OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פופ אופראי

[[שרה ברייטמן, מזמרות הפופ האופראי הידועות ביותר.]]
פופ אופראי (באנגלית: Operatic Pop), המכונה גם אופרה פופ או פופרה (Popera), הוא תת-ז'אנר של מוזיקת פופ, שמשלב בין מוזיקת פופ לאופרה ומוזיקה קלאסית. הסגנון כולל קטעי אופרה ומוזיקה קלאסית שעובדו בצורה מודרנית כך שיותאמו לקהל הרחב ובעיקר לקהל הצעיר על ידי שימוש באלמנטים כגון תופים, באס, סינתיסייזר ומוזיקה אלקטרונית; וכן שירים פופולריים (כגון שירי רוק, להיטי פופ, מחזות זמר ופסקולים) שמושרים בסגנון אופראי קלאסי או זוכים לעיבוד קלאסי מלא הכולל תזמורת סימפונית ומקהלה. המבצעים בסגנון זה הם לרוב זמרים וזמרות בעלי הכשרה קלאסית, ולעיתים קרובות גם זמרי אופרה.

אמנים ידועים בסגנון זה:
* שרה ברייטמן (זמרת סופרן, שיחקה בתפקיד הראשי במחזמר "פנטום האופרה")
* אנדרה ריו (כנר ומנצח)
* אמה שפלן (שם הבמה של קריסטל ז'וליטון)
* אנדראה בוצ'לי (זמר טנור)
* סיסל שירשבה (זמרת סופרן וזמרת אופרה)
* טאריה טורונן (בעיקר מטאל סימפוני)
* שרלוט צ'רץ'
* פול פוטס (זוכה תוכנית הריאליטי Britain's Got Talent)
* סוזאן בויל (כוכבת תוכנית הריאליטי Britain's Got Talent)
* אמיליה ברייטמן (אחותה של שרה ברייטמן וזמרת בגרגוריאן)
* דוד ד'אור (שייצג את ישראל באירוויזיון 2004)
* לינדזי סטירלינג (כנרת ורקדנית)
* מאלנה ארנמן (אמה של גרטה טונברי ונציגת שוודיה באירוויזיון 2009)
* אלפי בואי
* אלינה נצ'אייבה (ייצגה את אסטוניה באירוויזיון 2018)
* קייט מילר-היידקי (ייצגה את אוסטרליה באירוויזיון 2019)
* דניאלה לוגסי (זמרת סופרן וזמרת אופרה)

הרכבים ידועים:
* שלושת הטנורים
* אנדרה ריו ותזמורת יוהאן שטראוס
* גרגוריאן Gregorian Masters of Chant
* Il divo
* Opera Babes
* Celtic Woman
* Il Volo

== ראו גם ==
* אופרה
* מוזיקה קלאסית
* מוזיקת פופ
* מוזיקת עולם
* רוק סימפוני
* מטאל סימפוני

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:פופ
קטגוריה:אופרה
Diana Ross Presents The Jackson 5

Diana Ross Presents The Jackson 5 הוא אלבום הבכורה של "חמישיית הג'קסונים" שיצא בשנת 1969 בחברת מוטאון. הזמר המוביל של הלהקה היה מייקל ג'קסון, אז ילד בן 11. לצידו הופיעו אחיו הגדולים ג'קי, טיטו, ג'רמיין ומרלון. השיר "I Want You Back", הסינגל היחיד שיצא לאור מתוך האלבום, הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ומכר למעלה מ-6 מיליון עותקים. האלבום הגיע למקום החמישי במצעד אלבומי הפופ ושהה תשעה שבועות בראש מצעד הרית'ם אנד בלוז.

שם האלבום מעניק קרדיט לדיאנה רוס על גילוי הלהקה. למעשה, היה זה בובי טיילור, מפיק בחברת מוטאון, שגילה את הלהקה אך הקרדיט ניתן לרוס מתוך שיקול שיווקי. רוס המשיכה לתמוך ולקדם את הלהקה ובהמשך את מייקל בתחילת קריירת הסולו שלו.

==הקלטת האלבום==
===העבודה עם בובי טיילור===
ברי גורדי, מנכ"ל מוטאון, הביא את הלהקה לאולפני החברה בדטרויט, מישיגן וצירף אליהם את בובי טיילור כמפיק. טיילור, האיש שגילה את הלהקה, החל לעבוד עם מייקל, ג'רמיין וג'קי על הקלטת גרסאות כיסוי לשירים שונים. למעלה מ-20 שירים הוקלטו ביניהם שירים של "The Temptations" ("(I Know) I'm Losing You", "Born to Love You"), מרווין גיי ("Chained"), סטיבי וונדר ("My Cherie Amour") ולהקת ארבע הפסגות ("Standing in the Shadows of Love").

כל השירים שהוקלטו במהלך הקיץ של 1969 היו קרובים למוזיקת רית'ם אנד בלוז/סול מסורתית, בשונה מה"צליל של מוטאון", שהיה יותר מושפע ממוזיקת פופ. חלק מהשירים שהוקלטו נשמרו בכספת החברה במשך שנים לפני שיצאו לאור.

===התערבות ההנהלה===
באוגוסט 1969 החליט גורדי לקחת חלק פעיל יותר בניהול הלהקה והעביר את הלהקה מדטרויט ללוס אנג'לס. טיילור עבר עם הלהקה והמשיך לעבוד איתם על גרסאות כיסוי.

פרדי פרן, אלפונסו מיצל ודקה ריצ'רדס, שלושה מפיקים שעבדו עבור מוטאון כתו את השיר "I Want to Be Free". בתכנון המקורי יועד השיר לדיאנה רוס, אך לבסוף החליט גורדי כי השיר יתאים יותר ללהקה. שלושת המפיקים, בשיתוף גורדי וטיילור עשו תהליך של שכתוב והתאמה. השיר בגרסתו המחודשת נקרא "I Want You Back", הסינגל הראשון של הלהקה בחברה והלהיט הראשון, מתוך ארבעה, שהגיעו לפסגת מצעד הבילבורד הוט 100 בשנת 1970.

"I Want You Back" התווה את הדרך לסגנון החדש של הלהקה. פחות מוזיקת נשמה מסורתית ויותר סגנון דו-וופ. גורדי ושלושת המפיקים הוסיפו לאלבום המתהווה גם את השיר "Nobody", בעוד עבודתו של טיילור עם הלהקה הופסקה. השירים שנכתבו על ידי גורדי וצוות המפיקים הופיעו באלבום תחת השם "התאגיד" ("The Corporation") מתווך מטרה למנוע הישנות של סכסוכים דוגמת פרשת הולנד-דוזייר-הולנד, שבאותה תקופה הייתה עדיין בתהליכי התדיינות משפטית.

==רשימת השירים==

==הוצאה מחודשת==
חברת מוטאון הוציאה בשנת 2001 גרסה דיגיטלית מחודשת של אלבומי הלהקה בסדרת "2 אלבומים על תקליטור אחד". האלבום "Diana Ross Presents The Jackson 5" יצא על תקליטור יחד עם האלבום "ABC". באלבום המחודש נכלל כשיר בונוס השיר "Oh, I've Been Bless'd", גרסת כיסוי לשירו של בובי טיילור.

==מצעדים==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1969
קטגוריה:אלבומי חמישיית הג'קסונים
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת מוטאון
יורי ז'לודקוב

יורי ולדימירוביץ' ז'לודקוב (ברוסית Юрий Владимирович Желудков; נולד ב-8 במרץ 1959, לנינגרד, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל. בעל תואר אמן הספורט של ברית המועצות (1980).

== ביוגרפיה ==
יליד לנינגרד. בגיל ארבע, עברה המשפחה לעיר פטרהוף.

ב-1976 התקבל למכון לתרבות הגוף על שם לסגאפט, שסיים בשנת 1997. בשנת 1999 היה חבר ברשימת המועמדים של מפלגת LDPR לבחירות הפרלמנטריות באותה שנה.

==קריירה==
===קריירת משחק===
ז'לודקוב שיחק בליגת הילדים המחוזית של ילידי שנת 1958. ב-1971 זכתה הקבוצה בטורניר האזורי. המאמן ויקטור סמאגין הזמין את ז'לודקוב להתאמן בבית הספר לכדורגל של מועדון "זניט". בסוף 1976, בגיל 17, החל לשחק בליגה הסובייטית השנייה במדי דינמו לנינגרד. שנתיים מאוחר יותר, לאחר שירותו הצבאי, קיבל את הזמנת המאמן הראשי של ספרטק מוסקבה קונסטנטין בסקוב, אך בסופו של דבר המאמן הראשי של "זניט" יורי מורוזוב הצליח לשכנע את ז'לודקוב לעבור לקבוצתו. בעונת 1984, שיא הקריררה שלו, הוא זכה באליפות ליגת העל הסובייטית בכדורגל במדי זניט וגם הגיע לגמר הגביע הסובייטי בכדורגל.

בסוף 1985 זומן לורדר ברמן הגרמנית, אך המעבר לא התרחש עקב סירוב ועדת הספורט הממשלתית. בסוף שנת 1989, יחד עם מנהל קבוצת "זניט" דוד אפטר ז'לודקוב נסע לשוודיה. הוא כבר היה בגיל מבוגר למדי עבור שחקן - בשנת 1990 הוא חגג 31 שנים. עם זאת, הדבר לא מנע ממנו מלהשתתף באליפות אחרת והוא חתם למשך שנה במועדון מהליגה שנייה "אסטרסונד", אלא שההצלחה לא האירה לו פנים - החלוץ הופיע ב-16 משחקים אך לא הבקיע אף שער ובסופו של דבר חזר לזניט.

