OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מקס בגינסקי

מקס בגינסקי (באנגלית: Max Baginski; 1864 - 24 בנובמבר 1943) היה אנרכיסט גרמני-אמריקאי.

==ביוגרפיה==

בגינסקי נולד בשנת 1864 בעיירה ברטנשטיין הסמוכה לקניגסברג, אז חלק מפרוסיה המזרחית וכיום בצפון פולין. אביו היה סנדלר ופעיל במהפכות אביב העמים. פעילות זו גרמה לתושבי הכפר השמרנים להתרחק ממנו. בצעירותו בגינסקי שימש כשוליה של אביו, ותחת השפעתו קרא ספרים וכתבי-עת רדיקלים רבים, ביניהם את כתב העת של האנרכיסט יוהאן מוסט.

בשנת 1882, בגינסקי עבר לגור בברלין. בשנת 1891 נידון לשנתיים וחצי מאסר בגין "הפרת חוקי העיתונות" וב-1893 היגר לארצות הברית. החל משנת 1894 ועד שנת 1901, שימש כעורך של העיתון, "The Chicago Worker". בשנים 1906–1907 הוא עזר בהוצאה לאור של המגזין, "חירות" וכתב מאמרי מערכת לכתב העת, "אמא אדמה" של אמה גולדמן.

בגינסקי נפטר בניו יורק ב-24 בנובמבר 1943.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060314060148/http://recollectionbooks.com/bleed/Encyclopedia/BaginskyMax.htm העמוד של מקס בגינסקי באנציקלופדיה האנרכיסטית]
* [https://web.archive.org/web/20100913213324/http://nonserviam.com/egoistarchive/commentaries/Baginski_Max.html מבחר מכתביו של בגינסקי]
* [https://web.archive.org/web/20050109211118/http://recollectionbooks.com/bleed/Encyclopedia/BaginskiMax/baginski_max.html ביוגרפיה קצרה וכתבים של בגינסקי]

קטגוריה:אנרכיסטים גרמנים
קטגוריה:אנרכיסטים אמריקאים
קטגוריה:מהפכנים גרמנים
קטגוריה:פעילים למען זכויות עובדים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1864

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1943
עקיבא לפלר

עקיבא לפלר (24 בפברואר 1947 – 26 בדצמבר 2019) היה שחקן כדוריד, ונחשב לאחד מגדולי השחקנים בישראל.

==ביוגרפיה==
לפלר עלה לישראל מגרמניה בשנת 1949. הוא החל את הקריירה שלו בגיל 16, עת השתלב בהפועל הרצליה בתפקיד שוּטר ימני. הוא הוביל את הפועל הרצליה לזכייה היחידה בתולדותיה באליפות המדינה בשנת 1972, ולזכייה בגביע המדינה בשנת 1973.

בשנת 1974 עבר לפלר לשחק במועדון הכדוריד של ברצלונה בספרד, בה שיחק עד שנת 1976, והיה שותף לזכייתה בגביע הליגה הספרדית בכדוריד. בנוסף על כך שיחק במדי נבחרת ישראל בכדוריד.

לפלר הוא מבקיע השערים השני הכי פורה בתולדות ליגת העל בכדוריד (אחרי עידן מימון), ולזכותו 2,923 שערים.

בת זוגו של עקיבא בשנים האחרונות היא חני לרנר.

עד שנת 2018 שימש כמנהל מקצועי במועדון הכדוריד בני הרצליה, וכן מורה לספורט בתיכון "הראשונים" בעיר.

נפטר בהרצליה ב-26 בדצמבר 2019 ממחלת הסרטן ונקבר בבית העלמין החדש בהרצליה.<ref></ref>. בשנת 2022 הוחלט לקרוא לאולם הספורט בתיכון הראשונים בהרצליה על שמו של לפלר.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני כדוריד ישראלים
קטגוריה:מורים לחינוך גופני
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:הרצליה: ספורטאים
קטגוריה:אישים הקבורים בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
ליגות הכדורסל הנמוכות בישראל

ליגות הכדורסל המקצועני בישראל מחולקות לרמות שונות. הליגה הבכירה ביותר היא ליגת העל. הליגה השנייה היא הליגה הלאומית והשלישית היא הליגה הארצית.

הליגות הרביעית והחמישית בהתאמה, הן ליגה א' וליגה ב', כמפורט להלן.

כל הליגות מנוהלות על ידי איגוד הכדורסל הישראלי, מלבד ליגת העל שמנוהלת על ידי מנהלת ליגת העל בכדורסל.

==ליגה א'==
ליגה א' בכדורסל היא ליגת הכדורסל הרביעית בחשיבותה בישראל הליגה משחקת באופן קבוע את משחקיה ביום א' והיא מחולקת לחמש ליגות: א' צפון, א' שרון, א' דן, א' מרכז וא' דרום. בסיום כל עונה, הקבוצה במקום הראשון עולה לליגה הארצית האזורית שלה אוטומטית (א' צפון וא' שרון עולות לליגה ארצית צפון; וא' מרכז וא' דרום עולות לליגה ארצית דרום וא' דן עולה לליגה לפי המיקום הגאוגרפי של הקבוצה). חמשת הסגניות משחקות בבית יחד עם שתי הקבוצות שסיימו במקום ה-12 בליגה ארצית (צפון ודרום) על הזכות לעלות לארצית. 

בתום הליגה יורדות שלוש קבוצות מכל מחוז לליגה ב' כ-15 בסך הכל.

===קבוצות הליגה 2023/24===
* מעודכן ל-10 בדצמבר 2023

{| class="wikitable"
|-
! צפון !! שרון !! דן !! מרכז !! דרום
|-
| אס"א טכניון חיפה || אליצור עירוני נתניה מזרח || א.ס. רמת השרון כוכבים || אינטר עליה ת"א יפו || בית"ר אשדוד
|-
| הפועל חיפה/קריית ים || בית"ר כפר יונה 'שלום' || אליצור פ"ת/גבעתיים || אליצור יהוד || בית"ר ירושלים
|-
| הפועל גולן הירדן || הפועל חוף השרון 'קלינה' || אליצור רמת גן || הפועל באר יעקב || הפועל אילת 'זהר'
|-
| הפועל גליל תבור || הפועל חוף הכרמל || בית"ר תל אביב/נווה אליעזר || הפועל ברנר || הפועל אשדוד
|-
| הפועל יפיע || הפועל כפר סבא/כוכב יאיר || בני יהודה תל אביב || הפועל גזר/נען || הפועל באר טוביה
|-
| הפועל מטה אשר || הפועל עמק חפר/אליכין || הפועל הוד השרון || הפועל יפו הצופים || הפועל באר שבע אס"א
|-
| הפועל מעלות תרשיחא || הפועל קלנסווה || הפועל ל"ח/חוף השרון || הפועל לוד || הפועל ירושלים/פסגת זאב
|-
| הפועל נשר || מכבי ג'ת || הפועל פתח תקווה || הפועל נס ציונה 'איתי' || הפועל מבועים/אשדוד
|-
| מכבי חיפה עתודה || מכבי בקה || מכבי רעננה 'יובל' || מכבי באר יעקב || הפועל מטאור/אשדוד
|-
| מכבי כרמיאל || מכבי זכרון יעקב || מכבי דרום תל אביב || מכבי בית דגן || הפועל מטה יהודה
|-
|מכבי קריית ים|| מכבי קיסריה || סטלמך פתח תקווה || מכבי חולון || מכבי מודיעין/רעות
|-
| מכבי קריית ביאליק || מכבי רעננה 'יאיר' || ע.ל.ה אור יהודה || ע.ל.ה יהוד || עוצמה מודיעין
|-
|}

==ליגה ב'==
ליגה ב' בכדורסל היא ליגת הכדורסל החמישית בחשיבותה בישראל, הליגה משחקת את משחקיה באופן קבוע ביום ד' והיא מחולקת לאחד עשר ליגות משנה:

בסיום כל עונה, קבוצה אחת עולה לליגה א' האזורית שלה.

==ראו גם==
* נבחרת ישראל בכדורסל
* כדורסל בישראל

==קישורים חיצוניים==
* [https://ibasketball.co.il/ איגוד הכדורסל בישראל]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ליגות כדורסל ישראליות
פיליפ מייטנר

ד"ר פיליפ מייטנר (בגרמנית: Philipp Meitner; ינואר 1838 – ספטמבר 1910) היה שחמטאי ועורך-דין יהודי-אוסטרי.

==קורות חיים==
אבותיו של מייטנר היגרו ממוראביה בסוף המאה ה-18, בתקופת שלטונו של יוזף השני לווינה. באוגוסט 1875, בגיל 36, נישא להדוויג לבית סקובראן (הייתה אז בת 22). לשניהם נולדו שמונה ילדים. בתו השנייה, אוגוסטה, היא אמו של הפיזיקאי הנודע אוטו פריש. בתו השלישית היא הפיזיקאית ליזה מייטנר.

משחקו המפורסם ביותר הוא "תיקו האלמוות" עם קארל המפה [http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1250160] ששוחק בווינה, בשנת 1872. 

מייטנר ניצח בתחרות וינה 1875 וניצח בדו-קרב נגד אדולף שוורץ 6.5-3.5 בווינה, בשנת 1878. 

מייטנר שיחק בשתי תחרויות בינלאומיות חזקות בווינה: בשנת 1873 חלק מקום 7-8 (ניצחו: וילהלם שטייניץ וג'וזף הנרי בלקברן [http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1851-99/1873Wien.htm] 
הנה ניצחונותיו בתחרות זו על אדולף שוורץ [http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1330574],
[http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1330571].

