OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רוקט פאוור

רוקט פאוור (באנגלית: Rocket Power) היא סדרה מצוירת ששודרה בערוץ ניקלודיאון החל מאוגוסט 1999 עד 2004. הסדרה סובבת סביב הרפתקאותיהם של ארבעת החברים: אוטו, רג'י, טוויסטר וסאם, המתגוררים בעיירה הבדיונית אושן שורס. הם אוהבים ענפי ספורט אתגרי כמו סקייטבורד, גלישה, סנובורד ורולר בליידס, ומחפשים כל הזמן חוויות מרגשות תוך כדי ניווט באתגרי ההתבגרות.<ref></ref> הסדרה כללה ארבע עונות וכ-71 פרקים.<ref></ref>

בכל פרק, הדמויות עוסקות בפעילויות שונות מלאות אקשן, בודקות את כישוריהן ופורצות את הגבולות שלהן. הם מתמודדים עם אתגרים אישיים וצוותיים כאחד, לומדים שיעורים לחיים ומחזקים את קשרי החברות שלהם לאורך הדרך. הסדרה "רוקט פאוור" מדגישה נושאים כמו: עבודת צוות, חוסן וחברות.

בנוסף, לסדרה יצאו גם מספר סרטי וידאו :

# Rocket Power: Race Across New Zealand<ref></ref>
# Rocket Power: Island of the Menehune<ref></ref>

==דמויות==
* אוטו רוקט: בן למשפחת רוקט, הוא אוהב להחליק בסקייטבורד ולגלוש בים. הוא אחיה הקטן של רג'י.
* רג'י רוקט: אחותו של אוטו המבוגרת ממנו בשנתיים. היא אוהבת לשחק כדורעף.
* מוריס "טוויסטר" רודריגז: חברו הטוב ביותר של אוטו. אחיו הקטן של לארס.
* סמואל דולארד: ילד המכונה "דיונון" ומפחד מכל דבר.

===תלמידים===
* קריסטין ריד: התלמידה הפופולרית בתיכון. היא יפה, מקובלת וחברה בנבחרת המעודדות של בית הספר. היא מרושעת, מתנשאת ונקמנית.
* לולה רוס: חברתה הטובה של קריסטין. מופנמת וביישנית.
* דסטין אונייל: בן זוגה של קריסטין.
* ג'ייק בארץ: מאוהב בלולה.
* מליסה סיבנר קארבס: מצטיינת בספורט, מאוהבת באובססיביות באוטו.
* היידי, רומינה ומייגן: שלוש בנות יהירות ששונאות את רג'י.
* רנדי רייט: ידיד של מליסה.
* הולי טיילר: אחת הילדות הפופולריות בבית הספר.
* ג'ינה וצ'יינה: תאומות זהות ותמיד מסתובבות ביחד.

===צוות מורים===
* מרסדס קייסי: מורה לאנגלית. מענישה ילדים בריתוק. דמותה התבססה על קוני מרשל מ"ראגרטס כבר גדולים".
* מר נוריס: מורה למדעים. חכם, אדיב וידידותי.
* כריסטינה מונרו: המורה למחשבים. דוברת חמש שפות: ספרדית, רוסית, גרמנית, צרפתית והולנדית. קוראת רומנים רומנטיים.
* מנהל קארבגס: קשיש ישנוני. חוזר על הקריאה: "היי ילדים!".
* מר סוויני: מורה מחליף.
* המאמן וולש: מאמן הספורט של התיכון. צעקן, תוקפני ועולב בתלמידיו.

== ההשראה לסדרה ==
ארלין קלסקי וגאבור צ'ופו, היוצרים (חברת ההפקה: קלסקי צ'ופו. באנגלית Klasky Csupo ) של "רוקט פאוור", שאבו את השראה ליצירת התוכנית לאחר שצפו בילדיהם בספורט אתגרי. ארלין קלסקי הייתה בעלת ידע נרחב בגלישה, אחד מענפי האקסטרים הבולטים ביותר, בשל חוויות נעוריה בעיירות החוף של אורנג' קאונטי, קליפורניה.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.tvmaze.com/shows/6323/rocket-power Rocket Power], באתר TVMAZE 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1990
קטגוריה:סדרות הנפשה אמריקאיות
קטגוריה:ניקלודיאון: תוכניות וסדרות
She's a Woman

She's a Woman (בעברית: היא אישה) הוא שיר בסגנון רוק של להקת הביטלס, שנכתב על ידי פול מקרטני וג'ון לנון. השיר יצא כבי סייד ל-"I Feel Fine" בצפון אמריקה, שם הופיע גם באלבום Beatles '65, שיצא בדצמבר 1964. השיר יצא ב-23 בנובמבר 1964 בבריטניה וב-26 בנובמבר בארצות הברית. השיר הופק על ידי ג'ורג' מרטין ואורכו של השיר הוא 3:03.

השיר הגיע למקום הרביעי בבילבורד הוט 100 ולמקום השמיני בטופ 100 של קאש בוקס. מקורו של השיר בניסיונו של מקרטני לכתוב שיר בסגנון של ליטל ריצ'רד. המילים כוללות התייחסות ראשונה לסמים בשיר של הביטלס, עם השורה "Turn(s) me on" המתייחסת למריחואנה.

הביטלס הקליטו את השיר "She's a Woman" באוקטובר 1964, במהלך ההקלטות לאלבומם Beatles for Sale. מקרטני הלחין אותו במהירות, וכתב את רוב השיר באולפני EMI זמן קצר לפני ההקלטה. עם עיבוד דליל, גיטרת הקצב של ג'ון לנון שפוגעת בביטים, מה שמאפשר מקום לבס להיות במרכז ההקלטה. הבס הבולט של מקרטני היה עד אז החזק ביותר שנשמע בהקלטה של הביטלס, וציפה לשורות הבס הבולטות שלו בשירים מאוחרים יותר. השיר הופיע לאחר מכן באלבומי אוסף כגון המהדורה הבריטית של Rarities, Past Masters, Volume Two ו-Mono Masters.

== מקור ==
פול מקרטני החל להלחין את המילים והלחן לשיר "She's a Woman" ב-8 באוקטובר 1964, באותו יום בו הוקלט, וסיים אותו במהירות. בהופעתו בתוכנית הרדיו Top Gear ב-17 בנובמבר 1964, הוא הסביר שהיה לו רק "בערך בית אחד" מוכן בבוקר של הסשן, וסיים את שאר השיר בבת אחת באולפן. בביוגרפיה המוסמכת שלו, "Many Years from Now", הוא כתב שהרעיון הראשוני עלה לו כשהסתובב ברחובות סנט ג'ונס ווד. כשהוא משווה אותו ליצירתו הקודמת "Can't Buy Me Love", הוא מוסיף שהשיר היה ניסיון לכתוב "דבר בלוזי" בסגנון של אחד הזמרים האהובים עליו, ליטל ריצ'רד. בריאיון משנת 1972, לנון מכיר בשיר כשיר של מקרטני, אך מציע כי ייתכן שהוא עזר באמצע.

השיר נכנס לאלבום Beatles '65 שהוקלט על ידי קפיטול בארצות הברית. השיר השתתף בסרט Help!.

== גרסאות כיסוי ==
לשיר יצאו כמה גרסאות כיסוי שהמפורסמת היא של ג'ף בק באלבומו Blow by Blow. פול מקרטני גם עשה גרסת כיסוי לשיר בשנת 1991. גם להקת הרוק הישראלית הצ'רצ'ילים עשתה גרסת כיסוי לשיר שיצאה כסינגל.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שירי 1964
קטגוריה:סינגלים מ-1964
קטגוריה:שירי הביטלס
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על סמים
קטגוריה:שירי בלוז
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
1396

== אירועים ==

* באיזיד הראשון מביס את זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וז'אן הראשון דוכס בורגונדיה מביס את הטירה של ניקופליאוס

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
פיקדון ריבית יומי

פיקדון ריבית יומי (בראשי תיבות: פר"י) או פיקדון חוזר קרדיטורי (פח"ק), הוא פיקדון כספי המאפשר משיכה, מלאה או חלקית, בכל יום עסקים. 

שם הפיקדון שונה בבנקים השונים. פר"י בבנקים העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק הפועלים. פח"ק באלו העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק דיסקונט, הבנק הבינלאומי, בנק מזרחי-טפחות, בנק ירושלים ובנק ישראל, ו"פדיום" (פדיון יומי) באלו העושים שימוש במערכת המחשוב של בנק לאומי. מכונה גם "תעודת פיקדון סחירה" ("תפ"ס").

סכום השקעה מינימלי המקובל בישראל הוא 1,000 ש"ח. בזמן המשיכה, לא יכול המפקיד להותיר בפיקדון סכום נמוך מזה. לכן יידרש למשוך פחות, או לבצע משיכה של כלל הסכום המופקד. 

הפיקדון (לרבות הריבית) יפרע אך ורק לאותו חשבון בנק בו מתנהלת קרן הפיקדון.

