OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מנהרת אייקסונד

מנהרת אייקסונד (בנורווגית: Eiksundtunnellen) היא מנהרה תת-ימית במחוז מרה ורומסדל, נורווגיה. המנהרה באורך 7,765 מטרים ומגיעה לעומק של 287- מטר, המזכים אותה בתואר המנהרה התת-מימית העמוקה ביותר בעולם.

המנהרה נחפרה מתחת לוארטדאלספג'ורדאן ומחברת את העיריות ורסטה ואלסטאין. המנהרה נבנתה כחלק מפרויקט גדול הכולל 3 מנהרות וגשר המחברים מספר איים ליבשת. הפרויקט הגדול משרת את העיריות הארוי, סאנדה, האראיד אלסטאין, ורסטה ו-וולדה המאגדים מעל 40,000 תושבים.

טקס הפתיחה, 23 בפברואר 2008
גשר אייקסונד מצטרף את האי האראידלאנדאט והכפר אייקסונד עם האי הסמוך איקה. מנהרת אייקסונד מתחילה בקצה הדרומי של הגשר (על האי איקה) ממשיכה מתחת לוארטדאלספג'ורדאן ומתחברת ליבשת ליד הכפר ורסטה.

במנהרה קיימים שלושה נתיבי תנועה. התנועה היומית הממוצעת במנהרת אייקסונד הייתה צפויה להיות 1,000 כלי רכב. הורדת סף התשלום עבור החציה של הפיורד, עם זאת, הגבירה במהירות את התנועה הממוצעת היומית ל-2,200 כלי רכב. כאשר המנהרה מומנה במלואה לאחר שש שנים בלבד והשימוש בה נהפך לחינם, התנועה הממוצעת היומית קפצה שוב ל-2,880 כלי רכב.

עלות הבנייה הכוללת של המנהרה היא כ-800,000,000 קרונות נורווגית. המנהרה נפתחה לתנועה ב-23 בפברואר 2008. במקור המנהרה הייתה אמורה להיפתח לציבור ביולי 2007, אך עיכובים רבים דחו את התאריך לדצמבר 2007 ובסופו של דבר ל-2008.

גשר אייקסונד באורך 405 מטר ומנהרת האלגאהורן באורך 1,160 מטרים נבנו ביחד עם המנהרה. שתי המנהרות והגשר הם חלק מהכביש המחוזי 653, כביש המקשר את הכביש המחוזי 61 בין אלסטאין והארוי לכביש האירופי E39 המחבר בין ורסטה ו-וולדה.

ב-28 ביוני 2009, התרחשה תאונת דרכים חמורה במנהרה שהובילה למותם של חמישה אנשים. צעיר נהג במהירות מופרזת סביב 150–200 קמ"ש ופגע בצד השני של המנהרה. מכוניתו התהפכה והתנגשה במכונית אשר הגיעה מולו בה נסעו אב ושלושת בניו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.roadtraffic-technology.com/projects/eiksund טכנולוגית כבישים - המנהרה התת-ימית אייקסונד]

קטגוריה:מנהרות תת-מימיות
קטגוריה:נורווגיה: תחבורה
קטגוריה:מנהרות כביש
סמל לאומי

סמל לאומי הוא סמל של כל ישות המגדירה את עצמה ומציגה את עצמה כקהילה לאומית: מדינה ריבונית, מדינה פדרלית, כולל גם אומות ומדינות במצב של תלות קולוניאלית או אחרת, או אפילו קהילה אתנית הנחשבת ל"לאום" למרות שאין לה אוטונומיה פוליטית. 

מטרתם של סמלים לאומיים היא לאחד אנשים על ידי יצירת סמל תרבותי, חזותי או מילולי של אנשים, ערכים, מטרות, או היסטוריה לאומיות. סמלים אלה לעיתים קרובות מלכדים סביב שאיפות לאומיות או מייצגים חגיגות של פטריוטיות. הסמלים נועדו להיות כוללניים ולייצג את כלל החברים בקהילה הלאומית.

== סמלים לאומיים רשמיים נפוצים ==
* הדגל של מדינת לאום.
* סמל של האומה ו/או השושלת השלטת.
* חותם או חותמת של האומה ו/או השושלת השלטת.
* מחשבה ו/או מוטו, יכולים לשמש גם בנפרד.
* צבעים לאומיים, לעיתים קרובות נובעים מהסמלים המוזכרים מעלה.
* סמל מופשט, לדוגמה: צלבים, מגן דוד
* המנון לאומי, מזמורים מלכותיים וקיסריים. לצד המנון רשמי גם שירים פופולריים יכולים להוות סמל לאומי.

== סמלים לאומיים לא רשמיים ==
במובנים רבים, ניתן גם לראות בנופים ידועים בארץ כסמלים לאומיים, כפי שניתן לראות בפריטים מסורתיים של אומנות, של לבוש מסורתי, אפוסים ומיתוסים כמו גם סמלים בשימוש של הנבחרת הלאומית.

==ראו גם==
*דגל לאומי
*סמל מדינה
*המנון לאומי
*חג לאומי
*מאכל לאומי

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
מוחמד קמארה

מוחמד קמארה (באנגלית: Mohamed Kamara; נולד ב-16 בנובמבר 1987), הידוע בכינוי מדו, הוא כדורגלן מסיירה לאון המשחק בעמדת הקשר בקאזמה מליגת העל הכוויתית ובנבחרת סיירה לאון. קמארה מחזיק גם באזרחות פינית.

==קריירה==
מדו החל לשחק כדורגל כבר בגיל 7 בבית הספר בו לימד אחיו הגדול ששימש גם כמאמן כדורגל. בגיל 12 הצטרף מדו למחלקת הנוער של ריינג'רס סיירה מעיר הולדתו, אך קריירת הכדורגל שלו ביצעה קפיצה גדולה יותר כשהצטרף למחלקת הנוער של קאלון בשנת 2003.

לאחר ששיחק עם נבחרת הנוער של סיירה לאון בטורניר בפינלנד, נמלט מדו יחד עם השוער פטריק בנטמוי ועוד כמחצית מהנברחת מהמשלחת והגיש בקשה לקבלת מקלט מדיני בפינלנד. מדו לא הורשה לשחק כדורגל מקצועני עד שיגיע לגיל 18, ובתקופת ההמתנה התאמן בכמה מועדונים חובבניים בפינלנד. מדו חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו בליגה הפינית בשנת 2006, כשהצטרף לקבוצת קופס, ולאחר עונה אחת עבר לשחק בקבוצת ה.י.ק. הלסינקי.

בעונתו הראשונה בהלסינקי שיחק מדו בכל משחקי הליגה של הקבוצה ונבחר לשחק המצטיין של העונה במועדון. במרץ 2008 האריך מדו את חוזהו בהלסינקי בשלוש שנים נוספות. משחקו האחרון בקבוצה היה ב-30 באוגוסט 2010, בניצחון 1–3 על מרייהאמן. למרות שמדו עזב את הליגה הפינית לפני סוף העונה, הוא נבחר לשחקן המצטיין בליגה לשנת 2010.

ב-31 באוגוסט 2010 חתם מדו לשלוש שנים באלופת סרביה, פרטיזן בלגרד. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך מדו ב-4 בספטמבר 2010, כשהשלים 90 דקות בניצחון 0–2 על היידוק קולה. לזכותו של מדו חמש הופעות במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות בעונת .

ב-31 בינואר 2013 חתם מדו לשלוש וחצי שנים בבולטון וונדררס מליגת המשנה באנגליה. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-23 בפברואר כשעלה כמחליף בניצחון קבוצתו 1-4 על האל סיטי. את שער הבכורה שלו במועדון כבש מדו ב-30 במרץ, בהפסד 2–3 לצ'רלטון את'לטיק.

ב-19 בינואר 2015 הגיע מדו לישראל וחתם במכבי חיפה עד לתום העונה. ב-24 בינואר 2015 ערך מדו את הופעת הבכורה שלו במדי מכבי חיפה בניצחון קבוצתו 1-0 על הפועל באר שבע. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע ב-14 בפברואר בניצחון 0–5 על מ.ס. אשדוד. בתום העונה חזר לבולטון.

===קריירה בינלאומית===
מדו שיחק במדי נבחרת הנערים של סיירה לאון באליפות אפריקה עד גיל 17 שנערכה בשווייץ, וכן שיחק בגביע העולם עד גיל 17 בשנת 2003.

לאחר שחי במשך שבע שנים בפינלנד, הגיש מדו בקשה לשחק במדי נבחרת פינלנד, אך פיפ"א דחתה את בקשתו בדצמבר 2010. לאחר מכן החליט מדו להיענות לזימונו לסגל נבחרת סיירה לאון למשחק ידידות מול נבחרת ניז'ר ב-27 במרץ 2011, ובמשחק זה השלים 90 דקות במדי הנבחרת.

==תארים==
;קופס
* גביע הליגה הפינית: 2006

;ה.י.ק. הלסינקי
* אליפות פינלנד: 2009
* הגביע הפיני: 2008

;פרטיזן בלגרד
* אליפות סרביה: 2010/2011, 2011/2012
* הגביע הסרבי: 2010/2011

;תארים אישיים
* שחקן השנה בסרביה: 2010
* קבוצת השנה בסרביה: 2011/2012

==קישורים חיצוניים==

* [http://football.org.il/Leagues/Pages/PlayerDetails.aspx?PLAYER_ID=164695 עמוד השחקן] באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

קטגוריה:כדורגלנים מסיירה לאון
קטגוריה:סיירה לאון: קשרי כדורגל
קטגוריה:כדורגלני קופס
קטגוריה:כדורגלני ה.י.ק. הלסינקי
קטגוריה:כדורגלני פרטיזן בלגרד
קטגוריה:כדורגלני בולטון וונדררס
קטגוריה:כדורגלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורגלני מועדון הכדורגל כווית
קטגוריה:כדורגלני נבחרת סיירה לאון
קטגוריה:כדורגלני גביע אפריקה לאומות 2021
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:אישים מסיירה לאון שנולדו ב-1987
מוחמד חמאקי

מוחמד חמאקי (בערבית: محمد حماقي; נולד ב-4 בנובמבר 1975) הוא זמר פופ מצרי. בשנת 2010 זכה בפרס המוזיקה של MTV אירופה למופע ערבי הטוב ביותר.

