח את אבן היסוד למלחמת הירושה של לינבורג שהחלה עם מותו של וילהלם. בעיות נוספות נוספו על ידי אחייניתו של וילהלם, מתילדה, בתו של אחיו, אוטו השלישי. בעלה, אוטו השני, רוזן ולדק, הגיש טענות נגד וילהלם. החצר הקיסרית העניקה לאוטו 100,000 מארק שהסתכמו בכמחצית הנסיכות. בתגובה לסירובו של וילהלם לשלם זאת, הוטל תחילה חרם קיסרי, ולאחר ניסיון תיווך שווא נוסף, הקיסר הכריז כי יש להפוך אותו לפורע חוק והטיל על הבישוף ממינדן לבצע זאת באופן אישי. לא ידוע אם זה באמת קרה. לפני מותו מסר וילהלם לבסוף את שלטון הנסיכות למגנוס השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אשר לאחר מות אחיו, לודוויג, הוגדר כיורש הנסיכות. וילהלם נפטר ב-23 בנובמבר 1369 בלינבורג.

== משפחתו ==
לווילהלם נולדה בת מכל אחת מארבע נשותיו. מנישואיו הראשונים להדוויג מראוונסברג, בתו של אוטו הרביעי, רוזן רוונסברג:
* אליזבת (מתה ב-1384) התחתנה עם אוטו, דוכס סקסוניה-ויטנברג, בנו של רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג; בנם היה אלברכט מסקסוניה-ויטנברג, דוכס לינבורג

מנישואיו השניים למרי:
* מתילדה התחתנה עם לודוויג הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, בנו של מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג

בשנת 1346 התחתן וילהלם עם אשתו השלישית, סופיה מאנהלט-ברנבורג, בתו של ברנהרד השלישי, נסיך אנהלט-ברנבורג. בשנת 1363 הוא התחתן עם אשתו הרביעית, אגנס מסקסוניה-לאוונבורג, בתו של אריק השני, דוכס סקסוניה-לאונבורג.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:דוכסים גרמנים
קטגוריה:נפטרים ב-1369
גיפסוניקטופס

גיפסוניקטופס (שם מדעי: Gypsonictops) הוא סוג של יונק קדום מסדרה לפטידקטידה אשר השתייך למשפחה גיפסוניקטופיים (Gypsonictopidae), והתקיים בקמפן והמאסטריכט שבקרטיקון העליון וככל הנראה שרד עד הפלאוקן (אף שבעבר סברו שנכחד בהכחדת הקרטיקון). היה זה אחד הנציגים המוקדמים ביותר בסדרה ואולי מראשוני האאותרים שהתחרו על סביבתם נגד המטאתרים והמולטיטוברקולטים או הכימולסטיס.

הסוג תואר ב-1927 בידי ג'ורג' גיילורד סימפסון והכיל שישה עד שבעה מינים. מאובניהם נתגלו לאורך ארצות הברית (בין השאר בתצורת הל קריק), בלגיה ואוזבקיסטן.

יונק זה היה קטן יחסית ומשקלו לא עלה על 2 ק"ג. הוא דמה ללפטיקטידיום והיה בעל נוסחת שיניים בעלת חמש קדם-טוחנות בלסת התחתונה, לעומת ארבע למרבית האאותרים של זמנו. מבנה זה עזר לו לתפוס בהצלחה טרף קטן כמו חרקים וזוחלים קטנים ביער. עם זאת, הוא לא הותאם לאכילת בשר או צמחייה. ככל הנראה דמה אורח חייו לזה של חדף פיל מודרני והיה פעלתני ביותר, בהתבסס על תזונתו. מבנה גופו של הגיפסוניקטופס דמה, בדומה לשאר הלפטידקטידים, לזה של שלייניים וישנם רק הבדלים קטנים במבנה השלד המפריד בינו לבין השלייתנים האמיתיים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1927
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' גיילורד סימפסון
קטגוריה:לפטידקטידה
קטגוריה:יונקים שחיו בקרטיקון עליון באמריקה הצפונית
קטגוריה:יונקים שחיו בפלאוקן באירופה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1927
בנימין פטרסן

בנימין פטרסן (בשוודית: Benjamin Patersen; 2 בספטמבר 1748/1750 – 1815) היה צייר וחרט יליד שוודיה הידוע בעיקר בשל נופי העיר סנקט פטרבורג.

== ביוגרפיה ==
בנימין פטרסן נולד בוורברג למשפחה של פקידי מכס. הרבה לא ידוע על שנותיו הראשונות וילדותו. הוא למד אמנות בגטבורג אצל סיימון פיק ועד מהרה הפך לחבר באגודת האמנות המקומית. בסוף שנות ה-70 נסע לפולין, לטביה וליטא. מ-1774 עד 1786 הוא התגורר ועבד בריגה.

בשנת 1787 הגיע פטרסן לסנט פטרסבורג. על פי פרסום בעיתון 'סנקט-פטרבורגסקיה ודומוסטי' ב-22 בינואר 1787 הוא שהה בבית מס' 154 ליד הגשר הכחול.

פטרסן התחתן ב-1791 והטביל את בתו ב-1795 בכנסיית קתרין הקדושה.

הוא מעולם לא איבד את הקשר עם שוודיה, ידוע שהוא ביקר במולדתו בשנת 1806. מאז 1790 הוא שלח את יצירותיו לתערוכות השנתיות באקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות, בשנת 1798, הוא היה חבר באקדמיה השוודית.

באמצע שנות ה-90 קיבל פטרסן את החוזה הראשון בחצר המלכותית הרוסית. עד מהרה מונה לצייר החצר.

== יצירה ומורשת ==
אף שהחל כאמן דיוקנאות, בגיל 38 התרכז פטרסן בנופים עירוניים ולאחר המעבר לסנט פטרסבורג הקדיש את אמנותו לעיר זו. בסביבות שנת 1800, בהזמנת הצאר פאבל הראשון, יצר פטרסן סדרה של יצירות המתארות את גדות נהר נווה, מה שזיכה אותו במינוי כצייר החצר.

רוב הנופים העירוניים שלו מציגים את קו האופק המוגדר ואת הגוונים הזהובים הכחלחלים של העיר. השמיים והמים בנהר ממלאים לעיתים קרובות תפקידים משמעותיים בקומפוזיציה. פטרסן צייר את רוב המבנים הבולטים של סוף המאה ה-18 בסנט פטרסבורג, כולל טירת סנט מייקל, האקדמיה האימפריאלית לאמנויות, ארמון טאוריד וכו'.

פטרסן יצר למעלה מ-100 מהנופים העירוניים של פטרסבורג - 33 מתוכם בשמן, השאר בצבעי מים או תחריטים כהים. כאוסף הם מצגים תיעוד היסטורי שאין לו תחליף של העיר כפי שהייתה באותה תקופה.

רוב יצירותיו מוחזקות על ידי הארמיטאז'.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="190">
File:Nevskie gate.jpg

File:Blist pet.jpeg

File:PoliceBridge1811.jpg

File:Paterssen View of English Embankment from Vasilyevsky Island part2 1799.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:ציירים שוודים
קטגוריה:ילידי 1748
קטגוריה:נפטרים ב-1815
The Nights

"The Nights" (בעברית: "הלילות") הוא סינגל מאת ה-DJ והמפיק המוזיקלי השוודי אביצ'י, שהופק על ידי אביצ'י והמפיק האיראני-שוודי אראש פורנורי. הסינגל יצא לאור ב-1 בדצמבר 2014 כסינגל המוביל ממיני-האלבום השני של אביצ'י, The Days / Nights. את המילים כתבו אביצ'י וכותבים שונים.

השיר הגיע למקום השישי במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי. ב-23 בינואר 2015, אביצ'י הוציא את "The Nights (Avicii by Avicii)", הרמיקס לשיר. השיר מופיע בגרסה הבריטית של אלבום האולפן השני של אביצ'י "Stories". השיר הושמע במשחק הווידאו "FIFA 15" של EA Sports. בשנת 2014, תוכנית הטלוויזיה "SportsCenter" ב-ESPN השתמשה ב-"The Nights" כשיר סיום השנה בספורט. הוא שימש גם כשיר הגול של קרוליינה הוריקנס מ-2015 עד 2018.

==וידאו קליפ==
ב-15 בדצמבר 2014, הקליפ הרשמי לסינגל "The Nights" פורסם ביוטיוב. נכון מאי 2023, הקליפ הגיע לכ-906 מיליון צפיות.

