OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שדות התות (אתר הנצחה)

הכניסה לאתר
פסיפס עליו הכתובת דמיין על שמו של שירו של לנון [[Imagine באזור אתר ההנצחה]]
שדות התות (באנגלית: Strawberry Fields) הם אזור ואנדרטה בסנטרל פארק המוקדשים לזכרו של המוזיקאי ג'ון לנון. האתר קרוי על שם השיר Strawberry Fields Forever (שדות תות לנצח) של לנון ופול מקרטני.

==הקמת האתר==
את האתר, ששטחו עשרה דונם, תכנן ברוס קלי, שהיה אדריכל הנוף הראשי של סנטרל פארק. האתר נחנך ב-9 באוקטובר 1985, שהיה אמור להיות יום הולדתו ה-45 של לנון, על ידי רעייתו יוקו אונו שליוותה את הפרויקט.

הכניסה לאתר שוכנת בחלק המערבי של סנטרל פארק ברחוב 72 מערב, בדיוק מול בניין דקוטה שלנון התגורר בו בחלק האחרון של חייו ואף נרצח בו. האתר מורכב מפיסת קרקע משולשת שצידיה נופלים משני צידי הפארק, ובקודקוד שלה יש רצפת פסיפס שהיא רפרודוקציה לפסיפס מפומפיי. במרכז הפסיפס חקוקה מילה אחת: הכותרת של שירו הידוע "Imagine". לאורך גבולות המשולש המקיפים את הפסיפס ניצבים ספסלים שהוקמו לזכר אנשים אחרים ומתוחזקים על ידי הנהלת הפארק. לאורך שביל הנמשך לכיוון דרום-מזרח יש לוחות על סלעי צפחה שעליהם חקוקים שמות האומות שתרמו לבניית האנדרטה. יוקו אונו, המחזיקה בבעלותה דירת מגורים בבניין דקוטה, תרמה למעלה ממיליון דולר לעיצוב האנדרטה ולתחזוקתה.

הפסיפס נמצא בליבה של סדרת תצורות סלעים, שיחים ועצים המכונים "האזור השקט". בין העצים ישנו שביל עץ המתפתל בין עצי שושנת האלפים וצינית, Calycanthus (סדרת הארעים), דפנה הררית, מורן – Rhodotypos scandens (משפחת הוורדיים). השביל הראשי מוקף על ידי שיחי בר ועצי מגנוליה בוגרים. בקצה הצפוני של האזור השקט גדלים שלושה עצי מטסקוויה, המשילים את מחטיהם ומצמיחים אותם מחדש בכל אביב כסמל להתחדשות נצחית. העצים אמורים להגיע לגובה של 36 מטרים בתוך מאה שנים, ובסופו של דבר ניתן יהיה להבחין בהם ממרחק רב.

==שימוש==
לעיתים מכוסה האנדרטה בפרחים, בנרות בכוסיות זכוכית, ובחפצים אחרים המושארים במקום על ידי מעריציו של לנון. ביום הולדתו של לנון (9 באוקטובר) וביום השנה למותו (8 בדצמבר) מתאספים אנשים על מנת לשיר ולחלוק כבוד לזכרו, ולעיתים הם נשארים במקום עד לשעות הלילה המאוחרות.

באנדרטה נערכו אירועי זיכרון גם למוזיקאים אחרים, כגון ג'רי גרסיה וג'ורג' האריסון. בימים שלאחר פיגועי 11 בספטמבר נערכו תפילות לילה עם נרות במעגל שעליו חקוקה המילה "Imagine", לזכר הנספים באירוע הטרור הקטלני.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nycfoto.com/showPage.php?albumID=165 תמונות של האתר]
* [http://www.nycgovparks.org/sub_your_park/historical_signs/hs_historical_sign.php?id=12890 מידע] באתר מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק

קטגוריה:ניו יורק: אנדרטאות
קטגוריה:ארצות הברית: אתרי הנצחה
קטגוריה:סנטרל פארק
קטגוריה:ג'ון לנון
רדזילוב

רדזילוב (בפולנית: Radziłów; ביידיש: ראַדזשילעווע, ראַדזשילעוו) הוא כפר (לשעבר עיירה) בפרובינציית פודלסיה שבצפון-מזרח פולין, הנמצא כ-27 ק"מ דרומית לעיירה גרייבו וכ-61 ק"מ צפונית-מערבית לבירת הפרובינציה, ביאליסטוק. כיום (2007) מונה אוכלוסיית הכפר כ-1,250 נפש.

==תולדות היישוב==
לרדזילוב הוענקו זכויות עיר בשנת 1466, ובמהלך המאה ה-16 התפתח היישוב, בשל מיקומו על נתיב מסחר מרכזי. באמצע המאה ה-17 הוענקו ליישוב גם היתרים לקיים בו ימי שוק שבועיים.

בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, ניטל מהיישוב מעמדו העירוני. בשנת 1897 נמנו בכפר 891 יהודים, ובין מלחמות העולם נמנו בו 671 יהודים.

==פוגרום רדזילוב==
היישוב נכבש בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, אך הועבר כעבור זמן מה לידי הסובייטים בהתאם להסכם ריבנטרופ מולוטוב. ב-23 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בשנית בידי הגרמנים. כעבור יומיים ריכזו הגרמנים את הגברים היהודים מהכפר, והכריחו אותם לרקוד סביב מדורה בה שרפו את ספרי התורה מבית הכנסת המקומי. לאחר מכן, אילצו הגרמנים את היהודים להתפלש בביצות המקומיות, ובהמשך, רתמו אותם לעגלות במקום סוסים.

לאחר שעזבו את היישוב החיילים הגרמנים, הוקם בו ועד פולני, בו היה חבר הכומר המקומי. בימים אלו החלו הפולנים להתפרץ לבתי היהודים ביישוב, תוך ביצוע מעשי שוד והתעללות בהם. ב-6 ביולי 1941, בשל הגעת ידיעות על בריונים פולנים מוונסוש הסמוכה, שערכו במקום פוגרום, ואשר מתכננים להגיע גם לרדזילוב, נמלטו יהודי רדזילוב מבתיהם, והעבירו את הלילה בשדות. עם שובם של היהודים ליישוב למחרת, קברו פולנים מקומיים בחיים את אחד היהודים ואת בתו. בהמשך אותו היום, 7 ביולי 1941, הגיעו לכפר מספר כלי רכב עם אנשי גסטאפו. או אז רוכזו היהודים בכיכר השוק בכפר, לעיני הקהל הפולני, ושם ערכו בהם הגרמנים והפולנים מעשי השפלה והתעללות קשים, תוך צילום המעשים. לאחר מכן, הריצו הפולנים את 500 עד 800 היהודים שבכיכר לאסם תבואה בקצה היישוב, בו נעלו אותם, תוך העלאת האסם באש. שני צעירים שהצליחו להימלט מהאסם הבוער נרצחו במקלות בידי הפולנים.

לאחר הטבח, ערכו הפולנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בכפר. את חלקם השליכו למדורה שעוד בערה באסם, לרבות תינוקות בני יומם, ואת חלקם רצחו בגרזנים ובאתים, תוך ריצוץ ראשי ילדים. באותו השבוע של הטבח בכפר בוצעו פוגרומים גם ביישובים הסמוכים לרדזילוב, ובהם וונסוש, ידוובנה וסטאוויסקי. כ-20 יהודים שעוד נותרו בחיים לאחר הטבח נכלאו בבית ביישוב, והועסקו בעבודות כפייה. יהודים אלו הועברו בנובמבר 1942 למחנה המעבר בבוגושה, ומשם למחנות ההשמדה השונים.

אב יהודי ובנו מהכפר שהצליחו להסתתר בזמן המלחמה בסביבת היישוב, ושבו לכפר לאחר השחרור, נרצחו ימים ספורים לאחר מכן בידי הפולנים המקומיים.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160731194737/http://moreshet.pl/he/node/499 ראדז'ילוב] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* [http://www.radzilow.com רדזילוב]: אתר המכיל מידע היסטורי רב ומלווה בצילומים עדכניים של הכפר כיום 
* [http://www.lametayel.co.il/archive/article.asp?dest_id=&dest_type=&id=7257&postid= ידוובנה]: היסטוריה ותצלומי אנדרטת הזיכרון במקום שבו נרצחו יהודי העיירה ושרידי בית העלמין היהודי בעיירה, באתר "למטייל"
* 
* 

קטגוריה:פודלסיה: יישובים
קטגוריה:פודלסיה: עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי פולין: קהילות
קטגוריה:פרעות ופוגרומים בשואה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
טארק עזיז

עזיז (מימין) עם [[רונלד רייגן, 1984]]
עזיז (משמאל) עם [[ולדימיר פוטין, 2000]]
טארק עזיז (בערבית: طارق عزيز; 28 באפריל 1936 – 5 ביוני 2015) היה שר החוץ וסגן ראש הממשלה בעיראק, ושימש יועצו הקרוב של נשיא עיראק לשעבר סדאם חוסיין בשנות ה-80 וה-90, בטרם מפלתו של חוסיין במלחמת עיראק.

== ביוגרפיה ==
נולד למשפחה כשדית-קתולית בכפר הנוצרי תל כיף שבצפון עיראק, ליד מוסול. למד לתואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת בגדאד. תחילה עבד כעיתונאי. ב-1957 הוא הצטרף למפלגת הבעת', שם פגש לראשונה את סדאם חוסיין. מ-1963 עבד כעורך הראשי בעיתון המפלגה "א-ת'אורה" וכן בעיתון "אל-ג'מאהיר".

