OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
Grand Funk Railroad

Grand Funk Railroad (גראנד פאנק ריילרוד) היא להקת רוק ופאנק אמריקנית שמכרה יותר מ-25 מיליון עותקים מאלבומיה. הלהקה הגיעה לשיאה באמצע שנות השבעים עם הלהיט "We're An American Band" שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד.

הלהקה הוקמה בשנת 1969 על ידי מארק פרנר ודון ברוור מהלהקה "טרי נייט אנד דה פאק" בפלינט שבמישיגן. טרי נייט הפך למנהל הלהקה והגה את שם הלהקה, על שם מסילת הברזל שעוברת במישיגן, אינדיאנה, אילינוי ואוהיו (Grand Trunk Western Railroad), בשילוב עם המילה פאנק, אחד הז'אנרים שאפיינו את הלהקה. הלהקה הופיעה לראשונה בפסטיבל אטלנטה ב-1969 ואז חתמו חבריה על חוזה עם קפיטול רקורדס.

באוגוסט הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה, "On Time", שזכה להצלחה רבה. הסינגל הראשון, "מכונת זמן", שיר הנושא, הגיע למקום ה-47 במצעד בילבורד. האלבום הבא של הלהקה, שיצא בדצמבר 1970, ונקרא "Grand Funk Railroad", ידוע בכינויו "האלבום האדום". באותה שנה הם מכרו אלבומים רבים והפכו ללהקה חשובה בארצות הברית.

באלבום הבא של הלהקה, Closer To Home, שיצא ב-1970, נכלל אחד הלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה, "I'm Your Captain", שהגיע למקום ה-22 בבילבורד. האלבומים הבאים של הלהקה: Survival, E Pluribus Funk ו-Phoenix היו גם מוצלחים. נייט ניסה לקדם את מכירותיו של האלבום Closer To Home ושילם מאה אלף דולר על תליית פוסטר של האלבום במדיסון סקוור. לאחר מכן הלהקה פיטרה את נייט.

באמצע 1972 קיצרה הלהקה את שמה ל-Grand Funk. הם החליטו לצרף קלידן, וביקשו גם מהגיטריסט האנגלי פיטר פרמפטון שיצטרף אליהם, אך הוא סירב. באלבום Phoenix הלהקה חזרה לשורשים שלה, של רית'ם אנד בלוז.

בעזרת המפיק טוד ראנדגרן, נוצרו שני שיריה המוצלחים ביותר: We're An American Band ו-The Loco-Motion. שני השירים הגיעו למקום ראשון בבילבורד. We're An American Band מ-1973 ו-Shinin' On מ-1974 נחשבים למוצלחים ביותר של הלהקה.

הלהקה החליפה מפיק ולקחה את ג'ימי איינר ב-1975 וחזרו לשם הרגיל והמלא שלהם. הלהקה הוציאה את האלבום "All the Girls in the World Beware!!!", שעל עטיפתו תמונות של ארנולד שוורצנגר ובובי קולומבו כשעל ראשיהם מולבשים ראשיהם של חברי הלהקה. מאוחר יותר הם יצאו לסיבוב הופעות מצליח של האלבום שנקרא "Caught In the Act". באלבום היו שני להיטים שהגיעו למקום גבוהים במצעדים: "Some Kind Of Wonderful" ו-"Bad Time". ב-1976 הקליטה הלהקה את האלבום Born To Die, שהוא אחד לפני האחרון שלה. באותה שנה הלהקה שיתפה פעולה עם המוזיקאי פרנק זאפה, שחידש את הרוחות בלהקה. אחרי שסיימה להקליט את Good Singin', Good Playin', שהיה אלבומה האחרון, התפרקה הלהקה ב-1976, חזרה ב-1981 אך התפרקה שנית לאחר שנתיים, הלהקה חזרה שנית ב-1996 וקיימת עד היום.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:שישיות מוזיקליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1968
גריגורי סוקולוב

גריגורי ליפמנוביץ סוקולוב (ברוסית: Григо́рий Ли́пманович Соколо́в; נולד ב-18 באפריל 1950 בלנינגרד) הוא פסנתרן יהודי-רוסי, פרופסור בקונסרבטוריון בסנקט פטרבורג.

== חייו ==
סוקולוב התחיל את לימודי המוזיקה בגיל 5 ובגיל 7 התקבל לבית ספר למוזיקה לילדים מחוננים בחסות קונסרבטוריון סנקט פטרבורג. למד אצל ליאה איליניצ'נה זליחמן. ב-1973 סיים את לימודיו בקונסרבטוריון אצל מויסיי יאקובלביץ' חלפין.

הופיע ברסיטל ראשון בגיל 12 ובגיל 16 זכה בפרס ראשון בתחרות בינלאומית על שם צ'ייקובסקי (1966). מאז מופיע בכל העולם, כ-80 הופעות בשנה, בעיקר באירופה. הוא מעדיף להופיע כסולן אך לפעמים מופיע גם עם תזמורת. נחשב לאחד הפסנתרנים הטובים בעולם.

נגינתו של סוקולוב מתאפיינת בווירטואוזיות, אינדיבידואליות ואינטרפרטציות מעמיקות.

לעיתים רחוקות מוציא תקליטים, בעיקר מהופעות חיות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.amcmusic.com/eng/artisti_scheda.php?aId=1 גריגורי סוקולוב], באתר AMC Artist Management Company
* [https://www.grigory-sokolov.net/ אתר לא רשמי של גריגורי סוקולוב]

קטגוריה:פסנתרנים רוסים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1950
עולמו של ויין

עולמו של ויין (באנגלית: Wayne's World) הוא סרט אמריקאי משנת 1992 בבימויה של פנלופה ספיריס, בכיכובם של מייק מאיירס ודיינה קארווי. הסרט הוא הראשון מבין צמד סרטי קומדיה אשר הפכו לסרטי פולחן בתחילת שנות ה-90.

==עלילה==
ויין קמפבל (מייק מאיירס) וגארת' אלגאר (דיינה קארווי) הם שני חברים טובים אשר אוהבים לבלות את זמנם הפנוי בהוקי-רחוב, בנגינה בגיטרה, בישיבה בחנות הדונאטס המקומית, ובניסיונות לחמוק מחברתו לשעבר של ויין. השניים כותבים ומנחים תוכנית טלוויזיה לצעירים בערוץ הכבלים המקומי - עולמו של ויין.

בנג'מין קיין (רוב לאו) הוא מפיק טלוויזיה ואיש עסקים שמעוניין לקנות את התוכנית ומצליח לפתות את ויין וגארת'. התוכנית, בהפקה החדשה, משנה את פניה על מנת להפוך אותה לקורצת יותר למפרסמים פוטנציאלים, אך הצמד המטורף אינו מתיישר עם הציפיות. במהלך הסרט, מתאהב ויין בקסנדרה (טיה קררה), ובנג'מין מנסה לפגוע גם במערכת היחסים ביניהם.

לסרט שלוש סיומות שונות אשר ויין מתנגד לשתי הראשונות ומשנה אותן בעזרת "סיום הסקובי-דו". בסיום הראשון והשני של הסרט, הסוף הוא "עצוב", ויין מפסיד, ובנג'מין זוכה בכל. בסיום השלישי, הסוף הוא "מגה-שמח", שבו, בנוסף לכל הדברים המשמחים שניתן לתאר, מתגלה גם שבנג'מין הוא בעצם זקן מרושע בתחפושת.

==על הסרט==
מקורן של חלק מדמויות הסרט בסדרת הטלוויזיה סאטרדיי נייט לייב, לאחר שיצא הסרט לאקרנים הוא זכה לאהדה רבה על תיאוריו את הדור הצעיר של סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. אחת הסצנות המפורסמות כוללת את חבורתו של ויין שרה את "רפסודיה בוהמית" של להקת קווין, ומיטיבה לתאר את רוח השטות שבסרט.

מעט יותר משנה לאחר הקרנת הבכורה של "עולמו של ויין" יצא לבתי הקולנוע סרט ההמשך, "עולמו של ויין 2".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סרטי 1992
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פולחן
קטגוריה:סרטי סאטרדיי נייט לייב
קטגוריה:סרטי פרמאונט
פרנצ'סקו ג'מיניאני

פרנצ'סקו ג'מיניאני (באיטלקית: Francesco Geminiani; 5 בדצמבר 1687 - 17 בספטמבר 1762) היה כנר, מלחין ותאורטיקן מוזיקה איטלקי.

==חייו==
ג'מיניאני נולד בלוקה. הוא למד מוזיקה אצל אלסנדרו סקרלטי וכינור אצל קרלו אמברוג'ו לונאטי במילאנו ואחריו אצל ארכאנג'לו קורלי. משנת 1711 עמד בראש תזמורת האופרה בנאפולי, כמנצח התזמורת והכנר הראשי שלה, מעמד שסיפק לו הזדמנויות רבות לבוא במגע עם אלסנדרו סקרלטי. ב-1714 מצויד במוניטין של כנר וירטואוז, הגיע ללונדון, שם נפרשה עליו חסותו המיוחדת של ויליאם קאפל, הרוזן השלישי מאסקס, שהיה לפטרונו הקבוע. ב-1715 ניגן קונצ'רטי לכינור, עם הנדל על הקלוויכורד, בחצר ג'ורג' הראשון.

ג'מיניאני השתכר למחייתו בהוראה ובכתיבת מוזיקה וניסה לספק את תשוקתו לאספנות במסחר באמנות, לא תמיד בהצלחה.

