OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מחצב

מַחְצָב הוא מינרל אי-אורגני הנמצא בקרקע ובדרך כלל ניתן להשיגו על ידי חציבה או כרייה.

בין המחצבים השכיחים ביותר נמצאים תרכובות של צורן וחמצן, לדוגמה: חול וקוורץ (מהמינרלים הנפוצים ביותר בכדור הארץ), המשמשים לייצור זכוכית, וכן אבן גיר, אבני בזלת, עפרות של מתכות שונות ועוד.

בעברית תקנית המילה "מַחְצָב" נהגית בבי"ת רפה, ואילו בנטייה היא נדגשת: מַחְצַבִּים, מַחְצַבֵּי־.

==מיון==
ישנם מיונים שונים של סוגי מחצבים, המבוססים על הרכבם, על השימוש בהם או על אופן היווצרותם:

=== הרכב ===
* מחצבים מתכתיים - נחושת, מנגן, ברזל, אלומיניום וכדומה.
* מחצבים שאינם מתכתיים - אבן גיר, דולומיט, חרסיות וכדומה.

=== שימוש ===
* מחצבים לתעשיית הבנייה - אבן גיר, קירטון, חרסיות, גבס, בזלת, גרניט ועוד.
* חומרי גלם לתעשייה - זרחה, אשלג, חול זך לזכוכית, חרסיות, פצלת השדה ועוד.
* חומרי גלם להפקת אנרגיה - כבול, ליגניט, פחם, פצלי שמן.

=== אופן ההיווצרות או הסלעים המארחים ===
* מחצבים שמקורם בסלעי משקע - אבן גיר, אבן חול, תחמוצות ברזל מסוגים שונים, מינרלי נחושת, אורניום, פחם ועוד.
* מחצבים ממקור געשי - סולפידים של נחושת ומתכות אחרות, זהב, יהלומים, טוף, חרסיות, גופרית ועוד.
* מרבצים ממקור פלוטוני - נחושת, זהב, וולפרם, אורניום ועוד.
* מחצבים שמקורם בסלעים מותמרים שעברו תהליכי התמרה בתנאים של טמפרטורה ולחץ גבוהים.

==ראו גם==
* אוצר טבע
* משאב טבע
* חומר גלם

==קישורים חיצוניים==

*
צבעוני ההרים

צִבְעוֹנִי הֶהָרִים (שם מדעי: Tulipa agenensis) הוא מין של צבעוני בעל פרחים אדומים גדולים ממשפחת השושניים. צבעוני ההרים גדל בר בארץ ישראל ונחשב לאחד הפרחים ההדורים של ישראל. לצבעוני ההרים תת-מין - צבעוני השרון - הגדל בר באזור השרון ומישור החוף.

== מאפיינים ==
לצבעוני ההרים בצל אשר חודר לקרקע בעומק 30 עד 40 ס"מ. לצבעוני פרח דמוי גביע בעל 6 עלי עטיף צבעוניים: צבע עלי הכותרת הוא אדום-כתום ובבסיסם החיצוני כתם צהוב. בתוך הפרח האבקנים על מצע בצבע שחור בצורת כוכב או מגן דוד בעל 6 חודים שחורים המוקפים במסגרת צהובה. לפרח אין ריח ואין צוף. אבקני הצבעוני עשירים באבקה והאבקה נעשית על ידי חיפושיות פרחים. הזרעים של צבעוני ההרים שומרים על חיותם כשנה ונובטים בחורף שלאחר הפריחה. מכל זרע יוצאת פקעת אחת עטופה בגלדים. בשנה השלישית או הרביעית לקליטה בקרקע, מפתחת הפקעת שלושה עלים וגבעול פריחה אחד. הפקעת מתכלה בחורף ובאביב ומתוך קליפת הבצל נוצרת פקעת חדשה. הריבוי של צבעוני ההרים מיני וגם וגטטיבי - ריבוי על ידי חלוקת הפקעות. צבעוני ההרים פורח בארץ ישראל מאמצע חודש פברואר עד אמצע חודש אפריל.

==גלריה==
<gallery heights="150" mode="packed">
File:PikiWiki Israel 12718 Jerusalem forest.JPG|פריחה ביער ירושלים
תמונה:Tulipa agenensis 1.jpg|פריחה בהרי ירושלים
File:PikiWiki Israel 1165 Plants of Israel צבעוני ההרים.JPG|צבעוני ההרים, מבט מהצד
תמונה:Tulip1.jpg|צבעוני ההרים
File:PikiWiki Israel 18997 Plants of Israel.jpg|אבקנים
File:Tulipa agenensis 2.jpg|נבט של צבעוני ההרים
File:PikiWiki Israel 19781 Plants of Israel.jpg|חיפושית מסוג אמפיקומה מאביקה צבעוני
File:Tulipa agenensis001c.JPG|צבעוני ההרים
File:Tulipa agenensis002.JPG|מבט מהצד
File:Tulipa agenensis003.JPG|מבט מלמעלה אל תוך הפרח
תמונה:Tulipa agenensis dry capsules.jpg|הלקטים יבשים בסוף עונת הקיץ
קובץ:PikiWiki_Israel_12719_Jerusalem_forest.JPG|פריחת צבעונים ביער ירושלים
קובץ:Tulipa-Sharonensis-ZE-5487.jpg|תת-המין צבעוני השרון בחדרה
</gallery>

== ראו גם ==
* צבעוני
* צבעוני השרון

== לקריאה נוספת ==
*החי והצומח של ארץ ישראל. משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע, 1983, כרך 11, עמ' 204. 
*הבריטניקה החדשה לנוער, הוצאת כתר, כרך 14, עמ' 126

== קישורים חיצוניים ==

* צחי אבנור, [https://sites.google.com/view/dr-zachi-evenor/natural-history/israeli-tulips תמונות של צבעוני ההרים וצבעוני השרון בישראל], פליקר

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1804
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פייר-ז'וזף רדוט
קטגוריה:שושניים
קטגוריה:ארץ ישראל: שושניים
קטגוריה:ערכי טבע מוגנים בישראל: צמחים
קטגוריה:פרחים אדומים בארץ ישראל
לוי שטראוס

מוזיאון לוי שטראוס בעיירת הולדתו
לוי שטראוס (באנגלית: Levi Strauss; 26 בפברואר 1829 - 26 בספטמבר 1902, ה'תקפ"ט - כ"ד באלול ה'תרס"ב) היה יצרן בגדים יהודי-אמריקאי יליד גרמניה, שותף בהמצאת מכנסי הג'ינס והמותג Levi's.

==קורות חייו==
נולד בשם ליבּ שטראוס (בגרמנית: Löb Strauß) בעיירה בוטנהיים שבחבל פרנקוניה עילית בגרמניה לרבקה והירש במשפחה מרובת ילדים. אביו היה רוכל ונפטר ממחלת השחפת כשלוי היה בן 16.
בעקבות פטירת האב נותרה המשפחה בלא הכנסה והאם החליטה בשנת 1847 להגר עם לוי ואחיותיו לארצות הברית, שם הצטרף לאחיו הגדולים בעסקיהם אשר התנהלו בעיר ניו יורק.

בשנת 1853, כחלק מהבהלה לזהב, עבר לוי לסן פרנסיסקו אשר בקליפורניה. באותם ימים הגיעו אלפי מחפשי זהב לאזור ותרמו להתפתחותה המהירה של קליפורניה. במרוצת הזמן הבחין לוי כי מכנסיהם של מחפשי הזהב לא התאימו לסוג זה של עבודה, ולרוב התבלו ונקרעו כעבור זמן קצר. כתוצאה מכך החל לוי לייצר מכנסיים עמידים העשויים מאריג גס (קנבס). המכנסיים אומנם שווקו בהצלחה, אך יצרו בעיות אחרות למחפשי הזהב בשל היותם מסורבלים. 
אחד מאותם קוני הבדים להם מכר לוי שטראוס היה תופר יהודי בשם ג'ייקוב וו. דייוויס (Jacob W. Davis) שהגיע לארצות הברית ממזרח אירופה. דייוויס הגיע לרעיון של הוספת מסמרות מתכת למכנסיים לשם חיזוקי הכיסים. מאחר שלא היה באפשרותו לממן את רישום הפטנט על הרעיון, הוא פנה ללוי שטראוס לשם שותפות. שניהם רשמו את הבקשה לפטנט על הרעיון. הפטנט האמריקאי שמספרו 139,121 US התקבל ב-20 במאי 1873 על שמם של דייוויס ולוי. לוי שטראוס הקים את החברה שנקראה על שמו (.Levi Strauss & Co) והעסיק את דייוויס כעובד החברה.

== פטירתו ==
לוי שטראוס התגורר בסן פרנסיסקו עם אחותו פאני, שם גם נפטר.
הוא הוריש את חברת לוי'ס (LEVI'S), אותה ייסד, לארבעת אחייניו. החברה פועלת עד היום ונחשבת למצליחה והגדולה ביותר בתחומה.

== הנצחתו ==
המבנה בו התגורר שטראוס בגרמניה, הוא מן המבנים העתיקים בעיירה. נבנה ב-1687 ונרכש על ידי המועצה המקומית בסוף שנת 1987. בשנת 1992 החלו בשיפוץ המבנה, שנפתח כמוזיאון לזכרו בסתיו 2000.

==קישורים חיצוניים==
* 

* [http://www.levistrauss.com/ החברה של לוי שטראוס]
* [http://www.fashion-forum.org/fashion-brands/levis.html ביוגרפיה של לוי שטראוס] 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סן פרנסיסקו: אישים
קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:אנשי עסקים יהודים אמריקאים
קטגוריה:תעשיינים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1829
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1902
לנגוש

לַ֫נְגּוֹשׁ (בהונגרית: Lángos) הוא מאכל מסורתי בהונגריה ומדינות שכנות שלה, כגון צ'כיה, סלובקיה, וקרואטיה. הוא עשוי בצורת עיגול בצק שטוח על בסיס קמח תפוחי אדמה, מטוגן בשמן עמוק. מוגש בדרך כלל עם ממרח שום, שמנת חמוצה או גבינה מגוררת, ונמכר בעיקר בדוכני רחוב.

