OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ג'ורג' גילברט סקוט

סר ג'ורג' גילברט סקוט (באנגלית: George Gilbert Scott; 13 ביולי 1811 – 27 במרץ 1878) היה אדריכל אנגלי, הנחשב לאחד ממובילי האדריכלים בתקופה הוויקטוריאנית.

== ביוגרפיה ==
ג'ורג' גילברט סקוט נולד בבקינגהאם שבבקינגהאמשייר, והיה בנו של הכומר האנגליקני וחוקר התנ"ך תומאס סקוט. סקוט החל את לימודי האדריכלות בשנת 1827 ולמד תחת ג'יימס אדמסטון, ובין השנים 1832–1834 עבד לצד הנרי רוברטס.

בשנת 1835 החל סקוט לעבוד עם ויליאם בוניתון מופאט בתחילה כעוזרו, ולאחר מכן, בין השנים 1838–1845 עבדו כשותפים.

בשנת 1838 נשא לאישה את קרולין אולדריד. הזוג נישא בבוסטון שבלינקולנשייר. שנים מבניהם, ג'ורג' גילברט סקוט הבן וג'ון אולדריד סקוט וכן נכדו, גיילס גילברט סקוט נודעו אף הם כאדריכלים.

סקוט הושפע מאוגוסטוס פוג'ין והצטרף לתנועת התחייה הגותית שאפיינה את התקופה הוויקטוריאנית. בין עבודותיו הידועות בסגנון זה היא האנדרטה בסנט גיילס שבאוקספורד שנבנתה בשנת 1941, המגדל בכנסיית ניקולאי הקדוש בהמבורג, וכנסיית סנט גיילס שבקמברוול שנבנתה בשנת 1844. יצירה נוספת שתכנן היא מלון מידלנד גראנד (Midland Grand Hotel) בתחנת סנט פנקרס שבלונדון.

בין השנים 1864–1867 תכנן את אנדרטת אלברט בגני קנזינגטון שהוקמה ביוזמת המלכה ויקטוריה לזכרו של בעלה אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה.

בשנת 1859 זכה סקוט במדליה מאת המכון הבריטי המלכותי לארכיטקטורה ובשנת 1872 הוענק לו תואר אבירות.

סקוט נפטר בשנת 1878 וזכה לכבוד שבקבורה במנזר וסטמינסטר.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.vam.ac.uk/collections/metalwork/metalwork_stories/hereford/george_gilbert/index.html קורות חיים] באתר מוזיאון ויקטוריה ואלברט 
* [http://www.workhouses.org.uk/buildings/Scott.shtml קורות חיים] 
* 
* 

קטגוריה:אישים הקבורים במנזר וסטמינסטר
קטגוריה:אדריכלים בריטים במאה ה-19
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1811
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1878
קטגוריה:מונצחים בשלט כחול של ארגון המורשת האנגלית
סאמר סנדרס

סאמר אליזבת סנדרס (באנגלית: Summer Elisabeth Sanders; נולדה ב-13 באוקטובר 1972) היא שחיינית עבר אמריקאית. אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות מהן 2 זהב ואלופת עולם במשחה ל-200 מטר פרפר. היא כתבת ופרשנית ספורט בטלוויזיה, מנחת טלוויזיה ושחקנית.

== ביוגרפיה ==
נולדה ברוזוויל שבקליפורניה.

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו שביפן בשנת 1989 זכתה סנדרס במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.09 דקות.

===אלופת עולם===
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת' שבאוסטרליה בשנת 1991 זכתה סנדרס ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.24 דקות, לפני רי שיטו מיפן (2:11.06 דקות) והיילי לואיס מאוסטרליה (2:11.09 דקות), מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.06 דקות, אחרי לין לי מסין (2:13.40 דקות) ודניאלה הונגר מגרמניה (2:16.16 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:43.41 דקות, אחרי לי (4:41.45 דקות) ולואיס (4:41.46 דקות). 

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באדמונטון שבקנדה באוגוסט אותה שנה זכתה סנדרס ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.84 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.04 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:41.46 דקות.

===אלופה אולימפית===
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה סנדרס ב-4 מדליות. שתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.67 דקות, לפני וואנג קסיוהונג מסין (2:09.01 דקות) וסוזי אוניל מאוסטרליה (2:09.03 דקות), ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב כששחתה בשלב המוקדמות, מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.91 דקות, אחרי לי שקבעה שיא עולם חדש של 2:11.65 דקות ולפני הונגר (2:13.92 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:37.58 דקות, אחרי כריסטינה אגרסגי מהונגריה (4:36.54 דקות) ולי (4:36.73 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.82 שניות.

לאחר שפרשה משחייה תחרותית ניסתה סנדרס להשתתף באולימפיאדת אטלנטה (1996), אך במבחנים האמריקאים היא לא הצליחה להתברג בין שתי הראשונות במשחה אישי ולכן לא נכללה בנבחרת הלאומית.

ב-1997 החלה להנחות את תוכנית הטלוויזיה לילדים "Figure It Out" עד 1999, אשר שודרה בניקלודיאון.

== חייה האישיים ==
סנדרס התחתנה בשנת 1997 עם מארק הנדרסון, אלוף אולימפי בשחייה ובשנת 2001 הם התגרשו. בשנת 2005 היא התחתנה עם אריק סקלופי, גולש אלפיני שהשתתף ב-3 אולימפיאדות חורף ובעל מדליית ארד מאליפות העולם ולשניים שני ילדים, בן ובת.

== תארים והישגים ==
*סנדרס זכתה ב-8 תוארי אליפות ארצות הברית בשחייה ו-9 תוארי NCAA.
*סנדרס זכתה בתואר שחיינית השנה בארצות הברית ב-1992.
*בשנת 2002 זכתה סנדרס להיכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://sports123.com/.search?results_page=searchresults.html&p=Summer+Sanders סאמר סנדרס], באתר Sports123 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פרשני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:אלופות עולם בשחייה
קטגוריה:שחייניות פרפר
קטגוריה:שחייניות פרפר אמריקאיות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת ברצלונה (1992)
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:זוכות מדליית ארד אולימפית אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1972
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
שדה נפט

שדה נפט ליד חופי [[סנטה ברברה, קליפורניה בראשית המאה ה-20]]
שדה נפט או שדה קידוח הוא אזור בים או ביבשה בו מצויות מספר רב של בארות נפט וקידוחי נפט להפקת נפט גולמי וצינורות להולכת התוצרים. שדות הנפט יכולים להשתרע על פני שטח של מאות קילומטרים, מעל למרבצי נפט או גז המצויים במעבה האדמה. שדות נפט גדולים נראים מרחוק כערים, מנוקדים בבארות נפט ובמתקני שאיבה. 

לעיתים משמש המושג "שדה נפט" לתיאור כל מרבץ הנפט, כולל חלקו הבלתי-מנוצל. בלשונו של חוק הנפט תשי"ב: "שדה נפט - קרקע על כל שכבותיה הגאולוגיות שיש מתחתיה בידוע מצבר נפט שניתן להפיק ממנו נפט בכמויות מסחריות".

כיוון שלרוב שדות הנפט נמצאים הרחק ממקום יישוב, ופעמים רבות במקומות בעלי תנאים קיצוניים של חום או קור, הקמת שדה נפט היא פעולה מורכבת ויקרה ביותר. יש להקים במקום תשתיות למגורי הפועלים, הנמצאים לעיתים חודשים ארוכים הרחק מביתם כולל שירותים לרווחת הפועלים; יש להקים תשתיות הובלת נפט (במקומות קרים מאוד תוך חימומו); תשתיות תחבורה (כגון כבישים או מנחתי מסוקים); מתקנים לשריפת עודפי גז, אם אין דרך להשתמש בהם; תשתיות למים וחשמל ואמצעי בטיחות והגנה על איכות הסביבה. חברות הפקת הנפט הגדולות בעולם מחזיקות מחלקות מיוחדות להקמת ותחזוקת תשתיות ושירותים אלה.

שדות הנפט הגדולים ביותר מצויים בערב הסעודית ובכווית.

שדות הנפט מהווים את אחד הגורמים העיקריים לזיהום סביבה נרחב. שדות נפט פעילים מזהמים את המים, האוויר והקרקע בכל שטחם והופכים אותו לריק מחי וצומח לאורך עשרות שנים, זאת בנוסף לדליפות בלתי-מתוכננות כתוצאה מתקלות ותחזוקה לקויה הגורמים לאסונות אקולוגיים רחבי-היקף. לאחר מיצוי השדה, נוטשות חברות ההפקה את המתקנים, בייחוד במדינות בהן לא נאכפים חוקים לגבי פירוק מסודר של שדות נפט. מתקנים אלה, הכוללים ציוד מכני מיושן ומחליד, בורות עמוקים פעורים, חומרים כימיים מסוכנים, גדרות וכיוצא בהן, מהווים סיכון סביבתי לאורך שנים ארוכות.

