OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב

בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב (אנגלית: RAF High Wycombe) הוא בסיס של חיל האוויר הבריטי, השוכן במחוז בקינגהאמשייר שבאנגליה. הוא משמש כמשכן מפקדת פיקוד האוויר (RAF Air Command) של החיל ואיננו בסיס טיסה.

== היסטוריה ==
הבסיס נוסד בשנת 1938, בשטח מיוער שליד הכפר וולטרס אש (Walters Ash), בקרבת העיירה היי ויקומב, כ-80 קילומטרים מצפון מערב למרכז לונדון. מיניסטריון האוויר חיפש באותה עת אתר מוגן מתאים מחוץ ללונדון עבור מפקדת פיקוד ההפצצה של חיל האוויר. האתר הוצע על ידי מפקד כנף אלן אוקשוט (Alan Oakeshott), שגדל באזור והכירו, במחשבה שהעצים בשטח יספקו הסוואה טבעית למבני הבסיס.

הבסיס הוקם בשלושה ריכוזי מבנים נפרדים, שמנהרות מקשרות ביניהם. הוא כלל גם מרכז מבצעים מבוטן שנבנה בעומק של 17 מטרים מתחת לפני הקרקע. לצורך הסוואה עוצבו המבנים בו כך שייראו כמבנים אזרחיים, ונעשה מאמץ לכרות עצים מעטים ככל האפשר במהלך הבנייה. לימים הוצב בפתח הבסיס אחד ממטוסי הספיטפייר של החיל במלחמת העולם השנייה.

בשלהי מלחמת העולם השנייה שכנו בבסיס גם יחידות של חילות האוויר של צבא ארצות הברית.

בשנים 1958–1965, במהלך המלחמה הקרה, שכנה בבסיס מפקדת דיווזיית האוויר ה-7 של פיקוד האוויר האסטרטגי של חיל האוויר של ארצות הברית. משנת 1968 שכנה בבסיס מפקדת פיקוד התקיפה של חיל האוויר המלכותי (RAF Strike Command) (איחוד של פיקוד מטוסי הקרב ופיקוד ההפצצה של החיל). בשנת 2007 אוחד פיקוד התקיפה עם פיקוד ההדרכה של החיל, ליצירת פיקוד האוויר (הפיקוד היחיד הפעיל כיום בחיל האוויר המלכותי). מפקדת הפיקוד שוכנת מאז בבסיס היי ויקומב. כיום שוכנת בו גם מפקדת להק האוויר האירופי.

ב-2021 הוקם כאן פיקוד החלל של הממלכה המאוחדת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.raf.mod.uk/rafhighwycombe/aboutus/history.cfm היסטוריה של בסיס היי ויקומב] באתר חיל האוויר המלכותי
* [http://www.wycombeworldonline.co.uk/ אתר המגזין של הבסיס]

==הערות שוליים==

היי ויקומב
היי ויקומב
קטגוריה:בקינגהאמשייר
טל כחילה

טל כחילה (נולד ב-26 ביוני 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם במועדון ספורט דימונה. בנו של כדורגלן העבר אהוד כחילה.

==קריירה==
כחילה החל את דרכו במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. ב-11 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול מועדון ספורט אשדוד במסגרת גביע הטוטו. ב-17 בפברואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בית"ר ירושלים במשחק מול הפועל חיפה. בעונת 2013/2014 ערך 15 הופעות בליגת העל וחתם לשנתיים נוספות במועדון. ב-2014/2015 התקשה כחילה למצוא את מקומו בהרכב בית"ר ירושלים וישב על ספסל הקבוצה במרבית משחקי הקבוצה. ב-19 בינואר 2015 כבש את שערו הראשון בקריירה, בתיקו 1–1 מול הפועל תל אביב.

את עונת 2015/2016 פתח עם ארבע הופעות עם בית"ר במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. עם פתיחת העונה בליגת העל פחת מעמדו של כחילה בהרכב תחת המאמן סלובודאן דראפיץ' עקב שיתופם של חסוס רואדה, ניסו קפילוטו ודניאל אסקלינג על חשבונו. ב-6 בינואר 2016, אחרי שהוצא מסגל הקבוצה לתקופה של ארבעה חודשים כי סירב להצעה להארכת חוזה, האריך כחילה את חוזהו במועדון בשלוש וחצי שנים.

ב-2 בפברואר 2017 הושאל לבני יהודה תל אביב, עמה זכה בגביע המדינה לאחר שכבש שני שערים במהלך משחקי הגביע ושיחק 120 דקות במשחק הגמר מול מכבי תל אביב, ובתום העונה חזר לסגל בית"ר ירושלים.

ב-2 ביולי 2019 חתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת באטרומיטוס מליגת העל היוונית.

ב-30 באוקטובר 2020 חזר לישראל וחתם בהפועל חדרה.<ref></ref>

ב-26 באוגוסט 2021 חתם בסקציה נס ציונה. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגת העל.

ב-2 ביולי 2023 חתם בהפועל עירוני עפולה לעונה אחת.

ב-29 בינואר 2024 חתם בהפועל אום אל פאחם.

ב-24 ביולי 2024 חתם במועדון ספורט דימונה.

===נבחרת ישראל===
לזכותו של כחילה 15 הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל. ב-18 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ישראל הצעירה, בהפסד 3–4 לפורטוגל הצעירה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה, ובסך הכול לזכותו שתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה.

== תארים ==
;בני יהודה תל אביב
* גביע המדינה: 2016/17

;אישיים
* שער העונה בליגת העל: 2017/18 (מול הפועל עכו)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:בלמי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני בני יהודה תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אטרומיטוס
קטגוריה:כדורגלני הפועל חדרה
קטגוריה:כדורגלני סקציה נס ציונה
קטגוריה:כדורגלני הפועל עפולה
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים ביוון
קטגוריה:ירושלים: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1992
בית הכנסת בית יעקב יוסף - הרב צבי גוטמן

האחים יוסף גוטמן, עיתונאי, ויעקב (ינקו) גוטמן, משפטן - קרבנות הפוגרום בבוקרשט ב-[[21 בינואר 1941|ממוזער]]
לוח זיכרון לשואת יהודי בסרביה בבית הכנסת בית יעקב יוסף-הרב צבי גוטמן
בית הכנסת בית יעקב יוסף-הרב צבי גוטמן, בשמו המלא: בית הכנסת והמרכז הקהילתי של יוצאי רומניה "בית יעקב יוסף - הרב צבי גוטמן" (ברומנית: Sinagoga şi centrul comunitar al evreilor originari din România Beit Iacov Iosef - Rav Zvi Guttman) הוא בית כנסת אורתודוקסי ומרכז קהילתי של יהודים יוצאי רומניה בתל אביב.
== היסטוריה ==
התחלתו בבוקרשט, בירת רומניה, אחרי פרעות הליגיונרים בבוקרשט בינואר 1941. ב-21 בינואר 1941 ניצל הרב צבי גוטמן, רב בקהילת בוקרשט, מניסיונות חוזרים של מורדים לגיונרים להוציא אותו להורג. שניים מבניו, יעקב ויוסף, נרצחו נגד עיניו.
"בית המדרש הישן" שהוא ניהל בבוקרשט נשרף ד היסוד על ידי הפורעים על ספרי התורה שבו.
בהינצלו החליט לפתוח בית כנסת חדש בחדרים של שני בניו המנוחים.
אחרי שהוא ומשפחתו התמודדו גם עם הרדיפות האנטיציוניות של המשטר הקומוניסטי הרומני בשנות ה-1950, הרב צבי גוטמן ומשפחתו עלו
לישראל בשנת 1963.

באותה שנה הוא הקים מחדש את בית הכנסת בית יעקב יוסף קודם במבנה ארעי ואחר כך בבית קבוע ברחוב פקיעין מס. 12 בצפון תל אביב.
סביב בית כנסת זה התקבצו רבים ממתפללי בית הכנסת בבוקרשט והמקום הפך בהמשך למוסד דתי חשוב על עולי רומניה בישראל.
לצד בית הכנסת הוקם בית המדרש והמרכז להעשרה יהודית "ארץ צבי". בו נלמדו תלמוד, מקרא, מחשבת ישראל ופילוסופיה יהודית. אחרי מותו של הרב צבי גוטמן בית הכנסת והמרכז הרוחני נוהלו על יד בנו, הרב אפרים גוטמן. המרכז הוציא לאור את הביטאון "הציונות" בעברית וברומנית.
הרב אפרים גוטמן ואחרים יזמו הקמת יד זיכרון ליהדות רומניה. בבית הכנסת התקיימו במשך עשרות שנים עצרות זיכרון לקרבנות הפרעות ביאשי, בבוקרשט, בטרנסניסטריה, לנספים שבאוניית "סטרומה" ואירועים של ארגון אסירי ציון מרומניה.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

בית יעקב יוסף - הרב צבי גוטמן
קטגוריה:הצפון הישן
חזימה בנת א-שריף נאצר

חזימה בנת א-שריף נאצר (בערבית: حزيمة بنت الشريف ناصر; 1884 – 27 במרץ 1935) הייתה המלכה הראשונה של ממלכת עיראק ההאשמית.

==ביוגרפיה==
חזימה בת נאצר אבן עלי נולדה בשנת 1884 בעיר מכה שבחצי האי ערב. בשנת 1904, כשהייתה בת 20, פגשה את פייסל אבן חוסיין, בנו השלישי של חוסיין בן עלי, השריף הגדול של מכה ולימים מלך עיראק, והתחתנה איתו באיסטנבול. לזוג נולדו ארבעה ילדים, שלוש בנות ובן, ראזי, מי שיהיה לימים ראזי, מלך עיראק.

