OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מזרח (קישוט)

"מזרח" ([[1910) מאת משה בן יצחק מזרחי.]]
מזרח הוא קישוט לבית יהודי המציין את כיוון המזרח, אליו יש לפנות בשעת התפילה, כך שגם המתפלל יחידי יוכל למצוא כיוון זה בקלות. "מזרח" הוא קישוט מקובל לסוכה.

הקישוט עשוי בד רקום או מגזרת נייר ועליו מופיעה המילה "מזרח" באותיות גדולות, וסביבה קישוטים שונים. לעיתים נכללת כתובת עם הפסוק לעיתים נכללת הכתובת "מצד זה רוח חיים", שראשי התיבות של מילותיה הן "מזרח". 

בסיפורו של ש"י עגנון "בדמי ימיה" מתואר "מזרח" המשמש קישוט לסוכה, שבו נכללה הכתובת "אשרי איש שלא ישכחך ובן אדם יתאמץ בך", שמקורה בתפילת מוסף של ראש השנה. בסיפורו "אגדת הסופר" נותן עגנון תיאור מפורט יותר של "מזרח" מעשה רקמה: "וצורת גן שזור בו מחוטי משי מלא עצי כל פרי מאכל, וארמון בתוך הגן ושני אריות שומרים את הגן. ופני האחד מוסבים אל פני השני, אריה מול אריה ולשון מול לשון, ומלשון אל לשון נמשך והולך כתב זהב באותיות גדולות לה' הארץ ומלואה כשאגה אחת גדולה. ובכל ארבע פינות המזרח תיבה, תיבה בכל פנה, שויתי ה' לנגדי תמיד."

יש המכנים בשם "מזרח" את לוח ה"שיוויתי". 

==קישורים חיצוניים==

* מנחם הכהן, [http://www.daat.ac.il/daat/art/yahadut/mikdash.htm "מקדש מעט" - בית הכנסת וכליו], באתר "דעת"
* [http://www.imj.org.il/Stieglitz/sub_resultsH.asp?cat=10&subcat=%D7%9E%D7%96%D7%A8%D7%97 מזרח] באוסף שטיגליץ של מוזיאון ישראל
* סדרת בולי מועדים ה'תש"ן כללה [http://www.israelphilately.org.il/stamp.asp?item=62152 שלושה בולים המציגים מגזרות נייר של "מזרח"]
*[https://www.nli.org.il/he/archives/NNL_ARCHIVE_AL003366713/NLI אוסף מזרח בספרייה הלאומית]

קטגוריה:אמנות יהודית
קטגוריה:קישוט
קטגוריה:תשמישי קדושה
קטגוריה:ירושלים באמנות
כתובת שומרונית מכפר בילו

כתובת שומרונית מכפר בילו, היא כתובת חרותה על לוח שיש. הכתובת נמצאה בשנת 1954 בעת חפירת תעלת ניקוז ליד הכביש ממערב לכפר בילו, בין כפר בילו לרחובות. הכתובת חקוקה על לוח שיש שגודלו 42 על 38 ס"מ. יחד עם הכתובת נתגלו חרסים מן המאות 12-14, אך ייתכן שהיא קדומה יותר – אולי מן התקופה הביזנטית.

הכתובת:

הכתובת היא קצור של עשרת הדיברות, ובמקור היא נקבעה ליד מזוזת הפתח לבניין כלשהו, כמקובל אצל השומרונים (במקום הפרשות 'שמע' 'והיה אם שמוע' המקובלות במזוזות היהודיות). גם כתובת זו, כפי שמצוי בלא מעט כתובות שומרוניות עתיקות, יש מידה לא מבוטלת של רישול בכתיבה, של השמטות של דיברות שלמים (כאן למשל: לא תעשה לך פסל; שמור את יום השבת; כבד את אביך) ועד לאותיות בודדות (לא תנף במקום לא תנאף).

לעיתים מופיעים בכתובת שומרוניות 'עשרת המאמרות' שבהם נברא העולם.

==לקריאה נוספת==
*יצחק בן-צבי, ספר השומרונים, הוצאה מחודשת, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, תשל"ה, עמ' 190–193.
*יצחק בן-צבי, אבן מזוזה שומרונית מכפר בילו, תדפיס מיוחד מתוך ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, שנה י"ח, ג-ד, תשי"ד
קטגוריה:כתובות שומרוניות
קטגוריה:עשרת הדיברות
כתובת שומרונית מעין בית אל מא

כתובת שומרונית מעין בית אל מא היא כתובת שנמצאה על שני שברים מכתובת על גבי משקוף אבן גדול שנחשף בשנת 1934 בעת שיטפון גדול שאירע בוואדי כקילומטר אחד מצפון-מערב לעיר שכם. זהו משקוף של פתח גדול, מעוטר בחלקו העליון בזר ישר של עלים, כמקובל בחלק מבתי הכנסת היהודיים שבגליל. לפיכך המשקוף עם הכתובת שעליו עיטר את החלק העליון של בית כנסת שומרוני מן התקופה הביזנטית. הכתובת שמורה כיום בחצר הפנימית של מוזיאון רוקפלר בירושלים. 

הכתובת: 

זהו קיצור של עשרת הדיברות, שהוא טקסט המשמש את השומרונים בהתאם לכתוב "וכתבתם על מזוזת ביתך ובשעריך". השורה הרביעית היא מן הדיבר העשירי הנהוג אצל השומרונים המצווה להקים אבנים גדולות בהר גריזים, המקודש לשומרונים.

==לקריאה נוספת==
* יצחק בן-צבי, ספר השומרונים, הוצאה מחודשת, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, תשל"ה, עמ' 176-173.
קטגוריה:כתובות שומרוניות
קטגוריה:עשרת הדיברות
כתובת שומרונית מתל קסילה

שלוש כתובת התגלו במבנה דת בתל קסילה, אחת באלפבית שומרוני ושתיים ביוונית. 

== רקע ==
תל קסילה הוא תל ארכאולוגי השוכן כיום בתחומו של מוזיאון ארץ ישראל ברמת אביב בצפונה של תל אביב. במקום נמצאו ממצאים שתרמו רבות לידע אודות הפלשתים, אשר ישבו בתל החל במאה ה-12 לפנה"ס ועד תחילת המאה ה-10 לפנה"ס. בתל 12 שכבות - שלוש הראשונות (12 עד 10) מקבילות לתקופת השלטון הפלשתי (שיאו של היישוב בשכבה 10), ושכבות 9 עד 1 מאוחרות לו. בתקופה הביזנטית שכן יישוב כפרי דליל סביב תל קסילה, צפונית-מזרחית לתל שכן בית כנסת שומרוני מהמאה ה-6. רצפת הפסיפס של בית כנסת זה נשתמרה והיא מוצגת בתחומי המוזיאון אין סיטו. רק שליש משטח הרצפה השתמר, ובה דגמים הנדסיים. בפסיפס נקבעו שתי כתובות. האחת בכתב השומרוני, ושתי כתובות ביוונית. האתר נחפר ופורסם לראשונה בידי חוה ריטר-קפלן. 

== הכתובות והדיון עליהן ==
הכתובת השומרונית:

החופרת זיהתה את המקום ככנסייה שומרונית, ודמתה לראות במילים: תכיר דקר את הדרישה להכיר בישו (הדקור), ולראות במילים פרק סנה את התקווה שהאל הגדול (מכסים) ישמיד (יפרק) את השונאים.

חלק עליה זאב ספראי שטען כי הכתב השומרוני משמש כאן כאלמנט עיטורי ללא משמעות, וכי מדובר כאן בבית כנסת יהודי, כפי שהכתובת "שלום על ישראל" מצביעה על כך. 

הוסיף לדיון יורם צפריר שתמך בדעה כי לא מדובר בכנסייה ובקהילה של מינים-שומרונים כביכול כהצעת קפלן. צפריר קרא את הכתובת השומרונית באופן שונה. הוא רואה בה כתובת נדבנים שגרתית: מכסים הוא קיצור שמו של הנדבן, והמילה פרקסנה (ולא שתים כדעת קפלן) הוא צורתו הארמית של שם פרטי נוסף שצורתו היוונית המקורית היא פרוקסנוס. תכיר דקר הוא צורה שונה של יתדכיר, כלומר ייזכר (לטוב). 

הקריאה לפי צפריר: מכסימונה / ייזכר (על) שתרם / פרוקסנה / ייזכר (על) שתרם

הכתובת הפגומה היוונית:<ref name=":0"></ref>

בזמן כהונתו של הקומס (או האדון) אורביקוס. המינחה של [פלוני] בן א(י)גאתי (ו)ס למען גאולתם של ילדיו אוהבי האלוהים. הושלמה העבודה עם אשנב התאורה. 

הכתובת היוונית השלמה:<ref name=":0"></ref>

ברכה ושלום על ישתראל ועל המקום הזה. אמן

יש לשים לב לאופן הכתיבה של השם ישראל ("ישתראל") המצוי גם בכתבי אבות הכנסייה.<ref name=":0"></ref>

==לקריאה נוספת==
*
*
*
*
*

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתובות שומרוניות
קטגוריה:כתובות בארמית
קטגוריה:כתובות ביוונית
חיים צדוק (זמר)

חיים צדוק (נולד ב-1955) הוא זמר ישראלי.

==ביוגרפיה==
צדוק נולד וגדל ברמלה.

בצה"ל שירת בלהקת פיקוד הדרום.

ב-1974 היה אחד מכוכבי המחזמר שהעלתה הלהקה "פגישת מחזור" מאת יורם טהרלב וקובי אשרת (לצד נתן דטנר, רותי דיין, נתן נתנזון, דורית צדוק ואחרים). בין היתר ביצע את השיר "מכת חשמל", שזכה להצלחה רבה במצעדים.

