OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'אז בפילהרמונית

כרזה מ-1955 המפרסמת הופעה בהשתתפות [[אלה פיצג'רלד, רביעיית ג'ין קרופה, רביעיית הג'אז המודרני, אוסקר פיטרסון, ג'ו ג'ונס, סטן גץ, דיזי גילספי, רוי אלדרידג', סאני סטיט, מילט ג'קסון ואחרים]]
ג'אז בפילהרמונית (Jazz at the Philharmonic - JATP) היה שמה של סדרת קונצרטים והקלטות שערך האמרגן נורמן גרנץ בין השנים 1944–1967, בהם אירח את מיטב נגני התקופה. היה זה המיזם הראשון שהוציא את הג'אז מן המועדונים ואולמות הריקודים והעביר אותו לתבנית של קונצרט באולם בו ישב קהל והאזין למוזיקה זו כאמנות ולא כבידור קל.

הקונצרט הראשון התקיים ב-Philharmonic Auditorium בלוס אנג'לס ב-2 ביולי 1944 והציג את אמני הג'אז ג'יי ג'יי ג'ונסון, נט קינג קול, לס פול, באדי ריץ' ואחרים באולם שיועד לקונצרטים של מוזיקה קלאסית ובעבור קהל שלא הגיע בדרך כלל למועדוני הג'אז. מטרתו של גרנץ הייתה לחשוף את ההתרחשות בעולם הג'אז, בעיקר את זו של החוף המערבי, לקהל גדול. הקונצרטים בלוס אנג'לס נמשכו על בסיס חודשי משך כשנתיים. במופע האחרון בסדרה זו, שנערך באפריל 1946 נטלו חלק דיזי גילספי, לסטר יאנג וצ'ארלי פארקר.

החל מקיץ 1946 יצא גרנץ לסיבובי הופעות. סיבוב ההופעות הראשון התקיים בסן פרנסיסקו, שיקגו וניו יורק עם לסטר יאנג, קולמן הוקינס ובאדי ריץ'. בהופעות עמד גרנץ על עקרון הישיבה המשותפת באולם של אפרו-אמריקאים ולבנים זה בצד זה, תוך שהוא מוותר על הופעות באולמות שקיימו את מדיניות ההפרדה ונמנע משהות במדינות דרום ארצות הברית הגזעניות. סיבובי ההופעות עם גרנץ הציבו סטנדרטים חדשים, גבוהים יותר, של נסיעות אמנים. האמנים, בניגוד למצב עד אז (במיוחד לגבי אמני ג'אז שחורים), זכו לאירוח במיטב בתי המלון והוטסו במטוסים, במקום באוטובוסים או רכבות.

הנגנים שהתקבצו למשך מספר שבועות של הופעות לא תמיד הכירו זה את זה או ניגנו יחד לפני כן וכך נוצרה מסורת של ג'אם סשן שפתח את ההופעה המתוכננת, שבו ניגנו הנגנים יחד באופן חופשי ולעיתים חד פעמי, תוך יצירת הרכבים ייחודיים, בהם דואט של צ'ארלי פארקר ובילי הולידיי מהופעה ב-22 באפריל 1946, ההופעות שנערכו בקרנגי הול בקיץ אותה שנה והסולו של קולמן הוקינס בסטנדרט "How High the Moon" מההופעה בפיטסבורג ב-1947.

סיבובי הופעות בארצות הברית נמשכו עד 1957 ולאחר מכן נערכו סיבובי ההופעות בעיקר באירופה וביפן בהשתתפות מיטב האמנים כריי בראון, בני קרטר, רוי אלדרידג', אלה פיצג'רלד, סטן גץ, ליונל המפטון, בילי הולידיי (היחידה שפוטרה על ידי גרנץ לאחר שהעליבה על הבמה את אוסקר פיטרסון), ג'ין קרופה, בן ובסטר ואחרים. ב-1967 נערך סיבוב ההופעות האחרון שהסתיים בארצות הברית. תוכנית ג'אז בפילהרמונית הצילה את הקריירות של רבים מנגני תקופת הסווינג, שנדחקו בארצות הברית מפני עליית הבי בופ ושילבה נגנים משני הזרמים על במה אחת לשילובים שהתקבלו בעין יפה יותר באירופה מאשר בארצות הברית, שמבקרי המוזיקה שלה שאפו לחלוקה חדה וברורה בין הסוגות. גרנץ עצמו עזב את ארצות הברית ב-1959 והשתקע בשווייץ.

רבים מהמופעים הוקלטו על ידי חברות התקליטים "Verve" ו-"Pablo" וכמו כן יצאו במהלך השנים, וממשיכים לצאת, אוספים מתוך ההופעות, רובם על ידי חברות תקליטים שמושבן ביפן.

ב-1983 נערכה ביפן הופעה לחגיגת 40 שנה ל"ג'אז בפילהרמונית" ו-30 שנים להופעתה הראשונה ביפן עם אלה פיצג'רלד ואוסקר פטרסון, ג'יי ג'יי ג'ונסון, זוט סימס, ג'ו פאס ואחרים. הקלטת ההופעה יצאה בתקליט " Jazz at the Philharmonic - Yoyogi National Stadium, Tokyo 1983: Return to Happiness".

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.allaboutjazz.com/php/article.php?id=25400 סקירת אחדים מתקליטי ההופעות] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ג'אז
בית הקברות הצבאי הבריטי בחיפה

[[צלב ההקרבה בבית העלמין]]
בית הקברות הצבאי הבריטי בחיפה (באנגלית: Haifa War Cemetery) הוא בית קברות צבאי בריטי, השוכן בשכונת תחנת הכרמל בחיפה לצד דרך יפו. במקום קבורים חללי האימפריה הבריטית שנהרגו במערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.

==היסטוריה==
בשל מספר האבדות הגדול של מדינות האימפריה הבריטית במלחמת העולם הראשונה והפיזור הגאוגרפי הגדול של קברי החללים החליטו שלטונות המדינות שמהן הם באו שלא להשיב את החללים לארצותיהם ולקבור אותם סמוך למקום מותם. בית העלמין הוקם ומתוחזק על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ויועד במקור לקבורתם של החללים הבריטים שנהרגו בחיפה במלחמת העולם הראשונה. על פי התכנון המקורי, בית הקברות לא נועד להיות בית קברות צבאי שבו נקברים חיילים באופן רגיל, והקמתו נתפשה כפעולה חד-פעמית לשם קבורת חללי מלחמה זו בלבד. מאוחר יותר, עם זאת, הוא נפתח לקבורתם של חללים נוספים.

באוקטובר 2019 הושחתו 20 מצבות בבית הקברות ורוססו בו צלבי קרס.

== חלקת הנוצרים ==
בבית קברות זה קבורים 301 חיילים נוצרים וארבעה יהודים ממלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה וחלקת 110 עובדי הכפייה המצרים שמצבתם מופיעה על קיר בית הקברות.

על פי תקנות בתי הקברות הבריטיים, יהודים יכלו להיקבר באותה חלקה עם הנוצרים תחת צלב ההקרבה (השונה מהצלב הצרפתי), בניגוד לשאר הדתות. בין הקבורים כאן חיילים מבריטניה, מאוסטרליה, מניו זילנד, מדרום אפריקה ומקנדה. הקברים אחידים במידותיהם, ללא הבדל דת, מין ודרגה.

בקיר ישנה גומחה שבה היה מונח ספר הנופלים אך לאחר מספר פעמים שבהן נלקח הספר מתאפשרת כיום הגישה אל הרשומות דרך התקשרות עם הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה. את ספר החללים ניתן למצוא בבית הקברות הבריטי הנוסף בחיפה, במתחם בתי הקברות בדרום העיר.

== חלקות ההודים ==
בקבר אחד נקבר אפרם של 29 החיילים ההודים של צבא הוד-מלכותה שלאחר מותם נשרפו גוויותיהם, בהתאם למנהג ההינדי. חלק מחיילים אלו לקחו חלק בכיבוש חיפה. בחלקה אחרת קבורים בקבר אחים אחד כל החיילים ההודים המוסלמים. בסך הכל קבורים בחלקה ההודית 49 חיילים.

== גלריה ==
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="4">
haifa0029.jpg|שלט הכניסה לבית העלמין הבריטי
haifa0046.jpg|שלט ההנצחה לחיילים ההודים
haifa0042.jpg|שלט ההנצחה על קבר החיילים ההודים המוסלמים
</gallery>

==ראו גם==
* בית הקברות הצבאי חוף כיאט
* כיבוש חיפה במלחמת העולם הראשונה
* טהאקור דלפט סינג

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

צבאי בריטי
חיפה, בית קברות הצבאי הבריטי
חיפה, בית קברות הצבאי הבריטי
חיפה, בית קברות הצבאי הבריטי
קטגוריה:בת גלים
קטגוריה:הודו במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מערב חיפה
פרדוקס ברס

פרדוקס בְּרָס (Braess's paradox), הנקרא על שם המתמטיקאי הגרמני דיטריך ברס, הוא דוגמה למצב שבו הוספת קשת נוספת לרשת שבה הישויות הנעות בוחרות את מסלול הזרימה האופטימלי באופן אנוכי, יכולה לגרום לירידה בביצועים הממוצעים של הרשת (זאת כמובן על אף האינטואיציה שאומרת שיותר מסלולים תמיד יובילו לביצועים משופרים).

