OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
1929 בגרמניה

1929 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה רפובליקת ויימאר 58 שנות לאום.
== הנהגה ==
ראש המדינה:
* פאול פון הינדנבורג

קנצלר גרמניה:
* הרמן מילר

== אירועים בולטים ==
* 6 בינואר – היטלר ממנה את היינריך הימלר למפקד האס אס

== נולדו ==
* 18 ביוני – יורגן הברמאס, פילוסוף ותאורטיקן חברתי גרמני
* 18 בספטמבר – כריסטוף פון דוהנאני, מנצח גרמני
* 12 בנובמבר – מיכאל אנדה, סופר גרמני (נפטר ב-1995)

== נפטרו ==
* 4 באפריל – קרל בנץ, מהנדס גרמני, ממפתחי המכונית (נולד ב-1844)
* 3 באוגוסט – אמיל ברלינר, ממציא אמריקאי יהודי ממוצא גרמני, המציא את הגרמופון והתקליט (נולד ב-1851)
* 23 בספטמבר – ריכרד אדולף ז'יגמונדי, כימאי אוסטרי-גרמני ממוצא הונגרי, זוכה פרס נובל לכימיה (נולד ב-1865)
* 3 באוקטובר – גוסטב שטרזמן, מדינאי גרמני, זוכה פרס נובל לשלום (נולד ב-1878)
* 28 באוקטובר – ברנהרד פון בילוב, מדינאי גרמני, שימש כקנצלר גרמניה בתחילת המאה ה-20 (נולד ב-1849)
* 6 בנובמבר – מקס פון באדן, מדינאי גרמני, קנצלר גרמניה בסוף ימי האימפריה הגרמנית (נולד ב-1867)

== קישורים חיצוניים ==

*
שלומיה קרייזל


שלומיה קרייזל (1920–1942) הייתה משוררת עברייה.

==ביוגרפיה==
קרייזל נולדה בגליציה המזרחית שבפולין לר' אברהם קרייזל מקוסוב. אביה הציוני קרא לה 'שלומיה' בעקבות חוזה ורסאי והצהרת בלפור. קרייזל התחילה לכתוב שירה בגיל 8. בשנת 1937 שלחה מבחר משיריה מן השנים 1928-1937 לאחיה הצעיר אייזיק סדומי, שעלה לארץ ישראל כחלוץ. חלק גדול משיריה נקבץ לאסופה, אשר ראתה אור לימים בכותר "שמש ועבים". במכתבה לאחיה נתנה טעם נוסף לשם האסופה – "מפני שתוכן שירי הוא כאן עצוב, כאן שמח!". קרייזל המשיכה לשלוח לאחיה שירים עד הירצחה בידי הנאצים בגיל 22. בסך הכל כתבה שלומיה כמאה חמישים שירים. חלק משיריה נדפסו גם בעלון הפנימי של קיבוץ לביא, "אצלנו".

==קובץ שיריה==
* שלומיה, שמש ועבים: שירים; הביא לבית הדפוס: אייזיק סדומי; עיטורים: אילנה (דוד) סדומי, תל אביב: ארגון יוצאי קוסוב בישראל, תשל"ה.

==לקריאה נוספת==
* איתמר לוי, מיומנו של מאתר ספרים, צרופה: תש"ס-2000, עמ' 89-92.
* גצל קרסל, ל' אליצקי (עורכים), ספר קוסוב, תל אביב: ארגון יוצאי קוסוב על ידי הוצאת המנורה, תשכ"ד-1964, עמ' 220–236. (רשימה על אודות אברהם קרייזל ובתו שלומיה)

קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:יהודיות פולניות
קטגוריה:נספות השואה
קטגוריה:פולניות שנולדו ב-1920
קטגוריה:פולנים שנולדו ב-1920
קטגוריה:נפטרות ב-1942
1930 בגרמניה

1930 בגרמניה הייתה השנה בה ציינה רפובליקת ויימאר 59 שנות לאום.
== הנהגה ==
ראש המדינה:
* פאול פון הינדנבורג

קנצלר גרמניה:
* הרמן מילר (עד ה-27 במרץ)
* היינריך ברינינג (מה-30 במרץ)

== אירועים בולטים ==
* 27 במרץ – התפטרות ממשלת גרמניה בראשות הסוציאל-דמוקרט הרמן מילר בעקבות המשבר הכלכלי

== נולדו ==
* 3 באפריל – הלמוט קוהל, קנצלר גרמניה (נפטר ב-2017)

== נפטרו ==
* 23 בפברואר – הורסט וסל, מחבר המנון המפלגה הנאצית (נולד ב-1903)
* 6 במרץ – אלפרד פון טירפיץ, אדמירל גרמני, בונה הצי הקיסרי הגרמני המודרני ומפקדו במלחמת העולם הראשונה (נולד ב-1849)

== קישורים חיצוניים ==

*
פוטז 63

פוטז 63 (בצרפתית: Potez 63; ידוע גם כפוטז 630) הוא מטוס קרב צרפתי מתקופת מלחמת העולם השנייה. בעיצובו דמה המטוס למטוס הקרב הגרמני מסרשמיט Bf 110 ולמפציץ הקל הבריטי בריסטול בלנהיים.
== היסטוריה ==
המטוס עוצב על מנת לעמוד בדרישות שהעלה הצבא הצרפתי ב-1934 לתכנון מטוס קרב כבד. אב הטיפוס הראשון המריא ב-1936, ונראה כהצלחה. המטוס היה מטוס דו מנועי, חד כנפי, בעל שני זנבות, ובו שלושה מקומות לאנשי צוות - טייס, נווט ותותחן אחורי.

ב-1937 סופקו לחיל האוויר הצרפתי 80 מטוסים, שכונו פוטז 630, ולאחר מכן הוזמנו מטוסים רבים נוספים. מנועיו של המטוס היו בעייתיים במידה כזו שהיה צורך להחליף את היחידות שסופקו בדגם מתקדם יותר, מס' 631, בעל מנוע שונה. דבר זה הביא לכך שה-631 היה איטי יותר, והתקשה להתמודד עם מפציצים גרמניים מהירים, או עם מטוס הקרב העיקרי של הלופטוואפה המסרשמיט Bf 109. ייצורו של המטוס היה זול יותר ומהיר יותר ממטוס הקרב מוראן-סולנייה M.S. 406 שפותח במקביל. כתוצאה מכך הצטייד חיל האוויר הצרפתי בכמות גדולה יותר של מטוסים אלו, ופיתח להם מספר דגמים, לרבות דגמים המיועדים לקרב, להפצצה, לאימונים ואף לסיור.

דגם מתקדם יותר שמספרו 633 סופק במספר מועט של יחידות לפני המערכה על צרפת בה הובסה צרפת. מספר נוסף של יחידות סופק לרומניה וליוון. הרומנים השתמשו במטוס במלחמתם נגד ברית המועצות ואילו היוונים השתמשו בו במלחמת איטליה–יוון. מטוסים שהוזמנו על ידי סין הוחרמו על ידי הממשל הקולוניאלי הצרפתי בהודו סין ולחמו במלחמה כנגד תאילנד בשנת 1941. ייצורו של המטוס נמשך תחת הכיבוש הגרמני, והלופטוואפה השתמש בו למשימות אימון וקישור.

יותר מ-700 מטוסים סופקו לחיל האוויר הצרפתי, מתוכם הושמדו 220 במערכה על צרפת. המטוס שימש את חיל האוויר של צרפת של וישי במסגרת המערכה בסוריה ובלבנון, כמו גם את חיל האוויר של צרפת החופשית בלוחמה בצפון אפריקה.

המטוס נחשב נוח לטיסה, ובעל חימוש כבד יחסית, ויכול היה לספוג נזק כבד בטרם הושבת. עם זאת, בעיית המנוע הביאה לכך שלא יכול היה להתמודד עם מטוסים אחרים מדורו, והיה טרף קל למטוסי המסרשמיט, בדומה למטוסי הפיירי באטל והבריסטול בלנהיים הבריטים. בעיה נוספת היה דמיונו החיצוני למסרשמיט Bf 110 (שני מנועים, זנב כפול, חופת טייס ארוכה) שהביא לכך שמספר מטוסים הושמדו ב"אש ידידותית".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת צרפת
קטגוריה:מטוסים צרפתיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפציצים צרפתיים
האופרה הארצישראלית העממית

[[סמליל האופרה]]
[[אדיס דה פיליפ ופאולו גורין באופרה העממית בהצגה "לה טראוויאטה", 1945]]
האופרה הארצישראלית העממית הייתה להקת האופרה היחידה שפעלה בארץ ישראל בשנים 1941–1947, בתקופת המנדט הבריטי (לפניה פעלה "האופרה הארצישראלית" בשנים 1923–1940 ובסוף שנת 1947 הוקמה "האופרה הישראלית").

האופרה הארצישראלית העממית הוקמה בפברואר 1941 על ידי מרק לברי וגאורג זינגר. חבריה התארגנו על בסיס קואופרטיבי וכללו שלושה מנצחים ובמאים, 10 סולנים, 36 נגני תזמורת, 10 רקדניות ומקהלה בת שמונה זמרים. על חברי הקואופרטיב נמנו גם 15 עובדים טכניים. הרקדנית מיה ארבטובה שימשה ככוריאוגרפית. מרדכי גולינקין, מייסד האופרה הארצישראלית, לא נכלל בקואופרטיב, אלא עבד באופרה על תקן של "מנצח כבוד". בין הסולנים נמנו יוספה שוקן, פאולו גורין, יהודה הר-מלח ויוסף גולנד. חלק מן ההצגות הועלו בקולנוע מוגרבי.