אחרי שביקר בפריז והתגורר שם זמן מה, חזר לאנגליה בשנת 1755. ב-1761, באחד ממסעותיו לדבלין, גנב ממנו משרת כתב יד של יצירה, שעל חיבורה שקד זמן רב. הסברה אומרת, שצערו על האובדן הזה החיש את מותו.

נראה, שג'מיניאני היה כנר מן המעלה הראשונה. תלמידיו האיטלקים כינוהו, על פי השמועה, "איל פוריבונדו", "המטורף", בגלל מקצביו עתירי הרגש והנלהבים. הוא ידוע בעיקר בשלוש סדרות של קונצ'רטי גרוסי, אופוס 2, אופוס 3 ואופוס 7 שלו (בסך הכול כתב 42 קונצ'רטי), המציגים את הויולה כאחת מקבוצת הקונצ'רטינו של הסולנים, מה שעושה אותם, ביסודו של דבר, לקונצ'רטי לרביעיית מיתרים. היצירות האלה קונטרפונקטיות עד תוך-תוכן וזאת כדי לרצות את הקהל הלונדוני, ששימר עדיין את אהבתו לקורלי, לעומת הסטיל גאלאנט, סגנון שאינו מקפיד על מספר הקולות, שהיה אופנתי ביבשת אירופה בתקופת חיבורן. ג'מיניאני גם עיבד מחדש קבוצה של טריו סונאטות של מורו קורלי לקונצ'רטי גרוסי.

"אמנות הנגינה בכינור" יצא לאור בלונדון (1751) והוא הסיכום הנודע ביותר לשיטה האיטלקית של נגינה בכינור במאה ה-18 ומקור יקר-ערך לחקר נוהגי הביצוע בשלהי תקופת הבארוק, הכולל מידע מפורט על ויבראטו, טרילים ושאר טכניקות כנריות. Guida harmonica שלו (בסביבות 1752, עם תוספת בשנת 1756) הוא מחקר יוצא דופן ביותר בהרמוניה לשלהי הבארוק, המשמש כעין אנציקלופדיה של תבניות בסו קונטינואו ובניית הרמוניות עליהן. בסך הכול יש 2236 תבניות ובסוף כל תבנית מופיע מספר עמוד כהפניה לתבנית הבאה הפוטנציאלית; מכאן, שמלחין מתלמד המעיין בספר יכול לקבל מושג על כל האפשרויות הפתוחות לפניו אחרי כל קו קצר של בס נתון. 

מיצירותיו: 

* מספר יצירות לכינור סולו ללא ליווי
* 12 סונטות לכינור ולקונטינואו (אופוס 1, 1730 ו 1739)
* 12 סונטות לכינור ולקונטינואו אופוס 4
* 6 סונטות לצ'לו ולקונטינואו, אופוס 5. את אופוס 5 הוא הוציא לאור גם בעיבוד לכינור. 
* שלוש סדרות של קונצ'רטי לכינור
* "אמנות הליווי בצ'מבלו", עוגב וכו' (1754)
* תרגילים לצ'מבלו
* "אמנות הנגינה בגיטרה" (1760)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.baroquemusic.org/bqxgem.html "חיי פרנצ'סקו ג'מיניאני"] 
* [http://beststudentviolins.com/geminiani.html פרנצ'סקו ג'מיניאני: "אמנות הנגינה בכינור"]
* 
* 

קטגוריה:כנרים איטלקים
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מורים למוזיקה באיטליה
קטגוריה:ילידי 1687
קטגוריה:נפטרים ב-1762
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
ויזנה

חברי החלוץ בוויזנה - 1925
תרבות" בוויזנה - שנות ה-30]]
ויזנה (בפולנית: Wizna) היא עיירה בפולין בנפת לומז'ה במחוז ביאליסטוק.

העיירה ויזנה שוכנת על הגדה המערבית של הנהר נארב, מדרום לשפך הנהר בייבז'ה, כ-21 ק"מ מזרחית ללומז'ה. העיירה נזכרת לראשונה במקורות בשנת 1113.

== היהודים בוויזנה ==
לא ברור מתי החלו יהודים להתיישב בעיירה. רוב האוכלוסייה היהודית חייתה סביב ה"רינק" (כיכר השוק) וברחובות הסמוכים. מספר קטן של יהודים חיו בכפרי הסביבה. בשנת 1765 חיו בוויזנה כ-16 משפחות יהודיות (כ-75 נפשות). בשנת 1857 חיו בוויזנה 492 יהודים מתוך כלל האוכלוסייה שמנתה 1861. בשנת 1921 מנו היהודים 714 נפשות מתוך 2,670 תושבים. היהודים עסקו במסחר זעיר, במלאכה ובמתן שירותים. בעיירה פעל בנק יהודי קואופרטיבי. בכפר ויטקובו, הצמוד לצפונה של ויזנה על גדות הנהר נארב, חיו משפחות של יהודים שעסקו בחקלאות ובדייג. ידוע שאחת מהמשפחות היהודיות בוויטקובו, משפחת גוסטקובסקי, אף הפעילה מעבורת על נהר הנארב במאה השנים שקדמו להקמת הגשר על הדרך שהובילה מלומז'ה לביאליסטוק. הסופר אורקה נחלניק, בעברו איש העולם התחתון היהודי, נולד וגדל בוויזנה למשפחת פרברוביץ' האמידה והמכובדת שסחרה בתבואות ובדגנים והפעילה טחנת קמח. ספריו וסיפוריו של אורקה נחלניק ראו אור במספר שפות וחלקם אף הומחזו והתפרסמו כסיפורים בהמשכים בעיתונות יידית בפולין ובארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-20.

=== פעילות ציונית בוויזנה ===
בשנות העשרים של המאה ה-20 פעלו בוויזנה מפלגות ציוניות, נפתח בית הספר העברי "תרבות" ופעלו בה תנועות נוער ציוניות: השומר הצעיר והחלוץ. יהודים מויזנה היגרו לארצות הברית וארצות הגירה אחרות במאה ה-19, לפני מלחמת העולם הראשונה ואחריה. קבוצות של חניכי תנועות הנוער הציוניות עלו לארץ ישראל בשנים שבין מלחמות העולם והצטרפו לגרעינים שהקימו את הקיבוצים רמת הכובש, יגור, גבעת השלושה, כפר מנחם, עברון וגבת. כמו כן התיישבו יוצאי ויזנה בראשון לציון, תל אביב, חיפה, ירושלים, כפר סבא, כפר סירקין, קריית חיים, פתח-תקוה, רמת גן, חולון, גני הדר, רמת צבי, תל מונד, נהריה ועוד.

===יהודי ויזנה בתקופת השואה ===
בקרבות בין ברית המועצות וגרמניה בשנת 1941 הופגזה ויזנה ורוב הבתים בסביבות הרינק נהרסו. בסוף חודש יוני 1941 נרצחו בוויזנה 15 יהודים, ובראשית חודש יולי נרצחה קבוצה שנייה של 15 יהודים. ביולי 1941 גורשו רוב היהודים מוויזנה לעיירה ידוובנה הסמוכה ומיעוטם לגטו לומז'ה. כ-200 מיהודי ויזנה וכ-1,400 מיהודי ידוובנה נספו באסם תבואה שהוצת על ידי פולנים תושבי ידוובנה. הרצח מתועד לפרטיו על ידי יאן תומאש גרוס בספרו "שכנים: השמדתה של הקהילה היהודית בידוובנה שבפולין", שהתפרסם לראשונה בפולנית בשנת 2000 ולאחר מכן תורגם לאנגלית ולעברית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.gutstein.net/wizna/index.htm האתר של העיירה ויזנה]
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/631 ויזנה] ב [https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 

קטגוריה:פודלסיה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
בייב

בייב (באנגלית: Babe) הוא סרט דרמה אוסטרלי-אמריקאי משנת 1995 בבימויו של כריס נונן. רוב הדמויות בסרט הן חיות אשר מדובבות על ידי שחקנים, ובשל כך נתפס לעיתים כסרט משפחתי.

הסרט צולם ברוברטסאן, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה.

==תקציר העלילה==
בייב הוא חזיר שנולד בדיר תעשייתי גדול, ונלקח באישון לילה מאחיו ומגורלו המיידי להפוך לבשר למאכל. בייב מגיע ליריד כפרי ומוצע כפרס לאדם שינחש את משקלו. האיכר ארתור הוגט (ג'יימס קרומוול) מחליט לנסות וזוכה בחזיר.
בייב נלקח אל החווה המשפחתית, ואשתו של הוגט מחליטה מיד שהחזיר מיועד לשחיטה עתידית.

בחווה, בייב מתחבר עם פרדיננד הברווז שלא מוכן גם הוא להשלים עם גורלו כמאכל אנושי עתידי, ומנסה ליצור משמעות לנוכחותו בחווה על ידי הקדמת התרנגול בהשכמת הבוקר. בייב מכיר גם את פלי, כלבת הרועים שלוקחת אותו תחת חסותה ומלמדת אותו את סודות עבודתם של כלבי הרועים, למורת רוחו של בן זוגה רקס. בייב מגלה גבורה בהצלת חלק מהכבשים מגנבה ומתיידד גם איתן, ובעזרת אישיותו התמימה והנעימה הוא מצליח לעשות את עבודת כלבי הרועים.