בסוף 1991 יצא לישראל, שם הוא שיחק במכבי נתניה. בשנים 1993–1995 שיחק בקבוצת KaIK מהעיר קסקינן בפינלנד. מאוחר יותר, יחד עם ולדימיר דולגופולוב שיחק במועדון הארמני "קפאן-81". בגיל 37 הודיע שהוא מסיים את קריירת המשחק שלו.

===קריירת אימון===
ב-2006 הצטרף לצוות האימון של קבוצת פטרוטרסט. בשנת 2007, לאחר התפטרותו של סרגיי דמיטרייב מאימון "דינמו" סנקט פטרבורג, מונה ז'לודקוב למחליפו.

במשך תקופה מסוימת אימן את קבוצת הילדים "זניט-84".

==סגנון משחק==
ז'לודקוב ניחן בבעיטה שמאלית חזקה, והבקיע שערים רבים מבעיטות חופשיות.

== תארים ==
;קבוצתיים
* אליפות ברית המועצות - 1984

== קישורים חיצוניים ==

* [http://zenit-history.ru/index.php/sezony/51-igroki-zh/180-zheludkov-yurij-vladimirovich סטטיסטיקה באתר zenit-history.ru]

קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:חלוצי כדורגל רוסים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סובייטים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דינמו סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורגלני זניט סנקט פטרבורג
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:מאמני כדורגל רוסים
קטגוריה:מאמני דינמו סנקט פטרבורג (כדורגל)
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בשוודיה
קטגוריה:ספורטאים רוסים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים בפינלנד
קטגוריה:ספורטאים זרים בארמניה
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1959
נציגויות דיפלומטיות של סאו טומה ופרינסיפה בעולם

בסגול, המדינות בהם פועלות נציגויות דיפלומטיות של סאו טומה ופרינסיפה. באדום, סאו טומה ופרינסיפה.
סאו טומה ופרינסיפה היא מדינה קטנה המורכבת משני איים ושוכנת ממערב לאפריקה במפרץ גינאה. סאו טומה ופרינסיפה מחזיקה מספר קטן של נציגויות דיפלומטיות בעולם מתוכם 4 שגרירויות בלבד.

== אפריקה ==
* , לואנדה (שגרירות)
* , ליברוויל (שגרירות)

== אירופה ==
שגרירות סאו טומה ופרינסיפה בבריסל
שגרירות סאו טומה ופרינסיפה בליסבון
* , בריסל (שגרירות)
* , ליסבון (שגרירות)

== ארגונים בינלאומיים ==
* קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית, שליחות בליסבון
* , משלחה בבריסל
* , משלחה קבועה בניו יורק

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סאו טומה ופרינסיפה: יחסי חוץ
סאו טומה ופרינסיפה
נציגויות דיפלומטיות של גינאה ביסאו בעולם

בסגול, המדינות בהם פועלות נציגויות דיפלומטיות של גינאה ביסאו. באדום, גינאה ביסאו.
גינאה ביסאו היא מדינה על חוף האוקיינוס האטלנטי במערב אפריקה. גינאה ביסאו מקיימת יחסי ידידות ושיתוף פעולה עם מגוון מדינות וארגונים בינלאומיים, לרבות פורטוגל, שעד שנות השבעים הייתה חלק מהשלטון הקולוניאליזם הפורטוגזי.

== אפריקה ==
* , אלג'יר (שגרירות)
* , בנג'ול (שגרירות)
* , קונאקרי (שגרירות)
* , אבוג'ה (שגרירות)
* 
** דקר (שגרירות)
** זיגוינצ'ור (קונסוליה כללית)

== אמריקה ==
* , ברזיל (שגרירות)
* , הוואנה (שגרירות)
* , קראקס (שגרירות)

== אסיה ==
* , בייג'ינג (שגרירות)
* , טהראן (שגרירות)

== אירופה ==
* , בריסל (שגרירות)
* , פריז (שגרירות)
* , ברלין (שגרירות)
* , ליסבון (שגרירות)
* , מוסקבה (שגרירות)
* , מדריד (שגרירות)

== ארגונים בינלאומיים ==
* , משלחת בניו יורק

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:גינאה ביסאו: יחסי חוץ
גינאה ביסאו
יחיאל מנחם מנדל קלמנסון

הרב יחיאל מנחם מנדל קלמנסון (נולד בב' באדר תשט"ו, 1955) הוא ראש ישיבת תומכי תמימים בברינואה בצרפת, ומחבר סדרת הספרים "מי טל".

==ביוגרפיה ==
נולד במונמורנסי לבת שבע וליקותיאל דוב קלמנסון.

למד בישיבת תומכי תמימים בברינואה אצל הרב יוסף גולדברג והרב ניסן נמנוב.

בשנת תשל"ה נסע ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית שבמרכז חב"ד העולמי בברוקלין שבניו יורק, שם נסמך על ידי הרב ישראל יצחק פיקרסקי והרב מרדכי מנטליק.

בשלהי תשרי תשל"ח נסע לצרפת, שם התמנה לראש ישיבת תומכי תמימים בברינואה.

באלול תשל"ח נישא לשטרנא בת הרב הלל פבזנר.

הרב קלמנסון מוסר שיעורים מדי שבוע לתלמידי שיעור ג' וד' בישיבה ושיעור כללי פעם בחודש לכל תלמידי הישיבה. מוסר גם שיעור בגמרא לתלמידי 'תפארת מנחם' בברינואה (סטודנטים שמגיעים ללמוד שנה בישיבת תו"ת בברינואה במסגרת מיוחדת עבורם), ושיעורים בחסידות וגמרא בצרפתית למקורבים וסטודנטים בפריז.

==משפחתו==
*בנו הרב יקותיאל דוב, ר"מ בישיבה גדולה תומכי תמימים בברינוא.
*חתנו הרב מנחם מנדל הנדל, (בן הרב ישראל יוסף הנדל) רב ושליח חב"ד באתונה, יון.
*חתנו הרב שמעון בן־ציון אייזנבך, (בן הרב חנניה יוסף אייזנבך) ר"מ בישיבה קטנה תומכי תמימים בברינוא.
*חתנו הרב שניאור זלמן פינסון בן הרב יוסף יצחק פינסון שליח הרבי בניס צרפת.

==ספריו==
*אפיקי מים, ארבעה כרכים
*מי טל על ל"ט אבות מלאכה, י"ב כרכים, בהוצאת מכון ירושלים, ב' הכרכים הראשונים יצאו בהוצאת מכון אהלי שם
*מי טל על הש"ס, י"ח כרכים, בהוצאת מכון ירושלים
*קונטרס בדי הארון, נדפס בספר קובץ רשימות שיעורים על מסכת פסחים, בהוצאת אחיו הרב יוסף יצחק קלמנסון.

==קישורים חיצוניים==
*[https://col.org.il/news/97514 מגדלי התאומים • השיעורים שמסעירים את עולם הישיבות] אתר col א' בסיוון תשע"ו
* 
* 

===ספריו===
* -א

קטגוריה:רבנים צרפתים
קטגוריה:משפיעים חב"דים
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:ראשי ישיבות תומכי תמימים - חב"ד
פרובינציות נפאל

מבחינה מנהלית נפאל כוללת 7 פרובינציות (नेपालका प्रदेशहरू) שהוקמו בהתאם לחוקה ב-20 בספטמבר 2015. החלוקה הקודמת ל-14 אזורים בוטלה. בינואר 2018 הוחלט על מושבו הזמני של מרכזי המדינות.
300px

==פרובינציות==

{| class="wikitable"
|-
!מס'|| שם || בירה ||שם בשפת המקור||אוכלוסייה (2011)||שטח בקמ"ר
|-
|1|| מס' 1 || בירטנגר ||Pradesh 1||4,972,021||25,905
|-
|2|| מאדש || ג'נקפור ||Madhesh||6,126,288||9,661
|-
|3|| בגמטי || הטאודה ||Bagmati||6,084,042||20,300
|-
|4|| גנדאקי || פוקהרה ||Gandaki||2,479,745||21,504
|-
|5|| לומביני || בוטוואל ||Lumbini||5,124,225||22,288
|-
|6|| קרנאלי || בירנדרנגר ||Karnali||1,694,889||27,984
|-
|7|| סודורפשצ'ים || גודווארי ||Sudurpashchim||2,711,279||19,539
|}

==ראו גם==
* מחוזות נפאל

==קישורים חיצוניים==

 * [https://www.citypopulation.de/en/nepal/cities/ נתוני אוכלוסין, 2020]

מדינות
קטגוריה:רמת החלוקה המנהלית הראשונה לפי מדינה
מרקורי סדרה M

מרקורי סדרה M (באנגלית: Mercury M-Series) היא סדרת טנדרים ומשאיות קלות בעלי הנעה קדמית, והנעה כפולה 4x4, מתוצרת חטיבת מרקורי השייכת ליצרן הרכב האמריקאי פורד אשר יוצרה בין השנים 1946–1968.

משנת 1946 "פורד קנדה" הציעה משאיות לחטיבת מרקורי.