ב-1970 מונה לשר המדע בממשלת חוסיין, וב-1974 מונה לשר ההסברה. ב-1979 מונה לסגן ראש הממשלה, וב-1983 מונה גם לשר החוץ. מכיוון שחוסיין שימש הן כנשיא והן כראש הממשלה, ולא יצא כמעט את גבולות עיראק מחשש לביטחונו, הפך עזיז לדמות מרכזית בממשלו, ולנציג של עיראק ומדיניותה בערוצים דיפלומטיים רמי-דרג רבים ברחבי העולם. בתקופת מלחמת המפרץ הופיע לעיתים קרובות בתקשורת ושימש כדובר ממשל סדאם.

ב-1980 שרד ניסיון התנקשות בחייו, שנעשה על ידי מורדים מאיראן.

בסיום מלחמת עיראק, זמן קצר לאחר תפיסתו של חוסיין, נתפס גם עזיז על ידי הכוחות האמריקאים בעיראק, באפריל 2003. ב-2006 שימש כעד הגנה במשפטו של חוסיין, שהוצא להורג מאוחר יותר באותה שנה לאחר שנגזר עליו גזר דין מוות.

ב-2008 החל משפטו של עזיז באשמת הוצאה להורג של 42 סוחרים עיראקיים בשנת 1992. הוא נאשם שחתם על הפקודה לבצע את הרציחות, במסגרת תפקידו כסגן ראש הממשלה, משום שהסוחרים העלו מחירים מעבר למותר בחוק. במרץ 2009 גזר עליו בית הדין המיוחד בעיראק 15 שנות מאסר באשמת פשע נגד האנושות. בחודש אוגוסט של אותה השנה התווספו לכך עוד שבע שנות מאסר, בשל מעורבותו של עזיז בגירוש כורדים מאזורי מגוריהם בצפון-מזרח המדינה, במהלך שלטונו של סדאם חוסיין בשנות ה-80. הוא ריצה את עונשו בכלא במערב בגדאד. ב-26 באוקטובר 2010 גזר עליו בית הדין הפלילי הגבוה בבגדאד עונש מוות בגין חלקו ברדיפת תנועות פוליטיות שיעיות בעיראק בימי משטר סדאם, ביניהן מפלגת "דעווה", שבראשה עומד כיום ראש ממשלת עיראק, נורי אל-מאלכי. בנובמבר 2010 הודיע נשיא עיראק ג'לאל טלבאני כי אין בכוונתו לחתום על הצו שמתיר את הוצאתו להורג.

לעזיז שני בנים, זיאד וסדאם. רעייתו חיה כיום בתימן.

ב-5 ביוני 2015 מת עזיז בתאו בבית הכלא בעיראק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים עיראקים
קטגוריה:נוצרים עיראקים
קטגוריה:שרי החוץ של עיראק
קטגוריה:שרי מדע
קטגוריה:סגני ראשי ממשלות
קטגוריה:מלחמת המפרץ: אישים
קטגוריה:ילידי 1936
קטגוריה:עיראקים שנפטרו ב-2015
חותלות

נערה לובשת חותלות
עין גדי, שנות ה-40 של המאה ה-20]]
מסדר סיום קורס קצינים בצה"ל, אוקטובר 1955, עת חותלות [[קנבס היו חלק ממדי צה"ל]]
חותלות הן פריטי לבוש שלובשים על הרגל. דמותן כשל שרוולים או גרביים ארוכים, ובדרך כלל הן מכסות את השוקיים אך לא את כפות הרגליים. חותלות יוצרו בתחילה מצמר, אך כיום ניתן למצוא גם חותלות עשויות כותנה, בד סינתטי או קטיפה.

רקדנים משתמשים בחותלות כדי לשמור על שרירי הרגליים שלהם חמים ולהימנע מהתכווצויות שרירים. בראשית שנות ה-80 הפכו החותלות לפריט אופנתי בקרב נשים, בהשראת סרטי ריקוד כ"תהילה" ו"פלאשדאנס".

==בתקופת הפלמ"ח==
החותלות (בלעז: פָּאטֶס או פט'ס) היו אחד מסימני ההיכר של הלבוש הפלמ"חניקי. נתיבה בן-יהודה הגדירה אותן כך: (מתוך הספר "1948 - בין הספירות", עמ' 31).

כך סיפרה לוחמת הפלמ"ח רינה דותן, בסרט התיעודי "אחיותינו גיבורות התהילה":

== ציוד סערה ==
בשונה מהסוג האופנתי, חותלות משמשות גם בשילוב עם מכנסי סערה להגנה מפני כניסת מים ושלג בין הנעלים למכנסים. מקובל מאוד בקרב מטפסי הרים. נקרא באנגלית Gaiters.
==יצירת חותלות==
בתקופות שונות נערות סרגו לעצמן חותלות מתאימות לכפפות, או לסוודרים. בעיתוני סריגה מופיעים לעיתים הוראות לסריגת חותלות מצמר או כותנה. בין הממחזרות בגדים יש רבות שמשתמשות בשרוולים של סוודרים ישנים והופכות אותם לחותלות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.palmach.org.il/archive/galleries/galleryphoto/?itemId=42565 תמונת לוחם פלמ"ח הלובש חותלות, 1942], מתוך "אוצר תמונות הפלמ"ח"
==הערות שוליים==

קטגוריה:ביגוד
קטגוריה:הפלמ"ח
ג'ימי סאמרוויל

ג'ימי סאמרוויל
ג'ימי סאמרוויל (באנגלית: Jimmy Somerville; נולד ב-22 ביוני 1961) הוא זמר סקוטי שזכה להצלחה רבה בשנות השמונים של המאה העשרים. סאמרוויל היה סולן הלהקות ברונסקי ביט והקומיונרדס. מסוף שנות השמונים לסאמרוויל קריירת סולו.

== ביוגרפיה ==
סאמרוויל נולד וגדל בגלאזגו. ב-1983 הוא ייסד את להקת הסינת'-פופ ברונסקי ביט שזכתה להצלחה כבר בשנה שלאחר מכן, עת הוציאה את הסינגל "Smalltown Boy" ב-1984 מתוך האלבום "The Age of Consent". השיר, כמו כן האלבום, עסקו בנושאים הקשורים להומוסקסואליות. "Smalltown boy" מתאר כיצד נער נאלץ לעזוב את ביתו בשל הומופוביה וחוסר הבנה מצד סובביו ומשפחתו. הסינגל הגיע למקום שלישי במצעד בבריטניה וזכה להצלחה גם ברחבי אירופה. שיר מצליח נוסף מן האלבום היה "?Why" העוסק בדעות קדומות נגד הומוסקסואלים. שם האלבום, "The Age of Consent", שפירושו בעברית גיל ההסכמה התייחס לגיל ההסכמה הנחשב חוקי ליחסי מין הומוסקסואלים. 

להקת ברונסקי ביט פעלה יחד עם סאמרוויל בין 1983 - 1985, במהלכן אף שיתפה פעולה עם מארק אלמונד כשיצרו יחד גרסת כיסוי לשיר של דונה סאמר "I Feel Love". 

ב-1985 החליט סאמרוויל לעזוב את ברונסקי ביט ומספר חודשים לאחר מכן ייסד את הקומיונרדס עם ידידו ריצ'רד קולז. הלהקה פעלה במשך שלוש שנים והוציאה להיטים כדוגמת " Don't Leave Me This Way" ו-" Never Can Say Goodbye" ו-" So Cold the Night" שזכו להצלחה. הלהקה הפסיקה פעילותה ב-1988 עת קולז החליט לעזוב את הלהקה וסאמרוויל החל בקריירת סולו.

אלבומו הראשון, "Read My Lips", יצא ב-1989; בין להיטיו ניתן למצוא את שיר הנושא "" ואת גרסאות הכיסוי ל-Comment Te Dire Adieu (או Comment Te Dire) של פרנסואז ארדי, דואט עם ג'ון מיילס-קינגסטון ו-(You Make Me Feel (Mighty Real של סילבסטר ג'יימס (Sylvester James). סילבסטר ג'יימס (ידוע בעיקר כסילבסטר) היה זמר דיסקו וסול אמריקני, הומוסקסואל ואומן דראג קווין אשר נפטר כתוצאה מסיבוכים הקשורים למחלת האיידס.

סאמרוויל המשיך להיות פעיל מבחינה מוזיקלית עד ל-1991 עת הוציא אלבום אוסף, "The Single Collection" שכלל להיטים של ברונסקי ביט, הקמיונרדס וקריירת הסולו. בין להיטי האלבום ניתן למצוא גם את גרסת הכיסוי של סאמרוויל לשירם של הבי ג'יז, "To Love Somebody". אלבום האולפן הבא של סאמרוויל, "Dare to Love" יצא ב-1995 והשיר הבולט בו היה "Heartbeat". אלבומים נוספים היו Root Beer בשנת 2000, אלבום אוסף כפול The Very Best of Jimmy Somerville, Bronski Beat and The Communards ב-2001 ואלבום סולו רביעי, Home Again ב-2004.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:זמרים סקוטים
קטגוריה:זמרי פופ בריטים
קטגוריה:זמרים להט"בים בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1961
ג'וזפה דה לוקה

ג'וזפה דה לוקה (באיטלקית: Giuseppe De Luca; 25 בדצמבר 1876 - 26 באוגוסט 1950) היה זמר בריטון איטלקי, שהגיע לשיא הצלחתו האופראית במטרופוליטן אופרה בניו יורק.
== חייו ==
דה לוקה נולד ברומא. הוא למד בעיר זו אצל שני מורים ידועי-שם, ונצ'סלאו פרזיקיני ואנטוניו קוטוני והופעת הבכורה שלו הייתה בפיאצ'נצה בשנת 1897, בתפקיד ולנטין ב"פאוסט" של גונו.

דה לוקה הופיע בלה סקאלה, מילאנו בשנים 1902 עד 1910. הופעת הבכורה שלו בלונדון הייתה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בשנת 1907. בהמשך עבר לארצות הברית, שם היה הבריטון הראשי במטרופוליטן אופרה במשך 20 שנה, משנת 1915 עד 1935. (הוא חזר לזמן קצר לבית האופרה הזה בעונת 1939-40.) אחרי פרישתו לימד שירה ופיתוח קול בג'וליארד. דה לוקה מת בניו יורק בגיל 73.

