OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יאיר נפשי

יאיר נפשי (נולד ב-15 בספטמבר 1941) הוא תת-אלוף בדימוס בצה"ל. בין יתר תפקידיו הצבאיים פיקד על עוצבת סיני וחטיבה 188. הוא זכה לעיטור העוז על חלקו בקרבות הבלימה ברמת הגולן במהלך מלחמת יום הכיפורים, אז היה מפקד גדוד 74.

==ביוגרפיה==
נולד ליהודית ושלמה נפשי ב-15 בספטמבר 1941.

===שירות צבאי===
נפשי שירת בחיל ההנדסה, במלחמת ששת הימים היה מפקד פלוגת הנדסה של חטיבה 7. לאחר מכן שירת בתור מפקד יחידות טנקי גישור והנדסה ובהמשך כמפקד סיירת חטיבה 7. הוא היה הראשון שמילא את תפקיד סגן מפקד גדוד 77 ולאחר מכן שירת בתור קצין אג"ם של חטיבה 188. ביוני 1972 עבר נפשי לפקד על גדוד 74 (סער) של חטיבה 188, המג"ד הרביעי של הגדוד.

====מלחמת יום הכיפורים====
[[אנדרטת גדוד 74 במדרונות שבין הר ורדה לבין הר כרמים]]
ערב המלחמה, קיבל גדוד 74 בפיקודו של נפשי את האחריות על צפון רמת הגולן ממוצב 111 וצפונה, בעוד שהגדוד הסדיר השני של חטיבה 188, גדוד 53, קיבל את האחריות על דרום הרמה. למרות חלוקה זו, פלוגות ומחלקות שני הגדודים התפרסו על כלל הרמה וכל גזרה פיקדה גם על כוחות מהגדוד השני. לפני המלחמה ייעד נפשי את רכס הבוסטר (צפונית לעיר קוניטרה) להיות נקודת השליטה שלו לפיקוד הגזרה הצפונית, עם פרוץ המלחמה בצהרי ה-6 באוקטובר 1973 הוא נע לשם בדהרה עם צוות הטנק שלו. מעמדתו ברכס הבוסטר פיקד נפשי על הכוחות בגזרה הצפונית וניהל את קרבות הבלימה הראשוניים, בקור רוח ובטון דיבור רגוע הקפיד נפשי לדבר ברשת הקשר עם מפקדי הפלוגות והמחלקות שבגזרתו, מודע לחשיבות נוכחותו בקשר.

במהלך ארבעת הימים הראשונים למלחמת יום הכיפורים פיקד נפשי על הגזרה, תצפת על הכוחות הסורים ונלחם בגזרת צפון קוניטרה, רכס הבוסטר והר חרמונית. על פיקודו בימים אלו ועל הצלחתו בהחזקת השטח כנגד ההתקפות הסוריות, הוענק לנפשי עיטור העוז במאי 1975 על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור. ציטוט מתיאור המעשה בתעודת העיטור:

====אחרי המלחמה====
לאחר המלחמה התקדם בתפקידי הפיקוד, כיהן כמפקד עוצבת ראם, מפקד חטיבה 188 בשנים 1976–1977 ומפקד אוגדה 440 במלחמת לבנון הראשונה.

בשנים 1985–1988 שימש בתפקיד רמ"ט פיקוד הדרום, תחת אלוף הפיקוד אורי שגיא. בתפקידו הצבאי האחרון שימש כנספח הצבאי של ישראל בוונצואלה.

===לאחר שחרורו===
לאחר שחרורו משירות צבאי נבחר נפשי למועצת העיר קריית אתא ושימש חבר הנהלת קבוצת הכדורעף הפועל קריית אתא.

==ראו גם==
* חטיבה 188 במלחמת יום הכיפורים

==לקריאה נוספת==
* אבירם ברקאי, על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור, ספריית מעריב, 2009.

==קישורים חיצוניים==
* 
* [https://archive.kippur-center.org/agranat-commission-testimonies/1975-383-75-YairNafshi.pdf עדות סא"ל יאיר נפשי - מפקד גדוד 74, חטיבה 188], באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
* 
* 
* [https://youtu.be/GR0bK7Ta27o יום הכיפורים ההוא- יאיר נפשי] חינוכית 23 ביוטיוב
* 

קטגוריה:תתי-אלופים בצה"ל
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי חטיבה 188
קטגוריה:מפקדי עוצבת ראם
קטגוריה:חברי מועצה ברשויות מקומיות בישראל
קטגוריה:עסקני ספורט ישראלים
קטגוריה:מפקדי אוגדה 440
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבה 188
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד הדרום
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל ההנדסה במלחמת ששת הימים
קטגוריה:חיילי גדוד 77
ורדן

ורדן (בצרפתית: Verdun, מגרמנית של ימי הביניים: Wirten) היא העיר הגדולה ביותר במחוז מז שבחבל גראנד אסט בצפון-מזרח צרפת. סביב העיר התרחש קרב ורדן, חלק מקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.

==היסטוריה==
ורדן הוקמה על ידי הגאלים והייתה מקום מושבו של הבישוף של ורדן מאז המאה ה-4, למעט מספר הפסקות. בשנת 843 נחתם חוזה ורדן לפיו חולקה האימפריה של קרל הגדול לשלושה חלקים. בשנים 1624–1636 נבנתה מצודה גדולה על חורבותיו של מנזר חשוב. בשנת 1670 ביקר בורדן מרשל צרפת שהכין תוכנית שאפתנית לביצור העיר כולה. אף שחלק גדול מתוכניתו נבנה בעשורים הבאים, מספר אלמנטים לא הושלמו עד לאחר המלחמות הנפוליאוניות. למרות ביצורים נרחבים, ורדן נכבשה על ידי הפרוסים בקרב ורדן (1792), אבל אלו נטשו אותה לאחר קרב ואלמי. במהלך המלחמות הנפוליאוניות שימשה המצודה להחזקת שבויי מלחמה בריטים. במלחמת צרפת–פרוסיה הייתה ורדן המבצר הצרפתי האחרון שנכנע ב-1870. זמן קצר לאחר מכן החלה בניית המערכת החדשה של הביצורים בסביבות העיר. 

===קרב ורדן===

בשנת 1916, במסגרת מלחמת העולם הראשונה, התרחש סמוך לורדן אחד מהקרבות המפורסמים במלחמה – קרב ורדן. במסגרת הקרב תקפו הכוחות הגרמניים את הצרפתיים בארטילריה כבדה, והתקדמו לעבר החפירות הצרפתיות תוך שימוש בלהביורים, לראשונה במלחמה זו. על אף שהכוחות הגרמניים התקדמו לאט, וכבשו את מבצר דואומון, הם לא הצליחו לכבוש את ורדן עצמה. מטרתה העיקרית של המתקפה בורדן הייתה לגרום לצבא הצרפתי "לדמם עד כניעה", אך זו כשלה, כפי שהראה מספר האבדות הנכבד בצד הגרמני.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

ורדן
ורדן
אוזן-גדי צהובה

אֹזֶן גְּדִי צְהוּבָּה או אֹזֶן הַגְּדִי הַצְּהוּבָּה (שם מדעי: Catananche lutea) הוא מין בסוג אוזן-גדי, צמחים חד שנתיים, ממשפחת המורכבים. 
== מאפיינים ==
אוזן-הגדי הוא צמח עשבוני. עלי הצמח מסורגים (עלה אחד בכל מפרק). שפת העלה משוננת או מסורית.

בראש גבעול הפרח מצויות קרקפות צרות וארוכות, דמויות משפך.
הצמח פורח בחודשים מרץ ואפריל. פרחיו דו מיניים וצבעם צהוב חיוור. 
לפרח קשקשי מעטפת ארוכים שצורתם כאוזן גדי, ומכאן שמו של הפרח.

הזרעים הפנימיים נושאים ציצית, והחיצוניים חסרי ציצית. לצמח שלושה טיפוסי זרע - הזרעים הבהירים נובטים כעבור שנה, והזרעים הכהים נובטים לאחר מספר שנים.

ביוון העתיקה נהגו להשתמש בצמח זה לצורך הכנת שיקויי אהבה.

==לקריאה נוספת==
* מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:מורכבים
קטגוריה:ארץ ישראל: מורכבים
קטגוריה:פרחים צהובים בארץ ישראל
שבעת עמודי החכמה

שבעת עמודי החכמה (באנגלית: Seven Pillars of Wisdom) הוא יומן מסע אוטוביוגרפי של החייל הבריטי לורנס איש ערב, אשר נכתב כאשר שימש כקצין קישור במהלך המרד הערבי שפרץ כנגד האימפריה העות'מאנית במהלך 1916 עד 1918.

צ'ארלס הילס כינה את שבעת העמודים "סיפורת תחת מעטה של אוטוביוגרפיה", תוך ציון הגרסה האישית במיוחד של לורנס אודות האירועים המתוארים בספר.

[[לורנס איש ערב בירושלים בתצלום מאת לואל תומאס, 28 בפברואר 1918]]

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אוטוביוגרפיות
הר קיניאטי

הר קיניאטי הוא ההר הגבוה ביותר בדרום סודאן והפסגה הגבוהה ביותר של הרי הימטונג. גובהו 3,187 מעל פני הים ונמצא בנפת איקוטוס שבמחוז אקווטוריה המזרחית, בסמוך הגבול הבינלאומי עם אוגנדה. רכס הרים זה נקרא גם לומריטי או הרי לולובאי.

