OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
עיטור בוגדן חמלניצקי

עיטור בוגדן חמלניצקי (רוסית: Орден Богдана Хмельницкого) היה עיטור צבאי של ברית המועצות. העיטור, שנוסד ב-10 באוקטובר 1943, קרוי על שמו של בוגדן חמלניצקי, מרים נס המרד נגד שלטון האצולה הקתולית באוקראינה במאה ה-17.

לפי תקנון העיטור קיימות שלוש דרגות של העיטור:
 
*לדרגה הראשונה היו זכאים מפקדי חזיתות, ציים או יחידות פרטיזנים גדולות וקציני מטה בכירים שלהם על ביצוע מבצע מוצלח לשחרור עיר בעלת חשיבות אסטרטגית, על ביצוע פשיטות בעורף האויב, תוך הסבת אבדות כבדות או על טיבוע שיירות גדולות של האויב בים.
*לדרגה השנייה היו זכאים מפקדי הקורפוסים, דיוויזיות, חטיבות ורגימנטים, קציני המטה של היחידות האלה ויחידות פרטיזנים על פריצת קווי הגנה של האויב, על צליחה מוצלחת של נהרות או על השמדת קווי אספקה בעורף האויב. 
*לדרגה השלישית היו זכאים טוראים, סמלים וקצינים עד לרמת מפקד גדוד על יוזמה התקפית בקרב וניצחון על האויב בהיתקלות.

במהלך מלחמת העולם השנייה הוענקו כ-8,451 עיטורי בוגדן חמלניצקי (מתוכם 106 הוענקו ליחידות צבאיות, ביניהן גם חטיבה צ'כית). 

לאחר מלחמת העולם השנייה הוענקו 6 עיטורי חמלניצקי בלבד - למפקדים בכירים שהשתתפו בדיכוי המרד ההונגרי.

==קישורים חיצוניים==

*
חמלניצקי
וילה לודוויזי

גני הווילה
וילה לודוויזי (איטלקית: Villa Ludovisi) הייתה וילה (בית נופש) ברומא. 
== היסטוריה ==
הווילה נבנתה במאה ה-17 במקום בו עמדו גני סאלוסטיוס עבור הקרדינל לודוויצ'ו לודווויזי , וגני הווילה תוכננו על ידי מעצב הגנים אנדרה לה נוטר (אשר עיצב חלקים מגני ארמון ורסאי).

במהלך בניית הווילה והגנים התגלו בהם שרידים רבים ופסלים שעמדו בגני סאלוסטיוס ובהם פסלי הגאלי הגוסס והגאלי המתאבד.

בשנת 1872 החכיר בעלי הווילה, הנסיך בלדסארה בונקומפאניי, את הווילה למלך איטליה ויטוריו אמנואלה השני אשר השתמש בה כבית המגורים של אהובתו רוזה ורצ'לאנה .

בשנת 1883 נמכרה הווילה ונהרסה על מנת לבנות במקום שכונת מגורים (שנקראת "לודוויזי" על שם הווילה).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רומא: גנים
קטגוריה:רומא: מבנים
קטגוריה:לודוויזי
לודוויזי
כס לודוויזי

מוזיאון הלאומי ברומא, בפלאצו אלטמפס.]]
כס לודוויזי הוא פסל שיש שמקורו ביוון העתיקה במאה החמישית לפנה"ס. הפסל התגלה בגני וילה לודוויזי שברומא, וככל הנראה ניצב בגני סאלוסטיוס שברומא העתיקה. הפסל נרכש בשנת 1894 על ידי ממשלת איטליה וכיום מוצג הפסל במוזיאון הלאומי של רומא.

הפסל התגלה בשנת 1887 בגני וילה לודוויזי, ונקרא על שמם (השימוש הראשון בשם זה הופיע במאמר משנת 1892). בשל קשיים כלכליים נאצלו בני משפחת לודוויזי למכור את הפסל בשנת 1894 לממשלת איטליה.

במרכז היצירה ניתן לראות את האלה אפרודיטה נולדת מן הים (מוטיב המכונה "ונוס אנאדיומנה"). משני צדדי האלה מצויות שתי עלמות העומדות על החוף ומכסות את גופה בבד. על הלוחות הצדדיים דמויות של נשים - האחת מכוסה צעיף ומחזיקה כלי לקטורת, והאחרת - נערה צעירה, ערומה, ששערה אסוף, המנגנת בחליל.

איכות התגליף גבוהה ביותר, ולא ברור ההקשר בין הדמויות על לוחות הצד לבין הלוח המרכזי. כמו כן לא ידועה מטרת הפסל, וישנה סברה לפיה הפסל היה חלק ממקדש אפרודיטה שנבנה בשנת 480 לפנה"ס.

==ראו גם==
* כס בוסטון

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20061012213658/http://www.hatii.arts.gla.ac.uk/MultimediaStudentProjects/96-97/9341361t/project/htm/intro.htm מליסה מ. טראס, כס לודוויזי וכס בוסטון: השוואה, 1997]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיסול יווני
קטגוריה:רומא: פסלים
כס בוסטון

יציקת גבס לא גמורה של כס בוסטון, [[טיבינגן, גרמניה]]

כס בוסטון (באנגלית: Boston Throne) הוא תבליט שיש הדומה בצורתו ובגודלו לכס לודוויזי שהתגלה בגני וילה לודוויזי שברומא, והיה ככל הנראה אחת מפסלי גני סאלוסטיוס שהיו במקום זה בתקופת האימפריה הרומית. הפסל התגלה בשנת 1894, נמכר במכירה פומבית, ונרכש על ידי אדוארד פרי וורן עבור מוזיאון בוסטון לאמנויות בשנת 1896.

==תיאור הפסל==
כס בוסטון הוא תבליט העשוי מגוש ריבועי של שיש לבן אשר מגולף בשלושה מצדדיו. הלוח המרכזי מתאר דמות גבר עירום מכונפת המחזיקה בידיה מאזניים (מרביתם לא שרדו), כאשר על כל כף של המאזניים דמות של בחור צעיר. משני צדדי הדמות המרכזית מופיעות דמויות נשים.

האירוע המתואר בתגליף הוא הפסיכוסטסיה – שקילת הנשמות במיתולוגיה היוונית – והדמויות בו הן ארוס במרכז ופרספונה ואפרודיטה מצדדיו, או לדעת אחרים, ונוס ויונו.

בצידי התבליט מגולפות שתי דמויות: אישה זקנה מתאבלת בצד אחד וילד מנגן בנבל בצד השני.

==מקור הפסל==
אין מחלוקת כי איכותו של כס בוסטון נמוכה מזו של כס לודוויזי, אולם ישנה מחלוקת בדבר מקורו של כס בוסטון. רוב החוקרים סבורים כי כס בוסטון פוסל במאה ה-1 לפנה"ס והוא גרסה רומית של כס לודוויזי, שנועדה לעמוד בסמוך לו. לעומת זאת, יש הסוברים כי כס בוסטון מקורו במאה החמישית לפנה"ס, בדומה לכס לודוויזי, ואחרים בכלל סבורים שמדובר בזיוף מאוחר שגולף בסגנון עתיק בשיש מהעת העתיקה.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20061012213658/http://www.hatii.arts.gla.ac.uk/MultimediaStudentProjects/96-97/9341361t/project/htm/intro.htm מליסה מ. טראס, כס לודוויזי וכס בוסטון: השוואה, 1997]

קטגוריה:פיסול רומי
קטגוריה:פסלי דמויות מיתולוגיות
פול לאוטו

פול לאוטו (בצרפתית: Paul Léautaud; 18 בינואר 1872 - 22 בפברואר 1956) היה סופר צרפתי.

לאוטו נולד בפרבר פונטנה או רוז שמדרום לפריז לפרמין לאוטו, שהיה קומיקאי ב-"קומדי פראנסז", ולאשתו השחקנית ז'אן פורסטייה שנטשה את פול חמישה ימים בלבד לאחר הלידה. הוא נמסר לטיפולה של יצאנית שגידלה אותו. כאשר החל ללכת לבית ספר, עבר להתגורר עם אביו שהזניח אותו. לדבריו ידידו האמיתי באותם הימים היה הכלב "טבק" (שם שניתן לו בשל צבע פרוותו). כבר בגיל צעיר מאוד ידע כי עליו להיות עצמאי כדי לשרוד. ב- 1887, כאשר סיים את לימודיו, אביו שלח אותו לעבוד.

ב-1892, בהיותו בן עשרים שנה, גילה את כתבי הסופר אנרי בייל המכונה סטנדל - מה שהיווה שלב עיקרי בהתפתחותו הספרותית. ב-1893 החל לכתוב "יומן ספרותי" שבו המשיך עד מותו. יומן זה משקף את אישיותו וכולל הערכה סובייקטיבית של החיים הספרותיים בצרפת במחצית הראשונה של המאה העשרים.

ב-1896 עזב לאוטו את בית אביו והתנסה בחיי דלות כעצמאי. תשוקתו לשירה באה על ביטויה בקובץ "משוררים בני זמננו" שהצליח לפרסם בשיתוף עם ידיד נעוריו אדולף ואן בווה (1900). ב-1903 פרסם את ספרו "הידיד הקטן" שבו הוא מתאר את ימי ילדותו.

