OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בנדה דל ריו סאלי

בַּנְדָה דֶל רִיוֹ סָאלִי (בספרדית: Banda del Río Salí) היא עיר בפרובינציית טוקומאן בארגנטינה. היא הבירה והעיר הגדולה והמאוכלסת ביותר בנפת קרוס אלטה. במפקד האוכלוסין של שנת 2010 נמנתה בה אוכלוסייה של 63,226 בני אדם. משמעות השם היא "גדת נהר סאלי" והיא נקראת כך כי היא שוכנת על הגדה המזרחית של נהר סאלי 

העיר היא חלק המטרופולין של העיר טוקומאן ששוכנת ממערב לה והיא נוסדה והתפתחה כהמשך טבעי של הרצף העירוני של טוקומאן. העסק הגדול ביותר שלה הוא טחנת הסוכר "קונספסיון", היחידה מסוגה שנותרה במדינה לאחר שנשיא ארגנטינה חואן קרלוס אונגאנייה הורה על סגירתה של טחנת הסוכר "לסטניה" שהייתה בבעלות המדינה בשנת 1966.

כביש 9, המקשר את צפון-מערב ארגנטינה עם הבירה בואנוס איירס, חוצה את בנדה דל ריו סאלי והיא מקושרת לטוקומאן על ידי גשר לוקאס קורדובה שעובר מעל נהר סאלי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:טוקומאן: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1972
ויקטור קוקליושקין

ויקטור מיכאילוביץ' קוקליושקין (ברוסית: Ви́ктор Миха́йлович Коклю́шкин; 27 בנובמבר 1945, מוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות – 12 בנובמבר 2021, מוסקבה, הפדרציה הרוסית) היה סאטיריקן, דרמטורג, תסריטאי, סופר ומנחה טלוויזיה סובייטי-רוסי.<ref>[http://www.echo.msk.ru/programs/beseda/14320/ Интервью на радио «Эхо Москвы»]</ref>
== ביוגרפיה ==
ויקטור קוקליושקין נולד בשנת 1945 במוסקבה, בירת ברית המועצות. הוא סיים את לימודיו במכללת ההוצאה לאור והדפוס ולמד בקורסים הגבוהים לתיאטרון של מכון GITIS.

בשנת 1969, כתב מאמרים עבור עיתון הספרות הנודע. קוקליושקין כתב מונולוגים לבדרנים כמו יפים שיפרין, יבגני פטרוסיאן, קלרה נוביקובה, ולדימיר וינוקור וילנה סטפננקו. היה מחברם של 10 ספרי סיפורים קצרים, נובלות ורומנים, שיצאו לאור בשנת 1972 בפולין, הונגריה, צ'כוסלובקיה, גרמניה ובולגריה. בשנת 1987 הוענק לו פרס ספרותי מטעם מגזין יונוסט.

משנת 2012 ועד מותו בשנת 2021 קוקליושקין היה בעל טור בעיתון הפופולרי "סיבות ועובדות" (Argumenty i Fakty).<ref>[http://www.aif.ru/opinion/author/1557 Виктор Коклюшкин Автор еженедельника «АиФ»]</ref>

== חיים אישיים ==
הוא היה נשוי פעמיים.
* מנישואיו הראשונים נולדה לו בת אלגה ספ (נולדה ב-1 ביוני 1972), שנישאה בהמשך למגיש הטלוויזיה ולדימיר סולוביוב.<ref>[http://www.profile.ru/items_9744 Соловьёва баснями не кормят]</ref>
* בנו יאן מנישואיו השניים נולד בשנת 1987.<ref name="eg.ru">[https://www.eg.ru/culture/56996/https://www.eg.ru/culture/56996/ Биография: Виктор Коклюшкин]</ref>

הוא מת ב-12 בנובמבר 2021 מאי ספיקת לב חריפה.<ref>[https://www.starhit.ru/story/perejil-izmenu-jenyi-lechilsya-ot-alkogolizma-stal-testem-vladimira-soloveva-chego-myi-ne-znali-o-viktore-koklyushkine-226672/ Чего мы не знали о Викторе Коклюшкине]</ref>
== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.umoristy.ru/p15.html איגוד ההומוריסטים המקוונים על ויקטור קוקליושקין]
* [http://www.trud.ru/issue/article.php?id=200709206701301 מילותיו הלוחמניות של קוקליושקין]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחזאים רוסים
קטגוריה:מחזאים סובייטים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה רוסים
קטגוריה:סאטיריקנים רוסים
קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:מוסקבה: אישים
קטגוריה:קומיקאים רוסים
קטגוריה:הומוריסטנים
קטגוריה:סגל ערוץ 1 הרוסי
קטגוריה:רופאי עור
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1945
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1945
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2021
סיסקו מוניוז

פרנסיסקו חאבייר מוניוז יומפארט (בקטלאנית: Francisco Javier Muñoz Llompart; שם מקוצר: סיסקו, נולד ב-5 בספטמבר 1980) הוא מאמן כדורגל וכדורגלן עבר ספרדי, אשר שיחק בעמדת הקשר הקיצוני. כמאמן, הוא זכה באליפות אחת עם קבוצת דינמו טביליסי.

== ביוגרפיה ==
מוניוז נולד בעיר מנקור בספרד, הוא אחיו הגדול של שחקן הכדורגל, טוני מוניוז והחל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של מיורקה.

=== קריירה ככדורגלן ===
בעונת 1998/1999, החל את קריירת הבוגרים בקבוצת מיורקה ב', במדיה שיחק עונה אחת.

בתחילת עונת 1999/2000, חתם בקבוצת ולנסיה ב' והושאל מספר פעמים לקבוצת רקראטיבו ולבה וטנריפה.

בעונת 2003/2004, חתם בקבוצת הבוגרים של ולנסיה, מליגת הכדורגל הבכירה בספרד וזכה עימה באליפות ספרד, גביע אופ"א והסופר קאפ האירופאי<ref></ref><ref></ref>.

בעונת 2005/2006, חתם בקבוצת ריאל בטיס ושיחק במדיה כ-4 שנים<ref></ref>.

בעונת 2009/2010, חתם בקבוצת לבאנטה.

בעונת 2011/2012, חתם בקבוצת דינמו טבילסי מליגת העל הגיאורגית.

בעונת 2014/2015, חתם ז'ימנסטיק טרגונה.

=== קריירה כמאמן ===
בשנת 2017, החל מוניוז את קריירת האימון שלו לאחר שמונה למאמן זמני בקבוצת פובלה דה מפומט.

בחודש אוגוסט 2020, מונה למאמנה של קבוצת דינמו טביליסי וזכה עימה באליפות בסיום העונה<ref></ref>.

בחודש דצמבר 2020, מונה למאמנה של קבוצת ווטפורד לאחר פיטוריו של ולדימיר איביץ', זכה בפרס מאמן חודש מרץ והוביל את קבוצתו לעליה היסטורית לפרמייר ליג<ref></ref>.

בתחילת עונת 2020/2021, פוטר מקבוצת ווטפורד לאחר כ-7 מחזורי ליגה<ref></ref><ref></ref>.

בתאריך 27 באוקטובר 2021, מונה למאמנה של קבוצת וסקה מליגת המשנה הספרדית<ref></ref>.

== תארים ==
=== כשחקן ===

; ולנסיה
* אליפות ספרד (1): 2003/2004
* אליפות הליגה האירופית (1): 2003/2004
* הסופר קאפ האירופי (1): 2004

; דינמו טביליסי
* אליפות גיאורגיה (2): 2012/2013, 2013/2014
* גביע המדינה הגיאורגי (2): 2012/2013, 2013/2014
* הסופרקאפ הגיאורגי (1): 2014

=== כמאמן ===

; דינמו טביליסי
* אליפות גיאורגיה (1): 2019/2020

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.transfermarkt.com/xisco-munoz/profil/spieler/15465 פרופיל השחקן] באתר Transfer Market

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קשרי כדורגל ספרדים
קטגוריה:כדורגלני מיורקה
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:מאמני כדורגל ספרדים
קטגוריה:מאמני אנורתוסיס פמגוסטה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1980
מנחם מאיר

מנחם מאיר (23 בנובמבר 1924 – 12 בדצמבר 2014) היה צ'לן ומוזיקאי ישראלי, בנה של ראש ממשלת ישראל הרביעית גולדה מאיר.

== ביוגרפיה ==
מנחם מאיר נולד בירושלים בשם מנחם מאירסון לגולדה ולמוריס מאירסון. כשהיה כבן שנה וחצי נולדה אחותו שרה (לימים שרה רחבי). תקופת ילדותם עברה בעוני, כך לדברי אמם.

