מנצ'סטר יונייטד

אולד טראפורד, אצטדיונה של מנצ'סטר יונייטד
מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד (באנגלית: Manchester United Football Club) הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר מנצ'סטר המשחק בפרמייר ליג, הליגה הבכירה של הכדורגל באנגליה. המועדון נחשב לאחד מהמועדונים הגדולים באנגליה ולאחד הגדולים בעולם, עם מספר האליפויות הרב ביותר למועדון בודד, והיה לראשון בפרמייר ליג שהגיע ל-2,000 שערים מאז הקמת הליגה. המועדון עורך את משחקי הבית שלו באצטדיון אולד טראפורד, השוכן ברובע טראפורד שבמנצ'סטר רבתי. תכולת האצטדיון היא 74,310 צופים, והוא הגדול ביותר מבחינה זו מבין אצטדיוני הפרמייר ליג.

המועדון הוקם ב-1878 ונקרא אז מועדון הכדורגל ניוטון הית' LYR, שינה את שמו למנצ'סטר יונייטד ב-1902, ועבר לשחק באולד טראפורד ב-1910. ב-1968, תחת הדרכתו של המאמן מאט באזבי, הייתה מנצ'סטר יונייטד לקבוצה האנגלית הראשונה שזוכה בגביע אירופה לאלופות, עשור לאחר האסון האווירי במינכן בו נהרגו שמונה משחקני הקבוצה. המאמן המצליח ביותר בתולדות הקבוצה הוא הסקוטי סר אלכס פרגוסון, שהוביל את המועדון לזכייה ב-38 תארים מאז החל בתפקידו ב-6 בנובמבר 1986 ועד סיומו ב-8 במאי 2013.

מנצ'סטר יונייטד היא אחת מקבוצות הכדורגל האהודות ביותר בעולם. בשנת 2024 העריך המגזין פורבס את שווי המועדון ב-6.55 מיליארד דולר. ב- שוויו של המועדון הוערך בכ-3.17 מיליארד דולר, הגבוה ביותר עבור מועדון ספורט כלשהו ברחבי העולם, פרט לריאל מדריד. ב-1991 הונפקה הקבוצה בבורסה לניירות ערך של לונדון, ובמאי 2005 היא נרכשה על ידי איש העסקים המיליארדר האמריקאי-יהודי מלקולם גלזר , לפי שווי של 800 מיליון לירות שטרלינג. באוגוסט 2012 הונפקה הקבוצה גם בבורסת ניו יורק.

הקבוצה זכתה ב-20 אליפויות של הליגה האנגלית הבכירה על גלגוליה השונים (יותר מכל מועדון אחר), 21 פעמים במגן הקהילה, 13 פעמים בגביע ה-FA, ושש פעמים בגביע הליגה, ומבחינת סך תאריה המקומיים היא הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות הכדורגל האנגלי. בנוסף, זכתה הקבוצה שלוש פעמים בליגת האלופות, פעם אחת באליפות העולם לקבוצות, פעם אחת בליגה האירופית, פעם אחת בגביע הבין-יבשתי, פעם אחת בסופר קאפ האירופי ופעם אחת בגביע אירופה למחזיקות גביע, והיא אחת מתוך חמש קבוצות באירופה שזכו בכל תואר אפשרי למועדון אירופאי (לא כולל הקונפרנס ליג), יחד עם יובנטוס, אייאקס, צ'לסי ובאיירן מינכן. היא גם הקבוצה האנגלית הראשונה שזכתה בטרבל אנגלי-אירופי (אליפות, גביע וליגת האלופות) בעונת 1998/99, אחריה עשתה זאת מנצ'סטר סיטי בעונת 2022/23.

יו"ר ובעלי הקבוצה הנוכחיים (בניו של המיליארדר האמריקאי-יהודי המנוח מלקולם גלזר , ובעל המועדון לשעבר): ג'ואל גלזר ואברם גלזר .

==היסטוריה==
===השנים הראשונות: 1878–1945===
המועדון הוקם בהחלטה של העובדים באחת מתחנות הרכבת בעיר להקים קבוצת כדורגל שתשחק נגד קבוצות אחרות מתחנות רכבת שונות. כאשר נוסדה הפוטבול ליג, בשנת 1888, הקבוצה לא רצתה להיכנס אליה עקב החשש שהיא אינה טובה מספיק בשבילה. ורק בשנת 1892, ארבע שנים מאוחר יותר, הצטרפה הקבוצה לליגה. את הקבוצה ליוו קשיים כלכליים רבים, והיא אף הייתה על סף פירוק, עד שבסופו של דבר ניצלה מכך על ידי איש העסקים ג'ון הנרי דייוויס.

בספטמבר 1903 התמנה למאמן הרנסט מנגל. הוא החתים את השוער הארי מוג'ר והחלוץ צ'ארלי סיגר. בעונות 1904/1903 ו-1904/1905 הקבוצה סיימה את הליגה השנייה במקום השלישי. בעונה שלאחר מכן, הקבוצה הגיעה לגמר גביע ה-FA, אך מה שהיה יותר חשוב מבחינתה הייתה העלייה לליגה הראשונה. השחקנים שהובילו את הקבוצה היו דיק דאקוורט, אלכס בל והקפטן צ'ארלי רוברטס. בסוף אותה עונה הוחתם החלוץ בילי מרדית' (מהיריבה העירונית מנצ'סטר סיטי) שהיה הגורם המשמעותי שסחף את הקבוצה לאליפות הראשונה שלה, בשנת 1907/1908. באותה השנה, זכתה הקבוצה בטורניר הראשון של מגן הצדקה, כשהביסה בגמר 0:4 את קווינס פארק ריינג'רס. בשנת 1909 הקבוצה זכתה בגביע האנגלי לאחר ניצחון בגמר הגביע על בריסטול סיטי, משער של סנדי תורנבול.

במהלך עונת 1909/1910, נבנה האצטדיון אולד טראפורד. האדמה, שעליה הוקם האצטדיון, נקנתה על ידי ג'ון דייוויס והושכרה למועדון על מנת שישמש כמגרשה הביתי. המשחק הראשון ששוחק שם, בפברואר 1910, היה נגד ליברפול, חודש לאחר פתיחתו הרשמית. במשחק עצמו ניצחה ליברפול 4:3. בנוסף, היונייטד זכתה באליפות השנייה שלה עונה לאחר מכן, בעונת 1910/1911, כאשר התואר הנחשק הושג רק במחזור האחרון לאחר ניצחון על סנדרלנד 1:5, במשחק בו כבש הרולד הולס צמד. היונייטד גם זכתה במגן הצדקה אחרי ניצחון על סווינדון 8:4, במשחק בו הולמס כבש שישה שערים. עונה אחר-כך הקבוצה הדרדרה למקום ה-13, והמנג'ר הרנסט מנגל פוטר, ועבר ליריבה העירונית, הסיטי. במקומו מונה למאמן ג'ון בנטלי, שהוביל את היונייטד למקום הרביעי בעונת 1912/1913.

בעונת 1913/1914, הקפטן צ'ארלי רוברטס ואלכס בל נמכרו לאולדהם והיונייטד סיימה את העונה במקום ה-14. עונה לאחר מכן, מונה ג'ון רובסון כמנג'ר הקבוצה, אבל הקבוצה עדיין לא הצליחה לשחזר את היכולות מהעונות הקודמות. כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה, בשנת 1914, הושבתה הליגה האנגלית והקבוצה שיחקה בליגה המקומית, לנקשייר. באותו זמן שני שחקנים בכירים במועדון הורשעו במכירת משחקים. אנוק ווסט הורחק לצמיתות מכדורגל ואילו סנדי תורנבול הורחק לשנתיים. סנדי תורנבול התגייס לצבא האנגלי ונהרג בצרפת בשנת 1917. בעונת 1919/1920, כאשר הליגה חזרה לפעילות, היוניטד סיימה במקום ה-12 והנחמה היחידה מעונה זו הייתה שג'ו ספנס סיים כמלך השערים של אנגליה.