==הריבית על הפיקדון ==
הריבית על הפיקדון נקובה בשיעורה השנתי, ומחושבת בשיטת ריבית דריבית יומית. שיעור הריבית עולה בהתאם לגובה הפיקדון, על פי התעריפון שבתוקף ליום שינוי היתרה. הריבית הנקובה לפיקדון היא בתוקף עד לשינוי, ויכולה להשתנות בכל יום לפי שיקולי הבנק. הריבית המשתנה נקבעת כמרווח קבוע משיעור ריבית החובה הבסיסית "פריים" שגובה הבנק. המרווח נקבע במועד ההפקדה ואינו משתנה עד ליום פרעון או חידוש הפיקדון. המרווח נקבע בכל תחנה בהתאם לטבלת הריבית של הבנק. לעיתים מאושרת ריבית חריגה, בהתאם לנוהלי הבנק, לרוב תחת התמקחות מצד הלקוח. ניתן לראות את הפיקדון היומי כנושא ריבית קבועה - כמו כל פיקדון אחר בריבית קבועה, גם כאן שיעור הריבית קבוע ומובטח עד תחנת היציאה, שהיא יום העסקים הבא. הריבית נצברת ליתרת הקרן ומחושבת מחדש כחלק מהקרן ביום העסקים הבא. בעת משיכת הפיקדון או חלקו, מנוכה מהריבית מס הכנסה של 15%.

==שירות פיקדון אוטומטי==
פיקדון יומי אוטומטי זהו שירות המאפשר ביצוע קניה ומכירה של הפיקדון באופן אוטומטי על פי היתרה הקיימת בחשבון השוטף בסוף יום העסקים במהלך עיבוד הנתונים הלילי המבוצע במערכות המחשוב של הבנק. סכומי הקנייה והמכירה לוקחים בחשבון תיקונים עם ערך יום אחורה. פעולות הקנייה והמכירה מתבצעות על פי סכומי החובה והזכות בחשבון השוטף ואינם מתחשבים בקיום או אי קיום מסגרת אשראי.

==מאפייני עסקה בפיקדונות==
מערך התפעול של הפיקדונות מתבסס על פעולות ברמת העסקה. עסקה היא פיקדון על מכלול מאפייניו אותם הגדיר הלקוח בעת ביצוע ההפקדה. חלק ממאפייני העסקה אינם ניתנים לשינוי יזום עד לפרעון או חידוש הפיקדון והם:
*סוג הריבית.
*תקופת הפיקדון.
*אופן חישוב הריבית.
*תוספת או הפחתה לשער בסיס.
מאפיינים אחרים ניתנים לשינוי בהתאם לסוג הפיקדון:
*שיעור הריבית.
*אופן זיכוי הריבית.
*חידוש או אי חידוש.
*הזרמת פטור מלא מניכוי מס הכנסה.
*תנאי עיקול.
*שינוי, הפסקה או חידוש של הוראת קבע.

==אופן זיכוי הריבית==
ישנן כמה אפשרויות לאופן בו הריבית תזוכה:
*ריבית וקרן נפרעות לחשבון השוטף של הלקוח.
*ריבית שתפרע לחשבון עובר ושב בתום תקופת הפיקדון.
*בעת זיכוי הריבית מנוכה מס הכנסה במקור בהתאם לחוק מחשבון השוטף של הלקוח.

==חידוש הפיקדון היומי==
במקרה שלקוח הפסיק את הפיקדון ומעוניין לחדשו במעמד ההפקדה ניתן לתת הוראה לחידוש הפיקדון באופן אוטומטי על ידי המחשב. הוראת החידוש תתבצע לפי אותם תנאים שנקבעו לפיקדון בתקופת ההפקדה הראשונה. למעט הריבית אשר תהיה בכל תקופה, בהתאם להסכם ספציפי או מפורט בטבלת שיעורי הריבית ביום החידוש.

==ראו גם==
* פיקדון קצר מועד

קטגוריה:בנקאות
קטגוריה:ריבית
אנה מופו

אנה מופו (באנגלית: Anna Moffo; 27 ביוני 1932 – 9 במרץ 2006) הייתה זמרת אופרה אמריקאית, סופרן שעיקר פעילותה היה בשנות ה-60 של המאה ה-20. מופו זכתה להערכה רבה בשל ניקיון קולה ויופייה הרב.

==ביוגרפיה==
אנה מופו נולדה בוויין, פנסילבניה. אחרי סיום לימודיה קיבלה מלגת לימודים למכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה. היא ויתרה על כוונתה הקודמת להיות לנזירה, ויצאה ללמוד מוזיקה בקרטיס.

בשנת 1955 זכתה במבחן קבלה לאמנים צעירים ובמלגה של קרן פולברייט ללימודים בקונסרבטוריון די סנטה צ'צ'יליה ברומא. באותה שנה הופיעה לראשונה על הבימה בתפקיד נורינה ב"דון פסקואלה" של דוניצטי בספולטו.

בשנה הבאה הופיעה בהפקת טלוויזיה של "מאדאם באטרפליי" של ג'אקומו פוצ'יני, בבימויו של מריו לאנפרנקי, מפיק לחברת RCA ויקטור ול-RAI, לו נישאה ב-8 בדצמבר 1957. בשנה זו גם הופיעה לראשונה בלה סקאלה, בפסטיבל זלצבורג ובאופרה של וינה ב"פלסטף" של ורדי (בניצוח הרברט פון קאראיין. המשיכה להופיע בווינה עד ראשית שנות ה-70, בתפקידי גילדה ב"ריגולטו" של ורדי, מאנון ב"מאנון" של מאסנה, מרגריט ב"פאוסט" של גונו, מיכאלה ב"כרמן" של ביזה, מימי ב"לה בוהם" של פוצ'יני וויולטה ב"לה טרוויאטה" של ורדי. פרשנותה לתפקיד אמינה ב"סונאמבולה" של בליני נחשבת עד היום לאחת הטובות ביותר.

הופעתה הראשונה באמריקה הייתה גם היא בתפקיד מימי בלה בוהם, באופרה הלירית של שיקגו בשנת 1957 ואילו במטרופוליטן אופרה בניו יורק הופיעה לראשונה ב-1959 בתפקיד ויולטה ב"לה טרוויאטה". בעונת 1960-61 חזרה למטרופוליטן לשיר את גילדה ב"ריגולטו", אדינה ב"שיקוי האהבה" של דוניצטי וליו ב"טורנדוט", עם בירגיט נילסן ופרנקו קורלי.

מופו התגרשה מלאנפרנקי בשנת 1972 ונישאה ליושב ראש הקודם של RCA, רוברט סארנוף, ב-14 בנובמבר 1974 (היא התאלמנה ב-22 בפברואר 1997). בסוף שנות ה-70' הופיעה מופו בתפקידי ורדי כבדים, כמו ליאונורה ב"איל טרובאטורה" ולינה ב"סטיפיו". 

מופו הייתה פופולרית בעיקר באיטליה, שם הנחתה את "תוכנית האירוח של אנה מופו" בשנים 1960 עד 1973 ונבחרה לאחת מעשר הנשים היפות ביותר באיטליה. היא עודנה מעין דמות פולחן בקרב חובבי אופרה רבים בארצות הברית, וראיה לכך ה"אודה לאנה מופו", פואמה באורך ספר, שכתב ויין קוסטנבאום.

אנה מופו מתה בניו יורק ב-9 במרץ 2006 מאירוע מוחי, לאחר מאבק של עשר שנים בסרטן השד. השאירה אחריה שלוש בנות חורגות ואח. גילה המדויק במותה איננו ודאי; מקורות שונים מדווחים עליו כ-73 או 75.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זמרות סופרן אמריקאיות
קטגוריה:זמרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:זמרות אופרה אמריקאיות
קטגוריה:בוגרות מכון קרטיס למוזיקה
קטגוריה:בוגרי מכון קרטיס למוזיקה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1932
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2006
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2006
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו מסרטן השד
קטגוריה:זמרות אופרה
קטגוריה:זמרות סופרן
מערות פעמון

בית גוברין]]
מערות פעמון הן מחצבות מלאכותיות בנות מאות שנים שנתגלו באזור שפלת יהודה. המערות נקראות על שום צורתן, המזכירה דמות פעמון. עד כה ידועות כ-1600 מערות פעמון, המרוכזות בקבוצות, שהגדולה בהן כוללת כ-400 מערות.
==המסלע==
רוב מערות הפעמון נחצבו בסלע רך הנקרא קירטון, הנפוץ מאוד בשפלה. הקירטון נוטה להתחמצן במגע עם אוויר ומים, להתכהות ולהתקשות. שכבה דקה יחסית של קירטון מחומצן נקראת פטינה, ואילו שכבה עבה, היכולה להגיע אף לעובי של שלושה מטרים, נקראת בשם נארי.
מסלע הקירטון המכסה את השפלה התחמצן במהלך התקופות הגאולוגיות, עד שפני השטח הפכו לשכבת נארי קשה בעובי של כשני מטרים, המחביאה תחתיה את הקירטון.
==צורת הפעמון==
בית גוברין]]
בית גוברין]]
יושבי השפלה העדיפו לבנות את בתיהם בחומר המקומי שעמד לרשותם - האבן. הם העדיפו את הקירטון הרך והנוח לחציבה, אך בדרכם עמדה שכבת הנארי הקשה. הם עקפו את הבעיה בכך שפערו בנארי חור קטן יחסית, לעיתים למעבר אדם אחד או שניים בלבד, ואת עבודת החציבה הרחבה ביצעו בסלע הרך, שהוצא מתחת לתקרת הנארי. תקרה זו החזיקה לרוב מעמד בשל חוזקה ובזכות צורת הפעמון המקושתת, שחילקה את העומס באופן שווה על הדפנות. מבנה זה שירת נאמנה את החוצבים בימות הגשם והשרב, וסייע בשמירה על לחות הקירטון הנוטה להתייבש, להתפורר ולהתקשות במגע עם אוויר ומים.

