שבאקים

השבאקים (בכורדית: شەبەک، Şebek; בערבית: الشبك, תעתיק מדויק: אַלשַבַּכּ). הם בני מיעוט אתנו-דתי בעיראק, המשתייכים כולם לדת האסלאם, אך נחלקים בין 70% שיעים ו30% סונים,<ref name=":0"></ref> אף כי דתם נוטה לסינקרטיזם והם אימצו מנהגים דתיים שונים ממקורות לא אסלאמיים. השבאקים מרוכזים במחוז נינוה, בקרבת העיר מוסול.<ref name=":1"></ref> מסמכים עות'מאניים התייחסו אל השבאקים כאל קבוצה דתית מובחנת מאז המאה ה-16 לספירה.<ref name=":0" /> בני הקהילה מדברים בניב כורדי ייחודי, שאוצר המילים שלו מכיל תערובת גדולה של מילים טורקיות וערביות.<ref name=":2"></ref>

השבאקים היו נתונים להתנכלויות ולרדיפות בתקופת שלטונו של סדאם חוסיין, ומי שזוהה במפקד האוכלוסין של 1987 כבן לקהילה השבאקית וסווג ככורדי, היה נתון להריסת ביתו ולגירוש בכפייה לאזורים שונים בכורדיסטן העיראקית או לאזורים אחרים בעיראק.<ref name=":0" /> גם לאחר תקופת שלטונו של סדאם המשיכו הרדיפות, והגיעו לשיא בתקופת הפלישה של ארגון המדינה האסלאמית לעיראק.

== אוכלוסיית השבאקים ==
עיקר קהילת השבאקים חיה במחוז נינוה, באזור המכונה "מישור נינוה", הנפרש בין נהרות הזב הגדול והחידקל, בקרבת העיר מוסול.<ref name=":1" /> על פי סקר משנת 1925 חיו בעיראק כ-10,000 שבאקים, ובמפקד האוכלוסין שנערך במדינה בשנת 1960 מנתה אוכלוסייתם 15,000 אנשים, שחיו ב-35 כפרים. כיום מונה הקהילה בין 200,000 ל-500,000 איש.<ref name=":4" />

השבאקים רואים את עצמם כעם או כשבט, בשל העובדה שקהילתם פרושה על פני שטח מוגבל וכל חלקיה קרובים אלה לאלה. עם זאת, המבנה השבטי שלהם שונה מזה הערבי או הכורדי, היות שההיבט האידאולוגי והעדתי, והמחויבות הדתית, מעצבים את קהילתם, ומכאן שסמכותם של אנשי הדת חזקה יותר מסמכותו של ראש השבט,<ref name=":0" /> וגם אם הם מתייחסים לעצמם כאל שבט, מחוץ לתחומי קהילתם הם אינם נתפסים כך.<ref name=":2" />

== אטימולוגיה של שם הקהילה ==
מקור המילה שבאק, שממנו נגזר שם הקהילה, אינו ברור, וקיימות סברות שונות על מקורו: לפי הטענה העיקרית, השם "שבאק" נגזר מהמילה הערבית "שַבַּכּ" (شبك),<ref name=":3"></ref> כלומר אריגה או שזירה, מה שיכול להעיד על תערובת של פלגים שבטיים שונים ובני מוצאים שונים (ערבים, טורקים, כורדים וכולי), ורמז לדבקותם המשותפת בסדר הקהילתי והדתי הייחודי להם ולנאמנותם למנהיגיהם הרוחניים.<ref name=":2" />

== שפת השבאקים ==
מקורות רבים נכתבו על שפת השבאקים, ניב כורדי שאוצר המילים שלו מכיל תערובת גדולה של מילים שמקורן טורקי וערבי,<ref name=":2" /> ויש אומרים שגם במילים ממקור פרסי.<ref name=":4"></ref> שפת השבאקים מדוברת בשני דיאלקטים עיקריים – הדיאלקט השבאקי והדיאלקט הבג'לאני.<ref name=":0" />

