OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פתיחת דספרז

פתיחת דספרז היא פתיחת שחמט המתחילה במסע:
# ח4
הפתיחה נקראת על שם שחקן השחמט הצרפתי מרסל דספרז. בדומה לפתיחות נדירות אחרות, 1.ח4 כמו פתיחת קאדאס (על שם שחקן השחמט ההונגרי גאבור קאדאס), פתיחת אנטי-בורג, פתיחה סמוראית והתקפת רייגן (בספרו, Unorthodox Chess Openings, של שחקן השחמט אריק שילר משתמש בשם זה כשם לעג כלפי רונלד רייגן, מכיוון שהמסע 1.ח4 הוא "ללא כל מוטיבציה ויוצר חולשות רק בשביל הבטחות סתמיות ופוטנציאל עתידי").

בגלל היות הפתיחה משוחקת לעיתים רחוקות, היא נחשבת לפתיחה נדירה, ומוגדרת A00 על ידי אנציקלופדיית פתיחות השחמט.

== עקרונות ==
בדומה ל-1.א4, פתיחת וור, 1.ח4 הוא מסע שלא תורם כלל להשתלטות או תקיפה על משבצות המרכז, ועושה מעט מאוד בשביל פיתוח. הכלי היחיד המשוחרר עקב המסע הוא הצריח, וכלי זה אינו מפותח בדרך על ידי זה שמוציאים אותו למשבצת ח3. בנוסף, 1.ח4 מחליש את צד המלך של הלבן. מכל הסיבות האלו, המסע 1.ח4 הוא בין המסעות הנדירים ביותר מתוך 20 המסעות הראשונים האפשריים ללבן. 

שחור מגיב בדרך כלל בתפיסת המרכז עם המסעות 1...ה5 או 1...ד5 (1...ד5 מונע גם מהצריח הלבן לצאת למשבצת ח3 כי הוא תוקף משבצת זו), גם המסע 1...פו6 אפשרי. אמנם, המסע 1...ז6, במטרה לעשות פיאנקטו לרץ למשבצת ז7, הוא נדיר יותר בגלל שלבן יכול לשבור את מבנה הרגלים של השחור עם המסע 1...ח5, ואז המסע 1.ח4 אף יהווה יתרון ללבן.

רב-האמן דוד ברונשטיין ציין פעם שהכיר שחקן רוסי שתמיד פתח עם 1.ח4 וניצח כל משחק. נקודתו הייתה שלאחר 1... ה5 2.ז3 ד5 3.ד4! ה:ד4 4.מה:ד4 פג6 5.מהד1 פו6 6.פח3! רה7 7.פו4 0-0 8.רז2 הפרש במשבצת ו4 נמצא במקום טוב והלבן נמצא בעמדה טובה. למרות זאת, שחור בדרך כלל לא ישתף כל כך הרבה פעולה. 

== לקריאה נוספת ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

דספרז
רבי אבא דמן עכו

רבי אבא דמן עכו (לעיתים: רבי אבא דעכו) היה אמורא ארץ ישראלי בדור השלישי שהתגורר בערים עכו וקיסריה. 

== מתלדותיו ==
רבי אבא דמן עכו היה מנהיג היישוב היהודי בעכו. הוא תיקן תקנות בתחום כשרות המזון, כשחייב השגחה צמודה על מוצרי מזון שנפרקו בנמל עכו ().

בתקופה מאוחרת יותר, כנראה בשל מיקומה של עכו על גבול ארץ ישראל, עזב את עכו וירד דרומה, לקיסרין. בקיסרין בנה בית מדרש גדול ונקלע לחובות. רבי אבהו הציע למנותו לראש הישיבה במקומו, תואר שהמחזיק בו הוכר אז כראש מוסרי התורה בדורו, אך נראה שההצעה לא התממשה. רבי אבהו החשיב מאוד את מידת הענווה שלו, כיוון שלא הקפיד אם האמורא שלו, שתפקידו היה לומר בקול רם את מה שלחש לו רבי אבא, היה נותן לדין נימוק שונה מזה שרבי אבא לחש לו.

== ממאמריו באגדה ==
מלבד תקנתו בדבר פיקוח על מוצרי מזון, לא נשתמרו דברי הלכה בשמו. אך השתמר מאמר אחד בתחום האגדה, לזיהוי מינו של עץ הדעת:

==לקריאה נוספת==
* צבי גרץ, דברי ימי ישראל, ח"ב, עמ' 378
* מרדכי מרגליות (עורך), "ר' אבא דמן עכו", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א, עמ' 6

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:עכו: רבנים
ריינוסה (מקסיקו)

ריינוסה (בספרדית: Reynosa) היא עיר במדינת טמאוליפס במקסיקו. העיר נמצאת בצפון-מזרח מקסיקו, על הגדה הדרומית של נהר ריו גראנדה (שמשמש גם כגבול של מקסיקו עם ארצות הברית), בקרבת העיר מקאלן. בריינוסה מתגוררים כ-600,000 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר במדינת טמאוליפס.

==היסטוריה==
ריינוסה נוסדה ב-14 במרץ 1749 על ידי קרלוס קנטו וכ-300 מתיישבים נוספים בהוראת חוסה דה אסקנדון, מושל אזור נואבו סנטנדר, תחת השם "וייה דה נואסטרה סניורה דה גואדלופה דה ריינוסה", אשר קוצר בהמשך לריינוסה. ההתיישבות נקראה על שם העיירה ריינוסה בספרד, שהייתה מקום הולדתו של חואן פרנסיסקו דה גואמס, המשנה למלך באותו זמן.

ב-4 ביולי 1802 ריינוסה נפגעה משיטפון. עקב כך ההתיישבות הוזזה כ-8 קילומטרים מזרחה כדי למנוע את הישנות המקרה.

ב-1926 ריינוסה קיבלה מעמד רשמי של עיר.

==חינוך==
בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות קטנות, כמו אוניברסיטת טמאוליפקה, וכן קמפוסים של אוניברסיטאות גדולות יותר כמו האוניברסיטה האוטונומית של טמאוליפס, שמרכזה בבירת טמאוליפס סיודד ויקטוריה.

==תחבורה==
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל לוסיו בלנקו, שנקרא על שמו של איש הצבא המקסיקני לוסיו בלנקו.

יש מספר גשרים המקשרים את ריינוסה לערים בצדו האמריקאי של נהר ריו גראנדה, כמו מישן ופאר.

== ערים תאומות ==

* 

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

קטגוריה:מקסיקו: ערים
קטגוריה:ריו גראנדה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1749
רבי אבא מקרטיגנא

רבי אבא מקרטיגנא (או מקרתיגנא, קרתיגניא) היה אמורא ארץ ישראלי, בן הדור השלישי מן העיר קרטיגנין.

== אזכוריו בתלמוד ==
הוא מצוטט רבות בתלמוד הירושלמי, בכינויים "רבי בא קרטיגנא", או "רבי בא קרתיגניא". הוא עסק בדבריהם של רבי יוחנן וריש לקיש. למשל, הוא הסביר את דעתו של רבי יוחנן שאין עונש מלקות על איסור חרישה בשמיטה, מפני שזהו לאו הבא מכלל עשה. במקום אחר הוא הקשה קושיה על ריש לקיש, ורבי לא תירץ את קושייתו.

רבי אבא הסביר כנגד מה תיקנו תשע ברכות בתפילת מוסף של ראש השנה: . על פי גרסה זו, שמקורה בתלמוד הירושלמי, הקשר בין ראש השנה, יום הדין, לתפילת חנה, הוא הפסוק שבסופה, "ה' ידין אפסי ארץ" (). בכתבי היד של התלמוד הבבלי מופיע מאמר דומה בשמו, המקשר בין חנה לראש השנה בדרך אחרת: . בש"ס וילנא מופיע מאמר זה בשם רבי יצחק דמן קרטיגנין, אך כנראה גרסה זו שגויה ולא היה אמורא בשם זה.

== מקום מגוריו ==

יש שזיהו את קרטיגינין עם העיר קרטחנה (Cartagena), אך רבים סוברים שמדובר בעיר קרתגו. לפי זיהוי זה הוא נקרא במקורות לועזיים רבי אבא מקרתגו.

== לקריאה נוספת ==
* 
* 
* 
* 
* מרדכי מרגליות (עורך), "ר' אבא קרתיגניא", אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א', עמ' 8–9
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:קרתגים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל במאה ה-3
יהודה דהן

יהודה דהן הוא קצין משטרה ישראלי בדרגת תת-ניצב, מכהן כראש מטה המנהלת לחברה הערבית במשטרת ישראל.
== ביוגרפיה ==
דהן שירת בצה"ל כקצין בחיל התותחנים ושימש סגן מפקד גדוד. ב-1991 התגייס למשטרת ישראל, החל שירותו ביחידת הגדעונים, יחידת מסתערבים של מחוז ירושלים. הוא שירת בה בתפקידים שונים ושימש סגן מפקד היחידה. ב-1998 מונה להקים את יחידת רותם, ימ"ג במג"ב דרום שפעלה נגד הפשיעה במגזר הבדואי. לאחר מכן יצא ללימודים בקורס פיקוד ומטה של המשטרה ופיקד על פלוגה במג"ב איו"ש. ב-2002 מונה לקצין אג"ם של יחידת אתג"ר וב-2004 מונה להקים את מפלג בילוש ומבצעים ביחידה הארצית לחקירות בינלאומיות. בשנים 2006 עד 2008 פיקד על מרחב אילת. באוגוסט 2009 מונה למפקד מרחב איילון במחוז תל אביב ובספטמבר 2013 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב ירקון.. בתקופה זו נתפס מספר פעמים על נהיגה במהירות מופרזת, אך הודעות הקנס וכתבי האישום בוטלו על ידי ראש אגף התנועה, על כך נמתחה ביקורת על המשטרה בדוח מבקר המדינה.