רוב המערות נחצבו לעומק של מטרים אחדים, אך ישנן מערות גדולות במיוחד שנחצבו לעומק של 20 מטרים ויותר. חבורות החוצבים חוררו את הנארי במרחקים גדולים אלה מאלה, אולם ככל שהמערות הלכו והתרחבו, וה"פעמונים" הלכו וגדלו, אירעה לא פעם התמזגות בין שתי מערות או יותר. כך נוצרו חללים גדולים מאוד, שבתקרתם כמה פתחי נארי. בגן הלאומי בית גוברין - מראשה ובמערות לוזית, למשל, ישנם חללים עצומים המורכבים לעיתים מכמה עשרות מערות פעמון שהתחברו.

==אופן החציבה==
חציבת הקירטון נעשתה באופן שיטתי למדי: החוצבים השתמשו באזמלי ברזל והעמיקו בכל פעם את הבור בשכבה אחידה של כשלושים סנטימטרים. עובדה זו עולה מסימני החציבה האלכסוניים הניכרים עד ימינו בדפנות המערות, אשר מסודרים במרחקים זהים כמעט זה מזה. סימני החציבה נותרו כה ברורים, עד כי ניתן לראות אם החוצב היה ימני או שמאלי. החומר הוצא דרך הפתח בגושים מלבניים, ששקלו על פי ההערכה חמישה עד שבעה קילוגרם.

==שימוש==
קולומבריום במערת פעמון ב[[מערות לוזית]]
האבנים שנחצבו מתוך מערות הפעמון שימשו לבנייה המקומית, ואף יוצאו לכל אזור השפלה ומישור החוף הדרומי. כן ייתכן כי חלק מהחומר שימש לסיד, ועל זאת יעידו שני כבשני סיד שנתגלו באזור.
תושבי השפלה ניצלו את החללים הריקים שנפערו סמוך לביתם למטרות שונות, בעיקר לאחסון, כקולומבריום, כבורות מים מטוייחים ולבתי מלאכה. במקרים בהם נדרשה גישה נוחה למערה, נסתם הפתח המקורי שבתקרה והוחלף במנהרת כניסה משופעת.

==תיארוך==
נהוג להפריד בין שני סוגי מערות פעמון: מערות-מחצבות קטנות לשימוש מקומי, המתוארכות לימי בית המקדש השני; ומערות-מחצבות גדולות המתוארכות לתקופה הביזנטית, אשר שימשו לתעשייה וייצוא. החציבה התעשייתית הגיעה לשיאה בתקופה הערבית הקדומה. עדות לכך ניתן למצוא בסמלי הצלבים החרוטים בחלקיהן העליונים של המערות, סמוך לפתח, ובכתובות הערביות החרוטות בחלקים הנמוכים יותר. הגאוגרף המוסלמי מֻקָדַּסי בן המאה העשירית כתב בספריו כי במחוז בית גוברין ישנן מחצבות שיש רבות, ומאחר שבארץ ישראל אין שיש, נראה שכוונתו הייתה למחצבות הפעמון.

==ראו גם==
*קירטון
*קולומבריום

==לקריאה נוספת==
* עמוס קלונר, מרשה, הוצאת רשות העתיקות, ירושלים 1996, עמ' 50.

==קישורים חיצוניים==
* - טיולים בינות מערות פעמון
* 
* 

פעמון
הפארק הלאומי אאורקי/הר קוק

הר קוק, תמונה מכיוון ה-Hooker Valley
פארק לאומי אאורקי/הר קוק (באנגלית: Aoraki/Mount Cook National Park) הוא פארק לאומי במרכז האי הדרומי של ניו זילנד הכולל את הר קוק (במאורית: אאורקי) וסביבתו. האזור הוכרז כשמורת טבע בשנת 1887 והפך לפארק לאומי ב-1953. מאז שנת 1990 מוכרז הפארק כאתר המורשת העולמית טה ואהיפוונמו יחד עם שלושה פארקים לאומיים נוספים.

בתחומי הפארק נמצאת הפסגה הגבוהה ביותר בניו זילנד (הר קוק - 3,753 מטר מעל פני הים) וכן 19 מתוך 20 הפסגות בניו זילנד שגובהן מעל 3,000 מטר. שטחו של הפארק הוא 707 ק"מ רבוע וכ-40% ממנו מכוסה בקרחונים. מוקדי המשיכה העיקריים בפארק הם מסלולי הטיול, מסלולים אתגריים למטפסי הרים, מדרונות הסקי והקרחונים הרבים המצויים בו.

שמו של הפארק הוא שילוב של שמו המאורי של ההר - אאורקי, במאורית - "מנקב העננים" והשם שנתנו להר המתיישבים הארופאים - הר קוק, על שמו של מגלה הארצות ג'יימס קוק שהיה בין הארופאים הראשונים שהגיעו לניו זילנד.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

אאורקי/הר קוק
קטגוריה:ניו זילנד: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:קנטרברי (ניו זילנד)
נער בית הכיסא

מִשְרת נער בית הכיסא (באנגלית: groom of the stool; מכונה לעיתים מטפח הישבן) הייתה קיימת אצל כמה מלכים באנגליה של המאה ה-16, ואולי עוד קודם לכן. נושא המשרה היה משרתו של המונרך, והיה אמור להתלוות אליו לחדר השינה, לדאוג לנוחיותו, ובעת הצורך להיות נוכח בבית הכיסא ולדאוג לנקיון אחוריו של המלך לאחר עשיית הצרכים.

המשרה הוענקה תמיד לחביבו של המלך, שזכה להתייחד עם המלך בלשכת בית הכיסא. היא אוישה על ידי בני אצילים ואנשי המעמד הגבוה. נושאי משרה רמת דרג זו נעשו לעיתים קרובות לאנשי סודו של המלך, משום שהייתה להם גישה לחדריו הפרטיים.

==מקור המונח==
המילה "stool" באנגלית, שמשמעותה המקורית "כיסא", משמשת גם במובן של "בית כיסא", ואילו המילה מציינת סוג של משרת אישי. נושא המשרה היה אחראי גם להלבשתו של המלך, ולכן יש היגיון במעבר לשימוש במילה "stole" שמשמעותה "גלימה", אשר מדגישה תפקיד נוסף של המשרת. קשר נוסף בין בית כיסא לבגדים מוצאים במילה נוספת שציינה באותה תקופה את שמו של בית הכבוד - "garderobe". חדר זה שימש גם כחדר בגדים, היות שהריח הגן על הבגדים מפני עשים. זה גם מקורה של המילה האנגלית "wardrobe" שמשמעותה כיום חדר ארונות או ארון בגדים.

==סיפורו של הנרי נוריס==
בתור אנשים מקורבים ביותר לכס המלכות, נערי בית הכיסא נאלצו ליטול חלק בכל ההתרחשויות בארמון המלך. המפורסם מכולם בהקשר זה הוא סר הנרי נוריס (Sir Henry Norreys), אשר הוצא להורג בעוון בגידה בשנת 1536. נוריס, נער בית הכיסא של הנרי השמיני, הואשם על לא עוול בכפו בכך שהיה מאהבה של המלכה אן בולין. נוריס הועלה לגרדום יומיים לפני הוצאתה להורג של אן בולין, במסגרת הקשר שנרקם בידי אויביה. ייחוסו הגבוה של נוריס שיחק לטובתו, ותומאס קרומוול לא זכה לענות אותו בזמן החקירה, כך שנוריס יכול היה להמשיך לטעון לחפותו לכל אורך החקירה מבלי לשלם על כך מחיר. לא ידוע אם המלך, שחיכה רק אחד עשר יום לאחר ההוצאות להורג על מנת להתחתן עם ג'יין סימור, השתתף בעצמו בקשירת הקשר או שהסתפק באישור ההוצאות להורג.

==שינוי שם המשרה==
בשנת 1660 שונה שם המשרה ל"נער הגלימה" (groom of the stole). לא מן הנמנע שהשימוש במילה האנגלית stole במקום המילה stool נועד לייפות את תיאור התפקיד, בעוד החובות המוטלות על נושא המשרה לא השתנו. כאשר מלכה עמדה בראש המדינה היו ממנים אישה לתפקיד "נערת הגלימה". משרת "נער הגלימה" בוטלה ב-1901, עם עלייתו לכס המלוכה של אדוארד השביעי.

קטגוריה:אנגליה: היסטוריה
קטגוריה:נושאי משרה בבית המלוכה הבריטי
קטגוריה:מקצועות עבר
קטגוריה:בתי שימוש
קטגוריה:נותני שירות
לוסיל קליפטון

לוסיל קליפטון (באנגלית: Lucille Clifton; 27 ביוני 1936 – 13 בפברואר 2010) הייתה משוררת אפרו אמריקאית וסופרת ילדים ידועה.

== קורות חייה ==
לוסיל קליפטון, בשם נעוריה סיילס, נולדה בפרבר של שחורים שליד העיר באפלו, בצפון מדינת ניו יורק. הוריה היו עניים מאוד, והיא נאלצה לצאת לעבודה מגיל צעיר. היא הייתה חופפת שיער במספרה, ובמקביל נאבקה על השלמת לימודיה. כבר מילדותה התבלטה בכישרונותיה, גם בתחום המתמטיקה וגם בתחום הכתיבה היוצרת.

היא החלה את לימודיה באוניברסיטת הווארד ולמדה שם בין השנים 1953 ל-1955. אחר כך השלימה את לימודיה באוניברסיטה של מדינת ניו יורק, שליד עיר הולדתה באפלו. בשנת 1958 נישאה לפסל ופילוסוף פְרֶד קליפטון, שמת במיטב שנותיו. נולדו לשניים ארבע בנות ושני בנים. 