== ביוגרפיה ==

כישרון השירה של חמאקי התגלה בתקופת הילדות, כאשר היה שר בטקסים וחגיגות בבית הספר. כבר בתקופת הילדות יכל לשמוע מקצב ולנגן אותו על מספר כלים. 

לחמאקי יש 21 אלבומים, האחרון שבהם יצא בשנת 2019. עם שיריו הבולטים נמנים השיר "نفسي أبقى جنبه" - (בעברית- אני רוצה להיות איתה) והשיר " من قلبي بغني" - (בעברית-שר מהלב שלי).

החל משנת 2018 משמש חמאקי כשופט בתוכנית הכישרונות "דה וויס" (בגרסת העולם הערבי בערוץ MBC) בעונתה הרביעית.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:זמרים מצרים
קטגוריה:זוכי פרס המוזיקה של MTV אירופה
קטגוריה:זמרי פופ
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1975
באימוק

בָּאיְמוֹק (בסרבית קירילית: Бајмок, בגרמנית: Nagelsdorf) הוא כפר בסרביה בשטח הרשות המקומית סובוטיצה אשר במחוז באצ'קה הצפוני שבפרובינציית וויבודינה.

==היסטוריה==
הכפר נוסד ככל הנראה בראשית המאה ה-15 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. בהמשך מתועד הכפר בתעודות מתקופת מתיאש הראשון, מלך הונגריה. בראשית המאה ה-16 נכבש האזור על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) התחוללו באזור קרבות בין העות'מאנית לצבא ממלכת הבסבורג שהובילו לפגיעה קשה באוכלוסייה. בראשית המאה ה-18, ננטש הכפר מתושביו ורק בשלהי המאה שבו להתיישב בו, בעיקר מהגרים ממוצא הונגרי. בהמשך, נשלט היישוב על ידי האימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית ולמקום הגיעו מתיישבים ממוצא גרמני. בתקופה זו נקרא הכפר נָגֶלְסְדוֹרְף.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל הכפר בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. יוגוסלביה חולקה למספר אזורי כיבוש ואזור באימוק נמסר לחזקת הונגריה. באוקטובר 1944 שוחררה העיירה על ידי צבא השחרור העממי של יוגוסלביה ולאחר המלחמה נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה אופאטין בשטחי סרביה.

==הקהילה היהודית==
קהילה יהודית התקיימה בבאימוק מהמחצית השנייה של המאה ה-19. ב-1896 הוקם בית הכנסת וכן תלמוד תורה. ב-1880 התגוררו בבאימוק 253 יהודים. בראשית ימי הקהילה עסקו בניה בחקלאות ובהמשך במסחר. מקצתם היו בעלי מקצועות חופשיים. לאחר מלחמת העולם הראשונה התגוררו בכפר כ-50 משפחות יהודיות. ב-1931 נמנו בבאימוק 131 יהודים ובפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 142 נפשות.

לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, סופח האזור להונגריה. מרבית יהודי העיירה הובלו למחנות ההשמדה במקביל להשמדת יהדות הונגריה. לאחר המלחמה לא התגוררו יהודים בעיירה. מבנה בית הכנסת חרב ב-1948.

== קישורים חיצוניים == 

* 
* [http://db.yadvashem.org/names/nameResults.html?placeDuringTheWar=Bajmok&placeDuringTheWarType=LITERAL&Murdered=Murdered&language=en רשימת נרצחים בשואה מהכפר באימוק], במאגר המידע של יד ושם
* Aleksandra Terzić ,Željko Bjeljac,[http://www.kirj.ee/public/trames_pdf/2014/issue_1/Trames-2014-1-39-55.pdf The extermination of jewish population and heritage in BAČKA region of ap vojvodina-serbia] 
* [https://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%20767.PDF יהדות באצ'קה], באתר "יד ושם"

==הערות שוליים==

באימוק
באימוק
כפפת סייבר

כפפת P5 בשימוש
כפפת סייבר (באנגלית: wired glove או cyberglove) היא התקן קלט לאינטראקציות אדם-מחשב, אשר עוטים על היד כמו כפפה.
מגוון חיישנים מטכנולוגיות שונות קולטים נתונים פיזיים, כגון כיפוף האצבעות, מיקום היד והתנועה שלה במרחב. בדרך כלל בכפפה מותקן חיישן תנועה, כגון מערכת מעקב מגנטית או מערכת ניווט אינרציאלית, כדי לקלוט את נתוני המיקום והסיבוב של הכפפה. המחוות של המשתמש מפוענחות על ידי תוכנה שמחוברת לכפפה, באופן חוטי או אלחוטי, כך שלכל תנועה ניתן פירוש.

כפפות סייבר משמשות לרוב בסביבות של מציאות מדומה. בנוסף, את מחוות היד השונות ניתן להפוך למידע שימושי, כגון זיהוי שפת הסימנים או תפקודים סימבוליים אחרים. כפפות סייבר יקרות ומתוחכמות יכולות לספק משוב בעזרת רטט, ועל ידי כך ליצור הדמיה של חוש המישוש. כך יכולה הכפפה לשמש גם כהתקן פלט.

== היסטוריה ==
כפפת Sayre, שנוצרה על ידי Electronic Visualization Laboratory (באנגלית) בשנת 1977, הייתה כפפת הסייבר הראשונה בעולם.

בשנת 1982 הוציא תומאס ג. צימרמן פטנט על חיישן אופטי גמיש המחובר לכפפה ומסוגל למדוד כיפוף אצבעות. יחד עם ג'רון לנייר שילב צימרמן בכפפה טכנולוגיה על-קולית וטכנולוגיה מגנטית למעקב אחר מיקום היד, וכך נוצרו בהתאמה, ה-Power Glove וה-Data Glove.

אחת מכפפות הסייבר הראשונות שנמכרו לקהל הרחב הייתה כפפת הסייבר של נינטנדו (Power Glove), שיצאה לשוק ב-1987. זו הייתה כפפת משחק בקונסולת משחקי הווידאו של נינטנדו - Nintendo Entertainment System. לכפפה היו חיישן תנועה וחיישני כיפוף אצבעות, וכן כפתורים בחלק העליון שלה. כמו כן, החיישנים ב-PowerGlove שימשו חובבי מחשב ליצירת כפפות סייבר משלהם.

== חלופות ==
אחת החלופות לכפפות סייבר היא שימוש במצלמה ובראייה ממוחשבת כדי לעקוב אחר המנח התלת-ממדי והמסלול של היד. שיטה זו אינה מאפשרת משוב תחושתי של המשתמש. בשל המחיר הגבוה של מרבית הכפפות המסחריות, הציעו החוקר ויטור פמפלונה ליצור התקן קלט חדש: כפפת סייבר מבוססת תמונה (IBDG). המפתחים חיברו מצלמה לידו של המשתמש וסמן חזותי על כל אצבע, ובאמצעות טכניקות של ראייה ממוחשבת הצליחו להעריך את המיקום היחסי של קצות האצבעות. מרגע שמתקבל מידע על המיקום של קצות האצבעות, יכולים החוקרים ליישם חוקים של קינמטיקה הפוכה כדי לשחזר את תנועת האצבעות של המשתמש בעולם וירטואלי. כאשר מוסיפים התקן העוקב אחר תנועה ניתן למפות את המנח התלת-ממדי של היד ואת התנועה שלה. בשיטה זו ניתן לשחזר ברמת דיוק גבוהה כמעט את כל המחוות והמנחים של היד בעלות נמוכה יחסית.

== תרבות פופולרית ==
בסרט דו"ח מיוחד, המבוסס על סיפור מאת פיליפ ק. דיק, מופיע שימוש בכפפות אלחוטיות כדי לשלוט בכלים ממוחשבים עתידניים.
כפפת הסייבר של נינטנדו (Nintendo Power Glove) נראתה בסרטים "פרדי מת: הסיוט האחרון" משנת 1991, "The Wizard" מ-1998 ובסרט "קוראים לי בטהובן" משנת 1992.

== ראו גם ==
* מציאות מדומה
* מציאות רבודה

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20091028120057/http://www.geocities.com/mellott124/glove1.htm Glove-based input interfaces]
* [https://www.evl.uic.edu אתר מעבדת המחקר Electronic Visualization Laboratory]
* [http://vitorpamplona.com/wiki/The%20Image-Based%20Data%20Glove The Image-Based Data Glove באתר של ויטור פמפלונה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:התקני קלט-פלט
קטגוריה:סימולציה
קטגוריה:אשליות
קטגוריה:טכנולוגיות למידה
קטגוריה:טכנולוגיות תצוגה
קטגוריה:מכשירי חשמל
סייבר
רוטווייל

רוטווייל (בגרמנית: Rottweil) היא עיר במדינת באדן-וירטמברג אשר בגרמניה. ממוקמת בין היער השחור לבין הרכס השוואבי. אוכלוסיית רוטווייל מונה כ- 25 אלף תושבים, והיא העיר העתיקה ביותר במדינת באדן-וירטמברג.