== הגדרה ==
נתבונן ברשת כבישים. נניח שעבור כל צומת ברשת ידוע מספר המכוניות שיוצאות ממנו (דרגת היציאה) ומספר המכוניות שנכנסות אליו (דרגת כניסה). תחת תנאים אלה נרצה לשערך את התפלגות התנועה ברשת. ההחלטה אם לנסוע בכביש כזה או אחר תלויה לא רק באיכות הכביש, אלא גם בצפיפות התנועה עליו. אם כל נהג יבחר בדרך שנראית לו אופטימלית (עבורו בלבד) התוצאה לא בהכרח תהיה אופטימלית עבור כל הנהגים. יתר על כן, קיימת דוגמה שבה הרחבת רשת הכבישים אינה גורמת לקיצור זמני הנסיעה ואף מאריכה אותם.

== דוגמה ==
דוגמה לפרדוקס של ברס
נסתכל על מערכת כבישים כמו בציור. יש 4000 מכוניות הנוסעות מהמקור אל היעד. הזמן שלוקח לעבור כל כביש מצוין באיור, כאשר T הוא מספר המכוניות שנמצאות על אותו הכביש. על שניים מהכבישים זמן הנסיעה קבוע, ואילו על השניים האחרים זמן הנסיעה תלוי בעומס.

נניח בתחילה שהכביש המקווקו אינו קיים. אם a נהגים עוברים דרך נקודה A זה לוקח <math>a/100+45</math> דקות ואם b נהגים בוחרים לעבור דרך נקודה B זה לוקח להם <math>b/100+45</math> דקות. המקרה הגרוע ביותר הוא כאשר כל הנהגים יבחרו לנסוע באותו הנתיב. אז ההאטה מקסימלית והנסיעה כולה לוקחת 85 דקות. אך בחירה אקראית באחד הנתיבים תוביל לתוצאה טובה יותר. אם מחצית מהנהגים יסעו בכל אחד מהנתיבים, זמן הנסיעה של כולם יתקצר ל-<math>2000/100+45=65</math> דקות. (זהו שיווי משקל נאש.)

כעת נניח שבונים כביש נוסף שמחבר את A עם B וזמן הנסיעה בו כל כך קצר שניתן אפילו לומר שהוא 0. לנהג יש עכשיו שלוש אפשרויות: הוא יכול לנסוע בדרך התחתית, ישירות ל-B ומשם ליעד; הוא יכול לנסוע בעקיפין, ל-B דרך A ומשם אל היעד; והוא יכול לנסוע בדרך העילית, ל-A ומשם ישירות אל היעד. דרך העקיפין עדיפה על הדרך התחתית, משום שהדרך העוקפת ל-B היא קצרה יותר בכל מקרה מאשר הדרך הישירה לשם. דרך העקיפין עדיפה גם על הדרך העילית, משום שהדרך ליעד מ-B קצרה יותר מאשר ישירות מ-A. לכן כל הנהגים יסעו ראשית ל-A ואז ל-B, והדרך תיקח לכולם 80 דקות. הפתרון האופטימלי, שבו מחצית הנהגים נוסעים דרך B והמחצית השנייה ישירות דרך A (ב-65 דקות לכולם) אינו יציב, משום שלכל נהג בדרך העילית עדיף לקצר ולנסוע מ-A אל היעד דרך B, ולכל נהג בדרך התחתית עדיף לקצר ולנסוע ל-B דרך A. הוספת הכביש הרעה את ביצועי המערכת.

==לקריאה נוספת==
*Katharina Belaga-Werbitzky: „Das Paradoxon von Braess in erweiterten Wheatstone-Netzen mit M/M/1-Bedienern“ )

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://davidson.weizmann.ac.il/online/maagarmada/guest_article/יותר-זה-פחות-–-המפגש-ביןתורת-המשחקים-למכניקה-הניוטונית-דר-אורן-שעיה יותר זה פחות] מאמר מאת ד״ר אורן שעיה העוסק בפרדוקס ברס, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי

קטגוריה:רשתות זרימה
ברס, פרדוקס
קטגוריה:משפטים בתורת הגרפים
קטגוריה:משפטים בתורת המשחקים
מרכז באוהאוס

סניף של מרכז באוהאוס ב[[כיכר קדומים ביפו שנסגר בשנת 2014]]
מרכז באוהאוס הוא חנות, הוצאה לאור וגלריה פרטית המספקת בין השאר מידע אודות מבני הסגנון הבינלאומי (הנודע גם כסגנון הבאוהאוס) ב"עיר הלבנה" בתל אביב. העסק נמצא בבעלות פרטית אך משתף פעולה עם גופים ציבוריים כמו הוועד הישראלי לאונסק"ו ועיריית תל אביב-יפו.

==היסטוריה==
המרכז הוקם בשנת 2000 על ידי ד"ר אשר בן שמואל, ד"ר מיכה גרוס ושלומית גרוס, והוא שוכן ברחוב דיזנגוף 77 בתל אביב. את הצוות המקצועי מובילים האדריכלים שמואל יבין ואלה גורן. המקימים ביקשו להגביר את התודעה הציבורית אודות המורשת האדריכלית של "העיר הלבנה" וכן לקחת חלק בתיעוד של מורשת זו. בנוסף, הם ביקשו לתת במה לאסכולת הבאוהאוס ולהדגיש את ייחודה בכך שהיא מחברת בין מדיה אמנותיות רבות וחוצה גבולות ביניהן.

בעבר שכן המרכז בדיזנגוף 99 ובדיזנגוף 155.

==פעילות==
פעילות המרכז מתחלקת לארבעה תחומים:

===החנות===
החנות מציעה פריטים שעוצבו על ידי תלמידים ומורים בבית הספר הבאוהאוס בשנות השלושים, מוצרי עיצוב ישראלי וכן ספרות בנושאי עיצוב ואדריכלות.

===הספרייה וחנות הספרים===
בספרייה אוסף של ספרים ישנים וחדשים אודות תולדות העיר תל אביב, עיצוב ואדריכלות. המרכז משמש גם כהוצאת ספרים עצמאית בנושאים אלו והוציא עד היום מעל ל-15 כותרים.

===הגלריה===
בגלריה מתקיימות תערוכות אדריכלות, עיצוב, ציור, צילום והדפס. בנוסף, מתקיימות במקום הרצאות ונערכים דיונים אודות נושאים אלו.

===הסיורים===
בכל שבוע עורך המרכז סיורים רגליים מודרכים בתשלום ב"עיר הלבנה" שבהם נחשפים המבנים החשובים שבה, ההיסטוריה שלהם, האדריכלים שתכננו אותם והסגנון הבינלאומי. בנוסף מציע המרכז סיורים אדריכליים באזור כיכר דיזנגוף באמצעות מדריך קולי.

==ראו גם==
*מוזיאון הבאוהאוס

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תל אביב-יפו: גלריות לאמנות
קטגוריה:באוהאוס
קטגוריה:העיר הלבנה
קטגוריה:רחוב דיזנגוף
קטגוריה:הסגנון הבין-לאומי בארץ ישראל
פנחס דשבסקי

פנחס ס' דָשֶׁבְסקי (בכתיב יידי: דאשעווסקי; ברוסית: Пинхас Израилевич Дашевский; 1879 – 1934?) היה סטודנט יהודי-רוסי ופעיל ציוני, שביצע ניסיון התנקשות בחייו של אחד המסיתים העיקריים לפוגרום קישינב. מעשהו הותיר רושם עז בעולם היהודי.

==קורות חיים==
דשבסקי נולד למשפחה יהודית מתבוללת בעיירה קוֹרוֹסְטִישֵׁב (Коростышев) שבפלך קייב, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). בשנת 1897 הצטרף לציונות, והיה ממייסדי אגודת סטודנטים ציונית-סוציאליסטית אקטיביסטית בקייב. בשנת 1902 הגיע לעיר קובל שבווהלין שם עסק בהוראה פרטית.

בעקבות פרעות קישינב (1903), שגרמו זעזוע בעולם היהודי ושבעקבותיהן נשמעו קריאות רבות להתקוממות יהודית, דאשבסקי, שתואר על ידי יוסף קרוק כ"מתבולל גמור",<ref name=":0" /> פרסם עם חבריו מכתב הקורא ליהודי רוסיה להתעורר להתנגדות ולהגנה עצמית. לאחר מכן, החליט דשבסקי לנקום את נקמת הנרצחים בעצמו, נסע לסנט פטרסבורג וב-4 ביולי 1903, תקף בסכין את העיתונאי האנטישמי פאוול קרושבאן (Pavel Krushevan), מבכירי האימפריה הרוסית, שהפיץ תעמולת שטנה נגד היהודים, האשים אותם במהפכנות, בבגידה, בכוונות להחריב את הנצרות הפרבוסלבית, לפגוע בצאר, וכמובן בהקפדתם של היהודים לעשות שימוש בדם נוצרי לטובת אפיית מצות לפסח.<ref name=":0"></ref> אחרי התקיפה הסגיר עצמו לידי המשטרה.

דשבסקי נשפט לחמש שנות עבודת פרך, אולם עורך הדין היהודי ישראל גרוזנברג, שהיה פעיל למען זכויות היהודים ברוסיה, הצליח להמתיק את גזר דינו, ודשבסקי שוחרר מכלאו ב-1906. לאחר שחרורו דשבסקי חזר לקובל, נשא לאשה את בת העיר אנה שנקר שם נולדה להם בת יחידה בשם רוזיה.

בשנת 1910 ביקר בארץ ישראל, והתקבל בלבביות על ידי היישוב. שב לרוסיה, והשלים את לימודיו כמהנדס כימי. נשאר נאמן לציונות, וכך לאחר מהפכת אוקטובר נאסר בידי השלטונות הסובייטים, הורשע בפעילות ציונית ונידון לגלות בסיביר. נפטר בכלא, בגיל 56.