בצעירותו למד בקונסרבטוריון למוזיקה בתל אביב, וניגן בשלישייה עם הפסנתרן מנחם פרסלר והכנר נקדימון טובין.<ref></ref> בשלב מאוחר יותר נסע לארצות הברית, שם השלים תואר ראשון בבית הספר מנהטן למוזיקה ותואר שני באוניברסיטת קונטיקט. בשנת 1953 הופיע לראשונה בקרנגי הול.<ref></ref>

מאיר למד אצל דירן אלכסניאן ואנטוניו יניגרו, אשר מאוחר יותר שימש כעוזרם באוניברסיטת מוצרטיאום. כמו כן למד אצל פבלו קזאלס.<ref name=":1"></ref><ref name=":2"></ref> בסוף שנות ה-60 לימד בניו הייבן.<ref name=":2" />

בשנת 1970 מונה מאיר למנהל הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב (קונסרבטוריון שטריקר), וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1980.<ref></ref> לאורך השנים ניגן מאיר בתזמורת הפילהרמונית הישראלית ובתזמורת רשות השידור. הוא הופיע בישראל, באירופה ובאמריקה.<ref name=":1" />

בשנת 1977, כשנה לפני פטירת אמו, השתתף בתוכנית "חיים שכאלה" מיוחדת שהוקדשה לה.<ref></ref> בשנת 1983 פרסם באנגלית את ספרו "My Mother Golda Meir: A Son's Evocation of Life with Golda Meir".

בשנת 1986, בתקופת לימודי בניו בארצות הברית, ביקש מאיר להתקבל כצ'לן לתזמורת הסימפונית של דקוטה הצפונית.<ref></ref>

הרפרטואר המוזיקלי של מאיר כלל יצירות רבות לצ'לו, והוא נהג לבצע גם יצירות שונות שהוקדשו לו על ידי מלחינים ישראלים שונים. בין היתר, הוא הופיע בבכורה עם יצירות של יחזקאל בראון וארטור גלברון, עמם היה מיודד. עד ערוב ימיו הוא נהג להעביר כיתות אמן על בסיס קבוע,<ref name=":1" /> בין היתר באוניברסיטת מוצרטיאום, בעיירה Cividale del Friuli באיטליה, ובפסטיבל הקיץ בברונסוויק, מיין. כמו כן שימש כשופט בתחרות הבינלאומית למוזיקה קאמרית בסיציליה.<ref name=":2" />

מאיר מיעט להתראיין לתקשורת הישראלית. בראיון עם נעמה לנסקי שנערך בשנת 2013,<ref name=":1" /> תיאר את אמו בחיוב רב, כאישה החלטית וכמנהיגה: 

מאיר נפטר בדצמבר 2014, ונטמן בבית העלמין בקיבוץ רבדים.

== חיים אישיים ==
מאיר היה נשוי לחנה לבית לוצקי, אך השניים התגרשו לאחר חמש שנות נישואים. הם היו הורים לבת, מאירה, שנולדה עם תסמונת דאון. לאורך השנים הוצגו מנחם מאיר ואמו גולדה כמי שהתנכרו למאירה. מנחם מאיר אישר בראיון כי היה לו קשר רופף עם בתו. חנה, שהייתה כלכלנית במקצועה, נישאה בשנית לישעיהו וינברג.<ref name=":0"></ref>

לאחר מכן נישא מאיר בשנית לאילה-ציפורה (איה), פסיכיאטרית ילדים ובתו של האדריכל יעקב פינקרפלד.<ref></ref> לזוג נולדו שלושה ילדים: אמנון, דניאל וגידי (גדעון).

במשך שנים רבות התגורר הזוג מאיר בשכונת רמת אביב, בצמידות לאחותו של מאיר, שרה רחבי, ובעלה זכריה (באותו הבניין שבו התגוררה גולדה מאיר עצמה).<ref name=":0" />

== לקריאה נוספת ==

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:צ'לנים ישראלים
קטגוריה:ילדי ראשי ממשלת ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קונטיקט
קטגוריה:בוגרי בית הספר מנהטן למוזיקה
קטגוריה:אישים הקבורים בקיבוצים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
חסדאי אלמושנינו

רבי חסדאי אלמושנינו (נפטר בטבת ה'תפ"ח, 1728), היה אב"ד וראש ישיבה בעיר תטואן שבמרוקו במאה ה-18 ומחבר הספרים "חסד אל" ו"משמרת הקדש".

==ביוגרפיה==
שנת לידתו אינה ידועה, אך נכתב כי הוא האריך ימים. הוא חי בעיר תטואן שבמרוקו וכנראה נולד שם. החל משנת ה'תמ"ו הוא חתם על פסקי דין של חכמי עירו ומשנת ה'תנ"ו, כנראה לאחר פטירת רבי יעקב אבוהב שהיה אב"ד במקום, הוא שימש כדיין בעיר, יחד עם חבריו: רבי יעקב ביבאס ורבי דוד הכהן. משנת ה'תס"ח, לאחר פטירת חבריו לבית הדין, הוא שימש אב"ד. אל בית דינו חברו הרבנים: מנחם אנהורי, משה בן זמרה, אברהם אבודרהם ויצחק נהון. מכתביו נראה שהורצו אליו שאלות מיהודי גיברלטר. 

במקביל לפעילותו הרבנית בעירו הוא שימש גם כראש ישיבה במקום. בין תלמידיו ידוע רבי מנחם עטיאה, מי שלימים שימש אב"ד בעיר. 

בהקדמות לחיבוריו הוא מתאונן על עוניו ועל מיתתם בטרם עת של בניו שלמה ויצחק, כן על רבות מתשובותיו הוא כותב לצד חתימתו "המו"ן" - המר ונאנח. 

הוא נפטר בחודש טבת שנת ה'תפ"ח (1727/1728).<ref>ראו תקנות חכמי מכנאס חלק א עמ' תלג.</ref>

==יצירותיו==
* חסד אל - ספר העוסק בדרוש ופלפול.
* משמרת הקדש - ביאורי על פירושי על פירוש רש"י על התורה.

תשובות ופסקים רבים מרבי חסדאי מצויים בספרות חכמי מרוקו, יצירות נוספות נותרו בכתב יד.

==צאצאיו==
היו לו שני בנים שנפטרו בטרם עת: יצחק ושלמה. בנו רבי יצחק ששימש כרבה של גיברלטר. צאצא נוסף הוא רבי חסדאי אלמושנינו השני.

==ראו גם==
* יהודי תטואן

==לקריאה נוספת==
* בצלאל דבליצקי, משמרת הקודש א, מבוא, עמ' 15 44, מכון אהבת שלום, ירושלים, תשע"ג.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://www.nli.org.il/he/books/NNL_ALEPH001204621/NLI משמרת הקדש] ליבורנו, תקפ"ה, באתר: הספרייה הלאומית
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידי 1640
קטגוריה:תטואן: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבה מרוקאים
קטגוריה:נפטרים ב-1728
Crashbox

Crashbox היא תוכנית טלוויזיה קנדית-אמריקאית לנוער, המשודרת ב-HBO Family של HBO. הוא יצא לראשונה ב-1 בפברואר 1999 והסתיים ב-1 באפריל 2000 בארצות הברית ובקנדה. המטרה העיקרית היא ללמד אנשים על מתמטיקה, היסטוריה, עובדות על בעלי חיים, חידות ופעילויות אחרות.

Crashbox הייתה אחת ההשקות המחודשות של HBO Family בפברואר 1999. אין תוכניות VHS / DVD ליציאת התוכנית, אך ניתן למצוא אותה בשירותי סטרימינג שונים.<ref>Richard Katz, [https://variety.com/1998/tv/news/hbo-in-family-way-with-heavy-push-of-new-fare-1117480232/ "HBO in Family way with heavy push of new fare"], Variety, September 9, 1998.</ref><ref>Lynne Heffley, [http://articles.latimes.com/1999/feb/01/entertainment/ca-3733 "HBO Launches Spinoff With Pair of Excellent Kids' Shows"], Los Angeles Times, February 1, 1999.</ref>

==הַסרָטָה==
Crashbox הופק על ידי Planet Grande Pictures, עם תמיכה באנימציה על ידי Cuppa Coffee Studios בשנת 1998. Planet Grande משתף פעולה עם חברת האנימציה במשך 7 חודשים כדי להשלים 13 שעות של תכנות.<ref>Eichhorn, P: "Cuppa Coffee brews up a special blend of animation Take One Magazine, Summer, 1999, No. 24</ref>

==עלילה==
בתוך מחשב גיימינג מעשרות שנים, הוא לוקח אותנו בתוכו עם חבורה של רובוטים שמייצרים מחסניות ירוקות (שמפוסלות מחימר) כדי לטעון משחקים. בכל פרק יש שבעה משחקים חינוכיים בני 2 עד 5 דקות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות נעורים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
אליהו סאלם לוי

אליהו סאלם לוי (1902 – 8 בינואר 1972) היה ראש עיריית רמלה בין השנים 1971–1972.

==ביוגרפיה==
נולד בעיראק בסביבות שנת 1902. סיים בית ספר תיכון ובית ספר גבוה לכלכלה. התגורר בבצרה.

עלה לישראל בשנת 1951, והתגורר עם משפחתו ברמת גן. הצטרף לתנועת החרות, ומשנת 1952 היה חבר מרכז התנועה ושימש כמנהל מחלקת עולים חדשים במרכז המפלגה. משנת 1958 היה מנהל עיתון חרות וממייסדי העיתון בערבית "אל חורייה".

מונה ליו"ר סניף חרות ברמלה, ועבר להתגורר שם. בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-1965, התמודד בראשות סיעת גח"ל, ונבחר כחבר מועצת העיר לאחר שגח"ל זכתה בארבעה מושבים. בבחירות שהתקיימו ב-1969 נבחר בשנית לכהן במועצת העיר.

