OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
טוכטמיש

טוכטמיש (במונגולית: Тохтамыш, נפטר ב-1406) היה החאן האחרון של אורדת הזהב המאוחדת.

==אורדת הזהב==
טוכטמיש היה ממוצא מונגולי, מצאצאי ג'ינגיס חאן. בשנת 1377 הוא החל בניסיונות להשתלט על אורדת הזהב, וזאת בתמיכה צבאית של טימור לנג. במהלך שנת 1378 הוא כבש את החלקים המזרחיים והחל להתקדם לכיוון מערב האורדה, אזור שהיה בשליטת ממאי. בשנת 1380, לאחר ניצחון על ממאי, הוא השלים את המלאכה והתמנה לחאן אורדת הזהב. הוא שלח הודעה לנסיכים רוסים על הדחת ממאי וקיבל מהם שגרירים. אף על פי שדמיטרי דונסקוי עמד בראש הכוח הרוסי שניצח את אורדת הזהב בקרב קוליקובו, טוכטמיש אשרר את המשך כהונתו כנסיך. 

בהמשך הוא החליט שחוזק יתר של נסיכות מוסקבה מסכן את שלטונו והחל בפשיטה גדולה לנסיכות. דמיטרי מסוזדל הפר את הבטחותיו לדמיטרי דונסקוי ושלח למחנהו של טוכטמיש כוח צבאי ושניים מבניו. גם נסיך ריאזן עזר לכוחות האורדה. לנוכח המצב, דמיטרי דונסקוי ונסיכים אחרים עזבו את מוסקבה במטרה לאסוף כוח צבאי גדול. במהלך אוגוסט 1382 מוסקבה נכבשה, נהרסה ותושבים רבים נלקחו בשבי. טוכטמיש כבש גם ערים נוספות וחזר לבירתו. בהמשך התרחשו פשיטות נוספות לשטחי נסיכות מוסקבה אך אלו היו מוגבלות בהיקפן בגלל מאבקיו של טוכטמיש עם טימור לנג.

==המאבק נגד טימור לנג==
טוכטמיש ראה את עצמו כיורשו של ג'ינגיס חאן וחלם על אימפריה גדולה. בשנת 1385 בראש צבא שכלל 50,000 איש הוא פלש לפרס. הוא כבש את תבריז ובדרך חזרה לקח איתו כ-200,000 עבדים מאזור הקווקז. לאחר שחזר לביתו, נודע לו שטימור לנג צירף את פרס ואזרבייג'ן לאימפריה שלו. טוכטמיש שב על עקבותיו במטרה להילחם נגד בעל בריתו לשעבר.

מאבקים צבאיים נגד טימור לנג נמשכו כעשור. בסופו של דבר כוחות אורדת הזהב נחלו תבוסה מוחצת באזור נהר טרק בקווקז, בירתם נכבשה וטוכטמיש נמלט לאזור אוקראינה של היום. הוא הגיע לחצרו של ויטאוטס, הנסיך הגדול של ליטא. ביחד הם ניסו פעם נוספת להילחם נגד הכוחות של טימור לנג. בקרב על נהר וורסקלה הם נחלו תבוסה. תבוסה זו הייתה אחת הסיבות להתקרבות בין פולין לבין ליטא בהמשך, במהלך תחילת המאה ה-15.

טוכטמיש נמלט לסיביר ונרצח בפקודת טימור לנג בשנת 1406.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נסיכות מוסקבה
קטגוריה:חאנים
קטגוריה:אורדת הזהב
קטגוריה:ילידי 1342
קטגוריה:נפטרים ב-1406
טארקי

טארקי (ברוסית: Тарки́; בקומיקית : Таргъу ) הוא יישוב בסגנון עירוני ברוסיה ברפובליקת דאגסטן הממוקמת קרוב לעיר מחצ'קלה.

העיר ממוקמת על ההר טארקי טאו, המהווה חלק מהרי הקווקז. לעיר היסטוריה עשירה כעיר בירה בהיסטוריה במאה ה-12 הייתה שייכת לאווריסטן בירה של האווארים לאחר מכן הייתה שייכת לקומיקים.
יש הטוענים כי זוהי למעשה העיר סמנדר אחת מן הבירות ההיסטוריות של ממלכת הכוזרים, העובדה כי הקומיקים דוברי ניב טורקי מחזק את הטענה כי הם בעברם היו כוזרים.
בעיר גרים כיום אך ורק קומיקים, אך בעבר התגוררו גם יהודים בעיר (ישנו בית קברות יהודי).

== לקריאה נוספת ==
* .
* 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ממלכת הכוזרים
קטגוריה:דגסטן: יישובים
קטגוריה:קווקז: יישובים
קטגוריה:קווקז
קטגוריה:צפון הקווקז
סנטה מריה דה מונטסראט

מנזר המונטסראט
המדונה השחורה ממונטסראט
סנטה מריה דה מונטסראט (בספרדית: Santa Maria de Montserrat) היא מנזר בנדיקטיני הממוקם על הר מונטסראט בקטלוניה, ספרד. 

המנזר נחשב לאתר הדתי החשוב ביותר בקטלוניה. קבוצות של נערים מברצלונה ומכל רחבי קטלוניה מגיעים אליו לפחות פעם אחת בחייהם במטרה לערוך שם טיולי לילה ולראות את הזריחה מפסגת ההר. הבתולה ממונטסראט (הבתולה השחורה) נחשבת לקדושה האהובה ביותר בקטלוניה, ופסלה מוצב בעומק הכנסייה של המנזר, מעל למזבח ומאחוריו. אלפי עולי הרגל עולים במדרגות לנשק את הפסל. 

במנזר מקהלה של נערים, ל'אסקולניה, מן העתיקות במקהלות הנערים של אירופה, המתחנכים במקום ומופיעים מדי יום בפני תיירים ועולי רגל. לפני ההופעה נושא אב המנזר תפילה לשלום העולם בשפות רבות.
פסל נישה מחוץ למנזר
בתוך הבזיליקה נמצאות יצירות של כמה מגדולי הציירים והפסלים בספרד, בהם פבלו פיקאסו, סלבדור דאלי ואל גרקו.
כן מצויים בו פרסומים של בית הדפוס המקומי, בית הדפוס העתיק בעולם שעדיין פעיל ושספרו הראשון הודפס בשנת 1499.

==תחבורה==
רכבת גלגלי שיניים מגיעה למתחם המנזר
הר המונטסראט הוא הנקודה הגבוהה ביותר מעל שפלת קטלוניה, 1236 מטרים מעל העמק, והוא ניצב במרכז האזור המאוכלס ביותר שלה.
מבנה ההר ומיקומו האידיאלי ממלאים תפקיד חשוב בחייה הדתיים והתרבותיים של קטלוניה. ההר, שפירוש שמו הוא "ההר המשונן" בשל צורתו, נמצא במרחק 48 ק"מ מערבית לעיר ברצלונה, וניתן להגיע אליו ברכב או ברכבת גלגלי שיניים מיוחדת.

אל המנזר ניתן להגיע באמצעות כביש המוביל למנזר, באמצעות רכבל וכן באמצעות רכבת, היוצאת מתחנת הרכבת מוניסטרול, הנוסעת אל המנזר דרך העמק שלרגלי המנזר.

מהמנזר מוביל פוניקולר לראש ההר, בו מצויים מנזרים קטנים נוספים.

== קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.montserratvisita.com מידע למבקרים במונטסראט] 
* [http://www.sacred-destinations.com/spain/montserrat-shrine.htm ההיסטוריה של המנזר ותמונות שלו]
* [https://web.archive.org/web/20080821185000/http://www.paisos-catalans.com/rutes/montserrat/santamaria.html אתר המתאר את המנזר] 
* [https://web.archive.org/web/20070323222032/http://www.lodgephoto.com/galleries/spain/montserrat/ תמונות של מונטסראט וקטלוניה]
* [https://web.archive.org/web/20070316210747/http://www.cc.jyu.fi/mirator/pdf/Morris.pdf היסטוריה מפורטת של המנזר]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:נצרות: אתרי עלייה לרגל
קטגוריה:אירופה: מנזרים נוצריים
קטגוריה:קטלוניה: מבנים
קטגוריה:ספרד: מבני דת
אורליאן (כדורסל)

הקבוצה במשחק ביתי
אורליאן לוארה באסקט היא קבוצת כדורסל צרפתית מהעיר אורליאן, המתמודדת בPro B. 

==היסטוריה==
המועדון נוסד בשנת 1993. בסיום עונת 2005/06, זכתה הקבוצה באליפות הליגה השנייה בצרפת והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל. באותה שנה הגיעה הקבוצה לגמר הגביע הצרפתי והפסידה בו לדיז'ון 66-58. מאז עונת 2006-07 אורליאן משחקת בליגת העל הצרפתית. בעונת 2009/10 זכתה הקבוצה בגביע הצרפתי לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת גראבלין דנקירק 69-73.

בעונת 2009/10 השתתפה הקבוצה ביורוליג לראשונה בתולדותיה. זו הפעם הראשונה בה התמודדה הקבוצה במסגרת אירופית מחוץ לצרפת. בעונת 2010/11 השתתפה הקבוצה במסגרת היורוצ'לנג'. ובעונת 2012/13 משתתפת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.

==אולמות==
המגרש הביתי של אורליאן במשחקי הליגה הצרפתית הוא ארמון הספורט באורליאן המכיל 3,222 מקומות. אך במשחקים הדורשים כמות רבה יותר של צופים, כדוגמת היורוליג, מארחת הקבוצה בזניט דאורליאן המכיל 6,900 מקומות.

