OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מלכה שפירא

מלכה שפירא (תרנ"ד, 27 באפריל 1894 – ט"ז בחשוון תשל"ב, 4 בנובמבר 1971) הייתה סופרת חרדית משושלת חסידות קוז'ניץ, אשת האדמו"ר הרב אברהם אלימלך שפירא מגרודז'יסק. חלק מספריה עוסקים בתולדותיה של שושלת משפחתה ובהווי החסידים.

==ביוגרפיה==

נולדה בפולין, בתו של האדמו"ר רבי ירחמיאל משה הופשטיין מקוז'ניץ, מצאצאי המגיד מקוז'ניץ. נישאה לקרוב משפחתה הרב אברהם אלימלך שפירא, בנו של האדמו"ר רבי ישראל שפירא מגרודז'יסק ונינו של רבי אלימלך שפירא, אף הם מצאצאי המגיד מקוז'ניץ.

בתחילת שנת תרפ"ו (1925) עלו לארץ ישראל. במשך תקופה התגוררו בכפר חסידים, שנוסד אז על ידי אחיה, הרב ישראל אלעזר הופשטיין, האדמו"ר מקוז'ניץ. במשך שנים סירב בעלה לכהן כאדמו"ר ועבד כחשמלאי. רק לאחר השואה, כאשר נודע לו על מותם של בני משפחתו, הסכים לכהן כאדמו"ר לחסידי גרודז'יסק.

התגוררה בירושלים. פרסמה מספר ספרים, ובהם מתולדותיה של שושלת קוז'ניץ. סיפוריה ושיריה הופיעו בבמות שונות, ובהם ב"דבר" וב"מבוע".

בכ"ג בכסלו תשכ"ז נפטר בעלה האדמו"ר, ונקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים. חמש שנים לאחר מכן, בי"ג בחשוון תשל"ב, נפטרה מלכה שפירא, ונקברה סמוך לבעלה.

היו לה שלוש בנות, חווה לאה שנשאה לרב זאב דרייזין, דבורה סילמן שנישאה לאיסר סילמן, ורחל שנישאה לרב יהושע הוטנר. נכדתה היא הפסיכולוגית ד"ר אביגיל ינון, אשת הפסיכולוג פרופ' יואל ינון.

==ספריה==
* מתוך הסערה: פואמה, 1943
* שנינו במגינים: סיפורים, 1952
* בלב המסתורין: סיפורים ופואמות, 1955
* ילדים בגבולות: פרק משנות ההעפלה, 1965
* מדין לרחמים: סיפורים מחצרות האדמו"רים, 1969
* שירי לי בת עמי: שירים, סונטות ופואמות, 1971

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/mabua/sipurim/shapira2-1.htm נערה בחצר], מבוע, תשכ"ו
* [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/mabua/sipurim/shapira2-1.htm מחזיוני מירון], מבוע, תשכ"ו
* [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/mabua/shirim/6-6.htm עם קול מבשר בהרים], אתר דעת
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:נשות העלייה הרביעית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
מלכה
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה
קטגוריה:סופרות חרדיות ישראליות
קטגוריה:סופרים חרדים ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1894
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-1971
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1971
בנימין מובשוביץ

הרב בנימין מובשוביץ
הרב בנימין הלוי מובשוביץ (תרנ"ג, 1893 - כ"א בכסלו תשי"ג, דצמבר 1952) היה רבה של קניזיץ בבלארוס, ולאחר עלותו לארץ ישראל כיהן כרבה של הרצליה ומייסד ישיבת השרון.

==קורותיו==
נולד בבלארוס, בנם של הרב מרדכי שלמה הלוי מובשוביץ, רבה של מלסטובקה, וגיטל, בתו של הרב יעקב שנפיר משקלוב. מילא את מקום אביו כרבה של קניזיץ שבמחוז מוהילב. בתחילת שנות ה-30 עלה לארץ ישראל והתמנה כרבה של הרצליה. 

בשנת תרצ"ג (1933) ייסד סמוך לביתו את בית הספר "יסודי התורה" בהרצליה, כדי להעניק חינוך תורני לילדי המשפחות הדתיות שנמנו עם מייסדי העיר. בשנים הראשונות מנה בית הספר פחות מעשרה תלמידים, ועם השנים התרחבו שורותיו. במשך עשרים שנה פעל בית הספר באופן פרטי, ובשנת תשי"ג (1953) הסתפח לחינוך העצמאי. בשנות ה-60 עבר בית הספר ממקומו, בסמוך לביתו של הרב מובשוביץ, למשכנו החדש. 

בשנות ה-40 יזם את הקמת בית הכנסת הגדול בעיר.

היה חבר המועצה של מרכז חינוך התורה בארץ ישראל שפעל בתל אביב ואיגד את מוסדות החינוך הדתיים בארץ ישראל.

בתחילת שנות ה-50 ייסד ברמת השרון את ישיבת השרון, יחד עם אחיינו הרב יעקב אדלשטיין. בראש חודש כסלו תשי"ג (1952) ביקר החזון איש בישיבה וערך מבחן פומבי לתלמידיה. שלושה שבועות לאחר מכן נפטר הרב מובשוביץ, בעקבות ניתוח מוח שלא הצליח. הוא קבור בבית הקברות פינסקר בהרצליה. לאחר מותו נותר הרב אדלשטיין לעמוד בראשות הישיבה לבדו.

בעשור הראשון של המאה ה-21 הקים נכדו הרב דניאל יעקובוביץ את ישיבת "נחלת בנימין" במודיעין עילית, על שמו. כמו כן נקרא על שמו רחוב בהרצליה.

לאחר פטירתו התמנה חתנו, הרב יצחק יחיאל יעקבוביץ, לרבה של הרצליה. בנו, הרב חיים, שימש עד לשנת תשע"א (2011) כרב בית הכנסת אור לישראל בהרצליה. בנו הרב בן ציון היה ר"מ ומנהל ישיבת השרון.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרצליה: רבנים
קטגוריה:רבני ערים בישראל
קטגוריה:משפחת מובשוביץ
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:אישים שעל שמם ישיבות בישראל
קטגוריה:רבנים בלארוסים
קטגוריה:רמת השרון: רבנים
קטגוריה:ראשי ישיבות קטנות
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בישראל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות הישן בהרצליה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1893
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1952
עם שחר

המשוררת רחל בלובשטיין-סלע
"עם שחר" הוא שירה של המשוררת רחל, אשר נכתב בתל אביב בתר"ץ 1930.

בלחנו של המלחין יהודה שרת, הושר בתנועות הנוער ביישוב.

שמו של השיר קשור ומושפע משירה האחר של המשוררת ואולי לא היו הדברים... שבו נכתב: „ואולי ... מֵעוֹלָם לֹא הִשְׁכַּמְתִּי עִם שַׁחַר לַגַּן”.
המשוררת מספרת בשיר על תולדות חייה ותודעתה בנעוריה, כאשר הייתה חלוצה ופועלת חקלאית בתקופת העלייה השנייה ועל אהבת ארץ ישראל.
הבית הראשון מתאר את הכלים שבהם אחזה בדרכה אל עבודתה: „נבל מים ”- מימיה - ששמה נבחר בלשון התנ"כית במכוון, וכלי העבודה החקלאיים: מעדר, מגרפה וסל לאיסוף.

הבית השני מתאר את הנוף, הנראה בעיניים: הרים, שדות והנחווה בנפש: הצעירות המתרוננת.

הבית השלישי, מונה רכיבי הזיכרון של שנות הנעורים כנכס חיים ואוסף אותם פנימה; נכס המורכב משני מרכיבים, כביכול מנוגדים, אך משלימים זו את זה: ה„קמה” - השיבולים הצהובות הזוהרות באור שמש הקיץ, וה„עפר” הכהה והנדרך ברגליים, כאשר זו צמחה מזה, ושניהם יחד מרכבים תמונת אהבה עמוקה אל „אַרְצִי”.

== מילות השיר ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שירי 1930
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי רחל המשוררת
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יהודה שרת
קטגוריה:ציונות בתרבות
השף (סרט, 2012)

השף (בצרפתית: Comme un chef) הוא סרט קומדיה צרפתי שביים והפיק דניאל כהן ויצא לאקרנים ב-7 במרץ 2012.

==תקציר עלילה==
ז'קי בונו הוא חובב בישול מוכשר שחולם להיות שף במסעדה גדולה. בגלל מצב נישואיו הוא נאלץ לעבוד במשרות טבח קטנות וגם בהן הוא לא מצליח להחזיק. בגלל שאשתו בהריון וצריכה לצאת לחופשת לידה הוא צריך לעבוד ונאלץ להבטיח לאשתו כי הוא לא יתקרב למטבחים וכי הוא יחזיק בעבודתו החדשה כאיש תחזוקה בבית אבות. בבית האבות הוא מגלה את המטבח וממליץ לטבחים על דרכים לשדרוג המנות אותם הם מגישים.

בבית האבות נמצא גם בעליו של רשת המסעדות בהם מסעדתו של אלכסנדר לאגארד. בנו של הבעלים הוא מנכ"ל רשת המסעדות והוא מעוניין כי שף לאגארד יעזוב את מסעדתו בגלל שהוא מבשל בצורה מיושנת ולא עובר לבישול גסטרונומי מולקולרי. אולם בחוזהו לא ניתן לפטרו כל עוד הוא שומר על שלושת כוכבי מישלן של מסעדתו.