==קרדיטים וכוח אדם==
הסינגל הוקלט באולפני Foxy, לוס אנג'לס, קליפורניה.
* כתיבה – ניקולס פורלונג, גבריאל בנימין, ג'ורדן סוקוף, ג'ון פלדמן, אביצ'י
* הפקה – אביצ'י
* קופרודוקציה – אראש פורנורי
* שירה – ניקולס פורלונג
* הנדסה והפקה ווקאלית – זאק סרוויני
* גיטרה אקוסטית – קולין בריטיין
* גיטרה לאפ סטיל – וויל קרטר
* תופים – ג'ורדן סוקוף
* שירה נוספת – "The Mighty Riot"

== מיקומי שיא ותארים ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2014
קטגוריה:סינגלים מ-2014
קטגוריה:שירי אביצ'י
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי אביצ'י
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אביצ'י
קטגוריה:שירים על לילות
קטגוריה:שירי פולקטרוניקה
קטגוריה:שירי פלטינה משולשת בממלכה המאוחדת
בית הקברות היהודי בביירות

בית הקברות היהודי בביירות הוא בית הקברות היהודי היחיד בביירות, לבנון.

== מיקום ==
בית הקברות ממוקם קרוב לשכונת אשרפייה.

== רקע ==
בית הקברות נבנה בשנות ה-20 של המאה ה-19 כאשר נקבר בו ב-1829 הרב משה ידיד לוי.<ref name=":0"></ref> הוא מכיל 3,407 קברים ומתוחזק על ידי תושב מקומי.

בשנת 1857 החליט העות'מאן על הרחבת הדרך בין ביירות לדמשק. כתוצאה מכך חלק מבית הקברות והכניסה עליו נפגעו והוקמה כניסה חדשה. בתחילה שטח בין הקברות היה קטן שכן הקהילה היהודית באותה תקופה עמדה על כ-150 נפשות. עם התרחבות הקהילה היהודית בביירות, נקנו עוד שטחים מסביב לבית הקברות.<ref name=":0" />

במהלך מלחמת האזרחים בלבנון חצה הקו הירוק את בית הקברות והוא מוקש חלקית. בסוף המלחמה פונה בית הקברות מכל המוקשים על ידי צבא לבנון.<ref name=":0" /> בשנת 2019 נגרם נזק למספר קברים בעקבות סופה.
שער הכניסה לבית הקברות

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.philippbreu.com/2015/12/17/the-jewish-cemetery-of-beirut-lebanon/ The Jewish cemetery of Beirut, Lebanon], Philipp Breu

== הערות שוליים ==

ביירות
קטגוריה:ביירות: מבנים
קטגוריה:יהדות ביירות
וסיל קראבץ

וסיל רוסלנוביץ' קראבץ (באוקראינית: Василь Русланович Кравець; נולד ב-20 באוגוסט 1997 בלבוב שבאוקראינה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת דניפרו-1 מליגת העל האוקראינית.

== קריירת מועדונים ==
קראבץ נולד בלבוב שבאוקראינה, וגדל במחלקת הנוער של קרפטי לבוב המקומית. ב-10 במאי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק נגד צ'רנומורץ אודסה במסגרת ליגת העל האוקראינית.

ב-24 בינואר 2017 הושאל קראבץ למשך חצי עונה לדפורטיבו לוגו מהליגה הספרדית השנייה, עם סעיף רכישה. ב-12 ביוני הודיעה דפורטיבו לוגו כי סעיף הרכישה הופעל.

ב-13 בינואר 2019 חתם קראבץ על חוזה לארבע עונות וחצי בלגנס מהלה ליגה. ב-24 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, כשפתח בהרכב בתיקו 1-1 נגד ולנסיה.

ב-15 בינואר 2020 הושאל קראבץ למשך חצי עונה לדפורטיבו לוגו.

ב-11 בספטמבר 2020 הושאל קראבץ למשך עונה אחת ללך פוזנן מליגת העל הפולנית. ב-13 ביולי 2021 הושאל למשך עונה אחת לספורטינג חיחון מהליגה הספרדית השנייה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:מגני כדורגל אוקראינים
קטגוריה:כדורגלני קרפטי לבוב
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו לוגו
קטגוריה:כדורגלני לגנס
קטגוריה:כדורגלני לך פוזנן
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג חיחון
קטגוריה:כדורגלני וורסקלה פולטבה
קטגוריה:כדורגלני דניפרו-1
קטגוריה:לבוב: כדורגלנים
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1997
מחסומים

מחסומים הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2003 בבימויו של יואב שמיר. הסרט צולם בסגנון "סינמה וריטה" כתיעוד של שגרת החיים משני צדי המתרס של המחסומי צה"ל ביהודה ושומרון, דרך אוסף של סיטואציות יומיומיות. "מחסומים" הוא אחד הסרטים התיעודיים המצליחים ביותר שהופקו בישראל<ref></ref>.

== רקע ==
שמיר תיעד את המתרחש במספר מחסומים צבאיים ברמאללה, ג'נין ושכם במהלך השנים 2001–2003, שנות האינתיפאדה השנייה. בריאיון עמו אמר כי כולם קורבנות, החיילים והפלסטינים, וכי מטרתו הייתה להראות את השלכות הכיבוש על הפלסטינים, אבל יותר מכך, השפעתו על החברה.

מחסומים פתח את פסטיבל דוקאביב 2004 שהתקיים בסינמטק תל אביב. הסרט הופק בתמיכת ערוץ 8 (נגה תקשורת) והקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.

== תקציר ==
המצלמה מתעדת את האנשים שעוברים במחסומים השונים, שחלקם עמוסים יותר מאחרים. האירועים המתועדים כוללים מצבים בנאליים למדי או מתסכלים, בהם אנשים עוברים דרך המחסום ללא כל קושי לאחר שהציגו תעודה מזהה, אבל גם תקריות קשות יותר, שבהן שמיר בחר להתמקד.

== ביקורת ==
אף שהסרט תואר תחילה כ"אנטי ישראלי" הוא הוצג בפני חיילים ומפקדים בצה"ל, ומחלקת ההסברה של משרד החוץ שקלה לעשות בו שימוש<ref></ref>.

מרב יודילוביץ' אמרה על הסרט שהוא "לא נוח לצפייה", אבל הוא מראה את שני הצדדים באופן מאוזן<ref></ref>.

== פסטיבלים ופרסים ==
מחסומים זכה ביותר פרסים מכל סרט תיעודי ישראלי אי פעם. הסרט זכה בפרס הראשון בפסטיבל הסרטים הדוקומנטריים אידפא, והיה הסרט הישראלי הראשון שזכה בפרס בתחרות יוריס איוונס (Joris Ivens) במסגרת זו. הסרט נבחר על ידי מכון הקולנוע בוושינגטון כאחד ממאה הסרטים התיעודיים הטובים בכל הזמנים, ובמקום הרביעי ברשימת עשרים הסרטים הנבחרים לציון עשרים שנה לפסטיבל אידפא<ref></ref>.

בנוסף, הסרט הוקרן בפסטיבלים הבאים:
* IDFA 2003 פרס ראשון בתחרות
* Hotdocs, 2004 (פסטיבל הקולנוע התיעודי הבינלאומי בטורונטו, קנדה) פרס הסרט הבינלאומי הטוב ביותר
* 2004 San-Francisco – פרס ראשון
* DOKFEST מינכן 2004 – פרס תיעודי מיוחד
* Documenta מדריד 2004 – ציון לשבח
* Newport ארצות הברית 2004 – פרס ראשון דוקומנטרי
* New Directors ניו-יורק 2004
* אדינבורו 2004
* הפורום הבינ"ל סטוקהולם 2004
* Goeteborg שוודיה 2004
* סלוניקי 2004
* דוקאביב 2004
* It's All True ברזיל 2004
* פסטיבל אמנסטי הולנד 2004
* הונג-קונג 2004
* סיאטל 2004
* INPUT 2004
* סינגפור 2004
* כנס דוקומנטרי באירופה של EDN 2004
* ניו זילנד 2004
* סרייבו 2004
* ונקובר 2004, Calgary קנדה 2004
* Stranger Than Fiction אירלנד 2004
* שיקגו 2004
* ברגן נורווגיה 2004
* קופנהגן 2004
* דנוור 2004

== לקריאה נוספת ==
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==
* 

* הסרט מחסומים [https://vimeo.com/ondemand/checkpoint/12015445 לצפייה באתר Vimeo on demand] (בתשלום)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קולנוע ישראלי
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2003
קטגוריה:סרטים תיעודיים העוסקים בסכסוך הישראלי-פלסטיני
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
משה ישראל (רב ראשי)

משה ישראל (נפטר ב-1802) היה רבה הראשי של אלכסנדריה בשנים 1784–1802, וב-1801 מונה לרב הראשי של קהיר. 