בשנת 1882 הגיע למקום ה-14 (ניצחו: וילהלם שטייניץ ושמעון אברמוביץ וינוור) [http://xoomer.alice.it/cserica/scacchi/storiascacchi/tornei/1851-99/1882wien.htm].
הנה ניצחונותיו בתחרות זו על אדולף שוורץ
[http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1001704], על מיכאל צ'יגורין
[http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1001692], 
[http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1001545], על מקס וייס
[http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1001564] ועל ברטולד אינגליש
[http://www.chessgames.com/perl/chessgame?gid=1001661].

בתחרות אחרת בווינה 1882 חלק מקום 8-9 (ניצח: וינסנז חרובי). מייטנר הגיע למקום השמיני בתחרות וינה 1895 (ניצח: גאורג מרקו), הגיע למקום הרביעי בתחרות וינה 1908 (ניצח: ריכרד רטי וחלק מקום 6-7 בתחרות וינה 1909/10 (ניצח: ריכרד רטי).

== קישורים חיצוניים ==

* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S084453000000151000000000018810100 מידע כללי]
* 

==משחקים מוסברים (באנגלית) == 
=== 1899 ===
* [https://www.youtube.com/watch?v=bUQ2uAoqfyI קרל שלכטר מול פיליפ מייטנר], A simple Bishop Check, an Unstoppable Checkmate

קטגוריה:עורכי דין יהודים אוסטרים
קטגוריה:שחמטאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:ילידי 1839
קטגוריה:נפטרים ב-1910
קארל המפה

קארל המפה (בגרמנית: Carl Hamppe; 1814, שווייץ – 17 במאי 1876, קנטון שוויץ) היה שחמטאי שווייצרי-אוסטרו-הונגרי.

== ביוגרפיה ==
המפה היה פקיד ממשלה בכיר בווינה. שיחק בדו-קרבות עם יוהאן לבנטל (הפסיד 4–5) בשנת 1846, ניצח את ארנסט פלקבר 16-15 בשנת 1850 והפסיד לדניאל הארוויץ 2-5 בשנת 1853 ו-0.5-3.5 בשנת 1860.אחד מניצחונותיו של המפה על דניאל הארוויץ היה ב-1860 בווינה.

המפה ניצח פעמיים באליפות וינה בשנים 1859–1860, בשתי הפעמים סיים לפני וילהלם שטייניץ.

משחקו המפורסם ביותר הוא "תיקו האלמוות" עם פיליפ מייטנר ששוחק בווינה, בשנת 1872.

המפה תרם לתורת הפתיחות במשחק הווינאי (1. ה4 ה5 2. פג3)

{| class="toccolours" style="float: center;margin-right: 0"
|

|}

ושתי הסתעפויות בגמביט הווינאי:
גמביט המפה-אלגייר (1. ה4 ה5 2. פג3 פג6 3. ו4 ה:ו4 4. פו3 ז5 5. ח4 ז4 6. פז5) וגמביט המפה מוציו (1. ה4 ה5 2. פג3 פג6 3. ו4 ה:ו4 4. פו3 ז5 5. ח4 ז4 6. 0-0).

==משחקיו עם וילהלם שטייניץ==

קארל המפה - וילהלם שטייניץ

קארל המפה - וילהלם שטייניץ

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.edochess.ca/players/p67.html אומדן מד כושר של המפה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים אוסטרים
קטגוריה:שחמטאים שווייצרים
קטגוריה:ילידי 1814
קטגוריה:נפטרים ב-1876
קורי בבית הלבן

קורי בבית הלבן (באנגלית: Cory in the House) היא קומדיית מצבים לילדים של חברת וולט דיסני. הסדרה, ששודרה לראשונה ב-12 בינואר 2007, היא ספין אוף של הסדרה "כל כך רייבן", שמתארת את משפחתה של רייבן שעוברת לוושינגטון. כוכב הסדרה הפעם הוא אחיה הקטן, קורי.

==תקציר העלילה==
ויקטור בקסטר (אביהם של רייבן וקורי מ"כל כך רייבן") מתחיל לעבוד כשף בבית הלבן לאחר שרייבן התחילה ללמוד בקולג' לאופנה ועובדת אצל דנה קבנה ואשתו בלימודים בבריטניה. קורי בנו, עובר לגור עם אביו בבית הלבן, ולומד בבית הספר היוקרתי של וושינגטון. בבית הספר, קורי מכיר שני חברים שבאים ממשפחות מצליחות ועשירות, ניוט, הרוקיסט "קשה ההבנה", מנגן על גיטרה, לא כל כך חכם ואוהב להגיד "that rocks" (זה קול), ומינה, הנערה הבאהווית. קורי התאהב בה מהפרק הראשון ומנסה כל הזמן להרשים אותה ולא תמיד מצליח.
== הדמויות הראשיות ==
* קורי בקסטר (קייל מאסיי): הדמות הראשית בסדרה. קורי הוא בנו של ויקטור, השף של הבית הלבן.
* ויקטור בקסטר (רונדל שרידן): שף הבית הלבן, מבשל בעיקר לבת הנשיא. הוא האבא של קורי.
* הנשיא ריצ'רד מרטינז (ג'ון ד'אקווינו): נשיא ארצות הברית. הוא האבא של סופי, והבוס של ויקטור.
* סופי מרטינז (מדיסון פטיס): בתו של הנשיא, מכריחה את האחרים לעשות את הדברים שהיא אוהבת.
* ניוטון "ניוט" לווינגסטון הרביעי (ג'ייסון דוליי): חברם של קורי ומינה. אביו סנאטור ואמו נשיאת בית המשפט העליון של ארצות הברית.
* מינה פארום (מיירה וולש): הגיעה מבהאוויה (מדינה בדיונית), אביה הוא השגריר מטעם מדינתה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:הבית הלבן בתרבות ובאמנות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:סדרות ספין-אוף אמריקאיות
קטגוריה:ערוץ דיסני: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה על משפחות
ארנסט פלקבר

ארנסט פלקבר (בגרמנית: Ernst Karl Falkbeer; 27 ביוני 1819, ברנו - 14 בדצמבר 1885, וינה) היה שחמטאי ועיתונאי יהודי-אוסטרו-הונגרי.

פלקבר עבר לווינה כדי ללמוד משפטים, אך לבסוף הפך לעיתונאי. במהלך המהפכות של שנת 1848 ברח מווינה לגרמניה. שם שיחק שחמט עם אמנים גרמנים כאדולף אנדרסן וז'אן דיפרן בלייפציג, ברלין, דרזדן וברמן. הפסיד לקארל המפה בדו-קרב 16-15 בשנת 1850. הנה מניצחונותיו בדו-קרב: וממשחקיו מול אדולף אנדרסן.

בשנת 1853 הורשה פלקבר לחזור לווינה. שנתיים מאוחר יותר, בינואר 1855 החל בהוצאה לאור של הביטאון האוסטרי הראשון לשחמט Wiener Schachzeitung. הביטאון שרד חודשים ספורים בלבד עד שנסגר בהוראת הצנזור, ופלקבר נסע ללונדון, שם שיחק שני משחקי דו-קרבות מול הנרי בירד. בראשון, בשנת 1856, הפסיד 1–2 אך בשני, בשנת 1856/7, ניצח +5 -4 =4 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). הנה מניצחונותיו על בירד:,
,
,

בתחרות בירמינגהם 1858 ניצח את פייר סט. אמאנד +2 -1 אך הפסיד בגמר ליוהאן לבנטל +1 -3 =4 וסיים במקום השני. הנה מניצחונותיו על יוהאן לבנטל:,
פלקבר ערך את טור השחמט בעיתון The Sunday Times מאפריל 1857 ועד נובמבר 1859. הוא חזר לווינה בשנת 1864, והחל משנת 1877 ועד 1885 כתב טור שחמט בעיתון Neue Illustrierte Zeitung.

פלקבר מפורסם יותר בזכות תרומותיו לתיאורית הפתיחות, מאשר על משחקיו. הוא פיתח את הגמביט הנגדי פלקבר, שעדיין נחשב לקו עיקרי בגמביט המלך הנדחה. זיגברט טאראש החזיק בדעה שהגמביט הנגדי פלקבר מפריך לחלוטין את גמביט המלך.
==הערות שוליים==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://jimwestonchess.blogspot.com/2007/02/falkbeer-counter-gambit.html מאמר על הגמביט הנגדי פלקבר]
* [http://chessmetrics.com/cm/PL/PL10350.htm אומדן מד כושר של פלקבר]
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S036006000000151000000000008610100 מידע כללי]

קטגוריה:שחמטאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1819
קטגוריה:נפטרים ב-1885
רחוב 110

ברודוויי. ברקע - פארק ריוורסייד]]
רחוב 110 (באנגלית: 110th Street) הוא רחוב בחלקו הצפוני של רובע מנהטן בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. 
הרחוב מהווה את הגבול הצפוני של סנטרל פארק ואת הגבול הדרומי של שכונת הארלם. במקטע הרחוב בו הוא חופף לפארק, נקרא הרחוב "סנטרל פארק צפון" (באנגלית: Central Park North - "סנטרל פארק נורת'"). בחלקו המערבי של הרחוב הוא מכונה "רחוב הקתדרלה" (Cathedral Parkway - "קת'דרל פארקווי") על שם קתדרלת ג'ון הקדוש האלוהי הממוקמת בצידו הדרומי של הרחוב.

==מהלך הרחוב==
בין השדרה הראשונה ושדרת מדיסון רחוב 110 הוא רחוב חד סטרי, בו התנועה נעה ממערב למזרח, במקטע הרחוב שבין שדרת מדיסון והשדרה החמישית בו התנועה חד סטרית ונעה ממזרח למערב, ומערבית לשדרה החמישית הרחוב דו סטרי.

