OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איבאנבה

איבאנבה (בבלארוסית: Іва́нава, ברוסית: Иваново, בפולנית: Janów Poleski, בעברית: ינוב/יאנוב על יד פינסק) היא עיר במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1465 הוענקו לו זכויות עיר. בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיר בשטחי האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודים==
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימו בה פעילות ציונית, בית ספר עברי וישיבה. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

ב-25 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן איסור הליכה על מדרכות, איסור קשר עם לא יהודים, חובת ענידת סרט זרוע והגבלות תנועה.

ב-5 באוגוסט 1941 רצחו אנשי ס"ס ושוטרים מקומיים 420 גברים יהודים מהעיר ביער סמוך, תוך ירי בחולים שלא היה באפשרותם להגיע למקום הריכוז במיטותיהם. לאחר מכן, מונה בעיירה יודנרט, שנצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים לעבודות כפייה. ב-12 באפריל 1942 רוכזו יהודי העיר בגטו מוקף גדר תיל.

ב-24 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיר שוטרים גרמנים, אוקראינים ופולנים, והציתו את בתיו. יהודים שניסו להימלט מהבתים נורו ברחובות, ומעטים הצליחו להימלט ליערות הסביבה, ובהם המשורר העברי ברל פומרנץ. לאחר ריכוז יהודי הגטו, נלקחו אלו ליער רוצק הסמוך, ונרצחו בבורות ירי. בשעת הרצח הצליחה יהודייה לחטוף רובה מאחד השוטרים, ובכך לאפשר את בריחתה של קבוצת יהודים מאתר ההרג. למחרת, נרצחו ביער רוצק כ-400 יהודים שנותרו בעיר.

מעט היהודים שהושארו בעיר רוכזו בגטו חדש שהוקם בה, אשר חוסל כעבור כחודש וחצי. כ-30 מיהודי גטו זו הצליחו להימלט ליערות הסביבה, אך רובם נרצחו בידי איכרים, פרטיזנים ויחידות גרמניות.

==לקריאה נוספת==
* נחמן בלומנטל ומרדכי נדב (עורך), יאנוב על־יד פינסק: ספר זיכרון, הוצאת ארגון יוצאי ינוב על יד פינסק בישראל, 1968

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

בכניסה לעיירה
<br />

קטגוריה:מחוז ברסט: ערים
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:מחוז ברסט: עיירות יהודיות
ינוביצ'י

ינוביצ'י (בבלארוסית: Янавічы, ינביצ'י; בפולנית: Janowicze, ינוביצ'ה; ברוסית: Яновичи, ינוביצ'י) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בסמוך לגבול רוסיה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
ינוביצ'י נזכרת לראשונה בשנת 1511. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.

==יהודי ינוביצ'י==
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-1,700 יהודים, כמחצית מתושביה. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי, ומספר יהודי היישוב הצטמצם.

ב-12 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועד מהרה הטילו אלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, תוך רצח של למעלה מ-200 גברים יהודים מהעיירה בכפר סמוך.

ב-25 באוגוסט 1941 רוכזו יתר יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, בו התקיימו רעב ומחלות. ב-10 בספטמבר 1941 רצחו הגרמנים את כ-1,000 עד 1,600 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה בתעלות ליד הכפר הסמוך זייצבו.

== ראו גם ==
* יהודה לייב מינוביץ'

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז ויטבסק: עיירות יהודיות
קורוקו הדור

קורוקו הדור (שם מדעי: Pharomachrus mocinno) הוא מין בסוג קורוקו והוא המין הגדול ביותר בסדרת הטרוגונאים. תחום תפוצתו מתפרש מהצ'יאפס במקסיקו עד למערב פנמה (בשונה משאר המינים בסוג, שמצויים גם בדרום אמריקה ובמזרח פנמה). בתי גידולו הטבעיים הם יערות עננים הרריים. הקורוקו ידוע בשל נוצותיו המרשימות. ישנם שני תת-מינים: P. m. mocinno, ו-P. m. costaricensis. הקורוקו מהווה חלק חשוב במיתולוגיות של אזור מסו-אמריקה. הוא מופיע על דגל וסמל גואטמלה, ועל שמו נקרא המטבע המקומי (קצאל, GTQ).

מין זה תועד לראשונה על ידי הכומר ואיש הטבע המקסיקני פאבלו דה לה לאבה בשנת 1832. זהו אחד מחמשת המינים בסוג קורוקו; השם "קורוקו" תיאר לראשונה רק את הפרטים ממין זה, אך כיום הוא שמם של כל המינים בסוג קורוקו ו-Euptilotis.

מין זה רשום ברשימה האדומה של ארגון IUCN כ"קרוב לסיכון", בשל איבוד בתי גידול. עם זאת, ישנם מספר אזורים מוגנים לאורך תחום תפוצתו.

הקורוקו ההדור נחשב, לפי המיתולוגיה של תרבויות מסו-אמריקה הפרה-קולומביאניות, לבן אלמוות, והיה לו קשר לאל קצלקואטל. נוצות הקורוקו המרהיבות היו נערצות בעיני האצטקים ובני המאיה, שראו את הקורוקו כ"שר השמיים" וכסמל לאלוהות ולאור. הקורוקו גם סימל עבור בני המאיה חופש ועושר, בשל העובדה שעופות אלה מתו תמיד בשבי והעלות הרבה של נוצותיהם. על כתריהם של שליטים באזור מסו-אמריקה היו נוצות קורוקו, שסימלו את מעמדם. מכיוון שהרג קורוקו נחשב לפשע, עופות אלה נתפסו ושוחררו לאחר מכן לחופשי. בשפות מסו-אמריקה, המילה המציינת את הקורוקו מציינת גם את המונחים "יקר", "קדוש" או "מעמד".

== תיאור ==
אורכו של הקורוקו (ללא הזנב) כ-36 עד 40 ס"מ. הזנב ארוך מאוד, ואורכו עשוי להגיע, אצל הזכר, לכ-65 ס"מ. משקלו כ-210 גרם. אצל הפרטים מתת-המין costaricensis אורך הגוף והזנב קטן יותר, והזנב צר יותר. צבע נוצות הקורוקו משתנה לפי זווית ההסתכלות, ונע בין ירוק-זהבהב לכחול-סגלגל. הבטן אדומה. נוצות הכיסוי, שמכסות את הזנב, ירוקות בוהקות, וארוכות באופן יוצא דופן. לזכר יש ציצה. המקור צהוב אצל זכרים בוגרים, ושחור אצל הנקבות.

== התנהגות ==
עופות הקורוקו הם אוכלי פירות, אם כי עשויים לאכול גם חרקים (בעיקר צרעות, נמלים ופגיות), צפרדעים ולטאות. פירות האבוקדו והעצים ממשפחת העריים מהווים חלק חשוב מתזונתם. הקורוקואים בולעים פירות אלו שלמים; הזרעים עוברים במערכת העיכול שלהם בלי להינזק, ומוקאים. כך, הקורוקו מסייע להפצת הזרעים ברחבי יער הגשם.

עופות הקורוקו בדרך כלל חיים לבדם מחוץ לעונת הרבייה. הם טריטוריאליים ומונוגמיים. גודל הטריטוריה נע בדרך כלל בין 60,000 ל-100,000 מ"ר. עונת הרבייה נמשכת בין מרץ לאפריל במקסיקו, ובין מרץ למאי בגואטמלה. הנקבה מטילה שתי ביצים כחולות בהירות. עצים בשלב מסוים של ריקבון רגישים למזג האוויר, ונוצרים בהם חורים לעיתים קרובות. הזמינות של עצים אלה מגבילה את תפוצתו של הקורוקו ההדור.

== רבייה ==
שני ההורים לוקחים חלק בדגירה על הביצים. נוצות הזנב הארוכות של הפרט הדוגר מזדקרות מפתח הקן, והן נראות כשרכים, דבר שמסייע להסוואת הקן. הדגירה נמשכת כ-18 ימים; הזכר דוגר בדרך כלל ביום, והנקבה - בלילה. לאחר הבקיעה, שני ההורים מאכילים את הגוזלים בפירות, פירות יער, חרקים, לטאות וצפרדעים קטנות. עם זאת, הנקבה עוזבת לעיתים קרובות את בן זוגה וגוזליה לקראת סוף עונת הקינון, כך שהזכר לבדו אחראי כעת על הגוזלים, עד שיפרחו מהקן ויעשו עצמאיים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טרוגוניים
קטגוריה:ניקרגואה: עופות
קטגוריה:גואטמלה: עופות
קטגוריה:ציפורים לאומיות
קטגוריה:עופות יערות הגשם של אמריקה המרכזית
איוונופיל

איוונופיל (באוקראינית: Іванопіль; בפולנית: Januszpol) היא עיירה במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

היישוב נזכר לראשונה במאה ה-17, ובשנת 1793 נכלל בשטחי האימפריה הרוסית.

==יהודי היישוב==
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה נערכו בעיירה מספר פוגרומים, בהם נרצחו עשרות מיהודיה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,400 יהודים, כחמישית מתושביה, אך מספרם פחת במהלך התקופה הסובייטית, ובשנת 1929 סגרו השלטונות את בית הכנסת ביישוב.

