OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ולדימיר וייס

ולדימיר וייס (בסלובקית: Vladimír Weiss; נולד ב-22 בספטמבר 1964) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל סלובקי, המאמן את סלובן ברטיסלאבה.

כשחקן פעיל, שיחק וייס את מרבית הקריירה שלו בליגת העל הסלובקית. הוא שיחק עבור נבחרת צ'כוסלובקיה 19 משחקים כולל השתתפות במסגרת מונדיאל 1990. בנוסף שיחק וייס 12 משחקים עבור נבחרת סלובקיה.

==קריירת אימון==
כמאמן קבוצת ארטמדיה ברטיסלאבה, זכה וייס באליפות ליגת העל הסלובקית, ואף הוליך אותה בעונת 2005/2006 לשלב הבתים של ליגת האלופות.

בעונת 2006/2007 אימן וייס בקבוצת סאטורן ראמנסקו הרוסית, והביא עמו לקבוצה מספר שחקנים סלובקים מקבוצתו הקודמת. בסיום העונה חזר וייס לאמן את קבוצתו הקודמת, ארטמדיה ברטיסלאבה.

בשנת 2008 מונה וייס למאמן נבחרת סלובקיה. ב-14 באוקטובר 2009, הוליך את נבחרת סלובקיה למונדיאל ראשון בתולדותיה, לאחר שניצח את נבחרת פולין 1-0 במחזור האחרון במוקדמות מונדיאל 2010. בטורניר המונדיאל הוליך וייס את סלובקיה עד לשלב שמינית הגמר, כאשר הדיחה נבחרתו את אלופת העולם, איטליה כאשר ניצחה אותה בתוצאה 2–3 בשלב הבתים של הטורניר.

==חייו הפרטיים==
בנו, ולדימיר וייס, הוא כדורגלנה של סלובן ברטיסלבה הסלובקית. אביו, ששמו גם כן ולדימיר וייס, היה שחקן נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורגל אף הוא.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים צ'כוסלובקים
קטגוריה:כדורגלנים סלובקים
קטגוריה:קשרי כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:קשרי כדורגל סלובקים
קטגוריה:ברטיסלאבה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אינטר ברטיסלאבה
קטגוריה:כדורגלני סאטורן
קטגוריה:כדורגלני ספרטה פראג
קטגוריה:כדורגלני מ.פ.ק. קושיצה
קטגוריה:כדורגלני פטרז'לקה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובקיה
קטגוריה:מאמני כדורגל צ'כוסלובקים
קטגוריה:מאמני כדורגל סלובקים
קטגוריה:מאמני קאיראט אלמטי
קטגוריה:מאמני נבחרת גאורגיה בכדורגל
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1990
קטגוריה:סלובקים שנולדו ב-1964
בוכנה פנאומטית

דיאגרמת הפעלה של בוכנה יחידה, המופעלת מכיוון אחד ומוחזרת באמצעות קפיץ. הקפיץ יכול גם להיות מחוץ לגליל, מחובר לאובייקט הנע.

בוכנה פנאומטית (הידועה גם בתור בוכנת אוויר), היא מכשיר אשר משתמש בלחץ של גז (לרוב אוויר) ליצירת תנועה קווית או הפעלת כוח, בדומה לבוכנה הידראולית שפועלת באמצעות נוזל.

בוכנות פנאומטיות מעבירות כוח על ידי המרת אנרגיה פוטנציאלית של גז דחוס לאנרגיה קינטית. פעולה זו מושגת על ידי גז דחוס המתפשט עקב הפרשי לחצים בין תא הבוכנה לבין החלל שמצידו השני של תא הבוכנה. התפשטות הגז גורמת לבוכנה לנוע לכיוון רצוי. הבוכנה מורכבת מדיסק או גליל, ומוט הבוכנה מעביר את הכוח אשר היא מייצרת לאובייקט שצריך להזיז.

לרוב, בוכנות פנאומטיות שימושיות ליישומים עם פעולות עדינות יחסית, בעוד בוכנות הידראוליות משמשות במקומות שבהם מופעל כוח גדול יותר (גז דחיס).

==ראו גם==
*בוכנה הידראולית
*בוכנה
*בולם זעזועים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הנדסת מכונות
קטגוריה:התקנים מכניים

hu:Munkahenger
רוברט קורן

רוברט קורן (בסלובנית: Robert Koren; נולד ב-20 בספטמבר 1980) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הקשר.

== קריירה ==
=== קריירת מועדונים ===
קורן החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מועדון הכדורגל דרבוגרד, ובין 1996 ל-2001 שיחק בקבוצה הבוגרת. לאחר מכן חתם על חוזה במועדון צליה, ובשנת 2004 עבר ללילסטרום מליגת העל הנורווגית. הוא היה אחד השחקנים הטובים בליגה, ושלוש פעמים סיים עם קבוצתו במקום הרביעי, פעם אחת העפיל עמה עד גמר גביע הנורווגי, בעונת זכה עמה בגביע, והעפיל עמה לגמר גביע האינטרטוטו ב-2006.

ב-4 בינואר 2007 עבר קורן בווסט ברומיץ' אלביון בהעברת בוסמן, וחתם על חוזה ל-18 חודשים עם אפשרות של המועדון להאריך את החוזה בשנה נוספת. הוא ערך את הופעת הבכורה יומיים לאחר מכן, כאשר עלה כמחליף בניצחון 3 - 1 על לידס יונייטד בסיבוב השלישי של גביע ה-FA. קורן הבקיע את שערו הראשון במועדון בניצחון 7 - 0 על בארנסלי ב-6 במאי 2007, במסגרת המחזור האחרון של הליגה, שבזכותו הבטיחה הקבוצה את מקומה בפלייאוף הצ'מפיונשיפ על ההעפלה לפרמייר ליג. קורן פתח בכל שלושת משחקי הפלייאוף, בהם גברה אלביון על וולבס בשני משחקי חצי הגמר והפסידה לדרבי קאונטי במשחק הגמר שנערך באצטדיון ומבלי.

ביולי 2007 נפצע קורן כאשר כדור המשחק פגע בעינו בזמן אימון, וגרם לדימום פנימי ולאובדן זמני של הראייה, ממנו התאושש לחלוטין בסופו של דבר. בגלל הפציעה הוא החמיץ את תחילת עונת , אך חזר להרכב בשלהי אוגוסט כמחליף במשחק גביע הליגה נגד פיטרבורו יונייטד. באמצע ספטמבר הוא חתם על חוזה חדש לשנתיים באלביון, וגם הפעם הותיר להנהלת הקבוצה את האפשרות להאריך אותו בשנה. בהפסד החוץ 2 - 3 לסאות'המפטון באוקטובר 2007 הוא הבקיע שני שערים, ובזכות כך נבחר לקבוצת האלופים של השבוע. שערו הראשון בפרמייר ליג הובקע בניצחון 3 - 0 על מידלסברו ב-17 בינואר 2009, והוא נבחר לשחקן המצטיין במשחק. השער שהבקיע בתיקו 2 - 2 מול ברנלי בגביע ה-FA נבחר לשער הסיבוב על ידי רשת ITV.

בעונת היה קורן לשחקן השדה בעל מספר ההופעות הגבוה ביותר בווסט ברומיץ', כשרק לשוער סקוט קארסון יש יותר הופעות ממנו. ב-17 במאי 2010 שוחרר קורן מווסט ברומיץ', לאחר שההנהלה בחרה לא להאריך את החוזה שלו.

בשנת 2010 חתם בהאל סיטי.

ב-3 באוגוסט 2014 חתם במלבורן סיטי האוסטרלית.

=== נבחרת ===
קורן ערך 12 הופעות והבקיע שער אחד במדי הנבחרת עד גיל 21. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במשחק ההפסד 2 - 3 לנבחרת נורווגיה במוקדמות מונדיאל 2006, שנערך ב-3 בספטמבר 2005. הוא הוביל את נבחרת סלובניה כקפטן במוקדמות מונדיאל 2010, כולל בפלייאוף ההעפלה שבו גברה סלובניה על נבחרת רוסיה. סלובניה הוגרלה לבית ג' ביחד עם , ו. במשחק הפתיחה של שלב הבתים, מול אלג'יריה, הבקיע את שער הניצחון.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nzs.si/index.php?t=reprezentancaPortret&id=20838 פרופיל] באתר התאחדות הכדורגל הסלובנית

קטגוריה:כדורגלנים סלובנים
קטגוריה:קשרי כדורגל סלובנים
קטגוריה:כדורגלני צליה
קטגוריה:כדורגלני לילסטרום
קטגוריה:כדורגלני וסט ברומיץ' אלביון
קטגוריה:כדורגלני מלבורן סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובניה
קטגוריה:כדורגלני האל סיטי
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:ספורטאים זרים בנורווגיה
קטגוריה:ספורטאים סלובנים באנגליה
קטגוריה:ספורטאים זרים באוסטרליה
קטגוריה:סלובנים שנולדו ב-1980
ישכר דב בארון

רבי ישכר דוב (בער) בארון מרדושיץ מכונה גם הסבא קדישא מרדושיץ (ה'תקכ"ה-י"ח בסיוון ה'תר"ג) היה אדמו"ר חסידי, אבי שושלת רדושיץ ורב ברדושיץ ובפשדבורז.

==תולדותיו==
נולד בשנת ה'תקכ"ה לרבי יצחק, שהיה משב"ק אצל המגיד ממעזריטש. כאשר הגיע רבי יצחק לפרקו, הפציר בו המגיד ממעזריטש שישא לאישה את מרים, המשרתת המכוערת והחולנית שלו. בתמורה למעשה זה הבטיח המגיד לרבי יצחק שיוולד לו בן שיאיר את העולם.

