OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
צ'יטה (שימפנזה)

צ'יטה ג'יגס
צ'יטה, המכונה גם ג'יגס, (1932 ליבריה שבאפריקה – 24 בדצמבר 2011) היה שימפנזה מצוי ממין זכר שהופיע בסרטי קולנוע רבים ובסדרות טלוויזיה רבות.

הידועים בסרטים בהם השתתף הם סרטי טרזן, משנות ה-30 וה-40 בהם הופיע לצידו של ג'וני וייסמילר אשר גילם את דמותו של טרזן. הסרט הראשון בו הופיע צ'יטה הוא טרזן ובת זוגו משנת 1934, בו הופיע כגור שימפנזה צעיר נטול שם, אשר רכב על גבה של שימפנזית ששיחקה את צ'יטה המקורית. בסרטים הבאים גילם את דמותו של צ'יטה, ולימים הפך הכינוי לשמו. השימפנזה כיכב ב-12 סרטי טרזן לצידם של ג'וני וייסמילר ולקס ברקר.

צ'יטה הופיע גם בתפקידים נוספים, ובהם השימפנזה רמונה בסרט בלה לוגוסי פוגש בגורילה מברוקלין (1952), וכצ'י-צ'י בדוקטור דוליטל (1967) - תפקידו האחרון בטרם "פרש לגמלאות".

ב-31 במרץ 1995 זכה צ'יטה בכוכב על שמו ב"שדרת הכוכבים" בפאלם ספרינגס. מאז 2004 נעשה (ללא הצלחה בינתיים) מאמץ להעניק לו מקום של כבוד בשדרת הכוכבים של הוליווד.

בסוף חייו התגורר צ'יטה בבית מחסה לקופי אדם הקרוי על שמו בפאלם ספרינגס שבמדינת קליפורניה. צ'יטה העביר את זמנו בצפייה בטלוויזיה, עילעל בספרים ו"ניגן" על פסנתר. כמו כן הוא צייר ציורים אבסטרקטיים, שההכנסות ממכירתם מוקדשות לעמותות הפועלות לרווחת קופי האדם.

ב-1996 בגיל 64, הפך צ'יטה לשימפנזה המבוגר ביותר בעולם ונכון לשנת 2008 הוא מופיע בספר השיאים של גינס כפרימט המבוגר ביותר שאינו אדם. תוחלת החיים של שימפנזים בטבע היא 40-45 שנה ובשבי היא כ-60 שנה.

ב-24 בדצמבר 2011 מת צ'יטה בגיל 79.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.cheetathechimp.org/bio.htm קורות חייו של צ'יטה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טרזן
קטגוריה:שימפנזים מפורסמים
קטגוריה:ארצות הברית: בעלי חיים מפורסמים
אנטוניו קלדרה

אנטוניו קלדרה (איטלקית: Antonio Caldara; 1670? - 26 בדצמבר 1736), מלחין איטלקי.

== חייו ==
קלדרה נולד בוונציה ונמשך למוזיקה בהשפעת אביו שהיה כנר. בגיל צעיר הצטרף למקהלת כנסיית סן מרקו בוונציה ולמד לנגן במספר כלי נגינה בהדרכתו של ג'ובאני לגרנצי. ב-1690 ביקר ברומא ונפגש עם מלחינים כמו ארכאנג'לו קורלי ואלסנדרו סקרלטי.

הוא נודע כצ'לן והחל לחבר מוזיקה. ב-1693 חיבר סדרה של סונאטות כנסייתיות (sonatas da chiesa) וב-1699 סדרה של סונאטות קאמריות (sonatas da camera).

בשנת 1699 עבר למנטובה ונתמנה למנצח המקהלה (Maestro di Capella) בשירותו של הדוכס ממנטובה.

במלחמת הירושה הספרדית תמך הדוכס בצד הצרפתי ובשנת 1707 גורש מאיטליה. קלדרה עבר לברצלונה, שם נתמנה למלחין בחצרו של המלך האוסטרי קרלוס השישי, הטוען לכתר ספרד אשר החזיק חצר מלכותית בברצלונה. ב-1709 עבר לרומא וב-1715 נתמנה לסגן המנצח ראשי בחצר המלכותית בווינה, משרה שהחזיק בה עד מותו.

קלדרה הלחין כ-300 יצירות בעיקר ווקליות - אופרות, קנטטות, אורטוריות, מיסות, מדריגלים וקאנונים. הוא חיבר גם יצירות דתיות כמו סטאבט מאטר ורקוויאם. לאחר מותו נשכחו רוב יצירותיו המהוות דוגמה יפה למוזיקת בארוק. בשנים האחרונות מגלים את יצירותיו וכמה מהן בוצעו בישראל, כמו המיסה דולורוזה והרקוויאם.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.classical.net/~music/comp.lst/acc/caldara.php ביוגרפיה מורחבת של קלדרה]

קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:ילידי 1670
קטגוריה:נפטרים ב-1736
קטכיזם

קטכיזם (מיוונית: κατηχισμός, ובהמשך מלטינית של ימי־הביניים: catechismus) הוא מדריך אמונה בזרמים השונים של הדת הנוצרית, הבנוי במתכונת של שאלות ותשובות. מטרתו העיקרית של הקטכיזם היא להדריך את המאמינים בתורת הדת, לשכנע את המפקפקים ולהציג את עיקרי האמונה הדתית. 

מדריכי אמונה נוצרו כבר בימי אבות הכנסייה כמו האנכירידיון של אוגוסטינוס מהיפו , יוחנן כריסוסטומוס וקירילוס מירושלים. על בסיס אלו, ובתוספות שונות, נוצרו מדריכי אמונה רבים נוספים בימי הביניים, בהם תפס מקום מרכזי הדיון המשולש באמונה (הקרדו, הסימבולום אפוסטולורום), תקווה (תפילת פאטר נוסטר) והאהבה או החסד (עשרת הדיברות). במדריכי האמונה המאוחרים יותר יש גם דיונים בנושאים אלו ובנושאים נוספים. 

הקטכיזם קיבל חשיבות רבה הרבה יותר אחרי התפשטות השימוש בדפוס במהלך המאה ה-16, כאשר הזרמים השונים בפרוטסטנטיות ובכנסייה הקתולית הוציאו שורה של קטכיזמים המבוססים על מדריכי האמונה מימי־הביניים, שמצידם הלכו בעקבות כתבי אבות הכנסייה, ובמיוחד אוגוסטינוס.

הקטכיזם החשוב ביותר של תקופת הרפורמציה במאה ה-16 היה הקטכיזם הקטן (בגרמנית: Der Kleine Katechismus) של מרטין לותר (1529). בקטכיזם זה נוספו לדיון בעשרת הדיברות, הקרדו ותפילת האדון גם דיונים בטבילה, הוידוי והאוכריסטיה (Sakrament des Altars). לותר כתב גם קטכיזם גדול (Der Große Katechismus), שיועד בעיקר לאנשי דת ולא לציבור הרחב.

== קטכיזם ביהדות ==
ביהדות גרמניה במאה ה-19 ראו אור מספר ספרי קטכיזם יהודי, להוראת יסודות הדת היהודית. ספרי הקטכיזם ראו אור הן בזרם הנאו-אורתודוקסיה והן ביהדות הרפורמית. הקטכיזם היהודי התבסס על עשרת הדיברות, על שלושה עשר העיקרים של הרמב"ם ועל שלושת העיקרים של ר' יוסף אלבו. סידור חליפי של ספרי הקטכיזם היו חלוקה משולשת של חובות האדם כלפי האל, חובותיו כלפי עצמו וכלפי הזולת. החובות לזולת מדגישות את הנאמנות לחברה ולמדינה ואת חוסר הסתירה שבין נאמנות זו לבין עיקרי הדת היהודית. בין מחברי ספרי הקטכיזם היהודי נמנו שאול אשר וישראל קליי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.leaderu.com/cyber/books/augenchiridion/enchiridion01-23.html האנכירידיון (על אמונה תקווה ואהבה) של אוגוסטינוס מהיפו] , [http://www.leaderu.com/cyber/books/augenchiridion/enchiridion01-23.html תרגום נוסף לאנגלית].
* [http://www.ccel.org/ccel/schaff/npnf109.ix.ii.html הקטכיזם של יוחנן כריסוסטומוס]
* [http://www.vatican.va/archive/catechism/ccc_toc.htm הקטכיזם של הכנסייה הקתולית] ו[http://www.christusrex.org/www1/CDHN/ccc.html במקור נוסף]
* [http://www.shortercatechism.com/ הקטכיזם המקוצר של ווסטמינסטר (פרסביטריאני)] 
* [http://www.newadvent.org/cathen/05075b.htm קטכיזם באנציקלופדיה קתוליקה] ו[http://www.newadvent.org/cathen/13120c.htm ערך על הקטכיזם הקתולי]
* [https://web.archive.org/web/20120128161017/http://www.selk.de/index.php?option=com_content&view=article&id=31:katechismus&catid=66:texte-und-beitraege הקטכיזם הקטן של מרטין לותר (גרמנית)], [http://bookofconcord.org/smallcatechism.html] 
* [http://www.stmichael-online.de/gk_inh.htm הקטכיזם הגדול] , [http://bookofconcord.org/largecatechism.html] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרות נוצרית
קטגוריה:עיקרי אמונה
משולש מסילות

סכמה של משולש מסילתי פשוט
משולש מסילתי הוא סוג של צומת מסילתי ממנו מוליכות מסילות לשלושה כיוונים שונים. ניתן לנתב רכבת לכל אחד מן הכיוונים ללא צורך בחיוג של הרכבת.