ב-3 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו רצחו 32 יהודים בה. לאחר מכן, רוכזו יהודי העיירה וכפרי הסביבה בגטו קטן שהוקם בה, בו חויבו בענידת טלאי צהוב והועסקו בעבודות כפייה, תוך שוד רכושם בידי השוטרים האוקראינים והגרמנים. במאי 1942 שולחו כ-80 גברים יהודים מהגטו שבעיירה למחנה עבודה בברדיצ'ב, ושם נרצחו.

בסוף מאי 1942 נלקחו כל יהודי הגטו שבעיירה לחורשה בסמוך ליישוב, ושם נרצחו בבורות ירי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מחוז ז'יטומיר: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קורפוס המתנדבים השוודי

כרזת המעודדת גיוס לקורפוס. הכרזה מכריזה "הבעיה הפינית היא שלך!"
מפקד הקורפוס גנרל [[ארנסט לינדר (ימין), בשיחה עם הרמטכ"ל השוודי.]]
קורפוס המתנדבים השוודי (בשוודית: Svenska frivilligkåren) היה קורפוס שלחם לצד צבא פינלנד במהלך מלחמת החורף. הקורפוס כלל ברובו מתנדבים משוודיה, אך גם מנורווגיה ודנמרק.

==היסטוריה==
ב-30 בנובמבר 1940 תקפה ברית המועצות את כוחותיה שלה כחלק מהפגזת מיינילה, והאשימה בהפגזה את פינלנד וזאת כדי לספק לעצמה עילה למלחמה ועילה לביטול הסכם אי-תוקפנות הסובייטי–פיני. עוד באותו היום מטוסים רוסיים הפציצו את הלסינקי, בירת פינלנד ללא הכרזת מלחמה. בתגובה לכך סולקה ברית המועצות מחבר הלאומים. נפתחה מלחמת החורף.

לשוודיה היו קשרים מצוינים עם פינלנד עוד לפני פרוץ המלחמה. היו תוכניות בקרב מפקדי הצבא השוודי לשלוח גייסות שוודיים ללחום נגד הרוסים בפינלנד, אולם הצרה הייתה שלברית המועצות היה חוזה שלום עם גרמניה הנאצית, שהייתה הקונה העיקרי של תעשיית הברזל השוודית, והממשלה השוודית חששה שבמקרה של ניתוק יחסים עם ברית המועצות ינותקו גם היחסים עם גרמניה. למרות זאת שוודיה לא מנעה את גיוסם של מתנדבים שוודים לצבא הפיני, ואף אפשרה את פתיחתן של סוכנויות גיוס בכל רחבי הארץ. הסיסמה בשוודיה באותם ימים הייתה: "Finlands sak är vår" ו-"Ett folk är i fara - Du kan hjälpa" ("הקונפליקט הפיני הוא גם הבעיה שלנו"; "העם בסכנה - ואת/ה יכול לעזור"). החיילים השוודים הראשונים הגיעו לפינלנד בתחילת דצמבר 1939. הם אומנו במחנה אימונים מיוחד בקאמי, לפני שנשלחו לחזית. עד ינואר הגיעו לפינלנד יותר מ-8,000 מתנדבים שוודיים. בהמשך הצטרפו אל היחידה עוד 1,010 מתנדבים מדנמרק, ו-895 מנורווגיה. כמפקד הקורפוס מונה הגנרל ארנסט לינדר. כסמל היחידה נבחר איור המתאר ארבע ידיים אוחזות זו בזו, סמל המתאר את אחדותה של סקנדינביה.

ב-3 בפברואר נשלחה קבוצת המתנדבים הראשונה לחזית. היא כללה 1,500 מתנדבים שיצאו במגלשי סקי מקאמי לרובניימי, ופיקד עליה אובר-לויטננט מגנוס דירזן (Magnus Dyrssen). במהלך הצעדה נחשפו ליקויים חמורים באימונים, ויותר ממאה לוחמים חלו ונשלחו חזרה למחנה. מספר ימים לאחר מכן נשלחה הקבוצה השנייה ברכבת לקאמיג'ארבי, עליה פיקד אובר-לויטננט ויקינג תם (Viking Tamm). שתי הקבוצות נפגשו ב-24 בפברואר. קבוצות נוספות יצאו בהדרגה ונשלחו לחזית באזור סאלה. המתנדבים נודעו באומץ לבם, וחלקם שרתו כטייסים בחיל אוויר מאולתר.

==ראו גם==
* הבריגדה השוודית

==קישורים חיצוניים==

* [http://runeberg.org/finlsk/0076.html Finland, landet som kämpade: den första sammanfattande skildringen i ord och bild av det finska kriget 1939-1940]
* [https://web.archive.org/web/20070927143354/http://www.svenskafrivilliga.com/index.html Swedish language site of the Swedish Volunteer organization]
* [http://www.axishistory.com/index.php?id=6299 Volunteers in the Winter War]
* [http://surfcity.kund.dalnet.se/swedish_aviators/swedes_finland.htm Voluntary Swedish aviators in Finland]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמת החורף
קטגוריה:שוודיה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שוודיה: היסטוריה צבאית
קטגוריה:יחסי פינלנד–שוודיה
לוי בן אברהם בן חיים

רבי לוי בן אברהם בן חיים מווילפראנש (נקרא גם ר' לוי מפרפיניאן; ~1240 - ~1315) היה רב, פילוסוף, משורר ומחבר שחי ופעל בחבל פרובאנס שבדרום צרפת במאה ה-13 ובראשית המאה ה-14. יש אומרים שהיה סבו של הרלב"ג, אך אין לכך הוכחה מבוססת.

==ביוגרפיה==
נולד בווילפרנץ' (Villefranche de-Conflent) שבדרום צרפת לרב אברהם בן חיים שהיה פייטן ורב בנרבונה ועבר לווילפראנש בשנת 1240. לימד את תלמידיו תנ"ך ותלמוד לצד מקצועות חול שימושיים ואסטרונומיה (תכונה) - אותה למד כנראה מפי רבי יעקב בן מכיר.

בשנת ה'ל"ו, 1276, עקר למונפלייה ואחר כך לנרבונה בה התגורר בבית המשורר ר' שלמה שולמי. כמי שנמנה עם מצדדי הפילוסופיה היה בין אלו שהותקפו בידי הרשב"א בעת הפולמוס נגד הפילוסופים. הרשב"א אף קרא לו והורה למארחו לגרשו מביתו והוא התארח אצל אנשים שונים במשך זמן רדיפתו. עם שוך הפולמוס והפסקת הרדיפות, קבע את מגוריו בעיר ארלי ובה גר עד פטירתו בסביבות שנת 1315.

==כתביו==
ספרו בתי קשר הנפש והלחשים מכיל שירים על שבע החכמות בעשרה מאמרים. הספר אינו בנמצא, אך קטעים אחדים ממנו שרדו בכתבי אחרים.

ספרו לוית חן עוסק במתמטיקה, הנדסה, אסטרונומיה, חכמת הטבע, מטפיזיקה (חכמת מה שאחרי הטבע), איכות הנבואה וסודות התורה, האמונה ומעשה בראשית. הספר היה פופולרי ונשארו עותקים ממנו בכתב יד בכמה ספריות באירופה.

חיים קרייסל ההדיר את ספרו בתי קשר הנפש והלחשים ואת החצי התורני של לוית חן, ב-4 כרכים בהוצאת מוסד ביאליק.

== משפחתו ==
* דודו, היה המורה של המאירי.
* ישנן כמה דעות הסוברות שנכדו, ככל הנראה בן בִּתו, היה הרלב"ג. לפי השערה זו, נכדו רבי יהודה דילשפילש, שנקרא גם בשם "בונגואה דמורו" על שם הכפר שהיה מלווה בו. לרבי יהודה זה, היה בן בשם צמח, ובת נוספת שהיא הייתה אִמו של רבי צמח, אביו של רבי שמעון בן צמח דוראן, בעל התשב"ץ. רבי יהודה זה אף היה גיסו של בן דודו הרלב"ג, בכך שהרלב"ג נשא את אחותו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
*
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חכמי פרובנס
קטגוריה:משוררים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-13
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-14
קטגוריה:ילידי 1245
ECI (מערכת צירים)

מערכת הצירים ECI{{ש}}המישור X-Y מתלכד עם מישור המשווה של כדור הארץ{{ש}}ציר ה-Z עובר דרך הקוטב הצפוני ומאונך למישור X-Y
ECI (ראשי תיבות של: Earth-Centered Inertial, כלומר מערכת אינרציאלית ממורכזת כדור הארץ) היא מערכת צירים אשר ראשית צירים שלה במרכז המסה של כדור הארץ והכיוון שלה קבוע ביחס לכוכבים. מערכת צירים ECI נקראת אינרציאלית (כלומר לא בתאוצה, כאשר בעצם מזניחים את התאוצה עקב סיבוב כדור הארץ סביב השמש), בניגוד ל-ECEF המסתובבת במרחב האינרציאלי כדי להישאר קבועה ביחס לפני כדור הארץ (ולכן ECEF חווה תאוצה צנטריפטלית ותאוצת קוריוליס).