בשנת 1967 המשפחה עברה לגור בבלטימור. בהיותה מתגוררת בעיר, לוסיל קליפטון התחברה לחבורת משוררים של העיר לרבות אנדרי קודרסקו. בשנת 1969 פרסמה לוסיל קלפטון את ספר שיריה הראשון, שזכה להיכלל בין עשרת ספרי השירה האמריקאיים הטובים ביותר, שערך "הניו יורק טיימס". מאז היא פרסמה קובצי שירה רבים שהקנו לה פרסי-ספרות חשובים, הייתה "שרת השירה" של מדינת מרילנד, נבחרה לנגידה של האקדמיה של המשוררים האמריקנים. בשנים 1985 עד 1989 כיהנה כפרופסור לספרות באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז ולאחר מכן במכללת סנט. מרי שבדרום מרילנד.

שירתה עזת-הביטוי חושפת ללא רתיעה את עולם האישה בכלל ואת זה של האישה השחורה בפרט. לוסיל קליפטון קיבלה את פרס ספר השירה האמריקאי הטוב ביותר לשנת 2006. שם הספר "Blessing The Boats: New And Selected Poems 1988-2000", אסופה של 19 שירים העוסקים במיתוסים, משפחה, דרום ארצות הברית ואלוהים.

לוסיל קליפטון זכתה לפרסום רב הן בשל ספרי הילדים הרבים שלה והן בשל הופעותיה בתוכניות טלוויזיה שונות. היא זכתה לפרסים ספרותיים על שירתה (בהם פרס אניספילד-וולף למפעל חיים בשנת 2001), לעיטורי כבוד וציונים על כתיבתה לילדים, ולשבחים על עבודתה כמורה ומנחה בחוגי יצירה. לעברית תורגמו רק שירים מועטים משלה, בעיקר על ידי חובבים.

בשנת 2022 יצא לאור בעברית ספרה של קליפטון "אמריקה עשתה מאיתנו גיבורות", בתרגומה של רעות בן יעקב (הוצאת טנג'יר).

== שיר לדוגמה של לוסיל קליפטון ==

טבלה עם ציטוט של לוסיל קליפטון

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://stage.co.il/forum/read.php?f=5&t=233012&a=2 הומאז' לירכיים שלי], שיר מתורגם של לוסיל קליפטון, באתר "במה חדשה"
* [http://www.poetrans.org/index.php?title=כושילאמאשלהם כושילאמאשלהם], אנתולוגיית שירה שחורה, הוצאת "רעב", 2012
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:באפלו: אישים
קטגוריה:סופרות ילדים ונוער אמריקאיות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז
קטגוריה:זוכי פרס הספר הלאומי האמריקאי
קטגוריה:זוכי פרס אניספילד-וולף
קטגוריה:זוכי פרס לנן: שירה
קטגוריה:משוררות אמריקאיות
קטגוריה:משוררים אמריקאים
קטגוריה:סופרות אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:משוררות אפרו-אמריקאיות
קטגוריה:משוררים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפרדוניה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא בניני
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1936
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2010
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2010
הגדה השמאלית

מפת פריז מחולקת לעשרים רבעים. הגדה השמאלית מצויה באזור שמדרום ל[[נהר הסן]]
הגדה השמאלית (בצרפתית: La Rive Gauche) הוא אזור בפריז הנמצא מדרום לנהר הסן החוצה את העיר (לפיכך, הכינוי "הגדה השמאלית" הוא מנקודת מבטו של אדם השט בנהר עם כיוון זרימתו מערבה).

מעבר לזיהוי הגאוגרפי, הכינוי "הגדה השמאלית" מתייחס למאפיינים התרבותיים והחברתיים של אזור זה, שהרובע הבולט בו הוא הרובע הלטיני. רחובות עיקריים בגדה השמאלית הם שדרות סן ז'רמן ושדרות סן מישל.

==הרבעים של פריז בגדה השמאלית==
שישה מתוך עשרים הרבעים של פריז מצויים בגדה השמאלית:
* הרובע החמישי
* הרובע השישי
* הרובע השביעי
* הרובע השלושה עשר
* הרובע הארבעה עשר
* הרובע החמישה עשר

==ראו גם==
* הגדה הימנית
* רובעי פריז

==קישורים חיצוניים==

* 
* הגדה השמאלית באתר ויקימסע 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: שכונות
קטגוריה:פריז: גאוגרפיה
קטגוריה:פריז: אטרקציות תיירותיות
תמונה

צילום תמונה עם מצלמת טלפון נייד. התצוגה של הטלפון הנייד מציגה את התמונה המתבצעת.
תמונה סרוקה של ההגדרה של תמונה ותמונות.
תמונה היא חפץ, כגון צילום או תמונה דו-ממדית אחרת, הדומה לנושא - בדרך כלל אובייקט פיזי - ובכך מספק תיאור שלו. בהקשר של עיבוד אותות, תמונה היא משרעת מבוזרת של צבעים.<ref></ref> תמונה ציורית היא מערכת כתיבה המשתמשת בתמונות כסמלים עבור ישויות סמנטיות שונות, במקום הסימנים המופשטים המשמשים את האלפבית.

==מאפיינים==
תמונות עשויות להיות דו או תלת ממדיות, כגון תצלום או מסך, או תלת־ממדיות, כגון פסל או הולוגרמה. 

הם עשויים להילכד על ידי מכשירים אופטיים - כגון מצלמות, מראות, עדשות, טלסקופים, מיקרוסקופים וכו' וחפצים ותופעות טבעיות, כגון העין האנושית או מים.

המילה 'תמונה' משמשת גם במובן הרחב של כל דמות דו-ממדית כגון מפה, גרף, תרשים עוגה, ציור או כרזה. במובן הרחב יותר הזה, תמונות ניתנות לעיבוד ידני, כמו רישום, אמנות הציור, גילוף, עיבוד אוטומטי על ידי הדפסה או טכנולוגיית גרפיקה ממוחשבת, או על-ידי אמנות חזותית בשילוב של שיטות, במיוחד בפסאודו-צילום.

תמונה נדיפה היא תמונה שקיימת רק לפרק זמן קצר. זה עשוי להיות השתקפות של אובייקט על ידי מראה, הקרנה של קמרה אובסקורה, או סצנה המוצגת על שפופרת קרן קתודית. תמונה קבועה, הנקראת גם עותק קשיח, היא תמונה שהוקלטה על אובייקט חומרי, כגון נייר או טקסטיל על ידי צילום או כל תהליך דיגיטלי אחר.

דימוי מנטלי קיים במוחו של אדם, כמשהו שאדם זוכר או מדמיין. הנושא של תמונה לא חייב להיות אמיתי; זה עשוי להיות מושג מופשט, כגון גרף, פונקציה או ישות דמיונית. לדוגמה, זיגמונד פרויד טען שחלם אך ורק בדימויים שמיעתיים של דיאלוגים. חוקרים שונים של הפסיכואנליזה הצביעו על האפשרות לתמרן דימויים מנטליים למטרות אידאולוגיות. לתמונות המונצחות בחינוך הציבורי, בתקשורת ובתרבות הפופולרית יש השפעה עמוקה על היווצרותם של דימויים נפשיים כאלה:<blockquote>"מה שהופך אותם לעוצמתיים כל כך הוא שהם עוקפים את יכולות המוח המודע, אך במקום זאת, מכוונים ישירות אל תת-המודע והרגשי, ובכך מתחמקים מחקירה ישירה באמצעות חשיבה מהורהרת. על ידי כך, דימויים אקסיומטיים כאלה מספרים לנו מה נחפוץ (ליברליזם, בתמונת מצב: הדגנים הפריכים בטעם דבש ומיץ התפוזים הטרי שנסחט בחלק האחורי של בית חד-משפחתי בפרברי) וממה נמנע (קומוניזם, בתמונת מצב: המונים חסרי חיים של גברים ומכונות צועדים לעבר אובדן מסוים בליווי מנגינות של שירים רוסיים סובייטיים). מה שהופך את התמונות האלה לעוצמתיות כל כך הוא שיש לה רק רלוונטיות מינורית יחסית לייצוב של תמונות כאלה, בין אם הן באמת לוכדות ומתכתבות עם הרבדים המרובים של המציאות, או לא."<ref></ref> - דייוויד לאופולד, סוציולוג</blockquote>הפיתוח של טכנולוגיות אקוסטיות סינתטיות ויצירת אמנות קול הובילו לבחינת האפשרויות של דימוי קול המורכב מחומר פוני בלתי ניתן לצמצום מעבר לניתוח לשוני או מוזיקולוגי.

===דומם או נע===
תמונה סטטית מצוירת בעיפרון
תמונה יכולה להיות גם תמונה סטטית אחת.<ref></ref><ref></ref> הביטוי הזה משמש צילום, במדיה חזותית ובתעשיית המחשבים כדי להדגיש שלא מדברים על סרטים, או בכתיבה טכנית מאוד מדויקת או פדנטית כמו תקן.

תמונה נעה/זזה היא בדרך כלל סרט או וידאו, כולל וידאו דיגיטלי.

פריים היא תמונת סטילס הנגזרת ממסגרת אחת של צילום נע. לעומת זאת, סרט סטילס הוא צילום שצולם על הסט של סרט או תוכנית טלוויזיה במהלך ההפקה, המשמש למטרות קידום מכירות.

==ספרות==
בספרות, דימויים הם "תמונה נפשית" הפונה לחושים.<ref name="google1"></ref> זה יכול להיות גם פיגורטיבי וגם מילולי.<ref name="google1" />

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==
איל סן לואי

איל סן לואי (בצרפתית: Île Saint-Louis) הוא האי הקטן מבין שני האיים הטבעיים שבנהר הסן בעיר פריז, צרפת (האי השני הוא איל דה לה סיטה). איל סן לואי שייך לרובע הרביעי של העיר, והוא נקרא על שמו של לואי התשיעי מלך צרפת (לואי הקדוש).

