OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קאדגה פרסאד אולי

קאדְגה פְּרַסאד שארְמה אוֹלי, מכונה קֵיי פִּי אוֹלִי (בנפאלית: खड्ग प्रसाद शर्मा ओली; נולד ב-23 בפברואר 1952) הוא פוליטיקאי קומוניסטי נפאלי, המכהן כראש ממשלת נפאל מ־15 ביולי 2024. כיהן כראש הממשלה פעמיים בעבר: מ־12 באוקטובר 2015 - 3 באוגוסט 2016 ושוב בין 15 בפברואר 2018 - 13 במאי 2021 ובין 13 במאי 2021 - 13 ביולי 2021. החל מ-2014 מכהן כיושב ראש המפלגה הקומוניסטית של נפאל (מרקסיסטית-לניניסטית מאוחדת). הוא היה ראש הממשלה הראשון שהתמנה בעקבות הבחירות הפרלמנטריות הכלליות הראשונות שאורגנו בהתאם לחוקה החדשה של נפאל.

==ביוגרפיה==
===השנים המוקדמות===
אולי נולד בכפר איווה-קהניגאון במחוז טרחטחום בנפאל למשפחה הינדואיסטית. הוא היה הילד הבכור של הכפריים העניים מדהומאי ומוהאן פרסאד אולי. בלידתו קיבל את השם דרהובה, אך מאוחר יותר שונה ל"קאדגה פרסאד".

בגיל 4 התייתם מאמו, שמתה מאבעבועות שחורות ובהמשך גדל אצל סבתו רמאיה. למד בסופו של דבר רק 6 שנות לימוד פורמלי בבית הספר בפראמאני. בילדות שיחק שחמט, וכן כדורגל עם כדור מסמרטוטים, כתב שירים פטריוטיים, ולמד אנגלית אצל מתנדב מחיל השלום מתוך שאיפה להיות בעתיד מורה או רופא. התקומם נגד השימוש באלימות, למשל של הורים כלפי ילדיהם. לדבריו התנגד לאנשים שהשתמשו בצורה לא נכונה בכוחם ובעושרם.

ייתכן, לדבריו, שהשקפות אלה קרבו אותו לפוליטיקה.

===המאבק והקריירה הפוליטיים===
בהשפעת כתבים מרקסיסטים ולניניסטים בשנת 1966 הצטרף לתנועה הקומוניסטית.

אולי הצטרף בפברואר 1970 למפלגה הקומוניסטית של נפאל. בשנים 1973–1987 ישב בבית סוהר על רקע פעילותו הפוליטית. בשנים 1995-1994 שימש כשר הפנים בממשלת המיעוט הקומוניסטית של אדהיקרי. בתום המרד הקומוניסטי כיהן בשנים 2007-2006 כשר חוץ וסגן ראש הממשלה בממשלת המעבר של קויראלה. ב-14 ביולי 2014 בקונגרס ה-9 של המפלגה הקומוניסטית של נפאל (מרקסיסטית-לניניסטית מאוחדת) ((UML)CPN)) הוא נבחר כיושב ראש שלה כשגבר על מאדאב קומאר נפאל, שניהל את המפלגה. אולי נבחר להנהיג את הסיעה הפרלמנטרית של המפלגה באספה החוקתית השנייה בפברואר 2014, כשהביס את יושב ראש מפלגתו הקודם, ג'אלה נאת' קנאל (98 לעומת 75 קולות).

באוקטובר 2015 נבחר בפרלמנט לראש ממשלה אחרי שקיבל 338 קולות מתוך 597. פרט למפלגתו תמכו במועמדותו גם המפלגה הקומוניסטית של נפאל (המרכז המאויסטי), מפלגת ראשטירה פרג'טנטנרה, הפורום הדמוקרטית למען זכויות בני מדהסי ועוד 13 סיעות קטנות.

בהתחלת ינואר 2021 עשרות אלפי נפאלים הפגינו במחאה נגד מדיניותו של אולי ודרשו את התפטרותו. לפי המלצתו, פיזר הנשיא בידהיה דווי בהנדארי את הפרלמנט זמן קצר לפני חג המולד והקדים לאפריל 2021 את תאריך הבחירות שהיו מתוכננות ל-2022. אולי הואשם בשחיתות ובתגובה בלתי מספקת למגפת COVID-19 שעד 8 בינואר 2021 גרמה בנפאל ל-260,000 הדבקות ול-1850 מקרי מוות.

לאחר נפילת ממשלת ביולי 2024 הושבע אולי בשלישית לראשות ממשלת נפאל.

== חיים אישיים ==
אולי נשוי לרדיקה שאקיה ולהם בת משותפת. הוא מתגורר בבהקטפור שבמזרח עמק קטמנדו.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ממשלת נפאל
קטגוריה:פוליטיקאים נפאלים
קטגוריה:קומוניסטים
קטגוריה:ילידי 1952
פירוק שור

משפט הפירוק של שור הוא משפט באלגברה ליניארית הקובע כי כל מטריצה ריבועית מעל המספרים המרוכבים דומה אוניטרית למטריצה משולשית עליונה, המשפט נקרא על שמו של ישי שור, משפט זה משמש להוכחת משפט הפירוק הספקטרלי בגרסתו המורחבת עבור מטריצות נורמליות.

==המשפט==
תהא <math> A \in M_n(\mathbb C) </math> מטריצה ריבועית מעל C, אזי קיימת מטריצה משולשית עליונה B ומטריצה אוניטרית U כך ש:
:<math> A = U^{-1}BU = U^*BU </math>

בצורה דומה, לכל אופרטור ליניארי מעל מרחב וקטורי V מעל C בעל מימד n, קיימת סדרה של תת-מרחבים שמורים <math>\{0\} = V_0 \subset V_1 \subset V_2 \subset ... \subset V_n = V</math>.

==ראו גם==
* משפט הפירוק הספקטרלי

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:משפטים באלגברה ליניארית
שי פלד

שי פלד (נולד ב-20 באוקטובר 1972) הוא שחקן ישראלי, המוכר בתור עופר רוטשילד בסדרה "דני הוליווד", ומסדרות הטלוויזיה "החופש האחרון" ו"לא כולל שירות" בהן שיחק כחלק מחברותו בלהקת צעירי תל אביב.

== ביוגרפיה ==
נולד בשם שי חדד, ובשנת 2008 שינה את שם משפחתו לנוכחי (פלד). למד בתיכון אליאנס תל אביב במגמה לצרפתית. 

בין השנים 1987 עד 1990 היה חבר בלהקת צעירי תל אביב, ובמסגרתה הופיע בסדרות הטלוויזיה של הלהקה "החופש האחרון" ו"לא כולל שירות". שירת בלהקת הנח"ל, ולאחר שחרורו למד בבית ספר לאומניות הבמה בית צבי.

פלד שיחק גם בסדרות "דני הוליווד", "השיר שלנו", "תנוחי" ו"שבתות וחגים".

== תיאטרון ==
* פרח השכונות, בתפקיד יוסי, תיאטרון באר שבע
* עלובי החיים, בתפקיד אנז'ולרה, המשכן לאומנויות הבמה
* יוסף וכתונת הפסים, בתפקיד יוסף, תיאטרון רמת גן
* אופרת הקבצנים, בתפקיד מקהי, תיאטרון רמת גן
* הכינה נחמה, תיאטרון אורנה פורת
* נטע זר, תיאטרון אורנה פורת
* שירי אנדרו לויד ובר, תיאטרון רמת גן
* ארטי נוגע בשמיים, פסטיבל הצגות ילדים, תיאטרון חיפה
* מנגינות מוזרות, תיאטרון הפרינג'
* בורגנים, תיאטרון הספרייה
* המיזנתרופ, תיאטרון הספרייה

== בטלוויזיה ==
* 2012 תנוחי, דרמה יומית, HOT3, בתפקיד אורי בן שמחון
* 2011 סברי מרנן, בתפקיד גל
* 2010 מנדלבאום בלש פרטי, בתפקיד אלדד
* 2009-2008 דני הוליווד, בתפקיד עופר רוטשילד
* 2008 אולי הפעם, בתפקיד גולן
* 2008 הפיג'מות, בתפקיד אפללו הודיני
* 2004 השיר שלנו, דרמה יומית Yes, בתפקיד אדם הראל
* 2002 מד"א, ערוץ 2
* 2001 שבתות וחגים (עונה 2), ערוץ 3, בתפקיד עדי אשכנזי
* 1999 פלורנטין, סדרת דרמה, ערוץ 2
* 1990 לא כולל שרות (עונה 1), הערוץ הראשון, צעירי תל אביב, בתפקיד שי
* 1989 החופש האחרון, הערוץ הראשון, צעירי תל אביב, בתפקיד שי

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:משתתפי הפסטיגל
קטגוריה:בוגרי תיכון אליאנס (תל אביב)
קטגוריה:חברי להקת צעירי תל אביב
קטגוריה:חברי להקת הנח"ל
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
אחז בן ארי

אחז בן ארי (נולד ב-15 ביולי 1949) הוא עורך דין ישראלי שכיהן כיועץ משפטי למספר משרדי ממשלה. כיהן כיועץ המשפטי למערכת הביטחון ויו"ר פורום היועצים המשפטיים למשרדי הממשלה בשנים 2007–2017.

==ביוגרפיה==
נולד בעיר ורוצלב שבפולין. משפחתו עלתה לישראל בהיותו בן חצי שנה והשתקעה בעיר כפר סבא.

