OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אוורון

אוורון (בצרפתית: Aveyron, באוקסיטנית Avairon) הוא מחוז בדרום צרפת בחבל אוקסיטניה, הקרוי על שם נהר האוורון. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. עיר המחוז היא רודז. ילד הפרא ויקטור מאוורון נמצא במחוז זה בסוף המאה ה-18.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.Aveyron.pref.gouv.fr אתר הנציבות הרשמי]
* [http://www.cg12.fr אתר המועצה הכללית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צרפת: מחוזות
קטגוריה:מידי פירנה
אוב (מחוז)

אוב (בצרפתית: Aube) הוא מחוז בצרפת בחבל גראנד אסט הנקרא על שם נהר האוב. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 מחלק מהמחוז ההיסטורי שמפניה והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. בירת אוב היא העיר טרואה.

עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל שמפאן-ארדן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.Aube.pref.gouv.fr אתר הנציבות הרשמי]
* [http://www.cg10.fr אתר המועצה הכללית]

קטגוריה:גראנד אסט: מחוזות
קטגוריה:שמפאן-ארדן
דו (מחוז)

דו (בצרפתית: Doubs, בארפיטנית Dubs) הוא מחוז בצרפת בחבל פראנש-קונטה הקרוי על שם הנהר דו. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. ב-1816 מונבליאר סופחה למחוז. בירת דו היא בזאנסון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.Doubs.pref.gouv.fr אתר הנציבות הרשמי]
* [https://web.archive.org/web/20031215031143/http://www.cg25.fr/ אתר המועצה הכללית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צרפת: מחוזות
קטגוריה:פראנש-קונטה
קטגוריה:בורגון-פראנש-קונטה: מחוזות
ווקלוז

ווקלוז (בצרפתית: Vaucluse, באוקסיטנית Vauclusa או Vau-Cluso) הוא מחוז בדרום מזרח צרפת בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור הנקרא על שם מעיינות פונטיין דה ווקלוז. המחוז נוצר ב-8 בדצמבר 1793 ובירתו היא אביניון.

שמו של ווקלוז בא לו מהשם הלטיני שהעניקו לו הרומים: 'וואליס קלאוסה' שפירושו העמק הסגור.

==ראו גם==
* הקהילה היהודית בקרפנטרה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.Vaucluse.pref.gouv.fr אתר הנציבות הרשמי]
* [https://web.archive.org/web/20010202022100/http://www.cg84.fr/ אתר המועצה הכללית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: מחוזות
ז'ירונד

ז'ירונד (בצרפתית: Gironde, באוקסיטנית Gironda) הוא מחוז בצרפת בחבל אקיטן החדשה הנקרא על שם שפך הנהר ז'ירונד במקום בו פיות הנהרות גארון ודורדון מתמזגים. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. ז'ירונד נוצר מתוך חלקים של המחוזות ההיסטוריים גיין וגסקוניה. בין השנים 1793 ל-1795 נקרא המחוז Bec-d'Ambès כדי שלא יהיה משויך עם הז'ירונדינים. בירת ז'ירונד היא בורדו.

עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל אקיטן.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* [http://www.Gironde.pref.gouv.fr אתר הנציבות הרשמי]
* [https://web.archive.org/web/20080521093451/http://www.cg33.fr/ אתר המועצה הכללית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אקיטן החדשה: מחוזות
קטגוריה:אקיטן
הלואר האטלנטי

הלואר האטלנטי (בצרפתית: Loire-Atlantique) הוא מחוז במערב צרפת בחבל פיי דה לה לואר, הנקרא על שם הנהר לואר והאוקיינוס האטלנטי. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. במקור היה שם המחוז Loire-Inférieure ("הלואר הנמוך"), אך הוא שונה לשם הנוכחי ב-1957. 

אזור הלואר האטלנטי נחשב כחלק מאזור ברטאן, ובירתו, נאנט<nowiki/>נחשבת לבירת החבל ההיסטורי. עד 1941 היה המחוז חלק מחבל ברטאן, אך הוא הופרד ממנו בהחלטת ממשלת וישי וכיום משתייך לחבל ארצות הלואר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20111127045644/http://www.loire-atlantique.pref.gouv.fr/ אתר הנציבות הרשמי]
* [http://www.cg44.fr אתר המועצה הכללית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיי דה לה לואר: מחוזות
או-דה-סן

אוֹ-דֶה-סֶן (בצרפתית: Hauts-de-Seine, תרגום מילולי: רמות הסן) הוא מחוז בצרפת בחבל איל-דה-פראנס הקרוי על שם הנהר סן. המחוז כולל את הפרוורים המערביים של הבירה פריז, והוא החמישי בגודל אוכלוסייתו מכל מחוזות צרפת. בנוסף, קוטן שטחו ושיעור הצפיפות בו שניים רק לפריז. ברמות הסן ממוקם רובע העסקים לה דפאנס ובו הגרנד ארש (הקשת הגדולה). המחוז נוצר ב-1968 ובירתו היא נאנטר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.cg92.fr אתר המועצה הכללית]

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איל-דה-פראנס: מחוזות
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1968
השראנט הימי

השראנט הימי (בצרפתית: Charente-Maritime, "שראנט מריטים") הוא מחוז בצרפת בחבל אקיטן החדשה הקרוי על שם נהר השראנט. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. 

עד שנת 1941 נקרא השראנט הימי "Charente-Inférieure" ("השראנט הנמוך"), ואז הוחלף שמו על ידי משטר וישי. עיר המחוז היא לה רושל.

עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל פואטו-שראנט.

== קישורים חיצוניים ==
 
* 

* [http://www.cg17.fr אתר המועצה הכללית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
שראנט ימי
קטגוריה:פואטו-שראנט
פה-דה-קאלה

פה-דה-קאלה (בצרפתית: Pas-de-Calais, מצר קאלה) הוא מחוז בצרפת בחבל נור-פה דה קאלה הזהה בשמו לשמו הצרפתי של המצר בו הוא גובל. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. פה-דה-קאלה הוא המחוז ה-7 בצרפת לפי גודל אוכלוסייה, ועיר המחוז שלו היא ארה. ערים נוספות בפה-דה-קאלה הן קאלה, בתון (Béthune), בולון, לאנס, מונטריי (Montreuil) וסן-אומה (Saint-Omer).

האזור מאוכלס בצפיפות. האוכלוסייה גדלה בכמעט 140 אחוזים בין 1801 ל-1911, מה שמייצג את אחד המחוזות הבודדים של צרפת שהציג מגמה כזו בתקופה זו. מהגרים מבלגיה היוו חלק גדול מהגידול, אם כי מאוחר יותר הגיעו מהגרים מפולין ומדרום אירופה. גידול האוכלוסייה מפגר יותר ויותר אחר הממוצע הארצי מאז 1950, אולם הוא משקף את דעיכת התעשייה. למרות שרוב האוכלוסייה עירונית, האזור הכפרי גם הוא מאוכלס בצפיפות. האזור נהנה זה מכבר ממצב הכבישים שלו, שהתחזק בעקבות שיפורים בתשתיות התחבורה. יש בו סדרת כבישים מהירים המחברים לערים כמו פריז וריימס. קישורי הרכבת שופרו מאוד על ידי פיתוח הרכבת המהירה (רכבת TGV), עם קו מפריס למסוף מנהרת התעלה. ליל היא תחנת מחלף מרכזית, עם שדה תעופה אזורי מדרום, וקאלה ודנקרק נשארים נמלי ים חשובים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.cg62.fr אתר המועצה הכללית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נור-פה דה קאלה
קטגוריה:או-דה-פראנס: מחוזות
קורסיקה עילית

קורסיקה עילית (בצרפתית: Haute-Corse, בקורסיקאית: Corsica suprana) הוא מחוז בצרפת בחבל קורסיקה הכולל את החלק הצפוני של האי. המחוז הוקם בשנת 1975 מפיצול מחוז קורסיקה לשניים, אך שטחו זהה לזה של מחוז גולו (Golo) אשר התקיים בין השנים 1793 ל-1811. המחוז גובל בדרום בקורסיקה הדרומית ובשאר צדדיו הוא מוקף בים התיכון. עיר המחוז של קורסיקה עילית היא בסטיה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.cg2B.fr אתר המועצה הכללית]

קטגוריה:צרפת: מחוזות
קטגוריה:קורסיקה
קטגוריה:מדינות וטריטוריות שהוקמו ב-1976
מוזל (מחוז)

מוזל (בצרפתית: Moselle) הוא מחוז במזרח צרפת בחבל גראנד אסט, הנקרא על שם הנהר מוזל. עיר המחוז היא מץ שהיא גם העיר הגדולה במחוז.

==היסטוריה==
המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. ב-1793 סופחו למוזל שטחים שנכבשו מהאימפריה הרומית הקדושה אך רובם הוחזרו במסגרת חוזה פריז משנת 1814 שנחתם לאחר תבוסת נפוליאון לקואליציה האנטי-צרפתית השישית. מספר יישובים ובהם תולי (כיום בגרמניה) אשר היו בשטח המחוז כשהוקם נלקחו מצרפת. שטחים נוספים הועברו לשליטת אוסטריה ולאחר מכן לשליטת פרוסיה לאחר חוזה פריז משנת 1815. לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה 80% שטחי מוזל סופחו על ידי האימפריה הגרמנית בטענה כי התושבים באזורים אלו דוברים גרמנית. המחוז חדל מלהתקיים ב-18 במאי 1871 כאשר שארית המחוז בצרפת הועברה למרת ומוזל ואילו בגרמניה שטחי מוזל היוו חלק מאלזס-לורן. לאחר מלחמת העולם הראשונה המחוז נוצר מחדש ב-1919, אך בגבולות שונים. לאחר כיבוש צרפת ב-1940 על ידי גרמניה הנאצית המחוז שוב סופח לגרמניה, ובתום המלחמה חזר לידי צרפת. 

