OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחסי סורינאם–סין

נשיא סין שי ג'ינפינג נפגש עם נשיא סורינאם דסי באוטרסה, 2013
יחסי סורינאם–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת סורינאם לבין הרפובליקה העממית של סין.

== סקירה כללית ==
סורינאם קלטה מספר קטן של מהגרים סינים במאה ה-19, הם הקימו מספר יישובים.

על פי משרד החוץ של הרפובליקה העממית של סין, בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקת סורינאם יחסים לבביים עם שיתופי פעולה רבים.

ביוני 2013 נפגש נשיא הרפובליקה העממית של סין שי ג'ינפינג עם נשיא סורינאם דסי בוטרסה במהלך ביקורו הדיפלומטי בטרינידד וטובגו. המפגש בין השניים כלל פגישה בילטרלית פרטית בה נפגשו ראשי המדינות ושוחחו על אפשרויות להגביר את שיתופי הפעולה בין שתי המדינות. הנשיא בוטרסה השתתף מצידו בפורום השלום העולמי השני שנערך בסין ושם נפגש עם נשיא סין שי ג'ינפינג וסגנו.

בין סין לסורינאם מתקיימים גם יחסים תרבותיים, ב-2013 נערך בסורינאם פסטיבל שלם לכבוד 160 שנים ליישוב הסיני הראשון באי. נערכו מופעי התרבות הסינית בכל רחבי סורינאם והם התקבלו בחום ובסקרנות.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* סורינאם מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת המדינה. סורינאם מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בהונג קונג (מחוז אוטונומי). הקונסוליה מתפקדת גם כשגרירות בהונג קונג וגם כקונסוליה לרפובליקה העממית של סין.
* הרפובליקה העממית של סין מיוצגת בסורינאם בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפרמריבו, בירת המדינה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==
גראציה באור

גראציה ארבלה באור (בגרמנית: Gracia Arabella Baur; נולדה ב-18 בנובמבר 1982) היא זמרת גרמנייה.

==ביוגרפיה==
באור נולדה במינכן כאחת מזוג תאומות זהות. היא נקראה על שם גרייס קלי. בנעוריה למדה פיתוח קול.

ב-2000 ניגשה למבחני הבד של תוכנית המציאות "Popstars" אך שכחה את המילים של השיר אותו באה לבצע. ב-2002 החלה להשתתף ב"Deutschland sucht den Superstar", הגרסה הגרמנית של אמריקן איידול שם הגיעה למקום החמישי, ב-2003 הוציאה את אלבומה השני "Intoxicated", ב-2004 הקליטה את השיר "Götter der Ewigkeit" כחלק מפסקול הסרט אחי הדב.
 
היא נבחרה לייצג את גרמניה באירוויזיון 2005 עם השיר "Run & Hide", בתחרות היא סיימה במקום האחרון עם 4 נקודות. תגובתה למיקומה באירוויזיון הייתה "טוב, מישהו צריך לסיים אחרון".

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:זמרות גרמניות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 2005
קטגוריה:נציגי גרמניה באירוויזיון
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1982
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1982
Latina

Latina (בעברית: לטינית) הוא אלבום האולפן ה-14 של הזמרת-יוצרת המקסיקנית, טליה. האלבום יצא לאור ב-6 במאי 2016, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק לטין. את האלבום הקליטה טליה בין 2015 ל-2016.

האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הלטיניים, והראשון במצעד אלבומי הפופ הלטיניים.

== רקע והפקה ==
האלבום הופק על ידי סרג'יו ג'ורג', טליה, טומי מוטולה, ארמנדו אווילה, קורי רוני, מאוריציו רנגיפו, אנדרס טורס, ח'טיב מ. מוחמד, כריס גרייסון ויצחק דלגאדו ג'וניור. האלבום הוא בסגנון הפופ הלטיני, רגאטון, דאנס-פופ, פופ רוק, סלסה, קומביה, ואיינאטו ובולרו.

בארצות הברית זכה האלבום למעמד זהב לטיני על סך מכירות של 60 אלף עותקים.

== סיבוב הופעות ==
על מנת לקדם את האלבום, יצאה טליה ב-23 בספטמבר 2016, לסיבוב ההופעות השישי שלה, "Latina Love Tour". סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-6 מופעים שהתקיימו בארצות הברית ו-3 מופעים שהתקיימו במקסיקו.

בסך הכל, נכללו בסיבוב ההופעות כ-9 מופעים.

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תארים
!מכירות
|-
!ארצות הברית (RIAA)
|זהב <small>(לטיני)</small>
|30,000<small></small>
|-
| colspan="3" |<small> מכירות + הזרמת מדיה בלבד</small>
|}

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!מדינה
!תאריך יציאה
!פורמט
|-
!עולם
|6 במאי 2016
|הורדה דיגיטלית
|-
!מקסיקו
|5 במאי 2016
| rowspan="9" |תקליטור
|-
!ארצות הברית
|6 במאי 2016
|-
!ספרד
|6 במאי 2016
|-
!ארגנטינה
|9 במאי 2016
|-
!טורקיה
|12 במאי 2016
|-
!יוון
|16 במאי 2016
|-
!צ'ילה
|18 במאי 2016
|-
!ברזיל
|20 במאי 2016
|-
!טאיוואן
|21 במאי 2016
|}

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי טליה
קטגוריה:אלבומים בספרדית
קטגוריה:אלבומי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:אלבומי חברת סוני מיוזיק לטין
קווין קריימר

קווין ג'ון קריימר (באנגלית: Kevin John Cramer; נולד ב-21 בינואר 1961) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן בסנאט של ארצות הברית מטעם דקוטה הצפונית מאז 2019. מאז 2013, כיהן קריימר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הכללי של דקוטה הצפונית. בעבר, היה קריימר יושב ראש המפלגה הרפובליקנית בדקוטה הצפונית בשנים 1991–1993, ונציב שירות המדינה של דקוטה הצפונית בשנים 2003–2012. משהביס בבחירות לסנאט את הסנאטורית המכהנת היידי הייטקאמפ, נשבע קריימר לסנאט ב-3 בינואר 2019, עם התכנסות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית.

== ביוגרפיה ==
קריימר נולד בעיר רוליט שבדקוטה הצפונית, הראשון מבין חמשת ילדיהם של קלריס וריצ'רד קריימר. הוא גדל בקינדרד. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון קינדרד, היה ב-1983 לבוגר אוניברסיטה ממכללת קונקורדיה שבמורהד, מינסוטה. הוא מוסמך בניהול מאוניברסיטת מרי שבביסמרק, בירת דקוטה הצפונית. לאחר תום לימודיו האקדמיים, התמודד קריימר, ללא הועיל, למשרד נציב המיסים של דקוטה הצפונית ב-1984. ב-1986, ניהל את מסע הבחירות מחדש של חבר הסנאט של ארצות הברית מדקוטה הצפונית, מארק אנדרוז. בבחירות הכלליות, אנדרו נחל תבוסה לקנט קונארד, חבר הליגה הדמוקרטית-לא מפלגתית של דקוטה הצפונית. אחרי תבוסתו של אנדרוז, המשיך קריימר לעבוד עבור המפלגה הרפובליקנית של דקוטה הצפונית.

ב-1991 החל לכהן כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית של דקוטה הצפונית. הוא סיים את כהונתו בתפקיד זה ב-1993, ובגיל 30 היה לאדם הצעיר ביותר לכהן כיושב ראש מפלגה ברמה הארצית. ב-1993 מינה אד שייפר, מושל דקוטה הצפונית את קריימר למנהל התיירות הארצי. הוא שירת בתפקיד זה עד שהתמנה למנהל הפיתוח הכלכלי ב-1997. ב-1996, מנהיג הרוב בבית הנבחרים של ארצות הברית, דיק ארמי מטקסס (יליד דקוטה הצפונית), שכנע את קריימר להתמודד מול חבר הקונגרס הדמוקרטי הארל פומרוי בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם דקוטה הצפונית. פומרוי הביסו ברוב של 55% -43%. וב-1998 התמודדו השניים זה מול זה וגם הפעם פומרוי ניצח בבחירות הכלליות.

ב-2012, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מדקוטה הצפונית, ריק ברק, החליט שלא להתמודד מחדש לתפקידו. קריימר החליט להתמודד לתפקיד זה בפעם הרביעית וניצח את מועמדת המפלגה הדמוקרטית פאם גולסון. בבית הנבחרים היה חבר בוועדת האנרגיה והמסחר ובוועדות המשנה שלה לענייני תקשורת וטכנולוגיה; סביבה וכלכלה; ובוועדת המשנה לפיקוח וחקירות. קריימר בעל מדיניות שמרנית. הוא תמך בצו נשיאותי 13769 של הנשיא דונלד טראמפ, מתנגד להפלות מלאכותיות וטען שפיקוח ובקרה על כלי נשק לא מנעו את פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו.

