OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אייזיק אובודו אוקוצ'ה

אייזיק אובודו ("אוקוצ'ה") (נולד ב-15 בספטמבר 1984) הוא כדורגלן עבר גאנאי ששיחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
אוקוצ'ה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת אקרה הארטס אוף אוק הגאנאית ולאחר מכן עבר לשחק באירופה, תחילה בקבוצה האוסטרית ברגנץ, ולאחר מכן בקבוצה הסלובקית סנץ, קבוצה השייכת לדניאל יאמר. תוך כדי תהליך קניית מכבי נתניה הישראלית בעונת על ידי אותו דניאל יאמר, הוא העביר במהלך העונה את אוקוצ'ה למכבי נתניה כדי לעזור לה במאבקיה בליגה. בתחילת עונת , עת הייתה מכבי נתניה בשליטתו של יאמר, חתם אוקוצ'ה בקבוצה על חוזה לחמש שנים.

במהלך עונת 2006/2007 הועברה ביקורת רבה על יכולתו של השחקן ועל העובדה כי המאמן של הקבוצה באותה תקופה, אלי גוטמן, נתן לשחקן קרדיט רב מידי ביחס ליכולתו על המגרש כיוון ששחקן זה הובא אישית על ידי יאמר. עם החלפת אלי גוטמן בראובן עטר במשרת המאמן הוכיח אוקוצ'ה יכולת לא מזהירה ולכן עם הזמן החל לאבד את מעמדו היציב בהרכב ואף פתח על הספסל במספר משחקים.

במהלך תחילת עונת השחקן הציג יכולת דלה ביותר ואף לא כבש שער רשמי לעונה זאת במשך תקופה ארוכה. הבצורת הסתיימה ב-10 בנובמבר במשחק ליגה במסגרת המחזור ה-9 מול הפועל כפר סבא. באותו משחק השחקן כבש צמד שלא מנע ממכבי נתניה הפסד ביתי בתוצאה 3-2. ב-8 בדצמבר 2007 הבקיע את שער הניצחון מול הפועל תל אביב.

בקיץ 2008 הושאל לבני סכנין. בקיץ 2009 סיכם הפועל חיפה אך העסקה בוטלה ברגע האחרון, ולבסוף חזר למכבי נתניה. ב-31 בינואר 2010 עבר להפועל עכו. לאחר שנה בה הציג יכולת ירודה במדי עכו שוחרר מהקבוצה בינואר 2011, וחתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית.

לאחר חצי עונה ברמת גן עזב אוקוצ'ה את ישראל וחזר לשחק בקבוצת הארטס אוף אוק בגאנה. בשנת 2013 חתם בקבוצה התאילנדית רטצ'בורי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים גנאים
קטגוריה:חלוצי כדורגל גנאים
קטגוריה:כדורגלני אקרה הארטס אוף אוק
קטגוריה:כדורגלני מכבי נתניה
קטגוריה:כדורגלני הפועל חיפה 
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני הפועל עכו
קטגוריה:כדורגלני הפועל רמת גן
קטגוריה:כדורגלני ראטצ'אבורי
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים באוסטריה
קטגוריה:ספורטאים זרים בסלובקיה
קטגוריה:ספורטאים גנאים בישראל
קטגוריה:ספורטאים זרים במלזיה
קטגוריה:ספורטאים זרים בתאילנד
קטגוריה:גנאים שנולדו ב-1984
שריר העכוז האמצעי

שריר העכוז האמצעי (TA: Musculus gluteus medius) ממוקם בחלקו העליון והצידי של העכוז, חלקו העליון שטחי לעור וכשני שלישים ממנו מתחת לשריר העכוז הגדול. השריר הוא מניע חזק של הירך לכיוון צידי (הרחקה) ומסובב פנימה את הירך, ומאידך משמש כמייצב של האגן בזמן הליכה. על פי מספר ממצאים, השריר פועל יותר כמיצב של מפרק הירך בזמן הליכה מאשר כמניע של הירך.

פעולת השריר מונעת את נפילת האגן מטה בצד הנגדי (קונטרה-לטרלי) לצד של הרגל נושאת המשקל. פעילות יתר של השריר תרים את האגן בצד הנגדי ותאפשר את מעבר הרגל הנגדית מבלי שתתנגש בקרקע, פעילות יתר של השריר בהליכה אופיינית כתנועה מפצה על ליקויים שונים במפרקי הגפה התחתונה.

חלקו העליון והשטחי לעור של השריר משמש כאתר בטוח לזריקות תוך שריריות שכן אין בעומקו מבנים אנטומיים כגון כלי דם ראשיים ועצבים העלולים להיפגע מהזריקה.

== תיאור ==
לשריר העכוז האמצעי מבנה דמוי מניפה משולשת המשתרעת מהאגן לעצם הירך.

תחילתו של השריר בפן החיצוני של עצם הכסל, בין קו העכוז האחורי לקו העכוז הקדמי.

השריר נאחז בחלק הצידי של תל הירך הגדול.

== עצבוב ==
שריר העכוז האמצעי מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי (L5) ועל ידי שורש העצב של העצה הראשון (S1) דרך עצב העכוז העליון (Nervus gluteus superior).

== תמונות נוספות ==
<gallery>
 תמונה:Gray235 he.png|מבט צידי אל עצמות האגן ואל אזורי החיבור של השרירים הנאחזים בהן
 תמונה:Gray434.heb.PNG|שרירי העכוז וירך במבט אחורי, שריר העכוז הגדול ורובו של שריר העכוז האמצעי הוסרו
 תמונה:Gray1211.heb.PNG|ציון השרירים הנראים במבט אחורי על הגו
 </gallery>

== ראו גם ==
*אנטומיה - מונחים

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
וינוגרד

וינוגרד היא עיירה באוקראינה דרום מערבית לקייב. משמעות השם עיר היין.

וינוגרד הוא שם משפחה שמקורו במזרח אירופה ומשמעותו ענבים.

קטגוריה:שמות משפחה
תומאס סטיוארט טרייל

תומאס סטיוארט טרייל (אנגלית: Thomas Stewart Traill; 29 באוקטובר 1781 - 30 ביולי 1862) היה פרופסור לרפואה משפטית באוניברסיטת אדינבורו.

==ביוגרפיה==
טרייל נולד בקירקוול שבמיינלנד, אורקני, ולמד באוניברסיטת אדינבורו. במשך כ-30 שנה שימש כרופא בליברפול, ונמנה עם מייסדי המכון המלכותי, מכון המכניקה של ליברפול והאגודה הפילוסופית והספרותית של ליברפול. הוא הכיר את חוקר הקוטב ויליאם סקורסבי, וכתב רשימה של בעלי חיים שנצפו בגרינלנד המזרחית בעבור "יומן-המסע של ציד הלווייתנים הצפוני" של סקורסבי (1823). סקורסבי קרא על שמו את האי טרייל בגרינלנד.

כאשר ג'ון ג'יימס אודובון הגיע לליברפול ביולי 1826, טרייל סייע בידו במציאת מוציא לאור לספרו "הציפורים של אמריקה". אודובון קרא על-שמו את ה-Traill's Flycatcher, סוג של ציפור-שיר ממשפחת הטיראניים, שבשעתו התייחס למין שכלל הן את ה-Empidonax traillii והן את ה-Empidonax alnorum.

טרייל שב לאוניברסיטת אדינבורו בשנת 1833 כפרופסור לרפואה משפטית. הוא ערך את המהדורה השמינית של האנציקלופדיה בריטניקה (בשנים 1852-1861), שנשלמה שנה בטרם מותו.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Audubon to Xánthus, Barbara and Richard Mearns 
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אדינבורו
קטגוריה:אנציקלופדיה בריטניקה
קטגוריה:רופאים סקוטים
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-18
קטגוריה:רופאים בריטים במאה ה-19
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1781
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1862
דרך החיים (ספר)

דרך החיים הוא חיבור העוסק באופן בו מחלה ואבלות באים לידי ביטוי בתפילה ובהלכה. את החיבור ערך יהודה דוד אייזנשטיין (בעל האוצרות) והוא יצא לאור בניו יורק על ידי 'Hebrew Publishing Company' בשנת תרפ"ט (1929). 

הספר גם יצא לאור במהדורה בשפה האנגלית בשם Mourner's Manual, גם כן בשנת 1929.

== תוכן החיבור ==
בחיבור ישנו אוסף תפילות בעד חולים המצויים בסכנה וכן תפילות בעבור נשמת המת. כמו כן כולל החיבור אסופת הלכות בנושאי טהרת המת וקבורתו וכן הלכות בדבר ניחום אבלים. 

החלק האחרון של החיבור כולל דוגמאות להספדים ודוגמאות לכתובות שעל גבי מצבות קבורה. בין ההספדים המובאים בספר ישנו נאום גטיסברג המפורסם של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן. שילוב הספד זה בספר יהודי בשפה העברית מסמל במידה מסוימת את מפעליו התרבותיים והספרותיים של יהודה דוד אייזנשטיין ששלבו נאמנות להלכה ולמסורת היהודית מחד והכרה בערכה וגדולתה של התרבות הדמוקרטית של ארצות הברית מאידך.

קטגוריה:ספרי 1929
קטגוריה:ספרי יהודה דוד אייזנשטיין
קטגוריה:פטירה ואבל ביהדות
נפתלי אמסטרדם

מודעה מטעם רבי נפתלי אמסטרדם על [[אפיית מצות מכונה בשכונת מזכרת משה, 1908]]
קבר רבי נפתלי אמסטרדם בהר הזיתים
רבי נפתלי דב אמסטרדם (ה'תקצ"ב, 1832, סלנט – ה'תרע"ו, 1916, ירושלים) היה מראשוני תנועת המוסר בליטא, ומגדולי תלמידיו של רבי ישראל מסלנט.