במפגש הרחוב עם השדרה החמישית - מפגש רחובות המהווה את הפינה הצפונית מזרחית של סנטרל פארק נמצאת כיכר דיוק אלינגטון. לכיכר זו צורת חצי סהר, ובמרכזה פסלו של דיוק אלינגטון. גובהו של הפסל, שהוקם בשנת 1997 על ידי הפסל רוברט גבהאם הוא כ-8.3 מטרים. הפסל מתאר את המוזות (9 דמויות נשיות) הנושאות את הפסנתר ואת דיוק אלינגטון המנגן עליו.

במפגש הרחוב עם השדרה השמינית (המכונה שדרת פרדריק דאגלס במקטע זה), המהווה את הפינה הצפונית מערבית של סנטרל פארק, נמצאת כיכר פרדריק דאגלס.

מערבית לכיכר זו נמצאים לצד הרחוב פארק מורנינגסייד וקתדרלת ג'ון הקדוש האלוהי. בקצהו המרכזי של הרחוב, על גדת נהר ההדסון נמצא פארק ריוורסייד.

בדירה הנמצאת במפגש הרחוב עם שדרת אמסטרדאם התגורר ג'ורג' גרשווין בעת שכתב את יצירתו "רפסודיה בכחול".

==אזכורים תרבותיים==
רחוב 110 מהווה, באופן סמלי, קו ההפרדה בין האזורים העשירים של ניו יורק (באפר איסט סייד ובאפר וסט סייד) לבין השכונות האמידות פחות של אזור הארלם.

שירו של בובי וומאק הנקרא "מעבר לרחוב 110" מתייחס לסמליות זו, כמו גם סרט הקולנוע משנת 1972 הנקרא אף הוא "מעבר לרחוב 110". שיר זה הושמע בסרט משנת 1997 "ג'קי בראון" וכן בסרט משנת 2007 "American Gangster".

בשנת 1969 הוציאה הביג בנד של ת'אד ג'ונס ומל לואיס אלבום ג'אז בשם "סנטרל פארק צפון" (Central Park North).

בסרט "מת לחיות 3" דמותו של זוס קארוור (דמות של אפרו אמריקאי) מציינת בפני הגיבור שלא מעניינת אותו התנהגות הפושע סיימון גרובר, אלא אם הוא יחצה את רחוב 110 (ויכנס לשכונת הארלם בה מתגוררת אוכלוסייה אפרו אמריקאית ובה חנותו של זוס).

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

110
פארק ריוורסייד

הפארק באביב.
פארק ריוורסייד (באנגלית: Riverside Park - "ריוורסייד פארק" - פארק גדת הנהר) הוא פארק ציבורי באזור האפר וסט סייד של רובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

הפארק מתוחזק ומנוהל על ידי רשות הגנים והפנאי של עיריית ניו יורק.

==היסטוריה==
מעבורת רחוב 69 אפשרה מעבר כלי רכב אל מעבר לנהר ההדסון.
מנהרות הרכבת הורדו אל מתחת לפני הפארק ואפשרו הרחבת הפארק וקישורו לעיר - בתמונה- חלקי הפארק שמעל מסילת הברזל.
[[טראמפ פלייס - מבנים שהוקמו בסמוך לשטח המרוחב של הפארק.]]
הקמת הפארק החלה בשנות ה-80 של המאה ה-19 על פי תכנונו של פרדריק לו אולמסטד (אשר תכנן את סנטרל פארק הסמוך). הקמת הפארק בהתאם לתכנונו של אולמסטד הסתיימה בשנת 1910.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 שופץ הפארק על פי תכנונו של רוברט מוס. מצבו של הפארק היה קשה בשל מגורים של חסרי בית רבים בפארק. במסגרת תוכניתו של מוזס הורד קו הרכבת ניו יורק סנטרל אל מתחת לפני הקרקע - בטרם הורדה זו הפרידה מסילת הברזל בין הפארק ליתר חלקי העיר ואפשרה את התדרדרותו. במסגרת הפרויקט הוקמה גם דרך הנרי הדסון. עלות השיקום, הסתרת מסילת הברזל ובניית הדרך הגיעה ל-100 מיליון דולרים

בשנות ה-90 של המאה ה-20, במסגרת תוכנית נדל"ן, הקים דונלד טראמפ ומשקיעים מהונג קונג שכונת מגורים הנקראת טרמפ פלייס בסמוך לפארק, שהורחב דרומה מרחוב 72 ועד רחוב 59. אזור זה מכונה "פארק ריוורסייד דרום" (Riverside Park South) והיה בעבר שייך לחברת הרכבות פן סנטרל.

הרחבת הפארק איפשרה את קישורו לפארק נהר ההדסון שמדרום ולאזור הוסט סייד הייוויי מצפון, וכיום קיימת שדרת ירק לכל אורכה של גדת נהר ההדסון של האי מנהטן.

==גאוגרפיה==
הפארק ממוקם בין נהר ההדסון לבין דרך ריוורסייד, ובין רחוב 72 ורחוב 125. חלקו הדרומי של הפארק (המכונה "פארק ריוורסייד דרום") ממוקם בין רחוב 72 ורחוב 59, באזור בו היה בעבר מגרשי רכבת פן (וכיום מוצגים באתר קרונות ישנים).

==אנדרטאות==
בפארק ממוקמות מספר אנדרטאות:
* אנדרטת אלינור רוזוולט ברחוב 72, מעשה ידי הפסלת פנלופי ג'נקס;
* אנדרטת החיילים והמלחים ברחוב 89.
* אנדרטת ז'אן ד'ארק ברחוב 93, מעשה ידי הפסלת אנה הייאט הנטינגטון
* אנדרטה ללוחמי מרד גטו ורשה ולשואה - אנדרטה זו נמצאת ברחוב 84, והוצבה ב-19 באוקטובר 1947.
כמו כן ממוקם בפארק קבר גרנט - מאוזוליאום לנשיא ארצות הברית יוליסס ס. גרנט.

==מתקני ספורט==
בפארק מגרשי ספורט רבים: טניס, כדורעף, כדורגל, כדורסל וכן מסלולי הליכה ומסלולי רכיבה על אופניים. בשנת 1995 הוקם בפארק, למול רחוב 108 מגרש החלקה על גלגיליות.

כמו כן תוכננה הקמת גן שעשועים לילדים על ידי האדריכל לואי קאהן והפסל איסאמו נאגוצ'י. חמש תוכניות הוגשו בין השנים 1961–1966 אולם בשל התנגדות תושבי הסביבה לתוכניות לא נבנה גן השעשועים.

==אזכורים תרבותיים==
בשנת 1974 צולמה בפארק סצנת קרב היריות מהסרט "Death Wish". כמו כן הפארק שימש רקע לסצנות בסרט "The Warriors" משנת 1979, ולסרטם של טום הנקס ומג ראיין משנת 1998 "יש לך הודעה".
הפארק שימש רקע לפרק "The Frogger" מסדרת הטלוויזיה סיינפלד.

==קרן פארק ריוורסייד==
תחזוקת הפארק ממומנת בחלקה על ידי קרן פארק ריוורדסייד - קרן שהוקמה בשנת 1970 בשל מצבו הקשה של הפארק. בקרן חברים כ-4,000 חברים האוספים כ-2 מיליון דולרים בשנייה לשיפור הפארק.

== קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.riversideparkfund.org קרן פארק ריוורסייד]

קטגוריה:מנהטן: פארקים
מריוס ניקולאה

מריוס קונסטנטין ניקולאה (ברומנית: Marius Constantin Nicolae, מבטאים "ניקולאיה", נולד ב-16 במאי 1981 בבוקרשט, רומניה) הוא כדורגלן עבר רומני בינלאומי. 

ניקולאה שיחק במספר קבוצות, דינמו בוקרשט (1996-2001), סטנדרד ליאז' (2005-2007) ומיינץ (2007). ניקולאה בנוסף שיחק בנבחרת הרומנית.

==קריירה==

ב-17 ביולי 2007, בעקבות מבחנים קצרים הוא חתם על חוזה לשנתיים במועדון הסקוטי אינברנס. בקשתו של מריוס לאישור עבודה על האי הבריטי נדחתה כיוון שלא עמד בדרישות לכך, אבל אחרי קבוצתו החדשה דאגה לכך שאוהדיה יחתמו על עצומה שתדרוש הוצאת אישור עבודה לשחקן הרומני, הוענק לו אישור עבודה רשמי, וכך הפך להיות לשחקן חוקי באינברנס. הוא הבקיע את שערי הליגה הראשונים שלו במדי הקבוצה הסקוטית ב-8 בדצמבר 2007, כאשר כבש שער בכל מחצית, בניצחון 2-0 על היברניאן. ב-10 בינואר 2008, הוא זכה בתואר שחקן החודש מטעם בנק קליידסדייל על הופעותיו בליגת העל הסקוטית בדצמבר. 

ניקולאה הפך ליקיר האוהדים של קבוצתו, ב-28 במאי, ניקולאה התראיין לסאן הסקוטי, ואמר שהוא מעוניין לחזור למועדונו לשעבר מפורטוגל, ספורטינג ליסבון, בו בילה כבר 4 שנים.

===קריירה בינלאומית===

ניקולאה היה שחקן קבע בנבחרת רומניה. הוא צבר עד היום 44 הופעות במדיה, בהן כבש 15 שערים. אחרי היעדרות ארוכה מהנבחרת, הוא נקרא בשנת 2008 לשורות הנבחרת הרומנית למשחק ידידות ב-26 במרץ, בו כבש שער בניצחון רומניה על רוסיה 3-0.

