OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סמי הורי

סמי הורי (נולד ב-9 באוקטובר 1968 בבאר שבע) הוא שחקן ישראלי.

==ביוגרפיה==
בצבא שירת כלוחם בחיל השריון והשתחרר לאחר כשנתיים. לאחר מכן עבד בצוותי בידור בבתי מלון באילת כשנתיים וחצי.

הורי החל את דרכו בעולם המשחק בגיל צעיר מאוד, כבר ב-1973 בגיל חמש לוהק לסרט ישו כוכב עליון – קו-פרודוקציה ישראלית-אמריקאית.

סרטים נוספים בהם השתתף: "זיכרונות אהבה" (1982) קו-פרודוקציה בכיכובו של קירק דאגלס, "בעל בעל לב" (1997), "ספסיבה קינג ג'ורג'", "אהבה ממבט שני", "קדוש", "צומת וולקן" (1999), "חוץ לארץ", "כבוד" ו"סודות המסדר" (2001).

סדרות בהן הופיע: "קפה פריז", "פלורנטין", "המשאית", "אהבה מעבר לפינה", "עולם מושלם", "אגדת דשא", "חמישה גברים וחתונה", "כתב פלילי", "הנפילים", "מסכים", "השועלים", "הכבוד של מרציאנו" ו"חמש-עשרה דקות".

בתיאטרון השתתף בהצגות: "פאטי דיפוזיה" על פי סיפור מאת פדרו אלמודובר – "הבימה", "פוקר" – "תיאטרון הרצליה", "שלושה בחצי דירה", "עליזה מזרחי", המחזמר "אוליבר טוויסט" בבימויו של מנחם גולן, "עלי באבא וארבעים השודדים" וב"תפוז המכני", בבימויו של בני יזרעאל.

פרסומות בהן השתתף במסעות פרסום שונים: "שמנת תנובה", "קסטרו", "זוגלובק", "ביתילי", "בירה גולדסטאר" ו"עונות".

בשנת 1999 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "זאיה", בבימויו של יונתן פז. הסרט לא הופץ ונערך שוב בשנת 2016 בשם "מבחן החלב".

בשנת 2000 השתתף בפסטיבל הזמר עם השיר "לשיר באהבה" אשר זכה במקום השלישי.

בשנת 2002 שיחק לצד זאב רווח במיני-סדרה הדרמטית "המשאית" של ערן ריקליס.

בשנת 2005 השתתף בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" ביחד עם הרקדנית אנה ארונוב והשניים הגיעו למקום השני בגמר.

בשנת 2007 השתתף בסדרת המדע בדיוני "הנפילים" בתור "אבי בר-לב".

השתף גם בתוכנית דוקוסלב בפרק שעשו על שלום אסייג ששודרה בערוצים HOT בידור ישראלי, ערוץ 8

בשנת 2010 שיחק בסדרה הקומית הפיג'מות בתפקיד אורח בתפקיד דותן סוכן מכירות. באותה שנה התארח גם בסדרה מנדלבאום בלש פרטי בתפקיד מנחה שעשועון.

בשנת 2011 שיחק בסדרת הנוער אליפים בתור חוקר במספר פרקים בודדים.

בשנת 2013 שיחק בתפקיד אורח בעונה הרביעית של "הבורר".

בשנת 2015 עסק בצילום סטילס. 

בשנים 2017–2018 שיחק בסדרה "שנות ה-80".

בשנת 2021 שיחק בסדרת דרמת הפשע "מלכות".

==חיים אישיים==
הורי גרוש ואב לשניים. אשתו לשעבר אורלי הופיעה ביחד איתו בפרק של "רוקדים עם כוכבים". אחותו הצעירה היא השחקנית עמנואל הורי.

מאז שנת 2012 בקירוב עיקר פרנסתו היא כצלם סטילס וצלם אירועים<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:משתתפי פסטיבל הזמר והפזמון
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ישראל)
קטגוריה:פרזנטורים ישראלים
קטגוריה:דוגמנים ישראלים
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
בוקר טוב מיאמי

בוקר טוב מיאמי (באנגלית Good Morning, Miami) היא סדרת טלוויזיה קומית אמריקנית מבית היוצר של הסדרה ויל וגרייס. הסדרה שודרה בארצות הברית בין השנים 2002 ל–2004 אך עקב הנפילה באחוזי הרייטינג באמצע העונה השנייה הופסקה שידורה אף לפני סיום שידור כל העונה. בישראל שודרו כל 40 פרקי הסדרה בערוץ 2 בשנת 2004.

== עלילה ==
מפיק הטלוויזיה הצעיר והכישרוני, ג'ייק סילבר, מגיע למיאמי לביקור אצל סבתו, וכדי לבדוק הצעת עבודה בתחנת הטלוויזיה המקומית המפיקה את תוכנית הבוקר. הוא מגיע לביקור בתחנה, ומגלה כי זוהי תוכנית הבוקר הכי פחות נצפית במדינה. לנוכח המצב, וחוסר יכולתו לתאר את עצמו בעבודה כזו, הוא מחליט לסרב. אך אז הוא פוגש את מעצבת השיער של התוכנית, דילן מסינג'ר, ומתאהב בה נואשות. באופן מקרי היא גם חברתו של מגיש התוכנית גאווין סטון, אלכוהוליסט בגמילה. ג'ייק מחליט להישאר ולנסות לכבוש את ליבה של דילן למרות שהמצב כולו לרעתו, כאשר הוא מגלה כי היא חברתו של המנחה. לצוות מצטרפים, בנוסף לסבתו של ג'ייק המכורה להימורים, גם מנהל התחנה פרנק, שנוטה לפתח תכונות רגשיות שונות ומשונות, לוסיה המנחה הספרדייה של התוכנית לצידו של גאווין, האחות ברנדה החזאית, ופני, מזכירתו האישית של ג'ייק. בעונה השנייה של הסדרה התחנה נקנית על ידי החברה המתחרה, מופיעה מנהלת חדשה ונקמנית, והיחסית בין העובדים משתנים במהרה.

== דמויות ==
* ג'ייק סילבר (מארק פוירשטיין): מפיק תוכנית הבוקר "בוקר טוב מיאמי" המאוהב נואשות במעצבת השיער של התוכנית דילן מסיינג'ר. בעונה הראשונה בסתר; בעונה השנייה הם הופכים לזוג רשמי. הוא נמצא ביריבות עם החבר שלה לכל אורך הסדרה, יריבות שלימים הפכה לידידות אמיצה.
* דילן מסינג'ר (אשלי ויליאמס): מעצבת השיער של התוכנית. מושא אהבתו והערצתו של ג'ייק בעונה הראשונה. היא חברתו של גאווין, אך בסוף היא מגלה שהיא הייתה כל הזמן מאוהבת בג'ייק. בעונה השנייה הם הופכים לזוג.
* גאווין סטון (מאט לטשר): מגיש התוכנית "בוקר טוב מיאמי". בעונה הראשונה הוא החבר של דילן, ובעונה השנייה יש לו רומן עם פני. כשהוא מגלה שג'ייק מאוהב בדילן הוא פותח ביריבות איתו.
* פני ברנס בארינגטון (קונסטאנס זימר): מזכירת ההפקה. עובדת של ג'ייק ומאוהבת בו בסתר. לזמן מה הם הופכים לזוג. בסוף העונה הראשונה היא הופכת לבת הזוג של גאווין.
* פרנק אלפאנו (ג'רי בורנס): מנהל התחנה. מעבר לעבודתו, הוא נוטה לעצב רב על עזיבתה של אשתו-לשעבר שרה, דבר שגורם לו לפתח תסביכים שונים ומשונים בנוגע לאישיותו שלו עצמו.
* קלייר ארנולד (סוזן פלאשט): סבתו של ג'ייק. בתחילת העונה הראשונה נתנה לו עצות איך לכבוש את דילן, ונהגה לבקש ממנו כסף עבור ההתמכרות שלה להימורים. במהלך העונה הפכה גם למגישת התוכנית לצידו של גאווין.
* לוסיה רוחס-קליין (טסי סנטיאגו): המגישה הספרדייה של תוכנית הבוקר, אשר עוזבת לקראת סוף העונה הראשונה.
* האחות ברנדה טרוגמן (ברוק דילמן): החזאית הנזירה של התוכנית. ברנדה אובססיבית בנוגע לתחזית ולהפיכתה למעניינת, ובכך המציאה רעיונות בכל פעם. היא מגיעה למצב של פקפוק בהיותה נזירה, ונוטשת את הדת. היא עוזבת לקראת סוף העונה הראשונה.
* ויקטוריה היל (טיפאני אמבר ת'יסן): בעונה השנייה התחנה נקנית על ידי הרשת הגדולה, וויקטוריה מתמנית לבוס החדש, מעל ג'ייק. היא יוצרת בעיות בין העובדים, ואפילו מנהלת רומן עם גאווין. היא מפוטרת לבסוף עקב ניהולה הלוקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קומדיות מצבים אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות במיאמי
אומר סיבורי

אנריקה אומר סיבורי (בספרדית: Enrique Omar Sívori; 2 באוקטובר 1935 – 17 בפברואר 2005) היה כדורגלן ארגנטינאי. סיבורי זכה בפרס כדור הזהב לשנת 1961.

==ביוגרפיה==
סיבורי נולד בסן ניקולאס דה לוס ארוז'וס, עיירה שנמצאת במחוז בואנוס איירס, למשפחה ארגנטינאית-איטלקית.