==תארים והישגים==
*הליגה הצרפתית:
**מקום שני: 2009
**חצי גמר: 2012
*הגביע הצרפתי:
**זכייה (1): 2010
**גמר: 2006

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל צרפתיות

קטגוריה:אורליאן
קניון ורדון

קניון ורדון - מבט מצפון
קניון ורדון (בצרפתית: Gorges du Verdon) הוא קניון באפיק נהר ורדון בדרום-מזרח צרפת.
== גאוגרפיה ==
אורכו של הקניון כ-25 ק"מ ועומקו כ-700 מטר.

הקניון מתחיל ליד העיירה קסטלן (Castellane) ומסתיים בשפך הנהר אל האגם המלאכותי אגם סנט קרואה (Lac de Sainte-Croix), כעשרים קילומטרים מדרום מערב לקסטלן. האגם מהווה מקור לאנרגיה הידרו-אלקטרית.

בשל קרבתו לריביירה הצרפתית הקניון מהווה אטרקציה תיירותית. את הקניון חוצים מספר גשרים, המאפשרים מעבר מצד אחד לצידו השני של הקניון.

ההגעה אל הקניון נעשית בכבישים מפותלים וצרים.

קניון ורדון בנוי מסלעי גיר ודולומיט ומרובד שכבות ביניים של חוואר או חרסית. כתוצאה מפעילות טקטונית חזקה, רוב השכבות הגאולוגיות מאונכות, עובדה המהווה גורם משיכה חשוב אל הקניון. בקניון נמצא גם מוסטייה-סנט-מארי שנכלל ברשימת "הכפרים הכי יפים של צרפת".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: גאוגרפיה
קטגוריה:קניונים
שלמה כהן-אברבנאל

שלמה כהן-אברבנאל (שני משמאל) בטקס חילופי ראש המוסד, 1968
שלמה כהן-אברבנאל (1 ביוני 1921 - 4 ביולי 1981) היה איש מודיעין ישראלי, כיהן כמשנה לראש המוסד.

==ביוגרפיה==
כהן-אברבנאל נולד בהמבורג שבגרמניה, אחד מארבעת הבנים של מרים ווילהלם-זאב כהן. אחיו של המשפטן חיים כהן, של המהנדס והשמאי אלכסנדר כהן (אביו של ידידיה כהן), ושל ליאו כהן, מראשי תנועת הצופים היהודים וממקימי המחתרת היהודית בצרפת שנרצח בשואה. נקרא על שם סבו הרב שלמה קרליבך, שנפטר זמן מה לפני הולדתו. למד בבית הספר "תלמוד תורה ריאלשולה" בהמבורג.

לאחר עליית הנאצים לשלטון ברחה המשפחה לצרפת, בה למד את התרבות והשפה המקומית. ב-1935 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, עבד כמאייר, מעצב גרפי וקריקטוריסט ובמקביל שירת בארגון ההגנה. ב-1947 נסע ללימודי אמנות בצרפת, הוא גויס לארגון המוסד לעלייה ב' על ידי תמר אשל ופעל ממרסיי בזיוף דרכונים ואשרות מעבר לפליטים יהודים במסגרת מבצע עלייה ד'. בהמשך עבר לצפון אפריקה וסייע בהעלאת היהודים מארצות ערב. בפברואר 1950 הגיע למצרים במסווה של צייר צרפתי בשם שארל דובאל. תערוכה שהציג בנובמבר אותה שנה במוזיאון לאמנות חדשה שבקהיר, אף זכתה לסיקור נרחב של התקשורת ולביקורו של המלך פארוק הראשון חובב האמנות.

==קריירה==
משנת 1951 נמנה עם סגל המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, ושירת במגוון תפקידים במדינות שונות כשהוא נעזר בכישרונותיו האמנותיים. כהן-אברבנאל הקים את היחידה שעסקה בחיפוש ולכידת פושעים נאצים ברחבי תבל, בסוף שנות ה-50 נפגש בגרמניה עם פריץ באואר, התובע הכללי של מדינת הסן שמסר לו פרטים על מקום המצאו של אדולף אייכמן, מה שסייע לתפיסתו בארגנטינה על ידי סוכני "המוסד". הוא שימש סגנו של ראש אגף תבל יעקב כרוז. ב-1960 מונה למפקדה הראשון של יחידת "עמל" במוסד, יחידה מיוחדת שהוקמה על מנת להילחם בגילויי אנטישמיות ונאו-נאציות ברחבי העולם. הוא היה ממתכנני המבצע לחיסולו של פושע המלחמה הנאצי אלויס ברונר באמצעות שליחת מעטפת נפץ.

בהמשך הקריירה שלו שימש סגן ראש אגף "צומת", אגף שמפעיל את קציני האיסוף ואת רשת הסוכנים של המוסד ברחבי העולם, במסגרת זו נשלח לטהראן ונפגש עם יוסף שמש, הסוכן שגייס את מוניר רדפא במבצע יהלום להברחת מטוס מדגם מיג 21 לישראל. כהן-אברבנאל שימש נציג המוסד בבואנוס איירס וב-1970 מונה לאחד מראשי המוסד באירופה. פיקד על אגף התיאום המבצעי, התמנה לסגן וממלא מקום ראש המוסד. בתפקידו האחרון במוסד הקים ועמד בראש מחלקת ההיסטוריה של הארגון. הוא נפטר בעודו בשירות בגיל 60, מותיר אחריו אישה ושני ילדים.

בסוף שנות ה-60 נדרש כהן-אברבנאל לחקור שתי פרשיות של הדלפות לכאורה, הקשורות לספרים אודות המרגל אלי כהן ופרשת לכידתו של אייכמן, שהעכירו את היחסים בין ראש המוסד מאיר עמית לקודמו בתפקיד איסר הראל.

כהן-אברבנאל עיצב את סמל המוסד. לאחר מותו הוציא המרכז למורשת המודיעין את האלבום "מכחול וסתר" ובו מרוכזים איורים וציורים של כהן-אברבנאל בנושאי משימותיו במוסד.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==
* [https://archive.today/20081011063831/http://www.intelligence.org.il/immortalization/resume/abarbanel.htm שלמה כהן-אברבנאל], באתר המרכז למורשת המודיעין
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משנים לראש המוסד
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:פעילי עלייה
קטגוריה:משפחת קרליבך
קטגוריה:מאיירים ישראלים
קטגוריה:לכידת אדולף אייכמן: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1981
פלאסה דה אספניה (סביליה)

הפלאסה דה אספניה (בספרדית: Plaza de España) היא כיכר עירונית מרכזית בעיר סביליה שבספרד. הכיכר היא אחד המקומות המזוהים ביותר עם העיר, והיא מייצגת את ההתעוררות המורית באדריכלות הספרדית.
== היסטוריה ==
בשנת 1929 סביליה ערכה את התערוכה הספרדית-אמריקנית ומספר רב של בניינים נבנו בפארק מריה לואיסה בעיר, ביניהם הפלאסה דה אספניה. הכיכר תוכננה בתקופה זו על ידי אניבל גונזלס. בקצה הפארק נבנתה הפלאסה כפי שהיא כיום, על מנת להציג את התערוכות של הטכנולוגיה והתעשייה הספרדית.

הכיכר בנויה בצורת חצי מעגל גדול, וסביבו בניינים, הניתנים לגישה מעל החפיר באמצעות מספר רב של גשרים. במרכז הכיכר מצויה מזרקה גדולה. כיום הכיכר כוללת ברובה מבנים של משרדי ממשלה.

אחת האטרקציות התיירותיות בעיר היא שכירת סירה ושייט סביב החפיר כדי לראות את התערוכות בכיכר. ליד קירות הכיכר מצויות גומחות רעפים רבות, כל אחת מייצגת פרובינציה אחרת בספרד.

== פארק מריה לואיזה ==
מפת פארק מריה לואיזה
הכיכר ביחד עם המבנים סביבה מהווים חלק מתוך פארק הקרוי: "פארק מריה לואיזה".

== פנורמות ==

==בספרות==
* סרטי קולומביה צילמו בכיכר את הסרט לורנס איש ערב, בו תיפקדה הכיכר כ"מפקדה הבריטית הראשית בקהיר".
* בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים נעשה שימוש בכיכר אך בצורה דיגיטלית.
* בפרולוג של ספרו של דן בראון, "מבצר דיגיטלי", העלילה מתחילה במותו של דמות הרב-סרן בכיכר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.horizons-graphiques.com/heraldique/armoirie/seville-place-espagne.html תמונות רבות של פלאסה דה אספניה]

קטגוריה:סביליה: מבנים
אספניה
בריגהאם אנד וימנ'ס הוספיטל

בריגהאם אנד וימנ'ס
בריגהאם אנד וימנ'ס (באנגלית: Brigham and Women's Hospital; בראשי תיבות: BWH) הוא בית חולים ומוסד מחקר רפואי ומדעי גדול בעיר בוסטון בארצות הברית. בית החולים נקרא בפי המקומיים "בריגהאמס" והוא מהווה מרכז רפואי שלישוני שאליו מופנים חולים מכל ארצות הברית ומרחבי העולם. בית החולים בריגהאם אנד וימנ'ס ייסד עם בית החולים הכללי מסצ'וסטס את מערכת הבריאות המשולבת "מאס ג'נרל בריגהאם (לשעבר קבוצת פרטנרס)" הכוללת שנים עשר בתי חולים. שני בתי החולים מסונפים לבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד.

נכון ל-2010, בית החולים נמצא זו השנה ה-17 בין עשרת בתי החולים המובילים בארצות הברית על פי רשימת בתי החולים הטובים של העיתון U.S. News & World Report.