שמו של המאכל מורכב מהמילה ההונגרית "לאנג" (láng) שפירושה "להבה", מכיוון שבעבר היה נאפה בתנורי לבנים , בסמוך ללהבות האש, ואז היה מקובל כתחליף ללחם בארוחות בוקר.

==קישורים חיצוניים==

הכנת לנגוש: למעלה - [[בלילה בקערה, באמצע - טיגון הלנגוש, בקדמת התמונה - צלחת עם לנגוש מוכנים]]

קטגוריה:המטבח ההונגרי
קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
קטגוריה:אוכל רחוב
דלקת דרכי השתן התחתונות בחתול

דלקת דרכי השתן התחתונות בחתול היא מחלה נפוצה בקרב חתולים בוגרים. המחלה מתבטאת בבעיות שונות בדרכי השתן העלולות להוביל לחסימתה המוחלטת של מערכת השתן, אשר מובילה למוות אם אינה מטופלת כראוי.

הדלקת יכולה לקרות לשני המינים, אך היא יותר מסוכנת אצל זכרים מכיוון שצינור השופכה שלהם ארוך וצר יותר ולכן נוטה יותר להיסתם. לחתול שחלה בדלקת יש סיכויים גבוהים לחלות בה שוב.

==תסמינים==
*גחינה ממושכת ומאמצים גדולים להשתין
*ביקורים תכופים בארגז החול או סירוב לעזוב את האזור שלו
*השתנה מחוץ לארגז החול
*הטלת כמות קטנה של שתן בכל ניסיון
*דם בשתן
*יללות, צרחות ושאר קולות
חתולים זכרים עלולים לסבול מחסימה מוחלטת של צינור השופכה, המובילה להתנפחות של שלפוחית השתן עד כדי כאב. לאחר מספר שעות מתרחש כישלון כלייתי, המוביל לאורמיה (זיהום הדם בשתנן). חתול זכר עשוי לדחוף החוצה את הפין שלו. החתול עשוי להתבודד, להפסיק לאכול ולשתות ולהקיא. אחר כך הוא נעשה תשוש ומתעלף עקב הצטברות רעלנים בדמו. זהו מצב חירום שמוביל למוות אם אינו מטופל על ידי וטרינר.

==גורמים==
מצבים המובילים לדלקת בשלפוחית השתן או ללחץ על צינור השופכה עשויים להוביל למחלה. בין מצבים אלה:
*טראומה
*לחץ פסיכולוגי
*עיוות מולד של מערכת השתן
*גביש סטרוביט - החומר הנפוץ ביותר שגורם לחסימת צינור השופכה
*אבנים בכליות או בשלפוחית השתן - מסטרוביט או ממינרלים אחרים
*היווצרות "פקק" מליחה או מתאי דם
*בעיות נוירולוגיות
*התייבשות
*משקל-יתר
*זיהום דלקתי
*גידול
* הימנעות מכוונת מהשתנה - התנהגות שכיחה אצל חתולים שאין להם מקום מתאים להטיל בו שתן
המחלה יכולה לנבוע גם משילוב של גורמים אלה. דיאטה של מזון יבש עם רמות גבוהות של מגנזיום או מינרלים אחרים וערך הגבה גבוה, בשילוב עם צריכה בלתי מספקת של מים, עשויה להוביל להיווצרות משקעים בדרכי השתן התחתונות. עם זאת, גורמים אלה משפיעים בצורות שונות על כל חתול. רוב החתולים יכולים לעמוד בדיאטה של מזון יבש, בלי לחלות בדרכי השתן.

==טיפול==
בשופכה חסומה יש לטפל באופן מיידי. יש להסיר את ה"פקק" ולרוקן את השלפוחית. עיסוי עדין של הפין עשוי לפתוח את החסימה, ולעיתים צריך להשתמש בצנתר לריקון השלפוחית. כדי לרפא את הזיהום הדמי מבצעים בחתול עירוי. אחרי כן מתחילים לעיתים בטיפול אנטיביוטי ובדיאטה מיוחדת הכוללת מזון דל במגנזיום ורמת חומציות גבוהה יותר. לעיתים נדרש ניתוח לחתולים עם נטייה לחסימה, בו מתוקנים מומים במערכת השתן. במקרים חמורים הניתוח עשוי לכלול הסרה של הפין.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מחלות חתולים
קטגוריה:דלקת
פיף ותלתול

פיף ותלתול (בצרפתית: Pif et Hercule, באנגלית: Spiff and Hercules) היא סדרת אנימציה צרפתית בת 65 פרקים (בגרסה הצרפתית המקורית היו 130 פרקים) שהופקה במקור לטלוויזיה ב-1989.
הסדרה שודרה בערוץ הראשון בין השנים 1991–1992.

סדרה זו מבוססת על רצועת קומיקס צרפתית בשם זה מאת ז'וזה אבררו קרנל.

דמותו של פיף הופיעה לראשונה בעיתון המפלגה הקומוניסטית הצרפתית ל'הומניטה ב-22 במרץ 1948 על מנת להציג את חוסר-הצדק בתקופה זו: מחסור באוכל ובמגורים. דמותו של תלתול הצטרפה שנתיים לאחר מכן. בשלב מאוחר יותר פרסם קרנל מגזין משל עצמו, בשם "האביזרים של פיף" ("Pif Gadget"), והדמויות היגרו עמו לשם.

הקומיקס והסדרה מתארים את סיפורם של פיף, כלב צהבהב-חום, ותלתול, חתול שחור-לבן, שניהם דמוי אדם. השניים, למרות היותם חברים טובים, אינם מפסיקים לריב, במערכת יחסים של אהבה/שנאה.

את שיר הפתיחה בגרסה העברית ביצעו יוריק בן דוד, איריס שמי וספי אפרוני.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סדרות הנפשה צרפתיות
קטגוריה:כלבים בדיוניים
קטגוריה:חתולים בדיוניים
קטגוריה:דמויות מתוך קומיקס
קטגוריה:דמויות אנימציה
קטגוריה:רצועות קומיקס
קטגוריה:הערוץ הראשון - תוכניות רכש
קטגוריה:סדרות טלוויזיה שמבוססות על קומיקס
קטגוריה:בעלי חיים בקומיקס
קטיף.נט

קטיף.נט היה אתר האינטרנט של יישובי גוש קטיף. האתר המשיך להתקיים גם אחרי ביצוע תוכנית ההתנתקות ופינוי הגוש.

את האתר הקימה משפחת סנדר מגני טל, לשתי מטרות:
* לשמש להצגת גוש קטיף וייצוגו בפני כלל ציבור גולשי האינטרנט. האתר שימש לפעולות הסברה של גוש קטיף, לרבות עידוד תיירות ומכירת תוצרת חקלאית של הגוש.
* לשמש לתקשורת פנימית בין תושבי הגוש, כולל פורום, הודעות קהילה, שיעורי תורה, רשימת אירועים ולוח מודעות.

האתר כלל מבזקי חדשות הנוגעים לגוש קטיף, מאמרי דעות, שיעורי תורה של רבני הגוש, אלבומי תמונות מחיי הגוש ומידע על יישובי גוש קטיף.

לאחר שאריאל שרון הכריז על תוכנית ההתנתקות, התגייס האתר למאבק נגד התוכנית ופרסם מבזקים, הודעות על הפגנות ומאמרי דעות בנושא. במקביל, תיעדו צלמי האתר את ההפגנות ואת פעילות המחאה כנגד תוכנית ההתנתקות בשילוב תיעוד האווירה הפסטורלית ביישובים עצמם.

לאחר פינוי הגוש, הוקדש האתר להנצחת גוש קטיף, לשמירת הקשר בין קהילות המפונים שפוזרו ברחבי הארץ ומתן סיוע למצוקת המפונים. לשם כך, הציע האתר שירות בו כל תושב גוש קטיף מקבל אתר בית, כתובת דואר אלקטרוני ואלבום תמונות בו הוא יכול להנציח את חייו וביתו בגוש קטיף. האתר כולל גם בלוגים, פינת יהדות וקישורים לאתרים המזוהים עם הימין, כגון הפורום המשפטי למען ארץ ישראל, האיחוד הלאומי-מפד"ל, ערוץ שבע ועוד.

ביולי 2014 במהלך מבצע צוק איתן חדל האתר מלהתקיים וירד מהאוויר.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20140324080409/http://new.katif.net/ אתר קטיף.נט] במרץ 2014, באתר ארכיון האינטרנט
* 

קטגוריה:גוש קטיף
קטגוריה:אתרי אינטרנט דתיים
קטגוריה:אתרי אינטרנט ישראליים שנסגרו
חופי הכרך

חופי הכרך (באנגלית: On the Waterfront), הוא סרט משנת 1954 שביים איליה קאזאן, בכיכובם של מרלון ברנדו (שזכה בפרס אוסקר), לי ג'יי. קוב ואווה מארי סיינט (שזכתה באוסקר לשחקנית המשנה). התסריט מבוסס על מאבקו של חושף השחיתויות אנטוניו דה-וינסנזו עובד נמל שהעיד נגד מנהליו בוועדה ציבורית שהוקמה ב-1953 לפקח על נמלי הים בניו-יורק ובניו ג'רזי.

