OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
המשטרה הפדרלית של ארגנטינה

המשטרה הפדרלית של ארגנטינה (בספרדית: Policía Federal Argentina; בקיצור: PFA) אחראית לכל תפקידי השיטור במחוז הפדרלי של בואנוס איירס כשהיא יורשת את התפקיד הזה מידי משטרת המטרופולין לשעבר. המשטרה הוקמה ב-24 בדצמבר 1943.
==היסטוריה==
ב-1580 הקפטן חואן דה גאראיי ייסד מיליציית שיטור מקומית שנודעה בשם "משטרת בואנוס איירס" (Policía de Buenos Aires) ב-1880 ירשה אותה משטרת הבירה (Policía de la Capital) שב-1943 הפכה למשטרה הפדרלית.

ב-24 בדצמבר 1943, הנשיא הארגנטינאי, פדרו פאבלו רמירס חתם על צו מס' 17.750 להקמת המשטרה הפדרלית, רעיון שהועלה על ידי מפקד המשטרה, אמיליו רמירס, בנו של הנשיא. המשטרה לא החליפה מיד את משטרת הבירה, אלא תחילה נטלה ממנה סמכויות שונות; ב-7 בפברואר 1944, המשמר הנשיאותי של הבית הוורוד (מעון הנשיא הארגנטינאי) היה לחלק מהמשטרה הפדרלית.

בינואר 2017 ניטלו ממנה סמכויות האכיפה בעיר בואנוס איירס והיא פועלת בכל המדינה ובמחוז בואנוס איירס, כשעל תפקידי השיטור בבואנוס איירס אחראית משטרת העיר בואנוס איירס.

==מבנה כללי==
המשטרה הפדרלית כפופה למשרד הפנים הארגנטינאי והיא מנוהלת על ידי הנציב הכללי (Comisario General). מטה המשטרה ידוע בשם מחלקת המשטרה המרכזית (Departamento Central de Policía) והוא שוכן ברחוב מורנו 1650, בואנוס איירס.
;המשטרה הפדרלית כוללת:
*מטה כללי/מועצה (Jefatura)
*מחלקת החבלנים הפדרלית (Superintendencia Federal de Bomberos)
*המחלקה לחקירות פדרליות (Superintendencia de Investigaciones Federales)
==כוחות מיוחדים==
===הקבוצה המיוחדת למבצעים פדרליים===
יחידת השתלטות משטרתית שהוקמה ב-1994.
===היחידה המיוחדת הראשונה===
יחידת מבצעים מיוחדים שהוקמה ב-1978 כדי לאבטח את המונדיאל שנערך במדינה והפכה ליחידה העיקרית ללוחמה בטרור של המשטרה הפדרלית בארגנטינה. 

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:Buenos Aires - Plaza de Mayo - Policía Federal Argentina.jpg|קישור=|שוטרים ארגנטינאיים ליד ארמון הנשיאות הקאסה רוסדה
קובץ:Federal Police Vehicle -Buenos Aires 2008 014.jpg|קישור=|מכתזי"ת
קובץ:Ford Focus Mk III de la Policía Federal Argentina.jpg|קישור=|ניידת משטרה של המשטרה הפדרלית של ארגנטינה
קובץ:PFA Antidisturbios.jpg|קישור=|רכב התערבות של היחידה ללוחמה בטרור
קובץ:Efectivos motorizados de la Policía Federal Argentina (PFA).jpg|קישור=|שוטרים רכובים מיחידת האופנועים
קובץ:GE-1 Motorizados.jpg|קישור=|שוטרי היחידה המיוחדת של המשטרה הפדרלית
קובץ:Ranger PFA en Retiro.jpg|קישור=|ניידת משטרה מסוג פורד
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

*

קטגוריה:ארגנטינה: צבא וביטחון
קטגוריה:משטרות פדרליות
קודקס הירושה האחיד

קודקס הירושה האחיד (אנגלית: Uniform Probate Code) הוא חוק בענייני ירושה שנוסח על ידי המועצה הלאומית לאחידות החוק בין מדינות ארצות הברית. 

העבודה על ניסוח הקודקס החלה בשנת 1964 וגרסה ראשונה של הקודקס פורסמה בשנת 1969. במהלך השנים הוכנסו שינויים לקודקס, האחרון שבהם בשנת 2006. בעקבות הצגתו, אומץ הקודקס על ידי 16 מדינות בשנת 1969. מדינות אלו היו: אלסקה, אריזונה, קולורדו, פלורידה, הוואי, איידהו, מיין, מישיגן, מינסוטה, מונטנה, נברסקה, ניו מקסיקו, דקוטה הצפונית, דרום קרולינה, דרום דקוטה ויוטה. מדינות נוספות של ארצות הברית אמצו חלקים של הקודקס. אולם גם בין המדינות שאמצו באופן מלא את הקודקס, ישנם הבדלים בין הנוסח של הקודקס במדינות שונות. בית משפט בפלורידה פסק שעורך דין שטעה בגלל שהסתמך על נוסח הקודקס באתר הרשמי של המועצה הלאומית לחוקים אחידים או על נוסח של הקודקס במדינה אחרת, אינו יכול לבקש התחשבות בגלל טעותו. 

בשנת 1990 תוקן הקודקס על מנת להכיר בצוואה שוללת שלא הוכרה קודם לכן בהתאם לנהוג במשפט המקובל. 

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20090602005504/http://www.law.upenn.edu/bll/archives/ulc/upc/final2005.htm UNIFORM PROBATE CODE], 2006

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ארצות הברית: חוק ומשפט 
קטגוריה:דיני ירושה
המשטרה הפדרלית של גרמניה

המשטרה הפדרלית של גרמניה (בגרמנית: Bundespolizei; בקיצור: BPOL) היא ארגון אכיפת חוק פדרלי ממשלתי הכפוף למשרד הפנים הפדרלי של גרמניה שהוקם ב-1951 ככוח הגנת הגבול הפדרלי (BGS, Bundesgrenzschutz), ב-1 ביולי 2005 משמר הגבול הפדרלי הגרמני הפך למשטרה הפדרלית. מטה הארגון ממוקם בפוטסדאם.

==משימות הארגון==
המשטרה הפדרלית בגרמניה אחראית על:
*ביטחון הגבולות באמצעות Grepo - משטרת הגבולות (Grenzpolizei) שכוללת את משמר החופים הפדרלי הגרמני (Küstenwache des Bundes) שהוא ארגון פדרלי לאבטחת גבולותיה הימיים של גרמניה.
*אבטחת מתקנים פדרליים ושגרירויות זרות בערים הפדרליות.

==ראו גם==
*משטרת הפלילים הפדרלית (גרמניה)

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.bundespolizei.de/ האתר הרשמי של המשטרה הפדרלית הגרמנית]

קטגוריה:גרמניה: ארגונים משטרתיים
קטגוריה:משטרות פדרליות
מסטיף ספרדי

מסטיף ספרדי או מסטין אספניול הוא גזע של כלב השייך לקבוצת המסטיף. המסטיף הספרדי נוצר בחצי האי האיברי ככלב שמירה, שמטרתו הגנה על משק החי מפני זאבים וטורפים אחרים. 

המסטיף הספרדי הובא ליוון כאות הוקרה בין ספרד ליוון והוא שימש את היוונים בצי הימי של פינקיה שהשתמשו בכלבים בקרבות בגלל כוחם. בהמשך, במהלך הכיבוש הספרדי על אמריקה השתמשו הכובשים הספרדים במסטיף הספרדי ובסוג הכלבים מולסירס בקרב מול הילידים האמריקאים, הילידים האמריקאים פחדו מאוד מהכלבים האלה בגלל כוחם ואכזריותם.

מראהו דומה לגזע המסטיף, הגזע מתאפיין בראש גדול וחזק, עם קפלים רופפים על העור וסנטר כפול על הצוואר. הזכרים יכולים להגיע לגובה של 70 עד 85 סנטימטר בגובהם ולמשקל של 50-65 קילו. הנקבות יכולות להגיע לגובה של עד 65 סנטימטר ולמשקל של 50- 60 קילו. כלבים מקו דם תערוכות יכולים להגיע למשקל של עד 120 קילו.

לגזע זה יש לוע ארוכה יותר בהשוואה לסוגי המסטיף השונים. הם מתאפיינים בעיניים קטנות ואוזניים נופלות שמזכירות בצורתן משולש. שיערו בדרך כלל אדמדם או חום בגוון צהוב, אבל יכול להיות גם מנומר, שחור או אפור.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:הקבוצה השנייה של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
קטגוריה:הקבוצה השישית של מועצת הכלבנות האוסטרלית הלאומית
קטגוריה:גזעי כלבים
שמורת גאון הירדן


שְׁמוּרות גְּאוֹן הַיַּרְדֵּן הוא שם כולל לחמש שמורות טבע מוכרזות הנמצאות בחלקו הצפוני של גאון הירדן בעמק בית שאן. השמורות משתרעות משער קיבוץ חמדיה שבצפון העמק, עד קיבוץ טירת צבי שבדרום העמק.

==גאוגרפיה==
שמורות גאון הירדן הן:
*שמורת חמדיה - ידועה גם בשם: שמורת טבע גאון הירדן חמדיה
*שמורת טירת צבי - ידועה גם בשם: שמורת טבע גאון הירדן החוף השקט טירת צבי
*שמורת כפר רופין - ידועה גם בשם: שמורת טבע גאון הירדן כפר רופין
*שמורת מעוז חיים - ידועה גם בשם: שמורת טבע גאון הירדן מעוז חיים (אל עזאויה)
*שמורת עין ג'ינדה - אין שם נוסף

השמורות כוללות בתוכן קטעים מנהר הירדן.