נוח לייצג מיקום ומהירות של גופים ארציים במערכת צירי ECEF עם הצירים <math>(x, y, z)</math>, אשר מתרגמים בטרנספורמציה ליניארית קו אורך, קו רוחב וגובה. עבור עצמים בחלל, משוואות התנועה המתארות מסלולים לווייניים פשוטות משמעותית במערכת צירים שאינה מסתובבת, כגון ECI.

במערכת ECI נח לייצג כיוון לגרמי שמיים שונים.

== ראו גם ==
* NED
* WGS84
* ECEF

קטגוריה:גאומטריה דיפרנציאלית
קטגוריה:רשתות קואורדינציה גאוגרפיות
קטגוריה:GPS
קטגוריה:קרטוגרפיה
קטגוריה:קואורדינטות
יצחק אבן לטיף

רבי יצחק בן אברהם אבן לַטִּיף (באנגלית: Isaac ibn Latif; לפני 1244 – אחרי 1290) היה פילוסוף ומקובל מחכמי יהדות ספרד במאה ה-13.

==קורות חיים==
רבי יצחק אבן לטיף חי ופעל רוב ימיו בטולדו, לעת זקנתו (1290) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, בה נפטר ונקבר.

שיטתו התאולוגית כוללת מושגים קבליים אך בסיסה תואם לגישות הפילוסופיות בנות זמנו והוא נתפס בקרב חוקרי משנתו כנאופלאטוניסט. הוא היה ממעריצי הרמב"ם וכתביו הם כנראה המקור הראשון לאמרה המפורסמת אודותיו . מצד מצדדי הקבלה שוללי הפילוסופיה, זכה ליחס אמביוולנטי: הריב"ש כתב כי , אך הוא סבר כי בהבנת עשר הספירות סטה אבן לטיף מדרכו של הרמב"ן ותלמידיו, וכי שיטתו היא חידוש עצמי שלו ולא קבלה מרבותיו. גם המקובל רבי יהודה חייט הסתייג מתורתו בתחומים הנוגעים לקבלה וכתב כי .

==ספריו==
* שער השמים - על מורה נבוכים לרמב"ם
* צרור המור - אחד עשר פרקים בנושאים שונים
* אגרת התשובה - על המחקר הפילוסופי
* צורת עולם או צורת הארץ
* רב פעלים - שמונים ושמונה מאמרים
* פירוש על קהלת
* פירוש על ספר איוב
* גנזי המלך- סודות מעשה בראשית לפי חכמת הטבע

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* שרה א' הלר וילנסקי, "[http://www.jstor.org/stable/23363775 בין מיסטיקה לפילוסופיה — לאור הגותו של ר' יצחק אבן לטיף]", מחקרי ירושלים במחשבת ישראל ו, חוברת ג/ד, אלול תשמ"ז, עמ' 367–382
* 
* 
* 

 
קטגוריה:פילוסופים יהודים ספרדים
קטגוריה:ראשוני המקובלים בימי הביניים
קטגוריה:פרשני הרמב"ם
קטגוריה:מחברי ספרי אמונות ודעות
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:פרשני המקרא
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:יהודים הקבורים בירושלים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-13
הסגר (בריאות)

דגל הקרנטינה המונף על כלי שיט שנמצאים בקרנטינה; ב[[דגלי הקוד הבינלאומי מסמל את האות L]]
הֶסְגֵּר או קָרָנְטִינָה (מאיטלקית: Quarantena) הוא סוג של בידוד רפואי מוחלט בין אדם, קבוצה או תושבי אזור גאוגרפי מסוים לבין שאר האוכלוסייה. ההסגר מוגבל בזמן והוא חל רק על פרטים או קבוצות שזוהו כנשאים פוטנציאליים של זיהום המהווה סכנה לציבור.

==אטימולוגיה==
המונח "קרנטינה" נגזר מהמילה האיטלקית "קוורנטה", שפירושה ארבעים – ארבעים ימי ההסגר שהוטלו בעבר על כלי שיט שהגיעו לחופי איטליה ממקומות שבהם היו מגפות. ארבעים הימים נספרו מהעת בה הפסיקו אנשים להידבק במחלה על כלי השיט. אורכה של התקופה נגזר מאורך תקופת הדגירה של המגפות הנוראות שהגיעו לאירופה – כולרה, דבר, אבעבועות שחורות ועוד. בתום ארבעים הימים היה עולה על כלי השיט רופא ובודק אם יש חולים, ואם לא היו, ניתן אישור למלחים לבוא בקשר עם תושבי המקום.

למשל, במגפת הכולרה הראשונה והשניה<ref></ref><ref></ref> הוטלו הסגרים. במגפת הקורונה הוטל הסגר על העיר ווהאן שבסין. עם התפשטות הנגיף בעולם הוטל הסגר במקומות נוספים והוחמרו ההגבלות על תנועה חופשית, בייחוד במוקדי ההידבקות הפעילים ביותר. מאות אלפי ישראלים נשלחו לבידוד בית ל-14 ימים, כדי לוודא שלא חלו.

== סוגי הסגר ==
נוסף על סגר ימי, יש גם הסגר על היבשה, מתחם המוקצה לבידוד מי שמקרוב באו, עד שיובהר שאינם חולים. לעיתים המתחמים האלה סגורים ושמורים. לעיתים מקומות ששימשו כקרנטינות נשארים עם השם גם לאחר שההסגר כבר בוטל, לכן יש במקומות שונים שכונות הנושאות את השם "קרנטינה".

יש גם הסגר לבעלי חיים, מאותן סיבות ולאותה תכלית.

הסגר אינו מהווה מענה מלא, שכן יש מחלות כגון צרעת שתקופת הדגירה שלהן ארוכה ואף משתנה.
== ראו גם ==
* ריחוק חברתי
* אזור בידוד
*בידוד
*מושבת מצורעים

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.pbs.org/wgbh/nova/body/short-history-of-quarantine.html A Short History of Quarantine] 
* דני זמרין, "הדגל הצהוב: אניות המגפה". [https://dannyzimrin.wordpress.com/2020/03/19/הדגל-הצהוב-אוניות-המגפה/ אותו הים - על ספנות ישראלית ועוד], 19 במרץ 2020.
*
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הסגר
קטגוריה:מגפות
קטגוריה:ניהול תחבורה
אדווין די לאון

אדווין די ליאון (באנגלית: Edwin de Leon; 4 במאי 1818 - 30 בנובמבר 1891) היה סופר, עיתונאי ומדינאי יהודי אמריקאי. דיפלומט בשירות קונפדרציית המדינות של אמריקה.

==קורות חיים==
נולד בקולומביה, קרוליינה הדרומית לרבקה לופס ומרדכי הנדריקס די לאון, רופא וראש עיריית קולומביה. אחיו היו הסופר תומאס קופר די לאון ורופא דוד קמדן די לאון. הוא סיים לימודי משפטים במכללת קרוליינה הדרומית, אך עיקר עיסוקו היה בספרות ובפוליטיקה. עם מעברו לגור בסוואנה התמנה כעורך העיתון המקומי סוואנה רפובליקן והפך אותו לבמה מרכזית לפעילות פוליטית. מאוחר יותר התמנה כעורך היומון טלגרף בעיר הולדתו קולומביה.

בסביבות 1850 עקר לוושינגטון די. סי. והוציא לאור עיתון בשם "The Southern Press". הוא סייע לסנטור פרנקלין פירס במרוץ לנשיאות ארצות הברית ב-1852 שבו נבחר פירס לכהן כנשיא ארצות הברית ה-14. לאחר הבחירות מינה אותו פירס לקונסול כללי במצרים. במהלך מלחמת קרים נתן הסולטן העות'מאני אבדילמג'יט הראשון הוראה לגרש את נתיני יוון מכל תחומי האימפריה העות'מאנית ודי לאון העניק ליוונים תושבי מצרים חסות של הקונסוליה שמנעה את גירושם. אותון, מלך יוון, ביקש להעניק לו מדליית כבוד על פעילותו זו אך הוא סירב כנציג ארצות הברית לקבל אות הוקרה מגורם שלטוני זר, יהא אשר יהא.

עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית התפטר די לאון ממשרתו וחזר למדינתו להצטרף לאנשי הקונפדרציה, אליהם נטה. ג'פרסון דייוויס, נשיאה הראשון והיחיד של הקונפדרציה, שלח אותו כדיפלומט מטעם מדינות הדרום לאירופה כדי לגייס תמיכה והכרה רשמית בעצמאות הדרום, הוא נפגש עם לורד פלמרסטון באנגליה ועם נפוליאון בצרפת, וסירב לקבל תשלום על עבודתו או על הוצאות המסע.

לאחר המלחמה חזר לארצות הברית והתמקד ביצירתו הספרותית. הוא חיבר כמה ספרים וספרו המוכר ביותר הוא ספרו האוטוביוגרפי "Thirty Years of My Life on Three Continents" (שלושים שנה מחיי בשלוש יבשות).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הדרומית
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:דיפלומטים אמריקאים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:דיפלומטים יהודים
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה יהודים
קטגוריה:כותבי אוטוביוגרפיה אמריקאים
קטגוריה:שגרירי ארצות הברית במצרים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1818
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1891
יצחק יעקב רוט

עם הרב שטיינמן
יצחק יעקב רוט (מוכר גם בשם העט א. יצחקי; נולד ב-1954) הוא עיתונאי ופובליציסט חרדי-ליטאי. במשך עשרות שנים היה עורכו של העיתון יתד נאמן.