==עלילה==
הסרט מספר על נציג בולט של הריאליזם החדש בקולנוע האמריקאי של שנות החמישים, גיבור עממי, עובד פשוט בנמל ניו יורק, העומד בפני בעיה מוסרית קשה: האם להלשין לשלטונות על שחיתות של חברי האיגוד המקצועי וההנהלה, או לתת ידו לאנשי המאפיות שהשתלטו על האיגוד שבו גם הוא עצמו חבר. יש הטוענים שבמאי הסרט, איליה קאזאן, ניסה להצדיק באמצעות סרטו זה את שיתוף הפעולה שלו עם המקרתיזם. בו זמנית מפגין הסרט גם מודעות חברתית עמוקה, כשהוא בוחן לעומק את מעמדו החברתי של הגיבור.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי אוסקר: הסרט הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: העריכה הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט דרמה הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי 1954
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מאפיה
קטגוריה:סרטי מרלון ברנדו
קטגוריה:סרטי סם שפיגל
קטגוריה:סרטים בשימור ספריית הקונגרס
איסילדור

איסילדור או יסילדור הוא דמות בדיונית בלגנדריום של ג'. ר. ר. טולקין ומופיע, בין השאר, באפוס שר הטבעות. איסילדור היה דונאדן, בנו הבכור של אלנדיל ואחיו של אנאריון, אחד משני המלכים הראשונים של גונדור. פירוש שמו הוא "מסור לירח".

בטרילוגיה הקולנועית שיצר פיטר ג'קסון על שר הטבעות מגלם השחקן הארי סינקלר את דמותו של איסילדור.

==תולדותיו==
איסילדור בנו הראשון של אלנדיל בן אמנדיל, השר האחרון של אנדוניה ואחי אנאריון. נולד בשנת 3209 לעידן השני בנומנור, לאיסדילור היו ארבעה בנים: אלנדור, אראטאן, קיריון ווואלנדיל.

בנעוריו, בהיותו עוד בנומנור לפני נפילתה, איסילדור גנב ענף מהעץ נימלות' לפני שנגדע, ובכך שימר את שושלת העץ הלבן. הוא שתל את העץ במינאס אנור.

איסילדור יחד עם אביו ואחיו עמד בראש הנומנורים הנאמנים שהצליחו להימלט משקיעתה של נומנור ופנו לארץ התיכונה.
בזמן שאביו, אלנדיל, התיישב בארידור שבצפון וייסד את ממלכת ארנור התיישבו איסילדור ואנאריון בדרום, וייסדו את ממלכת גונדור. 

איסילדור התיישב בגדה המזרחית של נהר האינדואין, מינה את עצמו ל"שר איתיליה" ובנה את עירה הראשית, מינאס איתיל בצילם של "אפל דואת", הרי הצל. בזמן שאחיו אנאריון, התיישב בגדה המערבית של האנדואין וייסד את מינאס אנור (לימים מינאס טירית).

הוא ואחיו אנאריון היו מלכיה המשותפים של גונדור, הם קבעו את בירתם המשותפת באוסגיליאת, שבה עמדו כיסאותיהם זה לצד זה בארמון המלכות.

בשנת 3429 לעידן השני, כבש סאורון את מינאס איתיל, ואיסילדור נמלט צפונה לארנור והותיר את אנאריון להגן על אוסגיליאת ומעברות הנהר.

בארנור היה שותף להקמת הברית האחרונה של האלפים ובני האדם בשנת 3434. חזר לדרום עם צבא הברית האחרונה יחד עם אביו וגיל גאלאד מלך הנולדור.

בקרב במורדות הר האורודרוין בשנת 3441 אביו וגיל-גאלאד מתו מידיו של סאורון שנקטל בעצמו בידיהם, אז איסילדור לקח את נארסיל, חרבו של אביו אשר נותצה בקרב עם סאורון, וכרת את הטבעת האחת מאצבע סאורון, אך על אף הפצרותיהם של אלרונד וקירדן, איסילדור סירב להשמיד את הטבעת, ובמקום זאת תבע את הטבעת לעצמו.

איסילדור מלך על גונדור במשך שנתיים לאחר הקרב. בדרכו למלוך בארנור הותקף על ידי צבא אורקים, הוא ניסה להימלט בעזרת הטבעת אך היא החליקה מאצבעו אל הנהר וגרמה למותו.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20070225071403/http://www.numenore.org/arda/index.php/%D7%90%D7%99%D7%A1%D7%99%D7%9C%D7%93%D7%95%D7%A8 איסילדור באנציקלופדיה של ארדה]

קטגוריה:שר הטבעות: דמויות

de:Figuren in Tolkiens Welt#Isildur
כתר הוצאה לאור

כתר הוצאה לאור היא אחת מחברות ההוצאה לאור הגדולות בישראל, המחזיקה גם מפעלי דפוס. החל משנת 2005 מתבצעת פעילות ההוצאה לאור שלה דרך חברת הבת, כתר ספרים. ההוצאה נשלטת מאז 1992 על ידי חברת ההשקעות ארלדן השקעות.

==היסטוריה==
כתר הוצאה לאור נוסדה ב-1958 כ"מפעל תרגומי המדע הישראלי בע"מ", ביוזמת טדי קולק שביקש למצוא עבודה לעולים אקדמאיים ממזרח אירופה. מפעל תרגומי המדע העסיק מאות מתרגמים שתרגמו פרסומים מדעיים עבור מדינות שונות, כמו ארצות הברית, אנגליה ומדינות סקנדינביה, בעיקר מרוסית לאנגלית. במרץ 1961 הוסבו מפעלי תרגומי המדע לחברה ממשלתית. בשנת 1964 החלה החברה בתרגום ספרים להפצה באופן חופשי שלא על פי הזמנה והחל משנת 1965 הוציאה ספרי מדע מקוריים של מחברים ישראליים. בשנת 1966 לקחה על עצמה את הוצאת אנציקלופדיה יודאיקה. בשנה שלאחר מכן החלה ההוצאה בתרגום ספרי מדע לעברית.

בשנת 1968 נמכרה החברה, שכל מניותיה הוחזקו עד אז על ידי החברה הממשלתית "מניב", לקונצרן "כלל" שמינתה את ג'ורג' וייז ליו"ר מועצת המנהלים, ובשנת 1969 נמכרה מחצית ההוצאה למפעלי נייר חדרה. אולם לאחר כשנתיים יצאה נייר חדרה מהשקעה זו. באמצע שנות ה-70 סבלה ההוצאה מהפסדים כבדים בעקבות הוצאת אנציקלופדיה יודאיקה ובעקבות זאת הועברה הבעלות על ההוצאה מכלל תעשיות לחברה האם "כלל", כדי לשחרר את "כלל תעשיות" מחובות ההוצאה.

ב-1984 רכשה כתר את הוצאת שקמונה, אשר המשיכה להוציא ספרים תחת השם "שקמונה", בהם מדריכי טיולים (בפרט מדריך לפיד הפופולרי מאת יוסף לפיד, שהיה מדריך הטיולים הראשון בעברית ליוצאים לחו"ל) ואלבומים בנושאי ארץ-ישראל, בהם הכרך המפואר "עמוד האש" מאת יגאל לוסין, שליוה את סדרת הטלוויזיה בשם זה.

בתחילת 1987 הונפקו 25% ממניות החברה בבורסה ובשנת 1990 מכרה כלל את מניותיה בחברה להוצאת מקמילן. בשנת 1992 רכש אשר רשף באמצעות החברה שבבעלותו ארלדן השקעות את המניות של הוצאת מקמילן. 

בשנת 2002 הגיעה כתר להסכם עם הוצאת מעריב על כך שכתר תנהל את כל פעילות ההוצאה לאור של ספריית מעריב. לאחר עשר שנים, בשנת 2012 נמכרה הוצאת מעריב במלואה לכתר. בשנת 2006 חתמה כתר על הסכם שיווק עם הקיבוץ המאוחד-ספריית הפועלים הוצאת הקיבוץ המאוחד-ספרית פועלים. כוונתה לרכוש מחצית מהוצאת הקיבוץ המאוחד (שפורסמה בטרם עת כעובדה מוגמרת) לא התממשה.

בשנת 2005, הוקמה חברת בת כתר ספרים, ש-52% ממניותיה בבעלות כתר הוצאה לאור ו-48% בבעלות סטימצקי, אליה הועברה פעילות ההוצאה לאור של החברה. כתר הוצאה לאור המשיכה לנהל ישירות את פעילות הדפוס שלה. בשנת 2008 מכרה סטימצקי לכתר הוצאה לאור את רוב מניותיה בכתר ספרים.

במרץ 2016 מכרה כתר את כתר ספרים ל"הוצאת מודן" אך השאירה בידיה את פעילות הדפוס וההפצה.

כתר הוצאה לאור חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.

==פעילות==
במשך השנים כתר הוציאה לאור ספרים מכל הסוגים כמעט, ובנוסף מפעילה בית דפוס גדול המספק שירותי דפוס גם לבתי הוצאה לאור אחרים. בין סופריה הקבועים ניתן למנות את עמוס עוז, אלונה קמחי, ישראל סגל, בתיה גור, שולמית לפיד ואמנון ז'קונט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* ; ; 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הוצאות ספרים בישראל
קטגוריה:ירושלים: תקשורת
קטגוריה:ירושלים: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1958
קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב
בנות (תוכנית טלוויזיה)

בנות הייתה תוכנית טלוויזיה יומית אקטואלית בפורמט פאנל שיחתי, ששודרה מ-5 בפברואר 2006 ועד 2007 בערוץ הוט 3 של חברת הטלוויזיה בכבלים HOT.

בתוכנית מנהלות המנחות, נשים מוכרות מתחומי הבידור, התרבות והתקשורת הישראליים, שיחה מתמשכת על ענייני השעה - אקטואליה, תרבות, בידור, סגנון חיים ויחסים - מנקודות מבט שונות. במהלך התוכנית היו פינות שונות, ומדי יום רביעי התארחה בה דמות מוכרת.
בין אורחות התוכנית היו איריס קול, נורית גפן, גלית גיאת, גילה אלמגור, אורלי וילנאי פדרבוש, יעל דן, אסתי זקהיים ודפנה רכטר.