בצעירותו התגורר רבי ישכר דב בחמלניק שם שירת את רבי אליעזר ליפא וויסבלום שהתגורר שם. באותה תקופה עוד לא התפרסם שמו, והוא חי בעוני.

למד אצל רבי אלימלך מליז'נסקרבי משה לייב מסאסוב, החוזה מלובלין, המגיד מקוזניץ, רבי מנחם מנדל מרימנוב, היהודי הקדוש מפשיסחא ורבי אברהם יהושע השיל מאפטא.

היה ידוע בדורו כבעל מופת גדול ורבים נהרו לפתחו. אחד מצאצאיו הוציא את הספר 'נפלאות הסבא קדישא', בו יש עדויות על רפוי חולים למעלה מדרך הטבע, ועל תחיה של מתים.

הסבא קדישא נפטר ביום שישי ערב שבת פרשת שלח, י"ח בסיוון ה'תר"ג.

== צאצאיו ==
* רבי ישראל יצחק - מילא את מקומו באדמו"רות.
* רבי מאיר משידלובצא
* רבי ברוך, אשר נישא לאסתר - בתו של הרב דוב בעריש הרציגר
* חתנו רבי יצחק פינקלר
* חתנו רבי חיים יוסף

==מתלמידיו==
* רבי חיים מאיר יחיאל ממוגלניצא
* רבי אליעזר מדז'יקוב
* רבי יוסף ברוך מניישטאט
* רבי אהרן מקראקא
* רבי שלמה מרדומסק בעל ה"תפארת שלמה"
* רבי נתן דוד משידלובצא
* רבי יחזקאל שרגא משינאווא
* רבי יעקב צבי מפוריסוב
* רבי אלימלך שפירא מגרודז'יסק
* רבי יעקב בידרמן מאפטא
* רבי אליעזר מניישטט, נכדו של החוזה מלובלין. נפטר מעט זמן אחרי פטירת רבי ישכר בער מרוב עוגמת נפש.
* רבי דוד הלברשטאם מקשאנוב

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:תלמידי החוזה מלובלין
קטגוריה:ילידי 1765
קטגוריה:נפטרים ב-1843
סזאר ריץ

סזאר ריץ (בצרפתית: César Ritz; 23 בפברואר 1850 – 24 באוקטובר 1918) היה מלונאי שווייצרי ידוע ומייסדם של בתי מלון, המפורסמים שבהם הם מלון ריץ בפריז ומלון ריץ בלונדון. כינויו היה: "מלך המלונאים ומלונאי המלכים".

==ביוגרפיה==
ריץ נולד בנידרוואלד, שווייץ, למשפחת חוואים. הוא החל את הקריירה שלו בלה ספלנדיד, בית מלון בפריז, ושימש כמאטר ד'אוטל (רב-המלצרים) בשה וואזן (Chez Voisin), מסעדה שנסגרה בעקבות מלחמת צרפת–פרוסיה של 1870.

ב-1878 מונה לתפקיד מנהל של מלון גראנד הוטל נשיונל בלוצרן, במקביל לניהול מלון גראנד הוטל במונקו, עד ל-1888. ריץ היה חלוץ בפיתוח מלונאות התענוגות, ידע כיצד לפתות לקוחות עשירים והשיג לעצמו במהירות מוניטין של טעם טוב ואלגנטיות.

ב-1888 פתח עם אוגוסט אסקופייה מסעדה בבאדן-באדן, והשניים הוזמנו ללונדון בידי ריצ'רד ד'וילי קארט, כדי להתמנות למנהל ולשף הראשונים של מלון סבוי, משרות בהן החזיקו מ-1889 עד 1897.
ריץ הרכיב את מה שהוא מתאר כ"צבא קטן של אנשי מלון לצורך כיבושה של לונדון". מלון סבוי נחל הצלחה בן לילה, משך לקוחות עתירי ממון ומפורסמים, כשהבולט בהם היה הנסיך מוויילס.

ב-1898 פתח את מלון ריץ הידוע, בכיכר ונדום שבפריז, צרפת. הוא המשיך ופתח את מלון ריץ בלונדון, בריטניה ב-1906, שנהפך למקום המפגש הפופולרי ביותר באותה עת של האליטה הלונדונית. מלון ריץ במדריד שבספרד, נפתח ב-1910, בעידודו של אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, שהשתוקק לבנות מלון יוקרה שיתחרה עם הריץ שבפריז. ריץ נהנה משותפות ארוכה עם אסקופייה, השף הצרפתי הידוע ואבי הבישול הצרפתי המודרני.

ריץ סבל מהתמוטטות עצבים בשנת 1902, ולא היה מסוגל לעבוד ב-15 השנים האחרונות לחייו, והמלונות שנוסדו אחרי ההתמוטטות נוהלו בידי אחרים. ריץ הלך לעולמו בקיסנאכט, ליד לוצרן שבשווייץ, ונקבר בכפר הולדתו. שארל ריץ, בנו, ירש את עסקיו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.caesar-ritz.ch/ אתר המוקדש לחייו של סזאר ריץ]
* 

קטגוריה:אנשי עסקים שווייצרים
קטגוריה:מלונאים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1850
קטגוריה:נפטרים ב-1918
ג'וזף יובו

ג'וזף פיליפ יובו (באנגלית: Joseph Phillip Yobo; נולד ב-6 בספטמבר 1980), הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת הבלם.

==קריירת מועדונים==
יובו עזב את ניגריה בשנת 1998 והצטרף לקבוצת סטנדרד ליאז' הבלגית, בשורותיה שיחק סך הכל 46 משחקי ליגה. בשנת 2001 עבר למרסיי. זמן קצר לאחר הופעת הבכורה שלו בקבוצה, עבר יובו בהשאלה לטנריפה.

ביולי 2002 הצטרף יובו לקבוצת אברטון מהפרמייר ליג, בה הפך לבורג מרכזי במועדון. ב-25 באוקטובר 2007, במשחק נגד לאריסה במסגרת גביע אופ"א קיבל יובו לראשונה את סרט הקפטן של קבוצתו, בעקבות היעדרותו של הקפטן הקבוע פיל נוויל.

באוגוסט 2010 הושאל יובו לשנתיים לקבוצת פנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית. בתום תקופת ההשאלה, נרכש יובו על ידי הטורקים. בשנת 2014 הושאל לנוריץ' סיטי עד לתום העונה ומאוחר יותר פרש ממשחק פעיל.

==נבחרת ניגריה==
יובו שיחק סך הכל 101 משחקים במדים הלאומיים, בהם כבש שבעה שערים. הוא גם שותף בכל שלושת משחקיה של ניגריה במונדיאל 2002, ואף בישל את השער היחיד לזכות ארצו בטורניר. לאחר מכן נכלל בסגל למונדיאל 2010 ו-2014. בקיץ 2014 פרש מהנבחרת כשיאן ההופעות שלה בכל הזמנים.

== חיים אשיים ==
אחיו הגדול, אלברט יובו, הוא כדורגלן עבר, אשר שיחק במדי נבחרת ניגריה משחק בודד. ביולי 2008 נחטף אחיו הצעיר של יובו, נורום, בפורט הרקורט בעבור דרישת כופר, אולם שוחרר כעבור 12 ימים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ניגרים
קטגוריה:בלמי כדורגל ניגרים
קטגוריה:כדורגלני סטנדרד לייז'
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני טנריפה
קטגוריה:כדורגלני אברטון
קטגוריה:כדורגלני פנרבחצ'ה
קטגוריה:כדורגלני נוריץ' סיטי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ניגריה
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2002
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2002
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2004
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2006
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2008
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2010
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2013
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:ילידי 1980
אדם קנת

אדם קנת (נולד ב-12 במרץ 1995) הוא שחקן ומדבב ישראלי.

==ביוגרפיה==
קנת הוא בנו של הזמר, מלחין ומדבב גיורא קנת.

===קריירת דיבוב===
קנת התחיל לדבב בשנת 2005, בעודו בן 10 בלבד, הוא דיבב בתוכנית הילדים "ד"ש מבסטר" (סדרת בת של "ארתור" בה דיבב אביו, גיורא קנת), בכל פרק מישהו אחר (בדרך כלל ילדים).

בשנת 2007 דיבב את הארי בסדרת הילדים "הארי ודלי הדינוזאורים", ומכיוון שקולו התחלף בעונה השנייה דיבב את הדמות ברק ברויטמן. עוד באותה שנה דיבב קנת את האח בסדרה "מתי מגיעים?" בערוץ הופ!.

בשנת 2008 דיבב את קייטו בסדרת הילדים "אליוט", באותה שנה הוא גם עשה קולות בסדרת הילדים "הניצוצות של מאור".

===קריירת משחק===
בשנת 2008 גילם את רותם בסרט הקולנוע הישראלי "אילי ובן".

