OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Hooking

דוגמה לביצוע Hooking על [[טבלת פסיקות]]
בתכנות, Hooking היא שיטה המשמשת לשינוי ההתנהגות של מערכת ההפעלה, תוכנה או קוד מכונה באמצעות יירוט קריאה לשגרה או הודעה המועברת בין תוכניות. קטע הקוד האחראי ליירוט נקרא Hook. 

hooking משמש למטרות רבות ובהן חיפוש באגים והרחבת אפשרויות השימוש בשגרות קיימות. באמצעות טכניקה זו ניתן ללכוד את המידע העובר אל המחשב מהמקלדת או העכבר או לזהות קריאה לפונקציות ספרייה כדי לבחון את התנהגותן. ניתן להשתמש בטכניקה זו גם כדי ליצור תוכנות זדוניות. לדוגמה, Rootkit-ים רבים משתמשים בטכניקה זו כדי להתחבא בתוך תהליכים מוכרים כדי להסוות את פעילותם.

== טכניקות==
=== שינוי פיסי===
ניתן לבצע hooking באמצעות טכניקות של הנדסה לאחור באמצעות שינוי פיסי של קובץ הרצה או ספרייה טרם הפעלת התוכנית. שיטה זו משמשת לרוב כדי ליירט קריאות לשגרות כדי לצפות בפעילותן או להחליף אותן לחלוטין. לדוגמה, באמצעות שימוש ב-Disassembler, ניתן למצוא את נקודת הכניסה של פונקציה הנמצאת במודול. לאחר מכן ניתן לשנות את נקודת הכניסה כדי לטעון פונקציה אחרת או להחליף את הפונקציה הנמצאת במקום זה. שיטה נוספת היא להחליף את טבלת הכתובות של קובץ נטען כך שכאשר הקובץ ינסה לקרוא לשגרה הוא יופנה לכתובת שגויה בזיכרון. ניתן גם לבנות מעטפת שתכיל ספרייה המספקת את כל האפשרויות שסיפקה הספרייה המקורית יחד עם תכונות חדשות או לוגיקה חדשה לפונקציות הישנות.

=== החלפה בזמן ריצה ===
מערכות הפעלה ותוכנות אחרות עשויות לספק אמצעים המאפשרים ליירט שגרות בזמן ריצה. אפשרות זו קיימת כאשר לתהליך המיירט יש הרשאות גבוהות מספיק כדי לבצע את הפעולה (למשל הרשאות מנהל מערכת). חלונות לדוגמה, מספקת API להוקים המאפשרים לשנות את ההתנהגות של חלונות ופקדים ולבצע לכידה של פעולות הקשורות לעכבר ולמקלדת. מערכת ההפעלה לינוקס מאפשרת ללכוד ולעבד את תעבורת הרשת העוברת דרך הליבה.

כאשר לא ניתן לבצע לכידה באמצעות מערכת ההפעלה לעיתים ניתן לשנות את הבתים הראשונים של שגרה כך שיפנו את בקרת הזרימה של התוכנית לקוד מוזרק. כאשר המערכת משתמשת בספרייה משותפת, ניתן לשנות את תוכן הספרייה כך שתפנה לשגרות שונות. כך למשל, ניתן לשנות את טבלת פסיקות של מחשב כדי לטפל באירועים שונים המעוררים פסיקה. טכניקות אלה דומות במהותן לשינוי פיסי של הקוד אלא שהן מופעלות לאחר הרצת התוכנית.

==קישורים חיצוניים==
* [http://msdn.microsoft.com/en-us/library/ms632589%28VS.85%29.aspx Hooks], Microsoft Developer Network Website

קטגוריה:תכנות
קטגוריה:תוכנות זדוניות
פרדיננד שצ'ביל

פרדיננד שצ'ביל (באנגלית: Ferdinand Schevill; 12 בנובמבר 1868, סינסינטי, אוהיו - 10 בדצמבר 1954, טוסון, אריזונה) היה היסטוריון אמריקאי.

==קורות חייו==
ב-1889 סיים שצ'ביל לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ייל וב-1892 השלים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת פרייבורג בגרמניה. הוא כיהן כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת שיקגו בשנים 1892–1924 ובשנים 1930–1937, ונחשב למומחה בהיסטוריה של מערב אירופה החל מראשית הרנסאנס וכלה בעת החדשה. התמחותו העיקרית הייתה בהיסטוריה של פרוסיה, ערי המדינה באיטליה, האימפריה העות'מאנית ומדינות הבלקן.

ב-1924 פרש שצ'ביל מהוראה פעילה כדי להתמסר לכתיבה, אך כעבור שש שנים חזר ללמד עד לפרישתו לגמלאות. גם לאחר פרישתו הוסיף שצ'ביל לחקור, לכתוב ולהרצות מעת לעת. ב-1948, בשנתו השמונים, נסע ביחד עם קבוצת פרופסורים מאוניברסיטת שיקגו למסע הרצאות בעיר פרנקפורט.

שצ'ביל התמחה גם בכתיבת היסטוריוגרפיה וביוגרפיות, ובהן ביוגרפיה שכתב ב-1917 על גיסו, הפסל קרל ביטר.

== ספריו ==

שצ'ביל חיבר מאמרים, מחקרים וספרים שונים. מספריו:

<div style="direction: ltr;">
History of modern Europe, C.scribner's son, New York, 1898

A political history of modern Europe from the reformation to the present day, C. Scribner's sons, New York, 1907

Siena, the story of a medieval commune, Chapman and Hall, London, 1909

The Rise and Progress of Democracy, Zalaz Corporation, New York, 1915

The making of modern Germany, A.C McClurg, Chicago, 1916

History of the Balkans: From the Earliest Times to the Present Day, Harcourt Brace and Company, New York, 1922

The first century of Italian humanism, F.S. Crofts & Co, New York, 1928

History of Florence, F. Ungar Pub. Co, New York, 1936

History of Florence, from the founding of the city through the Renaissance, F. Ungar, New York, 1936

A history of Europe, Harcourt, Brace and company, New York, 1938

The Great Elector, University of Chicago Press, Chicago, 1947

The Medici, Harper and Brothers, New York, 1950

Six historians, University of Chicago Press, Chicago, 1956

</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1868
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1954
אדוארד שפרד קריזי

סר אדוארד שפרד קריזי (באנגלית: Edward Shepherd Creasy; 12 בספטמבר 1812, קנט – 27 בינואר 1878, לונדון) היה היסטוריון בריטי.

נולד בשנת 1812 במחוז קנט. למד באיטון קולג' ובאוניברסיטת קיימברידג', שם רכש את תוארו בשנת 1837. בין השנים 1840–1860 לימד באוניברסיטת לונדון, שם זכה למינוי פרופסור להיסטוריה מודרנית ועתיקה, והתמחה בעיקר בהיסטוריה של האימפריות הבריטית והעות'מאנית. בשנת 1860 קיבל תואר אבירות ומונה לשופט עליון בציילון (שמה של סרי לנקה בתקופה הקולוניאלית). בשנת 1870, שב ללונדון בשל בריאות לקויה ושם הלך לעולמו בשנת 1878.

כמו היסטוריונים אירופאים רבים בני דורו, האמין קריזי בעליונות הגזע הלבן האירופי אל מול נחיתות העמים שאינם אירופיים, והתייחס לאירופה כאל מקור הציוויליזציה הנאורה.
תפישה זו העניקה צידוק מוסרי לקולוניאליזם ואחר כך לרדיפת מיעוטים.
מתוך עמדה זו חיבר קריזי את מרבית כתביו. ספרו המפורסם ביותר היה: "15 הקרבות המכריעים של העולם" (1851). רוב חיבוריו היו בתחום ההיסטוריה, אך בשנת 1870 כתב גם רומן בשם:
The Old Love and the New

ברשימת ספריו בתחום ההיסטוריה ניתן למנות גם את:

<div style="direction: ltr;">
* The Text-Book of the Constitution, London, 1848
* Historical and Critical Account of the Several Invasions of England, London, 1852
* The Rise and Progress of The English Constitution, London, 1853
* History of the Ottoman Turks, London, 1856
* History of England, London, 1870
* The Imperial and Colonial Institutions of the Britannic Empire, London, 1872
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gutenberg.org/etext/4061 15 הקרבות המכריעים של העולם (באנגלית)], פרויקט גוטנברג
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים בריטים
קטגוריה:שופטים בריטים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת לונדון
קטגוריה:בוגרי קינגס קולג' קיימברידג'
קטגוריה:בוגרי איטון קולג'
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1812
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1878
מכון כדורי בטולכרם

בית הספר החקלאי בשנות ה-30
מכון כדורי (בערבית: كلية فلسطين التقنية - خضوري, תעתיק מדויק: כלית פלסטין אל-תקניה ח'צ'ורי) הוא בית ספר חקלאי בעיר טולכרם, שבגדה המערבית. הוא הוקם בשנת 1930 מכספי עזבונו של איש העסקים היהודי יליד עיראק סֵר אליס כדורי יחד עם בית הספר החקלאי כדורי שליד כפר תבור.