==היסטוריה== 
העיר נוסדה בשנת 73 לספירה על ידי השושלת הפלאבית כמוניקיפיום רומי, אך יש עדויות מוקדמות יותר, משנת 2000 לפנה"ס לערך, על כך שהתקיים במקום יישוב כבר אז. מהתקופה הרומית נשתמרו בעיר מרחצאות רומיים ופסיפס המתאר את אורפאוס ומתוארך לשנת 180 לערך. בימי הביניים הייתה העיר מקום מושבם של דוכסים מקומיים, וב- 1268 הפכה לעיר קיסרית חופשית.

בשנת 1463 רוטווייל נכנסה לקונפדרציה השווייצרית, והייתה חלק ממנה במשך כמה מאות שנים.
הברית עם הקונפדרציה כמו גם תואר העיר החופשית בוטל לאחר שהאזור נכבש על ידי נפוליאון בשנת 1803.

גזע כלב הרוטוויילר נקרא על שם העיר, עקב היותו כלב רועים נפוץ באזור זה.

==אתרים חשובים==
* כנסיית הצלב הקדוש (Münster Heiliges Kreuz) - כנסייה מסוף התקופה הרומנסקית ומהתקופה הגותית, אשר הוקמה על שרידי כנסייה מוקדמת יותר מ- 1270. בכנסייה קיים קרוסיפיקס פרי יצירתו של הפסל הגרמני פייט שטוס, וכן פסלים גותיים אחרים.
* כנסיית הקאפלה (Kapellenkirche) - כנסיית גותית מאמצע המאה ה-14.
* כנסיית לורנץ הקדוש (Lorenzkapelle) הגותית מהמאה ה-16, ובה כ- 200 עבודות אמנות של אמנים שוואביים.
* המוזיאון העירוני - בין שלל תצוגותיו גם פסיפס רומי המציג את דמותו של אורפאוס.
* בית העירייה העתיק שנבנה בשנת 1521.

==ערים תאומות==
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

פסל המוקדש לכלב הרוטוויילר בעיר

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:באדן-וירטמברג: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-12
הוואית

קוורטר שעליו כיתוב בהוואית]]
השפה ההוואית (בהוואית: ʻŌlelo Hawaiʻi) היא שפה פולינזית הקרויה על שם האי הוואי, הגדול באיי צפון האוקיינוס השקט. השפה ההוואית, ביחד עם אנגלית, היא השפה הרשמית במדינת הוואי.

מסיבות שונות, לרבות חקיקה טריטוריאלית ולימוד אנגלית כשפה הרשמית בבתי ספר, מספר דוברי ההוואית ירד בהדרגה. עם זאת, מסביבות שנת 1949 ועד ימינו, חלה עלייה הדרגתית בתשומת לב ובקידום השפה. גני הילדים לימדו הוואית ובתי ספר העלו את המודעות בשימוש השפה.

הוואית היא שפה אוסטרונזית, השייכת למשפחת השפות הפולינזיות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שפות
קטגוריה:שפות פולינזיות
כלב ים נבלי

כלב ים נבלי או כלב ים גרינלנדי (שם מדעי: Pagophilus groenlandicus) הוא מין יחיד בסוגו של כלב ים, החי באזור צפון האוקיינוס האטלנטי והחופים סביבו וגם באוקיינוס הארקטי. קרוי כך עקב כתם שחור דמוי נבל על גופו.

== מאפיינים ==
כלבי הים הבוגרים כסופים-אפורים עם כתמים שחורים על גופם וכתם דמוי נבל לאורך גופם בעוד שלגורים פרווה שעירה לבנה-צהובה וללא כתמים.

אורכו של כלב הים עד 1.7-2.0 מטר ומשקלו 140-190 ק"ג.

מזון: דגים ארקטיים שונים, רכיכות וסרטנים.

אויבים: האויב העיקרי של כלבי הים הוא הדוב הלבן, האורב ומנסה לתפוס אותם בעודם מתחבאים מתחת לשלג. אויבים נוספים הם האורקה, שועל השלג (לגורים) וכרישים ארקטיים.

בעבר צדו רבים את גורי כלבי הים בעיקר בשביל בשרם ועורם. אך היום הדבר הופסק בהרבה מדינות. מדינות מסוימות ממשיכות להתיר את הציד.

== תת-מינים ==
*Pagophilus groenlandicus groenlandicus - נפוץ ממזרח קנדה עד נורווגיה
*Pagophilus groenlandicus oceanicus - נפוץ בים הלבן ובים ברנץ

==גלריה==
<gallery mode="packed">
Blanchon-idlm2006.jpg
Harp seal mother and pup.jpg
Juvenile Harp Seal (8590145751).jpg
Harp seal.jpg
Harp seal at False Cape2.jpg
Juvenile Harp Seal (8591250154).jpg
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1777
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן כריסטיאן ארקסלבן
קטגוריה:כלבי ים
קטגוריה:האזור הארקטי: יונקים
קטגוריה:יונקים יחידים בסוגם
קטגוריה:גרינלנד: יונקים
קטגוריה:איסלנד: יונקים
קטגוריה:נורווגיה: יונקים
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס הארקטי
קטגוריה:מגה-פאונה של האוקיינוס האטלנטי
מוקרן, נסיך ערב הסעודית

מוקרן בן עבד אל-עזיז אָאל סעוד (בערבית: مقرن بن عبدالعزيز آل سعود; נולד ב-15 בספטמבר 1945) הוא חבר בכיר בבית סעוד, ששימש כיורש העצר לכס המלכות של ערב הסעודית למשך מספר חודשים בשנת 2015.

==ראשית חייו==
מוקרן בן עבד אל-עזיז נולד בריאד ב-15 בספטמבר 1945. הוא בנו ה-35 של מלך ערב הסעודית המנוח אבן סעוד, ובנה של ברכה אל-עסירי, אשר הייתה אשתו ה-18 של אבן סעוד. את חינוכו רכש בבית הספר לנסיכים בריאד, שאותו ייסד המלך עבד אל-עזיז על מנת להעניק חינוך לילדיו, שם למד דת ומדע מודרני. ביולי 2012, מוקרן מונה ליועץ מיוחד למלך עבדאללה, בדרגת שר. משנת 2012 ועד 2015 שימש כראש סוכנות המודיעין הסעודית. עם מותו של המלך עבדאללה מונה לתפקיד יורש העצר, אך לאחר מספר חודשים הודח מתפקידו על ידי המלך סלמאן.

==תפקידים בממלכה==

== קישורים חיצוניים ==

* .
* .

קטגוריה:משפחת המלוכה הסעודית
קטגוריה:יורשי עצר שלא זכו למלוך
קטגוריה:סעודים שנולדו ב-1945
קנברה (פירושונים)

קַנְבֵּרָה היא בירת אוסטרליה, והיא ממוקמת בצפון טריטוריית הבירה האוסטרלית. על שמה קרויים כלי טיס, אוניות, מקומות באוסטרליה ומחוצה לה, קבוצות ספורט אוסטרליות ומוסדות שונים. 

==הערות שוליים==
חוף תשעים המיילים (ניו זילנד)

חוף תשעים המיילים בצידו המערבי של חצי האי אאופורי במבט מהחלל
מיקום החוף באי הצפוני של ניו זילנד
חוף תשעים המיילים (אנגלית: Ninety Mile Beach, מאורית: Te Oneroa-a-Tōhē) הוא חוף הנמתח לאורך צידו המערבי של הצפון הרחוק של האי הצפוני בניו זילנד. 

החוף מתחיל מעט מערבית מהישוב קאיטאיה ונמשך לאורך חצי האי אאופורי עד לקייפ ראינגה, שהיא הנקודה הצפון-מזרחית ביותר באי הצפוני.

שמו של החוף מקורו בטעות, מכיוון שאורכו הוא 55 מיילים בלבד (כ- 90 קילומטרים). הסברה הרווחת למקור הטעות היא כי יש קשר למרחק אותו סוס עם רוכב על גבו מסוגל לעבור בטרם יידרש לנוח. מרחק זה הוא כ- 30 מיילים, ומכיוון שלפרשים היה לוקח כשלושה ימים לעבור את החוף לאורכו, הם הסיקו שהמרחק שעברו בימים אלה היה כ- 90 מיילים, בלי לקחת בחשבון שקצב הרכיבה על חול הוא נמוך יותר מאשר על אדמה מוצקה. 

החוף, כמו גם דיונות החול אשר בצפונו, המשוות לאזור מראה של מדבר, נחשבים לאטרקציה תיירותית.

בשנת 1932 החוף שימש כמסלול המראה ונחיתה לאחד משירותי דואר אוויר הראשונים שהופעלו בין אוסטרליה לניו זילנד.

בעתות שפל, החוף מתאים לנסיעה גם לרכב בעל הנעה רגילה, ורשמית נחשב לכביש ציבורי. החוף משמש כנתיב חלופי עבור הכביש הארצי מספר 1 באזור זה, כאשר האחרון נסגר עקב מפולת קרקע או שיטפון.

<gallery>
Ninetymilebeach.jpg|מראה החוף
Ninetymilebeach-Warning.jpg|אזהרה מטעם משרד שימור הסביבה של ניו זילנד על כך שהנסיעה בחוף מסוכנת בעתות גאות.
Sunk_car.jpg|שרידי רכב ששקע בחוף בעת הגאות.
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ניו זילנד: גאוגרפיה
קטגוריה:האי הצפוני
תשעים המיילים (ניו זילנד)
סוכן חשאי 117

סוכן חשאי 117 (OSS 117, ראשי התיבות באנגלית מתייחסים לארגון שקדם ל-CIA, המשרד לשירותים אסטרטגיים, OSS) הוא שם הצופן של הובר בוניסייה דה לה באת', הדמות הראשית בסדרת ספרים מאת ז'אן ברוס המגוללת את קורותיו של סוכן חשאי אמריקאי ממוצא צרפתי.

