דמוקרטיה רדיקלית

דמוקרטיה רדיקלית היא סוג של דמוקרטיה הדוגלת בהרחבה משמעותית של שוויון וחירות.<ref name=":0"></ref> לפי תפיסה זו דמוקרטיה היא תהליך כוללני, מתמשך ורפלקסיבי.<ref name=":0" />

== תיאוריות ==
בתוך הדמוקרטיה הרדיקלית ישנן שלוש גישות, כפי שניסח זאת לינקולן דאלברג. הגישות הן: אגוניסטית, דיונית ואוטונומית.

=== הגישה האגוניסטית ===
הגישה המוכרת ביותר של דמוקרטיה רדיקלית היא האגוניסטית, המזוהה עם עבודתם של ארנסטו לאקלו ושנטל מופה. בספרם "הגמוניה ואסטרטגיה סוציאליסטית: לקראת פוליטיקה רדיקלית דמוקרטית", שנכתב ב-1985 הם טוענים כי תנועות חברתיות המנסות ליצור שינוי חברתי ופוליטי זקוקות לאסטרטגיה אשר קוראת תיגר על תפיסות נאו-ליברליות וניאו -שמרניות של דמוקרטיה.<ref name="Dahlberg, L. 2012">Dahlberg, L. (2012). Radical Democracy: 2.</ref> אסטרטגיה זו היא להרחיב את ההגדרה הליברלית של דמוקרטיה, המבוססת על חופש ושוויון, כך שתכלול את השוני.<ref name="Dahlberg, L. 2012" />

לפי לאקלאו ומופה "דמוקרטיה רדיקלית" פירושה "שורש הדמוקרטיה". לקלאו ומופה טוענים כי דמוקרטיה ליברלית ודמוקרטיה דיונית, בניסיונותיהם לבנות קונצנזוס, מדכאות דעות שונות, גזעים, מעמדות, מגדרים ותפיסות עולם שונות. בעולם, במדינה ובחברה יש ריבוי הבדלים אשר אינו מאפשר קונצנזוס.

דמוקרטיה רדיקלית לא רק מקבלת את קיומם של ניגודים, אלא תלויה בהם.<ref name="Dahlberg, L. 2012" /> לקלאו ומופה מניחים שבבסיס החברה ישנם יחסי כוח ונדרש להפוך את אותם יחסים מדכאים לגלויים, לנהל משא ומתן לגביהם ולשנות אותם. על ידי בניית דמוקרטיה סביב שוני והתנגדות, יחסי כוח מדכאים הקיימים בחברה עולים לפני השטח כך שניתן יהיה לערער עליהם.<ref name="Dahlberg, L. 2012" />

=== הגישה הדיונית ===

הגישה הדיונית מזוהה בעיקר עם עבודתו של יורגן הברמאס. זרם זה של דמוקרטיה רדיקלית מנוגד לנקודת המבט האגוניסטית של לקלאו ומופה. הברמאס טוען שניתן לפתור בעיות פוליטיות סביב ארגון החיים על ידי דיונים.<ref name=":1"></ref> כלומר, אנשים מתכנסים ומתלבטים על הפתרון הטוב ביותר. סוג זה של דמוקרטיה רדיקלית עומד בניגוד לפרספקטיבה האגוניסטית המבוססת על קונצנזוס ואמצעים תקשורתיים: יש תהליך קריטי רפלקסיבי של הגעה לפתרון הטוב ביותר.<ref name=":1" /> התיאוריה הדיונית של הברמאס מתבססת על עקרונות של שוויון וחירות. הדיון מתאפשר באמצעות מוסדות שיכולים להבטיח השתתפות חופשית ושוויונית של כולם.<ref name=":1" /> הברמאס מודע לעובדה שהבדלי תרבות שונות, השקפות עולם שונות ופערי אתיקה יכולים להוביל לקשיים בתהליך הדיוני. למרות זאת הוא סבור שתקשורת והגיון יכולים לגשר בין דעות ואינטרסים מנוגדים.<ref name=":1" />

