OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
לוה רקורדס

לוה רקורדס (באנגלית: Lava Records) היא חברת תקליטים אמריקאית, בבעלות יוניברסל מיוזיק גרופ שפועלת דרך ריפבליק רקורדס.

==היסטוריה==
תקליטי לאוה נפתחה ב-1995 על ידי ג'ייסון פלום, שהתחיל את הקריירה שלו בתקליטי אטלנטיק. אחד מאנשי ה A&R הכי טובים בתעשיית המוזיקה, בתחילת הקריירה שלו פלום היה אחראי להחתמה של אמנים פופולריים שמכרו מיליוני אלבום, כמו טויסטד סיסטר, סדיק רוו, אריה לבן, וטורי אמוס, וגם עזר להתחיל את הקריירה של The Stone Temple Pilots, וקולקטיב סול. מאז תחילת החברה היא עזרה לאמנים להתפרסם, כמו אות'וריטי זירו, קיד רוק, מטצ'בוקס טוואנטי, אונקול קראקר, שוגר ריי, הקורס, ונסה לין ויליאמס, התזמורת הטרנס סיבירית, וסימפל פלאן. 

באוגוסט 2005, פלום התפטר מתפקידו כיושב ראש ומוציא לפועל ראשי של תקליטי אטלנטיק, וסיים קריירה של 26 שנים עם החברה. פלום נהיה היושב ראש והמנכ"ל של תקליטי וירג'ין ארצות הברית, בעקבות התפטרותו של מט סרלטיק באותו חודש. באוקטובר 2005, וורנר מיוזיק גרופ שילבה את תקליטי לאוה עם קבוצת תקליטי אטלנטיק. וורנר תכננו את המהלך הזה אחרי עזיבתו של פלום [http://www.grammy.com/Recording_Academy/news/Default.aspx?newsID=1978&newsCategoryID=4]

===אמנים שרשומים בחברה===

===אמנים שעזבו את החברה===

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:חברות תקליטים
מייקל שנקס

מייקל שנקס (באנגלית: Michael Shanks; נולד ב-15 בדצמבר 1970 בוונקובר, קנדה) הוא שחקן קנדי שהתפרסם בעקבות תפקידו בסדרה "סטארגייט SG-1", בה גילם את ד"ר דניאל ג'קסון, ארכאולוג ומומחה לתרבויות עתיקות; ותפקידו בדרמה הרפואית הקנדית "נס רפואי", בה גילם את ד"ר צ'ארלי האריס.

==ביוגרפיה==
בהיותו בוגר באמנות באוניברסיטת קולומביה הבריטית משנת 1994, החל שנקס לשחק במספר הפקות תיאטרון ובמה במשך שנתיים כחונכות בפסטיבל סטרטפורד שבאונטריו. לפני שקיבל את תפקידו בסדרה "סטארגייט SG-1", גילם שנקס דמויות משניות בסדרות טלוויזיה וסרטים.

שנקס השתתף באופן סדיר בכל עונות הסדרה "סטארגייט SG-1", למעט בעונה השישית בה הופיע בתפקיד אורח. כמו גם הוא הופיע בשני סרטי ההמשך לסדרה, "סטארגייט: תיבת האמת" ו"סטארגייט: רצף הזמן". יחד עם שותפו לסדרה ריצ'רד דין אנדרסון, שנקס השתתף בפרק הפיילוט לסדרת הספין אוף "סטארגייט אטלנטיס", בשני פרקים בעונה החמישית החותמת את הסדרה וכן ב"סטארגייט יוניברס". הוא זכה בפרס איגוד אמנות הקולנוע והמדע הקנדי על תפקידו בסדרת "סטארגייט SG-1".

לשנקס ולשחקנית ואיטייר בנדרה נולדה בת (1998). באוגוסט 2003 נישא לשחקנית לקסה דויג, ולהם נולדו בת (בספטמבר 2004) ובן (במרץ 2006). שנקס, דויג ובנדרה הופיעו בסדרה "סטארגייט SG-1".

==פילמוגרפיה==

=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
!שנה
!סרט
!תפקיד
|-
|1995
|A Family Divided
|טוד
|-
|1997
|The Call of the Wild: Dog of the Yukon
|מהמר
|-
|1999
|Escape from Mars
|ביל מלון
|-
| rowspan="3" |2000
|Suspicious River
|בול קאפ מן
|-
|Mr. Fortune's Smile
|ג'יימס
|-
|The Artist's Circle
|אמן
|-
|2001
|Suddenly Naked
|דני בלייר / דוני בליצר
|-
|2002
|All Around the Town
|ג'סטין דונלי
|-
|2003
|Sumuru
|אדם וייד
|-
|2006
|Under the Mistletoe
|קווין האריסון
|-
| rowspan="2" |2007
|Judicial Indescretion
|ג'ק סאליבן
|-
|MegaSnake
|לס
|-
| rowspan="2" |2008
|סטארגייט: תיבת האמת
| rowspan="2" |דניאל ג'קסון
|-
|סטארגייט: רצף הזמן
|-
| rowspan="2" |2011
|פנים בהמון
|ברייס
|-
|Red Riding Hood
|אדריאן לזר
|-
|2013
|13 Eerie
|טומקינס
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable sortable"
!שנים
!סדרה
!בתפקיד
!הערות
|-
|1997–2007
|סטארגייט SG-1
| rowspan="3" |דניאל ג'קסון
|
|-
|2004, 2008
|סטארגייט אטלנטיס
|
|-
|2009-2010
|סטארגייט יוניברס
|
|-
|2001
|אנדרומדה
|גבריאל
|
|-
|2002
|מדלת לדלת
|ג'ון בריידי
|סרט טלוויזיה של TNT
|-
|2011
|The Pastor's Wife 
|מת׳יו וינקלר <small>(אנ')</small>
|סרט טלוויזיה של Lifetime
|-
|2012–2017
|נס רפואי
|ד"ר צ'ארלי האריס
|
|-
|2013
|Mr. Hockey: The Gordie Howe Story
|גורדי האו
|סרט טלוויזיה של CBC Television
|-
| rowspan="2" |2019
|Unspeakable
|ויל סנדרס
|תפקיד ראשי; 8 פרקים
|-
|The College Admissions Scandal
|ריק סינגר
|סרט טלוויזיה של Lifetime
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה קנדים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה הבריטית
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1970
אליעזר מזרחי

אליעזר מזרחי (נולד בו' באייר ה'תש"ה, 19 באפריל 1945) הוא חבר הכנסת לשעבר בכנסת ה-12 מטעם אגודת ישראל. חסיד חב"ד ומנהל כולל "אור יעקב אור זרוע" ברחובות.

==ביוגרפיה==
נולד לחבר הכנסת הרב יעקב מזרחי ולחביבה. למד בישיבת תומכי תמימים, והיה מלטש יהלומים במקצועו.

בשנת 1988 נבחר מזרחי לכנסת ה-12 מטעם אגודת ישראל. 

בשנת ה'תש"ן (1990) היה אחד משני חברי הכנסת שנעדרו ברגע האחרון ואשר סיכלו בעקבות דרישתו של הרבי מלובביץ' את התרגיל המסריח. בעקבות זאת פרש מאגודת ישראל והקים סיעת יחיד בשם גאולת ישראל מטעמה כיהן כסגן שר הבריאות בממשלה ה-24.

התמודד לקראת הבחירות לכנסת השלוש עשרה במסגרת מפלגת גאולת ישראל שלא עברה את אחוז החסימה.

לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה התמודד בפריימריז בליכוד וקיבל כ-15,500 קולות, הגיע למקום ה-35, שובץ במקום לא ריאלי, ונותר מחוץ לכנסת הארבע עשרה.

לקראת הבחירות לכנסת השש עשרה שוב התמודד בפריימריז בליכוד, אך שוב לא הגיע למקום ריאלי ולא שובץ ברשימה.

נכון ל-2012 הוא מנהל כולל אברכים.

בהמשך חייו תמך במפלגת ש"ס, ב-2021 קרא לחברי הכנסת של תקווה חדשה וימינה שלא לתמוך בממשלה ובעצם לחזור על התרגיל המסריח.

== חיים אישיים ==
לאליעזר מזרחי ולרעייתו שושנה 9 צאצאים. בנו בצלאל, הוא נציג חב"ד וסגן ראש עיריית קריית מלאכי.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם אגודת ישראל
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:חברי הכנסת השתים עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם סיעות יחיד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:בוגרי רשת ישיבות תומכי תמימים
צ'וצ'אריה

נוף בנפהצ'וצ'אריה (Ciociaria) היא נפה היסטורית במחוז לאציו באיטליה, שגבולותיה כיום לא מוגדרים. עד המאה ה-19 היא הייתה בשלטון האפיפיור אשר חל על נפת "סטטו פונטפיצ'ו" (Stato Pontificio) ממחוז "קמפניה ומריטימה" (Campagna e Marittima), לא כולל נפות "טרצ'ינה" ו"אגרו פונטיני". היום הנפה ההיסטורית כוללת את צפון נפת "פרוסינונה" (Frosinone) במחוז לאציו.

תושבי החבל מכונים "צ'וצ'ארי" (Ciociari) או ביחיד "צ'וצ'ארו" (Ciociaro). במובן הרחב, המושג "צ'וצ'ארה" מתייחס גם לדרום מחוז לאציו ונושק לדרום אברוצו ומוליזה.
האזור במפת תבליט של אוסף מפות בוותיקן

בימי הביניים כונה האזור בשם "קמפניה". הניב המקומי כונה "צ'וצ'ארו" (ciociaro), ולאחר מכן כונה הניב "קומפנינו". בזמנים המאוחרים המושג "קאמפניה רומנה" (Campagna Romana) הפך למקובל בתור נושא לציור אצל ציירים באירופה.

