OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלכסנדרו ברנביי

אלכסנדרו ברנביי (בספרדית: Alexandro Bernabei; נולד ב-24 בספטמבר 2000 בקניאדה דה גומס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת סלטיק מליגת העל הסקוטית.

== קריירת מועדונים ==
ברנביי גדל במחלקת הנוער של לנוס. ב-20 באוקטובר 2019 ערך ברנביי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4-2 על טאז'רס במסגרת המחזור העשירי בליגת העל הארגנטינאית לעונת . במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בסך הכל ערך 62 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-1 ביולי 2022 חתם ברנביי בסלטיק מליגת העל הסקוטית.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:מגני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני לנוס
קטגוריה:כדורגלני סלטיק
קטגוריה:ספורטאים זרים בסקוטלנד
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-2000
Curtain Call 2

Curtain Call 2 הוא אלבום האוסף השני של הראפר האמריקאי אמינם. האלבום יצא לאור ב-5 באוגוסט 2022, על ידי חברות התקליטים אפטרמת', אינטרסקופ ושיידי רקורדס.<ref></ref><ref></ref> זהו אלבום המשך לאלבום הלהיטים הגדולים הקודם שלו, Curtain Call: The Hits, שיצא בשנת 2005, ומכסה את השנים האחרונות בקריירה של אמינם, החל מיציאתו של אלבום האולפן השישי שלו Relapse שיצא בשנת 2009. האלבום נתמך על ידי שני סינגלים, "The King and I" בהשתתפות סי-לו גרין (מוצג בפסקול הסרט "אלביס") ו-"From the D 2 the LBC" (רצועה חדשה שהוקלטה במיוחד עבור אלבום זה) בהשתתפות סנופ דוג.<ref></ref>

מבחינה מסחרית, בבריטניה, האלבום נכנס לראשונה למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי, כאשר הייתה השערה שאמינם יכניס את אלבום אוסף זה למקום הראשון במצעד זה, אולם, הזמרת האמריקאית ביונסה הביסה אותו יחד עם אלבומה Renaissance, שהגיע לפסגת המצעד, ואלבומו של הארי סטיילס נכנס למקום השני, Harry's House.<ref></ref> האלבום אוסף זה נהפך לאלבום ה-12 של אמינם אשר נכנס לעשירייה הפותחת במצעד האלבומים הבריטי.<ref></ref>

בארצות הברית, האלבום נכנס לראשונה למקום השישי במצעד בילבורד 200 האמריקאי, כאשר הזמר הפוארטו ריקני בד באני הביס אותו יחד עם אלבומו Un Verano Sin Ti, שהגיע לפסגת המצעד.<ref></ref><ref></ref> אולם, אלבום האוסף נהפך לאלבום הנמכר יותר בשבוע לצאתו.<ref></ref> האלבום נהפך לאלבום ה-12 של אמינם אשר נכנס לעשירייה הפותחת במצעד האמריקאי, והראשון מאז אלבומו The Slim Shady LP, שלא נכנס למקום הראשון במצעד בילבורד 200.<ref></ref>

==רשימת רצועות==

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
|+ תאריכי יציאות לאור ופורמטים עבור Curtain Call 2
!מדינה
!תאריך
!פורמט
!חברת תקליטים
!מקור
|-
! rowspan="2" |עולם
|5 באוגוסט 2022
|הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה • תקליטור • תקליט • קלטת שמע • מארז תקליטורים
|אפטרמת' • אינטרסקופ • שיידי
|<ref>Release formats for Curtain Call 2 on August 5, 2022:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* </ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלבומי אמינם
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי אמינם
קטגוריה:אלבומי פלטינה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:אלבומי חברת אינטרסקופ רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת אפטרמת' אנטרטיינמנט
ג'וזפה צ'זארה אבה

ג'וּזֶפֶּה צֵ'זָארֶה אַבָּה (באיטלקית: Giuseppe Cesare Abba; 6 באוקטובר 1838 – 6 בנובמבר 1910) היה פטריוט וסופר איטלקי. השתתף במסע האלף ולחם לצד ג'וזפה גריבלדי בכיבוש ממלכת שתי הסיציליות ב-1860.

== ביוגרפיה ==
אבה נולד בקאירו מונטנוטה שבחבל ליגוריה, אז חלק מממלכת סרדיניה-פיימונטה. הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בג'נובה, שאותה עזב ב-1859, עת התגייס לגדוד הפרשים בפינרולו. בשנת 1860 עבר לפארמה והצטרף למתנדבים של גריבלדי. הוא השתתף ברוב הקרבות שהובילו לפירוקה של ממלכת שתי הסיציליות.

יצירתו הספרותית מתמקדת בזיכרונותיו מהמהפכה. לאחר פרישתו לחייו הפרטיים, תחילה בפיזה, ואחר כך בעיר הולדתו, הוא ניסה לכתוב שיר רומנטי בחמישה קאנטו בשם Arrigo. בתור חסיד נלהב של אלסנדרו מנצוני, הוא ניסה ב-1875 לכתוב רומן היסטורי: Le rive della Bormida nel 1794 ("גדות הבורמידה ב-1794"), מרשמיו במהלך מסע האלף, אך בשלב ההוא לא פרסם אותו. בשנת 1880 שינה את שם הרומן ל- Noterelle di uno dei Mille edite dopo vent'anni ("רשמים של אחד מאלף עשרים שנה מאוחר יותר"), ובסופו של דבר הוא פורסם ב-1891 תחת השם Da Quarto al Volturno: Noterelle d'uno dei Mille ("מקווארטו לוולטורנו: רשמים של אחד מאלף).

יצירה זו הייתה המגנום אופוס של אבה. היא יצאה לאור הודות לג'וזואה קרדוצ'י. קרדוצ'י שקל באותה תקופה לכתוב יצירה על חייו של גריבלדי, ועודד את בוגרי המערכה לתת לו עדויות היסטוריות. כשקרא את כתב היד של אבה, הוא התרשם ממנו כל כך שהעניק אותו לעורך בשם זניקלי לפרסום, ואמר לאבה שעכשיו אולי לעולם לא יכתוב את הביוגרפיה של גריבלדי.

אבה עלה לתהילה במהירות, והפך למנהל בית הספר התיכון בפאנצה, ולאחר למנהל המכון הטכנולוגי של ברשיה, שם עבד עד מותו.

אף שכתב יצירות אחרות המבוססות על מסע האלף, אף אחת לא הפכה למפורסמת כמו ספרו, "רשמים של אחד מאלף". הוא גם כתב שירה וסיפורים קצרים, אך ללא הצלחה רבה.

== יצירותיו ==
* Le rive della Bormida nel 1794 (גדות הבורמידה ב-1794, 1875)
* Noterelle di uno dei Mille edite dopo vent'anni (רשמים של אחד מאלף לאחר עשרים שנה, 1880)
* Da Quarto al Volturno . Noterelle d'uno dei Mille (מקווארטו לוולטורנו: רשמים של אחד מאלף, 1880–1891)
* Storia dei Mille ("סיפורם של אלף", 1904)
* Vita di Nino Bixio ("חייו של נינו ביקסיו", 1905)
* Cose garibaldine ("דברים גריבלדיים")
* Romagna ("רומניה")
* Cose vedute ("דברים שראיתי")

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1838
קטגוריה:נפטרים ב-1910
מלון פארק (נתניה)

מלון פארק בנתניה נמצא מצפון לכיכר העצמאות בצמוד לטיילת שמעל חוף הים. המלון נפתח בשנת 1951, והיה קרבן לשני אירועים שזעזעו את מדינת ישראל. במרץ 1976 המלון הוצת על רקע פלילי, ובמרץ 2002 בוצע בו הפיגוע במלון פארק.
==היסטוריה==
מלון פארק נחנך רשמית בספטמבר 1951 בנוכחות עובד בן עמי ראש עיריית נתניה. המלון כלל בפתיחתו 16 חדרים. במודעות הוזמנו אורחים לפנסיון מלא עם מקלחת פרטית עם מים קרים וחמים בכל חדר.

בשנות ה-60 שימש המלון לישיבות של מועצת עיריית נתניה.

ב-20 במרץ 1976 לפנות בוקר הוצת מועדון הלילה של בית המלון והשריפה גרמה לנזק כבד למלון כולו, למותם של שישה אנשים ולפציעתם של עשרות. בעקבות השריפה הגיע ראש הממשלה, יצחק רבין, לבקר במלון. הנהלת המלון החלה תוך זמן קצר בשיפוץ המבנה, והעסיקה את עובדי המלון הגברים בעבודות השיפוצים. בינואר 1977 שב המלון לפעול לאחר ששופץ.

מציתי המלון נדונו בתחילת 1977 ל-15 שנות מאסר. צעיר נוסף נדון לשלוש שנות מאסר על אספקת הבנזין וצעיר אחר נדון ל-6.5 שנות מאסר על שידול לביצוע ההצתה.

הצתת המלון הביאה לדיון נרחב בהיקף העבריינות בנתניה ובדרים להתמודד איתה.

