OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
כפר עזיז

כפר עזיז הוא כפר יהודי מתקופת המשנה, המזוהה עם חורבת אל עזיז, כחצי ק"מ מדרום לעיירה יטה בדרום הר חברון (נ"צ 157023). בכפר זה התגורר התנא רבי ישמעאל.

==זיהוי הכפר==
המשנה במסכת כלאיים מספרת:

הכפר אינו ידוע ממקורות אחרים בספרות חז"ל. במקום אחר במשנה נאמר שרבי ישמעאל התגורר "סמוך לאדום", ובתלמוד הירושלמי מוסבר: "מהו סמוך לאדום? לדרומה", דרום הארץ. הדבר מתאים לדרום הר חברון, בספר מדבר יהודה המפריד בין ארץ ישראל להרי אדום.

==חפירות ארכאולוגיות==
בסקר ארכאולוגי שנערך בחורבת אל עזיז בשנת תשכ"ח (1968) נמצאו חרסים מהתקופה הרומית והביזנטית, ימי המשנה והתלמוד. במקום נמצאו גם גתות ובית בד, ושברי גלוסקמאות. מערות הקבורה במקום מעידות על יישוב יהודי גם במאה ה-2 וה-3, דבר המלמד על התאוששות האזור לאחר מרד בר כוכבא. עוד נמצאו שרידי מבנה ציבורי מרכזי, בעל עמודים, שכנראה היה כנסייה, וממנו יש להסיק על קיומו של יישוב נוצרי במקום בשלהי התקופה הביזנטית. המקום לא נחפר, וזמנו המדויק של המבנה אינו ידוע.

כיום נבנית במקום שכונת מגורים ערבית, תוך פגיעה קשה בשרידים העתיקים.

==בית המגנייה==
השערות שונות נאמרו לגבי טיבו של "בית המגנייה" המוזכר במשנה וקשרו לכפר עזיז. יש הסבורים שזהו שם מקום סמוך לכפר עזיז, או שם משפחה שהתגוררה בכפר עזיז. הצעה אחרת שהועלתה: בתי מערות שנחצבו בסלע, כמקום הגנה ומסתור מפני פולשים. מערות רבות מסוג זה אכן מצויות בחורבת אל עזיז, ומאפיינות את דרום הר חברון בכלל.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==
* דוד עמית, [http://www.snunit.k12.il/heb_journals/aretz/333025.html "חידת יוטה"], בתוך: "טבע וארץ" אדר-ניסן תשמ"א, מרס 1991, חוברת ל"ג, בהוצאת החברה להגנת הטבע (פירוט הממצא הארכאולוגי בכפר עזיז)

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים יהודיים בארץ ישראל בתקופת המשנה והתלמוד
הצהרת נאמנות

הצהרת נאמנות היא הצהרה שנדרשת ממהגרים המעוניינים להתאזרח באופן רשמי במדינה בה הם מתגוררים. הצהרת נאמנות היא בדרך כלל אחד מהשלבים האחרונים בתהליך ההתאזרחות, ונעשית במעמד רשמי. הצהרת הנאמנות באה להכריז על נאמנות ותחושת פטריוטיות של המתאזרח כלפי המדינה החדשה שלו.

הדרישה להצהרה זו קיימת בין היתר באוסטרליה, בארצות הברית, בקנדה וב-22 מ-33 מדינות אירופיות, כאשר בגרמניה ובאיטליה הדרישה אינה חלה על כלל המתאזרחים: בגרמניה פטורים ממנה מתאזרחים בני הלאום הגרמני ("Volksdeutche") החיים מחוץ לגרמניה, ובאיטליה פטורים מהצהרה זו מי שמוכיחים קשר דם לאומה האיטלקית, כגון איטלקיים החיים בארצות הברית. מדינות מסוימות המנהיגות משטר מונרכי, דורשות מהמגרים גם הצהרת נאמנות למונרך. כמו כן קיימות מדינות בהן הצהרת הנאמנות כוללת התייחסות לאלוהים, אולם לרוב זהו סעיף אופציונלי שמושמט עם בקשת המתאזרח.

== נוסחי ההצהרה ==
=== ארצות הברית ===

ע"פ החוק, לבקשת המתאזרח ניתן להשתמש בביטוי "ומאשר בכובד-ראש" במקום המילים "תחת שבועה", וכן להשמיט את המילים "שכה יעזור לי אלוהים".

=== הממלכה המאוחדת ===

החל משנת 2004, נדרשים המתאזרחים גם להצהרה הבאה:

=== אוסטרליה ===

התוספת "בפני אלוהים" היא אופציונלית.

=== ישראל ===

ע"פ חוק האזרחות, התשי"ב-1952, על כל המבקש לקבל אזרחות ישראלית להצהיר ע"פ הנוסח:

הצהרה זו נדרשת מכל המקבלים אזרחות ישראלית.

ב-10 באוקטובר 2010 אישרה הממשלה להגיש לאישור הכנסת תיקון לחוק האזרחות, לפיו אדם המבקש אזרחות שלא מכוח חוק השבות יחויב להוסיף בסוף ההצהרה המקורית את המילים "כמדינה יהודית ודמוקרטית". התיקון לא אושר בכנסת.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.knesset.gov.il/mmm/data/pdf/m02810.pdf הצהרת נאמנות כתנאי לקבלת אזרחות – סקירה משווה], באתר מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 22 בדצמבר 2010

==הערות שוליים==

קטגוריה:אזרחות
קטגוריה:הגירה
דממה מדברת

דממה מדברת (באנגלית: Stillness Speaks) הוא ספר רוחני ופילוסופי מאת אקהרט טולה.

==תוכן==
הספר הוא אסופת קטעים קצרים המיועדים להגות, לקשב ולמדיטאציה. ספר זה משתמש במילים, שבמהלך הקריאה הופכות למחשבות. אך אלה אינן מחשבות רגילות - המחשבות שחוזרות על עצמן, האנוכיות, "הרועשות, הזועקות לתשומת לב". לכן טוען טולה שזה לא ספר כמו כל הספרים, כי מילים הופכות למחשבות, שהרי ספר מסוג זה מחויב למילים המבטאות מחשבות, רגשות, רצונות. אך לא מדובר בסתם מחשבות רגילות. מדובר בהתמקדות זו, בעבודה זו של "עוצמת המחשבה" אשר בזכותה מגדיל האדם את יכולותיו להגיע אל השקט הפנימי, הודות לכישוריו ולתרגוליו על-מנת להרגיע את המחשבות, הרגשות והפעולות.

טולה מנחה את הקורא למודעות, כדי לעמוד בצורה מודעת על מחשבותיו, שחוזרות על עצמן, במיוחד האנוכיות, הרועשות, הזועקות לתשומת לב. המחשבות שמפריעות לגוף ולנפש להתארגן כראוי בחיים הארציים.

טולה מתמקד בבחירת מילים מדויקות, ולאחר כל קטע, מבקש מהקורא להגות בקטע, לספוג אותו פנימה, באמצעות הסימן הזה ~. לאחר כל סימן כזה ~ יש להפסיק את הקריאה ולממש את עצותיו. טולה נחשב למורה רוחני של אנשים רבים, במיוחד בזכות ספרו: "כוחו של הרגע הזה", שם התרגול הפילוסופי עולה על הכול. שם היכולת האנושית מתמקדת בריכוז ברגע הזה, עכשיו, לא העבר ולא העתיד. בספר "דממה מדברת" טולה שואב דימויים מהתנ"ך, מתאור אליהו הנביא: "קול דממה דקה", והכוונה לנוכחותה של שתיקה מוחלטת. טולה נותן לקורא כמה אמצעים ותרגילים מעניינים. אחד מהם עולה בשאלתו: "האם הסבל באמת חשוב?" ותשובתו היא: 
המסר העיקרי בספר מדבר על כך שאם אדם יתחבר אל הדממה שבתוכו, יוכל להרגיע ולהשקיט את מחשבותיו ורגשותיו, יגלה שלווה, סיפוק ואפילו בהירות רבה יותר בזכות המודעות. הקורא ילמד גם כיצד להרחיב את הדממה והשקט הפנימיים למרחבים ולמעמקים של הנשמה.
"המחשבות שבספר הזה אינן אומרות הביטו בי", אלא במפורש הרבה פחות אנוכיות, הן אומרות "הביטו מעבר לי", המחשבות נובעות מן הדממה ואל הדממה תשובנה. "דממה זו היא גם השקט הפנימי, היא מהות הקיום האמיתית ביותר של האדם ולכן כל אחד יוכל למצוא אותה כאן, בדממה הפנימית: "הדממה הפנימית היא זו שתושיע את העולם ותשנה אותו".

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים רוחניים
קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 2003
אימפריית סונגהאי

אימפריית סונגהאי הייתה מדינה במערב אפריקה אשר מתחילת המאה ה-15 ועד לסוף המאה ה-16 הייתה אחת מהאימפריות האפריקאיות הגדולות ביותר אי פעם. האימפריה נשאה את שמה של הקבוצה האתנית השולטת סונגהאי ובירתה הייתה גאו, שחלשה על מדינה קטנה מהמאה ה-11. לב האימפריה שכן במקום עיקולו של נהר הניז'ר, במדינות ניז'ר ובורקינה פאסו. הסונגאי יישבו את גאו בשנת 800 לערך. ב-1340 ניצלה המדינה את חולשתה של אימפריית מאלי, וביססה את עצמאותה. לאחר שסכסוכי ירושה העמיקו את המשבר במאלי הצליחה אימפריית סונגהאי להרחיב את שטחה מערבה לאורך הסאהל. ב-1591 הובסה האימפריה על ידי מרוקו בהנהגת אחמד אל-מנסור והיא התמוטטה.