בשנת 2010 החל לשחק את אסף זך בסדרת הדרמה "חטופים".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מדבבים ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני א' (תל אביב)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1995
קרב סינופ

קרב סינופ (ברוסית: Синопское сражение, בטורקית: Sinop Baskını) הוא קרב ימי שניטש ב-30 בנובמבר 1853, בתחילת מלחמת קרים (1853–1856), בין אוניות הצי הרוסי הקיסרי לאוניות הצי העות'מאני. סינופ הוא נמל-ים בחוף הדרומי של הים השחור, אז חלק מהאימפריה העות'מאנית וכיום חלק מטורקיה. שייטת רוסית תקפה שייטת עות'מאנית שעגנה בתוך הנמל והשמידה אותה לגמרי. השייטת הרוסית מנתה שש אוניות קו, שתי פריגטות ושלוש אוניות משוטה חמושות בפיקודו של אדמירל פאבל נחימוב. השייטת העות'מאנית, המסוגרת בתוך הנמל, מנתה שבע פריגטות, שלוש קורבטות ושתי אוניות משוטה חמושות בפיקוד אדמירל-משנה עות'מאן פאשה .

בתקופה שקדמה לקרב הכניסו הרוסים לשימוש באוניותיהם תותחים ימיים היורים פגזים נפיצים, ונשק זה הוא שהעניק להם את היתרון המכריע בקרב. כל הפריגטות והקורבטות העות'מאניות טבעו או עלו על החוף כדי להציל את עצמן; אוניית קיטור אחת הצליחה להימלט. הרוסים לא איבדו אף אונייה. קרוב ל-3,000 טורקים נהרגו בהפגזה הרוסית על העיר לאחר הקרב.

תבוסת העות'מאנים בקרב הייתה אחד הגורמים לכניסת צרפת ובריטניה למלחמה לצדו של הסולטאן. הקרב גם מסמל את קיצה של אוניית המפרשים המלחמתית העשויה עץ ואת הולדת אוניית הקיטור המלחמתית מחופת השריון. הסיבה היא, כי הפגזים הנפיצים חדרו ללא קושי בעד גופי העץ של האוניות ואחר כך התפוצצו כשהם גורמים לאבידות ולשריפה בתוך האונייה עצמה.

==רקע==
בהתאם לפקודת הנסיך מנשיקוב, נשלח לחופי טורקיה פאבל נחימוב שפיקד על קבוצת אוניות. היו ידיעות שבאזור סינופ מכנסים הטורקים כוח צבאי במטרה להנחיתו באזור סוחומי. כאשר קרב הצי הרוסי לעיר, הבחין נחימוב שבנמל עוגנות מספר אוניות טורקיות והנמל מוגן היטב על ידי תותחי החוף. הוא החליט להמתין עד קבלת תגבורת. ב-28 בנובמבר 1853 הצטרפו לנחימוב מספר אוניות רוסיות נוספות.

==הקרב==
הקרב החל ב-30 בנובמבר בשעות הצהריים. ירי הטורקים הסב נזק כבד לאחת האוניות הרוסיות. למרות הפגיעה המשיכה האונייה להתקדם לכיוון הטורקים, ובסופו של דבר הצליחה להצית ולהטביע שתי אוניות טורקיות.

אונייה רוסית נוספת הצליחה להטביע שתי אוניות טורקיות וגם לשתק סוללת תותחי חוף. תוך שעה וחצי של הקרב הוטבעו אוניות טורקיות נוספות וכל סוללות החוף נוטרלו.

עקב שריפת האוניות התפשטה האש גם לעיר עצמה. אחת האוניות הטורקיות הצליחה לפרוץ את המצור ולעזוב את הנמל. לאור יתרון במהירות היא הצליחה להתרחק מהאוניות הרוסיות ולהגיע לקונסטנטינופול.

יתר האוניות הטורקיות הוטבעו ומפקד הצי הטורקי נשבה.

עם סיום הקרב הצי הרוסי החל בתיקונים וב-2 בדצמבר החל לנוע לכיוון סבסטופול.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוסיה: קרבות
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: קרבות
קטגוריה:הצי הרוסי הקיסרי
סינופ
וס סטודי

וסלי "וס" סטודי (באנגלית: Wesley "Wes" Studi; נולד ב-17 בדצמבר 1947) הוא שחקן קולנוע אמריקאי ממוצא צ'רוקי, מופיע בסרטים בעיקר בדמותם של אינדיאנים.
התבלט בזכות תפקידיו בסרטים "רוקד עם זאבים" "המוהיקני האחרון", "ג'רונימו", "העולם החדש" ו"אווטאר".

==ביוגרפיה==
סטודי נולד במחוז צ'רוקי שבאוקלהומה למגי ואנדי סטודי, למד בבית ספר חקלאי ולמד לדבר רק בשפת הצ'רוקי עד אשר סיים את לימודיו.
סטודי שירת במשך 18 חודשים בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת וייטנאם, לאחר שסיים את שירותו הצבאי למד סטודי בקולג' בטולסה.

סטודי התפרסם כשחקן קולנוע בתחילת שנות ה-90 עם הופעות בתור אינדיאני בסרטים "רוקד עם זאבים של קווין קוסטנר ו"המוהיקני האחרון" בו הופיע בתור צ'יף, מנהיג שבט מקומי בשם מגוואה.
תפקידו המוערך ביותר של סטודי היה בסרט "ג'רונימו", בו גילם את דמותו הביוגרפית של מנהיג לוחמי אפאצ'י ג'רונימו.

גילום דמותם של מנהיגי שבטים אינדיאנים הובילו את סטודי להשתתף בשני שוברי קופות: "היט" בו גילם בלש ו"סטריט פייטר" המבוסס על סדרת משחקי הווידאו הפופולריים "סטריט פייטר", בו הופיע בדמותו של סאגט בעל הרטייה.
לאחר מכן שיחק סטודי בתפקיד ראשי בסרט האימה "שוכני המצולות" ובקומדיית האקשן "אנשי המסתורין" בו התפרסם כגיבור העל המוערך, ספינקס.

ב-2005 הופיע סטודי בדרמה הרומנטית של טרנס מאליק "העולם החדש" בסרט גילם סטודי את ראש שבט פאוואטאן. בשנת 2006 גילם את דמותו של שרון במערבון "מלאכים נופלים" לצד ליאם ניסן ופירס ברוסנן. 

בשנת 2009 לוהק סטודי לסרטו זוכה שלושה פרסי האוסקר של ג'יימס קמרון "אווטאר", בסרט גילם סטודי את דמותו של אייטוקן, מנהיג שבט האומטקייה ואביה של גיבורת הסרט נייטירי (זואי סלדנה).

בשנת 2019 הוענק לו פרס אוסקר לשם כבוד.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
*רוקד עם זאבים (1990)
*הדלתות (1991)
*המוהיקני האחרון (1992)
*ג'רונימו (1993)
*סטריט פייטר (1994)
*היט (1995)
*שוכני המצולות (1998)
*הלוחש לסוסים (1998)
*אנשי המסתורין (1999)
*כוכב קרח (2001)
*אלוף ללא עוררין (2002)
*הפרש הבודד (2003) - סרט טלוויזיה
*חיה (2005)
*העולם החדש (2005)
*מלאכים נופלים (2006)
*הדרך (2008)
*אווטאר (2009)
*שוגר (2013)
*הדרך לפלומה (2014)
*מטוסים 2: לוחמי האש (2014) - דיבוב 
* מיליון דרכים להתפגר (2014)
*אויבים (2017)
*בלה שובי הביתה (2019)
*שיר אהבה (2022)
*Mending the Line (2022)
*Canyon Del Muerto (TBA)
*Yesteryear (TBA)

=== טלוויזיה ===

* אל המערב (2005)
*ליבי קבור בברך פצועה (2007) - סרט טלוויזיה 
*ירח קומנצ'ה (2008) - מיני-סדרה
*מלכים (2009)
*הדרך האדומה (2015)
*פני דרדפול (2016)
*Woke (2020)
*האנטומיה של גריי (2021)
*עובדי אלוהים (2021)
*Reservation Dogs (2022-2021)
*שומרי הרוחות (2022) - דיבוב 

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא צ'ירוקי
קטגוריה:זוכי אוסקר: פרסי כבוד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
שוברי האבנים

שוברי האבנים (בצרפתית: Les Casseurs de pierres) היה ציור מהשנים 1849–1850, של הצייר הצרפתי גוסטב קורבה. זוהי יצירה המבטאת ריאליזם חברתי וסצנה של חיי היומיום, ומציגה שני איכרים - אחד מבוגר והשני צעיר, העוסקים בשבירת אבנים.<ref name=":0" /><ref name=":1" />

הציור שהוצג לראשונה ב"סלון" בפריז בשנת 1850, נהרס במלחמת העולם השנייה יחד עם עוד 154 ציורים אחרים, כאשר רכב משא שהוביל את הציורים אל מבצר קניגשטיין שבגרמניה, הופצץ על ידי בעלות הברית בפברואר 1945.<ref name=":2"></ref>

קורבה החל לעבוד על הציור בנובמבר 1849 לאחר שראה שני פועלים שוברים סלעים לאורך הכביש. סמוך לסוף נובמבר 1849 שלח קורבה מכתב לחבריו פרנסיס ומארי וויי המתאר את ההשראה שקיבל לציור זה. הוא כתב להם שלקח את הכרכרה שלו כדי לנסוע לטירת סן-דני לצייר נוף, ובדרך ראה שני גברים שוברים אבנים על הכביש. לדבריו, הוא ראה בהם ביטוי נדיר לעוני וזה מה שגרם לו להתחיל לצייר אותם כבר למחרת,<ref name=":0"></ref> בהזמינו אותם לסטודיו שלו לצורך ציור פורטרטים שלהם<ref name=":2" />. הציור נועד לתאר את עבודת הפרך שחוו אזרחים עניים.<ref name=":1"></ref>
מלחמת העולם ה-II]]
קורבה יצר שתי גרסאות לציור זה. הגרסה השנייה היא תמונת ראי של הציור, והיא נמצאת באוסף אוסקר ריינהארט אשר בווינטרטור, שווייץ. תמונה זו קטנה בהרבה מהגרסה שהושמדה, ומידותיה 56 ס"מ × 85 ס"מ, והיא הרבה יותר כהה. קורבה חתם עליה בפינה הימנית התחתונה, בעוד שבגרסה שהושמדה, חתימתו היא בצד השמאלי התחתון.<ref></ref>

