אומה רצחנית

אומה רצחנית (באנגלית: Assassination Nation) הוא סרט קולנוע אמריקאי עצמאי משנת 2018, המשלב את סוגות הקומדיה השחורה והניצוּל. כתב וביים סם לוינסון. בתפקיד הראשי משחקת אודסה יאנג, ולצידה אנסמבל שחקניות ושחקנים הכולל את סוקי ווטרהאוס, הארי נף, אברה, ביל סקושגורד וג'ואל מקהייל. העלילה מתרחשת בעיירה סיילם שבמסצ'וסטס, הנשטפת בגל של אלימות, אחרי שהאקר אלמוני חושף ומפיץ את סודותיהם של אלפים מתושבי העיירה, בכלל זה סרטונים, תמונות, מסרונים, נתוני שיחות טלפון והיסטוריית גלישה וחיפוש באינטרנט.

הסרט הוא סאטירה בוטה על מיזוגיניה, סקסיזם ומדיה חברתית, צביעות ונכונות לנקוט צורות התנהגות קיצוניות, ומשקף מציאות שבה נשים מתמודדות עם תגובות לא מידתיות כלפי תביעתן לריבונות על גופן ועל עצם קיומן. הבמאי-תסריטאי סם לוינסון הסביר שהאינטרנט, הטכנולוגיה והתנהלות בני אדם במדיה החברתית אינם מוקד הסרט, אלא המסר שלו הוא שאנשים צריכים להיות פחות בטוחים בצדקתם, ויותר ספקנים באשר למחשבותיהם ורעיונותיהם. לדבריו, מפחידים אותו אנשים שמשתמשים במדיה החברתית ככלי נשק, ובתרבות האספסוף נוצרות תופעות המוניות של בני אדם שמאמינים בביטחון מוחלט שהם צודקים, ולכן פעולותיהם מוצדקות, וזהו מעין סרט אימה.

הצגת הבכורה התקיימה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-21 בינואר 2018. בעקבות תגובות נלהבות נמכרו זכויות ההפצה לחברות "Neon" ו"AGBO" תמורת יותר מ-10 מיליון דולר, הסכום הגבוה ביותר ששולם עבור סרט בפסטיבל באותה שנה. הסרט הופץ לקהל הרחב בארצות הברית ובקנדה ב-21 בספטמבר באותה שנה וקיבל ביקורות מעורבות. בהפצה מצומצמת לבתי קולנוע הסתכמו ההכנסות כ-2.9 מיליון דולר.

==עלילה==
הסרט נפתח בסדרה של אזהרות טריגר מפני מראות של בריונות, דם, התעללות, אפליה מעמדית, מוות, אלכוהוליזם, שימוש בסמים, רצח, ניסיון רצח, ניסיון אונס, מבט גברי, סקסיזם, קללות, תוכן מיני, גבריות רעילה, הומופוביה, טרנספוביה, כְּלֵי ירייה, לאומנות, גזענות, חטיפה, עינויים, אלימות, גור ואגו גברי שביר.

את הסיפור מספרת לילי קולסון, תלמידת תיכון בת 18 בעיירה השמרנית סיילם. החבר שלה הוא מארק. חברותיה הטובות הן בקס וורן הטרנסג'נדרית והאחיות למשפחת לייסי החד-הורית, אם השחורה ושרה הלבנה, בנותיה של נאנס השחורה, אשה עם מוניטין ירוד בנוגע לגברים. בדרכה לפגוש את החברות, לילי עוברת לדרוש בשלום משפחת מאד'רס: ניק, אשתו רוז ובתם קארלי שאצלם היא משמשת כשמרטפית, ומתגוררים בשכנות למשפחת לייסי. כשהן נפגשות, בקס מספרת שהיא "נדלקה" על נער בשם דיימונד. החבורה מבלה במסיבה שבמהלכה לילי מחליפה מסרונים עם מישהו מבוגר שכינויו "אבא'לה" מאחורי גבו של מארק, וכן שולחת סלפי אירוטי. בקס ודיימונד מקיימים מגע מיני אנאלי שאחריו מבקש דיימונד שהיא לא תספר לאיש (שהוא קיים יחסי מין עם טרנסג'נדר), והיא נעלבת.