== ביוגרפיה ==
נולד ברמת גן להורים ניצולי השואה. למד בישיבות היישוב החדש בת"א איתרי ופוניבז'. בשנת 1985 נמנה עם מייסדי היומון החרדי "יתד נאמן". בראשית דרכו שימש מבקר מטעם הוועדה הרוחנית, הסמכות התורנית של העיתון. המשיך ככותב מאמרים תחת שמות עט שונים, ובשנת 1988 עם התפטרותם של העורכים הראשונים משה גרילק ושמואל חסידה, מונה לעורך העיתון לצד נתן גרוסמן, שהיה דומיננטי יותר. רוט עצמו מתרחק מפרסום ואינו מתראיין בכלי התקשורת. בהמשך הצטרף אליהם ישראל וורצל כסגן עורך. רוט הוביל את הקו המקצועי בעיתון. הוא כתב עבור הרב שך דרשות שנשא בפתיחת "ירחי כלה".

בשנת 2007 הכריע הרב אלישיב כעמדתו שניתן להזכיר שמות פרטיים של נשים מפורסמות בעיתון, בניגוד למנהגו של העיתון החרדי המתחרה "המודיע", שבו לדוגמה ציפי לבני מופיעה בתור צ. לבני. באותה הזדמנות קיבל הרב אלישיב גם את עמדתו שלפיה יש להזכיר את הצבא הישראלי בשמו צה"ל, בניגוד לנוהל שהיה קיים עד אז להתייחס אליו בהסתייגות כ"הצבא".

בעקבות המהפך בשליטה ב"יתד נאמן" ב-2012, הבהיר כי הוא כפוף לרב אהרן יהודה לייב שטינמן ומשתף פעולה עם ההנהלה החדשה. עובדה זו עוררה את זעמם של נאמני הרב שמואל אוירבך והוא אף הותקף במערכת העיתון במהלך מאבקי השליטה. ביוני 2014, תקופה קצרה לאחר הפילוג ב"יתד נאמן" כתב: "חובת האדם לפשפש במסתרי לבו ולחשוד תמיד בעצמו שמא דבריו ומעשיו אינם אלא תוצאה של נטיות לבו ונגיעותיו האישיות". תלמידיו של הרב אוירבך, סברו כי הדברים מכוונים לפגוע ברבם והחלו לפרסם מכתבים וכתבי פלסתר כנגדו. הוא פרסם הבהרה במהדורת יום ג' של העיתון ולפיה לא התכוון לאיש מסוים.

ב-2014 הגיש יואב ללום, יו"ר עמותת נוער כהלכה, תביעת דיבה בסך 300,000 ש"ח נגדו ונגד העיתון, בעקבות כינויי גנאי שנכתבו בו כלפיו, בשל פעילותו ב"בג"ץ בית הספר בעמנואל". רוט לא הגיש כתב הגנה. בשל כך בית המשפט קיבל את התביעה וחייב את העיתון במלוא הסכום ובהוצאות המשפט. כמו כן חויב העיתון לפרסם תיקון לדברי הלשון הרע.

בתפקידו כעורך כתב רוט שלש פעמים בשבוע את מאמרי המערכת של העיתון. לאחר פרישתו הוא מפרסם פעמיים בשבוע טורי דעה וכן את טור הפתיחה של מוסף "יתד השבוע" בשם "עוד שבוע". המאמרים השבועיים מתובלים בסיפורים מן התנ"ך וההיסטוריה המתאימים למאורעות התקופה, ומשלבים מבט אקטואלי. תרגום המאמרים מתפרסם גם במהדורה האנגלית של העיתון.

רוט מעביר שיעורים יומיים בבני ברק ושיעור שבועי ברמת גן. הוא ערך ספרים תורניים, בהם את ספרי "שיח יוסף" של רבו, הרב יוסף רוט, ראש מוסדות "בית דוד" בבני ברק.

לקט ממאמריו התורניים הוציא לאור בספר "יתדתיו לנצח". עד עתה יצאו לאור 6 כרכים: בראשית, שמות, ויקרא, במדבר, דברים, וחלק נוסף על המועדים, בהוצאת "יפה נוף".

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.bhol.co.il/article.aspx?id=67189 העיתונאים נחשפים: כתבת פרופיל על יצחק רוט] באתר בחדרי חרדים

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:סגל יתד נאמן
קטגוריה:עורכי עיתונים ישראלים
קטגוריה:עיתונאים חרדים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים חרדים
קטגוריה:עורכי עיתונים חרדים
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
Xamarin

Xamarin (מבוטא "זמרין") היא חברת-בת של מיקרוסופט הממוקמת בסן פרנסיסקו, קליפורניה, שנוסדה בשנת 2011 על ידי נתניאל פרידמן ומיגל דה איקזה, ונרכשה על ידי מיקרוסופט בשנת 2016.

== Mono ==
Xamarin מייצרת מימוש חוצה-פלטפורמות לסביבת העבודה Microsoft .NET, בשם Mono.

בעזרת Mono, ניתן לפתח בשפה כגון #C, למגוון פלטפורמות במקום רק ל-Windows.

המוצר המרכזי של החברה הוא פרויקט Mono, שמכיל תתי-מוצרים כמו MonoTouch ו-Mono for Android.

Mono נכתב בקוד פתוח, והוא מספק גרסה חוצת-פלטפורמות ל-CLR ו-CLI.

=== פלטפורמות ===
Mono תומך במגוון פלטפורמות, בהן:
* אנדרואיד
* iOS
* לינוקס
* BSD
* OS X
* Windows
* Solaris
* פלייסטיישן 3
* Wii
* Xbox 360

== סביבות פיתוח ==
Xamarin יצרה סביבת עבודה משלה, בשם Xamarin Studio, שמאפשרת להדר קוד שנכתב בשפה של Mono.

החל משנת 2013, ניתן להדר קוד שנכתב ב-Mono גם בויז'ואל סטודיו, על ידי שימוש בתוסף שנקרא MonoTools for Visual Studio.

== ראו גם ==
* PhoneGap
* ויז'ואל סטודיו
* Microsoft .NET

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.mono-project.com/ האתר הרשמי של פרויקט Mono]

קטגוריה:חברות תוכנה אמריקאיות
פר פייה-הנסן

כנסיית מלחים באשדוד, מייסודו של פר פייה-הנסן]]
פר פייה-הנסן (בנורווגית: Per Faye-Hansen; 1916 – 1992) היה פעיל המחתרת הנורווגית בתקופת מלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם מנורווגיה.

== פועלו להצלת יהודים בתקופת השואה ==
באוקטובר 1942 ארגן פייה-הנסן מקום מסתור זמני בחנות פרחים באחת משכונות אוסלו עבור פליטים יהודים. הוא הצליח לארגן את בריחתה של קבוצת היהודים לשוודיה בסודיות. יהודים אלה הועברו במשאית לאסקר, אל מחוץ לאוסלו, שם הוסתרו בבית שהיה שייך למחתרת הנורווגית, ולאחר מכן - בבתים אחרים, עד שהגיעו לגבול שוודיה ועברו את הגבול.

== לאחר המלחמה ==
פייה-הנסן גילה עניין מיוחד בכתבי קודש ובישראל. הוא ייסד את כנסיית המלחים בחיפה ובשנת 1969 ייסד כנסיית מלחים באשדוד לאחר הקמת נמל אשדוד. הוא שירת מספר שנים בתור כומר עבור מלחים נורווגים בישראל ופרסם מספר ספרים על ישראל ועל נושאי דת. במהלך חייו היה מסור לפיתוח קשרי ישראל–נורווגיה. בין היתר ייסד את "מכון כרמל" (Karmel-Instituttet), שמטרתו "לציין את הגשמת הנבואות בישראל של היום ולהפיץ את הידע בנושא במדינות הנורדיות ובישראל."

== הכרה והנצחה ==

בשנת תשמ"ג זכה פייה-הנסן באות הנשיא למתנדב על פעילותו למען העם היהודי בארץ ובגולה.

בשנת 2007 העניק יד ושם לפר פייה-הנסן את התואר חסיד אומות העולם.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.yadvashem.org/he/righteous/stories/hansen תקציר פועלו של הנסן] באתר יד ושם

== הערות שוליים ==

 

קטגוריה:נורווגים חסידי אומות העולם
קטגוריה:מקבלי אות הנשיא להתנדבות
קטגוריה:כמרים
קטגוריה:שואת יהודי נורווגיה
קטגוריה:נורווגים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1916
קטגוריה:נורווגים שנפטרו ב-1992
וילהלם הרביעי, רוזן הסן-קאסל

וילהלם הרביעי, רוזן הסן-קאסל, המכונה הלבן (בגרמנית: Wilhelm IV. von Hessen-Kassel; 24 ביוני 1532 קאסל - 25 באוגוסט 1592 קאסל) היה הרוזן הראשון של הסן-קאסל בין 1567 ל-1592.