מנהל בית החולים מדצמבר 2021 הוא ד"ר רוברט סמואל דקוסטה היגינס, מנתח אמריקאי שעובד עם השתלות לב-ריאה. הוא החליף את ד"ר אליזבת' נייבל, פרופסור לרפואה באוניברסיטת הרווארד, קרדיולוגית וחוקרת ביו-רפואית שכיהנה בתפקיד במשך אחד עשר שנים.

==היסטוריה==
בית החולים בריגהאם אנד וימנ'ס הוקם על ידי איחוד שני בתי חולים שהקימו שני האחים פיטר בנט בריגהאם ורוברט ברק בריגהאם. ב-1980 אוחד גם בית החולים לנשים בבוסטון (Boston Hospital for Women) ומכאן שמו הנוכחי של בית החולים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסצ'וסטס: בתי חולים
קטגוריה:בוסטון: מבנים
קטגוריה:אוניברסיטת הרווארד
ביביאנה פרננדס

ביביאנה מנואלה פרננדס צ'יקה (בספרדית: Bibiana Manuela Fernández Chica; נולדה ב-13 בפברואר 1954), הידועה גם בשם הבמה שלה ביבי אנדרסן, היא שחקנית, דוגמנית, זמרת ומנחת טלוויזיה ספרדייה.

==ביוגרפיה==
נולדה בטנג'יר שבמרוקו כזכר בשם מנואל, כאשר הייתה ילדה היא ומשפחתה עברו למאלגה שבספרד. היא עברה לברצלונה כדי להגשים את חלומה לעסוק באמנות. עם התבגרותה עברה התאמה מגדרית, ואמצה את שם הבמה ביבי אנדרסן (שמקורו בכתיב שגוי של שמה של השחקנית השוודית ביבי אנדרסון).

היא החלה להופיע בקברטים, והופעתה הראשונה בקולנוע הייתה בשנת 1977 בסרט Cambio de Sexo ("שינוי מין") בבימויו של ויסנטה ארנדה. הופעתה זו הפכה אותה לידוענית בספרד, והיא פרסמה פזמונים אחדים.

בשנת 1980 יצא לאור אלבום היחיד ובו להיטיה "Call Me Lady Champagne" ("קרא לי ליידי שמפניה") ו"Sálvame" ("תציל אותי").

באמצע שנות ה-80 החלה להופיע בסרטיו של פדרו אלמודובר, שבהם מילאה תפקידים אחדים שהדגישו את נשיותה. בשל הופעותיה החוזרות בסרטים של אלמודובר, דבק בה לעיתים הכינוי "נערת אלמודובר" (Chica Almodóvar). הופיעה גם בסרטים נוספים ובתוכניות אירוח.

בשנת 1998 הפכה את שמה הרשמי, ביביאנה פרננדס, גם לשם הבמה שלה. בשנת 2005 החלה להופיע בתוכנית בערוץ 4 הספרדי.

בשנת 2014, בגיל 60, השתתפה פרננדס בעונה ה-13 של תוכנית המציאות הספרדית "הישרדות" משם הודחה חמישית.

בשנת 2017 השתתפה גם בעונה השנייה של תוכנית המציאות "מאסטר שף VIP" בגרסתה הספרדית, משם הודחה שביעית.

==אחדים מהסרטים שבהם הופיעה==
* Cambio de Sexo (1977), בבימויו של ויסנטה ארנדה.
* La noche más hermosa (1983), בבימויו של מנואל גוטיירס אראגון.
* מטדור (1986), בבימויו של פדרו אלמודובר. בסרט זה גילמה צוענייה המחזיקה תינוק ועוסקת במכירת פרחים ובהגדת עתידות.
* חוק התשוקה (1986), בבימויו של פדרו אלמודובר. בסרט זה גילמה את דמותה של דוגמנית עסוקה, שחברתהּ הטרנסקסואלית מגדלת את בתהּ.
* עקבים גבוהים (1992), בבימויו של פדרו אלמודובר. בסרט זה גילמה את דמותה של אסירה, המובילה את חברותיה לכלא בריקוד סוער.
* Acción mutante, בבימויו של אלכס דה לה איגלסיה.
* קיקה (1994), בבימויו של פדרו אלמודובר. בסרט זה הופיעה בעירום מלא, "כדי להראות את פלאי הרפואה המודרנית".

==לקריאה נוספת==
<DIV dir=ltr>
* Patrick Paul Garlinger, "Sex Changes and Political Transitions; or, What Bibi Andersen Can Tell Us About the Spanish Transition to Democracy", in Traces of contamination: unearthing the Francoist legacy in contemporary, edited by Eloy E. Merino, H. Rosi Song, 2005, pp 27-52 ([http://books.google.com/books?id=pCJuvGF0QKIC&pg=PA27&lpg=PA27&dq=%22sex+changes+and+political+Transitions%22&source=bl&ots=fOcbjrXIHn&sig=nC1snIvJDIqugS1R6Mg1so7WFUE&hl=en&ei=oFvsSqDTH5yF_Aa34eyBDw&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=1&ved=0CA0Q6AEwAA#v=onepage&q=%22sex%20changes%20and%20political%20Transitions%22&f=false Google Books])
</DIV>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמנים הידועים בשם במה
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ספרדיות
קטגוריה:דוגמניות ספרדיות
קטגוריה:זמרות ספרדיות
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ספרדיות
קטגוריה:שחקנים להט"בים
קטגוריה:להט"בים ספרדים
קטגוריה:טרנסג'נדריות
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות ספרדיות
קטגוריה:מהגרים לספרד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1954
קטגוריה:זמרים טרנסג'נדרים
כן שיגור

[[דלתא 2 על כן השיגור 17B בנמל החלל קייפ קנוורל. ניתן לראות את מגדל השיגור שכבר הורחק מהמשגר ואת מגדל הציוד והייצוב שעדיין מחובר אל המשגר.]]
כן שיגור (באנגלית: launch pad) הוא שם כולל לאתר ולמתקנים המשמשים לשיגור רקטות ומשגרים. כן השיגור הוא חלק ממערכת מתקנים הדרושים לשם ביצוע שיגור יעיל ובטוח. מערכת המתקנים כוללת גם את מתקני ההרכבה של המשגר ואת מרכז הבקרה המפקח על תהליך השיגור. מתקנים אלו ממוקמים במרחק בטוח מהכן, כדי למנוע את פגיעתם מגלי ההדף היוצאים מהמשגר או במקרה שהמשגר מתפוצץ על כן השיגור.

כן שיגור טיפוסי כולל:
* משטח בטון שטוח ומוגבה מן הקרקע עליו מוצב המשגר. מתחת לנחירי הפליטה של מנועי המשגר חצובות תעלות, שתפקידן להסיט את הלהבות ואת ההדף לצדדים. רגעים לפני השיגור מוצפות התעלות במים על מנת לצמצם את נזקי הלהבות.
* כליאי ברק למניעת פגיעה של מכת ברק במשגרים.
* מתקני קישור כגון כבלי תקשורת וצינורות לתדלוק המשגר.

כמו כן, עשויים להימצא בכן השיגור:
* מגדל שיגור אליו מחובר המשגר כאשר הוא נמצא על כן השיגור לפני השיגור. מגדל כזה משמש את הוגה האירופאי ואת הדלתא 2 של ULA. לפני השיגור מורחק המגדל, שלרוב מורכב על מסילות ברזל. לעומתם האריאן 4, האריאן 5, הסטורן V, הסויוז ועוד, מורכבים במבנה הרכבה, ומובלים אל כן השיגור אנכית על גבי רכב מתנייע הכולל מגדל שיגור מובנה, או אופקית על גבי מסילות ברזל. המשגרים המובלים אנכית על גבי מסילות ברזל מורמים על ידי מנופים המיישרים אותם אנכית על הכן.
* מגדל ציוד וייצוב עליו מורכבות מערכות שונות וכבלים המחוברים אל המשגר ואל המטען שבחרטומו, המספקים תקשורת ובקרה עד לרגע השיגור וכן מייצבים לייצוב המשגר עד שדחף המנועים מתייצב ואין חשש שהמשגר יפול על צידו.

==ראו גם==
* משגר לוויינים וחלליות
* שיגור לחלל
* נמל חלל

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משגרי לוויינים וחלליות
פוליטיקה של לטביה

לטביה היא רפובליקה פרלמנטרית בצפון אירופה ומהווה את אחת המדינות הבלטיות.

==צורת הבחירות==
בלטביה מתקיימות שתי בחירות פעם לארבע שנים.
האחת, בחירות נשיאותיות בהן נבחר נשיא לטביה לתקופת כהונה בת 4 שנים. תפקידו הוא ראש המדינה הלטבית.
השנייה, בחירות פרלמנטריות בהן נבחרות המפלגות בלטביה לתקופת כהונה של 4 שנים לפרלמנט הלטבי-סאימה.

==תקופות שלטוניות==

בין השנים 1918–1940 הייתה לטביה מדינה עצמאית דמוקרטית. לאחר הפיכת לטביה לרפובליקה סובייטית (1940) השתנה המשטר בלטביה לקומוניסטי. מאז התפרקות ברית המועצות (1991) והקמת הרפובליקה הנוכחית המשטר בלטביה הוא דמוקרטי.

==נשיא לטביה==

==ראש ממשלת לטביה==

ראש ממשלת לטביה נבחר על ידי הנשיא לאחר הבחירות הפרלמנטריות והוא בדרך כלל מהמפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט. על המועמד להקמת הממשלה להשלים את המשימה תוך זמן מוקצב. הממשלה המוצעת חייבת לקבל תמיכת הרוב בפרלמנט.

ראש הממשלה מהווה סמל לאומי ותפקידו הוא דיפלומטי בעיקר ודאגה על שמירת הסדר הממשלתי. בשנים האחרונות הממשלות לא מחזיקות מעמד זמן רב וראשי הממשלה לא מחזיקים מעל שנתיים בדרך כלל (ראו למשל אנדריס ברזינש). ראש הממשלה הנוכחית, מאז ספטמבר 2023, היא אוויקה סיליניה.

