OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ניו איבריה

ניו איבריה היא עיר במדינת לואיזיאנה בארצות הברית ובירת מחוז איבריה. על פי מפקד התושבים שנערך בשנת 2020 חיים בעיר 28,555 תושבים.

==גאוגרפיה==
שטחה של העיר הוא 27.4 ק"מ רבועים של יבשה.
החשוב שבין האגמים שבאזור העיר הוא אגם פייגנור שהיה בעבר אגם מים מתוקים וכיום הומלח.

==היסטוריה==

העיר נוסדה על גדות נחל טצ'ה בשנת 1779 על ידי קבוצת חלוצים ספרדיים ממאלגה, זו העיר היחידה בלואיזיאנה שהקימו ספרדים בתקופה הקולוניאלית. הם קראו לה על שם מולדתם איבריה - חצי האי האיברי בו שוכנת ספרד.

בשנות ה-60 של המאה ה-19 סבלה העיר רבות. ב-1863 במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית נכבשה העיר פעמיים על ידי כוחות הצפון, וביטול העבדות גרם לנזק כלכלי כבד לעיר. בשנת 1867 מגפת קדחת צהובה הפילה הרבה חללים, ובשנת 1870 פרצה שרפה שכילתה כחצי מהאזור המסחרי שבעיר.

ב-12 בנובמבר 1980 התרחש אסון באגם פייגנור ליד העיר.
מתחת לאגם הרדוד בעל המים המתוקים היו בו זמנית קידוחי נפט של חברת טקסאקו וכריית מלח.
טעות בחישובים במהלך הקידוחים גרמה ליצירת פרצה וניקוז האגם למכרה המלח, האנשים במכרה הצליחו להתפנות אך המערבולת שנוצרה במהלך הניקוז ינקה לתוכה אסדות קידוח, עצים, בניינים וחלק מהקרקע. כאשר מילאו את האגם מחדש במי ים מלוחים הדבר גרם לשינוי כיוון הזרם בתעלת דלקמבי שמובילה למפרץ מקסיקו ובכך נוצר לכמה ימים המפל הגדול בתולדות לואיזיאנה בגובה של למעלה מ-45 מטר.
לא היו אבדות בנפש אך האירוע גרם שינוי אקולוגי קיצוני באגם. באגם שנהיה מלוח ועמוק יותר צמחו צמחים חדשים ואף הופיעו סוגי דגים אחרים.
חברת טקסאקו שילמה בהסדר מחוץ לכותלי בית המשפט 32 מיליון דולר לחברת כריית המלח ו-12.8 מיליון דולר על גינות עצי האלון שנהרסו.

==דמוגרפיה==

על פי מפקד התושבים של שנת 2000 בעיר 32,623 תושבים, 11,756 משקי בית ו-8,335 משפחות.<br>
צפיפות האוכלוסין היא 1,192.8 לק"מ רבוע.
ישנן בעיר 12,880 יחידות דיור בצפיפות של 470.9 לק"מ רבוע.

==אירועים==

בניו איבריה חי בשנותיו המאוחרות אגדת הג'אז באנק ג'ונסון ומאז העיר מארחת כל שנה את "פסטיבל באנק ג'ונסון/ניו איבריה לג'אז ומורשת האמנות" המכונה "באנקפסט".

משנת 1941 מארחת העיר בסתיו את "פסטיבל קנה הסוכר" המסמל את תחילת קציר קני הסוכר שמהווה יבול עיקרי בחקלאות המקום.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[https://web.archive.org/web/20020926210937/http://www.bunkjohnson.org/ אתר מידע על פסטיבל באנק ג'ונסון]
*[http://maps.google.com/maps?ll=30.003577,-91.818454&spn=0.11,0.18 מפת ניו איבריה בגוגל]
* 

קטגוריה:לואיזיאנה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1779
תחבורה באיי פארו

מעבורת של חברת [[סטראנדפאראסקיפ לאנדסינס (Strandfaraskip Landsins)]]
הכניסה למנהרת [[נורד'ויטונילין (Norðoyatunnilin) בליירוויק (Leirvík)]]
התאורה האמנותית בתוך מנהרת נורד'ויטונילין
ההיסטוריה של התחבורה באיי פארו, מתחלקת לארבע תקופות נפרדות:
==עד סוף המאה ה-19==
עד סוף המאה ה-19, אמצעי התחבורה היחידים בין האיים היו סירות שהפליגו מאי לאי. באיים עצמם הלכו התושבים ברגל. בעלי האמצעים ובני המעמדות העליונים רכבו על סוסים, או נסעו בעגלות רתומות לסוסים.

==תחילת המאה ה-20==
מתחילת המאה ה-20, התפתחו קווי מעבורת בין האיים. בין שתי מלחמות העולם החלה להתפתח באיים התחבורה הציבורית - בעיקר מוניות ואוטובוסים. היו גם מעט מכוניות פרטיות.

==אחרי מלחמת העולם השנייה==
אחרי מלחמת העולם השנייה, החל השימוש במעבורות מודרניות, המסוגלות לשאת מכוניות מאי לאי. מעבורות אלה אפשרו לראשונה נסיעה במכונית מעיר לעיר בין האיים. 

==שנות ה-60 ואילך - עידן המנהרות והגשרים==
בתקופה זו החלו לבנות מנהרות המקשרות את האיים השונים. בניית המנהרות אלה החלה בשנות ה-60 של המאה ה-20, והגיע לשיאה בשנות ה-70. בשנת 1973 נבנתה מנהרה בין העיר נוראסקאלה שבאי אייסטורוי, לבין העיר נסוויק שבאי סטריימוי. בשנת 1976 נבנתה מנהרה נוספת בין איים אלה, וכן גשר המקשר בין שני האיים, שכונו מעתה "היבשת" ("Meginlandið"). בשנת 1975 נבנה גשר בין ויד'וי ובורד'וי, וב-1986 נבנה גשר בין בורד'וי וקונוי, שקישר את הבירה לאיים הדרומיים. 

בשנת 2002 נבנתה מנהרה בין סטריימוי וואוגר (שבו נמצא שדה התעופה של האיים). מנהרה המקשרת בין אסטורוי לבורד'וי נפתחה בשנת 2006. עם השלמתה, 85% מתושבי האיים מקושרים בגשרים או מנהרות.

==נמלים, מסילות ברזל ודרכים==
באיים אין מסילות ברזל. באיים 458 ק"מ של כבישים, מתוכם 450 ק"מ של דרכים סלולות.

בין נמלי האיים ניתן למנות את:
* טורסהאבן
* קלאקסוויק
* טוורוירי
* רונאוויק
* פוגלאפיורור

== צי סוחר ==
לאיים צי סוחר הכולל שש ספינות, המסוגלות לשאת 22,853 טונות מטען (נכון לשנת 1999). ספינות אלה כוללות שתי מכליות, מכלית נפט אחת, ספינת קירור אחת, מעבורת, וספינת נוסעים למרחקים קצרים.

== שדות תעופה ==
באיים שדה תעופה אחד - נמל התעופה ואוגר, ובו מסלול נחיתה אחד באורך 1,799 מטרים.

==ראו גם==
* מנהרות איי פארו

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20081229181055/http://www.landsverk.fo/default.asp?sida=709 מפת התחבורה באי]

*
קטגוריה:תחבורה לפי מדינה
סמל איי פארו

סמל איי פארו באמצע המאה ה-20
סמל איי פארו הופיע לראשונה על כיסא המצוי בצִ'ירְצ'וּבֶּבוּר במאה ה-15. בסמל מתואר אָיִל. מאוחר יותר השתמשו בסמל זה בחותם ה"לגרטומן" (løgrættumenn)- חברי בתי המשפט הפארואזי העתיק - ה"לוגטינג".

השימוש בסמל הופסק עם ביטולו של הלוגטינג בשנת 1816. והסמל לא שב לשימוש לאחר הקמתו מחדש בשנת 1852, ואף לא לאחר קבלת העצמאות של האיים עם תום מלחמת העולם השנייה.

לאחר קבלת האוטונומיה של האיים בשנת 1948, חודש השימוש בסמל האיים.

ב-1 באפריל 2004 הודיע ראש ממשלת האיים כי סמל האיים ישונה לסמל חדש, המבוסס על הסמל המסורתי של האיים כפי שהופיע על הכיסאות מצ'ירצ'ובבור. הצבעים הושפעו מדגל מרקיו להם נוסף צבע הזהב.

הסמל החדש מתאר איל המוכן להתגונן, על רקע מגן כחול.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איי פארו: סמלים לאומיים
איי פארו
פארו
דגל איי פארו

דגל איי פארו הוא צלב נורדי, בדומה לדגל דנמרק ומכונה "מרצ'י" (Merkið), היינו "הנס". 

הדגל עוצב לראשונה על ידי שלושה סטודנטים מאיי פארו שלמדו בקופנהגן (ינס אוליבור ליסברג מפומיין, תומאס פאולי דהאל מואגור ויאנוס אסורסין מטורסהאבן), והובא לאיים על ידם. הדגל הונף לראשונה באיים ב-22 ביוני 1919. הדגל המקורי תלוי על הכנסייה בפומיין.

בעשור השנים שלאחר הצגתו, הפך הדגל הלא רשמי לדגל מקובל. כאשר דנמרק נכבשה על ידי כוחות גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, נזקקו כוחות הצבא הבריטי אשר השתלטו על האיים לדגל ייחודי לאיי פארו כדי להבדיל בין ספינות איי פארו לבין ספינות דנמרק הכבושה.

ב-25 באפריל 1940 אישרו השלטונות הצבאיים הבריטים את הדגל כדגל ימי רשמי של האיים. ב-23 במרץ 1948, עם מתן האוטונומיה לאיים, אושר הדגל על ידי השלטון הדני, כדגל הרשמי של האיים. יום זה נחוג באיי פארו כיום הדגל.