שם האזור נגזר משמם של סנדלים מסורתיים אשר שימשו את רועי הצאן העניים ביותר שבמרחב בעת שרעו את העדרים בהרי האפנינים.
זוג סנדלים מסורתיים (Ciocie)
"צ'וצ'אריה" הוא שם של אסטרואיד שמספרו 21799. 
==האונס אחרי הקרב על מונטה קאסינו==

בימים שלאחר הקרב על מונטה קאסינו 
 ביצעו חיילי גוּמיֶה (בצרפתית: Goumier, בני שבטים ערביים ממרוקו ששירתו בצבא הצרפת) השתוללות בסביבה הכפרית של "צ'וצ'אריה" עם רצף של מעשי אונס המוני של נשים ונערות. קורבנות האונס קרויות באיטליה "מרוקינאטה" (Marocchinate) מהמושג "Marocco". הסרט לה צ'וצ'ארה המבוסס על ספרו של אלברטו מורביה "שתי נשים" בבימויו של ויטוריו דה סיקה ובכיכובה של סופיה לורן קיבל את השראתו מאירועי היסטורי זה.

==קישורים חיצוניים (באיטלקית)==

* [http://www.ciociaria.com/ Ciociaria]
* [https://web.archive.org/web/20070928191446/http://www.acta-alatri.it/ ACTA ALATRI]
* [http://www.ciociariaturismo.com/ CiociariaTurismo]
* [https://web.archive.org/web/20070928181437/http://www.ciociariastorica.it/ Ciociaria Storica]
* [https://web.archive.org/web/20100125022557/http://www.viaggioinciociaria.it/ Viaggio in Ciociaria]
* [http://www.laciociaria.it/ La Ciociaria: storia, cultura, tradizione]
* [http://www.menteantica.it/ Antiqua Mens]
* [http://www.ciociari.com/ Ciociari]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
נומקס

[[כבאי בטורונטו חובש כיפת נומקס בשנת 2007]]
כפפות עשויות נומקס ועור המשמשות את [[חיל השריון הישראלי]]
נומקס (אנגלית: Nomex) הוא שם מסחרי של פולימר מסוג מטה-ארמיד אשר פותח בתחילת שנות השישים של המאה ה-20 על ידי חברת דופונט. המוצר שווק לראשונה בשנת 1967.<ref name=Ullmann></ref>

==מאפיינים==
פולימר זה קשור לניילון אבל בעל מאפיינים ארומטים ולכן חומר זה מאופיין בעמידות בטמפרטורות גבוהות. פולימר זה הוא האיזומר מטא, לעומת קבלר שהוא הפארא-ארמיד. מאמץ המתיחה המרבי הוא 340MPa.<ref></ref> לחומר עמידות מצוינת לחום, חומרים כימיים שונים וקרינה. החומר מסוגל לעמוד בטמפרטורות של עד 370 מעלות צלזיוס.<ref></ref>

==ייצור==
נומקס מיוצר בתגובת דחיסה מהמונומרים חומצה איזופתלית וm-Phenylenediamine . החומר משווק בצורת חוט המאפשר תפירה חופשית וכיריעות מהן ניתן לחתוך חלקים.

וילפרד סוויני (2011-1926), כימאי DuPont שתגליותיו הובילו לפיתוח הנומקס, זכה במדליית אנטואן לבואזיה מטעם החברה בשנת 2002, בעיקר בגין עבודתו.<ref></ref>

==שימושים==
חילות שריון רבים בעולם משתמשים בסרבלים וכפפות העשויים נומקס. בחיל השריון הישראלי נעשה בעבר שימוש במכנסי וחולצות נומקס, וכיום משתמשים בסרבלים העשויים נומקס. גם לוחמי צוות אוויר בחיל האוויר הישראלי לובשים סרבלי טיסה עשויים נומקס וכפפות נומקס. בנוסף, הנומקס משמש לייצור ביגוד ממוגן למכבי אש.

נהגי מרוץ מכוניות לובשים חליפת מרוץ עשויה נומקס וחומרים אחרים דוחי שריפה כולל כפפות, גרביים, בלקלאווה וקסדה עמידים לאש.

חליפת חלל מכילה נומקס כאחת משכבותיה הרבות בשל עמידותו לאש ולתנאי החלל הקיצוניים בהם ריק ושינוי טמפרטורה גבוהים. בהתאם לכך, הבד משמש גם לכיסוי חלקים מהותיים בחלליות, גשושיות ורוברים.

== ראו גם==
* ארמיד
* קוולאר
* גורטקס

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nomex.com/ נומקס באתר חברת דופונט]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסטיל
קטגוריה:כימיה
כלכלת איי קיימן

אוצרות הטבע של איי קיימן מושכים תיירות נכנסת. חוף שבעת המיילים בגראנד קיימן.
הריחוק של איי קיימן ממקומות יישוב אחרים וחוסר באוצרות טבע לא אפשרה פעילות כלכלית של ממש פרט לגידול צבי ים לצורך אספקתם לספינות מפרש חולפות. אך אוכלוסיית צבי הים התמעט עד סוף המאה ה-18. היישוב המוקדם התקיים על חקלאות אבל היא לא התפתחה בשל המחסור באדמה מתאימה. דיג, בניית אוניות וייצור כותנה האיצו את ההתפתחות הכלכלית.

הופעתם של אמצעי תחבורה ותקשורת מודרניים בשנות ה-50 של המאה ה-20 הובילה לעלייתם של מה שנחשב כיום כ"שני היסודות" הכלכליים של איי קיימן: בנקאות בינלאומית ותיירות. [http://www.investcayman.ky/ מחלקת ההשקעה של איי קיימן] היא סוכנות ממשלתית שנוצרה כדי לקדם השקעה ופיתוח כלכלי באיי קיימן.

הבום בתחום הכלכלה הבינלאומית מתקשר לכך שבמושבת הכתר אין מס ישיר. אגדה פופולרית טוענת שאנגליה העניקה לאיי קיימן פטור ממיסים משום שתושבי האיים הצילו את רוב קורבנות טביעת עשר הספינות, שבה 10 ספינות בריטיות עלו על שרטון ליד חופי גרנד קיימן ב-1794. בין אם אגדה זו נכונה או לא, הסטטוס הפטור ממסים של איי קיימן משך בנקים וחברות רבות למושבה. יותר מ-40,000 חברות רשומות באיי קיימן, נכון לשנת 2000, מתוכם כמעט 600 בנקים וקרנות נאמנות, עם נכסים העולים על 500 מיליארד דולרים. תאגידים גדולים המבוססים באיי קיימן כוללים את סיגייט טכנולוגיות, SMIC, גרמין וטרנסאושן. בורסת איי קיימן נפתחה ב-1997.

תיירות היא גם מקור הכנסה עיקרי, ואחראית לכ-70% מהתמ"ג וכ-75% מהרווח במטבע זר. תרבות התיירות מכוונת בעיקר לשוק היוקרה, ולנופשים מצפון אמריקה. חופים בתוליים, קניות ללא מס, צלילה ודיג במים עמוקים מושכים לאיים כמעט מיליון מבקרים בשנה. בגלל תעשיית התיירות המפותחת, אזרחים רבים עובדים בתחום זה.

בגלל שהאיים לא יכולים להפיק מספיק סחורה כדי לתמוך באוכלוסייה, בערך 90% מהאוכל והטובין מיובאים. בנוסף לכך, באיים יש מעט מקורות מים טבעיים. התפלת מי-ים היא דרך למנוע בעיה זו. למרות אתגרים אלו, התושבים נהנים מתמ"ג לנפש מהגבוהים בעולם ומאיכות חיים גבוהה.

חינוך הוא חובה באיים עד גיל 16 וניתן בחינם. רוב בתי הספר משתמשים בשיטת החינוך הבריטית. יש 10 בתי ספר יסודיים, אחד לחינוך מיוחד, תיכון וחטיבת ביניים מופעלים על ידי הממשלה, יחד עם לשלושה תיכונים פרטיים. בנוסף לכך יש בית ספר למשפטים, מכללה-אוניברסיטה ובית ספר לרפואה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:איי קיימן
קרוליין קור

קרוליין ג'ורג'ינה קור (נולדה ב-17 במרץ 1973, בדאנדוק, מחוז לאות', אירלנד) היא המתופפת של להקת הפולק רוק, הקורס. בנוסף לתופים היא מנגנת בבודראן ובפסנתר, ולפעמים שרה ליווי.

==ביוגרפיה==
קרוליין קור נולדה בדאנדוק, שנמצאת כ-80 קילומטרים צפונית מדבלין, לג'ין וגארי קור. היא גודלה בבית קתולי. אחיה הגדולים הם שרון קור וג'ים קור, ואחותה הקטנה היא אנדראה קור. היא נשלחה לאותו בית ספר כמו אחיותיה - "Dun Lughaidh Convent". קרולין עבדה במקמאנוס'ס - בר של דודתה בדאנדוק ביחד עם אחיותיה.

ההורים שלה, ג'ין וגארי, ניגנו בלדות ומנגינות עממיות בלהקות מקומיות, ואחר כך הקימו להקה משלהם שנקראה "Sound Affair". ג'ין שרה וגארי ניגן בקלידים והם ניגנו גרסאות כיסוי של שירים של להקות מפורסמות. קור ואחיה, שנסעו עם הוריהם להופעות במכונית המשפחתית, נחשפו למוזיקה מגיל צעיר. 

קור למדה לנגן בפסנתר מאביה בגיל צעיר כמו שאר אחיה. היא גם למדה לנגן על הבודראן על ידי צפייה בסרטונים של מוזיקאים איריים מסורתיים שמנגנים על הכלי.