הוא היה בן למשפחת ישראל, שממנה יצאו רבנים ראשיים במשך קרוב למאה שנים, מ-1730 לערך עד 1830. אביו חיים אברהם ישראל ודודו ראובן אליהו ישראל עמדו גם הם בראש רבנות קהיר ואלכסנדריה מספר שנים קודם לכן. 

ליהודי מצרים לא היה אז ארגון כלל ארצי. סמכותה של הרבנות הראשית של קהיר השתרעה על הקהילות היהודיות פורט סעיד, אל-מנסורה, בנהא ומית-ע'מר, בעוד שטנטא, דמנהור וכפר אל-זיאת היו בסמכות השיפוט של הרבנות הראשית של אלכסנדריה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלכסנדריה: רבנים ראשיים
קטגוריה:רבנים מצרים
קטגוריה:ילידי המאה ה-18
קטגוריה:נפטרים ב-1802
קו האורך 180

קו האורך 180 על מפת כדור הארץ.
קו התאריך הבינלאומי עובר מסביב לקו האורך 180.
קו האורך 180 או אנטימרידיאן<ref>המילה "אנטימרידיאן" יכולה גם להתייחס לקו האורך הנגדי עבור קו אורך ניתן. לדוגמה, קו אורך 20° מערב הוא האנטימרידיאן של 160° מזרח.</ref> הוא המרידיאן שנמצא 180 מעלות ממזרח וממערב למרידיאן הראשי, איתו הוא יוצר מעגל גדול המחלק את כדור הארץ לחצי הכדור המערבי והמזרחי. הוא נפוץ הן בקו האורך המזרחי והן בקו אורך המערבי. הוא עובר בעיקר במים הפתוחים של האוקיינוס השקט, אך עובר על פני יבשה ברוסיה, פיג'י ואנטארקטיקה. מרידיאן זה משמש בסיס לקו התאריך הבינלאומי, אך לעיתים חורגים ממנו כדי לשמור על עקביות תאריכים בתוך שטחי רוסיה, ארצות הברית, קיריבטי, פיג'י וניו זילנד.

קו האורך 180 מתחיל בקוטב הצפוני והולך דרומה לקוטב הדרומי, ועובר דרך:
{| class="wikitable"
! width="125" |קואורדינטות
!מדינה, טריטוריה או אוקיינוס
!הערות
|- valign="top"
| style="background:#b0e0e6;" |
| style="background:#b0e0e6;" |אוקיינוס הקרח הצפוני
| style="background:#b0e0e6;" |הקוטב הצפוני
|- valign="top"
|
|
|וראנגל
|- valign="top"
| style="background:#b0e0e6;" |
| style="background:#b0e0e6;" |ים צ'וקצ'י
| style="background:#b0e0e6;" |
|- valign="top"
|
|
|צ'וקוטקה
|- valign="top"
| style="background:#b0e0e6;" |
| style="background:#b0e0e6;" |מצר ברינג
| style="background:#b0e0e6;" |
|- valign="top"
| style="background:#b0e0e6;" |
| style="background:#b0e0e6;" |מצר אמצ'יטקה
| style="background:#b0e0e6;" |עובר ממזרח לאי סמיסופצ'נוי, אלסקה, ()
|- valign="top"
| style="background:#b0e0e6;" |
| style="background:#b0e0e6;" |האוקיינוס השקט
| style="background:#b0e0e6;" |עובר ממזרח לנוקולאלאה, ().
עובר ממערב לאי סיקוביה-אי-לאו, ()
|- valign="top"
|
|
|באיים ונואה לוו, רבי, וטאבאוני
|- valign="top"
| style="background:#b0e0e6;" |
| style="background:#b0e0e6;" |האוקיינוס השקט
| style="background:#b0e0e6;" |עובר ממזרח לאי מואלה, ()
, עובר ממערב לאי טוטויה, ()
עובר ממזרח לאי מאטוקו, ()
|- valign="top"
| style="background:#b0e0e6;" |
| style="background:#b0e0e6;" |האוקיינוס הדרומי
| style="background:#b0e0e6;" |
|- valign="top"
|
|אנטארקטיקה
|שטח חסות רוס, נתבע על ידי 
|- valign="top"
|
|אנטארקטיקה
| התחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט, הקוטב הדרומי
|}
קו אורך 180, [[טאבאוני, פיג'י]]
קו האורך עובר גם בין (אך לא קרוב במיוחד אל):

* איי גילברט ואיי פניקס, קיריבטי
* האי הצפוני ואיי קרמדק, ניו זילנד
* איי באונטי ואיי צ'טהאם, ניו זילנד

המקום היחיד שבו כבישים חוצים את קו האורך הזה, ושבו יש מבנים קרובים מאוד אליו, הוא בפיג'י.

== בעיות ייצוג תוכנה ==
ספריות תוכנה גאוגרפיות רבות או פורמטים של נתונים מקרינים את העולם כמלבן; לעיתים קרובות מאוד מלבן זה מפוצל בדיוק בקו האורך 180. לכן, לרוב זה לא-טריוויאלי כדי לבצע משימות פשוטות (כמו ייצוג אזור או קו) על פני קו האורך ה-180. כמה דוגמאות:

* מפרט GeoJSON מציע לפצל צורות כך שאף אחד מהחלקים שלהן לא יחצה את קו האורך.<ref></ref>
* ב-OpenStreetMap, אזורים (כמו הגבול של רוסיה) מפוצלים בקו האורך ה-180.

== ראו גם ==

* מרידיאן ראשי
* קו התאריך הבינלאומי

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האוקיינוס השקט
קטגוריה:קווי אורך
קרחון הינקלי

רכס סנטינל]] 
קרחון הינקלי (באנגלית: Hinkley Glacier) הוא קרחון ברכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

קרחון הינקלי זורם לכיוון צפון-מזרח החל מפסגת קורבט ומפסגת שנינג של מסיב וינסון.

הקרחון זורם בין הר סגרס ורכס זינסמייסטר ונשפך אל קרחון דייטר, דרומית-מזרחית מפסגת נבסקה, וצפונית-מערבית ממצוק סיפיי.

== היסטוריה ==
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 2006 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הקרחון נקרא על שם טוד ק. הינקלי (Todd K. Hinkley), בין השנים 2001–2006, דירקטור טכנולוגיה, במעבדת ליבת הקרח הלאומית (National Ice Core Laboratory) של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, הממוקמת בדונוור שבמדינת קולורדו שבארצות הברית.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=18850&fid=antgeo_128 מידע כללי]

הינקלי
ג'ואל ג'קסון

ג'ואל ג'קסון (באנגלית: Joel Jackson) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אוסטרלי.

== ביוגרפיה ==
ג'קסון נולד באלבני, אוסטרליה המערבית.

כשג'קסון היה בן 10, משפחתו עברה כמעט 2000 ק"מ צפונה לקראטה, לאחר שהוצע לאביו עבודה כמנהל בית הספר היסודי. בגיל 17, יצא ג'קסון לחילופי סטודנטים מטעם ארגון רוטרי לשנה לברזיל.

ג'קסון רצה בתחילה להתמקד בקריירה מוזיקלית. הוא החל לנגן בגיטרה לראשונה בגיל 14 ונסע לפרת' כדי להקליט מיני-אלבום.

בשנת 2011, ג'קסון עבר לסידני כדי ללמוד במכון הלאומי לאמנות דרמטית (NIDA). הוא סיים את לימודיו ב-NIDA בשנת 2013 וחזר לעבוד במפעלי המתכת ולסדנאות ההנדסה של קראטה.<ref></ref>

== קריירה ==
בשנת 2014, נבחן ג'קסון לתפקיד סצנה בודדת במיני-סדרה "Deadline Gallipoli", אך לאחר מכן הוצע לו לשחק בתפקיד ראשי לצד סם וורת'ינגטון. הסדרה שודרה באפריל 2015.

בספטמבר 2015, ג'קסון כיכב בתפקיד פיטר אלן במיני-סדרה על חייו של אלן, "Peter Allen: Not the Boy Next Door". בדצמבר 2015, בטקס פרסי האקדמיה האוסטרלית לקולנוע וטלוויזיה, זכה בפרס השחקן הראשי הטוב ביותר בדרמת טלוויזיה על תפקידו.<ref></ref> במאי 2016, בטקס פרסי הלוג'י השנתי ה-58, זכה ג'קסון בקטגוריית השחקן העולה החדש המצטיין ביותר על תפקידו בתור אלן.<ref></ref>

בפברואר 2017, ג'קסון שיחק לצד היידי ארנה במחזה "רק אתמול נולדה" בתיאטרון מלבורן.<ref></ref> באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "בחזרה מטואיצ'י" לצד דניאל רדקליף ואלכס ראסל.