==חייו==
וילהלם הרביעי נולד ב-24 ביוני 1532 בקאסל. אביו היה פיליפ הראשון, רוזן הסן (1504–1567) ואמו הייתה כריסטינה מסקסוניה (1505–1549). לאחר מותו של אביו חולקה רוזנות הסן בינו לבין אחיו, ווילהלם נטל את האזור סביב הבירה קאסל, ומונה לרוזן הסן-קאסל.

וילהלם נטל חלק בהגנה על הרפורמציה הפרוטסטנטית, ופעל ללא הרף במאמצים לאחד את החלקים השונים של הפרוטסטנטים נגד הקתולים. עם זאת, וילהלם השתדל מלהימנע משימוש בכוח צבאי בסכסוך.

וילהלם היה שליט מאוד מוכשר, וחוקק חוקים רבים ומינה פקידים מוכשרים לניהול הרוזנות. בנוסף, וילהלם העביר חוק שרק הבן הבכור יירש את הנחלה, ובכך תשמור הרוזנות על כוחה, ולא תפוצל בין היורשים. וילהלם מאוד טיפח את האמנויות והמדעים, ואף נטל חלק בעצמו בתצפיות אסטרונומיות. בין השאר, הוא חישב כי מסלול כוכב השביט הגדול של 1577 היה מעבר לירח.

ב-25 באוגוסט 1592 מת וילהלם בקאסל, ובמקומו עלה לשלטון בנו מוריץ.

==משפחתו==
וילהלם התחתן עם סבינה מוירטמברג, בתו של כריסטוף, דוכס וירטמברג, ונולדו להם 11 ילדים:

* אנה מריה (1567–1626), התחתנה עם לדוויג השני, רוזן נסאו-זארבריקן
* הדוויג (1569–1644), התחתנה עם ארנסט, רוזן שאומבורג
* אגנס (1569–1569)
* סופיה (1571–1616)
* מוריץ (1572 -1632)
* סבינה (1573–1573)
* זידוניה (1574–1575)
* כריסטיאן (1575–1578)
* אליזבת (1577–1578)
* כריסטינה (1578–1658), התחתנה עם יוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנאך
* יוליאנה (1581)

בנוסף היה לווילהלם כמה ילדים לא חוקיים. החשוב מהם היה פיליפ פון קורנברג (1553 - 1616), בנה של אליזבת ולנשטיין. פיליפ קיבל תואר אצולה מאביו, והוא אבי השושלת של משפחת פון קורנברג.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

{| class="wikitable" style="margin:auto;text-align:center;"
|-
| colspan="3" align="center"| וילהלם הרביעי, רוזן הסן-קאסל בית הסן נולד:24 ביוני 1532 מת:25 באוגוסט 1592
|-
| rowspan="3" align="center"| פיליפ הראשון, רוזן הסן
|-
| rowspan="3" align="center"| רוזנות הסן-קאסל 1567–1592
|-
| rowspan="2" align="center"| מוריץ, רוזן הסן-קאסל
|}

קטגוריה:רוזנים גרמנים
קטגוריה:בית הסן
קטגוריה:נצרות פרוטסטנטית
קטגוריה:ילידי 1532
קטגוריה:נפטרים ב-1592
עורק החישור

עורקי האמה. עורק החישור הוא העורק בצדו של האגודל (שמאל בתמונה).
עוֹרֵק הַחִשּׁוּר (TA: arteria radialis) הוא עורק באמה המספק דם לחלקה הצדי ולכף היד.

== אנטומיה ==

=== מהלך ===
ראשיתו של עורק החישור היא בפיצול עורק הזרוע בגומץ המרפק. העורק נע לאורך חלקה הקדמי של האמה, והוא משמש בה נקודת ייחוס לחלוקת מדורי האמה לקדמי ולאחורי. העורק מתעקל הצדה סביב שורש כף היד בעוברו דרך תיבת ההרחה ובין הראשים של השרירים הבין-גרמיים הגביים. לאחר מכן, העורק עובר קדימה בין ראשי השריר מתוויך האגודל והופך לקשת כף היד העמוקה עם חיבורו לענף העמוק של עורק הגומד. לאורך מסלולו העורק מלווה בווריד החישור.

=== סעיפים ===
ניתן לחלק את הסעיפים של עורק החישור לפי מקום מוצאם.

==== באמה ====
* עורק החישור החוזר – מסתעף מיד לאחר הפיצול של עורק החישור מעורק הזרוע. הוא נע מעלה ויוצר השקה עם העורק העקיף החישורי סביב מפרק המרפק.
* ענף שורש היד הכפי – כלי דם קטן היוצא סמוך לגבולו התחתון של השריר הכפן המרובע.
* הענף הכפי השטחי – מסתעף מעורק החישור מיד בטרם התעקלותו סביב צדו של שורש כף היד.

==== בשורש כף היד ====
* ענף שורש היד הגבי – כלי דם קטן היוצא מתחת לגידים הפושטים של האגודל.
* עורק מתוך היד הגבי הראשון – יוצא ממש בטרם עורק החישור עובר בין שני הראשים של השריר הבין-גרמי הגבי הראשון, ומתפצל לשני ענפים המספקים את הצדדים הסמוכים של האגודל והאצבע המורה.

==== בכף היד ====
* עורק האגודל הראשי – מסתעף מעורק החישור כאשר הוא נע תיכונית לעבר החלק העמוק של כף היד.
* עורק האצבע החישורי – מסתעף סמוך לעורק האגודל הראשי, ושניהם אף יכולים לצאת מגזע משותף אחד – עורק מתוך היד הכפי הראשון.
* קשת כף היד העמוקה – חלקו הסופי של עורק החישור.

== היבטים קליניים ==
עורק החישור נמצא שטחית, מלפני הקצה המרוחק של החישור, בין הגידים של שריר הזרוע והחישור והשריר כופף שורש היד החישורי. זוהי הנקודה שבה נהוג לבדוק ולמדוד דופק חישורי. בעבר היה מקובל לחשוב שקיום דופק חישורי מעיד על לחץ דם סיסטולי של 70 מ"מ כספית, אלא שעניין זה נמצא כהערכת יתר של לחץ הדם. ניתן גם למשש את הדופק החישורי במעבר העורק בתיבת ההרחה, אולם שם הדופק נמוש פחות בחוזקה.

עורק החישור משמש לעיתים נקודת גישה בצנתור לב. יש לו יתרון בכך על עורק הירך בשל נגישותו הגבוהה יותר, מהירות קרישת הדם בו ומשך אשפוז קצר יותר. כמו כן, הוא משמש לעיתים שתל בניתוח מעקפים, עם תוצאות ניתוחיות טובות יותר בהשוואה לווריד הצפון הגדול.

== ראו גם ==
* מבחן אלן

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עורקי הגפיים העליונות
NED

מערכת צירי ENU (<span style="color:green;">ירוק</span>)

. מערכת צירי NED - במקום ציר ה Up הירוק, נדרש ציר Down שהוא בדיוק בכיוון ההפוך לו.{{ש}}ומערכת צירי [[ECEF (<span style="color:darkblue;">כחול</span>)]]
NED (ראשי תיבות של: North East Down), נקראת גם LTP (ראשי תיבות של: Local Tangent Plane, אולם NED היא למעשה מקרה פרטי של LTP) היא מערכת צירים גאוגרפית המייצגת את וקטורי המצב הנפוצים ביותר בתעשיית האוויוניקה: צפון-מזרח-מטה.

ראשית הצירים נקבעת בנקודה מקומית קבועה כלשהי.

ציר X - פונה לכיוון צפון, משיק למרידיאן המקומי

ציר Z - למטה בכיוון הפוך לנורמל של האליפסואיד של כדור הארץ (ציר זה אינו עובר בדרך כלל דרך מרכז כדור הארץ)

ציר Y - משלים ימני לכיוון מזרח (משיק לאליפסואיד), כלומר מוגדר על ידי המכפלה הווקטורית של וקטור יחידה בכיוון ציר Z בווקטור יחידה בכיוון ציר X

נקודה על מערכת הצירים מורכבת משלושה פרמטרים, האחד מייצג את המיקום על הציר הצפוני, השני על הציר המזרחי והשלישי מייצג גובה. עבור הציר השלישי נבחר הכוון למטה כחיובי כדי לעמוד ב"כלל היד הימנית".

בשימוש הנפוץ שלה, ראשית הצירים נבחרת בדרך כלל להיות מרכז המסה של המערכת כדגומת: טיל, מטוס או רחפן.

==ראו גם==
ENU (east-north-up)- מערכת צירים מזרח-צפון-מעלה.

NWU (north-west-up)- מערכת צירים צפון-מערב-מעלה.

קטגוריה:קואורדינטות
קטגוריה:תעופה
גליה ארקין

גליה ארקין (נולדה ב-1938) הייתה מועמדת לתואר מלכת היופי של ישראל לשנת 1955. באותה העת הייתה נשואה, דבר שהתגלה לפני סיום התחרות. היא הודחה ולא זכתה.