==מנועים==
===הנעה===
* מנועי הנעה קדמית
* הנעה כפולה 4x4
===סוגי מנוע===
* 6 צילינדרים
* V8 צילינדרים

==סדרות==
* "M-47" (יוצר בין השנים 1948-1950, משקל עד 4,700 ליברה (2,132 ק"ג)
* "M-135" (יוצר בין השנים 1948-1950) משקל עד 13,500 ליברה (6,123 ק"ג)
* "M-1" (יוצר בין השנים 1951-1952, יוצר על ידי "פורד קנדה")
* "M-2" (יוצר בין השנים 1951-1952, יוצר על ידי "פורד קנדה")

==תמונות==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:1949 MERCURY M47 AT MOES GARAGE.jpg | "מרקורי סדרה M", שנת 1949 
קובץ:1950 Mercury M-47 truck rear (6262205076).jpg | "מרקורי סדרה M", שנת 1950 
קובץ:'52 Mercury M-Series (Auto classique St-Constant 2015).jpg | "מרקורי סדרה M", שנת 1952 
קובץ:1952 Mercury M1 truck (12868581473).jpg | "מרקורי סדרה M", שנת 1952 
קובץ:1952 Mercury M1 truck (12868499825).jpg | "מרקורי סדרה M", שנת 1952 
קובץ:1956Mercury600TowTruck.jpg | "מרקורי סדרה M", מודל "600T", שנת 1956 
קובץ:1957 Mercury 500 Truck (2657830656).jpg | "מרקורי סדרה M", מודל "Mercury 500" שנת 1957 - משאית קלה 
קובץ:1960 Mercury M500 (15764962893).jpg | "מרקורי סדרה M", שנת 1960 - משאית קלה
קובץ:1964 Mercury M-100 truck (5052939122).jpg | "מרקורי סדרה M", שנת 1964 
קובץ:1964 Mercury M-700 table top truck (9599004068).jpg | "מרקורי סדרה M", מודל "Mercury 700" שנת 1957 - משאית קלה 
קובץ:1966MercuryM-100Truck.jpg | "מרקורי סדרה M", מודל "Mercury 100", שנת 1966 
קובץ:68 MERCURY M100 RARE.jpg | "מרקורי סדרה M", שנת 1968 
קובץ:1968 Mercury M-100 Pick-Up (7274506110).jpg | "מרקורי סדרה M", מודל "Mercury M-100", שנת 1968 
קובץ:Mercury M155 (1995361082).jpg | "מרקורי סדרה M", מודל "M155", משאית קלה 
</gallery>

==ראו גם==
* מרקורי
==לקריאה נוספת==
* [https://www.google.co.il/search?q=Mercury+M-Series&tbm=isch&source=iu&ictx=1&fir=pMvU2b5ERZ6KyM%253A%252CbADDZkkiv1JYFM%252C_&usg=__ZXtHtcDPcn6p3EldcbvnP70EUFE%3D&sa=X&ved=0ahUKEwiQ0bq-uqDcAhWFI1AKHT3KCNkQ9QEINzAC#imgrc=pMvU2b5ERZ6KyM: "מרקורי סדרה M" - תמונות]

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* [http://www.mercuryvehicles.com אתר מרקורי הבינלאומי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1946
קטגוריה:טנדרים
קטגוריה:משאיות
קטגוריה:כלי רכב אמריקאיים
קטגוריה:רכבי שטח ופנאי גדולים
M
המרד נגד הגלובליזציה

המרד נגד הגלובליזציה הוא ספרו של העיתונאי נדב איל. איל טוען כי העולם חווה מרד נרחב נגד הגלובליזציה, במובנים כלכליים, תרבותיים ופוליטיים. הוא ממחיש זאת באמצעות עולם החרדות של ציבורים ואינדיבידואלים: בכל מקום חשים בני אדם שהם יכולים לאבד את עבודתם בכל עת, שמהגרים יכולים להגיע לכל מקום, ושהטרור יכול להכות בכל נקודה. תחושת הערעור הובילה להתקוממות עמוקה.

הספר דוחה את הניתוחים כי תופעות כגון פרישת בריטניה מהאיחוד האירופי או עלייתו של דונלד טראמפ הן "גל פופוליסטי", או מאפיינות התפוררות ממסדים דמוקרטיים. איל טוען שאנו חוזים בהתקוממות מבוזרת, נרחבת ובלתי מאורגנת של מעמדות הביניים, בעיקר במערב – נגד הסדר העולמי כולו. הרעיונות של ההתנגדות לגלובליזציה, מהאוונגרד בשמאל והפונדמנטליזם הדתי והלאומני, חלחלו אל מרכז השיחה והם שמכתיבים כעת את הפוליטיקה העולמית. הקיצוניים ניצחו ויצרו "עולם ישן מופלא".

המרד נגד הגלובליזציה משמש כפלטפורמה לקרב הגדול באמת של העידן החדש: הקרב על הקדמה. האידאולוגים מאחורי ההתקוממות רוצים בחיסול הרעיון המודרני של הקדמה.

איל מציג את הספר כ"מסע בין שוחות המרד נגד הגלובליזציה" ומשלב בו מידע אמפירי רב, אבחנות על מה שהוא מכנה "סדיקת הסדר העולמי שנבנה בדם ובעמל רב אחרי מלחמת העולם השנייה", יחד עם חוויות אישיות מסיקור ניצחונו של דונלד טראמפ בבחירות בארצות הברית, משבר ההגירה באירופה, מתקפת הטרור במומבאי והמשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008, המצוקה הדמוגרפית ביפן, עליית הימין הקיצוני והפופוליזם במערב אירופה ועוד. בינואר 2020 יצא הספר בתרגום לגרמנית, בהוצאת אולשטיין תחת השם "Revolte".

== רעיונות מרכזיים ==
* הכותב מציע להביט בתקופת המלחמה הקרה כ"עידן האחריות", תקופה שאותה הוא מגדיר כנדירה בהיסטוריה המודרנית. מנהיגים ובוחרים שהתמודדו עם השלכות מלחמת העולם השנייה גזרו על עצמם מדיניות אחראית, זהירה ויסודית – ולכן נמנעו מקידום אג'נדות קיצוניות, פופוליסטיות ולאומניות. עידן האחריות, לדבריו, הסתיים בפיגועי 11 בספטמבר.
* איל עוסק בהרחבה במצבו המשתפר של המין האנושי בשל המהפכה התעשייתית, סחר בינלאומי והגלובליזציה, אך במקביל טוען שהגלובליזציה היא תופעה דיאלקטית, הכוללת ניצול ושיעבוד ביסודה. עליית טראמפ או פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי אינם "גל פופוליסטי" או ריאקציה זמנית להתפתחות טכנולוגית מהירה, אלא "מרד נרחב" וארוך טווח נגד הגלובליזציה בכל צורותיה, הכלכליות והתרבותיות.
* בחלק ג' – הפונדמנטליסטים – מוגדר הפונדמנטליזם כרדיקליות המתנגדת לגלובליזציה. איל משוחח עם נאו נאצים, מביא את רישומי השיחות של מבָצְעֵי מתקפת הטרור במומבאי ב-2008, וממחיש כיצד הפונדמנטליזם מדמיין מצב "טהור" שאליו צריך לשוב, ולשם כך דרושה השמדת הגלובליזציה.
* בעניין ההגירה – בחלק ו', "הפליטים והעקורים" – מגדיר איל את ביקורת הגבולות כ"ניסוי הגדול ביותר בהיסטוריה של האנושות", ומסביר כי העם היהודי הוא הקורבן המרכזי של הניסוי, משום שחסמי גבול והגירה מנעו את בריחת היהודים מאירופה ערב השואה.
* חלק נכבד בספר – חלק ז', "נסיגת האימפריה" – עוסק בתהליך עלייתה של ארצות הברית למעמד של מעצמת-על ובסיבות לשקיעתה.

== ביקורת ==
לפי ההיסטוריון דני גוטוויין, איל מגמד בספרו את התנועות החברתיות המתמודדות בתהליכי הגלובליזציה ומתעלם ממגמות אוונגרד עולמיות הנאבקות כדי לתקן את הקלקולים שהיא יצרה. לטענת גוטוויין, איל בוחר באופן מגמתי את סיפור הגלובליזציה, כדי להראות שהיא אפשרית רק בתצורתה הקיימת, האנטי-שוויונית והמפלה.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי עיון בעברית
קטגוריה:אנטי גלובליזציה
אלכסנדר יודאסין

הרב אלכסנדר סנדר יודאסין (אדר תרנ"ה, 1895 – ה' בכסלו תשמ"ג, 1982) היה רבה של קריבי ריה (קריבוי רוג), אוקראינה, ולאחר עלותו לארץ ישראל שימש כרבה של קהילת חב"ד ביפו במשך ארבעים וחמש שנה, רב שכונת נווה צדק בתל אביב וחבר בית דין רבני חב"ד.

==ביוגרפיה==
נולד ברציצה שבבלארוס, לדובה ולהלל קם. בשנת 1909 החל ללמוד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ'. בקיץ 1914 היה בין חמשת התלמידים ששהו יחד עם האדמו"ר הרש"ב בנופש בזאולשה.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה שהה במשך זמן בביתו של הרב דוד צבי חן, רבה של צ'רניגוב, ולמד עמו בחברותא. כעבור זמן עבר לחרסון, והיה שותף להקמת סניף של ישיבת תומכי תמימים בעיר. כעבור זמן חזר לצ'רניגוב וקיבל הסמכה לרבנות מהרב דוד צבי חן.

נישא באדר תרפ"א, 1921. מסדר הקידושין היה הרב רבי לוי יצחק שניאורסון, אביו של הרבי מליובאוויטש.

כשנתיים לאחר נישואיו מונה לרבה של קריבי ריה שבאוקראינה. בשל רבנותו נאסר כמה פעמים על ידי השלטונות הסובייטים, ולבסוף, בשנת 1930, גורש מהעיר. השלטונות התירו לו להתיישב בעיירה פרבומייסק שאוקראינה, בתנאי שלא ישוב לקריבי ריה.