כדי להתמודד עם המצוקה הכלכלית שבה הייתה האופרה נתונה, הוחלט בנובמבר 1942 על הקמת "חוג ידידי האופרה", שמטרתו העיקרית הייתה לרכז משאבים כספיים למימון מיזמים אומנותיים ואמור היה לשמש גשר בין האופרה לבין הציבור. על חברי החוג נמנו אישי ציבור מרבדים שונים, ביניהם אריה שנקר, יהודה מצב טוקטלי, האחים זכי ומשה שלוש ואחרים. על חברי הוועד הפועל של החוג נמנה גם שמחה אבן-זהר.

גולת הכותרת של אופרה זו הייתה הפקתה של האופרה העברית הראשונה, "דן השומר" (שהלחין מרק לברי, בבימויו של משה הלוי), בשנת 1945.
בנובמבר אותה שנה הגיעה לארץ זמרת הסופרן אדיס דה פיליפ, והיא הופיעה באופרה החל מדצמבר 1945 ועד יוני 1946. את הכנסותיה מן ההופעות תרמה לקופת האופרה.
בדצמבר אותה שנה ערכה גם קונצרט מיוחד בבזל, בעת כינוסו של הקונגרס הציוני ה-22, למען האופרה.
בין ההפקות הנוספות שהעלתה האופרה ניתן למנות את "לה טראוויאטה" ו"לה בוהם".

האופרה העממית נאלצה להפסיק את פעילותה עקב קשיים כלכליים בתחילת 1947. במהלך פעילותה העלתה 18 אופרות ואופרטות שונות בפני קהל של יותר מ-150 אלף צופים.

==לקריאה נוספת==

* יוסף אוליצקי, אדיס: פרקים בתולדות חייה של אדיס דה-פיליפ, תל אביב: הוצאת המחבר, תשמ"ג 1983.
* חוג האופרה הארץ ישראלית, האופרה הארצישראלית העממית, תל אביב : חוג ידידי האופרה הארצישראלית העממית, 1946.

קטגוריה:להקות אופרה
אופרה
אופרה
קטגוריה:ישראל: אופרה
ז'וסלין לגארד

ז'וסלין לגארד (באנגלית: Jocelyne LaGarde; 1924 – 12 בספטמבר 1979) הייתה שחקנית טהיטית שזכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1966 על הופעתה היחידה בקריירה בסרט "הוואי".

== קורות חייה ==
לגארד נולדה וגדלה בעיר פפאטה, טהיטי. היא נבחרה באקראי ללא כל ניסיון משחק בשנת 1965 על פי פניה ומבנה גופה לתפקיד המלכה מלאמה קנאקואה בעיבודו הקולנועי של הבמאי זוכה האוסקר ג'ורג' רוי היל לספרו המפורסם של ג'יימס מיצ'נר "הוואי".
לצורך התפקיד סיפק לה המפיק המצליח וולטר מירש מאמן אישי שלימד אותה אנגלית, מכיוון שלגארד הייתה דוברת צרפתית וטהיטית בלבד.
על אף שלגארד הייתה אלמונית לצד סוללת כוכבי הסרט ג'ולי אנדרוז, מקס פון סידוב, ג'ין הקמן וריצ'רד האריס, היא הצליחה לגנוב את ההצגה לאחר שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, היחידה מבין הקאסט שהייתה מועמדת לפרס אוסקר.

על הופעתה הקולנועית הראשונה והיחידה זכתה לגארד בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
לגארד הייתה ליחידה שזכתה בפרס גלובוס הזהב והייתה מועמדת לפרס אוסקר על הופעה בודדת כל הקריירה.

נפטרה בשנת 1979 בגיל 55 בביתה שבפפאטה, טהיטי.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ילידות 1924
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן משנה
קטגוריה:נפטרות ב-1979
Kickstarter

Kickstarter (מאנגלית "נותן דחיפה ראשונית") היא חברה לתועלת הציבור המפעילה אתר המממש רעיונות יצירתיים באמצעות מימון המונים. מהקמתו ב-2008, מימן האתר מגוון רחב של פרויקטים, כגון סרטי אינדי, מוזיקה וקומיקס, עיתונות, משחקי מחשב ופרויקטים הקשורים במזון. 

בשנת 2012 החל גיוס המונים לפיתוח משחק מחשב "Castle Story", כאשר המטרה הייתה לגייס 80 אלף $, מהר מאוד היקף הגיוס הגיע ל-700 אלף $.

בתחילת שנת 2014 פרסם האתר כי במהלך שנת 2013 חלה צמיחה של 50% בהיקף הגיוסים, וגויסו סך הכל כ-480 מיליון דולר, ב-3 במרץ 2014 פרסם האתר כי גויסו בסך הכל מיליארד דולר.

==מנגנון==
Kickstarter הוא אתר המשמש פלטפורמה לגיוס כספים בשיטת מימון המונים. שיטה זו חוסכת פנייה למשקיעים מקצועיים, הדרך המרכזית להשגת מימון.

באפשרותם של הנרשמים לאתר לפרסם את הרעיון שלהם בצורה של פרויקט עתידי, ולבקש מגולשים תמיכה כלכלית בתמורה לגמול כלשהו. לכל סכום אותו הגולש מעוניין "לתרום" ("Pledge"), היזם מציע גמול ההולך וגדל בהתאם לגודל התרומה. על יוצרי הפרויקט לבחור תאריך יעד ומטרה כספית מינימלית, כך שאם הפרויקט לא צובר את הסכום הנדרש עד לתאריך הנבחר, הכסף לא נגבה כלל. הכסף עבור הפרויקט "נתרם" באמצעות אתר אמזון.

אם הפרויקט עמד ביעדיו, הכסף מועבר לידי היזם, כאשר 5 אחוזים מועברים לאתר וכ-5 אחוז נוספים מועברים לאמזון. בשונה מצורות השקעה וגיוס כספים אחרות, Kickstarter לא תובעים בעלות כלשהי על הפרויקט או תוצריו. למרות זאת, לאחר שהפרויקט מומן נשמר דף מסכם בארכיון האתר, הנגיש לכלל הגולשים, ואינו ניתן לעריכה או הסרה.

==מגבלות==
ליזמים אין מחויבות משפטית להשתמש בכסף שצברו למימון הפרויקט, או לספק תוצר כלשהו, והאתר הואשם בחוסר בקרת איכות על הפרויקטים שבו. Kickstarter ממליץ לגולשיו להשתמש בשיקול דעת לפני שהם תורמים לפרויקט ומזהיר את היזמים מפני תביעות משפטיות במידה ולא יעמדו בהבטחותיהם.

גיוס כספים יכול להיעשות רק על ידי תושבי מדינות מסוימות, בחלקן תחת הגבלות מסוימות. בארצות הברית ובאוסטרליה לדוגמה אין הגבלות, בקנדה יש תלות בסוג כרטיס האשראי של מבקשי המימון, ובישראל אין כלל יכולת ליצור פרויקטים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מימון המונים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2009
טום ג'ואד

[[הנרי פונדה כטום ג'ואד בסרט "ענבי זעם", 1940.]]
טום ג'ואד (באנגלית: Tom Joad) הוא דמות ספרותית, בנה השני של משפחת ג'ואד וגיבור הספר "ענבי זעם" מאת ג'ון סטיינבק. בסרט המועמד לאוסקר שהופק על פי הספר ב-1940 גילם את דמותו השחקן הנרי פונדה והיה מועמד עליו לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לאותה שנה.

== הדמות ==
טום ג'ואד, יליד אוקלהומה היה מעורב בקטטה, שיריבו נהרג בה, כארבע שנים לפני תחילת אירוע הספר "ענבי זעם". הוא נשפט לשבע שנים בכלא בעוון הריגה, אך שוחרר על-תנאי והגיע לבית משפחתו בעוד מועד להצטרף אליהם ערב צאתם לדרך הארוכה לקליפורניה. על אף שתנאי שחרורו אסרו עליו לצאת מן המדינה, והוא נאלץ לעבור את הגבול המדיני בהסתר, איננו מוכן להיפרד ממשפחתו. בהמשך הופך טום למנהיג המשפחה ולמשענתה, אך נאלץ להפרד מעליה לאחר שנקם את רצח המטיף ומנהיג השביתה ג'ים קייסי ונאלץ לשוב ולהסתתר.

קיימים מספר הרמזים המקשרים בין דמותו של טום למשה רבנו, הוא הרג אדם, יצא לגלות ושב על מנת להוביל את משפחתו המורחבת (שבה 12 נפשות, כמניין שבטי ישראל) אל הארץ המובטחת.

תשובתו של טום לאמו, בשעה שהוא יוצא לקראת חיים של מנהיג פועלים, מפי הנרי פונדה בסרט (בנסיבות שונות מעט מאלה מאלה שבספר), היא אחד מציטוטי הפרדה הנודעים בקולנוע, הייתה מועמדת לרשימת "100 סרטים... 100 ציטוטים" של מכון הסרטים האמריקאי ומוזכרת ברשימות רבות אחרות:

דמותו של טום ג'ואד דורגה במקום ה-12 (כגיבור) ברשימת "מאה שנים... 100 גיבורים ונבלים" של מכון הסרטים האמריקאי ב-2003.

== בתרבות ==
וודי גאת'רי כתב ב-1960 שיר בשם "טום ג'ואד", כסמל למאבק באי צדק חברתי.

בשנת 1995 כתב ברוס ספרינגסטין את השיר "הרוח של טום ג'ואד" וכלל אותו באלבום באותו שם. ספרינגסטין ביצע את השיר בין היתר כחלק מקמפיין הבחירות של ברק אובמה במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. להקת רייג' אגיינסט דה מאשין חידשה את השיר.

אתר אינטרנט לשלום וצדק חברתי קרא לעצמו [http://www.tomjoad.org/ http://www.tomjoad.org].