ב-11 בינואר 2018 הודיע כי בכוונתו להתמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית על מושבה בסנאט של הסנאטורית הדמוקרטית היידי הייטקאמפ. הייטקאמפ זכתה לפופולריות בדקוטה הצפונית, אם כי מפלגתה לא. זו מדינה בה הנשיא דונלד טראמפ ניצח בה בקלות בבחירות לנשיאות ב-2016, והחלטתה של הייטקאמפ להתנגד למינויו של ברט קוואנו לבית המשפט העליון של ארצות הברית חרצה את גורלה, אם כי גם לפני כן היא פיגרה בסקרים אחר קריימר בהפרש דו-ספרתי. גורמים אלו תרמו כולם לניצחונו של קריימר על הייטקאמפ ולבחירתו לסנאט.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מדקוטה הצפונית
קטגוריה:חברי הסנאט של ארצות הברית מדקוטה הצפונית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-114 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-115 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-117 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-118 של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקונגרס ה-113 של ארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
יחסי גרנדה–סין

יחסי גרנדה-סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גרנדה לבין הרפובליקה העממית של סין.

== היסטוריה ==
לפני כינון היחסים הדיפלומטיים בשנת 1983, מתחה סין ביקורת על הפלישה האמריקאית לגרנדה. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה העממית של סין לבין גרנדה כוננו ב-1 באוקטובר 1985. ראש ממשלת גרנדה הרברט בלאייז כונן בשנת 1989 יחסים דיפלומטיים רשמיים עם טאיוואן (הרפובליקה הסינית), הרפובליקה העממית של סין מצידה נהגה במדיניות הקבועה שלה בנושא - החרמה כלכלית, פוליטית ומדינית, היחסים בין סנט ג'ורג'ס לבייג'ינג נותקו כליל. גרנדה החליטה להחזיר את הגלגל לאחור בתאריך ה-20 בינואר 2005 כאשר ניתקה את יחסיה עם הרפובליקה הסינית וכוננה מחדש יחסים עם הרפובליקה העממית של סין.

בשנת 2007 במהלך חניכת אצטדיון במימון סיני שהתרחשה בגרנדה קרתה תקרית דיפלומטית מצערת בין שתי המדינות, השמעת המנון גרנדה עברה בשלום, אך כשהגיע תורו של המנון הרפובליקה העממית של סין, הושמע בטעות המנון טאיוואן, "שלושת העקרונות של העם" במקום מארש המתנדבים, הדבר קרה במעמד השגריר. חברי המשלחת הסינית היו המומים, מובכים ונכנסו להלם, גרנדה התנצלה.

בחודש ינואר 2013 קיבלה גרנדה מהרפובליקה העממית של סין מתנה בשווי 1.5 מיליון דולר אמריקאי שכללה ציוד חקלאי. סין הצהירה כי מטרת המתנה היא עזרה, ולו קטנה ביותר בהעלאת התמ"ג של גרנדה.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* גרנדה מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת המדינה. גרנדה מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בהונג קונג (מחוז אוטונומי). הקונסוליה מתפקדת גם כשגרירות בהונג קונג וגם כקונסוליה לרפובליקה העממית של סין.
* הרפובליקה העממית של סין מיוצגת בגרנדה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בסנט ג'ורג'ס, בירת המדינה.

== הערות שוליים ==

גרנדה
בית הקברות היהודי באילוק

מצבת קברו של מנחם אהרנפלד נכדו של ה[[חת"ם סופר]]
בית הקברות היהודי באילוק (בקרואטית: Jevrejsko groblje u Ilok) הוא בית קברות יהודי השוכן בפאתי העיירה אילוק אשר במזרח קרואטיה. בית העלמין הוקם לכל המאוחר ב-1855 ופעל עד 1941.

== רקע ==

קהילה יהודית אורתודוקסית נוסדה באילוק במחצית המאה ה-19. בהמשך תועדו בה שני קהלים נבדלים. בעיירה התגוררה משפחתו של מנחם אהרנפלד, נכדו של החת"ם סופר, וכן משפחת שטרן אשר בנה הרב יוסף נפתלי שטרן שעלה בהמשך לישראל, כיהן כחבר מועצת גדולי התורה וראש ישיבת פרשבורג בירושלים. 

בית העלמין נוסד לכל המאוחר ב-1855. המצבה הקדומה ביותר היא של מינדל ברסלאוור משנה זו. בין הקבורים בבית העלמין רב העיר פנחס שטיינר, שנפטר בשנת 1912. 

קיים תיעוד ל-223 קבורות שבוצעו בבית העלמין, אך נכון ל-2018 אותרו 144 מצבות שהכיתוב עליהן הוא ביידיש ובעברית. לפי קווי המתאר של השטח קיימים ככל הנראה קברים רבים נוספים שטרם נחשפו, ואשר מצבותיהם נלקחו לשימוש משני.

הקהילה היהודית באילוק אשר מנתה ערב מלחמת העולם השנייה 310 נפשות, חרבה בשואה ולא חודשה. ב-1947 הוקם בשטח בית העלמין גלעד לזכר בני הקהילה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קרואטיה: בתי קברות יהודיים
יחסי הרפובליקה הדומיניקנית – סין

יחסי הרפובליקה הדומיניקנית–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדומיניקנית לבין הרפובליקה העממית של סין. היחסים בין הרפובליקה הדומיניקנית לבין סין החלו בשנת 1932. לאחר מלחמת האזרחים הסינית ב-1949 התמקדה הרפובליקה הדומיניקנית ביחסיה עם טאיוואן בטענה שהיא סין האמיתית. לאחר שניתקה את יחסיה עם טאיוואן ב-30 באפריל 2018 כוננה הרפובליקה הדומיניקנית יחסים עם הרפובליקה העממית של סין.

== היסטוריה ==
=== הרפובליקה הסינית ===
בשנת 1932 ביקר השגריר הסיני לקובה, בסנטו דומינגו, ושתי המדינות החלו לנסח אמנה בין שתיהן. שתי המדינות חתמו על האמנה ב-11 במאי 1940. הרפובליקה הסינית והרפובליקה הדומיניקנית כוננו את יחסיהן ב-9 באפריל 1941.

בתאריך ה-13 ביולי 1943 הממשלה הלאומית של הרפובליקה הסינית כוננה משימה דיפלומטית בסנטו דומינגו, בירת הרפובליקה הדומיניקנית. השגריר של הרפובליקה הסינית לקובה שימש גם כשגריר הסיני לרפובליקה הדומיניקנית. בחודש אוקטובר 1946 כוננה והקימה הרפובליקה הדומיניקנית משימה דיפלומטית בנאנג'ינג, בירת הרפובליקה הסינית. כאשר הממשלה הלאומית הובסה במלחמת האזרחים הסינית הועברה הנציגות לטאיפיי, טאיוואן, הנציגות מוקמה מחדש ב-8 במרץ 1953.

גם לאחר החלטה 2758 של העצרת הכללית של האו"ם ב-1971 הקובעת כי: "הרפובליקה העממית של סין היא הממשלה הסינית היחידה הלגיטימית ונציגי ממשלת הרפובליקה העממית של סין הם הנציגים החוקיים הבלעדיים של סין באומות המאוחדות", המשיכה הרפובליקה הדומיניקנית ביחסיה התקינים עם ממשלת סין הלאומית היושבת בטאיוואן.

=== הרפובליקה העממית של סין ===
ב-1 במאי 2018 הרפובליקה העממית של סין היושבת בסין היבשתית מאז 1949 והרפובליקה הדומיניקנית כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים, יום לאחר שנותקו יחסיה של הרפובליקה הדומיניקנית עם טאיוואן. מצד טאיוואן נשמעו טענות על "קניית" בעלת בריתה בעד 3 מיליארד דולר אמריקאי.

היחסים כוננו במעמד שר החוץ הסיני וואנג יי, ושר החוץ הדומיניקני מיגל ורגאס מאלדונאדו. טקס החתימה על היחסים התקיים בבייג'ינג בירת סין.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* הרפובליקה העממית של סין מיוצגת ברפובליקה הדומיניקנית באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בסנטו דומינגו, בירת המדינה.
* הרפובליקה הדומיניקנית מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת המדינה.

== הערות שוליים ==
טאק כסרא

טאק כסרא (באנגלית: Taq Kasra בפרסית: طاق کسری) הוא מונומנט המתנשא לגובה 37 מטרים ומהווה שריד מארמון שנבנה בתקופת האימפריה הסאסאנית. הארמון נבנה בתקופתו של המלך ח'וסרו הראשון וחדר הקבלה הקדמי וחזית המבנה בצידו הדרומי הם שרידיו היחידים.

זהו המבנה היחידי שנשאר מהעיר קטסיפון, עיראק.

== המבנה ==
המבנה משתרע על פני שטח של 43.5 מ"ר ונבנה בסגנון אדריכלות פרסית. הקשת המאפיינת את חזית המבנה בנויה מצורה פרבולית ונראית גדולה במיוחד. מבנה הקשת נחשב לקמרון הגדול ביותר שנבנה בעולם.