התוכנית קיבלה חסות מסחרית מחברת מוצרי הצריכה השוטפים "פרוקטר אנד גמבל", ומחברת האופנה " קרייזי ליין".
==מנחות התוכנית==
* רבקה מיכאלי: שדרנית רדיו, קומיקאית ומנחת טלוויזיה, משתתפת "ניקוי ראש" לשעבר
* גלי עטרי: זמרת פופ ושחקנית (עונה ראשונה)
* דורין אטיאס: אשת אופנה ומלבישה. מנחת פינת האופנה בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" (עונה ראשונה)
* דנה ברגר: זמרת רוק ושחקנית (עונה ראשונה)
* דנה ספקטור: עיתונאית "ידיעות אחרונות" ומנחת טלוויזיה
* מיכל אנסקי: עיתונאית ואסטרונומיה (עונה ראשונה)
* מירי נבו: שדרנית טלוויזיה ורדיו, מנחה וזמרת
* ענת גורן: מגישה ומנחה בחדשות ערוץ 10 (עונה שנייה)
* עדן הראל: שחקנית, מנחה ב-MTV לשעבר (עונה שנייה)
* אנה ארונוב: רקדנית ומשתתפת "רוקדים עם כוכבים" (עונה שנייה)
* עינת שרוף: מנחת ערבי שירה בציבור (עונה שנייה)
* נועה רוטמן: עורכת-דין, המוכרת כנכדתו של יצחק רבין (עונה שנייה)
* מרב בטיטו: עיתונאית "מעריב" (עונה שנייה)

==קישורים חיצוניים==

ביקורות
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:הוט 3
לורנציום

לוֹרֵנְצִיּוּם (Lawrencium) הוא יסוד מלאכותי שסמלו הכימי Lr, ומספרו האטומי 103. זהו היסוד ה-11 בסדרת היסודות הטרנס אורניים.<br>
האיזוטופ היציב ביותר שלו הוא <sup>262</sup>Lr, לו זמן מחצית חיים של כ-4 שעות. לורנציום מסונתז מקליפורניום, ואין לו שימושים ידועים.

==תכונות==
מראה החומר אינו ידוע, אולם סביר שהוא כסוף-לבן או אפור-מתכתי. אם ייוצרו כמויות גדולות מספיק של לורנציום, הוא יהווה סכנה עקב קרינה רדיואקטיבית. מעט מאוד ידוע על תכונותיו הכימיות, אולם מעבודה ראשונית על מספר אטומים נראה שהוא מגיב בדומה לאקטינידים אחרים. לפי האופי המחזורי של התכונות בטבלה המחזורית, לורנציום יתואר כמתכת מעבר, עקב מיקומו בבלוק-d, אך לפי IUPAC הוא אקטיניד.

==היסטוריה==
הלורנציום זוהה ב-14 בפברואר 1961 במעבדה הלאומית לורנס ברקלי, חלק מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ארצות הברית. החומר נוצר על ידי צוות המדענים שכלל את אלברט גיורסו, טורביורן סיקלנד, אלמון לארש ורוברט ל. לאטימר. הוא נקרא על שם המדען האמריקאי ארנסט לורנס, ממציא הציקלוטרון.
היסוד נוצר כאשר ארבעת המדענים הניחו 3 מיקרוגרם (0.000003 גרם) קליפורניום במאיץ יונים כבדים קווי (Heavy Ion Linear Accelerator) והפציצו אותו ביוני בורון <sup>10</sup>B ו-<sup>11</sup>B.

הגרעינים החדשים הפכו לטעונים חשמלית, ונאספו על סרט דק מנחושת. אז הונע הסרט כדי להציב את האטומים שנאספו בפני סדרה של גלאי מצב מוצק. הצוות דיווח כי האיזוטופ <sup>257</sup>103 התגלה בדרך זו, ודעך על ידי פליטת חלקיק אלפא בעל אנרגיה 8.6MeV, בזמן מחצית חיים של 4.2 שניות.

ב-1967, צוות חוקרים בדובנה, רוסיה, דיווחו כי לא הצליחו לזהות איזוטופ הדועך בפליטת חלקיק אלפא בזמן כ-4.2 שניות כאיזוטופ <sup>257</sup>103. מאז שיוך זה שונה ל-<sup>258</sup>Lr או <sup>259</sup>Lr. עד כה יוצרו 11 איזוטופי לורנציום, כאשר האיזוטופ היציב ביותר הוא <sup>262</sup>Lr, שזמן מחצית חייו הוא 216 דקות, ל-<sup>256</sup>No. האיזוטופים של לורנציום דועכים על ידי פליטת חלקיק אלפא, ביקוע ספונטני ולכידת אלקטרון (סדר מהנפוץ לנדיר ביותר).
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יסודות כימיים
קטגוריה:אקטינידים
קטגוריה:יסודות טרנס-אורניים
קרוסלת המלך ארתור

קרוסלת המלך ארתור (באנגלית: King Arthur Carrousel - שגיאת כתיב במקור) היא קרוסלה המצויה בארץ הפנטזיה בדיסנילנד שבקליפורניה. בעת הקמת פארק השעשועים וולט דיסני האמין שפארק שעשועים לא יכול להיות מושלם בלא קרוסלה. הוא ייבא לארצות הברית בשלמותה את הקרוסלה של סאניסייד פארק מטורונטו שבפרובינציית אונטריו שבקנדה שנבנתה בשנת 1875 ופעלה עד שנת 1922.

במהלך השנים בוצעו שינויים רבים בקרוסלה - המרכבות המקוריות הוסרו (והועברו ל-"רכבת הקרקס של קייסי הבן"), העוגב שבמרכז הקרוסלה אינו עובד וחלק מהעיטורים של הקרוסלה הוחלפו בעיטורים ברוח הסרט החרב באבן.

בקרוסלה 72 סוסים שנבנו בגרמניה בסוף המאה ה-19. חלקם מקורם בקרוסלה אחרת והם נוספו לקרוסלה בפארק על מנת להוסיף עוד שורה של מושבים.
בשל הפופולריות הרבה של הסוס הלבן היחיד שהיה בקרוסלה, נצבעו כל הסוסים לבן בשנת 1976.

בשנת 2003 נערכו בקרוסלה שיפוצים נרחבים שכללו מערכת מחשב חדשה, העוצרת את הקרוסלה בדיוק באותה נקודה בכל פעם ופעם, וכן מחצית מהמראות הוחלפו בסצנות מהסרט "היפהפייה הנמה".

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:דיסנילנד
קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
טמפרטורת מעבר זכוכיתי

טמפרטורת מעבר זכוכיתי (Tg) היא טמפרטורה בה מוצק אמורפי (לדוגמה, זכוכית או פולימר אמורפי) עובר ממצב מוצק למצב רך בו הוא ניתן לעיבוד: מתיחה אלסטית או פלסטית ללא שבר. מתחת לטמפרטורה זו החומר נוקשה (דמוי זכוכית), ואילו מעל לטמפרטורה זו החומר מתאפיין ברכות. עבור פולימרים, טמפרטורת המעבר מתייחסת לכושר התנועה והפיתול של האזורים האמורפיים בפולימר. ברוב המקרים המעבר הזכוכיתי רלוונטי לזכוכית ופולימרים, אולם תחת תנאים מתאימים ניתן לייצר מבנה זכוכיתי גם בחומרים אחרים, כמו מתכות, ובמקרה זה גם להם תהיה טמפרטורת מעבר זכוכיתי.

מעבר זכוכיתי הוא מעבר פאזה מסדר שני. מעבר מסדר ראשון הוא מעבר ממוצק (גבישי) לנוזל - התכה, ממוצק לגז - המראה או מנוזל לגז - אידוי (וגם מעברים בין צורות גיבוש שונות במוצק). במעבר מסדר ראשון ניתן להבחין באי רציפות של פונקציית קיבול החום כפונקציה של הטמפרטורה: כשמתיכים קרח, למשל, ב-0°C נצפה קיבול חום "אינסופי" תערובת המים-קרח בולעת חום בלי לעלות בטמפרטורה (זהו החום הכמוס, שייצרך כל עוד לא הושלמה הפשרת הקרח). במעבר זכוכיתי אין "חום כמוס" - אין אי רציפות בקיבול החום ביחס לטמפרטורה. אי הרציפות היא בנגזרת הראשונה של קיבול החום. בטמפרטורה זו יש מספיק אנרגיה לשרשראות להתגבר על כוחות משיכה בין שרשראות (קשרים לא קוולנטים, כמו קשרי ואן דר ואלס) כך ששרשרת פולימרית (או שרשרת של טטראדרות סיליקטיות בזכוכית) יכולה "לזרום" או לנוע ביחס לשרשראות השכנות וכך מתאפשר עיבוד של החומר. למשל: כדי לנפח זכוכית יש לחמם אותה מעל ל-Tg וכאשר היא מתקררת המבנה החדש נשמר. 

הגורמים המשפיעים על טמפרטורת המעבר הזכוכיתית הם אותם הגורמים המשפיעים על גבישיות הפולימר (קשרים בין-מולקולריים, קבוצות קשיחות לאורך השרשרת וקבוצות צדדיות). עם זאת, ישנם מספר פולימרים בהם יש לבדוק את מאפייני הפולימר בצורה דקדקנית, כמו פוליסטירן ופוליאתילן גבה צפיפות.

==פוליסטירן==
לפוליסטירן קבוצה צדדית נפחית המונעת פיתול, וגורמת לשרשראות להיות ישרות יותר. הקבוצה הצדדית נפחית, ולכן מונעת את התקרבות השרשראות (ראו אפקט סטרי). מכיוון שהשרשראות רחוקות, הפולימר מתאפיין באמורפיות. הציפייה היא שפולימר אמורפי יהיה עם טמפרטורת מעבר זכוכיתית נמוכה. במקרה זה הטמפרטורה גבוהה (כ-80°C), מכיוון שכושר התנועה והפיתול באזורים האמורפיים מוגבל מאוד.