==ממשלת לטביה==
ממשלת לטביה (בלטבית: Latvijas Republikas Ministru kabinets) היא הרשות המבצעת של לטביה, והיא כוללת את המשרדים הבאים:
משרד ראש הממשלה, משרד ההגנה, משרד החוץ, משרד הכלכלה, משרד הכספים, משרד הפנים, משרד החינוך והמדע, משרד התרבות, משרד הרווחה, המשרד לפיקוח אזורי ממשלתי, משרד התחבורה, משרד המשפטים, משרד הבריאות, המשרד לאיכות הסביבה ומשרד החקלאות.

==הסאימה==
הסאימה הוא הפרלמנט הלטבי. הוא מונה 100 מושבים והבחירות אליו מתקיימות בדרך-כלל פעם ב-4 שנים.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
לטביה
נשיא לטביה

[[ארמון ריגה, משכן הנשיא.]]
נשיא לטביה (בלטבית: Latvijas Valsts prezidents) הוא ראש המדינה והמפקד העליון של הכוחות המזוינים הלאומיים של הרפובליקה של לטביה.

תקופת כהונתו היא ארבע שנים. לפני 1999 היו שלוש שנים. ניתן לבחור אותו או אותה בכל מספר פעמים, אך לא יותר מפעמיים ברציפות.<ref></ref> במקרה של נבצרות הנשיא/ה, יושב ראש הסאיימה לוקח על עצמו את תפקיד הנשיא. לדוגמה, לאחר מותו של יאניס צ'קסטה, יו"ר הסאיימה, פאולס קלניץ', שימש כנשיא בפועל בשנת 1927, לפני שניתן היה לבחור נשיא חדש.

מתוקף תפקידו, הנשיא יכול לפזר את הסאיימה ולהכריז על בחירות מוקדמות. ברם, שלא כמו מקבילו האסטוני, תפקידו של נשיא לטביה אינו טקסי לחלוטין. עם זאת, הוא אינו חזק כמו נשיא ליטא. שלא כמו באסטוניה, הוא חולק את הקבינט עם הממשלה וראש הממשלה. עם זאת, הוא אינו אחראי פוליטית למילוי תפקידו ועל כל פקודות הנשיאות שיוצאת יש להחתים מחדש את חבר הקבינט – בדרך כלל ראש הממשלה.

נושא המשרה האחד עשר והנוכחי, והשביעי מאז הכרזת העצמאות, הוא אדגארס רינקביצ'ס שנבחר ב-31 במאי 2023 והחל את כהונתו הראשונה בת ארבע השנים ב-8 ביולי 2023.

== נשיאים ==
{|
!שם
!תחילת כהונה
!סוף כהונה
|-
|יאניס צ'קסטה
|1922
|1927
|-
|גוסטבס זמגלס
|1927
|1930
|-
|אלברטס קביסיס
|1930
|1936
|-
|קרליס אולמניס
|1936
|1940
|-
|אין נשיא בלטביה בעקבות היותה רפובליקה סובייטית
|-
|גונטיס אולמניס
|1993
|1999
|-
|ואירה ויקה-פרייברגה
|1999
|2007
|-
|ואלדיס זאטלרס
|2007
|2011
|-
|אנדריס ברזיניש
|2011
|2015
|-
|ריימונדס ויוניס
|2015
|2019
|-
|אגילס לויטס
|2019
|2023
|-
|אדגארס רינקביצ'ס
|2023
|מכהן
|}

==גלריה==
<gallery mode="packed" heights="225px">
קובץ:Anatolijs_Gorbunovs_2015-05-04.jpg|אנטוליס גורבונובס
קובץ:Flickr_-_Saeima_-_10.Saeimas_deput%C4%81ts_Guntis_Ulmanis.jpg|גונטיס אולמניס
קובץ:Vaira_Vike-Freiberga-13062007.jpg|ואירה ויקה פרייברגה
קובץ:Valdis_Zatlers_in_2011.jpg|ולדיס זטלרס
קובץ:Flickr_-_Saeima_-_10.Saeimas_deput%C4%81ts_Andris_B%C4%93rzi%C5%86%C5%A1_(iev%C4%93l%C4%93ts_no_Vidzemes_apgabala).jpg|אנדריס ברזינש
קובץ:Flickr - Saeima - 10.Saeimas deputāts Raimonds Vējonis.jpg|ריימונדס וייוניס
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

*
חירלדה

החירלדה
החירלדה (בספרדית: Giralda) היא מגדל הפעמונים של קתדרלת סביליה, אחת מהכנסיות הגדולות בעולם ודוגמה מצוינת לסגנון הבנייה הגותי והבארוק. שני השלישים התחתונים של המבנה שימשו בעבר כמינרט, שכאשר נבנה, היה הבניין הגבוה בעולם בגובה 97.5 מ'. הבניין שימש כסמל חשוב של העיר בימי הביניים.

המגדל נבנה במקור כמינרט בתקופת האל-מוואחידון בסביליה. הוא נבנה בכמה סגנונות בנייה מובהקים: שני השלישים התחתונים נבנו בסגנון בנייה שאופייני לאל-מוואחידון והשליש העליון בסגנון האדריכלות של הרנסאנס הספרדי.

כיפת הנחושת שהייתה במקור בראש המגדל נפלה ברעידת האדמה של שנת 1365. הנוצרים החליפו אותה בצלב ופעמון.

לחירלדה מספר מגדלים דומים. האדריכל שבנה את המגדל, ג'אבר בן אפלח, בנה גם מספר מגדלים דומים במרוקו. המגדל של מסגד כותוביה בעיר מרקש שימש כמודל עבור החירלדה ועבור מגדל חסאן ברבאט.

לחירלדה תפקיד בספרו של דן בראון "שם הצופן: מבצר דיגיטלי", זהו המקום בו דייוויד בקר הורג לבסוף את יריבו הולהוט.

מבט על החירלדה מפלאזה וירג'ין דה לוס רייאס
החירלדה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סביליה: מבנים
קטגוריה:מגדלי פעמונים
קטגוריה:אירופה: מגדלים
קטגוריה:ספרד: מבני דת
טוקול

טוקולים על רקע כנסיית אבן
טוּקוּל או גוֹדְג'וֹ הוא בית בוץ מסורתי הנפוץ באתיופיה. הטוקול מוקם מחומרים צמחיים מהסביבה, ללא שימוש בעזרים מכניים וללא מסמרים.

לטוקול הבסיסי קיר חיצוני עגול, ששדרתו בולי עץ, והוא מטויח בתערובת על בסיס בוץ מאדמת החמר המקומית. במרכז הטוקול גזע עץ גבוה ומאסיבי עליו תלוי גג חרוטי עשוי ענפים דקים.

== בתרבות הפופולרית הישראלית ==
#שלמה גרוניך ומקהלת שבא שרים "תרנגולות שובבות שחשקו בטיול / קפצו להן חרש מן הטוקול".
#בית הכנסת "שבו בנים" ליוצאי אתיופיה בעיר באר שבע נבנה באופן שיזכיר טוקול.
#בגבעת אולגה נמצא טוקול שנבנה באופן מסורתי.
#בחניון לילה ממשית ניתן לישון בבקתות המכונות "טוקול".

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.makommifgash.org/index.php?option=com_content&view=article&id=77:2009-06-07-08-20-04&catid=25:2009-01-27-00-04-14&Itemid=62 הבית האתיופי - טוקול] - אתר 'מקום מפגש'
* [https://web.archive.org/web/20090912081801/http://and.co.il/%D7%9B%D7%AA%D7%91%D7%94/%D7%96%D7%99%D7%9B%D7%A8%D7%95%D7%A0%D7%95%D7%AA-%D7%9E%D7%90%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%A7%D7%94-%E2%80%93-%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%94-%D7%90%D7%AA%D7%99%D7%95%D7%A4%D7%99%D7%AA זיכרונות מאפריקה – בנייה אתיופית]- אתר 'המרכז הישראלי לעיצוב ובניה'
* [http://www.flickr.com/photos/morealtitude/445381587/ תמונות והסברים על טוקול]- פליקר

קטגוריה:אתיופיה: מבנים
קטגוריה:בית מגורים צמוד קרקע
פונקציית מדרגות

דוגמה לפונקציית מדרגות (הגרף האדום)
פונקציית מדרגות היא פונקציה על המספרים הממשיים שניתן להציגה כצירוף ליניארי סופי של פונקציות מציינות של קטעים. בניסוח פחות פורמלי, פונקציית מדרגות היא פונקציה קבועה למקוטעין, על גבי מספר סופי של קטעים. הפונקציה קרויה פונקציית מדרגות משום שהגרף של הגרסה המונוטונית שלה נראה כמדרגות במבט מהצד. 

==הגדרה==

פונקציה <math>f: \mathbb{R} \rightarrow \mathbb{R}</math> קרויה פונקציית מדרגות אם ניתן לכתוב אותה בצורה: 
:<math>f(x) = \sum\limits_{i=0}^n \alpha_i \chi_{A_i}(x)\,</math> לכל מספר ממשי <math>\ x</math>

כאשר <math>n\ge 0,</math> ו-<math>\ \alpha_i</math> הם מספרים ממשיים, <math>\ A_i</math> הם קטעים, <math>\ \chi_A\,</math> היא הפונקציה המציינת של <math>\ A</math>:
:<math>\chi_A(x) =
\begin{cases}
1 & \mbox{if } x \in A, \\
0 & \mbox{if } x \notin A. \\
\end{cases}
</math>

בהגדרה זו ניתן להניח שהקטעים <math>\ A_i</math> מקיימים שתי תכונות:
* הקטעים הם קבוצות זרות - מתקיים <math>A_i\cap A_j=\emptyset</math> לכל <math>i\ne j</math>.
* האיחוד של הקטעים הוא הישר הממשי כולו: <math>\cup_{i=0}^n A_i=\mathbb R</math>.