בדצמבר 2018, ג'קסון הוציא את העונה הראשונה של הפודקאסט שלו "הגנב הטוב".<ref></ref>

בשנת 2019, ג'קסון גילם את הבלש ג'יימס סטיד בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "Ms Fisher's Modern Murder Mysteries". באותה שנה שיחק ג'קסון לצד השחקנית הבריטית מרים מרגוליס, בתפקיד הדוד העשיר בריאן בסרט בקולנוע "א' זה אושר".

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
! שנה
! סרט
! תפקיד
! הערות
|-
| 2017
| בחזרה מטואיצ'י
| מרקוס סטאם
|
|-
| 2019
| א' זה אושר
| הדוד העשיר בריאן
|
|-
| 2020
| בראש שלו
| ניק קאסידי
|
|-
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
! שנה
! סדרה
! תפקיד
! הערות
|-
| rowspan="2" | 2015
| Deadline Gallipoli
| צ'ארלס בין
| מיני סדרה
|-
|Peter Allen: Not the Boy Next Door
| פיטר אלן
| מיני סדרה
|-
| 2016
| The Wrong Girl
| לאכלן פורד
| מיני סדרה
|-
| 2017
| The Wrong Girl
| ליאם ג'ונסון
| 4 פרקים
|-
| 2018
| Safe Harbour
| דמיאן פאסקו
| מיני סדרה
|-
| 2019–2021
|Ms Fisher's Modern Murder Mysteries
| הבלש ג'יימס סטיד
|ס דרת טלוויזיה
|-
| 2020
| Mystery Road
| מקברייד
| 3 פרקים
|-
|}

== תיאטרון ==
{| class="wikitable"
|+ תיאטרון
! שנה
! כותרת
! תפקיד
! הערות
|-
| 2017
| רק אתמול נולדה
| פול וראל
| תיאטרון מלבורן
|-
|}

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable"
! שנה
! פרס
! קטגוריה
! עבודה
! תוצאה
|-
| rowspan="2" | 2015
| פרסי AACTA
| השחקן הראשי הטוב ביותר בדרמת טלוויזיה
| Peter Allen: Not the Boy Next Door
| 
|-
| פרסי AACTA
| השחקן הראשי הטוב ביותר בדרמת טלוויזיה
| Deadline Gallipoli
| 
|-
| rowspan="3" | 2016
| פרסי לוגי
| העולה החדשה המצטיין ביותר
| Peter Allen: Not the Boy Next Door
| 
|-
| פרסי לוגי
| העולה החדשה המצטיין ביותר
| Deadline Gallipoli
| 
|-
| פרסי לוגי
| הכישרון החדש הפופולרי ביותר
| 
| 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות באוסטרליה
קטגוריה:זוכי פרס ACTAA: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אוסטרלים
ג'ובאני בלזוני

חרותת על קיר חדר הקבורה בפירמידת חעפרע: "תגליתו של ג. בלזוני, 2 במרץ 1818"]]
Younger Memnon}}
ג'ובאני בלזוֹני (באיטלקית: Giovanni Battista Belzoni; 5 בנובמבר 1778, פדובה – 3 בדצמבר 1823) היה חוקר מצרים העתיקה והרפתקן איטלקי. בין היתר הוא גילה את מקדש אבו סימבל.

==קורות חייו ומעשיו==
ג'ובאני בלזוֹני נולד בפדובה למשפחה מרובת ילדים, היו לו 13 אחים ואחיות. המשפחה הייתה במקור מרומא ובגיל 16 חזר אליה. הוא למד הנדסה מספר שנים. בשנת 1798 רומא נכבשה על ידי כוחות צרפת ובשנת 1800 בלזוני עבר להולנד שבה התפרנס כספר.

בשנת 1803 בלזוני נמלט לאנגליה כדי לא להגיע למעצר בעקבות חובות. בהיותו באנגליה הוא התחתן והצטרף לצוות של קרקס ונודע בכינוי "בלזוני הגדול" בשל גובהו וכוחו הרב. בשנת 1812 ביחד עם צוות הקרקס הוא נסע לסבב הופעות באירופה ובשנת 1815 הגיע למלטה. במלטה ניסה בלזוני לעניין את נציגו של שליט מצרים מוחמד עלי במכונה הידראולית שבנה, אך ללא הצלחה יתרה. בהמלצת יוהאן לודוויג בורקהרדט הוא עבר למצרים שם פעל גם בשירותו של הקונסול הבריטי הנרי סולט ברכישת עתיקות. בין היתר ניהל את שינוע פסלו של רעמסס השני במשקל של 7.25 טון מהרעמסאום בתבאי שבמעלה הנילוס עד נמל אלכסנדריה ואילך עד בריטניה, שם נרכש על ידי המוזיאון הבריטי.

בהיותו במצרים בלזוני ערך מספר מסעות. הוא גילה מחדש מקדש אבו סימבל בשנת 1817. הוא היה הראשון שהצליח להיכנס לפירמידת חעפרע, גילה את מקום קבורתו של סתי הראשון וערך תגליות נוספות, בהן סקירה וזיהוי של אתר ברניקי טרוגלודיטיקה לחוף הים האדום. בשנת 1819 חזר בלזוני לאנגליה ותיאר את המסע בספרו Narrative of the Operations and Recent Discoveries within the Pyramids, Temples, Tombs and Excavations in Egypt and Nubia. בשנת 1820 הוא ארגן תערוכה עם הממצאים מקבר סתי הראשון ובהמשך העביר את התערוכה לפריז.

בשנת 1823 הפליג עם אשתו שרה בלזוני למערב אפריקה בכוונה להגיע לטימבוקטו. בלזוני הצליח להיכנס לממלכת דהומיי (בשטחי ניגריה המודרנית), אך שם חלה בדיזנטריה ומת.

בשנת 1829 שרה בלזוני פרסמה את ציוריו מעמק המלכים.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*Mayes, Stanley. The Great Belzoni: The Circus Strongman Who Discovered Egypt`s Treasures. Tauris Parke Paperbacks (2003). 
</div>
==קישורים חיצוניים==

* [https://archive.org/details/narrativeofopera00belz/page/n10/mode/2up תיאור מבצעיו ותגליותיו של בלזוני במצרים, נכתב על ידיו ופורסם ב-1820] 
* סטנלי ליין-פול, "[https://en.wikisource.org/wiki/Dictionary_of_National_Biography,_1885-1900/Belzoni,_Giovanni_Baptista ג'ובאני בטיסטה בלזוני]", מילון הביוגרפיות הלאומיות הבריטי , 1885 
* 
* [https://en.wikisource.org/wiki/1911_Encyclop%C3%A6dia_Britannica/Belzoni,_Giovanni_Battista ג'ובאני בטיסטה בלזוני, אנציקלופדיה בריטניקה, מהדורת 2011] 

קטגוריה:אמני קרקס
קטגוריה:ארכאולוגים בריטים
קטגוריה:אפריקה: חוקרים ומגלים
קטגוריה:ילידי 1778
קטגוריה:נפטרים ב-1823
כביש 93 (ארצות הברית)

כביש 93 (אנגלית: U.S. Route 93) הוא כביש אורך מצפון לדרום ארצות הברית במערב ארצות הברית. הכביש מתחיל בכביש 60 בוויקנבורג, אריזונה ומסתיים בגבול ארצות הברית–קנדה מצפון ליוריקה במחוז לינקולן, מונטנה, שם הכביש ממשיך לתוך רוסוויל, קולומביה הבריטית, ככביש מהיר 93. ערים מרכזיות שכביש 93 עובר בהן כוללות: קינגמן, לאס וגאס, טווין פולס ומיזולה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארצות הברית: כבישים
ואסילי טרופינין

ואסילי טרופינין (ברוסית: Васи́лий Тропи́нин; 30 במרץ 1776 – 16 במאי 1857) היה צייר רומנטי רוסי. רוב חייו היה כצמית; הוא לא השיג את חירותו עד גיל ארבעים שנה. שלוש מיצירותיו החשובות הן דיוקן של אלכסנדר פושקין וציורים בשם "יוצרת התחרה" ו"רוקמת הזהב".

== ביוגרפיה ==
ואסילי נולד כצמית של רוזן מינכן בכפר קורפובו שבנובגורוד ולאחר מכן הועבר לרוזן מורקוב כחלק מהנדוניה של בתו של מינכן. עד מהרה הוא נשלח לסנט פטרסבורג כדי ללמוד מקצוע של קונדיטור. במקום ללמוד את המקצוע שלו, השתתף טרופינין בחשאי בשיעורי ציור חינם באקדמיה הקיסרית לאמנויות.