בעקבות מלחמת העולם הראשונה התמוטטה האימפריה העות'מאנית, ושטחיה הנרחבים חולקו בין מעצמות המערב, בעיקר בין בריטניה הגדולה לצרפת. בעקבות האירועים נסע פייסל, בעלה של חזימה, לסוריה והכריז על עצמו כמלכה של סוריה הגדולה, בהתרסה כנגד רצונה הגלוי של צרפת להפוך את שטח סוריה לקולוניה צרפתית. כתוצאה מכך הפכה חזימה הפכה לזמן קצר למלכת סוריה. פייסל, חזימה וילדיהם התגוררו בארמון מלכותי בקרבת דמשק. חודשים ספורים בלבד לאחר הכרזתו למלך סוריה איבד פייסל את תוארו, וזאת בעקבות פלישת הצרפתים, אשר סירבו לקבל את תוקף טענתו של המלך החדש לריבונות על שטח סוריה. כתוצאה מכך איבדה גם חזימה את תוארה, ובני הזוג נאלצו להסתמך על רצונה הטוב של בריטניה הגדולה, ועל יחסיה הטובים עם בני השושלת ההאשמית באותם הימים.

בעקבות הצורך הבריטי בהקמתו של ממסד מנהלי חדש בשטחי המנדט החדשים שהוענקו להם, וכן הרצון לגמול לבני השושלת ההאשמית על התייצבותם האיתנה לצדה של בריטניה במהלך מלחמת העולם, בין היתר במסגרת המרד הערבי, החליטו הבריטים בשנת 1921 להכתיר את פייסל כמלכה הראשון של עיראק, וזאת תחת כנפי החסות הבריטית. בעקבות זאת, הפכה חזימה למלכת עיראק, ובנה ראזי ליורש העצר של הממלכה. בעקבות ההכתרה עברו בני הזוג לעיראק, והתיישבו בבגדאד, בירתה של הממלכה החדשה.

בעקבות מותו של פייסל בשנת 1933, הפך בנו, ראזי, למלכה החדש של עיראק, תחת השם ראזי, מלך עיראק. בעקבות זאת הפכה חזימה למלכה האם של עיראק. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1935, נפטרה חזימה, ונקברה לצד בעלה בבגדאד. בת 51 הייתה במותה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:המשפחה ההאשמית
קטגוריה:מלכי עיראק
קטגוריה:ילידות 1884
קטגוריה:נפטרות ב-1935
פובליוס ליקיניוס קראסוס (בן הטריומוויר)

פובליוס ליקיניוס קראסוס (בלטינית: Publius Licinius Crassus; 86?/82? לפנה"ס – 53 לפנה"ס) היה אחד משני בניו של הטריומוויר מרקוס ליקיניוס קראסוס ורעייתו טרטולה (Tertulla). הוא השתייך לדור האחרון של הנוֹבִּילֶס הרומיים שהחל את הקריירה הפוליטית שלו לפני התמוטטות הרפובליקה. עם עמיתיו באותה עִלִית של האצולה הרומית נמנו מרקוס אנטוניוס, מרקוס יוניוס ברוטוס, דקימוס יוניוס ברוטוס אלבינוס, המשורר גאיוס ואלריוס קאטולוס וההיסטוריון גאיוס סאלוסטיוס קריספוס.

פובליוס קראסוס שירת תחת פיקודו של יוליוס קיסר בגאליה בשנים 58-56 לפנה"ס. הוא היה צעיר מכדי לקבל מידי הסנאט תפקיד פיקודי רשמי, והצטיין במלחמה שניהל קיסר נגד שבטי הגאלים בארמוריקה (ברטאן) וגאליה אקוויטניה, שאותה כבש בשנת 56. קיסר רחש לו הערכה רבה וכמותו גם קיקרו, אשר משבח במכתביו את כושר הנאום שלו ואת אופיו הטוב. עם שובו לרומא נשא פובליוס לאישה את קוֹרנליה מֶטֶלָה , בתו המשכילה והכשרונית של האופטימאט מטלוס סקיפיו. את הקריירה הפוליטית שלו החל ב-55 לפנה"ס, כאשר נבחר לטריוּמוויר מוֹנֶטאלִיס, אחד מחבר של שלושה אנשים האחראים על טביעת המטבעות ברומא.

הקריירה המבטיחה של פובליוס נקטעה ב-53 לפנה"ס, כשנהרג יחד עם אביו בקרב חרן, במלחמה נגד הפרתים. קורנליה, אשר ככל הנראה לא נולדו לו עמה ילדים, נישאה לפומפיוס מגנוס המבוגר ממנה בשנים רבות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:רומאים בתקופת הרפובליקה
קטגוריה:מצביאים רומאים
קטגוריה:מלחמת גאליה
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-1 לפנה"ס
אחמד פואד נגם

אחמד פואד נִגְם (בערבית: احمد فؤاد نجم, הגייה מצרית: , בתעתיק מדויק: אחמד פֻאָאד נגם, במקורות נכתב גם ניג'ם; 22 במאי 1929 – 3 בדצמבר 2013) היה משורר מצרי. היה ידוע בזכות שירתו הלאומית והמהפכנית בשפה הערבית מצרית ובעבודתו עם המלחין והזמר המצרי שייח' אימאם (1918–1995). יש שראו בו גיבור עממי.

==תחילת דרכו==
נגם נולד בשנת 1929 במחוז א-שרקיה במצרים למשפחת פלאחים. אמו, האנם מורסי נגם, הייתה עקרת בית, ואביו, מוחמד עיזאת נגם, היה שוטר. נגם היה אחד מ-17 ילדים במשפחתו. בדומה למשוררים וסופרים מצרים אחרים בדורו, את השכלתו היסודית רכש בכותאב, מעין "תלמוד תורה" מוסלמי, אשר נוהל על ידי רשת החינוך של אל-אזהר.

לאחר מות אביו עבר נגם להתגורר עם דודו חוסיין בזקאזיק, אולם בשנת 1936 הועבר לבית יתומים, שם פגש בזמר המצרי הידוע עבד אל-חלים חאפז. בשנת 1945, בגיל 16, עזב את בית היתומים ושב לכפרו, שם עבד כרועה. מאוחר יותר עקר לקהיר במטרה להתגורר עם אחיו, אולם האח גירשו מביתו והוא נאלץ לשוב לכפרו. הוא עבד באחד מבסיסי הצבא האנגלי בעודו מסייע למורדים מצרים. עם נסיגת הצבא הבריטי מרוב שטחה של מצרים החל נגם עובד כפועל בית חרושת ממשלתי. הוא נידון לשלוש שנות מאסר לאחר שזייף טופס רשמי, ובתקופת היותו אסיר השתתף בתחרות כתיבה שאורגנה על ידי המועצה המצרית העליונה לאמנויות וזכה במקום הראשון. לאחר מכן פרסם, עוד בעודו אסיר, את אסופת שיריו הראשונה בשם "תמונות מן החיים ובית הכלא". שיריו נכתבו בשפה ערבית מצרית עממית. לאחר שחרורו התקבל לעבודה כפקיד בארגון לעמי אסיה ואפריקה. הוא אף החל להקריא את שיריו באופן קבוע ברדיו המצרי. נגם התגורר בחדר בודד על גג בניין ברובע בולאק, סמוך למרכז העיר בקהיר, עת פגש במלחין והמשורר שייח' אימאם, אשר הפך לשותפו לחדר ויחד שרו את שיריו. במהלך חייו נכלא נגם מספר פעמים על רקע דעותיו הפוליטיות ובמיוחד על רקע הביקורת הנוקבת שמתח על נשיאי מצרים גמאל עבד אל נאצר, אנואר סאדאת וחוסני מובארכ.

==הוקרה ופרסים==
בשנת 2013 זכה נגם בפרס הנסיך קלאוס על "יושרתו חסרת הפשרות".

==קישורים חיצוניים==

* שירו של , בתרגום אסמא אגבארייה זחאלקה ויהושע סימון.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררים מצרים
קטגוריה:מצרים שנולדו ב-1929
קטגוריה:מצרים שנפטרו ב-2013
ג'ודי הולידיי

ג'ודי הולידיי (באנגלית: Judy Holliday; 21 ביוני 1921 - 7 ביוני 1965) הייתה שחקנית קולנוע יהודייה-אמריקאית. זוכת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1950 על תפקידה בסרט "רק אתמול נולדה".

== ביוגרפיה ==
נולדה בשם ג'ודית טובים (Judith Tuvim) בניו יורק סיטי למשפחה יהודית ממוצא רוסי. היא גדלה בשכונת סאניסייד שבקווינס ועבדה לפני שפרצה כשחקנית ב"תיאטרון מרקורי". החלה את דרכה כשחקנית תיאטרון זוטרית בברודוויי.

הולידיי קיבלה הזדמנות ראשונה להופיע כשחקנית קולנוע מהבמאי ג'ורג' קיוקור שליהק אותה לתפקיד קטן בסרטו "Winged Victory" ולאחר מכן לתפקיד דוריס אטינגר בסרטו "צלע האדם", עליו הייתה מועמדת הולידיי לפרס גלובוס הזהב לתפקיד משני.

הולידיי האלמונית הצליחה להפתיע את התעשייה והמבקרים בהוליווד בשנת 1950 כאשר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לתפקיד קומי/מוזיקלי על הופעתה בתור אמה "בילי" דאן בדרמה הקומית רק אתמול נולדה. הולידיי שהופיעה בתפקיד כ-4 שנים קודם לכן בהפקת התיאטרון הצליחה לזכות בפרס האוסקר תוך כדי שהיא גוברת על כוכבות קולנוע הוליוודיות וותיקות ואהובות כמו גלוריה סוונסון, בטי דייוויס ואן בקסטר.