במרץ 1971 נבחר על ידי מועצת העיר לראש העיר, לאחר שנציגים מהמערך חברו לחלק נציגי גח"ל, מפד"ל ורשימה מקומית כדי להדיח את ראש העיר המכהן מטעם המערך, יהודה שטיין. מתנגדי המהלך טענו שמדובר בכלנתריזם. המהלך נעשה בניגוד לעמדת מרכז גח"ל, שזימן את לוי לבירור, וספג גינוי מוועדת הפנים של הכנסת לרבות נציגי המערך (מרדכי סורקיס), גח"ל (יוסף תמיר) והמפד"ל (בנימין שחור).

ב-8 בינואר 1972 לקה בדימום תוך-גולגולתי, והובהל לבבית החולים אסף הרופא, שם נפטר תוך זמן קצר. נקבר בבית הקברות הישן ברמלה.

==הנצחתו==
על שמו נקראו רחוב בדרום רמלה ו"חורשת אליהו" סמוך לבית העלמין הישן בעיר.

==משפחתו==
בנו היה השופט אדמונד לוי. בן נוסף הוא הכדורגלן ניסים לוי, ששיחק בקבוצת בית"ר רמלה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית רמלה
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם חרות
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:פעילי תנועת החרות
קטגוריה:סגל חרות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1972
קטגוריה:רמלה: אישים
טוד הנרי

טוד הנרי (באנגלית: Todd Jackson Henry), הוא אסטרונום אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת מדינת ג'ורג'יה באטלנטה.
 
טוד הנרי סיים לימודי פיזיקה באוניברסיטת קורנל בשנת 1986. הוא המשיך בלימודים ובשנת 1991 קיבל תואר שלישי מאוניברסיטת אריזונה.

עוד בהיותו באוניברסיטת קורנל הוא הכיר את קרל סגן ובשנים 1985–1991 הם פרסמו מספר מאמרים על כימיה אורגנית באטמוספירה של כוכבי לכת. בשנים 1991–1994 הוא עבד בבלטימור.

בשנת 1994 הנרי הקים Research Consortium On Nearby Stars (RECONS), פרויקט שמתרכז בחיפוש כוכבים קרובים. במסגרת הפרויקט נמצאו מספר כוכבים חדשים לרבות LHS 2090. כמו כן במסגרת הפרויקט התגלה כוכב GJ 1061 שהוא בין 20 הכוכבים הקרובים לכדור הארץ. הוא החל בפרסום סדרת מאמרים בנושא ב The Astronomical Journal. סדרה זו The solar neighborhood כוללת כבר כ-20 מאמרים. הנרי היה חלק של צוות CRIRES שניסע למצוא הוכחות לקיום כוכב לכת סביב כוכב VB-10 אך ללא הצלחה.

בשנת 1999 טוד הנרי החל לעבוד באוניברסיטת ג'ורג'יה. החל משנת 2006 טוד הנרי מכהן כפרופסור באוניברסיטת ג'ורג'יה. בשנת 2013 הוענק לו תואר "distinguished professor". במהלך עבודתו באוניברסיטת ג'ורג'יה הוא הדריך מספר עבודות דוקטורט וקיבל מספר פרסים. בשנת 2020 הוענק לו תואר "עמית כבוד" של איגוד האסטרונומים האמריקאי. 

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.astro.gsu.edu/~thenry/ קורות חיים]
* [https://academictree.org/astronomy/publications.php?pid=249791 נתונים על פעילות אקדמית]
* [https://www.researchgate.net/scientific-contributions/Todd-J-Henry-7907218 מאמרים מדעים של טוד הנרי]
* [http://www.recons.org/published44.pdf מאמר של הנרי על כוכבים קרובים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אסטרונומים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אריזונה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו במאה ה-20
מרתה גנדר

מרתה גנדר (מקודם גרינוולד, בהונגרית: Göndör Márta; שאטוראליאויהיי, 14 אוגוסט 1919 – נובמבר 2003)<ref>[https://adtplus.arcanum.hu/hu/view/Nepszabadsag_2003_11/?query=%22Göndör%20Márta%22&pg=595&layout=s Gyászjelentése] (2003. november 29.) Népszabadság, 61. évfolyam, 278. szám</ref> הייתה כנרת יהודייה-הונגרייה.

== ביוגרפיה ==
מרתה גרינוולד נולדה במשפחה יהודית כבתם של ארמין גנדר (גרינוולד - 1883–1944), וטרינר, ושל אולגה פרידריך (1891–1944) שניספו בשואה, היה לה אח גדול אחד. היא החלה את לימודי הכינור שלה בעיר הולדתה ובעיר שארושפטק אצל ארנה סבו, ולאחר מכן בין 1934 לבין 1937 למדה כינור אצל הכנרים יאנוש קונץ ואצל אדה זאטורצקי באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. מוזיקה קאמרית למדה אצל אימרה ולדבאואר ולאו ויינר. בשל החוקים היהודים (המפלים) ובמיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי בהונגריה היא לא יכלה להופיע, אלא בפני קהל יהודי ולכן מ-1939 עד 1944 הייתה חברה בתזמורת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך והופיעה בפני קהל יהודי. לאחר הכיבוש הגרמני הועברה למחנה קישטרצ'ה. היא הצליחה להשתחרר משם וחיה תחת שם בדוי עד סיום מלחמת העולם השנייה. הוריה גורשו ונרצחו באושוויץ ואילו אחיה עלה לארץ ישראל עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. משנת 1945 הייתה הכנרת של תזמורת הפילהרמונית הממלכתית של הונגריה ולאחר מכן מ-1979 ועד לפרישתה הייתה הכנרת הראשונה בתזמורת. מ-1985 עד 1990 עבדה כגמלאית בבית האופרה של בודפשט. בנוסף לקונצרטים תזמורתיים רבים והופעות ברדיו, היא הופיעה גם ברביעיות כלי מיתר ובהרכבים קאמריים מזדמנים.

== משפחתה ==
בעלה, טיבור ססלר (1919–1992), היה נגן אבוב עמו התחתנה בסוף 1946 ולאחר מכן התגרשו ב-1975.

ילדיהם:
* ז'וז'נה ססלר (1948–) אדריכלית.
* אנה ססלר (1951–) מורה, לשעבר מנהלת הראשית של בית הספר הקהילתי היהודי לאודר יבנה.

== לקריאה נוספת ==
* [https://www.centropa.org/hu/biography/szeszlerne-gondor-marta ביוגרפיה] באתר centropa.org
* [https://adtplus.arcanum.hu/hu/view/Muzsika_2004/?query=%22Göndör%20Márta%22&pg=50&layout=s מרתה גנדר] (1 בינואר 2004 ) מוזיקה, כרך 47, מספר 1

== קישורים חיצוניים ==
*[http://omike.hu/omike/muveszek/gondor-marta/465 מרתה גנדר באתר אומיקה]
*[https://adoc.pub/csaladfa-anyai-nagyapa-friedrich-vilmos-nincs-adat-interjual.html עץ משפחה של מרתה גנדר]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודיות הונגריות
קטגוריה:כנרים יהודים הונגרים
קטגוריה:בוגרות האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:משתתפי פעילות האומנות אומיקה
קטגוריה:שאטוראליאויהיי: אישים
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:הונגריות שנולדו ב-1919
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1919
קטגוריה:נפטרות ב-2003
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-2003
לילה קאליף

ליילה קאליף (בערבית: ليلى كليف בתעתיק: לִילַא כַּלִיףְ; נולדה ב-2 בספטמבר 1971) היא זמרת-יוצרת ותסריטאית בריטית, ילידת האמירויות. <ref>[http://www.thenational.ae/uae/emirati-layla-kaylif-wins-iwc-filmmaker-award Emirati Layla Kaylif wins IWC Filmmaker Award]</ref> היא החלה את הקריירה המוזיקלית שלה ב-1999, כשהוציאה את אלבומה הראשון "كفى حبل". בשנת 2015, היא זכתה בפרס יוצר הסרטים של IWC בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של דובאי על התסריט שלה, كاتب الرسالة, <ref>[http://www.buro247.me/culture/films-and-theatre/emirati-layla-kaylif-wins-iwc-filmmaker-award-at-d.html Emirati Layla Kaylif wins IWC Filmmaker Award at DIFF]</ref> <ref>[http://gulfnews.com/leisure/movies/dubai-international-film-festival/diff-2015-layla-kaylif-wins-100-000-1.1635421 Diff 2015: Layla Kaylif wins $100,000]</ref> דרמה רומנטית המתרחשת בשנות ה-60 של המאה ה-20.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומים ===
* كفى حبل (1999)
* جسد الأكاذيب (2008)

=== סינגלים ===
* شكسبير في الحب (1999)
* توقيت المشمش (1999)
* جسد الأكاذيب (2008)
* كما انا (2020)<ref>[https://www.broadwayworld.com/bwwmusic/article/Layla-Kaylif-Releases-New-Single-As-I-Am-20200616 Layla Kaylif Releases New Single 'As I Am'] </ref>
* العشاق لا يجتمعون<ref>[https://northernskyreviews.com/2020/08/17/layla-kaylif-lovers-dont-meet/ Northern Sky Layla Kaylif – Lovers Don’t Meet] </ref>

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable sortable plainrowheaders"
! scope="col" | שנה
! scope="col" | שם הסרט
! class="unsortable" scope="col" | תפקיד
! class="unsortable" scope="col" | הערות
|-
| 2015
! scope="row" | كاتب الرسالة<ref>[https://www.thenationalnews.com/uae/emirati-layla-kaylif-wins-iwc-filmmaker-award-1.106105 Emirati Layla Kaylif wins IWC Filmmaker Award - The National] </ref> 
| במאי/תסריטאי
| זכתה בפרס יוצר הסרטים של IWC<ref>[https://variety.com/2015/film/news/dubai-festival-tyro-helmer-layla-kaylif-wins-iwc-filmmaker-award-1201659301/ Dubai Festival: Tyro Helmer Layla Kaylif Wins IWC Filmmaker Award]</ref>
|}

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות-יוצרות בריטיות
קטגוריה:תסריטאיות קולנוע בריטיות
קטגוריה:מהגרות לממלכה המאוחדת
קטגוריה:אמירתים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1971
קטגוריה:בריטיות שנולדו ב-1971
יחסי אינדונזיה–טג'יקיסטן

יחסי אינדונזיה–טג'יקיסטן הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אינדונזיה לבין טג'יקיסטן.