ב-1908 קיבל משרה קבועה ובמשך 33 שנה שימש כמזכיר כללי של בית ההוצאה לאור של מרקור דה פראנס (כתב עת לספרות). משרה זו אפשרה לו להתחיל לכתוב ביקורת על התיאטרון הצרפתי בכתב עת זה בשם העט מוריס בואסאר, ולהמשיך לעשות כן בכתבי עת שונים לספרות במשך שנים רבות.

הוא הפך את משכנו למקום מקלט לחיות עזובות (חתולים, כלבים ואפילו חמור). דאגתו הגדולה הייתה לספק להן מזון ולשם כך הקדיש את מרבית הכנסתו. ב-1912 שב להתגורר בפרבר שבו נולד ונהג לנסוע ברכבת יומיום למקום עבודתו במרכז פריז. הוא חי בחברת החיות והמשיך בכתיבת היומן הספרותי. ביומן זה כתב בין היתר ביקורת נוקבת על יצירותיהם של אנדרה ז'יד, אנטול פראנס, ז'ורז' דיאמל, פול ואלרי ורבים אחרים.

ב-1926 יצא לאור הספר "התיאטרון של מוריס בואסאר" שבו קובצו דברי הביקורת של פול לאוטו על התיאטרון הצרפתי.

לאוטו לא נישא מעולם אך היו לו מאהבות שהאחרונה שבהן, מארי דורמואה, ערכה את "היומן הספרותי" והוציאה אותו לאור לאחר מותו. יומן זה הפך ליצירת המופת של פול לאוטו (19 כרכים 1956 -1966).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סופרים צרפתים

קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1872
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1956
המרכז המשולב לרפואה גריאטרית שהם

המרכז המשולב לרפואה גריאטרית שהם
המרכז המשולב לרפואה גריאטרית שהם
המרכז הרפואי שהם לשיקום וחזרה לתפקוד הוא מרכז שיקומי גריאטרי מהגדולים בישראל. המרכז ממוקם בחלק הצפוני של פרדס חנה-כרכור, אך מוכר כיישוב נפרד. בעבר היה המרכז בבעלות הג'וינט והסוכנות היהודית. היום נמצא בבעלות משרד הבריאות.

== היסטוריה ==
תחילתו של המקום עם קום מדינת ישראל. אז, החלו גלי עלייה גדולים, בחלקם של אוכלוסייה מבוגרת ממזרח אירופה ומארצות ערב. עולים אלה שוכנו במחנות עולים, שאחד מהם הוקם בפרדס חנה, במתחם של מחנה בריטי נטוש. במרוצת הזמן הצליחו חלק מהעולים להיקלט בחברה הישראלית שהלכה ונבנתה. אחרים נשארו מרוכזים במקום והיוו את הגרעין לאחד משרשרת מוסדות לטיפול בקשישים שבבעלות הג'וינט האמריקני, תחת השם מלב"ן – מרכז לטיפול בעולים נחשלים. הגדול מביניהם היה המוסד בפרדס חנה.

בתחילה אמור היה המוסד לפתור בעיקר את הבעיות הכלכליות של העולים על ידי מתן מיטה ומזון. לצרכים הרפואיים הייתה קיימת מרפאה שהעניקה שירות אמבולטורי למקרים קלים ביותר, ואם התעורר צורך באשפוז, הופנו החולים לאשפוז בבתי החולים בסביבה.

הזדקנות אוכלוסייה זו, ריבוי והחמרה של התחלואה והירידה במצב התפקודי של הקשישים, הכריחו את הנהלת המוסד להקים מערך רפואי הולך ומתפתח, עם אפשרויות לאשפוז ולביצוע בדיקות עזר וטיפולים במקום. כך נפתחו מחלקות סיעוד, מחלקות תשושי נפש ומחלקות אקוטיות, מכון שיקום, רנטגן, מעבדה, שירות סוציאלי, שירות דיאטה ועוד.

בינואר 1976, בשל צביונו הרפואי המובהק, הועבר המוסד לבעלות משרד הבריאות.

עד סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 התאפיין המרכז בעיקר בטיפול סיעודי והיה מעין בית אבות. מאז יחד עם הרפורמה בשירותי הבריאות ולאור השינויים בגיל האוכלוסייה והצרכים הרפואיים, שינה המרכז את ייעודו לכיוון מחלקות אשפוז אקוטיות ופחות למחלקות טיפוליות כרוניות.

בנוסף למגמה זאת, הוכנסו משאבים טכנולוגיים רבים, כולל גיליון רפואי ממוחשב בכל מחלקות האשפוז. הפיתוח בא לידי ביטוי גם בפיתוח הסביבתי ובמעבר מחלקות למבנים חדשים, העומדים בסטנדרטים הגבוהים הנדרשים כיום במערך האשפוז.

במרכז הרפואי 556 מיטות ו-12 מחלקות, המתמחות בשיקום אורתופדי, שיקום נשימתי, פנימית תת-חריפה, סיעוד מורכב תומך, תשושים ותשושי נפש. בנוסף קיימים במרכז מרפאות ומכונים, בהם פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, הפרעות תקשורת, שירות סוציאלי, בית מרקחת ומכון רנטגן.

המרכז נקרא על שמו של ד"ר חיים שהם, שהיה מנהלו בתחילת שנות ה-90.

המרכז מוכר לצורך התמחות בגריאטריה ומסונף לבית הספר לרפואה של הטכניון.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
שוהם
מרכז משולב לרפואה גריאטרית שהם
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור
קטגוריה:בתי חולים גריאטריים
קטגוריה:זוכי פרס זוסמן-ג'וינט
...
סארסן

אבנים סארסניות בווילטשייר
סארסן (באנגלית: Sarsen) הוא סוג סלע הנמצא בכמות רבה באנגליה: במישור סולסברי ובגבעות מרלבורו (Marlborough Downs) בווילטשייר, ובמחוז קנט; ובכמויות קטנות יותר בברקשייר, אסקס, אוקספורדשייר, דורסט והמפשייר. הסלעים הם השריד שנותר לאחר עידן הקרח מסלע חיפוי של סילקריט מהקנוזואיקון שבעבר כיסה את מרבית שטחה של דרום אנגליה. זהו סוג סלע קשה ודחוס של אבן חול שנוצר מחול שגרגיריו נקשרו באמצעות מולקולות של צורן דו-חמצני (סיליקה). משערים כי הסלע נוצר במהלך סחיפה מהנאוגן עד הרביעון באמצעות צירור של משקעים מחבורת לאמבת (Lambeth Group) מהפלאוקן העליון כתוצאה מהדחה באמצעות תמיסות חומציות.

המילה "סארסן" (באלפבית פונטי בינלאומי: sa:sǝn') היא קיצור של המונח "אבן סאראקן" (Saracen stone) שמקורה בניב של מחוז וילטשייר. "סאראקן" היה כינוי נפוץ למוסלמים, והורחב להתייחס לכל מה שאינו נוצרי, בין אם מוסלמי, קלטי פגני או אחר.

==שימושים==
הבנאים של סטונהנג' השתמשו בסלעים אלו למעגל האבנים העומדות ולטריליתונים במרכז, כמו גם לגוש הסלע המכונה "האבן הנוטה" (heelstone). אייווברי ומונומנטים מגליתיים רבים אחרים בדרום אנגליה נבנו גם הם מסלעי סארסן.

החל מימי הביניים ועד המאה ה-19 היו המגליתים באירופה מטרה להרס על ידי קנאים דתיים ובעלי אינטרסים מסחריים. בחלק מהמקרים האבנים הופלו, פונו משטחים מעובדים, או נשברו על מנת לנצל את החומרים המרכיבים אותם. על מנת לשבור את האבנים נעשה שימוש מדי פעם באש או מאוחר יותר בחומרי נפץ על מנת לפרק את האבנים לגושים קטנים המתאימים לצורכי בנייה. אולם, אבן סארסן איננה אידיאלית לצורכי בנייה. הארכאולוג הבריטי ויליאם סטקלי (William Stukeley; 1765-1687) כתב שאבן הסארסן היא "תמיד רטובה וטחובה בחורף מה שגורם לאווירה לחה ולא בריאה שגורמת לרהיטים להירקב". במקרה של אייווברי המשקיעים שתכננו שימוש משני באבנים פשטו את הרגל כאשר הוכח כי אין ביקוש לבתים שהם בנו ושבתים אלו נשרפים בקלות. עם זאת, למרות בעיות אלו, אבן הסארסן נשארה אבן בעלת ערך בשל עמידותה, והייתה האבן המועדפת לבניית מדרגות ואבני שפה של מדרכות.

==קישורים חיצוניים==

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.megalithic.co.uk/modules.php?op=modload&name=a312&file=index&do=showpic&pid=3671 Photo of Sarsens on Fyfield Down, Wiltshire]
* 
</div>

==ביאורים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מונומנטים מגליתיים
קטגוריה:סטונהנג'
קטגוריה:קרקעות
איוואן ספרונוב

קולונל איוואן איוונוביץ' ספרונוב (ברוסית: Ива́н Ива́нович Сафро́нов; 16 בינואר 1956 - 2 במרץ 2007) היה עיתונאי רוסי ומהנדס מחשבים בצבא הרוסי. במהלך עבודתו בעיתון "קומרסנט" סקר את המערכת הצבאית ברוסיה, ובפרט את פיתוח הנשק והטילים.