משולש מסילות יכול לשמש גם לחיוג מלא של ציוד נייד, כלומר לסובב את הציוד ביחס למסילה. מסיבה זאת ניתן למצוא משולשי מסילות במוסכי רכבות ראשיים.

==רקע==
מעבר של רכבות בין מסילות מתבצע באמצעות מסוטים. מסוט מאפשר פיצול של מסילה אחת לשתיים, אך אינו מאפשר מעבר של רכבת בין הפיצולים ללא הפיכת כיוון הנסיעה. כדי לאפשר מעבר כזה יש צורך בסלילת מסילה נוספת בין שתי המסילות המתפצלות מהמסוט וחיבורה אליהן בשני מסוטים נוספים. הצורה המתקבלת דומה למשולש.

בעבר, קטרי הקיטור היו ניתנים להפעלה בכיוון אחד בלבד, כך שהפיכת כיוון תנועת הרכבת (חיוג) היה כרוך בהפיכה פיזית של הקטר ובהעברתו לצידה השני של הרכבת. פעולה זו דרשה ציוד מיוחד (חוגה לסיבוב הקטר ומסילה מקבילה להעברתו לצידה השני של הרכבת) וזמן בו הציוד הנייד היה מושבת מפעולה. משולש מסילתי חסך את הצורך בהפיכת כיוון הנסיעה בצמתים מסילתיים ואפשר גם את הפיכת הרכבת בשלמותה במקרים בהם לסדר הקרונות היה חשיבות (למשל חלוקה למחלקות או קרון תצפית בקצה הרכבת). כמו כן משולש מסילתי היה יכול לשמש לחיוג הציוד הנייד בתחנות הקצה ללא צורך בחוגה - אמצעי מכני מורכב ויקר. החיסרון של משולש ביחס לחוגה הוא השטח הגדול שדרוש לסלילת המסילות והמסוטים.

עם המעבר לקטרי דיזל ולקטרים חשמליים הניתנים להפעלה בשני הכיוונים ולציוד נייד מסוג מו-דו פחת הצורך בחיוג, אך גם ציוד מסוג מו-דו צריך לסובב מדי פעם כדי למנוע שחיקה לא שווה של גלגלי הקטרים והקרונות.
סכמה של משולש מסילתי בין מסילות כפולות

==משולשי מסילות בישראל==
* מוסך הרכבת ליד תחנת הרכבת חיפה מזרח (משמש לחיוג רכבות)
* צומת תל ברוך (מחבר את מסילת החוף אל מסילת הירקון)
* מחלף קסם (מחבר את מסילת הירקון אל המסילה המזרחית)
* מוסך הרכבת בתחנת הרכבת לוד (משמש לחיוג רכבות)
* צומת פלשת (במשולש מתחברת מסילת לוד - אשקלון אל השלוחה לנמל אשדוד. בנוסף מסילת תל אביב – פלשת מתחברת למסילה לכיוון אשקלון)
* צומת ממשית (מחבר בין השלוחות להר צין ולמישור צפע של מסילת הדרום)
*מחלף שמריהו מזרח (מחבר את מסילת השרון למסילת החוף וכולל צומת שפיים)
*מחלף ענבה (מחבר את קו הרכבת למודיעין לקו הרכבת המהיר לירושלים דרך צומת דניאל), כעת בבנייה "קשת מודיעין" אשר מאפשרת את החיבור ממודיעין לכיוון ירושלים.

במסגרת פרויקט המסילה המזרחית החדשה:
* צומת רמז ישודרג למחלף רכבתי - משולש מסילות.
* צומת חמד ישודרג למחלף רכבתי - משולש מסילות ותחבר את מסילת השרון אל המסילה המזרחית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ציוד רכבות
קטגוריה:תפעול רכבות
נהר קרוס

נהר קרוס הוא הנהר העיקרי בדרום מזרח ניגריה. על שמו נקראת מדינת נהר קרוס.
== גאוגרפיה ==
אף על פי שאינו ארוך במונחים אפריקניים, הוא מנקז כמות רבה של מי גשמים ובאזורים מסוימים נעשה רחב מאוד. ב-80 הקילומטרים האחרונים שלו הוא זורם דרך ביצות ויערות גשם ויוצר דלתה ברוחב 20 ק"מ ובאורך 50 ק"מ בין הערים אורון בגדה המערבית וקלאבר בגדה המזרחית. שפך נהר קרוס חובר למספר נחלים נוספים ואורכו כ-30 ק"מ. הוא נשפך אל האוקיינוס האטלנטי.

מדינת נהר קרוס מחוברת בכביש מהיר למדינתה השכנה אקווה איבום. המרחק בין אורן וקלאבר הוא 21 ק"מ דרך הים וכ-200 ק"מ דרך היבשה. האוכלוסייה המתגוררת בחלקו התחתון של הנהר משתמשת בנהר כעורק תחבורה מזה דורות רבים, ובעיר קלאבר יש נמל על גדות נהר קלאבר, כעשרה קילומטרים מהחיבור בינו לבין נהר קרוס וכ-55 ק"מ מהים.

נהר קרוס יוצר גבול בין שני אזורי יערות גשם טרופיים – יערות קרוס-ניז'ר, שנמצאים מערבית לנהר בינו לבין נהר ניז'ר ויערות קרוס-סנגה-ביוקו הנמצאים מזרחית לנהר, בינו לבין נהר סנגה בקמרון.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר גאוגרפיה של אפריקה
קטגוריה:ניגריה: גאוגרפיה
קרוס
קרוס
קטגוריה:מפרץ גינאה
קטגוריה:קמרון: גאוגרפיה

ca:Riu Cross
נמל התעופה דונג הוי

נמל התעופה דונג הוי (בווייטנאמית: Cảng hàng không Đồng Hới או Sân bay Đồng Hới) הוא נמל תעופה בכפר לוק נינה, 6 ק"מ מצפון לעיר דונג הוי, שהיא בירת מחוז קואנג בינה ב, כ-500 ק"מ דרום-מזרח מהאנוי דרך כבישים. מסלול ההמראה נבנה תחילה ללא בטון על ידי גורמים צרפתיים בשנות השלושים של המאה ה-20 כדי לסייע במלחמת הודו-סין הראשונה. לוחמי צפון וייטנאם שיפרו את המסלול כדי להיעזר בו כבסיס במלחמת וייטנאם.

ב-30 באוגוסט 2004 החלו עבודות לשחזור נמל התעופה, ואלו יועדו להסתיים ב-2006, אבל בפועל לא נפתח נמל התעופה עד 2008. ב-18 מאי 2008 נפתח נמל התעופה לטיסה הראשונה מנמל התעופה נוי באי בהאנוי.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

דונג הוי
טבסאראנים

טַבַּסַארַאנִים הם קבוצה אתנית החיה ברובה ברפובליקת דאגסטן, שהיא חלק מן הפדרציה הרוסית.

על פי סקר האוכלוסין שנערך בפדרציה הרוסית בשנת 2002, מנו הטבסאראנים 131,785 נפש, מתוכם כ-40% גרו בערים, ואילו 60% גרו בכפרים. כ-110,000 מהטבסאראנים גרים בדאגסטן. ריכוזם הגדול הוא באזור ההרים שבדרום-מערב דאגסטן. רבים מהם גרים בבירה מחצ'קלה.

הטבסאראנים שייכים למשפחת העמים הצפון-קווקזיים, והם קרובים מבחינה אתנית ללזגינים. הם דוברים את השפה הטבסאראנית, השייכת למשפחת השפות הצפון-מזרח קווקזיות. דתם היא האסלאם הסוני.

עם הטבסארנים המפורסמים נמנית הקופצת במוט הרוסייה ילנה איסינבייבה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:דגסטן: קבוצות אתניות
קטגוריה:עמים קווקזיים
אלנה לופסקו

אלנה לופסקו (ברומנית: Elena Lupescu; סביבות 1896 - 29/30 ביוני 1977), הידועה גם כמגדה לופסקו הייתה פילגשו של קרול השני, מלך רומניה. כמה שנים לאחר שקרול ויתר סופית על המלוכה הוא נשא אותה לאישה (ב-1947). המלך וסביבתו נהגו לכנותה "דודויה" חיה בראת שאר חייה בפורטוגל.

== ביוגרפיה ==
לופסקו הייתה בתם של נחום גרינברג – יהודי שהתנצר לפי הפולחן הרומני-אורתודוקסי ושינה את שמו לניקולאיה, ושל אליזה פאלק – רקדנית יהודייה מומרת קתולית מווינה. היה לה אח יותר צעיר בשם קונסטנטין לופסקו. התעמולה האנטישמית טענה, אך אין הוכחות לכך, שהשם לופסקו בא משם משפחה קודם של אביה, "וולף". אלנה לופסקו נקראה תכופות גם מגדה לופסקו ומקור שם זה אינו ברור. לדבריה שם זה הודבק לה בטעות על ידי עיתונאי איטלקי. 

לופסקו גדלה בבוקרשט וקיבלה בילדותה חינוך קתולי בפנימיה היוקרתית בזמנה, "דיאקונסלה" (Diaconesele), שנוהלה על ידי נזירות מן המכון המריאני מנימפנבורג, הקשור למסדר הישועי.
לפי ארתור קווינלאן, בשלב מסוים בחייה, משפחתה עברה לגור בסולינה, נמל בשפך הדנובה, שבה אביה פתח בית מרקחת. בשנת 1912 עברו לגור ביאשי שם פתחו חנות.