ג'וזפה דה לוקה נודע בשני תפקידי פוצ'יני שגילם בהופעות בכורה: שארפלס במאדאם באטרפליי (לה סקאלה, 1904) והתפקיד הראשי ב"ג'אני סקיקי" (מטרופוליטן, 1918). כמו כן היה הראשון שהופיע בתפקידי המרקיז ב"גריזלידי" של מאסנה, מישונה ב"אדריאנה לקוברה" של צ'ילאה, גלבי ב"סיבריה" של ג'ורדאנו (1903) וסנשו פאנצה ב"דון קישוט" של מאסנה, מול פיודור שאליאפין.

המנצח הדגול ארטורו טוסקניני אמר, על פי השמועה, כי דה לוקה הוא "לחלוטין ובפירוש הבריטון הטוב ביותר ששמעתי מעודי"[https://web.archive.org/web/20080821114952/http://www.opera-gems.com/reflections/giuseppe%20de%20luca.htm]. אין ספק, שדה לוקה זכה לשבחים בקשת רחבה של תפקידי אופרה, קומיים, בל קאנטו וורדי, בתוספת אי-אילו גיחות מוקדמות אל וגנר בתקופת לה סקאלה שלו. דה לוקה שר רק באיטלקית ובצרפתית.

קולו של דה לוקה והקריירה שלו מתועדים בפירוט באין ספור הקלטות, שערך לחברות פונוטפיה וויקטור באיטליה ובאמריקה. בכמה מהן הוא שר עם זמרים אחרים גדולים מתור הזהב של המטרופוליטן, בהם אנריקו קארוזו ורוזה פונסל.

דה לוקה עשה לו שם של רב-אמן בשירת לגאטו חלקה והקלטותיו מאשרות את המצוינות שלו בתחום זה. קולו, כגבר קטן-ממדים, לא היה אדיר, אך נשמע למרחקים ושימש אותו ללא דופי. בשיאו, היה זה קול שניחן ביופי יוצא-דופן במשלב האמצעי. דה לוקה היה גם שחקן מוכשר, בייחוד בתפקידים קומיים תוססים.

== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
*
*
* The Grand Tradition: 70 years of Singing on Record, J.B.Steane, London, 1974
</div>

* מייקל קנדי, "מילון אוקספורד המרוכז למוזיקה" (1980)
* מייקל סקוט (1977), "הקלטת שירה"
* ג'. ב. סטין (1974), "המסורת המפוארת: 70 שנות שירה על תקליטים"

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרי בריטון
קטגוריה:זמרי אופרה איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1876
קטגוריה:נפטרים ב-1950
שטולטנהוף

מפת טריסטן דה קוניה
שטולטנהוף (אנגלית: Stoltenhoff) הוא אי קטן ובלתי מיושב בשטח של 0.2 קמ"ר, המהווה חלק מקבוצת איי נייטינגייל בדרומו של ארכיפלג טריסטן דה קוניה בדרום האוקיינוס האטלנטי.

האי נקרא על שם האחים גוסטב ופרידריך שטולטנהוף, אשר ניסו, בין השנים 1871–1873, להתיישב באי הסמוך "הבלתי נגיש" (אינאקססיבל), ולהתפרנס מצייד כלבי ים.

לאחר שנתיים של מאבק במזג אוויר קשה ניצלו השניים בידי הקפטן סר ג'ורג' סטרונג ניירס מספינת המחקר צ'לנג'ר. הקפטן שהתרשם עמוקות מן המאבק של השניים החליט לקרוא לאי על שמם.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20061126204533/http://www.btinternet.com/~sa_sa/tristan_da_cunha/images/tristan_annals.pdf תיאור מפורט על פי תאריכים של קורות האחים שטולטנהוף באי אינאקססיבל]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איים באוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:טריסטן דה קונה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: איים לא מיושבים
קטגוריה:סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה: איים
מברק מזמר

מברק מזמר הוא הודעה המועברת על ידי מוזיקאי בצורת פזמון. אין קשר בין ההיסטוריה של המברק להיסטוריה של המברק המזמר. מדובר בצורת ביטוי מוזיקלית. מברקים מזמרים נשלחים לעיתים קרובות כמתנות, עם מסר מותאם אישית למצב או לאירוע.

==בתרבות==
*בסרט הקולנוע "מרס תורכי", העוסק בעולם הפשע, משמש מברק מזמר פעמים אחדות להעברת מסר לאדם שמותו קרוב.
*בספר אלוהים נכה מאה אחוז של מוטי אברבוך, משמש מברק מזמר להבאת המשבר בחיי הנישואין של הגיבור<ref></ref>.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיקה
קטגוריה:תקשורת
פזאן

פזאן (בלטינית: Fesanas, באנגלית: Fezzan) הוא חבל ארץ בדרום מערב לוב, זהו אזור צחיח בלב מדבר סהרה, בירת החבל היא סבהא. שטח חבל הארץ הוא כ 570,000 קמ"ר, רובו ככולו מדבר צחיח. האוכלוסייה הדלילה, כ 6% מכלל תושבי לוב, מתרכזת בנאות המדבר הפזורים ברחבי החבל.

== היסטוריה ==
פזאן נזכרת לראשונה בתקופה הרומית בשם Phazania
* במאה החמישית עברה השליטה באזור לידי הונדלים.
* בשנת 666 לספירה נכבש האזור על ידי צבאות האסלאם הערבים.
* בשנת 1911 נכבשה פזאן על ידי איטליה מידי האימפריה העות'מאנית, כחלק מכיבוש כלל לוב.
* במלחמת העולם השנייה נכבשה פזאן על ידי כוחות צרפת החופשית, במסע מלחמה שהתנהל בין דצמבר 1942 לינואר 1943.
* פזאן זכתה לאוטונומיה חלקית על ידי צרפת, עד אשר אוחדה בשנת 1951 יחד עם טריפוליטניה וקירנאיקה לממלכת לוב.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://maps.google.com/?ie=UTF8&t=h&om=1&z=7&ll=26.332807,13.425293&spn=4.597098,7.404785 מפה של Google המראה את אזור פזאן]
* [https://web.archive.org/web/20090307023347/http://www.masa.co.il/vid/289/ארגז-החול/ סרטון שפורסם במסע אחר על אגם גברון לידי בירת מחוז פזאן]
* 

קטגוריה:לוב: חלוקה מנהלית
קטגוריה:מושבות איטלקיות לשעבר
Received Pronunciation

Received Pronunciation (באנגלית: ההגייה המקובלת) הוא מבטא של השפה האנגלית המקובל בעיקר בבריטניה והנחשב שם למבטא היוקרתי ביותר, ובעיני רבים גם הנכון ביותר, להגיית השפה. אף על פי שלפי ההערכה רק כ-2% מכלל תושבי הממלכה המאוחדת מדברים אנגלית במבטא זה, הוא עדיין משמש כדרך ההגייה הסטנדרטית ברוב הספרות העוסקת בפונולוגיה של השפה האנגלית ובמילונים. בנוסף, זהו המבטא המונחל פעמים רבות ללומדי השפה האנגלית.

ההגייה המקובלת אינה ניב (דיאלקט) בעל אוצר מילים ומאפיינים דקדוקיים משלו. אלו שזה מבטאם דוברים בדרך כלל "אנגלית תקנית" (Standard English), אם כי ההפך אינו מחויב המציאות. דוברי אנגלית תקנית רבים, בבריטניה ומחוצה לה, אינם הוגים כך.

הביטוי "ההגייה המקובלת" נטבע לראשונה על ידי הנרי וילד (Wyld) בשנת 1914, בספרו "תקציר תולדות השפה האנגלית"; משמעות המילה "Received" בהקשר זה היא "מקובל" או "מאושר".

ההגייה זכתה לכינויים שונים. המבטא כונה "האנגלית של המלך" או "האנגלית של המלכה" (Queen's English או King's English) מאחר שהיה או נתפש כמבטא בו דוברים המלך והאצולה. המלכה אליזבת השנייה אכן הייתה דוברת במבטא זה, בצורה שמרנית ומיושנת. עוד מכונה המבטא בכינוי "אנגלית של ה-BBC" (BBC English), מאחר שבעבר עשתה בו התחנה שימוש, למעט בתקופת מלחמת העולם השנייה עת נעשה השימוש בניבים אזוריים כדי להבדיל את שידורי התחנה מהתעמולה הנאצית. מאז אמצע המאה ה-20 שוב אין קרייני התחנה מחויבים לעשות בו שימוש, אם כי חלקם מקפידים עליו או על מאפיינים מסוימים שלו. בנוסף כונה המבטא בשם "אנגלית של (אוניברסיטת) אוקספורד" (Oxford English) בה היה מקובל. האוניברסיטה זכתה ליוקרה בענייני לשון בעיקר בזכות מילוני אוקספורד שפרסמה, והגרסה המורחבת של מילון זה כוללת הנחיות הגייה בהגייה המקובלת עד היום. מסיבות אלה הפך המבטא ליוקרתי ביותר בבריטניה, והשימוש בו מעיד רבות על הרקע והייחוס החברתי של בעליו או על השכלתו או על יומרותיו החברתיות. באנגליה, המילה Posh, "מהודר", משמשת ככינוי סלנג למבטא זה - Posh Accent.

נהוג לחלק את המבטא לשלושה סטנדרטים משניים: "שמרני", המאפיין אוכלוסייה מבוגרת, "כללי", הנחשב לנייטרלי מבחינת גיל, משלח יד או רקע חברתי, ו"מתקדם", המאפיין אוכלוסייה צעירה.