בשנת 1934 עלה לארץ ישראל בסיועו של הראי"ה קוק והתיישב בשכונת נווה צדק בתל אביב. לאחר פטירת הרב שניאור זלמן סלונים, רבה של קהילת חב"ד ביפו, מונה הרב יודאסין תחתיו כרב הקהילה ביפו והסביבה. מינויו היה על פי בקשת הרב סלונים מוועד הקהילה ביפו, זמן קצר לפני פטירתו. לאחר פטירת הרב סלונים שיגר בנו, הרב יעקב יוסף סלונים, רב הקהילה האשכנזית בחברון, מכתב אל הרב יודאסין, ובו כתב כי על פי רצון אביו הוא מוותר על הרבנות ביפו.

כיהן בתפקידו במשך ארבעים וחמש שנה. מרכז פעילותו היה בבית הכנסת אוהל יצחק (תל אביב) ("עין יעקב"). היה מזקני רבני חב"ד וחבר בית הדין של רבני חב"ד בארץ ישראל.

כיהן בהנהלת ישיבת מדרש שמואל שפעלה בעיר העתיקה בירושלים בין השנים תש"ד-תש"ח, בראשות הרב יצחק אביגדור אורנשטיין.

נפטר ב-1982 ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.

אחר פטירתו ספרייתו העשירה הועברה לישיבת חסידי חב"ד ליובאוויטש צפת.

בנו הרב דוד, כיהן כרב בית כנסת בשכונת הדר יוסף בתל אביב.

==ספריו==
*תומכי תמימים על הש"ס - פירוש וביאור על מסכתות הש"ס, כפר חב"ד, ה'תשכ"ד
*הלקח והלבוב (2 כרכים) - ביאור על ספר התניא, כפר חב"ד, ה'תשכ"ח, מהדורה שנייה בכרך אחד ה'תשע"ו

==לקריאה נוספת==
* יוסף אשכנזי, "אוצר החסידים" - אישיותם ומשנתם החסידית של משפיעי חב"ד בארץ הקודש, תשע"ב

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20180831070259/https://www.chabadlibrary.org/books/pdf/mbhg-h.pdf מבית הגנזים] בעמ' פה
*[https://mountofolives.co.il/smoil/?id=96537&lo=31.7745120429267&ln=35.2427382384079 כרטיס הקבר של הרב יודאסין], באתר הר הזיתים

קטגוריה:רבני חב"ד במאה ה-20
קטגוריה:יפו: רבנים
קטגוריה:רבנים אוקראינים
קטגוריה:תל אביב-יפו: רבני שכונות
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת חב"ד
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:מחברי ספרי חסידות
קטגוריה:בוגרי ישיבת תומכי תמימים בלובביץ'
קטגוריה:חברי בית דין רבני חב"ד בעבר
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בברית המועצות
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
האנדרטה ליום האדמה בסח'נין

האנדרטה ליום האדמה בסח'נין היא אנדרטה לזכר ההרוגים באירועי יום האדמה שהתרחשו ב-1976. האנדרטה תוכננה בשיתוף פעולה של גרשון קניספל ועבד עאבדי.

== הקמת האנדרטה ==
לאחר אירועי יום האדמה ב-1976, בהם נהרגו שישה מפגינים ערבים, הוקמה ועדה בכפרים בהם גרו ההרוגים במטרה למצוא דרך להנכיח את זכרם. הוועדה למען ההגנה על אדמות פלסטינים החליטה להקים אנדרטה בסח'נין שתנציח את ששת ההרוגים, שמתוכם שלושה היו תושבי העיר. הוועדה יצרה קשר עם עבד עאבדי, באותם ימים אמן צעיר מחיפה, שיקים את האנדרטה. עבדי חשש שבשל העבודה על האנדרטה ירדף על ידי השלטון ולכן פנה לפסל גרשון קניספל להצטרף אליו בהקמת האנדרטה. האמנים יצרו שתי אנדרטאות זה ליד זה. האנדרטה הקטנה יותר מבין השניים היא פסל של מחרשה ומולה עומדת האנדרטה המרכזית והמסיבית המתעסקת ביחסים בין האדם לאדמה. האנדרטה בנויה בצורת סרקופג ובארבע פאותיו תבליטים, בצד אחד אנשים מושיטים יד אל האדמה בצורות שונות ובצד אחר אנשים שרויים על האדמה הנראים ללא רוח חיים. האנדרטה ממוקמת בבית הקברות המוסלמי, אך אין עליה סממנים דתיים למעט המילה שהיד, שהפכה להיות גם מונח חילוני בלאומיות הערבית והפלסטינית. בקדמת האנדרטה מופיעים שמות ההרוגים, מתחת לאלו ציטוט מהקוראן "הם הקריבו את עצמם שנוכל לחיות.." המהווה שימוש חילוני-לאומי בפסוק מהקוראן. מאורעות יום האדמה והקמת האנדרטה היו הפעם ראשונה שהלאום הפלסטיני וחיבורו אל האדמה קיבלו ביטוי במרחב הציבורי.

== סיפורה של אנדרטה: יום האדמה בסח'נין עבד עאבדי וגרשון קניספל ==
ב-2006 הוצגה בחיפה וביפו תערוכה שמתחקה אחר הקמתה של האנדרטה בסח'נין ב-1976, והכילה אלמנטים מתכנון האנדרטה וביניהם המודל הראשוני, הדפסים וציורים ואלו לצד צילומים מסח'נין בהפגנות יום האדמה לאחר הקמת האנדרטה. התערוכה לוותה גם בטקסטים שהופיעו במארז דפוס שיצא לאור ב-1978, וכלל מאמרים של סמיח אל קאסם, גרשון קנספל, עבד עאבדי ויהושוע סובול. זה האחרון חזר למאמר שכתב חודש לפני יום האדמה ב-1976, בו ביקר את מדיניות ממשלת ישראל כלפי הפקעת הקרקעות ואת התקשורת הישראלית שהתעלמה מהנושא, "הטלוויזיה שלנו, המכסה כל ניפוח לחיים של חבר כנסת מסוים, לא מצאה לנכון לסקר בהרחבה או בצמצום את המתרחש בכפרים הערביים". הוא מתאר את ה"אזרח התמים" המובל על ידי ייצוג התקשורת ואינו מבין את גודל הפקעת הקרקעות ואת התסיסה המתרחשת בקרב הציבור הערבי כתגובה. וכך הוא סיים את דבריו: "טראגי הדבר, שמעשה יצירה משותף מעין זה בין יוצר ערבי ויוצר יהודי מוצא את ביטויו באנדרטה לזכרם של הקורבנות...מאז ראשיתו של הקונפליקט היו המטיפים להבנה ואחווה...וקולם היה קול קורא במדבר. ביום שאמונתם תהיה לנחלת הרוב- ישכון השלום וישרור הצדק בין עמינו".

==קישורים חיצוניים==

*מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2023/11/04/%d7%a1%d7%99%d7%91%d7%95%d7%91-%d7%91%d7%90%d7%a0%d7%93%d7%a8%d7%98%d7%94-%d7%9c%d7%99%d7%95%d7%9d-%d7%94%d7%90%d7%93%d7%9e%d7%94-%d7%91%d7%a1%d7%97%d7%a0%d7%99%d7%9f/ סיבוב באנדרטה ליום האדמה בסח'נין], באתר 'חלון אחורי', 4 בנובמבר 2023

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סח'נין: מבנים
קטגוריה:ישראל: אנדרטאות
השיבה לחיפה (סרט)

השיבה לחיפה הוא סרטו של הבמאי קאסם האוואל (Kasem Hawal), שיצא לאקרנים בשנת 1982 בהפקת סרטי אל-ארד. הסרט מבוסס על הנובלה "השיבה לחיפה" של ע'סאן כנפאני שיצאה לאור ב-1969.

== רקע ==
"השיבה לחיפה" היה ספרו האחרון של כנפאני והוא עוסק במפגש בין פליטים ערבים שחזרו לביתם שבחיפה לאחר מלחמת ששת הימים, ובין משפחה יהודית ניצולת שואה המתגוררת בביתם.

הסרט הופק במימון פלסטיני ונחשב לסרט הפלסטיני העלילתי הראשון, על אף שהבמאי קאסאם הוואל אינו פלסטיני אלא עיראקי. הסרט מומן כולו באמצעות תרומות שנאספו על ידי החזית העממית לשחרור פלסטין. הסרט צולם בצפון לבנון במחוז טריפולי. שלושה חודשיים לפני תחילת הצילומים, ההפקה הפיצה קמפיין מודעות לגבי הסרט במחנה הפליטים נהר אל-בארד וב. הצילומים לסרט לוו בשיתוף פעולה נרחב בין כל תושבי האזור. בסצנת הפתיחה המתארת את הגירוש השתתפו כ-4000 ניצבים מכל הגילאים שהם תושבי האזור תוך כדי שהם מביאים עימם תלבושות ואביזרים: פלסטינים מהמחנות הביאו עימם בגדים ישנים מלפני הגירוש, אזרחים תרמו מכוניות ישנות ודייגים לבנונים תרמו את סירותיהם לצילומים.