== היסטוריה ==
היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של טג'יקיסטן והרפובליקה של אינדונזיה כוננו ב-27 באוגוסט 1994. שיתוף פעולה בסחר וכלכלה בין שתי המדינות הידידותיות התפתח על בסיס ההסכמים בין ממשלת הרפובליקה של טג'יקיסטן וממשלת הרפובליקה של אינדונזיה בנושא שיתוף פעולה מסחרי, כמו גם מסמכים משפטיים אחרים. מזכר על שיתוף פעולה בתחום החינוך, אשר נחתם בין משרדי החינוך של הרפובליקה של טג'יקיסטן והרפובליקה של אינדונזיה מיושם באמצעות תוכניות ההכשרה השונות באינדונזיה. כמו כן, במסגרת תוכנית "דרמסיבה" מומחים טג'יקיים לומדים את השפה והתרבות האינדונזית באינדונזיה. בשנת 2012 שגרירות הרפובליקה של אינדונזיה בטשקנט, במטרה להכיר לטג'יקים את התרבות והאמנות של הרפובליקה של אינדונזיה, קיימה אירוע מאורגן על ההיסטוריה וההישגים הלאומיים של אינדונזיה בעיר ח'וג'נד, סוגד.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* אינדונזיה מיוצגת בטג'יקיסטן באמצעות שגרירותה בטשקנט, אוזבקיסטן.
* טג'יקיסטן מיוצגת באינדונזיה באמצעות שגרירותה בקואלה לומפור, מלזיה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==
אסופתא

תאגיד המיחזור אסופתא הוא גוף שהוקם בשנת 2001 בעקבות חוק הפיקדון. עם הקמת התאגיד פעל התאגיד כחברת איסוף מכלי משקה, ולאחר תיקון החוק בשנת 2010 הפכה החברה לתאגיד מחזור המעניק שירותי איסוף ומחזור ליצרני ויבואני המשקאות בכפוף לחוק הפיקדון.

==אודות התאגיד==
התאגיד מעניק שירותי איסוף, מיחזור ודיווח לכ-130 יצרני ויבואני משקאות ודואג עבור כל יצרן/יבואן למילוי חובותיו במסגרת חוק הפיקדון תוך עמידה ביעדי החוק. התאגיד אוסף מהציבור כ-150 מיליון מכלי משקה בשנה. האיסוף מתבצע באמצעות צי משאיות וכן באמצעות תחנות איסוף להשבת דמי פיקדון של התאגיד הפרוסות ברחבי ישראל.

מכלי המשקה הנאספים משונעים לאתר העיבוד של התאגיד הממוקם בצפון ישראל, שם עוברים המכלים תהליכי מיון לחומרי גלם, עיבוד והכנה לפני שינועם למפעלי המחזור.

== היסטוריה ==
אסופתא החל לפעול כתאגיד מיחזור בשנת 2012, זאת לאחר תיקון חוק הפיקדון אשר פתח את שוק איסוף ומיחזור מכלי המשקה לתחרות. עד אז, אסופתא פעלה כחברת איסוף שסיפקה לתאגיד המיחזור אל"ה מכלי משקה ריקים בתמורה לתשלום דמי הפיקדון ולבונוסים על עמידה ביעדי איסוף.

בשנת 2012 פתח תאגיד אסופתא מפעל חדש לטיפול במכלי משקה החייבים בפיקדון לצורך דגימתם, מיונם, ועיבודם טרם העברתם למפעלי המחזור. בשנת 2019 עבר מפעל העיבוד למיקומו הנוכחי באזור בתעשייה שבעיר שפרעם.

החל משנת 2012 מעניק התאגיד שירותי איסוף ומחזור ליצרני ויבואני המשקאות תוך עמידה ביעדי החוק ובמקביל מעניק שירותי איסוף מכלי משקה חייבים בפיקדון מכלל הציבור.

בשנת 2013 פרץ סכסוך בין אסופתא לאל"ה, כאשר אסופתא התקשרה עם יקב טפרברג, שפרש מתאגיד אל"ה, המוגדר מוסד ללא כוונת רווח. לטענת אסופתא, ראשי אל"ה הגיבו בסנקציות שנועדו להצר את מהלכיה ולהקשות על התבססותה ופעילותה בשוק המיחזור, בין השאר באמצעות הפסקת תשלום בונוסים על עמידה ביעדי האיסוף של מכלי משקה והדרישה שאסופתא תמיין בעצמה מכלים ריקים - בהתאם לזהות היצרנים והיבואנים, כך שהתאגיד לא יקבל למתקניו בקבוקים מחברות הנמנות עם לקוחותיו.

=== דגל המחזור של תאגיד אסופתא ===
בשנת 2010 הקימו תאגיד אסופתא ומועצה אזורית חוף השרון את דגל המחזור הגדול בעולם, גובהו 15 מטר, רוחבו 30 מטר, והוא הורכב מ-25 אלף בקבוקי משקה שנשזרו על חבלים ונצבעו בצבעי כחול לבן - כדי לקדם את המודעות לרעיון הירוק. על שזירת המיכל עמלו תלמידים מבתי ספר באזור השרון ומבית הספר "קשת" בירושלים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיחזור בישראל
קטגוריה:ישראל: ארגונים
קטגוריה:ישראל: פינוי פסולת
בלפאטפלווה

בלפאטפלווה (בהונגרית: Bélapátfalva) היא עיר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה צפונית לאגר. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית.

כמו יישובים רבים באירופה גם בבלפאטפלווה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בעיר 2,864 תושבים ובשנת 2021 רק 3,287 תושבים.

האזור מיושב לסירוגין מאז שנוסד בשנת 1232 והוא הפך לעיר רשמית ביולי 2004.

== יהודי בלפאטפלווה ==
יהודים חיו בבלפאטפלווה במאה ה-19 ובמאה ה-20. בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהעיר בשואת יהודי הונגריה.

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|33
|1,268
|-
|1910
|70
|
|-
|1920
|55
|
|-
|1930
|43
|
|-
|1941
|35
|2,248
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בהונגריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
מגדה קמפנר

מגדה קמפנר (בהונגרית: Kempner Magda; פוסטהבאבוצקה, הונגריה, מחוז יאס-נאג'קון-סולנוק,<ref>Öcsöd (akkor Békés vármegye) mellett van ilyen külterületi lakott hely.</ref> 24 בספטמבר 1894 – אושוויץ, סתיו 1944) הייתה מורה, משוררת, סופרת יהודייה-הונגרייה שניספתה בשואה יחד עם בעלה פאל ראדו (מקודם רוזנברג).

== ביוגרפיה ==
מגדה קמפנר נולדה במשפחה יהודית בכפר קטן בהונגריה והחלה את לימודיה בעיר אוראדיה, שם סיימה את לימודיה ואת בחינות הבגרות כתלמידה פרטית בבית הספר התיכון פרמונטריי (1912). מגדה השיגה את תעודת ההוראה שלה במתמטיקה ובפיזיקה בבודפשט. יחד עם בעלה, פאל ראדו, שהיה מורה לתולדות הספרות, עבדה בבית הספר למסחר הגבוה באוראדיה משנת 1916, ובין 1928 לבין 1944 הייתה מנהלת בית הספר הגבוה למסחר לבנות. בנוסף לתחום ההוראה שלה הרגיל היא לימדה גם תולדות אמנות. בשל פעילותה הספרותית התקבלה לאגודה הספרותית סיגליגט (שפעילותה פסקה בתום מלחמת העולם השנייה). היא גורשה לאושוויץ יחד עם בעלה ושניהם ניספו שם.

כתביה פורסמו בקביעות מאז 1920 בטורים של היומונים וכתבי העת:
* המילה ההונגרית (Magyar Szó)
* אביב (Tavasz)
* דפי טרנסילבניה (Erdélyi Lapok)

שיריה מעידים על טיפול טכני מעולה, על חוש קצב בטוח, ושני מחזותיה והרומנים שלה הם כתיבה סמבולית שמכילה מחשבות פילוסופיות. היא הייתה אחת החלוצים של המדע הבדיוני בטרנסילבניה.