=== הגישה האוטונומית ===
הגישה השלישית של הדמוקרטיה הרדיקלית היא האוטונומית, המזוהה עם רעיונות שמאל-קומוניסטיים ופוסט-מרקסיסטים. ההבדל בין סוג זה של דמוקרטיה רדיקלית לבין השתיים שצוינו לעיל הוא ההתמקדות ב"קהילה". הקהילה נתפסת ככוח הטהור, במקום הפרטים הרציונליים המקיימים דיונים או הקבוצות האגוניסטיות בשתי הגישות הקודמות. הקהילה מייצגת "המון רב" (של אנשים), בדומה למעמד הפועלים בתיאוריה המרקסיסטית המסורתית.<ref name=":0" /> ריבוי זה של אנשים הוא הכוח הטהור אשר יש לרתום אותו לידי חיפוש ויצירת הבנות הדדיות בתוך הקהילה.<ref name=":0" /> גישה זו של דמוקרטיה רדיקלית קוראת תיגר על החשיבה המסורתית לגבי שוויון וחירות בדמוקרטיות ליברליות בכך שהיא קובעת כי ניתן למצוא שוויון אינדיבידואלי בתוך ההמון. השוויון נוצר על ידי המון וחופש נוצר על ידי השבת הכוח של ההמון.<ref name=":0" /> לעיתים קרובות משתמשים בהגדרה זו דמוקרטיה רדיקלית כדי להתייחס לנקודות המבט הפוסט-מרקסיסטיות של הרדיקליזם האיטלקי - למשל פאולו וירנו.

== תאורטיקנים ==
=== פרספקטיבה אגוניסטית ===
* ויליאם א. קונולי - קונולי מזוהה עם קידומו של דמוקרטיה אגוניסטית. דמוקרטיה אגוניסטית מתמקדת בהתמודדות ולא בקונצנזוס רציונלי.<ref name=":2"></ref> השיח אינו מבוסס על אלימות, אלא עוסק בהיבטים שונים של סכסוך פוליטי. לפי קונולי, דמוקרטיה אגוניסטית מבוססת על מונח שהוא מכנה ¨כבוד אגוניסטי¨, המאפשר לאנשים לכבד מקורות שונים ודעות סותרות.<ref name=":2" />
* Roslyn Fuller - Roslyn Fuller פיתח תפיסה של דמוקרטיה אגוניסטית המשלבת השתתפות המונית עם דיון פעיל,<ref></ref> תשלום עבור השתתפות<ref></ref> וטכנולוגיית מידע מודרנית<ref></ref> כדי ליצור דמוקרטיה ישירה ממוקדת אזרח.
* ארנסטו לאקלאו - מזוהה עם הגישה האגוניסטית של הדמוקרטיה הרדיקלית כפי שנוסח בהגמוניה ובאסטרטגיה סוציאליסטית: לקראת פוליטיקה דמוקרטית רדיקלית.
* שנטל מופה - מזוהה עם הגישה האגוניסטית של הדמוקרטיה הרדיקלית כפי שנוסח בהגמוניה ובאסטרטגיה סוציאליסטית: לקראת פוליטיקה דמוקרטית רדיקלית.
* רוברטו מנגביירה אונגר - רוברטו מנגביירה אונגר טוען שהחברה אינה נבנית על ידי קונצנזוס, פשרות וחיפוש אחר האפשרות הטובה ביותר, אלא ממאבק ומריב פוליטי.<ref name=":3"></ref> אונגר מאמין בחזון של דמוקרטיה מועצמת, שתכלול שינויים קיצוניים בפוליטיקה במרכז. שינויים אלה יכללו יותר מוסדות חברתיים שבהם כולם יכולים לקיים אינטראקציה, לדון ולהעצים את עצמם כדי לשנות באופן דרסטי נסיבות כלכליות, פוליטיות וחברתיות.<ref name=":3" />
* שלדון ס. וולין תומך באידיאל של דמוקרטיה השתתפותית.<ref name=":4"></ref> וולין היה הראשון לבטא את הרעיון של ¨דמוקרטיה מתגוננת שבו דמוקרטיה היא חוויה פוליטית והאנשים הפשוטים הם השחקנים הפוליטיים העיקריים. וולין קרא תיגר על הקונצנזוס ולכן ניתן לראות בו חלק מהגישה האגוניסטית של דמוקרטיה רדיקלית.<ref name=":4" />