==החי והצומח==
השמורות ברוכות בעצים וצמחיית סבך עבותה ואף בחיות בר רבות כגון חתולי בר, קרקלים, חתולי ביצות, חזירי בר, נמיות, זאבים, תנים ומיני עופות רבים.

==היסטוריה==
שמורות עין ג'ינדה וטירת צבי (החוף השקט) הוכרזו בדצמבר 1969. שמורת מעוז חיים הוכרזה ביולי 1970. שמורת כפר רופין הוכרזה ביולי 1972. ושמורת חמדיה הוכרזה במאי 1988.

== ראו גם ==
* נהר הירדן
* בקעת הירדן

== לקריאה נוספת ==
* צבי אילן, בקעת הירדן ומדבר שומרון, הוצאת עם עובד, 1973.
* יהושע בן אריה, עמק הירדן התיכון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1965.
* עמנואל הראובני, קום והתהלך בארץ, מדריך שמורות טבע בישראל, הוצאת זמורה ביתן, 1993 - ערך: שמורות גאון הירדן.
* עוזי פז, ארץ הצבי והיעל, הוצאת מסדה, רשות שמורות הטבע, 1981 - ערך: שמורות גאון הירדן.
* 

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20091007095221/http://parks.org.il/sigalit/muchrazim.pdf רשימת שמורות הטבע והגנים הלאומיים בישראל] - אתר רשות הטבע והגנים.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נהר הירדן
גאון הירדן
דאבסטפ

דאבסטפ (באנגלית: Dubstep) הוא ז'אנר במוזיקה אלקטרונית, אשר מקורו באנגליה בתחילת שנות ה-2000. הסאונד שלו הושפע במקור מהרבה סגנונות, כגון גריים, גראז' בריטי, טכנו. כיום אפשר לראות המון השפעות ממטאל, היפהופ, פופ, דראם נ' בייס מוזיקת דאבסטפ מאופיינת במספר תכונות שכיחות: הקצב של סגנון הדאבסטפ הוא לרוב בתחום 140–150 פעימות לדקה, ומאופיין במקצב ייחודי שיושב על 4/4 עם דגשים על הפעימה הראשונה והשלישית. מבחינת הסאונד האופייני, סגנון הדאבסטפ מאופיין בצלילי באס נמוכים ו"מבעבעים" (Wobble).

==היסטוריה==
===מקורות (1999-2010)===
ההוצאה הראשונה של קטע דאבסטפ הייתה בשנת 1999, והיא הייתה קטע אינסטרומנטלי אפל וניסיוני של רמיקס דאב לקטעי 2-סטפ גראז' אשר ניסה לשלב את האלמנטים הפאנקיים של הברייקביט, או את האלמנטים האפלים של הדראם נ' בייס לתוך 2-סטפ. הקטעים הופיעו כחלק מבי-סייד בסינגל.

אחד ממקדמיו הראשונים של הדאבסטפ היה שדרן רדיו ה-BBC ג'ון פיל שהחל לנגן אותו משנת 2003 ואילך. ב-2004, שנתה האחרונה של תוכניתו, הוא הציב את האמנים דיסטנס, דיגיטל מיסטיקז ופלסטישן (ידוע גם כפלסטיקמן) ברשימת "50 האמנים הטובים ביותר של השנה" אשר ערך. הסגנון החל להתפשט אל מחוץ למועדונים קטנים בסוף 2005 ובתחילת 2006; אתרי אינטרנט רבים המוקדשים לז'אנר הופיעו באינטרנט ובכך סייעו לצמיחתה של סצנת ותרבות הדאבסטפ. במקביל, קיבל הדאבסטפ סיקור תקשורתי נרחב למדי במגזיני מוזיקה בולטים כמו The Wire ופיצ'פורק. ההתעניינות בסגנון גדלה באופן משמעותי לאחר שרדיו ה-BBC השיק בינואר 2006 תוכנית קבועה המוקדשת אך ורק לדאבסטפ.

===עלייה לפופולריות במיינסטרים (2010-2014)===
ב-2010 הוציאה הזמרת קייטי בי את שיר הדאבסטפ "Katy On a Mission", השיר שהגיע למקום הראשון במצעדי הדאנס והאינדי בבריטניה ולמקום החמישי במצעד הכללי שם, קידם את התקרבות הדאבסטפ אל המיינסטרים. בעקבות כך, שיריהם של אומני דאבסטפ החלו להופיע בערוצי מוזיקה מסחריים כמו MTV האירופי.

אומן הדאבסטפ המושמע ביותר והנחשב ביותר נכון להיום הוא סקרילקס שזכה בשישה פרסי גראמי ופרס VMA.

עם תחילת העשור השני של המאה ה-21 תקופה החלו לחדור בהדרגה אלמנטים מוזיקליים של סגנון הדאבסטפ לשלל סגנונות מוזיקה כגון: מוזיקת פופ, מוזיקת רוק ומוזיקת טראנס. ניתן לאתרם ביצירותיהן של אמנים כגון: סקרילקס, אינפקטד מאשרום, בורגור, קורן, בריטני ספירס, ריהאנה, קניה וסט, דייוויד גטה, זנדאיה קולמן, סלינה גומז, טיילור סוויפט והלהקה הישראלית סטארטאפ.

===חזרה לאנדרגראונד והתפתחות (2014 ואילך)===
לאורך העשור השני של המאה ה-21 חלה דעיכה בפופולריות של הדאבסטפ במיינסטרים וחזרה שלו לסצנת האנדרגראונד, אך במקביל הז'אנר הלך והתפתח לכיוונים שונים, ואיתם נוצרו תת-ז'אנרים רבים.

==ראו גם==
*רשימה של מוזיקאי דאבסטפ 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:לונדון: תרבות
קטגוריה:מוזיקה של המאה ה-21
חולדה סוחרת

Neotoma magister
חולדה סוחרת או אוגר היער (שם מדעי: Neotoma) הוא סוג של מכרסם ממשפחת האוגריים החי באמריקה הצפונית. מיני החולדה הסוחרת קטנים מעט מחולדות אמיתיות ומצוידים בזנב פרוותי. תפוצתם ממקסיקו עד דרום קנדה ובאזורים מסוימים הם נחשבים למזיקים. 

החולדה הסוחרת קיבלה את שמה עקב מאפיין מסקרן של התנהגותה: תופעת ה"סחר" או "החלפה". אוגרי יער נחשבים לבעלי חיבה לחפצים נוצצים וכאשר הם מוצאים חפץ כזה, לעיתים ישמטו את מה שהם נשאו לפני כן (אבנים או חומר צמחי) וייקחו את הדבר שמצאו במקום. עקב כך, ידועים בארצות הברית מקרים בהם תכשיטים בבתים כפריים "נעלמו" ובמקומם "הופיעו" חפצים חסרי ערך.

תופעה מעניינת נוספת הקשורה בחולדה הסוחרת היא הרגלי הקינון שלה. דורות של חולדות יכולים לקנן באותו המיקום ולבנות קנים חדשים על שרידי הישנים. לפיכך, קן כזה יכול להיות ממוקם על גבי מצבור עצום
של קנים ישנים. מצבור זה קרוי באנגלית Midden והגדולים שבהם תוארכו כבני 40,000 שנה. קני חולדות עתיקים שכאלה משמשים למחקר ארכאולוגי ופליאונטולוגי.

==מינים==
{|
|
* Neotoma albigula
* Neotoma angustapalata
* Neotoma anthonyi - נכחד
* Neotoma bryanti
* Neotoma bunkeri - נכחד
* Neotoma chrysomelas
* Neotoma cinerea
* Neotoma devia
* Neotoma floridana
* Neotoma fuscipes
* Neotoma goldmani
* חולדה סוחרת מדברית (Neotoma lepida)
|
* Neotoma leucodon
* Neotoma macrotis
* Neotoma magister
* Neotoma martinensis - נכחד
* Neotoma mexicana
* Neotoma micropus
* Neotoma nelsoni
* Neotoma palatina
* Neotoma phenax
* Neotoma stephensi
|
|}
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1825
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ורג' אורד
קטגוריה:אוגריים
סאמגוק יוסה

סאמגוק יוסה (קוריאנית 삼국유사, מכונה גם מזכרות משלוש הממלכות של קוריאה) הוא אוסף של סיפורי עם ורשומות היסטוריות של קוריאה, המתייחסות בעיקר לשלוש הממלכות של קוריאה, אך גם לממלכות אחרות באותה תקופה ולתקופות לפני כן ואחרי כן. הסאמגוק יוסה והסאמגוק סאגי הם שני המקורות העיקריים להיסטוריה הקדומה של קוריאה והסאמגוק יוסה הוא המקור הקדום ביותר לרבות מהמיתוסים של ימיה הקדומים של קוריאה. 

הסאמגוק יוסה נכתב בסינית קלאסית, ונערך לפחות חלקית על ידי הנזיר הזן בודהיסטי איריאון, לקראת סוף המאה ה-13 (בשנת 1279 או 1281). הסאמגוק יוסה כמו הסאמגוק סאגי נכתב מנקודת מבט על של אזרח ממלכת קוריו הרואה בה ממשיכה של ממלכת שילה ולא של גוגוריו ורוב החומר בה מתייחס לממלכת שילה ורק מיעוט מתייחס לגוגוריו ופקצ'ה. הסאמגוק יוסה והסאמגוק סאגי הסתמכו על גו סאמגוק סא, מקור עתיק על ההיסטוריה של שלוש הממלכות שאינו קיים היום. עם זאת, בניגוד לסאמגוק סאגי שנכתב מנקודת מבט פרו סינית, הסאמגוק יוסה מבטא לאומיות קוריאנית. 