האי מחובר במערכת גשרים ליתר חלקי פריז, בגדה הימנית ובגדה השמאלית, וכן לאיל דה לה סיטה, באמצעות גשר סן לואי. האי, שכיום משמש בעיקר למגורים, היה בעבר שני איים בלתי מיושבים ששמשו כשדה מרעה לבקר וכאזור לאחסון עצים. בנייתו הצפופה במהלך המאה ה-17, בעת מלכותם של אנרי הרביעי ולואי השלושה עשר, היא אחת הדוגמאות הראשונות לתכנון עירוני. האזור מופה ונבנה מקצה האי לקצהו בין השנים 1613-1664, והפך למעין נווה מדבר שליו ורגוע בלב העיר הרוגשת. לאי רחוב ראשי אחד, אשר חוצה אותו ממזרח למערב, אין בו תחנת מטרו, אך מצויות בו שתי תחנות אוטובוס.

==גשרים באיל סן לואי==
גשר סן לואי, שמחבר את שני האיים של פריז, בציור מהמאה ה-19
חמישה גשרים מאפשרים גישה אל האי:
* גשר סן לואי – מחבר את האי לאיל דה לה סיטה
* גשר לה טורנל מקשר את האי לגדה השמאלית
* גשר לואי פיליפ מחבר את האי לגדה הימנית 
* גשר מארי גם הוא מגיע אל הגדה הימנית
* גשר סולי חוצה את האי מהגדה הימנית לשמאלית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070715224436/http://marais.evous.fr/paris.php?article399 Ile Saint Louis] : היסטוריה של האי בצרפתית 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פריז: שכונות
איל סן לואי
קטגוריה:הרובע הרביעי של פריז
קטגוריה:צרפת: איים
קטגוריה:פריז: גאוגרפיה
קטגוריה:סן
אייריש קרים

אייריש קרים (באנגלית: Irish Cream) הוא ליקר על בסיס שמנת וויסקי אירי.

אחד מסוגי האייריש קרים הידועים ביותר הוא אייריש קרים של חברת בייליס, שהיה הראשון שיוצר בשנת 1974.

מותגים נוספים מוכרים הם "קרולנס", "מילווד" ו"בושמילס קרים".

נהוג לשתות אייריש קרים במגוון דרכים – כמשקה נקי, עם קרח, כחלק מקוקטייל או כתוספת לקפה במקום חלב וסוכר.

<gallery widths="200" heights="200">
קובץ:בייליס.jpg|בקבוק אייריש קרים של בייליס.
קובץ:BlackIrishBottle.jpg|בקבוק איריש קרים של בלאק אייריש.

</gallery>

== ראו גם ==
*אייריש קופי
*אורגזמה (קוקטייל)
*אייריש קאר בומב

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.baileys.com האתר הרשמי של בייליס אייריש קרים]

קטגוריה:ליקרים בטעם קפה
קטגוריה:ליקר שמנת
מזכרת משה

מזכרת משה, 2008
מודעה על [[אפיית מצות מכונה בשכונה, 1908]]
מזכרת משה היא שכונה בירושלים שנוסדה בשנת 1882, ובנייתה הושלמה בשנת 1885, הודות לסיוע הכספי שקיבלה מ'קרן משה מונטיפיורי', שהוקמה בשנת 1874, במלאת תשעים שנה לנדבן היהודי-בריטי משה מונטיפיורי. השכונה נועדה לציבור תושבים אשכנזים, בעוד שהשכונה הסמוכה, אהל משה, שנוסדה כשנה אחריה מכספי הקרן, נועדה לספרדים.

==היסטוריה==
'קרן משה מונטיפיורי' שמה לה למטרה לסייע ליהודי ארץ ישראל על ידי עידוד פעולות יצרניות. הקרן סייעה ליהודי ירושלים לבנות שכונות מחוץ לחומות העיר, במסגרת הלוואה ארוכת טווח ללא ריבית. חמש שכונות נבנו באופן זה, וכולן נושאות את שמו של מונטיפיורי: מזכרת משה, אוהל משה, ימין משה, זיכרון משה וקריית משה. על כך כתב ש"י עגנון בספרו 'תמול שלשום': "וכל מקום שם בירושלים נקרא משה: אוהל משה, וזיכרון משה, וימין משה, ומזכרת משה. מבקש אתה ללכת לאחד ממשה אלה, אך שוכח אתה אותה מילה קטנה שנטפלה למשה, ואתה הולך ממשה למשה, ואין אתה מגיע למשה זה שרצית". השכונה גם הוזכרה בשירו של דן אלמגור "ירושלים שלי": "אמר הרוכל ממזכרת משה/ירושלים שלי/היא מחנה יהודה בערב חגים/ שבת של פפיטס קללות נהגים/וחומוס של רחמו וריח דגים/וחומוס של רחמו וריח דגים/כביסה על הכביש ומקלחת מדלי/ירושלים שלי".

מזכרת משה נבנתה על קרקע שהייתה שייכת לשכונה הסמוכה, משכנות ישראל, אשר מקימיה לא הצליחו לבנותה במתכונת הגדולה שאליה קיוו. השכונה נבנתה כחצר צרה וארוכה, המוקפת בתים הצמודים זה לזה וסוגרים עליה. התוכנית המקורית הייתה לטפח חצר זו לכדי גן ירק שופע, עטור צמחים, עצי אקליפטוס ואף מזרקה קטנה. אך בפועל החצר נותרה ריקה ומוזנחת, ונוצלה לבורות מים רבים. 

מכתב תלונה שפרסם יהודי ירושלמי בשנת 1885 בדפי עיתון 'הצבי' לאליעזר בן-יהודה, מלמד כי השכונה וסביבותיה היו אז מלוכלכים ומוזנחים, כנראה בשל חוסר מודעות של תושביה, יוצאי העיר העתיקה, להיגיינה וניקיון. הנהלת הקרן התריעה בפני התושבים, כי מי שלא יקפיד על הניקיון (פינוי אשפה, הטלת שפכים במקומות הראויים וכו') יגורש מהשכונה. נראה שהאזהרה הועילה, כי השכונה הלכה והתבססה, ואף נפתחו בה בתי עסק זעירים, כמו חנות לממכר פחמים, חנות יינות, מצחצח נעליים, מאפייה ועוד.

בית הכנסת 'חסד ורחמים' הוקם בשנת 1925 על ידי בני משפחות ספרדיות וותיקות מהעיר העתיקה. חזיתו של בית הכנסת מעוטרת בדלת מתכת ועליה סמליהם של 12 שבטי ישראל, וכן דלת מפוארת בעזרת נשים, שעליה תבליט עם מלות הפרק "אשת חיל מי ימצא" (משלי).

כיום שוכנים בחצר מתקני ציבור כמו מקלט, מגרש כדורסל וגן ילדים, וכן כמה גמ"חים בתי תבשיל לעניים. מ"חלום האקליפטוסים" נותרו רק שניים בצפון החצר, ושורשיהם נוגעים בתשתיות הצנרת. בסמוך שוכן מבנה ששימש עם הקמתו ב-1938 כמועדון נוער. כיום נקרא המקום בשם 'בית וינר', ומשמש כמרכז "ארץ מורשת", ובו חדרי לימוד, ספרייה וארכיון המתעד את השכונות באזור.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:נחלאות
קטגוריה:הנצחת משה מונטיפיורי
קטגוריה:ירושלים: שכונות
מהנדס טיסה

בואינג 747-200]]
כנפי מכונן טיסה בחיל האוויר עד 1999. מ-1999 מכונני חיל האוויר עונדים כנפי טיס רגילות
מהנדס טיסה (בחיל האוויר הישראלי: מכונן אוויר) הוא איש צוות אוויר במטוסים שאחראי לבדיקת המטוס לפני ואחרי כל טיסה ולניטור המערכות במטוס בזמן הטיסה. המערכות המנוטרות הן בין היתר: לחץ האוויר, הדלק, בקרת הסביבה, המערכת ההידראולית ומערכת החשמל. בחלק מהמטוסים הצבאיים מבצע מהנדס הטיסה בדיקה מקיפה של כלל המערכות.

עמדת מהנדס הטיסה ממוקמת בתא הטייס, בדרך כלל מאחורי ובין הטייס וטייס המשנה. במספר מטוסים צבאיים כמו בc-130 יושב מהנדס הטיסה בין הטייסים, במטוסי בואינג הוא יושב מול פאנל צדדי אשר בו מחווני ומפסקי המערכות השונות ובטופולב 134 הוא ממוקם באף המטוס. מהנדס הטיסה הוא מומחה למערכות המטוס ואחראי לאיתור ופתרון תקלות שעלולות להתעורר בזמן הטיסה או במצבי חירום. כמו כן, תפקידו הוא לעבד את הנתונים הנדרשים להמראה ולנחיתה של המטוס. במטוסי ההרקולס אחראי המכונן על גם ניהול התהליכים הטקטיים בטיסה (הצנחות, תדלוק אווירי וכו').

בעקבות התפתחות טכנולוגיית המחשבים ומערכות הטיסה, אין עוד צורך במהנדסי טיסה במטוסי הנוסעים החדישים. במטוסים שהחלו להיכנס לשירות החל משנות השמונים של המאה ה-20, ניטור מערכות הטיסה נעשה באמצעות מחשב המדווח על תקלות ישירות לטייסים.

בחלק מחברות התובלה האוויריות מהנדס הטיסה נחשב גם לקצין שני, אם הוא טייס בהכשרתו. בחברות התעופה המסחריות מהנדס הטיסה הוא שלישי בשרשרת הפיקוד, אחרי הקברניט והקצין הראשון ואינו הבכיר בצוות הטיסה.