אם לא מתקיימות הנחות אלה, ניתן לבחור אוסף אחר של קטעים שיקיים אותן. דוגמה: את הפונקציה
: <math>f = 4 \chi_{[-5, 1)} + 3 \chi_{(0, 6)}\,</math>

ניתן לכתוב כ:
: <math>f = 0\chi_{(-\infty, -5)} +4 \chi_{[-5, 0]} +7 \chi_{(0, 1)} + 3 \chi_{[1, 6)}+0\chi_{[6, \infty)}\,</math>.

==דוגמאות==
פונקציית מדרגה
* פונקציה קבועה היא דוגמה טריוויאלית לפונקציית מדרגות, שלה קטע יחיד <math>A_0=\mathbb R</math>.
* פונקציית מדרגה היא פונקציית מדרגות חשובה. 
* מדרגות המס בישראל, הקובעות את שיעור מס ההכנסה כפונקציה של ההכנסה, הן פונקציית מדרגות.

פונקציית הערך השלם אינה פונקציית מדרגות, משום שיש בה מספר אינסופי של קטעים.

==תכונות==
* סכום ומכפלה של שתי פונקציות מדרגות גם הוא פונקציית מדרגות. מכפלה של פונקציית מדרגות במספר גם היא פונקציית מדרגות. בהתאם לכך, האוסף של פונקציות המדרגות הוא אלגברה לא אסוציאטיבית מעל הממשיים. 
* לפונקציית מדרגות יש מספר סופי של ערכים. אם הקטעים <math>\ A_i,</math> <math>i=0, 1, \dots, n,</math> בדוגמה לעיל הם זרים, ואיחודם הוא הישר הממשי, אזי <math>f(x)=\alpha_i\,</math> לכל <math>x\in A_i</math>.
* אינטגרל לבג של פונקציית מדרגות <math>f = \sum\limits_{i=0}^n \alpha_i \chi_{A_i}\,</math> על קטע סופי הוא <math>\int \!f\,dx = \sum\limits_{i=0}^n \alpha_i \ell(A_i)\,</math> כאשר <math>\ell(A)</math> הוא האורך של קטע <math>\ A</math>, ולכל אחד מהקטעים <math>\ A_i</math> יש אורך סופי. 

== ראו גם ==

* פונקציית הביסייד
* פונקציה פשוטה

==קישורים חיצוניים==

* 

מדרגות
ג'ונתן דייטון

ג'ונתן דייטון (באנגלית: Jonathan Dayton; 16 באוקטובר 1760 - 9 באוקטובר 1824) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו ג'רזי ואחד החותמים על חוקת ארצות הברית והצעיר שבהם. על שמו נקראת העיר דייטון.
== חייו ==
דייטון נולד באליזבת, ניו ג'רזי. הוא עזב את הלימודים בקולג ניו ג'רזי בשנת 1775 כדי השתתף במלחמת העצמאות של ארצות הברית ושנה אחר כל זכה לתואר אוניברסיטאי של כבוד.
במהלך המלחמה שירת תחת פיקודו של אביו, אליאס דייטון, בחטיבה השלישית של ניו ג'רזי. בגיל 19 קיבל דרגת קפטן (מקבילה לסרן בצה"ל).

לאחר המלחמה למד משפטים והתעסק במרבית זמנו במשפטים, כלכלה ופוליטיקה. במהלך חייו רכש קרקעות רבות ברחבי ארצות הברית. את הקריירה הפוליטית שלו החל כאשר היה בן 26. הוא נבחר לנציג בקונגרס הקונטיננטלי והשתתף בועידת פילדלפיה בשנת 1787. הוא היה החבר הצעיר ביותר בוועידה. הוא הפך למחוקק בולט מטעם המפלגה הפדרליסטית.

בשנת 1789 נבחר לחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית אך החליט לוותר ונכנס לבית הנבחרים רק בשנת 1791 לאחר שנבחר בפעם השנייה. הוא היה הדובר של הקונגרס הרביעי והחמישי. כמו רוב הפדרליסטים גם דייטון היה תומך נלהב של אלכסנדר המילטון. דייטון תמך ברכישת לואיזיאנה בשנת 1803.

בשנת 1807 דייטון נעצר בחשד לבגידה במדינה לאחר שנטען שניסה לעזור לארון בר בניסיון להקמת מדינה עצמאית במערב ארצות הברית. הוא מעולם לא נשפט על זה אך הקריירה הפוליטית שלו תמה.

דייטון מת בעיר הולדתו בשנת 1824 ונקבר ב'כנסיית סנט ג'ון' בקבר לא ידוע.

העיר דייטון, אוהיו נקראת על שמו מכיוון שבמהלך חייו הוא רכש 1,000 ק"מ רבועים שעליהם נבנתה העיר וזאת למרות שהוא מעולם לא ביקר בה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:האבות המייסדים של ארצות הברית
קטגוריה:יושבי ראש בית הנבחרים של ארצות הברית
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מניו ג'רזי
קטגוריה:סנאטורים חברי המפלגה הפדרליסטית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1760
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1824
מספר מעגלי

באופן ויזואלי מתקבלות מכפלותיו של מספר מעגלי על ידי סידור ספרותיו במעגל וסיבוב המעגל
מספר מעגלי (בבסיס נתון) הוא מספר שלם בן n ספרות באותו בסיס, שכל כפולה שלו במספר קטן מ-n מתקבלת על ידי העברת ספרות מראש המספר אל זנבו. למספרים מעגליים קשר לשברים מחזוריים כמוסבר בהמשך הערך.

המספר המעגלי הקטן ביותר (בבסיס B=10) הוא 142857; אכן, הכפולות של המספר הזה הן 285714, 428571, 571428, 714285 ו-857142, כולן סיבובים של המספר עצמו. מספרים מעגליים גדולים יותר, כמו המספר המעגלי 0588235294117647, פותחים בכמה אפסים מובילים. 

יש נוסחה המאפשרת לכתוב את כל המספרים המעגליים. לכל מספר ראשוני p זר ל-10, יש למספר 10 סדר בחבורת אוילר של p. הסדר הזה הוא t החיובי הקטן ביותר כך ש-<math> 10^t \equiv 1 \pmod{p}</math>. לפי משפט אוילר, הסדר של 10 תמיד מחלק את p-1. אומרים ש-10 יוצר של חבורת אוילר (של p) אם הסדר שלו הוא הערך המקסימלי האפשרי, כלומר p-1.

מתברר שכל מספר מעגלי עשרוני הוא מהצורה <math> \frac{10^{p-1}-1}{p}</math> (והכפולות של מספר זה) כאשר p ראשוני שעבורו 10 הוא יוצר של חבורת אוילר מסדר p. המספרים המעגליים הראשונים מתקבלים עבור p=7,17,19,23,29,47,59,61. אם 10 אכן יוצר את חבורת אוילר של p, אז ההצגה העשרונית של <math> \frac{1}{p}</math> היא מחזורית, עם מחזור באורך p-1 המהווה בעצמו מספר מעגלי. כך למשל <math> \frac{1}{7} = 0.142857142857...</math>. 

אם 10 אינו יוצר של חבורת אוילר, כמו במקרה של p=13, שעבורו הסדר הוא 6 משום ש-<math> 10^6-1 = 76923\cdot 13</math>, מתקבל מספר "מעגלי למחצה": כל תמורה מעגלית של 076923 היא כפולה של המספר הזה, אבל לא כל כפולה היא תמורה מעגלית.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:תורת המספרים
קטגוריה:תכונות התלויות בבסיס הספירה
שוברים

שוברים הוא סרט קולנוע מוזיקלי ישראלי משנת 1985. הסרט, שבוים על ידי אבי נשר, נכשל מסחרית בקופות ובתקופת הקרנתו בבתי הקולנוע צפו בו 28,000 צופים בלבד. הסרט הופק בתקציב זעום וצילומיו נמשכו רק שמונה ימים. פסקול הסרט הניב כמה להיטים, בראשם "שירו של שפשף", שנכתב על ידי יאיר ניצני והולחן ובוצע על ידי מאיר בנאי. בסרט זה נתגלתה לראשונה הזמרת סי היימן, ויזהר אשדות הופיע בו לראשונה כשחקן, ובנוסף הלחין אשדות את רוב שירי הסרט ועיבד את כולם.