משני צדיו של המבנה, מצפון ומדרום, היו חדרים מלבניים ומסדרון שהוליך לאולם גדול. החדרים במתחם היו גדולים מאוד ולכן השימוש בהם היה מוגבל לתפקידים טקסיים. בנוסף, הכל המבנה גם מקומות מגורים מלכותיים.

על פי מקורות שונים, אין מידע המציין את מועד בנייתו המדויק, אך השערה מצביעה על כך שהוא נבנה בתקופת שלטונו של המלך ח'וסרו הראשון (שמלך משנת 531 עד שנת 579 לספירה).

במאה ה-7 נכבשה האימפריה הסאסאנית על ידי המוסלמים מחצי האי-ערב, לאחר הכיבוש הפך הארמון למסגד עד שננטש בהדרגה והוחרב על ידי הח'ליף השני לבית עבאס, עבדאללה אבן מחמד אל-מנסור, ששלט באזור בין השנים 754 ו-775 לספירה.

הארמון תואר על ידי משוררים רבים כסמל לכוחה של האימפריה הססאנית ותזכורת לתהפוכות הזמן. לא ברור אם סגנון הבניה הסאסאני השפיע על צורת האדריכלות של הפלאטינים האסלאמים, אך סביר להניח שתיאורים פיוטיים אלה עוררו השראה לשליטים המוסלמים הקדומים, אשר גיבשו את גרסתם לאדריכלות המונומנטלית המפוארת.

== גלריית תמונות ==
<gallery>
קובץ:Ctesiphon-ruin 1864.jpg| הארמון בשנת 1864.
קובץ:Ctesiphon 01.jpg| תמונה של קשת הארמון.
קובץ:Arch of Ctesiphon assessment DVIDS221914.jpg| פקידים עיראקים וקציני צבא אמריקנים.
קובץ:Stamp Iraq 1923 3a.jpg| בול עיראקי משנת 1923.
</gallery>

== ראו גם ==
* קטסיפון
* מחוזא
* ממלכת פרס
* עיראק

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://archnet.org/sites/5282 מידע מקוון אודות טאק כסרא] 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:עיראק: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:האימפריה הסאסאנית
פקודת חיסול (סרט, 2018)

עטיפת ה[[בלו ריי.]]
פקודת חיסול (ברוסית: Реше́ние о ликвида́ции) הוא סרט עלילתי באורך מלא רוסי מז'אנר דרמה, פעולה ומלחמה שבוים על ידי אלכסנדר אראווין, שצולם בשנת 2018 באולפני "מוספילם".

הסרט מבוסס על אירועים היסטוריים אמיתיים שהתרחשו בשטחי צפון אוסטיה ואינגושטיה. מדובר על המבצע המורכב של השירותים החשאיים הרוסיים לחיסולו של מנהיג המחבלים הצ'צ'נים שאמיל באסייב, אשר שימש כאב-טיפוס לדמות נבל הסרט — שאמיל בזגאייב. התסריט התבסס על זיכרונותיהם של אנשי שירות הביטחון ומשתתפי המלחמה בטרור.

צילומי הסרט הושלמו בפברואר 2018 ואירוע הבכורה של הסרט ברוסיה התקיים ב-7 ביוני 2018. גיימרים רוסים ביקרו את עיצוב כרזת הסרט אשר דומה לעיצוב העטיפה של משחק המחשב "Uncharted 4: A Thief's end", הרביעי בסדרת Uncharted ולכרזת הסרט מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי.

== עלילה ==
כוח משימה של שירות הביטחון הפדרלי הרוסי מקבל משימה סודית מיוחדת — לחסל את המחבל האובססיבי וחסר רחמים שאמיל בזגאייב, שהמצוד אחריו נמשך מזה זמן רב. אבל, שוב ושוב, מנהיג הלוחמים הצ'צ'נים האכזרי מצליח להימלט מכוחות הביטחון.

אחרי שבזגאייב מצהיר בפומבי על נכונותה של קבוצת טרור בראשותו ליישם את מתקפת הטרור הגדולה ברוסיה תוך שימוש בנשק להשמדה המונית, לסוכני שירות הביטחון אין יותר מקום לטעויות. עבור מומחים אלה, ההקרבה העצמית היא לא משהו על טבעי אלא יום עבודה קשה. אבל נדמה שגם להם המשימה הזאת היא מעבר לקצה גבול היכולות שלהם...

== שחקנים ודמויות ==
* איגור פטרנקו — יגור, איש מבצעים של שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית
* אלכסיי ורטקוב — ראוויל
* איוב צינגייב — שאמיל, טרוריסט, מנהיג הלוחמים הצ'צ'נים (בן דמותו — שאמיל בסאייב)
* אלכסיי שבצ'נקו — פטרוב, גנרל שירות הביטחון הפדרלי 
* דמיטרי פרסטאייב — עיסא
* איוואן שחנזארוב — טימור, פעיל זוטר בשירות הביטחון הפדרלי הרוסי
* סוסלן פידארוב — מוראד גסאייב, "יד ימינו" של שאמיל
* טימור טייסומוב — חלוייב, מייג'ור, בוגד ומשת"פ של הצ'צ'נים החמושים.
* דגון אומאייב — סלמן, אביו של שאמיל
* קיריל קראסנוב — ז'ניה
* שאמיל אלחאנוב — ביטײב

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://web.archive.org/web/20180823073938/http://cinema.mosfilm.ru/films/film/2010-2017/Reshenie-o-likvidatcii/ הסרט] באתר מוספילם // cinema.mosfilm.ru
* [https://russia.tv/brand/show/brand_id/62911 הסרט] באתר הרשמי של ערוץ הטלוויזיה "רוסיה-1" // russia.tv
* [https://www.film.ru/movies/reshenie-o-likvidacii הסרט] בפורטל film.ru

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוספילם
קטגוריה:סרטי 2018
קטגוריה:סרטי דרמה רוסיים
קטגוריה:סרטי מלחמה רוסיים
קטגוריה:סרטי מלחמת צ'צ'ניה
קטגוריה:סרטי פעולה רוסיים
קטגוריה:סרטים ברוסית
קטגוריה:סרטים המבוססים על סיפור אמיתי
קטגוריה:שירות הביטחון הפדרלי הרוסי בתרבות ובאמנות
B for Boy

B for Boy (בתרגום לעברית: ב' לילד) הוא סרט דרמה ניגרי באורך מלא שביימה וכתבה צ'יקה אנאדו . הסרט הוקרן לראשונה ב-13 באוקטובר 2013 בפסטיבל הסרטים של לונדון. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע, ובפרס חביב הקהל במכון הסרטים האמריקאי. שפת הסרט היא איגבו , ואורכו כ-114 דקות.

==עלילה==
הסרט מספר על עמקה, שנראה שיש לה חיים מושלמים בתור אישה ניגרית מודרנית- היא עצמאית, יש לה עבודה מוצלחת, היא נשואה בנישואים מאושרים, יש לה בת אוהבות, והיא בהיריון. הכל נראה טוב, עד שחמותה של עמקה, אומרת לה שאם היא לא תוליד ילד בן היא תמצא אישה שנייה לבנה. בזמן שבעלה של עמקה בנסיעה עסקית, עמקה עושה הפלה ולא מספרת לאף אחד. בזמן שתאריך היעד שחמותה עיצבה לה מתקרב, עמקה חוטפת תינוק של משהי אחרת באופן לא חוקי.

== נושאים עיקריים בסרט ==
הסרט מתמקד בשני נושאים עיקריים: הראשון הוא המאבק הגובר בין הערכים המסורתיים לתרבות המודרנית בניגריה. והשני הוא העוול שיש לנשים לעיתים קרובות על ידי נשים אחרות.

== השחקנים והדמויות ==
* אושה נוואדילי - עמקה.
* נגוזי נוואנטו - חמותה של עמקה.
* נונסו אודוגוו - נונסו, בעלה של עמקה.
* פרנצ'ס אוקיקה - ג'וי, האישה ממנה עמקה חטפה את התינוק.

== הפצה ==
{| class="wikitable plainrowheaders" style="text-align:center;"
!מדינה
!תאריך
|-
| בריטניה (פסטיבל הסרטים של לונדון)
|13 באוקטובר 2013
|-
| ארצות הברית (מכון הסרטים האמריקאי)
|13 בנובמבר 2013
|-
| הולנד (פסטיבל הסרטים הבינלאומי רוטרדם )
|25 בינואר 2014
|-
| שוודיה (פסטיבל גטבורג )
|29 בינואר 2014
|-
| בריטניה (פסטיבל הסרטים של גלאזגו )
|28 בפברואר 2014
|-
| ארצות הברית (פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סיאטל )
|2 ביוני 2014
|-
| סינגפור (פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סינגפור )
|6 בדצמבר 2014
|-
| פולין (כיבוי מצלמה)
|2 במאי 2015
|}

== ביקורת ==
הסרט זכה להצלחה קריטית ופופולרית בעולם. בשנת 2013 הוא הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של לונדון, שם זכה לשבח מהשופטים והפסיד לסרט "Ilo Ilo". בנוסף הוא זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע, ובפרס חביב הקהל במכון הסרטים האמריקאי.