מ-1954 ועד 1957 שיחק סיבורי בקבוצת ריבר פלייט וזכה 5יתה בשלוש אליפויות ליגה רצופות. הוא הועבר ליובנטוס תמורת 30 מיליון פסו, סכום שבעזרתו התאפשר למועדון הארגנטיני לבנות את היציע הצפוני החסר באצטדיון המונומנטל. יציע זה נקרא מאוחר יותר על שמו של סיבורי.
ביובנטוס שיחק מ-1957 עד 1965. לאחר מכן עבר לקבוצת נאפולי ושיחק בקבוצה עד 1969. בתחילה שיחק בנבחרת ארגנטינה אך לאחר שעבר לשחק באיטליה, רצה סיבורי לשחק בנבחרת איטליה וב-1961 קיבל את האישור לשחק בנבחרת. בשנה זו זכה סיבורי בתואר כדור הזהב.

במדי נבחרת ארגנטינה ערך סיבורי 18 הופעות וכבש 9 שערים. הוא זכה עימה בטורניר אליפות דרום אמריקה של שנת 1957 כשארגנטינה מראה עליונות ברורה על שאר הנבחרות כשבדרך לזכייה הם הביסו 2–8 את קולומביה, 0–4 את אורוגוואי ו-0–3 את ברזיל. באותו טורניר נבחר סיבורי לשחקן המצטיין.

ב-4 במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. שנה לאחר מכן נפטר, בגיל 69.

==תארים==
;ריבר פלייט
*אליפות ארגנטינה (3): 1955, 1956, 1957
;יובנטוס
*אליפות איטליה (3): 1957/58, 1959/60, 1960/61
*הגביע האיטלקי (2): 1958/59, 1959/60
*גביע האלפים: 1963
;נאפולי
*גביע האלפים: 1966
;נבחרת ארגנטינה
*אליפות דרום אמריקה: 1957
;אישיים
*כדור הזהב: 1961
*השחקן המצטיין של אליפות דרום אמריקה: 1957
*מלך השערים בליגה האיטלקית: 1959/60

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Omar Sivori.jpg|סיבורי על שער אל גראפיקו, 1954
קובץ:Juventus FC - Omar Sívori - Ballon d'Or 1961.jpg|סיבורי מחזיק את פרס כדור הזהב לשנת 1961
קובץ:Sivori, Charles, Boniperti.jpg|מימין לשמאל: ג'אמפיירו בוניפרטי, ג'ון צ'ארלס ואומר סיבורי במדי יובנטוס
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חלוצי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני ריבר פלייט
קטגוריה:כדורגלני יובנטוס
קטגוריה:כדורגלני נאפולי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ארגנטינה
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באירופה
קטגוריה:מאמני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:מאמני נבחרת ארגנטינה בכדורגל
קטגוריה:מאמני רוסאריו סנטראל
קטגוריה:מאמני אסטודיאנטס לה פלאטה
קטגוריה:מאמני ראסינג קלוב
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1962
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו מסרטן הלבלב
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1935
קטגוריה:ארגנטינאים שנפטרו ב-2005
דז'למה סאנטוס

דְזַ'לְמָה סאנטוס (בפורטוגזית: Djalma Santos; (27 בפברואר 1929 – 23 ביולי 2013) היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק כמגן ימני.
== קריירה ==
דז'למה סאנטוס שיחק בנבחרת במונדיאל מונדיאל 1954, 1958 ו-1962. הוא הכדורגלן הברזילאי הראשון שהשיג 100 הופעות בנבחרת. 

ב-2004 נבחר סאנטוס על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.

סאנטוס נפטר ב-23 ביולי 2013 בגיל 84.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:סאו פאולו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פלמיירס
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו פרנאאנסה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1954
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1958
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1962
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1966
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2013
קרלוס אלברטו

קרלוס אלברטו טורס (17 ביולי 1944 – 25 באוקטובר 2016) היה מאמן וכדורגלן ברזילאי, אשר שיחק בפלומיננסה, סנטוס, ניו יורק קוסמוס ונבחרת ברזיל.

==קריירת מועדונים==
אלברטו החל את הקריירה המקצוענית שלו בגיל 19, כאשר הצטרף לפלומיננסה. כבר בעונתו הראשונה שם, הצטיין בקבוצה, לא רק בזכות יכולת התיקול שלו וראיית המשחק המצוינת, אלא גם בזכות יכולת השליטה בכדור שלו, יכולת הכדרור שלו ובזכות היותו פליימקר.
בשנת 1966, עבר אלברטו לסנטוס, שם חבר לאחד מגדולי שחקני הכדורגל בכל הזמנים, פלה.

בשנת 1974, חזר לפלומיננסה, וזכה איתה בשתי אליפויות ריו דה ז'נרייו בכדורגל.

בשנת 1977, עבר ליריבתה הגדולה של פלומיננסה, פלמנגו.

בשנת 1978, עבר לקבוצת הכדורגל האמריקאית ניו יורק קוסמוס, שם חבר בשנית לפלה, וזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות צפון אמריקה.

לאחר שנה בקבוצת הכדורגל קליפורניה סארף, חזר אלברטו לניו יורק קוסמוס, איתה זכה פעם נוספת באליפות צפון אמריקה.
במשחקו האחרון, שיחק עם ניו יורק קוסמוס במשחק ידידות אשר נגד קבוצתו לשעבר פלמנגו.

==נבחרת ברזיל==
אלברטו נחשב לאגדה בנבחרת ברזיל. הוא הופיע בנבחרת חמישים ושלוש פעמים וכבש שמונה שערים.

אלברטו היה קפטן נבחרת ברזיל במונדיאל 1970 אשר נערך במקסיקו, שם הציגה נבחרת כדורגל נפלא ואלברטו הצטיין. שערו של אלברטו נגד איטליה בגמר, אשר נגמר בתוצאה 4:1 לטובת ברזיל, נחשב לאחד מהשערים הגדולים אשר אי פעם נכבשו בגביע העולם.

הוא לא השתתף במונדיאל 1974 אשר נערך בגרמניה המערבית, עקב פציעה בברך.

בשנת 1977 פרש מנבחרת ברזיל.

==קריירת אימון==
אלברטו החל את קריירת האימון שלו בפלמנגו, ועבר 12 קבוצות כמאמן.

בפברואר 2004, מונה לתפקיד מאמן אזרבייג'ן בכדורגל.
למרות שהחל את הקדנציה שלו ברגל שמאל, לאחר תבוסה 6:0 לנבחרת ישראל ב-18 בפברואר, הוביל אלברטו את אזרבייג'ן לניצחון הראשון שלה בכל הזמנים, לאחר שניצחה את קזחסטן בתוצאה 3:2 ב-28 באפריל. ביוני 2005, לאחר תבוסה 3:0 לפולין, סיים את דרכו כמאמן הנבחרת.

==הישגים ותארים==
אלברטו זכה בכ-20 תארים קבוצתיים כשחקן ובמונדיאל אחד עם נבחרת ברזיל.
ב-4 במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. נבחר גם כמגן כנף בקבוצת הכדורגל של המאה.

ב-25 באוקטובר 2016 נפטר אלברטו מהתקף לב.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:מגני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:ריו דה ז'ניירו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני פלומיננסה
קטגוריה:כדורגלני סנטוס
קטגוריה:כדורגלני פלמנגו
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק קוסמוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1970
קטגוריה:מאמני כדורגל ברזילאים
קטגוריה:מאמני נבחרת אזרבייג'ן בכדורגל
קטגוריה:מאמני פלמנגו
קטגוריה:מאמני פלומיננסה
קטגוריה:מאמני קורינתיאנס
קטגוריה:מאמני מונטריי
קטגוריה:מאמני בוטפוגו
קטגוריה:מאמני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:מאמני נבחרת עומאן בכדורגל
קטגוריה:מאמני אונסה קלדס
קטגוריה:חברי היכל התהילה הלאומי לכדורגל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1944
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2016
רומריטו

חוליו ססאר רומרו אינספראן (בספרדית: Julio César Romero Insfrán; נולד ב-28 באוגוסט 1960) המוכר גם כרומריטו (בספרדית: Romerito) הוא כדורגלן עבר מפרגוואי.

רומריטו שיחק בין היתר בספורטיבו לוקניו (פרגוואי) (1977-1980, 1991, 1998-1996), ניו יורק קוסמוס (ארצות הברית) (1980-1983), פלומיננסה (ברזיל) (1984-1989), ברצלונה (ספרד) (1989), פואבלה (מקסיקו) (1990) ואולימפיה (1994-1992). כמו כן הוא שיחק גם בנבחרת פרגוואי.

ב-4 במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם והיה הנציג היחיד של פרגוואי ברשימה זו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים פרגוואים
קטגוריה:קשרי כדורגל פרגוואים
קטגוריה:כדורגלני ספורטיבו לוקניו
קטגוריה:כדורגלני ניו יורק קוסמוס
קטגוריה:כדורגלני פלומיננסה
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:כדורגלני פואבלה
קטגוריה:כדורגלני קלוב אולימפיה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פרגוואי
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באמריקה הדרומית
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1983
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני קופה אמריקה 1987
קטגוריה:ילידי 1960
פרנקי ואן דר אלסט

פרנקי ואן דר אלסט (בהולנדית: Franky Van Der Elst; נולד ב-30 באפריל 1960) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת הקשר אחורי, וכיום מאמן כדורגל.