=== גישה דיונית ===
* יורגן הברמאס - מקדם דמוקרטיה דיונית השואפת להשתתפות פעילה כמתואר בתורת הפעולה התקשורתית.
* ג'יימס פישקין עיצב יישום בפועל של דמוקרטיה דיונית עם השתתפות פעילה ישירה .<ref></ref>

=== גישה אוטונומית ===
* קורנל ווסט - ווסט מתאר את עצמו כדמוקרטי רדיקלי וסוציאליסט לא מרקסיסטי, מה שמציב אותו בקצה הפוסט-מרקסיסטי הקריטי של הדמוקרטיה הרדיקלית.<ref></ref>
* פאולו וירנו - דמות בולטת בתנועה המרקסיסטית האוטונומית האיטלקית.
* יון מיטלר - מיטלר משתמש במונח "דמוקרטיה רב-ממדית" כדי לתאר מערכת פוליטית המבוססת על אוטונומיות משפטיות אזוריות של התנועות האידאולוגיות הגדולות בחברה, כמו מפלגות פוליטיות. תאורטיקנים של דמוקרטיה רדיקלית אוטונומית נוטים בדרך כלל להציע קהילות אוטונומיות קטנות ומקומיות הרבה יותר מאשר האוטונומיות הגדולות למדי שתיאר מיטלר.<ref></ref>

== ביקורת ==
=== הגישה האגוניסטית ===
לאקלאו ומופה תיארו דמוקרטיה אגוניסטית רדיקלית שבה דעות ותפיסות עולם שונות אינן מדוכאות על ידי החיפוש אחר קונצנזוס. מכיוון שהגישה האגוניסטית הופיעה רבות בספרות האקדמית, היא הייתה חשופה לביקורות. ברוקלמן למשל טוען שתאוריית הדמוקרטיה הרדיקלית היא רעיון אוטופי.<ref></ref> תיאוריה פוליטית, הוא טוען, לא צריכה להציג חזון של חברה רצויה. כמו כן נטען כי דמוקרטיה רדיקלית עשויה להיות שימושית ברמה המקומית, אך לא מתאימה לקבלת החלטות ברמה הלאומית.<ref></ref> לדוגמה, אנשים עשויים לדעת מה הם רוצים לשנות בעיר שלהם ולהרגיש דחף להשתתף בתהליך קבלת ההחלטות של מדיניות מקומית עתידית. פיתוח דעה על נושאים ברמה המקומית לרוב אינו דורש מיומנויות או השכלה ספציפיים. במסגרת כזו, דיון יכול להועיל בהתמודדות עם בעיית החשיבה הקבוצתית, שבה השקפת הרוב שולטת על השקפת המיעוט. אולם, ייתכן שאנשים לא יהיו מיומנים מספיק או מוכנים להחליט לגבי בעיות לאומיות או בינלאומיות. גישת דמוקרטיה רדיקלית להתגברות על פגמי הדמוקרטיה אינה מתאימה, כך נטען, מעבר לרמה המקומית.

=== גישה דיונית ===
הברמאס ורולס תמכו בדמוקרטיה דיונית רדיקלית שבה הפוליטיקה מתבססת על קונצנזוס ואמצעים תקשורתיים. עם זאת, כמה חוקרים מזהים פערים מרובים בין השתתפות והתדיינות. שלושה מהפערים הללו מזוהים על ידי ג'ושוע כהן, תלמידו של הפילוסוף ג'ון רולס :<ref name=":6"></ref>

# הרצון לשפר את איכות הדיון יכול להיות על חשבון שיתוף הציבור. נציגים ומחוקקים מתמקדים יותר בטיעונים ודיונים מאשר בשאיפה לקדם את האינטרסים של בוחריהם. בשל ההתמקדות בדיון רציונלי, ייתכן שהאינטרסים של ציבורים מסוימים לא ייזכו לייצוג.
# לעומת זאת, שאיפה למקסם את שיתוף הציבור יכולה להיות על חשבון איכות הדיונים. ניתן להשיג מקסימום השתתפות ציבורית על ידי יוזמות פופולריות כמו משאלי עם. עם זאת, משאלי עם מאפשרים לאנשים להחליט על נושא חשוב עם הצבעת כן/לא. באמצעות הצבעת כן/לא ניתן להרתיע אנשים להשתתף בדיון מנומק לגבי חקיקה. כמו כן, נטען כי בשל מקסום שיתוף הציבור, גדל הסיכוי למניפולציה ודיכוי.<ref name=":6" />
# הדיון תלוי בידע ובתחומי עניין של כל המשתתפים וכן במידע ברור ונגיש. אולם, בנושאים חשובים רבים, לחלק מהמשתתפים יש ידע מצומצם ולכן איכות הדיונים יורדת כאשר יותר משתתפים חסרי ידע נכנסים לדיון.<ref name=":6" />