בשנת 1967 התגייס לצה"ל ושירת כקצין ביחידה 848 בחיל המודיעין. לאחר סיום לימודי משפטים עבר לשרת במגוון תפקידי פיקוד ומטה בפרקליטות הצבאית.

בין היתר, בשנים 1983–1988 שימש כיועץ המשפטי לאזור עזה, בשנים 1988–1989 שימש כראש ענף ייעוץ וחקיקה, בשנים 1989–1991 שימש כיועץ המשפטי לאזור יהודה והשומרון ובשנים 1991–1994 שימש כעוזר הפרקליט הצבאי הראשי לדין בינלאומי. במסגרת תפקידו זה, עמד בראש הוועדה המשפטית למשא ומתן עם הפלסטינים כחלק מהסכמי אוסלו.

במסגרת תפקידו האחרון בפרקליטות הצבאית הושאל מצה"ל בשנת 1994 על ידי ראש הממשלה ושר הביטחון דאז יצחק רבין, לשמש כיועץ המשפטי של משרד ראש הממשלה. הוא שימש בתפקיד זה גם כאשר ראש הממשלה בפועל היה שמעון פרס. עם כניסתם של בנימין נתניהו לתפקיד ראש הממשלה בכהונה הראשונה ב-1996 ואביגדור ליברמן כמנכ"ל המשרד סיים בן ארי את תפקידו.

לאחר שחרורו מצה"ל, בשנים 1996–2000 שימש כיועץ המשפטי של משרד התשתיות הלאומיות. במסגרת זו, היה יושב ראש מועצת האזורים החופשיים לייצור בישראל, חבר ועדת ההיגוי לפרויקטים משותפים עם ירדן ויושב ראש ועדת המשנה לפרויקטים תיירותיים בין ישראל לירדן.

בשנים 2000–2007 שימש כיועץ המשפטי של עיריית תל אביב-יפו.
בתפקידו זה, גיבש בשנת 2001 חוות דעת הקובעת שחוק איסור פתיחת בתי עינוגים בתשעה באב (הסמכה מיוחדת), תשנ"ח-1997, אינו חל על בתי אוכל, אלא על בתי קולנוע, תיאטראות, דיסקוטקים וכדומה. כתוצאה מכך אישרה עיריית תל אביב באותה שנה פתיחת בתי אוכל בערב תשעה באב. למרות דברי ראש העירייה רון חולדאי שמדובר בהחלטה מעשית-משפטית בלבד ללא משמעות אידאולוגית, היא עוררה דיון ציבורי רחב בדבר הכפייה הדתית וצביונה היהודי של המדינה. בשנת 2002, בעקבות מקרה זה, הוספה לחוק קביעה מפורשת האוסרת פתיחת בתי אוכל.

בשנת 2007 מונה ליועץ המשפטי למערכת הביטחון במקום צביה גרוס. בשנת 2015 מונה כחבר בוועדה להסדרת המאחזים ביהודה ושומרון.

בשנת 2016 מסר עדות בפרשת הצוללות.

בן ארי גר בתל אביב, נשוי ואב לשתיים. בעל תואר ראשון במשפטים ותואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה מאוניברסיטת תל אביב.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב: משפטים
קטגוריה:יועצים משפטיים למשרדי ממשלה
קטגוריה:פרקליטי הפרקליטות הצבאית
קטגוריה:עובדי משרד ראש הממשלה
קטגוריה:עובדי עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:עובדי משרד הביטחון
קטגוריה:הסכמי אוסלו: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
פינגווין מצויץ מערבי

פינגווין מצויץ מערבי (שם מדעי: Eudyptes chrysocome) הוא מין של פינגווין מהסוג פינגווין מצויץ, שמצוי באזורים הסובאנטארקטיים של מערב האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט, ובאזורים הסמוכים לחופים הדרומיים של דרום אמריקה. זהו מין חברתי מאוד, למעשה המין החברותי ביותר ממשפחת הפינגוויניים, ורק לעיתים רחוקות ניתן לראות פינגווין יחיד ממין זה. בתקופת הרבייה, נוצרות מושבות שגודלן עשוי להגיע למאות אלפי פרטים.

פינגווינים מצויצים מערבים ניזונים בעיקר מקרילאים, אך גם דיונונים וחסרי חוליות אחרים; הפינגווינים יוצאים לגיחות חיפוש מזון באופן יומי. בעת מנוחה, הפינגווינים מסתירים את ראשם מתחת לאחת מכנפיהם.

== תיאור ==
מושבה של פינגווינים מצויצים מערביים לחופי [[איי פוקלנד.]]
זהו המין הקטן ביותר בסוג פינגווין מצויץ. אורכו כ-45 עד 58 ס"מ, ומשקלו נע בין 2 ל-3.4 ק"ג, אם כי נרשמו בעבר פינגווינים ממין זה שמשקלם היה 4.5 ק"ג. הזכר והנקבה זהים במראם ובגודלם. הבטן והחזה לבנים, בעוד הגב, העורף והראש שחורים. על הראש יש ציצת נוצות צהובה. הכנפיים חזקות, דקות יחסית, ודומות במראן ובתפקודן לסנפירים. התאמה נוספת לתפקוד במים היא פלומת הנוצות של הפינגווינים, שחסינה למים.

פינגווין מצויץ מזרחי הוא תת-מין של פינגווין מצויץ מערבי.

== רבייה ==
מערכת הרבייה של הפינגווינים ממין זה היא מונוגמיה - הזכר מתרבה עם אותה נקבה כל שנה. במהלך החיזור, הזכר משמיע קריאות ייחודיות. ההזדווגות מתרחשת בדרך כלל באביב המוקדם או בקיץ המאוחר, על מנת לאפשר לגוזלים שפע מזון ביציאות הראשונות שלהם לציד. הקן מוקם על צוקים או בערוצים סלעיים.

הנקבה מטילה בדרך כלל 2 ביצים, אם כי בני הזוג עשויים "לאמץ" ביצה שלישית. אחת מהביצים קטנה יותר מהשנייה, והגוזל שבה עשוי למות מרעב; אם כי לעיתים, הוא שורד ומתפתח לפרט בוגר. הדגירה נמשכת כ-4 שבועות, ובמהלכה אחד מבני הזוג דוגר על הביצה, בעוד השני מביא לו מזון; לאחר זמן-מה, הם מתחלפים. לזכר יש "כיס דגירה" מיוחד, שבו נמצאת הביצה כשהוא דוגר עליה. הזכר שומר על הגוזלים במשך כ-25 ימים לאחר הבקיעה. לאחר תקופה זו, הגוזלים מצטרפים ל"קבוצות" כשההורים יוצאים לציד.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוהאן ריינהולד פורסטר
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1781
קטגוריה:פינגוויניים
קטגוריה:ארגנטינה: עופות
קטגוריה:עופות האיים הסאב-אנטארקטיים
דוד לייב זילברשטיין

רבי דוד יהודה לייב זילברשטיין (ה'תק"פ, 1820 - ה'תרמ"ד, 1884) היה רב ופוסק הלכה הונגרי. מחבר ספר ההלכה שבילי דוד על ה"שולחן ערוך".

==ביוגרפיה==
נולד בבוניהאד שבהונגריה לרב אהרן לייפניק וחנה. למד אצל הרב מאיר אייזנשטטר ואצל רבי קופל חריף מוורבוי. לאחר נישואיו עסק כמה שנים במסחר, ואחר כך התמנה כמו"צ באוהלי וגר בה ארבע שנים. אחר כך כיהן כאב"ד זנטה.

בשנת 1859, ה'תרי"ט, עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, בה השתייך לקהילת כולל אונגרין והיה אחד מדייני בית הדין של הכולל. הוא גם הדפיס בה את ספריו הראשונים. בסביבות 1870 נאלץ לשוב להונגריה וכיהן בה כרב בקרסטור ובטרבש, משרתו האחרונה הייתה ברבנות הקהילה האורתודוקסית בואץ (וייטצען), שם גם עמד בראשות ישיבה. נפטר בי"ד בניסן ה'תרמ"ד, ונקבר בואץ.

לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו, הרב ישעיהו זילברשטיין, בעל "מעשי למלך".

==קישורים חיצוניים==
* נפתלי בן מנחם, 
;ספריו
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים הונגרים
קטגוריה:שאטוראליאויהיי: רבנים
קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:מחברי ספרי הלכה
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ואץ: רבנים
קטגוריה:כולל שומרי החומות
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1820
קטגוריה:נפטרים ב-1884
קלמן שור

קלמן שור (ברוסית: Калман Моушович Шур; בליטאית: קלמנס שוראס, Kalmanas Šuras; 1917 – 15 במרץ 2003) היה חייל יהודי בצבא האדום במלחמת העולם השנייה, גיבור ברית המועצות.

== חייו ==
קלמן שור נולד בכפר אנטלפטא שליד העיר זרסאי בליטא. במשפחת איכרים יהודים. למד בחדר ובגיל 12 החל ללמוד בישיבת פוניבז'. אחרי שלמד בישיבה במשך 3 שנים נאלץ לחזור הביתה, כדי לעבוד ולסייע לפרנסת המשפחה. בשנת 1939 גויס לשירות חובה בצבא הליטאי. לאחר סיפוח ליטא לברית המועצות בקיץ 1940, הפכה היחידה הצבאית שבה שירת לחלק מן הצבא האדום. בתחילת 1941 שוחרר מהשירות הצבאי.

לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות וכיבוש ליטא, הצליח להימלט לרוסיה (הוריו וכל אחיו נשארו בליטא ונרצחו על ידי לאומנים ליטאים). מרוסיה עבר שור לבוכרה.

בקץ 1942 התנדב לשירות הצבאי והוצב בדיוויזיית חיל רגלים ה-16, אשר הורכבה מיוצאי ליטא. קלמן שור שירת ביחידת הארטילריה של הדיוויזיה. מפקד צוות תותח נ"ט קלמן שור הצטיין בקרב שנערך באוקטובר 1944 באזור העיר טאורגה שבמערב ליטא. צוות התותח בפיקודו שנע במערכים קדמיים יחד עם יחידות חיל רגלים, פגע בטנקים גרמנים ועצר את התקדמותם. במהלך הקרב נפגעו קשה כל חיילי הצוות של שור והוא נותר לבד ליד התותח. למרות זאת המשיך לתפעל את התותח ולירות בכינון ישיר על הגרמנים. על מעשה גבורה זה הוענק לרב-טוראי קלמן שור תואר גיבור ברית המועצות.

במהלך המלחמה עוטר בשלושה עיטורים (נוסף על כוכב הזהב של גיבור ברית המועצות): עיטור לנין, עיטור הדגל האדום ועיטור הכוכב האדום.

לאחר תום המלחמה השתחרר מן השירות הצבאי. התגורר בווילנה, עבד למחייתו כחייט. בשנת 1979 עלה לישראל בעקבות שתי בנותיו התאומות מיכל ומירה שעלו לארץ שנה קודם. בישראל התגורר במערב ראשון לציון. קלמן שור נפטר במרץ 2003. בשנת 2005 נקרא רחוב על שמו בראשון לציון.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.jwmww2.org/soldier.aspx?id=4682 קלמן שור] באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* [http://www.warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=4250 דף אישי באתר גיבורי ברית המועצות (רוסית)]

קטגוריה:יהודים ליטאים
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:עולים בשנות ה-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
זאב נחום בורנשטיין

רבי זאב נחום בורנשטיין (לעיתים: בּאָרנשטיין; ~ה'תק"פ, 1820 - י"ב באלול ה'תרמ"ה, 23 באוגוסט 1885) היה רב וראש ישיבה פולני, רבה של ביאלא פודולסק ורבם של רבים מגדולי יהדות פולין בדור שלאחריו. מחבר הספר אגודת אזוב.

==ביוגרפיה==
נולד לפייגל חיה ולרב אהרן משצ'קוצ'ין, מחסידי החוזה מלובלין, רבי שמחה בונים מפשיסחה ורבי דוד מללוב. למד אצל רבי שלום צבי הכהן מזגיערש. נישא לדובריש בת הרב מרדכי הירש ארליך והתגורר בבנדין, שם נולד לו בנו אברהם ב-1839. ב-1850 התמנה כרבה של אולקוש. ב-1856 התמנה כרבה של העיר ביאלה בה כיהן עד פטירתו.

היה מחסידי רבי מנחם מנדל מקוצק שהיה גם מחותנו. לאחר שבנו - חתן האדמו"ר, החל לנהוג תחתיו באדמו"רות, קיבל אותו כרבו.

== בניו ==
* רבי אברהם בורנשטיין, מחבר "אבני נזר" ו"אגלי טל", והאדמו"ר הראשון מסוכטשוב.
* רבי מאיר בורנשטיין, חתנו של אחיו הרב אברהם, בעל בתו אסתר בריינדל. נכדם היה הרב שבתי בורנשטיין מירושלים.
* רבי זלמן.
* חתנו היה רבי יצחק חיים רפפורט, רבה של אוסטרובה ורב בקראקא.
** חתן חתנו, רבי יעקב אורנר, רבה של נאשיילסק ומחבר "טהרת אזוב" על "אגודת אזוב" של סב אשתו

== מתלמידיו ==
* הרב יואב יהושע ויינגרטן מקינצק, מחבר "חלקת יואב".
* הרב צבי יחזקאל מיכלזון, רבה של פלונסק.
* הרב יהונתן הלוי אייבשיץ מוורשה.

==לקריאה נוספת==
* ב. ראם, כארז וכאזוב: תולדות וקורות חיי... רבי זאב נחום בורנשטין, ירושלים ה'תשנ"ד. נדפס בסוף המהדורה החדשה של ספרו "אגודת אזוב".

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מחברי ספרות תורנית
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבנים חסידים
קטגוריה:משפחת בורנשטיין
אליהו פאינסון

אליהו פאיֶנסון (נכתב גם פינסון, פיינסון, פאיינסון; ברוסית: Илья Паенсон) ? – נפטר ב-21 באפריל 1935, פריז) היה איש עסקים יהודי, ממייסדי מפעל שמן והוצאת הספרים דביר.

==תולדות חייו==
אליהו (איליה איסקוביץ) נולד בניז'ני נובגורוד ליצחק לייב פאינסון, סוחר יערות לא גדול. תחילת עיסוקו של פאינסון היה במפעלו של זליג פרסיץ, חותנה של שושנה פרסיץ, שם הכיר לראשונה את משה וילבושביץ שעבד במפעל, בסנקט פטרבורג, כמנהל טכני מ-1899 עד 1911. עד מהרה התקדם פאינסון והתמנה כמנהלו של בית חרושת גדול למיצוק שמנים "סלולין".

ב-1910 ביקר בארץ ישראל ותרם את רוב הכסף שנדרש לקנות את אדמות רוחמה. 

בימי מלחמת העולם הראשונה איחד את רוב בתי החרושת לשמנים ברוסיה והתעשר מאוד. בפרוץ המהפכה ברוסיה החליט להקים מפעל לשמנים באלכסנדריה אך קיבל את הצעתו של נחום וילבוש להקים מפעל דומה (קטן בממדיו) בארץ ישראל.
משה וילבושביץ, שישב אותה עת בשווייץ ורכושו ברוסיה הולאם, הסכים לנהל יחד עם פאינסון את המפעל החדש. ב-1919 הוקם מפעל שמן בלונדון. באפריל 1920 הוחרם רוב רכושם של בעלי המפעל אך פאינסון הצליח לחלץ חלק מכספו לחו"ל וכך להציל את החברה הצעירה. הוא נפגש בברלין עם מר ברקי, יהודי ספרדי מאלכסנדריה ויחד הקימו חברה לתעשיית שמנים בשם "אגולין" והמכונות שיועדו ל"שמן" נשלחו לארץ ישראל. מפעל שמן תוכנן להקימו בקיסריה, אך לבסוף הוקם בחיפה ב-1922 ובנו יצחק ניהל אותו תקופה קצרה. השינוי במיקום המפעל נבע מכמה סיבות: חוסר בנמל באזור קיסריה שבו רצה וילבוש להקים את המפעל והתנגדות השלטונות הבריטיים למיקומו של המפעל.

על פי עדותו של משה וילבושביץ פאינסון לא היה ציוני עד ועידת לונדון ב-1920 שבה השתתף. הוא תרם חלק ממניותיו ב"שמן" לקרן היסוד שהוקמה בוועידה. הוא חי בניז'ני נובגורוד, במוסקבה בברלין ובפריז.

ח.נ. ביאליק חיפש מימון להוצאת הספרים דביר שהייתה ממשיכת דרכה של הוצאת מוריה. הוא חבר לשמריהו לוין ופאינסון והללו הקימו חברה בע"מ.
ב-1922 עזר להקים את הוצאת רמון שהוציאה ספרים ואוספי אמנות והיה אחד משלושת חברי ההנהלה (יחד עם מארק וישניצר ואלכסנדר קוגן).

פאינסון ניהל עסקים גדולים בהיקף עולמי והסתבך, ובזמן המשבר הכלכלי העולמי של 1929 התמוטט והחברה שהוא עמד בראשה פשטה את הרגל. הוא נאלץ למכור את שמן לסידני אלן.

==לקריאה נוספת==
* משה וילבושביץ (תרגום רחל נדב), לא על הלחם לבדו, תרגום לעברית בהוצאת המשפחה 2002

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים יהודים
אנכסנדרידס השני

אנכסנדרידס השני (ביוונית: Ἀναξανδρίδας) היה מלך ספרטה משנת 560 לפנה"ס עד שנת 520 לפנה"ס. אביהם של קלאומנס הראשון ולאונידס הראשון.

==ביוגרפיה==
אנכסנדרידס היה בנו של לאון, מהשושלת האגידית שהתייחסה עד הרקולס. הוא הוכתר כמלך בשנת 520 לפנה"ס בעקבות מותו של אביו. יחד עמו מלך אריסטון. מעט מאוד ידוע על חייו, הרודוטוס מספר שהוא יצא למלחמה על טיגיאה, אולם נכשל. על כן פנה אל האורקל מדלפי, בבקשה לדעת מה עליו לעשות כדי לנצח. האורקל השיבה לו שעליו להביא לקבורה את עצמות אורסטס. ולאחר שאכן הובאו העצמות לקבורה ניצח במלחמה. על פי ההשערות המלחמה היא היסטורית, אולם שאר הפרטים הם כמובן אגדה.