את רוב הקריירה שלו שיחק ואן דר אלסט בקבוצת קלאב ברוז'. הוא שיחק בארבעה מונדיאלים עם נבחרת בלגיה: מונדיאל 1986, מונדיאל 1990, מונדיאל 1994 ומונדיאל 1998. לזכותו בסך הכל 86 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש שער אחד.

ב-4 במרץ 2004 נבחר ואן דר אלסט על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים בלגים
קטגוריה:קשרי כדורגל בלגים
קטגוריה:כדורגלני קלאב ברוז'
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בלגיה
קטגוריה:מאמני כדורגל בלגים
קטגוריה:זוכי נעל הזהב הבלגית
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1994
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1998
קטגוריה:בלגים שנולדו ב-1961
ז'אן-פייר פאפן

ז'אן-פייר פאפן (בצרפתית: Jean-Pierre Papin; נולד ב-5 בנובמבר 1963) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ והיה כובש שערים מצטיין.

== קריירה ==
בנבחרת צרפת שיחק פאפן 54 משחקים וכבש 30 שערים. פאפן שיחק בקבוצות ואלנסיין, קלאב ברוז', אולימפיק מרסיי, מילאן, באיירן מינכן, בורדו, גנגאן וסן פייר מהעיר סן-פייר.

ב-1991, בעת ששיחק באולימפיק מרסיי, זכה בתואר כדור הזהב והיה בכך לכדורגלן היחיד שזכה בתואר בעת ששיחק בליגה הצרפתית בכדורגל.

זכה בתואר מלך השערים של הליגה הצרפתית במשך חמש שנים רצופות (1988–1992). בארבע מתוך אותן שנים היה שותף לזכייתה של אולימפיק מרסיי באליפות צרפת (1989 - 1992). 

ב-4 במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:חלוצי כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלני ואלנסיין
קטגוריה:כדורגלני קלאב ברוז'
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני מילאן
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני גנגאן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:מאמני כדורגל צרפתים
קטגוריה:זוכי פרס כדורגלן השנה באירופה
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1986
קטגוריה:כדורגלני יורו 1992
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1963
הקיץ של אביה

הקיץ של אביה הוא ספר אוטוביוגרפי פרי עטה של גילה אלמגור. הספר מבוסס על סיפור ילדותה, ועלילתו מתרחשת בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20. הספר תורגם ל-11 שפות.

הספר עובד להצגת יחיד בכיכובה של אלמגור שעלתה לראשונה ב-12 במאי 1987, בבימוי של איציק ויינגרטן. ההצגה זכתה ב"פרס רובינא" והוצגה מאז מאות פעמים.

בשנת 1988 הופק הסרט המבוסס על הספר.

בשנת 1992 יצא ספר המשך, "עץ הדומים תפוס", המבוסס על חוויית נעוריה של אביה, הדמות המרכזית בסיפור. בשנת 1994 יצאה גם גרסת הסרט.

בשנת 2022 יצא הספר "הקיץ של אביה" במהדורה חדשה בהוצאת עם עובד. מהדורה זו כוללת גם את "עץ הדומים תפוס". בריאיון בעקבות יציאת המהדורה החדשה סיפרה אלמגור שההוצאה ביקשה שתשנה את סוף הספר, כך שיהיה חיובי יותר, אך היא סרבה.
==עלילה==
אביה היא ילדה בת 10, יתומה מאב, החיה בפנימייה, כי אמה הניה ניצולת שואה חולה בנפשה ומאושפזת בבית חולים פסיכיאטרי. 
בטקס סיום הלימודים בפנימייה ב-1951, להפתעתה של אביה, מגיעה אמה לפנימייה ומוציאה אותה משם כי גילתה ששערה של בתה מלא כינים, זו היא רמיזה לכך שאמה היא חולת ניקיון. אחרי שהן חוזרות הביתה למושבה (ששמה לא מצוין), אמה מספרת את אביה כדי לבער את נגע הכינים. הקרחת היא מושא לעג עבור הילדים במושבה. גם הניה היא מושא ללעג ולבוז עבור ילדי המושבה המכנים אותה "פרטיזונכה".

אביה לא מאמינה שאביה מת. יום אחד בא למושבה אדם בשם מקס גנץ. אביה, המוצאת דמיון בינו לבין אביה המנוח המופיע בתמונה, מדמיינת לעצמה שהוא אביה. לאחר שעקבה אחריו, מר גנץ כועס על אביה והיא סוף סוף מסתכלת לו בעיניים. בעקבות כך היא מחליטה שהוא אינו אביה.

אביה רוצה להשתתף בשיעורי הבלט של מאיה אברמסון, אך מאחר שאין לה בגדים יפים, מאיה לא נותנת לה להיכנס לשיעור. אביה מקללת את מאיה, ולאחר שמאיה שופכת עליה דלי מים, אביה זורקת על מאיה אבן, פוגעת בעינה וגורמת לה לעיוורון זמני. אביה מבקרת אצל מאיה בבית החולים ומבקשת ממנה סליחה, וזו סולחת לה.

אביה חוגגת את יום הולדתה העשירי ואף אחד מהילדים בשכונה לא מגיע. אביה עצובה ומאוכזבת מאוד.

רות עורכת מסיבה לכבוד ההבראה של מאיה ואביה ואימה לא מוזמנות. הניה מחליטה לערוך לה ולאביה נשף קטן בביתן והן רוקדות יחד.

בסוף הספר, סובלת הניה מהתמוטטות עצבים ונלקחת בחזרה למוסד הרפואי. מאיה דופקת על דלת ביתה של אביה, ואביה מזמינה להיכנס לביתה אך מאבדת עניין בחברות עמה, ובסוף אביה מבינה שאביה מת ולא רוצה לדבר עליו.

בסוף הספר אביה חוזרת לפנימייה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* שושנה חלוואני, [http://www.education.gov.il/tochniyot_limudim/sifrut/asi17019.htm ניתוח ספרותי של הספר והסרט], באתר משרד החינוך
* 
ביקורות
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לקות נפשית באמנות
קטגוריה:ספרי עיון בעברית: ביוגרפיות
קטגוריה:ספרי הדור השני לשואה
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:הספרים האהובים במצעד הספרים השנתי לילדים ולנוער
קטגוריה:גילה אלמגור
קטגוריה:ספרי 1985
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
עץ הדומים תפוס

עץ הדומים תפוס הוא ספר מאת גילה אלמגור משנת 1992, המתאר את חוויותיה כנערה בכפר הנוער הדסים. הסיפור מגולל מערכת יחסים הנרקמת בקרב בני נוער ניצולי שואה החיים בכפר נוער בישראל בשנות ה-50, שם גרים גם נערים צברים. הספר עובד לסרט קולנוע מצליח ועטור פרסים ב-1994, בבימויו של אלי כהן, וכן לתיאטרון.

== מאירועי העבר ==
בסוף הספר "הקיץ של אביה" אמה של אביה, הניה, מתאשפזת ודודתה, אליס, שולחת את אביה בת ה-10 לפנימייה עד שאמה תחלים. כך מסתיים הספר הקודם ובתחילת הספר "עץ הדומים תפוס" אביה גדלה והיא חיה בפנימייה אשר רבים מהנמצאים בה הם ניצולי-שואה. היא ואמה נשארות בישראל בעוד שדודתה אליס כותבת לאביה שהיא נוסעת לגרמניה לצורך השילומים המיועדים לה ולמשפחתה.

מספר חודשים לפני קו העלילה חברי קבוצת "חמנית" בפנימיית "אודים" מחפשים אחר חניך בקבוצתם, מישה אלבוים. התקופה בה הם מחפשים אותו היא תקופת החורף שמקשה על החיפושים.

== עלילת הספר ==
בני נוער יתומים ניצולי שואה ובני נוער "צברים" חיים בפנימייה "אודים". בבוקר הם מנהלים חיים רגילים ולפעמים כשרע להם או כשהם רוצים לדבר, הם נפגשים תחת עץ הדומים ומדברים או חושבים, אך בלילה שבים ועולים הזיכרונות מימי השואה.

אביה ה"צברית" רוצה לגלות את זהותו של אבא שלה, ולשם כך היא מתמודדת עם אמה הלוקה בנפשה, ומתחברת עם יוּרק. אלכס ומישה הם נערים ניצולי שואה שחיו לבד ביערות בפולין. בלילות, הם סובלים מסיוטים ואלכס נושא את מישה על גבו והם רצים לעבר שטחים פתוחים. יולה מגלה שאבא שלה חי, אולם בסוף מתברר לה שכאשר סיפרו לו, מרוב התרגשות הוא נפטר. זוג ניצולים מפולין טוענים שמירה היא הילדה שלהם ונערך דיון בבית משפט בשאלה אם עליה לגור עימם או להישאר בפנימיה. בסוף המשפט מירה נזכרת בהוריה האמיתיים ובאחיה אנטק שכפי הנראה מתו בשואה. היא צועקת לעבר השופט "אני רוזנר, מרים רוזנר" וזוג הניצולים חשוך הילדים נותר לבדו בבית המשפט. הספר מסתיים כאשר חברי הפנימייה יורדים ממשאית ההובלות. מירה היא הראשונה שרצה לעבר העץ, ויורק שמזמין את אביה להתקרב לעץ אומר לה: "לא עכשיו, עץ הדומים תפוס".