עד סוף שנת 2015 השתייך המחוז לחבל לורן.

בעיר אמנוויל פועל גן החיות שהוא בין הפופולריים בצרפת.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.Moselle.pref.gouv.fr אתר הנציבות הרשמי]
* [http://www.cg57.fr אתר המועצה הכללית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גראנד אסט: מחוזות
קטגוריה:לורן
סן-מריטים

סן-מריטים (בצרפתית: Seine-Maritime) הוא מחוז בצרפת בחבל נורמנדי עילית. המחוז נקרא על שם נהר הסן אשר נשפך לים בתחומי המחוז. המחוז הוקם ב-4 במרץ 1790 והוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים שנוצרו לאחר המהפכה הצרפתית. עד שנת 1955 הוא נקרא סן תחתית (Seine-Inférieure). 

עיר המחוז של סן-מריטים היא רואן, ושוכנות בו גם הערים דייפ ולה הבר. 

עלילת הרומן "מאדאם בובארי" מתרחשת במחוז זה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.Seine-Maritime.pref.gouv.fr אתר הנציבות הרשמי]
* [http://www.cg76.fr אתר המועצה הכללית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צרפת: מחוזות
קטגוריה:נורמנדי עילית
שינוי (משפט עברי)

שינוי הוא אחד מסוגי הקניין בהלכה, המקנה חפץ לגנב או גזלן, וגורם במקרים מסוימים לכך שהחפץ נחשב שלהם כדי שגם אם יאבד או מחירו ירד לאחר הגנבה, יחויבו לשלם עליו כמחירו המלא. לקניין זה מספר סעיפים: שינוי גוף החפץ, שינוי שם החפץ.

ישנן שתי פרשנויות בקניין זה: דעה אחת אומרת כי חיוב ההשבה אינו קיים כאשר החפץ השתנה, כנלמד מהפסוק "והשיב את הגזילה אשר גזל", אם כעין שגזל יחזיר ואם לא ישלם דמיה, ולפי פרשנות אחרת, ההפך הוא הנכון; השינוי הוא אחד מקנייני הגזילה, הוא מקנה את החפץ לגזלן, וזהו טעם ציווי התורה שאמרה שכאשר החפץ השתנה, הוא לא שייך יותר לנגזל, ועליו להחזיר רק את דמיה.

קנין זה נגרם על ידי כך שהחפץ נחשב כחפץ אחר לגמרי, וגם כאשר רק שמו נשתנה השינוי משנה את בעלות החפץ, מכיוון שמציאותו של החפץ אין בה חשיבות כשלעצמה אלא בשימוש שניתן להפיק ממנה, וכאשר הוא משמש לצורך אחר, נחשב הדבר כאילו מהותו השתנתה.

==שינוי הגוף==
במסכת בבא קמא אומר רבי אילעא, כי אדם שגנב טלה ונעשה איל, עגל ונעשה שור, נעשה שינוי בידו וקנאו, ולכן אם טבח ומכר את הבהמה, אין הוא חייב בתשלומי ארבעה וחמישה, מפני שלאחר שהשינוי גרם להקנות לו את בהמה . על הלכה זו, נחלק חברו רבי חנינא, הסובר שדבר זה אינו נקרא שינוי, הקשה חברו רבי חנינא מברייתא האומרת: 

 ומכאן יש להוכיח לכאורה, שלא ניתן לקנות בהמה בשינוי כזה, שאם כן לא היה לו להתחייב בתשלומי ארבעה וחמשה. על כך השיב רבי אילעא בשאלה: גם לשיטתך, ששינוי כזה אינו נחשב לשינוי, אין מובנת ברייתא זו, שאם כן היה עליו לשלם במחיר העכשווי ולא כעין שגנב. השיב רבי חנינא, כי למרות שהשינוי אינו מקנה את הבהמה לגנב, אין הוא חייב לשלם כמחיר העכשווי, שכן בכל זאת הבהמה השתנתה משהייתה בשעת הגנבה, וחיובו שחל בשעת הגנבה היה לשלם טלה או עגל, ולא איל ושור, ולא ניתן לחייבו ביותר מכך.

האמורא רב ששת יישב את הברייתא שלא תסתור את שיטתו של רבי אילעא, והסביר שברייתא זו נאמרה על ידי בית שמאי, החלוקים על קנין שינוי, וסבורים שהוא לא קונה כלל.

==שינוי השם==
גם אם רק שמו של החפץ השתנה, נחשב החפץ כחפץ אחר, והגנב קונה אותו לעניין חיובי תשלומיו. קנין זה הוזכר על ידי רבי זירא, כאשר הוא שמע את הדיון בין רבי אילעא לרבי חנינא, הוא הקשה, שעל הגנב היה לקנות את הבהמות מטעם אחר, שהוא קנין שינוי השם, שהרי שמם השתנה מ"כבש" ל"איל" וכדומה. על כך השיב רבא כי גם שור בן יומו קרוי שור כמובא בפסוק , וגם איל בן יומו קרוי איל כמו שאמר יעקב אבינו ללבן , ומכאן שגם כבש קרוי איל, שהרי לא ייתכן שיעקב אבינו אמר ללבן שרק אילים לא אכל אבל כבשים הוא כן נטל לעצמו.

===שינוי השם החוזר לברייתו===
לפי שיטת רבי זירא, לשינוי השם יש חיסרון בכך, שאחרי הכל לא מדובר בשינוי בגוף החפץ, אלא שינוי תשמיש החפץ שגורר שינוי שמו, ולכן אם השינוי הוא שינוי החוזר לברייתו, כלומר שניתן להחזיר את החפץ לשימושו הקודם בקלות, כמו קורת עץ, שנקראת בתחילה "מריש", שגזלה וקבעה בבנין, במקרה כזה אין שינוי קונה, כי אם יפרק את הקורה, שוב תקרא "מריש" שהרי לא נעשה בה כל שינוי. שיטה זו אף נפסקה להלכה.

==פרטי דינים==
כתב הנתיבות המשפט, שאם בשעת הגניבה לא התחייב בתשלום משום שנפטר בקם ליה בדרבה מיניה הגנב אינו קונה בשינוי לאחר מיכן היות שכל הסיבה שהגנב קונה בשינוי בדרך כלל היא רק בגלל החיוב בתשלום, ואם אין את החיוב בתשלום שוב אין קונים את החפץ.

==קישורים חיצוניים==
* (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם)
* (מתוך ספרו של אחיקם קשת קובץ יסודות וחקירות השלם)

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט עברי: גניבות וגזילות
הסולם

פירוש הסולם הוא פירוש לספר הזוהר שנכתב במאה ה-20 על ידי הרב יהודה לייב הלוי אשלג, שכונה על שם חיבורו "בעל הסולם".

==כתיבת פירוש הסולם ומטרתו==
את כתיבת פירוש הסולם התחיל הרב אשלג בשנת תש"ג (1943) מתוך מטרה להרבות את לימוד הזוהר והקבלה. מטרת חיבורו הייתה לאפשר גם לאנשים ללא רקע מוקדם לקרוא ולהבין את דברי הזוהר הכתובים בארמית ומכילים מושגים קשים להבנה. באותה תקופה נהג לבלות את רוב שעות היממה בכתיבת הביאור. השגת המימון להדפסת ספרי "הסולם" לא הייתה קלה בשל התקופה הכלכלית הקשה ששררה באותם ימים. בעקבות שני התקפי לב שעבר בשנת תש"ט (1948) נאלץ להפסיק את הכתיבה לכמה חודשים וגם לאחריהם נאלץ לצמצם את פעילותו. בסיום כתיבת כל כרך נהג הרב אשלג לערוך סעודת מצווה. בשנת תשי"ג (1953) הושלמה כתיבת 21 הכרכים של פירוש הסולם. מאורע זה צוין על ידי נסיעה בל"ג בעומר לקבר רבי שמעון בר יוחאי במירון, שם נערכה סעודת סיום והודיה. בדבריו בסעודה אמר שעל ידי לימוד ספר הזוהר ניתן להתכונן לביאת המשיח וכי תופעת גילויו של ספר הזהר והתפשטות הלימוד בו מורים על כך שאנו אכן בדורו של המשיח.

על מטרת פירושו כתב הרב אשלג:

==חלקי הספר==

ביאור הסולם כולל כמה חלקים. בחלק המרכזי מתורגם ומבואר בקצרה ספר הזוהר ללא שום דילוג, "ומלבד אותם המקומות שבספר הזוהר העוסקים בחכמת הקבלה, הוא שווה לכל נפש". חלק נוסף בשם "מראות הסולם" מכיל ביאורים ארוכים יותר לנושאים שונים המוזכרים בזוהר. מלבד שני חלקים אלו קיימים מדורים העוסקים בהשוואת נוסחאות ובמראי מקומות. בראש כרך א' צורפה "פתיחה לחכמת הקבלה".