בינתיים, הנער מארטי קולקר, האקר חובב, מקבל הודעה מהאקר אנונימי המכונה "ארוסטראטוס" שפרץ לסמארטפון של ראש העיר מייקל בארטלט, מתנגד ידוע לקהילת הלהט"ב. להודעה מצורפים צילומים של בארטלט מבלה עם נערי ליווי הומוסקסואלים כשהוא לבוש בבגדי נשים. מארטי המשועשע מפיץ את התכנים לכל בני הנוער בסיילם, והדבר הופך לשיחת היום. בארטלט מגיע למסיבת עיתונאים ומתאבד ביריית אקדח לעיני כל. סרטון ההתאבדות זוכה ל-7 מיליון צפיות. בקס מסבירה שהיא לא חשה חמלה כלפי האיש שרצה לשלול זכויות מבני אדם כמוה. בבית הספר, המנהל מר טורל מזמן את לילי ונוזף בה על ציורי העירום שלה במסגרת הלימודים. היא מסבירה לו שעירום הוא אמנות מורכבת, ולא כל תמונת עירום היא מינית. הוא מגלה טוב לב ואורך רוח, ומסביר שלמרות כשרונה והעתיד הצפוי ללילי, בבית הספר עדיין קיימות מגבלות.

מפקד משטרת סיילם, פאטרסון, מתקשה לחקור את הפריצה, וב-FBI מסרבים לסייע לו בהסרת תכנים מהאינטרנט. בעודו משוחח עם המנהל טורל על האפשרות שאחד התלמידים אחראי לפריצה, נפרץ גם הסמארטפון של טורל, ובין היתר מופצות תמונות שבהן צולמה בתו עירומה באמבטיה כשהייתה בת שש וחצי, ואזרחי המקום טופלים עליו פדופיליה. בארוחת ערב עם הוריה ואחיה הצעיר דוני, לילי מדברת בזכותו של טורל וטוענת שאב המצלם את בתו הקטנה בעירום איננו פדופיל, אלא קורבן כמו הבת. ההורים הצדקנים מבטלים את נימוקיה. מאוחר יותר בחדרה, היא מתכתבת עם "אבא'לה", ולפתע מקבלת מסרונים קנטרניים מ"ארוסטראטוס" המראה לה צילום אירוטי שהיא שלחה ל"אבא'לה" ואף מפעיל מרחוק את מצלמת הרשת שלה. למחרת בבית הספר, היא מביעה דאגה באוזני חברותיה. לשיחה מצטרפות רייגן וחברתה גרייס, ורייגן אומרת שצריך להשלים עם אובדן הפרטיות באינטרנט, ואם היא כ"נפש חופשייה" משמשת השראה לאנשים בודדים, אזי עשתה את שלה. באספת הורים טורל מסרב להתפטר משום שהוא מאמין בדרכו כמחנך.

מארטי, אשר שיתף את התכנים מהסמארטפון של בארטלט, נחקר על ידי פאטרסון והשוטר ריכטר המאשימים אותו בחברות בארגון ההאקרים "אנונימוס", הוא מתגרה בהם שההאקר האלמוני עלול לפגוע גם בהם, והם מבינים זאת כאיום. בעיצומה של החקירה מופץ ברבים מידע של אלפים מתושבי סיילם. רייגן משתפת תמונות עירום של גרייס, וזו מרוצצת את גולגולתה של רייגן באלת בייסבול בעיצומו של אימון קבוצת המעודדות. כאשר מודלפים תוכני הסמאטרפון של ניק מאד'רס, מתברר שהוא "אבא'לה" של לילי, ונחשפים צילומים ומסרונים אירוטיים בוטים שהיא שלחה לו, ולכן אשתו רוז עוזבת אותו. מארק הפגוע תוקף את לילי עם חבריו, משפיל אותה ומפיץ באינטרנט את תמונותיה בצירוף שמה וכתובתה, בתור "הזנזונת כוכבת הפורנו מסיילם". הוריה משליכים אותה מהבית לעיני אחיה דוני. בעודה מהלכת ברחוב מנודה ואומללה, לילי מוטרדת על ידי בחור שנוסע לידה במכונית ואחר כך רודף אחריה עם סכין שלופה לתוך חצר בית, שם היא מכה בפרצופו עם את חפירה כשלאירוע עד ילד המחזיק בידיו צפרדע ענקית. לילי ממהרת למצוא מקלט בביתן של אם ושרה.