==גלריה==
<gallery>
תמונה:Earlyoilfield.jpg|שאיבת נפט בפנסילבניה (בסביבות 1862)
תמונה:Petroleum field at Moreni.jpg|שדה נפט במורני (Moreni), רומניה (בסביבות 1920)
תמונה:Pumpjacks.JPG|משאבות בשדה הנפט בלוסט הילז (Lost Hills), קליפורניה
</gallery>

==ראו גם==
* שדה גוואר

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.glossary.oilfield.slb.com מילון מונחי שדות נפט] 

*
קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גז טבעי
ברוש גדול-פירות

ברוש גדול-פירות (שם מדעי: Cupressus macrocarpa) הוא מין ברוש שמוצאו בקליפורניה, ואשר זן תרבותי שלו, 'Gold Crest', נפוץ כעץ נוי בגינון בישראל, ונודע בכינוי ברוש לימוני, על שום הצבע הזהוב של עלוותו הצעירה והריח הלימוני של עליו.

בטבע, הברוש גדול הפירות הוא מין אנדמי לאזור החוף המרכזי של קליפורניה, שם הוא מוגבל לשתי אוכלוסיות קטנות ליד מונטריי וכרמל, שריד ליער גדול שכיסה שטחים גדולים באזור. הפרטים המצויים שם נישאים לגובה 10 עד 25 מטרים, ורובם קיבלו צורות מעוותות בשל הרוחות החזקות המנשבות במקום.

==גידול בתרבות==
הברוש גדול הפירות משמש רבות בגינון באזורים רבים בעולם שהאקלים שלהם דומה לזה של חופי קליפורניה, עם חורף ממוזג וקיץ קריר ולח. זנים תרבותיים שלו נפוצים בגינות באירופה, ארצות הברית וניו זילנד.

בישראל נפוץ הזן 'גולד קרסט', המוכר יותר בכינויו "ברוש לימוני". זן זה מתאפיין בצמיחה מהירה, ולכן מרבים להשתמש בו בגינון. עם זאת, מידת התאמתו לתנאי האקלים של ארץ ישראל שנויה במחלוקת. בארצות שהקיץ בהן קריר ולח הוא מאריך ימים, ואף יכול להגיע לגובה של 40 מטרים ולנוף בקוטר 10 מטרים. אולם רגישותו לחום וליובש מחלישה אותו בקיץ בישראל, והוא רגיש לפגיעת מחלות ומזיקים רבים, ובמיוחד לפגיעת הפטרייה Seiridium cardinale כך שמרבית העצים אינם שורדים שנים רבות.

==קישורים חיצוניים==

* 

ברוש גדול-פירות 'לימוני'

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1847
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קרל תאודור הרטווג
קטגוריה:ברושיים
קטגוריה:ארצות הברית: עצים
לונדון (שיר)

"לונדון" הוא שיר עברי שהלחינה ושרה חוה אלברשטיין. היא הרכיבה את מילותיו מדבריה של הדמות בלה במחזה "אורזי מזוודות" מאת חנוך לוין, שהועלה לראשונה בשנת 1983.

השיר נכלל בשנת 1989 באלבום הנושא את אותו השם, לונדון, וזכה להצלחה רבה, אך גם לביקורת על התמיכה לכאורה בירידה מהארץ – מהלך שנחשב בלשון המעטה לשנוי במחלוקת בחברה הישראלית דאז. הוא הגיע למקום ה-14 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ט (1989).

== מקור ==
הדוברת בשיר היא דמות עלובת חיים בשם בלה (שגילמה במחזה תיקי דיין), תושבת שכונה בדרום תל אביב, המתעתדת לרדת מהארץ ללונדון. להלן המערכון כפי שמופיע במחזה:

חוה אלברשטיין אמרה על יצירת השיר:

יש הרואים בשיר שיר מחאה חברתית המביע הבנה לתופעת הירידה מהארץ ואף תומך בה, אך יש הרואים בו שיר ציני על עלובי חיים כמו בלה, שיורדים מהארץ בחיפוש עתיד טוב יותר, אף שהם יודעים בליבם ששינוי מהותי לא יהיה מנת חלקם, ועל כן מסתפקים בהנאות קטנות כמו בידור המוני עשיר יותר, שמשכיחות מהם את מצבם.

== השפעות תרבותיות ==
מלבד לפופולריות של השיר, מספר משפטים ממנו הפכו למטבעות לשון בעברית של ימינו:
* "לונדון לא מחכה לי" מציין צורך לנקוט בפעולה מהירה שכן הצד השני ("לונדון") אינו ממתין כדי להתקדם ולהתפתח.
* "הייאוש נעשה יותר נוח" הוא ביטוי ציני המביע הבנה לכך שהמצב לא ישתנה מהותית, אלא רק ייעשה יותר נסבל.

בשנת 1995 הוציאה חוה אלברשטיין את אלבומה "דרך אחת", בעיבוד והפקה מוזיקלית של אילן וירצברג, שכלל את השיר "לא הצלחתי בחוץ לארץ", הנחשב לשיר ההמשך לשיר "לונדון". אלברשטיין לקחה את מילות השיר מתמונת הפתיחה של המחזה "קרום", אף הוא מאת חנוך לוין, והלחינה אותן. השיר מתאר את אכזבותיו של תושב חוזר שלא הצליח בחו"ל.

== ביצועים ==
הביצוע המוכר ביותר ל"לונדון" הוא הביצוע המקורי של חוה אלברשטיין, בליווי קולות רקע של אורנה דץ. באלבום "פרויקט חנוך לוין", שיצא בשנת 2000, כלל דודי לוי ביצוע מחודש לשיר. בשנת 2013 הקליטה להקת "כל החתיכים אצלי" את השיר לאלבום גרסאות הכיסוי "שרות חוה אלברשטיין" במסגרת הפרויקט "עבודה עברית". בשנת 2019 הופק סרטון פרסומת של YES על בסיס השיר בהשתתפות חוה אלברשטיין. במרץ 2023, ערב טיסת ראש הממשלה, בנימין נתניהו ללונדון, בוצע השיר בתוכנית "זהו זה" בעיבוד חדש וב"ארץ נהדרת" בגרסה סאטירית.

== קישורים חיצוניים ==

* (אודיו)
* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=383&wrkid=1902 מילות השיר "לונדון"], שירונט
* [http://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=383&wrkid=3275 מילות השיר "לא הצלחתי בחוץ לארץ"], שירונט
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1989
קטגוריה:סינגלים מ-1989
קטגוריה:שירי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי חנוך לוין
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי חוה אלברשטיין
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ירוסלב יעקובוביץ'
קטגוריה:שירים על טלוויזיה
קטגוריה:שירים על לונדון
קטגוריה:סינגלים בהוצאת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
בראסרי

בראסרי ב[[פריז]]
בראסרי ב[[בלגיה]]
בְּרָאסֵרִי (מצרפתית: Brasserie) הוא סוג של מסעדה בנוסח צרפתי עם אווירה מרגיעה, שמגישים בה מנות יחידות וארוחות שונות. לרוב מוגשים ארוחות פשוטות מתפריט מצומצם המשתנה בהתאם לשעה, לעיתים עד השעות הקטנות של הלילה, לצד משקאות חריפים (בעיקר בירה). בניגוד לביסטרו, הבראסרי בדרך כלל יעניק רמת שירות גבוהה ותפריטים מודפסים. בניגוד למסעדה, הבראסרי יגיש תפריט מצומצם יחסית ויאפשר להזמין אוכל לאורך כל היום ובכל ימות השבוע, ולא רק בשעות מסוימות כפי שנהוג במסעדה. כמו כן, השירות בבראסרי יהיה פחות פורמלי מזה שהמסעדה הצרפתית מחויבת לתת, והעיצוב גם הוא יהיה פשוט יותר. מנת בראסרי קלאסית היא סטייק וצ'יפס (בצרפתית: סטייק פריט).

==מקור==
פירוש המילה "בראסרי" בצרפתית הוא מבשלה, ובעקיפין מתכוון גם לכל תעשיית המבשלות. משערים שהכינוי בראסרי דבק במקומות שבישלו את הבירה המוגשת בעצמם. מקורו של סגנון הגשת המזון והשתייה בפונדקי הבירה הגרמניים, ומשם התפשט לאזור אלזס-לורן ובהמשך לפריז, שם הפכו הבראסרי למקום מפגש של אנשי רוח, פוליטיקאים ואמנים. 

בפריז ישנם בראסרי הקיימים מהמאה ה-19 כגון בופנז'ה שהוא הבראסרי הוותיק בפריז (מ-1864) ובראסרי ליפ שקיים מ-1880. לה קופול קיים מ-1927 והיה הבראסרי הגדול בפריז בין שתי מלחמות העולם.

מסעדות הנושאות שם זה נפתחו גם מחוץ לגבולות צרפת – למשל רשת בראסרי לה האל בארצות הברית ובראסרי M&R, "סרגוס", "לוקאס" ועוד בתל אביב – ופעמים רבות המונח כבר אינו משמש בהקשרו המקורי אלא יותר כאמצעי למיתוג זר של מסעדה מקומית.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:בתי קפה
קטגוריה:מסעדות לפי סוג
קטגוריה:פנאי
קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
אליעזר ליבר שרשבסקי

אליעזר ליבר שרשבסקי
אליעזר ליבר שרשבסקי (י"ז בטבת תרל"ו, 1876, זלבה, פלך גרודנו, האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה) – ג' בסיוון תשט"ז, 13 במאי 1956, תל אביב) היה מייסדו של בית החרושת הראשון לאריגה בתל אביב ושימש כיושב-ראש הנהלת 'הלוואה וחיסכון' תל אביב.