ביולי 2017 מונה לראש מטה המנהלת לחברה הערבית. בפברואר 2020 נקבע כי בתפקידו הבא ישמש נציג המשטרה באגף לוט"ר ביטחון פנים ועורף שבמטה לביטחון לאומי.

דהן הוא בעל תואר שני בחינוך.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ereverev.co.il/print.asp?id=6753 נצ"מ דהן בראיון פרידה: "ההימורים – מחולל הפשיעה מספר 1"], אתר ערב ערב באילת

==הערות שוליים==

קטגוריה:שוטרי משמר הגבול
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
אוטובאן

מפת מערכת הכבישים המהירים אוטובאן
הכביש המהיר הפדרלי מס' 20
אוֹטוֹבָּאן (בגרמנית: <span dir="ltr" lang="de">Autobahn</span>) היא מערכת הכבישים המהירים הפדרלית של גרמניה. השם הרשמי של מערכת הכבישים הוא "בונדסאוטובאן" (<span dir="rtl" lang="de">Bundesautobahn</span>) שמשמעותו "כביש מהיר פדרלי".

סלילת האוטובאן הראשון, בין קלן ובון, החלה בשנת 1929, והכביש נחנך בשנת 1932. בשנת 2013 אורכם הכולל של הכבישים, שנפרשו בכל רחבי גרמניה, היה 12,879 קילומטרים. בתוך שש שנים לאחר השלמת הכביש הראשון של קלן-בון בשנת 1932, גרמניה הוסיפה לרשת הכבישים שלה 3,000 ק"מ של כבישים סופר-מהירים. למרות שלעיתים קרובות קיבל היטלר קרדיט על הכביש המהיר, אך קודמיו האמיתיים היו הכביש הניסיוני של אבוס בברלין (שנבנה בין 1913 ל -1921), ונתיב האוטוסטראדה באורך 130 הקילומטרים בין מילאנו לאגמים הצפון איטלקיים (שהושלם בשנת 1923). אף על פי שהכלכלה המדוכאת של גרמניה והיפר-אינפלציה בסוף שנות העשרים של המאה העשרים מנעה תוכניות לביצוע מכוניות אוטומטיות חדשות באותה העת, נבנו קילומטרים רבים של דרכים במהלך הרייך השלישי. היטלר ראה בבניית מכוניות אוטומטיות בעיקר יתרון צבאי; היתרון שלה כתוכנית ליצירת מקומות עבודה בשנות השלושים היה יתרון נוסף.<ref></ref>

הדרך המהירה פותחה משמעותית בגרמניה הנאצית. אומנם ההמצאה היא לא נאצית ועוד ברפובליקת וויימאר נסלל כביש מהיר ראשון, אבל מרגע שעלו לשלטון, היטלר ויועציו הורו על סלילה של דרכים מהירות בהיקפים אדירים. אלה סיפקו עבודה להמוני מובטלים והיו חלק מהדרך שבה זכו הנאצים להערצת ההמונים. המשטר הנאצי קרא להם אז "כבישי הפיהרר" והם תוארו בפוסטרים כ"כבישים אל הנצח". 

באוטובאן אין הגבלה פדרלית למהירות הנסיעה, אך יש הגבלות מקומיות באזורים עירוניים, ובקטעי כביש באיכות נמוכה או מועדים לתאונות. עם זאת, קיימת המלצה שלא לעבור את המהירות של 130 קמ"ש. לכל מדינה ממדינות גרמניה נתונה סמכות לקבוע הגבלת מהירות בקטעי האוטובאן שבשטחה, אך מרבית המדינות לא עשו זאת. בשנת 2008 קבעה מדינת ברמן הגבלת מהירות של 120 קמ"ש בקטעי האוטובאן שבשטחה. בשנה זו, על פי ההערכה, ב-52% מהכבישים הייתה רק מגבלת מהירות מומלצת, ב-15% מהכבישים הייתה הגבלת מהירות זמנית, וב-33% הייתה הגבלת מהירות קבועה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.autobahnatlas-online.de/index_e.html Autobahn-Atlas - Website of the German autobahn network] 
* 

==הערות שוליים==
 

קטגוריה:גרמניה: דרכים וכבישים
אמנון אלקלעי

אמנון אלקלעי (נולד ב-1966) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת ניצב. בתפקידו האחרון כיהן כראש אגף המבצעים.

== ביוגרפיה ==
אלקלעי נולד בבאר שבע וגדל בערד. בשירותו הצבאי היה סגן מפקד פלוגת טנקים בגדוד 46 בחטיבה 401 של השריון.

ב-1989 התגייס למשטרת ישראל. שימש ראש ענף סיור ומבצעים במחוז הדרום, פיקד על תחנת נתיבות ועל תחנת באר שבע. ב-2007 מונה למפקד מרחב מוריה במחוז ירושלים. בשנים 2010 עד 2012 שימש כראש מחלקת המבצעים באגף שיטור וביטחון. ב-2012 מונה למפקד מרחב ציון וכיהן בתפקיד עד אוקטובר 2014. בתפקידו הבא שירת כמפקד מרחב הנגב עד יוני 2016. ב-2017 מונה לסגן מפקד מחוז הדרום.

בפברואר 2019 מונה לראש אגף שיטור אבטחה וקהילה בדרגת ניצב. הוא פרש מהשירות ב-2021.

בספטמבר 2023 הגיש תלונה רשמית במח"ש נגד מפכ"ל המשטרה קובי שבתאי על שדקר אותו בירך במהלך במהלך ישיבה של צמרת המשטרה בבית שמש בעת ששיחק בסכין ב-2020 כשהיה מפקד מג"ב.

אלקלעי נשוי ואב לשניים. הוא נכדו של חיים תבורי, המפכ"ל השישי של המשטרה. בוגר תואר ראשון במדע המדינה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.police.gov.il/articlePage.aspx?aid=720 סבב מינויים בצמרת מחוז ירושלים], באתר משטרת ישראל, 22 באוקטובר 2012

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:ראשי אגף שיטור וביטחון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
יורם סופר

יורם סופר (נולד ב-1965) הוא קצין משטרת ישראל בדרגת ניצב, מכהן כממונה למאבק בפשיעה בחברה הערבית. 

עם גיוסו לצה"ל בפברואר 1984 התנדב סופר לצנחנים. בצנחנים שובץ סופר בגדוד 890, עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. ב-1987 התגייס למשמר הגבול ושירת כלוחם וכקצין בימ"מ. בשנת 2000 עבר למשטרה הכחולה ומונה לקצין המבצעים במחוז הדרום. שירת כסגן מפקד תחנת אשקלון וממלא מקום מפקד תחנת אופקים. בהמשך שירת כראש מדור כשירות מבצעית במטה הארצי. בתקופת ביצוע תוכנית ההתנתקות שירת כקצין אג"ם באוגדת הפינוי. בספטמבר 2006 מונה למפקד תחנת אשקלון וב-2007 מונה למפקד תחנת באר שבע. ב-2011 מונה למפקד מרחב לכיש ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2013. לאחר מכן מונה למפקד המרכז ללימודי משטרה. ב-2015 מונה לראש מנהלת המשטרה לנושא הרכבת הקלה בתל אביב. ב-2016 מונה לסגן מפקד מחוז ש"י. במסגרת תפקידו זה פיקד על כוחות המשטרה בפינוי עמונה ובהריסת תשעת הבתים בעפרה בתחילת 2017. 

בפברואר 2019 מונה למפקד מחוז הדרום בדרגת ניצב. בינואר 2021 מונה למפקד מחוז חוף וכיהן בתפקיד עד אוגוסט 2023. ביוני 2023 נקבע שבתפקידו הבא ימונה לממונה למאבק בפשיעה בחברה הערבית.

סופר בוגר תואר ראשון בקרימינולוגיה ומדע המדינה ובוגר תואר שני במדעי החברה באוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:לוחמי הימ"מ
קטגוריה:ניצבי משטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז הדרום במשטרת ישראל
קטגוריה:מפקדי מחוז חוף במשטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
האבנים של ונציה

האבנים של ונציה (The Stones of Venice) היא מסה של שלושה כרכים על אמנות ואדריכלות ונציאנית שחוברה על ידי היסטוריון ומבקר האמנות האנגלי ג'ון ראסקין, המסה פורסמה לראשונה בשנים 1851-1853. 

שלושת הכרכים של הספר "האבנים של ונציה" בוחן ארכיטקטורה ונציאנית בפירוט רב ומתאר למשל מעל שמונים כנסיות מהעיר ונציה. הספר עוסק בארכיטקטורה של ונציה דרך ניתוח תקופות בהיסטוריה של העיר החל מהתקופה הביזנטית, הגותית והרנסאנסית. בנוסף לפן האדריכלי מנתח רסקין את הפן החברתי והאומנותי של העיר. 

רסקין הגיע לוונציה במטרה להוכיח כיצד העקרונות האדריכלים שהדגים בספרו "שבעת המאורות של האדריכלות" באים לידי ביטוי בעיר ונציה, זה היה ביקורו השני בעיר לאחר שביקר בה בחורף של שנת 1849. הכרך הראשון מתוך השלושה של הספר יצא לאור בשנת 1851. 
הספר מלווה ברישומים ושרטוטים שנעשו על ידי רסקין והוא אף השתמש בצילומים שצילם בעיר לאחר שרכש מצלמה המצלמת בעזרת טכניקת הדאגרוטיפ.

