OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אליזבת פון גוטמן

אֵלִיזַבֶּת פּוֹן גּוּטְמָן (בגרמנית: Elsa von Gutmann, 6 בינואר 1875 - 28 בספטמבר 1947) הייתה נסיכת ליכטנשטיין כאשתו של פרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין. אליזבת היא בתו של הנדבן היהודי וִילְהֵלְם רַיְטֶר פּוֹן גּוּטְמָן.

==נעוריה==
אליזבת (הידועה גם בכינוי אלזה) נולדה בווינה, באימפריה האוסטרו-הונגרית דאז. היא הייתה בתו של וילהלם ריטר פון גוטמן, ושל אשתו השנייה אידה וודיאנר. אביה היה איש עסקים יהודי ממוראביה, אשר מילא תפקיד מרכזי במסחר בפחם, שוק אשר נכבש על ידי בית הבסבורג. הוא קיבל תואר אבירות בשנת 1878 על ידי הקיסר האוסטרי, פרנץ יוזף הראשון. בין השנים 1891–1892 הוא היה נשיא של הארגון הקהילה היהודית וינה (IKG), המייצג את הקהילה היהודית-אורתודוקסית בווינה.

==חיי נישואין==
בנישואיה הראשונים נישאה אליזבת בווינה לברון ההונגרי גיזה אירוש (Géza Erős; 1866-1908), לא היו להם ילדים.

בשנת 1914, היא פגשה בקרן הסיוע לחיילים את פרנץ, נסיך ליכטנשטיין. אחיו של הנסיך פרנץ, יוהאן השני, נסיך ליכטנשטיין, לא אישר את מערכת היחסים הזו. ב-11 בפברואר 1929 ירש פרנץ את אחיו יוהאן, לאחר שהוא נפטר רווק וללא ילדים. ב-22 ביולי 1929 התחתנו פרנץ ואליזבת בווינה. הם נותרו ללא ילדים.

בני הזוג היו הנסיך והנסיכה הראשונים של ליכטנשטיין שיצרו קשר ישיר עם הציבור על ידי ייצוג פעיל. כנסיכה הרבתה אליזבת להשתתף בטקסים רשמיים, ביקרה במוסדות ואת העניים, והפכה לפופולרית למדי. אליזבת ייסדה את הארגון ליכטנשטיין-יוגנד, ארגון לבני נוער שעדיין קיים. למרות זאת, היא זוהתה על ידי הנאצים המקומיים כחלק ממה שכונה על ידם 'הבעיה היהודית'. אף על פי שבליכטנשטיין לא הייתה מפלגה נאצית רשמית, תנועת אהדה לנאציזם התבשלה במשך שנים במפלגת האיחוד הלאומי בליכטנשטיין.

בתחילת 1938, בסמוך לסיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, ויתר הנסיך פרנץ הראשון בן ה-84 על קבלת ההחלטות לטובת נכד אחיו בן ה-31, אשר בהמשך ירש אותו כפרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין.

==ערוב ימיה==
בול לזכרה
לאחר מותו של בעלה בשנת 1938, היא גרה בזמרינג פאס (Semmering-Pass), אוסטריה, עד שהגיע סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית, והיא יצאה לגלות בשווייץ, שם נפטרה בוויצנאו (Vitznau) בשנת 1947.

אליזבת פון גוטמן הייתה הנסיכה הראשונה שלא נקברה בוורנוב (Vranov), אלא בקריפטה המלכותית החדשה בסמוך לקתדרלה בוואדוץ.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודיות אוסטריות
קטגוריה:ליכטנשטיינים
קטגוריה:וינה: אישים
קטגוריה:נדבניות יהודיות
קטגוריה:נסיכות
קטגוריה:אצולה יהודית

קטגוריה:ילידות 1875
קטגוריה:נפטרות ב-1947
בית הכנסת יוסף אבאד

אספת אבל בבית הכנסת ביום השנה למות [[רוחאללה ח'ומייני. מאי 2018]]
בית הכנסת "סוכת שלום" בשכונת יוסף אבאד (בפרסית: کنیسه یوسف آباد) הוא אחד מבתי הכנסת הוותיקים והגדולים ביותר בטהראן, איראן.
אף על פי שהוא מוכר יותר בשם "יוסף אבאד", שמו הרשמי של בית הכנסת הוא "סוכת שלום".

מבנה בית הכנסת המקורי הושלם בשנת 1950 ויועד לקהילה הקטנה שהתקיימה עד אז באזור.

כאשר גדלה הקהילה היהודית בטהראן בכלל ובשכונת יוסף אבאד בפרט, הוחלט להרחיב את מבנה בית הכנסת המקורי על מנת להתאימו לקהל המתפללים שגדל.
בסיוע אנשי הקהילה ובראשם אברהם יוסיאן, בית הכנסת הורחב ושופץ. המבנה החדש הושלם בספטמבר 1965 (אלול ה'תשכ"ה) ונפתח לראשונה בערב ראש השנה ה'תשכ"ו.

== ראו גם ==
* יהדות איראן

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.7dorim.com המרכז לחקר ולניתוח היסטוריית יהדות איראן]

יוסף אבאד
יוסף אבאד
יהונתן ורט

יהונתן (יוני) ורט (נולד ב-1963) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, פיקד על שייטת הצוללות וכיהן כראש מספן כוח האדם בחיל הים. 
== קריירה ==
ורט התגייס לקורס חובלים ב-1981 וסיים אותו במגמת מכונה ב-1983. הוא הצטרף לשייטת הצוללות ושירת במגוון תפקידי פיקוד. פיקד על ספינות הטילים אח"י משגב ואח"י מבטח, ספינות מדגם סער 2 בעלות יכולות לחימה נגד צוללות (נצ"ל). ב-1992 מונה למפקד הצוללת אח"י גל, ב-1996 עבר הכשרה לצוללות מסדרת דולפין ופיקד על הצוללת אח"י לויתן. לאחר מכן שירת בחטיבה הצבאית במשרד מבקר מערכת הביטחון. ב-2004 מונה למפקד שייטת הצוללות ופיקד עליה בתקופת מלחמת לבנון השנייה. בתפקידו הבא כיהן כראש מספן כוח האדם במטה החיל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tandu.co.il/pics/yoni_vert.pdf קורות חיים]באתר חברת tandu 

קטגוריה:ראשי מספן כוח האדם
קטגוריה:מפקדי שייטת הצוללות
קטגוריה:בוגרי קורס חובלים
קטגוריה:אלופי-משנה בחיל הים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
שכונת יוסף אבאד

שכונת יוסף אבאד (בפרסית: محله یوسف‌آباد) היא שכונה הממוקמת ברובע ה-6 בחלק הצפוני של טהראן, בירת איראן. השכונה קרויה על שם מירזא יוסף אשתיאני (میرزا یوسف آشتیانی), בכיר בחצר הקאג'ארית. בשכונה מתגוררים בעיקר תושבים מן המעמד הבינוני-גבוה ועשירים. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20, יהודים רבים היגרו אל השכונה. מאז זו אחת מארבע השכונות בטהראן שקיימת בהן אוכלוסייה יהודית, יחד עם השכונות שייח חאדי, גורגאן וגישה. בשכונה נמצא בית הכנסת "סוכת שלום" הידוע בכינויו "בית הכנסת יוסף אבאד".

הרחובות המרכזיים בשכונה הם יוסף-אבאד, אבן סינא, שהיד ג'האן-ארא, מהרם (מודאבר) ומוסתופי. בשכונה נמצא "מרכז שפק" שבו מרכז תרבות וספריה, בית הספר לבנות "בו עלי" ובית חולים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:טהראן
וילהלם ריטר פון גוטמן

סמל אצולה של משפחת פון גוטמן
וִילְהֵלְם יִצְחָק ווֹלְף רַיְטֶר פּוֹן גּוּטְמָן (בגרמנית: Ritter Von Gutmann; 18 באוגוסט 1826, לייפניק, מוראביה – 17 במאי 1895, וינה) היה סוחר ונדבן יהודי אוסטרי, נשיא הקהילה היהודית וינה בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית, מייסד וראש ועד בית המדרש לרבנים בווינה. פון גוטמן היה אביה של אליזבת פון גוטמן, נסיכת ליכטנשטיין.

==רקע==
וילהלם גוטמן נולד בלַייפּניק שבמוראביה, אוסטריה (כיום צ'כיה), בן למאיר ליב מרכוס לאופולד גוטמן ודוברש לבית שפירא-פרנקל. פון גוטמן ואחיו, דוד פון גוטמן, נדרשו לסייע בכלכלת המשפחה, ועסקו בתעשיית הפחם. הוא חכר מכרות פחם ממשפחת רוטשילד וייסד מפעלים ברחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית. פון גוטמן צבר רכוש רב והיה לנדבן ידוע. הוא ייסד בית יתומים לבנות בדובלינג, בית חולים לילדים ובית המדרש לרבנים בווינה.

בינואר 1891 נבחר לנשיאות הקהילה היהודית בווינה.

פון גוטמן היה נשוי פעמיים. נישואיו הראשונים היו ללאונורה לצקו. הזוג הביא לעולם שלושה ילדים, אשר נקראו ברטולד, מקס ורוזה. ב-1869 נישא לאידה לבית וודיאנר, והזוג הביא לעולם שלושה ילדים נוספים.