== עיבודים==
===קולנוע===
על פי הספר הופק בשנת 1994 סרט הקולנוע הישראלי "עץ הדומים תפוס" בבימויו של אלי כהן ובהפקת גילה אלמגור ואיתן אבן, לפי תסריט שנכתב על ידי אלמגור, כהן ואיל שר. הסרט צולם בכפר הנוער בן שמן. זהו סרט המשך לסרטם הקודם של אלמגור וכהן, "הקיץ של אביה".

===תיאטרון===
בשנת 2007 הועלתה על הבמות גרסת ההצגה על פי המחזה שכתבה דפנה אנגל בבימויו של משה קפטן. בין היתר השתתפו בהצגה זו שחקנים מוכרים כמו גאיה טראוב (בתפקיד אביה) וסשה גרישקוב (בתפקיד שרה ב'), ולצדם גם שחקנים אלמוניים. ההצגה זכתה להצלחה רבה בתחום הצגות ילדים ונוער, בדומה להצלחת הספר והסרט.

==קישורים חיצוניים==
*[https://simania.co.il/book_reviews.php?itemId=4696 ביקורת על הספר] באתר סימניה 
* 

קטגוריה:ספרי 1992
קטגוריה:ספרי הוצאת עם עובד
קטגוריה:גילה אלמגור
קטגוריה:אוטוביוגרפיות עבריות
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער בעברית
ולד הטומאה

בדיני טומאה וטהרה, ולד הטומאה הוא דבר שנטמא מכח אב הטומאה.

== מקורות בתורה ==
המקור התורני למושג ראשון לטומאה מופיע בספר במדבר; . הטמא פירושו אדם בדרגה של אב הטומאה וכל אשר יגע בו היינו חפץ שמוכשר לקבל טומאה.

בתלמוד ירושלמי נחלקו בכך רבי יוחנן ובר קפרא, לפי רבי יוחנן ולד הטומאה הוא טומאה מהתורה, ולפי בר קפרא הוא מדברי חכמים. המפרשים מסבירים כי המחלוקת היא אודות שני לטומאה, כלומר - האם וולד הטומאה יכול לטמא אובייקט אחר בטומאה מהתורה. לפי בר קפרא מהפסוק "וכל אשר יגע בו הטמא יטמא" משמע שרק אב הטומאה יכול לטמא ראשון לטומאה, אבל אין מקור לכך שהראשון לטומאה הופך את הנוגע בו לשני לטומאה, ואילו לפי רבי יוחנן מכיוון שכתוב "והבשר אשר יגע בכל טמא לא יאכל", שמכך משמע "כל טמא" - גם ראשון לטומאה, יש להוכיח ששני לטומאה גם הוא מהתורה.

==ראשון לטומאה==
*אדם, כלים, אוכלים ומשקים שנגעו באב הטומאה.
*לפעמים מכונה ולד הטומאה.

==שני לטומאה==
*מאכל או משקה שנטמאו מ"ראשון לטומאה" נעשים "שני לטומאה". "שני לטומאה" מטמא רק קודש ותרומה (ולא חולין) ב"שלישי לטומאה".
*חולין שנטמאו מראשון לטומאה נפסלו ואינם מטמאים עוד (חז"ל גזרו על משקים שנטמאו שתמיד יחזרו להיות ראשון לטומאה (כך שמשקה לא יהיה אף פעם שני לטומאה). גזירה זו הולידה את המשפט "מטמאיך לא טמאוני ואתה טמאתני" - אדם שנגע בחפץ שני לטומאה לא נטמא, אולם אם נגע החפץ במשקים והמשקים באדם (חוזרים המשקים להיות ראשון לטומאה), האדם נטמא.
*ידיים של אדם הן תמיד (אא"כ ידוע לו שטבל) שניות לטומאה, בשל כך יש ליטול ידיים טרם אכילת פרי רטוב (שהוכשר לקבל טומאה על ידי אחד משבעת המשקים)).
*קודש או תרומה שנטמאו מראשון לטומאה.
*לפעמים מכונה ולד ולד הטומאה.

==שלישי לטומאה==
*קודש שנטמא מ"שני לטומאה" או תרומה שנטמאה מ"שני לטומאה" נעשים "שלישי לטומאה" ופסולים. "שלישי לטומאה" מטמא רק קודש ב"רביעי לטומאה".

==רביעי לטומאה==
*קודש שנטמא מ"שלישי לטומאה" נעשה "רביעי לטומאה" ופסול. "רביעי לטומאה" לא מטמא שום דבר ב"חמישי לטומאה" למעט מי אפר פרה אדומה.

==חמישי לטומאה==
במסכת פסחים (דף י"ח) מובא שייתכן שיהיה חמישי לטומאה לפי שיטת רבי עקיבא, אולם הרמב"ם (בהלכות שאר אבות הטומאות יא, ד) פוסק נחרצות: "הרביעי פסול ואינו מטמא ואין רביעי עושה חמישי לעולם".

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דרגות הטומאה
שבת כלה

== מקור בהלכה ==
בספר "פסקי דינים" של בעל ה"צמח צדק" מביא בשם הרשב"א, שהיו נוהגים בהדורות הראשונים לעשות סעודה לכלה בשבת שקודם הנישואים, ומנהג זה נמשך עד היום. טעמה של הסעודה הוא לכבוד "הפסק הטהרה" שהכלה מבצעת לפני החתונה, ומתחילה לספור שבעה נקיים לקראת חתונתה.<ref></ref>

מאחר שההכנה הנפשית של הכלה לחתונה מתחילה בהכנות לסעודה זו, הרי שעוברים שבעה ימים מתחילת ההכנות לסעודה זו (במהלך השבוע שקודם השבת) למועד החתונה, ולכן זהו "זמן התביעה" הזמן בו הכלה מתכוננת לנישואים, גם מבחינה נפשית וגופנית.

 

שבת כלה היא השבת שלפני החתונה, שבה נהוג שחברותיה של הכלה חוגגות איתה לקראת נישואיה הקרובים.

== רקע ==
בקרב האשכנזים, השבת שלפני החתונה היא שבת חתן, שבה החתן עולה לתורה למפטיר ולהפטרה, ולאחר מכן נערך בבית הכנסת קידוש לכבוד החתן. מאחר שהכלה אינה משתתפת באירוע זה, בשל המנהג בציבור הדתי והחרדי, שהחתן והכלה אינם נפגשים תקופה מסוימת לפני החתונה. אך לעומת זאת, משפחתה של הכלה משתתפת בדרך כלל בשבת החתן, ונוצר מצב שהכלה נותרת לבדה, בשבת חתן.

על מנת לפתור את בעיית בדידותה של הכלה, נהגו שהכלה נותרת בביתה עם חברותיה המשמחות אותה, מנהג זה הוא מנהג מחודש מעשרות השנים האחרונות. בשנים האחרונות, ישנן משפחות בהן לא כל משפחת הכלה משתתפת בשבת החתן. אף שבכך כבר אין סיבה לקיום מנהג זה, אך למעשה מנהג זה ממשיך להתקיים.
בקרב הספרדים שבת חתן היא לאחר החתונה, ולא קיימת אצלם הבעיה של בדידות הכלה בשבת קודם הנישואין, אך גם אצלם נהוגה שבת כלה בשבת שלפני החתונה.

לעיתים מאופיינת שבת כלה בחלק מסממני מסיבת רווקות שמשמעם מסיבת התפרקות קודם לחיי הנישואין, דבר שגורר ביקורת מצד גורמים שונים. 

==ראו גם==
* שבת חתן

== קישורים חיצוניים ==
* [https://archive.jewishagency.org/he/wedding/content/24255/ שבת חתן שבת כלה], באתר הסוכנות היהודית
* אליעזר מלמד, [http://www.yeshiva.org.il/midrash/doc/doc62/rvivimkala.doc שמחת כלה כמצוותה], באתר "ישיבה" 
* תמר גורפינקל, [http://www.saroog.co.il/modules.php?name=articles&op=ViewItems&vid=983 משחקים ורעיונות לשבת כלה] , באתר "סרוג"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסי מעבר
קטגוריה:נישואים ביהדות
כלה
קטגוריה:טרום נישואים
שבת שירה

שַׁבַּת שִׁירָה היא שבת פרשת בשלח, שבה מופיעה שירת הים ששרו בני ישראל על נס קריעת ים סוף. בפרשה מופיע גם סיפור המן שירד לבני ישראל במדבר, ולכן בחלק מהקהילות ישנם מנהגים מיוחדים לזכר המן בשבת זאת. על פי מחזור הקריאה השנתי של פרשיות השבוע, שבת שירה חלה תמיד בשבת הסמוכה לט"ו בשבט.

בהפטרת הפרשה קוראים את שירת דבורה.

==קריאת השירה==
בחלק מן הקהילות נהוג לקרוא את שירת הים שבקריאת התורה בציבור במנגינה מיוחדת. ישנם שנהגו גם לקרוא את שירת הים שנאמרת בפסוקי דזמרא באותה מנגינה. ברוב קהילות האשכנזים, נוהגים לעמוד בשעת קריאה זו.

בקהילות גאורגיה נוהגים שבפסוקי דזמרה מוסיפים את הקטע "ותיקח מרים הנביאה.." (מנהג שנשמר גם בקרב מתפללי הנוסח השאמי ביהדות תימן - אמנם מתפללי הנוסח הבלדי מוסיפים את הקטע בכל השנה, אך מתפללי הנוסח השאמי מוסיפים אותו רק בימים בהם קוראים בתורה את שירת הים), וקוראים את "שירת הים" בניגון ייחודי כשכל ציבור המתפללים עומד.