== תקציר העלילה ==
סעיד וצפייה הם זוג פלסטינים שנאלצו לנטוש את ביתם ואת תינוקם, בן חמישה חודשים, בשכונת חליסה בחיפה במאורעות 1948. זוג מניצולי השואה נכנס לגור בביתם, והם מאמצים את התינוק ומגדלים אותו כיהודי. בשנת 1967, לאחר כיבוש הגדה המערבית במלחמת ששת הימים, מחליטים בני הזוג הפלסטינים לחזור לבקר בדירתם בחליסה ולבדוק מה עלה בגורל התינוק. בדירתם מקבלת את פניהם מרים, בעלת הבית החדשה. היא מקבלת את פניהם בלבביות ואף מבטיחה שהם יוכלו לפגוש את בנם, ח'לדון-דוב, ולאפשר לו לבחור עם מי לחיות: עם משפחתו הביולוגית או עם משפחתו המאמצת. כאשר ח'לדון-דוב מגיע לדירה, הוא מתעמת עם הוריו על כך שהפקירו אותו ואת ביתם ועל שלא נשאו נשק ונלחמו. במקביל לעלילה המרכזית מתקיימת עלילת משנה שבמרכזה עומד פארס אללבדה, שעזב את ביתו ביפו ב-1948. גם הוא חוזר לבקר בביתו הישן, ולהפתעתו הוא מגלה שמשפחה ערבית גרה בביתו, והיא שמרה על תמונתו של אחיו השאהיד בדר, וקראה לאחד הילדים על שמו.

==הערכה==
בספר "מרחב ספרותי ערבי-עברי" פורסם מאמר של מחמוד כיאל אודות היצירה, והוא מציין שהיא מן החשובות שביצירות הפלסטיניות, והיא עוסקת במספר סוגיות המעסיקות את החברה הפלסטינית לאחר 1948. הסוגיה הראשונה היא "התבוסה" במלחמת העצמאות ואובדן הבית, נושא זה בא לידי ביטוי בעלילה בעימותים של סעיד עם בניו, ח'לדון-דוב וח'אלד, המאשימים את דור הוריהם בכניעה. הסוגיה השנייה היא המאבק על ארץ ישראל, הבאה לידי ביטוי בעלילה בדמותו של ח'לדון-דוב, ילדם הפלסטיני של ציפה וסעיד שגדל וחונך כיהודי במשפחה יהודית ומשרת בצה"ל. הסוגיה השלישית, המשתקפת מדמותו של אללבדה, דנה בקשר בין הפזורה הפלסטינית לבין אלו שנשארו לגור בתוך מדינת ישראל.

==קישורים חיצוניים==

* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 1982
קטגוריה:סרטים בערבית
קטגוריה:חיפה בקולנוע
קטגוריה:קולנוע פלסטיני
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
שי רביבו

שי רביבו (נולד ב-13 בדצמבר 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר, אחיהם הצעיר של הכדורגלנים חיים רביבו ודוד רביבו ודודו של הקשר רוי רביבו.

==קריירה==
רביבו התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד, וב-15 באפריל 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3–0 נגד הפועל פתח תקווה. בינואר הושאל להפועל אשקלון מהליגה הלאומית עד לסיום העונה, בה רשם 5 הופעות בליגה ואף הגיע עמה לגמר גביע המדינה. לקראת עונת 2007/2008 חזר רביבו לסגל מ.ס. אשדוד ושותף במשחקי הקבוצה בגביע הטוטו, אך בינואר הושאל להפועל רמת גן עד לסיום העונה. ב-12 בינואר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–0 נגד הפועל רעננה. לקראת עונת 2008/2009 האריך רביבו את תקופת השאלתו בקבוצה לעונה נוספת, בה כבש ארבעה שערים ובסיומה העפילה הקבוצה לליגת העל אחרי 19 שנות היעדרות.

בתחילת עונת 2009/2010 חזר למ.ס. אשדוד, ושותף ב-24 משחקי ליגה. בעונת 2010/2011 לא שותף במשחקי הקבוצה, ובינואר 2011 שוחרר מהמועדון, וכעבור שבועיים חתם בהפועל תל אביב. ב-4 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-87 בניצחון 2–0 על הפועל פתח תקווה. במחזור האחרון לעונה זו ערך את הופעתו השנייה והאחרונה בהפועל תל אביב, כשפתח בהרכב בהפסד 1–2 לעירוני קריית שמונה. לקראת עונת 2011/2012 חתם בהפועל חיפה, במדיה ערך שלוש הופעות בגביע הטוטו והופעה אחת בליגת העל, אך ב-15 בספטמבר 2011 חזר למ.ס. אשדוד, ועד תום העונה שותף בארבעה משחקי ליגה.

ב-20 בספטמבר 2012 חתם רביבו במכבי הרצליה מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש שישה שערים ב-27 הופעות בעונת 2012/2013. ב-12 ביוני 2013 חתם בהפועל פתח תקווה. במדיה כבש חמישה שערים ב-35 הופעות, ובתום עונת 2013/2014 העפיל עמה לליגת העל. ב-5 בספטמבר 2014 חתם בהפועל אשקלון מליגה א'. רביבו סיים את העונה עם 17 שערים והיה מלך שערי הליגה ביחד עם סהר לוי מסקציה נס ציונה, והעפיל עם הקבוצה לליגה הלאומית. בתחילת עונת 2015/2016 כבש רביבו תשעה שערים בליגה הלאומית, אך ב-20 בינואר 2016 חתם במכבי שעריים מליגה א'. רביבו הבקיע עשרה שערים במדי הקבוצה עד תום העונה, והעפיל עמה לליגה הלאומית. בעונת 2016/2017 נפצע מספר פעמים עד שבינואר 2017 גמר את העונה.

לאחר כמעט שנתיים שלא שיחק, ב-3 ביולי 2018 חתם רביבו בהפועל אדומים אשדוד, העולה החדשה לליגה א', במדיה הספיק לכבוש שער אחד בארבעה משחקים לפני שנפצע וסיים את העונה.

==מחוץ למגרש==
בפברואר 2007 היה רביבו מעורב בתקרית דקירה ונשלח למעצר בית בן 5 ימים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:אשדוד: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשקלון
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני מכבי שעריים
קטגוריה:כדורגלני הפועל אשדוד
קטגוריה:בוגרי מקיף ה' (אשדוד)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
נציגויות דיפלומטיות של אנגולה בעולם

בסגול, המדינות בהם פועלות נציגויות דיפלומטיות של אנגולה. בירוק, אנגולה.
שגרירות אנגולה ב[[ברלין]]
שגרירות אנגולה ב[[ברן]]
אנגולה היא מדינה בדרום-מערב אפריקה, הגובלת בנמיביה בדרום, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בצפון, ברפובליקה של קונגו ממובלעת קבינדה בצפון ובזמביה במזרח. אנגולה הייתה המדינה השנייה שפתחה נציגות דיפלומטית במקאו. כמו כן, אנגולה מחזיקה 58 שגרירויות ו-11 קונסוליות כלליות ברחבי העולם, בעיקר במדינות שכונותיה ואירופה.

== אפריקה ==
שגרירות אנגולה בגאבורון
* , אלג'יר (שגרירות)
* , גאבורון (שגרירות)
* , פראיה (שגרירות)
* , ברזוויל (שגרירות)
* , אביג'אן (שגרירות)
* , קינשאסה (שגרירות)
* , קהיר (שגרירות)
* , מלאבו (שגרירות)
* , אדיס אבבה (שגרירות)
* , ליברוויל (שגרירות)
* , אקרה (שגרירות)
* , ביסאו (שגרירות)
* , ניירובי (שגרירות)
* , רבאט (שגרירות)
* , מפוטו (שגרירות)
* , וינדהוק (שגרירות)
* , אבוג'ה (שגרירות)
* , קיגאלי (שגרירות)
* , סאו טומה (שגרירות)
* , דקר (שגרירות)
* 
** פרטוריה (שגרירות)
** קייפטאון (קונסוליה כללית)
** דרבן (קונסוליה כללית)
** יוהנסבורג (קונסוליה כללית)
* , דאר א-סלאם (שגרירות)
* , לומה (שגרירות)
* , לוסקה (שגרירות)
* , הארארה (שגרירות)

== אמריקה ==
שגרירות אנגולה באוטווה
* , בואנוס איירס (שגרירות)
* 
** ברזיליה (שגרירות)
ריו דה ז'ניירו (קונסוליה כללית)
** סאו פאולו (קונסוליה כללית)
* , אוטווה (שגרירות)
* , הוואנה (שגרירות)
* 
** וושינגטון די. סי. (שגרירות)
** יוסטון (קונסוליה כללית)
** ניו יורק (קונסוליה כללית)
* , קראקס (קונסוליה כללית)

== אסיה ==
* 
** בייג'ינג (שגרירות)
** מקאו (קונסוליה כללית)
* , ניו דלהי (שגרירות)
* , תל אביב (שגרירות)
* , טוקיו (שגרירות)
* , מנילה (שגרירות)
* , סינגפור (שגרירות)
* , סיאול (שגרירות)
* , אנקרה (שגרירות)
* , אבו דאבי (שגרירות)
* , האנוי (שגרירות)

== אירופה ==
שגרירות אנגולה בליסבון
שגרירות אנגולה בלונדון
שגרירות אנגולה במוסקבה
שגרירות אנגולה ב[[פריז]]
* , וינה (שגרירות)
* , בריסל (שגרירות)
* , פריז (שגרירות)
* 
** ברלין (שגרירות)
** פרנקפורט (קונסוליה כללית)
* , אתונה (שגרירות)
* , עיר הוותיקן (שגרירות)
* , בודפשט (שגרירות)
* , רומא (שגרירות)
* 
** האג (שגרירות)
** רוטרדם (קונסוליה כללית)
* , ורשה (שגרירות)
* 
** ליסבון (שגרירות)
** פארו (קונסוליה כללית)
** פורטו (קונסוליה כללית)
* , מוסקבה (שגרירות)
* , בלגרד (שגרירות)
* , מדריד (שגרירות)
* , סטוקהולם (שגרירות)
* , ברן (שגרירות)
* , לונדון (שגרירות)

== ארגונים בינלאומיים ==

* , משלחה קבועה באדיס אבבה
* , משלחה בליסבון
* , משלחה קבועה בפריז
* , משלחה בבריסל
* , משלחה קבועה בז'נבה ובניו יורק

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:אנגולה: יחסי חוץ
אנגולה
WWE Performance Center

ה-WWE Performance Center הוא מתחם אימונים של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, המשמש כבית ספר להיאבקות. מתחם זה ממוקם באורלנדו, פלורידה ונפתח ב-11 ביולי 2013. המתחם קרוב לאוניברסיטת פול סייל, שבה מצולמות התוכניות של NXT Wrestling.