בשנת 1864 קורבה יצר ציור של האדם הצעיר יותר ב"שוברי האבנים". הציור נקרא, שובר אבנים צעיר. זהו רישום עפרון שחור על נייר לבן וגודלו 29.5 ס"מ × 21.1 ס"מ. היצירה נמצאת במוזיאון אשמולאן באוניברסיטת אוקספורד, אך לא מוצגת לציבור.<ref></ref> גם לגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון הבירה יש רישום דומה של שובר האבנים הצעיר. רישום זה מיוחס לפירמין ג'ילוט בהשראת "שובר האבנים הצעיר" של קורבה. מידות העבודה הן 30.1 ס"מ × 23.1 ס"מ.<ref></ref>
הרישום המאוחר של שובר האבנים הצעיר

==הערות שוליים==

קטגוריה:גוסטב קורבה
קטגוריה:ציורי שמן
קטגוריה:ציור ריאליסטי
קטגוריה:ציורים מהמאה ה-19
קטגוריה:גברים בציור
קבוע הרמיט

במתמטיקה, קבוע הרמיט הוא קבוע מספרי המודד את האריזה הצפופה ביותר של כדורים במרחב ה-n-ממדי, ובעיות גאומטריות דומות. הקבוע קרוי על-שם המתמטיקאי שארל הרמיט, שהיה הראשון שחסם את ערכו. הערך המדויק של הקבוע ידוע רק בממדים 1,2,3,4,5,6,7,8 ו-24. 

הקבוע, <math>\ \gamma_n</math>, שווה לריבוע הערך הגדול ביותר האפשרי של אורך הווקטור הקצר ביותר בסריג, בין כל הסריגים בממד n שנפח המקבילון היסודי שלהם הוא 1. במילים אחרות, זהו ריבוע האורך הסיסטולי הגדול ביותר של כל הטורוסים מהצורה <math>\ \mathbb{R}^n/\Lambda</math> עבור סריג <math>\ \Lambda</math> בעל דטרמיננטה 1. 

ידוע שהקבוע (התלוי כמובן בממד, n) גדל ליניארית עם n. הערכים הראשונים של <math>\ \gamma_n^n</math> הם 1, 4/3, 2, 4, 8, 64/3, 64, 256. הערך בממד 2 מתקבל עבור ריצוף המישור במשולשים.

== ראו גם ==

* סריג ליץ' (בממד 24)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גאומטריה
הרמיט
טיטניום דו-חמצני

טיטניום דו-חמצני או תחמוצת טיטניום, הידועה גם בשמות טיטניום דיאוקסיד וטיטניה, היא תרכובת כימית של טיטניום וחמצן שנוסחתה TiO<sub>2</sub>. צורתה הנפוצה ביותר של טיטניום דו-חמצני הוא רוטיל. רוטיל הוא הכינוי למינרל הנפוץ של התחמוצת, ועל שמו קרוי גם המבנה הגבישי (כינוי המבנה הגבישי על שם המינרל הוא מנהג נפוץ, כאשר דוגמה נוספת בולטת הוא הפרובסקיט). במצבה הנפוץ התרכובת היא אבקה לבנה. טיטניום דו-חמצני הוא זרז המשמש לפירוק תרכובות כימיות, ובעיקר פירוק של תרכובות אורגניות. בתעשייה החומר משמש כמרכיב בצבעים, וכתוסף למשחות שיניים או באיפור מינרלי. בשיטת מספרי ה-E, כצבע מאכל, מסומנת התרכובת E171.

תחמוצת הטיטניום נפוצה בטבע בעיקר במינרלים רוטיל (rutile), אנטס (anatase) וברוקיט (brookit), ובצורות נוספות, נפוצות פחות. לתחמוצת הטיטניום מגוון של פאזות בעלות מבנים גבישיים שונים, בהם מבנה טטרגונלי (רוטיל ואנטס), מבנה אורתורומבי (ברוקיט) ומבנים אחרים, מונוקליניים וקוביים.

תמונת [[מיקרוסקופ אלקטרונים סורק של ננוצינורות טיטניה]]
ניתן לייצר ננוצינורות וננו-סרטים מפאזת האנטס של טיטניה, באמצעות סינתזה הידרותרמית. למבנים אלה יש פוטנציאל לקטליזה ופוטוקטליזה.

== אמצעי זהירות ==
אפ"ע שניתן למצוא חומר זה כצבע מאכל, טיטניום דו-חמצני סווג לאחרונה על ידי הסוכנות הבינלאומית לחקר הסרטן (IARC) כחומר חשוד כמסרטן ברמה הנמוכה<ref></ref> ונאסר לשימוש באיחוד האירופי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרכובות אי-אורגניות
קטגוריה:תחמוצות
קטגוריה:טיטניום: תרכובות
קטגוריה:אבקות
מיקרו-בקר PIC

PIC
PIC הוא שם כללי למספר משפחות של מיקרו-בקרים בעלי ארכיטקטורת הרווארד אשר מיוצרים בידי חברת Microchip Technology. רכיבים אלו נגזרו במקור מרכיב PIC1640 אשר יוצר במקור על ידי חברה אחרת.

מעבדי PIC נפוצו גם בקרב מפתחי מוצרים לתעשייה וכן אצל חובבים, בעיקר בשל עלות נמוכה, זמינות גבוהה, בסיס משתמשים גדול, כמות נרחבת של אפליקציות לדוגמה, זמינות של כלי פיתוח זולים ואף חינמיים, תכנות בממשק טורי ואף יכולת תכנות מחדש ברכיבים בעלי זיכרון פלאש.

חברת Microchip הודיעה בפברואר 2008 כי יצרה את המעבד השישה מיליארד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מיקרו-בקרים
ז'ילמר

ז'ילמר דוס סנטוס נבס (פורטוגזית: Gylmar dos Santos Neves; 22 באוגוסט 1930 – 25 באוגוסט 2013), הידוע בשם ז’ילמר, היה שוער כדורגל ברזילאי. במהלך הקריירה שיחק בקורינתיאנס ובסנטוס, וידוע במיוחד כמי שעמד בהצטיינות בשערה של נבחרת ברזיל בשלושה טורנירים של גביע העולם. הוא נבחר על ידי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל (IFFHS) לשוער הברזילאי הטוב במאה ה-20 ולאחד מטובי השוערים בתולדות הכדורגל.

== קריירה ==
נולד בסנטוס שבסאו פאולו. ז’ילמר החל את קריירת המשחק שלו ב-1945, כאשר הצטרף למחלקת הנוער של המועדון ג'בקווארה ששכן בעיר הולדתו. ב-1951 הוא הצטרף לקבוצת קורינתיאנס, והחל במדיה את הקריירה המקצוענית. הוא שיחק בקבוצה במשך עשר שנים והיה שותף לזכייתה בשלוש אליפויות מחוזיות, בשנים 1951, 1952 ו-1954.

ב-1961 חתם ז’ילמר בקבוצת סנטוס, במדיה היה חלק בקבוצת הכדורגל הטובה ביותר של אותה תקופה שנחשבת גם לאחת מהקבוצות הספורטיביות הטובות בהיסטוריה. הוא שיחק בה לצד שחקנים כמו פלה, פפה, זיטו ואחרים. בעוד הקבוצה הציגה משחק התקפה מרהיב, ז’ילמר שמר גם על כמות ספיגות נמוכה שלה. במשך שמונה השנים בהן שיחק בסנטוס הוא זכה עמה במרבית התארים האפשריים, ובהם חמש אליפויות סאו פאולו, שני גביעי ליברטדורס בשנים 1962 ו-1963, ופעמיים בגביע הביניבשתי באותן שנים – בפעם הראשונה לאחר ניצחון על בנפיקה ליסבון אותה הוביל אאוזביו, ובפעם השנייה לאחר ניצחון על מילאן.

החל משנת 1953 שיחק ז’ילמר גם בנבחרת ברזיל, ובסך הכל ערך במדיה 94 הופעות. הוא היה השוער הפותח של הנבחרת שזכתה במונדיאל 1958 ובמונדיאל 1962 – גביעי העולם הראשונים בהם זכתה ברזיל. במונדיאל ב-1958 הוא ספג ארבעה שערים בלבד לאורך הטורניר כולו. בכך הפך לשוער הראשון בהיסטוריה שזוכה בשני גביעי עולם בתפקיד הפותח. הוא השתתף עם הנבחרת גם במונדיאל 1966 שנערך באנגליה, אך שם השתתף בשני משחקים בלבד בטרם הוחלף בהרכב על ידי אילטון קוראה ארודה.

את משחקו האחרון בקריירה שיחק ז’ילמר ב-12 ביוני 1969, נגד נבחרת אנגליה באצטדיון המרקנה.