== מנהגים ==
מנהגים שונים הונהגו לשבת זו. בין היתר ניתן למצוא את המנהג של אמירת הפיוט "יום ליבשה" בברכת גאל ישראל, אכילת חיטים והוצאת אוכל לציפורים. 

בקהילות גאורגיה, נוהגים לאכול מאכל חיטה מיוחד שנקרא "קורקוטי", וזאת מפני "פרשת המן" המוזכרת בפרשה זו.

יש שאמרו בשמו של רבי מנחם מנדל מרימנוב כי קריאת פרשת המן בסדר שנים מקרא ואחד תרגום ביום שלישי באותו השבוע של פרשת בשלח, שבת שירה, היא סגולה לפרנסה.

=== האכלת ציפורים ===
המהר"ל מפראג קבע מנהג לאסוף בשבת שירה את הילדים לחצר בית הכנסת אלטנוישול שם למדו את סיפור קריעת ים סוף, כיצד הצטרפו הציפורים לזמרת בני ישראל. לאחר מכן קטפו הילדים פירות מהאילנות שבים והאכילו את הציפורים, על פי הסיפור במדרש לפיו כל פירות היבשה היו זמינים לבני ישראל בעת מעברם בים.

המנהג הידוע ביותר הוא להוציא את שאריות האוכל לציפורים. המנהג נתון במחלוקת בין פוסקי ההלכה. מחבר הספר "מגן אברהם" התנגד למנהג משום איסור הלכתי להאכיל בעלי חיים שאין האכלתם מוטלת עליו. עם זאת רבים מהפוסקים החזיקו במנהג זה, וניתנו לכך כמה טעמים. בספר המטעמים (ורשא תר"ט) מובא טעם בשם רבי בונים מפשיסחה לפי מדרש המספר כי בשבת הראשונה לירידת המן אמר משה כי בשבת לא ירד מן, וביום שישי תרד כמות כפולה גם בשביל שבת. דתן ואבירם פיזרו מהמן של יום שישי בשבת כדי להפריך את דברי משה, אך ציפורים אכלו את המן שפוזר, וכך עם ישראל ראה את מימוש נבואת משה. בזכות זו שאכלו הציפורים את המן נותנים להם שכר ומאכילים אותם בחיטה בשבת זו בה קוראים בתורה גם על ירידת המן. 

הרב מנחם מנדל כשר כותב שלא נמצא במקורות מדרש זה. טעם זה הובא בספרי החסידות משמם של רבי מנחם מנדל מרימנוב, החוזה מלובלין, ורבי מאיר מפרמישלאן . 

כדי לצאת חובה לכל הדעות ישנם שנהגו לתת לילדים קטנים להוציא את האוכל לציפורים במקום המבוגרים. לפי הרב מרדכי אליהו כדי לצאת ידי כל השיטות ניתן לשים בערב שבת לחם מכוסה בניילון ובשבת להסיר את הניילון ואז הציפורים יוכלו לאוכלו.

=== פירות טיש ===
בחסידויות רבות נערך בשבת זו טיש מיוחד ("פירות טיש"), ובו מחולקים פירות ארץ ישראל, בשל סמיכות שבת שירה לט"ו בשבט.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.daat.ac.il/encyclopedia/value.asp?id1=2494 שבת שירה], באתר "דעת"
* 
* [https://web.archive.org/web/20110316082543/http://www.pinto.org.il/?CategoryID=233 מנהגי שבת פרשת בשלח - שבת שירה], באתר נתיבי חיים ומשה פינטו

==הערות שוליים ==

שירה
קטגוריה:פרשת בשלח
משטרה חשאית

משטרה חשאית היא ארגון לשמירת החוק והמשטר במדינה, הפועל בדרכים חשאיות.

בדרך כלל, המשטרה החשאית עוסקת במניעת מתקפות כנגד הממשלה מצד גורמי פנים (מהפכנים, חתרנים וכו'). בתקופות שונות בהיסטוריה תפקיד זה בוצע על ידי סוכנויות שונות בעלות תחומי סמכות מגוונים, ולכן המונח "משטרה חשאית" כוללני ומקיף גם ארגונים שלא היו שיטוריים כלל, או שכלל לא היו חשאיים.

במדינות דיקטטוריות, מדינות משטרה ומדינות טוטליטריות, המשטרה החשאית משתמשת לעיתים קרובות בשיטות ואמצעים שנחשבים לבלתי חוקיים במדינות מערביות רבות (אלימות, רצח, סחיטה, עינויים, חטיפה) במטרה לדכא מהפכנים, דיסידנטים ואת האופוזיציה. ברבות ממדינות אלה, המשטרה החשאית היא אחד ממוקדי הכוח המרכזיים במשטר, והיא מעורבת כמעט בכל תחומי החיים.

==מאפייני המשטרה החשאית==
המאפיינים של ארגון, ההופכים אותו למשטרה חשאית, נתונים במחלוקת תמידית. ישנם מספר מאפיינים המקובלים כמאפייני משטרה חשאית:
*עיסוק בהאזנות סתר.
*ביצוע חיפושי פתע.
*הסתננות לארגונים שונים.
*שימוש בעינויים.
*הוצאות חשאיות להורג ו"העלמת" אנשים.
*הפצת מידע כוזב (דיסאינפורמציה).

==משטרות חשאיות בעולם כיום==
===באירופה===
* שירות המודיעין של רומניה (SRI) 
* המדור המיוחד של המשטרה הבריטית, הפועל כזרוע המבצעת של ה-MI5.

בברית המועצות וברוסיה
* שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית, שיש המאשימים אותו בשימוש בשיטות העבר של הק.ג.ב.

===באסיה===
* משרד ביטחון המדינה בסין.
* KOPKAMTIB באינדונזיה.
* הסוכנות לביטחון המדינה בקוריאה הצפונית.
* MISG בפיליפינים.

במזרח התיכון
* מיניסטריון המודיעין האיראני והפסדראן (משמרות המהפכה).
* שירות הביטחון הכללי בישראל.

===באפריקה===
* (Brigade Mixte Mobile) בקמרון.
* (Détection Militaire des Activités Anti-Patrie) ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

==משטרות חשאיות בעולם בעבר==
* ג'יניוויי באימפריית מינג הגדולה
* נקו"ד בברית המועצות
* הגסטפו בגרמניה הנאצית
* השטאזי בגרמניה המזרחית
* שירות ביטחון המדינה של מצרים במצרים

==קישורים חיצוניים==
* 

*
אם חורגת (טלנובלה)

אם חורגת (בספרדית: La Madrastra; באנגלית: The Stepmother) היא טלנובלה מקסיקנית בת 120 פרקים שהופקה בשנת 2005, על ידי חברת טלוויסה. הסדרה מבוססת על פי ספרו של ארתורו מויה גראו.

שיר נושא הסדרה "Víveme" (חיה אותי) נכתב על ידי לאורה פאוזיני ואיגנסיו באייסטרוס, הולחן על ידי ביאג'ו אנטונצ'י ובוצע על ידי לאורה פאוזיני.

==תקציר העלילה==
הסיפור מתחיל לפני 20 שנה, כאשר קבוצת חברים מפליגה בשיט תענוגות, אשר מסתיים ברצח. מריה, אשתו של אסטבן סן רומן, שומעת ירייה, ומוצאת את חברתה פטריסיה איבנס מתה. מתוך בלבול היא מרימה את האקדח בו התבצע הרצח ומואשמת ברצח ונידונה למאסר עולם. בעלה אסטבן, אשר מטיל ספק בתמימותה, מתגרש ממנה, משביע את חבריו לשמור את הסוד, ומספר לילדיו שאימם מתה בתאונה. כעבור 20 שנה, מריה משתחררת מהכלא בעקבות התנהגות טובה, וחוזרת לביתה בחיפוש אחר נקמה. היא נחושה בדעתה לחשוף את הרוצח האמיתי ולהתעמת עם אסטבן, שאותו היא עכשיו מתעבת על שנטש אותה לגורלה. אבל מטרתה העיקרית היא לחזור לחיי ילדיה, הקטור ואסטרז'ה. בשל כך, מריה נישאת בשנית לאסטבן על מנת לזכות שוב באהבת ילדיה. אולם, הם רואים בה פולשת, אשר באה לקחת את מקומה של אימם האהובה.