למרות סברה מקובלת כי מוצאו של מבטא זה במבטאים הדרומיים באנגליה, למעשה הוא קרוב במיוחד למבטאים המדוברים בדרום-מזרח המידלנדס. הגירה מאזורים אלה ללונדון במאה ה-14 ובמאה ה-15 הביאה להתגבשותו בדרום המדינה, תוך שהוא משלב גם יסודות ממבטאים דרומיים. בתחילה נחשב למבטא מקובל בדרום המדינה אשר לא הסגיר את מוצאו של הדובר בו, ותו לאו. מאוחר יותר התבסס ההיגוי על זה שהיה מקובל בחצר המלכות, ואט אט החל לצבור יוקרה. רק בשלב מאוחר יחסית, בסוף המאה ה-19, הפך השימוש במבטא לסימן היכר מחייב למי שזכה להשכלה ולחינוך הטובים ביותר. החל משנות ה-70 של המאה ה-20 השתנה היחס כלפי השימוש בהגייה, ומספר הדוברים בה החל לרדת.

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=2klmuggOElE נאום המלכה אליזבת השנייה עקב התפרצות נגיף הקורונה], דוגמה להגייה מקובלת שמרנית

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פונולוגיה
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: תרבות
קטגוריה:אנגלית
לאומיות ערבית

ארצות ערב
הלאומיות הערבית היא אידאולוגיה לאומית בדבר זכותם של העמים הערבים לכונן ריבונות משלהם. לדעת רוב החוקרים, היא הפכה נפוצה בקרב האוכלוסייה הערבית בארצות ערב בראשית המאה ה-20. יש המוצאים את ראשיתה באמצע המאה ה-19. בשליש האחרון של המאה ה-20 חלה בה שקיעה והיא כמעט ונזנחה לחלוטין, לטובת אסלאמיזם מחד והזדהות עם המדינות הקיימות מאידך. 

הנחת היסוד המרכזית של הלאומיות הערבית היא כי העמים והארצות בעולם הערבי, מהאוקיינוס האטלנטי ועד הים הערבי מהווים אומה אחת בעלת שפה, תרבות, ומורשת היסטורית משותפת. 

אחד היעדים העיקריים של התומכים באידאולוגיה של הלאומיות הערבית היא לשים קץ, או לפחות לצמצם, את ההשפעה הישירה של ארצות המערב על העולם הערבי, וכמו כן, לשים קץ לשלטונם של הממשלות הערביות אשר תלויות בארצות המערב אשר כתוצאה מכך, לפי דעתם, פוגעות באינטרסים של תושביהם. המונח קשור קשר הדוק לאידאולוגיה הפאן-ערבית הקוראת לאיחוד מדיני, חברתי וכלכלי בין העמים והמדינות הערביות במזרח התיכון.

== ראו גם ==
* פאן-ערביות
* לאומיות

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:המזרח התיכון
קטגוריה:הליגה הערבית
שיא

שיא הוא תוצאה קיצונית במדידה לפי מאפיין מסוים. שיא עשוי להיות עולמי, כלומר על פני כל כדור הארץ (שיא עולם), או באזור מצומצם יותר: יבשת, מדינה ואף פחות. 

רבים מהשיאים הם תופעות טבע: ההר הגבוה ביותר בעולם, הפיל הכבד ביותר בעולם וכדומה. שיאים אחרים מהווים הישג שיש החותרים אליו: שיא אולימפי, שיא גינס וכדומה. בין השיאים כאלה המהווים קוריוז (כגון האדם הגבוה ביותר בעולם), וכאלה שיש להם חשיבות תכנונית (כגון שיא הביקוש לחשמל). רבים מהשיאים האנושיים, ובפרט שיאי ספורט נוצרים במאמץ אישי של בעל השיא. שיאים אנושיים אחרים נוצרים כתופעה סטטיסטית, למשל שנה שבה הושג שיא הלידות במדינה מסוימת.

העניין בשיאים למיניהם הביא לפרסומו של ספר השיאים של גינס, היוצא לאור במהדורה מעודכנת מדי שנה, ומונה רשימה ארוכה של שיאים במגוון תחומים.

השגת שיא חדש שלא היה קיים בעבר נקראת "קביעת שיא". בעברית ובשפות נוספות קביעת שיא חדש, טוב יותר מהשיא הקודם שנקבע, נקראת "שבירת שיא".

==ראו גם==
* שיא עולם
* ספר השיאים של גינס

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20130607013025/http://www.openrecordbook.com/ ספר השיאים הפתוח] 
* [https://web.archive.org/web/20080306123443/http://www.iaa.co.il/Records/2002/CategoryRecords.htm שיאי ישראל באתלטיקה], באתר איגוד האתלטיקה בישראל

*
מחוזות גיאנה

מחוזות גיאנה הם חלוקתה המנהלית של האזורים בגינאה לעשרה מחוזות. החלוקה הנוכחית בתוקף החל משנת 1980. המחוזות מחולקים לנפות.

{| class="wikitable sortable"
|+ מחוזות גיאנה
|-
! מס'!! שם !! בירה !!שם בשפת המקור !!אוכלוסייה (נכון לשנת 2012)!! שטח
|-
| 1 ||מחוז ברימה-וייני||מברומה|| Barima-Waini|| 26,941||20,339
|-
| 2 ||מחוז פומרון-סופנאם||אנה רג'יינה || Pomeroon-Supenaam|| 46,810||6,195 
|-
| 3 ||מחוז איי אסקיבו-מערב דמררה||וריד אן הופ|| Essequibo Islands-West Demerara|| 107,416||3,755 
|-
| 4 ||מחוז דמררה-מהייקה||טריומף || Demerara-Mahaica||313,429||2,232 
|-
| 5 ||מחוז מהייקה-ברביס||פורט ולינגטון || Mahaica-Berbice||49,723 ||4,190 
|-
| 6 ||מחוז מזרח ברביס-קורנטין||ניו אמסטרדם || East Berbice Corentyne||109,431 	||36,234 
|-
| 7 ||מחוז קויוני-מזרני||ברטיקה || Cuyuni-Mazaruni||20,280||47,213 
|-
|8 ||מחוז פוטרו-סיפרוני||מהדיה || Potaro-Siparuni||10,190||20,051 
|-
| 9 ||מחוז טקוטו עליון-אסקיבו עליון||לת'ם || Upper Takutu-Upper Essequibo||24,212 ||57,750 
|-
| 10 ||מחוז דמררה עליון-ברביס||לינדן || Upper Demerara-Berbice ||39,452||17,040 
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גיאנה: חלוקה מנהלית
מתחת לגלגל

מתחת לגלגל (בגרמנית : Unterm Rad) הוא רומן מאת הרמן הסה אשר ראה אור בשנת 1906.

==תקציר העלילה==
הספר מספר את סיפורו של האנס גיבּנראית, נער מוכשר הנשלח למדרשה האוונגליסטית במאולברון. החינוך שהוא סופג שם ממוקד בהרחבת הידע שלו אך זונח את התפתחות אישיותו ואופיו. הוא מתיידד עם הרמן היילנר, אשר בניגוד אליו אינו שוקד על לימודיו והוא אף ליברלי יותר בתפישתו. הידידות מהווה הקלה להאנס. כאשר היילנר מגורש מהמדרשה דועכים הישגיו של גיבנראת והוא מראה סימנים של מחלת נפש ועל כן נשלח לביתו.

בביתו, הוא מתקשה להתמודד עם מצבו. הוא איבד את ילדותו למטרות לימודים ולכן מעולם לא עלה בידו ליצור קשרים ארוכים אישיים עם איש מהעיירה שלו. הוא הופך לנפח ונהנה מעבודתו שאופייה מעשי בניגוד למופשטות שטמונה בלימודים. בסיום הסיפור, טובע האנס גיבנראת בנסיבות מסתוריות. הסיפור אינו מציין מפורשות שהמוות של האנס היה התאבדות אך לפי מומחים קיימים רמזים ברורים לכך בספר.יש הטוענים מאידך,ששקיעתו האיטית בדיכאון מז'ורי של הגיבור היא שהובילה לשיברון -לב שהתעצמה והגיעה לשיאה כאשר נמהלה באלכוהול לראשונה וגרמה לבסוף למותו.

"מתחת לגלגל" הוא אחד הספרים הראשונים של הרמן הסה והוא מבקר בחריפות את החינוך אשר מתמקד רק בהישגים האקדמיים של הסטודנטים. בספר טמונים יסודות ביוגרפיים בחייו של הסה שכן גם הוא למד במדרשה המתוארת ולבסוף גורש ממנה.

==ציטטה מהסיפור==

==ראו גם==
*רומן חניכה

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומנים (סוגה ספרותית)
קטגוריה:ספרי הרמן הסה
קטגוריה:ספרי 1906
קטגוריה:ספרי הוצאת שוקן
טורין פרנסיס

טורין פרנסיס (באנגלית: Torin Francis; נולד ב-26 ביוני 1983 בבוסטון, מסצ'וסטס) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בספירו שרלרואה. גובהו 2.11 מטר. משחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.

==ביוגרפיה==
פרנסיס שנולד וגדל בבוסטון, מסצ'וסטס, החל לשחק מילדותו כדורסל בקבוצת בית ספרו התיכון, "אקדמיית טאבור". לאחר סיום לימודיו התיכוניים, שיחק ארבע שנים במדי אוניברסיטת נוטרדאם. 

בשנת 2006 נרשם פרנסיס לדראפט ה-NBA, אך לא נבחר. בשל כך עבר לאירופה, וחתם במועדון הכדורסל האיטלקי, קאפו ד'אורלנדו. במועדון שיחק עונה אחת בה קלע 7 נקודות והוריד כ-5 כדורים חוזרים בממוצע למשחק ועזר למועדון להישאר בליגה הבכירה. 