עם פתיחת העשור החדש, ג'ו ספנס סיים כמלך השערים בפעם השנייה ברציפות, אבל היונייטד סיימה את הליגה במקום ה-13, ובשל כך פוטר ג'ון רובסון, ומונה מנג'ר חדש, ג'ון צ'אפמן. בעונת 1921/1922 היונייטד ניצחה רק שמונה משחקים מתוך 42 משחקי הליגה, ובעקבות כך ירדה לליגה השנייה. הקבוצה נכשלה בניסיונות העלייה בעונות 1922/1923 ו-1923/1924, אך הצליחה לשוב לליגה הראשונה בעונת 1924/1925. בעונת 1925/1926, היונייטד סיימו את העונה במקום התשיעי בלבד. בעונת 1926/1927 התאחדות הכדורגל האנגלית השעתה את המנג'ר צ'אפמן ועד היום הסיבה לא ידועה. מחליפו היה קלארנס הידיטיך, שמילא גם את תפקיד המנג'ר וגם תיפקד כשחקן הקבוצה. עונה לאחר מכן מונה למאמן הרברט באמלט, שלפני שהפך למאמן היה שופט כדורגל מנוסה. תחת הדרכתו של באמלט הקבוצה החלה להידרדר, כאשר בעונת 1926/1927 הקבוצה סיימה במקום ה-15, בעונת 1927/1928 במקום ה-18, בעונת 1928/1929 במקום ה-12, ועונה לאחר מכן – עונת 1929/1930 במקום ה-17.

את תחילת העשור החדש, בעונת 1930/1931, היונייטד פתחה את הליגה עם 12 משחקים רצופים בהם הפסידה, ביניהם היו שתי תבוסות מביכות ומשפילות מאוד, כאשר הפסידה בבית 0:6 להאדרספילד טאון ו־8:3 לניוקאסל יונייטד. בסיום אותה עונה הקבוצה הפסידה 27 מתוך 42 משחקי ליגה וספגה 115 שערים, מה שגרם לפיטוריו של באמלט ולמינויו של וולטר קיקמר למנג'ר הקבוצה, שירדה לליגה השנייה. לאוהדים נמאס ובתחילת אותה עונה, במשחק הפתיחה, הגיעו רק 3,507 צופים. חוסר אמונתם של האוהדים גרמו לכך שקופת המועדון התרוקנה, והקבוצה הייתה על סף פירוק. העזרה הגיע מצידו של ג'יימס גיבסון, תעשיין שיצר בגדי צבא, אך כל זאת לא עזר, והקבוצה כמעט ירדה לליגה השלישית, כאשר ניצלה מירידה ממש במחזור האחרון לאחר ניצחון 0:3 על מילוול, שירדה במקומה. בעונת 1934/1935, הקבוצה סיימה במקום החמישי, אך לאחר שנה, בעונת 1935/1936, זכתה במקום הראשון ליגה השנייה ועלתה לליגה הראשונה. העונות הבאות המשיכו להיות מאכזבות, גם על רקע העובדה שהיריבה העירונית, מנצ'סטר סיטי, הצליחה בזכות שחקן בשם מאט באזבי.

===שנות באזבי: 1945–1969===
הליגה האנגלית הושבתה שנית, הפעם בתקופת מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1939 ו-1945, אך בזמן המלחמה אולד טראפורד היה בכותרות, כאשר ב-11 במרץ 1941, האצטדיון הופצץ בידי הנאצים במהלך הבליץ על מנצ'סטר ונהרס כולו. עם חזרתם של משחקי הליגה, מנצ'סטר יונייטד שיחקה במגרשה הביתי של היריבה העירונית, מנצ'סטר סיטי, מאין רואד. בשנת 1945 מאט באזבי נבחר למנג'ר מנצ'סטר יונייטד. באזבי הביא לקבוצה שחקנים התקפיים: ג'ימי דילייני, סטן פירסון, ג'ק רולי, צ'ארלי מיטן וג'וני מוריס, אך הרכש הטוב ביותר שעשה היה ג'ימי מרפי, שהיה עוזרו ויד ימינו למשך 25 שנים. החתמות אלו הוכיחו את עצמן כאשר כבר בעונת 1946/1947 היונייטד סיימה את הליגה במקום השני, ושנה לאחר מכן זכתה בגביע האנגלי לאחר ניצחון בגמר 4:2 על בלקפול.

בחמש השנים הראשונות שלאחר המלחמה, היונייטד סיימה ארבע פעמים במקום השני ופעם אחת במקום הרביעי, תוך הצגת כדורגל התקפי ונאה לעין, אף שלא זכתה באליפות. באותן שנים מאט באזבי העלה שחקנים רבים מהנוער, והעיתונות כינתה אותם כ"באזבי בייביז" (תינוקות באזבי).
שחקניו של באזבי בשנת 1955, בדרכם למשחק ב[[דנמרק]]
הקבוצה הגיע על שכרה בעונת 1951/1952 כאשר זכתה באליפות. שנה לאחר מכן, באזבי המשיך את להעלות אל הקבוצה הבוגרת שחקנים מהנוער, אך גם ידע להוציא כסף על שחקני רכש כמו טומי טיילור, חלוץ שהגיע מבארנסלי והארי גרג, שוער, שהגיע מדונקסטר רוברס. אחד המשחקים שנחרט בהיכל התהילה של המועדון היה ב-1 בפברואר 1958, באצטדיון ארסנל, כאשר היונייטד ניצחה 4:5 משערים של כוכבי הקבוצה דאנקן אדוארדס, טיילור, בובי צ'רלטון ודניס ויולט. מלונדון הקבוצה נסעה לשחק בבלגרד נגד הכוכב האדום בלגרד המקומית. היונייטד נצחה אז 4:5. ב-6 בפברואר 1958, בדרכם חזרה מאותו משחק, התרסק מטוס הקבוצה, התרסקות שגרמה למותם של 22 בני אדם, מתוכם שמונה שחקנים: ביירן, קולמן, ג'ונס, פג, טיילור, בנט, וליאם ווילן. דנקן אדוארדס היה השחקן השמיני שנהרג לאחר שמת כתוצאה מפצעיו בבית החולים 15 יום לאחר ההתרסקות במינכן. הקבוצה, העיר מנצ'סטר וכל אנגליה נכנסה לתקופה ארוכה של אבל וזה היה נראה בלתי אפשרי בזמנו שהמועדון יתאושש מטרגדיה נוראה שכזאת. בעוד באזבי החלים מפצעיו, היה זה ג'ימי מרפי אשר הדריך את הקבוצה. מרפי הוביל את הקבוצה לגמר הגביע בו הפסידה לבולטון וונדררס. מאט באזבי נאלץ להתחיל לבנות מחדש את המועדון. בעונת 1959/1960 היונייטד סיימה את הליגה במקום השמיני תחת הנהגתו של דניס ויולט שכבש 32 שערים.

בעונת 1962/1963 הקבוצה זכתה בגביע האנגלי לאחר ניצחון 1:3 על לסטר בגמר, ואת הליגה סיימה במקום השני. עונה זו הייתה הראשונה של ג'ורג' בסט שהפך לסופרסטאר הראשון בכדורגל האנגלי. בעונת 1964/1965 ה"שלישייה" שכללה את בסט, דניס לאו וצ'רלטון לקחה את היונייטד לשיאים חדשים: היא זכתה באליפות בהפרש של שער אחד על לידס יונייטד והגיעה לחצי גמר גביע ה-FA וגביע אירופה לאלופות. עונה לאחר-מכן סיימה הקבוצה במקום השני אחרי ליברפול. בעונה הבאה, עונת 1966/1967, הקבוצה זכתה שוב באליפות ושנה לאחר מכן שיחקה בגביע אירופה לאלופות. מנצ'סטר יונייטד הגיעה עד למשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון של אאוזביו באצטדיון ומבלי. בריאן קיד, בובי צ'רלטון (2) וג'ורג' בסט כבשו בדרך ל-1:4 (אחרי הארכה) ולגביע אירופה לאלופות ראשון ליונייטד. חלומו הגדול של באזבי הוגשם וזמן מה לאחר מכן קיבל את תואר האבירות ממלכת אנגליה.

===שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20===
סר מאט באזבי החליט לפרוש מהכדורגל. המחליף שלו היה וויף מקגניוס שהחל בשורה של החלפות שחקנים. בנוסף לכך, העובדה שהכוכב הגדול ג'ורג' בסט לא הסתדר איתו רק הוסיפה לבעיות של היונייטד. הוא פוטר מהקבוצה, וכמחליפו הזמני מונה מאט באזבי עד לסוף העונה. ביוני 1971 מונה למנג'ר החדש פרנק אופרל שהגיע מלסטר, ולמרות עונה מצליחה בעונת 1971/1972 הוא פוטר מהקבוצה בדצמבר 1972. במקומו מונה המאמן טומי דוקרטי. ביולי 1973 החליט דוקרטי למכור את דניס לאו. בדיעבד, הייתה זו טעות כאשר דניס לאו כבש נגד היונייטד במדי היריבה העירונית באפריל 1974, וחרץ את גורל המועדון לירידה לליגה השנייה. אבל דוקרטי החזיר את היונייטד במהרה לליגה הבכירה כאשר זכה באליפות הליגה השנייה בעונת 1974/1975. בעונות הבאות הגיעה הקבוצה, תחת שרביטו של דוקרטי, פעמיים לגמר גביע ה-FA, כאשר פעם אחת הפסידה לסאות'המפטון, ובפעם השנייה זכתה בגביע לאחר שניצחה את ליברפול 2:1 ומנעה ממנה טרבל. לאחר חודשיים פוטר דוקרטי כאשר התגלה שוכב עם אשתו של פיזיותרפיסט הקבוצה. במקומו מונה למאמן דייב סקסטון, שלקח את היונייטד פעמיים למקום העשירי, אך גם לגמר גביע ה-FA בשנת 1979, בו הפסידה יונייטד 2:3 לארסנל במשחק בלתי נשכח הנחשב לדרמטי ביותר בתולדות המפעל: היונייטד הישוו לאחר שחזרו מפיגור 0:2 בשלוש הדקות האחרונות של המשחק רק כדי לספוג שער ניצחון בדקה האחרונה.

הקבוצה החלה לא טוב את שנות ה-80: בעונת 1980/1981 הקבוצה סיימה את העונה במקום השמיני ובסוף אותה עונה סקסטון פוטר. במקומו מונה רון אטקינסון כמנג'ר. הדבר הראשון שעשה אטקינסון היה להחתים את בריאן רובסון מווסט ברומיץ' אלביון. תחת הדרכתו, הקבוצה סיימה במקום השלישי ולאחר מכן במקום הרביעי. ב-1983 היונייטד זכתה בגביע האנגלי, כאשר ניצחה בגומלין 4:0. ב-1985 שוב זכתה הקבוצה בגביע האנגלי, לאחר ניצחון על אברטון 1:0 משער של נורמן וייטסייד.

===עידן פרגוסון: 1986–2013===
סר [[אלכס פרגוסון, מנג'ר הקבוצה משנת 1986 ועד 2013, תקופת כהונתו הייתה הארוכה והמוצלחת ביותר בתולדות המועדון]]
[[ריאן גיגס, כוכב הקבוצה בשנים 1991–2014 ואחד מגדולי שחקניה בכל הזמנים]]
[[כריסטיאנו רונאלדו, כוכב הקבוצה שהגיע למועדון בשנת 2003 ועזב לריאל מדריד בקיץ 2009]]
[[ויין רוני, מלך השערים של מנצ'סטר יונייטד בכל הזמנים עונת 2016/17|טקסט=ויין רוני]]
==== תחילת דרכו של פרגוסון: 1986–1992 ====
אטקינסון פוטר מאימון הקבוצה עקב אי הצלחתו בליגה הבכירה, ובמקומו מונה למאמן אלכס פרגוסון הסקוטי בנובמבר 1986. פרגוסון הוכיח את עצמו באברדין הקטנה מסקוטלנד כשזכה איתה באליפות סקוטלנד (לאחר עשרות שנים שהליגה הסקוטית נשלטה בידי 2 קבוצות בלבד מהעיר גלאזגו: גלאזגו ריינג'רס סלטיק), וגם בגביע אירופה. למרות זאת, פרגוסון נתקל בקשיים רבים ונאלץ לבצע לא מעט שינויים. בעונת 1986/1987 הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-11.

==== אליפויות בפרמיירליג והטרבל: 1992–2003 ====
תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בישרו על סופו של עידן ליברפול ותחילת עידן מנצ'סטר יונייטד. היונייטד זכו בגביע האנגלי לאחר ניצחון על קריסטל פאלאס, דבר שהציל את פרגוסון מפיטורים אחרי עונה כושלת בליגה. עונה לאחר מכן הקבוצה הגיע לגמר גביע המחזיקות, וניצחה את ברצלונה 2:1 משני שערים מרהיבים של מארק יוז. עונה לאחר מכן היונייטד סיימה את הליגה במקום השני אחרי לידס יונייטד. בעונה הבאה מכרה לידס את אריק קאנטונה למנצ'סטר יונייטד. השפעתו של קאנטונה הייתה מידית והוא סחף את הקבוצה לעונה מצוינת ולזכייה באליפות בעונת 1992/1993, 26 שנה לאחר האליפות האחרונה של היונייטד. שנה לאחר מכן, קאנטונה הוביל את הקבוצה לדאבל היסטורי. עונה לאחר מכן, קאנטונה הושעה לאחר הבעיטה המפורסמת באוהד של קריסטל פאלאס. בעקבות השעייתו של קאנטונה היונייטד סיימו את הליגה במקום השני במרחק של נקודה אחת מבלקברן רוברס ואף הפסידה בגמר גביע ה-FA לאברטון 0:1. בעונת ביצע פרגוסון מהפכה בהרכב כאשר העלה הרבה מאוד צעירים לקבוצה הבוגרת (דייוויד בקהאם, פול סקולס, פיליפ וגארי נוויל, ניקי באט וקית גילספי), והקבוצה, אשר קאנטונה חזר אליה מהשעייתו, זכתה שוב בדאבל. בסוף אותה עונה קאנטונה החליט לפרוש מכדורגל, דבר שפגע קשות ביונייטד. למרות זאת, עונת נחשבת לעונה הטובה ביותר בהיסטוריה של מנצ'סטר יונייטד: היא זכתה בטרבל. בעונה זו זכתה הקבוצה באליפות לאחר מאבק אדיר עם ארסנל; זכתה בגביע האנגלי לאחר משחק חוזר עם ארסנל בחצי הגמר, וזכתה בליגת האלופות לאחר מהפך שנחשב לאחד מהמהפכים הגדולים בהיסטוריה של הכדורגל, בניצחון 1:2 בגמר על באיירן מינכן באצטדיון קאמפ נואו בברצלונה, לאחר שני שערים בתוספת הזמן, של טדי שרינגהאם ושל אולה גונאר סולשיאר.