== חייה ==
גליה ארקין נולדה בנווה צדק למרגלית לבית מויאל ולמשה ארקין, במשפחה בת ארבעה ילדים וגדלה בתל אביב. אמה היא נכדתו של אהרון מויאל, ממייסדי נווה־צדק ואביה שימש כשוטר במשטרת המנדט. אביה נרצח ב-1938 על ידי ערבי כשיצא מישיבה במטה משטרת יפו. אחיה היה הפנטומימאי והשחקן ג'וקי ארקין.

בשנת 1956 נישאה למוריס כרמל, מהנדס נפט יליד צרפת, אך התגרשה ממנו לאחר מספר חודשים.

בשנת 1958 נסעה לאלג'יר לאחותה שהייתה שם בשליחות מטעם המדינה והמשיכה עימה לצרפת, שם הכירה את איש העסקים אלברט כהן, נישאה לו והתגוררה עמו בצרפת. בתקופה זו נולדו לה שני ילדים: בתה דניאל-אסתר (דני), שנפטרה בשנת 1988, בגיל 27 מאיידס; ובנה סמי-דוד, המכונה סמי די, פסל קרמיקה, שנולד מרומן שניהלה עם ג'ורג'-אדוארד דה קזאלה, נהג מרוצים ממשפחת בנקאים צרפתית.

בשנות השבעים התגרשה ארקין מבעלה וחזרה לישראל עם בנה, בתה נותרה אצל אביה. עם חזרתה ארצה השתלבה בחיי הבוהמה התל אביבית (בילתה בכסית, פינתי, המועדון, רפי שאולי, פרדריקה, מנדי ועוד), ועבדה כמלבישה ומעצבת תלבושות אצל אברהם דשא (פשנל) (אירמה לה דוס מיפו, ג'מבו ועוד). לאחר שעברה תאונת דרכים קשה בדרכה מהופעה בירושלים, ממנה ניצלו כל נוסעי המכונית ובהם בנה בן השש, פרשה מחיי הזוהר, עברה לגור בהרצליה, ועבדה כמזכירה בבנק לאומי.

=== פרשת תחרות היופי ===
ביולי 2017 בכתבה במגזין "לאשה" נכתב כי בשנת 1955 זכתה בתחרות מלכת היופי, אך מפני שחודשיים לפני התחרות נישאה, היא הודחה מהזכייה לפי התקנון שאסר על אישה נשואה להשתתף בתחרות. לימים גליה סיפרה כי לא ידעה שהשתתפות כנשואה אסורה וכן חשה עצמה כלא נשואה שכן הייתה פרודה אז. בתחרות נבחרה אילנה כרמל כמלכת היופי. אך לפי הרישום ברבנות היא התחתנה רק ב-1956 וגם בדיווח על זכייתה של אילנה כרמל הסיפור לא מוזכר.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוגמניות ישראליות
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:מלכות היופי
קטגוריה:ישראליות שהיגרו לצרפת
קטגוריה:ישראלים שהיגרו לצרפת
קטגוריה:שערוריות תחרויות יופי
קטגוריה:עובדי בנק לאומי
קטגוריה:ישראל: שערוריות
קטגוריה:בנקאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1938
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
עורק הגומד

עורקי האמה. עורק הגומד הוא העורק בצדה של הזרת (ימין בתמונה).
עוֹרֵק הַגֹּמֶד (TA: arteria ulnaris) הוא עורק באמה המספק דם לחלקה התיכון. ראשיתו של העורק בפיצול עורק הזרוע בגומץ המרפק, והוא מסתיים בקשת כף היד השטחית, אשר מתחברת לענף השטחי של עורק החישור. העורק נמוש בהיבט הקדמי התיכון של שורש כף היד.

==אנטומיה==
===מהלך===
עורק הגומד, הגדול מבין שני עורקי האמה העיקריים, מתפצל מעורק הזרוע בגומץ המרפק, ובעוברו באלכסון מטה, הוא מגיע לצדה הגומדי של האמה בנקודת האמצע בין המרפק לשורש כף היד. הוא אז מתקדם לאורך גבול עצם הגומד לעבר שורש כף היד, חוצה את רצועת שורש היד הרוחבית בצדה החישורי של עצם העדשה, ומיד מתחת לעצם זו הוא מתפצל לשני ענפים היוצרים את קשת כף היד השטחית וקשת כף היד העמוקה.

===מבנים סמוכים===
בחציו העליון העורק ממוקם בעומק באמה ומכוסה על ידי השריר הכפן העגול, השריר כופף שורש היד החישורי, שריר הכף הארוך והשריר כופף האצבעות השטחי. באזור זה הוא נמצא על פני שריר הזרוע והשריר כופף האצבעות העמוק.

עצב התווך נמצא במרחק של 2.5 סנטימטרים תיכונית לעורק, ולאחר מכן הוא חוצה את העורק, כאשר הוא מופרד ממנו על ידי ראשו הגומדי של השריר הכפן העגול.

בחצי התחתון של האמה העורק נמצא על פני השריר כופף האצבעות העמוק, בין השריר כופף שורש היד הגומדי לשריר כופף האצבעות השטחי.

עורק הגומד מלווה בשני ורידי הגומד, ובשלישו האמצעי חופף לו השריר כופף שורש היד הגומדי. עצב הגומד נמצא בהיבט הצדי של שני השלישים התחתונים של העורק, והענף הכפי השטחי של העצב יורד על פני חלקו התחתון של העורק לעבר כף היד.

בשורש כף היד מכוסה עורק הגומד על ידי רצועת שורש היד הכפית, והוא עובר על פני חבק השרירים הכופפים של היד. בצדו התיכון נמצאת עצם העדשה, ומאחוריו עצב הגומד.

===סעיפים===
עורק הגומד החוזר, על שני ענפיו, הקדמי והאחורי, יוצר השקה עם העורק העקיף הגומדי התחתון והעורק העקיף הגומדי העליון (בהתאמה), והם כולם יחדיו מספקים דם למפרק המרפק. לעיתים העורק יוצא מראשיתו כשני עורקים נפרדים ולא מתפצל לסעיפים.

העורק הבין-גרמי המשותף הוא ענף קצר היוצא מעורק הגומד, בחלקו המרוחק של גומץ המרפק, ועד מהרה מתפצל לעורק הבין-גרמי הקדמי ולעורק הבין-גרמי האחורי. בעוד שהעורק הקדמי נע לאורך ההיבט הקדמי של קרום האמה הבין-גרמי, מלווה בעצב הבין-גרמי הקדמי, העורק האחורי נע בין שכבות השרירים הפושטים בלוויית העצב הבין-גרמי האחורי.

סעיפים נוספים חסרי שם נותנים דם לשרירים בצדה התיכון של האמה, במיוחד לשרירים הכופפים והכפנים.

== ראו גם ==
* מבחן אלן

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עורקי הגפיים העליונות
שלמה לאופר

שלמה לאופר (נולד ב-13 במרץ 1940 בלבוב, ברית המועצות) הוא משורר, סופר ועורך שירה ישראלי.

== ביוגרפיה ==
עלה ארצה בהיותו כבן שמונה. שיריו התפרסמו לראשונה בהיותו כבן 17 במוסף הספרות "משא" של העיתון "על המשמר" בעריכתו של אהרן מגד, בהמלצתו של נתן אלתרמן.
בשנת 1964 פרסם לאופר את ספר שיריו הראשון, "הערב יבוא אורח".
מאז פרסם לאופר משיריו בכמעט כל מוספי הספרות של העיתונים והביטאונים הספרותיים באותם ימים, אך רוב שיריו התפרסמו באותה עת בכתב-העת "קשת" בעריכתו של אהרן אמיר.

בשנת 1992, לאחר שהוציא לאור מספר ספרי שירה, חל משבר בכתיבתו של לאופר והוא חדל לכתוב שירה. בשנה זו פרסם ספר פרוזה ראשון: "הראשידה - אגדה מודרנית" בהוצאת ירון גולן.

כעבור מספר שנים חזר לאופר לכתוב שירה, שכינס בספרו "יופיו של קוזימודו" (הוצאת כרמל, 2000). בעקבות הוצאת הספר הוזמן לאופר להשתתף ב"פסטיבל מטולה לשירה". הספר "יופיו של קוזימודו" נתפס כנקודת מפנה בפואטיקה של לאופר, כפי שכתב פרופ' יואב רינון ברשימה שפורסמה במוסף "הארץ".

בשנת 2000 החל לאופר בעריכת כתב העת לשירה "כרמל", הממשיך להתפרסם עד היום ושכבש לו מקום מרכזי ברשימת כתבי העת לשירה בארץ.

בשנת 2011 פורסם מבחר גדול משיריו של לאופר בהוצאת "קשב" של רפי וייכרט בשם "חלומות סגורים" שזכה לסיקור נרחב. בשנת 2013 יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ספר פרוזה בשם "כפר הטווסים" הכולל שתי נובלות. הספר יצא בסדרת "הכבשה השחורה" בעריכת פרופ' חנן חבר, ועליו כתב דרור בורשטיין רשימה במוסף לספרות של "הארץ".