בפברואר 1978 השתתף לראשונה בפסטיבל הזמר והפזמון לשנת תשל"ח כזמר ליווי בשיר "בלב אחד" של חדוה עמרני (במסגרת להקת "פלפל לבן").

בינואר 1979 השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ט עם שיר הדיסקו "רקדי את הקצב הזה" שהגיע למקום החמישי בתחרות, והפך ללהיט במצעדים העבריים.

בדצמבר 1980 ביצע עם סוזי מילר בשירוויזיון מספר 2 את השיר "צפרדרוק", שכתבה ענת שרתוק והלחין ועיבד אלדד שרים.

באפריל 1982 השתתף בתחרות הקדם אירוויזיון בשיר "קוראים לה אהבה", שכתב מיקי בר גיורא לוין והלחין ועיבד אלדד שרים.

ב-1984 יצא אלבומו הראשון "חבל דק".

בשנת 1988 יצא אלבומו "תיק תק".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרים-יוצרים ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:מלחינים ישראלים
קטגוריה:חברי להקת פיקוד הדרום
קטגוריה:מתמודדי קדם-האירוויזיון
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1955
סוצ'ה

סוצ'ה (בסלובנית: Soća) או איזונצו (באיטלקית: Isonzo), הוא נהר באורך 140 ק"מ הזורם בצפון-מערב סלובניה וצפון-מזרח איטליה, 99 ק"מ בתחום סלובניה ו-44 ק"מ בתחום איטליה.

הוא זורם מהאלפים היוליאניים בגובה 1,100 מטר ונשפך לים האדריאטי, ליד העיר האיטלקית מונפלקונה. הנהר ידוע בצבע הירקרק של מימיו ומכונה "יופי הברקת".

במלחמת העולם הראשונה היה עמק סוצ'ה זירת קרבות קשים בין מאי 1915 לנובמבר 1917. ב-12 קרבות נהר איזונצו נפלו כ-600,000 חיילים איטלקים ואוסטרו-הונגרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איטליה: נהרות
קטגוריה:סלובניה: נהרות ונחלים
קטגוריה:נהרות הנשפכים לים האדריאטי
זאב שוהם

זאב שוהם (פינקלשטיין) (10 בנובמבר 1886 – 29 בינואר 1971) היה עורך דין, פעיל ציוני ופעיל ציבור באירופה ובחיפה.

==ביוגרפיה==
כותרת העיתון "די יודישע פאלקסשטימע"
שוהם נולד בכפר קורוזוואני בפלך ווהלין שברוסיה (כיום באוקראינה), בנם של יעקב דוד פינקלשטיין, סוחר יערות וזלדה לבית קאופמן. אח לחיה הר (פינקלשטיין). הנער פינקלשטיין קיבל חינוך יהודי מסורתי ולאחר מכן למד בבית ספר תיכון ריאלי. בהמשך למד משפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג, ב"קורסים למדעי המזרח" (מדעי היהדות) מיסודו של הברון דוד גינצבורג בסנקט פטרבורג ובאוניברסיטת לונדון.

במהלך מלחמת העולם הראשונה שהה בסטוקהולם והשתלב בפעילות הציונית בעיר. שוהם ערך את השבועון הציוני היידי "די יודישע פאָלקסשטימע" ('קול העם היהודי'), היה חבר הנהלת משרד העיתונות הציוני העולמי בסטוקהולם ומעורכי הספר "שאלת היהודים בקשר עם מלחמת העולם".

ב-1919 נשא לאישה את צילה, בתו של ישראל פיינברג ואחותו של אבשלום פיינברג, שאותה פגש לראשונה בסנקט פטרבורג, והשתתף בוועידה הציונית הראשונה (שנערכה בלונדון בין 24 בפברואר ל-12 במרץ 1919) כחבר הוועדה המדינית שלה, אשר אחד מתפקידיה היה ניסוח תנאי המנדט הבריטי על ארץ ישראל. ב-1920 נולדה בתם הבכורה תמר, אחריה נולד דוד (1923–2005), כלכלן שכיהן כמנכ"ל בנק כללי לישראל ויו"ר מועצת המנהלים של החברה הישראלית למדליות ולמטבעות. שוהם השתתף בקונגרסים ה-12 וה-13. ניהל את מחלקת העלייה של הסוכנות היהודית בלונדון עד 1924, ואז עלה לארץ ישראל ולאחר שהות קצרה בתל אביב עבר עם משפחתו לשכונת הדר הכרמל בחיפה, פתח בה משרד עורכי דין והצטרף לוועד השכונה. בין השאר פעל להקמת בית הכנסת הגדול בשכונה. ב-1937 השתתף בקונגרס הציוני ה-20.

שוהם שימש כחבר ההנהלה המרכזית הארצית של לשכת עורכי הדין בישראל (מיסודה של הסתדרות עורכי הדין), חבר בית הדין המשמעתי העליון של הלשכה וחבר הוועדה לבחירת שופטים.

שוהם שימש כיו"ר הציונים הכלליים בחיפה, חבר המרכז הארצי והוועדה המדינית של המפלגה הליברלית הישראלית.

נקבר בבית העלמין חוף הכרמל.

==הנצחה==
בשנת 1970 קיבל אזרחות כבוד של חיפה, ועל שמו רחוב בעיר. זכר נכדם של הזוג שוהם, , הונצח במערת אבשלום.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.gen-mus.co.il/person/?id=8814 זאב שוהם (פינקלשטיין)] באתר "אלבום המשפחות – עדת ראשון-לציון"
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים מווהלין
קטגוריה:יקירי חיפה
קטגוריה:משפטנים יהודים
קטגוריה:חברי הציונים הכלליים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת סנקט פטרבורג
קטגוריה:עורכי דין ישראלים במאה ה-20
קטגוריה:פעילים ציונים ביישוב
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים
קטגוריה:אישים שהשתתפו בוועידות הקונגרס הציוני העולמי
קטגוריה:משפחת פיינברג-בלקינד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1886
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
מגזרת נייר

גרמנית]]
סינית]]
מגזרות נייר היוצרות "פרול" מ[[הפיליפינים]]
מגזרת נייר היא אמנות עיצוב וחיתוך נייר שהתפתחה באופן ייחודי ברחבי העולם ואימצה סגנונות תרבותיים שונים.

==היסטוריה==
מוצאה של אמנות מגזרת הנייר ככל הנראה במזרח הרחוק. מגזרת הנייר העתיקה ביותר ששרדה היא מעגל סימטרי מהמאה ה-6 שנמצא בשינג'יאנג בסין. מהמאה ה-8 וה-9 מגזרות נייר החלו לצוץ במערב אסיה ומהמאה ה-16 גם בטורקיה. בתוך מאה שנה הן יוצרו במרבית מדינות מרכז אירופה.

==סין==
אמנות מגזרת הנייר הסינית או הג'יאן ז'י (בסינית: 剪紙) קיימת כבר מהמאה ה-6 לספירה ויש לה מספר שימושים שונים בתרבות הסינית, כמעט כולן למטרות בריאות, שגשוג או דקורציה. אדום הוא הצבע הנפוץ ביותר ממנו מכינים את המגזרות. לעיתים קרובות יש בהן דגש על תווים מהכתב הסיני המסמלים את החיות בגלגל המזלות הסיני.

למרות שמגזרות נייר פופולריות ברחבי העולם, רק מגזרות הנייר הסיניות נרשמו בשנת 2009 באונסק"ו כחלק מהמורשת התרבותית העולמית. מגזרות הנייר הסיניות זכו להכרה מכיוון שיש להן היסטוריה של למעלה מ-1500 שנה, והן מייצגות ערכים תרבותיים של העם הסיני הן מן הצפון והן מהדרום.

==הפיליפינים==
בפיליפינים קיימים שימושים שונים למגזרות נייר. משתמשים בהן ליצירת "פרול" (parol) - פנס בצורת כוכב מסורתי הנקשר גם לחג המולד הפיליפיני, את הפרול מכינים מנייר צבעוני שנגזר לצורות דקורטיביות שונות תוך השארת "זנבות" חתוכים מנייר מכל צדדיו. בנוסף, משתמשים במגזרות נייר צבעוני ליצירת עטיפות ססגוניות לממתקים.

==מגזרת נייר ביהדות==

מגזרות נייר יהודיות הן פריטי אמנות עממית שהיו נפוצים בקהילות יהודיות שונות עד מלחמת העולם השנייה, ובולטים בהם מגוון מאפיינים סגנוניים שהושאלו מאמנות גבוהה ומאמנות עממית מקומית. המגזרת היהודית המוקדמת ביותר הידועה היא מספרד מ-1345. לשיאה הגיעה אמנות זו בקהילות היהודיות של מזרח אירופה במאות ה-19 וה-20. סגנונן של המגזרות בתקופה זו מכונה, בשל עושרן הרב, "הבארוק היהודי".

==צלליות==
הצלליות הן אמנות חיתוך קווי מתאר או דיוקנאות מתוך נייר בצבע שחור. מרבית אמני חיתוכי הצלליות המודרניים משתמשים בשיטות מסורתיות, בעוד שחלקם הרחיבו את סגנונם והוסיפו שימוש במוטיבים ועיצובים מודרניים. אמנות החיתוך העכשווית קשורה לפעמים ליצירת שבלונות, שהן נגזרת של טכניקה המשמשת בגרפיטי וזכתה להכרה בשנים האחרונות הודות לאמנים כמו בנקסי.