מנצ'סטר יונייטד החלה את העשור החדש באופנה חלוצית וטיפוסית: היא נכנסה לתחרות חדשה בשם אליפות העולם לקבוצות בברזיל. לאחר שחזרה לאנגליה הקבוצה לא התקשתה לזכות באליפות פעמיים נוספות ברציפות בעונות ו-. בכך, זכתה יונייטד בשלוש אליפויות ברציפות, מה שהפך את פרגוסון למאמן הראשון באנגליה שהגיע להישג כזה, ב 2023 שחזר פפ גווארדיולה הישג זה וב 2024 שבר אותו עם זכייה 4 ברציפות.

==== אליפויות נוספות ותקופת רונאלדו: 2003–2009 ====
ב-2003 רכש פרגוסון את החלוץ כריסטיאנו רונאלדו, וב-2004 את ווין רוני, שהפכו לכוכבי הקבוצה ולכובשי השערים הפוריים ביותר בה.

במאי 2005 נרכשה הקבוצה על ידי איש העסקים המיליארדר האמריקאי-יהודי מלקולם גלזר . במהלך תקופת שליטתו של גלזר, צברה הקבוצה חובות רבים למספר בנקים. עובדה זו גרמה למשבר אמון חריף בין גלזר לחלק מאוהדי הקבוצה, אשר האשימו אותו בניהול כלכלי רשלני אשר עלול למוטט את הקבוצה.

בעונת הודיע פרגוסון כי הוא פורש מאימון הקבוצה אך התחרט ונשאר, ועונה לאחר מכן זכה איתה פעם נוספת באליפות, לאחר פתיחה צולעת.

בעונת שיחקה מנצ'סטר יונייטד מול מכבי חיפה הישראלית בשלב הבתים של ליגת האלופות. במשחק הבית הביסה מנצ'סטר יונייטד את חיפה בתוצאה 5:2 אך במשחק החוץ הפסידה 0:3.

בעונת זכתה הקבוצה בגביע האנגלי לאחר ניצחון 3:0 בגמר על מילוול. בעונת סיימה הקבוצה במקום השני בליגה האנגלית, וזכתה בגביע הליגה אחרי ניצחון 4:0 על ויגאן.

בעונת זכתה מנצ'סטר באליפות פעם נוספת. כמו כן, הגיעה הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות עם ניצחון גדול על רומא ברבע גמר ליגת האלופות בתוצאה 7:1 (לאחר שבמשחק הראשון ברומא הפסידה 1:2). בחצי הגמר הודחה מנצ'סטר יונייטד מליגת האלופות על ידי מילאן.

בעונת , זכתה מנצ'סטר באליפות אנגליה בפעם השנייה ברציפות, לאחר ניצחון במחזור האחרון על ויגאן אתלטיק 2:0. היה זה לאחר שצ'לסי תחת הדרכת אברם גרנט הייתה צמודה אליה ערב מחזור הסיום עם 84 נקודות לשתי הקבוצות, אך ניצחון שהשיגה מנצ'סטר חתם את האליפות לטובתה. בגמר ליגת האלופות 2008 נפגשו מנצ'סטר וצ'לסי בשנית במשחק שנערך ב-21 במאי במוסקבה. במשחק ניצחה לבסוף, גם בפעם זו, מנצ'סטר יונייטד בהכרעה בבעיטות עונשין בתוצאה 5:6. בדצמבר 2008 זכתה מנצ'סטר יונייטד באליפות העולם לקבוצות.

בעונת , זכתה הקבוצה פעם נוספת באליפות ובכך השלימה בפעם השנייה בתולדותיה זכייה בשלוש אליפויות רצופות. בעקבות הזכייה היא השתוותה לליברפול בראש דירוג הזכיות באליפויות אנגליה, עם 18 זכיות. באותה עונה, הפסידה מנצ'סטר יונייטד 0:2 לברצלונה בגמר ליגת האלופות שנערך בסטאדיו אולימפיקו שברומא.

בסוף אותה עונה מכרה יונייטד את כריסטיאנו רונאלדו לריאל מדריד תמורת סכום שיא באותה תקופה של 94 מיליון אירו. במקומו הביאה את חלוץ ליברפול לשעבר מייקל אואן, וכמו כן את אנטוניו ולנסיה מוויגאן.

==== שלהי תקופת פרגוסון: 2009–2013 ====
עונת הייתה עונה רעה עבור מנצ'סטר יוניטד. למעט גביע הליגה היא לא זכתה באף תואר, והפסידה את האליפות לצ'לסי.

בניגוד לעונה שעברה, את עונת פתחה מנצ'סטר טוב, בניצחון 3:1 על צ'לסי בגביע מגן הקהילה בוומבלי, ולמרות יכולת טובה של צ'לסי בפתיחת העונה זכתה מנצ'סטר באליפות ה-19 שלה ושברה את שיא האליפויות של ליברפול העומד על 18 זכיות. בנוסף, השדים האדומים גם הגיעו לרבע גמר גביע הליגה, שם הודחו בהפסד חוץ 0:4 מול ווסטהאם יונייטד של אברהם גרנט, ולחצי גמר הגביע האנגלי, כאשר במשחק זה הודחו באצטדיון ומבלי מול מנצ'סטר סיטי משער של יאיא טורה. בעונה זו הגיעה מנצ'סטר יונייטד לגמר ליגת האלופות בוומבלי, בו הפסידה לברצלונה 1:3.

ב-2011 פרשו מספר כוכבים וסמלים של מנצ'סטר יונייטד: גארי נוויל (שחקן יונייטד במשך יותר מ-19 שנה וקפטן הקבוצה בין השנים 2005–2010), פול סקולס (קשר ותיק ביונייטד) ואדווין ואן דר סאר. את פרישתם כיבדה הקבוצה, בין השאר, במשחקי הוקרה חגיגיים.

ב-14 בינואר 2012 חזר פול סקולס רשמית מהפרישה ונכנס כמחליף במשחק גביע נגד בולטון.

עונת הסתיימה באקורד צורם עבור השדים האדומים. לאחר עונה מלאת תהפוכות בצמרת הפרמייר ליג, הגיעו השדים האדומים למחזור הסיום עם אותו מספר נקודות כמו של יריבתה המושבעת מנצ'סטר סיטי, בידיעה שרק ניצחון שלהם על סנדרלנד ומעידה של הסיטי מול ק.פ.ר תזכה אותם באליפות ה-20 בפריימרליג. היונייטד אכן הצליחו לנצח את סנדרלנד בתוצאה 1:0, אך לרוע מזלם הסיטי הצליחו לעשות מהפך של 3:2 מול ק.פ.ר בתוספת הזמן וקטעו את חגיגות האליפות של היונייטד. מעבר לאובדן האליפות לסיטי במחזור הסיום, עונה זו גם תחקק לרעה בקרב זכרונם של האוהדים, עקב הדחתה המביכה של הקבוצה ממפעל ליגת האלופות בשלב הבתים, ואי העפלתה לשלב שמינית הגמר מאז שנת 2005.

לצורך חיזוק סגל הקבוצה והחזרת ההגמוניה של העיר מנצ'סטר לצד האדום, ביצעה יונייטד בפתחה של עונת שתי רכישות עיקריות: שינג'י קגאווה נרכש בסכום של 16 מיליון ליש"ט מבורוסיה דורטמונד ורובין ואן פרסי נרכש בסכום של 24 מיליון ליש"ט מארסנל.

בעונת זכתה מנצ'סטר באליפות ה-20 שלה, חמישה מחזורים לסיום העונה. בסיום העונה הודיע פרגוסון על פרישתו מאימון הקבוצה, לאחר 27 שנים מוצלחות במועדון. פרגוסון נפרד ממנצ'סטר יונייטד בגיל 71, לאחר ניצחון של 2:1 על סוונסי סיטי בחגיגת האליפות האחרונה שלו עם המועדון.

=== לאחר פרישת פרגוסון: 2014 ואילך ===
פרישתו של סר אלכס פרגוסון היוותה מכה קשה למנצ'סטר יונייטד, ובשנים שלאחריה לא הצליח המועדון להתאושש והקבוצה הציגה יכולת חלשה הן בליגה והן בליגת האלופות.