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.shmoop.com/grapes-of-wrath/tom-joad.html ניתוח דמות ספרותית] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:השפל הגדול
לואר 130

לואר 130 (בצרפתית: Loire 130) היה מטוס ימי חד מנועי צרפתי מתקופת מלחמת העולם השנייה שיוצר על ידי חברת לוַּאר תעופה .

באמצע שנות ה-30 דרש הצי הצרפתי פיתוחו של מטוס ימי שיוכל לפעול מסיפונן של אוניות מערכה וסיירות. הלואר 130 המריא לראשונה ב-1934 והועדף על ידי הצי הצרפתי על פני חמישה דגמי אחרים. המטוס נכנס לשירות ב-1937 ו-150 יחידות סופקו לצי הצרפתי, כאשר הוא מחליף את מרבית המטוסים הימיים שהיו בשירות צרפת עד אז. המטוס שירת את הצי הצרפתי, וכן את יחידות צרפת של וישי במהלך מלחמת העולם השנייה. לא מעט יחידות שרדו את המלחמה, ונותרו בשירות הצבא הצרפתי, במיוחד ביחידות ששירתו במושבות צרפת, עד שנת 1951.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:מטוסים צרפתיים
קטגוריה:מטוסים צרפתיים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מטוסים ימיים
לוידס לונדון

חדר ההרשמה במאה ה-19
לויד'ס של לונדון {באנגלית: Lloyd's of London), הידוע בדרך כלל בשם "לויד'ס", הוא שוק ביטוח וביטוח משנה הממוקם בלונדון. בניגוד לרוב מתחרותיו בענף, הוא אינו חברת ביטוח אלא גוף תאגידי המנוהל על פי "חוק לויד'ס 1871" וחוקים נוספים. הוא פועל כשוק הדדי-חלקי שבתוכו מספר רב של גופים פיננסיים, המקובצים בתאגידים, המתאחדים כדי לאגד ולפזר את הסיכון שאותו הם מבטחים. חתמים אלה, או "חברים", הם אוסף של תאגידים ואנשים פרטיים כאחד, והם מכונים באופן מסורתי "שמות" ("Names").

לויד'ס של לונדון פועל מבניין לוידס הממוקם בסיטי של לונדון הוא אחד הסמלים הארכיטקטוניים של לונדון.

תכנן את בניין לוידס ריצ'רד רוג'רס, מהאדריכלים המפורסמים ומכוכבי הארכיטקטורה הגדולים של בריטניה. סגנונו בבניין הזה זכה לתואר "אדריכלות האינסייד אאוט", שכן הוא הוציא אל מחוץ לבניין את כל המערכות שלרוב נמצאות בתוכו - צינורות, תעלות אוורור, מערכות מיזוג, כבלי חשמל, מעליות ועוד

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:ביטוח
קטגוריה:חברות בריטיות
אליפות העולם בשח מהיר 2012

אליפות העולם בשחמט 2012 - שחמט מהיר התקיימה באסטנה, בירת קזחסטן בין התאריכים 6–8 ביולי 2012 ותחרות בליץ בין התאריכים 9–10 ביולי 2012. לתחרות הוזמנו שחמטאי הצמרת העולמית. מספר ימים לפני תחילת התחרות התקיימו משחקי מבחן לשחקנים שלא הוזמנו ישירות לגמר האליפות.

בתחרות השתתפו 16 שחמטאים שהתמודדו בינם לבין עצמם, כאשר כל שחקן שיחק נגד כל אחד מהאחרים בשיטת ליגה בת סיבוב אחד, דהיינו 15 משחקים לכל שחקן. 

באליפות השח המהיר ניצח סרגיי קריאקין שזכה ב-11.5 נקודות מתוך 15 אפשריות, במקום השני מגנוס קרלסן עם 10.5 נקודות, ובמקום השלישי (בהתרת נקודות) אלוף העולם לשעבר וסלין טופאלוב עם 9.5 נקודות. 

נציג ישראל, בוריס גלפנד, סיים במקום השישי עם 8 נקודות. 

תחרות הבליץ נערכה במתכונת שבה כל שחקן משחק נגד כל אחד מהאחרים בשני הצבעים, דהיינו 30 משחקים לכל שחקן. בתחרות זו ניצח אלכסנדר גרישצ'וק עם 20 נקודות מתוך 30 אפשרויות, במקום השני מגנוס קרלסן עם 19.5 נקודות, ובמקום השלישי סרגיי קריאקין עם 18.5 נקודות. נציג ישראל, בוריס גלפנד, סיים במקום העשירי עם 13.5 נקודות. 

בתחרויות השתתפו השחמטאים הבאים:

{| class="wikitable"
|-
! שם !! מדינה !! מד כושר נכון ליולי 2012 !! דירוג עולמי בקצב מלא, נכון ליולי 2012
|-
| מגנוס קרלסן || || 2837 || 1
|-
| טיימור רדג'וב || אזרבייג'ן || 2788 || 4
|-
| סרגיי קריאקין || || 2779 || 6
|-
| אלכסנדר מורוזביץ' || רוסיה || 2770 || 9
|-
| וסילי איוונצ'וק || אוקראינה || 2769 || 10
|-
| אלכסנדר גרישצ'וק || רוסיה || 2763 || 11
|-
| וסלין טופאלוב || || 2752 || 12
|-
| פטר סבידלר || רוסיה || 2749 || 13
|-
| בוריס גלפנד || || 2738 || 16
|-
| ויקטור בולוגן || || 2732 || 20
|-
| שחריאר ממדיארוב || אזרבייג'ן || 2726 || 23
|-
| אלכסיי דרייב || רוסיה || 2677 || 72
|-
| איגור קורנוסוב || רוסיה || 2663 || 92
|-
| ולדימיר טקאצייב || רוסיה || 2644 || 119
|-
| מורטאס לאזגלייביב || || 2589 || 262
|-
| אנואר איסמאגמבטוב || || 2471 || 1080
|}

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.fide.com/component/content/article/1-fide-news/6282-world-rapid-and-blitz-championships-2012-karjakin-wins.html טבלת הסיום של התחרות המהירה], באתר פיד"ה
* [http://www.fide.com/component/content/article/1-fide-news/6289-world-blitz-championship-2012-grischuk-wins.html טבלת הסיום של תחרות הבזק], באתר פיד"ה

קטגוריה:תחרויות שחמט ב-2012
שח מהיר
ארנסט הס

ארנסט מוריץ הס (בגרמנית: Ernst Moritz Hess; 20 במרץ 1890 – 14 בספטמבר 1983) היה גרמני-יהודי אשר שירת ביחד עם אדולף היטלר במלחמת העולם הראשונה, וזכה להגנתו של היטלר בחלק מתקופת השואה.

==ביוגרפיה==
ארנסט הס נולד בשנת 1890 בגלזנקירשן. אביו יוליוס היה עורך דין ואמו אליזבת הייתה בת למשפחת בנקאים יהודית מוצלר. הוא הוטבל לנצרות, אך מכיוון שאמו הייתה יהודייה נחשב ליהודי על פי חוקי הגזע הנאצים. התגורר בדיסלדורף לפני מלחמת העולם הראשונה.

הס התגייס לצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה והוצב ביחידת חיל הרגלים של בוואריה. הס שירת לכל אורך תקופת המלחמה בין השנים 1914 ועד 1918 באזור פלנדריה שבחזית המערבית. במהלך שירותו נפצע פעמיים, עוטר בעיטורי גבורה, וזכה לקידום בדרגה. בתקופה מסוימת בשנת 1916 שימש אף כמפקדו הישיר של היטלר.

בתקופה שלפני עליית הנאצים לשלטון שימש הס כשופט בעיר וופרטל ומאוחר יותר בעיר דיסלדורף, שם התגורר עם אשתו מרגרטה ובתו אורסולה.

בשנת 1936, לאחר חקיקת חוקי הגזע, הודח מתפקידו, הותקף בידי פעילים נאצים ועבר להתגורר עם משפחתו באיטליה.

בתקופת שהותו באיטליה פנה הס להיטלר באמצעות פריץ וידמן, חבר משותף מתקופת השירות הצבאי אשר שימש כעוזרו של ראש לשכתו של היטלר, בבקשת רחמים, ולביטול הסיווג היהודי במסמכיו. היטלר נענה לבקשה, הורה להעביר להס את כספי הפנסיה שלו לאיטליה ואף פטר אותו מחובת הזיהוי כיהודי במסמכי הזהות שלו.

בשנת 1939, בעקבות ההסכם בין גרמניה ואיטליה, נאלץ הס לחזור למולדתו לאחר שניסיונו להגר לשווייץ נכשל. למרות זאת לא נרדף על ידי השלטונות ובמסמך מאוגוסט 1940 הורה היינריך הימלר ליחידות הס"ס שלא לגרש או לרדוף את הס ומשפחתו וזאת על פי בקשתו האישית של היטלר אשר שירת איתו במלחמת העולם הראשונה.

למרות זאת, ביוני 1941 נדרש להתייצב בפני השלטונות, והובהר לו כי כתב ההגנה שקיבל אינו בתוקף, הוא אינו זכאי לפריבילגיה כלשהי והמסמך עצמו אף נלקח ממנו. הס גורש למחנה ריכוז ליד מינכן וביצע שם עבודות כפייה. הוא זכה להגנה מינימלית בזכות נישואיו לנוצרייה פרוטסטנטית. אחותו ואמו נשלחו לטרזיינשטט. בהמשך הועברה אחותו לאושוויץ שם נרצחה. אמו הצליחה להימלט לשווייץ עם בנה מנישואים אחרים.

