OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ריצ'רד סנדרסון

ריצ'רד סנדרסון (אנגלית: Richard Sanderson; נולד ב-5 במרץ 1953) הוא זמר בריטי.

==ביוגרפיה==
סנדרסון נולד בטאפלו שבאנגליה לאב סקוטי ולאם צרפתייה. הוא החל לנגן בפסנתר בגיל 5 ובגיטרה בגיל 15.

ידוע במיוחד כמבצע השיר Reality, שהיה שיר הנושא של פסקול הסרט "שיגעון של מסיבה" בשנת 1980 וזכה להצלחה ניכרת באירופה במהלך 1982. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעדים בחמש-עשרה מדינות, לרבות גרמניה, אוסטריה, שווייץ, ואיטליה, ונמכר ביותר משמונה מיליון עותקים ברחבי העולם. חרף הצלחתו העצומה באירופה הקונטיננטלית, סנדרסון כמעט בלתי ידוע בממלכה המאוחדת.

הוא הוציא מספר אלבומים, לרבות אלבום המאגד שירים יהודיים מסורתיים (Visiting the Testament), והלחין את הפסקול של ארבעה סרטים צרפתיים.

נשוי ואב לשלוש בנות, ומתגורר בפריז.

==דיסקוגרפיה==
* (1979):No Stickers Please
* (1980): Reality - פסקול הסרט שיגעון של מסיבה (סנדרסון תרם שיר אחד בעל אותו שם)
* (1982):I’m in Love
* (1984): Surprise
* (1985):Fairy Tale
* (1991): Anytime you Want
* (1999): Visiting the Testament

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרים בריטים
קטגוריה:ערכים בלי תמונה
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1953
אותי - עמותה ישראלית לאוטיזם

אותי - עמותה ישראלית לאוטיזם הוקמה בשנת 1990 בשם העמותה לילדים בסיכון. שמטרתה לטפל ולסייע לילדים בסיכון ומשפחותיהם בקהילתם.<ref></ref> העמותה שינתה את שמה כחלק ממיתוג מחדש ב-2022 ועוסקת בטיפול באוטיזם בגיל הרך ובטיפול בילדים ובני נוער על הרצף האוטיסטי עד לגיל 18.

העמותה היא כתובת מקצועית מקדמת לצעירים ובוגרים עם אוטיזם ולמשפחותיהם, דואגת לזכויותיהם, פועלת למיצוין, מעניקה להם שירותי טיפול מקצועיים באופן מותאם ונגיש, מכשירה מטפלים, לומדת ומטמיעה שיטות טיפוליות ומנגישה את הידע התאורטי והקליני העדכני לטובת הילדים והמשפחות. ב־2018 מנכ"ל העמותה היא עו"ד ציפי נגל-אדלשטיין והיו"ר היא אלונה בר און.

בעמותה 10 חברים ו-2225 עובדים מהמקצועות הטיפולים קלינאות תקשורת, ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, הבעה ויצירה, פסיכולוגיה, עבודה סוציאלית, ניתוח התנהגות, רופאים, מטפלים בשיטות ייעודיות (כגון: DIR ,ESDM ומיומנות חברתיות).

== פעילות ==
העמותה הוקמה בעקבות חוסר המענה לילדים עם אוטיזם בישראל.

העמותה גיבשה "סל טיפולים בריאותי מקדם" (טב"מ) שהמדינה מעניקה לילדים על הרצף האוטיסטי מהגיל הרך ועד גיל 7.

העמותה מפעילה טיפולי בריאות בהיקף של עד 3 שעות שבועיות לילדים בני 7–18 בשעות הצהריים בתוך כיתת הלימוד בבית-הספר. נכון לשנת 2023, במסגרת העמותה משולבים טיפולים בריאותיים לכ-1000 ילדים ברחבי הארץ.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הקשת האוטיסטית: ארגונים
קטגוריה:ארגונים חברתיים בישראל
קטגוריה:ארגוני חינוך בישראל
קטגוריה:פסיכיאטריה
קטגוריה:נוער בסיכון בישראל
קטגוריה:ישראל: בריאות הנפש
חולצת טי

חולצת טי ועליה מוטבע [[סמליל ויקיפדיה]]
ילדות לבושות בחולצת טי
חולצה הצבועה בשיטת TieDye
חולצת טי (באנגלית: T-shirt) היא חולצה קצרה הנלבשת על מחצית הגוף העליונה, הן על ידי גברים והן על ידי נשים. החולצה נקראת על שם דמיונה לצורת האות T בשפה האנגלית. זוהי חולצה חסרת כפתורים וללא צווארון, כאשר פתח הצוואר של החולצה עגול (ולא בצורת V), ושרווליה קצרים ומגיעים למחצית הזרוע בין הכתף לבין המרפק. חולצות להן שרוולים קצרים או ארוכים יותר אינן חולצות טי.

החולצות מיוצרות לרוב מכותנה, פוליאסטר או שילוב של השניים, ולעיתים מעוטרות בציורים או סמלים.

==היסטוריה==
מקורן של חולצות הטי בשלהי המאה ה-19. החולצות נוצרו מחציית הפיג'מה (ה-union suit) שהייתה מקובלת אז לשני חלקי לבוש - חלק עליון וחלק תחתון. בשלהי המאה ה-19 החלו פועלים, בעיקר כורים ואנשים העובדים במפעלים חמים, ללבוש חולצות T בשל נוחותן בסביבות עבודה חמות.

החולצות הפכו פופולריות בארצות הברית לאחר שהן נופקו על ידי צי ארצות הברית למלחי הצי במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד. המלחים לבשו את החולצות כגופיות מתחת למדיהם, אולם בשל האקלים החם באזורים בהם התרחשה המלחמה נהגו המלחים להוריד את חולצות המדים ולהישאר עם גופיות הטי בלבד.

בשל העובדה שמדובר בחולצות נוחות, זולות וקלות בניקוי הפכו חולצות הטי במהרה לבגד מקובל בקרב הפועלים באירופה ובארצות הברית, וזמן קצר לאחר מכן הפכו לבגד מקובל בקרב בני המעמדות הנמוכים, ובני נוער מכל המעמדות. תקופת השפל הכלכלי הגדול הגבירה את הפופולריות של החולצה הזולה.

לאחר מלחמת העולם השנייה נהגו לוחמים רבים אשר לבשו את החולצות כחלק ממדיהם, להמשיך וללבוש את החולצות בלא המדים, ותוך זמן קצר הפכה החולצה ללבוש אופנתי. מעמדן של חולצות הטי כלבוש אופנתי התקבע בעקבות לבושו של מרלון ברנדו בסרט חשמלית ושמה תשוקה משנת 1951.

===עיטורי החולצה===
במשך עשרות השנים הראשונות לשימוש בחולצה היו חולצות הטי חולצות לבנות בלא עיטורים. בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20, החלו מספר חברות ממיאמי שבפלורידה לעטר חולצות טי בסמלי אתרי נופש מקומיים, ובין היתר קיבלו זיכיון מחברת וולט דיסני להציג את דמויות דיסני על החולצות. חולצות אלה זכו להצלחה רבה, אולם הציורים שעליהם דהו במהרה.

בשנת 1955 החל שימוש בפלסטיסול - דיו עמיד יותר שאינו יורד בכביסה.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפכו חולצות טי המעוטרות בכתמי צבע "Tie-Dye" לחולצות המזוהות עם דור הפרחים בארצות הברית ובאירופה.

בשנות ה-80 של המאה ה-20 הומצאו סוגי דיו המשנים את צבעם בטמפרטורות שונות, ואיפשרו שיווק של חולצות המשנות צבען. פיתוח מדפסות הלייזר איפשר הדפסה מהירה ופשוטה של תצלומים על גבי החולצות, ופיתוח האינטרנט אפשר עיצוב אישי של חולצות שונות.

חיילי יחידות בצה"ל (ובפרט יחידות קרביות), הנמצאים בקורס צבאי, נוהגים להפיק בסיום הקורס חולצות סוף מסלול, כשהן מעוטרות בכתוביות ואיורים.

==קישורים חיצוניים==

*

טי
בני נכטיילר

הרב בני נכטיילר (צילום : גילי צרפתי)
הרב בנימין (בני) נכטיילר (נולד ב-1963) הוא איש חינוך, שימש מנכ"ל מרכז ישיבות בני עקיבא בשנים 2013–2015, ומזכ"ל תנועת הנוער בני עקיבא בשנים 2006–2011. כיום משמש כמפקח ומרכז על הפנימיות הדתיות במשרד החינוך וחבר בהנהלת המינהל לחינוך ההתיישבותי במשרד החינוך ועמד בראשות עמותת בת עמי. עד מאי 2022

== קורות חייו ==
בנימין נכטיילר נולד בשנת 1963 וגדל בפתח תקווה. הרב נכטיילר נשוי להילה ואב לעשרה. ומתגורר בפדואל. למד בישיבת בני עקיבא נחלים, ולאחר מכן בישיבת ההסדר בחיספין. את שירותו הצבאי עשה במסגרת ההסדר בחטיבת גולני. את דרכו התחיל כר"מ בישיבה התיכונית בחיספין ולאחר מכן כיהן כראש ישיבת בני עקיבא פרחי אהרון בקריית שמואל. בשנת 2000 (שנת הלימודים תשס"א) מונה לראש ישיבת בני עקיבא ברעננה ובשנת 2006 מונה להיות מזכ"ל תנועת בני עקיבא וכעבור 5 שנים עם סיום תפקידו מונה כמנהל מחוז מרכז וסגן ראש מינהל החינוך במרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא. ביולי 2013 מונה למנכ"ל הרשת, במקומו של אלחנן גלט שמונה למנכ"ל משרד הדתות, תפקיד שביצע עד לסוף קיץ 2015. בינואר 2018 מונה לעמוד בראש עמותת בת עמי.

