OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
המרד הדרוזי בחורן

המרד הדרוזי בחורן פרץ בהר הדרוזים בשנת 1909 ולווה בהתקוממות אלימה נגד שלטון האימפריה העות'מאנית בסוריה הגדולה, בהנהגת משפחת אל-אטרש. הטורקים דיכאו את המרד ביד קשה. כ-2000 דרוזים נהרגו ואלפים נוספים נפלו בשבי. מנהיגי המרד נעצרו והוצאו להורג.

==רקע==

החורן הוא אזור בדרום סוריה, הכולל בחלקו המזרחי את הר הדרוזים, המכונה בערבית גם "הר חורן".

בשנת 1516 כבש הסולטאן סלים הראשון את הלבנט. העות'מאנים הניחו לשליטים דרוזים מבית מען לשלוט באזור הר הדרוזים, ואלו נהנו משגשוג כלכלי. המשפחה הדרוזית אל-אטרש שלטה במחוז א-סווידא משנת 1879.

בתחילת שנת 1909 החלה מחאה ביישובים הדרוזיים נגד נציגי השלטון העות'מאני. הגורמים למחאה היו עליית הטורקים הצעירים, העמקת המיסוי, חובת הגיוס לצבא הטורקי, וכן התנגדות לשינויים הכלכליים שנגרמו כתוצאה מהקמת מסילות רכבת חדשות באזור.

==המרד==
כוחותיו של סמי פאשה אל-פארוקי נערכים לקרב ב[[דרעא, 1910.]]
במאי 1909 התקיימה בכפר הדרוזי הפגנה נגד השלטון העות'מאני. המחאה הפכה לאלימה והתפתח עימות מזוין בין הצדדים. הטורקים נסוגו, והמחאה התפשטה בהדרגה ליישובים דרוזיים נוספים בהר חורן.

באוגוסט 1910 הגיע לדמשק כוח צבאי עות'מאני בן כ-35 גדודים בראשות סמי פאשה אל-פארוקי, ולאחר כחודש החל להתקדם לעבר היישובים הדרוזיים. הקרב הראשון התרחש בתחילת אוקטובר, והדרוזים נאלצו לסגת. קרב שני נערך ב-12 באוקטובר, שם שוב ניצחו העות'מאנים. ב-8 בנובמבר, לאחר מספר קרבות נוספים בהם הובסו הדרוזים, דוכא המרד סופית.

כוחות הצבא העות'מאני כבשו את כל אזור הר הדרוזים. כ-2,000 דרוזים נהרגו במהלך דיכוי המרד, אלה היוו כ-10% מהאוכלוסייה. אלפים נוספים נפצעו או נפלו בשבי ונכלאו בדמשק ובעכו. מנהיגי המרד נעצרו והוצאו להורג בשנים 1910 ו-1911.

לאחר דיכוי המרד חיזק השלטון את אחיזתו, ותנאי המחיה של הדרוזים, שהיו בין הגורמים למחאה, התדרדרו ביותר. אל-פארוקי פתח במסע לפירוק הנשק מהיישובים הדרוזיים, בו נאספו כ-10,000 רובים. הוא גם ערך מפקד אוכלוסין בהר הדרוזים ובעקבותיו העמיק את גביית המיסים מהתושבים, ועדרי בקר הוחרמו מתושבי הכפרים שלא שילמו מיסים. הורחבה גם חובת הגיוס, וכ-1,000 דרוזים גויסו לצבא העות'מאני ונשלחו לבסיסי צבא ברחבי האימפריה.

==לאחר המרד==
מנהיג הדרוזים, [[סולטאן אל-אטרש, בתמונה משנת 1925.]]
בשנת 1910 פרץ מרד דומה בעיר כרכ, והוא דוכא על ידי העות'מאנים באותו אופן.

בשנת 1916 פרץ המרד הערבי, בהנהגתו של השריף חוסיין בן עלי, כנגד האימפריה העות'מאנית. כאשר הגיעו הכוחות הערבים לעקבה שלח מנהיג הדרוזים סולטאן אל-אטרש אלף מאנשיו להצטרף למרד. כאשר הגיעו הכוחות לבוסרה הצטרף אל-אטרש ללחימה ועמד בראש כוח בן 300 לוחמים דרוזים. ב-29 בספטמבר 1918 היו כוחותיו הראשונים שנכנסו לדמשק והניפו את דגל המרד על בית הממשלה. אל-אטרש היה ידידו הקרוב של האמיר פייסל, מנהיג המרד, והאחרון העניק לו את התואר אמיר ודרגת גנרל בצבא סוריה.