בשנת 2000 לקה בשבץ ומאז נלחם על חייו. הוא נפטר ב-25 באוגוסט 2013 כתוצאה מהתקף לב.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שוערי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני קורינתיאנס
קטגוריה:כדורגלני סנטוס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ברזיל
קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1958
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1962
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1966
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2013
MPTP

MPTP (שם מלא: 1-methyl-4-phenyl-1,2,3,6-tetrahydropyridine) הוא רעלן עצבי (נוירוטוקסין) שהורס תאי עצב בחומר השחור וכך גורם לתסמינים דמויי מחלת פרקינסון. החומר שימש כמודל למחקר מחלות בבעלי חיים. MPTP יכול להיווצר בטעות תוך כדי ניסיון לייצר MPPP (סם אופיאטי סינתטי) וכך הוא התגלה לראשונה.

MPTP מסוגל לעבור במחסום הדם-מוח. במוח הופך האנזים מונואמין אוקסידאז B (MAO-B) את ה-MPTP לקטיון 1-methyl-4-phenylpyridinium (MPP+) אשר פוגע בתאי עצב מייצרי דופמין. בניסויים במכרסמים לא נראתה השפעה פרקינסונית של MPTP זאת מאחר שרמות האנזים MAO-B אצלם נמוכות יותר מבקופי-אדם ומבני אדם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סמים
חורבת חנות

יער מטע
חורבת חנות
קטע מרצפת הפסיפס
חוּרבַת חָנוֹת (בערבית: ח'רבת אל-ח'אן) היא חורבה במורדות הרי ירושלים לקראת המעבר לשפלת יהודה, כקילומטר ממערב למושב מטע. החורבה הייתה אכסניה לעוברי דרכים (חאן) מן התקופה הממלוכית, האכסניה שירתה את העוברים בדרך הקיסר, שהייתה חלק מהדרך הרומית מירושלים ובית לחם אל השפלה ואל בית גוברין, והפסיקה לתפקד במהלך התקופה העות'מאנית בארץ ישראל. באתר רצפת פסיפס צבעונית של כנסייה מהתקופה הביזנטית, גת ובריכת אגירה.

==רצפת הפסיפס==
בחפירה ארכאולוגית שהתקיימה ב-1986 התגלה שלפני החאן התקיימה במקום כנסייה ביזנטית מן המאה ה-6. מהכנסייה נותרה רצפת פסיפס נאה הכוללת כתובת הקדשה, ציורים של שריגי גפן, כלים עם פירות ודמויות אדם וחיה שהושחתו.

הרצפה מורכבת משני ספינים. בספין המערבי, הקדום יותר, מופיעות שורות של מדליונים, חמישה בכל שורה, עשויים שריגי גפן המאוכלסים בכלים ובעלי חיים. תיאורי בעלי חיים הושחתו בפעילות איקונוקלאזם. באחד המדליונים שרד קיליקס המכיל פרות מעוגלים, כנראה, תפוחים אדומים, המעורמים בצורה מסודרת בכלי.

הספין המזרחי מורכב מ-12 משושים צבעוניים בתבנית 3X4, ביניהם חסומות צורות דמויות קונכייה. המשושים מאכלסים ציורים של בעלי חיים שהושחתו. באחד מן המצולעים מעוטר סל קלתוס המכיל ארבעה פירות עגולים, כנראה תפוחים. העיצוב מזכיר את התפוחים שתוארו ברמת דיוק גבוהה יותר מקפלת הקבורה הארמנית מרחוב הנביאים בירושלים.

בקצה הספין המזרחי הייתה כתובת הקדשה, שהושחתה בשנת 2012, כתובה ביוונית עתיקה בשילוב אבנים שחור ולבן. וזו לשונה:

הכתובת

התאריכים האפשריים ל"אינדיקציה ה-12" יכולים להיות שנת 563, שנת 568 או שנת 593 לספירה. סביר שקירות הכנסייה התמוטטו ברעש שביעית (אמצע המאה ה-8).
בניגוד לרוב רצפות הפסיפס שהתגלו בארץ ישראל, ושהועברו למוזיאונים, הותירה רשות העתיקות את הרצפה במקומה, מכוסה בחול. במבנה נמצא מטאטא לשירות חופשי של המבקרים, החושפים בעצמם את הרצפה ומכסים אותה שנית בחול עם תום הביקור.
===השחתת הכנסייה===
במהלך שנת 2012 הפסיפס הושחת ועל קירות המבנה רוססו הכתובות "עומק ההרס כעומק החילול" ו "שוקה אתה הבא בתור" כאשר שוקה מתייחס ליהושע (שוקה) דורפמן, מנכ"ל רשות העתיקות.

==מסורת בדבר מקום קבורת גוליית הפלישתי==
הנוסע הצרפתי ויקטור גרן ביקר במקום ב-1863 ותיאר גל אבנים בגובה שבעה מטרים ובקוטר של תשעה מטרים, ששרידיו ניכרים גם כיום. לפי מסורות שונות זהו מקום מותו וקבורתו של גֹליָת הפלישתי.

==קישורים חיצוניים==

* אלי שנהב, [http://www.daat.ac.il/daat/israel/yehuda/mehkare-6-sevhav.PDF ח'רבת חנות - מסורת ביזנטית קדומה על מקום קבורתו של גלית], מחקרי יהודה ושומרון כרך שביעי, תשנ"ז, עמודים 181-189. המאמר מכיל ביבליוגרפיה נוספת להרחבה. 
* 
* [http://www.antiquities.org.il/BestSitesMap_Item_heb.asp?id=5127 ח' חנות], באתר רשות העתיקות
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:עמק האלה
קטגוריה:התקופה הביזנטית בארץ ישראל
קטגוריה:שפלת יהודה: אתרים ארכאולוגיים
דרך הקיסר

דרך הקיסר

דרך הקיסר (או "שביל הקיסר", בערבית: עקבת אל ח'אן) הוא כינוי לכשלושה קילומטרים של דרך רומית סלולה היטב, חלק מן הדרך שהובילה מירושלים וחברון לכיוון בית גוברין. 

== גאוגרפיה ==
הדרך נמצאת ביער מטע, סמוך למושב מטע, עין מטע וחורבת חנות. בחלקים מן הדרך, העוברת כולה בשיפוע על שלוחת הר, נחצבו מדרגות נוחות להקלת התנועה. לצדי הדרך מצויים ריכוז אבני מיל, בור מים גדול חצוב ובית בד.

השם הערבי עקבת אל ח'אן (מילולית: מעלות החאן) מתייחס לקרבת הדרך אל הח'אן של חורבת חנות. בעבר עבר על הדרך קטע משביל ישראל.

== היסטוריה ==
בעוד שהדרכים הרומיות בארץ ישראל לא היו תמיד סלולות, הרי שדרך זו סלולה ברוחב, בפאר ובאופן המאפשר נוחות רבה, כראוי לקיסר. אחת מאבני המיל שנמצאו סמוך לדרך נושאת את שמו של הקיסר אדריאנוס, ולכן קיימת סברה שהיא נסללה לכבוד ביקורו של הקיסר בארץ ישראל בשנת 130 (סמוך לפני פרוץ מרד בר כוכבא) ומכאן שמה "דרך הקיסר". אולם, יוסף בן מתתיהו מתאר מסע שערך המצביא הרומי לוקיוס אניוס בשם אספסיאנוס, נגד העיר גרשה; לפי מחקריהם הנפרדים של אלי שנהב וזאב ספראי, השתמש המצביא בדרך זו כ-80 שנים קודם לכן. 

בינואר 2024 פתחה קרן קיימת לישראל שביל חדש של "דרך הקיסר" בשיתוף הוועדה לשבילי ישראל של החברה להגנת הטבע, הממוקם בצד הדרומי של כביש 375 – על השלוחה של הר יערן, ללא חציית הכביש<ref></ref>. 

== מחקר ==
העובדה שאין כל עדויות לחריצים מעגלות משא או מרכבות רומיות מקשה על זיהוי הדרך כדרך רומית אימפריאלית. מחקר של ישראל רול הראה שעגלות משא נהגו בצבא הרומי עד המאה הרביעית, אך אחר כך היו רק בהמות משא (כך למשל בעמודי ניצחון מהמאה השנייה והשלישית מתוארות גם עגלות משא, אך בעמוד תאודוסיוס הראשון אין). ניתוח זה מתארך את הדרך למאה הרביעית, אך לא הרבה אחרי, כי גת ביזנטית החותכת את הדרך מלמדת שתוך כ-200 שנה לכל היותר הדרך חדלה לתפקד כציר תנועה.

חוקרים עצמאיים מציעים כי חלק מהדרכים בארץ שסלילתן מיוחסת לאימפריה הרומית, בעיקר באזור יהודה, היו למעשה דרכים שנסללו על ידי עולי הרגל היהודים לירושלים.

<gallery>
קובץ:שביל קיסר מדרגות.jpg
קובץ:בור מים בשביל קייסר (2).jpg
קובץ:בור מים בשביל קייסר.jpg
קובץ:Carved steps along Ancient Roman Road.jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* אלי שנהב, [http://www.daat.ac.il/daat/israel/yehuda/mehkare-6-sevhav.PDF ח'רבת חנות – מסורת ביזנטית קדומה על מקום קבורתו של גלית], מחקרי יהודה ושומרון כרך שביעי, תשנ"ז, עמודים 181–189; המאמר מכיל ביבליוגרפיה נוספת להרחבה
* [http://www.tiuli.com/track_info.asp?track_id=90 עין מטע חרבת חנות שביל הקיסר] - מסלול טיול מפורט מאתר [http://www.tiuli.com טיולים בארץ] 
* [http://www.kkl.org.il/kkl/hebrew/nosim_ikaryim/letayelkkl/archiology/maslul/center/mata.x חורבת חנות ודרך הקיסר] מאתר הקרן הקיימת לישראל

==הערות שוליים==

קטגוריה:דרכים וכבישים
קטגוריה:התקופה הרומית בארץ ישראל
קטגוריה:שביל ישראל
קטגוריה:עמק האלה
קטגוריה:עלייה לרגל
צוואה (ספר)

צוואה הוא ספר מתח מאת העיתונאי והסופר החרדי חיים גרינבוים. הספר יצא לאור בשנת 2005, והוא ספרו הראשון של גרינבוים.