בניגוד למה שאפשר להבין לכאורה מהסרטים על הדמות מראשית המאה ה-21, הדמות אינה מהווה פרודיה לדמותו של ג'יימס בונד ובכלל פרסומה קדם לזה של בונד בארבע שנים. בצרפת נשמעו טענות שסרטי ג'יימס בונד הם בכלל חיקויים לסרטי סוכן חשאי 117 שכבר הוסרטו שנים לפני "דור נו" ב-1962.

סדרת הספרים זכתה להצלחה בצרפת ועל פיה הופקו סדרת סרטי ריגול, החל משנת 1957 בסרט "סוכן חשאי 117 לא מת", שבה השחקן איוואן דסני גילם את הדמות הראשית. בסרטים משנות ה-60 של המאה ה-20 הדמות גולמה על ידי קרווין מתיוס ופרדריק סטפורד.

הסרטים האחרונים בסדרה ("סוכן חשאי 117: קהיר, קן המרגלים" ו"סוכן חשאי 117: אבוד בריו", שהופץ בישראל בשם המרגל האבוד בריו דה ז'ניירו) הוקרנו בעשור הראשון של המאה-21 ובהן כיכב ז'אן דוז'ארדן בתפקיד הראשי, כאשר בגרסת הסרטים הללו הסוכן משרת בסוכנות SDECE, ששימשה כסוכנות הביון הצרפתית בשנים 1944–1992. הסרטים בוימו על ידי מישל הזנוויציוס.

במציאות, שם הצופן סוכן 117 היה כינויו של ויליאם לנגר, ראש אגף המחקר והניתוח של המשרד לשירותים אסטרטגיים.

==סדרת הספרים==
ז'אן ברוס פרסם בסך הכל 91 רומנים משנת 1949 ועד למותו מתאונת דרכים ב-1963.

החל מאותה עת ועד 1985 כתבה רעייתו ג'וזט את המשך הספרים והיא כתבה 143 ספרים תחת שם העט "ג'. ברוס".

מ-1987 פורסמו 23 ספרים נוספים פרי עטם של בתה, מרטין ובעלה פרנסואה. הספר האחרון בסדרה פורסם ב-1992.

==סדרת הסרטים==
הסרט הראשון "סוכן 117 לא מת" נעשה בשנת 1957 ובמהלך שנות ה-60 וה-70 הופקו סרטים נוספים.

בשנת 2006 הופק סרט הפרודיה "סוכן חשאי 117: קהיר, רשת מרגלים" בכיכובו של ז'אן דוז'ארדן וב-2009 הופק סרט ההמשך בכיכובו, "המרגל האבוד בריו דה ז'ניירו". סרט המשך שלישי בשם "סוכן חשאי 117: התראה אדומה באפריקה השחורה" צפוי לצאת במהלך 2021.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סוכנים חשאיים בדיוניים
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:דמויות ספרותיות
קטגוריה:דמויות קולנועיות
אנלפריל

אנלפריל (Enalapril) היא תרופה מקבוצת מעכבי ACE, שמשמשת להורדת לחץ דם, לטיפול בנפרופתיה סוכרתית וסוגים מסוימים של אי ספיקת לב. אנפריל הוכחה כמורידה את שיעור המוות מהסובלים מאי ספיקת לב סיסטולית.

==מנגנון התרופה==
התרופה פועלת על ידי עיכוב ACE. אנזים זה הופך את ההורמון אנגיוטנסין 1 לאנגיוטנסין 2 - הורמון שגורם לכיווץ כלי הדם וכן להפרשת אלדוסטרון מהאדרנל. פעולות אלו גורמות להעלאת לחץ הדם. חסימת האנזים מונעת את הפיכת אנגיוטנסין 1 ל-2, מה שגורם להורדת לחץ הדם, הפרשת הפחתת אלדוסטרון, העלאת מתונה של אשלגן בדם וכן איבוד נתרן ונוזלים בשתן (-מוריד את נפח הדם). בנוסף, התרופה מעלה ייצור של פרוסטגלנדינים, דבר שייתכן שעוזר להורדת לחץ הדם. התרופה משפרת אי ספיקת לב על ידי הורדת התנגודת הפריפרית, וכן הי מפחיתה את ה-Afterload וה-Preload.

==שימוש רפואי==
ניתן דרך הפה לטיפול יחידי ביתר לחץ דם או בשילוב עם תרופות נוספות להורדת לחץ דם, כמו משתנים מסוג תיאזידים. משמש לטיפול באי ספיקת לב אקוטית או כרונית, חוסר תפקוד אסימפטומטי של חדר שמאל (LVD). ניתן בצורה פרה אנטרלית כאשר אין אפשרות לתת דרך הפה. התרופה הוכחה במגנה על תפקוד הכליות במקרים של לחץ דם, אי ספיקת לב וסוכרת.

===קונטרה אינדיקציות===
התרופה אסורה לנשים בהריון. השימוש בתרופה אסור במקרה של אלרגיה לאנלפריל וכן במקרים של היסטוריה של אנגיואדמה תורשתית או אידיופתית. במקרה של תפקודי כליה לא תקינים, ירידה בנפח הדם והנקה, יש להשתמש בזהירות.

==תופעות לוואי==
תופעת הלוואי הנפוצה ביותר של התרופה היא העלאת רמת הקריאטינין בסרום (20%). תופעות לוואי נפוצות אחרות הן סחרחורות (2-8%), תת-לחץ דם (1-7%), התעלפות (2%) ושיעול יבש (1-2%). תופעת הלוואי הרצינית ביותר של התרופה היא אנגיואדמה (0.68%) באזור הפנים והשפתיים, שעלולה לסכן את דרכי הנשימה של החולה. למרות שהיא יכולה להופיע בכל שלב, היא נפוצה יותר בתחילת השימוש בתרופה.

==היסטוריה==
אנלפריל פותחה על ידי MSD והוכנסה לשימוש ב-1981.

תוקף הפטנט של MSD פג ב-2000, ומאז נפתח פתח ליצרנים גנריים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מעכבי ACE
עוסק

לפי חוק מס ערך מוסף, עוסק הוא

חוק מס ערך מוסף מחייב כל עוסק להירשם במשרדי רשות המיסים. לאחר הרישום הוא יקבל תעודה, או אישור אחר על הרישום. החוק מחלק את העוסקים לשני סוגים: עוסק מורשה, ועוסק פטור. עוסק מורשה חייב בגביית מס ערך מוסף (מע"מ) בגין עסקאותיו, ולאחר קיזוז מע"מ על תשומותיו הוא מעביר מס זה לאוצר. עוסק פטור הוא עוסק הפטור מגביית מס ערך מוסף בגין עסקאותיו ואינו רשאי לקזז מע"מ בגין תשומותיו. רשות המיסים קובעת מיהו עוסק מורשה ומיהו עוסק פטור, בהתאם לקריטריונים הקבועים בחוק. הקריטריון העיקרי הוא מחזור העסקאות: ונכון לשנת 2017 עוסק פטור היה מי שמחזור עסקאותיו השנתי אינו עולה על 98,707 ש"ח. עוסקים מסוימים מסווגים כעוסק מורשה גם כאשר הם עומדים בתנאי של מחזור עסקאות נמוך. עוסק מנהל את עסקיו בצורות שונות של התאגדות: כעצמאי, כשותפות או כחברה.

כאמור בהגדרת "עוסק", לא נכללים בהגדרה זו שני סוגים של גופים העוסקים במכירה או במתן שירות תמורת תשלום:
* מוסד כספי: בנקים, חברות ביטוח ונותני שירותים פיננסיים חייבים במס שכר ורווח על השכר ששילמו והרווח שהפיקו. שיעור המס החל עליהם זהה, למעשה, לשיעור המע"מ הנגבה מעסקים, והם אינם זכאים להחזר של מס תשומות.
* מוסד ללא כוונת רווח: לרבות מוסדות המדינה, חייבים במס שכר בשיעור של כמחצית משיעור המע"מ על תשלומי השכר שלהם.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.misim.gov.il/emosek/wHzanatTik.aspx הוצאת פרטי עוסק מורשה] - אתר רשות המיסים

קטגוריה:מס ערך מוסף
תיק IVF

תיק IVF הוא מותחן ריגול מאת חגי טיומקין, עורך דין ואיש שוק ההון, ואלדר גלאור, מחזאי ומשפטן אשר שירת ביחידה מובחרת, שיצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים בשנת 2014. הספר הוא השלישי בסדרת ספרים, הכוללת גם את "תיק כחול-לבן" ואת "תיק ספקולטיבי", המתארים את עלילות אנשי השב"כ אורי קרמר ורוני לרנר.

==עלילת הספר==
גיבור הספר הוא רוני לרנר, העוזר המיוחד לראש השב"כ. לרנר, בעברו לוחם ומפקד צוות בסיירת צנחנים בטרם התגייס לשב"כ, הוא איש מבצעים מיומן, הבקי בשימוש בנשק קל וקרב מגע. במהלך הקריירה שלו בשב"כ לקח לרנר חלק ואף פיקד בעצמו על מבצעים רבים. עד לאחרונה שירת כראש אגף המבצעים של הארגון ושאף להתמנות למחליפו של אורי קרמר, ראש השב"כ ואיש מבצעים של המוסד בעברו כשהנ"ל יפרוש מתפקיד ראש השב"כ. 

כאשר מחבל של חזבאללה נפצע קשה ב"תאונת עבודה" במלון בירושלים. המודיעין שמפיק לרנר מחקירתו מצטלב עם הדיווח שמתקבל מלונדון אודות מייקל (מיכאל) מרציאנו המגלה במפתיע כי גויס לחזבאללה בידי מפעיל סוכנים כריזמטי בשם ג'ורג'. מרציאנו, לוחם לשעבר בסיירת מטכ"ל. שגר בלונדון. לרנר מחליט לגייס את מרציאנו לשב"כ ו"להכפילו", וטס ללונדון. לשם כך הוא נעזר בקצין הביטחון של שגרירות ישראל שם, יהושע בן אודיס, אף הוא יוצא המוסד. במקביל נדרש לרנר להתפנות לטיפולי הפריה חוץ גופית (IVF, ומכאן שם הספר) כדי שאשתו תוכל להרות. 