במהלך מחשבתו על תפריט האביב, מגיע שף לאגארד לבעלי המסעדה להתלונן כי בנו מתנכל לו. בעל המסעדה מראה לו את המרק שהוגש היום שנעשה בהמלצתו של ז'קי בונו. שף לאגארד אוהב מאוד את המרק ומעוניין להעסיק את ז'קי בונו במסעדתו כסו-שף לתקופת השתלמות של חצי שנה ללא תשלום. בגלל הבטחתו של ז'קי לאשתו כי הוא יחזיק בעבודתו נושאת המשכורת הוא מתלבט אם לממש את חלומו ולעבור לעבוד במסעדת לאגארד או לקיים את ההבטחה שהבטיח לאשתו. לאחר התלבטות הוא מחליט לעבוד במסעדה ולא לספר על כך לאשתו. 

בעבודתם יחד הם מסתדרים והמסעדה מתנהלת כראוי עד שמגיע שמועה כי יבואו שני מבקרי מסעדות האוהבים את המטבח המולקולרי. שף לאגארד מבין כי אין למסעדתו סיכוי להחזיק את שלושת כוכביו אם הוא לא יעבור לתפריט מולקולרי ולכן הוא יחד עם ז'קי בונו פונים למומחה למטבח מולקולרי על מנת ליצור תפריט מתאים.

למרות קשיים הם מצליחים להעמיד מספר מנות מולקולריות והמסעדה שומרת על כוכביה. למרות זאת, שף לאגארד מחליט לעזוב את מסעדת הגורמה שלו ולעבוד במסעדה רגילה בעיר קטנה ועל המסעדה הוא ממנה את ז'קי בונו כשף ראשי.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סרטים צרפתיים
קטגוריה:סרטי 2012
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטי אוכל
צביר הכוכבים (פברז'ה)

צְבִיר כּוֹכָבִים היא אחת משתי ביצי הפברז'ה שהוכנו על ידי בית פברז'ה - בית המלאכה של פטר קארל פברז'ה בשנת 1917 עבור ניקולאי השני, הצאר האחרון של רוסיה (הביצה השנייה היא התרזה הקארליאנית). שתי ביצים אלה לא הושלמו בשל פרוץ מהפכת פברואר והלאמת בית המלאכה. ביצת "צביר הכוכבים" היא הביצה האחרונה שהוכנה על ידי פברז'ה.

==רקע==
ביצי פברז'ה נוצרו בהזמנת הצאר אלכסנדר השלישי והוענקו כמתנת חג הפסחא לאשתו הצאריצה מריה פיודרובנה מאז שנת 1885. יורשו, הצאר ניקולאי השני, המשיך את המנהג והעניק מדי שנה מתנה לאשתו אלכסנדרה פיודורובנה, ולאימו האלמנה.

==תיאור הביצה==
תיעוד שנותר משנת 1917 מתאר את הביצה כעשויה מזכוכית כחולה, עם בסיס בדולח. בכך שונה ביצה זו מביצים קודמות שייצר פברז'ה, העשירות יותר בכמות הזהב והאבנים היקרות שבהן. ככל הנראה שינוי זה מקורו במחסור שממנו סבלה רוסיה במהלך מלחמת העולם הראשונה. על הזכוכית חקוק סימן קבוצת הכוכבים אריה - המזל של יורש העצר (הצארביץ') אלכסי ניקולאייביץ'. הכוכבים סומנו על גבי הזכוכית ביהלומים. בתוך הביצה היה מותקן שעון כ"הפתעה".

==היסטוריה==
במשך שנים רבות הביצה נחשבה כביצה אבודה. בשנת 2001 הוצגה ביצה במוזיאון פרסמן למינרלוגיה שבמוסקבה כביצה הלא גמורה של פברז'ה (בביצה לא משובצים היהלומים).

בעקבות זאת טען המיליונר הרוסי אלכסנדר איוואנוב כי הוא הבעלים של הביצה המקורית, וכי רכש אותה בשנות ה-90 של המאה ה-20. ביצה זו מוצגת כיום במוזיאון פברז'ה שבבאדן-באדן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ביצי פברז'ה
התרזה הקארליאנית

התרזה הקרליאנית היא אחת משתי ביצי פברז'ה שהוכנו על ידי בית פברז'ה - בית המלאכה של פטר קארל פברז'ה בשנת 1917 עבור ניקולאי השני, הצאר האחרון של רוסיה (הביצה השנייה היא צביר הכוכבים). שתי ביצים אלה לא הושלמו בשל פרוץ מהפכת פברואר והלאמת בית המלאכה.

==רקע==
ביצי פברז'ה נוצרו בהזמנת הצאר אלכסנדר השלישי והוענקו כמתנת חג הפסחא לאשתו הצאריצה מריה פיודרובנה מאז שנת 1885. יורשו, הצאר ניקולאי השני, המשיך את המנהג והעניק מדי שנה מתנה לאשתו אלכסנדרה פיודורובנה, ולאימו האלמנה.

==תיאור הביצה==
הביצה עשויה מעץ תרזה מאזור קארליה (מכאן שמה) ונתונה בתוך מסגרת זהב. בכך שונה ביצה זו מביצים קודמות שייצר פברז'ה העשירות יותר בכמות הזהב והאבנים היקרות שבהן. ככל הנראה שינוי זה מקורו במחסור שממנו סבלה רוסיה במהלך מלחמת העולם הראשונה. ביצה זו היא היחידה מבין הביצים בה נעשה שימוש בחומר אורגני (עץ) כחומר גלם עיקרי. ה"הפתעה" בתוך הביצה היה פיל מיניאטורי מכני, המצופה ביהלומים ואמייל שניתן למתוח אותו באמצעות מפתח מצופה אבנים יקרות.

==היסטוריה==
הביצה הוכנה בשנת 1917, והייתה אמור להינתן כמתנת הצאר לאימו. בשל מהפכת פברואר נאלץ הצאר לוותר על כיסאו, ב-15 במרץ. קארל פברז'ה שלח לו חשבונית ב-25 באפריל (כשהיא ממוענת ל"מר רומנוב, ניקולאי אלכסנדרוביץ'", ולא ל-"ניקולאי, צאר רוסיה"). הצאר שילם עבור הביצה סכום של 12,500 רובלים, וזו נשלחה לאחיו של הצאר, מיכאלי השני, הדוכס הגדול של רוסיה, אולם הדוכס נמלט לפני שקיבל לידיו את הביצה, וזו נותרה בארמונו עד שהארמון נבזז במהלך מהפיכת אוקטובר על ידי הבולשביקים. לאחר המהפכה הוצגה הביצה במוזיאון רומיאנצב שבמוסקבה, אולם בשנת 1927 נעלמה ונחשבה לאבודה מעל שבעים שנה. 

בשנת 1999 פרסמה נינתו של פטר קארל פברז'ה את התרשימים ששימשו להכנת הביצה.

עד שנת 2001 סברו כי הביצה אבדה. בשנה זו הכריז המיליונר הרוסי אלכסנדר איבנוב כי הוא רכש את הביצה מאספן פרטי באנגליה (בן למהגרים רוסיים), ותרם אותה למוזיאון הרוסי הלאומי (מוזיאון פרטי שהיה בבעלותו). ה"הפתעה" שהייתה בתוך הביצה לא התגלתה, וסוברים כי אבדה.

בשנת 2009 פתח איבנוב את מוזיאון פברז'ה בבאדן-באדן שבגרמניה, ובו מוצגת הביצה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120102100439/http://www.mieks.com/faberge-en/1917-Birch-Egg.htm תיאור הביצה ותמונותיה]
* [http://www.forbes.com/forbes/2004/0412/233.html אלן פרנהאם, "הביצים האבודות של פברז'ה", מגזין פורבס, 4 בדצמבר 2004]

קטגוריה:ביצי פברז'ה
אנאדולוג'ט

אנאדולוג'ט (בטורקית: AnadoluJet) היא חברת תעופה טורקית שהנהלתה נמצאת באנקרה שבטורקיה. החברה מפעילה טיסות פנימיות ובינלאומיות מנמל התעופה הבינלאומי אנקרה אסנבואה ומנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן לכ-53 יעדים. החברה נמצאת בבעלות חברת טורקיש איירליינס.

החברה הוקמה ב-23 באפריל 2008 כשלרשותה ארבעה מטוסי בואינג 400–737.

לחברה שותפות קוד עם טורקיש איירליינס ליעדי המשך.

== יעדי החברה ==
החברה מפעילה טיסות לכ-42 יעדים,41 בטורקיה ויעד נוסף בקפריסין הטורקית.

באפריל 2021 הודיעה החברה כי היא צפויה להפעיל טיסה יומית בין נמל התעופה אנטליה לנתב"ג.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background: #002fa7;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="2" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:150px;" | הערות
|- style="color:white;background: #002fa7;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|בואינג 737–800
|51
|—
|189
|189
|
|-
|איירבוס A320neo
|3
|—
|186
|186
|
|-
|איירבוס A321neo
|7
|1
|203
|211
|
|-
|בואינג 737 מקס 8
|7
|
|189
|189
|
|-
!סה"כ
!68
!—
| colspan="3" |
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות תעופה טורקיות
קטגוריה:טורקיש איירליינס
מרס (חברה)

תאגיד מרס (אנגלית: Mars, Incorporated) היא חברה אמריקאית לייצור ממתקים, מזון לחיות מחמד ומוצרי מזון נוספים. עם מחזור מכירות של 30 מיליארד דולרים בשנה, נכון ל-2021, תאגיד מרס היא החברה הפרטית הרביעית בגודלה בארצות הברית לפי מחזור מכירות.<ref></ref>
החברה נמצאת בבעלות מלאה של משפחת מרס, וממוקמת בפיירפקס, שבוירג'יניה, ארצות הברית. החברה פועלת בשישה מגזרים עסקיים בארצות הברית: שוקולד, חיות מחמד, עיבוד מזון, מזון, משקאות, ואיכות הסביבה.