בחלוף שבוע, את סיילם שוטף גל מהומות ותושבים עוטי מסכות ונושאי נשק פורעים אלה באלה בעקבות חשיפת בגידות וסודות אחרים. חברות קבוצת המעודדות עושות לינץ' בגרייס כנקמה על רצח רייגן. השוטר ריכטר מלהיט את הרוחות ברחובות וקורא לתושבים למצוא את הטרוריסטים, לנקום את ההשפלה ו"לכבוש בחזרה את סיילם". ניק מאד'רס ואיתו גברים במסכות חוטפים את מארטי אחרי שתמלילי חקירתו במשטרה נחשפו, ומענים אותו. כדי להציל את עורו, מארטי משקר ואומר שהתכנים הופצו דרך כתובת IP של לילי, והיא עומדת מאחורי הפריצות. לדבריו, הוא התעמת עם לילי על כך, והיא איימה עליו שאם לא יעזור לה, היא תדליף מידע אינטימי שלו ושל אביו. הגברים מאלצים את מארטי להקליט סרטון וידוי שאותו הם מפיצים ברבים בטרם יהרגו אותו, ולילי מקבלת איומים על חייה. השוטר ריכטר מארגן אספסוף פרוע כדי ללכוד את לילי וחברותיה המסתגרות בבית משפחת לייסי. הגברים רעולי הפנים פורצים לבית. נאנס, אימן של אם ושרה, מנהלת איתם קרב יריות, הורגת שניים מהם ונהרגת בעצמה. אם ושרה נחטפות, בקס הורגת את אחד הגברים עם אקדח מסמרים ובורחת. לילי מצליחה להימלט אל ביתו של ניק שבתחילה מבטיח להגן עליה, אך לפתע שולף סכין, דורש שתודה שהיא הדליפה את המידע כנקמה על שלא החזיר לה אהבה, ומוסיף שגורלן של חברותיה יהיה כגורלם שלה ושל מארטי. לילי מפתה מינית את ניק, הוא מניח את הסכין והיא מצליחה לברוח לחדר האמבטיה ומוצאת את גופתו המדממת של מארטי. היא מאלתרת כלי נשק מקוביית סבון וסכין גילוח ומשספת את גרונו של ניק כשהוא פורץ לחדר האמבטיה. במרתף הבית מוצאת לילי לתדהמתה מצבור כלי נשק מגוון.

אם ושרה מוכנסות בכוח לניידת של ריכטר והוא נוסע ברחובות העיירה תוך כדי קריאה ברמקול ללילי להסגיר את עצמה, עד שלפתע היא עומדת באמצע הכביש, חמושה בכלי הנשק שמצאה בביתו של ניק, ורובה דרוך בידיה כלפי הניידת. ריכטר יוצא לעברה בלעג, היא יורה בו למוות ומחלצת את אם ושרה. בינתיים, בקס שהתדפקה על דלתות הבתים בבקשת מקלט מפני רודפיה אך נדחתה, נתפסת בידי חבורת צעירים בהנהגתו של ג'וני. היא נכבלת לטנדר שלהם, וג'וני לוחץ על דיימונד לתלות את בקס על עמוד תאורה, כנקמה על שהשפילה אותו. תוך כדי שדיימונד מניח את לולאת החבל על צווארה, בקס הבוכה מדברת על ליבו, והוא מסרב לתלות אותה. ג'וני לוקח את העניינים לידיו, דוחף את דיימונד מהטנדר ומותח את החבל על צווארה של בקס כאשר לילי, אם ושרה מופיעות חמושות באקדחים, רובים חצי-אוטומטיים וחרבות נינג'ה. הן מחלצות את בקס והורגות את שוביה מלבד ג'וני שנכנע ומתחנן על חייו, והן מניחות לו ולדיימונד ששוכב חבול בצד הכביש. בקס מודה לדיימונד על שלא רצח אותה, והן משחררות אותו. לילי מפיצה סרטון וידאו שבו היא מבקשת לטהר את שמה וקוראת לנשים ולגברים בסיילם להתקומם ולהילחם באספסוף המתנכל להם. קבוצה שרובה נשים, בהובלת לילי, בקס, אם ושרה מתייצבת מול אספסוף הפורעים שרובו ככולו גברים, והקרב המכריע עומד להתחולל.

סצנת העימות הגדול נקטעת, והמצלמה עוברת אל דוני אחיה של לילי שנמצא במעצר, ומתברר שהוא "ארוסטראטוס", המוח שמאחורי הפריצות לטלפונים. כעת, דוני צפוי למאסר עולם בעוון טרור קיברנטי ופגיעה בזכות לפרטיות. לשאלת הוריו מדוע עשה זאת עד כדי סיכון חיי אחותו, דוני מושך בכתפיו ועונה: "בשביל הצחוקים", (במקור באנגלית: For the lulz). לפני הקרב אומרת לילי, במונולוג האחרון שלה, שהיא לא יודעת אם היא וחברותיה ישרדו את הלילה. הסרט לא חושף את תוצאות הקרב הגדול, אך מדברי התוכחה של הוריו של דוני במעצר: "אחותך נרצחה", אפשר להבין לכאורה שלילי שרדה את המאורעות.