=== דמוקרטיה רדיקלית וקולוניאליזם ===
עם זאת, דמוקרטיה רדיקלית נתפסת לעיתים כקולוניאלית משום שהיא מסתמכת על תפיסה מערבית של דמוקרטיה.<ref name="dhaliwal">Dhaliwal, A. (1996). Can the Subaltern Vote? Radical Democracy, Discourses of Representation and Rights, and Questions of Race. In Trend, D. (ed.) Radical Democracy: Identity, Citizenship, and the State (pp. 42-61). New York: Routledge.</ref> נטען כי הדמוקרטיה הליברלית נתפסת על ידי המערב כצורת הממשל הלגיטימית היחידה.<ref>Janet Conway & Jakeet Singh (2011) Radical Democracy in Global
Perspective: notes from the pluriverse, Third World Quarterly, 32:4, 689-706, DOI:
10.1080/01436597.2011.570029</ref>

== פרשנויות ועיבודים מחדש ==
מאז שלקלאו ומופה כתבו על דמוקרטיה רדיקלית, רבים אחרים התאימו ושינו את המונח. לדוגמה, פעמון הוקס והנרי ז'ירו כתבו כולם על היישום של דמוקרטיה רדיקלית בחינוך. בספרה של הוק Teaching to Transgress: Education as the practice of freedom היא קוראת לחינוך שבו מחנכים מלמדים את התלמידים לחרוג מגבולות של גזע, מין ומעמד כדי "להשיג את מתנת החופש".<ref></ref> את עבודתו של פאולו פריירה, אף על פי שהחלה עשרות שנים לפני לאקלאו ומופה, ניתן לפרש בדרך דומה.<ref>Freire, P. (2004). Pedagogy of Hope: Reliving Pedagogy of the Oppressed. New York: Continuum.</ref><ref>hooks, b. (1996). Representation and Democracy: An Interview. In Trend, D. (ed.) Radical Democracy: Identity, Citizenship, and the State (pp. 228-236). New York: Routledge.</ref><ref>Giroux, H. (1996). Pedagogy and Radical Democracy in the Age of “Political Correctness”. In Trend, D. (ed.) Radical Democracy: Identity, Citizenship, and the State (pp. 179-194). New York: Routledge.</ref> תאורטיקנים כמו פול צ'טרטון וריצ'רד JF Day כתבו על חשיבותה של דמוקרטיה רדיקלית בתוך כמה מהתנועות האוטונומיות באמריקה הלטינית (כלומר EZLN - צבא זפאטיסטה לשחרור לאומי במקסיקו, MST - תנועת פועלים ללא קרקע בברזיל, ו תנועת פועלים מובטלים בארגנטינה) למרות שהמונח דמוקרטיה רדיקלית משמש באופן שונה בהקשרים אלה.<ref>Chatterton, P. Making Autonomous Geographies: Argentina’s Popular Uprising and the ‘Movimiento de Traebajadores Desocupados (Unemployed Workers Movement), Geoforum, (2005), Volume 36, Issue 5, pp. 545-61.</ref><ref>Day, R. (2005). Gramsci Is Dead: Anarchist Currents in the Newest Social Movements. Between the lines: Toronto. p. 195</ref>

== דמוקרטיה רדיקלית ואינטרנט ==
עם עליית האינטרנט בשנים שלאחר התפתחותן של גישות שונות של תאוריית הדמוקרטיה הרדיקלית, גדל העיסוק בקשר בין האינטרנט לדמוקרטיה הרדיקלית. האינטרנט נחשב כהיבט חשוב של דמוקרטיה רדיקלית, שכן הוא מספק אמצעי תקשורת והתקשורת היא גורם מרכזי בכל אחת מהגישות של דמוקרטיה רדיקלית.