==פוליאתילן גבה צפיפות==
פוליאתילן, שמתקבל בפילמור על ידי סיפוח בנוכחות זרזי ציגלר-נטה , ומתאפיין בגבישיות רבה (כתוצאה מתנאי הפילמור: טמפרטורה ולחץ נמוכים ושימוש בזרזים). למרות הגבישיות הרבה, במקרה זה הטמפרטורה תהיה נמוכה, מכיוון שבאותם אזורים אמורפיים מעטים שיש לו, כושר התנועה והפיתול בהם הוא מיידי.

== ראו גם ==
* זכוכית
* מצב צבירה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כימיה פיזיקלית
קטגוריה:הנדסה כימית
קטגוריה:פיזיקה של חומר מעובה
קטגוריה:זכוכית
קטגוריה:כימיה פולימרית
קטגוריה:טמפרטורה
אמפיבול

אמפיבול הוא קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים (סיליקטים במבנה דמוי שרשרות) , מלנוקרטיים (בעלי גוון כהה). האמפיבול בנוי משרשרת כפולה שבה שתי שורות של טטרהדרונים של סיליקט (SiO<sub>4</sub>) מתחברות אל שתיים אחרות דרך קטיונים של ברזל, מגנזיום או סידן.

המינרלים מקבוצת האמפיבול דומים מאוד בהרכבם הכימי ובתכונותיהם הכלליות לקבוצת הפירוקסן, וכמותם הם ממויינים לשלוש סדרות בהתאם לצורת התגבשותם. ההבדל העיקרי בין אמפיבול לפירוקסן הוא בפצילות. הזווית בין מישורי הפצילות בקבוצת הפירוקסן היא ישרה בעוד שבקבוצת האמפיבול היא אינה כזו. כמו כן המשקל הסגולי של האמפיבול קטן מזה של הפירוקסן.

אמפיבול הוא רכיב נפוץ בסלעי יסוד ובסלעים מותמרים רבים כדוגמת גרניט, סיאניט, דיוריט, גברו, בזלת, אנדזיט, גנייס וצפחה. אמפיבול הוא המינרל הראשי בסלע האמפיבוליט.

את השם לקבוצה נתן המינרלוג הצרפתי רנה ז'יסט אאיאי ומקורו מיוונית "אמפיבולוס" כלומר "בלתי ברור".

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:אזבסט
קטגוריה:אינוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים יוצרי סלעים
קטגוריה:מינרלים
ארץ החיות הקטנות

left
ארץ החיות הקטנות (באנגלית: Critter Country) הוא אחד מה"ארצות" או ה"אזורים" בפארקי השעשועים דיסנילנד שבקליפורניה, ודיסנילנד שבטוקיו שבבעלות חברת וולט דיסני.

==דיסנילנד==
בדיסנילנד שבקליפורניה, היה בתחילה אזור של מתקנים המציגים את חיי ה-אינדיאנים. בשנת 1972 הפך האזור ל"ארץ הדובים" (Bear Country) בשל הקמת מתקן ג'מבורי דובי הכפר. בשנת 1988 שונה שם הארץ לארץ החיות הקטנות עם הקמת הר הרסס.

בארץ זו שני מתקנים: הר הרסס, וקייקי דיווי קרוקט (Davy Crockett Explorer Canoes). בשנת 2002 הוחלף מתקן ג'מבורי דובי הכפר במתקן הרפתקאותיו הרבות של פו הדוב.

==דיסנילנד טוקיו==

עם פתיחת הר הרסס בדיסנילנד שבטוקיו, הוקמה ארץ החיות הקטנות יחד עם ההר. הר הרסס הוא אחד משני מתקנים בארץ זו (השני הוא הקייקים של האחים הבונים (Beaver Brothers Explorer Canoes). בשל גודלה הקטן של הארץ והפופולריות של מתקן הר הרסס, הארץ הומת אדם במרבית שעות היום.

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קטגוריה:דיסנילנד
קטגוריה:דיסנילנד טוקיו
קלאודיו אבאדו

קלאודיו אבאדו (באיטלקית: Claudio Abbado; 26 ביוני 1933 – 20 בינואר 2014) היה מנצח איטלקי נודע.

== קורות חייו ==
אבאדו נולד במילאנו. הוא למד פסנתר בקונסרבטוריון מילאנו אצל אביו, מיקלאנג'לו אבאדו, שהיה מלחין וכנר, ואחר כך המשיך ללימודי ניצוח אצל הנס סווארובסקי באקדמיה למוזיקה בווינה. הוא היה אחיו של המלחין, המנצח והפסנתרן מרצ'לו אבאדו ודודו של המנצח והפסנתרן רוברטו אבאדו.

בשנת 1958 זכה בתחרות סרגיי קוסביצקי, זכייה שביססה את מקומו כמנצח באיטליה, ואחר, בשנת 1963 זכה בפרס מיטרופולוס. לאחר זאת נחל עד מהרה פרסום בינלאומי כמנצח תזמורת ואופרה.

אבאדו הופיע לראשונה בלה סקאלה בעירו מילאנו, בשנת 1960. הוא כיהן כמנהלה המוזיקלי מ-1968 עד 1986 וניצח לא רק על הרפרטואר האיטלקי המסורתי אלא גם על אופרות מודרניות, שהביא לרפרטואר של לה סקאלה, אופרה אחת מדי שנה. כמו כן הוסיף סדרת קונצרטים, שהוקדשה ליצירותיהם של ברג ומוסורגסקי. בשנותיו בלה סקאלה גם ייסד את אורקסטרה דלה סקאלה, לביצוע רפרטואר תזמורתי קונצרטנטי.

אבאדו ניצח על הפילהרמונית של וינה בפעם הראשונה בשנת 1965, בקונצרט בפסטיבל זלצבורג. בשנים 1972-1986 הוא היה מנצח ומנהל אמנותי של תזמורת בלה סקאלה. בתקופתו התזמורת בנוסף לליווי אופרה החל לנגן יצירות באופן עצמאי, עם נגנים מוזמנים למשל עם סילביה מרקוביץ'. הוא כיהן כמנהל מוזיקלי של האופרה של וינה משנת 1986 עד 1991, עם הפקות ראויות להיזכר כמו בוריס גודונוב המקורי של מוסורגסקי וחובנשצ'ינה שלו, אופרה שאין מרבים להשמיע, פיראבראס של שוברט והמסע לריימס של רוסיני.

אבאדו היה מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון משנת 1979 עד 1987, ובשנת 1989 החליף את הרברט פון קאראיאן כמנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין, משרה שממנה פרש בשנת 2002.

הוא ביצע והקליט מגוון רחב של יצירות רומנטיות, וידוע גם בפרשנויותיו ליצירות מודרנית משל שנברג, שטוקהאוזן ולואיג'י נונו.

בשנת 1988 ייסד את פסטיבל המוזיקה וין מודרן, שהתרחב מאז והקיף את כל היבטי האמנות המודרנית. הפסטיבל הבין-תחומי הזה התקיים מדי שנה בניהולו של אבאדו.

בשנת 2000 התגלה סרטן בקיבתו. אבאדו נאבק במחלה במשך שנים, עבר ניתוחים קשים ונאלץ לקבל על עצמו דיאטה קפדנית. חזותו השתנתה, הוא רזה מאוד ועבד מעט מאוד, בעיקר על יצירות אהובות עליו במיוחד.

הוא קנה לו שם בעבודתו עם מוזיקאים צעירים. היה המייסד והמנהל המוזיקלי של תזמורת הנוער של האיחוד האירופי (1978) ותזמורת הנוער על שם גוסטב מאהלר (1986).

== פרסים שבהם זכה ==
קלאודיו אבאדו קיבל פרסים ואותות הוקרה רבים, בהם:
* פרס וולף באמנות המוזיקה אותו חלק עם המלחין גיה קנצ'לי (2008)
* הפרס הקיסרי של יפן
* מדליית מאהלר
* פרס ארנסט פון סימנס (1994)
*סנאטור לכל החיים בסנאט של הרפובליקה

מלבד פרסים זכה בפרסים נוספים וכמו כן קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות פרארה, קיימברידג', אברלין והוואנה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מנצחים איטלקים
קטגוריה:מנצחי אופרה
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:זוכי פרס וולף למוזיקה
קטגוריה:מקבלי עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה
אבאדו
קלאודיו
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:חברי הסנאט של איטליה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1933
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2014
קטגוריה:זוכי פרס ארנסט פון סימנס
אז'ן בודן

אז'ן בודן (בצרפתית: Eugène Boudin; 12 ביולי 1824 – 8 באוגוסט 1898) היה צייר צרפתי.
טרוביל, 1864
מתרחצים בחוף טרוביל, 1869, שמן על עץ. [[מוזיאון אורסיי, פריז]]

== חייו ==
אז'ן בודן נולד בעיירה אונפלר, שלחוף התעלה בנורמנדי, לאב שהיה מלח. בילדותו שימש נער שירות בספינת קיטור בקו שבין אונפלר לעיר הנמל לה האבר. ב-1835 העתיקה משפחתו את מושבה אל העיר לה האבר, ואביו פתח שם חנות למכשירי כתיבה ולמסגרות לציורים. בודן הצעיר עבד בחנות זו לפני שפתח חנות דומה משלו, שבה בא במגע עם אמנים שציירו בסביבה והציג בה את ציוריהם. ציירים אלה, בהם ז'אן פרנסואה מילה, עודדו את בודן לנסות את כוחו בציור. ב-1846 נטש בודן את המסחר והחליט להיות צייר. ב-1847 נסע לפריז ובשנה שלאחריה סייר בפלנדריה. ב-1850 זכה במלגה שאפשרה לו להעתיק את מקום מגוריו לפריז, אם כי שב לצייר לסירוגין בנורמנדי, והחל ב-1855 בחבל ברטאן.