עם כתוביות הסיום, תזמורת צועדת עוברת לאורך רחוב שבשוליו מפוזרות גופות של מתים ומכוניות הרוסות, תוך שהיא מנגנת עיבוד לתזמורת לשירה של מיילי סיירוס, "We Can't Stop" (בעברית: אנחנו לא יכולים לעצור/להפסיק). זוהי התזמורת הצועדת של אוניברסיטת ג'קסון שבמיסיסיפי, "". את החלק האחרון של הכתוביות מלווה השיר BRAT שתרמה לפסקול הסרט הזמרת אברה, המגלמת את אם (פירוש המילה: פרחח/ית. בעגה של תרבות הבדס"מ, "בראט/ית" זה כינוי לנשלט/ת הממרה את פי השולט/ת כדי לזכות בתשומת לב ובעונש).

==רמזים והקשרים==
* מיקום העלילה בעיירה "סיילם": רדיפת נערות והאשמתן במעשים שלא עשו, מספרת מעין גרסה מודרנית של פרשת ציד המכשפות בסיילם בשנת 1692. בשנת יציאת הסרט, הביטוי "ציד מכשפות" נפוץ בארצות הברית כהתייחסות לסדרת התבטאויות של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ נגד תנועת "Me Too" הפמיניסטית.
* ארוסטראטוס, כינויו של ההאקר (דוני): ארוסטראטוס הוא שם גיבור סיפור קצר () מאת ז'אן-פול סארטר, אודות אדם מיזנתרופ השואב תחושת כוח מהריגת בני אדם באופן אקראי באקדחו, מתוך בחירה ללכת בדרכו הרעה של הרוסטרטוס ששרף את מקדש ארטמיס באפסוס.
* הצפרדע הענקית: בסצנה שבה לילי מכה באת חפירה את הצעיר שרדף אחריה, הילד הקטן העד לאירוע מחזיק בידיו צפרדע ענקית. זהו רמז לדמות "פפה הצפרדע", תופעת אינטרנט ("מם") שבעשור השני של המאה ה-21 אומצה כסמל תנועת הימין האלטרנטיבי ("אלט-רייט") בארצות הברית, אידאולוגיה שמרנית אנטי-ממסדית המזוהה עם גזענות ועליונות לבנה.
* המעילים האדומים: מתחילת המערכה האחרונה, עם התקפת הפורעים על בית משפחת לייסי עד סוף הסרט, לובשות ארבע הנערות מעילי גשם מבריקים בצבע אדום. לווינסון שאב את הרעיון מהסרט היפני "" משנת 1970, שבו לובשות הגיבורות מעילים דומים. המעילים אינם משמשים מדים גרידא, אלא הם יוצרים איקונוגרפיה של תנועה חברתית שבה הנערות אינן עוד כל אחת בפני עצמה, ומציגים אותן באור מעט שונה מהתושבים התמימים בסיילם (בתחילת המערכה מוקרנות מספר שניות מהסרט היפני המקורי, תמונות שיוצרות קשר ברור למחווה שעשה לווינסון).