== קורות חיים ==
נולד בעיירה סלנט שבליטא בשנת תקצ"ב. מנערותו התבלט בשקידתו וביראתו, ורבי ישראל סלנטר מסר לידו את בנו לחנכו. למד אצל רבי ישראל סלנטר בבית מדרשו בווילנה ובקובנה, והיה בין התלמידים הבכירים של רבי ישראל.

לאחר נישואיו סירב לקבל על עצמו רבנות ופתח מאפייה בביתו לפרנסתו, אך רבו רבי ישראל אסר עליו לעבוד בה כפועל פשוט ולכן חיפש משרת רבנות. בשנת 1867 התמנה לרבה של הלסינקי, בה כיהן כרב במשך שמונה שנים. במהלך שנת 1870 ניסה לעבור לרבנות נובגורוד, אך הניסיון נכשל והוא שב להלסינקי עד שנת 1875, אז התפטר ושב לקובנה. בקובנה הוא חי בעוני ורבי ישראל שלחו לכהן בסנקט פטרבורג כמורה צדק לצד חברו ר' יצחק בלאזר, תפקיד בו כיהן כשנה. לאחר מכן כיהן ברבנות בעיירות יאסווין ואלקסוט, ולבסוף נטש את משרת הרבנות והתמסר להשתלמותו המוסרית.

בשנים אלו פעל להפצת שיטת המוסר בסביבתו, ובמסירת שיחות מוסר בישיבות שיטת המוסר.

בשנת 1906 נפטרה אשתו, ומיד לאחר מכן עזב את קובנה ועלה לארץ ישראל, והתיישב בירושלים, גם בה היה פעיל בהרבצת תורה ומוסר.

רבי נפתלי אמסטרדם נפטר בירושלים בו' באדר ה'תרע"ו (1916) ונטמן בהר הזיתים.

בנו רבי אליעזר לוין שימש כרב בנאדארזין (Nadarzyn) שבפולין.

==לקריאה נוספת==
* 'אמשטרדם, ר' נפתלי ב"ר שלמה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 29 (, תמונה 1227).
* הרב דב כ"ץ, תנועת המוסר, כרך ב'

קטגוריה:רבנים ביישוב
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:תנועת המוסר: אישים
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הפרושים
קטגוריה:סלנט: אישים
קטגוריה:הלסינקי: רבנים
קטגוריה:רבנים פינים
קטגוריה:סנקט פטרבורג: רבנים
קטגוריה:רבני ערים באירופה
קטגוריה:ילידי 1832

קטגוריה:נפטרים ב-1916
שריר העכוז הקטן

שריר העכוז הקטן (TA: Musculus gluteus minimus) הוא הקטן מבין שלושת שרירי העכוז (יתר שרירי העכוז הם שריר העכוז הגדול ושריר העכוז האמצעי). השריר ממוקם עמוק יותר משריר העכוז האמצעי ופעולותיו דומות לאלו של האחרון: הוא מרחיק את הירך ומסובב אותה פנימה. כוחו של העכוז הקטן, בעת סיבוב פנימי של הירך, גדול יותר מזה של העכוז האמצעי.

== תיאור ==
לשריר העכוז הקטן מבנה דמוי מניפה משולשת המשתרעת מהאגן לעצם הירך.

תחילתו של השריר בפן החיצוני של עצם הכסל, בין קו העכוז הקדמי לקו העכוז התחתון.

השריר נאחז בחלק הקדמי של תל הירך הגדול.

== עצבוב ==
שריר העכוז הקטן מעוצבב על ידי שורש העצב המותני החמישי (L5) ועל ידי שורש העצב של העצה הראשון (S1) דרך עצב העכוז העליון (Nervus gluteus superior).

== תמונות נוספות ==
<gallery>
 תמונה:Gray235 he.png|מבט צידי אל עצמות האגן ואל אזורי החיבור של השרירים הנאחזים בהן.
 תמונה:Gray244 he.png|מבט קדמי אל עצם הירך ואל אזורי החיבור של השרירים הנאחזים בה.
 תמונה:Gray434.heb.PNG|שרירי העכוז והירך במבט אחורי (העכוז הגדול והעכוז האמצעי הוסרו באופן חלקי), שריר העכוז הקטן נראה בחלקו העליון של האיור.
 </gallery>

== ראו גם ==
*אנטומיה - מונחים

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
קהלסה

קהלסה או קהאלסה (פירוש המילה הוא "טוהר") הוא השם שנתן גורו גובינד סינג לקהל המאמינים הסיקים אשר טבלו בטקס האמריט סנסקר כאות להצטרפותם לעדה.

הגורו העשירי, גורו גובינד סינג היה לוחם ומנהיג דתי שהבין נכון את העתיד להתרחש וצפה מאבקים צבאיים. הוא יסד את ברית הקהלסה, איחד את עדת הסיקהים והפך את יחידות הלוחמים לצבא מאורגן. 

"קארה", "קאנגה" ו"קירפאן" - 3 מתוך 5 סימני היכר סיקהים מובהקים
ב-30 במרץ 1699, במהלך כנס באנאנדפור שבהודו שנערך ביום הראשון של הבאיסאקי, ביסס גובינד סינג לראשונה את מוסד ה"קהלסה" וקבע טקס קבלה דתי שכלל טבילה סמלית ב-"אמריט" ("צוּף" - מים קדושים מסוכרים שעורבבו בחרב "קאנדה"). המאמינים שהצהירו נאמנות לקהלסה נדרשו לחמישה סימני היכר חיצוניים (Panj Kakka - "חמש ה-K"):
* קש (kesh) - שיער וזקן לא-גזוזים (אצל הגברים השיער נאסף ומכוסה בטורבן)
* קאנגה (kangha) - מסרק קטן
* קארה (kara) - צמיד מתכת עגול
* קירפאן (kirpan) - פגיון קטן מעוקל
* קאצ' (kachch) - מכנסיים רפויים
בנוסף קבע הגורו גובינד סינג שכל הגברים הסיקהים יכונו מעתה "סינג" (Singh - "אריה") וכל הנשים - "קאור" (Kaur - "נסיכה").

הקהלסה התחילה עם חמישה מאמינים חלוצים (פאנג' פיארה ), שנענו לקריאתו של הגורו להקריב את חייהם למען הקהילה. קהלסה היא הגרעין של החברה הסיקהית.

== הקהלסה כגוף צבאי ==
אחת החובות המוטלות על כל סיקהי היא להגן בעזרת חרבו על החלשים. המוגול ג'אהנגיר אסר והוציא להורג בשנת 1606 את הגורו החמישי גורו ארג'אן ותבע מכל הסיקהים להתאסלם או להיות מוצאים להורג. בסיטואציה זו התגבשה קבוצה של לוחמים סיקהים כנגד המוגול וגזרותיו. אחרי נפילת האימפריה המוגולית ועלייתה של ממלכת פנג'אב הסיקהית הפכה הקהלסה למכשיר בידי השלטון להשלטת השלטון ולשמירה על המדינה. עם זאת הקהלסה שמרה על אופייה הדמוקרטי ועל יכולתה להתנגד למהראג'ה. בשנת 1839 עם פטירתו של המהראג'ה האחרון, רנג'יט סינג מנה הכוח הצבאי של הקהלסה כ-30,000 לוחמים שנחשבו על ידי הבריטים כלוחמים עזי נפש ושולבו בצבא הודו הבריטית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:הודו: דת ופילוסופיה
קטגוריה:סיקיזם
שלמה ליבוביץ-ליש

שלמה ליבוביץ-ליש (1927 - י"א בתמוז ה'תשע"ד, 9 ביולי 2014) היה דיפלומט והיסטוריון ישראלי, המייסד של ACMEOR (האיגוד העולמי לתרבות יהדות רומניה), המפרסם של מגילת החורבן של יהודי רומניה, מנהל המחלקה המזרח-אירופית של משרד החוץ הישראלי במשך שנים רבות.

==ביוגרפיה==
שלמה ליבוביץ נולד ב-1927 בבוטושאן שברומניה. בגיל 13 הצטרף לתנועת נוער ציונית. למד בבית ספר יהודי שבניהולו של תאודור לווינשטיין-לבאי. בשנים 1944–1947 היה למנהיג בני עקיבא ברומניה וחבר בהנהגת החלוץ המקומית בין השנים 1944 ל-1949. הוא למד בסמינר למורים ביידיש, עלה לישראל (תחת זהות בדויה) בשנת 1950. ליבוביץ-ליש היה חבר בקיבוץ ניר עציון ועבד כמורה בכפר סבא. בין השנים 1953 ל-1983 הוא עבד במשרד החוץ ובמסגרת עבודתו טיפל בשחרור אסירי ציון מרומניה ובאיחוד משפחות. ליבוביץ-ליש סיים תואר ראשון בהיסטוריה יהודית, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה, תואר שני בהיסטוריה יהודית ודוקטורט באוניברסיטת בר-אילן בנושא "יהודי רומניה 1944–1950 מול משטר משתנה".
תחת השם "עמנואל-ליש" ליבוביץ -ליש יחד עם אסיר ציון לשעבר משה מוסקוביץ'-עמנואל חיבר את המילון העברי-רומני ורומני-עברי ששימש במשך עשרות שנים דורות של יהודי רומניה שעלו לישראל.
נודע בין היתר בתרומתו להפצת ידע על תולדות העם היהודי והציונות בשידורי קול ישראל בשפה הרומנית.