==הלווייתו==
ב-19 במאי 1895 נטמן פון גוטמן בבית העלמין המרכזי בווינה. במסע הלוויה לקחו חלק מאות אנשים, ביניהם הרב אייזיק הירש וייס כמו גם ד"ר משה וולך, אשר נשאו הספדים, וכן הרב ד"ר אברהם שמידל:

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20141103092746/http://www.jewishcommunity.at/Familien/gutmann_Ketshendrf.htm מידע על במשפחה שלו]
* [http://www.flickr.com/photos/roxen/2289083134/in/set-72157603978399869/ החלקה בה נקבר]
* [http://www.flickr.com/photos/cam37/2072546770/in/set-72157605570917814/ המצבה שלו]
* 
* בפרויקט ה-JOWBR של אתר הג'ואיש גן [http://www.jewishgen.org/databases/cemetery/ מידע אודות ילדיו וצאצאיהם]
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_Heb/SharedView.Article.aspx?parm=72d0AD8rt%2Bogc3uHJORAkQe9WQ%2BEFpfVkHSYXHCvASvUBr0wP7uT9twfgCBecrkmYw%3D%3D&mode=image&href=MGD%2f1895%2f05%2f24&page=2&rtl=true כתבה בעיתון המגיד אודות פטירתו]
* [http://www.loebtree.com/latzkom.html מידע באנגלית אודות משפחתו]
* [http://anno.onb.ac.at/cgi-content/anno?apm=0&aid=nfp&datum=18950518&seite=17&zoom=1 מודעת אבל בה הוא מוזכר]
* [http://wikigenia.org.il/index.php?title=%D7%95%D7%99%D7%9C%D7%94%D7%9C%D7%9D_%D7%A8%D7%99%D7%98%D7%A8_%D7%A4%D7%95%D7%9F_%D7%92%D7%95%D7%98%D7%9E%D7%9F וילהלם ריטר פון גוטמן בויקיגניה], המיזם הגנאלוגי העברי

==הערות שוליים==

גוטמן
קטגוריה:וינה: אישים
גוטמן
גוטמן
גוטמן
גוטמן
ואדים פאנוב

ואדים פאנוב
ואדים פאנוב (ברוסית: Вади́м Ю́рьевич Пано́в; נולד ב-15 בנובמבר 1972) הוא סופר מדע בדיוני רוסי. מחבר סדרת ספרים "העיר הסודית" (פנטזיה אורבנית), "המובלעות" (סייברפאנק), «La Mystique De Moscou» (פנטזיה אורבנית) ו"גרמטיקון" (סטימפאנק).

== קורות חיים ==
ואדים פאנוב נולד ב-15 בנובמבר 1972. בילדותו לעיתים קרובות נאלץ להעתיק מקומות מגורים יחד עם משפחתו ולהחליף בתי ספר, עקב עבודתו של אביו, שהיה איש צבא. החל משנת 1983 מתגורר במוסקבה.
בשנת 1989 התקבל ללימודים במכון לתעופה של מוסקבה, הפקולטה לרדיו, אלקטרוניקה וכלי טיס. בתקופת לימודיו השתתף בפעילות של תיאטרון הסטודנטים "ראי" (ברוסית «Зеркало»). בשנת 1995 סיים את לימודיו עם דיפלומה של מהנדס רדיו.
את פעילותו הספרותית החל פאנוב בשנת 2001, כאשר יצא לאור רומן "מלחמות מתחילות על ידי מפסידנים" הראשון בסדרה "עיר סודית". כשיצא ספר הביכורים שלו לאור, היה פאנוב בן 29.
פאנוב אב לשתי בנות. אשתו נטליה היא המבקרת הראשונה והקשוחה ביותר של כל יצירותיו.
בנוסף לכתיבה ואדים פאנוב הוא איש עסקים.

==ספריו==
===העיר הסודית===
העיר הסודית - סדרת ספרים בסוגת פנטזיה אורבנית.
* מלחמות מתחילות על ידי מפסידנים, 2001 (Войны начинают неудачники)
* מפקד המלחמה, 2001 (Командор войны)
* התקפה על פי חוקים, 2002 (Атака по правилам)
* כל הגוונים של שחור, 2002 (Все оттенки черного)
* גם בגיהנום יש גיבורים, 2002 (И в аду есть герои)
* הפילגשים של שנאה, 2003 (Наложницы Ненависти)
* הגולם של התקווה האחרונה, 2003 (Куколка Последней Надежды)
* הצל של האינקוויזיטור, 2004 (Тень Инквизитора)
* חוג הנודדים, 2004 (Кафедра странников)
* כללים של דם (אוסף סיפורים קצרים), 2004 (Правила крови)
* הצלב המלכותי, 2005 (Королевский крест)
* מלך ההר, 2005 (Царь горы)
* היום של הדרקון, 2006 (День Дракона)
* הריח של פחד, 2008 (Запах Страха)
* רבוס של גאל, 2009 (Ребус Галла)
* קורי העימות (אוסף סיפורים קצרים), 2010 (Паутина противостояния)
* הסחרחורת, 2012 (Головокружение )
* במעגל הזמנים, 2013 (В круге времён)
* מיסטיריה של נקמה (אוסף סיפורים קצרים), 2013 (Мистерия мести)
* הפרסים הפראים, 2014 (Дикие персы)
* צייד הרמין (אוסף סיפורים קצרים), 2014 (Охота на горностая)
* הגמביט הירוק, 2014 (Зеленый гамбит)

===המובלעות===
המובלעות - סדרת ספרים בסוגת סייברפאנק.
* מועדון מוסקבה, 2005 (Московский клуб)
* המדריכים בפרשת דרכים, 2006 (Поводыри на распутье)
* המדורות על המזבחות, 2008 (Костры на алтарях)
* המוכרים של בלתי אפשרי, 2009 (Продавцы невозможного)
* כאוסשלמות, 2010 (Хаосовершенство)

===La Mystique De Moscou===
* צומת טגנסקי (אוסף סיפורים קצרים) (Таганский перекресток)
** הפתרון הנכון (Правильное решение)
** המכשפה (Ведьма)
** החצאים (Половинки)
** חוג אוהבי האוכל (Круг любителей покушать)
** מבשרת הצרות (Горевестница)
** להקה פראית (Дикая стая)
** חוף הכוכבים הנופלים (Берег падающих звёзд)
** בונסאי (Бонсай)
** צומת טגנסקי (Таганский перекрёсток)
* מכניקה משעשעת (Занимательная механика)
* ילוך ידני (Ручной привод)

===הרמטיקון===
הרמטיקון - סדרת ספרים בסוגת סטימפאנק
* האדמירל האחרון של זגראטה, 2011 (Последний адмирал Заграты)
* האבנים האדומים של הלבן, 2011 (Красные камни Белого)
* הרולטה של קרדוניה, 2012 (Кардонийская рулетка)
* הלולאה של קרדוניה, 2013 (Кардонийская петля)

===Prime World===
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני רוסים
קטגוריה:סופרי פנטזיה רוסים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1972
אן האצ'ינסון

אן האצ'ינסון (באנגלית: Anne Hutchinson ;1591 – 1643) הייתה מתיישבת פוריטנית במושבת מסצ'וסטס, שכפירתה הדתית הובילה למחלוקת שהיוותה אבן דרך בגיבוש דפוסי הפלורליזם הדתי בארצות הברית. לבסוף נודתה וגורשה מהמושבה. כיום היא זכורה כסמל אמריקאי של חופש הדת.

==קורות חיים==
האצ'ינסון נולדה בשם אן מרברי (Marbury) באלפורד (Alford) שבאזור לינקולנשייר, אנגליה, בתו של פרנסיס, כומר אנגליקני ומורה בבית ספר. אביה היה בעל נטייה פוריטנית חזקה. בצעירותו ספג ביקורת נוקבת מהכנסייה ועמד למשפט פומבי. נכלא לשנתיים באשמת כפירה וב-1580, בהיותו בן 25, שוחרר והותר לו ללמד ולחזור לתפקידו. נולדו לו 3 ילדים מאשתו הראשונה שנפטרה צעירה, ועוד 12 ילדים שהגיעו לבגרות מאשתו השנייה. בשל יחסו האוהד של אביה להשכלה, זכתה אן לחינוך ברמה גבוהה ממקובל עבור בנות בתקופתה. אביה נפטר באופן פתאומי בגיל 55 כשהיה בשיא הקריירה שלו בלונדון. 

לאחר נישואיה לוויליאם האצ'ינסון החלו בני הזוג להימנות על בני קהילתו של המטיף הפוריטני ג'ון קוטון. כמו כן הושפעו מאחיו של ויליאם שהיה גם הוא כומר צעיר והלך בדרך דומה. שני הכמרים הטיפו להתנהגות אישית של חסד כגורם מכריע בישועת האל וכן על התחברות טקסית עם החסד האלוהי בדרך של "לידה מחדש". עבודת האל שלהם כללה כינוסים ארוכים בהם היו דרשות, שיחות וויכוחים דתיים ובהם יכלו לקחת חלק גם נשים. ב-1632 הועמד ג'ון קוטון למשפט על דרכו הנונקונפרומיסטית. בשנת 1633 הוא אולץ להגר לאמריקה ובני הזוג האצ'ינסון נסעו אחריו, עם 11 ילדיהם, למושבת בוסטון שבניו אינגלנד. 

בבוסטון החלה האצ'ינסון לסייע לנזקקים, לארח פגישות דת של נשים ואף לשאת דרשות בנושאי דת. הפופולריות שלה גברה, והיא החלה לארח גם פגישות דת של גברים, בהם מושל המושבה, הנרי ויין . היא הטיפה לפרשנות קלוויניסטית שלא תאמה את הפרשנות הדומיננטית במושבה. הפופולריות שלה באזור בוסטון גרמה לקרע דתי שאיים להפר את האחדות הפוריטנית באזור בוסטון. בתקופה זו מארי דייר הפכה להיות בין תומכיה הבולטים. בשנת 1637 נשפטה על ידי המושל החדש, ג'ון וינתרופ , בעוון כפירה דתית והורשעה. בשנת 1638 נגזרה עליה החרמה והיא גורשה מאזור בוסטון. בעידודו של רוג'ר ויליאמס , מייסד פרובידנס, הגיעה האצ'ינסון לפרובידנס עם רבים מתומכיה ושם ייסדה קהילה חדשה, מושבת רוד איילנד ומטעי פרובידנס , שלימים הפכה לרוד איילנד, אחת מ-13 המושבות המייסדות של ארצות הברית. 