לאחר המלחמה המשיך הס להתגורר בגרמניה. הוא סירב לחזור לתפקידו כשופט עקב חוסר רצונו לעבוד לצד עמיתים ששיתפו פעולה עם המפלגה הנאצית. ועבד כמנהל בכיר בחברת הרכבות בפרנקפורט. על עבודתו ברכבת קיבל את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. הס נפטר בשנת 1983.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.telegraph.co.uk/history/world-war-two/9379575/Adolf-Hitler-protected-his-Jewish-former-commanding-officer.html על הפרשה ב"טלגרף" (באנגלית)]

קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:יהודים בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:יהודים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1983
תחנת ויקטוריה (לונדון)

תחנת לונדון ויקטוריה (באנגלית: London Victoria Station) היא תחנת רכבת, תחנת רכבת תחתית ומרכז תחבורה בעיר לונדון, בירת הממלכה המאוחדת.

תחנת ויקטוריה מורכבת למעשה משתי תחנות רכבת אשר משרתות קווי רכבת לדרום-מזרח אנגליה, תחנת רכבת תחתית אשר משרתת את הקווים סירקל ודיסטריקט, ותחנת רכבת תחתית במפלס עמוק אשר משרתת את קו ויקטוריה. מלבד מרכיבים אלו, במתחם התחנה מצויים גם מרכזי תחבורה נוספים כמו תחנת אוטובוסים בקווים עירוניים (ממוקמת בכניסה למבנה הראשי) ותחנת אוטובוסים לקווים המגיעים ליעדים ברחבי בריטניה.

תחנת ויקטוריה קרויה כך על שם רחוב ויקטוריה שאליו היא פונה, הרחוב קרוי כך על שם המלכה ויקטוריה. תחנת ויקטוריה היא השנייה בגודלה בבריטניה מבחינת נפח הנוסעים העוברים בה, עם כ-73 מיליון נוסעים בשנה.

התחנה נפתחה לציבור ב-1 באוקטובר 1860.

==תחנת הרכבת התחתית==
תחנת הרכבת התחתית ויקטוריה מחולקת למעשה לשתי תחנות; תחנה המשרתת את קו ויקטוריה ותחנה מעט מרוחקת משם ומחוברת בעזרת מעבר תת-קרקעי, אשר משרתת את הקווים סירקל ודיסטריקט. קו ויקטוריה הוא קו במפלס עמוק, בעוד שהתחנה השנייה קרובה לפני הקרקע משום שהקווים נחפרו בצורת "חפירה וכיסוי".

בשלב הראשון נפתחה תחנת הרכבת התחתית ב-24 בדצמבר 1868 על ידי חברת 'מטרופוליטן דיסטריקט ריילווי' (לימים קו דיסטריקט). בשנת 1872 התחנה הפכה לחלק מהמעגל המרכזי (Middle Circle) והמעגל החיצוני (Outer Circle) עד שאלו הופסקו בשנת 1900 ו-1908 בהתאמה. בתחילת המאה מבנה התחנה המקורי שופץ מחדש ונבנה מעליו בניין משרדים, בין השנים 1902-3 קו הרכבת התחתית שודרג למערכת חשמלית. בשנת 1949, בנוסף לקו דיסטריקט שעבר בתחנה, נחנך גם הקו סירקל שהתבסס על קו 'המעגל הפנימי' (Inner Circle).

ב-7 במרץ 1969 נפתח החלק השני של תחנת הרכבת התחתית; תחנה במפלס עמוק, קרובה יותר לתחנת הרכבת הראשית, לשירות קו ויקטוריה החדש. תחילה הייתה התחנה תחנה סופית עד לסיום העבודות על הקו, וב-23 ביולי 1971 נפתח החלק הדרומי של הקו לכיוון בריקסטון.

תחנת הרכבת התחתית ויקטוריה היא תחנה מוצעת להיכלל בקו צ'לסי-האקלי, המוכר גם בתור "קרוסרייל 2" (Crossrail 2). קו זה עתיד להיכנס לשלבי הסיום רק לאחר השלמת הקו הראשון "קרוסרייל 1" בשנת 2018.

==תחנת ויקטוריה בתרבות==
* בספרו של אוסקר ויילד "חשיבותה של רצינות", הדמות הראשית בעלילה ג'ון וורת'ינג התגלה כשהיה תינוק בתיק בתחנת ויקטוריה.
* תחנת הרכבת התחתית ויקטוריה מופיעה בקומיקס "ונדטה" כשהיא נטושה.
* "תחנת ויקטוריה" הוא שמו של מחזה קצר שנכתב על ידי המחזאי הבריטי הרולד פינטר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://www.networkrail.co.uk/aspx/947.aspx עמוד התחנה], באתר חברת נטוורק רייל
* [https://web.archive.org/web/20120901152307/http://www.networkrail.co.uk/documents/For%20Passengers/Station%20Maps/4510_Victoria%20Station%20Map.pdf מפה של התחנה], באתר חברת נטוורק רייל

ויקטוריה (לונדון)
ויקטוריה (לונדון)
קטגוריה:תחנות רכבת בניהול נטוורק רייל
דיסטומו

[[מנזר הוסיוס לוקאס]]
דיסטומו (ביוונית: Δίστομο) היא עיר במערב בויאוטיה שבמרכז יוון - 5 ק"מ צפונית למפרץ קורינתוס, 9 ק"מ דרומית לארצ'ובה, 12 ק"מ מזרחית לדספינה, 16 ק"מ דרום-מזרחית לדלפי, 18 ק"מ מערבית לליבאדייה ו-105 ק"מ צפון-מערבית לאתונה. העיר ממוקמת במדרונות הר הליקון, בגובה 450 מ', ומצפון לה עובר כביש 48 (אנטיריו - נפפקטוס - דלפי - ליבאדייה). כיום מונה העיר 4,368 תושבים.

העיר ידועה בשל טבח דיסטומו שבוצע בה ב-1944 על ידי הנאצים ובנוסף, בשל אחד המנזרים המפורסמים ביוון, מנזר הוסיוס לוקאס הסמוך לעיר ונחשב לאחת הדוגמאות החשובות ביותר לאדריכלות ביזנטית.

==טבח דיסטומו==

עם הפלישה לנורמנדיה ב-6 ביוני 1944 הגבירו הפרטיזנים היוונים את התקפותיהם על הגרמנים. במקום שהתה הדיוויזיה המשוריינת ה-4 של האס אס.
בבוקר 10 ביוני 1944 נע טור משוריין לעבר דיסטומו. בדרך החיילים פתחו באש על איכרים, הרגו חמישה ושבו שנים עשר כבני ערובה. ההוראות שקיבלו היו: על כל גרמני הרוג יש להרוג 50 יוונים, ועל עשרה גרמנים הרוגים יש לחסל כפר שלם.

השיירה נעצרה במרכז העיירה, והכומר המקומי נחקר על הימצאות פרטיזנים באזור. משלא קיבלו תשובות לשאלותיהם, השאירו במקום כוחות שנועדו להפחיד את האוכלוסייה, והטור עזב את דיסטומו. קילומטרים ספורים מהעיירה הותקפו כלי הרכב על ידי כוח פרטיזנים גדול. בקרב נהרגו 40 גרמנים.

השיירה חזרה לדיסטומו. 12 בני הערובה הוצאו מיד להורג בפומבי, וניתנה הוראה לבצע טבח בתושבי העיירה כנקמה. הגרמנים חדרו לבתים והרגו כל מי שנקרה בדרכם, מתינוקות שטרם הוטבלו ועד לזקנים. הבתים נשדדו ונשרפו.

בסך הכול נהרגו 218 אזרחים. זהו הפשע השני בגודלו נגד אוכלוסייה אזרחית יוונית במלחמת העולם השנייה לאחר הטבח בקלבריטה.

באותו יום ממש אירע הטבח בכפר הצרפתי אורדור-סור-גלאן, ובדיוק שנתיים לפני כן אירע הטבח בכפר הצ'כי לידיצה. ב-10 ביוני נערכות אזכרות בשלושת המקומות האלה.

== קישורים חיצוניים == 

* 

קטגוריה:יוון: ערים
קרלוס גרסיה

קרלוס גרסיה בדיאס (בספרדית: Carlos García Badías; נולד ב-29 באפריל 1984 בברצלונה) הוא כדורגלן עבר ספרדי, ששיחק בעמדת הבלם.

==קריירה==
גרסיה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אספניול, ובמקביל שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ספרד. בשנת 2003 היה שותף להעפלה לגמר גביע העולם לנבחרות עד גיל 20 שנערך באיחוד האמירויות, ובאותה שנה עלה לקבוצת הבוגרים של אספניול, אך שיחק בעיקר בקבוצת המילואים. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ערך באוקטובר 2003 נגד ריאל מדריד. בסך הכל שיחק שלושה משחקים במהלך עונה זו. בעונה העוקבת הושאל לקבוצת פולידפורטיבו אחידו מהליגה השלישית, בה שיחק 34 משחקים וכבש שער אחד.

בשנת 2005 עבר לשחק באלמריה, ששיחקה אז בליגה הספרדית השנייה, תחת המאמן פאקו פלורס. גרסיה שיחק במדיה במשך שבע עונות רצופות, מלבד עונה אחת בה הושאל לריאל בטיס, ועלה איתה לליגה הראשונה. בעונתו האחרונה בקבוצה שיחק בכל אחד מ-37 משחקי הליגה ולא החמיץ דקה.

לקראת עונת הגיע גרסיה לישראל בהעברה חופשית, וחתם במכבי תל אביב לשלוש שנים. בעונה זו צוות במרכז ההגנה לצד איתן טיבי והיה גורם משמעותי בעונת האליפות של הקבוצה. רגע בולט בעונה זו היה במשחק החוץ במסגרת ליגת העל נגד בני יהודה באצטדיון בלומפילד כאשר גרסיה רץ להביא את הכדור מקו השער אחרי שער שוויון של ראדה פריצה בתוספת הזמן. ארבע דקות מאוחר יותר, בדקה ה-98 הובקע שער הניצחון של מכבי תל אביב שנתן לה תנופה גדולה בהמשך עונת האליפות. לקראת סוף העונה טס גרסיה לספרד על מנת לעבור ניתוח שהשביתו עד לסיום העונה.