על פי עצת ידידו, הצייר ההולנדי יוהאן ג'ונקינד, החל בודן לצייר בחיק הטבע. ב-1857 פגש בצייר קלוד מונה, והם נשארו ידידים כל חייהם (מאוחר יותר הודה קלוד מונה בהשפעתו של בודן על אמנותו). ב-1859 פגש בודן בצייר גוסטב קורבה שהפגיש אותו עם המשורר והסופר שארל בודלר, שעסק גם בביקורת האמנות. בודלר הביא לידיעת הציבור את ציוריו של בודן, שהציג אותם בראשונה בתערוכה בפריז באותה שנה. בודן הצטרף לקלוד מונה ולחבריו הצעירים שהציגו את ציוריהם בתערוכה הראשונה של הציורים האימפרסיוניסטים בפריז ב-1874.

שמו של בודן הלך לפניו והוא ערך מסעות בבלגיה, בהולנד ובדרום צרפת. הוא המשיך להציג את ציוריו בתערוכות בפריז, וזכה במדליית זהב בתערוכה העולמית בפריז ב-1889. ב-1892 זכה בתואר "אביר מסדר לגיון הכבוד". בין 1892 ל-1895 נסע לעיתים קרובות לוונציה. כאשר הזיקנה החלה לתת את אותותיה ניסה לבלות את זמנו בדרום צרפת, אך לבסוף שב לביתו בעיר דוביל שבנורמנדי. הוא נפטר שם ב-1898, ונקבר בבית הקברות של מונמארטר שבפריז.

==מציוריו החשובים==
*טרוביל (1864)
* המזח בדוביל (1865)
*מתרחצים בחוף טרוביל (1869)
*תעלה בבריסל (1871)
* החוף של פורטרייה (1874)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ציירים אימפרסיוניסטים צרפתים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות של מונמארטר
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1824
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1898
סיד

[[כבשן סיד טורקי-עות'מאני במודיעין]]
סִיד (באנגלית: calcium oxide; בכתיב כימי: CaO) הוא תרכובת המכילה סידן (Ca) וחמצן (O). סימנו הכימי הוא CaO ומסתו המולקולרית היא 56.0774 amu. צבעו לבן. הסידן מותך בטמפרטורה 2,572 °C ומורתח ב-2,850 מעלות °C. בטמפרטורת החדר הסיד הוא גבישי, מְאַכֵּל ואלקלי.

הסיד הופרד לראשונה מתערובת בשנת 1808, על ידי אלקטרוליזה של סידן וכספית חמצנית.

== ייצור ==
הסיד מופק על ידי שרפה של אבן גיר תוך פליטת פחמן דו-חמצני <chem>CaCO_3 -> CaO + CO_2</chem> האבקה מופקת מטחינת תוצרי השרפה הנקראים "רגבים". אבקת הסיד מכונה גם בשם "סיד חי". 

== סיד אווירי ==
במגע של אבקת סיד עם מים תתרחש תגובה אקסותרמית, המפיקה חום גבוה, ונוצר סידן הידרוקסידי - משחה רכה המכונה מימת הסידן או סיד כבוי <sub>2</sub>(Ca(OH. 

<math chem>\ce{CaO + H2O -> Ca(OH)_2} \qquad \Delta H=-63.7\mathrm{kJ/mol}</math>

במגע עם האטמוספירה מתחברת מימת הסידן עם פחמן דו-חמצני ולמעשה חוזרת להרכב המקורי של אבן הגיר CaCO<sub>3</sub>.

התגובה הכימית של הסיד עם המים היא מקור סכנת הכוויות של רקמה חיה עם הסיד.

זו הסיבה שהסיד מכונה "חומר מליטה אווירי" או "סיד אווירי", כיוון שהוא מתקשה במגע עם האוויר.

=== מלט הסיד ===
מלט הסיד הוא תערובת הסיד הכבוי ואגרגטים, בייחוד אגרגטים דקים כגון חול ים או חול מחצבה. מלט הסיד הוא אחד מחומרי המליטה הראשונים בהם בוצעו עבודות בנייה בתרבות האנושית ונעשה בו שימוש כבר בעת העתיקה. 

החיסרון העיקרי שלו מול חומרי מליטה מודרניים כגון צמנט פורטלנד הוא בזמן התקשותו הממושך. ההתחזקות הממושכת של מלט הסיד נובעת מהעובדה שלהתחזקות הסיד דרוש מגע עם האוויר וכאשר מלט הסיד מבוצע בשכבה עבה, הרי החלקים החיצוניים של העיסה נאטמים ומונעים מעבר אוויר אל החלקים הפנימיים.

== שימושים ==
* השימוש הידוע הראשון לסיד הוא אטימת בורות מים. מכאן גם נובעת האימרה שמקורה במסכת אבות, "בור סוּד [=מסויד] שאינו מאבד טיפה".
* בימי קדם עשו שימוש קוסמטי בסיד. בתלמוד הבבלי (מסכת שבת, פ:) מסופר על רב ביבי שסך את ביתו בסיד כדי ליפותה, ועל תגובתו של רב נחמן שביתו שלו נאה מספיק ואינה צריכה טיפול שכזה.
* לסיד חי (Quicklime) מיוחס שימוש במתכון הסודי להכנת האש היוונית ככל הנראה ליצירת ההתלקחות הראשונית באמצעות חשיפתו למים, המעלה את הטמפרטורה שלו מעל 150 מעלות צלזיוס.
* בתקופה העות'מאנית הוקמו כבשני סיד בארץ ישראל לשרפה של אבני גיר במשך כמה ימים לצורך ייצור סיד לציפוי קירות.
* שימוש נוסף כנשק תועד כאשר אחד ממצביאיו של המלך הנרי השלישי פיזר סיד חי על צי צרפתי פולש ועיוור את המתקיפים.
* כיום השימוש העיקרי של הסיד הוא שימוש של בנייה וצביעה. עקב צבעו הלבן של הסיד הוא משמש כצבע לבן שכיח בעולם הבניה.
* הסיד משמש גם כחומר גלם למלט וטיח.
* לסיד שימושים רבים בתעשיות כימיות.
* סיד משמש לתאורה על ידי פנסי סיד.
*הבסיס ליצירת אור דרומנד, המכונה אור סיד.

==ראו גם==
כבשן סיד

== לקריאה נוספת ==
* חומרי מליטה- י. סורוקה הוצאת "מכלול"

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חומרי בניין
קטגוריה:חומרי גלם
קטגוריה:תחמוצות
קטגוריה:סידן: תרכובות
קטגוריה:אבקות
בניין פארק רו

בניין פארק רו (באנגלית: Park Row Building) הוא גורד שחקים הממוקם ברחוב פארק רו 15, ברובע הפיננסי שבמנהטן בעיר ניו יורק. הבניין מתנשא לגובה של 119 מטרים והוא בעל 29 קומות. הוא תוכנן על ידי האדריכל רוברט אנדרסון רוברטסון, מחלוצי תכנון גורדי שחקים עם שלד פלדה, וחברת המהנדסים של Nathaniel Roberts.

==היסטוריה==
הבניין כפי שפורסם בכתב העת [[סיינטיפיק אמריקן ב-24 בדצמבר 1898]]
בניין פארק רו כפי שצולם בשנת [[1912]]
הבניין הוא אחד מראשוני גורדי השחקים בעיר ניו יורק. בנייתו הושלמה בשנת 1899, לאחר שנתיים ותשעה חודשים מתחילת בנייתו, והוא נבנה במקום שכונה בעבר "שדרת העיתונות", רחוב בו היו מרוכזים בתי תעשיית העיתונות בעיר ניו יורק במשך 80 שנה. החברה שבנתה אותו הייתה Park Row Construction Company.

הבניין, שמתנשא לגובה 119 מטרים, היה בניין המשרדים הגבוה בעולם בין השנים 1899-1908, עד השלמת בנייתו של בניין סינגר. בשנת 1901, הוכרז פרויקט בניה בגובה 139 מטרים של חברת Aetna, Inc. שהיה אמור לקום בצומת רחוב ברודוויי ורחוב 33 ולקחת את תואר בניין המשרדים הגבוה בעולם מבניין פארק רו. אולם, בניין זה מעולם לא קם.

בבניין 29 קומות. 26 הן קומות המתפרשות על כל שטח הבניין ואילו שלוש הקומות האחרונות נמצאות בכיפה שבראשו. הוא בעל חזית באורך 31 מטרים לרחוב פארק רו, 23 מטרים לרחוב אן ו-15 מטרים לרחוב Theater Alley. שטחה של קומת הכניסה בבניין הוא כ-1,400 מ"ר. הבניין עשוי מכ-8,000 טונות פלדה וכ-12,000 טונות מחומרים אחרים, בעיקר לבנים וטרקוטה. העלות הכוללת של הבניין הייתה 2.4 מיליון דולרים (במונחים כלכליים של אותה תקופה).

בבניין קיימים 950 חדרי משרדים וההערכה גורסת כי עם סיום בנייתו עבדו בו כ-4,000 איש. כיום, לפי הערכות, עוברים בבניין 25,000 איש בכל יום עבודה. באמצע שנת 1899, היה הבניין בבעלות הבנקאי ונותן החסות לרכבת התחתית, אוגוסט בלמונט ג'וניור, תחת השם Park Row Realty Company. המטה הראשי של הרכבת התחתית בעיר שכן במבנה באותה תקופה. כמו כן המשרד הראשון של Associated Press.