בליל הסדר של שנת 2002 אירע במלון הפיגוע במלון פארק, בו נרצחו 30 ישראלים ונפצעו 160, מה שהוביל לפתיחת מבצע חומת מגן.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:נתניה: מבנים
פארק
גבעות סיקוונס

גבעות סיקוונס (באנגלית: Sequence Hills) הן רכס גבעות דמוי בתרונות, בקצה הצפון מערבי של רכס גבעות קאודאלף באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

גבעות סיקוונס מהוות את הגבול המערבי של חלקו העליון של קרחון רניק.

== היסטוריה ==
=== מקור השם ===

שמו של הרכס ניתן לו על ידי המשלחת הצפונית (the northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition; בראשי תיבות: NZGSAE), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (בקיץ האנטארקטי) 1962 – 1963.

הרכס קיבל את שמו בשל תיאורו הגאולוגי - היות הגבעות רצף גאולוגי אחד.

"סיקוונס" באנגלית משמעו "רצף".

סיקוונס
סיקוונס
ברגן (סקסוניה התחתונה)

ברגן (בגרמנית: Bergen) היא עיירה במדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה.

לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2019 חיו בעיירה באותה העת 13,556 תושבים.

במהלך מלחמת העולם השנייה פעל מחנה הריכוז הריכוז הנאצי ברגן-בלזן מדרום-מערב לעיירה, בו נספו כ-70,000 איש בין 1943 ל-1945, כולל אנה פרנק.

בשל נוכחותם של חיילים זרים באזור העיירה, הרבה כוחות צבא הולנדים ובריטים חיים יחד עם בני משפחותיהם בתחום העיירה והדבר השפיע באופן ניכר על הסביבה התרבותית של העיירה - למשל קרנבל הולנדי טיפוסי מתקיים מדי שנה בתחום העיירה אשר מאוד לא אופייני לאזור זה.

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="250px">
BergenBelsen2.jpg|האנדרטה במחנה ברגן-בלזן
Bergen-Museum-1.jpg|המוזיאון להיסטוריה מקומית
Bergen-Museum-2.jpg|תצוגה בתוך המוזיאון להיסטוריה מקומית
Bergen_Krs._Celle_-_Innenstadt.jpg|רחוב בברגן
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:סקסוניה התחתונה: ערים
אולי הלך לאיבוד

אולי הלך לאיבוד (באנגלית: Lost Ollie) היא מיני-סדרת דרמה אמריקאית, שנוצרה על ידי שאנון טינדל ומבוססת על ספר הילדים "המסע של אולי" שנכתב על ידי ויליאם ג'ויס ויצא לאור בשנת 2016.

המיני-סדרה עלתה לשירות "נטפליקס" ב-24 באוגוסט 2022.

== תקציר העלילה ==
עלילת המיני-סדרה עוקבת אחר הרפתקאותיו של אולי, ארנב צעצוע שנאבד, במהלך חיפושיו אחר בילי, בעליו וחברו הטוב ביותר.

== צוות השחקנים ==
* קסלר טלבוט – בילי
* ג'ינה רודריגז – אמא
* ג'ייק ג'ונסון – אבא

=== דיבוב ===
* ג'ונתן גרוף – אולי
* מרי ג'יי בלייג' – רוזי
* טים בלייק נלסון – זוזו

== הפקה ==
=== פיתוח ===
ב-6 באוקטובר 2020 נמסר על ידי מנכ"ל התוכן של "נטפליקס", טדי ביזלי, כי עיבוד טלוויזיוני על בסיס ספר הילדים "המסע של אולי" הוזמנה על ידי שירות הזרמת המדיה, וחשף כי העיבוד נמצא בפיתוח נמצאת מאז 2016. ב-9 במרץ 2021 נמסר על ליהוקו של ג'ונתן גרוף לתפקיד הראשי, לצד ליהוקם של מרי ג'יי בלייג', טים בלייק נלסון, ג'ינה רודריגז, ג'ייק ג'ונסון וקסלר טלבוט; וכי צילומי המיני-סדרה מתקיימים בוונקובר.

=== צילומים ===
צילומי המיני-סדרה החלו ב-1 בפברואר 2021, בוונקובר, קנדה. על פי אתר "Production Weekly", הצילומים הסתיימו במרץ 2021.

== שידור ==
המיני-סדרה עלתה לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס" ב-24 באוגוסט 2022.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2020
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות בכיכובן של בובות
קטגוריה:מיני-סדרות טלוויזיה
קטגוריה:נטפליקס: תוכניות וסדרות
יגישה צ'ארנץ

יגישה צ'ארנץ (בארמנית: Եղիշե Չարենց; 13 במרץ 1897, קארס - 27 בנובמבר 1937,ירוואן) היה סופר, משורר ואיש ציבור ארמני. הוא נחשב לסופר ארמני בולט של המאה ה-20.

== ביוגרפיה ==
יגישה צ'ארנץ נולד בשם יגישה סוגומוניאן בקארס שאז הייתה בתחומי האימפריה הרוסית. אביו היה סוחר שטיחים במקור מאיראן. בשנים 1907–1912 הוא למד בבית ספר פרטי בעיר. בשנת 1912 בטביליסי יצאה לאור את השיר הראשון של המשורר. בשנת 1914 הוא התחיל לכתוב שירים תחת שם עט "צ'ארנץ". בשנת 1915 צ'ארנץ גויס לצבא האימפריה הרוסית והשתתף בקרבות מלחמת העולם הראשונה באזור קווקז. 

בשנת 1916 הוא נסע למוסקבה והחל לימודי אוניברסיטה. במקביל הוא המשיך לכתוב שירים חדשים.

בשנת 1918 צ'ארנץ התנדב לשורות הצבא האדום. בשנת 1919 הוא הגיע לירוואן ועבד בה כמורה. במאי 1920 צ'ארנץ השתתף בהתקוממות קומוניסטית נגד השלטון.

בשנת 1920 צ'ארנץ חזר למוסקבה והחל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה.

בשנים 1924-1925 צ'ארנץ סייר בטורקיה, איטליה, גרמניה וצרפת וערך פגישות עם נציגי הקהילה הארמנית.

בשנת 1926 הוא חזר לארמניה הסובייטית ופרסם מספר ספרים עם שיריו. בשנים 1928-1935 הוא היה עורך ראשי של הוצאה לאור ממשלתית.

החל מסוף שנות ה-20 החלה ביקורת על שיריו. הוא הואשם בחתרנות נגד השלטון. בשנת 1933 הוא פרסם את ספרו החדש שתוך זמן קצר נאסר למכירה.

בנוסף לכתיבת שירים ופרוזה צ'ארנץ עשה תרגומים לארמנית מרוסית לרבות יצירות של ולדימיר מאיאקובסקי, מקסים גורקי ואלכסנדר פושקין.

בשנת 1936 הוא נעצר והואשם בפעילות נגד השלטון, הכנות פעולות טרור, לאומנות ותמיכה בלב טרוצקי. ביולי 1937 הוא נעצר ונפטר בכלא ב-27 בנובמבר 1937.

לצ'ארנץ נולדו שתי בנות. אשתו נעצרה במקביל למעצר שלו ונשלחה לגלות בקזחסטן. בנותיו גדלו בבית משפחת אשתו ובבתי יתומים. אשתו חזרה לארמניה רק בשנות ה-60 ונפטרה תוך זמן קצר.

בשנת 1955, לאחר פטירת יוסיף סטלין, אנסטס מיקויאן טיפל בטיהור שמו של המשורר. בשנת 1975 ביתו ארפניק צ'ארנץ פתחה מוזיאון על שמו בדירה הישנה בה הוא התגורר בירוואן.

יצירות של צ'ארנץ תורגמו לרוסית על ידי אנה אחמטובה ובוריס פסטרנק ולצרפתית על ידי לואי אראגון.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://charents.am/ אתר מוזיאון צ'ארנץ]
* [https://allpoetry.com/Yeghishe-Charents ביוגרפיה]

קטגוריה:סופרים ארמנים
קטגוריה:משוררים ארמנים
קטגוריה:מחזאים ארמנים
קטגוריה:מתרגמים ארמנים
קטגוריה:מתרגמים מרוסית
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:ילידי 1897
קטגוריה:נפטרים ב-1937
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 1991

אליפות אפריקה בכדורגל נשים 1991, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים הראשונה שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בשיטת בית-חוץ מ-16 בפברואר עד ה-30 ביוני 1991. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם הראשון לנשים, שנערך מספר חודשים לאחר מכן בסין. 

שמונה נבחרות היו אמורות להשתתף באליפות, אך חצי מהן פרשו, מה שגרם לכך שרק ארבע נבחרות התחרו על הזכות לייצג את אפריקה בגביע העולם. נבחרת קמרון למעשה הגיעה לגמר כברירת מחדל, מבלי לשחק משחק אחד לפני כן. במפגש הגמר הכפול היא נפגשה עם נבחרת ניגריה, שלעומתה שיחקה ארבעה משחקים לפני הגמר. בסיכום שני המשחקים, ניצחה ניגריה 6–0, והפכה לאלופת אפריקה הראשונה לנשים. בעקבות זכייתה היא העפילה לגביע העולם כנציגה היחידה של קונפדרציית הכדורגל של אפריקה.