==חיים פרטיים==
קרולין התחתנה עם פרנק וודס, החבר שלה זה מספר שנים, באוגוסט 2002, במיורקה. בנם הראשון, ג'ייק, נולד ב-12 בפברואר 2003, ולאחר מכן נולדה בתם ג'ורג'ינה. לאחר לידתה לקחה קור פסק זמן מהלהקה. ב-1 בדצמבר 2006 ילדה את התינוקת השלישית שלה, שנקראה ריהאן. [https://web.archive.org/web/20091010123823/http://www.thecorrswebsite.com/index2.htm]

הקורס קיבלו MBE של כבוד מהמלכה אליזבת' השנייה בגלל ההשפעה של המוזיקה שלהם ועבודת הצדקה שלהם שגייסה כסף עבור בית חולים פרימן בניוקסטל, קורבנות של הפצצת האומג ועוד צדקות אחרות.[http://www.taoiseach.gov.ie/index.asp?locID=470&docID=2286]

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20050302034453/http://www.thecorrswebsite.com/ האתר הרשמי של הקורס]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:זמרות איריות
קטגוריה:זמרות פופ איריות
קטגוריה:חברים במסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:זמרות-יוצרות איריות
קטגוריה:איריות שנולדו ב-1973
קטגוריה:אירים שנולדו ב-1973
מנטו מברוגנוס

מנטו מברוגנוס, ציור של אדם פרידל (Friedel).
מנטו מגדליני מָבְרוֹגֶנוּס (ביוונית: Μαντώ Μαγδαληνή Μαυρογένους; 1796 – יולי 1840) הייתה יוונייה גיבורת מלחמת העצמאות היוונית של 1821. בהיותה אישה עשירה, הוציאה את כל הונה למען מאבקם של ההלנים לחירות. בעידודה תרמו ידידיה באירופה כסף ונשק למהפכנים.

==תולדות חייה==
מנטו מברוגנוס, בתו של דמטריוס מברוגנוס, נולדה בטריאסטה (אז בתחומי האימפריה האוסטרית, כיום חלק מאיטליה). סבה, הפנר ניקולאוס מברוגנוס, היה דרגומן (מתורגמן) בשירות מפקד הצי העות'מאני ונסיך ואלאכיה. ב-1809, בהיותה בת שלוש-עשרה, שבה משפחתה אל מכורתה באי מיקונוס. היא התחנכה בקולג' בטריאסטה, שם למדה פילוסופיה יוונית עתיקה והיסטוריה, ושלטה היטב בצרפתית, איטלקית וטורקית.

באפריל 1821 סיפר לה אביה כי הפיליקי אטריה, הארגון המחתרתי שהקימה לסקרינה בובולינה (גיבורה נוספת של מלחמת העצמאות היוונית), נערך למרד בשלטון העות'מאני. כמו בובולינה, אף היא נטלה חלק בקרבות ובמשלחות לגיוס תמיכה באירופה. מברוגנוס הזמינה את מנהיגי מיקונוס לפגישה ושכנעה אותם להצטרף למהפכה.

בהנהגתה גוננו אנשי האי מיקונוס בחירוף נפש על ביתם מפני חילות האויב. מנטו מברוגנוס ציידה, איישה ושילחה מכספה היא שתי אוניות אל האי אביה (Εύβοια) כדי לשכנע את אנשיו להצטרף למאבק. עד מהרה התחברו אוניותיה עם מספר אוניות נוספות מאיי יוון אחרים. במהלך השנים תרמה את כל רכושה לטובת המאבק ואחרי שדירתה נשרפה נשארה כמעט מחוסרת כל. 

רבים חיזרו אחרי והיא בחרה בדימיטריוס איפסילנטי כבן זוגה. הם נפגשו ב בנאפפליו ב-1823 והיו מאורסים מספר שנים עד שנפרדו. לאחר אובדן תמיכתו של איפסלנטי ובשל הסכסוכים הפוליטיים שלה עם יואניס קולטיס היא הוגלתה מנאפפליו וחזרה למיקונוס, שם חייתה בעוני וכתבה את זיכרונותיה. יואניס קפודיסטריאס העניק לה דרגת גנרל ודירה בנאפפליו. הייתה בבעלותה חרב עתיקה בעלת ערך רב והיא העניקה אותה לקפודיסטריאס.

בשנותיה המאוחרות התגוררה מברוגנוס באי פארוס, שם ניצב עדיין ביתה כמונומנט היסטורי, סמוך ל"פאנאגיה אקטונטפיליאני" ("כנסיית הבתולה מריה"), אשר על פי המסורת נוסדה על ידי הלנה הקדושה, אמו של קונסטנטינוס הגדול. היא נפטרה בפארוס ביולי 1840. כאות הוקרה לפועלה קראו אנשי מיקונוס את הכיכר המרכזית שבעיר על שמה, שם ניצבת גם פרוטומה שלה. הממשלה היוונית טבעה כמה מטבעות המנציחים את זכרה.

פסל מנטו מברוגנוס בכיכר העיר במיקונוס

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.trekearth.com/gallery/Europe/Greece/photo272516.htm פרוטומת מנטו מברוגנוס במיקונוס]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמת העצמאות היוונית: אישים
קטגוריה:מורדים
קטגוריה:ילידות 1796
קטגוריה:נפטרות ב-1848
טורגוט אזאל

טורגוט אזאל (בטורקית: Turgut Özal; 13 באוקטובר 1927 – 17 באפריל 1993) היה מדינאי טורקי, ראש ממשלת טורקיה בשתי כהונות ונשיא טורקיה השמיני.

== חייו ==
טורגוט אזאל נולד במלטיה למשפחה שחלקה ממוצא כורדי. הוא סיים את לימודיו בהנדסת חשמל בטכניון של איסטנבול ב-1950 ולמעט תקופת לימודים נוספת בארצות הברית בשנים 1952 עד 1953 ותקופת שירות צבאי, הוא עבד במוסדות ממשלתיים בתחום החשמל והאנרגיה עד 1971. ב-1971 עבד אזאל כיועץ בבנק העולמי וב-1973 פנה לשוק הפרטי. ב-1979 שב אזאל לשירות הציבורי ושימש כתת-מזכיר ראש ממשלת טורקיה סוליימאן דמירל עד להפיכה הצבאית השלישית ב-1980. קנן אוורן שעמד בראש ההפיכה והיה לראש המדינה מינה את אזאל כשר וכסגן ראש הממשלה לעניינים כלכליים, ואזאל שימש בתפקיד עד מחצית 1982.

ב-20 במאי 1983 ייסד אזאל את מפלגת המולדת והיה למנהיגה. בבחירות הכלליות הראשונות שנערכו לאחר ההפכה הצבאית בשנת 1983, זכתה מפלגת המולדת ואזאל היה לראש ממשלת טורקיה ב-13 בדצמבר 1983. במהלך שלטונו של אזאל הונהגו בטורקיה רפורמות כלכליות שמטרתן הייתה להביאה למצב של כלכלת שוק, תוך צמצום ההתערבות הממשלתית בכלכלה ועידוד יוזמה פרטית. בשנת 1987 הגישה טורקיה את בקשתה להצטרף לקהילה האירופית אך נסוגה מכוונתה זו משהחליטה כי התנאים שהציבה לה הקהילה אינם עולים בקנה אחד עם אינטרס המדינה. אזאל נבחר לכהונה שנייה ב-1987, וב-18 ביוני 1988, במהלך ועידה של המפלגה, ניצל מניסיון התנקשות בחייו.

ב-31 באוקטובר 1989 בחרה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה באזאל לנשיא טורקיה השמיני, והוא החל בתפקידו ב-9 בנובמבר 1989. במהלך שנות נשיאותו יזם אזאל את הידוק הקשרים עם מדינות מרכז אסיה שזכו בעצמאותן לאחר התפרקות ברית המועצות, ובראשן אזרבייג'ן, ובעת המשבר בנגורנו קרבאך אף איים בפלישה לארמניה.

אזאל מת מהתקף לב פתאומי בלשכתו באנקרה ב-17 באפריל 1993, לאחר שהשלים 3 וחצי שנים בלבד מכהונת הנשיא בת שבע השנים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.tccb.gov.tr/en/past_presidents/turgut-ozal/ טורגוט אזאל באתר נשיאי טורקיה] 
* 
* 
* 

קטגוריה:נשיאי טורקיה
קטגוריה:ראשי ממשלת טורקיה
קטגוריה:שרי האוצר של טורקיה
קטגוריה:חברי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: עמיתים
קטגוריה:כורדים טורקים
קטגוריה:פוליטיקאים כורדים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה הטכנית באיסטנבול
קטגוריה:טורקים שנולדו ב-1927
קטגוריה:טורקים שנפטרו ב-1993
לוי בן חביב

רבי לוי בן חביב (ה'ר"ם, 1480 לערך – ה'ש"א, 1541 לערך), המכונה גם בשם הרלב"ח או מהרלב"ח (ראשי תיבות מורינו הרב לוי בן חביב) או מהרלנ"ח<ref>מורנו רבי לוי ן' חביב</ref> היה ראש חכמי ירושלים המתפתחת ומנהיגיה במהלך עליות מגורשי ספרד ופורטוגל לארץ ישראל.

== קורות חייו ==
רבי לוי נולד בעיר סמורה שבספרד לר' יעקב בן חביב, גם הוא מגדולי חכמי ישראל בדורו.

במהלך גירוש ספרד נמלטה משפחתו לפורטוגל בה שהו עד גזירת הגירוש בפורטוגל בשנת ה'רנ"ח (1498), אז עברה משפחתו לסלוניקי.

בזמן שהותו בפורטוגל אולץ להתנצר, כמו כן למד אצל ר' יצחק אבוהב וכאשר היה בסאלוניקי למד מאביו ומחכמי העיר.
בסאלוניקי סיים רבי לוי את הדפסת חיבורו המפורסם של אביו העין יעקב על אגדות התלמוד.

בשנת ה'רע"ג (1513) כבר התיישב הרלב"ח בירושלים לזמן קצר אולם בהמשך חזר לסאלוניקי וכן שהה בדמשק ובחלב.