הנקודה הנמוכה של רכס ההרים מכוסה ביער עבות ופסגתו סלעית. אחד האירופאים הראשונים שהגיעו להר היה הבוטנאי תומאס פורד ציפ שגילה את Coreopsis chippii הגדל קרוב לפסגת ההר.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

תמונה פנורמית

קיניאטי
קיניאטי
קיניאטי
מרלה מייפלס

מרלה אן מייפלס (באנגלית: Marla Ann Maples; נולדה ב-27 באוקטובר 1963) היא שחקנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר בשל נישואיה לשעבר לדונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית ה-45. יש להם בת אחת משותפת.

==ביוגרפיה==
מייפלס נולדה בדלטון, ג'ורג'יה שבארצות הברית, למשפחה ממוצא סקוטי, אנגלי ואירי. בתם של פקידה במשרד לשעבר, ומפתח נדל"ן. השחקנית הת'ר לוקליר היא דודניתה מדרגה שנייה. כשהייתה בגיל צעיר מאוד, הוריה התגרשו, ואביה התחתן בשנית עם חברתה לספסל הלימודים.
במהלך לימודיה בתיכון שיחקה בנבחרת הכדורסל של בית ספרה. היא זכתה במקום ראשון בתחרות יופי מקומית בעיר הולדתה, ובמקום שני בתחרות "מיס ג'ורג'יה"' ובשנת 1985 זכתה בתואר "מיס הוואין טרופיק". היא החלה ללמוד באוניברסיטת ג'ורג'יה בשנת 1981, אך עזבה לפני שסיימה את לימודיה.

מייפל הופיע בסרטים "מקסימום אוברדרייב" (1986), "החלטת ההנהלה" (1996),For Richer or Poorer (1997), "אושר" (1998), משאלת חג המולד של (1998), "שחור ולבן" (1999), "שני לבבות" (1999), "לאהוב את אנבל" (2006), "חג המולד אחד יותר מדי "(2007), ו"מטפלת לחג המולד" (2010).

היא השתתפה גם בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "נני" ובסדרת האגרוף של האלק הוגאן.
==חיים אישיים==
מייפלס החלה לצאת עם דונלד טראמפ ב-1989 בחשאי, כאשר היה עדיין נשוי לאיוונה. פרשת היכרותם התגלתה בסוף 1989, כאשר איוונה טראמפ ומייפלס נפגשו ביחד במדרון סקי באספן, בעת שמייפלס באה לבקר את בעלה, דבר שהוביל לגירושי הזוג טראמפ בדצמבר 1991. מייפלס ודונלד טראמפ ניהלו מערכת יחסים מתוקשרת מאוד, בה נפרדו וחזרו להיות זוג לפחות פרידה אחת, והופיעו במדורי הרכילות בקביעות. באוקטובר 1993 נולדה בתה היחידה, טיפאני. 

בדצמבר 1993 נישאו טראמפ ומייפלס, בחתונה מפוארת במלון פלאזה בניו-יורק בנוכחות כ-1,000 אורחים. היא לקחה חלק בהנחיית תחרויות מיס תבל ו"מיס ארצות הברית" הנמצאות בבעלותו של טראמפ. ב-1999 בני הזוג התגרשו, ובין היתר נפוצו שמועות שהם בגדו זה בזו. זמן קצר לאחר גירושיה חתמה עם הוצאה לאור על הוצאת ספר פרי כתיבתה תחת השם "כל הנוצץ זהב", אך בסופו של דבר ספרה לא פורסם בטענה שהוא מפר את זכויותיו של טראמפ, והוא אף איים בתביעת דיבה. 

ב-1999 הודיעה על אירוסיה למפיק מייקל מיילר, בנו של הסופר נורמן מיילר, אך אירוסין אלו בוטלו לאחר כמה חודשים.

בספטמבר 2004, הגיעה לישראל להשתתף בכנס של מרכז הקבלה העולמי, יחד עם מדונה.

== משפחה ==

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:משתתפות בתחרויות יופי
קטגוריה:מנחי תחרויות יופי
קטגוריה:אנשי בוהמה אמריקאים
מרלה
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אירי
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא אנגלי
קטגוריה:אמריקאיות ממוצא סקוטי
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים (ארצות הברית)
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1963
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1963
ארין מורן

ארין מרי מורן (באנגלית: Erin Marie Moran; 18 באוקטובר 1960 - 22 באפריל 2017) הייתה שחקנית אמריקאית. מוכרת בעיקר בזכות הופעותיה בקומדיית המצבים "ימים מאושרים".

==ביוגרפיה==
מורן נולדה בעיר ברבנק שבקליפורניה. למורן שלושה אחים ושתי אחיות, ביניהם השחקנים ג'ון מורן וטוני מורן. למדה ב"תיכון צפון הוליווד". החלה את דרכה כשחקנית בגיל צעיר כאשר הופיעה בפרסומות ובסדרת הילדים "דקטרי". בגיל 9 הופיעה בקומדיה "איש האבטיח" בתפקיד ג'ניס, בתו של ג'ף גרבר.

בשנת 1974 נבחרה לתפקיד ג'ואני קנינגהאם, אחותו של ריצ'י קנינגהאם (רון הווארד) בקומדיית המצבים "ימים מאושרים".
בזכות הצלחת התוכנית קיבלה מורן תפקיד ראשי בסדרת הבת של התוכנית, "ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י", שהתמקדה במערכת היחסים בין ג'ואני לבן דודו של פונזי, צ'אצ'י ארקולה. הסדרה בוטלה לאחר 17 פרקים (קצת יותר מחצי עונה, שנפרשה על פני שתי "עונות" של שידורים).

בשנות ה-80 שיחקה בתפקידי אורח במגוון סדרות פופולריות, כולל בשישה פרקים בסדרה "ספינת האהבה", "רצח במשיכת קולמוס" ו-"Hotel".

בקולנוע התפרסמה בעיקר בסרט האימה בהפקתו של רוג'ר קורמן, "גלקסיית הטרור" (1981).

בשנת 1987 נישאה לרוקי פרגוסון, והם התגרשו לאחר שש שנים. בשנת 1993 נישאה לסטיבן פליישמן.

הקריירה של מורן נפגעה בשל התנהגות לא יציבה, והתמכרויות לאלכוהול ולסמים. היא סיימה את חייה בקרוואן בו חייתה עם פליישמן באינדיאנה ב-22 באפריל 2017, בגיל 56, כתוצאה מסרטן הגרון.

== פילמוגרפיה ==
*הסוף הטוב (1969)
*איש האבטיח (1970)
*גלקסיית הטרור (1981)

=== טלוויזיה ===
*דקטרי (1968–1969)
*ימים מאושרים (1974–1984)
*ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י (1983–1984)
*ספינת האהבה (1980–1985)

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2017
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2017
הר אבורסיין

הר אבורסיין הוא הר במרכז אפריקה על גבול דרום סודאן והרפובליקה המרכז-אפריקאית. גובהו 1,113 מטר מעל פני הים והוא נמצא בתחום השיפוט של מחוז Haute-Kotto ברפובליקה המרכז-אפריקאית ומחוז מערב בחר אל-ע'זאל בדרום סודאן.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20110708175559/http://www.collinsmaps.com/maps/Central-African-Republic/Mont-Abourassein/P494949.00.aspx Collins maps listing]

אבורסיין
אבורסיין
אבורסיין
גארי קול

גארי מייקל קול (באנגלית: Gary Michael Cole; נולד ב-20 בספטמבר 1956) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ומדבב אמריקאי, על תפקידו כקנט דיווידסון בסדרה "ויפ" היה מועמד לפרס אמי לשחקן אורח בסדרה קומית לשנת 2014.

==ביוגרפיה==
קול נולד בפארק רידג' הסמוכה לשיקגו, אילינוי. אביו, רוברט עבד כמנהל פיננסי בעירייה ואימו מרגרט הייתה עוזרת אדמיניסטרטיבית בבית ספר. יש לו אחות מבוגרת בשם ננסי. הוא החל לשחק בתיכון והצגת הבכורה שלו הייתה "אתה איש טוב, צ'ארלי בראון" שם שיחק את דמותו של סנופי. הוא למד תיאטרון באוניברסיטת אילינוי לצידם של לורי מטקאלף וג'ון מלקוביץ'.

== קריירה ==
בשנת 1985 החל קול לשחק בהצגות במסגרת "Steppenwolf Theatre Company".

בשנת 1986, התארח בפרק בסדרה "מיאמי מחלק מוסר". בשנת 1987, התארח בשני פרקים בסדרה "בלשים בלילה". ב-1988, קיבל לראשונה תפקיד קבוע בסדרת הדרמה "שיחות חצות" (ששודרה עד 1991). בהמשך שיחק גם ב"אמריקן גותיק" (1995) ו-"Crusade" (1999); בנוסף הופיע בתפקידי משנה בעשרות סדרות נוספות. בשנת 2000, החל לדבב את דמותו של המנהל שפרד בסדרה "איש משפחה". בשנת 2001, דיבב את דמותו של הארווי בידרמן בסדרה המצוירת "הארווי בירדמן, עורך דין" וב-2002 עסק בדיבוב בסדרה "קים פוסיבול".