נפטר בישראל ב-9 ביולי 2014.

בנו ישראל אריאל הוא מראשי ישיבת עוד יוסף חי, וערך מספר ספרים של הרב יצחק גינזבורג.

==פרסים ואותות הוקרה==
*פרס נימירובר
*פרס גרופר לספרות
*פרס ינקולוביץ'
*מדליית בנב מרנטי
*התואר פרופסור לשם כבוד של אוניברסיטת באבש-בויאי בקלוז'-נאפוקה

==כתבים==
*עמנואל - ליש - המילון עברי-רומני ורומני עברי (חובר על ידי שלמה ליבוביץ' ליש יחד עם משה מוסקוביץ'-עמנואל)
*לקסיקון של מונחים יהודיים, ציוניים וישראלים (במהדורה הראשונה - עם משה מאור)
*Şabat: cununa creaţiei - שבת כתר בראשית
*Reflecţii despre Iudaism מחשבות על היהדות
*Între legendă şi realitate (lumea hasidică) - בין אגדה למציאות: העולם החסידי
*Comitetul Democratic Evreiesc "הוועד הדמוקרטי היהודי
*Evreimea Botoşăneană, mini-monografie -יהודי בוטושאני
*2013 - יהודי רומניה בשנים 1950-1944

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070520022758/http://www.repereromanesti.ro/israel.htm מאמר על ריאיון עם שלמה ליבוביץ-ליש ותצלום שלו] ברומנית
* [https://web.archive.org/web/20070917192432/http://www.repereromanesti.ro/nr05072005/istorie01.htm ראיון בו מספר שלמה ליבוביץ-ליש על התשלום שניתן לשלטונות רומניה עבור עליית יהודי רומניה] ברומנית
* [https://web.archive.org/web/20070308081724/http://www.isro-press.net/Interviuri/shlomo.leibovici.htm ריאיון עם שלמה ליבוביץ-ליש על שואת יהודי רומניה והאנטישמיות ברומניה] ברומנית
* [http://www.kipa.co.il/makorrishon/show.asp?id=9821 מקור ראשון - על מגילת החורבן של יהדות רומניה שפורסמה על ידי שלמה ליבוביץ-ליש]
* 
*[https://www.amirorg.co.il/שלמה-לייבוביץ-ליש-זל-2014-1927-מאמר-לזכרו/ לוציאן זאב הרשקוביץ'- הספד לשלמה ליבוביץ ליש באתר הארגון "אמיר"]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:היסטוריונים יהודים רומנים
קטגוריה:היסטוריונים ישראלים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:ניר עציון: אישים
קטגוריה:בני עקיבא
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
פגיעה עמוקה (גשושית)

רגע הפגיעה בשביט טמפל 1
פגיעה עמוקה (באנגלית: Deep Impact) הייתה גשושית של נאס"א שתוכננה ללמוד את ההרכב הפנימי של השביט טמפל 1. הגשושית במשקל 650 ק"ג שוגרה ב-12 בינואר 2005. ב-4 ביולי 2005 בשעה 5:52 UTC האימפקטור של הגשושית התנגש בהצלחה בשביט תוך שהוא משליך לכל עבר אבק ורסיסי סלע מגרעין השביט. התצלומים מההתנגשות מלמדים כי השביט הרבה יותר מאובק, ופחות קרחוני ממה ששוער תחילה. ההתנגשות יצרה ענן אבק גדול ובוהק שהסתיר את מראה המכתש שנפער. בניגוד למשימות קודמות לשביטים, שרק חלפו לידם וצילמו אותם מרחוק, משימה זו הייתה הראשונה שגרמה לפליטת חומר מפני שביט.

הגשושית איבדה קשר עם כדור הארץ באוגוסט 2013, אחרי שהשעון שבה ספר 2<sup>32</sup> עשיריות שנייה מאז 1 בינואר 2000.

==ראו גם==
*תוכנית דיסקברי

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://deepimpact.jpl.nasa.gov דף הבית של פגיעה עמוקה באתר נאס"א]
* 
* 
* 

קטגוריה:תוכנית דיסקברי
קטגוריה:גשושיות אמריקאיות
קטגוריה:משימות לחקר מערכת השמש
קטגוריה:אימפקטורים
בנימין אוראל

מבנה מסחר ותעסוקה משנת [[1939 בצומת הרחובות ארלוזורוב והרצל בחיפה, פברואר 2010]]
אנדרטה לזכר [[אבשלום פיינברג, מוצבת היום בתחומי פארק נחל חדרה, 3/12]]
בית רוזנפלד ב[[בת גלים]]
בנימין אוראל (1889 – 3 בדצמבר 1968) היה אמן, צייר, פסל ואדריכל ישראלי, שתכנן בין השאר את תחנת החשמל בנהריים.

==ביוגרפיה==
נולד בשם בנימין פייבלזון למשפחה דתית בפלונגיאן במחוז טלז שבפלך קובנה של האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי, כיום בליטא), שם שימש אביו כרב העיירה. בעקבות נטיותיו היצירתיות, נשלח על ידי הוריו בשנת 1907 ללמוד בישיבה בארץ ישראל, אך הוא בחר לפרוש מלימודי הקודש ולפנות לבית הספר לאמנות "בצלאל".
בבצלאל למד בין השנים 1908–1914 במגמת ציור ופיסול, ולאחר מכן הצטרף כחבר בסגל המורים.

בדומה לאדריכלים רבים באותה העת, היות שלא נמצא היה בית ספר לאדריכלות בארץ ישראל וכן לא היה ברשותו תקציב ללימודים אקדמיים בחוץ לארץ, פנה לעבוד כשרטט במשרדי אדריכלים בפריז ובברלין.

עם שובו ארצה חבר למהנדס האזרחי יחזקאל זוהר להקמת שותפות במשרד תכנון אשר הוקם בחיפה בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20. המשרד פעל בשנים 1926–1942, ובמהלכן תכנן עשרות בניינים. עיקר פעילותו הייתה בחיפה, אולם מגוון הפרויקטים בוצעו ברחבי ארץ ישראל המנדטורית, מנהריה ועד רחובות. בין היתר השתתף בתכנון תחנת כוח נהריים של חברת החשמל.

בשנת 2008 יצאה לאור המונוגרפיה "בנימין אוראל: אדריכל ללא דיפלומה", מאת בנו ונכדו אלוף ודרור אור-אל, המסכמת את פועלו של אוראל. במקביל הועלה אתר אינטרנט הסוקר את עבודותיו המרכזיות.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20161014001627/http://www.orell.org.il/BenjaminOrellIndex.htm בנייני האדריכל בנימין אוראל] - אתר המסכם את פעילותו האדריכלית (ארכיון האינטרנט, אתר לא תקין)
* מיכאל יעקובסון, [http://michaelarch.wordpress.com/2010/05/13/סיבוב-בחיפה-בבית-הצופה-ובחומוס-אבו-יוס/ סיבוב בחיפה בבית הצופה ובחומוס אבו יוסף], בבלוג "חלון אחורי", 13 במאי 2010 - סקירה אדריכלית על "בית הצופה" בתכנונו של אוראל
* מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2016/08/27/סיבוב-בשכונת-בת-גלים/ סיבוב בשכונת בת גלים כולל סקירה על בית רוזנפלד בתכנון בנימין אוראל], באתר 'חלון אחורי', 27 באוגוסט 2016
*מיכאל יעקובסון: [https://michaelarch.wordpress.com/2016/11/23/סיבוב-בארבעה-בתי-המגורים-הכי-נפלאים-בש/ סיבוב בארבעה בתי המגורים הכי שווים בשכונת הדר בחיפה], באתר 'חלון אחורי', 23 בנובמבר 2016
* 
* 

קטגוריה:קצרמר אמנים

קטגוריה:פלונגה: אישים
קטגוריה:אדריכלים ישראלים
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות
קטגוריה:סגל בצלאל
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1889
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1968
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות חוף הכרמל
קסטלו די ריבולי

החזית הבלתי גמורה של פיליפו יובָרָה
המעבר בין אזור החזית של יובָרָה לאזור ה"מניקה לונגה" Manica Lunga.
קסטלו די ריבולי (באיטלקית: Castello di Rivoli) היא מצודה בריבולי שבקרבת טורינו שבאיטליה, אשר שימשה כאחד המעונות המלכותיים של בית סבויה. כיום משמש המבנה כמוזיאון לאמנות עכשווית של טורינו.

==תולדות המקום==
מניחים כי המצודה נבנתה בין המאה ה-9 למאה ה-10, אך העדות הראשונה לקיומה היא מסמך משנת 1159, בחתימת ידו של פרידריך "ברברוסה" קיסר האימפריה הרומית הקדושה, המאשר את העברת הבעלות על אזור ריבולזה (Rivolese) הכולל את המצודה, לבישוף של טורינו.

במאה ה-11 נרכשה המצודה על ידי בית סבויה, אשר הסתכסך תוך זמן קצר עם הבישוף, סכסוך שבשנת 1184 גרם נזקים למבנה. בשנת 1330 הועברה למצודה פעילות המועצה המנהלית העליונה (Consiglio dei Principi) של האזור הכפרי, על ידי הרוזן אמדאו ה-4. שם גם הוצגו לראשונה תכריכי טורינו בדרכם ליעדם הסופי לתצוגה בכנסייה בטורינו.