== היסטוריה ==
הנדבן כדורי נפטר בהונג קונג בשנת 1922 והקדיש בצוואתו 140,000 ליש"ט לרשות הממשלה הבריטית שנועד לבניית ״בית-ספר או בתי-ספר, שייקראו על שמו בפלשתינה (א"י) או במסופוטמיה כפי שהממשלה הבריטית תמצא לנכון" (כך כתב במקור בצוואתו). בזכות פעילות של משרד ההנהלה הציונית בלונדון, הועמד העזבון כולו לזכות ממשלת המנדט בארץ ישראל. אולם התעורר ויכוח בדבר השימוש המקומי בעזבון, האם יוקם בית ספר מעורב המשותף ליהודים ולערבים או שני בתי ספר נפרדים. הוויכוח הגיע לסופו בשלהי שנת 1925, אז החליט הנציב העליון הרברט פלומר, להקים שני בתי ספר חקלאיים נפרדים, האחד לתלמידים ערבים באזור טול כרם, והאחר לתלמידים יהודים למרגלות הר תבור.

המתכנן של מבנה בית הספר היה אוסטן סיינט בארב הריסון, אשר שימש כאדריכל ראשי של מחלקת העבודות הציבוריות בשלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל. בית הספר פתח את שעריו לתלמידים ב-1930. עם הקמתו, היה למכון מנהל אנגלי ואופיו היה קולוניאלי בריטי. אדמות המכון השתרעו על שטח של כ-600 דונם. בנוסף לאדמה חקלאית כלל המכון משקי פרות, כבשים, ותרנגולות.

במהלך המרד הערבי הגדול נסגר בית הספר ובמבנהו שוכנו חיילים של הצבא הבריטי. בשנת 1939 נפתח בית הספר מחדש בניהולו של עכרם ריקבי, שקודם לכן היה סגן מנהל בית הספר. בשנת 1944 מונה אחמד טוקאן למנהל בית הספר.

בעקבות הסכמי שביתת הנשק לאחר מלחמת העצמאות איבד המכון את רוב אדמותיו החקלאיות (כ-200 דונם) שנותרו מעברו הישראלי של הקו הירוק. בין מלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים הפכו השלטונות הירדניים את המכון לבית ספר טכני לחקלאות שהעניק תעודה במדעי החקלאות. בתקופה זו עבדאללה עזאם, ממייסדי הג'יהאד העולמי, למד ולימד חקלאות במכון. לאחר מלחמת ששת הימים נזנח האופי החקלאי של המכון, והושם דגש על המקצועות התעשייתיים.

עם התחלת תהליך השלום והסכמי אוסלו נעשה ניסיון להחיות מחדש את החוות החקלאיות ואת משק הפרות, והוקם מרכז מידע וייעוץ בנושאי חקלאות. ב-2007 הוכרז המכון כאוניברסיטה טכנולוגית על ידי הרשות הפלסטינית. באוניברסיטה ארבע פקולטות: הנדסה וטכנולוגיה, מדעים וחינוך, מנהל עסקים ומדעי החקלאות. חלק מהמבנים הקיימים וכ–80 דונם הוקצו לשלוחה של אוניברסיטת א-נג'אח הממוקמת בשכם. משפחת כדורי תרמה למכון אגף חדש ללימודי מדעים.

בקצה המערבי של שטחי הקמפוס היה קיים בעבר מוצב צבאי בשטח של כ־20 דונם, מצידה המזרחי של גדר ההפרדה בצמוד לאזור תעשייה ניצני שלום. המוצב פונה ב־2006 וחלק משטחו משמש כיום כמטווח צבאי ישראלי.

==ראו גם==
*אוניברסיטת א-נג'אח
*אוניברסיטת אל-קודס
*אוניברסיטת ביר זית

== קישורים חיצוניים ==

* 
 
* נדב מן, ביתמונה, [https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-3415770,00.html "הכדורי הוא עגול": על בית הספר החקלאי בטול-כרם], ynet, 22 ביוני 2007

==הערות שוליים==

קטגוריה:בתי ספר חקלאיים
קטגוריה:הרשות הפלסטינית: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:השומרון: חינוך
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן אוסטן סיינט בארב הריסון
קטגוריה:תרומות משפחת כדורי
קטגוריה:החברה הפלסטינית בארץ ישראל המנדטורית
משה קפשאלי

רבי משה קפשאלי (1420–1495) היה הרב הראשי ליהודי איסטנבול והוכר על ידי הסולטאנים מהמט השני ובאיזיט השני, כסמכות התורנית העליונה בכל האימפריה העות'מאנית.

==ביוגרפיה==
קפשאלי נולד בשנת 1420 בקנדיה שבאי כרתים לרבי אליהו. הוא היה עשיר, בעל השפעה, מיודד אישית עם הסולטאן מהמט השני ובעל גישה חופשית לחצר הסולטאן, אשר ראה בו את נציג היהודים בממלכתו. הסולטאן העריך מאוד את הרב והעניק לו מושב בדיואן לצידו של המופתי. קפשאלי מילא גם תפקיד של פקיד ממשל, בכך שמונה לאחראי על גביית המיסים מהקהילה היהודית ועל מינוי רבנים אזוריים ברחבי האימפריה. בהמשך מונה אף להיות שופט אזרחי. כך יצר לעצמו קפשאלי עמדת כוח שאין עליה עוררין גם בתוך הקהילה היהודית.

הרב ניהל מלחמת חורמה בניצני ההתבוללות של חלק מצעירי הקהילה, אשר נהגו להתרועע עם היניצ'רים ולחקות את דפוסי התנהגותם. בחסות הסולטאן, הטיל עליהם קפשאלי עונשים חריפים. סמכותו התורנית של הרב לא הוכרה על ידי הקהילות היהודיות בכל האימפריה ופסיקותיו זכו להערכה באיסטנבול ופרבריה ובאזורי הבלקן, בעיקר בקרב הקהילות הספרדיות. הקהילה הרומניוטית הגדולה שהתגוררה בסלוניקי לא ראתה בו סמכות רוחנית.

במהלך חילופי השלטון של 1481, ניצלו צעירים מתבוללים מקרב הקהילה היהודית את המצב ובמהלך מהומות רחוב שהתחוללו באיסטנבול, ניסו להתנקש ללא הצלחה בחייו. קשריו הטובים לא פחות של קפשאלי עם ביאזיט השני סייעו בקליטת מגורשי ספרד ופורטוגל ברחבי האימפריה, בעיקר בחלוקה הוגנת של נטל המיסים בין משפחות עניות לאמידות ובפתרון סוגיות הלכתיות הקשורות בחופש הפולחן.

במהלך כהונתו, נתגלה עימות חריף בין הרב קפשאלי לבין מחליפו לעתיד הרב אליהו מזרחי שכונה הרא"ם. בין התלמידים שהעמיד הרא"ם, היו גם תלמידים קראים וזאת למורת רוחו של הרב קפשאלי. עם זאת, על אף הוראתו של הרב קולון (המהרי"ק), שלא לציית לרב קפשאלי בתפקידו כסמכות התורנית העליונה, נמנע הרא"ם בעצת רבו הרב יהודה מינץ, מלהביע עמדה בסוגיה. ב-1495, גם רבי אליהו הלוי יצא לישע רבו רב קפשאלי נגד המהרי"ק. וכן רבי יעקב בן משה מרגליות צידד עם רב קפשאלי נגד המהרי"ק. לאחר מות הרב קפשאלי, מונה הרא"ם לתפקיד הסמכות התורנית העליונה באימפריה העות'מאנית.

==לקריאה נוספת==
ר' יוסף סמברי, ספר דברי יוסף (שמעון שטובר, מכון יצחק בן צבי, תשנ"ד) עמ' 248-249.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים
קטגוריה:נושאי משרת חכם באשי של קושטא
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: רבנים ראשיים
קטגוריה:ילידי 1420
קטגוריה:נפטרים ב-1495
מוריץ בלייבטרוי

מוריץ י' בלייבטרוי (בגרמנית: Moritz J. Bleibtreu; נולד ב-13 באוגוסט 1971) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה גרמני. תפקידיו הידועים ביותר היו בסרטים "ראן לולה ראן","מינכן" ו"כנופיית באדר מיינהוף".

==ביוגרפיה==
בלייבטרוי נולד במינכן לזוג השחקנים ממוצא אוסטרי מוניקה והאנס בלייבטרוי. הוא גדל בהמבורג, וכבר בגיל צעיר הופיע בעזרת אימו בתוכניות טלוויזיה מקומיות. כאשר נשר מהלימודים בגיל 16 עבר בלייבטרוי לגור בפריז ולאחר מכן בניו יורק, שם למד בבית ספר למשחק. בלייבטרוי פרץ לתודעה בגרמניה כבר בתפקידו הראשון, כשהופיע בקומדיית הפשע המקומית "לדפוק על דלת גן עדן" בשנת 1997, הופעה זו זיכתה אותו ב"פרס האקדמיה הגרמנית".

שנה לאחר מכן גילם בלייבטרוי את אחת הדמויות המפורסמות ביותר שלו עד היום, במותחן הפשע הגרמני "ראן לולה ראן". בסרט גילם את דמותו של מאני, איש עולם תחתון גרמני ששקע בחובות וחייב להשיג לבוס שלו 100,000 מארק גרמני בתוך 20 דקות.

בשנת 2001 קיבל בלייבטרוי את "פרס האקדמיה הגרמנית" השני שלו על תפקידו בדרמת המתח "הניסוי של דאס". באותה שנה, השתתף גם בקומדיה הרומנטית "בתוך ג'ולי". בשנת 2005 השתתף בלייבטרוי בדרמת המותחן ההיסטורית של סטיבן ספילברג, "מינכן", המבוססת על מבצע אביב נעורים.