הסיפור התפרסם בהמשכים בעיתון החרדי "בקהילה", ולאחר מכן יצא לאור כספר שנמכר לציבור החרדי. הספר זכה להצלחה גדולה ונחשב לפורץ דרך בעולם הספרות החרדי. עקב הצלחת הספר הוא יצא גם במהדורה שהופצה מחוץ לציבור החרדי. הספר אף תורגם לאנגלית, צרפתית ויידיש, וכן יצא במהדורה בכתב ברייל.

ספר זה הוא ספר המתח החרדי הראשון שמחברו הוציא אותו תחת שמו האמיתי, בעוד בעבר היה מקובל בציבור החרדי להוציא ספרי מתח רק תחת שם עט. תחום נוסף בו הספר היווה פורץ דרך הוא המעבר לכריכה רכה, מהלך שלא היה מקובל בציבור החרדי, ומאז הפך מקובל ביותר.

הספר הוא רב מכר.

== תקציר העלילה ==

בזמן השואה יהודי בשם רפאלו קונטי בגטו היהודי ברומא מוכר את הבנק שבבעלותו לאחד מפקידיו, ג'וזפה לורנצ'יני, תמורת 27 מיליארד לירטות, על-מנת להגן עליו מהחרמתם של הנאצים. בתמורה מתחייב לורנצ'יני להשיב את הבנק לו או לאחד מקורביו אחר המלחמה. לורנצ'יני בוגד בקונטי ומסגיר אותו לידי הגרמנים. לאחר המלחמה מאבד קונטי את שפיותו ונתמך בידיי מי שליווה אותו במהלך השואה, הונגרי בשם אבריימ'ל אייזנפלד. 

עשרים שנה מאוחר יותר, ערב פרוץ מלחמת ששת הימים, בנו של אבריימ'ל – אייזיק, עוזב את הישיבה בה למד ומתגייס לצה"ל בהשפעתו של ידידו הטוב זעליג הוכרמן שמתגייס עמו. אייזיק משנה את שמו לאיציק פלד. לימים הופכים השניים לסוכני שב"כ בכירים.

שלושים וחמש שנים מאוחר יותר, השב"כ עוקב אחר 'אלכס', אדם שזהותו בלתי ידועה שמדליף חומרים מסווגים של מדינת ישראל לידיו של ויטוריו לורנצ'יני, חתנו של ג'וזפה. איציק פלד מודע לכך ש'אלכס' מחפש אחר כספו של קונטי, ומתכוון לחטוף בחור ישיבה בשם נתי קאהן שלהוריו מידע העשוי לסייע לו. פלד הוגה תוכנית להשתמש בבחור הישיבה כפתיון. במקביל, הוריו של קאהן מנהלים משפט כנגד לורנצ'יני בדרישה להשיב את כספו של קונטי.

בעוד פלד וקאהן נמלטים באירופה, השב"כ משוכנע כי פלד הוא אלכס. כאשר פלד שב ארצה מתנהל אחריו מרדף. קאהן מסייע לו, והשניים חושפים לבסוף כי זעליג הוכרמן, ידידו לשעבר ובכיר בשב"כ בהווה, הוא אלכס.

לאחר שמשפחת קאהן מנצחת במשפט, חושף איציק כי למעשה קונטי הותיר צוואה בערוב ימיו המורישה את כספו לאביו אבריימ'ל. איציק קורע את הצוואה והכסף עובר לארגון סיוע לילדים חולים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרים בעברית
קטגוריה:ספרי 2005
קטגוריה:ספרי סיפורת חרדיים
קטגוריה:מותחנים בעברית
קטגוריה:ספרים שפורסמו תחילה כסיפור בהמשכים
קטגוריה:ספרים ישראליים
ז'אן השני, מלך ירושלים

ז'אן השני, מלך ירושלים (נולד ב-1259 או 1267 נפטר ב-20 במאי 1285) היה בנו הבכור של הוגו השלישי, מלך קפריסין ואשתו איזבל ד'איבלין. עם מות אביו בשנת 1284 הוכתר ז'אן כמלך ממלכת קפריסין ביום 24 במרץ בקתדרלה של ניקוסיה תחת השם ז'אן הראשון, מלך קפריסין. 

ז'אן ירש מאביו את התואר "מלך ירושלים" אך כיסא המלוכה ניתן על ידי האפיפיור לשארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה שרכש את הזכויות לכתר ממריה מאנטיוכיה תמורת 4000 ליברות של טור ובידי ז'אן נותר התואר ללא היכולת לאחוז במושכות השלטון. 

בשנת 1285 נפטר ז'אן שהיה רווק וללא יורשים והשלטון עבר לאחיו אנרי השני, מלך קפריסין.

==ראו גם==
* היסטוריה של ממלכת ירושלים

==לקריאה נוספת==
* יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל, כרך ב, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה, 1963, מהדורה שלישית מורחבת ומתוקנת, 1973, הדפסה שישית, 2005; הספר זכה בפרס ישראל בתרגומו לצרפתית בפרס האקדמיה הצרפתית.

* יהושע פראוור, הצלבנים - דיוקנה של חברה פיאודלית, מוסד ביאליק, מהדורה ראשונה 1975, מהדורה שנייה מורחבת ומתוקנת 1985
<div style="direction: ltr;">
* Steven Runciman, A History of the Crusades, Cambridge university press, 1952 
* Christopher Tyerman, God's war: a new history of the Crusades, Harvard University Press, 2006
</div>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי ממלכת ירושלים
קטגוריה:ממלכת קפריסין
קטגוריה:נפטרים ב-1285
סטניסלאב שסטאק

סטניסלאב שסטאק (בסלובקית: Stanislav Šesták; נולד ב-16 בדצמבר 1982 בדמיאטה) הוא כדורגלן סלובקי, המשחק כחלוצה של קבוצת הכדורגל פ.ק. פופרד מהליגה הסלובקית השנייה. לזכותו של שסטאק 66 הופעות ו-13 שערים במדי נבחרת סלובקיה.

== קריירה ==
שסטאק החל לשחק כדורגל בקבוצת טאטרן פרשוב. בדצמבר 2001, הוא עבר לשחק בקבוצת סלובן ברטיסלאבה. בברטיסלאבה, הוא שיחק במשך שתי עונות ב-58 משחקי ליגה, בהם כבש 9 שערים. בדצמבר 2003, שסטאק חתם במ.ש.ק. ז'ילינה. את עונת 2005-2006, שסטאק סיים כמלך השערים של הליגה הסלובקית. בשנה שלאחר מכן, הוא זכה יחד עם קבוצתו באליפות סלובקיה, כאשר הוא מסיים הפעם כסגן מלך השערים של הליגה עם 15 כיבושים.

ב-7 ביוני 2007, שסטאק חתם במועדון הגרמני בוכום על חוזה לארבע עונות. כבר במשחקו הראשון בקבוצה, משחק קדם עונה נגד היידוק ספליט הקרואטית, הוא כבש את שערו הראשון עבור מועדונו החדש. בשנת 2010 הושאל לקבוצה הטורקית אנקרהגוצ'ו ובשנת 2011 חתם בקבוצה הטורקית בורסאספור.

בקיץ 2014 חתם בבוכום הגרמנית מהבונדסליגה השנייה. בקיץ 2015 חתם בפרנצווארוש ההונגרית. בתחילת 2017 חזר שסטאק לסלובקיה כאשר חתם בפ.ק. פופרד מהליגה השנייה.

שסטאק היה לשחקן סגל קבוע של הנבחרת הסלובקית. באופן אירוני, משחקו הראשון בנבחרת (לא משחק הבכורה) לאחר שעבר לשחק בבוכום, היה מול נבחרת גרמניה. את שעריו הראשונים בנבחרת כבש ב-13 באוקטובר 2007, במשחק נגד סן מרינו. ב-15 באוקטובר 2008, הוא כבש שני שערים מהירים בדקות הסיום במשחק נגד פולין, והפך את תוצאת המשחק מפיגור 0-1, לניצחון 2-1. לאחר יורו 2016 הודיע שסטאק על פרישתו מהנבחרת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים סלובקים
קטגוריה:חלוצי כדורגל סלובקים
קטגוריה:כדורגלני סלובן ברטיסלאבה
קטגוריה:כדורגלני מ.ש.ק. ז'ילינה
קטגוריה:כדורגלני בוכום
קטגוריה:כדורגלני אנקרגוג'ו
קטגוריה:כדורגלני בורסאספור
קטגוריה:כדורגלני פרנצווארוש
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סלובקיה
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2016
קטגוריה:ספורטאים זרים בטורקיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בהונגריה
קטגוריה:סלובקים שנולדו ב-1982
פאבל נחימוב

פאבל נחימוב (ברוסית: Павел Степанович Нахимов) (5 ביולי 1802 - 12 ביולי 1855) היה אדמירל רוסי, בין המפקדים הרוסים הבולטים במלחמת קרים וכיהן כמושל צבאי של סבטופול במהלך המלחמה.