הולידיי המשיכה לשחק בקריירה שלה בעיקר תחת ג'ורג' קיוקור בסרטים "הסוג הנשוי" בתפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר, "זה צריך לקרות לך" לצידו של ג'ק למון, איתו שיחקה גם בקומדיה של מארק רובסון .

בשנת 1956 זכתה הולידיי בפרס טוני על הופעתה במחזה "הפעמונים מצלצלים" בתפקיד המרכזנית אלה פיטרסון, הופיעה בנוסף בקומדיה "הקאדילק המוזהבת המוצקה" בתפקיד בעלת המניות לאורה פטרידג' עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס זהב. בשנת 1960 בהופעתה הקולנועית האחרונה חזרה הולידיי על תפקיד אלה פיטרסון בגרסה הקולנועית של וינסנט מינלי למחזה "הפעמונים מצלצלים", היא הועמדה על הופעתה בסרט בפעם הרביעית לגלובוס הזהב.

הולידיי הייתה אמא לבן אחד, עורך הקולנוע ג'ונתן אופנהיים מגירושייה מהמוזיקאי דייוויד אופנהיים.
לאחר שהתגרשה היא חיה עם נגן הסקסופון האגדי ג'רי מאליגן שתמך בה לאחר שחלתה במחלת סרטן השד, היא נפטרה מהמחלה ב-7 ביוני 1965 שהיא בת 43. היא נקברה ב"בית הקברות וסטצ'סטר הילס". על שמה כוכב קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד

== פילמוגרפיה ==
ג'ודי הולידיי בסרט "[[צלע האדם", (1949)]]
* צלע האדם (1949)
* רק אתמול נולדה (1950)
* הזוג המוצלח (1952) The Marrying Kind
* זה עלול לקרות לך (1954) It Should Happen to You
* קאדילק הזהב (1956) The Solid Gold Cadillac
* מלאת חיים (1957)
* פעמוני נישואין (1960) Bells Are Ringing

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון אמריקאיות
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקנית הטובה
קטגוריה:זוכי אוסקר: השחקן הטוב
קטגוריה:זוכי פרס טוני: שחקניות
קטגוריה:אישים שהונצחו בשדרת הכוכבים של הוליווד: קולנוע
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה יהודיות אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ממוצא רוסי-יהודי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקנית ראשית בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב: קולנוע: שחקן ראשי בקומדיה או בסרט מוזיקלי
קטגוריה:זוכי פרס קלרנס דרוונט
קטגוריה:זוכי פרס דונלדסון
קטגוריה:אישים המופיעים ברשימה השחורה של הוליווד
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1921
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו מסרטן השד
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1965
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1965
Earth & Fire

כריסטינה (ירני) קאחמן, סולנית הלהקה
Earth & Fire (תרגום מילולי: "אדמה ואש") הייתה להקה הולנדית שפעלה בעיקר בשנות ה-70 בהרכבים משתנים. שיריה בסוגות הפופ, הרוק המתקדם והרוק הסימפוני זכו להצלחה מסוימת ברחבי אירופה. ב-1973 נבחר להיטה "Memories" לשיר השנה בישראל במסגרת מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי הן של רשת ב' והן של גלי צה"ל.

==תולדות הלהקה==
הלהקה הוקמה ב-1967 בהולנד בשם "Opus Gainfull" ובהמשך שינתה את שמה ל-"Earth & Fire". ב-1970 זכתה להצלחתה הראשונה כאשר הסינגל "Seasons" הגיע למקום השני במצעד הפזמונים בהולנד והרביעי בבלגיה. ב-1972 היה הסינגל "Memories" הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים בהולנד ובהמשך זכתה הלהקה להצלחה גם במדינות נוספות באירופה. להיטם "Weekend" מ-1979 הגיע לראש מצעדי הפזמונים בהולנד, גרמניה המערבית, שווייץ, דנמרק ופורטוגל. ב-1983 הפסיקה הלהקה את פעילותה וב-1987 חידשה שוב את הופעותיה עד לפירוקה הסופי ב-1990.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומים ===
* 1970 - Earth and Fire
* 1971 - Song of the Marching Children
* 1973 - Atlantis
* 1975 - To the World of the Future
* 1977 - Gate to Infinity
* 1979 - Reality Fills Fantasy
* 1981 - Andromeda Girl
* 1982 - In a State of Flux
* 1989 - Phoenix

=== אוספים ===
* 1991 - Greatest Hits
* 2003 - The Ultimate Collection

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:להקות רוק הולנדיות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 1968
ויני קוליוטה

וינסנט פיטר "ויני" קוליוטה (באנגלית: Vincent Peter "Vinnie" Colaiuta; נולד ב-5 בפברואר 1956) הוא מתופף אמריקאי החי בלוס אנג'לס. קוליוטה נחשב לאחד המתופפים הטובים והידועים בעולם, נבחר לאחד מ-25 המתופפים המשפיעים ביותר בכל הזמנים על ידי מגזין התופים "Modern Drummer". קוליוטה ידוע בעיקר כַּמתופף של פרנק זאפה, סטינג, ג'וני מיטשל, ג'ף בק, הרבי הנקוק וצ'יק קוריאה.

במהלך הקריירה שלו ניגן קליוטה מגוון סגנונות, בהם רוק, פופ, ג'אז, פיוז'ן, בלוז ועוד. קוליוטה ניגן באלבומים רבים ועם אומנים מגוונים, ביניהם ג'וני מיטשל, ברברה סטרייסנד, מגהדת', לאונרד כהן וג'ף בק.

בסקר שנתי בקרב קוראי מגזין התופים "Modern Drummer", בחרו הקוראים בקוליוטה לתואר "מתופף השנה" עשרות פעמים. בשנת 1996 נכנס קוליוטה ל"היכל התהילה" של המגזין, ובגיליון המיוחד "The Drum Gods" נבחר כאחד מ-25 המתופפים המשפיעים ביותר בכל הזמנים. בשנת 2010 זכה בפרס גראמי ביחד עם צ'יק קוריאה, ג'ון מקלפלין, קני גארט וכריסטיאן מקברייד על נגינתם באלבום Five Peace Band.

==דיסקוגרפיה חלקית==

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.drummerworld.com/drummers/Vinnie_Colaiuta.html ויני קליוטה], באתר "drummerworld"
* [https://web.archive.org/web/20131208042702/http://vinniecolaiuta.com/articles/Default.aspx רשימת ראיונות עם קליוטה]
* [https://web.archive.org/web/20110717210110/http://www.vinniecolaiuta.com/discography.aspx דיסקוגרפיה מלאה]

קטגוריה:מתופפים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: מתופפים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1956
בדר שאכר א-סיאב

בדר שאכר א-סיאב (בערבית: بدر شاكر السياب ; 25 בדצמבר 1926 – 24 בדצמבר 1964) היה משורר עיראקי, אחד המשוררים המפורסמים ביותר בעולם הערבי במאה העשרים, ונחשב לאחד ממייסדיה של השירה החופשית בספרות ערבית.

==חייו==
בדר שאכר א-סיאב נולד בכפר ג'יקור ליד העיר בצרה בסוף שנת 1926, שם איבד את אמו כשהיה בן שש שנים. לאחר שהשלים את לימודיו בבית ספר היסודי, עבר לבצרה והמשיך בלימודיו עד התיכון. לאחר מכן עבר לבגדאד, שם הצטרף למכללה להכשרת המורים, ובחר ללמוד את הספרות של השפה הערבית למשך שנתיים. ב-1945 עבר ללמוד אנגלית וסיים את לימודיו בשנת 1948.

באותה תקופה כבר היה פעיל פוליטי שמאלני שנאבק לשחרור מדינתו עיראק מההשפעה האנגלית. הוא התחיל לעבוד כמורה לשפה האנגלית בעיר רמאדי, ולאחר כמה חודשים פוטר מעבודתו בגלל נטיותיו הפוליטיות ונכנס לכלא. לאחר היציאה מהכלא עבד בעבודות עצמאיות בבצרה ובגדאד, ובשנת 1952 הוא נאלץ לעזוב את ארצו וללכת לאיראן ואחר כך לכווית, בעקבות הפגנות שהשתתף בהם.

ב-1954, חזר המשורר לבגדאד ועבד בעיתונות ובאגף של יבוא ויצוא באחת מהחברות הממשלתיות הגדולות. הוא היה אחד מתומכי המהפכה שהוביל עבד אל-כרים קאסם נגד המשטר של המלך פיסל, שבעקבותיה הוקם ב-14 ביולי 1958 המשטר הרפובליקני. בשנת 1959 עבד בשגרירות הפקיסטנית. לאחר שהודיע על התפטרותו מהמפלגה הקומוניסטית חזר לעבודתו ובאגף של יבוא ויצוא באחת מהחברות הממשלתיות הגדולות. ולאחר מכן עבר לבצרה שם עבד בנמל אלבצרה. בשנת 1962 נכנס לבית החולים של האוניברסיטה האמריקנית בביירות לטיפול בכאב בגב, ולאחר מכן חזר לבצרה בה נאבק עם הכאב עד שהוא מת בשנת 1964.

במהלך שנות ה-40 וה-50 א-סיאב הוביל את תנועת השירה החופשית בערבית. הוא נחשב למשורר דגול ששילב בשירתו נושאים פטריוטים-לאומיים וחברתיים, ושירתו מקפלת לתוכה את הזהות העיראקית. המשורר מחמוד דרוויש חיבר לכבודו בשנות ה-90 שיר ידוע בשם "אני זוכר את א-סיאב" (اتذكر السياب).