==רקע==
מתחם האימונים הוא הבית של NXT, המשמשת כמחלקת הפיתוח של ה-WWE. המתחם מכסה כ-26 אלף מטרים רבועים ומכיל שבע זירות אימונים. בנוסף לכך, המתחם מכיל גם אזור אימונים, ראיונות והפקה. המתחם נפתח בשנת 2013 ובכך החליף את המתחם הקודם של ה-WWE, שנקרא Florida Championship Wrestling (או בקיצור: FCW), שהיה מבוסס בטמפה.

המתחם מסוגל להכיל כ-70 מתאבקים בבת אחת. האימונים בו הם במגוון שונה של רמות, ממתחילים בלי ניסיון בהיאבקות ועד למתאבקים מנוסים המגיעים מהארגונים העצמאיים. המתאבקים מתאמנים כדי לשפר את יכולות הזירה והחוזקה שלהם, בנוסף לבניית הדמות שלהם. בנוסף לכך, המתחם משמש גם מתאבקים אשר עברו פציעה וזקוקים לשיקום, בעוד שבזמן זה הם גם עוזרים למתאמנים הנמצאים במתחם.

מתחם האימונים משתמש במתאבקי עבר כמאמנים. המאמן הראשון היה ביל דמוט, שעזב את החברה ב-2015 והוחלף על ידי מאט בלום. בין המאמנים השונים ניתן למצוא את שרה אמאטו, רובי ברוקסייד, נורמן סמיילי, אדם פירס ושרה סטוק. דאסטי רודס היה אחראי על תחום בניית הדמות ושיפור יכולות הדיבור של המתאבקים עד שנפטר בשנת 2015. בנוסף לשימושו של המתחם כמתחם אימונים, הוא גם משמש כמתחם שבו נעשים מבחני קבלה.

==תקרית ירי==
ב-31 באוגוסט 2015, שוטרי משרד השריף של מחוז אורנג' ירו בארמנדו מונטאלבו בן ה-29 מחוץ למתחם האימונים של ה-WWE לאחר שהוא איים עליהם וטען עליהם. מונטאלבו היה אובססיבי בכל מה שקשור למתאבקת AJ לי וניסה שוב ושוב לפלוש למתקן, אף על פי שהוגש נגדו צו הרחקה על ידי ה-WWE. ימים לאחרי הירי, מונטאלבו טען שהייתה לו הפרעה דו-קוטבית בזמן שנחקר על ידי הבלשים. הוא נידון למשפט בפברואר 2016 באשמת תקיפה חמורה, התנגדות אלימה לקצין והסגת גבול.

ב-19 באפריל 2018, ה-WWE הגישו צו מניעה חירום נגד מונטאלבו לאחר שחזר למתחם בחודש שעבר ואף הטריד את העובדים. בנוסף, פרסם מונטאלבו הודעה מאיימת על המתאבקים ואנשי הצוות של ה-WWE בחשבון האינסטגרם שלו.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://www.wweperformancecenter.com/#!/ האתר הרשמי של ה-WWE Performance Center]
* [https://www.wwe.com/shows/wwenxt/article/wwe-performance-center-coaches?sf193646803=1 הכירו את מאמני המתחם]

==הערות שוליים==

קטגוריה:WWE
ברונו ברויאר

גנרל ברונו ברויאר (בגרמנית: Bruno Oswald Bräuer; 4 בפברואר 1893 – 20 במאי 1947), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
ברויאר נולד ב-4 בפברואר 1893 בוילמנסדורף, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-155 (פרוסיה המערבית ה-7), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף ברויאר למשטרה, ומילא בה תפקידי פיקוד ומטה. ב-15 באוקטובר 1935 עבר ברויאר ללופטוואפה בדרגת מיור. ב-1 בינואר 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל אותה שנה הוא מונה למפקד גדוד הצנחנים ה-1 ברגימנט הצנחנים ה-1. ב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 ביוני אותה שנה מונה למפקד רגימנט הצנחנים ה-1.

===מלחמת העולם השנייה===
במהלך המערכה בנורווגיה לחם ברויאר על הרגימנט שבפיקודו, כחלק מדיוויזיית האוויר ה-7, ובמהלך הקרב על בלגיה לחם עם יחידתו בכיבוש מצודת אבן אמאל, ועל פעולותיו הוא קיבל ב-24 במאי 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הקרב על כרתים פיקד ברויאר על קבוצת קרב זמנית, ובספטמבר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-31 במרץ 1942 הוא קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב, ובספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד כרתים, וב-1 ביוני 1944 הוא סיים את תפקידו והועלה לדרגת גנרל חיל הצנחנים. ב-2 במרץ 1945 הוא מונה למפקד דיוויזיית הצנחנים ה-9, אולם הודח מתפקידו בשל כישלונו בקרב על גבעות זלו.

===לאחר המלחמה===
לאחר המלחמה נפל ברויאר בשבי הבריטי והוסגר ליוון, שם נשפט על חלקו בגירוש 8,000 יהודי כרתים, נמצא אשם ונידון למוות, והוצא להורג באתונה ב-20 במאי 1947.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/B/BraeuerB-R.htm ברונו ברויאר] באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

קטגוריה:גנרלים בלופטוואפה
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים
קטגוריה:מעוטרי הצלב הגרמני בזהב
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1893
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1947
דיוויזיית הצנחנים התשיעית (ורמאכט)

דיוויזיית הצנחנים התשיעית (בגרמנית: 9. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה והושמדה במהלך הקרב על ברלין.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-24 בספטמבר 1944, והועמדה תחת פיקוד גוסטב פון וילקה, והורכבה מצוותי קרקע רבים של הלופטוואפה, שנשלחו לחזית ללא אימונים ראויים לשמם. שניים מגדודי הדיוויזיה נלכדו בברסלאו, והושמדו שם במהלך המצור על העיר. שאר הדיוויזיה נפרסה ברמות זלו לקראת הקרב על ברלין, והושמדה במהלך ההפגזה הארטילרית של החזית הבלארוסית הראשונה עם תחילת הקרב ב-16 באפריל. ב-19 באפריל סבל מפקד הדיוויזיה ברונו ברויאר מהתמוטטות עצבים, ובשל כך הודח מתפקידו והוחלף בידי הארי הרמן. שרידי הדיוויזיה לחמו בברלין כחלק מקורפוס הפאנצר ה-56, ונכנעו לכוחות הצבא האדום ב-2 במאי.

==מפקדים==
* גוסטב פון וילקה (24 בספטמבר 1944 - 2 במרץ 1945)
* ברונו ברויאר (2 במרץ 1945 - 19 באפריל 1945)
* הארי הרמן (19 באפריל 1945 - 2 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Fallschirmjagerdivisionen/9FJD-R.htm אודות הדיוויזיה] באתר lexikon-der-wehrmacht

9
9
נורת'רופ גראמן X-47B

מל"ט נורת'רופ גראמן X-47B הוא מטוס קרב חמקן בלתי מאויש, המיועד להפעלה מנושאת מטוסים. כלי הטיס שמהווה נשק אוטונומי קטלני פותח על ידי החברה האמריקאית לטכנולוגיות צבאיות נורת'רופ גראמן. כלי הטיס הוא חלק מפרויקט ה-X-47. ה-X-47B הוא כלי טיס חסר-זנב, חצי אוטונומי, הניתן לתדלוק אווירי.

ה-X-47B טס לראשונה ב-2011.

ב-18 בדצמבר 2012 הייתה "נושאת המטוסים הארי טרומן (CVN-75)" לנושאת המטוסים האמריקאית הראשונה שדגם של "נורת'רופ גראמן X-47B" נחת על סיפונה בהצלחה.

החל משנת 2015, שתי היחידות הפעילות מבצעות בדיקות טיסה ואינטגרציה מבצעית. כלי הטיס הפגין כישורי נחיתה במספר רב של בדיקות. באוגוסט 2014, חיל-הים האמריקאי הודיע כי X-47B ביצע משימות לצד מטוסים מאוישים ובמאי 2015 השלים בהצלחה את סדרת הניסויים שלו. נורת'רופ גראמן רשמה את X-47B לתוכנית CBARS לכדי מטוס מבצעי, שיקרא MQ-25 סטינגריי, אשר ייכנס לשירות בשנות ה-2020. מטוסי ההדגמה X-47B נועדו להפוך למוצג במוזיאון לאחר השלמת ניסויי הטיסה שלהם, אבל חיל הים החליט מאוחר יותר לשמור אותם לטיסה עד לפיתוח היחידות המבצעיות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כלי טיס המשרתים בנושאת מטוסים
קטגוריה:כלי טיס חמקניים
קטגוריה:כלי טיס בלתי מאוישים אמריקאיים
אוסמה סעיד

אוסמה סעיד (נולד בנחף ב-1957) הוא אמן ערבי ישראלי-גרמני, שמתגורר בנחף ובברלין.