עונה לאחר מכן, עבר לקאנטו ועזר למועדון להעפיל למשחקי הפלייאוף של הליגה, לראשונה מזה זמן רב. את העונה סיים עם ממוצעים של כ-10 נקודות וכ-7 כדורים חוזרים בנוסף ל-2.5 אסיסטים בממוצע למשחק. פרנסיס עזב את המועדון כבר לאחר עונה בעקבות סכסוך פרטי עם הנהלת הקבוצה.

את עונת 2008/09 פתח במדיה של אא"ל לאריסה היוונית, ולאחר שלא הרשים, חתם בקבוצה הישראלית, הפועל ירושלים בפתיחת חלון ההעברות של ינואר.
את עונת 2009-2010 יפתח פרנסיס בקבוצת אא"ק אתונה מליגת העל היוונית.

== קישורים חיצוניים==

* [http://www.draftexpress.com/profile/Torin-Francis-35/ דף השחקן] באתר "דראפט אקספרס"
* [http://www.nba.com/draft2006/profiles/TorinFrancis.html פרופיל] באתר ה-NBA
* [http://www.ligatwinner.com/PlayerPage.asp?PlayerNumber=13&TeamId=69&cYear=2009 דף השחקן] באתר מנהלת ליגת העל

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלני קאפו ד'אורלנדו
קטגוריה:כדורסלני הפועל ירושלים
קטגוריה:כדורסלני אלבה ברלין
קטגוריה:כדורסלני קאנטו
קטגוריה:כדורסלני א.א.ק. אתונה
קטגוריה:כדורסלני פאנליניוס
קטגוריה:כדורסלני ספירו שרלרואה
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני אליאגה פטקים
קטגוריה:מסצ'וסטס: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
רשת מורשת

רשת מורשת הייתה תחנת רדיו ישראלית, שפעלה במסגרת קול ישראל ועסקה בנושאי מורשת יהודית. התחנה החלה לשדר בשנת 1999, כמחליפה את פעולתו של המדור להווי ומסורת יהודית, והיא שידרה החל מ-2015 עשרים וארבע שעות ביממה לא כולל שבת וחג. בנוסף, שידוריה הועברו גם בתדרים של רשת א' בחלק משעות היממה. התחנה נסגרה בשנת 2017 והוחלפה על ידי כאן מורשת, עם הקמת תאגיד השידור הישראלי.

שידורי התחנה כללו שידורים חיים, המשתנים בהתאם ללוח השנה העברי ולמנהגי קהילות ישראל. התחנה שידרה מוזיקה חסידית, ובימים בהם על-פי ההלכה נוהגים שלא לשמוע מוזיקה כלית, שידרה מוזיקה ווקאלית. בנוסף, לקראת חגי ישראל, עשתה התחנה מאמץ לשדר תפילות ופיוטים בשידור חי. לרשת מורשת היו גם תוכניות המיועדות לילדים ולנוער. החל משנת תשע"ה הועבר במוצ"ש שיעורו של הראשון לציון הרב יצחק יוסף מבית כנסת היזדים בשידור חי. בחודש אלול תשע"ו החלה תוכנית אקטואליה בתחנה בהנחיית השדרן דוד חכם ששודרה בשעות הבוקר, מאז ינואר 2018 החליפה את תוכניתו של חכם התוכנית "מנדי וביתאן" בהגשת העיתונאים מנדי גרוזמן ואלי ביתאן, העוסקת בסדר היום של המגזר החרדי והדתי.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

== הערות שוליים ==

מורשת, רשת
קטגוריה:ישראל: תחנות רדיו שנסגרו
כל כתבי

כל כתבי היא סדרת ספרים המקבצת את כל כתביו (או עיקר כתביו) של סופר או משורר מסוים.

לעיתים יוצאת לאור הדפסת "כל כתבי" עוד בחייו של היוצר, לעיתים כשהוא בשיא יצירתו, ולכן נדרשת לה מהדורה נוספת, הכוללת את כתביו המאוחרים יותר. דוגמה בולטת לכך הוא הסופר ש"י עגנון, שמהדורה ראשונה של כל כתביו, בארבעה כרכים, יצאה לאור בשנת 1931, ומהדורה שנייה, נרחבת יותר, יצאה לאור בשנת 1953. בכך לא די, משום שלאחר פטירתו יצאו לאור עוד יצירות רבות שלו.

יצירתו של סופר או משורר מתפרסמת במהלך חייו במקומות שונים: בספרים שהוא מחברם היחיד, באנתולוגיות, בכתבי עת וכדומה. לשם הוצאת כל כתביו, מלוקטות היצירות מכל מקומות פרסומן. כאשר זכויות יוצרים לפרסום היצירה נמסרו באופן בלעדי למו"ל הראשון שלה, נדרשת הסכמתו לשם פרסומה במסגרת "כל כתבי".

לעיתים כוללת הוצאתם לאור של "כל כתבי" מלאכת ליקוט וסידור בלבד, אך פעמים אחרות נכללות בה גם יצירות שפרסומם הראשון הוא במהדורה זו, וכן יצירות שעברו שינוי במיוחד לכבוד מהדורה זו.

==דוגמאות==
* סדרה בולטת של "כל כתבי" סופרים ומשוררים עבריים יצאה לאור בשנות ה-50 של המאה העשרים בהוצאת דביר, במסגרתה ראו אור יצירותיהם של חיים נחמן ביאליק, גרשם שופמן, אחד העם ועוד.
* עד שנות ה-90 יצאו כל המחזות של חנוך לוין בספרי סימן קריאה (תחילה בספרונים נפרדים ולאחר מכן בקבצים), וכן יצאו בהוצאה זו כל ספרי הפרוזה שלו. סמוך למותו ראה-אור מכלול כתביו ב-17 כרכים בעיצוב אחיד, בהוצאה משותפת של ספרי סימן קריאה, הוצאת הקיבוץ המאוחד וספרי תל אביב. בכרכים אלה מופיעה כל יצירתו, למעט שלושה מספריו: המחזה "הרטיטי את לבי", שנמצא בעזבונו של לוין וראה אור ב-2006; הספרון המאויר 'הילדה חיותה רואה ממותה'; וספר הילדים 'מסע הדוד מקס'.
* בתחילת שנת 2009 יצאו לאור, בהוצאת הקיבוץ המאוחד, כל שיריו של המשורר נתן זך, בעריכת פרופ' עוזי שביט. שלושת הכרכים, ששמם "כל השירים ושירים חדשים", כוללים את כל השירים שהופיעו בספרי השירה של זך, ספר שירים חדש בשם "בארץ עיפתה" ובו כמאה שירים שכתב זך בעשור שקדם להוצאת הספר, וכ-150 שירים מכל שנות יצירתו של זך שטרם פורסמו בספר.

==קישורים חיצוניים==
* רפי וייכרט, [http://musaf-shabbat.com/2011/01/19/%d7%99%d7%95%d7%aa%d7%a8-%d7%9e%d7%93%d7%99-%d7%9b%d7%9c-%d7%9b%d7%aa%d7%91%d7%99-%d7%a8%d7%a4%d7%99-%d7%95%d7%99%d7%99%d7%9b%d7%a8%d7%98/ יותר מדי "כל כתבי"], מוסף "שבת" של "מקור ראשון", 19 בינואר 2011

==הערות שוליים==

== ראו גם ==

* מפעל חיים

**
ביקוש מלאכותי

ביקוש מלאכותי (מוכר גם כביקוש מזויף או צורך מלאכותי) הוא מצב שבו נוצר ביקוש למוצר או שירות באמצעות מניפולציה שבלעדיה לא היה נותר ביקוש שוטף למוצר. לביקוש מלאכותי ולמניפולציה היוצרת אותו יש השלכות רבות על תחומים כגון מיקרו כלכלה ופרסום.

==דוגמאות לביקוש מלאכותי==
דוגמה ליצירת ביקוש מלאכותי ניתן למצוא בתחומים השונים בכלכלה. בשוק ניירות ערך ביקוש מלאכותי יכול לקבל ביטוי בתהליך הנקרא הרצת מניות, שהיא עבירה מסוג פשע.

בתחומים רבים מוכרים יכולים לייצר מראית עין של ביקוש מלאכותי על ידי הבאת קונים רבים המציעים מחירים מעבר למחירי השוק, באופן שגורם לקונה הפוטנציאלי להעלות את הצעתו. הדבר אף מוכר כאסטרטגיה במכירה פומבית.

==אמצעים ליצירת ביקוש מלאכותי==
האמצעים ליצירת ביקוש מלאכותי משתנים בהתאם לתחום הכלכלי של המוצר. פרסום סטנדרטי באמצעי תקשורת המונים יכול ליצור ביקוש מלאכותי לטובין ולשירותים שונים. בשילוב עם אמצעים נוספים להעברת מסרים כגון מאמרים בעיתונות ובמהדורת החדשות ניתן גם לייצר ביקוש מלאכותי לעמדות פוליטיות שונות מה שבהקשרים מסוימים מכונה ספין תקשורתי. שמועות המוחדרות בכוונה תחילה או לא יכולות להשיג גם כן בתנאים מסוימים מצב של ביקוש מלאכותי למשל על ידי הפצת שמועה שמוצר מסוים עומד לאזול מהמלאי.
== ראו גם ==
*שורט סקוויז
קטגוריה:פרסום
קטגוריה:מיקרו-כלכלה
קטגוריה:פסיכולוגיה חברתית
Made in Germany

אנטי גרמנית מתקופת מלחמת העולם הראשונה הקוראת להחרים תוצרת גרמנית. בכרזה נראה סוחר גרמני מהודר ומנומס משווק סחורות בשם חיילים גרמנים המבצעים פשעי מלחמה.]]
Made in Germany (עברית תוצרת גרמניה; גרמנית Hergestellt in Deutschland) הוא כיתוב באנגלית המופיע על סחורות ומציין כי הן יוצרו בגרמניה.