==קורות חיים==
===ראשית דרכו===
אליעזר ליבר שרשבסקי נולד בזלבה שפלך גרודנו, האימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה), ליעקב ושרה רבקה לבית בורודיצקי.

שרשבסקי התחיל את דרכו בלימודים בישיבת מיר, איישישוק ו-וולוז'ין, ואחר כך החל לעסוק במסחר בקנה מידה גדול. במקביל החל לנהות אחרי תנועת חיבת ציון והיה מראשי העסקנים הציונים. הוא פרסם מאמרים ב"הצפירה" ו"המליץ" ושירים בלוח אחיאסף.

בשנת תרס"ו נשא לאישה את הדסה בת מאיר ברמן.

בשנת 1905 ביקר שרשבסקי בארץ ישראל, והשקיע בהקמת בית החרושת ליציקת ברזל ומכונות של המהנדס ליאון שטיין ביפו.

===לאחר העלייה לארץ===
בשנת 1909 עלה שרשבסקי ארצה עם משפחתו והתיישב ביפו. השקיע הון במספר מפעלי מסחר ובניין, ובין השאר בנה בית הנושא את השם "בית שרשבסקי" ברחוב רוטשילד 92 בתל אביב.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה היה שרשבסקי עם הגולים במצרים, והיה פעיל בוועד הגולים.

לאחר המלחמה חזר שרשבסקי לארץ, והקים את בית החרושת הראשון לאריגה בתל אביב, 'שרשבסקי וגוטמן'.

שרשבסקי כיהן כיושב-ראש הנהלת "הלוואה וחיסכון תל אביב" משנת 1924 ועד 1927. האגודה סייעה למפעלים חלוציים רבים באשראי, מימון והקצאת ייעוץ מומחים. בנוסף כיהן שרשבסקי מרכז הקואופרציה האשראית בארץ והיה בין מייסדי המרכז לאשראי הדדי "המרכז".

שרשבסקי נבחר להיות שופט במסגרת בית משפט השלום העברי וכן נבחר לנשיאות ברית ראשונים, שהוא ארגון עסקנים ציונים ותיקים בארץ ישראל.

נקבר בבית הקברות טרומפלדור.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:תעשיינים ישראלים
קטגוריה:שופטים בתקופת המנדט הבריטי
קטגוריה:שופטים ביישוב
קטגוריה:מגורשי תל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות טרומפלדור
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1876
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1956
אברהם ישכר אנגלרד

רבי אברהם ישכר אנגלרד (ה'תרס"ט (?) - כ' בתשרי ה'תשס"ו) מראדזין היה האדמו"ר הששי בשושלת חסידות איזביצה ראדזין.

== עד השואה==
נולד בשנת ה'תרס"ט (תאריך משוער) לרבי ישעיהו אנגלרד, רבה של העיר סוסנובצה בפולין, שהיה חתנו של האדמו"ר נתן נחום הכהן מקרימילוב, בנו של האדמו"ר מראדומסק בעל החסד לאברהם.

בבחרותו בחר בו האדמו"ר מרדכי יוסף אלעזר ליינר מראדזין, בעל התפארת יוסף, כחתן לבתו. עם פטירת חותנו בשנת ה'תרפ"ט נתמנה גיסו האדמו"ר שמואל שלמה ליינר מראדזין לאדמו"ר החמישי בחסידות ראדזין ובשנים האלו שימש רבי אברהם ישכר כיד ימינו, ונתמנה על ידו לעמוד בראש ישיבת סוד ישרים בראדזין. בשליחות גיסו פתח עוד כשבעה סניפים בעיירות שונות בפולין, ודאג לניהולם הרוחני.

במהלך השואה, בכ"ט באייר ה'תש"ב (1942) נהרג גיסו האדמו"ר החמישי בעיר ולודבה בפולין. רבי אברהם ישכר ברח ליערות והצטרף לפרטיזנים, יחד עם עוד כמה מחסידי ראדזין.

== לאחר השואה ==
רבי אברהם ישכר שרד את השואה ונותר בין הצאצאים היחידים לשושלת ראדזין. לאחר השואה חזר לעירו של אביו וכיהן ברבנות בסוסנובצה במשך כמה שנים. בשנים אלו דאג לאוכל וללינה עבור אלפי פליטים. בתחילת 1946 פנה שלמה זלמן שרגאי אל הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג בבקשה להעניק לו סרטיפיקט, אולם הרב אנגלרד לא עלה אז לישראל.

לאחר מספר שנים עבר האדמו"ר לשכונת קראון הייטס שבברוקלין, ובית מדרשו נודע כבית מדרשו של הרב מסוסנובצא. בלחץ חסידי ראדזין עלה לישראל והוכתר לאדמו"ר מראדזין בכ"ט באייר ה'תשי"ג, בהיכל שלמה בתל אביב. בראשית כהונתו קבע את מקום מושבו בשכונת בית וגן בירושלים. לימים חזר לקהילתו בקראון הייטס. בסוף שנת תשל"א עלה שוב לארץ והתגורר במרכז החסידות החדש שנבנה ברחוב הרב אהרונסון בבני ברק. בבניין ישנם בתי מדרש, כוללים, מכון להוצאת ספרי איזביצא-ראדזין ומרכז לצביעת התכלת.

בירושלים הקים את ישיבת סוד ישרים ובבני ברק את ישיבת עטרת שלמה וישיבת תפארת יוסף. תחת נשיאותו נוסדו שטיבלך של חסידי ראדזין בירושלים, בני ברק, חיפה, חולון, נתניה ופתח תקווה. בתל אביב יסד עוד שני שטיבלך, בנוסף על השטיבל שנוסד לפני השואה. בחלק מהשטיבלך נפתחו כוללים.

השקיע עמל בחידוש מצוות התכלת בציצית, על פי שיטתו של האדמו"ר השלישי, רבי גרשון חנוך הניך ליינר מראדזין. במהלך השואה פסקה מסורת אופן הצביעה ולאחר שנים חודשה המלאכה תחת פיקוחו.

נפטר בכ' בתשרי, חול המועד סוכות ה'תשס"ו.

==משפחתו==
* בנו הצעיר וממלא מקומו הוא האדמו"ר הרב שלמה יוסף אנגלרד. בנו יצחק אחראי על ייצור התכלת של החסידות. בנו ישעיהו אנגלרד מבורו פארק, נפטר מנגיף הקורונה בתש"פ<ref></ref>.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אדמו"רי איז'ביצה-ראדזין
קטגוריה:יהודים בשואה: פולין
קטגוריה:רבנים בשואה
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:ראשי ישיבה חסידים במזרח אירופה
אנגלרד
קטגוריה:אדמו"רים ישראלים
קטגוריה:סוסנוביץ: רבנים
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2005
קטגוריה:חסידות ראדומסק
לה רמבלה

שדרת לה רמבלה בחורף
שדרת לה רמבלה מהאוויר
שדרת לה רַמְבְּלָה (בקטלנית וספרדית: La Rambla) היא שדרה מרכזית בברצלונה, אחד מיעדי התיירות העיקריים של העיר. היא נמשכת לאורך כ-1.2 ק"מ המעוטרים בעצים, בין הרובע הגותי לשכונת אל רבאל, ומחברת בין אנדרטת קולומבוס אשר על יד הים לכיכר קטלוניה.

מקור השם הוא שיבוש של המילה הערבית "רמל", שפירושה "חול" (זהו גם מקור שמה של העיר הישראלית רמלה) ובמקור הייתה שדרת נתיבים של נחלים שיָּבשו. היא נחשבת כסדרה של חמישה רחובות קצרים, לכל אחד מרחובות אלו שם ייחודי, והשדרה כולה נקראת על כן בצורת רבים "לס רמבלאס" (Las Ramblas). 

המשורר הספרדי פדריקו גארסיה לורקה תיאר את הרמבלה .

==מאפיינים==

הרמבלה היא מקום שוקק חיים בכל שעות היום, וניתן למצוא בה בתי קפה, פסלים, מופעי רחוב, קוסמים, משחקי מזל, דוכני פרחים, עציצים, קיני צפורים, בעלי חיים ועוד, לכל אורכה.

לאורך השדרה ניצבים מבנים עתיקים ומיוחדים כגון בניין התיאטרון, השעון הראשון של ברצלונה, לצד יצירות אמנות של ז'ואן מירו (הפסיפס בכניסה לשוק) ומרצפות ייחודיות בצורת גלים. 

נקודות ציון:
*ליסאו – בית האופרה המפורסם של ברצלונה, נפתח ב-1847.
* בניין האוניברסיטה הישן, היום משמש כתיאטרון. 
*לה בוקריה – השוק המפורסם ביותר של ברצלונה.
*מזרקת קאנאלטס – המזרקה המפורסמת ביותר של ברצלונה המשמשת כנקודת מפגש פופולרית וכסמל לעיר ברצלונה כולה.