==יצירותיו הספרותיות==

* אזהאר ד'אבלה (1947)
* אסאטיר (1950)
* אלמומס אלעמיאא (1954)
* אלאסלחה ואלאטפאל (1955)
* אנשודת אלמטר (1960)
* אלמעבד אלע'ריק (1962)
* מנזל אלאקנאן (1963)
* שנאשיל אבנת אלג'לבי (1964)
* אקבאל (1965)

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Terri DeYoung, Placing the Poet: Badr Shakir al-Sayyab and Postcolonial Iraq, SUNY Press, 1998.
</div>
* אליהו מנצור (מתרגם), יצירות מופת של שירה ערבית מודרנית ותרגומן לעברית, גבעתיים, 2007, עמ' 322-292.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משוררים ערבים
קטגוריה:עיראקים
קטגוריה:עיראקים שנולדו ב-1926
קטגוריה:נפטרים ב-1964
צוללן צפוני

אפרוחים נאחזים בגב הורה בעת שחייה
Gavia immer
צוללן צפוני (שם מדעי: Gavia immer) הוא מין עוף ימי בסדרת צוללנאים.

==תיאור==
אורך גופו של פרט בוגר נע בין 61 ל-100 ס"מ, מוטת כנפיו בין 122 ל-152 ס"מ ומשקלו נע בין 1.6 ל-8 ק"ג. המידה הממוצעת היא 81 ס"מ אורך, מוטת כנפיים של 136 ס"מ ומשקלו 4.1 ק"ג, קטן במעט מהמין הדומה לו צוללן לבן-מקור. בגיל הרבייה הראש הוא שחור, החלק התחתון לבן והצוואר מפוספס בשחור ולבן ובחורף הצבע משתנה לאפור. צבע הנוצות של הצעירים הוא חום והצוואר והסנטר לבנים. המקור הוא כחול-שחור והוא מאוזן, בשונה מצוללן לבן־מקור. העין אדומה. העצמות כבדות מעט ולא חלולות, דבר שמאפשר לו לצלול בקלות. רגליו קצרות ואינן מתאימות להליכה.

==תפוצה והתנהגות==
הוא מתרבה בצפון אמריקה, גרינלנד, איסלנד ובריטניה. הקן נבנה כתלולית של עפר וצמחים סמוך למים והתטולה היא אחת עד שלוש ביצים. גם הזכר וגם הנקבה שותפים בבניית הקן, בדגירה על הביצים ובתזונת האפרוחים. בחורף הוא נודד דרומה ועושה את העונה לחופי ימים ואגמים בדרום אירופה, דרום ארצות הברית ובמערב אפריקה. הקינון מצוי הרבה גם באיים, שם הוא מוגן מטורפים יבשתיים גדולים. הסכנה העיקרית לביצים ולאפרוחים מגיעה משחפיים, עורביים, דביבונים, בואשיים, חורפנים, שועלים וצבים נשכניים. בוגרים עלולים להיטרף על ידי לוטרות או עיטמים. בעת איום עליו או על הקן, הוא עשוי לתקוף בחזרה תוך תעופה מהירה לעבר הטורף וכיוון המקור לבטנו, ראשו או צווארו.

כמו כל בני סדרת צוללנאים, הוא ניזון בעיקר מדגי מים מתוקים ומלוחים, אותם הוא תופס בצלילה עמוקה לתוך המים. עומק הצלילה יכול להגיע ל-60 מטרים והיא נועדה גם למחסה בשעת סכנה. מהירות התעופה שלו עשויה להגיע ל-120 קמ"ש.

העובדה שרגליו קצרות ונמצאות באחורי גופו מועילה בצלילה, אך מאלצת אותו לצבור תנופה על פני מרחק גדול כדי להמריא והוא מגושם בעת הליכה על הקרקע. בזמן נחיתה על המים, הוא מרחף מעליהם ומאט כשבטנו נוגעת במים ולא רגליו.

==נזקי האדם==
הצוללן הצפוני נעלם מאגמים באזורים מסוימים במזרח ארצות הברית לאחר שנפגע מגשם חומצי, זיהום הסביבה, הרעלות עופרת ממשקולות דיג והרעלות כספית משפכי תעשייה. בכמה אגמים נבנים אתרי קינון צפים כדי לצמצם את הפגיעה באתרי הקינון כתוצאה משינויים בגובה פני המים שנגרמים מסכרים וכדומה.

==בתרבות==
הצוללן הצפוני הוא אחד מסמלי קנדה והוא מופיע על מטבע דולר קנדי אחד ועל שטר 20 דולרים מהסדרה הקודמת. כמו כן, הוא הציפור הלאומית של פרובינציית אונטריו שבקנדה. הדואר הקנדי הוציא כמה בולי דואר עם דמותו של העוף. בנוסף, בסרט "מוצאים את דורי", הציפור בקי שעוזרת למרלין ונמו להגיע מהים למכון לשיקום בעלי חיים היא צוללן צפוני.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.allaboutbirds.org/guide/Common_Loon/id Common Loon Identification], All About Birds

==הערות שוליים==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי מורטן תראן בריניך
קטגוריה:צוללנאים
קטגוריה:פארק לאומי ילוסטון: בעלי חיים
קטגוריה:גרינלנד: עופות
קטגוריה:דנמרק: עופות
קטגוריה:ארצות הברית: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1764
איזבל דינואר

איזבל דינואר (בצרפתית: Isabelle Dinoire; 1967 - 22 באפריל 2016) הייתה מושתלת הפנים הראשונה בעולם, לאחר שכלב מסוג לברדור רטריבר השחית את פניה במאי 2005.

==חיים אישיים==
דינואר גרה בואלנסיין שבדרום צרפת, והייתה אם לשני ילדים.

==תקרית הפציעה==
איזבל נפגעה מכלבה של דינואר "שלעס את פניה לאחר שהיא התעלפה ממנת יתר של כדורי שינה." בדיווחים שקדמו לניתוח נכתב כי בתה של דינואר אמרה כי הלברדור ניסה להעיר את דינואר לאחר שזו ביצעה ניסיון התאבדות. בהצהרה שנתנה דינואר ב-6 בפברואר 2006 נאמר: 
"...לאחר שבוע קשה במיוחד, רווי בעיות אישיות רבות, לקחתי כמה גלולות כדי לשכוח ... התעלפתי ונפלתי לרצפה ונחבטתי ברהיט." בתה של דינואר הוסיפה כי הכלב היה להוט להעיר את אימה, אך זו לא התעוררה והכלב נשך ושרט את פניה.

==השתלת פנים חלקית==
השתלת הפנים החלקית הראשונה בעולם התרחשה ב-27 בנובמבר 2005 על ידי פרופסור ברנרד דאוואושל בעזרת פרופסור ז'אן מישל דוברנרד באמיין, צרפת. שתל העור הכולל אף ופה נלקח מתורמת שהייתה שרויה במוות מוחי. מומחים אומרים כי אף על פי שהשתלת קרקפת ואוזן בוצעו כבר בעבר, השתלות פה ואף הן הקשות ביותר. בדינואר הושתל גם מח עצם כדי למנוע את דחיית השתל.

בדיוק שנה לאחר הניתוח דינואר הצהירה שהיא יכולה לחייך שוב.

דינואר נפטרה ב-22 באפריל 2016 עקב סיבוכים שנגרמו לה על ידי התרופות שקיבלה למניעת דחיית הרקמות המושתלות.

==ראו גם==
* עימות חזיתי

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:השתלת איברים
קטגוריה:נכים צרפתים
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1967
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-2016
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2016
Rihanna: Live in Concert

Rihanna: Live in Concert (בעברית: ריהאנה: שידור חי בקונצרט) הוא סיבוב ההופעות הראשון של זמרת הפופ ריהאנה. סיבוב הופעות זה נועד לקדם את שני אלבומיה הראשונים של הזמרת, A Girl like Me ו-Music of the Sun. סיבוב ההופעות התחיל ב-30 ביוני 2006 והסתיים לאחר 3 חודשים ב-30 בספטמבר 2006.

סיבוב ההופעות התקיים בצפון אמריקה ובמרכז אמריקה וכלל 39 הופעות. המופע היה במתכונת מצומצמת שכללה 3 רקדניות ותלבושת אחת בלבד. המופע גרף סך הכל 3 מיליון דולר.

== זמרי חימום ==
* Field Mob (תאריכים נבחרים)
* Jeannie Ortega (תאריכים נבחרים)
* ג'יי-סטטוס (תאריכים נבחרים)

== רשימת השירים ==
# "Pon de Replay"
# "If It's Lovin' that You Want"
# ""
# מחרוזת: "Crazy Little Thing Called Love" / "Here I Go Again"
# "We Ride"
# "Break It Off"
# "Unfaithful"
# "Let Me"
# "Kisses Don't Lie"
# "That La, La, La"
# ""
# "Redemption Song" <small>(במקור של בוב מארלי)</small>
# "A Girl Like Me"
# "SOS"

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סיבובי הופעות מ-2006
קטגוריה:סיבובי הופעות של ריהאנה
ריצ'רד וייזמן

פרופסור ריצ'רד וייזמן (בחלק מהמקורות בעברית גם: ריצ'רד וייסמן, באנגלית: Richard Wiseman; נולד ב-1966, לונדון, הממלכה המאוחדת) הוא פסיכולוג וסופר בריטי העומד בראש יחידת המחקר של אוניברסיטת הרטפורדשייר בבריטניה. וייזמן החל את הקריירה כקוסם ובהמשך למד פסיכולוגיה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ורכש תואר שלישי בפסיכולוגיה באוניברסיטת אדינבורו.