הספר עורר עניין רב בבריטניה הוויקטוריאנית ואמנים ואדריכלים רבים הושפעו ממנו.

בשנת 2010 כתב הפילוסוף הבריטי רוג'ר סקרוטון כי הספר היה "התיאור הגדול ביותר באנגלית של מקום מקודש על ידי מבנים".

==קישורים חיצוניים==
*[https://archive.org/details/stonesofvenice01ruskuoft כרך 1] באתר Archive.org
*[https://archive.org/details/stonesofvenice02ruskuoft כרך 2] באתר Archive.org
*[https://archive.org/details/stonesofvenice03ruskuoft כרך 3] באתר Archive.org
* 

קטגוריה:ספרי 1851
קטגוריה:ונציה: תרבות
יוסיף גולדברג

פרופסור יוסיף גולדברג (בסרבו-קרואטית: Josip Goldberg; 18 בפברואר 1885, סרייבו, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 15 באוקטובר 1960, זאגרב, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היה פיזיקאי יוגוסלבי ממוצא יהודי, דקאן הפקולטה למדעים של אוניברסיטת זאגרב וחבר האקדמיה למדעים לאמניות של יוגוסלביה.

==קורות חייו==
יוסיף גולדברג נולד בסרייבו ורכז השכלה תיכונית בעירו. בהמשך, רכש תואר אקדמי במתמטיקה ובפיזיקה באוניברסיטת וינה. הוא התמחה בתרמודינמיקה בווינה וב-1914 סיים את הדוקטורט. לאחר סיום לימודיו שב למולדתו והועסק כמורה בבתי ספר תיכוניים במוסטאר ובסרייבו.

ב-1927 הצטרף לסגל ההוראה של אוניברסיטת זאגרב. ב-1946, לאחר מלחמת העולם השנייה הקים גולדברג את המחלקה לגאופיזיקה בפקולטה למדעים של אוניברסיטת זאגרב, עמד בראשה ווזכה לתואר פרופסור. במקביל, כתב גולדברג מספר ספרי ספרי לימוד לבתי ספר תיכוניים בתחום הפיזיקה והאסטרונומיה. הוא היה חבר האקדמיה למדעים ולאמנויות של יוגוסלביה וב-1949 ומונה למנהל תחום הפיזיקה באקדמיה למדעים. בהמשך, התמחה גולדברג בקלימטולוגיה ופרסם מספר רב של מחקרים במסגרת המכון הגאופיזי של זאגרב אותו ניהל בין 1951 ל-1955. במקביל כיהן כדקאן הפקולטה למדעים באוניברסיטת זאגרב. גולדברג נחשב פורץ דרך בהנחת היסודות למחקר המודרני באוקיינוגרפיה פיזיקלית ביוגוסלביה וקרואטיה, בכך ששילב מודלים מתמטיים במחקרים בתחום. הוא כתב עשרות מאמרים בתחומי מחקריו והם זכו לפרסום גם מחוץ ליוגוסלביה. ב-1955 פרש לגמלאות. יוסיף גולדברג הלך לעולמו בזאגרב ב-1960 ונקבר בבית העלמין מירוגוי שבעיר.

==קישורים חיצוניים==
* [http://hbl.lzmk.hr/clanak.aspx?id=3 יוסיף גולדברג], באתר lzmk.hr 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פיזיקאים יהודים
קטגוריה:סרייבו: אישים
קטגוריה:פיזיקאים יוגוסלבים
קטגוריה:יוגוסלביה: מדע וטכנולוגיה
קטגוריה:זאגרב: אישים
קטגוריה:ילידי 1885

קטגוריה:נפטרים ב-1960
רפסודיה בולגרית

"רפסודיה בולגרית" (בבולגרית: българска рапсодия) הוא סרט קולנוע בקופרודוקציה בולגרית-ישראלית, מאת ובבימויו של איוואן ניצ'ב, שיצא לאקרנים בשנת 2014. הסרט נבחר לייצג את בולגריה כמועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-87 שנערך בפברואר 2015. על ההחלטה נמתחה ביקורת מסוימת בחוגי הקולנוע בבולגריה.

==עלילת הסרט והפקתו==
הסרט הוא מסוגת הדרמה ועלילתו מתרחשת ב-1943 בבולגריה על רקע רדיפת יהודי בולגריה וגירוש יהודי תראקיה, מקדוניה ופירוט למחנות ההשמדה. הוא מספר את סיפורם של שני נערים, האחד יהודי וחברו בולגרי נוצרי, המתאהבים בנערה יהודייה מהעיר קוואלה, אשר סופחה לבולגריה. "רפסודיה בולגרית" הוא האחרון בסדרה של שלושה סרטים העוסקים ביהדות בולגריה בבימויו של איוואן ניצ'ב. קדמו לו הסרטים: "אחרי סוף העולם" (1998) ו"הדרך לירושלים" (2003).

הסרט הופק על ידי נסים לוי, משה אדרי, לאון אדרי ושאול שרצר, וזכה לסיוע במימונו מקרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב ורשת. עם צוות השחקנים נמנים מוני מושונוב ואלכס אנסקי.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקנ/ית !! דמות
|-
| טטיאנה לולובה ||פורטון
|-
| אנג'לה נדיאלקובה ||שלי
|-
| דימיטר ראצ'קוב ||איוון ג'ורג'ייב
|-
| כריסטיאן מקארוב ||מוני 
|-
| מוני מושונוב ||מויץ
|-
| אלכס אנסקי || אליעזר אנסקי
|-
| סטפן פופוב ||ג'וג'יו
|-
| לובומיר קובאצ'ב || אלכסנדר בלב
|-
| סאווה דראגונצ'ב || תיאודור דנקר
|-
|}

==הקרנות בבתי קולנוע בארץ==
על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", במהלך שנת 2015 צפו בסרט זה 20,941 צופים, בבתי קולנוע ברחבי הארץ.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2014
קטגוריה:סרטי דרמה
קטגוריה:קולנוע בבולגריה
שלמה ארצי ושלום חנוך בקיסריה

עטיפת ה-DVD "התחברות" שהוא למעשה אותו המופע בעריכה שונה על גבי תקליטור DVD
שלמה ארצי ושלום חנוך בקיסריה הוא אלבום הופעה שהוקלט בסיבוב הופעות משותף שערכו הזמרים שלום חנוך ושלמה ארצי בקיץ 2005. המופע והאלבום היו להצלחה מסחרית, ובצמוד אליהם נמכר גם DVD המתעד את ההופעה ונקרא "התחברות" (יצא ב-2006). הניהול האמנותי של המופע הופקד בידי לואי להב.

האלבום יצא בחברת הד ארצי.

== רשימת רצועות ==

==תכולת ה־DVD - "התחברות" ==

==משתתפים==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי הופעה מ-2005
קטגוריה:אלבומי שלמה ארצי
קטגוריה:אלבומי שלום חנוך
קטגוריה:אלבומים משותפים
קטגוריה:אלבומי הופעה בעברית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי לואי להב
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
שמעון סביר

שמעון סביר בקורס סמלים
שמעון סביר (סוויסה) (נולד ב-1930) הוא קצין משטרה בדימוס בדרגת תת-ניצב. עמד בראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה.

==ביוגרפיה==
סביר נולד בקזבלנקה שבמרוקו בשם שמעון סוויסה. בנעוריו למד בישיבה והיה ממקימי תנועת הנוער בית"ר. הוא השתתף בארגון פעולות הגנה על יהודי קזבלנקה ובהברחת יהודים ממרוקו מחוץ למדינה לקראת עלייתם לארץ ישראל. במהלך תקופה זו נעצר על ידי השלטונות והושם במאסר בגין פעילות ציונית. לאחר מלחמת העולם השנייה היה בשליחות מטעם בית"ר בגרמניה ובצרפת ושימש מפקד מחנה המעבר ארנאס במרסיי. ב-1948 עלה לישראל. על פעילותו הציונית קיבל את עיטור לוחמי המדינה ממשרד הביטחון.

ב-1949 התגייס לשירות הביטחון והתנדב לשרת ביחידת סיור של משטרת ישראל בנגב שעסקה בפטרולים בציר אילת-באר שבע. בהמשך שירת בתחנת גדרה. הוא שימש סוכן סמוי שהושתל בכנופיית עבריינים בדואים סוחרי סמים והביא למעצרם. ב-1963 היה לקצין משטרה בדרגת מפקח. שימש ראש הלשכה לתפקידים מיוחדים בנפת רמלה-רחובות, וראש המחלקה לתפקידים מיוחדים במשטרת ירושלים. בתקופה זו היה עמד בראש צוות שעצר חוליית מחבלים שאומנה על ידי הפת"ח. ב-1970 מונה לסגן מפקד נפת רמלה-רחובות. עם הקמת מרחב מרכז של המשטרה ב-1971, מונה לראש לשכת החקירות של המרחב. בשנים 1972 עד 1975 שהה בשליחות בצרפת מטעם המחלקה לעלייה ולקליטה של הסוכנות היהודית. לאחר שובו לישראל שירת כראש לשכת תפקידים מיוחדים במרחב מרכז וב-1978 מונה לסגן מפקד המרחב. במרץ 1978, התבצר צעיר במסעדה ברחובות, החזיק תחת איומי אקדח בני ערובה ואיים להתאבד, סביר ניהל משא ומתן עם הצעיר והצליח להביא למעצרו ללא פגיעה בנפש. על כך עוטר בעיטור השירות של המשטרה. ביוני 1980 קודם לדרגת ניצב משנה ומונה לראש אגף חקירות במחוז הדרום. בתפקידו הבא שירת כמפקד מרחב שפלה. בשנים 1985 עד 1988 עמד בראש היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה.