בשנת 1559 נקבע ב"הסכם שאטו-קאמברסיס" (Treaty of Cateau-Cambrésis) כי הדוכס אמנואלה פיליברטו לא יוכל לשבת בטורינו אלא אם ייוולד לו בן זכר. הדוכס עבר להתגורר במצודה וביצע בה שיפוצים עד להולדת בנו, צ'ארלס אמנואלה ה-1, בשנת 1562, אז עזב את המצודה וחזר לטורינו. השיפוצים במצודה נמשכו עד 1644 עם ייסוד מיבנה ה"גלריה של בית סבויה" אשר נקרא "מניקה לונגה" (Manica Lunga). רוב שכיות החמדה שהוצגו בגלריה נבזזו על ידי החילות הצרפתיים במהלך מלחמת תשע השנים, בסוף המאה ה-17, וכיום ניתן לצפות רק בשרידיהן.

בתחילת המאה ה-18 חידש האדריכל פיליפּוֹ יובָרָה את מלאכת השיפוצים בהזמנתו של הדוכס ויקטור אמדאו ה-2, אשר התגורר במצודה כאסיר לאחר שוויתר על כס המלוכה ונכשל לזכות בו שוב. יובָרָה הקים רק את חזית המצודה, אך גם אותה לא הספיק לסיים. עם מותו של אמדאו ה-2 ננטשה המצודה עד לשנת 1863, אז החליטה עיריית ריבולי להפכה לקסרקטין. עשרים שנה מאוחר יותר שימש אגף של המצודה כספרייה.

במלחמת העולם השנייה ניזוקה המצודה קשות ונשארה נטושה עד לשנת 1979, אז חודשו עבודות השחזור. כיום כוללת המצודה שני מבנים בלבד: ה"מניקה לונגה" (הגלריה) והחזית הבלתי גמורה שהקים יובָרָה. בשנת 1984 נפתחה המצודה לקהל כמוזיאון לאמנות בת זמננו, הנחשב לאחד המוזיאונים הידועים מסוגו באירופה.

עבודות השיפוץ הראשונות נעשו על ידי האדריכל אנדראה ברונו. היוזמה לא הושלמה מכיוון שהתקציב הספיק רק לתיקון הנזקים למבנה. כעבור כמה שנים, בשנת 1967, המשיך ברונו לשבור את החלקים המתפוררים של האטריום, שנבנו בתחילת המאה ה-10. הוא שימר את הטירה במלואה והקים שם את המוזיאון לאמנות מודרנית.

==גלריית תמונות==
<gallery>
Image:Castellorivoli3.jpg|הכניסה לאזור "מניקה לונגה"
Image:Castellorivoli4.jpg|תוספות בנות זמננו ל"מניקה לונגה"
Image:Castellorivoli5.jpg|מבט כללי 
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טורינו: מבנים
קטגוריה:טורינו: מוזיאונים
קטגוריה:מבנים שתכנן פיליפו יוברה
הרכבת התחתית של סלוניקי

עבודות ההקמה
קטע מנהרה שהושלם
הרכבת התחתית של סלוניקי (ביוונית: Μετρό Θεσσαλονίκης), היא מערכת הסעת המונים תת-קרקעית בעיר סלוניקי שביוון, המתוכננת להתחיל לפעול ב-2024.<ref></ref>

==אודות הפרויקט==
השלב הראשון של המיזם יכלול קו רכבת באורך של 9.6 ק"מ, 13 תחנות ודפו בקצהו המזרחי. העבודות החלו, מהקצה המערבי של הקו, כבר בחודש יוני 2006, אך הן אינן צפויות להסתיים לפני 2023. עלותו המוערכת של שלב זה עומדת על כ-1.1 מיליארד אירו. הקרונות של הרכבת התחתית של סלוניקי יהיו זהים לאלו של הרכבת התחתית בקופנהגן ולרכבת דוקלאנדס הקלה בלונדון, והמנהרות לכיווני הנסיעה המנוגדים תהיינה נפרדות. הרכבת התחתית תכלול 18 רכבות ללא נהג, והתחנות יצוידו בקירות ובדלתות זכוכית שיחצצו בין הרציפים לבין פסי הרכבת. המיזם נבנה על ידי תאגיד איטלקי-יווני אנסלוברדה-אנסלדו אס.טי.אס. (Ansaldobreda-Ansaldo STS), וחברת "אטיקו מטרו" האחראית על הפעלתה של הרכבת התחתית באתונה ומפקחת עליו.

==הממצא הארכאולוגי==
עיקר המחקר הארכאולוגי, המתבצע במקביל לעבודות ההקמה של קו הרכבת, מתמקד בתחנות שבתחום העיר הבצורה מימי תאודוסיוס ובתחנות הסמוכות מחוץ לחומה. המחקר שנכלל בלוח הזמנים להקמת הפרויקט, חשף ממצאים ארכאולוגיים רבים והפתיע את החוקרים בעושרו. בתחנות האגיה סופיה ווניזלו שבתוך החומות התגלו קטעים מהדקומנוס מקסימוס של העיר הביזנטית, על המזרקות והאכסדרות שלאורכה. הדרך המקורית רוצפה בשיש אך במאה ה-6 הוחלף זה בפיסות אבן גדולות. בתחנת וניזלו התגלתה כיכר עירונית שלאורכה בתי מלאכה ושווקים, ואשר שכנה לצד ויה אגנטיה הקדומה שחצתה את העיר. בתחנות שמחוץ לחומות העיר הקדומה התגלו שרידים לפולחן נוצרי קדום, ובתחנת סינטריוואני שממזרח לחומה התגלתה כנסייה עתיקה שנבנתה מעל מבנה פולחני פרה-נוצרי, ובפסיפס שבה נראית דמותו של עוף החול. כנסייה נוספת ושדה קבורה התגלו בתחנת דימוקרטיאס שממערב לחומה. שיטת הקבורה במקום מעידה על כך ששדה הקבורה היה בשימוש עד הכיבוש עות'מאני במאה ה-15.

==רשימת התחנות==
* נאוס סידירודרומיקוס סטאת'מוס (Νέος σιδηροδρομικός σταθμός, תחנת הרכבת החדשה)
* דימוקרטיאס (Δημοκρατίας)
* וניזלו (Βενιζέλου)
* אגיה סופיה (Αγία Σοφία)
* סינטריוואני (Σιντριβάνι)
* פנפיסטימיו (Πανεπιστήμιο, אוניברסיטה)
* פפאפי (Παπάφη)
* אפקילידי (Ευκλείδη)
* פלמינג (Φλέμινγκ)
* אנליפסאוס (Αναλήψεως)
* פטריקיו (Πατρικίου)
* וולגרי (Βούλγαρη)
* נאה אלווטיה (Νέα Ελβετία)
* דפו (Αμαξοστάσιο Πυλαίας)

== תוכניות עתידיות ==
התוכנית העתידית להארכת המערכת כוללת בשלב הראשוני שלוחה דרומה אל קלמריה (Καλαμαριά) וצפונה לסטוורופולי (Σταυρούπολη). כמו כן נשקלת האפשרות להארכות נוספות אל קודליו (Κορδελιό) מצפון מערב ואל נמל התעופה הבינלאומי סלוניקי מקדוניה בדרום מזרח.

== בתרבות הפופולרית ==
עיכובים בבנייה הפכו את המטרו בסלוניקי לנושא מספר בדיחות ביוון. 

ראש ממשלת יוון, אלכסיס ציפרס, התבדח על העיכובים ביריד הבינלאומי בסלוניקי 2018: "מה קורה עם המטרו, חבר'ה? האם זה ייבנה כאן?<ref></ref>

אתרי סאטירה חדשותיים הזכירו את המטרו בהזדמנויות רבות עם סיפורים כמו "מטרו סלוניקי תפעל 24 שעות ביממה במהלך המהומה לחג המולד.

== ראו גם ==

* הרכבת התחתית של אתונה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.ametro.gr/cgi-bin/showplan.cgi הרכבת התחתית של סלוניקי], באתר "אתיקו מטרו"
* [http://www.ekathimerini.com/4dcgi/_w_articles_wsite4_1_19/11/2013_528510 חשיפת ממצאים ארכאולוגיים חשובים בעת בניית רכבת תחתית] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יוון: תחבורה
סלוניקי
רכבת תחתית
אמבידקסטריות

אַמְבִּידֶקְסְטֵרִי (דו-ידי או שְׁווה ידיים) הוא אדם השולט בשתי ידיו במידה שווה, בלי צד דומיננטי.

במצב זה לאדם אין העדפת צד, כלומר אינו "ימני" או "שמאלי" ומסוגל לבצע את אותן הפעולות באיכות זהה ביד ימין ושמאל.
למעשה אין מדובר רק ביכולת זהה של שתי הידיים אלא גם של הרגלים.

במקרה נורמלי, בצד המועדף (הדומיננטי) יבצע הילד כמו המבוגר את מרבית הפעולות הדורשות דיוק ותיאום עין-יד כגון כתיבה, גזירה במספריים וחיתוך. במקביל יעדיף לעמוד על הרגל השנייה ולבעוט בכדור ברגל הדומיננטית (ימני יעמוד על רגל שמאל ושמאלי על רגלו הימנית).

רווחת אמונה שעקב השימוש בשני צדי המוח בו-זמנית, אמבידקסטרים הם אנשים חכמים ומוכשרים יותר (מנצלים יותר טוב את המוח) וכן יש להם בעיות בחשיבה לוגית ומתמטית עקב שימוש בשני מרכזי חשיבה בו-זמנית. אמונות אלו לא הוכחו ומחקרים לא מצאו ביסוס מדעי להנחות אלו.