בניגוד לסאמגוק סאגי שנכתב כמאה שנה קודם לכן שהוא בעל אופי עובדתי, הסאמגוק יוסה מתמקד באגדות עם וביוגרפיות מראשית ההיסטוריה של קוריאה. עם זאת, הסאמגוק יוסה מכיל טבלה כרונולוגית אשר במקרים רבים מדויקת יותר מזאת של הסאמגוק סאגי. 

הסאמגוק יוסה מכיל את האגדה של טאנגון ופואמות של היאנגה, היצירות הראשונות שנכתבו באופן פונטי בקוריאנית. 
==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קוריאה: היסטוריה
פריסטרה

איים הספורדיים. האי ממוקם דרומית מזרחית לאי אלוניסוס]]
פריסטרה (ביוונית: Περιστέρα - מילולית: יונה) המכונה גם אספרו או קסרו, הוא אי המהווה חלק מהאיים הספורדיים בצפון הים האגאי. 

מבחינה מוניציפלית האי מהווה חלק מהעיירה אלוניסוס, שעיקרה באי אלוניסוס הסמוך, הנמצא מצפון לאי. ממערב לאי נמצאים איוני אדלפי. האי נמצא במחוז מגנסיה שבאזור תסליה של יוון.

הנקודה הגבוהה ביותר באי היא ההר סטפאני שגובהו 250 מטרים מעל פני הים.

נכון לשנת 1991 התגוררו באי שלושה תושבים בלבד, אולם מדגם אוכלוסין משנת 2011 מציין כי באי מתגוררים שלושים תושבים.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.gtp.gr/LocPage.asp?id=13176 פרטים על האי פריסטרה]
*[http://www.alonissos.gr/ אתר רשמי של העיר אלוניסוס]

קטגוריה:יוון: איים
ארתור קוגן

ארתור קוגן (נולד בליטא, בשנת 1959) הוא במאי ומורה תיאטרון ישראלי, מנהל אמנותי-פדגוגי בבית צבי.

== ביוגרפיה ==
קוגן נולד בליטא ועלה לישראל עם משפחתו ב-1966. הוא בוגר בית הספר לקציני ים עכו במגמת מכונאות ימית. לאחר שירותו הצבאי למד בטכניון הנדסה וניהול, והוכשר כמהנדס. אולם תמיד חלם לעסוק בתיאטרון והחליט ללמוד במגמת בימוי של החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, במקביל לעבודתו כמהנדס.

== קריירה בתיאטרון ==
עבודתו הראשונה, כסטודנט שנה שלישית בחוג לתיאטרון, הייתה בימוי המחזה "אהבה רוסית" בשנת 1991, בכיכובה של אירינה סלזניובה, ובהפקת תיאטרון הקאמרי.

קוגן מלמד בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" ובחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב. 

בשנים 1994–2004 ניהל את מגמת התיאטרון בבית הספר לאמנויות ע"ש "תלמה ילין". 

שתי הצגות של שייקספיר שביים ("ריצ'רד השני" ו"ריצ'רד השלישי") זכו לביקורות נלהבות. וקוגן נבחר לבמאי מצטיין.

ב-2014 נבחר למנהל פדגוגי ואמנותי בבית הספר למשחק ולאמנויות התיאטרון "בית צבי".

=== מדבריו על תפקיד הבמאי ===
לדבריו, העיסוק החשוב ביותר של הבמאי הוא חקירת מהות הקיום האנושי ועל כן במאי חייב להיות גם פדגוג, כי ההוראה מזינה אותו כאדם יוצר, מלמדת אותו את מה שהוא עדיין לא יודע או שכבר הספיק לשכוח. את הידע שרכש, הבמאי מיישם בצורת הצגה.

== פרסים ==

* פרס ראשון בפסטיבל תיאטרונטו למחזה "אהבה רוסית" 1991.
* ב-2013 זכה בפרס הבמאי המצטיין על שם יוסף מילוא

== המחזות שביים ==
*אהבה רוסית, האשה בשחור, ריצ'רד השני, ריצ'רד השלישי, איבנוב – תיאטרון הקאמרי.
*אכזר ורחום– תיאטרון הבימה.
*צל של אשה, פועלת זרה – תיאטרון בית ליסין.
*בגידה – תיאטרון החאן.
*ביירות, אלזה, אחים בדם, כובע מלא גשם, משחקי פיג'מה, בית ברנרדה אלבה, רשומון, ריצ'רד השני, ליל ירח לממזר, שד היער, ארץ אחרת, קברט, הדה גאבלר, בית הבובות, אאידה, ריצ'רד השלישי – תיאטרון הספרייה.
*נערות הגן, שירת הלוויתן, תמונות, גן ריקי, ציד המכשפות, השודדים, הערב מחזמר, מקבת', אופרת הקבצנים, נפש יהודי, הרביעייה, גברתי הנאווה, זעקי, ארץ אהובה, הבחורים מסירקוז, בריטניקוס, ליקוי מאורות, אקווס – תיאטרון בית צבי.
*הדה גאבלר, ארקדיה, ציד המכשפות – תיאטרון אוניברסיטת תל אביב.
*מברודוויי לירושלים – ערוץ 10.

==פרסים==
* פרס מילוא, 2012.
* פרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית בימוי, 2013.

== חברות בוועדות ==
*1998–1999 – חבר האקדמיה לפרס התיאטרון הישראלי.
*1997–1999, 2004 – חבר בוועדת פרס הדסה ורפאל קלצ'קין.
*2003–2004 – חבר בקרן התרבות אמריקה-ישראל.
*2007 – חבר בוועדת פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה.

== קישורים חיצוניים ==
* ענת מוניץ, [http://www.habama.co.il/Pages/Description.aspx?Subj=1&Area=1&ArticleID=16244 ריאיון: מחזמר מהאגדות], באתר הבמה, 18 בדצמבר 2011.
* .
* אליקים ירון, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART2/386/902.html?hp=47&cat=306 אם אתה רוצה להיות מלך: הפרויקט השאפתני של הקאמרי], באתר nrg מעריב, 18 ביולי 2012.
* , פורסמה במקור בטיים אאוט תל אביב, 22 ביולי 2012.
* .
* .

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:מורים למשחק בישראל
קטגוריה:זוכי פרס התיאטרון הישראלי
קטגוריה:זוכי פרס מילוא
קטגוריה:בוגרי בית הספר לקציני ים עכו
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: החוג לתיאטרון
קטגוריה:סגל תלמה ילין
קטגוריה:סגל בית צבי
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: תיאטרון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
מחלת הריריות בבקר

כיב על לשון עגל
מחלת הריריות בבקר (הידועה גם בשם BVD) היא מחלת בקר נגיפית בקרום הרירי הפוגעת בתפוקת הבקר ומגדילה את הסיכוי למוות בקרב הבקר. המחלה אינה פוגעת בבני אדם ואינה עוברת לחלב אך גורמת לנזקים כלכליים כבדים לרפתנים. בישראל המחלה מהווה גורם מספר אחד להפלות בבני בקר. המחלה עוברת בעיקר אנכית מהאם לעובר, אך תיתכן הדבקה אופקית דרך נוזלי גוף.

המחלה נגרמת מנגיף RNA מסוג פסטיווירוס (Pestivirus) מסוג 1 או 2, ממשפחת הפלאוויווירידה. גורם גם למחלת בורדר בצאן ולמחלת כולרה בחזירים. ישנם זנים ציטופתיים ולא ציטופתיים (אלו שגורמים או לא גורמים לנזק תאי תוך כדי יציאה מהתא).

למחלה שני מופעים קליניים:
# BVD (Bovine viral Diarrhea), מחלת שלשולים, בעגלים צעירים מאוד (עגלים מגיל 3 שבועות עד 3 חודשים שנדבקו ברחם אימם) ובפרות בוגרות (שלשול דמי, סינדרום טרומבוציטופניה המורגי).
# MD (Mucosal Disease), מחלת ריריות, ביונקים צעירים (מגיל חצי שנה עד שנתיים).
למעשה, למחלה השפעה מועטה על בקר שנדבק בהיותו בוגר, אלא אם מדובר על פרה בהריון. פרה בהריון עשויה להפיל או להדביק את העובר והוא ייוולד חולה.

== קישורים חיצוניים ==
*E. J. Richey, DVM, [http://edis.ifas.ufl.edu/vm023 Bovine Viral Diarrhea (BVD)] - באתר EDIS 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחלות בעלי חיים
וינסנט גאלו

וינסנט גאלו (באנגלית: Vincent Gallo; ) הוא שחקן, במאי, תסריטאי ומוזיקאי אמריקאי.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref name="Deadline"></ref> הוא זכה במספר פרסים, כולל גביע וולפי לשחקן הטוב ביותר, והיה מועמד לעוד מספר רב, כולל פרס דקל הזהב ופרס אריה הזהב.

==ביוגרפיה==
וינסנט גאלו נולד בבאפלו, ניו יורק להורים שהיגרו מסיציליה. גאלו גר בעיר ניו יורק בשנים 1978-2002 ובמשך חייו טייל ברחבי אירופה ותקופה קצרה חי בפריז וברומא.

בשנות השמונים החל לעסוק בקולנוע תחילה כשחקן. הוא שיחק בסרטים בחורים טובים (1990), וחלום אריזונה (1996).

בשנת 1998 ביים את סרט הבכורה שלו "באפלו 66" בתקציב של 1.5 מיליון דולר.
בשנת 2003 גאלו ביים את הסרט "הארנב החום" אשר ספג ביקורות שליליות.