==תארים==

דינמו בוקרשט:
* ליגת העל הרומנית אליפות: 1999-2000. סגנות: 1998-1999, 2000-2001
* הגביע הרומני: 1999-2000, 2000-2001
* מלך השערים של הליגה הרומנית (20 שערים)

ספורטינג ליסבון:
* ליגת העל הפורטוגזית: 2001-2002
* הגביע הפורטוגלי: 2001-2002
* הסופרקאפ הפורטוגלי: 2001-2002
* גביע אופ"א, סגנות: 2004-2005

סטנדרד ליאז':
* ליגת העל הבלגית, סגנות: 2005-2006

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:כדורגלנים רומנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל רומנים
קטגוריה:בוקרשט: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דינמו בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג ליסבון
קטגוריה:כדורגלני סטנדרד לייז'
קטגוריה:כדורגלני מיינץ 05
קטגוריה:כדורגלני קוואלה
קטגוריה:כדורגלני שאנדונג טאיישן
קטגוריה:כדורגלני הוברלה אוז'הורוד
קטגוריה:כדורגלני נבחרת רומניה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:ספורטאים זרים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים זרים בבלגיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים זרים ביוון
קטגוריה:ספורטאים זרים בסין
קטגוריה:ספורטאים זרים באוקראינה
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1981
ז'אן דיפרן

ז'אן דיפרן (בגרמנית: Jean Dufresne; 14 בפברואר 1829, ברלין – 15 באפריל 1893, ברלין) היה שחמטאי יהודי-גרמני.

== קריירה ==
דיפרן היה תלמידו של אדולף אנדרסן, והפסיד לו במשחק שנודע בכינוי "ירוק העד" בשנת 1852.

דיפרן היה סופר עם שם העט שהורכב מאותיות שמו בשינוי סדר E. S. Freund , אך לא הצליח במכירת ספריו הספרותיים. לספרי השחמט שכתב הייתה הצלחה, ואחד מהם Kleines Lehrbuch des Schachspiels (ספר הלימוד הקטן של השחמט, נודע בגרמניה בתור- "דיפרן הקטן") היה להצלחה גדולה והניב מהדורות רבות. דורות של שחמטאים למדו מספר זה שבשנת 2004 יצאה המהדורה ה-31 שלו ().
כמו כן כתב ספר פופולרי על פול מורפי.

דיפרן ניצח בתחרות ברלין בשנת 1853 וניצח בדו-קרב את קארל מאיה +7 -5 חבר הפליאדות של ברלין.

לדיפרן הייתה תוצאה חיובית בסיכום משחקיו עם דניאל הארוויץ.

קברו של דיפרן ממוקם בבית הקברות היהודי Berlin-Weißensee שבברלין.

== מספריו ==
* [http://books.google.com/books?id=vyICAAAAYAAJ&pg=PA2&dq=#PPP11,M1 ספרו], ספרי גוגל

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים גרמנים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1829
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1893
ארטמיה

ארטמיה (שם מדעי: Artemia) היא סוג סרטן ירוד וזעיר. מיני הארטמיה נפוצים בימות ואגמים מלוחים (ולא באוקיינוסים), וניתן למצוא ארטמיה גם בבריכות המלח בעתלית ובמפרץ אילת, אולם איסופה המסחרי מתאפשר במספר מועט של מקומות. המוכרים הם באזור סיביר, ימת המלח הגדולה שביוטה בארצות הברית ובסין. כמו כן ניתן למצוא אותם בלגונות הסולר, במדבר אטקמה בדרום אמריקה.

== מאפיינים ==
אורכה בעת בקיעתה הוא כ-0.25 מילימטר. בדומה למינים רבים אחרים של סרטנאים, בוקעת הארטמיה עם שלוש עיניים. עין אחת פשוטה במרכז הראש משמשת את פגית הארטמיה לזיהוי מקורות אור - הפגיות נוטות להתרחק ממקורות אור חזקים ולהתקרב למקורות אור קלושים. שתי עיניים מורכבות משני צדי הראש משמשות את הארטמיה הבוגרת לראייה ולהתמצאות.

אחד ממיני הארטמיה, Artemia salina, מסוגל לחיות בתנאי מליחות שונים מאוד ממי ים ואף לשרוד בתמיסת מלח בישול כמעט רוויה ובתמיסות מלחים אחרים כגון כסף חנקתי ואשלגן על מנגנתי. ביצים מופרות של סרטן זה מסוגלות לשהות במצב תרדמה (קריפטוביוזה) בתנאי יובש קיצוניים ולאחר שיוטבלו בתמיסה מי מלח יתפתחו ויבקעו תוך כיממה. לאור זאת משתמשים בו כאורגניזם מודל בניסויים בביולוגיה התפתחותית בחלל ובניסויי רעילות. זן של Artemia salina, שטופח לאורך חיים ממושך יותר ואורך בוגר גדול יותר, משווק בארצות הברית תחת הכינוי המסחרי "קופי ים".

ארטמיה משמשת מזון אידיאלי לדגיגים זעירים של דגי נוי מטילי ביצים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ויליאם אלפורד לייך
קטגוריה:זימרגלאים
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1819
נעלי סירקה

הלוגו של חברת סירקה
נעל של חברת סירקה
לוגו מעוצב מודפס על חולצה
נעלי סירקה, באנגלית C1rca, (הספרה 1 מחליפה את האות i), היא חברת נעליים לסקייטבורד ואביזרים נוספים. 

החברה החלה לפעול בשנת 1999 בארצות הברית, בסאן קלמנטה בקליפורניה. החברה הוקמה על ידי חברת ההפצה פור סטאר (Four Star Distribution) כדי להקל עליה בתחרות במכירת נעליים לגולשי סקיטבורד. חברת פור סטאר הייתה באותו זמן חברת סנובורד. גולש הסקיטבורד המפורסם צ'אד מוסקה (Chad Muska) עזב באותה עת את חברת הנעליים אי אס (e'S) והצטרף לסירקה להקמת המותג החדש.

ב-15 ביולי 2004, מכרה חברת פור סטאר את עסקי הסנובורד שלה לחברת הסנובורד בארטון ועסקיה החלו מתרכזים בנעליים לסקייטבורד בלבד. הסיסמה שאימצה החברה הייתה: "מחויבים לסקייטבורדינג". צ'אד מוסקה עזב את חברת סירקה בשנת 2005 לחברת הנעלה אחרת בשם סופרה. 

כמקובל בחברות המספקות ציוד לגולשי סקייטבורד, גם לחברת סירקה קבוצת הדגמה מקצועית של גולשי סקייטבורד הכוללת את אדריאן לופז, ג'ון אליהת פיטר רמונדטה, טוני טייב, סיירה פלרס, וינדזור ז'ימס, דניס דורנט, דוד רייס ודני סרזיני. על צוות הגולשים של החברה נמנו בעבר ז'אמי תומאס, קריס קול ומארק אפליארד. 
גם הסוכן של נעלי סירקה בישראל מקדם את המוצר באמצעות קבוצה של גולשי סקייטבורד, המבצעת מעת לעת הדגמות של גלישת סקייטבורד ברחבי הארץ.

חברת סירקה החלה להפיץ במאי 2006 סרט וידאו בשם "It's Time" שניתן ללא תוספת תשלום על ידי סוכניה המורשים לרוכשי הנעליים שלה וכן הופץ עם כתבי עת לסקייטבורד.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20080509120830/http://www.c1rca.com/C1RCA01/index.html סירקה ארצות הברית]
* [https://web.archive.org/web/20080411075020/http://c1rca.com/C1RCA01/indexCA.html סירקה קנדה]
* [http://www.tradecard.com/languages/EN/news/articles/supplyChainBrain_Feb2008.pdf על שרשרת ההספקה של פור סטאר] שמטרתה לתמוך בשווק נעלי סירקה

נעלי סירקה
נעלי סירקה
קטגוריה:חברות אופנה אמריקאיות
מחניים (כתב עת)

כתב העת מחניים היה במשך שנים רבות ביטאונה של הרבנות הצבאית הראשית. בביטאון תורני זה פורסמו מאמרים ומחקרים בתחומי היהדות וההיסטוריה היהודית.

== היסטוריה ==
כתב העת יצא בשנים תש"ט-תשל"ב כחוברת עבה שיצאה בתדירות משתנה של שתיים עד כעשר חוברות בשנה, סך הכל יצאו כ-130 חוברות בצורה זו, כשכל חוברת מוקדשת לנושא מיוחד. 18 החוברות הראשונות יצאו בשם "ילקוט הרבנות הצבאית".

במקביל הוציאה הרבנות שבועון בשנים ה'תשי"ג עד ה'תש"ך. בכל שנה יצאו קרוב לחמישים חוברות, כשבכרך האחרון, כרך ז' ה'תש"ך, יצאו רק שבע חוברות.

החל משנת ה'תשנ"ב החל מרכז ספיר לתרבות ולחינוך יהודי להוציא מחדש את מחניים במתכונת הדומה לזו של הירחון, כשכל חוברת מוקדשת לנושא מיוחד, בעריכת הרב מנחם הכהן, שותף פעיל לכתיבה בכתב העת בהוצאה הראשונה. עד ה'תשנ"ו יצאו ברצף 13 חוברות, ובשנת ה'תשס"ג ו-ה'תשס"ד יצאו שתי חוברות נוספות: חוברת 14 שהוקדשה למאגיה וחוברת 15 שכותרתה "בין יהודים לנוצרים - היבטים עכשוויים".