הדמויות בספר, בניגוד לספרים אחרים בז'אנר ובהם ספרי ג'יימס בונד, מורכבות יותר, אפלות ולעיתים גם שפלות יותר, בדומה לאלו שיצר ג'ון לה קארה. עולמן לא חולק לשחור ולבן, טובים ורעים (לאורך הספר מבחין הקורא כי ה"טובים" וה"רעים" פועלים בשיטות דומות מאוד).

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.ybook.co.il/page_23428 דף הספר] באתר ידיעות ספרים
* [https://web.archive.org/web/20150221234649/http://www.ivffile.com/ אתר הבית של הספר]
* [https://www.e-vrit.co.il/%D7%AA%D7%99%D7%A7_IVF-details.aspx פרק ראשון מתוך הספר] באתר "עברית" חנות ספרים דיגיטליים
* 
* .
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מותחנים בעברית
קטגוריה:ספרי ריגול
קטגוריה:ספרות בלשית
קטגוריה:השב"כ בתרבות ובאמנות
קטגוריה:ספרי 2014
קטגוריה:ספרי ידיעות ספרים
קטגוריה:ספרים ישראליים
הבחירות לנשיאות צרפת 2007

הבחירות לנשיאות צרפת 2007 (בצרפתית: Élection présidentielle française de 2007) היו מערכת הבחירות התשיעית בתקופת הרפובליקה הצרפתית החמישית ובמהלכן נבחר מחליף לנשיא ז'אק שיראק לתקופה של חמש שנים. המנצח היה ניקולא סרקוזי, שזכה בסיבוב השני שנערך ב-5 וב-6 במאי 2007. 

הסיבוב הראשון התקיים ביום שבת, ה-21 באפריל 2007 (בטריטוריות הצרפתיות באמריקה ובמזרח האוקיינוס השקט) וביום ראשון, ה-22 באפריל 2007 (בטריטוריות במערב האוקיינוס השקט, באוקיינוס ההודי ובצרפת עצמה). לאחר שאף אחד מהמועמדים לא השיג את הרוב הנדרש (מעל 50%), נקבע סיבוב שני בין שני המועמדים המובילים, סרקוזי וסגולן רויאל, שהתקיים כאמור ב-5 וב-6 במאי 2007. 

שני המועמדים הסופיים שיקפו את הדור החדש בפוליטיקה הצרפתית. שניהם היו הנשיאים הפוטנציאליים הראשונים של צרפת שנולדו אחרי מלחמת העולם השנייה, הראשונים שגדלו תחת שלטון הרפובליקה החמישית והראשונים שלא היו חלק מהפוליטיקה בתקופת שלטונו של שארל דה-גול.

==קישורים חיצוניים==

* 

2007
קטגוריה:2007 בפוליטיקה
קטגוריה:2007 בצרפת
השמש תוציא הכל לאור היום

הדף מהספר Anmerkungen zu den Kinder- und Hausmärchen der Gebrüder Grimm עם תחילת הסיפור "השמש תוציא הכל לאור היום"
השמש תוציא הכל לאור יום (בגרמנית: Die klare Sonne bringt’s an den Tag) הוא סיפור שלוקט על ידי האחים גרים, והוא מספר 115 במעשיות האחים גרים. הסיפור הוא אחד מארבעת הסיפורים שליקטו האחים גרים, שבו יהודים לוקחים חלק פעיל. אך בניגוד ל"העסקה הטובה", "היהודי בקוצים", ו"הסחבה הטובה", בסיפור זה היהודי מתואר לא כגנב ורודף בצע אלא כקרבן חף מפשע.

==תוכן הסיפור==
שוליית חייטים צעיר מסתובב בעולם עני מרוד. בדרך הוא פוגש יהודי וחושב "לזה יש כסף רב". הוא שודד את כספו של היהודי, אולם לאכזבתו הוא מגלה שליהודי היו רק 8 פרוטות. הוא מכה עד מוות את היהודי, שמכריז זמן קצר לפני מותו "השמש הבהירה תוציא הכל לאור יום". לאחר מכן ממשיך החייט בדרכו. ומתחיל לעבוד אצל אומן שהייתה לו בת יפה. הוא נישא לה, ולאחר מותם של החותן והחותנת עוברת הנהלת העסק לידיו. יום אחד כאשר הוא שותה קפה, פוגעת קרן שמש בקפה ומרצדת על הקירות. הוא נבהל ומכריז שהשמש רוצה להוציא הכל לאור יום אולם לא מצליחה. אשתו מסתקרנת ומבקשת ממנו הסבר למשפט התמוה. הוא מספר לה את הסיפור, ומבקש ממנה לא לפרסם אותו. אולם היא לא עומדת בפיתוי, ומספרת לחברתה. כעבור כמה ימים ידעה את הסוד כל העיר, והחייט נענש. "וכך אכן הוציאה השמש את הכל לאור היום".

==התפתחות הסיפור==
ניתן למצוא גרסאות דומות לסיפור בין היתר האגדה הידועה אודות העגורים של איביקוס לפי האגדה המשורר היווני איביקוס הותקף בידי שודדים וברגעיו האחרונים הכריז "נקום ינקמו העגורים את נקמתי" כלפי להקת עגורים שחלפה בסמוך כעבור זמן מה אכן הובילו העגורים למציאת הרוצחים. כמו כן ניתן למצוא משפט דומה באודיסיאה להומרוס.

== ראו גם ==

* היהודי בקוצים
* הסחבה הטובה
* העסקה הטובה

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעשיות האחים גרים
הבחירות הפרלמנטריות ביפן 2012

הבחירות הכלליות ביפן 2012 נערכו ב-16 בדצמבר 2012 עבור 480 המושבים של בית הנבחרים של יפן, הבית התחתון של הדיאט של יפן. זאת הייתה מערכת הבחירות לבית התחתון ה-46 ביפן מאז 1869. המפלגה הליברלית-דמוקרטית זכתה ברוב מוחץ בבחירות והדיחה את המפלגה הדמוקרטית מהשלטון אחרי שלוש שנים. זאת הייתה התבוסה הרביעית בגודלה של מפלגת שלטון ביפן.

ביולי 2012 דווח כי סגן ראש הממשלה קצויה אוקאדה הציע למפלגה הליברלית-דמוקרטית לפזר את בית הנבחרים ולערוך את הבחירות בינואר 2013. בחודש אוגוסט הסכימו הצדדים על בחירות מוקדמות "זמן קצר" אחרי שהועבר חוק להעלאת מס הצריכה הלאומית. כתוצאה מהעברת החוק, שנועד לסייע ליפן להחזיר את החוב הציבורי שלה, המפלגה הדמוקרטית איבדה 75% ממושביה.

==קישורים חיצוניים==

2012
קטגוריה:2012 בפוליטיקה
ניקול סטוט

ניקול פסאנו סטוט (באנגלית: Nicole Passano Stott; נולדה ב-19 בנובמבר 1962) היא אסטרונאוטית אמריקאית בנאס"א. השתתפה במספר משימות מעבורת חלל ושהתה בתחנת החלל הבינלאומית. ביצעה הליכת חלל של 6.5 שעות. סה"כ שהתה בחלל כ-103 ימים.

==השכלה==
בוגרת תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה וחלל מאוניברסיטת Embry-Riddle Aeronautical University ב-1987. תואר שני בניהול הנדסי (Engineering Management) מאוניברסיטת מרכז פלורידה ב-1992.

==קריירה בנאס"א==

נבחרה בכיתת האסטרונאוטים של שנת 2000.

המריאה עם מעבורת החלל דיסקברי ב-STS-128 ב-28 באוגוסט 2009, בתור מהנדסת טיסה, והצטרפה למשלחת מס' 20 לתחנת החלל בין-לאומית. ניקול שהתה בתחנת החלל שלושה חודשים והייתה גם חלק ממשלחת 21 לתחנה.
שבה לכדור הארץ במעבורת החלל אטלנטיס ב-STS-129 לאחר שהות של 90 יום 10 שעות ו-45 שניות. במהלך STS-128, ניקול השתתפה בהליכת חלל במשך 6 שעות וחצי.

בשנת 2011, השתתפה במשימתה האחרונה של מעבורת החלל דיסקברי STS-133 שהביאה לתחנת החלל את המנשא הלוגיסטי EXPRESS 4, ומודול לוגיסטי רב תכליתי. במסגרת טיסה זו שהתה בחלל 12 יום ו-19 שעות.

ב-2015 פרשה מנאס"א ומאז מתמקדת בקריירת ציור.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.spacefacts.de/bios/astronauts/english/stott_nicole.htm ניקול סטוט באתר spacefacts]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי צוות תחנת החלל הבין-לאומית
קטגוריה:אסטרונאוטיות אמריקאיות
קטגוריה:ציירי חלל
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת מרכז פלורידה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מרכז פלורידה
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1962
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1962
דייוויד פרובל

דייוויד אהרון פרובל (באנגלית: David Aaron Proval; נולד ב-20 במאי 1942) הוא שחקן יהודי אמריקאי. התפרסם בזכות תפקידו בסדרה "הסופרנוס" בתור ריצ'י אפריל ובזכות תפקידיו בסרטים "רחובות זועמים", "ארבעה חדרים" ו"המצור".

==ביוגרפיה==
פרובל נולד בברוקלין, ניו יורק למהגרים יהודים רומנים, בנה של השחקנית הרומנייה קלרה כץ.
החל את דרכו כשחקן תחת בימוי של מרטין סקורסזה בשנת 1973 בסרט הפשע "רחובות זועמים", בו שיחק פרובל בתפקיד הפושע הצעיר טוני לצידו של רוברט דה נירו.