בשנת 2022, גאלו הופיע בסרט "כלואה", תפקיד המשחק הראשון שלו מאז שנת 2013.<ref name="Deadline"/>

גאלו פעיל גם בתחום המוזיקה כנגן גיטרה בס בלהקות רוק אלטרנטיבי שונות.

וינסנט תומך במפלגה הרפובליקנית.

==פילמוגרפיה נבחרת==
*כמו שזה - 1985
*בית הרוחות - 1993
*חלום אריזונה - 1993
*Truth or Consequences, N.M. - 1997
*לוס אנג'לס בלי מפה - 1998
*באפלו 66 - 1998 - במאי ותסריטאי
*צרות מדי יום - 2001
*החלמה מהירה - 2001
*הארנב החום - 2003 - במאי ותסריטאי
*מוסקבה מתחת לאפס - 2006
*יומיים בניו יורק - 2012
*כלואה - 2022

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:באפלו: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאים אמריקאים
קטגוריה:מוזיקאי רוק אלטרנטיבי
קטגוריה:במאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע אמריקאים
קטגוריה:זוכי גביע וולפי
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איטלקי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
בוסתן אברהם

בוסתן אברהם הוא הרכב מוזיקלי ישראלי שהקים אבשלום פרג'ון בשנת 1991.

הלהקה הוקמה במטרה ליצור מוזיקה ישראלית מקורית, שתשלב בין הצלילים המערביים לבין מוזיקה מזרחית וערבית. הלהקה מנגנת בעיקר יצירות מקוריות ועיבודים כליים ליצירות מסורתיות. בין היתר הופיעה הלהקה במדינות צפון אמריקה, מערב אירופה וסקנדינביה, כמו גם בהונג קונג ובפסטיבל ישראל לשנת 1996.

==חברי הלהקה==
* תייסיר אליאס – עוד וכינור
* נאסים דקואר - כינור
* מיגל הרשטיין – גיטרה ובנג'ו
* אבשלום פרג'ון – קאנון
* חגי כהן מילוא - קונטרבס
* נאור כרמי – קונטרבס וגיטרה בס
* אמיר מילשטיין – חליל
* עמנואל מן - גיטרה בס
* יהודה סיליקי - באגלאמה
* זוהר פרסקו – כלי הקשה

==אלבומי הלהקה==
*בוסתן אברהם, (1992)
*תמונות בחלון המצויר, (1994)
*עבדאי, (1996) - אלבום משותף לבוסתן אברהם ולנגן הלירה האירי רוס דאלי.
*פנאר, (1997) - אלבום בו התארחו המוזיקאים ההודיים הנודעים זאקיר חוסיין והאריפרסד שאורסיה.
*חמסה, (2000)
*עשרה, (2000) - אלבום אוסף המסכם את העשור הראשון לפעילות ההרכב.
*הופעות חיות, (2003)

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:להקות אתניות ישראליות
קטגוריה:להקות פולק ישראליות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1991
האיים הספורדיים

האיים הספורדיים (ביוונית: Βόρειες Σποράδες - מילולית - האיים המפוזרים) הם קבוצת איים (ארכיפלג) הממוקם לחופה המזרחי של יוון, בצפון הים האגאי, צפון-מזרחית לאי אביה.

קבוצת האיים כוללת 24 איים מהם חמישה מיושבים: אלוניסוס, סקיאתוס, סקופלוס, פריסטרה וסקירוס (מספר מועט של תושבים מתגוררים גם באיוני אדלפי).

מרבית האיים הספורדיים משתייכים מבחינה אדמיניסטרטיבית למחוז תסליה, אולם האי סקירוס שייך למחוז מרכז יוון.

בשנת 1992 הוקם באזור האיים גן לאומי שמטרתו להגן על בעלי חיים בסכנה, ובמיוחד על כלב ים נזירי מצוי. בגן הלאומי נמצאים גם הדולפינן, סטנלה מפוספסת ודולפין. באי פיפרו מתקיים קינון של מאות פרטים של בז חופים, וכן שחף אדום-מקור שהוא מין נדיר ממשפחת השחפיים (Audouin's Gull}.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lametayel.co.il/האיים+הספורדיים תיאור האיים הספורדיים באתר "למטייל"]
* 
* סיון זמיר, [https://www.mako.co.il/travel-world/magazine/Article-7a0e4447be80781026.htm סקופלוס, מהאיים היפים ביותר ביוון], באתר mako, 23 במרץ 2023

==הערות שוליים==

ספורדיים
ספורדיים
זיץ

זיץ (תרגום מיידיש: שב) הוא מושג המבטא בעולם החסידות מסיבת אנשים יחד. בישיבות הליטאיות והספרדיות משמעות המושג היא התכנסות לשירה משותפת.

== פירוש המילה ==
פירוש המילה "זיץ" ביידיש הוא ישיבה (שיושבים יחד). שמות נוספים לזיץ הם: "שבת אחים", "פַארבְּרֶענְגֶען" (בחב"ד), "בָּאטֶע" (כינוי לאספה בליל שבת בויז'ניץ) "טרינק" (בחסידות גור), "חבר'ה" (בחסידות גור ובחסידות בעלז), "קאווע" (כלומר שיושבים על קפה, בחסידות בעלז בגליציה).

== המטרה ==
מטרת ה"זיץ" העיקרית היא יצירת קשר חברתי בין האנשים ('דיבוק חברים'), שהוא אחד מיסודות החסידות. על פי החסידות, דיבוק חברים מועיל לא רק להגברת האחווה בין החסידים, אלא גם להתחזקות בעבודת ה' והתעוררות רוחנית. בספר מאור ושמש כתוב, שאחד מחידושיו של הבעל שם טוב הוא, שעד זמנו ידעו שכדי להתעלות יש להתבודד ולפרוש מחברת בני אדם, ואילו הבעל שם טוב חידש שעל ידי התאספות, אפשר להגיע לדרגות יותר גבוהות. רבי ישראל מרוז'ין, אמר פעם שעל ידי אספת חסידים, ינצלו מבעיות האמונה.

בליל שבת נוהגים בחסידויות רבות להתאסף בבית הכנסת ולשיר זמירות שבת ולדבר בענייני פרשת השבוע ועבודת ה', כתחליף לטיש הנערך במעמד האדמו"ר בזמן זה. זיץ זה נועד בעיקרו בשביל להתעורר לקדושת השבת, אשר על פי החסידות, מרוממת את האדם ונותנת כח לכל ימי השבוע. כמו כן חסידים רבים נוהגים לאכול יחד סעודת מלווה מלכה וסעודת ראש חודש. בסעודת מלווה מלכה נהוג בדרך כלל לספר סיפורי צדיקים.

בחלק מהחסידויות נהוג שבני האדמו"ר או נכבדי הקהילה מנהלים את הזיץ בליל שבת. בדרך כלל מנהל הזיץ אומר דברי תורה ומנהל את השירה. בחסידות ויז'ניץ ובחסידות סלונים ההתאספות בליל שבת היא חובה, ואף כשמתנהל טיש, עורכים החסידים זיץ, לעיתים עד עלות השחר.

בחסידות ברסלב ישנו דגש מיוחד על התאספויות. שם בדרך כלל נהוג ללמוד בזיץ את ספרי החסידות. יש ממשפיעי ברסלב שאומרים שיעור על הספר סיפורי מעשיות שלפי המקובל בחסידות ברסלב הסיפורים שבתוכו הם משלים לעבודת השם ומפרשים אותו בהרחבה. משפיעים אחרים לומדים את הספר ליקוטי מוהר"ן.

בחסידות חב"ד נערכות התוועדויות ("פאברענגענ'ס") על ידי האדמו"רים (בעבר), או על ידי המשפיעים. בהתוועדות מדבר האדמו"ר או המשפיע דברי חסידות והתחזקות, מספר סיפורי צדיקים, שר ניגונים ואף מנהל שיחות אישיות. בהתוועדויות אלו נוהגים לשתות משקה אלכוהולי (לרוב וודקה או ויסקי).

== בעולם הישיבות הליטאי והספרדי ==
בישיבות תוכן הזיץ כולל שירה יחד, וזמן גיבוש תורני. ערב זיץ מקובל בקעמפים קייטנות, במחנות או בכנסים מיוחדים, ואף יש ישיבות שנוהגים כאחת לחודש לערוך זיץ.

השירים ששרים בזיצים הם בדרך כלל שירי רגש.

== חבורות חסידיות ==
ברוב החסידויות יש מסגרת לבחורי החסידות הנקראת "חבורה". החבורה מותאמת לכל שכבת גיל, ובחצרות מסוימות אף לפי מקום הלימודים. מטרות החבורה הן הקניית ידע חסידי וגיבוש הבחורים סביב זהותם החסידית. בדרך כלל מתאספים חברי החבורה פעם בשבוע ושומעים שיחה מראש החבורה, בדרך כלל אברך. בחלק מהישיבות הליטאיות הקימו ראשי הישיבה חבורות לבחורים החסידיים הלומדים בישיבה. בכמה חסידויות יש חבורות (חברה'ס) אף לאברכים, ובה הם משוחחים בענייני עבודת ה' וחסידות. בחסידות גור נהוג לערוך מדי פעם סעודה בבית אחד החברים.