== צוות שחקנים ==
* ויקטוריה רופו - מריה פרננדס
* ססר אבורה - אסטבן סן רומן
* אדוארדו קפטיז'ו - לאונל איבנס
* ז'קלין אנדרה - אלבה סן רומן
* אנה מרטין - סוקורו דה מונטס
* מרתה חוליה - אנה רוסה מרקס
* ססיליה גבריאלה - דניאלה ריברו
* ג'יזרמו גרסיה קנטו - דמטריו ריברו
* רנה קסדוס - ברונו מנדיסבל
* סבין מוסי - פביולה מנדיסבל
* מרגריטה איזבל - כרמלה סן רומן
* לורנסו דה רודאס - סרוונדו מאלדונדו
* פטריסיה רייס ספינדולה - ונטוריטה גרסיה
* חואקין קורדרו - האב בליסריו
* מישל וויאט - ויויאן ססה
* אנה לייבסקה - אסטרז'ה סן רומן
* סרחיו מאייר - קרלוס סנצ'ס
* מאוריסיו אספה - הקטור סן רומן
* מריאנה ריוס - לופיטה מונטס
* מיגל אנחל ביאג'ו - אנחל סן רומן
* חימנה הררה - אלמה מנוס
* חוסה לואיס רזנדז - גרקו מונטס
* קרלוס בונאוידס - רופינו סנצ'ס
* ארתורו גרסיה טנוריו - לאונרדו "דה וינצ'י" מונטס
* ליסה ווילר - רבקה רובלס

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:טלנובלות מקסיקניות
קטגוריה:סדרות ערוצי ויוה וויוה פלוס
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה בשפה הספרדית
אבא גנוב 2

אַבָּא גָּנוּב 2 הוא הסרט השני בטרילוגיית סרטים ישראליים בכיכוב השחקן יהודה ברקן אשר יצא לאקרנים בשנת 1989. שני הסרטים הנוספים בטרילוגיה הם: "אבא גנוב" (1987) ו"אבא גנוב 3" (1991).

==תקציר העלילה==
צ'יקו הטברייני ובן בן ה-10 עוברים לגור ביפו. הם שוכרים בית ערבי עתיק ומוזנח סמוך לחוף הים וחוברים לגליה ואפרת ביתה.

איש עסקים אמריקאי המתכנן פרויקט פיתוח בנמל, חובר לעורך הדין קוגלר, אך לאחר מכן עובר להיות מיוצג על ידי גליה עורכת הדין .כנקמה על כך, עורך הדין קוגלר, ויד ימינו, שרמן, מנסים להוביל לכך שבן יוצא מחזקתו של אביו בטענה של הזנחה מתמשכת של הילד. לשם כך מנסה קוגלר להוביל לכך שבן יועבר לפנימיה ולאחר מכן יועבר לרשות אמו בארצות הברית.

יחסיהם של צ'יקו וגליה ממשיכים להתקדם אך צ'יקו מסרב להתחתן. הוא מסכים להפגש עם הוריה של גליה שהגיעו מחו"ל. סוניה מטבריה ושכנו ניסים ("הדוקטור") עמו הוא מתיידד, מוצגים בפני הוריה כהוריו של צ'יקו המנסה להרשים את הוריה של גליה.

חוסר הבנה בה צ'יקו חושב כי גליה בוגדת בו עם איש העסקים, מביא אותו להפליג עם בנו לאי היווני נקסוס, שם הם רבים מאחר שצ'יקו פוחד להודות שהוא אכן אוהב את גליה. כשצ'יקו מבלה בטברנה מקומית, בן משחרר את הספינה ויוצא להפליג. צ'יקו מגלה שבן נעלם עם הספינה, והוא מוצא אותו בסופו של דבר דרך מסוק משטרתי. המסוק מגיע אל מעל הספינה, וצ'יקו קורא לבן לעצור את הספינה, אך לשווא. צ'יקו קופץ מהמסוק, נפצע קלות בראש ושובר את הרגל. 

בן, בשיתוף פעולה עם בבר, מתמרן את העניינים כך שאבא שלו יתחתן עם גליה ולא ייקחו אותו למוסד לילדים חוסים.

בסופו של דבר, צ'יקו מגיע אל אולם השמחות, על קביים. כשברקע נשמע השיר "נשבע" של חיים משה, הוא וגליה עומדים תחת החופה ומתחתנים. כשצ'יקו פותח את בקבוק השמפניה, הוא מעיף את הפקק על העוגה של קוגלר ומלכלך לו את החליפה. קוגלר אומר בתדהמה "אני לא מאמין".

פסקול הסרט כולל מגוון שירים רחב ובהם מספר רב של שירים בביצועו של חיים משה, מהשיר "קום בן אדם" המופיע בפתיחת הסרט ועד השיר "נשבע" המופיע בסצנת החתונה. בעקבות הסרט התפרסם השיר "נשבע", והוא שימש שיר כניסה לחופה בחתונות רבות בשנות ה-90 של המאה ה-20.

==צוות השחקנים==
* יהודה ברקן - יצחק (צ'יקו) בן-דוד
* אלונה קמחי - גליה רשף
* בן ציון - בן בן-דוד
* אריה אליאס - ניסים ("דוקטור")
* אורי שמיר - עו"ד נתן קוגלר
* ג'ק וידרקר- מייק רוֹת'
* ג'יטה לוקה - סוניה
* יהודה אפרוני - בנימין לפיד
* מרים גבריאלי - טובה לפיד
* אילנה ברקוביץ' - אפרת רשף
* יעקב כהן - בבר
* איציק ווייס - צביקה אברמורף
* אלברט אילוז - שחקן סנוקר
* דני שגב - רינגו
* אסתי זקהיים - אתי
* קרן מור - מגי וויינברג
* רוני בליץ – שרמן
* זארה ורתניאן - מורדוך

==בתרבות==
* בגרסה הישראלית ל"נשואים פלוס" מצא ערן קלדרון (שלומי קוריאט) תחפושת של צ'יקו, שכללה גם קביים מהסרט השני בחנות מין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* "[http://filmfund.org.il/?id=11&nom=1136 אבא גנוב 2]" באתר "קרן הקולנוע הישראלי"

קטגוריה:סרטי 1989
קטגוריה:סרטי דרמה קומית ישראליים
קטגוריה:סרטי בורקס
קטגוריה:סרטי המשך
קטגוריה:תל אביב-יפו בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1989
אבא גנוב

אַבָּא גָּנוּב הוא הראשון בטרילוגיית סרטים ישראליים בכיכובו של השחקן יהודה בארקן. הסרט יצא לאקרנים בדצמבר 1987 ומכר 350,000 כרטיסים בישראל.

סרטי ההמשך בטרילוגיה הם: "אבא גנוב 2" (1989) ו"אבא גנוב 3" (1991).

החלק הרביעי יצא בספר בלבד ונקרא "אבא גנוב 4 – החילוץ מניו יורק".

==תקציר העלילה==
יצחק בן-דוד (יהודה ברקן), המוכר בכינוי "צ'יקו", הוא דייג ומפעיל ספינת תיירים על הכנרת, הוא גר בספינה בטבריה ומגדל לבדו את בן (בן ציון), בנו בן השמונה לאחר שהתגרש מאשתו מגי (קרן מור), אשר עברה לגור בארצות הברית, כשבן היה בן שלוש. מגי התחתנה מחדש עם מיליונר אמריקאי בשם סאם. כעבור חמש שנים מגיעה מגי לארץ בלוויית בעלה במטרה להשיג חזקה על הילד. היא נעזרת לשם כך בעורך הדין נתן קוגלר (אורי שמיר).

קוגלר שולח את עורכת הדין גליה רשף (אלונה קמחי) העובדת במשרדו לאסוף מידע על צ'יקו. הוא גם שולח עובדת סוציאלית שתבחן את אופן גידולו של הבן על שפת הכנרת.

בין צ'יקו לבין גליה נוצר קשר רומנטי, ובן מתחבר עם בתה של גליה, אפרת (אילנה ברקוביץ).

קוגלר מזמן דיון נוסף בבית המשפט על מנת שיקבע כי האם תקבל משמורת על הילד. הוא נעזר בטענה שמגי ובעלה מתכוונים להשתקע בישראל, ושלאור מצבה הכלכלי המשופר ביחס למצבו של צ'יקו, הילד יזכה לתנאי גידול טובים יותר. גליה רשף מתוודה בפני צ'יקו שהיא מועסקת על ידי קוגלר. צ'יקו עוזב את ביתה, בו הוא שהה בלילה הקודם למשפט, כשהגיע עם בנו לתל אביב.

שופט בית המשפט פוסק כי הילד יועבר למשמורת של אמו. צ'יקו עוזב את בית המשפט בזעם, ובן מתלווה אליו, כאשר בן לא מבין את ההחלטה כי לא יהיה ברשות אביו. צ'יקו גונב את הרכב היוקרתי של עורך הדין קוגלר, לאחר ויכוח בין השניים בחניית בית המשפט, ונעצר כעבור זמן קצר על ידי המשטרה.

גליה מבטיחה לסייע לצ'יקו במאבקו ובערעור שיגיש, ובינתיים שוהה בן במלון עם אמו. לאחר ויכוח בין בן לאמו הוא בורח אל אביו לטבריה, בעזרתה של גליה.

בן מוחזר לידי אמו. בעודו שוהה עמה מקבלת גליה שיחת טלפון מטינה, מזכירה במשרדו של קוגלר המתוסכלת ממנו. טינה מיידעת אותה שבכוונת מגי ובעלה לטוס לארצות הברית עם בן.

גליה, צ'יקו ואפרת נוסעים במהירות אל נמל התעופה, עם צו עיכוב יציאה מהארץ שהוציאו, חתום על ידי שופט.

רגע לפני שמגי, סאם בעלה ובן עולים למטוס, צ'יקו צועק בשמו של בן כאשר הוא מגיע אל שדה התעופה. בן שומע אותו, ובורח מידי מגי אימו ורץ אל אביו, והשניים מתרגשים ומתחבקים, וברקע מושמע שירו של בועז שרעבי "לתת".