בכל מקרה שילד מעל גיל 5 עדיין לא פיתח העדפת צד, יש לברר בירור נוירולוגי אם חוסר ההעדפה אינו נובע מחולשה של הצד הדומיננטי או מפגם נוירולוגי שגורם לילד להתעלמות מצד או קו אמצע חזק מידי.

רבים טועים בין אמבידקסטריה ל"דומיננטיות מעורבת" (זה מצב שבו אדם מבצע פעולות מסוימות ביד ימין ואחרות ביד שמאל - קיים הרבה ב"שמאליים" שהוכרחו בילדותם להיות "ימניים").

האמנים והממציאים האיטלקים לאונרדו דה וינצ'י ומיכלאנג'לו והמדענים אלברט איינשטיין וניקולה טסלה ידועים בכך שהיו דו-ידִיים.

== גיזרון ==
מקור המילה בשפה הלטינית כאשר "אמבי" פירושה "שניהם" ו"דקסטר" פירושה "ימני" (בניגוד לשמאלי) או מועדף. הפירוש המילולי הוא "ימני בשני הצדדים".

המונח העברי שנקבע במילוני האקדמיה ללשון העברית ל"אמבידקסטריות" הוא "שווי ידיים" (בניקוד: שֹׁוִי יָדַיִם; בעבר - דו-ידיות). שם התואר הוא "שְׁווה ידיים".

==בהלכה היהודית==

מי ששולט בשתי ידיו צריך על פי ההלכה להניח תפילין ביד שמאל כדרך רוב בני אדם: "ואם שולט בשתי ידיו, מניח בשמאל כל אדם" ().

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נוירולוגיה
קטגוריה:פיזיולוגיה
1335

== אירועים ==
* בנדיקטוס השנים עשר מתחיל לתקן את הנזירים ציסטרסיאניים.
* לאחר מותו של אבו סאיד נפסקת השושלת האילח'אנית.
* סרגיי רדונז'סקי הקים כנסייה במקום בו התפתחה לאוורת השילוש-סרגייב.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
סקאנסן

סקאנסן (בשוודית: Skansen) הוא גן חיות והמוזיאון הפתוח הראשון בשוודיה. המוזיאון, הממוקם באי יורגודן (Djurgården) שבסטוקהולם, נוסד ב־1891 על ידי ארתור הזליוס שביקש לשמר את מראה דרך החיים באזורים שונים בשוודיה.

== היסטוריה ==
במאה ה־19 שטף גל שינויים גדול את אירופה ודרך החיים הכפרית השתנתה במהרה לטובת חברה מתועשת. הזליוס שראה כיצד המסורות העתיקות נזנחות לטובת דרך החיים המודרנית, חשש שייעלמו לבסוף ויישכחו. לשם כך החליט להקים מוזיאון פתוח שישמר את דרך החיים הכפרית ברחבי שוודיה למען הדורות הבאים. הזליוס שכבר יסד את המוזיאון הנורדי באי יורגודן, החליט להקים עליו מוזיאון נוסף בהשראת המוזיאון הפתוח שהקים ב־1881 אוסקר השני בכריסטיאניה. סקאנסן היה במקור חלק מהמוזיאון הנורדי, אך הפך לארגון עצמאי ב־1963; עם זאת, המוצגים במוזיאון עדיין שייכים למוזיאון הנורדי.

לאחר סיורים רבים ברחבי שוודיה רכש הזליוס 150 בתים מרחבי המדינה, פירק חלק אחר חלק ובנה אותם מחדש בתחומי המוזיאון. רק שלושה מבנים ברחבי המוזיאון הם העתקים מושלמים ולא המבנים המקוריים.

== סקאנסן ככינוי ==
המושג "סקאנס" ("סקאנסן" היא הצורה המיודעת), שמשמעו בשוודית "ביצור" או "חפיר", הפך לכינוי כללי למוזיאונים אתנוגרפיים פתוחים נוספים ברחבי העולם, ובמיוחד במזרח אירופה, שם הם פופולריים ביותר. סקאנסנים מצויים, בין היתר, בפולין, בצ'כיה, בסלובקיה, בסלובניה ובהונגריה, שבה ממוקם סקאנסן ידוע בסנטאנדרה הסמוכה לבודפשט (Szentendrei Szabadtéri Néprajzi Múzeum). סקאנסנים נוספים מצויים גם באוסטריה (מוזיאון שטיבינג – Stübing) ובשווייץ (Urschweizerische Erlebnissdörfli).

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.skanzen.hu/engn/index2.html אתר מוזיאון סקאנסן בסנטאנדרה, הונגריה]
בקתה כפרית מהמאה ה־19 בין העצים. מוזיאון סקאנסן

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מוזיאונים להיסטוריה
קטגוריה:אירופה: גני חיות
קטגוריה:סטוקהולם: תרבות
קטגוריה:מוזיאונים פתוחים
קטגוריה:מוזיאונים אתנוגרפיים
קבורת אפר יהודי אוסטריה בירושלים (1949)

ארון המכיל כדי אפר נישא לעבר הקבורה
בקיץ 1949 נקברו בירושלים בטקס ממלכתי צבאי 30 כדים ובהם אפר יהודי אוסטריה שהומתו במחנות ההשמדה בשואה. טקס זה נחשב כיום לטקס הראשון שהתקיים בישראל לזכר נספי השואה ושנשא צביון ממלכתי.

==היוזמה לטקס==
הטקס נערך כתוצאה מיוזמתו של שמעון ויזנטל יהודי אוסטרי ניצול שואה, אז עדיין אלמוני. אפרם של יהודי אוסטריה שנספו במחנות ההשמדה נאסף והיה מיועד למשלוח לארץ. באוקטובר 1948 פנה ויזנטל, במכתב לראש עיריית תל אביב-יפו ישראל רוקח ודרש לקיים טקס קבורה הולם לשרידים.
שר החינוך והתרבות דאז ולימים נשיאה השלישי של מדינת ישראל, [[זלמן שזר, עובר על פני כדי האפר שהוצבו בבית הרבנות הראשית בת"א.]]

המוסדות הרשמיים בישראל התקשו לעכל תכתיבו של ויזנטל. קשיים התעוררו כיוון שעל פי ההלכה אסור לקבור ב"קבר ישראל" דבר מלבד חלקי מת יהודי, ולגבי כדי אפר שנאספו במשרפות אין דרך להבטיח זאת. הסוכנות היהודית סברה שאין זה ראוי מהבחינה הסמלית שטקס קבורת אפר הנשרפים יקדם לטקס הממלכתי של קבורת עצמות הרצל ובני משפחתו, שאף הם הועלו לארץ בקיץ 1949. העלאת עצמות חוזה המדינה נתפסה כסמל לניצחון הציונות, בעוד קבורת שרידי קרבנות השואה נתפסה כסמל לתבוסת הגלות.  לאחר התלבטויות הוחלט למלא אחר דרישתו של ויזנטל.

==הטקס==
הטקס הממלכתי נקבע ל-26 ביוני 1949. בשעה 11:00 הוצא ארון המתים בו הונחו כדי האפר מבית הרבנות הראשית ברחוב יבנה בתל אביב ומסע ההלוויה נע לכיוון בית הכנסת הגדול ברחוב אלנבי. אחרי הארון נעה הפמליה שכללה שרי ממשלה ונכבדים אחרים. אלפים גדשו את הרחובות ובתי הספר שחררו את התלמידים. חנויות לאורך ציר הנסיעה נסגרו והקהל עקב בדממה אחר התקדמות השיירה. על מדרגות בית הכנסת הגדול אמר הרב האשכנזי של תל אביב, הרב איסר יהודה אונטרמן, קדיש. השיירה המשיכה לרחובות שם נשא דברים אל מול קהל רב, נשיא המדינה, חיים ויצמן. משם החלה השיירה בליווי משטרתי, לעלות לכיוון ירושלים. בירושלים נערכה לוויה צבאית בנוכחות נשיא הקונגרס היהודי העולמי, ראש העירייה ונכבדים אחרים. השיירה נעה לבית הכנסת ישורון ושם נשא דברים הרב הראשי הספרדי, הרב עוזיאל. הארון נטמן בבית הקברות סנהדריה.

==מקורות==
* [http://jic.tau.ac.il/Repository/ml.asp?Ref=UEFMRVNUSU5FLzE5NDkvMDYvMjQjQXIwMDExMA==&Mode=Gif&Locale=english-skin-custom גיליון ה"פלסטיין פוסט"] מתאריך 24 ביוני 1949
* [http://jic.tau.ac.il/Repository/ml.asp?Ref=UEFMRVNUSU5FLzE5NDkvMDYvMjcjQXIwMDEwMQ==&Mode=Gif&Locale=english-skin-custom גיליון ה"פלסטיין פוסט"] מתאריך 27 ביוני 1949
* [http://www.forum-morim.org/video-moreset/ סרטון שצולם בהלוויה] ממאגר הסרטונים 'מדינה קמה'

==ראו גם==
* זיכרון השואה בישראל (בפרט נושא הגישה הממלכתית)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.wikigenia.org.il/index.php?title=%D7%A7%D7%91%D7%95%D7%A8%D7%AA_%D7%90%D7%A4%D7%A8_%D7%99%D7%94%D7%95%D7%93%D7%99_%D7%90%D7%95%D7%A1%D7%98%D7%A8%D7%99%D7%94_%D7%91%D7%99%D7%A8%D7%95%D7%A9%D7%9C%D7%99%D7%9D_%281949%29 קבורת אפר יהודי אוסטריה בירושלים (1949)] באתר ויקיגניה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זיכרון השואה בישראל
קטגוריה:1949 בישראל
קטגוריה:יהדות אוסטריה
קטגוריה:בית הקברות סנהדריה
קטגוריה:זיכרון שואת יהודי אוסטריה
קטגוריה:הלוויות בירושלים
1344

== אירועים ==

== נולדו ==

== נפטרו ==
* רלב"ג - פרשן המקרא, פילוסוף ומתמטיקאי יהודי שפעל בדרום צרפת (נולד ב-1288).