בשנת ה'רפ"ה (1525) הגיע לצפת ולאחר תקופה קצרה שם עלה לירושלים ובמהרה מונה לעמוד בראש הקהילה.

הרלב"ח היה בר פלוגתא לר' יעקב בירב, ויכוחם בנושא חידוש הסמיכה באותה תקופה מפורסם מאוד וידוע בשם פולמוס הסמיכה הראשון.

מכתביו: ספר שאלות ותשובות, פירוש להלכות קידוש החודש במשנה תורה לרמב"ם ואוסף דרשות.
על פי תשובותיו נראה שעסק גם בחכמת הקבלה וכן באסטרונומיה וגאומטריה.

תלמידיו: ר' יששכר בן מרדכי אבן סוסאן מנהיג קהילת המערבים בצפת, ור' משה קאשטרו אשר המשיך אחר רלב"ח בהנהגת הקהילה היהודית בירושלים, הרב יעקב קאשטרו רבה של מצרים, הרב שמואל די מדינה (מהרשד"ם) רבה של סלוניקי.

לאחר פטירתו, כנראה בשנת 1541, ירד מעמדה של ירושלים והחל להתמעט בה היישוב היהודי עד כדי כך שנאלצו לפנות בענייני דין ומשפט לבית הדין היושב בצפת.

== ראו גם ==
*יהודים בירושלים במאה ה-15 וה-16

== לקריאה נוספת ==
*גיורא פוזיילוב, חכמיהן של ארבע ערי הקודש כרך ב – חכמי ירושלים, מינהל החינוך הדתי.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:מגורשי ספרד ופורטוגל
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת: ראשוני האחרונים
קטגוריה:סלוניקי: רבנים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-16
קטגוריה:ילידי 1483
קטגוריה:נפטרים ב-1545
מבחן אוילר

מבחן אוילר (על שם המתמטיקאי הגרמני לאונהרד אוילר) הוא מבחן לבדיקה אם מספר <math>a\in\Z</math> הוא שארית ריבועית מודולו מספר ראשוני <math>p</math>. 

יהי <math>p</math> מספר ראשוני אי-זוגי ויהי <math>a</math> מספר זר ל-<math>p</math>. אזי <math>a</math> הוא שארית ריבועית מודולו 
<math>p</math> אם ורק אם <math>a^{(p-1)/2}\equiv1\!\!\!\pmod{p}</math>.

==הוכחה==
כיוון ראשון: נניח כי <math>a</math> שארית ריבועית מודולו <math>p</math>, כלומר קיים <math>x\in\Z</math> עבורו <math>x^2\equiv a\!\!\!\pmod{p}</math>.
לפי המשפט הקטן של פרמה <math>x^{p-1}\equiv1\!\!\!\pmod{p}</math> לכל <math>x</math> הזר ל-<math>p</math>. לכן מתקיים <math>x^{p-1}=(x^2)^{(p-1)/2}\equiv a^{(p-1)/2}\equiv1\!\!\!\pmod{p}</math>. 

כיוון שני: נניח כי <math>a^{(p-1)/2}\equiv1\!\!\!\pmod{p}</math>. לכל <math>p</math> ראשוני קיים שורש פרימיטיבי, כלומר איבר מסדר <math>\phi(p)=p-1</math> אשר חזקותיו שקולות מודולו <math>p</math> לאיברים <math>1,2,\ldots,p-1</math> בסדר כלשהו.
לכן קיים שורש פרימיטיבי <math>r</math> המקיים <math>r^k\equiv a\!\!\!\pmod{p}</math> עבור <math>1\le k\le\phi(p)</math> כלשהו. מתקיים <math>(r^k)^{(p-1)/2}=r^{k(p-1)/2}\equiv a^{(p-1)/2}\equiv1\!\!\!\pmod{p}</math>.
הסדר <math>\phi(p)</math> מחלק את <math>k\frac{p-1}{2}</math> ולכן <math>b=\frac{k}{2}</math> מספר שלם. מתקיים <math>(r^b)^2=r^{2b}=r^k\equiv a\!\!\!\pmod{p}</math> ולכן <math>a</math> שארית ריבועית מודולו <math>p</math>.

==קישורים חיצוניים==
*

קטגוריה:שאריות ריבועיות
קטגוריה:משפטים בתורת המספרים
קטגוריה:הוכחות
קטגוריה:לאונרד אוילר
רוסודן (דמטרה)

רוסודן (גאורגית: რუსუდანი, רוּסוּדַני) הייתה נסיכה גאורגית מבית בגרטיוני, שחיה במאות השתים עשרה והשלוש עשרה. היא הייתה בתו של דמטרה הראשון, ואחותם של דוד החמישי וגיאורגי השלישי, ודודתה מצד אביה של תמר המלכה המפורסמת, שהיו כולם מלכי הממלכה הגאורגית המאוחדת. 

רוסודן נישאה להיואס אד-דין סולימאן שאח, השליט הסלג'וקי של חווארזם ועיראק בין השנים 1160-1161. עם הפיכתה לאלמנה היא חזרה לגאורגיה ושלטה כעוצרת בשנים הראשונות למלכותה של תמר המלכה. היא הייתה גם החונכת והפטרונית של הנסיך האלאני, דוד סוסלן, שנישא לתמר המלכה, בשנת 1189, כבעלה השני. בשנות השמונים של חייה, בשנת 1210 לערך, היא פרשה למנזר.

==אילן יוחסין==

== מקורות == 
* סיריל טואמנוף (יולי 1940), על מערכת היחסים בין מייסד האימפריה של טרפזונטס והמלכה הגאורגית תמר, כרך 15 מספר 3, עמ' 305, <SMALL>(אנגלית)</SMALL> 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שושלת בגרטיוני 
קטגוריה:גאורגיה: אצולה 
קטגוריה:ממלכת גאורגיה
קטגוריה:גאורגיה: היסטוריה
קטגוריה:נסיכות המאה ה-13
קטגוריה:עוצרות
קטגוריה:נסיכות המאה ה-12
קטגוריה:נשים גאורגיות
צ'ארלס גריפס

צ'ארלס טומלינסון גריפס (באנגלית: Charles Tomlinson Griffes; 17 בספטמבר 1884 - 8 באפריל 1920) היה מלחין אמריקאי, שחיבר מוזיקה לפסנתר, הרכבים קאמריים ולקול.

==קריירה מוזיקלית==
אחרי לימודי פסנתר ועוגב בגיל צעיר בעיר הולדתו אלמירה, ניו יורק, נסע גריפס לברלין לארבע שנים של לימודי הלחנה אצל אנגלברט הומפרדינק. עם שובו לארצות הברית בשנת 1907 התחיל ללמד בבית הספר "האקלי" לבנים בטריטאון, מדינת ניו יורק, משרה שבה החזיק עד למותו כעבור 13 שנים.

גריפס הוא המייצג האמריקאי המפורסם ביותר של אימפרסיוניזם מוזיקלי. הצליל האקזוטי, המסתורי של האימפרסיוניסטים הצרפתים ויצירתו הושפעה מהם רבות בתקופת שהותו באירופה. הוא חקר גם את יצירתם של מלחינים רוסים בני זמנו (כמו סקריאבין, למשל), והשפעתם ניכרת גם היא ביצירתו, למשל, בשימוש בסולמות סינתטיים.

צירותיו המפורסמות ביותר הן "הטווס הלבן", לפסנתר (1915, תוזמר ב-1919); הסונאטה לפסנתר (1917–1918, תוקנה ושונתה ב-1919); פואמה סימפונית בשם "קמרון התענוגות של קובלה חאן", על פי קטע של קולרידג' (1912, תוקן ושונה 1916), וה"פואמה לחליל ותזמורת" (1918). עוד כתב מספר רב של יצירות תוכניתיות לפסנתר, להרכבים קאמריים ולקול. הכמות והאיכות של יצירתו מרשימה בהתחשב בחייו הקצרים ובעבודתו בהוראה במשרה מלאה. הרבה מן המוזיקה שלו עדיין מבוצע כיום. יצירתו "שו-ג'ו" (1917), מחזה פנטומימה מבוסס על נושאים יפניים, היא אחת היצירות הראשונות מאת מלחין אמריקאי, שההשראה לכתיבתה באה מן המוזיקה של יפן.

==מראי מקום וקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* זו הביוגרפיה המלאה ביותר של המלחין ואפשר למצוא אותה מיד שנייה* 
* 
* 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
<div style="direction: ltr;">
* [http://www.nypl.org/research/manuscripts/music/musgriffes.xml Charles Tomlinson Griffes scores] (the composer's manuscripts) in the [http://www.nypl.org/musicdiv Music Division] of [http://www.nypl.org/research/lpa/lpa.html The New York Public Library for the Peforming Arts].
* [http://www.pbs.org/wnet/ihas/composer/griffes.html Thomas Hampson: I Hear America Singing] - Composer profile
* [https://web.archive.org/web/20050218065752/http://artofthestates.org/cgi-bin/composer.pl?comp=173 Art of the States: Charles Tomlinson Griffes]
* [http://imslp.org/wiki/Category:Griffes%2C_Charles_Tomlinson imslp.org] - Griffes entry
</div>

קטגוריה:מלחינים אמריקאים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:להט"בים אמריקאים
קטגוריה:מלחינים להט"בים
קטגוריה:בוגרי קונסרבטוריון שטרן

קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1884
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1920
דפוס צילינדר

מכונת דפוס
דפוס צילינדר (באנגלית: Rotogravure) היא שיטה הפועלת על עקרון ההדפסה הישירה והיא בבסיסה תוצר של טכניקת דפוס השקע. בשיטה זו הלוח הוא למעשה, גליל עשוי מתכת רכה יחסית, כאשר על גביו נגרעת הדמות. בעבר הרחוק השתמשו במסמרי פלדה לחריטת הדמות על הגליל (צילינדר). בתקופה מאוחרת יותר השתמשו באמבט חומצות ליצירת הדמות בדומה להדפס אבן וכיום משתמשים בצריבת לייזר, כאשר גודל הנקבים ועומקם (אשר נקבעים על ידי עוצמת הלייזר) קובעים את הרזולוציה. שיטה זו עובדת על עקרונות הפרוצס. בשיטה זו משתמשים להדפסה של מיליוני עותקים, והיא האיכותית ביותר.