==קישורים חיצוניים==

*[https://museumeinharod.org.il/%d7%9e%d7%92%d7%96%d7%a8%d7%95%d7%aa-%d7%a0%d7%99%d7%99%d7%a8-%d7%90%d7%9e%d7%a0%d7%95%d7%aa-%d7%99%d7%94%d7%95%d7%93%d7%99%d7%aa-%d7%a9%d7%a0%d7%a2%d7%9c%d7%9e%d7%94/ מגזרות נייר - אמנות יהודית שנעלמה], באתר מוזיאון עין חרוד
*[https://sites.google.com/site/laserpapercutting/ חיתוך מגזרות נייר בלייזר], באתר ארגון הדפס אמנותי ירושלים
* [https://web.archive.org/web/20121117073241/https://www.anumuseum.org.il/he/on-line-exhibition-intro.aspx?65418 מגזרות נייר יהודיות], באתר מוזיאון העם היהודי
* [https://www.youtube.com/watch?v=8EmhGOQ-DNQ&list=UUOGeU-1Fig3rrDjhm9Zs_wg Snowflakes, Starflakes, and Swirlflakes] - סרטון הדרכה להכנת מגזרות נייר שונות ומקוריות 

קטגוריה:נייר
קטגוריה:מלאכת יד
אברהם בנבנשתי

דון אברהם בנבנשתי (Benveniste) היה איש ציבור ורב ראשי של קסטיליה במאה ה-15. מתקן תקנות ואיאדוליד (Valladolid).

היה איש ציבור ורב החצר של חואן השני, מלך קסטיליה (1406–1454). אחראי על המימון הציבורי וביחד עם אלווארו די לונה היה אחראי גם על המינהל בממלכה. היה בן למשפחה עשירה ובעל ידע יהודי וכללי רב. הגן על יהודי עיר ליד אסיחה (Ecija), ביחד עם יוסף נשיא ואברהם אבן שושן, כנגד האשמות של רצח פולחני בפסח. לפי בקשת הקהילות היהודיות של קסטיליה התמנה על ידי המלך בשנת 1432 לשופט ראשי של היהודים ורב החצר.

מיד אחרי מינויו לשופט קרא בנבנשתי לכנס מיוחד (סינוד) של רבנים, משכילים ומנהיגים מכל קהילות קסטיליה בעיר ואיאדוליד (Valladolid) בבית הכנסת ברובע היהודי של העיר. הכנס נועד לבחון את החוקים שנחקקו נגד היהודים, להגביר את לימוד התלמוד ולעצור את ירידת הערכים בקהילות. בנבנשתי היה יושב ראש הכנס שהסתיים בהכנה ואישור מסמך שנקרא "תקנה" (קרוי בפי החוקרים תקנות ואיאדוליד). המסמך מורכב מחמישה חלקים: הראשון הוראות בקשר ללימוד התורה, השני בחירת דיינים ובעלי תפקיד אחרים בקהילה, השלישי דיני מלשינות ומסירות לשלטונות, הרביעי דיני מיסוי ותשלומים לשלטונות והחמישי דיני לבוש מפואר.

נכדיו גורשו בגירוש ספרד והתפזרו בפורטוגל, אירופה, המזרח הקרוב וצפון אפריקה. נכדיו ביססו את לימוד התורה בסלוניקי על יד הקמת ספריות גדולות. חלק מנכדיו נדדו בגירוש לפורטוגל והתנצרו. הם היו סוחרים גדולים ובנקאים בפורטוגל ואנטוורפן. לאחר מכן הם נדדו לאיטליה יחד עם דונה גרציה וחזרו איתה ליהדות ולשם בנבנשתי.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

אברהם בנבנשתי
קטגוריה:יהודים ספרדים
קטגוריה:ראשוני ספרד
Gretsch

G6122-1962 Chet Atkins Country Gentleman
1964 Chet Atkins Tennessean 6119
Gretsch היא יצרנית כלי נגינה אמריקאית שמתמחה בייצור גיטרות ותופים. היא נוסדה ב-1883 על ידי פרידריך גרטץ'.

== היסטוריה ==

גרטץ' נוסדה בארצות-הברית בשנת 1883 על ידי פרידריך גרטץ', שהיגר לארצות הברית מגרמניה. החברה החלה בייצור בנג'ו, טמבורין ותופים. לאחר מותו, בשנת 1895, עברה החברה לידי בנו, פרד. בשנת 1916 הועתקה החברה לבניין בן עשר קומות בברוקלין, ניו יורק, והפכה לאחת מיצרניות כלי הנגינה האמריקאיות הבולטות ביותר בתחום. היא זכתה להצלחה רבה בסוף שנות החמישים ובתחילת שנות השישים, בניהולו של בנו של פרד, פרד ג'וניור גרטץ'. לאחר מכן, עקב תחרות קשה מול חברות כגון גיבסון ופנדר, החברה פשטה את הרגל.

פרד גרטץ' השלישי, צאצא של מייסד החברה, הקים אותה מחדש ב-1989, והעביר את רוב ייצור הגיטרות למדינות המזרח הרחוק, כשחלק קטן מהן עדיין מיוצר בארצות-הברית.

=== שנות החמישים ושנות השישים ===
בשנות החמישים והשישים, תחת ניהולו של פרד ג'וניור גרטץ', הציגה החברה מספר דגמים ייחודיים כגון Gretsch 6120 "נשוויל", Gretsch Duo Jet - גיטרת סוליד בודי חלולה, "קאנטרי קלאב", ו-Gretsch White Falcon. 

בתקופה זו הצטרף לחברה גיטריסט הקאנטרי הידוע צ'ט אטקינס, כמתכנן ועוזר בחברה. החברה מכרה אלפי גיטרות עם חתימתו של אטקינס על הפיקגארד (מגן מפרטים), בעיקר גיטרת Gretsch 6120; אחת מהן נרכשה ב-1957 על ידי הגיטריסט דווין אדי, שהפופולריות שלו בעולם הביאה לחשיפה של גיטרות של החברה לקהל יעד חדש - חובבי הרוק'נרול. מספר שנים אחר-כך, רכש גם ג'ורג' האריסון את ה-Gretsch 6120. במהלך השנים חשף אטקינס דגמים חדשים של גיטרות של החברה, בהן Country Gentleman (נקראה על שם כינויו של אטקינס) וגרסה זולה יותר שלה, Tennesean.

נגני רוקבילי רבים הלכו בעקבותיו של אדי קוקרן, שניגן ב-Gretsch 6120 (והחליף לה את פיקאפ הצוואר לגיבסון P-90), והגיטריסט של ג'ין וינסנט, קליף גאלופ, שניגן ב-Gretsch Duo Jet. אלביס פרסלי רכש Gretsch Country Gentleman, וניגן בה לתקופה קצרה באולפן ובהופעות. במהרה הפכה Gretsch למתחרה ראויה לגיבסון, פנדר, וריקנבאקר. Gretsch צברה כוח נוסף במהלך שנות השישים המוקדמות כאשר ג'ורג' האריסון הופיע בתוכניתו של אד סאליבן עם [http://www.thecanteen.com/nicegent2.jpg] Gretsch Country Gentleman. יש הטוענים שהאריסון החזיק בשתי גיטרות מדגם Country Gentleman, כשאחת מהן נפלה מתוך תא המטען ונהרסה. מאוחר יותר רכש האריסון את ה-Gretsch Tennesean, אולם גיטרת ה-Gretsch האהובה על ג'ורג' האריסון הייתה ה-Gretsch Duo Jet, אותה קנה בשנת 1961 וסיפר שהיא הגיטרה החשמלית הטובה שהייתה לו [http://www.youtube.com/watch?v=0ROtReWdEKs&feature=relmfu]. זו הגיטרה בה ניגן האריסון בהקלטות הביטלס הראשונות עד שנת 1963 ובהופעות במועדון המערה (The Cavern). הוא חזר להשתמש בגיטרה הזאת באלבום האולפן שלו שיצא בשנת 1987, Cloud Nine. בעצם, זאת הגיטרה שמופיעה על כריכת האלבום.
השימוש האחרון שלו בפומבי עם ה-Country Gentleman היה בקליפ לשיר You're Gonna Lose That Girl, מהסרט Help!. הגיטרה שאיתה הופיע בתוכנית של אד סאליבן ניתנה לרינגו סטאר על ידי אלמנתו של האריסון, אוליביה[http://www.thecanteen.com/hudson.html]. 

הפלישה הבריטית הגבירה את הפופולריות של חברות כמו Gretsch וריקנבאקר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יצרני כלי נגינה
אריאל אדרי (רב שכונה)

הרב אליהו אריאל אדרי (נולד ב-21 באוגוסט 1965, כ"ג באב ה'תשכ"ה) הוא ר"מ בישיבת הר המור, אב בית דין רבני בבאר שבע, ומרא דאתרא בשכונת הר חומה בירושלים.

==ביוגרפיה==
אביו וסבו נמנו עם תלמידיו ומקורביו של הרב שלום משאש. שירת כלוחם בחיל התותחנים, לאחר מכן שירת במילואים כרב צבאי. למד בישיבת מרכז הרב אצל הרב אברהם שפירא, הרב מרדכי שטרנברג והרב צבי טאו. בשנת ה'תשנ"ז התמנה על ידי הרב שפירא לר"מ בישיבת מרכז הרב. וכן לימד גם בישיבת ההסדר מדברה כעדן במצפה רמון. בשנת תשנ"ח (1997) היה בין הרבנים שעזבו בהנהגתו של הרב טאו את ישיבת מרכז הרב כדי לייסד את ישיבת הר המור.

חיבר ספרי הלכה וערך חלק מכתביו ההלכתיים של הרב שלום משאש. היה שותף לעריכת חלק מספרי חידושיו על התלמוד של הרב שאול ישראלי.
הוסמך לרבנות על ידי הרב אליהו בקשי דורון.

מכהן כרב בשכונת הר חומה בירושלים. מייסד בית הדין לממונות ובית ההוראה "חומת שמואל" הפעילים בשכונה. בשנת תש"ע התמנה לדיין בבית הדין הרבני האזורי באשקלון. בשנת ה'תשע"ו עבר לבית הדין הרבני בתל אביב. בחודש חשוון תשע"ז עבר לבית הדין הרבני בבאר שבע, והוא משמש בו אב בית דין.