בעונת חזר גרסיה להרכב והיה שותף במשחקי הקבוצה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בהמשך העפיל עם קבוצתו לשלב הבתים של הליגה האירופית, הופעתו הראשונה בקריירה במפעל אירופי. בעונה זו המשיך לגלות יציבות במרכז ההגנה, ואף כבש שני שערים, בדרך לזכייה עם קבוצתו באליפות שנייה רצופה. בעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות, וכן בגביע המדינה ובגביע הטוטו.

עונה לאחר מכן העפיל עם מכבי לליגת האלופות, וכן לגמר גביע המדינה. ב-2 ביולי 2016 חתם גרסיה באלניהספור הטורקית לשנתיים.

== קריירת אימון ==
ב-29 בדצמבר 2017 פרש גרסיה ממשחק פעיל ומונה לעוזר מאמן מכבי תל אביב ז'ורדי קרויף. במאי 2018 סיים את תפקידו במכבי תל אביב.

ב-7 בינואר 2022 מונה למאמנה של בית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית. בסיום העונה סיים את תפקידו.

== תארים ==
;מכבי תל אביב
* אליפות: 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015
*גביע המדינה: 2014/2015
* גביע הטוטו: 2014/2015

;הנבחרות הצעירות של ספרד
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 16: 2001
* משחקי הים התיכון (עד גיל 23): 2005

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20130105172341/http://www.maccabi-tlv.co.il/iw/player/916 עמוד השחקן] באתר מכבי תל אביב
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:בלמי כדורגל ספרדים
קטגוריה:ברצלונה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אספניול
קטגוריה:כדורגלני פולידפורטיבו אחידו
קטגוריה:כדורגלני אלמריה
קטגוריה:כדורגלני ריאל בטיס
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אלניהספור
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ספרדים בטורקיה
קטגוריה:מאמני בית"ר תל אביב
קטגוריה:מאמני כדורגל זרים בישראל
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1984
סנדי דניס

סנדרה דייל "סנדי" דניס (באנגלית: Sandra Dale “Sandy” Dennis; 27 באפריל 1937 – 2 במרץ 1992) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית. דניס זכתה בשני פרסי טוני ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1966 על הופעתה בסרט "מי מפחד מווירג'יניה וולף?".

==קורות חיים==
דניס נולדה בעיר האסטינגס וגדלה בעיר לינקולן שבנברסקה. הייתה בתם של יאבון, מזכירה וג'ק דניס, פקיד דואר.
למדה ביחד עם אחיה פרנק ב"תיכון לינקולן" ולאחר מכן ב"אוניברסיטת נברסקה" וב"אוניברסיטת נברסקה ווסליאן".

== קריית משחק ==
=== קולנוע ===
דניס החלה את דרכה בהוליווד בתפקיד קטן בסרטו של איליה קאזאן "זוהר בדשא".
בשנת 1966 חזרה דניס לקולנוע עם ניסיון משחק רב יותר לאחר שהות של מספר שנים על בימות ברודוויי. דניס זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר והועמדה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר
על הופעתה הקולנועית השנייה בסך הכול בדרמה של מייק ניקולס "מי מפחד מווירג'יניה וולף?" בתפקיד האני, אשתו המופנמת של הפרופסור הצעיר לביולוגיה ניק (ג'ורג' סיגל).
ב-1967 שיחקה דניס בדרמה של מרק ריידל "השועל" בתפקיד הצעירה ג'יל בנפורד וקיבלה שבחים רבים על הופעתה בסרטו של רוברט מאליגן
"במעלי המדרגות".
ב-1970 הופיעה דניס לצידו של כוכב הקולנוע ג'ק למון בקומדיה של ארתור הילר "אבודים בניו יורק", על תפקידה בסרט הועמדה דניס לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד קומי.

ב-1981 השתתפה דניס בקומדיה "ארבע העונות" בבימויו של אלן אלדה בתפקיד עקרת הבית אן קלאן. ב-1982 שיחקה בסרטו של רוברט אלטמן
Come Back to the Five and Dime, Jimmy Dean, Jimmy Dean לצידן של שר וקארן בלק.
את תפקידיה האחרונים בקולנוע עשתה דניס בקומדיית האימה "הורים", בסרט הביכורים של שון פן כבמאי "הרץ האינדיאני" ובסרטו של וודי אלן "אשה אחרת".

=== תיאטרון ===
בשנת 1961 זכתה דניס בפרס התיאטרון העולמי לפריצת השנה בברודוויי.
ב-1963 זכתה דניס בפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד דרמטי על הופעתה בתפקיד ד"ר סנדרה מרקוביץ במחזה "אלף ליצנים".
ב-1964 זכתה בפרס טוני שני על תפקידה במחזה "כל יום רביעי" בתור בעלת הבית אלן גורדון.

== חיים אישיים ==
דניס חיה במשך 11 שנים עם סקסופוניסט הג'אז הנודע ג'רי מאליגן, אולם הזוג מעולם לא נישא.<ref></ref> בנוסף חייה במשך כחמש שנים עם השחקן אריק רוברטס.

== מוות ==
דניס נפטרה ב-2 במרץ 1992 בגיל 54 ממחלת סרטן השחלה בעיירה וסטפורט, קונטיקט.
נקברה ב"פארק הזיכרון לינקולן" שבעיר לינקולן.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* זוהר בדשא (1961)
* מי מפחד מווירג'יניה וולף? (1966)
* במעלי המדרגות (1967)
* השועל (1967)
* נובמבר המתוק (1968)
* היום הקר בפארק (1969)
* מגע של אהבה (1969)
* אבודים בניו יורק (1970)
* ה' אמר לי (1976)
* ארבע העונות (1981)
* אשה אחרת (1988)
* 976-רוע (1988)
* הורים (1989)
* הרץ האינדיאני (1991)

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקנית המשנה הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: שחקן המשנה הטוב
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1937
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1937
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1992
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1992
Team Fortress Classic

Team Fortress Classic הידוע גם בשם Team Fortress 1.5 הוא הגרסה הראשונה למשחק Team Fortress. המשחק מבוסס על מנוע ה-GoldSrc.
Team Fortress Classic הוכרז לראשונה בשנת 1999. המשחק תומך ב-3 מצבי משחק: תפוס את הדגל, VIP ושליטת טריטוריה.

המשחק עצמו התחיל כאחד המודים שהחברה Valve רכשה למשחק Half-Life, אך בגרסתו השנייה עם מנוע ה-Source (המשחק Team Fortress 2) הוא נחשב כמשחק מלא ולא כמוד למשחק.

== דמויות ==
* Scout - הדמות המהירה והפגיעה במשחק. מצויד ב-Naligun, אקדח, מוט ברזל ורימוני הלם שאיתם יכול לבלבל את האויב.
* Soldier - דמות די איטית אבל בעלת כמות חיים גבוהה בתמורה. הוא מצויד בשריון, בזוקה, שוטגאן ומוט ברזל.
* Pyro -בשל לבישתה של חליפה חסינת אש, הדמות חסינה מאש ובנוסף לכך מצוידת בלהביור, משגר רקטות תבערה ומוט ברזל.
* Demoman - דמות מהירה יחסית לכל הדמויות ומסוגלת לספוג פגיעות רבות. הוא מצויד במטול רימונים, מטענים, דינמיט ומוט ברזל.
* Heavy - הדמות האיטית ביותר במשחק ולכן בתמורה יש לה את כמות החיים הכי גדולה משחק וכוח האש הכי גדול במשחק. הוא מצויד במיניגאן, שוטגאן ומוט ברזל.
* Engineer - דמות שיכולה לבנות אמצעי עזר לשחקנים ולהגנות כגון: מחלק כלי נשק, רובה אוטומטי, ומשגר שחקנים. הוא מצויד ברימוני יד, שוטגאן וג'בקה שאיתה יכול לתקן ולבנות את המכונות שלו.
* Medic - הדמות שביכולת שלה היא יכולה להזריק חיים לכל הפצועים שיש בקבוצה שלה. הוא מצויד ברובה זריקות, רימוני הלם, ערכה רפואית שאיתה מרפא את חברי הקבוצה ומזרק גדול שיכול להזריק זיהומים לקבוצה הנגדית.
* Sniper - הדמות שיכולה להישאר במקום אחד להרוג את כולם מטווח רחוק. הוא מצויד ברובה צלפים קטלני,SMG קטן ומוט ברזל.
* Spy - הדמות היחידה היכולה להתחפש לכל דמות אחרת מהקבוצה היריבה. הוא מצויד בסכין קטלנית שבדקירה מדויקת בגב היריב מת ישירות, אקדח הרגעה בשביל להאט את האויבים וגז הזיה בשביל לבלבל את האויבים. אחת היכולות המיוחדות שלו היא להעמיד פני מת כשהוא בסכנה או כשהוא ליד אויבים.
* Civilian - דמות האפשרית רק במצב VIP, כמות החיים שלו היא 50 נקודות חיים בלבד. הוא חמוש במטרייה.

== ראו גם ==
* Counter-Strike
* Half-Life
* Call of Duty

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1999
קטגוריה:משחקי יריות ממוחשבים (גוף ראשון)
קטגוריה:Half-Life
קטגוריה:משחקי וידאו מרובי משתתפים
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בארצות הברית
מצר פריס

מצר פריס (ברוסית: Пролив Фриза Proliv Friza) הוא מצר ים המפריד בין שני האיים הקוריליים איטורופ ואורופ ומחבר בין ים אוחוצק לאוקיינוס השקט. המצר נקרא על שם מגלה הארצות ההולנדי מארטן חריטס פריס (Maarten Gerritsz de Vries), האירופאי הראשון שתועד חוקר את האזור בשנת 1643.