== שלבים בהתפתחות השיטה ==
בטכניקה זו משתמשים בגליל (צילינדר) מתכת רכה שעליו יוצרים דמות עומק החריץ ורוחבו היו קובעים את עוביו וכהותו של הקו המודפס, בדומה לדפוס שקע. את הגליל מורחים בצבע דפוס ואותו מדפיסים.
*יצירת הגליל נעשתה בעבר על ידי חריטה הגליל עצמו, עשוי היה מתכת רכה ובעזרת חרט פלדה קשה היו יוצרים חריטות בצורת הדמות המבוקשת, הגליל היה נמרח בצבע ולאחר מכן היו מנקים את שטח פני הגליל, התוצאה הייתה חריצים מלאים בצבע ופני שטח הגליל נקיים. הכוח המופעל על החרט היה קובע את עובי ועומק הקו. לאחר מכן היה מוצמד נייר לפני שטח הגליל, מפגש החריצים מלאי הצבע והנייר היו יוצרים את ההדפסה. 
*בשלב מתקדם יותר יצירת השקעים נעשתה בעזרת אמבטיית חומצה - עם התקדמות הידע בכימיה יצרו את השקעים בדפוס הצילינדר בעזרת חומרים כימיים. גליל המתכת הרכה היה מכוסה בחומר ג'לטין עמיד לחומצה, הדמות הייתה למעשה נוצרת על ידי גריעת הג'לטין במקומות בהם היו רוצים הדפסה, את הגליל היו טובלים לאחר מלאכת הגריעה באמבט חומצה כאשר עומק החריץ נקבע על ידי זמן השהיה באמבט החומצה.
*התפתחות טכנולוגיות הלייזר - תהליך יצירת הדמות על הצילינדר שודרג לצריבה בלייזר. למעשה, כיום רוב השימוש בטכניקה זו נעשה על ידי צריבה בלייזר בעזרת אמצעים ממוחשבים כאשר עובי השקע ועומקו נקבעים על ידי מחשב.

== שימושים ==
טכניקה זו היא טכניקת הדפוס היקרה ביותר והאיכותית מבין טכניקות הדפוס התעשייתיות, משתלמת במקרים בהם ההדפסה היא במאות אלפי עותקים אם לא במיליוני עותקים משום יוקר הפקת צילינדר (גליל ההדפסה) ההדפסה.
כיום רוב השימוש בארץ נעשה על ידי חברות בתפוצה ארצית, אשר מדפיסות את הבסיס הקבוע, כלומר התוכן האחיד במכתביהן.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דפוס שקע
ארמיד

מבנה של ארמיד פרה הידוע יותר בתור [[קוולאר]]
ארמידים (באנגלית: Aramids) הם משפחת סיבים סינתטיים בעלי תכונות פיזיקליות ייחודיות של עמידות בחום ובעלי חוזק קריעה (Tensile Strength). בשל תכונות אלו הם משמשים כבַּד לצרכים צבאיים ולתחליפי אזבסט. השם נגזר מצמד המילים: ארומטי ואמיד. הסידור המרחבי הוא כזה שבו השרשראות הפולימריות מסתדרות זו לצד זו ליצירה מבנה סיבי חזק.

== היסטוריה ==
הפוליאמיד הארומטי הראשון היה הנומקס, שנתגלה לראשונה על ידי חברת דופונט ב-1960. מטא-ארמיד זה מוכר בשל עמידותו בטמפרטורות גבוהות מאוד.

סטפני קוולק, שעבדה בחברת דופונט באותו הזמן, הייתה הראשונה שהציגה את הפרה-ארמיד, הידוע יותר בכינויו "קוולאר", בשנת 1973. חמש שנים לאחר מכן חברת AKZO הציגה את אותו ארמיד בעל השם Twaron. שתי החברות, דופונט ואקסו, יצאו למלחמת פטנטים בשנות השמונים בעקבות החומר החדש.

היקף ייצור הארמידים מסתכם ב-55,000 טון לשנה, וקיים גידול של 5%-10% בייצור לשנה.

== הכנה ==
ריאקציה כללית ליצירת ארמיד
ארמידים בדרך כלל מסונתזים על ידי ריאקציה בין דיאמין ארומטי לבין דיקרבוקסיכלוריד ארומטי.

== ראו גם ==
* נומקס
* קוולאר

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סיבים
דוד מורז'ינסקי

דוד מורז'ינסקי (1905–1975) היה צייר ישראלי.

==ביוגרפיה==

מורז'ינסקי נולד בסובלקי שבפולין ליעקב שהיה צייר של בתי כנסת. אחיו הוא הצייר מרדכי אריאלי. מורז'ינסקי עלה לישראל באמצע שנות ה-20, ובין 1925 לבין 1927 הוא למד אמנות אצל פרופסור בוריס שץ בבצלאל.

ב-1928 עמד מורז'ינסקי בראש קבוצה של תשעה ציירים שציירה על קירות בית הכנסת החורבה בעיר העתיקה. בשנות ה-30 הוא עבר לפריז, ושם עבר בגראנד שומיאר והשתתף במספר תערוכות. בזמן מלחמת העולם השנייה, הוא נדד ברחבי צרפת והיה פעיל במחתרת. לאחר תום המלחמה ב-1945 הוא חזר לפריז, שם הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו. ב-1960 הוא השתתף בסלון בינלאומי שבו זכה באות הצטיינות על האקוורילות שלו. במהלך שנות ה-60, הוא הכין ציורי קיר עבור מספר בתי כנסת באנטוורפן ובפריז.

== לקריאה נוספת ==
* גזית, כרך כ"ג, חוברת א-ב, 1968.

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1975
יצחק שוה

יצחק שוה (14 באוגוסט 1924, י"ד באב ה'תרפ"ד – 26 ביולי 2023, ח' באב ה'תשפ"ג) היה פיזיקאי ישראלי שהתמחה בפיזיקה גרעינית. הוא עסק גם במקרא ובתלמוד והיה מועמדו של מנחם בגין לנשיאות המדינה.

==ביוגרפיה==
שוה נולד בקהיר בשנת 1924 למשפחת שויכה (שויקה), משפחת רבנים מפורסמת שהיגרה למצרים מן העיר חלב שבסוריה. בצעירותו למד תורה בישיבת "אהבה ואחווה" מפי אביו, הרב אהרן שויקה, ומפי הרב עובדיה יוסף, לצד השתלמותו בלימודים כלליים. ישראל בן-זאב שלימד אותו בבית הספר כתב עליו: "יצחק היה מבחירי התלמידים, שקדן, חריף, מצטיין בלימודים כלליים ומסור ללימודי קודש. הוא נבחר מטעם ההנהלה לעזור למורים לעברית". לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים נרשם ללימודי כימיה ופיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובמהלך לימודיו התגורר אצל דודתו. במהלך לימודיו התגייס על פי צו המוסדות הלאומיים למשטרה הבריטית כשוטר מיוחד. בקיץ 1947, לאחר שהשלים את לימודיו שב לבית הוריו בקהיר להתכונן לבחינות הגמר. אולם בעקבות פרוץ מלחמת העצמאות הוא נותר במצרים עד שעלה לישראל בינואר 1951. בשנת 1953 הוא התגייס לצה"ל, ולאחר טירונות נשלח ללמד מתמטיקה בבית הספר הטכני של חיל האוויר. לאחר כחודש הועבר לחיל המדע.

בראשית דרכו המדעית עבד מספר שנים במשרד הביטחון וברפא"ל, אך את ניסיונו העיקרי כמדען רכש באוניברסיטת פריז (שם גם כתב את עבודת הדוקטור שלו) ובמרכז למחקר גרעיני - שורק. תחום התמחותו העיקרי היה הפרדת איזוטופים.

שוה היה בעל כישורים טכניים ואף רשם פטנטים אחדים, בהם על מצת חשמלי בתנור גז ועל סוג של סנדלי חבלה (בשיתוף עם שלמה רינגלר).<ref></ref>

לקראת סוף תקופת כהונתו של נשיא מדינת ישראל אפרים קציר ב-1978, כשהתברר כי הוא אינו מעוניין בתקופת כהונה נוספת, הציע ראש הממשלה מנחם בגין את שוה כמועמד בבחירות לנשיאות. שוה היה עד אז אלמוני ובתקשורת הובעה ביקורת על הצגת מועמדות של אדם אנונימי, ללא ניסיון ציבורי, לתפקיד הנשיא. לאחר פגישה עם מנחם בגין ב-26 במרץ 1978 הודיע שוה תחילה שמועמדותו בעינה עומדת, אך כעבור יומיים הודיע על פרישה מן המרוץ.

בשנים הבאות התמסר לעשייה ציבורית במסגרת הקהילה וייסד בית כנסת בשכונת מגוריו ברחובות. בשנות חייו האחרונות התגורר בירושלים. 

מאמרים תורניים מפרי עטו ראו אור בכתבי העת "מגדים" ו"המעיין", וספרו תלמי שי (ראשי תיבות של תרשימים למסכת יבמות, שווה יצחק; מהדורה שנייה: מעלה אדומים, תשס"ז) יצא בהוצאת "מעליות". הספר נועד לסייע לקהל לומדי מסכת יבמות, ומכלול הקשרים המשפחתיים וההלכתיים הסבוכים המופיעים לאורך המסכת מומחשים בו באמצעות תרשימים מפורטים.