ספרונוב נהרג כתוצאה מנפילה מבניין מגוריו. השאלה אם התאבד או שנרצח מסיבות פוליטיות נותרה ללא מענה והתשובה לה שרויה במחלוקת.

== פעילות עיתונאית ==
ספרונוב היה כתב לענייני צבא ושלטון ברוסיה, וכתב רבות על פיתוח נשק וטכנולוגיות הגנה ברוסיה, גם על פיתוחים שלא פורסמו רשמית. בדצמבר 2006 פרסם ספרונוב את כישלון הניסוי השלישי בטיל הבליסטי הבין-יבשתי החדש של רוסיה, ה-RSM-56, בולבה, שיועד לדור חדש של צוללות. פרסום זה לא אומת על ידי גורמים רשמיים.

ב-22 בפברואר 2007 ספרונוב ביקר ב-"IDEX" (תערוכת הנשק הנערכת מדי שנתיים) באבו דאבי, ולטענתו גילה מידע אודות מכירת מטוסי מיג-29 וטילים לסוריה דרך גורם שלישי (בלארוס), במהלך שמטרתו הייתה למנוע האשמות מצד מדינות המערב על מכירת נשק למדינות עוינות. ספרונוב סיפר לעמיתיו לעבודה כי לא התכוון לפרסם את המידע שקיבל בשל רגישות ונפיצות הנושא. לדבריו, הוא קיבל על כך אזהרה מהפס"ב, לפיה חשיפת סודות המדינה תביא להעמדתו לדין.

== מותו ==
ספרונוב נפל מהקומה החמישית של בניין מגוריו במוסקבה ב-2 במרץ 2007. לפי עדותם של שני סטודנטים, ספרונוב לא מת מיד לאחר הנפילה, ורק בתום חצי שעה לאחר שמצאו אותו הגיעה עזרה. בעקבות מותו נפתחה חקירה פלילית שמסקנתה הייתה שספרונוב התאבד. הוא נקבר ב-5 במרץ 2007 במוסקבה.

=== מחלוקת לגבי מותו ===
חבריו לעבודה של ספרונוב וקרובי משפחתו דחו בתוקף את מסקנות החקירה. לטענתם לא ייתכן שתכנן את התאבדותו שכן נמצא חי לאחר הנפילה. בנוסף, הם טענו כי בתור איש צבא היה יכול לבחור בהתאבדות באמצעות נשק. כמו כן הם טענו שימים ספורים לפני תחקיריו קיבל איומים מהפס"ב. מאידך, שכניו טענו שלא שמעו מריבה כלשהי, ולא נמצאו עדים שראו אנשים יוצאים מן הבניין.

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:קורבנות רצח ברוסיה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1956
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2007
שוטוקאי

שוטוקאי (ביפנית: 松濤會) הוא ארגון שהוקם ב-1930 על ידי גיצ'ין פונאקושי על מנת ללמד ולהפיץ את אומנות הקראטה. הארגון, שעדיין קיים, מקדם שיטה של אמנות לחימה הדוגלת במסורות של או סנסיי, כאשר העיקרון המרכזי הוא שתחרות מנוגדת לעצם מהותו של הקראטה. כיום משמש השם גם לתיאור של סגנון ושיטה.

== מקורות ==
השוטוקאי מזוהה מאז מותו של מסטר פונקושי כשיטה מובדלת בקרטה. במקור, השוטוקאי לא התקיים כשיטה רשמית בקראטה, אלא כשמו של ארגון שנוסד בשנת 1930. שמו המקורי של הארגון היה דאי ניאון קראטה-דו קנקוקאי, והוא התפרסם ביפן כדאי ניאון קראטה-דו שוטוקאי החל משנת 1936. שוטוקאן זהו השם של הדוג'ו - המכון בו מתאמנים. סגנון לוחמת הקראטה של פונאקושי ידוע גם כשוטוקאן ריו. אירועים שונים שהתרחשו אחרי מותו של פונקושי גרמו לפיצול לשתי שיטות: שוטוקאן ושוטוקאי. ההבדל העיקרי בין השיטות הוא שבשוטוקאי אין תחרויות.

מקור השם נובע מהמילה שוטו - שם העט בו היה פונאקושי נוהג לחתום על שיריו (בתרגום מילולי גלי אורן). פירוש המילה קאי הוא קבוצה או שיטה. לכן, המילה שוטוקאי מתורגמת כקבוצת או שיטת שוטו. מאסטר השוטוקאי הבולט ביותר הוא ג'יצ'ין פונאקושי, יחד עם תלמידיו הבכירים - יושיטקה פונאקושי (בנו של ג'יצ'ין), ג'נשין הירונישי, טדאו אוקוימה ושיגרו אגמי.

שיטת הדרוג בשוטוקאי היא חגורה לבנה, אדומה, צהובה, כתומה, ירוקה, כחולה, חומה ושחורה. הדירוג המרבי בחגורה שחורה הוא דאן 5, וזאת בשונה משיטות קראטה אחרות.

האימונים בשוטוקאי כוללים גם חלקים של אימון איטי. הרציונל הוא שבעבודה איטית ניתן להתרכז יותר במהלכים ובדיוק של התנועה. באימון ניתן דגש על עבודה עם אזור האגן שהוא החלק המוביל והמשפיע בכל מהלך. עיקרון נוסף הוא היעדר עידוד לתחרויות כיוון שלפי שיטת השוטוקאי הן סותרות את עקרונות הקראטה.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.karatedoshotokai.com/ קראטה-דו שוטוקאי אירופה]
* [http://kds.israel.googlepages.com/home קראטה-דו שוטוקאי ישראל]
* [http://kds-il.com/ אתר נוסף של קראטה דו שוטוקאי ישראל]

קטגוריה:קצרמר ארגונים
קטגוריה:קראטה
קטגוריה:אמנויות לחימה
קטגוריה:ארגוני ספורט
מגלית

בריטני]]
מֶגָלית (מיוונית: μέγας [megas] – גדול, λίθος [lithos] – אבן) היא אבן גדולה ששימשה לצורך בניית מבנה או מונומנט, לבדה או ביחד עם אבנים אחרות.

משערים כי למגליתים רבים היה תפקיד בקביעת אירועים אסטרונומיים חשובים כגון תאריכי נקודת השוויון ווההיפוך. המונח מגלית משמש גם לתיאור עצם המורכב מסלע (או סלעים) שעוצבו בצורה מיוחדת למטרה חשובה. המונח שימש על מנת לתאר בניינים שנבנו על ידי אנשים בחלקים רבים של העולם בתקופות זמן שונות. אבנים גדולות רבות נחשבות כמגליתים, כאשר רוב המגליתים הידועים קשורים לקברים. בניית המבנים הללו התרחשה בעיקר בתקופה הנאוליתית, אם כי קיימות דוגמאות קדומות יותר מהתקופה המזוליתית באירופה, והיא נמשכה עד לתקופה הכלקוליתית ותקופת הברונזה.

==ראו גם==
* ערכים על מונומנטים מגליתיים
* דולמן, סוג של מבנה מגליתי הנפוץ בארץ ישראל
* מנהיר
* מונולית

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080326171151/http://www.ancient-wisdom.co.uk/top50stones.htm 50 המגליתים הגדולים של כל הזמנים]
* 
* 

*
קטגוריה:ארכאולוגיה
קטגוריה:תקופת האבן
אגודת לימודי אמריקה הלטינית

אגודת לימודי אמריקה הלטינית (באנגלית: Latin American Studies Association, מוכרת גם בראשי התיבות LASA) היא האגודה המקצועית הגדולה ביותר של חוקרי אמריקה הלטינית ומכוני מחקר העוסקים בחבל ארץ זה.
== פעילות ==
מטרתה המוצהרת של האגודה היא: "לטפח דיון אינטלקטואלי אודות, מחקר והוראה של אמריקה הלטינית, הקריביים ואנשיהם ברחבי האמריקות, לקדם את תחומי ההתעניינות של חברי האגודה המגוונים, ולעודד מעורבות אזרחית באמצעות בניית רשתות ודיון ציבורי".

האגודה הוקמה ב-7 במאי 1966 מתוך שיתוף פעולה של "הועדה המשותפת ללימודי אמריקה הלטינית" (Joint Committee on Latin American Studies) של "המועצה האמריקאית של אגודות מלומדות" (American council of Learned societies) ושל המועצה למחקר במדעי החברה (Social Siences Research Council) ושל "הקרן ההיספאנית" (Hispanic Foundation) של ספריית הקונגרס של ארצות הברית. האגודה החליפה את "האגודה ללימודי אמריקה הלטינית" (The Association for Latin American Studies), התארגנות מוקדמת יותר שהוקמה ב-1959 ואשר כשלה מלעמוד ביעדיה.

באגודה חברים כ-5,000 איש ומוסדות מדיסציפלינות שונות. מרבית חברי האגודה הם מארצות הברית של אמריקה, וכ-25% מחוצה לה. במסגרת האגודה פועלים החברים גם במחלקות (sections) שונות של תחומי עניין ממוקדים יותר. 28 המחלקות השונות מחולקות לפי מדינות, אזורים ותחומי עניין כגון "גזע ואתניות", "כלכלה ופוליטיקה" או "לימודי קולנוע".

