OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בדיקת שיער

מראה שערה אנושית מבעד ל[[מיקרוסקופ אלקטרונים]]
בדיקת שיער היא אנליזה כימית של דגימת שיער. בטוקסיקולוגיה מקובל להשתמש בבדיקת שיער בתחום הרפואה המשפטית וכן בתחום הרפואה האלטרנטיבית. לבדיקת דגימת שערות ישנם יתרונות רבים בשיטת המיפוי של חומרים רעילים המזיקים לבריאות לאחר חשיפה לאוויר, חול, סחופת, אדמה, מים, אוכל, ורעלנים מהסביבה.

יתרונותיה של בדיקת השיער הם שהיא לא פולשנית, בעלת עלות נמוכה ומאפשרת לבדוק מספר רב של רעלנים פוטנציאלים ואלמנטים ביולוגים חיוניים. בדיקת שיער יכולה במקרים מסוימים לגלות יותר מידע מאשר בדיקת שתן או דם.

== השימוש ברפואה משפטית ==

אפשר למצוא את בדיקת השיער בתחום הרפואה המשפטית, כאשר בעזרתה ניתן לפענח פשעים לפי מספר מאפיינים שונים בשערות ולמצוא להן מכנה משותף.
לדוגמה, דגימת שיער הנלקחת מחשוד בהשוואה לשיער הנמצא בזירת הפשע.
בדיקת שיער גם משמשת לזיהוי של סמים רפואיים ואחרים כגון: קוקאין, הרואין, סמים בנזודיאזפינים (סמים בעלי השפעה מרגיעה), אמפטמינים.
בהקשר לכך ניתן לדעת אם אדם היה תחת השפעת סמים סוגסטיים או לקבוע האם עד בבית משפט היה תחת השפעת סמים כאשר מסר את עדותו.
בדיקת שיער שכיחה מאוד בקרב שיטות ניתוח חומרים אשר השימוש בהם מנוצל לרעה, במיוחד בהליכים משפטיים או בכל סיטואציה בה אדם בחר לא לספר את כל היסטוריית השימוש שלו בחומר מסוים.

== בדיקת אלכוהול בשיער ==
בדיקת שיער ראש נעשית יותר כבדיקה ראשונית לדעת האם האדם הנבדק ספג רעלים הקשורים בבעיה התנהגותית.
בשנים האחרונות בדיקת האלכוהול בשיער נעשית על מנת לגלות שימוש באלכוהול בבריטניה.
כאשר השיער גדל הוא סופח אליו חומצות שומניות הנקראות אתיל אסטר (סוג של תרכובת אורגנית) ואתיל גלוקורוניד (סוג של גלוקוסיד), כאשר הסממנים האלו נשארים לזמן בלתי מוגבל.
הסממנים נוצרים אך ורק כאשר יש אלכוהול במחזור הדם, לכן יותר סממנים משמעם צריכת אלכוהול גבוהה יותר.

== השימוש בגילוי של פגיעה ארוכת טווח בגוף ==
נראה שיש תוקף אמיתי לשימוש בבדיקות השיער במדידת אורך החיים על ידי מיפוי עומס לטווח הרחוק של מתכות כבדות, אם לא מדידה של אלמנטים יסודיים כלליים. 

מספר מחקרים בוצעו בנושא:

* ניתוח שיערו של לודוויג ואן בטהובן אשר נערך בשיתוף משרד הבריאות והמרכז לפיקוח ומניעת מחלות בארצות הברית.
* ב-1999 נערך מחקר על שיערה של אישה הרה, המחקר בא לבדוק האם אפשר לשפר ולאזן את תזונת האישה למען בריאותו של התינוק על ידי בדיקת רמות הסידן, ברזל ואבץ אשר נמצאים במחזור הדם בהוספה של תוספי מזון לתזונה היומית.
* מחקר נוסף שנערך באוסטרליה, בחן את האפשרות של אבחון מחלת הסרטן בעזרת בדיקת שיער. בדיקת השיער נעשתה בעזרת מכשיר ספקטרומטר מיוחד ובעזרתן של 1400 נבדקות החולות בסרטן השד. מחקרים נוספים בוצעו בתחום זה. 
* בתחום הרפואה האלטרנטיבית יש הטוענים שבבדיקת שיער ניתן לגלות אוטיזם ואף לרפא את המחלה, מכיוון שלאנשים החולים באוטיזם יש תכולת מינרלים בלתי רגילה בשיערם.

== קישורים חיצוניים ==
*
*[https://web.archive.org/web/20061009144556/http://www.criminology.fsu.edu/journal/mcbay2.html כתבה:ביבליוגרפיה של בדיקת שיער לסמים] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיער
קטגוריה:סמים
קטגוריה:בדיקות רפואיות
קטגוריה:רפואה משפטית
חוסה אנטוניו סאלדואה

חוסה אנטוניו סאלדואה אורדנווייה (בספרדית: José Antonio Zaldúa Urdanavia; 15 בדצמבר 1941 - 30 ביוני 2018) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת החלוץ, ונודע על תקופתו בברצלונה.

==קריירה==
סאלדואה נולד באליסונדו שבנווארה, ספרד. הוא החל את הקריירה שלו בריאל ואיאדוליד, שם שיחק בין 1959 לבין 1961. בעונת 1960/61 הבקיע 11 שערים ב-28 משחקים, אך קבוצתו ירדה לליגה השנייה. בתום העונה הצטרף סאלדואה לברצלונה.

סאלדואה היה החלוץ המרכזי של ברצלונה במשך כעשר שנים, בין 1961 לבין 1971. בעונתו הראשונה התקשה להסתגל לקבוצה, והבקיע שער בודד ב-11 משחקים. בעונה הבאה השתלב סאלדואה בהרכב והיה מוביל שערי הקבוצה עם 10 כיבושים ב-13 משחקים בלבד. בעונה זו עזר לברצלונה לזכות בגביע הגנרל. במשחק הגמר, שנערך בקאמפ נואו, הבקיע סאלדואה את אחד משלושת שערי קבוצתו, שניצחה 3-1 את ריאל סרגוסה. בעונת 1963/63 הבקיע סאלדואה שלושער לרשתה של סביליה, במשחק ב-3 בנובמבר 1963 בו ברצלונה ניצחה 6-0. ב-30 במרץ 1964 הבקיע סאלדואה שער בקלאסיקו מול ריאל מדריד, אולם בתום המשחק ניצחה ריאל מדריד 2-1.

בעונת 1964/65 הושאל מברצלונה לאוסאסונה, ששיחקה אז בליגה השנייה. לאחר שחזר שימש סאלדואה קפטן ברצלונה. במהדורה הראשונה של גביע גאמפר הבקיע סאלדואה שער והרים את הגביע לאחר זכיית הקבוצה בטורניר. במשחק הגמר של גביע הגנרל ב-1968 שנערך באצטדיון סנטיאגו ברנבאו אל מול הדיקטטור הפשיסטי פרנסיסקו פרנקו פגשה ברצלונה את ריאל מדריד שנתמכה על ידי פרנקו. ברצלונה ניצחה במפתיע 1-0, וסאלדואה, כקפטן, קיבל את הגביע מפרנקו המבויש. עונה זו הייתה המוצלחת ביותר של סאלדואה במועדון מבחינת הבקעת שערים - 12 ב-24 משחקים. בעונה זו היה מוביל מבקיעי הקבוצה. בעונה הבאה הגיע סאלדואה עם ברצלונה לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע. במשחק אמנם הבקיע שער אחד, אך שתי בעיטות נוספות שלו ממצבים טובים לא מצאו את הרשת, וקבוצתו הפסידה 3-2 לסלובן ברטיסלאבה. בסך הכול הבקיע סאלדואה 61 שערי ליגה ב-145 הופעות במדי ברצלונה.

בעונת 1970/71 לא השתתף סאלדואה באף משחק במדי הקבוצה. לאחר סיום העונה עבר לקבוצה קטנה בסבדל שבקטלוניה. בסיום עונתו הראשונה, בה הבקיע 6 שערים, ירדה הקבוצה לליגת המשנה בספרד. סאלדואה שיחק בה שלוש שנים נוספות, עד פרישתו ממשחק ב-1975. 

סאלדואה היה בנוסף חבר בנבחרת ספרד, במדיה הופיע שלוש פעמים: ב-10 בדצמבר 1961 ערך סאלדואה את הופעת בכורתו, במשחק עם שהסתיים בתוצאה 1-1. משחקו השני היה ב-30 באוקטובר 1963 מול , והמשחק השליש והאחרון היה בהפסד 2-1 ל ב-1 בדצמבר 1963.

את משחק הבכורה שלו ערך בדצמבר 1961 במשחק מול נבחרת צרפת, ומשחקו האחרון היה מול נבחרת בלגיה במדריד.

מ-2004 היה סאלדואה סגן נשיא "אגודת ותיקי ברצלונה" (Agrupació Barça Veterans; בקיצור ABV).