==טורניר הגמר==

קטגוריה:אליפויות אפריקה בכדורגל נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-1991
דמיטרי סטרוקוב

דמיטרי סטרוקוב (ברוסית: Дмитрий Струков; 1828 – 1899) היה צייר, משחזר אמנות וארכאולוג רוסי.<ref>V. F. Kozlov; "Ревнитель святынь православной Москвы. Дмитрий Михайлович Струков (1827—1899)" (Zealot of the Orthodox Shrines of Moscow), Краеведы Москвы (Moscow Regional Specialists) Vol.3, Книжный сад (Book Garden), 1997</ref>

== ביוגרפיה ==
אביו היה חייט. בשנות ה-30 של המאה ה-19, במהלך מגפת הכולרה, המשפחה נדדה באזורים שונים ברוסיה, כשחזרו למוסקבה ב-1840, הוא נרשם לבית הספר לציור טכני של סטרוגנוב.<ref name=":0"></ref>
העיר העתיקה במוגילב, ד. סטרוקוב 1864
ארבע שנים מאוחר יותר, הוא הפיק את עבודותיו המקצועיות הראשונות; איקונוסטאזיס ודיוקן לראש עיריית ליוברטסי. בשנת 1849, הוא עזר להקים את בית הספר לציור אייקונים ב-Trinity Lavra של סנט סרגיוס. באותה שנה הוא חיבר מדריך למקדשים האורתודוקסים של מוסקבה. בשנה שלאחר מכן ביקש ממנו רקטור מנזר סרוב לצייר את האנדרטאות שם ובמנזר דיבייבו.

לאחר מכן, הוא נדד ברחבי הארץ ושרטט אתרים היסטוריים בניז'ני נובגורוד, ולדימיר, מורום, הקווקז וחצי האי קרים. בשנת 1853 הוא זכה בתואר "אמן" לצבעי מים על ידי האקדמיה האימפריאלית לאמנויות. העותק שלו של אייקון עתיק בכנסיית גרבנבסקוי הוצג לצאר ניקולאי הראשון, שהעניק לו טבעת יהלום וגישה חופשית לעתיקות בכל מנזר וכנסייה.<ref>O. D. Bazhenovoy (ed.), Д. Струков. Альбом рисунков. 1864-1867 (D. Strukov. Album of drawings. 1864-1867), limited edition, БелЭн, 2011</ref>

בשנת 1858, הוא החל לפרסם כתב עת לציור. שפרסם שיעורים על ציור, נושאים היסטוריים, וכן חיבורים על אמנות רוסית בכלל. הוא נאלץ להפסיק את הפרסום ב-1863, ונשאר בחובות למשך 25 שנים.
הרחוב הראשי בפולסק, ד. סטרוקוב, 1864-7
בשנת 1859, הוא הוזמן לקרמלין כדי להעתיק את האנדרטאות והעיטורים הצבאיים ולסייע בשחזורם. מאוחר יותר, הוא הפך לאמן המקום. ב-1860 הוא עזר לקטלג את אוסף העתיקות הנוצריות השייכות לארכאולוג פיוטר סבסטיאנוב, כדי להכין אותן לתרומה למוזיאון רומיאנצב. כדי לסייע בסילוק חובותיו, הוא שימש גם כמורה במספר בתי ספר במוסקבה. הניסיון בהוראה אפשר לו לפתח שיטה מיוחדת ללמד רישום במהירות; דבר שהציג בהוראת 200 חיילים מגדוד פרנובסקי.

ב-1864 הזמין אותו המושל הכללי של וילנה, מיכאיל מוראביוב-וילנסקי, לסייר באזור הצפון-מערבי כדי לחקור אנדרטאות עתיקות שניזוקו או כמעט נהרסו על ידי מרד ינואר.<ref name=":0" /> רבות מהאנדרטאות מוכרות כיום רק באמצעות ציורי צבעי המים של סטרוקוב. חמש שנים מאוחר יותר, הוא עודד תוכנית שתזהה אייקונים הזקוקים לשיקום. למעלה מ-300 אייקונים ניצלו בסופו של דבר. ב-1873 הוא פתח בית ספר לציור אייקונים בבית שנתרם על ידי סוחר חשוב והוא נתן את היצירות שנוצרו בבית הספר, לכנסיות כפריות עניות.

פרויקטי השחזור הבולטים המאוחרים שלו כללו ציורים בקתדרלת סנט בזיל ובמגדל הפעמונים של איוואן הגדול. הוא גם ערך מסעות רבים לחצי האי קרים ולקווקז מטעם החברה הארכאולוגית הרוסית הקיסרית. ב-1888 הוא גילה את "כתובת זלנצ'וקסקיה " - מצבה מהמאה העשירית עם כתב גותי שהיא הדוגמה המוכרת ביותר לשפה האוסטית.

במהלך שנותיו המאוחרות, הוא הפעיל בית מלאכה שייצר אייקונים בסגנונות הישנים.

הוא קיבל אותות כבוד ממסדר אנה הקדושה, מסדר סטניסלאוס הקדוש ומסדר ולדימיר הקדוש.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1828
קטגוריה:נפטרים ב-1899
שווים (אתר אינטרנט)

שווים הוא אתר חדשות ועמותה ישראלית למען אנשים עם מוגבלויות. באתר מתפרסמות ידיעות, כתבות ומאמרים העוסקים בנושאים הקשורים למוגבלויות מסוגים שונים. תוכן האתר נכתב ונערך ברובו על ידי אנשים עם מוגבלויות.

== היסטוריה ==
העמותה נוסדה בשנת 2019 על ידי עידן מוטולה, עיתונאי ותיק שעבד בגופי תקשורת בישראל, בהם ידיעות אחרונות, גלי צה"ל וקשת 12, ואב לילד אוטיסט. העמותה הוקמה במטרה לתת קול לקהילת האנשים עם מוגבלויות בישראל. רוב התכנים באתר שווים נכתבים על ידי אנשים עם מוגבלויות, שהעמותה מאתרת ומכשירה לעשייה עיתונאית. נכון לאוגוסט 2022 כותבים באתר כעשרה עיתונאים עם מוגבלויות מגוונות כגון שיתוק מוחין, אוטיזם, לקויות ראייה ומתמודדי נפש, המקבלים שכר מלא עבור עבודתם. מוטולה משמש כמנכ"ל העמותה וכעורך הראשי שלה, לצד איש התקשורת ירון פרוסט.

העמותה יוזמת ומפיקה יחד עם מפעל הפיס קורסי הכשרה בתחום התקשורת עבור חניכים עם מוגבלויות. בסוף 2021 התקיים הקורס הראשון, בעיתונות ויחסי ציבור, בשיתוף קבוצת ידיעות אחרונות - ynet". בקורס השתתפו 20 תלמידים עם מוגבלויות מגוונות, ומתוכם 6 כבר מצאו עבודה בתקשורת הישראלית. באוגוסט 2022 החל קורס נוסף, בשיווק דיגיטלי וטלוויזיה, שאותו מובילה הזכיינית רשת 13.

במסגרת פעילותה הפיקה העמותה יחד עם מפעל הפיס ומרכז השלטון המקומי, את פרויקט "לילה סגול", המתקיים כל שנה ב-3 בדצמבר, היום הבינלאומי לזכויות אנשים עם מוגבלות. במסגרת הפרויקט, שנועד להעלות מודעות בציבור לזכויות אנשים עם מוגבלויות ולעודד את שילובם בחברה ובעבודה, מוארים מאות מבנים ובניינים ברחבי ישראל בסגול, שהוא הצבע המזוהה עם קהילת האנשים עם מוגבלויות בעולם. בין השאר הוארו בנייני רשויות מקומיות ואזוריות, משרדי ממשלה, בית הנשיא וגשר המיתרים בירושלים, תחנת הכוח רדינג בתל אביב ובניינים של חברות עסקיות. בדצמבר 2020, בעקבות פנייה של מארגני הפרויקט, החליטה הנהלת הבורג' ח'ליפה בדובאי, המבנה הגבוה בעולם, להצטרף ולהאיר אותו בסגול. מדי שנה זוכה "לילה סגול" לסיקור נרחב בתקשורת הישראלית.

ידיעות המתפרסמות באתר שווים זוכות לעיתים קרובות לכתבות המשך בכלי תקשורת גדולים יותר.

בשנת 2022 זכתה העמותה בפרס דרור.

== ועד העמותה והאספה ==
מנכ"ל שווים עידן מוטולה (מימין) עם יו"ר העמותה יונתן ריגר באירוע ההשקה של שווים בתל אביב בנובמבר 2019
בוועד המנהל ובאספה של העמותה חברים בין השאר אנשי תקשורת בכירים עם קשר אישי לעולם המוגבלויות. מ-2020 יו"ר הוועד הוא יונתן ריגר, כתב התרבות של חדשות 12. ריגר עצמו מתמודד עם לקות ראייה משמעותית עקב מחלת עיניים תורשתית. לצידו מכהנים בוועד המנהל פולי ברונשטיין, לשעבר מנכ"לית V15 ותנועת "דרכנו", והיום מובילת פרויקט "יוזמת המאה", ואיילת להב, לשעבר עורכת המוספים "ממון שישי" ו"מסלול" ב"ידיעות אחרונות", וכיום מנהלת שיווק במרכז הרפואי איכילוב.