== לקריאה נוספת ==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
<div class="mw-content-ltr">
* [https://web.archive.org/web/20190519102901/http://www.africankingdoms.com/ African Kingdoms] has a section about the Songhai Empire
* [http://www.bbc.co.uk/worldservice/africa/features/storyofafrica/4chapter4.shtml The Story of Africa: Songhay] — BBC World Service
* [http://www.wdl.org/en/item/36 Askiyah's Questions and al-Maghili's Answers] is an essay about the rule of the Songhai Empire from the 15th century.
</div>

*
קטגוריה:מדינות לשעבר באפריקה
סאבוי (אילינוי)

סאבוי (באנגלית: Savoy) הוא כפר במחוז שמפיין שבמדינת אילינוי שבארצות הברית. הכפר מהווה פרוור של העיר שמפיין ומונה, נכון לשנת 2020 8,857 בני אדם.

הכפר גובל עם שמפיין מצפון ונמצא במרחק שני קילומטרים מהקמפוס של אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. מדרום גובל הכפר בשדה התעופה ווילארד המקיים טיסות סדירות לשיקגו ודאלאס, טקסס.

==תרבות ומסחר==
הכפר מקיים מדי שנה בחודש ספטמבר את "פסטיבל ימי המטע" (Savoy Orchard Days Festival) הכולל הופעות של אמנים מקומיים, מכירת תוצרת של חקלאים מהמחוז ובירה מקומית. 

מצפון לכפר קיים מרכז מסחרי וקולנוע המשרתים את תושבי הכפר, את תושבי שמפיין ואת הסטודנטים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אילינוי: כפרים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1956
יוחנן בן קרח

יוחנן בן קרח היה ראש הצבא בתקופת גדליהו בן אחיקם, אחרי מותו של צדקיהו, מלך יהודה.

==רקע==
לאחר שנבוכדנצר מלך בבל החריב את בית המקדש הראשון, החליט להשאיר גרעין יהודי בארץ ישראל שהיה מורכב מאנשים המשתייכים לדלת העם. נבוכדנצר הפקיד את גדליהו בן אחיקם כמנהיגם של האנשים שבארץ יהודה. יוחנן בן קרח וקצינים נוספים, משרידי הצבא, הצטרפו אליו עם חייליהם.

==תחת שלטון גדליהו==
לקראת ראש השנה הגיעו יוחנן וחייליו למצפה והודיעו לגדליהו שישמעאל בן נתניה זומם להורגו, כנראה בשליחותו של בעליס, מלך בני עמון. יוחנן בן קרח אף הציע לו שהוא יהרוג את ישמעאל בן נתניה בסתר, מחשש (שהתאמת) שעם מותו של גדליהו יקיץ הקץ על היישוב היהודי בארץ. גדליה בן אחיקם לא קיבל את אזהרותיו ואף אסר עליו להרוג את ישמעאל. 

ישמעאל בן נתניה אכן הגיע בראש השנה למצפה ועמו עשרה חיילים. בזמן הסעודה הכו את גדליה ואת כל האנשים שהיו אתו, ביניהם אנשי מלך בבל. למחרת באו שמונים איש מהשומרון וגם אותם רצחו ישמעאל ואנשיו, פרט לעשרה אנשים שנתנו את כל מחסני התבואה שלהם על מנת שלא יהרגם.

==לאחר מות גדליהו==
ישמעאל לקח בשבי והתקדם לעבר בני עמון. יוחנן בן קרח יצא כנגד ישמעאל ועשרת חייליו והשיב את העם שהיה איתו למצפה; ישמעאל נמלט אל בני עמון עם שמונה אנשים בלבד. הפסוקים אינם מתארים את המלחמה אלא רק את נחישותו של יוחנן ואנשיו לשמור על שארית הפליטה. 

לאחר שיוחנן בן קרח הציל את העם הנשאר נאספו כל העם ליד בית לחם, בדרכם לרדת למצרים, בפחדם מזעמו של נבוכדנצר. הסיבה לפחד היה מפני שכאשר ישמעאל הרג את נציגו של נבוכדנצר, גדליה בן אחיקם, הרג גם את חיל המצב הבבלי שהיה איתו. המלך עלול היה לחשוב שהעם ממשיך במרד של צדקיהו והיה מעניש אותם קשות. לכן העם פנה לנביא ירמיה בבקשת עזרה שיתפלל עליהם ויביא את דבר ה' האם לברוח למצרים או להישאר ביהודה. לאחר עשרה ימים הביא ירמיה את דבר ה': לא לרדת למצרים ולהישאר ביהודה. אם יעשו כן נבוכדנצר יאמין להם והם ישגשגו, ובמידה ולא – חרב נבוכדנצר תשיג אותם במצרים. 

יוחנן בן קרח והעם לא הסכימו לקבל את דברי הנבואה וטענו נגד ירמיהו: . העם ירד למצרים בניגוד לאזהרות ירמיהו, ויוחנן בן קרח מת שם.

קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:אישים בספר ירמיהו
קטגוריה:צום גדליה
וראקרוס (מדינה)

וראקרוס (בספרדית Estado Libre y Soberano de Veracruz de Ignacio de la Llave, מכונה בקיצור Veracruz; מילולית: הצלב האמיתי) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. המדינה גובלת בטמאוליפס בצפון, במפרץ מקסיקו במזרח, בטבסקו בדרום מזרח, באואחאקה ובצ'יאפס בדרום ובפואבלה, באידלגו ובסן לואיס פוטוסי במערב. עם כ-7 מיליון תושבים, וראקרוס היא המדינה השלישית לפי גודל האוכלוסייה, אך רק ה-11 לפי גודל שטחה בקרב מדינות מקסיקו. במדינה עמים אינדיאנים רבים ואוכלוסייה ממוצאים מעורבים, דבר המשתקף בתרבות ובמטבח של וראקרוס. עיר הבירה היא חלפה, וערים חשובות נוספות הן וראקרוס, אוריסבה, קורדובה וקואצקואלקוס.

== היסטוריה ==
בתקופה הפרה קולומביאנית מספר עמים ישבו בשטחה של מדינת וראקרוס ובהם האוטומי והאולמקים, שחיו באזור המהווה כיום את דרום וראקרוס. יש מספר שרידים לתרבויות העתיקות, למשל באל טחין. האצטקים שלטו בחלקים נרחבים באזור החל מהמאה ה-15 עד לבואם של הספרדים בתחילת המאה ה-16. עיר הנמל וראקרוס הייתה העיר הראשונה תחת שליטתו הישירה של כתר ספרד וממנה החל כיבוש האימפריה האצטקית. המחלות שהביאו עימם האירופאים גרמו למוות נרחב, והובאו עבדים מאפריקה כדי לעבד את האדמה. במהלך מלחמת העצמאות של מקסיקו הייתה תמיכה רבה במחוז לעצמאות, ולאחריה נמל וראקרוס נחסם, על ידי הצרפתים ב-1838 ועל ידי האמריקאים במלחמת ארצות הברית–מקסיקו. בירת המדינה הועברה מספר פעמים עד שנקבעה בחלפה ב-1885. לאחר פרשת טמפיקו החליט נשיא ארצות הברית וודרו וילסון לשגר כוחות לווראקרוס, אשר נשארו בה במשך חצי שנה. בתגובה לכך ניתקו שלטונות מקסיקו את הקשרים הדיפלומטיים עם ארצות הברית. נמל התעופה הבינלאומי של וראקרוס נפתח בשנות ה-70.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקסיקו: מדינות
טובה אברמוב

טובה אברמוב (נולדה בשנת 1963) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.

== ביוגרפיה ==
אברמוב התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל חולון/בת ים. בהמשך היא התאמנה במסגרת פנימיית המחוננים בווינגייט בהדרכתו של יוסף טלקי.

===1977===
====אלופה ושיאנית ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר 1977 זכתה אברמוב ב-7 מדליות, 4 זהב ו-3 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:36.98 דקות, לפני ענת פרקש ממכבי תל אביב (2:41.44 דקות) ולפני בת אגודתה ליז בוכשטבר (2:42.53 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 5:32.03 דקות, לפני ענת פרקש (5:42.72 דקות) ולפני דניאלה יוסטר ממכבי תל אביב (5:53.75 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם אסנת ארליך ואיריס קרפ בשיא ישראלי חדש לקבוצות של 4:24.90 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם ליז בוכשטבר, שוש עזרתי ואיריס קרפ בשיא ישראלי חדש לקבוצות של 4:51.50 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:23.81 דקות, אחרי פרקש (1:20.79 דקות) ולפני נילי בן שושן מהפועל הקישון (1:24.36 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:59.22 דקות, אחרי פרקש (2:55.06 דקות) ולפני רות הרשקוביץ מהפועל בת ים (3:01.50 דקות) ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:09.89 דקות, אחרי נטע יוסף מהפועל בית ברל שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:09.39 דקות ולפני פרקש (1:09.98 דקות).

===1978===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 1978 זכתה אברמוב ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:37.28 דקות, לפני מיכל כהן ממכבי תל אביב (2:40.68 דקות) ומירב הדר מהפועל חוף השרון (2:43.35 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:35.0 דקות, לפני מיכל כהן (5:41.98 דקות) וענת פרקש (5:50.73 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:24.80 דקות, אחרי ענת פרקש (1:21.36 דקות) ונילי בן שושן מהפועל קישון (1:21.72 דקות).