שוה נפטר ב-26 ביולי 2023 והובא לקבורה בהר המנוחות. הוא הותיר אחריו חמישה ילדים וצאצאים רבים. אחיו הוא המתמטיקאי והמילונאי פרופ' יעקב שויקה, מראשי פרויקט השו"ת ופרויקט פרידברג, ואחייניו הם הסופר הרב חיים סבתו והרב שבתי סבתו.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* יצחק שוה, [http://mikranet.cet.ac.il/pages/item.asp?item=11729 חטאו של משה], באתר מקראנט
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים ישראלים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:משפחת שויקה
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:עובדי המרכז למחקר גרעיני - שורק
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1924
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2023
קרב מגנסיה

קרב מגנסיה נערך בשנת 190 לפנה"ס בין הרפובליקה הרומית לממלכה הסלאוקית בקרבת העיר מגנסיה אד סיפילום בלידיה, כ-65 ק"מ צפונית מזרחית לסמירנה (כיום איזמיר בטורקיה).

==רקע==
בשנת 197 לפנה"ס פלש אנטיוכוס השלישי, מלך הסלאוקים ליוון והובס על ידי הרומאים בקרב תרמופילאי בשנת 191 לפנה"ס. שנה לאחר מכן, התחולל קרב מגנסיה.

==מפקדים==
הקרב התחולל בין צבאותיו של אנטיוכוס השלישי לבין הרומאים.

==תוצאות==
התבוסה בקרב מגנסיה חייבה את אנטיוכוס השלישי לכרות בשנת 188 לפנה"ס את שלום אפאמיאה המשפיל, שחייב את הסלאוקים לנטוש את כל השטחים שמצפון להרי הטאורוס, לשלוח בני ערובה לרומא בהם שני בניו של אנטיוכוס, לשלם לרומא פיצויי מלחמה גדולים, שאף הכתיבו לסלאוקים צורת פעולה, והגבלת כוחם הצבאי, בצי ימי ופילי מלחמה.

בכך הסתיימה השפעת הסלאוקים באסיה הקטנה רובה ככולה, והאזור נכנס לספירת ההשפעה הרומית. קרב מגנסיה אף סימן את תחילת הסוף של האימפריה הסלאוקית.

== לקריאה נוספת ==
*[https://www.academia.edu/42833364/%D7%96%D7%99%D7%95_%D7%99%D7%95%D7%A4%D7%94_-_%D7%A4%D7%9C%D7%A0%D7%A7%D7%A1_%D7%A0%D7%92%D7%93_%D7%9C%D7%92%D7%99%D7%95%D7%9F_%D7%94%D7%AA%D7%A0%D7%92%D7%A9%D7%95%D7%AA_%D7%94%D7%98%D7%99%D7%98%D7%90%D7%A0%D7%99%D7%9D_%D7%94%D7%A6%D7%91%D7%90%D7%99%D7%99%D7%9D_%D7%A9%D7%9C_%D7%94%D7%A2%D7%AA_%D7%94%D7%A2%D7%AA%D7%99%D7%A7%D7%94 זיו יופה - פלנקס נגד לגיון: התנגשות הטיטאנים הצבאיים של העת העתיקה]

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
מגנסיה
קטגוריה:הממלכה הסלאוקית
קטגוריה:מלחמת אנטיוכוס
קרש כביסה

חברת קיבוץ מכבסת עם קרש כביסה
קרש כביסה הוא כלי המשמש לכביסה ידנית. קרש הכביסה המסורתי הוא לוח עץ מלבני, בעל חריצים או גלים אשר כנגדם שופשפו הבגדים המלוכלכים. עד המאה ה-19 גלי הלוח היו מעץ; מתחילת המאה ה-20 היו גם לוחות עם מסגרת עץ וגלי מתכת, בין השאר פליז. בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 לחלק מהלוחות גלים העשויים פלדה מגולוונת או זכוכית. 

בגלל העלייה בתפוצת מכונות הכביסה ירד השימוש בקרשי כביסה והם אינם בשימוש עוד במדינות מפותחות.

==שימושים נוספים==
קרש הכביסה יכול לשמש ככלי הקשה, כאשר מעבירים חפץ כלשהו (כמו אצבעונים) על פני הבליטות ניתן לייצר מקצב. מספר סגנונות מוזיקליים שילבו את קרש הכביסה ככלי נגינה (בתחילה מאולתר ולאחר מכן מותאם), בהם סקיפל ולהקות ג'אג (Jug bands) בשנות ה-20 של המאה ה-20 בדרום ארצות הברית. כן שימש קרש הכביסה (בצרפתית frottoir) בסגנון הזיידקו (Zydeco) של הקייג'ון בלואיזיאנה. באוקראינה ובפולין נעשה שימוש בקרש כביסה (Затула זאטולה באוקראינית; Tarka טארקה בפולנית) בשילוב פופולרי של מוזיקת עם וג'אז.

קרש כביסה הופיע על בימת תחרות הזמר של האירוויזיון ב-2014 במסגרת השיר שייצג את פולין My Słowianie באירוויזיון 2014 שהתקיים בקופנהגן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hermanbennett.com/washboards.php קרש כביסה ככלי נגינה]

קטגוריה:כביסה
קטגוריה:כלי הקשה
קטגוריה:טכנולוגיות מיושנות
סבסטיאן ברנט

סבסטיאן ברנט
Margarita Decretalium, 1496

סבסטיאן בְּרָנְט (גרמנית: Sebastian Brant או Brandt; 1458 – 10 במאי 1521) סאטיריקן והומניסט אלזסי (גרמני) בן הרנסאנס יליד שטרסבורג.

== חייו ==
ברנט הוסמך להיות דוקטור למשפטים בשנת 1489 לאחר שסיים את לימודיו בבזל, ולזמן מה החזיק פרופסורה בתורת המשפט. לאחר מכן חזר לשטרסבורג, שם היה מעורב במערכת המשפטית המקומית עד למותו.

== יצירתו ==
ברנט משך את עיקר תשומת הלב מהחוגים ההומניסטים לראשונה בזכות כתיבת שירה בלטינית, וערך עבודות רבות הקשורות לכנסייה.
אולם כיום שמו של ברנט ידוע בזכות הסטירה המפורסמת שלו 'ספינת השוטים' (Das Narrenschiff), אשר פרסומה ואהדתה חרגו מגבולות גרמניה בלבד. גרסאות נוספות של היצירה, בין השאר של אלכסנדר ברקלי ויקובוס לוכר זכו לפופולריות רבה לא פחות. 

ספינת השוטים היא סיפור אלגורי, בו ספינה עמוסת שוטים ומנווטת על ידם מפליגה לנרגוניה, גן העדן של השוטים. ביצירה זו מצליף ברנט בעצמה חסרת רחמים במידות הרעות של החברה בת זמנו, תוך רמיזה לאישים ספציפיים. 

למרות שבדומה לשאר ההומניסטים הגרמנים היה שמרן בכל הנוגע לענייני הדת, הוא היה ער לרקב והשחיתות בתחומי הכנסייה, והיה נכון ודרוך לבקרה. ניתן לומר אף שיצירתו המפורסמת הייתה בגדר קרש קפיצה לרפורמציה הפרוטסטנטית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.gutenberg.org/author/Sebastian_Brant מיצירותיו של סבסטיאן ברנט], בפרויקט גוטנברג
* 
* 

קטגוריה:משוררים גרמנים
קטגוריה:הרנסאנס
קטגוריה:סאטיריקנים גרמנים
קטגוריה:ילידי 1458
קטגוריה:נפטרים ב-1521
משתנה (מתקן)

משתנה
מִשְׁתָּנָה היא מתקן סניטרי המשמש גברים להשתנה בעמידה. משתנות מותקנות בעיקר בבתי שימוש ציבוריים, בחלקם שנועד לשימושם של גברים בלבד. למשתנות מספר דגמים:
* משתנה אישית, לשימושו של גבר יחיד. בדרך כלל מוצבות משתנות אחדות זו בצד זו, כך שגברים אחדים יכולים להשתמש בהן במקביל. 
* משתנה רחבה, בדמות קיר חרסינה (או חומר אחר) לשימושם של גברים אחדים באותה עת. 
* משתנה ציבורית ניידת. בדומה לשירותים ציבוריים ניידים המוצבים בסמוך לאירועים ציבוריים כמו הפגנות וירידים, יש גם משתנות ציבוריות פתוחות. מידת הצניעות שהן מספקות פחותה מתא שירותים עם דלת, אך בשל כך הן יעילות יותר, ובמקרים רבים מוצבות בסמוך לשירותים מלאים, כדי להקל על העומס עליהם.
* במקומות שונים בעולם, בעיקר באירופה, יש משתנות ציבוריות לנשים. בדומה למשתנות לגברים, משתנות אלו אינן סגורות בתאים אלא צמודות לקיר, ולאחר הקינוח, המטליות מושלכות לפח הניצב בסמוך, ואינן מודחות כמו באסלה.

המשתנה אינה מעניקה את הפרטיות שמקנה תא שירותים סגור, אך השימוש בה מהיר יותר. לעיתים מותקן במשתנה מתקן אוטומטי לשטיפתה בתום השימוש. 

==משתנה כיצירת אמנות==
פסלו של [[מרסל דושאן, "מזרקה"]]
בשנת 1917 יצר הפסל הצרפתי מרסל דושאן את יצירתו "מזרקה", שאינה אלא משתנה עשויה חרסינה לבנה, שעליה חתם דושאן את שמו של יצרן המשתנה "R. Mutt, 1917".

עבודה זו נחשבת לאחת מן העבודות המורכבות ביותר באמנות המודרנית, כיוון שהיא נראית כחסרת תוכן ממשי. היא מפנה את מבטו של הצופה לשאלה "מהי אמנות?" או "מה ראוי להיות אמנות?". הדרך בה דושאן בוחר לעשות זאת היא בעזרת מושג ה"רדי מייד" שמשמעותו לקיחת עצם מן המוכן והפיכתו ליצירת אמנות.