האגודה מקיימת כנס בינלאומי רב משתתפים אחת ל-18 חודשים ובו כ-900 מושבים. האגודה מוציאה לאור את כתב העת Latin American Research Review, מכתבי העת המובילים בתחום לימודי אמריקה הלטינית ומעניקה פרסים שונים על הישגים אקדמאיים.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
*Howard F. Cline, "The Latin American Studies Association: A Summary Survey with Appendix", Latin American Research Review, Vol. 2, No. 1 (Autumn, 1966), pp. 57-79
</div>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אגודות מקצועיות
קטגוריה:לימודי אמריקה הלטינית
קיכליים

קיכליים (שם מדעי: Turdidae) היא משפחה של עופות מסדרת ציפורי שיר. היא קרובה לחטפיתיים ולסבכיים. הסיווג שלה עדין אינו מוסכם על כל החוקרים. יש הרואים בה משפחה נפרדת, יש המסווגים אותה כתת-משפחה של החטפיתיים ואחרים מצרפים למשפחת החטפיתיים גם את הסבכיים.

בני המשפחה הם ציפורי שיר גדולות שחלקן מסוגלות לתפוס שלשולים וחלזונות בעזרת מקורן החזק. מינים אחרים הם ציידי חרקים או אוכלי פירות.

==סוגים==
* Neocossyphus
* Geokichla
* Zoothera
* סוג ומין יחיד Ixoreus naevius
* סוג ומין יחיד Ridgwayia pinicola
* סוג ומין יחיד Cataponera turdoides
* סוג ומין יחיד Grandala coelicolor
* Sialia
* Myadestes
* סוג ומין יחיד Cichlopsis leucogenys
* Catharus 
* סוג ומין יחיד Hylocichla mustelina
* Entomodestes
* קיכלי (Turdus)
* Cochoa
* סוג ומין יחיד Chlamydochaera jefferyi
* Platycichla
* מין יחיד Psophocichla litsitsirupa

== גלריה ==
<gallery>
Singdrossel.jpg|קיכלי רונן
Turdus dissimilis male - Ang Khang.jpg|Turdus dissimilis
Myadestes melanops.jpg|Myadestes melanops
Mountain.1.IMG 1162.jpg|Sialia currucoides
Psophocichla litsitsirupa (Etosha).jpg|Psophocichla litsitsirupa בפארק הלאומי אטושה
Ixoreus naevius -Washington, USA -female-8.jpg|Ixoreus naevius
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1815
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קונסטנטין סמואל רפינסק
לזכור את הטיטאנים

לזכור את הטיטאנים (באנגלית: Remember the Titans) הוא סרט אמריקאי מסוגת הדרמה שיצא לאקרנים בשנת 2000. את הסרט כתב גרגורי אלן האוורד, ביים בועז יכין והפיק ג'רי ברוקהיימר. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי ועלילתו עוקבת אחר קבוצת הפוטבול של תיכון באלכסנדריה שבווירג'יניה בשנת 1971 בעת שיאו של מהלך אינטגרציה גזעית בתיכון - שילוב תלמידים אפריקאים אמריקאים - והמתחים שזה עורר.

== עלילה ==
הסרט עוקב אחר הרמן בון (המגולם על ידי דנזל וושינגטון), אפרו-אמריקאי המתמנה למאמן קבוצת הפוטבול של תיכון טי. סי. ויליאמס עת זה עובר אינטגרציה גזעית בשנת 1971. בון לוקח את מקומו של המאמן הלבן האהוב של קבוצת הפוטבול - ביל יואסט (המגולם על ידי ויל פאטון). יואסט בתחילה מסרב לשתף פעולה עם בון, אך לאחר ששחקניה הלבנים של הקבוצה מאיימים לפרוש ממנה אם לא יחזור לאמן - מסכים, מתוך חשש לעתידם. השניים לוקחים את הקבוצה למחנה אימונים בקרבת זירת קרב גטיסברג, שם מבצע בון הקשר בין מלחמת האזרחים האמריקנית ולשחרור העבדים לבין מאבקיה הצפויים של הקבוצה בעונה הקרובה.

בעוד הקבוצה מתחילה את העונה מתגברים הלחצים על רקע גזעי בתוכה ומסביב לה. שני כוכביה של הקבוצה - גארי ברטייר (המגולם על ידי ראיין הארסט) הלבן וג'וליוס קמפבל האפרו-אמריקאי מתקשים לעבוד ביחד, אך לבסוף הופכים לידידים קרובים. לעומת זאת, הנהלת בית הספר מתמידה לכל אורך העונה בנסיונותיה להכשיל את הקבוצה המעורבת ואת מאמנה האפרו-אמריקאי. ההנהלה מודיעה לבון כי אם יפסיד ולו משחק אחד - יפוטר, ומנגד מודיעה ליואסט כי תנציח את שמו ב"היכל התהילה" של בית הספר לאחר שהקבוצה תפסיד. על אף ניסיונות ההנהלה הקבוצה מנצחת בכל משחקיה ומגיעה לחצי הגמר. במהלך המשחק מגלה יואסט כי הנהלת בית הספר שיחדה השופטים כדי שאלו יכשילו את הקבוצה. יואסט מתעמת עם השופט ודורש שיינתן יחס הוגן לקבוצתו ולשחקניו משני הגזעים, ובכך מקריב את הצלחתו האישית לטובת הצלחת הקבוצה - אשר מנצחת לבסוף - ומפסיד את מקומו ב"היכל התהילה".

מעט לפני משחק הגמר נפצע ברטייר בתאונת דרכים ונותר משותק ללא יכולת לשחק. על אף חסרונו של השחקן הכוכב הקבוצה ניצחה בגמר ועלתה לאליפות ארצות הברית לבתי ספר תיכוניים כאלופת וירג'יניה, שם סיימה במקום השני.

הסרט מסתיים באפילוג - עשור לאחר עונת האליפות, בהלווייתו של ברטייר.

== פסקול ==

== ביקורת ==
הסרט זכה לביקורות חיוביות למדי. באתר הביקורת הקולנועית Rotten Tomatoes דווח כי 72% מהמשתמשים נתנו לסרט ביקורת חיובית, והציון הממוצע של הביקורות היה 4.4. באתר Metacritic הסרט קיבל ציון משתמשים של 8.1, וציון מבקרי סרטים של 48. משתמשי האתר IMDb נתנו לסרט ציון של 7.8. אתר ביקורות הסרטים הישראלי Seret נתן לסרט ציון של 8.9.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:דיסני: סרטים
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוטבול
קטגוריה:סרטי נעורים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:סרטים העוסקים בגזענות
קטגוריה:סרטים העוסקים בגזע ומוצא אתני
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2000
שדה פיצול

בתורת השדות המתמטית, שדה פיצול של פולינום <math>f</math> מעל השדה <math>F</math>, הוא שדה <math>E</math> המרחיב את <math>F</math> בו הפולינום מתפצל לגורמים ליניאריים, בצורה <math>f(x)=\lambda(x-a_1)\cdots (x-a_n)</math> כאשר <math>a_1,\dots,a_n\in E</math> ו-<math>\lambda\in F</math>, ושאין לו תת-שדות (אמיתיים) המקיימים את אותה דרישה. לכל פולינום קיים שדה פיצול יחיד, עד-כדי איזומורפיזם.

אינטואיטיבית, פולינום שאפשר לפרק לגורמים ליניאריים אינו "מעניין" - הוא בסך-הכל מהווה דרך להחזיק יחד את קבוצת השורשים שלו. פולינום שיש לו גורמים אי-פריקים שאינם ליניאריים מאפשר לבנות הרחבות לא טריוויאליות של השדה. במובן זה, פיצול הפולינום לגורמים ליניאריים (בדרך של הרחבת שדה המקדמים) "הורסת" את המידע המעניין בפולינום, ושדה פיצול הוא השדה הקטן ביותר המגשים תוכנית כזו.

המונח "שדה פיצול" משמש, בהשאלה, גם בתחומים אחרים של האלגברה המודרנית, לציון שדה המרסק את המבנה האריתמטי העדין של אובייקט, ומאפשר ללמוד אותו בכלים גאומטריים. לדוגמה, קיימים שדות פיצול של טורוס בחבורה אלגברית, של הצגה של חבורה סופית, של אלגברה פשוטה, ועוד. 

== שדה פיצול של פולינום ==

נתון פולינום <math>f</math>, המוגדר מעל שדה בסיס <math>F</math>. שדה הרחבה <math>L/F</math> מפצל את הפולינום, אם אפשר לפרק את <math>f</math> לגורמים ליניאריים מעל <math>L</math>, כאמור במבוא. שדה מפצל מינימלי נקרא "שדה פיצול". כל שדה מפצל מכיל שדה פיצול: אם <math>f(x)=\lambda(x-a_1)\cdots (x-a_n)</math> הוא פיצול של הפולינום מעל <math>L</math>, אז גם <math>\ K=F[a_1,\dots,a_n]</math> מפצל, והוא מינימלי מכיוון שהפיצול לגורמים הוא יחיד.