בשנים האחרונות התפרסמו מספר פסקי דין שלו בנושא מזונות,<ref></ref><ref></ref> שנדפסו גם בספריו. כמו כן, פרסם ספר בנושא זה בשם "לחם לפי הטף". בדבריו מובעת באופן עקבי ביקורת חריפה על עמדות בתי המשפט האזרחיים - לרבות בית המשפט העליון - בנושא זה, המביאות לטענתו ילדים רבים לחרפת רעב; וכן מחאה על יחס שאינו מכבד כראוי את המשפט העברי, ומגמות פרשניות המדכאות את מעמדו החוקי לטובת תפיסות צדק ושוויון כלליות.<ref></ref><ref></ref> כמו כן דחה בקשות לעיון בתיקים, על-פי צווי בית משפט לענייני משפחה שניתנו - לטענתו - בחוסר סמכות,<ref></ref> וביקר שופטים דתיים המפרשים את דיני התורה שלא לפי ההלכה.<ref></ref>

==מספריו==
* ילקוט שמ"ש - קיצור ועריכת פסקי ההלכה של הרב שלום משאש
* אני חומה - הלכות פורים בשכונת הר חומה
* שחר אהללך - הלכות יום העצמאות (3 כרכים)
* משירי אהודנו - על חודש אייר במקרא וימי ההודאה שבו
* שחר אורך - תשובות ופסקים בענייני אורח חיים, אבן העזר וחושן משפט (2 כרכים)
* שחר אורך - לחם לפי הטף - על חיובי מזונות

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.psakdin.co.il/Court?rptSearchJudge=1&rptSearchJudge.item0.txtJudge=אליהו%20אריאל%20אדרי&rptSearchSide=1&rptSearchLawyer=1&rptSearchText=1&rptSearchLaws=1&rptCourtCategory=1&SearchCourtSort=rbSortByDate&rptList_Page=1&rptList=0&Search=1 פסקי דין של הרב אליהו אריאל אדרי], באתר פסקדין
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני הציונות הדתית בישראל
קטגוריה:רבני ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:רבני ישיבת הר המור
קטגוריה:דייני בתי הדין הרבניים
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:חומת שמואל
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:תלמידי הרב אברהם אלקנה שפירא
קטגוריה:תלמידי הרב שאול ישראלי
קטגוריה:תלמידי הרב מרדכי שטרנברג
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
דוקטור פאוסטוס (מחזה)

דף השער למחזה
דוקטור פאוסטוס (באנגלית: Doctor Faustus) הוא מחזה מאת המחזאי האנגלי כריסטופר מארלו, שנכתב והוצג לראשונה ככל הנראה בין השנים 1588 לבין 1590. במרכז העלילה עומדת דמותו של ד"ר פאוסטוס, אדם משכיל ומלומד, המתגורר בעיר ויטנברג בגרמניה, אשר מחליט למכור את נשמתו לשטן תמורת עשרים וארבע שנות חיים נוספות, שבהן יתגשמו כל משאלותיו. החוזה עם השטן נכרת באמצעות מפיסטופלס, עוזרו של לוציפר.

== היסטוריה ==
לצורך כתיבת המחזה התבסס מארלו ככל הנראה על תרגום אנגלי של הספרון הגרמני מאת סופר אלמוני, "ההיסטוריה של ד. יוהאן פאוסט", שבתורו נכתב בהשארת דמותו ההיסטורית של יוהאן גאורג פאוסט. בכך היה מארלו לראשון שהפך את סיפור דמותו של פאוסט למחזה טרגי. 

המחזה זכה בהצלחה מרשימה, והוצג רבות גם אחרי מותו המסתורי של מארלו, ייתכן הרצחו, בגיל 29. כיום יש בידינו שתי גרסאות של המחזה: המוקדמת - משנת 1604, והמאוחרת - משנת 1616, שבה שולבו כמה היבטים קומיים. שתי הגרסאות עברו כנראה עיבודים שונים.

יוהאן וולפגנג פון גתה, שיצירתו "פאוסט" היא פסגת יצירתו האמנותית, נחשף לגרסה גרמנית של מחזהו של מארלו רק בשנת 1818, ושיבח אותה מאוד. מאוחר יותר עובדה העלילה הדרמטית גם לאופרה "פאוסט", שהולחנה על ידי המלחין הצרפתי שארל גונו. המלחין ההונגרי (ממוצא גרמני) פרנץ ליסט חיבר בהשראת האגדה פואמה סימפונית בשלושה חלקים, המתארת באופן מוזיקלי את שלוש הדמויות הדומיננטיות בעלילה.

==בעת המודרנית==
המחזה "דוקטור פאוסטוס" ודמותו של מארלו עמדו גם במרכז העלילה של הסרט "רב מכר לרצח", של הבמאי ראודי הרינגטון ובכיכובו של קובה גודינג ג'וניור, המגלם את דמותו של עורך הדין לסון ראסל. עלילת הסרט משווה בין מכירת נשמתו של פאוסט לשטן לבין החלטתו של עורך-דין להביא לזיכוי נאשמים שביצעו רצח. כמחווה למחזאי האנגלי, שילב תסריטאי הסרט דמות העונה לשם כריסטופר מארלו בתוך העלילה.
==הפקות בעברית==
בשנת 2023 הועלה המחזה על הבמה, בעיבוד מחודש וחלקי לתרגום של מאיר ויזלטיר, בבימויו של תלמיד תואר שני באוניברסיטת תל אביב. ההפקה עלתה כהפקה משותפת של החוג לתיאטרון והתוכנית למצטיינים בעיצוב במה, קולנוע וטלוויזיה ב[https://arts.tau.ac.il/gallery גלריה האוניברסיטאית לאמנות]. במסגרת הפקת גמר התואר השני של אוניברסיטת תל אביב, את החלל והתלבושות עיצבה ליטל ענבר קפלון ואת התאורה עיצב דן גלזר. ההפקה זכתה לביקורות חיוביות<ref></ref>. בהפקה השתתפו בוגרי ובוגרות מסלול מצטיינים במשחק, אוניברסיטת תל אביב. עמית ברוורמן בתפקיד פאוסטוס, נוי שוורץ בתפקיד לוציפר ובתפקיד וולדה, רמי מריו סלמאן בתפקיד קורניליוס והדיקאן, לירן ביטון בתפקיד וגנר, שירי בלושטיין בתפקיד מפיסטופולס, עדן ראבוס בתפקיד רובין.

בשנת 1973 ביים את המחזה אריה זקס, בתרגום מנחם בן, כהפקה משותפת של החוג לתולדות התיאטרון באוניברסיטה העברית ו"הבימה". בהפקה השתתפו בין היתר: יוסי פולק בתפקיד פאוסטוס, רפאל קלצ'קין בתפקיד מפיסטופלס, ניסים עזיקרי, שמואל סגל ואבי פניני. אך היא זכתה לביקורות שליליות וירדה תוך זמן קצר מבמה.

==לקריאה נוספת==
* כריסטופר מארלו, דוקטור פאוסטוס, עברית: מאיר ויזלטיר, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2011 

==קישורים חיצוניים==

* 
* - קטע מהתרגום של מאיר ויזלטיר
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות אנגליים
ליל האימה

ליל האימה (באנגלית: Fright Night), הידוע גם בשם מי מפחד מהשכן ממול, הוא סרט אימה-קומי אמריקאי בבימויו של טום הולנד והפקתו של הרב ג'אף. ב-1988 יצא סרט המשך בשם "ליל האימה 2" וב-2011 יצא סרט מחודש בעל אותו השם. הסרט זכה בפרס סאטורן בקטגוריית סרט האימה הטוב ביותר לשנת 1985.

== עלילה ==
צ'ארלי ברוסטר (ויליאם רגסדייל) הוא חובב מושבע של סרטי אימה עד שהוא מגלה כי השכן שלו, ג'רי דנדארידג' (כריס סרנדון), הוא ערפד. בשל הגילוי המפתיע, צ'ארלי תר אחר עזרה, הוא מספר לאמו (שלא מקשיבה לו), לחבריו ואף קורא למשטרה ומחפש אחר צייד ערפדים, אדם פיטר וינסנט (רודי מקדואל). חברתו, איימי פיטרסון (אמנדה בירס), שוכרת בכספה את פיטר, תוך ניסיון נואש "להוכיח" כי ג'רי הוא לא ערפד בכך שהיא גורמת לו לבלוע "מים קדושים". פיטר וינסנט בטעות מגלה את טבעו האמיתי של ג'רי לאחר שהוא מבחין כי אין לו השתקפות במראת הכיס.

עם המידע החדש, פיטר מחליט לברוח, אבל ג'רי לומד על הגילוי של פיטר לאחר שמצא שבר של מראת כיס על הרצפה. ג'רי רודף אחר חברו של צ'רלי, אדוארד "אד הרשע" תומפסון (סטיבן ג'יאופייריס) והופך אותו לערפד, לאחר שזה האחרון מנסה ללא הצלחה לתקוף את פיטר. ג'רי מוקסם מאיימי ומהפנט אותה, לאחר שהוא מבחין כי היא דומה לאהבתו האבודה. מבלי לדעת לאן לפנות, צ'רלי מחליט ללכת פיטר וינסנט בפעם השנייה.

פיטר מסרב בתחילה, אבל אז בחוסר רצון הוא מספר את קורות חייו כ"רוצח הערפדים". השניים מבינים כי הם מסוגלים להדוף את התקפותיו של ג'רי באמצעות צלב. פיטר הורג את אדוארד אחרי שהוא אורב לו ונועץ את הצלב בלבו (ומסירו לאחר מכן כדי להשתמש כנשק נגד ג'רי), בעוד צ'רלי מוצא את איימי כבר בעיצומה של המרתה לערפד. פיטר בטוח שהתהליך יכול להתהפך, אבל רק אם הורגים את ג'רי לפני עלות השחר.