בשנת 2006 קיבל את פרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין על משחקו בדרמה "החלקיק האלמנטרי". ב-2008 כיכב בדרמת הפשע הביוגרפית "כנופיית באדר מיינהוף", שקיבלה מועמדות לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.

בשנת 2021 כיכב במיני-סדרה "לזייף את היטלר" בדמותו של זייפן הכספים קונארד קוייאו.

=== חיים אישיים ===
בלייבטרוי אב לבן אחד (נולד ב-2008).

==פילמוגרפיה==
כנופיית באדר מיינהוף" בציריך, 2008]]
* לדפוק על דלת גן עדן (1997)
* ראן לולה ראן (1998) 
* לונה פאפא (1999)
* בתוך ג'ולי (2001)
* הקרקס הבלתי נראה (2001)
* הניסוי של דאס (2001)
* למבוק (2001)
* לקחת צד (2001)
* סולינו (2002)
* אנג'יס ואחיו (2004)
* השומר: האגדה על עומר קאייאם (2005)
* מינכן (2005)
* החלקיק האלמנטרי (2006) 
* ההולך (2007)
* חוות העפרונים (2007)
* ספיד רייסר (2008)
* אדם בן כלב (2008)
* כנופיית באדר מיינהוף (2008)
* סול קיטצ'ן (2009)
* Vallanzasca – Gli angeli del male (2010)
* היהודי זיס: סרט ללא מצפון (2010)
*המדינה הרביעית (2012)
*הרוג את חבריך (2015)
*הווידויים (2016)
*לומבוק (2017)
* להתראות גרמניה (2017)
* דרכים (2019)
* אלף-בית של אהבה (2022)

=== טלוויזיה ===

* Schuld nach Ferdinand von Schirach (2015)
* Blackout (2021)
* לזייף את היטלר (2021)
* אל מעבר האוקיינוס (2023)

== קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1971
אמרגן

אמרגן (נקרא בעבר אימפּרֶסָריו, מאיטלקית: Impresario הוא אדם בתעשיית הבידור המהווה מתווך, יזם ומפיק אירועים בתחום המוזיקה (בעיקר הופעות חיות), התיאטרון והספורט (בדרך כלל בתחומי ראווה כגון תחרויות ומופעי רודיאו ואיגרוף). במאות קודמות היו אמרגנים אחראים על העלאת מופעי אופרה ובלט וייצגו להקות נודדות.

האמרגן אחראי על התחום הביצועי של המופע, על גיוס כוח אדם, על ארגון אולמות להופעות, דרכי תחבורה, מימון וכדומה ולעיתים אף על גילוי אמנים ודחיפתם. בין האמרגנים המפורסמים במאה ה-20 ניתן למנות את אמרגן מופעי הוודוויל הבידוריים, פלורנץ זיגפלד, את אמרגן הבלט הנודע סרגיי דיאגילב, אמרגן הקרקס פי. טי. ברנום והאמרגן הרמן וולף.

ישנם אמרגנים שהתפרסמו בזכות קשריהם עם אמן אחד, כמו עמנואל שיקאנדר, אמרגנו של מוצרט.

==יחסי אמרגן-אמן==
תפקיד האמרגן קיים במקום שבו האמן אינו שכיר של מקום עבודה מסודר (כפי שהיה המצב עד ראשית/אמצע המאה ה-20 בקרב שחקני תיאטרון, אופרה ובלט וכפי שהוא כיום בקרב זמרים וחלק מהספורטאים). האמן זקוק לגורם מתווך שיסייע לו כלכלית להוציא את אמנותו לקהל רחב. חלק מהאמרגנים מתפקדים כסוכנים אישיים המייצגים אמנים מול בעלי אולמות וחלקם פועלים יותר כבעלי תיאטרון המחפשים מופעים, לעיתים מעורב יותר מאמרגן אחד בתהליך הפקה של מופע.

שכרו של האמרגן מותנה בדרך כלל בהסכם חלוקת רווחים בינו ובין האמן או להקת האמנים אותה הוא מייצג. פעמים רבות קיים פער בין הבנתו של האמרגן בעולם העסקים ולעיתים גם גילו המבוגר ובין גילם, מידת התמצאותם וכושר המיקוח של האמנים המיוצגים. פער זה גורם לעיתים לחוזים הפועלים לטובת האמרגן ומובילים לתביעות משפטיות רבות בין אמנים לאמרגניהם. האמרגן לוקח פעמים רבות סיכון על עצמו, ואם המופע נכשל הוא סופג הפסדים מכספים שהשקיע בעצמו כדי להפיקו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.merriam-webster.com/dictionary/impresario הגדרה מילונית של אימפרסריו] מילון מרים-ובסטר 
*[http://www.amarganim.co.il אתר איגוד האמרגנים בישראל]
*

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מקצועות הבידור
ברנרד רדר

אשה עם כדור ופירמידה מאת ברנרד רדר ([[גינת וינר, רח' מנדלשטם 9 בתל אביב)]]
ברנרד רדר (Bernard Reder; 1887 – 1963) היה אמן יהודי אמריקאי ממוצא אוסטרי, שעסק בפיסול, אדריכלות, תחריט ותצריב.

== קורות חיים ==
רדר נולד בצ'רנוביץ שבבוקובינה שהייתה חלק מאוסטריה שלפני מלחמת העולם השנייה, מקום שנחשב למרכז יהודי באותה התקופה. הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בפראג במשך שלוש שנים. בשנת 1935 הציג רדר את תערוכת היחיד הראשונה שלו בפראג, שנתיים לאחר מכן עבר לפריז שם עבד והציג את פסליו יחד עם אריסטיד מאיול, יצירותיו של רדר הושפעו רבות מן הפולקלור היהודי, מהתנ"ך ומהמיתולוגיה היוונית. בזמן כיבוש אירופה על ידי הנאצים ברח רדר מפריז עם אשתו לספרד בעזרת חברו אריסטיד מאיול, משם הוא עבר לקובה, שם השפיע סגנון עבודתו על הרבה אמנים בני התקופה.

בשנת 1943 עבר רדר לארצות הברית, שם התגורר בניו יורק, רדר הציג את עבודותיו באופן קבוע במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית ובמוזיאון פילדלפיה. בשנת 1954 נסע רדר לאיטליה כדי לפסל ברומא ובפירנצה, לאחר כשנתיים הציג רדר שם את פסליו במוזיאון לאומנות מודרנית, תערוכתו של רדר זכתה להערכה רבה והתייחסות של חוקר האומנות הנודע John Rewald. לאחר חזרתו לארצות הברית ערך רדר תערוכת יחיד במוזיאון ויטני, התערוכה הייתה תערוכת היחיד הגדולה ביותר שנערכה במוזיאון מאז הקמתו.

יצירותיו הנדירות ביותר של רדר הן יצירותיו משנות השלושים. בהגיעם לפריז השמידו הנאצים את הסטודיו של רדר על כל עבודותיו. בשנת 1967 ערך חיים גמזו (מנהל מוזיאון תל אביב) תערוכה של יצירותיו של רדר בבית הלנה רובינשטין במהלך סידרה של תערוכות פיסול שונות בהן הוצגו גם פסליהם של האמן הצרפתי אוגוסט רודן והאמן הבריטי הנרי מור. במרכז הבינתחומי הרצליה מוצג חלק מעזבונו של האמן. פסליו של רדר מוצגים כיום במוזיאונים החשובים לאמנות מודרנית בעולם, ביניהם בפריז, בניו יורק, במוזיאון ישראל בירושלים, במוזיאון תל אביב לאומנות ועוד. רדר נפטר בשנת 1963 בניו יורק.

פסלו "אשה עם כדור ופירמידה" (1959) הוצב בתל אביב, בגינת וינר, תרומת אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות.

באוניברסיטת רייכמן נמצא גן פסלים ובו יצירות של ברנרד רדר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פסלים יהודים אוסטרים
קטגוריה:אדריכלים יהודים אוסטרים
קטגוריה:פסלים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אדריכלים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1897

קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1963
דורון צפריר

דורון צפריר (נולד בשם דורון צפריס ב-4 בנובמבר 1955) הוא שחקן, קומיקאי ועורך דין ישראלי.

==ביוגרפיה==
צפריר למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1977–1981. לאחר מכן, החל ללמוד תיאטרון בסטודיו למשחק ניסן נתיב.

במסגרת עיסוקו כעורך דין, שימש בין היתר יועץ משפטי של כמה חברות, ובהן "AIG", "דולב", "הדר" ו"הפניקס". בעשור השני של המאה ה-21, עבד בקבוצת שלמה Sixt כיועץ משפטי ומנהל מחלקה משפטית.

היה חבר ב וכיהן כאחד השופטים בתחרות פרס הפרינג' "קיפוד הזהב" בשנים 2009 - 2011.בשנים האחרונות מכהן בוועדת חשיפה בינלאומית של תיאטרון ישראלי לתיאטראות בעולם, בוועדת פרס קרן רבינוביץ, ומשחק בהצגות רפרטואריות, פרינג', טלוויזיה, קולנוע.