==משמעות הדגל==
הצבע הלבן השולט בדגל מסמל את השמים, ואת קצף הגלים המתנפצים על האיים. כחול ואדום הם צבעים מסורתיים המופיעים בכובעים הפארואניים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איי פארו: סמלים לאומיים
פארו

פארו
פארו
פארו
פארו
סרטן הקיבה

סרטן הקיבה היא אחת ממחלות הסרטן השכיחות.
הגורם העיקרי למחלה הוא חיידק הליקובקטר פילורי שאחראי על כ-60% ממקרי סרטן הקיבה.
עישון, כיב קיבה כרוני ואכילת מזון מעושן הם מגורמי הסיכון למחלה.

המחלה מאופיינת בהתפתחות גוש גידולי בקיבה הניתן לזיהוי בצילום רנטגן או בבדיקת גסטרוסקופיה. בשל הקושי לאבחן את המחלה בשלביה המוקדמים, המחלה מאובחנת לרוב בשלב מתקדם כשהגוש הגידולי גדול או בנוכחות גרורות. לרוב, כאשר המחלה בשלביה הראשונים, מאובחן באופן מוטעה סרטן קיבה כאשר מדובר בפוליפ או בציסטה, ולכן נדרשת בדיקה נוספת על מנת לאבחן האם אכן מדובר בסרטן קיבה. סרטן הקיבה הוא מבין מחלות הסרטן היחידות שיש קושי לאבחן אותן.

==טיפול==
מחלה בשלביה הראשונים, המאופיינת בגידול ממוקד וקטן, שלא התפשט לבלוטת לימפה או לאיברים סמוכים, תטופל בכריתה ניתוחית.
למחלה בשלב מתקדם טרם נמצא טיפול, והמחלה נחשבת לחשוכת מרפא.

כימותרפיה או רדיותרפיה אינן מביאות לריפוי, ומשמשות להקלת הסימפטומים כטיפול פליאטיבי.
כיום, שיעור ההישרדות הנמוך המאפיין את המחלה ניתן לשיפור רק על ידי גילוי ואבחון מוקדמים.

==תסמינים==
תסמיני המחלה אינם ייחודיים ודומים לסימפטומים של כיב קיבה, דבר המקשה על האבחון המוקדם. הסימפטומים והממצאים כוללים:
*חוסר תיאבון
*מלאות לאחר אכילת כמות מזון קטנה
*בחילה
*עייפות וחולשה
*ירידת חדה במשקל
*אנמיה
*דם סמוי או גלוי בצואה
*כאב ברום הבטן
*חום מתמשך מעל 37.5 ועד 38 מעלות צלזיוס

במחלה גרורתית, יופיעו תסמינים נוספים כתלות במיקום הגרורות.

== סוגים שונים של סרטן הקיבה ==
סרטן הקיבה יכול להיות קרצינומה של הקיבה (גידול אפיתליאלי), לימפומה של הקיבה, או גידולים מזנכימאליים הקרויים GIST) gastro intestinal stromal tumor).
==ראו גם==
* דלקת קיבה אטרופית\ניוונית
==קישורים חיצוניים==

*
* 
* 

קטגוריה:גידולים ממאירים באיברי העיכול
גסטרוסקופ

הגַּסְטְרוֹסְקוֹפּ הוא מכשיר המשמש לבדיקות רפואיות מסוג אנדוסקופיה. הגסטרוסקופ הוא שפופרת דקה וארוכה המוחדרת לקיבה דרך הפה. בקצה המוחדר יש מקור אור ומערכת עדשות. משתמשים בגסטרוסקופ כדי לגלות סרטן הקיבה ועוד מחלות הקשורות בקיבה וכן בביצוע בדיקת גסטרוסקופיה.

==ראו גם==
* גסטרוסקופיה

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.youtube.com/watch?v=hiMk_UVi1e8 הכנה לבדיקת גסטרוסקופיה] - סרטון הדרכה במסגרת ערוץ ה-YouTube של שירותי בריאות כללית
* [https://www.youtube.com/watch?v=AzB2ZqFQ2SM גסטרוסקופיה, בדיקת וושט קיבה תריסריון] - סרטון מתוך ערוץ ה-YouTube של אתר האינטרנט BEOK
* http://patient.info/health/gastroscopy-endoscopy גסטרוסקופיה, הסברה לתהליך עבור מטופלים מאתר האינטרנט "[http://patient.info/ patient]"

קטגוריה:אנדוסקופיה
קטגוריה:ציוד רפואי
קטגוריה:בדיקות רפואיות
קטגוריה:גסטרואנטרולוגיה
יהודה אבן תיבון

יהודה בן שאול אבן תיבון (בספרדית: Judá ben Saúl ibn Tibbón; 1120–1190) היה מתרגם ורופא בממלכת ספרד בימי הביניים בתור הזהב של יהדות ספרד. כונה "אבי המעתיקים". היה אביו של שמואל אבן תיבון ובן ל.

==ביוגרפיה==

יהודה נולד בשנת 1120 בגרנדה, בצעירותו בהיותו כבן שלושים, נאלץ לעזוב את עיר מולדתו בגרנדה ועבר לפרובאנס שבדרום צרפת, ככל הנראה עקב פלישת אל-מוואחידון (שושלת מוסלמית קיצונית שהשתלטה על ספרד וצפון-אפריקה), שגזרו שמד על הלא-מוסלמים.

בפרובאנס עסק ברפואה בעיר לונל ושירת בין השאר גם אבירים, נסיכים והגמונים. בעיר זו התקיימה ישיבה תחת חסותו של ראש העדה וגדול הדור הרב משולם בן יעקב מלוניל וחמשת בניו, שתמך מכספו בסיוע עשירי הקהילה בישיבה ובחכמיה, ואבן תיבון למד בישיבה זו. 

אבן תיבון נודע כאחד מטובי הרופאים. היו לו מהלכים וקשרים בבתי שרים והגמונים. כשעבר הנוסע רבי בנימין מטודלה בלוניל, מצא שם בין גדולי חכמיה גם את "רבי יהודה הרופא בן תבון הספרדי". היה בקשרי ידידות גדולים עם רבי זרחיה הלוי "בעל המאור".

נפטר ונקבר בלוניל אחרי שנת 1190.

==תרגומיו==
שער ספר השרשים של ר' יונה בן ג'נאח, בתרגומו של אבן תיבון, כפי שהודפס ב[[ברלין תרנ"ו]]
אבן תיבון רחש חיבה גדולה לספרים, והחזיק בספרייה גדולה. אבן תיבון היה המתרגם הראשון של כתבים של סופרים ומשוררים מספרד אשר כתבו בערבית; הוא תרגם את כתביהם לעברית למען היהודים בארצות אירופה, שלא הכירו את השפה הערבית. 

על שם פועלו זה הוא כונה "אבי המעתיקים". גם ראש העדה, רבי משולם בן יעקב מלוניל, שהיה מידידיו, עודדו לתרגם לעברית את ספרי חכמת ישראל, שהיו כמעט כולם כתובים ערבית. במשך 25 שנה עסק בתרגום ספרי המופת של הפילוסופיה היהודית שנכתבו בערבית-יהודית.

כתבים שתרגם:
* "חובות הלבבות" של רבנו בחיי אבן פקודה
* "תיקון מידות הנפש" ו"מבחר הפנינים" של רבי שלמה אבן גבירול
* ספר הכוזרי של רבי יהודה הלוי
* ספר הדקדוק של רבי יונה אבן ג'נאח
* "ספר האמונות והדעות" של רב סעדיה גאון

בנוסף לכך גם כתב, סמוך לשנת 1190, צוואה ושמה "מוסר אב", המלמדת פרטים רבים על חייו ועל חיי בנו, שמואל אבן תיבון.

==לקריאה נוספת==
* משה שטיינשניידר, [https://www.nli.org.il/he/newspapers/hcl/1868/03/09/01/article/6/?srpos=3&e=-------he-20--1--img-txIN%7ctxTI-%d7%aa%d7%95%d7%9c%d7%93%d7%95%d7%aa+%d7%a8%d7%91%d7%99%d7%a0%d7%95-------------1 תולדות רבינו יהודה אבן תבון], ב"הכרמל", 9 במרץ 1868.
* איגרת רבינו יהודה בר שאול אבן תיבון, מכון מראה - קרית ספר ה'תשס"ז. במבוא מאת הרב צפניה שרעבי.
* אוצר השירה והפיוט, ג, עמ' 476, מס' 1487.
* האנציקלופדיה היהודית, IV, 1904, p. 544-545.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hebrewbooks.org/pagefeed/hebrewbooks_org_37713_113.pdf מוסר אב], צוואתו של רבי יהודה לבנו שמואל, באתר HebrewBooks
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתרגמים יהודים ספרדים
קטגוריה:מתרגמים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:משפחת אבן תיבון
קטגוריה:מתרגמים מערבית לעברית
קטגוריה:רבנים פרובנסלים
קטגוריה:רופאים יהודים ספרדים
קטגוריה:רופאים יהודים בימי הביניים
קטגוריה:מחדשי מילים וביטויים בשפה העברית
קטגוריה:פליטים יהודים
קטגוריה:ילידי 1120
קטגוריה:נפטרים ב-1190
סקראצ'ינג

תקליטן מבצע סקראצ'ינג של תקליט ויניל
סקראצ'ינג (באנגלית: Scratching; גירוד, שריטה) הוא שמה של טכניקה לנגינת תקליטי ויניל, המתבססת על הנעת התקליט ולעיתים קרובות שימוש במערבל אותות (מיקסר) בעת הנגינה. שינוי מהירות הסיבוב של התקליט והנעתו כנגד המחט יוצרת צלילי חריקה, שהפכו לסימן ההיכר של הדי ג'יי בתרבות ההיפ הופ.

==גילוי ופיתוח==

החל משנות ה-70 של המאה העשרים, אמנים רבים התנסו במניפולציות על תקליטים, אך פיתוח הסקראצ'ינג המודרני מיוחס לדי ג'יי גראנדמאסטר פלאש. פלאש התוודע לצליל הסקראצ' לאחר שנתקל בהתנגדות אימו להשמעת מוזיקה בעוצמה גבוהה בבית הוריו. הוא זיהה את הפוטנציאל הטמון בטכניקה זו והחליט לשלב אותה בהופעותיו.