== ספריה ==
* מגדה קמפנר: קצב. שירים, דימויים דרמטיים ; דפוס זוננפלד, אוראדיה, 1924 (שירים, יחד עם המשחקים המיסטיים "הבודדים" ו"מעלות השחר עד בין הערביים", (1924)
* [https://mek.oszk.hu/05800/05881/ אינטגרלים] (רומן, ספריית זמננו 4. קלוז'-נאפוקה, 1926)
* שירים מאת מגדה קמפנר ; גרפיקה, אוראדיה, 1940

== ספרות ==
* יוב באנהג'י: סופרות הונגריות. בודפשט, 1939. 194.

== לקריאה נוספת ==
* Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés II. (G–Ke). Főszerk. Balogh Edgár. Bukarest: Kriterion. 1991. ([http://mek.oszk.hu/03600/03628/html/ לקסיקון ספרותי הונגרי ברומניה])
== קישורים חיצוניים ==
* [https://sites.google.com/site/scifitort/iroportrek/radone-kempner-magda מגדה קמפנר באתר החברה ההונגרית לתולדות המדע הבדיוני]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודיות הונגריות
קטגוריה:סופרות יהודיות הונגריות
קטגוריה:משוררות יהודיות הונגריות
קטגוריה:נספות השואה
קטגוריה:מורות למתמטיקה
קטגוריה:סופרות ומשוררות שנספו במחנה ההשמדה אושוויץ
קטגוריה:ילידות 1894
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1894
קטגוריה:נפטרות ב-1944
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1944
לושה מערכות

לושה מערכות בע"מ (Lusha) היא חברת מחשוב ישראלית העוסקת במודיעין עסקי לאנשי שיווק, מכירות ומשאבי אנוש. מטה החברה נמצא בתל אביב, ויש לה משרד נוסף בבוסטון.<ref></ref>

== היסטוריה ==
לושה הוקמה בתל אביב בשנת 2016 בידי יוני צרויה (מנכ"ל) ואסף אייזנשטיין (נשיא). במקור פיתחה החברה אפליקציה להרחבת מאגר הטלפונים העסקי.<ref></ref> 

ב-2019 הושק תוסף לדפדפן גוגל כרום המאפשר למשתמשים להעשיר מידע על אנשי קשר תוך כדי גלישה ברשתות חברתיות כמו לינקדאין, באתרים עסקיים כדוגמת סיילספורס, ובאתרי חברות. 

נכון ל-2023, לחברה מאגר נתונים של יותר מ-110 מיליון אנשי קשר.<ref></ref> 

== שירותים ומוצרים ==
החברה פיתחה פלטפורמת מודיעין עסקי מבוססת ענן המאפשרת לצוותי שיווק, מכירות ומשאבי אנוש להשיג מידע על אנשי קשר, לקוחות פוטנציאליים (לידים) ומועמדים לעבודה. הפלטפורמה מאפשרת למשתמשים לאתר פרטי קשר כמו מספרי טלפון, כתובות דוא"ל ופרופילים ברשתות חברתיות בהתבסס על סינונים כמו שם חברה, ענף, מיקום ועוד. הפלטפורמה גם מספקת תובנות עסקיות בהן נתונים דמוגרפיים, טכנולוגיות בשימוש ועוד.<ref></ref> פעילות החברה עומדת בדרישות הגנת המידע של האיחוד האירופי (GDPR) וחוק הפרטיות של קליפורניה (CCPA).<ref></ref>

שירותי החברה ניתנים בחינם בגישה חלקית. עבור גישה מלאה נגבה תשלום חודשי.

המוצר העיקרי של לושה הוא פלטפורמת B2B המספקת לחברות פרטי קשר עדכניים ותובנות עסקיות. כלים נוספים כוללים: 

* Prospecting – חיפוש אנשי קשר לפי פילוחים ספציפיים כמו שם החברה, המיקום, הענף, הכנסות שנתיות ועוד. 
* Warm Outbound – זיהוי לקוחות פוטנציאליים לפי סינונים כמו הטכנולוגיות שבשימוש החברה, סבבי גיוס והתראות על שינויים בכוח האדם.   
* העשרת נתוני CRM – העשרה אוטומטית של רשומות אנשי הקשר במערכת ניהול קשרי הלקוחות.
* כלים לגיוס עובדים – גישה למאגר נתונים מתעדכן, קבלת התראות על מועמדים פוטנציאליים ואינטגרציה עם מערכות CRM.<ref></ref> 
* אימות דוא"ל – אימות של כתובות דוא"ל, מעקב אחר קריאת הודעות והרשמה לרשימות תפוצה. 

הפלטפורמה של לושה נגישה דרך אתר החברה ובדרכים נוספות: 
* תוסף לדפדפן כרום.
* אינטגרציה עם מערכות ניהול לקוחות ונתונים.   
* ממשק API לסנכרון מאגרי נתונים ומערכות.

== גיוסי הון ==
לושה גייסה 245 מיליון דולר בשני סבבי גיוס:
* ב-2021 – גויסו 40 מיליון דולר.<ref></ref><ref></ref>
* ב-2022 – גויסו 205 מיליון דולר.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תוכנה ישראליות
קטגוריה:חברות חד קרן ישראליות
קטגוריה:תל אביב-יפו: חברות
קטגוריה:מודיעין עסקי
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2016
ורתר

ורתר (בצרפתית ובגרמנית: Werther) היא אחת האופרות בארבע המערכות של ז'יל מאסנה. הלברית שלה נכתבה על ידי אדואר בלאו, פול מיליא וז'ורז' הרטמן על פי הרומן של יוהאן וולפגנג פון גתה בשם ייסורי ורתר הצעיר. הבכורה של האופרה התקיימה ב-16 בפברואר 1892 בהופאופר בווינה (כיום האופרה של וינה) בנוסף למנון, זו אחת האופרות המושמעות בתדירות הגבוהה ביותר של מאסנה.

== הדמויות ==
{| class="wikitable"
!הדמות
! קול
|-
| ורתר, משורר צעיר
| טֶנוֹר
|-
| שרלוט, בתו של הקצין
| מצו סופרן
|-
| אלברט, ארוסה של שרלוט
| בָּרִיטוֹן
|-
| סופי, אחותה הצעירה של שרלוט
| סוֹפּרָן
|-
| קָצִין
| בָּרִיטוֹן
|-
| שמידט, חברו של הקצין
| טֶנוֹר
|-
| יוהאן, חברו של הקצין
| בָּרִיטוֹן
|-
| פריץ, מקס, הנס, קארל, גרטל, קלרה, ילדים נוספים של הקצין
| סופרן או קול ילדים
|-
| colspan="2" | תושבי וצלאר, אורחים, מוזיקאים.
|-
|}

==עלילה==

: מיקום: וצלר והסביבה
: מועד: העשור התשיעי של המאה ה-18, בין יולי לבין דצמבר של שנה אחת.

=== מערכה ראשונה ===

: בית הקצין

ילדיו של הקצין מתרגלים שירי חג המולד עם אביהם ממש באמצע הקיץ. שמידט ויוהאן מגיעים וקוראים לקצין לשתית יין בערב. ורתר הבודד והחולמני מזמין לנשף את שרלוט שמטפלת באחיה מאז שאמה מתה. שרלוט מפקידה את הילדים בידי אחותה, סופי. בינתיים, מגיע אלברט, ארוסה של שרלוט. ורתר אוהב את שרלוט, והוא מתוודה על כך לפניה. על אף שהיא אוהבת אותו, נאלצת לסרב לו כי הבטיחה לאמה הגוססת שתהיה רעיתו של אלברט.

=== מערכה שנייה ===

: מתחת לעצי הטיליה

כמה חודשים לאחר מכן, אלברט ושרלוט נשואים באושר. ורתר העצוב מחכה להם מול הכנסייה לאחר המיסה של יום ראשון בבוקר. אלברט מבקש את הבנתו ומחילתו של ורתר על כך שקשר את גורלו בשרלוט. הוא לא יכול היה לנהוג אחרת. סופי מזמינה את המשורר העצוב למסיבה, שם היא פוגשת שוב את שרלוט, לה מגלה שוב את אהבתו אליה. שרלוט שולחת את ורתר לרחוק עד חג המולד, כדי ששניהם יוכלו לחשוב מחדש בשלווה על מצבם. כשאלברט רואה את המשורר בורח, הוא מבין שהצעיר עדיין אוהב מאוד את רעייתו.

=== מערכה שלישית ===

: הבית של שרלוט ואלברט

אחר הצהריים של חג המולד. שרלוט קוראת את מכתביו של ורתר ומצפה בדאגה לפגוש את הצעיר. כשהצעיר מגיע, הם מתחילים לדבר על העבר, מה שמסעיר את רגשות שניהם. ורתר שוב מצהיר על אהבתו אליה, אך היא לעומת זאת מוצפת בתחושת מחויבות ורוצה להיפרד מוורתר אחת ולתמיד. אלברט מגיע הביתה ומבחין במצב הנפשי הסוער של אשתו ומנחש את האמת. כאשר ורתר מבקש ממנו אקדח על ידי שליח בטענה שהוא יוצא למסע ארוך יותר, אלברט ממלא את הבקשה בדם קר, אך שרלוט מתייסרת בתחושה רעה.