הרודוטוס מוסר סיפור מוזר נוסף אודות אנכסנדרידס. לפי טענת הרודוטוס, אשתו האהובה של אנכסנדרידס לא ילדה לו ילדים, והאפורים דרשו ממנו להיפטר ממנה ולשאת אחרת. אולם הוא סרב, על כן הרשו לו האפורים לשאת אשה נוספת, מנהג שחרג מהכללים המקובלים. האישה החדשה ילדה לו את קלאומנס. אולם לפתע ילדה הקודמת את דוריאיוס, ואחר כך את לאונידס, ואת קלאומברוטוס, אולם החדשה לא ילדה עוד. 

על כל פנים ברור שהיו לו ארבעה ילדים. קלאומנס הראשון ולאונידס הראשון, שהפכו למלכי ספרטה. ושני המצביאים דוריאיוס וקלאומברוטוס. בין נכדיו הבולטים ניתן למנות את גורגו, פליסטרכוס ופאוסניאס. 

בחיבורו "ספרטה - אמרות ומנהגים" מוסר פלוטרכוס מספר ציטוטים מפי אנכסנדרידס.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי ספרטה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-6 לפנה"ס
לאון (מלך ספרטה)

לאון (ביוונית: Λέων) היה מלך ספרטה משנת 590 לפנה"ס עד שנת 560 לפנה"ס. אביו של אנכסנדרידס השני.

==ביוגרפיה==
השם "לאון" משמעותו אריה. מעט מאוד ידוע על חייו של לאון, הוא היה בנו של אוריקרטידס מהשושלת האגידית שהתייחסה עד הרקולס. הוא ירש את אביו בשנת 590 לפנה"ס ושלט עד שנת 560 לפנה"ס. היה לו בן שאחר כך ירש אותו בשם אנכסנדרידס השני.

על פי הרודוטוס הוא יצא למלחמה עם טיגיאה, המלחמה הסתיימה בתיקו.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי ספרטה
הילה להב

הילה להב (נולדה ב-2 במרץ 1985) היא משוררת ונגנית חלילית.

==ביוגרפיה==
להב נולדה בזכרון יעקב. החלה לכתוב בגיל צעיר מאוד, ובגיל 18 פרסמה לראשונה משיריה בכתב העת מטעם בעריכת יצחק לאור, בו המשיכה לפרסם עד לסגירתו בשנת 2011. שיריה התפרסמו בהמשך גם בכתב העת הו!.

בשנת 2012 יצא לאור ספרה הראשון, "יחידה", במסגרת סדרת ריתמוס לשירה בהוצאת הקיבוץ המאוחד.

בשנת 2014 יצא לאור ספרה השני "עד הבֹקר", גם הוא בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר ערוך כפואמה בהשראת סיפור פילגש בגבעה, וזכה לשבחי המבקרים על מקוריותו ועוצמתו.

בשנת 2019 יצא לאור ספרה השלישי "גג עץ", אף הוא בסדרת ריתמוס לשירה.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 
* 
* יוני ליבנה, [https://bedofsodom.wordpress.com/2015/01/17/ראיון-עם-הילה-להב-עד־הבוקר/ ריאיון עם הילה להב: עד-הבוקר], ידיעות אחרונות, 16 בינואר 2015
* 

משיריה:
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משוררות ישראליות
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:משוררות כותבות עברית
קטגוריה:משוררים כותבי עברית
קטגוריה:נגניות חלילית
קטגוריה:נגני חלילית
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1985
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
ברנלף

הנדריק יאן מארסמן (בהולנדית: Hendrik Jan Marsman; 14 בינואר 1937 – 29 באוקטובר 2012), המוכר בשמות העט י. בֶּרְנְלֶף (J. Bernlef) או ברנלף היה סופר, מתרגם ופזמונאי הולנדי.

במהלך חייו זכה ברנלף במספר רב של פרסים ואותות ספרותיים בהולנד מולדתו.
ספרו הידוע חזיונות שווא משנת 1984 (בהולנדית: Hersenschimmen), העוסק בהתמודדות עם דמנציה, תורגם לעברית על ידי רן הכהן בשנת 2013 ויצא לאור במסגרת סדרת ספריה לעם בהוצאת עם עובד.

ברנלף נפטר בגיל 75, בביתו שבאמסטרדם, לאחר מחלה קצרה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://arikglasner.wordpress.com/2013/12/06/על-חזיונות-שווא-של-ברנלף-הוצאת-עם-עוב/ על "חזיונות שווא", של ברנלף], המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 6 בדצמבר 2013

קטגוריה:סופרים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1937
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2012
חרבראנד באקר

חֶרְבְּראנְד באקר (בהולנדית: Gerbrand Bakker; נולד ב-28 באפריל 1962) הוא סופר הולנדי.

באקר הוא גנן ומדריך סקי במקצועו ובעבר עבד בתמלול כתוביות לטלוויזיה ההולנדית.

ספרו למעלה שקט (בהולנדית: Boven is het stil) משנת 2006 זכה להצלחה ברחבי העולם, זיכה את מחברו בפרס ה-IMPAC האירי, ואף תורגם לעברית ויצא לאור בסדרת "ספרית פועלים - סיפורת" של הוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2011, בתרגומה של רחל ליברמן.
ספרו השני יוני יצא לאור ב-2009 וטרם תורגם לעברית.
ספרו השלישי The detour יצא לאור ב-2010 וטרם תורגם לעברית.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סופרים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1962
קראסוחה

קראסוחה (ברוסית: Красуха; באנגלית: Krasukha) היא מערכת רוסית קרקעית ניידת ללוחמה אלקטרונית על ידי חסימה אלקטרומגנטית.

את המערכת מפתח תאגיד KRET עבור פלטפורמות ממונעות שונות.

== קראסוחה-2 ==

== קראסוחה-4 ==
קראסוחה-4 היא מערכת חסימה בפס רחב הנישאת על גבי רכב מסוג BAZ-6910-022. כמו קודמתה (קראסוחה-2), היא מעסיקה מטרות AWACS ומערכות מכ"ם אוויריות נוספות. לקראסוחה-4 טווח אפקטיבי המאפשר לה להפריע לפעולת לוויינים נמוכי מסלול (LEO) כגון לווייני מערכת "לקרוס", והיא יכולה לגרום נזק בלתי הפיך למטרותיה. המערכת הותקנה בבסיס של חיל האוויר הרוסי בחמיימים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:לוחמה אלקטרונית
הצהרת חיפה (כנס בינלאומי לנשים מנהיגות)

הצהרת חיפה היא מסמך המסכם את עיקרי ההחלטות בכנסים הבינלאומיים לנשים מנהיגות, שמקיימת אחת לשנתיים סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל במרכז כרמל – המרכז הבינלאומי להכשרה ע"ש גולדה מאיר בחיפה מאז שנת 1961, שבה הוקם המרכז על ידי שרת החוץ גולדה מאיר.<ref> (מאורכב בארכיון האינטרנט)</ref>

הכנסים עוסקים בנושאים שעליהם הכריז ארגון האומות המאוחדות כבעלי חשיבות בינלאומית בתחום הפיתוח, בדגש על קידום מעמד הנשים בעולם, הן במדינות מתפתחות והן במדינות מפותחות. המשתתפות בכנסים אלה הן דמויות מפתח ונשים בכירות מהזירות הפוליטית, הכלכלית והחברתית מרחבי העולם.

בהצהרה, הנכתבת ומתפרסמת בארבע שפות (אנגלית, צרפתית, ספרדית ורוסית), מאמצות משתתפות הכנס עמדות משותפות בנוגע להחלטות ולמדיניות האו"ם, אשר מהוות בסיס לקריאה לפעולה מצד ממשלות העולם וארגונים בינלאומיים.

עוד מפרטת ההצהרה את הצעדים שיש לנקוט לשם מימוש החזון והמדיניות המוצהרת. טיוטת הצהרת חיפה מוגשת בעת סיום הכנס לנשיא המדינה במשכן הנשיא בירושלים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20160303202406/http://mctc.co.il/public/files/attachments/235/LnvqAg.pdf הצהרת חיפה - הדוח המסכם של הכנס הבינלאומי ה-28 לנשים מנהיגות (2013)]
* [https://web.archive.org/web/20160304064308/http://mctc.co.il/public/files/attachments/235/wCPA2e.pdf הצהרת חיפה - הכנס הבינלאומי ה-29 לנשים מנהיגות (2015)]
* [http://mctc.org.il/ מרכז כרמל – המרכז הבינלאומי להכשרה ע"ש גולדה מאיר]
* [http://mfa.gov.il/MFAHEB/AboutUs/Divisions/Multilateral/Pages/International_cooperation_for_the_development.aspx מש"ב - סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל, משרד החוץ]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: כנסים
היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי

היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי ממוקם במוזיאון הכדורגל בפירנצה, איטליה, בסמוך למשרדי התאחדות הכדורגל האיטלקית. מטרת ההיכל, שהוקם בהובלתה של התאחדות הכדורגל, היא לקדם את המסורת, ההיסטוריה, התרבות והערכים של הכדורגל האיטלקי. החל משנת 2011 ובכל שנה, נכנסים להיכל התהילה כדורגלן (לפחות שנתיים אחרי הפרישה), מאמן, כדורגלן ותיק (לפחות 25 שנים אחרי הפרישה), שופט ומנהל, וחברי כבוד לאחר מותם. החל משנת 2014, נכנסת גם כדורגלנית אל ההיכל.