לאחר שגילה שלא ניתן להשתמש בטכניקה כאשר התקליט נמצא על יריעת הגומי הסטנדרטית (שמפרידה בין התקליט לבין הצלחת של הפטיפון), החל להשתמש בלבד כחומר הפרדה, מה שהעניק חופש תנועה גדול יותר להנעת התקליט. ב-1970 הוציא גרנדמאסטר פלאש את יצירתו "הרפתקאותיו של גרנדמאסטר פלאש על גלגלי הפלדה". התקליט היה הקלטה חיה של תקלוט על שלושה פטיפונים וכלל סקראצ'ינג וערבול קטעים של אמנים מוכרים אחרים, אשר כיום היה נכלל תחת סוגת (ז'אנר) המגה-מיקס. הייתה זו הפעם הראשונה שסקראצ', כפי שאנו מכירים אותו היום, נכלל בשיר מוקלט, מהלך זה היווה פריצת דרך אמיתית בגיבוש תפקיד הדי ג'יי המודרני.

==חשיבות והשפעה==
בתרבות ההיפ הופ, יכולת הסקראצ'ינג מהווה מרכיב חשוב בהערכת כישרונו של התקליטן; כך, נערכות תחרויות עולמיות לבחירת ה"סקראצ'רים" המוצלחים ביותר. בין החשובות שבהן היא תחרות התקליטנים הבינלאומית, הדי. אם. סי, בחסות טכניקס (אחת מחברת הפטיפונים הוותיקות והמובילות בעולם כיום). שניים מוותיקי עולם הסקראצ'ינג שגם זכו בתחרות פעמים רבות הם קיו-ברט ומיקסמסטר מייק, חבר להקת הביסטי בויז.

במרוצת השנים הפכה טכניקת הסקראצ'ינג לשפה חדשה בעולם התקליטנות תוך פיתוח אין ספור סוגי סקראצ' שונים. בעקבות הצלחתו בעולם ההיפ הופ, התפשט הסקראצ'ינג גם לסוגי מוזיקה אחרים וצליל הסקראצ' יהיה מוכר לרוב מאזיני המוזיקה הפופולרית העכשווית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:מוזיקה שחורה
סטריימוי

מפת סטריימוי
סטריימוי (בפארואזית: Streymoy) הוא האי הגדול מבין 18 האיים המרכיבים את איי פארו, ובו נמצאת בירת האיים טורסהאבן. הוא ממוקם באמצע הארכיפלג ומהווה 24% מכלל שטחי האדמה ו -50% מכלל האוכלוסייה. פירוש שם האי הוא "אי זרמי הים".<ref></ref>

==גאוגרפיה==
צורת האי מוארכת והוא משתרע מצפון לדרום.
אורכו של האי 47 ק"מ ורוחבו כ-10 ק"מ. שני פיורדים מצויים בדרום מזרח האי, קולאפיורור ודאלדבאקספיורור.

פני שטח האי הרריים, בעיקר בצפון-מזרח האי. הנקודה הגבוהה ביותר האי היא קופסני (Kopsenni), שגובהה 789 מטרים. באי צוקים שגובהם מגיע ל-500 מטרים.

באי מספר אגמים קטנים ופלגים. צמחיית האי ברובה עשבית, ואין בו עצים.

האי מופרד מהאי אסטורוי הקרוב אליו מבין האיים, והמצוי מזרחית לו, במצר סונדיני הרדוד. מערבית לסטריימוי נמצא האי ואגאר ודרומית לו נמצאים סאנדוי, קולטור, הסטור ונולסוי.

==אוכלוסייה==
באי מתגוררים כ-22,000 תושבים, המהווים 40% מתושבי איי פארו. מרבית התושבים מתגוררים בבירת האיים, טורסהאבן, שהיא גם את הנמל העיקרי במדינה, מרכז המסחר, ומקום האוניברסיטה של האיים.

ערים נוספות באיים הם וסטמאנה, נמל במערב האי, קולאפיורור במרכז האי והכפרים סאקסון וטיורנוביק שבצפון האי.

==תחבורה==
כל יישובי האי מקושרים בדרכים סלולות. הדרך הראשית המובילה לטורסהאבן עוברת דרך מנהרה שאורכה 2.8 ק"מ.

האי מקושר לאי אסטורוי באמצעות גשר העובר מעל מצר סונדיני.

בשנת 2002 נבנתה מנהרה תת-ימית שאורכה ארבעה ק"מ, המקשרת בין סטריימוי לאי ואגאר.

סטריימוי מקושרת באמצעות מעבורות לאיים סאנדוי וסוד'ורוי. מעבורות העובדות רק בעונת הקיץ מקשרות את טורסהאבן להנסטהולם שבדנמרק, ללאוויק שבאיי שטלנד (סקוטלנד), לברגן שבנורווגיה ולסייאיספיורור שבאיסלנד.

שדה התעופה הקרוב ביותר נמצא באי ואגאר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:איי פארו: איים
ליטלה דימון

ליטלה דימון (באנגלית Lítla Dímun) הוא הקטן מבין 18 איי פארו. האי נמצא בין האיים סוד'ורוי וסטורה דימון.
== גאוגרפיה ==
שטחו של האי כקילומטר רבוע אחד. שליש משטחו הדרומי של האי מהווה למעשה צוק אנכי, המוביל לפסגת הר סלאטירניר שגובהו 413 מטרים. האי לא מיושב ומצויים בו רק כבשים ועופות ים.

עד אמצע המאה ה-19 שלטו הכבשים של ליטלה דימון על המקלט הקטן והירוק. ההערכה היא שהכבשים השחורות וקצרות הזנב הללו היו צאצאי החיות שהובאו לאזור בתקופה הנאוליתית. אולם לאחר שאחרון היצורים הנדירים הללו נורה בשנות ה-1800, האי הפך לביתם של כבשי פארו מבויתים. בכל סתיו פונים החקלאים לליטלה דימון, מטפסים על מצוקיה החלקלקים ומגדלים את הכבשים כדי להחזירם לאיים הראשיים.<ref></ref>

האי אינו נגיש וההגעה אליו קשה ביותר בשל הצוקים המקיפים אותו. אל האי ניתן להגיע רק במזג אוויר נוח, וכדי להגיע אליו יש לטפס על גבי הצוקים. רועי הצאן המשאירים את עדריהם באי התקינו סביב הצוקים חבלים המאפשרים טיפוס עליהם על מנת להגיע לאזורי המרעה במורדות ההר. האי מתואר בפאריינגה סאגה, סאגת איי פארו מהמאה ה-13, כאתר קרבות.

השם משמעו "דימון הקטן", בניגוד לסטורה דימון - "דימון הגדול". לדעת הבלשן הפארואזי יאקובסן, המילה "דימון" מקורה בשפה קלטית, פרה-נורדית, המורכבת מ"די" שפירושו "זוג", ו"מון" שפירושו "מקום". כלומר, משמעות המילה היא "שני המקומות".
== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דנמרק: איים לא מיושבים
קטגוריה:איי פארו: איים
ניקולאי ואווילוב

ניקולאי איבאנוביץ' ואווילוב (רוסית: Николай Иванович Вавилов; 25 בנובמבר/13 בנובמבר 1887 - 26 בינואר 1943) היה מגדולי הביולוגים הרוסיים. הוא עסק בעיקר בבוטניקה וגנטיקה של דגניים.

ואווילוב נולד במוסקבה למשפחת סוחרים. אחיו הצעיר הוא הפיזיקאי הנודע סרגיי ואווילוב, הוא למד במכון החקלאי במוסקבה ולאחר סיום לימודיו עבד במשרד לבוטניקה מעשית ובמשרד למיקולוגיה ופיטופתולוגיה בין השנים 1911-1912. בשנתיים שלאחר מכן הוא נסע לאירופה ולמד על מערכת החיסון בצמחים אצל פרופסור ויליאם בייטסון, מראשוני הגנטיקאים.

בשנים 1917-1921 היה פרופסור לאגרונומיה באוניברסיטת סראטוב.

הוא ארגן משלחות בוטניות ואגרונומיות רבות ברחבי העולם, אשר חקרו את התאוריות שלו על מקורות זני הצמחים המתורבתים. ברשותו היה האוסף הגדול בעולם של זרעים, שאף הצליח לשרוד את המצור על לנינגרד.

ואווילוב היה חבר במועצה המרכזית של ברית המועצות, נשיא החברה הגאוגרפית שלה וזכה בפרס לנין (בשנת 1926) על פועלו למען המדע.

בשנת 1940 הוא גונה כמגן ה"פסבדו-מדע הבורגני" בשל התנגדותו לתורתו של ליסנקו. הוא נכלא בסראטוב ומת בכלא שלוש שנים לאחר מכן. שמו, Vavilov, נזכר בשמם המדעי של מינים רבים שתיאר.

בשנות השישים ייסדה האקדמיה הרוסית למדעים את פרס ואווילוב ומדליית ואווילוב על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מדענים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:ביולוגים סובייטים
קטגוריה:ביולוגים רוסים
קטגוריה:זוכי פרס לנין
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1887
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1943
סטורה דימון

האי סטורה דימון, צולם מ[[סאנדוי]]
סטורה דימון (Stóra Dímun) הוא אי בדרום איי פארו.

==גאוגרפיה==
שטחו של האי 2.5 קמ"ר, ובשל חופיו הצוקיים הגישה לאי אפשרית רק במזג אוויר נוח. באי שני הרים - הוגוייגיי (Høgoyggj), שגובהו 395 מטרים, וקלטארניר שגובהו 308 מטרים.

==אוכלוסייה==

עד 1920 היו קיימות באי הריסות כנסייה ישנה. האי היה בעבר בית למשפחות רבות החל מהמאה ה-13 ואילך, אך נכון ל-2020 רק שתי משפחות מתגוררות בביתן על האי.