== ראו גם ==
* טיש
* התוועדות
* שירה בציבור

==הערות שוליים==

קטגוריה:חסידות
קטגוריה:שירה בציבור
קטגוריה:מילים וביטויים ביידיש
קטגוריה:מנהגי שבת
שביל נט

לוגו החברה
קטע לדוגמה ממפת הערבה של שביל נט
שביל נט היא חברת DATA ווקטורי, המבצעת סקרי שטח, מיפוי והוצאה של מפות שטח טופוגרפיות ברמה ארצית. ה DATA כולל גם מידע עירוני של כבישים, רחובות ומחלפים. חברת שביל נט אוספת חומר מעודכן ומפורט מהשטח המביא ליצירת DATA ווקטורי, מעודכן ובעל רמת מהימנות ודיוק גבוהים המוכנים לשימוש בשטח. החברה מוציאה מפות טופוגרפיות דיגיטליות וכן מפות מודפסות. החברה הוקמה בסוף שנת 2005 על ידי אורי בן זאב ואיתי פורת. בתחילת דרכה החברה הוציאה רק מפות שתיארו אזורי רכיבת אופניים, אך ב-2006 שינתה את קו פעולתה והחלה מפרסמת מפות טופוגרפיות אחרות הפונות גם להולכי רגל, ג'יפאים ורוכבים על סוסים.

החברה מוציאה לאור מפות טיולים מרמת הגולן בצפון ועד הרי אילת בדרום, המפות כוללות דרכי עפר ושבילים מסומנים ולא מסומנים, סינגלים לרוכבי אופניים, נקודות עניין ואתרים ועוד. בנוסף מוציאה החברה מפות דיגיטליות בקנה מידה 1:25,000 לאייפון, אנדרואיד, מחשבים ביתיים ומכשירי ניווט, בכיסוי ארצי. החברה הוציאה גם מפות מיוחדות כמו ערכת הולכים בשביל ישראל, מפות לשבילים מיוחדים כמו: שביל הגולן, שביל ים לים, שביל סובב מכתש רמון ועוד. שביל נט היא החברה היחידה בישראל ואולי גם בעולם שמסווגת את השבילים להליכה ורכיבה לפי רמות קושי. ייחוד נוסף של המפות הוא שחלקים גדולים מהן (מפות מודפסות) וכל המפות (הדיגיטליות) מוגשים בקנה מידה גדול מזה המקובל במפות סימון השבילים של החברה להגנת הטבע.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.shvilnet.net אתר שביל נט]
* 

קטגוריה:חברות תוכנה ישראליות
קטגוריה:ישראל: קרטוגרפיה
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-2005
אלוניסוס

אלוניסוס (ביוונית: Αλόννησος) הוא אי בקבוצת האיים הספורדיים שבצפון הים האגאי ביוון. אלוניסוס הוא האי השלישי בגודלו באיים (אחרי סקיאתוס וסקופלוס). האי ממוקם 3 קילומטרים מזרחית לסקופלוס.

בדרום האי ממוקמת העיירה אלוניסוס, הקרויה על שם האי. תושבי העיר מכנים אותה בשם כורה. מעבורת מקשרת את האי לוולוס, אכיוס, קונסטנטינוס ותסלוניקי, וכן לאיים סקיאתוס, סקופלוס וסקירוס הסמוכים.

שטחה המוניציפלי של העיר אלוניסוס כולל גם את שטחי איוני אדלפי, גיורה, קירה פאנאגיה, פריסטרה, פיפרי, פסאתורה וסקאנצורה.

==גאוגרפיה==
רוחבו המרבי של האי 4.5 ק"מ (מצפון מערב לדרום מזרח) ואורכו 20 ק"מ (מדרום מערב לצפון מזרח). האי מכוסה אבני גיר. כביש ראשי מקשר בין אלוניסוס לבין הכפרים שבמערב האי. שטח האי 65 קמ"ר ומתגוררים בו, נכון לשנת 2011 2,750 תושבים (צפיפות אוכלוסין של 27 נפשות לקמ"ר).

מרבית שטחי האי הם שטחים חקלאיים בהם מגדלים בעיקר גפנים אך גם שקדים, תאנים, וזיתים. עיקר כלכלת העיר מתבססת כיום על התיירות. בעבר עיקר הכלכלה התבססה על הדיג.

==היסטוריה==
עד שנת 1965 התגוררו מרבית תושבי האי סביב מצודת האי באלוניסוס. רעידת אדמה שפגעה באי הביאה להרס רב בעירה, ולמעבר תושבים רבים לפאטיטירי. בשנת 1992 הוקם הפארק הימי אלוניסוס במטרה להגן על בעלי החיים הימיים בסמוך לאי ובמיוחד על כלב ים נזירי.

==קישורים חיצוניים==

* 
*[http://www.alonissos-park.gr/ אתר הפארק הלאומי אלוניסוס]

קטגוריה:יוון: איים
טירת מיכאילובסקי

טירת מיכאילובסקי (ברוסית: Михайловский замок) הוא ארמון בסנקט פטרבורג שנבנה בתקופת פאבל הראשון.
מראה מכיוון [[גן הקיץ]]
הטירה קיבלה את שמה מכנסיית מיכאיל הקדוש הנמצאת במתחם. הארמון נקרא "טירה" לפי רצון של הקיסר שקיבל תואר של המגיסטר הגדול של מסדר מלטה ונתן שם "טירה" לכל ארמונותיו. השם השני של הבניין "טירת ההנדסה" או "טירת המהנדסים" מקורו בכך שבמתחם החל משנת 1823 היה ממוקם בית הספר הגבוה להנדסה צבאית.

==בניית הטירה==
פסל של [[פיוטר הגדול מאת קרלו ברתולומאו רסטרלי בחזית המבנה.]]
פאבל הראשון היה מעוניין בבניית טירה חדשה עוד בשנת 1784 כאשר הוא היה הנסיך הגדול. תוכניותיו היו מבוססות על הטירות שהוא ראה באירופה במהלך נסיעתו בשנים 1781–1782. כבר בתחילת כהונתו, ב-28 בנובמבר 1796, הוא הוציא הנחיה על תחילת בניית ארמון-טירה. בניית הבניין נמשכה 4 שנים והסתיימה בשנת 1801. האדריכל הראשי של המתחם היה אדריכל רוסי איוואן בז'נוב. בין עוזריו בבניה היה קארלו רוסי ואדריכלים נוספים. לצורך האצת הבנייה העבודה במתחם לא הופסקה אף בלילות. חלק מחומרי בנייה נלקחו מאתרי בנייה אחרים בעיר, חומר לרצפת נלקח מארמון טבריצ'סקי.

הפתיחה הרשמית של הבניין נערכה בנובמבר 1800, אך עבודות פנים נמשכו עד למרץ 1801. הקיסר נרצח בטירה כ-40 ימים לאחר שהוא עבר להתגורר בה. הבניין ננטש ובמשך שני עשורים היה ללא שימוש. חלק מעיטורי הטירה נלקחו לארמונות אחרות של המשפחה הקיסרית.

בשנת 1823 הוחלט להעביר לבניין את בית הספר הגבוה להנדסה צבאית. במהלך השנים נערכו שינויים במתחם לצורך התאמתו לצורכי בית הספר. במלחמת העולם השנייה בבנין הוקם בית חולים צבאי. בשנת 1991 הוחלט להעביר שליש מהמתחם למוזיאון הרוסי. בשנת 1995 כל המתחם הועבר לרשות המוזיאון והוא שופץ. במהלך השיפוץ, בחלק מהחדרים חודשו עיטורים מקוריים. במתחם מנוצל עתה לתערוכות שונות של המוזיאון.

בחזית המבנה עוד בשנת 1800 הוצב פסל של פיוטר הגדול. עבודה על הפסל החלה עוד כאשר פיוטר הגדול היה בחיים, אך הסתיימה רק בשנת 1747. על בסיס הפסל נכתב "מנין לסבה רבה" - בדומה לכיתוב על פרש הנחושת. בסיס הפסל מעוטר בתחריטים המתארים את ניצחונות רוסיה במלחמת הצפון הגדולה.

==תיאור המבנה==
האולם הראשי של הארמון
המבנה הראשי מהווה ריבוע ובתוכו גן פתוח בצורה של 8 צלעות. מכל הצדדים הטירה הייתה מוקפת במים (נהר מויקה, נהר פונטנקה וזוג תעלות מלאכותיות) וניתן היה להיכנס לבניין רק דרך הגשר. הבניין דומה למבצר יותר מאשר לארמון. החזית הדרומית שהיא הכניסה הראשית לבניין מעוטרת בעמודים מסדר יוני משיש אדומה. החזית הצפונית לכיוון גן הקיץ מעוטרת בסגנון אחר.

==פאבל והטירה==
הקיסר חשש מהפיכות ולכן לא היה מעוניין להתגורר בארמון החורף. הוא רצה לבנות טירה מוגנת היטב. המעבר הרשמי לטירה התרחש ב-1 בפברואר 1801. המעבר היה בנוכחות כל המשפחה והשרים. קיימות עדויות שעבודות בחלק הפנימי של המבנה לא היו גמורות אף הורגשה רטיבות בבניין. החגיגות נמשכו מספר ימים והיו מפוארות ביותר.

בליל 12 במרץ 1801 הקיסר נרצח בחדר השינה הפרטי.

==קישורים חיצוניים==
* 

מיכאילובסקי
מיכאילובסקי
מיכאילובסקי
אילן שול

אילן שול (נולד ב-4 במרץ 1956) הוא מוזיקאי, קלרניתן, מנצח, מוזיקולוג ופרופסור ששימש כנשיא האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.