בשנת 2002, כיכב בסדרת הטלוויזיה "משפחה שכזאת" ב-The WB, בתפקיד של ויליאם לויד "דוד ביל" דייוויס. את דמות זו גילם בגרסה המקורית של הסדרה השחקן בריאן קית'.

בקולנוע הופיע במגוון סרטים, בהם "בקו האש" (1993), "I'll Be Home for Christmas" (1998), "המקום העולה" (2001), "אני מרגל" (2002), "קרימינולוגיה 101" (2003, סרט טלוויזיה), "דודג'בול" (2004),"הצלצול 2" (2005), "פיינאפל אקספרס" (2008), "המתיחה" (2009). כן דיבב בסרט האנימציה "הופ ארנב" (2011).

בשנת 2007 שיחק בסרט הטלוויזיה "הדיוקס קורעים את האזרד: ההתחלה" המשך לסרט משנת 2005 - הדיוקס קורעים את האזרד. בשנה זו השתתף גם במספר פרקים בסדרת הטלוויזיה ״עקרות בית נואשות״

בשנת 2010 שיחק בסדרה "החבר'ה הטובים" ברשת FOX, בתפקיד של דן סטארק, בלש לשעבר.

בשנת 2014 שיחק בסרט הקומי "תמי" בכיכובה של מליסה מקארתי, ובסרט "פגישה והחלפה".

בשנת 2015 השתתף בסרט הדרמה "Divine Access" לצד בילי ברק, ובסרט "מדליית ארד". בשנה זו החל לדבב בסדרת האנימציה "משפחת מרפי" עד לשנת 2017.

בשנת 2016 כיכב בתפקיד ראשי בסדרה "רחוב מרסי" של רשת PBS, בתפקיד דמותו של ג'יימס גרין. ב-2017 שב לשחק בעונתה השנייה.

בשנת 2017 שיחק בסרט "פשעים קטנים", והחל לדבב בסדרת האנימציה של נטפליקס "סטרץ' ארמסטרונג ולוחמי הפלקס" ובנוסף, שיחק למספר פרקים בסדרה "הטובות לקרב", דרמת משפטים אשר מהווה ספין אוף ל-"האישה הטובה".

בשנת 2019 שיחק בסרט "אמנות המירוץ בגשם", בסדרת הטלוויזיה "אחותי בהפרעה" ב-CBS בכיכובה של נינה דוברב. שיחק גם בסדרה "מעורבת-כזה", הספין אוף השני של הסדרה "שחור-כזה", ברשת ABC.

בשנת 2021 החל לשחק בNCIS את הדמות הראשית, אלדן פרקר, ולדבב בסדרת ההנפשה למבוגרים "כוח Q: גאוות יחידה" בשירות נטפליקס.

בשנת 2022 דיבב בסרט "ביוויס ובאטהד עושים את היקום".

בשנת 2023 התארח בפרק בסדרה "NCIS: לוס אנג'לס" ודיבב את דמותו של למונט בסדרה "ולמה".

== חיים אישיים ==
ב-8 במרץ 1992 נישא לשחקנית טדי סידול , וב-1993 נולדה בתם היחידה, מארי אשר נמצאת על הספקטרום האוטיסטי. ב-2017, הגישה סידול בקשה לגירושים, וב-2018, נפטרה. ב-7 ביולי 2021, נישא קול למעצבת פנים מישל נאפ.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.filmreference.com/film/82/Gary-Cole.html ביוגרפיה של גארי קול]
* 

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:מדבבים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
הכרמל האי-נראה

הכרמל האי-נראה: שירים הוא אוסף שירים של המשוררת הישראלית זלדה, אשר ראה אור בתשל"א 1971 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
כותר הספר, שיריו וביטויים שטבעה בו זלדה, זכו לציטוט בחברה הישראלית.

זלדה הקדישה את הספר לזכרו של אישהּ, חיים מישקובסקי.

==שירים==

==תכנים ואמירות==

השיר הראשון בקובץ, אשר שמו כשם הקובץ – הכרמל האי-נראה – עוסק בשאלת החיים וחוויית היופי, אל מול תחושת החידלון של האדם ביקום, וההכרה בבואו האפשרי של המוות.
השיר מתחיל במילים: "כאשר אמות / לעבור למהות אחרת – / ייפרד הכרמל האי-נראה / שהוא כולו שלי,/ כולו תמצית האושר,/ שמחטיו, אצטרובליו, פרחיו וענניו / חקוקים בבשרי".

השיר בחיק העשבים בכה
נכתב ב-1963 על חייו ומותו בהתאבדות של לוי נויפלד ששמו נקשר לפרשת סטולרו-יכמן-צ'צ'קס; בניגוד לדעה שרווחה אז במשטרה ובתקשורת בישראל, האמינה זלדה בחפותו, שהתבררה לאחר מותו.

==קישורים חיצוניים==

* אברהם בלאט, [http://www.daat.ac.il/daat/kitveyet/sinay/zelda-4.htm שירת הבית הישן - זלדה], באתר דעת
* 
* דפנה שחורי, [http://blogs.bananot.co.il/showPost.php?itemID=18854&blogID=129 הכרמל האי-נראה, בעקבות האסון בכרמל], באתר bananot
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי 1971
קטגוריה:ספרי שירה בעברית
קטגוריה:כתבי זלדה
קטגוריה:ספרי הוצאת הקיבוץ המאוחד
אצטדיון גאון

אצטדיון גאון היה אצטדיון כדורגל ששכן בשכונת יפו א' בסוף רחוב נס לגויים. האצטדיון, שהכיל כ-4,000 מקומות ישיבה, הוקם ב-1977 על חורבותיו של מגרש "הפחים" ושימש כמגרשה הביתי של מכבי יפו, ששיחקה בליגה הבכירה. האצטדיון נקרא על שם הנדבן נסים גאון ורעייתו רנה, שתרמו סכום כסף נכבד ומימנו את שיפוצו.

ב-2007 עבר האצטדיון לידיו של כונס נכסים. ב-2009 רכשה עיריית תל אביב-יפו את המגרש, וביולי אותה שנה עלו דחפורי העירייה על המגרש והרסו אותו. כיום קיימת שם גינה ציבורית גדולה ובעתיד אמורים להיבנות במקום בנייני מגורים.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://sharonraz.wordpress.com/2012/12/13/%D7%90%D7%A6%D7%98%D7%93%D7%99%D7%95%D7%9F-%D7%92%D7%90%D7%95%D7%9F-%D7%A9%D7%9C-%D7%9E%D7%9B%D7%91%D7%99-%D7%99%D7%A4%D7%95-1977-2009/ תמונות מהאצטדיון]

==גלריה==
 <gallery>
 קובץ:טקס קריאת אצטדיון מכבי יפו על שם נסים ורנה גאון 1979.jpg|טקס קריאת אצטדיון מכבי יפו על שם נסים ורנה גאון 1979
 קובץ:טקס קריאת אצטדיון מכבי יפו על שם נסים ורנה גאון 1979 צילום יוסף ליאור באדיבות הארכיון העירוני תל אביב – יפו (12).jpg|תמונות נוספות מהטקס
 קובץ:טקס קריאת אצטדיון מכבי יפו על שם נסים ורנה גאון 1979 צילום יוסף ליאור באדיבות הארכיון העירוני תל אביב – יפו (11).jpg|תמונות נוספות מהטקס
 </gallery>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: אצטדיונים ומתקני ספורט
קטגוריה:יפו: מבנים
קטגוריה:יפו: ספורט
קטגוריה:תל אביב-יפו: מבנים שנהרסו
גאון
קטגוריה:מכבי יפו
קטגוריה:תל אביב-יפו: כדורגל
אנדרטת עוצבת סער

אנדרטת חטיבה 7 (עוצבת סער) הוא אתר הנצחה לזכר חללי חטיבה 7 (סער) שנפלו במערכות ישראל השונות. האתר ממוקם לצד כביש 87 ליד צומת קצרין דרום (קצביה) במרכז רמת הגולן, באזור האימונים והלחימה של החטיבה.

בכניסה לאתר נמצא שער עם שני עמודי בטון ושם המקום. האתר מורכב משער כניסה הנושא את סמל החטיבה וכתובת המדגישה את תרומתו של דוד עזריאלי, מלוחמי החטיבה בימיה הראשונים במלחמת העצמאות, קודם שירד מהארץ לקנדה. בהמשך רחבה המשמשת מגרש חניה ולטקסים. במרכז האתר מוצבת בימת בטון עליה נמצא טנק שוט מטאור, מהסוג ששירת את החטיבה במשך עשרות שנים. לצד הטנק נמצאים תרנים המשמשים לטקסים באתר, יחד עם סמלי החטיבה. על מפלס גבוה יותר הצופה לבימת הטקסים מוצבים ארבעה טנקים: שרמן, שוט קל (צנטוריון) ומרכבה סימן 2 אשר שירתו את החטיבה בעבר, וגם טנק T-34 של צבאות ערב. מעט צפון-מזרחית מהמפלס שוכן טנק T-55, גם כן של צבאות ערב. בנוסף לעצי האקליפטוס שגדלים סביב האתר, נשתלו גם עצי זית.