רוב השנה הרמבלה צפופה, בעיקר בעונת התיירות, שאז נמצאים בשדרה יותר תיירים מאשר מקומיים, או לפני משחקים בינלאומיים הנערכים בין קבוצת הכדורגל של ברצלונה לבין קבוצה אירופית אחרת, אז ניתן לראות תהלוכות של אוהדים הצועדים בשדרה. תופעה זו שינתה את אופי הרחוב, וכיום ניתן למצוא בו הרבה יותר חנויות מסחר מבעבר. מסיבה זו, השדרה הפכה מוקד מרכזי לכייסים.

==מפת רחובות הרמבלה==
להלן מפת רחובות הרמבלה הנמשכים בין נמל ברצלונה לכיכר קטלוניה (מימין ומשמאל - הרובע הגותי). 
מרכז

==ראו גם==
* תכנון עירוני של ברצלונה

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hakolal.co.il/195666/%D7%A9%D7%93%D7%A8%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%A8%D7%90%D7%9E%D7%91%D7%9C%D7%A1 דף מידע בעברית על שדרות הראמבלס]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:ברצלונה: כיכרות ורחובות ראשיים
קטגוריה:ספרד: תרבות
*
גאלט

גאלט דובדבנים

גָאלֵט (מצרפתית: Galette) הוא מונח כללי המשמש בצרפתית כדי לתאר סוגים שונים של עוגות פריכות, עגולות ושטוחות. הקנדים הצרפתים משתמשים במונח כדי לתאר עוגיות גדולות. על פי רוב הגאלט מורכב משכבת בצק פריך ומלית פירות כגון תפוחים, אפרסקים, נקטרינות, פירות יער וכיוצא בזה. לעיתים הגאלט ממולא במלית מלוחה עם פטריות, בצל, עגבניות ואף בשר.

סוגים נוספים אך שונים של מאפים הנושאים גם הם את הכינוי גאלט הם:
* גאלט המלכים (Galette des Rois) שנהוג לאכול בחג ההתגלות (הקרוי בצרפתית גם חג המלכים, La Fête des Rois), ב-6 בינואר ומכיל בתוכו בובת מלך קטנה, בדרך כלל מפורצלן, שמביאה מזל למי שנפלה בחלקו שהופך להיות ה"מלך" של החג. בדרך כלל נהוג לחלק את העוגה באופן מכוון כך שאחד הילדים זוכה בתואר הנכסף.
* גאלט סאראזין (galette de sarrazin) או גאלט כוסמת (galette de blé noir) הוא מאפה של חצי האי ברטאן ונורמנדי שהוא סוג של קרפ העשוי מכוסמת. הוא מוגש מלוח או מתוק ובעבר אף החליף את הלחם כמזון בסיסי.
* גאלט תפוחי אדמה (Galette de pommes de terre) הוא המונח הצרפתי ללביבה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מילים וביטויים בצרפתית
קטגוריה:המטבח הצרפתי: מאפים
קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:עוגות
כריסטיאן וולף

כריסטיאן וילהלם ואלטר ווּלף (בגרמנית: Christian Wilhelm Walter Wulff; נולד ב-19 ביוני 1959) הוא פוליטיקאי גרמני שכיהן כנשיא גרמניה בין 30 ביוני 2010 ל-17 בפברואר 2012.

==ביוגרפיה==

וולף נולד בעיר אוסנבריק שבסקסוניה תחתית. הוא נבחר לנשיאות גרמניה לאחר פרישתו של הנשיא הורסט קלר.

הוא שימש כראש ממשלת מדינת סקסוניה תחתית שבצפון-מערב גרמניה משנת 2003 ועד תחילת כהונתו כנשיא גרמניה בשנת 2010.

===התפטרותו מכהונת הנשיא===
בפברואר 2012 הגיש וולף את התפטרותו בעקבות פרשת קבלת הלוואה מוטבת מאיש עסקים המקורב למשפחתו, בעת שכיהן כראש ממשלת מדינת סקסוניה תחתית.

הטענות נגד וולף, שמונה לתפקידו בתמיכתה המלאה של הקנצלרית אנגלה מרקל, נחשפו בדצמבר 2011, כאשר התברר שוולף קיבל הלוואה מאיש עסקים בסך 500,000 אירו, בריבית נמוכה למדי. נוסף לכך נקשר שמו בפרשות שחיתות נוספות, שכללו גם מימון נסיעות לחו"ל ומלונות יוקרה מצד אנשי עסקים שהיו עמו בקשר בתקופה בה כיהן כראש ממשלת סקסוניה תחתית.

בפברואר 2014 זיכה אותו בית המשפט בהאנובר מההאשמות שבגינן נאלץ להתפטר.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פוליטיקאים גרמנים
קטגוריה:נשיאי גרמניה
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:חברי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1959
לוקהיד F-94 סטארפייר

F-94 סטארפייר (Starfire; מאנגלית: "אש כוכב") היה מטוס קרב מתוצרת חברת לוקהיד מרטין. המטוס היה מטוס היירוט הסילוני המבצעי הראשון בשירות חיל האוויר האמריקאי, ושירת בו בין השנים 1950-1959. המטוס השתתף במסגרת זו בקרבות מלחמת קוריאה.

היה זה מטוס לכל מזג אוויר. תצורת כנפיו הייתה ישרה ומהירותו המקסימלית הייתה תת קולית.

== קישורים חיצוניים ==

F-94
קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:מטוסי קרב סילוניים
אגא

פסל של אגה מלך כיש
אָגָא הוא מלך מיתולוגי של העיר השומרית כיש, והאחרון בשושלת הראשונה של כיש המוזכרת ברשימת המלכים השומרית. זמן שלטונו מיוחס למאה ה-27 לפני הספירה. לפי הרשימה הנזכרת הוא מלך במשך 625 שנים.

אגא היה המלך האחרון של השושלת הראשונה של כיש. לפי עלילות גילגמש אגא שלט בזמנו של גילגמש מלך ארך, הם ניהלו מלחמה ואגא הובס. לאחר התבוסה הורע מצבה של כיש ושושלת המלוכה עברה לעיר ארך. כיש איבדה את ההגמוניה שלה ונכבשה על ידי מסלים מלך עיר אנשאן בעילם.

==ראו גם==
* רשימת המלכים השומרית

{| class="standard" cellpadding="5" cellspacing="0" align="center" style="border: black solid 1px"
|-
| colspan=3 align="center" style="background:Lavender;"|מלכי שומר
|-
| align="center" width="30%"|<small>הקודם:</small><br />אנ-מה-ברגה-סי
| align="center" style="background: Gold;" width="40%"|שושלת כיש 1<br />מאה 27 לפנה"ס
| align="center" width="30%"|<small>הבא:</small><br />מש-קי-אנג-גשר
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
אקטיק

250px
אקטיק (Actiq) הוא שם המותג של מוצר לשיכוך כאבים המבוסס על פנטניל ציטרט בצורה של לכסנית (lozenge), המותווה בארץ לטיפול בכאב מתפרץ בחולים אונקולוגיים. בצה"ל, האקטיק משמש לטיפול בכאבים חזקים כתוצאה מטראומה, כאשר אין צורך בטיפול דרך הוריד. האקטיק בצה"ל ניתן על ידי רופא, פרמדיק צבאי או חובש. אקטיק נמצא בסל הבריאות לכלל החולים האונקולוגים. המוצר מיוצר על ידי חברת ספלון.

==מועמדים לטיפול==
כ-90% מהחולים האונקולוגיים שכבר מקבלים משככי כאבים בעלי טווח השפעה ארוך עבור הכאב הכרוני שלהם, סובלים גם מהתקפים פתאומיים של כאב חזק הפורץ למרות הטיפול המתמשך (כדורים/מדבקות) שהם נוטלים. תופעה זו מכונה כאב מתפרץ. הכאב המתפרץ מוגדר ככאב בעוצמה בינונית עד חמורה שיכול להופיע מספר פעמים ביום ונמשך בממוצע כחצי שעה. הוא גורם סבל פיזי ונפשי רב לחולים האונקולוגיים.

==אופן השימוש==
יחידת אקטיק מורכבת מלכסנית בטעם פטל עדין (המכילה את הפנטניל) המחוברת לידית אחיזה קצרה, בדומה לסוכרייה על מקל. הפנטניל מועבר לגוף על ידי הברשת הלכסנית על פנים הלחי וכך הוא נספג במהירות בזרם הדם. השפעת התרופה מורגשת כעבור 3-5 דקות והקלה משמעותית בכאב מורגשת כרבע שעה מנטילת התרופה. אקטיק זמינה בשישה מינונים שונים הנמדדים במיקרוגרמים: 200, 400, 600, 800, 1200 ו–1600 מק"ג.

==מנגנון פעולה==
אקטיק פועל במנגנון של ספיגה דרך ריריות הפה (oral transmucosal). החומר הפעיל פנטניל הוא חומר ליפופילי, מסיס בשומן, שנספג במהירות רבה דרך ריריות הפה והלחי ומגיע תוך דקות בודדות לרצפטורים מסוג מיו האחראים על מנגנון הכאב במח. צורת המתן הזו מאפשרת שיכוך מהיר של הכאב.