ב-1994 השתתף פרובל בדרמה "חומות של תקווה" בתפקיד האסיר סנוז.
ב-1995 שיחק בסרט "ארבעה חדרים" בעלילה השנייה בתפקיד הבעל המתעמת עם המשרת בבית המלון טד (טים רות'). ב-1998 שיחק במותחן הפעולה של אדוארד זוויק "המצור" בתור הסוכן הפדרלי דני סאסמן.

בשנת 2000 התפרסם פרובל כשחקן טלוויזיה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "הסופרנוס" בתפקיד הגנגסטר ריצ'י אפריל. דמותו של אפריל הייתה לאחת מהדמויות האכזריות בתולדות התוכנית. בנוסף השתתף כשחקן אורח בקומדיית המצבים "כולם אוהבים את ריימונד" בתור מרקו פוגגנולו.

== פילמוגרפיה ==
* רחובות זועמים (1973)
* ויזארדס (1977)
*ההפך (1988)
*בלאדי מרי (1992)
* חומות של תקווה (1994)
* הפנטום (1996)
* ארבעה חדרים (1995)
* המצור (1998)
*Double Down (2001)
*13 ירחים (2002)
*בומטאון (2002)
*Bookies (2003) 
*חלומות הוליוודים (2007)
*פגיון (2008)
*Irene in Time (2009)
*פיט סמולס מת (2010)
*מלכת המגרש (2010)
*Adventures of Serial Buddies (2011)
*רק 45 דקות מברודוויי (2012) 
*פאפא (2018)
*Flinch (2021)
*Queen of Manhattan (TBA)

=== טלוויזיה ===
* כולם אוהבים את ריימונד (2000–2001)
*בומטאון (2003-2002) 
* הסופרנוס (2000)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא יהודי-רומני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1942
בית המדרש לרבנים ע"ש שכטר

בית המדרש לרבנים ע"ש שכטר נוסד בשנת 1984 במטרה להכשיר רבנים מסורתיים (קונסרבטיביים) בישראל. עד כה בית המדרש הסמיך לרבנות 94 גברים ונשים. בוגרי בית המדרש מכהנים בקהילות מסורתיות בישראל ובעולם, מלמדים בבתי ספר תל"י, בכלל מערכת החינוך ובמסגרות אקדמיות, מנחים ומנהלים בתי מדרש קהילתיים ופרויקטים חינוכיים ועובדים בליווי רוחני.

בית המדרש חבר באיגוד ההתחדשות היהודית “פנים״.

==היסטוריה==
ראשיתו של בית המדרש בשנת 1984, במשכן מאולתר שבו מורים בודדים לימדו חמישה תלמידי רבנות בירושלים. בשנת 1988 התקיים טקס ההסמכה הראשון, באמפיתיאטרון של הר הצופים בירושלים, ומאז הוסמכו 92 רבנים. בשנת 1990 הגיעה הקבוצה הראשונה של תלמידי רבנות מ-בית המדרש לרבנים באמריקה לשנת לימודים בבית המדרש יחד עם עמיתיהם הישראלים. מאז למדו בתוכנית בירושלים מאות תלמידי חו”ל מבתי מדרש לרבנים מכל העולם.

בשנת 1993 הוסמכה לרבנות הרבה המסורתית הראשונה בישראל, ולרי סטסין.

בשנת 2003 נוסדה תוכנית רבני תל”י (תגבור לימודי יהדות), אשר יחד עם אנשי מקצוע מתחום המוזיקה היהודית, מעניקים הדרכה רוחנית לבתי ספר תל”י.

בשנת 2006 נפתחה התוכנית לתמיכה רוחנית, בשותפות עם התוכנית לתמיכה רוחנית של בית החולים האוניברסיטאי רוברט ווד ג’ונסון בניו-ג’רזי וה-National Association of Jewish Chaplains בהדרכת זהרה דוידוביץ- פרקש . תוכנית זו הייתה תוכנית ה- CPE הראשונה שהתקיימה בישראל ובעקבותיה קמו תוכניות ליווי רוחני במוסדות ובעמותות שונות. תוכנית מרפא ללימוד ליווי רוחני, שנפתחה בשנת 2012 על ידי מכון שכטר למדעי היהדות, שואבת השראה מהתוכנית של בית המדרש לרבנים שהתקיימה עד שנה זו, אך היא פיתוח ייחודי של מכון שכטר למדעי היהדות.

בשנת 2008 הוקמו בתי המדרש הקהילתיים הראשונים מוקמים ע”י קרן לגסי הריטג’.

בשנת 2010 נפתחה תוכנית משל”י לשילוב לימודים בחברותא עם לימודים אקדמיים לתואר שני במדעי היהדות, עם אפשרות להמשך הלימודים לרבנות.

בשנת 2012 נחנך בית המדרש החדש על שם משפחת הרווי ל. מילר בקמפוס החדש של מכון שכטר למדעי היהדות.

==תוכניות הלימוד בבית המדרש==
* "משל"י", תוכנית דו-שנתית המשלבת לימודים בחברותא עם לימודים אקדמיים לתואר שני במדעי היהדות
* תוכנית להכשרת רבנים מסורתיים, המיועדת לבעלי תואר שני בלימודי היהדות.

==ראו גם==
*מכון שכטר למדעי היהדות
*בית המדרש לרבנים באמריקה

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות קונסרבטיבית בישראל: מוסדות
קטגוריה:ארגונים החברים באיגוד ארגוני יהדות ישראלית
קטגוריה:ירושלים: מוסדות חינוך
קטגוריה:סמינרים להכשרת רבנים
סן פרנסיסקו (ארגנטינה)

סן פרנסיסקו (בספרדית: San Francisco) היא עיר בפרובינציית קורדובה בארגנטינה. העיר שוכנת במזרח הפרובינציה, על הגבול עם פרובינציית סנטה פה, במרחק של 205 קילומטרים מזרחית לקורדובה, בירת הפרובינציה.

==היסטוריה==
בית עיריית סן פרנסיסקו
ב-1886 המושל של פרובינציית סנטה פה סימון דה איריונדו הסמיך את חוסה ברנרדו איטורספה להקים התיישבות בגבול המערבי של סנטה פה. איטורספה ייסד כך את סן פרנסיסקו, אך בטעות הקים את ההתיישבות מעבר לגבול, בתחומי פרובינציית קורדובה. הטעות לא תוקנה וההתיישבות נשארה בפרובינציית קורדובה. ב-1888 ההתיישבות הוזזה כ-8 קילומטרים דרומה כדי לקרב אותה לתחנת רכבת שהוקמה באזור.

ב-1915 סן פרנסיסקו קיבלה מעמד של עיר. בעשורים שלאחר מכן סן פרנסיסקו קלטה גלי מהגרים שהגיעו לארגנטינה בעקבות מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה. מוצאם של רוב המהגרים האלו היה באזור פיימונטה באיטליה.

==כלכלה==
כלכלת סן פרנסיסקו מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול סויה, חיטה ותירס, גידול מקנה וכן ייצור מוצרים מן החי כמו חלב. בעשורים האחרונים התפתחה בעיר גם תעשייה גדולה.

==תחבורה==
סן פרנסיסקו נמצאת על מסלולם של הכבישים הלאומיים 19, המקשר בין העיר קורדובה ובין פרובינציית סנטה פה, ו-158, המקשר את סן פרנסיסקו לריו קוארטו הנמצאת בדרום פרובינציית קורדובה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קורדובה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1886
משטרות ירדניות בדרום יהודה

[[חוות טליה והדרך המובילה אליה, דרום הר חברון, ספטמבר 2009]]
משטרת רוג'ום א-נאקה, 2018
משטרת אום-דארג', 2018
משטרות ירדניות בדרום יהודה הן 6 מבנים שהוקמו בדרום יהודה ושימשו את משטרת ירדן בתקופה שלפני מלחמת ששת הימים להגנה מפני ישראל ולהתמודדות עם מבריחים. המשטרות נפרשו מאזור יער יתיר לכוון ים המלח.

שש המשטרות הן (ממערב למזרח):
# משטרת א־רהווה (גובה 438 מטר) – בדרום הר חברון. מצפון לכביש 60 על הדרך ממיתר לטנא. המשטרה פוצצה על ידי הצנחנים במסגרת מבצע יהונתן ב-1956. כיום ניתן לראות שרידים מהמשטרה ובור מים.
# משטרת רוג`ום אל-מדפע (גל אבני הקלע) (גובה 719 מטר) – ממוקמת מצפון ליישוב שני-ליבנה מעבר לקו הירוק, על כביש 3178 המחבר את כביש 316 לכביש 317. פוצצה במהלך פעולת סמוע (מבצע מגרסה). באתר בור מים פתוח. מצפון למשטרה נמצא מיצד מתקופת בית שני בשם חורבת רוג'ום אל-מדפע ובו שרידי חומת סגר.
# משטרת לציפר (בערבית אל-עַצֵיפִיר) (גובה 907 מטר) – ממוקמת בגבולות היישוב בית יתיר בדרום הר חברון על כביש 316. המשטרה הוקמה בתבנית "מיקי מאוס". במסגרת פעולת סמוע (מבצע מגרסה) פעל צה"ל גם נגד משטרה זו. במקום התיישב גרעין שהקים בהמשך את היישוב בית יתיר. כיום יושבת בבניין מכינה קדם-צבאית יתיר. ליד המשטרה נמצאת חורבת לוציפר.
# משטרת אום דרג` (מַחְ'פָר אֻם דַרָג') (523 מטר גובה) – ממוקמת על גבעה בשם חֻ'שְם אֻם דַרָג' (מצפה מִדְרָג) מעל ראש נחל חבר על הכביש היורד מהישוב כרמל. במקום מבנה בגובה קומה אחת, בור מים ומבנה נוסף ששימש אורווה לגמלים. המשטרה שימשה לשמירה על צומת דרכים מדברי חשוב. מצפון למשטרה נמצאים שרידי מצודה מהתקופה ההרודיאנית ששימשה לאותה מטרה.
# משטרת רוג'ום א-נאקה (גובה 395 מטר) – ממוקמת בגדה הצפונית של נחל ערוגות התיכון ומחוברת מצד אחד, בדרך ירדנית, למשטרת אום דרג' מדרום, ומצד שני, בדרך עתיקה, לתקוע מצפון. נקודת תצפית ובסיס של המשטרה הירדנית. במבנה חצר פנימית המוקפת חדרי משמר, שני מגדלי תצפית עם חרכי ירי, אורווה, חדר גנרטור, שירותים ובור מים ממזרח למבנה. מדרום לשרידי המבנה רוג'ום עתיק שהוא שרידי מיצד הלניסטי-רומי ששמר על הדרך מעין גדי לתקוע.
# משטרת ראס תורבה (גובה פני הים) – ממוקמת על מצוק ההעתקים מעל ים המלח וליד היישוב מצוקי דרגות. הירדנים התחילו את בנייתו ב-1967 אך הבנייה לא הושלמה בגלל פריצת מלחמת ששת הימים. כיום ניתן לראות את בסיס המבנה.