== פרסים ==
* 2014: פרס הסרט הטוב ביותר בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע
* 2014: פרס חביב הקהל במכון הסרטים האמריקאי

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2013
קטגוריה:סרטים ניגריים
קטגוריה:סרטי דרמה
יחסי סאו טומה ופרינסיפה – סין

יחסי סאו טומה ופרינסיפה–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הרפובליקה העממית של סין.

== היסטוריה ==
היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הדמוקרטית של סאו טומה ופרינסיפה לבין הרפובליקה העממית של סין כוננו ב-12 ביולי 1975. ב-6 במאי 1997 הודיעה סאו טומה ופרינסיפה כי היא רואה את טאיוואן כממשלה הסינית הלגיטימית. ב-11 ביולי באותה השנה הודיעה הרפובליקה העממית של סין כי היא משעה את היחסים עם סאו טומה ופרינסיפה עד להודעה חדשה וביטלה את כל ההסכמים שנחתמו בין שתי המדינות עד אותה העת.

בנובמבר 2013 התחממו היחסים בין שתי המדינות ונפתח משרד ייצוגי-כלכלי סיני בסאו טומה ופרינסיפה. ב-20 בדצמבר 2016 ניתקה סאו טומה ופרינסיפה את יחסיה עם הרפובליקה הסינית (טאיוואן). שישה ימים לאחר מכן, ב-26 בדצמבר 2016 חתמו שר החוץ הסיני ואנג יי ושר החוץ של סאו טומה ופרינסיפה אורבינו בוטלו על הסכם חידוש היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* סאו טומה ופרינסיפה מיוצגת ברפובליקה העממית של סין באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת המדינה.
* הרפובליקה העממית של סין מיוצגת בסאו טומה ופרינסיפה באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בסאו טומה, בירת המדינה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://st.china-embassy.org/chn/ שגרירות הרפובליקה העממית של סין בסאו טומה ופרינסיפה]
* [http://st.mofcom.gov.cn/ אתר היחסים הכלכליים בין הרפובליקה העממית של סין לסאו טומה ופרינסיפה]

== הערות שוליים ==
מסאשי נישיאמה

מסאשי נישיאמה (ביפנית: 西山将士; נולד ב-9 ביולי 1985) הוא ג'ודוקא עבר יפני אשר התחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. נישיאמה הוא זוכה מדליית ארד מלונדון 2012 ואלוף אסיה משנת 2009.

==קריירה==
בדצמבר 2008, נישיאמה זכה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי לאחר שניצח בקרב על המדליה את איוון פרשין הרוסי. במאי 2009 הוא זכה במדליית זהב באליפות אסיה שנערכה בטאיפיי כשניצח בגמר את דילשוד צ'ורייב האוזבקי. בדצמבר 2010 הוא זכה במדליית זהב בגראנד סלאם טוקיו כאשר בגמר גבר על טיאגו קמילו הברזילאי. בשנת 2011 נישיאמה זכה במדליות זהב בגראנד סלאם טוקיו ובגראנד פרי צ'ינגדאו ובמדליית ארד בגראנד פרי דיסלדורף.

באולימפיאדת לונדון 2012, נישיאמה זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח בניקוד ווזארי את צ'ינגיז ממדוב הקירגיסטני, בשמינית הגמר הוא ניצח ביוקו את טימור בולאט הקזחי וברבע הגמר הוא הפסיד בווזארי לסונג דה-נאם הדרום קוריאני. נישיאמה הודח לקרבות בית הניחומים שם גבר על דילשוד צ'ורייב האוזבקי והגיע לקרב על מדליית הארד בו ניצח את קיריל דניסוב הרוסי בהחלטת שופטים לאחר שהקרב הסתיים ללא ניקוד. באותה השנה נישיאמה זכה במדליית זהב בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך באלמטי ובמדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו.

==פרסים==
מקור:
*המשחקים האולימפיים:
:לונדון 2012: מדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג
*אליפות אסיה:
:טאיפיי 2009: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג
*תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי):
:גראנד סלאם טוקיו 2008: מדליית ארד
:גראנד סלאם טוקיו 2010: מדליית זהב
:גראנד פרי דיסלדורף 2011: מדליית ארד
:גראנד סלאם טוקיו 2011: מדליית זהב
:גראנד פרי צ'ינגדאו 2011: מדליית זהב
:טורניר המאסטרס 2012: מדליית זהב
:גראנד סלאם טוקיו 2012: מדליית כסף

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1985
קטגוריה:ג'ודוקא יפנים
קטגוריה:מדליסטים אולימפיים יפנים
קטגוריה:ג'ודוקא באולימפיאדת לונדון (2012)
1400-1409 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1409 - 1400 לפני הספירה

== אירועים ומגמות ==
ב-1400 לפנה"ס לערך הוקם שער האריות ב[[חתושש]]
* 1400 לפנה"ס - ארמון מינוס נהרס בשריפה.
* 1400 לפנה"ס - תור הזהב של העיר הכנענית אוגרית.
* 1400 לפנה"ס - בירת מצרים תבאי הופכת לעיר הגדולה ביותר בעולם.
* 1400 לפנה"ס לערך - מרכז הכוח הפוליטי והתרבותי של תושבי אזור הים האגאי עבר מכרתים ליוון.
* 1400 לפנה"ס לערך - הוקם שער האריות בחתושש.
* 1400 לפנה"ס - ארנוואנדש הראשון הופך למלך האימפריה החיתית.

== אנשים משמעותיים ==

*
קטגוריה:המאה ה-15 לפנה"ס
1410-1419 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1419 - 1410 לפני הספירה

== אירועים ומגמות ==
* 1419 לפנה"ס - פרעה אמנחותפ השני משיק קמפיין צבאי באזור צפון סוריה.
* 1419 לפנה"ס - הצבא המצרי מבצע מתקפה על העיר כרכמיש.
* 1418 לפנה"ס - הושג הסכם שלום בין מצרים לממלכת מיתני.

== אנשים משמעותיים ==
* אמנחותפ השני, פרעה מצרים העתיקה (בשנים 1427-1401 לפנה"ס)

*
קטגוריה:המאה ה-15 לפנה"ס
1420-1429 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1429 - 1420 לפני הספירה

== אירועים ומגמות ==
* 1425 לפנה"ס - בעקבות מותו של תחותמס השלישי בנו אמנחותפ השני הפך לפרעה של מצרים.
* 1425 לפנה"ס - ארמון קנוסוס נהרס בשריפה
* 1422 לפנה"ס - אמנחותפ השני החל קמפיין לדיכוי התקוממות באזור הלבנט.
* 1420 לפנה"ס - אמנחותפ השני פותח מחדש את המחצבות של טורה.
* 1420 לפנה"ס - אחד התאריכים המוצעים ליציאת מצרים
* 1420 לפנה"ס בקירוב - כרתים נכבשה על ידי מיקנים - תחילת התקופה המיקנית

== אנשים משמעותיים ==
* תחותמס השלישי, פרעה מצרי, של השושלת ה-18.
* אמנחותפ השני, פרעה מצרי, של השושלת ה-18.

*
קטגוריה:המאה ה-15 לפנה"ס
1430-1439 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1439 - 1430 לפני הספירה

== אירועים ומגמות ==
* 1438 לפנה"ס - המלך תחותמס השלישי החל את מסעו הארבע-עשרה לארץ ישראל ולסוריה.
* 1437 לפנה"ס - אריכטונוס מלך אתונה העתיקה נפטר.
* 1437 לפנה"ס - צבאותיו של תחותמס השלישי מביסים את הצבא של ממלכת מיתאני באזור קדש.
* 1437 לפנה"ס - לאחר עשרים שנות מלחמה אזור סוריה נכבש ברובו על ידי מצרים.
* 1435 לפנה"ס - תחותמס השלישי משיק מתקפה על ממלכת כוש.
* 1430 לפנה"ס - תודחליאש הראשון הופך למלך החיתים.

== אנשים משמעותיים ==
* תחותמס השלישי, פרעה מצרי, של השושלת ה-18.

*
קטגוריה:המאה ה-15 לפנה"ס
1440-1449 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1449 - 1440 לפני הספירה

== אירועים ומגמות ==
* 1447 לפנה"ס - המלך תחותמס השלישי החל את הקמפיין השמיני שלו באזור צפון סוריה.
* 1447 לפנה"ס - המלך באראטארנה הופך למלך ממלכת מיתאני.
* 1447 לפנה"ס - הצבא המצרי מביס את צבאותיו של מלך ממלכת מיתאני באזור הפרת.
* 1446 לפנה"ס - צבאותיו של תחותמס השלישי מדכאים התקוממות באזור סוריה.
* 1445 לפנה"ס - צבאותיו של תחותמס השלישי נלחמים בכוחות ממלכת מתיאני בחלב.
* 1444 לפנה"ס - תחותמס השלישי החל את הקמפיין העשירי שלו באזור הלבנט.
* 1440 לפנה"ס - המלך קדמוס מייסד את העיר תבאי.

