OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ברוך סורוצקין

הרב ברוך סורוצקין (י"ג בשבט תרע"ז, פברואר 1917 – י"ג בשבט תשל"ט, 10 בפברואר 1979) היה ראש ישיבת טלז בקליבלנד וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית.

==ביוגרפיה==
נולד במינסק לרבי זלמן סורוצקין. למד בתלמוד תורה בז'טל, ולאחר מעברו של אביו לכהן ברבנות לוצק החל ללמוד בישיבת נובהרדוק אצל הרב משה רייז. בהמשך עבר ללמוד בישיבת ברנוביץ', אצל הרב אלחנן וסרמן והרב דוד רפפורט. בהמשך עבר לישיבת קמניץ והיה לתלמידו המובהק של הרב ברוך בר ליבוביץ'. בהיותו בברנוביץ' למד חברותא עם הרב נח שימנוביץ במשך שעות רבות לתוך הלילה. הרב ליבוביץ' כתב מכתב לאביו שבנו נועד לגדולות ולהיות "מרביץ תורה".

בכנסייה הגדולה השלישית נפגש אביו עם אחיינו הרב אברהם יצחק בלוך, והרב בלוך הציע לו להשתדך עמו. השידוך לא יצא לפועל עקב הקושי בקשרים בין ליטא לפולין, אך בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט הרב ברוך מישיבתו לווילנה ועבר ללמוד בישיבת טלז וכעבור שישה חודשים התארס עם רחל בתו של בן דודו, ראש הישיבה, בהסכמת הוריו שהיו כבר בארץ ישראל. שבועיים לאחר נישואיו נמלט עם הרכבת הטרנס-סיבירית לקובה, משם גירשום היפנים לשאנגחאי, ומשם היגר לארצות הברית והחל לכהן כר"מ בישיבת טלז שהוקמה על ידי דודיו הרב אליהו מאיר בלוך והרב חיים מרדכי קאטץ.

בשנת תשכ"ה לאחר פטירת הרב קטץ, מונה יחד עם בן דודו הרב מרדכי גיפטר לכהן כראש ישיבה.

לצד היותו ראש ישיבה, עסק בענייני ציבור בפרט בענייני אגודת ישראל, החינוך העצמאי וארגון תורה ומסורה. והיה חבר מועצת גדולי התורה.

בשנת תשכ"ב חלה בסרטן, אך המשיך בתפקידיו ובפועלו לצד ייסוריו. לאחר 17 שנה נפטר ביום הולדתו ה-62 (י"ג בשבט תשל"ט) ונקבר בהר המנוחות.

==משפחתו==
* בנו, הרב אברהם יצחק, המכהן כר"מ בישיבת לייקווד וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית
* בנו, הרב בנימין, המכהן כראש כולל עטרת שלמה בנשיאות בנו הרב שלום בער
** בנו, הרב שלום בער סורוצקין, ראש מוסדות עטרת שלמה
* בנו, הרב אליהו מאיר (נפטר ב-2020) שעמד בראש ישיבת תפארת ברוך בניו ג'רזי
* בתו, שני הערצקא, מנהלת בית ספר "בית יעקב דרבי מאיר" בלייקווד, בעלה, הרב נתן ברוך, כיהן כרב בלייקווד
* חתנו, הרב יעקב בוסל (נפטר ב-2020), כיהן ועמד בראש ישיבת רבנו יעקב יוסף אדיסון, ניו ג'רזי
* חתנו, הרב ישראל ברוג, מכהן כראש ישיבת תפארת אביגדור בקליבלנד 
* חתנו, הרב אריה שולמן, מכהן כרב היישוב טלז סטון 

==ספריו==
ספריו יצאו על ידי תלמידיו:
*חידושי מרן הגר"ב סורוצקין זצ"ל - חלק א' על סדר מועד, חלק ב' על מסכתות נדרים, נזיר וגיטין, חלק ג' על מסכת בבא בתרא
*הבינה והברכה - על התורה
*הבינה וברכה - על הגדה של פסח

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:חברי מועצת גדולי התורה בארצות הברית
קטגוריה:ראשי ישיבת טלז בקליבלנד
קטגוריה:ראשי ישיבה ליטאים בארצות הברית
קטגוריה:משפחת אליעזר גורדון
קטגוריה:בוגרי ישיבות נובהרדוק
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת בית יצחק-קמניץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת אוהל תורה-ברנוביץ'
קטגוריה:משפחת סורוצקין
קטגוריה:פרשני הגדה של פסח
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1917
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1979
כרומגן

כרומגן היא חברה ישראלית המייצרת ומשווקת מערכות סולאריות, דודי שמש וקולטים. החברה נוסדה בשנת 1962. משרדי החברה ומפעל הדודים נמצאים בקיבוץ שער העמקים. מפעל הקולטים נמצא בפארק תעשייה ציפורית. מוצריה נמכרים ומותקנים בכ-40 מדינות.
אוסטרליה ספרד מדינות אפריקה.

== היסטוריה ==
החברה הוקמה על ידי קיבוץ שער העמקים בשנת 1962 כמפעל לטיוב מתכות ברזיליות בתהליך הנקרא "כרומייזינג", שבו מוסיפים כרום לשכבה החיצונית של המתכת והופכים אותה לפלדת אל-חלד, העמידה בתנאים של טמפרטורה גבוהה, שחיקה, לחות גבוהה וכימיקלים. מכאן שם החברה - הלחם של המילים "כרום" ו"מגן".

בסוף שנות השישים הפך המפעל למפעל ליצור דוודים. סקירת השוק העולמי העלתה כי הציפוי המקובל והטוב ביותר למטרה זו הוא ציפוי האמייל, ובראשית שנות השבעים נחתם הסכם עם חברה בינלאומית. בנוסף לידע בתחום הציפוי, כלל ההסכם גם מידע בתחום תכנון הדוודים, והוחלט על הקמת מבנה חדש ומעבר לציפוי פנימי באמייל. בהמשך החלה כרומגן לייצר קולטים ולשווק מערכות סולאריות שלמות המנצלות אנרגיה סולארית.

בשנת 2002, נחנך מפעל חדש לקולטי שמש של כרומגן באזור התעשייה ציפורית.

בתחילה מכרה כרומגן את מוצריה בארץ בלבד. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה לפעול גם בשוק הבינלאומי. החברה הקימה מפעלים בספרד בשנת 2001 בגאורגיה בשנת 2005 ובמקסיקו בשנת 2007.

בשנת 2015, זכתה במכרז להתקנת מערכות סולאריות ברחבי עיר הבה"דים של צה"ל.

==בעלות==
ביולי 2007, רכשה קרן ההשקעות טנא מקיבוץ שער העמקים 26% ממניותיה של כרומגן, והגדילה מאוחר יותר את החזקתה בחברה ל־32% בהשקעה כוללת של 6 מיליון דולר.

באוקטובר 2015, קיבוץ שער העמקים וקרן טנא היו במשא מתן מתקדם למכירת השליטה בכרומגן לפי שווי של 145 מיליון שקל, לחברת ההחזקות הצרפתית גרופ אטלנטיק (Groupe Atlantic), אך העסקה לא יצאה לפועל.

בתחילת 2021 רכש קיבוץ שער העמקים את מלוא השליטה בחברה מקרן טנא.

באוקטובר 2021 נמכרה השליטה בחברה לתאגיד האיטלקי אריסטון. על פי ההערכות המחיר עמד על 115-125 מיליון שקל.

בשנת 2024 חברת אטמור נהייתה חלק מחברת כרומגן

== תקנים ==
מערכות סולאריות מחויבות בעמידה בתקנים, בארץ ובשוק הבינלאומי. כרומגן פועלת על פי ניהול איכות בהתאם לתקן 9001 ISO וסטנדרטים IQNET, ועומדת בתקן הישראלי ובתקנים מחמירים מחו"ל:
* תו תקן בטיחות מי שתייה.
* תו פלטינה ממכון התקנים.
* התקן האירופאי CEN KEYMARK לקולטים סולאריים.
* התקן האמריקאי SRCC OG-100 לקולטים.
* תקן EN12975 ו-EN12976 לקולטים ולמערכות סולאריות.
* התקנים האוסטרליים AS/NZS 2712 ו-AS 3498 לקולטים ולמערכות סולאריות.
* התקן הצרפתי CSTBAT לקולטים ולמערכות סולאריות.
* תקן WATERMARK.
* תקן ניר אשכנזי

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20140130113751/http://chromagen.com/209239 אודות כרומגן], באתר כרומגן העולמי
* [http://www.chromagen.co.il/אודות-כרומגן/פרופיל-חברה אודות כרומגן], באתר כרומגן ישראל
* [http://www.knesset.gov.il/mmm/data/pdf/m03028.pdf עידוד התקנת דודי שמש בביניינים מעל תשע קומות], באתר הכנסת
* [https://web.archive.org/web/20131026135411/https://portal.sii.org.il/heb/standardization/teken/?tid=d0b44173-8dd5-443a-b24e-e31df4c7316d תו תקן פלטינה], באתר מכון התקנים
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שער העמקים
קטגוריה:התעשייה הקיבוצית
קטגוריה:חברות אנרגיה סולארית מישראל
קטגוריה:נוף הגליל: חברות
קטגוריה:ישראל: חברות שהוקמו ב-1962
יום ללא מכנסיים

יום ללא מכנסיים, 2010
יום ללא מכנסיים (מאנגלית: No Pants Day) הוא "חג" בינלאומי שנחגג פעמיים בשנה במהלכו נוסעים החוגגים ברכבות התחתיות בלי מכנסיים. האירוע מתקיים בשני מועדים שונים בשנה, בחודש ינואר וביום שישי הראשון של חודש מאי.