בשנים 1919–1920 או 1923 לופסקו הייתה נשואה לקצין צבא, יון טמפיאנו, ממנו התגרשה. בשנת 1925 היא הפכה למאהבת של הנסיך קרול מרומניה, אשר הומלך בשנת 1930 והפך למלך קרול השני. היא תוארה על ידי אמו של קרול, המלכה מריה, כ"פני החטא המוטבעות בשורות אדומות". היא תיארה את עצמה במהלך הגלות עם קרול בצרפת: "אני אישה אדומת שיער אשר אוהבת את קרול."

בשנת 1940 קרול ויתר על המלוכה ועבר, יחד עם אלנה לופסקו, לשווייץ ומשם לספרד. ממשלת רומניה דרשה מממשלת ספרד את הסגרתה של לופסקו באשמת מעורבות ברצח, אך אלו סירבו להסגירה. בשנת 1947, בברזיל, קרול נשא אותה לאישה. השניים עברו לגור בפורטוגל. קרול מת בפורטוגל ב-1953, אך לופסקו המשיכה לגור שם עד לפטירתה באשטוריל בשנת 1977.

אחרי מותה ארון המתים שלה עם עם זה של קרלו השני נשמר בקפלת מלכי פורטוגל במנזר סאו ויסנטה דה פורה בלסבון. ב-2003 רומניה הסכימה להבאתם למנזר קורטיה דה ארג'ש ברומניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

* [http://adevarul.ro/locale/alexandria/povestea-dragoste-tulburatoare-elena-lupescu-regele-carol-ii-lea-este-esenta-vietii-mele-talismanul-divin-refugiul-suprem-1_557d4597cfbe376e3544b9db/index.html כתבה רומנית על אלנה לופסקו]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1895
קטגוריה:משפחת המלוכה הרומנית
קטגוריה:אנטישמיות ברומניה: אישים
קטגוריה:הקמרילה של קרול השני
קטגוריה:פילגשות מלכותיות
קטגוריה:יאשי: אישים
קטגוריה:יהודים מומרים רומנים
קטגוריה:נוצרים רומים-קתולים
קטגוריה:רומניות שנפטרו ב-1977
ולדימיר קריוצ'קוב

ולדימיר קריוצ'קוב (ברוסית: Владимир Александрович Крючков; 29 בפברואר 1924 - 23 בנובמבר 2007) היה איש שלטון סובייטי. ראש הק.ג.ב.. וראש שירות ביון החוץ של ברית המועצות בשנים 1974–1988. נטל חלק בניסיון ההפיכה בשנת 1991.

ולדימיר קריוצ'קוב נולד בשנת 1924. היה חבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מאז 1944. היה איש שרות החוץ הסובייטי המוצב בהונגריה עד לשנת 1959, שבה החל לעבוד בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית. בשנת 1967 הצטרף לק.ג.ב. ב-1974 נתמנה קריוצ'קוב לראש "המינהל הראשון" של הק.ג.ב., מודיעין החוץ של הארגון. בשנת 1978 נתמנה לסגן ראש הארגון.

בשנת 1988 הועלה לדרגת גנרל של ארמייה (הדרגה השנייה בבכירותה בכוחות המזוינים של ברית המועצות) ונתמנה לראש הק.ג.ב. בשנים 1989–1990 היה קריוצ'קוב חבר הפוליטבירו, נשיאות המפלגה הקומוניסטית.

בעת בניסיון ההפיכה באוגוסט 1991, שהיה ניסיון כושל של הקומוניסטים השמרנים לבלימת הרפורמות של מיכאיל גורבאצ'וב, היה קריוצ'קוב אחד מששת ראשי הקושרים, השני במעלה לגנאדי ינאייב, ראש הקושרים. במסגרת הקשר היה קריוצ'קוב חבר בוועדת החירום שהחליפה למשך שלושה ימים את גורבצ'וב שהודח.

לאחר כישלון ההפיכה הודח מתפקידו, הועמד למשפט ונדון למאסר. בינואר 1993 שוחרר מהכלא בתנאים מגבילים, וב-1994 זכה לחנינה מהפרלמנט הרוסי הדומה.

ולדימיר קריוצ'קוב מת בשנת 2007 ממחלה במוסקבה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ראשי ביון החוץ ברוסיה ובברית המועצות
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:חברי הפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
קטגוריה:אנשי ק.ג.ב.
קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור אות הכבוד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טרויקורובסקויה
קטגוריה:המרד ההונגרי: אישים
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1924
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2007
נבחרת קיריבטי בכדורגל

נבחרת קיריבטי בכדורגל (באנגלית: Kiribati national football team) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת קיריבטי. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של קיריבטי.

הנבחרת שייכת לקוניפ"א ולקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC), אך אינה חברה רשמית בפיפ"א.

הנבחרת שיחקה רק שמונה משחקים רשמיים בתולדותיה ובכולם הפסידה חוץ ממשחק אחד מול ונואטו. שישה מהמשחקים התקיימו במסגרת גביע דרום האוקיינוס השקט.

==כל משחקיה הרשמיים==
* 30 באוגוסט 1979 בפיג'י - הפסידה לפיג'י 0–24
* 1 בספטמבר 1979 בפיג'י - קיריבטי הפסידה לפפואה גינאה החדשה 0–13
* 5 בספטמבר 1979 בפיג'י - הפסידה לטובאלו 0–19
* 30 ביוני 2003 בפיג'י - הפסידה לטובאלו 2–3
* 3 ביולי 2003 בפיג'י - הפסידה לאיי שלמה 0–7
* 5 ביולי 2003 בפיג'י - הפסידה לפיג'י 0–12
* 7 ביולי 2003 בפיג'י - הפסידה לונואטו 0–18

==כל גביעי דרום האוקיינוס השקט==
* עד 1975 - לא נכנסה
* 1979 - סיבוב ראשון (יוצגה על ידי קבוצה)
* 1983 עד 1995 - לא נכנסה
* 2003 - סיבוב ראשון
* 2007 - לא נכנסה
* 2011 - סיבוב ראשון
* 2015 - לא העפילה (התחרות הייתה עד גיל 23)
* 2019 - לא העפילה
* 2023 - פרשה

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:קיריבטי: ספורט
קיריבטי
קיריבטי
מדחום גלילאו

חפיץ הממחיש את עיקרון פעולתו של הכלי שגלילאו הגה
מדחום גליליאו או תרמוסקופ, הוא כלי שנועד להמחיש שינוי טמפרטורה מבלי למדוד את ערכה. באמצעות יישומו של עיקרון השפעת שינוי הטמפרטורה על צפיפות חומר.

את הרעיון לכלי הגה וניסח בתחילת המאה ה-17 גליליאו גליליי. בשאלה אם גלילאו עצמו בנה דגם של התרמוסקופ והשתמש בו בניסוייו או שמא היו אלו תלמידיו וממשיכי דרכו הדעות חלוקות.

==מבנה==
התרמוסקופ המקורי בנוי תווך זכוכית ובראשו כדור דמוי ביצה בגודלו וצורתו, שלתחתיתו משתלב צינור דק וארוך דמוי מבחנה, שחלקו התחתון עובר דרך פקק שעם עד לבסיסו של כלי קיבול דמוי כד שלו פתח משני צר יותר דרכו ממלאים את הטרמוסקופ בנוזל, אף הוא פקוק שעם.

==עקרון הפעולה==
הכלי עובד על עקרון כח הציפה (buoyancy). כאשר תשתנה הטמפרטורה מחוץ למכשיר כך תשתנה הטמפרטורה בתווך המכשיר ובעקבותיו צפיפות הנוזל בתווך. שינוי הצפיפות מביא לשינוי נפח הנוזל - התפשטותו או התכווצותו, המוצא ביטויו בעלייה או ירידה של מפלס הנוזל. ארכימדס כבר עמד על כך שמשקלו של גוף צף שווה לכח הציפה - נפח המים שהגוף דוחה, ושינויי טמפרטורה משנים את נפחו אך לא מסתו.

==מדחום גלילאו (חפיץ)==
מבט מקרוב על הכדורים
חפיץ בן זמננו הממחיש את העיקרון עליו הגה וביסס גלילאו את המכשיר הנקרא על שמו בתוספת כדורים ולהם מחוברות דיסקיות - יחידות מידה לטמפרטורה מסוג מעלות צלזיוס או מעלות פרנהייט, המאוחרות לתקופתו של גלילאו שהופכות את התרמוסקופ של גלילאו (ממחיש שינוי טמפרטורה) למדחום (מודד שינוי טמפרטורה).

החפיץ עשוי גליל זכוכית ובתווך שלו נוזל שקוף וכדורי זכוכית אטומים הממולאים נוזלים בצבעים שונים.

כאשר משתנה טמפרטורת הנוזל משתנה בהתאם גם צפיפותו. כמות הנוזל בכדורים (כמעט) שווה אך משקל הדיסקיות המחוברות אליהם שונה במקצת בין כדור לכדור והוא שקובע את הצפיפות (יחס מסה/ליחידת נפח) האפקטיבית של הכדורים ומכאן אם ירחפו או ישקעו בגליל בהתאם לטמפרטורה. על הדיסקיות מסומנות יחידות מידה לטמפרטורה מסוג מעלות צלזיוס או מעלות פרנהייט המאפשרות על פי מיקום הכדורים לקבל הערכה מקורבת לטמפרטורה השוררת בחלל בו נמצא החפיץ.

