OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
המנון הדגל הלאומי

המנון הדגל הלאומי מושמע בכל יום בעת הנפת והורדת הדגל ב[[אנדרטת צ'יאנג קאי שק]]
המנון הנפת הדגל של הרפובליקה של סין (מנדרינית 中華民國國旗歌, פיניין Zhōnghuá Míngúo Gúoqígē) הוא המנון המושר בעת הנפתו והורדתו של דגל הרפובליקה הסינית, בדרך כלל לאחר שירת המנון הרפובליקה הסינית, וכן באירועי ספורט בינלאומיים, דוגמת המשחקים האולימפיים, בהם אין מושר ההמנון. עוד הוא מושר לאחר ההמנון בתחילת יום הלימודים בחלק מבתי הספר.

==היסטוריה==
ב-1930, לאחר שהמנון הקוומינטנג הפך להמנונה של המדינה דה פקטו, הזמין משרד החינוך הצעות להמנון לאומי רשמי חדש. ההמנון שנבחר הולחן בידי הואנג זי ב-1936 והמילים נכתבו בידי טאי צ'י טאו, אשר חיבר גם את מילות ההמנון הלאומי. ממשלת הרפובליקה של סין סירבה לאמץ את ההמנון החדש, וכפשרה הוחלט שזה יהפוך להמנון הדגל הלאומי.

==מילות ההמנון==
{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! מנדרינית !! פיניין
|-
| <poem>הרים ונהרות נהדרים, (עם) כל-טוב יפה ושונה.
צאצאי יאן וחואנג, שיהיו גיבורי מזרח אסיה,
לעולם אינם שוקעים בייאוש, אינם שאננים בהישגיהם.
פארו את אומתנו ועמלנו, וקדמו את האיחוד הגדול.

מלאכת החלוצים מלאה בעמל (ועלינו), להנציח את המייסדים והקדושים,
המשך (מורשתם) אינו קל, ואל תלכו שבי אחר תמורה מיידית,
בלב אחד ובנפש אחת, נושאים (מעלות אלה) מראשית ועד סוף,
שמיים כחולים, שמש לבנה וכל הארץ באדום!
בלב אחד ובנפש אחת, נושאים (מעלות אלה) מראשית ועד סוף,
שמיים כחולים, שמש לבנה וכל הארץ באדום!

</poem>
| dir="ltr" | <poem>山川壯麗，物產豐隆
炎黃世冑，東亞稱雄；
毋自暴自棄，毋故步自封
光我民族，促進大同。

創業維艱，緬懷諸先烈
守成不易，莫徒務近功。
同心同德，貫徹始終
青天白日滿地紅；
同心同德，貫徹始終
青天白日滿地紅！</poem>
| <poem><div class="mw-content-ltr">
Shānchuān zhuànglì, wùchǎn fēnglóng;
Yán Huáng shìzhòu, Dōngyà chēng xióng.
Wú zìbàozìqì, wú gùbùzìfēng,
guāng wǒ mínzú, cùjìn dàtóng.

Chuàngyèwéijiān, miǎnhuái zhū xiānliè;
Shǒuchéng bùyì, mò túwù jìngōng.
Tóngxīntóngdé, guànchèshǐzhōng,
Qīngtiān báirì mǎndì hóng.
Tóngxīntóngdé, guànchèshǐzhōng,
Qīngtiān báirì mǎndì hóng! 
</div></poem>
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרפובליקה הסינית: סמלים לאומיים
קטגוריה:שירים על הרפובליקה העממית של סין
קטגוריה:המנונים לאומיים של מדינות שההכרה בהן מוגבלת
IDW Publishing

IDW Publishing (קיצור של Idea + Design Works) היא הוצאה לאור של חוברות קומיקס ורצועות קומיקס הרביעית בגודלה בארצות הברית, לפי מדד צרכנים מינואר 2014. היא הוקמה בשנת 1999 בידי טד אדמס בסן דייגו, קליפורניה, ובאמתחתא מעל ל-650 כותרי ובקומיקס (קומיקס בהפצה דיגיטלית), חוברות קומיקס ורומנים גרפיים.

החברה מפרסמת עיבודים לזיכיונות מדיה כדוגמת 24, CSI, מסע בין כוכבים, דוקטור הו, דיק טרייסי, מלחמת האופל, אנג'ל, דם אמיתי, כח המחץ וגודזילה, אם כי גם קומיקס מקורי כדוגמת צבי הנינג'ה, מכסחי השדים ורובוטריקים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.idwpublishing.com/ האתר הרשמי של IDW]
* [http://comicbookdb.com/publisher.php?ID=7 IDW Publishing] במסד הנתונים comicbookDB

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות קומיקס
מאט ג'פריס

וולטר מתיו ג'פריס (באנגלית: Matt Jefferies; 12 באוגוסט 1921 - 21 ביולי 2003), שנודע בשם מאט ג'פריס, היה מעצב כלי תעופה אמריקאיים, מעצב תפאורות וסופר. נודע בעיקר בזכות העיצוב המקורי של ספינת החלל אנטרפרייז לסדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.mattjefferies.com/index.html Walter "Matt" Jefferies] - האתר הרשמי
* [http://www.bbc.co.uk/cult/st/clips/clip37.shtml וידאו ראיון באתר ה-BBC]
* [http://www.startrek.com/startrek/view/news/article/1616.html מודעת אבל] - באתר "מסע בין כוכבים" הרשמי
* [http://en.memory-alpha.org/wiki/Matt_Jefferies מאט ג'פריס] באתר Memory Alpha (ויקי מסע בין כוכבים)
* [https://web.archive.org/web/20061231154831/http://www.lcarscom.net/fsd/art/1701.html אמנות עיצוב ספינות חלל]
* [http://ottens.co.uk/forgottentrek/designing-the-first-enterprise/ עיצוב ה"אנטרפרייז" הראשונה]

קטגוריה:מסע בין כוכבים - אישים
קטגוריה:מעצבים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2003
עקרבנון

Scorpaena plumieri
[[עקרבנון סלעים]]
 עַקְרַבְנוּן (שם מדעי: Scorpaena) הוא סוג דגים ארסיים ממשפחת העקרבנוניים שבסדרת העקרבנונאים.

==אנטומיה ==
פיהם של העקרבנוניים מצויד בשיניים זעירות ורבות. הזימים שלהם גדולים באופן - יחסי, למינים רבים של דגים. גופם של בני - משפחתו עבה, קצר ומכוסה בקשקשים קטנים. על הסנפירים, מופיעות קרניים קוצניות, שרבות מהן (במיוחד באזור הגב), קשורות לבלוטות הארס. העקרבנון יכול להגיע לאורך של כ-55 ס"מ.

צבעו חכלילי, בעל קוצים ודבלולים על הסנפירים - האורך של הקוץ השלישי על גבו הכי ארוך.

== הישרדות ==
דג העקרבנון מגושם, אך למרות זאת - צבעו של העקרבנון מותאמים לסביבתו, על קרקעית הים, שם הוא רובץ, רוב הזמן. הארס של העקרבנון משמש כהגנה מפני אויבים, וכאשר מישהו נפגע ממנו, הוא גורם לכאבים קשים וחום גבוה, אך אינו גורם למוות.

== תזונה ==
כל משפחת העקרבנוניים ניזונים מטרף חי. המאכלים החיים העיקריים, מהם - הם ניזונים, הם דגים קטנים, סרטנים וחסרי חוליות. הם מכניסים אותם לפה שלמים, ולאחר מכן בולעים אותם.

== רבייה ואזור מחיה ==
רוב בני משפחת העקרבנוניים - מטילים ביצים זעירות שצפות על המים, ומעטים מהמינים, יולדות אותם חיים.
בארץ ישראל, מצויים כשישה מינים, הנמנים ממשפחת העקרבנוניים, מתוכם מגיעים שלושה מינים מים סוף והשאר מחופי הארץ.
העקרבנון הוא דג טריטוריאלי החי לבד. העקרבנון גר בדרך כלל באזורים סלעיים, בשוברי גלים, חול ואזורים בוציים שמגיעים עד לעומק של 5 עד 150 מטרים.

==מינים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:עקרבנוניים
Batman: The Caped Crusader

Batman: The Caped Crusader הוא משחק פעולה-הרפתקאות שפותח על ידי חברת Special FX Software והופץ על ידי חברת Ocean Software למחשבי 8-ביט ולפלטפורמות PC, ספקטרום סינקלייר, קומודור 64, קומודור אמיגה, Amstrad CPC ו-Apple II.

באטמן מתמודד מול הפינגווין והג'וקר. המשחק מפוצל לשני חלקים נפרדים, אחד לכל נבל. באטמן נלחם בעזרת אגרופים, בעיטות ובאטראנג, במקור בומרנג בצורת עטלף (מאנגלית: batarang, מורכב מהמילים "עטלף"+"בומרנג"). באטמן פותר חידות במהלך המשחק.

בהשקתו המקורית, המגזין "Your Sinclair" העניק לו ציון 9/10 וציין לשבח את הגרפיקה והפיצול לשני חלקים. מגזין CGW פרסם סקירה חיובית ושיבח את הגרפיקה, במיוחד בפלטפורמות Atari ST's שהייתה מעט יותר איכותית מהקומדור 64.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.worldofspectrum.org/infoseekid.cgi?id=0000442 Batman: The Caped Crusader]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקי קומודור 64
קטגוריה:משחקי וידאו משנת 1988
קטגוריה:באטמן: משחקי וידאו
קטגוריה:משחקי DOS
קטגוריה:משחקי פעולה-הרפתקאות
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו בממלכה המאוחדת
הנס חיים פין

הנס חיים פִּין (Hans Chaim Pinn; 16 בנובמבר 1916 – 30 במאי 1978) היה צלם עיתונות ישראלי, מחלוצי צילום העיתונות בישראל. צילם במשך קרוב לארבעים שנה עבור סוכנות AP ועיתונים שונים. צילומיו מאופיינים בשדה ראייה רחב של האירועים אותם תיעד, תוך ראייה מושכלת עם אמירה.