==תופעות לוואי==
תופעות הלוואי של אקטיק הן תופעות הלוואי המוכרות בשימוש באופיואידים והן יכולות לכלול: עצירות, ישנוניות, בחילות וסחרחורות. תופעות אלו ניתנות לטיפול והן חולפות או פוחתות בעוצמתן לאחר זמן מה של שימוש. 
כמו כן בני אדם שנוטלים ״אקטיק״ ואינם זקוקים לטיפול באמצעי זה חושפים עצמם לסיכון התמכרות גבוה שעלול לגרום להשפעות שליליות בכל תחומי החיים: בריאותית, נפשית וחברתית.

שימוש לרעה באקטיק עלול לגרום להתמכרות, בדומה לאופיואידים נוספים.

==קישורים חיצוניים==
* 
<div style="direction: ltr;">
*
</div>
* נדב דוידוביץ', ינאי קרנצלר ואורן מירון, [https://www.taubcenter.org.il/wp-content/uploads/2023/03/Opioids-2023-HEB.pdf השימוש המוגבר במשככי כאבים נרקוטיים בישראל: תחילתה של מגפה]? באתר מרכז טאוב, מרץ 2023
* 

קטגוריה:משככי כאבים
דגנס ניהטר

דַגֶנְס נִיהֵטֶר (בשוודית: Dagens Nyheter - "חדשות היום", מקוצר DN) הוא העיתון היומי הגדול והנפוץ ביותר מבין עיתוני הבוקר של שוודיה.

== היסטוריה ==
העיתון, בבעלותו של קונצרן בונייר של המשפחה היהודית המשפיעה בשם זה, נוסד על ידי העיתונאי רודולף מוריץ ואל, שהיה עורכו הראשון, ובדצמבר 1864 הודפס בסטוקהולם הגיליון הראשון שלו. העיתון משתייך לזרם העצמאי-הליברלי. המשפיעים שבין בעלי-הדעה והפובליציסטים בשוודיה נמנים עם הכותבים בו, והוא נחשב במה מרכזית ומרובת-השפעה בשיח הפוליטי הארצי, כשכלי תקשורת אחרים מאזכרים תכופות את הדיווחים וההחלטות הפוליטיות המשמעותיות שהוא מביא.

מטרתו המוצהרת של העיתון, שמקיף בעיקר את הנעשה בסטוקהולם - ורואה עצמו מעל לכל כ"עיתון של הבירה" (Huvudstadstidning), היא לשמש כתב עת שיוביל את מסורת-המידע ולהיות "הכיכר החברתית והדמוקרטית החשובה ביותר בשוודיה, (...) לשקף את מגוון החיים והחברה, להציע ביאוּר, ערך וכיוון, כמו גם לספק כלים שימושיים בעלי משמעות".

מערכת העיתון החליפה את משכנה מספר פעמים מאז היווסדה, עד שב-1964 התמקמה בגורד שחקים חדש בשכונת מרייֶברג. ב-1996 עברה למבנה אחר בסמוך.

בערך מאז אותו זמן החלה תפוצת העיתון לצנוח. חזיתות חדשות כחינמונים, רשת האינטרנט ועיתונים מצליחים אחרים, הציבו ליומון הוותיק תחרות קשה מבעבר.

== פרס התרבות של דגנס ניהטר ==
"פרס התרבות של דגנס ניהטר" מחולק מאז 2007. הפרס, 50,000 קרונות ופסלון, מוענק לזוכה שנבחר מבין חמישה מועמדים מתחומי אמנות שונים, כשהבחירה נעשית על ידי הקוראים, המצביעים באמצעות אס-אם-אסים או דרך האינטרנט, בנוסף לחבר מושבעים מטעם עורך התרבות של העיתון.

== ראו גם ==
* משפחת בונייר

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.thelocal.se/6803/20070326 ראש הממשלה לשעבר, יראן פרשון: "DN הוא עיתון איום ונורא"], 26 במרץ 2007
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שוודיה: עיתונים
אורז חינם

לוגו האתר
אורז חינם (באנגלית: Free Rice) הוא אתר אינטרנט חינוכי ולימודי שרותם את הגולשים למאבק ברעב עולמי באמצעות משחקים חינוכיים רב-ברירתיים. השתתפות הגולשים במשחקים מביאה לתרומת מזון על ידי מפרסמים באתר.

המשחקים כוללים אוצר מילים באנגלית (המשחק איתו התחיל האתר), לוח הכפל, קדם-אלגברה, סמלים כימיים (ברמות בסיסית ובינונית), דקדוק השפה האנגלית, אוצר מילים בסיסי של שפות זרות לדוברי אנגלית (צרפתית, גרמנית, איטלקית וספרדית), גאוגרפיה (זיהוי ערי בירה בעולם ומדינות בעולם), וזיהוי יצירות אמנות מפורסמות. שלב הקושי המקסימלי שונה בין נושא לנושא.

עבור כל תשובה שהגולש עונה עליה נכונה, נתרמים 10 גרגירי אורז. נותני חסות שונים, המקבלים פרסום באתר, תורמים את הכסף הדרוש למימון האורז והעלויות הנוספות הדרושות כדי להמשיך לקיים את האתר. התרומות מועברות על ידי תוכנית המזון העולמית של האו"ם (WFP), המתחילה מבנגלדש.

השותף של Free Rice הוא מרכז ברקמן לאינטרנט וחברה (Berkman Center for Internet & Society) באוניברסיטת הרווארד.

במרץ 2009 הרים האתר תרומה לתוכנית המזון העולמית של האו"ם.

עיקר המדינות המקבלות את תרומות האורז הן בנגלדש, קמבודיה, בהוטן, אוגנדה ונפאל, אף על פי ש-Free Rice יכול לנדוד ברחבי העולם (כך היה ב-2008). נכון ל-2008, מקים האתר תרם יותר מ-213,000$ ל-WFP, מה שעודד אנשים להיכנס לאתר בהמשך. ב-20 בנובמבר 2007, השיק WEP את הקמפיין "להאכיל ילדים לקראת חג ההודיה".

== יעילות ==
בששת חודשי הפעילות הראשונים, תרם האתר מעל ל-42 מיליארד גרגירי אורז. חודש אחד לאחר תחילת תוכנית השיווק, הגולשים צברו מספיק נקודות עבור מיליארד גרגירי אורז. תוכנית המזון העולמית של האו"ם קבעה שהכמות הזאת יכולה להאכיל 50,000 אנשים ליום, מאחר שהיא דורשת 400 גרם או כ-19,200 גרגירי אורז על מנת להאכיל מבוגר ליום.

על פי החישוב הזה, ב-2008, נתרם מספיק אורז על מנת להאכיל מעל ל-6,000 אנשים מדי יום במשך אותה שנה. נכון לאפריל 2013, תרם האתר מעל ל-10 מיליון ארוחות, בחישוב של שתי ארוחות ליום.

== פרסים ==
זוכה בחירת יאהו של שנת 2007 - קטגוריית צדקה.

זוכה פרס ברקמן למקים האתר FreeRice.com, ג'ון ברין. ברין קיבל את הפרס ב-16 במאי 2008. בחגיגות יום השנה העשירי למרכז ברקמן עבור אינטרנט וחברה של אוניברסיטת הרווארד, מקבלי פרסי ברקמן נבחרו עבור תרומותיהם יוצאות הדופן להשפעת האינטרנט על החברה בעשור האחרון.

== ציוני דרך ==
* 7 באוקטובר 2007 - FreeRice עולה לרשת עם 830 גרגירי אורז שנתרמו ביום הראשון.
* 10 בנובמבר - FreeRice שוברת את השיא היומי של 100,000,000 גרגירים ליום עם 122,377,240 גרגירי אורז שנתרמו.
* 28 בנובמבר 2007 - בעזרת תמיכה מתמשכת מצד ספונסר, FreeRice מכפילה את מספר הגרגירים עבור הגדרה נכונה מ-10 ל-20.
* 17 בדצמבר 2007 - FreeRice שוברת את השיא היומי של 300,000,000 גרגירים עם 358,559,540 גרגירים שנתרמו.
* 19 בדצמבר 2007 - 10 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.
* 25 בפברואר 2008 - 20 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.
* 29 ביולי 2008 - 40 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.
* פברואר 2009 - 60 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.
* יוני 2010 - 80 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.
* אוגוסט 2013 - 100 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [https://web.archive.org/web/20071116052017/http://www.freerice.com/ FreeRice.com]
* [https://web.archive.org/web/20131025184848/http://freerice.com/frmisc/totals סך התרומות]
* [http://usa.wfp.org/ האתר של WTP]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עוני
קטגוריה:אתרי אינטרנט
קטגוריה:סוציולוגיה של הנתינה
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2007
אולסן

אוּלְסָן (תעתיק הנגול: 울산광역시, תעתיק הנג'ה: 蔚山廣域市) היא עיר נמל מטרופוליטנית והעיר השמינית בגודלה בקוריאה הדרומית. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.135 מיליון תושבים.