בשנת 2017 הפסיקה חברת סידס לשווק ולהפיץ את מוצרי הממתקים של החברה לאחר עשרות שנים. ההפצה בישראל הועברה לחברת ריגלי ישראל, לשיווק של מוצרי השוקולד M&M’s, טוויקס, סניקרס ובאונטי ועוד.

==היסטוריה==
פרנק מרס, מייסד החברה, מכר ממתקים עוד בגיל 19. בשנת 1911, הקים עם אשתו השנייה את חברת מרס בוושינגטון, ונחל כישלון חרוץ. בשנת 1920 חזר למדינת הולדתו מינסוטה והקים את החברה בפעם השנייה במיניאפוליס. בשנת 1923, בנו של פרנק מרס, פורסט מרס, ייצר בהשראת מילקשייק את חטיף המילקי וואי, שהפך לרב מכר. בשנת 1929 העביר את החברה לשיקגו, שבאילינוי. בשנת 1932 השיק פורסט מרס בממלכה המאוחדת את החטיף מרס.

==מוצרים בולטים==
=== חטיפי שוקולד===
* M&M's
* באונטי
* טוויקס
* מאלטיזרס
* מרס
* מילקי וואי
* סניקרס

===מסטיקים===
* מסטיק פייב
* מסטיק איירווייבס
* מסטיק הובה בובה
*מסטיק רפרשרס

===אחר===
* סקיטלס

<gallery>
תמונה:Plain-M&Ms-Pile.jpg|סוכריות M&M's
תמונה:Bounty-Split.jpg|חטיף באונטי חצוי לשניים
תמונה:Twix-broken.jpg|חטיף טוויקס חצוי לשניים
תמונה:Snickers-broken.JPG|חטיף סניקרס חצוי לשניים
תמונה:5 gum package.jpg|מארז מסטיק פייב
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:חברות מזון אמריקאיות
קטגוריה:חברות שוקולד
קטגוריה:ארצות הברית: חברות פרטיות
היטושי אשידה

היטושי אשידה (ביפנית: 片山 哲; 15 בנובמבר 1887 - 20 ביוני 1959) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-46. הוא היה דמות בולטת בנוף הפוליטי של אחרי מלחמת העולם השנייה, אך נאלץ להתפטר לאחר ששניים משרי ממשלתו הסתבכו בפרשיית שחיתות.

==ראשית חייו==
אשידה נולד בעיר פוקוצ'יאמה שבמחוז קיוטו, ולמד משפט אזרחי צרפתי באוניברסיטת טוקיו. לאחר סיום לימודיו החל אשידה לעבוד במשרד החוץ, והמשיך לעבוד שם במשך עשרים שנה.

הוא קיבל מושב בבית הנבחרים של יפן ב-1932, בתור נציג מפלגת ריקן סייוקאי. הוא תמך באיצ'ירו הטויאמה ובסיעתו השמרנית, שהובילה להתפצלות מהמפלגה ב-1939.

לאחר מלחמת העולם השנייה, זכה אשידה פעם נוספת במושב בבית הנבחרים, הפעם בתור נציג המפלגה הליברלית, שהתאחדה תוך זמן קצר עם המפלגה הפרוגרסיבית של קיג'ורו שידהרה, ויחד יצרו את המפלגה הדמוקרטית. אשידה נבחר לנשיא המפלגה החדשה, והתמנה לתפקיד שר החוץ בממשלתו הסוציאליסטית של טצו קטאיאמה ב-1947.

==ראש הממשלה==
אשידה התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1948, והנהיג ממשלת קואליציה של דמוקרטים וסוציאליסטים. כהונתו הסתיימה שבעה חודשים לאחר שהחלה בשל הסתבכותם של שניים משרי ממשלתו בפרשיית שחיתות, שלאחר מכן הביאה להתפטרות כל הממשלה. עשר שנים לאחר מכן, זוכה אשידה מכל חשד למעורבות בפרשייה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:שרי החוץ של יפן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1887
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1959
פצצת תאורה

פגזי תאורה נורים מעל [[שדה קרב]]
פצצת תאורה היא ראש קרב של פצצה, רקטה או פגז המשמש להפצת אור רב באזור מעליו הוא מתפוצץ. בפצצות אלה מרעום המפעיל את גוף התאורה. המרעום מורכב בדרך כלל ממגנזיום, המפיץ אור רב בזמן בעירתו. פצצת תאורה משוגרת לגובה מתוכנן וכוללת מצנח המאט את קצב נפילתה ומשהה את מקור התאורה בגובה הרצוי.

עוצמת ההארה של פצצת תאורה היא כשל 1.5 מיליון נרות דולקים, עצמה אדירה. הפצצה יכולה להיירות מתוך מטול, מרגמה או תותח, תוך תלות בסוג הפגז.

הפצצה משמשת לשימושים קרביים ומבצעיים, בתרגילים צבאיים ולכל צורך של תאורת שטח גדול בלילה כגון במשימות חילוץ והצלה באתרי אסון פתע רב נפגעים בים וביבשה.

== ראו גם==
* נור
* אמצעי ראיית לילה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תחמושת
תאורה
קטגוריה:טקטיקה צבאית
קטגוריה:תאורה

en:Flare (pyrotechnic)
אליוט 6 מטר

התכנון של אליוט 6
אליוט 6 מטר היא סירה אולימפית שעוצבה על ידי גרג אליוט בשנת 2000. הסירה משמשת בעיקר נשים, והיא תהווה גם תחרות נשים באולימפיאדת לונדון 2012. בסירה יש מוטות חזקים, אשר עוזרות להתחרות במרוצי סירה. מקור הסירה הוא בניו זילנד.

==ראו גם==
*שיט תחרותי
*שיט מפרשיות

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.sailing.org.il/ איגוד השייט הישראלי]

קטגוריה:כלי שיט
איצ'ירו הטויאמה

איצ'ירו הטויאמה (ביפנית: 鳩山 一郎; 15 בנובמבר 1887 - 20 ביוני 1959) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-52.

==חייו==
הטויאמה נולד בטוקיו למשפחה אמידה בעלת זיקה פוליטית. הוא היה בנם הבכור של קזואו הטויאמה, בוגר אוניברסיטת ייל ודובר בית הנבחרים של יפן, והארוקו הטויאמה, סופרת ומייסדת אוניברסיטת קיוריצו לנשים.

הטויאמה היה בונה חופשי ופרוטסטנטי בפטיסטי. הוא היה ראש הממשלה הנוצרי השלישי של יפן לאחר מלחמת העולם השנייה.

בנו של הטויאמה, איצ'ירו, היה בירוקרט באגף התקציב במשרד האוצר, ולפני פרישתו הגיע לדרגת סגן שר האוצר. בתקופה הפוליטית השנייה שלו, מילא איצ'ירו את תפקיד שר החוץ.

אחד מנכדיו של הטויאמה, יוקיו הטויאמה, היה ראש ממשלת יפן ב-2009.

==קריירה פוליטית==
הטויאמה נכנס לבית הנבחרים כנציג מפלגת ריקן סייוקאי ב-1915. הוא היה מועמד לראשות הממשלה ב-1946 אך מועמדותו נפסלה על ידי המפקד העליון של כוחות הברית בעקבות החשד שהיה חלק מהמשטר האוטוריטרי של שנות ה-30 וה-40. הוא טוהר ב-1951 והורשה לשוב לפוליטיקה. הוא התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1954, ובמסגרת תפקידו הוא כונן יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות. הוא גם חנן מספר פושעי מלחמה שנשפטו למאסר עולם בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוקיו
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1883
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1959
טנזן אישיבאשי

טַנזָן אישיבָּאשי (ביפנית: 石橋 湛山; 25 בספטמבר 1884 – 25 באפריל 1973) היה פוליטיקאי ועיתונאי יפני וראש ממשלת יפן ה-55. בעת היותו ראש הממשלה כיהן גם בתפקיד נשיא המפלגה הליברלית-דמוקרטית, שהחזיקה ברוב בדיאט של יפן. בין השנים 1952 ו-1968 שימש גם נשיא אוניברסיטת רישו.
== ביוגרפיה ==
אישיבאשי נולד בטוקיו ולמד באוניברסיטת ואסדה. לאחר לימודיו עבד כעיתונאי בעיתון מאיניצ'י שינבון, ולאחר שירותו הצבאי החל לעבוד במגזין "טויו קייזאי שימפו" (מגזין הכלכלה המזרחית), שבסופו של דבר היה לנשיאו. אישיבאשי החזיק בדעות ליברליות, והגה את מדיניות יפן הקטנה, שקראה לנטישת מנצ'וריה.

לאחר מלחמת העולם השנייה נכנס אישיבאשי לפוליטיקה, ושימש שר האוצר בממשלתו של שיגרו יושידה ב-1946–1947. ב-1947 החל תהליך טיהורו על ידי הרשויות האמריקאיות והוא נאלץ לפרוש מתפקידו. עם שוב לפוליטיקה ב-1951, חבר אישיבאשי לאיצ'ירו הטויאמה ופתחו במהלך כנגד ממשלתו של יושידה. אישיבאשי התמנה לתפקיד שר התעשייה בממשלתו של הטויאמה ב-1953. המפלגה הליברלית-דמוקרטית נוסדה ב-1955, ואישיבאשי הצטרף אליה לאחר הקמתה.