האיומים על חייה נמשכו, ולאחר מות בעלה עברה האצ'ינסון לאזור השלטון ההולנדי מדרום לרוד איילנד, אזור שכיום נמצאת בו שכונת הברונקס בעיר ניו יורק.

==מותה==
בשנת 1643 נרצחו האצ'ינסון וחלק מילדיה במתקפת אינדיאנים משבט הסיוואנוי במהלך מלחמת קיפט . בתה בת ה-9 סוזנה נלקחה בשבי האינדיאנים, ולאחר מכן נמכרה לאנגלים, נישאה וילדה 11 ילדים.

לילדיה שנישאו היו צאצאים רבים וחלקם הגיעו לעמדות בכירות בארצות הברית, בהם 3 נשיאים (פרנקלין דלאנו רוזוולט, ג'ורג' הרברט ווקר בוש וג'ורג' ווקר בוש), הסנאטורים מיט רומני וסטיבן דאגלס, כמו כן גם מזכיר השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית ה-3, ג'ורג' רומני, שופט בית המשפט העליון, אוליבר ונדל הולמס הבן ואף השחקן טד דנסון.

==חנינתה==
בשנת 1987 חנן אותה מושל מסצ'וסטס, מייקל דוקאקיס, במלאת 350 שנה לגירושה מהמושבה.

== ראו גם ==

* מארי דייר

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוסטון: אישים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אנשי דת נוצרים
קטגוריה:חברות היכל התהילה הלאומי לנשים
קטגוריה:נשים אנגליות במאה ה-17
קטגוריה:נשים אמריקאיות במאה ה-17
קטגוריה:ילידי 1591
קטגוריה:נפטרות ב-1643
עוצבת אדירים

עוצבת אדירים (חטיבת האש 7338) היא חטיבת אש במילואים הכפופה לעוצבת הגליל.

== היסטוריה ==
עם הקמת עוצבת הגליל בעקבות מבצע ליטני הוקמה מפקדת הסיוע של האוגדה בפיקודו של שמואל רשף. האגד השתתף במלחמת לבנון הראשונה ובמלחמת לבנון השנייה.

במלחמת לבנון הראשונה הורכב האגד משני גדודי "רוכב": גדוד 411 וגדוד 402 ומגדוד איכון. האגד סיפק סיוע לחטיבה 211, לאוגדה 96 ולחטיבה 847.

ב-19 באוקטובר 1988 במהלך פעילות מבצעית בלבנון נהרגו 5 לוחמים של העוצבה לאחר שמכונית תופת התפוצצה בסמוך לשיירת כלי רכב צבאיים לאחר שעברו את "שער פטמה".

במלחמת לבנון השנייה, לחם האגד בכלל הגזרה.

במבצע צוק איתן השתתף גדוד בז מהעוצבה.

בשנת 2021 הוסבה החטיבה מאגד ארטילרי לחטיבת אש.

== מפקדי החטיבה ==

{| class="wikitable"
|+
!שם
!תקופת כהונה
!הערות
|-
|שמואל רשף
|
|
|-
|עמוס תור
|
|מפקד האגד בתחילת מלחמת לבנון הראשונה
|-
|פיני דורון
|11 ביוני 1982 - ????
|מפקד האגד במלחמת לבנון הראשונה
|-
|ישראל לבל לביא
|
|
|-
|חזי נאגר
|1985 - 1987
|
|-
|יהושע דורפמן
|1987 - 1988
|
|-
|הרצל גדז'
|1988 - 1990
|
|-
|דן הראל
|1990 - 1991
|
|-
|מיכאל שטיגליץ
|1991 - 1993
|
|-
|צבי פוגל
|1993 - 1995
|מפקד האגד במבצע דין וחשבון
|-
|יורם אורון
|1995 - 1997
|
|-
|מישל בן ברוך
| 1997 - 1999
|לימים קצין תותחנים ראשי, מזכיר צבאי לשר הביטחון 
|-
|עטר דגן
| 1999 - 2001
|מפקד האגד בזמן הנסיגה מלבנון
|-
|עפר דביר
|2001 - 2003
|
|-
|יורם לב-רן
|2003 - 2005
|
|-
|אמנון מאיר
|2005 - 2008
|מפקד האגד במלחמת לבנון השנייה
|-
|ירון פורמוזה
|2008 - 2010
|
|-
|אילן לוי
| 2010 - 2012
|
|-
|איציק בן כנען
| 2012 - 2014
|
|-
|נרי הורוביץ
|2014 - 2016
|לימים קצין תותחנים ראשי
|-
|תומר כהן
|2016 - 2018
|
|-
|גדי דרור
|2018 - 2019
|לימים מפקד עוצבת עמוד האש (תותחנים)
|-
|נמרוד ציבולסקי
|יוני 2019 - נובמבר 2020 
|לימים מפקד חטיבת האש 282
|-
|נעם סובל
|נובמבר 2020 - אוגוסט 2022
|
|-
|עידן קרפל
|אוגוסט 2022 - אוגוסט 2024
|
|-
|דניאל קרויזמן
|אוגוסט 2024 -
|
|}

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://library.beithatothan.org.il/?3d-flip-book=עוצבת-אדירים-סיפורו-של-אגד-ארטילריה-7338 "עוצבת אדירים סיפורו של אגד ארטילריה 7338"] ספר דיגיטלי באתר בית התותחן
* 

*
אדירים
קטגוריה:עוצבת הגליל
קינאי (עיר)

קינאי (אנגלית: Kenai) היא עיר במדינת אלסקה שבארצות הברית. קינאי היא העיר ה-14 בגודלה מבחינת אוכלוסייה באלסקה. על פי נתוני לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, אוכלוסיית קינאי מנתה 7,100 תושבים ב-2010.

היישוב נקרא על שמו של חצי האי קינאי שבו נמצא היישוב.

== היסטוריה ==
ראיות ארכאולוגיות שונות מצביעות על כך שהאזור היה מיושב עוד ב-1000 לפני הספירה.

כאשר סוחרי פרוות רוסים הגיעו לראשונה לאזור ב-1741, התגוררו באזור כ-1,000 תושבים ילידים משבט הדיניינה (Dena'ina). הסוחרים הרוסים קראו לילידים בשם "אנשי קינאי".

בשנת 1791 הקימו סוחרי הפרוות הרוסים את ההתיישבות "מצודת סנט ניקולאס" (Fort Nikolaevskaia), באזור בו נמצא כיום היישוב קינאי. מצודת סנט ניקולאס הוקמה לשם סחר בפרוות ודגים. זה היה יישוב הקבע האירופי הראשון שהוקם באלסקה.

ההתיישבות הרוסית באזור הובילה להגברת המתיחות בין הילידים למתיישבים הרוסיים, ולעימותים אלימים שונים ביניהם, כאשר ב-1797 הילידים תקפו את מצודת סנט ניקולאס. באירוע זה נהרגו בסביבות 100 אנשים משני הצדדים. ב-1838 פרצה באזור מחלת אבעבועות שחורות אשר גרמה למותם של כמחצית מאוכלוסיית שבט הדניינה ששהה באזור.

לאחר רכישת אלסקה ב-1869 צבא ארצות הברית הקים באזור מוצב בשם "פורט קינאי" (Fort Kenay). המתקן נסגר במהלך שנות ה-70 ובהמשך הועבר לבעלות מדינת אלסקה. המתקן משמש כיום כמתקן כליאה.

בשנת 1888 מחפש זהב בשם אלכסנדר קינג מצא זהב באזור חצי האי קינאי. כמות הזהב הייתה קטנה בהשוואה לזהב שהתגלה בהמשך בקלונדייק, נום ופיירבנקס.

בתחילת המאה ה-20 ההקמה של חברות ספנות באזור קינאי הפכה את היישוב בהמשך לעיר נמל. בשנת 1937 החלה ההקמה של נמל התעופה של קינאי.

בשנת 1951 החל מיזם יצירת דרך העפר הראשונה שחיברה בין אנקורג' לקינאי. העבודה על הכביש הסתיימה ב-1956.

הבסיס הצבאי "וילדווד" של חיל האוויר האמריקני הוקם בתחום היישוב בשנת 1953.

בשנת 1957 התגלה נפט בנהר סוונסון, 20 קילומטרים צפון-מזרחית לקינאי. זו הייתה תגלית הנפט הגדולה הראשונה באלסקה.

==דמוגרפיה==
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2000 היו בעיר 6,942 תושבים, 2,622 משקי בית ו-1,788 משפחות. 82.76% מהתושבים הם לבנים, 0.49% אפרו-אמריקאים, 8.74% אינדיאנים, 1.66% אסיאתים ו-1.12% מגזע אחר ו-5% משני גזעים או יותר.

ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה $45,962 וההכנסה החציונית למשפחה הייתה $56,856. ההכנסה החציונית לגברים הייתה $48,371 לעומת $27,112 לנשים. ההכנסה לנפש הייתה $20,789. בערך 8.2% מהמשפחות ו-9.8% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מהם 12.5% מתחת לגיל 18 ו-4.2% מגיל 65 ומעלה.

== גאוגרפיה ==
קינאי משתרעת על שטח של כ-92 קילומטרים רבועים, מתוכם 77.4 קמ"ר שטחים יבשתיים ו-14.6 קמ"ר שטחי מים. העיר נמצאת 22 מטרים מעל פני הים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלסקה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1960
שלמון

[[לונטה שצייר מיכלאנג'לו בתקרת הקפלה הסיסטינית, (1511-1512). הכתובת: שלמון -בעז -עובד ]]
שלמון, או שַׂלְמָה, היה, על פי הסיפור המקראי, סב סבו של דוד המלך. שלמון היה בנו של נחשון בן עמינדב, נשיא שבט יהודה בתקופת המדבר, ואביו של בעז, בעלה של רות המואביה והסבא רבא של דוד המלך.