לאחר פרישתו של פרגוסון החתים המועדון את מאמנה של אברטון, דייוויד מויס לחוזה של שש שנים. ב-22 באפריל 2014 פוטר מויס מאימון מנצ'סטר יונייטד לאחר עונה לא מוצלחת שכללה כישלונות רבים, ובין היתר גם שבירת שיאים שליליים עם המועדון. במקומו מונה עוזרו ראיין גיגס למאמן באופן זמני. ב-19 במאי 2014 הודיעה הנהלת המועדון על מינויו של המאמן ההולנדי לואי ואן חאל כמאמן החדש של המועדון. ואן חאל חתם לשלוש עונות והחל את תפקידו בתחילת עונת 2014/2015, עם תום משחקי מונדיאל 2014. לצדו שימש ראיין גיגס כעוזר המאמן. ב-28 במאי 2014 נפטר איש העסקים המיליארדר האמריקאי-יהודי מלקולם גלזר , ראש משפחת גלזר (אביהם של ג'ואל גלזר ואברם גלזר , הבעלים ויו"ר הקבוצה הנוכחיים) ובעלי הקבוצה לשעבר.

עם עזיבתו של קפטן הקבוצה נמניה וידיץ', העניק ואן חאל את סרט הקפטן לוויין רוני, כשקפטן המשנה הוא מייקל קאריק. את עונת הפרמייר ליג 2014/15 סיימה יונייטד במקום הרביעי בטבלה המוביל אותה למוקדמות ליגת האלופות. לאחר שעברה את השלב הזה, הגיעה לשלב הבתים של ליגת האלופות וסיימה במקום השלישי בבית, דבר שהוליך אותה לליגה האירופית. יונייטד הודחה בשלב שמינית הגמר של המפעל כשהפסידה לליברפול.

ב-24 באפריל 2016 לאחר ניצחון על אברטון, העפילה יונייטד לגמר הגביע האנגלי. את עונת 2015/16 סיימה יונייטד במקום החמישי בטבלת הפרמייר ליג המוליך לשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-21 במאי 2016 גברה יונייטד, לאחר הארכה, 1:2 על קריסטל פאלאס בגמר הגביע האנגלי וזכתה בתואר בפעם ה-12 שלה. ב-23 במאי 2016, לאחר תוצאות מאכזבות הן בליגה האנגלית והן באירופה, פוטר לואי ואן חאל מתפקידו כמאמן מנצ'סטר יונייטד.

ב-27 במאי 2016 מונה ז'וזה מוריניו למאמנה החדש של מנצ'סטר יונייטד כאשר תקופת החוזה שלו הייתה לשלוש שנים. ב-7 באוגוסט זכתה הקבוצה בתואר ראשון תחת מוריניו - מגן הקהילה האנגלי - לאחר ניצחון 1–2 על האלופה לסטר סיטי. במהלך חלון ההעברות של יולי אוגוסט, בהתאם לבקשותיו של מוריניו, הצליחה הקבוצה לרכוש שחקנים מהשורה הראשונה על אף שלא שיחקה בליגת האלופות באותה השנה. בין היתר, חתמו בקבוצה אריק ביילי מוויאריאל, הנריך מחיתריאן מבורוסיה דורטמונד, זלאטן איברהימוביץ' מפריז סן-ז'רמן, ופול פוגבה מיובנטוס בסכום שיא של 110 מיליון יורו. ב-26 בפברואר 2017 זכתה מנצ'סטר יונייטד בגביע הליגה האנגלי, לאחר שגברה בגמר 2–3 על סאות'המפטון באצטדיון ומבלי. ב-24 במאי 2017 זכתה יונייטד בגביע הליגה האירופית לעונת , לאחר ניצחון 2–0 במשחק הגמר על אייאקס בפרנדס ארנה שבסטוקהולם.

בתחילת עונת 2018–2019, לאחר פתיחה גרועה ששיאה בהפסד ליגה לליברפול והתרחקות נוספת של הקבוצה מצמרת הליגה, פוטר מוריניו ב-18 בדצמבר. למחרת מונה אולה גונאר סולשיאר כמאמן הקבוצה עד לסיום העונה.

במרץ 2019, לאחר הניצחון 1–3 בגומלין שמינית גמר ליגת האלופות מול פריז סן ז'רמן (לאחר הפסד ביתי 0–2), מונה סולשיאר למאמן הקבוע של הקבוצה עד סוף עונת 2021/22. בינואר 2020 יונייטד רכשה את הקשר ההתקפי ברונו פרננדש. בסיום עונת 2019/20 הודחה יונייטד בשלב חצי הגמר של הגביע האנגלי לאחר הפסד 1–3 מול צ'לסי. בליגה סיימה הקבוצה במקום ה-3 וזכתה בכרטיס לשלב הבתים של ליגת האלופות.

את עונת 2020/21 יונייטד התחילה ברכש השחקנים: דוני ואן דה בייק, אדיסון קבאני ואלכס טלס. ב-8 בדצמבר 2020 הודחה יונייטד משלב הבתים של ליגת האלופות לאחר הפסד חוץ 2–3 מול רד בול לייפציג. ב-2 בפברואר 2021 רשמה הקבוצה את הניצחון הגבוה ביותר שלה בתולדות הפרמייר ליג, כשהביסה באולד טראפורד 9–0 את סאות'המפטון.<ref></ref>

בתחילת עונת 2021/22 יונייטד צירפה לסגל שלה את השחקנים ג'ידון סאנצ'ו ורפאל וראן. ב-31 באוגוסט 2021 חזר כריסטיאנו רונאלדו למועדון כשחתם לשנתיים בקבוצה עם אופציה לעונה נוספת. למרות צירופם, פתחה יונייטד את העונה בצורה לא טובה שכללה תבוסה 0–5 ליריבתה המרה ליברפול, ובנובמבר 2021 פוטר סולישאר מתפקידו. עונה זו הייתה הגרועה ביותר של הקבוצה בעידן הפרמייר ליג. הקבוצה סיימה במקום השישי בליגה עם 58 נקודות בלבד ועם מאזן שערים 57:57, ולראשונה מאז עונת 1989/1990 הקבוצה סיימה עם מאזן שערים לא חיובי. לקראת עונת 2022/2023 מונה אריק טן האח ההולנדי למאמן הקבוצה. העונה של הקבוצה הייתה טובה לצד תבוסות דוגמת 0–7 ליריבה המרה ליברפול. עם זאת הקבוצה סיימה במקום השלישי והצליחה לחזור לליגת האלופות, ובנוסף הגיע גם לגמר הגביע שם הפסידה 1–2 ליריבה העירונית מנצ'סטר סיטי.

עונת 2023/24 הייתה הגרועה ביותר של מנצ'סטר יונייטד בעידן הפרמיירליג. בה סיימה במקום ה-8 למרות זאת, הקבוצה זכתה בגביע האנגלי לאחר שניצחה את יריבתה העירונית מנצ'סטר סיטי 2-1.<ref></ref>

== אצטדיון ==
=== 1878–1893: אצטדיון נורת' רואד ===
=== 1893–1910: אצטדיון בנק סטריט ===
=== 1910-הווה: אולד טראפורד ===
ראה ערך: אולד טראפורד

בעקבות עונת האליפות הראשונה של מנצ'סטר יונייטד ב-1908 והזכייה בגביע האנגלי בעונה העוקבת, מועצת המועדון התכנסה והחליטה שאצטדיון בנק סטריט מגביל מאוד את הקבוצה ולא עונה על שאיפותיו של דייוויס. בפברואר 1909, שישה שבועות לאחר התואר הראשון של המועדון בגביע האנגלי, אולד טראפורד תוכנן כביתה החדש של מנצ'סטר יונייטד. המועדון רכש את הקרקע בסביבות 60,000 פאונד. האדריכל ארצ'יבלד לייטץ' קיבל תקציב מוגבל של 30,000 פאונד לבנייה עצמה. התוכניות המקוריות כללו קיבולת מושבים של 100,000, לבסוף אילוצי התקציב אילצו לעדכן את הקיבולת ל-77,000. שיא הצופים באצטדיון נרשם ערב מלחמת העולם השנייה ב-25 במרץ 1939, במהלך משחק חצי גמר הגביע האנגלי בין הקבוצות וולברהמפטון וונדררס וגרימסבי טאון והיו בו 76,962 צופים.