==תארים==
===ברצלונה===
* גביע ערי הירידים (1): 1965/66
* הגביע הספרדי (3): 1962/63, 1967/68, 1970/71

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חלוצי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ריאל ואיאדוליד
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני אוססונה
קטגוריה:כדורגלני סבאדל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1941
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2018
נושא (מוזיקה)

במוזיקה, נושא או תֶּמָה הוא המלודיה הראשונית או היסודית ביצירה מוזיקלית. על פי ה-Encyclopédie Fasquelle (מישל 1958-61), "כל יסוד, מוטיב, או קטע מוזיקלי שנובעת ממנו וריאציה כזו או אחרת נעשה בכך לנושא".

==הסבר==
לאחר הצגת הנושא הראשי, עשויה להופיע מלודיה שנייה, המכונה לעיתים נושא נגדי או נושא משני.

בפוגה בשלושה קולות, הנושא הראשי מוצג שלוש פעמים בשלושה קולות שונים - סופרן, אלט ובס - או בווריאציה כזאת או אחרת של סדר זה.
בפוגה בארבעה קולות, הנושא הראשי מוצג ארבע פעמים.

מוטיב היא תבנית מלודית קצרה החוזרת שוב ושוב ועשויה לשמש לבניית נושא.

לייטמוטיב הוא מוטיב או נושא המתקשר עם אדם, מקום או רעיון. 

לשינויים ותהליכים נושאיים יש במקרים רבים חשיבות מבנית ותאורטיקאים כמו רודולף רטי יצרו אנליזה על סמך פרספקטיבה תמאטית טהורה.
פרד לרדאל מתאר יחסים תמאטיים כ"אסוציאטיביים" ומכאן מחוץ להיקף האנליזה שלו, הקוגניטיבית ביסודה.

==מוזיקה ללא נושאים==
מוזיקה ללא נושאים, או ללא נושאים בני-זיהוי, חוזרים ומתפתחים, נקראת אתמאטית. דוגמאות למוזיקה כזאת כוללות את היצירות שקדמו לשיטת שנים-עשר הטונים או היצירות האטונליות המוקדמות של ארנולד שנברג, אנטון וברן ואלבן ברג. כדברי שנברג: "בשכרון התלהבותי משחרור המוזיקה מכבלי הטונאליות, חשבתי שאמצא עוד חירות ביטוי. למעשה... האמנתי, שעכשיו תוכל המוזיקה לוותר על מאפיינים מוטיביים ואף על פי כן להישאר לכידה ומובנת."

מוזיקה המבוססת על נושא אחד היא מונותמאטית ואילו מוזיקה המבוססת על נושאים אחדים היא פוליתמאטית. לדוגמה, רוב הפוגות הן מונותמאטיות ורוב היצירות הכתובות בצורת סונאטה הן פוליתמאטיות.(רנדל 2002, עמ' 429).

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Michel, François (ed). (1958–61). Encyclopédie de la musique, 3 vols. Paris: Fasquelle. (Cited in Nattiez 1990.)
*Nattiez, Jean-Jacques (1990). Music and Discourse: Toward a Semiology of Music (Musicologie générale et sémiologue, 1987). Translated by Carolyn Abbate (1990). .
*Randel, Don Michael (ed.) (1999). The Harvard Concise Dictionary of Music and Musicians. Cambridge, Mass.: Belknap Press. .
*Schoenberg, Arnold (1975). "My Evolution", in Style and Idea: Selected Writings of Arnold Schoenberg,, edited by Leonard Stein, translated by Leo Black, 88. London: Faber. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקה
קטגוריה:צורות מוזיקליות
אצטדיוני הטניס בווימבלדון

המגרש המרכזי

אצטדיוני מועדון הטניס "כל אנגליה" הם מגרשי טניס בעלי משטח דשא הנמצאים ברובע וימבלדון שבלונדון. במגרשים אלה מתקיימת מדי שנה אליפות וימבלדון, אחת מארבע תחרויות הגראנד סלאם. משחקי הטניס של אולימפיאדת לונדון (2012) התקיימו באצטדיונים אלה. בשנת 1877 התקיימה התחרות הראשונה.

המגרש הראשי מכונה "המגרש המרכזי" ("Centre Court"). בו משוחקים המשחקים המרכזיים של התחרות ובראשם משחקי הגמר. בשל מזג האוויר ההפכפך השורר בבריטניה נבנה בשנת 2009 גג שנסגר בשעת גשם. המגרש המרכזי מכיל כ-14,000 מקומות, וכמעט כל הכרטיסים נמכרים חודשים רבים לפני הטורניר. בצד הדרומי של המגרש נמצא התא המלכותי, בו יושבים בני משפחת המלוכה ואח"מים נוספים.

בשנת 2009, עם בנייתו של הגג החדש על המגרש המרכזי, הותקנה בנוסף תאורה מלאכותית במגרש המרכזי על מנת לאפשר למשחקים להתארך אל תוך הלילה.

המגרש השני בחשיבותו ובגודלו מכיל כ-11,000 מקומות ונקרא "מגרש מספר 1". המגרש הנוכחי נבנה ב-1997 והחליף את המגרש הישן.

"מגרש מספר 2", השלישי בחשיבותו, מכיל 3,000 מקומות. הוא זכה לכינוי "בית הקברות למדורגים", מכיוון שהתרחשו בו הפתעות רבות בהם מדורגים גבוהים הפסידו לשחקנים חלשים יותר.

משחקי הטניס באולימפיאדה נערכו ב-12 מגרשים, ביניהם המגרש המרכזי, מגרש מספר 1 ומגרש מספר 2.

חובבי טניס שלא זכו לקנות כרטיסים למגרשים הראשיים נוהגים להתרכז על גבעת הדשא מצפון למגרש המרכזי, שם מוצב מסך ענק עליו משודרים המשחקים במגרשים הראשיים. הגבעה הזו זכתה לכינוי "גבעת הנמן" (Henman Hill) על שמו של הטניסאי הבריטי טים הנמן. בשנים האחרונות הוסב שמה ל"תלולית מארי" (Murray Mound) על שמו של אנדי מארי, הטניסאי הבריטי הבכיר כיום.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.wimbledon.org/ אתר האינטרנט של טורניר וימבלדון]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
ווימבלדון
קטגוריה:מרטון
קטגוריה:לונדון: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אליפות וימבלדון
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: טניס
קלאוס אבנר

קלאוס אֶבְּנֶר (בגרמנית: Klaus Ebner; נולד ב-8 באוגוסט 1964 בווינה, אוסטריה) הוא סופר ומתרגם אוסטרי. עוסק בכתיבת מסות, פרוזה וחיבורים בגרמנית, וכן שירה בגרמנית וקטלאנית.

== ביוגרפיה ==
אבנר למד שפות רומאניות, בלשנות גרמנית ותרגום באוניברסיטת וינה ב-1982. בתקופה זו עבד במגזין ספרותי בווינה. בשנות ה-90 כתב בעיקר מאמרים וספרים בנושא תוכנה ורשתות מחשבים. ב-2001 למד בווינה כלכלה אירופאית, ובמקביל פרסם בגרמניה חיבור אודות האיסלמיזם באירופה, וסיפורים העוסקים בציוויליזציה המוסלמית. ב-2007 נסע לאנדורה במסגרת מלגת ספרות שקיבל מממשלת אוסטריה, וכתב מאמר אודות מדינה זו. בשנה זו פרסם אוסף ראשון של סיפורים קצרים, "Lose (Destinies)", עליו זכה בפרס ספרות אוסטרי לסופרים חדשים.

== פרסים בהם זכה ==
<div style="direction: ltr;">
* 2008 פרס לספרות מטעם ממשלת אוסטריה
* 2007 פרס "Wiener Werkstattpreis" לסופרים חדשים ומבטיחים (וינה)
* 2007 Premio Internazionale di Poesia Nosside, menzione (רג'ו די קלבריה)
* 2005 "Feldkircher Lyrikpreis"
* 2004 La Catalana de Lletres, menció (ברצלונה)
* 1988 פרס נוער לספרות
</div>

== מיצירותיו ==
===ספריו===
<div style="direction: ltr;">
* Vermells, שירה, SetzeVents Editorial, Urús 2009, 
* Hominide, המזרח תיכון, FZA Verlag, Wien 2008, 
* Auf der Kippe, סיפורת, Arovell Verlag, Gosau 2008, 
* Lose, סיפורים, Edition Nove, Neckenmarkt 2007, 
</div>

=== פרסומים בקטאלנית ===
<div style="direction: ltr;">
* El perquè de tot plegat, שירה, La Catalana de Lletres 2004, Cossetània Edicions, Barcelona 2005, 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.gav.at/member.html?menu=3&sel=2&mid=694&sub=/ קלאוס אבנר] באתר אגודת הסופרים GAV

קטגוריה:סופרים אוסטרים
קטגוריה:סופרים קטלאנים
קטגוריה:מתרגמים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1964
פרן אוליביה

פרנאנדו (פרן) אוליביה אי פונס (בקטלאנית: Fernando (Ferran) Olivella i Pons; 22 ביוני 1936 – 14 במאי 2023) היה כדורגלן ספרדי ששיחק במשך כל הקריירה בברצלונה כמגן וכבלם. אוליביה היה חבר בסגל הקבוצה הבוגרת במשך 13 עונות, בין 1956 לבין 1969, וכן ערך 18 הופעות במדי נבחרת ספרד.