לאחר פרישתו עבד כחוקר פרטי. ב-1989 היה שותף בייסוד עמותת אמית"י, אזרחים למען מנהל תקין.

סביר נשוי ואב לחמישה ילדים. אחיו הצעיר, רפאל סוויסה, היה חבר הכנסת ונציב בתי הסוהר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://hai-besefer.co.il/biographies/shimon-savir/ ספר הזיכרונות של שמעון סביר באתר "חי בספר"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור השירות
קטגוריה:ראשי היחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה ובינלאומית
קטגוריה:ישראלים ילידי מרוקו
קטגוריה:פעילי ההעפלה
קטגוריה:חוקרים פרטיים ישראלים
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1930
בטי גארט

בטי גארט (באנגלית: Betty Garrett; 23 במאי 1919 - 12 בפברואר 2011) הייתה שחקנית, קומיקאית, זמרת ורקדנית אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב על תפקידה בסדרה "הכל נשאר במשפחה".

== ביוגרפיה ==
גארט נולדה בעיר סנט ג'וזף שבמדינת מיזורי. בתם של אליזבת אוקטביה וקורטיס גארט. לאחר גירושי הוריה עברה להתגורר עם אמה במספר מלונות דרכים. היא בלתה את רוב ילדותה ונעוריה בסיאטל. למדה משחק ב"בבית הספר לתיאטרון בית הבובות" שבניו יורק סיטי ובנוסף גם ריקוד תחת אנה סוקולוב ומוזיקה.

== קריירת משחק ==
גארט החלה להתפרסם בתור שחקנית קולנוע בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 בסרטים "יום בניו יורק" בתפקיד הילדי לצידו של פרנק סינטרה, "קח אותי לבייסבול" של באזבי ברקלי ו"הבת של נפטון" בתפקיד בטי בארט.
בשנת 1973 הצטרפה גארט לצוות שחקני הסיטקום "הכל נשאר במשפחה". בסדרה היא הופיעה בתפקיד השכנה איירין לורנצו, בעבור משחקה היא זכתה בשנת 1974 בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה.
ב-1976 החלה גארט לשחק בסדרה הקומית "לוורן ושירלי" בתפקיד בעלת הבית ולימים אמה החורגת של לוורן אדנה בייביש דה פזיו, תפקיד אותו מילאה מהעונה השנייה עד העונה השישית.

== חיים אישיים ==
גארט הייתה נשואה לכוכב הקולנוע לארי פארקס משנת 1944 עד למותו בשנת 1975. לגארת נולדו שני ילדים ממערכת זו, גארט והשחקן אנדרו פארקס.

גארט נפטרה ב-12 בפברואר 2011 מנסיבות בריאותיות בלוס אנג'לס כשהיא בת 91.

על שמה של גארט הונצח בשנת 2003 כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* מילים ומוזיקה (1948)
* הבת של נפטון (1949)
* יום בניו יורק (1949)
* קח אותי לבייסבול (1949)
* אחותי איילין (1955)
* הצל על החלון (1957)

== טלוויזיה ==
* הנמלט (1964)
*הכל נשאר במשפחה (1973-1975)
* לוורן ושירלי (1976-1981)
* ארוכה הדרך הביתה (1998)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: תיאטרון ומופעים
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקנית משנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: טלוויזיה: שחקן משנה
קטגוריה:זוכי פרס דונלדסון
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1919
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2011
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2011
המעמד המתפתח של הסכמת פריז

המעמד המתפתח של הסכמת פריז (ברומנית: Statutul Dezvoltător al Convenției de la Paris), המוכר בהיסטוריוגרפיה הרומנית גם בכינוי "המעמד של קוזה" (Statutul lui Cuza), הוא מסמך בעל אופי של חוקה, שאומץ בנסיכויות הרומניות, ב-1864, ביוזמתו של הדומניטור, אלכסנדרו יואן קוזה.

שליט הנסיכויות הרומניות, קוזה, ניסה לבצע רפורמות, בעיקר בתחום האגררי, אך האספה המחוקקת, שהייתה מורכבת בעיקר מבויארים, לא איפשרה זאת. קוזה פיזר את האספה המחוקקת בעזרת גדוד צבא ופרסם את "המעמד המתפתח של הסכמת פריז", שהיו בו שינויים רבים לעומת הסכמת פריז, בעיקר בדרך בחירת הנציגים לאספה המחוקקת. לאישור המסמך נערך משאל עם בחודש מאי 1864 ובמשאל אושר המסמך ב-682,621 קולות של תומכים מול 1,307 מתנגדים ו-70,220 נמנעים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://legislatie.resurse-pentru-democratie.org/const_1858.php Statutul Dezvoltător al Convenției de la Paris] 
* [http://enciclopediaromaniei.ro/wiki/Constitu%C5%A3ia_din_1864 Enciclopedia României] 

קטגוריה:רומניה: חוקות
Onlife

onlife (בעברית: און לייף) הוא אתר אינטרנט ישראלי, המגדיר עצמו כאתר תוכן ואקטואליה לנשים.
== היסטוריה ==
האתר הוקם על ידי הדס גולדשטיין (מנכ"לית Themarker לשעבר), KCS טכנולוגיות, קבוצת הארץ - Themarker ומשקיעים פרטיים (בהם ישי דוידי ויעקב בורק). העורכת הראשית של האתר בראשית דרכו הייתה אפרת אדמון. בשנת 2014 מונתה לתפקיד הילה ברבי-ג'קמן, החל משנת 2018 העורכת הראשית היא הדס רגולסקי. האתר החל לפעול ב-11 ביולי 2010.

באתר מתפרסמים מאמרים וטורי דעה בקשת רחבה של נושאים הנמצאים על סדר היום: פוליטיקה, אלימות מינית ונשים בעולם העבודה וכן כתבות בנושאי אופנה, פנאי, משפחה, צרכנות, תזונה, בריאות ועוד. התכנים באתר מתעדכנים מדי יום. קישורים למאמרים באתר נכללים באתר "הארץ" ובאתר "דה מרקר".

מערכת האתר כוללת 10 עיתונאיות ועורכות קבועות וצוות של 40 פרילנסרים. עם הכותבות באתר נמנות ענת סרגוסטי, ליטל שוורץ, לינוי בר גפן, הדס שטייף, יעל שרר ומרינה קיגל. הגישה לאתר חופשית, והכנסותיו באות מפרסומת ומתוכן שיווקי.

באפריל 2013 נטל האתר חלק, במאמר מאת הדס שטייף, במהלך לחשיפת החשדות להטרדה מינית על ידי איש התקשורת עמנואל רוזן, מהלך שהביא ליציאתו לחופשה מכל משרותיו באמצעי התקשורת, עד לבירור החשדות. בסיומה של פרשה זו לא הועמד רוזן לדין.

==קישורים חיצוניים==
* 
* אלכסנדר כץ, [http://ice.co.il/article/view/276866 שנה לאתר onlife: המייסדת הדס גולדשטיין על נישה, מודל הכנסות ותחרות] , באתר "אייס", 30 ביוני 2011
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פורטלים ישראליים
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2010
זית (פרי)

פרי עץ הזית כשהוא בשל
זיתים ירוקים על עץ

זַיִת הוא פרי מעץ הזית, ואחד משבעת המינים שהתברכה בהם ארץ ישראל. מאחר שקיימים מגוון מינים של עצי זית, ישנו מגוון רחב של זני זיתים.

== תעשיית הזיתים ==
הזית הוא תוצר מזון חשוב במדינות כמו איטליה, במיוחד בספרד ובמדינות אחרות סביב הים התיכון.

טעמו הטבעי של הזית מר מאוד והוא איננו ניתן לאכילה מיד לאחר הקטיף מהעץ. לכן, לאחר המסיק עוברים הזיתים תהליך השריה במים, כדי להרחיק מהפרי את השמנים המרירים, ולאחר מכן עוברים תהליך ארוך של כבישה במלח, על-מנת להכינם למאכל. זיתים שאינם מיועדים לכבישה מופנים לאחר המסיק לבית בד, לצורך מיצוי שמן הזית מהפרי לצורך מאכל, בתהליך הנקרא "עצירה".

אם הזית נקטף טרם עת, כלומר הוא עוד בוסר, צבעו ירוק, אך אם הותר מספיק זמן והשלים את תהליך ההבשלה, צבעו סגול-שחור. בייצור המוני, מזרזים את תהליך ההבשלה של הזית באמצעות תגובה כימית של תהליך חמזור שבמהלכה מוספים חומרים אשר מגיבים עם חומרים בזית וגורמים לשינוי בצבעו. תהליך שינוי זה, בו זית ירוק הופך לזית שחור, נקרא "קליפורניזציה", שכן הוא פותח במקור בקליפורניה שבארצות הברית. לרוב, תהליך ה"קליפורניזציה" מתבצע באמצעות כבישה חמה, שהטמפרטורה שלה עולה על 30 מעלות צלזיוס, יחד עם סולבנטים שונים, אחדים מהם ממשפחת הנפטים ולכן חומרים אלו נחשבים למסוכנים יותר. זיתים שעברו תהליך השחרה משווקים בשם "זיתים מושחרים" וצבעם שחור עז ואילו זיתים שהשחירו בתהליך הבשלה טבעי נקראים "זיתים שחורים" וצבעם נוטה יותר לסגול כהה.