בשנת 1925 הנהיג סולטאן אל-אטרש את המרד הדרוזי הגדול שפרץ בהר הדרוזים והתפשט לכל חלקי סוריה וחלקים מלבנון.

==לקריאה נוספת==
* סלמאן חמוד פלאח, הדרוזים במזרח התיכון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000.
* .

קטגוריה:סוריה: היסטוריה
קטגוריה:העדה הדרוזית
קטגוריה:מרידות
קטגוריה:שנות ה-1900
רחוב בלפור (תל אביב)

רחוב בלפור הוא רחוב מרכזי בתל אביב אשר חוצה את שכונת לב תל אביב ונחשב אחד הרחובות המרכזיים בעיר. הרחוב עובר ממזרח למערב, דרך כל מערב לב תל אביב.

== היסטוריה ==
ב-1921 חיו ביפו יותר מ-12 אלף יהודים; בשנת 1922 נותרו בה רק כחמשת אלפים יהודים – הרוב ברחו מהעיר בעקבות מאורעות תרפ"א והשתכנו במחנות אוהלים וצריפים בתל אביב. אחד ממחנות האוהלים שלאחר מכן הפך למחנה צריפים, היה צמוד לרחוב בלפור, ובשנת 1925 התגוררו בו כ-1,600 איש.

ב-1925 נודע כי ארתור ג'יימס בלפור, מדינאי בריטי וראש ממשלת הממלכה המאוחדת לשעבר – ואביה של הצהרת בלפור (1917) – יחנוך את הרחוב. באותו הזמן פורסמה מודעה מטעם עיריית תל אביב אשר פנתה לתושבי העיר תל אביב וקראה לסייע לקבל בכבוד את פני האורח על ידי קישוט העיר בדגלים.

== מבנה ==
רחוב בלפור חוצה את מערב לב תל אביב – מרחוב יהודה הלוי, דרך שדרות רוטשילד ועד לרחוב אלנבי. יש בו שלל מבנים ישנים וחדשים המשולבים יחדיו, אך לעומת רחוב מזא"ה השוכן לצידו, רחוב בלפור מכיל בעיקר בנייני מגורים ופרויקטים.

בעבר המבנה המרכזי ברחוב היה בית החולים הדסה (בלפור 8), שנסגר בשנת 1992. על שטחו הוקם רובע לב העיר.

ב-2003 נסגר בית ספר פיטמן שפעל ברחוב בלפור, וב-2010 מכרה חברת אזורים את המתחם ב-53 מיליון שקל.

=== רחובות נחתכים ===
רחוב בלפור פוגש במספר רב של רחובות בשכונת לב תל אביב (ממזרח למערב):
* רחוב אחד העם
* רחוב פיארברג
* רחוב מלצ'ט
* רחוב עין ורד
* רחוב יוחנן הסנדלר (מצפון), רחוב שטראוס (מדרום)
* רחוב דון יוסף הנשיא

הרחוב משולב במגוון בניינים חדשים וישנים שמשתלבים יחדיו, אך עדיין רוב הבניינים הם בעלי עלות גבוהה.

== אתרים חשובים לאורך הרחוב (ממזרח למערב) ==
* בית ספר פיטמן - בית ספר היסטורי אשר סגר את שעריו בשנת 2003.
* תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער
* גלריה נסימה לנדאו - גלריה לאמנות בתל אביב יפו
* דותן ספרים
* בית הבריאות ע"ש שטראוס
* בית ספר בלפור
* מרכז רפואי מכבי בלפור תל אביב
* אהל שם