==חייו==
פין נולד בסתיו 1916 בברלין בירת גרמניה. ב-1931, בהיותו בן חמש עשרה, החל למכור תצלומים לעיתונים ולסוכנות הידיעות AP. בשנת 1933 למד צילום בסדנאות של בית הספר באוהאוס, למד אצל ג'ון הארטפילד והושפע מעבודתו של אריך סלומון. בנוסף, למד נגרות ועיצוב פנים.
בין השנים 1938-1935 שהה בצ'כוסלובקיה.

ב-1938 עלה לארץ ישראל באשרת תייר.
בשנת 1942, במלחמת העולם השנייה, התגייס לצבא הבריטי ושירת במחלקת צילום ומיפוי.
ב-1945, לאחר שחרורו, החל לעסוק בצילום חדשות והיה אחד הצלמים הראשונים שמכרו את תצלומיהם לעיתוני הארץ וחו"ל.
בשנות הארבעים צילם אירועים בולטים בתחום המאבק וההעפלה. באותה תקופה היה חבר ב"הגנה" ואיש יחידת המיפוי שלה.

פין עבד עד מותו כצלם לעיתונים שונים, בהם "ידיעות אחרונות" ו"לאשה".
בשנים 1982–1984 הוצגה תערוכה מיצירותיו, "צלם ותקופתו", תחילה במוזיאון תל אביב לאמנות ובהמשך כתערוכה נודדת במסגרת אמנות לעם.
פין נפטר בכ"ג באייר תשל"ח (מאי 1978) לאחר מחלה ממושכת, בגיל 61, ונטמן בבית העלמין הישן בהרצליה. במותו הותיר את אשתו סוזי ובנותיו. בתו, נורית אביב, היא צלמת קולנוע. כבר בילדותה הייתה מעורבת בעבודתו, סייעה לו בפיתוח תמונות וצילמה בעצמה.

אלמנתו סוזי, שעבדה לצדו וארגנה את הארכיון שלו, תרמה את ארכיון התצלומים שלו ללשכת העיתונות הממשלתית, והוא שמור בה כחלק מאוסף התצלומים הלאומי.

==צילומים מפורסמים==
"[[אלטלנה" עולה בלהבות ליד חופי תל אביב]]
*ליל כ"ט בנובמבר - צילום נדיר שמתאר את ההתרגשות והשמחה בכיכר מגן דוד בתל אביב מיד לאחר היוודע תוצאות ההצבעה. כל הצלמים האחרים צילמו את השמחה שפרצה בארץ למחרת לאור היום.
*הכרזת המדינה - צילום המבטא את עוצמת המעמד הממלכתי, שבו הונצח שולחן הנשיאות במלואו על כל יושביו, ומרבית חברי מועצת העם, ככל שהעדשה תפסה, שישבו על במת הכבוד. הנס פין הורשה לצלם את האירוע לכמה רגעים אף שלא היה מוזמן אליו כצלם הרשמי. הוא עמד לפני דלת הכניסה לאולם וצילם את האירוע בפלאש, דבר שעורר מבוכה רבה באולם ההכרזה.
*אלטלנה - צילום המראה את הטרגדיה כרגע שבו החיים ממשיכים לזרום כרגיל. אדם יושב על הספסל מול הים וקורא עיתון, ואנשים צופים באניה הבוערת, חסרי אונים, וממשיכים בשלהם.

==לקריאה נוספת==
* גיא רז, צלמי הארץ: מראשית ימי הצילום ועד היום, תל אביב: מפה - מיפוי והוצאה לאור; הקיבוץ המאוחד, 2003, עמ' 137.
* 
*״הנס חיים פין״, בספר: ורד נבון, [https://verednavon.com/project/the-boulevard/ השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים], הוצאת [https://verednavon.com/ ורד נבון], מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 255-254.

===קטלוגים===
* ה. חיים פין, צלם ותקופתו, תל אביב: מוזיאון תל אביב, תשמ"ב 1982.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.imj.org.il/artcenter/defaultH.asp?artist=281195&list=%D7%A4 הנס חיים פין] באתר מוזיאון ישראל
* (עם מותו)
* 
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:צלמי עיתונות ישראלים
קטגוריה:אוסף התצלומים הלאומי
קטגוריה:מתנדבי היישוב לצבא הבריטי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1916
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1978
דני והים הכחול

דני והים הכחול (באנגלית: Danny and the Deep Blue Sea) הוא מחזה פרי עטו של ג'ון פטריק שנלי, אותו כתב בשנת 1984.

==תקציר העלילה==
רוברטה בת ה-31 ודני בן ה-29 הם שני צעירים אמריקאים מוכי גורל, שהחיים לא היטיבו עמם והם נושאים עמם מטענים שליליים רבים. הם נפגשים בפאב אמריקאי שומם ומתפתחת ביניהם שיחה. 

דני המתגורר עם אמו, חדור שנאה עצמית ונוהג לצאת לברים בלילות וללכת מכות כדי להוציא את זעמו. רוברטה, גרושה עם ילד, מתגוררת עם הוריה, חדורת רגשות אשמה בגלל שהיא ביצעה מין אוראלי באביה. פגישתם נפתחת בחשד הדדי, ממשיכה בחיבה, הם עולים אליה הבייתה, מקיימים יחסים, מנהלים ביניהם שיחת נפש והדבר מוביל לתחילתו של קשר עמוק יותר.

==אודות המחזה==
שם המחזה באנגלית הוא משחק לשון "Between the Devil and the Deep Blue Sea" פירושו: בין הפטיש לסדן. 

שנלי, המחזאי, כתב בפתיחת המחזה על הסגנון: "המחזה אמיתי מבחינה רגשית, אך אינו מתרחש בעולם ריאליסטי. האלמנטים התפאורתיים ההכרחיים לפעולה, רק הם בלבד יהיו על הבמה, רק השטחים שהפעולה מתרחשת בהן - מוארים".

הדמויות משוחחות ביניהן בסלנג.

==המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי==
תיאטרון באר שבע, הצגת בכורה: אוקטובר 1988
* יוצרים: תרגום - אלה אלמגור, במאי – רוני ניניו, מעצב תפאורה – יוסי בן-ארי, מלחין מוזיקה – שמוליק נויפלד, מעצב תאורה – אריאל אריאב.
* שחקנים: רוברטה – אהובה בץ, דני – אלבי גבריאל.

בארץ המחזה מוצג הרבה בבתי ספר למשחק ובפרינג'.

==תרגומים לעברית==
* ג'והן פאטריק שאנלי, דני והים הכחול, עברית – אלה אלמגור, רמת גן: בית צבי, 1995.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחזות אמריקאיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1980
בוריס קרסני

בוריס קרסני (נולד ב-1948) הוא לוביסט ישראלי והבעלים של חברת "פוליסי".

==קורות חייו==
קרסני נולד בלנינגרד שבברית המועצות ועלה לישראל במאי 1972. הוא התגורר בשכונת גילה בירושלים ועבד כדובר במשרד הקליטה, כמשווק של ספרים, כשליח של משרד הקליטה בחו"ל ובעבודות נוספות.
בשנת 1980 החל לעבוד כעוזר אישי של עוזי ברעם שהיה אז מזכיר מחוז ירושלים של מפלגת העבודה. בהמשך שימש מזכיר סניף ירושלים של המפלגה ושימש מזכיר האגודה לחינוך תנועתי על שם גולדה מאיר.

בעבר נחשב קרסני מקורב לראשי מפלגת העבודה כמו שמעון פרס, יוסי ביילין, אפרים סנה, אברהם בורג ועמיר פרץ.

ב-1988 הקים קרסני את חברת פוליסי יחד עם מנחם "ממי" גולן ומשה תאומים, אך אלו נפרדו ממנו כעבור מספר חודשים. בתחילה פעלה פוליסי כחברה לייעוץ פוליטי, וב-1991 החלה לפעול בתחום השדלנות אחרי שחברת הסיגריות "פיליפ מוריס" ביקשה מקרסני לפעול למניעת הגבלות על פרסום סיגריות מחו"ל וכדי שיקטין את המיסים על סיגריות מיובאות.
בהמשך הביאו תהליכי ההפרטה והרגולציה שליוותה אותם להגברת החיכוך בין המגזר העסקי לממשלה ולגידול חד בהיקף הפעילויות של הלוביסטים.

קרסני מזוהה אצל רבים עם החיבור בין הון לשלטון. בשנת 1991 ייצג את חברת שופרסל במאבקה נגד חוק סימון המחירים, וספג על כך ביקורת ציבורית רבה. בשנים האחרונות פועל קרסני למניעת תחרותיות במערכת הבנקאית כשליח של בנק הפועלים ואיגוד הבנקים בישראל, מייצג את מונופול המלט נשר בשמירה על מעמדו, את מפעלי ים המלח במטרה להאריך את הזיכיון שלהם ועוד. ייצג את חברת בטר פלייס על מנת ליצור תקן בלעדי לטעינת הרכב החשמלי שלה.

קרסני פעל בתשלום עבור מפלגת העבודה במערכות הבחירות של שנות ה-90 ובין מערכות הבחירות פעל בקרב חברי המפלגה להצביע בעד אינטרסים של חברות עסקיות ששכרו את שירותיו.