הוגט, שמבחין בהדרגה ביכולתיו של החזיר, מתחיל לחבב את האורח החדש. בזמן שאשתו לא נמצאת הוא מחליט לרשום את בייב לתחרות כלבי רועים גדולה מבלי שהוא מציין שהמשתתף הוא חזיר. בתחרות בייב נתקל בתחילה בקשיים לשכנע את הכבשים לעשות כרצונו אף על פי שאינן מכירות אותו, אך בעזרת רקס ובעזרת הכבשים מהבית הוא מצליח לעמוד במשימה בצורה מושלמת אל מול הקהל הנדהם.
בסוף הסרט, הוגט רק מפטיר את המשפט הידוע: "That will do pig, that will do" - "זה יספיק חזיר, זה יספיק."

==על הסרט==
הסרט מציג סיפור על מי שמחליט בלי משים, לשנות את הקו הידוע של חייו. בייב בתמימותו מאמין כמעט בכולם - למשל מאמין בבני האדם אף על פי שכולם אומרים לו שהם רק רוצים לשחוט אותו, בכבשים אף על פי שאומרים לו שהן טיפשות, ובכלבים אף על פי שאומרים לו שהם חסרי לב.
התמימות הילדית הפשוטה הזו מובילה אותו להצלחה בכל אשר הוא פונה, ונותנת מסר משמעותי לטבעו של האדם דווקא.

==פרסים==
* פרסי האקדמיה (פרס אוסקר) 1996 - זכייה בקטגוריית "אפקטים ואפקטים חזותיים"מועמדויות בקטגוריות "שחקן המשנה הטוב ביותר" - (ג'יימס קרומוול), "בימוי ניהול אומנותי של התפאורה", "הבמאי הטוב ביותר" - כריס נונן, "עריכת הסרט" ו"התסריט המועבד"
* פרסי הקומדיה הבריטים - זכייה בקטגוריית "סרט הקומדיה הטוב ביותר"
* איגוד המבקרים של אוסטרליה - זכייה בקטגוריות "בימוי" ו"מוזיקה מקורית"
* פרס גלובוס הזהב - זכייה בקטגוריית "סרט הקומדיה או המוזיקלי הטוב ביותר"
* מסך הזהב - זכייה במסך הזהב
* איגוד המבקרים של לונדון - זכייה בקטגוריית "סרט השנה"
* איגוד המבקרים של ניו יורק - זכייה בקטגוריית "הבמאי החדש"

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטים אוסטרליים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט קומדיה או מוזיקלי הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים על חזירים
קטגוריה:סרטים על כלבים
קטגוריה:סרטים על עופות
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי אולפני יוניברסל
קטגוריה:חזירים בדיוניים
קטגוריה:סרטים זוכי פרס סאטורן: פנטזיה
פסיכופריחה

פסיכופריחה הוא רומן מאת רונן דוד, שיצא לאור בהוצאת "תמוז" בשנת 2006.

הספר מבוסס על קורות חייו של המחבר, ומתאר בגוף ראשון את התפתחותה של פסיכוזה מסוג מאניה. הספר מביא את סיפורו של אורי, מפקד פלוגה בצה"ל, שבמהלך שירות מילואים קרבי לוקה בהתקף של פסיכוזה המערער את עולמו. אורי נאלץ להתמודד עם אשפוז כפוי ועם מציאות שונה לגמרי מזו שאפיינה את חייו קודם לכן.

הספר פותח צוהר לעולם בריאות הנפש, ומאפשר היכרות עם החוויות העוברות על האדם בצל הפסיכוזה, ועם יחס החברה כלפיו.

== ראו גם ==
* אות קין (סרט)

== קישורים חיצוניים ==
* 
* רונן דוד, [http://www.beok.co.il/SelectedArticle.aspx?ArticleID=1429 כשאתה בטוח שאלוהים מתגלה לפניך],יומן אישי, MSN בריאות, 25 בינואר 2006
* [http://www.ronendavid.com אתר הבית של המחבר], ובו ראיונות אישיים, מאמרים וקטעים מתוך הספר

קטגוריה:רומנים בעברית
קטגוריה:ספרי 2006
קטגוריה:לקות נפשית באמנות
אוון הרגריבס

אוון ליי הרגריבס (באנגלית: Owen Lee Hargreaves; נולד ב-20 בינואר 1981 בקלגרי, אלברטה, קנדה) הוא כדורגלן עבר אנגלי שבעבר שיחק בקבוצות באיירן מינכן ומנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אנגליה בתפקיד קשר.

== קריירה ==
הרגריבס הוא הבן הצעיר מבין שלושה ילדים. הוא נולד ב-20 בינואר 1981 למרגרט וקולין הרגריבס בקנדה, וכבר בגיל צעיר עבר להתגורר באנגליה. אביו קולין שיחק בקבוצת בולטון וונדררס, ולאחר מכן עבר לשחק בליגת העל הקנדית.

הרגריבס החל לשחק בקבוצת הנוער של קלגרי פוטהילס בשנת 1994. בשנת 1997 הוא עבר לקבוצת הנוער של באיירן מינכן, ובשנת 2000 הצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון, שם שיחק עד שנת 2007. בקיץ 2007 עבר הרגריבס למנצ'סטר יונייטד בתמורה ל-25 מיליון אירו.

הרגריבס שיחק בנבחרת אנגליה עד גיל 21 בשנים 2000–2001. לאחר מכן הצטרף לנבחרת הבוגרת של אנגליה, במדיה שיחק ב-42 משחקים. בשנת 2006 שיחק הרגריבס משחק אחד במדי נבחרת אנגליה ב'.

בשנת 2011 הרגריבס שוחרר ממנצ'סטר יונייטד עקב פציעותיו הרבות, מה שהוביל באוגוסט 2011 להחתמתו בקבוצת מנצ'סטר סיטי כשחקן חופשי. בסוף עונת 2011/12, שוחרר הרגריבס ממנצ'סטר סיטי.

==תארים==
;עם באיירן מינכן
* בונדסליגה (4) : 2000/2001, 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006
* הגביע הגרמני (3) : 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006
* גביע הליגה הגרמני : 2000
* ליגת האלופות : 2000/2001
* הגביע הביניבשתי" 2001

;עם מנצ'סטר יונייטד
* פרמייר ליג (1) : 2007/2008
* ליגת האלופות : 2007/2008

;תארים אישיים
* פרס בראבו: 2001
* השחקן הבריטי של השנה: 2006

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים קנדים
קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:קשרי כדורגל קנדים
קטגוריה:קשרי כדורגל אנגלים
קטגוריה:קלגרי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני באיירן מינכן
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אנגליה
קטגוריה:זוכי פרס בראבו
קטגוריה:קנדים ממוצא אנגלי
קטגוריה:קנדים ממוצא ולשי
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני יורו 2004
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1981
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1981
סרקופג הזוג הנשוי

"סרקופג הזוג הנשוי" (באיטלקית: Sarcofago degli Sposi) הוא כינויו של סרקופג אטרוסקי המתוארך לסוף המאה ה-6 לפנה"ס. אורכו של הסרקופג, העשוי טרקוטה צבועה, הוא 190 ס"מ וגובהו הוא 114 ס"מ. הסרקופג נמצא במאה ה-19 לספירה בבית קברות עתיק בצ'רווטרי (Cerveteri), והוא מוצג כיום במוזיאון האטרוסקי הלאומי בוילה ג'וליה (Villa Giulia) שברומא.

הסרקופג מתאר דמויות של גבר ואישה הנמצאים בתנוחת הסבה, כאשר מכסה הסרקופג משמש גם כמעין מיטה. הגבר חובק את כתף האישה בידו האחת ואילו ידו השנייה מושטת לעבר ידה של האישה. פני הדמויות מזכירים את סגנון הפיסול היווני הארכאי. זקנו של הגבר וסגנון הצמות של האישה מזכירים את פסלי הקורה והקורוס הארכאים. על פני הדמויות מופיע אף ה-"חיוך הארכאי" ועיניהן מוגדשות וגדולות. לעומת הראש והטורסו הפיסוליים של הדמויות, שאר הגוף מתואר כתבליט שטוח.

== ראו גם ==
* פיסול רומי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:אמנות אטרוסקית
קטגוריה:רומא: פסלים
קטגוריה:סרקופגים
אוגוסטוס מפרימה פורטה

אוגוסטוס מפרימה פורטה הוא שמו של פסל שיש רומי מהמאה הראשונה לספירה, המציג את דמותו של אוגוסטוס – קיסר רומי הראשון. הפסל, שגובהו 203 ס"מ, התגלה ב-20 באפריל 1863 ב"פרימה פורטה", הווילה של ליוויה אשת אוגוסטוס ברומא, והוא מוצג כיום במוזיאון הוותיקן בעיר.

הפסל מבוסס על תנוחתו של הפסל היווני "נושא הרומח" מאת פוליקליטוס, והדמות ניצבת בו בתנוחת קונטרה פוסטו. אולם, המערך הצולב המסורתי נשבר. בהשפעתה של האמנות האטרוסקית ידו של הקיסר מונפת אל על, מצדיעה ויוצרת תחושה של דינאמיות גדולה יותר, בדומה לפסל "הנואם" מן המאה ה-1 לפנה"ס. שלא כמו הפסל היווני הקלאסי, דיוקן אוגוסטוס אינו משמש רק כהצעה אסתטית אלא נועד לבסס את דמותו של הקיסר כמסר אקטואלי והיסטורי לתושבי הקיסרות הרומית. הפסל הוקם לאחר הניצחון הדיפלומטי על האימפריה הפרתית בשנת 17 לפנה"ס שבו אוגוסטוס הצליח להכריח את הפרתים להחזיר את נסי הלגיונות שנפלו בידיהם בעת התקפותיהם של מרקוס ליקיניוס קראסוס ומרקוס אנטוניוס. 