בשנת 1799, הבעלים שלו איפשר לטרופינין ללמוד באקדמיה כסטודנט ללא תואר (Postoronny uchenik). הוא לקח שיעורים ונתמך על ידי נשיא האקדמיה אלכסנדר סטרוגנוב. בשנת 1804 הוצגה עבודתו של טרופינין ״נער מתאבל על ציפור מתה״ בתערוכת האקדמיה וצוינה על ידי הקיסרית הרוסית באותה תקופה.

עם ראשית הצלחתו, הביא הרוזן מורקוב את טרופינין מסנט. פטרבורג לאחוזתו האוקראינית קוקבקה. טרופינין מונה לקונדיטור. עד מהרה שינה הבעלים את דעתו והטיל על טרופינין להעתיק את יצירותיהם של ציירים אירופאים ורוסים ולהפיק דיוקנאות של בני הזוג מורקוב. טרופינין גם צייר בכנסייה המקומית. 

טרופינין בילה כעשרים שנה מחייו באוקראינה, ורבות מיצירותיו מאותה תקופה היו של אנשים אוקראינים והאזור הכפר האוקראיני.<ref></ref> טרופינין העיד כי ״למדתי מעט... באקדמיה, אבל למדתי... במלורוסיה. שם ציירתי מהטבע ללא מנוחה, ציירתי הכל והעבודות הללו, כך נראה, הן הטובות מכולן שיצרתי״.<ref>Spirit of Ukraine: 500 Years of Painting. Winnipeg Art Gallery. 1991, pg. 184</ref>

היצירות הבולטות ביותר של אותה תקופה הן דיוקן אשת האמן (1809), דיוקן בנו של האמן (בערך 1818), דיוקן הסופר וההיסטוריון נ.מ. קרמזין (1818).

ב-1823, בגיל 47, הפך טרופינין לאדם חופשי ועבר למוסקבה. באותה שנה הציג את ציוריו "יוצרת התחרה", "הקבצן" ודיוקנו של האמן סקוטניקוב לאקדמיה הקיסרית לאמנויות וקיבל את התעודה הרשמית של צייר. בשנת 1824 הוא קיבל תואר אקדמאי.

מאז 1833 הוא ניהל את שיעורי האמנות הציבורית של מוסקבה שהפכו מאוחר יותר לבית הספר של מוסקבה לציור, פיסול ואדריכלות.

בשנת 1843 הוא נבחר לחבר כבוד באגודת האמנות של מוסקבה.

הוא נפטר בשנת 1857 ונקבר בבית הקברות וגנקובו. במהלך חייו צייר טרופינין יותר מ-3,000 דיוקנאות.

בשנת 1969 נפתח מוזיאון טרופינין במוסקבה.<ref></ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="190">
File:Vasily Tropinin - Кружевница - Google Art Project.jpg

File:Tropinin SemeyPtMorkovyxGTG.jpg

File:Tropinin ZolotoshveykaGTG.jpg

File:AleksandrPushkin.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין וגנקובסקויה
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1776
קטגוריה:נפטרים ב-1857
אלכסנדר סטרוגנוב

אלכסנדר סרגייביץ' סטרוגנוב (ברוסית: Алекса́ндр Серге́евич Стро́ганов; 1733–1811) היה ברון רוסי ובן למשפחת סטרוגנוב. הוא היה חבר בוועדת הייעוץ הפרטית של הצאר אלכסנדר הראשון ועוזרו של שר הפנים. הוא שימש נשיא של האקדמיה הקיסרית לאמנויות, מנהל הספרייה הקיסרית הרוסית וחבר האקדמיה הרוסית.

== ביוגרפיה ==
סטרוגנוב נולד ב-3 בינואר 1733 בסנקט פטרבורג, בנו של הברון סרגיי גריגורייביץ' סטרוגנוב. במהלך השנים 1752–1757 למד באוניברסיטאות ג׳נואה, בולוניה (אוצרות אמנות) ופריז (כימיה, פיזיקה ומטלורגיה). בפריז הוא היה חבר בבונים החופשיים. <ref></ref>

לאחר מות אביו בשנת 1756, הוא השלים את עיטור ארמון סטרוגנוב בשנת 1760. בשנת 1780 הפך לסנאטור. ב-1783 הפך לחבר באקדמיה הרוסית, ולאחד מעורכי המילון האקדמי.

סטרוגנוב היה חבר בוועדה לפיתוח קוד החוקים החדש בתקופת שלטונה של קתרינה הגדולה (1762–1796). משנת 1800 ועד מותו היה נשיא האקדמיה האימפריאלית לאמנויות ומנהל הספרייה הציבורית הקיסרית (1800–1811). הוא היה המנהל השני של הספרייה. הוא גם היה חבר במועצת המדינה.

משנת 1801 שימש כיושב ראש מועצת הנאמנים, ומפקח על קתדרלת קאזאן, בסנקט פטרבורג. <ref></ref>

ב-1805 הציע לאלכסנדר הראשון להקים מאגר כתבי יד מיוחד בספרייה הקיסרית. כתבי יד שנלקחו מאוסף פיטר פ. דוברובסקי היוו את הבסיס לאוסף זה.

סטרוגנוב היה גם אספן של תמונות של אמנים מפורסמים.

הוא מת ב-27 בספטמבר 1811 בסנקט פטרסבורג.

== קישורים חיצוניים ==

* 
== הערות שוליים ==

קטגוריה:נדבנים
קטגוריה:אצולה רוסית
קטגוריה:אבירי מסדר העיט הלבן
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:ילידי 1733
קטגוריה:נפטרים ב-1811
לוח לוב

הצד הקדמי
הצד האחורי
לוח לוב (הידוע גם בשם לוח עיר,<ref name=":2">Lloyd 2010, p. 841.</ref> פלטת השלל הלובית, פלטת המחווה הלובית, פלטת המצור ופלטת טהנו או טיהנו) הוא החלק התחתון ששרד של לוח אבן קוסמטי הנושא קישוט מגולף וכתיבה הירוגליפית. הוא מתוארך לתקופת הנקדה השלישית או לתקופה הפרוטודינסטית של מצרים (כ-3200 עד 3000 לפני הספירה). הלוח נמצא באבידוס, מצרים.<ref name=":3">Abeer El-Shahawy 2010, p. 20.</ref>

הלוח עשוי מצפחה, אורכו כ-19 ס"מ ורוחבו כ-22 ס"מ. הלוח שוכן בחדר 43 בקומת הקרקע של המוזיאון המצרי, קהיר, ומספר יומן כניסתו הוא JE27434 והמספר הכללי הקטלוגי שלו הוא CG14238.

== תוכן ==
הירוגליף מוקדם של "לוב" בפלטת לוב
מצד אחד של הלוח, יש סצנה של הליכה של בעלי חיים בתוך הרשומות.<ref name=":1">Stephan Seidlmayer 1998, p. 28.</ref><ref name=":0">[http://www.gem.gov.eg/index/Gallery%20-G1_5.htm Fragment of The Tehenu palette "Libyan Tribute" tablet], official website of The Grand Egyptian Museum</ref> מתחת לבעלי חיים אלו נמצא בוסתן עצי זית, והכתובת ההירוגליפית ת'נו או ת'הנו (מתועתק בדרך כלל כטהנו), ככל הנראה טופונים של דלתא הנילוס המערבי או, על פי רוב החוקרים, מה שהיה מזוהה לאחר מכן עם לוב העתיקה. הדמות מורכבת ממקל השלכה על אליפסה, שמשמעותה "אזור", "מקום", "אי", טופונים של לוב או הדלתא המערבית המבוטאת ת'נו, ת'ייהנו.<ref></ref>

הצד ההפוך של הלוח הלובי מציג את רגליהם של כמה אנשים מעל קו הרישום. לפי הרישום, מתוארות שבע עיירות מבוצרות, כששם כל עיר כתוב בחומה. מעל כל עיירה, בעל חיים תופס את חומה עם ההירוגליף מר (מעדר). גונטר דרייר פירש את הסצנה הזו כזירת הרס ובעלי החיים, או הסטנדרטים של בעלי החיים, כשמות מלכותיים. עם זאת, חוקרים אחרים הציעו כי בעלי החיים מייצגים צבאות מלכותיים או סמלים. פרשנות אחרת לגמרי היא שהסצנה מייצגת את יסוד הערים הללו.