על פי רוב, זיתים שחורים אינם משמשים לייצור שמן, שכן רמת השמן בהם נמוכה. בנוסף לירידה בכמות השמן שבפרי, מביא תהליך הבשלת הזיתים גם לירידה בכמות נוגדי החמצון שבהם.
==הזית ביהדות ובמדרשים==
בתנ"ך מופיע אילן הזית בתור אחד משבעת המינים שהשתבחה בהן ארץ ישראל, ארץ זית שמן ודבש, במסכת שבת בפרק במה מדליקין לגבי איזה שמן מדליקין את הנרות בערב שבת מופיעה דעת רבי טרפון המאמר; רִבִּי טַרְפוֹן אוֹמֵר: אֵין מַדְלִיקִין אֶלָּא בְּשֶׁמֶן זַיִת בִּלְבַד. וכן בבית המקדש לא הדליקו את המנורה הטהורה אלא בשמן זית זך כתית למאור, בפרק שירה לא מופיעה שירת הזית אך בספר ואברהם זקן להחכם השלם ראב"ד טורקיה רבי אברהם פאלאג'י כותב לשבח את אילן הזית שלא תיגרע שירתו ומוסיף בנוסח חדש לפרקי שירה לומר; זית מה הוא אומר; וַאֲנִ֤י "כְּזַ֣יִת רַ֭עֲנָן" בְּבֵ֣ית אֱלֹהִ֑ים בָּטַ֥חְתִּי בְחֶסֶד־אֱ֝לֹהִ֗ים עוֹלָ֥ם וָעֶֽד (ספר תהלים פרק נב, פסוק י).

== ראו גם ==
* בית בד
* עמודי הזית
* מסיק זיתים
* זית אירופי
* זית (סוג)
* שמן זית
* ממרח זיתים

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
סרט דביק רפואי

שימוש בסרט דביק רפואי
סרט דביק רפואי יכול לשמש להצמדה של תחבושת לאזור הפגוע

סרט דביק רפואי הוא סוג של סרט דביק המותאם לשימוש ברפואה. הסרט הדביק מכיל דבק היפואלרגני המסוגל להיצמד לעור בחוזקה.

סרט דביק רפואי (הנקרא גם מיקרופור) הוא אחד הכלים המשמשים להגשת עזרה ראשונה.

ניתן להשתמש בסרט הדביק הרפואי לצורך חבישה של פצעים שאגד מדבק אינו מתאים להם מבחינת מיקום, סוג או חומרת הפציעה. 
לאור מחירו הנמוך וקלות השימוש בו, זהו אמצעי הקיבוע הנפוץ ביותר של תחבושת.

הסרט הדביק הרפואי מאפשר לאוויר לחדור דרכו ולהגיע אל העור, כדי שיוכל להתאוורר ו"לנשום".

ישנם סוגים של סרטים דביקים רפואיים המשמשים גם בענף הספורט, בגלל המרקם המחוספס שלהם אשר משפר באמצעות חיכוך את טיב האחיזה בציוד הנדרש. לדוגמה - מחבטי טניס ומקלות הוקי.

==גלריית תמונות==
<gallery>
תמונה:סרט דביק רפואי - עזרה ראשונה (5).JPG|סרט דביק רפואי בתוך מתקן חיתוך
תמונה:Albupore surgical tape.jpg|סרט דביק רפואי ללא מתקן חיתוך
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ציוד רפואי

קטגוריה:ציוד עזרה ראשונה
קטגוריה:מוצרים חד-פעמיים
קטגוריה:דבק
קטגוריה:אביזרי חיבור
מנזר גורני

מנזר גורני (ברוסית: Горненский монастырь או גורננסקי, פירוש המילה – עליון) נמצא בעין כרם, ובו מתגוררות נזירות רוסיות אורתודוקסיות (פרבוסלביות). כמו מתחמים רבים אחרים ששייכים לכנסייה האורתודוקסית הרוסית בארץ ישראל, הוא מוכר גם בשמו מתקופת השלטון הטורקי: "מוסקובּיה".
== היסטוריה ==
בשנת 1871 נרכש המתחם עבור הכנסייה הרוסית האורתודוקסית על ידי הארכימנדריט אנטונין קפוסטין מדרגומן הקונסוליה הצרפתית בירושלים. בתחילה המתחם שימש כאכסנית צליינים. בשנת 1882 בנה קפוסטין את הכנסייה הראשונה שהוקדשה לאיקונין של המדונה מקאזאן שנמצאת בכנסייה. מימין לכניסה של הכנסייה ישנה אבן שממנה על פי המסורת הטיף יוחנן המטביל.

בשנת 1911 הנסיכה אליזבת, אשתו של סרגיי רומנוב, המושל של מוסקבה ודודו של הצאר האחרון, יזמה את בניית הכנסייה החדשה לזכרו של בעלה. בנייתה הופסקה עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, וגם אחרי תום המלחמה לא התאפשר המשך הבנייה עקב המהפכה הבולשביקית ברוסיה. בנייתה התחדשה רק ב-2003 וב-2007 קודשה כ"כנסיית כל הקדושים של רוסיה" (Собор всех святых, в земле Русской просиявших). בשנת 2009 כיפותיה של הכנסייה צופו זהב. במגדל הפעמונים הוצבו שמונה פעמונים כשמשקלו של הגדול שבהם הוא כ-1,600 קילוגרם ושל שאר הפעמונים – 360 ק"ג. הכנסייה בסגנון רוסי עם צריחי "בצל" והיא ממוקמת ממערב לקריית מנחם. הכניסה למנזר אפשרית משני מקומות: דרך עין כרם (לשימושם של יושבי המתחם בלבד) או דרך מתחם בית החולים הדסה עין כרם.

כמו כן, במתחם המנזר מצויה מערה בה התחבא יוחנן המטביל לפי המסורת הפרבוסלבית, שקודשה ככנסייה ב-1987.

הכנסייה הגדולה שבראש המנזר הייתה ידועה במשך כ-100 שנה כ"כנסייה הבלתי גמורה" ובה מוצגת אבן עם טביעת כף רגלו של יוחנן המטביל. בכנסייה הראשונה, התחתונה מוצגים שריד מן "הצלב האמיתי, אבן מסנטה קתרינה, אבן מאתר הטבילה, אבן ספוגה דם עוללי בית לחם וכיוצא באלה. כנהוג בכנסיות רוסיות מצוירת מעל הכניסה "מטפחת ורוניקה" עם הטבעת קלסתרו של ישוע. כנהוג בכנסיות הרוסיות לכל איקונה מצורף שריד קדוש, בדרך כלל פיסת בגד של הקדוש.

ב-12 באפריל נוהגים להביא איקונה המתארת את הבשורה למרים מכנסיית השילוש הקדוש למעיין עין כרם כדי לפגוש באיקונת אלישבע המצויה בכנסייה. לאחר מכן שוהה איקונת מרים בכנסיית גורני שלושה חודשים, בדיוק כפי ששהתה מרים אצל אלישבע על פי הברית החדשה.

מתחת לכנסייה מצויים כמה בתי עלמין ובאחד מהם קבורות נזירות שמתו במגפת כולרה בעת עבודתן בסלילת הכביש ליריחו בזמן מלחמת העולם הראשונה. על קברי כולן מופיעה שנת הקבורה 1916. מסופר שאיקונת המדונה מקאזאן הפסיקה את התמותה מכולרה באופן פלאי.

<gallery>
קובץ:GornyMonasteryFeb142022 04.jpg|מנזר גורני
קובץ:"Moscovia" Monastery; Ein Kerem - Jerusalem (6567827713).jpg|הכנסייה הגדולה ("כנסיית כל הקדושים") במתחם מנזר גורני
קובץ:Russian Church, Ein Kerem - photo Ron Havilio.JPG
קובץ:מנזר גורני, הכפר הרוסי, עין כרם.jpg
קובץ:Church and typical bench, Gorny Convent, Ein Kerem.JPG
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://rusdm.ru/pace/484 מנזר נשים גורני בירושלים (עין כרם)], באתר הרשמי של המשלחת הדתית הרוסית בירושלים 
* (מגדל הפעמונים החדש של מנזר גורני)

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עין כרם
קטגוריה:ירושלים: כנסיות ומנזרים
גורני
אור וירושלים

"אור וירושלים" הוא שיר שכתב והלחין יוסף שריג, ובוצע במקור על ידי להקת הגבעטרון.<ref name=":0"></ref>
המלים לשיר כפי שמופיעות באנדרטה לזכרו של יוסף שריג ברמת הגולן

== תוכן השיר ==
השיר מתאר את נופיה של ירושלים, ובהם כיפת הזהב, עצי האורן, המגדלים, החומות והשכונות, מדמדומי השקיעה, עבור בשעות החשיכה בהן מוארת העיר באופן מלאכותי ועד אור ראשון.

== קשר למקורות ==
השיר מקושר בצורה רבה למקורות התנ"ך ולתהלים. בשורות השיר ישנם אזכורים רבים של פסוקים, ביטויים ומאורעות שונים בתנ"ך. הקשר מבוטא בצורה בולטת בשורות הבאות:

"כִּדְאִיַּת דַּיָּה מֵעַל הַתְּהוֹמוֹת"- שורה זו מתקשרת לבריאת העולם, והתוהו ובוהו בראשיתו "וְהָאָרֶץ, הָיְתָה תֹהוּ וָבֹהוּ, וְחֹשֶׁךְ, עַל-פְּנֵי תְהוֹם" (בראשית א, א); בתיאור זה, הּדַּיָּה, מקבילה לחושך על פני התהום. תיאור זה יוצר ניגוד חריף לשקט העוטף ולאור השקיעה.