==קריירת משחק==
* שיחק בסרט "בנות" בתפקיד רס"ר המטבח בבסיס הטירונות.
* השתתף בתוכנית "זהו זה!" בתפקיד הפקיד "מר פופטיץ", בפינה "סערה בכוס תה" ואף השתתף כשחקן אורח במספר תוכניות.
* שיחק בסרט "השגעון הגדול" עם ספי ריבלין.
* השתתף בסדרה "ציפי בלי הפסקה" בתור סגן מנהל בית הספר.
* השתתף בסרט "גמר גביע" בתור אפסנאי ישראלי.
* השתתף בסרט "סוף שבוע מטורף" בתפקיד עיתונאי שמנסה להתאבד ללא הצלחה
* שיחק בסרט "האיטלקים באים" (1996) בתור רושקו, נציג בנק
* השתתף בסרט הטלוויזיה "רצח בשבת בבוקר".
* שיחק בעונה השנייה של "החממה" בתפקיד ג'רמי, עוזרו של הלקוח.
* שיחק בתפקיד עורך דין בסדרה "רמת אביב גימל".
* שיחק בתפקיד עורך דין בסדרה "זהב של שוטים".

בנוסף, שיחק בתפקידי אורח בתוכניות ובסדרות טלוויזיה, כגון "שבוע סוף!" "דני הוליווד", "רצח בשבת בבוקר", "זהו זה!" "סיבה למסיבה" "הלילה עם ליאור שליין" בצוות הסאטירי, וכן השתתף בפרסומות שונות ששודרו בבתי הקולנוע ובטלוויזיה.

שיחק בין השאר בהצגות התיאטרון הבאות:
* "כולם היו בני חוץ מנעמי" בתיאטרון בית ליסין
* "האורחת" בתיאטרון הסמטה
* "האוזן הפרטית והעין הציבורית"
* "משולש יהושע" בתיאטרון הסמטה
* "חקירת מותו של אנרכיסט מפוקפק" בתיאטרון בית ליסין
* "משחק ילדים" בתיאטרון הסמטה
* "התאומים מוונציה" - תיאטרון בית ליסין ותיאטרון באר שבע
* "חולה אהבה בשיכון ג'" בתיאטרון הקאמרי
* "הבית זה מה שמפריד" בפסטיבל עכו 2015
* "סטארט אפ" באנסמבל עתים של רינה ירושלמי באולם נחמני
* "קזימיר וקרולינה" בחוג לאומנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב
* "מלון רנדוו" בתיאטרון הקאמרי
* ב"סוס אחד נכנס לבר" עיבוד של ספרו של דויד גרוסמן בתיאטרון הקאמרי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון קריית חיים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:קומיקאים יהודים ישראלים
קטגוריה:יועצים משפטיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
קטגוריה:זהו זה! - מנחים, מגישי פינות ושחקנים
קטגוריה:בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב
טוד סולונדז

טוד סולונדז (באנגלית: Todd Solondz; נולד ב-15 באוקטובר 1959 בניוארק) הוא במאי סרטים ותסריטאי יהודי-אמריקאי.
סרטיו מתאפיינים בסאטירה אפלה, מעוררת מחשבה ומודעת חברתית.

==ביוגרפיה==
סולונדז למד באוניברסיטת ייל לתואר ראשון באנגלית, ובהמשך למד לתואר שני באמנויות (קולנוע וטלוויזיה) באוניברסיטת ניו יורק, אך לא סיים את לימודיו.

בשנות ה-80 החלה הקריירה שלו כבמאי במספר סרטים עצמאיים קצרים.

במשך שנות ה-90 המוקדמות עבד כמורה לאנגלית למהגרים מרוסיה.

בשנת 1995 הוא יצר וביים את סרטו הראשון באורך מלא, "ברוכים הבאים לבית הבובות", שזכה בפרס חבר השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן. הסרט המספר על חייה של ילדה בשם דון וינר, בת 11, שעוברת התעללויות בבית ספרה ועל ידי משפחתה.

בשנת 1998 כתב וביים את הסרט "אושר" המספר על חייהן של שלוש אחיות ובעיותיהן ועל חייהם של הסובבים אותן.

בשנת 2001 כתב וביים את הסרט "אגדות וסיפורים" המורכב משני חלקים, "סיפור בדוי" ו"סיפור אמיתי". הסרט עוסק בחייהם של סטודנטים בקולג' והוא נוגע בנושאים שונים כמו: גזענות, מיניות ופרסום.

בשנת 2004 כתב וביים את הסרט "פלינדרום" המגולל את סיפורה של ילדה בת 13 בשם אביבה (בת דודתה של גיבורת "ברוכים הבאים לבית הבובות"), שרוצה להיכנס להריון.

בשנת 2009 כתב וביים את סרטו החמישי, "החיים בזמן מלחמה" (אשר תחילה נקרא "סליחה")

בספטמבר 2011 הוקרן סרטו החדש, "סוס אפל", בפסטיבל הסרטים של ונציה וכן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. באוקטובר הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.

בשנת 2014 הודיע סולונדז כי הוא בתהליכי צילום סרט המשך לסרטו הראשון "ברוכים הבאים לבית הבובות".

==סגנון קולנועי==
סרטיו של סולונדז נוגעים בפינות האפלות של האדם באמצעות טכניקות המעוררות אי נוחות אצל הצופה. כך למשל, ב'אושר', פדופיל מנהל שיחות רבות עם בנו הסקרן לגבי הרגלי אוננות, בהן נמצאים רמזים לעניין מיני של האב בבנו.

סולונדז לרוב מציג את דמויותיו באור מעורר רחמים, עלוב ומגוחך. מבקרים רבים טוענים שסולונדז מיזנתרופ הבז לגיבוריו, וכך גם סרטיו - מציגים את האנושות כפתטית ועלובה, ושכל קיומה חסר שחר.

==פילמוגרפיה==

=== סרטים שביים וכתב ===
*Fear, Anxiety & Depression (1989)
*ברוכים הבאים לבית הבובות (1995)
*אושר (1998)
*אגדות וסיפורים (2001)
*פלינדרום (2004)
*החיים בזמן מלחמה (2009)
*סוס אפל (2011)
*ווינר דוג (2016)
*Love Child (TBA)

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.kan.org.il/Podcast/item.aspx?pid=10576 "אושר: כל מה שמטריד ודוחה ביצירת מופת אחת"]: פודקאסט להאזנה של תוכנית הרדיו "פסטיבל כאן", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת
* אסף קורמן, [http://www.third-ear.com/p_article.aspx?id=363 עמוק בתוך המיץ של הזבל], האוזן השלישית, 10 באוקטובר 2005
* 
* 
* 

קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:במאי קולנוע יהודים אמריקאים
קטגוריה:אתאיסטים יהודים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:מורים לאנגלית
קטגוריה:אתאיסטים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1959
רונלד רוס

סר רונלד רוס (באנגלית: Ronald Ross; 13 במאי 1857 – 16 בספטמבר 1932) היה רופא בריטי, פרזיטולוג ואפידמיולוג, אשר גילה את מנגנון ההידבקות במחלת המלריה.

==ביוגרפיה==
רוס נולד באלמורה שבהודו (כיום במדינת אוטראקהאנד), לגנרל קמפבל קליי גרנט רוס מצבא הודו ולמתילדה שרלוט אלדרטון. בגיל 8 הוא נשלח להתחנך באנגליה. הוא סיים תואר ברפואה בבית החולים סנט ברטולמיו בלונדון ב-1880 והצטרף לשורות השירות הרפואי ההודי. הצבתו הראשונה הייתה בצ'נאי. רוס עבר במקומות שונים בהודו כאשר חקר את מחלת המלריה, ואף לקה בה בעצמו. במחקריו הוא גילה כי טפיל המלריה מועבר על ידי זן ספציפי של יתוש, האנופלס, ואף הצליח להדגים את גלגול החיים המלא של הטפיל כולל הימצאותו בבלוטות הרוק של היתוש. בשנת 1902 זכה רוס בפרס נובל על מחקריו יוצאי הדופן על מחלת המלריה. רוס הוסיף לעשות וחקר את התפשטות המחלה במדינות שונות בעולם, ופרסם מודלים מתמטיים שתיארו את ההתפשטות האפידימולוגית של המחלה. כאשר שב רוס לאנגליה כפרופסור למחלות טרופיות, הצטרף כחבר ל"חברה המלכותית" ואף שימש כסגן הנשיא בה, ובנוסף מונה כחבר ב"מסדר האמבט" היוקרתי על ידי המלך אדוארד השביעי. על שמו נקראים רחובות רבים בהודו, ובית חולים למחלות טרופיות בהיידרבד, ובלונדון נוסד על שמו "מכון רוס" למחלות טרופיות והיגיינה.

==קישורים חיצוניים==

* ד"ר נועה דהן, [https://davidson.weizmann.ac.il/online/היום-לפני-במדע/היום-לפני-הרופא-שתפס-את-היתושים היום לפני: הרופא שתפס את היתושים], באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, 13 במאי 2016
* 
* 
* 

קטגוריה:מיקרוביולוגים בריטים
קטגוריה:מלריולוגים
קטגוריה:פרזיטולוגים בריטים
קטגוריה:רופאים בריטים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:חוקרים ברפואה טרופית
קטגוריה:אפידמיולוגים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קווין מרי בלונדון
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1857
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1932
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטקלסט

[[שיש קטקלסטי]]
קטקלסט הוא מונח בפטרולוגיה ובגאולוגיה מבנית המתאר מבנה הנוצר בתוך סלע באמצעות מאמצי מתיחה כבדים הנגרמים במהלך התמרה. סלעים קטקלסטיים מכילים רסיסים זוויתיים הנוצרים באמצעות מעוות שלהם, כתוצאה משבירה ומתיחה של גושי סלע או גבישי מינרלים.