כדי להוכיח שקיימים שדות מפצלים, אפשר להרחיב את <math>F</math> צעד-אחר-צעד, כשבכל פעם מספחים לשדה שורש של גורם אי-פריק של הפולינום (ומפרקים את הפולינום, מחדש, מעל השדה שהתקבל). באופן הזה אפשר להוכיח שלכל פולינום קיים שדה פיצול; שהממד של שדה הפיצול אינו עולה על <math>n!</math>, כאשר <math>n = \deg(f)</math> היא מעלת הפולינום; ששדה הפיצול <math>K</math> הוא יחיד עד כדי איזומורפיזם מעל <math>F</math>; ושממדו שווה ל- <math>|\mathrm{Gal}(K/F)|</math>, כאשר <math>\mathrm{Gal}(K/F)</math> היא חבורת גלואה של ההרחבה, כאשר הפולינום ספרבילי.

כל שדה פיצול הוא הרחבה נורמלית של שדה הבסיס.

==שדה פיצול של אלגברה פשוטה מרכזית==

אם A אלגברה פשוטה מממד סופי מעל המרכז שלה, <math>F</math>, אז לפי משפט ודרברן-ארטין, היא איזומורפית לאלגברה של מטריצות מעל אלגברת חילוק <math>D</math>, שמרכזה <math>F</math>. אומרים שהאלגברה מפוצלת, אם <math>D = F</math>. שדה הרחבה <math>K/F</math> הוא שדה פיצול, אם המכפלה הטנזורית <math>A \otimes_F K</math> (שגם היא תמיד אלגברה פשוטה) היא אלגברת מטריצות (מעל <math>K</math>). כאן אין דרישה של מינימליות. לדוגמה, הסגור האלגברי של <math>F</math> הוא שדה פיצול לכל אלגברה פשוטה מרכזית מעל <math>F</math>.

כל תת-שדה מקסימלי של <math>A</math> מהווה שדה פיצול שלה; ולהפך: כל שדה פיצול מממד סופי של <math>A</math>, מהווה תת-שדה מקסימלי של איזושהי אלגברה השקולה ל- <math>A</math> בחבורת בראואר של <math>F</math>.

== ראו גם ==

* הרחבת גלואה
* אלגברה פשוטה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תורת השדות

de:Körpererweiterung#Zerfällungskörper
אדמילסון

ז'וזה אדמילסון גומז דה מוראס (בפורטוגזית: José Edmílson Gomes de Moraes; נולד ב-10 ביולי 1976 בטקריטינגה שבסאו פאולו שבברזיל) הידוע בשם אדמילסון, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ממוצא איטלקי ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי.

שיחק בסאו פאולו, אולימפיק ליון, ברצלונה, עימה זכה בליגת האלופות, בויאריאל ובריאל סרגוסה.

==קריירה קבוצתית==
אדמילסון ערך את הופעת הבכורה שלו בסאו פאולו בשנת 1994, כבלם. בזכות יכולת מרשימה, הוא התקבע כשחקן הרכב בקבוצה. בקיץ 2000 הוא חתם במועדון הצרפתי אולימפיק ליון, בה שיחק ארבע עונות וזכה בשלוש אליפויות.

;ברצלונה:
אדמילסון עבר לברצלונה ב-2004. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במחזור השלישי, במשחק מול אתלטיקו מדריד. פרנק רייקארד הציב אותו כקשר אחורי בהרכב הפותח. בזמן ששיחק בברצלונה, סבל אדמילסון משתי פציעות חמורות. הוא נפצע לראשונה ב-3 באוקטובר 2004, פציעה שהשביתה אותו למשך שישה חודשים. הפציעה השנייה התרחשה בעונת 2005/06, ולמרות חומרתה הספיק להחלים ולעזור לקבוצתו לזכות באליפות הליגה ובאליפות אירופה.

ב-23 במאי הודיע אדמילסון על מעברו לוויאריאל, לאחר תום חוזהו. אדמילסון לא הצליח למצוא את מקומות בקבוצתו החדשה, וכעבור חצי עונה לא מוצלחת, שב לברזיל על מנת לשחק במדי פלמיירס.

==קריירה בינלאומית==
אדמילסון ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל ב-18 ביולי 2000, במשחק מול נבחרת פרגוואי. הוא זכה עם הנבחרת, בה שיחקו ז'וליאנו בלטי ורונאלדיניו, חבריו העתידיים לקבוצה בברצלונה, במונדיאל 2002. בטורניר הבקיע שער במספרת מול נבחרת קוסטה ריקה. הוא נאלץ לצאת מסגל הנבחרת למונדיאל 2006 לאחר שנפצע בברך באימון לפני הטורניר.

==תארים== 
;נבחרת ברזיל: 
*מונדיאל 2002
;סאו פאולו
*אליפות מדינת סאו פאולו: 1997/1998, 1999/2000
*גביע CONMEBOL: 1993/1994
*רקופה סודאמריקנה: 1994
*טורניר ריו-סאו פאולו: 2001
;אולימפיק ליון
*אליפות צרפת: 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004
*גביע האלופים הצרפתי: 2001/2002, 2002/2003
*הגביע הצרפתי: 2000/2001
;ברצלונה
*אליפות ספרד: 2004/2005, 2005/2006
*הסופרקאפ הספרדי: 2005
*ליגת האלופות: 2005/2006

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20080410055652/http://www.fcbarcelona.com/web/english/futbol/temporada_07-08/plantilla/jugadors/edmilson.html פרופיל השחקן] באתר ברצלונה, עונת 2007/2008
* [http://soccernet.espn.go.com/players/stats?id=12676&cc=4716 סטטיסטיקות] ב-ESPN

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלמי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני סאו פאולו
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק ליון
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני פלמיירס
קטגוריה:כדורגלני ריאל סרגוסה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2001
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:ברזילאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בספרד
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1976
עלות המכר

בחשבונאות, עלות המכר או עלות המכירות מייצג את סך כל העלויות הישירות (והעקיפות שהועמסו) שבהן כרוך ייצור המוצרים הנמכרים במסגרת סעיף "מכירות".

בחברה יצרנית, ההוצאות הישירות הנכללות בעלות המכר הן עלויות חומרי הגלם, שכר העבודה של פועלי הייצור, פחת בגין ציוד הייצור וכדומה. ניתן להעמיס עלויות עקיפות (כגון הוצאות החשמל והארנונה של מפעל שכולל גם משרדים) במסגרת חשבונאות ניהולית ותמחיר. בחברה מסחרית העוסקת בקנייה ובמכירה של סחורות, עלות המכר מייצגת את עלותן של הסחורות שנמכרו.

בדרך כלל, עלות המכר איננה כוללת עלויות כלליות שאינן קשורות לייצור מוצר, כגון עלויות שיווק, עלויות פרסום, הוצאות משרדיות וכדומה.

באופן כללי, לעלות המכר מתווסף מצד אחד יתרת המלאי של תחילת התקופה המדווחת, ומצד שני מנוכה ממנו יתרת המלאי של סוף התקופה, זאת כדי להביא בחשבון את השינויים במלאי. להלן אופן חישוב עלות המכר:
{|
| מלאי פתיחה || XXX
|-
| קניות || XXX
|-
| שכר עבודה || XXX
|-
| בניכוי מלאי סגירה || style="border-bottom: 1px solid black;" | (XXX)
|-
| עלות המכר || XXX
|}
הרווח הגולמי מחושב באמצעות עלות המכר (מכירות החברה בניכוי עלות המכר). עלות המכר משמשת לחישוב מספר יחסים פיננסיים, כגון יחס תחלופת מלאי (מלאי חלקי עלות המכר) ותקופת תחלופת המלאי (מלאי חלקי עלות המכר, כפול 365).

קטגוריה:חשבונאות
קטגוריה:עלויות
קטגוריה:מחיר
en:Cost of goods sold
de:Wareneinsatz
fr:Coût de revient
ja:売上原価
ko:매출원가
גואנאקאסטה

אזור השימור גואנאקאסטה (ספרדית: Area de Conservación Guanacaste) הוא אתר מורשת עולמית בחלק הצפון-מערבי של קוסטה ריקה. האזור נכלל באופן רשמי במערכת הלאומית לשימור אזורים מאז 1994, וברשימת אתרי המורשת העולמית מאז 1999. 

האזור כולל ארבעה אתרים: הפארק הלאומי סנטה רוסה, הפארק הלאומי גואנאקאסטה, הפארק הלאומי רינקון דה לה וייחה, ומפרץ חונקייאל. שטחם הכולל של הפארקים המרכיבים את האזור הוא 1,470 קמ"ר נכון ל-2004.

בריכת [[בוץ בפארק רינקון דה לה וייחה]]
מפרץ חאנקילה

==הפארק הלאומי סנטה רוסה==
הפארק הלאומי סנטה רוסה (בספרדית: Parque Nacional Santa Rosa) הוקם בשנת 1971 על מנת להגן על האתר שבו התחולל קרב סנטה רוסה (20 במרץ 1856), והקצה המזרחי שלו משיק לכביש המהיר הפאן-אמריקאי. מרכז הפארק נמצא במרחק 36 ק"מ צפונית לעיר ליבריה, שהיא בירת מחוז גואנאקאסטה. הסיבות הנוספות להקמת הפארק היו הצורך להגן על הסוואנה, היער הנשיר הממוזג, אדמות הביצה והמנגרובים. שטחו של הפארק הוא 495 קמ"ר וניתן למצוא בו זאבי ערבות, פקאריים, חוטמן אדום, טפירים, שלושה מינים של קופים, ומגוון צבי ים וצבי יבשה. בפארק יש מספר מינים של חתוליים, אך קשה מאוד לצפות בהם.

==הפארק הלאומי גואנאקאסטה==
הפארק הלאומי גואנאקאסטה (בספרדית: Parque Nacional Guanacaste) משתרע על המורדות המערביים של הרי הגעש אורוסי וקאקאו, והוא מגיע עד לכביש המהיר הפאן-אמריקאי הסמוך לסנטה רוסה. הפארק הוקם ב-1989, בין השאר בזכות הלחץ שהפעיל דוקטור דניאל יאנסן לטובת הקמת "מסדרון" בין היער היבש ליער הגשום, שדרכו יוכלו לעבור מינים רבים של בעלי חיים בכל עונה. שטחו של הפארק הוא כ-340 קמ"ר, ויש בו 140 מינים של יונקים, 300 מיני עופות, 100 מינים של דו-חיים וזוחלים, ולמעלה מ-10,000 מינים של חרקים.

העיר הקרובה ביותר לפארק היא לה קרוס, ובפארק נמצאים כמה מתקנים שהידועים שבהם הם משרדי הנהלת אזור השימור, שלה סניפים בפיטילה (הפינה הצפון-מזרחית של הפארק), קאקאו (המדרון הדרום-מערבי של הר הגעש) ומריצה (בין שני הרי הגעש).

==הפארק הלאומי רינקון דה לה וייחה==
בפארק הלאומי "הר הגעש רינקון דה לה וייחה" (בספרדית: Parque Nacional Volcán Rincón de la Vieja) נמצאים הרי הגעש רינקון דה לה וייחה וסנטה מריה (Santa María), כמו גם הר הגעש הכבוי סרו פון סיבאך (Cerro Von Seebach). ההתפרצות האחרונה של רינקון דה לה וייחה הייתה ב-1998. העיר הקרובה ביותר לפארק היא ליבריה, הנמצאת דרומית לו, וישנם שני בניינים בפארק עבור לשכת המודיעין לתיירים ועבור המדריכים.

בפארק יש חיי טבע עשירים, וניתן למצוא בו 300 מינים של עופות, כגון קצאל ועיטים, ואוכלוסיות היונקים העיקריות בפארק הן פומה, קופים רחבי אף וקופים בעלי זנב, קינקז'ו, יגוארים וכדומה.

==מפרץ חונקייאל==
מקלט חיי הטבע מפרץ חונקייאל (Junquillal) הוא אזור מקלט טבעי המגן על אזורים של יער טרופי יבש ומנגרובים הנמצאים בסמוך לחוף.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.costarica-nationalparks.com/santarosanationalpark.html הפארק הלאומי סנטה רוסה באתר הפארקים הלאומיים של קוסטה ריקה]
* [http://www.costarica-nationalparks.com/guanacastenationalpark.html הפארק הלאומי גואנאקאסטה באתר הפארקים הלאומיים של קוסטה ריקה]
* [http://www.costarica-nationalparks.com/rincondelaviejanationalpark.html הפארק הלאומי רינקון דה לה וייחה באתר הפארקים הלאומיים של קוסטה ריקה]
* [http://www.costarica-nationalparks.com/junquillalbaywildliferefuge.html המקלט הטבעי חונקייאל באתר הפארקים הלאומיים של קוסטה ריקה]

קטגוריה:קוסטה ריקה: גאוגרפיה
פלך טביליסי

פלך טביליסי או גוברניית טיפליס (בגאורגית: თბილისის გუბერნია, ברוסית ארכאית: Тифлисская губернія) היה פלך היסטורי - גוברניה (губерния) של האימפריה הרוסית במסגרת מלכות המשנה של הקווקז. מיקומו של הפלך במזרח גאורגיה שבעבר הקווקז, ובירתו הייתה העיר טביליסי. בשנת 1897 כלל שטח הפלך 44,607 קמ"ר (שהם 39,197 ורסטה), והיה מאוכלס ב-1,051,032 איש. 

הפלך נוסד בשנת 1848 יחד עם פלך כותאיסי לאחר פירוקו של פלך גאורגיה-אימרתי. בשנים 1860 ו-1867 הועברו חלקים מהפלך לפלך אליזבטפול ואובלסט דאגסטן. אותו הזמן שמר הפלך על גבולותיו עד להקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה.

== חלוקה מינהלית == 
הפלך היה מחולק לאוייזדים או בגאורגית מַזרַה (მაზრა):
* אוייזד טביליסי 
* אוייזד אחלכלכי
* אוייזד אחלציחה 
* אוייזד בורצ'לו 
* אוייזד גורי 
* אוייזד דושטי 
* אוייזד סיגנאחי 
* אוייזד טלאבי 
* אוייזד טיאנטי 
* אוייזד ארש - סופח לפלך אליזבטפול בשנת 1868
* אוייזד קאזאח - סופח לפלך אליזבטפול בשנת 1868
* אוייזד אליזבטפול - סופח לפלך אליזבטפול בשנת 1868

== חלוקה דמוגרפית == 

בשנת 1897 נספרו בפלך טביליסי 1,051,032 איש, כ-20% מהם בהתיישבות עירונית. החלוקה האתנית שלהם הייתה: 44.3% גאורגים, 18.7% ארמנים, 10.2% אזרים, 9.7% רוסים כולל אוקראינים ומאמינים ותיקים, 6.4% אוסטים, 3.2% (אווארים קווקזים), 2.6% יוונים, 2.4% טורקים ועוד. מעל למחצית מהאוכלוסייה דבקה בכנסייה המזרחית, יתר המיעוטים היו בעיקר מוסלמים, קתולים ויהודים.

== מושלים ידועים == 
מפת פלך טביליסי
* סרגיי ירמולוב 1847–1849
* איוון אנדרוניקוב 1849–1855
* ניקולאי לוקאש 1855–1857
* אלכסנדר קפקר 1858–1860
* קונסטנטין אורלובסקי 1860–1876
* מקסים אוסטן-סאקן 1876–1878
* קונסטנטין גגרין 1878–1883
* אלכסנדר גרוסמן 1883–1887
* קארל זיסרמן 1887–1889
* גיאורגי שרוואשידזה 1889–1897
* פיודור בייקוב 1897–1899
* איוון סווצ'ין 1899–1905
* פאולוס ראוש וון טראובנברג 1905–1907 
* מיכאיל לוזינה-לוזינסקי 1907–1911
* אנדריי צ'רנייבסקי 1911–1914
* איוון סטרחובסקי 1914–1916
* אלכסנדר מנדריקה 1916–1917

== מקורות ==
* [http://gatchina3000.ru/brockhaus-and-efron-encyclopedic-dictionary/101/101251.htm גוברניית טיפליס] באנציקלופדיית ברוקחוס ואפרון, 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

טביליסי, פלך 
טביליסי, פלך
קטגוריה:טביליסי: היסטוריה
קטגוריה:טביליסי
קטגוריה:גאורגיה בתקופת האימפריה הרוסית
קטגוריה:מלכות המשנה של הקווקז
טביליסי
המן (אסלאם)

המן (בערבית: هامان) הוא דמות המוזכרת בקוראן שש פעמים, כידידו של פרעה, וחוטא בזמנו של משה.

==ביוגרפיה==
בסורת סיפור המעשה, היא סורה 28, בפסוק 38 מוזכר הסיפור הבא, המבוסס, כפי הנראה, על סיפורו המקראי של משה ועל סיפור מגדל בבל:

ד"ר בן שמש, מתרגם הקוראן לעברית, מוצא הקבלה בין סיפור זה לבין הנוסח המופיע בבראשית רבה, ה'.

==פרשנות==
מקורות אסלאמיים בני ימינו, שנתנו דעתם על השוני בין סיפור המן האגגי שבמגילת אסתר לבין סיפור המן שבקוראן, טוענים כי המן שבקוראן הוא דמות אמיתית שחייתה בזמן הפרעונים, ואילו המן המקראי הוא דמות אלגורית, המבוססת על עיוות הסיפור בהמן הפרעוני.

קטגוריה:הקוראן
צינה דיזנגוף

צינה ומאיר דיזנגוף
קברם של צינה ומאיר דיזנגוף ב[[בית הקברות טרומפלדור בתל אביב]]
צינה חיה (ברנר) דיזנגוף (1872, תרל"ב – 23 בפברואר 1930) הייתה ממייסדי תל אביב ורעייתו של ראש העיר הראשון שלה, מאיר דיזנגוף.

==ביוגרפיה==
צינה חיה ברנר נולדה וגדלה בעיר ז'יטומיר שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה). אביה, שלמה ברנר, היה רב. כנערה הכירה צינה את מאיר דיזנגוף, כאשר שירת במסגרת הצבא הרוסי כעורך עיתון צבאי בעיר. ב-1893 נסעו בני הזוג לאלכסנדריה שבמצרים, שם נישאו. לאחר מכן הם עלו לארץ ישראל והתגוררו ליד מפעל בקבוקי הזכוכית בטנטורה, שאותו הקים מאיר בשליחות הברון רוטשילד. בתקופה זו חלתה צינה בקדחת במהלך הריונהּ, ובהוראת רופאיה היא נסעה לפריז, שם נולדה בתה אך נפטרה בגיל חודשיים. מאז נותרו בני הזוג ללא ילדים.

ב-1894 נכשל מפעל הזכוכית בטנטורה, ובני הזוג עזבו לאודסה, שם הקים מאיר מפעל זכוכית והתרועע עם חברי חובבי ציון. ב-1904 ייסד מאיר את חברת "גאולה" לרכישת קרקעות בארץ, ועלה לארץ ישראל עם צינה. בני הזוג התיישבו ביפו. ב-1906 הצטרפו לקבוצת המשפחות שייסדה את שכונת "אחוזת בית", והקימו בשדרות רוטשילד 16 את ביתם (בית דיזנגוף). מאיר דיזנגוף שימש ראש הוועד של אחוזת בית, ראש "ועד ההגירה" בתקופת גירוש תל אביב במלחמת העולם הראשונה, ומ-1922 כיהן כראש העיר הראשון של תל אביב. צינה דיזנגוף עסקה לאורך השנים בהוראה, סיעוד ופעילות פילנתרופית. כן סייעה לבעלה בפעילות למען קידום העיר תל אביב, במיוחד בתחום הניקיון העירוני והחינוך.

ב-1930 נפטרה צינה דיזנגוף בתל אביב, ונקברה בבית הקברות טרומפלדור שבעיר בהלוויה רבת-משתתפים. מאיר דיזנגוף החליט לתרום את ביתם המשותף להקמת מוזיאון תל אביב לאמנות לזכרהּ. במוזיאון הוצגו כ-240 יצירות אמנות שרכש מאיר בעצמו, וכן יצירות שתרמו אמנים רבים. דיזנגוף המשיך להתגורר בקומה העליונה בבית, עד מותו ב-1936. הוא נקבר לצד רעייתו.

במרכז רחוב דיזנגוף, הקרוי על שמו של מאיר דיזנגוף, נחנכה ב-1938 כיכר צינה דיזנגוף, על שמה, שהפכה לאחד מסמליה העיקריים של תל אביב.

==לקריאה נוספת==
* לזכר צינה חיה דיזנגוף: נ"ע, תל אביב: דפוס אמנות ארץ ישראל, תרצ"א. (מכיל תולדותיה מאת מאיר דיזנגוף עם מאמרי הספד ממחברים שונים.)

* יעל נויבירט, הליידי של העיר הלבנה: צינה דיזנגוף: פרקי ביוגרפיה, תל אביב: עלי נבל, תשע"א 2011.

==קישורים חיצוניים==

* יעל נויבירט, [http://mikrarevivim.blogspot.co.il/2016/06/blog-post_29.html גיבורות נשכחות – הסיפור שלא סופר על צינה דיזנגוף] בתוך: ד"ר לאה מזור, על מקרא הוראה וחינוך
* 
* [https://web.archive.org/web/20090302131908/http://www.ahuzatbait.org.il/Index.asp?CategoryID=147&ArticleID=338 צינה ומאיר דיזנגוף], באתר משפחות מייסדי תל אביב
* 
* 
* איתי אילנאי, [https://web.archive.org/web/20170112175310/http://www.mynet.co.il/articles/0,7340,L-3722118,00.html צינה דיזנגוף: הגברת הראשונה הראשונה], באתר mynet, 27 במאי 2009
* [https://jfc.org.il/news_journal/27258-2/91812-2/ הלווייתה של גברת דיזנגוף, 1930], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* [https://jfc.org.il/news_journal/27244-2/93983-2/ טקס גלוי המצבה של מאיר וצינה דיזנגוף, 1937], באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
קטגוריה:בני זוג של ראשי עיריות בישראל
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:נשות העלייה השנייה
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1872
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1930
גני לוקולוס

גני לוקולוס (בלטינית: Horti Lucullani, פונטי: "הורטי לוקולאני") היו גנים רומאיים שהיו חלק מווילה פטריקית שנבנתה על גבעת פינקיוס, בחלקה הצפוני של רומא העתיקה. הגנים הוקמו על ידי לוקיוס ליקיניוס לוקולוס בשנת 60 לפנה"ס לערך. כיום, מצויים במקום בו עמדו הגנים, גני וילה בורגזה, ששטחם כ-69,000 מ"ר.

==היסטוריה==
בעת מסעותיו הצבאיים ברחבי אנטוליה, מסופוטמיה והאימפריה הפרתית, התרשם לוקולוס מהגנים המצויים באזורים אלה. לוקולוס עמד בראש הצבא הרומי הראשון שחצה את נהר החידקל ובהגיעו לארמונות הפרסיים נשבה בקסמי הגנים שראה, והחליט לבנות גנים בסגנון זה גם ברומא וכן בעיר הולדתו טוסקולום (בסמוך לפרסצ'אטי של ימינו), ובאחוזתו שבנאפולי. בשל הגנים הפרסיים לעגו הרומאים ללוקולוס והוא זכה כינוי "כסרכסס בטוגה".

קסיוס דיו מכנה את הגנים בשם "הגנים האסייתיים" (horti Asiatici).

לוקולוס מילא את גניו ביצירות אמנות רבות - בעיקר פסלים מיוון העתיקה או העתקים של פסלים מיוון העתיקה.

בתקופת שלטונו של הקיסר קלאודיוס, שימשו הגנים את מסלינה, הקיסרית לתנות אהבים עם מאהבים שונים (לאחר שגרמה לבעלי הגנים - ואלריוס להתאבד ולהוריש לה את הגנים). כאשר קלאודיוס גילה את בגידתה, הוא הורה על הוצאתה להורג בגנים. הגנים נותרו רכוש קיסרי רומא לאחר מותה של מסלינה.

בשנת 2007 התגלו שרידי פסיפס של מבנים שהיו בגנים, בסמוך למדרגות הספרדיות של ימינו.

==קישורים חיצוניים==
*[http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Lazio/Roma/Rome/_Texts/PLATOP*/Horti_Luculliani.html סמיואל בול פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1929]
* [http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/europe/6664941.stm כתבה על גילויים בגנים], אתר החדשות BBC

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומא: גנים בתקופת רומא העתיקה
קטגוריה:איטליה: וילות רומיות
גני למיה

גני למיה (בלטינית: Horti Lamiani - "הורטי למיאני") היו גנים ברומא העתיקה, על פסגת גבעת אסקווילינו, במקום בו נמצאת כיום פיאצה ויטוריו אמנואלה.
== היסטוריה ==
הגנים נבנו על ידי הקונסול הליוס למיה (Helius Lamia) במאה הראשונה, ובתקופת שלטונו של הקיסר קליגולה הפכו רכוש המשפחה הקיסרית. אפרו של קליגולה נטמן בגנים.

שרידי הגנים התגלו בחפירות שנערכו במאה ה-19, ובהם פרסקאות, וריצוף שיש וברונזה.

כמו כן התגלו פסלים רבים שהיו בגנים ובהם ונוס אסקווילינו ופסלו של קומודוס, המוצגים כיום כחלק מאוספי המוזיאון הקפיטוליני.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.museicapitolini.org/percorsi/percorsi_per_sale/museo_del_palazzo_dei_conservatori/sale_degli_horti_lamiani ממצאים שהתגלו בגני למיה] אתר המוזיאון הקפיטוליני
*[http://penelope.uchicago.edu/Thayer/E/Gazetteer/Places/Europe/Italy/Lazio/Roma/Rome/_Texts/PLATOP*/Horti_Lamiani.html סמיואל בול פלאטנר, מילון טופוגרפי של רומא העתיקה, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1929]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רומא: גנים בתקופת רומא העתיקה
הרפובליקה הרוסית

הרפובליקה הרוסית (Российская республика / Россійская республика) הייתה הישות המדינית שהוקמה ב-1917 עם פירוק האימפריה הרוסית, בעקבות הכישלון במלחמת העולם הראשונה להיאבק מול הכוחות המאיימים על המדינה והמורל הירוד בקרב החיילים הרוסיים. רשמית, הייתה זו הישות המדינית שהתקיימה בין מהפכת פברואר שהפילה את הצאר לבין המהפכה הבולשביקית (מהפכת אוקטובר) שהביאה להקמת רפובליקה סובייטית ובשנת 1922 להקמת ברית המועצות.

== מבנה פוליטי ==
המבנה הפוליטי ברפובליקה הרוסית הורכב מגופי ממשל זמניים, שהעיקריים שבהם היו:
* ממשלת המעבר הרוסית - בראשו של ראש הממשלה אלכסנדר קרנסקי.
* המועצה הזמנית של הרפובליקה הרוסית - הפרלמנט הזמני הרוסי, עד להקמת האספה המכוננת הרוסית (Всероссийское учредительное собрание), שפוזר לבסוף על ידי הבולשביקים. בראש המועצה הזמנית עמד ניקולאי אבקסנטייב. המועצה הזמנית הייתה זו שדנה ברצינות במבנה המדיני העתידי של רוסיה בעידן הפוסט צאריסטי, ואף הובילה מהלך לכינון חוקה דמוקרטית וישות מדינית קצרת-יומין בשם הרפובליקה הדמוקרטית הפדרטיבית הרוסית)

== ראו גם ==
*המהפכה הבולשביקית
*המדינה הרוסית (1918—1920)
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
יוסף צוקרמן

יוסף צוקרמן (בפולנית: Józef Cukierman) (1900, פולין – 1941, צרפת) היה שחמטאי יהודי-פולני-צרפתי.

==ביוגרפיה==
צוקרמן נולד ליד ביאליסטוק בשנת 1900. הוא ניצח באליפות מוסקבה בשנת 1920/21. בשנות העשרים המוקדמות צוקרמן חי בביאליסטוק שם ניצח באליפות השחמט בשנת 1926. לאחר מכן היגר לצרפת.

בשנת 1928 חלק מקום שני-שלישי עם לאון שוורצמן (המנצח: אברהם באראץ) באליפות הרביעית של פריז. בשנת 1929 חלק מקום חמישי-שישי באליפות החמישית של פריז (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר ). באחד המשחקים זכה צוקרמן מול מרסל דושאן
 ובאחר נגד ג'ורג' קולטנובסקי.

בשנת 1930 ניצח צוקרמן באליפות השישית של פריז לפני טרטקובר. להלן ניצחונו על טרטקובר: 

בשנת 1931 ניצח שוב בפריז. בשנת 1933 הגיע למקום השישי (ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1938 הגיע למקום השלישי, אחרי חוסה ראול קפבלנקה וניקולס רוסולימו. הנה משחק שסיים בתיקו מול קפבלנקה: 

:{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|+ פריז 1938

! !! !!01!!02!!03!!04!!05!!06!!תוצאה
|-
| 1||align=right|חוסה ראול קפבלנקה
|x||1½||1½||½1||1½||11|| 8
|-
| 2||align=right|ניקולס רוסולימו
|½0||x||11||11||½1||½1|| 7.5
|-
| 3||align=right|יוסף צוקרמן
|0½||00||x||11||½1||11|| 6
|-
| 4||align=right|מסימיליאנו רומי
|½0||00||00||x||½1||11|| 4
|-
| 5||align=right|אז'ן זנוסקו-בורובסקי
|0½||½0||½0||½0||x||½1|| 3.5
|-
| 6||align=right|אדוארד אנגלארס
|00||½0||00||00||0½||x|| 1

|}

בשנת 1939 חלק מקום 5–6 בתחרות פריז (ניצח: ניקולס רוסולימו).

צוקרמן התאבד במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1941.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.chesshistory.com/winter/winter09.html הערות על משחק בו נכנע צוקרמן בעמדה זכויה],chesshistory.com
* [http://chessmetrics.com/cm/CM2/PlayerProfile.asp?Params=199510SSSSS3S025981000000111000000000004410100 מידע כללי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחמטאים יהודים פולנים
קטגוריה:שחמטאים יהודים צרפתים
קטגוריה:שחמטאים יהודים בשואה
קטגוריה:מתאבדים: ספורטאים
קטגוריה:ילידי 1900

קטגוריה:נפטרים ב-1941
ונוס אסקווילינו

ונוס אסקווילינו הוא שמו של פסל שיש לבן, בגודל מעט קטן מגודל טבעי, של האלה ונוס. הפסל התגלה על גבעת אסקווילינו ונקרא על שמה.

==היסטוריה==
הפסל התגלה בשנת 1874 על גבעת אסקווילינו במקום בו עמדו גני לאמיה, והיה אחד הפסלים שעיטרו את הגנים (יחד עם פסל לאוקון ובניו וזורק הדיסקוס שאף הם התגלו בגנים אלה קודם לכן).
הפסל התגלה במהלך עבודות בנייה בגנים, והועבר אל המוזיאון הקפיטוליני בו הוא מוצג כיום.

==תיאור הפסל==
המלומדים סבורים כי הפסל הוא פסל האלה הרומית ונוס, ככל הנראה כאשר היא עולה מן הים (מוטיב ונוס אנאדיומנה).

הפסל מתאר בחורה צעירה עירומה - וישנה סברה שמדובר בפסל ממצרים מתקופת בית תלמי או העתק שהוזמן על ידי הקיסר קלאודיוס של גרסה זו - וזאת לאור הסגנון המצרי של הגלימה לצד הדמות, והשיער המתולתל. אם אכן מדובר בהעתק של פסל מצרי, המדובר באלה המצרית איזיס. סברה אחרת אומרת כי מדובר בהעתק של פסל קלאופטרה שהוצב על ידי יוליוס קיסר במקדש ונוס גנטריקס.

סגנון הפסל שונה מהסגנון היווני, בעיקר באופן ייצוג השרירים וגודל החזה (הקטן ביחס לפסלים יווניים קדומים יותר). זרועות הפסל נשברו בעת נפילת הפסל מכנו, כאשר הגן הקיסרי נהרס באחת מ.

==השפעות תרבויות==
"דוגמנית האמן", אלמה טאדמה
"דיאדומנה", פוינטר
הפסל היווה השראה לאמנים רבים, ובין היתרה היווה השראה ליצירה של אלמה טאדמה "דוגמנית האמן" וליצרתו של אדוארד פוינטר "דיאדומנה" - שתי גרסאות בהן הדמות אוספת את שערה בשרוך (האחת, כהכנה לדוגמנותה בפני הצייר, והשנייה כהכנה לפני רחצה).

אמנים רבים האמינו כי אכן שתי ידי הפסל המקורי היו מורמות, אולם ישנה סברה לפיה רק יד אחת הייתה מורמת (זה ניתן ללמוד משארית אצבע שנותרה בראש הפסל), ואילו היד השנייה החזיקה את לבושה של הדמות.

==קישורים חיצוניים==

*[http://wings.buffalo.edu/AandL/Maecenas/rome/acea/thumbnails_contents.html תצלומים נוספים של הפסל]
*[https://web.archive.org/web/20081025095141/http://www.tate.org.uk/britain/exhibitions/vicnude/statues.htm תיאור היצירה והשפעתה על אמנות התקופה הוויקטוריאנית] באתר מוזיאון טייט בריטניה

קטגוריה:פיסול רומי
קטגוריה:ונוס
קטגוריה:פסלי עירום
קטגוריה:אוספי המוזיאונים הקפיטוליניים
קטגוריה:נשים בפיסול
קטגוריה:פסלי דמויות מיתולוגיות
סורת אל-בינה

סורת אל-בַּ֫יִּנַה (ערבית: سورة البينة), היא סורה מספר 98 בקוראן. סורה קצרה זו מונה שמונה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (جبريل) במדינה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת א-טלאק ולפני סורת אל-חשר.

חלקה הראשון של הסורה מתאר את "עמי הספר", הם הנוצרים והיהודים המונותאיסטים, ואת הפוליתאיסטים שאימצו את אללה לצד אלוהויות אחרות, כמי שהוצגה להם "הראיה", קרי מוחמד שליח האלוהים והקוראן, אולם חלקם לא האמין בעדות זו ולא המיר את דתו. כל שנצטווה עליהם, גורסת האַ֫יַה החמישית, הוא לעבוד את אללה כאל יחיד, להתפלל לו ולתת צדקה (אלזכאה).

חלקה השני של הסורה מלמד כי אלו שיתכחשו לדרישות בסיסיות אלו הם "הרעים שבברואים" ודינם הוא הגהנום, ואילו "המאמינים ועושי הטוב" הם הטובים שבברואים וגמולם יהיה גן העדן לנצח נצחים.

==קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

בינה
סורת אל-קדר

סורת אל-קדר בקליגרפיה ערבית
סורת אל-קַדְר (בערבית: <big>سورة القدر</big>), או סורת ליל אלקדר, היא סורה מספר 97 בקוראן. סורה קצרה זו מונה חמישה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְּריל (<big>جبريل</big>) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת עבס ולפני סורת א-שמס.

הסורה משבחת את ליל אלקדר, הנחשב במסורת המוסלמית לזמן שבו החלו פרקי הקוראן לרדת למוחמד וכן לזמן שבו חורץ אללה את גורלם של ברואיו מדי שנה. האַ֫יַה הרביעית גורסת כי "המלאכים והרוח" הם הנושאים את גורלות הברואים שגזר האל, ולרוב, אם כי לא תמיד, מפרשים המוסלמים כי "הרוח" היא ג'בריל (המלאך גבריאל).

ליל אלקדר מתרחש בלילה אי-זוגי במהלך עשרת הימים האחרונים של חודש הרמדאן, אולם תאריכו המדויק אינו ידוע. התשבחות שבסורה זו, כמו גם קטעי חדית' שונים, הביאו את המוסלמים להתייחס למועד ליל אלקדר כזמן מתאים במיוחד לתפילה, תחינה והכאה על חטא בפני אללה.
== תִרגוּם ==
בשם אללה הרחמן הרחום

1: אכן, אנו הורדנוהו (את הקוראן) בליל הגורל.

2: והאם נהיר לך מהו ליל הגורל ?

3: ליל הגורל טוב יותר מאלף חודשים

4: המלאכים והרוח (המלאך גבריאל) יורדים בו בהיתר ריבונם, לכל משימה

5: שלום הוא עד עלות השחר.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קדר