== הישגים בולטים ==
במהלך שנות פעילותם השיגו האתר והעמותה מספר הישגים למען אנשים עם מוגבלויות בישראל.

סדרת כתבות באתר הובילה לפתיחת הסגר שהטיל משרד הרווחה על דיירי ההוסטלים עם מוגבלויות במהלך הקורונה, כאשר שאר אזרחי המדינה היו כבר מחוץ לסגר.

סדרת כתבות נוספת הובילה לפתיחת בדיקה של משרד הרווחה במעון "נווה האירוס" בנס ציונה, בעקבות מספר אירועים חמורים של פגיעה בדיירים עם מוגבלות.

בעקבות פעילות העמותה בוטל הקיצוץ בשעות סייעות של ילדי החינוך המיוחד על ידי משרד החינוך.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פורטלים ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2019
קטגוריה:נכות בישראל
קטגוריה:אתרי חדשות ישראליים
קטגוריה:ישראל: עמותות
וידן

וידן (בגרמנית: Wieden) הוא רובע בעיר וינה.

הרובע ממוקם במרכז וינה ומשתרע על פני 	1.8 קמ"ר. נכון לשנת 2020 הכיל הרובע 33,212 תושבים.

סטודנטים רבים גרים ברובע משום שאוניברסיטת וינה לטכנולוגיה ממוקמת ברובע וידן.

הרובע נוצר במקור בשנת 1850 כתוצאה ממיזוג של מספר רשויות פרבריות. 

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="250px">
Karlskirche_Church_of_St_Charles_01.jpg|קארלסקירכה
Technische_Universität_Wien_mainbuilding_mainentrance_northview.jpg|אוניברסיטת וינה לטכנולוגיה
Wien_(Vogelperspektive)_(cropped).jpg|וידן
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:וינה: רבעים
מריהילף

מריהילף (בגרמנית: Mariahilf) הוא רובע בעיר וינה.

הרובע ממוקם במרכז וינה ומשתרע על פני 1.48 קמ"ר. נכון לשנת 2020 הכיל הרובע 31,651 תושבים.

הרובע נוצר במקור בשנת 1850 כתוצאה ממיזוג של מספר רשויות פרבריות.

== אתרים בולטים ==
מוקדי עניין בולטים בתחום הרובע:
* גן החיות "Haus des Meeres"
* תיאטרון "Raimund Theater"
* נאשמרקט
* תיאטר אן דר וין

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="250px">
Flak_Tower_Esterhazypark_5.JPG|גן החיות "Haus des Meeres"
WienRaimundtheater.jpg|תיאטרון "Raimund Theater"
Vienna_city_view.jpg|מריהילף
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:וינה: רבעים
שברולט סיקר

שברולט סיקר (באנגלית: Chevrolet Seeker) היא מכונית משפחתית קומפקטית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי שברולט משנת 2022. היא נחשפה בסין ב-31 ביולי 2022<ref></ref>. תחילת השיווק היא בשוק הסיני אך הדגם צפוי להיות משווק בעוד מקומות בעולם<ref></ref>.

== סקירה כללית ==
לדגם עיצוב דינאמי וספורטיבי גם בפנים המכונית. לסיקר אורך של 4,527 מ"מ, רוחב של 1,823 מ"מ, גובה של 1,564 מ"מ ובסיס גלגלים של 2,700 מ"מ. בתחום ההנעה משווקת שברולט את הדגם עם יחידת הנעה אחת. מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 1.5 ליטר טורבו המספק 177 כ"ס<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
סיקר
קטגוריה:מכוניות משפחתיות גדולות
קטגוריה:קרוסאובר
קטגוריה:כלי רכב המיוצרים בסין
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-2022
אלדאר רני

ד"ר אלדאר רני (במקור רוזנפלד,<ref>Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 151116/1908. Forrás: MNL-OL 30803. mikrofilm 762. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1908. év 33. oldal 20. sor</ref> בהונגרית: Rényi Aladár; קלוז', 9 בספטמבר 1885 – ???, 15 במאי 1944)<ref></ref> <ref>A halálozás bíróilag lett megállapítva. Budapesti Központi járásbíróság Pk.I. 582/943/1946/4. sz. jogerős végzése.</ref> היה מלחין ועורך דין יהודי-הונגרי, כותב אופרטות שנספה בשואת יהודי הונגריה.

== ביוגרפיה ==
אלדאר רוזנפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של בעל הקרקעות יוז'ף רוזנפלד ושל רוזה אדלר. הוא סיים בית ספר תיכון בעיר הולדתו, אחר כך למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (ששמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). לצד לימודי המשפטים למד קומפוזיציה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט וקיבל דיפלומה כפסנתרן וכמורה ב-1908. מוריו היו אישטוואן תומאן ויאנוש קוסלר. ב-1909 הוא זכה בקטגוריית ההלחנה של "פרס יובל ההכתרה של יוזף פרנץ" (פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה).<ref>[https://library.hungaricana.hu/hu/view/BFLV_Sk_05_Erdei/?pg=83&layout=s Erdei Gyöngyi: Fejezetek a Bárczy-korszak történetéből. (Budapest művelődéspolitikája a századelőn).] Budapest, 1991. Fővárosi Önkormányzat–Budapest Főváros Levéltára–stb. 82. l. </ref> הוא עסק בעריכת דין בבודפשט משנת 1910.

האופרטה שלו "הרוזן הקטן" (A kis gróf) זכתה להצלחה, שם הושמעה תחת השם "סוסי" (Susi). הוא משך תשומת לב רצינית עם רביעיית המיתרים, חמישיית הפסנתר והשירים שלו. ב-1944 הועבר מהגטו שהוקם בכפר בקאשמגייר למקום לא ידוע ונעלם.

== יצירותיו ==
=== אופרטות ===
* הרוזן הקטן (לברית: פרנץ מארטוש, בכורה: בודפשט 1911)
* פרח נהר הטיסה (לברית: אישטוואן ברודי, לאסלו ויידה, בכורה: בודפשט 1915)
* העלמה ואנדרגולד (לברית: שאנדור הבשי, ז'ולט הרשאני, בכורה: בודפשט 1917)
* קיטי וקאטי (לברית: פרנץ מארטוש, בכורה: בודפשט 1926)

=== יצירות אחרות ===
* רביעיית מיתרים
* חמישיית פסנתר
* שירים

== לקריאה נוספת ==
* לקסיקון יהודי הונגרי, 1929, עורך פטר אויווארי, [http://mek.oszk.hu/04000/04093/html/0750.html גישה מקוונת]
* ספר המוזיקה ההונגרית (1928,עורך אימרה מולנר), עמ' 470. [https://adtplus.arcanum.hu/hu/view/MagyarMuzsikaKonyve/?pg=469&layout=s&query=Rényi גישה מקוונת]
* הלקסיקון הגדול של רוואי. אנציקלופדיה של ידע. מהדורה זהה, 1994. Babits Publishing House. XVI. כרך 168. 
* [https://mek.oszk.hu/08700/08756/html/IV/szin_IV.0048.pdf לקסיקון לאמנויות הבמה ההונגריות] (1929-1931, עורך. אלאדאר שופפלין)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עורכי דין יהודים הונגרים
קטגוריה:מלחינים יהודים הונגרים
קטגוריה:מלחיני אופרטה
קטגוריה:בוגרי האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט
קטגוריה:פסנתרנים יהודים הונגרים
קטגוריה:נספי השואה
קטגוריה:קלוז'-נאפוקה: אישים
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1885
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1944
ניר הכהן

ניר הכהן (נולד ב-1961) הוא איש חינוך ומנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל עמותת אתגרים. הכהן הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס קרב בחיל האוויר הישראלי ופיקד על בית הספר לטיסה.

==ביוגרפיה==
הכהן סיים את קורס טיס מספר 97 ושירת כטייס קרב בחיל האוויר. בשנים 1995 עד 1998 פיקד על טייסת 119, טייסת מטוסי קורנס 2000. בשנים 2002 עד 2005 פיקד על בית הספר לטיסה. הוא השתחרר בדרגת אלוף-משנה ובשירות המילואים שירת כמדריך טיסה וקודם לדרגת תת-אלוף.

ב-2006 מונה לסמנכ"ל תוכנית עתידים. ב-2008 מונה למנכ"ל המרכז הישראלי למצוינות בחינוך. ב-2012 מונה למנכ"ל המכללה האקדמית בית ברל, תפקיד בו כיהן במשך כעשור. במרץ 2022 מונה למנכ"ל עמותת אתגרים.

הכהן בעל תואר ראשון בפסיכולוגיה וניהול (1995) ותואר שני במדיניות ציבורית (2006), שניהם מאוניברסיטת תל אביב.

==קישורים חיצוניים==
*[https://www.maoz-il.org/alumni-projects/ניר-הכהן/ ניר הכהן] באתר מעוז
==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1961
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בית הספר לטיסה של חיל האוויר
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:מנהלי מוסדות אקדמיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
שלומי קונפורטי

שלומי קונפורטי (נולד ב-15 בספטמבר 1973) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף המכהן כראש להק הציוד במטה חיל האוויר הישראלי מאוגוסט 2022.