מאפיינים של התמרה קטקלסטית כוללים כפיפה, שבירה ופירור של מינרלים. מבנים קטקלסטיים – הנקראים גם פורפירו-קלסטיים – הם גנייסים הנוצרים באמצעות התמרה דינמית של סלעים גבישיים, המתאפיינים בצבר של גרגרים גרוסים ונטולי נציץ של קוורץ או פצלת השדה. גרגרים אלה ממלאים את החללים בין שברי סלע גדולים יותר, ונראים כאבנים המשובצות בטיח.

המונח פורפירו-קלסטי מתייחס למרקם התמרה המאפיין מטה-גביש הנתון במעוות בתוך מסת אם שאינה נתונה במעוות.

==ראו גם==
*פירוקלסט
*התמרה

==הערות שוליים==

קטגוריה:פטרולוגיה
קטגוריה:גאולוגיה מבנית
הילדה גדיאה

הילדה גדיאה אקוסטה (Hilda Gadea Acosta מרץ 1921, לימה, פרו - פברואר 1974, הוואנה, קובה). הייתה כלכלנית פרואנית, מנהיגת שמאל וסופרת. הייתה אשתו הראשונה של צ'ה גווארה.

==ביוגרפיה==
הילדה גדיאה נולדה בלימה שבפרו. הייתה המזכירה הראשונה של ה-APRA, מפלגת שמאל מרכז פרואנית. בשל פעילותה במפלגה, הוגלתה לבסוף למקסיקו ב-1948.

גדיאה פגשה לראשונה את צ'ה גווארה בגואטמלה בדצמבר 1953. גדיאה וצ'ה הגרו למקסיקו בשל לחץ פוליטי. במקסיקו, הציגה גדיאה את גווארה למורדים קובנים. בספטמבר, 1955 התחתנו גווארה וגדיאה. בפברואר 1956 נולדה בתם הבכורה, הילדיטה גווארה. ובמאי 1959 הם התגרשו.

גדיאה נשארה נאמנה לתנועתו הפוליטית של גווארה ומתה בהוואנה ב-1974.

==קישורים חיצוניים==
* [https://archive.today/20121205083407/http://www.firstcoastnews.com/life/books/news-article.aspx?storyid=116566&catid=256 חיי עם צ'ה גווארה], על הספר בשם זה בהוצאת מקמילן

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלנים פרואנים
קטגוריה:המהפכה הקובנית
קטגוריה:פוליטיקאים פרואנים
קטגוריה:צ'ה גווארה
קטגוריה:ילידות 1925
קטגוריה:נפטרות ב-1974
עיבוד תנועות מקוון

עיבוד תנועות מקוון (באנגלית: Online Transaction Processing או בקיצור OLTP) הוא עיבוד תנועות המתבצע על ידי משתמשים העובדים בעבודה אינטראקטיבית מול המערכת. למשל: פקידי בנק ולקוחות בנק המבצעים פעולות בחשבונות באמצעות האינטרנט או עובדי חברת תעופה או סוכני נסיעות המבצעים הזמנת כרטיסי טיסה. יחידת העבודה הבסיסית בעיבוד מסוג זה נקראת טרנזקציה.

עיבוד תנועות מקוון מאופיין במספר רב של משתמשים העובדים במקביל ובניגוד לעיבוד באצווה מספר המשתמשים בזמן נתון וסוג העבודה אינם צפויים מראש.

== מאפיינים ==
* בגלל העבודה האינטראקטיבית של משתמשים מול מערכות מסוג זה נדרשת שמירה על זמני תגובה קצרים ויציבים, בשונה מעיבוד באצווה בו מנסים להשיג תפוקה מקסימלית מהמחשבים.
* על מנת להבטיח שלמות נתונים בסיום תקין של טרנסקציה מתבצעת פעולה של Commit, כלומר: אישור כתיבת כל המידע הקשור בה. במקרה של סיום לא תקין מבוטלים כל הנתונים הקשורים בטרנסקציה באמצעות פעולת Rollback.
* מסיבות טכניות קיים קושי בביצוע סדרתי רציף של עבודת משתמש בסביבה מרובת משתמשים במקביל, לפיכך במקרה של הפסקת עבודת משתמש נדרשת שמירת מצב עבודתו, לפרק הזמן הקצר עד להמשך עבודתו. כאשר מתחדשת העבודה משוחזר מצב עבודתו. קיימות שתי תפיסות לשמירת המצב: stateful בה מוצר התשתית לניהול העבודה המקוונת מבצע את שמירת המצב ו-stateless בה האחריות היא על המערכת הישומית. השיטה השנייה מאפשר מדרגיות (Scalability) גדולה יותר ואופיינית לעבודה בהיקפים גדולים באינטרנט.

== מוצרים ==
מוצרי התשתית מספקים מגוון רחב של שירותים לתמיכה בניהול עיבוד תנועות מקוון, כגון: רישום ביומן (Log), דווח מצב, אופטימיזציית ביצועים, טיפול בתקלות. ניתן להתייחס אליהם כמעין מערכת הפעלה העובדת תחת מערכת ההפעלה של שרתים.

קיימים שני סוגים של מוצרי תשתית התומכים בעיבוד תנועות מקוון:
* מוניטורי טרנסקציות מסורתיים שהנפוצים ביותר הם: CICS ו-IMS/DC של חברת י.ב.מ במערכת ההפעלה z/OS ובמערכת ההפעלה VSE ו-Tuxedo של חברת Oracle תחת מערכות ההפעלה Windows, UNIX ולינוקס. מוצר נוסף MTS של חברת מיקרוסופט, חדל להתקיים כמוצר עצמאי והפך לרכיב בתוך מערכת ההפעלה Windows.
* שרתי יישומים או באנגלית Application Servers מודרניים שנבנו מראש גם לעבודה בסביבה מבוזרת ובסביבת אינטרנט.
שרתי היישומים מסוג זה הנפוצים ביותר עובדים בסביבת JEE או בסביבת Net.. בסביבת JEE הנפוצים ביותר הם WebSphere Application Server של י.ב.מ ו WebLogic של חברת Oracle.

==ראו גם==
* מערכת עיבוד תנועות
* עיבוד באצווה
* עיבוד תנועות

קטגוריה:מחשוב
נורדיסק פמילייבוק

מהדורת הינשוף
נורדיסק פמילייבּוּק (Nordisk familjebok, "ספר המשפחה הנורדי") הייתה אנציקלופדיה שוודית שיצאה לאור בין השנים 1876 ו-1957.

מהדורתה הראשונה פורסמה בעשרים כרכים בין 1876 ו-1899. השנייה פורסמה בין השנים 1904 ו-1926 בשלושים ושמונה כרכים והייתה האנציקלופדיה המקיפה ביותר שפורסמה בשפה השוודית. היא ידועה בשוודיה בשם "מהדורת הינשוף" (Uggleupplagan), בשל הינשוף שהופיע על כריכתה. שתי מהדורות נוספות של האנציקלופדיה פורסמו עד שנת 1957. זכויות היוצרים לשתי הגרסאות הראשונות פקעו ונמצאות עתה ברשות הציבור.

בשנות התשעים החלה אוניברסיטת לינשפין בשוודיה בפרויקט רונברג שכוונתו לספק העתקים דיגיטליים של ספרים נורדיים. בשנת 2001 הוצעה מהדורה סרוקה מלאה של כל 45,000 עמודי האנציקלופדיה, והם נגישים מעמוד הבית של הפרויקט.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://runeberg.org/nf/#preface הקדמה למהדורה הדיגיטלית] מאת לארס ארונסון, 2003

קטגוריה:אנציקלופדיות
קטגוריה:שוודיה: מדע וטכנולוגיה
אולימפיאדת לילהאמר (1994)

אולימפיאדת החורף ה-17 נערכה מ-12 בפברואר עד 27 בפברואר 1994 בעיר לילהאמר שבנורווגיה. האולימפיאדה התקיימה שנתיים בלבד לאחר אולימפיאדת החורף הקודמת שנערכה באלברוויל. זאת מאחר שב-1986 החליט הוועד האולימפי הבינלאומי לשנות את מועד משחקי החורף כך שלא יתקיימו באותה שנה עם משחקי הקיץ. העיר לילהאמר נבחרה בהגרלה שנערכה בפתיחת אולימפיאדת סיאול (1988). באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-67 מדינות.

ישראל השתתפה לראשונה בתולדותיה במשחקי החורף האולימפיים, כששלחה לאולימפיאדה זו נציג בודד - המחליק האמנותי על קרח מיכאל שמרקין.