בקצה המזרחי של הכפר בני נעים נמצאת משטרה ירדנית נוספת (גם היא בתבנית מיקי מאוס) שייתכן שגם היא קשורה לקו המשטרות.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20221229205758/https://www.dnoam.co.il/track/62/טיולי-ג%27יפים---מדבר-יהודה טיולי גיפים - מדבר יהודה] באתר "דרכי נעם" של נעם מאירסון (אורכב)
* [https://goyatir.co.il/business/אום-דרג/ משטרת אום דרג'] באתר החבל יתיר
* [https://web.archive.org/web/20160303205236/http://www.tapuz.co.il/blog/net/ViewEntry.aspx?entryId=1212732&skip=1 רוג'ום א-נאקה] באתר תפוז (אורכב)
* [http://atarsusya.co.il/pages/history.asp?tourID=25 משטרת רוג'ום אל מדפע] באתר סוסיא

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הר חברון
קטגוריה:ירדן: צבא וביטחון
קטגוריה:בסיסים ומתקנים צבאיים
צ'קריטה ג'וניורס

מועדון הספורט צ'קריטה ג'וניורס (בספרדית: Club Atletico Chacarita Juniors) הוא מועדון ספורט מהעיר בואנוס איירס, ארגנטינה. המועדון נוסד ב-1 במאי 1906 על ידי קבוצת סוציאליסטים.

הכדורגל הוא הספורט הבולט בו משחק המועדון. בעונה האחרונה הקבוצה שיחקה בליגה השלישית בארגנטינה, ובה סיימה את העונה במקום הראשון באזור A ועלתה לליגה השנייה. הקבוצה שיחקה 60 עונות בליגה הראשונה בארגנטינה, וסיימה מקום ראשון בליגה פעם אחת, ב-1969 (תואר שבו זכו 17 קבוצות לאורך כל השנים). 

הקבוצה שיחקה גם בשנות ה-80 בליגה C, ליגת כדורגל לא מקצוענית בכדורגל הארגנטינאי. הקבוצה היריבה למועדון היא מועדון הספורט אטלנטה, והדרבי ביניהם מכונה "הדרבי של ויז'ה קרספו". זהו אחד המפגשים הגדולים בין שתי קבוצות ארגנטינאיות בגלל הקהל הגדול שיש לשתי הקבוצות. היריבות התחילה בשנת 1922 בגלל שצ'קריטה הקימה את האצטדיון שלה במרחק של 100 מטר מהאצטדיון של אטלנטה. זה נמשך עד שנת 1930, ובשנת 1945 צ'קריטה העבירה את אצטדיונה מויז'ה קרספו לסאן מרטין, אך היריבות הגדולה נמשכת עד היום. ב-30 בינואר 2011 נפתח לקהל האצטדיון המחודש של צ'קריטה לאחר חמש שנים ושלושה חודשים בהם שופץ ולקבוצה לא היה מגרש ביתי. במשחק ההשקה הקבוצה שיחקה נגד ארחנטינוס ג'וניורס במשחק שהסתיים בתיקו 0-0. באותו משחק היו 19,000 צופים והזמר אל פולאקו הופיע לאחר המשחק. נשיא הקבוצה משנת 2012 עד היום הוא הקטור לופס.

== שחקנים בולטים ==
* ארנסטו דוצ'יני
* רנאטו ססריני
* אנחל בארגס
* ניקולאס טאובר

== אצטדיון ==
האצטדיון של צ'קריטה נפתח מחדש ב-30 בינואר 2011, לאחר שנסגר לבניה מחדש (מטעמי בטיחות מושבי העץ הישנים הוחלפו במושבים מודרניים העשויים מבטון) במאי 2008. כחלק מחגיגות הפתיחה, המועדון ארגן משחק ידידות בין צ'קריטה ג'וניורס לבין ארחנטינוס ג'וניורס, שנגמר 0-0. למאורע המיוחד הזה רק 13,260 מושבים היו פנויים. כאשר השיפוץ ייגמר כולו האצטדיון יכיל קהל של עד 35,000 מושבים. 

מושל מחוז בואנוס איירס, דניאל סיולי, היה הדמות הראויה לציון הגדולה ביותר באירוע הפתיחה והיה גם האדם אשר חתך את הסרט המציין את פתיחתו הרשמית של האצטדיון. פעולה זו בוצעה מול פסלו של איסאק לופס, מחווה לשוער, ששיחק את המספר הרב ביותר של משחקים במדי המועדון: 343 משחקים, מ-1937 עד 1952. לבסוף הייתה תצוגה צבעונית של זיקוקים אשר סגרו את הטקס בשכונת ויז'ה מאיפו. 

האצטדיון החדש הוקם באותו המיקום שבו היה קודמו, בשכונת ויז'ה מאיפו, בפרטידו סן מרטין. המשחק האחרון ששוחק על ידי צ'קריטה ג'וניורס לפני השיפוץ היה ב-21 באוקטובר 2005, במסגרת הפרימרה B נסיונל. יריבתה הייתה קבוצת הכדורגל טיגרה (בעלת יריבות חזקה עם צ'קריטה ג'וניורס). "אל פונבררו" ניצח את טיגרה באותה המשחק 3-0.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://historiasdechaca.blogspot.com.ar היסטוריה על הקבוצה]

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ארגנטינאיות
קטגוריה:בואנוס איירס: מועדוני ספורט
קטגוריה:בואנוס איירס: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1906
טולווין

טולווין (בספרדית: Tolhuin) היא עיירה בפרובינציית טיירה דל פואגו בארגנטינה. טולווין שוכנת באי הגדול של ארץ האש, על גדות אגם פניאנו, והיא נמצאת במרחק של 105 קילומטרים דרומית לעיר ריו גראנדה ובמרחק של 111 קילומטרים צפונית לעיר אושואיה, המשמשת כבירת הפרובינציה.

==היסטוריה==
העיירה הוקמה ב-9 באוקטובר 1972 על ידי מושל הפרובינציה באותו זמן במטרה לפתח את התיירות באזור אגם פגננו

מקור שמה של העיירה הוא בשפתם של בני הסלקנם, שישבו באזור בו נמצאת כיום העיירה. השם מורכב מהמילים "טול" ו"ון" ומשמעותו היא "כמו לב".

==כלכלה==
כלכלת העיירה מסתמכת בעיקר על תיירות וכמו כן על יערנות וכריית כבול.

==תחבורה==
העיר נמצאת על מסלול הקטע של כביש הלאומי מספר 3 בטיירה דל פואגו. טולווין הוא היישוב היחיד בקטע הכביש הזה בין אושואיה וריו גראנדה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טיירה דל פואגו: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1972
עיטור מהפכת אוקטובר

עיטור מהפכת אוקטובר (ברוסית: Орден Октябрьской Революции) היה עיטור של ברית המועצות. העיטור נוסד ב-31 באוקטובר 1967 לציון 50 שנה למהפכת אוקטובר, והיה העיטור השני הכי גבוה בברית המועצות.

העיטור הוענק לאזרחים אשר תרמו לפעילות המהפכנית ולביסוס השלטון הקומוניסטי בברית המועצות, עבור הישגים בפיתוח הסוציאליזם והמדינה, על הישגים במדע ובתרבות, עבור הצטיינות בקרב, עבור תרומה להגנת המדינה, עבור פעילות ציבורית פורה ועבור קידום וייצוא הסוציאליזם למדינות אחרות באירופה.

העיטור עשוי מכסף, פרט לפטיש ומגל בחלק המרכזי התחתון, אשר עשויים מזהב טהור. המשקל הכולל של העיטור - 31 גרם. 

העיטור הוענק לראשונה ב-6 בנובמבר 1967 לערים לנינגרד ומוסקבה, על תרומתן במלחמת העולם השנייה. כמו כן, זכו בעיטור ספינת הקרב אברורה, מרשלי ברית המועצות גאורגי ז'וקוב, איוואן בגרמיאן, איבן קונייב, מפקד הצי הסובייטי אדמירל סרגיי גורשקוב, האוניברסיטה הלאומית חרקוב ועוד. כן זכו בעיטור העיתון הסובייטי פראבדה וחבר הכנסת מטעם חד"ש מאיר וילנר.
עד התמוטטות ברית המועצות הוענקו 106,462 עיטורים אלו.

==קישורים חיצוניים==

*
מהפכת אוקטובר
ציון חיים רקח

הרב ציון חיים רקח (טריפולי ה'תקצ"ה (1835) - ה'תר"ע (1910), רב ומחבר ספר ראשון לציון - חידושים.