==ביוגרפיה==
קונפורטי התגייס לצה"ל ב-1991 במסגרת העתודה האקדמית וב-1996 סיים לימודי הנדסה בטכניון. הוא בעל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה וחלל מהטכניון, תואר שני במנהל עסקים, בהנדסת מכונות מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במדעי המדינה וביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה. הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי.

== קריירה צבאית ==
קונפורטי שירת במגוון תפקידים במערך הטכני של חיל האוויר. תחילה שירת כקצין מנועי מסוקים ובהמשך שימש כראש מדור מנועי מסוקים במחלקת מטוסים. שימש מפקד גף מנועים בבסיס פלמחים.

יצא לשליחות בארצות הברית כקצין קישור לחיל האוויר האמריקאי ועם חזרתו שימש כראש מדור קרב ג' ובהמשך שימש כראש ענף מערכות כלי טיס במחלקה הנדסת כלי טיס וכראש ענף הנעה במחלקת מטוסים במטה הטכנולוגי של חיל האוויר. בדרגת אל"ם שימש כראש מחלקת כטמ"ם מודיעין ול"א וכראש מחלקת מטוסים.

ביולי 2022 קודם לדרגת תת-אלוף וב-2 באוגוסט 2022 קיבל את הפיקוד על המערך הטכני של חיל האוויר בתפקיד ראש להק הציוד. פיקד על להק הציוד במהלך מלחמת חרבות ברזל, שבה לחם חיל האוויר באינטנסיביות רבה.

== חיים אישיים ==
נשוי לליאת ולהם ארבעה ילדים. מתגורר בכפר יונה.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי להק הציוד
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:מהנדסי מכונות ישראלים
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:בוגרי המכללה לביטחון לאומי
קטגוריה:כפר יונה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1973
קופה אמריקה נשים 2022

קופה אמריקה נשים 2022 (בספרדית: 2022 Copa América Femenina) הוא הטורניר התשיעי של הקופה אמריקה לנשים שארגנה CONMEBOL. הטורניר נערך בקולומביה והתקיים מ-8 ביולי עד ה-30 ביולי 2022. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2023, שנערך שנה לאחר מכן באוסטרליה וניו זילנד. 

לראשונה מאז הטורניר של 1998, נערכה האליפות בפורמט של שלב בתים ושלב נוקאאוט. שתי הנבחרות הראשונות מכל אחד משני הבתים עלו לשלב חצי הגמר, בו שיחקו בהצלבה, כלומר הקבוצה שסיימה במקום הראשון בבית שיחקה מול הקבוצה שסיימה שנייה בבית המקביל וההפך. במשחק הגמר נפגשו המארחת קולומביה וברזיל - האלופה המכהנת. בסיום המשחק, שנערך בבוקרמנגה מול 28,000 צופים, ניצחה ברזיל 0-1 וזכתה בטורניר בפעם הרביעית ברציפות. 

בעקבות מיקומן כשלוש הראשונות, העפילו ברזיל, קולומביה וארגנטינה ישירות לגביע העולם כנציגות CONMEBOL, ואילו פרגוואי וצ'ילה שסיימו במקומות הרביעי והחמישי (בהתאמה) נשלחו לפלייאוף הבין-יבשתי על כרטיס נוסף לטורניר. 

==אצטדיונים==
הטורניר שוחק בשלושה אצטדיונים בשלוש ערים שונות:
{| class="wikitable"
|-
!עיר
!אצטדיון
!תכולה
|-
|ארמניה||אצטדיון סנטנאריו|| align="center" | 20,716
|-
||בוקרמנגה||אצטדיון אלפונסו לופס|| align="center" | 28,000
|-
|סנטיאגו דה קאלי||אצטדיון פסקואל גררו|| align="center" | 35,405
|-
|}

==שלב הבתים==
===בית א'===

===בית ב'===

==שלב הנוק-אאוט==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קופה אמריקה נשים
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2022
קטגוריה:תחרויות כדורגל בקולומביה
קופנהגן בולקלוב

קופנהגן בולקלוב (בדנית: Kjøbenhavns Boldklub פירושו: מועדון הכדורגל קופנהגן) הוא מועדון ספורט דני וקבוצת כדורגל שבסיסה בעיר קופנהגן. הקבוצה הייתה ועודנה הקבוצה המעוטרת ביותר בליגת העל הדנית כאשר זכתה ב-15 תוארי אליפות הליגה הדנית (בהם זכתה משנת 1913 ועד 1980), עד למיזוגה עם קבוצת כדורגל אחרת בליגה, בולקלובן 1903 בשנת 1991, והפיכתם לפ.צ. קופנהגן, שהפכה לקבוצה העיקרית של העיר קופנהגן כיום. מועדון הספורט על אותו השם מחזיק במחלקות לענפים: טניס, בדמינטון, שחייה, פטאנק וקריקט.

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1876, אולם מחלקת הכדורגל של המועדון קופנהגן בולקלוב נוסדה בשנת 1878, מה שהפך את הקבוצה למועדון הכדורגל העתיק ביותר בעולם מחוץ לממלכה המאוחדת. המשחקים הרשמיים הראשונים של המועדון תועדו במסגרת משחקי אימון לצבא, והתקיימו בסמוך לארמון רוזנבורג, בינואר 1879. המשחק הרשמי הראשון לעיני קהל התרחש ב-7 בספטמבר 1879, מה שהפך את קופנהגן בולקלוב למועדון הכדורגל העתיק ביותר ביבשת אירופה מחוץ לאי הבריטי. הקבוצה זכתה ב-4 אליפויות בין השנים 1912 ועד 1918, לאחר מכן עוד 2 אליפויות בשנות ה-20, ו-2 אליפויות בשנות ה-30. בשנות ה-40 ובתחילת שנות ה-50 הקבוצה השלימה כבר 12 אליפויות באמתחתה, בשנות ה-60 וה-70 זכתה באליפות אחת לכל עשור, ובשנת 1980 זכתה באליפות ה-15 והאחרונה שלה עד להתפרקותה בשנת 1991 ומיזוג משאביה עם מועדון הכדורגל בולקלובן 1903, ליצירת מועדון הכדורגל פ.צ. קופנהגן שמאז שהוקם שולט באופן יחסי בכדורגל הדני.

מועדון הכדורגל קיים כיום באופן חובבני, בליגות האזוריות הנמוכות של קופנהגן, שמהווה את הליגה החמישית בכדורגל הדני.

==תארים==
* ליגת העל הדנית: 15 אליפויות (שיא מדינה)
: 1912/1913, 1913/1914, 1916/1917, 1917/1918, 1921/1922, 1924/1925, 1931/1932, 1939/1940, 1947/1948, 1948/1949, 1949/1950, 1952/1953, 1968, 1974, 1980
:* סגנית האלופה (13 פעמים): 1915/1916, 1928/1929, 1930/1931, 1938/1939, 1942/1943, 1945/1946, 1946/1947, 1953/1954, 1959, 1960, 1961, 1969, 1979
* הגביע הדני (זכייה אחת): 1968/1969
:* סגנית מחזיקת הגביע (5 פעמים): 1957/1958, 1960/1961, 1964/1965, 1965/1966, 1983/1984

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורגל דניות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1876
קטגוריה:קופנהגן: ספורט
נייט גריימס

נייט גריימס (באנגלית: Nate Grimes; נולד ב-1 במאי 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בהפועל אילת.

==קריירה==
גריימס שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפרזנו בשנים 2016–2020.<ref></ref><ref></ref> ב-25 בינואר 2020 הושעה בשל התנהגות מזיקה לקבוצה. ב-16 במרץ 2020 נעצר והואשם בפגיעה גופנית בבת זוגו.<ref></ref><ref></ref>

לאחר שלא נבחר בדראפט 2020 ב-NBA, ב-24 בספטמבר 2020 חתם גריימס בקובראט מליגת העל הפינית.<ref></ref> הוא העמיד ממוצעים של 16.7 נקודות, 12.6 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק.

ב-30 ביוני 2021 חתם בקנגורוז מכלן הבלגית,<ref></ref> ורשם ממוצעים של 18 נקודות, 11.9 ריבאונדים, 1.4 חטיפות וחסימה אחת למשחק בשמונת המשחקים ששיחק במדיה.

ב-19 בפברואר 2022 חתם בגטינגן מהבונדסליגה הגרמנית.<ref></ref>

ב-2 באוגוסט 2022 חתם בהפועל אילת.<ref></ref><ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:נבדה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפרזנו
קטגוריה:כדורסלני גטינגן
קטגוריה:כדורסלני הפועל אילת
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
אנדרטת ולדימיר הגדול

אנדרטת ולדימיר הגדול (באוקראינית: Пам'ятник Володимиру Великому) היא האנדרטה הפיסולית העתיקה ביותר בקייב שבאוקראינה, שנבנתה ב-1853. אחד הסמלים הבלתי רשמיים של העיר. הוא מתנשא על הגדה התלולה של הדנייפר בפארק וולודימירסקאיה גורקה .