== גלריה ==
<gallery widths="180" heights="180" "="">
קובץ:31.03.09 Tel Aviv 046 Balfour 2.JPG|רחוב בלפור בתל אביב
קובץ:PikiWiki Israel 19052 Tel aviv.jpg|בית לשימור ברחוב בלפור בתל אביב
קובץ:Meorial plaque in Balfour street, Tel Aviv.JPG|לוחית זיכרון בבית הספר בלפור שנמצא ברחוב
קובץ:PikiWiki Israel 51473 38 balfour street, tel aviv.jpg|מבנה ברחוב בלפור 38 שנבנה בשנות ה-20 ובשנים 1937–2003 שכן בו בית הספר למסחר "פיטמן".
קובץ:Beit HaBriut Straus P1130346.JPG|בית הבריאות ע"ש שטראוס, רחוב בלפור, תל אביב
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: רחובות
קטגוריה:הנצחת ארתור ג'יימס בלפור
Egress Software

איגרס תוכנה (באנגלית: Egress Software) היא חברת תוכנה בריטית, המספקת שירותי הצפנה להודעות דואר אלקטרוני.

החברה מעסיקה כ-300 עובדים ומספקת שירותים ללקוחות ברחבי העולם. משרדיה הראשיים נמצאים בלונדון, בריטניה.

== היסטוריה ==
איגרס הוקמה בשנת 2007, על ידי טוני פרופר (Tony Pepper), נייל לרקינס (Neil Larkins) וג'ון גודיר (John Goodyear).

בחודש מאי 2014, נרשמה המערכת כספק מורשה של צבא נאט"ו והיא נמכרה לגופים צבאיים ואזרחים שונים ב-28 מדינות.

ביוני 2021 החברה קנתה את Aquilai שסיפקה שרותי אבטחה למשרדים ממשלתיים לרבות מטה התקשורת הממשלתית ושילבה את מוצריה במוצי החברה.
=== פרסים ונקודות ציון ===
* בשנת 2011, זכתה בפרס השנה בתחום אבטחת המידע בבריטניה.
* בשנת 2014, זכתה בפרס השנה בתחום החדשנות, בכנס יזמים דיגיטליים.
* בשנת 2014, זכתה בפרס פתרון ההצפנה של השנה.
* בין השנים 2015–2017, זכתה ברצף בפרס השנה בתחום אבטחת ענן.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=ki-SFr8S8pM סרטון הסבר אודות החברה ומוצריה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות אבטחת מחשבים
קטגוריה:חברות בריטיות
אליפות העולם בקובייה הונגרית

ה[[סמליל של איגוד הקובייה העולמי.]]
קובייה הונגרית מבולגנת
אליפות העולם בקובייה הונגרית (אנגלית: WCA Championships), שמאורגנת על ידי איגוד הקובייה העולמי (WCA) היא תחרות בינלאומית בפתירה מהירה של הקובייה ההונגרית.

התחרות מתקיימת כל שנתיים בעיר אחרת בעולם, והתחרות האחרונה נערכה במלבורן שבאוסטרליה ונערכה בין ה-11 ל-14 ביולי 2019

בתחרות כל מיני אירועים כגון: 3X3 ,2X2 ,4X4, פירמינקס (pyraminx), סקיוב (skewb), 3X3 ביד אחת, 3X3 בעיניים עצומות ועוד.

== שלבי התחרות ==
השלב הראשון הוא המוקדמות, בו משתתפים כולם, ובשלב הגמר משתתפים 16 הראשונים מהמוקדמות.

== היסטוריית האליפויות ==
האליפות הראשונה התרחשה ב-1982 תחת השם - "Rubik's Cube World Championships" וב-2003 קיבלה את השם "WCA Championships" ואת כל התחרויות ארגן איגוד הקובייה העולמי(WCA).