בחיל האוויר הישראלי ישנם מהנדסי טיסה במטוסי הבואינג 707 שתפקידם הוא לבצע את תהליך ההתחברות בעת תדלוק אווירי. כינוי בעל התפקיד בעת הטיסה הוא בוּמר, על שם מוט התדלוק המכונה "בום".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צוות אוויר
קטגוריה:מקצועות ההנדסה
קטגוריה:תעופה אזרחית
קטגוריה:תעופה
זכוכית בורוסיליקט

[[כוס כימית למעבדה עשויה פיירקס]]
זכוכיות בורוסיליקטיות הן זכוכיות המכילות בורון ומשמשות לייצור כלי בית, כלי מעבדה ורכיבים אופטיים (כדוגמת עדשות). יתרונן של זכוכיות אלו הוא ביציבותן לחום ובעמידותן המכנית והכימית. הידועה שבהן נקראת פיירקס (Corning 7740) ומיוצרת על ידי חברת "קורנינג".
זכוכית בורו-סיליקאט פותחה בסוף המאה ה-19 על ידי היצרן הגרמני Otto Schott ושווקה בשם במסחרי Duran . ב-1915 החלה חברת קורנינג לייצר זכוכיות בורוסילקאט בשם המסחרי פיירקס שהפך למילה נרדפת לזכוכיות אלו בארצות דוברות אנגלית. בהמשך, יצור כלי המטבח עברו לחברה נפרדת, אינסטנט ברנדס. זו הגישה בקשה לפשיטת רגל ב-12 ביוני 2023.<ref></ref>

== הרכב==
בנוסף לצורן דו-חמצני ולתחמוצות נתרן, אשלגן וסידן (המרכיבים של זכוכיות Soda Lime רגילות) מכילה הזכוכית גם תחמוצת בורון, B<sub>2</sub>O<sub>3</sub>.

===טווח הריכוזים המשקליים בזכוכיות בורוסיליקט===
* 4-8% תחמוצות מתכות אלקליות: Na<sub>2</sub>O ו K<sub>2</sub>O 
* 2-7% תחמוצת אלומיניום Al<sub>2</sub>O<sub>3</sub>
* עד 5% תחמוצת מתכת אלקלית עפרורית CaO או MgO
* 70-80% סיליקה SiO<sub>2</sub>
* 7-13% תחמוצת בורון B<sub>2</sub>O<sub>3</sub>

=== פיירקס===
פיירקס היא זכוכית הבורוסיליקט הידועה ביותר. הרכבה (באחוזי משקל):

{| class="wikitable" border="1"
! מרכיב
! אחוז משקלי
|-
| SiO<sub>2</sub> סיליקה 
| 80.5%
|-
| Al<sub>2</sub>O<sub>3</sub> אלומינה
| 2.2%
|-
| B<sub>2</sub>O<sub>3</sub> בורון אוקסיד
| 12.9%
|-
| Na<sub>2</sub>O תחמוצת נתרן 
| 3.8%
|-
| K<sub>2</sub>O 
| 0.4%
|-
| CaO תחמוצת סידן
| 0.10%
|-
| MgO 
| 0.05%
|-
| Fe<sub>2</sub>O<sub>3</sub> 
| 0.04%
|}

== תכונות ==
*הכנסת בורון כ-network former לרשת הטטראדרות היוצרות את הזכוכית גורמת לירידה במקדם ההתפשטות התרמי
מקדם ההתפשטות התרמי בפיירקס הוא ביחידות של [ 1 חלקי c° ] בלבד בהשוואה ל- ביחידות של [ 1 חלקי c° ] בזכוכיות רגילות, תכונה זו הופכת זכוכית בורוסיליקטית מתאימה לכלי בישול, לגופי תאורה וכן לייצור מראות טלסקופ ועדשות, שצורתן צריכה להישאר קבועה למרות טמפרטורת סביבה משתנה.
*תכולה נמוכה של מתכות אלקליות מעניקה לזכוכית בורוסיליקט יציבות כימית מוגברת בהשוואה לזכוכיות Soda Lime (המכילות כ 15% תחמוצות של מתכות אלקליות). קטיונים של נתרן ואשלגן הם network modifiers - אינם קשורים קוולנטית לרשת הטטראדרות היוצרת את הזכוכית אלא קשורים יונית לחמצנים בלתי מגשרים ויכולים לעבור דיפוזיה או לדלוף מהזכוכית (חילוף יונים) לתמיסות. 
*צפיפות: 2.23 גרם/סמ"ק (פיירקס)
* מבחינה אופטית, זכוכיות בורוסיליקט הן זכוכיות crown: בעלות מקדם שבירה נמוך, 1.51-1.54 בתחום הנראה ובעלות נפיצה נמוכה - מספר אבה בסביבות 65. אחת מזכוכיות הבורוסיליקט שנפוצה מאוד ביישומים אופטיים היא BK7, שבאורך גל 587.6nm מקדם השבירה שלה n<sub>d</sub> = 1.5168 ומספר אבה הוא Vd = 64.17 .
* Annealing point, כלומר הטמפרטורה בה משתחררים במהירות מאמצים ש"הוקפאו" בזכוכית עבור פיירקס היא 565°C לעומת 545°C בזכוכית רגילה (Soda Lime) וה Softening point כלומר הטמפרטורה בה הזכוכית תזרום בהשפעת מאמץ חיצוני היא 820°C בהשוואה ל 735°C בזכוכית רגילה.

==יישומים==
*כלי מעבדה
*כלי בישול
*צנרת של מים מזוקקים
*ציפוי גופי חימום לאקווריום (נדרשת עמידות תרמית בשל הפרשי הטמפרטורות בין גוף החימום הפנימי למי האקווריום)
*יישומים אופטיים
**מראות טלסקופ 
**עדשות לפנסים 
**מעטפת חיצונית של נורות להט, כספית, נתרן ומתכת הליד בהספקים גבוהים 
*מדפסות תלת-מימד

== ראו גם ==
* זרודור

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זכוכית
נאדית

נאדיות הריאה - איור
הנאדיות או נאדיות הריאה הן מבנים מיקרוסקופיים בצורת שלפוחיות, העטופים בנימי דם רבים ונמצאים בקצות הסימפונות בריאות. הנאדיות מתחילות להופיע החל מההתפצלות ה-16 בריאה. מספר הנאדיות עולה ככל שמתקדמים במורד העץ הריאתי.

מבנה הנאדיות מאפשר חילוף גזים יעיל בין חלל הנאדיות לדם, שכן שטח הפנים שלהן גדול ביותר ביחס לנפחן, בשל ממדיהן הקטנים. דבר זה גורם לכך שחלקיקי הגז מתנגשים אחד בשני ובדפנות הנאדית בקצב גבוה, ולכן מפעפעים בקצב גבוה. כאשר אנו שואפים אוויר, הנאדיות מתמלאות ומתאפשר פעפוע של חמצן ופחמן דו-חמצני בין הנאדיות לזרם הדם. הפחמן הדו-חמצני מפעפע מרקמות הגוף אל זרם הדם ומהדם אל הנאדיות ולבסוף נפלט החוצה. החמצן מפעפע אל זרם הדם ומשם לתאי הגוף, בהם נעשה בו שימוש להפקת אנרגיה בנשימה תאית.

כל נאדית חייבת להיות קטנה ובעלת דופן דקה, על-מנת שכמות משמעותית של גזים תוכל לפעפע דרכה. עובי דופן הנאדית הוא כעוביו של תא אחד בלבד. כמו כן לנימי הדם המקיפים נאדית, דפנות דקות במיוחד - הן בנויות בעצמן משכבת תאים אחת בלבד. נתונים אלה מגדילים את יכולתם של הגזים לפעפע בין חלל הנאדית וזרם הדם. תאי הדם האדומים נדחסים בזה אחר זה לנימי הדם הדקים שמסביב לנאדית, עובדה המשפרת יעילות מיצוי פעפוע הגזים מכל תא דם אדום.

בריאותיו של אדם בוגר יש בין 300 ל-450 מיליון נאדיות. בשל מספרן הגדול של הנאדיות, על אף נפחה הקטן של הריאה, שטח הפנים שלה עצום, ומאפשר חילוף של כמות גדולה של גזים. אילו היו נפרסות כל הנאדיות בריאה של אדם מבוגר זו ליד זו היה מתקבל שטח שבין 80 ל-120 מטרים רבועים, כשטח דירה בת ארבעה חדרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מערכת הנשימה
גילה קצב

גילה קצב (נולדה ב-2 ביולי 1948) היא אשתו של נשיא המדינה לשעבר משה קצב משנת 1969. הייתה רעיית נשיא מדינת ישראל השמינית בין ה-1 באוגוסט 2000 ל-1 ביולי 2007. פעלה שנים רבות בארגונים "יד שרה" ו"המועצה לילד החוסה", זאת תוך שילוב של עבודה סדירה במשך כשלושים שנה בבנק לאומי. פעלה רבות בתחומים חברתיים, כגון סיוע לילדים במצוקה, וטיפול וסיוע לנפגעי אלימות במשפחה.

כאשר בעלה הואשם והורשע בביצוע עבירות אונס, מעשה מגונה בכוח והטרדה מינית של נשים שהיו כפופות למרותו בעת שכיהן כשר התיירות וכנשיא המדינה, עמדה קצב לימין בעלה, ותמכה בטענותיו שהוא חף מפשע ושנעשה להם עוול.