לקראת פרישתו של הטויאמה ב-1956, ערכה המפלגה הצבעה למינוי נשיא חדש. תחילה נחשב נובוסוקה קישי למועמד המועדף, אך אישיבאשי צירף אליו את קוג'ירו אישיאי, והצליח להיבחר. לאחר פרישתו של הטויאמה התמנה אישיבאשי לראש ממשלת יפן. לאחר שנכנס לתפקיד הכריז שהוא שואף לכונן קשרים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין, הכרזה שהתקבלה בחיוב בקרב האוכלוסייה היפנית. עם זאת, ב-31 בינואר 1957, חודשיים בלבד לאחר כניסתו לתפקיד, לקה אישיבאשי בשבץ מוחי קל, ופרש מכל תפקידיו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ראשי ממשלת יפן
קטגוריה:נשיאי אוניברסיטאות ומכללות
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואסדה
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:יפנים שנפטרו ב-1973
תחש נהרות קריבי

תחש נהרות קריבי (שם מדעי: Trichechus manatus) הוא תחש נהרות, והמין הגדול ביותר של יונקים ימיים מסדרת תחשאים (הכוללת גם את תחש המשכן ואת פרת הים של שטלר שנכחדה).

== תיאור פיזי ==
כמו תחשים אחרים, תחש נהרות קריבי הסתגל באופן מלא לסגנון חיים ימיים, ללא גפיים אחוריות. כיסוי הפרווה מפוזר בדלילות על פני גופו ועוזר למלא תפקיד בהפחתת הצטברות של אצות על העור העבה של התחש. אורכו הממוצע הוא בין 2.7–3.5 מטר ומשקלו 200–600 ק"ג. הנקבות בדרך כלל גדולות יותר מאשר הזכרים. משקל התחש הגדול ביותר שתועד הגיע ל-1,655 ק"ג ואורכו היה 4.6 מטר. צבעו של התחש הוא אפור או חום. לתחש יש 3–4 ציפורניים בסנפירים, המאפשרים לו להחזיק את מזונו בנוחות בזמן האכילה.
3–4 ציפורניים

==התנהגות ומזון==
תחש נהרות קריבי זריז בצורה מפתיעה, הוא נצפה מתגלגל, עושה סלטות ושוחה הפוך. הם לא מתחלקים בשטחים, אין להם תנועות מיוחדות להימנעות טורפים, מפני שאין להם טורפים טבעיים באזור המחיה שלהם, כגון אורקה וכרישים גדולים, שרק לעיתים רחוקות (אם בכלל) מגיעים לאזור המאוכלס על ידי מין זה.

תחש נהרות קריבי בוגר אוכל כ-10%–15% ממשקל גופו מדי יום. הוא אוכל 60 סוגי צמחים, החלק העיקרי מהם הוא עשבי ים. הם אוכלים גם דגים וחסרי חוליות קטנים. מפני שמזונם העיקרי הוא צמחים שאותם הם שוחקים, השיניים הטוחנות שלהם משתפשפות ומוחלפות ללא הרף למשך כל חייהם.

==בית גידול==
תחש נהרות קריבי מסוגל לעמוד בשינוי גבוה ברמת המליחות של המים, כך שהוא יכול לעבור לאזור בעל מליחות גבוהה או נמוכה. ניתן למצוא אותם בנהרות, תעלות רדודות, מפרצי מים מלוחים, ושפכי נהרות באזור החוף. בגלל חילוף החומרים האיטי שלהם, והעדר בשכבת שומן עבה, הם מוגבלים למים באזור טרופי וסובטרופי.

בגלל הגודל שלהם, הם נמנעים ממקומות בעומק של 1–2 מטר. הם שוחים בדרך כלל בעומק של 3–5 מטר, אך הם נמנעים מ-6 מטר והלאה. הם גם מסוגלים לחיות במים צלולים או עכורים. הם גם יכולים לשחות מרחקים גדולים במעלה הנהר (כל עוד הזרם נמוך מ-5 קמ"ש). לעיתים רחוקות ניתן למצוא אותם 200 קילומטר במעלה הנהר.

== תחש הנהרות של פלורידה ==
תחש הנהרות של פלורידה נחשב כתת-מין של תחש הנהרות הקריבי על ידי ה-ITIS.

בשנת 2013, מתו 830 תחשים, לאחר חשיפה לכימיקלים שהרגו אותם, כאשר רוב בעלי החיים הימיים מתו בלגונת Indian River.

ב-2021, דווח על כ-6,300 תחשי נהרות החיים במים של פלורידה. עם זאת, נרשם משבר, בו גורמים רשמיים במדינה, מסרו, שבשנה זו עד יולי, מתו לפחות 841 תחשים, רובם מרעב, והם יותר מאשר בכל שנה אחרת בהיסטוריה של פלורידה. ביולוגים סבורים כי סיבת התמותה היא מחסור במקור המזון העיקרי של יונק זה, שהוא עשבי ים. לדעת המומחים, עשורים של זיהום המים הנגרם בשל פיתוח עירוני וחקלאות, גרמו לפליטת כימיקלים, שהאיצו גידול של אצות, המשתמשות לצמיחה באותם משאבים כעשבי הים, כמו חמצן מהמים וחסימת אור. 

תמותת התחשים נחקרת כדי למנוע הישנות התופעה, ומציאת פתרון למשבר<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

* מידע על תחש נהרות קריבי [http://animaldiversity.ummz.umich.edu/site/accounts/information/Trichechus_manatus.html באתר animaldiversity]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:תחשי הנהרות
קטגוריה:פלורידה: בעלי חיים
קטגוריה:ברזיל: יונקים
קטגוריה:קולומביה: יונקים
קטגוריה:קובה: יונקים
קטגוריה:הרפובליקה הדומיניקנית: יונקים
קטגוריה:בעלי חיים בביצות אמריקה הצפונית
קטגוריה:מגה-פאונה של אמריקה הדרומית
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
Part of Me

Part of Me (בעברית: חלק ממני) הוא שיר של הזמרת האמריקאית קייטי פרי. השיר יצא ב-13 בפברואר 2012 כסינגל הראשון מתוך מהדורתו המחודשת של אלבומה השלישי, Teenage Dream: The Complete Confection.

הקליפ לשיר זכה להצלחה רבה בשל השקעתו, בקליפ קייטי תופסת את חבר שלה בוגד בה, היא מחליטה שלא להישבר ולהצטרף ליחידת נשים מיוחדת בצבא.

השיר הגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100. בנוסף הגיע השיר למקום הראשון במצעדי בריטניה וקנדה.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי קייטי פרי
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קייטי פרי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי סירקט
קטגוריה:שירים עם נושאים פמיניסטיים
קטגוריה:שירי דאנס-פופ
קטגוריה:שירי פופ רוק אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון בניו זילנד
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד קנדה הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
דניאל קריגר

דניאל קריגר (תשרי תר"ע, אוקטובר 1908 - ג' בשבט תש"י, 21 בינואר 1950) היה ממקימי העיר בת ים, חבר ההגנה כנוטר ושימש אחראי על הנשק ועל הסליקים בעיר. לאחר מלחמת העצמאות התגייס לשורות המשטרה כנָשק וחבלן והיה מראשוני החבלנים במשטרה. סמל ראשון קריגר נהרג בעת מילוי תפקידו והיה לחלל הראשון של חבלני משטרת ישראל.

==ביוגרפיה==
קריגר נולד ברוסיה אך בגיל צעיר מאוד עברה המשפחה לליטא ושם הצטרף לנוער הציוני. הוא עבר הכשרה בעיר ממל עם חברים נוספים, ובשנת 1933 עלה לארץ באנייה "וושינגטון" ונקלט בקיבוץ רמת רחל. במסגרת עבודת החוץ של הקיבוץ נשלח למפעל האשלג של ים המלח. שנה מאוחר יותר הגיע לעיר בת ים והיה אחד מחמשת הפועלים הראשונים של העיר.

בשנת 1936, עם פרוץ המאורעות, התגייס מטעם ההגנה לנוטרות. ביום עבד בעבודות שונות כפועל ובלילה דאג לנשק. הוא דאג להטמנתו מפני הבריטים ולטיפולו השוטף. את תיקוני הנשק ביצע בעצמו.

קריגר היה שותף פעיל מאוד בהגנה על העיר בת ים ונחשב לגיבור העיר. בין היתר היה עובר מעמדה לעמדה לחלק תחמושת וגם אוכל ללוחמים. הוא אף חילץ פצועים וגם הרוגים משטחים שהיו מכוסים באש. במקרה אחר, עזר להקים את קיר המגן ברחוב בלפור בעיר, קיר שנבנה תחת אש. מקרה נוסף שבו נחזתה גבורתו של דניאל, היה בהתנדבותו למערכה לשחרור רמלה-לוד ואחרי כן השתתפותו בקרב לטרון במאבק על דרך ירושלים.

בבוקר יום שבת 21 בינואר 1950 נקרא קריגר לחלץ פצועים משדה מוקשים מתחת לגשר באר שבע. כאשר נכנס אל שדה המוקשים כדי לפתוח ציר לכניסת כוח רפואי עלה על מוקש ונפצע קשה. את חבריו שניסו לחלצו הזהיר: "אל ירד איש, יש עוד מוקשים!" וכשנדמה היה לו שחבריו אינם נשמעים להוראותיו, ולמרות פציעתו, שלף את אקדחו ואמר כי יירה במי שירד לשדה המוקשים. הוא הצליח לחלץ את עצמו לבד, אך איבד הרבה דם ונפטר באותו יום בבית חולים. נטמן בבחלקה הצבאית בבית הקברות נחלת יצחק בתל אביב.<ref></ref> הותיר אישה ושתי בנות.