==היסטוריה==
חלק מאירועי הסאגה פאריינגה מהמאה ה-13 התרחשו באי.

==מקור השם==
פירוש השם הוא "דימון הגדול", בניגוד ל"ליטלה דימון" - "דימון הקטן".
לדברי הבלשן הפארואני יאקובסן, המילה "דימון" מקורה בשפה קלטית קדם נורדית ומשמעה "שני מקומות".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:איי פארו: איים
הסטור

מפת האי הסטור
הסטור (בפארואזית: Hestur) הוא אחד מאיי פארו.
האי מצוי במרכז שרשרת האיים, מערבית לסטריימוי, ודרומית לקולטור.

משמעות שם האי בפארואזית שם האי היא סוס.

באי ארבעה הרים: נקור (296 מטרים), מולין (421 מטרים), אגיארוק (421 מטרים) ואלואסטאקור (125 מטרים), המצוי בחוף המערבי של האי. רוב שטח האי ביצתי, ומצויים בו ארבעה אגמים קטנים, שהגדול בהם הוא אגם פאגראדאלסבאטן. בקצה הדרומי ביותר של האי, הקרוי האאלור (Haelur) ניצב מגדלור.

באי כפר אחד הקרוי על שם האי "הסטור". הכפר נמצא בחוף המזרחי של האי, במיקום 61°57′27″ צפון 6°53′13″ מערב, ומתגוררים בו כ-40 תושבים.

== קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20140917003950/http://faroeislands.dk/pages/HesturIndex.htm תמונות ומידע נוסף על האי]

קטגוריה:איי פארו: איים
מייקינס

מפת מייקינס
מייקינס (Mykines) הוא המערבי מבין 18 איי פארו. באי נמצא יישוב אחד הקרוי על שם האי.

==גאוגרפיה==
באי שני הרים: קנוקור (560 מטר) וארנאפיאל (350 מטר).

האי מקושר בגשר להולכי רגל לאי מייקינסהולמור המצוי דרומית לאי מייקינס, מעברו של מצר ים שרוחבו 35 מטרים.

==שם האי==
משערים שמקורו של שם האי בשפה קדם-נורדית, וככל הנראה השם מקורו בקלטית: "מוק איניס" שפירושו "אי החזירים", או מגאלית סקוטית "מוק מהארה" שפירושו לווייתנים.

== אוכלוסייה - נתונים היסטוריים==

אוכלוסייה מאז שנת 1769:

{| border="1" cellspacing="0"
! style="background:#efefef;" | שנה
! style="background:#efefef;" | אוכלוסייה
|-
| 1769 || align="right" | 61
|-
| 1870 || align="right" | 114
|-
| 1890 || align="right" | 154
|-
| 1925 || align="right" | 179
|-
| 1940 || align="right" | 170
|-
| 2004 || align="right" | 11
|-
| 2012 || align="right" | 14
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.faroeislands.dk/pages/MykinesIndex.htm האי מייקינס] 

קטגוריה:איי פארו: איים
המועצה הנורדית

המדינות החברות בארגון בכחול כהה. השטחים האוטונומיים העמיתים בכחול בהיר
המועצה הנורדית ומועצת השרים הנורדית הן ארגונים בינלאומיים שמטרתם - שיתוף פעולה בין המדינות הנורדיות. המועצה הנורדית הוקמה בתום מלחמת העולם השנייה. בשנת 1952 יצרה שוק עבודה משותף, המאפשר תנועה חופשית של עובדים בין המדינות החברות, בלא צורך בדרכונים.

==חברות הארגון==
* מדינות:
** 
** 
** 
** 
** 
* שטחים אוטונומיים עמיתים:
** (דנמרק)
** (דנמרק)
** (פינלנד)
* משקיפות:
**
** 
** 
** (גרמניה)
** מועצת הסאמי

==ניהול הארגון וסמכויותיו==
משרדי המועצה ממוקמים בקופנהגן שבדנמרק. לארגון נציגויות בכל המדינות החברות. לארגון אין כוח משלו. המדינות החברות וממשלותיהן צריכות ליישם את החלטות המועצה באמצעות חקיקה מקומית בכל אחת מבתי המחוקקים של חבריה.

מאחר שדנמרק, נורווגיה איסלנד ופינלנד הן חברות נאט"ו, ושוודיה היא מדינה נייטרלית אין שיתוף פעולה צבאי בין חברות המועצה.

שפות העבודה של המועצה הן שוודית, נורווגית ודנית.

==היסטוריה==
המועצה הנורדית הייתה במקורה ארגון שיתוף פעולה בין-פרלמנטרי. בשנת 1971 הוקמה מועצת השרים הנורדית שמטרתה שיתוף פעולה בין-ממשלתי.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 נעשה ניסיון להרחיב את סמכויות המועצה ולהקים ארגון הדומה לקהילה הכלכלית האירופית.
נערך משא ומתן לצורך חתימה על אמנה במטרה להקים ארגון זה שהיה אמור להיקרא "נורדק". הניסיון נכשל בשל סירובה של פינלנד לאשרר את ההסכם בגלל יחסיה המיוחדים עם ברית המועצות. בהיעדרה של הסכמת פינלנד פנו נורווגיה ושוודיה וביקשו להצטרף לקהילה הכלכלית האירופית. דנמרק הצטרפה ב-1973. שוודיה ופינלנד הצטרפו לבסוף לאיחוד האירופי בשנת 1995.

==ראו גם==
* המדינות הנורדיות
* איחוד ההגנה הסקנדינבי
* סקנדינביה

== קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.lysator.liu.se/nordic/ המועצה הנורדית - שאלות ותשובות]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארגונים בין-לאומיים אזוריים
קטגוריה:המדינות הנורדיות
קטגוריה:אירופה: ארגונים
נדב ואביהוא

"עונש נדב ואביהוא", ציור מעשה ידי [[ג'יימס טיסו, 1896]]
על פי המקרא, נָדָב וַאֲבִיהוּא היו בניו של אהרן הכהן, ואחיהם של אלעזר ואיתמר. יחד עם אביהם ושאר אחיהם, הם היו כוהנים לאלוהים ושירתו בקודש, באוהל מועד, ואילולא מת נדב, בהיותו בכורו של אהרן הוא היה יורש את תפקידו של אביו ככהן גדול.

המקרא מספר שנדב ואביהוא הקריבו לפני ה' , וכעונש על כך יצאה אש מאת ה' ואכלה אותם, והם מתו.
האירוע מוזכר גם בשלושה מקומות אחרים במקרא: (פרשת אחרי מות), (פרשת במדבר), (פרשת פינחס). באזכור האירוע בפרשת אחרי מות אין מוזכרת אש זרה אלא סיבה אחרת (קרבתם לפני ה').

== פירושים למעשה ==
בגמרא מובא מדרש ועל פיו במהלך מיתתם התחולל נס והם נשרפו מבפנים, ואילו גופם (היינו העור) ובגדיהם לא נשרפו: 
חז"ל הסבירו שעונשם היה "מידה כנגד מידה", שכן השניים חטאו באש, ונהרגו באש. לאחר מותם, אחיהם הצעירים אלעזר ואיתמר מילאו את תפקידם.

חז"ל נחלקו בדעותיהם בדבר החטא של נדב ואביהוא. "רבי אליעזר אומר לא מתו בני אהרן עד שהורו הלכה בפני משה רבן ... אמרו אף על פי שהאש יורדת מן השמים מצווה להביא מן ההדיוט (אש של אדם)" (תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ס"ג ע"א). רבי ישמעאל אומר שנכנסו שתויי יין למקדש, שכן לאחר מותם הזהיר אלוהים את אהרן שהוא ובניו לא יכנסו שיכורים לאוהל מועד: . במדרש ויקרא רבה מובאות 12 הצעות שונות להסבר חטאם (דוגמה: ו).

ירבעם בן נבט קרא לבניו נדב ואביה, ופרשנות "דעת מקרא" קושרת זאת אל רצונו להקביל עצמו לאהרן הכהן, ולהציג את עצמו ככהן גדול חלופי, של הבמה בבית אל. בחקר המקרא מקובל להציג זאת גם כניסיון של אחד מכותבי ספר שמות או עורכיו להכפיש את אהרון על ידי השוואתו לירבעם בן נבט.

לפי רבנו בחיי, בני אהרן חשבו שהאש שעל המזבח צריכה לכלות את הקורבנות והוסיפו אש אף על פי שידעו שאש מן השמיים היא שאמורה לכלות את הקורבנות – ובמחשבה ומעשה אלו חיללו הם את אלוהים והראו שאין הם מאמינים בו אמונה שלמה. בטענה זאת תומך הגאון מווילנא ומוסיף: "א"ל [אמר להם] המקום: אני אכבד אתכם יותר ממה שכִּבדתם אותי. אתם הכנסתם לפנַי אש טמאה ואני אשרוף אתכם באש טהורה".

לפי טענת "אור החיים", היו שתי סיבות למות בני אהרן. הסיבה הראשונה, שהייתה להם תאווה להתחיל בעבודה והם פעלו ללא שיקול דעת; הסיבה השנייה, הם ראו עצמם שווים למשה ולאהרן ובגלל זה נאמר עליהם "בני אהרן".

לפי "בעל הטורים" משמעות הכתוב "אשר לא צִוה אותם" דומה לפסוק מספר דברים "לכל-צבא השמים אשר לא צויתי", כלומר ציווה אותם לא להקריב.

לפי הנצי"ב מוולוזין, האש היא עבודת אלוהים שהאדם נדחף אליה מתוך רגש טהור ולא מתוך מה שצוּוה – מה שנהפך לעבודת אלילים טהורה, היות שהאדם מספק בכך את הצרכים שבלבו של עצמו. לטענת הנצי"ב, התגלמות האמונה איננה בדחפים שבלב האדם לעבוד את אלוהים, אלא בנכונותו לקבל עליו עול תורה ומצוות.