הפסל מכיל מאפיינים הקושרים את הקיסר אל האלים הרומיים. על שריון המלחמה שהוא לובש מופיע תבליט המתאר את טקס החזרת נסי הלגיונות על ידי הפרתים. מעל לתיאור זה מופיעים סמלים של הטריטוריות הכבושות וכן האנשה של השמים. תיאור זה מציג את ניצחונו של אוגוסטוס כניצחון אלוהי. הדבר מועצם על ידי תיאור דמותו של קופידון, לרגליו של אוגוסטוס, תיאור המצביע על הטענה כי מוצאה של השושלת היוליו-קלאודית באלה ונוס. שינוי מהותי נוסף מן הפסל היווני הוא היעלמותו של העירום. עם זאת, הקיסר עדיין מופיע יחף, כדרכם של פסלי האלים היוונים המיתיים.

התיאור כולו בא למלא תפקיד קאנוני בתדמיתם של קיסרי רומא. עדות לכך ניתן לראות בפני הפסל: הדיוקן המפוסל אינו מייצג את דיוקנו האמיתי של אוגוסטוס, אלא מיצג את האידיאל הרומי.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פיסול רומי
קטגוריה:גברים בפיסול
קטגוריה:מוזיאוני הוותיקן: פסלים
ברית ספרטקוס

[[רוזה לוקסמבורג]]
[[קרל ליבקנכט]]
בול לכבוד 50 שנה לברית ספרטקוס, שהנפיק דואר גרמניה המזרחית בשנת 1967]]
ברית ספרטקוס (בגרמנית: Spartakusbund) הייתה ארגון מרקסיסטי-מהפכני שניסה להשתלט על גרמניה לאחר תבוסתה של גרמניה במלחמת העולם הראשונה במהלך מרד הספרטקיסטים. התנועה נקראה על שמו של ספרטקוס, מנהיג מרד העבדים נגד האימפריה הרומית.

לאחר הכרזת המלחמה בקיסרות הגרמנית בשנת 1914 התכנס הרייכסטאג כדי לאשר את ההכרזה באופן רשמי. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית שישבה באותו זמן באופוזיציה החליטה לתמוך בהכרזת המלחמה, אך הפלג השמאלי במפלגה בראשות רוזה לוקסמבורג וקרל ליבקנכט סירב לאשר זאת משום שלטענתם הייתה זאת מלחמה למטרות אימפריאליסטיות. לאחר הכרזת המלחמה פרשו מנהיגי הפלג השמאלי מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית וייסדו את ברית ספרטקוס.

בתחילת 1915 היוו קרל ליבקנכט ורוזה לוקסמבורג את הגרעין הרדיקלי של האופוזיציה המפלגתית הפנימית למדיניות השלום הבורגנית הסוציאל-דמוקרטית. קבוצה זו, שנקראה לראשונה על שם המגזין שלה "Die Internationale", הכריזה על תמיכתה באינטרנציונליזם הסוציאליסטי וקראה להפסקה מיידית של כל הלחימה. מאז 1916 הקבוצה הפיצה את יעדיהם הפוליטיים ב"מכתבי ספרטקוס" הבלתי חוקיים. הקבוצה שכונתה כעת ספרטקוסבונד הצטרפה בשנת 1917 למרות הבדלים פוליטיים למפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית (USPD) ועברה בסוף 1918 למפלגה הקומוניסטית החדשה שהוקמה בגרמניה (KPD). בנובמבר 1918, לאחר כניעת גרמניה למדינות ההסכמה ניסו הספרטקיסטים לחולל מהפכה בסגנון מהפכת אוקטובר ברוסיה, אך המהפכה כשלה ודוכאה על ידי הצבא. בראשית 1919 התבצרו הספרטקיסטים בברלין בדיוק כמו בשנה הקודמת והכריזו על הקמת רפובליקה סובייטית. הצבא בראשותם של פלדמרשל פאול פון הינדנבורג וגנרל וילהלם גרנר דרשו מהנשיא פרידריך אברט ומהקנצלר פיליפ שיידמן אישור לדכא את המרד והשניים נענו ברצון. בין 10 ל-17 בינואר, "שבוע הדמים" כפי שנקרא באותו זמן, ריסקו חיילים מהצבא בפיקודו של גנרל ולטר פון ליטוויץ את המיליציות הספרטקיסטיות. במהלך דיכוי המרד נהרגו לוקסמבורג וליבקנכט. לאחר דיכוי המרד בברלין החליטו שרידי הספרטקיסטים שנותרו ללא מנהיג להצטרף למפלגה הקומוניסטית שזה עתה הוקמה ביחד עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית.

על שמה של הברית הוקם מועדון הספורט העממי-סובייטי ספרטק.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div style="direction: ltr;">
*Rosa Luxemburg, [http://www.marxists.org/archive/luxemburg/1918/12/30.htm On the Spartacus Programme] December 1918 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרמניה: פוליטיקה
קטגוריה:גרמניה: היסטוריה
קטגוריה:רפובליקת ויימאר
קטגוריה:מרקסיזם
קטגוריה:אפונימים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: מפלגות
שורש כף היד

שורש כף היד (אנגלית: wrist, לטינית: articulatio radiocarpea) הוא מפרק צר וגמיש בין כף היד לאמה. מופרקות עם עצם הגומד ועם עצם החישור.

שמונה העצמות (עצמות שורש כף היד) היוצרות את שורש כף היד נקראות: קרפוס (carpus).

== תמונות נוספות ==
<gallery>
קובץ:RightHumanPosteriorDistalRadiusUlnaCarpals.jpg| תצלום אחורי של שורש כף היד, הגומד, החישור ומנהרת שורש כף היד (התעלה הקרפלית)
קובץ:RightHumanAnteriorDistalRadiusUlnaCarpals.jpg| תצלום קדמי של שורש כף היד
קובץ:Carpus.png| פרקי כף היד
קובץ:Gray334.png| רצועות שורש כף היד 
קובץ:Gray335.png| רצועות שורש כף היד
</gallery>

== ראו גם ==
*עצמות שורש כף היד
*תסמונת מנהרת שורש כף היד
*השריר פושט שורש היד הגומדי

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:מפרקים
*
קטגוריה:כפות ידיים
נות

האלה נות, בדמות פרה
נוּת (במצרית עתיקה: Nwt "שמים") היא אלת השמים במיתולוגיה המצרית. בין תאריה: "מכסת השמיים", "המגינה", "השולטת בכל" ו"היא המחזיקה אלף נשמות".

נאמר עליה שגופה ענק ומלא כוכבים ושהיא בתם של שו ותפנות ואחותו ואשתו של גב אל האדמה, אשר ביחד הולידו את אוזיריס, איזיס, הורוס, סת ונפתיס.

לפי האגדה, נות וגב התחתנו בניגוד לרצונו של רע, ובגלל זה הוא קילל אותם ואמר שלא ייוולדו להם ילדים באף אחד מימות השנה (שמנתה אז 360 ימים בלבד).
כדי לחמוק מרוע הגזירה, הזמינה נות את ח'ונסו (אל הירח) למשחק קובייה ובכל פעם שח'ונסו הפסיד, הוא נתן לנות מעט מאור הירח שלו. הוא הפסיד כל כך הרבה פעמים, שנות צברה מספיק אור ירח בשביל ליצור עוד 5 ימים חדשים ולצרף אותם לסוף השנה. בימים אלה ילדה נות את חמשת האלים המלכותיים: אוזיריס (אוסיר), הורוס אל המלחמה ( בגרסאות שונות של הסיפור הורוס היה הבן של אוסירוס ואיריס), סת, איזיס (איסת), נפתיס (נבתחית) שנולדו תחת עץ השיטה.

האלה נות סימלה באמונה המצרית את האמונה בחיי נצח ובקימה לתחייה - המצרים האמינו שמדי ערב בולעת האלה נות את השמש למשך הלילה, השמש עברה דרך קיבת האלה במשך כל הלילה, ומדי בוקר נולדת השמש מחדש מתוך רחם האלה.

המצרים האמינו כי נות מהווה מחסום בין הכוחות הכאותיים שמחוץ לעולם, לעולם המסודר והרציונלי - ומסיבה זו מתוארת כאישה בצורת קשת המגינה על העולם הנמצא מתחת בטנה.

בספר המתים מתוארת נות כאלה המגינה על המתים, מאכילה ומשקה אותם.

==ראו גם==
* אלוהויות במצרים העתיקה

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:אלות מצריות
קטגוריה:אלות השמיים ומזג האוויר
ca:Llista de personatges de la mitologia egípcia#N
סטארסקי והאץ' (סרט)

סטארסקי והאץ' (באנגלית: Starsky & Hutch) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2004, המבוסס על סדרת טלוויזיה באותו השם. הסרט בוים על ידי טוד פיליפס ומככבים בו בן סטילר ואוון וילסון, כמו כן בסרט מופיעים בתפקיד אורח שני השחקנים אשר שיחקו את סטארסקי והאץ' בסדרת הטלוויזיה המקורית.