במהלך הבליץ על מנצ'סטר במלחמת העולם השנייה, הפצצות הלופטוואפה (חיל האוויר הנאצי) הרסו חלק ניכר מהאצטדיון. המנהרה המרכזית ביציע הדרומי הייתה השריד האחרון שנותר מאותו היציע. לאחר המלחמה קיבל המועדון פיצויים מוועדת נזקי המלחמה הבריטית בסך 22,278 פאונד. במהלך שחזור האצטדיון, הקבוצה שיחקה את משחקי ה"בית" שלה במגרש מיין רואד של היריבה העירונית מנצ'סטר סיטי. מנצ'סטר יונייטד חויבה ב-5,000 פאונד לשנה, בתוספת אחוז נומינלי מסוים במהלך שיפוץ זה. שיפורים המאוחרים יותר כללו הוספת גגות, תחילה ליציע סטרטפורד אנד ולאחר מכן ליציע הצפוני והמזרחי. הגגות נתמכו על ידי עמודים שחסמו את טווח הראייה של צופים רבים, ולבסוף הם הוחלפו בגג ללא עמודי תמיכה. הסטרטפורד אנד היה היציע האחרון שזכה לגג, שהושלם לפני עונת 1993–94.

הדרישה של דוח טיילור לאצטדיון שבו לכל אוהד צריך להיות מושב מסומן הורידה את הקיבולת באולד טראפורד לבערך 44,000 עד 1993. בשנת 1995, היציע הצפוני פותח מחדש לשלוש קומות, מה שהעלה הקיבולת לכ-55,000 צופים. בסוף עונת 1998–1999 נוספו מפלסים שניים ליציע המזרחי והמערבי, דבר אשר העלה את הקיבולת לכ-67,000, ובין יולי 2005 למאי 2006, נוספו כ-8,000 מושבים נוספים בזכות המפלס השני בצד הצפון-מערבי של האצטדיון.
האצטדיון הנוכחי של יונייטד, [[אולד טראפורד, לאחר הרחבתו ב-2006.]]

==יריבויות==
*לידס – היריבות בין לידס ליונייטד החלה בשנת 1455, כאשר עדיין לא הומצא משחק הכדורגל. אותה עת בהיסטוריה של אנגליה אופיינה באלימות קשה ובמלחמות על שטח ושלטון בתוך האי הבריטי. אחת המלחמות הקשות והידועות באותה תקופה הייתה מלחמת השושנים, שהייתה מלחמה בין אזור יורקשייר ללנקשייר. במלחמה הזו הערים לידס ומנצ'סטר נלחמו האחת בשנייה. המלחמה הסתיימה אחרי לא פחות מ-32 שנה. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 האלימות בין שני מחנות האוהדים, לידס ויונייטד, התחילו לגבור.
*מנצ'סטר סיטי – דרבי עירוני. המפגש הראשון בין שתי הקבוצות נערך ב-12 בנובמבר 1901, כאשר ווסט גורטון (הסיטי – לעתיד) אירחה את ניוטון הית' (יונייטד – לעתיד). המשחק הסתיים בתוצאה 0:3 לזכות ההית'ים. 
*ליברפול – שתי הקבוצות הללו הן המעוטרות ביותר באנגליה. כל עשור ועשור באנגליה משנות החמישים ומעלה, נחשב לעשור "של" יונייטד או "של" ליברפול. מנצ'סטר יונייטד של תינוקות באזבי הייתה השולטת בשנות החמישים והשישים, כאשר בשנות השבעים והשמונים השליטה עברה לליברפול, ויונייטד התחילה להידרדר. ואז, בנובמבר 1986, כאשר אלכס פרגוסון הגיע, הוא הביא שחקנים שגרמו לליברפול לאבד את השליטה בכדורגל האנגלי בתחילת שנות ה-90, ולאחר שפרשו העלה פרגוסון מהנוער לקבוצה הבוגרת שחקנים "אלמונים" שהמשיכו את השושלת וזכו בטרבל האנגלי. פרגוסון תמיד טען שהמטרה שלו כאשר הצטרף ליונייטד הייתה להדיח את ליברפול מהשליטה באנגליה. בעונת זכה פרגוסון באליפות ה-13 שלו עם יונייטד וה-20 של יונייטד, ובכך שבר את שיא הזכיות של ליברפול.

בספטמבר 2012, לאחר זיכויים של אוהדי ליברפול מאחריות על אסון הילסבורו בו נהרגו 96 אוהדים, קרא סר אלכס פרגוסון לסיום היריבות והעוינות בין מנצ'סטר יונייטד לבין ליברפול: "אנחנו שני מועדונים גדולים, יונייטד וליברפול. אנו צריכים להבין את הבעיות שלנו, רק ככה תשתנה ההתנהגות אחד כלפי השני".

== נותני חסות לקבוצה ==
אלה הן החברות נותנות החסות של מנצ'סטר יונייטד לאורך השנים:
*1982–2000 – שארפ: עסקה זאת הייתה שווה כ-500,000 פאונד. שארפ הפכה לחסות הראשונה של הקבוצה והיא גם החסות הארוכה ביותר של הקבוצה.
*2000–2006 – וודאפון: עסקה זאת הייתה שווה כ-36,000,000 פאונד במשך ארבע שנים. הקבוצה האריכה את מתן החסות בשתי עונות נוספות.
*2006–2010 – AIG: בתחילת עונת 2006/07 חברת הביטוח AIG החליטה לתת חסות לקבוצה במשך ארבע שנים. עסקה זאת הייתה שווה כ-56,500,000 פאונד.
*2010–2014 – AON: לאחר שנותנת החסות הקודמת, חברת AIG, החליטה שלא תמשיך לשתף פעולה עם המועדון לאור המשבר הכלכלי העולמי, מנצ'סטר יונייטד עברה לקבל חסות מ-AON, חברת ביטוח אחרת, למשך ארבע שנים. עסקה זו הייתה שווה כ-80,000,000 פאונד.
*2014 – שברולט: החברה החליפה את AON. שווי העסקה עבור היונייטד כ-80 מיליון דולר בשנה, החל מפתיחת עונת 2014/15. מדובר בהסכם החסות הגבוה בתולדות הכדורגל העולמי והספורט בפרט.
*2021 - 2024: Team Viewer.
*2024 - הווה: Snapdragon. שווי העסקה הוא כ-74.8 מיליון דולרים בשנה.<ref></ref>

==סגל הקבוצה==
;נכון ל-1 בפברואר 2024

(קפטן)

(קפטן שני)