"וְקֶרֶן אֲדֻמָּה נוֹשֶׁקֶת לַהַט חֶרֶב" – שורה זו מהשיר קשורה לסיפור הגירוש מגן עדן: "וַיְגָרֶשׁ, אֶת-הָאָדָם; וַיַּשְׁכֵּן מִקֶּדֶם לְגַן-עֵדֶן אֶת-הַכְּרֻבִים, וְאֵת לַהַט הַחֶרֶב הַמִּתְהַפֶּכֶת, לִשְׁמֹר, אֶת-דֶּרֶךְ עֵץ הַחַיִּים" (בראשית ג, כד). על רקע סיפור נפילתו של יוסף שריג במלחמת יום הכיפורים, ניתן לראות בשילוב פסוק זה מעין נבואה המגשימה את עצמה.

"רָאִיתִי עִיר עֹוטֶפֶת אֹור" – במקורות, נהוג לקשר את האור לאלוהות, לחכמה ולתורה. דוגמה אחת היא "הָיָה יוֹם-אֶחָד, הוּא יִוָּדַע לַה'--לֹא-יוֹם וְלֹא-לָיְלָה; וְהָיָה לְעֵת-עֶרֶב, יִהְיֶה-אוֹר" (זכריה יד, ז). גם בשיר [אור וירושלים], העיר עוטפת אור, לעת ערב, עם שקיעת החמה, וקרניה האדומות, האחרונות.

"וְהִיא נוֹגֶנֶת בִּי כְּנֵבֶל הֶעָשׂוֹר" – בשורה זו, התאים שריג פסוק מקראי לצרכיו, תוך שינויי משמעות. במזמור מופיע הפסוק "עֲלֵי-עָשׂוֹר, וַעֲלֵי-נָבֶל; עֲלֵי הִגָּיוֹן בְּכִנּוֹר" (תהלים צב, ד), שבו "העשור", הוא כלי נגינה תנ"כי. לעומת זאת, בשיר המילה "עשור" באה לציין יום חג ומועד. החיבור שעושה שריג בין כינור לעשור, מכוון לחגיגות יום ירושלים בשנת 1972.

== ממבצעי השיר ==
* הגבעטרון - ביצוע מקורי 1972, ביום ירושלים.
* הפרברים - הופיע באלבומם "החולמים אחר השמש" שיצא בשנת 1978,
* יהורם גאון באלבומו "סימני דרך" שיצא ב-1981.
*הרבה ביצועים חוצי מגזרים ויבשות: זמרים חילונים וחזנים, מקהלות מהארץ ולהקות מחו"ל, בביצועים בעלי אופי שונה, שקטים ובומבסטיים כשם שלירושלים יש פנים רבות<ref name=":0" />.

==הרקע לשיר==
בתוכנית הטלוויזיה "לכל שירייך", אשר שודרה במאי 1992, סיפרה המשוררת והמלחינה נעמי שמר את סיפורו של השיר כפי שסופר לה מפי אמו של המשורר, תקווה. לדבריה, ביום חורף בשנת 1965 נסעה משפחת שריג מעמק יזרעאל לירושלים, כדי להביא למנוחות את הסבתא, אשר הלכה לעולמה. היה זה יום חורף גשום, אך עם הגיעם לאזור שער הגיא הופיעה לפתע השמש ונראתה קשת בענן. ב-1972 התבקש שריג להלחין שיר ללהקת הגבעטרון במלאת חמש שנים לאיחוד ירושלים, וכך נוצר השיר, אשר הפך לאחד מנכסי צאן הברזל של הזמר העברי.

שם השיר נבחר לשמה של האנדרטה לזכרו של יוסף שריג ברמת הגולן, שהוקמה בסמוך למקום נפילתו במלחמת יום הכיפורים - "אנדרטת אור וירושלים".
== קישורים חיצוניים ==

* [http://benyehuda.org/sarig_yossef/shir20.html נוסח השיר] באתר פרויקט בן-יהודה
* [http://shironet.mako.co.il/searchSongs?q=אור+וירושלים&type=works רשימת ביצועים של השיר] באתר שירונט
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1972
קטגוריה:גבעטרון
קטגוריה:שירי הפרברים
קטגוריה:שירי יהורם גאון
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים על ירושלים
קטגוריה:ריקודי עם בישראל: שירים
קורט אפשטיין

קורט אפשטיין (באנגלית: Kurt Epstein; 29 בינואר 1904 – 1 בפברואר 1975) היה שחקן כדורמים צ'כוסלובקי-יהודי וניצול שואה. הוא ייצג את ארצו בכדורמים בשתי אולימפיאדות (אמסטרדם 1928 וברלין 1936).

==קורות חיים==
קורט אפשטיין גדל ברודניצה נד לבם, שבחבל בוהמיה על גדת נהר האלבה, 22 ק"מ צפונית לפראג למשפחה יהודית, בנם של מקסימיליאן והלנה אפשטיין, אחד משלושה בנים. בתיכון הוא התאמן בשחייה, בכדורמים ובחתירה ובהמשך עבד כמאמן שחייה. בשנת 1924 התגייס לצבא צ'כוסלובקיה והגיע לדרגת סגן משנה.

===שחקן כדורמים אולימפי===
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים אפשטיין עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים במקום תשיעי. הוא שיחק משחק אחד שבו הנבחרת שלו הפסידה לנבחרת בריטניה 4-2. לצידו בנבחרת שיחקו 6 שחקנים, שלושה מהם יהודים: פבל שטיינר, פרנטישק גטרויר ופרנטישק שולץ. 

באולימפיאדת ברלין (1936) סיים אפשטיין עם נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורמים שוב במקום תשיעי. הוא שיחק שלושה משחקים. במשחק הראשון, נבחרתו ניצחה את נבחרת יפן בתוצאה של 3-4, במשחק השני, נבחרתו הפסידה לנבחרת גרמניה 6-1 שבסופו של דבר זכתה במדליית הכסף בטורניר ובמשחק השלישי נבחרתו הפסידה לנבחרת צרפת 3-2.

===במלחמת העולם השנייה===
במהלך מלחמת העולם השנייה, נכלא אפשטיין במספר מחנות ריכוז. בתחילה הוא נכלא בטרזיינשטט, אחר כך באושוויץ ובהמשך עבד במחנה עבודה קטן בצפון צ'כיה, פרידלנט (Frydlant). בתקופת השואה נרצחו כל בני משפחתו.

===אחרי המלחמה===
בתום מלחמת העולם השנייה, חזר אפשטיין לפראג. הוא נבחר לוועד האולימפי של צ'כוסלובקיה. הוא נישא לפרנסי, מעצבת שמלות, אף היא שרדה את המחנות בהם היה כלוא (טרזיינשטט ואושוויץ) וכן בברגן-בלזן וגם כל בני משפחתה נרצחו בשואה. בשנת 1947 נולדה לזוג בת, הלן אפשטיין, פרופסור לעיתונאות באוניברסיטת ניו יורק. עם עלייתה לשלטון של המפלגה הקומוניסטית בצ'כוסלובקיה, הוא ובני משפחתו היגרו לארצות הברית. לזוג נולדו עוד שני בנים. לאחר כעשר שנים שבהם לא מצא עבודה קבועה ויציבה, בסופו של דבר עבד כחותך במפעל של בגדי ילדים, ברובע הטקסטיל.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://jewishwritingproject.wordpress.com/2009/04/13/my-father-the-jewish-athlete/ My Father, The Jewish Athlete] ,Helen Epstein, באתר The Jewish Writing Project, 13 באפריל 2009 
* JAN ŠTUMBAUER, [http://cupress.cuni.cz/ink2_stat/dload.jsp?prezMat=50621 The contribution to the history of the jewish sports in Czechoslovakia in the years 1918–1939] 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני כדורמים יהודים
קטגוריה:ספורטאים צ'כוסלובקים
קטגוריה:שחיינים צ'כוסלובקים
קטגוריה:ספורטאים יהודים בשואה
קטגוריה:יהודים בשואה: צ'כוסלובקיה
קטגוריה:אסירים במחנה הריכוז אושוויץ
קטגוריה:ניצולי השואה: צ'כיה
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת אמסטרדם (1928)
קטגוריה:משתתפים יהודים באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:צ'כוסלובקים שנולדו ב-1904
קטגוריה:נפטרים ב-1975
כיתה קטנה

כיתה קטנה היא כיתה אשר שייכת לחינוך המיוחד, אך נמצאת בתוך בית ספר רגיל, ובכך מיישמת את עקרון השילוב ההולך ורווח בעולם כיום - מגמה שרואה ערך חשוב בהשארת התלמיד בסביבתו הטבעית, תחת ניתוקו והפנייתו לבית ספר אחר, כפי שהיה נהוג בעבר. מחקרים בתחום החינוך מראים רמת הצלחה גבוהה יותר כאשר התלמיד אינו מנותק מסביבתו הטבעית וככל שהוא שייך חברתית לסביבה שאינה מוגדרת כשונה.

שמה נגזר מכך שהיא מכילה מספר מצומצם של תלמידים (עד 15), אך לאורך השנים היו לה שמות נוספים: כיתה איטית, כיתה טיפולית וכיתה מקדמת. זהו גם היתרון שלה, אשר מאפשר למורים להתייחס לכל תלמיד בהתאם לצרכיו הלימודיים והחבריים וכך לקדם אותו עד כמה שניתן לנורמה.

בשל היותה שייכת למערכת החינוך המיוחד, כל תלמיד שמגיע אליה עובר לפני כן ועדת זכאות ואפיון, אשר תפקידה לקבוע את המסגרת הלימודית אליה שייך התלמיד והיא מתבצעת לפני כל מעבר בשלבי גיל: מגן לכיתה א', מבית ספר יסודי לחטיבת ביניים וכו' ובמקרים מיוחדים, בהם התגלו קשיים בהסתגלות למסגרת הקיימת. תלמיד שלא עבר ועדת זכאות ואפיון, לא יוכל ללמוד בכיתה הקטנה.