== בני עקיבא ==
בנערותו היה חבר בסניף "מלאבס" של בני עקיבא בפתח תקווה, בוגר שבט אריאל. הצטרף למליאה של בני עקיבא. בשנת 2006 מונה להיות מזכ"ל התנועה, ובשנת 2011 סיים כהונה של 5 שנים.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.kipa.co.il/now/show.asp?id=37931&f=c נשאר בתנועה], אפרת רוט הלוי, כיפה
* 
* 
* 
* מערכת כיפה, [http://www.kipa.co.il/%D7%91%D7%A8%D7%A0%D7%96%D7%94/%D7%99%D7%93%D7%A2%D7%99%D7%94-%D7%9C%D7%95%D7%99%D7%9F-%D7%94%D7%95%D7%93%D7%99%D7%A2-%D7%A2%D7%9C-%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%A9%D7%AA%D7%95-%D7%9E%D7%90%D7%A8%D7%92%D7%95%D7%9F-%D7%91%D7%AA-%D7%A2%D7%9E%D7%99/ הרב בני נכטיילר מונה למנכ"ל ארגון "בת עמי"], באתר [http://www.kipa.co.il/ כיפה], 16 בינואר 2018.
* [https://www.inn.co.il/tags/הרב_בני_נכטיילר/ כל הכתבות על הרב נכטיילר], באתר ערוץ 7

קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:מזכ"לי בני עקיבא
קטגוריה:חברי ההנהלה הארצית של בני עקיבא
קטגוריה:מרכז ישיבות ואולפנות בני עקיבא: אישים
קטגוריה:בוגרי ישיבת נחלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת הגולן
קטגוריה:פדואל: אישים
קטגוריה:ראשי ישיבת בני עקיבא רעננה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1963
ניקולאי קרמזין

ניקולאי קרמזין
קברו של ניקולאי קרמזין, ואשתו יקטרינה
ניקולאי מיכאילוביץ קרמזין (ברוסית: Николай Михайлович Карамзин; 12 בדצמבר 1766 – 3 ביוני 1826) הוא סופר והיסטוריון רוסי, מחברה של יצירה בת 12 כרכים על ההיסטוריה הרוסית.

== חייו ==
קרמזין נולד באחוזה משפחתית בקרבת סימבירסק. את ילדותו העביר במשפחת אביו, סרן בגמלאות בעל שורשים טטריים. בגיל 14 נשלח למוסקבה להשלמת לימודיו. בשנת 1783 החל לשרת בצבא, אך עזב לאחר מספר שנים. עם עזיבת השרות הצבאי, התגורר בסימבירסק ולאחר מכך במוסקבה. באותה תקופה נכנס לאגודת הבונים החופשיים. בהיותו במוסקבה התקרב, לניקולאי נוביקוב והשתתף בעריכת ירחון לילדים.

בשנים 1789–1790 טייל באירופה. במהלך הטיול ביקר את עמנואל קנט והיה עד למהפכה הצרפתית. עם סיום הנסיעה פרסם את רשמיו "מכתבים של המטייל הרוסי" (Письма русского путешественника) שזכו להצלחה גדולה והוא הפך לסופר ידוע.

בשנת 1791 התחיל בקריירה ספרותית ועיתונאית. הוא פרסם מספר יצירות ספרותיות שזכו להצלחה.

בהתאם לצו קיסרי מ-31 באוקטובר 1803 התמנה להיסטוריון המלכותי. עם פטירתו מינוי זה לא הועבר לאדם אחר. עם קבלת המינוי הוא עזב בהדרגה את הפעילות הספרותית וטיפל בנושאים הקשורים עם היסטוריה רוסית בלבד. בשנת 1811 פרסם מאמר "רשומים על רוסיה הוותיקה והנוכחית מהיבט האזרחי והפוליטי" (Записку о древней и новой России в ее политическом и гражданском отношениях). במאמר זה הוא תיאר את השקפת העולם שלו על העדר צורך ברפורמות בממשל. למאמר זה היה תפקיד חשוב בהדחת מיכאיל ספרנסקי, יוזם הרפורמות הראשי.

בשנת 1816 קרמזין פרסם את שמונת הכרכים של ספרו "היסטוריה של רוסיה" (История государства российского) ובהמשך פרסם עוד 3 כרכים. הכרך האחרון של הסדרה פורסם לאחר מותו. הספר תורגם למספר שפות אירופאיות. תיאור ההיסטוריה הרוסית בספר זה קירב מאוד את קרמזין לקיסר ולחצר. ספר היסטורי זה זכה לפופולריות גדולה מאוד בחברה הרוסית. בהכנת הספר הוא השתמש במספר כתבי עת ישנים שלא שרדו עד היום. 

קרמזין יזם הקמת אנדרטאות לאנשים ידועים בהיסטוריה רוסית, כולל הקמת אנדרטת מינין ופוז'ארסקי בכיכר האדומה.

בין גילויו ניתן למצוא את כתב העת של אפנסי ניקיטין על המסע שלו להודו במהלך המאה ה-15.

בשנת 1818 נבחר לחבר האקדמיה הרוסית למדעים.

נפטר ב-3 ביוני 1826 בסנקט פטרבורג כתוצאה מהצטננות שהחלה ב-14 בדצמבר 1825 כאשר היה עד לאירועים של מרד הדקבריסטים.

==קרמזין ורפורמה של השפה הרוסית==
הספרים והשירים של קרמזין השפיעו בצורה חזקה מאוד על השפה הרוסית הספרותית. באופן שיטתי הוא הפסיק להשתמש במילים שמקורם בספרי הכנסייה הרוסית והכניס לשימוש מילים חדשות תוך ניצול דקדוק צרפתי. במהלך תחילת המאה ה-19 היה וויכוח גדול בחברה רוסית בהקשר לשינויים של קרמזין בשפה. בשנת 1811 הוקם ארגון מיוחד בתמיכת גברייל דרז'אבין שמטרתו היה ביקורת על קרמזין ותומכיו. בתגובה, בשנת 1815 הוקמה החבורה הספרותית ארזמס (Арзамас) בהשתתפות סופרים ידועים כולל אלכסנדר פושקין. ניצחון של החבורה זו חיזק את השינויים שקרמזין הכניס לשפה הרוסית.

==תרגומים לעברית==
* ליזה המסכנה וכתבים אחרים, הוצאת "קדימה", 2017.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20180327090641/http://lib.ru/LITRA/KARAMZIN/karamz01.txt היסטוריה רוסית - ספר של קרמזין]
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:סופרים רוסים
קטגוריה:היסטוריונים רוסים
קטגוריה:רוסים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין טיחווין
קטגוריה:ילידי 1766
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1826
אינס דה לה פרסאנז'

אינס מארי לטיסיה אגלאנטין דה סנייאר דה לה פרסאנז (בצרפתית: Inès Marie Lætitia Églantine Isabelle de Seignard de la Fressange; נולדה ב-11 באוגוסט 1957), היא דוגמנית, 

מעצבת אופנה ובשמים צרפתיה.

==ביוגרפיה==
דה לה פרסאנז' נולדה בגאסן, ואר, צרפת, בתם של אנדרה דה סנייאר דה לה פרסאנז' (נולד ב-1932) (מרקיז), סוכן מניות צרפתי, וססיליה סאנצ'ס סירס, דוגמנית ארגנטינאית. היא גדלה בסמוך לטחנת קמח מהמאה ה-18 מחוץ לפריז עם שלושת אחיה. סבתה הייתה מאדאם סימון ז'קינו, יורשת משפחת הבנקאות לאזאר.

בשנות השמונים היא הייתה הדוגמנית הראשונה שחתמה על חוזה דוגמנות בלעדי עם בית האופנה העילית, שאנל, לה עיצב קרל לגרפלד, והיא נהפכה למוזה שלו.
אולם, ב-1989, לגרפלד ודה פרסאנז' נקלעו לריב ועזבו את החברה. ייתכן שהוויכוח היה, לפחות בחלקו, בשל החלטתה להשאיל את דמותה למריאן, סמלה של הרפובליקה הצרפתית. נמסר שלגרפלד גינה את החלטתה, באומרו שמריאן היא התגלמות של "כל מה שמשעמם, בורגני, ופרובינציאלי" ושהוא לא ילביש מונומנטים היסטוריים.

בשנות התשעים היא נישאה ללואיג'י ד'אורזו.

(נפטר ב-23 במרץ 2006), מנהל רכבת איטלקי, שממנו יש לה שתי בנות. 