==ליהוק==
שחקניות "אומה של רוצחים" ב-2018. משמאל למעלה בכיוון השעון:{{ש}}אברה; סוקי ווטרהאוס; אודסה יאנג; הארי נף.
{| class="wikitable"
|+
!שחקנים
!דמויות
|-
|אודסה יאנג
|לילי קולסון
|-
|סוקי ווטרהאוס
|שרה לייסי
|-
|אברה 
|אם לייסי
|-
|הארי נף 
|בקס וורן
|-
|ביל סקושגורד
|מארק
|-
|ג'ואל מקהייל
|ניק מאד'רס/"אבא'לה"
|-
|אניקה נוני רוז
|נאנס, אמא של שרה ואם
|-
|דני רמירז
|דיימונד
|-
|קולמן דומינגו 
|קלווין טורל, מנהל בית הספר
|-
|נואה גאלווין
|מארטי קולקר
|-
|ג'ף פופ
|השוטר ריכטר
|-
|קתרין ארב
|רבקה קולסון, אמא של לילי
|-
|ג'ו קרסט 
|לורנס קולסון, אבא של לילי
|-
|קיידן סוויין
|דוני, אח של לילי
|-
|בלה ת'ורן
|רייגן הול
|-
|מוד אפאטאו 
|גרייס
|-
|ג'ניפר מוריסון
|מארגי דאנקן
|-
|קאלן מוס 
|ראש העיר מייקל בארטלט
|-
|סוזן מיסנר 
|רוז מאד'רס, אשתו של ניק
|-
|ג'יי.די. אוורמור 
|מפקד המשטרה פאטרסון
|-
|קודי כריסטיאן
|ג'וני
|-
|קלווין האריסון, הבן 
|מייסון
|-
|וולפגנג נובוגרץ
|דייב
|-
|לוקאס גייג' 
|אריק לפונט
|-
|לוסי פאוסט
|אלקסיס, אשת המנהל טורל
|-
|לטישה חימנס
|אמא של דיימונד
|-
|לורליי גילברט
|קארלי, הבת של ניק מאד'רס
|-
|סטייסי דייוויס
|לנגלי
|-
|אדרין וורד-האמונד
|השוטרת דניאלס
|}

==פיתוח והפקה==
צוות הסרט בפסטיבל [[קומיק-קון, סן דייגו 2018. משמאל לימין: ג'ו רוסו, סם לוינסון, ביל סקושגורד, סוקי ווטרהאוס, הארי נף.]]
באוקטובר 2016 הודיעו צמד המפיקים מאת'יו מאלק ואניטה גו על הקמת חברת ההפקות העצמאית "Foxtail Entertainment", וסרט הביכורים של החברה יהיה "אומה של רוצחים". בהמשך, הצטרפו להפקה החברות "Bron Studios" ו"Phantom Four", תוך שיתוף פעולה עם "Creative Wealth Media".

ב-דצמבר 2016 נמסר על הצטרפותן לצוות השחקנים העיקרי של סוקי ווטרהאוס, אודסה יאנג, הארי נף ואברה, ובמרץ 2017 הצטרפו בלה ת'ורן, מוד אפאטאו, ביל סקושגורד, ג'ואל מקהייל, קולמן דומינגו ונואה גאלווין. באפריל 2017 נמסר על הצטרפותה של אניקה נוני רוז לגלם דמות "אישה מושכת עם טעם נורא בגברים ומוניטין ביש-מזל בעיירה השמרנית סיילם".

שלב הצילומים התקיים בניו אורלינס, לואיזיאנה, במרץ 2017. רצף אירוע הפלישה לביתן של בנות משפחת לייסי צולמה בטייק אחד באמצעות מנוף על גבי דולי. לצורך זה הוקם דגם בן שלוש חזיתות לפי בית אמיתי שאותר בלואיזיאנה. הרצף צולם במבט מן החוץ לתוך הבית כדי ליצור אצל הצופים תחושת חוסר אונים לנוכח הסכנה המתפתחת. כמו כן, לווינסון סיפר שבמהלך סצנת תפיסתה של אם, שבה נראה התוקף מטיח את ראשה בשמשת החלון, השמשה התנפצה מעוצמת המכה ולא היה אפשר להחליפה, ולכן זו הייתה הסצנה האחרונה שצולמה במסגרת אותו רצף. בראיון בערב הבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו סיפרה אברה המגלמת את אם, שהיא וחברותיה לא ידעו מראש שעומדים לתקוף אותן, וחלק מתגובותיהן היו אמיתיות.

השחקנית סוקי ווטרהאוס המגלמת את שרה, סיפרה שבאחת מסצנות הפעולה היא ירתה ופגעה בטעות באדם ששהה באתר הצילומים. לדבריה, הקליע ניתז לעבר אותו אדם, והתאונה אירעה משום שאימוני הירי לא היו מקיפים כראוי.

==הפצה==
הצגת הבכורה של "אומה של רוצחים" התקיימה במסגרת פסטיבל הסרטים סאנדנס, ב-21 בינואר 2018. כבר בליל ההקרנה בפסטיבל, זכתה חברת ההפצה "Neon" במכרז ורכשה את הזכויות על הסרט תמורת יותר מעשרה מיליון דולר, הרכישה היקרה ביותר של אחד מסרטי הפסטיבל באותה שנה. חברת "30West", בעלת השליטה ב-"Neon", חתמה על חוזה להפצה משותפת עם "AGBO" שבבעלות האחים רוסו, וביולי 2018 נחתם חוזה עם חברת "Refinery29" כשותפה שלישית להפצת הסרט.