==עבודתו==
במחקריו משלב וייזמן בין עיסוקו הקודם כקוסם והשכלתו האקדמית והם כוללים בין השאר סוגיות העוסקות באינטואיציה, אשליות אופטיות ובעל-טבעי. וייזמן חקר את נושא המזל "הטוב" ו"הרע" ופרסם את מחקרו בספר "גורם המזל" (תורגם לעברית בשם "מזלך בידך"). בספר נכתב כי לאנשים בעלי גישה חיובית ואמונה בהצלחתם סיכוי טוב יותר להצליח (אפקט פיגמליון). בנוסף, מציין המחקר שהמצליחנים מקשיבים לאינטואיציה שלהם, נמנעים מסיכונים מיותרים מחד ומשכללים את מיומנות האינטואיציה שלהם מאידך, וכך לומדים להיעזר בה כחלק ממערכת השיקולים שלהם. וייזמן נמנה עם האסכולה הספקנית ובחן את תקפותן של טענות ומחקרים מדעיים. לדוגמה, הוכיח וייזמן שהשיטה המבוססת ניתוב לשוני פיזיולוגי (NLP) לגילוי האם אדם משקר לפי תנועות עיניו אינה יעילה. הוא העלה סדרת הרצאות קצרות ל-YouTube אשר זכו לכ-90 מיליון צפיות.
וייזמן פרסם 11 ספרים אשר חלקם הפכו לרבי מכר ו-3 מהם תורגמו לעברית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* מייקל שרמר, [https://web.archive.org/web/20131211161038/http://sciam.co.il/archives/2113 קולו של הספקן - כדי שהמזל יתממש], באתר סיינטיפיק אמריקן ישראל, אוחזר ב-7 בדצמבר 2013
* [http://simania.co.il/authorDetails.php?itemId=42426 ריצ'רד וייזמן – ספרים שתורגמו לעברית], באתר סימניה, אוחזר ב-7 בדצמבר 2013
* [https://web.archive.org/web/20131210121113/http://www.mindcet.org/איך-הופכים-פרופסור-לסופרסטאר/ איך הופכים פרופסור לסופרסטאר], באתר mindcet.org, אוחזר ב-7 בדצמבר 2013

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:פסיכולוגים אנגלים
קטגוריה:ספקנים
קטגוריה:אתאיסטים בריטים
קטגוריה:קוסמים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1966
לה ריוחה (ארגנטינה)

אנדרטה לזכר [[חוסה דה סן מרטין בכיכר ה-25 במאי בעיר.]]
לה ריוחה (בספרדית: La Rioja) היא עיר הבירה של פרובינציית לה ריוחה בארגנטינה. העיר ממוקמת למרגלות רכס סיירה דה ולסקו, 1,167 ק"מ מהבירה בואנוס איירס. בעיר מתגוררים כ-211,097 איש (לפי מפקד ב-2022).

הנשיאה לשעבר, איסבל פרון, נולדה בעיר.<ref></ref>

==היסטוריה==
העיר נוסדה ב-20 במאי 1591 על ידי חואן רמריס דה ולסקו, מושל טוקומן, תחת השם טודוס לוס סנטוס דה לה נואבה ריוחה (כל הקדושים של ריוחה החדשה).

למעט תקופה מאמצע המאה ה-19 לתחילת המאה ה-20, כאשר ההתיישבות צ'ילסיטו עקפה אותה, לה ריוחה הייתה העיר הגדולה בפרובינציה. העיר ניזוקה באופן חמור עקב רעידת אדמה ב-1899.

==כלכלה==
כלכלת הפרובינציה כולה התבססה בעבר על גידול בקר וחקלאות, כמו גם גידול יין. אך בשנות ה-70 החל הליך תיעוש שהפך את לה ריוחה למרכז חשוב כיום בתעשיית הפרמקולוגיה של ארגנטינה.

==תחבורה==
נמל התעופה קאפיטן ויסנטה אלמנדוס אלמונסיד משרת את העיר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרובינציית לה ריוחה: ערים
קטגוריה:פרובינציות ארגנטינה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
BTR-50

נגמ"ש BTR-50, מיחידה 88 - דב לבן, הייתה בבוקר מלחמת יום הכיפורים תחת פיקוד [[חטיבה 274. בפרוץ המלחמה נשלחה ביחד עם גדוד 225 מחטיבה 274 לאזור שארם א-שייח' ומשם עברה לא-טור עד 15 באוקטובר, לאחר מכן הצטרפה לחטיבה 14 ושירתה ב-2 צידי התעלה.]]
ה-BTR-50 (מרוסית: Бронетранспортер-50, 'ברונטרנספורטר': מתורגם כרכב ממוגן 50) הוא נגמ"ש אמפיבי שיוצר בברית המועצות בין השנים 1952-1970. ה-BTR-50 מבוסס על הטנק הקל PT-76 ובשונה משאר נגמ"שי ה-BTR בסדרה הוא מבוסס על זחלים ולא על גלגלים.

==היסטוריית שירות==
ה-BTR-50 הוכנס לשירות צבא ברית המועצות בשנת 1954 כאשר הוא שימש את הרגימנטים הממוכנים של הדיוויזיות המשוריינות בנוסף לחטיבות הממוכנות של ברית המועצות וגרמניה המזרחית. חטיבה ממוכנת טיפוסית הורכבה משלושה גדודים, כאשר בכל גדוד 30 נגמ"שים ונגמ"ש פיקוד. ה-BTR-50 הוחלף במהלך שנות ה-60 בנגמ"שי הלחימה BMP-1 ונותר בשירות רק ביחידות עורפיות. הכלי שירת במספר צבאות של ברית ורשה ושימש במשך השנים בסיס לפיתוחים וכלים המבוססים עליו.

במזרח התיכון נגמ"שי ה-BTR-50 לקחו חלק במספר קרבות ומערכות אזוריות, כאשר הם הופעלו בעיקר על ידי צבאות מצרים וסוריה במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ומלחמת יום הכיפורים. במהלך מערכות אלו נפלו מספר כלים בידי צה"ל שעשה אף הוא שימוש מצומצם בהם במסגרת יחידה 88 - דב לבן, מחטיבה 274. בהמשך צבא דרום לבנון צויד בכמה עשרות נגמ"שי BTR-50 ממאגרי השלל אשר שימשו ללחימה בדרום לבנון.

הנגמ"ש שיחק תפקיד משמעותי במלחמות יוגוסלביה.

== דגמים ==
* BTR-50P: דגם הבסיס בעל גג פתוח, ומקלע 7.62 מ"מ בקדמת הכלי מעל תא הלוחמים. (1952)
** BTR-50PA: דגם בעל עמדת מקלע 14.5 מ"מ המוצבת מול תא הלוחמים. (1954)
** BTR-50PK: דגם בעל גג משוריין מעל תא הלוחמים (ה-K מסמלת krisha; גג). (1958)
*** UR-67: נגמ"ש לפינוי מוקשים שעשה שימוש במשגרי מטעני נפץ לפיצוץ נתיב דרך שדות מוקשים. 
*** BTR-50PN: דגם ששימש כנגמ"ש קשר ופיקוד, לכלי נוסף ציוד קשר ואנטנות. (1958)
*** BTR-50PU: נגמ"ש קשר ופיקוד מתקדם יותר וללא חימוש. (1959)

* OT-62 TOPAS: נגמ"ש המבוסס על ה-BTR-50 אשר פותח בשיתוף צ'כוסלובקיה ופולין. הנגמ"ש דומה בצורתו ל-BTR-50PK, אך בקדמתו ישנם שני צריחונים במקום אחד והוא עושה שימוש במנוע 300 כ"ס וכך מגיע למהירות מרבית של 60 קמ"ש (16 קמ"ש יותר מה-BTR-50). (1962)

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.globalsecurity.org/military/world/russia/btr-50.htm אודות הנגמ"ש] באתר 'גלובל סקיוריטי'.
* [http://www.fas.org/man/dod-101/sys/land/row/btr-50.htm אודות הנגמ"ש] באתר 'FAS'.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נגמ"שים סובייטיים
קטגוריה:אמצעי לחימה במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1954
בנגקוק פוסט

בנגקוק פוסט (באנגלית: Bangkok Post) הוא עיתון יומי בשפה האנגלית, היוצא בבנגקוק בירת תאילנד. העיתון יצא לראשונה ב-1 באוגוסט 1946, היו בו ארבעה עמודים, והוא עלה באט אחד, סכום ניכר בימים ההם.

העיתון מתאר את עצמו כחופשי יחסית לעיתונים במדינה בה הצנזורה על התקשורת נפוצה. אולם העיתון הואשם פעמים רבות בצנזורה פנימית, וטיוח ידיעות העשויות לפגוע בבעלי כוח. דוגמאות לכך הם: הימנעות מביקורת על בית המלוכה התאילנדי, ואי דיווח על גיחות ההפצצה של חיל האוויר האמריקאי במלחמת וייטנאם על מטרות בווייטנאם וקמבודיה, שיצאו מבסיס החיל במדינה.

טור ידוע בעיתון היה Nite Owl של ברנרד טרינק, הטור סיקר את חיי הלילה של בנגקוק, והוא פורסם בין השנים 1966–2004, תחילה בעיתון בנגקוק וורלד שנסגר. בעיתון עמוד דעות הנותן במה לתושבי תאילנד ותאילנדים גולים, בנושאים מקומיים ובינלאומיים.