===1979===
בתחרות שחייה לנוער שנערכה בדרמשטט, גרמניה ביולי 1979 קבעה אברמוב במשחה ל-100 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 1:08.03 דקות, שיא זה נישבר על ידי נטע יוסף (1:07.64 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר שיא ישראלי חדש נוסף של 2:31.20 דקות, שיפור לשיא של שוש עזרתי (2:34.21 דקות).

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכתה אברמוב ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.03 דקות, לפני ליאור בירקאן (1:08.29 דקות) ונטע יוסף (1:08.73 דקות), במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 2:30.23 דקות, לפני ורד כהן מהפועל רמות השבים (2:36.93 דקות) והדר רובינשטיין ממכבי קריית אונו (2:38.29 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:32.20 דקות, לפני מיכל כהן ממכבי תל אביב (5:33.52 דקות) ורונית גבאי מהפועל עמק הירדן (5:37.52 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:33.97 דקות, אחרי ליאור בירקאן (2:32.05 דקות) ולפני מירב הדר מהפועל שפיים (2:35.54 דקות).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שחייניות פרפר ישראליות
קטגוריה:שחייניות חזה ישראליות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
פביאן לוסטנברגר

פביאן לוסטנברגר (בגרמנית: Fabian Lustenberger, נולד ב-2 במאי 1988) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת הקשר ביאנג בויז ברן.

לוסטנברגר שיחק לאורך רוב קריירת הבוגרים שלו בהרטה ברלין, ולזכותו שלוש הופעות במדי נבחרת שווייץ.

==קריירה==

הקריירה המקצוענית של לוסטנברגר החלה במועדון השווייצרי לוצרן, בו ערך את הופעת הבכורה בקיץ 2005. תוך זמן קצר הפך לשחקן קבוע בהרכב הראשון של הקבוצה. והיה חלק מסגל הנבחרת הצעירה של שווייץ.

בקיץ 2007 עבר לוסטנברגר להרטה ברלין, אז בבונדסליגה, תמורת 1.5 מיליון אירו, וחתם על חוזה לחמש שנים. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע בדצמבר 2007 במשחק ההפסד 2-1 לנירנברג. לאחר ירידת הקבוצה לבונדסליגה השנייה האריך לוסטנברגר את חוזהו בשנתיים נוספות עד יוני 2014.

בקיץ 2019 עזב לוסטנברגר את הרטה ברלין לאחר 12 שנים, וחתם ביאנג בויז ברן השווייצרית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://bundesliga.de/de/liga2/index.php הבונדסליגה השנייה - גרמניה] (bundesliga.de)
* [http://herthabsc.de/ הרטה ברלין - אתר הבית] (herthabsc.de)

קטגוריה:כדורגלנים שווייצרים
קטגוריה:קשרי כדורגל שווייצרים
קטגוריה:כדורגלני לוצרן
קטגוריה:כדורגלני הרטה ברלין
קטגוריה:כדורגלני יאנג בויז ברן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת שווייץ
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1988
זנקט פאולי (כדורגל)

אֶף.צֶה. זַנְקְט פַּאוּלי (בגרמנית: FC St. Pauli או Fußball-Club Sankt Pauli von 1910 e.V) הוא מועדון כדורגל גרמני מרובע זנקט פאולי שבעיר המבורג. המועדון משחק בבונדסליגה.

==היסטוריה==
המועדון נוסד ב-15 במאי 1910. עד עונת שיחק בליגות אזוריות בהמבורג. בעונת הגיע לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצת המבורן 07. בעונת הגיע לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצת קיקרז אופנבך. בעונת הגיע לרבע גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצת נירנברג.

בעונת שיחק בפעם הראשונה בבונדסליגה ובסוף העונה ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה השלישית עד עונת 1987/1988. בעונת 1986/1987 הגיע לשמינית גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצת המבורג.

בסוף עונת 1987/1988 עלה לבונדסליגה ושיחק במשך 3 עונות עד עונת 1990/1991 שבסיומה ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק בליגה השנייה עד עונת 1994/1995. בעונה זו הגיע לרבע גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן. בסוף העונה עלה לבונדסליגה ושיחק שנתיים עד עונת 1996/1997. בעונה זו הגיע לרבע גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצת אנרגי קוטבוס. בסוף העונה ירד לליגה השנייה.

המועדון שיחק בליגה השנייה עד עונת שבסיומה עלה לבונדסליגה, שיחק בה עונה אחת וירד חזרה לליגה השנייה. בסיום עונת נשר המועדון אל הליגה השלישית בה שיחק במשך במשך ארבע עונות. בעונת הגיע לחצי גמר הגביע הגרמני והפסיד לקבוצת באיירן מינכן.

בשנת 2007 הצליח המועדון לחזור אל הבונדסליגה השנייה, ובסיום עונת הצליח להעפיל אל הבונדסליגה, אך נשר ממנה כעבור עונה. המועדון משחק בליגה השנייה מעונת .

בעונת 2023/2024 חזר המועדון אל הבונדסליגה.

זנקט פאולי נחשב למועדון המשויך לשמאל הגרמני, אף אנרכיסטי והאנטי-לאומי. קבוצות האולטראס של המועדון מקיימות קשרים ענפים עם קבוצות אולטראס שמאליות ברחבי העולם, ולוקחות חלק בקמפיינים נגד גזענות, סקסיזם והומופוביה ביציעי הכדורגל.

==בתרבות פופולרית==
* מריו, הדמות הראשית בסרט הקולנוע "מריו" משנת 2018, הוא חלוץ מרכזי זנקט פאולי.

==סגל הקבוצה==
;נכון ל-18 באוגוסט 2024

 (קפטן)

 

 (בהשאלה מלאנס)

 (בהשאלה מפרייבורג)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל גרמניות
קטגוריה:המבורג: מועדוני כדורגל
קטגוריה:המבורג: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1910
סטריליזציה (כלכלה)

[[הבנק הפדרלי, הבנק המרכזי של ארצות הברית. בנק זה ביצע סטריליזציה במהלך מלחמת הפנים שהובילה לשפל הגדול.]]
במקרו-כלכלה, סְטֵרִילִיזַצְיָה (מכונה גם עיקור) מתייחסת לפעולת הבנק המרכזי בשוק פתוח שמטרתה לנטרל השפעות של שוק הכסף על שוק המטבע העולמי.

ברוב המקרים מבצע הבנק המרכזי פעולה זו על מנת לנטרל השפעות פוגעות של תנועות הון נכנסות כמו ייסוף שער החליפין, אובדן תחרות בייצוא ואינפלציה. באופן כללי, הסטריליזציה מתייחסת לכל מדיניות מוניטרית שמבקשת להותיר את כמות הכסף במשק ללא שינוי במהלך זעזועים כלכליים או שינויים אחרים, כולל תנועות הון יוצאות.

לשם דוגמה, נניח כי ערך המטבע של מדינה מסוימת ירד (במדינה משטר שער חליפין נייד). על מנת למנוע זאת, הבנק המרכזי של אותה מדינה מחליט להעלות את ערך המטבע על ידי יצירת ביקוש מלאכותי למטבע המקומי בשוק מטבע החוץ. הדבר נעשה באמצעות שימוש ביתרות המט"ח של הבנק המרכזי לקניית מטבע מקומי. הביקוש המתואר אכן גורם לעצירת ירידת ערך המטבע המקומי, אך יוצר גרעון במאזן התשלומים עקב ירידת שער החליפין. שער החליפין הנמוך יותר במונחי מטבע מקומי מגדיל את הייבוא, אך מקטין את הייצוא. הגרעון במאזן התשלומים גורם לירידה בכמות הכסף במשק. לכן, במטרה לקזז את ההשפעה השלילית הזו של ירידה בכמות הכסף הנזיל, הבנק המרכזי יבצע פעולות בשוק הפתוח שיגרמו להגדלת כמות הכסף במשק. פעולות אלו של קניית איגרות חוב מקומיות באמצעות מטבע מקומי "ינטרלו" את ההשפעות השליליות של הפעולות בשוק המט"ח.

==הערות שוליים==
<div style="direction: ltr;">

</div>

קטגוריה:מקרו-כלכלה
קו משווה

קו משווה היא עמותה ישראלית שמטרתה עידוד התעסוקה של אקדמאים ערבים-ישראלים. 

העמותה הוקמה ב-2007 על ידי דב לאוטמן וארגוני מעסיקים שבראשם התאחדות התעשיינים, וכיום מנכ״ל העמותה הוא סאמי אסעד.מטרתה של העמותה לחולל סביבה עסקית פתוחה ושוויונית להעסקת אקדמאים ערבים, ולהגדיל משמעותית את מספר האקדמאים הערבים המשולבים בחברות עסקיות וציבוריות בתפקידים ההולמים את כישוריהם.

== היסטוריה ==
"קו משווה" הוקמה ביוזמתם של דב לאוטמן, ד"ר עירית קינן, התאחדות התעשיינים וארגוני מעסיקים נוספים. פעילותה של העמותה נתמכת על ידי משרד ראש הממשלה.

== פעילות ==
"קו משווה" מקדמת את שינוי הגישה בעולם העסקי, פועלת לקליטתם של אקדמאים ערבים-ישראלים בחברות עסקיות, ועוזרת למעסיקים ולמועמדים הערבים להצליח בתהליכי הגיוס, המיון והקליטה לטווח ארוך. 