נכון לשנת 2009, דה לה פרסאנז' אינה מדגמנת עוד לעיתים קרובות. כיום היא אשת עסקים שבבעלותה רשת של בוטיקים לבגדים, מעצבת אופנה ויועצת לז'אן-פול גוטייה. היא הציגה בגד של גוטייה עבור קולקציית אביב/קיץ 2009 בשבוע האופנה העילית בפריז והלכה על המסלול במהלך האירוע בגיל 51.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://www.fashionmodeldirectory.com/models/Ines_de+la+Fressange/ אינס דה לה פרסאנז' ב-Fashion Model Directory]
* 

==הערות שוליים==
<div style="direction: ltr;">
</div>

קטגוריה:דוגמניות צרפתיות
קטגוריה:מעצבות אופנה צרפתיות
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1957
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1957
הלמה של גרנוול

במתמטיקה, הלמה של גרנוול (על שמו של המתמטיקאי השוודי תומאס ה. גרנוול - Grönwall) היא אי-שוויון, המשמש בין היתר להוכחת היחידות במשפט הקיום והיחידות עבור הפתרונות של משוואה דיפרנציאלית רגילה.

== ניסוח הלמה ==
תהי <math>\ f(x) \ge 0</math> פונקציה רציפה ואי-שלילית, המקיימת עבור קבוע <math>\ A</math> ועבור <math>\ x > x_0</math> את האי-שוויון הבא:
<math display="block">f(x) \le A \int_{x_0}^x f(t)dt </math>אזי פונקציה זו היא בהכרח פונקציית האפס - <math>\ f(x)\equiv 0 </math>.

== הוכחה ==
ברור שמתקיים <math>A \ge 0</math> כי אם לא נקבל באגף ימין ביטוי שלילי, כעת על ידי העברת אגף ימין ניתן לראות כי:
: <math>\ f(x) - A \int_{x_0}^x f(t)dt \le 0</math>
: זוהי משוואה דיפרנציאלית עבור:
* <math>\ g(x) = \int_{x_0}^x f(t)dt</math>
* <math>\ g'(x) = f(x)</math> (לפי המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי)
: <br>
: על ידי כפל בגורם אינטגרציה <math>\ e^{-Ax}</math> תתקבל המד"ר הבאה:
: <br>
: <math>\ e^{-Ax}g'(x) - A \cdot g(x)e^{-Ax} = (e^{-Ax}g(x))' \le 0 </math>
: על ידי ביצוע אינטגרציה <math>\ \int_{x_0}^x dt</math> על שני צידי האי שוויון נקבל:
:<br>
: <math>\ e^{-Ax}g(x) = e^{-Ax} \int_{x_0}^x f(t)dt \le 0</math>
:<br>
: פונקציית האקספוננט היא אי-שלילית (<math>\ e^{h(x)} \ge 0 </math> לכל <math>\ h(x)</math>) ולכן המסקנה היא:
:<br>
:<math>\int_{x_0}^x f(t) dt \le 0</math>
:<br>
: ולפי ההנחה מתקיים: <math>f(x) \le A \int_{x_0}^x f(t)dt \le 0</math>
:<br>
: אבל ההנחה היא גם כי <math>\ f(x) \ge 0</math> ולכן בהכרח <math>\ f(x) = 0</math>.

קטגוריה:אי-שוויונות
גרינוול
קטגוריה:הוכחות
רמון קלמנטה

==ביוגרפיה==

רמון קלמנטה (באנגלית: Ramon Clemente; נולד ב-11 בדצמבר 1985) הוא כדורסלן אמריקאי-פורטוריקני.

קלמנטה נולד בניו יורק ושיחק במכללות Paris JR collage וויצ'יטה סטייט, שם שיחק יחד עם הכדורסלן הישראלי גל מקל. קלמנטה מחזיק באזרחות פורטו-ריקנית.

קלמנטה, המתנשא לגובה 1.99 מטר, שיחק במכבי אשדוד בעונת 2009/10 ורשם ממוצע של: 20.5 נקודות, 11.8 ריבאונדים, 1.3 אסיסטים ו-1.6 חטיפות.

בחודש ספטמבר 2010 חתם בקבוצת הפועל יקנעם/מגידו. ובחודש אוגוסט 2011 עבר להפועל קריית טבעון. בחודש יולי 2012 חתם בקבוצת עירוני נהריה.

==נבחרת לאומית==
קלמנטה משתייך לנבחרת פוארטו ריקו, שם הוא משתף פעולה עם קרלוס ארויו, חוסה חואן בראה ודניאל סנטיאגו. בחודש ספטמבר 2013 הגיע עם נבחרתו למקום השני באליפות אמריקה בכדורסל, לאחר שהפסידו בגמר לנבחרת מקסיקו 91-89.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורסלנים פוארטו ריקנים
קטגוריה:כדורסלני מכבי אשדוד
קטגוריה:כדורסלני הפועל מגידו
קטגוריה:כדורסלני עירוני נהריה
קטגוריה:כדורסלני הפועל מרנין-קריית טבעון
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת המדינה של ויצ'יטה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:מדינת ניו יורק: כדורסלנים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
אברהם וילקומירסקי

אברהם וילקומירסקי ראשון מימין בהצגה "מנון" באופרה הישראלית 1948
אברהם וילקומירסקי (17 באוגוסט 1917 - 7 במאי 1998) היה זמר טנור ישראלי באופרה הישראלית וחזן.

== קורות חיים ==
אברהם וילקומירסקי נולד לחזן נחום וילקומירסקי ולססיליה לבית ריזנברג כילד שני בביאליסטוק שבפולין, אז חלק מן האימפריה הרוסית.
בילדותו עברה משפחתו ללייפציג שבגרמניה, שם שימש האב כחזן בבית הכנסת הגדול ביותר בעיר. בילדותו למד פסנתר אצל המלחין והפנתר הרמן ברלינסקי.

וילקומירסקי עזב את לייפציג ועלה לארץ ישראל בשנת 1935.
לאחר עלייתו הרבה להקליט עבור קול ירושלים וקול ישראל וקטע שלו אומר את מה טובו פתח את השידורים בבוקר.

הוא הצטרף כסולן לאופרה הישראלית עם הקמתה בסתיו 1947 והיה מעמודי התווך שלה. בשנת 1948 היה מהגבורים הראשיים של "הספר מסביליה" ו"מנון לסקו". בשנת 1949 הופיע בריגולטו. הוא המשיך להופיע באופרה במבחר תפקידים עד תחילת שנות ה-60.
במקביל הופיע כחזן. בליל הסדר נהג להופיע במלון מגידו בחיפה.

שירתו הייתה חביבה על ד"ר חיים ויצמן, שהזמינו לרחובות לשיר בפניו. הזמר השתתף פעמים רבות בעצרת לזכר הנשיא לאחר מותו.

בשנת 1963 היגר לארצות הברית ושימש כחזן בבית הכנסת "חברה תהילים" של הקהילה היהודית בסן פרנסיסקו. הוא המשיך בתפקיד זה עד צאתו לגמלאות, בשנת 1991.

אברהם וילקומירסקי נפטר בגיל 71 בבית האבות של הקהילה היהודית בסן פרנסיסקו. הוא לא הותיר אחריו ילדים.

==הערכה==
בנובמבר 1946 תואר בדבר:
:גדל בארץ זמר ממדרגה גבוהה מאוד. קול הטנור של וילקומירסקי גדול בדיאפוזון, יפה גון, רך ומתכתי. הזמר שולט בטכניקה ווקאלית בצורה האיטלקית הקלאסית. נוסף לסגולותיו אלו מחונן הוא במוזיקליות טבעית, העוזרת לו להשתלט על סגנונים שונים - זמרה עממית, אמנותית, אופראית וליטורגית. מבטאו ברור וזמרתו נקיה וצלולה."

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:זמרי אופרה ישראלים
קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים ישראלים במוזיקה הקלאסית
קטגוריה:חזנים אמריקאים
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:זמרי אופרה יהודים
קטגוריה:ביאליסטוק: אישים
קטגוריה:חזנים ישראלים
קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1998
חגי פלג

חגי פלג (נולד ב-5 במאי 1964) כיהן כמנכ"ל המשרד לביטחון הפנים בשנים 2009–2010, כמנכ"ל המשרד לנושאים אסטרטגיים וכמפקד הימ"מ.

== ביוגרפיה ==
נולד במושב דבורה בשם חגי פדידה, למד בכפר הנוער בית ספר ויצו ניר העמק ועשה שנת שירות. באוגוסט 1983 התגייס לקורס טיס ולאחר מספר חודשים נשר ממנו והתנדב לסיירת מטכ"ל. פלג עבר ביחידה מסלול הכשרה כלוחם, וכן הכשרה כמפקד כיתה. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לסיירת מטכ"ל כמפקד צוות לוחמים. פלג לקח חלק בפעולות מבצעיות רבות במהלך שירותו ביחידה כלוחם ומפקד. על תפקידו בפעולת חיסול אבו ג'יהאד הוענק לו צל"ש אלוף. ב-1996 מונה למפקד גדוד 12 (ברק) של חטיבת גולני לאחר שהמפקד הקודם, חוסיין עאמר, נהרג בקרב בדרום לבנון. הוא שירת כמפקד יחידת אגוז, כסגן מפקד גולני וכמפקד חטיבת עודד, חטיבת חי"ר במילואים. סיים את שירותו בצה"ל בדרגת אלוף-משנה.

לאחר מכן עבר למשטרת ישראל והיה מפקד הימ"מ, היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של משמר הגבול, בדרגת ניצב משנה. בתחילת תפקידו ביחידה נדרש פלג להתמודד עם מרד ובעיות משמעת מצד לוחמים ותיקים ביחידה אשר התנגדו לרפורמות שהנהיג. פלג זכה לגיבוי מלא מצד המפכ"ל באותה עת, יהודה וילק. בסיום תפקידו פנה לתחום העסקי וקידם פיתוח מערכות ביטחוניות בתחומי מודיעין ואבטחה. במלחמת לבנון השנייה שירת במילואים כסגנו של מפקד עוצבת נתיב האש, תא"ל ארז צוקרמן. בשנים 2006–2008 שימש כמנכ"ל הראשון של המשרד לנושאים אסטרטגיים.