בשנת 2002 עלו שבעה יוצרים חברי קבוצת היצירה "Improv Everywhere" לרכבת התחתית בניו יורק כבודדים שאין להם קשר אחד לשני, וכל אחד מהם העמיד פני תם כאילו באמת שכח את המכנסיים בבית. פעולתם זכתה להדים רבים ובעקבותיהם המנהג תפס תאוצה.

בשנת 2006 השתתפו באירוע שנערך בניו יורק כ-150 אנשים, המשטרה עצרה שמונה מהם ורשמה להם דוחות בעוון התנהגות לא ראויה, אך בית המשפט פטר אותם בלא אשמה.

את אירועי ה"חג" יוזמים ומארגנים אנשים מעשרות ערים ברחבי העולם. הרעיון הוא להרגיש חופשיים, לשבור את הטאבו החברתי, ליהנות מהתגובות של אנשים שעדיין לא מכירים את ה"חג" ולהפוך יום משעמם ליום שמח. בדרך כלל מתואם מקום מפגש אליו מגיעים המשתתפים ומשם הם מתפזרים לתחנות שונות. את המכנסיים מורידים לפני העלייה לרכבת או ברכבת עצמה. ההנחיות הכלליות הן להתנהג בטבעיות ולעשות במהלך הנסיעה והירידה מהרכבת את הדברים הרגילים שנוסעים עושים כאילו הם לא יודעים שהם בלי מכנסיים או כאילו זה נורמלי להסתובב בציבור ללא מכנסיים. בדרך כלל המשתתפים מתבקשים מראש שלא לבוא בתחתוני חוטיני, כדי לא לעורר פרובוקציה עזה מדי.

בשנת 2013, עם תחילת הפעילות של הרכבת הקלה בירושלים, התקיים לראשונה האירוע גם בישראל ומאז הוא ממשיך ומצוין בכל שנה עם מספר הולך וגדל של משתתפים.

==קישורים חיצוניים==
[https://www.facebook.com/pg/ImprovIsrael/about/?ref=page_internal דף הפייסבוק של קבוצת אימפרוב-ישראל]
* [http://improveverywhere.com/2014/01/06/global-no-pants-subway-ride-2014/ מידע ותמונות של יום ללא מכנסיים ינואר 2014 מרחבי העולם] באתר Improv Everywhere
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חגים ומועדים
קטגוריה:ביגוד
קטגוריה:רכבות תחתיות
מארינר 3

מארינר 3 (אנגלית: Mariner 3) הייתה אחת משתי גשושיות זהות שתוכננו ונבנו על ידי המעבדה להנעה סילונית (JPL) בשביל תוכנית מארינר-מאדים 1964 של נאס"א. תפקידן של הגשושיות היה לבצע תצפיות מדעיות על מאדים מקרוב, להעביר מידע על מאדים וסביבתו, לצלם תמונות של פני השטח שלו ולבצע מדידות על האטמוספירה שלו. מארינר 3 הייתה הגשושית השלישית בתוכנית מארינר.

מארינר 3 שוגרה ב-5 בנובמבר 1964 ב-LC-13 בנמל החלל קייפ קנוורל, אך הגשושית לא נפרדה ממשגרה והלוחות הסולאריים שלה לא יכלו להיפתח ולהטעין את הסוללות, שהתרוקנו תוך זמן קצר. הגשושית נמצאה במסלול סביב השמש כשהקשר עמה אבד.

כשלושה שבועות לאחר מכן, ב-28 בנובמבר 1964, שוגרה בהצלחה הגשושית הזהה מארינר 4 לעבר מאדים.

==מכשור==
המכשור שנכלל במארינר 3:
*מצלמת וידאו
*מגנטומטר
*גלאי לאבחון פלזמה
*טלסקופ למדידת הקרינה הקוסמית
*גלאי קרינה אלקטרומגנטית
*תא ליינון קרינה קוסמית
*גלאי אבק קוסמי

==ראו גם==

*מארינר 4
*תוכנית מארינר
*תוכנית מארס

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20110516142501/http://solarsystem.nasa.gov/missions/profile.cfm?MCode=Mariner_03 פרופיל המשימה של מארינר 3] ב[http://solarsystem.nasa.gov אתר נאס"א לחקר מערכת השמש].
*[http://ntrs.nasa.gov/archive/nasa/casi.ntrs.nasa.gov/19660014211_1966014211.pdf תוכנית הטיסה של תוכנית מארינר-מאדים 1964 (PDF)]

==הערות שוליים==

קטגוריה:משימות לחקר מערכת השמש
קטגוריה:גשושיות אמריקאיות
קטגוריה:תוכנית מארינר
קטגוריה:משימות כושלות לחקר החלל
דבורה דימנט

דבורה דימַנְט (נולדה ב-6 באפריל 1939) היא פרופסור אמריטה לספרות בית שני ולמקרא באוניברסיטת חיפה. דימנט היא מבכירי החוקרים של מגילות מדבר יהודה וספרות ימי הבית השני. זוכת פרס ביאליק לחכמת ישראל לשנת תש"ע-2010 על ספרה "כלים שלובים: מגילות מדבר יהודה וסִפרות ימי הבית השני", ועל מפעל חייה במחקר המגילות. בשנת תש"ף, 2020 זכתה בפרס א.מ.ת בחקר המקרא.

== ביוגרפיה ==
דבורה דימנט נולדה בירושלים. עברה בצעירותה עם הוריה לחיפה שם סיימה את לימודיה בבית הספר הריאלי. שימשה כקצינת ת"ש בשירותה הצבאי. לתואר ראשון למדה קבלה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית, והייתה מתלמידותיו של גרשם שלום. בשנת 1974 קיבלה תואר דוקטור בחקר המקרא מהאוניברסיטה העברית בירושלים, בהנחייתו של פרופ' דוד פלוסר (כותרת הדיסרטציה: "מלאכים שחטאו במגילות מדבר יהודה ובספרים החיצוניים הקרובים להן"). היא חקרה, לימדה והרצתה באוניברסיטת חיפה במשך 30 שנה.

פרופ' דימנט משמשת כיו"ר ועדת פרס ישראל בתחום חקר מדעי היהדות.

== חקר מגילות מדבר יהודה ==
פרופ' דימנט נמנית עם הדור הראשון של חוקרי מגילות מדבר יהודה, והיא מהחוקרים הישראלים הבודדים שההדירו והשתתפו בפרסום הראשוני של קטעי מגילות רבים שנחשפו במערות.

היא תרמה לסיווג של ספריית מגילות מדבר יהודה (ספריית קומראן), ופרסמה ספרים ומאמרים רבים הנוגעים להיבטים שונים בפרשנות למגילות. בנוסף, היא ערכה טקסטים שונים שנמצאו באתר שבמערות קומראן, וביניהם המהדורה הרשמית של החיבורים הפסאודו-אפיגרפיים "פסאודו-יחזקאל" ו"האפוקריפון של ירמיהו ג'".

תחום מחקר מרכזי נוסף של פרופ' דימנט הוא הספר החיצוני "חנוך א'" (חנוך החבשי).

בסמוך לסיום פרסומן של המגילות, ייסדה פרופ' דימנט יחד עם משה בר אשר את כתב העת "מגילות", שיצא לראשונה בשנת תשס"ג בשיתוף אוניברסיטת חיפה ומוסד ביאליק. היא אף שיתפה פעולה עם רינהארד קראץ (Reinhard Kratz) מאוניברסיטת גטינגן בפרויקט הנוגע לפרשנות של הטקסטים מקומראן לספר בראשית.

== תרגום ==
פרופ' דימנט תרגמה מצרפתית את ספרו של המיסטיקן והפילוסוף הארמני-רוסי גיאורג איבאנוביץ' גורדייף, "סיפורי בעל זבוב לנכדו" .

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20140203031316/https://marvel.haifa.ac.il/univ/on_p_view_lec_heb_v1.main?p_lec_id=271 פרופ' דבורה דימנט] באתר המרכז לחקר מגילות מדבר יהודה באוניברסיטת חיפה
* [http://megillot.haifa.ac.il/images/pdf/dimant_pub.pdf רשימת פרסומיה של פרופ' דימנט]
* [http://www.uni-goettingen.de/en/203233.html פרופ' דבורה דימנט] באתר אוניברסיטת גטינגן
* 
* 
* 
* [https://www.jstor.org/stable/23438219?seq=1#metadata_info_tab_contents סקיצה אוטוביוגרפית / פרקי חיים] באתר JSTOR
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: מקרא
קטגוריה:חוקרי מקרא ישראלים
קטגוריה:חוקרי תקופת הבית השני
קטגוריה:היסטוריוניות ישראליות
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:זוכות פרס ביאליק לחכמת ישראל
קטגוריה:זוכי פרס ביאליק לחכמת ישראל
קטגוריה:בוגרות בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:זוכי פרס א.מ.ת.
קטגוריה:זוכות פרס א.מ.ת.
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
מדף הקרח וורדי

מדף הקרח ווֹרדִי (באנגלית: Wordie Ice Shelf; '15 69° דרום, '45 67° מערב) היה קרחון מלכד שהזדקר כמדף קרח אל חלקו הדרומי-מזרחי של מפרץ מרגריט בין כף ברטו להר אדג'ל, לאורך חופו המערבי של חצי האי האנטארקטי.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי מדף הקרח ===

את מדף הקרח גילתה המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם (1937-1934) בהנהגת ריידוך ריימיל, שקרא לתוואי הנוף על שם סר ג'יימס וורדי, מזכיר הכבוד (ואחר הנשיא) של החברה הגאוגרפית המלכותית, חבר בוועדת "דיסקברי" ויו"ר מכון סקוט לחקר הקוטב. כמו כן היה וורדי גאולוג וראש הסגל המדעי של משלחת דיסקברי (1916-1914) בראשות ארנסט שקלטון.