"קו משווה" שמה דגש על קידום ופיתוח מנהלים ויזמים מהחברה הערבית מתוך הבנה שככל שירבו מנהלים ערבים – כך הם יקלטו יותר עובדים ערבים. בנוסף, ריבוי סיפורי הצלחה מעוררי השראה של התקדמות עובדים ערבים תביא להגברת האמון של הצעירים הערבים ביכולתם להשתלב ולהתקדם בארגונים ישראלים. 

כממשק מקצועי בין העסקים לאקדמאים הערבים, פיתחה קו משווה כמה מרכזי פעילות: מרכז השמה, מרכז קריירה להשלמת כישורים עסקיים לאקדמאים, מרכז פיתוח ידע וכלים רב תרבותיים למנהלים בעסקים ומרכז ליווי, ייעוץ, מיון וקליטה.

דרכי פעולה עיקריות:
* הקמת מאגר ארצי ממוחשב של מועמדים מוכשרים, אקדמאים ערבים, למגוון משרות.
* הפעלת מרכז השמה ארצי ממוחשב.
* הפעלת סדנאות הכנה רב תרבותיות למקום העבודה.
* תכנון תהליכים אסטרטגיים בעסקים לגיוון סביבת העבודה.
* גיבוש קבוצות ייעוץ מעורבות - STAKEHOLDERS DIALOG.
* ליווי המעסיקים והמועסקים וייעוץ בהתאם לנדרש.
* הכשרות והדרכות משלימות בתאום עם המעסיק ועל בסיס צרכיו.

״קו משווה״ היא מהמייסדים של הפורום הישראלי לגיוון בתעסוקה, קואליציה תלת מגזרית הפועלת לקידום העסקה מגוונת במשק.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.youtube.com/user/KavMashveOfficial?feature=watch קו משווה], באתר YouTube
* [http://www.israeltoremet.org/amuta/580485241 קו משווה], באתר ישראל תורמת
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל 
קטגוריה:סוציולוגיה של הנתינה
קטגוריה:ערביי ישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
אשל הירדן

אֵשֶׁל הַיָּרְדֵּן (שם מדעי: Tamarix jordanis) הוא מין אשל המצוי בגדות נחלים ובמלחות, לאורך בקעת הירדן והכנרת.

המין נמנה עם קבוצת אשל היאור, שפרחיה מתאפיינים ב-5 עלי כותרת, 5 עלי גביע, 5 אבקנים, ושלוש צלקות. הוא דומה מאוד לאשל היאור ואפשר להבדיל ביניהם רק על פי התפוצה השונה, נבדל מאשל ארץ-ישראלי (מין נוסף קרוב מקבוצת אשל היאור) בתפרחותיו הקצרות יותר וכן בתפוצה השונה.

==תיאור==
אשל הירדן הוא שיח-עץ ירוק עד המסועף מבסיסו לכמה ענפים ראשיים, ומתנשא לגובה 3–6 מטרים. ענפיו בעלי קליפה אדומה-חומה. הענפים הצעירים ירוקים ונושאי עלים זעירים דמויי קשקשים. העלים יושבים, בעלי בסיס צר, ואינם לופתים את הענף. לעומת מיני האשל האחרים, עליו של אשל הירדן מוארכים ומחודדים יותר. הפרחים ערוכים באשכולות צפופים שאורכם כ-3–6 ס"מ.

הפריחה נמשכת מתחילת האביב ועד הסתיו, החל בחודש מרץ וכלה בסוף חודש ספטמבר. צבע הכותרת ורוד לבנבן. הפרי הלקט דמוי חרוט משולש צלעות שאורכו 6–8 מ"מ. הזרעים מרובים, זעירים, בעלי ציצות ומתפזרים ברוח. הנביטה בשלהי האביב ובקיץ, עם ירידת מפלס הנחלים והאגמים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1867
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר אדמון בואסייה
קטגוריה:ארץ ישראל: עצי בר
קטגוריה:אשליים
קטגוריה:ארץ ישראל: אשליים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:ארץ ישראל: צמחים אלרגניים
עקרון האופקיות המקורית

שכבות מקומטות
עיקרון האופקיות המקורית הוא אחד מעקרונות היסוד בגאולוגיה המשמשים לקבוע את גילן היחסי של שכבות סלע ואת זמן ואופן היווצרותן ומהווים כלים חשובים בסטרטיגרפיה.

עיקרון זה קובע כי ההרבדה המקורית של שכבות משקע תהיה תמיד אופקית, או כמעט אופקית. על-פי העיקרון, יש להניח כי שכבות כאלה תהיינה שבורות, מקומטות או נטויות רק לאחר שחלו עליהן תהליכים מאוחרים להרבדה, אחרי שהשכבות התמצקו והתלכדו לסלע. כיום מקובל כי עיקרון זה מהווה קירוב כללי אך מדויק מספיק.

==התפתחות==
דף השער של פרסום המחקר של סטנו משנת 1669
===שיני כריש===
ניסוח העיקרון מיוחס לניקולאוס סטנו, מלומד דני בן המאה ה-17. סטנו למד רפואה ואנטומיה בקופנהגן והמשיך בלימודיו בליידן ואמסטרדם. ב-1665 עקר סטנו לפירנצה ושימש כרופאו האישי של פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. באוקטובר 1666 לכדו שני דייגים כריש ענק סמוך לעיר הנמל האיטלקית ליבורנו, ופרדיננדו השני הורה לשלוח את ראשו לסטנו. סטנו ניתח את ראש הכריש ופרסם את ממצאיו ב-1667. בחינה של שיני הכריש הראתה דמיון מפתיע לעצמים מסוימים עשויים מאבן שנמצאו בסלעים, שהמלומדים בני-זמנו כינו "גלוסופטראה" (glossopetrae), כלומר: "לשונות אבן". בניגוד למקורות קדומים ששיערו כי אבנים אלה נפלו מהשמיים או מהירח או כי המאובנים גדלו באופן טבעי בתוך הסלעים, טען סטנו גופים אלה נראים כשיני כריש מפני ש"היו פעם שיני כריש". הוא סבר כי השיניים הגיעו מפיותיהם של כרישים קדומים, ובמשך הזמן נקברו בבוץ או בחול שעכשיו הוא יבשה. סטנו טען כי תוך כדי תהליך הפיכת השיניים למאובנים השתנה הרכבם הכימי אבל צורתם נשמרה.

מחקרו זה של סטנו הוביל אותו לשאלה כיצד קורה שגוף מוצק אחד מצוי בשלמותו בתוך גוף מוצק אחר: סלע או שכבת סלעים. המחקר – שפורסם ב-1669 בשם " De solido intra solidum naturaliter contento dissertationis prodromus" – הביא לייחוס כמה מעקרונות היסוד בגאולוגיה הנוגעים לסטרטיגרפיה, בהם עיקרון האופקיות המקורית.

תצפיותיו בשכבות סלע הובילו את סטנו להסיק כי כדור הארץ לא היה סטטי וכי כוחות עצומים פעלו עליו לאורך תקופות ארוכות – מסקנות שהובילו במאה ה-20 לפיתוח מדע הטקטוניקה ולהבנה כי תנועת הלוחות והתנגשותם גורמים לשבירה, קימוט והטיית השכבות.

עיקרון האופקיות המקורית לא התקבל מיד, אולם הפך למקובל בקרב גאולוגים כמאה שנים לאחר ניסוחו.

משקעים נטויים במורדות [[פיורד]]
===יוצאים מן הכלל===
כאמור, העיקרון מהווה קירוב כללי אך מדויק מספיק. סטנו יצא מתוך הנחה כי כל המשקעים מורבדים תמיד אופקית, אולם ידוע כי שכבות עשויות לשקוע בנטייה, למשל: משקעי נחלים וחוליות היוצרים שיכוב צולב אינם שוקעים אופקית אלא בזווית השיפוע הטבעי של אותם חומרים – הזווית המרבית לשיפוע יציב של החומר ברמת לחותו הטבעית. זווית זו נקבעת על-פי מידת החיכוך בין הגרגירים, צורתם ומידת ההידבקות ביניהם.

גם משקעים השוקעים מעל שטח נטוי – למשל בדלתה של נהרות גדולים או סביב שונית – ישקעו בנטייה, הנקראת "נטייה התחלתית".

==ראו גם==
*גאולוגיה - מונחים
*סטרטיגרפיה

==לקריאה נוספת==
*
*

==קישורים חיצוניים==
*שלמה שובאל, [http://ebooks.openu.ac.il/olive/am3/C20117 צפונות כדור הארץ], האוניברסיטה הפתוחה (דורש הרשמה לאתר) וב [http://books.google.com/books?id=EawaWv5f9DIC&printsec=frontcover#v=onepage&q=&f=false גוגל ספרים]

קטגוריה:גאולוגיה
קטגוריה:סטרטיגרפיה
קטגוריה:עקרונות יסוד בגאולוגיה
קטגוריה:פילוסופיה של המדע
קטגוריה:היסטוריה של המדע
פוליפוזיס משפחתית

פוליפוזיס משפחתית (באנגלית: Familial Adenomatous Polyposis, ובראשי תיבות: FAP) היא מצב גנטי מורש בו נוצרים פוליפים רבים לאורך מערכת העיכול ובעיקר באפיתל המעי הגס. הפוליפים מתחילים כשפירים אך ללא טיפול עלולים לעבור התמרה ממאירה ולהפוך לסרטן המעי הגס. 