==ביוגרפיה==
בנעוריו למד סעיד בקורסי ציור של האמן עבד עאבדי בסדנה בכפר יאסיף (1976–1977) ובשנת 1981 יצא ללימודי אמנות באקדמיה לאמנות בברלין והשלים שם תואר ראשון ותואר שני. הוא התגורר בגרמניה עד 1998, חזר לנחף וכיום הוא חי ויוצר בנחף ובברלין. עמי שטייניץ מציין במאמר כי יצירותיו של סעיד הושפעו מהאמנים מקס בקמן, אנסלם קיפר, גיאורג בזליץ וקבוצת ציירי הגשר.

דימויי נוף מופיעים בעיקר בציורי שמן על בד שצייר סעיד. בסדרת ציורים משנות ה-90 שהוצגה בתערוכה "גברים בשמש" ב-2009 במוזיאון הרצליה, סעיד מציג חורשה המכילה גזעים כרותים מפויחים באדמה בוצית כבדה. בציור "הזקן וגזע העץ" (1988–1991) מתווסף לגזעים הכרותים עד בשר ודם.

בשנת 2019 הוצגה תערוכת יחיד שלו בבית יגאל אלון.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.men-in-the-sun.com/EN/catalog-d אוסמה סעיד בקטלוג "גברים בשמש" מוזיאון הרצליה] 2009
* [https://www.calcalist.co.il/consumer/articles/0,7340,L-3712952,00.html רעות ברנע, האדמה בוערת: תערוכה של האמן אוסמה סעיד כלכליסט, מאי] 2017
* [https://www.erev-rav.com/archives/46399 עמי שטייניץ, חומרי הזמן ביצירתו של אוסמה סעיד, ערב רב], 19 ביוני 2017
* [http://navasadeh.com/פריחת-האביב/ ד”ר נאוה סביליה שדה,  "פריחת האביב” – אוסאמה סעיד, קטלוג תערוכה, הגלריה באום אל-פחם]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנים פלסטינים
קטגוריה:ציירים פלסטינים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1957
רחמים מהדר

הרב רחמים מָהדָּר (1894 – 17 ביוני 1976, י"ט בסיוון ה'תשל"ו) היה חזן, דרשן, אב בית דין ורבה הראשי האחרון של בנגאזי שבלוב. לפני שעלה ארצה בסוף ימיו, כיהן כרב באיטליה.

==ביוגרפיה==
נולד למיסה ולראובן מהדר בלוב. כשבגר נישא לפורטונה סנדלר, וכיהן כחבר בית הדין של בנגאזי תחת הרב כמוס פלאח.

לאחר פטירת הרב כמוס פלאח, מונה הרב מהדר לסגנו של הרב יוסף ג'יעאן, שמונה לכהן כרבה של בנגאזי. לאחר עליית יהודי לוב לישראל ובתוכם הרב יוסף ג'יעאן בשנת 1949, מונה הרב מהדר לכהן תחתיו כרבה הראשי של בנגאזי, שם, בין יתר פעולותיו, נהג לדרוש מדי יום לאחר תפילת ערבית בפני באי בית הכנסת.

לאחר פטירת אשתו ב-1950, נישא למרים קריצי.

בשנת 1967, לאור הרעת היחס כלפי היהודים, עבר הרב מהדר להתגורר עם חלק מבני קהילתו באיטליה, שם מונה לכהן במשרה רבנית.

בשנת 1974 עלה לישראל והתיישב בבת ים.

נפטר ב-17 ביוני 1976.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.or-shalom.org.il/article.asp?article_main_id=1&article_sub_topic_id=354&article_id=410&article_topic_id=60&article_topic_name=%EE%F0%E4%E9%E2%E9%20%E4%F7%E4%E9%EC%E4%20%E5%F8%E1%F0%E9%E4&article_sub_topic_name= ר' רחמים מהדר זצ"ל], באתר מרכז אור שלום
* [https://web.archive.org/web/20180715210833/http://www.kadisha.biz/ShowItem.aspx?levelId=59689&template=18&ID=174549 פרופיל הנפטר של הרב מהדר], באתר חברא קדישא תל אביב-יפו

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי לוב
קטגוריה:רבנים לובים
קטגוריה:חזנים
קטגוריה:בת ים: רבנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:בנגאזי: רבנים
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1976
IfNotNow

IfNotNow היא תנועה פוליטית של יהודים אמריקאים המתנגדת לכיבוש הישראלי בגדה המערבית וברצועת עזה. פעילי התנועה מארגנים הפגנות נגד פוליטיקאים אמריקאים ומוסדות יהודיים התומכים בכיבוש.

==היסטוריה==
תנועת IfNotNow נוסדה ביולי 2014 כתנועת מחאה נגד תמיכת מוסדות יהדות ארצות הברית בפעולותיה של ישראל במהלך מבצע צוק איתן ברצועת עזה. חלק מחברי התנועה היו פעילים לפני כן בארגון ג'יי סטריט. שם התנועה נגזר מדבריו של הלל הזקן: "אם אין אני לי, מי לי? וכשאני לעצמי, מה אני? ואם לא עכשיו, אימתי?"

הפעילות הראשונה של התנועה הייתה ב-28 ביולי 2014, בהפגנה בניו יורק נגד מבצע צוק איתן בה קראו קדיש על הקורבנות הפלסטינים והישראלים של המבצע, בסמוך למשרדי ועידת הנשיאים של הארגונים היהודיים העיקריים בארצות הברית.

לאחר מכן ארגנה התנועה מספר רב של הפגנות. לאחר שדונלד טראמפ הפך לנשיא ארצות הברית, מחתה התנועה נגד מדיניותו וכן נגד בנימין נתניהו.

הפגנת התנועה נגד התמיכה במדיניות ההתנחלויות של ישראל, במהלך ועידת [[איפא"ק בוושינגטון די. סי., 26 במרץ 2017]]
בפברואר 2017 נעצרו 6 חברי התנועה לאחר שתקעו בשופר והפריעו בסנאט לשימוע של דייוויד פרידמן, לקראת מינויו לתפקיד השגריר בישראל.

==מחאה נגד פרויקט תגלית==
ב-28 ביוני 2018 החליטו חמש חברות IfNotNow שהשתתפו בפרויקט תגלית לעזוב את הקבוצה ולהצטרף לארגון "שוברים שתיקה" לסיור בחברון שנועד להכיר את הכיבוש הישראלי. המשתתפות שיתפו את האירוע ברשתות החברתיות, ועוררו שיח בינלאומי בטענה שמארגני הטיול מונעים מהם "לראות את הפנים האחרים של המציאות הישראלית".

בתגובה יו"ר הסוכנות היהודית לשעבר, אברהם בורג, ביקש ממארגני תגלית: "אם אין לנו מה להסתיר, בואו נראה להם הכל".

ב-15 ביולי 2018 קרה אירוע דומה: שמונה חברי IfNotNow שהשתתפו בטיול של תגלית עזבו את הקבוצה במהלך ביקור בעיר דוד בסילוואן, והצטרפו לפעילי "שלום עכשיו" לביקור בבית משפחת סומרין בסילוואן, שעמותת אלע"ד וקק"ל מנסות לפנותה מביתה.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://medium.com/ifnotnoworg מרכז המידע] של התנועה

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות ארצות הברית: ארגונים
קטגוריה:הסכסוך הישראלי-פלסטיני: ארגונים
וולפגנג ליט

וולפגנג ליט (בגרמנית: Wolfgang Lüth; 15 באוקטובר 1913 – 14 במאי 1945) היה מפקד צוללת מצליח במלחמת העולם השנייה, אשר היה שני רק לאוטו קרצ'מר, ואחד מ-27 היחידים שעוטרו בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.

== ביוגרפיה ==
===קריירה מוקדמת===
ליט נולד בריגה ב-15 באוקטובר 1913, ובצעירותו למד במשך 3 סמסטרים משפטים. באפריל 1933 הוא התגייס לקריגסמרינה, ובקיץ 1933 הוא בילה שלושה חודשים על ספינת ההכשרה Gorch Fock. לאחר מכן שירת על הסיירת הקלה קרלסרוהה ושט עמה ברחבי העולם במשך תשעה חודשים. לאחר מכן הוא פיקד במשך שנה על הסיירת הקלה קניגסברג, ולאחר מכן עבר לשרת בזרוע הצוללות. ב-18 ביולי 1936 הוא הועלה לדרגת לויטננט צור זי, וביולי 1937 מונה ליט לקצין השני ב-U-27, עמה הוא גם השתתף בסיור בחופי ספרד במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. באוקטובר 1937 הוא מונה לקצין הראשון בצוללת ב-U-38 תחת פיקודו של היינריך ליבה, וב-1 בינואר 1938 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט צור זי.

===מלחמת העולם השנייה===
זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה, ב-16 בדצמבר 1939, מונה ליט למפקד U-13, וב-30 בדצמבר הוא מונה למפקד U-9. במהלך 6 סיורים עם הצוללת הוא השיגו את ההצלחות הראשונות שלו, ובין היתר, הוא אף הטביע את הצוללת הצרפתית "דוריס" במאי 1940. ב-27 ביוני 1940 הוא מונה למפקד U-138, עמה הוא ביצע שתי פשיטות בלבד, וב-21 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד U-43, עמה הוא ביצע חמש פשיטות שבהן הוא הטביע 12 ספינות עם תפוסה של 68,077 טונות, ועל הצלחותיו הוענק לו ב-24 באוקטובר 1940 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בינואר 1941 הוא הועלה לדרגת קפיטן-לויטננט, ובאפריל 1942 הוא מונה למפקד U-181. עם צוללת זו יצא ליט למסע ציד באוקיינוס ההודי, שם הצליח מאוד, וב-13 בנובמבר 1942 הוא קיבל את תוספת עלי האלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הפשיטה השנייה שלו באוקיינוס ההודי, הוא קיבל ב-15 באפריל 1943 את תוספת החרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ותוספת יהלומים לעיטור ב-9 באוגוסט 1943, ובכך היה למפקד הצוללת הראשון שקיבל את העיטור. ב-1 באפריל 1943 הועלה ליט לדרגת קורבטנקפיטן, וב-31 באוקטובר 1943 סיים ליט את תפקידו על הצוללת U-181.