== אירועים מיוחדים ==
* ליובוב יגורובה () זכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ו-1 כסף בסקי למרחקים.
* ביורן דאהלי () זכה ב-4 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ו-2 כסף בסקי למרחקים.
* בוני בלייר () זכתה ב-2 מדליות זהב בהחלקה מהירה ובכך הגנה על תואריה.
* מירים בדארד () זכתה ב-2 מדליות זהב בביאתלון

== מדליות ==
{| border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|- bgcolor="#efefef"
! מקום
! מדינה
! bgcolor="gold" | זהב 
! bgcolor="silver" |כסף
! bgcolor="CC9966" |ארד
! סה"כ 
|-
||1|| ||11||8||4||23
|- bgcolor="#EFEFEF"
||2|| (מארחת)||10||11||5||26
|-
||3|| ||9||7||8||24
|-
||4|| ||7||5||8||20
|-
||5|| ||6||5||2||13
|-
||6|| ||4||1||1||6
|-
||7|| ||3||6||4||13
|-
||8|| ||3||4||2||9
|-
||9|| ||2||3||4||9
|-
||10|| ||2||1||0||3
|-
||11|| ||1||2||2||5
|-
||12|| ||1||2||0||3
|-
||13|| ||1||0||1||2
|-
||14|| ||1||0||0||1
|-
||15|| ||0||2||0||2
|-
||16|| ||0||1||5||6
|-
||17|| ||0||1||4||5
|-
||18|| ||0||1||3||4
|-
||19|| סין ||0||1||2||3
|-
||20|| ||0||0||3||3
|-
||21|| ||0||0||2||2
|-
||22|| ||0||0||1||1
|-
|-
|- bgcolor=lightgray
| || || || || ||
|-
!colspan="2"|סך הכל
!61!!61!!61!!183
|}

==ראו גם==
* המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994)
* הכפר האולימפי באולימפיאדת לילהאמר

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

* [http://www.olympic.org/uk/games/past/index_uk.asp?OLGT=2&OLGY=1994 אתר הוועד האולימפי]
* [http://www.aafla.org/OlympicInformationCenter/OlympicReview/1994/ore317/ORE317g.pdf תוצאות רשמיות] 

1994
קטגוריה:1994 בספורט
לילהאמר (1994)
קטגוריה:לילהאמר: ספורט
*
קטגוריה:1994 בנורווגיה
פסקוב

פְּסְקוֹב () היא עיר בירת מחוז פסקוב שברוסיה. העיר שוכנת בחלקו הצפוני של מרכז החלק האירופאי של המדינה, על הנהר וליקיה הנשפך לאגם פסקוב. פסקוב היא אחת הערים העתיקות ברוסיה, ויש בה כנסיות שעומדות על תילן החל מהמאה ה-11. מקבץ של הכנסיות האלו הוכרז ב-2019 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

== היסטוריה ==
העיר מוזכרת לראשונה ב-903. שמה בא ממקור פינו-אסטוני, או ממקור בלטי. מהעיר פסקוב הגיעה אולגה, אשתו של איגור, הנסיך הראשון של נסיכות קייב. מאותה תקופה החלה פסקוב להתפתח כעיר.

מהמאה ה-10 עד המאה ה-12 הייתה פסקוב חלק מנסיכות קייב. במאה ה-12 צורפה לרפובליקת נובגורוד תוך שמירה על זכויות מיוחדות. ב-1348 אנשי פסקוב החליטו על ממשל עצמי והקימו את רפובליקת פסקוב, שהתקיימה עד 1510, אז צורפה למוסקבה. בין 1581–1582 הושמה העיר במצור על ידי סטפאן באטורי מלך פולין, היא עמדה במצור בכבוד במלחמת ליבוניה.

לאחר 1777 הפכה פסקוב לבירת נמסטניצ'סטבו (נציבות) פסקוב. בפסקוב ויתר הצאר ניקולאי השני על כיסאו לטובת הממשלה הרפובליקנית ב-2 במרץ 1917.

בין 1941 ל-1944 הייתה העיר תחת כיבוש גרמני שהשמיד 94% מהעיר, כולל העיר העתיקה.

==ספורט==
===מתקנים===
*"מתקן הספורט פסקוב 747" הוא אצטדיון הכדורגל המרכזי בעיר המכיל 3,050 מושבים.

===מועדוני ספורט===
*משינוסטרויטל פסקוב, מועדון כדורגל
*פסקוב 2000, נוסד בשנת 1970 ומתמודד בעיקר במסגרות חובבניות.
*פסקוב 747, נוסד בשנת 2006 והתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית.
*פסקוב, נוסד ב-7 בפברואר 2020 על ידי עיריית פסקוב להשתתפות בליגת הכדורגל המקצוענית מעונת 2020/2021, במקומה של פסקוב 747 שתפורק.

==הקהילה היהודית==

עד מלחמת העולם השנייה התגוררו בפסקוב כ-1,100 יהודים, כשני אחוזים מאוכלוסייתה. פסקוב נפלה בידי הגרמנים ב-9 ביולי 1941. ככל הנראה הצליחו כמחצית תושביה היהודים להימלט ממנה, כאשר רובם נמלטו מזרחה לכיוון רוסיה. היהודים שנותרו בעיר, כ-500 בני אדם, חויבו לשאת טלאי צהוב בצורת מגן דוד.
באוגוסט 1941 הוקם גטו בסמוך לעיר פסקוב, גטו אוסווייטי, בו רוכזו יהודי העיר שנותרו, וכן מעל 1000 יהודים תושבי המחוז. הגטו חוסל בינואר-פברואר 1942, כשהוצאו ממנו תושביו ונורו למוות בסמוך לעיר.

== ערים תאומות ==
לפסקוב ארבע עשרה ערים תאומות:
{| class="wikitable"
|- valign="top"
|
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
||
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מחוז פסקוב: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-10
סבואה

סבואה (בצרפתית Savoie; באיטלקית Savoia – סבויה; באנגלית Savoy – סבוי) הוא שמו של אזור וחבל ארץ ריבוני היסטורי במערב אירופה, כיום אזור במזרח צרפת הגובל בצפון–מערב איטליה ובדרום-מערב שווייץ. להלן יוצגו ערכים הנקראים בעברית סבואה. לערכים הנקראים סָבוֹי או סָאבוֹי (מהתעתיק באנגלית) ראו (פירושונים). לערכים הנקראים סבויה (מאיטלקית) ראו .
אולימפיאדת נאגנו (1998)

אולימפיאדת החורף ה-18 נערכה מ-7 בפברואר עד 22 בפברואר 1998 בעיר נאגנו שביפן. באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-72 מדינות.

== אירועים מיוחדים ==
* ביורן דאהלי () זכה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ו-1 כסף בסקי למרחקים.

* אחד המאפיינים המרכזיים של משחקי נאגנו היה העניין יוצא-הדופן שריכז סביבו טורניר ההוקי קרח, כאשר בפעם הראשונה שבתה ליגת ה-NHL בתקופת האולימפיאדה ואיפשרה לכוכביה, ובראשם וויין גרצקי, להשתתף במשחקים. בטורניר עצמו זכתה צ'כיה במדליית הזהב אחרי ניצחון 1:0 במשחק הגמר מול רוסיה. כמו כן נערך בפעם הראשונה טורניר אולימפי בהוקי קרח לנשים, ונבחרת ארצות הברית זכתה במדליית הזהב אחרי ניצחון בגמר על קנדה.

== מדליות ==
{| border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|- bgcolor="#efefef"
! מקום
! מדינה
! bgcolor="gold" | זהב 
! bgcolor="silver" |כסף
! bgcolor="CC9966" |ארד
! סה"כ 
|-
||1|| ||12||9||8||29
|-
||2|| ||10||10||5||25
|-
||3|| ||9||6||3||18
|-
||4|| ||6||5||4||15
|-
||5|| ||6||4||3||13
|-
||6|| ||5||4||2||11
|- bgcolor="#EFEFEF"
||7|| (מארחת)||5||4||1||10
|-
||8|| ||3||5||9||17
|-
||9|| ||3||1||2||6
|-
||10|| ||2||6||2||10
|-
||11|| ||2||4||6||12
|-
||12|| ||2||2||3||7
|-
||13|| ||2||1||5||8
|-
||14|| ||1||1||1||3
|-
||15|| ||1||0||0||1
|-
||16|| סין ||0||2||6||8
|-
||17|| ||0||2||1||3
|-
||18|| ||0||1||0||1
|-
||19|| ||0||1||0||1
|-
||20|| ||0||0||2||2
|-
||21|| ||0||0||2||2
|-
||22|| ||0||0||1||1
|-
||22|| ||0||0||1||1
|-
||22|| ||0||0||1||1

|-
|- bgcolor=lightgray
| || || || || ||
|-
!colspan="2"|סך הכל
!69!!68!!68!!205
|}

== ראו גם ==
* המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998)
* יהודים באולימפיאדת נאגנו

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.olympic.org/uk/games/past/index_uk.asp?OLGT=2&OLGY=1998 אתר הוועד האולימפי]
* 

1998
קטגוריה:1998 בספורט
נאגנו
קטגוריה:אולימפיאדת נאגנו (1998)
קטגוריה:נאגנו: ספורט
וסטרה ייטלנד

מחוז וֵסְטְרָה יֶיטַאלַנְד (בשוודית: Västra Götalands län; מילולית= יטאלנד המערבית) הוא החמישי בגודל שטחו מבין מחוזותיה המנהליים של שוודיה, ושני בגודל אוכלוסייתו רק למחוז סטוקהולם.

המחוז משתרע במערב שוודיה בארץ יטאלנד, וכולל 49 רשויות מוניציפליות ("קומין") ובהן יחד למעלה ממיליון וחצי תושבים – כ-17 אחוזים מאוכלוסיית שוודיה ב-2008. עיר-המושב (Residensstad) של המחוז היא גטבורג, שהיא גם הרשות המאוכלסת ביותר בו והעיר השנייה בגודלה בשוודיה.

גבולותיו של המחוז, עם כיוון השעון: נורווגיה, מחוז ורמלנד, שחולק עם יטאלנד המערבית את האגם ונרן; מחוז ארברו, מחוז אסטריֶטלנד, מחוז ינשפין שחולק עם יטאלנד המערבית את האגם וטרן, מחוז הלנד, והים הצפוני.