== חברי היכל התהילה ==
{| class="wikitable"
|-
!שנת הכניסה
!כדורגלן
!מאמן
!ותיק
!שופט
!כדורגלן זר
!מנהל
!כדורגלנית
!חברי כבוד לאחר מותם
|-
!2011
|רוברטו באג'ו
|מרצ'לו ליפיאריגו סאקי
|לואיג'י ריבה
|פיירלואיג'י קולינה
| מישל פלאטיני
|אדריאנו גליאני
|
|
|-
!2012
|פאולו מלדיני
|ג'ובאני טרפטוני
|דינו זוף
|לואיג'י אניוליןפאולו קסארין
| מרקו ואן באסטן
|ג'מפיירו בוניפרטי
|
|קונצ'טו לו בלוולנטינו מאצולהאנג'לו סקיאביונראו רוקו
|-
!2013
|פרנקו בארזי
|פאביו קאפלו
|ג'אני ריברה
|סרג'יו גונלהצ'זרה גוסוני
| גבריאל בטיסטוטה
|מאסימו מוראטי
|
|ארדלו מונצליו
|-
!2014
|פאביו קנבארו
|קרלו אנצ'לוטי
|סנדרו מאצולה
|סטפאנו בראשי
| דייגו מראדונה
|ג'וזפה מארוטה
|קרולינה מוראצ'ה
|ג'אקומו בולגארליפרוצ'ו נובוקרלו קרקאנו
|-
!2015
|ג'אנלוקה ויאלי
|רוברטו מאנצ'יני
|מרקו טארדלי
|רוברטו רוזטי
| רונאלדו
|קורדו פרליאנו
|פטריציה פאניקו
|אומברטו אניילי הלניו הררהג'אצ'ינטו פאקטי
|-
!2016
|ג'וזפה ברגומי
|קלאודיו ראניירי
|פאולו רוסי
|גרציאנו ססארי
| פלקאו
|סילביו ברלוסקוני
|מלניה גביאדיני
| נילס לידהולם צ'זארה מלדיני ג'וליו קמפנאטי
|-
!2017
|אלסנדרו דל פיירו
|אוסבלדו בגוני
|ברונו קונטי
|
| רוד חוליט
|סרחיו קמפאנה
|אליזבטה ויניוטו
|איטלו אלודי רנאטו דאל'ארה ארפד וייס סטפנו פרינה 
|-
!2018
|פרנצ'סקו טוטי
|מסימיליאנו אלגרי
|ג'אנקרלו אנטוניוני
|ניקולה ריצולי
| חבייר זאנטי
|אנטוניו מטארזה
|מילנה ברטוליני
|אמדאו אמדאי ג'יאני בררה ג'וזפה ויאני
|-
!2019
|אנדראה פירלו
|קרלו מאצונה
|גבריאלה אוריאלי
|אלברטו מיצ'לוטי
| זביגנייב בונייק
|אנטוניו מטארזה
|שרה גאמה
|פייטרו אנסטסי לואיג'י רדיסה
|-
!2021
|אלסנדרו נסטה
|אנטוניו קונטה
|אנטוניו קבריני
|ג'אנלוקה רוקי
| קרל היינץ רומניגה
|ג'ובאני סרטורי
|ברברה בונאנסיאה
| וויאדין בושקוב לואיג'י סימוני רומאנו פולי פינו פיני ארמנדו פיקי
|-
!2022
|ג'אנפרנקו זולה
| ז'וזה מוריניו
|אלסנדרו אלטובלי
|
| זינדין זידאן
|ארנסטו פלגריני
|כריסטיאנה ג'ירלי
| ארנו אגרי ארבשטיין סינישה מיכאילוביץ'
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://vivoazzurro.it/en/le-stelle/ היכל התהילה של הכדורגל האיטלקי]

קטגוריה:איטליה: כדורגל
כדורגל איטלקי
*
דוד שוסטל

הרב דוד צבי שוסטל (בכתב יידי: שוסטאל ; באנגלית: Dovid Schustal; נולד ביולי 1947) הוא ראש ישיבה אמריקאי, מראשי ישיבת לייקווד בניו ג'רזי.

את ראשות ישיבת לייקווד הוא חולק עם גיסו הרב אריה מלכיאל קוטלר ועם הרבנים ירוחם אולשין וישראל ניומאן.

==ביוגרפיה==
בנם הבכור של הרב אליהו שמחה שוסטל ושרה בתו של הרב שמואל ארנפלד ממטרסדורף. הוא נולד שנה לאחר נישואי הוריו במונסי שבה שימש אביו כראש כולל אברכים של בית מדרש עליון. נישא לשרה יהודית בתו של ראש ישיבת לייקווד דאז הרב שניאור קוטלר, נכדתו של מייסד הישיבה הרב אהרן קוטלר.

לאחר פטירת חמיו ב-1982 התמנה יחד עם גיסו הרב אריה מלכיאל קוטלר לעמוד בראשות הישיבה.

קטגוריה:ראשי ישיבת לייקווד
קטגוריה:רבנים חרדים אמריקאים
קטגוריה:משפחת ארנפלד
קטגוריה:משפחת קוטלר
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1947
יומנו של חנון - חופשה על גלגלים

יומנו של חנון - חופשה על גלגלים (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid: The Long Haul) הוא הספר התשיעי בסדרת יומנו של חנון שנכתבה ואוירה על ידי הסופר והמאייר האמריקאי, ג'ף קיני.

באוקטובר 2016 החלו צילומים לסרט המתבסס על הספר, בשם "יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים", אשר יצא לאקרנים ב-19 במאי 2017.

== עלילה ==
משפחת הפלי נוסעת לטיול ברכב ברחבי ארצות הברית. הספר מתאר את חוויות המשפחה במהלך הטיול מנקודת ראותו של גרג. במהלך הטיול משפחת הפלי יורדת מהפסים ומאמצת מנהגים מוזרים, כמו בריחה מקופים, האכלת שחפים, גידול חזיר, ועוד. הספר מזכיר מעט את הספר החמישי בסדרה, יומנו של חנון: עובדות החיים, שגם בו המשפחה מאמצת מנהגים מוזרים. בספר נרמז כי סוזן הפלי, אימו של גרג, בהריון.

== דמויות ==

===דמויות ראשיות===
*גרגורי (גרג) הפלי - נער מתבגר. גיבור הספר.
*סוזן הפלי - האם במשפחת הפלי ואשתו של פרנק.
*פרנק הפלי - אביהם של גרג, רודריק ומני.
*רודריק הפלי - אחיו הגדול של גרג.
*מני הפלי - אחיו הקטן של גרג.
*החזיר של מני - החזיר שמשפחת הפלי מאמצת מתוך שיגעון. אחר כך המשפחה מתחרטת ומוסרת את החזיר לפינת ליטוף, רק כדי להתחרט שוב ולקחת אותו חזרה.
*מר גורילה- שמו לא ידוע, אז גרג מכנה אותו גורילה, בגלל שהוא דומה לגורילה. גרג עצבן את בנו ומאז הוא ומשפחתו מנסים להרוג את משפחת הפלי.

=== דמויות אורחות ===
*ראולי ג'פרסון - חברו של גרג.
*השחף - שחף שגרג האכיל אותו ואז הרבה שחפים באו וכמעט גרמו לתאונה.

== ראו גם ==
*יומנו של חנון

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.wimpykid.com האתר הרשמי של הסדרה] 

== הערות שוליים ==

חופשה על גלגלים
קטגוריה:ספרים אמריקאיים
קטגוריה:ספרי 2014
קטגוריה:ספרי ילדים ונוער
קטגוריה:ספרי הוצאת כנרת
יהודה פאלק

יהודה נחום פאלק (14 בנובמבר 1958 – 4 ביולי 2012) היה בלשן ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית בירושלים.

פאלק נולד בניו יורק לשרגא ולחווה. בוגר תואר ראשון בבלשנות באוניברסיטת ברנדייס ותואר דוקטור בבלשנות ב-MIT.
ב-1984 עלה לישראל והתיישב בירושלים, שבה לימד משך כמעט שלושה עשורים באוניברסיטה העברית, תחילה בחוג לאנגלית ובשנותיו האחרונות בחוג לבלשנות, שם עמד בראש התוכנית לבלשנות גנרטיבית.

עיקר פועלו היה בתחום דקדוק לקסיקלי פונקציונלי, תאוריה שהיא בין החלופות הרציניות הבודדות לתאוריה החומסקיאנית הקלאסית. פאלק למד את התאוריה מאחת ממפתחיה הראשונים, פרופסור ג'ואן ברזנן, שהייתה מנחתו לדוקטורט, פיתח אותה בעצמו משך שנים בפרסומיו השונים, ואף כתב ספר מבוא לתאוריה בשנת 2001 המשמש סטודנטים לבלשנות באוניברסיטאות שונות ברחבי העולם.