אופן קריאת הטמפרטורה: המספר המופיע על הדיסקית של הכדור ה"מרחף" בנוזל מציין את הטמפרטורה. אם אף כדור אינו מרחף הטמפרטורה היא בין זו של הכדור התחתון שצף לכדור העליון השוקע. אחרת, הטמפרטורה גדולה מהטמפרטורה המצוינת על הכדור השוקע העליון, אם כל הכדורים שוקעים, או קטנה מזו שעל הכדור הצף התחתון, אם כל הכדורים צפים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://catalogue.museogalileo.it/object/Thermoscope.html העתק דגם התרמוסקופ] שתכנן גלילאו ב[http://catalogue.museogalileo.it/ אתר המוזיאון המקוון של גלילאו]
* אתר [http://galileo.rice.edu/sci/instruments/thermometer.html The Galileo Project]
==הערות שוליים==

קטגוריה:מכשירי מדידה
קטגוריה:גלילאו גליליי
ארנאוט דניאל

ארנאוט דניאל
ארנאוט דניאל (Arnaut Danièl) היה משורר וטרובדור פרובאנסלי שפעל בעיקר בין השנים 1180–1200 וכתב בשפה האוקסיטנית. נולד בעיר ריבראק (Rabairac, Ribérac) בחבל אקיטן.

דניאל היה הראשון שהשתמש בססטינה, צורת שירית של בתים בעלי שש שורות עם כללים מורכבים של משקל וחזרה על מילים.

לדניאל הייתה השפעה על השירה האירופית בימי הביניים. דנטה מכנה אותו "היוצר הטוב ביותר" (il miglior fabbro) בפרק "כור המצרף" בקומדיה האלוהית וציטוט משירו הוא הקטע היחיד ביצירה שלא כתוב באיטלקית. פרנצ'סקו פטרארקה שיבח אותו וקרא לו "האדון הגדול של האהבה" (gran maestro d'amor) ביצירתו Trionfo d'amore. גם בעת החדשה משוררים הביעו את הערכתם כלפיו: עזרא פאונד שיבח את עבודתו וניתח אותו בפרוטרוט בספרו The Spirit of Romance (1910); ת. ס. אליוט, בתורו, הקדיש את יצירתו ארץ הישימון לפאונד וכינה אותו "il miglior fabbro" וכלל הפניות נוספות לדניאל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.trobar.org/troubadours/arnaut_daniel/ כתבי ארנאוט דניאל] באתר trobar.org
* 

קטגוריה:טרובדורים
Windows Live Mail

Windows Live Mail היא תוכנת ניהול דואר אלקטרוני מחבילת התוכנות Windows Live (שם מותג שהחליף את msn), פרויקט ההובלה של מיקרוסופט, שמטרתה לשפר את מערכת חלונות. התוכנה החליפה את תוכנות הדואר האלקטרוני הקודמות של מיקרוסופט, בהן Outlook Express (שנמצאת בXP) ו-Windows Mail (שנמצאת בVISTA ודי דומה ל-windows live mail). התוכנה משפרת התאמת מערכת הדואר האלקטרוני לשאר תוכנות מיקרוסופט בסביבת חלונות, ומספקת שירותי ניהול דואר אקלטרוני נפוצים, לרבות ניהול חשבונות ספקי שירות אחרים דרכה.

בישראל החליף המותג Live Hotmail את Hotmail.co.il בפורטל MSN ב-6 בינואר 2008. ב-2012 הוחלף השירות בהדרגה לOutlook.com ב-2013 הושלם המעבר. 
==ראו גם==
* outlook.com
* Mozilla Thunderbird

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:דואר אלקטרוני
קטגוריה:שירותי אינטרנט מבית מיקרוסופט
מסנני צ'בישב

מסנני צ'בישב הם מסננים אשר משמשים לצורכי עיבוד אותות (בהנדסת חשמל ובפרט באלקטרוניקה) המתבססים על פולינומי צ'בישב.
ישנם שני סוגים של מסננים: מסדר ראשון ומסדר שני.

== מסנן מסדר ראשון ==
תגובת תדר של מסנן מסדר 1<math>\epsilon=1</math>

:<math>G_n(\omega) = \left | H_n(j \omega) \right | = \frac{1}{\sqrt{1+\epsilon^2 T_n^2\left(\frac{\omega}{\omega_0}\right)}}</math>

ניתן לראות שזהו מסנן מעביר תדר נמוך וחוסם תדר גבוה.

== מסנן מסדר שני ==
תגובת תדר של מסנן מסדר שני <math>\epsilon=0.01</math>

:<math>G_n(\omega,\omega_0) = \frac{1}{\sqrt{1+ \frac{1} {\epsilon^2 T_n ^2 \left ( \omega_0 / \omega \right )}}}.</math>

ניתן לראות שזהו מסנן מעביר תדר נמוך וחוסם תדר גבוה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:עיבוד אותות
דורון אגוזי

דורון אגוזי (נולד ב-25 באוקטובר 1980 במעברות) הוא קלע ישראלי.

==ביוגרפיה==

אגוזי החל להתאמן כנער במועדון הקליעה הפועל מעברות, והיה לחניכו של גיא סטריק.

הישגו הראשון בזירה הבינלאומית היה המקום הרביעי באליפות אירופה בירי ברובה אוויר, שנערכה בהונגריה ב-2004. בשנת 2005 זכה במקום השמיני באליפות אירופה בקליעה שנערכה בסרביה, בתחרות ירי משלושה מצבים מ-50 מטרים. הוא חזר על הישג זה באליפות אירופה שנערכה בגרנדה ב-2007, ובכך הבטיח את השתתפותו באולימפיאדת בייג'ינג.

באולימפיאדה דורג אגוזי במקום ה-41 בתחרות ברובה אוויר מ-10 מטרים, ובמקום ה-36 בתחרות בירי משלושה מצבים.

במקביל לאימוני הקליעה, עובד אגוזי במחלקת המחקר והפיתוח של מפעל התרופות "תרימה" בקיבוץ מעברות ולומד לתואר בהנדסת מכונות בטכניון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* ניר שועלי, "[http://www.nrg.co.il/online/3/ART1/733/354.html דורון אגוזי לא מחטיא את בייג'ינג]", nrg, 14.5.2008.

קטגוריה:קלעים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים אולימפיים ישראלים
קטגוריה:משתתפים ישראלים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:מעברות (קיבוץ): אישים
קטגוריה:קלעים באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
פחמון (כימיה)

בכימיה, פִּחְמוּן או קַרבּוֹנִיזַצְיה הוא תגובה כימית שבה חומר אורגני מתפרק לפחמן וגזים שונים, בתהליך פירוליזה או זיקוק יבש. התהליך משמש לעיתים קרובות בכימיה אורגנית ליצור גז פחם או זפת פחם מפחם גולמי. דלקים מאובנים הם תוצר של תהליך פחמון של חומר אורגני.

כאשר ביומסה נחשפת לפרץ חום חזק (כמו בפיצוץ פצצת אטום או זרם פירוקלסטי של הר געש), הפחמון יכול להתרחש במהירות, ונותר פחמן מוצק. כאשר הושמדה העיר הרומית הרקולנאום בהתפרצות וזוב, חומרים אורגניים רבים, כמו רהיטים, עברו פחמון מהיר עקב החום הרב.

תהליך הפחמון אקסותרמי בדרך כלל, כלומר פולט אנרגיה. לכן התהליך יכול להזין את עצמו. לדוגמה, עבור גלוקוז, התגובה פולטת כ-237 קלוריות לגרם.

==קישורים חיצוניים==
* [http://goldbook.iupac.org/C00840.html פחמון] במונחון IUPAC

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תגובות כימיות
מוזיקה (מאטיס)

"מוזיקה" (בצרפתית: Musica) הוא ציור פוביסטי מאת הצייר הצרפתי אנרי מאטיס. הוא צויר כהמשך לציור "הריקוד" (1909), בהזמנת אספן האמנות הרוסי סרגיי שצ'וקין.

הציור מתאר חמש דמויות העוסקות בפעילות מוזיקלית. שלוש מן הדמויות שרות, ואילו השתיים נוספות מנגנות בחליל ובכינור. הדמויות מעוצבות בצורה סכימטית. הן דומות אחת לשנייה וחסרות מאפיינים ייחודיים. גופן משורטט בשטיחות והן מוקפות בקו קונטור עבה. בשונה מן הציור "הריקוד", הקומפוזיציה של ציור זה היא סטטית, והחלק המוקדש לתיאור האדמה הוא גדול הרבה יותר. בנוסף, בעוד שלשתי הדמויות המנגנות מתואר איבר מין נשי, הרי הדמויות האחרות חסרות אפיון מגדרי כלשהו. מאטיס עבד על הציור ללא הכנה מוקדמת, והקומפוזיציה שלו שונתה תוך כדי העבודה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hermitagemuseum.org/fcgi-bin/db2www/descrPage.mac/descrPage?selLang=English&indexClass=PICTURE_EN&Query_Exp=WOA_AUTHOR+%3D%3D+%22Matisse%2C+Henri%22&PID=GJ-9674&numView=1&ID_NUM=19&thumbFile=%2Ftmplobs%2FQ05_23%24M6NK9Q71NEM6.jpg&embViewVer=last&comeFrom=simil&check=false&sorting=WOA_AUTHOR%5EWOA_NAME&thumbId=6&numResults=57&author=Matisse%2C%26%2332%3BHenri מוזיקה], אתר מוזיאון הארמיטאז' .