בינואר 1944 מונה ליט למפקד שייטת הצוללות ה-22, שהייתה שייטת הדרכה למפקדי צוללות חדשים. ביולי 1944 הוא מונה למדריך בבית הספר הימי בפלנסבורג-מורוויק, ובספטמבר 1944 מונה למפקד בית הספר. ב-1 באוגוסט 1944 הוא הועלה לדרגת פריגטנקפיטן, וב-1 בספטמבר 1944 הועלה שוב לדרגת קפיטן צור זי. ב-5 במאי 1945 נכבשה פלנסבורג על ידי הצבא הבריטי, וזמן קצר לאחר תום המלחמה, בליל ה-14 במאי 1945, הגיע ליט על יד האקדמיה הימית שלו אל מול עמדת משמר גרמנית, ולאחר שלא הצליח לזהות את עצמו מפני ששכח את הסיסמה, הוא נורה ומת מיד. קרל דניץ יצר קשר עם המפקד הבריטי של העיר פלנסבורג, וביקש ממנו רשות לערוך הלוויה רשמית, ואכן האישור ניתן. בהלוויה זו, שהייתה הלוויה האחרונה של הרייך השלישי, ואשר התקיימה ב-16 במאי 1945, הספיד דניץ, שעמד בראש ממשלת פלנסבורג, את ליט.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.webcitation.org/6IIG7LiK8?url=http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/LuthW.htm וולפגנג ליט] באתר lexikon-der-wehrmacht 

קטגוריה:צוללני הקריגסמרינה
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון, חרבות ויהלומים
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:גרמנים-בלטים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1913
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1945
חיים יהודה ארנרייך

הרב חיים יהודה ארנרייך (עהרענרייך) (1887–1942) היה רב במוראביה, בטרנסילבניה ובסלובקיה, חוקר תלמוד ועורך הירחון "אוצר החיים". 

==ביוגרפיה==
נולד בהובליה שהונגריה, בנו של קלמן קלונימוס ארנרייך. בני דודיו הם הרב חיים צבי אהרנרייך והרב שלמה זלמן אהרנרייך, בעל "קב חיים". למד אצל השבט סופר בפרשבורג, אצל הרב משה גרינוולד בעל ערוגות הבושם בחוסט ואצל רבי ישעיהו זילברשטיין בוויצן. 

נשא את רבקה רגינה, בתו של רבי יעקב שיק אב"ד נאדאודוואר. לאחר נישואיו התגורר סמוך לחותנו. בשנת 1910 פרסם את ספרו הראשון - "תרי"ג מצוות", על מצות כתיבת ספר תורה. 

בשנת 1915 התמנה כרב בהולשוב שבמוראביה (כיום בצ'כיה), על מקום גיסו רבי ישראל הלוי יונגרייז. בשנת 1923 החל לכהן כרב בדבה שבטרנסילבניה. בשנת 1930 התמנה לרב בהומנה שבסלובקיה (אז בצ'כוסלובקיה). היה מקורב לחצר מונקאטש. 

בשנת 1942 נספה יחד עם בני משפחתו בלובלין.

==חקר התלמוד==
עסק בחקר התלמוד ובחיבוריהם של הראשונים. בשנת 1920 פרסם את החיבור "ישראל בין העמים", מסה היסטורית על דרכו של עם ישראל ומצבו הרוחני והחומרי. באותה שנה החל לפרסם כמה פרקי סדר רב עמרם גאון עם פרשנות משלו. 

חקר וההדיר שורה של חיבורים של חכמי ישראל מתקופת הגאונים והראשונים, ובהם: רב עמרם גאון, רב סעדיה גאון, רש"י, ר' דוד אבודרהם.

==ירחון "אוצר החיים"==
חוברת של כתב העת "אוצר חיים" בעריכת הרב ארנרייך, תרצ"ד
בין השנים 1925–1938 ערך הרב ארנרייך את הירחון התורני "אוצר החיים". 

בשנת 1928 התעורר פולמוס חריף בין הירחון "אוצר החיים" לירחון "בית ועד לחכמים", שיצא לאור בסאטמר. הרב ארנרייך תקף את "בית ועד לחכמים" על שהכליל את ספרי האדמו"ר ממונקאטש ברשימת "הטעונים גניזה". בתגובה פורסם ב"בית ועד לחכמים" מאמר כנגד הרב ארנרייך ובו הותקף על שהוא נוקט יחס מכובד כלפי הרב אברהם יצחק הכהן קוק. 

הרב ארנרייך תבע את עורכו של "בית ועד לחכמים", יוסף שמעון פולק, לדין תורה אצל הרב אליעזר דוד גרינוולד, אב"ד סאטמר. בעקבות זאת שלח בנו של העורך מכתב לרב ארנרייך, ובו הצהיר כי הוא עצמו כותב המאמר ולא אביו העורך. בעקבות זאת החליט הרב ארנרייך לבטל את תביעתו כנגד העורך, ובמקום זאת תבע את בנו בערכאות.

==פרסומים==
* מצווה תרי"ג - על מצוות כתיבת ספר תורה (1910) 
* ישראל בין העמים (1920)
* שלוש עשרה מידות לרבי סעדיה גאון (1922)
* זמרת הארץ לרבי יעקב בי רב מנטובה (1923)
* ספר הפרדס לרש"י (1923)
* ספר אבודרהם (1927)
* תשובות הגאונים (1928)
* ספר מנהגים לרבי אברהם קלאוזנר (בן המאה ה-14) (1929)
* [http://www.hebrewbooks.org/36710 חכמת שלמה] קובץ מאמרים (בעריכתו) (1936)
* מגבעת המורה - דרשות (1936)
* [http://www.hebrewbooks.org/32449 חנוכה בספרות הגאונים]

==לקריאה נוספת==
* יצחק יוסף כהן, 'חכמי טראנסילוואניה', מכון ירושלים ח"ב עמ' 15-16

==קישורים חיצוניים==
* [http://shaalvim.co.il/torah/maayan-article.asp?backto=&ed=%E2%EC%E9%E5%EF%20%F0%E9%F1%EF%20%FA%F9%F2%E3&id=855#_ftn50 קובץ 'בית ועד לחכמים' סאטמר: גלגוליו של כתב-עת קנאי על רקע מאבקי הדור, איתם הנקין]
* 

קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:מהדירי ספרות תורנית
דיוויזיית הצנחנים הרביעית (ורמאכט)

דיוויזיית הצנחנים הרביעית (בגרמנית: 4. Fallschirm-Jäger-Division) הייתה דיוויזיית פאלשירמייגר של הלופטוואפה במהלך מלחמת העולם השנייה, שלחמה בקרבות החזית האיטלקית.

==היסטוריה==
הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1943 מאלמנטים של דיוויזיית הצנחנים ה-2 ודיוויזיות הצנחנים האיטלקיות ה-184 וה-185, והועמדה תחת פיקוד היינריך טרטנר. הדיוויזיה לחמה בקרב אנציו, ולאחר מכן הייתה הדיוויזיה הגרמנית האחרונה שפינתה את רומא ב-4 ביוני 1944. בחורף 1944–1945 לחמה הדיוויזיה בקו הגותי, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה כנגד מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה ברימיני ובבולוניה, וב-2 במאי 1945 נכנעה 
יחד עם שאר כוחות קבוצת ארמיות C.

כוחות הבריגדה היהודית, שנטלו חלק במתקפת האביב תחת פיקוד הקורפוס העשירי בצבא הבריטי, נלחמו, בין היתר, מול דיוויזיית הצנחנים הרביעית הגרמנית.

==מפקדים==
* היינריך טרטנר (5 בנובמבר 1943 - 2 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Fallschirmjagerdivisionen/4FJD-R.htm אודות הדיוויזיה] באתר lexikon-der-wehrmacht

==הערות שוליים==

4
4
לא תגורו מפני איש

לא תגורו מפני איש היא מצוות לא תעשה מהתורה האוסרת על הדיינים לנהוג מתוך פחד כלפי האנשים העומדים לדין.

== מקור ==
מקור המצווה בפרשת דברים, בתיאור האירועים שקרו בהר סיני: 

== האיסור ==
מצווה זו היא אחת מתרי"ג המצוות. הרמב"ם בספר המצוות מונה מצווה זה כמצווה רע"ו במניין מצוות לא תעשה 

==ראו גם==
* איסור הטיית משפט
* יקוב הדין את ההר

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://alex-klein.co.il/%D7%A4%D7%A8%D7%A9%D7%AA-%D7%93%D7%91%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%9C%D7%90-%D7%AA%D7%92%D7%95%D7%A8%D7%95-%D7%9E%D7%A4%D7%A0%D7%99-%D7%90%D7%99%D7%A9-2/ לא תגורו מפני איש], מאמרים בפרשת השבוע של ד"ר אלכסנדר קליין.
* פרופ' נחום רקובר [https://www.daat.ac.il/daat/vl/rakoverA/rakoverA07.pdf "אלימות כלפי השופט"], בתוך שלטון החוק בישראל מעמוד 112, הוצאת נבו ו"ספריית המשפט העברי", 1989.

קטגוריה:מצוות לא תעשה
קטגוריה:משפט עברי: סדרי הדין