נפטר ב-4 ביולי 2012, בגיל 54. היה נשוי לברנדל ואב לחמישה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* [http://pluto.huji.ac.il/~msyfalk/#Bio יהודה פאלק], אתר אישי
* [https://dagesh.wordpress.com/2012/07/05/יהודה-פאלק-1958-2012/ יהודה פאלק, 1958-2012], איתמר קסטנר, דגש קל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלשנים ולשונאים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ברנדייס
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: בלשנות
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
דרך אריה לובה אליאב

דרך אריה לובה אליאב היא דרך (מנהרה) מעגלית תת-קרקעית, ראשונה מסוגה בישראל, העוברת מתחת למתחם שרונה ואזור הקריה בתל אביב ובקרבת תחנת הרכבת השלום ומגדלי עזריאלי. הדרך נקראה על שם אריה לובה אליאב. הקטע הראשון, נפתח לתנועה ב-1 בדצמבר 2014, ואורכו הוא כ-350 מטרים. אורך הדרך כולה כיום הוא כ-1,500 מטר, רוחבה כ-12–15 מטרים, וגובהה כ-4.85 מטרים. מדובר בקטע שהכניסה אליו היא ברחוב קפלן, לכיוון מערב, והיציאה היא לכיוון מזרח באותו רחוב. קטע זה מאפשר כניסה לחניון קריית הממשלה. הדרך מובילה ל-10 חניונים של בנייני מגורים ומשרדים, המכילים כ-10,000 מקומות חנייה. מתוכם ייועדו 30% לשימוש הציבור, והיתר לעובדים ולדיירים במגדלי המגורים. לדרך יש 4 כניסות ו-4 יציאות:
*ברחוב קפלן (כניסה בצד הצפוני ויציאה מהצד הדרומי).
*במנהרת דרך בגין (כניסה ויציאה).
*ברחוב הארבעה (שני מקומות לכניסה ויציאה).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

אליאב
קטגוריה:ישראל: מנהרות כביש
קטגוריה:הקריה: תחבורה
קטגוריה:הנצחת אריה אליאב
קטגוריה:שרונה
קריספין בונהם-קרטר

קריספין בונהם-קרטר (באנגלית: Crispin Bonham-Carter; נולד ב-23 בספטמבר 1969) הוא שחקן ובמאי תיאטרון אנגלי.

==ביוגרפיה==
בונהם-קרטר הוא בנם של פיטר בונהם-קרטר וקלודה גרינווד. הוא בן דוד מדרגה שלישית של השחקנית הלנה בונהם קרטר ושל אחיה אדוארד. בונהם-קרטר למד בגלנאלמונד קולג', וב-1992 סיים תואר בלימודים קלאסיים באוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד.

הוא מוכר מתפקידו כמר בינגלי במיני-סדרה "גאווה ודעה קדומה", עיבוד משנת 1995 של ה-BBC לרומן מאת ג'יין אוסטן. לפני כן כיכב בסיטקום "Honey for Tea". ב-1993 כיכב בונהם-קרטר לצדו של יואן מקגרגור בדרמה התקופתית "Scarlet and Black" בתפקיד המחזר של רייצ'ל וייס. עוד שיחק בתפקיד משנה בסרט "יומנה של ברידג'ט ג'ונס".

בעונה הרביעית של הסדרה הקומית "פשוט נהדרת", גילם בונהם-קרטר דמות של גנן יוקרתי בשם ג'אגו בלפור שמדקלם שמות של צמחים בלטינית באוזני אדינה. לצדו הופיעה ג'וליה סוואלה, שגילמה את לידיה ב"גאווה ודעה קדומה", בתפקיד סאפי השוכרת את שירותיו של ג'אגו לעצב את הגינה בביתם.

עוד הופיע בונהם-קרטר בווידאו קליפ לגרסת הכיסוי של וסטלייף לשיר "Uptown Girl". הוא שיחק בעונה השלישית של הסדרה "Game On" בתפקיד מושא אהבתה של מנדי.

===חיים אישיים===
בונהם-קרטר נשוי לקתרין ג'וליאן דונווי. לבני הזוג יש ארבעה בנים: ארתור תומאס פטריק (יליד 1997), כריסטופר רואן (יליד 1999), סטנלי פיטר (יליד 2002) ופרנק דאגלס (יליד 2006).

בשנת 2011 ייצג את האוניברסיטה שלו בתוכנית ספיישל חג המולד של השעשועון "University Challenge" יחד עם מגישת הטלוויזיה הייזל אירווין. הצוות של סנט אנדרוז הפסיד בסיבוב הראשון לצוות מקיימברידג'.

== פילמוגרפיה ==
* זיכרונות מאחוזת הווארד (1992) Howards End
* האדום והשחור (1993) - מיני-סדרה
* (1994) Honey for Tea
* (1995) Full Throttle
* גאווה ודעה קדומה (1995) Pride and Prejudice
* Annie: A Royal Adventure! (1995, סרט טלוויזיה של ABC)
* (1996) Highlander: The Series
* קדפאל (1997) Cadfael
* (1997) The Rag Nymph
* (1998) Game-On
* בזיל (1998) Basil
* (1998) The Gift
* אנקת גבהים (1998) Wuthering Heights
* (1999) Coronation Street - The Brighton Bubble
* (2000) Urban Gothic
* (2001) Mind Games
* יומנה של ברידג'ט ג'ונס (2001) Bridget Jones's Diary
* ויקטוריה ואלברט (2001) Victoria & Albert
* פשוט נהדרת (2001) Absolutely Fabulous
* חדרי מסתורין 3 (2001) Murder Rooms: The Kingdom of Bones
* אוצרות מן העבר (2001–2002) Relic Hunter
* ER (2002)
* (2002) The Project
* (2003) Peter in Paradise
* (2004) Auf Wiedersehen, Pet
* (2004) Rosemary & Thyme
* (2005) The Walk
* (2006) Ghostboat
* האימפרסיוניסטים (2006) The Impressionists
* (2006) Suez: A Very British Crisis
* קזינו רויאל (2006) Casino Royale

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070621214402/http://pandp2.home.comcast.net/pandp2cast/bonhamcarter.html קריספין בונהם-קרטר]

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1969
הארמייה ה-16 (ורמאכט)

הארמייה ה-16 הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם השנייה. הארמייה השתתפה במערכה על צרפת ב-1940, ולאחר מכן במבצע ברברוסה. הארמייה נכללה בתוך קבוצת ארמיות צפון ומאוחר יותר בקבוצת ארמיות קורלנד. נלכדה יחד עם כל הקבוצה בחצי האי קורלנד ונכנעה בתום המלחמה לכוחות הסובייטיים.

==היסטוריה==
הארמייה נוסדה ב-22 באוקטובר 1939. הארמייה נכללה בתוך קבוצת ארמיות A ולקחה חלק במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. לאחר מכן עם פרוץ מבצע ברברוסה ב-22 ביוני 1941, נכללה בתוך קבוצת ארמיות צפון, ותפקידה היה לכבוש את המדינות הבלטיות שבשליטת ברית המועצות. בינואר 1942 במסגרת מבצע דמיאנסק חלק מהארמייה נלכדה בידי הסובייטים בסביבות העיר דמיאנסק. היטלר לא ניתן אישור לסגת ואורגנה רכבת אווירית שהעבירה אספקה לנצורים, עד שב-25 במאי הצליחו לבסוף הגרמנים לחלץ אותם. 

עוד לפני כן הארמייה השתתפה במצור על לנינגרד, אולם בהדרגה הדפו הסובייטים את המצור, וקבוצת ארמיות צפון נסוגה לקורלנד. הסובייטים ניתקו את חצי האי, והיינץ גודריאן ביקש מהיטלר אישור לסגת. היטלר סירב והורה על שינוי שמה של קבוצת ארמיות צפון לקבוצת ארמיות קורלנד. עקב כניעתה של גרמניה הנאצית, נכנעה כל קבוצת הארמיות כאיש אחד ונלקחה בשבי.

==מפקדים==
* גנרל-פלדמרשל ארנסט בוש (22 באוקטובר 1939 - 11 באוקטובר 1943)
* גנרל חיל התותחנים כריסטיאן הנזן (11 באוקטובר 1943 - 1 ביולי 1944)
* גנרל חיל הרגלים פאול לאוקס (1 ביולי 1944 - 30 באוגוסט 1944)
* גנרל-אוברסט קרל הילפרט (30 באוגוסט 1944 - 10 במרץ 1945)
* גנרל חיל הרגלים ארנסט-אנטון פון קרוסיג (10 במרץ 1945 - 16 במרץ 1945)
* גנרל הכוחות ההרריים פרידריך-יובסט פולקמר פון קירכנזיטנבאך (17 במרץ 1945 - 10 במאי 1945)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/148-germany-heer/heer-armeen/2642-16-armee הארמייה ה-16], באתר Axis History
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/Armeen/16Armee-R.htm הארמייה ה-16], באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

16
16
16
יהודית מרקה-קראוזה

יהודית מַרקֶה -קרָאוּזֶה (Marquet-Krause; 1906, אילניה, ישראל – 1 ביולי 1936, פריז, צרפת) הייתה ארכאולוגית ארץ-ישראלית, הנחשבת לארכאולוגית הצברית הראשונה.

==קורות חיים==
קראוזה-מרקה נולדה בסג'רה שבגליל התחתון בשנת 1906 (1904 לפי מקור אחר). אמה, חיה, הייתה בת יהודה ליב חנקין מחובבי ציון ואחותו של יהושע חנקין. אביה, אליהו קראוזה, היה אגרונום וניהל את חוות ההכשרה בסג'רה. חווה זו הייתה מוקד חשוב לאנשי העלייה השנייה, ושם בילתה קראוזה-מרקה את ילדותה עד 1914, עת מונה אביה לנהל את מקוה ישראל על ידי הברון רוטשילד.
קראוזה-מרקה למדה בגימנסיה העברית הרצליה בתל אביב.