מבנה המורשת שהוקם בחלק העליון של האתר נחנך בשנות ה-90 וכלל חדר התייחדות עם חללי החטיבה, אולם תצוגה ואולם הרצאות, אך הוא נעזב וננטש. בשנת 2023 שופץ המבנה ונפתח בספטמבר באותה שנה.
לחטיבה 7 קיים אתר הנצחה נוסף וותיק יותר בפארק ההנצחה בלטרון, בדומה ליחידות שריון נוספות.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="150">
קובץ:Ozvat-Saar-memorial-02.JPG|במת האתר המרכזית בחלקו התחתון
קובץ:Ozvat-Saar-memorial-03.JPG|שני מפלסי האתר ושלושת הטנקים המוצגים
קובץ:Ozvat-Saar-memorial-04.JPG|שלושת הטנקים מהכיוון ההפוך
קובץ:PikiWiki Israel 42380 7th brigade memorial in Golan Heights.JPG|הכתובת בקדמת האנדרטה
קובץ:ארבעת הטנקים באנדרטת עוצבת סער 02.jpg|ארבעת הטנקים הנוכחיים במפלס העליון
</gallery>

==ראו גם==
* חטיבה 7
* אנדרטת עוצבת סער (לטרון)

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.izkor.gov.il/en_ab41824215bba31257814dfecf16fb3b אתר מורשת והנצחה לחללי חטיבה 7, צומת קצרין דרום] - תיאור האנדרטה באתר "יזכור"

סופה, גדוד
סופה, גדוד
קטגוריה:חטיבה 7
קטגוריה:אנדרטאות חטיבתיות בישראל
סער
בוב מקדונל

רוברט פרנסיס "בוב" מקדונל (באנגלית: Bob McDonnell; נולד ב-15 ביוני 1954) הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית, כיהן כמושל מדינת וירג'יניה בשנים 2010–2014.

==ביוגרפיה==
מקדונל נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה, בנם של אמה וג'ון. אביו היה איש צבא ששירת בחיל האוויר האמריקני ובהתאם להצבתו נדדה משפחתו של מקדונל לווירג'יניה ולגרמניה. ב-1976 סיים מקדונל תואר ראשון בניהול, אותו עשה במסגרת תוכנית המלגות ROTC של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. לאחר לימודיו שירת כקצין בצבא האמריקני, בגרמניה ובווירג'יניה, כמפקד פלוגה בדיוויזיה המשוריינת השנייה, וכמנהל מרפאה. במקביל למד לימודי ערב וסיים תואר שני במנהל עסקים (MSBA) מאוניברסיטת בוסטון. לאחר שחרורו מצבא הקבע ב-1981 המשיך לשרת בכוחות המילואים עד 1997 כפרקליט צבאי והשתחרר בדרגת לויטננט קולונל.

מקדונל עבד בחברת אספקת ציוד רפואי, כבוגר שירות צבאי היה זכאי למלגת לימודים ונרשם במסגרתה ב-1985, ללימודי מינהל ציבורי באוניברסיטת ריגנט, אוניברסיטה אוונגליסטית שנוסדה על ידי פט רוברטסון. לאחר תחילת לימודיו נפתח באוניברסיטה בית ספר למשפטים וב-1989 סיים מקדונל תואר שני כפול במשפטים ומינהל ציבורי. מהלך לימודיו שימש מתמחה בקונגרס. לאחר הלימודים שימש תובע בווירג'יניה ביץ'.

את הקריירה הפוליטית שלו החל ב-1992 כשנבחר לבית הנבחרים של מדינת וירג'יניה מטעם וירג'יניה ביץ', לאחר מכן נבחר עוד שש פעמים לתפקיד וכיהן בסך הכל 14 שנים. במהלך כהונתו שימש כעוזר מנהיג הרוב הרפובליקני וכיו"ר ועדה.

ב-2005 נבחר לתפקיד התובע הכללי של מדינת וירג'יניה, וכיהן בתפקיד במשך שלוש שנים מינואר 2006 עד פברואר 2009. בתקופת כהונתו יישם עונש מינימום של 25 שנות מאסר למורשעים בעבירות של התעללות מינית בילדים, מדיניות תקיפה נגד סוחרי סמים, נגד פשעי גנבת זהות ופשע מקוון.

ב-2009 התמודד בבחירות למשרת מושל וירג'יניה, קמפיין הבחירות שלו התרכז במשנתו הכלכלית, תחת הסלוגן Bob's for Jobs, מול יריבו קרייג דידס מהמפלגה הדמוקרטית שביקש להדגיש נושאים חברתיים ובהם התנגדותו של מקדונל להפלות מלאכותיות. בבחירות הביס את דידס כשזכה ב-59 אחוזי תמיכה. ניצחונו של מקדונל יחד עם ניצחונו של כריס כריסטי בבחירות למושל מדינת ניו ג'רזי נחשבו למכה פוליטית לנשיא ארצות הברית ברק אובמה שתמך ביריביהם..

עשרה ימים לאחר סיום כהונתו בינואר 2014, הוגש נגד מקדונל ורעייתו, כתב אישום פדרלי בגין עבירות שחיתות, על רקע חשדות שסייעו לאיש עסקים בתמורה לקבלת שוחד בדמות מתנות, חופשות והלוואות בשווי של כ-165,000 דולר. משפטו נפתח ביולי 2014 ובספטמבר אותה שנה הורשע ב-11 מתוך 13 סעיפי האישום, ורעייתו הורשעה ב-9 סעיפים. בינואר 2015 נגזרו על מקדונל 24 חודשי מאסר בפועל ועוד שנתיים של שהייה תחת פיקוח לאחר שחרורו. מקדונל ערער על ההחלטה וביוני 2016 ביטל בית המשפט העליון של ארצות הברית את ההרשעה.

מקדונל נשוי מאז 1977 למורין והם הורים לחמישה ילדים. מקדונל הוא נוצרי-קתולי באמונתו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120630114337/http://www.governor.virginia.gov/aboutthegovernor/mcdonnell-bio.cfm ביוגרפיה] באתר מושל מדינת וירג'יניה
* 
* [http://www.washingtonpost.com/wp-dyn/content/article/2009/08/29/AR2009082902434_pf.html '89 Thesis A Different Side of McDonnell], וושינגטון פוסט, 30 באוגוסט 2009

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נוטרדאם
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בוסטון
קטגוריה:מושלי וירג'יניה
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים
קטגוריה:חברי האספה הכללית של וירג'יניה
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1954
איריס קול

איריס קול (נולדה ב-9 באפריל 1970) היא שדרנית רדיו, מנחת טלוויזיה, סופרת ומשוררת ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה ברמת גן. שירתה בצה"ל בהיאחזות נח"ל. לאחר שחרורה מהצבא, למדה משחק בבית צבי.

קול התחילה את הקריירה בכתיבת טור רכילות שבועי במגזין "פנאי פלוס". בהמשך הגישה פינה שעסקה בתוכניות טלוויזיה חדשות, במסגרת התוכנית "חוזרים על ארבע" של ירון דוידוב ב"רדיו ללא הפסקה". בהמשך קיבלה תוכנית רדיו שבועית משלה בתחנה זו, "איריס לא גומרת", שכללה ייעוץ למאזינים בנושאי זוגיות ומיניות.

ב-1999 עברה להגיש ב"רדיו ללא הפסקה" תוכנית ראיונות בשם "איריס קול", שעסקה בזוגיות, יחסי הורים וילדים, יחסים חברתיים ועוד. באותה שנה הגישה לראשונה תוכנית הטלוויזיה משלה ברשת. בהמשך הגישה תוכנית בענייני אהבה ב"ערוץ בריזה" במסגרת Yes הטלוויזיה בלוויין. ב-2008 הייתה אחת מארבע מגישות התוכנית "השאלון" בערוץ SHE של yes, שנסגר לאחר שנה אחת. באותה שנה השתתפה גם בתוכנית "סדרת חינוך" בערוץ 2 בנושאי חינוך ילדים.

מ-2008 מגישה קול את תוכניתה מדי ערב ברדיו 103FM (רדיו ללא הפסקה), בה היא מראיינת זמרים, שחקנים ואנשי ברנז'ה למיניהם בנושאי תרבות, מוזיקה, פנאי וסגנון חיים.

באוקטובר 2020 השיקה את ספרה הראשון "ציפור לא ממציאה שמיים", ספר שירים שנכתב בעקבות משבר מחשבת שווא שעברה. בשנת 2024 הוציאה אלבום באותו השם בו נכללות הקלטות של עשרה שירים מתוך הספר המבוצעים על ידי קול עצמה ועל ידי אריק סיני, דן תורן, שולי רנד, עמיר לב והדר גולדמן.
קול נשואה לדרור חליבה, איש הייטק, ולהם שלושה ילדים, בת דודתה היא השחקנית מיכל טראוריג.

==קישורים חיצוניים==

* [https://103fm.maariv.co.il/program/איריס-קול.aspx איריס קול], באתר "רדיו ללא הפסקה"
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:כתבי רכילות ישראלים
קטגוריה:סגל 103fm
קטגוריה:בוגרות בית צבי
קטגוריה:בוגרי בית צבי
קטגוריה:סגל ערוץ 20
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
דון מוסט

דונלד מוסט (באנגלית: Donald Most; נולד ב-8 באוגוסט 1953) הוא שחקן יהודי אמריקאי. התפרסם בעיקר בזכות תפקידו בקומדיית המצבים המצליחה "ימים מאושרים".