== קריירה ==
=== קריירה קבוצתית ===
אוליביה נולד בברצלונה שבספרד. הצטרף בנעוריו למחלקת הנוער של ברצלונה. ב-1954 החל לשחק בקבוצת המשנה של המועדון, אספנייה אינדוסטריאל. לאחר שתי עונות בקבוצת המשנה, עלה אוליביה לקבוצה הבוגרת. אוליביה השתלב היטב בקבוצה בעונתו הראשונה, בה הופיע ב-17 משחקי ליגה. תחילה אוליביה שיחק בעמדת המגן, אך עם הזמן עבר לתפקיד הבלם. בעונתו השנייה בברצלונה, עונת 1956/57, היה אוליביה שותף לזכייתה בגביע הגנרל, כשחקן קבוע בהרכבה.

תחת הדרכתו של הלניו הררה זכה פעמיים באליפות ספרד, בעונות 1958/59 ו-1959/60, בגביע הגנרל פעם נוספת ב-1958/59 ובגביע ערי הירידים פעמיים, ב-1958 וב-1960. במהלך עונת 1959/60, ב-14 בפברואר 1960, הבקיע אוליביה את שערו היחיד במדי ברצלונה, במשחק בו הביסה ברצלונה את לאס פאלמס 8-0. השנים הבאות היו קשות עבור אוליביה, שמיעט לשחק ושותף ב-19 משחקי ליגה בלבד בשלוש העונות הבאות. בתקופה זו זכתה ברצלונה בגביע הגנרל ב-1963, אך לאוליביה היה חלק מועט בזכייה זו והוא לא שותף במשחק הגמר מול ריאל סרגוסה. בהמשך, השתפר מצבו של אוליביה, ולאחר פרישתו של ז'ואן סגרה בסוף עונת 1963/64, התמנה אוליביה לקפטן הקבוצה. כקפטן הקבוצה זכה עם הקבוצה בגביע ערי הירידים בפעם השלישית בקריירה שלו, ב-1966. לאחר מכן, דעך מעמדו בקבוצה והוא מיעט לשחק. בעונת 1967/68 זכתה ברצלונה בגביע הגנרל, אך גם בזכייה זו חלקו היה קטן, ואת הגביע הניף הקפטן באותו משחק, חוסה אנטוניו סאלדואה. בעונת 1968/69 השתתף עם ברצלונה בגמר גביע מחזיקות הגביע, בו הפסידה ברצלונה 3-2 לסלובן ברטיסלאבה. בסוף העונה פרש סופית ממשחק, בגיל 32.

בסך הכול שותף אוליביה ב-500 משחקים רשמיים ולא רשמיים בשורות ברצלונה, ובכך היה אחד השחקנים עם מספר ההופעות הגדול ביותר בשורותיה.

=== קריירת נבחרות ===
אוליביה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד ב-31 במרץ 1957, בניצחון נבחרתו 5–0 על . מאז הופיע ב-17 משחקים נוספים בנבחרת, ואף שימש קפטן הנבחרת שזכתה ביורו 1964. את הופעתו האחרונה בנבחרת ערך ב-8 בדצמבר 1965 במשחק מול . הוא נמנה בסגל הנבחרת במונדיאל 1966 שנערך באנגליה, על אף שלא שותף באף משחק.

=== לאחר הפרישה ===
אוליביה היה חבר בהנהלת מועדון הכדורגל ברצלונה בין 1989 לבין 1993, בעת נשיאותו של ז'וזפ ליואיס נונייז.

נפטר ב-14 במאי 2023.

== תארים ==
=== ברצלונה ===
* גביע ערי הירידים (3): 1958, 1960, 1966
* הליגה הספרדית (2): 1958/59, 1959/60
* הגביע הספרדי (4): 1956/57, 1958/59, 1962/63, 1967/68

=== ספרד ===
* יורו 1964

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.fcbarcelona.com/club/history/card/ferran-olivella פרן אוליביה] באתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה 

קטגוריה:מגני כדורגל קטלאנים
קטגוריה:כדורגלנים קטלאנים
קטגוריה:בלמי כדורגל קטלאנים
קטגוריה:מגני כדורגל ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה אתלטיק
קטגוריה:ברצלונה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ספרד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1966
קטגוריה:כדורגלני יורו 1964
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-2023
The Verve

The Verve היא להקת רוק בריטית, שנוסדה בעיר ויגן שבמחוז מנצ'סטר שבאנגליה, בשנת 1990.

==היסטוריה==
הלהקה נוסדה בוינסטנלי סיקס פורם קולג', על ידי סולן הלהקה ריצ'רד אשקרופט, הגיטריסט ניק מקייב, הבסיסט סיימון ג'ונס והמתופף פטר סולסברי. סיימון טונג הצטרף ללהקה בשלב מאוחר יותר.

בתחילת דרכה, הלהקה הושפעה רבות מזרם הרוק הפסיכדלי, זרמי הספייס-רוק והשוגייז. הלהקה הוציאה מספר תקליטי שדרים באמצע שנת 1990, וכן שני תקליטים אשר זכו לביקורות אוהדות ביותר. הלהקה התמודדה בהמשך הדרך עם שינוי שמה ותחלופת אנשי הצוות, פרידות, בעיות בריאות של חלק מחבריה, שימוש בסמים ואף מספר תביעות משפטיות, וכן התפרקה לתקופה קצרה לאחר אלבומם השני. ההצלחה המסחרית של הלהקה הגיעה ב-1997 עם צאת אלבומה השלישי Urban Hymns והסינגל הראשון מאלבום זה, "Bitter Sweet Symphony", אשר הפך ללהיט עולמי. מתוך האלבום יצאו גם הסינגלים "The Drugs Don't Work" (אשר היה לשירם הראשון שהגיע למקום הראשון במצעדים בבריטניה), "Lucky Man" ו-"Sonnet".

הלהקה התפרקה בפעם השנייה באפריל 1999, עקב מחלוקות פנימיות שהובילו לעזיבתו של מקייב. ההרכב המקורי של הלהקה התאחד כעבור כ-8 שנים, ביוני 2007, ויצא למסע הופעות לקראת סוף אותה שנה. באוגוסט 2008 הוציאה הלהקה את האלבום Forth, ממנו בלט הסינגל "Love Is Noise". אולם הלהקה התפרקה בפעם השלישית זמן קצר לאחר מכן.

הלהקה הצליחה לצבור לעצמה לאורך השנים מוניטין רב, ונחשבת עד היום כאחת מהלהקות המשפיעות ביותר ברוק האלטרנטיבי הבריטי בעשור בו פעלה.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===
*A Storm in Heaven (1993)
*A Northern Soul (1995)
*Urban Hymns (1997)
*Forth (2008)

===מיני אלבומים===
*Verve (1992)

===אוספים===
*No Come Down (1994)
*This Is Music: The Singles 92–98 (2004)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:להקות רוק בריטיות
קטגוריה:להקות רוק סימפוני
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה הבריטית
קטגוריה:להקות בריטפופ
קטגוריה:אמני וירג'ין רקורדס
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1990
אנדרה שטיינר

אנדרה שטיינר (בהונגרית: Steiner Endre; 27 ביוני 1901 – 29 בדצמבר 1944) היה שחמטאי יהודי-הונגרי, אחיו המבוגר של לאיוש שטיינר ובן דוד של הרמן שטיינר.

==השתתפות באולימפיאדות==
שטיינר שיחק בנבחרתה האולימפית של הונגריה בחמש אולימפיאדות רשמיות ובאחת בלתי רשמית.
* באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +6 -2 =5 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), הונגריה זכתה במדליית הזהב
* בשנת 1928, באולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח השני השיג תוצאה של +10 -3 =3, הונגריה זכתה במדליית הזהב
* בשנת 1930, באולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +7 -2 =5, הונגריה זכתה במדליית הכסף
* בשנת 1931, באולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח הראשון השיג תוצאה של +5 -7 =3 הונגריה הגיעה למקום ה-10
* בשנת 1936, באולימפיאדה השלישית הבלתי רשמית שהתקיימה במינכן, בלוח השלישי השיג תוצאה של +11 -6 =1, הונגריה זכתה במדליית הזהב
* בשנת 1937, באולימפיאדה השביעית שהתקיימה בסטוקהולם, בלוח השלישי השיג תוצאה של +12 -1 =5, הונגריה זכתה במדליית הכסף ושטיינר זכה במדליית כסף אישית.

==קורותיו==
בימי מלחמת העולם השנייה היה שטיינר חבר במחתרת היהודית-סלובקית 'קבוצת העבודה', והיה שותף בתוכנית אירופה. הוא נרצח במחנה ריכוז נאצי סמוך לבודפשט ב-29 בדצמבר 1944.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.olimpbase.org/players/4ska6y6e.html תוצאותיו של שטיינר באולימפיאדות], באתר אולימבייס 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים יהודים הונגרים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בשואה
קטגוריה:נציגי הונגריה באולימפיאדת השחמט
קטגוריה:יהודים בשואה: הונגריה
קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:בודפשט: אישים
קטגוריה:יהדות בודפשט
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1901
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1944
פיטר מסיללה

פיטר טספו מסיללה (באנגלית: Peter Tsepo Masilela; נולד ב-5 במאי 1985) הוא כדורגלן דרום אפריקאי המשחק בעמדת המגן השמאלי. קבצתו האחרונה הייתה אמזולו.