לאחר סיום לימודיה נסעה לפריז ללמוד בסורבון. היא הוקסמה מהממצאים במוזיאון הלובר, והחליטה להתמחות במזרח הקדום. כדי להכשיר עצמה כארכאולוגית מקראית היא למדה שפות עתיקות וסיירה באתרים ארכאולוגיים ברחבי המזרח התיכון. עם שובה לארץ ישראל היא השתתפה בחפירות תל יריחו של ג'ון גרסטנג. לאחר מכן, במימון הברון רוטשילד (שהיה בעל עניין בארכאולוגיה מקראית ואף רכש שטחים בעיר דוד לצורך חפירה) היא ניהלה חפירה ארכאולוגית באֶ-תֵל, אתר ארכאולוגי ששטחו מאה דונם בקירוב, ועליו ערמות אבנים גדולות, אשר זוהה כהעי מסיפורי הכיבוש של יהושע בן נון עקב קרבתו לבית אל.

קראוזה-מרקה חפרה שם בשנים 1933–1935. הייתה זו אחת החפירות הראשונות בארץ ישראל שנוהלו על ידי יהודים. עונת חפירות ראשונה התקיימה במשך כ-6 שבועות בספטמבר-אוקטובר 1933, יחד עם שמואל ייבין. עונת חפירות שנייה התקיימה ביולי 1934 עם ויליאם פוקסוול אולברייט. עונת חפירות שלישית החלה בספטמבר 1935. ממצאים מהחפירות הוצגו בתערוכה במקווה ישראל שנפתחה בנוכחות הנציב העליון בינואר 1936.

בחפירות התגלתה עיר בצורה מוקפת חומות מתקופת הברונזה הקדומה, בעלת ארמון, מאגר מים, מקדשים, ובתים רבים. העיר חרבה בשנת 2200 לפנה"ס בערך. מאז ועד למאה ה-12 לפני הספירה האתר לא היה מיושב ואז נוסד בו כפר קטן בעל 12 דונם, שנעזב במאה ה-11 לפני הספירה.

בעת החפירה כבר הייתה חולה בשחפת והיא נפטרה ממנה ביולי 1936 בצרפת. היא נקברה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.

מרקה-קראוזה נישאה למזרחן איב מרקה (Yves Marquet), שהיה ממשפחת אצולה צרפתית והתגייר למענה. מרקה פרסם ממצאים נוספים של אשתו לאחר מותה.

==לקריאה נוספת==
* דן בר"ג, "יהודית קראוזה-מרקה – הארכאולוגית ה"צברית" הראשונה", קדמוניות כט, 1 (תשנ"ו), 118–119.
* יובל פלג, "ארכאולוגיה ארץ ישראלית – סיפורן של שתי דמויות", מבוע מט (תשס"ח), 91–95.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.gen-mus.co.il/person/?id=9010 יהודית מרקה-קראוזה] באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון-לציון
* אורנה הס, 
* 
* 
* (נקרולוג)
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נשות היישוב ילידות הארץ
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרות גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת פריז
קטגוריה:נשים הקבורות בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ארכאולוגיות
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1906
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1936
מכונת ממכר

מכונה לממכר מזון
מְכוֹנַת מִמְכָּר או אוטומט מכירות היא מכונה אוטומטית למכירת מיני מתיקה (בדרך כלל מזון מהיר או חטיפים) משקאות או חפצים אחרים, שפותחה לראשונה במאה העשרים באנגליה.

פעולת המכונה דורשת הכנסת כסף (בדרך כלל מטבעות או שטרות כסף) לפתח או חריץ המיועד לכך. לאחר הכנסת הכסף יש ללחוץ על כפתור או להקליד מספר מוצר, כדי לבחור את המוצר הרצוי. מכונות ממכר מודרניות רבות מאפשרות גם רכישה באמצעות כרטיס אשראי.

מכונת ממכר מוצבת פעמים רבות במקומות לא-מסחריים, שיש בהם תנועת קהל רבה, כמו מוסדות ציבור, מוסדות חינוך ובתי חולים, על מנת לספק לקהל זה אפשרות לרכישת מוצרי מזון ברמה בסיסית.

==קישורים חיצוניים==

* 
<div class="mw-content-ltr"> 
* [https://artsandculture.google.com/exhibit/jQLiEOsZwS63JA VENDING MACHINES,] Google Arts & Culture, 2019
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסחר
קטגוריה:מכונות
ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף

גנרל ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף (בגרמנית: Willibald von Langermann und Erlencamp; 29 במרץ 1890 – 3 באוקטובר 1942) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

==ביוגרפיה==
===קריירה מוקדמת===
פון לנגרמן נולד ב-29 במרץ 1890 בקרלסרוהה, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-5 (פרייהר פון מנטויפל). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר פון לנגרמן לרגימנט הדרגונים במילואים ה-7, ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת אובר לויטננט, ובאוגוסט 1916 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס המילואים ה-10. זמן קצר לאחר מכן הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים ה-22, וב-18 ביוני 1917 הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר פון לנגרמן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1927 מונה פון לנגרמן למפקד פלוגה 1 ברגימנט הפרשים ה-13 (הפרוסי), ובסתיו 1930 מונה למדריך בבית הספר לפרשים בהנובר. ב-1 בנובמבר 1930 הועלה לדרגת מיור, וב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט. בקיץ 1935 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-4 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת אוברסט. ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקח הכללי על יחידות הפרשים והיחידות הממונעות בOKH.

===מלחמת העולם השנייה===
ב-23 באוקטובר 1939 מונה פון לנגרמן למפקד הדיוויזיה ה-410 ששהתה בהמבורג, וב-1 במרץ 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-29 במאי 1940 במהלך המערכה על צרפת מונה פון לנגרמן למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, ולחם עימה כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת קבוצת הפאנצר גודריאן, ועל פעולותיו בקרבות הוא קיבל ב-15 באוגוסט 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-8 בספטמבר 1940 מונה פון לנגרמן למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-4, ופיקד עליה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. במהלך הקרב על מוסקבה לחם פון לנגרמן עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וספג אבדות כבדות במהלך הקרב על טולה.

ב-7 בינואר 1942 מונה פון לנגרמן למפקד הקורפוס הממונע ה-24, שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה, וב-15 בינואר הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-17 בפברואר 1942 קיבל פון לנגרמן תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-21 ביוני 1942 הוסב הקורפוס הממונע ה-24 לקורפוס פאנצר, והוכפף לארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית לחם הקורפוס בקרב על וורונז', ולאחר מכן השתתף כחלק מהארמייה השישית בקרבות באזור סטלינגרד.

ב-3 באוקטובר 1942 נהרג פון לנגרמן בשעת סיור בחזית מרימון יד שהושלך לעברו.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/L/LangermannW-R.htm ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* 

קטגוריה:גנרלים בוורמאכט
קטגוריה:מעוטרי צלב הברזל
קטגוריה:מעוטרי צלב האבירים עם עלי אלון
קטגוריה:מפקדי גייסות גרמניה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חיילי הרייכסווהר
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:גרמנים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1890
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1942
סאבו (אי)

סאבו (Savo) הוא אי געשי באיי שלמה שבדרום האוקיינוס השקט. הוא ממוקם צפונית לקצה המערבי של האי גוודלקנל. מבחינה מנהלתית, שייך האי למחוז המרכז של איי שלמה, והשפה המקומית בו היא סאבוסאבו.

הר הגעש שהוא האי היה פעיל לאחרונה בין השנים 1835 ו-1850, ואחת ההתפרצויות השמידה את כל החיים על האי. על פי הארגון עולמי לתצפיות געשיות, הר הגעש סאבו חוזר לפעילות מדי 100 עד 300 שנים.

==גילוי==
התיעוד הראשון של האי סאבו על ידי חוקרים אירופאים היה של הספרדי אלברו דה מנדנייה באפריל 1568, אשר קרא לו ססרגה (Sesarga). ראשי המשלחת, מנדנייה ופדרו סרמיינטו דה גמבואה, היו בני הקהילה האוטונומיות גליסיה, וייתכן שקראו לאי על שם אי במחוז הולדתם. 

==מלחמת העולם השנייה==

בשל קרבתו לגוודלקנל עמד האי סאבו במרכזו של העימות הממושך בין בעלות הברית לאימפריה היפנית באיי שלמה, ובמים הסובבים אותו נערכו מספר קרבות ימיים גדולים, שהקנו לאזור את הכינוי "מצר מצולות הברזל" (Ironbottom Sound), על שום שרידי הספינות הטבועות המכסות את קרקעיתו.

בסביבות האי סאבו נערכו הקרבות הבאים:
* קרב האי סאבו, ב-8-9 באוגוסט 1942
* קרב כף אספרנס, ב-11-12 באוקטובר 1942
* הקרב הימי על גוודלקנל, ב-12-15 בנובמבר 1942
* קרב טספרונגה, ב-30 בנובמבר 1942

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:איי שלמה: גאוגרפיה
כיכר המשפחה

פסלו של קדישמן בכיכר המשפחה.
כיכר המשפחה היא כיכר ביד ושם בירושלים שנחנכה בשנת 2001. הכיכר והפסל "גולגולות" של האמן מנשה קדישמן, המוצב בכיכר, נתרמו על ידי ידידי יד ושם פליקס זנדמן ורעייתו רותה לזכר סבו של פליקס, נחום פרידוביץ' שנספה בשואה יחד עם שני נכדיו ועם תינוק נוסף. זנדמן הוא הנכד היחיד מהמשפחה ששרד את השואה. 