על שמו נקרא רחוב בעיר תל אביב.

==ראו גם==
* הירש לקרט
* שלום שוורצבארד
* הרשל גרינשפן

==לקריאה נוספת==
*מנדל זינגר, פנחס דשבסקי: פרק מגבורת ישראל בגולה, הוצאת הקונגרס היהודי העולמי, 1973.
* המהפכה וטרור, עמ' 176.
* האנציקלופדיה העברית, כרך י"ג, עמ' 222.
* ספר תולדות ההגנה, כרך ב', חלק ראשון, עמ' 160–161.
* ספר הגבורה/ישראל היילפרין, חלק ג', הוצאת "עם-עובד" תש"י, עמ' 28-35.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://web.archive.org/web/20131215130414/http://rpp.nm.ru/terror/terror.html דיוקנו] (השביעי מלמעלה) 
* גילי חסקין, [https://web.archive.org/web/20071216101728/http://www.gilihaskin.com/Article.Asp?ArticleNum=257 ההתגוננות היהודית בגולה] 
* [https://www.nypl.org/research/research-catalog/bib/b11290160?originalUrl=https%3A%2F%2Fcatalog.nypl.org%2Frecord%3Db11290160~S1 ספר קובל (1957)], עמ' 264–266, 476–477.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:נפטרים ב-1934
קטגוריה:מתנקשים פוליטיים יהודים
קטגוריה:מתנקשים פוליטיים רוסים
קטגוריה:תולדות עם ישראל: אישים
קטגוריה:מהנדסים יהודים רוסים
קטגוריה:מהנדסים יהודים אוקראינים
קטגוריה:פעילים ציונים באוקראינה
קטגוריה:פעילים ציונים ברוסיה
יוניון ג'ק (ארצות הברית)

היוניון ג'ק (באנגלית: Jack of the United States) הוא כינויו של קנטון הדגל האמריקאי כאשר הוא משמש כדגלון חרטום על ספינות אמריקאיות. עיצובו הוא כעיצוב הקנטון, חמישים כוכבי כסף על רקע כחול.

הדגל הונף לראשונה ב-14 ביוני 1777 עת החליף את ג'ק הצי הראשון, דגל בעל 13 פסים אדומים ולבנים עליו הוטען עכסן והכיתוב "Dont Tread on Me" מתחתיו (דגל גדסדן). דגל זה הוחזר לשימוש כדגלון החרטום של הצי האמריקאי בשנת 2002 עת החלה המלחמה העולמית בטרור.

כיום משמש היוניון ג'ק כדגלון החרטום של ספינות משמר החופים וארגונים ממשלתיים נוספים אשר אינם מסונפים לצי האמריקאי.

==גרסאותיו של הדגל לאורך ההיסטוריה שלו ==
<gallery>
קובץ:Naval jack of the United States (1777–1795).svg|13 כוכבים 14 ביוני 1777 - 1 במאי 1795
קובץ:US Naval Jack 15 stars.svg|15 כוכבים 1 במאי 1795 - 3 ביולי 1818
קובץ:Naval jack of the United States (1818–1819).svg|20 כוכבים 4 ביולי 1818 - 3 ביולי 1819
קובץ:Naval jack of the United States (1819–1820).svg|21 כוכבים 4 ביולי 1819 - 3 ביולי 1820
קובץ:US Naval Jack 23 stars.svg|23 כוכבים 4 ביולי 1820 - 3 ביולי 1822
קובץ:US Naval Jack 24 stars.svg|24 כוכבים 4 ביולי 1822 - 3 ביולי 1836
קובץ:US Naval Jack 25 stars.svg|25 כוכבים 4 ביולי 1836 - 3 ביולי 1837
קובץ:US Naval Jack 26 stars.svg|26 כוכבים 4 ביולי 1837 - 3 ביולי 1845
קובץ:US Naval Jack 27 stars.svg|27 כוכבים 4 ביולי 1845 - 3 ביולי 1846
קובץ:US Naval Jack 28 stars.svg|28 כוכבים 4 ביולי 1846 - 3 ביולי 1847
קובץ:US Naval Jack 29 stars.svg|29 כוכבים 4 ביולי 1847 - 3 ביולי 1848
קובץ:US Naval Jack 30 stars.svg|30 כוכבים 4 ביולי 1848 - 3 ביולי 1851
קובץ:US Naval Jack 31 stars.svg|31 כוכבים 4 ביולי 1851 - 3 ביולי 1858
קובץ:Naval jack of the United States (1858–1859).svg|32 כוכבים 4 ביולי 1858 - 3 ביולי 1859
קובץ:US Naval Jack 33 stars.svg|33 כוכבים 4 ביולי 1859 - 3 ביולי 1859
קובץ:US Naval Jack 34 stars.svg|34 כוכבים 4 ביולי 1861 - 3 ביולי 1863
קובץ:US Naval Jack 35 stars.svg|35 כוכבים 4 ביולי 1863 - 3 ביולי 1865
קובץ:US Naval Jack 36 stars.svg|36 כוכבים 4 ביולי 1865 - 3 ביולי 1867
קובץ:US Naval Jack 37 stars.svg|37 כוכבים 4 ביולי 1867 - 3 ביולי 1877
קובץ:US Naval Jack 38 stars.svg|38 כוכבים 4 ביולי 1877 - 3 ביולי 1890
קובץ:Naval jack of the United States (1890–1891).svg|43 כוכבים 4 ביולי 1890 - 3 ביולי 1891
קובץ:US Naval Jack 44 stars.svg|44 כוכבים 4 ביולי 1891 - 3 ביולי 1896
קובץ:US Naval Jack 45 stars.svg|45 כוכבים 4 ביולי 1896 - 3 ביולי 1908
קובץ:US Naval Jack 46 stars.svg|46 כוכבים 4 ביולי 1908 - 3 ביולי 1912
קובץ:US Naval Jack 48 stars.svg|48 כוכבים 4 ביולי 1912 - 3 ביולי 1956
קובץ:US Naval Jack 49 stars.svg|49 כוכבים 4 ביולי 1956 - 3 ביולי 1960
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:ארצות הברית: דגלים

קטגוריה:דגלוני חרטום
קטגוריה:צי ארצות הברית
קטגוריה:משמר החופים של ארצות הברית
ליגת העל הקפריסאית בכדורסל

דיוויזיה 1 היא ליגת הכדורסל הבכירה בקפריסין. הליגה נוסדה בשנת 1967 ומורכבת כיום מ-8 קבוצות.

הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת 4 פעמים נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית/חוץ, הווה אומר שבעונה הסדירה יש 32 משחקים. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב מחמישה משחקים כאשר בסופן מוכתרת האלופה. הקבוצה שמסיימת אחרונה, יורדת לליגה השנייה (דיוויזיה 2). ואותה מחליפה זו שמסיימת במקום הראשון של הליגה השנייה.

האלופה הקפריסאית וסגניתה משחקות במפעל היורוצ'אלנג'.

== היסטוריית אלופות ==
{| style="border:0;width:90%;"
|-style="vertical-align:top;"
|
*1966-67 דיגניס מורפואו
*1967-68 דיגניס מורפואו
*1968-69 אינאד
*1969-70 פאיק קירניה
*1970-71 פאיק קירניה
*1971-72 פאיק קירניה
*1972-73 פזופוריקוס לרנקה
*1973-74 א.א.ל. לימסול
*1974-75 אכילאס קאימקלי
*1975-76 אפואל ניקוסיה
*1976-77 אכילאס קאימקלי
*1977-78 א.א.ל. לימסול
*1978-79 אפואל ניקוסיה
*1979-80 א.א.ל. לימסול
*1980-81 אפואל ניקוסיה
*1981-82 א.א.ל. לימסול
*1982-83 א.א.ל. לימסול
*1983-84 אכילאס קאימקלי
*1984-85 א.א.ל. לימסול
*1985-86 אכילאס קאימקלי
*1986-87 א.א.ל. לימסול
*1987-88 א.א.ל. לימסול
|
*1988-89 קראבנוס
*1989-90 אינאד
*1990-91 פזופוריקוס לרנקה
*1991-92 פזופוריקוס לרנקה
*1992-93 אכילאס קאימקלי
*1993-94 פזופוריקוס לרנקה
*1994-95 אפואל ניקוסיה
*1995-96 אפואל ניקוסיה
*1996-97 קראבנוס
*1997-98 אפואל ניקוסיה
*1998-99 אפואל ניקוסיה
*1999-00 קראבנוס
*2000-01 קראבנוס
*2001-02 אפואל ניקוסיה
*2002-03 א.א.ל. לימסול
*2003-04 א.א.ל. לימסול
*2004-05 א.א.ל. לימסול
*2005-06 א.א.ל. לימסול
*2006-07 א.א.ל. לימסול
*2007-08 קראבנוס
*2008-09 אפואל ניקוסיה
*2009-10 אפואל ניקוסיה
|
*2010-11 אתאה אגומיס
*2011-12 אתאה אגומיס
*2012-13 א.א.ק. לרנקה
*2013-14 אפואל ניקוסיה
*2014-15 א.א.ק. לרנקה
*2015-16 א.א.ק. לרנקה
*2016-17 קראבנוס
*2017-18 א.א.ק. לרנקה
*2018-19 קראבנוס
*2019-20 -
*2020-21 א.א.ק. לרנקה
*2021-22 קראבנוס
*2022-23 א.א.ק. לרנקה
*2023-24 קראבנוס
|}

==טבלת זכיות==
{| class="wikitable" border="1"
!מקום
!קבוצה
!אליפויות
|-
|1
| א.א.ל. לימסול
|13
|-
|2
| אפואל ניקוסיה
|11
|- 
|3
| פזופוריקוס לרנקה/א.א.ק. לרנקה
|10
|-
|4
| קראבנוס
|9
|-
|5
| אכילאס קאימקלי
|5
|-
|-
|6
| פאיק קירניה
|3
|-
|7
| אתאה אגומיס
|2
|-
|=
| אינאד
|2
|-
|=
| דיגניס מורפואו
|2
|-
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

קפריסין
קטגוריה:קפריסין: כדורסל
קטגוריה:תחרויות ספורט בקפריסין
מוזיאון מועצת העם ומנהלתה

מועצת העם ומִנהלתה הוא מרכז חינוכי ומוזיאון הנמצא בבית קק"ל ההיסטורי בתל אביב, ברחוב צבי הרמן שפירא, אבי רעיון קרן קיימת לישראל. הבית עצמו הוא אתר היסטורי לאומי הכלול בפרויקט העיר הלבנה.