הסרט הוקרן במסגרת פסטיבל טורונטו ב-6 בספטמבר 2018, ב-20 באותו חודש בפסטיבל הסרטים בקלגרי, ויצא לבתי הקולנוע בארצות הברית וקנדה ב-21 בחודש. חברת "סרטי יוניברסל" הפיצה את הסרט בפורמט Blu-ray ו-DVD ב-18 בדצמבר 2018 באמצעות חטיבת ההפצה לצפייה ביתית שלה.

==הכנסות==
בבתי הקולנוע ברחבי העולם הסתכמו ההכנסות מהסרט ב-2.9 מיליון דולר בקירוב. ההכנסות מסוף שבוע הבכורה בארצות הברית היו מאכזבות והסתכמו במיליון דולר לעומת תחזית שצפתה הכנסה של 4 מיליון. באותו שבוע יצאו לבתי הקולנוע גם "הבית עם השעון המסתורי", "החיים האלה" ו"פרנהייט 11/9", סרטו התיעודי של מייקל מור.

טום קווין, מייסד "Neon" הודה שההכנסות לא השביעו רצון. עם זאת, הוא ציין שסם לווינסון יצר "סרט אמיץ, בעל חזון, ומזכך בסופו של דבר, בתגובה לשנת 2018 האסונית", והביע אכזבה ממספר הצופים, אך ציין שתגובותיהם של אלה שצפו בסרט היו קולניות וחיוביות באופן גורף, ועם הזמן ימצא הסרט את הקהל שלו. עוד קודם ליציאה לקהל הרחב, האנליסט ג'ף בוק השווה את הסרט עם "מלכות הכיתה", והסביר שסרטים מהסוג הזה נוטים לרוב להיות סרטי פולחן פופולריים לצפייה ביתית, יותר מאשר להיטים קופתיים בבתי הקולנוע.

==ביקורות==
במאגר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes קיבל הסרט 73% דעות חיוביות בשקלול 131 ביקורות עם דירוג ממוצע של 6.63 מתוך 10. סיכום הביקורות הוא שהסרט מלהטט בהיבטים של סרטי ניצול והיבטים של מודעות חברתית עם תוצאות מעורבות, אולם חובבי הסוגה ימצאו אותו אופנתי ונמרץ מבחינה רגשית מכדי להתעלם ממנו.

באתר Metacritic קיבל הסרט ציון 56 מתוך 100 בשקלול 28 ביקורות שהוגדרו "מעורבות או ממוצעות". סקר דעת קהל של PostTrack העניק לסרט תוצאה חיובית בשיעור של 60%, ו-39% מהצופים ציינו שהסרט "מומלץ בהחלט".

בישראל, אורון שמיר כתב שזהו סרט שטחי שקופץ באופן לא-קוהרנטי בין נושאים נפיצים, והפער בין המקוריות של הבמאי לבין מה שהוא חושב למקורי ומגניב קשה לצפייה.

==פרסים==

{| class="wikitable"
|+
!פרס
!מועדי הטקסים
!קטגוריות
!מועמדים
!תוצאה
!מקור
|-
|פסטיבל טורונטו
|16 בספטמבר2018
|פרס בחירת הקהל: Midnight Madness, מקום שלישי (סגן שני)
| rowspan="3" |אומה של רוצחים
|
|
|-
|פסטיבל סיטג'ס, ספרד
|14 באוקטובר2018
|הסרט הטוב ביותר
|
|
|-
|פסטיבל הסרטים "אוטופיה", צרפת
|5 בנובמבר2018
|Prix Utopia
|
|
|-
| rowspan="3" |Film Threat
| rowspan="3" |25 בפברואר2019
|צלם בקולנוע העצמאי
| rowspan="2" |מרסל רב
|
| rowspan="3" |
|-
|החמצת "אוסקר" הגדולה ביותר
| 
|- 
|הבמאי הטוב ביותר
|סם לווינסון
|
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* [https://www.imcdb.org/movie.php?id=6205872 "אומה רצחנית"] במסד נתוני מכוניות בקולנוע [https://www.imcdb.org/ IMCDb] 
* 
* 

==ביאורים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטי 2018
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה שחורה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי ניצול
קטגוריה:סרטים על נקמה
קטגוריה:סרטי חבר'ה
קטגוריה:סרטי התבגרות
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:טרנסג'נדר בקולנוע
קטגוריה:אלימות נגד נשים