==ביוגרפיה==
פאבל נחימוב נולד בכפר בגוברניית סמולנסק. בשנת 1813 ביקש להתקבל לבית הספר לקציני חיל הים אך התקבל רק כעבור שנתיים. בשנת 1818, עם סיום הלימודים החל את השרות בצי הבלטי. בשנים 1821–1825 השתתף במסע סביב העולם. בשנת 1827 השתתף בקרב נברינו והיה אחראי על תותחנות באחת הספינות. בשנת 1828 קיבל לפיקודו את הקורבטה "נברין" שהייתה ספינת שלל טורקית. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829) היה חלק מהצי שהשתתף במצור על מצרי הדרדנלים. בשנת 1830 חזר לים הבלטי. בשנת 1834 הועבר לצי של הים השחור. בשנת 1852 קודם לפקד על קבוצת אוניות.

==מלחמת קרים==
בתחילת מלחמת קרים פיקד על הצי הרוסי בקרב סינופ. במהלך הקרב גרם לתבוסה מוחצת של הצי הטורקי. במהלך מצור על סבסטופול היה מפקד הצי והנמל. בפברואר 1855, לאחר הטבעת הצי, היה מפקד של החזית הדרומית של קו ההגנה הרוסי. ביוני 1855 קודם לדרגת אדמירל. ב-10 ביולי 1855 במהלך בדיקת המבצרים הקדמיים נפצע מירי צלף ונפטר לאחר יומיים. הוטמן בקתדרלת העיר.

==הנצחה==
בשנת 1928 פסלו בסבסטופול נהרס בהתאם לפקודת השלטונות. במהלך מלחמת העולם השנייה יוסיף סטלין החליט להחיות את זכרו. הוקמו פנימיות צבאיות ליתומים שנקראות על שמו. בשנת 1944 הוספו למערכת העיטורים הסובייטים עיטר נחימוב ומדליית נחימוב.

בשנת 1946 צולם סרט על חייו.

במשך שנים בצי הרוסי והסובייטי היו אוניות מלחמה שנקראו על שמו. נמצאת כיום (2010) בשרות סיירת גרעינית שנבנתה בשנת 1986. כמו כן אוניית נוסעים אזרחית נקראה על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hrono.info/biograf/bio_n/nahimov_ps.php קורות חיים] 
* 

קטגוריה:אדמירלים רוסים
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים עמיתים
קטגוריה:מקבלי עיטור גיאורגי הקדוש
קטגוריה:אנשי צבא רוסים במלחמת קרים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1802
קטגוריה:נפטרים ב-1855
יאניק אלנו

יאניק אלנו, 2015
יאניק אלנו
(בצרפתית: Yannick Alléno , נולד ב-16 בדצמבר 1968) הוא שף צרפתי. מסעדתו במלון "מריס" בפריז קיבלה משנת 2007 שלשה כוכבים במדריך מישלן האדום ועליהם היא שומרת מאז (נכון לשנת 2011).

==קורות חיים==
יאניק אלנו נולד בפיטו (Puteaux) בשנת 1968 במשפחה של בעלי ביסטרו ואהבתו לאמנות הבישול התבטאה משחר ימיו. כילד הירבה לעזור לאמו בהכנת הארוחות. בגיל 16, בשנת 1984 עבר כראשון במחזורו קורס למלונאות בתיכון סנטוס דימון בסן קלו והחל משנת 1986 נכנס כחניך בתחום המגדנאות במלון לוטציה בפריז.
המשיך השתלמויותיו בבתי המלון "רויאל מונסו", "סופיטל" בסוור ו"מריס" ( Hôtel Meurice), כמו כן במסעדת דרואן, אחר כך במלון סקריב.

בשנת 2003 מונה בראש מסעדת המלון מריס ברחוב ריבולי 228 ברובע 1 של פריז, כשצוותו מונה 74 עובדים. 
ב-2004 המדריך מישלן העניק לו שני כוכבים. בשנת 2007 הוא נבחר להיכלל בחברת גדולי השפים של צרפת לאחר שזכה בשלושה כוכבים במדריך מישלן. המסעדה נכללת גם במדריך השולחנות הגדולים בעולם. 

תחת ניהולו המסעדה הגסטרונומית של המלון מריס הגיעה לשיא פרסומה. ויאניק אלנו הוכתר בשנת 2008 כשף השנה. 
"מטבחי הוא כמו עירי, ועירי היא פריז" הצהיר השף, שהצטיין בכישרון להמציא מחדש מנות מהמטבח המסורתי כאשר פירושיו מערבים דיוק ומקוריות, בלי שום אקסטרווגנצה. 
אלנו מפיק השראתו מהמוצרים וה"טרוארים" על מנת לגשר בין המסורת הקלאסית ולמודרניות. 

בשנת 2008 הקים אלנו את חברתו - "קבוצת יאניק אלנו" המיועדת להפצת רעיונותיו ומוצריו המותגים בצרפת ובעולם בתחום מסעדנות הפאר. באותה בשנה לקח בידיו גם את ניהול מסעדת "לה שבאל בלאן" ("הסוס הלבן") בקורשבל, כעת בעלת שני כוכבי מישלן.

בשנת 2014 הוא החליף את כריסטיאן לה סקר במסעדה "לדואן" בפריז וזכה עבודה מספר כוכבים של מישלן.

==אותו כבוד ופרסים ==
*1994 - הפרס הבינלאומי אוגוסט אסקופייה בניס - מקום ראשון.
*1995 - הפרס הבינלאומי פול לואי מסונייה באביניון, מקום ראשון.
*1998 - אלוף צרפת במטבח אמנותי
*1999 - גביע כסף ע"ש פול בוקיז - סגן אלוף העולם בתחום המטבח 
*1999 - התואר שף אומן של צרפת - Maître cuisinier de France
*1999 - נבחר מזכ"ל התחרות העולמית של אמנות המטבח - אקדמיית חתני ה"בוקיז של זהב" 
*2001 - אביר מסדר ההצטיינות בחקלאות Chevalier du Mérite agricole
*2007 : אביר המסדר הלאומי להצטיינות 
*2007 - אביר מסדר האמנויות והספרות 
*2008 - שף השנה

== ספריו ==
* Yannick Alléno et Kazuko Masui Quatre saisons à la table N5 du Meurice Éditions Glénat 2006 (יחד עם קזוקו מסואי - ארבע עונות בשולחן נ5 ב" מריס", הוצאה גלנה, 2006) 101créations 
*2009 : , Éditions Glénat (יחד עם קזוקו מסואי - מאה ואחת יצירות,ההוצאה גלנה, 2009) 
*2009 : Le carnet des tapas des montagnes, Éditions Glénat (פנקס הטאפס של ההרים הוצאה גלנה 2009)

==קישורים חיצוניים== 

* 

* [http://www.meuricehotel.fr/yannick_alleno יאניק אלנו באתר מסעדת מריס]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים צרפתים
קטגוריה:מסדר האמנויות והספרות
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1968
מנחם חודרה

מנחם חודרה (Menahem Bey Hodara; 1869 – 1926) היה רופא עור יהודי-טורקי, קולונל בצבא הטורקי. היה חלוץ תחום ההיסטופאתולוגיה של העור באימפריה העות'מאנית.

==ביוגרפיה==
מנחם חודרה נולד בשנת 1869 באיסטנבול (קונסטנטינופול) במשפחה יהודית ספרדית והתיתם בילדותו.
אחרי לימודי תיכון, נשלח עם מלגה מטעם הקהילה היהודית ללימודי רפואה באקדמיה הצבאית לרפואה
"מכּתבּ אי תיבייה אי שאחנה" Mekteb i Tıbbiye-i Şahane - בעירו.
סיים חוק לימודיו בגיל 20 ועבד בהמשך בבית החולים של הצי הטורקי.
בהמשך נשלח ד"ר חודרה על ידי משרד הצי העות'מאני להמבורג בגרמניה, לצורך השתלמות בתחום מחלות העור והמין. בהמבורג היה לתלמידו של הדרמטולוג הנודע, ממוצא יהודי פאול גרסון אונה.
מאוחר יותר עבד והשתלם בבתי חולים בווינה - אצל מוריץ קפושי ופרדיננד הברה ובמספר בתי חולים בפריז.

==פעילותו הרפואית==
בחזרתו לטורקיה, ד"ר מנחם חודרה ערך מחקרים וכתב מאמרים רבים בשפות טורקית, צרפתית וגרמנית.
מרפאתו הפרטית שגשגה והוא הפך, בין היתר, להיות גם רופא ההרמון של הסולטאן עבדול חמיד השני.
בשנת 1898 חודרה עשה אחד המחקרים הראשונים שבישרו את השתלות השיער כאשר ניסה להשתיל שערות בריאות חתוכות בקרחות שנגרמו על ידי פטריית הגזזת.

באחד ממאמריו, ב-1906, למשל, פרסם מקרה של אקנתוזיס ניגריקנס בעקבות סרטן בשד.

חודרה תרם גם לחקר הספירוטריכוזיס

(תאר למשל מקרה של אלח ספיוטריכוטי שהתפתח אצל רופא עמית)
, כמו כן חקר את תכונות החומצה הסליצילית, החומצה הכריסופונית,
מחלות עור נפוצות במזרח, את הילפת השטוחה הקווית, כיבים ורידיים, וכו'.

===מחלת חודרה===
חודרה נמנה עם החוקרים הראשונים שתארו את המחלה הנקראת טריכורקסיס נודוזה, הפוגעת בשערות הקרקפת.