בחוזה שימודה, שנחתם בין האימפריה הרוסית לאימפריה היפנית בשנת 1855, נקבע המצר כקו גבול בין שתי המדינות: האיים הקוריליים שמדרום לקו זה סופחו ליפן, ואילו אלה שמצפון לו סופחו לרוסיה, קו שנשמר עד לחוזה סנקט פטרבורג ב-1875.

במצר עובר קו מיאבה, קו גבול בוטני בין הצמחייה הסוב-ארקטית בצפון לצמחייה הממוזגת של מזרח אסיה בדרום. הקו הוגדר בידי מיסאו טטוואקי בשנת 1933 ונקרא על שם הבוטנאי קינגו מיאבה שחקר את צמחי האיים הקוריליים.

רוחבו של המצר 42 ק"מ.

== ראו גם ==
* מצר קרוזנשטרן

==הערות שוליים==

קטגוריה:יפן: גאוגרפיה
מצר פריס
קטגוריה:מחוז סחלין: מצרי ים
2007 ברוסיה

2007 ברוסיה הייתה השנה ה-16 להקמת המדינה לאחר פירוק ברית המועצות.

== הנהגה ==
* נשיא רוסיה - ולדימיר פוטין
* ראש הממשלה - מיכאיל פרדקוב עד 14 בספטמבר, ויקטור זובקוב

==אירועים בולטים== 
עצרת מחאה נגד ממשל פוטין בסנקט פטרבורג. תצלום מ-3 במרץ.
* 18 בפברואר – פיצוץ במסעדת מק'דונלדס למזון מהיר בסנקט פטרבורג. שישה איש נהרגו, ביניהם שני ילדים. במרץ אותה שנה נעצרו שישה חשודים בביצוע הפיגוע. היו אלה צעירים, תושבי העיר, שהיו חברי קבוצות לאומניות קיצוניות. מאוחר יותר כמות הנאשמים קוצצה לארבעה ובינואר 2009 בית המשפט העירוני של סנקט פטרבורג מצא שלושה מהם אשמים ודן שניים מהם ל-6 ו-15 שנות מאסר בהתאמה, והשלישי נידון לעבודות שירות.
* 19 במרץ - פיצוץ גז מתאן במכרה פחם שבמחוז קמרובו גורם למותם של 108 בני אדם. 
* 20 במרץ - 63 בני אדם נהרגו בשריפה בבית קשישים במחוז קרסנודאר.
* 20 במרץ - אלוף השחמט הרוסי ופעיל האופוזיציה גארי קספרוב נעצר יחד עם למעלה מ-100 מפגינים אחרים תוך שהם ניסו לקיים עצרת מחאה במוסקבה.
* 23 באפריל - נשיא רוסיה לשעבר בוריס ילצין נפטר בגיל 76.
* 23 באפריל - חברי ארגון רוסי ימין קיצוני סשן "סוציאליזם לאומי / הכוח הלבן" מפרסם סרטון וידאו באינטרנט המתעד את הוצאתם להורג של שני אנשים, אחד מטג'יקיסטן והשני מדאגסטן.
* 17 במאי – ראש הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, אלכסיי השני חותם יחד עם ראש הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה לבר שקורלה על הסכם לאיחוד קאנוני בין שתי הכנסיות לאחר שהן נפרדו זה מזו בשנת 1920.
* 13 באוגוסט – פיצוץ ברכבת נבסקי אקספרס ממוסקבה לסנקט פטרבורג. 60 איש חטפו כוויות כאשר 25 מהם אושפזו. אף אדם לא נהרג.
* 20 באוקטובר - מיכאיל גורבצ'וב מקים מפלגה חדשה בשם איגוד הסוציאל-דמוקרטים (ברוסית: Союз социал-демократов).
* 31 באוקטובר - לפחות 8 בני אדם נהרגים ו-53 נפצעים כאשר לוחמי גרילה מפוצצים אוטובוס בעיר טוליאטי שבמחוז סמרה.
* 5 בנובמבר - 23 בני אדם נהרגו בשריפה בבית קשישים בכפר השוכן בסמיכות לעיר טולה.
* 22 בנובמבר - פיגוע תופת באוטובוס ברפובליקת צפון אוסטיה - אלניה גורם למורתם של חמישה אנשים ולפציעתם של 12.
* 2 בדצמבר - הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2007: בבחירות לפרלמנט הרוסי זכתה מפלגתו של ולדימיר פוטין רוסיה המאוחדת עם 62.8% מהקולות.
* 9 בדצמבר – פיצוץ אוטובוס בתחנת האוטובוסים של נובינומיסק (חבל סטברופול), באוטובוס שיצא מפיאטיגורסק לסטברופול. 2 הרוגים, 14 פצועים.
* 17 בדצמבר - רוסיה מספקת את המשלוח הראשון של דלק גרעיני לכור הגרעיני בבושהר שבאיראן.
* 19 בדצמבר - נשיא רוסיה ולדימיר פוטין נבחר לאיש השנה של המגזין טיים לשנת 2007.

==נפטרו==
[[בוריס ילצין]]
* 26 במרץ - מיכאיל אוליאנוב, שחקן קולנוע ותיאטרון (נולד ב-1927)
* 23 באפריל - בוריס ילצין, נשיא רוסיה לאחר פירוק ברית המועצות (נולד ב-1931)
* 27 באפריל - מסטיסלב רוסטרופוביץ', צ'לן ומנצח רוסי (נולד ב-1927)
* 2 בנובמבר - איגור מויסייב, כוריאוגרף סובייטי ורוסי (נולד ב-1906

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
אזיקון

אזיקון
אזיקונים בשלל גדלים
אזיקון (באנגלית: Zip tie או Cable tie; מכונה גם חבק) הוא רצועה העשויה לרוב מפלסטיק, המשמשת לצורך הידוק או כריכת עצמים שונים ביחד. 

עיצוב האזיקונים מאפשר להדק בקלות ובמהירות רבה יחסית עצמים שונים, ואילו הפעולה ההפוכה של הסרת ההידוק נדרשת למאמץ רב או לגזירה של האזיקון עם מספריים או סכין והוצאתו מכלל שימוש.

על אף שהאזיקון תוכנן במקור לצורך הידוק של חוטי חשמל, לאורך השנים נפוץ השימוש בו למגוון יישומים כגון אריזת מוצרים, בגינון ואף בתור אזיקים זמניים המשמשים את כוחות המשטרה וצבאות שונים ברחבי העולם.

==אופן פעולה==
האזיקון בנוי כסרט צר, דק וארוך, שבקצהו חור. בחור ישנה שן המאפשרת תנועה בכיוון אחד. לכל אורך הסרט, אך רק באחד משני הצדדים שלו, ישנן בליטות זעירות. הכנסת קצה הסרט לחור תיצור לולאה. אם קצה הסרט הוכנס לחור כאשר הבליטות שבסרט בכיוון "הנכון", לא ניתן למשוך את הסרט חזרה. הבליטות שבסרט נתפסות בשן שבחור, ולא מאפשרות למשוך את הסרט חזרה. יוצא שניתן רק לדחוף את הסרט לתוך החור, באופן שהלולאה שנוצרה בהתחלה הולכת וקטנה. בניגוד לכך, אם קצה הסרט הוכנס לחור כאשר הבליטות שבסרט בכיוון "הלא נכון", אין קושי למשוך את הסרט חזרה. פרט לכיוון "הנכון" ולכיוון "הלא נכון", אין אפשרות נוספת להכניס את קצה הסרט לחור.

== היסטוריה == 
האזיקון הומצא במקור בשנת 1958 על ידי חברת מוצרי החשמל האמריקנית Thomas & Betts תחת שם המותג "Ty-Rap" ותוכנן במקור לצורך הידוק חוטי חשמל במטוסים. חומר העיצוב הראשוני של האזיקונים היה מתכת. לאורך השנים התפתח עיצוב האזיקונים וכיום הם מיוצרים במגוון רחב של צבעים, גדלים וחומרים.

== ראו גם ==
* שיפצור

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אביזרי חיבור
קטגוריה:אריזה
קטגוריה:אזיקים
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קשת סרגיוס

שער סרגיוס בציור של [[פיראנזי, 1750]]
קשת סרגיוס (לטינית: Arcus Sergii, "קשת הסֶרגִיים") היא שער ניצחון רומי עתיק בעיר פולה, בקצהו הדרומי של חצי האי איסטריה שבצפון-מערב קרואטיה. הקשת קרויה על שמם של שלושה אחים בני משפחת סרגיה בעלת ההשפעה בעיר, שהשתתפו בקרב אקטיום (31 לפנה"ס). הקשת נבנתה בשנים 27–29 לפנה"ס.

הקשת הוקמה בצמוד לשער העיר כסמל לניצחון הקרב המכריע באקטיום בין הצי של אוקטביאנוס (לימים אוגוסטוס קיסר) לבין הצי של מרקוס אנטוניוס. בנייתה מומנה בידי סַלביה פוֹֹסטוּמה סרגיה, רעייתו של אחד האחים, הטריבון לפידוס. שמות בני המשפחה חרותים על אבני הקשת. השער הקטן עם העמודים הקורינתיים נבנה כחזית של שער גדול יותר בחומות העיר, והעיטורים עוצבו בצד הפונה אל העיר. התגליפים ששרדו הם מן התקופה ההלניסטית המאוחרת.

השער משך, ועודו מושך, את תשומת לבם של אמנים רבים, בהם מיכלאנג'לו ופיראנזי.