== ביוגרפיה ==
נולדה בבית החולים הדסה שבתל אביב בשנת 1948, בת לבן-ציון ורחל פרדני (לבית אלפסי), יוצאי תנועת בית"ר מפולין ומאוקראינה, חסידי גור. סבה היה ממייסדי העיר בני ברק. אביה עלה ארצה מפולין. הוא היה מפקד אחד מגדודי בית"ר בתל אביב, היה טכנאי שיניים במקצועו ובעל מעבדת שיניים ברחוב יוחנן הסנדלר. אמה רחל הייתה עקרת בית<ref name=":0"></ref> גילה היא בתם השלישית מתוך ארבעה ילדים; אחיה יאיר הוא איש חב"ד, אחותה חיה עבדה באוניברסיטת חיפה ואחיה הצעיר אהרון הוא עובד בנק מראשון לציון<ref name=":0" />

אחרי שסיימה את לימודיה התיכוניים, שוחררה מצה"ל מטעמי דת<ref name=":0" />.

בשנת 1967 הכירה את משה קצב דרך שידוך בעקיפין של דודה של גילה, יצחק אלפסי. בני הזוג קצב נישאו בשנת 1969 באולמי בני ברית שבתל אביב, ולהם ארבעה בנים ובת. קצב עבדה במשך כ-30 שנה בבנק לאומי. עם בחירות 2000 לנשיאות ישראל נבחר בעלה, חבר הכנסת משה קצב, לנשיאות ישראל וגילה עזבה את הבנק ואת קריית מלאכי ועברה להתגורר עם בעלה במשכן נשיאי ישראל שבירושלים. בשנת 2006 זכתה בפרס ירושלים מטעם ערוץ 7.

במהלך חקירת עבירות המין שבהן נחשד משה קצב והמשפט שבו הורשע, עמדה לצדו והביעה בו אמון מלא, אם כי נמנעה מחשיפה תקשורתית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בני זוג של נשיאי מדינת ישראל
קטגוריה:זוכי פרס ירושלים (ערוץ 7)
קטגוריה:קריית מלאכי: אישים
קטגוריה:עובדי בנק לאומי
קטגוריה:בני זוג של שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:בנות זוג של שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:בני זוג של חברי הכנסת
קטגוריה:בנקאיות ישראליות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1948
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
Beatles '65

Beatles '65 הוא אלבום של להקת הביטלס. האלבום הוא האלבום השישי שיצא בארצות הברית. ההבדל היחיד בינו לבין האלבום Beatles for Sale הוא החלפת שני שירים בסינגלים I Feel Fine ו-She's a Woman.

== רשימת רצועות ==
כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם צוין אחרת.
=== צד ראשון ===
# No Reply
# I'm a Loser
# Baby's in Black
# Rock and Roll Music (צ'אק ברי)
# I'll Follow the Sun
# Mr. Moonlight (רוי ליי ג'הנסן)

=== צד שני ===
# Honey Don't (קארל פרקינס)
# I'll Be Back
# She's a Woman
# I Feel Fine
# Everybody's Trying to Be My Baby (קארל פרקינס)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי 1964
קטגוריה:אלבומי הביטלס
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומי חברת קפיטול רקורדס
Past Masters, Volume Two

Past Masters, Volume Two הוא אלבום אוסף של להקת הביטלס הכולל סינגלים בלבד של הלהקה. האלבום יצא ב-1988 והכיל סינגלים מהשנים 1965–1970. זהו האלבום הראשון שיצא בתקליטור (יחד עם חלקו הראשון של אוסף זה, Past Masters, Volume One). באלבום חמישה עשר שירים שחלקם הם איי-סייד ובי-סייד.

== רשימת שירים ==
כל השירים נכתבו על ידי פול מקרטני וג'ון לנון, למעט אם צוין אחרת.

# Day Tripper (1965, איי-סייד)
# We Can Work It Out (1965, איי-סייד) 
# Paperback Writer (1966, איי-סייד)
# Rain (1966, בי-סייד)
# Lady Madonna (1968, איי-סייד)
# The Inner Light (ג'ורג' האריסון) (1968, בי-סייד)
# Hey Jude (1968, איי-סייד)
# Revolution (1968, בי-סייד)
# Get Back (1969, איי-סייד)
# Don't Let Me Down (1969, בי-סייד)
# The Ballad of John and Yoko (1969, איי-סייד)
# Old Brown Shoe (האריסון) (1969, בי-סייד)
# Across the Universe (ביצוע עבור אלבום לצדקה בשם No One's Gonna Change Our World שנעשה על ידי אמנים שונים עבור הקרן העולמית לשימור חיות הבר, 1969) 
# Let It Be (1970, איי-סייד)
# (You Know My Name (Look up the Number (1970, בי-סייד)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי הביטלס
קטגוריה:אלבומי חברת פרלופון
מחנה יהודה (ירושלים)

מחנה יהודה במרחב העירוני, מפה בריטית 1927
שכונת מחנה יהודה, 2018
מחנה יהודה היא שכונה יהודית במרכז ירושלים, והיחידה בגוש הנחלאות השוכנת מצפון לרחוב יפו.

== היסטוריה ==
השכונה נוסדה בשנת 1887 (תרמ"ז) ונקראה על שם יהודה נבון, אחיו הבכור של אחד ממקימי השכונה, יוסף נבון, שמת בדמי ימיו. מאחר ששוק מחנה יהודה הסמוך נטל את שם השכונה, סוברים רבים בטעות כי הוא מהווה חלק ממנה, ולא היא: גבולות השכונה הם: רחוב יפו מדרום, רחוב יוסף נבון ממערב, רחוב דוד ילין מצפון ורחוב יוסף בן מתתיהו ממזרח.

שכונת מחנה יהודה הוקמה ביוזמת שלושה עסקנים: יעקב פרוטיגר, מנהל בנק פרוטיגר ומיסיונר לשעבר; היזם היהודי שלום קונסטרום; והעסקן יוסף נבון. השלושה היו שותפים בכמה פרויקטים עסקיים בירושלים, בהם גם הקמת שכונת 'סוכת שלום' הסמוכה למחנה יהודה.

אחד המבנים הבולטים בשכונת מחנה יהודה הוא בית הכנסת 'זהרי חמה' שנבנה על ידי ר' שמואל לעווי, ושוכן בדרומה, על רחוב יפו. בית הכנסת ידוע בשל שעון השמש הענק הקבוע בחזיתו.

מוסדות מפורסמים בשכונה זו הם ישיבת שפת אמת בה קבורים גם שניים מאדמו"רי גור וישיבת מאור עיניים. הרב שמחה בונים אלתר, אדמו"ר גור, היה גר בשכונה ברחוב אלפנדרי.

==ראו גם==
* שוק מחנה יהודה
* מחניודה

== לקריאה נוספת==
* בנימין קלוגר, מחנה יהודה ושכנותיה השכונות שעשו את ירושלים החדשה, בהוצאת "המודיע" תש"פ

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נחלאות
קטגוריה:ירושלים: שכונות
פאלי

פאלי היא שפה הודו-ארית המפורסמת בעיקר עקב היותה השפה הליטורגית בה נכתבו הכתבים הבודהיסטים הראשונים. כתבים אלו, הידועים גם בשם הקאנון הפאלי או בשפת הפאלי טי-פיטאקה (שלושת הסלים), הועלו על הכתב בסרי לנקה במאה הראשונה לפנה"ס. הפאלי נכתב במגוון של מערכות כתב, החל מהברהמי, דוואנגרי ומערכות כתב הודיות אחרות, וכלה בצורה הכתובה באלפבית לטיני שפותחה על ידי המלומד הבריטי רהיס דייוידס מאגודת הטקסט הפאלי. 

המלה "פאלי" פרושה "שורה" ומציינת את שורות המקור של הטי-פיטאקה בניגוד לפרשנות המסורתית המאוחרת המתלווה אליהם ומכונה אַטְּהַקַטְהַא . במקור, אם-כן, המלה לא ציינה שפה מסוימת אלא אוסף כתבים מסוים ורק מאוחר יותר החלה המלה לציין את שפת הכתבים. מחקרים אטימולוגיים מצביעים על כך שפאלי אינה השפה בה דיבר הבודהה, אלא היא תוצר שילוב בין כמה שפות מדוברות אליו נוספו שינויים ו"תיקונים" במאות השנים אחר מותו אחת התופעות הלשוניות האלה מכונה "סנסקריטיזציה" ובמסגרתה שונו מילים מסוימות כך שדמו בהגייתן ובצורתן למילים בסנסקריט. למרות שהשפה הפאלית היא תוצר תהליכי עיצוב ממושכים, נראה שהיא אחת הדוגמאות המקורבות ביותר לשפת הדיבור בחבל מגדה בה ככל הנראה חי גאוטמה הבודהה ושם פיתח ולימד את תורתו.