<gallery mode=packed heights=136px>
Femaleurinal.jpg|משתנה ציבורית לנשים. בדומה למשתנה לגברים, המשתנות השונות מופרדות זו מזו על ידי מחיצות, ללא תאים ודלתות
080117cc-nieuwjaarsborrel30.jpg|משתנות ציבוריות למספר אנשים באמסטרדם 
Washbasin & Urinal panorama.jpg|משתנות במגדל הטלוויזיה בסיאול, קוריאה
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://terms.hebrew-academy.org.il/munnah/26395_1 מִשְׁתָּנָה במילוני] האקדמיה ללשון העברית, 1928 - 1985

קטגוריה:בתי שימוש
קטגוריה:שתן
הצפון הישן

הצפון הישן הוא אזור בעיר תל אביב אשר נבנה במהלך שנות ה-30 וה-40 מצפון לגרעין העיר ההיסטורית דאז. האזור נקרא בתקופה זו צפון העיר, והכינוי "הצפון הישן" בא להבדילו מאזור "הצפון החדש", שנבנה לאחר קום המדינה.

החלוקה האדמיניסטרטיבית של העירייה מגדירה את "רובע הצפון הישן" (רובע 3) כשטח שבין נחל הירקון בצפון ועד שדרות בן ציון ורחוב בוגרשוב בדרום, ומרחוב אבן גבירול במזרח ועד הים התיכון במערב.
בניין ב[[כיכר מסריק שבאזור הצפון הישן]]
כבר בסוף שנות ה-20 נכלל אזור זה בתוכנית גדס לפיתוח תל אביב. התוכנית פיתחה אזור זה כעיר גנים ועל בסיס רשת רחובות הניצבים זה לזה, כשהם מקבילים לים או ניצבים לו. הרחובות המרכזיים באזור זה הם רחובות האורך דיזנגוף, בן-יהודה ואבן גבירול (כגבול מזרחי), ורחובות הרוחב נורדאו, ז'בוטינסקי, ארלוזורוב, בן-גוריון ופרישמן (שחלקו המזרחי שונה בהמשך לרחוב צייטלין). רבים מתייחסים בטעות לאזור הצפון החדש (רובע מס' 4) כ"צפון הישן" וזאת בשל ההגדרות המשתנות לאורך ההיסטוריה של "צפון תל אביב".

המרקם העירוני של הצפון הישן הוא ייחודי מסוגו במבניו ובתכנונו בעולם, וזכה להכרה כאתר מורשת עולמית כחלק מהעיר הלבנה.

היותו של הצפון הישן מיושב בעיקר בתושבים אמידים שעלו מארצות מרכז אירופה בעליות הרביעית והחמישית הצמיחה את הכינוי "צפוני", שמשמעו עשיר ומפונק שחצן, ומאוחר יותר התייחס לתושבי הצפון החדש ולתושבי שכונות עבר הירקון.

==אתרים חשובים בצפון הישן==
* כיכר דיזנגוף
* כיכר רבין ובית עיריית תל אביב-יפו
* גן העיר
* נמל תל אביב
* מתחם הבימה
* גן העצמאות
* כיכר אתרים
* מתחם בזל
* גינת וינר
* בית האמנים תל אביב
* בית בן-גוריון

==ראו גם==

* לב תל אביב
* הצפון החדש

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קטגוריה:תל אביב: היסטוריה
E75 (מקדוניה הצפונית)

E75 ליד [[סטובי]]
E75 (מקדונית: Автопат E75) הוא הכביש המהיר הגדול ביותר במקדוניה הצפונית. אורכו של הכביש הוא כ-170 קילומטרים.

מאפייני התחבורה של מקדוניה דומים לאלה של יוגוסלביה לשעבר. לאורך הכביש יש עמדות גבייה (מקדונית: patarini) והמהירות המותרת היא 120 קמ"ש. שולי הכביש צבועים בצהוב והרקע של שלטי הדרך הוא ירוק, מאפיין המצוי גם בשווייץ, איטליה, דנמרק, שוודיה, יוון וליטא. E75, בדומה לכבישים מהירים אחרים במקדוניה, מצוי במצב תחזוקתי פחות טוב לעומת כבישים רגילים.

== כללי ==
E75 הוא חלק מהדרך האירופית E75, המתחילה ליד העיר וארדו במחוז פינמארק שבנורווגיה. המדינות הבאות שהכביש עובר דרכן הן פינלנד, פולין, צ'כיה, סלובקיה והונגריה. לאחר מכן E75 חוצה את סרביה, ובגבול הסרבי-מקדוני הוא מתחבר ישירות לקטע המקדוני של הכביש. נקודת החיבור בין הקטעים היא מעבר הגבול טאבאנובצ'ה השוכן על הגבול הסרבי. הקטע המקדוני של הכביש חוצה את סקופיה וולס, ובהמשך מתחבר ליד גוואגלייה עם הכביש בוגורודיצה-אבז'וני, המחבר את מקדוניה עם יוון. רוב הכביש נבנה בזמן שמקדוניה הייתה חלק מיוגוסלביה, אם כי הוא הושלם רק בשנת 2004 לרגל אולימפיאדת אתונה.

הכביש מתפצל במרחק של כ-30 ק"מ מנמל התעופה סקופיה לכיוון העיר ולס, וכך נוצרים שני כבישים שהמרחק ביניהם הוא מספר קילומטרים. הכביש הצפוני הוא הכביש שבו משתמשים רוב הנהגים בעוד שהכביש הדרומי הארוך יותר, שהשוליים שלו לא בנויים היטב, משמש ככביש חד סטרי. נכון ל-2007 אין תוכניות לפתח את הנתיב הצפוני ולהפוך אותו לשני כבישים נפרדים ובכך לשפר את מערכת הכבישים.

E75 עובר בחלקים העיקריים של מקדוניה והוא מהווה את עורק התחבורה הראשי במדינה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקדוניה הצפונית: תחבורה
האסטאטים

האסטאטים (מלטינית: Hastati ביחיד Hastatus מלשון האסטה - סוג של חנית דקירה כבדה) הם סוג של חיל רגלים כבד ששירת את הלגיון ברפובליקה הרומית. בקרב התייצבו בשורה הראשונה של הלגיון והורכבו מחיילים בעלי רכוש שרכשו את כלי זינם בכספם. חימושם המקורי כלל האסטה (חנית כבדה), חרב קצרה לדקירה וכלי נשק נוספים. להגנתם חבשו קסדה, לבשו שריון גוף, מוקיים ובנוסף לזה הגנו על עצמם במגן. עם הזמן ויתרו ההאסטאטים על חנית הדקירה והחליפו אותה בפילום (כידון הטלה).

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הצבא הרומי
קטגוריה:חיל רגלים
נמל התעופה הבין-לאומי סקופיה

פסל אלכסנדר הגדול בשדה התעופה בסקופיה
נמל התעופה הבינלאומי סקופיה (במקדונית: Меѓународен аеродром Скопје; נודע בעבר בתור נמל התעופה אלכסנדר הגדול סקופיה, במקדונית: Аеродром „Александар Велики“ Скопје), הידוע גם בשם נמל התעופה פטרובץ כשמו של כפר סמוך, הוא נמל התעופה הבינלאומי הגדול והעמוס ביותר במקדוניה הצפונית. הנמל שוכן כ-17 ק"מ דרומית מזרחית לסקופיה, בירת המדינה.

==היסטוריה==
ב-1987 נבנה טרמינל נוסעים חדש בעל קיבולת גדולה יותר. בין 1993 ל-1995 נערך בנמל התעופה שיפוץ מסיבי.
בדצמבר 2006 הכריזה ממשלת מקדוניה על כוונתה לשנות את שמו של הנמל כך שייקרא על שם אלכסנדר הגדול, וגרמה לפריצתה של מחלוקת דיפלומטית עם יוון, שמחשיבה את אלכסנדר כחלק נכבד מהמורשת שלה. ישנה טענה כי השם החדש גורם לבלבול עם נמל התעופה קוואלה, "מגאס אלכסנדרוס", שנמצא בחלק היווני של אזור מקדוניה.

ב-2018 שם הנמל שונה בשנית לנמל התעופה הבינלאומי סקופיה, כחלק ממהלך כולל לפתירות הסכסוך עם יוון שכלל גם את שינוי שם המדינה למקדוניה הצפונית בשנה שלאחר מכן.

==תאונות אוויריות==
ב-5 בדצמבר 1993 התרסק על מסלול מספר 34 מטוס מסוג פוקר 100 (מספר שלדה PH-KXL), השייך לחברת פאלאייר מקדוניאן איירליינס, שהיה בדרכו לציריך. חקירה שנערכה לאחר התאונה העלתה שהגורם לתאונה היה כשל אנוש של צוות המטוס שלא וידא לפני ההמראה שהמסלול נקי מקרח. מתוך 97 אנשים שהיו על סיפון המטוס נהרגו 81.

==חברות תעופה ויעדים==
* אדריה איירווייז (ליובליאנה)
* אייר סרביה (בלגרד, אוחריד)
* אליטליה (מילאן-מאלפסנה)
* אוסטריאן איירליינס (וינה)
* B&H איירליינס (סרייבו)
* קרואטיה איירליינס (ספליט, זאגרב)
* צ'ק איירליינס (פראג)
* הלווטיק איירווייז (ציריך)
* מאלב הונגריאן איירליינס (בודפשט)
* MAT מקדוניאן איירליינס (אמסטרדם, ברלין – שנפלד, קופנהגן, דיסלדורף, המבורג, איסטנבול-אטאטורק, פריז – נמל התעופה שארל דה גול, רומא, וינה, ציריך)
* טורקיש איירליינס (איסטנבול-אטאטורק)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060215023422/http://www.airports.com.mk/ דף הבית של נמלי התעופה במקדוניה הצפונית]

==הערות שוליים==

סקופיה
קטגוריה:סקופיה: מבנים
לינקולן אלזוורת'

לינקולן אלזוורת (באנגלית: Lincoln Ellsworth; 12 במאי 1880 – 26 במאי 1951) היה חוקר ומגלה ארצות אמריקאי.