במאי 2009 מונה למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים. בנובמבר 2010 הודיע על התפטרותו מהתפקיד, לאחר שנפתחה נגדו חקירה בנציבות שירות המדינה בחשד להטרדה מינית והתנכלות לד"ר אורלי אינס. ביוני 2011 הודיע היועץ המשפטי לממשלה כי התיק יישאר בנציבות שירות המדינה ולא יועבר למשטרה. באוקטובר 2011 נחתם הסדר טיעון לפיו פלג יינזף בחומרה, ולא יוכל לעבוד בשירות המדינה במשך חמש שנים. אורלי אינס התנגדה להסדר זה, והתלוננה במשטרה על עבירות מין שלטענתה ביצע פלג, תיק החקירה נסגר בשל העדר ראיות מספיקות.

במסגרת שירות המלואים ממלא תפקיד במפקדת העומק.

==קישורים חיצוניים==
*
*[http://www.mops.gov.il/BP/About+MOPS/Mankal/Mankal.htm חגי פלג] באתר משרד ביטחון הפנים.
* .
*
* אביחי בקר, [https://www.fresh.co.il/vBulletin/showpost.php?p=4386278&postcount=65 ח' ועונשם], הארץ, 15 באוקטובר 1999, כפי שהועלה באתר פרש.
* .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת עודד
קטגוריה:מפקדי הימ"מ
קטגוריה:מעוטרי צל"ש אלוף
קטגוריה:מפקדי יחידת אגוז
קטגוריה:מפקדי גדודים בחטיבת גולני
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:ניצבי-משנה במשטרת ישראל
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לעניינים אסטרטגיים
קטגוריה:מנכ"לי המשרד לביטחון הפנים
קטגוריה:אנשי המושב
קטגוריה:מועצה אזורית הגלבוע: אישים
קטגוריה:בוגרי כפר הנוער ויצו ניר העמק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
נחום וילקומירסקי

נחום וילקומירסקי (1 בינואר 1884 – 8 בינואר 1954) היה חזן בולט בגרמניה בשנות ה-20, זמר בריטון ומלחין. אביו של הזמר אברהם וילקומירסקי.

== ביוגרפיה ==
נחום וילקומירסקי נולד בליטא, אז חלק מן האימפריה הרוסית. התחנך בישיבת מיר, ובגיל 18 נודע כבר כגדול בתלמוד. הוא למד חזנות אצל החזן המפורסם פנחס מינקובסקי באודסה, וכיהן לראשונה כחזן בבית הכנסת החדש בביאליסטוק בשנים תרע"ט–תרס"ו (1918–1921). בהמשך שימש כחזן בבית הכנסת בפוזנן. בשנת 1923 הוזמן ללייפציג על ידי הנדבן חיים אייטינגון, שתרם להקמת בית הכנסת "עץ חיים" שם, לשמש כחזן. בית הכנסת נחנך שנה קודם לכן והיה הגדול ביותר בכל סקסוניה. וילקומירסקי כיהן שם כחזן ראשי (Oberkantor) עד לגירושו מגרמניה. הוא שר גם בבתי כנסת נוספים כחזן אורח.

בזכות קולו המיוחד התפרסם בית הכנסת ואורחים רבים הגיעו ממרחקים לשמעו. הוא הוזכר אפילו במדריך התיירים של לייפציג בסוף שנות ה-20.
העיתון הגרמני Allgemeine Deutsche Musik-Zeitung ("אלגמיינה דויטשה מוזיק-צייטונג") כינה אותו "קארוזו בין חזני גרמניה".
בנו אברהם עזב את לייפציג ועלה לארץ ישראל בשנת 1935.
בסוף אוקטובר 1938 גורש וילקומירסקי על ידי המשטר הנאצי, כיהודים רבים אחרים ממוצא פולני, לפולין. בית הכנסת עץ חיים נהרס בליל הבדולח, בנובמבר אותה שנה.
אשתו, ססיליה לבית ריזנברג, ובתו ז'ניה עזבו גם הם את לייפציג בפברואר 1939.

במהלך מלחמת העולם השנייה שהה בלונדון, ובשנת 1945 עבר לסן פרנסיסקו, שם שימש כחזן בקהילה האורתודוקסית "חברה תהילים".
וילקומירסקי נפטר בערב שבת בבית הכנסת לפני התפילה.

לאחר מותו, נקראו מרכז תרבות ובית כנסת על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* (כתבה לציון מותו)

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים יהודים
קטגוריה:חזנים גרמנים
קטגוריה:מלחיני קטעי חזנות
קטגוריה:מלחינים יהודים גרמנים
קטגוריה:זמרים חסידיים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1884
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1954
פרדריק העשירי, מלך דנמרק

פרדריק העשירי, מלך דנמרק (שמו המלא: פרדריק אנדרה הנריק כריסטיאן; בדנית: Frederik André Henrik Christian; נולד ב-26 במאי 1968), הוא מלך דנמרק מ-14 בינואר 2024.

==ביוגרפיה==
פרדריק נולד ב-26 במאי 1968 בקופנהגן, להנריק, נסיך דנמרק ולנסיכת הכתר מרגרטה (לימים מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק), בתם של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק ואינגריד, נסיכת שוודיה. בעת לידתו היו בחיים סבו פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, ואבי סבתו גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה.

בצעירותו התחנך פרדריק בבית ספר יסודי בקופנהגן, ובשנים 1982–1983 למד בבית ספר תיכון בנורמנדי שבצרפת. לאחר מכן למד באוניברסיטת ארהוס ובאוניברסיטת הרווארד, והוציא בהם תואר בתחום מדעי המדינה. כמו כן מילא פרדריק תפקידים בכל שלוש הזרועות של כוחות ההגנה של דנמרק, ורכש בנוסף השכלה צבאית. כמו כן, פרדריק הוא חבר הוועד האולימפי הבינלאומי.

ב-14 במאי 2004 התחתן פרדריק בקתדרלת קופנהגן עם מארי דונלדסון, אותה פגש במשחקים האולימפיים בסידני בשנת 2000. בנם הבכור, כריסטיאן (כמקובל במסורת בית המלוכה הדני, השמות של היורשים לכתר הם כריסטיאן או פרדריק), נולד ב-15 באוקטובר 2005. לאחריו נולדה איזבלה ב-1 ביולי 2007. ב-8 בינואר 2011 נולדו לבני הזוג תאומים, וינסנט ויוספינה.

באוקטובר 2016 נפצע פרדריק בעת קפיצה על טרמפולינה באירוע פרטי. בעקבות סדק בעמוד השדרה, טופל נסיך הכתר בקיבוע הצוואר ונאלץ לבטל את השתתפותו במספר אירועים.

===הכתרתו למלך===
ב-31 בדצמבר 2023, בשידור חי של נאומה השנתי לרגל השנה החדשה, הודיעה מרגרטה השנייה על כך שהיא מוותרת על הכס. מהלך זה התרחש ב-14 בינואר 2024, יום השנה ה-52 לעלייתה לכס המלכות. במהלך ישיבת מועצת המדינה בארמון קריסטיאנסבורג חתמה המלכה על הצהרת התפטרות, שבעקבותיה הפך הנסיך פרדריק באופן אוטומטי למלך החדש. ראש הממשלה, מדה פרדריקסן, יצאה אל מרפסת הארמון, והכריזה על המלך החדש. טקס ההכתרה עצמו נערך בשעה 17:00 במתחם ארמון אמיליאנבורג. סמלי המלכות, הנמצאים בארמון כריסטיאן העשירי, הועברו אל ארמון פרדריק השמיני, שם הוכתר הנסיך פרדריק כמלך פרדריק העשירי. רעייתו של פרדריק, הנסיכה מארי, הוכתרה כ"מלכת דנמרק".

==משפחתו==
ב-14 במאי 2004 התחתן פרדריק עם מארי דונלדסון, ונולדו להם ארבעה ילדים:
* כריסטיאן, נסיך דנמרק (נולד ב-2005)
* איזבלה, נסיכת דנמרק (נולדה ב-2007)
* וינסנט, נסיך דנמרק (נולד ב-2011)
* יוספינה, נסיכת דנמרק (נולדה ב-2011)

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הוועד האולימפי הבין-לאומי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:מלכי דנמרק
קטגוריה:נסיכים דנים
קטגוריה:אצולה דנית
קטגוריה:בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
קטגוריה:אבירי מסדר הפיל
קטגוריה:מעוטרי מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
קטגוריה:מסדר כוכב רומניה
קטגוריה:מקבלי נרסורנאט
קטגוריה:דנמרק: אישים בספורט
קטגוריה:קופנהגן: אישים
קטגוריה:דנים שנולדו ב-1968
מרוץ הר לעמק

מרוץ הר לעמק הוא מרוץ שליחים למרחק של 231 קילומטר, המתקיים בישראל מדי שנה מאז שנת 2009.

== היסטוריה ==
נקודת הזינוק למרוץ עד שנת 2012 הייתה במבצר נמרוד בצפון רמת הגולן והחל משנת 2012 בארי השואג בתל חי, ומסלולו נמשך לאורך 231 ק"מ בדרכי עפר, דרך עמק החולה, הכנרת, בקעת בית נטופה ועמק יזרעאל, עד לנקודת הסיום ביישוב תמרת, בשיפוליו הדרומיים של הגליל התחתון.