ברשימת היחס ב מופיע השם שלמא. ברשימת היחס המופיע ב מצוין כי הוא בנו של כלב בן חור ו"אבי בית לחם". לדעת יאיר זקוביץ ואחרים, מעתיקי המגילה ביקשו לשמר את שני השמות, שלמה ושלמון.

== בנצרות ==
על פי הברית החדשה, שלמון ורחב הזונה הולידו את בעז.

==ראו גם==

==הערות שוליים==

* עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה

קטגוריה:אישים במגילת רות
קטגוריה:דוד
רצון (פילוסופיה)

240 פיקסלים
רצון הוא תכונה של התודעה ומאפיין של פעולות שהתבצעו בכוונה תחילה.

בפילוסופיה, המונח רצון אינו מתייחס לתשוקה מסוימת או שאיפה לדבר מסוים, אלא ליכולת הכללית לקיים רגשות מסוג זה ולקבל החלטות המבוססות עליהן לצורך פעולות עתידיות. פעולות שנעשו בהתאם לרצונו של האדם נקראות "פעולות רצוניות".

הרצון הוא מושג חשוב בפילוסופיה משום שהוא אחד החלקים המובחנים ביותר בתודעתו של האדם, כמו היגיון והבנה. לרצון יש חשיבות רבה גם במסגרת האתיקה, משום שהוא חייב להיות נוכח לצורך קיומה של פעולה מכוונת של האדם.

==רצוניות==

התכוונות, רצוניות או אינטנציונאליות – מושג פילוסופי הבא להבחין בין החומרי לבין הרעיוני או רוחני כתופעות רגשיות או שכלתניות של המוח. לחומר ולמושגים פיזיים במציאות אין צורך ב'התכוונות', והם קיימים "כשלעצמם". בעוד שלמושגים אחרים – רעיוניים או שכליים – יש בהכרח ייחוס והתכוונות למשהו שמחוץ להם.

בפסיכולוגיה ההתכוונות מובדלת מתהליכים אחרים בכך שנדרשת פעולה כלשהי של רצון מודע ליצירתם.

==ביטויים ומושגים הקשורים ברצון==
במילה "רצון" נעשה שימוש במספר ביטויים ומושגים הקשורים אליה.

===רצון חופשי===

בחירה חופשית או רצון חופשי הם ביטויים הבאים לציין שהתנהגותו של האדם (מעשיו, החלטותיו, מחשבותיו ורגשותיו) הם פרי רצון עצמאי ובן-חורין, ואינם קבועים מראש ומוכתבים בידי הסיבתיות הדטרמיניסטית ואף לא על ידי הגורל, או כוחות על-אנושיים. לפי תפיסה זו לאדם יש יכולת להחליט וחופש לבחור את מעשיו והלכי-רוחו, ובכך לקבוע במידה מסוימת את השתלשלות חייו.

===הרצון הכללי===

הרצון הכללי הוא מושג מתוך הפילוסופיה הפוליטית של ז'אן-ז'אק רוסו, המופיע בספרו "על האמנה החברתית". מושגי המפתח "הרצון הפרטי" ו"הרצון הכללי" מייצגים את הבידול הקיים בין האינטרס של היחיד לאינטרס הכולל של החברה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* משה מנשהוף, [https://www.academia.edu/44799706/חופש_הרצון_כיוונים_חדשים_בסוגיית_הבחירה_החופשית חופש הרצון - כיוונים חדשים בסוגיית הבחירה החופשית], כתב הוצאה לאור, 2020.
* [https://lamaskill.com/מה-ההבדל-בין-צריך-לרוצה/ על ההבדל בין רצון לצורך], אתר למשכיל
* [https://lamaskill.com/הבנת-הרצון-העצמי/ הבנת הרצון העצמי], אתר למשכיל

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטאפיזיקה
קטגוריה:מונחים בפילוסופיה
קטגוריה:פסיכולוגיה קוגניטיבית
קטגוריה:קוגניציה
קטגוריה:למידה
קטגוריה:אתיקה
קטגוריה:מוסר
רופרט שלדרייק

רופרט שלדרייק (באנגלית: Rupert Sheldrake; נולד ב-28 ביוני 1942) הוא בוטנאי וסופר בריטי העוסק בחקר הפאראפסיכולוגיה ופועל, בין היתר, כמבקר של החשיבה המדעית המודרנית והפיזיקליזם.

שלדרייק מאמין כי קיימות מספר תופעות של תקשורת אנושית שאינן מוחשיות (כמו שפת גוף או דיבור אוראלי) וכי ניתן לתת צידוק לכך מנקודת מבט אבולוציונית. עוד מציין כי מספר מחקרים (שחלקם נערכו על ידו) אישרו זאת. לא אחת קידם השיטה של "תהודה צורנית" ("morphic resonance") הנחשבת על ידי מדענים מסוימים לפסאודו מדעית.

את כל לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטאות קיימברידג', והרווארד. עבד כחוקר ביוכימיה וביולוגיה של התא באוניברסיטת קיימברידג' בין השנים 1967–1973 וכחוקר פיזיולוגיה של הצמח בארגון ICRISAT עד שנת 1978, אחרי שנה זו, החל לעסוק ולתקופות מסוימות אף להתמקד בכתיבה פילוסופית ולפתח רעיונות מסוימים, בפרט ביקורתיים, על הפיזיקליזם ובמידה פחותה גם על האתאיזם, אם כי הוא המשיך לעבוד כחוקר, מורה, או יועץ, עבור ארגונים ומוסדות מדעיים שונים.

לטענתו "בני האדם, מחוברים לכל מי שאנחנו חושבים עליו ולכל המקומות אליהם אנחנו מקושרים באמצעות תודעתנו המורחבת".

חיבר למעלה משמונים מאמרים מדעיים ועשרה ספרים.

==ספריו==

==קישורים חיצוניים==
[https://www.poeticmind.co.uk/interviews-1/%d7%a9%d7%93%d7%95%d7%aa-%d7%a6%d7%95%d7%a8%d7%a0%d7%99%d7%99%d7%9d-%d7%97%d7%95%d7%a4%d7%a4%d7%99%d7%9d-overlapping-morphic-fields/ שדות צורניים חופפים.]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביולוגים בריטים
קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1942
שבעת המאורות של האדריכלות

"שבעת המאורות של האדריכלות" (The Seven Lamps of Architecture) הוא ספר שפורסם על ידי ג'ון רסקין בשנת 1849.

ה"מאורות" הם עקרונות של ארכיטקטורה שבעזרתם ניתן ליצור ארכיטקטורה טובה, ואלו הם:
# הקרבה - הקדשת עבודת העיצוב של האדם עבור אלוהים כהוכחה ויזואלית לאהבת האדם וציינותו.
# אמת - תצוגה טהורה 'אמיתית' של החומר והסטרוקטורה.
# כח - יש לחשוב על מבנים במושגים של הצטופפות והשגת התרוממות של הטבע מעליהם וסידור של הכוחות הפיזיקליים ליצירת מבנים.
# יופי - הצורות הלקוחות מהטבע שואפות מאלוהים.
# חיים - מבנים צריכים להיעשות ביידים כך שהאושר של הבנאיים מגיע מתוך החופש שניתן להם.
# זיכרון - מבנים צריכים להתייחס לתרבות מהם הם נלקחו.
# צייתנות - לא לטובת התועלת האישית שלו אבל להתאים לערכים האנגליים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://archive.org/details/1920sevenlampsof00ruskuoft הספר], בארכיון האינטרנט
* 

קטגוריה:אדריכלות תאורטית
קטגוריה:ספרי 1849
צפון יורקשייר

צפון יורקשייר (באנגלית: North Yorkshire) הוא מחוז שייר בצפון אנגליה, הממלכה המאוחדת.

רוב המחוז נמצא בשטחי אזור יורקשייר והאמבר, בעוד שחלק קטן ממנו מצוי באזור צפון-מזרח אנגליה. בירת המחוז היא העיר נורת'אלרטון וגודלו כ-8,657 קמ"ר מה שהופך אותו לגדול ביותר באנגליה. צפון יורקשייר מהווה את החלק העיקרי של אזור יורקשייר ההיסטורי ולכן מאוד מזוהה עם המאפיינים התרבותיים והחברתיים הייחודיים לו, בשטחי המחוז מצוין גם שני פארקים לאומיים צפון יורק מורס ויורקשייר דיילס.

==גאוגרפיה==
מחוז צפון יורקשייר מאופיין ברובו באזור כפרי, עם מספר מרכזים עירוניים בדרום סביב העיר יורק ובצפון-מזרח באזור שפך נהר הטייז. המחוז נמצא בחלקה הצפוני של אנגליה וגובל (בכיוון השעון החל מהגבול המערבי) בלנקשייר, קאמבריה, דרהאם, מזרח יורקשייר, דרום יורקשייר ומערב יורקשייר.

רוב שטחי המחוז נכללים בפארק הלאומי צפון יורק מורס ממזרח והפארק הלאומי יורקשייר דיילס, שניהם מאופיינים באזורים הרריים ומאוכלסים בדלילות, אשר מהווים יעד תיירותי חשוב באזור.