==הנצחה==
האנדרטה לזכרו של דניאל קריגר
קריגר היה החלל הראשון של חבלני משטרת ישראל. ביום השלושים למותו קראה מועצת העיר בת ים רחוב על שמו, רחוב דניאל, כאות תודה והוקרה לאיש שבזמנים קשים הפיח בחבריו אומץ לב, עודד אותם והיה לדוגמה של מסירות וגבורה בהתנהגותו ובמעשיו. ליד בית מספר 44 הוקמה גם אנדרטה לזכרו בסמוך לפארק בו היה אחד הסליקים שטופלו על ידי קריגר.

בשנת 2011 התעוררה סערה בעיר כאשר חברי המועצה המקומית החליטו לשנות את שמו של חלק מהרחוב לשמו של אהוד קינמון, אחד מראשי העיר שהתגורר ברחוב דניאל.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20160303185856/http://www.yadlabanim.org.il/cgi-webaxy/sal/sal.pl?lang=he&ID=878080_ylabanim&dbid=noflim&act=show3&dataid=004713 דניאל קריגר] באתר יד לבנים

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי רוסיה
קטגוריה:חללי משטרת ישראל
קטגוריה:בת ים: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1908
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1950
משה שלונסקי

משה שלונסקי (נולד ב-31 באוגוסט 1948) הוא איש תקשורת ישראלי, כיהן כמפקד גלי צה"ל בשנים 1991–1997.

== ביוגרפיה ==
שלונסקי גדל בתל אביב, למד בבית ספר יסודי יד אליהו ובתיכון עירוני ט׳.
שירת בצה"ל כקצין בחיל המשטרה הצבאית והגיע לדרגת רס"ן במילואים.
למד סוציולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.

==קריירה==
את הקריירה התקשורתית שלו החל כעובד הטלוויזיה הישראלית ב-1975; הוא שימש עורך, כתב לענייני כלכלה ועבד גם בדסק החוץ. החל משנות השמונים, כיהן ככתב צבאי בטלוויזיה במשך כשמונה שנים. בתפקידו זה סיקר את מבצע שלמה להעלאת יהודי אתיופיה ארצה, וכן את מלחמת המפרץ, סיקור שזיכה אותו, ביחד עם אהוד יערי, בפרס רשות השידור. בתקופה עבד כדייל באל על במשך כארבע שנים. בסוף 1991 מונה למפקד גלי צה"ל, לאחר שקודמו בתפקיד, עמוס גלבוע, נאלץ להתפטר זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד. בעת כהונתו כמפקד גלי צה"ל הקים את תחנת המוזיקה והתנועה גלגלצ, שהיא גם כיום תחנת רדיו פופולרית, ומנע את סגירת תחנת גלי צה"ל כשזו עמדה על סף פירוק. את כהונתו כמפקד גלי צה"ל סיים ב-1997 ואז מונה כמשנה למנכ"ל הזכיינית "רשת" בערוץ 2 ועסק בנושאי תוכניות ואסטרטגיה. ב-2005 כיהן כסמנכ"ל התוכניות בקבוצת התקשורת "כאן" כשזו התמודדה על מכרז ערוץ 2, אך הקבוצה הפסידה, ופורקה לבסוף ב-2007.

הוא יזם את פסטיבל הטלוויזיה בראש פינה ואת פסטיבל הטלוויזיה "שובר מסך" של המכללה האקדמית עמק יזרעאל. בשנים 2007-2021 שימש כמנהל תחום התקשורת היישומית בחוג לתקשורת של המכללה. ב-2008 עמד בראש קבוצת "רדיו הבירה" שהתמודדה וזכתה במכרז להפעלת הרדיו האזורי בירושלים, "רדיו ירושלים החדש". באותה שנה החל להגיש, לצד איתן ליפשיץ, את "מחשבות בע"מ" בבוקר שישי בגלי צה"ל, לאחר שיעקב ברדוגו עזב את התוכנית. בין 2013-2022 חזר ברדוגו לשידור התוכנית; ב-2022 ברדוגו פרש שוב, ואז קובי אריאלי הצטרף להגשתה; שלונסקי מייצג בתוכנית לרוב עמדות המזוהות עם השמאל.

שלונסקי השתתף כחבר פאנל בתוכנית "הצוללת" בערוץ הכנסת העוסקת בייעוץ אסטרטגי לפוליטיקאים ישראלים, והחל לשמש כמנחה התוכנית לאחר עזיבת המנחה הקודם, ארנון פרלמן.

==חיים אישיים==
שלונסקי נשוי לדליה ואב לשניים. בנו אסף מונה ב-2016 לראש מחלקת תוכניות בכאן ב' של תאגיד השידור הישראלי.

בדצמבר 2022 חשף שלונסקי כי הוא מתמודד מזה מספר חודשים עם סרטן הוושט.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* נעמה תורן, [https://web.archive.org/web/20131005025808/http://ice.co.il/article/view/357327 "ביבי בא לארץ נהדרת כי הם הכי גדולים; כשאתה מזמין אורח, לא תעליב אותו"], ריאיון עם שלונסקי באתר אייס, 19 באפריל 2013
* יונתן שם-אור, [https://theliberal.co.il/%d7%a9%d7%9c%d7%95%d7%a0%d7%a1%d7%a7%d7%99-%d7%a7%d7%95%d7%9d-%d7%95%d7%a6%d7%90-%d7%98%d7%95%d7%a8-%d7%a9%d7%9c-%d7%99%d7%95%d7%a0%d7%aa%d7%9f-%d7%a9%d7%9d-%d7%90%d7%95%d7%a8/?utm_source=activetrail&utm_medium=email&utm_campaign=%d7%93%d7%a6%d7%9e%d7%91%d7%a8 שלונסקי, קום וצא], מגזין ליברל, דצמבר 2020.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:סגל גלי צה"ל
קטגוריה:מפקדי גלי צה"ל
קטגוריה:כתבים צבאיים ישראלים
קטגוריה:מגישים בערוץ כנסת
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ט' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגל המכללה האקדמית עמק יזרעאל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
מתיחת מאדים

הירח (משמאל) ולצדו כוכב הלכת מאדים כפי שצולמו ב-27 באוגוסט 2007.
מתיחת מאדים היא הכינוי למתיחה אשר החלה בקיץ 2003 ומאז מתחדשת מדי שנה. לפי הנטען במתיחה זו, כוכב הלכת מאדים ייראה גדול כמו הירח, דבר שאינו נכון. המתיחה מופצת בעיקר בתכתובות דואר אלקטרוני במהלך חודשי הקיץ. נכון לאוגוסט 2014 נראה שממדי המתיחה קטנו באופן ניכר.

==הבסיס למתיחה==
ב-27 באוגוסט 2003 כוכב הלכת מאדים הגיע למרחק של 55,758,006 ק"מ מכדור הארץ – מרחקו הקטן ביותר ב-40,000 השנים הבאות. ככל הנראה, המקור למתיחה הוא בהשמטת משפט בו נכתב כי צופה שיביט אל מאדים בעת קרבתו המרבית דרך טלסקופ ובהגדלה של פי 75, יוכל לראותו כאילו הביט בירח המלא בעין הבלתי מצוידת. בתכתובות מאוחרות יותר משפט זה לא נכלל ונכתב לרוב כי "יראו שני ירחים".

==היתכנות פיזיקלית ==
מסלוליהם של כדור הארץ ומאדים מתקרבים זה לזה בכל 26 חודשים, כך שמדי שנתיים וחודשיים מאדים מגיע למרחק המינימלי באותה תקופה, קרבה זו משתנה בין כ-56,000,000 ק"מ לכ-100,000,000 ק"מ (לדוגמה בשנים 2003 ו-2012 בהתאמה), בעוד שמרחקו הממוצע של הירח עומד על כ-380,000 ק"מ בלבד. כיוון שמאדים רק כפול בקוטרו מהירח ואילו מרחקו גדול ביותר מפי 100 לעולם לא נראה את מאדים גדול כמו הירח מכדור הארץ. אמנם בהתקרבויות המינימליות שלאחר 2003 המרחק בין כדור הארץ ומאדים הלך וגדל, אולם החל משנת 2012 מרחק זה קטן שוב. ההתקרבות המינימלית המשמעותית הבאה של מאדים תיראה ב-15 באוגוסט 2050, אז מרחקו של מאדים מכדור הארץ יהיה 55,957,233 ק"מ בלבד וקוטרו הזוויתי יהיה קטן בעשירית שניית קשת מזה שנראה ב-2003.

==ראו גם==
* צפייה במאדים מכדור הארץ
* מתיחת הירח הגדולה

==קישורים חיצוניים ==
* 
* 
קטגוריה:מאדים
קטגוריה:מתיחות
קטגוריה:אגדות אורבניות
קטגוריה:דואר אלקטרוני
המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית

המפלגה הרפורמיסטית האמריקאית או מפלגת הרפורמה (באנגלית: Reform Party of the United States of America) היא מפלגה בארצות הברית, שנוסדה בשנת 1995.
רוס פרו, מקים המפלגה
הניצחון המשמעותי ביותר של המפלגה היה כאשר ג'סי ונטורה נבחר למושל מדינת מינסוטה בשנת 1998.