השניים הורגים את שותפו של ג'רי, בילי קול שהוא גם שומר הראש של הערפד (כשהוא עצמו אינו ערפד, אלא משרת לא-אנושי המסוגל ללכת באור יום), וממיסים אותו לאבק. הם מניפים את הצלב בפעם השנייה ופיטר מצליח לפתות את ג'רי אל החלון וממש לפני שאור השמש מעלה אותו באש, ג'רי הופך לעטלף ובורח אל ארונו שבמרתף, בעוד איימי משלימה את המהפך שלה ותוקפת את צ'ארלי. תוך שבירת החלונות במרתף פיטר וצ'רלי מצליחים לחשוף את ג'רי אל אור השמש ולהרוג אותו אחת ולתמיד בפיצוץ מפלצתי. איימי חוזרת לצורתה האנושית ופיטר וינסנט מכריז בטלוויזיה כי אין עוד ערפדים.

== ראו גם ==
* ליל האימה (סרט, 2011)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-1985
קטגוריה:סרטי ערפדים
קטגוריה:סרטי קולומביה
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי אימה על-טבעיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: אימה
פתקיות

פתקיות (נהגה בהטעמה על ההברה הראשונה) או פתקים הוא משחק חברה, בו נדרשים המשתתפים (בזוגות או קבוצות) להעביר אחד לשני שמות של דמויות מפורסמות, הרשומות על פתקים, תחילה באמצעות רמזים מילוליים, לאחר מכן באמצעות פנטומימה ובשלב האחרון באמצעות מילה אחת בלבד (בגרסאות שונות סדר שני השלבים האחרונים הפוך). לאחר כל סיבוב, רושמים המשתתפים את מספר הפתקים שכל זוג הצליח לזהות.

==מהלך המשחק==
בתחילת המשחק, רושם כל משתתף שמות של מספר מסוים של דמויות מפורסמות (בדרך כלל ארבע דמויות בארבעה פתקים) מכל תחומי החיים, אמיתיות ובדיוניות כאחד (לרוב מוסכם על ידי המשתתפים שיירשמו אך ורק שמות המוכרים לכלל המשתתפים).
לאחר מכן, מתחלקים המשתתפים לזוגות/קבוצות המתחרים זה בזה במשחק. בחלק מהגרסאות נהוג שהזוגות ישבו זה מול זה במעגל משתתפים, אולם יש הגורסים שאין זה נחוץ.

המשחק כולל 3 שלבים, כאשר בכל אחד מהם מספר סיבובים בני 45 שניות (עד שמסתיימים כל הפתקים).

===שלב ראשון===
בסיבוב הראשון, מעבירים הזוגות אחד לשני את השמות הרשומים על הפתקים באמצעות רמזים מילוליים. אין כל מגבלה על דרך העברת השם, מלבד האיסור על שימוש בשם עצמו, או שימוש בחריזה (לדוגמה: להגיד זודה קוליקר במקום יהודה פוליקר).

===שלב שני===
בסיבוב השני, מעבירים הזוגות אחד לשני את השמות הרשומים על הפתקים באמצעות פנטומימה. בסיבוב זה של המשחק נאסר על המשתתף להוציא כל הגה מפיו, ועליו להעביר את שם הדמות (שכעת, כבר ידועה לכלל המשתתפים לאחר חשיפתה בסיבוב הקודם) באמצעות תנועות בלבד. מותר למשתתף להסתובב בכל החדר ולעשות כל תנועה שעולה בראשו העשויה, לדעתו, לרמוז על זהותה של הדמות, כל עוד אינו אומר דבר.

===שלב שלישי===
בסיבוב השלישי, מעבירים הזוגות אחד לשני את השמות הרשומים על הפתקים באמצעות מילה אחת בלבד. לאחר שהמילה נאמרה, לא ניתן להחליפה והיא נותרת הדרך היחידה עבור המשתתף להעביר את זהות הדמות עד תום הזמן שהוקצה לו. מותר למשתתף לומר את המילה בכל דרך שירצה: תוך כדי שירה, חיקוי הדמות ועוד.

===סיכום המשחק ===
לאחר תום שלושת הסיבובים, מסכמים את מספר הפתקים שכל זוג גילה במהלך שלושת הסיבובים, והזוג בעל מספר הפתקים הגבוה ביותר הוא המנצח.

פתקיות
מחלף ישי

מחלף ישי הוא מחלף בצפון עמק יזרעאל, בסמוך לרמת ישי, בו מצטלבים כביש 75 וכביש 77.

המחלף נפתח לתנועה מלאה ב-11 בינואר 2019, עד אז, היה המחלף צומת מרומזר שניחן בגודשי תנועה רבים.

==תיאור המחלף==
מחלף ישי הוא מחלף יהלום עם לולאת תלתן אחת. כביש 77 עובר בגשר מעל כביש 75 ומתעקל כך שהוא מקביל אליו בכיוון מערב. כביש 75 מתעקל מעט בקשת בשביל לפנות מקום לכביש 77.

כביש 77 מערב\דרום: ישנה יציאה ימינה לעבר כביש 75 הכוללת עקומה חדה ומסתיימת בצומת בו ניתן לפנות ימינה לכביש 75 מערב ללא צורך לעמוד ברמזור, לפנות שמאלה לכביש 75 מזרח או להמשיך ישר לכיוון כביש 77 מערב\דרום. כביש: 77 צפון\מזרח ישנה יציאה ימינה עם עקומה חדה שמאלה (צפון-מזרח), ממנה ניתן לפנות ימינה (ללא רמזורים) לכביש 75 מזרח, לפנות שמאלה לכביש 75 מערב או להמשיך ישר לכביש 77 לכיוון צפון\מזרח. כביש 75 מזרח: ישנה צומת בה ניתן להמשיך ישר או לפנות ימינה לכביש 77 צפון\מזרח (ללא עמידה ברמזור), ואחרי-כן ישנה יציאה מסוג לולאת-תלתן לכיוון כביש 77 מערב\דרום. אחרי כן ישנו צומת בו ניתן לפנות שמאלה או להמשיך ישר. כביש 75 מערב: ישנו צומת בו ניתן לפנות ימינה לכביש 77 מערב\דרום (ללא עמידה ברמזור) ואפשרות להמשיך ישר. אחרי-כן ישנו צומת בו ניתן לפנות שמאלה לכביש 77 צפון\מערב או להמשיך ישר.

ב-11 בינואר 2019 נפתח המחלף שהיה צומת בעברו. המחלף נבנה על ידי חברת סולל בונה כאשר על הפרויקט פיקחה חברת הניהול א. אפשטיין ובניו. במחלף הוצבה תאורת לד ממוקדת מיסעה וללא זליגת אור. בנוסף, מדובר בתאורה חסכונית באנרגיה שאינה מפריעה לסביבה האקולוגית – אחד המרכיבים בהגדרתו של פרויקט כביש 77 כ'פרויקט ירוק'.

==היסטוריה==
בעשור הראשון של המאה ה-21, היו בצומת עומסי תנועה רבים בעיקר בבוקר ואחרי הצהריים ולכן הוחלט לשדרג את קטע הכביש בינו לבין מחלף המוביל לדו נתיבי לכל כיוון. עבודת שדרוג הצומת בוצעה בשיטת ה"תכנון-ביצוע" (Design build), בה הקבלן המבצע אחראי גם על תכנון הכביש. בין היתר, הורחבו כביש 77 בקטע צומת ישי – צומת המוביל לדו מסלולי דו-נתיבי, בוצעו עבודות עפר ודיפון לסלילת נתיב שלישי (בעתיד) והתאורה שודרגה. החברה להגנת הטבע התלוננה כי הקבלן ערם עודפי עפר מהעבודות בשטחים פתוחים ופגע בטבע.

==גלריה==
<gallery>
HaShomrim 0037.jpg|כביש 77 וצומת אלונים ברקע
Yishai interchange 0015.jpg|מחלף ישי ומימין רמת ישי
Yishai interchange 0016.jpg|כביש 77 ממחלף ישי. תמונה לכיוון צומת אלונים וצומת השומרים
</gallery>

==הערות שוליים==

ישי, מחלף
ישי, מחלף

ישי, צומת
קטגוריה:הגליל התחתון: כבישים צמתים ומחלפים
קטגוריה:רמת ישי
ליל האימה 2

ליל האימה 2, הידוע גם בשם מי מפחד מהשכן ממול 2, הוא סרט ההמשך לליל האימה משנת 1985. הסרט יצא לאקרנים ב-1988 ובוים על ידי טומי לי וולאס.

== עלילת הסרט ==
ליל האימה 2 נפתח מיד לאחר אירועי הסרט הקודם. צ'רלי ברוסטר (ויליאם רגסדייל) מאמין עכשיו כי ג'רי דאנדריג' (כריס סרנדון), לא היה אלא רוצח סדרתי שהתחזה לערפד. כתוצאה מכך, הוא מאמין כי ערפדים מעולם לא היו קיימים ומסתבך שוב בפרשיית ערפדים כאשר ארבעה ערפדים רודפים אותו ואת חברתו החדשה, אלכס יאנג (טרייסי לינד) - כאשר מנהיגת הרביעייה, רגינה (ג'ולי כרמן), רודפת אותו באופן אישי וצ'ארלי שוב רותם את צייד הערפדים, פיטר ויליאמס לעזרתו במאבק מול הערפדים.

==ראו גם==
*ליל האימה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1988
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-1988
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ערפדים
Frontex

ממוזער
Frontex (מצרפתית: Frontières extérieures, שמשמעותו הוא "גבולות חיצוניים") היא הסוכנות האירופית לניהול מבצעים משותפים להגנת גבולות האיחוד האירופי, זהו ארגון של האיחוד האירופי האחראי לאבטחת גבולות המדינות החברות באיחוד, בשיתוף פעולה עם משמרות הגבול של מדינות האיחוד.