==ביוגרפיה==
מוסט נולד וגדל בשכונת פלטבוש ברובע ברוקלין.
למד ב"אוניברסיטת ליהיי", אך נשר לאחר לפני השנה הראשונה שלו, כדי לנסוע לקליפורניה ולעסוק במשחק.
מוסט החל את דרכו בקומדיית המצבים המצליחה "ימים מאושרים" והתפרסם בה בתפקיד ראלף מאלף, חברו של ריצ'י קנינגהאם (רון הווארד) .
מוסט הופיע לצידו של רון הווארד גם בעיבוד הטלוויזיוני לספר "הרפתקאותיו של האקלברי פין" בתפקיד טום סוייר.
בנוסף שיחק בטלוויזיה גם בסדרות "Glee" ו"ספינת האהבה" ודיבב בסדרות האנימציה "מבוכים ודרקונים" ו"זאב צעיר".
בקולנוע התבלט בעיקר בסרטים "החיים בשידור חי" ו"באק הווארד הגדול".

למוסט שתי בנות מאשתו השחקנית מורגן הארט.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1953
מעיין אברהם אבינו

מעיין אברהם אבינו הוא מעיין שכבה עמוק, בגובה 7 מטר, בתחומי היישוב היהודי בחברון. 

לפי ממצאים ארכאולוגיים, המעיין מתוארך לתקופת האבות, ומכאן שמו.

המעיין נמצא לרגלי תל חברון, והוא נכלל ב"שביל חברון המקראית".
המעיין סבל מהתנכלויות הכוללות מחיקה של שילוט המוביל אליו, וריסוס כתובות גרפיטי פוליטיות.

באוקטובר 2017, בעת שרחצו שם שני ילדים, זרק מחבל סלע על ראשו של אחד מהם. הילד פונה מהמקום לבית החולים, ובתגובה החליט היישוב היהודי במקום לפתח את המעיין, הציב שלטים והקים במקום פרגולה שנהרסה על ידי הצבא בנימוק שהבנייה לא אושרה.

סמוך למעיין יש עמדה של חיילי צה"ל.

==ראו גם==
*מעיין שרה

==לקריאה נוספת==
*אל המעיין: כל החלומות מתגשמים בספר אחד - מאת משה קוסטה, בערך: מעיין אברהם אבינו, בהוצאת ספריית בית אל, 2008.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.meahori.co.il/171530/%D7%9E%D7%A2%D7%99%D7%99%D7%9F-%D7%90%D7%91%D7%A8%D7%94%D7%9D מעיין אברהם], באתר "מאחורי ההר"
*[https://web.archive.org/web/20160303174320/http://www.vider.co/information2.asp?codeproduct=166&wood=594 מעיין אברהם אבינו, חברון] - מפה טופוגרפית של מעיין אברהם אבינו וסביבתו, באתר www.vider.co
==הערות שוליים==

קטגוריה:היישוב היהודי בחברון
אברהם
אטד החוף

אֲטַד הַחוֹף (שם מדעי: Lycium schweinfurthii) הוא מין שיח דרום ים-תיכוני, לא מצוי, סבוך וקוצני עם ענפים קשתיים הגדל בחולות מישור החוף והנגב ממשפחת הסולניים<ref name=":4"></ref><ref name=":3"></ref>. הוא אחד מחמשת מיני האטד הגדלים בארץ ישראל<ref></ref>. האבחנה בין המינים האלה בישראל קשה ואולי אף בלתי אפשרית בשדה. ניתן להסתייע בצבע הפרי ובאזור התפוצה: בנגב גדל אטד ערבי שפריו אדום. במישור החוף גדל אטד החוף, שפריו שחור. בחבל הים-תיכוני גדל אטד אירופי שפריו סגול כהה.

== בית גדול ==
אטד החוף שכיח בחולות מיוצבים של עמק החוף ובמישור ימין שבקרבת דימונה. מין זה יכול להתמודד עם משטר המים של קרקע חולית במדבר, אבל לא עם תנועת החול. בעמק החוף הוא מופיע לרוב בחורש מפותח ושמור, ובסביבות קיסריה הוא אף מטפס עצי חרוב. לעיתים הוא גדל כשריד לחורש שנכחד<ref></ref>.

בעונת הקיץ הוא עומד לרוב בשלכת וקראת סופה - בחודשים אוגוסט וספטמבר מלבלבים הפרחים.

== מורפולוגיה ==
שיח זקוף, סבוך, קוצני וקירח של קרקעות חוליות בגובה 1 עד 5 מ'.

הגזעים והענפים מסועפים, סבוכים וקוצניים. הענפים החיצוניים קשתיים.

אין לוואים.

העלים מסורגים, פשוטים, תמימים, מוארכים, רחבים בקודקודם (נראים קטומים) מצטמצמים לקראת בבסיסם, מעט בשרניים, אורכם אינו עולה כרגיל על ס"מ אחד<ref name=":1"></ref>.

הפרחים ערוכים בתפרחות סיומיות, דו-קרניות. הפרחים סדורים בקבוצות בנות 1 עד 3.

הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול ונכונים ובעלי עוקץ קצר<ref name=":0"></ref>.

הגביע ירוק מאוחה עלים, דמויי ספל כ-2 מ"מ אורכו וכן גם רוחבו, לעיתים קרובות דו-שפתני. הגביע משתייר אבל אין הוא מתפרה (גדל עם הבשלת הפרי) ואינו סוגר את הענבה<ref name=":2"></ref>.

הכותרת מאוחת עלים, דמוית משפך או מסמר, אורכה 15 עד 2 ס"מ, בעלת צינור כותרת צר וארוך, הנפתח ל-5 אונות מעוגלות ומפושקות שאורכן כרבע מאורך הצינור. צבעה סגול חיוור או לבנבן שמשתנה לצבע קש עם התבגרותה.

האבקנים 5, קבועים באמצע צינור הכותרת, ואינם בולטים מתוך הכותרת. הם אינם הדוקים אל עמוד השחלה ואינם יוצרים סביבו קונוס אלא הם מפושקים פחות או יותר. הזירים דקים, דמויי חוט, ואינם קצרים מהמאבקים. הזירים קירחים, לפעמים יש שערות מעוטות פזורות לאורך הזירים, רק לא בבסיסם. באטד אדומי חלקם התחתון של הזירים שעיר ובעלי ציצית שערות צפופה<ref name=":0" />.

השחלה עילית קבועה על דיסקוס, בעל 2 מגורות<ref name=":0" />. השליות זוויתיות, מספר הביציות גדול<ref></ref>.

עמוד השחלה דק, הצלקת דמוית גולה או מחולקת ל-2 אונות קצרות.

הפרי ענבה שחורה, עסיסית ודביקה שמכילה מספר זרעים. הפירות נאכלים ומופצים על ידי ציפורים כגון בולבולים וזנבנים<ref name=":1" />.

העלווה מצויה כל השנה. הפריחה נמשכת כל השנה, בהתאם ללחות הקרקע, עיקרה בחורף ודלילה בשאר השנה<ref name=":3" />.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:Lycium schweinfurthii bush.jpg
קובץ:Lycium schweinfurthii - fruits.jpg|פירות אטד החוף
</gallery>

==ראו גם==
*אטד אדומי
*אטד אירופי
*אטד ערבי
*אטד רב פרחים

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארץ ישראל: שיחים
קטגוריה:סולניים
קטגוריה:ארץ ישראל: סולניים
אטד רב-פרחים

אָטָד רַב-פְּרָחִים (שם מדעי: Lycium depressum) הוא שיח מדברי, אוהב חום, סבוך, בגובה 100 עד 250 ס"מ ממשפחת הסולניים. פרחיו סגולות-חיוורות ופירותיו אדומים-כתומים<ref name=":0"></ref>. הוא אחד מחמשת מיני האטד הגדלים בארץ ישראל<ref></ref>. האבחנה בין המינים האלה בישראל קשה ואולי אף בלתי אפשרית בשדה. ניתן להסתייע בצבע הפרי ובאזור התפוצה: במישור החוף גדל אטד החוף, שפריו שחור. בחבל הים-תיכוני גדל אטד אירופי שפריו סגול כהה. אטד ערבי שפריו אדום הוא האטד הנפוץ במדבר בישראל. 

== בית גידול ותפוצה ==
טיפוס תפוצתו של אטד רב-פרחים הוא אירנו-טורני ותפוצתו הטבעית משתרעת מהמזרח הקרוב (לא בסיני) ועד מרכז אסיה ועד פקיסטן<ref name=":0" />. בישראל אטד רב-פרחים נדיר מאוד ביותר בצפון הערבה ובצפון ים המלח<ref name=":4"></ref>. הוא גדל בבתי-גידול טבעיים בלבד, בוואדיות, בצדי דרכים ושולי שדות חקלאיים במדבר הקיצוני החם<ref name=":1"></ref>. 

== מורפולוגיה ==
אטד רב-פרחים הוא שיח זקוף, סבוך בגובה 1 עד 2.5 מ'<ref name=":3"></ref>. 

הענפים הצעירים קשתיים, בעלי פרקים מאורכים, הענפים קירחים, כמעט מכחילים. אין לוואים. העלים ומקבץ הפרחים מרוכזים על פי רוב בבסיס של ענפים מעוצים וקצרים שמסתיימים בקוץ מעט חלש<ref name=":1" /><ref></ref>.