המפלגה הוקמה על ידי רוס פרו. פרו טען שהאמריקנים מאוכזבים מהמצב של הפוליטיקה, כמו השחיתות וחוסר היכולת להתמודד עם נושאים חיוניים, ודרושה חלופה למפלגות הרפובליקנית והדמוקרטית.

ראש המפלגה כיום הוא דוד קוליסון. כיום המפלגה תומכת בעיקר במועמדים עצמאים מקומיים.
דונלד טראמפ אף הוא ניסה לזמן קצר להנהיג את המפלגה אך נכשל.

==מועמדים לנשיאות==
לאורך השנים היו למפלגה מועמדים שונים לנשיאות ארצות הברית.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996, הראשונות לאחר הקמת המפלגה, היה רוס פרו המועמד לנשיאות (עם הכלכלן פט צ'ואוט לתפקיד סגן הנשיא), אך קיבל רק כ-8% מהקולות.

בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000 פרו פרש מתפקידו כמנהיג המפלגה וסירב לתמוך בה עקב מועמדותו של פט ביוקנן אשר מונה במקומו. ביוקנן לא צלח את הבחירות וזכה ב-0.4 אחוז מהקולות בלבד, יחד עם זאת ייתכן שלמועמדותו הייתה השפעה מכרעת: במחוז פאלם ביץ' שבפלורידה טעו רבים והצביעו עבורו עקב עיצוב מבלבל של פתקי הבחירות (Butterfly Ballots) והדבר מנע את ניצחון המועמד הדמוקרטי אל גור.

בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 תמכה המפלגה במועמד העצמאי ראלף ניידר.

בבחירות 2008 נבחר טד וויל (Ted Weill) למועמד. אבל בגלל הליכים משפטיים נמנעה הכללתו בפתקי הבחירה בכל אזורי ההצבעה, מלבד מיסיסיפי, והוא קבל רק 481 קולות. 
המפלגה תומכת גם במועמדים עצמאים.

==קישורים חיצוניים==

* 

רפורמיסטית
קטגוריה:מפלגות מרכז
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-1995
סיטי פילד

סיטי פילד (באנגלית: Citi Field) הוא אצטדיון בייסבול בפארק פלאשינג מדוז בקווינס, ניו יורק המשמש את קבוצת ניו יורק מטס מליגת ה-MLB. בניית האצטדיון הושלמה בשנת 2009, ובכך החליף את אצטדיון שיי שנפתח בשנת 1964 ושימש את הקבוצה 55 שנה. השם סיטי הוא קיצור של סיטיגרופ, חברה אמריקאית לשירותים פיננסיים, שמשלמת 20 מיליון דולר לשנה עבור שם האצטדיון.

בשכנות לאצטדיון ממוקם מרכז הטניס הלאומי בילי ג'ין קינג.

המשחק הראשון ששוחק באצטדיון הוא משחק בייסבול מכללות שנערך ב-29 במרץ 2009. כעבור כמה ימים, ב-3 באפריל חנכה קבוצת הבית את האצטדיון במשחק ראווה למטרות צדקה נגד קבוצת בוסטון רד סוקס. ב-13 באפריל באותה שנה שיחקה הקבוצה באצטדיון את משחקה הראשון לעונה זו נגד סן דייגו פאדרס.

בשנת 2013 אירח האצטדיון את משחק האולסטאר של ה-MLB, במהלכו נשבר שיא התכולה באצטדיון עם מעל ל-45 אלף איש. בשנת 2015, בעקבות העפלתה של המטס לוורלד סיריס, שוחקו חלק ממשחקי הסדרה באצטדיון.

=== משחקי כדורגל ששוחקו באצטדיון ===
{| class="wikitable"
|+
!תאריך
!קבוצה א'
!תוצאה
!קבוצה ב'
!מסגרת
!מספר צופים
|-
|7 ביוני 2011
| אקוודור
|1–1
| יוון
|משחק ידידות
|39,656
|-
|26 ביולי 2011
| יובנטוס
|1–0
| קלוב אמריקה
|וורלד פוטבול צ'לנג'
|20,859
|-
|15 באוגוסט 2012
| אקוודור
|3–0
| צ'ילה
|משחק ידידות
|31,901
|-
|2 ביוני 2013
| ישראל
|2–0
| הונדורס
|משחק ידידות
|26,170
|-
|22 באוקטובר 2017
| ניו יורק סיטי
|2–2
| קולומבוס קרו
|ליגת ה-MLS
|20,113
|-
|23 באוקטובר 2019
| טורונטו
|2–1
| ניו יורק סיטי
|ליגת ה-MLS
|19,829
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אצטדיוני בייסבול בארצות הברית
קטגוריה:ניו יורק: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:קווינס: מבנים
אליזבת הרטמן

מרי אליזבת הרטמן (באנגלית: Mary Elizabeth Hartman; 2 בדצמבר 1943 – 10 ביוני 1987) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית. מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשנת 1965 על הופעתה בסרט "טלאי כחול".

== ביוגרפיה ==
הארטמן נולדה בינגסטאון, אוהיו, שם עסקה בתיאטרון תחת הכינוי "ביף".
בגיל 21 עברה להתגורר בניו יורק כדי לקדם את קריירת המשחק שלה והחלה את דרכה בברודוויי.

== קריירת משחק ==
בשנת 1964 קיבלה הארטמן הצעה לשחק בסרטו של הבמאי האנגלי המוערך גאי גרין "טלאי כחול" לצדם של סידני פואטייה ושלי וינטרס.
הופעה זו בתפקיד הצעירה העיוורת סלינה דארסי הייתה להופעת הבכורה של הארטמן בהוליווד.
הארטמן, בת 22 באותה שנה, הייתה לשחקנית הצעירה ביותר עד אז שנה שהייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. בטקס גלובוס הזהב קיבלה את פרס פריצת השנה והועמד לפרס השחקנית הטובה ביותר.

בשנת 1966 שיחקה הארטמן בסרטו החמישי של פרנסיס פורד קופולה כבמאי "אתה ילד גדול עכשיו" בתור רקדנית הגו גו ברברה דארלינג. הארטמן הועמדה על הופעתה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי בפעם השנייה ברציפות.
בנוסף השתתפה בסרטו של סידני לומט "הקבוצה" ובסרטו של ג'ון פרנקנהיימר "יום הדין".

ב-1971 הופיעה בדרמה של דון סיגל "נקמניות" לצידו של קלינט איסטווד
וב-1973 בסרט הקאלט "בראש מורם" בתפקיד פאולין אשתו של המתאבק בופורד פוסר.
התפרסמה בפעם האחרונה בתחילת שנות ה-80 בקומדיית האימה "ירח מלא" ובסרט האנימציה המפורסם "סודה של נים" בו דיבבה את קולה של גברת בריסבי.

== חיים אישיים ==
הייתה נשואה לתסריטאי הסרט "הולך בדרכי" גיל דניס ממנו התגרשה לאחר 16 שנים. שמה קץ לחייה לאחר התמודדות ממושכת עם דיכאון.<ref></ref>

== פילמוגרפיה נבחרת ==
* טלאי כחול (1965)
* הקבוצה (1986)
* אתה ילד גדול עכשיו (1966)
* המתקן (1968)
* נקמניות (1971)
* בראש מורם (1973)
* ירח מלא (1981)
* סודה של נים (1982)

=== טלוויזיה ===

* אהבה בסגנון אמריקאי (1973)

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכבת השנה
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: כוכב השנה
קטגוריה:מתמודדים עם מגבלה נפשית: אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1987
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1987
אמינה וואדוד

אמינה וואדוד (באנגלית: Amina Wadud; נולדה ב-25 בספטמבר 1952) היא חוקרת אמריקאית בתחומי מגדר והאסלאם, העוסקת בין השאר בפרשנות ביקורתית של הקוראן. פעילה כפמיניסטית מוסלמית, וידועה בכך שהייתה האישה הראשונה שהנחתה תפילת יום שישי מעורבת של גברים ונשים מוסלמים ב-2005; היא ספגה בשל כך ביקורת מצד גורמים איסלאמיים, ומאז עוררה דיון ציבורי באשר לשינוי שהיא דורשת לבצע בשריעה כך שגם נשים יוכלו לתפקד כאימאם.

==ביוגרפיה==
נולדה בשם מרי טיסליי במרילנד, לאב מתודיסטי ואם מוסלמית ממוצא ערבי ואפריקאי. ב-1972, כסטודנטית, קיבלה על עצמה את חוקי האסלאם והצהירה את השהאדה, עוד בטרם ידעה על מוצאה המוסלמי של אמה. ב-1974 שינתה את שמה לאמינה וואדוד. ב-1975 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת פנסילבניה. בהמשך קיבלה תואר שני בלימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת מישיגן, וב-1988 סיימה דוקטורט בערבית ולימודי אסלאם באותה אוניברסיטה. במקביל השתלמה בלימודים מתקדמים בערבית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר שבמצרים, לימודי קוראן באוניברסיטת קהיר, ולימודי פילוסופיה באקדמיה המוסלמית אל-אזהר.

בשנים 1989–1992 עסקה במחקר באוניברסיטה האיסלמית הבינלאומית במלזיה. בתקופה זו פרסמה את עבודתה "Qur'an and Woman: Rereading the Sacred Text from a Woman's Perspective", שהוחרם במדינות איחוד האמירויות הערביות. כן הייתה ממייסדי הארגון המלזי "אחיות באסלאם". ב-1992 קיבלה דרגת פרופסור מאוניברסיטת Commonwealth בריצ'מונד, וירג'יניה. היא לימדה שם עד פרישתה ב-2008, אז החלה לעבוד כמרצה אורחת באוניברסיטת Gadjah Mada באינדונזיה.