== קישורים חיצוניים==
* [http://www.ashlagbaroch.org/Zohar כל הספר להורדה] באתר "קבלה מהמקור"
* [http://zoharyomi.net/ שיעורים על כל ספר הזוהר עם פירוש הסולם] באתר "הזוהר היומי"
* חלק מהכרכים זמין באתר HebrewBooks: [http://hebrewbooks.org/14249 הקדמה - בראשית א], [http://hebrewbooks.org/14253 בראשית ב - חיי שרה], [http://hebrewbooks.org/14245 תולדות - ויחי], [http://hebrewbooks.org/14252 שמות - משפטים], [http://hebrewbooks.org/14247 תרומה - פקודי], [http://hebrewbooks.org/14246 במדבר - בלק], [http://hebrewbooks.org/14250 פינחס - האזינו], [http://hebrewbooks.org/14251 זהר חדש על חמישה חומשי תורה], [http://hebrewbooks.org/14248 זהר חדש על המגילות]
* [https://sulam-y.co.il/ אתר "סולם יהודה" - מרכז לימודי קבלה וחסידות בדרך בעל הסולם ורבני אשלג]
*אתר [https://zoharyomi.net ספר הזוהר היומי], שיעורים מלאים על הזוהר הקדוש על כל פרשיות התורה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי קבלה
קטגוריה:חסידות אשלג
דניה סיבוס

סמליל דניה סיבוס עד 2020
דניה סיבוס בע"מ היא חברה העוסקת בביצוע עבודות בנייה קבלניות, בייצור ואספקת חומרי גלם לבנייה, תשתיות, זכיינות, וייזום בנייה למגורים באמצעות חברת "אפריקה ישראל מגורים".

==היסטוריה==
בדצמבר 1960 נוסדה חברה בשם "דניה חברה לפיתוח בע"מ", לצורך בניית שכונת דניה בחיפה, על ידי משקיעים מדרום אפריקה. בשנת 1964 החלה החברה לבנות את שכונת רמת דניה בירושלים.

באפריל 1985 נרכשה "דניה חברה לפיתוח בע"מ" על ידי חברת אפריקה ישראל להשקעות והפכה לחברה בת של אפריקה. במרץ 1986 שינתה החברה את שמה ל"דניה סיבוס חברה לבניה בע"מ".

בשנת 1997 הוקמה חברת דרך ארץ על ידי דניה סיבוס ושותפים נוספים, לשם התמודדות במכרז לסלילה ותפעול של חלקו המרכזי של כביש חוצה ישראל, ובסוף 1999 החלה בסלילת הכביש.

בינואר 1997 רכש לב לבייב מבנק לאומי את השליטה באפריקה ישראל, וביצע ארגון מחדש של עסקיה. בדצמבר 1997 התאגדה דניה סיבוס בע"מ כחברה פרטית בבעלות מלאה של דניה סיבוס החזקות (1965) בע"מ (אשר שינתה את שמה ונקראת כיום אפריקה ישראל מגורים בע"מ). בשנת 2000 פרסמה החברה תשקיף הנפקה לציבור, שעל פיו הונפקו לציבור ונרשמו למסחר ניירות ערך של החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. ביוני 2006 הונפקה אפריקה ישראל מגורים ונרשמה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

בדצמבר 2010 התקשרה "דניה סיבוס בע"מ" בהסכם עם "אפריקה ישראל להשקעות בע"מ", במסגרתו רכשה את מלוא החזקותיה של אפריקה ישראל ב"אפריקה ישראל מגורים בע"מ".

בשנת 2015 נמחקו ניירות ערך של החברה מהמסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אחרי הצעת רכש של אפריקה ישראל להשקעות לבעלי מניות המיעוט בחברה.

בינואר 2018 פורסם שמשטרת ישראל פתחה בחקירת תיק 1803 - פרשה שבה, על פי החשד, העבירה דניה סיבוס כספי שוחד לדוד ביטן, בזמן שזה כיהן כסגן ראש עיריית ראשון לציון, בתמורה לקידום אינטרסים של החברה. במרץ 2019 פרסמה המשטרה את עמדתה כי התגבשה תשתית ראייתית מספקת לביסוס חשדות שלפיהם ביצעו החברה ומנכ"לה, רונן גינזבורג, עבירת מתן שוחד.

באוגוסט 2019 הוגש כתב אישום נגד החברה ומנכ"לה, רונן גינזבורג, באשמת עבירות על חוק התחרות הכלכלית.

בעקבות קריסת חניון הברזל, שאותו בנתה החברה, הודיעה פרקליטות מחוז תל אביב (פלילי) לחברה, לגינזבורג ולחשודים נוספים שנשקלת העמדתם לדין בכפוף לשימוע בחשד לגרימת מוות ברשלנות של 6 עובדים באתר.

בינואר 2020 הושלם הסדר חוב לחברה האם, אפריקה ישראל להשקעות, שכלל את מכירת החברה, כולל בעלותה על חברת "דניה סיבוס", לחברת "לפידות קפיטל" שבשליטת יעקב לוקסנבורג (80%) ולחברת אלטשולר שחם גמל ופנסיה (20%). בעקבות המכירה הפכה החברה לפרטית, אך חזרה לבורסה לניירות ערך בתל אביב והונפקה בפברואר 2021.

==חברות בת==
===סיבוס רימון===
בשנת 1962 הוקם מפעל בקריית אונו "סיבוס רימון תעשיות מבנים בע"מ" לבניה מתועשת על בסיס ידע שנרכש מחברת CEBUS הצרפתית, על ידי חברת אפריקה ישראל להשקעות.

===אפריקה ישראל מגורים===
"אפריקה ישראל מגורים בע"מ" היא הגלגול הנוכחי של "דניה חברה לפיתוח בע"מ". "דניה סיבוס בע"מ" מחזיקה ב-74% ממניות החברה.
===אלום דניה===
חברת "אלום דניה", חברה המתמחה בתכנון וביצוע עבודות אלומיניום בבניני מגורים.

==פרויקטים נבחרים==
* פיס ארנה ירושלים
* המכשול הימי בגבול רצועת עזה
* כביש 6
*פרויקט הכניסה לעיר
*קריית התקשוב
*בית החולים האוניברסיטאי אסותא אשדוד
*הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב
* חניון הברזל
* נמל התעופה רמון

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב
קטגוריה:אור יהודה: חברות
קטגוריה:קבוצת לפידות
יתר הישמעאלי

יֶתֶר הַיִּשְׁמְעֵאלִי, דמות מקראית, היה אביו של עמשא (שר צבאו של אבשלום בעת המרד בדוד ולאחר מכן שר צבא דוד המלך), ובעלה של אביגיל בת ישי, אחות דוד.

בספר שמואל מוזכר שמו של יתר כיתרא הישראלי: (שמואל ב יז, כה), אך בספר דברי הימים מוזכר שמו כיתר הישמעאלי: (דברי הימים א ב,יז). 

התלמוד הבבלי במסכת יבמות מיישב סתירה זו:
 (יבמות ע"ז).

המדרש מתאר מפגש בין שאול המלך והנער דוד כאשר האחרון מגיע להילחם בגָּלְיָת, אולם נוצר שם ויכוח בין דואג האדומי ואבנר בן נר, לגבי ייחוסו של דוד, האם הוא יכול לבוא בקהל (להתחתן עם יהודיה) או לא, על רקע הבטחתו של שאול לתת את בתו לאישה להורג גלית.
הוויכוח התעורר לאור נישואי בועז עם רות המואביה כמה דורות קודם (בועז פסק כי ציווי התורה לא להתחתן עם מואבי אינו מתייחס לנשים מואביות). דואג האדומי ניצח בוויכוח ונראה כי לא היו מקבלים את דוד לבוא בקהל. או אז נכנס יתר ואיים בחרבו על המתנגדים לשמוע את ההלכה שלמד בבית המדרש של שמואל הנביא. לאחר שההלכה נשמעה בבית המדרש, היא גם התקבלה מכיוון שהתברר כי היא הלכה למשה מסיני, ואז יכול היה דוד וכל משפחתו (ובכלל זה אשתו של יתר) לבוא בקהל.

קטגוריה:לוחמים בתנ"ך
קטגוריה:אישים בספר שמואל
טיסת בכורה

טיסת הבכורה של [[בואינג 787 ב-15 בדצמבר 2009]]
[[איירבוס A380 נוחת לאחר טיסת הבכורה שלו]]
טיסת בכורה (באנגלית: Maiden flight) היא הטיסה הראשונה של כלי טיס חדש, כמו הפלגת בכורה אצל כלי שיט.

טיסת בכורה נחשבת לאירוע חשוב עבור החברה המייצרת את המטוס. טיסה זו גם מסוכנת יותר, כיוון שעדיין אין מידע על מאפייני המטוס. לכן, את טיסת הבכורה מטיסים טייסים בעלי ניסיון (טייסי ניסוי). טיסות אלו מלוות, בדרך כלל, על ידי מטוסים אחרים, ותפקידם לאמת את יכולות המטוס, בגובה, מהירות, וכו'.

לפני טיסת הבכורה עובר המטוס סדרת מבדקים, על מנת להבטיח את שלום הטייסים. כמו כן, החברה המייצרת צריכה לקבל את אישור רשות התעופה הפדרלית האמריקאית (FAA) או הסוכנות האירופית לבטיחות תעופה (EASA).