== ראו גם==
* רשימת לוחות צבעים קדומים
* לוח קוסמטי

== לקריאה נוספת ==
* אביר אל-שאהווי. [https://books.google.gr/books?id=cAyjwKyoHiEC&pg=PA20&dq=%22libyan+palette%22&hl=el&sa=X&ei=UydHVafQBYbkUfyNgMAH&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false המוזיאון המצרי בקהיר] , (הוצאת האוניברסיטה האמריקאית בקהיר 2005), 
* Lloyd, Alan B. A Companion to Ancient Egypt, vol.1, (Blackwell 2010),
* סיידלמאייר, סטפן. מצרים: עולם הפאהונים, עורכים: רג'ין שולץ, מתיאס זיידל, (קונמן, 1998),
* ווילקינסון, טובי. מצרים השושלת המוקדמת, (Routledge, 1999),

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.eternalegypt.org/EternalEgyptWebsiteWeb/HomeServlet?ee_website_action_key=action.display.element&story_id=&module_id=&language_id=1&element_id=60586 פלטת לוב] (כוללת תמונות מולטימדיה מתקרבות של החלק הקדמי והאחורי של הפלטה, בחלון קופץ).
* [https://web.archive.org/web/20070505041107/http://www.egyptianmuseum.gov.eg/details.asp?which2=660 מבט אחורי של הצבעים] (האתר הרשמי של המוזיאון המצרי, קהיר)
* [http://xoomer.alice.it/francescoraf/hesyra/palettes/tehenu.htm מבט גדול מלפנים ומאחור] (כולל ביבליוגרפיה של מאמרים מצרים המתייחסים ללוח)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ממצאים ארכאולוגיים מאבן
קטגוריה:מצרים העתיקה
מתילדה בלינד

מתילדה בלינד (באנגלית: Mathilde Blind; 21 במרץ 1841, מנהיים – 26 בנובמבר 1896) הייתה סופרת, משוררת ומבקרת ספרות בריטית.

==ביוגרפיה==
מתילדה בלינד נולדה במנהיים למשפחה של יעקב כהן ופרדריק אטלינגר. כאשר היא הייתה בת שנה אביה נפטר ובאותה שנה אלמנתו התחתנה עם קרל בלינד. קרל בלינד היה מהפכן ולאור השתתפותו במהפכה גורש מדוכסות הגדולה של באדן. בסביבות 1852 הם הגיעו ללונדון ובאותה תקופה מתילדה שינתה שם משפחתה ל-בלינד.

בלונדון מתילדה למדה בבית ספר לבנות. בהמשך היא עברה לציריך, אך בהיותה אישה לא קיבלה אישור להגיע להרצאות של אוניברסיטת ציריך. היא לקחה שיעורים פרטיים אצל קונו פישר. בשנת 1866 אחיה פרדיננד התנקש באוטו פון ביסמרק והתאבד בכלא. בשנת 1867 בלינד פרסמה ספר שירים Poems שהוקדשו לזכר אחיה ולמורה של בלינד מהפכן איטלקי ג'וזפה מציני. השקפת עולם של בלינד הושפעו רבות ממהפכנים רבים שהיו באים לבית המשפחכה לרבות קרל מרקס ולואי בלנק. כמו כן היא הייתה מעורבת בתנועת נשים.

בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19 בלינד החלה לפרסם את היצירות שלה תחת שמה. בשנת 1870 היא העבירה הרצאה על יצירות של פרסי ביש שלי. במשך 15 שנים היא עבדה כמבקרת ספרות כתב עת ב־Athenaeum.

בעקבות ביקור בסקוטלנד, בלינד פרסמה מספר ספרי שירה. בשנות ה-80 היא כתבה ספר ביוגרפי על ג'ורג' אליוט ומאדאם רולאן.

ספר פרוזה היחיד של בלינד "Tarantella" לא זכה להצלחה יתרה. בשנת 1893 הוא תורגם לצרפתית ואך יצאה מהדורה נוספת של הספר באנגלית.

בשנת 1889 היא פרסמה ספר שירה The Ascent of Man כתגובה לתאוריה של צ'ארלס דרווין.

בלינד נפטרה בשנת 1896 בלונדון.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.gutenberg.org/ebooks/authors/search/?query=Blind,+Mathilde מתילדה בלינד בפרויקט גוטנברג]
* 

קטגוריה:מבקרות ספרות בריטיות
קטגוריה:משוררות בריטיות
קטגוריה:סופרות בריטיות
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1841
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1896
שש חברות בע"מ

שש חברות בע"מ (באנגלית: ) היה מיזם משותף של חברות בנייה, שהוקם כדי לבנות את סכר הובר על נהר הקולורדו בנבאדה ובאריזונה.

מאוחר יותר החברות השותפות בנו גם את סכר פארקר, חלק מסכר גרנד קולי, מוביל המים של נהר הקולורדו על פני מדבריות מוהאבי וקולורדו לדרום קליפורניה העירונית, ופרויקטים גדולים אחרים.

החברות שהיו שותפות למיזם הן:
# חברת הנרי ג'יי קייזר מאוקלנד, קליפורניה ותאגיד בכטל מסן פרנסיסקו. נרשמו כחברה אחת בשם "בכטל-קייזר": 30%
# מקדונלד וקאן מלוס אנג'לס: 20%
# יוטה קונסטרקשן קומפני מאוגדן, יוטה: 20%
# מוריסון-קנודסן מבויסי, איידהו: 10%
# חברת פסיפיק ברידג' מפורטלנד, אורגון :10%
# J.F. Shea Co מפורטלנד, אורגון: 10%

==ראו גם==
* סכר גרנד קולי
* סכר פארקר

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* [https://www.usbr.gov/lc/hooverdam/museum/clippings/clipart73.pdf Six Companies, Now Single Unit, Ready to Sign Contract for Hoover Dam]; newspaper article; unknown date.
* Myrick, David F. (1992). Railroads of Nevada and Eastern California. Vol. 2: The Southern Roads. Reno: University of Nevada Press. pp. 734–752. .
* Wolf, Donald E. (1996). Big Dams and Other Dreams: The Six Companies Story. University of Oklahoma Press. .
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:נהר הקולורדו
נמר מערות

נמר מערות הקרוי גם נמר פליסטוקני או נמר עידן הקרח האירופי (שם מדעי: Panthera pardus spelaea) הוא תת-מין קדום של נמר שחי ברחבי אירופה, בתקופת הפליסטוקן. בגודלו הוא דמה לנמר מודרני והוא חי מלפני 600,000-11,000 שנה.

== תיאור ==
נראה שנמר המערות דמה במראהו ובפרווה לנמר שלג או לנמר פרסי. גולגולת הנמר הייתה בינונית-ארוכה ומאפייניה קרובים לנמר פרסי. כמה מהתיאורים נמצאו במערת שובה, צרפת ומראים שנמר המערות דמה לנמר מודרני. עם זאת, לא ברור אם חברבורות הנמר היו גדולות בדומה לנמרים החיים כיום. בניגוד לנמר מודרני, בטן הנמר הייתה בהירה ללא כתמים. שרידי נמרים באירופה מעידים כי נמרים שחיו באזורים קרים יותר גדולים יותר מנמרים שחיו באזורים חמים. בדומה לנמרים אחרים, גם אצל נמרי המערות היה דימורפיזם מיני, שכן הזכר היה גדול מהנקבה.

== תפוצה ==
שרידים של נמרי מערות נחפרו ונמצאו בשווייץ, בריטניה, גרמניה, צרפת, ספרד, פולין, איטליה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה ואוקראינה.

השרידים הקדומים ביותר נמצאו באתר האכיאולוגי Grotte du Vallonnet בצרפת ובגרמניה והם מתוארכים ל-600,000 שנה, בתקופת הפליסטוקן מוקדם. שלד שלם של נמר מערות נמצא במערת Vjetrenica Cave, בוסניה והרצגובינה. בנוסף לשלד הנמר, אותרו גם ארבעה שרידי נמר נוספים והם מתוארכים ל-37,000-29,000. במערת שובה שבצרפת אותרו ציורי מערות של נמרים בני 37,500 שנה. השרידים המאוחרים ביותר של נמרים ברחבי אירופה נמצאו בקרואטיה והם מתוארכים ל-24,000 שנה. בגרמניה שרידים צעירים יותר של נמרי מערות תוארכו ל-11,000 שנה.

שרידי נמרים שתוארכו לתקופת ההולוקן נמצאו בספרד, איטליה ובחבל הבלקן. השרידים הצעירים ביותר של נמרים אירופיים נמצאו באוקראינה והם מתוארכים ל-2,000 שנה. בנוסף, נתגלו שרידים נוספים במערב יוון ובהרי הקרפטים. שרידים אחרים של הנמר אותרו באולביה, אוקראינה. שרידים צעירים יותר באולביה עשויים להיות נמרים שהובאו מאסיה הקטנה וחיו בשבי. אולביה אז הייתה מושבה יוונית בתקופה אליה הובאו הנמרים.