=== התנתקות מדף הקרח ===

במרץ 2008 דיווח סקר אנטארקטיקה הבריטי שנראה כי המדף עומד להינתק מעל חצי האי האנטארקטי. באפריל 2009 התרחשה ההתנתקות ומדף הקרח נעלם כליל.

<gallery>
קובץ:Wordie Ice Shelf Break up - Antarctica.gif|דיאגרמה המראה את שבירת מדף הקרח וורדי לאורך שנים אחדות
קובץ:Wordie Ice Shelf location - Antarctic Peninsula.jpg|מיקום מדף הקרח וורדי בחצי האי האנטארקטי
קובץ:Wordie Ice Shelf location - Antarctica.jpg|מיקום חצי האי האנטארקטי בתוך יבשת אנטארקטיקה
</gallery>

==הערות שוליים==

וורדי
מריו שניידר

מריו שניידר (Mario Sznajder; נולד ב-13 בינואר 1948) הוא פרופסור לשעבר במחלקה למדע המדינה ובחוג ללימודים רומאניים ולטינו-אמריקניים באוניברסיטה העברית בירושלים. עד לשנת 2012 שימש ראש המחלקה למדע המדינה. הודח מן האוניברסיטה בשנת 2015 עקב תלונות על הטרדה מינית. משמש יו"ר 13 RC, הוועדה לחקר הדמוקרטיזציה ב-IPSA (האיגוד הבינלאומי למדע המדינה), וכעמית מחקר במכון טרומן.

== ביוגרפיה ==

שניידר נולד בארגנטינה, גדל בצ'ילה ועלה לישראל בגיל 18. בישראל, למד באוניברסיטה העברית את לימודיו מתואר ראשון עד תואר שלישי. מנחהו בעבודת הדוקטורט היה פרופ' זאב שטרנהל.

בין 2009 ו-2012 שימש ראש המחלקה למדע המדינה. עד 2016 שימש כיו"ר הוועדה לחקר הדמוקרטיזציה ב-IPSA (האיגוד הבינלאומי למדע המדינה), ועד 2015 כעמית מחקר במכון טרומן.

מחקריו עוסקים בעיקר באמריקה הלטינית. חיבר ספרים ומאמרים מדעיים שונים ורבים על אנטישמיות, האידאולוגיה והפרקטיקה של הפשיזם, זכויות אדם, פוליטיקה ודמוקרטיזציה באמריקה הלטינית. פרסם מעל 130 פרסומים מחקריים ובעלי אופי אקדמי. זכה במספר פרסים וקיבל תשעה מענקי מחקר.

ב-14 באפריל 2015 פורסם כי לאחר שהוגשה נגדו תלונה על הטרדה מינית מצד סטודנטית שלימד, נחתם בין שניידר, המתלוננת והאוניברסיטה הסכם שבו הוא מודה כי התנהג כלפי הסטודנטית ב"אורח בלתי הולם ופוגעני, מתנשא ומשפיל", ולפיכך, הוא יפסיק ללמד באוניברסיטה, לא ילמד בה גם לאחר יציאתו לגמלאות, לא יוכל להיכנס במשך שנה וחצי לקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה, ולא יוכל להשתתף במשך חמש שנים בכנסים אקדמיים או סמינרים באוניברסיטה או מטעמה. בנוסף, נקבע כי שניידר ישלם למתלוננת פיצוי כספי בסך 95 אלף שקלים.

נשוי ואב לבן.

== ספריו ==
* זאב שטרנהל, מריו שניידר ומאיה אשרי, יסודות הפשיזם, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1989.

<div class="mw-content-ltr">
* M. Sznajder, "Del Estado-refugio al Estado-conflicto: El Holocausto y la formación del imaginario colectivo israelí" Revista Mexicana de Ciencias Políticas y Sociales, 200, 2008.
* M. Sznajder, L. Roniger, The politics of exile in Latin America. New York, Cambridge: Cambridge University Press, 2009
* M. Sznajder “Israele dopo le elezioni. Un paese in stallo,” Il Mulino 2, 2009.
* M. Sznajder, "Populismo y Globalización América Latina," in Judit Bokser Liwerant y Gilda Waldman (Eds.) ensar la gobalización, la democracia y la diversidad, México: UNAM, 2009.
* M. Sznajder, "Fascismo e Intolerancia," in Maria Luiza Tucci Carneiro (Ed.) Tempos de Fascismo: Ideologia, Intolerancia, Imaginario, Sao Paulo: USP, 2010.
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* מריו שניידר, [https://web.archive.org/web/20130929211047/http://katharsis.co.il/images/magazine/Katharsis4Schneider.pdf פרטים על חייו של גיבור מיתי: צ'ה גוורה], קתרסיס 4, סתיו תשס"ו 2005
* [http://politonhuji.wordpress.com/2012/10/22/סיום-תקופה-ראיון-עם-פרופ-מריו-שניידר/ סיום תקופה – ריאיון עם פרופ' מריו שניידר | פוליטון]
* 
* [https://www.huji.ac.il/dataj/controller/ihoker/MOP-STAFF_LINK?sno=9467450&Save_t= מריו שניידר באוניברסיטה העברית]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: מדע המדינה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
דוקטרינת קלבו

דוקטרינת קלבו (בספרדית: Doctrina Calvo) היא דוקטרינה ביחסים בינלאומיים הגורסת כי תחום השיפוט הקובע במקרה של השקעה בינלאומית או של נתין זר המתגורר במדינה מסוימת הוא זה של המדינה המקומית בה נמצאת ההשקעה או הנתין. הדוקטרינה שוללת הגנה דיפלומטית או התערבות (במיוחד מזוינת) לפני שמוצו ההליכים המקומיים. דלתות בתי המשפט המקומיים פתוחות בפני המשקיע על מנת ליישב סכסוך או טרוניה, ולא אלו בארצו שלו. הדוקטרינה היא ביטוי ללאומיות חוקתית.

הדוקטרינה קרויה של שמו של קרלוס קלבו, משפטן ארגנטינאי, שהציע את הדוקטרינה בספרו Derecho internacional teórico y práctico de Europa y América שראה אור בצרפת ב-1868 והצדיק אותה כאמצעי חיוני להגנה על מדינות חלשות שתחום השיפוט שלהן נפרץ בידי מדינות חזקות מהן. הדוקטרינה אומצה ברחבי אמריקה הלטינית ומדינות נוספות בעולם, ושולבה במספר חוקות והסכמים.
== ראו גם ==
* דוקטרינת דראגו

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:משפט בין-לאומי
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
אפרים ברכה

אפרים ברכה (27 בספטמבר 1960 - 5 ביולי 2015) היה קצין משטרה ישראלי, בדרגת תת ניצב, ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה).

==ביוגרפיה==
נולד לפורטונה וחיים ברכה בשכונת עין יעקב באבן יהודה. כבוגר התגורר בשכונת רמת עמידר שברמת גן. ב-1987 הצטרף ליחידה המרכזית של מחוז תל אביב, שבה שירת כמפקד מחלק תפקידים מיוחדים ומפקד מחלק תשאול. במהלך שירותו ביחידה עמד בראש צוות החקירה של רצח יצחק רבין ובראש צוות החקירה שעסק במאבק בין כנופיית רמת עמידר, בראשות העבריינים רוני ויוסי הררי, לכנופיית פרדס כץ בראשות יצחק (חישי) חדיף וברצח יחזקאל אסלן. הוא התמחה בגיוס חשודים לעדי מדינה. בתפקידיו הבאים שירת כסגן ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה, מפקד זרוע חקירות ביחידה לחקירות בינלאומיות וראש חטיבת חקירות באגף חקירות ומודיעין. היה ממונה בין היתר על חקירות השרים גונן שגב ואברהם הירשזון ושל הרב מרדכי אלון.

ב-2012 דיווח ברכה למפקדיו, לאחר תשעה ימים, כי הרב יאשיהו פינטו הציע לו שוחד בתמורה להעברת מידע על חקירה שבה היה מעורב. ברכה ורעייתו צוידו במכשירי הקלטה ותיעדו העברת כ-100,000 דולר אמריקני מרעייתו של פינטו לרעייתו של ברכה. לטענת אנשי הרב פינטו, מדובר היה בסיוע חירום אישי לברכה ולמשפחתו. ב-14 באפריל 2015 הורשע פינטו במתן שוחד לברכה. על פי הודעות פרקליטות המדינה והמשטרה, לא נמצא בסיס לחשד לעבירות פליליות מצידו של ברכה. לקראת מינויו לתפקיד ראש יאח"ה הוגשה עתירה לבג"ץ נגד המינוי, בטענה שבפרשה אחרת מסר ברכה עדות שקר בהליך משפטי שהתנהל בעקבות רשלנות שלו שהביאה לחשיפת מידע חסוי. העתירה נדחתה.

ב-5 ביולי 2015 התאבד בירייה בלבו בתוך מכוניתו, בעיר מגוריו מודיעין. הטלפון הסלולרי שלו נעלם.