== טיסות בכורה מפורסמות ==

==טיסות בכורה בישראל==
* בנובמבר 1969 נערכה טיסת הבכורה של ה"ערבה", מטוס תובלה קל מתוצרת התעשייה האווירית לישראל.
* בינואר 1970 נערכה טיסת הבכורה של ה"ג'ט קומנדר", מטוס המנהלים הראשון שייצרה התעשייה האווירית.
* ב־22 ביולי 1975 נערכה טיסת הבכורה של ה"ווסטווינד" 1124,מטוס מנהלים שייצרה התעשייה האווירית.
* אב הטיפוס של מטוס הקרב "לביא" טס לראשונה ב־31 בדצמבר 1986.
* ב־3 במאי 2005 בוצעה בהצלחה טיסת בכורה למטוס המנהלים חדש של התעשייה האווירית, "גאלפסטרים G150". מטוס מקטגוריה בינונית שיכול להטיס עד שמונה נוסעים. המטוס פותח ויוצר בתעשייה האווירית עבור גאלפסטרים איירוספייס.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תעופה
מינסק (כדורגל)

סמל הקבוצה הישן
מועדון הכדורגל מינסק (בבלארוסית: ФК Мінск) היא קבוצת כדורגל מהעיר מינסק שבבלארוס המשחקת בליגת העל הבלארוסית.

== היסטוריה ==
הקבוצה הוקמה בשנת 2006, כשקנתה את הזכויות של קבוצת זמנה מינסק שהייתה אז בליגה הבלארוסית הראשונה ולכן החלה את משחקיה בליגה זו (הליגה השנייה ברמתה בבלארוס) ולא בליגה הבלארוסית השנייה (הליגה השלישית ברמתה בבלארוס). כיום משמשת זמנה מינסק כקבוצת המילואים של מועדון הכדורגל מינסק.

בשנת 2007 עלתה מינסק לראשונה לליגת העל הבלארוסית אך ירדה כעבור עונה אחת, אחרי עונה אחת בליגה הבלארוסית הראשונה עלתה מינסק שוב לליגת העל הבלארוסית. בשנת 2010 רשמה מינסק את מיקום השיא שלה בליגה וסיימה במקום השלישי ובכך היא הבטיחה השתתפות ראשונה בליגה האירופית. הישג השיא של מינסק בגביע בלארוס הוא הגעה לחצי הגמר בשנת 2007.

בשנת 2013 זכתה בתואר הראשון שלה, כשזכתה בגביע הבלארוסי.

== תארים ==
* הגביע הבלארוסי (1): 
** 2013

==ראו גם==
*הדרבי של מינסק
*מינסק (כדורגל נשים)

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://fcminsk.com/ אתר האוהדים של מינסק]

קטגוריה:קבוצות כדורגל בלארוסיות
קטגוריה:מינסק: מועדוני ספורט
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-2006
פיליפ גולייה

פיליפ גולייה ב-2005
פיליפ גולייה (צרפתית: Philippe Gaulier; נולד ב-4 במרץ 1943 בפריז) הוא שחקן, במאי, פנטומימאי וליצן, מייסד בית הספר École Philippe Gaulier ללימוד משחק.

בסוף שנות השישים למד משחק ופנטומימה אצל ז'אק לקוק (Jacques Lecoq) ועד שנת 1980 לימד בבית הספר למשחק שלו. בשנת 1980 הקים את בית הספר לליצנות בפריז. בשנת 1991 הוזמן לפתוח סניף של בית הספר בלונדון, ונשאר שם ללמד במשך 11 שנים. בשנת 2002 חזר ללמד בפריז.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.ecolephilippegaulier.com/ בית הספר למשחק] של פיליפ גולייה

קטגוריה:ליצנים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1943
מילים שלא אמרת

מילים שלא אמרת הוא אלבומו העשירי של ליאור נרקיס, שיצא לחנויות בשנת 2006, והוא משלב מוזיקת פופ עם מוזיקה ים תיכונית ומוזיקה טורקית. האלבום לא הצליח כמו קודמיו. נרקיס הלחין שניים משירי האלבום - "וזה הזמן" ו"רק את יודעת". חלק מהשירים הם תוצר של שיתוף פעולה בין נרקיס ליוצרים ישראלים אחרים.

==רשימת השירים==

קטגוריה:אלבומי 2006
קטגוריה:אלבומי ליאור נרקיס
קטגוריה:אלבומים בעברית
צביה אגור

צביה אגור היא ביו-מתמטיקאית ישראלית, לשעבר פרופסור בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. מחקריה עוסקים בתאוריה של מחלות וייעול כימותרפיה וקביעת מדיניות חיסון. כיום משמשת כמדענית ראשית בחברת אופטימטה וכנשיאה של מכון מחקר עצמאי אותו היא ייסדה.

== אודות ==
אגור סיימה תואר שני בגנטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבלה את הדוקטורט שלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים ומהאוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB). שימשה כמרצה אורחת באוניברסיטת אוקספורד.

אגור היא המייסדת של המכון לביו-מתמטיקה רפואית (IMBM), וכיהנה כנשיאת החברה הישראלית לביולוגיה תאורטית ומתמטית. היא חברה בחבר הנאמנים של החברה האירופית לביולוגיה מתמטית, ומשמשת כעורכת של עיתונים מדעיים רבים.

בשנת 2000 הקימה את חברת הביו-טכנולוגיה אופטימטה (Optimata) והיא משמשת כיו"ר והמדענית הראשית של החברה.

בשנת 2010 היא הקימה מכון לביומתמטיקה רפואית

ב-2023 נבחרה פרופסור אגור כעמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע (AAAS)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [https://finance.walla.co.il/item/3555412 פרופסור צביה אגור נבחרה כעמיתת האגודה האמריקאית לקידום המדע], ידיעה באתר וואללה, 31 בינואר 2023

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מדעי החיים
קטגוריה:ביולוגיות ישראליות
קטגוריה:מתמטיקאיות ישראליות
קטגוריה:אימונולוגיות ישראליות
קטגוריה:אימונולוגים ישראלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
ג'והר אבו לאשין

ג'והר אבו לאשין (בערבית: جوهر ابو لاشين; נולד ב-5 באפריל 1971, בנצרת) הוא מתאגרף ערבי-ישראלי, שלוש פעמים אלוף העולם באגרוף למשקל בינוני (אם כי לא מטעם אחת מארבע התאחדויות האיגרוף הגדולות).

== אודות ==
נולד בנצרת למשפחה מוסלמית.

הוא היה אלוף לשנת 1992 של ארגון התאחדות האגרוף העולמית (WBF), אלוף לשנת 1998 של ארגון האגרוף הבינלאומי (IBO) ואלוף לשנת 1999 של מועצת האיגרוף העולמית (WBC).

אבו לאשין יזם את קיום משחק אליפות העולם בעיר הולדתו נצרת למרות הקשיים הלוגיסטים הרבים שהיו כרוכים בדבר. אחר כך ניסה בעזרתו של יאסר ערפאת לקיים אליפות עולם בעזה אולם לבסוף לא הצליח בכך.

אבו לאשין עמד במרכזו של סרט דוקומנטרי, השכן של ישו בבימויו של דוקי דרור, אשר זכה בפרס הראשון בפסטיבל דוקאביב בשנת 2002.

כיום הוא מתגורר בטנסי שבארצות הברית.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ספורטאים ערבים ישראלים
קטגוריה:מתאגרפים ישראלים
קטגוריה:אלופי עולם ישראלים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:אלופי עולם באיגרוף - משקל בינוני
קטגוריה:נצרת: ספורטאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1971
קטגוריה:טנסי: אישים
נתיב (גיור)

נתיב - המרכז הלאומי לזהות וגיור הוא גוף ממלכתי ללימודי יהדות לישראלים המבקשים להתגייר.

== הרקע להקמת הארגון ==
לוגו המכון ללימודי היהדות
הרקע לוועדת נאמן ולהקמת הארגון הוא עתירותיהם לבג"ץ של הזרמים הלא-אורתודוקסיים בישראל שדרשו להכיר בגיוריהם הנעשים בישראל. בג"ץ דרש מהכנסת לתשובה בנושא מיהו יהודי, וסיעות חרדיות ניסו להעביר תיקון לחוק המבהיר כי גיור תקף הוא אך ורק גיור אורתודוקסי. הדבר הוביל לסערה בקרב הציבור היהודי בארצות הברית ולחשש למשבר ונתק.

ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו החליט בשנת 1997 על הקמת "הוועדה לגיבוש רעיונות והצעות בנושא הגיור בישראל" (ועדת נאמן). הוועדה הייתה מורכבת נציגים ורבנים אורתודוקסים, קונסרבטיבים ורפורמים. בדו"ח הוועדה ניסתה להגיע לפשרה בכך שיופרדו ההכנה לגיור (שיעברו על ידי נציגים מכל זרמי היהדות) ותהליך ההכרה בגיור (שיהיה לפי כללי היהדות האורתודוקסית). אולם עקב ההחלטה לשלב בהכנה לגיור זרמים שונים ביהדות סירבה מועצת הרבנות הראשית להתחייב על מדיניות גיור מקלה. 

בהחלטת ממשלה מספר 3613 מ-7 באפריל 1998 לאור המלצות הוועדה, הוחלט על הקמת בתי הדין המיוחדים לגיור ואת המכון המשותף ללימודי היהדות.

הארגון הוקם בשנת 1999 תחת השם המכון המשותף ללימודי יהדות ובשנת 2015 שונה שמו לנתיב. 

בראש הארגון פועלת הנהלה ציבורית בראשות פרופסור בנימין איש שלום ובה ויושבים נציגים משלושת הזרמים המרכזיים ביהדות. 

== פעילות הארגון ==
הארגון מופעל על ידי הסוכנות היהודית ואגף הגיור במשרד ראש הממשלה. נתיב משמש כמסגרת ההכנה המרכזית לגיור בישראל ומופקד על תוכנית הגיור בצה"ל. בתור גוף ממלכתי, הלימודים בו ניתנים ללא תשלום. הארגון מפעיל עשרות כיתות לימוד בפריסה ארצית ומציע קורסים מותאמים לאוכלוסיות שונות לרבות סטודנטים ואנשים עם מוגבלות. משך הלימודים במסגרות האזרחיות הוא כעשרה חודשים עד שנה ומפגשי הלימוד נערכים פעם עד פעמיים בשבוע. במהלך הלימודים מלווים המורים את המתגיירים בכל שלבי תהליך הגיור. 