== הכיכר ==
הכיתוב על הקיר מתאר בקצרה את סיפורה של משפחת פרידוביץ ושל הסבא נחום בשואה, אשר היווה בסיס והשראה לפסלו של קדישמן.
כיכר המשפחה נחנכה בשנת 2001. פליקס זנדמן ורעייתו, שמימנו את הקמת הכיכר והפסל, היו מבין אורחי הכבוד של הטקס. בנוסף נכחו באירוע ראש הממשלה אריאל שרון, ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט, ושני ילדיו האחרים של סנדר פרידוביץ', שנולדו לו לאחר השואה. 
כיכר המשפחה - מבט מלמעלה
הכיכר ממוקמת בין הספרייה והארכיון של יד ושם, ובין בית הספר להוראת השואה. הכיכר פתוחה מצידה המערבי ומשקיפה אל נוף הרי ירושלים.  בכיכר המשפחה ניצב פסלו של מנשה קדישמן "גולגולות". הפסל הוקם בהשראת סיפורו של נחום פרידוביץ' ושלושת הילדים, ומציג את דמותו של הסב, פורש את ידיו לעבר הילדים בניסיון לגונן עליהם. דמויותיהם של הילדים מוצגות באמצעות שלוש דיסקיות הצמודות אחת לשנייה. דיסקית נוספת ממוקמת במרחק מספר מטרים.

==ראו גם==
* שלכת (מיצב)
* עקדת יצחק (קדישמן)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.yadvashem.org/yv/he/visiting/map.asp כיכר המשפחה] באתר יד ושם (ראו מראה מקום מס' 18)

קטגוריה:יד ושם: אנדרטאות
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:מנשה קדישמן
אברהם אליעזר אלפרשטיין

הרב אברהם אליעזר אלפרשטיין
הרב אברהם אליעזר אלפרשטיין (ה'תרי"ג, 1853 - ה' בשבט ה'תרע"ז, 28 בינואר 1917) היה רב וראש ישיבה ליטאי-אמריקאי, פרשן התלמוד הירושלמי, מראשי הישיבה הראשונים של ישיבת רבינו יצחק אלחנן וממייסדי אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה.

==ביוגרפיה==
נולד בקוברין שבמחוז גרודנה לרב ישעיה אלפרשטיין. נסמך לרבנות בידי רבי אריה ליב ילין מבילסק ורבי מרדכי מלצר מלידא. נשא אשה מרוזאני וגר בעיר. במשך שנים ספורות כיהן כרב בית הכנסת קמניצקער בווילנה וכרבו של הפרבר הווילנאי נובוגורוד, בסוף ימיו בליטא התמנה כרב קהילת "זבח צדק" בסלובודקה. ובשנת 1881 היגר לארצות הברית.

בארצות הברית כיהן כרב ב"קהל עדת ישורון" בניו יורק במשך מספר שנים, ואחר כך בשיקגו בבית הכנסת "אוהבי שלום" של יוצאי מריאמפולה. בהיותו בשיקגו הדפיס את ספרו "הראל" (חידושי הרא"ל; שיקגו: דפוס רוזנברג, תרמ"ז-תר"ן) הכולל שלושה פירושים על מסכת ביכורים מן התלמוד הירושלמי. לאחר שנים ספורות שב לניו יורק וכיהן כרבן של כמה קהילות. הוא היה אחד הרבנים היחידים שלא נתנו הכשר, כדי לא להיות תלוי בתעשייני המזון ובאחרים. התנה עם הקהילות בהן כיהן, שמשכורתו תכסה את כל הוצאותיו ושלא יעבוד במקביל במשרות אחרות.

באוסף כתבי היד הרבניים, שבספריית מנדל גוטסמן בישיבה יוניברסיטי, נמצא ארכיון מכתבים שנשלחו אליו.
השאיר אחריו בכתב יד ספר שלם על חכמת התכונה

הוא היה בין מייסדי אגודת הרבנים ומונה לסגן נשיא וראש הסניף של ניו יורק.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* [https://isheiisrael.wordpress.com/2020/01/26רבי-אברהם-אליעזר-אלפרשטיין/ רבי אברהם אליעזר אלפרשטיין], ערכו בלקסיקון הרבני "אישי ישראל"
* [https://kevarim.com/rabbi-avraham-eliezer-alperstein/ פרטים על קברו] באתר "kevarim.com"
* [http://yu.edu/riets/about/mission-history/historic-roshei/avraham-eliezer-alperstein/ הרב אברהם אליעזר אלפרשטיין] באתר ישיבה יוניברסיטי
* 
* 
* 
;ספרו
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:ראשי ישיבה בישיבה יוניברסיטי
קטגוריה:פרשני התלמוד הירושלמי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1853
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1917
יד סולדת בו

משקה שהיד סולדת בו
יד סולדת בו (בלשון הירושלמי יד שולטת) הוא מונח הלכתי המייצג מידת חום שממנו נרתעת היד. מונח זה קובע הלכות העוסקות בבישול (כמו בישול בשבת, בישול בשר בחלב ובישולי גויים).

==מקור השם==
הראבי"ה פרש שמקור השם "סולדת" הוא מלשון הכתוב: "ואסלדה בחילה", כלומר שנבעת מחמת החום, ומושך את ידו לאחור מדאגה שלא תיכווה. וכתב בספר יד יהודה שאינו נכווה מיד מהחום אלא לאחר שנשאר בו זמן מה, ולכך מיד לאחר שנותן בו את ידו מושכה לאחור כדי שלא תיכווה אם יחזיקנה זמן מה.

==הגדרתו ודרגתו==
בגמרא מבואר שדרגת החום של יד סולדת בו היא . ביאר הריטב"א, שלפי שקשה לשער אותו ביד, שיש אדם שידו סולדת ברתיחה מועטת, ויש שאינה סולדת אלא ברתיחה רבה, לפיכך שיערו בכריסו של תינוק. 

יש שכתבו שבחום שכריסו של תינוק נכווית ממנו, גם יד של כל אדם בינוני נכוית. ויש שכתבו ששיעור חום של יד סולדת הוא כשהיד חוזרת לאחוריה מחמת רוב חומה, ולא אמרו שיעור כריסו של תינוק, אלא לעניין אחר. 

להלכה, יש שכתבו שאין אנו בקיאים בשיעור יד סולדת, ולכן יש להיזהר ולהחמיר בדבר עד שיעור שיצא הספק מלבו.

אולם, יש שכתבו שכאשר ניתן לאכול את המאכל, או לשתות משקה בבת אחת - אין הוא בחום של יד סולדת<ref>בן איש חי שנה ב' פרשת בא אות ה; שו"ת מהרש"ם.</ref>.

=== שיעורו במידות זמנינו ===
לפי מידות זמנינו (במעלות צלזיוס) נתנו אחרונים כמה שיעורים בקביעת יד סולדת לחומרה:
* לדעת הרב שלמה זלמן אוירבך חום שמגיע לכארבעים ושש מעלות נחשב חום שהיד סולדת בו. הרב אוירבך הסתמך על הגמרא האומרת שבית השחיטה צונן, נמצא שעד טמפרטורה זו אין ספק שאין זה חום שהיד סולדת בו, על פי מדידות שערך מצא שחום אותו מקום בשעת השחיטה אינו עולה על ארבעים ושש מעלות.
* דעתו של הרב אברהם ישעיהו קרליץ ה'חזון איש', שמידת חום שיד סולדת בו היא 40 מעלות.
* פרופ' זאב לב כתב בשמו של הרב פרנק, שעד 52 או 54 מעלות אין זה חום שהיד סולדת בו. ובשמו של רבי אהרן קוטלר כתב שעד 51.7 מעלות אין זה חום שהיד סולדת בו.

לעצם הגדרת סלידת היד, הביא פרופ' לב שתי אפשרויות: האחת, היד נרתעת מיד לאחוריה. דבר זה מתרחש בחום הקרוב ל-60 מעלות. השנייה, אפשר להחזיק את היד בתוך המים למשך שניות בודדות, אבל כעבור 5–10 שניות היד נרתעת לאחוריה. דבר זה מתרחש בחום הקרוב ל-50 מעלות.

==בישול בשבת==
על פי ההלכה אסור לבשל בשבת דבר שלא התבשל כולו קודם השבת (בהגדרה ההלכתית: "שלא נתבשל כל צורכו"). איסור זה חל כאשר מחממים מאכל בחום שהיד סולדת בו בלבד, שיעור חום זה נקבע לפי השיעורים שלעיל.

מאידך, לפי רוב הראשונים וכך נהגו רוב עדות ישראל יש איסור לבשל תבשיל לח שנתבשל קודם השבת ונצטנן במהלך השבת. לפי השולחן ערוך, איסור זה אינו חל כאשר התבשיל חם בדרגת חום שהיד סולדת בו, במקרה זה חוששים לחומרא ששיעור חום שהיד סולדת בו הוא כ-80 מעלות. ואולם הרמ"א הקל בדין זה אם התבשיל 'לא נצטנן לגמרי'.

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:בישול בשבת
קטגוריה:בישול
קטגוריה:שיעורי חז"ל