== השחקנים המפורסמים בתולדות המועדון ==
בטבלה הימנית מופיעים 21 השחקנים הראשונים מבחינת מספר ההופעות. בטבלה השמאלית מופיעים 21 השחקנים הראשונים מבחינת מספר השערים.
*כתב מודגש מסמן שחקנים שעדיין פעילים בקבוצה.
*כתב נטוי מסמן שאותו שחקן נמצא בשתי הטבלאות.
*נכון ל-6 ביוני 2018
{|class="mw-collapsible"
|-
!colspan=2 align=right|להסתרת הטבלה לחצו על "הסתרה"
|-valign=top
|
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
|-
! דירוג!!שם!!לאום!!עמדה!!קריירה במנצ'סטר יונייטד!!הופעות!!שערים
|-
! 1
|align="center"| ראיין גיגס
|align="center"| 
| קשר || 1991–2014|| 963 || 168
|-
! 2
|align="center"| בובי צ'רלטון
|align="center"| 
| חלוץ || 1956–1973 || 758 || 249
|-
! 3
|align="center"| פול סקולס
|align="center"| 
| קשר || 1994–2011, 2012/13|| 718 || 155
|-
! 4
|align="center"| ביל פולקס
|align="center"| 
| בלם || 1952–1970 || 688 || 9
|-
! 5
|align="center"| גארי נוויל
|align="center"| 
| מגן ימני || 1992–2011 || 602 || 7
|-
! 6
|align="center"| ווין רוני
|align="center"| 
| חלוץ || 2004–2017 ||559 || 253
|-
! 7
| align="center" | דויד דה חאה
| align="center" | 
| שוער || 2011–2023 || 540 || 8
|-
! 8
|align="center"| אלכס סטפני
|align="center"| 
| שוער || 1966–1979 || 539 || 2
|-
! 9
|align="center"| טוני דאן
|align="center"| 
| מגן שמאלי || 1960–1973 || 535 || 2
|-
! 10
|align="center"| דניס ארווין
|align="center"| 
| מגן שמאלי || 1990–2002 || 529 || 33
|-
! 11
|align="center"| ג'ו ספנס
|align="center"| 
| חלוץ || 1919–1933 || 510 || 168
|-
! 12
|align="center"| ארתור אלביסטון
|align="center"| 
| מגן שמאלי || 1974–1988 || 485 || 7
|-
! 13
|align="center"| רוי קין
|align="center"| 
| קשר || 1993–2005 || 480 || 51
|-
! 14
|align="center"| בריאן מקלייר
|align="center"| 
| קשר || 1987–1998 || 471 || 127
|-
! 15
|align="center"| ג'ורג' בסט
|align="center"| 
| חלוץ || 1963–1974 || 470 || 179
|-
! 16
|align="center"| מארק יוז
|align="center"| 
| חלוץ || 1983–1986, 1988–1995 || 467 || 163
|-
! 17
|align="center"| מייקל קאריק
|align="center"| 
| קשר || 2006-2018 || 464 || 24
|-
! 18
|align="center"| בריאן רובסון
|align="center"| 
| קשר || 1981–1994 || 461 || 99
|-
! 19
|align="center"| מרטין באקן
|align="center"| 
| בלם || 1972–1983 || 456 || 4
|-
! 20
|align="center"| ריו פרדיננד
|align="center"| 
| בלם || 2002–2014 || 455 || 8
|-
! 21
|align="center"| ג'ק סילקוק
|align="center"| 
| מגן שמאלי || 1919–1934 || 449 || 2
|-
! 22
|align="center"| גארי פליסטר
|align="center"| 
| בלם || 1989–1998 || 437 || 15
|}
|
{| class="wikitable sortable" style="text-align: center;"
|-
! דירוג!!שם!!לאום!!עמדה!!קריירה במנצ'סטר יונייטד!!הופעות!!שערים
|-
! 1
| align="center" | ויין רוני
| align="center" | 
| חלוץ || 2004–2017 ||559||253
|-
! 2
|align="center"| בובי צ'רלטון
|align="center"| 
| חלוץ || 1956–1973 || 758 || 249
|-
! 3
|align="center"| דניס לאו
|align="center"| 
| חלוץ || 1962–1973 || 404 || 237
|-
! 4
|align="center"| ג'ק רולי
|align="center"| 
| חלוץ || 1937–1955 || 424 || 211
|-
! 5
|align="center"| ג'ורג' בסט
|align="center"| 
| חלוץ || 1963–1974 || 470 || 179
|-
! -
|align="center"| דניס ויולט
|align="center"| 
| חלוץ || 1953–1962 || 293 || 179
|-
! 7
|align="center"| ראיין גיגס
|align="center"| 
| קשר || 1991–2014 || 963 || 168
|-
! -
|align="center"| ג'ו ספנס
|align="center"| 
| חלוץ || 1919–1933 || 510 || 168
|-
! 9
|align="center"| מארק יוז
|align="center"| 
| חלוץ || 1983–1986, 1988–1995 || 467 || 163
|-
! 10
|align="center"| פול סקולס
|align="center"| 
| קשר || 1994–2011 2012/13 || 718 || 155
|-
! 11
|align="center"| רוד ואן ניסטלרוי
|align="center"| 
| חלוץ || 2001–2006 || 219 || 150
|-
! 12
|align="center"| סטן פירסון
|align="center"| 
| חלוץ שני || 1937–1954 || 343 || 148
|-
! 13
| align="center" | דייוויד הרד
| align="center" | 
| חלוץ|| 1961–1968 || 265 || 145
|-
! -
| align="center" | כריסטיאנו רונאלדו
| align="center" | 
| חלוץ|| 2003–2009, 2021–2022 || 346 || 145
|-
! 15
|align="center"| טומי טיילור
|align="center"| 
| חלוץ || 1953–1958 || 191 || 131
|-
! 16
|align="center"| בריאן מקלייר
|align="center"| 
| קשר, חלוץ || 1987–1998 || 471 || 127
|-
! 17
|align="center"| אולה גונאר סולשיאר
|align="center"| 
| חלוץ || 1996–2007 || 366 || 126
|-
! 18
|מרקוס רשפורד
|
|חלוץ
|2016–
|349
|122
|-
! 19
|align="center"| אנדי קול
|align="center"| 
| חלוץ|| 1995–2001
| 275 || 121
|-
! 20
| align="center" | סנדי טרנבול
| align="center" | 
| חלוץ|| 1907–1915 || 247 || 101
|-
! -
| align="center" | ג'ורג' וול
| align="center" | 
| חלוץ|| 1906–1915 || 319 || 100
|-
! 22
| align="center" | ג'ו קסידי
| align="center" | 
| חלוץ || 1893, 1895–1900 || 174 || 100
|}
|}

=== שחקנים נוספים ===
* דאנקן אדוארדס (קשר)
* סטיב ברוס (בלם)
* אריק קנטונה (חלוץ)
* אדווין ואן דר סאר (שוער)
* פארק ג'י-סונג (קשר)
* נמניה וידיץ' (בלם)
* דייוויד בקהאם (קשר ימני)
* פטר שמייכל (שוער)
* טדי שרינגהאם (חלוץ)
* דווייט יורק (חלוץ)
* יאפ סטאם (בלם)
* נאני (קיצוני ימני)
* אנטוניו ולנסיה (מגן ימני)
* רובין ואן פרסי (חלוץ)
* ברונו פרננדש (קשר התקפי)
* פטריס אברה (מגן שמאל)