העלים מסורגים, פשוטים, תמימים, קירחים, כמעט מכחילים, העלים מוארכים-מריתיים (קודקודם רחב ובסיסם הולך וצר כלפי הפטוטרת), אורכם 3 עד 5 ס"מ ורוחבם אינו עולה כרגיל על ס"מ אחד.

הפרחים ערוכים בתפרחות סיומיות ונישאים על עוקצים בקבוצות של 2 עד 8 על ענפים קצרים ומעוצים, ובניגוד לשאר מיני האטד שמפר פרחיהם אינו עולה על שלוש. 

הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול ונכונים.

הגביע ירוק מאוחה עלים, דמוי ספל, כמעט דו-שפתני, בעל שיניים לא שוות. אורכו 2.5 עד 4 מ"מ. הגביע משתייר אבל אין הוא מתפרה (גדל עם הבשלת הפרי) ואינו סוגר את הענבה<ref name=":2"></ref>.

הכותרת מאוחת עלים, דמוית משפך או מסמר, בעלת 5 אונות מפושקות, צבעה סגול חיוור שמשתנה לקרם, אורכה 9 עד 11 מ"מ ואינו עולה על 12 מ"מ. צינור הכותרת, שהולך וצר כלפי הבסיס והוא ארוך פי 1.5 עד 2 מאונותיו (בשונה מאטד אירופי שצינור הכותרת גדול פי 2 עד 2.5 מהאונות)<ref name=":02"></ref><ref name=":5" />.

האבקנים 5, שווים פחות או יותר באורכם, קבועים באמצע צינור הכותרת ובולטים ממנו מאוד. הם אינם הדוקים אל עמוד השחלה ואינם יוצרים סביבו קונוס אלא הם מפושקים פחות או יותר. הזירים דקים, דמויי חוט, ארוכים (אינם קצרים כבסולנום) מהמאבקים. הזירים קירחים, לפעמים יש שערות מעוטות פזורות לאורך הזירים, רק לא בבסיסם או חלקם התחתון של הזירים שעיר ובעלי ציצית שערות צפופה (אטד אדומי)<ref name=":02" />

השחלה עילית קבועה על דיסקוס, בעלת 2 מגורות<ref name=":02" />. השליות זוויתיות, מספר הביציות גדול<ref name=":5"></ref>.

עמוד השחלה דק, הצלקת דמוית גולה או מחולקת ל-2 אונות קצרות.

הפרי אליפסואיד, עסיסי, צבעו אדום-כתום. הפירות נישאים על עוקצים משתלשלים ומופצים על ידי ציפורים.

הפריחה מאמצע דצמבר ועד תחילת מאי ועיקרה מינואר עד מרץ<ref name=":4" />.

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שיחים
קטגוריה:סולניים
קטגוריה:ארץ ישראל: סולניים
אורי כוכבא

אורי כוכבא (8 בפברואר 1910 – 23 בנובמבר 2001) היה חבר קיבוץ נען, אמן ומנהל ארכיון יד טבנקין.

==תולדות חייו==
כוכבא נולד בשם ואלטר קוֹך (Walter Koch) בעיר ליסא (Lissa) שבגרמניה. למד ארכיטקטורה בשטוטגרט. היה פעיל בתנועה הציונית, ועלה לארץ ישראל בשנות ה-30. ב-1934 הצטרף לקיבוץ נען, והיה חבר בו עד יום מותו. ב-1938 נשלח להולנד כדי להכשיר בני נוער לעלייה לארץ במסגרת תנועת החלוץ. עם פלישת הגרמנים להולנד במהלך מלחמת העולם השנייה נעצר כנתין מדינת אויב (פלשתינה-א"י) ונשלח למחנה מעצר. בסיום המלחמה במאי 1945 שוחרר ונישא לעדינה לבית ון-קובורדן, שאותה הכיר בעת פעילותם בתנועה הציונית. בשנת 1957 יצא שוב לגרמניה המערבית להדריך בני נוער יהודי. לאחר חזרתו היה פעיל בקיבוץ וב-1976 החל לעבוד בסמינר אפעל של הקיבוץ המאוחד והיה מנהל ארכיון יד טבנקין.

כוכבא נפטר בקיבוצו ב-23 בנובמבר 2001.

== משפחתו ==
כוכבא היה אחיהם של שמעון אבידן (1911–1994), מייסד ומפקד חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות ורכז הביטחון של הקיבוץ הארצי ושל חנה. הוא היה גיסו של יהודה שמעוני (לואי ון-קובורדן), מבכירי חברת אל על וקצין המבצעים שלה, שהיה מאלו שסייעו לצוות המוסד שלכד את אייכמן. אשתו עדינה (1917–2008) הייתה אלמנתו של יואכים סימון (שושו) (1919–1943), לוחם המחתרת היהודית שהתאבד לאחר שנאסר על ידי הנאצים ועונה קשות. אורי ועדינה השאירו אחריהם שלושה בנים: יכין, קברניט באל על ואמן מוערך; יוסף, איש היי-טק בכיר; ובן מאומץ - אפרים, שהוריו נספו בשואה - חבר קיבוץ נען; נכדים ונינים.

== אמנותו ==

כוכבא היה אמן מוערך. מירב פעילותו השקיע בציור ובנגינה (קלרינט בעיקר). את פעילותו כצייר החל בעת היותו עצור במחנות בגרמניה, ואכן רוב יצירותיו תרם לבית לוחמי הגטאות. גם לאחר שחרורו המשיך באמנות הציור בסטודיו בקיבוץ. בנו יכין ממשיך את מסורתו.

== לקריאה נוספת ==
* המחתרת החלוצית בהולנד הכבושה, ליקטה ועיצבה עדינה כוכבא, ערכה והביאה לדפוס רנה קלינוב, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשכ"ט 1969.
* נען, ארבעים שנה: אלבום, עריכה והכנה: יוסקה רבינוביץ, ואורי כוכבא, נען: הוצאת הקיבוץ, תש"ל-תשל"א 1970.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.antinaziresistance.org/Apps/WW/page.aspx?ws=cfda0459-dc1a-471e-a2b4-8c9bfc8bd5d2&page=d376ff94-4ed4-4117-8444-b784f4526a01&fol=bb40dff9-338d-446e-935c-596eb1e3b2c5&code=bb40dff9-338d-446e-935c-596eb1e3b2c5&box=88793e81-f5cf-4841-9291-ebaae597f5eb&_pstate=item&_item=561ea24a-7d98-4a22-bd13-4afc088e0fc6| מבריח הגבולות הגרמני יואכים סימון (שושו)]
* 
* [http://www.yachinkochba-art.com/yachin_eng.aspx האתר של יכין כוכבא]
* [http://www.vatikeielal.org/holding/kuba2.html חלקה של אל על במבצע לכידת אייכמן – אחרי 47 שנים] 
* [http://www.gfh.org.il/?CategoryID=172 ארכיון בית לוחמי הגטאות]. ניתן לצפות באתר ביצירות של כוכבא מימי מעצרו בגרמניה.
* [http://www.infocenters.co.il/gfh/notebook_ext.asp?book=44421&lang=heb&site=gfh ארכיון בית לוחמי הגטאות]. ניתן לצפות בכלי עבודתו של כוכבא במחנה המעצר (גלופות לינולאום, כלי גילוף).

== הערות שוליים ==
 

קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:מתנדבי היישוב שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:נען: אישים
קטגוריה:ארכיונאים ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בנען
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2001
ביברס אל-ג'אשנכיר

אל-מלכ אל-מוזפר רוכן א-דין בייברס אל-ג'אשנכיר אל-מנסורי (בערבית: الملك المظفر ركن الدين بيبرس الجاشنكير المنصورى), הידוע גם כבייברס השני (מת ב-1310), היה סולטאן ממלוכי, השנים-עשר מבין הסולטאנים הבחרים, אשר שלט במצרים בשנים 1308–1309.

ביברס אל-ג'אשנכיר היה בכיר ממוצא ממלוכי-צ'רקסי בחצרו של הסולטאן קלאוון, ושל שני בניו ח'ליל בן קלאוון ומוחמד בן קלאוון. בין השאר מונה לאמיר, לג'אשנכיר (נושא גביע) ולמשנהו של מוחמד יורשו ובנו של קלאון, בתקופת שלטונו השנייה (1299–1308). ב-1303 פיקד על הצבא הממלוכי והביס את קוטלושאה המונגולי בקרב מרג' א-סאפר ליד דמשק.

הממלוכים הבורג'ים התחזקו בתקופת שלטונו השנייה של מוחמד בן קלאון, והחלו לגבות דמי חסות, שכונו "חימאיה" (حماية, "מס שמירה"). יריביהם של הממלוכים הבורג'ים היו ממלוכים מבית א-צאלח ואל-מנצור, שמנהיגם כונה סלאר, וממלוכים שכונו "אשרפיה" בהנהגתו של ביברס אל-ג'אשנכיר. בסופו של דבר נמלט הסולטן, מוחמד בן קלאון, מקהיר לכרכ שבעבר הירדן ב-1308, בשל חוסר היציבות הפוליטי במדינה.