לנוכחותה של השפה הערבית בשפת השבאקים יש שתי סיבות: הראשונה היא עובדת היותם מוסלמים הקוראים את הקוראן, והשנייה היא שהם חיו בשכנות לאוכלוסיות דוברות ערבית והתמזגו איתן משך מאות שנים. מקורו של אוצר המילים הטורקי בשפתם בהשפעת השלטון העות'מאני.<ref name=":0" /> השבאקים התקשו לקבל הכרה בייחודיותה של השפה מטעם המדינה בעיראק, משום שהחוק קובע כי ערבית היא השפה הסטנדרטית הנהוגה במסמכים רשמיים בעיראק, ובאילו שבחבל הכורדי השפה הנהוגה היא הכורדית.<ref name=":4" />

== מקורותיהם ההיסטוריים של השבאקים ==
ישנם דיווחים רבים על מקורם של השבאקים ועל ההיסטוריה של קהילתם, אך לפי הנרטיב הדומיננטי ביותר, השבאקים הם קבוצת ניצולים של חסידי השבאקים המקוריים שהחלה בתחילת המאה הארבע עשרה במזרח אזרבייג'ן והגיעה לשיאה עם עלייתו של שאה אסמאעיל הראשון לכס המלכות של השושלת הספווית באיראן בשנת 1502<ref name=":2" />. הקהילה השבאקית מורכבת מכמה שבטים שונים בעלי רקע אתני שונה, דהיינו כורדי, ערבי וטורקמני,<ref name=":5"></ref> נוכחותם של גזעים ערבים בה נובעת מקרבה גאוגרפית, ערבוב, אינטרסים כלכליים ומסחריים, בנוסף לשיקולים פוליטיים ולאומיים.<ref name=":0" />

== דתם של השבאקים ==
השבאקים משתייכים לדת האסלאם, ונחלקים בין שיעים למוסלמים סונים: 70% מהשבאקים מזהים עצמם כשיעים- ו-30% הנותרים מגדירים עצמם כסונים,<ref name=":3" /> והזרם הדומיננטי ביניהם הוא זה של השיעה התרי-עשרית הג'עפרית.<ref name=":0" /> אף על פי כן, לקהילת השבאקים יש ספר קדוש בשם כתב בשפה הטורקמנית ונקרא "בּוּיְרוּק" (بویوروق; Buyruk) או "כתאב אל-מַנאקִב" ("ספר מעשי המופת"). הספר מציג דו-שיח בין השייח' ספי א-דין ארדבלי ובנו השייח' סדר א-דין.<ref></ref> נוסף על כך, השבקים מקדשים גם מסורות יזידיות ויארסאניות מקומיות שונות ועל אף השתייכותם לאסלאם על האסכולות השונות בו, נדמה כי המסורות הדתיות הקהילתיות הסינקרטיסטיות משמעותיות לחיי הקהילה לא פחות מן ההשתייכות לאסלאם.

== רדיפות נגד השבאקים ==
השבאקים סבלו משך השנים בשל השתייכותם הדתית הייחודית ונחשבו ברוב המקרים שיעים מול הכורדים הסונים וכורדים מול הערבים השיעים. עוד מימי שלטון האימפריה העות'מאנית ננקטו נגדם צורות קשות של דיכוי ורדיפה, משום שנחשבו כפלג שיעי.<ref name=":0" />

בראשית ימי שלטון הבעת' בעיראק, עשה המשטר העיראקי ניסיונות רבים ושונים ומגוונים לשלב את אוכלוסיות המיעוטים בחברה העיראקית – את הכורדים בראש ובראשונה, את הטורקמנים שהם בעלי בריתה של טורקיה, את היזידים והנוצרים, וגם את השבאקים. הניסיון של לשלב את המיעוטים בחברה העיראקית, נעשה במטרה לנסות לבסס את השליטה באזור הצפוני והעשיר בנפט של עיראק, אך לא האריך ימים. כבר בשנת 1987, במפקד אוכלוסין שנערך תחת שלטונו של סדאם חוסיין, ניתנו לשבאקים שתי אפשרויות לרישום אתני: כורדי או ערבי. שבאקים שבחרו להירשם כערבים גויסו לצבא עיראק ונשלחו לחזית במלחמת איראן-עיראק,<ref name=":5" /> ומי מביניהם שבחרו להירשם ככורדים היו נתונים לאיום של הריסת בתיהם ושל העברה בכפייה לאזורים שונים בכורדיסטן העיראקית או באזורים אחרים של עיראק.<ref name=":0" /> במבצע אל-אנפאל, שהתרחש בשלבים האחרונים של מלחמת איראן-עיראק, נרצחו רבים מבני העם הכורדי ואוכלוסיות אחרות שאינן ערביות, ביניהם שבאקים רבים, על-ידי כוחותיו של סדאם חוסיין ותחת פיקודו של עלי חסן אל-מג'יד. במבצע זה, גורשו רבים מהשבאקים ממקום מגוריהם והועברו לכפרי-ריכוז קולקטיביים (בערבית: "מוג'מעאת"), בשטח ההררי של כורדיסטן העיראקית. כ-1,160 שבאקים נהרגו באותה תקופה. בנוסף, ממשלת עיראק הפעילה מגוון לחצים ואיומים על השבאקים: התבוללות כפויה, ערביזציה ורדיפה דתית. גם לאחר נפילת משטרו של סדאם, השבאקים באזור נינוה התמודדו עם רדיפות מצד כמה פעילים כורדים שטענו כי השבאקים הם כורדים במקור, כדי לחזק את תביעותיהם הטריטוריאליות במחוז נינוה.<ref name=":3" />