ב-3 במאי 1920, ספק הושלך ספק קפץ אנדריאה סאלסדו, אנרכיסט איטלקי, מהחלון של הקומה ה-14 בבניין בשעה 4:20 לפנות בוקר. הוא הוחזק יחד עם רוברטו איליה על ידי משרד המשפטים בקשר לסדרת הפיצוצים שהתרחשו בניו יורק, בוסטון, וושינגטון, פילדלפיה, פטרסון, קליבלנד ופיטסבורג.

קו הרקיע של [[מנהטן כפי שצולם בשנת 1902]]

==ראו גם==
* גורדי שחקים בניו יורק
* גורדי שחקים מוקדמים

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.skyscraper.org/TALLEST_TOWERS/t_park.htm בניין פארק רו באתר Skyscraper.org]
* [http://www.emporis.com/building/parkrowbuilding-newyorkcity-ny-usa בניין פארק רו באתר Emporis]
* [http://skyscraperpage.com/cities/?buildingID=3927 בניין פארק רו באתר SkyscraperPage]
* [http://structurae.net/structures/data/index.cfm?ID=s0007990 בניין פארק רו באתר Structurae]
* 

==הערות שוליים==

פארק רו
קטגוריה:מנהטן תחתית
מבצר פטרופבלובסקיה

המבצר, [[2012|250 px]]
המבצר הפטרופאבלי או מבצר פֶּטְרוֹפַּבְלוֹבְסקיה (ברוסית: Петропавловская крепость - "מבצר פיוטר ופאבל") הוא המבצר המקורי של העיר סנקט פטרבורג ברוסיה ונמצא ברובע פטרוגרד בעיר. תוכנן על ידי דומניקו טרזיני ונבנה בשנת 1703.

המבצר מעולם לא תפקד כמעוז להגנת העיר בפעילות צבאית. לעומת זאת כבר בשנת 1718 הוא שימש כלא לעצירים פוליטיים, ובהדרגה הפך לכלא פוליטי ראשי של האימפריה. הדמות היהודית המוכרת ביותר שנכלאה במקום הוא מייסד חסידות חב"ד רבי שניאור זלמן מליאדי, שנכלא עקב הלשנה כי הוא עוזר ליהודי ארץ ישראל ובכך לטורקיה - האויבת המרה של רוסיה - ששלטה בארץ. במקום הוצבה גם בובה בדמותו יחד עם בובות של האסירים המוכרים ביותר שנכלאו במבצר.

המבצר כולל מספר מבנים, ביניהם קתדרלת פטר ופול, ששם נקברו כל הצארים הרוסיים מפטר הגדול עד אלכסנדר השלישי. בנוסף, שאריותיהם של הצאר ניקולאי השני ומשפחתו נקברו שם לאחר שנמצאו. מבנים אחרים הם מטבעה, מצודת טרובטסקוי, אולם תת-קרקעי ומוזיאון להיסטוריה של סנקט פטרבורג.

ביוני 2011 נחנך משמר כבוד במבצר הפטרופאבלי, שיבצע חילופי משמרות קבועים, בדומה לחילופי המשמרות שמשמר הקרמלין מבצע במתחם הקרמלין במוסקבה. משמר הכבוד החדש, הוחזר למבצר, לראשונה מאז פירוק האימפריה הרוסית ב-1917.

==קתדרלת פטרופבלובסקיה==

קתדרלת פטר ופול או קתדרלת פֶּטְרוֹפַּבְלוֹבְסקיה (ברוסית: Петропавловский собор) היא קתדרלה פרבוסלאבית הממקומת בתוך המבצר. זוהי נקודת הציון העתיקה ביותר בסנט פטרסבורג, שנבנתה בין 1712–1733 ב"אי הארנבים" לאורך נהר הנייבה. הקתדרלה נבנתה במקור על ידי פיוטר הגדול ועוצבה על ידי דומניקו טרזיני. צריח הקתדרלה הוא צריח הכנסייה הרוסית הפרבוסלאבית הגבוה ביותר. מאז שמגדל הפעמונים לא בנפרד אלא חלק מהקתדרלה עצמה, נחשבת הכנסייה לגבוהה ביותר מבין הפרבוסלאביות בעולם. זה גם המבנה הגבוה בעיר עד היום (נכון למאי 2012).

==ראו גם==
* רבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד שהיה אסיר במבצר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רוסיה: מבצרים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: מבנים
קטגוריה:רוסיה: בתי סוהר
קטגוריה:רוסיה: מוזיאונים צבאיים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: מוזיאונים
מבצר פטרופבלובסקיה
נחליאלי

[[נחליאלי צהוב]]
נחליאלי (שם מדעי: Motacilla) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הנחליאליים. הנחליאלי הוא ציפור שיר דקת-גו ודקת מקור. נוצות זנבו נעות ללא הרף. גודלו כגודלו של דרור, אך זנבו ורגליו ארוכים יותר משל הדרור. הנחליאלי מתעופף בקלילות. פירוש השם המדעי – "זנב-נוע", ואכן, הנחליאלי מנענע בזנבו הארוך תוך כדי הליכתו. השם העברי נחליאלי ניתן על ידי מנדלי מוכר ספרים, בספרו "תולדות הטבע" משנת 1886, זאת מכיוון שהוא מקנן על גדות נחלים.

הנחליאלי מקנן בקינים הבנויים על הקרקע. אלו עשויים מחומר צמחי ומרופדים בשיער ובנוצות. נקבת הנחליאלי מטילה כארבע עד שבע ביצים אפרפרות בכל הטלה. הדגירה נמשכת כשבועיים. כעבור שבועיים נוספים הנקבה מאכילה את גוזליה עד שהם עפים מן הקן והופכים עצמאיים.

== מיני הסוג ==
בסוג נחליאלי יש 13 מינים הנפוצים באסיה, באירופה ובאפריקה.<ref name=ioc></ref>

בישראל נפוצים ארבעה מיני נחליאלי:
* נחליאלי לבן (Motacilla alba) – המין המוכר ביותר. צבע הזכר במין זה אפור שחור לבן, עם סינר שחור באזור החזה. אורך גוף הנחליאלי הוא כ-20 סנטימטר ואורך זנבו כ-10 ס"מ; משקלו 20–25 גרם. פרטים מעטים מקננים בישראל בעמק החולה ובבקעת הירדן. הפרטים החורפים מרבים להימצא בערים ונחים על עצים ללינה משותפת.
* נחליאלי צהוב (Motacilla flava) – חורף בארץ ישראל, ופרטים אחדים מקננים בעמקי הצפון.
* נחליאלי זנבתן (Motacilla cinerea) – חולף וחורף בישראל. אורך זנבו הוא כמחצית מאורך גופו. הזכר אפור צהוב כחלחל והנקבה בעלת צבעים דהויים יותר.
* נחליאלי לימוני (Motacilla citreola) – חולף בישראל ונדיר שהוא חורף במקום, אם כי ייתכן שהוא מקנן. ירוק צהוב והוא שוכן ליד מקורות מים.

מינים נוספים בסוג, שאינם נפוצים בישראל:
* נחליאלי צהוב-מזרחי (Motacilla tschutschensis)
* נחליאלי הכף (Motacilla capensis)
* נחליאלי מדגסקרי (Motacilla flaviventris)
* נחליאלי ארוך-זנב (Motacilla clara)
* נחליאלי עקוד (Motacilla aguimp)
* נחליאלי המקונג (Motacilla samveasnae)
* נחליאלי יפני (Motacilla grandis)
* נחליאלי לבן גבה (Motacilla madaraspatensis)
* נחליאלי בוקאגי (Motacilla bocagii)

== גלריה ==
<gallery>
Motacilla maderaspatensis -Pashan Lake, Pune, Maharashtra, India-8.jpg|נחליאלי לבן גבה
African pied wagtail (Motacilla aguimp vidua).jpg|נחליאלי עקוד
Motacilla grandis -Japan-8.jpg|נחליאלי יפני
Wiesenschafstelze auf Zaunpfahl.JPG|נחליאלי צהוב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:נחליאליים
ממלכת הקסם (תמה)

[[טירת היפהפייה הנרדמת מקושטת לרגל חגיגות ה-50 להקמת הפארק]]
ממלכת הקסם (באנגלית: Magic Kingdom) הוא תמה (נושא מרכזי) של פארק שעשועים אשר תוכנן על ידי חברת וולט דיסני ומצוי במספר פארקי שעשועים של החברה המצויים ברחבי העולם.

חמישה פארקי שעשועים של החברה מבוססים על סגנון זה:
* דיסנילנד שבקליפורניה
* ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה
* דיסנילנד שבטוקיו
* דיסנילנד שבפריז
* דיסנילנד שבהונג קונג

==מאפיינים==
כל "ממלכת קסם" מאופיינת בחמישה "אזורים" או "ארצות":
* הרחוב הראשי של ארצות הברית;
* ארץ ההרפתקאות;
* ארץ המערב הפרוע;
* ארץ הפנטזיה;
* וארץ המחר.

שמות הארצות משתנות מפארק אחד למשנהו, אולם המבנה האופי של הארצות נשאר קבוע.
בכל ממלכת קסם יש טירה השייכת לכאורה לסיפור אגדה – טירת היפהפייה הנרדמת בדיסנילנד קליפורניה, דיסנילנד פריז ודיסנילנד הונג קונג, וטירת סינדרלה בממלכת הקסם ודיסנילנד טוקיו.
כל פארק מוקף על ידי רכבת המונעת על ידי קיטור והמקיפה את הפארק. מאפיין זה מקורו בדרישה המקורית של וולט דיסני למתכנני דיסנילנד: "אני רוצה שהפארק לא יראה כמו שום דבר אחר שקיים עלי אדמות – ושרכבת תקיף אותו".