== היסטוריה ==
התווית המכילה כיתוב זה הופיעה לראשונה בבריטניה לפי "חוק סימון הסחורות 1887" (באנגלית: "Merchandise Marks Act 1887") במטרה לסמן בבירור תוצרת חוץ. בתקופה זו סחורה תוצרת חוץ נחשבה לנחותה מזו המקומית, ובאמצעות סימון זה קיוו השלטונות הבריטים שהצרכנים ידבקו ברכישת מוצרים מתוצרת בריטית. 

בשנת 1894 הרייכסטאג הגרמני הודיע כי על אף שבתחילה חלה ירידה קלה ברווחים, היצרנים הגרמניים סבורים שהתווית היא בעלת יתרון כלכלי שכן היא מאפשרת להבחין בין התוצרת הגרמנית לבין שאר התוצרת הבריטית. למעשה בסימון הסחורה בתווית "Made in Germany", הפכה הסחורה למותג ייחודי. בעקבות הודעה זו יצרנים גרמנים רבים הוסיפו את התווית למוצריהם ואפילו מלחמת העולם הראשונה לא גרמה להם להסיר אותה, חרף החרם הכלכלי שהטילה בריטניה על מעצמות הציר. ברבות השנים המונח "Made in Germany" נקשר לאמינות גבוהה ולאיכות של המוצר, ואף לשלמותו.

== מעמד חוקי בגרמניה ==
Made in Germany אינו נשלט על ידי רגולטור או גוף מרכזי אחד ומעמדו נקבע על ידי שרשרת פסיקות של בית המשפט הגרמני. בשנת 1974 יצא פסק דין הקובע שהסימון אינו מאפשר להבחין בין המוצרים שיוצרו בגרמניה המערבית לבין אלו שיוצרו בגרמניה המזרחית ולכן הוכנסו לשימוש הכיתובים Made in Western Germany ו-Made in GDR.

בשנת 1995 קבע בית המשפט בשטוטגרט שבמקרה שרוב המוצר אינו תוצרת גרמניה הכיתוב Made in Germany מטעה ולכן אין להשתמש בו.

== ישראל ==
כמחאה על השואה ועל השותפות של החברות הגרמניות הגדולות בה, שנים רבות לאחר הקמת מדינת ישראל חוגים רחבים הקפידו להחרים תוצרת גרמנית שסומנה על ידי תווית זו. החרם מעולם לא הוכרז רשמית ואין אומדן להיקפו הממשי.

== ראו גם ==
* Made in China

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.davar1.co.il/120560/ פעם החרמנו מוצרים גרמניים, היום מעריצים אותם]

קטגוריה:הממלכה המאוחדת: חוקים
קטגוריה:גרמניה: כלכלה
קטגוריה:סימון מוצרים
יום שישי של מרלבורו

יום השישי של מרלבורו מתייחס ל-2 באפריל 1993, כאשר חברת פיליפ מוריס, יצרנית מותג הסיגריות מרלבורו הודיעה על הורדה של 20% במחיר חפיסת הסיגריות הפופולרית. הורדת המחירים באה על רקע המאבק ביצרניות גנריות של סיגריות שהלכו ונגסו בנתח השוק של פיליפ מוריס. 

כתוצאה מההודעה קרסה מניית פיליפ מוריס ב-26% וגררה יחד איתה מניות של מותגים רבים אחרים דוגמת קוקה-קולה וחברת היינץ. בסופו של יום מדד S&P 500 הרחב ירד ב-1.98%. כתב העת Fortune הגדיר את היום כיום שבו "האיש של מרלבורו נפל מסוסו", בהתייחס לסמליל המותג המפורסם.

==משמעויות==
המשקיעים ראו בהורדת המחירים של "פיליפ מוריס" כהודאה בכישלון המותג "מרלבורו", כך שחברת "פיליפ מוריס" לא תוכל עוד להצדיק את המחיר הגבוה שהיא גובה עבורו אל מול היצרניות הגנריות המספקות סחורה דומה רק ללא הפרסום והמיתוג וכך מצליחות לחתוך במחיר המוצר לצרכן באופן דרסטי. למעשה המשמעות היא ש"פיליפ מוריס" עוברת להתחרות ראש בראש עם החברות הגנריות ולא מנצלת את יתרונה כתאגיד בעל מותג מבוסס המאפשר לה למכור מוצרים במחיר גבוה משמעותית מאלו של מתחריה. כפי שניסח זאת בוב סטאנוג'ב, מנהל שיווק ארצי של מוצרי צריכה בארנסט אנד יאנג: "אם אחת או שתיים מחברות מוצרי הצריכה המובילות יתחילו להוריד מחירים לתמיד, תהיה מפולת. ברוכים הבאים לדור הערך".

הירידה במחירים התקבלה בהפתעה היות שהמותג של "מרלבורו" היה מותג מוכר כבר משנת 1954 ונחשב לאחד מהמובילים מבין המותגים. המשקיעים הסיקו מכך שיכולות הפרסום והשיווק של המותג מוגבלות ולכן גררו את הירידה בקרב כלל חברות המותג המובילות. אולם האירוע הגיע לאחר מספר סימנים מעידים, בין היתר ששנת 1991 הייתה לשנה שבה ההוצאה על פרסום בארצות הברית ירדה באופן החד ביותר זה ארבעה עשורים, והשנה הראשונה שבה נמדדה ירידה מאז שנת 1970. חברות החלו להשקיע בקידום מכירות באמצעות הנחות והפחיתו את ההשקעה שלהן בפרסום. בשנת 1983 היחס בין ההוצאה על פרסום לבין ההוצאה על צורות אחרות של קידום מכירות היה 70% ל-30%, ובשנת 1993 המצב התהפך לחלוטין ו-75% הושקעו בקידום מכירות בדרכים אחרות מפרסום ורק 25% בפרסום.

בעתו, יום השישי של מרלבורו נתפש כ"יום מותו של המותג" ויום הופעתו של דור חדש הניחן בעיוורון מותגים, ומייחס משמעות למחירו של המוצר הנרכש ולערכו ולא לתדמית שנבנתה סביבו כמותג ולמחיר הגבוה הנגבה עבורו בשל כך. אולם התקווה לדור צרכני חדש נכזבה עם השנים כאשר מאז כלכלת המותגים רק הלכה והתפתחה בתקציבי פרסום הולכים וגדלים סביב המותגים החדשים-ישנים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.investopedia.com/terms/m/marlborofriday.asp Marlboro Friday] באתר Investopedia 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מותג
קטגוריה:היסטוריה כלכלית
קטגוריה:מחאה אנטי תאגידית
קטגוריה:פרסום
קטגוריה:1993 בארצות הברית
קטגוריה:פיליפ מוריס
אבינועם ליבאי

אבינועם ליבאי (17 בספטמבר 1929 - יולי 2012) היה מהנדס ישראלי, פרופסור להנדסה אזרחית וחתן פרס ישראל לחקר ההנדסה.

== ביוגרפיה ==
ליבאי נולד בתל אביב בשם אבינועם הרציג והיה בוגר המחזור הראשון של בית החינוך לילדי עובדים. אביו, משה, שימש מנכ"ל קואופרטיב "דן". ליבאי עצמו התגייס בתום לימודיו, בשנת 1947, לנוטרות. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת אלכסנדרוני, ולאחריה למד לימודי הנדסה אזרחית בטכניון (1949 – 1953).

את התואר הראשון סיים בהצטיינות יתרה ובסיומו התקבל לעבודה ב"סולל בונה" ולאחר מכן כמהנדס גשרים במע"צ. בשנים 1954 – 1955 היה שותף לתכנון גשר הירקון. בסיומו של פרויקט זה למד ארבע שנים באוניברסיטת פרדו שבאינדיאנה בארצות הברית ללימודי תואר שני ולימודי דוקטורט במדעי ההנדסה. עם הסמכתו הוא הצטרף לסגל אוניברסיטת ג'ונס הופקינס כפרופסור משנה, ובשנת 1961 שב לישראל והחל לעבוד כמהנדס מבני כלי טיס בתעשייה האווירית. בעשר שנות עבודתו במקום היה ליבאי למדען הראשי של חטיבת ההנדסה בתעשייה האווירית ולמהנדס הראשי של התעשייה האווירית. בין הפרויקטים שהושלמו באותן שנים נמנו מטוסי "ערבה", "כפיר" ו"קומודור ג'ט".

במהלך שנות עבודתו בתעשייה האווירית היה ליבאי מורה מן החוץ בטכניון. בשנת 1971 הוא הצטרף כחבר הסגל בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל, בדרגת פרופסור מן המניין. חמש שנים שימש ראש מעבדת מבנים, שלוש שנים כדיקן הפקולטה (1974–1975 ובשנית בין 1989–1990) ושלוש שנים היה חבר הוועד המנהל של הטכניון. משנת 1992 הוא בעל הקתדרה למבנים אווירונאוטיים בטכניון. במקביל הוא המשיך בעשייה כיועץ לתעשייה האווירית ולרפאל, והוזמן כפרופסור אורח לאוניברסיטאות הרווארד, וירג'יניה, אוקלהומה ואוניברסיטת טקסס באוסטין. בשנת 1997 פרש לגמלאות.

תחום מחקרו העיקרי של ליבאי, משנת 1961, היה בחקר תורת הקליפות הלא-ליניארית. ספרו בנושא ("התאוריה הלא-ליניארית של קליפות אלסטיות") הוא מיסודות התחום בספרות המקצועית ומאמריו צוטטו בפרסומים מקצועיים רבים. תרומתו העיקרית בתאוריה היא ביסוסה של התורה כענף יסוד במכניקת הרצף. תחומי מחקר אחרים בהם עסק הם תורת הקריסה של קליפות דקות דופן, תורת הדפורמציה ללא עיבור של טבלות, ואופטימיזציה של פנלים.