אולסן היא כור התעשייה של קוריאה הדרומית, ובסביבתה נמצאים, בין היתר, המפעלים הגדולים בעולם לרכב ולספנות של יונדאי, ובתי הזיקוק לנפט - הגדולים בעולם גם הם - של תאגיד האנרגיה SK. התוצר המקומי הגולמי של העיר בשנת 2008 עמד על קרוב ל-64,000 דולר לנפש, גבוה באופן ניכר מיתר ערי קוריאה הדרומית; לו הייתה העיר מדורגת כ"מדינה" היא הייתה השלישית בעושרה בעולם, כשהיא עוברת את נורווגיה, סינגפור, ארצות הברית, הונג קונג ושווייץ.

העיר מחולקת לחמש נפות: בּוּק-גוּ, דוֹנג-גוּ, ג'וּנג-גוּ, נָם-גוּ ואוּלג'וּ-גוּן.

אולסן היא ביתה של קבוצת הכדורגל "נְמֵרֵי יונדאי" מהליגה המקצוענית של קוריאה הדרומית, שמגרש הבית שלה, אצטדיון מוּנְסוּ, אירח כמה מהמשחקים במונדיאל 2002. כמו כן בעיר פועלת אוניברסיטה שנוסדה ב-1969 ובה לומדים כ-10,500 סטודנטים.

== גאוגרפיה ואקלים ==
העיר שוכנת בדרום-מזרח המדינה על שפת ים יפן כ-307 ק"מ דרום-מזרחית לבירה סיאול, והיא גובלת עם מחוזות צפון קיאנגסאנג מצפון-מערב, דרום קיאנגסאנג ופוסאן מדרום-מערב.
האקלים באולסן הוא אקלים סובטרופי לח המושפע ממונסונים והעיר נהנית מחורפים קרירים ויבשים (מתונים במושגים קוריאניים) וקיצים חמים ולחים. הטמפרטורות הממוצעות נעות בין 2.2°C בינואר ו-26.1°C באוגוסט, ועיקר הגשמים יורדים בין אפריל לספטמבר, כשבחורף כמות המשקעים נמוכה.
[[תצלום לווין של אולסן]]

== ערים תאומות ==
* 
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

*
* [http://www.ulsanonline.com מגזין התושבים הזרים באולסן]
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערי מיליונים
קטגוריה:קוריאה הדרומית: ערי חוף
קטגוריה:קוריאה הדרומית: ערי נמל
קטגוריה:קוריאה הדרומית: ערים
צ'נגוון

צַ'נְגְווֹן (תעתיק הנגול: 창원시, תעתיק הנג'ה: 昌原市) היא בירת מחוז דרום קיאנגסאנג בדרום קוריאה הדרומית. העיר שוכנת בסמוך לשפת מפרץ מָסָן של מצר קוריאה שמעברו הדרומי נמצאת יפן ומוקפת בהרים. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.029 מיליון תושבים.

צ'נגוון היא עיר חדשה, שבמתכונתה הנוכחית נוסדה ב-1974 על מנת לשמש מוקד תעשייתי ובירה מחוזית.

ב-1 ביולי 2010, משיקולים עסקיים ותקציביים, אוחדה צ'נגוון, שבה חיו מעט יותר מחצי מיליון תושבים, עם שתי שכנותיה מָסָן וגִ'ינהאי ליצירת העיר הגדולה הנוכחית.

העיר היא משכנם של מפעלי תאגידים מובילים רבים, ביניהם סמסונג, LG ויונדאי, והיא מצטיינת בתוצר אזורי שגדול אף מזה של הערים קוואנגג'ו וטג'אן הגדולות ממנה.

בתחום הסביבה והתיירות, צ'נגוון מצטיינת בהיותה "ירוקה", חרף התיעוש הרב שבה. מאגר ג'ונם שבעיר הוא אתר נדידת ציפורים חשוב, והגדול בקוריאה. במהלך עונת השיא בחורף, ניתן לצפות במקום בעשרות אלפי ציפורים ביום. פסטיבל צפרות מתקיים מדי שנה.

האוניברסיטה הלאומית של צ'נגוון נוסדה בשנת 1991 ולומדים בה כ-15,000 סטודנטים.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערי מיליונים
קטגוריה:קוריאה הדרומית: ערי חוף
קטגוריה:קוריאה הדרומית: ערי נמל
קטגוריה:קוריאה הדרומית: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1974
אלולים

אָלוּלים היה מלך ארידו הראשון. לפי רשימת המלכים השומרית היה המלך הראשון של שומר, מה שעושה אותו למלך המתועד הראשון בעולם. הוא מלך בתקופה הטרום-שושלתית של שומר (תקופה בה המלוכה לא השתייכה לשושלות מלוכה). ברשימת המלכים השומרית נאמר: לאחר שהמלכות ירדה מהשמיים, המלכות הייתה ב"ארידוג: (ארידו). בארידוג, אלולים נעשה מלך, הוא שלט 28,800 שנים".

== אטימולוגיה ==
משמעות שמו של אלולים בשפה השומרית הוא "קרן הצבי האדום" או "זרע הצבי האדום". החוקר ג'רמיה פיטרסון <ref>ג'רמיה פיטרסון באתר academia</ref> מציע שהדבר עשוי לשקף את האמונה המסופוטמית שנפוצה בשחר ההיסטוריה כי בני האדם נראו בצורה דמוית חיות. <ref></ref>

==ראו גם==
*רשימת המלכים השומרית

== הערות שוליים ==

{| class="standard" cellpadding="5" cellspacing="0" align="center" style="border: black solid 1px"
|-
| colspan=3 align="center" style="background:Lavender;"|מלכי שומר
|-
| align="center" width="30%"|<small>הקודם:</small><br />
| align="center" style="background: Gold;" width="40%"|שליט ארידו<br />
| align="center" width="30%"|<small>הבא:</small><br />אלאנגאר
|-
|}

קטגוריה:מלכים בשומר
קטגוריה:אישים שהגיעו לגיל 110 לפני העת החדשה
טילו זראצין

טילוֹ זָרָאצין (גרמנית: Thilo Sarrazin; נולד ב-12 בפברואר 1945) הוא פוליטיקאי גרמני מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בין השנים 2002 ל-2009 כיהן כשר האוצר של מדינת ברלין, ובשנת 2009 היה חבר בוועד המנהל של הבונדסבנק, הבנק המרכזי של גרמניה.

בשנת 2010 פוטר מהנהלת הבנק לאחר שבמהלך קמפיין להשקת ספרו "גרמניה מחסלת את עצמה", העניק ריאיון ליומון "די ולט", בו יצא בהערות כנגד המוסלמים, וכמו כן השיב לשאלת המראיין "האם יש גם זהות גנטית (לכל עם)?" כי "כל היהודים חולקים גן מסוים, לבסקים יש גנים מסוימים, המבדילים אותם מאחרים". בעקבות דבריו קראה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל לסלק אותו מתפקידו, ואליה הצטרף גם שר החוץ, גידו וסטרוולה. זראצין הגיב למבקריו כי ציטט ממחקר של הגנאלוג גיל עצמון שהתפרסם לאחרונה וממחקרים נוספים, מתוך עניין שזה עורר בו, ולא כהצהרה גזענית.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1945
אואולו

אואולו (בפינית: Oulu, בשוודית: Uleåborg) היא העיר השישית בגודלה בפינלנד, והגדולה ביותר בצפון המדינה.

== גאוגרפיה ==
אואולו שוכנת לשפת שפכו של נהר בעל שם זהה (Oulujoki) המתרוקן אל מפרץ בוטניה, במערב חלקה הצפוני של פינלנד, כ-200 ק"מ מדרום לחוג הארקטי, ו-130 ק"מ מגבול שוודיה. מיקומה העניק לה את שמה השוודי, שפירושו: "המצודה על נהר אואולו". היא נוסדה ב-8 באפריל 1605 על ידי קרל הרביעי, מלך שוודיה, לאחר הסכם שלום עם רוסיה שהסיר להלכה את איום התקיפה ממזרח בדרך-הנהר. האזור הסובב אותה היה מאוכלס כבר הרבה קודם, והנהר שימש ערוץ מסחר ותיק.

השריפה הגדולה באואולו שפרצה ב-1822 הרסה חלק נכבד מהעיר, והאדריכל קרל-לודוויג אנגל, שמזוהה עם המבנים המהודרים סביב כיכר הסנאט בהלסינקי, נקרא לתכנן את בנייתה מחדש. רק שינויים קלים עברו מאז הושלמה הבנייה של אואולו המודרנית ועד ימינו, כשצריח הקתדרלה - גם היא בעיצובו של אנגל - הושלם ב-1844.

העיר הפופולרית היא המרכז המנהלי, החינוכי, המסחרי והתעשייתי של צפון פינלנד, ובה חיי תרבות עשירים הכוללים פסטיבלי מוזיקה ואמנות, לרבות פסטיבל וידאו שנתי בקיץ ואליפות העולם בנגינה על גיטרת אוויר; אירועי ספורט ועוד. האוניברסיטה של אואולו נוסדה ב-1958 ובה למדו ב-2008 כ-16,600 תלמידים. קבוצת ההוקי קרח של העיר זכתה באליפות ליגת העילית הארצית 5 פעמים בין 1981–2008.