שכיחות המוטציה הגנטית הגורמת למצב זה היא בין 1:10,000 ל-1:15,000 לידות. עד גיל 35 95% מן האנשים עם המוטציה יגדלו פוליפים. ללא כריתת המעי הגס, סרטן הוא כמעט בלתי נמנע. הגיל הממוצע להופעת סרטן המעי הגס אצל אנשים לא מטופלים הוא 39.

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גידולים ממאירים באיברי העיכול
קטגוריה:גידולים שפירים
גשר מפעלים חינוכיים

גשר מפעלים חינוכיים ("גשר"), היא עמותה ישראלית שמעמיקה את הקשר בין קבוצות בעם ישראל ובאוכלוסיית מדינת ישראל, ובינן לזהות היהודית-ישראלית.

בחג סוכות תש"ל (1969), בכפר עציון, ביוזמת מייסד הארגון והנשיא הרב ד"ר דניאל טרופר, הרב חנן פורת והרב אלי סדן פתחה "גשר" את הסמינר הראשון של מפגש בין תלמידים מבתי ספר דתיים וחילוניים. מאז ועד היום השתתפו מאות אלפי תלמידים בפעילויות של "גשר", ולמדו על פי חומרי הלימוד שהופקו על ידה. בתקופת כהונתו של דניאל גולדמן כיו"ר גשר, הארגון עסק בשיפור ההידברות עם הציבור החרדי ותעסוקת חרדים.

"גשר" מפתח ומכשיר מנהיגים בחברה הישראלית לשיפור מרקם החיים המשותף. הארגון מגייס משתתפים לקורס עם מפגשים והרצאות, שמתעסקות בסוגיות חברתיות ושיח זהויות. בקורס יוצאות משלחות לקהילות יהודיות בחו"ל.

הארגון מציין ביום הזיכרון לרצח שלושת הנערים את "יום האחדות", שמצוין גם בקהילות יהודיות בתפוצות.

ישנם סניפים של גשר בלונדון ובניו יורק שמשפרים את הקשר של יהודים במדינת ישראל עם יהודי התפוצות. משלחות מנהיגות יוצאות לקהילות יהודיות בתפוצות ויוצרות היכרות ודו-שיח.

==ראו גם==
* מרק"ם
* צו פיוס

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.gesherfilmfund.org.il/ אתר קרן גשר לקולנוע רב תרבותי]
* 
* 

קטגוריה:ציונות דתית: תנועות
קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:ישראל: עמותות
*
קטגוריה:ארגוני התחדשות יהודית
קטגוריה:ארגונים החברים באיגוד ארגוני יהדות ישראלית
אביה בן ירבעם

במקרא, אֲבִיָּה בֶן יָרָבְעָם היה בנו של ירבעם בן נבט מלך ישראל.

==אביה בן ירבעם במקרא==
בתרגום השבעים למלכים א, פרק יב, פסוק כד, ישנה תוספת המציגה מסורת מיוחדת על תקופת גלותו של ירבעם במצרים, המקבילה לסיפור הדד האדומי. מן הלשון היוונית ברור כי מקורה בטקסט עברי: "ושישק נתן לירבעם את אנו אחות תחפניס הגבירה אשתו לו לאשה. והיא גדלה בתוך בנות המלך ותלד לירבעם את אביה בנו". לפי תוספת זו, אביה נולד עוד בזמן גלותו של ירבעם במצרים.

לאחר תיאור חטאיו של ירבעם בן נבט, מתוארת במקרא מחלתו של בנו, אביה. ירבעם שולח את אשתו אל הנביא אחיה השילוני, אשר היה זה שבישר לו שימלוך, לבקש להתפלל על בנו החולה. הוא מצווה עליה להתחפש בבואה אל הנביא, כדי שלא תזוהה כאשת ירבעם.

אלוהים מודיע לאחיה, שבאותו זמן כבר התעוור מרוב זקנה, שבקרוב תבוא אליו אשת ירבעם, ועל כן כבר בשומעו את קול צעדיה הוא מזהה אותה. אחיה מנבא לאשת ירבעם נבואה קשה על איבוד המלוכה של בית ירבעם והשמדת זרעו, ושגם אביה ימות בבואה העירה. הוא מציין שבעוד מתיו של בית ירבעם ייאכלו על ידי הכלבים ולא יובאו לקבורה, היחיד שיבוא לקבורה הוא דווקא אביה, שגם ייספד על ידי כל ישראל, "יַעַן נִמְצָא בוֹ דָּבָר טוֹב אֶל ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל בְּבֵית יָרָבְעָם". ואכן, מיד כשאשת ירבעם חוזרת לביתה, בנה מת, כאשר ניבא לה הנביא, וכל ישראל סופדים לו.

==שמו של אביה==
משמעות שמו של אביה: אבי הוא יה (קיצור של יהוה). יש הלמדים מן העובדה שירבעם קרא לבנו האחר (שמלך תחתיו) בשם נדב שירבעם ביקש להידמות לאהרן הכהן, ששני בניו הגדולים הגדולים נקראו נדב ואביהוא. בחקר המקרא מקובל דווקא הכיוון ההפוך, ולפיו מנסחי הסיפור בתורה על נדב ואביהוא, עשו זאת בהשראת בניו של ירבעם, וכן סיפור חטא העגל כולו הוא סיפור יהודאי שמטרתו לדרוש לגנאי את העגלים שהציב ירבעם בבית אל ובדן.

==בספרות חז"ל==
חז"ל מתקשים בשאלה מהו אותו "דבר טוב" שנמצא באביה. התלמוד הבבלי אומר בהקשר זה: 

==מקום קבורתו==
על פי המסורת, נקבר ברומי הקטנה, שבבקעת בית נטופה.

==לקריאה נוספת==
* יגאל אריאל, מקדש מלך - עיונים בספר מלכים, חספין, תשנ"ד.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בספר מלכים
קטגוריה:ירבעם בן נבט
קטגוריה:אישים משבט אפרים
מירב הדר

מירב הדר (נולדה בשנת 1963), היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.

== ביוגרפיה ==
הדר נולדה וגדלה בקיבוץ שפיים. אחותה הצעירה, אילה הדר, אף היא אלופת ישראל בשחייה בעברה. היא למדה בבית הספר התיכון עין השרון. היא התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל גש"ם בהדרכת אביה אברהם "הגא" הדר ואחר כך בהדרכתו של גרשון שפע.

===1978=== 
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 1978 זכתה הדר במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:43.35 דקות, אחרי טובה אברמוב מהפועל חולון/בת ים (2:37.28 דקות) ומיכל כהן ממכבי תל אביב (2:40.68 דקות).

===1979===
====אלופה ושיאנית ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש אוגוסט 1979 זכתה הדר ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.36 דקות, לפני ליאור בירקאן (1:02.43 דקות) ומישל קובין (1:03.44 דקות), שתיהן מהפועל ימק"א ירושלים ובמשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:19.08 דקות, שיפור לשיא בן 7 שנים של שלומית ניר (1:19.90 דקות), לפני מירב כהן ממכבי קריית אונו (1:21.69 דקות) וענת פרקש (1:22.14 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:56.44 דקות, אחרי ענת פרקש (2:54.92 דקות) ומירב כהן (2:55.01 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:35.54 דקות, אחרי ליאור בירקאן (2:32.05 דקות) וטובה אברמוב מהפועל חולון/בת ים (2:33.97 דקות).

===1980===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף אוגוסט 1980 זכתה הדר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.51 דקות, אחרי רבקה פרידלנד ממכבי קריית אונו (1:20.32 דקות) ולפני תמי מוניוז מהפועל מטה יהודה (1:22.13 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.39 דקות, אחרי עופרה מוניוז מהפועל מטה יהודה שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:00.91 דקות וליאור בירקאן (1:01.69 דקות).

===1982===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף חודש אוגוסט 1982 זכתה הדר במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 28.13 שניות, שיפור לשיא של עופרה מוניוז (28.18 שניות). שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונישבר על ידי ענת ישראל (28.00 שניות).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שחייניות חזה ישראליות
קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי ישראליות
קטגוריה:שיאניות ישראל ב-50 מטר חופשי
קטגוריה:שפיים: אישים
קטגוריה:בוגרות בית החינוך המשותף חוף השרון
קטגוריה:בוגרי בית החינוך המשותף חוף השרון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1963
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
ז'ואנוויליים

הז'ואנוויליים (שם מדעי: Joinvilleaceae) היא משפחת צמחים מסדרת הדגנאים. תפוצת המשפחה במלזיה ובאיי דרום-מזרח אסיה והיא כוללת סוג אחד בלבד, ז'ואנווילאה (Joinvillea). משפחת הז'ואנוויליים דומה לדגניים וקרובה אליה פילוגנטית, אולם נבדלת ממנה בפירותיה העסיסיים, בעוד לדגניים פרי יבש שקליפתו מאוחדת עם קליפת הזרע.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1970
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פיליפ בארי טומלינסון
קטגוריה:דגנאים
קטגוריה:משפחות צמחים
האישה הבוגדנית

"האישה הבוגדנית" (צרפתית: "La Femme infidèle") הוא סרט צרפתי משנת 1969 בבימויו של קלוד שברול. הסרט מתאר זוג נשוי בו הבעל חושד כי לאשתו מאהב. המבקר האמריקאי, וינסנט קנבי, תיאר את הסרט כאחד משורת סרטיו של שברול שהם "תרגילים שנונים ופרוורטיים, סוחפים ביופיים, העוסקים באהבה, רצח, אשמה ופיצוי".