== עלילה ==
דייוויד סטארסקי (בן סטילר), שוטר שלוקח את עבודתו ברצינות יתרה, וקן "האץ" האצ'ינסון (אוון וילסון), ההפך שלו ושוטר שלו קשרים עם פושעים מקומיים, חוברים ביחד כדי לעצור רשת ייצור והברחת סמים, שמטרתה ייצור סם שיהיה קל להבריח ברחבי המדינה. סטארסקי והאץ' מצליחים להשיג דגימה מהסם, אך בדיקות המשטרה מעלות שזה בכלל לא סם, אלא ממתיק מלאכותי. לאחר שהשניים בטעות צורכים את הסם, וחווים את השפעתו, הם מבינים שבדיקת המשטרה טעתה, ושהם לבדם צריכים לעצור את רשת ההברחה. לשניים עוזרים חבריו הפושעים של האץ'.

==ביקורות==
רבים סבורים כי הסרט, למרות שהיה מצחיק ומותח, לא הצליח לשחזר את הקסם של סדרת הטלוויזיה, על אף שזו הייתה כוונתו.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.eonline.co.il/content.asp?id=10489&sid=11 בן סטילר הגשים חלום: נהגתי לשחק את סטרסקי כשהייתי קטן], באתר eonline , 04.04.04

קטגוריה:סרטי 2004
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי סדרות טלוויזיה
המנון איי שלמה

אלוהים, שמור על איי שלמה שלנו (באנגלית: God Save Our Solomon Islands) הוא ההמנון של איי שלמה. 

ההמנון הוכרז כרשמי בשנת 1978, לאחר הכרזת העצמאות.

המלים נכתבו על ידי פנפסה בלקנה ומטילה בלקנה, לחן של פנפסה בלקנה.

==מילות השיר==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! אנגלית
|-
| <poem>אלוהים, ברך את איי שלמה שלנו מחוף לחוף
ברוכים כל אנשינו וכל אדמותינו
בידיך המגנות
שמחה, שלום, קדמה ושגשוג
שאנשים אחים יהיו, עשה שאומות תראינה
את איי שלמה שלנו, איי שלמה שלנו
אומתנו איי שלמה
עומדת יותר מתמיד.</poem>
| dir="ltr" | <poem>God bless our Solomon Islands from shore to shore
Blessed all our people and all our lands
With your protecting hands
Joy, Peace, Progress and Prosperity
That men shall brothers be, make nations see
our Solomon Islands, our Solomon Islands
Our nation Solomon Islands
Stands forever more.</poem>
|}

== ראו גם ==
* דגל איי שלמה
* סמל איי שלמה

==קישורים חיצוניים==

איי שלמה
קטגוריה:איי שלמה: סמלים לאומיים
לואיזה לימונית

לואיזה לימונית (שם מדעי Lippia citrodora; נקראה בעבר Aloysia triphylla) היא מין בסוג לואיזה, ממשפחת הוורבניים. מוצא הצמח בדרום אמריקה והוא גדל כשיח רב שנתי המגיע לגובה 1.2 עד 1.8 מטר. עלי הצמח אזמליים ומשוננים, ולהם ריח לימוני אופייני חזק. הוא פורח בקיץ אך הפרחים עקרים ואינם נותנים פרי.<sup>[http://davesgarden.com/pf/go/279/]</sup>

החומרים הפעילים הנותנים לצמח את ריחו האופייני הם האלדהידים גרניאל (ציטראל A) ואיזומר הטרנס שלו, נֵראל (ציטראל B). בנוסף הוא מכיל כמות קטנה של לימונן (limonene), קארבון (carvone), דיפנטן (dipentene), לינלוּל (linalool), נרוֹל (nerol) וגרניוֹל (geraniol).<br />

== שימושים במטבח ==
ניתן להשתמש הן בעלים טריים והן בעלים מיובשים ששומרים על ריחם הלימוני לזמן ממושך. הלואיזה משמשת במטבח לעידון טעמם של מאכלים כמו סלטים, עוף ודגים, מתכוני פטריות מסוימים וגם לתיבול מאכלים מתוקים כמו ריבות, סלטי פירות, פשטידות וגלידות. בנוסף, אפשר לחלוט עלים של לואיזה קצוצים דק עם תמציות סוכר המיועדות לעוגות לימונים.

ניתן להכין מעלי הלואיזה הלימונית חליטת צמחים.

== רפואה עממית ==
על פי הרפואה העממית העלים של הלואיזה טובים לגירוי התיאבון וגם לעבודה תקינה של מערכת העיכול כנגד בעיות של עצירות. הם נחשבים למרגיעים במקרים של עצבנות והפרעות שינה ויש המאמינים כי הם בעלי השפעה חיובית גם במקרים של הצטננות, בעיות בבלוטת הערמונית ואף נגד דלקת בגרון.

מחקר מדעי שבוצע באוניברסיטת בן-גוריון בשנת 2005 מצא כי ללואיזה הלימונית אפקט של "מוות תאי מתוכנן" הפועל גם על תאים סרטניים, בינתיים במבחנה בלבד.

== קוסמטיקה ==
משתמשים בלואיזה כתוספת למי הרחצה באמבטיה, כדי שתהיה להם השפעה מרעננת וגם לייצור סבונים ונוזלי סבון.

==מקורות==
*[http://www.gamnon.net/AG-NewHerbal/Herbs12-Lamed/Heb-Spices-Lamed-LemonVerbena.htm על הצמח] באתר "גאמנון צמחים ומרפא"
*[http://gernot-katzers-spice-pages.com/Lipp_cit.html על הצמח] באתר אוניברסיטת גראץ שבאוסטריה

==ראו גם==
* עשב לימון ("לימונית")

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1784
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנתוני פלאו אי ורדרה
קטגוריה:ורבניים
קטגוריה:עשבי תיבול
קטגוריה:ברזיל: צומח
חומצה כולית

חומצה כולית היא חומצת מרה בעלת מראה גבישי לבן, שאינה מסיסה במים. מלחי חומצה כולית קרויים "כולאטים". חומצה כולית היא אחת מארבע החומצות העיקריות המיוצרות בכבד, שם כולסטרול משמש כחומר המוצא לסינתזה שלהם. החומצה מסיסה בכהלים ובחומצה אצטית. כאשר החומצה מגיבה עם החומר טאורין מתקבלת חומצה טאורוכולית.

חומצה כולית וחומצה כנודאוקסיכולית הן חומצות המרה החשובות ביותר אצל בני אדם; לעומתם, מייצרים חלק מהיונקים בעיקר חומצה דאוקסיכולית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
כולית, חומצה
קטגוריה:תרופות יתומות
הלוגוס (מועדון)

הלוֹגוּס היה פאב-מועדון בתל אביב אשר שימש להופעות רוק. הלוגוס הוקם על ידי רונן זיו ומיקי גפן, חברי ילדות ממושב בני ציון. המקום, ששכן במדרחוב נחלת בנימין, פעל משנות ה-80 ועד סגירתו ב-2001.

המועדון היווה אבן דרך בתרבות הרוק הישראלי של שנות ה-90, והופיעו בו מיטב אמני הרוק של אותה התקופה, ביניהם: ערן צור, המכשפות, דן תורן, דני רובס, יוסי אלפנט, זקני צפת, יצחק קלפטר, פורטיסחרוף, איפה הילד, רוקפור, ברי סחרוף ואחרים. 

המועדון אופיין בצפיפות רבה, ולעיתים אף במחנק אשר נבע מעשן סיגריות סמיך, אך רבים טענו כי עובדה זו תרמה רבות להרגשת האינטימיות בהופעות. היה זה המועדון הראשון בישראל אשר שימש כפאב ובמקביל הופיעו בו אמנים שונים. בעקבות הצלחתו הגדולה של המועדון נפתחו מועדונים נוספים בסגנון זה, כדוגמת מועדון הבארבי.

בתחילת שנות ה-90 צולמו בלוגוס תוכניות הטלוויזיה "קול הפופ" ו"קול הרוק", בהנחיית יואב קוטנר, אשר כללו הופעות נבחרות מהמקום.

אחת ההופעות המפורסמות בתולדות המועדון הייתה הופעתם של יוסי אלפנט יחד עם להקת "וויילד קרוז" ב-6 בספטמבר 1991, ובמהלך הופעה זו באחת ההפסקות, נפטר אלפנט מדום לב. 

הופעה מפורסמת נוספת במועדון, שלא התקיימה בסופו של דבר, הייתה ההופעה של להקת המכשפות שתוכננה ל-2 באוקטובר 1997. הופעה זו תוכננה להיות הופעת הקאמבק של הלהקה לאחר כשנה ללא פעילות, אך היא לא התקיימה בסופו של דבר בשל מות סולנית הלהקה ענבל פרלמוטר בלילה שלפני ההופעה בתאונת דרכים. ב-30 באוקטובר 1997 התקיימה במועדון הופעה לזכרה של פרלמוטר.

== ראו גם ==
* רוקXן - מועדון הופעות שפעל מ-1989 ועד 1994 בתל אביב

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מועדוני ג'אז ומוזיקה קלה
קטגוריה:תל אביב-יפו: מועדוני לילה
קטגוריה:תל אביב-יפו: מוזיקה
קטגוריה:נחלת בנימין
קטגוריה:ברים ופאבים
קרול ברג

קרול ברג (אנגלית: Carol Berg; נולדה ב-1948) היא סופרת פנטזיה אמריקאית.