==הגיית השפה וכתיבתה==
{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|+פונמות בפאלית
|
! colspan=2 | סדקי
! colspan=2 | וילוני
! colspan=2 | חכי
! colspan=2 | כפוף
! colspan=2 | מכתשי/שִנִּי
! colspan=2 | שפתי(־שִנִּי)
|-
! אפי
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| width=16px style="border-left: 0;"|ɲ||width=16px style="border-right: 0;"|
| width=16px style="border-left: 0;"|ɳ||width=16px style="border-right: 0;"|
| width=16px style="border-left: 0;"|n̪||width=16px style="border-right: 0;"|
| width=16px style="border-left: 0;"|m||width=16px style="border-right: 0;"|
|-
! סותם
| colspan=2 |
| width=16px style="border-left: 0;"|ɡ<span style="color:red;">ʱ</span>||width=16px style="border-right: 0;"|k<span style="color:red;">ʰ</span>
| rowspan=2 style="border-left: 0;"|ʤ<span style="color:red;">ʱ</span>||rowspan=2 style="border-right: 0;"|ʧ<span style="color:red;">ʰ</span>
| style="border-left: 0;"|ɖ<span style="color:red;">ʱ</span>||style="border-right: 0;"|ʈ<span style="color:red;">ʰ</span>
| style="border-left: 0;"|d̪<span style="color:red;">ʱ</span>||style="border-right: 0;"|t̪<span style="color:red;">ʰ</span>
| style="border-left: 0;"|b<span style="color:red;">ʱ</span>||style="border-right: 0;"|p<span style="color:red;">ʰ</span>
|-
! מחוכך
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
|-
! חוכך
| width=16px style="border-left: 0;"| ||width=16px style="border-right: 0;"|h
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| style="border-left: 0;"| ||style="border-right: 0;"|s
| colspan=2 |
|-
! rowspan=2 | מקורב(צדי)
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| style="border-left: 0;"|j||style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
| style="border-left: 0;"|ɻ||style="border-right: 0;"|
| style="border-left: 0;"|ʋ||style="border-right: 0;"|
|-
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| colspan=2 |
| style="border-left: 0;"|l||style="border-right: 0;"|
| colspan=2 |
|-
| colspan=13 align=right | <span style="color:red;">*</span> תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הודו: תרבות
קטגוריה:שפות הודו-איראניות
קטגוריה:שפות עתיקות
Imagine

"Imagine" (בעברית: "דמיינו") הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי המוזיקאי הבריטי ג'ון לנון. שיר זה נחשב כשיר הסינגל הטוב ביותר בקריירת הסולו של לנון. בתוכנו הוא מתאר עולם אוטופי ללא גבולות בין אומות, ללא דת, ללא רכוש וללא מלחמות. השיר הושמע לראשונה ב-1971 כחלק מהאלבום Imagine, והופק על ידי פיל ספקטור.

==על השיר==
שיר זה נחשב אחד השירים הטובים ביותר בכל הזמנים: בשנת 2004, דורג במקום השלישי ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים" של הרולינג סטון, ובשנת 2017 בחרה האגודה הלאומית למפיקי מוזיקה (National Music Publishers' Association) בשיר "Imagine" כשיר של המאה ה-20. ב-2017 הוחלט גם להוסיף את שמה של יוקו אונו כמחברת השיר.

בשנת 2018 הופק בבריטניה סרט תיעודי של הבמאי מיכאל אפשטיין המנציח את תהליך יצירתו של השיר ואת חלקה של יוקו אונו בכתיבתו. הסרט "ג'ון ויוקו: רק שמיים מעל" הוצג בפסטיבל דוקאביב בשנת 2019.

השיר נפתח במילים:

נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ימי קרטר, אמר:

השיר הושמע בליל ראש השנה האזרחית בזמן מעבר התאריך מ-2009 ל-2010, בכיכר טיימס בניו יורק, כסמל לעתיד טוב יותר.

בספר "לנון באמריקה" שנכתב על ידי ג'אופרי ג'וליאנו, לנון מציין כי השיר הוא "אנטי-דתי, אנטי-לאומי, אנטי-שגרתי, ואנטי-קפיטליסטי. אך מכיוון שהוא מצופה סוכר, הוא מקובל".

==מדינת נוטופיה==
נוטופיה היא מדינה דמיונית המתוארת בשיר Imagine שהוכרזה על ידי ג'ון לנון ויוקו אונו באחד באפריל 1973. המדינה או האומה הזאת אמורה להתנהל על פי תפיסת העולם שבשיר Imagine.
בהכרזת העצמאות של המדינה מנוסח:

צבע דגלה של נוטופיה הוא לבן. על גבי חותם המדינה תמונת כלב ים וההמנון הבין-לאומי של המדינה כולל את האלבום Mind Games של ג'ון לנון ומספר שניות של שקט.

בשנת 2006 חברת ההפקות Lions Gate Entertainment הקימה אתר אינטרנט לנוטופיה לטובת פרסום הסרט הדוקומנטרי The U.S. vs. John Lennon.

==ביקורת על השיר==
כנגד השיר יצאה ביקורת לפיה זהו שיר צבוע. הזמר אלביס קוסטלו שואל בשירו "The Other Side of Summer" משנת 1991: "האם היה זה מיליונר שאמר 'דמיינו שאין רכוש'?"

פרופסור זאב מגן טוען כי חזונו האוטופי של לנון הוא לא אידיאל אליו יש לשאוף אלא "כניעה לנטיות ההרסניות והאפלות של הנשמה האנושית".

==גרסאות בעברית==
המשורר עודד פלד פרסם תרגום של השיר לעברית בעתון 77, גיליון 131 (דצמבר 1990), עם הקדמה קצרה של רוני סומק. בשנת 1997 פורסם התרגום גם במעריב.

בשנת 2005 תרגם דן אלמגור את מילות השיר עבור המופע שיר נולד.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lyricsmode.com/lyrics/j/john_lennon/imagine.html השיר ומילות השיר]
* [https://web.archive.org/web/20080206011358/http://www.joinnutopia.com/ אתר האינטרנט של נוטופיה]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1971
קטגוריה:סינגלים מ-1971
קטגוריה:ג'ון לנון
קטגוריה:שירי ג'ון לנון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:שירים ביקורתיים על הדת
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
קטגוריה:בלדות משנות ה-1970
קטגוריה:בלדות רוק
קטגוריה:מחלוקות דתיות במוזיקה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון באיטליה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האירי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים של RPM
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפל רקורדס
עולם הקולנוע

עולם הקולנוע היה שבועון ישראלי שעסק בבידור, והופיע בין שנות ה-50 ל-שנות ה-70.

== היסטוריה ==
הופעת השבועון החלה באוגוסט 1951, ביזמת הוצאת ש. פרידמן בתל אביב בפורמט של מגזין קודם בשם "קולנוע" שיצא לאור מסוף שנות ה-30 ובמהלך שנות ה-40. השבועון עסק במגוון נושאים הקשורים בבידור בישראל אך במיוחד בהוליווד. השבועון הכתיר עצמו בכותרת "שבועון אינפורמטיבי מצויר לענייני קולנוע ואומנות". השבועון התמקד במיוחד בקולנוע הוליוודי, ופרסם כתבות רכילות על כוכבי הוליווד ותקצירי סרטים שהופקו על ידי האולפנים הגדולים בהוליווד באותה התקופה.

השבועון התבסס על כתבות שהתקבלו ממערכות יחסי הציבור של האולפנים בארצות הברית, וכן על כתבים בחו"ל, חלקם הגדול סטודנטים לקולנוע שלמדו בארצות הברית. הכתב הקבוע צ'סט ראל היה נציג העיתון באירופה, ואף שיחק בתפקידים זעירים בסרטים של במאים כמקס אופולס. כתבי העיתון בארצות הברית היו: אן אברמס ואביק גילבוע בהוליווד, יעקב בעל תשובה ומאוחר יותר חיים קינן בניו יורק. באירופה: ג'רלד קוב לונדון, בני כהן פריז ונתן לביא רומא. עם הכתבים בארץ נמנו: ג. עיטור (תיאטרון ובידור), בינה ברזל (לאשה), יצחק בן נר, (רדיו), עידן תדמור, ישעיהו לויט, חיים קינן ובני דודקביץ' (מוזיקה), ואריה חשביה. על אף תשומת הלב שהקדיש השבועון להוליווד, ניסה השבועון לקדם את אמנות הבמה וחיי התרבות בישראל, ושילב כתבות על הצגות חדשות, על מופעי בידור, ועל טקס בחירת מלכת היופי. בשנות ה-60 היה השבועון מעלה מופעי בידור ב"היכל הספורט" בתל אביב, בהשתתפות "להקות קצב", בהנחיית חיים קינן. הפרס ללהקה הזוכה היה – מנוי שנתי ל"עולם הקולנוע".

על מדורי העיתון נמנו מדור "המכתבים למערכת" (ביולי 1953 שאל הקורא משה נודלמן מתל אביב "האם יודע הצנזור כי בסרט 'יצורים חמודים' המוצג בתל אביב מופיעה בחורה עירומה מדי ערב בערב?". תשובת המערכת הייתה – "יש להניח כי הוא יודע".) "המצלמה המשוטטת" שכללה בעיקר חומר פרסומי שהתקבל מאולפני הסרטים ההוליוודים הגדולים, "עולם הקולנוע מציג את", שהביא מדי שבוע ביוגרפיה אוהדת של כוכב הוליוודי, "שיחת היום בהוליווד", מדור רכילות, "ביקור באולפנים" בו הביא אחד מכתבי החוץ רשמי ביקור באולפן, "מסיפורי הסרטים" שהביא מדי שבוע תקציר של סרט חדש, "במות ובדים" מדור שסקר את הבידור המקומי בישראל, "אורות וצללים" שהיה מדור ביקורת הקולנוע, "מבחן זיהוי" בו הובאה קריקטורה של שחקן מפורסם, שתמונתו הופיע באחד מעמודי העיתון האחרים, "שאל כאוות נפשך" ששימש לשאלות הקוראים, ו"תמונות כבקשתך".

העיתון החזיק מעמד עד לאמצע שנות ה-70, כאשר נדחק על ידי השבועון העולה להיטון, שהתחיל להופיע בשנת 1969. באמצע שנות השבעים התאחד השבועון עם להיטון, והעיתון המאוחד נקרא – "להיטון – עולם הקולנוע" שם שהפך למותג בשדה עיתונות הבידור בישראל. בסוף שנות ה-80 חדל גם העיתון המאוחד מלהתקיים.

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:קולנוע ישראלי
קטגוריה:כתבי עת לקולנוע