לאורך השנים הייתה פעילה בתחום הפמיניזם האיסלאמי, והרצתה על כך במקומות רבים בעולם. ב-1994 נשאה ח'טבה (דרשה בתפילת יום השישי) במסגד בקייפטאון, דרום אפריקה, דבר שעורר התנגדות רבה בקרב חוגים איסלאמיים שונים, שאף ניסו להדיח אותה ממשרתה כפרופסור באוניברסיטה בווירג'יניה. ב-2005 הייתה לאישה הראשונה שכיהנה כאימאם בתפילת יום שישי, אותה נאלצה לארגן בכנסייה במנהטן לאחר שהמסגדים באזור סירבו לאפשר לה לנהל את התפילה אצלם. המעשה זכה לפרסום רב בתקשורת ועורר תגובות נסערות.

ב-2007 זכתה על פועלה בפרס הדמוקרטיה הדני.

וואדוד היא גרושה ואם לחמישה ילדים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.gariwo.net/eng_new/giusti/giusto.php?cod=161&categoria=160&sopra=158&sotto=160 אמינה וואדוד] 
* [http://www.pbs.org/wgbh/pages/frontline/shows/muslims/interviews/wadud.html ריאיון עם וואדוד] 

קטגוריה:מוסלמים אמריקאים
קטגוריה:פמיניזם דתי
קטגוריה:חוקרי אסלאם
קטגוריה:חוקרות אסלאם
קטגוריה:בוגרי אל-אזהר
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1952
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1952
זנזורי

זנזורי היא קומדיית מצבים ישראלית ששודרה בערוץ Yes Comedy בלוויין בשנת 2012.

==עלילה==
הסדרה עוסקת בפיני זנזורי בן ה-40 המתגורר ביבנה עם אשתו חני ושני ילדיו. זנזורי הוא האזרח הישראלי הממוצע, בעל עבודה ממוצעת שחוזר הביתה ומעביר את ערביו מול הטלוויזיה ואת ימי שישי בתור לתחנת הדלק, כדי לקבל את העיתון בחינם.
ביום הולדתו ה-40, חייו של זנזורי משתנים כשאביו מגיע אליו עם שתי בשורות: הראשונה, כל הגברים במשפחתו מתים בשנה ה-40 לחייהם. כאשר שואל פיני מדוע אביו עוד נותר בחיים בגיל 75, הוא מבשר לו שהוא (פיני) מאומץ. בתהליך השלמה עם השנה האחרונה לחייו, מחליט זנזורי להגשים את כל החלומות והפנטזיות שלו, החל מלרוץ עירום במגרש כדורגל ועד לישיבה בכלא.

==דמויות מרכזיות ==
* פנחס (פיני) זנזורי (יובל סמו) - "הישראלי הממוצע". אב המשפחה, מורה נהיגה במקצועו. שמרן, קטנוני, גס רוח, ילדותי, לא גמיש, אובססיבי, קמצן, אבל גם רך ורגיש מבפנים. "קוּטר", מתלונן בסיטונות ולא מפסיק להתחרט על הבחירות בחייו, כמו על החתונה בגיל 17. הבשורה הדרמטית שאליה יתוודע בתחילת הסדרה לא רק תטרוף את גורלו, אלא גם תשחרר את עכבותיו ובכך תטלטל מהותית את אופיו.

* חני זנזורי (עירית קפלן) - אשתו של פיני ואם המשפחה, סייעת בגן ילדים. מאוד תחרותית, יש לה אובססיה לנקיון והעצבים שלה תמיד קשורים ללכלוך או לפירורים שמישהו השאיר אחריו. חשובה לה מאוד המשפחה, חוץ מסבא טוביה המיותר בעיניה, יחסיהם מבוססים על בוז הדדי. היא קולנית ופיזית מאוד, דבר שתמיד מביך את פיני. בסוף הסדרה מספרת שהיא בהריון

* מלאני זנזורי (אורן זגמן) - בתם של פיני וחני. מתבגרת טיפוסית, מרדנית, ניהיליסטית, צינית, לבושה חולצות נו מטאל ונגד התעללות בבעלי חיים, אוהבת חיות ושונאת אדם. יוצאת עם בנו של נגרי האויב של אביה

* שקד זנזורי (דני ברמן) - בנם של פיני וחני זנזורי. ילד של אמא, אסטרונאוט שבגלל חולמנותו קורים לו אירועים משונים, ואינטליגנטי להחריד. מאומץ על ידי פיני וחני, שלקחו אותו מבית יתומים מאומן.

* טוביה זנזורי (אלברט כהן) - הסבא, אביו המאמץ של פיני. בעל חולשה להימורים ומשחקי קלפים. השתייה גורמת לו לעשות הרבה בושות בציבור. הוא לא מרוצה מהיחס שהוא מקבל, מתנאי המחיה שלו, מהחוצפה של הנכדים ומזה שקוראים לו סבא טוביה.

* קריין פיוטי (עמנואל הלפרין) - קריין פיוטי שחלם תמיד להיות זמר ולפעמים מצטט שאנסון צרפתי או אפילו פוצח בשיר. הוא נוקט בנימה ביקורתית כלפי פיני ואורח התנהלותו. מתגלה בסוף העונה כמלאך המוות.

* שמשון וזאנה (דני גבע) - חברו הטוב והנאמן של פיני. עושה רבות עבור חברו, אשר מעריץ אותו. למרות שהוא אחד הרווקים המבוקשים ביותר ביבנה, הוא מאוהב נואשות במייקל ג׳קסון. מנהל העסק ״קפה קלאסה״, מסעדה בה פיני נוהג לשבת.

* נגרי (אבי דנגור) - מנהל בית הספר לנהיגה "צופר יבנה" שבו עבד פיני זנזורי. לא סובל את פיני, מנסה לחבל בעבודתו ומחכה למעידה של פיני כדי שיהיה לו תירוץ להיפטר ממנו. בעבר אשתו מתה מדום לב כשצפתה במשפחת קוסבי, יש לו בן בשם דין, בן כיתתה של מלאני, ומזכיר אישי במשרד בשם שכטר.

*מייקל ג׳קסון (שינה ריי) - חברתו של שמשון ועובדת במסעדתו. בחורה טיפשה להפליא. מתגלה בסוף העונה כטרנסג'נדרית.

==קישורים חיצוניים==

מידע וכתבות:
* [https://web.archive.org/web/20150501033911/http://yes.walla.co.il/?w=1%2F10435 זנזורי], באתר yes וואלה!
* 
ביקורות:
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:דרמות קומיות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה שמתרחשות ביבנה
יעקב כלאב

הרב יעקב הלוי כלאב (תר"ס, 1899 – ג' בטבת ה'תשי"ט, 1958) היה ר"מ בישיבת כפר הרא"ה ולאחר מכן כיהן כראש ישיבת "משכן ישראל" שהתמזגה לתוך ישיבת מרכז הרב, ולאחר מכן כיהן כר"מ בישיבת מרכז הרב וכרבה של שכונת תל ארזה בירושלים.

==קורותיו==
נולד ברוסיה בשם יעקב קרחין. למד בישיבות חב"ד ברוסיה, ולאחר מכן בישיבת טלז. בתחילת שנת תרצ"ג (1932) עלה לארץ ישראל, בעזרת אשרת עלייה שסידר לו הרב קוק. אז גם שינה שמו לכלאב (שמו של הרב של ריגה). התיישב בירושלים ופעל במכון הרי פישל. במסגרת פעילותו במכון שקד על "פרויקט התחוקה" שיזם הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. כעבור זמן נישא לבתיה קוק, בתו של מנהל המכון הרב דב בער הכהן קוק אחיו האמצעי של הרב אברהם יצחק הכהן קוק. מסדר הקידושין היה הראי"ה קוק דוד הכלה.

בשנות ה-40 התגורר בכפר הרא"ה ושימש כר"מ בשיעור הגבוה בישיבת כפר הרא"ה. בשנת תש"ט הקים עם גרעין תלמידיו בוגרי ישיבת כפר הרא"ה ישיבה גדולה בשם "משכן ישראל" בירושלים, אשר הייתה ייחודית בעיר באופי תלמידיה, בוגרי היישוב החדש ולא היישוב הישן. הישיבה למדה ב"סדר בוקר" במכון הארי פישל ובהמשך היום בישיבת מרכז הרב, שגם סיפקה את שירותי הפניימייה. כעבור זמן קצר נטמעה הישיבה במרכז הרב. בין תלמידי הקבוצה: הרב דב ליאור ופרופסור נחום רקובר.<ref>הרב פרופ' נחום רקובר, 'זכרתי ימים מקדם: זכרונות על הרצי"ה זצ"ל', בתוך: שמעתין 184, שבט תשע"ג, עמ' 135–147</ref> בואה של הקבוצה הפיח רוח חדשה בישיבה והאירוע נחשב ציון דרך בהתפתחותה. בין תלמידיו בישיבה: הרב עוזי קלכהיים, הרב יעקב פילבר, הרב צפניה דרורי, הרב זלמן מלמד, הרב יהושע רוזן והרב חיים דרוקמן.

במקביל לבואו לכהן כר"מ בישיבת מרכז הרב, מונה באותה שנה כרבה של שכונת תל ארזה בירושלים וכרב בית הכנסת של מכון הרי פישל ששכן בשכונת הבוכרים הסמוכה.