הארגון הפך למבצעי ב-3 באוקטובר 2005 והיה הארגון הראשון של האיחוד האירופי שהוקם באחת המדינות החדשות שהצטרפו לאיחוד במאי 2004. מוטו הארגון: Libertas Securitas Justitia (חירות, ביטחון, צדק). מטהו בוורשה שבפולין.

מטרת הארגון הוא לשתף פעולה עם משמרות הגבול של מדינות האיחוד האירופי במטרה לייעל את משימות אבטחת הגבולות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:ארגוני אכיפת חוק
קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים אזוריים
קטגוריה:האיחוד האירופי: מוסדות
סקאליג'רה ורונה

ההיכל הביתי, פלאולימפיה
לוגו הקבוצה עד שנת 2002
סקאליג'רה באסקט ורונה (באיטלקית: Scaligera Basket Verona) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר ורונה, המתמודדת בסרייה A.

== היסטוריה ==
הקבוצה הוקמה בשנת 1951, בעונת 1971/72 החלה להשתתף בליגה הבכירה (Serie A), בקדנציה קצרה ללא אירועים בולטים. בסיום עונת 1990/91 העפילה הקבוצה חזרה לליגה הבכירה. כמו כן, באותה עונה הגיעה הקבוצה לגמר הגביע האיטלקי וניצחה 85-97 את פיליפס מילאנו. בהמשך היו עוד שני משחקי גמר, בהם הפסידה למילאנו ולבנטון טרוויזו. בשנת 1996 זכתה הקבוצה בסופרקאפ האיטלקי לאחר ניצחון בגמר מול אולימפיה מילאנו. בעונת 1999/00 הפסידה בחצי גמר הפלייאוף לפאף בולוניה (שזכתה באליפות).

בסיום עונת 2001/02 הכריזה הקבוצה על פירוק, לאחר 15 עונות בליגה הראשונה (בסיכום הכללי), ונשרה לליגה השלישית. בשנת 2009 עלתה הקבוצה לליגה דואה (lega due), הליגה האיטלקית השנייה.

בסיום עונת 2021-2022 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה מהמקום השני, לאחר היעדרות של 21 שנים.

=== השתתפות באירופה ===
הקבוצה השתתפה בגביעי אירופה השונים החל מעונת 1991/92. בעונת 1996/97 הגיעה הקבוצה לגמר גביע המחזיקות והפסידה לקבוצת ריאל מדריד 78-64. ההשתתפות הגיעה לשיאה בעונת הזכייה בגביע קוראץ' (1997/98). לאחר שעברה בשלב שמינית הגמר את קבוצת הפועל גליל עליון, ובשלב רבע הגמר את קבוצת פריסטרי אתונה, הדיחה בשלב חצי הגמר את קבוצת אירופורטי רומא 154-166 בסיכום שני מפגשים. את שלב הגמר מול קבוצת הכוכב האדום בלגרד, התחילה הקבוצה בהיכל הביתי "פלאולימפיה" בהפסד 74-68, והגיעה בעמדת נחיתות למשחק השני ב"היכל פיוניר" בבלגרד. למרות הכל, ניצחה בתוצאה 64-73 (ניצחון 138-141 בסיכום שני מפגשים) והניפה את הגביע. בעונת 2000/01 הגיעה לשלב שמינית הגמר ביורוליג והפסידה לאולימפיאקוס. עונה לאחר מכן השתתפה בגביע קוראץ' ולא עברה את שלב הבתים.

ההיכל הביתי של הקבוצה נקרא פלאולימפיה, בעל קיבולת של 5,350 מקומות ישיבה, והוקם בשנת 1986. הספונסר הראשי של הקבוצה הוא חברת "תזניס" (מאז 2008).

==תארים והישגים==
*הליגה האיטלקית:
**חצי גמר: 2000
*הגביע האיטלקי:
**זכייה (1): 1991
**גמר: 1994, 1996
*הסופרקאפ האיטלקי:
**זכייה: 1996
*גביע קוראץ:
**זכייה (1): 1998
*גביע ספורטה:
**גמר: 1997

=== שחקני עבר ===
* לואיס בולוק
* קורי קראודר

=== מאמני עבר ===
* אנדראה מאצ'ון

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל איטלקיות
קטגוריה:ורונה: ספורט
טיימר ביצים

טיימר ביצים דיגיטלי
טיימר ביצים הוא מכשיר שמיועד לקצוב את זמן הבישול של ביצים. המכשיר מבצע זאת באמצעות ספירה לאחור של משך זמן מסוים שהוגדר ידנית, אך בגרסאות חדישות יותר ניתן לקצוב את הזמן בדיוק רב יותר, בהסתמך על טמפרטורת המים. טיימר שסופר לאחור עשוי לשמש לא רק לבישול ביצים, אלא גם לבישול מאכלים אחרים, ובאופן כללי לצורכי מדידת זמן.

==טכנולוגיה==
במקור היה טיימר הביצים שעון חול קטן. עם התקדמות הטכנולוגיה, פוּתח טיימר מכני שסופר לאחור, עם חוגה הניתנת לכיוון, דבר המאפשר טווח רחב לאמידת זמן בבישול מאכלים שונים. הטיימרים הדיגיטליים החדשים הם בעלי פונקציות רבות הניתנות לשינוי ולתכנות.
טיימר המודד את טמפרטורת ה[[מים בעת בישול הביצים]]

על מנת לשפר את תזמון הבישול של ביצים פותחו מוצרים חדשים: המכשירים מודדים את טמפרטורת המים בהם נמצאות הביצים ומחשבים את רמת הבישול של הביצים. לסוג זה של טיימר יש פוטנציאל לאמוד בדיוק רב יותר את זמן הבישול, ללא צורך להתחשב בגורמים חיצוניים, ובעיקר טמפרטורת הרתיחה, שתלויה בגורמים שונים, כמו רמת המליחות או הלחץ הברומטרי, שבעצמו תלוי בגובה מעל גובה פני הים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי עבודה במטבח
קטגוריה:מכשירי מטבח
קטגוריה:שעונים
קטגוריה:ביצים
המצור על פשמישל

אנדרטה ב[[בודפשט לחללי המצור על פשמישל]]
המצור על מבצר פשמישל היה בין הגדולים והארוכים במלחמת העולם הראשונה. בסופו כבשו הרוסים את המבצר מידי חיילי הצבא האוסטרו-הונגרי שעמדו במצור של 179 יום.
==רקע היסטורי==
בתחילת המלחמה פתח הצבא הרוסי בפיקודו של גנרל ניקולאי איבנוב, בהתקפה גדולה על הצבא האוסטרו-הונגרי בגליציה. תוך זמן קצר נסוגו האוסטרו-הונגרים בפיקודו של קונרד פון הצנדורף, כ-160 ק"מ לכיוון הרי הקרפטים. רק המבצר בפשמישל החזיק מעמד, אך היה נצור. הרוסים החלו להתקרב לאזור התעשייתי בשלזיה ולכן היה חשוב לאוסטרים ולגרמנים שפשמישל תחזיק מעמד ותרתק את הרוסים.

==המצור הראשון==
ב-4 בספטמבר (17 בספטמבר לפי הלוח הגרוגיאני) 1914 החל גנרל ראדקו דימיטרייב, מפקד הארמייה הרוסית השלישית, את המצור על פשמישל. לא הייתה לו מספיק ארטילריה כדי לבקע את ביצורי המבצר ובמקום לחכות לתגבורת ארטילרית הוא פתח בהתקפה חזיתית על המבצר שנמשכה שלושה ימים ללא הצלחה וגרמה לרוסים 40,000 הרוגים ופצועים.

בינתיים פתח גנרל סבטוזר בורוייביץ' במתקפה לעבר פשמישל ביחד עם מתקפה של פאול פון הינדנבורג לעבר ורשה. ב־21 באוקטובר 1914 נאלץ דימיטרייב לסגת ולהסיר את המצור מעל פשמישל.

==המצור השני==
ב-31 באוקטובר 1914 הביסו הרוסים את הינדנבורג בקרב על הוויסלה והוא נאלץ לסגת מאזור ורשה. זה אילץ גם את בורוייביץ' לסגת. הגנרל הרוסי אנדריי סליבנוב, מפקד הארמייה הרוסית ה-11 הטיל מצור על פשמישל אבל הפעם במקום להתקיף הוא העדיף להדק את המצור ולהרעיב את הנצורים. בורוייביץ' ניסה שוב לתקוף ולשחרר את הנצורים אך ללא הצלחה. בסוף פברואר 1915 הודיע פון הצנדורף למפקד פשמישל הרמן קוסמאנק פון בורגנוישטטן כי לא תיערכנה התקפות נוספות להסרת המצור. בינתיים קבל סליבנוב תגבורת ארטילריה והחל להפגיז ולמוטט את ביצורי המבצר. קוסמאנק הורה להרוס במבצר ובעיר כל מתקן שיוכל לעזור לרוסים. ניסיון שלו ב-21 במרץ 1915 לפרוץ את המצור נכשל.

ב-22 במרץ 1915 ניתנה פקודת כניעה. 117,000 חיילים אוסטרו-הונגרים נכנעו בתוכם תשעה גנרלים, 39 קצינים בכירים ו-2,500 קצינים נוספים.