המרוץ נערך בימים חמישי-שישי הקרובים ביותר לירח המלא הראשון שלאחר פסח. המרוץ נחלק ל-24 מקטעים של כ-5-14 ק"מ כל אחד. המשתתפים מתחלפים במקטעים השונים במתכונת של מרוץ שליחים. הקבוצות מתחלקות למקצים תחרותיים בני 4, 6 או 8 משתתפים כל אחת, או עממים (4, 6 או 8 רצים בקבוצה). הזינוק למרוץ מדורג בהתאם ליכולת המשתתפים, והאירוע כולו (מהזינוק הראשון ועד לסיום הסופי), נמשך מ-7 בבוקר ביום חמישי ועד 10 בבוקר ביום המחרת. בעבר היו במרוץ גם שני מקצים תחרותיים נוספים של אולטרה מרתון. בשנת 2010 השתתפו במרוץ 186 קבוצות שסיימו את המסלול בזמנים שנעו בין 14:48 ל-25:27 שעות. בנוסף לקחו בו חלק 12 רצים בודדים אשר סיימו את מסלול 127 הק"מ בזמנים שנעו בין 14:36 ל-19:47 שעות. בשנת 2011 השתתפו 260 קבוצות ו-1,750 רצים וכן 6 רצי אולטרה ארוך ו-9 רצי אולטרה קצר. בשנת 2016 השתתפו למעלה מ-8,000 משתתפים ביותר מ-700 קבוצות. בשנת 2019 הוגבל מספר המשתתפים ל-6,500 רצים וזה במטרה לשמור על איכות המרוץ והרצון לא לפגוע בטבע בגלל היערכות לוגיסטית ורכבים שנעים בשטחים חקלאיים לאורך מאות הקילומטרים בצפון. 

בין מטרותיהם המוצהרות של המארגנים, נמנים "שילוב ייחודי של ספורט, טבע וחברותא כערכי יסוד של ההשתתפות במרוץ, ריצה קבוצתית מאתגרת שתכליתה הנאה, אתגר המשלב את הטבע והנופים הצפוניים כחלק בלתי נפרד מחוויית הריצה, ויצירת שיתוף פעולה קבוצתי על בסיס הריצה כמקור ללכידות קבוצתית". האירוע כולו מבוסס על רוח ההתנדבות וכולל את השתתפותם של כ-250 מתנדבים, רובם מהיישוב תמרת.

בשנת 2018 בוטל המרוץ עקב מזג אוויר סוער וגשום.

בשנת 2019 קוצר חלקו הראשון של המרוץ עקב עומס חום והוא התחיל מנקודת הארבל בשעות אחר הצהריים.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: אירועי ספורט עממי
הר לעמק
האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים

האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים (באנגלית: Weed Science Society of Israel) היא ארגון המאגד בתוכו את העוסקים במדע העשבים הרעים בישראל. האגודה הוקמה בשנת 1964 במטרה להגביר את המודעות אצל החקלאים, המוסדות וקובעי המדיניות לצורך בחיפוש אמצעים יעילים להדברת עשבים רעים, בעלות נמוכה, תוך פגיעה אקולוגית מינימלית והקטנת הנוכחות של שאריות קוטלי עשבים בתוצרת החקלאית. בוועד המנהל של האגודה חברים, נציגי חברות לייצור ושיווק חומרי הדברה, נציגי הקק"ל, נציגי החקלאים ונציגי המחקר. נשיא האגודה הראשון היה ד"ר גדעון כהן. משנת 2007 ועד 2010 מכהן בתפקיד ד"ר חנן איזנברג.

==רקע==
עשבים רעים היוו מאז ומתמיד מטרד לאדם ולחקלאות, והחקלאים חיפשו ומחפשים, דרכים שונות כיצד להיפטר מהם. העשבים הרעים עלולים לצמצם יבולים חקלאים, לחסום נתיבי מים, ליצור חומר דליק ולגרום להתפשטות שרפות, לשבש בתי גידול טבעיים של צמחים ובעלי חיים, ולפגוע בנוף.

הפתרון של ניכוש העשבים באמצעים ידניים או מכניים הוא יקר, לא יעיל וגוזל זמן רב. באפריקה, למשל, "מבזבזים" החקלאים 80% מזמנם על עקירת העשבים השוטים מהשדות. השימוש בקוטלי עשבים, לעומת זאת, יוצר בעיות אקולוגיות קשות, כגון: פיתוח עמידות של עשבים כנגד חומרי ההדברה, פגיעה קשה בדגה ובעלי חיים עד הבאתם לכדי סכנת הכחדה וכן סיכונם של הניזונים מהתוצרת החקלאית הנושאת שאריות של רעלים.

למחקר העוסק בהדברת העשבייה חסרים משאבים, והרשויות השונות המטפלות בנושאים אלו לא מעבירות תקציבים לקידום הנושא. לכן, בשנת 1964 התארגנה קבוצת אנשים מעובדי השירותים להגנת הצומח ולביקורת במשרד החקלאות ופיתוח הכפר, בראשותו של ד"ר גדעון כהן, והקימה את "האגודה הישראלית למדע העשבים הרעים", במטרה להגביר את המודעות לנושא בקרב החקלאים, הרשויות וכלל האוכלוסייה.

==פעולות האגודה==
האגודה מקיימת מעת לעת כנסים, סיורים ופגישות מדעיות, קושרת קשרים עם איגודים מדעיים אחרים בישראל, ומשתתפת בכנסים של אגודות דומות בארצות אחרות, וכן של האגודה הבינלאומית למדע העשבים הרעים שהוקמה בשנת 1976.

האגודה עורכת תערוכות בנושאים בה היא עוסקת, מוציאה לאור ומפרסמת פרסומים מדעיים. 

האגודה מפרסמת כתב עת בשם עלי עשב, היוצא לאור מפעם לפעם, בעריכת ד"ר ישעיהו קליפלד.

==קישורים חיצוניים==
* 
==הערות שוליים==

עשבים
קטגוריה:ארגונים חקלאיים בישראל
ג'יימס רנסון

ג׳יימס פינלי רנסון השלישי (באנגלית: James Finley Ransone III; נולד ב-2 ביוני 1979) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

==ביוגרפיה==
בשנים 1993–1997 למד רנסון בבית הספר שניצר לאמנות וטכנולוגיה במרילנד. את קריירת המשחק שלו החל רנסון בשנת 2001 בסרט הקומי "האסטרונאוט האמריקני" (The American Astronaut).

תפקידיו הבולטים של רנסון הם זיגי סאבאטקה (Ziggy Sobotka) בעונה השנייה של סדרת הדרמה "הסמויה", קורפורל ג׳וש ריי במיני סדרה "דור מזוין" וטייט בסרטו של לארי קלארק "קן פארק".

בשנת 2011 שיחק במותחן האקשן "בן של אף אחד" לצד אל פצ'ינו וצ'נינג טייטום.

==פילמוגרפיה נבחרת==
{| class="wikitable" border="1"
!שנה
!שם הסרט או הסדרה
!דמות
!הערות
|-
| 2001
| חוק וסדר

האסטרונאוט האמריקני (The American Astronaut)

אד
| מארק דייל

גארי מורטון
|
|-
| 2002
| הסמויה
| זיגי סאבאטקה
|
|-
| 2002
| קן פארק
| טייט
|
|-
| 2005
| CSI
| זאק קאפולה
|
|-
| 2006
| האיש שבפנים
| סטיב-או
|
|-
| 2008
| ליל הבכורה

דור מזוין
| הבלש נאש

קורפורל ג׳וש ריי
|
|-
| 2009
| סוכן מחוק
| דניס ברפילד
|סדרת טלוויזיה
|-
|2009
|The Perfect Age of Rock 'n' Roll
|צ'יפ ג'נסון
|
|-
| 2011
| טרמיי (Treme)
| ניק
|סדרת טלוויזיה
|-
|2011
|בן של אף אחד
|
|
|-
| rowspan="2" |2012
|רוח זדונית
|השוטר
|
|-
|קיץ ברד הוק
|קווין
|
|-
| rowspan="2" |2013
|שבעה צעדים
|ד"ר טום מלבי
|
|-
|שמש שקרנית
|דיימון קאליס
|סדרת טלוויזיה
|-
| rowspan="2" |2014
|קריסטי
|
|
|-
|שוד ושבר
|ז'אן פיליפס
|
|-
| rowspan="3" |2015
|הגבר המושלם
| וון קרדיגן
|
|-
|העץ
|ווייט
|
|-
|Bloomin Mud Shuffle
|לוני
|
|-
| rowspan="2" | 2016
| In a Valley of Violence
| גילי מרטין
|
|-
|בוש
|אדי ארקנוקס
|סדרת טלוויזיה
|-
| rowspan="2" |2017
|ג'מיני
|סטן
|
|-
|It Happened in L.A.
|היט
|
|-
| rowspan="3" | 2018
| המופע של אדי
|
|
|-
|Write When You Get Work
|סטיבן נובל
|
|-
|המשימה הראשונה
|ניק פלטשר
|סדרת טלוויזיה
|-
| rowspan="2" |2019
|מדינה שבויה
|פטריק אליסון
|
|-
|זה: חלק 2
|אדי קספבראק
|
|-
| rowspan="2" |2020
|50 מדינות של פחד
|סבסטיאן קלפנר
|סדרת טלוויזיה
|-
|What We Found
|סטיב מולר
|
|-
|2021
|חוויה מתקנת
|פי.ג'יי
|
|-
|2022
|בלאק-פון
|מקס
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.sratim.co.il/movies/actors/view.aspx?id=51920 ג׳יימס רנסון] באתר "סרטים"

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1979
שובו

שובו היא רשת חינוך פרטית חרדית בישראל הפונה לקהל חילוני, בעיקר לילדי עולים מברית המועצות לשעבר. 