==ראו גם==

* עץ משפחה של דמויות מקראיות – מתרח ועד שלמה

==לקריאה נוספת==
*ג'ורג', סברן, ויפגע במקום, הסיפור התיאופוני במקרא, תל אביב: הילל בן חיים – הקיבוץ המאוחד, 2010. עמ' 210–227.

==קישורים חיצוניים==

* [https://mg.alhatorah.org/Full/Vayikra/10.1#e0n6 אתר מקראות גדולות על התורה פרשת שמיני, פרק י]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אישים בספר ויקרא
קטגוריה:כהנים בתנ"ך
קטגוריה:נדודי בני ישראל במדבר: אישים
קטגוריה:סיפורי ספר ויקרא
קטגוריה:פרשת שמיני
פופקורן

שקיות פופקורן למכירה ב[[מוזמביק]]
מכשיר ביתי להכנת פופקורן
פּוֹפּקוֹרְן (בעברית: פִּצְפּוּצֵי תִּירָס, תירס קלוי או תִּירְסָה) הוא מאכל בצבע לבן העשוי מגרגירי תירס מזן מסוים שחוממו עד להתפקעותם. פירוש השם הוא קיצור באנגלית של המילים popped corn כלומר "תירס מבוקע". בטמפרטורה של 180 מעלות צלזיוס 96 אחוז מגרעיני הפופקורן מתפקעים.

== הכנה ==
הכנת הפופקורן נעשית על ידי חימום גרגירי תירס עד אשר מעטפת הגרגיר מתפקעת תחת לחץ הקיטור הנוצר בתוכו. התפקעותו של הגרגיר ושחרור לחץ הקיטור שבו מפיחה את תוכן הגרגיר ויוצרת מרקם אוורירי בצורה אופיינית. חימום הגרגירים נעשה באמצעות חימום בסיר בישול, תנור מיקרוגל, מחבת או בעזרת מכשירים מיוחדים לייצור פופקורן. בדרך כלל מוסיפים לגרגרי התירס לפני חימומם מלח ושמן או חמאה.

קיימות דרכים שונות כדי לגרום לפקיעת גרעיני הפופקורן. קיימות גם שקיות פופקורן מוכנות מראש, המכילות כבר מלח וחומרים נוספים.
בפופקורן (ללא תוספת שמן ומלח) אחוז גבוה של סיבים תזונתיים והוא אינו מכיל נתרן, שומן וסוכר.

בעולם המערבי יש המלצה שלא לתת פופקורן לתינוקות, מחשש לחנק מגרעין התירס.

צורת הכנה אחרת של פופקורן היא בתוספת סוכר או דבשה, והפיכתו לפופקורן קרמל מתוק.

==היסטוריה==
פופקורן היה מאכל מקובל אצל עמים ילידם ביבשת אמריקה של אמריקה הדרומית (לרוב באזור מקסיקו ופרו של היום) אשר שימש שם גם כתכשיט. הפופקורן הקדום ביותר שנמצא הוא משנת 3600 לפני הספירה, ומוערך שהוא מלפני שנת 4700 לפנה"ס; הוא נמצא בניו מקסיקו. המתיישבים האירופאים למדו מהאינדיאנים איך להכין את הפופקורן.

במאה ה-19, הפופקורן נמכר על ידי רוכלי רחוב ברחובות, בפארקים ובירידים. בשנת 1893 יוצרה מכונת פופקורן ניידת שיועדה לרוכלי הפופקורן, על ידי חברה משיקגו, המכונה הוצגה בראווה בהתערוכה העולמית של שיקגו באותה השנה. החל מ־1912 התחילו במכירת פופקורן באולמות קולנוע ועם הזמן נוצר קשר אסוציאטיבי בין פופקורן לקולנוע, כיום, הרבה מהכנסות בית הקולנע הוא ממכירת הפופקורן<ref></ref>

בימי השפל הגדול היה הפופקורן אחד החטיפים היחידים שאנשים יכלו להרשות לעצמם, ועסקי הפופקורן פרחו ושגשגו. זמן קצר אחר כך, פרצה מלחמת העולם השנייה. ארצות הברית שלחה את כל מלאי הסוכר שלה לחייליה בחזית, ואזרחיה נשארו ללא חטיפים מתוקים. הדבר סייע עוד יותר למכירות המוצר.

== יום הפופקורן ==
יום הפופקורן הוא יום "חג" בינלאומי אשר מתקיים ב-19 בינואר. ביום זה מרבים אנשים רבים לאכול פופקורן, ולרוב ברשתות האינטרנט ישנם הרבה חידונים וכתבות על הפופקורן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.ranlevi.com/2019/10/07/hatshova-ep24/ התשובה - איך הפופקורן הגיע לקולנוע]? (דורון פישלר פודקאסט התשובה) 7 באוקטובר 2019
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חטיפים
קטגוריה:מאכלי תירס
קטגוריה:מאכלים שברכתם שנויה במחלוקת
כפר הנשיא

פסל האביר והדרקון

כְּפַר-הַנָּשִׂיא הוא קיבוץ ברמת כורזים מזרחית לראש פינה, בתחום המועצה האזורית הגליל העליון.

== היסטוריה ==
הקיבוץ הוקם בשנת 1948 על ידי עולים חברי גרעין "הבונים" מבריטניה שעברו הכשרה בחדרה. בהמשך הצטרפו אליו עולים נוספים מאנגליה, שעברו בה שש שנות הכשרה עד שהורשו לעלות, וכן עולים מאוסטרליה, מדרום אפריקה, מארצות הברית ועוד. 

בתחילתו היה 'יישוב משלט' בכפר הערבי הנטוש "מנסורה אל חית", בקרבת הגבול הסורי, שהוקם מדרום לראש הגשר הסורי במשמר הירדן. תחילה נקרא "קיבוץ הבונים" על שם תנועת הנוער ממנה בא גרעין המייסדים, לאחר מכן, בדצמבר 1949, הוסב שם הקיבוץ לכפר הנשיא, על שמו של הנשיא הראשון של מדינת ישראל - חיים ויצמן. לאחר שנתיים עלה לנקודת הקבע 2 ק”מ מערבה. בדצמבר 1961 חובר הקיבוץ לרשת החשמל הארצית, עם סיום מבצע חיבור יישובי הגליל לרשת. 

הקיבוץ עוסק בענפי חקלאות מסורתיים, כמו מטעי אבוקדו והדרים, גידולי שדה ומשתלת ערערים, לול ובקר לבשר. מראשיתו הוחלט בקיבוץ לפתח תעשייה והוקם בקיבוץ בית יציקה. הענף המרכזי של הקיבוץ הוא מפעל "הבונים" שבעבר עסק בייצור דגמי מכוניות גמדא וכיום עוסק ביצור ברזי תעשייה.

חברת "מצד עתרת" (על שם האתר הארכאולוגי הסמוך מצד עתרת) שנוסדה להקמת תחנת כוח הידרואלקטרית, נמצאת בבעלות משותפת של הקיבוץ ויזמים. ענף זה נחשב לאחד היציבים והבטוחים בקיבוץ.

בקיבוץ פועלת שלוחה של מכינת גליל עליון. 

==התחנה ההידרואלקטרית==
בשנת 1992 הקים הקיבוץ בשותפות עם אנשי עסקים תחנת כוח הידרואלקטרית קטנה על נהר הירדן, בירדן ההררי ממזרח לקיבוץ, כשני ק"מ ורבע מדרום לגשר בנות יעקב. התחנה כוללת ברכת אגירה גדולה על התוואי של תעלת ההטיה שישראל יצרה, ומבנה בן שתי קומות שבו הטורבינה וחדר הבקרה במורד הנחל. כדי ליצור אגם על שטח של כ-45 דונם, הופקעו אדמות מחקלאי ראש פינה, שבתמורה קיבלו זיכיון על פיתוח תיירות באגם. הספק התחנה המקסימלי המוצהר עומד על 2.5 מגהוואט לערך. 

לצורך הקמת התחנה הוטו חלק ממי הירדן לאורך מסלול של 1,100 מטר לתוך אגם צבירה. בקצהו הדרומי של האגם נמצא פתח צינור, היורד (נפילה של 33 מטר בגובה) לתוך התחנה ומביא את המים, הנעים במהירות רבה, אל הטורבינה. לאחר שהם מניעים את התחנה, מוחזרים המים אל נהר הירדן.
ההתנגדות לבניית תחנת הכוח לוותה במאבק ציבורי רחב מטעם החברה להגנת הטבע שטענה כי הירדן ההררי הוא אחד מקטעי הירדן האחרונים שנותרו במצבם הטבעי. אנשי הקיבוץ טענו בתגובה כי התחנה תספק אנרגיה חלופית ונקיה ללא כל זיהום. חברת מצד עתרת חויבה להשאיר בכל ימי השנה נפח מסוים של מים בנתיב הטבעי של הירדן בקטע שהוסט.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Kfar Hanassi Dragon.jpg|חדר האוכל
קובץ:Kfar Hanassi chess sheep.jpg|פסלי כבשים בקיבוץ
קובץ:Kfar Hanassi Sheep.jpeg|פסלי כבשים מול בריכת השחייה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.galil-net.org.il/HTMLs/article.aspx?C2004=13335&BSP=13018/ כפר הנשיא] במרכז המידע להתיישבות בגליל
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1948
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:נהר הירדן
קטגוריה:רמת כורזים
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
קטגוריה:הנצחת חיים ויצמן
קטגוריה:ישראל: יישובים
קטגוריה:מועצה אזורית הגליל העליון
תורת ההחלטות

תורת ההחלטות היא תורה מתחום המתמטיקה הגובלת בפילוסופיה וסטטיסטיקה ועוסקת בזיהוי ערכים להחלטות שונות בתנאי אי ודאות, במטרה להגיע לקבלת החלטה אופטימלית. זהו תחום קרוב מאוד לתורת המשחקים.