שרידים של נמרי מערות נמצאו לעיתים במערות, שם כנראה חיפשו מקום למחסה או שהחביאו את טרפם. לפי הממצאים, נמרי המערות העדיפו בעיקר מערות קטנות. ככל הנראה, מכיוון שמערות גדולות נשלטו על ידי טורפים גדולים יותר (כמו אריה מערות ודוב מערות). במערות קדומות באירופה אותרו יותר שרידי אריה מערות מאשר נמרי מערות, ולרוב שרידיהם במערות מיוחסים לשרידים של פרטים בוגרים. דבר שמרמז כי נמרי המערות לא גידלו את גוריהם במערות. עם זאת, נמצאו נמרי מערות במערות גדולות ובשקעים עמוקים, כמו במערת Zoolithen Cave שבגרמניה. ייתכן שתזונתו של נמר המערות דמתה לזו נמר השלג, והם צדו בעיקר חזירי בר, יעלים ואיילים. סביר להניח שנמר המערות היה נוהג לצוד דובים במהלך תרדמה במאורותיהם. באזורים קרים, נמרי המערות שכנו בעיקר ביערות הרריים, אלפיניים ובהרים מעל קו העצים, אך יש עדויות לכך שנמרי מערות חיו גם באזורים פתוחים, כגון ערבות.

קטגוריה:יונקים שחיו בפליסטוקן באירופה
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1936
קטגוריה:נמר
קטגוריה:טורפים שחיו בפליסטוקן
קטגוריה:פנתרים פרהיסטוריים
דוכס רטלנד

דוכס רטלנד (באנגלית: Duke of Rutland) הוא תואר אצולה אנגלי הניתן בממלכה המאוחדת. הדוכסות נקראת על שם אזור רטלנד במזרח המידלנדס, היא נוסדה ב-1703 על ידי המלכה אן עם הפיכת רוזן רטלנד התשיעי ג'ון מנרז לדוכס רטלנד הראשון, זאת כאות הוכרה לתרומתו במהלך המהפכה המהוללת. החל מ-1999, נושא בתואר זה דייוויד מנרז, דוכס רטלנד ה-11 לצד אשתו ריצ'ל אמה מנרז דוכסית רטלנד.

רוזנות רטלנד שקדמה לדוכסות הוקמה לראשונה ב-1390 עבור אדוארד מנוריץ', דוכס יורק (נכדו של אדוארד השלישי), אך פסקה להתקיים עם מות בנו ריצ'רד פלנטג'נט, דוכס יורק לאחר שנשללו תאריו והוחזרו למלך. הרוזנות הוקמה מחדש ב-1446 עבור אדמונד, בנו השני של ריצ'רד פלנטג'נט ואחיו הצעיר של אדוארד (לעתיד מלך אנגליה אדוארד הרביעי), עם מותו של אדמונד הרוזנות חדלה שוב מלהתקיים. בפעם השלישית הוקמה הרוזנות מחדש עבור תומאס מנרז (נכד-נכדו של ריצ'רד פלטג'נט) שהפך לרוזן רטלנד הראשון ב-1525 ומאז התקיימה הרוזנות באופן רציף, ב-1703 ג'ון מנרז, רוזל רטלנד התשיעי, קודם לדוכס רטלנד הראשון ונוסדה הדוכסות.

לצד התואר 'דוכס רטלנד' שאר תוארי הדוכסות כוללים את מרקיז גרנבי (הניתן באופן מסורתי ליורש העצר של הדוכסות), רוזן רטלנד, ברון מנרז מהדון במחוז דרבי, וברון רוס מביוור במחוז ליסטר. אחוזת הדוכסות היא טירת ביוור שם שוכן הדוכס ומשפחתו ובבעלות הדוכסות גם בית הדון. הדוכסות מזוהה באופן היסטורי עם דוכסות יורק (הסמוכה גאוגרפית לאחוזות רטלנד), מאז נוסדה בפעם השלישית היא נמצאת בידי משפחת מנרז (Manners), צאצאי דוכס יורק ריצ'רד פלנטג'נט.

==דוכסי רטלנד==
* ג'ון מנרז, דוכס רטלנד הראשון (1711–1638) – בנו היחיד של רוזן רטלנד השמיני
* ג'ון מנרז, דוכס רטלנד השני (1721–1676) – בנו של הדוכס הראשון
* ג'ון מנרז, דוכס רטלנד השלישי (1779–1696) – בנו הבכור הדוכס השני
* צ'ארלס מנרז, דוכס רטלנד הרביעי (1787–1754) – נכדו של הדוכס השלישי
* ג'ון הנרי מנרז, דוכס רטלנד החמישי (1857–1778) – בנו הבכור של הדוכס הרביעי
* צ'ארלס ססיל מנרז, דוכס רטלנד השישי (1888–1815) – בנו השלישי של הדוכס החמישי
* ג'ון ג'יימס רוברט מנרז, דוכס רטלנד השביעי (1906–1818) – בנו הרביעי של הדוכס החמישי
* הנרי ג'ון ברינסלי מנרז, דוכס רטלנד השמיני (1852–1925) – בנו הבכור של הדוכס השביעי
* ג'ון הנרי מונטגיו מנרז, דוכס רטלנד התשיעי (1886–1940) – בנו הצעיר של הדוכס השמיני
* צ'ארלס ג'ון רוברט מנרז, דוכס רטלנד העשירי (1919–1999) – בנו הבכור של הדוכס התשיעי
* דייוויד צ'ארלס רוברט מנרז, דוכס רטלנד ה-11 (נולד ב-1959) – בנו הבכור של הדוכס העשירי
** יורש העצר הוא צ'ארלס ג'ון מונטגיו מנרז, מרקיז גרנבי (נולד ב-1999) – בנו הבכור של הדוכס ה-11

==קישורים חיצוניים==

רטלנד
לורן מקפדיין

לורן מקפדיין (באנגלית: Lorne MacFadyen; נולד ב-27 במאי 1990) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה סקוטי.

==ביוגרפיה==
מקפדיין נולד ב-27 במאי 1990 באי סקאי, האי הגדול והצפוני ביותר מבין האיים ההברידיים הפנימיים הצפוניים בסקוטלנד. לאחר שסיים את לימודיו בקונסבטוריון המלכותי בסקוטלנד בשנת 2015, עבר ללונדון ולגלאזגו לסירוגין כדי להתמקד בקריירת המשחק.

==קריירה==
===תיאטרון===
מקפדיין החל את הקריירה בתיאטרון. בין היתר שיחק במחזה "The Country Wife". ובמחזה "תרגיל בחמש אצבעות" של המחזאי פיטר שאפר. 
בשנת 2019 שיחק במחזה "פיטר גינט" עיבוד מודרני למחזה "פר גינט" מאת הנריק איבסן.

===קולנוע וטלוויזיה===
בשנת 2011 שיחק בסרט הקצר "A Cuillin Risin" שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד בסרט הקולנוע "חלקם של מלאכים", של הבמאי קן לואץ'. באותה שנה שיחק בסרט הקצר "One Night in Sutherland Hill" ובתפקיד קטן בסרט הקולנוע "Electric Man".
בשנת 2013 שיחק בסרט הקולנוע "RSJ" ובסרט הקצר "Foxy and Marina".

בשנת 2014 הופיע בסדרת הטלוויזיה "Shetland" ובסרט הקצר "Letter From An Old Boy". בשנת 2016 הופיע בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "West Skerra Light".

בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הבריטית, "המישור". בשנת 2017 גילם את בובי במיני סדרת הטלוויזיה הבריטית "טינה ובובי". באותה שנה שיחק בסדרת הטלוויזיה "Grantchester".

בשנת 2018 שיחק בסרט הקולנוע "נוכחות זרה" ובסרט הקולנוע "מלחמתו של רוברט דה ברוס".

בשנת 2020 שיחק בפרק במיני סדרה "המשחרר: מבצע אוולאנש".

בשנת 2021 שיחק לצד אדם ג'יימס בסדרת הטלוויזיה "חקירה במצולות", בתפקיד לוטננט מתיו דאוארד, מומחה למיפוי סונאר. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "מבצע קציצה" ולוהק לתפקיד במיני-סדרת הטלוויזיה 
פיסטול.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שחקני תיאטרון סקוטים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סקוטים
קטגוריה:סקוטים שנולדו ב-1990
קרב צ'רנוביל

קרב צ'רנוביל (ברוסית: Бои за Чернобыль, באוקראינית: Бої за Чорнобиль) היה עימות צבאי באזור ההדרה של צ'רנוביל בין הכוחות המזוינים הרוסים והכוחות המזוינים של אוקראינה ב-24 בפברואר 2022, במהלך היום הראשון של הפלישה הרוסית לאוקראינה. כוחות רוסים שפלשו ממדינת בלארוס השתלטו על אזור תחנת הכוח הגרעינית צ'רנוביל עד סוף אותו יום. הכוחות כנראה השתמשו באזור כאזור היערכות לקראת תקיפת הבירה קייב.<ref></ref>

==רקע==
מחסום ביטחוני באזור צ'רנוביל, 2010
במהלך אסון צ'רנוביל ב-1986, שוחררו כמויות גדולות של חומר רדיואקטיבי מתחנת הכוח הגרעינית בצ'רנוביל אל הסביבה. האזור ברדיוס של 30 ק"מ המקיף את הכור שהתפוצץ פונה ונסגר על ידי הרשויות הסובייטיות. לאחר התפרקות ברית המועצות, אזור זה הפך לחלק מאוקראינה העצמאית החדשה, ונוהל על ידי שירות החירום הממלכתי של אוקראינה.