===חריגים===
* בדיסנילנד הונג קונג לא קיימת ארץ המערב הפרוע – הסיבה לכך הייתה עמדת המתכננים שארץ זו לא תעניין מבקרים מסין, אולם ייתכן שבשל לחץ ציבורי תתווסף הארץ בשלב מאוחר יותר.
* בדיסנילנד שבטוקיו, רכבת הפארק אינה מקיפה את הפארק ועוצרת בארצות השונות בו ויש בה רק תחנה אחת – וזאת בשל החוק היפני הקובע שכל מסילת ברזל המשמשת לתחבורה ביפן צריכה להיות בבעלות המדינה.

קטגוריה:דיסני: פארקי שעשועים
קאריסמה קאפור

קאריסמה קאפור (הינדית: करिश्मा कपूर, נולדה ב-25 ביוני 1974) היא שחקנית הודית.
== חייה ==
קאפור נולדה במומביי שבהודו, בת למשפחת קאפור. היא בתם של השחקנים בביטה (Babita) ורנדהיר קאפור, אחותה של קארינה קאפור ונכדתו של ראג' קאפור.

קאפור החלה את הקריירה שלה בשנת 1991. בתחילת דרכה טענו מבקרי הטלוויזיה שהיא הפכה לשחקנית רק בזכות היותה נכדתו של ראג' קאפור, אך מאוחר יותר הוכיחה קאפור את כשרונה וזכתה להצלחה בשל עבודתה. היא אף זכתה לפרסים על משחקה בסרטים כמו "דיל טו פאגאל היי" עם שאהרוח' ח'אן, בקטגוריית שחקנית משנה. בשנת 2000 זכתה במקום הראשון בתחרות האגודה הלאומית של הודו כשחקנית השנה.

מבין סרטיה אפשר למנות את: "מרוץ בין אחים" עם סלמאן ח'אן, "קשר משפחתי" עם אקשאיי קומאר ועוד.

בשנת 2024 שיחקה בסרט המותחן של נטפליקס, "מזל טוב, רצח" <small>(אנ')</small> בבימויו של הומי אדג'אניה <small>(אנ').</small>

==חייה האישיים==
קאפור ובעלה
לקאפור היה קשר עם השחקן אבישק באצ'אן אך קשר זה הסתיים בשנת 2002 ומאוחר יותר היא נישאה לסאנג'י קאפור ובשנת 2005 נולדה בתם הראשונה. בשנת 2014 הזוג התגרש.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה הודיות
קאריסמה
קטגוריה:זוכי פרס פילמפייר
קטגוריה:הודיות שנולדו ב-1974
קטגוריה:הודים שנולדו ב-1974
בניין עיריית מילווקי

250px
בניין עיריית מילווקי נמצא במילווקי שבמדינת ויסקונסין בארצות הברית. הבניין נבנה בשנת 1895 ובו 15 קומות, מגדל הפעמונים בראשו מגיע לגובה של 108 מטר. במשך ארבע שנים היה הבניין הגבוה בעולם שניתן לגור בו, והמבנה השני בגובהו בארצות הברית אחרי אנדרטת וושינגטון. עד שנת 1988 שימשו שלושת הצדדים הקדמיים של המגדל שלט חוצות דינמי, תוך שימוש בשלוש שורות של אותיות עם הודעות שונות כדי לקבל את פני המבקרים, הכנסים והאירועים, יחד עם הצגת הודעות המתוזמנות לחג או להישג; הכיתוב "ברוכים הבאים מבקרי מילווקי" הופיע בפתיח של הסדרה "לוורן ושירלי" שהתרחשה בעיר.

המבנה תוכנן על ידי הארכיטקט הנרי קוך בסגנון המנסה להחיות את אדריכלות הרנסאנס הגרמני.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ: Milwaukee City Hall.jpg
קובץ:Milwaukee City Council chamber seal of Wisconsin.jpg
קובץ:Milwaukee City Council chamber.jpg
קובץ:Milwaukee City Hall arch entrance.jpg

</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

מילווקי
קטגוריה:מילווקי
שולי גילארדי

שולי גילארדי (נולד ב-24 באוגוסט 1964) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער, ולזכותו חמש הופעות במדי נבחרת ישראל.

==קריירה==
גילארדי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל רמת גן, ועלה לקבוצת הבוגרים של המועדון בשנת 1982. כחייל הושאל למכבי רמת חן בליגה ג', ולאחר מכן חזר להפועל רמת גן ובשנת 1989 העפיל עמה לליגה הבכירה.

בעונה בה עלתה הפועל רמת גן לליגה הלאומית זומן גילארדי לנבחרת ישראל ואף שיחק במדיה 5 פעמים. ב- 4 בינואר 1989 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת הולנד. את הופעתו האחרונה בנבחרת רשם ב-22 במאי 1990, במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה.

בשנת 1990, לאחר שירדה הפועל רמת גן לליגה השנייה, עזב גילארדי את המועדון ועבר להפועל תל אביב, שעלתה בחזרה לליגה הבכירה. לאחר שנה אחת החל לנדוד בין מספר קבוצות, ושיחק במכבי יבנה, בני יהודה תל אביב ומכבי הרצליה. בשנת 1999 נפצע גילארדי בכתפו, ונאלץ לפרוש ממשחק פעיל.

לאחר פרישתו שימש כמאמן שוערים בהפועל נצרת עילית, ובשנת 2005 מונה בנוסף לשמש גם כמנהל הקבוצה. בשנת 2007 מונה למנכ"ל הקבוצה.

בשנת 2010 החל גילארדי לשמש כמאמן שוערים במחלקת הנוער של מכבי חיפה, וכמאמן השוערים של נבחרות ישראל הצעירות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:גבעתיים: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני מכבי השקמה רמת חן
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי יבנה
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני מכבי הרצליה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ישראל
קטגוריה:מאמני שוערים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
אוסקר גומר סוואן

אוסקר גומר סוואן (בשוודית: Oscar Gomer Swahn; 20 באוקטובר 1847 – 1 במאי 1927) היה צייד שוודי שהתחרה בקליעה בשלוש אולימפיאדות וזכה במדליות.

== ביוגרפיה ==
באולימפיאדת לונדון סוואן זכה בשתי מדליות זהב ובמדליית ארד אחת. הוא היה בן 60 באותה שנה, וצעיר בשנה אחת מג'ושוע מילנר, מדליסט הזהב המבוגר ביותר באותו זמן.

באולימפיאדת סטוקהולם, שנערכה בארצו, זכה במדליית זהב אחת ובמדליית ארד אחת. 

בגיל 64 הוא הפך למדליסט הזהב המבוגר ביותר אי פעם.

עקב מלחמת העולם הראשונה, התבטלה אולימפיאדת ברלין, שהייתה אמורה להתקיים בשנת 1916. בגיל 72 היה סוואן המתחרה המבוגר ביותר באולימפיאדת אנטוורפן. הוא זכה במדליית כסף, והפך למדליסט האולימפי המבוגר ביותר אי פעם.

סוואן היה חולה במהלך אולימפיאדת פריז, ולכן לא השתתף בה.

בשלוש האולימפיאדות בהן השתתף, היה מלווה בבנו, אלפרד סוואן, אשר זכה בשתי מדליות זהב, מדליית כסף אחת, ומדליית ארד אחת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלופים אולימפיים: קליעה
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת סטוקהולם (1912)
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת אנטוורפן (1920)
קטגוריה:קלעים שוודים
קטגוריה:ילידי 1847

קטגוריה:נפטרים ב-1927
ג'ושוע קרני מילנר

ג'ושוע קרני מילנר (באנגלית: Joshua Kearney Millner, ידוע גם בשם ג'רי מילנר; נולד ב-5 ביולי 1847 - 16 בנובמבר 1931) היה קלע בריטי.

מילנר זכה במדליית זהב באולימפיאדת לונדון שנערכה ב-1908 בירי חופשי למרחק 1,000 יארד. הוא זכה בגיל 61 וארבעה ימים, ובכך היה למדליסט הזהב המבוגר ביותר בזמנו. שיאו נשבר על ידי אוסקר סוואן, אך מילנר נותר אחד מזוכי מדליית הזהב המבוגרים ביותר אי פעם.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ספורטאים בריטים
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קליעה
קטגוריה:אלופים אולימפיים מבריטניה
קטגוריה:משתתפי אולימפיאדת לונדון (1908)
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1847
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1931
בניין חברת הביטוח מנהטן לייף

בניין חברת הביטוח מנהטן לייף (באנגלית: Manhattan Life Insurance Building) היה גורד שחקים ששכן ברחוב ברודוויי 64-70, מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין התנשא לגובה של 106 מטרים והיה בעל 18 קומות. הוא תוכנן על ידי פרנסיס קימבל ותומפסון אדריכלים והיה הבניין הראשון בעיר שעבר בגובהו את 100 המטרים.

בנייתו החלה בשנת 1893 והסתיימה בשנת 1894. עם סיום בנייתו הייתה כתובתו ברודוויי 64-66 ובשנת 1904 הורחב עד ברודוויי 70.

בשנת 1926, נמכר על ידי חברת הביטוח מנהטן לייף לפרדריק בראון, שמכר לאחר מספר שבועות את הבניין ל-Manufacturer's Trust Company. בשנת 1928, נקנה על ידי Central Union Trust Company תמורת סכום שנשמר בסוד. באותה תקופה הערכות שמאיות לבניין עמדו על כ-4 מיליון דולר אמריקאי.

הבניין נהרס בשנת 1963 לטובת הקמת בניין חברת Irving Trust, המוכר כיום בשם וול סטריט 1 ובנייתו הושלמה בשנת 1965.

==ראו גם==
* גורדי שחקים בניו יורק
* גורדי שחקים מוקדמים

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מנהטן: גורדי שחקים היסטוריים
קטגוריה:וול סטריט
קטגוריה:רחוב ברודוויי
קטגוריה:מנהטן תחתית