== קורות חייו ==
ספינת האוויר "[[נורגה"]]
אלזוורת' נולד בשיקגו שבאילינוי, בנם של ג'יימס אלזוורת', בעל מכרה פחם ובנקאי, ושל אווה פרנסיס בטלר. במהלך ילדותו חי גם בהדסון שבאוהיו.

ב-1925 השקיע אביו מאה אלף דולרים במימון מסעו האווירי של מגלה הארצות הנודע רואלד אמונדסן מנורווגיה אל הקוטב הצפוני. המסע היה בספינת אוויר בשם "נורגה" (Norge; נורווגיה), שתוכננה על ידי אחד מטייסיה, אומברטו נובילה האיטלקי. לינקולן אלזוורת' שימש במסע זה כטייס אף הוא. במאי 1926 יצא הצוות לטיסה מאיי סבאלברד, שבצפון נורווגיה, לאלסקה. במהלך הטיסה, ב-12 במאי, חצו חברי המסע את הקוטב הצפוני, צפו בו וקבעו בקרח את דגלי נורווגיה, ארצות הברית ואיטליה. מסע זה הוא הביקור הראשון בקוטב הצפוני שאין חילוקי דעות לגבי עובדת התרחשותו.

ב-23 בנובמבר 1935 גילה אלזוורת' את הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה, הקרויים על שמו, כאשר ערך טיסה מעל היבשת. הוא קרא להרים בשם רכס הזקיף (Sentinel Range), שם שמשמש כיום לתיאור החלק הצפוני של הרכס. הר אלזוורת' ואגם אלזוורת', שניהם באנטארקטיקה, קרויים אף הם על שמו. באותה תקופה הוא גילה גם רכס איטרניטי.

הספר The Boy Scout's Book of True Adventure, Fourteen Honorary Scouts ("ספר הרפתקאות האמת של חניכי הצופים, ארבעה-עשר צופים של כבוד"), שפורסם בניו יורק ב-1931, כולל מאמר בשם "The First Crossing of the Polar Sea" (חציית הקוטב לראשונה) שנכתב על ידי אלזוורת'.

אלזוורת' הוא אחד משני האמריקאים היחידים שעוטרו פעמיים במדליית הזהב של הקונגרס, העיטור הגבוה ביותר לאזרחים אמריקאים באותה עת, ב-1928 וב-1936.

== הנצחה ==

על שמו נקראים ארץ אלזוורת', הרי אלזוורת', והר אלזוורת' - הפסגה הגבוהה ביותר בהרי המלכה מוד, שניהם באנטארקטיקה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מגלי ארצות אמריקאים
קטגוריה:אנטארקטיקה: מגלי היבשת
קטגוריה:מקבלי מדליית הזהב של הקונגרס
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1880
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1951
נמל התעופה אוחריד

נמל התעופה פאולוס הקדוש המבשר באוחריד (במקדונית: Аеродром Св. Апостол Павле Охрид, Aerodrom Sv. Apostol Pavle Ohrid) הוא נמל התעופה השני בגודלו במקדוניה הצפונית. הנמל ממוקם על גדת אגם אוחריד, במרחק של 9 ק"מ מאוחריד, לאורך כביש סטרוגה-קיצ'בו-סקופיה. בממוצע עוברים בנמל כ-60,000 נוסעים וכ-1,000 מטוסים בשנה.

נמל התעופה באוחריד משמש כמנוף לפיתוח התיירות בעיר ובסביבותיה, ומהווה נמל תעופה חלופי לנמל התעופה סקופיה, נמל התעופה הגדול במקדוניה הצפונית.

חברת התעופה ארקיע מבצעת לנמל התעופה טיסות ישירות, היוצאות מנמל התעופה בן-גוריון בחודשי הקיץ.

==היסטוריה==
הנמל פעיל משנת 1952, ומסלול הטיסה בתקופה זו היה נתיב דשא באורך 1,200 מטרים. בעקבות תהליכי מודרניזציה בחברת JAT איירווייז ועלייה בעומס התעבורה האווירי, נבנה הנמל מחדש בסוף שנות ה-60. מסלול טיסה מאספלט נסלל, מבנים קיימים שופצו ונבנו מספר מבנים חדשים. הנמל נפתח מחדש ב-8 ביוני 1970.

כמות הנוסעים בשדה התעופה החלה לגדול בצורה משמעותית רק במחצית השנייה של שנות ה-80, עם העלייה במספר התיירים שהגיעו לאזור אוחריד ולמקדוניה בכלל. בשנת 1990 נערך שיפוץ נוסף בנמל, ומסלול הטיסה הוארך ל-2,550 מטר. בשנת 1995 נבנה טרמינל חדש במקומו של הטרמינל הישן, ובעקבותיו הנמל יכל לשמש בכ-500 נוסעים ועד 5 מטוסים בשעה.

בנמל התעופה ניכרת בדרך כלל תנועה דלה מאוד הן במספר האנשים הפוקדים את המקום והן במספר כלי הטיס המזעריים. במקום ישנה חנות קטנה לממכר מוצרים פטורים ממע"מ. 

ב-20 בנובמבר 2003 התרסק ליד הנמל מטוס מסוג Yak-42 של חברת אוויומפקס. המטוס התרסק בזמן טיסה מז'נבה לסקופיה, לאחר שהטייס שינה את מסלול הטיסה והחל לטוס לכיוון אוחריד בעקבות תנאי מזג אוויר קשים ששררו באזור נמל התעופה סקופיה. בזמן הנחיתה המטוס התרסק לתוך הר טרויאני בקרבת אוחריד. כל שמונת אנשי הצוות ו-115 מתוך 116 הנוסעים נספו באסון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20060215023422/http://www.airports.com.mk/ דף הבית של נמלי התעופה במקדוניה הצפונית]

== הערות שוליים ==

אוחריד
קטגוריה:אוחריד
תקלה גיורגיס השני, קיסר אתיופיה

תקלה גיורגיס השני היה קיסר אתיופיה בשנים 1868-1872. שמו לפני ההכתרה היה וגשום (שליט מחוז וג) גובזה גברה מדהין. נפטר בשנת 1873.

טיעונו של גובזה לכתר הקיסרות התבסס על כך שהוא צאצא של שושלות קיסריות דרך שני הוריו. דרך אביו ווגשום גברה מדהין, שהיה משושלת זגווה, ודרך אימו שהייתה צאצאית לשושלת הסולומונית. גובזה נישא לדינקינש מירצ'ה, אחותו של דג'אזמאץ' קאסה.

לאחר התאבדותו של תוודרוס השני יריביו לכתר הקיסרות היו מנליק השני (בזמנו מלךשוואה) וגיסו של גובזה, דג'אזמאץ' קאסה (בעתיד קיסר אתיופיה יוהנס הרביעי). בשנת 1868 ווגשום גובזה הכריז על עצמו קיסר אתיופיה תחת השם תקלה גיורגיס השני בסקוטה שבמחוז ווג. מכיוון שאבונה סלאמה, ראש הכנסייה האורתודוקסית האתיופית מת זמן קצר לפני כן, לא היה מי שיכתירו כראוי. יריביו לכתר, קאסה ומנליק לא הכירו בו בתור קיסר, ולכן בשנת 1871 יצא בראש צבאו לתיגראי להכניע את גיסו קאסה בכוח אולם הוא הובס. הוא וילדיו נפלו בשבי. זמן קצר אחר כך קאסה הכריז על עצמו קיסר אתיופיה תחת שם המלכות יוהנס הרביעי.

תקלה גיורגיס מת בשבי בשנת 1872. בגלל השפעתו המינימלית בהיסטוריה האתיופית לפעמים הוא מושמט מרשימת קיסרי אתיופיה.

קטגוריה:אתיופיה: תקופת הגיבוש
קטגוריה:קיסרי אתיופיה
קטגוריה:שושלת זאגווה
קטגוריה:מלכים אפריקאים
קטגוריה:ילידי 1836
קטגוריה:נפטרים ב-1873
יששכר בן מרדכי אבן סוסאן

רבי יששכר בן מרדכי אבן סוסאן היה מחכמי ארץ ישראל במאה ה-16 ומנהיג קהילת המגרבים בצפת.

רבי יששכר אבן סוסאן נולד בפאס שבמרוקו ברבע הראשון של המאה הט"ז. בצעירותו עלה לצפת ולאחר מכן עלה לירושלים בה היה מתלמידיו של רבי לוי בן חביב.

בשנת 1538 שב לצפת בה ישב כמה עשרות שנים ועמד בראש הנהגת קהילת המערבים בה, וכן שימש כנראה גם כראש ישיבת הקהל הנ"ל.

בשנת 1564 יצא חיבורו "תיקון יששכר" העוסק בענייני הלוח העברי ובמנהגי הקהילות השונות בצפת. זהו אחד המקורות הראשונים בכתב המזכירים את מנהג אכילת הפירות בט"ו בשבט.

בשנים 1571-1574 עסק בתרגום המקרא לערבית מאחר שע"פ הבנתו התרגום הנוכחי שחובר לפני מאות שנים על ידי רבי סעדיה גאון לא התאים עוד לבני זמנו. התרגום מכונה "שרח אל סוסאני".

== לקריאה נוספת ==
* גיורא פוזיילוב, חכמיהן של ארבע ערי הקודש כרך ב - חכמי ירושלים, מינהל החינוך הדתי.
* דוד דורון, על תרגום התורה לערבית של ר' יששכר בן-סוסאן המערבי, בתוך: ספונות ג, (תשמ"ה).

==קישורים חיצוניים==
*
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ילידי 1510
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:ראשוני האחרונים
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:מתרגמים מעברית לערבית
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-16