==תוצאות==
נפילת מבצר פשמישל הייתה מכה קשה לצבא אוסטרו-הונגריה. הרוסים לא המשיכו במתקפתם לעבר הונגריה. מבצר פשמישל לא נשאר זמן רב בידי הרוסים. ב-1 במאי 1915 פתחו האוסטרו-הונגרים והגרמנים במתקפת גורליצה-טרנוב ותוך זמן קצר אילצו את הרוסים לבצע נסיגה עמוקה. מבצר פשמישל נכבש חזרה ב-3 ביוני 1915.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קרבות החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
פשמישל
פשמישל
קטגוריה:1915 ברוסיה
פשמישל
קריית החינוך דרור

פינת זיכרון לבוגרות ובוגרי בית הספר, חללי צה״ל ונפגעי פעולות האיבה.

קריית חינוך ניסויית דרור היא בית ספר ביישוב בני דרור שבמועצה האזורית לב השרון. זהו בית הספר העל-יסודי הגדול ביותר במדינת ישראל. בית הספר הוקם בשנת 1995 על ידי המועצה האזורית ולומדים בו תלמידים בכיתות ז'-י"ב המגיעים מרחבי המועצה ומהישוב פרדסיה. בשנת 2020, למדו בבית הספר כ־2,700 תלמידים בכ־80 כיתות. בית הספר הוא "בית ספר בניהול עצמי" מאחר שהוא פועל בעצמאות תקציבית ותפעולית של צוותי ההוראה וההנהלה.

[https://mosdot.education.gov.il/content/high-school/edu-prize-yes-outstand פרס חינוך ארצי]: מאז הקמת בית הספר, הוא זכה פעמיים בפרס חינוך ארצי, הזכייה הראשונה בתקופת כוהנתו של ד״ר מנור, והזכייה השנייה הייתה בשנת 2019 בתקופת ניהולה של אריאלה בן ארי, פרס החינוך הארצי מוענק למוסדות החינוך המצטיינים בישראל מטעם משרד החינוך, ונחשב כפרס היוקרתי ביותר הניתן לבתי הספר המצטיינים ביותר.<ref></ref>

כהערת אגב, אפשר לציין את גודלו הפיסי של בית הספר, שבשיאו התפרס על 63 דונם.

== מאפיינים ייחודיים ==

* מונהגת מתכונת בה אין כיתות אם, וכל מקצוע נלמד בכיתה אחרת בבניין אחר (לא בהתאמה), ובכך נוצר מצב של "נדידה" בקרב התלמידים בין החדרים השונים בבית הספר.
* לימוד בשיטת "ניהול לפי יעדים" בה התלמיד מציב לעצמו יעדים לימודיים ,חברתיים ואישיים. 
* אין צלצולים לכניסה וליציאה מהשיעורים.
* שיעורים כפולים – שיעור אחד הוא בן 90 דקות.
* מגוון רחב של מקצועות בחירה, כולל מקצועות ייחודיים כמו פיזיקה מחקרית ודיפלומטיה.

== בית ספר לפיתוח מקצועי ==
בית הספר הוא גם "בית ספר לפיתוח מקצועי" (P.D.S - Professional Development School) כלומר: "בית ספר לפיתוח של מורים מתחילים", להמשך הפיתוח של מורים מנוסים ולמחקר ולפיתוח של מקצוע ההוראה<ref>הולמס, 1990</ref>, ונשען על שותפות משמעותית בין בית הספר לבין האקדמיה. עשרות סטודנטים להוראה, לייעוץ חינוכי, לפסיכולוגיה ולניהול ממכללת בית ברל, וכן סטודנטים לחינוך גופני ממכללת וינגייט – בלוויית המדריכים הפדגוגיים שלהם – משולבים יום בשבוע בחיי בית הספר. הם משתתפים בישיבות הצוותים המקצועיים ובתכנון מערכי הלמידה, מלמדים, חונכים תלמידים, יוזמים פעולות העשרה, ועוד. סגל המכללה משתתף בתכנון שנת הלימודים ב"דרור" ובהנחיית השתלמויות המתקיימות בבית הספר.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* עירית ועזרא דגן, [https://www.edut.org.il/%D7%A4%D7%A8%D7%95%D7%99%D7%A7%D7%98%D7%99%D7%9D/%D7%9E-%D7%90-%D7%9C%D7%91-%D7%94%D7%A9%D7%A8%D7%95%D7%9F תיאטרון עדּות - מפגש בין-דורי בתהליך חינוכי טיפולי, 'לספר כדי לחיות...',] יום שני, כ"ה בסיון תשע"ז, 19 ביוני 2017

== הערות שוליים==

דרור
קטגוריה:מועצה אזורית לב השרון
קטגוריה:בני דרור
זקאזיק

זקאזיק (בערבית: الزقازيق, תעתיק: אלזקאזיק; בקופטית: ϫⲱⲕⲉϫⲓⲕ) היא בירת מחוז א-שרקיה במצרים התחתונה. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 460,501 בני אדם. זקאזיק היא מרכז המסחר בכותנה ובדגן במצרים. בעיר נמצאים סוחרים אירופאים רבים. 

==גאוגרפיה==
העיר ממוקמת בחלק המזרחי של דלתת הנילוס כ-60 ק"מ צפון-מזרחית לבירה קהיר. בעיר מוזיאון ארכאולוגיה קטן שנקרא מוזיאון עורבּי (על שם ). אוניברסיטת זקאזיק, אחת מהאוניברסיטאות הגדולות במצרים ממוקמת גם היא בעיר, ובה פקולטות שונות לסוגי אומנויות ומדעים שונים. 

אוניברסיטת זקאזיק הוקמה בשנת 1970 כסניף של אוניברסיטת עין שאמס והייתה האוניברסיטה השביעית שהוקמה במצרים. יש בה פקולטות לחקלאות, סחר, רפואה וטרינרית, רפואה אנושית, חינוך ומדע. מטרתו היא להפוך לאוניברסיטה ציבורית מצרית מכובדת ויש לה תוכניות לבנות ולהתרחב למרכז ללימודי תואר שני.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מצרים: ערים
קטגוריה:מחוזות מצרים: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1830
מושבת בצלאל

חנוכת מושבת בצלאל בבן שמן. חנוכה 1911
מושבת בצלאל היא מפעל התיישבותי שהוקם על יד "בצלאל" ופעל באזור בן שמן בין השנים 1914-1910. במושבה יושבו צורפים עולים מתימן, במטרה ליצור שילוב ציוני בין חיי האומנות המסורתית לעיבוד האדמה. 

המושבה הוקמה כחלק מהחזון של בצלאל ושל בוריס שץ לשילוב בין אמנות לבין ציונות מעשית. שץ ביקש להקים מספר מושבות אמנים, שיהיו קשורות אל בית הספר ויעזרו בו לשם עיצוב הדגמים האמנותיים והרוחניים. המושבה שהוקמה בבן שמן הייתה היחידה מבין ניסיונות אלו שצלחו. 

המושבה מוקמה על אדמות שנרכשו על ידי הקק"ל בשנת 1904, באזור ריק מיהודים בקרבת לוד ווילהלמה, ושימשו עד אז מפעל לשימורים וחווה לימודית שהקים ישראל בלקינד ונוהלה באותה עת על ידי יצחק וולקני-אלעזרי. בחירת המיקום נבעה בעיקר משיקולים אסטרטגיים-התיישבותיים. את המושבה, שהכילה בשיאה שישה מבני קבע, ניהל בן-ציון בן-אהרון ובניהולה היה מעורב גם שמואל פרסוב, ראש המחלקה למלאכת כסף בבצלאל, שהושתתה אף היא על כישורי הצורפים התימנים.

במושבה היה מיעוט של פועלים קבועים שמספרם מוערך בין 10-15. חלקם הגיעו למושבה לאחר שלא התאקלמו במחלקת הפִלִיגרָן ב"בצלאל". המרכזיים מבין תושביה התימניים של המושבה היו משפחות עמר ונגר, שנציגיהם אף היו חברים בוועד המושבה. בנוסף, הגיעו למושבה אמנים לתקופות קצרות, בהם אמנים שהגיעו לחופשת מחלה באוויר הטוב של המושבה ותלמידי בצלאל שהשתמטו מגיוס לצבא העות'מאני. 

בעיצוב התכשיטים שנוצרו על ידי הצורפים התימנים ניתן למצוא את השפעת האמנות האירופית בעיקר בדגמים שעוצבו על ידי אמני בצלאל, ובמוצרים שנתפשו בעלי חשיבות. במוצרים שימושיים יותר בולטת הנטייה לשימור המסורות התימניות. יתר על כן המוצרים ה"תימניים" נוצרו בהסתר מן הממסד ה"בצלאלי", ששאף לייצר את העבודות המשמעותיות בירושלים. הוא זכה להכרה רק לאחר ביקור משלחת הוועד הברלינאי של "בצלאל".

בשנת 1914 נסגרה המושבה, לאחר קשיים רבים. מגפות שפרצו בשנת 1913 באזור, הריחוק מהקהילה בירושלים, סכסוכים פנימיים ומחסור במשאבים הקשו על החיים במושבה וגרמו לנטישת המושבה באופן סופי. ארתור רופין הסביר את כישלון המושבה בכותבו: "תוכנית יישוב הפועלים התימנים בבן שמן נכשלה משום שלתימנים אין כל חשק לעבד גינות ולעסוק בעבודות חקלאות כלשהן":
* בחירה שגויה של מיקום המושבה על סמך שיקולים זרים, כמו עיבוי ביטחוני לחוות הנוטעים
* מספר תושבים קטן מדי שמנע את ביסוס המושבה 
* חוסר רגישות לתרבות המתיישבים וצרכיהם
* שלילת האוטונומיה של המתיישבים

== אוסף תמונות ==
<gallery>
Kerem Ben Shemen 20171004 122024.jpg|הבניין הראשי במושבת בצלאל, 2017
Kerem Ben Shemen 20171004 121916.jpg|החלק הפנימי של הבניין הראשי במושבת בצלאל, 2017
PikiWiki Israel 5039 ahouse in kerem ben shemen.jpg|אחד מבתי המגורים ההיסטורים של מושבת בצלאל (כיום כרם בן שמן)
Kerem Ben Shemen 20171004 121947.jpg|חלונות הבניין הראשי במושבת בצלאל
</gallery>
==לקריאה נוספת==

*
*
* 
*גילעת, יעל, "בצלאל ומושבת הצורפים בבן-שמן, חלוצת תעשיות הבית: בין תחיית רוח הבוטגה לתחיית הגילדות", בתוך: כנען-קדר, נורית; עובדיה, אשר (עורכים), אמנות ואומנות, זיקות וגבולות, אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה לאמנויות, 2003, עמ' 127-144.