ליבאי היה חבר החברה הישראלית לאווירונאוטיקה ולחלל, החברה הבינלאומית לקליפות ולמבנים דקים, החברה האמריקנית למחקר ולניסוי של עומסים ומאמץ, המכון האמריקני לאווירונאוטיקה וחלל והחברה הישראלית למכניקה.

בשנת 2003 הוענק לו פרס ישראל לחקר ההנדסה. בנימוקי השופטים נקבע כי .

נפטר ביולי 2012, בגיל 83.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20041225033802/http://ae-www.technion.ac.il/staff/pages/libai.htm קורות חייו] באתר הטכניון
* 

קטגוריה:זוכי פרס ישראל להנדסה
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:מהנדסים אזרחיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית החינוך ע"ש א"ד גורדון
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פרדו
קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסה אזרחית וסביבתית
קטגוריה:סגל התעשייה האווירית לישראל
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שדה יהושע
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2012
סנטה קלריטה

סנטה קלריטה (באנגלית: Santa Clarita) היא העיר השלישית בגודלה במחוז לוס אנג'לס, קליפורניה. נכון לשנת 2015 מתגוררים בה 213,231 תושבים. העיר שוכנת על רוב 'עמק סנטה קלריט' כ56 ק"מ ממרכז לוס אנג'לס. סנטה קלריטה הוקמה בשנת 1987 כתוצאה מחיבור של מספר עיירות פרבריות (קניון קאונטי, ניוהול, סאוגס וולנסיה) של לוס אנג'לס לעיר אחת. 

העיר מדורגת במקום השישי כ"עיר הבטוחה ביותר בארצות הברית עם מעל 100,000 תושבים" על ידי האף.בי.איי, מופיעה גם ברשימת "100 הערים המומלצות למגורים בארצות הברית" על ידי BBC ואחת מ25 הערים המומלצות למגורים על ידי מגזין 'איכות חיים'.

העיר היא ביתה של מכללת קליפורניה לאמנות, 'מאסטרס קולג', שהיא מכללה נוצרית למדעים חופשים, ו'קניונס קולג', שהיא מכללה ציבורית.

== גאוגרפיה ==
סנטה קלריטה שוכנת על שטח של 123.9 ק"מ רבועים צפונית ללוס אנג'לס. היא נחשבת כחלק מהמטרופולין של לוס אנג'לס, אך אין רצף טריטוריאלי בינה ללוס אנג'לס ולא לפרבריה.

מיקומה של העיר בסמוך לשבר סן פרננדו גרם לרעידות אדמה תכופות, והעיקריות שבהן: בשנת 1971 ו-1994, אשר הסבו נזק רב לאזור.

== דמוגרפיה ==
סנטה קלריטה מונה כ-178,000 תושבים ויחד עם אזורים מיושבים לא מוכרזים בפאתיה האוכלוסייה מגיעה ל-275,000 תושבים. צפיפות האוכלוסין בה הוא 423.4 תושבים לקילומטר מרובע. 30.3% מתושבי העיר הם מתחת לגיל 18, 8.1% מגיל 18 עד 24, 33.6% מגיל 24 עד 44, 20.8% מגיל 44 עד 64 ו-%7.1 מעל גיל 64. הגיל הממוצע בעיר הוא 33.החלוקה הגזעית בעיר נכון ל-2010 היא: 70.9% לבנים (מתוכם 56.1% לבנים שאינם היספנים), 3.2% שחורים, 0.6% אינדיאנים, 8.5% אסיאתים, 0.2% פולינזים, ו-12% מגזעים אחרים. למעשה 29.5% מכלל האוכלוסייה בעיר הם היספנים או ממוצא לטיני.

לפי הערכות של שנת 2007 ההכנסה הממוצעת בשנה של תושבי סנטה קלריטה היא בין 80 ל-90 אלף דולרים. סנטה קלריטה מחזיקה בתואר כעיר עם אחוז המובטלים הנמוך ביותר.

== תחבורה ==
קו רכבת של מטרולינק מספק שירות רכבות מהיר מסנטה קלריטה לתחנת יוניון במרכז לוס אנג'לס. ישנן 3 תחנות רכבת בעיר. שירות הרכבות פועל 7 ימים בשבוע.

== אסונות טבע ==
שרפה ביער סמוך לסנטה קלריטה
אסונות רבים פקדו את סנטה קלריטה ביניהם שתי רעידות אדמה חזקות בשנים 1971 וב-1994 אשר הסבו נזקים כבדים ושריפות טבע רבות. למעשה, סנטה קלריטה היא העיר שסבלה בהכי הרבה שריפות כתוצאה משרפות מאשר כל עיר אחרת בארצות הברית וזאת בגלל יערות רבים סביבה. בשנים 2001–2008 התרחשו 10 שריפות גדולות שגבו מספר קורבנות רב ואילצו את כוחות הביטחון לפנות חלק מסוים מתושבי העיר עד שיצליחו להשתלט על האש.

== תעשיית הסרטים בעיר==
מאז שהומצא הקולנוע, עמק סנטה קלריטה נחשב כיעד פופולרי לתעשיית הסרטים, בעיקר לצילומים. תעשיית הסרטים של הוליווד החלה להקים סניפים ואולפני צילומים שלה רק בשנות ה-90 של המאה ה-20 כמו 'אולפני צילום סנטה קלריטה', 'גולדן אוק רנץ' של דיסני, 'אולפני מלודי' ועוד. 

בין הסרטים והסדרות שצולמו באזור ניתן למנות את: המלאכיות של צ'ארלי, הדיוקס קורעים את האזרד, ג'יי ובוב השקט מכים שנית הסדרה והסרט אביר על גלגלים, מלרוז פלייס, מלקולם באמצע, פאוור ריינג'רס ואחי איפה האוטו. חלק מהסרטים והסדרות הללו צולמו כולם בעיר וחלק רק בסצינות מסוימות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
רחוב טיפוסי בעיר
* 

קטגוריה:קליפורניה: ערים
קטגוריה:מחוז לוס אנג'לס: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1987
קוקונינג

קוקונינג (באנגלית Cocooning) הוא שמה של תופעה המתארת אנשים המאבדים אמון בחברה הסובבת אותם וכתוצאה מכך נסוגים אל ביתם במטרה להתרחק ככל הניתן מאינטראקציה עם החברה. מקור המילה הוא המילה האנגלית Cocoon שמשמעה מעטפת ההגנה המגנה על חרקים בשלב הגולם.

את המונח טבעה בשנות ה-90 פיית' פופקורן, חזאית טרנדים ויועצת שיווק אמריקאית. פופקורן סימנה את הקוקונינג כתופעה בעלת משמעות מסחרית חשובה שתוביל, בין היתר, להגברת השימוש באמצעים אלקטרוניים מהבית לצריכה ולבידור.

מאז שפופוקורן טבעה את המונח, המגמה שחזתה המשיכה והתחזקה עשרות מונים עם יצירתו של ה-World Wide Web, טכנולוגיות לבידור ביתי ופיתוחים טכנולוגיים נוספים המרחיבים את היצע השירותים שניתן להפעיל מהבית, כדוגמת אמצעי תקשורת סלולרית ומחשבי כף יד, המאפשרים אפילו עבודה במשרה מלאה מהבית. השילוב בין הקוקונינג המסורתי לבין האינטרנט נקרא קוקונינג מקוון או באנגלית: e-cocooning. 

== ראו גם ==
* אגורפוביה (בעת חוצות)
* היקיקומורי

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.news.utoronto.ca/bin6/040623-164.asp מאמר על הקוקונינג] 

קטגוריה:סוציולוגיה
קטגוריה:שיווק
קטגוריה:תרבות אינטרנט
ישורון (מאסף תורני)

ישורון הוא מאסף תורני חצי-שנתי היוצא לאור בירושלים ובניו יורק מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20.

לפי הגדרת עורכיו, כולל המאסף .

== היסטוריה ==
המאסף יוצא לאור, בדרך כלל, פעמיים בשנה. הכרך הראשון הופיע בתשרי ה'תשנ"ז, כרך מ' יצא לאור בניסן ה'תשע"ט. כל כרך מכיל קרוב לאלף עמודים, ובו המדורים הבאים:
* אור הגנוז – מתורתם של קדמונים על פי כתבי יד שרואים אור לראשונה
* שפתי ישנים – מתורתם של גדולי הדורות הקודמים
* מבי מדרשא – מתורתם וחדושיהם של גדולי הדור ותלמידי חכמים עכשוויים
* שערי הלכה – בירורים הלכתיים מקיפים מגדולי הפוסקים בשאלות אקטואליות
* הקולמוס והספר – מחקר תורני ומאמרים ביבליוגרפיים וכן בירורים הנוגעים לחכמת ישראל.

בין הישגיו של כתב העת ניתן למנות את הדפסתם של מאגדים שלמים של כתביהם של אישים נודעים, בדרך כלל מארכיוני המשפחות. לצד חומר תורני מהאישיות לה יוחד הכרך ובני חוגה, מופיע חומר היסטורי רב ערך כמו מכתבים בענייני ציבור ומסמכים נוספים. המערכת מוסיפה ביוגרפיה ומאמר הערכה על האישיות המסוקרת.