החל משנת תשס"ז מוציאה הרבנות הצבאית לאור ביטאון בשם דומה "מחניך", שמכיל בעיקר מאמרים תורניים של רבנים צבאיים. שלושת הגיליונות הראשונים נערכו על ידי הרב יהושע לביא. עד כה יצאו לאור תשעה גליונות.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.daat.ac.il/he-il/kitveyet/mahanayim כתב העת מחניים] - המאמרים מירחון הרבנות הצבאית (עד שנת תש"ל) ומפרסומי מרכז ספיר באתר דעת
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/?action=tab&tab=browse&pub=mahanayim חיפוש וקריאה מקוונת בדפי "מחניים"], באתר עיתונות יהודית היסטורית

קטגוריה:הרבנות הצבאית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת תורניים
קטגוריה:כתבי עת של צה"ל
מנחם מנדל הגר (קוסוב)

רבי מנחם מנדל הגר (ה'תקכ"ח 1768 – ה'תקפ"ו 1825) היה אבי שושלת חסידות קוסוב (שממנה יצאה חסידות ויז'ניץ) שאותה הנהיג כאדמו"ר בשנים 1825-1802. נודע גם בשם הספר שלו "אהבת שלום".

==תולדות חייו==

רבי מנחם מנדל הגר נולד בקולומיאה לחיה ורבי יעקב קופיל חסיד. למד אצל רבי משה יהודה לייב מסאסוב, רבי זאב וולף מצ'רני-אוסטראה, רבי משולם פייבוש מזברז' ורבי צבי הירש מנדבורנה.

רוב ימיו שקד על לימוד התורה ועסק במסחר רק כדי להתפרנס כדי הצורך ולא יותר. קיבל את משרת הרבנות בקוסוב ותוך זמן קצר היה למורה דרכם של אלפי חסידים.

רבי מנחם מנדל ואשתו שיינה רחל הם יוצריה של שושלת האדמור"ים ממשפחת הגר, מהם יצאו אדמור"י חסידות ויז'ניץ, סערט ויז'ניץ ועוד.

לאחר פטירת אשתו, מסר רבי משה יהודה לייב מסאסוב את שני ילדיו, בן ובת, לתלמידו רבי מנחם מנדל על מנת שידאג לגידולם ולחינוכם, ואכן נפטר כשלושה חודשים מאוחר יותר.

צדיקי דורו הפליגו בגדלותו, החוזה מלובלין אמר שהוא בבחינת "מלך", רבי שמחה בונים מפשיסחא אמר שרגליו בוערות ללכת אליו ורבי יחזקאל משינאווא אמר שהרגיש בקברו קדושה שהרגיש בארץ ישראל.

מתלמידיו היו רבי אליעזר זאב מבוטשעטש, רבי שמואל משינאווא, ורבי מנחם מנדל שטרן מסיגט.

נפטר בי"ז בחשוון תקפ"ו ונקבר בבית הקברות בקוסוב.

==צאצאיו==
*רבי חיים, מילא את מקומו בקוסוב.
*רבי דוד (תקנ"ז – כ"א באב תר"ח, 1848), נישא לפסיה לאה, בתו של רבי משה לייב מסאסוב, אשר הייתה בת ביתם, וכיהן כאדמו"ר בזבלטוב.
*שרה לאה אשת רבי יחיאל מיכל מזל בן רבי ישראל אברהם מצ'רני-אוסטראה ובשנית נישאה לר' גרשון אשכנזי מקולומיאה, רב בראזלא, טולמטש, הורודנקה וקולומיאה. חיבר את הספר "עבודת הגרשוני" על התורה.

==חיבוריו==
* 
* 

==לקריאה נוספת==
*נתן אליהו רוט, כתר שבמלכות, נזר המלוכה, בני ברק, תשנ"ו
*יצחק אלפסי, תפארת שבמלכות: בית קוסוב - וויז’ניץ, תל אביב, תשכ"א

==קישורים חיצוניים==
* בנימין בראון, [https://www.academia.edu/45523292/Individualism_truth_and_the_repudiation_of_magic_as_the_tsadiks_prerogative_Pshiskhe_like_Elements_in_the_Theology_of_Rabbi_Menahem_Mendel_of_Kosov_English_ 'Individualism, truth and the repudiation of magic as the tsadik's prerogative - Pshiskhe-like Elements in the Theology of Rabbi Menahem Mendel of Kosov']
* [https://zadikim.com/news/מחקר-ופענוח-מצבתו-של-בעל-אהבת-שלום-מקוס/ מחקר ופענוח מצבתו של בעל אהבת שלום מקוסוב], באתר "אהלי צדיקים"
* 
* 

קטגוריה:אדמו"רי קוסוב
קטגוריה:חסידות ויז'ניץ
קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:תנועת החסידות במזרח גליציה
קטגוריה:ילידי 1768
קטגוריה:נפטרים ב-1825
יוחנן מדמשק

יוחנן מדמשק (נולד ב-676 לערך – 4 בדצמבר 749; בסורית: ܝܘܚܢܢ ܕܪܡܣܘܩܝܐ - יוחנן דרמסוקיא, ערבית: يوحنا الدمشقي; יוחנא א-דמשקי; יוונית: Ιωάννης ο Δαμασκηνός, יואניס או דמסקינוס) היה נזיר וכומר סורי נוצרי הנחשב לקדוש נוצרי.

יוחנן נולד וגדל בדמשק ומת ככל הנראה במנזר מר סבא שבמדבר יהודה. הוא היה איש רחב אופקים, ובין תחומי העניין שלו ניתן למנות משפטים, פילוסופיה של הדת, פילוסופיה ומוזיקה. הוא כיהן כמנהלן ראשי של שליט דמשק (תחת שלטון בית אומיה) וכתב חיבורים בזכות האמונה הנוצרית. חלק מהמזמורים שכתב נמצאים עדיין בשימוש במנזרים אורתודוקסיים ברחבי העולם. יוחנן מדמשק נחשב לאחד מאבות הנצרות, לגדול התאולוגים בכנסייה היוונית-אורתודוקסית, ובכנסייה הקתולית הוא נחשב מאז 1883 לאחד ממורי הכנסייה. 
נהוג לראותו כמייסד מסורת הפולמוס האנטי–אסלאמי בנצרות.

במחלוקת האיקונוקלסטית נמנה יוחנן על האיקונופילים, שתמכו בציור דמות האלוהים. 

על אחד מעמודי מנזר המצלבה ציור של יוחנן מדמשק לצידו של המשורר הגאורגי שותא רוסתוולי, שייתכן וצויר על ידי זה האחרון.

במנזר מר סבא כתב את חיבורו "מקור הדעת". חיבור זה כולל שלושה חלקים הדנים בפילוסופיה, בכפירה ובאמונה דתית. בחלק המוקדש לכפירה, מופיע דיון באסלאם, שייתכן כי לא נכתב בידי יוחנן עצמו והוא גם אינו תופס מקום מרכזי, אולם הוא בעל חשיבותו רבה, משום שהוא הניח מעין מתווה ראשוני לוויכוח הנוצרי עם המוסלמים ולמתקפה על מוחמד עצמו. בחיבור זה מועלית לראשונה הטענה כי מוחמד שאב את כל תורתו מהתנ"ך ומהברית החדשה על פי עצתו של מורהו הנוצרי, הנזיר "אריאנוס" – רעיון שנעשה יסוד חשוב בפולמוס הנוצרי מאוחר יותר.

יוחס לו החיבור המפורסם "בן המלך והנזיר" (שתרגם לעברית ועיבד, כך שיהיה לו תוכן יהודי, אברהם הלוי בן שמואל אבן חסדאי), אך למעשה זה האחרון נכתב על ידי נזיר גיאורגי בן המאה ה-10 (בהתבססו כנראה על סיפורי בודהא). 

בתחום המוזיקה הכנסייתית הביזנטית, יוחנן מדמשק נחשב ליוצר ה"אוקטואכוס", הסדרת השירה הכנסייתית (ובפרט שירי תחיית של ישו) ב-8 מודוסים או טונים מוזיקליים הקרויים "אכוס" (מקבילה של הטונים במוזיקה המערבית ולמקאמות במוזיקה של המזרח התיכון) ששורשיהם במודוסים המוזיקליים הידועים בפרובינקיות של האימפריה הביזנטית: 4 הנקראים "אותנטיים" ו-4 הנקראים "פלאגאלים". החוקרים סבורים שהאוקטואיכוס היה קיים לפניו ושיוחנן הנהיג אותו רשמית על מנת להגן על המוזיקה הכנסייתית מפני שינויים והשפעות זרות.
כמלחין (מלודוס) הראשי של הנוצרים בירושלים, יוחנן מדמשק יחד עם נזירים "סבאים" (ממנזר מר סבא) אחרים (כגון קוסמס הקדוש ממיומה, תאודורוס הקדוש, תאופנס גראפטוס) הובילו את המסורת הירושלמית או "אגיופוליטית" שבישרה שלב חדש בהתפתחות המוזיקה הכנסייתית האורתודוקסית והביזנטית. הוא הלחין, בין השאר, סוגה חדשה של המנונים הקרויים קאנונים.
מיחסים לו תפקיד בהנהגת מערכת התווים הביזנטית האמצעית.

==לקריאה נוספת==
Ioannis Damasceni Opera, 1603
*Nicu Moldoveanu Istoria muzicii bisericeşti la români,curs, Facultatea de teologie ortodoxă, Universitatea din Bucureşti, 2007, (ברומנית) (ניקו מולדוביאנו - היסטוריה של המוזיקה הכנסייתית אצל הרומנים)

==קישורים חיצוניים== 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:מורי הכנסייה
קטגוריה:אבות הכנסייה
קטגוריה:נוצרים סורים
קטגוריה:מלחיני מוזיקה כנסייתית
קטגוריה:האימפריה הביזנטית: אישים
קטגוריה:נפטרים ב-749
משואה (איתות)

מדורת ל"ג בעומר
מַשּׂוּאַת אִיתוּת היא מדורה גדולה אשר מבעירים על ראש הר או נקודה הנראית למרחוק על מנת להעביר ידיעות או לאותת על סכנה. בעבר שימשו משואות איתות להעברת מסרים מהירה. כמו כן השתמשו במשואות לסימון מקומות מסוכנים לספינות בים, כעין מגדלור.