כמה ימים קודם לכן, כתב יואב יצחק באתרו, חדשות מחלקה ראשונה, כי בקרוב ייאלץ היועץ המשפטי לממשלה יהודה ויינשטיין להעביר את ברכה מתפקידו, ולפתוח בחקירה גלויה נגדו בגין "שיבוש מהלכי חקירה ומשפט ועבירות שוחד ומרמה" בכמה פרשות. לאחר התאבדותו של ברכה הכחיש משרד המשפטים כי התקבלה החלטה לפתוח בחקירה, ושיבח את הגינותו ומסירותו של ברכה לשלטון החוק.

ברכה היה בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה ומדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר ראשון נוסף במשפטים ממכללת רמת-גן.

ברכה הותיר אחריו אישה, שלושה בנים ובת. בנו התמודד בתוכנית המוזיקה "The Voice ישראל" עונה 5, ושר בה שיר לזכרו של אביו.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20140310063337/http://www.lawpubshop.co.il/?CategoryID=266&ArticleID=9881 עא 4244/12 הוצאת עיתון הארץ בע"מ נ' תת-ניצב אפרים ברכה (עליון, ח' מלצר, נ' הנדל, נ' סולברג) 19/02/2014]
* 
* 
* 

===בעקבות מותו===
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתאבדים ישראלים
קטגוריה:ראשי היחידה הארצית לחקירות הונאה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:מודיעין-מכבים-רעות: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין מודיעין
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:אבן יהודה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
ייז'י רוסנוק

יִיזִ'י רוּסנוֹק (בצ'כית: Jiří Rusnok; נולד ב-16 באוקטובר 1960 באוסטרבה) הוא פוליטיקאי וכלכלן צ'כי, איש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לשעבר, כעת בלתי מפלגתי, שכיהן כראש הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצ'כית מ-25 ביוני 2013 עד 29 בינואר 2014. שימש כשר האוצר בשנים 2001–2002 וכשר התעשייה והמסחר בשנים 2002–2003. היה בעבר גם היועץ לענייני כלכלה של נשיא צ'כיה, מילוש זמאן, ומכהן גם כחבר במועצה הכלכלית-לאומית שליד ממשלת צ'כיה.

==ביוגרפיה==
ייז'י רוסנוק נולד בשנת 1960 בוויטקוביצה, בעיר אוסטרבה. הוא למד כלכלה באוניברסיטה לכלכלה בפראג עד שנת 1984. בהמשך, בשנות המשטר הקומוניסטי בארצו, עבד בוועדה הממלכתית לתכנון ובמשרד הפדרלי לתכנון אסטרטגי של צ'כוסלובקיה. לפני מהפכת הקטיפה עמד להתקבל לשורות מפלגת השלטון הקומוניסטית.

אחרי החזרת המשטר הדמוקרטי, בשנות ה-90, עבד רוסנוק כמנהל מחלקה בקונפדרציה של האיגודים המקצועיים (1998-1992). בשנת 1998 נכנס לחיים הפוליטיים כחבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצ'כית. הוא כיהן כשר האוצר בממשלת מילוש זמאן בשנים 2001–2002 ומאוחר יותר כשר התעשייה והמסחר בממשלת ולדימיר שפידלה. בעקבות מחלוקת עם שפידלה, בשנת 2003 הוא התפטר מן הממשלה ומן הפרלמנט ובמרץ עזב את החיים הפוליטיים. בשנת 2010 עזב את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. עבד לאחר מכן במגזר הפרטי.

בשנים 2005–2012 היה יושב ראש האיגוד של קרנות הפנסיה. בשנים 2006–2013 שימש כיושב ראש מועצת המנהלים ומנכ"ל קרן הפנסיה ING. החל משנת 2009 שימש כיושב ראש המועצה לפיקוח הציבורי על המדיה האודיו-וויזואלית.

==ראש ממשלה==
רוסנוק התמנה ביוני 2013 לראש ממשלה זמנית בעקבות שערורייה שבה היה מעורב ראש שממשלה הקודם, פטר נצ'אס, שמנהלת משרדו ולכאורה מועמדת להיות אשתו השנייה, יאנה נאגיובה, ובכירים אחרים בממשלו נחשדו בפרשת ריגול ושחיתות. 

המינוי משך בקורת חריפה מצד מפלגות הקואליציה השלטת הקודמת, המפלגה הדמוקרטית האזרחית ומפלגת TOP 09 שטענו כי הנשיא נקט בהחלטה בלתי אחראית. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית שבאופוזיציה דרשה את הקדמת הבחירות הפרלמנטריות. כבקשתו הנשיא זמן הרכיב רוסנוק "ממשלת מומחים".
ב-7 באוגוסט 2013 ממשלתו נתקלה באי אמון של הפרלמנט עם 100 קולות (בעיקר -מפלגות הימין והמרכז) נגד ו 93 בעד (בעיקר מקרב מפלגות השמאל והמרכז).
רוסנוק נדרש על ידי הנשיא להישאר בתפקיד וכיהן כראש ממשלה זמנית עד לבחירות הפרלמנטריות, בהתחלת שנת 2014.

רוסנוק סיים את כהונתו כראש ממשלה ב-29 בינואר 2014.

רוסנוק נשוי לאיווטה, ולזוג שלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים== 

* [http://www.bbc.co.uk/news/world-europe-23053058 מינויו של רוסונוק לראשות הממשלה ביולי 2013 באתר BBC]
* [http://www.bbc.co.uk/news/world-europe-23608881 הצבעת אי אמון ב 7 באוגוסט 2013 - באתר BBC]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סוציאל-דמוקרטים
קטגוריה:ראשי ממשלת צ'כיה
קטגוריה:שרי ממשלת צ'כיה
קטגוריה:כלכלנים צ'כים
קטגוריה:ילידי 1960
ברונו קסדורף

ברונו קסדורף (בגרמנית: Bruno Kasdorf; נולד ב-25 באוקטובר 1952) הוא איש צבא גרמני בדרגת גנרל בבונדסוור. בתפקידו האחרון שימש המפקד הכללי של צבא היבשה הגרמני.
== ביוגרפיה ==
התחיל את דרכו כצוער בשירות הכוחות המזוינים, ועד 1975 כבר היה קצין מומחה. עד 1978 למד כלכלה באוניברסיטה של הכוחות המזוינים. עד 1985 שימש כמפקד מחלקה, ומאוחר יותר כמפקד פלוגה בגדודי חיל הרגלים. נשלח לאולם, ושימש שם עד 1989 כקצין מטה באגף המבצעים.

מ-1992 עד 1994 שימש כסגן-אלוף בגדוד 323 של חיל הרגלים. מ-1997 שרת בבון בצוות תכנון המדיניות של הממשלה הפדרלית. וכיהן שם עד 1999 תחת פיקוד הנס פטר פון קירשבאך.

ב-2001 קיבל פיקוד על חטיבת השריון 12 שלקחה חלק במלחמת בוסניה. הוצב בבוסניה עוד זמן מה ואז חזר לבון. לאחר מכן נשלח לאפגניסטן יחד עם ריינהרד קמרר. פיקד על הכוחות הגרמניים שם עד שהוחלף על ידי ורנר פרירס. בשנים 2001–2003 הוא שירת בכוח רב-לאומי בבוסניה והרצגובינה. עם חזרתו לגרמניה וכיהן במספר תפקידי מטה בצבא הגרמני.

בשנת 2007 הוא חזר לאפגניסטן לתקופת שרות נוספת שנמשכה שנה. לאחר שפולקר ויקר מונה לרמטכ"ל צבא גרמניה, הועלה קסדורף לדרגת לוטננט גנרל ונשלח להחליף את ויקר בקאבול בתור ראש המטה במפקדת כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן. הוא שירת החל מפברואר 2010 תחת סטנלי מק'קריסטל ולאחר מכן תחת דייוויד פטראוס. ביוני 2010 החל לשמש סגן מפקד פיקוד כוחות הצבא (Heeresführungskommando), אחת משלוש זרועות צבא גרמניה. בהמשך השנה החליף את גינטר ויילר בתור סגן המפקד הכללי של צבא היבשה הגרמני. ב-2012 מונה למפקד צבא היבשה, וכשפרש ב-2015 החליפו יורד פולמר .

נשוי ואב לארבעה ילדים, מדבר אנגלית וספרדית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גנרלים בבונדסוור
קטגוריה:גרמנים מעוטרי אות לגיון ההצטיינות
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1952
מיוזיק הול

אוקספורד מיוזיק הול, 1875
מיוזיק הול (באנגלית: Music hall) הוא סוג של בידור תיאטרלי בריטי פופולרי שהתקיים בשנים 1850-1960, וכלל תערובת של שירים פופולריים, קומדיה, מיצגים מיוחדים ובידור מגוון. המונח נגזר מסוג התיאטרון או המקום שבו בידור כזה התקיים. מיוזיק-הול הבריטי היה דומה לוודביל האמריקאי, הכולל שירים מלהיבים ומערכונים קומיים, ואילו בבריטניה המונח "וודביל" יוחס לסוג הבידור המיועד למעמד הפועלים, מה שכונה באמריקה "בורלסקה".

המיוזיק-הול צמח בבתי מרזח במהלך שנות השלושים של המאה ה-19, והפך לפופולרי יותר ויותר בקרב הקהל עד כדי כך, שבמהלך שנות ה-50 של המאה ה-19, נהרסו בתי מרזח לטובת אולמות המיוזיק-הול שנפתחו במקומם. תיאטראות אלו נועדו בעיקר כדי שאנשים יוכלו לצרוך מזון ואלכוהול ולעשן טבק בתוך האולם בו המופעים התקיימו. סוג בידור זה היה שונה במידה מסוימת מהתיאטרון הקונבנציונלי, שהושיב את הקהל בתוך תאים, כשהבר היה בנפרד.