==עלילה==
קבוצת שחקנים יורדת לנגב לצלם אופרת רוק סביב עימות דוד וגוליית. הסרט דל תקציב, השחקנים נאלצים להתפשר על פתרונות מאולצים ואף להגן על כבודם כנגד המפיקים המערימים קשיים על ההפקה, בנוסף בקרב השחקנים נוצרים יריבויות כאשר קורץ (נתן דטנר) ממריד את חלק מהשחקנים ומפיקי הסרט (אייל גפן ויאיר ניצני) להדיח את הבמאי דו-בון (מאיר סויסה), בנוסף קורץ משנה את התסריט ואת חלוקת התפקידים, דבר שלא מתקבל אצל המפיקים שמבינים שכדי שהסרט יצא לאור הם יצטרכו להתפשר על הרבה דברים שלא תכננו, ושזה לא מצליח והמשקיע העיקרי מחו"ל שהתחייב להשקיע כספים בסרט מוותר, מפיקי הסרט מחליטים לפוצץ את ההפקה כדי לקבל כסף מהביטוח, השחקנים שמבינים זאת, וחלומם הגדול היה השתתפות בסרט מחליטים להתגבש למטרה זאת, ולהשקיע בתפאורה מחודשת והפקה עצמית כנגד כל הסיכויים כדי להשלים את צילומי הסרט.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקנ/ית !! שם הדמות
|-
| יזהר אשדות || אביתר רובינשטיין
|-
| גלי עטרי || יפה טללים
|-
| אלונה קמחי || ליאת לאמור
|-
| נתן דטנר || קורץ
|-
| יוסי אשדות || גן רוזן
|-
| סי היימן || גלדיס
|-
| אריק סיני || זוהר ברעם
|-
| מאיר בנאי || שפשף
|-
| מאיר סוויסה || דו-בון
|-
| יאיר ניצני || תומר
|-
| משה איש כסית || בן חור
|-
| אייל גפן || פרנקל
|-
| דודו דותן || פרקש
|-
| עמרה מנקס|| פזית
|}

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטים מוזיקליים
קטגוריה:סרטי אבי נשר
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1985
דנפסאר

מצבת זיכרון בטאמאן פופוטאן, דנפסאר, באלי
דנפסאר (באינדונזית: Denpasar) היא בירת מחוז באלי באינדונזיה והעיר המאוכלסת ביותר בשרשרת איי סונדה הקטנים. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 725,314 תושבים, רובם הינדים (68.4%), הדתות הדומיננטיות אחריה הן האסלאם, הנצרות, הבודהיזם והקונפוציאניזם.

שדה התעופה הבינלאומי נגורה ראי, של באלי, נמצא כ-13 ק"מ דרומית לעיר. שדה התעופה מורכב משני טרמינלים - הטרמינל לטיסות פנים (שרמתו נמוכה ביותר), והטרמינל הבינלאומי, בניין בן 3 קומות עם תשתית מפותחת, מסעדות מזון מהיר ובתי קפה, כמו גם חנויות דיוטי פרי, דוכני מזכרות, חדרי תפילה, מכוני עיסוי שונים, חדרי מקלחת ואזורי בילוי מצויד במגרשי משחקים לילדים. המראית הנבטת מן המטוס בהמראה דומה להמראה כאילו "מעל הים".<ref>שני תירים ישראלים העידו על זאת, האחד ב 1990, השני ב 1997.</ref>

בדנפסאר יש מסוף אוטובוסים גדול.<ref>ביום ששי, 8 באוגוסט 1997, נצל עורך שורה זאת ממות בתאונת דרכים על הכביש במסוף, לאחר שירד מאוטובוס. נהגי מוניות הקיפוהו בזמן שהאוטובוס החל להסתובב, והנצול נזרק הצידה לאחר שנאלץ לקפוץ מעבר לתרמיל הגב שלו. שני אינדונסים שישבו על מדרכה רחוקה ממול, קראו לנהג לעצור, הם ראו מה שלא ראה הוא במראה הצדית. בגדי הנצול הוכתמו בזפת.</ref>
==היסטוריה==
דנפסאר הייתה בירת הממלכה באדונג במהלך המאה ה-18 וה-19. היא נכבשה על ידי ההולנדים בשנת 1906, במה שכונה "ההתערבות ההולנדית בבאלי". הארמון המלכותי נבזז ונהרס עד היסוד. תושבי המקום החלו בהתאבדות המונים על מנת שלא לשאת את השפלת הכניעה, אירוע זה מכונה פופוטאן. כ-1,000 אנשים מצאו את מותם באירוע. כיום, בכיכר המרכזית בדנפסאר "טאמאן פופוטאן", נמצאת מצבת זיכרון.

העיר הפכה לבירת מחוז באלי בשנת 1958.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:באלי
קטגוריה:אינדונזיה: ערים
קטגוריה:אינדונזיה: ערי חוף
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1788
הגן של פינצי קונטיני

הגן של פינצי קונטיני (באיטלקית: Il giardino dei Finzi-Contini) הוא סרט קולנוע איטלקי מ-1970 בבימויו של ויטוריו דה סיקה, המהווה עיבוד קולנועי לספרו האוטוביוגרפי של ג'ורג'ו באסאני מ-1962, "גן פינצי-קונטיני". הסרט מתאר את מערכות היחסים של המספר (המגולם בידי לינו קפוליקיו) עם ילדי משפחת פינצי-קונטיני, בתקופה שבין עלייתו של מוסוליני לשלטון לתחילתה של מלחמת העולם השנייה.

==פרטי עלילה==
שם הסרט מתייחס לגן גדול ומוקף בחומה הצמוד לביתה של משפחה יהודית אמידה בפרארה שבאיטליה, בתקופת עלייתו של הפשיזם באיטליה. הגן מהווה מעין מקדש של תמימות עבור ילדי המשפחה מיקול ואלברטו, המגן עליהם מפני ההתפתחויות הקשות שבעולם החיצוני. ג'ורג'ו, נער יהודי המשתייך לבני המעמד הבינוני בעיר, הוא אחד מבני העיר הבודדים הזוכים להיכנס לאחוזה ולבלות עם ילדי המשפחה בגן. ג'ורג'ו מאוהב במיקול הגחמנית וקלת הדעת, שיחסיה עם אחיה אלברטו עלולים להתפרש כקרובים מדי. אלברטו מצידו נמשך אל מלנאטה יפה התואר, אורח קבוע אחר בגן שהופך לחברו של אלברטו רק לשם התקרבות אל מיקול.

הסרט מדגיש את הניגודיות שבין האווירה החופשית והמתירנית שבגן לבין ההפרה השיטתית של זכויותיהם של יהודי העיר. כך למשל לג'ורג'ו המוכשר לא מתאפשר ללמוד באופן מסודר והוא נאלץ לעשות שימוש בספרייתם העשירה של בני משפחת פינצי-קונטיני, בעוד שברור כי לימודיו לא יישאו פרי והוא בין כה וכה ייאלץ לעזוב את המדינה. הסרט מסתיים בהצגת דמויותיהם של בני המשפחה וחבריהם המשחקים בגן, כאשר ברקע נשמעת תפילת "אל מלא רחמים".

==הפקה וחשיבות==
בסרט, שנחשב בדרך כלל ליצירתו הגדולה האחרונה של דה סיקה,
חזר הבמאי לשיטת העבודה שנקט בסרטיו הנאו-ריאליסטיים המוקדמים, כאשר ליהק לסרט בעיקר שחקנים ללא ניסיון משחק קודם, שחלקם היו תושבי העיר פרארה במציאות. הסרט צולם בפרארה, והקרנת הבכורה שלו הייתה בישראל, בנוכחות נשיא המדינה, זלמן שזר. בדומה לספרו של באסאני, הסרט סייע רבות בהנצחתה של שואת יהודי איטליה.

"הגן של פינצי קונטיני" זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס דוב הזהב בפסטיבל ברלין, והיה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. זהו הסרט הרביעי והאחרון בבימויו של דה סיקה שזכה בפרס אוסקר.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1970
קטגוריה:סרטים איטלקיים
קטגוריה:סרטים על השואה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי איטליה
קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הזר הטוב
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:יהדות איטליה בספרות ובקולנוע
עיטורי ירושלים

עיטורי ירושלים (בעבר הופיעה בשם עיטורי כהנים) היא חוברת הנערכת ויוצאת לאור מדי חודש על ידי ישיבת עטרת ירושלים (מוכרת גם כישיבת עטרת כהנים) בנשיאות הרב שלמה אבינר.

הנושאים בחוברת מתמודדים עם שאלות והתלבטויות רבות הנענות בתשובות מפורטות של הרב שלמה אבינר ושאר רבני הישיבה.

"עיטורי כוהנים" יצא לאור מה'תשמ"ג ועד כסלו ה'תשס"ז (2006). סך הכל יצאו בשם זה 267 חוברות, שהאחרונה שבהם היא גם חוברת 1 של "עיטורי ירושלים".

== מדורי החוברת == 
* "קורות רבינו" - בו ערוכים סיפורים וזכרונות על דרכיו ופועליו של הרב צבי יהודה הכהן קוק, הם נכתבים על ידי תלמידיו הרבים בעריכת הרב שלמה אבינר.
* "תשובות קצרות" - שאלות ותשובות קצרות שנשאלות ונענות על ידי הרב אבינר.
* בהמשך החוברת מאמרים שנכתבים על ידי רבנים שונים בנושאי החודש הנוכחי או בנושאים אקטואליים לעם ישראל.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.ateret.org.il/hebrew/torah/iturei.asp אתר עיטורי ירושלים]
* [http://www.rambish.org.il/results.asp?SearchFunction=browse&SearchCode=BRW_JRL&SearchRequest=114 מאמרי כתב העת עיטורי ירושלים] באתר רמבי"ש

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:ישראל: כתבי עת תורניים
מועדון הכדורסל זאדאר

מראה חיצוני של ההיכל הביתי
ק.ק. זאדאר (בקרואטית: Košarkaški klub Zadar) היא קבוצת כדורסל קרואטית מהעיר זאדאר, המשחקת בליגת העל הקרואטית והליגה האדריאטית.

== היסטוריה ==
העיר זאדאר נחשבת למקום בו נולד הכדורסל הקרואטי בשנת 1930, והקבוצה ידועה באוהדים הקנאיים שלה. בעיר קיימת קבוצת כדורסל נוספת, בוריק זאדאר. 

ענף הכדורסל הגיע לזאדאר בעקבות כיבושה על ידי איטליה במלחמת העולם השנייה. החיילים האיטלקיים הביאו עימם את הכדורסל ואת חוקי המשחק. בתום המלחמה, בשנת 1945 נוסד המועדון באופן רשמי. בשנת 1949 הצטרפה הקבוצה לליגה הראשונה ביוגוסלביה ונשארה שם עד לפירוק המדינה בשנת 1990.