תוכנית נתיב בצה"ל כוללת את: 
*קורס נתיב - קורס זהות יהודית ישראלית 
*סמינר גיור א - עבור חיילים המעוניינים להמשיך בתהליך גיור 
*סמינר גיור ב - עבור חיילים המעוניינים להשלים את הגיור בצה"ל

==ביקורת==
התוכנית ספגה ביקורת קשה על כך שהיא משדלת אזרחים ישראלים להמיר את דתם, מהלך שגונה כמיסיונרי. ב-2018 פסק בית-המשפט העליון שאסור לצבא לחייב חיילים להשתתף בפעילויותיה, לאחר שהקצין חסר הדת סטניסלב יורובסקי עתר בדרישה שהממונים עליו יפסיקו להטרידו בהצעות להמרת דת. צה"ל ממשיך להציע לחיילים לא-יהודים לפנות אל "נתיב." ואף מתגמל אותם על כך. 

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://gonativ.org/ מגזין נתיב]
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוסדות לימוד תורניים
קטגוריה:גיור
מיזופוביה

[[ויליאם אלכסנדר המונד (1828–1900) הוא שטבע את המונח "מיזופוביה" לראשונה בשנת 1879]]
מיזופוביה (מאנגלית: Mysophobia) היא פוביה ספציפית פתולוגית שמתבטאת בפחד קיצוני מלכלוך וממגע עם משטחים שנתפסים כלא נקיים, או אנשים שנתפסים כמעבירי מחלות, מחשש להידבקות בזיהומים או בחיידקים. אדם שקיים אצלו חשש כזה מכונה "מיזופוב".אנשים הסובלים מהתופעה ינקטו בצעדים מרחיקי לכת על מנת להימנע ממושא הדחיה, מה שמייצר פגיעה מהותית בחיי היומיום<ref></ref>. 

שמות נוספים לתופעה<ref></ref>:

* ג'רמופוביה (Germophobia) - זהו הכינוי הנוסף הנפוץ ביותר לתופעה.
* בסילופוביה (Bacillophobia)
* בקטריופוביה (Bacteriophobia)
* וורמינופוביה (Verminophobia)

במונח נעשה שימוש לראשונה על ידי הנוירולוג האמריקאי ויליאם אלכסנדר המונד בשנת 1879, כאשר תיאר מקרה של הפרעה טורדנית-כפייתית (OCD) שבאה לידי ביטוי ברחצת ידיים אובססיבית, והפוביה אף מזוהה כיום עם מחלה זו. למרות הקשר בין OCD למיזופוביה, קשר כזה איננו הכרח, שכן שטיפת ידיים אובססיבית שמופיעה כתסמין של OCD יכולה לבוא כתחושת צורך של ביצוע הריטואל לשם תפקוד בתחומים אחרים של החיים, בעוד מיזופובים אחרים יכולים לעשות זאת אך ורק מחשש לזיהומים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פוביות
קטגוריה:פולחן
פרס ארסמוס

פרס ארסמוס הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי הקרן ההולנדית פראמיום ארסמיום (מילולית, בלטינית: "הפרס הארסמי"), אשר הוקמה בשנת 1958 על ידי הנסיך ברנרד. הוא מוענק לאישים ומוסדות שתרמו תרומה משמעותית לתרבות או לחברה באירופה. הפרס מלווה במענק כספי על סך 150,000 יורו. הפרס קרוי על שמו של המלומד ההולנדי בן הרנסאנס, ארסמוס מרוטרדם.

== זוכי הפרס ==
* 1958: אזרחי אוסטריה
* 1959: רובר שומאן וקרל יאספרס
* 1960: מארק שאגאל ואוסקר קוקושקה
* 1961: לא הוענק
* 1962: רומנו גוואדריני
* 1963: מרטין בובר
* 1964: איגוד האקדמיות הבין-לאומי Union Académique Internationale
* 1965: צ'ארלי צ'פלין ואינגמר ברגמן
* 1966: רנה וויג והרברט ריד
* 1967: יאן טינברגן
* 1968: הנרי מור
* 1969: קרל פרידריך פון וייצזקר וגבריאל מרסל
* 1970: הנס שארון
* 1971: אוליבייה מסייאן
* 1972: ז'אן פיאז'ה
* 1973: קלוד לוי-שטראוס
* 1974: נינט דה ולואה ומוריס בז'אר
* 1975: ארנסט גומבריך ווילם סנדברג
* 1976: אמנסטי אינטרנשיונל ורנה דוד
* 1977: ז'אן מונה ווורנר קייגי
* 1978: 3 תיאטראות בובות כולל תיאטרון לחם ובובות
* 1979: די צייט ונויה זוריכר צייט
* 1980: גוסטב ליאונהארדט וניקולאוס הרנונקור
* 1981: ז'אן פרובה
* 1982: אדוארד שילביקס
* 1983: מרגריט יורסנאר, לשק קולקובסקי, ישעיה ברלין ורמון ארון
* 1984: מאסימו פלטינו
* 1985: פול דהלווי
* 1986: ואצלב האוול
* 1987: אלכסנדר קינג
* 1988: ז'אק לדו
* 1989: הוועד הבינלאומי של המשפטנים (International Commission of Jurists)
* 1990: גרהם קלארק 
* 1991: ברנרד הייטינק
* 1992: ארכיון איי הודו ושמעון ויזנטל
* 1993: סיגמר פולקה
* 1994: פיטר שטיין
* 1995: רנצו פיאנו
* 1996: ויליאם מקניל
* 1997: ז'אק דלור 
* 1998: פיטר סלרס ומאוריציו קאגל
* 1999: מרי רובינסון
* 2000: האנס ואן מאנן
* 2001: קלאודיו מגריס ואדם מיצ'ניק
* 2002: ברנד והילה בכר
* 2003: אלן דייווידסון
* 2004: עבד אל-כרים סורוש, סאדק אל-עזם ופאטמה מרניסי
* 2005: סיימון שייפר וסטיבן שייפין
* 2006: פייר ברנרד
* 2007: פטר פורגאטש
* 2008: איאן בורומה
* 2009: אנטוניו קססה ובנג'מין פרנץ
* 2010: חוסה אנטוניו אבראו
* 2011: חואן בוסקץ
* 2012: דניאל דנט
* 2013: יורגן הברמאס
* 2014: פרי לייסן
* 2015: קהילת ויקיפדיה
* 2016: א. ס. בייאט
* 2017: מישל למונט
* 2018: ברברה ארנרייך
* 2019: ג'ון אדמס
* 2021: גרייסון פרי
* 2022: דויד גרוסמן
* 2023: טרוור נואה
* 2024: אמיטאב גוש

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
ארסמוס
קטגוריה:ארסמוס מרוטרדם
אהרן דומב

אהרן דוֹמְבּ (מכונה דומפה, נולד ב-17 בספטמבר 1956) הוא איש ציבור דתי לאומי, שימש מזכ"ל מועצת יש"ע ומנכ"ל משרד התיירות.

דומב שימש עוזר ראש המועצה בקריית ארבע, מנכ"ל החברה לפיתוח קריית ארבע ודובר מועצת יש"ע. אחר כך שימש כמזכ"ל מועצת יש"ע. בתקופתו כהונתו במועצת יש"ע הוא נחקר בשל כספים שהועברו למועצה ושימשו לתמיכה בליכוד במסגרת פרשת עמותות הליכוד. המשטרה המליצה להעמידו לדין, אך היועץ המשפטי לממשלה החליט לסגור את התיק.

דומב הוא בעל תואר ראשון בתקשורת מטעם American Coastline University (שתאריה אינם מוכרים). בדצמבר 2001 מונה על ידי שר התיירות, בני אלון, למתאם שר התיירות בתחומי הדוברות וההסברה, ובמרץ 2002 מונה למנכ"ל משרד התיירות.

באוגוסט 2004 אושר מינויו למנהל מרכז ההשקעות במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה תחת השר אהוד אולמרט, אך כמה חודשים לאחר מכן הורה היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז הורה על ביטול המינוי, מאחר שדומב לא דיווח על שהורשע בעבר בעברות של הפרת צווי המפקד הצבאי בשטחים, השתתפות בהתקהלות אסורה ועוד, ועל כך שביולי 2004 נחקר בחשד בסחיטה באיומים והטרדת עד. במסגרת הסדר טיעון נמחקו סעיפי האישום המקוריים, ודומב הודה בסעיפים של קבלת דבר במרמה וקבלת משרה שלא כחוק, בגין אי הדיווח. הוא הורשע בבית משפט השלום בירושלים ונידון לקנס של 1,000 ש"ח.

ביוני 2009 נערך הסדר גישור בין דומב לבין ידיעות אחרונות בעקבות תביעת הוצאת דיבה שהגיש נגד העיתון בעקבות תחקיר שפרסם יום לפני ההצבעה בממשלה על מינויו למנהל מרכז ההשקעות. לפי ההסדר ישלם העיתון לדומב 150,000 ש"ח ויפרסם התנצלות.

בעקבות הפצת הספרון "השמאל הלאומי" הגיש אהרון דומב תביעת לשון הרע נגד מחבריו, אלדד יניב ושמואל הספרי, ונגד גדי טאוב, שסייע בהפצתו. לאחר הליך משפטי ארוך, בינואר 2016 דחה בית המשפט העליון את התביעה, וחייב את דומב לשלם לנתבעים הוצאות משפט בסך 70000 ש"ח.