==קריירה==
מסיללה היה חלק מנבחרת דרום אפריקה שהשתתפה בגביעי אפריקה לאומות בשנים 2006 ו-2008. ב-31 באוגוסט 2007 הגיע לישראל וחתם על חוזה לארבע שנים במכבי חיפה, אליה עבר מהקבוצה הדרום אפריקאית בנוני פריימיר. מסיללה הובא כמחליף לאדורם קייסי ושיחק ברוב משחקי הליגה. במהלך העונה הוא נודע בעיקר בזכות הריצות שלו באגף ותמיכה בהתקפה. יכולת הכדרור שלו הקנתה לו את הכינוי "מסי-ללה", על שמו של ליונל מסי. בעונת 2009/2010 הצטיין מסיללה בעמדת המגן השמאלי של מכבי חיפה, וסיים כמלך הבישולים של הקבוצה באותה עונה, עם 13 בישולים ואף כבש שער אחד.

במונדיאל 2010 פתח מסיללה בהרכב נבחרת דרום אפריקה במשחק מול נבחרת צרפת ואף בישל את השער השני בניצחון 1-2.

בשנת 2011 היה על סף מעבר בהשאלה ללסטר סיטי, מועדון אנגלי מן הליגה השנייה. האנגלים שילמו למכבי חיפה 400 אלף יורו עם אופציית רכישה של עוד 1.6 מיליון יורו, אך כשהיה צריך לעבור בדיקות רפואיות ולחתום במועדון האנגלי העסקה התפוצצה במפתיע ומסיללה חזר לשורתה של מכבי חיפה. באוגוסט 2011 הושאל מסיללה לקבוצה הספרדית חטאפה תמורת 300 אלף יורו.

בקיץ 2012 חזר מסיללה לדרום אפריקה, וחתם בקבוצת קייזר צ'יפס.

==תארים==
;מכבי חיפה
*אליפות - 2008/2009, 2010/2011
*גביע הטוטו - 2007/2008

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080619060918/http://maccabi-haifafc.walla.co.il/ts.cgi?tsscript=player&id=3465 עמוד השחקן] באתר הרשמי של מכבי חיפה

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים דרום אפריקאים
קטגוריה:מגני כדורגל דרום אפריקאים
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני חטאפה
קטגוריה:כדורגלני קייזר צ'יפס
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת דרום אפריקה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2009
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2013
קטגוריה:ספורטאים זרים בספרד
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו ב-1985
מיני אסטדי

מבט על המיני אסטדי
מיני אסטדי (בקטלאנית: Mini Estadi, רשמית כתוב כ: Miniestadi; בתרגום חופשי "מיני אצטדיון") היה אצטדיון כדורגל בעיר ברצלונה בקטלוניה שבספרד. מיני אסטדי היה ממוקם לצד הקאמפ נואו. האצטדיון הכיל 15,276 מושבים ושימש את קבוצת הנוער של המועדון וגם את הקבוצה השנייה והשלישית של ברצלונה, ברצלונה אתלטיק וברצלונה ג'. לעיתים אירח האצטדיון משחקים של נבחרת אנדורה. במיני אסטדי שיחקו והתאמנו חלק משחקניה הטובים ביותר של ברצלונה - החל מגיירמו אמור עד קרלס פויול וליונל מסי.

==היסטוריה==
המיני אסטדי עוצב על ידי האדריכל הקטלאני ז'וזפ קסלס. האצטדיון נבנה במשך תשעה חודשים בלבד ב-1982, והוא מכיל שני יציעים וטריבונה. בעת הקמתו היווה דוגמה למודרניות ואף שימש כמודל לבנייה של אצטדיוני כדורגל נוספים בעולם.

ב-23 בספטמבר 1982 נפתח האצטדיון ונערך בו משחק ידידות של הקבוצה הבוגרת של ברצלונה, בו ערך דייגו מראדונה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה.

ב-2006 שודר במיני אסטדי משחק גמר ליגת האלופות שנערך בסטאד דה פראנס, ובו שיחקה ברצלונה כנגד ארסנל. 11,000 אוהדי ברצלונה באו לאצטדיון כדי לצפות במשחק, שבסופו ניצחה ברצלונה 2-1 והוכתרה כאלופת אירופה.

משנת 2000 נפוצה שמועה לגבי האפשרות שהאצטדיון יהרס עקב הנוכחות הדלה של הקהל במשחקי ברצלונה אתלטיק, שווי האדמה הגבוה וקומפלקס הספורט על שם ז'ואן גאמפר. כחלק מתוכנית השדרוג של אצטדיון קאמפ נואו שהוצגה ב-2014 האצטדיון ייהרס ועל שטחו יוקם אולם של 12,000 מקומות לקבוצת הכדורסל של ברצלונה ואולם הוקי קרח. לברצלונה ב' הוקם אצטדיון קומפקטי של 6,000 מקומות בלבד בקומפלקס מתחם האימונים של הקבוצה.

המיני אסטדי נסגר ונהרס בשנת 2019.

==שימוש==
לצד היותו האצטדיון של קבוצת המשנה של ברצלונה, נערכו בו גם משחקיה של קבוצת הפוטבול של ברצלונה, ומאז 2003 חלק ממשחקיה של נבחרת אנדורה. במיני אסטדי נערכת ההצבעה לנשיאות ברצלונה מדי ארבע שנים.

מלבד אירועים ספורטיביים, נערכו באצטדיון אירועים מוזיקליים כגון הופעות של אלטון ג'ון ושל דייוויד בואי.

==ראו גם==
* אצטדיון יוהאן קרויף

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.fcbarcelona.com/club/facilites-and-services/miniestadi מיני אסטדי] באתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה
* [https://web.archive.org/web/20080915021549/http://www.worldstadiums.com/stadium_pictures/europe/spain/catalonia/barcelona_mini_estadi.shtml מיני אסטדי] באתר World Stadiums
* [http://maps.google.com/maps?t=k&ll=41.379828,2.118076&spn=0.003003,0.005032 מיני אסטדי] בגוגל מפות

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בספרד
קטגוריה:ברצלונה: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:אצטדיונים ומתקני ספורט לשעבר
קטגוריה:ברצלונה (כדורגל)
קטגוריה:ברצלונה אתלטיק
וו קליקו

וו קליקו פונסרדין (בצרפתית: Veuve Clicquot Ponsardin) הוא יצרן שמפנייה בראמיס צרפתי. זהו גם שם המותג של המוצר.

==היסטוריה==
בשנת 1805 נפטר פרנסואה קליקו, יצרן שמפניה צעיר שניהל חברה משפחתית שהוקמה בשנת 1772 על ידי אביו, פיליפ קליקו-מוירון. אלמנתו הצעירה, בארב ניקול פונסרדן, החליטה לעשות דבר שהיה מאוד לא מקובל באותם ימים, ולהמשיך לנהל את העסק. בשנת 1810 היא אף שינתה את שמו של בית השמפניה לשמו הנוכחי – Veuve Clicquot-Ponsardin (האלמנה קליקו- פונסרדן).

== חשיבותה של האלמנה קליקו לעולם השמפניה ==
האלמנה קליקו ונינתה
האלמנה קליקו הייתה בעלת חוש מסחרי מפותח, והודות לכך זכה העסק המשפחתי להצלחה. אחת ההצלחות הגדולות שלה נבעה מהתעלמות מהאמברגו שהטיל נפוליאון על רוסיה, וכך כבש היקב את שוק השמפניה הרוסי. אולם לאלמנה היה גם חוש טכני מפותח, והיא פיתחה גם המצאות טכנולוגיות רבות, ביניהן גם אחת ששינתה את השמפניה מיין עכור למשקה הצלול שהמוכר כיום.

השיטה, הנקראת Remuage (רמואז') מסייעת לסילוק משקעי השמרים הנוצרים בבקבוק במשך התסיסה השנייה. בתהליך זה מאוחסנים כל הבקבוקים בשכיבה כשצווארם נוטה כלפי מטה, והשמרים מצטברים ליד הפקק, משם קל להוציאם. לפי הסיפור, לקחה האלמנה קליקו את שולחן האוכל שלה וביקשה מהנגר שלה לקדוח בו חורים. אז היא העמידה אותו על צידו והכניסה את צוואר הבקבוקים לתוך החורים, כשראשם כלפי מטה.

כיום כבר לא משתמשים בשולחנות ישנים למטרה זו, אך השיטה חיה וקיימת, והודות לה זכתה האלמנה לכינוי "האישה הראשונה של השמפניה". הרוח שלה, הדגש על מודרניות ותעוזה יחד עם איכות ומיומנות, הפכו את בית השמפניה שנושא את שמה לאחד השמות המפורסמים ביותר בעולם.

מאז שנת 1987 נמנה בית זה על קבוצת מוצרי המותרות של LVMH (לואי ויטון מואה הנסי), שמאגדת בתוכה למעט בתי אופנה ועיצוב גם בתי שמפניה מובילים נוספים.

== השמפניה של וו קליקו ==
בקבוקי וו קליקו בגדלים השונים, מהקטן לגדול
הכרמים של וו קליקו, שטופחו רובם עוד על ידי האלמנה קליקו, משתרעים של שטח של קצת מעל 5,000 דונם בלב אזור הכרמים "הטובים ביותר" של אזור שמפניה.