התנאים המקובלים לשימוש בתורת ההחלטות הם כי אין דרך פשוטה לכמת באופן מתמטי ידע או השלכות של אירוע וכי המידע הקיים אינו שלם, ולכן יש להעריך, לרוב באופן הסתברותי, את המידע החסר. ההחלטות בתורת ההחלטות מונחות ונורמטיביות, משמע הן נוגעות בזיהוי ההחלטה הטובה ביותר בהנחה שמקבל ההחלטה רציונלי ובעל יכולת חישוב מדויקת.

==סוגי החלטות==
===החלטות בתנאי אי-ודאות===
החלטות בתנאי אי-ודאות הן החלק העיקרי של תורת ההחלטות, ורוב ההחלטות בהן התורה עוסקת הן בתנאים כאלו. תחום זה נחקר עוד במאה ה-17 על ידי בלז פסקל. בתנאי אי ודאות התוצאות של כל החלטה אינן ידועות אך ניתן להעריכן על ידי כלים הסתברותיים. הפרוצדורות בהחלטות אלו מחשבות את הערך הצפוי של ההחלטה על ידי ניתוח סיכון-תועלת. הרעיון מאחורי פרוצדורות אלו הוא שכאשר אנו ניצבים מול מספר פעולות אפשריות, כשכל פעולה מובילה למספר תוצאות שונות אפשריות ולכל אחת הסתברות שונה, הפרוצדורה הרציונלית תחשב אם מדובר בתוצאה חיובית או שלילית ותעריך הסתברות לתוצאה, תכפיל את שני ערכים אלו ולבסוף נקבל את ערך התוצאה. ההחלטה שתיבחר תהיה בעלת הערך הגבוה ביותר.

מודל קלאסי להחלטה בתנאי אי ודאות הוא ההימור של פסקל. פסקל דן בהחלטה אם להאמין באלוהים או לאו. הוא גורס שהערך שיש לכך שאלוהים אכן קיים, אם אדם מאמין בקיומו, הוא ערך אין סופי, ולכן לא משנה כמה קטנה ההסתברות לקיומו של אלוהים, הערך הצפוי שמתקבל מההחלטה להאמין באלוהים הוא הגבוה ביותר, וההחלטה להאמין היא העדיפה.

במרוצת השנים הלכה והתפתחה תורת ההחלטות בתחום של החלטות בתנאי אי ודאות, במיוחד ככלי ניתוח שכיח במודלים כלכליים, מכיוון שבמחקרים כלכליים נהוג להניח שהאדם הוא מקבל החלטות רציונלי ותנאי אי הוודאות מאפיינים תנאים של שווקים.

===החלטות בין זמניות===
סוג נוסף של החלטות נובע מכך שפעולות שונות יובילו לתוצאות שונות בעיתויים שונים. לדוגמה, אם אדם זוכה בפרס כספי של כמה אלפי דולרים, הוא יכול להוציא אותם על חופשה ולקבל מכך סיפוק מיידי או להשקיע את הכסף בפיקדון מובנה ובכך לקבל סכום כסף גדול יותר בתקופה מסוימת בעתיד. ההחלטה שעל אדם זה לקבל תלויה במגוון משתנים, כגון ריבית, מדד ותוחלת חיים, אך עדיין, גם אם יילקחו בחשבון כל המשתנים האלו, לא ניתן לצפות לחלוטין התנהגות אנושית, שכן כל אדם נוטה לתעדף משתנים שונים בצורה שונה. כתוצאה מכך התפתחו מודלים מגוונים של תורת ההחלטות.

==קבלת החלטות סטטיסטית==
ישנם כלים סטטיסטים המסייעים בהערכת סיכון וארגון המידע הנוגע בקבלת החלטות. ניתן לעשות זאת על ידי סיווג כל טעות (טעויות מסוג ראשון וטעויות מסוג שני) באמצעות כלים סטטיסטיים, כגון הסתברות, עלות ותוחלת. דוגמה לניתוח הסתברותי של משפט:

{| class="wikitable" border="2"
! colspan="2" rowspan="2" | !! colspan="2" | במציאות
|-
! אשם !! זכאי
|-
| rowspan="2" | פסק הדין || אשם || ערך אמת || טעות מסוג ראשון:אשם למרות חפותו
|-
| זכאי || טעות מסוג שני:זוכה למרות היותו אשם || ערך אמת
|}

==ראו גם==
*קבלת החלטות
*תורת המשחקים
*פרדוקס הבחירה
*תאוריית פער-ידע לקבלת החלטות

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מתמטיקה שימושית
קטגוריה:קבלת החלטות
קטגוריה:חקר ביצועים
המשבר המרוקאי הראשון

המשבר המרוקאי הראשון, הידוע גם כמשבר טנג'יר, היה משבר בינלאומי בין המעצמות האירופיות השונות, משבר נוסף בשרשרת של משברים דומים שהתנהלו לאורך המאה ה-19 כולה, והתאפיינו על מאבקי שליטה בקולוניות אימפריאליות למיניהן. צרפת הפכה את מרוקו לקולוניה צרפתית באופן רשמי רק ב-1912, אך כבר מאמצע המאה ה-19, בהמשך לסיפוח אלג'יר על ידי צרפת ב-1830, הלכה והתגברה נוכחות צרפתית במרוקו. המשבר המרוקאי הראשון פרץ במרץ 1905 ונמשך עד מאי 1906.

בשנת 1904 אישרה מחדש בריטניה את שליטתה של צרפת במרוקו, במסגרת מה שכונה "ההסכמה הלבבית". ב-31 במרץ 1905 ביקר בעיר טנג'יר שבמרוקו הקייזר וילהלם השני והצהיר כי הוא רואה במרוקו מדינה עצמאית, וכי השליטה הצרפתית אינה מקובלת על גרמניה אשר תובעת גם לה זכויות בשטחה של מרוקו. בהצהרה זו ביקשה גרמניה לסכסך בין שתי המעצמות (בריטניה וצרפת) ולבחון את מידת חוזקה של ההסכמה הלבבית.

לאחר ביקור הקייזר בטנג'יר לא הרפו הגרמנים מלחציהם. הם שלחו משלחת לפס כדי לדון על מלווה גרמני ועודדו את הסולטאן להתנגד לדרישות הצרפתים לרפורמות או ליתר שליטה בארצו. הם לחצו על ספרד להתנער מהסכם קודם שחתמה עם צרפת על חלוקת מרוקו לאזורי השפעה ודרשו כינוס ועדה בינלאומית על עתיד מרוקו.

הציבור הצרפתי זעם על גרמניה, וכך היה גם בבריטניה. שר החוץ הצרפתי, תאופיל דלקאסה, נקט עמדה נוקשה כנגד הגרמנים, אך הוא הוחלף בתפקידו על ידי מוריס רוביה שרצה להקים ועדה שתפתור את המשבר. גם בצרפת וגם בגרמניה התנגדו להקמת הוועדה. המצב הוסלם כאשר גרמניה הזיזה את כוחותיה אל עבר הגבול עם צרפת בדצמבר של אותה שנה והצרפתים נקטו באותה פעולה בינואר.

ב-16 בינואר 1906 נפתחה בעיר אלח'סירס שבספרד וועידה בהשתתפות נציגי 13 מדינות, שנועדה לפתור את המשבר. עיקר המחלוקת נגעה לסוגיית המדינות הזרות שיאמנו את המשטרה המרוקאית ויפקדו עליה. הצרפתים התעקשו שהם יעשו זאת, ואילו הספרדים והגרמנים היו מעוניינים בקונדומיניום בין-לאומי. ויכוח אחר התנהל סביב השאלה מי ינהל את הבנק הממלכתי של מרוקו, שאלה שנגעה למעשה לשליטה במדינה כולה. בעוד שצרפת זכתה לתמיכת בריטניה, רוסיה, וספרד, גרמניה נקלעה לבידוד מעמיק. בעלת הברית היחידה שלה - האימפריה האוסטרו-הונגרית - לחצה עליה לוותר בעניין המשטרה. איטליה גילתה עניין פושר ועשתה כל מאמץ לחמוק ממחלוקת, וארצות הברית קראה למשתתפים להגיע לפשרה. ב-27 במרץ הושג הסכם שקבע משטר בין-לאומי למרוקו, וכי צרפת היא השותפה הבכירה בארגון המשטרה והגורם המכריע בניהול הבנק הממלכתי החדש של מרוקו. הצרפתים לא הסתפקו בזאת ובניגוד לרוח ההסכם ותנאיו ניסו לבסס לעצמם שליטה מדינית וכלכלית במדינה ובסולטאן הרופס שלה. 

בתחילה הייתה גרמניה מוכנה להשלים עם העובדה שלצרפת היה מעין שטח חסות ברוב שטחה של מרוקו, כל עוד עסקים גרמניים נהנו מזכויות שוות לאלו של הצרפתים בניצול הכלכלי של מרוקו. ואכן בפברואר 1909, חתמו גרמניה וצרפת על הסכם ברוח זו. אולם במרץ 1911 לאחר חילופי שר החוץ בקבינט של הרפובליקה השלישית וכניסתו לתפקיד של ז'אן קרופי, הפרה צרפת את ההסכם עם גרמניה על בניית מסילת ברזל במרוקו וחסמה שיתוף פעולה בתחומים אחרים. גרמניה התקשתה להשלים עם המצב והמתח בינה לבין צרפת ואנגליה גבר עד אשר ביולי 1911 פרץ משבר שני על מרוקו, משבר אגדיר ("המשבר המרוקאי השני").

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מרוקו: היסטוריה
קטגוריה:האימפריה הגרמנית
קטגוריה:האימפריה הבריטית
קטגוריה:האימפריה הקולוניאלית הצרפתית
קטגוריה:הרפובליקה הצרפתית השלישית
קטגוריה:1905 בצרפת
קטגוריה:1906 בצרפת
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – צרפת
תל קציר

תֵּל קָצִיר הוא קיבוץ בעמק הירדן, השייך למועצה האזורית עמק הירדן, מדרום מזרח לכנרת וממזרח לירדן.