== היסטוריה ==
הרשת הוקמה בשנת 1991 בעקבות גל העלייה מרוסיה. על הקמתה הכריז הרב אברהם יעקב פאם, ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק, באספה השנתית של אגודת ישראל בארצות הברית, כיום עומדת הרשת תחת הנהגת הרב חיים וואלקין. ליו"ר הארגון נבחר אייב בידרמן, שר האוצר לשעבר של מדינת ניו יורק. נשיא הכבוד היה הסנטור היהודי-אמריקני ג'ו ליברמן.

"שובו" מתמקדת בהוראת מדעים, מתמטיקה ומחשבים, המשולבים בלימודי יהדות ורוסית כשפה שנייה. מוסדות הרשת מתקיים יום חינוך ארוך, מפעל הזנה, מערך הסעות ועזרה סוציאלית. 

מנכ"ל "שובו" כיום הוא חיים מיכאל גוטרמן.

בעשור השני של המאה ה-21, נקלטים ברשת בעיקר ילדים אשר אינם ממשפחות עולים. לרשת כשבעים מוסדות, מגיל הגן ועד התיכון עם כאלף אנשי צוות, ולומדים בה כ-6,000 תלמידים. בחלק ממוסדות "שובו", בהם קולטים תלמידים חרדים, נקראים "שובו חזון אברהם".

"שובו" מסונפת בעקיפין למוסדות החינוך העצמאי. בפעילותה, הרשת נסמכת על תקצוב משרד החינוך, על תרומות ועל השתתפות משפחות התלמידים.

במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 התקשתה הרשת בתשלום משכורות המורות, אמנם בשנים האחרונות התייצבה הרשת ואף הקימה בתי ספר חדשים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רשתות בתי ספר בישראל
קטגוריה:העלייה לישראל מברית המועצות ומברית המועצות לשעבר
קטגוריה:מוסדות לימוד חרדיים בישראל
חיפה 87'

"חיפה 87" הוא שם אלבומו השלישי של היוצר והפסנתרן דניאל סלומון. האלבום יצא בשנת 2007 וכולל 11 שירים. אלבום זה לא הצליח מבחינה מסחרית. את כל המילים והלחנים כתב סלומון, למעט "ארצות החום" שכתבה והלחינה שילה פרבר. באלבום זה חוזר סלומון אל ילדותו בעיר חיפה של לפני עשרים שנה. השיר "חיפה 87'" הוא מעין ביוגרפיה על ילדותו.

== סינגלים ==
לקראת צאת האלבום ב-2007 שוחרר הסינגל "הייתכן" שזכה להצלחה גדולה יחסית בתחנות הרדיו ושהה מספר שבועות במקומות הראשונים במצעדי תחנות הרדיו (ברשת ג' השיר שהה 4 שבועות בראש) במקביל לצאת השיר יצא קליפ לערוץ המוזיקה. סינגלים נוספים שיצאו מהאלבום היו "איתך" (לו צולם קליפ שזכה להצלחה סבירה בערוץ המוזיקה) "היי", ו"הכל נרגע".

== רשימת שירים ==
# הייתכן
# איתך
# הכל נרגע
# היי
# חיפה 87'
# מסובכת
# ארצות החום (מילים ולחן: שילה פרבר)
# ארץ יפה
# ראשים לזנבות
# אהובתי
# חללית האם

==קישורים חיצוניים==

* אסף נבו, [https://web.archive.org/web/20171201031050/http://mooma.mako.co.il/Article.asp?GroupID=1918&ItemID=81496&ArtistID=5968&AlbumID=41474 דניאל, לבד, מחזיק מעמד], באתר MOOMA, 23 באוגוסט 2007
* [https://web.archive.org/web/20091022133006/http://www.yosmusic.com/article.asp?id=2991 ביקורת על "חיפה 87' באתר חרסונסקי מיוזיק]
* איתן גפני, [http://atmag.co.il/תרבות-ופנאי/מתוק-לו מתוק לו], באתר את, 10 באוקטובר 2007

קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
חיים הכט

חיים הכט (נולד ב-20 בדצמבר 1950) הוא מנחה טלוויזיה, שדרן רדיו ומייסד ומנהל תחנת "רדיו קול רגע".

== ביוגרפיה ==
חיים הכט, בנם של ניצולי שואה, נולד בפתח תקווה וגדל בשיכון בחולון. אביו היה פועל בניין ממוצא פולני. הכט היה חבר קיבוץ גלעד, שם עבד כרפתן במסגרת גרעין נח"ל. 

לאחר תאונת דרכים קשה שעבר בדצמבר 1972, שינה את מקצועו והפך לכתב ספורט בערוץ הראשון. הכט למד עיתונות באוניברסיטת לונדון, ולאחר מכן חזר ארצה ועבד כמנהל פרויקט רווחה ושיקום שכונות בעיר טבריה.

בשנים 1980–1992 היה הכט כתב קול ישראל בצפון. באמצע שנות השמונים שימש כשליח הסוכנות היהודית בפילדלפיה. ב-1992 עבר לירושלים, שם הנחה את תוכנית הרדיו "כתבנו בכנסת". בשידוריו נוטה הכט לעסוק בתכנים חברתיים ופוליטיים.

ב-1996 זכה הכט במכרז על הקמת תחנת רדיו בגליל ובעמקים (רדיו קול רגע), ומאז הוא מחזיק במניות ברדיו ומשמש כמנהל התחנה.

בשנת 2003 זכתה "רישיון להרוג", תוכניתו של הכט, בפרס מסך הזהב בקטגוריית "תוכנית תעודה ותחקיר".

בשנת 2010 נפגע באורח קל-בינוני בתאונת דרכים. באותה שנה שודר בערוץ 2 סרטו "יש לנו עבודה בשבילכם", שעסק בתופעת החיילים המשוחררים שנוסעים לעבוד בחוץ לארץ.

בין תוכניות הטלוויזיה שהנחה הכט: "הכיסאות", "יצאת צדיק", "בין כרכור לסינגפור", "מה אתם הייתם עושים", "הקרב על הבית", "התקף לב", "רישיון להרוג", ששודרו כולן בערוץ 2, ו"בין אריזונה לנס ציונה" ששודרה בערוץ קשת 12. כנגד הכט נטען שסדרות הטלוויזיה שלו – ובעיקר "רישיון להרוג", "בין כרכור לסינגפור" ו-"מה אתם הייתם עושים" – נגועות בפופוליזם ודמגוגיה.

לקראת יום השואה 2012 שודר סרטו "הכינור שחזר", שהציג את סיפורו של "ילד הפלא" ברוניסלב הוברמן, מייסד התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

בשנת 2014 יצא סרט טלוויזיה דוקומנטרי משותף לו ולרועי מנדל בשם "שני אסמים". המספר את סיפור טבח קהילת ידוובנה, פולין ביולי שנת 1941. הכט גם יצר את הסרטים טיסה אחת בשבילנו והניצחון הסופי של פליקס זנדמן.

בשנת 2018 הודיע הכט כי הוא פורש מהגשת הסדרה "יצאת צדיק" וכן מהסדרה "מה אתם הייתם עושים".

=== חיים אישיים ===
הכט נשוי ויש לו שלושה ילדים ושלושה נכדים.

מתגורר במושבה מגדל. 

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.96fm.co.il/dj.asp?djId=14 אתר רדיו קול רגע] - אודות חייו של הכט
* 
* 
* 
* גבי בר חיים, [https://web.archive.org/web/20100522001345/http://www.nrg.co.il/online/1/ART2/108/404.html?hp=1&cat=478 מותח את הגבול: ריאיון עם חיים הכט], nrg, 18 במאי 2010
* ערן סויסה, [http://www.nrg.co.il/online/47/ART2/163/409.html?hp=47&cat=307 נוהג בזהירות: ריאיון עם חיים הכט], nrg, 6.10.2010
* [http://www.mako.co.il/mako-vod-mako/documentary-s1/VOD-b11668d673e8031006.htm חיים הכט, הניצחון הסופי - סיפורו של פליקס זנדמן], באתר mako 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:עיתונאי ספורט ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:סגל קשת
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת לונדון 
קטגוריה:גלעד (קיבוץ): אישים
קטגוריה:מגדל: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
עיט הרייך

סמל גרמניה של ימינו
עיט הרייך של [[גרמניה הנאצית]]
פסל העיט בבסיס [[דיוויזיית האס אס הראשונה בברלין, 1940]]
סמל העיט הפדרלי בעיצובו של [[לודוויג גיס באולם המליאה של הבונדסטאג בבון, ינואר 1990]]
עיט הרייך (בגרמנית: Reichsadler) הוא סמל לאומי גרמני אשר היה בשימוש בתקופות שונות בהיסטוריה של גרמניה, ובכלל זה בקיסרות הגרמנית, רפובליקת ויימאר, וגרמניה הנאצית. העיט משמש גם היום כסמלה הלאומי של גרמניה, וכציפור הלאומית של גרמניה, אך שמו הוחלף לעיט הפדרלי (Bundesadler). גם באוסטריה משמש גם כסמל הלאומי וכציפור הלאומית.