== אנשים משמעותיים ==
* תחותמס השלישי, פרעה מצרי, של השושלת ה-18.

*
קטגוריה:המאה ה-15 לפנה"ס
1450-1459 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1459 - 1450 לפני הספירה

== אירועים ומגמות ==
תבליט ממקדש [[כרנך המתאר את תחותמס השלישי משסע את אויביו הכנענים שנשבו בקרב מגידו]]
* 1458 לפנה"ס - המלכה חתשפסות נפטרה.
* 1457 לפנה"ס - תחותמס השלישי מוביל את ההתרחבות הטריטוריאלית הגדולה ביותר של האימפריה המצרית מזרחה עד הפרת.
* 1457 לפנה"ס - הצבא המצרי כובש את עזה. בנוסף, לאחר מצור של שבעה חודשים הצבא המצרי כובש גם את העיר מגידו.
* 1456 לפנה"ס - קרב מגידו מונצח במקדש אמון בכרנך.
* 1451 לפנה"ס - תחותמס השלישי החל קמפיין צבאי באזור רצועת החוף של ארץ ישראל אשר במסגרתו כבשו צבאותיו את כל הנמלים הפיניקים.
* 1450 לפנה"ס - המיקנים כובשים את אזורי החוף לאורך הים האגאי.
* 1450 לפנה"ס - המיקנים הקימו את עיר המסחר מילטוס.

== אנשים משמעותיים ==
* חתשפסות, פרעונית מצרית של השושלת ה-18.
* תחותמס השלישי, פרעה מצרי, של השושלת ה-18.

*
קטגוריה:המאה ה-15 לפנה"ס
האובליסק השחור (ספר)

האובליסק השחור (בגרמנית: Der schwarze Obelisk) הוא רומן, שכתב אריך מריה רמרק ב-1956. הספר נכתב על רקע החיים בגרמניה בתחילת שנות העשרים של המאה העשרים, בסמוך לסיום מלחמת העולם הראשונה והסכמי השלום, שהטילו על גרמניה תשלומי פיצויים כבדים, שהובילו להיפר-אינפלציה והתרוששות מרבית הגרמנים.

בספר יש אלמנטים אוטוביוגרפיים של חיי הסופר, שעבד כמורה, מוכר מצבות ועורך בעיתון.

==עלילה==
הדמות המרכזית בספר הוא צעיר גרמני בן 25 בעיר שדה, שבילה שלוש שנים בחזיתות המלחמה, שם נקשר לחיילים אחרים, איתם הוא ממשיך קשרים לאחר המלחמה. הצעיר, לודוויג, שמאס בעיסוקו כמורה כפרי, עובד בחברה של חברו מהצבא ואחיו, העוסקת בשיווק מצבות. אי קבלת שכר בגלל המצב הכלכלי, מחייב אותו לחפש עבודות צדדיות במתן שיעורי עזר ובנגינה בעוגב במוסד לחולי נפש. בנוסף לנגינה על פסנתר ועוגב, הגיבור גם עוסק בשירה וחבר באגודת משוררים מקומית. חיי האהבה שלו נפגעים שוב ושוב מכך שבנות זוגו מעדיפות אחרים בעלי הכנסה גבוהה משלו.

הגיבור מתאהב בצעירה מאושפזת בבית החולים לחולי נפש, צעירה שמבריאה וכתוצאה מהבראתה שוכחת את קשריה איתו. הוא מחליט מסיבות שונות לעזוב את עירו ולעבור לברלין, שם יהיה עורך בעיתון.

שם הספר קשור למצבה בצורת אובליסק שחור, שזמן רב לא מצליחים למצוא לה קונה ולפני נסיעתו מצליח לודוויג למצוא קונה במחיר טוב מאוד.

ב-1988 הופק סרט לפי הספר בבימויו של פטר דויטש.

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומנים היסטוריים
קטגוריה:רפובליקת ויימאר: תרבות
קטגוריה:ספרי רמרק
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
1460-1469 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1469 - 1460 לפני הספירה

== אירועים ומגמות ==
ב-1473 לפנה"ס החלה הקמת [[מקדש חתשפסות בדיר אל-בארי]]
* 1466 לפנה"ס - החלה הקמת מקדש חתשפסות בדיר אל-בארי.
* 1465 לפנה"ס - קרב במגידו בו מביסים המצרים את הכנענים.
* 1460 לפנה"ס - הכשים כובשים את בבל ומייסדים את השושלת הכשית שתמשך 576 שנים.

== אנשים משמעותיים ==
* חתשפסות, פרעונית מצרית של השושלת ה-18.
* חנתיליש הראשון, זידנתש הראשון, אמונש - מלכי החתים
* אנריקה נסיר, נור-אילי - מלכי אשור

*
קטגוריה:המאה ה-15 לפנה"ס
1470-1479 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1479 - 1470 לפני הספירה

== אירועים ומגמות ==
[[חתשפסות מוכתרת כשליטה הראשונה של מצרים ב-1473 לפנה"ס]]
* 1479 לפנה"ס - תחותמס השלישי הופך לפרעה השישי של השושלת ה-18 של מצרים.
* 1476 לפנה"ס - יציאת מצרים (לפי סדר עולם רבה).
* 1473 לפנה"ס - בהיותה יורשת העצר, חתשפסות, אלמנתו של תחותמס השני, מוכתרת כשליטה הראשונה של מצרים.

== אנשים משמעותיים ==
* תחותמס השני, פרעה מצרי, של השושלת ה-18.
* חתשפסות, פרעונית מצרית של השושלת ה-18.

*
קטגוריה:המאה ה-15 לפנה"ס
1480-1489 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1489 - 1480 לפני הספירה

== אירועים ומגמות ==
* 1487 לפנה"ס - מלך אתונה העתיקה אמפיקטיון נפטר לאחר שהיה בשלטון 10 שנים. בעקבות כך אריכטוניוס הראשון הפך למלך אתונה.
* [[תחותמס השלישי]]1481 לפנה"ס - תחותמס השלישי, אחד ממלכיה הבולטים של מצרים העתיקה, נולד.

== אנשים משמעותיים ==
* תחותמס השני, פרעה מצרי, של השושלת ה-18.

*
קטגוריה:המאה ה-15 לפנה"ס
1490-1499 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1499 - 1490 לפני הספירה

== אירועים ומגמות ==
[[תחותמס השני הפך לפרעה הרביעי של השושלת ה-18 של מצרים]]
* 1504 לפנה"ס עד 1492 לפנה"ס - מצרים כובשת את נוביה ולבנט.
*1497 לפנה"ס - כורנוס מלך אתונה העתיקה מודח על ידי בנו החורג אמפיקטיון לאחר 10 שנות מלוכה.
*1493 לפנה"ס - תחותמס הראשון, הפרעה השלישי של השושלת ה-18 של מצרים מת.
* 1492 לפנה"ס - תחותמס השני הפך לפרעה הרביעי של השושלת ה-18 של מצרים העתיקה.
*1491 לפנה"ס - השנה בה התרחשה יציאת מצרים לפי חישובי ג'יימס אשר.
* 1490 לפנה"ס - תחותמס השני שולח כוח צבאי לנוביה לדיכוי מרד.
* 1490 לפנה"ס - המלך שוטארנה הראשון הופך למלך מיתאני.

== אנשים משמעותיים ==
* תחותמס השני, פרעה מצרי, של השושלת ה-18.

*
קטגוריה:המאה ה-15 לפנה"ס
אהבה אילמת

אהבה אילמת הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1982 בבימויו של יואל זילברג, עם שרגא הרפז, אשר צרפתי, מירי אלוני ואביבה גר בתפקידים הראשיים. התסריט נכתב על ידי אלי תבור ויואל זילברג.

הסרט צולם בחוות סוסים במושב עולש והוא כולל קטעים רבים של סקס, וכן אונס ואוננות. מבקרי הקולנוע כינו אותו כפורנוגרפי וטענו כי סצנות המין שובצו לסרט כדי להגדיל את הפצתו.

==תקציר העלילה==
גיא (שרגא הרפז) מגיע לעבוד בחוות סוסים המנוהלת על ידי בני (אשר צרפתי). בני נמצא ביחסים מתוחים עם אשתו מיקי (מירי אלוני) והם אינם מקיימים יחסי מין זמן ממושך. בחווה עובדת גם בחורה חרשת אילמת בשם יונינה (אביבה גר) שבני פרש עליה את חסותו ומשוחח איתה בשפת הסימנים.

לגיא יש ניסיון בטיפול בסוסים ובהדרכת רכיבה. לחווה מגיעות מספר בחורות להדרכת רכיבה והן מתרשמות מהגבר המקרין גבריות. גילדה ([https://www30.tau.ac.il/theatre/view_pritim.asp?id=2160 לאשה רוזנברג]) נמשכת אליו והם מקיימים יחסי מין בשדה ועל גבי סוס.

גם מיקי המתוסכלת נמשכת לגיא והם מקיימים יחסים כשבני לא נמצא. יונינה עדה לכל הפעילות של גיא ונמשכת אליו אבל אינה מדברת. גיא מחבב אותה, מנסה ללמוד את שפת הסימנים וכופה את עצמו עליה.