המחוז הצעיר, שנוצר בסך הכל ב-1998 לאחר חלוקה מתוקנת של מועצותיו עם המחוז השכן, שואב את מרבית עושרו וייחודו התיירותי ממיקומו על שפת שני האגמים הגדולים של המדינה כמו גם על חוף האוקיינוס, ומהתעשייה שמרכזה בנמל גטבורג וסביבתו.

גשר סווינסונד מהווה קשר חשוב בין דרום שוודיה לבין דרום נורווגיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
וסטרַה יֶיטלנד
דגל אקסטרמדורה

דגל אקסטרמדורה (ספרדית: Bandera de Extremadura) הוא דגלה של הקהילה הספרדית אקסטרמדורה. עיצובו של הדגל הוא עיצוב טריקולור אופקי של ירוק, לבן ושחור מוטען בסמל הקהילה בשליש הדגל לכיוונו של התורן.

לצבעי הדגל אין פירוש רשמי אולם נהוג כי הצבע הירוק נלקח מן הצבעים של מסדר אלקנטרה ההיסטורי אשר מקום מושבו היה באזור עד למאה ה-19; הצבע הלבן מסמל את אלפונסו התשיעי, מלך לאון אשר כבש את האזור מידי המורים; והצבע השחור מסמל את הטאיפה של בדחוס אשר שכנה באזור דרום ספרד ופורטוגל במאה ה-11.

== קישורים חיצוניים ==

* 

אקסטרמדורה

אקסטרמדורה
קטגוריה:אקסטרמדורה
פאפא וסטריי

פאפא וסטריי (באנגלית: Papa Westray) המכונה גם פאפאיי (באנגלית: Papay) הוא אי בצפון איי אורקני בצפונה של סקוטלנד בממלכה המאוחדת.

== גאוגרפיה ==
באי מתגוררים כ-90 תושבים (2011). 

שטחו של האי כ-9 קמ"ר. הנקודה הגבוהה באי היא גבעת נורת' (North Hill), שגובהה 49 מטרים והיא ממוקמת בצפון האי. הגיבעה, המשמשת אתר קינון לציפורי ים רבות (ובהם שחפית הקוטב, וחמסן טפיל) מהווה שמורת טבע.

ממצאים ארכאולוגיים באי מלמדים כי האי היה מיושב החל מהתקופה הנאוליתית. חוות נפ או'האואר שנשתמרה עד ימינו, היא החווה העתיקה ביותר שנשתמרה בצפון אירופה, וככל הנראה נבנתה כ-5,500 שנה לפני זמננו. על פי המסורת המקומית המלך הפיקטי נכטאן הגיע אל האי וניסה לפתות את אחת מנשות האי, אולם זו העדיפה לעקור את עיניה מאשר לבוא עמו. קפלה שהוקמה באי לזכרה שימשה אתר עלייה לרגל לאנשים החולים במחלות עיניים. הכנסייה הקדומה באי שנשתמרה עד ימינו היא כנסייה מהמאה ה-12 המוקדשת לבוניפציוס הקדוש. הכנסייה עומדת על אתר מהמאה התשיעית - ככל הנראה מגורי הבישוף המקומי.

קו מעבורת המתופעל על ידי מעבורות אורקני מקשר בין פאפא וסטריי לפיירוול וראפנס שבווסטריי ולקירקוול שבמיינלנד. שדה התעופה של האי - שדה התעופה פאפא וסטריי מקיים קווי טיסות סדירות לוסטריי ולקריקוול.

== גלריה ==
<gallery>
Westray from Papay.jpg|האי וסטריי פאפא וסטריי
Knapp of Howar 2.jpg|המבנה המרכזי של נפ או'האואר מהתקופה הנאוליתית
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אורקני: איים
דגל אראגון

דגל אראגון הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית אראגון. עיצובו של הדגל הוא דגל צהוב עליו ארבעה פסים אדומים אופקיים, כדגלה של קטלוניה, מוטען בסמל הקהילה. העיצוב נשען על סמלם ההרלדי המסורתי של מלכי אראגון, המוטות של אראגון, עיצוב לו שותפים דגלי שלושה קהילות אוטונומיות נוספות.

הדגל מתוקנן תחת סעיף 3 לחוק האוטונומיה אשר קובע כי דגלה המסורתי של הממלכה הוא דגלה של הקהילה. הדגל הוכר חוקית ב-16 באפריל 1984.

== קישורים חיצוניים == 

* 

אראגון

קטגוריה:אראגון
גידו וסטרוולה

גידוֹ וֶסטֶרוֶולֶה (; 27 בדצמבר 1961 – 18 במרץ 2016) היה פוליטיקאי גרמני. כיהן בשנים 2009–2013 כשר החוץ בממשלתה השנייה של אנגלה מרקל. בשנים 2009–2011 כיהן גם כסגן קנצלרית גרמניה. בשנים 2001–2011 היה יושב ראש המפלגה הדמוקרטית החופשית בגרמניה. היה להומוסקסואל הגלוי הראשון שכיהן בתפקידים בכירים אלה.

== חייו ==
וסטרוולה נולד בבאד הונף שבמדינת נורדריין-וסטפאליה. הוא למד עד שנת 1991 משפטים באוניברסיטת בון, וב-1994 השלים דוקטורט במשפטים באוניברסיטה הפתוחה של האגן עם עבודה על "חוקי המפלגות והארגונים הפוליטיים של בני נוער".

הצטרף למפלגה הדמוקרטית החופשית (FDP) ב-1980, ונמנה עם מקימי המשמרת הצעירה של המפלגה, 'הליברלים הצעירים'. הוא חבר המועצה המרכזית של המפלגה מאז 1988, וב-1994 מונה למזכ"ל המפלגה. וסטרוולה נבחר לבונדסטאג (הפרלמנט הגרמני) ב-1996 וירש את וולפגאנג גרהרט בראשות המפלגה בשנת 2002. במסגרת זו כיהן בתפקיד יו"ר האופוזיציה בבונדסטאג. כחודש אחרי הצלחתה של המפלגה בבחירות 2009 (14.9%), הקימה הקנצלרית אנגלה מרקל קואליציה עם ה-FDP; במסגרת ההסכם הקואליציוני מונה גידו וסטרוולה לשר החוץ של גרמניה ולסגן הקנצלרית.

בחודש מאי 2001 נבחר כמנהיג מפלגתה- FDP, משרה שהחזיק בה עד אפריל 2011, אז הודיע שהוא מעדיף להתרכז בתפקידו כשר החוץ.
כיהן כשר החוץ הגרמני בממשלתה השנייה של אנגלה מרקל (28 באוקטובר 2009 – 17 בדצמבר 2013). במהלך הקדנציה פרש מתפקידו כיו"ר המפלגה הליברלית עקב הפסדים משמעותיים של מפלגתו בבחירות המקומיות בגרמניה ולאור רצונו להתמקד בתפקידו כשר החוץ. בשל הנסיבות, פרש גם מתפקידו כסגן קנצלרית גרמניה, והעביר זאת למחליפו, פיליפ רסלר, עד לאחרונה שר הבריאות וכיום שר הכלכלה.

ב-1 בפברואר 2012 במוזיאון יד ושם בירושלים חתמו בשם ממשלת גרמניה, גידו וסטרוולה ובשם ממשלת ישראל שר החינוך גדעון סער, על סיוע כספי למוסד ההנצחה בסך מיליון יורו בשנה (כ-5 מיליון שקל) לתקופה של עשר שנים.

ב-20 ביוני 2014 דווח כי ווסטוולה לקה בלוקמיה חריפה וב-18 במרץ 2016 נפטר מהמחלה בבית חולים בקלן.
הובא לקבורה בבית הקברות "מלאטן" של העיר קלן, אחרי טקסים דתיים קתוליים ואוונגליים.

== חיים אישיים ==
וסטרוולה הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא יצא מהארון ב-20 ביולי 2004, במסיבת יום הולדתה ה-50 של אנגלה מרקל, אליה הופיע עם בן זוגו (החל משנת 1988) מיכאל מרונץ. ב-17 בספטמבר 2010 נישא לבן זוגו בבון. מרונץ ניהל את מרוצי הסוסים באאכן ואירועי ספורט אחרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:שרי החוץ של גרמניה
קטגוריה:שרי הבריאות של גרמניה
קטגוריה:פוליטיקאים להט"בים גרמנים
קטגוריה:פוליטיקאים הומוסקסואלים
קטגוריה:מתחרי האח הגדול (גרמניה)
קטגוריה:חברי הבונדסטאג
קטגוריה:נפטרים מסרטן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1961
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-2016
אידיי

מבט על האי אידיי מכיוון [[פאריי.]]
אידיי (באנגלית: Eday) הוא אי בצפון איי אורקני שבצפון סקוטלנד בממלכה המאוחדת. האי אידיי ממוקם כ-24 ק"מ צפונית לאי מיינלנד (האי המרכזי, והגדול באיי אורקני). 
== גאוגרפיה ==
שטחו של האי כ-27 קמ"ר ומתגוררים בו כ-130 תושבים. מרבית שטח האי הוא אדמת ביצה המכוסה צמחי אברש. באי מחצבות כבול ואבני גיר. באי שטחי קינון רבים לעופות ים.

ממצאים ארכאולוגיים באי, ובהם אבן סטר (אבן ניצבת) ושרידי חדרים (ובהם החדרים וינקוי, בריסייד והנטרסקווי) מהתקופה הנאוליתית מלמדים כי האי היה מיושב כבר בתקופה זו. 