# האינטרנט מספק פלטפורמה לדיון נוסף על דמוקרטיה רדיקלית, ובכך תורם לפיתוח התיאוריה;
# האינטרנט מאפשר צמיחה של קהילות פוליטיות חדשות ותרבויות דמוקרטיות אשר קוראות תיגר ע רעיונות פוליטיים קיימים;
# האינטרנט מחזק את קולן של קבוצות מיעוט.

נקודה אחרונה זו מתייחסת לרעיון של מרחב ציבורי רדיקלי שבו ניתנת לקבוצות מדוכאות או מודרות הזדמנות להשתתף בדיון הפוליטי.<ref></ref> מנקודת המבט של הדמוקרטיה הרדיקלית, ניתן לפרש ביטוי של דעות כאלה באינטרנט כאקטיביזם מקוון. בדמוקרטיות הייצוגיות הליברליות הקיימות כיום, קולות ואינטרסים מסוימים תמיד מועדפים על פני אחרים. באמצעות אקטיביזם מקוון, עדיין ניתן לבטא דעות והשקפות שנמצאות בשוליים.כך תורמים הפעילים לקיום הטרוגניות של עמדות. עם זאת, העידן הדיגיטלי אינו תורם בהכרח לרעיון של דמוקרטיה רדיקלית. לפלטפורמות המדיה החברתית יש אפשרות להשתיק קולות מסוימים, לעיתים רדיקליים. זה נוגד את הדמוקרטיה הרדיקלית<ref></ref>

== תנועות המונים עכשוויות המחויבות לדמוקרטיה רדיקלית ==
* EZLN - צבא השחרור הלאומי של זפאטיסטה במקסיקו: קבוצה שמאלנית מיליטנטית ופוליטית. האידאולוגיה שלהם מבוססת על שאיפתם לבצע פוליטיקה מלמטה למעלה ולא מלמעלה למטה.<ref>"The Zapatista's Return: A Masked Marxist on the Stump"</ref> ה-EZLN מזוהה עם המרד הזפאטיסטי והקמת העיריות האוטונומיות המורדות זפאטיסטה, שהממשל שלהן מושפע מאוד מעקרונות סוציאליסטיים רדיקליים דמוקרטיים וליברטריאניים.<ref></ref>
* ה-MST – תנועת עובדים ללא קרקע בברזיל: תנועה חברתית שמטרתה רפורמת קרקעות כדי להפוך את הבעלות על הקרקע לנגישה יותר עבור העניים. היא שואפת להשיג מטרה זו באמצעות מאבק בסוגיות חברתיות כגון גזענות, סקסיזם וחלוקת הכנסה מוטה.<ref>"Nossos objetivos". MST page, "Archived copy". Archived from the original on 2012-09-02. Retrieved 2012-09-01.. Retrieved September 1, 2012</ref>
* ה-AANES – המינהל האוטונומי של צפון ומזרח סוריה : אזור אוטונומי בצפון מזרח סוריה שהוקם כתוצאה ממהפכת רוג'אבה בתמיכת הכוחות הסוריים הדמוקרטיים המבוססים על עקרונות של ביזור, דמוקרטיה ישירה וסוציאליזם ליברטריאני.<ref></ref>
* מפלגת המפלגה הסוציאליסטית ארצות הברית<ref>[http://socialistparty-usa.org/principles.html Socialism as Radical Democracy] -- Statement of Principles of the Socialist Party USA (accessed 14 May 2008).</ref> נוסדה ב-1973. היא מתנגדת לכל צורות הדיכוי, ולחתור ליצור "חברה לא גזענית, חסרת מעמדות, פמיניסטית וסוציאליסטית".<ref>"Socialism As Radical Democracy: Statement of Principles of the Socialist Party USA". Socialist Party USA. Retrieved July 6, 2018.</ref>
* Casa Pueblo הוא ארגון קהילתי בפוארטו ריקו המתמקד בהגנה על הסביבה. היא בעד דמוקרטיה משתפת וניהול עצמי קהילתי, כמו גם תשתית אנרגיה מתחדשת לאומית מבוזרת.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דמוקרטיה