נפטר בשנת תשי"ט, בגיל 55, ונקבר בבית הקברות סנהדריה.

בניו הם הרב שלמה כלאב והדיין הרב אברהם יצחק כלאב, ובתו היא מרים קדרון.

==ספריו==
בנו הרב אברהם יצחק כלאב הוציא את ספריו:
* עקב ענוה - על הלכות תשובה לרמב"ם
* עקב משפט - על הלכות חושן משפט, תשס"ז

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:רבני ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:רבני ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:משפחת קוק
קטגוריה:ירושלים: רבני שכונות
קטגוריה:בוגרי ישיבת טלז
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות סנהדריה

קטגוריה:כפר הרא"ה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1958
1866 במדע

==אסטרונומיה==
* מאי – ויליאם חאגינס תוך חקר ספקטרום פליטה נובה גילה שסביבה ענן של חנקן.
* ג'ובאני סקיאפארלי מאשר שגשם המטאוריטים מקורו בזנב של כוכב שביט.

==ביולוגיה==
* גרגור מנדל פרסם את חוקי התורשה של מנדל.
* ארנסט הקל משער ש-פרוטיסטים מהווים ממלכה חדשה (הממלכה הרביעית - שלוש הממלכות האחרות הן בעלי החיים, צמחים ופטריות).

==טכנולוגיה==
* 27 ביולי – הפעלת כבל טלגרף טרנס-אטלנטי.
* 23 באוגוסט – הפעלת מכבש קיטור ראשון.

==כימיה==
* אלפרד נובל גילה את דינמיט.
* אוגוסט וילהלם פון הופמן הציע שיטה חדשה למיון פחמימנים

==רפואה==
* חקר הרשתית על ידי מקס שולצה.
* המצאת מד חום מודרני על ידי טומאס אלבוט.
* בלונדון נפתח בית חולים בו נשים מאובחנות על ידי רופאות בלבד.

==נולדו==
* 17 באפריל – ארנסא סטרלינג, פיזיולוג בריטי (נפטר ב-1927)
* 21 בספטמבר – הרברט ג'ורג' ולס, סופר מדע אנגלי (נפטר ב-1946)
* 25 בספטמבר – תומאס הנט מורגן - ביולוג אמריקאי, חתן פרס נובל (נפטר ב-1945)
* 8 באוקטובר – רג'ינלג פסנדן - חלוץ רדיו אמריקאי (נפטר ב-1932)
* 30 בנובמבר – רוברט ברום - פלאונטולוג דרום אפריקאי (נפטר ב-1951)

==נפטרו==
* 6 במרץ – ויליאם יואל - מדען רב-תחומי אנגלי (נולד ב-1794)
* 4 באפריל – תומאס הודג'קין - פתולוג אנגלי (נולד ב-1798)
* 20 ביולי – ברנהרד רימן - מתמטיקאי גרמני (נולד ב-1826)
* 1 בדצמבר – ג'ורג' איוורסט - גאוגרף אנגלי (נולד ב-1790)

==קישורים חיצוניים==

*
צבי ורשביאק

צבי ורשביאק (נולד ב-8 בינואר 1939) הוא עסקן ספורט בישראל, היה יושב ראש הוועד האולימפי בישראל מאז שנת 1997 עד שנת 2013.. 
ורשביאק משמש גם כיו"ר מרכז מכבי ישראל מאז שנת 1997, כחבר תנועת מכבי העולמית, כיו"ר מכבי נס ציונה וכחבר דירקטוריון כפר המכביה. הוא אף חבר מרכז הליכוד	

במשך שנים ארוכות, ועד ל-16 במרץ 2011, שימש ורשביאק כדירקטור במועצה להסדר ההימורים בספורט, אחד משני נציגי הוועד האולימפי בדירקטוריון זה. ההחלטה על אי הארכת כהונתו התקבלה לאחר שהיועץ המשפטי לוועד האולימפי קבע כי "התנהלותו הייתה נגועה בניגוד עניינים חמור". ורשביאק עתר לבג"ץ כנגד החלטת שר האוצר ושרת התרבות והספורט שלא להאריך את כהונתו, בטענה שלא נפל כל פגם במעשיו, אולם בדיון שנערך בעתירה בדצמבר 2011 הודיע כי הוא מושך את העתירה.

ורשביאק היה מנהל מפעל תנובה ברחובות בשנת 1995 בעת שהתגלתה פרשת הסיליקון בחלב והתפרסם כאשר יצא בהצהרה "אנחנו ממשיכים בייצור החלב העמיד. יש לנו נתונים על ערכים גבוהים של סיליקון במים ובחלב באופן טבעי וללא שהוספנו שום חומר פנימה", הצהרה שהתבררה כמנוגדת לעובדות. בסופו של דבר, בעקבות חקירה פנימית, הודתה הנהלת תנובה במחדל, כאשר מנכ"ל החברה, יצחק לנדסמן, התנצל בהודעה אישית על הפרשה, על הטיוח, והורה על השעייתו של ורשביאק.

ב-07 בינואר 2013 פרש ורשביאק מראשות הוועד האולימפי, לאחר 16 שנים בתפקיד. 

אחיו, רענן ורשביאק, הוא יו"ר איגוד ההתעמלות בישראל.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יושבי ראש הוועד האולימפי בישראל
קטגוריה:עובדי תנובה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
ביטחון סוציאלי (כתב עת)

ביטחון סוציאלי הוא כתב עת לנושאי מדיניות חברתית, ביטחון סוציאלי, זכויות חברתיות ורווחה היוצא לאור שלוש פעמים בשנה, החל משנת 1971, על ידי מינהל המחקר והתכנון של המוסד לביטוח לאומי.

כתב העת מכוון את עצמו לפרסום מאמרים ברמה אקדמית, אשר עוסקים בנושאים אלה במובן הרחב, לרבות היבטים כלכליים, פוליטיים, סוציולוגיים, דמוגרפיים, גאוגרפיים, והיסטוריים, וכן היבטים רלוונטיים מתחומים משיקים כגון תחומי החינוך, הבריאות והמשפט. 

המאמרים בכתב העת נכתבי על ידי העוסקים ברווחה ובביטחון סוציאלי בישראל, במחקר ובמעשה.

העורך הראשון של כתב העת היה חיים אופז. כיום העורך הראשי הוא ישראל (איסי) דורון ויו"ר המערכת היא ניצה (קלינר) קסיר. 

עורכי כתב העת על פני השנים: חיים אופז, אברהם דורון, ג'וני גל ואיסי דורון. יו"ר כתב העת על פני השנים: דניאל גוטליב וניצה (קלינר) קסיר. 

כל הגיליונות שהתפרסמו במסגרת כתב העת מאז הקמתו, עומדים לרשות הציבור בדפי כתב העת במסגרת אתר הביטוח הלאומי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.btl.gov.il/Publications/Social_Security/Pages/default.aspx כתב עת "ביטחון סוציאלי"], באתר של המוסד לביטוח לאומי
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כתבי עת
קטגוריה:כתבי עת במדעי החברה
קטגוריה:המוסד לביטוח לאומי
קטגוריה:ביטחון סוציאלי
1867 במדע

==אסטרונומיה==
* 3 באפריל – גילוי כוכב שביט טמפל 1.

==ארכאולוגיה==
* גילוי שרידים של זימבבואה הגדולה.
* גילוי ספינת וויקינגים שנבנתה בשנת 900.
* גילוי תיאור של ליקוי חמה שהתרחש בשנת 763 לפנה"ס. תיאור זה מהווה בסיס חשוב לכרונולוגיה של ההיסטוריה הישנה במזרח התיכון.

==ביולוגיה==
* ביולוג שווייצרי סימון שוונדנר משער שלחזזית יש בסיס דואלי.

==טכנולוגיה==
* 17 בפברואר – פתיחת תעלת סואץ.
* אלפרד נובל מקבל פטנט על דינמיט.

==כימיה==
* הכימאי הנרי רוסקו מגלה את היסוד ונדיום.
* הכימאי אלפרד נובל רושם פטנט על המצאת הדינמיט. נובל המציא את הדינמיט לצורכי עבודה - לסכור נהרות, להסיר מכשולים, לקצץ הרים - אך משנוכח ששימושיה העיקריים של המצאתו יהיו צבאיים, הוא נכנס לדיכאון שממנו לא החלים עד סוף חייו, ולכן ייסד את קרן פרס נובל שמהווה כמעין "תיקון" למה שגרם.

==כלכלה==
* פרסום הכרך הראשון של הקפיטל, ספרו של קרל מרקס.

==רפואה==
* 16 במרץ – ג'וזף ליסט פרסם את מחקריו על חיטוי.
* בבוסטון, מסצ'וסטס נפתח בית הספר לרפואת שיניים של אוניברסיטת הרווארד, זהו בית הספר הראשון לרפואת שיניים בארצות הברית. 

==טכנולוגיה==
* 17 בפברואר הספינה הראשונה עוברת בתעלת סואץ.

==נולדו==
* 11 בינואר – אדוארד טיצ'נר, פסיכולוג בריטי (נפטר ב-1927)
* 16 באפריל – וילבור רייט, מחלוצי התעופה (נפטר ב-1912)
* 7 בנובמבר – מארי קירי, כימאית צרפתייה, כלת פרס נובל (נפטרה ב-1934)

==נפטרו==
* 25 באוגוסט – מייקל פאראדיי, פיזיקאי אנגלי (נולד ב-1791)
* 19 באוקטובר ג'יימס סאוט, אסטרונום אנגלי (נולד ב-1785)

==קישורים חיצוניים==

*