==מהלך הקרב==
ב-24 בפברואר 2022, היום הראשון של הפלישה הרוסית לאוקראינה, במהלך אחר הצהריים הודיעה ממשלת אוקראינה כי הכוחות הרוסיים פתחו במתקפה כדי לכבוש את אזור ההדרה של צ'רנוביל. עד סוף היום הודיעה ממשלת אוקראינה עוד כי הכוחות הרוסיים כבשו את צ'רנוביל ופריפיאט. בעקבות הלכידה הרוסית של אזור ההדרה, הודיעה ממשלת ארצות הברית על "דיווחים אמינים לפיהם חיילים רוסים מחזיקים כעת את צוות מתקני צ'רנוביל כבני ערובה".

נמסר כי הפגזות ארטילריות פגעו במקומות אחסון פסולת רדיואקטיבית. עם זאת, הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית הצהירה כי "לא היו נפגעים או הרס באתר התעשייה".

==לאחר הקרב==
נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי כינה את כיבוש האזור "הכרזת מלחמה נגד אירופה כולה".

מיכאילו פודוליאק, יועץ לראש לשכת הנשיא של אוקראינה, צוטט כאומר כי מדובר ב"מתקפה חסרת טעם לחלוטין", ו"מצב תחנת הכוח הגרעינית לשעבר בצ'רנוביל, הכליאה ומתקני אחסון הפסולת הגרעינית הוא לא ידוע". עם זאת, הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית הצהירה כי "לא היו נפגעים או הרס באתר התעשייה" וכי "יש חשיבות חיונית לכך שהפעילות הבטוחה והמאובטחת של המתקנים הגרעיניים באותו אזור לא תושפע או תשובש בכל דרך שהיא".

ב-30 במרץ 2022, הפנטגון טען שהכוחות הרוסיים החלו לסגת מתחנת הכוח הגרעינית המושבתת בצ'רנוביל. חברת האנרגיה הלאומית האוקראינית מסרה שרוב הכוחות הרוסיים שכבשו את צ'רנוביל עזבו את המקום, ורק מספר מצומצם של חיילים נשאר שם. לפי החברה, רוסיה הסכימה רשמית להשיב את התחנה.<ref></ref> אוקראינה שבה לשלוט בה ב-1 באפריל 2022.

שני עובדים אוקראינים בצ'רנוביל העידו כי כשהרוסים הגיעו לאזור התחנה הם עברו באזור שהכניסה אליו מותרת רק באישור מיוחד, ופיזרו בדרכם אבק רדיואקטיבי. החיילים הרוסים נכנסו ללא ציוד מגן לאזור שרמות הקרינה בו אדירות, ולאחר מכן החלו לפתח תסמיני מחלה. בהמשך, כאשר צ'רנוביל שבה לשלטון אוקראיני, משרד ההגנה של אוקראינה הציג סרטון שבו נראו עמדות צבאיות רוסיות ובורות ושוחות שחפרו הרוסים באזור זה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.israelhayom.co.il/news/world-news/europe/article/9456462 צ'רנוביל במלחמה: כך מתנהל המקום הכי מסוכן באירופה]

* [https://www.bbc.com/news/world-europe-61048256 Inside Chernobyl: We stole Russian fuel to prevent catastrophe]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הסכסוך האוקראיני-רוסי
צ'רנוביל
קטגוריה:מחוז קייב
קטגוריה:צ'רנוביל
רגימנט אזוב

מחלקת המבצעים המיוחדים של אזוב (באוקראינית: Окремий загін спеціального призначення) היא יחידה ימנית קיצונית נאו-נאצית המשתייכת למשמר הלאומי של אוקראינה. השתתפה לראשונה בלחימה בזמן הכיבוש מחדש של מריופול מידי כוחות בדלנים פרו-רוסים ביוני 2014. אזוב הוקם בתחילה כמיליציה התנדבותית ב-5 במאי 2014 במהלך המשבר באוקראינה.<ref name="Lazaredes"></ref> ב-12 בנובמבר 2014, אזוב שולב במשמר הלאומי של אוקראינה (הכפוף למשרד הפנים של אוקראינה), ומאז כל החברים ביחידה הם חיילים בחוזה המשרתים במשמר הלאומי של אוקראינה.<ref></ref>

בשנת 2018 פעילי זכויות אדם ישראלים חתמו על העצומה להפסקת מכירת נשק לאוקראינה בטענה שישראל מוכרת נשק אוטומטי בסגנון תבור ונגב לממשלת אוקראינה בידיעה שחלק מהנשק הזה מגיע לידיהם של המיליציה הימנית קיצונית אזוב. למרות ההאשמות כי הקבוצה היא אנטישמית, חלק מחברי הקהילה היהודית באוקראינה תומכים ומשרתים בגדוד אזוב. אחד מחבריה הבולטים הוא נתן חזין, מנהיג "מאות היהודים" במהלך הפגנות יברומאידאן ב-2013 בקייב.

בשנת 2017 הוערך גודלו של הגדוד בלמעלה מ-2,500 חברים, אך עד שנת 2022, הוא הוערך בכ-900.

ב-2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, רגימנט אזוב נלחם נגד הצבא הרוסי במריופול ובראשו ניצב דניס פרוקופנקו. עם כיבוש מריופול וכניעת המגינים נפלו בשבי הרוסי רבים מלוחמי הרגימנט. שני מפקדי אזוב, שלא נפלו בשבי, Konstantin Nemicev ו-Serghei Veliciko מבוקשים על ידי הרוסים באשמת עינוי ורצח שבויים רוסים. הרוסים הציעו מיליון רובלים (שווה ערך ל-16,600 יורו בעת הפרסום) עבור מידע שיוביל ללכידתם.

תג נוסף של אזוב שמציג את סמל ה[[וולפסאנגל הנאצי לצד סמל השמש השחורה הנאו-נאצי]]

== ראו גם ==
* משרד הפנים (אוקראינה)
* המשמר הלאומי של אוקראינה

==קישורים חיצוניים==

* 

* [https://www.jpost.com/Diaspora/US-lifts-ban-on-funding-neo-Nazi-Ukrainian-militia-441884 US lifts ban on funding ‘neo-Nazi’ Ukrainian militia US lifts ban on funding ‘neo-Nazi’ Ukrainian militia] 
* [https://offstories.wordpress.com/2014/10/09/%d7%94%d7%90%d7%95%d7%9c%d7%98%d7%a8%d7%90%d7%a1-%d7%90%d7%96%d7%95%d7%91-%d7%91%d7%90%d7%98%d7%90%d7%9c%d7%99%d7%95%d7%9f-%d7%95%d7%9b%d7%93%d7%95%d7%a8%d7%92%d7%9c-%d7%91%d7%90%d7%95%d7%a7%d7%a8/?msclkid=5fd0dd24b7b311ec8089fddfeb784d16 האולטראס, אזוב באטאליון וכדורגל באוקראינה]
* [https://www.national.ro/stiri-externe/razboi-in-ucraina-marturii-terifiante-facute-de-un-medic-militar-francez-bucha-o-inscenare-am-vazut-personal-crimele-abominabile-comise-de-batalionul-azov-video-762911.html RĂZBOI ÎN UCRAINA. Mărturii terifiante făcute de un medic militar francez. „Bucha, o înscenare! Am văzut personal crimele abominabile comise de Batalionul Azov” – VIDEO] 
https://www.washingtonpost.com/world/2022/04/06/ukraine-military-right-wing-militias/ וושינגטון פוסט, 6 באפריל 2022

== הערות שוליים ==
<div class="mw-content-ltr"></div>

אזוב
קטגוריה:יחידות רגלים
קטגוריה:ארגונים נאו-נאצים
קטגוריה:הכוחות המזוינים של אוקראינה
קטגוריה:אוקראינה: צבא וביטחון
קטגוריה:ארגונים אנטישמיים