האנדרטה לולדימיר הגדול היא אחת הבודדות בקייב ששרדו לאחר 1917. הבולשביקים ניסו להסיר את כל האביזרים הדתיים מהאנדרטה. עד יום השנה ה-100, בוצע שיקום גדול (1953–1954). לאחר השיקום, האנדרטה לא השתנתה באופן משמעותי. הוא הפך למעין כרטיס ביקור של קייב, ובשנת 1988 הוא אף עלה על מטבע הזיכרון הסובייטי לרגל יום השנה ה-1000 לטבילת רוסיה.

פסל ברונזה באורך 4.4 מטר של המטביל של רוסיה, מתואר בגלימה עם צלב גדול בידו הימנית וכובע גדול דוכסי בידו השמאלית, מתנוסס על כן באורך 16 מטר, בעל קו מתאר של מתומן קפלה בסגנון אדריכלות נאו-ביזנטית על סטילובטה מרובעת. הדום הלבנים והסטילובט מצופים בלוחות ברזל יצוק. גובהה הכולל של האנדרטה הוא 20.4 מ'<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קייב: אנדרטאות
ג'אונג וו-יאונג

ג'אונג וו-יאונג (בקוריאנית: 鄭優營; נולד ב-20 בספטמבר 1999) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק כחלוץ או קשר התקפי באוניון ברלין מהבונדסליגה ובנבחרת קוריאה הדרומית.

== קריירה ==
ב-30 ביוני 2017, חתם יאונג בבאיירן מינכן, אליה הגיע מהמועדון הדרום קוריאני אינצ'און יונייטד.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של באיירן מינכן במסגרת ליגת האלופות ב-27 בנובמבר 2018 מול בנפיקה ליסבון. ב-2 במרץ 2019 ערך הופעת בכורה בבונדסליגה בניצחון 1–5 על בורוסיה מנשנגלדבאך.

ב-19 ביוני 2019 חתם בפרייבורג.<ref></ref>

ב-10 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרייבורג נגד מגדבורג בגביע הגרמני. עם זאת, הוא לא הופיע לאחר הופעת הבכורה שלו, וחזר לבאיירן מינכן בהשאלה, והיה שותף לתואר האליפות של קבוצת המילואים של המועדון.

ב-19 בספטמבר 2020 ערך הופעת בכורה בפרייבורג בבונדסליגה בניצחון 2–3 על שטוטגרט. ב-12 בדצמבר 2020 כבש את שערו הראשון בבונדסליגה, בניצחון 0–2 על ארמיניה בילפלד.

ב-11 ביולי 2023 חתם לשלוש שנים בשטוטגרט. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2023/24, יאונג ערך 26 הופעות והבקיע שני שערים, וסייע לקבוצתו לסיים במקום השני המפתיע. 

באוגוסט 2024 הושאל יאונג לעונה אחת לאוניון ברלין מהבונדסליגה. 

=== נבחרת קוריאה הדרומית ===
יאונג ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית ב-25 במרץ 2021 במשחק ידידות נגד יפן, משחק אותו הפסידה נבחרתו 0–3. ב-16 בנובמבר 2021 יאונג הבקיע את שערו הראשון בנבחרת במוקדמות מונדיאל 2022 בניצחון 0–3 על עיראק.

נכלל בסגל נבחרת קוריאה הדרומית לטורניר מונדיאל 2022.

נכלל בסגל נבחרת קוריאה הדרומית לטורניר גביע אסיה 2023.

== תארים ==
באיירן מינכן
* אליפות גרמניה: 2018/2019
* גביע גרמני: 2018/2019

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים דרום קוריאנים
קטגוריה:קשרי כדורגל דרום קוריאנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל דרום קוריאנים
קטגוריה:אולסן: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני פרייבורג
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני אוניון ברלין
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קוריאה הדרומית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2023
קטגוריה:דרום קוריאנים שנולדו ב-1999
נער המחרשה

נער המחרשה (באנגלית: The Plowboy) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1929, כחלק מסדרת הסרטים הקצרים של מיקי מאוס.<ref name="movies"></ref> זה היה הסרט הקצר השמיני של מיקי מאוס שהופק והחמישי באותה שנה.<ref></ref>

== תקציר העלילה ==
כפי שכותרת הסרט מרמזת, מיקי מתואר כחוואי לצד מיני מאוס. מיקי נראה לראשונה עם סוסו כשהוא חורש בשדה לצד שאר חיות החווה, כשמיני באה יחד עם הפרה שלה. היא מבקשת ממיקי לחלוב את הפרה בשבילה והאחרון נעתר בשמחה. בעודו חולב, הפרה מתחילה ללקק אותו בסימן ברור של חיבה ומיקי, שלא נראה מרוצה מכך, קושר את לשונה סביב פיה כמו זמם.

בסופו של דבר מיקי מצליח להגיש למיני את הדלי מלא בחלב וניגש לנשק אותה בכוח. תשובתה של מיני לסימן החיבה הזה היא דפיקת ראשו עם הדלי חלב. סוסו של מיקי מתחיל לצחוק עליו עד שבשלב מסוים הוא נעקץ על ידי דבורה, נכנס לפאניקה ומתחיל לדהור. עד שהסוס נרגע שוב, המחרשה כבר נשברה לחלוטין, ומיקי האובד עצות נעזר בחזיר בתור מחרשה.

== השפעה ==
באופן מוזר, סרט קצר זה נחשב לבולט בעיקר אודות חיות החווה שהוא הציג. הפרה של מיני נחשבת לקלרבל הפרה שמציינת את הופעתה השנייה, וסוס המחרשה של מיקי נחשב להוראס הורסקולר שעורך את הופעת הבכורה שלו. שתי הדמויות הפכו למואנשות לחלוטין בסרט הקצר החגיגה משנת 1930, שם מתייחסים אליהן כאל החברים של מיקי ומיני ולא כאל חיות משק.<ref name="movies" /> בנוסף, זה גם הפעם הראשונה שמיני מאוס נראית לובשת את הכפפות שלה.<ref name="ultimate"></ref>

== ביקורת ==
ב-28 ביולי 1929, עיתון חדשות הקולנוע "The Film Daily" פרסם: "נפלא. אולפני דיסני ממשיכים בצורה הנכונה עם סדרת הסרטים המצוירים של מיקי מאוס. האנימציה לא רק חכמה, אלא גם מכילה רעיון. הרפתקאותיו של מיקי אינן חשובות במיוחד, אבל הן מצחיקות. נושא משובח, גדוש בכיף וצחוקים."<ref></ref>

גם מגזין וראייטי ב-27 בנובמבר 1929 הקדיש טור אשר החמיא על הרעיון והאפקטים הקוליים.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטים קצרים של דיסני
דמיאן קודזיור

דמיאן קודזיור (בפולנית: Damian Kądzior; נולד ב-16 ביוני 1992) הוא כדורגלן פולני, המשחק בעמדת המגן והקיצוני בקבוצת פיאסט גליביצה.

== קריירה ==
קודזיור נולד בביאליסטוק, פולין, שם הצטרף לאקדמיית הנוער של יגילוניה ביאליסטוק. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של יגלוניה ב-2012, ורשם 3 הופעות בטרם הושאל למוטור לובלין, בה כבש שמונה שערים ב-46 הופעות במשך שתי עונות. בינואר 2015 הושאל לדולצ'ן זאבקי, בה רשם 33 הופעות, וכבש 8 שערים.

ב-29 בפברואר 2016 הושאל קודזיור לויגרי סובלקי לעונה אחת. הוא כבש 4 שערים ב-14 הופעות במועדון. הוא עבר אליה בהעברה קבועה ב-1 ביולי 2016 וכבש 14 שערי ליגה ב-33 הופעות.

ב-4 ביולי 2017 חתם בגורניק זאבז'ה.<ref></ref> הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-15 ביולי, בניצחון 3–1 על לגיה ורשה. הוא כבש את שערו הראשון ב-10 בספטמבר, בניצחון 2–1 על ל.ק.ס. נצצ'ה.

ב-18 ביוני 2018 חתם בדינמו זאגרב.<ref></ref> ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה בניצחון 0–3 איסטרה פולה. ב-23 בספטמבר כבש שער בכורה בניצחון 3–5 על אינטר זפרשיץ'.

ב-29 באוגוסט 2020 חתם קודזיור לשלוש שנים באייבר מהלה ליגה.<ref></ref> ב-12 בספטמבר ערך הופעת בכורה בתיקו 0-0 עם סלטה ויגו.

ב-19 בינואר 2021 עבר לאלניהספור מהליגה הטורקית בהשאלה עד תום העונה.<ref></ref> יומיים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בתיקו 1-1 עם ארזורומספור.

ב-19 ביולי 2021 חתם בפיאסט גליביצה מהליגה הפולנית. ב-25 ביולי ערך הופעת בכורה בהפסד 2–3 לראקוב צ'נסטוחובה. ב-27 בספטמבר כבש שער בכורה בקבוצה בהפסד 2–4 לקרקוביה קרקוב.

=== נבחרת פולין ===
קודזיור ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין ב-11 בספטמבר 2018 במשחק ידידות נגד אירלנד. את השער הראשון שלו כבש ב-10 ביוני 2019 נגד נבחרת ישראל במוקדמות יורו 2020, משחק אותו ניצחה נבחרת פולין 0–4.