ב-2018 מונה לקונסול כבוד של סרביה.

ב-2021, סגר את פעילות קשרי הממשל והשתדלנות של חברת פוליסי.

קרסני נשוי לברברה, עולה מגרמניה שהכיר בעת לימודיהם באולפן עברית.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* אלדד יניב, [http://eldadyaniv.com/israel-doesnt-move-without-boris פניית פרסה, פרק 14: ישראל לא זזה בלי בוריס], 9 באפריל 2014
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יועצים פוליטיים ישראלים
קטגוריה:שדלנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:פעילי מפלגת העבודה
קטגוריה:קונסולים של כבוד במדינת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
יורי פאייר

יורי פיודורוביץ' פָאיֶיר (ברוסית: Юрий Фёдорович Файер; 17 בינואר <small>(על פי הלוח היוליאני: 5 בינואר)</small> 1890 – 3 באוגוסט 1971) היה מנצח יהודי סובייטי, שנודע בעיקר בשדה הבלט. כיהן כמנצח הבלט הראשי של תיאטרון בולשוי מ-1923 עד 1963.

פאייר ניצח על מגוון רחב של יצירות, מן הרפרטואר הקלאסי (במהלך הקריירה שלו ניצח על יותר מ-400 ביצועים של "אגם הברבורים" לצ'ייקובסקי לבדו) ועד בלטים חדשים מאת מלחינים כגון שוסטקוביץ' ופרוקופייב (ששניים מהבלטים שלו היו בין הפרמיירות העולמיות של פאייר).
הוכתר בתואר "האמן העממי של ברית המועצות" (1951) וזכה ארבע פעמים בפרס סטלין (1941, 1946, 1947 ו-1950).

==ביוגרפיה==
יורי פאייר נולד בקייב שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה). הוא החל לנגן בכינור בילדותו. בגיל 11 הייתה הופעתו הראשונה בקונצרט, ובגיל 14 הצטרף לתזמורת האופרה של קייב. ב-1906, בגיל 16, סיים את לימודיו בקונסרבטוריון של קייב ונסע ללמוד נגינה בכינור בקונסרבטוריון של מוסקבה, אך לא יכול היה לסיים את לימודיו מאחר שנאלץ לעבוד למחייתו. בשנים 1909–1910 עבד ככנר ראשי בבית האופרה של ריגה, ובשנים 1914–1915 ניגן בתזמורת האופרה של זימין (Зимин) במוסקבה. ב-1916 נכנס שוב בשערי הקונסרבטוריון במוסקבה, למד נגינה בכינור בהדרכת גיאורגי דוּלוֹב (Дулов) והשתלם בניצוח אצל אנדריי אָרֶנְדְס (Арендс), תוך שהוא מכהן כנגן בתיאטרון בולשוי. ב-1919 סיים את לימודיו והופיע לראשונה כמנצח בבולשוי. בשנת 1923 התמנה למנצח הבלט הראשי של המוסד, משרה שבה החזיק במשך ארבעים שנה, עד 1963.

בערב חג המולד 1925 ניצח על תזמורת הבולשוי שליוותה עם יצירותיהם בטהובן, ליטולף וצ'ייקובסקי את הצגת הבכורה העולמית של סרטו של סרגיי אייזנשטיין "אוניית הקרב פוטיומקין".
במהלך עבודתו של פרוקופייב על הבלט "רומיאו ויוליה", שנכתב באמצע שנות ה-30, הרבה פאייר להיפגש איתו. במקור הסתיים הבלט מבלי שגיבוריו מתים; פאייר היה בין אלה ששכנעו את פרוקופייב לשנות את הסוף.
בנובמבר 1945 ביים פאייר את הבכורה העולמית של הבלט "סינדרלה" לפרוקופייב.
בשנים 1951–1961 שימש גנאדי רוז'דסטוונסקי כעוזר המנצח תחת פאייר (בהמשך אותו עשור כיהן רוז'דסטוונסקי כמנהל המוזיקלי של הבולשוי). בשנת 1958 היו השניים מועמדים במשותף לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר עבור הסרט "תיאטרון בולשוי" (הזוכה היה אנדרה פרווין, עבור "ז'יז'י").

באחריתו הפך פאייר כמעט עיוור, אך המשיך לנצח. בשנת 1963 פרש לגמלאות.

ב-1970 ראה אור בהוצאת "המלחין הסובייטי" (Советский композитор) במוסקבה ספר זיכרונותיו, О себе, о музыке, о балете ('על עצמי, על מוזיקה, על בלט').

התגורר בבית דירות ברחוב גשר קוּזְנֶצקי שבמרכז מוסקבה. 

נפטר באוגוסט 1971 במוסקבה, בגיל 81. נקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.

==ספר זיכרונותיו==
<div class="mw-content-ltr">
* О себе, о музыке, о балете; Лит. запись Ф. Розинера; Вступит. статья М. Чулаки, Москва: Советский композитор, 1970.
</div>

==קישורים חיצוניים==

מזיכרונותיו:
* 
<div class="mw-content-ltr">
* [http://www.unz.org/Pub/AngloSovietJ-1961q2-00013 Notes of a Ballet Conductor], The Anglo-Soviet Journal, June 1961, pp. 13-18
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחים רוסים
קטגוריה:מוזיקאים סובייטים
קטגוריה:מנצחים יהודים
קטגוריה:יהודים סובייטים
קטגוריה:בלט
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין נובודוויצ'יה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1890
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1971
מאיר ברנד (מחנך)

מאיר ברנד (אורבן) (6 ביולי 1911 - 31 במאי 1963) היה מורה ומחנך ישראלי.

==ביוגרפיה==
ברנד נולד ב-1911 בעיר קולו שבפולין לנתן בן יוסף זאב ואסתר בת מרדכי בלום, בבית ציוני. רכש את השכלתו התיכונית בגימנסיה העברית של קולו.
בשנת 1934 סיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת נאנסי שבצרפת והוסמך לאגרונום ומהנדס מים. היה פעיל בארגוני נוער ציוניים, בקרן הקיימת לישראל ובהסתדרות הציונית החדשה. בשנת 1938 נשא לאשה את חיה בת יעקב פצנובסקי ופלה לבית ז'פקוביץ. סבה יוסף פצנובסקי מפיוטרקוב היה ענק בתורה וכתב את הספרים פרדס יוסף בהם פירש את חומשי התורה, כיום ספרים אלו ידועים ומבוקשים בין הקהילות החרדיות בארץ ובעולם. פצנובסקי היה נצר לרבנים מפורסמים ביניהם הרב מליסא והחכם צבי.

בין השנים 1936–1939 ביקר ברנד בארץ ישראל לצורך ארגון עלייה של מעפילים.
בשנת 1939 בחודש אוקטובר, חודשים ספורים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הצליחו ברנד ורעייתו להימלט מהמלחמה ולהגיע בעור שיניהם לארץ ישראל. אחיו, אהרן בראנד, עלה גם הוא.

בשנים 1939–1948 שימש מורה ומחנך במספר בתי-ספר בירושלים, והאחרון ביניהם היה בית הספר "מעלה". במהלך שנים אלו פעל במסגרת "ההגנה", ובמהלך מלחמת העצמאות היה בין מהלוחמים שהגנו על ירושלים ועשה רבות למען הנצורים בעיר העתיקה.

ברנד היה פעיל בתנועת הצופים והנהיג את שבט "משואות" של עדת הצופים לאחר נפילתו של עמנואל מידב בהגנה על הרובע היהודי.

בשנת 1949 החל ללמד ולנהל ברמת גן על פי הזמנתו של ד"ר אלימלך רימלט, שהיה ממונה על החינוך בעיר. בשנת 1952 מונה על ידי שר החינוך בן-ציון דינור כחבר בוועד החינוך של ממשלת ישראל. בשנים 1949–1952 ניהל את בית הספר "יהלום", ובשנים 1952–1962 ניהל את בית הספר "המתמיד". במהלך שנים אלו לימד את מקצוע הביולוגיה בתיכון אהל שם. בשנים 1955–1963 נבחר ויצג את מורי ישראל מהמחנה הלאומי במרכז הסתדרות המורים וייצג את מורי ישראל בכנסים בינלאומיים בארץ ובעולם.

הוא כתב בעיתונים "חרות", "הבוקר" ו"הארץ" וכן בביטאון המורים "הד החינוך".

מאיר ברנד נפטר ב-31 במאי 1963, בגיל 52. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
בעת פטירתו השאיר אשה, שני בנים ובת. שנים מנכדיו הקרואים על שמו: מאיר ברנד, לשעבר מנכ"ל גוגל ישראל וכיום סמנכ"ל בחברת גוגל העולמית, ומאיר אורנשטין, שעומד בראש מפעלות חינוך וחברה.

בנו מרדי כתב ספר לזכרו בשם "אני ממשיך תפילתך". בספר כתב אחד מתלמידיו: "התלמידים פחדו אבל אהבו והעריצו את ברנד. הוא חינך את תלמידיו לנימוסים, לכבוד לזולת, להתנהגות נאותה – ערכים שהיו חלק בלתי נפרד מאישיותו".

==קישורים חיצוניים==

* 
* (עם מותו)

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי חינוך שוחרי השפה העברית ביישוב
קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:רוויזיוניסטים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:רמת גן: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נאנסי
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1911
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1963
אריק קורן

מגדל השעון בכיכר השעון ביפו.]] 
אריק קורן (1931 - 12 באוקטובר 2017) היה צייר ישראלי שהתמחה בעבודות פרסקו, אמנות ציורי הקיר.