מנחם חודרה היה נשוי לאסטרלה לבית נר.
לזוג נולדו שמונה ילדים: 2 בנים - סמי וויקטור, ו-6 בנות - לוסי, אליז, לאורה, רבקה, רחל ואדילה.
שלוש מבנותיו השתקעו במצרים.
אחרי מותו באיסטנבול בשנת 1926 בגיל 56, בני משפחתו התפזרו במצרים, בריטניה וצרפת.

==מפרסומיו==

*Croissance des cheveux sur des cicatrices faviques par des scarifications et des implantations de parcelles de tiges de cheveux 
(צמיחת שערות על צלקות גזזת באמצעות סקריפיקציות והשתלות של חלקי חוטי שערה) 1899

==קישורים חיצוניים==
* Isaac Landman (ed) - Universal Jewish Encyclopedia, vol.5 1948,p.406
* [http://sites.google.com/site/sefaradinfo/Home/histoire-1/figures-judeo-espagnoles/le-docteur-bey-menahem-hodara על מנחם חודרה באתר היהודי ספרדי "אקי אסטאמוס" בצרפתית]
* Kerry Segrave-Boldness:A social history McFarland, Jefferson,NC 1996
* Peter Altmeyer,Martina Bacharach-Buhles Springer Enzyklopädie - Dermatologie, Allergologie, Umweltmedizin Berlin 2002 (פטר אלטמאייר, מרטינה בכרך-בוהלס, אנציקלופדיית שפרינגר לדרמטולוגיה, אלרגולוגיה ורפואת הסביבה - ברלין 2002 ע' 697)

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאים יהודים טורקים
קטגוריה:אנשי צבא טורקים
קטגוריה:יהודים בצבא העות'מאני
קטגוריה:רופאי עור טורקים
קטגוריה:רופאי עור יהודים
קטגוריה:היסטולוגים
קטגוריה:פתולוגים יהודים
קטגוריה:ילידי 1869
קטגוריה:נפטרים ב-1926
אינו שאקי

אינו שאקי (או אינו שקי; 1912 – 1982) היה הדקאן המייסד של הפקולטה לרפואת שיניים של האוניברסיטה העברית בירושלים.

==ביוגרפיה==
שאקי נולד בסלוניקי שביוון. לאחר שסיים את לימודי הרפואה ורפואת השיניים בז'נבה בשנת 1936, עלה לארץ ישראל. הוא השתקע בירושלים, היה חבר ב"הגנה", שירת במלחמת העצמאות והשתחרר משירות צבאי ב-1952 בדרגת רב-סרן.

עם שחרורו מצה"ל החל להקים את בית הספר לרפואת שיניים. הוא אסף סביבו רופאי שיניים ממכריו, בהם יעקב לוין-אפשטיין, יצחק מיכמן ויוסף הרמל, שהפכו לגרעין ההוראה, המחקר והניהול של בית הספר. שאקי עסק בהוראה ובארגון, הקים את המחלקה לאבחון, רפואת הפה ורדיולוגיה, ועמד בראשה 17 שנים. בין השנים 1953 עד 1965 היה מנהל בית הספר במסגרת הפקולטה לרפואה. בשנת 1965 הפך בית הספר לפקולטה עצמאית, ושאקי היה לדקאן הראשון של הפקולטה, תפקיד שבו כיהן עד 1969. 

במקביל לעבודתו בפקולטה, פתח שאקי קליניקה פרטית בירושלים והפך לאחד מרופאי השניים הידועים והמוערכים בעיר. בין מתרפאיו היה גם דוד בן-גוריון. כחלק מתפיסתו את הרפואה בכלל ורפואת השיניים בפרט כפעולה מונעת ומתמשכת, טבע את המונח "מתרפא" בניגוד ל"חולה". כמו כן הרחיב את תפיסת פעילות רופא השיניים לרפואת הפה בכלל (כולל הלסת ובלוטות הרוק).

שנים רבות היה פעיל בארגונים בינלאומיים, היה יועץ לרפואת שיניים לארגון הבריאות העולמי ויו"ר הוועדה לחינוך של הארגון הבינלאומי לרפואת-שיניים (FDI). בתפקידו זה שימש כיועץ להקמה ופיתוח של בתי ספר לרפואת שיניים בארצות אפריקה ובאיראן. בין השנים 1977–1979 היה דקאן בית הספר לרפואה של אוניברסיטת פחלאווי בשיראז.

בנוסף לפעילותו היה גם אספן ספרים וציורים.

לזכרו נקבעו פרס לסטודנטים מצטיינים, מפעל הרצאות שנתיות של "משגב" (המכון לחקר מורשת יהדות ספרד והמזרח) ורחוב בשכונת רמת שרת בירושלים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20151128141236/https://dental.ekmd.huji.ac.il/He/home/journal/documents/manishma/74.pdf "מה נשמע", ביטאון הפקולטה לרפואת שיניים], גיליון 74, עמ' 20

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי יוון
קטגוריה:רופאי שיניים ישראלים
קטגוריה:ירושלים: אישים
קטגוריה:אספנים ישראלים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: רפואת שיניים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראל: רפואת שיניים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1912
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1982
ניל ריצ'י

גנרל סר ניל מט'ואין ריצ'י (באנגלית: Neil Methuen Ritchie; 29 ביולי 1897 - 11 בדצמבר 1983) היה קצין בכיר בצבא הבריטי בזמן מלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
ניל ריצ'י נולד ב-29 ביולי 1897 בגיאנה הבריטית, ובשנת 1914 התגייס לצבא בריטניה, כקצין ברגימנט "המשמר השחור" (Black Watch) הסקוטי.

ריצ'י שירת בזמן מלחמת העולם הראשונה בחזית צרפת ובמערכה במסופוטמיה (עיראק) שם זכה לעיטור הצלב הצבאי ב-1918 על "מופת של קור רוח, אומץ לב והתעלמות מסכנה".
בתחילת מלחמת העולם השנייה הועלה ריצ'י לדרגת בריגדיר והיה מעורב בפינוי הצבא הבריטי בדנקרק.
לאחר מכן כיהן כמפקד הדיוויזיה ה-51, ושירת במטות הגנרלים וייוול, אלן ברוק ואוקינלק וזכה להערכה רבה משלושתם. הגנרל אוקינלק הוא שנתן לו את פיקוד השדה הבכיר ביותר שהגיע אליו, הפיקוד על הארמייה השמינית בנובמבר 1941, בעקבות הדחתו של גנרל אלן קנינגהם מפיקוד על הארמייה.

נפל בחלקו של ריצ'י לזכות בעמדה פיקודית בכירה זו בשלבים הראשונים של המערכה כאשר מצבם של הבריטים במלחמה היה בשפל המדרגה.
המערכה במדבר המערבי הייתה המקום היחיד בו נלחם הצבא הבריטי בגרמנים באופן ישיר באותה תקופה ולאחר הצלחה ראשונית במערכה כנגד האיטלקים, נהדפו הבריטים כאשר קורפוס אפריקה בפיקודו של ארווין רומל הגיע לזירה. ריצ'י אמור היה לשמש כמפקד זמני על הארמייה השמינית עד שיימצא מפקד מתאים, אך היות שמפקד כזה לא היה בנמצא הוא נשאר מפקד הארמייה במשך יותר משישה חודשים.

בקרב גזאלה במאי-יוני 1942 נכשל ריצ'י בשמירה על קשר חזק עם יחידותיו והבריטים איבדו את נמל טוברוק וספגו תבוסה קשה. ריצ'י הודח מהפיקוד על ידי אוקינלק ב-25 ביוני, מעט לפני תחילתו של קרב אל-עלמיין הראשון. נוצר הרושם שאוקינלק מינה קצין זוטר יחסית כמפקד הארמייה השמינית כדי שיוכל לפקח בעצמו על המערכה כראש פיקוד המזרח התיכון ולמעשה להכתיב לריצ'י הוראות מגבוה.

לאחר ההדחה מונה ריצ'י כמפקד הדיוויזיה הסקוטית ה-52 בבריטניה ומאוחר יותר מונה כמפקד הקורפוס ה-12 בזמן הנחיתה בנורמנדי והמערכה במערב אירופה. העובדה שהמשיך לשרת בתפקידים פיקודיים למרות הדחתו, שלא כמו קודמו בתפקיד מפקד הארמייה השמינית, אלן קנינגהם, מלמדת על ההערכה הרבה ממנה נהנה מצד ראש המטה הכללי הקיסרי, אלן ברוק.

לאחר המלחמה נשאר ריצ'י בצבא בתפקיד ראש הפיקוד הסקוטי וכמושל טירת אדינבורו ב-1945. ב-1947 שימש כראש מטה כוחות היבשה במזרח הרחוק.
מה-7 בדצמבר 1948 ועד לפרישתו מהצבא שימש ריצ'י בתפקיד טקסי כשלישו האישי (Aides de Camp General) של המלך וב-15 בספטמבר 1950 הוענקה לו דרגת קולונל ברגימנט הישן שלו, "המשמר השחור".

לאחר פרישתו מהצבא ב-1951 היגר ריצ'י לקנדה. הוא נפטר בגיל 86 בטורונטו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.generals.dk/general/Ritchie/Sir_Neil_Methuen/Great_Britain.html ניל ריצ'י באתר The Generals of WWII]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קצינים בריטים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גנרלים בריטים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בריטים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי אות השירות המצוין
קטגוריה:מעוטרי הצלב הצבאי
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא בריטניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא בריטניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:אבירי הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:מעוטרי צלב המלחמה
קטגוריה:מסדר ג'ון הקדוש
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:בוגרי המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1897
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1983