שול נולד וגדל ברמת גן. למד בבית הספר התיכון העירוני אהל שם. אמו הייתה מוזיקולוגית. ניגן בפסנתר ובגיל 16 עבר לנגן בקלרינט. למד אצל מל קלר וריצ'רד לסר וכמו כן ניגן בצעירותו בתזמורת הגדנ"ע ובתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה בניצוחם של עמי מעייני ושלום רונלי-ריקליס. שירת בתזמורת צה"ל תחת ניצוחו של יצחק גרציאני.

למד באקדמיה הישראלית למוזיקה בתל אביב כיום בית הספר למוזיקה והשלים תואר שני ודוקטורט באוניברסיטת דרום קליפורניה, לוס אנג'לס. ניגן בסינפונייטה הישראלית באר שבע ושימש בה כמנצח משנה. הוא היה קלרניתן ראשי ועוזר מנצח בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.

שול לימד קלרינט באקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים וכן מונה בה לדקאן הפקולטה לאמנויות הביצוע.

משנת 1999 עד שנת 2010 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:נגני כלי נשיפה מעץ
קטגוריה:מוזיקולוגים ישראלים
קטגוריה:קלרניתנים ישראלים
קטגוריה:נשיאי מכללות בישראל
קטגוריה:סגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
קטגוריה:בוגרי בית הספר אהל שם
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת דרום קליפורניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
קטגוריה:נגנים בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה
חיתוך תמונה

ביצוע חיתוך תמונה על צילום דיגיטלי במחשב
חיתוך תמונה, הידוע יותר בשמו באנגלית: crop או cropping (מבוטא: "קרופ"), הוא סוג של עיבוד תמונה בו מתבצעת בחירת אזור או חלק מהתמונה (ה"פריים"), כך שהוא מבליט נושא או קטע מסוים של התמונה, בעוד שהוא משמיט את כל התוכן שמחוץ למסגרת האזור שנבחרה. השימוש בחיתוך תמונה נפוץ בכל תחום המערב גרפיקה, בפרט באמנות חזותית ובצילום, אך גם בקולנוע (למשל כדי להמיר סרט קולנוע מפורמט מסך רחב לפורמט מסך טלוויזיה). בצילום דיגיטלי החיתוך נעשה בדרך כלל באמצעות תוכנות גרפיקה בשלב עיבוד התמונה במחשב. החיתוך נחשב לאחד הסוגים הבסיסיים ביותר של עיבוד תמונה לצד תיקוני חשיפה, צבע, שיפור חדות והסרת רעש.

מטרות החיתוך:
* הבלטת נושא התמונה על ידי הגדלתו (כלומר: הגדלת השטח היחסי שהוא תופס בפריים) וסילוק פרטים בשוליים המסיחים את הדעת.
* סילוק פרטים המפריעים לתמונה כאשר הם לא במרכז (למשל: חיתוך חצי רגל שנכנסה לשוליים השמאליים של התמונה).
* הסרת חלקים "מתים" של התמונה (למשל: רקע אחיד) המסיחים את הדעת.
* שיפור קומפוזיציה, למשל: שינוי מקומו של הנושא בתמונה על ידי חיתוך לא-שוויוני של השוליים.
* שינוי היחס בין האורך לרוחב בתמונה על מנת שיתאים למדיה אמנותית מסוימת (למשל: התאמת תמונה להדפסה בגודל A4).

בדרך כלל החיתוך הוא מלבני - כלומר: חיתוך התמונה לצורת מלבן (ולעיתים ריבוע) - אך ניתן גם לחתוך לצורות שונות כגון עיגול, משולש, כוכב ועוד. לעיתים, המלבן הקטן לא שומר על היחס בין אורך לרוחב של התמונה המקורית (למשל: בחירת ריבוע קטן סביב נושא בצילום דיגיטלי שבו היחס המקורי הוא 4:3).

== דוגמאות (גרפיות) ==
חיתוך לשם הבלטת הנושא:
<gallery widths=250 heights=250 perrow=2>
קובץ:Ladybug aphids-01.jpg|תמונה חתוכה של מושית השבע, ביחס 0.91, בה החיפושית תופסת את כל התמונה.
קובץ:Ladybug aphids.JPG|התמונה המקורית, ביחס 1.333 (יחס של 4:3), בה החיפושית תופסת רק חלק קטן מהתמונה.
</gallery>

חיתוך לשם הסרת פרטים מפריעים:
<gallery widths=250 heights=250 perrow=2>
קובץ:Chartzit001.JPG|תמונה חתוכה, ביחס 1.08, של חרצית עטורה.
קובץ:Teva 17 3 (64).JPG|התמונה המקורית, ביחס 1.333 (יחס של 4:3). בצד ימין ישנה פסולת לבנה וחרצית נבולה, המפריעות לתמונה.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אמנות חזותית
קטגוריה:עיצוב גרפי
קטגוריה:אמצעים אומנותיים בצילום
קטגוריה:צילום
קטגוריה:טכניקות דיגיטליות
פיטר ביינרט

פיטר אלכסנדר ביינרט (באנגלית: Peter Alexander Beinart; נולד בשנת 1971) הוא עיתונאי, סופר ומרצה יהודי אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
פיטר ביינרט, אוקטובר 2014
ביינרט נולד בקיימברידג' לג'וליאן ביינרט, שהיה בעבר פרופסור לארכיטקטוריה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ולדורין (לבית פינאר), סוכנת נדל"ן, ובעבר מנהלת סדרת סרטי הקולנוע של אוניברסיטת הרווארד, בבית הספר לממשל ע"ש ג'ון קנדי. הוריו היגרו לארצות הברית מדרום אפריקה, הורי אביו היו מליטא. אבי אמו היה מרוסיה, ואם אמו ממצרים. אביו החורג הוא מבקר התיאטרון והמחזאי רוברט ברוסטין.

למד בבית הספר "ניקולאס" בקיימברידג'. קיבל תואר ראשון בהיסטוריה ובמדע המדינה מאוניברסיטת ייל, שם היה גם חבר "האיחוד הפוליטי ייל". הוא קיבל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה.

=== קריירה ===
בשנת 1995 החל לעבוד כעורך במגזין "ניו ריפבליק". בשנת 1999, כשהוא בן 28, מונה לעורך הראשי ושימש בתפקיד זה עד שנת 2006. בין השנים 2007 ל-2009 היה עמית בכיר במועצה ליחסים בינלאומיים (Council on Foreign Relations).

כיום כותב ביינרט בעבור הבלוג הפוליטי "The Daily Beast" ומשמש כמרצה לתקשורת ומדעי המדינה באוניברסיטה העירונית של ניו יורק. מאמריו הופיעו ב"טיים מגזין", ב"ניו יורק טיימס" וב-The New York Review of Books. החל מינואר 2014 הוא משמש כפרשן בכיר בעיתון "הארץ".

=== דעותיו ===
ביינרט מזוהה עם האגף השמאלי הליברלי ביהדות ארצות הברית, וידוע בביקורתו על מדיניות ההתנחלויות ועל מדיניות ממשלת נתניהו. 

באוגוסט 2018, כשבא עם משפחתו לטיול בת מצווה בישראל, הוא עוכב ותושאל בכניסה לנתב"ג לגבי עמדותיו הפוליטיות, פעילותו בארגוני שמאל, והשתתפותו בהפגנות. לאחר שפרסם זאת במגזין היהודי-אמריקני "פורוורד", נמסר מלשכת ראש הממשלה נתניהו ש"מדובר בטעות מנהלית". גם השב"כ התנצל. ביינרט עצמו כינה את ההתנצלות "חלולה", אמר שנתניהו "חצי התנצל", והוסיף: "אקבל את ההתנצלות, כשהוא יתנצל בפני כל הפלסטינים והפלסטינים-אמריקנים שכל יום סובלים מצבים גרועים יותר".

== חיים אישיים ==
בשנת 2003 נישא לעורכת הדין דיאנה (רובין) הרטסטיין. הם גרים עם שני ילדיהם בניו יורק, והילדים לומדים בבית ספר יהודי. ביינרט שומר כשרות ומבקר בבית הכנסת.

==ספריו==
<div style="direction: ltr;">
*Peter Beinart, The Good Fight: Why Liberals--and Only Liberals--Can Win the War on Terror and Make America Great Again, HarperCollins, May 2006, 
*Peter Beinart, The Icarus Syndrome: A History of American Hubris, HarperCollins, June 1, 2010, 
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.thedailybeast.com/author/peter-beinart/ מאמריו של ביינרט], באתר דה דיילי בסט
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ייל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1971
איטליה הצעירה

איטליה הצעירה
איטליה הצעירה (איטלקית: La Giovine Italia) הייתה תנועה פוליטית אשר הקים ג'וזפה מציני בשנת 1831, כחלק מהמאבק לאיחוד איטליה, וכן שמו של ביטאון התנועה.