==הערות שוליים==

קטגוריה:בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
קטגוריה:יהדות תימן בארץ ישראל
קטגוריה:העלייה השנייה
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1910
קטגוריה:יישובים שהוקמו בעלייה השנייה
בניין מירנטה דו ולה

מצפור עמק (2010)
בניין מירנטה דו ולה (בפורטוגזית: Mirante do Vale, בתרגום מילולי: "מצפור העמק") הוא גורד השחקים הגבוה ביותר בעיר סאו פאולו שבברזיל. גובהו של הבניין הוא כ-170 מטרים, ויש בו 51 קומות. הוא מאוכלס במשרדים ודירות.

==ראו גם==
*בניין איטליה
*בניין אלטינו ארנטס

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ברזיל: בתי מגורים
מירנטה דו ולה
גרי וורד

ג'רלד "גרי" וורד (אנגלית: Gerald "Gerry" Ward; 5 באוקטובר 1936 - 13 בינואר 1994) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדות הקישור.

== קריירה ==
וורד נולד בשכונת סטפני שבלונדון, והצטרף לארסנל כשחקן נוער ב-1952, כשתוך זמן קצר זכה לקידום לקבוצה הבגירה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כקיצוני שמאלי במשחק הבית נגד האדרספילד טאון ב-22 באוגוסט 1953, כשהיה רק בן 16 שנים ו-321 ימים; במשך שנים רבות הוא היה בזכות כך השחקן הצעיר ביותר ששיחק במדי הקבוצה הבוגרת, עד שנעקף על ידי ג'רמיין פנאנט וססק פברגאס, ובשנת 2008 נשבר שיאו כשחקן הליגה הצעיר ביותר של ארסנל על ידי ג'ק וילשר. מאחר שהופעתו של וילשר הייתה כמחליף, וורד נותר השחקן הצעיר ביותר בהיסטוריה של ארסנל שפתח במשחק ליגה. בתקופה זו היה וורד משחקני נבחרות הנוער של אנגליה.

וורד חתם על חוזה המקצוען שלו זמן קצר לאחר הופעת הבכורה, ועד לסיום עונת 1953/1954 השתתף בשני משחקים. עם זאת, בארבע השנים שלאחר מכן הוא לא שיחק כלל עבור ארסנל; חלק ניכר מהתקופה הוא שהה בשירות לאומי שמנע ממנו לשחק. הוא שוחרר מהשירות בפברואר 1957, ובעונת 1957/1958 זכה מחדש במקום בהרכב, שהפך למקום קבוע בעמדת הקיצוני השמאלי בעונת 1958/1959 שבה קבע שיא קריירה מקצוענית עם 34 הופעות בהרכב הפותח של ארסנל ואף זכה להשתתף במשחק של נבחרת התאחדות הכדורגל האנגלית. אולם, בין 1960 ל-1963 הוא השתתף רק בחלק מהמשחקים מאחר שהתחרה על המקום בהרכב עם טומי דוקרטי, ובשלוש עונות צבר רק 21 הופעות. מאידך, במהלך השנים שלו בארסנל השתתף במשחקים רבים במדי קבוצת המילואים של המועדון, וצבר לזכותו 158 הופעות במדיה. הוא עזב את ארסנל ביולי 1963 ועבר ללייטון אוריינט תמורת 8,000 לירות שטרלינג, בה שיחק עונה אחת שבמהלכה השתתף ב-44 משחקים והבקיע שני שערים. 

לאחר מכן עבר לשחק בכדורגל מחוץ לליגה, ושיחק למשך תקופה קצרה בקיימברידג' סיטי ובבארנט, אותה אימן למשך תקופה קצרה בין 1973 ל-1974. הוא הוחלף על ידי שחקן ארסנל לשעבר, גורדון פרי. לאחר מכן פרש כליל מכדורגל.

==לקריאה נוספת==
* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 298), מיינסטרים, 2007 ()

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני לייטון אוריינט
קטגוריה:לונדון: כדורגלנים
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1994
ריק וסטיב

ריק וסטיב (או: ריק וסטיב: זוג ההומואים המאושר ביותר בכל העולם; באנגלית: Rick & Steve: The Happiest Gay Couple in All the World) היא סיטקום אמריקאי-קנדי שנעשה באנימציית סטופ-מושן ואשר נוצרה על ידי ק' אלן ברוקה, שאף מביים אותה.

== רקע ==
הסדרה היא ספין אוף של סרט קצר של ברוקה משנת 1999, באותו השם, אשר שודר לראשונה ביולי 2007 בערוץ הטלוויזיה האמריקאי "לוגו", המיועד לקהילת הלהט"ב, ובחודש אוקטובר של אותה השנה בערוץ Teletoon הקנדי. ב-17 בספטמבר 2008 שודרה התוכנית לראשונה בערוץ "E4" הבריטי, ובינואר 2010 שודרה בערוץ "Virgin 17" הצרפתי.

בתום שידורי העונה הראשונה הזמין ערוץ "לוגו" עונה שנייה, אשר עלתה לאוויר ב-1 בנובמבר 2008.

במקור, האנימציה של ריק וסטיב התבססה על דמויות ואבני לגו. השימוש בלגו הופסק לאחר איום בתביעה משפטית, אולם עדיין - דמויות ואבני לגו, כמו גם אלו של פליימוביל, מהווים מקור השראה ליוצרי הסדרה.

הסדרה מופקת על ידי אולפני Cuppa Coffee שבטורונטו.

בינתיים לא קיימות תוכניות ליצירת עונה שלישית לסדרה.

== תקציר העלילה ==
הסדרה עוקבת אחר חייהם של שלושה זוגות:
* ריק וסטיב
* צ'אק ואוון - זוג גברים, עם פער גילאים של 31 שנים ביניהם
* דנה וקירסטן - זוג לסביות שמחליטות ללדת ביחד תינוק, עם זרעו של ריק

שלושת הזוגות חיים בשכונה להט"בית, בעיר הבדיונית West Lahunga Beach אשר בחוף המערבי, ונפגשים עם חבריהם ובני משפחותיהם. שם הסדרה - ריק וסטיב: זוג ההומואים המאושר ביותר בכל עולם - הוא שם אירוני. כמו לכל הזוגות בסדרה, גם לריק ולסטיב יש ריבים על נושאים הקשורים במערכת היחסים ביניהם.

התוכנית בולטת בכך שהיא עושה שימוש רב בהומור המיועד למבוגרים בלבד, המבוסס על חוסר תקינות פוליטית, בדומה לסדרות כמו "סאות' פארק" ו-"איש משפחה".

== פרסים ==
שערורייה התעוררה ב-2008, כאשר קרלו נרדלו, מנהל בכיר ברשת הטלוויזיה האיטלקית RAI, מתח ביקורת על התוכנית האמנותית של פסטיבל סרטי האנימציה "Cartoons on the Bay" אשר התקיים בסלרנו, וטען כי הכללת הסדרה ריק וסטיב בתוכה "אינה הולמת". אף על פי כן, הסדרה השתתפה בפסטיבל, וזכתה בפרס פולצ'ינלה עבור סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר של השנה.

מלהקת הסדרה ג'יליאן אוניל זכתה בפרס מטעם Casting Society of America, בגין הישגים יוצאי דופן בליהוק - סדרת אנימציה טלוויזיונית לשנת 2008, על עבודה בסדרה.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות
קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:קומדיות מצבים קנדיות
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות הנפשה קנדיות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה סאטיריות
קטגוריה:קומדיות מצבים מונפשות
קטגוריה:קומדיות שחורות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:סדרות טלוויזיה קנדיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:תוכניות להט"ב אמריקאיות
קטגוריה:תוכניות להט"ב קנדיות
קטגוריה:להט"ב בקנדה
קטגוריה:סדרות הנפשה בסטופ-מושן
קטגוריה:איידס בתרבות ובאמנות
לוס אנחלס

לוס אנחלס (בספרדית: Los Ángeles) היא עיר במחוז ביוביו בדרום-מרכז צ'ילה, בין הנהרות ביוביו ולאחה. בשנת 2002 התגוררו בה כ-166 אלף תושבים.

העיר נוסדה ב-26 במאי 1739, בידי מושל צ'ילה חוסה מאנסו דה ולאסקו, בשם נואסטרה סניורה דה לוס אנחלס (Nuestra Señora de Los Ángeles; "גבירתנו של המלאכים"), כמצודה לשימוש הספרדים במלחמת האראוקו. ב-1748 היא הוכרזה כעיר, אך המשיכה להוות נקודה צבאית חשובה עבור הספרדים, בשל מיקומה מצפון לנהר ביוביו, ששימש כגבול בין הקפיטניה חנרל של צ'ילה לבין האזור שנותר בשליטת המפוצ'ה.

לכיבוש אראוקניה בסוף המאה ה-19 הייתה השפעה גדולה על העיר, שהפכה מעיר ספר לעיר מרכזית יותר. בסביבותיה קמו יישובים נוספים וחוות, ובאזור התפתחה תעשיית עץ ותעשייה נלווית של רהיטים. כן מהווה העיר כיום מרכז לתוצרת החקלאית של סביבתה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:צ'ילה: ערים
קטגוריה:מחוז ביוביו
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1739