על ביברס אל-ג'אשנכיר נכפה להחליפו, והוא שלט במדינה כ-11 חודשים. בתקופת שלטונו נמשך חוסר היציבות, וגם הוא נמלט לבסוף עם נאמניו מקהיר בשנת 1309. את מקומו שב ותפס מוחמד בן קלאון, אשר החל את תקופת שלטונו השלישית והאחרונה. ביברס אל-ג'אשנכיר נתפס והוצא להורג ב-1310.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סולטאנים ממלוכים
קטגוריה:סולטאנים בחרים
קטגוריה:מצרים: היסטוריה
קטגוריה:נפטרים ב-1310
תשעה חודשים

תשעה חודשים (במקור: Nine Months) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא בשנת 1995 מז'אנר קומדיה רומנטית. הסרט בוים, נכתב והופק על ידי כריס קולומבוס ומככבים בו יו גרנט, ג'וליאן מור, טום ארנולד, ג'ואן קיוזאק, ג'ף גולדבלום, ורובין ויליאמס. זוהי גרסה מחודשת לסרט הצרפתי Neuf mois שיצא שנה אחת קודם לכן.

עבור כוכב הסרט, יו גרנט, הפך "תשעה חודשים" להיסטוריה שכן זהו הסרט האמריקאי הראשון שהוא לוקח בו תפקיד ראשי, שכן עד יציאת הסרט שיחק גרנט רק בסרטים בריטיים.

==עלילה==
לפסיכולוג הילדים סמואל פוקנר (בגילומו של יו גרנט) יש מערכת יחסים רומנטית ואידיאלית (לפי מה שהוא חושב) עם המורה לבלט רבקה טיילור (ג'וליאן מור). אבל כל עולמו מתהפך כשהוא שומע שטיילור נכנסה להיריון. חששותיו מילדים נובעים מהסיפורים שהוא שומע במקום עבודתו, מההתנהגות הפרועה של הבנות של זוג חבריו מרטי (טום ארנולד) ואשתו גייל (ג'ואן קיוזאק) וכן מהעצות שהוא מקבל מחברו הטוב ביותר, הצייר שון פלטשר (ג'ף גולדבלום).

המתח בין בני הזוג, ובעיקר הפחדים וההתנהגות חסרת האחריות של פוקנר מובילים את טיילור לעזוב את הבית אחרי כמה חודשים. רק אחרי שהוא רואה קלטת וידאו עם צילומי אולטרסאונד של העובר הוא מחליט לקחת אחריות על חייו להחזיר את טיילור הביתה לפני שיהיה מאוחר מדי.

רובין ויליאמס (בתפקיד אורח קטן) מגלם את ד"ר קוסביץ, מיילד רוסי נוירוטי והיסטרי שמעולם לא יילד אישה לפני כן והתמחה רק בעכברים וקופים, מוסיף לסרט מימד קומי.

==צוות השחקנים==

{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
! הערות
|-
|יו גרנט
|סמואל פוקנר
|
|-
|ג'וליאן מור
|רבקה טיילור
|
|-
|טום ארנולד
|מרטי
|
|-
|ג'ואן קיוזאק
|גייל
|אשתו של מרטי
|-
|ג'ף גולדבלום
|שון פלטשר
|
|-
|רובין ויליאמס
|ד"ר קוסביץ
|
|-
|אלקסה וגה
|מולי דוייר
|
|-
|}

==ביקורות ותגובות==

הסרט קיבל ביקורות שליליות למדי וזכה לציון הנמוך של 28% מתוך 25 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
מבקר הקולנוע של שיקגו סאן טיימס, רוג'ר איברט, נתן לסרט שני כוכבים, וכתב: "תשעה חודשים הוא אחד מאותם סרטים שבהם התוצאה הסופית ברורה לכולם ורק הגיבור צריך לשחק את האומלל והמטומטם, כי אם הוא לא יהיה כזה, יהיה כשל בעלילה".

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1995
קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
פרדריק פילד

פרדריק פילד (באנגלית: Frederick Field; 1801–1885), היה חוקר מקרא בריטי.

== חייו==
נולד בלונדון ולמד בטריניטי קולג', שבאוניברסיטת קיימברידג'. לאחר הסמכתו לכמורה בשנת 1828 החל במחקר תאולוגי על אבות הכנסייה הנוצרית.

בשנת 1839 עבר לגור בסאפוק, ובשנת 1842 בנורפוק, שם שימש ככומר. בשנת 1863 התפטר ממשרתו והשתקע בנוריץ', על מנת להקדיש את כל זמנו למחקר ההקספלה.

==מחקרו==
במסגרת מחקרו על אבות הכנסייה הנוצרית פרסם בשנת 1839 במהדורה מדעית חיבור על כריסוסטום, Homiliae in Matthaeum ("דרשות על הבשורה על-פי מתי"). מספר שנים לאחר מכן ערך חיבור נוסף של מחבר זה, "דרשות על איגרות פאולוס".

חיבורו הידוע ביותר הוא המהדורה המונומנטלית של ההקספלה לאוריגנס, אשר יצאה באוקספורד בין השנים 1867 ו-1875, אותה ביסס על הקטעים שנשתמרו מחיבור זה ועל עדות הסירו-הקספלה.

שנים ספורות לפני מותו פרסם "הערות על מבחר קטעים מן הברית החדשה ביוונית" (1881). ספר זה נדפס שנית לאחר מותו, עם תוספות, בשנת 1899.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.archive.org/details/origenhexapla01unknuoft Full scan of Origen Hexapla Vol I]
* [http://www.archive.org/details/origenhexapla02unknuoftFull Full scan of Origen Hexapla Vol II]

קטגוריה:חוקרי מקרא
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1801
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1885
גליפטותק

הגליפטותק הוא מוזיאון לפיסול עתיק במינכן, גרמניה, המכיל בעיקר פסלים יוונים ורומאים, שפוסלו בין 700 לפנה"ס ועד 550 לספירה, וכן רצפות פסיפס ותבליטים.

בניית המוזיאון מומנה על ידי לודוויג הראשון, מלך בוואריה, ותוכננה על ידי הארכיטקט לאו פון קלנצה בסגנון הניאו קלאסי. בנייתו של המוזיאון נמשכה בין השנים 1816- 1834. הגילפטותק ממוקם ב"מתחם האמנות" (Kunstareal), חלק במרכז מינכן המכיל מוזיאונים רבים, ביניהם הפינקוטק הישן, הפינקוטק החדש, והפינקוטק המודרני.

המוזיאון תוכנן במקור לאחסן את האוסף הפרטי של לודוויג הראשון, והא נחשב למוזיאון הפיסול הציבורי הראשון מסוגו. בין פסלי המוזיאון ניתן למנות פורטומות של קיסרים רומים כגון אוגוסטוס, אנטונינוס פיוס וספטימיוס סוורוס, פסלי אלים יוונים ורומאים, ועבודה המיוחסת למירון, פסל של אישה זקנה שיכורה מחזיקה בקבוק יין.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:גרמניה: מוזיאונים לאמנות
קטגוריה:מינכן: מבנים

קטגוריה:מבנים נאו-קלאסיציסטים
קטגוריה:מינכן: מוזיאונים
קטגוריה:גרמניה: מוזיאונים לארכאולוגיה
קטגוריה:מבנים שתכנן לאו פון קלנצה
נחמן אינגבר

נחמן אִינְגְבַּר (נולד ב-30 בנובמבר 1938) הוא מבקר ומרצה לקולנוע ישראלי.

==קורות חייו==
נחמן אינגבר נולד ברחובות בסוף שנת 1938, בנם של יוסף ובלומה אינגבר, ילידי פולין. אביו עלה לארץ ישראל ב-1924 ועבד בקיבוצים, אחר-כך עברו הוריו לתל אביב ופתחו חנות בגדים.

אינגבר רכש את אהבתו לקולנוע כשצפה בסרטי איכות במועדוני הקולנוע התל אביביים של זאב רב-נוף ודוד גרינברג. הוא בוגר תואר ראשון באנגלית, פילוסופיה וספרות השוואתית באוניברסיטה העברית (1958). עשה תואר שני בחוג לאנגלית באוניברסיטה. ב-1966 הכניס לראשונה את הוראת הקולנוע לכיתות הלימוד.

בשנת 1967 ראה אור ספרו "שקספיר בקולנוע" בהוצאת צ'ריקובר. הספר הוא אסופת מאמרים שליקט אינגבר ותרגמם לעברית, העוסקים בקשר שבין תיאטרון לקולנוע.

בשנת 1969 טס אינגבר לצרפת ולמד לדוקטורט בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז, אולם לא סיים את התואר. אינגבר שב לישראל ב-1973 על-מנת לנהל את "המכון הישראלי לקולנוע" שנפתח על ידי משרד התרבות דאז ושבק חיים. במסגרת המכון הוא תמך בכתיבת תסריטים לסרטי איכות, ייסד את ספריית המכון וערך כתב עת בשם "קולנוע", שראה אור פעם בשנה (1981-1974). אינגבר לקח חלק פעיל בשדולה למען הקמת הסינמטקים בישראל וסייע בהקמת "הקרן לעידוד סרטי איכות", הקרויה היום "קרן הקולנוע הישראלי", שנוסדה ב-1980 ושימש חבר הנהלה בקרן.

ב-1981 כיכב בסרטו הקצר של דן וולמן, "האיש שפרם פם פם".

נחמן אינגבר פרסם ביקורות קולנוע בעיתונים שונים: בשנות השבעים בעיתון "העיר", בשנות השמונים בעיתון "ידיעות אחרונות", כתב גם ב"עכבר העיר" וב"טיים אאוט" והוא כותב בעיתון "ישראל היום", החל מייסודו ביולי 2007 ועד היום.