ב-2002 ביים האנגלי אדריאן ליין את "בוגדת", סרט אמריקאי המבוסס על "האישה הבוגדנית". בגרסה האמריקאית שיחקו דיאן ליין וריצ'רד גיר בתפקידים הראשיים של בני הזוג.

==תקציר העלילה==
שארל (מישל בוקה) והלן (סטפאן אודראן) הם זוג נשוי, הורים לילד, החיים באושר וללא דאגות כלכליות בביתם הכפרי. שארל, המפתיע את אשתו בעת שיחת טלפון שהיא מנהלת, מתחיל לחשוד כי היא בוגדת בו. הוא שוכר בלש פרטי כדי שיעקוב אחריה וזה מאמת את חששותיו ומוסר לו את פרטי ותמונת המאהב המתגורר בעיר הסמוכה. שארל מגיע לדירת המאהב, ויקטור (מוריס רונה), מציג את עצמו כבעל, קונה את אמון המאהב בגישתו הפתוחה לכאורה לעניין הבגידה ומנצל הפניית גב רגעית של המאהב כדי להלום בו בפסלון, דבר המביא למותו. שארל מצליח להעלים את הגופה וניצב מול חקירת המשטרה בעניין היעלמות ויקטור ומול תגובת אשתו הלומדת מן הנסיבות כי מאהבה נעלם וכי כנראה בעלה אחראי להיעלמות זו.

==שחקנים ראשיים==
* מישל בוקה - שארל (הבעל)
* סטפאן אודראן - הלן (האשה)
* מוריס רונה - ויקטור (המאהב)
* מישל דושוסואה - מפקח המשטרה דובאל
* סטפאן די נאפולי - מישל (ילדם של בני הזוג)

==הביקורת==
המבקר אורי קליין מציין את האישה הבוגדנית כאחד משיאיו של שברול בו הוא מציג בצורה מרגשת וצלולה את הבורגנות הצרפתית הכפרית על שבריריותה אך גם על איתנותה. גם מבקרים אחרים מציינים את סרטו זה כאחת מאבני הדרך בקריירה המוקדמת של שברול ובו, במקום להתמקד במאפיין המתח כפי שעשה אלפרד היצ'קוק (אליו נוהגים להשוות את שברול), בוחר הבמאי להתמקד בתחום הפסיכולוגי הנבנה סביב מעשה הפשע ומנסה לבחון את ליבן ומוחן של הדמויות המאכלסות את עולמו המוסרי המעורפל. ביקורת נוספת מוצאת פגמים בהגיון שבעלילה אך גם כאן, נטען כי להגיון העלילה חשיבות פחותה והעיקר הוא כושר החישה של שברול את דמויותיו. למרות העלילה הכוללת רצח, מציינים חלק מהמבקרים את אנושיותו של הסרט ואת רגישותו הבאה לידי ביטוי במיוחד בסצנת הסיום. גם בסרט זה בא לידי ביטוי סגנונו הקבוע של שברול בעיצוב הסרט שמושפע רבות מהצלם הקבוע איתו עבד באותה תקופה, ז'אן ראבייה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי קלוד שברול
קטגוריה:סרטי 1969
מדבר שור (ספר)

מדבר שוּר הוא ספר "דרושים" בענייני פרשת השבוע והמועדים שנכתב על ידי הרב אברהם יצחק הכהן קוק.

הספר, הכולל דרשות מהשנים תרנ"ד-תרנ"ו, נכתב בשנים בהן שימש הרב קוק כרבה של העיירה זוימל בליטא, והוכן לצאת לאור בסיוון תרנ"ט (1899), בעת שכיהן כרב העיר בויסק בלטביה.

כתב היד של הספר נגנב מידי הראי"ה בשנות ה-20 והרב הנחה שלא לנסות לאתרו באמצעות פרסום הגנבה ברבים. הוא הוחזר בשנת ה'תשכ"ב בידי אלמוני לעורך הדין הירושלמי אלכסנדר אמדור, בנו של ירחמיאל אמדורסקי הלה העבירו לידי הרצי"ה. מסיבות שונות הספר לא יצא לאור עד שנת תשנ"ט בהוצאת מכון הרצי"ה. שלוש מהדורות של הקובץ דרשות הראי"ה לימים נוראים (שנות תשנ"ב-ג-ד) קדמו לו.

== מבנה הספר ==
הספר מורכב משלושים ושמונה דרשות שונות, בענייני פרשת השבוע והמועדים, מלבד דרוש אחד שעוסק בהספד לרב יצחק אלחנן שנפטר באותם ימים.

בהקדמה לספר מסביר הרב קוק: "ידע (הקורא) נאמנה כי זולת ביאורי המאמרים מחז"ל ופרושי המקראות, עצם הדברים המה בעז"ה מושכלים וערוכים במועצות ודעת". כסיבה לכתיבת הספר, מדגיש המחבר כי אף על פי שהתעסק מעט במקצוע הדרוש, הוא רואה בדרכו דרך חדשה, שברוב ספרי הדרוש לא נמצאת.

הספר יצא לאור בהוצאת מכון הרצי"ה בעריכת הרב מיכאל הרשקוביץ והרב דוד לנדאו. בסוף הספר מובא מפתח מקורות הכולל תנ"ך ומפרשיו, תרגומים, תלמוד בבלי וירושלמי, מדרשים, ספרי הלכה וספרי אמונה רבים.

== שם הספר ==
מִדְבַּר שׁוּר הוא מקום בנדודי בני ישראל ממצרים לארץ המובטחת: .

בנוסף - שמו של הספר רומז על שם המחבר: שׁוּר פירושו הַבֵּט, וזה גם פירוש המילה קוּק ביידיש.

==קישורים חיצוניים==

*יעקב אבן חן, [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=HZH%2F1962%2F06%2F22&id=Ar00602&sk=841C0A93 דרשותיו של הרב זצ"ל: שיחה עם הרב צבי יהודה קוק על הכת"י שנעלם ונמצא], הצופה, 22 ביוני 1962, עמ' 6

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיבורי הראי"ה שהתפרסמו לאחר מותו
ישראל שחורי

ישראל שחורי (1 בפברואר 1913 – 22 ביולי 1948) היה מפקד העיר תל אביב והמרחב, שנהרג במלחמת העצמאות. לאחר מותו הועלה לדרגת סגן-אלוף.

== קורות חייו ==
שחורי נולד בחיפה לפסיה ויוסף טשרני, שעלו ארצה ב-1909. בשנת 1922 עיברת האב את שם המשפחה לשחורי. שחורי, בן רביעי מתוך חמישה בנים, גדל בחיפה ולאחר סיום לימודיו בבית הספר היסודי, החל לעבוד כפקיד בגלל קשיים כלכליים, והשלים את לימודיו בערבים.

שחורי הצטרף בגיל צעיר לארגון "ההגנה". שם הכינוי שניתן לו היה "יאיר" ומדריכו הראשון בנשק היה אחיו הבכור אלכסנדר. בפעילותו בחיפה הגיע לדרגת סגן מפקד פלוגה. היה פעיל בהסתדרות וב"בחרות הסוציאליסטית". ב-1938 הועבר על ידי ההגנה לתל אביב, מילא תפקידים שונים במסגרתה ובמלחמת העצמאות פיקד על חזית הדרום – החזית בין תל אביב ליפו. במסגרת תפקידו תכנן את הגנת העיר. אחרי כניעת יפו נתמנה כמפקד העיר והמרחב של צה"ל וסגן מפקד חטיבת קרייתי (החטיבה התל אביבית).

ב"קרבות עשרת הימים" השתתפו לוחמים מגדוד 2 של חטיבת קרייתי. לאחר ש"ההפוגה השנייה" נכנסה לתוקפה, קיבלה חטיבת קרייתי את האחריות להחזקתם של כמה משלטים באזור הכפר הערבי הנטוש ג'ימזו.

בסיור ממונע שערך שחורי עם הקצינים יחזקאל בן דוד ואלכסנדר (שורה) אושרוביץ (על שמו מחנה שורה) ב-20 ביולי לצורך הקמת משלטים חדשים עלה רכבם על מוקש נגד טנקים. הקצינים בן דוד ואושרוביץ נהרגו במקום. שחורי נפצע אנושות ונפטר מפצעיו ביום למחרת.

על שמם - רחוב השלושה בתל אביב.

== לאחר מותו ==
במקום נפילתם, בפאתי הכפר ג'ימזו, הוקמה אנדרטה לזכרם. שביל ישראל עובר למרגלות האנדרטה. ישראל שחורי נטמן בחלקה הצבאית בבית העלמין נחלת יצחק.

על שמו נקרא מחנה ישראל, ששימש כמחנה עולים ומעברה בשנות ה-50 צפונית ללוד, באזור בו נהרג. רחוב השלושה בתל אביב נקרא על שמו ועל שם שני הקצינים הנוספים שנפלו. כמו כן נקראה על שמו קרן ההגנה.