==היסטוריה ==
בית קק"ל בתל אביב נבנה בשנת 1937 על ידי האדריכל בנימין אנקשטיין. הבית בנוי מאבן ירושלמית ומבטון מזוין בסגנון הבינלאומי.<ref></ref>

ב 12 באפריל 1948 החליט הוועד הפועל הציוני על הקמת מועצת העם ומִנְהלת העם, שני המוסדות המרכזיים של היישוב. מועצת העם כללה 37 חברים (הל"ז) שנבחרו מכל קצוות הקשת הפוליטית שהייתה אז בארץ והיוו למעשה את הכנסת הראשונה. מתוכם נבחרו 13 חברי מנהלת העם (הי"ג) שהיוו למעשה את הממשלה הראשונה של היישוב היהודי בארץ ישראל.

שני גופים אלה ניהלו את הישיבות באולם האספות, בקומה הראשונה של בית קרן קיימת בתל אביב בין 18 באפריל 1948 ועד ל-14 במאי 1948. בראש שני הגופים עמד דוד בן-גוריון, שלימים יכריז על הקמת המדינה ויהיה לראש ממשלתה הראשון. החלטות מנהלת העם הובאו לאישור מועצת העם. שם, יומיים לפני תום המנדט ב-12 במאי 1948, נתקבלה בהצבעה ההחלטה על הכרזת העצמאות להקמת המדינה מיד עם עזיבת הבריטים, שתיקרא בשם מדינת ישראל; וכן הוחלט על ניסוח יסודותיה ועל הנוסח הסופי של מגילת העצמאות. לבסוף, עם התפשטות שמועת ההכרזה ועקב חוסר במקום בשל הגדלת מספר הנוכחים, הועבר טקס ההכרזה למוזיאון תל אביב לאמנות ששכן בבית דיזנגוף שבשדרות רוטשילד.

הלוגו של המוזיאון הוא בצורת הכניסה המקומרת לבניין. בכניסה יש תערוכה על תולדות קרן קיימת ובאולם האספות מוקרנים שני חזיונות אור קוליים על תולדות קרן קיימת ועל המאורעות מהחלטת החלוקה עד הכרזת המדינה תוך הדגשה על מקומו החשוב של מקום זה בהקמת המדינה.

במלאת 40 שנה למדינת ישראל הוחלט לשפץ את הבניין ולפתוח את המוזיאון.

המרכז החינוכי והמוזיאון עוסק בסיפור של פיתוח ארץ-ישראל ופועלה של קק"ל. במקום קיים ארכיון המאפשר כתיבת עבודות בנושא הקמת המדינה. הם מעוצבים בצבעי כחול לבן. צבעי דגל ישראל.

במקום נמצאים גם אוספים ייחודיים של בולי קק"ל ושל "הקופסה הכחולה".

ב-22 ביולי 2019 אישר דירקטוריון הקק"ל את הפיכתו של בית קק"ל בתל אביב למלון בוטיק.

<gallery>
File:PikiWiki Israel 11269 provisional peoples council and administration m.jpg|טבלת הקדשה בכניסה למוזיאון מועצת העם ומנהלתה
File:PikiWiki Israel 11267 provisional peoples council and administration m.jpg|ארון חשמל בחצר מוזיאון מועצת העם ומנהלתה, המעוצב בצורת קופת קרן קיימת
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://shimur.org/sites/%d7%9e%d7%a8%d7%9b%d7%96-%d7%97%d7%99%d7%a0%d7%95%d7%9b%d7%99-%d7%95%d7%9e%d7%95%d7%96%d7%99%d7%90%d7%95%d7%9f-%d7%9e%d7%95%d7%a2%d7%a6%d7%aa-%d7%94%d7%a2%d7%9d-%d7%95%d7%9e%d7%99%d7%a0%d7%94%d7%9c/ מרכז חינוכי ומוזיאון מועצת העם ומינהלתה], באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיאונים לתולדות היהודים בארץ ישראל
קטגוריה:קרן קיימת לישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיאונים
קטגוריה:הצפון הישן
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן בנימין אנקשטיין
קטגוריה:בנייני פרלמנטים
תחנת הרכבת ברלין זידקרויץ

תחנת הרכבת זידקרויץ (בגרמנית: Berlin Südkreuz; זידקרויץ - מילולית: "צלב (צומת) הדרום") היא תחנת רכבת בברלין בירת גרמניה. התחנה נפתחה במקור ב-1898 ומשמשת כתחנת מעבר בין קו הטבעת של רכבת האס-באן של ברלין, לקווי הרכבת האזוריים. שמה המקורי של התחנה היה תחנת פאפהשטראסה, על שם הרחוב הסמוך שנקרא על שמו של הגנרל הפרוסי אלכסנדר אוגוסט וילהלם פון פאפה. 

הרציף המשמש את קו הטבעת נחנך ב-1 בינואר 1901. התחנה מילאה תפקיד משמעותי בתפיסת הקווים הארוכים של חברת הרכבות הגרמנית, שהחליטה להפוך אותה לצומת הרכבות המרכזי בדרום ברלין. שמה של התחנה שונה כדי שיעיד על מרכזיותה, בדומה לתחנות אוסטקרויץ במזרח העיר ווסטקרויץ במערב העיר. עבודות הבנייה בתחנה סבלו מעיכובים רבים, בין היתר בשל התנגדות התושבים באזור, ופתיחת התחנה מחדש נדחתה משנת 2000 עד ל-28 במאי 2006, במקביל לפתיחת התחנה המרכזית החדשה במרכז ברלין. כיום משמשת התחנה כמסוף של רכבות להמבורג וללייפציג.

==קישורים חיצוניים==

* 

זידקרויץ, ברלין
מגדל הפעמונים של איוואן הגדול

מגדל הפעמונים של איוואן הגדול (ברוסית: Колокольня Ивана Великого) הוא מגדל פעמונים הניצב במרכז הקרמלין במוסקבה בירת רוסיה. המגדל הוא הגבוה במבני הקרמלין ומתנשא לגובה של 81 מטרים. עד למאה ה-19 זה היה הבניין הגבוה בעיר. במגדל הוצבו 34 פעמונים.

המגדל נבנה בסמוך לקתדרלת העלייה, קתדרלת המלאך מיכאל וקתדרלת הבשורה, בצידה המזרחי של כיכר הקתדרלות, במיקום הנחשב לנקודה המרכזית של העיר מוסקבה.

==היסטוריה==
בשנת 1329 הוקם באתר בו נמצא כיום המגדל, מגדל הפעמונים הראשון העשוי אבן, בעיר מוסקבה. מגדל זה היווה חלק מכנסיית איוואן של הסולם אשר כונתה "כנסיית איוואן של הסולם, אשר מתחת לפעמון".

בעקבות מותו של איוואן השלישי (המכונה "איוואן הגדול") בשנת 1505 הורה בנו, ואסילי השלישי על הקמת מגדל פעמונים חדש להנצחת זכר אביו. המגדל הוקם בין השנים 1505 - 1508 על יסודות מגדל הפעמונים הישן. 

מגדל הפעמונים שנבנה כלל שני מפלסים בהם ניצבו פעמונים. בשנת 1600, בהוראת בוריס גודונוב הוגבה המגדל לגובהו הנוכחי והיה למגדל הגבוה ביותר בעיר מוסקבה. על פי צו של הצאר נאסרה בניית מבנים הגבוהים מהמגדל.

בין השנים 1523–1543 נבנה בצמוד למבנה מגדל הפעמונים של העלייה בתכנונו של האדריכל האיטלקי פטרוק מאלי פרייצין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.kreml.ru/en/main/kremlin/buildings/Ansambl_Kolokolyni/ מידע רשמי] באתר Kremlin.ru

קטגוריה:הקרמלין
קטגוריה:מוסקבה: מבנים
כיכר הקתדרלות

איור מעשה ידי [[קוורנגי משנת, 1797]]
כיכר הקתדרלות (ברוסית: Соборная площадь – סובורניה פלושד) היא הכיכר המרכזית של הקרמלין במוסקבה, בירת רוסיה.

הכיכר הוקמה במאה ה-15 והיוותה הכיכר המרכזית של העיר. הכיכר נקראת על שם שלוש הקתדרלות המקיפות אותה: קתדרלת העלייה לשמיים, קתדרלת המלאך מיכאל וקתדרלת הבשורה. בנוסף ממוקמות בכיכר ארמון הפאות, כנסיית הנחת הגלימה וכנסיית שנים עשר השליחים. הגדול שבמבני הכיכר הוא מגדל הפעמונים של איוואן הגדול, המפריד בין הכיכר לבין כיכר איוואנובסקיה.