== קורות חיים ==
ברג היא בעלת תארים אקדמיים במתמטיקה ומחשבים ולפני שהחלה בכתיבה ספרותית הייתה מתגננת מחשבים. ברג חיה עם בעלה ושלושה בנים בהרי קולורדו.

קרול ברג ביקרה בישראל במסגרת פסטיבל אייקון 2007.

==ספריה==
===ספרים שתורגמו לעברית===
טרילוגית הראי-קירה
# השתנות (תרגום: דוד חנוך, הוצאת גרף, 2004, 450 עמ')
# התגלות (תרגום: דוד חנוך, הוצאת גרף, 2005, 479 עמ') 
# התחדשות (תרגום: ענבל שגיב-נקדימון, הוצאת גרף, 2007, 495 עמ')

===ספרים שטרם תורגמו לעברית===
הגשר של ד'ארנט' (D'Arnath)
<div class="mw-content-ltr">
# Son of Avonar () (2004)&lrm;
# Guardians of the Keep () (2004)&lrm;
# The Soul Weaver () (2005)&lrm;
# Daughter of Ancients () (2005)&lrm;
</div>
דואט המגדלור
<div class="mw-content-ltr">
# Flesh and Spirit () (2007)&lrm;
# Breth and Bone () (2007)&lrm;
</div>
דואט המקלט
<div class="mw-content-ltr">
# Dust and Light () (2014)&lrm;
# Ash and Silver () (2014)&lrm;
</div>
הקולגיה מג'יקה
<div class="mw-content-ltr">
# The Spirit Lens () (2010).&lrm;
# The Soul Mirror () (2011).&lrm;
# The Daemon Prism () (2012).&lrm;
</div>
יצירות אחרות
<div class="mw-content-ltr">
# Song of the Beast () (2003) &lrm;
# Unmasking () (2007) &lrm;, נובלה המתרחשת בעולם של טרילוגיית הראי-קירא
</div>

==פרסים==
* 2003 - פרס קולורדו לספרות עבור Song of the Beast 
* 2005 - פרס גפן עבור ספר הפנטסיה המתורגם הטוב ביותר בעבור השתנות 
* 2009 - פרס קולורדו לספרות עבור Breath and Bone
* 2009 - פרס האגודה המיתופואטית עבור Flesh and Spirit, Breath and Bone
* 2011 - פרס קולורדו לספרות עבור The Soul Mirror
* 2020 - פרס קולורדו לספרות עבור An Illusion of Thieves

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סופרי מדע בדיוני אמריקאים
קטגוריה:סופרות מדע בדיוני אמריקאיות
קטגוריה:סופרים ויוצרים זוכי פרס גפן
קטגוריה:סופרות פנטזיה אמריקאיות
קטגוריה:סופרי פנטזיה אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת רייס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת רייס
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת קולורדו
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולורדו
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
מארס מטודי

"מארס מטודי" (באנגלית: Mars of Todi) הוא כינויו של פסל ברונזה אטרוסקי מסוף המאה ה-5 לפנה"ס. גובהו של הפסל הוא 141 ס"ס. הפסל נתגלה בשנת 1835 והוא מוצג כיום במוזיאון הוותיקן ברומא.

הפסל מייצג הישג טכני ואמנותי ניכר בהתפתחותה של האמנות האטרוסקית לכיוונים ריאליסטיים יותר. הדמות בפסל היא דמותו של חייל אטרוסקי המקריב קורבן. תווי הדמות ריאליסטיים, וכך גם פרטי הלבוש והשריון, אשר מתוארים בקפדנות. קיימים קווי דמיון משותפים בין פסל זה לבין הפסל היווני "הרכב מדלפוי". אולם, למרות קווי המתאר המעודנים של הדמות, ניכרים בה סממנים והשפעות מן האמנות המזרחית. בייחוד בולטת נוקשות זו בשריון אשר מכסה על תווי המתאר של הגוף.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמנות אטרוסקית
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:גברים בפיסול
קטגוריה:מוזיאוני הוותיקן: פסלים
הנואם

{{תמונה להחלפה}}
"הנואם" (באיטלקית: Arringatore; באנגלית: The Orator), הוא פסל ברונזה אטרוסקי, המתוארך למאה ה-1 לפנה"ס. גובהו של הפסל הוא כ-180 ס"מ והוא מוצג כיום במוזיאון הארכאולוגי בפירנצה, איטליה.

דמותו של הפסל משקפת השפעה של הפיסול ושל האמנות היוונית. השפעה זו בולטת בנטייה לתיאור ריאליסטי ברור והקפדה גם על תיאור קפלי הבד. שלא כמו הפסלים היוונים, למרות השלווה שבפני הדמות, ידו של "הנואם" מושטת קדימה בברכה ויוצרת אפקט דרמאטי בעיני הצופה. תנוחה מסוג זה מציגה את ההשפעה של הפיסול האטרוסקי על הפיסול רומי המאוחר ממנו. הדבר בולט, לדוגמה, בהשוואת תנועת היד הדומה בפסל "אוגוסטוס מפרימה פורטה".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.khanacademy.org/humanities/ancient-art-civilizations/art-etruscan/after-500bce/a/larringatore L’Arringatore] (The Orator) באתר Ancient Mediterranean & Europe (באנגלית)

קטגוריה:אמנות אטרוסקית
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:פירנצה: פסלים
קטגוריה:גברים בפיסול
אולטרמיקרוסקופ

אולטרמיקרוסקופ הוא מתקן להארת עצמים קטנים ביותר, כמו חלקיקי קולואיד, טיפות ערפל או חלקיקי עשן. החלקיקים מוחזקים כתרחיף בתמיסה או גז בתוך כלי, כאשר מאחוריהם רקע שחור. העצמים מוארים על ידי קרן אור מתכנסת, הנכנסת מצד אחד, ומתמקדת בשדה הראייה - תופעת "קונוס טינדל" המוכרת בניסויי פיזור אור. בסידור זה, עצמים קטנים מדי כדי ליצור תמונות במיקרוסקופ יוצרים תבנית טבעות עקיפה, והחלקיקים נראים כנקודות בהירות על הרקע הכהה. השיטה מאפשרת רק את גילוי החלקיקים, ולא מספקת מידע של ממש אודות המבנה שלהם. ניתן לגלות חלקיקים קטנים עד כדי 10 ננומטר בשיטה זו.

אולטרמיקרוסקופים שימשו בניסוי הטיפה של מיליקן למדידת מטען האלקטרון, ולחקר תופעות כמו תנועה בראונית ובחינת עקבות יינון בתא ערפל.

האולטרמיקרוסקופ הומצא על ידי הכימאי האוסטרו-הונגרי ריכרד אדולף ז'יגמונדי (יחד עם היינריך זיידנטופף) ב-1903, במטרה לבחון את פיזור האור מחלקיקים בקולואידים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.archive.org/details/colloidsandtheul031015mbp קולואידים והאולטרמיקרוסקופ], ספרו של ז'יגמונדי על המצאתו ושימושיה, בתרגום לאנגלית משנת 1914, להורדה חופשית.
* [http://micro.magnet.fsu.edu/primer/museum/bandlslitultramicroscope22.html אולטרמיקרוסקופ] של חברת Bausch & Lomb.
* 

קטגוריה:מכשירים אופטיים
רנה שפיץ

רנה שפיץ (בגרמנית, צרפתית ואנגלית: René Árpád Spitz; שם הלידה בהונגרית: Spitz Árpád René, וינה, 29 בינואר 1887- דנוור, 11 בספטמבר 1974) היה פסיכואנליטיקאי אמריקאי ממוצא הונגרי-יהודי, יליד אוסטריה. הוא גדל בהונגריה, בה היה חבר בחוג יום ראשון. פעל תחילה בווינה ובצרפת, וב-1938 היגר לארצות הברית. שפיץ נודע בניתוח הפסיכולוגי של ילדים קטנים מאושפזים כשגילה קשר בין תת-תזונה קיצונית ומוות להיותם נטושים, ללא קשר עם האם או דמות דואגת. שפיץ תרם תרומות חשובות גם לפסיכולוגיית האגו.

== קורות חייו ==
לוח לזכרו בברלין
שפיץ נולד ב-1887 במשפחה יהודית עשירה. את לימודיו השלים בלוזאן, ברן ובבודפשט. הוא הכיר את כתבי זיגמונד פרויד בגיל צעיר עוד בהיותו תלמיד, ולמד על עולם הפסיכואנליזה תוך כדי התוועדות לשנדור פרנצי בבודפשט. בתום לימודי הרפואה בשנת 1910 נסע לפרויד בווינה וב-1911 לפי עצתו של פרנצי עבר פסיכואניליזה דידקטית אצל פרויד. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה כרופא צבאי. הוא היה חבר בחוג יום ראשון. התגורר בווינה בין השנים 1924–1928, נסע לברלין ב -1932 והתיישב בפריז, שם לימד פסיכואנליזה בבית הספר École normale supérieure. הוא היגר לארצות הברית בשנת 1939 בגיל 46 ועבד כפסיכיאטר בבית החולים הר סיני.