השבאקים נמנו על קורבנות האלימות של תקופת מלחמת האזרחים בעיראק לאחר הפלישה האמריקאנית למדינה, במהלכה נהרגו לפי הערכות שונות כ-1,300 שבאקים בין השנים 2003–2014. התושבים השבאקים של מחוז נינוה ושל מוסול בפרט היו לעיתים קרובות מטרה לפגיעות מצד מיליציות חמושות.<ref name=":3" />

עם פלישת המדינה האסלאמית (דאעש) לעיראק בשנת 2014, נפלו השבאקים, כמו קבוצות מיעוט אתניות ודתיות אחרות, קורבן לרדיפות מצד הארגון. רבים מבני הקהילה נהרגו או נחטפו, וכמה מהם שלא מילאו את פקודות דאעש נשפטו והוצאו להורג. השבאקים השיעים סבלו במיוחד משום שהם היו מטרה של דאעש, לוחמי המדינה האסלאמית הרגו שבאקים שיעים רבים, המדינה האיסלאמית סווגה את רכוש השבאקים (בתיהם) כ"שלל מלחמה", שחולק מאוחר יותר ללוחמי הארגון.<ref name=":5" /> עם השתלטותו של הארגון על העיר מוסול, פקדו אנשיו על השבאקים שחיו בה לעזוב אותה בתוך 72 שעות או שיושמדו. בעקבות פקודה זו, עזבו למעלה מ-1500 משפחות של שבאקים את העיר (לפי משרד החוץ האמריקני).<ref name=":5" /> במחוז נינוה נמנו 49 אחוזים מכלל העקורים בעיראק. רבים מבני המיעוטים העקורים יושבו מחדש במחוזות שונים, והשבאקים השיעים, כמו גם הטורקמנים השיעים, הועברו לערים לנג'ף וכרבלא בדרום עיראק. כתוצאה מהעקירה קטן מאוד מספרן של קבוצות המיעוט במחוז נינוה.<ref name=":4" /> משך תקופת שליטתו על מחוז נינוה, הצליח ארגון המדינה האסלאמית להשתלט על כ-60 כפרים של בני הקהילה בסך הכל ועל פי דיווחים שונים נהרגו בתקופת שליטתו של הארגון באזור 117 משפחות שבאקיות.<ref name=":3" />

כיום, מעדיפים שבאקים רבים לצאת לפליטות בחיפוש אחר מקלט בטוח בשל הרדיפות, והאיומים וההרג המתמשכים באזורי מחייתם המקוריים.<ref name=":3" />

== לקריאה נוספת ==
* 
* Dave van Zoonen and Khogir Wirya, [https://www.usip.org/sites/default/files/The-Shabaks-Perceptions-of-Reconciliation-and-Conflict-Report.pdf The Shabaks: Perceptions of Reconciliation and Conflict], MERI Policy Paper, August 2017
* M. van Bruinessen, “S̲h̲abak”, [https://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-1/shabak-SIM_5249 Encyclopaedia of Islam], Second Edition

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיראקים
קטגוריה:כורדיסטן העיראקית
קטגוריה:דתות מונותאיסטיות
קטגוריה:עמים איראנים