== חייו ==
קורן נולד ב-1931 בבלארוס שהייתה אז בשטח פולין ובגיל 5 עלה עם הוריו לארץ ישראל. המשפחה התיישבה בקיבוץ אשדות יעקב שהוקם שלוש שנים קודם לכן. כאן גם נולד אחיו הצעיר - יוחאי, שנפל בגיל 27 ביום הראשון של מלחמת ששת הימים והותיר אחריו אשה ושני ילדים. בנעוריו (כנראה ב-1941) למד אצל הצייר יחזקאל שטרייכמן, לימים חתן פרס ישראל לציור, שהתגורר בקיבוץ אשדות יעקב באותה עת. הכשרה נוספת קיבל מאמנים ישראלים נוספים ובהם אליהו בילס (שגם אצר את תערוכתו הראשונה ב-1957 בגלריה צ'מרינסקי בתל אביב), מרסל ינקו, פרלי פלציג ודב פייגין והפך בעצמו למורה במוסדות שונים. את הכשרתו כאמן ציורי קיר (פרסקו) רכש הודות למלגה מיוחדת שקיבל מקרן אמריקה-ישראל, באקדמיה לאמנויות של ונציה. 

ב"בית הצנחן" שבקיבוץ מעגן יצר ציור קיר לזכר הצנחנים שנפלו במלחמות ישראל, וב-1963 השלים את יצירתו המוכרת ביותר: עיטורי הפתחים במגדל השעון ביפו. במקור תכנן קורן חלונות ויטראז' המתארים את תולדות העיר יפו והמיתולוגיות הקשורות בה. בעקבות צמצום התקציב לפרויקט את מקום הזכוכית תפסה עבודת מתכת שבוצעה במסגריה של אשדות יעקב. באותה תקופה עיצב מחיצה לבית הכנסת בקיבוץ עין הנצי"ב.

עבודות קיר נוספות שיצר קורן פזורות בכל רחבי הארץ כשכמה מהן מרוכזות בבנייניה המקוריים של מכללת אוהלו שעל שפת הכנרת. עבודת הקיר הגדולה ביותר שלו מעטרת את חזית "בית קרפ" - בית התרבות של קיבוץ אשדות יעקב איחוד (אדריכל הבניין היה אריך ראש). בעבודה זו תיאר תמונות מחיי הקיבוץ.

בשנות ה-60 עזב את הקיבוץ והתגורר עד לפטירתו ב-2017 בכפר סבא.

==קישורים חיצוניים==
קטע מציור הקיר בחזית "בית קרפ" ב[[אשדות יעקב איחוד]]
* מיכאל יעקובסון: [http://michaelarch.wordpress.com/2013/05/17/%D7%A1%D7%99%D7%91%D7%95%D7%91-%D7%9E%D7%97%D7%95%D7%A5-%D7%9C%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%A7%D7%A8%D7%A4-%D7%91%D7%90%D7%A9%D7%93%D7%95%D7%AA-%D7%99%D7%A2%D7%A7%D7%91-%D7%90%D7%99%D7%97%D7%95%D7%93-%D7%91/ על ציור הקיר בבית קרפ באשדות יעקב איחוד], באתר 'חלון אחורי', 17.5.13
* אריק קורן ב[http://www.wallart.org.il/artwork/?artist%5B%5D=9&submit=%D7%97%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%A9 אתר סקר אמנות הקיר בישראל]

קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:מורים לציור בישראל
קטגוריה:ישראלים ילידי בלארוס
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אשדות יעקב איחוד: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2017
דגל אזוואד

דגלה של אזוואד, מדינה אפריקאית שאינה-מוכרת שהכריזה על עצמאותה ממאלי בשנת 2012, מבוסס על הצבעים הכלל-אפריקאיים - טריקולור בצבעי ירוק-אדום-שחור, עם משולש צהוב בצד התורן. הדגל אומץ עם הכרזת העצמאות של אזוואד, ב-6 באפריל 2012. דגל זהה משמש גם את התנועה הלאומית לשחרור אזוואד.

במהלך התקוממויות קודמות של בני שבטי הטוארג, הוצעו שני דגלים אחרים עבור מדינת אזוואד: הצעה אחת כללה דגל ביקולור אופקי בצבעי כחול-לבן עם משולש אדום בצד התורן, והצעה נוספת כללה דגל לבן מעוטר בסהר וכוכב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אזוואד
אזוואד
אזוואד
משפט אקס-גרותנדיק

בגאומטריה אלגברית ובאנליזה מרוכבת, משפט אקס-גרותנדיק קובע כי העתקה פולינומית מ-<math>\Complex^n</math> ל-<math>\Complex^n</math> שהיא חד חד ערכית היא גם על. באופן כללי יותר, הטענה נכונה גם אם נחליף את שדה המספרים המרוכבים בשדה (סגור אלגברית) כלשהו.
את המשפט הוכיחו - באופן בלתי תלוי - ג'יימס אקס ואלכסנדר גרותנדיק.
למשפט יש גרסה כללית יותר שבה מחליפים את <math>\Complex^n</math> ביריעה אלגברית כלשהי.

==הוכחה==
רעיונות הוכחתו של גרותנדיק היו כדלקמן:
*הוכחת הטענה עבור שדה סופי.
אם <math>F</math> שדה סופי אז כל פונקציה מ-<math>F^n</math> לעצמו שהיא חד-חד-ערכית היא גם על. בפרט נכון הדבר עבור העתקות פולינומיות.
*הוכחת הטענה עבור הסגור האלגברי של שדה סופי.
יהי <math>F</math> שדה סופי מסדר <math>p^m</math>, אזי הסגור האלגברי של <math>F</math>, נאמר, <math>K</math> שווה לאיחוד שרשרת השדות הסופיים מסדר <math>p^l</math> לכל <math>l</math>. כעת תהי <math>\phi</math> העתקה פולינומית מ-<math>K^n</math> לעצמו, אזי יש שדה סופי גדול דיו שמכיל את כל המקדמים של <math>\phi</math>. לכן על כל שדה סופי גדול דיו בשרשרת <math>\phi</math> מוגדרת (באמצעות צמצום טבעי) והחד חד ערכיות נשמרת, מכאן שעל פי הצעד הראשון היא על כל שדה סופי גדול דיו. לכן <math>\phi</math> על.
*הכללת הטענה עבור שדה סגור אלגברית כלשהו, תוך שימוש בעקרון ליפשיץ (על שמו של סולומון ליפשיץ).
עקרון ליפשיץ הוא שם כולל לתכונות התורה מסדר ראשון של שדות סגורים אלגברית. בפרט, בתורה זו ישנו חילוץ כמתים והיא קטגורית לכל עוצמה גדולה דיה (תורה היא <math>\kappa</math>-קטגורית אם כל שני מודלים מעצמה <math>\kappa</math> שלה איזומורפיים זה לזה). 

את משפט אקס-גרותנדיק ניתן לנסח כסכמת פסוקים בלוגיקה מסדר ראשון. עבור כל אחד מהפסוקים האלו, אם קיימת דוגמה נגדית בשדה F סגור אלגברית ממציין p כלשהו, אז קיימת גם דוגמה נגדית בסגור האלגברי של השדה הסופי עם p איברים (שהוא תת-מודל של F, ובעזרת חילוץ הכמתים - תת-מודל אלמנטרי). לכן, הצעד השני מוכיח את משפט אקס-גרותנדיק לכל שדה סגור אלגברית ממאפיין חיובי. 

ממשפט הקומפקטיות נובע כי אם פסוק מסדר ראשון תקף עבור שדות סגורים אלגברית ממאפיין חיובי גדול שרירותית אז הוא תקף גם לשדה סגור אלגברית ממאפיין אפס, והדבר משלים את הוכחת משפט אקס-גרותנדיק.

למשפט ניתנו הוכחות נוספות, ובין היתר ארמנד בורל הביא הוכחה טופולוגית.

==הכללות==
ההוכחה שלעיל תקפה גם כשמחליפים את <math>\Complex^n</math> ביריעות אלגבריות מעל שדה כלשהו. יתר על כן ניתן להכלילה עבור סכמות תחת הגבלות מסוימות.

בספרו 'יסודות הגאומטריה האלגברית' (EGA) מביא גרותנדיק שתי הכללות:
* אנדומורפיזם מטיפוס סופי (כזה שבו לסכמת הטווח יש כיסוי פתוח סופי של סכמות אפיניות, המשרה הומומורפיזמים של חוגי המבנה של הסכמות האפיניות ותמונותיהן ההפוכות כך שכל חוג נוצר סופית מעל התמונה של החוג המתאים לו) שהוא חד חד ערכי אוניברסלית (radicial, כלומר לכל שדה המורפיזם המושרה בין הסכמות מעל השדה הוא חד-חד-ערכי) של סכמה הוא גם על.
*אם הסכמה מוצגת סופית והאנדומורפיזם הוא מונומורפיזם אז הוא אוטומורפיזם.

בנוסף קיימים מספר ניסוחים לטענות הפוכות (באשר להעתקות על שהופכות לחד חד ערכיות).

==הערות שוליים==

אקס-גרותנדיק
קטגוריה:לוגיקה מתמטית
אקס-גרותנדיק
בית הספר לאמנות קלישר

בית הספר לאמנות הציור בתל אביב ע"ש מרגושילסקי, הידוע בשם בית הספר לאמנות קלישר היה בית ספר לאמנות שהוקם בשנת 1964 על ידי אריה מרגושילסקי.