לאחר הבציר עוברים הענבים סחיטה עדינה ושוהים בחבית במשך 15 עד 24 שעות כדי לתת למשקעים לשקוע. לאחר מכן הם מועברים לתסיסה הראשונה, שבה הופך כל הסוכר לאלכוהול, ונוצר יין לא תוסס. וו קליקו הוא אחד מיצרני השמפניה היחידים המבצע גם תסיסה מאלולקטית, שבה החומצה המאלית הופכת לחומצה לקטית. תסיסה זו היא אחד המרכיבים החשובים בסגנון של וו קליקו.

השמפנייה הסופית מיוצרת מערבוב של עד 50 יינות שונים, בתוספת של 25-40% של יינות רזרבה, שהם יינות מובחרים משנים קודמות. בשנים טובות במיוחד מיוצרת שמפניית Vintage (שנת בציר) כלומר שמפניה שכולה מורכבת מיינות של אותה השנה.

ערבוב היינות הוא עבודת צוות שדורשת ריכוז, רגישות וניסיון רב, משום שמעבר להערכה של היין במצבו הנוכחי, על הצוות לחזות כיצד הוא יתנהג בעתיד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שמפניה
קטגוריה:חברות משפחתיות לשעבר
קטגוריה:LVMH
יהודה כהן (שופט)

יהודה כהן (23 בינואר 1914 – 8 באוגוסט 2009) היה שופט בבית המשפט העליון.

==ביוגרפיה==
כהן נולד בצפת, בן למנחם-רפאל ולאה כהן. בגיל שנתיים עברה המשפחה לביירות ושם הוא סיים לימודיו בתיכון האמריקאי וכן לימודים אקדמיים במתמטיקה ומדעים במכללה האמריקאית בביירות. למד משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים וסיים בשנת 1940. בשנים 1934-1935 עבד במשרד האוצר של המנדט הבריטי ובשנים 1936-1941 עבד כפקיד בנק במחלקת חשבונות עו"ש. במקביל, שירת בהגנה בשנים 1937-1942. כהן שירת במסגרת הצבא הבריטי ולאחר הקמת מדינת ישראל המשיך לשרת בצה"ל וסיים שירותו בדרגת רב-סרן. בשירות המילואים ישב בהרכב משפט טבח כפר קאסם.

התמחה בעריכת דין במשרדו של דוד גויטיין ולאחריה עבד במשרד כעורך דין מהשורה. ב-1949 מונה לכהונת שופט בבית משפט השלום בירושלים, ובתפקידו זה החל ב-1951 משפטם של חלק מעצורי "מחתרת ג'למי" בטרם הועבר המשפט לבית המשפט המחוזי. בשנת 1953 מונה כהן לשופט בית המשפט המחוזי בירושלים במינוי זמני, וב-1954 במינוי של קבע. הוא כיהן בתפקיד זה במשך 26 שנים, במהלכן שפט במשפטם של אברי אלעד, מרדכי לוק ואליעזר מלחי. לאחר מכן כיהן כנשיא תורן של בית המשפט (1980–1981) וכנשיא בית המשפט (1981–1982). בשנים 1982–1984 כיהן כהן בבית המשפט העליון, עד פרישתו לגמלאות בהגיעו לגיל שבעים.

כהן מילא לאורך שנותיו על כס השיפוט מספר תפקידים ציבוריים ובהם: יו"ר ההנהלה של המוצר הירושלמי (1964–1993), סגן נשיא הלשכה הגדולה של בני ברית בישראל (1968–1970), יו"ר מועצת המנהלים של בית החולים "עזרת נשים" (1968–1993), יו"ר הנהלת ארגון הסיוע המשפטי לקשישים "יד לריבה", וכן פעיל במסגרת ימק"א, רוטרי והוועד למען החייל.

בשנת 1995 מונה כהן לעמוד בראש ועדת חקירה ממלכתית לחקירת פרשת ילדי תימן אך ב-1999 פרש והוחלף על ידי יעקב קדמי.

היה אב לשלושה מנישואיו לשולמית. בתו של כהן, ורדה מרוז, המשיכה בדרכו של אביה, והיא שופטת בבית המשפט המחוזי מרכז. כהן נפטר בגיל 95 ונטמן בבית העלמין בראשון לציון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי בית הספר המנדטורי למשפטים

קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:שופטי בית המשפט העליון
קטגוריה:שופטי בית המשפט המחוזי בירושלים
קטגוריה:חברי בני ברית ישראל
קטגוריה:שופטי בית משפט השלום בירושלים
קטגוריה:נשיאי בית המשפט המחוזי בירושלים
קטגוריה:סגל הקריה האקדמית אונו: משפטים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1914
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2009
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות גורדון ראשון לציון
אולימפיאדת השחמט 1950

אולימפיאדת השחמט התשיעית אורגנה על ידי פיד"ה וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בדוברובניק, שבקרואטיה, בין 20 באוגוסט ל-11 בספטמבר 1950.

==תוצאות הגמר==
{| cellspacing="0" class="wikitable" style="width:auto; margin:auto align="center;"
|-
!#
!מדינה
!שחקנים
!נקודות
|-
|1 ||||סבטוזר גליגוריץ', וסיה פירץ, פטר טריפונוביץ', ברסלב רבר, מילן ווידמר צ', סטויאן פוק||45.5
|-
|2 ||||מיגל ניידורף, חוליו בולבוצ'אן, קרלוס גימארד, הקטור רוסטו, הרמן פילניק||43.5
|-
|3 ||||וולפגנג אונציקר, לוטאר שמיד, גרהרד פייפר, לודוויג רלסטאב, הנס שטאודה||40.5
|-
|4 ||||שמואל רשבסקי, הרמן שטיינר, ישראל הורוביץ, ג'ורג' שיינסוויט, ג'ורג' קרמר, לארי אוונס||40
|-
|5 ||||מקס אויבה, טאו ואן שלטינגה, לודביק פרינס, ניקולס קורטלבר, חאייה קרמר, יאן דונר ||32
|-
|6 ||||אלבריק או'קלי, ארטור דונקלבלום, פאול דבוס, ג'ורג' טיבוא, קארל וון שור ||32
|-
|7 ||||אלפרד בני, הנס בוסק, הנס מורל, קארל פלדה, האנסלמברט ||31.5
|-
|8 ||||מריאנו קסטילו, רודריגו פלורס, רנה לטלייר, אלקסנדרו מקוני ||30.5
|-
|9 |||| סבלי טרטקובר, ניקולס רוסולימו, קלוד הוגו, סטפן קסטן, שנטל שוד דה סילנס, רורשט שפאו ||28.5
|-
|10 |||| אירו בוק, קארלה אוינן, ריינו ניאמי, ילמרי ניאמלה, סויני חלא, חאראס חייקינחיימו ||28
|-
|11 |||| ||27.5
|-
|12 |||| ||25
|-
|13 |||| ||22
|-
|14 |||| ||21.5
|-
|15 |||| ||15
|-
|16 |||| ||12
|-
|}

==מדליות אישיות==
{| cellspacing="0" class="wikitable" style="width:auto; margin:auto align="center;"
! !! זהב !! כסף !! ארד
|-
|הלוח הראשון
|וולפגנג אונציקר (גרמניה) עם תוצאה 11 מ-14 (78.6%) <BR> מיגל ניידורף (ארגנטינה) עם תוצאה 11 מ-14 (78.6%)
|
|שמואל רשבסקי (ארצות הברית) עם תוצאה 8.5 מ-11 (77.3%)
|-
|הלוח השני
|חוליו בולבוצ'אן (ארגנטינה) עם תוצאה 11.5 מ-14 (78.6%)
|לוטאר שמידט (גרמניה) עם תוצאה 9 מ-12 (75%)<BR> ניקולס רוסולימו (צרפת) עם תוצאה 9 מ-12 (75%)
|
|-
|הלוח השלישי
|פטר טריפונוביץ' (יוגוסלביה) עם תוצאה 10 מ-13 (76.9%)
|לודביק פרינס (הולנד) עם תוצאה 6.5 מ-10 (65%)
|גרהרד פייפר (גרמניה) עם תוצאה 7 מ-11 (63.6%)
|-
|הלוח הרביעי
|ברסלב רבר (יוגוסלביה) עם תוצאה 9 מ-10 (90%)
|ניקולס קורטלבר (הולנד) עם תוצאה 8.5 מ-11 (77.3%)
|נילס ברקוויסט (שוודיה) עם תוצאה 7.5 מ-12 (62.5%) <BR> הקטור רוסטו (ארגנטינה) עם תוצאה 7.5 מ-12 (62.5%)
|-
|לוח עתודה ראשון
|הרמן פילניק (ארגנטינה) עם תוצאה 7.5 מ-10 (75%)
|האנס למברט (אוסטריה) עם תוצאה 8 מ-12 (66.7%)
|ג'ורג' קרמר (ארצות הברית) עם תוצאה 7.5 מ-12 (62.5%) <BR> האנס שטאודה (גרמניה) עם תוצאה 7.5 מ-12 (62.5%)
|-
|לוח עתודה שני
|לארי אוונס (ארצות הברית) עם תוצאה 9 מ-10 (90%)
|יאן דונר (הולנד) עם תוצאה 4.5 מ-8 (56.3%)
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.olimpbase.org/1950/1950in.html מידע מידע על התחרות], באתר אולימפבייס 

קטגוריה:אולימפיאדת שחמט
קטגוריה:דוברובניק
קטגוריה:תחרויות שחמט ב-1950
קטגוריה:תחרויות שחמט ביוגוסלביה
הבנק להסדרי סליקה בין-לאומיים

מפת חברי הארגון
הבנק להסדרי סליקה בין־לאומיים (באנגלית: The Bank for International Settlements, בראשי תיבות: BIS) הוא ארגון בין־לאומי של בנקים מרכזיים "המטפח שיתוף פעולה בין־לאומי בענייני מטבע ופיננסים ומשמש כבנק לבנקים מרכזיים.". עבודתו של ה-BIS נעשית באמצעות תת-ועדות, מזכירות קבועה וכן ועידה כללית שנתית של כל חבריו. BIS אף מספק שירותי בנקאות המוגבלים אך ורק לבנקים מרכזיים, או לארגונים בין־לאומיים, דוגמת BIS עצמו. מטה BIS נמצא בעיר בזל בשווייץ. BIS נוסד על פי תוכנית יאנג שנחתמה בהאג בשנת 1930.