המסרים היו פשוטים, לרוב ניצחון בקרב או בקשת סיוע. כאשר הועברו ידיעות בלילה הייתה חשיבות לגודל הלהבה, כאשר הועברו ידיעות ביום החשיבות הייתה לכמות העשן, ולעיתים גם לצבעו, על מנת להעביר מסרים שונים. לפני המאה ה־20 הלילות היו חשוכים יותר, האוויר צלול יותר ופחות מבנים הסתירו את ההרים.

הדרך הנפוצה ביותר להעברת מסר באמצעות משואות איתות הייתה הכנת רשת אתרי הדלקה על ראשי הרים שיש ביניהם קו ראייה. בכל אתר עמד צופה, אשר צפה אל ראשי ההרים הנראים לעין ולצידו ערימת עצים מוכנה להדלקה. כאשר ראה הצופה משואה נדלקת על אחד מראשי ההרים, היה מדליק את משואתו וכך היה המסר עובר במהירות. ברשת טובה, עם צופים ומדליקים מיומנים, ניתן היה להעביר מסר תוך שעה למרחק של כמעט 800 קילומטרים.

== היסטוריה ==
במסופוטמיה הקדומה בתקופת הברונזה, הן יושבי הקבע בערים והן הנוודים האמורים השתמשו במשואות לאיתות והעברת מסרים.<ref></ref>

בין מכתבי לכיש נמצא מכתב המתאר את היעלמות משואות עזקה:

באנגליה הזהירו מפני התקדמות של הארמדה הספרדית באמצעות משואות שהודלקו על גבעה הנקראת עד היום Beacon Hill (גבעת המשואה).

==קידוש החודש==
השימוש במשואות מתועד ב. בתקופת בית שני השתמשו במשואות כדי לציין את קידוש החודש העברי, שנקבע על ידי הסנהדרין בירושלים, לכל חלקי הארץ ומחוצה לה (עד בבל).

המשואות הושאו רק כאשר החודש הקודם קודש להיות חודש חסר, אך אם החודש קודש להיות חודש מלא, לא היו משיאים משואות כלל.

במשנה שם משנה ב ' מסופר גם, שלאחר שאירע מקרה שהכותים הדליקו במזיד משואות בחודש מלא וגרמו להטעיה, הוחלט להפסיק את השאת המשואות ולעבור להודעה על ידי שליחים: וכפי שהעתיק הרמב"ם 

==בתרבות ובספרות==
שכונת גבעת משואה בירושלים נקראת בשם זה כיוון שהיא פסגה גבוהה עליה הושאו משואות איתות בתקופת בית שני.

זכר למשואות האיתות נותר בתרבות הישראלית בדמות טקס הדלקת המשואות, הנערך בערב יום העצמאות ובטקס הדלקת המשואות ביום השואה.

בפנטזיה שר הטבעות מוזכרות "משואות גונדור" ששימשו להעברת בקשות סיוע בקרב.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אש
קטגוריה:איתות
יצחק היינמן

יצחק הַיְינֶמַן (בגרמנית: Isaak Heinemann; י"ג בסיוון ה'תרל"ו, 5 ביוני 1876 – כ"ט בתמוז ה'תשי"ז, 28 ביולי 1957) היה פרופסור לספרות קלאסית, ספרות הלניסטית ופילולוגיה. חתן פרס ישראל למדעי היהדות.

==קורות חיים==
היינמן נולד בפרנקפורט שבגרמניה. בנעוריו היה תלמידו של הרב מרדכי מקס הורביץ, לצד לימודי חול. למד את לימודיו האקדמיים באוניברסיטאות שטרסבורג, גטינגן וברלין, ובה למד גם בבית המדרש החרדי לרבנים. בשנת 1897 הוסמך היינמן בפילולוגיה קלאסית.

בשנים 1900–1939 ערך היינמן את ה-Monatsschrift für Geschichte und Wissenschaft des Judentums (הירחון להיסטוריה היהודית ולמדעי היהדות). בנוסף, הוא הורה בבית המדרש לרבנים בברסלאו (1919–1938) ושימש פרופסור להיסטוריה הלניסטית ומדעים קלאסיים באוניברסיטת ברסלאו (משנת 1930). בשנת 1939 עלה לארץ ישראל ולימד בסמינר למורים דתיים בשכונת בית וגן.

היינמן נודע במחקריו ופרסומיו הנוגעים לפרשנות הספרות ההלניסטית, ספרות יוון וספרות ישראל העתיקה. בין מפעליו נודעו תרגומו לגרמנית של כתבי פילון האלכסנדרוני ותרגומן לעברית של אגרות הרש"ר הירש. כמו כן הוא נמנה בין עורכי האנציקלופדיה המקראית.

בשנת 1955 הוענק להיינמן פרס ישראל למדעי היהדות.

==מפרסומיו==

ספרים:
* טעמי המצוות בספרות ישראל, תש"ב.
* בחירת עם ישראל במקרא, תש"ה.
* דרכי האגדה (The Methods of the Aggadah), הוצאת ספרים על שם י"ל מאגנס והוצאת "מסדה", ירושלים, תש"י 1949 (מהדורות נוספות: תשי"ד; 1970; 1974).

מאמרים:
* "פירורים: הטליס; סוכה העשויה ככבשן", ספר היובל לפרופסור שמואל קרויס, 1936, עמ' 15–18.
* "ההאבקות על הגשמת האל ביון ובישראל", בתוך: עיון, כרך א', חוברת ב'-ג', 1946, עמ' 147–165.
* "המחלוקת על הלאומיות באגדה ובפילוסופיה של ימי הביניים", ספר דינבורג, 1949, עמ' 132–150.
* "על הוראת האגדה שבמקרא", ספר בירם, 1956, עמ' 261–263.

==ספר יובל==
<div style="direction: ltr;">
* Isaak Heinemann zum 60. Geburtstage (Hanna Emmrich, "Isaak Heinemmans Schriften", pp. 294-297), Breslau: Typ. Schatzky ,1936.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

מאמרים:
* [http://lib.cet.ac.il/Pages/item.asp?item=18512&author=3014 היהדות בעיני העולם העתיק], ציון - רבעון לחקר תולדות ישראל (ד)

קטגוריה:חוקרי ספרות ישראלים
קטגוריה:חוקרי ספרות עברית
קטגוריה:חוקרי מחשבת ישראל
קטגוריה:סגל בית המדרש לרבנים בברסלאו
קטגוריה:זוכי פרס ישראל למדעי היהדות
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ראשוני האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים גרמנים
קטגוריה:פילולוגים גרמנים
קטגוריה:בלשנים ולשונאים יהודים גרמנים
קטגוריה:חוקרי ספרות חז"ל
קטגוריה:חוקרי העת הקלאסית
קטגוריה:עורכי האנציקלופדיה המקראית
קטגוריה:פילולוגים יהודים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לשנת 1955
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1876
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
סדריק ברדון

סדריק ברדון (בצרפתית: Cédric Bardon; נולד ב-15 באוקטובר 1976 בליון) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי.

==קריירה==
ברדון החל את הקריירה בקבוצת אולימפיק ליון מעיר הולדתו בעונת 1992/1993. הוא נשאר במועדון הפאר עד לסוף עונת 1997/1998, כאשר הצליח להוכיח במועדון את יכולותיו. ברדון שיחק בסטאד רן בין עונות 1998/1999 ו-2000/2001, ומשם עבר לגנגאן עד לינואר 2004, אז חתם לזמן קצר בלה האבר.

ברדון המשיך את הקריירה שלו בבולגריה, כאשר חתם בלבסקי סופיה, עימה שיחק בגביע אופ"א בעונת 2005/2006, וכבש שער חשוב במשחק בו הפסידה לבסקי לאוסר 2-1. בשנתיים וחצי בהן שיחק בקבוצה, כבש ברדון 30 שערים בליגת העל הבולגרית.

ב-14 בינואר 2008 הגיע ברדון לישראל, וחתם בקבוצת בני יהודה תל אביב. בהופעת הבכורה שלו בישראל כבש צמד בניצחון 2-3 על מועדון ספורט אשדוד.

לאחר חצי עונה בבני יהודה עבר ברדון לקבוצה הקפריסאית אנורתוסיס פמגוסטה ששילמה עבורו 200 אלף דולר. באנורתסיס היה ברדון שותף להעפלה הראשונה אי פעם של קבוצה קפריסאית לשלב הבתים של ליגת האלופות. ביולי 2009 שב ברדון לשחק בלבסקי סופיה, אך לא הצליח לשחזר את ימיו הגדולים בקבוצה, וכעבור עונה אחת חתם בקבוצת סט. רפאל מהליגה השלישית בצרפת, במדיה פרש ממשחק פעיל בקיץ 2011.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:ליון: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני סטאד רן
קטגוריה:כדורגלני גנגאן
קטגוריה:כדורגלני לה האבר
קטגוריה:כדורגלני לבסקי סופיה
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אנורתוסיס פמגוסטה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בבולגריה
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בישראל
קטגוריה:ספורטאים צרפתים בקפריסין
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1976
זמיר מנומר

Luscinia luscinia
זָמִיר מְנֻמָּר (שם מדעי: Luscinia luscinia) הוא מין של ציפור שיר קטנה בסוג זמיר ממשפחת החטפיתיים (בעבר שויך למשפחת הקיכליים).