==היסטוריה==
במלחמת העצמאות שימשה הגבעה, עליה לימים יוקם היישוב, מוצב צבאי סורי. בהסכם שביתת הנשק בין ישראל לסוריה הוסכם שהאזור, שעל פי תוכנית החלוקה נועד להיות בתחום המדינה היהודית, יהיה שטח מפורז והצבא הסורי ישיג ממנו את כוחותיו. באזור המפורז הוגבלה הכנסת צבא אך נקבע שתותר חזרה לחיים אזרחיים סדירים.

היישוב תל-קציר הוקם באזור המפורז ב-3 בנובמבר 1949, כשלושה חודשים לאחת חתימת ההסכם, על ידי גרעין התיישבותי של תנועת הצופים - הכשרת הצופים ז' וקבוצת צעירים מחברת נוער "שיבולת" מקיבוץ אפיקים, בנות ובנים שהועלו מדמשק לארץ ישראל וראו את חזונם בהקמת יישוב. לאחר הקמתו, השתייך הקיבוץ לאיחוד הקיבוצים שהיה מזוהה עם מפא"י, לאחר מכן לאיחוד הקבוצות והקיבוצים, ל"תנועה הקיבוצית המאוחדת" (תק"מ) ולבסוף לתנועה הקיבוצית.

לפי הפרשנות הסורית, שטח מפורז הוא שטח הפקר ואילו לפי הפרשנות הישראלית זהו שטח ריבוני ישראלי שאסור להחזיק בו צבא. הבדלי פרשנות אלה ורצונה של ישראל לבטא את ריבונותה בשטח היו אחד הגורמים העיקריים להקמת תל קציר, כמו גם קיבוץ האון הסמוך. חילוקי הדעות עם סוריה לגבי מהות האזור המפורז (חילוקי דעות הקשורים במידה רבה בנושא המאבק על המים) הביאו להתנכלויות חוזרות ונשנות מצד סוריה ליישוב שהוקם, לטענתם, בניגוד להסכם שביתת הנשק. כך, סבל היישוב, לסירוגין, במשך שנים לאחר הקמתו, עד למלחמת ששת הימים, מהתקפות של ירי והפגזות ממוצבי הצבא הסורי הסמוכים

==שם היישוב==
שמו של היישוב מבוסס על השם הערבי של המקום תל־אל־קצר, אותו החליטו המתיישבים לשנות לשם קרוב וסמלי שמתקשר לחקלאות. ועדת השמות שבמשרד ראש הממשלה, שבראשה עמד ד"ר בירן, התכתשה עם מזכירות תל קציר בעניין שם היישוב. הוועדה טענה שפירוש "תל" הוא חורבות שנחשפות וראוי שהשם יהיה "בית קציר" שזו הקבלה נאה ל"בית זרע" השוכנת בקרבת מקום. הוועדה הציעה לבחירה גם שמות אחרים שלא התקבלו על ידי חברי הקיבוץ. בנוסף לכך שם האגודה השיתופית היה "הצופים ז'" שהחיבור שלו עם השם "בית קציר" לא היה פונטי במיוחד.

הואיל והקיבוץ היה אחד מיישובי הספר המותקפים על ידי הסורים ושמו הופיע בחדשות ובעיתונות, נדרש יום אחד דוד בן-גוריון להגיב על הפגזה וירי על הקיבוץ והשתמש בהודעתו בשם "תל־קציר". מזכיר הקיבוץ דאז ניצל הזדמנות זו ופנה אל ראש הממשלה שוועדת השמות הייתה כפופה למשרדו - וביקש את הכרעתו במחלוקת בין הקיבוץ לבין ועדת השמות. בן-גוריון ענה במכתב שכשם שיש תל אביב ותל־עדשים ועוד, שהם יישובים פורחים וגדלים כך הוא מאחל גם לתל קציר. העתק מכתבו נשלח לוועדת השמות שקבלה את סמכותו של דוד בן-גוריון ואישרה את השם "תל־קציר" כשם רשמי של היישוב.

יחד עם זאת, בתל אביב-יפו הונצח היישוב ברחוב על שמו הקודם, בית קציר.

<gallery>
קובץ:Tel-Qazir.jpg|חגיגות העלייה לקרקע, נובמבר 1949
קובץ:Tel-Qazir-2.jpg|חגיגות העלייה לקרקע
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.romgalil.org.il/cds/140/ תל קציר] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* בן-גוריון ורבין [https://www.youtube.com/watch?v=XOTykhNy-hM#t=971 מבקרים בתל קציר], יומני כרמל דצמבר 1957 <small><small>(התחלה 16:11)</small></small>
* 
* ֿ
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1949
קטגוריה:מועצה אזורית עמק הירדן
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:יישובים עבריים המשמרים שם ערבי
גונן

הכניסה לגונן
חדר האוכל בקיבוץ]]
גּוֹנֵן הוא קיבוץ הנמצא במזרח עמק החולה, על מורדות רמת הגולן, דרומית מזרחית לעיר קריית שמונה. הקיבוץ משתייך למועצה אזורית הגליל העליון.

== היסטוריה ==
היישוב הוקם בשנת 1951 כהיאחזות משלט של הנח"ל בחירבת גורייבא. ההיאחזות לא יועדה להפוך לנקודת קבע, אולם חברי הגרעין של הצופים העבריים שהוצבו במקום ויועדו להצטרף לאחר השחרור לתל קציר ביקשו ליישב את המקום כיישוב עצמאי. בקשתם התקבלה ואושרה, והיישוב התאזרח ב-1953. זהו היישוב הראשון במדינת ישראל שאוזרח לאחר שהוקם כהיאחזות נח"ל.

בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 הוקמו מרבית מבני הקבע בקיבוץ, שתוכננו על ידי האדריכל דוד בסט.
המבנה המרכזי הוא חדר אוכל הממוקם במרכז הקיבוץ ורואים ממנו את עמק החולה, מצפונו ועד דרומו. לאחר מכן, בשנות ה-90, שופץ חדר האוכל ושינה את פניו, וכיום הוא משמש כ"מסעדת הכפר" המשמשת את אורחי כפר הנופש.

שמו של היישוב, שהוענק לו על ידי זאב וילנאי, סמלי, ומצביע על ייעודו להגן על האזור מפני מתקפה של הצבא הסורי. 

בקיבוץ ניצב טנק סורי מדגם T-34. הטנק הובא לקיבוץ בעקבות שיטוט מקרי של מספר חברים ברמת הגולן. החברים הצליחו להניע את הטנק ונהגו בו במורד הרמה עד למרכז הקיבוץ. הצריח פורק ובמקומו הורכב מנוף באורך 16 מטרים. כך הוסב הטנק מכלי מלחמה לרכב חקלאי, באמצעותו גזמו את עצי הצפצפה הגבוהים. כיום הצריח ניצב בגן המשחקים בקיבוץ.

קיבוץ גונן התפרנס שנים רבות מענפי חקלאות שונים. המקום נודע בגן ירק משגשג, בעדר הבקר, בלולי תרנגולי ההודו, בבריכות הדגים ובדיר העיזים, בשטחי האספסת, תפוחי האדמה והכותנה, במטע צפצפות ייחודי ובמטע תפוחי עץ ואגסים גדול. מאוחר יותר הוקמו שני מפעלי תעשייה שהפנו את חלק מהחברים לכיוון הייצור התעשייתי.

בחלק הדרומי של הקיבוץ גונן עובר נחל אכזב שנקרא בפי תושבי המקום "סמבטיון". שמו של הנחל שאול מאגדת עשרת השבטים, שהוגלו אל מעבר לנהר הסמבטיון. חברי הקיבוץ כינו את הנחל כך, משום שהיה מרוחק בזמנו מבתי המגורים.

כיום מונה הקיבוץ כ-200 חברים, ובסך הכל כ-400 תושבים, שבהם כלולים חברים ותיקים, חברים בעצמאות ושוכרי דירות. יש כיום שתי הרחבות קהילתיות, בהם מגרשים למכירה למשפחות חדשות. בין ענפי המשק העיקריים כיום: גידולי שדה, מטעים ופרדסים, עדר בקר, מוסך וכפר הנופש "נופי-גונן". בעתיד הקרוב צפוי להיבנות על חדר האוכל הישן של הקיבוץ, בית ספר בין-לאומי לקולינריה בשיתוף פעולה עם קרן קיימת לישראל.

==קישורים חיצוניים==

תמונה פנורמית, קיבוץ גונן, 1965.מתוך האוספים הדיגיטליים ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
* [https://www.kgonen.org.il/ אתר קיבוץ גונן]
*[http://www.romgalil.org.il/cds/89/ גונן] באתר הרשות לפיתוח הגליל
*[http://www.nofgo.co.il/ כפר הנופש נופי גונן]
*
*תמונות [https://haifa-primo.hosted.exlibrisgroup.com/primo-explore/collectionDiscovery?vid=HAU&inst=972HAI_MAIN&collectionId=81164425910002791&lang=iw_IL מאוסף קיבוץ גונן] מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
*מיכאל יעקובסון: [https://web.archive.org/web/20091123085200/http://www.notes.co.il/Jacobson/61262.asp על תכנון והקמת מבני הקבע של הקיבוץ] באתר 'חלון אחורי', 17 בנובמבר 2009.
*
*[https://www.youtube.com/watch?v=Ptc-padIH9M הטנק הסורי בקיבוץ גונן], כתבה מערוץ 11
*[https://www.youtube.com/watch?v=KHPBkwqxR_Q נחל הסמבטיון לאחר ימים גשומים] בקיבוץ גונן.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1951
קטגוריה:קיבוצים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:עמק החולה: יישובים
תמניון משוכלל

תמניון משוכלל
מודל תלת־ממדי של תמניון משוכלל
תְּמָנְיוֹן משוכלל (גם אוֹקְטָהֶדְרוֹן רגולרי) הוא פאון בעל 8 פאות משולשות שוות צלעות, 6 קודקודים ו-12 מקצועות. את התמניון המשוכלל, הקרוי גם דו-פירמידה ריבועית, אפשר לבנות משתי פירמידות ריבועיות שפאותיהן הצדדיות הן משולשים שווי-צלעות, אשר חוברו בבסיסיהן. התמניון המשוכלל הוא אחד מחמשת הפאונים המשוכללים, הקרויים גם "הגופים האפלטוניים". בדרך כלל נקרא סתם תמניון או אוקטהדרון. הפאון הדואלי, המתקבל מחיבור המרכז של כל פאה עם מרכזי הפאות הסמוכות לה, הוא קובייה.