===שחקן השנה ע"ש סר מאט באזבי===

==מאמני הקבוצה לאורך השנים==
{| class="wikitable sortable" border="2"
|-
! דירוג!! שם !! לאום !! תאריך התחלה !! תאריך סיום !! תארים !! הערות
|-
! 1
| לא ידוע || לא ידוע || 1878 || 1892 || ||
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 2
| א.ה. אלבוט|| || 1892|| 1900 || ||
|-
! 3
| ג'יימס ווסט|| || 1900 || ספטמבר 1903 || ||
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 4
| ארנס מנגנול || || 10 באוקטובר 1903 || 9 בספטמבר 1912|| 2 אליפויות. 2 מגן הקהילה. 1 גביע אנגלי ||
|-
! 5
| ט.י. וולווארט|| ||9 בספטמבר 1912 || 20 באוקטובר 1912 || ||
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 6
| ג'ון בנטלי|| || 28 באוקטובר 1912|| 28 בדצמבר 1914|| ||
|-
! 7
| ג'ק רובסון|| || 28 בדצמבר 1914|| 31 באוקטובר 1921|| ||
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 8
| ג'ון צ'אפמן|| || 31 באוקטובר 1921|| 8 באוקטובר 1926|| ||
|-
! 9
| לאל הילדיץ|| || 8 באוקטובר 1926|| 13 באפריל 1927 || ||(מאמן-שחקן)
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 10
| הרברט באמלט || || 13 באפריל 1927|| 9 בנובמבר 1931 || ||
|-
! 11
| וולטר קיקמר || || 9 בנובמבר 1931|| 13 ביוני 1932 || ||
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 12
| סקוט דאנקן|| || 13 ביוני 1932|| 7 בנובמבר 1937 || אליפות אחת (בליגה השנייה לשעבר) ||
|-
! -
| וולטר קיקמר || || 9 בנובמבר 1937 || 15 בפברואר 1945 || ||
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 13
| מאט באזבי || || 1 באוקטובר 1945|| 4 ביוני 1969 || 5 אליפויות. 2 גביע אנגלי. 5 מגן הקהילה (2 במשותף). 1 ליגת האלופות ||
|-
! 14
| ג'ימי מרפי|| || פברואר 1958 || יוני 1958 || ||מאמן זמני בעת שבאזבי התאושש מתאונת המטוס
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 15
| וילף מקגינס|| || 4 ביוני 1969 || 29 בדצמבר 1970 || ||
|-
! -
| מאט באזבי || || 29 בדצמבר 1970 || 8 ביוני 1971 || ||
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 16
| פרנק אופארל|| || 8 ביוני 1971|| 19 בדצמבר 1972|| ||
|-
! 17
| טומי דוקרטי|| || 22 בדצמבר 1972 || 4 ביוני 1977 || 1 גביע אנגלי. אליפות אחת (בליגה השנייה לשעבר). ||
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 18
| דייב סקסטון|| || 14 ביוני 1977 || 30 באפריל 1981 || 1 מגן הקהילה (במשותף) ||
|-
! 19
| רון אתקינסון|| || 9 ביוני 1981 || 6 בנובמבר 1986|| 2 גביע אנגלי. 1 מגן הקהילה||
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 20
| אלכס פרגוסון || || 6 בנובמבר 1986|| 19 במאי 2013 || 13 אליפויות. 5 גביע אנגלי. 4 גביע הליגה. 10 מגן הקהילה (1 במשותף). 2 ליגת האלופות. 1 גביע אירופה למחזיקות גביע. 1 הסופר קאפ האירופי. 1 הגביע הבין-יבשתי. 1 אליפות העולם לקבוצת. ||
|-
! 21
| דייוויד מויס || || 1 ביוני 2013 || 22 באפריל 2014|| 1 מגן הקהילה ||
|- style="background-color: #EFEFEF;"
! 22
| ריאן גיגס || || 22 באפריל 2014 || 11 במאי 2014 || ||שימש כמאמן-שחקן זמני בעקבות פיטוריו של דייוויד מויס.
|-
! 23
| לואי ואן חאל || || 16 ביוני 2014 || 23 במאי 2016
|| 1 גביע אנגלי
||מאמן ראשון מחוץ לאיים הבריטיים
|-
! 24
| ז'וזה מוריניו || || 27 במאי 2016 || 18 בדצמבר 2018
| 1 מגן הקהילה. 1 גביע הליגה האנגלי. 1 הליגה האירופית. ||
|-
! 25
| אולה גונאר סולשיאר || || 19 בדצמבר 2018 || 21 בנובמבר 2021||
|
|-
!26
|ראלף ראנגניק
| גרמניה
|29 בנובמבר 2021 || 29 במאי 2022||
|
|-
!27
|אריק טן האח || || 21 באפריל 2022 |||מכהן || 1 גביע הליגה
|}

==קפטנים==

==תארים==
אוסף של מדי הקבוצה לאורך השנים
=== תארים מקומיים ===
*אליפות אנגליה:
**זכייה: 20 (שיא)
***, , , , , , , , , , , , , , , , , , , 
**סגנית: 21
***, , , , , , , , , , , , , , , 1997/1998, 2005/2006, 2009/2010, 2011/2012, 2017/2018, 2020/2021
*אליפות הליגה השנייה: 2
**1936, 1975
*גביע ה-FA:
**זכייה: 13
***1908/1909, 1947/1948, 1962/1963, 1976/1977, 1982/1983, 1984/1985, 1989/1990, 1993/1994, 1995/1996, 1998/1999, 2003/2004, 2015/2016, 2023/2024
**סגנית: 8
*** 1956/1957, 1957/1958, 1975/1976, 1978/1979, 1994/1995, 2004/2005, 2006/2007, 2017/2018, 2022/2023
*גביע הליגה:
** זכייה: 6
***1991/1992, 2005/2006, 2008/2009, 2009/2010, 2016/2017, 2022/2023
**סגנית: 4
***1982/1983, 1990/1991, 1993/1994, 2002/2003
*מגן הקהילה:
**זכייה: 21 (שיא)
***1908, 1911, 1952, 1956, 1957, 1965<sup>1</sup>, 1967<sup>2</sup>, 1977<sup>3</sup>, 1983, 1990<sup>4</sup>, 1993, 1994, 1996, 1997, 2003, 2007, 2008, 2010, 2011, 2013, 2016
***<sup>4-1</sup>(מחזיקה במשותף)
**סגנית: 11
*** סגנית 10: 1948, 1964, 1986, 1990, 1998, 1999, 2000, 2001, 2004, 2009, 2024

=== תארים בין-לאומיים ===
* 24x24 פיקסלים גביע אירופה לאלופות/ליגת האלופות
** מחזיקת הגביע: 3 זכיות
*** 4–1<sup>ה</sup> נגד בנפיקה ליסבון
*** 2–1 נגד באיירן מינכן
*** 1–1<sup>(6–5 בפנדלים)</sup> נגד צ'לסי
** סגנית (2): , 
*הליגה האירופית: 1
**
*גביע אירופה למחזיקות גביע: 1 (גביע המחזיקות)
**1991
*אליפות העולם לקבוצות: 1
**2008
*הגביע הבין-יבשתי: 1
**1999
*הסופר קאפ האירופי: 1
**1991
***סגנית 3: 1999, 2008, 2017
*סך הכול: 69 תארים בכל הזמנים

==סטטיסטיקה כללית==
*ניצחונות והפסדים:
**ניצחון 10–0 נגד אנדרלכט, 26 בספטמבר 1956.
**ארבע פעמים מנצ'סטר יונייטד הפסידה בתוצאה 0–7:
***פעם ראשונה נגד בלקברן רוברס, 10 באפריל 1926.
***פעם שנייה נגד אסטון וילה, 27 בדצמבר 1930.
***פעם שלישית נגד וולבס, 26 בדצמבר 1931.
***פעם רביעית נגד ליברפול, 5 במרץ 2023.
*שיא הבקעות לעונה:
**דניס לאו – 46 שערים בעונת – .
*העברות שחקנים:
**קנייה גדולה: פול פוגבה מיובנטוס. 97,000,000 מיליון יורו שיא העברות בתולדות הכדורגל העולמי וגם הרכש הכי יקר בתולדות הפרמייר ליג, 2016.
**מכירה גדולה: 80,000,000 לירות שטרלינג – כריסטיאנו רונאלדו לריאל מדריד, 2009.

==ראו גם==
*האסון האווירי במינכן

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל אנגליות
קטגוריה:אלופות אירופה בכדורגל לקבוצות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1878
קטגוריה:זוכי פרס לוריוס: קבוצת השנה
קטגוריה:מנצ'סטר: מועדוני כדורגל
קטגוריה:מנצ'סטר רבתי: מועדוני כדורגל