באמצע המאה התשע-עשרה יצר בידור זה ביקוש לשירים פופולריים חדשים וקליטים. כתוצאה מכך, כותבי שירים מקצועיים גויסו על מנת לספק את המוזיקה לשפע של מבצעים כוכבים, שכללו בין היתר את מארי לויד, דן לנו וג'ורג' ליבורן. המיוזיק-הול לא אימץ סגנון ייחודי משלו, אלא הכיל ביצועים של כל צורות הבידור. חקיינים (הן גברים והן נשים), "בידור אריות", אמני פנטומימה ואימפרסיוניסטים, פעלולני טרמפולינה ופסנתרנים קומיים היו רק כמה מסוגי הבידור הרבים שהקהל יכול היה למצוא במופעי המיוזיק-הול בארבעים השנים הבאות.

המיוזיק-הול בלונדון הפך בשנת 1907 לזירה של מאבק תעשייתי חשוב בין האמנים ועובדי הבמה לבין מנהלי התיאטראות, שהסתיים בשביתה. האולמות התאוששו עד תחילת מלחמת העולם הראשונה, ושימשו לבימוי אירועי צדקה על מנת לסייע למאמץ המלחמתי. מופעי המיוזיק הול המשיכו גם לאחר המלחמה, אך איבדו את הפופולריות שלהם לג'אז, לסווינג ולמוזיקת הביג בנד לריקודים. גם מגבלות הרישוי השתנו ונאסרה השתייה באולמות. סוג חדש של בידור הגיע, רחב ומגוון, ורבים מאמני המיוזיק-הול לא הצליחו לעשות את המעבר. עם דימוי של בידור מיושן ועם סגירת אולמות רבים, המיוזיק-הול פסק מלהתקיים ופינה את מקומו למגוון סוגי בידור אחרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תיאטרון בריטי
קטגוריה:סוגות בימתיות
קטגוריה:בידור
פבלו ברנדאן

פבלו דניאל ברנדאן (בספרדית: Pablo Daniel Brandán, נולד ב-5 במרץ 1983 במרלו שבבואנוס איירס) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל.

==קריירה==
ברנדאן החל את הקריירה המקצוענית בארגנטינה בקבוצה המקומית הורקאן אליה הצטרף בשנת 2000, ובעונת הבכורה שלו ערך 25 הופעות בהן כבש 3 שערים. בשנים הבאות נדד בין קבוצות בארגנטינה ובספרד בה שיחק בעונת 2007/2008 בדפורטיבו אלאבס ששיחקה בליגה השנייה בספרד.

בשנת 2007 עבר לרומניה ובעונת 2008/2009 זכה באליפות ליגת העל הרומנית עם קבוצתו אוניריה אורזיצ'ן, תחת הדרכתו של המאמן דן פטרסקו. בעונה שלאחר מכן הוא זכה בתואר המגן השמאלי של השנה בליגה הרומנית. בספטמבר 2010 חתם ברנדאן בסטיאווה בוקרשט. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע הרומני, ובעונת 2011/2012 החל לשחק בעמדות הקשר, למרות שהחל את הקריירה כמגן שמאלי. באותה עונה ברנדאן בישל שלושה שערים בליגה הרומנית וארבעה שערים בליגה האירופית. בפברואר 2012 עבר ברנדאן לקבוצה הסינית ליאונינג, שם כבש שער אחד ו-48 הופעות במדי הקבוצה.

ב-16 בינואר 2014 הגיע ברנדאן לישראל וחתם בבית"ר ירושלים. בהופעת הבכורה שלו בקבוצה, ב-29 בינואר 2014, כבש ברנדאן את שער הבכורה שלו, בניצחון 0-2 על עירוני בת ים במסגרת גביע המדינה. לאחר התקופה בישראל חזר לשנתיים ברומניה בהם שיחק בשלוש קבוצות שונות; בעונת 2014/2015 שיחק בקבוצת CSU קראיובה וכבש 4 שערים ב-22 הופעות, בעונת 2015/2016 שיחק בקבוצת טרגו מורש וכבש 3 שערים ב-34 הופעות, וסיים את 2016 בקבוצה ויטורול קונסטנצה איתה זכה באליפות בתום העונה.

בשנת 2017 חזר למולדתו ארגנטינה וחתם בקבוצת קלאב אתלטיקו פניקס מהליגה השלישית בארגנטינה שם סיים את עונתו הראשונה עם שלוש הופעות בלבד. בשנת 2018 עבר לקבוצה הארגנטינאית החובבנית נורדלטה.

==תארים==
;אוניריה אורזיצ'ן
*אליפות רומניה: 2008/2009

;סטיאווה בוקרשט
* הגביע הרומני: 2010/2011

;טרגו מורש
* הסופרקאפ הרומני: 2015

;ויטורול קונסטנצה
*אליפות רומניה: 2016/2017

;תארים אישיים
* הכדורגלן הזר של השנה בליגה הרומנית: 2009
* המגן השמאלי של השנה בליגה הרומנית: 2009/2010

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני הורקאן
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אלאבס
קטגוריה:כדורגלני בורגוס
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני ארחנטינוס ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני אינסטיטוטו דה קורדובה
קטגוריה:כדורגלני אוניריה אורזיצ'ן
קטגוריה:כדורגלני סטיאווה בוקרשט
קטגוריה:כדורגלני ליאונינג ווהווין
קטגוריה:כדורגלני בית"ר ירושלים
קטגוריה:כדורגלני CSU קראיובה
קטגוריה:כדורגלני טרגו מורש
קטגוריה:כדורגלני פארול קונסטנצה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:מאמני כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים בספרד
קטגוריה:ספורטאים זרים ברומניה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסין
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1983
קליגולה (מחזה)

קליגולה הוא מחזה מאת אלבר קאמי. העלילה עוסקת בדמותו ההיסטורית של הקיסר הרומאי קליגולה, שהיה ידוע לשימצה באכזריותו ובמה שנראה היה כהתנהגות בלתי שפויה.

==היסטוריה==
קאמי החל בכתיבתו של "קליגולה" בשנת 1938 (תאריך כתב היד הראשון הוא 1939) ופורסם בפעם הראשונה במאי 1944 בידי הוצאת גלימר. המחזה פורסם לאחר מכן במהדורות מתוקנות רבות. הגרסה הסופית היא מחזה בארבע מערכות משנת 1944, שראתה אור לראשונה בצוותא עם The Misunderstanding ואחרי-כן פורסמה לבדה באותה שנה. 

קיימת גרסה בת שלוש מערכות משנת 1941, שפורסמה מחדש בשנת 1984 באסופה Cahiers Albert Camus. השינויים בין הגרסאות מגלות את השפעתה של מלחמת העולם השנייה על קאמי.

הצגת הבכורה של "קליגולה" התקיימה ב-26 במרץ 1955, בכיכובו של ז'ראר פיליפ. קאמי עצמו הקריא את המחזה בתיאטרון Noctambules. גרסת המחזה משנת 1941 הוצגה אף היא, למשל בידי המחבר בפסטיבל d'Angers ביוני 1984.

==אודות המחזה==
המחזה מציג את קליגולה המוכה יגון כתוצאה ממותה של דרוסילה, אחותו ומאהבתו. בגרסתו של קאמי לאירועים קליגולה גורם לבסוף לרציחתו שלו (מבחינה היסטורית, המאורע התרחש ב-24 בינואר, בשנת 41 לספירה).

הנה נושא המחזה כפי שהוצג בידי הסופר עצמו (כפי שפורסם במהדורת שנת 1957 של כתב העת האמריקאי Theater).

==הנפשות הפועלות==
*קליגולה – קיסר רומי
*קאסוניה – פילגשו
*הליקון – יד ימינו 
*סקיפיון – ידידו הצעיר
*חיריאס – סופר, ממקורביו בשלטון
*סנקטוס – האציל הזקן, ממקורביו בשלטון
*מטלוס – אציל, ממקורביו בשלטון
*לאפידוס - אציל, ממקורביו בשלטון
*מוציוס - אציל, ממקורביו בשלטון
*פטריציו – הממונה
*אשתו של מוציוס
*שלושה משרתים 
*שלושה שומרים
*שישה משוררים

==המחזה בעברית בדפוס==
*אלבר קאמי, קליגולה, תרגום: דוד מעיין; רמת גן: בית צבי, 1991.

==המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי==
קופרודוקציה של תיאטרון החאן והמרכז התיאטרוני בנווה צדק, יולי 1984
*יוצרים: בימוי – עודד קוטלר, תלבושות –יוסי בן ארי, מוזיקה – אורי וידיסלבסקי, תאורה – יעקב מרזל.
*שחקנים: קליגולה – שבתאי קונורטי, אשתו של מוציוס – יעל אופיר, סקיפיון – יהודה אלמגור, מטלוס – עפרון אטקין, סנקטוס – שמואל אייזר, פטריוציוס – איציק בר יוסף, לפידוס – פטר גדיש, קאסוניה – אורה מאירסון, חיריאס – אבינעם מור-חיים, מוציוס – ויקטור עטר, שומר/משרת – דוד גולדברג, שומר/משרת – דוד מעיין, הליקון – אריה אליאס.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מחזות צרפתיים
קטגוריה:מחזות משנות ה-1930
שבח אנטנה

עקום קרינה של אנטנה (בכחול) המציג את שבח האנטנה בכיוונים שונים ועקום קרינה של אנטנה איזוטרופית (המעגל החיצוני ביותר – המסומן 0dBi). הכיוון של האנטנה נחשב לכיוון שבו שבח האנטנה אינו נמוך ביותר מ-3dB מהשבח המרבי של האנטנה (מסומך באדום)
באלקטרומגנטיות, שבח אנטנה הוא אחד המדדים המאפיינים את ביצועי האנטנה בקליטה או בשידור (לרוב בכיוון מסוים). ביצועי האנטנה נמדדים לפי יכולתה להתמיר בין הספק חשמלי לבין קרינה אלקטרומגנטית (גלי רדיו) בתנאים שונים. השבח של אנטנה מסוימת הוא היחס בין הביצועים של אנטנה זו בכיוון מסוים לבין ביצועים של אנטנה דמיונית שפועלת בכל הכיוונים באופן שווה ואחיד – אנטנה איזוטרופית.

ניתן להראות שהמפתח של אנטנה איזוטרופית חסרת הפסדים, אשר לפי ההגדרה יש לה שבח 1, הוא:

:<math>A_{eff} = \frac {\lambda^2}{4 \pi} \,</math>

כאשר λ היא אורך הגל של גלי הרדיו. השבח של כל אנטנה יחסי למפתח שלה:
:<math>G = \frac {4 \pi A_{eff} } { \lambda^2 } = \frac {4 \pi A_{phys} e_a } { \lambda^2 } \,</math>

כך שאנטנות עם מפתח אפקטיבי גדול הן אנטנות בעלות שבח גבוה, אשר יש להן רוחב אלומות זוויתי קטן. מרבית ההספק שלהם מוקרן באלומה צרה בכיוון אחד, ומעט בכיוונים אחרים.

==ראו גם==
*בורסייט (אנטנה)

קטגוריה:אנטנות
סומאק

תבלין הסומאק
סומאק הוא תבלין מוכר במטבח המזרח-תיכוני, הניתן להכנה מפירותיו של כל אחד מ-250 הזנים של צמח האוג. הזן המזוהה ביותר ממין זה בארץ הוא אוג הבורסקאים.

השימוש בתבלין נפוץ במיוחד באזור המזרח התיכון, שם הוא גדל באופן טבעי באזורי החורש הים-תיכוני, מאזור הלבנט ועד איטליה, אך מינים מסוימים של צמח האוג גדלים גם בצפון אמריקה, שם נרתעים לעיתים מלהשתמש בו, עקב דמיונו לצמח אחר ממשפחת האלתיים, הקיסוס הרעיל .

==מקור השם==
מקור השם סומאק הוא בשפה הסורית, ממנה התגלגל לערבית ואף לצרפתית של ימי הביניים, ומשמעותו "אדום", בעקבות הצבע האדום העז של פירותיו.

==שימושי התבלין==
על מנת להפיק את התבלין מצמח האוג, נכתשים פירותיו הבשלים של הצמח לאבקה דקה בעלת גוון אדום-סגלגל. בנוסף, ניתן להשרות את הפירות במים חמים, עד שישחררו את טעמם, ולהשתמש במיץ כפי שמשתמשים במיץ לימון. במקומות מסוימים אף משתמשים במיץ שנוצר במקום חומץ או תמרינדי.

האבקה בעלת הטעם הלימוני משמשת לרוב במנות בשר ועוף ובסלטים, בעיקר עם בצל. כמו כן מוסיפים אותה לתערובת התבלינים ממנה מורכב הזעתר.

בצפון אמריקה נוהגים להכין סומאק ממספר זנים של צמח האוג הנפוצים שם, וכן מכינים מפירותיו משקה אדמדם חמוץ הדומה בטעמו ללימונדה. במטבח הערבי, נהוג להוסיף את תבלין הסומאק לחומוס ולמנות סלטים המוגשות לצד המנה העיקרית, בעיקר בשילוב עם בצל, משום שהסומאק מרכך את חריפותו ומאזן את טעמו של הבצל.

במטבח הפרסי והכורדי, מוסיפים אותו לאורז או לקבב כמו כן בקרב יהודי כורדיסטן האיראנית נוהגים להכין מרקים ונזידים עשירים בסומאק בעלי חמיצות גבוהה הנחשבים לבריאים מאד, ובמטבח הטורקי והירדני הוא מוגש על גבי מנות קטנות של קבב או על לחמעג'ון.

==שימושים רפואיים==
ברפואה של ימי הביניים שימש הסומאק לריפוי של מספר מחלות, בעיקר כאלו הקשורות לעיכול. לאחדים מזניו יש ריכוז גבוה במיוחד של נוגדי חמצון, שלהם השפעה חיובית על הגוף, ובתרבויות שונות השתמשו בפירותיו של אוג הבורסקאים או באבקה המופקת מהם גם לטיפול בכאבי אוזניים ובהפרעות במתן שתן.

==עיבוד עורות==
עליו של צמח האוג מפיקים כמות גדולה של טאנין, חומר המסייע בעיבוד עורות. לכן זכה הצמח לשם העברי "אוג הבורסקאים". בימי קדם השתמשו בכל חלקי הצמח לעיבוד ולצביעת עורות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תבלינים
קטגוריה:צמחי מרפא
קטגוריה:אבקות מזון
שלמה שושן

הרב שלמה שושן (נולד ב-1959) הוא דיין בבית הדין הרבני טבריה-צפת. הקים את ישיבת ההסדר בבית שאן, ושימש כאב בית דין לגיור במחוז צפון.
==ביוגרפיה==
נולד בישראל בשנת 1959 להורים יוצאי מרוקו. למד בישיבת כפר הרואה. לאחר מכן למד שבע שנים בישיבת ההסדר כרם ביבנה ובישיבת מרכז הרב והוסמך לרבנות עיר. בין השנים 1985–1993 למד בכולל לדיינות בפסגות והוסמך לדיינות על ידי הרבנים הראשיים לישראל דאז, הרב מרדכי אליהו והרב אברהם שפירא. שימש כר"מ בישיבת "אורות הנגב", ר"מ בישיבת בית אל וראש הכולל לדיינות בישיבה, הקים את הגרעין התורני בגבעת זאב ועמד בראש הכולל.

בשנים 1995–2001 כיהן כדיין בבית הדין המיוחד לגיור בירושלים.

בשנים 2001–2003 הרצה באוניברסיטת בר-אילן במחזורים הראשונים של הקורס להכשרת טוענות רבניות היה מיוזמי ודוחפי הרעיון.

בין השנים 2000–2004 היה דיין בבית דין לענייני ממונות בירושלים.

בשנת 2006 עבר עם משפחתו מפסגות לבית שאן והקים בה את ישיבת ההסדר ואת הכולל לרבנות, דיינות ולהכשרת רבני קהילות שמשמשים כמובילי קהילות שונות בעיר.

עם השנים התפתחה הישיבה והקימה מוסדות וענפי פעילות נוספים ומגוונים בעיר בהם מרכז לזוגיות ומשפחה, פרויקט התנדבות בחקלאות בכל רחבי הארץ, פעילות לחיזוק הזהות היהודית והעצמתה בבית שאן, בעמק המעיינות, בבקעת הירדן ובכל האזור כולו – כלל הפעילות מעוגנת תחת עמותת חיבורים בית שאן והעמק. 

בערב ראש השנה תשע"ו התמנה הרב שלמה שושן לדיין בבית הדין הרבני, ועתה מכהן כדיין בבית הדין הרבני טבריה-צפת.

נשוי לאורה, מטפלת זוגית. בנם הרב שובאל, הוא ר"מ בישיבת ההסדר בבית שאן. 

==קישורים חיצוניים==
* איטה גליקסברג, [https://www.youtube.com/watch?v=EIS08Ec6uh8 שלום בית: הזוגיות הלא שגרתית של דיין הגירושין ומטפלת הזוגיות], כאן חדשות
*אתר ערוץ 7, [https://www.inn.co.il/tags/%D7%94%D7%A8%D7%91_%D7%A9%D7%9C%D7%9E%D7%94_%D7%A9%D7%95%D7%A9%D7%9F כל הכתבות על הרב שלמה שושן]
* [http://www.kipa.co.il/now/49255.html "בשנים הקרובות נראה יותר ראשי ישיבות מעדות המזרח"], ריאיון של הרב שושן באתר כיפה
* ערוץ היוטיוב של ישיבת בית שאן, [http://www.youtube.com/playlist?list=PLHN4lV9ICLGkoO5-OI__xVmYwuE6Q_e6p יותר מ-100 שיעורים של הרב שלמה שושן, ראש ישיבת ההסדר בית שאן]
* [http://www.yeshiva.org.il/midrash/Hmidrash.aspx?orderby=58 שיעורי הרב שושן] באתר ישיבה
* [http://www.rambish.org.il/results.asp?SearchFunction=find&SearchCode=F2_WAU&SearchRequest=1149 מאמר תורני של הרב שושן], באתר רמבי"ש
* [http://www.kipa.co.il/ask/rav/%D7%94%D7%A8%D7%91-%D7%A9%D7%9C%D7%9E%D7%94-%D7%A9%D7%95%D7%A9%D7%9F שו"ת הרב שלמה שושן - אתר כיפה]
* [http://www.zomet.org.il/?pg=miftuah_search&CategoryID=170&tmid=-1&mid=-1&searchMode=0&SString=%D7%94%D7%A8%D7%91+%D7%A9%D7%9C%D7%9E%D7%94+%D7%A9%D7%95%D7%A9%D7%9F&Page= מאמר בתחומין של הרב שלמה שושן בהלכות גיור], באתר צומת
* [https://hiburimbs.org/%D7%99%D7%A9%D7%99%D7%91%D7%AA-%D7%94%D7%94%D7%A1%D7%93%D7%A8-%D7%91%D7%99%D7%AA-%D7%A9%D7%90%D7%9F/ אתר ישיבת ההסדר בבית שאן]

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1959
קטגוריה:ראשי ישיבות הסדר
קטגוריה:ראשי ישיבה ספרדיים
קטגוריה:דייני בתי הדין הרבניים
קטגוריה:בוגרי ישיבת כפר הרא"ה
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:בוגרי ישיבת כרם ביבנה
קטגוריה:בוגרי מכון בני דוד פסגות
קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:רבנים מרוקאים ישראלים
קטגוריה:בית שאן: רבנים
קטגוריה:אבות בתי דין
אילת יוטבת

אילת יוטבת ליקבר היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה. בעלת מדליית כסף מהמכביה התשיעית (1973).