הסמל כולל עיט שמקורו באקווילה הרומאית, הסמל הרומי אשר הופיע בראש נסיהם של הלגיונות והגדודים הרומאיים.

== היסטוריה ==
תחילתו של השימוש בסמל בתקופת האימפריה הרומית הקדושה, שם שימש כתבנית בסיס לסמל האימפריה הרומית הקדושה והיה סמל לעוצמה הקיסרית הנבדלת מהנסיכויות שבתוכה. כמו כן גילם התייחסות למסורות רומאיות, בדומה לסמל העיט הדו-ראשי של רוסיה הקיסרית. עיט הרייך הופיע לראשונה בשלט האצולה של קארל הגדול ויורשיו במאה ה-9. סמל של עיט דו-ראשי יוחס גם לפרידריך השני לבית הוהנשטאופן על ידי ה"כרוניקה מאיורה" של מתיו פריז בסביבות 1250. זיגמונד לבית לוקסמבורג השתמש בעיט דו-ראשי שחור לאחר שהוכתר לקיסר ב-1433, בעוד שעיט בעל ראש אחד שימש כסמל "מלך הרומאים" הנבחר בלבד, הקיסר לעתיד.

למסדר הטווטוני בהנהגת הרמן מזלצה ניתנה הזכות להציג עיט קיסרי על שלט האצולה שלהם. זכות זו הוענקה לו על ידי הקיסר פרידריך השני. סמל זה אומץ גם על ידי דוכסות פרוסיה, יורשתה של מדינת המסדר הטווטוני. עיטים אימפריאליים נוספים היו בשימושן של ערים שונות שקיבלו מעמד של ערים אימפריאליות.

לאחר פירוק "האימפריה הרומית הקדושה בעלת הלאום הגרמני" ב-1806, שושלת הבסבורג אימצה את סמל העיט הדו-ראשי כסמלה של האימפריה האוסטרית ובהמשך, משנת 1867 – של האימפריה האוסטרו-הונגרית. מאז 1919 עיט בעל ראש אחד הוא סמלה של אוסטריה.

בזמן מהפכות 1848 במדינות הגרמניות נעשו ניסיונות למצב את סמל העיט כסמל לאחדות לאומית. רעיונות אלה אומצו כאשר העיט יחד עם סמל בית הוהנצולרן הפרוסי הפך לסמל "הפתרון הגרמני המצומצם" של ביסמרק שהתפתח לאימפריה הגרמנית בשנת 1871 – "הרייך השני". לאחר מלחמת העולם הראשונה, רפובליקת ויימאר בראשות הנשיא פרידריך אברט אימצה גרסה פשוטה של העיט, שנותרה בשימוש עד שנת 1935.

במהלך השלטון הנאצי, בפקודת אדולף היטלר בשנת 1935, הפך עיט מסוגנן, בתוספת זר עלי אלון וצלב הקרס, לסמל הלאומי. למרות מקורותיו העתיקים, מקושר המונח "עיט הרייך" עם הגרסה הנאצית של הסמל. המפלגה הנאצית השתמשה בעצמה בסמל דומה, הקרוי "עיט המפלגה". ניתן להבדיל ביניהם על ידי כך שעיט הרייך מסתכל לכיוון ימין שלו, ועיט המפלגה – לשמאלו.

לאחר מלחמת העולם השנייה החזירה הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לשימוש את הסמל הקודם, העיט שהיה בשימושה של רפובליקת ויימאר. סמלה הלאומי של גרמניה כיום קרוי "העיט הפדרלי" (Bundesadler).

== ראו גם ==

* עיט (הרלדיקה)

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:גרמניה הנאצית: סמלים לאומיים
קטגוריה:גרמניה: סמלים לאומיים
קטגוריה:מטענים הרלדיים
קטגוריה:עיט בתרבות
מייק גרסון

מייק גרסון (באנגלית: Mike Garson; נולד ב-29 ביולי 1945) הוא פסנתרן ומלחין יהודי אמריקאי. בנוסף לקריירת סולו כפסנתרן ומלחין ג'אז, שיתף פעולה כנגן עם דייוויד בואי ולהקות הרוק Nine Inch Nails, הסמאשינג פאמפקינס, נו דאוט ועוד. גרסון מתאפיין בנגינת קטעי סולו סוחפים, בגוון ג'אזי, בתוך מסגרת של שיר רוק, כמו למשל ב-Aladdin Sane של בואי.

==שנים ראשונות==
גרסון, בן למשפחה יהודית מניו יורק, החל לנגן פסנתר בגיל שבע ובמשך עשר שנים קיבל חינוך קלאסי. הוא בוגר קולג' ברוקלין, גויס לצבא ארצות הברית ולאחר שחרורו מהשירות הצבאי הצטרף ללהקת רוק בשם Brethren. בהמשך התנסה גם בג'אז, ניגן עם מל טורמה ואחרים וקיבל שיעורי פסנתר מביל אוונס.

==עם דייוויד בואי==
הזמר דייוויד בואי שמע את גרסון מנגן במסגרת להקה בה היה גרסון שותף בראשית שנות ה-70 וביקש ממנו להצטרף אליו למסע ההופעות שערך בעקבות אלבומו The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars בשנת 1973. גרסון השתתף גם בהקלטות האלבום הבא של בואי, Aladdin Sane באותה שנה ונגינתו מקנה לאלבום צליל מיוחד שהוגדר כג'אז-אוונגארד, בפרט בסולו בשיר הנושא. שנה לאחר מכן השתתף גרסון באלבומו של בואי Diamond Dogs וליווה את שותפו ליצירה עם בואי, מיק רונסון, בסיבוב ההופעות שלו.

הוא השתתף גם באלבומו של בואי Young Americans (1975) ושב לשתף עמו פעולה בשנות ה-90 בפסקול סדרת הטלוויזיה "הבודהה מהפרברים" (The Buddha of Suburbia) ב-1993, בפרויקט Outside (1995), באלבום Earthling (1997), בסדרת הופעותיו בשנת 2000, באלבום Heathen מ-2002 שזכה לשבחי הקהל והביקורת ונחשב לשובו של בואי לקדמת הבמה, באלבומו Reality מ-2003 ובמסע ההופעות האינטנסיבי שליווה אותו (A Reality Tour).

==שיתופי פעולה נוספים==
ב-1974 עבר גרסון ללוס אנג'לס והיה לנגן אולפן מבוקש ועסוק. ב-1978 ניגן עם נגני הג'אז פרדי האבארד וסטנלי קלארק. ב-1982 הצטרף ללהקת " Free Flight", אשר ניגנה מוזיקה מגוונת ששילבה מוזיקה קלאסית, ג'אז ו-פאנק (Funk).

ב-1999 ליווה גרסון את להקת הסמאשינג פאמפקינס במסע הופעותיהם בעקבות תקליטם Adore. לאחר סיום מסע ההופעות הצטרף לסולן הלהקה, בילי קורגן בהקלטת הפסקול לסרט הקולנוע סטיגמטה. באותה שנה השתתף באלבומם של Nine Inch Nails, "The Fragile".

ב-1981 השתתף גרסון בסיבוב הופעות של צ'יק קוריאה. באוקטובר 2007 הופיע גרסון בישראל עם אביב גפן. במרץ 2016 הופיע פעם נוספת עם גפן בישראל, וביצעו בין השאר את "Space Odity" כמחווה לדייוויד בואי.

==קריירת סולו==
במקביל לפעילותו כפסנתרן ליווי של כוכבי רוק, פיתח גרסון קריירה של פסנתרן ג'אז והוציא מספר אלבומים, בהם אלבום הסולו הראשון שלו, Avant Garson (מ-1979), Serendipity (מ-1986) ו-Oxnard Sessions, Vol.1 (מ-1992), שזכו לשבחי הביקורת, ועוד. ב-2011 הוציא את האלבום The Bowie Variations, המציג גרסאות אישיות לשירים של בואי.

מבקר המוזיקה אלכס הנדרסון מציין אותו כאחד מפסנתרני הג'אז הבודדים המסוגלים לנגן ג'אז טוב ועם זאת להרגיש בבית ולשלב לחנים וביצוע מהעולמות המוזיקליים של הרוק, ה-funk, ההיפ הופ והקאנטרי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:פסנתרנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:נגני ג'אז: פסנתרנים
קטגוריה:מוזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1945
ויקטור קוצ'וביי

ויקטור קוצ'וביי (ברוסית: Виктор Павлович Кочубей; 22 בנובמבר 1768 - 15 ביוני 1834) - דיפלומט ומדינאי רוסי.
== ביוגרפיה ==
קוצ'וביי החל את הקריירה הדיפלומטית שלו בשנת 1784 בשוודיה. לאחר מספר שנים הועבר ללונדון ולאחר מכך לקונסטנטינופול. בהתאם להשקפת עולמו, על רוסיה היה להימנע מהתרחבות יתרה. בשנת 1792 התקרב לנסיך אלכסנדר הקיסר העתידי. היה ידוע כתומך ברית עם אנגליה וביצוע רפורמות שלטוניות בהתאם לדוגמה אנגלית.