תרומתו העיקרית של שפיץ היא בפיתוח והוספה לשלבי התפתחות הילד שקבע זיגמונד פרויד. שפיץ טיפל בילדים קטנים וגזר את עבודתו מניסיונו איתם. בשנות ה-50 של המאה העשרים הוא כתב את התאוריה שלו, לאחר שצילם והסריט ילדים רבים שבהם טיפל. שפיץ הוסיף את מושג המארגנים (organizators), שהם סימנים המעידים על שלבים חיוניים בהתפתחותו הנפשית של התינוק:
*חיוך להורים - מארגן ראשון. התינוק מגיב להוריו בחיוך. משמעות החיוך היא היציאה מהעולם הסגור שלו והתחברות לעולם החיצוני. התינוק מבדיל בינו לבין העולם החיצוני. שלב זה אמור להופיע בגיל חודשיים.
*חרדת זרים - מארגן שני. התינוק מפחד ובוכה בתגובה לנוכחות זרים. משמעות הבכי היא הבדלה בין הוריו והאנשים שקשורים אליו, לבין זרים. תגובה זו מראה על הקשר שיש לתינוק עם הוריו. שלב זה אמור להופיע בגיל 8 חודשים. <BR>שלב זה הוא חלק מבחינת ההיסטוריה הקלינית של הילד, וההורים נשאלים עליו. ילדים שסובלים מאוטיזם אינם בוכים בדרך כלל בנוכחות זרים, משום שהם אינם מזהים אנשים כפי שילדים רגילים מגיבים כלפי אנשים. זהו סימן המבדיל בין ילדים עם הפרעת התפתחות קשה כמו אוטיזם לבין ילדים עם הפרעות אחרות. ילדים עם פיגור קל יכולים, לדוגמה, להבדיל בין הוריהם לבין זרים.
*אמירת לא- מארגן שלישי. התינוק מסרב ואומר "לא". אמירת "לא" מעידה על התפתחות היכולת השיפוטית ועימה הכושר לשלול. לאחר שלמד מהוריו ומהסביבה את משמעות המילה ואת תנועות הראש והגוף הנלוות אליה, מבטא הילד באמצעותה את עצמאותו. זהו שלב ראשון בסימבוליזציה, ואמור להופיע בגיל שנה וחצי.

== עבודותיו ==
* Hospitalism (The Psychoanalitic Study of the Child, vol. I, II. 1945-46)
* Psychiatric Therapy in Infancy (American Journal of Orthopsychiatry, vol XX. 1950)
* Übertragung und Gegenübertragung (Psyche, 1956)

== מקורות ==
Hospitalism

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:רופאים יהודים הונגרים
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים אוסטרים
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים יהודים
קטגוריה:חברי חוג יום ראשון
קטגוריה:פסיכואנליטיקאים יהודים הונגרים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1887
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1974
צ'ובורחינג'י

צ'וּבּוּרחינג'י (בגאורגית: ჭუბურხინჯი; באבחזית: Ҷубурхьынџь או Хьацҳа) שעד לשנת 1957 נקראה צַלַמוּחי (წალამუხი) הוא כפר במחוז גאלי שברפובליקה הבדלנית אבחזיה, המאוכלס אתנית בגאורגים (מגרלים).

מקור שם הכפר הוא ממגרלית ומשמעותו "גשר הערמונים", "צ'ובורי" ("ჭუბური") פירושו ערמונים ו"חינג'י" ("ხინჯი") פירושו גשר.

הכפר הוא מקום מפגשם של ארבעה צדדים לסכסוך הגאורגי-אבחזי: גאורגי, אבחזי, כוח שמירת השלום הרוסי ו-UNOMIG. פגישות אלה מכונות באופן לא פורמלי בשם "אסיפות צ'ובורחינג'י". פגישות אלה הושעו בידי האבחזים מנובמבר 2006.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20071023083309/http://unomig.org/media/interviews/?id=500 ריאיון עם היידי טאגליאביני] באתר UNOMIG, <SMALL>(אנגלית)</SMALL>

==הערות שוליים==

קטגוריה:אבחזיה: יישובים
קטגוריה:גאורגיה: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:הסכסוך האבחזי-גאורגי
אבדילמג'יט השני

אבדילמג'יט השני ובתו
אַבְּדִילְמֵגִ'יט הַשֵּׁנִי (בטורקית: Halife Abdülmecit – "הח'ליף אבדילמג'יט"; בטורקית עות'מאנית: عبد المجيد ثانى, 29 במאי 1868, איסטנבול – 23 באוגוסט 1944, פריז) היה הח'ליף העות'מאני האחרון ונצר לשושלת הסולטאנים העות'מאנים, לאחר שמוסד הסולטנות בוטל על ידי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-1 בנובמבר 1922.

==ביוגרפיה==
אבדילמג'יט השני נולד ב-1868 לסולטאן אבדילאזיז וזכה לחינוך פרטי. הוא נישא לראשונה ב-1896, בשנית ב-1902 ושוב ב-1912 וב-1921. ב-4 ביולי 1918 היה בן דודו לסולטאן מהמט השישי, ואבדילמג'יט השני היה ליורש העצר. כאשר מוסד הסולטנות בוטל בסוף 1922 והסולטאן מהמט השישי יצא לגלות במלטה, נבחר אבדילמג'יט השני כח'ליף ונכנס לתפקידו ב-24 בנובמבר 1923, זמן קצר לאחר הכרזת העצמאות של הרפובליקה הטורקית. עם זאת, כהונתו הייתה קצרת ימים וב-3 במרץ 1924, ולאחר שהחל צובר כוח פוליטי, ביטלה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה את מוסד הח'ליפות. אבדילמג'יט השני גורש עם בני משפחתו מהמדינה, ואף כי המשיך ונשא במספר תארים עות'מאניים ייצוגיים, ובכלל זה בתוארי הסולטאן והח'ליף, לא היה לו כל כוח פוליטי. הוא נפטר בביתו בפריז ב-1944 ונקבר בעיר אל-מדינה בערב הסעודית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:ילידי 1868

קטגוריה:נפטרים ב-1944
מהמט השישי

מהמט השישי (או מהמט וחידטין) (טורקית VI. Mehmet, Vahidettin; טורקית עות'מאנית محمد السادس או محمد وحيد الدين, 14 בינואר 1861 – 16 במאי 1926) היה הסולטאן ה-36 והאחרון של האימפריה העות'מאנית, החל מ-4 ביולי 1918 ועד ביטול הסולטנות על ידי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-1 בנובמבר 1922.

==ביוגרפיה==
מהמט השישי נולד ב-14 בינואר 1861, והיה בנו של הסולטאן אבדילמג'יט הראשון, ואחיו של קודמו בתפקיד, מהמט החמישי. מהמט היה ליורש העצר עם ההתנקשות בחייו של הנסיך יוסוף איזטין, בנו של הסולטאן אבדילאזיז.

מהמט השישי עלה על כס הסולטנות לקראת סופה של מלחמת העולם הראשונה וחתימת הפסקת האש של מודרוס ב-30 באוקטובר 1918 אשר נישלה את האימפריה מכל שטחיה שמחוץ לאסיה הקטנה ותראקיה המזרחית, והעניקה למדינות ההסכמה את הרשות לתפוס ולהחזיק ב"כל נקודה אסטרטגית" בשטחיה. בנובמבר 1918 נכבשה הבירה איסטנבול בידי כוחות בריטים וצרפתים ולמהמט השישי לא הייתה שליטה על המדינה. עד מהרה הוא הפך לבובה בידי המינהל הצבאי בעיר, הוא החל משפט פנימי נגד שלושת הפאשות על אחריותם בדחיפת האימפריה לתוך מלחמת העולם וב-5 באפריל 1920 ובלחץ המינהל הצבאי, הוא הורה על פיזורו של הפרלמנט הע'ותמאני הרביעי והאחרון. ב-10 באוגוסט 1920 חתמו נציגיו של מהמט השישי על הסכם סוור שהסדיר את תנאי כניעתה של האימפריה העות'מאנית והעניק חלקים משטחיה הנותרים באסיה הקטנה ובתראקיה המזרחית ליוון, איטליה, צרפת, בריטניה ולרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה. 

במקביל להתרחשויות אלה ייסדה התנועה הלאומית הטורקית בראשות מוסטפא כמאל את האספה הלאומית הגדולה של טורקיה באנקרה ב-23 באפריל 1920, וזו דחתה את הסכם סוור וסירבה לקבל את תנאיו. בין מהמט השישי לבין האספה הלאומית התפתחה מחלוקת גלויה, אשר הובילה, עם סיום המאבק המזוין האחרון במלחמת העצמאות של טורקיה באוקטובר 1922, לביטול מוסד הסולטנות ולעזיבתו של מהמט השישי את טורקיה ב-17 בנובמבר 1922. מהמט השישי יצא לגלות, תחילה במלטה ולאחר מכן באיטליה. הוא נפטר ב-16 במאי 1926 בסן רמו ונקבר בדמשק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:סולטאני האימפריה העות'מאנית
קטגוריה:פוליטיקאים עות'מאנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:ילידי 1861

קטגוריה:נפטרים ב-1926
2004 במדע

גילוי [[הומו פלורסיינסיס, מין אדם נכחד]]
==אנתרופולוגיה==
* 27 באוקטובר – גילוי הומו פלורסיינסיס

==טכנולוגיה==
* 30 באפריל – בניית טרנזיסטור ראשון תוך שימוש בננוטכנולוגיה

==חקר החלל==
* 21 ביוני – טיסה ראשונה של ספייס שיפ 1
* 1 ביולי – גשושית קאסיני החלה בחקר שבתאי וסביבתו לאחר 7 שנות טיסה.
* 2 באוגוסט – שיגור גשושית מסנג'ר לכיוון כוכב הלכת חמה

== פיזיקה ==
* גילוי יסודות כימיים מס' 113 ו-115.
* 17 ביוני – ביצוע טלפורטציה קוונטית למרחק של 600 מ'
* 22 באוקטובר – אנדריי גיים וקונסטנטין נובוסלוב מבודדים גרפן.