==קישורים חיצוניים==

פרט מקשת סרגיוס
כתובת על השער: "סַלביה פוֹסטוּמה סרגיה [בנתה] בכספה"
שער סרגיוס באיור אדריכלי של [[ריצ'רד פוקוק, 1745]]

קטגוריה:קרואטיה: מבנים רומיים
קטגוריה:פולה: מבנים
קטגוריה:שערי ניצחון
קטגוריה:אירופה: אנדרטאות
קטגוריה:קשתות וקמרונים
מחלף גבעת מרדכי

מחלף גבעת מרדכי הוא מחלף בתוך העיר ירושלים המחבר את כביש 16 עם כביש בגין בקטע הדרומי שלו ונקרא על שם שכונת גבעת מרדכי הסמוכה. המחלף נפתח לתנועה בשנת 1998 כאשר נסלל כביש 50 (כביש בגין).

המחלף בנוי בצורת מחלף יהלום כאשר בקטע המחלף עובר דרך בגין במנהרה כפולה באורך של כ-300 מטרים, מעליו חוצה את הכביש על גבי גשר כפול
ובשני קצותיו צמתים מרומזרים שממנו מתבצע החיבור עם כביש בגין ברמפות ישרות אל הכביש, החיבור מכביש בגין לכיוון צפון לכביש 16 מתבצע באמצעות לולאה המתחברת לכביש 16.
המחלף מתחבר לכביש 16 ככניסה נוספת לירושלים מכיוון מחלף מוצא.

גבעת מרדכי, מחלף
גבעת מרדכי
גבעת מרדכי
קטגוריה:גבעת מרדכי
אנדרטת הניצחון בנתניה

הכנפיים באנדרטת הניצחון בנתניה
אנדרטת הניצחון בנתניה היא אנדרטה בנתניה לציון ניצחון הצבא האדום על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. האנדרטה הוקמה על פי החלטת ממשלת ישראל ובהסכמת ממשלת רוסיה.

== הקמה ==
האנדרטה כוללת שני מרכיבים המסמלים את המעבר מחושך לאור ומעלה את הקשר בין ניצחון הצבא האדום שגרם לעצירת שואת העם היהודי ובעקבותיו תקומת העם היהודי בארצו.

מלחמת העולם השנייה מתוארת בתוך בונקר שחור. מצד ימין מתוארת שואת יהודי אירופה ומצד שמאל מתוארת המלחמה בין גרמניה לברית המועצות מיום פרוץ המלחמה ב-22 ביוני 1941 עד סיומה ב- 1945.

החלק השני בנוי משתי כנפיים לבנות גבוהות המסמלות את הניצחון, התקווה והשלום.

האנדרטה עוצבה על ידי הפסל הרוסי סאלוואט שרבקוב בסיוע הפסלים וסילי פרפילייב ומיכאל נארודיצקי. עיצוב אומנותי על ידי הפסל הישראלי חן וינקלר. המונומנט ממוקם מול חוף הים בצמוד לבית "יד לבנים".

האנדרטה נחנכה בטקס ממלכתי ב-25 ביוני 2012 בהשתתפות נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, נשיא מדינת ישראל שמעון פרס וראש עיריית נתניה, מרים פיירברג.

עלות הקמת האנדרטה היא כמיליון דולר והיא הוקמה בסיוע תורמים לקרן היסוד והמגבית היהודית המאוחדת.

== גלריה == 
<gallery>
File:Victory monument, Netanya.JPG|הכניסה לבונקר באנדרטת הניצחון
File:Victory monument, Netanya, Israel.JPG|יום פרוץ מבצע ברברוסה והצטרפות ברית המועצות למלחמה-22/6/1941
File:Victory Monument in Netanya, Israel.JPG|הניצחון - 1945
File:Victory monument, netanya.JPG|הילד היהודי מגטו ורשה
File:Victory monument in netenya.JPG|הטלאי הצהוב
File:Victory Monument in Netanya-Auschwitz.JPG|אושוויץ
</gallery>

== ראו גם ==
* אנדרטת נר הזיכרון (ירושלים)

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.netanya.muni.il/?CategoryID=2453&ArticleID=5445 חנוכת אנדרטת הניצחון], באתר עיריית נתניה
* [https://web.archive.org/web/20130929194025/http://winklerchen.com/index.php?Subject=Gallery-49 אנדרטת הניצחון] באתר הפסל הישראלי חן וינקלר

ניצחון
קטגוריה:נתניה: אנדרטאות
קטגוריה:אנדרטאות באזור השרון
קטגוריה:כניעת גרמניה הנאצית
מחלף קריית משה

מחלף קריית משה הוא מחלף בירושלים המחבר את כביש בגין ושדרות יצחק רבין, סמוך לקריית הלאום.

תצורת המחלף היא יהלום מסוג SPUI, שבו הפניה מהכביש המהיר לדרך המשנית מתבצעת באמצעות רמזור אחד בלבד. שדרות יצחק רבין עוברות בגשר מעל כביש בגין ומערכת הרמזורים המאפשרת פניה מכל כיוון לכל כיוון נמצאת במרכז הגשר. 

מעל לרמפות הדרומיות של המחלף עובר גשר של רחוב וולפסון. צפונה מן המחלף מתחילה מנהרה באורך 570 מטרים המסתיימת לאחר מחלף גבעת שאול.

{| border="0"
|-
|<div style="text-align: center;">
<gallery widths="150px" heights="150px" perrow="3">
קובץ:Begin road (Jerusalem).JPG|גשר רחוב וולפסון לקראת מחלף קריית משה

</gallery>
</div>
|} 

קריית משה, מחלף
קטגוריה:מחלפי יהלום
קריית משה
מחלף גבעת שאול

מחלף גבעת שאול הוא מחלף בכניסה לירושלים המחבר את כביש 50 (כביש בגין) עם שדרות בן-גוריון (כביש 333, התוואי הישן של כביש 1).
המחלף ממוקם בקטע היוצא מהמנהרה שמתחת צומת הרחובות ויצמן – שז"ר – ירמיהו – יפו, מן המחלף ניתן לצאת רק מכיוון צפון אל שדרות בן-גוריון באמצעות גשר שעולה מן הכביש אל רחוב בן-גוריון הנמצא במפלס העליון מעל למנהרה, כמו כן ניתן לפנות משדרות בן-גוריון אל כביש בגין לכיוון צפון באמצעות גשר נוסף היורד אל הכביש.
==היסטוריה==
תכנון ראשוני של כביש בגין הושלם בשנת 1977, וב-1990 אושר התכונן המפרט של המקטע הראשון שלו, שכלל גם חפירה של שתי מנהרות, באורך של כ-400 מטר, מתחת לכניסה לירושלים. 

מחלף גבעת שאול הוקם בקצה הצפוני של המנהרות כחיבור ישיר בין כביש בגין לכביש 1, שהסתיים בכניסה לעיר. המחלף נחנך במרץ 1998. 

בשנת 2008 חובר כביש 1 ממחלף מוצא עד למחלף יגאל ידין דרך עמק הארזים כך שהמשך כביש 1 עד הכניסה לעיר הפך לכביש עירוני רגיל. לאחר שדרוג צומת גינות סחרוב למחלף, סומן קטע זה בתור כביש 333.

==הערות שוליים==

גבעת שאול, מחלף
גבעת שאול
קטגוריה:הכניסה הראשית לירושלים
סודרטלי קינגס

סודרטלי קינגס (בשוודית: Södertälje Kings), היא קבוצת כדורסל שוודית מהעיר סודרטלי, המתמודדת בליגה השוודית.

הקבוצה הוקמה בשנת 1968 ומשתתפת בליגת העל השוודית מעונת 1971/72. בעונת 1977/78 זכתה הקבוצה באליפות הראשונה שלה. היריבות העיקריות שלה בצמרת הן קבוצות סנדסבל דרגונס, נורשפין דולפינס ול.פ. לולאו באסקט.

הקבוצה משתתפת במפעלים אירופאיים כגון: גביע ספורטה, גביע קוראץ' ויורוצ'לנג' החל מעונת 1987/88.

==תארים והישגים==
* הליגה השוודית:
**אליפות (7): 1978, 1987, 1988, 1990, 1991, 1992, 2005
**מקום שני: 2002, 2012
**חצי גמר: 2004, 2006, 2008, 2011

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל שוודיות
This Is the Life (שיר)

"This Is the Life" (בעברית: "אלו החיים") הוא סינגל של הזמרת הסקוטית איימי מקדונלד, מתוך אלבום הבכורה שלה שנושא את שמו This Is the Life. הסינגל יצא לאור ב-10 בדצמבר 2007, וזכה להצלחה עולמית כאשר נכנס למצעדים רבים, מכר כמויות עותקים רבות, והפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם מקדונלד. את השיר כתבה מקדונלד בעצמה, ופיט וילקינסון היה זה שהפיק לה אותו. לאחר שהסינגל זיכה את מקדונלד בתשומת לב רבה מצד המבקרים והקהל הרחב, מכר האלבום למעלה מ-3 מיליון עותקים ברחבי העולם, ובכך הפך לאחד מהאלבומים הנשיים הנמכרים ביותר לאותה שנה. בבריטניה מכר האלבום למעלה מ-900 אלף עותקים, ובכך הפך לאלבום הנמכר ביותר של הזמרת במדינה זו.

== כתיבת השיר ומשמעותו ==
מקדונלד סיפרה שהשיר מדבר על החדווה שביצירת מוזיקה. לדבריה, הרעיון לכתיבתו נולד אחרי שנכחה בהופעה של פיט דוהרטי בגלאזגו, הופעתו הראשונה אחרי שעזב את "הליברטינז". באירוע שאחרי ההופעה, דוהרטי ניגן קטע אקוסטי קצר שהקסים אותה. אחר כך התכנסו היא וכמה חברים בדירה, העבירו ביניהם גיטרה ושרו שירים. למחרת בבוקר היא הבינה ש"אלו החיים", וכתבה את השיר.