קטגוריה:אנרי מאטיס
קטגוריה:פוביזם
קטגוריה:ארמיטאז': ציורים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1910
המשחתות מסדרת אקאצוקי

המשחתות מסדרת אקאצוקי היא סדרה של 4 משחתות מיוחדות שנבנו עבור הצי הקיסרי היפני. ארבעתן נבנו במספנות העיר ססבו והושלמו בשנת 1932. רק משחתת אחת, היביקי, שרדה את המלחמה ונמכרה לברית המועצות, שם זכתה לשרת תחת השם "פריטקי" (זריז). היא נמכרה לגרוטאות בשנת 1963.

==אקאצוקי==
אקאצוקי נכנסה לשירות בנובמבר 1932 ושירתה במימי יפן. היא השתתפה במלחמת סין - יפן השנייה שפרצה באוגוסט 1937.

לאחר תחילת מעשי האיבה עם האמריקאים אחרי תקיפת פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941 הועברה לזירה זו והשתתפה במספר קרבות. כמו כן, תמכה בכוחות פלישה יפניים לאינדונזיה שהייתה שייכת בזמנו להולנד והייתה מעורבת בקרב יאווה שהתרחש במימי אינדונזיה בסוף פברואר 1942.

בתחילת יוני השתתפה בקרב על האיים האלאוטיים וסייעה לצבא היפני הקיסרי לפלוש לאי קיסקה. כמה חודשים לאחר מכן, השתתפה במערכה על גוודלקנל. במהלך הקרבות טיבעה יחד עם מספר ספינות נוספת את הגוררת האמריקאית "סמינול" ואת ספינת הסיור "YP-284" כמו כן, הסבה נזק לשולת המוקשים "זיין". במהלך הקרב ניזוקה המשחתת על ידי סוללה של ארטילריית חופים.

שלושה שבועות לאחר מכן, השתתפה בקרב גדול שנערך ליד גוודלקנל. השייטת היפנית נתקלה בכוח אמריקאי גדול, ואקאצוקי, שהייתה מוצבת באגף הימני של השייטת היפנית, נפגעה בצורה קשה על ידי הספינות האמריקאיות וטבעה. מרבית אנשי צוותה טבעו יחד עמה.

==היביקי==
המשחתת נכנסה לשירות יחד עם שאר אוניות הסדרה. לקחה חלק בקרבות רבים במהלך מלחמת העולם השנייה. בסוף המלחמה נמכרה לצי הסובייטי ושירתה בו עד שנת 1963 תחת השם "פריטקי".

==איקזוצ'י==
איקזוצ'י (ביפנית "רעם") נבנתה באורגה בשנת 1932 והשתתפה במלחמת סין–יפן השנייה. כמו כן, השתתפה האוניה במלחמת העולם השנייה. בתחילת מעשי האיבה, לקחה חלק, יחד עם אוניות נוספות, בתקיפה ב-8 בדצמבר 1941 על הונג קונג ולאחר מכן נותרה באוקיינוס ההודי ואינדונזיה.

במרץ 1942 חילצה 442 ימאים בריטיים שספינותיהם טובעו, אף על פי שהדבר הציב אותה בסכנה ממתקפת צוללות ופגע ביכולותיה הקרביות בשל הכמות הגדולה של הניצולים (צוותה מנה פחות מ-200 אנשים). המעשה הונצח בספר ובתוכנית טלוויזיה.

בתחילת יוני 1942 השתתפה במבצעים בצפונו של האוקיינוס השקט ששיאם היה הקרב על האיים האלאוטיים. לאחר סיום המערכה באזור האיים האלאוטיים, הועברה לדרומו של האוקיינוס במטרה לסייע לכוחות היפניים שנלחמו נגד האמריקאים בגוודלקנל. במערכה זו גרמה נזק וטיבעה מספר ספינות אמריקאיות קטנות בשיתוף עם משחתות יפניות אחרות. בנובמבר השתתפה בקרב ימי גדול במימי גוודלקנל וספגה פגיעות רבות מתותחני הצי האמריקאי שגרמו ל-21 הרוגים ו-20 פצועים בצוות האוניה. כתוצאה מהפגיעות נאלצה לחזור למספנה לתיקונים.

האונייה חזרה לצפון האוקיינוס השקט בשנת 1943 והייתה נוכחת בקרב איי קומנדורסקי, אך לא לקחה בו חלק פעילה. האונייה טובעה על ידי צוללת אמריקאית בשנת 1944 בעת שליוותה אוניית משא.

==אינזומה==
האונייה נכנסה לשירות יחד עם שאר אוניות הסדרה. טובעה ב-1944 בעת שליוותה שיירת מכליות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משחתות
קטגוריה:אוניות מלחמה יפניות שטובעו
קטגוריה:אוניות מלחמה יפניות במלחמת העולם השנייה
ישעיהו לביא

ישעיהו לביא (1926 - 23 ביולי 1991) היה ממייסדי חיל הקשר ומנכ"ל משרד הביטחון.

== ביוגרפיה ==
לביא נולד בגרמניה ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1933. למד בבית ספר "שלווה" בתל אביב, בשנת 1944 התגייס לשורות הפלמ"ח והוכשר כאלחוטן מורס. בשנת 1946 הצטרף לשירות הקשר של ארגון "ההגנה" והיה בין האחראים להפעלת שידורי הרדיו המחתרתי "קול ישראל". לביא היה האיש ששרק בכל פעם את אות התחנה במנגינת השורה "התקווה בת שנות אלפיים" מתוך התקווה. במלחמת העצמאות היה אחראי על מכלול השירותים הטכניים של חיל הקשר בצה"ל ובתום המלחמה נשלח ללימודי הנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת קולומביה שבארצות הברית.

בשובו ארצה, בשנת 1953, מונה למהנדס ראשי וראש ענף אפסנאות קשר. בשנים 1955–1957 שימש סגן קצין קשר ראשי ובשנים 1957 - 1962 עמד בראש חיל הקשר, בדרגת אלוף-משנה. בתקופתו הואצה והועצמה הדרישה למכשור קשר נייד המיוצר באופן עצמאי, ללא תלות בגורמי חוץ, ושם החיל שונה לחיל הקשר והאלקטרוניקה. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.

בשנים 1962 עד 1964 שימש כיועץ מדעי בשגרירות ישראל בארצות הברית.

בשנת 1964 מונה למנכ"ל משרד הדואר, במקביל שימש יו"ר "החברה הבינלאומית לבזק", חברה משותפת למשרד הדואר ולחברה הצרפתית לכבלים ולרדיו, שתכננה והפעילה כבל תקשורת תת-ימי בין ישראל לצרפת שאפשר לישראל תקשורת טלפון בינלאומית. בשנת 1968 מונה למנכ"ל רפא"ל. באותה שנה הוענק לו פרס ביטחון ישראל. בשנים 1970–1972 שימש בתפקיד מנכ"ל משרד הביטחון.

לביא שימש כיו"ר המועצה לקשר ואלקטרוניקה ונשיא הסניף הישראלי של אגודת מהנדסי החשמל (IEEE).

==לקריאה נוספת==
*קורות חייו בכתבה על חתני פרסי הביטחון, בעיתון דבר, 7 ביוני 1968.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:פליטי רדיפות הנאצים
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי גימנסיה שלווה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:צהלה: אישים
קטגוריה:קציני קשר ראשיים
קטגוריה:מנכ"לי משרד הביטחון
קטגוריה:מנכ"לי משרד התקשורת
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:מנכ"לי רפאל
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1926
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1991
צביעת הכסט

גרעיני תאים בצביעת הכסט

צביעת הכּסט (Hoechst staining, Bisbenzimide dyes) היא צביעה פלואורסצנטית ל-DNA דו גדילי, מכיוון שה-DNA בתאים אאוקריוטים מרוכז בגרעין התא. צביעת הכסט מאופיינת בקליטת אור בטווח אולטרה סגול (350 nm) ופליטת אור כחול (460 nm כמו DAPI), האור הכחול נפלט כאשר מולקולת הצבע נקשרת לקשר A-T ב-DNA דו גדילי, קישור של מולקולת הצבע לקשר G-C פולט ב-50% פחות צבע מקישור ל A-T, שאריות צבע שאינו אחוז ב-DNA פולט אור ירוק.

ישנן מספר מולקולות דומות המשמשות לצביעת הכסט. המולקולות הללו (bis-benzimides) דומות מאוד במבנה, אך שונות בקבוצות הקיצון שלהם ובכך הן בעלות יכולת שונה לחדור דרך ממברנות. הן מסומנות כ-Hoechst 33342, Hoechst 33258, ו-Hoechst 34580. בצביעת הכסט ניתן לצבוע גם תאים מקובעים וגם תאים חיים בניגוד לצביעות גרעיניות אחרות כגון צביעת DAPI שאינה מאפשרת לצבוע תאים חיים. צביעת התאים החיים מתאפשרת בזכות יכולתם של מולקולות הצבע לחדור את הממברנה.

צביעת הכסט משמשת:
* לסימון גרעינים במיקרוסקופיה פלואורסצנטית, לרוב כצביעת רקע;
* לאבחון מיקופלזמה בתאים;
* לצביעת כרומוזומים וקביעת קריוטיפ;
* למעקב אחרי מחזור התא ומציאת אחוז תאים אפופטוטיים בציטומטריה של זרימה לפי שיטה שפותחה על ידי ליאונרד הרזנברג (FACS);
* לגילוי DNA בנוכחות RNA על ג'ל אלקטרופורזה;
* לכימות DNA.