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1347

== אירועים ==
* מגפת המוות השחור מתחילה באירופה.
* ג'ון השישי קרטאקוזנוס, אימפרטור ביזנטי לאחר מלחמה אזרחית.

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1348

== אירועים ==
* המוות השחור מתפשט למערב אירופה.
* המוות השחור מגיע לאנגליה.
* נוסד מסדר הבירית על ידי אדוארד השלישי מלך אנגליה.
* המוות השחור מגיע לקהיר.
* פסקוב מקבל עצמאות מנובגורוד. הקמת רפובליקת פסקוב.
* הקמת קולג' נוסף באוניברסיטת קיימברידג'. 

== נולדו ==

== נפטרו ==

* לאורה, מהאבת של פרנצ'סקו פטרארקה.
* אדראה פיזנו, פסל וארכיטקט איטלקי.

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
עבדוליי ואד

עבדולֶיי וָאד (Abdoulaye Wade; נולד ב-29 במאי 1926) הוא פוליטיקאי סנגלי שכיהן כנשיא סנגל השלישי. ואד נבחר לשלטון לאחר שנים ארוכות שבהן עמד בראש האופוזיציה.

ואד נולד במחוז קאבאמר שבסנגל. למד בבית הספר לאמנויות קונדורסה שבפריז, ובעל שני תוארי דוקטורט: במשפטים וכלכלה. בנוסף היה דיקן הפקולטה למשפטים וכלכלה באוניברסיטת דקר.

==קריירה פוליטית==
ואד רץ לראשונה לנשיאות סנגל בפברואר 1978, כשהוא עומד בראש המפלגה הדמוקרטית של סנגל. הוא קיבל 17.38% מקולות הבוחרים והפסיד לנשיא המכהן לאופולד סנגור, שעמד בראש המפלגה הסוציאליסטית ושלט במדינה ללא מצרים מאז היווסדה. ואד התמודד בבחירות גם בשנים 1983, 1988 ו-1993, ובשלושתן סיים במקום השני. במהלך השנים הללו נעשו ניסיונות מצד מפלגת השלטון לצמצם את כוחו הפוליטי של ואד, ובשל כך נעצר ואד מספר פעמים, ואף עבר להתגורר במשך שנתיים בפריז (1988-1990). 

בסיבוב הראשון בבחירות לנשיאות בשנת 2000 הוביל יורשו של סנגור, הנשיא המכהן עבדו דיוף, שקיבל 31% מקולות הבוחרים, אולם כיוון שלא השיג את הרוב הדרוש לבחירה בסיבוב יחיד התקיים סיבוב שני, ובו העבירו מרבית תומכיהם של מועמדי האופוזיציה את תמיכתם לוואד, והוא ניצח ברוב של 58.49%. לראשונה איבדה המפלגה הסוציאליסטית את שלטונה במדינה, ואד התמנה לנשיא סנגל ב-1 באפריל 2000. ואד ניצח בבחירות לנשיאות בפברואר 2007, בסיבוב הראשון, עם 55.9% מקולות הבוחרים, בפער גדול מהמקום השני, ונכנס לקדנציה השנייה שלו כנשיא סנגל ב-3 באפריל 2007. הוא כיהן בתפקיד במשך 5 שנים נוספות, שכן בעת כהונתו כנשיא תוקן החוק ונקבע כי נשיא סנגל יוכל לכהן בתפקידו למשך 5 שנים ולשתי קדנציות בלבד.

לקראת כינוס ארגון הוועידה האסלאמית שנערך בחודש מרץ 2008 ביצע ואד מספר מהלכים פוליטיים חדים אשר יועדו לחזק את מעמד בנו, כרים ואד, כמועמד מוביל לאחר סיום כהונתו של האב. צעדים אלו, בנוסף למשבר כלכלי עקב עליית המחירים בכלל ועליית מחירי האורז בפרט ותהליך העיור המואץ, גרמו לאי שקט פוליטי. כמו כן, השמועות על פרישתו של ואד האב, לאחר הוועידה האסלאמית, קיצוץ קרוב למחצית משרי הפרלמנט וצעדים נגד רוכלי הרחוב השאירו את ואד מבודד בזירה הפוליטית ובקרב העם. מתנגדיו הפוליטיים של ואד הצליחו לחשוף את התנהגויות לא חוקיות לכאורה של בנו כרים ואד בכלי התקשורת - הבליטו את זימונו לחקירה בנוגע לכספים שיועדו לוועידה האסלאמית ובכך קיעקעו את מינויו הרשמי לראש המועצה המחוקקת (תפקיד שהמכהן בו משמש גם כממלא מקום הנשיא). עקב כך, כרים התאמץ בהמשך להנמיך פרופיל ציבורי. 

השמועות על פרישתו של ואד הוזמו, וואד ניסה למצב עצמו כמתווך בסכסוכים עולמיים (הסכם בין צ'אד לסודאן שהושג במהלך הוועידה בתיווכו, שינוי החוקה כדי לאפשר העמדה לדין על פשעים נגד האנושות).
בשנת 2012 הובס בבחירות לנשיאות על ידי מאקי סאל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://africanelections.tripod.com/sn.html תוצאות מערכות הבחירות בסנגל מכל הזמנים]
* 

קטגוריה:נשיאי סנגל
קטגוריה:פוליטיקאים סנגלים
קטגוריה:מקבלי אות לגיון הכבוד
קטגוריה:ילידי 1926
1351

== אירועים ==
* המשך התפרצויות של המוות השחור באירופה.
* הטורקים חוצים בפעם הראשונה את המצרים ופולשים לאירופה.
* החלשות של שושלת המונגולית בסין - מרד הסרט האדום.

== נולדו ==
* ג'אן גלאצו ויסקונטי, דוכס מילאנו הראשון. נפטר ב-1402.
* ולדיסלב השני יגיילו, (נפטר ב-1434), דוכס ליטא, מלך פולין.
* 1 בנובמבר - לאופולד השלישי, דוכס אוסטריה (נפטר ב-1386)

== נפטרו ==

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
1353

== אירועים ==
*הסתימה כתיבת דקאמרון על ידי ג'ובאני בוקאצ'ו. 

== נולדו ==

* מרגרטה הראשונה, מלכת דנמרק (נפטרה ב-1412).

== נפטרו ==

* סימאון איוונוביץ' "הגאה", נסיך מוסקבה וולדימיר (נולד ב-1316).

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
הפרקליט

שער כתב העת. 1951
"הפרקליט" הוא כתב עת משפטי היוצא לאור על ידי לשכת עורכי הדין בישראל משנת 1943.

בשנים האחרונות נערך כתב העת על ידי סטודנטים למשפטים במסלול האקדמי המכללה למינהל בהדרכתו של עורך איש סגל בכיר של המכללה, והוא כתב העת המשפטי הוותיק ביותר בישראל.

==הגיליון הראשון==

בהתאם להחלטת ועידת הסתדרות עורכי הדין היהודיים בארץ ישראל בשנת התש"ג-1943, הוטל על נשיא הוועד המרכזי באותה תקופה, עוה"ד ד"ר מרדכי עליאש, וסגנו משה דוכן, לפעול להוצאת ביטאון משפטי של ההסתדרות. באותה שנה יצא לאור בעיר תל אביב, הגיליון הראשון של "הפרקליט" מבית הסתדרות עורכי הדין. עורכו הראשון של כתב העת היה פלטיאל דיקשטיין ולאחר סיום תפקידו בא במקומו כעורך הביטאון אהרון פולונסקי, שמאמריו פזורים בגליונות הפרקליט הראשונים תחת שם העט "אפולו". בדברי הפתיחה לרגל הוצאתו לאור של הגיליון הראשון, כתב עו"ד עליאש:

==הפרקליט בשנותיו הראשונות==

בשנים שקדמו לקום המדינה, ובשנים הראשונות להיווסדה, שימש כתב-העת כר פורה של שיג ושיח אקדמי אודות עתידה של מערכת המשפט הישראלית ושופר לדעות וללבטים שפשו אותה עת בקרב קהילת המשפטנים הצעירה של מדינת ישראל. נכתב בו אודות אימוץ שיטת המשפט החדשה, השימוש במשפט העברי, משמעות הכרזת המדינה, חשיבות הפורמליזם וכדומה. בין הכותבים היו גדולי המשפט והמחקר האקדמאי באותה תקופה, השופטים חיים הרמן כהן ומשה זילברג, האקדמאים פרופ' גד טדסקי ופרופ' בנימין אקצין.

בשנים הראשונות לקום המדינה היה "הפרקליט" הביטאון המשפטי היחידי ששירת את עורכי הדין והשופטים במדינת ישראל, וזאת בטרם נוסדו הביטאונים של הפקולטות השונות למשפטים. 

בשנת 1961, עם הפיכת לשכת עורכי הדין לאיגוד סטטוטורי, לאחר חקיקת חוק לשכת עורכי הדין, הפך "הפרקליט" לביטאונה המשפטי המקצועי המרכזי של לשכת עורכי הדין בישראל. באותן שנים הצטרפה הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים למערכת "הפרקליט".