בשנים האחרונות עובד במזכירות היישוב נוף איילון ובייעוץ לחברות.

נשוי ואב לשישה.

== קישורים חיצוניים ==
* אבינועם בר-יוסף, [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1990%2F11%2F09&id=Ar12000&sk=5CD4BF2E גם תנועת "כך" גמורה], מעריב, 9 בנובמבר 1990

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי משרד התיירות
קטגוריה:מנהלים ישראלים
קטגוריה:קריית ארבע: אישים
קטגוריה:ראשי מועצת יש"ע
קטגוריה:אישי ציבור ישראלים שהורשעו בדין
קטגוריה:מופללים שנענשו בשעות לתועלת הציבור
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
בוקיז ד'אור

בוקיז ד'אור (צרפתית: Bocuse d'Or) היא תחרות בישול בינלאומית יוקרתית הנערכת מדי שנתיים. היא קרויה על שמו של השף הצרפתי פול בוקיז והיא מתרחשת במשך יומיים בסוף ינואר בליון, צרפת.

== אודות == 
בשנת 1983 פול בוקיז ארגן תחרות חיה של שפים בתצוגה הקולינרית Salon des Métiers de Bouche בליון. בשנת 1987 החלה התחרות הראשונה של בוקיז ד'אור. 

בתחרות משתתפות נכון ל-2010 כ-24 מדינות. מתוכן נבחרות 12 מתוך 20 באירופה, 4 מתוך 12 באסיה, 3 מתוך 12 בדרום אמריקה, עוד שלוש נבחרות לאומיות ועוד שתי נבחרות שלא זכו נבחרות באקראי.

כל נבחרת מורכבת משני שפים ואסיסטנט, כאשר אחד מהשפים חייב להיות צעיר מגיל 22. לכל נבחרת יש 5 שעות ו-35 דקות להכין שתי מנות, אחד בשרית והשנייה מדג. התחרות תבצעת מול קהל חי של כאלף צופים.

חבר השופטים מורכב מ-24 שפים המחולקת לשתי קבוצות הבוחנת אחת את מנת הבשר והשנייה את הדג. פרס מורכב מפסלון של בוקיז, ומענק כספי על סך 20 אלף יורו. בשנת 2011 יצר השף רסמוס קופואד, שזכה כבר במקומות השלישי והשני בתחרות, סרט תיעודי המלווה אותו במאמצו לזכות בתחרות במקום הראשון. הסרט מתאר בפרוטרוט את תנאי התחרות ומחקה את תהליך היצירה של המנות אותן הגיש לשופטים.

== זוכים ==
* 1987: ז'אקי פרום, צרפת
* 1989: לאה לינסטר, לוקסמבורג
* 1991: מישל רות', צרפת
* 1993: בנט סטיאנסן, נורווגיה 
* 1995: רז'יס מארקון, צרפת
* 1997: מתיאס דלגרן, שוודיה
* 1999: טרג' נס, נורווגיה
* 2001: פרנסואה אדמסקי, צרפת
* 2003: צ'ארלס טג'סם, נורווגיה
* 2005: סרג' ווירה, צרפת
* 2007: פאבריס דסויג'נס, צרפת
* 2009: גייר סקי, נורווגיה
* 2011: רסמוס קופואד, דנמרק

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:בישול
קטגוריה:תחרויות
פיטר לוונברג

פיטר לוונברג (אנגלית: Peter Loewenberg; נולד ב-1933 בהמבורג, גרמניה) הוא היסטוריון ופסיכואנליטיקאי יהודי-אמריקאי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

לוונברג נולד בגרמניה למשפחה יהודית. אביו היה פסיכיאטר ואמו הייתה אחות ופעילה סוציאליסטית ברפובליקת ויימאר. אביו של פיטר, שחשש מהשלטון הנאצי, נדד באירופה עם משפחתו ולבסוף התיישב בשאנגחאי שבסין, שם בילה פיטר את ילדותו. לאחר מכן עברה המשפחה לבייקרפילד שבקליפורניה. לוונברג למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובאוניברסיטה החופשית של ברלין.

בין השנים 2001 ל-2006 שימש כדיקן המכון הפסיכואנליטי של דרום-קליפורניה, והיה מעורב באיחודו והקמת New Center for Psychoanalysis in Los Angeles. לוונברג משמש כיושב ראש האיגוד הבינלאומי לפסיכואנליזה. זכה במלגת פולברייט, מלגת גוגנהיים ומענק מהקרן הלאומית למדעי הרוח.

הוא אב לשלושה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/19991004050927/http://www.sscnet.ucla.edu/history/loewenberg/ דף אישי] באתר האוניברסיטה

 

קטגוריה:פסיכולוגים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בגרמניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
הוצאת הוד-עמי

הוד-עמי היא הוצאת ספרים המתמחה בספרי הדרכה בנושא מחשבים. הוקמה בשנת 1968 על ידי המהנדס יצחק עמיהוד.

== אודות ==
יצחק עמיהוד, מהנדס מכונות במקצועו, שירת בצבא בצוות הראשון של ממר"ם, עבד ב-IBM, החל בשנת 1968 לכתוב ספר הדרכה לשימוש במחשב. הוא חיפש הוצאה שתוציא את ספרו, אולם התקשה למצוא והחליט להוציא את הספר בעצמו. הספר, "המחשב האלקטרוני ועבוד הנתונים", הוא הראשון שיצא לאור בהוצאת הוד-עמי.

ההוצאה מפרסמת הן ספרי מקור בעברית והן ספרות הדרכה מתורגמת. בין השאר יצאו במסגרתה ספרו של אריה סקופ, מנכ"ל מיקרוסופט ישראל וגם ספרי מחשבים של הסופר אורי אדלמן. ההוצאה עוסקת גם בהוצאת ספרים עבור אחרים ולאחרונה מתמחה בתרגום ובהפקה של מדריכים למשתמש בנושאים שונים.

מתחילת שנות ה-2000 החלה ההוצאה לפרסם גם ספרי ניהול וספרי ילדים.

ההוצאה מנוהלת עד היום על ידי משפחת עמיהוד. משרדיה נמצאים בקיבוץ גליל ים.

בשנים האחרונות ההוצאה עוסקת בפעילות מגוונת: הוצאה לאור של ספרי מחשבים כבעבר; הפקות ספרים של מחברים ישראליים וביניהם תולדות חיים, ספרי ניהול וכלכלה, רומנים ועוד; תרגום והפקה של ספרי "מדריך למשתמש", עלוני פרסום וכדומה עבור עסקים בתחומים שונים. בתחום זה היא מתמחית בתרגום והפקה של מדריכים לטלפונים סלולריים.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

הוד-עמי
קטגוריה:המחשוב בישראל
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1968
קטגוריה:גליל ים: חברות
מרכז ידע גליל עליון

מרכז ידע גליל עליון (מיג"ל) הוא מכון מדעי למחקר ופיתוח יישומי, וכן מרכז להכשרה מדעית וטכנולוגית הפועל בקריית שמונה ובמתקנים שונים בגליל ובגולן. המכון הוקם בשנת 1978 ומטרתו, לפי אתר המרכז, הוא "לפתח כלכלת ידע בגליל, בתחומי מדעי החיים והסביבה".

המכון כפוף לחברה לפיתוח הגליל של איגוד התעשייה הקיבוצית.

== אודות ==
המכון הוקם בשנת 1978 כמעבדה לחקר השימוש בכבול באגם החולה המיובש לצורכי אנרגיה. מחקר זה הסתיים כעבור שנה. גד דגני היה בין מייסדי המכון ומנהלו המגעי בשנים 1986–2011.

בשנת 1982 הוכר המכון על ידי המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר כמכון מחקר ישומי לבצוע מחקר ופיתוח לתעשייה. משנת 1992, עם הקמת בית הספר למדעים וטכנולוגיה במכללה האקדמית תל-חי, החלו חוקרים מסגל המכון לשמש כמרצים בו במגוון החוגים.

המכון עוסק בתחומי הביולוגיה, הכימיה, חקר תרופות, חקר חקלאות, חקר הסביבה, ביוטכנולוגיה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

גליל
קטגוריה:קריית שמונה: מבנים
ריצ'רד ברקוביץ

ריצ'רד ברקוביץ (באנגלית: Richard Berkowitz; נולד ב-6 באוקטובר 1955) הוא הומוסקסואל אמריקאי, מראשוני הפעילים למען מין בטוח בקרב הקהילה ההומוסקסואלית בארצות הברית. פעילותו נעשתה כתגובה למגפת האיידס שפרצה בראשית שנות השמונים. בין היתר, הוא מחברם של שני ספרים בנושא.