17% מהתושבים באואולו הם תחת גיל 15, ו-12.5% הם בני 65 ומעלה.

כלכלתה של העיר מבוססת בעיקר על מגזר השירותים אולם גם על תעשייה (נייר). המעסיקים הגדולים ביותר, לפי הסדר, הם העירייה, קריית בית החולים של צפון אוסטרובוטניה, קבוצת נוקיה והאוניברסיטה. נמל אואולו הוא מהעמוסים בנמלי מפרץ בוטניה. אואולו מקושרת היטב עם כל חלקי פינלנד באמצעות כבישים מהירים, רכבות, אוטובוסים ותעופה.

סמל העיר מציג את דג הסלמון, שעליו התבססה כלכלתה של העיר בעת המוקדמת.

== ערים תאומות ==
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

* "[http://www.65degreesnorth.com 65 מעלות צפון]": העיתון של אואולו בשפה האנגלית

== הערות שוליים ==

תחנת אואולו]]

קטגוריה:פינלנד: ערי נמל
קטגוריה:פינלנד: ערי חוף
קטגוריה:הים הבלטי: ערי נמל
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1605
סבנה

סבנה הייתה חברת התעופה הלאומית של בלגיה משנת 1923 עד פירוקה בשנת 2001.

== היסטוריה ==
החברה החלה לפעול ב-23 במאי 1923, כמוביל הלאומי של בלגיה. הטיסה המסחרית הראשונה שלה הופעלה בין בריסל ללונדון. מאוחר יותר החלה החברה לטוס לרוטרדם ולשטרסבורג, ביוני 1924 הטיסה לשטרסבורג הוארכה לבזל.
בספטמבר 1924 נוספו טיסות לאמסטרדם והמבורג, ובמאי 1929 לאנטוורפן, דיסלדורף, ואסן. באותה תקופה סבנה החלה להפעיל לפעמים טיסות לקונגו הבלגית, אך עדיין לא הייתה טיסה ישירה בין בלגיה למושבה שלה. בשנת 1930, החלה לשתף פעולה עם אייר פראנס ולופטהנזה, אשר גם להם היו אינטרסים להפעלת טיסות ליעדים ברחבי אפריקה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939, היה לסבנה צי של 18 מטוסים, במהלך המלחמה הפסיקה החברה את פעילותה באירופה, וטסה לקונגו בלבד.
לאחר מלחמת העולם השנייה בשנת 1946, חזרה סבנה להפעיל את קוויה באירופה. ביוני 1947, הפעילה סבנה את הקו הטראנס אטלנטי הראשון שלה לניו יורק, תחילה באמצעות מטוסי DC-4, שהוחלפו מאוחר יותר במטוסי DC6B, ובכך הפכה לחברה האירופית הראשונה שפעלה מעבר לאוקיינוס האטלנטי.

====התרסקותה של טיסת 548 של סבנה====
טיסה 548, של חברת סבנה יצאה מנמל התעופה הבינלאומי של ניו יורק, שדה אנדרסון שבניו יורק לבריסל שבבלגיה ב-15 בפברואר 1961. המטוס מדגם בואינג 707 התרסק בגישה לנחיתה בנמל התעופה של בריסל וכל הנוסעים, 72 במספר, נהרגו, כולל אדם אחד שהיה על הקרקע. בין הנוסעים שנהרגו, היו כל 18 חברי המשלחת האמריקאית לאליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה וכן 16 מבני המשפחה, המאמנים והשופטים. 

====חטיפת מטוס סבנה====

ב-8 במאי 1972 נחטף מטוס בואינג 707 על ידי 4 (2 גברים 2 נשים) מחברי ארגון הטרור "ספטמבר השחור" שהיה בדרכו לנמל התעופה בן-גוריון, ארבעת החוטפים דרשו את שחרורם של 315 מחבלים מבתי הכלא בישראל. שניים מהחוטפים נורו ונהרגו על ידי לוחמים מסיירת מטכ"ל, מחופשים לטכנאי קרקע. חוטפת אחת נעצרה וישבה בבית הסוהר 7 שנים, ולאחר מכן נפטרה מסרטן ב-2012. החוטפת השנייה נעצרה וישבה 13 שנים בכלא; חיה כיום בעמאן. הנוסעת מרי הולצברג-אנדרסן, שהייתה חברת קיבוץ לוחמי הגטאות, בשבוע ה-28 להריונה, נורתה על ידי אחת החוטפות ומתה מפצעיה עשרה ימים לאחר מכן.

====פירוק====
באוקטובר 2001 החברה הכריזה על הליך פירוק. הפרלמנט הבלגי הקים ועדה לחקור את הנסיבות שהובילו לכך והמעורבות של סוויסאייר. אף נבדקו צעדים משפטיים אפשריים נגד סוויסאייר. אחת הסיבות לקריסת החברה הייתה העובדה שסוויסאייר לא עמדה בהיתחיבותה להזרים כספים לסבנה, משום שבאותו זמן הייתה בקשיים כלכליים בעצמה. סוויסאייר עצמה נכנסה להליך פירוק באותה שנה.

== צי המטוסים == 
[[DC-3 של סבנה בשנת 1949]]
[[DC-6 של סבנה בשנת 1955]]
{| class="wikitable"
|-
! דגם!! מספרם בצי
|-
| איירבוס A319 || 15
|-
| איירבוס A320 || 6
|-
| איירבוס A321 ||3
|-
| איירבוס A330 || 10
|-
| איירבוס A340 || 4
|-
| בואינג 737|| 11
|-
| מקדונל דאגלס MD-11|| 2
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:חברות בלגיות
קטגוריה:בלגיה: תעופה
קטגוריה:חברות תעופה שנסגרו
קבנקייסה

קבנקייסה, הר קֶבְּנֶה (בשוודית: Kebnekaise, בכתיב קדום יותר Kebnekajse - מצורות שונות של סאמית giebnne gájsse ו-Giebmegáisi, "שפיץ מיכסה הקדרה"), הוא ההר הגבוה בשוודיה.
== גאוגרפיה ==
ההר הוא מסיף שמתרומם סמוך לקצה הצפוני של שוודיה בלפלנד, 70 ק"מ מערבית לקירונה (שקבנקייסה כלול בשטחה המוניציפלי). יש לו למעשה שתי פסגות, צפונית ודרומית, שמהן הדרומית (Sydtoppen) היא הגבוהה - עם 2,104 מטרים מעל פני הים, כאשר גובהה של הצפונית הוא 2,097 מטרים. לפנים הייתה הפסגה הצפונית גבוהה יותר, ובשל שינויים קרחוניים - שנמשכים עד עצם ימינו - חלו תמורות שהביאו להנמכתן של שתי הכיפות. במדידה ב-1922 היה גובה הפסגות 2,135 מטרים הצפונית ו-2,123 מטרים הדרומית. אם תימשך המגמה הגאולוגית שמיוחסת לפסגה הדרומית, היא צפויה לשוב להיות מספר שתיים.

האזור שסביב קבנקייסה היה תמיד מיושב בסאמים נודדים. למסיף, שצורתו הכללית כמשולש הודות לשלושה עמקים המפרידים אותו מסביבתו, הצפיפות הקרחונית הגבוהה בשוודיה - מעל 40 קרחונים רובצים בשטח יחסית קטן.

העומד על פסגת ההר יכול לראות כ-9 אחוזים משטחה של שוודיה, וכן חלק מנורווגיה. מסלול ההעפלה ניתן לצליחה בלוויית מדריך כשהיציאה היא מפונדק תחנת ההרים (Fjällstation) שלמרגלות ההר.

בשנת 2007 העלתה רשות שמירת הטבע השוודית את ההצעה שמסיף הקבנקייסה יהווה גן לאומי חדש.

== בתרבות ==
בספרה של סלמה לגרלף "מסע הפלאים של נילס הולגרסון", מוצאה של אקא, מנהיגת להקת האווזים, הוא מקבנקייסה, והיא מכונה "אקא מקבנקייסה".

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.kebnekaise.nu אתר המידע]
"גב הדרקון"
* 

קטגוריה:שוודיה: הרים
קטגוריה:אירופה: הרים
קטגוריה:לפלנד
קטגוריה:הפסגות הגבוהות במדינתן
ימטלנד

מחוז ימטלנד (בשוודית: Jämtlands län, יֵמְטְלָנְדְס לֵן) הוא השלישי בגודל שטחו בין מחוזותיה המנהליים של שוודיה, ואחד הדלילים מבחינת אוכלוסייתו. הוא גובל במחוזות וסטרבוטן, וסטרנורלנד, יבלבורג ודלארנה ובנורווגיה. בירתו היא העיר אסטרסונד (Östersund, 43,800 תושבים ב-2005).