== תארים ==
דינמו זאגרב
* אליפות קרואטיה: 2019/2019, 2019/2020
* הסופר קאפ הקרואטי: 2019

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פולנים
קטגוריה:מגני כדורגל פולנים
קטגוריה:ביאליסטוק: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני יאגלוניה ביאליסטוק
קטגוריה:כדורגלני פיאסט גליביצה
קטגוריה:כדורגלני אייבר
קטגוריה:כדורגלני דינמו זאגרב
קטגוריה:כדורגלני גורניק זאבז'ה
קטגוריה:כדורגלני אלניהספור
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פולין
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1992
נויבאו

נויבאו (בגרמנית: Neubau) הוא רובע בעיר וינה.

הרובע ממוקם במרכז וינה ומשתרע על פני 1.61 קמ"ר. נכון לשנת 2020 הכיל הרובע 31,961 תושבים.

הרובע נוצר במקור בשנת 1850 כתוצאה ממיזוג של מספר רשויות פרבריות.

== אתרים בולטים ==
מוקדי עניין בולטים בתחום הרובע:
* מוזיאון לאופולד
* המוזיאון לאמנות מודרנית
* המוזיאון הלאומי לארכיטקטורה
* תיאטרון הוולקסתיאטר

== גלריית תמונות ==
<gallery widths="250px">
Wien-Neubau_MuQa.jpg|רובע המוזיאונים
MUMOK_Vienna_June_2006_249.jpg|המוזיאון לאמנות מודרנית
Wien_Volkstheater_Nov2006.jpg|תיאטרון הוולקסתיאטר
Neubaugasse_Flohmarkt_Sept2007.jpg|שוק הפשפשים של נובאוגאסה
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:וינה: רבעים
אוניברסיטת ג'קסונוויל

אוניברסיטת ג'קסונוויל (באנגלית: Jacksonville University; בראשי תיבות: JU) היא אוניברסיטה פרטית הממוקמת בעיר ג'קסונוויל במדינת פלורידה שבארצות הברית. האוניברסיטה הוקמה כמכללה דו-שנתית בשנת 1934, בשם ג'קסונוויל ג'וניור קולג'. ב-1956 הוקמה גם אפשרות לתואר ארבע-שנתי ובשנת 1958 היא הוכרזה כאוניברסיטה. היא חברה באגודת המכללות ובאוניברסיטאות הפרטיות בפלורידה ומוסמכת על ידי האגודה הדרומית למכללות ובתי ספר (SACS) והאגודה לקידום בתי ספר קולגיים לעסקים (AACSB).

באוניברסיטה לומדים סטודנטים המגיעים ממעל ל-40 מדינות בארצות הברית ומעל ל-45 מדינות ברחבי העולם. באוניברסיטה ישנן 18 קבוצות אתלטיקה.

== היסטוריה ==
המוסד נוסד בשנת 1934 על ידי ויליאם ג'יי פורטר. וכונה במקור אוניברסיטת ויליאם ג'יי פורטר. הממוסד התחיל כמכללה פרטית של תארים דו-שנתיים. מאחר שטרם נרכש מקום קבוע, השיעורים התקיימו באודיטוריום בקומה השלישית של בניין החינוך של הכנסייה הבפטיסטית, במרכז העיר ג'קסונוויל. 60 סטודנטים נרשמו בשנה הראשונה.

בשנת 1935, שינתה המכללה את שמה לג'קסונוויל ג'וניור קולג'. המוסד עבר שלוש פעמים במהלך חמש עשרה השנים הבאות, כולל תקופה בבניין תיאטרון פלורידה, אך עקב ריבוי תלמידים לאחר מלחמת העולם השנייה, הצריך מקום קבוע. בשנת 1947 נרכשה קרקע בשכונת ארלינגטון בג'קסונוויל שעליה הוקם הקמפוס הנוכחי. הבניין הראשון הושלם ב-1950 והשיעורים החלו באופן רשמי. באותה שנה קיבל המוסד הסמכה מלאה כמכללה דו שנתית מהאגודה הדרומית למכללות ובתי ספר.

בשנת 1958 התאחד ג'קסונוויל ג'וניור קולג' עם מכללת ג'קסונוויל למוזיקה, והשם החדש של המוסד היה אוניברסיטת ג'קסונוויל. בשנת 1959 סיים המחזור הראשון, שכלל 100 תלמידים, את התואר הארבע-שנתי. בשנת 1961 קיבלה האוניברסיטה הסמכה מלאה כבית ספר ארבע שנתי מהאגודה הדרומית למכללות ובתי ספר. בשנות ה-60 של המאה ה-20 האוניברסיטה גדלה באופן משמעותי. עקב כך, נבנו מעונות, שני מתחמים חדשים הוקמו ונבנה אצטדיון באוניברסיטה. מעונות הסטודנטים הראשונים נפתחו בסמסטר הסתיו של 1965 בחלק הדרומי של הקמפוס, בסכום כולל של 2.4 מיליון דולר. המעון השישי נפתח בשנת 1968.

בשנת 1970, השתתפה לראשונה נבחרת הכדורסל של האוניברסיטה באליפות NCAA.

לאחר פתיחת אוניברסיטת צפון פלורידה בשנת 1972, כמות הנרשמים לאוניברסיטה ירדה, בנוסף למצב הכלכלי הקשה אליו נקלעה האוניברסיטה, לאחר הסרת המימון הציבורי שלה והעברתו לאוניברסיטת צפון פלורידה. בשנות ה-90 אוניברסיטת ג'קסונוויל הגדירה את עצמה מחדש, כמכללה לאמנויות ליברליות ופתחה במסע גיוס כספים משמעותי, שסיפק מימון לבניית מבנים חדשים ועודכנה של תוכנית האב של הקמפוס.

בשנת 1997 נבנתה קפיטריה חדשה, נפתח אגף לאמנות חזותית, ודירות הכפרים בקמפוס סיימו את בנייתו ונפתחו לסטודנטים בחלק הצפוני של הקמפוס. שניים ממעונות הסטודנטים נהרסו ב-2007 על לפנות מקום למתחם מעונות מודרני בן 500 מיטות, וחניון חדש.

== לימודים ==
באוניברסיטה יש מעל ל-100 קורסים ומגמות לתואר ראשון ו-23 לתואר שני ודוקטורט. האוניברסיטה מחולקת לארבע מכללות ושני מכונים: המכללה לאמנויות ומדעים, מכללת דייוויס לעסקים, המכללה לאמנויות, המכללה למדעי הבריאות, מכון המחקר למדעי הים והמכון למדיניות ציבורית.

הלימודים במכללה לאמנויות ומדעים כוללים את בית הספר לחינוך, בית ספר למדעים ומתמטיקה, לימודי מדעי החברה, מדעי הרוח, וחיל ההכשרה לקציני מילואים של הצי. לאוניברסיטה יש את תוכנית ההדרכה של קציני מילואים מהצי השנייה בגודלה במדינה והתוכנית הארוכה ביותר בפלורידה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פלורידה: אוניברסיטאות ומכללות
פסטיבל וודסטוק 1999

פסטיבל וודסטוק 1999 (באנגלית: Woodstock 1999) היה פסטיבל מוזיקה שנערך ביולי 1999 בעיר רומא בצפון מדינת ניו יורק שבארצות הברית בשטח של בסיס חיל האוויר של ארצות הברית לשעבר. באירוע השתתפו מעל 250 אלף איש.

הפסטיבל נערך בסימן 30 שנה לפסטיבל וודסטוק 1969 שהיה אירוע גדול ומשמעותי בו השתתפו כ-400 אלף איש והייתה לו השפעה עצומה על הרוק בפרט ועל דור הנניטיז בכלל, פסטיבל וודסטוק 1999 נועד להיות גרסת המילניום שלו.

הפסטיבל התפתח לאירועי אלימות חמורים ביותר, בין היתר תגרות אלימות בין המשתתפים, ביזה של דוכני האוכל וציוד, ונדליזם והצתות של כלי רכב ציוד הגברה ומבנים, הטרדות מיניות רבות ומעשה אונס.

== משתתפים ==
באירוע השתתפו כל כוכבי ולהקות הרוק של אותה התקופה כמו הרולינג סטונז, Rage Against the Machine, רד הוט צ'ילי פפרז, שריל קרואו, קורן, לימפ ביזקיט. ג'יימס בראון, קיד רוק ועוד.

== טענות להתססה מצד האומנים ==
לאחר האירועים נשמעו טענות רבות על התססת ההמון על ידי האומנים שהופיעו בפסטיבל. בין היתר נטען כי וייקליף ז'אן הורה למעריצים לזרוק בקבוקי פלסטיק על הבמה, וגרם להשלכה מופרעת של אלפי בקבוקים על הבמה, וכן שבר גיטרה על הבמה.

גם סולן להקת לימפ ביזקיט – פרד דרסט, התסיס את הקהל, התנהג בפראות ואף עודד לשבור דברים ואמר "כשהשיר הזה יתחיל אני רוצה שתתחילו לבעוט".