בשנות ה-60 שיחק בזאדאר כוכבה הגדול קרזימיר צ'וסיץ', שערך את הופעת הבכורה שלו בזאדאר בגיל 16 בלבד ב-1964. שנה לאחר מכן זכתה זאדאר לראשונה באליפות יוגוסלביה ומאוחר יותר, ב-1967 וב-דוב הזהב 1968, זכתה בשתי אליפויות נוספות ובסך הכל זכתה בשלוש אליפויות בתוך ארבע שנים. בשנת 1966 סיימה זאדאר במקום השלישי בגביע אירופה לאלופות בכדורסל. במהלך כל השנים האלה היה קרזימיר צ'וסיץ' כוכב הקבוצה. בשנת 1969 עזב צ'וסיץ' את זאדאר ובהיעדרו לא הצליחה זאדאר לשחזר את הישגיה ואף כמעט ירדה ליגה בשנת 1973. בשלב זה חזר צ'וסיץ' לשחק בזאדאר ויחד עם ג'וזפה גיארגיה הוותיק הצעיד את זאדאר לשתי אליפויות נוספות בשנים 1974 ו-1975. בשנת 1976 פרש גיארגיה מכדורסל וצ'וסיץ' עזב אף הוא את הקבוצה על מנת לשרת בצבא ובלעדיהם שוב הסתבכה זאדאר במאבקי תחתית בליגה, אלא שבהמשך צ'וסיץ' חזר למועדון וסייע לו לשרוד בליגה הראשונה.

בעונת 1981/82 ערך כוכב נוסף של הקבוצה, סטויקו וראנקוביץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. בעונה זו ובעונה שלאחר מכן העפילה הקבוצה לחצי גמר גביע קוראץ'. בשנת 1986 קבע שחקן הקבוצה, זדנקו באביץ' שיא עולם כאשר קלע 144 נקודות במשחק נגד קבוצת אפואל ניקוסיה מקפריסין בגביע קוראץ'.

בשנת 1986 ערך אריאן קומאזץ' את הופעת הבכורה שלו בזאדאר ויחד עם וראנקוביץ' הוליכו השניים את הקבוצה לאליפות שישית וראשונה לאחר 11 שנים. במשחק הגמר של אותה עונה גברה הקבוצה על ציבונה זאגרב 110-111 לאחר שתי הארכות והודות ליכולת מצוינת של פטאר פופוביץ' שקלע 35 נקודות. בשנת 1987 סימה הקבוצה רביעית בגביע אירופה לאלופות.

בעקבות התפרקות יוגוסלביה עברה הקבוצה לשחק בליגת העל הקרואטית בעונת 1991/92. הקבוצה זכתה בתואר קרואטי ראשון בשנת 1998 כאשר זכתה בגביע הקרואטי ושחזרה את ההישג שנתיים לאחר מכן. בשנת 2003 זכתה הקבוצה בפעם השלישית בגביע וכן זכתה לראשונה באליפות הליגה האדריאטית כאשר היא מנצחת את מכבי תל אביב במשחק הגמר. כוכב הקבוצה באותה תקופה היה מרקו פופוביץ', בנו של שחקן העבר פטאר פופוביץ'. 

בשנת 2005 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות קרואטיה ובנוסף זכתה גם בגביע בפעם הרביעית. בשנתיים הבאות זכתה הקבוצה בשני גביעים נוספים והשלימה בכך שלוש זכיות רצופות. בשנת 2008 זכתה הקבוצה באליפות קרואטיה בפעם השנייה לאחר ניצחון על ק.ק ספליט בסדרת הגמר 2-3. במשחק האחרון והמכריע בסדרה ניצחה זאדאר 65-89.

== תארים והישגים ==
*הליגה הקרואטית:
**אליפות (4): 2005, 2008, 2021, 2024
**מקום שני: 1992, 1998, 1999, 2000, 2002, 2004, 2006, 2007, 2009, 2010, 2013
*הגביע הקרואטי: 
**זכייה (9): 1998, 2000, 2003, 2005, 2006, 2007, 2020, 2021, 2024
**גמר: 1993, 2001, 2002, 2004, 2011, 2015, 2016
*הליגה היוגוסלבית:
**אליפות (6): 1965, 1967, 1968, 1974, 1975, 1986
*הגביע היוגוסלבי: 
**זכייה (1): 1970
**גמר: 1979
*הליגה האדריאטית:
**אליפות (1): 2003

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קבוצות כדורסל קרואטיות
קטגוריה:זאדאר
שלמה אייזנבך

שלמה אייזנבך נולד בשנת תש"ז (1946) בירושלים הוא חזן ישראלי. 

נולד בשכונת בתי אונגרין בירושלים כבן למשפחת חזנים, מהם התפרסם במיוחד סבו, יענק'ל פעסטער-אייזנבך.

את מינויו הראשון קיבל בגיל 17 כחזן בבית הכנסת "שיכון הפועל המזרחי" בנתניה. לאחר מכן שימש כחזן בבית הכנסת הגדול בעכו. בשנת 1976 לאחר תחרות של 56 חזנים נבחר כחזן ראשי בבית הכנסת "היכל שלמה" בירושלים. שימש בתפקיד זה עד שנת תש"מ, באותן שנים הופיע בקונצרטים והופעות.

סגנונו בחזנות מאופיין בעיקר בדרכו ובהלך מחשבתו של החזן יוסל'ה רוזנבלט.

אייזנבך הקליט מאות הקלטות בהן הוא שר בעיקר את יצירותיו שלו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
*

קטגוריה:חזנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
שליו זיפני

שליו זיפני (שם מדעי: Coturnix pectoralis) הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת הפסיוניים, השייך לסוג שליו (Coturnix), החי באוסטרליה ויש הסבורים כי הוא שייך לאותו המין כמו השליו הניו זילנדי. (על פי דעה זו, שמו המדעי של השליו הזיפני יהיה: Coturnix novaezelandiae pectoralis ). השליו הזיפני הוא ציפור נודדת. הוא עף מאתר לאתר בקבוצות של כ- 20 פרטים, ומאכלס מקום חדש, בהתאם לזמינותם של מזון ומים. בתנאים מתאימים הוא עשוי להישאר בתחום אחד לתקופה ממושכת. 

בית הגידול של השליו הזיפני מתפרש על פני יבשת אוסטרליה ובעיקר בדרום מזרח ובמערב היבשת. כן, נפוץ השליו הזיפני באי טסמניה.

גובהו של השליו הזיפני 17-20 ס"מ ומשקלו 99-128 גרם. אורך הכנף 104-117 מ"מ, ואורך הזנב 38-46 מ"מ. גוף הזכר הנקבה צבוע בחום כהה ומעליו פסים מבריקים אנכיים. החזה והבטן צהבהבים ועליהם פסים חומים עד שחורים. אצל הזכר הפסים בולטים יותר. לזכר ולנקבה יש סביב העין טבעת לבנה מוקפת בפס חום עד שחור. הצוואר ושני צידי הראש צבועים בחום כהה לזכר, וחום בהיר לנקבה.

השליו הזיפני הוא שוכן קרקע. הוא חי באזורים מישוריים (כולל שטחים חקלאיים) ומעדיף סביבה לחה בקרבת גופי מים.

השליו הזיפני הוא בעיקר אוכל זרעים. הוא מעדיף זרעים של דגנים משטחים מעובדים, דשאים, ועשבי בר. השליו הזיפני אוכל גם עלים, חלקי צמח שונים ומספר מועט מאוד של חרקים. 

התקשורת בין הזכר לנקבה באמצעות סדרות של 3 או 4 שריקות שכל אחת מבטאת מסר אחר. הרבייה תלויה בזמינות המזון והגשמים. הנקבה מטילה 6-11 ביצים במשקל 9.2 גרם. הדגירה נמשכת 18 עד 21 ימים, והאפרוחים נחשבים בוגרים אחרי ארבעה חודשים.

==ראו גם==
* שליו
* שליו נודד

==קישורים חיצוניים==

* Janice Pappas, [http://animaldiversity.ummz.umich.edu/site/accounts/information/Coturnix_pectoralis.html Coturnix pectoralis-stubble quail], University of Mishigan Museum of Zoology

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1837
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון גולד
קטגוריה:טווסים
קטגוריה:אוסטרליה: עופות
אריק נבלנד

אריק נבלנד (בנורווגית: Erik Nevland; נולד ב-10 בנובמבר 1977 בסטוונגר) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת החלוץ.

== קריירה ==
נבלנד החל את הקריירה שלו בוויקינג ב-1995, אך כבר לאחר שנתיים, ב-1997, הועבר למועדון האנגלי מנצ'סטר יונייטד, לפני ששיחק בהרכב הפותח של מועדונו המקומי. המניע העיקרי שגרם למנצ'סטר יונייטד להחתימו היה הצלחתו של החלוץ לכבוש בשלושה משחקי מבחן שלו בקבוצה שלושער. את שערו הבודד עבור מנצ'סטר יונייטד כבש במשחק גביע הליגה נגד ברי באוקטובר 1998. הוא לא הצליח לבסס את מעמדו במועדון האנגלי, ועקב כך הושאל למועדון האם שלו ויקינג בשנת 1999. אחרי השאלה מוצלחת בוויקינג הושאל שוב לגטבורג השוודית בשנת 2000, בה השתתף ב-4 משחקים בלבד. נבלנד שיחק משחק בודד אחד בפרמייר ליג עבור מנצ'סטר יונייטד, ב-10 במאי 1998, מול בארנסלי.