המחוז מחולק ל-11 נפות, מהן שלוש עצמאיות (יונטריות) כלומר בעלות שייכות טקסית למחוז צפון יורקשייר, אך בפועל מנוהלות אדמיניסטרטיבית באופן עצמאי.
{| class="wikitable"
|-
!מפה||נפה (רשות)|| ערים עיקריות
|-
| rowspan="11" | 1. סלבי || סלבי, טדקסטר
|-
| | 2. בורו של הרוגייט || הרוגייט, ריפון, קנרסבורו
|-
| | 3. קרייבן || סקיפטון, סטל
|-
| | 4. ריצ'מונדשייר || ריצ'מונד, מחנה קטריק
|-
| | 5. המבלטון || נורת'אלרטון (בירת המחוז), ת'ירסק, באדייל, איסינגוולד
|-
| | 6. ראידייל || מלטון, נורטון על דרוונט, פיקרינג
|-
| | 7. בורו של סקרבורו || סקרבורו, וייטבי, פילאי
|-
| | 8. יורק (רשות יוניטרית) || יורק
|-
| | 9. רדקאר וקלבלנד (רשות יוניטרית) || רדקאר, גוויסבורו, סלטברן לצד הים, ברוטון
|-
| | 10. מידלסבורו (רשות יוניטרית) || מידלסבורו
|-
| | 11. סטוק על הטייז (רשות יוניטרית) || רוב הנפה נמצאת בשטחי מחוז דרהאם
|-
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

*
קטגוריה:אנגליה: מחוזות
קטגוריה:יורקשייר
קטגוריה:מחוזות אנגליה שהוקמו ב-1974
On Suffocation

On Suffocation (עונש מוות בתלייה) הוא סרט קצר שוודי בן 8 דקות משנת 2012 בבימויה של ג'ניפר מלמקוויסט (Jenifer Malmqvist) המציג עונש מוות בתלייה של זוג הומוסקסואלים באיראן. הסרט שודר במקור בערוץ הטלוויזיה הגרמני ארטה ב-17 באוקטובר 2014. הסרט השתתף בפסטיבל סאנדנס 2013. בשנת 2014 קיבל את "פרס גולדבאגה" לסרט הקצר הטוב ביותר.

WINNER NP AWARDS BEST NORDIC SHORT FILM NORDISK PANORAMA 2013 ON SUFFOCATION JENIFER MALMQVIST

==קישורים חיצוניים== 

* [https://web.archive.org/web/20141007234230/http://filmguide.sundance.org/film/13156/on_suffocation On Suffocation], באתר פסטיבל סאנדנס
* [http://anagram.se/projekt/onsuffocation/ On Suffocation], באתר anagram.se

 
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטים שוודיים
קטגוריה:סרטים קצרים
קטגוריה:סרטים הומוסקסואליים
קטגוריה:להט"ב באיראן
פליפ וילסון

קלרו "פליפ" וילסון ג'וניור (באנגלית: .Clerow "Flip" Wilson Jr; 8 בדצמבר 1933 - 25 בנובמבר 1998) היה קומיקאי ושחקן טלוויזיה אפרו-אמריקאי. וילסון שכונה "הכוכב השחור הראשון בטלוויזיה" היה לזוכה הראשון בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית על הנחיה ותפקידיו המגוונים בסדרת הבידור "המופע של פליפ וילסון".

==ביוגרפיה==

וילסון נולד בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי, בנם של קורנליה בולוק וקלירוו וילסון האב. וילסון החל את פועלו כקומיקאי ב"תיאטרון אפולו" שבהארלם וכאמן אורח בתוכנית המערכונים "Laugh-In". בשנת 1970 זכה וילסון בפרס גראמי על אלבום הקומדיה הטוב ביותר 
"The Devil Made Me Buy This Dress".

===המופע של פליפ וילסון===

בשנת 1970 עלתה לאוויר תוכנית הבידור "המופע של פליפ וילסון" בערוץ אן בי סי בהנחייתו של וילסון. וילסון הרבה לארח בתוכנית שחקנים ואומנים אפרו אמריקאים כגון חמישיית הג'קסונים. הסדרה שודרה במשך ארבע עונות שבמהלכן היא זכתה לפופולריות רבה.

וילסון שהיה הכוכב הראשי ומכותבי הסדרה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה הקומית (השחקן הראשון שזכה בפרס זה) ובשני פרסי אמי על הכתיבה.

==חיים אישיים==
וילסון נישא והתגרש פעמיים במהלך חייו והיה אב לילד אחד מנישואיו השניים לטואנצ'איי מקאנזיי.

וילסון נפטר ב-26 בנובמבר 1998 ממחלת סרטן הכבד במאליבו בגיל 64.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קומיקאים אמריקאים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תסריט
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן בתוכנית מוזיקלית או קומית

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1933
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998
מספר מחומש

ששת המספרים המחומשים הראשונים (המספר המחומש הוא מספר הנקודות הכחולות)
בתורת המספרים, מספר טבעי p הוא מספר מחומש אם אפשר לסדר p עצמים בצורת סדרה של מחומשים משוכללים בעלי קודקוד משותף. זהו מספר מצולע מסדר 5, בדומה למספר משולשי (סדר 3) ומספר ריבועי (סדר 4).

לפי הנוסחה הכללית למספר מצולע, המספר המחומש ה-n הוא:
:<math>p_n=\frac{3n^2-n}{2}</math>

20 המספרים המחומשים הראשונים הם: ().

אם מתירים גם n שאינם חיוביים מקבלים את סדרת המספרים המחומשים המוכללים. 

20 המספרים המחומשים המוכללים הראשונים הם: ().

לפי משפט המספרים המצולעים כל מספר טבעי הוא סכום של חמישה מספרים מחומשים (כולל 0). יש רק שישה מספרים טבעיים שאינם סכום של ארבעה מספרים מחומשים: 9, 21, 31, 43, 55, ו-89 (). משערים שיש רק 210 מספרים טבעיים שאינם סכום של שלושה מספרים מחומשים

חשיבותם של מספרים מחומשים נובעת ממשפט המספרים המחומשים שהוכיח לאונרד אוילר:
:<math>\prod_{k=1}^{\infty}\left(1-x^{k}\right)=\sum_{n=-\infty}^{\infty}\left(-1\right)^{n}x^{p_n}</math>

מהמשפט נובע הקשר של מספרים אלו לפונקציית החלוקה:
:<math>p(n)=\sum_{k\in \mathbb{Z}\setminus \{0\}} (-1)^{k-1}\cdot p(n-p_k)</math>

==קישורים חיצוניים==

* 

5
יהונתן בשן

יהונתן בשן (נולד ב-11 בפברואר 1990) הוא שחקן טלוויזיה ודוגמן ישראלי.

==ביוגרפיה==
בשן נולד וגדל בשכונת רמת אביב ג' בתל אביב. למד ב בתל אביב. ב-2008 התגייס לצה"ל ושירת כמפקד מחלקה בגדוד חרוב. לאחר שחרורו השתתף בקורס "משחק מול מצלמה" בסטודיו של גלית רוזנשטיין.

בשנת 2013 שיחק בעונה השנייה של סדרת הנוער "יומני החופש הגדול" ב-YES, וגילם את אדם, בן זוגה של אלינור אותה הכיר במשרדים של אביה.

ביוני 2014 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הנוער "שוברי גלים" בערוץ הילדים למנויי yes, שם מגלם את עמרי, נער אסרטיבי ודעתן, גולש ומנהיג את חבורת הגולשים. ביוני 2015 שב לשחק בעונה השנייה של הסדרה. באותה שנה גילם את אדם (מ"יומני החופש הגדול") במספר פרקים בספין אוף "כוכב הצפון" שגם היא משודרת בערוץ דיסני.

החל ממרץ 2014 מוביל כפרזנטור של חברת "ספרינג טי". בספטמבר 2014 הצטלם יחד עם מורן אטיאס לקמפיין חורף של הוניגמן.

בינואר 2015 הופיע בפסטיבל "ילדודס 5" ברשת מלוני ישרוטל במופע "המסיבה" לצד טל מוסרי ונוי והדר.

בנובמבר 2015 שיחק בסדרת המתח של HOT "הצורף", שם גילם את מישל קוגמן (דמותו של יהושע סובול בצעירותו).

בשנת 2016 שיחק בסדרת המתח "בני ערובה" בערוץ 10, בה גילם את יורי.

בסוף ינואר 2017 הצטרף לצוות המנחים של ערוץ הילדים והחל להגיש בערוץ לצידה של לירון רביבו את העונה השנייה של התוכנית "הצלצול האמיתי".

ב-2017 שיחק בסדרה "כדברא", ששודרה בערוץ ניקלודיאון, בתפקיד דני וסרמן, ובעונה השנייה של הסדרה "פולמון".

ב-2021 השתתף בתוכנית הריאליטי "הישרדות VIP עונה 4", והודח בהדחה ה-13.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:מנחי ערוץ הילדים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:מתחרי הישרדות (ישראל)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1990
סכום ריק

במתמטיקה, סכום ריק הוא סכום שאין בו מחוברים. הוא מוגדר כשווה ל-0.

עבור מספרים שלמים, הטענה נובעת מכך שאיחוד ריק שווה לקבוצה הריקה, וכך <math>\sum_{i \in \empty} |A_i| = \biggl|\bigcup_{i \in \empty} A_i \biggr| = |\empty|=0</math>

ההגדרה של סכום ריק כאפס מאפשרת לנסח הגדרות ומשפטים, כך שיחולו גם על מקרים מנוונים. למשל, בזכות הגדרת הסכום הריק, הקבוצה הריקה היא הבסיס (היחיד) של מרחב האפס <math>V=\{0\}</math> (מעל שדה <math>F</math>).

==ראו גם==
*מכפלה ריקה

קטגוריה:אפס
קטגוריה:חיבור
קטגוריה:מושגים במתמטיקה
חגיגת קיץ

חגיגת קיץ הוא ספר השירה החמישי של נתן אלתרמן, והאחרון שראה אור בחייו של המשורר. הספר, המכיל 45 שירים וקטעי פרוזה המצטרפים לסיפור עלילה רווי הומור, ראה אור ב-1965.

== עלילת הספר ==
הספר מגולל עלילת ליל-קיץ אחד רצוף הפתעות בשכונת פלורנטין בתל אביב (המכונה ביצירה "סטמבול") ומציג שלל דמויות, רובן של עולים חדשים וותיקים מארצות המזרח, מסלוניקי וטורקיה וממזרח אירופה. אלתרמן, שהכניס את עצמו לתוך העלילה כדמות "המחבר", הרבה לבקר באזור. ברחוב רענן שכנה הכריכייה של משפחת בינדר (צילה בינדר הייתה אהובתו של אלתרמן), כן נהג לבלות בבר "מונטה קרלו" ובמסעדת הפועלים "אלימלך" ששכנו בשכונה וביקר בבתי המלאכה הקטנים שבה. השירים מביעים התלהבות מהקולות, הריחות והטעמים שבשכונה ומהמסורות העממיות של תושביה.