עם תחילת שלטון של פאבל הראשון הוענק לו תואר רוזן. אולם מהר מאוד הוא הורחק מהחצר. בתחילת שלטונו של אלכסנדר הראשון הוא הפך להיות בין היועצים המקורבים לקיסר. בשנת 1802 עם הקמת משרד הפנים, התמנה לשר הראשון. היה בתפקיד זה עד לשנת 1812. בשנים 1819–1825 התמנה שנית לתפקיד זה. בשנים 1803–1807 מיכאיל ספרנסקי היה בין עוזריו הקרובים במשרד הפנים. קוצ'וביי תמך בקידום הרפורמות והקים לצורך כך מחלקה מיוחדת במשרד הפנים שמיכאיל ספרנסקי הועמד בראשה.

בשנת 1810, לאחר הסכם טילזיט, ולאור התקרבותו של הקיסר לצרפת הועבר מרוב תפקידיו. בשנת 1812, לאחר תחילת המלחמה עם נפולאון היה בין היועצים של הקיסר. תמך במינוי של מיכאיל קוטוזוב למפקד העליון של הצבא.

בשנת 1827, עם עליית ניקולאי הראשון לשלטון התמנה ליו"ר המועצה המדינית ולראש הממשלה. בשנת 1831 הוענק לו תואר נסיך.

נפטר בשנת 1834 ממחלת לב ונטמן במנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.hrono.info/biograf/bio_k/kochubei.php קורות חיים] 
* 

קטגוריה:שרי החוץ של האימפריה הרוסית
קטגוריה:אצולה רוסית
קטגוריה:ראשי ממשלת רוסיה
קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:מקבלי עיטור אלכסנדר נבסקי (האימפריה הרוסית)
קטגוריה:מקבלי עיטור אנדריי הקדוש
ק
קטגוריה:קנצלרי האימפריה הרוסית
קטגוריה:ילידי 1768
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1834
המכללה החרדית ירושלים

המכללה החרדית ירושלים הייתה מכללה אקדמית המיועדת לציבור החרדי, ושכנה בגן הטכנולוגי מלחה בירושלים.

==היסטוריה==
המכללה הוקמה בשנת תשס"א (2000) על ידי עדינה בר שלום. לדבריה, היא פתחה את המוסד משום שראתה צורך בעובדות סוציאליות בציבור החרדי וכן בכך שנשים חרדיות יפרנסו את משפחתן בכבוד. עם הקמתה יועדה המכללה לנשים בלבד. נפתחו בה קורסים לעיצוב אופנה וכן לימודי תואר ראשון ושני. בהמשך נפתחו המסלולים גם לגברים, הלימודים לנשים ולגברים התקיימו בהפרדה.

המכללה הוקמה בתחילתה כשלוחה של אוניברסיטת בר-אילן. בשנותיה הראשונות ניהלה אותה ד"ר ניצה קאליש. בהמשך הורחבה המכללה לחוגים ממוסדות אקדמיים נוספים. הקמת המכללה עוררה פולמוס ברחוב החרדי ויצאו נגדה מודעות ופשקווילים. הרב עובדיה יוסף, אביה של עדינה בר שלום, תמך במכללה.

המכללה העניקה לבוגריה תארים מוכרים מטעם משרד החינוך ומטעמם של מספר מוסדות אקדמיים ובהם האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת בר-אילן ומכללת הדסה. בשנת 2012 למדו במכללה, בנפרד, 1,200 נשים וגברים, במקצועות מדעי המחשב, לוגיסטיקה וכלכלה, עבודה סוציאלית, משפטים, מעבדה רפואית, מדעי החברה, ייעוץ חינוכי, קלינאות תקשורת ועוד.

בשנים 2009–2012 שימש כמנכ"ל המכללה עו"ד אריאל דרעי. המנהלת הרוחנית של המכללה מאז הקמתה הייתה מזל עמאר, אשתו של הרב הראשי לישראל לשעבר הרב שלמה משה עמאר. בתפקיד רב המכללה שימש הרב ד"ר דניאל נשיא. משנת 2013 שימש כמנכ"ל המכללה מר אמיר שושן. סמנכ"ל המכללה היה הרב יוסף ויטמן.

בסוף 2016 החליטה המועצה להשכלה גבוהה לסיים את פעילות המכללה החל מ-1 באוקטובר 2017, ולהפסיק את תקצובה על ידי ות"ת, עקב ירידה חדה במספר הסטודנטים במכללה (500 בלבד בשנת הלימודים תשע"ו).

==מסלולי לימוד==
*מכינה אקדמית, שבה לומדים עברית, אנגלית ומתמטיקה וכן מתקיימת בה הכשרה למבחן הפסיכומטרי.
*גברים: B.A. בעבודה סוציאלית, B.A. בלוגיסטיקה וכלכלה, B.Sc במדעי המחשב M.A בייעוץ חינוכי, B.A. בפסיכולוגיה,ו B.A. בתקשורת.
*נשים: B.A במנהל חינוכי, בפסיכולוגיה, M.A. C עבודה סוציאלית, B.A מעבדה רפואית, מדעי החברה, ייעוץ חינוכי B. A. ו-M.A., קלינאות תקשורת מנהל עסקים ועוד.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20170614005953/http://mcy.org.il/ אתר המכללה]
* 
* [http://www.youtube.com/user/taieb59#p/a/u/0/Qr26FYibkSk מתוך טקס חלוקת תעודות במכללה] 
* [http://www.kolhazman.co.il/8779 נשים חרדיות קיבלו תואר ב"ניהול וישוב סכסוכים"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
ירושלים
קטגוריה:מוסדות לימוד חרדיים בישראל
קטגוריה:חרדים באקדמיה בישראל
קטגוריה:הגן הטכנולוגי מלחה
ג'ימי סמית

ג'יימס אוסקר "ג'ימי" סמית (; 8 בדצמבר 1928 - 8 בפברואר 2005) היה מוזיקאי ג'אז ונגן אורגן המונד. נהוג להחשיב אותו לזה שהפך אותו לכלי אלתורי בג'אז, לכן נקרא "אבי אורגן ההמונד בג'אז". בשנת 2005 זכה בפרס NEA Jazz Masters Award מטעם ממשלת ארצות הברית, הפרס הגבוה ביותר של ממשל ארצות הברית לאמן מבצע. ב-2006 זכה להיבחר להיכל התהילה של הג'אז במשאל קוראי דאון ביט. למרות שהאורגן החשמלי שימש לעיתים פסנתרנים כפאטס וולר וקאונט בייסי, היה זה האלתור הווירטואוזי של סמית על הכלי שהפך אותו לכלי נגינה מקובל לנגינת קטעי סולו וירטואוזיים בג'אז ובבלוז; בין היתר פיתח טכניקה לנגן את קו הבס המהלך באורגן.

==תולדות חייו==
ג'יימס אוסקר סמית נולד בנוריסטאון שבפנסילבניה והיה פסנתרן. בשנת 1953 עבר לנגן באורגן המונד לאחר ששמע את ויילד ביל דייוויס מנגן בכלי. במשך שנה עסק בחקר הכלי ואפשרויותיו ולאחר מכן הופיע במועדון הג'אז "בייבי גראנד" בפילדלפיה, שם שמע אותו מפיק חברת בלו נוט שהחתים אותו בחברה. ב-1956 יצאו שלושה תקליטים של סמית', שניים המתעדים הופעה חיה במועדון ותקליט האולפן The Champ שהפך אותו לכוכב. במהלך שמונה השנים הבאות הופיע עבור בלו נוט בכ-40 הקלטות. בין תקליטיו מהתקופה בולטים "!The Sermon" מ-1958, "Back at the Chicken Shack" ו-"Midnight Special" מ-1960 וכן אלבומים המתעדים אותו בהופעה חיה כ-"Cool Blues" ושני חלקי "A New Sound, A New Star: Jimmy Smith at the Organ", כולם מ-1958.

משנת 1962 החל להופיע עם תזמורות גדולות עם לאלו שיפרין בתקליט "The Cat" מ-1964 ועם הגיטריסט וס מונטגומרי עמו הקליט ב-1966 את התקליטים "The Dynamic Duo" ו-"Further Adventures Of Jimmy and Wes". באותה תקופה הקליט גם עם קני בורל, ג'ורג' בנסון, גרנט גרין, לי מורגן, ואחרים.

בשנות ה-70 עבר ללוס אנג'לס שם ניהל עם רעייתו מועדון ג'אז ויצא למספר סיבובי הופעות, בעיקר בפסטיבלים באירופה.

בסוף שנות ה-80 ובשנות ה-90 ידעה הקריירה של סמית תחייה מחודשת כאשר ניגן במיזם של קווינסי ג'ונס עם פרנק סינטרה, עם מייקל ג'קסון (בשיר Bad), עם די די ברידג'ווטר (באלבום המחווה שלה למוזיקה של הוראס סילבר) ועם מי שסומן כיורשו המובהק, ג'ואי דה-פרנצ'סקו (בתקליטיו !Incredible מ-1999 ו-Legacy מ-2000). באלבומו האחרון, "Dot Com Blues" משנת 2000 הופיעו בהופעות אורח בי בי קינג, אטה ג'יימס וד"ר ג'ון. 

להקת הביסטי בויז סימפלה חלקים מהסולו של סמית בקטע (Root Down (and Get It במסגרת שירם Root Down (מן התקליט III Communication, 1994) והם אף מצדיעים לו במילות השיר ובמסגרת תקליטם Root Down.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מוזיקאי ג'אז
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1925

קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2005