בינואר 2000, אחרי ההשאלה הלא מוצלחת בגטבורג, נבלנד חזר רשמית לוויקינג, וזכה עם הקבוצה בגביע הנורווגי ב-2001. ב-2002 הבקיע נבלנד שני שערים בניצחון של ויקינג על צ'לסי בגביע אופ"א. בנובמבר 2004 הוא הצטרף למועדון ההולנדי חרונינגן, והיה לאחד השחקנים הידועים בו. במחצית העונה הראשונה שלו במועדונו החדש הבקיע נבלנד 16 שערים ב-20 משחקים. הוא ידוע גם בשל כך שהבקיע את השער הראשון של הקבוצה באצטדיונה החדש, אצטדיון אורובורג. בדצמבר 2007 הוא זכה בתואר "החרונינגנר של השנה" על ידי צופי טלוויזיה במחוז חרונינגן, על אף שלא נולד בעיר או בהולנד.

ב-28 בינואר 2008 חתם נבלנד בפולהאם תמורת 3 מיליון אירו. ב-3 בפברואר 2008 השתתף נבלנד במשחקו השני בפרמייר ליג, מול אסטון וילה בקרייבן קוטג'. בשנת 2010 חזר לקבוצת נעוריו, ויקינג, ובשנת 2012 פרש ממשחק פעיל.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים נורווגים
קטגוריה:חלוצי כדורגל נורווגים
קטגוריה:סטוונגר: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני מנצ'סטר יונייטד
קטגוריה:כדורגלני גטבורג
קטגוריה:כדורגלני חרונינגן
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני ויקינג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת נורווגיה
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1977
מרדכי דוד לוין

מרדכי דוד לוין
רבי מרדכי דוד לוין (ה'תרל"ט; 1879, ברעזא – ז' בשבט ה'תשכ"ז; 18 בינואר 1967, ירושלים) היה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים, ומחבר סדרת ספרי "דרכי דוד" על הש"ס.

== קורות חיים ==
נולד בברעזא שבליטא, ללאה ולרב ברוך לוין. בצעירותו גדל אצל סבו. למד בתלמוד תורה המקומי בעיירת הולדתו, ובהיותו בן 14 עבר ללמוד בישיבת לומז'ה, שם הוא התקרב לרב מלכיאל צבי טננבוים מחבר הספר "דברי מלכיאל". לאחר כשנתיים עבר ללמוד בסלובודקה, בישיבת "כנסת בית יצחק", שם למד כחמש שנים, לאחר מכן למד תקופה קצרה בבריסק ועבר לוולוז'ין, שם למד אצל הרב רפאל שפירא (לימים נישא לנינת אחיו). לאחר תקופת לימודו בוולוז'ין עבר הרב מרדכי דוד ללמוד במאלטש אצל הרב זלמן סנדר כהנא שפירא, שם הוא למד שלוש שנים, עד שנת ה'תרס"ג (1902-1903) כאשר נסגרה הישיבה. בסוף אותה שנה פתח הרב שמעון שקופ ישיבה במאלטש, וכשחיפש בחורים עילויים לפתוח איתם את הישיבה הוא פנה אל הרב מרדכי דוד במכתב, והוא נעתר, וכך נוצרה ביניהם ידידות עמוקה, שבאה לידי ביטוי בחילופי מכתבים תכופים בין השניים. בתקופת לימודו אצל הרב שקופ עלה אביו לירושלים, הרב מרדכי דוד נותר לבדו כשהוא מקדיש את זמנו ללימוד שיטת ההיגיון של הרב שקופ.

בסוף שנת ה'תרס"ו (1906) עלה לארץ ישראל, ובשנת תרס"ז (1906-1907) נכנס ללמוד בישיבת תורת חיים בירושלים, כשהוא נודע אז בכינוי "העילוי מברעזא".

בג' בחשוון ה'תרס"ח (1907) הוא נישא לשיינה גיטל (דור 27 לרש"י, דרך בתו הבכורה של רש"י יוכבד ודרך בנה הריב"ם), אחותו של הרב בן ציון שפירא ונכדתו של אב בית דין ירושלים הרב חיים יעקב שפירא.

לאחר נישואיו המשיך ללמוד בישיבת תורת חיים, שם למד בחברותא עם הרב יצחק מאלצאן מחבר ספר "שביתת השבת" שבו נכתבו הרבה מהערותיו של הרב לוין.

== בראשות הישיבה ==

בשנת ה'תרע"ד (1914) עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הרב לוין נקרא לעמוד בראשות ישיבה קטנה שהוסיף הרב ד"ר משה אוירבך לתלמוד תורה שבניהולו, בפתח תקווה, תפקיד שמילא במשך ארבע שנים. בתקופה זו קיבל סמיכה מהרבנים הרב חיים ברלין והרב אריה לייב רשקס.

בשנת ה'תרע"ח הוא חזר לירושלים, ואז קיבל לידיו שורה ארוכה של הצעות משרה. לבסוף החליט לקבל את ההצעה שבצדה השכר הנמוך ביותר - ראשות ישיבת עץ חיים, שבה לימד כיובל שנים, עד יום פטירתו. התגורר בשכונת בתי הורודנא. נטמן בחלקת הרבנים בהר המנוחות.

הרב לוין היה נשיא החברה קדישא בירושלים.

חתניו היו הרב יעקב משה קורלנדסקי, מייסד ת"ת יבנה וישיבת תפארת צבי בירושלים, והרב משה פינקל, בנו של הרב אליעזר יהודה פינקל.

דרך לימודו הייתה העמקה בסוגיה. הרב מבריסק אמר כי "סברה שאמר ר' מרדכי דוד אינה ניתנת להיבטל על נקלה".

== ספריו ==
הותיר אחריו כתבי יד רבים. הספרים שהוצאו עד כה לאור הם:
דרכי דוד - ג' כרכים
* כרך א' - מועד, יבמות
* כרך ב' - בבא קמא, בבא מציעא, בבא בתרא, שבועות
* כרך ג' - כתובות, נדרים, גיטין, קידושין

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אנשי חינוך ישראלים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:ראשי ישיבה ישראלים
קטגוריה:רבני ישיבת עץ חיים
קטגוריה:בוגרי ישיבת תורת חיים
קטגוריה:משפחת אריה לייב שפירא
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:בוגרי ישיבת לומז'ה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1879
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1967
קפה בגדד

קפה בגדד (באנגלית: Bagdad Café; בגרמנית: Out of Rosenheim) הוא סרט קולנוע גרמני שיצא לאקרנים בשנת 1987. הסרט, בבימויו של הבמאי פרסי אדלון, הוא דרמה קומית סוריאליסטית. הסרט צולם בארצות הברית.

==עלילת הסרט==
עלילת הסרט מתרחשת בתחנת דלק ומלון דרכים בלב מדבר מוהאבי. בראשית הסרט מגיעים לתחנת הדלק זוג תיירים מגרמניה. יסמין (המגולמת על ידי מריאן זגברכט) רבה עם בעלה ועוזבת את מכוניתו. באותו זמן בעלת בית הקפה, ברנדה, רבה עם בעלה ומגרשת אותו מהקפה. יסמין נשארת בבית הקפה ופוגשת דמויות צבעוניות המגיעות אליו ובהם צייר תפאורות הוליוודי, ואמנית קעקועים. בנה של ברנדה מנגן במהלך הסרט פרלודים של באך. יסמין מקשיבה לצרותיהם של הבאים אל בית הקפה ומשעשעת אותם בקסמים, ובכך מסייעת לבאי בית הקפה ולעצמה. כמו כן היא מנקה ומצחצחת את בית הקפה והופכת אותו למקום שנעים לחיות בו.

==משתתפים==
*מריאן זגברכט – יסמין
*סי-סי-אייץ' פאונדר – ברנדה
*ג'ק פאלאנס – רודי קוקס

==מועמדויות ופרסים==
הסרט זכה בשנת 1988 בפרס הבווארי לתסריט הטוב ביותר, ובפרס ארנסט לוביץ' עבור הבמאי פרסי אדלון. הסרט היה מועמד בשנת 1989 לפרס אוסקר עבור הפסקול שלו (ועבור השיר של "Calling You"). באותה שנה זכה הסרט בפרס אמנדה לסרט הזר הטוב ביותר, ובפרס הסזאר לסרט הטוב ביותר.

==סדרת טלוויזיה ומחזמר==
בעקבות הצלחת הסרט הופקה סדרת טלוויזיה בכיכובים של ג'יימס גאמון, וופי גולדברג, קליבון ליטל וג'ין סטייפלטון. וופי גילמה את דמותה של ברנדה וסטייפלטון את דמותה של יסמין (שכעת לא הייתה תיירת גרמנית). הסדרה הייתה סדרה קומית והוקלטה בנוכחות קהל. הסדרה לא זכתה להצלחה והופסקה אחרי עונה אחת.
הצלחת הסרט אף הביאה להעלאתו בצרפת כמחזמר.

==צילומי הסרט==
בית הקפה בסרט מבוסס על בית קפה שהיה ממוקם בעיר בגדד שבקליפורניה, שפעל בשנות ה-60. העיר אינה קיימת כיום. הסרט צולם בבית הקפה סיידוונדר בניוברי ספרינגס שבקליפורניה. בעקבות הסרט הפך בית הקפה לאתר תיירות ושינה את שמו ל"קפה בגדד". המקום עדיין פעיל וממוקם ב 46548 נשיונל טרייל (לצד דרך 66 הידועה) בעיירה ניוברי ספרינגס בדרום מזרח קליפורניה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.timeout.com/film/67299.html תיאור הסרט], באתר Time Out

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1987
קטגוריה:סרטים גרמניים
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:פמיניזם בקולנוע
קטגוריה:סרטים באנגלית