בנק ישראל הצטרף כחבר לבנק להסדרי סליקה בין־לאומיים ב-14 בספטמבר 2003 לאחר שממשלת ישראל החליטה לקבל את הזמנת ה-BIS להצטרף לארגון.

==ארגון של בנקים מרכזיים==
כארגון המאגד בנקים מרכזיים ה-BIS שואף למדיניות מוניטרית צפויה ושקופה יותר בין חבריו. בעוד שמדיניות מוניטרית נקבעת על ידי כל מדינה עצמאית, היא נתונה לביקורת של הבנק המרכזי ובנקים פרטיים וחשופה לספקולציות העשויות להשפיע על שערי המטבע הזר וגורל כלכלת היצוא. מחדלים בעדכון מדיניותו המוניטרית של בנק מרכזי בהתאם למציאות המשתנה וביצוע רפורמות נדרשות במועד, ובמידת האפשר בתיאום על שאר חברי ה-BIS וקרן המטבע הבין־לאומית, עלולים להוביל להפסדים בשיעור מיליארדי דולרים, בשעה שבנקים מנסים לקיים מדיניות במציאות של שוק חופשי אשר הוכחה כבלתי ריאלית בעבר. בנקים מרכזיים אינם קובעים מחירים באופן חד-צדדי, אלא מנסים לקבוע מטרות ולהתערב בשוק בזכות כוחם הפיננסי האדיר וסמכויות הפיקוח הנתונות בידיהם, כדי לעמוד ביעדי המטבע שנקבעו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגוני כלכלה בין-לאומיים
קטגוריה:בנקאות
ברנאר דאבורדייא

ברנרד דאבורדייא (בצרפתית: Bernard Dubourdieu; 28 באפריל 1773 – 13 במרץ 1811) היה אדמירל צרפתי שהוביל את הכוחות הצרפתיים-ונציאניים בקרב באי ליסה ב-1811, שבמהלכו הוא מצא את מותו.

==ביוגרפיה==

דאבורדייא החל את דרכו בגיל 16 על ספינת סחר. בשנת 1792 הצטרף דאבורדייא לצי ועלה במהירות בסולם הדרגות לסמל. הוא התגלה כבעל תושייה ויוזמה כאשר פיקד על הספינה האנטרפרנן (Entreprenant). הוא הועבר לפריגטה טופז (Topaze) ובשנה שלאחר מכן הוא פיקד על בלאטאוצ' ט.ר. משייטת של ו.י.ל..

דאבורדייא נלכד בטולון על ידי ספינה הבריטית והועבר לגיברלטר, משם דאבורדייא הצליח לנוס על נפשו ללוריאנט. בעקבות המהלך הועלה בדרגה סגן של ואיסאיא enseigne de vaisseau, דאבורדייא הפליג על ספינת הקורבטה גאיאט (Gaieté). הספינה נלכדה ודאבורדייא נכלא בבית סוהר עד שנת 1799.

דאבורדייאנלכד בפעם השלישית באלכסנדריה בשנת 1800, הוא קודם לסגן של ואיסאיא de vaisseau. בשנת 1805 הועלה לדרגת סרן של פריגטה. ב-1807, במהלך פיקודו על הפריגטה Pénélope, לכד 13 אוניות סוחר – משא בריטיות. ב-27 בפברואר 1809, ביחד עם הפריגטה פאולין Pauline, לכד את אוניית הוד מלכותו פרוסארפין (HMS Proserpine) אשר הייתה במשימה להטיל מצור על טאולון.

ב-23 באוקטובר 1810 פשט דאבורדייא על האי ליסה ולכד 6 אניות בריטיות בנמל. משימתו של דאבורדייא הייתה לכבוש את האי ולהקים שם בסיס. דאבורדייא הועלה לדרגת אדמירל ויצא להפלגה עם שש פריגטות לקרב ליסה, שבמהלכו הביסו הבריטים את הצי הצרפתי ודאבורדייא נהרג בגיל 38.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנשי צבא במלחמות נפוליאון
קטגוריה:אדמירלים צרפתים
קטגוריה:צרפתים במלחמות הנפוליאוניות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1773
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1811
עומר בן-דור

עומר בן דור הוא ספורטאי ספורט נכים.

בן דור משותק בפלג גופו התחתון בעקבות תאונת דרכים בה היה מעורב בשנת 1994. לאחר תקופת אשפוז ושיקום הוא החל לעסוק בשחייה ומשנת 2000 ברכיבה על סוסים, בהנחיית המאמן דרור בן שאול. במקביל החל בן דור להתנדב במועצה הלאומית למניעת תאונות. כמתנדב בשירות מילואים בצה"ל הוא הוכשר להדריך השתלמויות נהיגה מונעת במדור בטיחות בדרכים שבצבא. כמו כן הוא ייסד, במשותף עם משה קונפורטי, את פרויקט "דרך חיים", במסגרתו מתקיימות הדרכות למניעת תאונות דרכים.

בתחום הרכיבה מתחרה בן דור בתחרויות בינלאומיות. בשנת 2003 הוא השתתף באליפות העולם שנערכה בבלגיה וסיים במקום השישי, שאיפשר את השתתפותו במשחקים הפאראלימפיים באתונה. בתחרויות האולימפיאדה הוא השתתף ברכיבת דרסאג' בסגנון חופשי והגיע למקום השישי, ברכיבת דרסאג' בסגנון מעורב הגיע למקום השביעי וברכיבת דרסאג' בצוות (עם אייל שחר ואיתי צוק) למקום העשירי. בשנת 2007 הגיע בן דור למקום השמיני באליפות העולם שנערכה בבלגיה ובכך הבטיח את השתתפותו במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.paralympic.org/omer-ben-dor פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 
* [http://www.dhm.co.il/ אתר הפרויקט "דרך חיים"]

קטגוריה:ספורטאים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:נפגעי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:פעילים חברתיים ישראלים
קטגוריה:רוכבי סוסים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)
קטגוריה:רוכבי סוסים במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:רוכבי סוסים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
נתי גרוברג

נתי גרוברג (נולד ב-26 באפריל 1970), הוא ספורטאי פאראלימפי ישראלי.

גרוברג סיים את שרותו הצבאי והחל לעבוד כמהנדס בטיחות בחברת אפליי מטיריאלס ישראל. נתי היה מעורב בתאונת דרכים קשה בשנת 1999 שבה רוסקה רגלו השמאלית ונגרמו לו פגיעות פנימיות נוספות. גרוברג עבר 13 ניתוחים והשתקם לאורך כשלוש שנים, במהלכן הוא החל בשנת 2001 בפעילות בעמותת "אתגרים" לספורט הישגי בקרב נכים. 

מטעם העמותה החל גרוברג לעסוק ברכיבה על אופני יד. גרוברג, אלוף ישראל ברכיבה על אופני יד ומקום רביעי באליפות אירופה, השתתף בשנת 2007 באליפות העולם שנערכה בצרפת והגיע למקום השביעי, שהקנה לו את זכות ההשתתפות במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג ב-2008. באחד האימונים לקראת התחרות חסמה ניידת משטרה סינית, באופן מפתיע, את הנתיב המיוחד לאופניים וגרוברג התנגש בה ונפצע. כתוצאה מהתאונה סבל גרוברג משברים בכתף ובצלעות ונבצר ממנו להשתתף בתחרות.

==חיים אישיים==
לאחר התאונה למד גרוברג תכנות אינטרנט ועבד בתחום במשך כ-15 שנים. בשנת 2018 החל לנהל את מרכז האופניים ומועדון הרכיבה של עמותת אתגרים בבית שניאור בתל אביב.

גרוברג נשוי ואב לשלושה, מתגורר בכפר בן-נון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.paralympic.org/nati-groberg פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 
* [https://web.archive.org/web/20080924164716/http://www.ofanaim.org.il/show_item.asp?levelId=62656&itemId=876&itemType=0 הודעה על פציעתו בבייג'ינג באתר איגוד האופניים הישראלי]
* 

קטגוריה:ספורטאים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:רוכבי אופניים פאראלימפיים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:רוכבי אופניים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:רוכבי אופניים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:רוכבי אופניים נכים ישראלים
קטגוריה:נפגעי תאונות דרכים בישראל
קטגוריה:כפר בן נון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
חוסה מנואל פינטו

חוסה מנואל פינטו קולורדו (בספרדית: José Manuel Pinto Colorado; נולד ב-8 בנובמבר 1975 בקדיס שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.