בכיכר נערכו תהלוכות ההכתרה ותהלוכות הלוויה של הדוכסים הגדולים של מוסקבה ושל הצארים של מוסקבה (עד מעבר הבירה לסנקט פטרבורג). כיום נערכת בכיכר תהלוכת ההשבעה של נשיא רוסיה. כמו כן נערכים בכיכר טקסים דתיים בחג המולד ובחג הפסחא.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
הקתדרלות
קטגוריה:הקרמלין
קתדרלת הבשורה

קתדרלת הבשורה (ברוסית: Благовещенский собор; בתעתיק: "בלאגובשצ'נסקי סובור") היא קתדרלה במערב כיכר הקתדרלות שבמרכז הקרמלין, במוסקבה, בירת רוסיה. הכנסייה מוקדשת לבשורה (על פי הנצרות, ההודעה שהביא המלאך גבריאל למרים מאת האל, ובה נמסר לה כי היא הרה וכי תלד את ישו).

==היסטוריה==
קתדרלת הבשורה הוקמה על מנת לשמש כקתדרלה הראשית עבור הצאר. אב הכנסייה היה הכומר המוודה של משפחת הצאר מאז הקמת הכנסייה עד העברת הבירה לסנקט פטרבורג, ובעת שבני משפחת הצאר שהו במוסקבה. 
הכנסייה הוקמה בכיכר הקתדרלות בין השנים 1484–1489, באתר בו ניצבה קודם לכן כנסייה עתיקה שנבנתה בשנת 1416, שאף היא ניצבה במקום של כנסייה קדומה יותר, שנבנתה בראשית המאה ה-14. 

בעת הקמתה היו לכנסייה שלושה גגות כיפתיים (קופולות). שניים מהם נבנו בשנת 1572 לערך. סביב המבנה היו חדרי מבואה. בין השנים 1562–1564 נבנו מחדש ארבעת חדרי המבואה כקפלות צדדיות.

במהלך המאה ה-16 עוטרו כניסות המבנה מכיוון צפון ומכיוון מערב בשערי אבן לבנים, בסגנון הרנסאנס האיטלקי. דלתות הברונזה שהוצבו עוטרו בזהב.

רצפת הקתדרלה עוטרה במאה ה-16 באבני ישפה שהובאו מרוסטוב, וקירות הקתדרלה עוטרו בציורי קיר במהלך המאות ה-15 - ה-17. האיקונוסטזיס כולל איקונות מהמאות ה-14 - ה-17 מעשה ידי אנדרי רובליוב, תאופנוס היווני ופרוקור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.icon-art.info/group.php?lng=en&grp_id=2 הפרסקאות המעטרים את האיקונוסטזיס שבקתדרלה]
* [http://www.icon-art.info/group.php?lng=en&grp_id=6 הפרסקאות המעטרים את הקתדרלה]
* [http://www.icon-art.info/book_contents.php?lng=en&book_id=27 ד"ר אולג אוליאנוב, הפרסקאות מעשה ידי רובלב בכנסיית הבשורה שבקרמלין]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוסקבה: קתדרלות
קטגוריה:הקרמלין
קטגוריה:קתדרלות אורתודוקסיות
מעיין כפיר

מעיין כפיר (בערבית: عين الكبيرة, תעתיק: עין אל כבירה, תרגום: המעיין הגדול) הוא מעיין שכבה קדום הסמוך להתנחלות אלון מורה.

ככל הנראה, כבר בשלהי תקופת בית שני השתמשו תושבי הסביבה השומרונים במעיין (זאת לפי ממצאים של חרסים שנמצאו במקום החל מתקופה זו). ליד המעיין קיימת ניקבה עתיקה מהתקופה הביזנטית ולצידה בריכה, ששימשו להגברת זרימת המים. אורך הניקבה כ-70 מטר, היא מצופה אבנים מסותתות ומקורה בקשתות ובקמרונים מחודדים מאבן. כמו כן, ישנם שרידים עתיקים של אמת מים שהובילה מים לעיר שכם ו-5 ברכות גדולות (כ-100 קוב כל אחת). גובה קמרונות הנקבה נע בין 1 ל-2 מטרים ורוחבה כחצי מטר. משערים כי הסיבה להשקעה הרבה בנקבה למרות ספיקת המים הנמוכה של המעיין היא העובדה שהמעיין הוא מקור המים היחיד הנובע במורדותיו המערביים של הר כביר וכתוצאה מכך היה בעל חשיבות לתושביהם הקדומים של הכפרים סאלם, בית דג'ן, דיר אל-חטב ועזמוט.

ב-2009 שופצו המעיין וסביבתו בידי תושבי אלון מורה. במסגרת השיפוץ נבנתה ללא אישור בריכת בטון, ניטעו סביבה עצים והוקמו שולחנות פיקניק. שיפוץ המעיין נעשה לזכרו של , חייל צה"ל תושב אלון מורה, שנהרג בלבנון בדרך לבופור ב-19 במרץ 1997, בעת ששימש חובש קרבי
ובעקבות השיפוץ החלו התושבים לכנות את המעיין "עין כפיר". בנובמבר 2010 הרס המנהל האזרחי את הבריכה. באפריל 2011 במהלך אירועי חול המועד פסח נחנכה בריכה חדשה וגדולה יותר במיקום מאושר ומוסדר, במרחק 50 מטר מהבריכה הקודמת.

<gallery>
קובץ:IHM עין כפיר 1.jpeg|פסיפס ליד המעיין
קובץ:IHM נקבת עין כפיר 2.jpeg|נקבת עין כפיר
קובץ:IHM נקבת עין כפיר 1.jpeg|שלט הסבר בכניסה לנקבה
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* 
*מפת טיולים וסימון שבילים 6-5 - בקעת הירדן ומזרח השומרון. בהוצאת "הועדה לסימון שבילים בישראל".

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.meahori.co.il/171530/%D7%A2%D7%99%D7%9F-%D7%9B%D7%A4%D7%99%D7%A8 תמונות ועדכונים על המעיין]
*[https://web.archive.org/web/20100714095545/http://www.shechem.org/nelon-moreh/hblog/?p=436 תמונה של המעיין ומידע נוסף]
* [https://web.archive.org/web/20091208182836/http://www.shechem.org/nelon-moreh/hblog/ האם הבריכה ב"עין כפיר" היא כמו מקוה?] - שו"ת עם הרב אליקים לבנון - יום חמישי, 15 אוקטובר 2009;
* [https://web.archive.org/web/20090730061025/http://www.lcl.org.il/viewwellsprings.php?wsid=4 הנקבה בעין כבירה] באתר "לבן כתום לבן"

== הערות שוליים ==

__ללא_תוכן__
כבירה
קטגוריה:אלון מורה
אדי לאנג

אדי לאנג (Eddie Lang; 25 באוקטובר 1902 - 26 במרץ 1933), שכונה "אבי גיטרת הג'אז", היה נגן הגיטרה החשוב הראשון בג'אז, אשר השפיע על דג'אנגו ריינהארדט, שנחשב לממשיך דרכו.

==תולדות חייו==
לאנג נולד בפילדלפיה למשפחת מהגרים מאיטליה בשם סלבטורה מסארו (Salvatore Massaro). מגיל צעיר למד נגינה בכינור יחד עם בן מהגרים נוסף, ג'ו ונוטי והשניים הפכו לחברים שדרכיהם לא נפרדו עד מותו של לאנג. לאנג למד גם נגינה בבנג'ו וגיטרה ולבסוף, בשנת 1918 לערך, התמקד כנגן גיטרה בצמד שהקים עם ונוטי (אשר היווה השראה לצמד גרפלי-ריינהארדט). כאשר ניגנו השניים יחד עם תזמורות ריקודים גדולות הם התבקשו לסיים כמעט כל קטע בסולו או בדואט סוחף. הם גם הקליטו מספר תקליטים כצמד. לאחר נסיעה ללונדון, בשנים 1924–1925 השתקע לאנג בניו יורק והצטרף, יחד עם ונוטי, להרכב "חמש הפרוטות" של רד ניקולס ולאחר מכן לתזמורתו של פרנק טראמבאואר.

ב-4 בפברואר 1927 השתתף בהקלטה ההיסטורית של Singin' the Blues עם תזמורתו של טראמבאואר וביקס ביידרבק כסולן. ההקלטה נחשבת לאחת מהקלטות הג'אז החשובות והמשפיעות ביותר של שנות ה-20 ונכנסה ל"היכל התהילה" של פרס גראמי ב-1977.

ב-1929 הצטרף לאנג (יחד עם ונוטי) לתזמורת של פול וייטמן ובמסגרתה השתתף בסרט "מלך הג'אז".

ב-15 בספטמבר 1930 הקליט עם ביידרבק והוגי קרמייקל את Georgia On My Mind יחד עם ה"סופרגרופ" שכללה גם את ג'ו ונוטי בכינור, ג'ק טיגרדן בטרומבון, ג'ימי דורסי בקלרינט ופי ווי ראסל בסקסופון אלט. בהמשך אותה שנה הצטרף לאנג כמלווה לבינג קרוסבי והשתתף בסרט Big Broadcast, זהו התיעוד האחרון בו ניתן לראות ולהאזין לנגינתו.