== פרסים ==
*פרסי נובל
**פרס נובל לפיזיקה - דייוויד גרוס דייוויד פוליצר פרנק וילצ'ק - על גילוי חופש אסימפטוטי בתאוריה של האינטראקציה החזקה.
**פרס נובל לכימיה - אהרן צ'חנובר, ישראל, אברהם הרשקו, ישראל ואירווין רוז - על גילוי אחד מהתהליכים המחזוריים החשובים ביותר בתא שמאפשר את פירוק החלבונים.
**פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה - לינדה ב. באק וריצ'רד אקסל - על גילוי קולטני ריח וארגון מערכת חוש הריח

* פרס אבל
** מייקל עטיה (לבנון, בריטניה), איזדור סינגר (ארצות הברית) על גילוי משפט האינדקס והוכחתו, משפט המקשר בין טופולוגיה, גאומטריה ואנליזה, ועל תפקידם יוצא הדופן בבניית גשרים חדשים בין המתמטיקה לפיזיקה התאורטית.

* פרס ישראל
**בחקר המקרא - שרה יפת
**בחקר תולדות האמנות - זיוה עמישי-מייזלש
**בחקר הביוכימייה - אהרון רזין
**בחקר המתמטיקה - יוסף ברנשטיין
**במדעי המחשב - דוד הראל
**בחקר הסטטיסטיקה - אסתר סמואל-כהן

== נולדו ==
== נפטרו ==
* 15 במרץ – ג'ון אנתוני פופל, כימאי אנגלי, התמחה בכמה תחומי כימיה תאורטית, זכה בפרס נובל לכימיה על פיתוח שיטות חישוביות בכימיה קוונטית (1998), מדליית דייווי (1988), פרס וולף בכימיה (1992), מדליית קופלי (2002), (נולד ב-1925)
* 1 במאי – שמעון אבן, מחלוצי מדעי המחשב בישראל (נולד ב-1935)
* 7 ביוני – ג'וזף דוּבּ, מתמטיקאי אמריקאי שהתמחה באנליזה מתמטית ובתורת ההסתברות. נודע בשל פיתוח התאוריה של מרטינגלים (נולד ב-1910)
* 3 ביולי – אנדרייאן ניקולאייב, הקוסמונאוט השלישי (נולד ב-1929).
* 21 ביולי – אדוארד ב. לואיס, גנטיקאי אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה לשנת 1995 על בקרה גנטית של שלבים מוקדמים בהתפתחות עוברית, (נולד ב-1918)
* 28 ביולי – פרנסיס קריק, ביולוג וביופיזיקאי אנגלי, חתן פרס נובל, יחד עם ג'יימס ווטסון וחוקרים נוספים גילה את מבנה ה-DNA (נולד ב-1916).
* 15 באוגוסט – סונה ברגסטרם, ביוכימאי שוודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה, על תגליות קשורות לפרוסטגלנדין (נולד ב-1916)
* 5 באוקטובר – מוריס וילקינס, ביולוג בריטי, יליד ניו זילנד, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה על חלקו בגילוי מבנה ה-DNA (נולד ב-1916).
* 19 באוקטובר – לואיס אורי (Lewis Urry), מהנדס כימי וממציא קנדי, המציא את סוללת האלקליין וסוללת ליתיום (נולד ב-1927)
* 19 בנובמבר – ג'ון ויין, פרמקולוג אנגלי, יהודי, זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1982 על חלקו בגילוי דרך הפעולה של האספירין על פרוסטגלנדינים (נולד ב-1927)
* 19 בדצמבר – הרברט בראון, כימאי בריטי-אמריקאי יהודי, זכה בפרס נובל לכימיה ב-1979 על חלקו בפיתוח ושימוש בתרכובות מבוססות בורון, בתור מגיבים בסינתזה אורגנית (נולד ב-1912)
* 29 בדצמבר – ג'וליוס אקסלרוד, ביוכימאי אמריקאי, יהודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1970 על חקר המוליכים העצביים מסוג קטכולאמינים, (נולד ב-1912).

==קישורים חיצוניים==

*
אמנות אטרוסקית

מכסה [[סרקופג אטרוסקי מאמצע המאה ה-2 לפנה"ס]]
סוסים מכונפים עם רתמה, תבליט טרקוטה, אמנות אטרוסקית מהעידן ההלניסטי (שרידי מקדש מזבח המלכה, כעת בפאלאצו ויטלסקי בטארקיניה)

לפני גיבוש החברה הרומית התקיימה באזור טוסקנה החברה האטרוסקית אשר שלטה במרכז איטליה, מהמאה ה-8 עד למאה ה-2 לפנה"ס. בנוסף, פיתחה תרבות עצמאית בתקופה המקבילה להתפתחות מצרים ויוון העתיקה. החוקרים מצאו מגוון ביטויים של השפעות החברה היוונית על התרבות האטרוסקית.

חוקרים משערים כי פגישתם של האטרוסקים עם היוונים התרחשה כבר בסוף המאה ה-8 לפנה"ס, עם יישובה של יוון. אולם, השפעה ברורה יותר החלה בתקופה שבין 550–460 לפנה"ס, אז ביססו האטרוסקים משטר יציב, במסגרתו התפתחו מאוד קשרי המסחר עם הערים היווניות. בסופה של אותה תקופה התרופפו קשרי המסחר והשפעת האמנות היוונית נעלמה עד לשנת 300 לפנה"ס. רק בשנת 150 לפנה"ס חזרה ההשפעה היוונית לאמנות האטרוסקית, עם כיבוש הערים האטרוסקיות בידי הרומאים.

מן הממצאים הארכאולוגים עולה תמונה של אמנות דתית בעיקרה. בין הנושאים הפופולריים באמנות זו היו נושאים הקשורים לאלים, לפולחן המוות ולפולחן אבות המשפחה המתים. יש לציין כי מרבית העדויות על האמנות הגיע מחפירות בשטחי בתי קברות אטרוסקים, על כן יכולה להיווצר תמונה לא שלמה של אמנות זו.

==הפיסול האטרוסקי==

בין הממצאים בולטת קבוצה של כדים עליהם מופיעות מסכות ופני דמויות שונות המתוארים עם מאפיינים ריאליסטים שונים. כדים אלו שימשו לפולחן המוות. דיוקנאות הופיעו גם בתיאורים על גבי סרקופגים אטרוסקים. רוב הסרקופגים שנשתמרו עשויים מטרקוטה צבועה ועל המכסה העליון שלהם מופיעות דמויות הנמצאות בתנוחת הסבה. בסרקופג הידוע בשם "סרקופג הזוג הנשוי", מסוף המאה ה-6 לפנה"ס מופיעים בני זוג בתנוחת הסבה. פני הדמויות מזכירים את סגנון הפיסול היווני הארכאי. על פני הדמויות מופיע לעיתים "חיוך ארכאי" ועיניהן מודגשות וגדולות. תיאור דמות דומה נמצא בפסל "אפולו מוואי" (Apollo of Veii), בו נוספת לתיאור הדמות ה"ארכאית", גם עיטור דקורטיבי בין רגליה של הדמות העומדת. בפסל "מארס מטודי", לעומת זאת, בולטת ההקבלה בין הפיסול האטרוסקי ליווני והנטייה הארכאית הופכת למעודנת יותר.

על רקע הרמה הטכנית הגבוהה של יציקת הפסלים (בדומה לפיסול היווני), בולטת ההשפעה ה"מזרחית" על הפיסול האטרוסקי. השפעה זו ובה הנטייה לדקורטיביות ולסגנון צורני לא נעלמה, כמו בתרבות היוונית, אלא המשיכה להתקיים זמן רב. נטייה זו בולטת גם בתאורי האלים האטרוסקים. למשל, פסל "הכימרה מארצו" מן המאה ה-5 לפנה"ס, העשוי מברונזה. פסל זה מציג שילוב בין תיאור מיתולוגי-פנטאסטי מסוגנן לבין ריאליזם בתיאור הפרופורציות והמבנה האנטומי. העניין של האמנים האטרוסקים בתיאור מפלצות בולט על רקע זניחת סוגי תיאור כזה באמנות היוונית.

עם שקיעתה של סירקוזה בעקבות המלחמה הפונית השנייה, בתחילת המאה ה-2 לפנה"ס, החלה השפעה חזקה של הפיסול היווני ההלניסטי. אמנים יוונים חזרו להתיישב ברומא החל משנת 146 לפנה"ס, עם כיבושם של שטחי התרבות היוונית. מלבד אימוץ והתאמה של המיתולוגיה היוונית, הפכו גם הפסלים היוונים למצרך אופנתי בחוגי החברה הרומית. למרות השפעות אלה בולטת בפיסול של תקופה זו, לצד הריאליזם בתיאור, הנטייה לתיאור דיוקן הבעתי. לעיתים הדבר מודגש על חשבון הדיוק האנטומי. בפסל "הנואם", לדוגמה, מן המאה ה-1 לפנה"ס, מופיעה דמות גבר מבוגר המניף את ידו בהבעה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנות אטרוסקית
קטגוריה:אטרוסקים