כותרת ראשית (שבועון)

"כותרת ראשית" היה שבועון חדשות ישראלי שראה אור בשנים 1982–1988. בעליו היו העיתונים "דבר" ו"ידיעות אחרונות" וחברת "כלל", והעורכים היו נחום ברנע ותום שגב. בשנותיו הראשונות של השבועון שכנה המערכת בירושלים, וב-1986 עברה לתל אביב. "כותרת ראשית" חדל להופיע לאחר ש"דבר" נקלע לקשיים וחדל לממן את חלקו בהוצאתו לאור. בעקבות זאת החליטו גם "ידיעות אחרונות" ו"כלל" למשוך את ידיהם ממימון העיתון, והוא נסגר.

==אופי השבועון==
השבועון התאפיין בכתיבה פוליטית וחברתית מעמיקה ופרסם תחקירים בנושאים כלכליים, חברתיים וצבאיים, לצד עיסוק מעמיק בתרבות. עם הכותבים ב"כותרת ראשית" נמנו דן בן אמוץ, אפרים סידון, דורון רוזנבלום, גבי ניצן, ארי שביט, מנחם פרי, דב אלפון, אהוד אשרי, נרי ליבנה, עירית לינור, שלמה אברמוביץ' ואבנר אברהמי (סגן עורך ומעצבו הראשון).

==נקודות ציון עיתונאיות==

עוז אלמוג מציין מספר גורמים שבזכותם היה "כותרת ראשית" לציון דרך חשוב בעיתונות הישראלית. הביקורת שמתח על השלטון והחברה הייתה מנקודת מבט שמאלנית מובהקת ונוקבת מתמיד. "המהפכה העיתונאית" שהחלה בשבועון "העולם הזה" של אורי אבנרי והתפתחה בירחון "מוניטין" הפכה ב"כותרת ראשית" לשנונה, מצליפה, פרובוקטיבית ורחבה יותר. השבועון היווה במה לביקורת הפוליטית שהתפתחה בשמאל בעקבות מלחמת לבנון הראשונה והיה הראשון שסיקר את עוולות השלטון הישראלי נגד האוכלוסייה הפלסטינית ביהודה ושומרון. עם זאת, השבועון לא חסך שבטו מתנועת העבודה ההיסטורית, דן בגלוי בקיפוח העדתי ולא היסס לתקוף את הבסיס המושגי של הלאומיות הציונית ואת צה"ל. השבועון נתן במה לכותבים צעירים על סמך כישרונם. סגנון הכתיבה היה ניו ג'ורנליסטי, אישי, אירוני, דעתני וללא כבוד ל"פרות קדושות".

ב-1984 יצא השבועון נגד הדחקת הישארות ישראל ברצועת הביטחון והתמשכותה למעשה של מלחמת לבנון והיה בכך דוגמה חריגה בעיתונות הישראלית של התקופה.

לאחר פרשת קו 300 פרסם העיתון (בניגוד להנחיות הצנזורה הצבאית) כי החשוד המרכזי בפרשה הוא יצחק מרדכי. נחום ברנע הביע חרטה על המסע שערך השבועון נגד מרדכי וציין:.

ב-29 באפריל 1987 יצא השבועון בגיליון מיוחד לרגל יום העצמאות ו-20 שנה למלחמת ששת הימים, שבו רוכזו כתבות שטח שערך הסופר דויד גרוסמן בשטחי יהודה ושומרון. הגיליון, שזכה לשם "הזמן הצהוב", עורר הדים ורבים רואים בו כמי שניבא את פרוץ האינתיפאדה הראשונה חצי שנה מאוחר יותר. קובץ המאמרים יצא בספר סמוך למועד הפקת הגיליון. עורך "כותרת ראשית" נחום ברנע סיפר כי בשעה שתפוצה רגילה של השבועון הייתה 14 אלף עותקים ולא יותר מ-20 אלף, גיליון "הזמן הצהוב" הגיע ל-40 אלף עותקים. הזכויות לפרסום המאמרים נרכשו על ידי הוצאות וכתבי עת ברחבי העולם. התמלוגים ששילם ה"ניו יורקר" לבדו עבור פרסום המאמרים החזיק כלכלית את "כותרת ראשית", שעמד על סף הליך פירוק, במשך מספר חודשים.

==מדורים קבועים==
* מכתבים למערכת – מדור שבו פורסמו מכתבים שנשלחו למערכת העיתון, פעמים רבות פורסמו במסגרת זו, לצד מכתבים של קוראים אנונימיים מאמרונים של קוראים ידועים כיגאל תומרקין, אנטון שמאס, כרמית גיא, יצחק לאור ואחרים.
* "ברז: חדשות*מעקב*סיפורים שמאחורי הסיפורים" – כתבות קצרצרות בנושאים שברקע האקטואליה.
* מספר קטעים – מדורו של נחום ברנע.
* "כיוון הרוח" – מאמרים קצרים בנושאי תרבות מאת דב אלפון.
* ס.כ.ר ("ספרים כותרת ראשית") – מדור ביקורת ספרים חדשים בעריכת רחלה זנדבנק.
* "בגבו למצלמה" – מדור שבו תיעד העיתונאי הצעיר גבי ניצן את חוויותיו מן השבוע החולף ברוח הומוריסטית. במהלך השנים תיעד במדור נסיעות להולנד, אנגליה, סקוטלנד וארצות הברית.
* "שידורים" – סקירת שידורי הטלוויזיה על ידי עירית לינור.
* מדור מוזיקה קלאסית מאת מיכאל דק.
* "לקחת כדור" – מדור ספורט בעריכת איל מגד.
* שעשועונים כ"רב-זוט", חידון טריוויה ו"פלונטר", תשבץ היגיון מאת יורם הרועה.
* מדור סאטירי – העמוד האחרון. בראשית ימי העיתון נכתב על ידי דן בן אמוץ ולאחר מכן על ידי אפרים סידון, אבנר אברהמי ודודו גבע, שאף פרסמו בו את התנ"ך בקומיקס.

==קישורים חיצוניים==
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/?action=tab&tab=browse&pub=KOTERT חיפוש וקריאה מקוונת בדפי "כותרת ראשית"], באתר עיתונות יהודית היסטורית
* 
* 
* - אירוע בהשתתפות נחום ברנע, דויד גרוסמן, ותום שגב לרגל הדיגיטציה של העיתון וכניסתו לאתר עיתונות יהודית היסטורית, הספרייה הלאומית, 3 בדצמבר 2019

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:שנות ה-1980 בישראל
קטגוריה:ישראל: שבועונים