== ביוגרפיה ==

יוטבת התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל הקישון ואחר כך בקבוצת הפועל העמקים, תחת הדרכתם של המאמנים אהרון בונה ונח רם.

===1971===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1971 זכתה יוטבת ב-4 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.8 דקות, אחרי דורית זלץ מברית מכבים עתיד (1:04.4 דקות) ולפני חברתה לקבוצה רות ניצן (1:07.9 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:30.3 דקות, אחרי דורית זלץ (2:21.7 דקות) ולפני תמר ריפקינד מהפועל כפר הנשיא (2:32.9 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:09.3 דקות, אחרי זלץ (5:01.4 דקות) ולפני תמר ריפקינד (5:09.6 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:55.3 דקות, אחרי זלץ (10:37.3 דקות) ולפני איריס נאבל מהפועל אפיקים (11:30.1 דקות).

===1972===
====אלופת ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף ספטמבר 1972 זכתה יוטבת ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.9 דקות, לפני ענת וייס (1:06.2 דקות) וגלינה ויינר (1:09.4 דקות) שתיהן מברית מכבים עתיד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:21.9 דקות, לפני ענת וייס (2:31.1 דקות) ואיריס נאבל (2:34.3 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:03.5 דקות, לפני וייס (5:27.5 דקות) ואיריס גילון מברית מכבים עתיד (5:28.4 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:49.4 דקות, אחרי וייס (2:46.9 דקות) ולפני גלינה ויינר (2:51.7 דקות). שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל במשחים ארוכים שנערכה בכפר בלום היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:42.6 דקות, לפני איריס נאבל (11:33.2 דקות) וחברתה לקבוצה רעיה צורף (12:21.4 דקות).

===1973===
====מדליית כסף מהמכביה====
בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן ביולי 1973 זכתה יוטבת במדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם גלינה ויינר, איריס גילון וענת וייס בתוצאה של 4:28.5 דקות, אחרי הרביעייה האמריקאית (4:24.5 דקות) ולפני הרביעייה ממקסיקו (4:44.2 דקות).

===השתתפות בתחרויות טריאתלון לוותיקים===
בשנת 2010 החלה להשתתף בתחרויות טריאטלון ואף זכתה במקום ראשון לקבוצת הגיל שלה. בשנת 2014 זכתה במדליית זהב בתחרות חצי איירונמן לקבוצת גיל 55–59 בתוצאה של 7:22 שעות. בשנת 2016 זכתה במדליית כסף בתחרות צ'אלנג דנמרק, שהיא תחרות איירונמן מלאה לקבוצת גיל 60–64 בתוצאה של 14:05 שעות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי ישראליות
קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
טטיאנה דורונינה

טטיאנה דורונינה בשנת [[2008]]
טטיאנה ואסילייבנה דורונינה (ברוסית: Татьяна Васильевна Доронина; 12 בספטמבר 1933) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטית ורוסיה. היא זכתה במספר פרסים ובשנת 1981 הוענק לה תואר האמן העממי של ברית המועצות. החל משנת 1987 היא מכהנת כמנהלת האומנותית של התיאטרון האמנותי על שם גורקי במוסקבה. בעלת כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת.

== חייה ==
טטיאנה דורונינה נולדה בלנינגרד. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה אביה גויס לצבא ומשפחתה נמלטה לעיירה באזור ירוסלבל. עוד לפני סיום בית הספר דורונינה ניסתה להתקבל ללימודי משחק, אך בהיעדר תעודת בגרות לא התקבלה. בשנת 1956 היא סיימה את קורס לימודי משחק בבית הספר ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. ביחד עם בעלה אולג בסילשווילי הם התקבלו להרכב של תיאטרון בעיר וולגוגרד. כבר לאחר שנה הם הצליחו לעבור ללנינגרד והחלו לשחק באחד מתיאטראות של העיר. 

בשנת 1959 גאורגי טובסטונוגוב הזמין את דורונינה ובעלה לתיאטרון הדרמה הגדול ודורוניה הייתה בין השחקניות הבולטות של התיאטרון. בשנת 1966 בעקבות בעלה החדש דורונינה עברה למוסקבה והתקבלה להתיאטרון האמנותי של מוסקבה. על במת תיאטרון זה דורונינה שיחקה עד לשנת 1971. בשנת 1971 השחקנית עברה לתיאטרון מאיאקובסקי. 

בשנת 1983, לפי הזמנת אולג יפרמוב דורונינה חזרה לתיאטרון האמנותי. בעקבות משבר חריף בתיאטרון זה בשנת 1987 התיאטרון התפצל ודורונינה מונתה למנהל אמנותי של התיאטרון החדש - התיאטרון האמנותי על שם גורקי. בתפקיד זה היא מכהנת עד היום.

במקביל להשתתפות בהצגות תיאטרון דורונינה הצטלמה בסרטים רבים. סרטו הראשון בהשתתפותה צולם עוד בשנת 1955. מספר פעמים (1967, 1968, 1973) דורונינה נבחרה לשחקנית השנה בברית המועצות. בסרטים המפורסמים שלה "שלוש צפצפות על פליושצ'יכה" ו"עוד פעם על אהבה" של גאורגי נתנסון היא גילמה את התפקיד הראשי לצד אולג יפרמוב.

בשנת 1998 דורונינה פרסמה ספר אוטוביוגרפי, מהדורה שנייה יצאה לאור בשנת 2005.

דורונינה הייתה נשואה חמש פעמים והתגרשה מבעלה האחרון בשנת 1993.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה סובייטיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה רוסיות
קטגוריה:שחקניות תיאטרון רוסיות
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:סובייטיות שנולדו ב-1933
דוקטרינת דראגו

דוקטרינת דראגו (בספרדית: Doctrina Drago) היא דוקטרינה ביחסים בינלאומיים הגורסת כי שום כוח חיצוני, כולל ארצות הברית של אמריקה, לא יורשו להפעיל כוח נגד אומה אמריקאית על מנת לגבות חוב. 

הדוקטרינה הוכרזה בשנת 1902 בידי שר החוץ הארגנטינאי לואיס מריה דראגו (Luis María Drago). הדוקטרינה, המהווה הרחבה של דוקטרינת מונרו ברוח דוקטרינת קלבו, נכתבה בתגובה לפעולותיהן של בריטניה, גרמניה ואיטליה שהטילו סגר על ונצואלה והפציצו את נמליה בניסיון לגבות חוב לאומי עצום. תיקון רוזוולט משנת 1904 ייתר למעשה את דוקטרינת דראגו.

הקונגרס הפאן-אמריקאי של שנת 1906 דן בדוקטרינה והיא הוצעה באמנת האג של שנת 1907, אולם במקומה התקבלה גרסה אחרת של הדוקטרינה<ref></ref> שהוצעה בידי האמריקאי הוראס פורטר שגרסה שיעשה שימוש בבוררות ובחוק קודם לגבייה בכוח.

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משפט בין-לאומי
קטגוריה:יחסים בין-לאומיים
קטגוריה:ארגנטינה: יחסי חוץ
קטגוריה:אמריקה הלטינית: פוליטיקה
קטגוריה:אמריקה
רוז פוסטאנס

רוז אוסנג פוסטאנס (באנגלית: Rose Osang Fostanes; נולדה ב-2 בינואר 1967) היא זמרת פיליפינית. זוכת המקום הראשון בעונתה הראשונה של תוכנית המציאות "אקס פקטור ישראל".

== ביוגרפיה ==
פוסטאנס נולדה בעיר טאגיג שבפיליפינים. בשנת 1990 החלה לעבוד כמטפלת באירופה. בין השנים 2008 –2013, עבדה כמטפלת בישראל. לפני השתתפותה בתוכנית "אקס פקטור ישראל" הייתה סולנית בלהקה שהופיעה בבר קטן בנווה שאנן שבתל אביב.

פוסטאנס השתתפה בעונה הראשונה של "אקס פקטור ישראל", וזכתה בה במקום הראשון. במסגרת התוכנית ביצעה את "The Best" של בוני טיילר. הזמרת שירי מימון שימשה כמנטורית שלה בתוכנית.

בינואר 2014, נעתר שר הפנים, גדעון סער, לבקשתה של פוסטאנס, והעניק לה ויזה מיוחדת לעבוד כזמרת בישראל, זאת על אף שאינה בעלת אזרחות או מעמד של תושבת ישראלית. במרץ 2014 התארחה בהופעה של שירי מימון. באוקטובר 2015 החליט שר הפנים סילבן שלום להעניק לה ויזת אמן לשנה.