== הפצה ==
בשנת 2007, הוציאה מקדונלד את אלבום הבכורה שלה "This Is the Life". האלבום הנפיק תחילה שלושה סינגלים שזכו להצלחה מתונה ברחבי העולם, ואז הוציאה לאור מקדונלד את הסינגל הזה שנשא את שמו של האלבום. עוד הודיעה מקדונלד כי בדומה לכל שירי האלבום, גם את השיר הזה היא כתבה והלחינה בעצמה, ופיט וילקינסון הוא זה שהפיק לה את השיר, ושירים רבים אחרים מן האלבום, ובכלל. כשהוציאה לאור את הסינגל, הוא זכה להצלחה רבה ועם הזמן הפך למצליח ביותר של הזמרת.

== וידאו קליפ ==
לסינגל יצא ווידאו קליפ שמראה את מקדונלד בבית עם תמונות מרובות, נזכרת בדברים שעברה פעם. לאורך כל הקליפ מציגה מקדונלד תמונות ילדות מרובות, זיכרונות אשר אופפים את ראשה, ודברים שמעלים נוסטלגיה בעיני המתבונן. הווידאו קליפ הפך לקליפ המצליח ביותר של מקדונלד, כאשר נכון לאוגוסט 2017, צבר הווידאו קליפ למעלה מ-52 מיליון צפיות.

== מיקומי שיא ==
הסינגל זכה להצלחה עולמית ונכנס למצעדי סוף שנה רבים, ולמצעדים שבועיים רבים.

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">* Gea Dreschler, [http://the-angler.org/archives/lit/The%20Angler%20-%20Year%200708%20-%20Issue%204.pdf Song Analysis: Amy MacDonald – This is the Life ] , The Angler, Issue 4, May 2008, Leiden University
</div>
== קישורים חיצוניים ==

[https://www.youtube.com/watch?v=DAWG4SwicAQ ביצוע אקוסטי של "This Is the Life"] שהקליטה מקדונלד באולפן [https://web.archive.org/web/20180829072158/http://studio.musicfeeds.com.au/ Music Feeds] באוסטרליה (בערוץ היוטיוב של האולפן).

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2007
קטגוריה:סינגלים מ-2007
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באוסטריה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בנורווגיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בצ'כיה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת מרקורי רקורדס
ג'רי הול

ג'רי פיי הול (באנגלית: Jerry Faye Hall; נולדה ב-2 ביולי 1956) היא דוגמנית על ושחקנית אמריקאית.

==ביוגרפיה==
הול נולדה בעיר גונזלס שבטקסס וגדלה בפרבר של דאלאס, אחת מחמש בנות ולה אחות תאומה ושלוש אחיות גדולות, למשפחה ממוצא אנגלי, אירי והולנדי. הול הוחתמה בסוכנות דוגמנות כבר כשהייתה בת 10 ולאחר שעברה תאונת דרכים השתמשה בכספי הביטוח על מנת לנסוע לטייל בפריז ובמהלך שהשתזפה בריביירה הצרפתית גילה אותה סוכן דוגמנות מקומי ובעקבות זאת היא השתקעה שם והייתה פעילה בחיי הלילה הפריזאים, היא הופיעה כבת ים באלבומה של להקת "Roxy Music" וכיכבה על שערי המגזינים "ווג" ו"קוסמופוליטן" והופיעה מספר פעמים בעירום ב"פלייבוי", היא הייתה דוגמנית הבית של חברת הקוסמטיקה "רבלון" ופרסמה את הקמפיין של H&M ודגמנה למותגיי אופנה נחשבים ברחבי העולם ובשיא הקריירה שלה הרוויחה הול 1,000 דולר ליום.

===משחק===
בתחילת הקריירה שלה הופיעה הול בתפקיד קטן ביחד עם אחותה לצד ג'ון טרבולטה בסרט "בוקר עירוני". ב-1989 הופיעה בסרטו של טים ברטון "באטמן", היא כיכבה בברודוויי במחזה "הבוגר" בתפקיד גברת רובינסון ותפקיד זה כלל הופעת עירום על הבמה והיא אף כיכבה במספר הצגות בתיאטרון וסט אנד בלונדון ובתפקידי אורח בקולנוע והטלוויזיה. ב-2002 השתתפה בקומדיה "תודה ד"ר ריי", לצדה של דיאן ויסט.

===חייה האישיים===
ב-1977 החלה הול לצאת עם סולן להקת הרולינג סטונז מיק ג'אגר. ג'אגר כתב ללהקתו את השיר "Miss You" עבורה.

ב-1984 נולדה להם בת. ב-1985 נולד להם בן. ב-1989 נישא הזוג בטקס אזרחי בבאלי. ב-1992 נולדה להם בת. ב-1997 נולד להם בן. שתי הבנותיה הלכו בעקבות אמן ונהיו גם הן לדוגמניות מצליחות. ב-1999 נפרד הזוג והתברר בדיעבד שהחוק הבריטי לא הכיר בנישואיהם.

ב-2004 החלה הול ללמוד קבלה ואירחה ביחד עם בעלה לשעבר אירוע התרמה למען מרכז הקבלה בניו יורק.

ב-2010 הוציאה ספר ביוגרפי על חייה.

הול מתגוררת כיום בוילה בדרום לונדון עם ארבעת ילדיה ועובדת כעוזרת הפקה בתחרויות דוגמנות.

בינואר 2016 התארסה עם איל העיתונות רופרט מרדוק.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דוגמניות מטקסס
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:תאומים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1956
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
מטרופוליטנס 92

ההיכל הביתי מרסל סרדאן
מטרופוליטנס 92 (בצרפתית: Metropolitans 92) היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר לבלואה-פרה, המתמודדת בליגת העל הצרפתית.

== היסטוריה ==
המועדון נוסד בשנת 2007 ממיזוג של קבוצות ראסינג פריז ששיחקה בליגה הבכירה ונקלעה לקשיים כלכליים, ולבלואה ספורט קלאב ששיחקה בליגה השנייה. בסיום עונת 2007/08 נשרה הקבוצה לליגה השנייה וחזרה לאחר עונה אחת.

ראסינג פריז זכתה 4 פעמים באליפות צרפת (1951, 1953, 1954, 1997), והגיעה עד לגמר הגביע הצרפתי בעונות 1956, ו-2000. כמו כן, החל מעונת 1991/92 השתתפה בגביעי אירופה השונים: יורוליג, גביע ספורטה, גביע קוראץ' והיורוצ'לנג'. 

לבלואה ספורט קלאב הגיעה פעמיים לגמר הגביע הצרפתי (1996, 1998).

בתחילת עונת 2010/11 הפסידה הקבוצה במוקדמות היורוצ'לנג' למכבי חיפה הישראלית בסיכום שני מפגשים.

בעונת 2012/13 הגיעה הקבוצה לרבע גמר היורוצ'לנג, וזכתה לראשונה בגביע הצרפתי לאחר ניצחון בגמר על נאנטר 74-77.

אולם הבית של המועדון הוא היכל מרסל סרדאן בלבלואה-פרה, המכיל 3,051 מקומות ישיבה, ולעיתים משתמשת הקבוצה בהיכל פייר דה קוברטן (אצטדיונה של ראסינג פריז) בפריז המכיל 4,016 מקומות ישיבה.

==תארים והישגים==
*הליגה הצרפתית:
**אליפות (4): 1951, 1953, 1954, 1997
*הגביע הצרפתי:
**זכייה (1): 2013
**גמר: 1956, 1996, 1998, 2000

=== שחקני עבר ===
* טוני פארקר
* בוריס דיאו
* ויקטור ומבניאמה
* אלי אוקובו
* פטר קורנלי
* מירסאד טורצ'אן
* רוקו אוקיץ'
* אולכסיי פצ'רוב
* ארז מרקוביץ'
* משה מזרחי
* תומר גינת
* לי ג'ונסון
* ג'ורדן מקריי
* טיישון תומאס
* ברייסי רייט
* דונטה סמית'

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורסל צרפתיות
קטגוריה:פריז: מועדוני ספורט
ראסינג פריז

ראסינג פריז הייתה קבוצת כדורסל צרפתית שבשנתה האחרונה, 2007, שיחקה בליגה העליונה בצרפת. בעקבות קשיים כלכליים היא התאחדה עם לבלואה ספורט קלאב ויצרה את קבוצת פריז לבלואה.

==היסטוריה==
קבוצת הכדורסל של ראסינג נוסדה במושב של ארגון ראסינג צרפת בשנת 1922 תחת השם RC France. בשנת 1989 השתנה שם קבוצת הגברים לראסינג פריז ובשנת 1992 לפס"ז ראסינג ובשנת 2000 בחזרה לראסינג פריז. קבוצת הגברים נפרדה מארגון ראסינג צרפת בשנת 1992 וקבוצת הנשים שייכת לראסינג צרפת עד היום.

בכל גלגוליה זכתה ראסינג פריז ב-4 אליפויות צרפת בשנים 1951, 1953, 1954 ו-1997 והגיע פעמיים לגמר הגביע הצרפתי ב-1956 ו-2000. 

בשנת 2007 הקבוצה התמזגה עם קבוצת לבלואה ספורט קלאב ויצרה את קבוצת פריז לבלואה שמופיע בליגה העליונה בצרפת משנת 2007/2008.

==שחקני עבר==
* טוני פארקר
* מירסאד טורצ'אן
* אולכסיי פצ'רוב
* ארז מרקוביץ'
* משה מזרחי
* ענת דרייגור
* לי ג'ונסון

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קבוצות כדורסל צרפתיות
קטגוריה:פריז: מועדוני ספורט
קטגוריה:1922 בצרפת