גיא הוא רוכב מעולה ומנצח במרוץ סוסים שנערך בכפר ערבי סמוך. בני מגלה את היחסים בין גיא למיקי ויונינה ומתפתח ביניהם מאבק אלים שמסתיים כאשר יונינה זועקת (את שמו של גיא) בפעם הראשונה בחייה.

גיא עוזב את החווה אך יונינה רצה ומצטרפת אליו.

==שחקנים==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקן
!width=80|תפקיד
|-
| שרגא הרפז || גיא
|-
| אשר צרפתי || בני
|-
| מירי אלוני || מיקי
|-
| אביבה גר || יונינה
|-
| [https://www30.tau.ac.il/theatre/view_pritim.asp?id=2160 לאשה רוזנברג] || גילדה
|-
| ג'וני פיליפס || בעלה של גילדה
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטי יואל זילברג
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1982
קטגוריה:נכות באמנות
ניר לקס

ניר לקס (נולד ב-10 באוגוסט 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת הפועל נוף הגליל.

==קריירה==
לקס החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, וב-24 במרץ 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בטרם הגיע לגיל 18, כשנכנס כמחליף במשחק הדרבי מול מכבי תל אביב במסגרת ליגת העל, אשר נערך באצטדיון בלומפילד והסתיים בתיקו 0–0. באותה שנה זומן לקס לנבחרת הנוער של ישראל, במדיה ערך 13 הופעות. בשנתיים הבאות המשיך לקס לשחק בקבוצת הנוער של הפועל תל אביב, ובמקביל ערך ב-6 בדצמבר 2012 הופעה נוספת במדי הקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק מול אקדמיקה במסגרת הליגה האירופית. לקראת עונת 2014/2015 הושאל לקס לבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית, במדיה ערך בעונה זו 30 הופעות ליגה, מתוכן ב-28 משחקים פתח בהרכב.

בעונת 2015/2016 חזר לקס להפועל תל אביב וצורף באופן רשמי לסגל הקבוצה הבוגרת, ובמהלך העונה שותף ב-12 משחקים בכל המסגרות, כולל שמונה הופעות בליגת העל. בתחילת עונת 2016/2017 שותף לקס במשחקי הפועל תל אביב בגביע הטוטו, אך ב-7 בספטמבר 2017 הושאל לעונה אחת לבני סכנין, וכעבור שלושה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בהפסד 0–3 להפועל באר שבע. ב-2 באפריל 2017 כבש לקס את שער הבכורה שלו בקריירה, כשנכנס כמחליף במשחקה של בני סכנין מול מכבי פתח תקווה כאשר התוצאה הייתה 0–0, ובדקה ה-87 כבש את שער הניצחון. בסך הכל כבש במדי בני סכנין שער אחד ב-25 הופעות בליגת העל, והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה שסיימה במקום החמישי בטבלה.

לקראת עונת 2017/2018 חזר לקס לסגל הפועל תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית, וחתם על חוזה חדש לשלוש שנים במועדון. ב-13 באוגוסט 2017 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–0 על הפועל פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו, ובליגה הלאומית ערך בעונה זו 25 הופעות וכבש שער אחד בהפסד 2–3 להפועל קטמון, וסייע לקבוצה להעפיל בחזרה לליגת העל. בעונת 2018/2019 ערך 26 הופעות בליגת העל, כבש שער אחד והוסיף שלושה בישולים. בעונת 2019/2020 ערך 17 הופעות בליגת העל והעפיל עם הקבוצה לפלייאוף העליון, אך לאחר דחיית משחקי הליגה בעקבות מגפת הקורונה הסתיים חוזהו והוא שוחרר מהמועדון.

ב-17 באוגוסט 2020 חתם לקס בפטרולול פלוישט מהליגה השנייה ברומניה.

ב-7 ביוני 2021 חתם בבני סכנין, וב-18 בינואר 2022 עזב את הקבוצה וחתם ב"הפועל נוף הגליל" עד לסיום העונה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורגלנים ישראלים
קטגוריה:קשרי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב רמלה
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני פטרולול פלוישט
קטגוריה:ראשון לציון: כדורגלנים
קטגוריה:בוגרי תיכון מקיף ח' (ראשון לציון)
קטגוריה:כדורגלנים ישראלים ברומניה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
סטיב בונד

סטיב בונד (נולד ב-22 באפריל 1953) הוא שחקן ודוגמן ישראלי-אמריקאי. אביה של רוכבת קפיצות הראווה אשלי בונד.

==ביוגרפיה==
בונד נולד בחיפה בשם שלמה גולדברג לאם שעלתה מרומניה ולאב שעלה מהונגריה. כילד שיחק בסרט ההרפתקאות "טרזן ונער הג'ונגל" מסדרת סרטי טרזן.

בשנת 1969 שיחק את דמותו הצעירה של קירק דאגלס בסרט "ההסדר".

ב-1974 הופיע בפרק של הסדרה המשטרתית "McCloud".

באוקטובר 1975 הופיע בעירום מלא במגזין פלייגרל.

בשנת 1976 שיחק בסרט האימה המתרחש בבית ספר תיכון "Massacre at Central High".

ב-1979 שיחק בקומדיית הסקס "H.O.T.S." שלצידו כיכבו מספר נערות פלייבוי.

בשנת 1981 גילם עיתונאי בסרט "נס על הקרח" העוסק בנבחרת ארצות הברית בהוקי קרח במהלך אולימפיאדת לייק פלאסיד.

מ-1983 ועד 1985 שיחק תפקיד קבוע באופרת הסבון "בית חולים כללי". בשנת 1988 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הפעולה "Picasso Trigger".

ב-1989 הצטרף לקאסט של הסדרה "סנטה ברברה". באותה שנה גם שיחק בפרק של צער גידול בנות.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
יחסי מאלי–סין

ממוזער
יחסי מאלי–סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מאלי לבין הרפובליקה העממית של סין.

== היסטוריה ==
היחסים בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקת מאלי כוננו ב-25 באוקטובר 1960, מוקדם יותר מרוב מדינות העולם שאז עוד תמכו והכירו ברפובליקה הסינית כממשלה הלגיטימית השולטת על כל שטחה של סין.

לפי דיווחי התקשורת, בשנים 2000 עד 2013 התקיימו יותר מ-20 שיתופי פעולה וקבלת עזרות כלכליות של מאלי מהרפובליקה העממית של סין. שוויים של שיתופי הפעולה בין שתי המדינות בשנים אלו עומד על 154 מיליון דולר אמריקאי. ב-2010 עזרה הרפובליקה העממית של סין בהקמת כביש מהיר בבירה במקו. ב-2007 תרמה הרפובליקה העממית של סין 51.5 מיליון דולר אמריקאי למאלי ובכך עזרה לה לבנות את "הגשר השלישי" בבירה במקו.

בשנת 2013 נפגש נשיא סין שי ג'ינפינג עם נשיא מאלי איברהים בובאכר קייטה.

== נציגויות דיפלומטיות ==
* הרפובליקה העממית של סין מיוצגת במאלי בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבמקו, בירת המדינה.
* מאלי מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת המדינה. מאלי מיוצגת ברפובליקה העממית של סין גם בדרג הקונסולרי באמצעות 2 קונסוליות בערים: גואנגג'ואו, והונג קונג. הקונסוליה בהונג קונג מתפקדת גם כשגרירות לתושבי הונג קונג וגם כקונסוליה לרפובליקה העממית של סין.

== הערות שוליים ==
רובן גונזלס גלייגו

רובן גונזלס גלייגו (שם מלא: רובן דויד גונזלס גלייגו, Rubén David González Gallego; נולד ב-20 בספטמבר 1968) הוא סופר רוסי ממוצא ספרדי, חתן פרס "בוקר" הרוסי לשנת 2003, מתגורר בישראל.

==ביוגרפיה==

גלייגו נולד בבית החולים של הקרמלין במוסקבה לאורורה גלייגו, כשהוא סובל משיתוק מוחין. אחיו התאום נפטר עשרה ימים אחרי הלידה.

גלייגו נחטף מאמו אורורה, נדד בין בתי ילדים (משולבים עם בתי זקנים) לנכים ברחבי ברית המועצות, הגיע לבית זקנים בעיר נובוצ'רקסק

גלייגו נחלץ מבית הזקנים בחסות הפרסטרויקה. בשנת 2001 פגש לראשונה את אמו, והתגורר איתה ועם בתה הצעירה אניה במשך כ-8 שנים, במדריד שבספרד ובפרייבורג שבגרמניה.

גלייגו נישא לאשתו הראשונה, נולדה בתו הראשונה.

גלייגו הפך למתכנת מחשבים (באצבע אחת), התגרש והתחתן בשנית, נולדה בתו השנייה, ובהמשך התגרש בשנית.

עם אשתו השלישית רינה ובתם סופיה, עלה למדינת ישראל. משפחת גלייגו מתגוררת באשקלון.