הערות לגבי שימוש בצביעת הכסט:
* על מנת שהצביעה תפעל, יש להמיס / למהול את צבעי הכסט במים, ב-TBS או בתמיסת מלח. אין להשתמש ב-PBS כיוון שחומר זה משקיע את מולקולת הצבע.
* על אף יתרונותיה של צביעת ההכסט, מולקולות הצבע חודרות ממברנות ומתמקמות ב-DNA, תהליך זה מסכן את שלמות ה-DNA ומפריע בהכפלתו. חדירה של החומר אל גוף האדם עלולה לגרום למוטציות שעלולות להוביל לסרטן, על כן במהלך הצביעה יש לנקוט את אמצעי זהירות מתבקשים, כגון כפפות וחלוק.

==ראו גם==
*DAPI

קטגוריה:היסטולוגיה
קטגוריה:DNA
צבי דר

צבי דר (31 באוגוסט 1898 - 6 בינואר 1969) היה מנהל התעשייה הצבאית.

דר נולד בשם פרנץ לדרר בקרלסבאד, בבוהמיה שבאוסטרו-הונגריה, כיום בצ'כיה. ב-1913 הצטרף לתנועת בלאו וייס ובמרוצת הזמן נבחר ליו"ר התנועה בצ'כוסלובקיה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נמנה בין מייסדי תנועת החלוץ באירופה. בתקופת המלחמה שירת כקצין לוחם מטעם צבא אוסטריה בחזית מול איטליה. בשנת 1920 עלה לארץ ישראל והיה ממקימי קיבוץ חפציבה.

בשנת 1933 יזם קידוח ליד הקיבוץ, כשנתגלו מים בשפע הוחלט לחלקם בין הקיבוצים השכנים ולשם כך הוקמה "אגודת המים השיתופית של עמק חרוד" שדר עמד בראשה והמהנדס שמחה בלאס התקבל על ידו להיות היועץ והמתכנן שלה. בהמשך היה דר מנהל אגודת המים של משקי עמק יזרעאל וחבר הנהלת "סולל בונה". לאחר מכן הוא מונה לארגן את התעשייה ההסתדרותית, היה מנהלה הראשון של כור תעשיות ועמד בראש החברה בשנים 1944–1950.

היה חבר ארגון "ההגנה" והשתתף בתעשיית כלי הנשק שיצרו במחתרת, בשנים 1950–1967 כיהן כמנהל התעשייה הצבאית. היה חתן פרס ביטחון ישראל ב-1968 על מפעל חיים על פועלו בתע"ש. על שמו נקרא בית התרבות בחפציבה "בית צבי", שעל תכנונו הוחל לעבוד ב-1969 (כיום נטוש).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי בלאו וייס
קטגוריה:אנשי העלייה השלישית
קטגוריה:אנשי מערכת הביטחון
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל: עובדי התעשייה הצבאית
קטגוריה:מנהלי התעשייה הצבאית
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:חפציבה: אישים
קטגוריה:מנכ"לי כור תעשיות ובנותיה
קטגוריה:בית אלפא: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1898
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1969
קטגוריה:אישים הקבורים בבית אלפא
דמיטרי יאזוב

יאזוב בשנת 2014
דמיטרי טימופייביץ' יאזוב (ברוסית: Дмитрий Тимофеевич Язов; 8 בנובמבר 1924 – 25 בפברואר 2020) היה איש צבא ופוליטיקאי סובייטי; מרשל ברית המועצות ושר ההגנה הסובייטי בעת הפיכת ינאייב ב-1991, שבה השתתף כאחד הקושרים.

==ביוגרפיה==
יאזוב נולד במחוז אומסק שבסיביר. בשנת 1941 התגייס לצבא האדום לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות. הוא סיים בית ספר לקציני חי"ר במוסקבה ולחם כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בחזית לנינגרד.

לאחר המלחמה שירת כמפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד במחוז צבאי לנינגרד. בשנת 1956 סיים אקדמיה צבאית במוסקבה ולאחר מכן היה מפקד גדוד ומפקד רגימנט. בשנת 1962, בעת משבר הטילים, נשלח לקובה כיועץ צבאי.

בשנת 1967 הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקד אוגדה ממוכנת. יאזוב התקדם מהר מאוד בסולם הדרגות והתפקידים - בשנת 1971 מונה לפקד על גיס משוריין ובשנת 1973 - על ארמייה. בשנים 1974 - 1976 היה ראש אגף כוח אדם במשרד ההגנה. בשנים 1979–1980 היה מפקד הכוחות הסובייטים בצ'כוסלובקיה. לאחר מכן פיקד על כמה מחוזות צבאיים בתוך ברית המועצות.

בשנים 1979–1990 היה מועמד לחברות בפוליטבירו, הנשיאות של המפלגה הקומוניסטית.

בשנת 1986, בעת שהיה מפקד פיקוד המזרח הרחוק הוא התוודע למזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ולמעשה שליטה, מיכאיל גורבאצ'וב. יאזוב עשה רושם חיובי על המזכיר הכללי, דבר שהוביל בהמשך לקידומו. בינואר 1987 הועבר למוסקבה ומונה לסגן שר הביטחון. במאי 1987 פוטר שר ההגנה המרשל סוקולוב בעקבות פרשת רוסט, ויאזוב מונה במקומו.

ב-28 באפריל 1990 הועלה יאזוב לדרגת מרשל. הוא היה קצין הצבא האחרון שהועלה לדרגת מרשל בטרם פירוקה של ברית המועצות.

באוגוסט 1991, בעת הפיכת ינאייב, שהייתה הפיכה של החוגים השמרנים בשלטון הקומוניסטי, שנועדה לבלום את הרפורמות של גורבאצ'וב, היה יאזוב אחד ממנהיגי הקושרים. עם הכרזת מצב החירום על ידי הקושרים ב-19 באוגוסט 1991, היה יאזוב חבר בוועדת החירום שנועדה לשלוט בברית המועצות. עם כישלון הקשר כעבור שלושה ימים, הועמד יאזוב לדין על חלקו בקשר ונשפט לשנות מאסר רבות. בשנת 1994 הוענקה לו חנינה על ידי הדומה.

בתקופת נשיאותו של ולדימיר פוטין כנשיא רוסיה נשכח ליאזוב חטא היותו בין הקושרים, וב-17 בנובמבר 2004, בהיות יאזוב בן 80, הוענק לו בקרמלין עיטור הכבוד על ידי הנשיא ולדימיר פוטין. למעמד זה הופיע יאזוב כשהוא לבוש במדי מרשל.

נפטר ב-25 בפברואר 2020 ונקבר בבית העלמין הצבאי הפדרלי להנצחה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מרשלים סובייטים
קטגוריה:פוליטיקאים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מקבלי עיטור מהפכת אוקטובר
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:שרי ההגנה של ברית המועצות
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (הפדרציה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מעוטרי עיטור שרנהורסט
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות האזרחי (סוריה)
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1924
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2020
השריר השוקיתי הארוך

גידים בכף רגל ימין במבט צידי
השריר השוקיתי הארוך (TA: Musculus fibularis longus; Musculus peroneus longus) הוא שריר שלד הממוקם במדור הצידי של השוק יחד עם השריר השוקיתי הקצר, והוא החיצוני יותר משני השרירים. 

תחילתו של השריר בחלק העליון הצידי של השוקית, ונקודת האחז שלו ממוקמת בעצם המסרק הראשונה ובעצם הטריז השנייה. הגיד בחלקו התחתון של השריר עובר מאחורי הפטישון הצידי (Malleolus lateralis) של השוקה ובכניסתו לכף הרגל עובר דרך חריץ אשר בעצם הקוביה. 

השריר מבצע פעולה של איברסיה (Eversion, הפניית כף הרגל כלפי חוץ) וכיפוף כפי של כף הרגל.

== עצבוב ==
השריר מעוצבב על ידי העצב השוקיתי השטחי.

== ראו גם ==
*קרסול
*אנטומיה - מונחים
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
קטגוריה:שרירי כף הרגל
מאוריציוס הקדוש

מאוריציוס הוא קדוש נוצרי שהיה מפקד יחידת חיילים בלגיון הרומי אשר היה ידוע כלגיון התבאי. יחד עם קבוצה שלמה של חיילים מאותו לגיון הוא הוצא להורג על דתו ונחשב למרטיר. מאוריציוס הוא קדוש מגן למספר מקצועות, מקומות וממלכות; הוא קדוש חשוב בכנסייה הקופטית, מכיוון שהיה מצרי. 

מאוריציוס נולד בתבאי (מצרים). בשנת 287 נשלח הלגיון שלו במצוות הקיסר מקסימיאנוס לדיכוי מרד של הבגאודאי בגאליה. במהלך דיכוי המרד, הצטוו חיילי הכוח להטריד גם נוצרים שהתגוררו בגאליה. כשסירבו, העניש אותם מקסימיאנוס בפקודת דקימאטיו (הוצאה להורג של כל חייל עשירי). לאחר הדקימאטיו, המשיך הלגיון להתמרד ולסרב להטריד נוצרים, ומקסימיאנוס הפעיל שוב את העונש, עד שהחליט להוציא את כל חיילי הלגיון להורג. 

על פי המסורת הוא קבור באגאונום (כיום סן מוריץ שבקנטון ואלה בשווייץ). הוא נחשב לקדוש בכנסייה הקתולית מאז המאה ה-4. יום חגו הוא ה־22 בספטמבר. 