במרכז העלילה ניצבת מסיבה שמתכנן סניף הבנק המקומי לחגוג במסעדת "סטמבול", כאשר באותה עת מתכנן העבריין מישה ברחסיד לשדוד את אותו סניף. אולם, מעשה השוד מסתבך כאשר אלמנה המכונה "המכשפה" המתגוררת מול הסניף מיידה בברחסיד פרימוס שמתלקח ועקב כך נאלץ ברחסיד לחלצה מהשריפה. לאחר מכן מגיע ברחסיד למסעדה על מנת לחלץ את המלצרית מרים-הלן מנחת זרועו של סרסור בשם וולדרסקי. בסיפור מתערבת גם אשתו המתה של שומר הבנק, סימן-טוב המחוללת כרוח רפאים סערה בעיצומו של ליל הקיץ. עלילה מקבילה דנה בגורלה של קבוצת עולים ממרוקו בראשות אדם בשם ציבא תשובה, המתכננת הפגנה למחרת היום. במהלך הספר מתברר שמרים-הלן אינה אלא בתו האובדת של תשובה. גם גביע שהפקיד תשובה כמשכון בבנק מוחזר אליו באורח מקרי כאשר הוא מושלך מחלון המסעדה.

אלתרמן מגלה יחס סלחני ביותר לפושעים קטנים משולי החברה ומציג, תוך הזדהות רבה את מה שנקרא "ישראל השנייה".

== שיר משמר ==

שיר מספר 10, המובא בהקשר הספר כמונולוג של ציבא תשובה המופנה לבתו, מרים-הלן, הוא חריג ביחס לשירי הספר. השיר ארוך (13 בתים, 78 שורות) ובעל אופי טראגי. ישנה סברה נפוצה שזוהי פנייתו האוהבת והמודאגת של אלתרמן לבתו היחידה, תרצה אתר, שהייתה נתונה בדיכאון קשה.

== המחזה ==
כבר לאחר צאת הספר לאור באביב 1965 ביקש במאי התיאטרון שמואל בונים להעלותו על הבמה. אלתרמן סירב להצעה אבל נתן לבונים את ברכת הדרך להעלאה עתידית של מחזה על פי היצירה. בסופו של דבר הועלתה היצירה על בימת התיאטרון הקאמרי ב-1972, לאחר מות המשורר. את התפאורה צייר אריה נבון וסשה ארגוב הלחין. בהצגה השתתפו יוסי ידין בדמות המחבר, זהרירה חריפאי כקלרה, בעלת המסעדה. עוד השתתפו בהפקה אבנר חזקיהו, יוסי גרבר ואחרים. בונים שמר על נאמנות לטקסט, תוך שינויים והתאמות קלות עבור המימד הדרמטי. שני שירים שהלחין ארגוב במיוחד להצגה הפכו לנכסי צאן ברזל בזמר העברי : "שיר משמר" ו"שיר סיום" ("כבר השעה מאוחרת...")

== לקריאה נוספת ==
* דן לאור, אלתרמן, עם עובד 2013 עמ' 661–667
* רות קרטון-בלום, הלץ והצל: חגיגת קיץ – הפואמה המניפאית של נתן אלתרמן, זמורה ביתן 1994
* שלמה שדה, והעולם באמצע מתרחש: תמונת עולם, הגות ופואטיקה בשירתו המאוחרת של נתן אלתרמן, ספרות עכשיו, 1994

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.alterman.org.il/יצירותיו/שירה/חגיגתקיץ.aspx חגיגת קיץ], אתר נתן אלתרמן (מתוך ספרה של פרופ' רות קרטון-בלום, "הלץ והצל", זמורה ביתן, 1994)
* בן עמי פיינגולד, [http://www.alterman.org.il/יצירותיו/מחזות/חגיגתקיץ.aspx חגיגת קיץ (המחזה)], אתר נתן אלתרמן
* [http://www.alterman.org.il/מאמרים/חגיגתקיץ.aspx ריכוז מאמרים אודות היצירה], אתר נתן אלתרמן
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצירות נתן אלתרמן
קטגוריה:מחזות 1972
קטגוריה:ספרי שירה בעברית
קטגוריה:ספרי 1965
מאטבי ברונשטיין

מאטבי ברונשטיין (ברוסית: Матвей Петрович Бронштейн; 2 בדצמבר 1906 ויניצה -18 בפברואר 1938 לנינגרד) פיזיקאי תאורטי סובייטי יהודי מחלוצי תורת כבידה קוונטית, מחבר של עבודות באסטרופיזיקה, קוסמולוגיה, אלקטרודינמיקה קוונטית ומוליכים למחצה ומספר ספרים במדע פופולרי לילדים. 
== חייו ==
ברונשטיין קיבל בעיקר חינוך ביתי, מכיוון שגיוסו של אביו לצבא הצאר בשנת 1914 מנע את שליחתו לבית ספר, מחוסר באמצעים. ברונשטיין למד מספרים, קרא הרבה מאוד ושלט בשפות: רוסית, אוקראינית, גיאורגית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, עברית, טורקית, לטינית, יוונית, ספרדית ויפנית. 

בשנת 1925 פרסם ברונשטיין את המאמר המדעי הראשון שלו שעסק במבנה הפוטוני של קרני רנטגן. בשנת 1926 הוא החל ללמוד באוניברסיטת לנינגרד ובשנת 1930 סיים את לימודיו והחל לעבוד במחלקה התאורטית של המכון הפיזיקלי של האוניברסיטה. בשנת 1930 הוא התחיל לעבוד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה.

ברונשטיין ביקש לאחד את תורת הכבידה, תורת היחסות הפרטית ותורת היחסות הכללית וטבע את המונח cGh, כמבטא איחוד זה. בין תלמידיו הבולטים היה ארקדי מגדל. 

לברונשטיין היו מספר היתקלויות עם השלטונות הסובייטיים. בשנת 1931 הוא שלח עם חמישה פיזיקאים נוספים מברק לכותב הערך על אתר באנציקלופדיה הסובייטית הגדולה, בו לעג לערך והשווה את כתיבתו לכתיבת ערך על פלוגיסטון. בתגובה לכך קיבל ברונשטיין מכתב נזיפה והושעה לזמן מה ממתן הרצאות באוניברסיטה. באביב 1937 לאחר שעשרות אלפי כרכים של ספרו לנוער על המצאת הרדיו הודפסו וחיכו לכריכה, נדרש ברונשטיין לשנות את תוכן הספר, שהציג את המצאת הרדיו כהישג מקביל של אלכסנדר סטפנוביץ' פופוב וגוליילמו מרקוני, דבר שנחשב פגיעה בכבוד הרוסי. ברונשטיין סירב לשכתב את ספרו והכרכים שהודפסו הושמדו.

במהלך הטיהורים הגדולים, ב-6 באוגוסט 1937, נעצר ברונשטיין בבית הוריו בקייב. הוא נלקח לכלא בלנינגרד בו הורשע במשפט בפברואר 1938 והוצא להורג בו ביום. לאשתו, לידיה צ'וקובסקיה, הודיעו שהוא נדון לעשר שנות מאסר בגולאג, ללא זכות לשליחת מכתבים. בדצמבר 1939 קיבלה אלמנתו אישור שהוא הוצא להורג. שמו טוהר בשנות ה-50 לאחר מותו של סטלין. 

במהלך לימודיו כתב ברונשטיין ספרי מדע פופולריים להשלמת פרנסתו. ספריו לילדים הוצאו לאור מחדש בשנת 1957 לאחר ששמו טוהר.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים סובייטים
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בברית המועצות
קטגוריה:יהודים שהוצאו להורג ברוסיה ובברית המועצות
קטגוריה:קורבנות הטיהורים הגדולים
קטגוריה:אסטרופיזיקאים יהודים
קטגוריה:אסטרופיזיקאים סובייטים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1906
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1938
אוניברסיטת וסט של טימישוארה

אוניברסיטת המערב בטימישוארה (ברומנית: Universitatea de Vest din Timișoara) היא מוסד להשכלה גבוהה השוכן בטימישוארה, רומניה, אחד מארבע האוניברסיטאות הבכירות במדינה. הוקמה ב-1 באוקטובר 1962 במתכונתה הנוכחית ומורכבת מ-13 פקולטות.

==היסטוריה==
האוניברסיטה הוקמה על פי צו מס' 660 שהוצא ב-30 בדצמבר 1944, שקבע שיש להקים אוניברסיטה במערב רומניה.

הפקולטה הראשונה שהוקמה הייתה בשנת 1945 בית הספר (ה"מכון") לרפואה הומנית, הנקראת כיום האוניברסיטה לרפואה ורוקחות. בשל סיפוח של העיר קלוז' להונגריה עקב תכתיב וינה בשנת 1940 ומלחמת העולם השנייה הועברו לעיר טימישוארה חלק מפקולטות של אוניברסיטת קלוז' שהיוו חלק מהפקולטה השנייה שפעלה בטימישוארה, הפקולטה השלישית הייתה הפקולטה למשפטים. שתי הפקולטות האחרונות שימשו כבסיס להקמת האוניברסיטה, כשאליהם הצטרפו מאוחר יותר המכון הפדגוגי והחוג לפילולוגיה, הם התאחדו למוסד אקדמי אחד בסוף ספטמבר 1962.