== גלריה ==
<gallery widths="200px" heights="200px" perrow="3">
IsraelShchoriSoldier.jpg|ישראל שחורי במדים
IsraelShchoriMonument2.jpg|אנדרטת זיכרון למפקדי ההגנה במרחב תל אביב הנמצאת ליד מושב גמזו
IsraelShchoriMonument1.jpg|הכתובת שהוספה על אנדרטת הזיכרון למפקדי ההגנה במרחב תל אביב
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
* יוסף אוליצקי, ממאורעות למלחמה: פרקים בתולדות ההגנה על תל אביב, בהוצאת מפקדת ההגנה בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==
* , באתר ההנצחה של חללי ישראל

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:חיילי חטיבת קרייתי במלחמת העצמאות
קטגוריה:חללי צה"ל במלחמת העצמאות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הצבאי נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קינטנה רו

מדינת קינטנה רו (בספרדית: Quintana Roo; רשמית: המדינה החופשית והריבונית קינטנה רו, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Quintana Roo) היא אחת מ-31 מדינות מקסיקו. היא ממוקמת בדרום-מזרח מקסיקו, במזרחו של חצי האי יוקטן, ובכך היא המדינה המזרחית ביותר מבין מדינות מקסיקו. היא גובלת במדינת יוקטן בצפון-מערבה, במדינת קמפצ'ה במערבה ובבליז בדרומה. עיר בירתה היא צ'טומל.

העיר המאוכלסת ביותר בקינטנה רו היא קנקון. נכון ל-2010, התגוררו בה 705,000 נפש. האזור שופע באתרי תיירות נופש ותיירות היסטורית ובכללם האי קוסומל, והשמורה הביוספרית ואתר המורשת העולמית סיאן קאאן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
קטגוריה:מקסיקו: מדינות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1974
משמר הלילה (ציור)

עותק של התמונה המראה את החלקים שנחתכו ב-[[1715]]
כיכר רמברנדט]]
משמר הלילה (בהולנדית: De Nachtwacht) הוא הכינוי של ציור שמן בשם המיליציה של קפטן פרנס באנינג קוך, מאת הצייר ההולנדי רמברנדט. הציור, שאורכו 363 ס"מ ורוחבו 473 ס"מ מוצג כיום ברייקסמוזיאום שבאמסטרדם.

זהו אחד מציוריו המפורסמים ביותר של רמברנדט. הוא הושלם בשנת 1642 ומתאר את המיליציה של קפטן קוך (לבוש בשחור ואדום) וסגנו וילם ואן רויטנבורך.

הציור שונה מציורי המיליציה בני תקופתו באמסטרדם, שבהם כל חברי המיליציה ישבו או עמדו בשורה וראו את פני כולם. בתמונה שצייר רמברנדט יש תנועה רבה וכמה מחברי המיליציה מוסתרים; הפנים המוסתרות גרמו לבעליהן עוגמת נפש ומזמיני התמונה דחו אותה. כחלופה נתלתה התמונה בארמון העירייה של אמסטרדם, וחלקים ממנה הורדו כדי להתאים את גודלה לקיר בין שתי דלתות. העתק מוקטן של התמונה המקורית שרד והוא מראה את הסצנה במלואה.

ציפוי לכה כהה על התמונה היכהה אותה, וכך זכתה לכינוי "משמר הלילה" - אף שאין מדובר בסצנה לילית.

בשנת 2019 החל ״מבצע משמר הלילה״ שעסק בשימור ומחקר של היצירה. במחקר נמצא שרמברנט השתמש בפיגמנטים סינתטיים שהיו חדשניים בזמנו וייתכן והם אלו שאחראים לכך שמרכז התמונה נשאר בהיר, בעוד ששאר חלקי התמונה התכהו.<ref></ref> תוצאות המחקר פורסמו בכתב העת Heritage Science.

==חבלות זדוניות==
* ב-1975 תקף מורה מובטל בשם Wilhelmus de Rijk את התמונה בסכין לחם וגרם לה חתכים ארוכים בזיגזג. התמונה שוחזרה בהצלחה, אך ניתן להבחין בנזקים במבט מקרוב. התוקף התאבד באפריל 1976.
* ב-1986 תקף גבר את התמונה והתיז עליה תרסיס המכיל חומצה בבקבוק שהחביא בבגדיו. השומרים התעשתו במהירות והתיזו מים על התמונה כדי לדלל את החומצה ולמנוע את פעולת האיכול שלה. החומצה פגעה רק בשכבת הלכה של התמונה, והפגיעה שוחזרה במלואה.

== פסלי "משמר הלילה" בכיכר רמברנדט באמסטרדם ==
בשנת 2006 הועמדו 22 פסלי ברונזה במרכז כיכר רמברנדט שבאמסטרדם. הפסלים נוצרו בידי האמנים הרוסיים אלכסנדר טארטינוב ומיכאל דרונוב בהשראת תמונתו של רמברנדט.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.ibiblio.org/wm/paint/auth/rembrandt/1640/night-watch/ משמר הלילה]
*[http://www.nightwatch3d.com/info/text3.htm משמר הלילה בתלת-מימד]
*[http://www.bbc.com/culture/story/20190214-does-rembrandts-the-night-watch-reveal-a-murder-plot Why Rembrandt's The Night Watch us still a mystery] - מאתר ה-BBC
*
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציורים
קטגוריה:יצירות אמנות מן הבארוק
קטגוריה:רמברנדט: ציורים
קטגוריה:אוספי רייקסמוזיאום
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-17
מלאכת לש

לישת בצק
בהלכה, מְלֶאכֶת הַלָּש היא אחת מל"ט אבות מלאכה האסורות בשבת. המלמדת על איסור לישת חומרי גלם (בדרך כלל מים וחומר אבקתי) עד לעשיית עיסה. בין היתר האיסור כולל עשיית בצק, מלט, בוץ, ועוד.

יש הסבורים כי האיסור נאמר נאמר אף לפני הלישה, בנתינת הנוזל לתערובת.

מלאכה זו היא חלק ממספר המלאכות המכונות "סידורא דפת", דהיינו הפעולות המובילות לעשיית הלחם, שכל אחת מהן אסורה בשבת.

==מקור==
ככל ל"ט מלאכות שבת, גם מלאכה זו נלמדה מהציווי המקראי שבעשרת הדיברות שלא לעשות מלאכה בשבת, שלפי חז"ל 'מלאכה' מוגדרת אחת מהפעולות ששימשו למעשה בהכנת המשכן, בו נזקקו לפעולת הלישה כדי להפיק צבע ליריעות המשכן, כפי שהיה נהוג בעת העתיקה.

מלאכה זו נרמזה לראשונה במשנה במסכת שבת, שם משתמע שאסור בשבת לשרות דיו בתוך מים בשבת. ממשנה נוספת המדברת על האכלת בעלי חיים בשבת משתמע שמותר לשרות מורסן בשבת, ורק אסור לגבל אותו.

==הגדרת המלאכה==
בתלמוד מובאת ברייתא שבה מחלוקת תנאים בשאלה מתי אדם חייב מהתורה במלאכת לש: 

אם כן, דעת רבי יהודה הנשיא היא שהאיסור הוא הנחת שני החומרים בכלי אחד. לעומת זאת, דעת רבי יוסי ברבי יהודה היא שעוברים על האיסור רק כשהאדם מגבל (=לש) את שני החומרים.

להלכה, פסקו הרמב"ם, הרא"ש ורוב הראשונים לקולא כרבי יוסי ברבי יהודה, וכך פסק גם השולחן ערוך. אולם הרב ישראל איסרלן בספרו "תרומת הדשן" ועוד ראשונים מאשכנז פסקו לחומרה כרבי יהודה, וכך נראה שפסק הרמ"א.

==דבר שאינו בר גיבול==
הגמרא מסבירה שמחלוקתם של רבי ורבי יוסי ברבי יהודה בהגדרת האיסור מהתורה היא רק בדבר שהוא "בר גיבול", כלומר דבר שניתן ללוש אותו לעיסה אחידה. אולם בדבר ש"אינו בר גיבול" – כלומר שאינו הופך לעיסה אחידה (כגון "מורסן", שהוא תערובת של קליפות התבואה ומים) – הדין שונה. מצד אחד לא מתחייבים בו באיסור מהתורה, שהרי לא לשים אותו לעיסה אחידה, אולם כבר בנתינת המים לתוך התערובת עוברים על איסור מדרבנן, שהרי זה דרך הערבוב שלו.

תוספות רי"ד פסק שעל כל תרכובת עוברים באיסור מהתורה, לדוגמה כבר בהכנת דיו עובר באיסור לש מהתורה. לדעתו כבר בנתינת המים לתוך חומר הדיו מתחייב באיסור אף אם לא ערבב. אולם רוב הפוסקים פסקו שכל בלילה רכה היא רק איסור של חכמים. מכאן נובע גם האפשרות להכין כזו תערובת בשינוי, דהיינו שלא כדרך הרגילה - צורת עשייה שבה מותרים איסורי חכמים רבים.

==לישה בשינוי==
התלמוד מביא ברייתא שבה מחלוקת תנאים האם מותר לגבול קלי, דהיינו גרעינים קלויים, שאינם ניתנים להגעה לעיסה אחידה, והוא מביא את דברי רב חסדא שלדבריו המתיר במחלוקת זו הוא רבי יוסי ברבי יהודה. התלמוד מגביל את ההיתר רק למקרה שבו הגיבול נעשה בשינוי, ורב חסדא מסביר שהשינוי הוא "על יד על יד", דהיינו מעט מעט. לאחר מכן ממשיכה הברייתא ואומרת שהצדדים החולקים מסכימים שמותר לבחוש "שתית", שהוא מאכל העשוי מקמח קליות (על פי המשך האמור בתלמוד, הבחישה היא בחומץ). התלמוד מסביר שההיתר הוא בבלילה רכה בלבד, וגם במקרה זה מעמיד את ההיתר בשינוי, שאותו מסביר רב יוסף שהוא שינוי סדר מתן החומרים (נתינת החומץ לתוך השתית במקום להפך). לאחר מכן מובא היתר גיבול מורסן, וגם הוא מוגבל בכך שנעשה בשינוי. באשר לשינוי זה מובאים דברי רב יימר בר שלמיא בשם אביי, שהשינוי הוא גיבול של "שתי וערב", דהיינו בצורה מוצלבת ולא סיבובית.