זהו מין נודד, שניזון מחרקים ומתרבה ביערות, חורשות וסבכי שיחים באירופה ובאסיה. התפוצה היא יותר צפונית מאשר של בן סוגו זמיר הירדן. הוא מקנן בשיחים צפופים נמוכים. חורף באפריקה. בישראל חולף בעונות הנדידה: באביב המאוחר (מאי-יוני) במספרים גדולים, ובסתיו - במספרים קטנים יותר. 

הזמיר המנומר זהה בגודלו לאדום-החזה. אורכו 12.5–15 ס"מ, אורך הזנב 5–7 ס"מ, מוטת כנפיו 20–23 ס"מ. מסתו 16–22 גרמים. עיניו שחורות וגדולות יחסית, הוא בצבע אפור-חום פשוט בחלקו העליון, ואפור עד לבן בחלקו התחתון. הגוונים האפורים יותר המעניקים מופע "מעונן" בחלק התחתון, וחוסר טלאי צידי הזנב האדומים הבולטים של הזמיר, הם המבדילים אותו במראה הנוצות יותר מכל. אין דו-צורתיות זוויגית.

שירת הזכר היא קולנית, עם מגון רחב של שריקות, סלסולים וקליקים. הוא חסר את שריקת הקרשנדו (הגברה הדרגתית של עוצמת הנגינה) הרמה של הזמיר.

אוכלוסייתו בעולם היא כ-100,000–830,000 זוגות מקננים ברחבי אירופה המזרחית.

==גלריה==
{| align=center
|<gallery widths="180px" heights="160px" perrow="2">
תמונה:Luscinia-luscinia-Eviathar.jpg| פרט בוגר של זמיר מנומר
תמונה:L-luscinia-single-Eviathar.JPG| זמיר מנומר על ידו של אדם
 </gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:ארץ ישראל: חטפיתיים
קטגוריה:חטפיתיים
אברדין (כדורגל)

אברדין (באנגלית: .Aberdeen F.C) היא קבוצת כדורגל סקוטית, המייצגת את עיר הנמל אברדין. קבוצת הכדורגל משחקת בליגת העל הסקוטית.

== היסטוריה ==
הקבוצה נוסדה בשנת 1903 ומשחקת מאז באצטדיון פיטודרי המכיל 22,199 מקומות ישיבה. תלבושת הבית של הקבוצה היא מדים אדומים לגמרי ותלבושת החוץ היא מדים לבנים לגמרי.

היא זכתה בארבע אליפויות הליגה הסקוטית בשנים 1955, 1980, 1984 וב-1985, בשבעה גביעים סקוטיים ב-1947, 1970, 1982, 1983, 1984, 1986 וב-1990 ובשישה גביעי הליגה הסקוטית ב-1956, 1977, 1986, 1990, 1996 וב-2014. כמו כן, הקבוצה נמצאת שנים רבות בצמרת הליגה הסקוטית, ומרבה להשתתף במסגרות האירופאיות השונות. בין הישגיה ניתן למנות את הזכייה בגביע המחזיקות של עונת 1982/83 ואת הזכייה בסופר קאפ האירופי של 1983, כשניצחה את אלופת אירופה המבורג הגרמנית. מאמן הקבוצה באותה העת היה אלכס פרגוסון, לימים מנג'ר מנצ'סטר יונייטד.

==תארים==
===סקוטלנד===
* ליגת העל הסקוטית:
**זכייה (4): 1954/1955, 1979/1980, 1983/1984, 1984/1985
**סגנות (17): 1910/1911, 1936/1937, 1955/1956, 1970/1971, 1971/1972, 1977/1978, 1980/1981, 1981/1982, 1988/1989, 1989/1990, 1990/1991, 1992/1993, 1993/1994, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018
* הגביע הסקוטי:
**זכייה (7): 1946/1947, 1969/1970, 1981/1982, 1982/1983, 1983/1984, 1985/1986, 1989/1990
**סגנות (9): 1936/1937, 1952/1953, 1953/1954, 1958/1959, 1966/1967, 1977/1978, 1992/1993, 1999/2000, 2016/2017
* גביע הליגה הסקוטית:
**זכייה (6): 1955/1956, 1976/1977, 1985/1986, 1989/1990, 1995/1996, 2013/2014
**סגנות (9): 1946/1947, 1978/1979, 1979/1980, 1987/1988, 1988/1989, 1992/1993, 1999/2000, 2016/17, 2018/2019

===אירופה===
* גביע אירופה למחזיקות גביע:
**זכייה (1): 1982/1983
* הסופר קאפ האירופי:
**זכייה (1): 1983

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קבוצות כדורגל סקוטיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1903
ארומנוס

סצנת [[סימפוזיון; גברים שוכבים פרקדן עם הארומנוס שלהם. פרסקו (ציור קיר) מ"קברו של הצוללן", שנת 475 לפנה"ס. מוזאון פאסטום, איטליה]]
במסורת היחסים הפדרסטיים של אתונה הקלאסית, היה האֵרוֹמֵנוֹס (ביוונית: ἐρώμενος, ברבים ἐρώμενοι, eromenoi) נער מתבגר אשר קיים מערכת יחסים עם גבר מבוגר, או כמו שהיה ידוע בכינויו – אראסטס (ἐραστής).

המונח עבור אותו תפקיד השתנה מפוליס אחת לאחרת. באתונה, הארומנוס היה ידוע גם כפאיידיקה; בספרטה השתמשו במילה אייטס (מאזין), מונח שנמצא בשימוש גם בתסלי; בכרתים נודעו הבנים בשם קליינוס (מהולל) והם נלחמו במערכה עם מאהביהם, כפרסטטנס (מישהו שעומד לצד אחר). 

הארומנוס האידיאלי – כמו גם האראסטס שלו – הוגדר כמי שציית לעקרונות האנקרטיה או "שליטה עצמית", אשר מציגים גישה של מתינות וריסון עצמי בכל התחומים. 

==תכונות התפקיד==

הצעירים נדרשו להפגין התנגדות מול הפצרותיהם של האראסטסים השונים, אשר חיפשו לרכוש את חיבתם, על מנת לבחון את רצינות כוונותיהם, ולבחור את הראוי ביותר. כתוצאה מכך, באטיקה, ארומנוסים היו נתונים לחיזור עיקש ומתמיד, כמו גם מושא לתגרות רחוב וויכוחים בקרב גברים צעירים שהתחרו על חיבתם. חלק מן הארומנוסים עברו להתגורר עם מאהביהם, ושהו איתם תקופת זמן מסוימת. 

היוונים זיהו והביעו הערכה לפרק הזמן בחייו של בחור עת הוא בשל לאהבה; המילה היוונית נהגה לתאר בחור כזה כ- hôraios, כלומר, "בלבלוב". ארומנוסים היו בדרך כלל זכרים בגילאים שתים עשרה עד שבע עשרה. למרות שהארומנוס זכה להערכה בשל יופיו, הוא זכה להערכה אף רבה יותר בשל תכונות של צניעות, חריצות ואומץ. ב"סימפוזיון" של אפלטון, הדמות אריסטופאנס אומרת כי הארומנוסים אשר "אוהבים גברים ונהנים עם גברים וחסותם של הגברים נפרשת עליהם" אינם חסרי בושה, כי אם "מיטב הבנים והבחורים, משום שהם הגבריים ביותר בטבע" (191ה–192א) (למרות שזו עשויה להיות דעה המוחזקת על ידי אתונאים אריסטוקרטיים מסוגם של אפלטון ואריסטופאנס, טבע הדיאלוגים האפלטוניים גורם לתהייה אם דעה זו הייתה אכן שייכת לאפלטון או לאריסטופאנס עצמם).

הארומנוס הצטייר באופן טיפוסי כמי שעובר אימונים פדגוגיים ובעוד הוא היה בצורה אופיינית מושא לחיבה ותשוקה, אין הוא היה בהכרח מעורב בפעילות מינית. כאשר מרכיב זה היה קיים ביחסים, ביטוי מיני מתואר באיקונוגרפיה כדבר, שהתבסס בעיקר על ליטופים וחיכוך איבר המין ללא חדירה. נראה כי מין אוראלי היה נפוץ פחות, אולם שכיח דיו על מנת להפוך נושא לקומדיה, ולביקורת, אשר הושתתה על הדעה כי הייתה זו פעילות מבישה, אשר סיכנה את הנערים בהפיכתם לנשיים אילו התרגלו לאהוב זאת. 

בהגיעו לגיל בגרות (בשנתו השמונה עשרה), היה הארומנוס גוזז את שערו והופך כשיר לקבל על עצמו את תפקיד האראסטס, לחזר ולזכות בארומנוס משלו. 

"ארומנוס" באופן מסורתי מתורגם לאנגלית כ"נאהב", הגם שאין זו התאמה מושלמת למושג.

== ראו גם ==
* הומוסקסואליות ביוון העתיקה
* זנות ביוון העתיקה

קטגוריה:יוון העתיקה: חברה וחיי יומיום
קטגוריה:להט"ב: היסטוריה

en:Pederasty in ancient Greece#Terminology
מכון אדלר

מכון אדלר בישראל הוא מרכז טיפולי המאוגד כעמותה ללא כוונת רווח שמטרתו להנחיל וליישם בחברה פילוסופיית חיים המבוססת על גישתו של אלפרד אדלר, פסיכולוגיה אינדיבידואלית, המשלבת רעיונות מתחום הפסיכולוגיה החברתית, ההומניסטית והמערכתית. המכון הוא אחד ממספר רב של מכוני אדלר בעולם והגדול שבהם ומנוהל על ידי יו"ר המכון ד"ר עו"ד עמוס גבריאלי מינואר 2021 ומנכ"לית המכון אירית צביאלי אפרת ממרץ 2022.