==ביוגרפיה==
נולד בטריפולי שבלוב לרב שלמה רקח, שהיה נינו של הרב מסעוד חי רקח מחבר הספר מעשה רקח על הרמב"ם. אחיו היה ר' יעקב רקח.

שימש כגבאי קופת רבי מאיר בעל הנס וקופת רבי שמעון בר יוחאי בטראבלס (טריפולי). בימי המאורעות שעברו על החיים בארצות אשכנז כשהיו עוברים בעיר טראבלס לנסוע לערים אחרות היה ר' ציון רקח בעזרת בנו ומתנדבים נוספים אוספים עבורם מזון ומחיה.

במכתב ששלחו לו רבני צפת בה' באלול תר"ס בעניין מימון האלמנה שרה אדאדי אשתו של ר' אברהם חיים אדאדי כתבו עליו: "יקרת פנים מאירות הגבאי הנאמן, זרע המיומן, משכיל להימן, דחיל ומוקיר רבנן, ואיהו גופיה צורבא מרבנן, ביתו בית ועד לחכמים, צדיק תמים, מעלת הרב הכולל, להודות ולהלל כמהר״ר ציון חיים רקח נרו יאיר".

שני בנים היו לו: חוואטו רקח ומאיר רקח. בנו מאיר רקח נפטר בחייו בי"ב בחשוון ה'תרמ"ב (1882), אסון זה מוזכר בספר "מים חיים" לרבי יעקב מימון: "דרוש שנים עשר אשר דרשתי על מות לבן רך וטוב המדוכה ביסורין כבוד הרב מאיר רקח נ"ע בנו של ידין החכם ושלם זרע קודש אח' עצמי כבוד מורנו הרב ציון רקח נר"ו אשר נלקח לבית עולמו ביו שנים עשר לחודש מר חשוון אעלה בתמר לפ"ק יהי רצון תהא מנוחתו כבוד וחיים לכל ישראל שבק אמן כן יהי רצון".

עסק רבות בענייני הציבור והיה מאסף בעצמו בכל יום שבת ילדים לקרוא תהילים ב"חברת דוד המלך" שאותה ייסד.

נכדו הוא ר' גבריאל רקח.

==ספריו==
* ראשון לציון - חידושים.
* חידושים שנדפסו בסוף הספר פרסומי ניסא לאחיו ר' יעקב רקח.
* חידושים שנדפסו בסוף הספר דרך חיים לאחיו ר' יעקב רקח.
* חידושים שנדפסו בסוף הספר טוב להודות לאחיו ר' יעקב רקח.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים לובים
קטגוריה:משפחת רקח

קטגוריה:טריפולי: רבנים
קטגוריה:ילידי 1835
קטגוריה:נפטרים ב-1910
דייוויד זילברג

דייוויד זילברג (נולד ב-7 ביוני 1949) הוא מנהל ישראלי, לשעבר איש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, בו כיהן כראש אגף מבצעי. 

==ביוגרפיה==
זילברג נולד בוונצואלה. שירת בצה"ל בסיירת חרוב בשנים 1969-171 וכמפקד פלוגה בחטיבת הצנחנים. ב-1974 הצטרף ל"מוסד" ושירת בו במשך 27 שנים, עד שנת 2000. הוא עשה את רוב שירותו ביחידה המבצעית של הארגון כאיש מבצעים וראש חטיבת המבצעים של היחידה, ועבר לשרת באגף תבל שמופקד על הקשרים המודיעיניים והדיפלומטיים של הארגון. עסק במגעים לרקימת הסכם השלום בין ישראל לירדן והיה אחראי על תכנון וביצוע של המפגשים החשאיים של ראש הממשלה יצחק רבין עם מנהיגים ערביים נוספים במסגרת תהליך השלום. ב-1994 קיבל ציון לשבח מראש "המוסד" על מבצע יוצא דופן שהווה פריצת דרך במדינת יעד. במסגרת תפקידיו היה אמון על הקשרים של המוסד עם ממלכת ירדן, שירותי המודיעין שלה והמלך עצמו. בספטמבר 1997 הוזמן למפגש בארבע עיניים בארמון בעמאן על ידי חוסיין, מלך ירדן, זמן קצר לפני ניסיון ההתנקשות בח'אלד משעל. בתפקידו האחרון כיהן כראש אגף מבצעי בארגון.

לאחר פרישתו מהמוסד בפברואר 2000 מונה למנכ"ל בנק ההשקעות האמריקאי מרקטור קפיטל בישראל. שימש סגן נשיא בחברת IGAC (Israel Growth Partners Acquisition Corp) וב-2010 מונה למנכ"ל בחברת הנדל"ן הציבורית לנוקס השקעות בע"מ. בשנים 2000 עד 2003 כיהן כדירקטור בחברת "מקורות", עמד בראש ועדת הביטחון של מועצת המנהלים וחבר בוועדת הביקורת ובוועדת הפיתוח. 

זילברג הוא בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב (1984), בוגר המכללה לביטחון לאומי, בעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה (1995) ובוגר תוכנית הניהול המתקדם ב-INSEAD (1999).

==קישורים חיצוניים==
* [http://mercatorcapital.com/team/dsilberg.html דייוויד זילברג] באתר מרקטור
* [http://sec.edgar-online.com/israel-growth-partners-acquisition-corp/s-1-securities-registration-statement/2005/09/15/section16.aspx ביוגרפיה] בדיווח על הנפקת Israel Growth Partnes Acquisition Corp

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:מנכ"לים יוצאי המוסד
קטגוריה:אנשי המוסד
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
יוסי ורדי (ראש מועצה)

יוסי ורדי בילדותו, שנות ה-50 של המאה ה-20
יוסי ורדי במרכז בכנס "הולך ונעלם: תקוות וקשיים בשיקום נהר הירדן" שהתקיים במכללת כנרת ב[[עמק הירדן ב-16 בנובמבר 2011. מימינו פרופסור ישעיהו בר-אור, משמאלו דליק ווליניץ]]
יוסי ורדי (נולד ב-26 בדצמבר 1948) הוא ראש המועצה האזורית עמק הירדן לשעבר, תפקיד בו כיהן בין השנים 2002–2015.

== ביוגרפיה ==
נולד ב-1948, בנם של הדסה ויהודה, נכדם של חיותה בוסל ויוסף בוסל מייסדי קבוצת דגניה א'. הוא סיים את בית ספר תיכון בית ירח בשנת 1967, בצבא שירת בסיירת שריון, שימש גם כקצין מודיעין והשתחרר ב-1970 בדרגת סגן. ורדי המשיך לשרת ביחידת שריון בכוחות המילואים והשתחרר בשנת 1996 בדרגת סגן-אלוף.

בין השנים 1976–1978 למד במדרשת רופין לימודי הנדסאי תעשייה וניהול. בין השנים 1978–1980 היה מנהל היצור של מפעל "טולגל - דגניה". לאחר מכן שימש עד 1982 כמזכיר קיבוץ דגניה א'. לאחר שנתיים בתפקיד זה חזר לעבוד בטולגל דגניה כמנהל תפעול וכוח אדם. בין השנים 1989–1993 היה חבר פעיל במזכירות התנועה הקיבוצית. בשנת 1993 חזר לשמש כמזכיר קיבוץ דגניה א', וכיהן בתפקיד זה עד 1996.

בשנת 1999 מונה לתפקיד עוזר שר הביטחון להתיישבות בממשלות אהוד ברק ואריק שרון. בחודש דצמבר 2002 נבחר לתפקיד ראש המועצה האזורית עמק הירדן.

ב-10 בדצמבר 2015 הודיע ורדי על התפטרותו, זאת בהתאם לסיכום עם פרקליטות המדינה בעקבות פרשת תשלומי שכר עודפים למספר עובדי המועצה שהתרחשה בשנת 2007 ונחקרה בשנת 2012. בהתאם לסיכום לא הואשם בגין הפרת אמונים, ולא יוכל להתמודד לראשות המועצה במשך חמש שנים, ובנוסף ביצע עבודות שירות.

ורדי הוא בוגר קורס דירקטורים בחברות ממשלתיות, והחל מ-2008 משמש גם בתפקיד יו"ר איגוד ערים כנרת.

ורדי נשוי למרגו ולהם שלושה ילדים, ביניהם מואב ורדי, ראש תחום החוץ של תאגיד השידור הישראלי ומגיש "חדשות שישי".

===תפקידים ציבוריים===
במסגרת תפקידו כראש המועצה האזורית עמק הירדן מילא את התפקידים הבאים:
*יו"ר הדירקטוריון של חברת ידידי בית גבריאל
*יו"ר הדירקטוריון של החברה לפיתוח עמק הירדן
*יו"ר עמותת קרן עמק הירדן
*יו"ר העמותה לשיחזור חצר כנרת
*חבר מועצה והנהלה של רשות ניקוז ונחלים כינרת
*חבר הנהלת מרכז מועצות אזוריות בישראל
*חבר הוועד המנהל של בית יגאל אלון מרכז חינוך והנצחה
*חבר בחבר הנאמנים של אגודת ידידי בית חולים פוריה
חבר הוועד המנהל של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.j-v.org.il/?CategoryID=219 דבר ראש המועצה] באתר מועצה אזורית עמק הירדן
* [https://archive.today/20121218134252/http://www.kibbutz.org.il/itonut/2010/dafyarok/101007_busel.htm מפקד דורות: שושלת בוסל: משפחת בוסל, דגניה א'] באתר הזמן הירוק

==הערות שוליים==

קטגוריה:דגניה א': אישים
קטגוריה:ראשי המועצה האזורית עמק הירדן
קטגוריה:מזכירי קיבוצים
קטגוריה:בוגרי תיכון בית ירח
קטגוריה:בוגרי המרכז האקדמי רופין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948