בכיתה זאת עובד גם צוות טיפולי, בדרך-כלל תרפיה (אמנות, דראמה, מוזיקה ועוד) והמגמה היא שכל תלמיד יזכה לפחות לשעה שבועית של תרפיה. כמו כן, ישנו שיתוף פעולה שוטף עם גורמים פסיכולוגיים, רווחה וקשר שוטף והדוק עם גורמי בית הספר השונים.

כל תלמיד שהגיע אל ועדת זכאות ואפיון עבר קודם אבחונים רלוונטיים, אשר קבעו מהם קשייו והצביעו על המלצות עבודה עם אותו תלמיד. לפי אבחון זה ניתן ליישם בעבודה השוטפת עם התלמיד את ההמלצות.
הכיתה הקטנה מחולקת לתחומים:

# כיתת לקויי למידה - עיקר תלמידיה בעלי לקויות למידה משמעותיות, אשר גורמות לפער לימודי בינם ובין שאר התלמידים בני גילם. תלמידים אלו ילמדו לפי תוכנית הלימודים של משרד החינוך בהתאמה ללקויות שלהם מבחינת התכנים וקצב הלימוד. יחד עם זאת, לכל תלמיד נבנית תוכנית לימודים אישית, לפיה הוא לומד במהלך השנה. תוכנית זאת נכתבת על ידי המורה המחנכת, תוך שיתוף עם גורמים טיפוליים, מידע ממורים מקצועיים, הורים ואבחונים פסיכודידקטיים. לקויות הלמידה הן מגוונות: לקויות שפתיות, חשבוניות, תקשורתיות ועוד, ומתבצעת התאמה של כל חומרי הלמידה ללקויות באמצעים שונים, כגון המחשות מרובות, שימוש רב בהטמעת אסטרטגיות למידה, לימוד מודולרי ועוד. תלמידים הלומדים בכיתה זאת זוכים למענה לקשיים הלימודיים שלהם, ויחד עם זאת יכולים להמשיך ולהיות שייכים לבית הספר הקהילתי אליו הם שייכים, ובכך לא להיות מופרדים חברתית.
# כיתה רגשית-התנהגותית - תלמידיה הם בעלי קשיים מגוונים בתחום ההתנהגותי, חברתי, רגשי. גם היא נמצאת בבית ספר רגיל ומונה מספר מועט של תלמידים במטרה ללמד כל תלמיד בהתאם לצרכיו, תוך שימת דגש על התחום ההתנהגותי ושימוש רב בתוכניות לעיצוב התנהגות כיתתיים ואישיים ובהסתמך על תוכנית הלימודים האישית.
# כיתה של קשיי תקשורת - תלמידים בעלי הפרעות תקשורת (על הרצף האוטיסטי בתפקוד גבוה). בכיתה זאת יושם דגש עיקרי על הקניית מיומנויות תקשורת באמצעים שונים במטרה להביאם לתפקוד חברתי גבוה ככל האפשר. גם במקרה זה, כל תלמיד ילמד על-פי צרכיו ובהתאם לתוכנית הלימודים האישית (תל"א).

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסיכולוגיה חינוכית
קטגוריה:נגישות חינוך והשכלה
פרנסיס בנג'מין

פרנסיס אישידה בנג'מין (באנגלית: Francis Ishida Benjamin; נולד ב-20 ביוני 1993) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת המגן השמאלי.

==קריירה==
בנג'מין החל את הקריירה בקבוצה הניגרית הארטלנד, וב-15 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, במשחק ידידות מול נבחרת ניז'ר. לאחר מכן שיחק עם הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2013.

בקיץ 2014 הגיע בנג'מין לישראל ונבחן בקבוצת הפועל תל אביב. ב-31 באוגוסט שיחק לראשונה במדי הקבוצה, כשפתח בהרכב בדרבי מול מכבי תל אביב בגביע הטוטו. ב-2 בספטמבר חתם רשמית לשנתיים בהפועל תל אביב, וב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–0 על מכבי נתניה במסגרת המחזור הראשון של עונת 2014/2015. בסך הכל ערך בנג'מין שש הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב, וב-26 בנובמבר 2014 שוחרר מהמועדון.

ביולי 2015 חתם בקבוצה הניגרית סאנשיין סטארז. בספטמבר 2016 עבר לשורות ספראנצה ניספורני מליגת העל המולדובית, ובינואר 2017 שוחרר מהמועדון. לאחר תקופה ארוכה בה לא שיחק, בינואר 2018 חתם בקבוצה הניגרית אנימבה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:מגני כדורגל ניגרים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ניגריה
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אנימבה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ניגרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ניגרים במולדובה
קטגוריה:ניגרים שנולדו ב-1985
אוט-ננדה

אוט-ננדה (בצרפתית: Haute-Nendaz) הוא כפר באלפים הפניניים המשויך לרשות המקומית ננדה הממוקמת בקנטון ואלה בשווייץ.

==גאוגרפיה==
מרכז הכפר אוט-ננדה ותחנת הרכבל (מימין)
אוט-ננדה הוא הכפר המרכזי והגדול ביותר ברשות המקומית ננדה, הממוקם על רכס האלפים הפניניים בגובה שבין 1300-1500 מטר וצופה על עמק הרון מעל העיר סיון ועל רכס האלפים הברניים.

==היסטוריה==
ההתיישבות במקום היא ותיקה ומוזכרת כבר בשנת 984. עד המאה ה-19 התבססה כלכלת האזור בעיקר על חקלאות, במאה ה-19 נמצאו באזור עקבות של זהב והמקום עבר בהלה לזהב שהגדילה את ההתיישבות באזור, כיום המחצב היחיד שקיים באזור הם מינרלים המופקים בכפר אפרוז (Aproz).

לאחר מלחמת העולם השנייה עם שגשוגה של התיירות בשווייץ החליט הכפר להשקיע בפיתוח התיירות ובנה את הרכבל הראשון באזור, מה שגרם להתפתחותו המהירה כאשר עוד ועוד בתי מלון ובקתות כפריות נבנו סביב האזור, ושטחים שלמים שהיו מיוערים הפכו מיושבים.

בהמשך נבנה אתר התיירות סיבייה (Siviez) שבתחילה נקרא בשם ננדה הגדולה (Super-Nendaz) וכיום היא עיירה נפרדת המשויכת גם היא לרשות המקומית ננדה.

כיום כלכלתו העיקרית של הכפר היא תיירות, ואתר התיירות שלו הכולל גם את הכפרים סיבייה, וזונה, תיאון וורבייה הוא אחד מהגדולים והיפים באזור, אך מחלוקות פנימיות בין התושבים מונעות את המשך התפתחותו של האתר.

==תחבורה==
הכביש הראשי העולה לכפר הוא מהעיר סיון, כביש נוסף עולה מהעיירה אפרוז (Aproz) ודרך הכפר פה (Fey) אך הוא כביש צר יותר.

ישנו קו אוטובוס מהעיר סיון ועד לתחנת הרכבל בכפר. משם יוצא אוטובוס גם לעיירה סיבייה.

==תיירות==
אגם טרקואה
בכפר ישנה מעלית גונדולה העולה לפסגת טרקואה (Tracouet) שם ישנם מתקני משחקים לילדים וכן אגם טרקואה (lac de Tracouet). כן ניתן לרדת רגלית מפסגת ההר לכפר במספר מסלולי הליכה ואופניים.
בכפר ישנם עשרות ק"מ של מסלולי הליכה וחלקם מתאימים אף למשפחות עם עגלות.

בתחנת הרכבל ישנם שירותי בייביסיטר וכן אוטובוס היוצא לעיירה הסמוכה סיבייה שם ישנם מס' רכבלים העולים לפסגות הסמוכות ולפסגת המון-פור המתנשאת לגובה של 3,329 מטר.

==קישורים חיצוניים==

* 
קטגוריה:ואלה: ערים
משתנה סביבה

משתנה סביבה הוא משתנה (Variable) המחזיק ערך אחד או יותר שהם בעלי שמות דינאמיים, ומשפיעים על הדרך בה יתנהגו תהליכים בסביבה נתונה, כגון מעטפת מערכת ההפעלה של המחשב, אם כי מקומם הוא בשכבת ליבת מערכת ההפעלה, ולא במעטפת.

תהליך שרץ יכול לבדוק את הערך של משתנה הסביבה "TEMP", כדי למצוא את הנתיב לתיקייה בה מאוחסנים הקבצים הזמניים, או לבדוק את המשתנים HOME או USERPROFILE, כדי למצוא את נתיבי התיקיות המובילים לתיקייה שבבעלות המשתמש המריץ את התהליך. 

הם הופיעו בצורתם המודרנית ב-1979 ביוניקס גרסה 7, כך שהם כלולים בכל הגרסאות של מערכות הפעלה דמויות יוניקס החל מנקודה זו, כולל לינוקס, ו- OS X. היא נוספה לDOS החל מ-PC DOS 2.0 ב-1982, וכל מערכות ההפעלה היורשות של כולל חלונות, ו-OS/2 כוללים את המשתנים, למרות שהתחביר שלהם שונה וכן השמות ואופן השימוש.

==קישורים חיצוניים==
*[http://linux.die.net/man/7/environ environ(7)] - תיעוד עבודה עם משתני סביבה בלינוקס
*[https://web.archive.org/web/20190427235415/http://environmentvariables.org/ וויקי למשתני סביבה]
*[http://msdn.microsoft.com/en-us/library/windows/desktop/bb776899%28v=vs.85%29.aspx משתני סביבה של משתמש] ב־Windows
*[http://vlaurie.com/computers2/Articles/environment.htm משתני סביבה] ב־Windows XP

קטגוריה:תהליכים (מדעי המחשב)
איתן גולן

איתן גולן (1940 – 7 ביוני 2007) היה קצין במשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב. כיהן כסמנכ"ל משרד ראש הממשלה וראש מועצת אפרת.