== תולדות העיתון ==
העיתון נוסד על ידי אלכסנדר מקדונלד, קצין לשעבר במשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS), יחד עם עמיתו התאילנדי; פראסיט לוליטאנונד (Prasit Lulitanond). באותה התקופה חששה תאילנד מהמהפכות הקומוניסטיות שהתרחשו במדינות השכנות, והיא ראתה בארצות הברית כמגינה מפניהן. על מנת לשלוט בדעת הקהל במדינה, רצתה השגרירות האמריקאית בתאילנד בעיתון עצמאי פרו-אמריקאי, כדי להתמודד עם העמדות הסובייטיות. יש הטוענים שהמימון להקמת העיתון הגיע ישירות ממשרד החוץ האמריקאי או מה-OSS עצמו, אך אין הוכחות לכך.

תחת ניהולו של מקדונלד, היה בנגקוק פוסט עיתון עצמאי יחסית, והועסקו בו עיתונאים צעירים רבים, בהם פיטר ארנט ו-TD אולמן, שהפכו לבעלי שם עולמי. אלכסנדר מקדונלד עזב את תאילנד בהפיכה הצבאית של תחילת שנות החמישים, ואת מקומו תפס העיתונאי הקנדי רוי הרברט תומסון.

באוגוסט 2005 פרסם העיתון כתבה ובה נטען כי ליקויי הבנייה בנמל התעופה סוברנבהומי, נגרמו עקב רשלנות, וכי היה ניתן לתקנן. בעקבות הסיפור פוטרו שני עורכים, וכ-100 מעובדי העיתון הפגינו בטענה שהפיטורים היו בלחץ ממשלתו של תאקסין צ'ינוואט.

באפריל 2007 פרסמה סוכנות הידיעות האיראנית אירנ"א כתבה, בה נטען כי בנגקוק פוסט משמש כשופר של מדינת ישראל, וכי סקירת האירועים במזרח התיכון על ידי העיתון, מוטה כלפי ממשלת ישראל.

== מתחרים ==
העיתון המתחרה באנגלית; בנגקוק וורלד (Bangkok World), החל לצאת בתחילת שנות השישים. בנגקוק וורלד נרכש על ידי בנגקוק פוסט בשנת 1971, והוא נסגר באמצע שנות השמונים, עקב ירידה במכירות.

כיום המתחרה העיקרי לבנגקוק פוסט הוא העיתון The Nation ("האומה"), עיתון בעל קשרים במפלגה הדמוקרטית המקומית, ובעל מקורות רבים בהתקוממות בדרום המדינה. בנגקוק פוסט לעומת זאת; מציג את החדשות מנקודת המבט של המעמד הבינוני העירוני, וממתג את עצמו כעיתון לכל המשפחה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.thailandguru.com/newspapers-bangkok-post-the-nation-thailand.html השוואה בין בנגקוק פוסט ל-The Nation] 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיתונים באנגלית
קטגוריה:חברות תאילנדיות
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' ווקר בוש

חברי הקבינט בצילום קבוצתי ב[[פברואר 2008]]
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ורג' ווקר בוש כיהן במשך שתי תקופות כהונה נשיאותיות, ממועד השבעת הנשיא בוש ב-20 בינואר 2001 ועד לסיום כהונתו השנייה ב-20 בינואר 2009.

==הרכב הקבינט==
מזכיר המחלקה לביטחון המולדת הצטרף לקבינט לאחר הקמת המחלקה, בשנת 2003.

מספר בעלי תפקידים שכיהנו כחברי הקבינט בימי ממשלו של הנשיא הקודם קלינטון (1993–2001) לא נכללו בו בתקופתו של יורשו בוש:
*שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות
*מנהל הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום
*מנהל סוכנות הביון המרכזית
*מנהל הרשות לעסקים קטנים.

בסך הכל כלל הקבינט 21 בעלי תפקידים (20 עד 2003) וכיהנו בו 37 גברים ושמונה נשים. שלושה מהם כיהנו בו במשך כל תקופת נשיאותו של בוש - סגן הנשיא דיק צ'ייני, מזכירת מחלקת העבודה איליין צ'או ומנהל התוכנית הלאומית לפיקוח על סמים ג'ון וולטרס.

לאחר תום כהונת ממשל בוש נענה מזכיר ההגנה רוברט גייטס לבקשת הנשיא ברק אובמה להישאר בתפקידו במסגרת הקבינט החדש ופרש ממנו רק בשנת 2011. בכך היה הוא למזכיר ההגנה הראשון בתולדות ארצות הברית ששימש בתפקידו בשני קבינטים של נשיאים ממפלגות שונות.

==חברי הקבינט==
===מזכירי מחלקות הממשל===
*מזכיר המדינה: קולין פאוול (2001–2005), קונדוליזה רייס (2005–2009)
*מזכיר האוצר: פול אוניל (2001–2002), ג'ון ויליאם סנו (2003–2006), הנרי פולסון (2006–2009)
*מזכיר ההגנה: דונלד רמספלד (2001–2006), רוברט גייטס (2006–2009)
*התובע הכללי: ג'ון אשקרופט (2001–2005), אלברטו גונזאלס (2005–2007), מייקל מוקייסי (2007–2009)
*מזכיר הפנים: גייל נורטון (2001–2006), דירק קמפת'ורן (2006–2009)
*מזכיר החקלאות: אן ונמן (2001–2005), מייק ג'והנס (2005–2007), אד שייפר (2008–2009)
*מזכיר המסחר: דונלד אוונס (2001–2005), קרלוס גוטיירז (2005–2009)
*מזכירת העבודה: איליין צ'או (2001–2009)
*מזכיר הבריאות ושירותי האנוש: טומי תומפסון (2001–2005), מייק לוויט (2005–2009)
*מזכיר השיכון והפיתוח העירוני: מל מרטינז (2001–2003), אלפונסו ג'קסון (2003–2008), סטיב פרסטון (2008–2009)
*מזכיר התחבורה: נורמן מינטה (2001–2006), מרי פיטרס (2006–2009)
*מזכיר האנרגיה: ספנסר אברהם (2001–2005), סמואל בודמן (2005–2009)
*מזכיר החינוך: רוד פייג' (2001–2005), מרגרט ספלינגס (2005–2009)
*המזכיר לענייני חיילים משוחררים: אנתוני פרינסיפי (2001–2005), ג'ים ניקולסון (2005–2007), ג'יימס פיק (2007–2009)
*מזכיר ביטחון המולדת: טום רידג' (2003–2005), מייקל צ'רטוף (2005–2009)

===בעלי תפקידים ברמת הקבינט===
*סגן הנשיא: דיק צ'ייני (2001–2009)
*ראש מטה הבית הלבן: אנדרו קארד (2001–2006), ג'וש בולטן (2006–2009)
*מנהל הסוכנות להגנת הסביבה: כריסטין טוד וייטמן (2001–2003), מייק לוויט (2003–2005), סטפן ג'ונסון (2005–2009)
*מנהל משרד הניהול והתקציב: מיץ' דניאלס (2001–2003), ג'וש בולטן (2003–2006), רוב פורטמן (2006–2007), ג'ים נוסל (2007–2009)
*מנהל התוכנית הלאומית לפיקוח על סמים: ג'ון וולטרס (2001–2009)
*נציג הסחר: רוברט זוליק (2001–2005), רוב פורטמן (2005–2006), סוזן שוואב (2006–2009)

==הערות שוליים==

*
בוש
פין (אי)

[[טירת אגסקוב]]
פין (בדנית: Fyn) הוא אי בגודל 3,099 קמ"ר השייך לדנמרק, והשלישי בגודלו מבין איי דנמרק (לא כולל את גרינלנד) אחרי שלן וצפון יוטלנד. זהו האי ה-163 בגודלו בעולם. האי נמצא במרכז המדינה ואוכלוסייתו מונה 469,724 תושבים (נכון ל-2019). העיר הראשית באי היא אודנסה.

פין שייכת מבחינה מנהלתית לאזור הדרומי של דנמרק. מ-1970 עד לשנת 2006 האי היווה את החלק הגדול ביותר במחוז פין שכולל מספר איים נוספים.

פין מחובר לאי שלן, האי הגדול ביותר בדנמרק, באמצעות גשר הטבעת הגדולה, הנושא מכוניות ורכבות. הגשר הוא מערכת של שלושה גשרים; גשר נמוך עד לאי ספרוגו, הנמצא באמצע הטבעת הגדולה, וגשר תלוי ארוך (השני באורכו בעולם בזמן פתיחתו) מחבר את פין לשלן בשאר הדרך.

כמו כן פין מחובר ליוטלנד בשני גשרים: גשר הטבעת הקטנה הישן, שנבנה ב-1930 לפני מלחמת העולם השנייה למעבר מכוניות ורכבות, וגשר החגורה הקטנה, שנבנה בשנת 1970 למכוניות בלבד.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:איים בים הבלטי
קטגוריה:דנמרק: איים
מעדכן התוכנה

ממוזער
מעדכן התוכנה (בגרסאות הקודמות יותר נקרא מנהל העדכונים) היא תוכנה המעדכנת תוכניות מותקנות, ואת החבילות המקושרות אליהם, בטלאי תוכנה חשובים, וכן בטלאים הנוגעים לענייני אבטחה. 

בנוסף היא מודיעה למשתמש כשיש עדכונים זמינים, ומציגה אותם בסדר אלפביתי, כך שהמשתמש יכול לבחור איזה עדכון ברצונו להתקין. נכתבה במקור למערכת ההפעלה אובונטו, אך כיום היא גם חלק מהפצת הלינוקס דביאן, ומערכות נוספות מבוססות APT.

עד גרסת אובונטו 12.04 LTS, נקראה "מנהל העדכונים", אך במאי 2012 הוכרז כי התוכנה תיקרא מגרסה 12.10 של אובונטו בשם "מעדכן התוכנה", כדי לתאר טוב יותר את פעולתה.