=== מערכה רביעית ===

: הבית של ורתר

שרלוט רצה לביתו של ורתר, מתפרצת פנימה, מבחינה בדם על הרצפה ואז בפצוע הקשה השוכב על המיטה. היא רוצה לבקש עזרה, אבל ורתר מבקש ממנה לבלות איתו את הרגעים האחרונים של חייו. שרלוט מתאהבת ומנשקת את ורתר, שמת בזרועותיה כשהילדים מתחילים לשיר את שירי חג המולד שלמדו בקיץ.

== אריות מפורסמות ==
* O Nature, pleine de grace - אריה מוורתר (מערכה ראשונה)
* Du gai soleil, plein de flame - האריה של סופי (מערכה שנייה)
* Va, laisse couler mes larmes - האריה של שרלוט (מערכה שלישית)
* Werther! Qui m'aurait dit /Je vous écris de ma petite chambre - אריה המכתב של שרלוט (מערכה שלישית)
* Pourquoi me réveiller? - אריה של ורתר (מערכה שלישית)

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* 
* 
* 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקת חג המולד
קטגוריה:אופרות
קטגוריה:אופרות בגרמנית
שורש 63

סדר הכתיבה של 户
סדר הכתיבה של 戸
שורש 63, או חוּ בּוּ (בסינית: 戶部, פיניין: Hù bù) הוא השורש השישים ושלושה של הכתב הסיני. פירושו "דלת" או "בית" והוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים.

במילון קאנגשי יש 44 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.

户, הצורה החדשה של 戶,היא הצורה ה-97 של טבלת התווים הסיניים שאומצה על ידי הסינית המפושטת בסין.

מכיוון שההבדל בין ל מוגדר כוריאנט-צורה ולא כצורה אחרת, אין אינדקס מיוחד עבור . כאשר היא גם הצורה הרשמית של התו בהונג-קונג.

== התפתחות ==
<gallery>
קובץ:戶-oracle.svg|השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
קובץ:戶-bronze.svg|השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
קובץ:戶-bigseal.svg|השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
קובץ:戶-seal.svg|השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
</gallery>

== תווים נגזרים ==
{| class="wikitable"
!מספר קווים נוספים
! תווים
|-
| +0
| style="font-size: large;" |戶<sup>Kangxi/TW</sup>户<sup>SC/HK</sup>戸<sup>JP</sup>
|-
| +1
| style="font-size: large;" |戹<sup>SC</sup> /戹<sup>TC</sup>
|-
| +3
| style="font-size: large;" |戺<sup>SC</sup> /戺<sup>TC</sup>戻<sup>JP</sup> (=戾)戼(=卯<small>->卩</small>)
|-
| +4
| style="font-size: large;" |戽<sup>SC</sup> /戽<sup>TC</sup>戾<sup>SC</sup> /戾<sup>TC</sup>房<sup>SC</sup> /房<sup>TC</sup> /房<sup>JP</sup>所<sup>SC/TC/KO</sup> /所<sup>JP</sup>
|-
| +5
| style="font-size: large;" |扁<sup>SC</sup> /扁<sup>TC/JP</sup>扂<sup>SC</sup> /扂<sup>TC/JP</sup>扃<sup>SC</sup> /扃<sup>TC/JP</sup>
|-
| +6
| style="font-size: large;" |扄扅<sup>SC</sup> /扅<sup>TC</sup>扆<sup>SC</sup> /扆<sup>TC/JP</sup>扇<sup>SC</sup> /扇<sup>TC</sup> /扇<sup>JP</sup>
|-
| +7
| style="font-size: large;" |扈<sup>SC</sup> /扈<sup>TC</sup> /扈<sup>JP</sup>
|-
| +8
| style="font-size: large;" |扉<sup>SC</sup> /扉<sup>TC</sup> /扉<sup>JP</sup>扊<sup>SC</sup> /扊<sup>TC</sup>
|}

== וריאנטים ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;"
!מילון קנגשי
טייוואן סינית מסורתית היוגאי קאנג'י יפני קוריאנית
! סינית מפושטת הונג קונג סינית מסורתית<br /><br /><br /><br /> גואו ביאו סינית מסורתית
! ג'ויו קאנג'י יפני
|- style="font-size:6em;font-family:serif;line-height:100%;"
| lang="zh" |戶
| lang="zh" |户
| lang="ja" |戸
|}

== לקריאה נוספת ==
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.unicode.org/cgi-bin/GetUnihanData.pl?codepoint=6236 מסד נתונים של Unihan - U+6236]

קטגוריה:שורשים (כתב סיני)
גטו זמושץ'

אנדרטת זיכרון לזכר נספי השואה בעיר זמושץ'
גטו זמושץ הוקם על ידי הגרמנים בעיר זמושץ' שבפרובינציית לובלין בפולין באביב 1941 וחוסל באוקטובר 1942 עם שילוח שארית יושביו למחנה ההשמדה בלז'ץ.

==רקע==

זמושץ' שבמערב פולין נכללה במלחמת העולם השנייה במחוז לובלין. המחוז כלל למעלה מ-1,660 קהילות ובהן מעל חצי מיליון נפש. יהודי המחוז חיו בעיקר בעיירות ובעיר המחוז זמושץ', בה היו כמחצית מהתושבים.

==הקמה==

מיד לאחר כיבוש פולין בספטמבר 1939 גויסו יהודים לעבודת כפייה. בדצמבר 1939 הצטוו יהודי העיר על ידי הכובש הגרמני להקים יודנרט, ובו 12 חברים. יושב הראש היה בן ציון לובלינר. בינואר 1940 הוחלף לובלינר במייצ'יסלב גרפינקל (Mieczyslaw Garfinkel). יהודים רבים מהעיר ברחו לברית המועצות ולשטחים שכבשה בפולין, וכך נותרו בעיר כמחצית מ-10,000 יהודיה. הם אלה שנכלאו בגטו עם הקמתו באביב 1941. אליהם צורפו כאלף יהודים שגורשו מאזורי מערב פולין שסופחו לגרמניה ועל כן רוקנו מיהודיהם ("ורתגאו")

==גירושים==

באביב 1941 רוכזו היהודים באחד מאזורי העוני בעיר. האזור לא גודר בתחילה, וכניסתם ויציאתם של היהודים ממנו הותרו, אך רק לפרקי זמן מוגבלים במשך כל יממה. 
ב-1 באפריל 1942 יצא הטרנספורט הראשון במסגרת מבצע ריינהרד. ב-11 באפריל יצא טרנספורט ובו שולחו למותם בבלז'ץ כ-3,000 יהודים. ב-1 במאי 1942 גורשו כאלף יהודים מנורדריין-וסטפאליה דרך תחנת הרכבת בדורטמונד לגטו זמושץ'. 

בימים 16 עד 18 באוקטובר 1942 חוסל הגטו ויושביו נשלחו להשמדה בבלז'ץ. מאות בודדות של עובדי כפייה נותרו בשטח הגטו-לשעבר כדי לנקותו ולמיין את חפצי הנרצחים לשם שימוש הגרמנים.

==מחנה עבודה==

ב-12 בנובמבר 1942 הוכרז אזור זמושץ' כאזור התיישבות מיוחד של הגנרלגוברנמן עבור גרמנים. תושבי הכפרים הפולניים באזור פונו, וחלק משטח הגטו שימש כמחנה מעבר זמני.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לובלין (פרובינציה): עיירות יהודיות
קטגוריה:פולין: היסטוריה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
זמושץ'
תומאס וורת'ינגטון

תומאס וורת'ינגטון (באנגלית: Thomas Worthington; ) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל אוהיו השישי.
==ראשית חייו==
תומאס וורת'ינגטון נולד במחוז ברקלי, ליד צ'ארלס טאון, שבקולוניית וירג'יניה (כיום בתחומי וירג'יניה המערבית). ב-1769 הוא נשא לאישה את אלינור סוורינגן, שהצטרפה אליו במעבר למחוז רוס שבאוהיו, שם הם העניקו לעבדיהם את חירותם. הבית שבסופו של דבר הם בנו ליד העיר צ'יליקות'י, נקרא "אחוזת אדנה" (Adena Mansion), שנתן את שמו ל"תרבות האדנה" הפרה-קולומביאנית שהתקיימה בין השנים 500 לפנה"ס - 100 לספירה וזוהתה לראשונה בתל שניצב בשטח האחוזה. הראשונה מבין עשרת ילדיהם, הבת מרי, נישאה לימים לדייוויד מקומב, אחד ממנהיגי המהפכה הטקסנית. בנם הבכור, ג'יימס סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, הגיע לדרגת בריגדיר גנרל במיליציה של אוהיו, ובהמשך לחם במלחמת ארצות הברית-מקסיקו ובמלחמת האזרחים.
==קריירה==
וורת'ינגטון היה חבר בבית הנבחרים של הטריטוריה הצפון-מערבית בשנים 1799–1803, ושימש כנציג מחוז רוס לוועידת החוקה של אוהיו שהתקיימה ב-1802. הוא היה מנהיגם של קבוצת פוליטיקאים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית מצ'יליקות'י שהובילו את קבלתה של אוהיו כמדינה בארצות הברית ב-1803 ושלטו בפוליטיקה שלה במשך כמה שנים לאחר מכן. בין עמיתיו נמנו נתניאל מאסי ואדוארד טיפין.