המוסד הוקם תחילה בשם "בית הספר הגבוה לציור בבתים", ובתחילת שנות ה-70 עקר לרחוב קלישר 5 בתל אביב. אריה מרגושילסקי, מייסד בית הספר, שימש כמנהל עד לשנת 1977. אחר כך שימש האדריכל צבי בן דב כמנהל בית הספר. נכון לשנת 2013 מופעל בית הספר כשלוחה של סמינר הקיבוצים.
בית הספר לאמנות קלישר מבנה 2
==ראו גם==
* בוגרי בית הספר לאמנות הציור בתל אביב

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: בתי ספר לאמנות
יואב אפרתי

יואב אפרתי (נולד ב-1965 ברחובות) הוא צייר ורשם ישראלי.

==ביוגרפיה==
בין השנים 1989–1993 למד בבצלאל. בתום לימודיו עבר לתל אביב, שם חי עד היום. מלמד במדרשה לאמנות במכללת בית ברל.

זוכה פרס אוסקר הנדלר לשנת 1994.

הוציא לאור שני ספרי רישום: "מרפק" (1998) ו"חיים קטנים" (2010).

==תערוכות יחיד==

== קישורים חיצוניים ==
* [http://yoavefrati.wordpress.com/ בלוג אישי]
* [http://www.beitberl.ac.il/academic/art/segel/teachers/yoav_efrati/Pages/Yoav_Efrati.aspx קורות חיים]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:סגל המדרשה לאמנות
קטגוריה:בוגרי בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב
קטגוריה:רחובות: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1965
טכניקת אקופרסורה טאפאס

טכניקת אקופרסורה טאפאס (בראשי תיבות: טא"ט, באנגלית: Tapas Acupressure Technique, בראשי תיבות: TAT) היא טכניקת טיפולים אלטרנטיביים פסאודו-מדעית החותרת לניקוי רגשות שליליים וטראומות-עבר.

על פי השיטה, הפעלת לחץ על נקודות מרידיאן, קו אנרגיה החוצה את הגוף לפי פילוסופיות רפואה אלטרנטיבית שונות, עשויה לשחרר "חסימות אנרגטיות" וכך לשחרר רגשות שליליים. בשיטה זו נוגעים בצורה עדינה בנקודות חשובות באזור הראש תוך מיקוד המחשבה במשפטים מסוימים. כמו טיפולי אנרגיה אחרים, טא"ט מסתמכת על "אנרגיה" שאין כל בסיס מדעי לקיומה.

==היסטוריה==
הטכניקה המלאה הומצאה בשנת 1993 על ידי טאפאס פלמינג, ומתבססת על טכניקות לחיצה שונות. העיקרון הבסיסי טוען כי טראומה רגשית לא פתורה מובילה ל"חסימת הזרימה הטבעית של האנרגיה" (putative energy ). מתרגלים של טא"ט טענו כי יישום באופן עצמי של לחץ קל לארבעה אזורים בראש (פינה פנימית של שתי העיניים, אחת חצי סנטימטר מעל המרחב שבין הגבות, והחלק האחורי של הראש) תוך שימת תשומת לב לשורה של משפטים מילוליים, שמהווים תהליך ריפוי, משחררת "חסימה" זו ומאפשרת ריפוי. טא"ט היה מיועד במקור להיות פרוטוקול לחיסול אלרגיה, לעומת זאת הדגש עבר לטראומה נפשית לאחר שכמה מן המטופלים הראשונים שחוו טכניקה זו דיווחו כי טראומה בלתי פתורה הייתה שכיחה יותר מאשר הקלת האלרגיה.

==הערכה מדעית==
סקירה שנעשתה בשנת 2005 של "Power Therapies" הביאה למסקנה שטכניקת טא"ט ודומותיה אינן מציעות תאוריית פעולה תקפה, מגלה יעילות שאינה ספציפית בלבד, ולא הצליחו להראות שהשיטה מציעה שיפורים מהותיים לטיפול פסיכיאטרי הקיים.
ישנם הסברים רבים, בעיקר פסיכולוגיים, לתוצאות חיוביות טיפוליות המדווחת על ידי המשתשמים בטכניקה, כגון אפקט פלצבו או דיסוננס קוגניטיבי. סקירה 2009 זיהתה "ליקויים מתודולוגיים" במחקר שדיווח על "הצלחות קטנות" בטיפול בטכניקת טא"ט ובטכניקות דומות. בנושא "אנרגיה פסיכולוגיה" (טכניקות חופש רגשיות), על פי הסקירה הצלחות מדומות אלה "הן פוטנציאל המיוחס לטכניקות קוגניטיביות והתנהגותיות ידועות הכלולות במניפולציה של אנרגיה". הדו"ח הגיע למסקנה כי "פסיכולוגים וחוקרים צריכים להיזהר משימוש בטכניקות כאלה, ולעשות מאמצים כדי ליידע את הציבור על ההשפעות השליליות של טיפולים המפרסמים טענות מופלאות".

==ראו גם==
* שיטת השחרור הרגשי
*טכניקות לשחרור רגשי 
*טיפול בשדה המחשבה 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רפואה אלטרנטיבית
קטגוריה:פסאודו-מדע
כעב אבן אלאשרף

כעב אבן אלאשרף (בערבית: كعب بن الاشرف; נפטר ב-624) היה משורר יהודי אשר לפי סיפורי החדית' לעג לנביא האסלאם מוחמד. הוא היה בן לאם יהודייה משבט בני נדיר ולאב ערבי משבט טאי.<ref>Esat Ayyıldız, [https://ia801702.us.archive.org/3/items/kab-b.-el-esrefin-arap-yahudi-edebiyatindaki-siirleri/KA‘B%20B.%20EL-EŞREF’İN%20ARAP-YAHUDİ%20EDEBİYATINDAKİ%20ŞİİRLERİ.pdf Ka‘b b. el-Eşref’in Arap-Yahudi Edebiyatındaki Şiirleri], Güncel Filoloji Çalışmaları, Lyon: Livre de Lyon, 2020. s.1-28.</ref>

לפי סיפורי החדית' של אל-בוקארי, אשרף שנא את מוחמד וחיבר שירים שביטאו שנאה זו, ושירים נוספים שנתפסו בידי מוסלמים כפוגעניים. על כן, ראו בשיריו הפרה של חוקת מדינה. אלאשרף נסע למכה, שם ניסה להסית כנגד המוסלמים. כשנשאל האם הוא מעדיף את דתם הפגנית של אנשי מכה, או את דתו של מוחמד, אמר שהפגנים עדיפים.

מספר גרסאות בסיפור החדית' מספרות על רציחתו של אל-אשרף בידי תומכי מוחמד, בידיעתו ובברכתו. לפי גרסה אחת, הובא ראשו הכרות של כעב למוחמד, וכפרס הוא נתן לרוצח מקל שעמו הוא יצעד בגן עדן. לאחר רציחתו של אל-אשרף הסלימו היחסים בין שבט בני נדיר למוחמד. המקורות המוסלמיים מייחסים לבני נדיר קנוניה לרצוח את מוחמד, שנתגלתה לו כשהמתין לקבל תרומה כספית וגררה צו גירוש לבני השבט.<ref></ref>

==ראו גם==
* אבו עפכ

==הערות שוליים==

קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:משוררים יהודים
קטגוריה:היסטוריה אסלאמית
קטגוריה:יהודי חצי האי ערב
קטגוריה:נפטרים ב-624
משרוע ליילה

מַשְׁר֫וּעְ לַ֫יְלַה (בערבית: مشروع ليلى, תעתיק מדויק: "משרוע לילא"; בעברית: הפרויקט של ליילה) היא להקת רוק אלטרנטיבי לבנונית.

== תולדות הלהקה ==
הלהקה הוקמה בשנת 2008 באוניברסיטה האמריקנית בביירות, כאשר שלושה נגנים, הקלידנית אוּמַ֫יַה מַלַ֫אעֶבּ, נגן הכינור האיג פאפאזיאן, והגיטריסט אנדרה שדִ֫יד, חיפשו נגנים נוספים שינגנו איתם. הם התחברו עם עוד ארבעה מוזיקאים, וביחד הקימו את להקת "משרוע ליילה". הלהקה הופיעה בחג המוזיקה בביירות בשנת 2008.

הלהקה נודעת בשיריה הביקורתיים על החברה והפוליטיקה בלבנון בפרט ובעולם הערבי בכלל, בין היתר באשר לאפליה כלפי הומואים ולסביות (בעיקר כשחאמד סינו, סולן הלהקה, הוא הומוסקסואל מוצהר). הלהקה מנסה לשבור מוסכמות בעולם הערבי ולחולל שינוי בקרב האוכלוסייה על ידי שיריה, תוך שימת הדגש על האוכלוסייה הערבית הצעירה, המהווה את רוב מעריציה. ביקורתה החברתית, והעיסוק בשוויון בין נשים וגברים ובחופש מיני מעוררים התנגדות ממסדית כלפי הלהקה; ב-29 באפריל 2016 מנעה ממשלת ירדן הופעה של משרוע ליילה בקונצרט בעמאן. הרשויות הירדניות אף אסרו על חברי הלהקה להופיע בעתיד על אדמת הממלכה. כעבור יומיים, בעקבות לחץ ציבורי שאיים להוציא המוני אנשים לרחובות, חזרה בה הממשלה מן האיסור, והלהקה תוכל להופיע בעתיד בירדן.

הלהקה אכן נחשבת כפופולרית, בעיקר בקרב הצעירים בעולם הערבי, אך לא רק. ישנם מעריצים רבים ללהקה מחוץ לעולם הערבי, והלהקה מרבה להופיע מחוץ לעולם הערבי על מנת להגיע למעריצים אלה.

ללהקה ארבעה אלבומים: Mashrou' Leila משנת 2009, El Hal Romancy משנת 2011, Raasük משנת 2013 ו-Ibn El Leil משנת 2015.