שלמה לאופר עבד במשך למעלה מ-30 שנה במדור הספרות של קול ישראל, שניהל הסופר והעורך שמואל הופרט. לאופר ממשיך כיום לכתוב ספרי פרוזה ושירה כאחד, וכן ממשיך בעריכת כתב העת "כרמל".

שלמה לאופר מתגורר בירושלים ולו בן מאומץ אחד, אשר אומץ טרום לידתו (אביו הביולוגי של בנו התכחש לו לאורך השנים).

== ספריו ==
* הערב יבוא אורח - שירים (תל אביב: שלמה לאופר, 1964)
* קולות בצבעי מים - שירים (תל אביב: עקד, 1967)
* הצהוב חודר לירוק - שירים (ירושלים: שי, 1973)
* עלווה ואפר - שירים (ירושלים: נתנאל, 1984)
* הראשידה: אגדה מודרנית (תל אביב: ירון גולן, 1992)
* יופיו של קוזימודו - שירים (ירושלים: כרמל, 2000)
* מדגסקר - שירים (ירושלים: כרמל, 2008)
* חלומות סגורים - מבחר שירים 1961–2011 (תל אביב: קשב לשירה, 2011)
* כפר הטווסים - פרוזה (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2013)
* צ'כוב; שירים - שירה (ירושלים: כרמל, 2018)

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* [https://web.archive.org/web/20160303204634/http://www.e-mago.co.il/Editor/literature-2080.htm ירון גולן: כולם היו ילדיו], באתר אימגו
* [http://korebasfarim.com/2013/04/20/השאלון-עם-דוד-אדלר/ השאלון עם דוד אדלר], באתר "קורא בספרים"

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:עורכים ספרותיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
טיסת האינטרודר

טיסת האינטרודר (באנגלית: Flight of the Intruder) הוא רומן מתח ומלחמה מאת סטיבן קונץ, יליד 1946, טייס קרב לשעבר בצי האמריקני אשר לחם במלחמת וייטנאם כטייס A-6 אינטרודר. על גבורתו עוטר קונץ בצלב התעופה המצוינת. הספר תורגם לעברית בידי איתמר רוז בשנת 1987.
==עלילה==
הרומן מספר את סיפורו של סרן ג'ייק "יד-שקטה" גראפטון, טייס-צי המטיס מטוס A-6 אינטרודר, מטוס תקיפה-הפצצה המבצע בעיקר משימות השמדת מטרות נ"מ. גראפטון, בן דמותו של המחבר, הוא יליד וירג'יניה כמותו אשר זכה לכינויו בצי בשל קור-רוחו תחת אש. גראפטון נדרש להתמודד עם מות חבריו לטייסת ועם חוסר התוחלת שבלחימה נוכח המגבלות הפוליטיות המוטלות על הכוחות הלוחמים בשל המגעים להפסקת אש המתנהלים באותה עת. בספר מתוארת הלחימה האווירית בווייטנאם כמו גם את הווי השירות בטייסת לוחמת. בין שמדובר ביחסי הרעות בין הטייסים, בהומור הפנימי ובאופן הבוטח בו מנהיג אותה סא"ל פרנק קאמפארלי. בשיאו של הספר מופלים גראפטון והנווט שלו מעל לאוס לאחר משימת הפצצה בצפון וייטנאם. המצב מחייב את גראפטון להפגין את אותן תכונות ויכולות אשר גילה באוויר גם על הקרקע.
===קולנוע===
הספר עובד לסרט בשנת 1991 בבימויו של ג'ון מיליוס ובכיכובם של בראד ג'ונסון (בתפקיד ג'ייק), רוזנה ארקט, דני גלובר ווילם דפו.
==קישורים חיצוניים==
* .
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרות מלחמת וייטנאם
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי 1986
קטגוריה:ספרי מתח
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
רשת 18

רשת 18 (Network18 Media & Investments Limited, בבורסה BSE: 532798, NSE: Network18) היא חברת תקשורת המונים הודית בבעלות "Reliance Industries" או RIL. משרדיה הראשיים בנוידה שבצפון מערב הודו. החברה עוסקת בתחומי הטלוויזיה, הדפוס, אינטרנט, סרטים, שירותי תוכן.

== רכישה ==
במאי 2014 הודיעה Reliance Industries כי היא תרכוש שליטה ברשת 18 כולל חברות הבת שלה. דירקטוריון RIL אישר מימון של עד 40 מיליארד רופי עבור ההשתלטות וביולי 2014 הודיעה RIL כי השלימה את ההשתלטות על רשת 18.

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:הודו: תקשורת
הווארד וולטר פלורי

הווארד וולטר פלורי (באנגלית: Howard Walter Florey; 24 בספטמבר 1898 – 21 בפברואר 1968) היה מדען חוקר אוסטרלי בתחומי פיזיולוגיה, פתולוגיה וחקר חומרים אנטי בקטריאליים. בשנת 1945 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על עבודתו בפיתוח הפניצילין ביחד עם אלכסנדר פלמינג וארנסט צ'יין.

== ביוגרפיה ==
פלורי נולד באדלייד שבאוסטרליה, לג'וזף וברטה מארי פלורי. למד בבית הספר הקולגיאלי של סנט. פטר ולאחר מכן באוניברסיטת אדלייד, שאותה סיים כ M.B. וכ S.B.; בשנת 1921 זכה למלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד וסיים בה לימודים לתוארי B.A., B.Sc. ו M.A., בבית הספר לפיזיולוגיה הכיר את צ'ארלס שרינגטון, שהפך מדריך רב השפעה בעבורו, וחבר קרוב. בשנת 1924 עבר פלורי ללמוד באוניברסיטת קיימברידג' (Ph.D., M.A.), לאחר מכן נסע ל-10 חודשים לארצות הברית, וחזר לעבוד בלונדון.

עוד כשהיה סטודנט באדלייד, פלורי פגש את מרי אתל הייטר, ולאחר התכתבות ממושכת היא הצטרפה אליו בלונדון, שם נישאו ב-19 באוקטובר 1926.

החל מ-1927 הרצה פלורי במחלקה לפתולוגיה בקיימברידג' שם עבד על הדוקטורט שלו בנושא זרימת הדם והלימפה. בשנת 1931 התמנה לפרופסור לפתולוגיה באוניברסיטת שפילד. ארבע שנים מאוחר יותר עבר לתפקיד דומה בבית הספר סר ויליאם לפתולוגיה באוקספורד, ושם הוא נשאר עד 1962, אז התפטר לטובת משרת מנהל קווין קולג'.

מתוך הכרה בצורך במומחיות ביוכימית על מנת לטהר את האנזימים, פלורי גייס את ארנסט צ'יין לצוות המחקר שלו. בשנים 1938–1939 פלורי וצ'יין יזמו חקירה שיטתית של המאפיינים הביולוגיים והביוכימיים של חומרים אנטי בקטריאליים, ובסופו של דבר החליטו לחקור את הפניצילין, שהתגלה על ידי אלכסנדר פלמינג בשנת 1928.

על תרומתו לפיתוח הפניצילין לתרופה קיימת, זכה פלורי לפרסים רבים. בשנת 1944 קיבל תואר אבירות, בשנת 1945 זכה ביחד עם פלמינג וצ'יין בפרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה. כמו כן זכה באות לגיון הכבוד הצרפתי ב-1946.

== פיתוח הפניצילין ==
הפניצילין הוא התרופה האנטיביוטית הראשונה. הפניצילין פועל על דופן התא של החיידק, הוא מתקשר לאנזימים היוצרים את דפנות התאים, ומעכב את גידולו ואת ההתרבות של החיידק בדרך החלוקה. יתר על כן, הוא מעורר לפעולה אנזימים אחרים, שמפוררים את דופן התא. משום כך, הוא יעיל רק נגד אותם חיידקים שיש להם דפנות תא.

הוא התגלה על ידי פלמינג 1928 כתוצאה מתצפיות על תבנית שהתפתחה בכמה צלחות פטרי, אך הוא לא הצליח לבודד את החומר הפעיל, ולכן הנושא ננטש. בשנת 1939, פלורי וצ'יין עמדו בראש צוות של מדענים בריטיים, אשר הצליחו לבודד את התרופה, אך לא לייצר ממנה כמות מספיקה. לאחר שהצליחו לשכנע את הממשל הבריטית בחשיבותה של התרופה להציל חיי אנוש, והממשלה העבירה משאבים לטובת פיתוח התרופה, הם הצליחו לפתח תרופה בכמויות מספיקות, והצילו חיי אדם רבים ממלחמת העולם השנייה ואילך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אוסטרלים
קטגוריה:מדענים אוסטרלים
קטגוריה:זוכי מלגת רודס
קטגוריה:עמיתי הקולג' המלכותי לרופאים
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שפילד
קטגוריה:ילידי 1898

קטגוריה:נפטרים ב-1968
בנג מינה

בנג מינה (בקוריאנית: 방민아, תעתיק מדויק: בֵנְג מִין אָה; ) היא זמרת דרום קוריאנית ושחקנית. חברה בלהקת הבנות Girl's Day 2010 והתחילה קריירת סולו ב-2015.
שיחקה בסרטים שונים ובסדרות טלוויזיה לרבות (Vampire Idol (2011 ו-(Holly (2013.