מעדכן התוכנה אינו יכול להסיר עדכונים, אך דבר זה יכול להתבצע על ידי מנהלי חבילות אחרים, כדוגמת מרכז התוכנה של אובונטו, או כאלו המתקדמים יותר מבחינה טכנית כדוגמת סינפטיק.

באובונטו מעדכן התוכנה משמש גם לעדכן את מערכת ההפעלה לגרסתה החדשה יותר, היוצאת לאור מידי 6 חודשים באופן רגיל, וגרסה בעלת תמיכה לטווח ארוך כל שנתיים. אפשרות זו נמצאת כברירת מחדל בגרסה למשתמש הרגיל של אובונטו, אך צריכה להיות מוספת ידנית בגרסת השרתים.

==הפצות המשתמשות במעדכן התוכנה== 
*אובונטו
*אובונטו גנום
*קובונטו
*לובונטו
*דביאן
*זובונטו
*אובונטו קילין
*דביאן

==ראו גם==
*APT
*מערכת ניהול חבילות
*סינפטיק
*מרכז התוכנה של אובונטו

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://launchpad.net/update-manager המיזם] בלנצ'פד
* [https://wiki.ubuntu.com/UpdateManager המיזם בוויקי של אובונטו]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אובונטו לינוקס
קטגוריה:Dpkg
פארקר (סרט)

פארקר (באנגלית: Parker) הוא סרט מותחן פשע אמריקאי משנת 2013, שבויים על ידי טיילור הקפורד. בסרט מככבים ג'ייסון סטיית'האם וג'ניפר לופז, והוא מבוסס על הספר Flashfire, הרומן ה-19 של הדמות פארקר, מאת הסופר דונלד אי. ווסטלייק, שכתב בשם העט ריצ'רד סטארק.

== צוות השחקנים ==
* ג'ייסון סטיית'האם - פארקר
* ג'ניפר לופז - לסלי רוג'רס
* מייקל צ'יקליס - מלנדר
* וונדל פירס - קרלסון
* קליפטון קולינס - רוס
* בובי קנאבלי - ג'ייק פרננדז
* פאטי לופון - אסנסיון
* קרלוס קרסקו - נורטה
* מישה הופטמן - אוגוסט הארדוויק
* אמה בות' - קלייר
* ניק נולטי - הארלי
* דניאל ברנהרד - קרול
* דאקס ריגס - בתפקיד עצמו

== הפקה ==
לפני הסרט, פארקר הופיע לראשונה עשורים מוקדם יותר ברומן משנת 1962, "הצייד", שנכתב על ידי דונלד א. ווסטלייק, והביא לסדרת ספרים שכללה מעל 20 רומנים נוספים. הוא גם הוצג במספר סרטים, כולל "פגיעה בול" (1967), ו"פייבאק" (1999), ואחרים.

ב-18 באפריל 2011, ג'סטין קרול מ"וראייטי" דיווח כי סטיית'ם יגלם את התפקיד של פארקר.

על פי המפיק הבכיר ניק מייר, "פארקר" הופק בתקציב בטווח ה-30 מיליון דולר, והוא תיאר אותו כ"די טוב", "בהתחשב באיכות הגבוהה של הסרט".

== הקרנת בכורה ==
ב-18 בינואר 2013, פארקר הוקרן לראשונה במוביקו פאריזיאן 20 בוסט פאלם ביץ'. כפועל יוצא מההקרנה המיוחדת הזו, אליה הגיעו סטיית'ם והקפורד, הרוויח מכון הסרטים של פאלם ביץ'.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטי מתח אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים

קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
בית הספר לריקודים סמי ובנו

בית הספר לריקודים סמי ובנו הוקם בישראל בשנת 1934 על ידי המורה לריקוד סמי פרי. זה היה בית הספר הפופולרי ביותר לריקודים סלוניים בישראל בין השנים 1934–1999.

== היסטוריה ==
בית הספר נפתח בתל אביב ברחוב החלוצים ולאחר זמן קצר עבר לאולם בקומה השנייה מעל גלידריית ויטמן ברחוב אלנבי. בשנת 1944 עבר בית הספר לרחוב שדרות קרן קיימת 26 בתל אביב (כיום שדרות בן-גוריון). כמו כן נפתח סניף בחיפה.

בשנת 1952 תרבות הריקודים פרחה בתל אביב. המוני עולים חדשים הצטרפו, בעיקר לשיעורים פרטיים וקבוצות קטנות. עם השנים, "סמי ובנו" היווה מוסד תל אביבי תרבותי מפורסם שעמד בניגוד לתרבות הקיבוצים של שנות השישים בישראל. הבוהמה התל אביבית (למשל השחקנים עודד תאומי, יוסף שילוח, שמוליק סגל, שלמה בר-שביט, מרים זוהר), פוליטיקאים ואנשי צבא נהגו לבקר בו על בסיס קבוע, ולכן היו לו התייחסויות שונות בסרטים ישראליים ("גבעת חלפון אינה עונה" של אסי דיין), בתוכניות טלוויזיה ("שמיניות באוויר", "מטרונום") ובעיתונות.

שמי פרי, בנו של סמי, החל במתן שיעורים לריקודי סטפס מגיל 13, ומשנת 1961 ניהל את בית הספר. הוא הקים את העמותה לקידום הריקודים הסלוניים בישראל בשנת 1965, והיה יושב הראש העמותה מתחילתה ועד שנת 1996, והכין את התחרות לריקודים סלוניים המקצועיים הראשונה בישראל בשנת 1995. התחרות התקיימה בבית דני בתל אביב בהצלחה מרובה ובהכרה של המוסדות הבינלאומיים באירופה.

בתי הספר פרסם שני ספרים ללימוד ריקודים: "למד לרקוד בביתך : רקודים חברתיים" ו"כל ריקודי הדיסקוטק והריקודים הישנים".

בשנת 1995, פסטיבל מחול כרמיאל היווה נקודת זינוק נוספת לפופולריות של הז'אנר בישראל, משום שקבוצת רקדנים ממועדון הריקודים הסלוניים המפורסם ROT WEIS מדיסלדורף שבגרמניה הופיעו בו והיוו השראה ל-30,000 צופים ישראליים. העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 הביאה עמה מורים לריקודים סלוניים מברית המועצות לשעבר אשר השתלבו בעמותה.

בית הספר נסגר בשנת 1999.

== קישורים חיצוניים ==
*[http://www.tapuz.co.il/blog/net/viewentry.aspx?entryId=1315930 תמונות וקטעי וידאו היסטוריים בבלוג של שמי פרי], באתר (תפוז)
* [http://books.google.co.il/books?id=7ifiyvveNvIC&pg=PA31&lpg=PA31&dq=%22%D7%A1%D7%9E%D7%99+%D7%95%D7%91%D7%A0%D7%95%22&source=bl&ots=YhBgI4f-j7&sig=ZGRq7TDFDUNIa2-cNSW1Ngp-dPM&hl=iw&sa=X&ei=-tSkUuGlAarO0wWz0YCoCg&ved=0CGYQ6AEwCTgK#v=onepage&q=%22%D7%A1%D7%9E%D7%99%20%D7%95%D7%91%D7%A0%D7%95%22&f=false בית ספר לריקודים סמי ובנו], בספרם של אמנון דנקנר ודוד טרטקובר, איפה היינו ומה עשינו, הוצאת כתר, עמ' 31
* [http://www.nostal.co.il/Site.asp?table=Terms&option=single&serial=2228&subject=%F2%F1%F7%E9%ED%20%F9%E4%E9%E5&portal=%F2%E1%E5%E3%E4%20%E5%EE%EC%E0%EB%E4 סטודיו לריקוד], באתר "נוסטלגיה אונליין"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מחול
קטגוריה:שדרות בן-גוריון (תל אביב)
ארץ גרהאם

ארץ גרהאם הצפונית והאיים המקיפים אותה. 1. [[חצי האי האנטארקטי; 2. אי ג'יימס רוס; 3. אי ד'אורוויל; 4. אי ג'וינוויל; 5. אי דאנדי; 6. אי סנואו היל; 7. האי וגה; 8. אי סימור; 9. אי אנדרסון; 10. אי פולט; 11. אי לוקייר; 12. אי איגל; 13. אי יונאסן; 14. אי בראנספילד; 15. אי אסטרולב; 16. אי טאוור]]
בול משנת 1944 של איי פוקלנד, עם הדפסה על פניו לשימוש בארץ גרהאם
ארץ גרהאם (באנגלית: Graham Land) היא החלק של אנטארקטיקה הקרוב ביותר לדרום אמריקה. עד לתגליות של המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנים 1934–1937, היה מקובל לראות בה ארכיפלג ולא חצי אי.

ארץ גרהאם היא אותו חלק של חצי האי האנטארקטי שנמצא צפונית לקו המחבר את כף ג'רמי וכף אגאסי. תיאור זה של ארץ גרהאם עולה בקנה אחד עם ההסכם משנת 1964 בין הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה לבין הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית, שבו אושר השם "חצי האי האנטארקטי" ברוב של 28 מול 17, ב-11 בנובמבר 2013, והשמות "ארץ גרהאם" ו"ארץ פאלמר" לחלקיו הצפוני והדרומי של חצי האי, בהתאמה.

ארץ גרהאם קרויה על שם סר ג'יימס ר. ג. גרהאם (James Robert George Graham 1792–1861), ראש האדמירליות הבריטית בתקופת המשלחת של ג'ון ביסקו אל חלקה המערבי של ארץ גרהאם בשנת 1832. החזקה על ארץ גרהאם מבוקשת על ידי בריטניה (כחלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה), ארגנטינה (כחלק מאנטארקטיקה הארגנטינאית) וצ'ילה (כחלק מאנטארקטיקה צ'ילנה).