בין האישים שיצירתם הלא מודפסת נאספה במסגרת כתב העת, ניתן למנות את: הגאון מווילנה ותלמידיו (כרכים ד–ז), רבי דוד לוריא "הרד"ל" (ד–ו), הרב אברהם פרבשטיין (ז), הרב שלמה היימן (ח–ט), הרב יוסף דב הלוי סולובייצ'יק (ירושלים) (ח–י), הרב בנימין פולר (ט), הרב מרדכי גיפטר (י), הרב יחיאל מיכל פיינשטיין, הרב אלעזר מנחם שך (יא–יב), הרב דוד פרידמן (פינסק-קרלין), הרב זליג ראובן בנגיס (יב), הרב ישראל יעקב פישר (יג), הרב דב בריש ווידנפלד ("הגאון מטשעבין") וחתנו הרב ברוך שמעון שניאורסון (יג–יד), הרב יחיאל מיכל פיינשטיין (יד), הרב שלמה זלמן אוירבך (טו–טז), הרב מאיר שפירא (טז), הרב מרדכי שלמה ברמן (יז), הרב יעקב יצחק רודרמן (יז–יח), הרב משה שמואל שפירא (יח–יט), הרב יחיאל מרדכי גורדון (יט), הרב ישראל גרוסמן (כ), הרב יוסף אליהו הנקין (כ–כא), הרב יעקב קנטרוביץ (כא), הרב ראובן גרוזובסקי (כא, כג), הרב נחום פרצוביץ (כב), הרב אריה לייב ליפקין (כג), הרב רפאל נתן נטע רבינוביץ (כג–כד), הרב פנחס הורוביץ "בעל ההפלאה", והרב נתן אדלר (כד–כה), הרב דוד צבי הילמן (כה), הרב פינחס הירשפרונג, הרב אברהם יעקב זלזניק (כו), הרב נתן צבי פינקל (מיר). רבי יעקב עמדן (ל). הרב זליג עפשטיין (לב). הרב הלל זקס (לג). הרב חיים שלמה ליבוביץ (לה). הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן (לט). הרב זכריה געללעי (מ). הרב אליהו ברוך פינקל, והרב שריה דבליצקי (מא).

עם המשתתפים במאסף נמנים תלמידי חכמים, ראשי ישיבות ופוסקים, לצד אנשי מחקר ואקדמיה.

הקובץ נערך על ידי הרב שלמה גוֹטֶסמן מניו-יורק ולצדו פועלת מערכת בירושלים, ובין חברי המערכת נמנו במהלך שנות קיום המאסף הרבנים: מאיר שמחה סוקולובסקי, יחיאל שטרנברג, דוד קמנצקי, צבי גרטנר, ויהושע ענבל.

== קישורים חיצוניים ==

קובצי ישורון מאתר HebrewBooks:

*[http://www.hebrewbooks.org/46428 קונטרס המועדים – מפתח לכרכים א–י], תשס"ז, ובתוכו [http://hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=46428&st=&pgnum=367 מפתח אישים ופעלם]

קטגוריה:ישראל: כתבי עת תורניים
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת תורניים
קטגוריה:כתבי עת למחקר תורני
קטגוריה:כתבי עת בעברית
שמואל טאג'יר

שמואל טאג'יר (תג'ר) (10 בינואר 1868 – 13 ביולי 1957) היה ממייסדי תל אביב.

==קורות חיים==
טאג'יר נולד בט"ו בטבת תרכ"ח בסופיה שבבולגריה, אז בתחומי האימפריה העות'מאנית, ועלה לארץ ישראל ב-1879 עם הרב הראשי של עירו. אביו, חזקיה, הצטרף שנה אחר כך, והם התגוררו בירושלים. טאג'יר למד בבית הספר אליאנס בעיר.
ב-1890 נשא לאשה את סולטאנה בכר ישעיצ'י מהעיר העתיקה, שאביה ישעיה בכר שמואל היה גם הוא יליד סופיה. הזוג הצעיר התגורר בתחילה בעיר העתיקה, ואחר כך עבר לנחלת שבעה וליפו. ב-1909 היו בני הזוג טאג'יר בין המשפחות שנטלו חלק בהגרלת המגרשים של אחוזת בית, בעקבותיה בנו את ביתם בשדרות רוטשילד 3. לבני הזוג נולדו 10 ילדים, שניים מהם מתו בילדותם. בתם הבכורה היא הציירת ציונה תג'ר. בנה של ציונה הוא אברהם כ"ץ-עוז לשעבר חבר כנסת ושר החקלאות וממקימי קיבוץ נחל עוז.

נינם של בני הזוג טאג'יר הוא איש העסקים וחבר הכנסת לשעבר אראל מרגלית.

טאג'יר עסק עם אחיו יעקב במסחר. הם ייבאו רהיטים מאירופה, ומכרו אותם בחנותם שביפו. בנוסף, היו שותפים בעסק של בורסקאות, במסגרתו רכשו עורות, שלחו אותם לעיבוד בטורקיה, ואת העורות המעובדים מכרו ליצרני נעליים בארץ.

טאג'יר עסק גם בפעילות ציבורית, והיה בין מייסדיהם של מספר בתי כנסת בתל אביב וביפו, ובהם בית הכנסת אוהל מועד.

נפטר בקיץ 1957, ונקבר בבית העלמין נחלת יצחק.

ביפו נקרא רחוב על שמו ושם אשתו לזכרם.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20090302131956/http://www.ahuzatbait.org.il/Index.asp?CategoryID=161&ArticleID=132 טאג'יר שמואל וסולטאנה], שדרות רוטשילד 3, באתר משפחות מייסדי תל אביב
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי בולגריה
קטגוריה:אנשי העלייה הראשונה
קטגוריה:בוגרי בית ספר אליאנס (ירושלים)
קטגוריה:תל אביב: מייסדים
קטגוריה:אנשי עסקים ביישוב
קטגוריה:סוחרים
קטגוריה:ציונה תג'ר
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1868
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
דרך קונסטיטושן

דרך קונסטיטושן, או, בשמה המלא "דרך קונסטיטושן היל" (באנגלית: Constitution Hill - דרך גבעת הבריאות הטובה) - היא דרך ברובע הסיטי של וסטמינסטר בלונדון בירת הממלכה המאוחדת. הדרך מקשרת בין המאל בחזית ארמון בקינגהאם לכיכר פינת הייד פארק. מצידה המערבי של הדרך נמצאים גני ארמון בקינגהאם ומצידה המזרחי נמצא גרין פארק.

על אף שם הדרך - אין מדובר בגבעה, והדרך היא דרך מישורית. דרך זו נבנתה בשנות ה-20 של המאה ה-19 והיוותה הדרך הרשמית בין קשת ולינגטון - הכניסה הרשמית לארמון שבכיכר פינת הייד פארק לבין הארמון עצמו.

מקור שמה של הדרך במנהגו של צ'ארלס השני ללכת מידי בוקר "הליכה בריאותית" לאורך הדרך.

במהלך השנים נהגו מלכי הממלכה המאוחדת לעבור לאורך דרך זו בתהלוכות רשמיות. שלושה ניסיונות לרצוח את המלכה ויקטוריה נערכו בעוברה בדרך זו: 
* ניסיונו של אדוארד אוקספורד בשנת 1840;
* ניסיונו של ג'ון פרנסיס בשנת 1842;
* וניסיונו של ויליאם האמילטון בשנת 1849.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:וסטמינסטר: רחובות
מוחמד בסיוני

מוחמד בסיוני ואשתו באירוע התרמה ברמת השרון
מוחמד בסיוני (בערבית: محمد بسيوني; 1937 – 18 בספטמבר 2011) היה איש צבא ודיפלומט מצרי.

==ביוגרפיה==
בסיוני התגייס לצבא מצרים בשנת 1956 ושירת במודיעין הצבאי, שם טיפס בסולם הדרגות עד לדרגת תת-אלוף. בשנת 1973 כיהן כנספח צבאי בשגרירות מצרים שבדמשק ובמסגרת תפקידו תיאם את מועד פתיחת ההתקפה המשותפת של מצרים וסוריה כנגד ישראל. בשנת 1976 מונה לנספח הצבאי המצרי בטהראן.

לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים בשנת 1979 והחלפת שגרירים בין המדינות, מונה בסיוני למיופה הכוח בשגרירות המצרית בתל אביב. לאחר שמצרים החזירה את השגריר סעד מורתדא בשנת 1982 כמחאה על פרוץ מלחמת לבנון, הוטל על בסיוני לנהל את השגרירות עד שבשנת 1986 מונה לשגריר החדש בישראל.

בסיוני שירת בתפקידו עד שנת 2000, בה הוחזר למצרים כמחאה על פריצת האינתיפדה השנייה. כעבור מספר שנים הודה בסיוני כי במשך שירותו הארוך בישראל ניצל את מעמדו הדיפלומטי לקיום פעילות מודיעינית מצרית בישראל. לאחר חזרתו למצרים מונה לסגן יו"ר הוועדה לקישרי חוץ בשורא. בעקבות החלטת ממשלת שרון על ביצוע ההתנתקות מעזה החליט הנשיא מובארק למנות שוב שגריר ושלח לישראל את מקורבו, הדיפלומט הוותיק והמנוסה מוחמד עאסם איברהים (2005–2008).

בתקופת כהונתו כשגריר מצרים בישראל, התלוננה במשטרה רקדנית בטן ישראלית כי בסיוני הטריד אותה מינית וניסה לאנוס אותה בדירה ריקה אליה הזמין אותה באמתלה של הצעת עבודה. בסיוני סירב להיחקר במשטרה וטען לחסינות דיפלומטית, תיק החקירה נגדו נסגר בלחץ משרד החוץ, על אף מחאה של ארגוני נשים. גם התביעה האזרחית שהוגשה נגדו נמחקה עקב חסינותו הדיפלומטית.

בסיוני סבל מסוכרת ולחץ דם גבוה, וכן עבר ניתוח מעקפים. הוא מת ב-18 בספטמבר 2011.

== קישורים חיצוניים ==

* עומר כרמון, [http://www.news1.co.il/Archive/001-D-170621-00.html?tag=22-12-49 מוחמד בסיוני: מרגל ומטריד מינית], באתר מחלקה ראשונה
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי צבא מצרים
קטגוריה:שגרירי מצרים בישראל
קטגוריה:נספחים צבאיים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1937
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2011