אינגבר מלמד קולנוע מאז שנת 1973 בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, לימד קולנוע בבית צבי, בסם שפיגל, באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטה העברית, בבית ברל ובאוניברסיטה הפתוחה. הוא מרצה בעיקר בתחום התאורטי של הקולנוע ועל ההיסטוריה של הקולנוע.

ביולי 2011 זכה אינגבר באות ההוקרה של פסטיבל הקולנוע ירושלים "בעבור תרומתו לעיצוב תרבות הקולנוע בישראל ולמיסוד תשתיתה". הוא זכה בפרס על איכות ההוראה בפסטיבל הסטודנטים.

נחמן אינגבר נשוי לרחל, שהייתה רכזת כתבים ב"ידיעות אחרונות". אחיו, ד"ר יאיר אינגבר, היה עורך המדור הכלכלי של "ידיעות אחרונות".

בשנת 2013 ערך, בצוותא עם בועז דוידזון, את תסריט הסרט "לצוד פילים", מאת רשף ורגב לוי.

כיום הוא עובד כמנהל אמנותי ומלווה של הסרטים העלילתיים בקרן רבינוביץ'.

בספטמבר 2019 הוא קיבל את פרס אופיר על הישגים מקצועיים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מבקרי קולנוע ישראלים
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: קולנוע וטלוויזיה
קטגוריה:סגל בית צבי
קטגוריה:מנכ"לי עמותות
קטגוריה:בוגרי תיכון עירוני ה' (תל אביב)
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס אופיר: הישגים מקצועיים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1938
קרן (עיר)

קֶרֶן (בתיגרה ותיגרינית: ከረን) היא העיר השנייה בגודלה באריתריאה, הגדולה מבין חמש ערי המשנה הגדולות, עם אוכלוסייה של 120,000. רוב האוכלוסייה מוסלמית. פירוש השם קרן הוא רמה.

== גאוגרפיה ==
העיר מצויה כ־91 קילומטרים צפון מערב לאסמרה, בגובה של 1,390 מטר מעל פני הים. היא פרושה על פני מישור נרחב המוקף בהרי שחם מכל עבריו. העיר משמשת כבירת מחוז אנסבה, ותושביה הם בני עם הבילינים.

קרן היא אחד המרכזים החקלאיים הגדולים של אריתריאה, בעיקר לפירות וירקות. ממערב האזור ידוע במטעי הבננות שלו. בנוסף, עדרי החלב שלה מספקים חלב טרי, חמאה ומפעל הגבינות מייצר גבינות פרובולון ואחרות.

בקרן יש דוגמאות רבות למורשת קולוניאלית איטלקית ואתיופית. מבט אל עבר מבצר מצרי מהמאה ה־19 (טיגו), שעדיין משופע בתותח של הצבא האתיופי, יש בעיר מבני ציבור מסוגננים ובכנסייה רומנסקית קתולית. נוף טוב נשקף מפסגת המצודה (1460 מ'). למרגלותיו מונחות חורבות הארמון הקיסרי הישן, שנהרס במהלך המאבק עם אתיופיה בשנת 1977.<ref></ref>

במפקד שנערך באריתריאה ב־1 בינואר 1905, לפי התגוררו בעיר 7 יהודים. עוד ידוע על יהודים בקרן ובאגרודט הסמוכה, שיהודים אלה היו פליטים שהגיעו בחוסר כל מתימן, וכפי שדווח בעיתונות של סוף שנות ה־20 של המאה ה־20, מצבם היה ירוד.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אריתריאה: ערים
Blueberry Hill (שיר)

Blueberry Hill (בתרגום חופשי לעברית: גבעת האוכמניות) הוא שיר פופולרי שפורסם במקור בשנת 1940 אך זכה לעיקר פרסומו בגרסת הרוקנרול של פאטס דומינו משנת 1956. את השיר הלחין וינסנט רוז, ואת המילים לשיר כתבו לארי סקוט ואל לואיס.

חברת Victor Records הפיצה את הגרסה הראשונה של השיר ב-31 במאי 1940 בביצוע טומי ריאן ותזמורתו של סמי קיי (Sammy Kaye Orchestra). הגרסאות הנוספות שיצאו במהחל 1940 בוצעו על ידי ג'ין קרופה, התזמורת של גלן מילר, קיי קייסר, ראס מורגן, ג'ין אוטרי, קוני בוזוול, וג'ימי דורסי. מבין הגרסאות שפורסמו במהלך 1940 הגרסה שזכתה להצלחה הרבה ביותר הייתה זו של התזמורת של גלן מילר. 

במהלך 1949 הופצה גרסה מחודשת של השיר בביצוע של לואי ארמסטרונג אשר הגיע למקום ה-29 במצעד האמריקני. השיר הפך ללהיט בינלאומי במהלך שנת 1956 כאשר הופצה גרסת רוק אנד רול לשיר בביצועו של פאטס דומינו. השיר בביצעו של פאטס דומינו שהה במשך שלושה שבועות במקום השני במצעד ה-Top40 של בילבורד, ושהה במשך 8 שבועות לא רצופים במקום הראשון במצעד שירי הריתם אנד בלוז הנמכרים ביותר של שנת 1940. הגרסה בביצועו של פאטס דומינו דורגה בהמשך במקום ה-82 במגזין הרולינג סטון ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין. השיר הפך עם השנים ללהיט הגדול ביותר של דומינו.

== גרסאות כיסוי בולטות ==
[[ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין שר את "Blueberry Hill" במהלך מופע צדקה שהתקיים בשנת 2010.]]
{|
| valign = top |
* ג'ין אוטרי (1941) (הגרסה המקורית, מתוך הסרט "The Singing Hill") (1941) 
* התזמורת של גלן מילר (שירה בביצוע ריי אברל) (1941) (הגרסה המפורסמת ביותר של השיר במהלך שנות ה-40). הוקלטה בשיקגו ב-13 במאי 1940. 
* ראס מורגן ותזמורתו (שירה בביצוע קרול קיי) (1941) 
* קיי קייס ותזמורתו (שירה בביצוע הארי בביט) (1941) 
* לואי ארמסטרונג בשיתוף עם התזמורת והמקהלה של גורדון ג'נקינס (1949)
* פאטס דומינו (1956) 
* אלביס פרסלי (1957) 
* ליטל ריצ'רד (1958) 
* ריקי נלסון (1958) 
* אנדי וויליאמס (1959) 
* דוויין אדי (1959) 
* קרל מאן (1959) 
* Bill Haley & His Comets (1960) 
| valign = top |
* ג'ון בארי ותזמורתו (1960) 
* באסטר בראון (1960) 
* סקיטר דייוויס (1961) 
* קליף ריצ'רד (1962) 
* האחים אברלי (1967) 
* לד זפלין (1970)
* לורטה לין (1971) 
* ג'רי לי לואיס (1973) 
* ביץ' בויז (1976) 
* ג'וני הולידיי בשיתוף עם כריס אייזק (2006)
* אלטון ג'ון (2007)
*ולדימיר פוטין (2010)
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.songfacts.com/detail.php?id=2078 עמוד השיר באתר songfacts.com] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1940
קטגוריה:שירי 1956
קטגוריה:שירי רוק אנד רול

nl:Blueberry Hill
שערי רחמים (בית כנסת)

בית הכנסת שערי רחמים הוא בית כנסת של יוצאי העיר שיראז (פרס - איראן) בירושלים, הנמצא ברח' שילה 18, סמוך לשוק מחנה יהודה. 

בית הכנסת הוקם בשנת תרע"ו על ידי הרב רחמים מלמד כהן שעלה משיראז בה שימש כרב הקהילה. בירושלים שימש כרב העדה הפרסית כולה.

בניו של המייסד, הפרופסור הרב עזרא ציון מלמד והרב יעקב מלמד-כהן, המשיכו את פעילות אביהם בבית הכנסת והפעילו בו מניינים קבועים. המניין הראשון התנהל על ידי הרב יעקב-חיים בו שימש כשליח ציבור, כבעל קורא, וכבעל תוקע. המניין השני התנהל על ידי הרב עזרא-ציון בו נשא באותם תפקידים כאחיו, אך גם הוסיף להעביר שיעורי תורה, בליל שבת, בשבת בבוקר, ובשבת אחר-הצהריים.

בשנת תש"ח חידשו האחים את מבנה בית הכנסת כבניין אבן, לעומת המבנה הראשון שהיה עד אז מחתיכות פח ועצים.

עד היום משמש בית הכנסת כמקום תפילה ולימוד, ומנוהל כיום על ידי נכדיו של המייסד: אריה-חיים ורחמים מלמד כהן - בניו של פרופ' הרב עזרא ציון מלמד, ודוד שר שלום - בנה של חנה שר שלום. בסמוך לבית הכנסת נמצא בית מדרש אביר יעקב שייסד הרב יעקב מלמד-כהן, בנו של המייסד.

כיום מנהל את פעילות בית-הכנסת נינו של המייסד - שחר-שמואל ששון, ובבית הכנסת מתקיימות תפילות בימות החול, שבתות וחגים וכן פעילויות מעת לעת.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:נחלאות: בתי כנסת
קטגוריה:בתי כנסת ספרדיים
קטגוריה:יהדות איראן ופרס