ב-14 באפריל 2016 הוציאה הלהקה את הסרט הקצר הראשון שלה (אורכו כ-13 דקות), בהשראת השיר Aoede מהאלבום Ibn El Leil. הסרט מספר כמחאה על משבר הפליטים הסורים במזרח התיכון בכלל ובלבנון בפרט, על זוג המורכב מלבנונית ופליט סורי; הסורי עוזב את לבנון ומהגר באופן לא-חוקי לספרד. הסרט גם ממחיש את הפרידה בין השניים, את קשיי הסורי בבריחתו לספרד ואת הקשיים שחווה הלבנונית לאחר שהיא מבינה שלא תראה אותו עוד לעולם. בנוסף, הקטע אף מציג בעיות פוליטיות וחברתיות שונות בחברה הלבנונית, כגון משבר הזבל שהחל מקיץ 2015, שחיתות בממשלת לבנון, ואף מדגיש את ההבדל באיכות החיים בין אזרח לבנוני ממוצע לבין פליט סורי החי במדינה.

בשנת 2017 נאסרה הופעתה של משרוע ליילה בירדן. ההודעה יצאה על ידי משרד הפנים הירדני. השמרנים התנגדו לעמדות הליברליות של הלהקה ולעובדה שאחד מחברי הלהקה, חאמד סינו, הוא גיי.<ref></ref>

==חברי הלהקה==
* חַ֫אמֶד סִ֫נּוֹ (סולן)
* האיג פאפאזיאן (כינור)
* קארל גרגס (תופים)
* איברהים בַּ֫דֶר (בס)
* פיראס אבו פַ֫חֶ'ר (גיטרות)
חברי להקה קודמים אשר פרשו מהלהקה:
* אנדרה שדִ֫יד (גיטרות)
* אוּמַ֫יַה מַלַ֫אעֶבּ (קלידים)

==דיסקוגרפיה==
* 2009: Mashrou' Leila:

* 2011: El Hal Romancy

* 2013: Raasük

* 2015: Ibn El Leil

== ראו גם ==

* יסמין חמדאן

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://mashrou3leila.com/ אתר הלהקה]
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים לבנונים
קטגוריה:להקות רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:תרבות להט"ב: להקות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2008
רויבוש

רויבוש (מכונה גם "רויבוס" או "תה אדום", או בשמו המדעי: Aspalathus linearis) הוא צמח דרום אפריקאי ממשפחת הקטניות, המשמש להכנת חליטת משקה חם.

השם "רויבוש" ניתן לצמח על ידי המתיישבים ההולנדים שהגיעו לדרום אפריקה, ופירושו "השיח האדום". במשך שנים עשו המקומיים שימוש בחליטות של הצמח להכנת משקה. המשקה זכה למעמד של מעין משקה לאומי בדרום אפריקה. במהלך שנות ה-90, עם נפילת משטר האפרטהייד, זכה המשקה להצלחה רבה ברחבי העולם.
==תה רויבוס ברפואה האלטרנטיבית==

צמח הרויבוש עשיר בנוגדי חמצון, והוא אינו מכיל קפאין
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דרום אפריקה: צומח
קטגוריה:תה
קטגוריה:פרפרניים
המלחמה הממלוכית-עות'מאנית

המלחמה הממלוכית-עות'מאנית היה סכסוך מזוין שהתרחש בין השנים 1516–1517 בין הסולטנות הממלוכית שמרכזה במצרים לבין האימפריה העות'מאנית. תוצאות המלחמה היו נפילתה של הסולטנות הממלוכית, וסיפוחן של סוריה, מצרים, ארץ ישראל וחצי האי ערב לאימפריה העות'מאנית. הסיפוח חיזק את מעמדם של העות'ומאנים, בכך שנתן להם שליטה במרכזים איסלאמיים ותיקים כמו חלב, דמשק, קהיר ומכה.

שתי האימפריות היו בסכסוך ממושך מזה שנים רבות, בין היתר על שליטה בנתיבי סחר התבלינים. בין השנים 1485–1491, התקיים סכסוך מקדים בין שתי המעצמות, שהסתיים בלא הכרעה. בשנת 1514, ניצחו העות'מאנים, בהנהגת סלים הראשון את הפרסים בקרב צ'לדיראן, והפנה את צבאו לטפל בממלוכים.

בעוד שהצבא ממלוכי היה מורכב מלוחמים בחץ וקשת, העות'מאנים ידעו לעשות שימוש בארקבוז, אחד מהרובים הראשונים. שני הצבאות נלחמו זה בזה בשלושה קרבות: בשנת 1516 ניצחו העות'מאנים את הממלוכים בקרב מרג' דאבק, צפונית לחלב. באותה שנה נוצחו הממלוכים פעם נוספת בקרב ח'אן יונס, ליד עזה, ובינואר 1517 ניצחו העות'מאנים את הממלוכים בקרב רידניה וכבשו את קהיר. קהיר נשארה תחת שלטון עות'מאני עד להגעת כוחות צרפתים בראשות נפוליאון בשנת 1798.

לקראת סוף המלחמה, אירע הטבח בחברון (1517), שכוון נגד אנשי היישוב היהודי בחברון.

==קישורים חיצוניים==
* 

*
ממלוכים
קטגוריה:קרבות של צבאות ממלוכיים
פיקוס השדרות

פיקוס השדרות שמצא [[גומחה אקולוגית על דקל תמר מצוי בישראל. הפיקוס הגיע לשם על ידי גוואנו של עטלף פירות מצוי, או על ידי לשלשת ציפור.]]
עלים ופרי
פיקוס השדרות (שם מדעי: Ficus microcarpa) הוא עץ או שיח גדול מסוג פיקוס. מקורו באסיה כולל נפאל, צפון הודו, בנגלדש, מיאנמר, דרום הרפובליקה העממית של סין, מלזיה, אוסטרליה ואיי שלמה.

גובהו של הפיקוס הוא בין 9 ל-15 מטרים, וקוטרו בין 8 ל-14 מטרים. הוא צמח ירוק עד.

הצמח ניחן בכושר נביטה וגידול מאוד חזקים, וניתן למוצאו בסדקים וחרכים, על קירות מבנים. הוא נפוץ בצורה טבעית על ידי גְוַאנוֹ של עטלף פירות.

הצמח מואבק על ידי צרעת הפיקוס ממין Odontoffrogatia galili. פרי הפיקוס מכונה פגה, בדומה לפגת התאנה, שגם היא מסוג פיקוס.

פיקוס השדרות מאופין ביצירת שורשי אוויר המשתלשלים מענפיו. לאחר ששורשי האוויר משתרשים בקרקע הם מתעבים ויכולים להוות תמיכה לענפיו, כך שהעץ יכול להתפרש על פני שטח רב. מיני פיקוס עם שורשי אוויר מכונים "בניין" (Banyan), ופיקוס השדרות מכונה "בניין סיני".
מקור השם העברי בהתאמתו של מין עץ מרשים זה לנטיעה בשדרות ערים.

==בישראל==
פיקוס השדרות נפוץ במקומות רבים בישראל כצמח נוי. פיקוס שדרות ראשון הובא לארץ בתחילת המאה ה-20 ונשתל במקומות רבים בשדרות ובגינות נוי ציבוריות. רחובות מרכזיים בערים ותיקות נטועים עצי פיקוס מרשימים, לדוגמה שדרות רוטשילד, שד' ח"ן ורח' דיזנגוף בתל אביב. 

בתחילה הצרעה המאביקה את פיקוס השדרות לא נכחה בישראל והפגות היו נושרות בשלב הראשון של גידולן, עוד בהיותן בגודל 2 מ"מ, כשהן יבשות וקשות, והעץ לא הבשיל פגות עסיסיות ולא יצר זרעים. רק בשנות ה-70 הגיעה הצרעה המאביקה, ובעקבותיה פירות הפיקוס הבשילו והפכו למטרד<ref></ref>. מאז העצים משירים כמויות גדולות של פגות עסיסיות ורכות שמלכלכות את סביבתן בצבעי סגול שחור ויוצרות על המדרכות ועל הכביש שכבת פירות נרקבים. עטלפי פירות ניזונים מפירות הפיקוס, וכאשר הם מפרישים את שאריות הפרי תוך כדי מעופם הם מלכלכים את קירות הבניינים<ref></ref>. לפיקוס השדרות מערכת שורשים ענפה הגדלה באגרסיביות ועלולה לפגוע בתשתיות כמו מדרכות וצנרת ביוב. המטרדים הללו במרחב העירוני גרמו לרשויות להימנע מנטיעות חדשות של פיקוס השדרות, אם כי המטרדים נשקלים מול סגולותיו כגון צמרת רחבה וצפופה היוצרת צל רב, עמידותו של הצמח לזיהום בעיר, ואריכות ימים, כך שפיקוס השדרות מתפקד היטב בהצללה ובקירור של רחובות העיר.

== שימושים לפגותיו ==
ניתן ליצור נקטר מפגותיו של פיקוס השדרות או לאכול אותן טריות.[[שדרות ח"ן תל אביב נטועות בשני טורים של פיקוס השדרות. בעצים רבים שורשי האוויר התעבו סביב הגזע ויצרו מראה פיסולי.]]
פיקוס השדרות ברח' עמנואל הרומי תל אביב יוצרים חופת עלים מעל הרחוב. ניתן לראות שורשי אוויר דקים משתלשלים מהענפים.