מטרתה העיקרית של תנועה זאת הייתה לשחרר את איטליה מהשלטון הזר ולאחד את נסיכויות איטליה כרפובליקה חוקתית-דמוקרטית מאוחדת שתבטיח שוויון זכויות לכולם. יעדיה הפוליטיים של התנועה הם ציבוריים: אף שהחברה פועלת במסתור, כולם יודעים שהיא רודפת את עצמאותה ואחדותה של חצי האי, המאוחדת תחת ממשלה רפובליקנית. איטליה הצעירה רודפת את יעדיה באמצעות חינוך (או "אפוסטולטה") ותקומה. אימוניו של מאציני התמקדו בהפצת רעיונותיו לערב כמה שיותר אנשים תוך ציפייה לגירוש זרים באמצעות פעולה אלימה, שתושג באמצעות לוחמת כנופיות. מייד לאחר גירוש הזרים הייתה הממשלה נשלטת באופן זמני על ידי רשות דיקטטורית המורכבת מכמה אנשים עם מוסר מוכר המייצגים את האזורים השונים במדינה כדי לאפשר לעם, האפוטרופוס היחיד על הריבונות, להחליט מהי צורת הממשל הטובה ביותר. למרות העובדה שמציני האמין שהרפובליקה היא הממשלה המקובלת היחידה בחצי האי האיטלקי, הוא חשב שהיא צריכה להיות תוצאה של רצון חופשי עממי ולא תנוהל על ידי האליטה המהפכנית.<ref></ref>

התנועה גייסה את המוני העם האיטלקי, ובעיקר צעירים שרצו לבטל את הסדר הישן והושפעו מרעיונות הליברליזם ומעקרונות המהפכה הצרפתית. התנועה רכשה לעצמה קהל אוהדים גדול וב-1848, ימי אביב העמים, התחוללו מספר הפיכות וניסיונות הפיכה נגד השליטים המקומיים. כחלק ממנוסת שליטים מקומיים נמלט אף האפיפיור מרומא.

רוב ההפיכות נכשלו, אולם בחלק מהנסיכויות, ובראשן נאפולי, קיבלו התושבים זכויות רבות יותר מאשר היו להם לפני המהפכה וחלקן, כמו ונציה ורומא, שוחררו והפכו לרפובליקות עצמאיות.

לאחר זמן, חזרו חלק מהשליטים לשלוט בנסיכויות וחלק מההקלות בוטלו, אולם איטליה הצעירה וזרם התודעה שחוללה היו מהגורמים המסייעים לאיחוד איטליה שהתרחש כ-30 שנה לאחר מכן.

תנועת איטליה הצעירה הייתה הבסיס לתנועת "אירופה הצעירה", שייסד מאציני ב-1834.

==ראו גם==
*אביב העמים

==קישורים חיצוניים==

*משה בילינסון [http://benyehuda.org/beilinson/italy_ch2.html בימי תחית איטליה: פרק שני: ג'וזפּה מאציני] בפרויקט בן-יהודה
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:איטליה: היסטוריה
ואפורטו

תעלה הגדולה]]
בשמאל התמונה: ואפורטו בכניסה לתחנה ושתי תחנות להעלאת נוסעים והורדתם
וָאפּוֹרֶטוֹ (באיטלקית: Vaporetto) הוא שירות של תחבורה ציבורית באמצעות כלי שיט, שהם בעצם מעין אוטובוס ימי. השירות פועל במספר תעלות של העיר ונציה שבאיטליה.

ספינת הוואפורטו הראשונה - "Regina Margherita" (המלכה מרגריטה) - הופעלה בוונציה בשנת 1881, וסימנה את תחילת הפעלתה של התחבורה הציבורית בעיר. הספינה הונעה במנוע קיטור ועל כן זכתה לשמה (מ-Vapore - קיטור). כיום כלי השיט קרויים אומנם בשם ההיסטורי, אך מונעים במנוע דיזל. השם "ואפורטו" מקובל לספינות דומות גם במקומות אחרים בעולם.

הוואפורטו מופעל על ידי חברת התחבורה הציבורית של ונציה - Azienda Consorzio Trasporti Veneziano (ACTV), והוא כלי התחבורה הציבורית העיקרי שמפעילה החברה, לצד סירות מנוע, "בטלו פורנאו" (Battello foraneo), הדומה לוואפורטו אך תא הנוסעים שלו סגור לחלוטין. הוואפורטו המופעל על ידי ACTV כיום הוא מסדרה 90, שייצורה החל בשנת 1999. אורכו של הוואפורטו 23.93 מטרים, רוחבו 4.22 מטרים, ומשקלו כ-25 טון. הוא מסוגל לשאת 210 נוסעים, ומופעל על ידי שני אנשי צוות.

קיימים מגוון סוגי כרטיסים, לנסיעה בודדת, לנסיעות בפרק זמן קצוב, ובשילוב עם תחבורה ציבורית יבשתית.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוגי כלי שיט
קטגוריה:ונציה: תחבורה
ניבאלדו

ניבאלדו בטיסטה סנטנה (בפורטוגזית: Nivaldo Batista Santana, נולד ב-23 ביוני 1980), המוכר כניבאלדו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הבלם.

==קריירה==
ניבאלדו גדל במחלקת הנוער של קבוצת פלומיננזה, ולאחר מספר שנים בהן שיחק בקבוצות רבות במולדתו ברזיל, עבר בשנת 2006 לקבוצה הפורטוגלית בלננשש, שם היה שחקן הרכב קבוע, ועזר לקבוצה לסיים במקום החמישי ולהעפיל לגביע אופ"א.

בשנת 2007 עבר לקבוצה הצרפתית סנט אטיין עבור 3 מיליון אירו, אך לא הצליח למצוא את מקומו בהרכב הקבוצה, והושאל לקבוצה אום סלאל מקטר.

ביוני 2009 עבר לשחק בקבוצה הספרדית ריאל ואיאדוליד, ובתום העונה, לאחר תום חוזהו, הגיע לישראל ועבר לשחק במכבי תל אביב בהעברה חופשית.

בתום שנתיים מאכזבות בישראל, חזר ניבאלדו לשחק בליגת העל הפורטוגזית, כאשר חתם בשורות ריו אבה. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך 20 הופעות, אך לאחר מכן לא שיחק יותר בקבוצה, ובפברואר 2014 שוחרר מהמועדון.

ב-8 ביולי 2014 חזר ניבאלדו לישראל וחתם לעונה אחת במכבי יבנה מהליגה הלאומית. ב-6 בינואר 2016 חתם ניבאלדו לעונה וחצי במ.ס. אשדוד. ב-19 בדצמבר 2016 חתם ניבאלדו בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ברזילאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ברזילאים
קטגוריה:כדורגלני קוריטיבה
קטגוריה:כדורגלני בלננסש
קטגוריה:כדורגלני סנט אטיין
קטגוריה:כדורגלני ריאל ואיאדוליד
קטגוריה:כדורגלני מכבי תל אביב
קטגוריה:כדורגלני ריו אבה
קטגוריה:כדורגלני מכבי יבנה
קטגוריה:כדורגלני מועדון ספורט אשדוד
קטגוריה:כדורגלני הפועל קטמון ירושלים
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בפורטוגל
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בצרפת
קטגוריה:ספורטאים זרים בקטר
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בספרד
קטגוריה:ספורטאים ברזילאים בישראל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1980
סנטה מוניקה

סנטה מוניקה (באנגלית: Santa Monica) היא עיר בחופה המערבי של מדינת קליפורניה בארצות הברית, השוכנת במחוז לוס אנג'לס, ומוקפת בעיר לוס אנג'לס. נכון לשנת 2010 מספר התושבים בעיר הוא 89,736.
סנטה מוניקה סמוכה למאליבו.

== היסטוריה ==
סנטה מוניקה הוקמה רשמית ב-30 בנובמבר 1886. שם העיר ניתן לה על ידי הנזיר הפרנציסקני חואן קרספי , והוא קרא לה על שם הקדושה הנוצרית מוניקה מהיפו, אימו של אוגוסטינוס וזאת משום שהמתיישבים הספרדים הראשונים הגיעו לאזור ביום החג של מוניקה.

בשל אקלים הים-תיכוני שלה והמיקום האטרקטיבי שלה, בתחילת המאה ה-20 הפכה סנטה מוניקה ליעד נופש פופולרי. העיר חוותה פריחה כלכלית משמעותית בעקבות העלייה בתיירות באזורה במהלך שנות ה-80.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:ארצות הברית: ערי חוף
קטגוריה:מחוז לוס אנג'לס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1886
יוסף יצחק שניאורסון (אוורוטש)

רבי יוסף יצחק שניאורסון מאוורוטש (תקפ"ב, 1822 – י"ח בכסלו תרל"ז, 4 בדצמבר 1876) היה אדמו"ר לחסידי צ'רנוביל בעיר אוברוץ' (אוורוטש) שבצפון אוקראינה, בנו של ה"צמח צדק" מלובביץ' וחתנו של רבי יעקב ישראל מצ'רקס.

==ביוגרפיה==
אמו חיה מושקא . נשא את חנה בתו של רבי יעקב ישראל מצ'רקס שהיה אדמו"ר לחסידי צ'רנוביל. רבי יעקב ישראל היה בנו של רבי מרדכי, המגיד מצ'רנוביל, וחתנו של רבי דובער שניאורי.

בשנת ה'תרי"ט (1859), עוד בחיי אביו, קיבל בלחץ חמיו את האדמו"רות לבית צ'רנוביל בעיר אוברוץ' שבאוקראינה למרות התנגדות נחרצת מצד אח חמיו רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל, ומצד הצמח צדק אביו של רבי יוסף יצחק. בהנהגתו הלך בעקבות חמיו רבי יעקב ישראל מצ'רקס וניהל חצר בסגנון חסידויות צ'רנוביל-פולין, ולא בסגנון אביו הצמח צדק כדרכה של חסידות חב"ד. בכך היה חריג בין אחיו שהיו אדמור"י חב"ד. עם זאת היו לו מאפיינים חב"דיים מסוימים ובפני כמה ממקורביו נהג בכמה ממנהגי חב"ד.

רבי יוסף יצחק נודע כבעל מופת. וכך מובא עליו בספר "בית רבי": "ויוסף הוא השליט, עוד בחיי אביו רבינו. וקבע דירתו בעיר אוורוטש, ולשם היו נוסעים אליו לקבל לקבל מפיו ולדרוש ממנו עצות רוחניות וגשמיות. בוואלין סיפרו ממנו גדולות והחזיקוהו לאיש מופת... היה בא לעיתים לליובאוויטש לשתות מבאר מים חיים, והיה דולה ומשקה לאנ"ש הקשורים והעטופים אליו".