המחוז מהווה 12 אחוז משטחה של שוודיה, ורובו מורכב מרמות הרריות ושממות שלג. אין יישובים מעל 4,000 נפש מלבד הבירה. המחוז נוסד בראשית המאה ה-19 כאיחוד מנהלי של החבלים הריידלן וימטלנד, וסמלו מציג את סמלי שתי הפרובינציות ההיסטוריות. מבחינה פוליטית בולטות במחוז מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה ומפלגת המרכז, מה שאינו שכיח בשוודיה, אולם מבטא את זיקתו של האזור לנורווגיה השכנה.

מרביתם של התושבים חיים סביב האגם סטוּרכן (Storsjön, "האגם הגדול"). הכלכלה מושתתת בעיקר על חברות קטנות, כשסקטורים בולטים הם תעשיית העץ ותיירות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

ימטלנד
F-89 סקורפיון

נורת'רופ F-89 סקורפיון (אנגלית: Northrop F-89 Scorpion) היה מטוס קרב סילוני שעוצב בשנת 1948 כמטוס מיירט לכל מזג אוויר עבור חיל האוויר האמריקאי והיה בשימוש משמר האוויר הלאומי של ארצות הברית. למרות היותו מעוצב עם כנף ישרה שמקטינה את הביצועים, הייתה לו יכולת תימרון טובה מאוד. היה זה מטוס הקרב הראשון בחיל האוויר האמריקאי שצויד בטילים מונחים, והיה גם הראשון שנשא רקטת אוויר-אוויר גרעינית - ה-AIR-2 ג'יני.
מטוס F-89A

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מטוסי קרב מתוצרת ארצות הברית
קטגוריה:מטוסי קרב סילוניים
אותו-ח'גל

אוּתוּ-חֶ'גַל היה מלך שומר הראשון אחרי מאות שנים של שלטונם של אכדים וגוּתים. מלך במאה ה-22 לפנה"ס. הוא השתייך לשושלת החמישית של ארך. מלך בין השנים 2114-2120 לפי הכרונולוגיה התיכונה, והשנים 2055–2048 לפי הכרונולוגיה הנמוכה.

היה מושל של ארך, הוא התמרד נגד הגוּּתים בעזרת מושלים שומריים אחרים בסביבות המאה ה-22 לפני הספירה. אחרי הניצחון הוא הכריז על עצמו כמלך.

בכתובת ששרדה מתיאור מלחמתו של אותו-ח'גל בגותים מתואר איך עודד אותו-ח'גל את חייליו באומר:

לאחר הניצחון הוא לא הצליח לשמר את מעמדו ולאחר כמה שנים אור-נמו, שליט אור, הכריז על עצמו מלך ויסד את השושלת אור 3.

בתו של אותו-ח'גל נישאה לאור-נמו. בנם מנישואים אלה שולגי ירש את אביו אור-נמו לאחר מותו.

{| class="standard" cellpadding="5" cellspacing="0" align="center" style="border: black solid 1px"
|-
| colspan=3 align="center" style="background:Lavender;"|מלכי שומר
|-
| align="center" width="30%"|<small>הקודם:</small><br />טיריגן
| align="center" style="background: Gold;" width="40%"|שושלת ארך 5<br />מאה 22 לפנה"ס
| align="center" width="30%"|<small>הבא:</small><br />אור-נמו
|-
|}
==ראו גם==
* רשימת המלכים השומרית

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אישים שחיו באלף ה-3 לפנה"ס
קטגוריה:מלכים בשומר
נובה זאגורה

נובה זאגורה (בבולגרית: Нова Загора) היא עיר במזרח מרכז בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז סליבן ושוכנת 222 ק"מ מהבירה סופיה, 32 ק"מ מסטארה זאגורה ו-37 ק"מ מבירת המחוז סליבן.

==היסטוריה==
ראשית התיישבות אנושית פזורה באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה. ראשית ההתיישבות המאורגנת מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש המקום על ידי צבא הרפובליקה הרומית ובחפירות ארכאולוגיות נמצאו שרידיהם של כמה עשרות כפרים וכמה מאות אתרי קבורה מתקופה זו. בהמשך עבר השטח לשליטת האימפריה הביזנטית וקרבתו הגאוגרפית היחסית למרכז השלטון הביזנטי בקונסטנטינופול הביאו לפיתוחו המואץ ולשגשוגו. באזור הוקמו מספר מצודות כדי להגן על נתיבי הסחר ודרכי הגישה לבירת האימפריה ואחת מהן שנבנתה בראשית המאה ה-10 ומכונה ויאדיצה היוותה את הבסיס להקמת העיר המודרנית. במהלך המאה ה-13 עבר היישוב לשליטת האימפריה הבולגרית השנייה והיה לזירת קרבות בין הבולגרים לביזנטים ובין משפחות אצולה בולגריות מורדות לבין השלטון המרכזי. 

ב-1371 נכבשה העיר על ידי צבאו של מוראט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית. בשל קרבתה לסטארה זאגורה כינו אותה העות'מאנים יאנידז'ה זאגורה שמשמעה בטורקית עות'מאנית זאגורה החדשה. שמה המודרני של העיר נגזר מהשם העות'מאני. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועלתה העיר באש על ידי העות'מאנים וחרבה לחלוטין. במקום נמנו אלפי הרוגים ואלפי פליטים שנמלטו ליישובים סמוכים. עם נסיגת הכוחות העות'מאנים חזרו התושבים לעיר והוחל בשיקומה המואץ. לאחר המלחמה ומתוקף סיכומי קונגרס ברלין, נכללה העיר בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-1885 אוחד המחוז ובכלל זה העיר נובה זאגורה עם הנסיכות הבולגרית.

==דמוגרפיה כלכלה וחינוך==
אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון (תמותה לעומת ילודה). 50.9% מהאוכלוסייה הן נשים ו-49.1% הם גברים. בשטח הרשות המקומית מגדלים ענבים, חמניות ודגנים. בעיר קיים מפעל לייצור מכשירים חקלאיים ומספר יקבים ומחלבות. בנובה זאגורה תחנת רכבת הממוקמת על הקו סופיה–פלובדיב–בורגס. בנובה זאגורה 2 בתי ספר מקצועיים לחקלאות והנדסה אזרחית, 2 בתי ספר יסודיים, 2 בתי ספר תיכוניים, פנימייה אקדמית ו-5 גני ילדים.

==אקלים==
בנובה זאגורה אקלים ממוזג יבשתי עם השפעה מקצינה מכוון הרי הבלקן. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12<sup>o</sup>c וערכי הקיצון הממוצעים נעים ממינוס 1.2<sup>o</sup>c בינואר ועד 23.2<sup>o</sup>c ביולי.

== הקהילה היהודית ==

ב-1835 התיישבו בנובה זאגורה פליטים יהודים מאדירנה שעזבו את העיר לאחר השריפה הגדולה שהחריבה את הרובע היהודי. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית נמלטו בני הקהילה מהעיר שחרבה וחזרו אליה רק לאחר נסיגת הכוחות הרוסים. ב-1888 נמנו בעיר 420 יהודים.
ב–1898 תועדה אגודה ציונית פעילה בעיר. בראשית המאה ה-20 נכללה הקהילה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בנסיכות הבולגרית. ב-29 באוגוסט 1920 נערך בסופיה הכינוס הראשון של ראשי הקהילות היהודיות בממלכת בולגריה ואת קהילת נובה זאגורה ייצג יושב ראש ועד הקהילה מרדכי מרדכי. בפרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-100 יהודים ורובם עלו למדינת ישראל לאחר הקמתה. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובנובה זאגורה נמנו 17 יהודים. בקרבות מלחמת העצמאות נפלו 2 לוחמים מעולי נובה זאגורה. בראשית המאה ה-21 לא התגוררו יהודים בעיר.

==ערים תאומות== 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מחוז סליבן
נובה זאגורה
סל קל

סל קל הוא מותג שהפך לשם גנרי עבור כיסא נישא המותאם לתינוקות.

לרוב משמש הסל קל גם כמושב בטיחות להושבת התינוקות בבטחה בעת נסיעה במכונית. בדגמים מסוימים ניתן להסב את הסל קל כך שיחובר על עגלת תינוקות או ישמש ככיסא אוכל.

שמו של הסל קל נגזר מן הקלות שבה ניתן להעבירו ממקום למקום (למשל מן הרכב לבית) מבלי להוציא את התינוק, ובדרך כלל לסל קל יש ידית נשיאה המקלה על ניודו. לעיתים חיבורו של הסל קל לחגורת הבטיחות של הרכב נעשה באמצעות בסיס, דבר המאפשר חיבור לרכב וניתוק ממנו ביתר קלות.

== בריאות השימוש בסל קל ==
כיון שהישיבה בסל קל היא בתנוחה מכופפת, יצאו אורתופדים כנגד הורים המשאירים את תינוקם לזמן ממושך בסל קל. על פי המלצה זו, יש למעט את השימוש בסל קל כדי שלא לגרום להתפתחות איטית או לא-סימטרית של התינוק. מנגד, יש שטענו כי אין בדברים ממש וכי הסל קל בנוי בצורה ארגונומית שאינה גורמת נזק לתינוק.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בטיחות ילדים
קטגוריה:ריהוט לתינוק