בתחילה האוניברסיטה הוקמה עם שלוש פקולטות, מתמטיקה, פיזיקה וספרות, בשנת 1967 הוקם החוג לכלכלה ובשנת 1968 הרחבה ניכרת הביאה לצירוף המכללה הפדגוגית והוקמו הפקולטות להיסטוריה, כימיה, מוזיקה, ציור ומדעי הטבע והמוסד הפך לאוניברסיטה עצמאית, בעלת צוות אקדמי יוקרתי בכל התחומים המסורתיים.

תקופת משטרו של צ'אושסקו הייתה תקופה קשה למדעי הרוח והמדעים המדויקים במדינה. תחומי לימוד כמו מוזיקה, אומנות, היסטוריה, גאוגרפיה, ביולוגיה וכימיה נעלמו בזה אחר זה; תחומי לימוד הפילוסופיה צומצמו במידה ניכרת ורבות מהפקולטות הועברו למוסדות אחרים.

בשנת 1989, שנת המהפכה הרומנית, היוותה גם נקודת מפנה בהתפתחות האוניברסיטה. החל משנה זו "אוניברסיטת וסט" החלה בתקופה חדשה והפכה לאחת מארבע האוניברסיטאות המובילות ברומניה (יחד עם קלוז', יאשי ובוקרשט).

==מבנה==
שינוי מהותי במנטליות של האוניברסיטה התרחש בתפיסה של המוסד האקדמי, לפי דגם המוסדות האקדמיים במערב אירופה. בוצעה רפורמה מוסדית משמעותית, שהחלה בהגדרה מחדש של המשימות האוניברסיטה ומטרותיה.

בתחילת המאה ה-21 (בשנת הלימודים 1999/00), הצוות האקדמי מנה כ-672 מרצים ועובדים, 11,000 סטודנטים מהם 350 סטודנטים זרים (כשבשנה האקדמית 2008/09 למדו 16,000 סטודנטים בסך הכל).

האוניברסיטה כוללת 13 פקולטות (כלכלה, מתמטיקה, פיזיקה, סוציולוגיה ופסיכולוגיה, ספרות, פילוסופיה והיסטוריה, כימיה וביולוגיה, משפטים, מוזיקה, אמנויות, חינוך גופני וספורט, מדעי המדינה ותקשורת) המחולקות ל-54 מחלקות, ובהם מעל 50 פרויקטים אקדמיים.

ההתמקדות החזקה של האוניברסיטה באיכות אקדמית נתמכת גם על ידי השתייכותה לאיגוד האירופי לאוניברסיטאות (EUA) ולאיגוד הבינלאומי לאוניברסיטאות (IAU), כמו גם גופים ועמותות בינלאומיות רבות אחרות (Agence Universitaire de la Francophonie, האיגוד האירופי) לחינוך בינלאומי, האיגוד האירופי לרכזי ארסמוס וכו '). בנוסף, על בסיס שנתי, אוניברסיטת המערב של טימישוארה מיישמת למעלה ממאה פרויקטים מחקריים, מתוכם בסביבות יותר מ -30% בעלי ממד בינלאומי חזק.<ref></ref>

לאוניברסיטת המערב יש הסכמים אקדמיים עם למעלה מ-30 אוניברסיטאות ברחבי אירופה, אמריקה, אסיה (לרבות ישראל), אפריקה. האוניברסיטה מנהלת פרויקטים משותפים (מחקרים בתולדות יהדות רומניה) עם מכללת הכרמל מישראל, לרבות תוכניות לימודים בשיטת "לימוד מרחוק".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומניה: אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:טימישוארה
טייסת מאמני קרב

טייסת מאמנים לקרב או טייסת 420, היא יחידת הדרכה ואימון בחיל האוויר הישראלי, המפעילה מדמי טיסה (הידועים גם בשמות "מאמני טיסה" או סימולטורים) של מטוסי קרב. הטייסת מוצבת בבסיס חצור.

הטייסת נחנכה ב-2010. 

הטייסת כוללת מאמנים שמדמים מצבי חירום למטוסים F-15A/B/C/D ("בז"), F-15I ("רעם"), F-16 ("ברק") ו- F-16I ("סופה"). בנוסף קיים בטייסת מאמן טקטי הקרוי בחיל האוויר "מרכז הדרכה לחימוש אווירי". 

בשנת 2013 נפתח המרכז לאימון משימתי (המכונה "מלא״מ") שמסוגל לדמות משימה וטיסה של מבנה שלם באוויר (ארבעה מטוסים).

המאמנים (ה"סימולטורים") משמשים לאימון אנשי צוות-אוויר של החיל בהיבטים שונים של טיסה ולוחמה אווירית ומסייעים בשמירה על כשירות מבצעית, בעלויות פחותות מעלויות הטיסה בכלי טיס אמיתי. כמו כן, קיים בטייסת סימולטור טקטי, המאפשר אימון משותף לטייסים ולבקרי טיסה. המאמן מאפשר גם אימון של מטוסים במבנה ובמשימות מגוונות.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טייסות חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:לוחמה אווירית: הכשרה ואימונים
הליגה השלישית בארגנטינה (מטרופוליטנה)

פרימרה B מטרופוליטנה (בספרדית: Primera B Metropolitana) היא הליגה השלישית בחשיבותה בכדורגל הארגנטינאי ומאורגנת על ידי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית (ביחד עם ה-Federal A).

בליגה משחקות קבוצות ממחוז בואנוס איירס ומפרובינציית בואנוס איירס (פרובינציה). קבוצות משאר המדינה באותה הקטגוריה משחקות בטורניר Federal A, שנקרא עד לסוף עונת 2013/14 Torneo Argentino A.

== תחרות ==
===מבנה הליגה===

בליגה משתתפות 22 קבוצות. במהלך העונה כל קבוצה משחקת נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה, פעם אחת באצטדיונה הביתי ופעם אחת באצטדיון היריבה, ובסך הכל 42 מחזורים. הקבוצה המסיימת במקום הראשון בסיום העונה מעפילה לליגת המשנה הארגנטינאית הקבוצות המסיימות במקומות 2-9 מתחרות ביניהן במתכונת גביע החל משלב רבע הגמר בשיטת הצלבה שהמנצחת במשחק הגמר מעפילה אף היא לליגה השנייה. 
שתי האחרונות בטבלת הירידה (סך הכל נקודות בארבעת הטורנירים האחרונים) יורדות אל הליגה הרביעית.

==קישורים חיצוניים==
* 

ארגנטינה
קטגוריה:תחרויות כדורגל בארגנטינה
קטגוריה:בואנוס איירס: כדורגל
בלומינגטון (אינדיאנה)

בְּלוּמִינְגְטוֹן (באנגלית: Bloomington) היא עיר במדינת אינדיאנה המשמשת מושב מחוז של מחוז מונרו והעיר הגדולה ביותר בו. העיר נוסדה בשנת 1818 על ידי מתיישבים מקנטקי, טנסי, וירג'יניה, קרוליינה הצפונית והדרומית. מספר תושבי העיר היה 80,405 במפקד האוכלוסין של ארצות הברית לשנת 2010. הערכת האוכלוסייה לשנת 2014 היא 83,565. שטח המטרופולין של העיר מתפרש על פני שלושה מחוזות, ואוכלוסייתו הכוללת היא 175,506 איש. בלומינגטון היא ביתה של הקמפוס הראשי של אוניברסיטת אינדיאנה. בקמפוס זה לומדים 42,630 סטודנטים נכון לספטמבר 2014.

שטח העיר הוא 60.5 קמ"ר, מתוכם 0.52 ק"מ מים (0.86%). העיר היא השישית בגודלה מבין ערי אינדיאנה.

בלומינגטון שוכנת בשטח קרסט שמאופיין בשקעים, גאיות, בקעים ומערות.

== דמוגרפיה ==
על פי מפקד האוכלוסין 2010, ישנם 80,405 תושבים, 31,425 משקי בית ו-11,267 בעיר. צפיפות האוכלוסין בעיר היא 1,340.4 נפש לקמ"ר. להלן ההתפלגות האתנית בעיר:
* 83% לבנים
* 8% אסיאתיים
* 4.8% אפרו-אמריקאים
* 3% מעורבים
* 1.2% אחרים
* כמו כן, 3.5% הם היספאנים מגזעים שונים.
להלן התפלגות הגילאים בעיר (הגיל החציוני הוא 23.3 שנים):
* 18-: 11.4%
* 18-24: 44.5%
* 25-44: 23%
* 45-64: 13.3%
* 65+: 7.8%
ולהלן התפלגות המינים בעיר:
* זכרים: 50.3%
* נקבות: 49.7%

==אקלים==

== ערים תאומות ==
בלומינגטון היא עיר תאומה של הערים:
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:אינדיאנה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1818
אלידע גרא

אלִידַע גֵּרָא (1931 - 10 במאי 2017) הייתה במאית קולנוע וכוריאוגרפית ישראלית. סרטה "לפני מחר" (1969) הוא הסרט העלילתי הארוך הראשון שבוים בידי אישה בישראל.

==קורות חייה==
גרא נולדה בארצות הברית במשפחה יהודית, גדלה בניו יורק ולמדה מחול בבית הספר ג'וליארד. היא הייתה מתלמידותיה של מרתה גרהם, הופיעה בתיאטרוני אוף ברודוויי, עסקה בכוריאוגרפיה, הקימה להקת מחול משלה ועסקה גם בהדרכת תנועה בתיאטרון. בשלב מסוים החלה לצלם מופעים שהעלתה להקתה.

בעקבות פנייה של במאי קנדי שהציע לצלם את עבודתה באולפן, נסעה לקנדה ולמדה צילום ובימוי. היא הכירה את הצייר ומעצב התפאורה הישראלי צבי (ציצי) גרא, נישאה לו ובשנת 1964 עלו לישראל יחד עם שלושת ילדיהם. בנם, יואב גרא, הוא מומחה להנדסת קול.
בני הזוג התגרשו כעבור עשרים שנה.