==ראו גם==
* צרעת הפיקוס

== קישורים חיצוניים ==

* חיים גבריאל, אגרונום, [https://www.papirusgan.co.il/%D7%A6%D7%9E%D7%97%D7%99%D7%99%D7%94_%D7%A2%D7%A6%D7%99_%D7%A0%D7%95%D7%99_%D7%A4%D7%99%D7%A7%D7%95%D7%A1_%D7%94%D7%A9%D7%93%D7%A8%D7%95%D7%AA פיקוס השדרות במרקם העירוני]
* 
[https://bar-likut.co.il/%D7%A4%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%A4%D7%99%D7%A7%D7%95%D7%A1/ פירות פיקוס | ברק שגיא]
 דורון פישלר, [https://www.ranlevi.com/2018/11/18/hatshova_ep1_fikos_mst/ מה הקטע עם האיכס של הפיקוס?], בפודקאסט "התשובה", 18 בנובמבר 2018
* [https://youtu.be/49N9liAX2_k מתי עצי הפיקוס הפכו לכזה כאב ראש? - כאן סקרנים], בערוץ היוטיוב של כאן דיגיטל, 29 באוקטובר 2021

==הערות שוליים==

השדרות
קטגוריה:ארץ ישראל: תותיים
קטגוריה:ארץ ישראל: עצים
קטגוריה:סין: עצים
קטגוריה:הודו: עצים
הנס בליהר

הנס בליהר (Hans Blüher; 17 בפברואר 1888 - 4 בפברואר 1955) היה מחנך, פסיכולוג ופילוסוף גרמני.

== אודות ==
נולד בשווייבודז'יצה למשפחה מבוססת. אביו היה רוקח ואמו בת למשפחה של קצינים. הוא היה בן יחיד ולמד בגימנאזיום בברלין. בליהר עסק בחקר תופעה הארוטיקה, וטען כי ישנם יסודות הומו-אירוטים במוסדות כמו תנועות נוער ובצבא. בליהר נתפס ברעיון הנאצי והיה אנטישמי. נחשב לאחד מההוגים הראשונים שעסקו בהומוסקסואליות בעידן המודרני ובמושג "אחוות-הגברים" (Männerbund).

בליהר הלך לעולמו ב-1955 בברלין.
== קישורים חיצוניים ==

* 
* מרדכי גאורגו לאנגר, [http://haemori.wordpress.com/2013/06/01/langer רמח"ל והאינוורסיה. מתוך "הארוטיקה של הקבלה"], ארץ האמורי

קטגוריה:פילוסופים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1888
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1955
רובין חואנברי

חואנברי במסיבת עיתונאים באירוויזיון 2013
רובין חואנברי (בשוודית: Robin Stjernberg, נולד ב-22 בפברואר 1991) הוא זמר פופ שוודי. הגיע למקום השני בתחרות הכישרונות הצעירים "איידול" (Idol) השוודית בשנת 2011, והופיע בגמר אירוויזיון 2013 במאלמה עם השיר "You".

==ביוגרפיה==
=== איידול 2011 ===
בתחרות "איידול" (Idol, הגרסה השוודית לכוכב נולד), שנערכה ב-2011, הגיע חואנברי למקום השני אחרי שצבר 48% מהקולות בגמר, לעומת 52% מהקולות שהשיגה המנצחת אמנדה פונדל.

לאחר התחרות הוציא את הסינגל הראשון שלו, "All This Way", ב-2 בדצמבר 2011. כן חתם עם חברת התקליטים Lionheart Music Group. ב-4 בינואר 2012 יצא אלבום הבכורה שלו, "My Versions", שכלל עשרה שירים.

=== אירוויזיון 2013 ===
ב-2013 השתתף במלודיפסטיבלן, תחרות הקדם-אירוויזיון של שוודיה, בה הפסיד בחצי הגמר, אך עלה לגמר עקב ניצחונו בשלב "גלגל ההצלה". בתחרות גמר המלודיפסטיבלן שהתקיימה ב-9 במרץ ניצח עם 166 נקודות; כך הפך לראשון בהיסטוריה של התחרות שניצח לאחר שהגיע לגמר משלב גלגל ההצלה.

בגמר אירוויזיון 2013 שנערך במאלמה, שוודיה, הופיע עם שירו "You", וסיים במקום ה-14, עם 62 נקודות.

השיר זכה ב"פרס המלחין" ע"ש מרסל בזנסון פעמיים: פעם ראשונה עבור ההופעה בתחרות המלודיפסטיבלן, על ידי הטלוויזיה השוודית (SVT), ופעם שנייה עבור ההופעה באירוויזיון, לאחר שנבחר על ידי המלחינים המשתתפים בתחרות.

ב-26 ביוני באותה שנה הוציא חואנברי אלבום בשם "Pieces", הכולל 12 שירים, בהם השיר "You".

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרים שוודים
קטגוריה:משתתפי מלודיפסטיבלן 2013
קטגוריה:נציגי שוודיה באירוויזיון
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2013
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1991
גדעון מאיר

גדעון חיים מאיר (8 בינואר 1947 – 15 בפברואר 2021) היה דיפלומט ישראלי. כיהן כשגריר ישראל באיטליה.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים. בין השנים 1967–1965 שירת בצה"ל. את שירותו במשרד החוץ החל כקצין מינהלה וקונסול בשגרירות ישראל בוושינגטון וכדיפלומט בשגרירות ישראל בלונדון ובאוטווה. היה שותף במשא ומתן להסכם שלום עם מצרים, ולאחר מכן היה מנהל חטיבת ההדרכה במשרד החוץ, סמנכ"ל תקשורת והסברה במשרד ויועץ שר החוץ לעניינים בין-דתיים, וחבר בוועדת נאמן בנושא הגיור.

בשנת 2006 מונה לשגריר ישראל באיטליה, המואמן גם למלטה ולסן מרינו<ref></ref>, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2011. בנוסף היה נציג ישראל לארגון המזון והחקלאות של האו"ם, שמושבו ברומא. לאחר סיום שליחותו ברומא מונה למשנה למנכ"ל משרד החוץ ולראש המערך לדיפלומטיה ציבורית.

מאיר היה בעל תואר ראשון בגאוגרפיה ובמדעי המדינה ותואר שני במינהל ציבורי מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בשנת 2013 נבחר לחבר מועצת מבשרת ציון מטעם "סיעת מבשרת ברמה אחרת".

נפטר ממחלת הסרטן ב-15 בפברואר 2021.

== חיים אישיים ==
היה נשוי לאמירה, פרופסור וראש מחלקה במכללה האקדמית בית ברל ומרצה בהיברו יוניון קולג', ואב לשלושה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שגרירי ישראל באיטליה
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:חברי מועצת מבשרת ציון
קטגוריה:בוגרי בית הספר לדוגמה (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:הסכם השלום בין ישראל למצרים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
אנפלייט

לוגו התרופה אנפלייטאנפלייט (באנגלית: NPLATE) הוא חלבון הנועד לטפל ברמת טסיות נמוכה בחולים בארגמנת תרומבוציטופנית חיסונית, שספירת הטסיות בדמם נמוכה מ-30,000. החלבון פותח על ידי חברת אמג'ן (Amgen) ומכיל את החומר הפעיל רומיפלוסטים (Romiplostim). אנפלייט מאושר לשימוש על ידי ה-FDA משנת 2008 וכלול בסל התרופות במדינת ישראל.

==התוויה==
התכשיר מיועד לשימוש במטופלים מעל גיל 18 לאחר שעברו כריתת טחול וטופלו בסטרואידים ובאימונוגלובולינים ולא הושגה תגובה. הוא מתאים גם למטופלים עם Chronic ITP שעבורם ניתוח הסרת טחול אינו אפשרי.

==מנגנון פעולה==
מנגנון הפעולה של אנפלייט מושתת על גירוי מח העצם ליצירת טסיות דם והפחתת הרס הטסיות בטחול. הוא פועל במנגנון דומה לטרומבופואטין הטבעי בגוף, אך אינו זהה לו ברצף חומצות האמיניות. בכך הטיפול מוביל לעלייה משמעותית במספר טסיות הדם.
לאנפלייט מבנה ייחודי, הנקרא PEPTIBODY ((חלבון מהונדס), אשר מאפשר לו להיקשר לרצפטור של הטרומבופואטין TPO)), גורם גדילה אשר באמצעות קשירה לרצפטור מווסת ומעודד את הייצור של טסיות הדם במח העצם ומפחית את פירוק טסיות הדם בטחול. הPEPTIBODY מורכב משני חלקים: החלק החלבוני נקשר לרצפטור של הטרומבואטין ומדמה את תפקודו, והחלק הקבוע, שמאריך את זמן מחצית החיים שלו.

==אופן מתן==
אנפלייט ניתן בזריקה תת-עורית, ואינו עובר דרך מערכת העיכול, ולכן ספיגת החומר הפעיל אינה מושפעת ממזון.

==תופעות לוואי==
תופעות הלוואי השכיחות בטיפול עם אנפלייט הן כאבי ראש, סחרחורת,
נימול בידיים וברגליים ואדמומיות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ליקויי קרישה וארגמנות
קטגוריה:תרופות יתומות
קולנוע אורות

אולם קולנוע אורות, 2013
קולנוע אורות היה בית קולנוע בבאר שבע, נפתח בשנת 1960 בתכנון האדריכל חתן פרס ישראל יעקב רכטר. מאז 1990 הוא נטוש.
== היסטוריה ==
ראשיתו של הקולנוע בעקבות יוזמה של אנשי עסקים מקומיים, האחים הלל ושמעון פלצ'נסקי, שביקשו להקים קולנוע בבאר שבע בשכונה א'. בעקבות פנייתו של דוד טוביהו הועברה היוזמה לשכונה ג'. המיקום שנבחר לפרויקט היה במרכז השכונה, לצד המרכז המסחרי והגן השכונתי. לתכנון הפרויקט הוזמנו תוכניות ממשרדו של האדריכל זאב רכטר כשעל הפרויקט הופקד האדריכל יעקב רכטר. רכטר עיצב את הבניין תוך שימוש בצורות בסיסיות כמו משולשים ומעוינים ובבטון חשוף בחזית הראשית והאחורית, מה שהעניק לבניין את חזותו המרשימה. האולם עצמו עוצב באופן פשוט למדי וענה היטב על צורכי התושבים במשך שנות פעילותו.