ב-1803 נבחר וורת'ינגטון כאחד משני הסנאטורים הראשונים של אוהיו, וכיהן בתפקיד זה עד 1807. הוא שב לסנאט בדצמבר 1810 בעקבות התפטרותו של ריטרן ג'. מגז הבן, וכיהן הפעם עד דצמבר 1814, כאשר הוא התפטר בעקבות זכייתו בבחירות למשרת מושל אוהיו. ב-17 ביוני 1812 התקיימה בסנאט ההצבעה על הכרזת מלחמה על בריטניה. וורת'ינגטון הצביע נגד ההחלטה, אך היא התקבלה ברוב של 19 תומכים מול 13 מתנגדים וכך פרצה מלחמת 1812.

כמושל נבחר וורת'ינגטון לכהונה שנייה ב-1816. הוא העביר את בירת המדינה מצ'יליקות'י לקולומבוס. בבחירות של 1818 הוא לא התמודד לכהונה נוספת.

בינואר 1819, כאשר התקיימו הבחירות להחלפתו של הסנאטור הפורש ג'רמייה מורו, הוביל וורת'ינגטון בשלושת סבבי ההצבעה הראשונים, אך הפסיד בסבב הרביעי והאחרון כאשר נוצרו סיעות שהתלכדו מאחורי ויליאם טרימבל. הוא גם הפסיד בהפרש נמוך בחירות לתקופות כהונה חלקית בסנאט ב-1821 למושל המכהן אית'ן אלן בראון, ובמקום זאת נבחר לכהן בבית הנבחרים של המדינה.
==מותו והנצחתו==
תומאס וורת'ינגטון נפטר בניו יורק ב-20 ביוני 1827. הוא נטמן בתחילה באחוזת אדנה, ומאוחר יותר נקבר בבית הקברות גרנדוויו שבצ'יליקות'י.

וורת'ינגטון חבר ב"היכל התהילה של אוהיו". הוא ידוע כ"אבי קבלתה של אוהיו כמדינה". העיר וורת'ינגטון שבאוהיו קרויה על שמו, וכן בית ספר תיכון בעיר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://ohiohistorycentral.org/index.php?title=Thomas_Worthington&rec=422 תומאס וורת'ינגטון] באתר Ohio History Central 
* [https://www.adenamansion.com/ אתר אחוזת אדנה] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מאוהיו
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של אוהיו
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1773
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1827
עמותת אל אקצא

עמותת אל אקצא לפיתוח נכסי ההקדש האיסלמי היא עמותה הפועלת בחסות הפלג הדרומי של התנועה האיסלמית.

העמותה הוקמה ב-1991 בעמותה חברים: אברהים צרצור, סאמר בדוי, צפוות פריג', אחמד ריאן, גומעה אל קצאצי, חאלד ריאן.

==== מטרת הארגון ====
סיוע לגופים הפעילים בפיתוח נכסי ההקדש. סיוע לאחזקת ופיתוח אתרי מקומות קדושים למוסלמים בישראל. צדקה ועזרה לנזקקים ועניים.<ref></ref> 

==== הליכים משפטיים ====
ב-02/11/2021 הוגשה תלונה נגד עמותת אלאקצא בטענה לביצוע עבירות במסגרת החוק למניעת טרור על ידי ארגון "עד כאן" ופורום "בוחרים בחיים" של המשפחות השכולות בטענה לביצוע עבירות במסגרת החוק למניעת טרור וכנגד חוק תקנות העמותות. בתלונה טענו הארגונים כי מנהלי העמותה בעבר ובהווה ביצעו עבירות של קבלת כספי טרור התלונה הובילה להחרמתם על ידי משרד הביטחון בגלל עבירות כנגד החוק ותקנות העמותות. 

השייח' צפואת פריג', מקורבו של מנסור עבאס יו"ר רע"מ כתב: "לתרום לכיסוי הקנס הכספי שהטיל בית המשפט הישראלי… כדי למנוע עקירה של ארבע משפחות מירושלים", והוסיף "שותף ליציבות של אחיך הירושלמים בבתיהם ותחזק את איתנותם". בתחילת אוגוסט הודיעה העמותה על גיוס של 50 אלף שקלים שכבר הועברו לעברייני בנייה בשביל הקנסות.<ref></ref>

==== מסגד אל אקצא ====
העמותת סיפקה ציוד חירום למרפאה למסגד אל-אקצא. בטקס אמר השייח' צפוות פריג' כי "הסיוע והציוד הרפואי ניתנו כחלק מהמאמצים הרבים, המבקשים לחזק את נוכחות עמנו בירושלים ובמסגד אל-אקצא ולסכל את התוכניות השיטתיות של היהודים, ועקירה נגד ירושלים ואנשיה".

== ביקורת על העמותה ==
ארגון 'לך ירושלים' ותנועת 'אם תרצו' הוכיחו כיצד עמותת 'אל אקצא לפיתוח נכסי ההקדש האסלאמי' מנהלת קמפיין לגיוס תרומות למימון קנסות של עברייני בנייה.

ארגון "לך ירושלים"טען: "עמותת אל-אקצא היא הזרוע של התנועה האסלאמית ורע״מ בירושלים. העמותה הגבירה את פעילותה מתוך מטרה לפגוע באחדות העיר ולעקור את הריבונות הישראלית בירושלים. 

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:התנועה האסלאמית
ישראל דיקר

ישראל דיקר (1898–1949) היה אדריכל ישראלי ממוצא פולני, הנחשב לאחד מהאדריכלים הראשיים של הסגנון הבינלאומי בתל אביב. דיקר היה ממתכנניה הראשונים של העיר חולון, וכן ממתכנני שיכוני "מעונות עובדים" בתל אביב.

==קורות חיים==
דיקר נולד בפולין, באזור שהיה בשליטת האימפריה האוסטרו הונגרית בשנת 1898. למד אדריכלות בפראג. בשנות העשרים, לאחר תקופה נוספת של לימוד ברומא ובפראג, במהלכה פרסם בכתב העת היהודי־אילקי "La Rassegna Mensile di Israel" עלה דיקר לארץ ישראל והשתקע בתל אביב. במשך ארבע שנים, דיקר תכנן מבנים שונים הקשורים להסתדרות, והיה ממתכנניה הראשיים של "קריית עבודה" (כיום חולון), ומעונות עובדים ג' בתל אביב, הפונים לרחוב ברוך שפינוזה, וכן מעונות עובדים ז' הפונים לרחוב ריינס.

בשנות השלושים ערך מספר כתבי עת אדריכליים, ובפרט את כתב העת "הבניין במזרח הקרוב, ירחון לארכיטקטורה" שפורסם החל מ-1934, והוקדש בעיקר לנושאים הקשורים לדיור קואופרטיבי ואדריכלות בסגנון הבינלאומי. כתב עת זה קיבץ את רעיונותיה של קבוצת אדריכלים מן הסגנון הבינלאומי שכללה גם את אריה שרון, יוסף נויפלד, דב כרמי, ועוד; קבוצה זו שאפה להביא את תפיסות הארכיטקורה המודרניסטית לתשומת לבן של הרשויות הציוניות והציבור הכללי. הדבר עלה בהצלחה, כאשר לאחר זמן קצר החלו לכלול אדריכלים בוועדת הבנייה העירונית של תל אביב, מה שגרם לסטנדרטיזציה של הסגנון הבינלאומי ברחבי העיר.

במהלך מלחמת העולם השנייה סייע דיקר לממשלה הבריטית בפרויקטי בנייה שונים ברחבי המזרח התיכון. דיקר התמחה בשיכוני מגורים למעמד הפועלים, ועבד בחברת שיכון עובדים. בשנת 1947 השתתף בתכנון בניין יעקב זיסקינד במכון ויצמן. אחרי הקמת המדינה עבד במשרד העבודה והבינוי בתור מפקח מחלקת הדיור, אך נפטר זמן קצר לאחר מכן, ב-26 במרץ 1949. הוא נקבר בבית הקברות נחלת יצחק שבתל אביב<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1949
ג'ונתן טראמבל הבן

ג'ונתן טראמבל הבן (באנגלית: Jonathan Trumbull Jr.; ) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל קונטיקט בשנים 1797–1809, וקודם לכן ייצג אותה ב, תחילה בבית הנבחרים ולאחר מכן בסנאט.

== ביוגרפיה ==
טראמבל נולד בלבנון שבקונטיקט, בנם השני של ג'ונתן טראמבל האב (לימים המושל הראשון של קונטיקט כמדינה) ושל רעייתו פיית' רובינסון, בתו של הכומר ג'ון רובינסון. טראמבל השלים את לימודיו בהרווארד קולג' (המוסד שקדם לאוניברסיטת הרווארד) ב-1759, ונשא את נאום הפרידה של בני מחזורו כשהיה למוסמך אוניברסיטה בשנת 1762. אחיו ג'ון טראמבל היה צייר ידוע של המהפכה האמריקאית.