== בתרבות ==
מספר סרטים דוקומנטריים עוסקים באירועי וודסטוק 99:
* וודסטוק 99: שלום, אהבה וזעם (Woodstock 99: Peace, Love, and Rage) סיפורו של פסטיבל וודסטוק 99, יצא לאור במסגרת סדרת סרטי הדוקו "מיוזיק בוקס" שיצר ביל סימונס עבור HBO.
* קטסטרופה מוחלטת: וודסטוק 99. היא מיני סדרה דוקומנטרית בת 3 פרקים שיצאה בשנת 2022 על ידי נטפליקס ועוסקת באירועי פסטיבל וודסטוק 99, ראיונות עם מארגני הפסטיבל ופרשניות של מומחים על הגורמים למהומות, בסדרה משולבים שחזורים של האירועים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: פסטיבלי מוזיקה
קטגוריה:1999 בארצות הברית
קטגוריה:אלימות
מפרץ קולבוקורסס

מפרץ קולבוקורסס (באנגלית: Colvocoresses Bay) הוא מפרץ בארץ וילקס שבאנטארקטיקה.

המפרץ ממוקם בשפכו של קרחון ויליאמסון, היוצרת זווית ישרה החודרת אל תוך היבשת.

רוחב מפתחו (שפכו אל הים) של המפרץ 56 קילומטרים.

במפרץ מצויים לשונות קרחוניים ושברי קרחונים צפים שמקורם בקרחון ויליאמסון ובקרחון ויטל.

== היסטוריה ==
=== מיפוי המפרץ ===

המפרץ מופה לראשונה בשנת 1955 על ידי ג'י. די. בלודג'ט (G.D. Blodgett), בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע היי ג'אמפ (מבצע קפיצה לגובה), שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבין השנים 1946–1947.

=== מקור השם ===

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (Advisory Committee on Antarctic Names ;בראשי תיבות: US-ACAN), של ארצות הברית.

המפרץ נקרא על שם ג'ורג' קולבוקורסס (George Colvocoresses), ששירת כפרח קצונה (מידשיפמן (Midshipman)) על הסלופ ונסנס (Vincennes ), במהלך מסעה כחלק ממשלחת החקר מטעם ארצות הברית (שנערכה בין השנים 1838–1842), בפיקודו של לוטננט צ'ארלס וילקס.

קולבוקורסס, שלימים קיבל דרגת קפטן, פרסם בין השנים 1852–1855 את חוויותיו במהלך משלחת החקר, בספרו: "ארבע שנים במשלחת החקר מטעם ממשלת ארצות הברית, בפיקודו של קפטן וילקס" ("Four Years in the Government Exploring Expedition Commanded by Captain Wilkes").

קולבוקורסס
חביב אבו שהלא

חַבִּיבּ סַלִים אַבּוּ שַׁהְלַא (בערבית حبيب سليم أبو شهلا; 1902–22 במרץ 1957) היה מדינאי ומשפטן לבנוני, יושב ראש הפרלמנט הלבנוני וסגן ראש ממשלת לבנון ושר בממשלות ח'יר א-דין אל-אחדב וריאד א-סולח.

==חייו==
אבו שהלא נולד בביירות בשנת 1902 למשפחה נוצרית אורתודוקסית. הוא למד משפטים באוניברסיטה האמריקנית בביירות, ואת הדוקטורט שלו קיבל מהסורבון בשנת 1924.

בשנת 1925 פתח משרד עורכי דין בביירות, ובשנת 1928 נבחר לחבר מועצת העיר, תפקיד שבו כיהן במשך שלוש שנים.
הוא נבחר לראשונה לפרלמנט ב-1937 כנציג של מחוז הבחירה ביירות מטעם החזית הלאומית הלבנונית, אז גם כיהן כשר במספר משרדים בממשלות ח'יר א-דין אל-אחדב. ב-1943 נבחר בשנית לפרלמנט, ובמהלך כהונה זו, שמיש סגן ראש ממשלת לבנון, שר החינוך ושר המשפטים בממשלתו הראשונה של ריאד א-סולח בתקופת נשיאותו של בשארה אל-ח'ורי. הייתה זו ממשלת לבנון הראשונה לאחר הכרזת העצמאות הלבנונית, אשר כוננה ב-25 בספטמבר 1943 וסופה ב-3 ביולי 1944. אבו שהלא המשיך בתפקידיו אלו בממשלתו השנייה של ריאד א-סולח עד ל-9 בינואר 1945. במשך 12 יום, מ-11 בנובמבר עד 22 בנובמבר, כיהן כנשיא לבנון וכראש הממשלה בפועל של ממשלת המרי, עד לשחרורם ממעצר של הנשיא וחברי הממשלה, אשר נעצרו על ידי שלטונות המנדט הצרפתי לאחר אשרור החוקה אשר קבעה ניתוק של לבנון מהשפעה צרפתית.

ב-22 באוקטובר 1946 נבחר לתפקיד יושב ראש הפרלמנט, אף על פי שהיה נוצרי אורתודוקסי, ולא מוסלמי שיעי כפי שקובעים תנאי האמנה הלאומית. בעקבות זאת פרצו הפגנות סוערת במחוז הבחירה של סברי חמאדה השיעי, קודמו בתפקיד שהתמודד מולו. בהמשך התרחבו ההפגנות, שהיו לעימותים אלימים, גם למחוזות אחרים שבהם ריכוזי אוכלוסייה שיעית. בעקבות משבר זה התפטר אבו שהלא מתפקידו וחדל לכהן ב-7 באפריל 1947. במושב הפרלמנט הבא נבחר שנית חמאדה ליושב ראש הפרלמנט.

אבו שהלא נפטר בשנת 1957 בביירות מאוטם שריר הלב. לא נישא ולא הוליד ילדים. פסל בדמותו מוצב בביירות ורחוב על שמו נקרא בעיר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים לבנונים
קטגוריה:נוצרים לבנונים
קטגוריה:נוצרים אורתודוקסים
קטגוריה:יושבי ראש של פרלמנטים
קטגוריה:שרי המשפטים של לבנון
קטגוריה:לבנונים שנולדו ב-1902
קטגוריה:לבנונים שנפטרו ב-1957
בורנה סוסה

בורנה סוסה (בקרואטית: Borna Sosa; נולד ב-21 בינואר 1998 בזאגרב שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת טורינו ובנבחרת קרואטיה.

== קריירת מועדונים ==
סוסה גדל במחלקת הנוער של דינמו זאגרב. בסך הכל ערך 32 הופעות בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הקרואטית, וזכה בשלוש אליפויות קרואטיה וארבע פעמים בגביע הקרואטי.

ב-14 במאי 2018 חתם סוסה על חוזה לחמש עונות בשטוטגרט מהבונדסליגה.

ב-1 בספטמבר 2023 חתם באייאקס.

ב-17 באוגוסט 2024 הושאל לטורינו.

== קריירה בינלאומית ==
ב-1 בספטמבר 2021 ערך סוסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת רוסיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.

נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר יורו 2024.

== תארים ==
;דינמו זאגרב
* אליפות קרואטיה (3): 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018
* הגביע הקרואטי (4): 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים קרואטים
קטגוריה:מגני כדורגל קרואטים
קטגוריה:זאגרב: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני דינמו זאגרב
קטגוריה:כדורגלני שטוטגרט
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני טורינו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת קרואטיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2022
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בגרמניה
קטגוריה:ספורטאים קרואטים בהולנד
קטגוריה:ספורטאים קרואטים באיטליה
קטגוריה:קרואטים שנולדו ב-1998
קדחת מערב הנילוס בישראל

ב-1941 התפרצה המחלה לראשונה בישראל בסביבות הערים רמת-גן ובני-ברק והיא סווגה כמחלת חום מסיבה בלתי ברורה, רק בתחילת שנות החמישים זוהתה בשמה, ומאז תוארו מדי פעם התפרצויות נוספות שלה. מאחר שבאוכלוסיות שאינן בסיכון מהלך המחלה בדרך כלל קל יחסית, מרבית המאובחנים בה הם חולים הלוקים בסיבוכי המחלה, בדרך כלל דלקת המוח ודלקת קרום המוח, אך התפשטותה רבה יותר: ב-1989 נמצא כי אחוז חיילי המילואים בגילאי 40-50 הנושאים נוגדנים לנגיף היה 45%.
באוגוסט 2000, לאחר שנראה היה כי בישראל המחלה היא נחלת העבר, לקו במחלה 417 חולים, מהם אושפזו 324 ונפטרו 35.<ref></ref>
נתיבי ההעברה של וירוס קדחת מערב הנילוס. מאגר הווירוס העיקרי הוא בציפורים, והעברתו לאדם וחיות מזדמנות אחרות נעשית באמצעות ייתושים
במחקרים שנערכו נטען כי יש קשר בין התחממות מזג האוויר והופעת גלי חום כבד לעלייה בשיעור התחלואה. לפי דיווחי משרד הבריאות, בשנת 2020 אובחנו בישראל 17 חולים בקדחת מערב הנילוס, שחיו ב-17 יישובים שונים. זוהי ירידה במספר החולים השנתי הנרשם מאז שנת 2017 לפחות.

==ראו גם==
*המלריה בארץ ישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחלות נגיפיות
קטגוריה:קדחות נגיפיות שמקורן בפרוקי רגליים וקדחות נגיפיות מדממות
קטגוריה:נגיפים