בישראל לימדה שיעורי תנועה לשחקנים בתיאטרון הקאמרי, הקימה סטודיו למחול בביתה ויצרה סרטים. כמו כן עיצבה תנועה בסרטים, בהם "שני קוני למל", וכן בתיאטרונים, בין השאר בהצגות "אלקטרה" (1964) ו"תעלולי נאסר א-דין" (1965).

ב-1969 ביימה גרא את "לפני מחר", הסרט הארוך היחיד שלה. ב-1970 ביימה את הדיבוב העברי לסרט "ניקי כלב הפרא", כאשר זהו הסרט הראשון שדובב במלואו לשפה העברית. לאחר פרויקט זה, ביימה סרטי תעודה מוזמנים בשביל גופים שונים ובשלב מסוים חזרה להתמקד בתחום המחול. בין היתר ניהלה את מדור המחול באמנות לעם, הייתה המנהלת האמנותית של להקת המחול "גוונים" ונמנתה עם מייסדי הפסטיבל "גוונים במחול".

ב-2013 הוקרן סרטה של גרא "לפני מחר" במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות, בנוכחותה של הבמאית.

אלידע גרא נפטרה ב-10 במאי 2017 בביתה במגדים.

==יצירתה==
"לפני מחר" הוא הסרט העלילתי הראשון בישראל שנוצר על ידי אישה. הוא בנוי משני פרקים הדנים במהותה של האהבה: האחד הוא "אביב", שבו צעיר וצעירה מתאהבים ונפרדים. בשני, "סתיו", עובדיה, קשיש בעל דוכן פלאפל, מצית את סקרנותה של גברת אלטמן הייקית והם מתקרבים בהדרגה. גרא כתבה את התסריט עם יורם קניוק. אמנון סלומון צילם בשחור-לבן. שחזור והקרנת הסרט נערכו ביוזמתה של ישראלה שאער מעודד החוקרת את ראשית קולנוע הנשים בישראל

בסרט שיחקו ישראל (פולי) פוליאקוב מהגשש החיוור, רינה גנור שהייתה אז אחת הכוכבות המבטיחות של הקולנוע הישראלי, אריה אליאס והרקדנית רות האריס.

גרא הייתה מחלוצות הקולנוע הישראלי ומנציגיה הבולטים של תנועת "הרגישות החדשה" בו, שחבריה היו ברובם המכריע גברים.

== קישורים חיצוניים ==

* סמדר זמיר, [https://files.cargocollective.com/5897/Mar-11.pdf האשה שעשתה סרט לפני מחר], מערבון, 2018, עמ' 22
* 
* 

על "לפני מחר":
* 
* 
* [https://jwa.org/encyclopedia/article/geyra-ellida Ellida Geyra], Jewish Women’s Archive

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאיות קולנוע ישראליות
קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:כוריאוגרפים ישראלים
קטגוריה:עולות בשנות ה-1960
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:משפחת אלטשולר
קטגוריה:משפחת גרא
קטגוריה:רקדניות ישראליות
קטגוריה:ישראליות ילידות ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2017
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
ריטר (תואר אצולה)

רִיטֶר (בגרמנית: Ritter - "אביר") הוא תואר אצולה במרחב הגרמני, האימפריה הרומית הקדושה ויורשותיה, פרוסיה, סכסוניה, בוואריה, לוקסמבורג, גרמניה, אוסטריה וכו'. באופן מסורתי ריטר מציין את הדרגה השנייה הנמוכה ביותר באצילות, הוא נמצא מעל התואר "אדלר" ומתחת לתואר "פרייהר" (ברון). תואר זה יכול להיחשב שווה פחות או יותר לתואר "אביר" או "ברונט".

כמו ברוב כינויי האצולה באזורים דוברי גרמנית, הדרגה עברה בדרך כלל בירושה ובדרך כלל שימשה יחד עם קידומת האצולה "פון" או "צו" לפני שם משפחה.

בכמה מדינות גרמניות, כמו בוואריה ווירטמברג, משלהי המאה ה-18, הוענק תואר "ריטר פון" ביחד עם הענקת עיטורי הצטיינות (כגון, העיטור הצבאי מקס יוסף), התואר האצולה הוענק רק לנתיני הממלכה ורק למשך חייהם, בלי אפשרות להוריש לצאצאים.

==ריטרים מפורסמים==
* וילהלם ריטר פון גוטמן - Wilhelm Isaak Wolf, Ritter von Gutmann
* בנימין זאב פון וייזל - Wolfgang Johannes, Ritter von Weisl
* אמיל שקודה - Emil Ritter von Škoda

קטגוריה:תוארי אצולה
קטגוריה:מילים וביטויים בגרמנית
קטגוריה:פיאודליזם
דיזלפאנק

דוגמה לציור בסגנון דיזלפאנק. עבודה של אמן Stefan Prohaczka
דיזלפאנק (באנגלית Dieselpunk) הוא תת-סוגה של מדע בדיוני שמציגה עולם המבוסס על טכנולוגיות של שנות ה-20 עד שנות ה-50 של המאה העשרים (מאחרי מלחמת העולם ה-1 ועד אחרי מלחמת העולם ה-2).

בנוסף, דיזלפאנק מהווה תת-תרבות שמשלבת אסתטיקה של התקופה עם רעיונות פוסט-מודרניסטיים.

==מקורות של דיזלפאנק==
השם "דיזלפאנק" הומצא ב-2001 על ידי לואיס פולאק (Lewis Pollak), מעצב המשחק "ילדי השמש" (Children of the Sun). השם הוא נגזרת של סייברפאנק שגם הוא תת-סוגה בספרות המדע בדיוני. דיזלפאנק מייצג את תקופת הזמן שבין מלחמות העולם ועד שנות ה-50, כאשר תחבורה מבוססת על דיזל הייתה במרכז הטכנולוגיה של תרבות המערב. הסיומת "פאנק" צורפה לשם כדי לייצג את טבע התרבות החילופית של הז'אנר בכל הקשור להתנגדותה של אסתטיקה עכשווית. המונח מתייחס גם לשם השובב שניתן לנגזרת דומה של סייברפאנק, סטימפאנק שבמוקד שלה נמצאת התקופה הוויקטוריאנית.

==ראו גם==
* סייברפאנק
* סטימפאנק

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.dieselpunks.org/ www.dieselpunks.org] - אחד האתרים הראשונים של קהילת דיזלפאנק
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדע בדיוני
קטגוריה:תת-תרבות
קטגוריה:רטרו
קטגוריה:רטרו-פוטוריזם
ESTREAM

eSTREAM הוא פרויקט של מיזם האיחוד האירופי "European Network of Excellence in Cryptology" - בקיצור ECRYPT בניהולו של ברט פרניל, שהוקם ב-2004 במטרה "לאתר צופן זרם ראוי לאימוץ בקנה מידה רחב" כהגדרתם. הפרויקט הוקם בעקבות כישלון פרויקט NESSIE לתיקנון צופן זרם. פרויקט New European Schemes for Signatures, Integrity and Encryption הוא פרויקט רחב היקף שהוקם בשנת 2000 במטרה לתקנן מגוון רחב של פרימיטיבים קריפטוגרפיים בכל תחומי הקריפטוגרפיה המודרנית. במהלך התקן התגלעו חילוקי דעות לגבי טיב חוזקם של צפני זרם כדי שייקראו בטוחים ולא התקבלה כל החלטה. כך שאף אחד מצפני הזרם שהוצעו ל-NESSIE באותה עת (ביניהם BMGL, Leviathan, MAG, Lili, SNOW, SOBER, QUAD), לא התקבלו משום לא עמדו במבחן קריפטואנליזה לפי אמות המידה המקובלות כיום. פרויקט eSTREAM הוקם במטרה לענות על כמה מהשאלות המהותיות שנותרו פתוחות, לאסוף כמה שיותר ידע שיאפשר להעריך את מידת הביטחון המינימלית שצפויה מצופן זרם וכן להגדיר דרישות מינימליות לגבי וקטור אתחול.

ב-2004 פרסם עדי שמיר מאמר בשם: (צופן זרם חי או מת?) שמדבר על העובדה שצפני זרם נזנחו מעט לאורך השנים וכן מסכם את מיטב הידע שנצבר בתחום זה. באותה שנה הוקם פרויקט eSTREAM שפרסם קריאה למפתחים להשתתף בתחרות פתוחה, להגיש הצעות ולפרסם ביקורות עמיתים. הוא חולק לכמה שלבים (phases) במהלכם נבחנו מספר אלגוריתמים בשתי קטגוריות עיקריות:
*פרופיל 1: צופן זרם בתוכנה, עם תפוקה גבוהה. עם מפתח הצפנה בגודל מינימלי של 128 סיביות.
*פרופיל 2: צופן זרם בחומרה עם משאבים מוגבלים: זיכרון, מספר שערים וצריכת אנרגיה. עם מפתח הצפנה בגודל מינימלי של 80 סיביות.

==פורטפוליו==
הפרויקט הסתיים באפריל 2008. נכון לספטמבר 2011 נבחרו האלגוריתמים הבאים:
{| class="wikitable"
|-
! פרופיל 1 (תוכנה) !! פרופיל 2 (חומרה)
|-
| HC-128 || Grain
|-
| Rabbit || MICKEY
|-
| Salsa20 || Trivium
|-
| SOSEMANUK || 
|}

כל האלגוריתמים המנויים חופשיים לשימוש לכל מטרה. צופן Rabbit היה היחידי שנרשם כפטנט במהלך התחרות אך שוחרר לשימוש הציבור באוקטובר 2008. הצופן השמיני F-FCSR הוסר מהרשימה בעדכון האחרון שפורסם במהלך 2008.

המחקר בתחום זה עדיין בעיצומו וצפויים בהחלט שינויים נוספים. האמונה הרווחת היא שביקורת קריפטוגרפית ממושכת מצד הקהילה המדעית תחזק את אימון הציבור ברשימה המנויה בפורטפוליו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:קריפטוגרפיה