עיירת הנופש היוקרתית והמפורסמת סנקט מוריץ קרויה על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קדושים נוצרים
קטגוריה:נוצרים מצרים
קטגוריה:קדושים נוצרים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:נצרות קופטית
קטגוריה:נפטרים ב-287
ארי דה לוקה

אֶרי דה לוּקה (באיטלקית: Erri de Luca; נולד ב-20 במאי 1950) הוא סופר איטלקי המתאר בספריו את נאפולי, עיר ילדותו.

==קורות חיים==
דה לוקה נולד בנאפולי בשם אנריקו למשפחה איטלקית-אמריקאית. סבתו של דה לוקה הגיעה ממדינת אלבמה שבדרום ארצות הברית, ואילו סבו היה נאפוליטני. הארי נקרא על שם דוד אמריקאי.

עד שנת 1955 התגוררה משפחתו של דה לוקה בשכונה ענייה בעיר. דה לוקה זוכר שכונת עוני זו ומתאר אותה בספריו. בצעירותו נהגה משפחתו לבלות בכל קיץ כשלושה חודשים באי איסקיה הסמוך לנאפולי' והשוני בין האי לבין העיר האפורה העניק לו, לימים, את המבט הייחודי המתאר את העיר: "עיר של סמטאות צרות, צפיפות, סגירות ומועקה".

בגיל 18 עזב את העיר. במהלך חייו התפרנס דה לוקה כפועל במפעל פיאט בטורינו, בו היה פעיל באיגוד העובדים ובארגון שביתות. כמו כן עבד כפועל בניין וכסבל.

בשנות השבעים היה שייך לשמאל הרדיקלי והיה חבר בתנועה הפוליטית הקיצונית "לוטה קונטינואה" ("מאבק מתמשך"), אשר התנגדה לכיבוש הישראלי בשטחים. בשנת 1972, בעקבות רצח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, התמתנו דעותיו של דה לוקה, והוא הפסיק להביע תמיכה במאבק הפלסטיני.

דה לוקה למד עברית ויידיש ותרגם לאיטלקית את ספר שמות, יונה, קהלת ומגילת רות. בריאיון לגלובס ב-2009 אמר: "בשתי דרכים אני מעורב בנושא היהודי: האחת היא דרך סיפורי הקודש - התנ"ך. הצורך להבין את שפת האם של המונותאיזם גרם לי ללמוד עברית כדי להיות מסוגל לקרוא את הסיפורים האלו בשפתם המקורית שכל-כך שונה מהתרגום. וזה בא מסקרנות אינטלקטואלית ועניין. הצד השני הוא צד היידיש. כשחזרתי מוורשה ב-1993, מאירועי היובל לנפילת הגטו, החלטתי להתחיל ללמוד יידיש. היום אני קורא יידיש ומתרגם את השפה. וזה החלק הרגשי יותר. הדבר היחיד שיכול לעשות מישהו שמגיע אחרי, זה להניע שוב את שפתי היידיש. לחדש. זו הדרך היחידה לומר להיסטוריה שהיא טעתה. להמחיש שהיא לא הצליחה".

ספרו הראשון "לא עכשיו, לא כאן" (באיטלקית: Non ora, non qui) - פורסם ב-1989, בהיות דה לוקה בן 39, ומהדורה חדשה יוצאת מאז מדי שנה.

==כתביו==
מספריו שתורגמו לעברית:
* אתה, שלי (Tu, Mio) (1989) - תורגם לעברית על ידי יורם מלצר ומנחם פרי ויצא לאור בסדרת הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, בשנת 2003.
* הר אדוני (Montedidio) (2001) - תורגם לעברית על ידי מרים שוסטרמן-פדובאנו ויצא לאור בספריה החדשה בשנת 2003.
* שלושה סוסים - יצא לאור בספריה החדשה ב-2004
* לא עכשיו, לא כאן - יצא לאור בספריה החדשה ב-2005
* היפוכו של אחד - יצא לאור בספריה החדשה ב-2006
* בשם האם - יצא לאור בספריה החדשה ב-2007
* נפליטני - יצא לאור בספריה החדשה ב-2008
* היום שלפני האושר (Il giorno prima della Felicità) (2009) - תורגם לעברית על ידי מרים שוסטרמן-פדובאנו ויצא לאור בספריה החדשה בשנת 2010

הספר "הר אדוני" זכה בפרס פמינה בצרפת בשנת 2002.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* ארי דה לוקה, [http://www.newlibrary.co.il/article?c0=13770 "אומן הסבך"], טור אישי באתר הספריה החדשה
* ארי דה לוקה, [http://www.newlibrary.co.il/article?c0=14176 "מאמ'אמיליה"], שיר באתר הספריה החדשה
* 
* 
* 
* לאה טרן, [http://www.nfc.co.il/Archive/003-D-20645-00.html?tag=20-36-57 על הספר "בשם האם"], News1 מחלקה ראשונה, 25 בפברואר 2007
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרים איטלקים
קטגוריה:מתרגמים איטלקים
קטגוריה:מתרגמי התנ"ך
קטגוריה:משוררים איטלקים
קטגוריה:עיתונאים איטלקים
קטגוריה:זוכי פרס פמינה
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1950
בית באליול

בית באליול (באנגלית: House of Balliol) היה בית מלוכה ששלט בסקוטלנד בשלהי המאה ה-13 וראשית המאה ה-14.

מקורה של משפחת באליול בפיקרדי. המשפחה החלה למשול באזורים מסוימים באנגליה בתקופת שלטונו של ויליאם השני, מלך אנגליה הנורמני. בן המשפחה הראשון המוזכר בכתבים היה גי דה באליול (מת בשנת 1130) אשר הוענקו לו שטחים בצפונה של אנגליה בשנת 1090. לאחריו שלט בשטחים אלה אחיינו, ברנר דה באליול (נפטר בשנת 1154 או 1162), ולאחריו בנו, גי דה באליול השני (נפטר ב-1167). גי השני נפטר בלא ילדים, ולאחריו קיבל את האדמות ברנרד השני דה באליול (נפטר בשנת 1190 לערך). אחיינו, אוסטס דה באליול ירש אותו (נפטר בשנת 1209), ואותו ירשו בנו, יו דה באליאול (נפטר בשנת 1229), ונכדו ג'ון דה באליול (נפטר בשנת 1268).

ג'ון השני דה בליול, בנו של ג'ון דה באליול, שלט בסקוטלנד בין השנים 1292–1296, ובנו הבכור, אדוארד באליול טען לכתר סקוטלנד ואף שלט בה בין השנים 1332–1338 בתמיכת צבא אנגליה כאשר מלכה של סקוטלנד באותה עת, דייוויד השני נאלץ לשהות בגלות בצרפת.

צאצאי אחותו של אדוארד שלטו בטירת קושי בצרפת ומצאצאיו יצא בית בורבון אשר שלט בצרפת ובספרד.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:סקוטלנד: היסטוריה
באליול
באליול
פרנסיסקו דה סורבראן

ציור של פרנסיסקו דה סורבראן אשר צויר בין השנים 35–1630
פרנסיסקו דה סורבראן (בספרדית: Francisco de Zurbarán; 7 בנובמבר 1598 – 27 באוגוסט 1664) היה צייר ספרדי מתקופת תור הזהב. הוא ידוע בעיקר בזכות ציורי הדת שלו, אשר מתארים נזירים, נזירות ומרטירים (לעיתים קרובות ברוח מיסטית), ובזכות ציורי טבע דומם. ציוריו נחשבים לסמל לתקופת הקונטרה-רפורמציה.

== ביוגרפיה ==
נולד בפואנטה דה קנטוס באזור אקסטרמדורה. אביו היה סוחר בדברי סדקית ובגדי גברים. בילדותו צייר עם פחם. ב-1614 אביו שלח אותו לסביליה, להיות שוליה של צייר בשם פדרו דיאס דה וילהנואבה (שנותר יחסית אלמוני). סורבראן, שהיה חבר של דייגו ולסקס, מכונה לעיתים קאראווג'ו הספרדי, בשל השימוש הריאליסטי בקיארוסקורו; השפעה נוספת עליו היא חוסה דה ריברה. ב-1625 קיבל את העבודה החשובה הראשונה שלו: ציור רטבלו בקתדרלת סביליה, שבו תיאר פרקים מחיי פטרוס; וגם את אחת מעבודותיו החשובות ביותר, של תומאס אקווינס. לאחר מכן צייר במנזר סנטה מריה דה גואדלופה, בו צייר סדרה של שמונה תמונות מחיי הירונימוס. לאחר שחזר לסביליה, צייר למנזר קרטוזיאני בעיר. מלך ספרד, פיליפה הרביעי, מינה אותו לאחר מכן ל"צייר חצר" וב-1650 התבקש על ידי חצר המלוכה לעבוד במדריד. כאן צייר את "מעשי הרקולס".

נפטר במדריד ב-27 באוגוסט 1664.

==ראו גם==
*יעקב ושנים עשר בניו

==קישורים חיצוניים==

* הבארוק הספרדי, [https://www.webcitation.org/query?id=1256546618724735&url=www.geocities.com/omanut2004/baroqe11.html שלווה טקסית] - על שניים מציוריו של סורבראן
* 
* 

קטגוריה:ציירים ספרדים
קטגוריה:ילידי 1598
קטגוריה:נפטרים ב-1664
שחייה צורנית

שחייניות צורניות
נבחרת [[רוסיה בשחייה צורנית]]
שחייה צורנית או שחייה אמנותית היא ענף ספורט המשלב שחייה ומחול במים, לצלילי מוזיקה. ברוב התחרויות, לרבות האולימפיאדה, מתחרות נשים בלבד, והתחרויות הן במקצים של יחידות, זוגות וקבוצות. באליפויות קנדה וארצות הברית מתחרים גם גברים, ובניגוד לרוב ענפי הספורט, אין הפרדה בינם לבין הנשים, והם משתתפים באותם מקצים. את המונח 'שחייה צורנית' טבע השחיין נורמן רוס.