== קריירה ==
פינטו החל את הקריירה שלו במערכת הנוער של ריאל בטיס. בעונת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק מול ראסינג סנטאנדר.

כיוון שהשוער טוני פרטס הועדף על פניו, עבר פינטו לסלטה ויגו כעבור שנה. עם הקבוצה הגיע לגמר גביע המלך בעונת ולליגת האלופות בעונה . בעונת זכה בפרס זאמורה על היותו השוער הטוב בליגה - הוא ספג ב-37 משחקים 28 שערים בלבד, ממוצע של 0.78 שערים למשחק.

בעונת קיבל פינטו את תפקיד הקפטן של הקבוצה. בתום עונה זו ירדה הקבוצה לליגת המשנה, ובינואר 2008 הוא הושאל לברצלונה, כמחליפו של שוער המשנה הפצוע אלברט ז'ורקרה. בסך הכול הופיע ב-125 משחקי לה ליגה ו-56 משחקים בליגת המשנה הספרדית כשוער סלטה ויגו.

פינטו חתם בברצלונה ב-18 בינואר 2008, תחילה על תקן מושאל. פינטו ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-26 באפריל, במשחק מול דפורטיבו לה קורוניה, בו הפסידה קבוצתו 2-0. עד סוף העונה שותף בשני משחקים נוספים, ובסך הכול ספג שמונה שערים. ב-30 במאי אותה שנה הועבר פינטו באופן קבוע לברצלונה תמורת חצי מיליון אירו. פינטו חתם על חוזה לשנתיים. בעונה הבאה, , עמד פינטו בשער הקבוצה בכל משחקיה בגביע המלך הספרדי, בו זכתה ברצלונה בסיום העונה. בליגה ובליגת האלופות, שגם בהם הייתה ברצלונה האלופה, היה פינטו המחליף הראשון לוויקטור ואלדס. בעונות 2009 - 2012, עמד פינטו בשער של קבוצתו במשחקים במסגרת גביע המלך, כביצוע של הבטחה, אותה הבטיח מאמנו אז, פפ גווארדיולה. בעונת 2011/2012, זכה פינטו עם קבוצתו, ברצלונה, בגביע המלך, לאחר ניצחון 3-0 על אתלטיק בילבאו.

בעונת 2013/14 הגיע פינטו עם ברצלונה לגמר גביע המלך, בו הפסידו לריאל מדריד 2-1. ואלדס נפצע במרץ 2014, ומאז ועד סוף העונה החליפו פינטו בשער, עת הגיעה למקום השני בליגה והודחה ברבע גמר ליגת האלופות על ידי אתלטיקו מדריד. בסוף העונה תם חוזהו של פינטו בברצלונה, ופינטו פרש מכדורגל, בגיל 38.

== תארים ==
* עם סלטה ויגו:
** גביע האינטרטוטו - 2000
** מקום שני בגביע המלך הספרדי - 2001/2002
* עם ברצלונה:
** אליפות ספרד - 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2012/2013
** גביע המלך - 2008/2009, 2011/2012
** ליגת האלופות - 2008/2009, 2010/2011
** הסופרקאפ האירופי - 2009, 2011
** הסופרקאפ הספרדי - 2009, 2010, 2011, 2013
** גביע העולם לקבוצות - 2009, 2011
* תארים אישיים:
** פרס ריקרדו זאמורה (השוער היעיל ביותר בליגה הספרדית) - 2005/2006

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.fcbarcelona.com/web/english/futbol/temporada_08-09/plantilla/jugadors/Pinto.html פרופיל] באתר הרשמי של ברצלונה
* [http://www.lfp.es/historico/primera/plantillas/historial.asp?jug=6581 סטטיסטיקה בלה ליגה] 
* [https://web.archive.org/web/20070928175605/http://www.celtavigo.net/sections.php?op=viewarticle&artid=174 פרופיל] באתר סלטה ויגו

קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני סלטה ויגו
קטגוריה:כדורגלני ריאל בטיס
קטגוריה:שוערי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1975
מוזיקה לכלי-מיתר, כלי-הקשה וצ'לסטה

מוזיקה לכלי-מיתר, כלי-הקשה וצ'לסטה Sz 106, BB 114 היא אחת מיצירותיו המוכרות ביותר של המלחין ההונגרי בלה בארטוק. היצירה נכתבה להזמנתו של פאול זאכר לחגיגת העשור לקיום התזמורת הקאמרית של בזל. התאריך על הפרטיטורה הוא 7 בספטמבר 1936 וביצוע הבכורה היה בבזל, שווייץ ב-21 בינואר 1937, בנגינת התזמורת הקאמרית של בזל בניצוח פאול זאכר. הוצאת אוניברסל הוציאה אותה לאור באותה שנה.
המלחין בלה בארטוק בשנת 1927

== ניתוח ==
כפי שמשתמע משמה, היצירה כתובה לכלי מיתר (כינורות, ויולות, צ'לי, קונטרבסים ונבל), כלי הקשה (קסילופון, תוף מרים, מצלתיים, גונג, תוף בס, טימפני) וצ'לסטה. ההרכב כולל גם פסנתר, שאפשר לסווגו או ככלי הקשה או ככלי מיתרים. ברטוק מחלק את כלי המיתר לשתי קבוצות שאותן יש להציב, לפי הוראותיו, בסגנון אנטיפונלי, משני צדי הבמה, ועושה שימוש באפקטים אנטיפונליים בפרקים השני והרביעי.

היצירה כתובה בארבעה פרקים, הראשון והשלישי איטיים, השני והרביעי מהירים:

# אנדנטה טרנקווילו
# אלגרו
# אדג'ו
# אלגרו מולטו

הפרק הראשון הוא פוגה איטית. המקצב משתנה כל הזמן והפרק איננו כתוב בסולם מוגדר. הוא מבוסס סביב הצליל לה, שבו מתחיל הפרק ומסתיים. הוא מתחיל בכלי מיתר מעומעמים וככל שמצטרפים קולות נוספים המרקם מתעבה והמוזיקה מתגברת עד לשיא. עתה מוסרים העמעמים מכלי המיתר והמוזיקה נרגעת בהדרגה ונעשית חרישית יותר על רקע ארפג'י רכים בצ'לסטה. הפרק מסתיים בנושא הפוגה המנוגן חרש בליווי היפוכו. חומר מן הפרק הראשון משמש כבסיס לפרקים הבאים ונושא הפוגה חוזר ומופיע במסווה כזה ואחר בנקודות שונות לאורך היצירה.
 
הפרק השני מהיר, בנושא במקצב 2/4 המשתנה לקראת הסיום ל-3/8. הפרק השלישי איטי, דוגמה למה שמכונה לא פעם "מוזיקת הלילה" של ברטוק, ומופיעים בו גליסנדי בטימפני, טכניקה יוצאת דופן בזמן חיבור היצירה, וכן תפקיד חשוב לקסילופון. הפרק האחרון, הנפתח בנקישות טימפני ואקורדים בפריטת פיציקטו על כלי המיתר, נושא אופי של מחול עממי מלא-חיים.

היצירה הבאה של ברטוק הייתה הסונאטה לשני פסנתרים וכלי הקשה, הנותנת גם היא תפקיד חשוב לכלי הקשה וכלי מקלדת.

עוד יצירה שברטוק חיבר להזמנת זאכר היה הדיברטימנטו, כעבור שלוש שנים.

== רשימת הקלטות ==
* פרנץ פריצ'אי והתזמורת הסימפונית הגרמנית ב-1954
* פריץ ריינר והתזמורת הסימפונית של שיקגו ב-1968
* אנטל דוראטי והתזמורת הסימפונית של לונדון
* פייר בולז ותזמורת רשות השידור הבריטית ב-1967
* הרברט פון קאראיין והפילהרמונית של ברלין
* פייר בולז והתזמורת הסימפונית של שיקגו

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
*[https://web.archive.org/web/20060827021555/http://solomonsmusic.net/diss7.htm Chapter 7] of Larry Solomon's Symmetry as a Compositional Determinant (an analysis of some formal aspects of the piece)
</div>
* הפרק ה-7 של "סימטריה כמכריע קומפוזיציוני" מאת לארי סולומון (אנליזה של כמה היבטים של היצירה)

קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-20 
קטגוריה:יצירות במוזיקה קלאסית
ברידיי השני, מלך הפיקטים

ברידיי השני (באנגלית: Bridei II או Bruide; מת ב-642) היה מלך הפיקטים במשך 5 שנים, משנת 637 ועד מותו.

ברידיי היה בנו של פויית' (Foith) או בנו של אואויד (Uuid). על פי "דברי ימי הפיקטים", ברידיי עלה לשלטון לאחר מותו של אחיו גרטנייט השלישי.

על פי "דברי ימי אלסטר" ו"דברי ימי טיגרנאך" ברידיי מת בשנת 642, ולאחר מותו מלך אחיו טאלורק השלישי.