סיפרו "לבן על גבי שחור" הוא סיפורו האוטוביוגרפי הוא סיפור אמיתי מזעזע על רובן, ילד רוסי נכה, שננטש בידי משפחתו כתינוק וגדל בבתי יתומים אכזריים.

==משפחה==
סבו, אב אמו איגנסיו גלייגו היה בכיר במפלגה הקומוניסטית של ספרד שהיה בגלות בפריז לאחר נפילת משטר פרנקו ולימים שימש כסגן יו"ר הבית התחתון של הפרלמנט, ומזכיר המפלגה הקומוניסטית של עמי ספרד.

אמו, אורורה (Aurora Gallego Rodríguez) עיתונאית ומתרגמת נפטרה בשנת 2009.

אביו, היה סטודנט מוונצואלה, בן למשפחה מעורבת של אינדיאנים וצ'ינוס - סינים ממוצא לטינו-אמריקנו.

אשתו רינה, לשעבר עורכת דין במשרד המשפטים ובמשרד לביטחון המולדת של ארצות הברית, כולל שירות ביטחוני בעיראק. עוסקת בישראל ברתכות.

רינה, פרסמה בשנת 2017 את הספר "My Shabbat Candle in Iraq"

=== חיים אישיים ==
ביתו, סופיה אוטיסטית בתפקוד נמוך, תלמידת בית ספר.

==פרסים==
לגלייגו הוענק פרס "בוקר" הרוסי (שנת 2003) שעוצב במתכונתו של פרס הבוקר האנגלי, והוא פרס ספרותי נחשב ברוסיה, שפירושו 15 אלף דולר וקידום הספר

==מספריו==
* "לבן על גבי שחור" הוצאת ספרית הפועלים, 2008 (ספרות מתורגמת), במקור: הוצאת לימבוס, תורגם לרוב השפות האירופיות,
* "אני יושב על שפת הים", הוצאת לימבוס 2005
* "אורח נצחי" (צפוי לצאת בשבועות הקרובים)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:עולים בשנות ה-2010
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:נכים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי ברית המועצות
קטגוריה:ישראלים הסובלים משיתוק מוחין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
Solo (מיני-אלבום)

Solo (בעברית: לבד) הוא המיני-אלבום השני של הזמרת-יוצרת הברזילאית אניטה. המיני-אלבום יצא לאור ב-9 בנובמבר 2018 על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק ברזיל.

המיני-אלבום מכיל שירים בסגנון הפופ הלטיני.

== רקע והפקה ==
המיני-אלבום הופק על ידי דיינל, מרסליניו פראז, פארל ויליאמס, סיקרט וטייני. חלקם אף לקחו חלק בכתיבת שירי המיני-אלבום. לכל אחד משלושת השירים אשר נכללו במיני-אלבום יצאו וידאו קליפים שזכו להצלחה חסרת תקדים ביוטיוב.

את שלושת הקליפים ביים ז'ואאו פאפה.

== סינגלים ==
* "Veneno" - יצא לאור ב-9 בנובמבר 2018, ביחד עם המיני-אלבום כסינגל הראשון מתוכו. השיר נכתב על ידי קמילו אצ'וורי וטייני. הקליפ של השיר צבר בפחות מ-24 שעות קרוב ל-8 מיליון צפיות.
*"Não Perco Meu Tempo" - יצא לאור ב-9 בנובמבר 2018 גם כן, כסינגל השני מתוך המיני-אלבום. השיר נכתב על ידי אניטה עצמה ופזמונאים נוספים.

=== סינגלים שיווקיים ===

* "Goals" - יצא לאור ב-9 בנובמבר 2018 כסינגל השיווקי הראשון והיחיד מתוך המיני-אלבום.<ref></ref>

== רשימת רצועות ==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.billboard.com/articles/columns/latin/8484156/anitta-ep-solo-videos Solo] באתר בילבורד

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיני-אלבומים מ-2018
קטגוריה:אלבומי אניטה
קטגוריה:מיני-אלבומי חברת וורנר רקורדס
Make It Happen

"Make It Happen" (בעברית: גרום לזה לקרות) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית מריה קארי מתוך אלבומה השני Emotions. הוא יצא לאור כסינגל השלישי והאחרון מהאלבום ב-4 באפריל 1992 על ידי קולומביה רקורדס.

השיר הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד הוט 100.

== רקע וכתיבה ==
השיר נכתב והופק על ידי קארי עצמה, דייוויד קול ורוברט קליוילס השיר הוא שיר דאנס אשר מושפע ממוזיקת פופ, R&B ומוזיקת גוספל. מבחינה לירית השיר נחשב לאחד מהשירים האישיים ביותר בקריירה שלה והוא מדבר על המאבקים שלה להצליח לפני ימי התהילה שלה ואיך האמונה שלה באלוהים עזרה לה באותם ימים.

== ביקורת והצלחה ==
השיר זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ששיבחו את השימוש של קארי בכמה ז'אנרים מוזיקליים בבת אחת וגם את המילים של השיר. מלבד הביקורות החיוביות שקיבל השיר זכה להצלחה גם בארצות הברית כאשר הגיע שם למקום ה-5 ולמקום ה-42 בצעד הסוף שנתי אך יחסית לשיריה הקודמים לא זכה להצלחה בשאר העולם.

בקנדה ובבריטניה השיר גם זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-7 וה-17 בהתאמה.

== וידאו קליפ ==
הקליפ לשיר צולם בכנסייה דמוית קתדרלה. בקליפ לשיר נראית כנסייה אשר עומדת להיסגר ככל הנראה עקב קשיים כלכליים אך קארי מארגנת אירוע התרמה בו באים אנשים מכל הסוגים וביחד הם שירים ורוקדים לצלילי השיר בכנסייה.

השיר במשך השנים נכנס גם לאלבומי אוסף אחרים של מריה: Greatest Hits, Playlist: The Very Best of Mariah Carey ו-The Essential Mariah Carey.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי מריה קארי
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מריה קארי
קטגוריה:שירי גוספל
קטגוריה:שירים המעורבים במחלוקות הקשורות לפלגיאט
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קולומביה רקורדס
יעל קרת

יעל קרת (נולדה ב- 3 בספטמבר 1986 בירושלים) היא פסנתרנית ישראלית.

== חייה ==
=== לימודים ===
קרת החלה את לימודי הפסנתר אצל חוה ערמון בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב, שם למדה משנת 1994 עד 2001. היא בוגרת בית הספר לאמנויות תלמה ילין. במהלך לימודיה שם הופיעה כסולנית עם תזמורת בית הספר בישראל ומחוצה לה.

משנת 2001 יעל קרת היא תלמידתו של פרופ' תומר לב בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, אותו סיימה בהצטיינות. כמו כן היא בעלת תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב. היא בוגרת יחידת הנגנים הצעירים של המרכז למוזיקה ירושלים. במסגרת זו השתתפה בקונצרטים קאמריים ובהקלטות לרדיו. היא השתלמה אצל מאריי פרחיה בכיתות אמן בלונדון ובירושלים ולמדה אצל דניאל בארנבוים בברלין ואצל דמיטרי בשקירוב. בתקופת שהותה בברלין הופיעה עם תזמורת דיוואן מזרח-מערב בניצוח בארנבוים.

בשנת 1999 השתתפה קרת בסדנה מוזיקה קאמרית של אפל היל בארצות הברית, הצעירה במשתתפי הסדנה. בפסטיבלי מוזיקה שונים בעולם השתלמה בכיתותיהם של מנחם פרסלר, ליאון פליישר, סטיבן איסרליס, יוסף קליכשטיין, מרים פריד ועוד.

=== קריירה ===
קרת הופיעה בפסטיבל זלצבורג עם תומאס המפסון ועם הזמרת ולטראוד מאייר ניגנה בבית האופרה בבאדן-באדן ובמוזיאון הלובר בפריז. היא ניגנה גם עם אמנים ישראלים כמו גיא בראונשטיין, עמיחי גרוס, אבי אביטל ורינת שחם.

יעל קרת עובדת באופרה הישראלית החדשה כפסנתרנית חזרות, מנהלת מוזיקלית, מנחה קונצרטים וכותבת תוכן. היא משתתפת בפעילויות הפרויקט הקאמרי הישראלי, המופיע ברחבי הארץ ומעודד יצירה ישראלית מקורית פרי עטם של מלחינים ישראלים צעירים.