בשעה שהוא ממשיך את מסורת השליחות הציבורית של המשפחה, טראמבל החל את דרכו הציבורית במשרות ברמה המקומית והמדינתית: עורך רשימות, מושבע גדול, מודד דרכים ראשיות, שופט וחבר מועצה. בשנת 1774 הוא נבחר לסגן (deputy), לראשונה מתוך שבע תקופות כהונה כנציג העיר לבנון. הוא כיהן בבית המחוקקים של קונטיקט במשך שלוש קדנציות: מ-1774 עד 1775, מ-1779 עד 1780, ובשנת 1788, במהלכה היה יושב ראש בית הנבחרים של קונטיקט.

טראמבל שירת בצבא הקונטיננטלי כמחלק המשכורות של המחלקה הצפונית מ-28 ביולי 1775 עד 29 ביולי 1778. בפברואר 1781 ניתנה לו דרגת לוטננט קולונל. בהמשך מלחמת העצמאות של ארצות הברית שירת כעוזרו של הגנרל ג'ורג' וושינגטון עד 28 בדצמבר 1783. לאחר המלחמה הוא הפך לחבר מקורי באגודת סינסינטי .

טראמבל נבחר לקונגרס הראשון, השני והשלישי, והיה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מ-4 במרץ 1789 עד 3 במרץ 1795. הוא היה יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית במהלך הקונגרס השני, כמחליפו של פרדריק מולנברג. טראמבל בחר שלא להתמודד לתקופת כהונה רביעית בבית הנבחרים ובמקום זאת התמודד אל הסנאט של ארצות הברית. ב-10 ביוני 1796 התפטר מהסנאט כדי לקבל על עצמו את תפקיד סגן המושל בקונטיקט. כשמושל קונטיקט אוליבר וולקוט מת בדצמבר 1797 התמנה טראמבל למושל המדינה ונבחר מחדש ל-11 כהונות רצופות עד למותו בלבנון, עיר הולדתו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:חברי האספה הכללית של קונטיקט
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מקונטיקט
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:יושבי ראש בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מושלי קונטיקט
קטגוריה:סגני מושלי קונטיקט
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1740
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1809
מוסגז: מלכודת

מוסגז: מלכודת (ברוסית: «Мосгаз. Западня») היא סדרת טלוויזיה רוסית, שצולמה בשנת 2021 בבימויו של סרגיי פופוב (שביים בעבר את הרונה השביעית). שידור פרק הבכורה התקיים ב-15 בנובמבר 2021 בערוץ הראשון. הסדרה היא השמינית בסדרת הסדרות על מייג'ור צ'רקאסוב ממחלק החקירות הפליליות, הכוללת את סדרת הטלוויזיה "מוסגז", "התליינית", "העכביש", "התן", "מבצע שטן" ו"קוצן נקוד".

הסדרה הופקה בשיתוף פעולה עם Okko.
== עלילה ==
שנת 1980 בברית המועצות. מוסקבה נערכת לאירוח האולימפיאדה. על אנשי המחלקה הפלילי המוסקבאי הוטלה המשימה למנוע פשע בודד בבירה, ולנקות את העיר מכל גורמי הפשיעה. על איוואן צ'רקסוב וצוותו הוטלה המשימה לנהל את המאבק בזנות וב"מזל רע". אבל במקום זאת, איוואן פטרוביץ' נאלץ לחקור רצח זה אחר זה. במרכז האירועים שודד בשם גולגולת שיצא לאחרונה מהכלא. כמעט כל מקרי הרצח שבוצעו מתרחשים מתחת לגולגולת, אך אין ראיות ישירות למעורבותו בפשעים. אי אפשר להוכיח את אשמתו, אך עם זאת, חפותו מוטלת בספק גדול: כאילו מישהו בלתי נראה כל הזמן מציל את גולגולת ממוות, ומפנה לו את הדרך. אבל את מי הוא יכול לעניין?

== שחקנים ודמויות ==

==קישורים חיצוניים==

*[https://www.1tv.ru/movies/mosgaz-delo-8-zapadnya מוסגז: מלכודת] באתר הערוץ הראשון הרוסי

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות במוסקבה
קטגוריה:סדרות דרמה רוסיות
קטגוריה:ערוץ 1 הרוסי: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות דרמה היסטוריות רוסיות
קטגוריה:סדרות המשך טלוויזיוניות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה רוסיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:ברית המועצות בתרבות
קטגוריה:מייג'ור צ'רקאסוב
מוניקה וויט

מוניקה אלפריד וויט (באנגלית: Monica Elfriede Witt; נולד ב-8 באפריל 1979) היא סוכנת אמריקאית, שעבדה באגף המודיעין של חיל האוויר והואשמה בריגול נגד ארצות הברית<ref></ref>.

== היסטוריה ==
וויט נולדה בעיר אל פאסו שבמדינת טקסס והתייתמה מאמה בגיל 18, מעט לפני שהתחילה את שירותה הצבאי<ref></ref><ref></ref>.

בשנת 1997, התגייסה לחיל האוויר, למדתה את השפה הפרסית, שירתה כבלשנית ולאחר מכן שובצה לסוכנת מודיעין במשרד החקירות המיוחדות של חיל האוויר של ארצות הברית.

בעקבות שירותה במלחמת עיראק הוענקה לה מדליית האוויר על ידי נשיא ארצות הברית, ג'ורג' בוש<ref></ref><ref></ref>.

בשנת 2003, עברה לשרת ביחידה לחקירות מיוחדות והשתתפה בחקירות ריגול נגדי, הונאה ומרמה.

בשנת 2008, סיימה את שירותה בחיל האוויר והחלה לעבוד בתור מאבחנת מודיעינית בחברת אבטחה פרטית.

בשנת 2011, הפכה לחסרת דיור ולאחר מכן עברה להתגורר בפולס צ'רץ', וירג'יניה וזאת בעקבות מצב כלכלי רעוע.

בשנת 2012, חברה לפעילה מרזיה האשמי (Marzieh Hashemi) והתאסלמה באיראן.

בשנת 2013, ערקה לאיראן וסיפקה לממשלתה מידע מודיעיני רב שהכיל נתונים על ממשלת ארצות הברית ומידע חסוי מתקופת העסקתה בחיל האוויר<ref></ref>.

כתב האישום שהוגש על ידי מחלקת המשפטים של ארצות הברית מכיל את כל שמותיה וכינוייה: Fatemah Zahra, Narges Witt, Wayward Storm<ref></ref><ref></ref>.

== קישורים חיצוניים ==

* 
*[https://www.kan.org.il/item/?itemid=47102 דיווח: ארצות הברית מאיצה תוכנית סודית לחבל בטילים וברקטות של איראן], באתר כאן

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קצינים וחוגרים בחיל האוויר של ארצות הברית
קטגוריה:מעוטרי מדליית האוויר
קטגוריה:מרגלות
קטגוריה:מרגלים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1979
סירקוס מירקוס

סירקוס מירקוס () היא להקה גאורגית, המורכבת כיום משלושה חברים, ומתמחה בז'אנר המוזיקה הניסיונית.<ref></ref> היא ייצגה את גאורגיה ב אירוויזיון 2022, שהיה בטורינו, איטליה.<ref></ref>

== היסטוריה ==
הלהקה הוקמה בשלהי 2020 בבירה טביליסי. שלושת חברי הלהקה עזבו יחד את האקדמיה לקרקס המקומית, כדי להתמקד בקריירת המוזיקה שלהם.<ref name=":0"></ref>

ב-14 בנובמבר 2021 הכריזה רשות השידור הגאורגית כי סירקוס מירקוס נבחרה לייצג את המדינה באירוויזיון 2022 עם השיר "Lock Me In". ב-12 במאי 2022 ביצעה להקת סירקוס מירקוס את "Lock Me In" על בימת חצי הגמר השני של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 18 עם 22 נקודות.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2022
קטגוריה:נציגי גאורגיה באירוויזיון
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2020
התקווה לניצחון

התקווה לניצחון (באנגלית: The Quest) הוא סרט אמנויות לחימה אמריקאי משנת 1996, שבוים על ידי ז'אן קלוד ואן דאם בבכורה שלו בבימוי, והוא גם כיכב בסרט.

בסרט משתתפים רוג'ר מור, וג'יימס רימר. התקווה לניצחון יצא לאקרנים בארצות הברית ב-26 באפריל 1996.

== תקציר העלילה ==
העלילה, המתרחשת ב-1925, סובבת סביב טורניר אמנויות לחימה ב"עיר האבודה" המסתורית, הממוקמת בעומק טיבט, עם 16 אמני לחימה מרחבי העולם שנלחמים כדי לזכות בפרס הזוכה, "דרקון הזהב", פסל יקר ערך שנעשה מזהב מלא<ref></ref>. המתחרה האמריקאי, מתאגרף, מעניק לואן דאם את הזכות לייצג את ארצות הברית לאחר שמתרשם מיכולותיו. המתחרה המונגולי רוצח בזירה ידיד של ואן דאם ברבע הגמר וואן דאם נשבע לנקום את מותו.

==קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי אמנויות לחימה
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1996
קטגוריה:סרטי 1996