== חייו ==
גולן נולד בירושלים, גדל בנתניה ולמד בפנימיית כפר גלים. במהלך שירותו הצבאי סיים תואר ראשון במשפטים. במקביל לעבודתו כעורך דין התנדב ב-1974 למשמר האזרחי והתקדם עד למפקד בקעת אונו בדרגת סגן-ניצב. ב-1978 החליט להתגייס לשירות קבע במשטרה. הוא הצטרף ליחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה שהוקמה באותו זמן ושירת בה כראש מפלג לחקירת פשעים חמורים, בין החקירות הבולטות שניהל היו תוקפי חיילי צה"ל בפרשת פינוי גן הירק, ניסיון ההתנקשות ברוני ניצן ופרשת ברוך ארבל, קצין משטרה צבאית ראשי שהואשם בשוחד. ב-1982 מונה לראש מפלג הונאה במשטרת מחוז תל אביב. ב-1986 מונה לעוזר מבקר המשטרה ולאחר מכן שירת כראש מחלקת חקירות במחוז מרכז. בתפקידו האחרון בשירות כיהן כנשיא בית הדין למשמעת בדרגת תת-ניצב.

היה ממקימי היישוב בית חורון בשנת 1977.

לאחר פרישתו מהמשטרה מונה לסמנכ"ל משרד ראש הממשלה. בשנים 2000 עד 2004 כיהן כראש מועצת אפרת, תקופה שאופיינה בהתמודדות המועצה ותושביה עם פיגועי טרור רבים במהלך האינתיפאדה השנייה. הוא הקפיד לטפח את הקשרים עם תושבי הכפרים הערבים בסביבה ובמקביל יזם הקמת מערכת הגנה אלקטרונית מסביב ליישוב והקים מרכז חירום רפואי, המשרת את כל תושבי האזור.

גולן היה נשוי ואב לארבע בנות. ב-2007 נפטר משבץ מוחי ונקבר בבית העלמין בכפר עציון.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עובדי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:ראשי מועצת אפרת
קטגוריה:מייסדי התנחלויות
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער כפר גלים
קטגוריה:אישים הקבורים בכפר עציון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1940
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2007
אלכסיי קוסולאפוב

אלכסיי ויקטורוביץ' קוסולאפוב (ברוסית: Алексей Викторович Косолапов; נולד ב-17 במרץ 1971) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדות המגן והקשר. לאחר פרישה ממשחק פעיל הפך למאמן. נכון להיום (2023) מאמן את קבוצת אקטובה סיטי בליגה השלישית בקזחסטן.

==קריירה==
קוסולאפוב החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת הנוער של המועדון הרוסי ספרטק מוסקבה. בשנת 1993, לאחר קדנציות בקבוצות ר.א.ק. ילגבה (כיום פ.צ. ילגבה הלטבית) וטיומן הרוסית, הצטרף לקבוצת הפאר לוקומוטיב מוסקבה, במדיה זכה פעמיים בגביע הרוסי, וארבע פעמים נבחר לרשימת 33 השחקנים הטובים ביותר בליגה הרוסית.

באותן שנים אף זומן קוסולאפוב לנבחרת רוסיה, במדיה ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול ערב הסעודית, ב-6 באוקטובר 1993. בסך הכל ערך קוסולאפוב 8 הופעות בינלאומיות, וב-8 ביוני 1997 כבש את שערו היחיד בנבחרת, בניצחון 0–2 על נבחרת ישראל במשחק שנערך באצטדיון לוז'ניקי במוסקבה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998.

לאחר עונה בליגה הספרדית במדי ספורטינג חיחון, וקדנציה קצרה נוספת בלוקומוטיב, הגיע קוסולאפוב לישראל וחתם בקבוצת מכבי תל אביב. הוא שיחק במדיה 59 פעמים בליגה הבכירה, וסייע לה לסיים במקום השני בעונת .

בשנת 2000 חזר קוסולאפוב לעונה נוספת בלוקומוטיב מוסקבה, שם שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, ועזב בסיום העונה. בשנתיים שלאחר מכן הוא לא זכה להופעות רבות בקבוצות סוקול סראטוב וטרק גרוזני ברוסיה, ובשנת 2003 עבר לליגה הקזחית, שם שיחק בקבוצות טובול, אסטנה ואקטובה, וזכה בשתי אליפויות, שני גביעים וסופר קאפ אחד.

בשנת 2009 פרש קוסולאפוב ממשחק פעיל. לאחר מכן היה בצוות האימון של קבוצת אקטובה.

==תארים==
;לוקומוטיב מוסקבה
* הגביע הרוסי (2): 1996, 1997

;אסטנה
* הגביע הקזחי: 2005

;אקטובה
* אליפות קזחסטן (2): 2007, 2008
* הגביע הקזחי: 2008
* הסופר-קאפ הקזחי: 2008

==קישורים חיצוניים ==

* [http://www.rusteam.permian.ru/index.html עמוד השחקן] באתר Team Russia
* [https://www.maccabi-tlv.co.il/past-players/1133/אלכסיי-קוסולאפוב/#content עמוד השחקן] באתר מכבי תל אביב

קטגוריה:קשרי כדורגל סובייטים
קטגוריה:כדורגלנים סובייטים
קטגוריה:קשרי כדורגל רוסים
קטגוריה:כדורגלנים רוסים
קטגוריה:כדורגלני ספרטק מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני לוקומוטיב מוסקבה
קטגוריה:כדורגלני ספורטינג חיחון
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני סוקול סראטוב
קטגוריה:כדורגלני אחמט גרוזני
קטגוריה:כדורגלני טובול
קטגוריה:כדורגלני אסטנה (1964)
קטגוריה:כדורגלני אקטובה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1971
טאמס

טאמס (באנגלית: Tums), הוא תכשיר לבליעה המנטרל את חומציות הקיבה, המיוצר על ידי חברת התרופות גלקסו סמית' קליין (GSK), שבסנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית.

טאמס עשוי מתערובת של סוכרוז עם סידן פחמתי (קלציום קרבונט) שהוא סותר חומצה, מיועד להקלה במקרים של חומציות יתר במערכת העיכול, שמתבטאים בדרך כלל בצרבת.

המוצר נחשב במדינות רבות כתוסף תזונה שכן הוא משמש גם כתוסף סידן, ולכן ניתן לרכישה גם ברשתות מזון קמעונאיות.

התכשיר אינו מוגן בפטנט ומספר חברות מייצרות כדורים דומים.

== היסטוריה ==
טאמס הומצא ב־1928 על ידי ג'ים האו, רוקח בסנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית, שפיתח אותו בתחילה לשימוש ביתי. ייצור מסחרי של טאמס החל ב־1930 על ידי חברה שהוקמה למטרת שיווק המוצר. בשנת 1978 נרכשה החברה נרכשה על ידי רבלון, והפכה למותג מוכר גם מחוץ לסנט לואיס. היחידה האחראית על ייצור ושיווק בטאמס ברסלון, נמכרה לימים לחברת ביצ'ם גרופ שהתמזגה ברבות הימים לתוך גלקסו סמית' קליין.

טאמס מיוצר באותו מפעל, כבר משנת 1930.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.tums.co.il אתר הבית של המותג טאמס בישראל]

קטגוריה:תוספי תזונה
קטגוריה:מווסתי חומציות
סאלם אבו סיאם

סאלם אבו סיאם (בערבית: سالم أبو سيام; נולד ב-8 במרץ 1983) הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

==קריירה==
אבו סיאם גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ועם קבוצת הנוער של המועדון זכה בשנת 2001 באליפות ליגת העל לנוער, כאשר שנה לאחר מכן זכה עמה בדאבל ועלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. במקביל שיחק אבו סיאם בנבחרת הנוער של ישראל, ולאחר מכן ערך 14 הופעות במדי הנבחרת הצעירה. בעונת זכה עם מכבי תל אביב באליפות המדינה, ובעונת העפיל עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות, לראשונה בתולדותיה, וזכה עמה בגביע המדינה.

לקראת עונת עבר אבו סיאם לקבוצת בני יהודה תל אביב, במדיה שיחק שנתיים ולאחר מכן שוחרר מהמועדון.

את עונת החל אבו סיאם ללא קבוצה, עד שבחלון ההעברות של ינואר הוחתם בקבוצת הפועל עכו על ידי המאמן ירון הוכנבוים. הקבוצה שיחקה באותה עונה בליגת המשנה, ובסיום העונה העפילה לליגת העל.

באוקטובר 2009 חתם אבו סיאם בקבוצת הפועל פתח תקווה מליגת העל, במדיה שיחק עונה אחת.

לקראת עונת חתם בקבוצת הפועל בני לוד מהליגה הלאומית. בעונת זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו לליגה הלאומית, ובסך הכל שיחק שבע שנים במדי הקבוצה.

בקיץ חתם בשמשון כפר קאסם מליגה ב' דרום א', ובתום העונה העפיל עם הקבוצה לליגה א'. בנובמבר חתם אבו סיאם בשמשון בני טייבה מליגה ב'.

==תארים==
;מכבי תל אביב
* אליפות: 2002/2003
* גביע המדינה: 2004/2005

;הפועל בני לוד 
*גביע הטוטו (הליגה הלאומית): 2014/2015

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מגני כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני הפועל פתח תקווה
קטגוריה:כדורגלני הפועל בני לוד
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:לוד: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983