בקיץ 2003 ניגנה עם התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ובנובמבר 2018 הופיעה במסגרת הסדרה "קאמרי בצהרי שישי" של תזמורת זו בתוכנית של שירים בנושא עונות השנה, עם זמרות האופרה הישראלית דניאלה סקורקה, מורן אבולוף וענת צ'רני. במרץ 2007 הופיעה כסולנית בסדרת קונצרטים של הקאמרטה הישראלית ירושלים בניצוח אבנר בירון

== פרסים ואותות הוקרה ==
* מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל
* 2006 - פרס ראשון בתחרות מוזיקה קאמרית של האקדמיה למוזיקה באוניברסיטת תל אביב, יחד עם איתמר זורמן ולינור כץ

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.he.israelichamberproject.org/yael-kareth הפרויקט הקאמרי הישראלי/יעל קרת]
* 
* [http://opusmagazine.co.il/article/yael-karet-opera-coaching-series/ יעל קרת: "הקול או כלום" במגזין אופוס] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פסנתרניות ישראליות
קטגוריה:פסנתרנים ישראלים
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:בוגרות הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב
קטגוריה:בוגרות בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1986
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1986
אויגן משה ורבר

אויגן משה ורבר (בסרבו-קרואטית: Eugen Moše Verber; בסרבית קירילית: Еуген Моше Вербер; 25 בינואר 1923, סובוטיצה, ממלכת יוגוסלביה – 1 בינואר 1995, בלגרד, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) היה איש ציבור יהודי, שחקן, במאי, מפיק, פובליציסט, סופר ומתרגם יוגוסלבי.

==קורות חיים==
===ראשית חייו===
אויגן משה ורבר נולד בסובוטיצה ב-1923 למשפחה יהודית אורתודוקסית. הוא רכש השכלה יסודית יהודית בעירו, ותיכונית בנובי סאד. בנובי סאד עסק בהוראת עברית. בינואר 1942 הצליח להימלט מהטבח בדרום באצ'קה, הגיע לבודפשט, ובהמשך נשלח לעבודות כפייה בחזית המזרחית. הוא הצליח להימלט מהמחנה בו הוחזק ולהצטרף לכוחות הצבא האדום, והגיע עמם בהמשך ליוגוסלביה. ב-1945 שוחרר מהצבא.

===קריירת המשחק===
הוא החל לשחק בתיאטראות בוויבודינה ובמקביל כתב בשני עיתונים שהופיעו בקרואטית ובהונגרית. בהמשך, עבר לסרייבו ושיחק בתיאטרון הלאומי הבוסני, עבד בתחנת הרדיו המקומית כמפיק תוכניות, וככתב בעיתון מקומי. בסרייבו הקים להקת תיאטרון, וב-1949 הפיק פסטיבל תרבות ראשון מסוגו בעיר. ב-1951 עבר לשחק ולביים בתיאטרון בניש. ב-1963 עבר לבלגרד, ושם שיחק בתיאטרון הדרמה של בלגרד עד 1975.

מ-1960 ועד 1990 שיחק בכ-60 סרטי קולנוע, טלוויזיה וסדרות טלוויזיה.

===הקריירה הספרותית===
ורבר חקר את תרבותם ושפתם של יהודי יוגוסלביה, והחל מראשית שנות ה-60 פרסם מאמרים בתחום היהדות וכן תרגם לסרבו-קרואטית מאמרים וספרים בהונגרית, ארמית, עברית ויידיש. ב-1977 הצטרף לברית עברית עולמית, השתתף והרצה באופן תדיר בכנסי הברית. ב-1979 פורסם הספר בעריכתו: "השפה, הכתב והספר של יהודי יוגוסלביה". הוא תרגם לסרבו-קרואטית מיצירותיו של יצחק בשביס-זינגר. ורבר השתתף והרצה בקונגרס העולמי למדעי היהדות. ב-1988 פרסם מהדורה של הגדת סרייבו ובה ביאורים, פירושים ורקע כללי, אשר נודעה כ"הגדת סרייבו – מהדורת ורבר". היה נשיא איגוד מתרגמי הספרות הסרבית.

==קישורים חיצוניים==

* [http://aleph.nli.org.il/F/7QYRFJ1V147T6HBNN16388TXQU1T2M2SLH8YKNF6GK98P9VFPM-18032?func=find-acc&acc_sequence=013302035 רשימת מאמרים במדעי היהדות של אויגן ורבר], באתר רמב"י
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מתרגמים יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:יהדות בלגרד: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יוגוסלבים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יוגוסלבים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים
קטגוריה:עיתונאים יהודים סרבים
קטגוריה:יהודים בשואה: סרביה
קטגוריה:יוגוסלבים שנולדו ב-1923
קטגוריה:יוגוסלבים שנפטרו ב-1995
קו 300 (תצלום)

"קו 300" הוא תצלום עיתונות שצילם אלכס ליבק בשנת 1984 שחשף את הרג המחבל בידי אנשי השב"כ במה שנודע כ"פרשת קו 300".

==רקע==

פעולת כוחות הביטחון להשתלטות על ארבעת המחבלים שחטפו את אוטובוס בקו 300 של "אגד", שנסע מתל אביב לאשקלון, התבצעה בשעות הלילה, בקרבת דיר אל בלח. היא הייתה מלווה בקבוצה גדולה של עיתונאים שסיקרו את הכוחות מיד לאחר פעולת ההשתלטות, וביניהם קבוצה של צלמים שתיעדו אותה. לפיכך, הודעת דובר צה"ל כי כל ארבעת המחבלים נהרגו בפעולה לא התקבלה באופן מוחלט. יתר על כן, בהודעה קודמת, שתוקנה נאמר ששני חוטפים נהרגו ושניים נתפסו בחיים. 

כשבועיים לאחר התקרית, ב-25 באפריל 1984, פורסם בשערו הקדמי של השבועון "העולם הזה" תצלום של ענת סרגוסטי, המציג את אחד החוטפים כשהוא מוכה בידי יצחק מרדכי. התצלום היה אמור להופיע שבוע קודם לכן, אולם נפסל לפרסום על ידי הצנזורה ובמקומו נשאר בדף חלל ריק. הייתה זו ההוכחה הראשונה שפורסמה לכך שהמחבל נתפס חי. חודש וארבעה ימים לאחר מכן, ב-29 במאי 1984, פורסם בשערו הקדמי של העיתון "חדשות" תצלומו של אלכס ליבק אשר גם בו נראה המחבל חי לאחר ההשתלטות עליו.. הפרסום של "חדשות" התאפשר כיוון ש"העולם הזה" ו"חדשות" לא היו חברים ב"ועדת העורכים" ולכן לא היו מחויבים להחלטתה לאסור את פרסום התצלומים. תצלום נוסף, שלא פורסם בגלל החלטת הוועדה, צולם על ידי שמואל רחמני עבור עיתון "מעריב". למרות שתצלומו של ליבק לא היה התצלום הראשון, התקבע תצלום זה בתודעה הציבורית כדימוי שייצג את האירוע.

==תיאור==
תצלומו של ליבק צולם לפנות בוקר ה-13 באפריל באתר פעולת כוחות הביטחון. המקום היה מואר בתאורה חזקה, שנועדה לעזור לכוחות הביטחון בפעולת ההשתלטות. במישור הקדמי של התצלום מופיעים שני אנשי כוחות הביטחון אוחזים ומובילים מחבל הלבוש בחולצה לבנה. אנשי הביטחון לבושים במעיל "דובון" ופניהם מביטות במצלמה. ברקע התצלום מופיעות חמש דמויות נוספות. הפרסום הראשון של התצלום נעשה בקיטוע של הפריים ובהסתרת זהותם של שני אנשי הביטחון בעזרת ריבועים שחורים שכיסו את פניהם.

התצלום צולם על ממרחק של כשני מטרים, תוך שימוש בצמצם סגור ומבזק מצלמה, שנועד להתגבר על התאורה האחורית החזקה שהפכה את הדמויות לצלליות. לאחר הצילום נדרש ליבק למסור את התשליל לידי כוחות הביטחון, אולם הוא מסר לידיהם סרט אחר, שלא צולם עדיין. ליבק מסר את פיתוח התשליל למעבדה. אולם, פיתוח הסרט נעשה בצורה לא מקצועית, ועל כן חלקו התחתון של הפריים לא פותח כהלכה.

בשנת 2016 נמכר עותק של התצלום במכירה פומבית תמורת 132 דולר, שנתרמו לוועד הציבורי נגד עינויים בישראל.

==גלריה==
<gallery>
קובץ:קו-300 רחמני.jpg|תצלום הארועים מאת שמואל רחמני (מעריב)
קובץ:קו 300 ענת סרגוסטי.jpg|שער גיליון "העולם הזה" ועליו תצלומה של ענת סרגוסטי
קובץ:שער חדשות קו 300.jpg|שער "חדשות" ועליו תצלומו של אלכס ליבק
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* סלע, רונה, "גלגולו של דימוי בתודעה הציבורית", כתב העת ישראל, המכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן, אוניברסיטת תל אביב, 2008, עמ' 180-161

==קישורים חיצוניים==
* 
* עידו גנוט, [https://www.megapixel.co.il/local/archive/6975/3 ארכאולוג ההווה – ריאיון עם אלכס ליבק], באתר MegaPixel, 19 ביולי 2010
* 
* 
* , 17 בספטמבר 2017
* , 3 במאי 2018

==הערות שוליים==

קטגוריה:תצלומי גברים
קטגוריה:צילום עיתונות
קטגוריה:תצלומים בישראל
קטגוריה:יצירות משנת 1984
קטגוריה:כביש 4