ב-1933, בעת ניתוח להסרת החגורה הלימפטית על שם ולדייר מלועו, נפטר מאיבוד דם עקב דימום חריג.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Mazzoletti, Adriano. Eddie Lang: Stringin' The Blues. Rome, Italy: Pantheon Editore, 1997.
* Sallis, James, editor. Jazz Guitar: An Anthology. Quill Publishers, 1984.
* Worsfold, Sally-Ann. The Quintessential Eddie Lang, 1925–1932. Timeless Records, 1997.
* Berend, Dave. Seven Original Compositions For The Guitar by the Great Eddie Lang: Transcribed and Arranged for Plectrum Guitar Solos with Guitar Accompaniment. Robbins Music, 1961.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110514002952/http://www.redhotjazz.com/lang.html ביוגרפיה ודיסקוגרפיה] באתר RedHotJazz 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נגני ג'אז: גיטריסטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1902

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1933
מערכה שנייה של קטורת

דגם מערכות האש שעל [[מזבח העולה]]
מערכת (אש) הקטורת (נקראת גם מערכה שנייה או מערכה שנייה של קטורת) היא אחת משלוש מערכות האש שהיו על מזבח העולה (לצד המערכה הגדולה ומערכת התמיד). מערכת הקטורת נקראת כך משום שבגחליה השתמשו להקטרת קטורת הסמים.

==השימוש במערכת הקטורת==
===גחלים למזבח הזהב===
בכל בוקר היה אחד הכהנים שזכה בעבודה זו בפיס לוקח מחתת הכסף ועולה לראש מזבח העולה. שם הוא היה חותה ממערכת הקטורת כמות גחלים ויורד בכבש.
בירידתו מהמזבח הוא היה מעביר את הגחלים למחתת זהב. מחתת הזהב הייתה קטנה ממחתת הכסף ולכן נשפכו מעט גחלים, שאותם היו מטאטאים אל אמת המים
לאחר מכן היו מעבירים בעזרת מחתת הזהב את הגחלים אל מזבח הקטורת ושם היו משתמשים בהם להקטרת הקטורת.

===הקטרת הלבונה===
מידי שבת היו מקטירים את בזיכי הלבונה על מערכת הקטורת.
בזיכי הלבונה היו שתי כפות שהונחו על שולחן לחם הפנים ביחד עם לחם הפנים, ובהם הייתה לבונה. כאשר היו מפנים את לחם הפנים מהשולחן, היו מקטירים את הלבונה על מערכת הקטורת.

==סידור מערכת הקטורת==
את מערכת הקטורת היו מסדרים, מיד לאחר סידור המערכה הגדולה, מעצי תאנה יפים, בכמות של כחמש סאים, שאותם היו מביאים מלשכת העצים. במסכת תמיד מתואר אופן סידור מערכת הקטורת על מזבח העולה.

===מקום וגודל מערכת הקטורת===
מערכת הקטורת הייתה ממוקמת במרחק ארבע אמות מהקרן הדרומית מערבית כלפי צפון, וגודלה היה משתנה בהתאם ליום בשבוע:
* ביום חול היו במערכה עצים בכמות שתספיק לחמש סאים של גחלים.
* בשבת היו במערכה עצים בכמות שתספיק לשמונה סאים של גחלים, כדי שהלבונה שמקטירים על האש לא תכבה אותה.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.kipa.co.il/temple/show.asp?id=33155 מאמר על בזיכי הלבונה], מאת מכון המקדש

==הערות שוליים==

קטגוריה:בית המקדש
קטגוריה:קטורת הסמים
אצטדיון פולסאט פלוס גדנסק

אצטדיון פולסאט פלוס גדאנסק (בפולנית: Polsat Plus Arena Gdańsk) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר גדנסק שבפולין. באצטדיון 44,000 מושבים, והוא משמש את קבוצת לכיה גדנסק. האצטדיון אירח מספר משחקים במסגרת יורו 2012.

הוא תוכנן בידי משרד מדיסלדורף ובנייתו החלה בשנת 2008, והסתיימה בשנת 2011. האצטדיון תוכנן כך שיזכיר כלפי חוץ את אבן הענבר, המופקת מזה זמן רב בחוף הבלטי.

שמו המקורי של האצטדיון היה ארנה באוטיצקה (הארנה הבלטית), אך בדצמבר 2009 רכשה חברת האנרגיה הפולנית "PGE" את זכויות השיום של האצטדיון לחמש שנים בעלות של 8.5 מיליון אירו ושינתה את שמו לשם הנוכחי, "אצטדיון פה.גה.אה גדנסק". החל מנובמבר 2015 נקרא האצטדיון "אצטדיון אנרגה גדאנסק" על שם חברת Energa הפולנית, אשר רכשה את הזכות להיות נותנת החסות של האצטדיון עד שנת 2020.

במאי 2021 אירח האצטדיון את גמר הליגה האירופית בו ניצחה ויאריאל הספרדית את מנצ'סטר יונייטד האנגלית בפנדלים לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 1–1.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.stadionenerga.pl/ אתר האצטדיון הרשמי] 
* [https://web.archive.org/web/20091217052010/http://www.en.euro.gdansk.gda.pl/ דף האצטדיון] באתר המוקדש ליורו 2012 

קטגוריה:אצטדיוני כדורגל בפולין
קטגוריה:גדנסק
קטגוריה:אצטדיוני גמר הליגה האירופית
קטגוריה:פומרניה (פרובינציה): מבנים
ונדרליי דה לימה

ונדרליי קורדיירו ג'ה לימה (בפורטוגזית: Vanderlei Cordeiro de Lima; נולד ב-11 באוגוסט 1969) הוא רץ מרתון ברזילאי, זוכה מדליית הארד באולימפיאדת אתונה (2004). הדליק את הלפיד האולימפי באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.

==חייו==
דה לימה נולד בקרוזיירו דו אואסטה שבמדינת פרנה בדרום ברזיל. הוא גדל במשפחה ענייה שעסקה בחקלאות, ומגיל 8 סייע בפרנסתה.

בשנות ה-90 החל להתחרות בריצות בינוניות וארוכות, אך בסופו של דבר התמקד בריצת המרתון. את שיאו האישי, 2:08:31 שעות, קבע ב-1998. להישג המשמעותי הראשון בזירה הבינלאומית הגיע דה לימה ב-1999, אז זכה במדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בוויניפג. הוא שמר על תוארו גם במשחקים שנערכו בסנטו דומינגו ב-2003.

באולימפיאדת אתונה (2004) היה דה לימה קרוב להיות הברזילאי הראשון בהיסטוריה שזוכה במדליית הזהב בריצת המרתון האולימפית. בקילומטר ה-35 הוביל בכ-30 שניות על פני מתחריו, כשלפתע התפרץ לעברו קורנליוס הוראן, כומר אירי שכבר ביצע לפני כן פרובוקציות באירועי ספורט שונים. התקרית התרחשה במשך 10 שניות בלבד, אך דה לימה איבד את הקצב ואת המומנטום, ומתחריו, האיטלקי סטפנו בלדיני והאמריקאי מב קפלזיגי חלפו על פניו והוא סיים במקום השלישי.

איגוד האתלטיקה הברזילאי ערער על התוצאות, אך ערעורו נדחה. תחת זאת, העניק לו הוועד האולימפי הבינלאומי את מדליית פייר דה קוברטן, המוענקת לספורטאים שגילו רוח ספורטיבית יוצאת דופן. בשנת 2005 הציע כדורעפן החופים עמנואל רגו, שזכה במדליית זהב באתונה, להעניק את המדליה בה זכה לדה לימה, אך זה סירב.

דה לימה הודיע על פרישתו ב-31 בדצמבר 2008, מיד לאחר מרוץ סאו סילבסטרה המסורתי שנערך מדי שנה בסאו פאולו לרגל חג הסילבסטר.

בטקס הפתיחה של אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערך ב-5 באוגוסט 2016 התכבד דה לימה בהדלקת הלפיד האולימפי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים ברזילאים
קטגוריה:אתלטים ברזילאים
קטגוריה:רצי מרתון
קטגוריה:זוכי מדליית פייר דה קוברטן
קטגוריה:מדליקי הלפיד האולימפי
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אטלנטה (1996)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת סידני (2000)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת אתונה (2004)
קטגוריה:זוכי מדליית ארד אולימפית מברזיל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1969
ארכיון הסיפור העממי בישראל

ארכיון הסיפור העממי בישראל ע"ש דב נוי (אסע"י) הוא הארכיון המרכזי המתרכז במחקר ואיסוף של סיפורי עדות ופולקלור בישראל. הארכיון נוסד בשנת 1955 על ידי פרופ' דב נוי.

== אודות ==

מטרות הארכיון הן להציל משכחה ולשמר מורשת עממית, שעברה בעל פה במשך דורות בקרב הקבוצות האתניות השונות ב, ובקרב דוברי השפות השונות אשר עלו לישראל או חיו בה משכבר, על ידי תיעודה ושימורה. כמו כן, הארכיון מהווה מרכז ידע לסטודנטים וחוקרים בתחומי היסטוריה, תרבות וספרות.

תחילה היה הארכיון תחת המוזיאון לאתנולוגיה ופולקלור של עיריית חיפה, ופרופ' נוי ניהל את המוזיאון עד שנת 1983. אז הועבר הארכיון לאוניברסיטת חיפה, בה הוא שוכן עד היום, תחת הפקולטה למדעי הרוח.

את הסיפורים בארכיון מקליטים ורושמים ומקטלגים מתנדבים אשר עברו הכשרה מיוחדת מפי מספרים שונים בארץ, כל זאת בהתנדבות מצד שני הצדדים. לאחר מכן הסיפורים מקוטלגים על ידי מומחים לפי נושאים, עדות ופרמטרים נוספים, בהם לפי סיווג המוטיבים של תומפסון.