== פועלו ==
ברקוביץ' נולד וגדל בניו ג'רזי. באמצע שנות השבעים החל לימודי תואר בתקשורת באוניברסיטת ראטגרס, שם הקים את אחת התנועות הראשונות למען זכויות הומואים. עם סיום לימודיו, ברקוביץ' עבר לניו יורק והתפרנס ממתן שירותי סאדו-מאזו. עוד קודם לפריצת מגפת האיידס, היה ברקוביץ' מודאג ממחלות המין שפגעו בקהילתו, והתעניין בדרכים להגן על לקוחותיו – חלקם נשואים ובעלי משפחות. בניו יורק פגש את ג'וזף סונבנד (Sonnabend), רופא וחוקר נגיף האיידס, ולמד ממנו כיצד לקיים יחסי מין מוגנים ובטוחים. סונבנד הכיר לברקוביץ' את מייקל קאלן (Callen), זמר ופעיל כנגד מחלת האיידס, וביחד הם כתבו ופרסמו מאות מאמרים בנושא. ב-1983 הוציאו השניים לאור בשיתוף עם סונבנד את "איך לקיים יחסי מין בזמן מגפה: גישה אחת" – המדריך הראשון ליחסי מין בטוחים. עם זאת, עבודתם והתבטאותם כנגד ההפקרות המינית בקרב הומוסקסואלים עוררה עליהם מחאות רבות בקרב הקהילה הגאה ומנהיגיה, ורבים התעלמו מהם וראו בהם כמטיפי מוסר צבועים. 
ב-1984 אובחן ברקוביץ' כנשא של נגיף האיידס.

ב-2003 פרסם ברקוביץ' את ספרו השני בנושא: "להישאר בחיים: המצאת המין הבטוח". עם פרסומו מכר הספר כ-5,000 עותקים, אך לאחר מספר חודשים הדפסתו הופסקה עקב סגירתה של ההוצאה לאור.

ב-2009 יצא סרטו הדוקומנטרי של דריל ויין על פועלו של ברקוביץ', Sex Positive. הסרט זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל אאוטפסט.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [http://richardberkowitz.com/category/4-how-to-have-sex-in-an-epidemic/ "כיצד לעשות סקס בזמן מגפה"]- תמונות של הטקסט

קטגוריה:פעילים חברתיים אמריקאים
קטגוריה:איידס
קטגוריה:סופרים להט"בים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ראטגרס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
רני פלק

רענן (רני) פלק (נולד ב-1953) הוא טייס קרב לשעבר בחיל האוויר הישראלי, שירת כמפקד בסיס רמת דוד, כמפקד בסיס חצרים וכנספח אווירי בארצות הברית, סיים את שירותו בצה"ל בדרגת תת-אלוף. כיהן כמנכ"ל המשרד לביטחון פנים מתחילת 2005 עד יוני 2008. וכמנכ"ל המכללה האקדמית גליל מערבי בשנים 2011–2014.

==ביוגרפיה==
פלק נולד במושב מרחביה. בנם של עדינה ושמחה. למד עד כיתה י"ג והוכשר כהנדסאי מכונות. ב-1972 התגייס לקורס טיס (מספר 73) ובמהלך מלחמת יום הכיפורים, בעודו בקורס, שירת כאיש צוות קרקע בטייסת 107 בבסיס חצרים. לאחר הקורס שובץ בטייסת 116, טייסת מטוסי A-4 סקייהוק. עבר הסבה למטוסי F-4 פנטום ושירת בטייסת 69, ב-1977 סיים בהצטיינות קורס מדריכי טיסה ושירת כמדריך בקורס אימון מתקדם. בדצמבר אותה שנה היה מעורב בתאונה אווירית במהלך אימון קרב אוויר בין מטוסי פנטום למטוסי F-15 איגל, במהלך האימון התנגש מטוסו במטוס פנטום אחר, פלק נאלץ לנטוש יחד עם נווטו ונפצע ואילו הפנטום התרסק ושני אנשי צוותו, , מפקד טייסת 69, והנווט נהרגו. פלק חזר להדריך בבית הספר לטיסה ושירת כסמ"ט ב' בטייסת 110.

ב-1980 יצא עם משלחת חיל האוויר להסבת טייסת 117 למטוסי F-16 פייטינג פלקון, בשובו התאמן עם עמיתיו לקראת הפצצת הכור העיראקי אך לא נבחר לאחד מהטייסים שהשתתפו במבצע. במלחמת לבנון הראשונה השתתף במבצע ערצב 19 והיה חלק ממבנה הטייסת שהשתתף בתקיפת חטף של סוללות הטילים הסוריות. במהלך קרב אוויר המוני שהתפתח במלחמה, הפיל שני מטוסי מיג סוריים. לאחר המלחמה מונה לסמ"ט א' בטייסת 69.

באוגוסט 1984 מונה לראש מדור במחלקת מבצעים של חיל האוויר, ובין השאר היה אחראי לתכנון תקיפת מפקדת אש"ף בתוניסיה באוקטובר 1985 (מבצע רגל עץ), מבצע ההפצצה ארוך הטווח ביותר שביצע חיל האוויר. פלק היה מתוכנן לשמש כמפקד טייסת 69, אך בעקבות מותו של מפקד טייסת 253 נקרא להחליפו. הוא השתתף יחד עם אילן רמון ודן חלוץ בצוות בחינת מטוס הלביא בקרבות אוויר מול F-16C. לאחר תפקיד זה יצא ללימודים בבית הספר לפיקוד ומטה של חיל האוויר האמריקאי באלבמה ותואר ראשון באוניברסיטת אובורן. ב-1989 מונה למפקד טייסת 101 ובהמשך שירת כראש ענף וכראש מחלקת מבצעים. לאחר שנתיים של לימודי תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטת חיפה, מונה ב-1996 למפקד בסיס רמת דוד וב-1998 למפקד בסיס חצרים. במהלך כהונתו הוכשר גם כטייס מסוקי בל 212 ואף השתתף בפעילות מבצעית של חילוץ פצועים. ב-2001 מונה לנספח חיל האוויר בארצות הברית, שירת בתפקיד זה במהלך שלוש שנים, במהלכן אירע אסון מעבורת החלל קולומביה בו נהרג אילן רמון, חברו לקורס הטיס ולהסבה למטוסי ה-F-16.

לאחר שחרורו, מונה בינואר 2005 למנכ"ל המשרד לביטחון פנים וכיהן בתפקיד עד ליוני 2008 תחת השרים גדעון עזרא ואבי דיכטר. שימש יו"ר ועדת ההיגוי הלאומית של פרויקט עיר ללא אלימות. באפריל 2011 מונה למנכ"ל המכללה האקדמית גליל מערבי, תפקיד בו כיהן עד פברואר 2014.

פלק נשוי ואב לארבעה, בנו משרת אף הוא כטייס בחיל האוויר. אחיו של פלק, , טייס קרב אף הוא, נהרג בתאונת אימונים ב-1988.

==קישורים חיצוניים==

* טל בר-אל, [http://www.iaf.org.il/1478-23714-HE/IAF.aspx סוגר מעגל], בטאון חיל האוויר, גיליון 161 (262) 22 בפברואר 2005.
* [http://old.mops.gov.il/BP/About+MOPS/Mankal/RaniFalk.htm רני פלק] באתר המשרד לביטחון פנים

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס רמת דוד
קטגוריה:מפקדי בסיס חצרים
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לביטחון הפנים
קטגוריה:נספחי חיל האוויר בארצות הברית
קטגוריה:ראשי מחלקת מבצעים בחיל האוויר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אובורן
קטגוריה:מרחביה (מושב): אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קנקון

קנקון (בספרדית: Cancún) היא עיר חוף בחופה המזרחי של מקסיקו בחצי האי יוקטן במדינת קינטנה רו. נכון לשנת 2020 מתגוררים בעיר כ-889,000 תושבים.

העיר מהווה אתר תיירות בינלאומי בשל חופיה, ומרבית כלכלתה מתבססת על התיירות.

==היסטוריה==
אזור קנקון היה מיושב כבר בתקופת המאיה, עת נקרא האזור "ניסוק" - שמשמעו "נקודת עשב". לאחר הכיבוש הספרדי של אימפריית המאיה נהרגו מרבית תושבי האזור כתוצאה ממחלות, ונותרו כפרים קטנים באי מוחרס ובאי קוסומל.

מקורו של השם "קנקון" במאה ה-18, והוא מופיע לראשונה במפות מתקופה זו (לעיתים כ-Cankun או Kankun). משמעות המילה בשפת המאיה הוא "קן הנחשים".

עד 1970 היה האי קנקון נטוש. ב-23 בינואר 1970 החלו עבודות פיתוח במטרה להקים במקום אתר נופש. המימון לפיתוח ניתן על ידי ממשלת מקסיקו ונבנו באתר תשעה מלונות ברמה בינלאומית. המלון הראשון שניתן עבורו מלון הוא מלון האייט קנקון קאריב (Hyatt Cancun Caribe), אולם המלון הראשון שהושלם הוא מלון פלאיה בלאנקה (Playa Blanca, לימים מלון בלו ביי, וכיום Temptation Resort).

אתר הנופש זכה לפופולריות רבה בשל חופי הרחצה היפים שבו, ומקומות העבודה הביאו לגידול באוכלוסייה של עיירת הנופש.

ב-2019 נרשמה לראשונה מזה שבע שנים ירידה בתיירות הבין-לאומית הנכנסת לאזור עקב ריבוי אירועי הפשיעה והאלימות המקושרים לקרטלי הסמים הפועלים במקסיקו<ref></ref>.
==גאוגרפיה==
לעיר שני חלקים - אזור התיירות הממוקם לחוף הים הקריבי, ואזור ה"יבשת" - אזור המגורים של עובדי המלונות ובמרכזו "אל סנטרו" ("El Centro" - "מרכז העיר"). שדרת טולום (Tulum) מהווה השדרה המרכזית החוצה את העיר מצפון לדרום, מקשרת בין מרכז העיר לבין נמל התעופה הבינלאומי קנקון. שדרת קובה (Cobá) חוצה את העיר ממזרח למערב, כאשר מזרחית לשדרת טולום נקראת השדרה בשם שדרת קוקולקאן (Kukulcan) ומקשרת את אזור המלונות למרכז העיר.