האי מקושר לאי מיינלנד בקוי מעבורת המופעלים על ידי מעבורות אורקני. הקו מקשר בין העיר באראלנד שבאי לקירקוול שבמיינלנד. חברת לוגנאייר מפעילה קו תעופה בין שדה התעופה קירקוול שבמיינלנד לשדה התעופה אידיי.

המרכז האירופאי לאנרגיה ימית (European Marine Energy Centre) שמרכזו בסטרומנס שבמיינלנד מפעיל באי אתר ניסויים לבדיקת יכולת הפקת אנרגיה מהגאות והשפל. שותפות אידיי (Eday Partnership) היא קרן מקומית אשר הוקמה לצורך קידום כלכלת האי. השותפות הקימה את המרכז למורשת אידיי (Eday Heritage Centre) אשר נפתח ביולי 2008, והשקיעה בפרויקטים שונים ברחבי האי סכום של 380,000 ליש"ט בין השנים 2005–2007.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160209153622/http://www.orkneycommunities.co.uk/EDAY/ תיאור האי]
* [http://www.emec.org.uk/ אתר המרכז האירופי לאנרגיה ימית]

קטגוריה:אורקני: איים
פורום מרקס אנגלס

מבט על הפארק
רחוב הרוח הקדושה וברלינר שטאדטשלוס, במבט ממגדל העירייה, 1891
מבט על הכיכר מ[[מגדל הטלוויזיה של ברלין]]
פורום מרקס-אנגלס (גרמנית Marx-Engels-Forum) הוא פארק ציבורי ברובע מיטה המרכזי בעיר ברלין, בירת גרמניה. הוא נקרא על שמם של קרל מרקס ופרידריך אנגלס, מחברי המניפסט הקומוניסטי משנת 1848, שנחשבים לאבות הסוציאליזם המודרני. את הפארק הקימו שלטונות גרמניה המזרחית בשנת 1986.
== היסטוריה ==
הפורום שוכן על הגדה המזרחית של הנהר שפרה, ומוקף בנהר מדרום-מערב, רחוב קרל ליבקנכנט בצפון מערב, רחוב שפנדאואר מצפון מזרח, ורחוב העירייה (Rathausstraße) מדרום מזרח. מעברו השני של הנהר נמצא האתר שעליו היה בנוי ארמון הרפובליקה (שנהרס), וברלינר שטאדטשלוס.

לפני מלחמת העולם השנייה השטח שעליו נמצא היום הפורום היה רובע מאוכלס בצפיפות של העיר העתיקה, בין הנהר לכיכר אלכסנדר, ונקרא רחוב רוח הקודש (Heiliggeiststraße) שנמתח בין רחוב הקייזר וילהלם (רחוב קרל ליבקנכט של ימינו) והעירייה. השטח, ובכלל זה סניף הדואר הראשי, הופצץ קשות במהלך התקפות האוויר של בעלות הברית בשנת 1944/45 ורוב הבניינים בו הפכו לעיי חורבות. ההריסות פונו אחרי המלחמה, אבל השטח נותר בשממונו, עד לשנת 1977 אז הוחלט לבנות מחדש את רובע ניקולאי, ולהפוך את אזור הפורום לשטח ירוק בין ארמון הרפובליקה למגדל הטלוויזיה. הפסל לודוויג אנגלהרדט מונה למנהל הפרויקט והוטל עליו לפתח את האתר כמחווה למרקס ואנגלס, אבות הקומוניזם, שהיה האידאולוגיה השלטת בגרמניה המזרחית.

חנוכת הפארק נערכה בשנת 1986. הפארק מורכב משטח מיוער מלבני גדול ומרחבה עגולה מרוצפת שבמרכזה פסלו של אנגלהרדט - דמויותיהם של מרקס (יושב) ואנגלס (עומד) מפוסלות בברונזה וגדולות מגודלן הטבעי (גובה הפסל של אנגלס הוא 3.85 מ'). מאחורי הפסלים קיר משיש בולגרי ועליו תבליטים של האמן ורנר שטֶצר המציגים קבוצות אנשים בסביבה קפיטליסטית. בצידה השני של הרחבה מוצבים תבליטים מברונזה של האמנית מרגרט מידל המציגים סצינות של חיים בחברה משוחררת. בין שני הקירות מפוזרים עמודי פלדה רבועים, המסודרים בחצי-עיגול, ועליהם תבליטים על פי תצלומים של ארנו פישר, פֵטֶר פוגט (Peter Voigt), נורברט בלום, הנס גוטייל, יירגן פרנקל, גינתר קֶהלר ופרידריך נוסטיץ, המתארים את ההיסטוריה של העבודה. כל התבליטים ממוקמים בגובה העיניים.

לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990 עתידו של הפורום הפך נושא למחלוקת ציבורית. חלק מהברלינאים ראו בו שריד לא-רצוי של משטר העבר שהתנגדו לו במשך שנים ודרשו להסיר את הפסל ולשנות את שם הכיכר, בעוד אחרים טענו כי לאתר יש חשיבות היסטוריות ואמנותית ויש לשמר אותו. הדעה האחרונה ניצחה בסופו של דבר, בסיועה של דעת הקהל השמאלנית שהייתה שלטת בברלין. הפסלים הפכו לאטרקציה תיירותית, וזרם קבוע של תיירים מצטלמים כשהם יושבים על ברכיו של מרקס. כיום מתקיים דיון ציבורי ביוזמתו של ראש עיריית ברלין, קלאוס ווברייט, האם להקים מחדש את הרובע העתיק באזור, במסגרת הארכת קו הרכבת התחתית U5, והפיכת הפארק כולו לאתר בנייה למשך השנים הקרובות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ברלין: כיכרות
קטגוריה:ברלין: אנדרטאות
קטגוריה:ברלין: פסלים
קטגוריה:ברלין: פארקים
מיכאל שנהב

ד"ר מיכאל שנהב ביחד עם כיתת דמודתים במסגרת מגמת המוזיקה של מטרו
מיכאל שנהב (נולד ב-24 במרץ 1963) הוא פסנתרן, מנצח ומלחין ישראלי.

== חייו ==
שנהב נולד בירושלים, אח לאמנית דינה שנהב.

שנהב בוגר תואר ראשון בקומפוזיציה באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב בהדרכת פרופ' אבל ארליך, תואר שני באוניברסיטת בר-אילן בהדרכת פרופ' ארליך ואנדרה היידו, ותואר שלישי בקומפוזיציה באוניברסיטת בר-אילן בהדרכת גדעון לבינסון. הלחנתו קלאסית-מודרנית (בת זמננו). הושפע מהמלחין ארנולד שנברג.
נשוי בשנית ואב לארבע בנות ובן, עמם הוא מתגורר בכפר סבא.

הוא ריכז את מגמת המוזיקה בתיכון "מור מטרו ווסט" ברעננה ושם בתפקידו הוא מורה להרמוניה ולקומפוזיציה.

אמו היא הסופרת חיה שנהב, המוכרת בעיקר בזכות ספרה "מיץ פטל".

מגיל צעיר הוא עוסק בהלחנה. יצירותיו בוצעו על ידי תזמורות שונות, כמו התזמורת הקאמרית רמת גן, תזמורת המהפכה וסימפונט רעננה, וחלקן הוקלטו ושודרו בקול המוסיקה.

יצירתו הבולטת ביותר של שנהב הייתה האופרה לילדים "מעשה בחצי ירח", לליברית מאת חיה שנהב, בכיכוב זמרים מתוכנית האופרה סטודיו של האופרה הישראלית. עם הסולנים נמנו עינת אורנשטיין, אינאס מסאלחה, הילה בג'יו, עמית פרידמן ואלינאר לבני. היצירה הועלתה לראשונה במרץ 2004, ובשנת 2005 זכתה בפרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה. האופרה מגוללת סיפורה של ציירת השבה אל דמיון שזכרה מילדותה לאחר שאזלו רעיונותיה האמנותיים. בהפקה נטלו חלק 150 זמרים, נגנים, רקדנים וניצבים.

בספטמבר 2008 הועלתה במסגרת אירועי חג המוזיקה הישראלית ה-11 במספר יצירתו של התיאטרלית-מוזיקלית של שנהב "הלנה מטרויה רוקדת על הדלפק", למילותיהן של המשוררות דפנה דרוקר, מרגרט אטווד, ודליה רביקוביץ'. את היצירה ביצע שנהב עצמו בשיתוף עם זמרת הסופרן רינת גולדמן.

2022 סיים בהצלחה חצי איירון-מן בטריאתלון טבריה.

שנהב הוא טבעוני. 

==קישורים חיצוניים==

*
*[http://www.mcs.gov.il/NR/rdonlyres/E80CA66C-2E65-40C7-A45B-12C4FC5B934A/0/11thIsraeliMusicFestival.doc מבצעים ישראלים בחג המוזיקה הישראלית ה-11] 
*[https://web.archive.org/web/20081121210247/http://www.imi.org.il/articles/peles.html "THE MANY FACES OF ISRAELI MUSIC" - מאמר אקדמי שעוסק בזהות הקומפוזיציה הישראלית, מאת המלחין יוסי פלס]
*[http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=2&Area=6&ArticleID=320 סקירת האופרה לילדים "מעשה בחצי ירח"]
*
*[https://web.archive.org/web/20160303205819/http://www.tik-tak.co.il/teacher/web/project/katava1.asp?codeClient=531&CodeSubWeb=6307&id=63544&projId=15576 דף פרטים בתיכון מטרווסט]

 
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מלחינים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963