==ביוגרפיה==
===ראשית חייה===
מינה נולדה באינצ'ון, קוריאה הדרומית. היא למדה בבית הספר התיכון לבנות "Jinsun" ולמדה באוניברסיטת "Dongduk" לנשים.

===Girl's Day===
ב-9 ביולי 2010, מינה התחילה את הקריירה המוזיקלית שלה בלהקת הבנות הקוריאנית "Girl's Day" בתוכנית הטלוויזיה "Music Bank" עם הסינגל הראשון "Tilt My Head" (בקוריאנית: 갸우뚱).

Girl's Day הוציאו שלושה אלבומים מלאים, אלבום אוסף אחד וחמישה מיני אלבומים.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומים===
{| class="wikitable"
! שם !! תאריך שחרור !! חברות תקליטים
|-
| I Am A Woman Too || 16 במרץ 2015 || DreamTea Entertainment, LOEN Entertainment
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:זמרות דרום קוריאניות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה דרום קוריאניות
קטגוריה:ילידות 1993
לגוב

לגוב (בפולנית: Łagów) הוא כפר במחוז קיילצה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
לגוב נזכר מהמאה ה-11 כאחוזה כנסייתית, ובשנת 1253 הוענקו לו זכויות עיר. מהמאה ה-16 נודע היישוב בשל תעשיית החרסינה שבו, והתקיימו בו מספר בתי חרושת. לאחר מרד ינואר בסוף המאה ה-19 נשלל מעמדו העירוני של היישוב.

==יהודי לגוב==
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,400 יהודים, כמחצית מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל.

בתחילת ספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו החלו בחטיפת יהודיו לעבודות כפייה, ובהטלת תשלומי כופר על הקהילה, תוך רצח בני ערובה. בסוף 1939 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, אליו הובאו כמאה יהודים שגורשו מווינה ומגורשים רבים מראדום. במרץ 1942 נסגר הגטו שביישוב, והוקף בגדר תיל. בשל הצפיפות, המגפות והרעב בגטו, מתו רבים מיושביו. ביולי 1942 גורשו מהגטו 460 צעירים, ולא שבו.

ב-7 באוקטובר 1942 פשטו על הגטו שביישוב אנשי ס"ס ושוטרים פולנים ואוקראינים, ושילחו כ-2,000 מיהודיו בקרונות משא לקיילצה, וממנה למחנה ההשמדה טרבלינקה. בשעת האקציה רצחו השוטרים קשישים, ילדים וחולים יהודים בשטח הגטו. כמה עשרות יהודים שהושארו בגטו לאיסוף רכוש המגורשים נרצחו בהמשך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/1081 לגוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: יישובים
קטגוריה:שוויינטוקז'יסקיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בפולין
שלום, חבר (אלבום)

שלום, חבר הוא אלבום אוסף כפול שהופק במשותף על ידי חברות התקליטים אן אם סי, הד ארצי, הליקון ופונוקול בעקבות רצח יצחק רבין, כאלבום זיכרון. שם האלבום, שלום, חבר, נגזר מדברים שאמר נשיא ארצות הברית ביל קלינטון לזכרו של רבין בליל הרצח, והפכו למטבע לשון.

האלבום כולל שירים כגון "שיר הרעות", עליו העיד רבין כי הוא השיר האהוב עליו, "שיר לשלום" שהושר בעצרת השלום בליל הרצח, "זה פתאום נפל עליה" שכתב אריק איינשטיין, "לבכות לך" שכתב אביב גפן והפך מזוהה עם רצח רבין, שירים שבוצעו בעצרת הזיכרון שנערכה בכיכר מלכי ישראל כשבוע לאחר הרצח, ב-12 בנובמבר 1995, שירים מימי קום המדינה, ועוד. האלבום נפתח בנעימה בת 52 שניות מתוך הקטע "אגנוס דאי", מהמיסה בסי מינור של יוהאן סבסטיאן באך, שליוותה את שידורי ערוץ 2 בימים שלאחר הרצח. מרבית השירים באלבום הם שירים עצובים באופיים, אך שלושת השירים הנועלים אותו, "יהיה טוב", "אם" ו"שיר לשלום" נושאים אופי אופטימי יותר.

האמנים, היוצרים, המפיקים והטכנאים שהשתתפו בהפקת האלבום עשו זאת בהתנדבות וויתרו על התמלוגים ממנו. ההכנסות ממכירותיו הועברו לקרן על שם יצחק רבין.

==שירי האלבום==
===אלבום 1===

===אלבום 2===

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי אוסף מ-1995
קטגוריה:רצח יצחק רבין
קטגוריה:רצח יצחק רבין בתרבות הישראלית
הילה הרוש

הילה הרוש (נולדה ב-11 באוגוסט 1995) היא שחקנית ישראלית.

==ביוגרפיה==
הרוש נולדה ולמדה בליהמן בעיר דימונה, היא החלה את לימודי המשחק שלה בבית הספר לתיאטרון נוער שבדימונה. שירתה בצה"ל כמש"קית שלישות ביחידה של תאונות דרכים במצ"ח.

הרוש היא בוגרת בית הספר לאומנויות הבמה בית צבי מחזור 2020.

==קריירה==
הרוש השתתפה במספר הצגות בתיאטרון נוער, בהן "הלילה השנים עשר" בבימוי של כרמית גור, "בגדי המלך החדשים" בבימוי של הילה מצקר ובהצגה "דירה להשכיר" בבימוי של הילה מצקר.

הופעתה הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2014 כאשר שיחקה בסדרת הדרמה של HOT "זגורי אימפריה" שם גילמה את אביגיל זגורי בת הזקונים של המשפחה.

לאחר מכן שיחקה הרוש בסדרת הנוער "שוברי גלים" בערוץ הילדים ב-YES שם גילמה את שחר בנזינו, הילדה הכי צעירה בחבורת הגולשים.

בשנת 2015 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הילדים "תמר הבלשית וקפטן יום שלישי" ששודרה בניק ג'וניור ב-HOT שם גילמה את דמותה של תמר. בהמשך השנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "לאן נעלם נימני?" של ערוץ הילדים.

בשנת 2016 התחילה הרוש לשחק בתיאטרון דימונה בהצגה "בקופסאות הבטון" בבימוי של יפתח קליין. באותה שנה הצטלמה לעונה השנייה של סדרת הילדים "תמר הבלשית וקפטן יום שלישי".

בשנת 2019 במסגרת לימודיה בבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה בית צבי זכתה הרוש בתחרות ארצית "המונולוג הקומי" ע"ש ספי ריבלין.

בשנת 2020 גילמה את דבורי, בסדרת הטלוויזיה "בת השוטר" שעלתה ב-Yes.

בשנת 2022 השתתפה בסדרת הילדים "כראמל" בתפקיד ברברה, ובעונה השנייה לסדרה "בת השוטר".

בשנת 2023 גילמה את ברברה גם בעונה השנייה של סדרת הילדים "כראמל".

בשנת 2024 השתתפה בעונה השלישית לסדרה "בת השוטר", והמשיכה בהשתתפותה בסדרת הילדים "כראמל".

== פילמוגרפיה ==
=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!פרויקט
!דמות
!הערות
|-
| rowspan="2" |2014
|זגורי אימפריה
|אביגיל "גולי" זגורי
|
|-
|שוברי גלים
|שחר בנזינו
|
|-
|2015
|תמר הבלשית וקפטן יום שלישי
|תמר
|
|-
|2020
|בת השוטר
|דבורי רבינוביץ'
|
|-
|2022
|כראמל
|ברברה
|
|}

=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
!שנה
!פרויקט
!דמות
!הערות
|-
|2015
|לאן נעלם נימני?
|אלה
|
|}

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!פרויקט
!מועמדות
|-
|2022
|פרסי נבחרי השנה של פרוגי
|שחקנית אהובה בסדרת נוער
|בת השוטר, כראמל
|
|}

== חיים אישיים ==
הרוש נשואה לרון ברוקר, עימו התחתנה בספטמבר 2022.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף ע"ש ליהמן (דימונה)
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1995
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1995
פורשה 917

פורשה 917 הייתה מכונית מרוץ מתוצרת חברת פורשה הגרמנית לקטגוריית מכוניות אבטיפוס הבכירה (LMP1 כיום) באליפות העולם במרוצי סיבולת ובכללם מרוץ 24 השעות של לה מאן.

מכונית ה-917 הייתה ממכוניות המרוץ המוצלחות ביותר בשנות השבעים ובעלת משמעות גדולה לחברת פורשה כאשר זכתה פעמיים ברציפות בין השנים 1970–1971 באליפות העולם למכוניות ספורט של ארגון ה-FIA, הן לנהגים והן ליצרנים. בשנת 1970 הניבה מכונית ה-917 את ניצחונה הראשון של חברת פורשה במרוץ 24 השעות של לה מאן, ניצחון אשר הושג על ידה גם בשנה שלאחר מכן.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.porsche.co.il אתר פורשה ישראל]
*[http://www.porsche.com/ אתר פורשה העולמי]

==הערות שוליים==

917
קטגוריה:מכוניות מרוץ
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות מנוע מרכזי
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1968
קטגוריה:כלי רכב גרמניים