פוסטאנס היא לסבית מוצהרת, חיה עם בת זוג והתגוררה בתל אביב עד 2013.

פוסטאנס חזרה לפיליפינים, ומתפרנסת כמטפלת ומהופעות קטנות.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן===
* 2014: (Rose Fostanes (My Way

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1967
קטגוריה:זמרים להט"בים ישראלים
קטגוריה:מוזיקאים פיליפינים
קטגוריה:זוכי אקס פקטור ישראל
קטגוריה:לסביות (נשים)
קטגוריה:נשים פיליפיניות
קטגוריה:לסביות בישראל
קרל-הוברטוס פון באטלר

קרל-הוברטוס פון באטלר (בגרמנית: Carl-Hubertus von Butler; נולד ב-31 בדצמבר 1950) הוא איש צבא גרמני לשעבר ששירת בדרגת גנרל בבונדסוור.

==ביוגרפיה==
מוצאו של באטלר ממשפחת אצולה, והן אביו, רופרכט פון באטלר, והן דודו, פטר פון באטלר, שירתו בדרגת גנרל בוורמאכט.

לאחר שירות חובה צבאי הוכשר באטלר ב-1971 כקצין מילואים, ופיקד על גדוד הרגלים ה-101. ב-1975 קיבל תואר בסוציולוגיה ובהיסטוריה מאוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן שבמינכן, וב-1983 קודם לדרגת קפטן ומונה למפקד פלוגה בגדוד הרגלים ה-303.

ב-1999 קודם לדרגת קולונל ומונה למפקד החטיבה המוטסת ה-31. בין היתר ביצע משימת חוץ בקרואטיה.

לאחר פיגועי 11 בספטמבר נשלח לאפגניסטן, ופיקד על גדוד רב-לאומי שהיה מורכב מדנים, גרמנים, אוסטרים והולנדים.

באטלר פעל רבות לשיפור היחסים בין גרמניה לצרפת וזכה במספר אותות כבוד על כך. פרש משירות צבאי ב-8 במרץ 2012.

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20140116191526/https://www.ekd.de/synode/synode11/synode11_butler_carl_hubertus_von.html ביוגרפיה של קרל-הוברטוס פון באטלר] באתר הכנסייה האוונגליסטית הגרמנית (EKD) .

קטגוריה:גנרלים בבונדסוור
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1950
רודרי הגדול

רודרי אפ מרווין (בוולשית: Rhodri ap Merfyn; ) המוכר יותר בכינויו רודרי הגדול (בוולשית: Rhodri Mawr) היה מלך וולשי אשר מלך על ממלכת גוויניד' בשנים 878–844 ובמהלך שלטונו ירש את כס השלטון של ממלכת פוויס וסיסלווג.

בספר דברי ימי אלסטר, כונה רודרי "מלך הבריטונים", על שאיחד את רוב ויילס (מלבד החלקים הדרומיים) בתקופה בה האזורים שנחשבו בריטונים היו רק סקוטלנד, ויילס וחלק מדרום-מערב אנגליה. בתקופות מאוחרות יותר כונה לעיתים "מלך הוולשים", למרות שכאמור לא שלט בפועל בכל ויילס ורק כארבע מאות שנים מאוחר יותר תתאחד ויילס באופן מלא.

==שלטון==
ממלכות ויילס תחת שלטונו של רורדי (בירוק) כולל השנים בהם הוא החל למלוך שם.
רורדי נולד ככל הנראה בשנת 820, בנו של מלך גוויניד' 'מרווין "המנומש" אפ גוריאד'. מרווין לקח לעצמו את שלטון הממלכה לאחר שהמלך האחרון של בית קונד'ה; הוול, נפטר ללא בן יורש. כך הקים מרווין את שושלת אברפראו (על שם מרכז השלטון באנגלסי), שבתקופתו נקראה שושלת מנאו ממנה הוא בא. אימו של רורדי, נסט וורך קאדל, הייתה ביתו של מלך פוויס קאד'ל (מלך: 808–773) ואחותו של המלך סינגאן אפ קאד'ל (מלך: 854–808).

כאשר נפטר אביו מרווין, ירש רורדי את כס ממלכת גוויניד' בשנת 844. מספר שנים לאחר מכן ב-855, נפטר מלך פוויס ללא בן יורש ורודרי ניצל את ההזדמנות ומשום שאימו הייתה שייכת לבית המלוכה בפוויס, לקח לעצמו את השלטון בממלכה. רורדי נשא לאשה את אנגהארד וורך מוריג מממלכת סייסל'וג, כך שכאשר אחיה גוואגון מלך סייסל'ו נפטר אף הוא ללא בן יורש, ניצל רורדי גם הזדמנות זו ולקח לעצמו את הכתר של סייסל'ו בשנת 872.

בתקופת שלטונו, התמודד רורדי הן בלחץ שהופעל מכיוון מזרח באנגליה והן מחופי ויילס במערב אם התגברות התקפות הויקינגים. בשנת 854 ישנו אף תיעוד לכך שהויקינגים תקפו ובזזו התיישבויות ברחבי האי אנגלסי, שנתיים לאחר מכן רורדי ניהל מערכה מוצלחת נגד הפולשים הוויקינגים ואף הרג את מנהיגם 'גורם'. בשנת 878 נהרג רורדי במהלך מערכה כנגד פלישה של ממלכת מרסיה לפוויס, במותו השאיר רורדי לפחות ארבעה בנים לחלק ביניהם את הממלכה המאוחדת שיצר אביהם.

מבין בניו של רורדי, אנרוואד הבכור ירש את ממלכת גוויניד', מרווין ירש את ממלכת פוויס וקאד'ל ירש את ממלכת סייסל'וג. הבן הרביעי תוד'וואל "העלוב", היה ככל הנראה צעיר מכדי לרשת תואר כל שהוא, לקח חלק במערכה כנגד מרסיה בשנת 881 שם הוא נפצע וקיבל את כינויו. משום שבניו עמדו כעת בראש שלוש ממלכות כשהם מקימים בהם שושלות חדשות, נוצר בסיס לחיזוק קשר השלטון בין ממלכות ויילס והטענה לקרבת דם בין מלכיה, מה שיהווה בסיס בהמשך לשיח האחדות של ממלכות ויילס ולבסוף ליצירת נסיכות ויילס במאה ה-13.

==ראו גם==
* הוול ד'ה - נכדו של רודרי, שהצליח אף הוא לאחד את רוב ממלכות ויילס.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.castlewales.com/rhodri.html רורדי הגדול] באתר 'טירות ויילס'.
* [http://www.britainexpress.com/wales/history/rhodri.htm אודות רורדי] באתר 'בריטיין אקספרס'.

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכי ויילס
קטגוריה:בית אברפראו
קטגוריה:ילידי 820
קטגוריה:נפטרים ב-878
רבי שמעון בן יוסי

רבי שמעון בן יוסי בן לקוניא (או רבי שמעון בן איסי) הכהן, היה תנא בדור החמישי. מאמריו מובאים בשני התלמודים. נראה שהיה גיסו של רבי אלעזר ברבי שמעון, אף על פי שישנם מקורות שעולה מהם שהיה חמיו של רבי אלעזר.

== חייו ==

== זקן ומורה הוראה ==
בתלמוד מובא דבריו בעניין בכור בהמה (הנאכל לכהן מחוץ למקדש אם יש בו מום) שיש בו מום שנקרא חלזון ושם פירש רש"י שהוא בעצמו היה כהן;

מקרה דומה מסופר במסכת פסחים: 

== תלמידיו ==

==== רבי יוסי ברבי אלעזר ====
בתלמוד בבלי מובא הסיפור אודות רבי יוסי ברבי אלעזר (בנו של רבי אלעזר ברשב"י) שלא הלך בדרכי אבותיו, ואילו סבו (מצד האם) רבי שמעון ברבי יוסי החזירו למוטב; איקלע רבי לאתריה דר' אלעזר בר' שמעון א"ל יש לו בן לאותו צדיק אמרו לו יש לו בן וכל זונה שנשכרת בשנים שוכרתו בשמנה אתייה אסמכיה ברבי ואשלמיה לרבי שמעון בן איסי בן לקוניא אחות דאמיה כל יומא הוה אמר לקרייתי אנא איזיל אמר ליה חכים עבדו יתך וגולתא דדהבא פרסו עלך ורבי קרו לך ואת אמרת לקרייתי אנא איזיל אמר ליה מומי עזובה דא כי גדל אתא יתיב במתיבתא דרבי שמעיה לקליה אמר הא קלא דמי לקליה דר' אלעזר בר' שמעון אמרו ליה בריה הוא קרי עליה (משלי יא, ל) פרי צדיק עץ חיים ולוקח נפשות חכם פרי צדיק עץ חיים זה ר' יוסי בר' אלעזר בר' שמעון ולוקח נפשות חכם זה ר' שמעון בן איסי בן לקוניא.

== מאמריו ==
בתלמוד בבלי מופיע כמה מאמרים חשובים שנאמרו מפיו, אבל בתלמוד ירושלמי מובא מאמרו על ידי אחיו, רבי יונתן ברבי יוסי;
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==
* הרב אהרן הימן, "[https://beta.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=43958&st=&pgnum=356 רבי שמעון בר' יוסי בן לקוניא]", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, חלק ג, עמודים 1189–1191, באתר HebrewBooks

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הדור החמישי לתנאים
קטגוריה:כהנים בתקופת המשנה
קטגוריה:משפחת יוחאי