==הפרקליט בשנותיו האחרונות==

נכון ל-2010, יוצא "הפרקליט" בתדירות של שני גליונות בשנה, וכותבים בו אנשי אקדמיה, שופטים ועורכי דין. במשך שנים ערך את כתב העת פרופ' מיגל דויטש. משנת 2006 ואילך שימשו כעורכים פרופ' יורם רבין וד"ר יניב ואקי, מבית-הספר למשפטים של המסלול האקדמי, המכללה למנהל. הפרקליט נערך בשיתוף עם תלמידי בית-ספר זה.

גיליונותיו האחרונים של "הפרקליט" מוצגים במלואם באתר האינטרנט שלו.

בין 2016 ל-2022 לא יצאו לאור חוברות חדשות, אך חוברת 'הפרקליט' נה החלה להתפרסם באתר האינטרנט של לשכת עורכי הדין בשנת 2022, בה צפויה החוברת השלמה לצאת לאור. עורכי הגיליון החדש הם ד"ר יניב ואקי וד"ר אלון רודס.

== לקריאה נוספת ==
* הפרקליט - ספר היובל, ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין בישראל, דצמבר 1993.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.hapraklit.co.il הפרקליט], האתר הרשמי של כתב העת "הפרקליט"
* [http://www.israelbar.org.il/article_inner.asp?pgId=2480&catId=810 הפרקליט], באתר לשכת עורכי הדין

קטגוריה:המסלול האקדמי המכללה למינהל: כתבי עת משפטיים
קטגוריה:לשכת עורכי הדין בישראל: כתבי עת משפטיים
יצחק איזיק טאובס

רבי יצחק איזיק טאובס (טוֹיבֶּש) (1837 - 28 בספטמבר 1920) היה רבם של יהודי ברלאד, רומניה, במשך כ-30 שנה ולאחר מכן רבם של יהודי בוקרשט משנת 1894, מתרגם שירה מרומנית לעברית.

==ביוגרפיה==
היה בנו של הרב יחיאל מיכל טאובס מווסלוי ונכדו של הרב אהרן משה טאובס מיאשי שהיה 
מורו ורבו. אחרי שהתחתן וכיהן לתקופה קצרה כרב בווסלוי (1861), בגיל 25 נבחר לרבם של יהודי ברלאד ונפת טוטובה ובשנת 1862 קיבל המינוי תוקף בצו של אלכסנדרו יואן קוזה. הוא זכה להערכה רבה גם מחוץ לקהילה היהודית ופרסם בעיתונות התקופה ראיונות תשובה לתעמולה האנטישמית. בשנת 1872 השתתף בבריסל בקונגרס יהודי לפי הזמנת אדולף כרמיה. היה פעיל של כל ישראל חברים ברומניה וחבר בחברה ההיסטורית ע"ש יוליו באראש. 

בשנת 1895 עבר לבוקרשט והיה הרב של בית הכנסת אחדות הקודש בשנת 1910 כשהוקם הבניין המחודש השלו.. 
טאובס היה רב משכיל בעל אוריינטציה אורתודוקסית מודרנית
. הוא דרש בבית הכנסת דרשות בשפה הרומנית. פרט לרומנית, היה דובר שפות רבות - גרמנית, יידיש, צרפתית ועברית 

הרב איזיק טאובס היה רב בקיא בתלמוד ורב ייחוס (קושר לרש"י) שרבנים אירופאים נהגו להתיעץ איתו. הוא פעל רבות למען פתיחתם של בתי ספר יהודים ציבוריים חילוניים בברלאד, הוש, טקוץ', בראילה שבהם נלמדו מקצועות חול בשפה הרומנית. נאבק נגד שבועת היהודים ותמך בהגירה יהודית מרומניה. כשהשלטונות הרומנים גרשו את היהודים מבתי הספר העממיים הציבוריים פרסם חוברת מחאה ושלח אותה לחברי הפרלמנט, לעיתונאים ולאנשי אקדמיה. יריביו מן המגזר היהודי השמרני-המתבדל השמיץ אותו כי המיר כביכול את האמונה.

בהיותו בקיא ברזי השפה העברית תרגם הרב טאובס מרומנית לעברית משיריו הפטריוטיים של המשורר וסילה אלכסנדרי, למשל את "שירת השבט הלטיני" (1878) 
 .בשנת 1868 פרסם חוברת בעברית על הרדיפות נגד היהודים בשנים 1867–1868 בימי ממשלת יון ברטיאנו - "יהודי רומניה והמיניסטר ברטיאנו". 

אחרי שעבר לבוקרשט, בנו ד"ר שמואל טאובס לקח את מקומו כרב של יהודי ברלאד.

==פרסומים==
*יהודי רומניה והמיניסטר ברטיאנו
*זיכרון דברים ליום הזיכרון

== לקריאה נוספת ==
* Evreii din România, Federaţia Comunităţilor Evreieşti din România, HASEFER, Bucureşti, 2008 - יהודי רומניה, הפדרציה של הקהילות היהודיות ברומניה, הוצאת הספר, בוקרשט, 2008. 
* Baruch Tercatin şi Lucian-Zeev Herşcovici, „Prezenţe rabinice în perimetrul românesc”, Editura HASEFER, Bucureşti, 2008 - ברוך טרקטין וזאב-לוצ'יאן הרשקוביץ', "נוכחויות רבניות במרחב הרומני", הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008. 

==קישורים חיצוניים==
* [https://nbn-resolving.org/urn:nbn:de:0168-ssoar-73989-6 L.Z.Herșcovici 2018]
Herșcovici, L.-Z. The Maskilim of Romania and the Question of Identity: "The Romanian Israelites . Annals of the University of Bucharest / Political science series, 2018(1), 5-26

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים רומנים
קטגוריה:בוקרשט: רבנים
קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:פובליציסטים יהודים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:מתרגמים לעברית
קטגוריה:משכילים יהודים במרחב הרומני
יצחק איזיק טאובס
קטגוריה:ילידי 1837
קטגוריה:נפטרים ב-1920
פיצוחים

דוכן פיצוחים ב[[שוק מחנה יהודה]]
אשה מפצחת [[גרעיני חמנית, חמדיה, 1969]]
פיצוחים הוא כינוי למגוון סוגי אגוזים וזרעים קלויים הנאכלים כחטיף. בדרך כלל, נהוג לאכלם בעזרת לחיצה קשיחה באצבעות או בשיניים, וגם באמצעות מפצח.

== מקור שמם ==
שמם נובע מכך שחלקם בעלי קליפה המפוצחת כדי לאכלם.

== סוגים ==
בין הפיצוחים הפופולריים והעממיים מצויים "גרעינים שחורים" - גרעיני חמנית; גרעינים לבנים - זרעי דלעת; גרעיני אבטיח - זרעי אבטיח ובוטנים, שמחירם זול יחסית. פיצוחים יקרים יותר, שחלקם נחשבים גם יוקרתיים יותר, הם פיסטוקים, אגוזי ברזיל, אגוזי קשיו, שקדים ועוד. בין הפיצוחים מצויים גם הפירות היבשים, ביניהם צימוקים, חמוציות, אננסים מיובשים, אוכמניות ועוד.

== צריכה ==
פיצוחים נמכרים ארוזים מראש בשקיות פלסטיק, או בתפזורת בפיצוחייה - קיוסק הכולל דוכן המיועד למכירת פיצוחים. בפיצוחיות נמכרים פיצוחים חמים, לאחר קלייה, המתומחרים לפי משקלם ונארזים לרוב בשקיות נייר חום. בית קלייה ידוע בארץ הוא "מגדן גרעיני עפולה" שנוסד ב-1947.

בישראל לדוגמה, ברוב הבתים ניתן למצוא פיצוחים מסוגים שונים. בשנת 2018, סך המכירות של הפיצוחים והפירות המיובשים ברשתות השיווק הגיע לכ-12,000 טון, בערך של כ-600 מיליון ש"ח. הפירות והפיצוחים המובילים לפי נתונים שונים, הם השקדים והתמרים, שעלו באופן עקבי ומשמעותי, ומהווים מרכיבים עיקריים במשפחות הפיצוחים והפירות המיובשים. בנוסף בשנה הזו, היוו השקדים כ-17% מהערך הכולל של מכירות הפיצוחים, וכ-13% מכמות הפיצוחים השנתית הכוללת שנמכרה ברשתות השיווק. עוד מוצרים שנמכרו בקטגוריה היו אגוזי מלך, גרעיני חמניות, קשיו ואגוזי פקאן. התמרים מהווים כשני שלישים מכמות הפירות המיובשים הנמכרת ברשתות השיווק.

== מנהגים ==
בקרב חלק מעדות המזרח, ובפרט אצל התימנים, מקובל להגיש פיצוחים לאחר סעודות השבת. מנהג זה מכונה "ג'עלה".

מנהג פיצוח גרעינים נפוץ מכפי שמקובל לחשוב, והוא קיים גם ביוון למשל ויש עדויות כי בין מלחמות העולם היה זה מנהג רווח בקרב יהודים במזרח אירופה.<ref>עזריאל הירש, נועדים ביום קרב, ירושלים, ראובן מס, 1995, עמ' 13.</ref>

הפיצוחים ידועים בעיקר בתור נשנוש בזמן צפייה במשחקי ספורט שונים, בעיקר בצפייה בכדורגל.

== אזהרות רפואיות ==
משרד הבריאות הישראלי ממליץ לא לאפשר לילדים מתחת לגיל חמש לצרוך פיצוחים, בשל סכנת חנק. בנוסף, צריכת כמות גדולה של גרעינים ללא הסרת הקליפה עלולה לגרום לסתימה במעי.