לאחר פטירתו המשיך ומילא בנו רבי נחום דובער שניאורסון את מקומו.

נכדו רבי יוסף יצחק שניאורסון האדמו"ר השישי מחב"ד-ליובאוויטש נקרא על שמו.

=== קברו ===
רבי יוסף יצחק נקבר בבית הקברות באוברוץ'. המצבות בבית הקברות נהרסו, המקום הוזנח ואף נבנה בנין בתוך שטח בית הקברות. בשנת ה'תשע"ב הודיע ישראל מאיר גבאי, יושב ראש אגודת אהלי צדיקים כי איתר את מקום קבורתו של רבי יוסף יצחק והקים מחדש מצבה לזכרו.

==משפחתו==
* בנו רבי שניאור זלמן מרדכי (- כ"ד בניסן תרכ"ו). בגיל 17 מונה לרבה של ז'יטומיר. למרות גילו הצעיר הותיר אחריו חידושי תורה רבים. הוא נפטר בגיל 26, שבועיים אחרי פטירת סבו הצמח צדק. חלק מחידושיו סיכם בתימצות בן משפחתו רבי מנחם מענדל שניאורסון ויצאו לאור בספר הרשימות. בתו רבקה נישאה לאחד העם.
* בנו רבי נחום דובער (- ח' בטבת תרנ"ו). ממלא מקום אביו.
* רבי אהרן משה מאוורוטש, חתן רבי משולם זושא מטלומטש (חתנו של דודו זקינו, רבי יעקב ישראל מצ'רקס). בנו היה הרב נחום זלמן שניאורסון אב בית דין צ'רקאסי.
* שיינא ברכה אשת רבי נפתלי הירץ דוליצקא מקאמינקא.
* שטערנא שרה אשת רבי שלום דובער שניאורסון האדמו"ר מליובאוויטש, בנם רבי יוסף יצחק האדמו"ר מליובאוויטש נקרא על שם סבו רבי יוסף יצחק מאוורוטש.

== לקריאה נוספת ==
* עמרם בלוי, בן פורת: אדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסאהן אדמו"ר מאוורוטש לחסידי טשערקאס, בתוך: היכל הבעש"ט גיליון כ (שנה ה גיליון ד, תשסח) עמודים קלח-קסח.

* יצחק אלפסי, בספרו החסידות, ומשם ל-'המאירים לארץ' עמודים 283–284, 305.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.mytzadik.com/tzadik.aspx?id=411 אדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסאהן מאוורוטש], אתר mytzadik

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים רוסים
קטגוריה:רבנים בלארוסים
יוסף יצחק
קטגוריה:אדמו"רי בית צ'רנוביל
קטגוריה:משפחת טברסקי: ענף צ'רקס-שניאורסון
קטגוריה:אזרח נכבד לדורותיו (של האימפריה הרוסית)
קטגוריה:אישים שנולדו בלובביץ'
קטגוריה:ילידי 1822
קטגוריה:נפטרים ב-1877
ערפילית המשקולת

ערפילית המשקולת (נקראת גם M27, Messier 27 או NGC 6853) היא ערפילית פלנטרית בקבוצת הכוכבים שועלון שנמצאת במרחק של כ-1,250 שנות אור ממערכת השמש. זו גם הערפילית הפלנטרית הבהירה ביותר באור נראה והראשונה שהתגלתה. 

== היסטוריה ==
הערפילית התגלתה על ידי שארל מסיה ב-12 ביולי 1764, במהלך חיפושיו אחר שביטים. הוא הכניסה לקטלוג מסיה כאובייקט מס' 27 וציין כי מדובר בערפילית אובלית ללא כוכבים. בשנת 1782 ציין ויליאם הרשל כי הערפילית מורכבת משני חלקים בהירים המחוברים ביניהם בחלק עמום יותר. הוא שיער כי הערפילית מורכבת מהרבה כוכבים חלשים, אך ציין כי לא מצא שום עדות לכך גם בהגדלה החזקה ביותר. ב-1828 נתן לה ג'ון הרשל את שמה - "ערפילית המשקולת", שכן צורתה נראתה לו דומה לשני כדורים המחוברים במוט צר בדומה למשקולת אימונים.

בשנת 1864 ניתח האסטרונום ויליאם הגינס את הספקטרום של הערפילית וגילה שהאור הנפלט ממנה מורכב מפסי פליטה בודדים ולא מספקטרום רציף האופייני לכוכבים. מכך הוא הסיק שהעצם אינו מורכב מכוכבים כפי ששיערו לפניו.

==צפייה בערפילית==
בשל בהירות נראיתה הגבוהה יחסית (דרגת בהירות 7.4), קל יחסית לצפות בה וניתן להבחין בה אפילו בעזרת משקפת טובה בתנאי תצפית טובים. הערפילית נמצאת כ-3 מעלות מצפון לכוכב γ (גמא) בחץ. עם זאת, במשקפת קשה להבדיל בין הערפילית לבין כוכב, בשל ההגדלה הנמוכה. עובדה זו מקשה גם על איתור הערפילית ב.

בתצפית בטלסקופ חובבים לא מתגלה מבנה לערפילית למעט עננה מאורכת שקצותיה גדולים ממרכזה ובהירים ממנו. באמצעות פילטר מטיפוס ניתן להבחין, אם כי בקושי, בעורקים בהירים בתוך המבנה המאורך, ובתנאים טובים מאוד גם נחשפת צורתה המעגלית.

== מבנה ומאפיינים ==
לערפילית צורה של שתי אונות סימטריות מחוברות. ככל הנראה קו הראייה אליה מקביל לקו המשווה שלה. לו קו הראייה היה ניצב לקו המשווה, הייתה צורתה דומה לשל ערפילית הטבעת. הערפילית מתפשטת בקצב של כ-6.8 שניות קשת במאה שנה, כך שעל פי גודלה הנוכחי היא נוצרה לפני 3,000-4,000 שנים (למעשה כ-1,250 שנים יותר בהתחשב במרחק אליה). 

כמעט כל הקרינה הנפלטת מהערפילית היא באורך גל של 5,007Å הנוצר מחמצן מיונן פעמיים (<sup>++</sup>O). החמצן מעורר מהקרינה העל-סגולה הנפלטת מהכוכב המרכזי שיצר את הערפילית. קרינה זו אופיינית לערפיליות פלנטריות. מכיוון שאורך גל זה קרוב לשיא הרגישות של העין האנושית, הערפילית נראית בהירה יותר בתצפית ישירה מאשר בצילום. כמות הקרינה הנפלטת בתחום הנראה מהערפילית היא בערך פי 100 מאשר עוצמת ההארה של השמש.

== הכוכב המרכזי ==
במרכז הערפילית נמצא ננס לבן חם ביותר, מסוג ספקטרלי O7 שטמפרטורת פני השטח שלו היא כ-85,000 קלווין. לכוכב בהירות נראית מדרגה 13.5, כלומר עוצמת הארה של כשליש מעוצמת ההארה של השמש. העובדה שהערפילית פולטת פי 300 קרינה מהכוכב מראה שכמעט כל הקרינה של הכוכב נפלטת בתחום העל-סגול ונבלעת בערפילית, שקורנת באור נראה.

תצפיות נוספות העלו שככל הנראה יש לננס הלבן בן זוג עמום ביותר שבהירותו הנראית היא מדרגה 17, הנמצא במרחק זוויתי של כ-6.5 שניות קשת, המקבילות למרחק של כ-0.04 שנות אור או כ-2,500 יחידות אסטרונומיות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://messier.seds.org/m/m027.html ערפילית המשקולת] באתר SEDS.
* [http://www.photolight.co.il/show_photo/46235.html ערפילית המשקולת] באתר photolight
* 

קטגוריה:ערפיליות פלנטריות
קטגוריה:עצמי מסיה
קטגוריה:קבוצת הכוכבים שועלון
משה יוסף

הרב משה יוסף (נולד בכ"ח בתשרי ה'תשכ"ז, 12 באוקטובר 1966) הוא בנו של הרב עובדיה יוסף, העומד בראש מכון הוצאת הספרים "מאור ישראל" ובד"ץ בית יוסף.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים וגדל בה ובתל אביב (בתקופה שאביו כיהן בה כרב הראשי). בנם הצעיר של מרגלית והרב עובדיה יוסף. למד בישיבת קול תורה ובישיבת חברון בירושלים.

נשוי ליהודית בתו של אברהם סודרי (נכדת הרבנים יצחק אביחצירא ויעקב סודרי) ראש צוות שחיטה בבד"ץ בית יוסף. להם תשעה ילדים.

במסגרת מכון "מאור ישראל" שבראשותו, אחראי הרב יוסף על הוצאת ספרי אביו לאור. מוסדותיו (הבד"צ, המכון וכולל אברכים) נמצאים בשכונת בית הכרם בירושלים. 

לאחר פטירת אמו עבר עם משפחתו לגור עם אביו בשכונת הר נוף. בכל ספר שהוציא מאז הודה להם אביו על שדאגו לכל מחסורו. עקב הקרבה שהייתה להם לרב, השפעתם עליו ועל הנעשה במפלגת ש"ס הייתה רבה. 

אביו הוריש לו את הזכויות על הוצאת כתביו ואת רוב רכושו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: רבנים
קטגוריה:משפחת יוסף
קטגוריה:בוגרי ישיבת קול תורה
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:משפחת אבוחצירא
קטגוריה:הר נוף: רבנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966