== היסטוריה ==
סמל המכון עד 2022
ניצניה של רשת המכונים העולמית החלו בקהילת אנשי מקצוע שהתעניינו בתורתו של אדלר בעירו וינה בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה, ולאחריה הוקמו מספר קהילות כאלו בשנות ה-20 של המאה ה-20 ובתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 בגרמניה, אנגליה, ארצות הברית ומדינות נוספות, בעקבות ביקורים והרצאות של אלפרד אדלר שעוררו עניין ויצרו קבוצות אנשי טיפול שעסקו בנושא. לאחר מותו של אדלר ב-1937 המשיכה בתו אלכסנדרה בפעילות זו. בתקופה זו ובמהלך מלחמת העולם השנייה עבר מרכז הפעילות העולמי מאירופה לארצות הברית. ב-1952 נוסד מוסד אדלר מחדש, בשם "האגודה העולמית לפסיכולוגיה אינדיבידואלית". מאז נוסדו מכוני טיפול והכשרה על שם אדלר בכל רחבי העולם המערבי.

מכון אדלר הוקם בישראל ב-1963, על ידי קבוצת פסיכולוגים, אנשי חינוך ועובדים סוציאליים ובראשם פרופ' רודולף דרייקורס, תלמידו של אדלר. המכון יסד בישראל את בית הספר להורים והיה הראשון בארץ בתחום הדרכת הורים והנחיית קבוצות. 

==פעילות המכון בישראל==
המכון עוסק במספר תחומים ופעילויות הממוקדים בקשרי קהילה ומשפחה:
* בית הספר להורים
* קבוצות זוגיות
* קבוצות לגיל המבוגר (סבאות מודרנית)
* עבודה עם אנשי חינוך
* איזון עבודה משפחה - לארגונים תומכי משפחה
* קליניקה לטיפול זוגי, פרטני ומשפחתי

במקביל מתקיימים במכון לימודי תעודה והכשרה מקצועית בתחום הנחיית קבוצות (הורים, זוגיות, הגיל השלישי), הדרכת הורים, טיפול משפחתי וזוגי, פסיכותרפיה פרטנית, אימון אישי, וייעוץ ארגוני אדלריאני.

המכון מקיים מאז שנת 2005 כנס שנתי בנושא הפסיכולוגיה האדלריאנית שמושך משתתפים מרחבי העולם.

המכון שוכן בכפר סבא (עד 2013 שכן בהרצליה), ויש לו שלוחות בחיפה, בירושלים ובראשון לציון.

== לקריאה נוספת ==
* רודולף דרייקורס, ויקי סולץ, ילדים: האתגר, הוצאת יבנה.

== ראו גם ==
* תוכנית הדרי"ם
* מודל אפר"ת

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.slideshare.net/adlerins/ מצגות וקטעי עיתונות על מכון אדלר]
* [http://gitampradler.blogspot.com/ בלוג על מכון אדלר]
* [https://web.archive.org/web/20181215002134/http://www.iaipwebsite.org/ אתר האגודה העולמית לפסיכולוגיה אינדיבידואלית]
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: ארגונים
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
קטגוריה:פסיכותרפיה
קטגוריה:הורות
קטגוריה:כפר סבא: חינוך
מלון דן תל אביב

מלון דן תל אביב הוא בית מלון של רשת מלונות דן הממוקם בתל אביב, ברחוב הירקון. המלון, בעל 325 חדרים, והוא אחד המלונות הוותיקים בעיר. במלון נוהגים להתארח על בסיס קבוע אישים חשובים.

==היסטוריה==
בשנות ה-30 הוקם ליד חוף הים פנסיון "קטה דן", שהיה בית המלון הראשון לחוף ימה של תל אביב, בתכנונה של לוטה כהן. במלון זה, אשר שימש גם כמפקדה של ההגנה, נהגו לקיים בין השאר ישיבות מטה של הארגון. מלון זה נודע גם כמקום מפגש של מנהיגי התקופה, וידוע בין השאר כמקום האחרון בו ישב חיים ארלוזורוב לפני הירצחו. ב-1947 רכשו האחים יקותיאל ושמואל פדרמן את המלון ובצמוד אליו החלו ב-1950 להקים את "מלון דן" אשר נחנך ב-1953.

המלון נבנה במספר שלבים, בשלב הראשון נבנו 130 חדרים, האגף המקביל לחוף הים היה בן שלוש קומות והושלם חלקית עם פתיחתו. ב-1959 הרסו את מבנה מלון "קטה דן" הסמוך, לטובת אגף חדש למלון דן כך שיכיל 335 חדרים בסך הכל. תחילה הורחב האגף הפונה המקביל לרחוב הירקון וב-1962 קיבל המלון אישור להרחיב האגף המקביל לחוף הים, כך שלאחר שנבנו לו שתי תוספות מכל צד הוא הפך לבעל חזית רחבה הפונה לים.

בשנת 1989 החלה הקמתו של "מגדל המלך דוד" בצמוד למלון דן מדרום. מלון דירות בן 23 קומות, המתנשא לגובה 95 מטר מעל פני הים שבתחתיתו נבנה מרכז בריאות הכולל בריכה חיצונית ובריכה פנימית. במגדל 60 דירות ודייריו מקבלים שירותים ממלון דן.
ביולי 2019 מונתה לראשונה אישה למנכ"לית המלון, רמה אורם נכנסה לתפקיד לאחר שניהלה מלון אחר של הרשת בירושלים.

==מבנה==
המלון שוכן ברחוב הירקון 99, פינת רחוב פרישמן. תכנן אותו האדריכל היינץ פנחל, שהמשיך מאוחר יותר בתכנון פרויקטים נוספים של רשת מלונות דן. המבנה בנוי משלושה אגפים בצורת האות "H": אגף המקביל לחוף הים, אגף המקביל לרחוב הירקון ואגף מרכזי המחבר ביניהם. הפרשי הגבהים בין מפלס הרחוב ומפלס הטיילת ניכרים בתכנון המבנה. המבנה כולל מספר מפלסים פנימיים ומעברים בין האולמות המצויים בו. אחד האלמנטים הנחשבים למעניינים בתכנון המלון הוא המדרגות היורדות מהכניסה הראשית למלון לכיוון האולם התחתון המשקיף אל הים, שאותו ניתן לראות "ממוסגר" בחלון פנורמי. חלק זה של האולם הכולל מרפסת המשקיפה אל הים הוא אלמנט יוצא דופן בחזית המלון המערבית.

ב-1986 הושלם שיפוץ של המלון, ובמסגרתו עיטר האמן יעקב אגם את החזית המערבית שחופתה בפסיפס צבעוני, בצבעי הקשת, היוצר מראה שונה מכל זווית הסתכלות. ביום חנוכת החזית חדשה, חנכה הרשת מלון נוסף ברשת ושני בתל אביב: דן פנורמה תל אביב. המלון עבר שיפוץ יסודי בשנת 2000 כולל כל חדרי המלון והחזית המערבית, שהפסיפס הצבעוני שלה חודש, יחד עם יתר חלקי חיפוי המעטפת החיצונית של המלון.

חשיבותו האדריכלית של מבנה המלון בתולדות תל אביב היא בהיותו המלון הראשון בחוף הים אשר הגדיר מחדש את קו החוף כרצועה תיירותית. אחריו הוקמו גם מלון שרתון הישן, מלון הילטון תל אביב ואחרים אשר הפכו את רצועת החוף על פניה. בניגוד לשאר בתי המלון הקיימים כיום הבנויים כמגדלים, המלון בנוי לרוחב ולא לגובה, וגובהו 7 קומות.

<br />
<gallery>
Dan Hotel Tel Aviv - HPIM5095.jpg|הכניסה למלון
מלון דן תל אביב מאוויר.jpg|מלון דן מהאוויר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
==הערות שוליים==

דן תל אביב
קטגוריה:רחוב הירקון
קטגוריה:רחוב פרישמן
דן תל אביב
מומה פדוריי

מומה פדוריי (ברומנית: Muma Pădurii; באופן מילולי: "אם היער") היא דמות מהמיתולוגיה הרומנית, אשתו של פדורויול ואמה של פאטה פדוריי.

על פי האגדה, מומה פדוריי, שהייתה אמורה, בין היתר, להגן על אנשים הנכנסים ליער, הפכה לרצחנית יותר ויותר והאלה בנדיס (Bendis) קיללה לה אותה שתהיה רעיתו של הגבר הבא שתהרוג. מומה פדוריי לא התייחסה לכך והרגה גבר נוסף ואז האלה השיבה את הגבר לחיים ואילצה את מומה פדוריי להתחתן איתו. הגבר, פדורויול, קיבל את התפקיד שמומה פדוריי זנחה והוא אמור להגן על אנשים שטעו בדרכם ביער או נמשכו אליו על ידי רוחות רעות. לזוג, ששונאים האחד את השני, יש בת, פאטה פדוריי.

מומה פדוריי מוצגת באגדות כאויבת של הגיבורים החיוביים כדוגמת פט פרומוס ולעיתים כאם של באלאורים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.geticagame.com/index.php?loreart=paduroiul&lang=ro Getica - Daci - Creaturi - Păduroiul] 

קטגוריה:מיתולוגיה רומנית
אקצרה

אקצרה היא שיטת תיאור של אשליית מרחב בציור או בתבליט באמצעות דמויות ועצמים המוצבים בזווית למישור התמונה היוצרת אשליה שהם נסוגים במרחב. הדמות או החפץ "מוקצר" על דרך האשליה באופן שייראה כמצוי במישור ה"חותך" את מישור התמונה. אשליה זו נוצרת באמצעות הגדלת ממדיהם של החלקים הסמוכים לקדמת התמונה והקטנת ממדי החלקים הרחוקים ממנה, ובאמצעים פרספקטיביים נוספים.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציור