OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יונדאי גטס

יונדאי גטס היא מכונית סופרמיני של חברת יונדאי הקוריאנית הנמכרת ברוב העולם חוץ מארצות הברית, קנדה וסין משנת 2002. המכונית מוצעת עם תיבת הילוכים ידנית בעלת 5 הילוכים ותיבת הילוכים אוטומטית בעלת 4 הילוכים.

למרות ההצלחה הגדולה של ממשיכות דרכה, היונדאי i20 באירופה ושל יונדאי אקסנט בקוריאה הדרומית, הגטס ממשיכה להימכר ברחבי העולם. בישראל הרכב התחיל להימכר בשנת 2003 והפך לרכב מבוקש בציי הליסינג ובחברות ההשכרה.

== מנוע ==

כאשר הושקה הגטס, בשנת 2002 היא הוצגה עם מנועי בנזין 1.3 ליטר ו-1.5 ליטר ומנוע טורבודיזל 1.5 ליטר. בשנת 2004 התווסף לגטס מנוע בנזין 1.1 ליטר והמנוע 1.3 ליטר הוחלף על ידי 1.4 ליטר וה 1.5 ליטר הוחלף על ידי 1.6 ליטר.
בשנת 2008 יונדאי הציגה את הגטס החשמלית המסוגלת להגיע למהירות מרבית של 120 קמ"ש ולמרחק של 120 ק"מ.

== בטיחות ==

הגרסה הבסיסית של גטס (GLF) הוצעה עם כרית אוויר אחת בלבד לנהג ועל כך קיבלה ביקורת שלילית רבה. גרסאות אחרות- GLI, GLS ודגם הספורט כבר הגיעו עם שתי כריות אוויר. הגטס קיבלה 4 כוכבים במבחני הריסוק המסכמים של יורו NCAP כאשר היא קיבלה 4 כוכבים לבטיחות מבוגרים וילדים וכוכב אחד בלבד לבטיחות הולכי רגל.

רמת האבזור GLS היא הגרסה היותר מאובזרת ונחשבת לטובה וחזקה מבחינת בטיחות.

== שיווק ==

היא ידועה ברוב העולם כיונדאי גטס אך ישנם מקומות בהם היא נמכרת תחת שם אחר. בקוריאה הדרומית עצמה היא נקראת יונדאי קליק וכך גם בסוריה, בהודו היא נקראת יונדאי גטס פיים, ביפן היא נקראת יונדאי TB, בוונצואלה היא נקראת דודג' בריזה ובמלזיה היא נקראת אינוקום גטס. ונצואלה ומלזיה הן היחידות כיום אשר ממשיכות למכור את הרכב.

== מחליפה ==

בסוף שנת 2008 יונדאי הציגה את ה-i20, שהחליפה את הגטס. אך למרות זאת, לאור ההצלחה הגדולה במכירות, מכירת הגטס המשיכה באירופה עד שנת 2011 במקביל למכירת ה-i20. כמו כן, הגטס ממשיכה להימכר בוונצואלה, מלזיה, וייטנאם והמזרח התיכון. בחלק מהארצות בהן ה-i20 לא נמכרת, הוחלט שה-i10 תחליף את הגטס.

==קישורים חיצוניים==

* 

גטס
קטגוריה:מכוניות סופרמיני
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2002
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בקוריאה הדרומית
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בהודו
קטגוריה:כלי רכב המורכבים בוונצואלה
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במלזיה
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בטאיוואן
קטגוריה:כלי רכב המורכבים במצרים
חואן קרלוס וסמוסי

חואן קרלוס וסמוסי מונטי (בספרדית: Juan Carlos Wasmosy Monti; נולד ב-15 בדצמבר 1938) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים פרגוואי שכיהן כנשיא פרגוואי בשנים 1993–1998. הוא היה הנשיא האזרחי הראשון לאחר 39 שנות שלטון דיקטטורי. וסמוסי הוא מהנדס בניין בהכשרתו.

אבותיו מצד אביו היגרו לברזיל מהונגריה ושם משפחתם היה במקור "ואמושי" (Vámosy או בכתיב גרמני Wamosy). בהגיעם לפרגוואי שם המשפחה שונה ל Wasmosy.

וסמוסי זכה בבחירות לנשיאות פרגוואי מטעם מפלגת קולורדו בשנת 1993. בחירות אלו היו הבחירות הראשונות בתולדות המדינה שהוגדרו חוקיות והוגנות על ידי משקיפים בינלאומיים ובראשם ג'ימי קרטר.

בתקופת כהונתו הצטייר וסמוסי כנשיא בלתי אהוד ולא פופולרי, בין השאר בשל כך שמינה בכירים מהמשטר הקודם של הדיקטטור אלפרדו סטרסנר לתפקידים פוליטיים בממשלו.

בשנת 1996 בוצע ניסיון כושל להפיכה צבאית נגדו. בשנת 2002, 4 שנים לאחר תום כהונתו, הורשע וסמוסי בהונאה ונידון לארבע שנות מאסר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשיאי פרגוואי
קטגוריה:ילידי 1938
ראול קובאס גראו

ראול אלברטו קובס גראו (בספרדית: Raúl Alberto Cubas Grau; נולד ב-23 באוגוסט 1943) פוליטיקאי שכיהן כנשיא פרגוואי בין השנים 1998–1999.

גראו הוא מהנדס חשמל במקצועו. בשנת 1993 התמנה לשר האוצר והתפטר מתפקידו ב-1996 על רקע הביקורת שהייתה על ממשלו של הנשיא חואן קרלוס וסמוסי. גראו התמודד על תפקיד הנשיא ב-1998, וניצח לאחר שזכה ב-54% מהקולות. ב-1999 נאלץ גראו לפרוש מתפקידו, לאחר שבית הנבחרים הצביעו ברוב גדול בעד הדחתו, בשל החשד למעורבותו ברצח הגנרל לינו אוביידו. לאחר הדחתו נמלט לברזיל. ב-2002 הוסגר לפרגוואי, והועמד לדין בגין קשירת קשר לביצוע רצח.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נשיאי פרגוואי
קטגוריה:אישים שהוסגרו
קטגוריה:ילידי 1943
יונדאי i20

יונדאי i20 היא מכונית סופרמיני מתוצרת יונדאי מוטור הקוריאנית. המכונית מיוצרת בשני מפעלים בבעלות יונדאי בהודו ובטורקיה. זוהי מחליפתה הרשמית של יונדאי גטס באירופה.
היא הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2008 והחלה להימכר באותה שנה בהודו. כאמור ה-i20 הייתה אמורה להחליף את הגטס, אך עקב הצלחתה של הגטס נמכרה ה-i20 במשך 3 שנים לצד הגטס.

המכונית מוצעת במרכב האצ'בק עם שלוש או חמש דלתות. המכונית לא נמכרת בדרום-קוריאה וצפון אמריקה, שם נמכרת יונדאי אקסנט בגרסת ההאצ'בק.

ה-i20 בנויה על פלטפורמה חדשה לחלוטין שפותחה על ידי מחלקת מחקר ופיתוח של יונדאי באירופה במטרה ולחדור יותר חזק לשוק הסופרמיני המצליח של אירופה.

ה-i20 זכתה ב-5 כוכבים במבחני הריסוק של יורו NCAP. היא מאובזרת ב-6 כריות אוויר, מערכת למניעת נעילת גלגלים (ABS) וגם מערכת למניעת החלקה (EBD) כבר בדגמי הסטנדרט. זהו שיפור ניכר בהשוואה לדגם אותו מחליפה ה-i20, היונדאי גטס אשר כללה רק כרית אחת לנהג וללא מערכת ABS כלל בדגם הבסיסי שלה. למעשה, בשנת 2009 זכתה ה-i20 בתואר אחת מחמש המכוניות הבטיחותיות ביותר על ידי EuroNcap.

לישראל הגיעה יונדאי i20 במאי 2009 ושווקה תחילה במגוון רחב יחסית של גרסאות. לישראל הגיעו גרסאות ה-3 וה-5 דלתות של המכונית, מנועי ה-1.4 וה-1.6 ליטר בנזין ותיבות ההילוכים הידניות או האוטומטיות. מבחר רמות האבזור כלל 3 רמות אבזור - Inspire הבסיסית, Premium האמצעית ו-Supreme הבכירה.

באוגוסט 2012 הגיעה לישראל מתיחת פנים של דגמי ה-i20. מתיחת פנים זו כללה מספר שינויים קוסמטיים בעיצוב החיצוני של המכונית וכן עדכונים קלים ברמת האבזור של המכונית. ביחד עם הדגם החדש התעדכן גם מבחר הדגמים שנמכר בישראל ושיווקו של מנוע ה-1.6 ליטר בנזין הופסק. במקומו החלה כלמוביל לשווק גרסת בסיס חדשה, המצוידת במנוע 1.25 ליטר בנזין ובתיבת הילוכים ידנית. גם מבחר רמות האבזור עודכן וכלל את רמות האבזור Inspire, Insight ו- Premium.

נכון ליולי 2022, נמכרת בישראל יונדאי i20 אך ורק עם מנוע 1 ליטר טורבו בנזין, ותיבת ההילוכים האוטומאטית היא תיבה רובוטית דו מצמדית. 

רמות הגימור הנמכרות כיום הן: Prestige, Prime, Prime plus, Supreme, Supreme plus.

בשנת 2020 הציגה יונדאי N את יונדאי i20 N, גרסת הספורט לגרסה הבסיסית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2008
I20
קטגוריה:מכוניות סופרמיני
לוס פרלוס

לוס פרלוס הייתה אוניית מעפילים, שאורגנה על ידי בית"ר רומניה ב-1939 במסגרת עליית אף על פי.

הפליגה מנמל קונסטנצה ברומניה, ביוני 1939 כשעל סיפונה 370 מעפילים. האונייה שלא הייתה מצוידת כהלכה ניסתה להיכנס לנמלי איים יווניים אך נדחתה וגורשה. בסופו של דבר הצליחה להצטייד בנמל מארמריס בטורקיה.

התוכנית הייתה כי בנקודה מסוימת בחוף הטורקי תגיע ספינת מפרש טורקית, אליה יועברו המעפילים. הספינה לא הגיעה ו"לוס פרלוס" המשיכה בעצמה לכיוון ארץ ישראל. משחתות בריטיות תפסו אותה בסביבות נתניה. היא הובלה ב-3 ביולי לנמל חיפה. המעפילים נאסרו, שוחררו אחרי זמן קצר כשמספרם נוכה ממספר המכסות הרשמי ליהודים של ממשלת המנדט.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.amutayam.org.il/?CategoryID=286&ArticleID=388&SearchParam=לוסי+פרלוס "לוס פרלוס"], באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים

== הערות שוליים==

קטגוריה:קצרמר המנדט הבריטי
קטגוריה:אוניות מעפילים עד מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1939
קטגוריה:אוניות מעפילים בשירות עליית אף על פי
טאורוס (אוניית מעפילים)

טאורוס (וגם טורוס, Taurus) הייתה אוניית מעפילים שהפליגה בדגל יווני והמוסד לעלייה ב' חכר אותה להפלגה מקונסטנצה לאיסטנבול.

==תולדות ההפלגה==
בשנת 1943, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, החליטה ממשלת בריטניה לאפשר לכל יהודי אשר יגיע לטורקיה להמשיך ולעלות לארץ ישראל. אולם ההחלטה לא פורסמה ברבים. בעקבות ההחלטה, המוסד לעלייה ב' החל לארגן הפלגות אוניות פליטים ניצולי השואה לאיסטנבול. מספר אוניות הפליגו בהסדר זה אך ערב יציאתה של טאורוס בוטלה ההחלטה. אף על פי כן, האונייה יצאה בתחילת דצמבר 1944 מנמל קונסטנצה ברומניה, כשעל סיפונה 958 מעפילים, ביניהם לוחמי גטו וילנה: רוז'קה קורצ'ק ואברהם לידובסקי.

"טאורוס" הגיעה לאיסטנבול בשלום, ומשם נסעו המעפילים ברכבת לארץ ישראל. ככל הידוע, "טאורוס" הייתה אוניית המעפילים האחרונה בתקופת המלחמה. ניסיונות לנצל את הטאורוס להבאת עולים נוספים לאיסטנבול סוכלו על ידי השלטונות הטורקיים.

== ראו גם ==
* מריצה
* מילכה (אוניית מעפילים)

== לקריאה נוספת ==
* יהודה ואלך (עורך ראשי), אטלס כרטא לתולדות ה"הגנה", ירושלים: הוצאת כרטא, המרכז לתולדות כח המגן ה'הגנה' ע"ש ישראל גלילי, 1991, עמ' 72.
* אריה ל. אבנרי, מוולוס עד טאורוס - עשור ראשון להעפלה, תל אביב: ארכיון ההגנה, 1986.
*יצחק וולך, קורות חיי ופרקי מאורעות, http://lipcani.pinimage.com/

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.amutayam.org.il/?CategoryID=304&ArticleID=410&SearchParam=טאורוס "טאורוס"], באתר מוזיאון ההעפלה וחיל הים

==הערות שוליים==

קטגוריה:אוניות מעפילים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אוניות מעפילים שהפליגו ב-1944
קטגוריה:אוניות מעפילים ליעדי משנה בדרך לארץ ישראל
קטגוריה:אוניות מעפילים בשירות העלייה מרומניה
בר אנש

בַּר אֱנָשׁ (בתרגום דעליטש: "בֶּן־הָאָדָם"; ביוונית: ὁ υἱὸς τοὺ ἀνθρώπου) הוא דמות המופיעה בספר דניאל, בספרים החיצוניים ובברית החדשה. "בר אנש" הוא דמות פלאית וגואלת המקושרת עם קץ העולם וימות המשיח. הנצרות רואה את ישו, בין היתר, כ"בר אנש".

== בתנ"ך ==
דמות זו מוזכרת לראשונה אצל דניאל:

 
בתרגום לעברית: "הייתי חוזה בחזיון הלילה והנה עם ענני השמיים כבן אדם שהיה בא, ועד זקן-ימים נפגש, ולפניו הקריבוהו"

בספר דניאל נראה ש"בר אנש" איננו עומד בפני עצמו אלא מהווה מטאפורה לעם ישראל כולו. באזכורים אחרים בספרים החיצוניים מדובר כבר על דמות עצמאית, גדולה מן המלאכים שתשפוט את החיים והמתים בקץ הימים. 

הוא מופיע בקווים אלה בספר צוואת אברהם ובספר חנוך א'. 

== בנצרות ==
בברית החדשה מוזכר הביטוי פעמים רבות ביוונית כשהוא מתייחס לישו; כך, לדוגמה, בעת משפטו בפני הכהן הגדול, מצטט ישו את דברי דניאל לגבי עצמו.

הביטוי בעברית מופיע פעמים רבות בספר יחזקאל, כשהנביא מקבל את נבואתו.

==קישורים חיצוניים==
*דוד פלוסר, "[http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=9790 מושג המשיח]".
* דוד פלוסר, [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/mahanaim/fluser_1.htm האמונה המשיחית בימי בית שני].
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ספר דניאל
קטגוריה:אסכטולוגיה
ארתחששתא הרביעי

אַרְתַּחְשַׁסְתְּא הרביעי (בפרסית עתיקה: 𐎠𐎼𐎫𐎧𐏁𐏂𐎠), הידוע גם כאַרְסֵס (מיוונית: Ἀρσής, מפרסית עתיקה: 𐎠𐎼𐏁𐎣, רְ'שָׁה) היה מלך פרס בין השנים 338–336 לפנה"ס. הוא היה בנם הצעיר של המלך ארתחשסתא השלישי והמלכה אטוסה, ולא היה אמור לרשת את כס המלוכה של פרס. עלייתו הבלתי צפויה לכתר באה ב-338 לפנה"ס כתוצאה מרצח אביו ורוב בני משפחתו, ככל הנראה על ידי בגווהיה , השר החזק של פרס שסר חינו בעיני ארתחשסתא. בגואס ביקש להישאר בתפקידו על ידי החלפת ארתחשסתא עם ארסס הבן, איתו חשב שיהיה קל יותר לשלוט. ארסס היה לא יותר ממלך בובה בשתי שנות שלטונו, תוך שבגווהיה פעל ככוח שמאחורי הכתר. בסופו של דבר, ממורמר ממצב עניינים זה, ובהשפעת אצילי החצר שהתייחסו בבוז אל בגווהיה, ארסס תכנן לרצוח את בגווהיה. בגווהיה שוב הכה ראשון במטרה להגן על עצמו, והרעיל את ארסס. אז המליך את בן דודו של ארסס כמלך דריווש השלישי. 

דאגתם הגדולה של הפרסים בעת שלטונו הקצר של מלך זה, הייתה אי השקט בגבול המערבי עם מוקדון תחת המלכים פיליפוס השני ואלכסנדר הגדול. אי השקט יוביל למלחמה בין שתי המדינות בתקופת שלטונו של יורשו של ארסס.

במקורות היווניים הוא היה ידוע בשם "ארסס" ונראה שזה היה שמו האמיתי. לפי הכתובת התלת לשונית מקסנתוס, ולפי חרסים משומרון נראה שהוא אימץ את השם המלכותי ארתחשסתא הרביעי, בעקבות אביו וסבו.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
* Matt Waters, Ancient Persia: A Concise History of the Achaemenid Empire, 550-330 BCE, Cambridge University Press 2014
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20161220204827/http://ilanabc.co.il/?page_id=52 מלך פרסי זה מקצוע מסוכן (חלק ב')] - מתוך הפודקאסט ‚דברי הימים’
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הממלכה האחמנית
קטגוריה:מלכי פרס
קטגוריה:פרעוני השושלת ה-31
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-4 לפנה"ס
רפואה ראשונית, שניונית, שלישונית ורביעונית

ההבחנה בין רפואה ראשונית, שניונית, שלישונית ורביעונית (באנגלית: Primary, Secondary, Tertiary and Quarternary Medicine) משמשת לצורך הבדלה בין רמות שונות של טיפול רפואי שעשוי אדם לקבל, לרבות מידת הידע והניסיון הרפואיים ומורכבות האמצעים הטכנולוגיים הדרושים על מנת להעניק לו טיפול זה.

==רפואה ראשונית==
רפואה ראשונית היא ההערכה והטיפול הראשוניים הניתנים לאדם הסובל ממחלה או מפציעה כלשהם. הם ניתנים בדרך כלל על ידי רופא ממיין (כמו רופא משפחה) או רופא בחדר מיון, אך גם על ידי אחות במרפאה או חובש בשדה או באמבולנס. הציוד הרפואי הנדרש לצורך הטיפול בשלב זה איננו מורכב. הוא עשוי לכלול למשל מיכשור למדידת סימנים חיוניים (דופק, לחץ דם, טמפרטורה וריוויון חמצן) ומכונה לצילומי רנטגן.

==רפואה שניונית==
רפואה שניונית ניתנת על ידי בעלי מקצוע שעברו התמחות בתחום רפואי מסוים – למשל רופא אורתופד, קרדיולוג או אונקולוג, אך גם אחות או אח שעברו התמחות בתחום רפואי ספציפי. המטופל מופנה אליהם בדרך כלל בשלב הרפואה הראשונית, בהתאם להערכת מצבו והסימפטומים שלו בשלב הטיפול הראשוני. טיפול שניוני יכול להינתן בבית חולים אך גם במרפאה. האמצעים הטכנולוגיים הנדרשים לצורך מתן טיפול זה הם מורכבים יותר ועשויים לכלול למשל בדיקות בטכניקות הדמיה שונות (למשל אולטרסאונד, טומוגרפיה ממוחשבת ואף דימות תהודה מגנטית), הנעשות על ידי בעלי מקצוע שהוכשרו לכך.

==רפואה שלישונית==
רפואה שלישונית ניתנת למטופל על ידי רופאים מומחים, שעברו התמחות נוספת בגזרה ספציפית של תחום מומחיותם. לדוגמה, אלו הם אורתופד שהתמחה בניתוחי עמוד השדרה, קרדיולוג שהתמחה בצינתור כלי הדם בלב, כירורג פלסטי המטפל בכוויות או אונקולוג שהתמחה בטיפול במחלות ממאירות ספציפיות. הטיפול בשלב זה ניתן בדרך כלל במסגרת בית חולים ועל ידי ציוד רפואי ייעודי מתקדם המצוי רק בו והדורש מומחיות לשם הפעלתו (לדוגמה - מכונת לב-ריאה או ציוד לרדיותרפיה). תוצאות הטיפול הרפואי במחלה או בפציעה של אדם עשויות להיות טובות יותר במידה והוא טופל בשלב מוקדם בטיפול שלישוני.

==רפואה רביעונית==
רפואה רביעונית היא גרסה מתקדמת של טיפול שלישוני. היא כוללת פרוצדורות רפואיות שאינן שכיחות והדורשות מומחיות רפואית גבוהה במיוחד. אלו הם טיפולים רפואיים ניסיוניים מסוימים או ניתוחים מורכבים, שאינם נערכים לעיתים מזומנות (לדוגמה – השתלת יד או פנים). משום שטיפולים אלו אינם שכיחים, הם גם אינם ניתנים בכל מרכז רפואי אלא רק באלו שצברו את המומחיות והאמצעים הטכנולוגיים המיוחדים הדרושים לכך. 

ככל שפרוצדורה רפואית מהשלב הרביעוני נעשית מקובלת ושכיחה יותר, היא עשויה לעבור להיות מסווגת לתחום הרפואה השלישונית.

==קישורים חיצוניים==
*[http://patients.about.com/od/moreprovidersbeyonddocs/a/Stages-Of-Care-Primary-Secondary-Tertiary-And-Quaternary-Care.htm רפואה ראשונית, שניונית, שלישונית ורביעונית] באתר About.com
*[http://www.wisegeek.com/what-is-tertiary-care.htm טיפול שלישוני] באתר Wisegeek
*[https://web.archive.org/web/20170711120409/http://www.hopkinsmedicine.org/patient_care/pay_bill/insurance_footnotes.html טיפול שלישוני] באתר Johns Hopkins Medicine
*[http://wiki.answers.com/Q/What_is_quaternary_care טיפול רביעוני] באתר Answers

==הערות שוליים==

קטגוריה:רפואה
Bryter Layter

Bryter Layter הוא האלבום השני של זמר הפולק הבריטי, ניק דרייק. האלבום יצא לאור ב-1 בנובמבר 1970 על ידי איילנד רקורדס.

בדומה לאלבומו הראשון Five Leaves Left, מנגן דרייק עם מוזיקאים שונים ביניהם להקת Fairport Convention, ג'ון קייל מהוולווט אנדרגראונד, ושניים מחברי הביץ' בויז - מייק קולוולסקי ואד קארטר. 

בשנת 2000 דורג האלבום במקום ה-23 ברשימת "100 האלבומים הבריטים הגדולים ביותר" על ידי המגזין Q. בשנת 2003 מיקים מגזין הרולינג סטון את האלבום במקום ה-242 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים".

== רשימת שירים ==
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ניק דרייק.
#Introduction - 1:33
#Hazey Jane II - 3:46
#At the Chime of a City Clock - 4:47
#One of These Things First - 4:52
#Hazey Jane I - 4:31
#Bryter Layter - 3:24
#Fly - 3:00
#Poor Boy - 3:47
# Northern sky - 3:44
# Sunday - 3:42
== משתתפים ==
* ניק דרייק - גיטרה ושירה
* דייב פג - גיטרת בס
* דייב מאטאקס - תופים
* רוברט קירבי - תזמור
* ריצ'רד תומפסון - גיטרה מובילה
* ריי וורליי - אלטו סקסופון, חליל
* מייק קוולסקי - תופים
* פול האריס - פסנתר
* אד קארטר - בס
* ג'ון קייל - ויולה, צ'מבלו, צ'לסטה, פסנתר, עוגב
* כריס מקגרגור - פסנתר
* פאט ארנולד ודוריס טרוי - שירה מלווה
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת איילנד רקורדס
גלוסאטור

דקרטלים עם Glossa ordinaria
גלוֹסָאטוֹריִם (מן היוונית: γλῶσσα (glossa) - ניב, שפה; במקור - הסבר למילה שאינה מובנת) היו משפטנים (דוקטורים למשפטים או הלומדים באוניברסיטה) שעסקו במשפט הרומי לפי המסורת שפותחה באוניברסיטת בולוניה. האסכולה הזאת הייתה נפוצה באיטליה, צרפת וגרמניה בין המאות ה-11 ו ה-13.

סך כל העבודות של האסכולה אוחדו על ידי אקורסיוס ל"Glossa ordinaria": פרשנות כוללת לאינסטיטוציות יוסטיניאנוס.

== היסטוריית האסכולה ==
ראשון הגלוסאטורים היה אירנריוס שחקר את קורפוס יוריס קיוויליס כשהוא היה החוקר הראשון של חלקו העיקרי: הדיגסטה - אוסף דעות והפסיקות של משפטנים רומיים ב-50 כרכים.

גלוסאטורים הביאו את כלל מקורותיו של יוסטיניאנוס לצורה הנוחה לקריאה באותה העת למחקר. הם אלו שקבעו קריאה אחידה של מקורות (lectio vulgata) ועסקו בהסדרת תוכנם. העבודה הזאת שימשה משפטנים עד למאה ה-19.

הגלוסאטורים היו סכולסטים והתייחסו לקורפוס יוריס קיוויליס וראו בו ratio scripta. הדבר היה זהה למבט תאולוגים על תנ"ך והתבוססות פילוסופים באותה העת על כתביו של אריסטו. הם ניסו לפתח את תוכן הקורפוס בעזרת דיאלקטיקה מימי הביניים ללא התייחסות להקשר ההיסטורי שבו וניסו לקרב מושגים ותופעות רומא העתיקה לאלו של ימיהם.

הגלוסאטורים היו תאורטיקנים טהורים ולא עסקו בשיפוט מעשי. למרות זאת ואולי בעקבות הגישה, דעת הפרשנים גברה על חוקי הקורפוס עצמם והגיעו עד למצב כי בתי משפט בגרמניה לא קראו את הקורפוס עצמו והחלטות התקבלו על סמך המשפט: "quod non agnoscit glossa, non agnoscit curia" ("מה שאינו מוכר לגנוסה אינו מוכר לבית המשפט").

קטגוריה:רומא העתיקה: חוק ומשפט
בוגאטיר

הבוגאטירים, בציורו של [[ויקטור וסנצוב.]]
בוגאטיר (רוסית: Богатырь) הוא מילה רוסית מסורתית שמשמעותה "גיבור", אך הכוונה בעיקר לגיבורים מאגדות העם הרוסיות והבילינה. שלושת ה"בוגאטירים" הידועים בסיפורי העם הם איליה מורומץ, דובריניה ניקיטיץ' ואליושה פופוביץ'.

על פי אגדות העם הרוסיות, שלושת הגיבורים תוארו כך:
* איליה מורומץ — הוא אחד מהגיבורים מהשירה האפית של רוסיה העתיקה, שנודע על פי האגדות כלוחם ואביר בתקופת המאה ה-12;
* דובריניה ניקיטיץ' - הגיבור השני נודע, גם כן על פי אותן אגדות, כמי ששירת תחת הנסיך ולדימיר, היה נשוי לנסטסיה, בתו של מיקולה סליאנינוביץ';
* אליושה פופוביץ' - הגיבור השלישי היה מצעיר הגיבורים ועל פי השירה האפית מוצאו מן החלק הצפון מזרחי של רוס (מאזור הערים מורום, ריאזן ורוסטוב), הגיע לקייב ושירת תחת הנסיך ולדימיר, שכונה "השמש האדומה".

על פי הסיפור "דובריניה ניקיטיץ' המרוחק" (Добрыня Никитич в отъезде) אליושה פופוביץ' מנסה להינשא לאשתו של דובריניה, בכך שהוא משקר שראה אותו מת.

שרידים ארכאיים אופייניים לתיאורי שלושת הגיבורים, כשכל הדמויות הללו מופיעים דרך קשרים רופפים מתולדות העם הסלאבי וניתן להשוותם לשלישיית הדמויות גוריניה, דובריניה ואוסיניה. אף שזיהוי של שלושת הגיבורים עם דמויות מוכרות מההיסטוריה הרוסית כמו הנזיר איליה פצ'רסקי; הנגיד דובריניה מסוזדאל, והאציל מסוזדאל, אלכסנדר פופוביץ', שיש ודמותם היוותה השראה ותפס את דמיונם של בני דורם והביא ליצירת דמות שלושת הבוגאטירים.

אגדת הבוגאטירים זכתה להנצחה בציורו של ויקטור וסנצוב, בעל אותו השם ובאחרונה זכתה לעדנה מחודשת והצלחה מסחרית במדינות חבר העמים, בסדרת סרטים מצוירים על שלושת הבוגאטירים.

סיירת רוסית במלחמת העולם הראשונה נקראה בשם "בוגאטיר".
==קישורים חיצוניים==

*[http://bibliotekar.ru/mif/27.htm הבוגאטירים במילון המיתולוגיה הסלאבית] 

קטגוריה:מיתולוגיה סלאבית
קטגוריה:פולקלור רוסי
היקום הנצפה

[[איור של היקום הנצפה בסקלה לוגריתמית]]
[[קרינת רקע קוסמית שנמדדה על ידי לוויין המחקר WMAP]]
היקום הנצפה הוא חלק היקום הכולל את כל מה שניתן לצפייה מכדור הארץ בזמן הנוכחי. היות שלאור, לקרינה אלקטרומגנטית ולאותות אחרים לוקח זמן להגיע לכדור הארץ, ומכיוון שהיקום מתרחב, היקום הנצפה גדל עם הזמן. בהנחה שהיקום איזוטרופי, המרחק לקצה היקום הנצפה הוא בערך שווה לכל כיוון ומכאן שהיקום הנצפה הוא בצורת כדור שהצופה, בכל מקום, נמצא במרכזו. בכל מקום ביקום יש לצופה הנמצא בו "יקום נצפה" משלו, שיכול לחפוף במידה זו או אחרת את היקום הנצפה מכדור הארץ.

גיל היקום מוערך ב-13.8 מיליארד שנה, אך היקום הנצפה הוא כדור דמיוני ברדיוס של 46.5 מיליארד שנות אור, וזאת בשל התפשטות המרחב יחד עם האור היוצא מהעצמים שבו. לכן אנו יכולים לראות את הקרינה מעצם שבעבר היה קרוב יותר ובהווה הוא במרחק 46.5 מיליארד שנות אור.

היקום הנצפה כולל מאות מיליארדי גלקסיות שבכל אחת מהן מאות מיליארדי כוכבים, וכן חומר אפל ואנרגיה אפלה.

נכון לאוקטובר 2022, העצם המרוחק ביותר שהתגלה ביקום הוא HD1, גלקסיה מוסחת לאדום שהתגלתה בשנת 2022 ונמצאת בהווה במרחק של מעל 30 מיליארד שנות אור מאיתנו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קוסמולוגיה
קטגוריה:היקום
אברהם מקוב

265x265px
אברהם מָקוֹב (1918 – מרץ 1981) היה מראשי התעשייה הצבאית ומבכירי הפיתוח שלה, חתן פרס ביטחון ישראל למפעל חיים ושני פרסים נוספים לפיתוחים טכנולוגיים.

==ביוגרפיה==
מקוב נולד ב-1918 בוולקוביסק שבפולין. אם סבו, בתיה מקוב, הייתה מחלוצות העלייה הראשונה וממייסדי המושבה רחובות. מצד אמו, דבורה לבית זקהיים (זקה"ם), היה מצאצאיו של ר' ישראל מרוז'ינוי, שמת על קידוש השם ב-1659. אביו, אלכסנדר מקוב, היה בעל בית מסחר לאריגים ובתים בוולקוביסק ובביאליסטוק. המשפחה הייתה אמידה. מקוב התחנך בגימנסיה עברית בעירו, ולאחר מכן נסע ללמוד הנדסת אלקטרוניקה בננסי שבצרפת. בפרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 שהה בחופשה אצל משפחתו בפולין. עלה בידו להמשיך את לימודיו באוניברסיטת לבוב בעת שהייתה תחת שליטת ברית המועצות, אולם נאלץ להפסיקם לאחר כיבוש העיר על ידי גרמניה הנאצית ב-1941. אביו נהרג על ידי פולנים בפרעות שפרצו בעיר; יתר בני משפחתו נספו לאחר האקציה הראשונה בביאליסטוק.
מקוב עצמו הצליח להימלט, ונדד דרומה דרך הקרפטים לרומניה, שם נאסר, אך הצליח להשתחרר בעזרת יהודים שהיו בקשרים עסקיים עם אביו, ולבסוף הגיע לארץ ישראל.
מקוב סיים לימודי הנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, תוך שהוא מתפרנס מעבודות זמניות. ב-1947 גויס לארגון ההגנה והצטרף לתע"ש. ב-1954 מונה למנהל המעבדה המרכזית והוביל שורה ארוכה של מחקרים ופיתוחים שהניבו פתרונות למערכת הביטחון וכן ייצואם ושיווקם ברחבי העולם. ב-1966 התמנה בנוסף לסגן מנהל תע"ש.

מקוב זכה בפרס ביטחון ישראל ב-1961 על פיתוח מוצרי חימוש, ב-1969 על פיתוח פצצת פיצוח מסלולים (פפ"ם) שפיתוחה הסתיים ב-1966 וששימשה את חיל האוויר בהצלחה במבצע מוקד. בנוסף זכה מקוב לציון לשבח מוועדת הפרס על פיתוח תחמושות מתקדמות לטנקים.

היה נשוי למלכה לבית כהן מזבלודובה, ואב לבן, רון.

אברהם מקוב נפטר לאחר מחלה ב-1981, בגיל 63.
הובא למנוחות בבית העלמין בבנימינה.

לאחר מותו הוענק לו פרס ביטחון ישראל למפעל חיים.

==לקריאה נוספת==
* 'אברהם מקוב ז"ל', בתוך: יעקב ארז, אילן כפיר (עורכים), יהודה שיף (עורך אחראי), צה"ל בחילו: אנציקלופדיה לצבא ולבטחון, כרך יז: יוסף עברון, תעשייה צבאית (תעש), תל אביב: רביבים, 1982, עמ' 121.
* 'אברהם מקוב', בתוך: כתריאל לשוביץ (מלבה"ד), וולקוביסק: סיפורה של קהילה יהודית-ציונית, תל אביב: (דפוס מל"ן), תשמ"ח 1988, עמ' 84.
* מ’ מלכה [=מלכה מקוב], אברהם מקוב, [תל אביב?]: א.מ.ר, 2000. (דברים לזכרו, בעיקר מאת אלמנתו)

<div class="mw-content-ltr">
* George I. Sackheim, Scattered Seeds: The Descendents of Rabbi Israel, one of the Martyrs of Rozanoi, who perished on the second day of Rosh Hashonah 5420 (Friday September 9, 1659), Skokie, Ill.: R. Sackheim Pub. Co., 1986, pp. 205, 313.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי התעשייה הצבאית
קטגוריה:מקבלי ציון לשבח במסגרת פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:סגל התעשייה הצבאית
קטגוריה:מהנדסי חשמל ישראלים
קטגוריה:עולים במלחמת העולם השנייה
אברהם

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1918
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
קיריל שצ'ולקין

קיריל שצ'ולקין (ברוסית: Кирилл Иванович Щёлкин; 17 במאי 1911 – 8 בנובמבר 1968) היה פיזיקאי סובייטי, מראשי המפתחים של הנשק הגרעיני בברית המועצות.

== שנותיו הראשונות ==
קיריל שצ'ולקין נולד בטביליסי (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בירת גאורגיה). כאשר קיריל היה בן שבע המשפחה עברה להתגורר למחוז סמולנסק. בשנות ה-20 של המאה ה-20 לאור מצבו הבריאותי של האב המשפחה עברה לחצי האי קרים. בשנת 1932 קיריל ש'צולקין סיים את לימודי פיזיקה באוניברסיטה בעיר סימפרופול. לאחר סיום לימודי האוניברסיטה קיריל ש'צולקין עבר לעבוד במכון למחקר פיזיקאלי בלנינגרד.

עם תחילת מלחמת העולם השנייה שצ'ולין גויס לצבא האדום והשתתף בקרבות. בשנת 1943, לפי הנחיית איגור קורצ'טוב, שצ'ולקין הוחזר לתחום מחקר מדעי והצטרף לצוות מפתחי נשק גרעיני.

==פיתוח נשק גרעיני==
כבר משלבי הראשונים של מאמץ סובייטי לבנות פצצה גרעינית קיריל שצ'ולקין השתתף בפרויקט. בשנת 1945 הוא סיים את עבודת הדוקטורט שלו ובשנת 1947 קיבל תואר פרופסור. 

קיריל שצ'ולקין חתום על מסמך קבלת נפץ גרעיני ממפעל והשתתף בניסוי ראשון שהתרחש ב-29 באוגוסט 1949. ש'צולקין גם היה אבי הרעיון לשם הפצצה "RDS-1" (ברוסית זה ראשי תיבות של משפט "רוסיה עושה בעצמה"). בעקבות הניסוי המוצלח, שצ'ולין קיבל תואר גיבור העמל הסוציאליסטי.

בשנת 1951 ובשנת 1954 שצ'ולקין קיבל עוד 2 תוארי גיבור העמל הסוציאליסטי על המשך פיתוח נשק גרעיני וניסוי מוצלח של הפיתוחים. בשנת 1953 הוא התקבל החבר בהתכתבו באקדמיה למדעים של ברית המועצות

בסוף שנות ה-50 שצ'ולקין התמנה למנהל הראשון של מרכז לפיתוח נשק גרעיני בסביבת צ'ליאבינסק (צ'ליאבינסק-70). עד מהרה הוקמה עיר שלמה סביב המרכז. על הפיתוחי נשק גרעיני שבוצעו במכון זה ש'צולקין קיבל פרס לנין.

בשנת 1960 שצ'ולקין עבר להתגורר במוסקבה והתמנה לפרופסור וראש קתדרה למדעי השרפה במכון לפיזיקה טכנית. לא ברור מה היו הסיבות לכך שצ'ולקין הוצא מחוץ להמשך פיתוח נשק גרעיני בברית המועצות. באופן פורמלי הוא הוצא לגמלאות מסיבות בריאותיות. קיימת גרסה לפיה הוא התנגד להמשך פיתוח הנשק לאחר שהושג שוויון עם ארצות הברית. בכל מקרה, לאחר שהוא הוצא מחוץ למעגל מפתחי הנשק נאסר עליו להגיע למרכזים בהם עבר שנים רבות ועובדי המרכזים ניתקו איתו כל קשר פורמלי. 

שצ'ולקין נפטר במוסקבה בשנת 1968 והוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

קטגוריה:פיזיקאים סובייטים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:גיבורי העמל הסוציאליסטי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה

קטגוריה:תוכנית הגרעין של ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1911
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1968
ארנסטו סמפר

ארנסטו סמפר פיסאנו (בספרדית: Ernesto Samper Pizano; נולד ב-3 באוגוסט 1950) היה נשיא קולומביה בשנים 1994–1998.

== ביוגרפיה ותחילת דרכו ==
סמפר נולד ב -3 באוגוסט 1950 בבוגוטה למשפחה בעלת שורשים עמוקים בהיסטוריה של קולומביה. הוא סיים את לימודי הכלכלה באוניברסיטת ג'בריאנה בבוגוטה בשנת 1972. שנה מאוחר יותר השלים תואר במשפטים מאותה אוניברסיטה. ב-1989 הוא נפצע כאשר עמד לשוחח עם פעיל באיגוד הפטריוטי. אותו פעיל נהרג בהתנקשות. 

== דרכו הפוליטית ==
סמפר הצטרף למפלגה הליברלית של קולומביה ב-1974. הוא נבחר למועצת העיר בוגוטה ואחר כך, ב-1982 שימש כמנהל הקמפיין של אלפונסו לופס מיקלסן לנשיאות. מיקלסן הפסיד באותן בחירות למועמד השמרני בליסריו בטנקור. אבל סמפר עצמו נבחר באותה שנה לסנאט, וכיהן כסנאטור עד 1990. 

ב-1990-1991 כיהן כשר לפיתוח כלכלי בקבינט של סזאר גביריה טרוחיו ואחר כך (1991-1993) כשגריר ארצו בספרד. כששב מהשליחות בספרד נבחר להנהיג את מפלגתו והתמודד בשמה בבחירות לנשיאות. הוא זכה ב-50.3% מהקולות ונבחר ב-1994 לנשיא קולומביה. מיד עם תחילת כהונתו החלו שמועות על תרומות כספיות שקיבלה מפלגתו מקרטל הסמים סנטיאגו דה קאלי. בין השאר נחשפו הקלטות של שיחות בין מנהיגי הקרטל לגזבר הקמפיין שלו על תרומות אלה. ב-1995 היועץ המשפטי לממשלה, הודיע כי משרדו מתחיל בחקירה רחבת היקף של הקשרים בין הקרטל והממשלה. בסוף 1995 הוגש כתב אישום נגד מספר פקידים במפלגה, בהם שר הביטחון פרננדו בוטרו זיאה, שכיהן גם כמנהל הקמפיין של סמפר. ב-1996 החליטה ועדה של בית הנבחרים הקולמביאני לנקות את סמפר מחשד שידע אישית על התרומות, ובכך מנעה גם את חקירתו בנושא. ההחלטה גרמה לגל של הפגנות ומחאות מצד האופוזיציה. 

ב- 1998, עם סיום כהונתו כנשיא, הודיע סמפר על התפטרותו ולא הציג את מועמדותו לתפקיד פעם נוספת. הוצע לו לכהן כשגריר ארצו בצרפת, אולם גם לנוכח הביקורת הציבורית על ההצעה הוא החליט שלא להיענות לה. בהמשך היה פעיל בארגונים שונים ללא מטרות רווח, ובשנים 2014-2017 היה מזכ"ל UNASUR, ארגון שנועד לייצר שיתופי פעולה בין מדינות דרום אמריקה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נשיאי קולומביה
קטגוריה:ילידי 1950
אלפונסו לופס מיקלסן

אלפונסו לופס מיקלסן (בספרדית: Alfonso López Michelsen; 30 ביוני 1913 – 11 ביולי 2007) היה נשיא קולומביה בשנים 1974–1978. הוא היה בנו של אלפונסו לופס פומארחו, שהיה בעבר פעמיים נשיא קולומביה (בשנים 1934–1938 ובשנים 1942–1945). הוא התחנך בבוגוטה, פריז, לונדון ובריסל, בתוספת לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובאוניברסיטת צ'ילה.

כשחזר לקולומביה מגלות מרצון במקסיקו בשנת 1958, ארגן מפלגה חדשה של ליברלים מתנגדים, התנועה המהפכנית הליברלית (MRL), שתתנגד לחזית הלאומית.<ref></ref> לופס נבחר לנשיאות בבחירות ב-1974 מטעם המפלגה הליברלית לאחר שהביס את יריביו בהפרש גבוה. לאחר סיום כהונתו בשנת 1978, נבחר שוב למנהיג המפלגה הליברלית. הוא התמודד בשנית לנשיאות בבחירות של שנת 1982, אך הפסיד למועמד השמרני בליסריו בטנקור. בשנת 1990 פרש מהחיים הפוליטיים והחל לכתוב טורים בעיתונים במדינה. ב-2006 חזר לחיים הפוליטיים, בעקבות המשבר שפקד את המפלגה הליברלית לאחר הבחירות של אותה שנה. ב-2007 הוא נפטר מהתקף לב בגיל 94.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשיאי קולומביה
קטגוריה:קולומביאנים ממוצא ספרדי
קטגוריה:ילידי 1913

קטגוריה:נפטרים ב-2007
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ג'ורג'טאון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת צ'ילה
פיל הארטמן

פיליפ אדוארד "פיל" הארטמן (באנגלית: Philip Edward Hartmann; 24 בספטמבר 1948 – 28 במאי 1998) היה שחקן, קומיקאי, תסריטאי, וגרפיקאי קנדי.

== ביוגרפיה ==
הארטמן נולד בעיר בראנטפורד, דרום אונטריו שבקנדה למשפחה נוצרית-קתולית. הארטמן ומשפחתו עברו לארצות הברית כאשר היה בן 10. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת קליפורניה עם תואר באמנויות גרפיות, החל לעצב עטיפות לאלבומים של להקות כמו פוקו ואמריקה. 

בשנת 1975 הצטרף הארטמן לקבוצת הקומיקאים "The Groundlings", ושם הוא סייע לקומיקאי פול רובנס לפתח את הדמות הנודעת פיווי הרמן. הארטמן לקח בהמשך חלק בכתיבת התסריט לסרט הקולנוע "ההרפתקה הגדולה של פיווי", וביצע מספר הופעות אורח בתוכנית של רובנס "Pee-wee's Playhouse". 

הארטמן זכה להכרה במהלך סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 כאשר הוא הפך לחבר צוות בתוכנית המערכונים האמריקנית הפופולרית "סאטרדיי נייט לייב". הוא נשאר בצוות הקבוע של התוכנית במשך 8 עונות. בשנת 1989 זכה בפרס אמי על חלקו בתוכנית. בשנת 1995 הארטמן החל לככב בתפקיד מגיש החדשות האגוצנטרי ביל מקניל בסיטקום "עיקר החדשות". במקביל דיבב את דמויות המשנה הבולטות ליונל האץ, וטרוי מקלור בסדרת האנימציה "משפחת סימפסון". כמו כן, במהלך שנות ה-90 השתתף בתפקיד אורח בסרטים שונים, בהם "סי.בי. 4" (1993), "אורח לרגע" (1995), "סמל בילקו" (1996), "מתנה בלתי אפשרית" (1996) ו"חיילים קטנים" (1998). 

הארטמן התגרש פעמיים בחייו לפני שהתחתן עם ברין אומדאל בשנת 1987. לזוג נולדו בהמשך שני ילדים. לבסוף הזוג נפרד, בין היתר בעקבות התמכרותה של ברין לסמים.

הארטמן היה מיועד לדבב את דמותו של זאפ בראניגן בסדרת הטלוויזיה "פיוצ'רמה" אך בעקבות רציחתו הוא הוחלף במדבב בילי וסט. לזכרו נקראה הדמות בראשית בסדרה על שמו- פיליפ ג'יי פרי.

ב-28 במאי 1998 ברין ירתה למוות בהארטמן בעת שהוא ישן בביתו במחוז אנסינו שבלוס אנג'לס ומספר שעות לאחר מכן היא התאבדה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:קומיקאים קנדים
קטגוריה:גרפיקאים
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: טלוויזיה
קטגוריה:סאטרדיי נייט לייב
קטגוריה:רצח והתאבדות בארצות הברית
קטגוריה:קורבנות רצח בקליפורניה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תסריט

קטגוריה:מהגרים מקנדה לארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג'
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
קיבו קיפט

סמל התנועה. הסמלים הם: הערצה (K), חיים (הלהבה) וידע (העץ) לעד (העיגול)
"אלת'ינג" (כינוס טקסי) של קיבו קיפט, 1927

קיבו קיפט (באנגלית: Kibbo kift, מילה בדיאלקט האנגלית העתיקה של קנט שפירושה הוכחה לעוצמה) הייתה תנועת נוער שהתקיימה בבריטניה בין 1920 ל-1951 שהשפיעה על אופי תנועות הנוער הצופיות.

== הקמת התנועה ואופייה ==
התנועה הוקמה ב-1920 על ידי ג'ון הרגרייב. הרגרייב, חבר בתנועת הצופים של רוברט באדן פאוול, שירת במלחמת העולם הראשונה בגליפולי כחבר בצוות סיוע רפואי. חוויות המלחמה חיזקו את תפיסת עולמו הפציפיסטית והוא ראה בחומרה את הנטיות הלאומניות והמיליטריסטיות של תנועת הצופים הבריטית בהנהגת באדן פאוול. 

בהשראת ארנסט תומפסון סטון (Ernest Thompson Seton), מייסד תנועת הצופים של ארצות הברית וגישתו לגבי דגש על חיים בטבע, כמו אמריקאים ילידים, תוך השקעה בלימוד ופיתוח מיומנויות הישרדות ביער ושימוש במוצרי עץ לבניית מחסות ומתקנים, יצר הרגרייב "שבט" של תנועה חדשה, בשם קיבו קיפט. השבט היה פתוח לבנים ובנות כאחד, בכך עבר על כלל של באדן פאוול, בשלו סולקו הרגרייב ושבטו מתנועת הצופים. התנועה כללה בכל שבט חלוקה לשבט צעיר (לנערים ונערות במשותף) ושבט בוגר (למבוגרים).

התנועה העלתה על נס, מלבד חיים בטבע, לאומיות בריטית מתונה ופציפיזם. לכל חבר הוענק שם "אינדיאני", שמו של הרגרייב היה "שועל לבן". פסגת הפעילות הייתה טיולים ומסעות בטבע, שזכו להילה רוחנית. הכינוסים, שאורגנו בסוף כל טיול, נקראו "אלת'ינגי", כשמו של הכינוס הנורדי העתיק, וכללו טקסים פרי יצירתו של הרגרייב ששילבו אלמנטים מדומניינים מטקסי אמריקאים ילידים והעמים הנורדיים.

למרות שהתנועה הייתה קטנה, היא כללה כחברים בוגרים הוגי דעות כהבלוק אליס, מוריס מטרלינק, רבינדרנת טאגור, הרברט ג'ורג' ולס ועוד ושינתה את אופי התנועות הצופיות תוך יצירת דגם לחיקוי (בין היתר השפיעה על תנועת הנוער "הבונים" ועל תנועת הנוער הגרמנית ואנדרפוגל שהשפיעה, מצידה, על תנועות הנוער היהודיות הציוניות השומר הצעיר, בלאו וייס ודרור). 

== הפילוג והמעבר לפעילות פוליטית ==
בשנת 1923 נחשף הרגרייב לרעיון האשראי החברתי ושילב את רעיונותיו לתוך המצע הרעיוני של הקיבו קיפט. 

התנועה התפלגה ב-1925, כאשר הפלג שנקרא "עם מלאכת-היער" (Woodcraft Folk) חבר לשמאל הפוליטי. הרגרייב המשיך להנהיג את פלג הקיבו קיפט שהפך לאלים יותר בדרישותיו החברתיות. ב-1930 ייסד את "לגיון המובטלים" בקובנטרי, מדיהם כללו חולצות ירוקות. ב-1932 הפכו החולצות הירוקות למדי הקיבו קיפט ושם התנועה שונה לתנועת החולצות הירוקות לאשראי חברתי (The Green Shirt Movement for Social Credit). 

חברי התנועה השתתפו בשנות השלושים בקרבות-רחוב נגד הפשיסטים שחורי החולצות של אוסוואלד מוסלי ונגד חברי המפלגה הקומוניסטית של בריטניה הגדולה.

בשנת 1935, בהשראת המפלגה לאשראי חברתי של אלברטה (קנדה), החליט הרגרייב להקים את מפלגת האשראי החברתי של אנגליה וצפון אירלנד. ב-1936 ספגה המפלגה מכה אנושה לאחר החלת "חוק הסדר הציבורי (1936)" שאסר על לבישת מדים על ידי אזרחים.

במהלך מלחמת העולם השנייה הופסקה הפעילות המפלגתית והתנועתית. לאחר כישלונו בבחירות הכלליות של 1950 והתדלדלות התנועה, החליט הרגרייב לפרוש ולפרק את התנועה.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20060717051915/http://www.kibbokift.org/ אתר קיבו קיפט]

קטגוריה:תנועת הצופים
קטגוריה:תנועות נוער
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ארגונים
גיל משעלי

גיל משעלי (נולד ב-28 בספטמבר 1984) הוא עיתונאי ואיש רדיו ישראלי.

==קורות חיים==
משעלי גדל ומתגורר עד היום באופקים.

בשנת 2005 הצטרף לצוות אתר התרבות וחיי הלילה Base. בשנת 2006, מיד לאחר שחרורו מצה"ל, החל משעלי את דרכו בפורטל וואלה, שם שימש כתב רכילות במשך שנה וחצי, עד שנת 2009. חודשיים לאחר מכן הצטרף לפורטל Nana10, שבו עבד ארבעה חודשים.

בנובמבר 2009 החל משעלי לעבוד בעיתון "ישראל היום" בטור הרכילות הקבוע "הגיע לגיל" בעמוד האחורי של העיתון. לפניו כתבה את הטור טלי מזרחי-דהאן. הוא שימש בעיתון כתב רכילות, בידור ומדיה.

בנוסף לעבודתו ב"ישראל היום", משעלי גם הגיש פינת רכילות ובידור ברדיו ירושלים וכיום הוא מגיש פינת רכילות ברדיו צפון 104.5FM. בנוסף, הוא התארח מדי פעם בתוכניות בוקר בערוץ 10 ובערוץ 2.

בפברואר 2013 החל להגיש פינת רכילות ברדיו ירושלים בתוכניתה של אלין לוי ובנוסף לכך החל להגיש פינה בתוכנית "הבוקר של דנה" בהנחייתה של דנה רון בקשת בערוץ 2.

משעלי אחראי לחשיפה של גירושיו של הכדורסלן הליטאי שארונאס יאסיקביצ'יוס מהדוגמנית לינור אברג'יל וגירושיה של אשת העסקים והמיליארדרית שרי אריסון. בנוסף חשף משעלי את אירוסיה של בר רפאלי לאיש העסקים עדי עזרא וגם את הריונה השני של רפאלי. משעלי חשף בחשבון הטוויטר שלו את הריונה הראשון של דניאלה פיק מקוונטין טרנטינו, הריון שזכה לפולואפים בתקשורת העולמית. בנוסף משעלי חשף את הפרידה של ניקול ראידמן מהאוליגרך מיכאל צ'רנוי שעוררה עניין ציבורי.

בתחילת 2013 עזב את ישראל היום ועבר לאתר mako מבית הזכיינית קשת, שם שימש ככתב בידור ומגזין. לאחר מכן ייסד את מדור "מחלקה ראשונה", מדור רכילות עסקית המסקר את האלפיון העליון באתר mako. ב-5 בינואר 2016 עזב את mako לאחר למעלה משנתיים של עבודה במקום. בספטמבר 2016 הצטרף משעלי לאתר הזכיינית רשת שם הקים את ערוץ הבידור והתרבות. חודשים ספורים אחרי הצטרפותו לאתר ייסד את מדור הרכילות העסקית "משחקי הכסף". ב-2018 סיים משעלי את עבודתו ברשת. משעלי עבד באתר רשת 13 כעורך ערוץ האוכל יאמיז וככתב בידור. משעלי כיום עובד באתר מאקו ככתב מוזיקה וככתב בידור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20120901121615/http://www.ice.co.il/article/view/30135403 אתר הברנז'ה אייס מפרסם על מינויו של משעלי לכתב הרכילות והבידור], באתר ישראל היום
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כתבי רכילות ישראלים
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:אופקים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
אין ארוחות חינם

אין ארוחות חינם (באנגלית: There ain't no such thing as a free lunch) הוא פתגם, המופיע בגרסאות שונות, ומקורו באנגלית. המסר העולה ממנו הוא שלא ניתן לקבל דבר ללא תמורה – ולכל מעשה או מוצר יש מחיר, גם אם אינו נראה לעין. הפתגם משמש בארצות הברית משנות ה-30 וה-40, אך לא ידוע מתי בדיוק הופיע לראשונה. גם השימוש בראשי תיבות של גרסאותיו השונות נפוץ: TNSTAAFL, TANSTAAFL, TINSTAAFL. 

הפתגם מבוסס על צירוף אחר, ארוחת חינם, שמקורו בתרבות הברים בארצות הברית במאה ה-19, שבהם רוֹוֵחַ מבצע של הגשת ארוחה ללא תשלום ללקוחות שרכשו משקאות חריפים. רוב מוצרי המזון שהוגשו חינם היו בעלי תכולת מלח גבוהה (כגון האם, גבינות, קרקרים מלוחים וכדומה) ולפיכך מצמיאים, כך שבעקבות אכילתם הלקוחות הזמינו משקאות נוספים. הביטוי 'אין ארוחות חינם' קשור לפיכך לנוהג נפוץ במסחר האמריקני להבטיח 'ארוחת חינם' כביכול למי שיקנה את מוצריהם, וכן לאנשי עסקים המזמינים את שותפיהם לארוחה מפוארת. 

ראש עיריית ניו יורק פיורלו לה גוארדיה הצהיר ב-1934 נגד השחיתות: "ארוחות החינם נגמרו". 

האמרה נחשבת מכוננת בהשקפת העולם הקפיטליסטית, בזכות שילובה במאמרים וכן בזכות סופר המדע הבדיוני רוברט היינליין, אשר נהג לשלב בכתיבתו באופן תכוף את הביטוי "אין כזה דבר כמו ארוחות חינם" ואת ראשי התיבות שלו ("אכדכאח"), כמו למשל ברומן שלו משנת 1966 "עריצה היא הלבנה". בכך תרם היינליין רבות לתפוצת של הביטוי. 

תרמו לתפוצת הביטוי גם כלכלנים בעלי גישה ימנית-ליברלית, ביניהם כלכלן השוק החופשי מילטון פרידמן שהשתמש בביטוי ככותרת לספרו מ-1975, הכלכלן [https://news.cornellcollege.edu/2019/04/campbell-r-mcconnell-50-report/ קמפבל מק'קונל] אשר ציין כי הביטוי הוא "בליבת הכלכלה", ובישראל מקפיד לעשות שימוש בביטוי זה הכלכלן עומר מואב.

== ראו גם ==
* משל החלון השבור

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מילים וביטויים באנגלית
קטגוריה:סוציולוגיה של הנתינה
קטגוריה:עלויות

fr:Gratuité (économie)#TANSTAAFL
טלפונקן

מקלט טלוויזיה, 1932
טלפונקן (בגרמנית: Telefunken) הוא תאגיד אלקטרוניקה גרמני המתמקד בעיקר בייצור מקלטי רדיו וטלוויזיה.

== היסטוריה ==
בראשית המאה ה-20 התמודדו שתי קבוצות מחקר גרמניות עם אתגרי הפיתוח של ציוד תקשורת אלחוטית, קבוצה אחת הייתה חלק מתאגיד AEG והשנייה הייתה שייכת לחברת Siemens & Halske. בשנת 1903 הורה וילהלם השני, קיסר גרמניה לשתי החברות, שנחלקו בקשר לזכויות, לשתף פעולה מול התחרות הבריטית שהציבה חברת מרקוני. כך קמה ב-27 במאי 1903 חברת Gesellschaft für drahtlose Telegraphie System Telefunken ("החברה לאלחוט וטלגרף"). ב-1923 שונה שמה לטלפונקן.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הפכה החברה לשחקנית מרכזית בתחום הרדיו והאלחוט הן לשימוש צבאי והן לשימוש אזרחי. בין היתר פיתחה החברה ציוד לניווט באמצעות רדיו, שאיפשר לצפלין ניווט מעל הים הצפוני בכל מזג אוויר.

ב-1928 ייצרה החברה את מגבר נורות הריק הדו-שלבי הראשון (V-41). גרסה משופרת של מגבר זה, V-72, הפכה לציוד הגברה סטנדרטי באולפני רדיו ואולפני הקלטות. חברת התקליטים Teldec נוצרה בשיתוף פעולה של טלפונקן עם חברת דקה הבריטית. משנת 1962 יצאו התקליטים תחת המותג "טלפונקן".

גרמניה הנאצית הייתה חלוצה בשימוש רחב היקף בשידורי טלוויזיה (תחנת הטלוויזיה הממשלתית הייתה למעשה תחנת הטלוויזיה הראשונה בעולם ששידרה על בסיס קבוע עם לוח שידורים מתוכנן מראש) ועודדה מפעלים לייצר מכשירי טלוויזיה במחיר שווה לכל נפש. טלפונקן, שפיתחה מקלטי ומשדרי טלוויזיה אלקטרוניים היוותה את אחת הנשכרות העיקריות מכך. בין היתר ייצרה (וברישיון, גם חברות נוספות) את ה-Volkfernseher, ששווק במחיר 650 רייכסמרק. בספטמבר 1942 הוקם משדר טלפונקן של הטלוויזיה הגרמנית בראש מגדל אייפל. מצלמות וציוד שידור טלוויזיה זעיר שימש גם למאמץ המלחמתי והותקן על טורפדו וטילים.

ב-1941 רכשה AEG את מניות סימנס בטלפונקן. במהלך מלחמת העולם השנייה סיפקה טלפונקן שפופרות ריק לצבא ופיתחה מכ"ם למערכת ההגנה האווירי הגרמני.

ב-1959 החל מפעל החברה בהיילברון לייצר מוליכים למחצה וטרנזיסטורים. ב-1963 פיתח מהנדס החברה, ולטר ברוש (Walter Bruch), את שיטת שידור הטלוויזיה PAL, הנפוצה ברוב מדינות העולם. ב-1967 התמזגה טלפונקן ל-AEG ונוצרה חברת AEG-Telefunken.

בשנות השבעים ייצרה החברה מחשבים מרכזיים, דגמים TR4 ו-TR440 היו נפוצים באוניברסיטאות גרמניות. ייצור המחשבים הופסק ב-1985 והחטיבה נמכרה לדיימלר בנץ, שמכרה אותה ב-1998 לפליקס זנדמן מייסד ויושב ראש של חברת וישיי אינטרטכנולוג'י העולמית.

ב-2005 יסדה החברה מכון מחקר ופיתוח בשם Transradio SenderSysteme Berlin AG, המתמחה במחקר וייצור משדרי רדיו יעילים. השם Transradio שימש את טלפונקן כבר ב-1919 כמותג משדרי רדיו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.telefunken.com/company/history ההיסטוריה של טלפונקן]
* [https://web.archive.org/web/20061206131703/http://www.broadcast-transradio.com/ אתר transradio]
* [http://www.discogs.com/label/Telefunken רשימת כל התקליטים שיצאו תחת המותג "טלפונקן"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות גרמניות
קטגוריה:חברות אלקטרוניקה
קטגוריה:חברות תקליטים
קטגוריה:חברות משתפות פעולה עם הנאצים
הבזיליקה של קאנדלאריה

הבזיליקה של הבתולה של קאנדלאריה (בספרדית: Basílica y Real Santuario de Nuestra Señora de Candelaria) היא כנסייה רומית-קתולית במעמד בזיליקה מינורית בקאנדלאריה (טנריפה, האיים הקנריים). היא ממוקמת כ-20 ק"מ דרומית לעיר הבירה של האי, סנטה קרוס דה טנריפה, ליד הים. הבזיליקה מוקדשת לבתולה המבורכת של קאנדלאריה (הקדושה המגינה של האיים הקנריים).

== היסטוריה ומאפיינים ==
הפסל המקורי של הבתולה נמצא בשנת 1390 על ידי שני גואנצ'ים. בתחילה, הבתולה נשמרה במערה שמאחורי הבזיליקה הנוכחית. בשנת 1672 כנסייה נבנתה על האתר במקום בו נמצאת כיום הבזיליקה, אך נהרסה בשנת 1789 על ידי שרפה. 

הבזיליקה נבנתה בין השנים 1949 ו-1959. גובהה של כיפת הבזיליקה 25 מטר, והמגדל הוא בגובה 45 מטר ובולט על רקע שאר הבניינים בעיר. הבזיליקה נחשבת למבנה הדת החשוב ביותר באיים הקנריים ולאחד החשובים ביותר בספרד, ומדי שנה מבקרים בה 2.5 מיליון בני אדם. פעמיים בשנה חוגגים בה את חגה של הבתולה הברוכה של קאנדלאריה, ב-2 בפברואר וב-14 ו-15 באוגוסט.

המקום הוכרז כבזיליקה על ידי האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר ב-24 בינואר 2011.

== נתונים אחרים ==
* בכיכר הבזיליקה פסלים של תושביו הקדמונים של האיים, הגואנצ'ים. 
* הבתולה הברוכה של קאנדלאריה מייצג את טיהורה של מרים, אם ישו, הצגתו של ישו, הרך הנולד ובית המקדש (קנדלמאס).
* בגלריה של כנסיית הבשורה (נצרת) פסיפסים של כמה תפילות מריאן בעולם, ובכלל זה הבתולה הברוכה של קאנדלאריה.

== תמונות ==
<gallery>
Candelaria BW 1.JPG|בתוך הבזיליקה. 
Virgendecandelariacamarin02.jpg|הבתולה הברוכה של קאנדלאריה (לקדוש המגן של האיים הקנריים).
Candelaria Basilica-entrance.jpg|חזית.
Eglise candelaria.jpg|מגדל פעמון.
Church of the Annunciation, Nazareth, Israel 09.jpg|פסיפס קרמי כנסיית הבשורה.
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האיים הקנריים: מבנים
קטגוריה:בזיליקות
קטגוריה:ספרד: כנסיות
קטגוריה:טנריפה
מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי

מרכז החישובים הבינאוניברסיטאי (בראשי תיבות: מחב"א, נקרא באנגלית: Inter-University Computation Center ובראשי תיבות IUCC) היא עמותה שנוסדה על ידי ועד ראשי האוניברסיטאות. העמותה עוסקת בתשתיות תקשורת, שירותי מידע דיגיטליים, וטכנולוגיות למידה, ועושה לטיפוח שיתוף הפעולה וסיוע בתחומים אלו בין המוסדות החברים בה, ובינם לבין מוסדות מחקר וארגונים בעלי עניין משותף, העוסקים בנושאי המחקר וההוראה האוניברסיטאית.

==יחידות מחב”א==
* תשתיות תקשוב
* מלמ"ד – המרכז לשירותי מידע דיגיטליים
* מיט”ל (IUCEL) – מרכז ידע טכנולוגיות למידה

== יושבי ראש מחב"א==
* פרופ' חיים הררי – 1983–1985
* פרופ' קנת פרייס – 1985–1990
* פרופ' מנחם מגידור – 1990–1992
* פרופ' דני דולב – 1992–1998
* פרופ' רפי רום – 1998–2003
* פרופ' יגאל בורשטיין – 2004–2009
* פרופ' שלומי דולב – 2010–2015
* פרופ' חיים טייטלבאום – 2016–2019
* פרופ’ איל יניב – החל ב-2020

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ישראל: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:המחשוב בישראל
קטגוריה:תל אביב-יפו: עמותות
עמוד הענן

גלויה עם תיאור עמוד הענן
על פי המסופר בתנ"ך, עמוד הענן היה ענן מיוחד שהיווה שליחו של האלוהים אשר ליווה והדריך את בני ישראל ביציאתם ממצרים. הענן הופיע במשך היום, ובלילה החליף אותו עמוד האש שהאיר לבני ישראל.

== תיאור הענן במקרא ==

===ביציאת מצרים===
בפרשת בשלח בספר שמות המגוללת את קורות בני ישראל מיד עם צאתם ממצרים, והמתחילה במילים "ויהי בשלח פרעה את העם" מסופר: בהמשך הפרשה, בתיאור רדיפת המצרים את בני ישראל לפני קריעת ים סוף, נאמר: 

מחוץ לתורה עמוד הענן מוזכר בתהילים מספר פעמים. לדוגמה, במזמור ק"ה בתיאור יציאת מצרים שם " פָּרַשׂ עָנָן לְמָסָךְ;וְאֵשׁ, לְהָאִיר לָיְלָה". ספר נחמיה מזכיר את עמוד הענן בתיאור יציאת מצרים שלו: .

===בנדודי אוהל מועד===
עמוד הענן מאחורי [[המשכן]]
מאוחר יותר, לאחר גמר בניית והקמת המשכן, כיסה הענן את המשכן ושימש כמורה דרך וכסימן מתי יש לפרק את המשכן ולהמשיך לתחנה הבאה במסעות בני ישראל, כפי שנכתב בפרשת פקודי:

בפרשת בהעלותך מופיע תיאור נרחב על תפקידו המרכזי של הענן במסע בני ישראל:

== עמוד הענן במדרשי חז"ל ==
במדרשי חז"ל קיימת הרחבה של תיאור הענן ותפקידיו. על פי המכילתא, הענן הגן על בני ישראל מהחצים שירו עליהם המצרים לפני קריעת ים סוף:
: 
במדרש תנחומא נכתב כי הענן יישר את הקרקע בשביל מעבר בני ישראל והרג הנחשים והעקרבים שבמדבר:
:
מדרש אחר מייחס לענן תכונה של שיקוף הכלים, כך שאדם היה יכול להסתכל על חבית מבחוץ ולראות מה בתוכה. מדרש אחר מייחס לענן פעולה של כיבוס וגיהוץ הבגדים במשך ארבעים שנות נדודי בני ישראל במדבר.
במסכת תענית נכתב כי ענני הכבוד שמשו את ישראל בזכות אהרן הכהן, ועם מותו נסתלקו ולאחר מכן חזרו בזכות משה רבנו.

במצוות סוכה נכתב בפרשת אמור:
:
לדעת רבי אליעזר הכוונה היא לענני הכבוד שחיפו על בני ישראל.

==עמוד הענן בדתות אחרות==
===בברית החדשה===
באיגרת הראשונה אל הקורינתים, מזכיר פאולוס את הענן ואת המעבר בים סוף כמסמלים את הטבילה לנצרות:

=== בקוראן ===
בקוראן נזכר עמוד הענן פעמיים בפרשת הפרה, תחילה מתואר תפקידו כמתן צל לבני ישראל במדבר: 

ומאוחר יותר: 

== ראו גם ==
* מבצע עמוד ענן - המבצע נקרא כך בעקבות עמוד הענן המקראי

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.aspaklaria.info/070_AYIN/%D7%A2%D7%9E%D7%95%D7%93%20%D7%A2%D7%A0%D7%9F.htm סקירה אודות עמוד הענן בחז"ל ופרשני המקרא]
* [http://www.mayim.org.il/?holiday=%D7%A2%D7%9E%D7%95%D7%93-%D7%90%D7%A9-%D7%95%D7%A2%D7%A0%D7%9F עמוד אש וענן], באתר "מחלקי המים"
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר
קטגוריה:סוכות
קטגוריה:נסים בתנ"ך
קטגוריה:יציאת מצרים
קטגוריה:פרשת פקודי
קטגוריה:פרשת בהעלותך
קטגוריה:פרשת בשלח
אברהם גרינברג

אברהם גרינברג, בהיותו יושב ראש הוועד האודיסאי
אברהם בן שמעון גרינברג (1841 קישינב - 1906 גרמניה) היה איש עסקים ואחד ממנהיגיה של תנועת חיבת ציון.

==ביוגרפיה==
אברהם גרינברג (מסומן במספר 3) באספה הראשונה של [[הוועד האודיסאי של חובבי ציון באודסה, 1890]]
הוא קיבל חינוך מסורתי, אך נתפש להשכלה. הוא היה מעורב מאוד בחיי הציבור היהודי. כשעבר לאודסה היה עוזרו של לאון פינסקר. כשפינסקר התפטר מתפקידו בתנועת חובבי ציון הוא הציע את גרינברג במקומו. כשיחיאל צ'לנוב שאל את משה לייב ליליינבלום על טיבו של גרינברג, תיאר האחרון את גרינברג כך: "הוא (גרינברג) מיליונר, אדם ישר ומעשי, מסור לעניין ארץ-ישראל, חובב ספרות עברית ודתי. יש לו חסרון אחד: הוא קצת פחדן". יום לפני כן שלח ליליינבלום תשובה לשמואל יוסף פין באותו עניין: "הגביר א. גרינברג הוא איש הגון, מיליונר, "חובב ציון" באמת, מוקיר ספרותנו, וביתו בית איש-ישראל לכל דבר, וכסוחר גדול הוא בקי בהוויות העולם עד להפליא, ואין טוב ממנו לעמוד בראש "חובבי ציון", אבל בהיותו מפחד מקול עלה נידף איני חושב, שיתרצה לעמוד בראש חובבי-ציון כל זמן שלא יהיו מאושרים מטעם הממשלה".

גרינברג סייע בהקמת מושבות יסוד המעלה וקסטינה. היה בין הגבאים הפועלים שנבחרו לאחר ועידות בדרוזגניק ווילנה ובין השתדלנים שניסו להשיג רישיון להקמת הוועד האודסאי. לאחר פטירת פינסקר ניהל את הוועד במשך 14 שנים.

הוא נפטר בגרמניה ב-1906 לשם נסע לצורכי מרפא ונקבר בפרנקפורט על המיין.

==לקריאה נוספת==
*אריה רפאלי (צנציפר), פעמי הגאולה: ספר הציונות הרוסית מראשית "חיבת ציון" עד מהפכת 1917, תל אביב: נ’ טברסקי, תשי"ב-1951, עמ' 29.
*יצחק מאור, התנועה הציונית ברוסיה, ירושלים: הספרייה הציונית, הוצאת מאגנס, תשמ"ו-1986, עמ' 151–156.
*יוסף גולדשטיין, בין ציונות מדינית לציונות מעשית - התנועה הציונית ברוסיה בראשיתה, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1991.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חובבי ציון
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות היהודי הישן בפרנקפורט
קטגוריה:ילידי 1841
קטגוריה:נפטרים ב-1906
רוד סטראצ'ן

רודני "רוד" סטראצ'ן (באנגלית: Rodney "Rod" Strachan; נולד ב-16 באוקטובר 1955) הוא שחיין עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי, שיאן עולם וסגן אלוף העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.

== ביוגרפיה ==
סטראצ'ן נולד בסנטה מוניקה, קליפורניה. התאמן בהדרכתו של ג'ון אורבנצ'ק כאחד משחייניו הראשונים (אורבנצ'ק אימן את שחייני נבחרת ארצות הברית ב-5 אולימפיאדות, מברצלונה 1992 ועד בייג'ינג 2008 כולל).

===סגן אלוף העולם===
באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה, בשנת 1973 זכה סטראצ'ן במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:33.50 דקות, אחרי אנדראש הרגיטאי מהונגריה (4:31.11 דקות) ולפני בן ארצו ריק קוללה (4:34.68 דקות).

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה סטראצ'ן במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 4:23.68 דקות, לפני בן ארצו טים מקיי (4:24.62 דקות) ואנדריי סמירנוב מברית המועצות (4:26.90 דקות). שיא עולם זה החזיק מעמד כשנתיים ונישבר על ידי בן ארצו ג'סי ואסאלו (4:23.39 דקות).

סטראצ'ן בעל תואר ד"ר לרפואה מאוניברסיטת דרום קליפורניה משנת 1981 מומחה בהרדמה.

== ראו גם ==

*התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחייני מעורב אישי
קטגוריה:שחיינים באולימפיאדת מונטריאול (1976)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: שחייה
קטגוריה:שיאני עולם אמריקאים: שחייה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955