מדברי התלמוד עולים אם כן כמה סוגי שינויים: "על יד על יד" (מעט מעט); שינוי סדר נתינת החומרים; ו"שתי וערב".

==בחיי היום-יום==
ישנן פעולות מצויות שיש בהן חשש לישה: הוספת מיונז או שמן לביצים מרוסקות, ו(לחלק מהפוסקים) הכנת מטבל טחינה.

==הערות שוליים==

לש
לואי אוטייה

לואי אוטייה (בצרפתית: Louis Outhier) הוא שף צרפתי הידוע בשל מסעדתו "ל'אואזיס", אותה ניהל בלה נאפול (La Napoule), כפר בסמוך לקאן בריביירה הצרפתית, בין השנים 1954–1988.

==קריירה==
אוטייה התלמד ב"לה פיראמיד" תחת פרנאן פואן, באותן שנים בהן עבדו שם ז'אן טרואגרו ופול בוקיז. 

הוא אחד מהשפים היחידים שהחזיקו בעת ובעונה אחת שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום (בין 1969 ל-1988) וארבע מצנפות ממדריך הגו מיו. כשעבד עם בן-חסותו דאז ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן, הוא ייעץ למספר מסעדות ברחבי תבל בשנות השמונים (בכללן בלונדון, סינגפור, בנגקוק ואוסקה). באמריקה הוא ייעץ ל"לה מרקיז דה לאפייט" בבוסטון, לרשת המלונות "סוויסוטל", הכין (לצד השף וונגריכטן) את התפריט, הצוות ואספקת המוצרים. הוא מוכר כמי שהכניס את התבלינים האסיאתיים לנובל קוויזין, כמי שהחדיר את האזוריות למסעדות הצרפתיות-האמריקאיות באמצעות שימושו בחומרי גלם מקומיים טריים. 

אחרי שפרש נותרה מסעדתו פנויה מספר שנים. השף סטפאן רמבו, תלמידו לשעבר של אוטייה, רכש אותה ב-1999, והגיע לשני כוכבים במישלן, בהם הוא מחזיק כיום (2010).

אוטייה תואר במהלך הקריירה שלו כרזה, נלהב, ו"נאה". מטבחו ניסה ליצור מחדש ריחות וטעמים מהילדות, במיוחד בישול של סבתו שביחד עם סבו, היא הייתה הבעלים של טחנת קמח בצרפת.

==קישורים חיצוניים==
* פוקס בטרפלד, [http://www.nytimes.com/1986/01/08/garden/boston-restaurant-inspires-devotion-despite-its-setting.html "מסעדת בוסטון מושכת למרות העיצוב שלה"], הניו יורק טיימס, 8 בינואר 1986
* רוברט נאדו, [http://news.google.com/newspapers?id=FmQtAAAAIBAJ&sjid=BokFAAAAIBAJ&pg=1673,9709587&dq=louis-outhier&hl=en "טבח כמו אוטייה: מאסטר שף צרפתי בבוסטון"], בוסטון פניקס, 15 בדצמבר 1985
* ויליאם גריימס, [http://books.google.com/books?id=tikeIbvq4P0C "עיר מעוררת תיאבון: היסטוריה קולינרית של ניו יורק"], מקמילן, 2009, עמ' 302, 
* אנדרה גאיו, [http://www.gayot.com/restaurants/features/nouvellecuisine.html "סיפורו האמיתי של הנובל קוויזין"], Gayot.com
* פיטר רומאו, [https://archive.today/20120712180240/findarticles.com/p/articles/mi_m3190/is_v20/ai_4479631/ "כוכב צרפתי מאיר את ניו יורק; אוטייה פותח מסעדה בלאפייט"], Nation's Restaurant News 20 באוקטובר 1986
* [http://www.dininginfrance.com/raimbault.htm עמוד מסעדת "ל'אואזיס" באתר dininginfrance]
* [http://www.frommers.com/destinations/lanapoule-plage/D42184.html "ל'אואזיס" באתר פרומרס], frommers.com

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1930
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2021
ז'יל גוז'ון

ז'יל גוז'ון (בצרפתית: Gilles Goujon; נולד ב-10 בדצמבר 1961) הוא שף צרפתי שמסעדתו "ל'אוברז' דו וייה פוי" (L'Auberge du Vieux Puits) בפונז'ונקוז (Fontjoncouse) שבאוד זכתה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום לשנת 2010.

ז'יל גויון נולד בבורז' שבשר (Cher). אביו היה טייס, הוא חי במרקש שבמרוקו, בגרמניה ובמץ שבגרמניה, מקומות אליהם עברה המשפחה בעקבות עבודת האב. לאחר מותו של אביו עברה המשפחה לבזייה. הוא לא אהב ללמוד והיה תלמיד גרוע. הוא פנה לעבוד כמלצר במסעדה, כעבור זמן החליט להפוך לשף.

==רקע מקצועי==
ב-1977 היה שוליה בחברה הדרומית (מידי) במסעדה לשעבר בגאר דה בזייה, שם רכש את יסודות המקצוע. הוא היה עובד בהתלהבות רבה כל-כך, עד שזכה בתואר השוליה הטוב ביותר של לנגדוק-רוסיון.

ב-1981 הוא התלמד בבזייה כקומיס.

ב-1983 הוא פגש את מורהו החשוב רוז'ה ורז'ה, שהיה השף והבעלים של מסעדת "מול דה מוז'ן", שהחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום. בתחילה עבד כשוליה, ארבעה חודשים אחרי-כן קודם לדרגת שף מחלקה. הוא נשאר במסעדה ארבע שנים עד שלמד את כל צפונות המטבח.

ב-1987 החליט להחליף מקום ועבר למרסיי, שם נהיה סגנו של ז'אן-פול פאסדה במסעדת "פטי ניס", שהחזיקה בשני כוכבי מישלן. שם למד לנהל מסעדה.

שנתיים אחרי-כן הוא נעשה סגנו של ז'ראר קלו במסעדת ל'אסקאל, לה כוכב במישלן, בקארי-לה-רואה. שם שהה שלוש שנים וסייע לקבלת הכוכב השני במישלן.

הוא גם התלמד זמן קצר אצל מארק מנו.

ב-1992 יצא לדרך עצמאית.

==ל'אוברז' דו וייה פוי==
פונז'ונקוז הוא כפר קטן, הממוקם באוד, 35 ק"מ מנרבון, השוכן בגבעות בפנים היבשת, ובו מתגוררים כמאה איש. ראש הקומונה החליט שכדי שהיא תשרוד עליה להקים אוברז'. לכן הוא נעזר בהון המוניציפלי על מנת לבנות מקום שיפיח רוח חיים בכפר. הוא הסב אסם ישן לאתר תיירותי. אולם, אלו שהתיישבו במקום נקלעו לפשיטת רגל.

בזמן זה הגיע ז'יל שרצה מסעדה משלו. הוא הבטיח לעצמו שכשימלאו לו שלושים תהיה לו מסעדה משלו. ז'יל ואשתו מארי-כריסטין תרו אחר מקומות מיוחדים. אך הם נוכחו לדעת שמקומות טובים היו יקרים מדי.

לכן כשראש העיר פונז'ונקוז טלפן אליהם, והציע להם הזדמנות להתיישב בעיר באוברז', היה זה בדיוק בזמן הנכון. הם ביקרו באתר, הוקסמו ממנו והתיישבו במקום. זמן רב ארך עד שהם הצליחו לשקם את האתר הנטוש ולהפוך אותו למסעדה. מספר שנים חלפו וסועדים מיעטו לפקוד את המסעדה, שהייתה בכפר מרוחק ממקום יישוב, אולם הזוג היה עיקש ונשאר במקום.

עמיתיו של גויון יעצו לו לגשת לבחינות של Meilleur Ouvrier de France, תואר אותו השיג ב-1996 והיה כרטיס כניסה שפתח לו דלתות. ב-1997 הוא קיבל 14/20 נקודות ממדריך גו מיו ועוטר בכוכב במדריך Bottin Gourmand. באותה שנה זכה בכוכב ראשון ממדריך מישלן האדום. ב-2001 הוא קיבל את הכוכב השני במישלן. ב-2010 זכה בשלושה כוכבים במישלן, והוא השף היחידי שזכה בשלושה כוכבים בשנה זו,

הוא עדיין מחזיק בהם בשנת 2011.

==המטבח==
מטבחו של גויון נשען בעיקר על בישול אזורי, תבשיליו מורכבים ממוצרים פשוטים כמו כרוב, עגבניות, וירקות עונתיים, טלה, בשר ציד של העונה (חזיר בר, ארנבת, שליו, חרטומן יערות), חזיר ביגור שחור, יונים, זיתי פיקולין, רוזמרין, בזיליקום, תפוחי אדמה ותאנים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.aubergeduvieuxpuits.fr/ אתר המסעדה]
* [https://web.archive.org/web/20111113055503/http://www.restaurant-ranking.com/top/chefkoch/person/gilles_goujon/index.html דירוגי המסעדה], באתר restaurant-ranking.com

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1961