נכון ל-2008 היו בארכיון כ-23,800 סיפורים, מתוכם כ-3,174 ממקורות ישראלים, 2,831 ממקורות יהדות פולין, 2,124 ממקורות יהדות מרוקו, 616 ממקורות יהדות רומניה.

לארכיון מועצה מדעית המתכנסת פעם בשנה, ומורכבת מ-30 פרופסורים וחוקרים בנושאי פולקלור, היסטוריה וספרות, בראשם עומדת הפרופ חיה בר יצחק מאוניברסיטת חיפה. מנהלת הארכיון היא ד"ר עידית פינטל-גינסברג.

בשנים האחרונות נעשה באסע"י מאמץ לשדרג את הטכנולוגיה בארכיון כך שתתאים לימינו. במהלכה נסרקו אלפי סיפורים בפורמט דיגיטלי ותכולת הארכיון מועברת למסד נתונים וקטלוג ממחושבים, וזאת לשם שימור האוסף, בד בבד עם הנגשתו לכול.

== פרס אסע"י ==
פרס אסע"י על שם תמר נוי ז"ל ודב נוי מוענק משנת 2001 לעבודות מחקר בנושאי ארכאולוגיה פרהיסטורית ופולקלור.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://ifa.haifa.ac.il/ ארכיון הסיפור העממי], האתר הרשמי
* [https://web.archive.org/web/20080629051653/http://hcc.haifa.ac.il/~deamon/asai/about.html על הארכיון]

קטגוריה:פולקלור יהודי
קטגוריה:חיפה: ארכיונים
קטגוריה:אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ארכיונים לתולדות עם ישראל
קווין פינקני

קווין למאר פינקני (באנגלית: Kevinn Lamar Pinkney; נולד ב-10 באוקטובר 1983 בקולטון, קליפורניה, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד ומתנשא לגובה של 2.08 מטרים.

במכללה שיחק פינקני באוניברסיטת נבדה ברינו וקלע בממוצע 18.1 נקודות למשחק. לאחר שלא נבחר בדראפט, יצא לאירופה ושיחק בקלרמון הצרפתית ובטורוב זגוז'לץ הפולנית. לאחר מכן חזר לארצות הברית וחתם בבייקרספילד ג'אם מליגת ה-NBDL. בעונת שיחק במדי הסלטיקס 6 משחקים בהם קלע 5.2 נקודות למשחק. לאחר מכן עבר לליגה האיטלקית ושיחק בקבוצת ביילה, בה קלע 12.8 למשחק. בעונת שיחק בקאנטו האיטלקית והיה אחד משחקניה הבכירים של הקבוצה עם 14.2 נקודות ו-7.2 ריבאונדים ב-28.3 דקות משחק בממוצע.

בספטמבר 2009 חתם על חוזה לעונה אחת בקבוצת הפועל ירושלים הישראלית. תחילת דרכו בירושלים הייתה מוצלחת, כששבעה משחקים מפתיחת העונה הוא עמד על 11.8 נקודות ו-7.2 ריבאונדים ונמנה עם השחקנים המצטיינים בליגה בחודשיים הראשונים של העונה. עם זאת, בהמשך הידרדר משמעותית, בעיקר בשל מיעוט דקות המשחק שקיבל עקב יכולתו הטובה של ברנדון האנטר. במחזורי הסיום של העונה הסדירה בליגה, הציגה הפועל ירושלים יכולת קבוצתית חלשה שבין היתר עלתה לה בהדחה מטורניר היורוקאפ, כאשר פינקני מציג במשחקים אלו יכולת חלשה במיוחד. בעקבות רצון ראשי הקבוצה לגרום לזעזוע שיעורר את השחקנים ובעקבות יכולתו הירודה של פינקני, קיבל השחקן ב-11 באפריל 2010 הודעה כי הוא משוחרר מהקבוצה.

אחרי שהעביר עונות בוונצואלה, בטורקיה ובפיליפינים, פינקני שב לליגה הישראלית באמצע עונת 2016/17 כשחתם במכבי חיפה עד לתום העונה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nba.com/playerfile/kevinn_pinkney פרופיל] באתר ה-NBA
* [http://en.basketball.doudiz.com/player-season/24967/432308.html פרופיל] באתר הליגה האיטלקית

קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני קאנטו
קטגוריה:כדורסלני ביאלה
קטגוריה:כדורסלני יניסיי קרסנויארסק
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה ליובליאנה
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת נבדה ברינו
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלני בייקרספילד ג'אם
קטגוריה:כדורסלני טרבזונספור
קטגוריה:כדורסלני אליאגה פטקים
קטגוריה:שחקני NBA שלא נבחרו בדראפט
קטגוריה:כדורסלני הארלם גלובטרוטרס
קטגוריה:קליפורניה: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
ג'ון גרסטנג

ג'ון גרסטנג (John Garstang; 5 במאי 1876 – 12 בספטמבר 1956) היה ארכאולוג בריטי שעסק בחפירות במזרח הקרוב הקדום, ובמיוחד בארץ ישראל ובאנטוליה.

גרסטנג נולד בבלקבורן והתחנך בה ובאוניברסיטת אוקספורד. לאחר לימודי מכינה במתמטיקה באוקספורד החליט להיות לארכאולוג.

בין 1897 ל-1908 ביצע חפירות באתרים רומיים בבריטניה, מצרים, נוביה, אסיה הקטנה, וצפון סוריה. בין 1909 ל-1914 חפר בסודאן ובמרואה, בין 1920 ל-1922 חפר באשקלון ובין 1930 ל-1936 חפר ביריחו בתל א-סולטאן, אחד מהממצאים בחפירות הייתה גולגולת מכוירת שהתווספה לגולגולות שנמצאו לפני כן בחפירותיה של קתלין קניון בתל. בין 1907 ל-1941 שימש כפרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטת ליברפול.

בשנת 1919 מונה למנהל הראשון של בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בירושלים. בשנת 1920 התפטר מתפקידו זה ומונה לנהל את מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי, אך המשיך להרצות בבית הספר לארכאולוגיה. גרסטנג שימש בתפקידו זה עד 1926. במסגרת תפקידו זה מונה גם לעמוד בראש 'המועצה הארכאולוגית המייעצת', שתפקידה היה לייעץ למחלקת העתיקות. בתקופת שהותו בארץ ישראל הביע דעות כנגד הצהרת בלפור.

בשנת 1948 ייסד את המכון הבריטי לארכאולוגיה באנקרה והיה מנהלו הראשון. יורשו בתפקיד היה הארכאולוג סיטון לויד.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20110622192321/http://www.pef.org.uk/profiles/professor-john-garstang-1876-1956 ג'ון גרסטנג] באתר הקרן לחקר ארץ ישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי ארץ ישראל
קטגוריה:ארכאולוגים בריטים
קטגוריה:ארץ ישראל: ארכאולוגים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1876
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1956
פנומנולוגיה (פסיכולוגיה)

פנומנולוגיה (Phenomenology) היא גישה תאורטית בפסיכולוגיה, המדגישה את חשיבות החוויות האישיות של האדם. על פי הגישה, הגורם המשמעותי בהבנת התנהגות האדם הוא הפרשנות האישית והסובייקטיבית שלפיה הוא עצמו תופס את העולם. 

בהשפעת הגישה הפנומנולוגית בפילוסופיה, ואבי הגישה אדמונד הוסרל שהעלה את רעיונותיו כבר בראשית המאה ה-20, התפתחה בשנות ה-60 הגישה הפנומנולוגית גם בתחום הפסיכולוגיה. על פי הגישה, כל אדם הוא ישות ייחודית, ולפיכך לא ניתן להכניס את ההתנהגות שלו למסגרת תאורטית ולקבוע הסברים כלליים להתנהגות של אנשים; במקום למצוא הסבר להתנהגויות, יש להתמקד בניסיון להבין את האדם ואת האופן הייחודי לו בו הוא תופס את התנסויותיו וחוויותיו בעולם. 

בתחום המחקר המדעי בפסיכולוגיה, מהווה הפנומנולוגיה אחת הגישות למחקר איכותני. על פי הגישה, יש להתמקד במהות של תופעה פסיכולוגית מסוימת כמושא המחקר, ולחקור אותו כפי שהוא נתפס על ידי כל אדם (או כל קבוצת אנשים), בתודעה הספציפית שלו, ולא לעסוק בשאלה האם התופעה קיימת באופן כללי. למעשה, הגישה גורסת כי לא ניתן להפריד בין הבדיקה האמפירית של תופעות לבין החוקר שבודק אותן, משום שעצם הבדיקה או התצפית משנה את התוצאות של המחקר. לכן, במקום לנסות לטהר את המציאות מה"הפרעה" של מרכיבי התצפית, יש להכיר בסובייקטיביות של המהות.

בשנות ה-60 גובשה הגישה הפנומנולוגית בכתביהם של מספר תאורטיקנים, שהביעו ביקורת כלפי הגישות הדטרמניסטיות שהיו מקובלות בתקופה זו, כגון גישת הפסיכואנליזה של זיגמונד פרויד. פרויד התמקד בכך שניתן להגיע לפתרון בעיות ההווה מתוך התבוננות במקורות הבעיה בעבר; לעומתו, הפנומנולוגים טענו כי יש להתמקד בהיכרות ובניסיון להבנה של האופן בו באות לידי ביטוי תופעות פסיכולוגיות שונות בהווה, או ה"כאן ועכשיו", כפי שכינה זאת פרידריך פרלס.