בין הנזקים הנגרמים כתוצאה מאכילת פיצוחים וגרעינים, הם המובן הזיהומי. האגוזים עלולים לגרום לעששת בשיניים, פגיעות באמייל ואף יכולים לגרום לפגיעה פיזית או סדק בשן.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://web.archive.org/web/20070928071306/http://www.foodis.co.il/recipes.asp?sec=6&featid=3340 סלט פיצוחים ועשבים], מאתר "אכול ושתה"
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:חטיפים
קטגוריה:המטבח הישראלי
End of the Night

"End of the Night" (בעברית: "סוף הלילה") היא בלדת רוק של להקת הרוק האמריקאית הדלתות. השיר הופיע באלבום הבכורה של הלהקה, The Doors, ולאחר מכן יצא כבי-סייד לסינגל הראשון מהאלבום, "Break On Through (To the Other Side)" בינואר 1967. מילות השיר נכתבו על ידי ג'ים מוריסון, אך הקרדיט על השיר ניתן לכל חברי הלהקה.

== רפרנטים בשיר ==
מוריסון, שהושפע רבות ממשוררים בני המאות ה-18 וה-19, מצטט בשיר את שירו של המשורר ויליאם בלייק "Auguries of Innocence":

{| border="1"
! End of the Night
! Auguries of Innocence
|-
| <div style="direction: ltr;">
Realms of bliss, realms of light
<br />Some are born to sweet delight
<br />Some are born to sweet delight
<br />Some are born to the endless night
<br />End of the night.
</div>
| <div style="direction: ltr;">
Every night and every morn
<br />Some to misery are born,
<br />Every morn and every night
<br />Some are born to sweet delight.
<br />Some are born to sweet delight,
<br />Some are born to endless night.
</div>
|}

כמו כן נראה שמוריסון הושפע מספרו של הסופר הצרפתי לואי פרדינאן סלין, "Journey to the End of the Night" (מסע אל קץ הלילה). הספר מציג פילוסופית חיים ניהיליסטית שתאמה ככל הנראה את זו של מוריסון.<ref></ref>

השיר מתייחס לשם הספר בשתי שורות:
"Take a Journey to the bright midnight", וכן: "End of the Night".

== מאפיינים מוזיקליים ==
End of the Night הוא שיר בעל מפעם איטי, המנוגן בסולם מינורי וכולל סולו גיטרה מלודי ואווירה מלנכונלית. כל אלו הם מאפיינים נפוצים בבלדות רוק.

== משתתפים ==
הנתונים לקוחים ממהדורת יום השנה ה-50 של The Doors ומהספר משנת 2001 The Doors – Sounds for Your Soul – Die Musik Der Doors:<ref></ref>

* ג'ים מוריסון - שירה
* ריי מנזרק - אורגן ווקס קונטיננטל, קלידי בס, פסנתר
* רובי קריגר - גיטרת סלייד
* ג'ון דנסמור - תופים

== גרסאות כיסוי ==
הלהקה הקנדית "Rhea's Obsession" ביצעה גרסת כיסוי לשיר בסגנון רוק גותי, באלבום שיצא בשנת 2000 וכלל גרסאות כיסוי של להקת הדלתות.<ref></ref>

גרסה נוספת לשיר, גם כן בסגנון רוק גותי, הופיעה בשנת 2005 באלבום של הלהקה הבריטית "The Mission U.K".<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ultimate-guitar.com/tabs/d/doors/end_of_the_night_crd.htm מילים ואקורדים של השיר ]
* [http://www.artofeurope.com/blake/bla3.htm שירו של ויליאם בלייק Auguries of Innocence]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1967
קטגוריה:שירי הדלתות
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על לילות
קטגוריה:בלדות רוק
פר מרטסאקר

פר מרטסאקר (בגרמנית: Per Mertesacker; נולד ב-29 בספטמבר 1984) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם וכיום מאמן קבוצת הנוער של ארסנל. לזכותו של מרטסאקר 104 הופעות במדי בנבחרת גרמניה.

==קריירה==
מרטסאקר החל את הקריירה שלו בגיל 11 במחלקת הנוער של הנובר 96, שם גם התחיל את הקריירה כמקצוען, כשעלה בשנת 2003 לקבוצה הבוגרת של המועדון. ההתחלה של מרטסאקר לא הייתה מוצלחת במיוחד, כאשר שבר את אפו וכבש שער עצמי בהופעות הראשונות שלו בבונדסליגה, אך מרטסאקר התעשת והוכיח את עצמו כבלם הצעיר המבטיח ביותר בגרמניה.

באוגוסט 2006 הוחתם מרטסאקר בוורדר ברמן לאחר היכולת המצוינת שהציג במונדיאל 2006, בעסקה של 5 מיליון אירו.
בתחילת אפריל 2007 נפצע מרטסאקר בברכו במהלך משחק מול נירנברג ובכך סיים את העונה שלו ונזקק לזמן החלמה ממושך. בעונת הגיע עם ורדר ברמן לגמר גביע אופ"א, אותו החמיץ עקב הרחקה.

ב-31 באוגוסט 2011 חתם מרטסאקר לשלוש שנים בארסנל האנגלית, ששילמה עבורו 10 מיליון ליש"ט. בעונת הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג, בניצחון 2–5 על טוטנהאם הוטספר בדרבי של צפון לונדון. בעונת זכה עם ארסנל בגביע האנגלי וכן בעונה שלאחר מכן.

בסוף עונת 2017/2018 פרש מרטסאקר מכדורגל ומונה למאמן קבוצת הנוער של קבוצתו האחרונה ארסנל.

===נבחרת גרמניה===
ב-9 באוקטובר 2004 ערך מרטסאקר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה, במשחק מול נבחרת איראן. בגביע הקונפדרציות שנערך בגרמניה בשנת 2005 פתח מרטסאקר בהרכב הנבחרת בכל משחקיה, וכבש את שער הבכורה שלו במדיה, במשחק מול נבחרת אוסטרליה.

מרטסאקר פתח בהרכב הנבחרת גם במשחקי מונדיאל 2006, יורו 2008, מונדיאל 2010 ויורו 2012. את משחקי מונדיאל 2014 החל מרטסאקר כשחקן הרכב, אך במשחק הגמר מול נבחרת ארגנטינה פתח על הספסל, ובדקה ה-120 החליף את מסוט אוזיל והיה שותף לזכייתה של גרמניה בגביע העולם. ב-15 באוגוסט 2014 הודיע מרטסאקר על פרישה מהנבחרת.

==תארים==
;ארסנל
*הגביע האנגלי (3): 2013/2014, 2014/2015, 2016/2017
*מגן הקהילה: 2015, 2017

;גרמניה
*גביע העולם: 2014

;אישיים
*נבחרת העונה של הבונדסליגה (מטעם מגזין קיקר): 2007/2008

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בלמי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:כדורגלני ורדר ברמן
קטגוריה:כדורגלני הנובר 96
קטגוריה:כדורגלני ארסנל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלני גביע הקונפדרציות 2005
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2006
קטגוריה:כדורגלני יורו 2008
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2010
קטגוריה:כדורגלני יורו 2012
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2014
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1984
Netsh

Netsh היא פקודה בחלונות XP, חלונות ויסטה, חלונות 7 וחלונות 10 המאפשרת לשנות את הגדרות הרשת של מחשב מקומי או מרוחק. הפקודה היא כלי עזר (utility) שניתן להפעיל משורת הפקודה ופועלת כמעטפת פקודה שבה ניתן לשנות את הגדרות המערכת מתוך שורת הפקודה.

הפקודה מקושרת עם רכיבים אחרים במערכת ההפעלה באמצעות קובצי DLL, כאשר כל קובץ מספק לפקודה סט של פונקציות שנקראות contexts, אשר פועלות על רכיב מסוים במערכת ההפעלה. באופן זה, ניתן להרחיב את הפקודה באופן דינמי.

בין היתר, הפקודה מאפשרת לשנות או להוסיף כתובת IP במחשב, לשלוט על הגדרות מחסנית ה-TCP/IP, לשלוט על הגדרות הפיירוול של חלונות ועוד. הפקודה גם תומכת ב-IPv6.

אחד השימושים הנפוצים ב-Netsh הוא איפוס המחסנית של TCP/IP לברירת המחדל, פעולה אשר דרשה התקנה מחדש של התקן ה- TCP/IP בחלונות 98.

שם הפקודה הוא הלחם בסיסים של המילים Network ו-Shell.

== דוגמאות ==
שימוש לדוגמה:
<div style="direction: ltr;">
<pre>netsh interface ip reset C:\resetlog.txt</pre>
</div>

הגדרת כתובת IP קבועה:
<div style="direction: ltr;">
<pre>netsh interface ip set address local static 123.123.123.123 255.255.255.0 </pre>
</div>

הגדרת שתי כתובות IP קבועות על כרטיס רשת אחד:
<div style="direction: ltr;">
<pre>netsh interface ip set address local static 123.123.123.123 255.255.255.0
netsh interface ip add address local 234.234.234.234 255.255.255.0
</pre>
</div>

הגדרת כתובת IP דינאמית:
<pre>netsh interface ip set address name="Local Area Connection" source=dhcp</pre>

הצגת הגדרות IPv6:
<div style="direction: ltr;">
<pre>netsh interface ipv6 show address</pre>
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.microsoft.com/resources/documentation/windows/xp/all/proddocs/en-us/netsh.mspx?mfr=true Netsh], באתר מיקרוסופט

קטגוריה:רכיבי Windows
קטגוריה:תקשורת מחשבים