הענף החל להתפתח בקנדה בראשית המאה ה-20, ותחרויות רשמיות נערכות מאז 1952. הוא הפך לראשונה לספורט אולימפי באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). באולימפיאדות הראשונות בהן נערכו תחרויות אלה בלטו השחייניות האמריקאיות והקנדיות, אך מאז אולימפיאדת סידני (2000) עברה השליטה בענף לשחייניות הרוסיות, שזכו בכל מדליות הזהב שחולקו מאז.

התחרויות נערכות בבריכות שעומקן המינימלי 3 מטרים, ובשטח של 12 X 12 מטרים. השחייניות מבצעות שני סטים של תרגילים, באחד עליהן לכלול אלמנטים מסוימים (התרגיל הטכני), והשני הוא בסגנון חופשי (התרגיל החופשי). הציון שניתן להן משלב את בחינת הטכניקה של ביצוע התרגילים (40% מהציון) וההופעה האמנותית (60% מהציון), ובכלל זה הסינכרוניזציה בין השחייניות לבין עצמן ובינן לבין המוזיקה. גם להבעתן ולהופעתן של השחייניות יש חשיבות - בגדי הים שלהן מעוצבים, ולעיתים הן מופיעות כשהן מאופרות. הציונים הם בסולם של 1 עד 10. משך התרגילים נע בין שתי דקות (למשתתפות יחידות בתרגיל הטכני) לבין ארבע דקות (לקבוצה בתרגיל החופשי).

===זוגות מעורבים===
לראשונה בהיסטוריה, התקיימה במסגרת אליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה 2015 תחרות בשחייה אמנותית לזוגות מעורבים נשים וגברים. לתחרות יוצאת הדופן נרשמו שישה זוגות, מטורקיה, יפן, רוסיה, איטליה, אוקראינה וארצות הברית. כאשר ארצות הברית ורוסיה זכו כל אחת במדליית זהב ובמדליית כסף, ואילו נבחרת איטליה זכתה ב-2 מדליות ארד.

== ראו גם ==
* נבחרת ישראל בשחייה צורנית

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:שחייה
קטגוריה:ספורט אולימפי
פיליפ סטנהופ, הרוזן הרביעי מצ'סטרפילד

פיליפ דורמר סטנהופ, הרוזן הרביעי מצ'סטרפילד (באנגלית: Philip Dormer Stanhope, 4th Earl of Chesterfield; 22 בספטמבר 1694 – 24 במרץ 1773) היה מדינאי מטעם המפלגה הוויגית ואינטלקטואל בריטי. היה מן הבריטים החשובים בתקופת ההשכלה, ומיודד עם וולטר ומונטסקייה.

== ביוגרפיה ==
לורד סטנהופ, כפי הוא כונה לפני מותו של אביו ב-1726, נולד בלונדון ולמד באוניברסיטת קיימברידג'. לאחר שסיים ללמוד, יצא ל"מסע הגדול" ברחבי יבשת אירופה. מותה של המלכה אן ועלייתו לשלטון של ג'ורג' הראשון פתחו אפשרויות חדשות בפני סטנהופ הצעיר והוא שב לאנגליה. קרוב משפחה שלו, ג'יימס סטנהופ, שהיה אחד השרים האהובים על המלך, סידר לו משרה כ"אדון חדר המיטות" של הנסיך מוויילס, ג'ורג' השני.

הוא הפך לחבר בית הנבחרים הבריטי ולאחר שאביו נפטר והוא ירש את התואר המשפחתי, הוא הפך חבר בבית הלורדים. ב-1728 מונה למשרת השגריר בהולנד, שליח רשמי של בית המלוכה באירלנד וב-1748 למשרת מזכיר הממלכה.
* חבר "המועצה החשאית של הוד מלכותו" (Her/His Majesty's Most Honourable Privy Council)
* חבר "מסדר הבירית"
* למרות היותו אנגלי, ידידותו עם וולטר ואינטלקטואלים צרפתיים נוספים סייעה לו להיבחר כחבר ב-Académie des Inscriptions et Belles-Lettres ב-1755

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:פוליטיקאים בריטים
קטגוריה:כותבי מכתבים
קטגוריה:רוזנים בריטים
קטגוריה:מסדר הבירית: אבירים וגבירות
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
קטגוריה:ילידי 1694
קטגוריה:נפטרים ב-1773
המטבח הדני

קציצות מטוגנות מן המטבח הדני, דומות לקציצות המוגשות במטבח האשכנזי
המטבח הדני מורכב באופן מסורתי ממרכיבים המתאימים למזג האוויר הקר והלח של דנמרק. בדנמרק קיימת תעשייה חקלאית ענפה, הכוללת בין היתר ייצור מוצרי חלב, שעורה, תפוחי אדמה, שיפון, סלק, חסה, פירות יער ופטריות. דנמרק מוקפת ים בשלוש מארבע רוחות השמיים, ועל כן לא מפתיע כי גם דגה ממלאת תפקיד חשוב במטבח. המטבח הדני, בשל הקרבה התרבותית והאקלימית לשאר מדינות סקנדינביה, גם דומה מאוד למטבח הסקנדינבי; אך דומה גם למטבחי מדינות מזרח אירופה. ההיסטוריה הייחודית של דנמרק השפיעה אף היא על דמותו של המטבח הדני.

בופסנדוויץ' מהווה מאכל בשר, דוגמה מוקדמת להמבורגר. רוד פלסה הוא נקניק חזיר נפוץ.

בין סוגי מאכלי הדגים הפופולריים בדנמרק, ראוי להזכיר עיבודים שונים של מליח ואת השימוש בביצי דג הפיקה (stenbider באנגלית Lumpfish), שאותן מגישים על ביצה קשה, בין היתר בסמרברד (smørrebrød) - כריך פתוח מלחם שיפון כהה, מאכל דני מסורתי.

המאפים המתוקים הדנים מפורסמים בעולם כולו, אם כי כנראה מקורם לא בדנמרק, אלא באופה שהגיע מווינה לדנמרק (ואכן, בדנית הם נקראים wienerbrød, לחם וינאי). באנגלית ובמספר שפות נוספות נקראים מאפי שמרים אישיים "Danish" (דניש).

עקב הדמיון למטבחים הסקנדינביים האחרים כמו גם למטבח הגרמני, אין מאכלים שניתן לכנותם מאכלים דנים מובהקים, אחד כזה לדוגמה הוא גריסים אדומים, האהוב בגרמניה, דנמרק ושוודיה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
מטבח
אשלגן כלורי

מבנה גבישי של אשלגן כלורי{{ש}}<div style="direction: ltr;"><span style="color:#C0C0C0; background-color:#C0C0C0;">__</span> K<sup>+</sup> <span style="color:#00FF00;background-color:#00FF00;">__</span> Cl<sup>-</sup></div>
אשלגן כלורי הוא תרכובת גבישית מוצקה המורכבת מיונים של אשלגן וכלור המסודרים כסריג יוני. התרכובת במצבה הטבעי היא חסרת ריח וצבעה לבן. לאשלגן כלורי מגוון שימושים, בין היתר הוא משמש כדשן כימי, כתרופה לטיפול בהיפוקלמיה, כתחליף למלח בישול וכן משמש בזריקות קטלניות בעת הוצאות להורג בכמה מדינות בארצות הברית.

==תפוצה בטבע==
אשלגן כלורי הוא אחת מתרכובות האשלגן הנקראות אשלג, והוא מופיע במכרות אשלג כמינרל סילביט, שהיא הצורה הגבישית שלו, או כסילביניט, מינרל המכיל גם נתרן כלורי. בימות מלוחות מופיעה התרכובת בתוך המינרל קרנליט והפקתה מתבצעת על ידי הפרדתה מהמגנזיום הכלורי המהווה אף הוא רכיב במינרל.

במי ים המלח הרמה הטבעית של האשלגן הכלורי היא כ-1.2%, המהווה חלק קטן מהמלחים בימה, ששיעורם מגיע לכ-34%. במונחי מולים ריכוז האשלגן הכלורי הוא 0.188 מולים לליטר, לעומת הנתרן הכלורי שריכוזו במי הימה גבוה בהרבה - 1.66 מול לליטר.

== שימושים ==

לתרכובת שימושים רבים כשהשימוש המוביל הוא בדישון. בשנת 1861 קיבל אדולף פרנק פטנט על דשן מבוסס אשלגן כלורי. אשלגן כלורי משמש גם בתעשיית התרופות, עיבוד מזון, תחליפי מלח בישול, מטלורגיה, טקסטיל ודפוס, וכן שימוש הנתון במחלוקת - הוצאה להורג בזריקת רעל.

אשלגן כלורי הוא התרכובת הנפוצה ביותר בין תרכובות האשלגן, המשמשות לדישון, והקרויות אשלג. הוא משמש הן לדישון ישיר והן כבסיס לייצור דשנים מורכבים, בעיקר על בסיס זרחן.

מקובל למדוד את תכולת האשלגן בדשנים כשווה הערך במונחי K<sub>2</sub>O - אשלגן חד-חמצני. לפי גישה זו, 1.64 קילוגרם של אשלגן כלורי שווי ערך לקילוגרם אחד של K<sub>2</sub>O.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלורידים
קטגוריה:אשלג