רעיונות הגישה השפיעו על זרמים מרכזיים בתחום הפסיכולוגיה, בהם אקזיסטנציאליזם ופסיכולוגיה הומניסטית. לשניהם משותפים מספר רעיונות פנומנולוגיים, בהם ההתמקדות בחווייה הסובייקטיבית של האדם את עצמו ואת העולם כמושא החקירה בפסיכולוגיה. כך למשל, בשיטת הטיפול הפסיכולוגי שהציע הפסיכולוג ההומניסטי קרל רוג'רס, "טיפול ממוקד בלקוח", מתבטא תפקיד הפסיכולוג בהאזנה אמפתית לתיאור חוויותיו ורגשותיו של הלקוח וקבלתו באופן בלתי מותנה, והוא מונחה על ידי החלטות מקבל הטיפול ולא מנסה לשנות אותו בהתאם לדעותיו האישיות.

עם זאת, על הגישה הפנומנולוגית נמתחה ביקורת מזרמים שונים בפסיכולוגיה, בעיקר מזרם הביהביוריזם, על פיו יש לשאוף להפוך את הפסיכולוגיה למדע מדויק, ולפיכך יש לחקור רק את ההתנהגות הגלויה של האדם כדי ללמוד להבין אותה, ולא ניתן להסתמך על תיאוריו את תפיסתו הסובייקטיבית לגבי עצמו ולגבי העולם.

==ראו גם==
* תאוריה פנומנולוגית קולנועית

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:פסיכולוגיה הומניסטית
העולם הישן

"העולם הישן" ירוק מול "העולם החדש" באפור
מפת העולם לפני המאה ה-15
העולם הישן הוא מושג המתאר עולם שכולל רק את אפריקה, אסיה, אירופה ואיים סובבים מסוימים – כלומר זה שהיה ידוע לאירופאים, אסייתים ואפריקאים – לכל המאוחר במאה ה-15, לפני עידן התגליות. 

המושג הזה משמש בהנגדה למושג העולם החדש.

העולם החדש מתאר את חלקי העולם שהתגלו לאחר מסעות אלו, כלומר אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית, אנטארקטיקה ואוקיאניה (אוסטרליה וניו זילנד)<ref></ref>.

== מקור השם ==
בהקשר של ארכאולוגיה והיסטוריה, המונח "עולם ישן" כולל את החלקים של העולם שהיו בקשר תרבותי (לא ישיר) החל מתקופת הברונזה, שהביא במקביל להתפתחותן של ציוויליזציות מוקדמות, במיוחד באזורים עם אקלים ממוזג, כולל המזרח התיכון, מסופוטמיה, הרמה האיראנית, תת-היבשת ההודית וסין.

אזורים אלו היו מחוברים באמצעות דרך המשי, והדגישו את תקופת הברזל שהחלה לאחר תקופת הברונזה. במונחים תרבותיים, תקופת הברזל התפתחה לצד עידן הציר, ואלה הביא לבסוף לעלייתן של התרבויות השונות: מערבית (הלניזם, לימודים קלאסיים), מזרחית (זורואסטריות ואברהמיות) והמזרח הרחוק (הינדואיזם, בודהיזם, קונפוציאניזם, טאואיזם).

== ראו גם ==
* גילוי אמריקה
* מגלי ארצות

== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:היסטוריה
אוסטרלאסיה

אוסטרלאסיה
הדגל האולימפי של אוסטרלאסיה
[[קו וולאס]]
אוסטרלאסיה (באנגלית: Australasia) היא אזור באוקיאניה הכולל את אוסטרליה, גינאה החדשה, ניו זילנד והאיים הפזורים בסביבה. מושג זה רופף למדי ויכול לכלול את כל אוקיאניה או רק את שטחי המדינות שהוזכרו לעיל, תלוי באיזה הקשר מדובר.

בעבר המושג שימש במשחקים האולימפיים וניתן למשתתפים מאוסטרליה וניו זילנד יחדיו. דוגמה לכך היא בשנים 1905 ו-1913 כאשר אוסטרליה וניו זילנד חברו ביחד והביאו את שחקני הטניס הטובים ביותר של שתי המדינות לשחק באותה נבחרת בגביע דייוויס.

==אקולוגיה==
מבחינה אקולוגית אוסטרלאסיה הוא אזור אקולוגי נפרד בעל פלורה ופאונה ייחודית. בהקשר זה אזור אוסטרלאסיה מוגבל לאוסטרליה, גינאה החדשה והאיים הסמוכים, ובהם האיים האינדונזיים מלומבוק וסולאווסי מזרחה. קו דמיוני הנקרא קו וולאס, שעובר בארכיפלג המאלאי בין בורנאו, ומזרח באלי, מפריד מבחינת היצורים הביולוגיים, מאלו החיים באסיה. ניו זילנד מהווה אזור אקולוגי נפרד, מאחר שהיא הייתה מבודדת משאר העולם, ובפרט משאר אוסטרלאסיה.
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:אוקיאניה: אזורים
קטגוריה:האזור האוסטרלי
ארמון טרם

ארמון טרם
ארמון טרם או ארמון טרמנוי (ברוסית: Теремной дворец) הוא ארמון הממוקם בקרמלין שבמוסקבה בירת רוסיה. הארמון שימש כארמון המגורים המרכזי של משפחת הצאר עד העברת בירת רוסיה לסנקט פטרבורג במהלך המאה ה-17. מקור שמו של הארמון במילה היוונית τερεμνον ("טרמנון") שמשמעה "מקום מגורים".

כיום משמש הארמון כמעון רשמי של נשיא רוסיה.

==היסטוריה==
הארמון ניצב באתר בו הוקם ארמון הצאר הראשון, בראשית המאה ה-16. מארמון זה נותרה כיום רק קומת הקרקע, מאחר שהצאר הראשון לבית רומנוב - מיכאיל הראשון - הורה על בנייה מחדש של הארמון בין השנים 1635–1636. סביב המבנה נבנו מספר רב של אגפי משנה, וכן הוקם גרם המדרגות הראשי של המבנה. חדר הצאריצה המוזהב הוקם בשנות ה-60 של המאה ה-16 עבור רעייתו של איוואן הרביעי. בתוך מבנה הארמון שולבו מספר כנסיות שעמדו באתר, ובהן כנסיית הלידה שנבנתה בשנות ה-60 של המאה ה-14.

==תיאור המבנה==
למבנה הארמון חמש קומות. הקומה השלישית שימשה כקומת המגורים עבור הצאריצה - רעייתו של הצאר וילדיהם, והקומה הרביעית שימשה את מגורי הצאר. בקומה החמישית של המבנה, בעלת צורת הגמלון, התכנסה מועצת הבויארים (ה"דומה הבויארית").

קירות הארמון החיצוניים עוטרו באריחים צבעוניים בצבעי אדום, צהוב וכתום; וקירות הארמון הפנימיים עוטרו בציורי קיר - אלה נהרסו בשריפה שפקדה את העיר לאחר כיבושה על ידי נפוליאון בונפרטה בשנת 1812. בשנת 1837 שוקמו קירות הארמון בסגנון התחייה הרוסית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.kreml.ru/en/main/kremlin/buildings/Teremnoy_dvorets/ מידע רשמי] באתר Kremlin.ru

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוסקבה: מבנים
טרם
קטגוריה:נשיאות רוסיה
טרם

de:Großer Kremlpalast#Der Terem-Palast
פרס אגרסט

הפרס השנתי לתרבות יהודית ע"ש יעקב אגרסט ז"ל מוענק על ידי האגף לתרבות תורנית של משרד החינוך, לאישים ולמוסדות, כהערכה לפעילות בתחום התרבות היהודית.

הפרס מוענק על אחת מן הפעילויות הבאות:
*ייזום מפעל חינוכי או תרבותי;
*פעילות ארגונית-תרבותית;
*מסירות בהדרכה או בהוראה מחוץ למסגרות הפורמליות;
*פעילות ספרותית או אמנותית-חינוכית, בעל ערך מעשי לחינוך ולהשכלת מבוגרים ו/או נוער (כגון סדרת ספרים או עבודות אמנותיות).

הפרס נוסד לזכרו של סמ"ר , שנהרג בקרב עם כוחות קומנדו מצריים במלחמת יום הכיפורים, בט"ו בתשרי ה'תשל"ד. יעקב אגרסט עבד במחלקה לתרבות תורנית של משרד החינוך, ולאחר מותו הקימו משפחתו, ידידיו ומוקיריו במשרד החינוך, קרן להענקת פרסים בלימודי היהדות. 

==זוכים==

===תשל"ה===
* דניאל טרופר (גשר מפעלים חינוכיים)

===תשל"ז===
* בית ספר שדה כפר עציון

=== תשמ"א ===
* משה ארדון (פרס ראשי), ברכה קרדוש ודני ביטון (פרסים לצעירים)

===תשמ"ד===
* יוסף דרור

=== תשמ"ו ===
* מכון פרדס

===תשמ"ז===
* חנה ספראי

===תשמ"ח===
* אסתר צור

===תש"ע===
* צבי שינובר
* יוחאי מקבילי (מייסד מפעל משנה תורה)

===תשע"א===
* ערוץ מאיר
* מכון כתבי הרב שג"ר

===תשע"ג===
* הרב חגי לונדין (על סדרת הספרים "מאמרי ליבה במשנת הרב קוק")
* מרים סמואל

==הערות שוליים==

 
קטגוריה:משרד החינוך
אגרסט
*