אם נסמן את אורך מקצועו של התמניון המשוכלל ב-a, אזי:
*שטח פני התמניון הוא <math> 2 \sqrt{3} a^2 </math>;
*נפח התמניון הוא <math> \frac{\sqrt{2} a^3}{3} </math>.
[[תמניון מכוכב, המורכב משני ארבעונים ויוצר מגן דוד תלת־ממדי]]

== גבישים ==
התמניון הוא אחת מצורות הגבישים ומופיע במינרלים כדוגמת קורונדום.

== קוביית משחק ==
התמניון המשוכלל משמש כקוביית משחק במשחקי תפקידים בתור קובייה בעלת 8 פאות.

== ראו גם ==
* תמניון קטום
* תמניון מכוכב
==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:פאונים
קטגוריה:צורות גאומטריות סימטריות
קטגוריה:8 (מספר)
נבחרת קפריסין בכדורגל

נבחרת קפריסין בכדורגל לגברים מייצגת את קפריסין מאז 30 ביולי 1949, עת שיחקה נגד נבחרת ישראל. והפסידה בתוצאה 1:3. קפריסין מעולם לא העפילה לטורניר גמר כלשהו. הנבחרת עורכת את משחקיה הביתיים לרוב באצטדיון GSP שבניקוסיה.
מאמן הנבחרת הוא ניקוס קוסטנוגלו.

==גביע העולם בכדורגל==
* עד 1954 - לא נרשמה
* 1958 - פרשה
* 1962 עד 2022 - לא העפילה

==אליפות אירופה בכדורגל==
* עד 1964 - לא נרשמה
* 1968 עד 2024 - לא העפילה

== ליגת האומות של אופ"א ==
{| class="wikitable" style="text-align: center;" 
|-
!שנה
!דרג
!סיבוב
!משחקים
!ניצחונות
!תיקו*
!הפסדים
!שערי זכות
!שערי חובה
|-
| 2018-2019
|ג
|שלב הבתים||6
|1
|2
|3
|5
||9
|-
| 2020-2021
|ג
|פלייאוף נגד ירידה
|8
|2
|2
|4
|4
|10
|-
| 2022-2023
|ג
|שלב הבתים
|6
|1
|2
|3
|4
|12
|-
|2024-2025
|ג
|
|
|
|
|
|
|
|-
| colspan="3" |סה"כ
|20
|4
|6
|10
|13
|31
|}
:*משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה

==שחקנים מפורסמים==
* יואניס אוקאס, שיאן ההופעות עם 103 משחקים וסגן מלך השערים עם 27 כיבושים
* מיכאליס קונסטנטינו, מלך השערים עם 32 כיבושים
* סוטיריס קאיאפאס
* מארינוס סטסיאס
* סיניסה גוגיץ'
* ריינר ראופמן
* קונסטנטינוס חרלמבידס
* מילנקו ספוליאריץ'
* גאורגיוס אפרם
* דוסה ג'וניור
* דימטריס חריסטופי
* קונסטנטינוס מקרידאס
* וינסנט לבאן
* נסטוראס מיטידיס

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קפריסין: כדורגל
קפריסין
ריכרד קון

רִיכַרְד קוּן (בגרמנית: Richard Kuhn; 3 בדצמבר 1900 – 1 באוגוסט 1967) היה ביוכימאי גרמני ממוצא אוסטרי, חתן פרס נובל לכימיה, "על עבודתו בקרוטנואידים וויטמינים".

== חייו ==
ריכרד קון נולד בווינה בשנת 1900. בשנת 1918 החל ללמוד כימיה באוניברסיטת וינה, ובשנת 1922 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת מינכן על עבודה שעסקה באנזימים. קון המשיך במחקר באוניברסיטת מינכן, ולאחר מכן במכון הטכנולוגי של ציריך (ETH). בשנת 1929 עבר לאוניברסיטת היידלברג, ושם התמנה בשנת 1937 לראש המחלקה לכימיה.

תחומי המחקר של קון כללו קרוטנואידים, סטראוכימיה, ויטמינים ואנזימים. הוא הראשון שהצליח לבודד ויטמין B. הוא הוכרז כחתן פרס נובל לכימיה לשנת 1938, אך עקב העוינות של המשטר הנאצי לפרס זה, נאסר עליו לקבל את הפרס. התעודה והמדליה אך לא המענק הכספי ניתנו לו רק לאחר מלחמת העולם השנייה. 

במהלך מלחמת העולם השנייה עמד בראש צוות מחקר שעסק בחקר גז עצבים [http://www.mpiwg-berlin.mpg.de/KWG/projects_e.htm#Kriegswichtige%20Forschung]. 

בשנת 1942 זכה בפרס גתה, שבשנות השלטון הנאצי הוענק לאישים שהזדהו עם המשטר הנאצי ותמכו בו.

בנוסף לפעילותו באוניברסיטת היידלברג, היה קשור שנים רבות למכון מקס פלאנק ולאוניברסיטת פנסילבניה.

קון מת בשנת 1967 בהיידלברג שבגרמניה.

==פרסים==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nndb.com/people/422/000100122/ פרטים אודותיו] באתר NNDB
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:זוכי פרס נובל לכימיה
קטגוריה:ביוכימאים גרמנים
קטגוריה:מדענים אוסטרים
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס גתה
קטגוריה:סגל המכון הטכנולוגי של ציריך
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים ולאמנויות של גטינגן
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1900
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1967
המכון הטכנולוגי של ציריך

המכון הטכנולוגי הפדרלי של שווייץ בציריך, הידוע בשם ETH Zurich (מבוטא אֵ-טֵ-הַא, ראשי תיבות בגרמנית: Eidgenössische Technische Hochschule), הוא בית ספר גבוה לטכנולוגיה הנמצא בציריך שבשווייץ. המכון הטכנולוגי של ציריך נחשב לאחת האוניברסיטאות הטובות ביותר באירופה בתחומי ההנדסה והמדעים המדויקים. רבים מבין חוקרי המכון זכו בפרס נובל ופרסים יוקרתיים נוספים. לפי דירוג שנחגאי ודירוג QS היא האוניברסיטה הטובה בעולם מחוץ לארצות הברית ובריטניה.<ref>[http://www.shanghairanking.com/ARWU2020.html Academic Ranking of World Universities 2020]</ref> סיבה זאת מביאה אליה סטודנטים זרים רבים, המביאים לכך שהתארים המתקדמים בה ניתנים באנגלית.

האוניברסיטה חברה בברית הבינלאומית לאוניברסיטאות מחקר, בועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם,
בליגת IDEA, הליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר ובפורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי. המכון הטכנולוגי של ציריך נוסד בשנת 1854 ופתח את שעריו כמכון טכנולוגי בשנת 1855. בראשיתו היו בו שש מחלקות: אדריכלות, הנדסה אזרחית, הנדסת מכונות, כימיה, יערנות, וכן מחלקה כוללנית שעסקה במתמטיקה, מדעי הטבע, ספרות ומדעי החברה.

המכון הטכנולוגי של ציריך הוא מכון פדרלי, כזה שנמצא בניהולה של הממשלה הפדרלית של שווייץ, להבדיל מאוניברסיטת ציריך, שהיא מוסד קנטונלי. בראשית ימיו חלק המכון בניין משותף עם האוניברסיטה, שנוסדה בשנת 1833.

בשנת 1909 הורחבה תוכנית הלימודים של המכון לכזו המקובלת באוניברסיטה, וניתנה לו הסמכות להעניק תואר דוקטור. בשנת 1911 ניתן למכון שמו הנוכחי, Eidgenössische Technische Hochschule. בתקופה זו חלק מהמרצים של המכון עבדו גם באוניברסיטת ציריך (למשל ארתור ורשנר). בשנת 1924 אורגנה האוניברסיטה ב-12 מחלקות.

מבניו של המכון הטכנולוגי של ציריך מפוזרים ברחבי העיר ציריך. הבניין הראשי של המכון נבנה בשנת 1860 בלב העיר, ועם התרחבות המכון נבנו למענו מבנים נוספים ברבעים הסמוכים. בשנים 1964 – 1976 נבנה למכון קמפוס חדש בפרברי ציריך, והוא מאכלס את המחלקות להנדסת חומרים, לאדריכלות, להנדסה אזרחית, לפיזיקה, לביולוגיה ולכימיה.

בשנת 2001 היו רשומים במכון קרוב ל-12,000 סטודנטים, וכיהנו בו 330 פרופסורים ו-840 מרצים.

בין המכון לאוניברסיטת ציריך מתקיימת יריבות ידידותית. החל משנת 1951 מתקיימת תחרות חתירה בין קבוצות של שתי האוניברסיטאות.

עם תלמידיו הנודעים של המכון נמנים וילהלם רנטגן, פריץ הבר, אלברט איינשטיין, אלכסנדר מילר ופליקס בלוך. עם חוקריו הנודעים של המכון נמנים אלברט איינשטיין, וולפגנג פאולי וניקלאוס וירת.
המכון אף מחזיק בארכיונו של תומאס מאן, שגלה לציריך לפני מותו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שווייץ: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:ציריך: חינוך
קטגוריה:הברית הבין-לאומית לאוניברסיטאות מחקר
קטגוריה:ועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם
קטגוריה:ליגת IDEA
קטגוריה:פורום מנהיגי האוניברסיטאות העולמי
קטגוריה:ציריך: מבנים