==צוות השחקנים==
* יהודה בארקן – יצחק (צ'יקו) בן-דוד
* אלונה קמחי – גליה רשף
* בן ציון – בן בן-דוד
* קרן מור – מגי ויינברג
* אורי שמיר – עו"ד נתן קוגלר
* אילנה ברקוביץ' – אפרת רשף
* ג'טה לוקה – סוניה
* לני רביץ – סאם ויינברג
* דן הרדן – שופט
* יעקב כהן – בבר
* ירדן רוס – טינה
* אריה צ'רנר – רינגו
* יעל עמית – שולה (העובדת סוציאלית)
* זארה ורתניאן – מורדוך

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==
אחוזם

צילום אוויר מושב אחוזם 2022
אחוזם (אֲחֻזָּם) הוא מושב הנמצא מדרום לקריית גת, על כביש 40 המחבר בין אזור הדרום והמרכז ובסמיכות לכביש 6. תחנת הרכבת של קריית גת נמצאת מרחק של כעשר דקות נסיעה. 
== היסטוריה ==
המושב הוקם בשנת 1950 בשם "מעגלים" על ידי עולים ממרוקו כמושב של העובד הציוני וחולקו בו כ-90 משקים למשפחות שונות על ידי הסוכנות היהודית. 

היישוב נמצא בחבל לכיש והוא חלק ממועצה אזורית לכיש. שמו של היישוב ניתן לו על שם אחד מצאצאיו של יהודה, אחוזם בן אשחור, מבני שבט יהודה, שאזור זה נכלל בנחלתו.

המושב המשתייך לתנועת הפועל המזרחי, ובו מתגוררים תושבים דתיים וחילוניים כאחד המכבדים איש את רעהו. כיום רוב התושבים הם עובדי חוץ, ומיעוטם חקלאים. חלק מבעלי המשקים מחזיקים גידולי בעל שלא מצריכים עבודה יומיומית. בבעלות המושב פרדס משותף מניב בשטח 450 דונם.

כיום, אין במושב גן ילדים או בית ספר יסודי. הילדים במושב לומדים בבית ספר אזורי ממלכתי או ממלכתי דתי לפי בחירת ההורים.

הרב יעקב אלקבץ שימש כרב היישוב עד לפטירתו באפריל 2020. שימש גם כרבו של חבל לכיש. את התפקיד מבצע כיום הרב שמעון ביטון.

== שירותים לתושב ==
במושב קיימים שני בתי כנסת פעילים, מקווה טהרה נפרד לנשים ולגברים. 

מגרש קט רגל וסל מגודר, מגרש כדורגל מגודר מדשא סינתטי שהוקם על פי הסטנדרטים של פיפ״א, גן משחקים גדול, מינימרקט, בית העם המאפשר לקיים פעילויות חברתיות שונות ושירותי דואר בסיסים.

במושב מתקיימת פעילות ענפה של הוועד למען רווחת התושבים הכוללים פעילויות מגוונות לילדים ולמבוגרים וחלוקת מתנות במהלך החגים השונים. 

בשנת 2021, בעקבות מכרזי מקרקעין להרחבת המושב ובניית 80 יחידות דיור חדשות, הוחלט להעניק למושב תקציב של כ-40 מיליון שקלים לפיתוח תשתיות חדשות במושב. 

בשנת 2022 נפרסו במושב תשתיות של סיבים אופטים המאפשרים לתושבים גלישה מהירה.

==המתיחות בשנות החמישים==
בדצמבר 1955 התרחשה במושב קטטה בה נפצעו מספר תושבים. בעיתון הצופה נטען שתושבי המקום, ברובם דתיים, נחרדו מהחינוך החילוני שקיבלו ילדיהם וחיפשו דרכים לארגן לילדיהם חינוך דתי. לאחר שניסיונות שונים כשלו הם ארגנו מעבר של תושבים רבים לפועל המזרחי ובבחירות לכנסת השלישית הצביעו רבים מהם עבור הפועל המזרחי במקום להצביע עבור המפלגה הפרוגרסיבית, כמתבקש מההשתייכות הארגונית של המושב. לטענת עיתון הצופה, בעקבות הצבעה זאת, פעלו אנשי העובד הציוני להביא למושב משפחות חילוניות ועל רקע זה פרצה הקטטה. מנגד, בעיתונים אחרים נטען שהסכסוך החל מניסיונות של הפועל המזרחי להעביר את המושב אל תנועתם. ועדת חקירה של משרד החינוך קבעה בינואר 1956 כי רוב התושבים מעוניינים בחינוך חילוני וכי יש להסתפק בתגבור לימודי קודש עבור ההורים המעוניינים בכך. לחברי הפועל המזרחי הוצע לעבור למושב באזור שובה בנגב, אך אלו סירבו ודרשו מושב באזורם. לקראת שנת הלימודים הבאה נקבע שבית הספר במושב לא ייפתח והילדים יוסעו לבית ספר אזורי ממלכתי או ממלכתי דתי לפי בחירת ההורים. בשנת 1958 נפתח בית ספר דתי לאחר שכל תושבי המושב ביקשו חינוך דתי לילדיהם.
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1950
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:יישובי חבל לכיש
קטגוריה:ישראל: יישובים הקרויים על שם אישים
מגנטיט

מגנטיט (באנגלית: Magnetite) הוא מינרל שנוסחתו Fe<sub>3</sub>O<sub>4</sub>, אחד מתחמוצות הברזל (תחמוצת אחרת לדוגמה היא המטיט). מגנטיט הוא המינרל המגנטי ביותר על כדור הארץ ומצפנים קדומים היו מורכבים ממנו. מגנטיט מתמוסס באיטיות בחומצת מימן כלורי וגרגריו נמצאים כמעט בכל סלעי היסוד וברוב סלעי המשקע, בנוסף לכך מגנטיט הוא מקור חשוב להפקת ברזל.

לעיתים מגנטיט נמצא בכמויות גדולות בחול ים (מספיקה העברת מגנט קרוב לחול על מנת לתפוס גרגרי מגנטיט). חול שמכיל מגנטיט נמצא במגוון מקומות כמו קליפורניה וניו זילנד. מרבצי מגנטיט אחרים נמצאים בשוודיה, נורווגיה, גרמניה, איטליה, שווייץ, דרום אפריקה, הודו, מקסיקו ובארצות הברית באורגון, ניו ג'רזי, פנסילבניה, צפון קרוליינה, וירג'יניה, ניו מקסיקו, יוטה וקולורדו. ביוני 2005 חברת מחקר מצאה מרבץ עצום של מגנטיט בפרו.

גבישי מגנטיט נמצאו במספר חיידקים (דוגמת Aquaspirillum magnetotacticum) ובמוחן של דבורים, טרמיטים ובמספר ציפורים (למשל במקורן של יונים יש מבנה תלת־ממדי של תאי עצבים המכילים את המינרלים מגהמיט ומגנטיט העוזר להן לנווט את דרכן). גם באדם נמצא גביש מגנטיט זעיר באף. השערות מציעות שאורגניזמים מסוימים יכולים לחוש בשדה המגנטי של כדור הארץ בעזרת גבישי המגנטיט שמצויים בגופם וכך לנווט בו.

צורות מגנטיט שכמעט זהות לצורות הקיימות בחיידקים מסוימים בכדור הארץ נמצאו במטאור ALH84001 שמקורו במאדים. גילו של המטאור נאמד בכ-3.9 מיליארד שנים. ההשערה שמקור המגנטיט הוא בחיידקים פרימיטיביים שחיו בעבר על מאדים, עדיין שנויה במחלוקת.

==ראו גם==
* ביומינרליזציה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.astronomycafe.net/qadir/ask/a11651.html מגנטיט ביצורים חיים (אנגלית)]
* 

קטגוריה:מינרלי ברזל
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים אוקסידיים
קטגוריה:מינרלים
אשכולות

אֶשְׁכּוֹלוֹת היא התנחלות בעלת אופי חילוני במתכונת של יישוב קהילתי בדרום-מערב הר חברון הממוקם כחמישה קילומטרים מזרחית מקיבוץ להב וכשני קילומטרים צפונית לכפר רמאדין. היישוב שייך למועצה אזורית הר חברון ולתנועת אמנה.

היישוב הוקם לראשונה ב-1982 כהיאחזות נח"ל, וב־1983 התקבלה החלטה עקרונית לאזרח אותו. היישוב קם רק באפריל 1991. היישוב נקרא על שם חורבה ארכאולוגית בשם "ח'רבת ענב אלכביר" הנמצאת ממזרח ליישוב ומזוהה עם העיר המקראית ענב.

עד 2017 התגוררו ביישוב כ-70 משפחות. בשנים 2018–2019 הוקמה שכונה חדשה ביישוב אשר מונה כ-64 משפחות נוספות. תושבי המקום עוסקים במקצועות חופשיים ובחקלאות (גידולי ענבים וזיתים). ביישוב קבוצת כדורגל ייצוגית, קבוצת מאמאנט, מיזמים חברתיים וקהילתיים שונים ועוד.

==קישורים חיצוניים==

*
*[https://www.hrhevron.co.il/9/ אשכולות], באתר המועצה האזורית הר חברון
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: יישובים קהילתיים
קטגוריה:היאחזויות נח"ל
קטגוריה:התנחלויות חילוניות ביהודה ושומרון
קטגוריה:הר חברון
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1982
שלח (דמות מקראית)

שֶׁלַח הוא דמות מקראית, בנו של ארפכשד בן שם ואביו של עבר. בתרגום השבעים ובספר היובלים מופיע קינן או קינם כבנו של ארפכשד וכאביו של שלח.