== ראו גם ==

* חוף גרהאם

== קישורים חיצוניים ==

*
הדר עוזרי

הדר עוזרי (נולדה ב-17 בדצמבר 1987) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.

==ביוגרפיה==
עוזרי נולדה וגדלה בפתח תקווה כבת זקונים ולה שלושה אחים. למדה בתיכון ע"ש "גולדה מאיר".

בשנת 2005 השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "כוכב נולד", והגיעה למקום הרביעי. 

זמן קצר לאחר תום התוכנית השתתפה במחזמר "שיר נולד". 

עוזרי התגייסה לצה"ל בקיץ 2006 ושירתה בלהקת חיל החינוך.

בשנת 2006 הגישה לצידם של אביב אלוש ודנה פרידר את התוכניות "שיחה צפופה", "מהסיפורש'ך" ו"בוגי" בערוץ ניקלודיאון.

בסוף 2006 חתמה עוזרי על חוזה בסוכנות "טאלנט הפקות". בקיץ 2008 עבדה על אלבום סולו בהפקת תמיר קליסקי ויעקב למאי שמתוכו יצאו הסינגלים "בשבילי" ו"גלים גבוהים", אולם האלבום לא יצא לאור.

באמצע 2012 שימשה במשך כמה חודשים מגישת רצף בתוכנית "צינור לילה" בערוץ 10. באותה שנה המועמדות הסופיות לתחרות "מלכת היופי" צילמו קליפ לשיר שלה, Gilrls Lie.

בשנת 2013 השתתפה בתחרות ה"קדם-אירוויזיון 2013" שנערך בערוץ הראשון עם השיר "תן מעוואל", אך לא העפילה לשלב הגמר. באותה שנה השתתפה בסדרת הטלוויזיה "שנות ה-80" ובסרט הקולנוע "רימון הזהב".

==קישורים חיצוניים==

* 
* טל פרי, [https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/Article.asp?GroupID=1912&itemID=84577&ArtistID=26524 כן אני עוד חי], באתר MOOMA, 22 באוקטובר 2007
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות ישראליות
קטגוריה:זמרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון ע"ש גולדה מאיר
קטגוריה:זמרות השרות בעברית
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:חברות להקת חיל החינוך
קטגוריה:חברי להקת חיל החינוך
קטגוריה:מתחרות כוכב נולד
קטגוריה:מנחות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:מתמודדות קדם-האירוויזיון
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1987
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1987
Plymouth

Plymouth היא תוכנת מסך splash ללינוקס, התומכת באנימציות בזמן עליית מערכת ההפעלה, ומאפשרת אינטראקציה עם המשתמש בזמן האתחול. התוכנה משתמשת ב-DRM, וב-KMS. התוכנה מותקנת לתוך initrd.

==שימוש בהפצות==
*פדורה - נכלל לראשונה בגרסה 10 של הפצה זו (ששוחררה ב-25 בנובמבר 2008), והחליף את אנימציית העלייה של Red Hat Red Hat Graphical Boot).
*אובונטו - החל מגרסה 10.04, ששוחררה ב-29 באפריל 2010, במקום XSplash.
*מנדריבה - החליפה את splashy בגרסת 2010.0.

==ראו גם==
*XSplash

==קישורים חיצוניים==
* 
* [http://www.freedesktop.org/wiki/Software/Plymouth| אתר התוכנה הרשמי]
* [https://launchpad.net/plymouth דף המיזם בלנצ'פד]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מערכות הפעלה
The Nation (תאילנד)

The Nation (האומה) הוא עיתון יומי בשפה האנגלית, היוצא לאור בבנגקוק בירת תאילנד. העיתון יצא לראשונה ב-1 ביולי 1971, והוא בבעלות קבוצת ההשקעות ניישן מולטימדיה גרופ (Nation Multimedia Group).

העיתון חבר ברשת חדשות אסיה (Asia News Network); קבוצת עיתונים אשר חולקים ביניהם מידע. The Nation הוא אחד משני היומונים באנגלית היוצאים בבנגקוק, האחר הוא בנגקוק פוסט.

== תולדות העיתון ==
העיתון נוסד בשנת 1971 תחת השם The Voice of the Nation (קולו של העם), והוא נועד להתחרות בבנגקוק פוסט, שהיה בבעלות זרה.

בשנת 1991 עבר העיתון שינויים נרחבים, לאחר שמספר עיתונאים מבנגקוק פוסט עברו ל-The Nation.

העיתון נקט בעמדה המנוגדת לאיש העסקים תאקסין צ'ינוואט. במערכת הבחירות לראשות הממשלה בשנת 2001, הפסיד העיתון כ-20 מיליון באט, לאחר שצ'ינוואט לא פרסם בו. לאחר שנבחר צ'ינוואט, חברות ומפעלים בבעלות המדינה כתאי אירווייז אינטרנשיונל, לא פרסמו בעיתון. בהפיכה של שנת 2006, גיבה העיתון את עמדות האופוזיציה והחולצות הצהובות נגד תאקסין.

בשנת 2008 פוטרו מהעיתון עובדים רבים, העורך הוחלף בטהנונג קהנטונג (Thanong Khanthong) עורך מוסף העסקים לשעבר.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.thailandguru.com/newspapers-bangkok-post-the-nation-thailand.html השוואה בין בנגקוק פוסט ל-The Nation] 

קטגוריה:עיתונים באנגלית
קטגוריה:חברות תאילנדיות
יואב ורדי

יואב ורדי (נולד ב-4 באפריל 1944) הוא משורר, חוקר ומרצה בהתנהגות ארגונית וניהול משאבי אנוש. פרופסור בדימוס בחוג ללימוד עבודה באוניברסיטת תל אביב. 

==ביוגרפיה==
יואב ורדי נולד בקריית ביאליק, גדל והתחנך בקריית טבעון. את שירותו הצבאי עשה בגדוד הנח"ל המוצנח. ורדי הוא בוגר החוגים לסוציולוגיה ולימודי עבודה (1969) ומוסמך החוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב (1976). ב-1978 סיים דוקטורט בהתנהגות ארגונית באוניברסיטת קורנל.

בשנים 1980–2006 שימש כחבר סגל בחוג ללימודי עבודה בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת תל אביב. כן שימש גם כפרופסור אורח באוניברסיטת קורנל, בבתי הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת ניו יורק ואוניברסיטת המדינה של קליבלנד וכן בפקולטה לכלכלה של אוניברסיטת ליובליאנה שבסלובניה. בשנת 2008 מונה לעמוד בראש החוג למדעי ההתנהגות במרכז האקדמי פרס, ובשנים האחרונות פרופ' ורדי הוא גם חבר סגל במכללה האקדמית לישראל ברמת גן.

כבר כילד החל ורדי לכתוב שירה, אך רק בשנות השמונים חזר ברצינות אל הכתיבה. בראיונות סיפר כי הושפע מאביו, שאף הוא עסק בשירה, ובעיקר מדודו, שמואל שתל, ששילב כתיבת שירה עם עבודתו כמהנדס. מאז 2002 עוסק ורדי גם בתרגום מן השירה הצפון-אמריקאית, בשיתוף עם המשוררת מכבית מלכין.

ספרו הראשון של ורדי, "אולי לאהוב: שירים מפה ושם", התפרסם בשנת 1993.

;ספריו
*אולי לאהוב: שירים מפה ושם (תל אביב : מרתף 29 ליד עקד, תשנ"ד 1993)
*זמנים (תל אביב: חלונות, תשנ"ט 1999)
*שירים של תום (תל אביב: חלונות, תשס"א 2001)
*בעין סערה: שירים (תל אביב: עקד, תשס"ג 2003)
* אומרים שירה (ירושלים: כרמל, תשס"ה 2005)
* אלמוגי הזמן (ירושלים: כרמל, תשס"ח 2007)
* אפשר גם לכתוב על פריס (ירושלים: כרמל, תשע"ב 2012)
* בחגווי הלב (תל אביב: הוצאת עיתון 77, 2016)
* שפת הים: מבחר שירי חופים (תל אביב: הוצאת עיתון 77, תשפ"ב 2022)

;עריכה ותרגום (מאנגלית, תרגום משותף עם מכבית מלכין)
* העולם מצטמצם לתמונה מוכרת: מבחר שירים / ויליאם קרלוס ויליאמס (ירושלים: כרמל, תשס"ה 2005)
* כשמשיות קיץ בסופת הוריקן: מבחר שירים / מאיה אנג'לו (ירושלים: כרמל, תשס"ה 2005)
* חוצה ברגל את האטלנטי: מבחר שירים / בילי קולינס (ירושלים: כרמל, תשס"ח 2008)
* תמיד על סף דמעות: מבחר שירים / אירווינג לייטון (ירושלים: כרמל, תש"ע 2010)
* איריס הבר / לואיז גליק (ירושלים: כרמל, תשע"ב 2012)
* אגב אכילת אגס / בילי קולינס (ירושלים: כרמל, תשע"ה 2015)
* אני מבקש מאמא שלי לשיר / לי-יאנג לי (ירושלים: כרמל, תשע"ו 2016)
*עת הגן / וו.ס. מרווין (תל אביב: ספרי עיתון77 תשע"ט 2018)
*ברבור / מרי אוליבר (תל אביב: ספרי עיתון77 ה'תשפ"ב 2024)

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:חוקרי ניהול
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:קריית טבעון: אישים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: לימודי עבודה
קטגוריה:סגל המרכז האקדמי פרס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קורנל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944