==קישורים חיצוניים== 
* [http://celt.ucc.ie/publishd.html דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך]
* [http://www.mimas.ac.uk/~zzalsaw2/pictish.html דברי ימי הפיקטים]

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-641
גרטנייט השלישי, מלך הפיקטים

גרטנייט השלישי (באנגלית: Gartnait III; מת ב-637) היה מלך הפיקטים במשך 5 שנים, משנת 633 ועד מותו.

גרטנייט היה בנו של פויית' (Foith) או בנו של אואויד (Uuid). על פי "דברי ימי הפיקטים", גרטנייט עלה לשלטון בשנת 633 ומלך כחמש שנים, אולם ישנם מקורות לפיהם מלך שמונה שנים. על פי "דברי ימי אלסטר" גרטנייט מת בשנת 637, ואחריו מלך אחיו ברידיי השני, ואחר שניהם מלך אחיהם טאלורק השלישי.

==קישורים חיצוניים== 
* [http://celt.ucc.ie/publishd.html דברי ימי אלסטר ודברי ימי טיגרנאך]
* [http://www.mimas.ac.uk/~zzalsaw2/pictish.html דברי ימי הפיקטים]

קטגוריה:מלכי סקוטלנד
קטגוריה:מלכי הפיקטים
קטגוריה:נפטרים ב-637
שפות הפאמיר

שפות הפאמיר הן אגד שפות איראניות צפון-מזרחיות. הן מדוברות בעיקר לאורך נהר הפיאנדז' (בפרסית: ab-i panja). נהר זה על יובליו זורם באזור באדאחשאן אשר בדרום-מערב טג'יקיסטן, בקרבת הגבול האפגני. ניתן למצוא גם קהילות קטנות של דוברי פאמיר מעבר לגבול האפגני. קיימות טענות לפיהן קיימים דוברי פאמיר במערב סין. היישוב הגדול ביותר של דוברי לשונות פאמיר היא העיר חורוג (28,000 נ'), שגם מהווה את המרכז האדמיניסטרטיבי של אזור באדאחשאן שבטג'יקיסטן.

המספר הכולל של דוברי שפות אלו מוערך בכ-100,000.

==חלוקת השפות והיחסים בינן==
שפות הפאמיר מתחלקות למספר תת-קבוצות, אף על פי שהקשר הגנאלוגי בינן מקובל על הקהילה המדעית, פרטיו אינם ברורים די צרכם, בעיקר עקב מיעוט מחקר.
תת-הקבוצה הגדולה ביותר קרויה קבוצת שוע'ני-רושני. הלשונות הנכללות בקבוצה זו מצויות לאורך הצד הטג'יקי של נהר הפאנגז'. בקבוצה זו נוהגים לכלול את הלשונות שוע'ני (כ-50,000 דוברים), רושני (כ-15,000 דוברים), ברטנגי (כ-3,000 דוברים) ואת לשונות המיעוט רושרוי (roshorvi) וסריקולי (sariqoli), שלהן כמה מאות בודדים של דוברים. 

קבוצת הלשונות השנייה כוללת בעיקר את היזע'ולמי, המדוברת לאורך מספר יובלים של נהר הפאנדז' ולה כ-2,000 דוברים (לפי מפקד שנערך ב-1966).

הקבוצה השלישית כוללת את האישקשמי, הזבכי והסנגליצ'י המדוברות בעיקר בגדה האפגנית של נהר הפאנדז'.
הואחי היא הלשון העיקרית המרכיבה את הקבוצה הרביעית. מבין לשונות הפאמיר זוהי הלשון המוכרת ביותר למדע, למרות שאינה הנפוצה ביותר. עובדה זו היא תוצאה של היות הואחי הלשון העיקרית של חורוג, עיר המחוז המרכזית של אזור באדאחשאן. לואחי כ-20,000–30,000 דוברים.

==פונולוגיה==
===התפתחויות פונולוגיות עצמאיות===
לשפות הפאמיר התכונות העיקריות המאפיינות את השפות האיראניות המזרחיות. התפתחויות עצמאיות כוללות מעתק של החוככים חסרי הקוליות θ* ו-x* לפוצצים חסרי קוליות, בעיקר בצרורות עם הסוננט r. כך שהצרורות ההיסטוריים θr* ו-xr* מובעים בשפות הפאמיר כ-tr ו-kr בהתאמה. בנוסף יש המונים את מעתק הצרור האיראני העתיק Sr ל-sh. חלק ממעתקים אלו מצויים כבר בכוטאנית, שפה איראנית מזרחית אמצעית.

===מערכות עיצורים===
המחקר המשווה של לשונות הפאמיר מבחין בין ארבע מערכות עיצורים שונות. כל המערכות מבחינות בין עיצורים קוליים ולא-קוליים, ובכולן סדרה של עיצורים גרוניים. המערכת הפונולוגית המפותחת ביותר שייכת ללשונות היאזע'ולמי. בלשון זו התפתחה סדרה ארוכה במיוחד של עיצורים שפתיים, וכוללת g ו-k חכיים (באופן מעניין, שכן עיצורים אלו, המשוחזרים עבור לשון האם ההודו-אירופית, אינם מצויים באף לשון ה"א אחרת). 
בלשון הואח'י ניתן למצוא סדרה קצרה של עיצורים רטרופלקסיים מחוככים. לא ברור אם מדובר בהשפעה של לשונות צפון-הודיות או בהתפתחות עצמאית.

קטגוריה:טג'יקיסטן
קטגוריה:אפגניסטן: שפות
קטגוריה:שפות איראניות
עמית דרור

עמית דרור הוא קשת ישראלי וספורטאי ספורט נכים.

דרור נפצע בשנת 1974 במהלך תאונת אימונים במסגרת שירותו בסיירת גולני.

בשנת 1978 השתתף במשחקי סטוק מנדוויל וזכה עם שמואל כרמלי ואסף אגמון במדליית כסף במשחה שליחים 3X50 בסגנון מעורב אישי.

בהיותו מרותק לכסא גלגלים הוא היה מראשוני הספורטאים בארץ לעסוק בקשתות (1982) והחל משנת 1997 הוא עוסק בספורט באופן מקצועי, בהדרכת המאמן יהודה אפרתי. בשנת 1992 השתתף דרור לראשונה ב ודורג במקום ה-32 לאחר שכשל בתחרות המקדימה. ב השתתף דרור, שהיה באותה עת בין 16 הקשתים הטובים בעולם, ודורג במקום ה-20 לאחר שכשל בתחרות המקדימה.

בשנת 2007 סיים דרור במקום השלישי באליפות אירופה. באותה שנה הוא שבר את שיאו האישי בירי ל-70 מטרים וקבע שיא ישראלי חדש לנכים העומד על 308 נקודות למקצה. במרץ 2008 השתתף דרור במחנה אימונים לקראת התחרויות הפאראלימפיות ובו הוא קבע את זכאותו להשתתף במשחקים הפאראלימפיים בבייג'ינג במהלך 2008.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.paralympic.org/amit-dror פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספורטאים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:קשתים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)
קטגוריה:קשתים במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)
קטגוריה:קשתים במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:קשתים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:לוחמי סיירת גולני
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
זירה (אדריכלות)

פיס ארנה בירושלים]]
זירה (בלטינית, "ארנה" - Arena) היא שטח מתוחם בצורת עיגול, אליפסה או מרובע שמטרתו הצגת מופעי בידור וספורט בפני קהל רב. הזירה כוללת שטח פתוח גדול המוקף במושבים מדורגים לצופים בכל (או מרבית) עבריו. המאפיין העיקרי של הזירה הוא שהאירוע מתרחש בנקודה הנמוכה ביותר בו, ובכך מתאפשרת לצופים תצפית טובה על המופע.

הזירה מתאימה במיוחד למופעים שבהם אין משמעות לזווית ההתבוננות של הצופה במופע, כגון מופעי קרקס או משחקי ספורט. במופע כזה מתאפשרת הגדלה משמעותית של מספר מושבי הצופים, בזכות הישיבה מכל עברי מוקד ההתרחשות. במופעים בהם מתחייבת צפייה פרונטלית של הצופה במופע, כגון הצגות תיאטרון הכוללות תפאורה שטוחה, יועדף השימוש במבנה אודיטוריום עם במה הנצפית מזוויות מוגדרות מראש.

==היסטוריה==
מקורה של המילה ארנה במילה הלטינית harena שמקורה באטרוסקית ומשמעותה "חול". בתקופת האימפריה הרומית שימש המונח לתאר מבנה ארכיטקטוני אשר שימש כזירת קרבות לגלדיאטורים. המבנה נקרא כך על שם החול שכיסה את רצפתו במטרה לספוג את דם הלוחמים ובעלי החיים הלוחמים.

המונח "ארנה" כינה הן מתחם אשר שימש לאימוני קרבות, והן את המבנה בו נערכו הקרבות לעיני הצופים, כאשר לעיתים מבנה אשר שילב בין זירת קרבות לבימת תיאטרון נקרא "ארנה" ולא אמפיתיאטרון (לדוגמה הארנה של לוטטיה שהיה ממוקם בלוטטיה- פריז של ימינו).

==ראו גם==
* היכל ספורט - אולם המשמש למופעי ספורט
==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:טיפוסי מבנים