שלח חי 433 שנה (460 שנה לפי תרגום השבעים), משנת א'תרצ"ג לבריאת העולם (2068 לפנה"ס) ועד לשנת ב'קכ"ו (1635 לפנה"ס). בגיל 30 נולד לו בנו, עֵבֶר. לפי עדות המקרא, היו לו בנים ובנות נוספים (בראשית יא, יד-טו). שלח עדיין חי כאשר נולד יעקב.

המסורת המוסלמית מזהה אותו עם הנביא צאלח. לפי המסורת המוסלמית הגר הייתה צאצאית שלו.

שם חיצוני לאשתו הוא מלכה בת עבדי, בת מדי או בת כביר.

==מקור השם שלח==
נראה כי מקורו של השם הוא שלחת באכדית, שפירושו תעלות מים. המילה בעברית הקרובה למקור באכדית הוא שילוח.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שושלת ארפכשד
קטגוריה:אישים בתנ"ך שהגיעו לגיל 110
ארבל (מושב)

תצלום אוויר
אַרְבֵּל הוא מושב עובדים בגליל התחתון ליד הכנרת והעיר טבריה בבקעת ארבל. המושב משתייך לתנועת המושבים והוא חלק ממועצה אזורית הגליל התחתון. המקום נקרא כשם היישוב העתיק ארבל שחורבותיו, כולל בית כנסת יהודי, מצויות בקרבת שטחו של המושב.

== היסטוריה ==
המושב הוקם בשנת 1949 כמושב שיתופי המושב הוקם על ידי חיילים משוחררים של הבריגדה היהודית שהתארגנו בארגון להתיישבות 'ארגון החי"ל', התיישבו לאחר שחרורם בבית-גן ולאחר שהשתתפו במלחמת העצמאות יצאו לחפש מקום מתאים להקמת יישוב בגליל התחתון וכשהגיעו לאזור בקעת ארבל של היום, החליטו שזהו מקומם. המשפחות המיישבות הראשונות: אסטמן, סונדק, זוננברג, פוטצ'ניק, אביטל (רפופורט), שיח, בן דן, שצר (כיום שפי), ארנשטיין.

החיים היו לא פשוטים למתיישבים הראשונים. כוח העבודה היה מצומצם, האדמות היו זרועות סלעים, והתקציב שנתן להם הסוכנות היהודית היה דל. כשנה לאחר מכן בפברואר 1950 הצטרפו למושב השיתופי משפחות עולים מאיראן: חביב, ידגר, ענוים, סעידיאן (רון), והיישוב חווה התעוררות ופריחה. בתחילה, עת בנו את בתיהם, התנהלו יחד כקיבוץ עם מטבח מוסדי, חדר אוכל ומחסן בגדים משותף וגדלו עדר צאן מהגדולים בישראל. ביולי 1950 פקד את המושב אסון כאשר צריף בית הילדים נשרף וחמישה תינוקות נספו בשריפה.

ב־1959 היישוב הפך למושב עובדים. בפברואר 1965, במסגרת תוכנית של הסוכנות היהודית בשם "מן העיר אל הכפר", הצטרפו למושב שמונה משפחות חדשות. בשנת 1975 קלט המושב, בעידוד הסוכנות היהודית, מספר משפחות נוספות. בשנת 1979, הורחב שטחו של המושב, נבנתה הרחבה משקית בת כ-25 משקים בה נקלטו בני המושב הבוגרים וניבנו מבני ציבור חדשים.

בשנות השמונים של המאה העשרים חווה המושב משבר כלכלי, כחלק ממשבר המושבים הארצי. המושב נכנס להסדר ובעקבותיו חלו שינויים בהתנהלות הכלכלית של המושב ובוטלה הערבות ההדדית.

בעשור הראשון של המאה ה-21 הוקמה במושב ארבל הרחבה קהילתית.

==אתרים ושירותים ביישוב==
בתחומי המושב נמצא קבר ניתאי הארבלי וקבר דינה.

במושב פועלים ועד אגודה וועד מקומי. במושב קיימים מבני ציבור ובהם צרכניה, מרפאה, בית-עם, בית כנסת, מקווה, מועדון נוער ומרכז אומנות.

==תעסוקה וחינוך==
שלושה ספרים נכתבו על ידי שולמית זוננברג בהשראת ארבל ותושביו: האיכר מכפר פסגה, תמונות מכביש 90, כאילו לאביב יש ברירה. החקלאים במושב מגדלים מטעים (זיתים, אבוקדו, הדרים, שקדים, ליצ'י), גידולי שדה, צאן ובקר.

חינוך: במושב פועלת מערכת חינוך לגיל הרך ושני גני ילדים. ילדי המושב לומדים בבית הספר היסודי האזורי 'עלי גבעה' בגבעת אבני ובבית הספר התיכון החקלאי 'כדורי'. במושב פועלת תנועת הנוער 'התנועה החדשה '.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.romgalil.org.il/cds/401/ ארבל] באתר הרשות לפיתוח הגליל
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושבי תנועת המושבים
קטגוריה:מושבים
קטגוריה:הגליל התחתון: יישובים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1959
קטגוריה:יישובים במחוז הצפון
קטגוריה:מועצה אזורית הגליל התחתון
*
קטגוריה:בקעת ארבל
ג'אצ'ינטו פאקטי

ג'אצ'ינטו פקֶטִי (18 ביולי 1942 – 4 בספטמבר 2006) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת המגן השמאלי, הנחשב לאחד מגדולי שחקני ההגנה בהיסטוריה.

== קריירה ==
פאקטי נולד בטרוויליו שבצפון איטליה ושיחק תחילה כחלוץ בקבוצה מקומית בעיר הולדתו, עד אשר הלניו הררה, מאמן אינטר מילאנו, שם לב אליו והעבירו לאינטר. במאי 1961 הוא ערך את משחק הבכורה שלו מול רומא כקשר. פאקטי לא הצטיין במשחק אך הררה התעקש ואמר אז כי הוא עתיד להיות אחד מעמודי התווך עליו תבנה הקבוצה. ואמנם, הוא שיחק באינטר עד סוף הקריירה שלו והיה מנהיג ההגנה של אינטר ונדבך מרכזי בפיתוח הטקטיקה ההגנתית אותה יישם ושכלל הררה בקבוצתו - הקטנאצ'ו, טקטיקה אשר מאפיינת מאז חלק גדול מהקבוצות האיטלקיות ואת הנבחרת האיטלקית. בנוסף הרבה לתרום למשחק ההתקפה של הקבוצה, ונחשב לאחד מהראשונים שפיתחו את תפקיד המגן ההתקפי.

פאקטי היה אחד מהגורמים העיקריים לזכייתה של אינטר באליפות איטליה בשנים: 1963, 1965, 1966 ו-1971, בגביע אירופה לאלופות בשנים 1964 ו-1965 ובגביע הביו יבשתי בשנים 1965 ו-1966. באותן שנים זכתה אינטר לכינוי "לה גרנדה אינטר" והיא זכורה עד היום כאחת הקבוצות הגדולות בתולדות הכדורגל האירופי. פאקטי פרש מהמשחק ב-1978 לאחר 634 משחקים במדי אינטר בכל המסגרות בהם גם כבש 75 שערים.

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה ערך פאקטי במרץ 1963 כנגד טורקיה. הוא שיחק במדי איטליה במונדיאל 1966 והיה שותף להדחה הסנסציונית והמשפילה שספגה איטליה מנבחרת צפון קוריאה. במונדיאל 1970 היה קפטן הנבחרת שסיימה כסגנית אלופת העולם והשתתף גם במונדיאל 1974. כמו כן, היה שותף לזכייתה של איטליה ביורו 1968. הוא פרש מהנבחרת במסגרת המשחקים המוקדמים למונדיאל 1978. בסך הכול שיחק פאקטי 94 משחקים במדי הנבחרת (מספר שהיה בזמנו שיא ושנשבר בשנים מאוחרות יותר על ידי דינו זוף, פאולו מלדיני, פאביו קנבארו וג'אנלואיג'י בופון) וכבש שלושה שערים.

למרות ששימש כמגן, תפקיד הגנתי הדורש לא פעם קשיחות פיזית, נודע פאקטי במשחקו ההוגן והורחק רק פעם אחת בכל הקריירה הארוכה שלו. נודע גם במשחקו האלגנטי ובמשחק הראש בו הצטיין הודות לקומתו הגבוהה (1.88 מטר). פאקטי גם שימש במשך תקופה ארוכה כקפטן של אינטר ושל נבחרת איטליה (70 משחקים כקפטן בנבחרת הלאומית) וכנשיא אינטר מילאנו.

ב-4 במרץ נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם. נפטר מסרטן ב-4 בספטמבר 2006, בעיר מילאנו. כמחווה לשחקן, קבוצת אינטר החליטה כי את חולצתו מספר 3, לא ילבש אף שחקן לעולם.

==קישורים חיצוניים==

* 

* אחיה כהן, [https://web.archive.org/web/20110919075119/http://www.sportenter.co.il/heb/magazine/glory/03/default.asp?ContentID=4094 מגן שמאלי: הג'נטלמן]
* [http://www.wldcup.com/euro/2004/players_past/498_giacinto_facchetti.html ביוגרפיה באנגלית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:בלמי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1974
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1966
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1970
קטגוריה:כדורגלני יורו 1968
קטגוריה:איטלקים שנפטרו מסרטן הלבלב
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1942
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2006