הקולנוע נחנך תחת השם "אורות הנגב" אך תוך זמן קצר קוצר שמו ל"אורות". בינואר 1960 נחנך האולם בן 800 המקומות, עם הקרנתו של הסרט "הגשר על הנהר קוואי". בטקס חנוכת בית הקולנוע נשאו דברים ראש העיר דוד טוביהו, חבר הכנסת גדעון בן-ישראל והממונה על מחוז דרום יצחק ורדימון. אשתו של ראש העירייה קיבלה את הכבוד לגזור את הסרט. הקולנוע זכה להצלחה כלכלית ומפעיליו החליטו להקים תוך זמן קצר, בית קולנוע נוסף בעיר - קולנוע אמפי, שהיה קולנוע פתוח וללא גג. קולנוע אמפי נפתח ב-1963.

קולנוע אורות פעל 30 שנה פחות שבוע. ב-31 בדצמבר 1989 התקיימה בו ההקרנה האחרונה. כפעולה סמלית, ביקשו מפעיליו להקרין בו את הסרט שפתח אותו "הגשר על נהר קוויי" אך לא הצליחו להשיג עותק בזמן והקולנוע נסגר. לאחר סגירתו נמכר בית הקולנוע לחברת י.י.ח.מ השקעות ונכסים, של משה ינאי, אך במשך שנים התנהלה התדיינות בין הרוכש לבין עיריית באר שבע על גובה התשלום. בשנת 2002 הושגה פשרה לגבי מחיר העסקה והיזם החל לקדם בניית פרויקט מגורים במקום מבנה הקולנוע. אולם התברר שלעסקת המכירה לא ניתן אישור של משרד הפנים ועל כן העסקה לא יצאה אל הפועל.

בפברואר 2020 החל מתרקם פתרון לפיו תמכור "י.י.ח.מ. השקעות ונכסים" את זכויות החכירה על השטח ובניין הקולנוע, חזרה לעירית באר שבע לצורך שיפוץ המבנה והקמת מבנים נוספים סביבו. במסגרת ההסכם נדרשה עיריית באר שבע לשלם פיצוי של עד 14 מיליון ש"ח עקב הפרת החוזה כלפי היזם.

כיום ניצב הבניין כשהוא נטוש ופרוץ ומושבי הצופים הרוסים בחלקם הגדול. עם התגברות המודעות לנכסי תרבות בעיר, החל מאבק תושבים לשימור מבנה קולנוע אורות.

== קישורים חיצוניים ==

* מיכאל יעקובסון, [http://michaelarch.wordpress.com/2013/05/06/סיבוב-בקולנוע-אורות-בבאר-שבע-בתכנון-יע/ סקירה אדריכלית והיסטורית על קולנוע אורות], 6 במאי 2013
* 
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2022/12/07/%d7%a1%d7%99%d7%91%d7%95%d7%91-%d7%91%d7%a7%d7%95%d7%9c%d7%a0%d7%95%d7%a2-%d7%90%d7%95%d7%a8%d7%95%d7%aa-%d7%91%d7%91%d7%90%d7%a8-%d7%a9%d7%91%d7%a2/ סיבוב בקולנוע אורות בבאר שבע], באתר 'חלון אחורי', 7 בדצמבר 2022
* דף פייסבוק [http://www.facebook.com/pages/שימור-קולנוע-אורות-באר-שבע/155142811208318?fref=ts למען המאבק לשימור קולנוע אורות]

== הערות שוליים ==

אורות
קטגוריה:באר שבע: מבנים
קטגוריה:מבנים ואתרים שתכנן יעקב רכטר
אורות
האינודונים

האינודונים (שם מדעי: Hyaenodontidae) היא משפחה נכחדת מסדרת הקראודונטים. האינודונים היו טורפים גדולים דמויי צבוע (אם כי אין קשר טקסונומי ביניהם) וככל הנראה היו גם אוכלי נבלות. האינודונים נכחדו ככל הנראה עקב שינויי האקלים ביבשת צפון אמריקה בה חיו.

בשנת 2015 הוחלט על פירוק משפחה זו לקבוצות קטנות יותר בתוך הקבוצה האינודונטה בסדרת הקראודונטים, לצד שלוש משפחות נוספות.

==מיון המשפחה==
{|
|
**סוג Tinerhodon
**סוג Cartierodon
**סוג Metapterodon
*תת-משפחה Arfiinae
**סוג Arfia
*תת-משפחה Hyaenodontinae
**סוג האינדון (Hyaenodon)
**סוג Neoparapterodon
**סוג Propterodon
*תת-משפחה Indohyaenodontinae
**סוג Indohyaenodon
**סוג Kyawdawia
**סוג Paratritemnodon
**סוג Yarshea
*תת-משפחה Limnocyoninae
**סוג Iridodon
**סוג Limnocyon
**סוג Oxyaenodon
**סוג Prolaena
**סוג Prolimnocyon
**סוג Thereutherium
**סוג Thinocyon
*תת-משפחה Proviverrinae
**סוג Alienetherium
**סוג Allopterodon
**סוג Consobrinus
|
**סוג Cynohyaenodon
**סוג Eurotherium
**סוג Leonhardtina
**סוג למסודון (Lesmesodon)
**סוג Matthodon
**סוג Minimovellentodon
**סוג Morlodon
**סוג Orienspterodon
**סוג Oxyaenoides
**סוג Paenoxyaenoides
**סוג Paracynohyaenodon
**סוג Paravagula
**סוג Praecodens
**סוג Preregidens
**סוג Prodissopsalis
**סוג Proviverra
**סוג Quercitherium
*תת-משפחה Sinopinae
**סוג Acarictis
**סוג Galecyon
**סוג Gazinocyon
**סוג Prototomus
**סוג Proviverroides
**סוג Pyrocyon
**סוג Sinopa
**סוג טריטמנודון (Tritemnodon)
|
|}

== גלריה ==
<gallery widths="160px" heights="150px">
קובץ:Hyaenodon horridus by R. B. Horsfall (coloured).jpg|האינדון
קובץ:Tritemnodon agilis.jpg|Tritemnodon
קובץ:Lesmesodon edingeri.jpg|למסודון
קובץ:Sinopa rapax 433.jpg|Sinopa
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1869
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'וזף ליידי
שקנאי חום

שקנאי חום (שם מדעי: Pelecanus occidentalis) הוא מין שקנאי החי באמריקה. תחום תפוצתו מתפרש על חופי צפון, מרכז ודרום אמריקה, וגם על חופי האיים הסמוכים אליהם, למשל איי גלאפגוס.

== מאפיינים ==
שקנאי חום הוא המין הקטן ביותר במשפחת השקנאים. אורכו כ-106 עד 137 ס"מ, ומשקלו 2.75 עד 5.5 ק"ג, בעוד מוטת כנפיו היא כ-1.83 עד 2.5 מטר. כמו אצל כל מיני השקנאים, לשקנאי החום יש מקור ארוך מאוד ביחס לגודל גופו, ואורכו כ-28 עד 34.8 ס"מ; בתחתית מקורו שק צהוב, שבו מתבצע ניקוז המים בעת שהשקנאי צד.

ראשו וצווארו של שקנאי בוגר לבנים ולעיתים, אצל חלק מהשקנאים הבוגרים, הוא מקבל גוון צהבהב. המקור אפור ברובו, ובעונת הרבייה חלקו התחתון נצבע באדום. בטנו, גבו, זנבו, רגליו וכנפיו אפורים כהים.

הוא מקנן במושבות, בדרך כלל באיים מבודדים שנקיים מטורפים יבשתיים. השקנאי החום צד בלהקות, והוא אחד משני המינים של שקנאים שצדים על ידי צלילה, יחד עם השקנאי הפרואני שדומה לו במראה.. השקנאי החום נוהג לדגור על ביציו על ידי עמידה עליהן, כך שרגליו מחממות אותן. הקן מוקם בדרך כלל על הקרקע או על צמרות עצים, והזכר מנענע בראשו על מנת למשוך נקבה.

==גלריה==
<gallery mode=packed>
Brown pelican - natures pics.jpg
Male Brown Pelican - Flickr - Andrea Westmoreland.jpg
Anim1644 - Flickr - NOAA Photo Library.jpg
Pelecanus Occidentalis KW 1.JPG
Brown Pelican, Pelagic Boat Trip.jpg
Pelecanus occidentalis at Bodega Head.jpg
Pelican-dive-5.jpg
Pelecanus occidentalis, landing.jpg
Pelecanus occidentalis in flight at Bodega Bay.jpg
Juvenile pelecanus occidentalis in flight.jpg
</gallery>

== במוזיקה ==
בשנת 1998 ביצע המנצח האמריקאי דייוויד וודארד רקוויאם לשקנאי חום.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שקנאיים
קטגוריה:מקסיקו: עופות
קטגוריה:אקוודור: עופות
קטגוריה:קוסטה ריקה: עופות
קטגוריה:האיטי: עופות
קטגוריה:דומיניקה: עופות
קטגוריה:טרינידד וטובגו: עופות
קטגוריה:ג'מייקה: עופות
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1766