==כלכלה==
עיקר כלכלת העיר מתבססת על התיירות. העיר מהווה אתר תיירות פופולרי בשל חופי הרחצה היפים שלחוף הים הקריבי, בשל ספורט המים המתבצע בלגונה, ובסיורי הג'ונגל היוצאים מן העיר. מוקדי משיכה נוספים הם האתרים הארכאולוגיים מתקופת המאיה המצויים בקובה ובטולום.

ארצות הברית מקיימת סוכנות קונסולרית בעיר, בנוסף לשגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי
==תחבורה==
שדה התעופה המרכזי של העיר הוא נמל התעופה הבינלאומי קנקון, אשר הורחב בשנת 2010. בשדה התעופה נוחתות טיסות מצפון אמריקה, מרכז אמריקה, דרום אמריקה, אסיה ואירופה ועוברים בו כ-10 מיליון נוסעים מדי שנה.

בעיר קנקון פועלת מערכת אוטובוסים ציבורית המקשרת בין בתי המלון למרכז העיר.

==אקלים==
בעיר קנקון אקלים טרופי. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 27.1 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית היא 1,340 מ"מ גשם, ומספר ימי הגשם הממוצע - 115.

הריסות "אל ריי", מתקופת המאיה
עונת הגשמים מתרחשת בין מאי לדצמבר, כאשר העונה היבשה מתרחשת בין ינואר למאי. שיאם של הגשמים יורד בחודש ספטמבר. לעיתים פוגעות סופות הוריקן באזור קנקון כדוגמת הוריקן וילמה בשנת 2005 והוריקן גילברט בשנת 1988 אשר זרעו בעיר הרס רב.

==ערים תאומות==
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://research.famsi.org/aztlan/uploads/papers/Andrews-Cancun-Aztlan-06-2.pdf Some Historic Notes and Observations on Isla Cancún, Quintana Roo] - פרטים על ההיסטוריה של העיר 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מקסיקו: ערים
קטגוריה:מקסיקו: ערי חוף
קטגוריה:חצי האי יוקטן: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1970
סדרה (חידה)

סדרה לוגית היא סדרה של עצמים המוצגת כמשימה במבחן אינטליגנציה או כחידה, שבה נדרש הנשאל לציין את האיבר הבא בסדרה, בהתאם לעיקרון שלפיו נבנתה הסדרה. הסדרה הלוגית היא לעיתים סדרה של מספרים, אך נפוצות גם סדרות אחרות, כגון סדרה של סימנים גרפיים.

דוגמאות:
* 1, 4, 7, 10 – האיבר הבא הוא 13, משום שזו סדרה חשבונית שהמרחק בין שני איברים סמוכים בה הוא 3.
* 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13 – האיבר הבא הוא 21, משום שזו סדרת פיבונאצ'י.
* 1, 0, 4, 5, 7, 3 – האיבר הבא הוא 8, משום שמוצגות כאן הספרות (החל מ-0) מסודרות בסדר אלפביתי לפי שמן בעברית: אחת, אפס, ארבע, חמש, שבע, שלוש, שמונה. אף שמוצגת כאן סדרה של ספרות, העיקרון המסדר אותה הוא עיקרון מילולי, ולא עיקרון אריתמטי.
* א, ש, ש, א, ח, ש – האיבר הבא הוא ש, משום שהסדרה משקפת את האות הראשונה של המילים המייצגות את המספרים הטבעיים הראשונים.
* חיטה, שעורה, גפן, תאנה – המילה הבאה היא "רימון", משום שזו הסדרה של שבעת המינים, כפי שהם מפורטים בספר דברים.

למעשה נדרש הנשאל לזהות את העיקרון שהנחה את מחבר השאלה, ולא בהכרח עיקרון מוחלט, ולכן ייתכן שהנשאל יציג פתרון נכון (כזה שבו האיבר הבא מבוסס על עיקרון פשוט המאגד את כל איברי הסדרה), אך כזה שאינו קולע לפתרון שהנחה את מחבר השאלה (ראו חוק המספרים הקטנים).

==בספרות==
סדרה לוגית נמצאת בלבם של הספר "רציחות נוסח אוקספורד" והסרט "רציחות באוקספורד" שהופק בעקבותיו. הספר והסרט עוסקים ברוצח סדרתי בעל חיבה לסדרות לוגיות, המלווה את מעשיו בפתקים שעליהם סדרת ציורים. העוסקים בפענוח מעשי הרצח מנסים לנחש מה האיבר הבא, כדי למנוע את הרצח הבא. בסרט מסביר הלוגיקן ארתור סלדום למפקח פיטרסן: "סדרה לוגית היא סדרה של אלמנטים שבאים זה אחר זה לפי כלל מסוים. למשל: 4-3-2-1, או מספרים זוגיים: 8-6-4-2". בעקבות לודוויג ויטגנשטיין אומר סלדום: "תמיד אפשר למצוא כלל או הצדקה שמאפשרים להמשיך סדרה באמצעות כל מספר. זה תלוי רק ברמת המורכבות של הכלל".

==ראו גם==
* האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים

==לקריאה נוספת==
* רומה פלק, אתגרים לתאים האפורים, הוצאת ספרית פועלים והקיבוץ המאוחד, 2004, חידות 1, 11-14, 33, 36, 63, 92 ופתרונותיהן.

קטגוריה:חידות
חפ"ק

חפ"ק (חדר פיקוד קדמי או חבורת פיקוד קדמית)<ref>המונח הפך למילה עצמאית שאינה תלויה בראשי התיבות.</ref> הוא נציגות של המפקדה הממונה (הדרג המדיני, הצבאי או של כוחות ההצלה) במצבי חירום באזור המתרחש. נציגות זו שואבת את סמכותה מהמפקדה הממונה והיא לכן בעלת סמכות על הכוחות השונים הפועלים בשטח, בלי צורך בתקשורת עם המפקדה עצמה. 

החפ"ק מורכב לרוב ממפקד אחד או יותר הנשלחים מהמפקדה, וזאת על מנת להמעיט את הצורך בתקשורת עם העורף האיטית והחשופה יותר. החפ"ק הוא בבסיסו יחידה המוקמת אד הוק, שהמאיישים אותה משתנים ממקרה למקרה. במקרים שהפעילות של החפ"ק מתמשכת, מוקמת בעקבות כך יחידה קבועה (כמו הגיס שהוקם על בסיס חפ"ק פיקוד צפון בעקבות מלחמת יום כיפור).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיקוד ושליטה
קטגוריה:טקטיקה צבאית
en:Command and control#Command and Control Centers
אשת חיל מי ימצא (סרט)

אשת חיל מי ימצא (באנגלית: A Price Above Rubies) הוא סרט קולנוע בריטי-אמריקאי משנת 1998 שביים בועז יכין ובכיכובה של רנה זלווגר. גיבורת הסרט היא אישה יהודייה צעירה המתקשה להשלים עם המגבלות שהקהילה החרדית מטילה עליה. הביקורות על הסרט היו מעורבות, אך לרוב שבחו את משחקה של זלווגר.

==שם הסרט==
שם הסרט לקוח מתוך ספר משלי מהפסוק הראשון של השיר "אשת חיל". . בתרגום המלך ג'יימס לאנגלית הפסוק הוא .
שם הסרט באנגלית הוא חלקו השני של הפסוק ותרגומו המילולי הוא "ערכה עולה על אבני אודם". שם הסרט בעברית נלקח מחלקו הראשון של הפסוק.

==תקציר העלילה==
סוניה (זלווגר) היא אישה צעירה החיה בקהילה חסידית בברוקלין. בתחילת הסרט יולדת סוניה את ילדה הראשון. היא נשואה למנדל, יהודי אדוק השקוע בלימודיו, וכמהה לתשומת לב שהוא אינו מעניק לה. כתוצאה מכך סוניה מנהלת רומן עם אחיו של בעלה סנדר (אקלסטון). סנדר עוסק במכירת תכשיטים ובעזרתו היא מתחילה לעבוד בחנות תכשיטים. הרומן משמש לסוניה פורקן למיניות המודחקת שלה, וסנדר מנצל זאת עד תום. אבל היא נרתעת מחוסר המוסריות שלו ונמצאת בקונפליקט מתמיד בין רגשותיה ובין מה שחינכו אותה לראות כחטא.

במסגרת עסקי התכשיטים היא יוצרת קשר עם ראמון (פיין) שהוא אמן פורטוריקני המעצב תכשיטים. כשסנדר מגלה את הקשר בין השניים הוא מגלה זאת למשפחה. סוניה נאלצת להתגרש מבעלה והיא מוחרמת על ידי בני המשפחה.

הסרט מסתיים בנימה סובלנית יותר. סוניה מוצאת איזון בין חיי היום-יום ובין תשוקותיה. בעלה מתחיל לקבל את השוני שלה, ומבטיח לאפשר לה לקבל משמורת על בנה.

== צוות השחקנים ==
* רנה זלווגר - סוניה הורוביץ
* כריסטופר אקלסטון - סנדר הורוביץ
* ג'וליאנה מרגוליס - רחל
* אלן פיין - ראמון גרסיה
* גלן פיצג'רלד - מנדל הורוביץ
* קים האנטר - רעבעצן
* ג'ון רנדולף - רבי משה
* קתלין צ'לפנט (Kathleen Chalfant) - מקבצת נדבות
* פיטר ג'ייקובסון - שמואל
* אידי פאלקו - פייגה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יהדות חרדית בקולנוע
קטגוריה:יהדות ניו יורק
קטגוריה:יציאה בשאלה בתרבות
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים משנת 1998