{| class="wikitable"
|+
!מספר אליפות
!שנה
!מארחת
!תאריך
!מדינות
!פאזלים
!אירועים
!זוכה
!זמן(י) זכייה
|-
|I
|1982
|בודפשט 
|5 ביוני
|19
|1
|1
|מין ת'אי 
|22.95(יחיד)
|-
|II
|2003
|טורונטו 
|23-24 באוגוסט
|15
|9
|13
|דאן נייטס 
|20.00(ממוצע)
|-
|III
|2005
|לייק בואנה ויסטה 
|5-6 בנובמבר
|16
|9
|15
|ג'ין פונס 
|15.10(ממוצע)
|-
|IV
|2007
|בודפשט 
|5-7 באוקטובר
|28
|10
|17
|יו נאקג'ימה 
|12.46(ממוצע)
|-
|V
|2009
|דיסלדורף 
|9-11 באוקטובר
|32
|12
|19
|ברנדאן ולנס 
|10.74(ממוצע)
|-
|VI
|2011
|בנגקוק 
|14-16 באוקטובר
|35
|12
|19
|מיכאל פלסקוביץ' 
|8.65(ממוצע)
|-
|VII
|2013
|לאס וגאס 
|26-28 ביולי
|35
|10
|17
|פליקס זמדגס 
|8.18(ממוצע)
|-
|VII
|2015
|סאו פאולו 
|17-19 ביולי
|37
|11
|18
|פליקס זמדגס 
|7.56(ממוצע)
|-
|IX
|2017
|פריז 
|13-16 ביולי
|64
|11
|18
|מקס פארק 
|6.85(ממוצע)
|-
|X
|2019
|מלבורן 
|11-14 ביולי
|52
|11
|18
|פיליפ וויר 
|6.74(ממוצע)
|-
|XI
|2021
|אלמרה 
! colspan="6" |בוטל עקב מגפת הקורונה
|-
|XII
|2023
|סיאול 
|יוני 23
|
|
|
|מקס פארק
קליפורניה
|5.31 (ממוצע)
|}

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.worldcubeassociation.org/ איגוד הקובייה העולמי]
* [https://www.worldcubeassociation.org/results/rankings/333/single שיאים בפתירות יחידות], איגוד הקובייה העולמי
* [https://www.worldcubeassociation.org/results/rankings/333/average שיאים בממוצע פתירות], איגוד הקובייה העולמי

קטגוריה:קובייה הונגרית
קובייה הונגרית
קטגוריה:תחרויות בין-לאומיות
ארז ברנוי

ארז ברנוי (17 במרץ 1966 – 7 באוגוסט 2021) היה מוזיקאי ג'אז, נגן סקסופון ומלחין ישראלי, איש חינוך בתחום הג'אז. ניהל את המרכז ללימודי ג'אז בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה בתל אביב (2009–2019) והוביל את הרכב הג'אז שלו.

== ביוגרפיה ==
ברנוי נולד בבאר שבע, ובגיל צעיר עברה משפחתו לגבעתיים. הוא החל לעסוק במוזיקה בגיל מאוחר יחסית, בגיל 22, לדבריו בעקבות מרתון ג'ון קולטריין אותו שידר דני קרפל בגלי צה"ל. הוא למד סקסופון אצל מוזיקאי הג'אז סטו הכהן. על הלימודים אצל סטו אמר ברנוי: "סטו עורר בי אהבה עצומה לג'אז, האמין בי ודחף אותי קדימה". לאחר מספר שנים בהם למד גם בבית ספר רימון אצל עמיקם קימלמן וממלו גיאטנופולוס, נסע ברנוי בגיל 26 לניו יורק, שם למד ב"מאנס קולג'" ולאחר מכן ב"ניו סקול". במסגרת לימודיו בניו סקול למד ברנוי אצל בילי הרפר<sup></sup>, ג'ורג גרזון<sup></sup> ועוד. הוא חלק במות עם מוזיקאי ג'אז מהמעלה הראשונה, כמו החצוצרן רנדי ברקר ונגן הטנור אברהם ברטון.

לאחר שובו לארץ בשנת 1997 הופיע ברנוי עם הרכבים בהובלתו, ולצד נגני ג'אז ישראליים מובילים בפסטיבלי ג'אז רבים בישראל, דוגמת פסטיבל "ג'אז בים האדום" באילת, פסטיבל "ג'אז סרטים" בתל אביב, ועוד.
שיתוף הפעולה המוזיקלי האחרון של ברנוי על הבמה, היה בהרכב דואו עם הפסנתרנית הילה קוליק, אותה הכיר עוד כתלמידת תיכון.

בשנת 2009 הוא הצטרף ללהקת ילדוג'אז.

לצד פעילותו המוזיקלית, הקדיש ברנוי את מרצו לחינוך ולקידום הדור הבא בג'אז. הוא היה מורה לתיאוריה, אימפרוביזציה וסקסופון ומנחה הרכבים במקומות שונים בארץ. הוא ריכז את מחלקת הג'אז בעירוני א' לאומנויות ת"א, לימד בבית ספר רימון, בבית הספר למוזיקה מזמור, תיכון תלמה ילין במתא"ן ובכיתות אמן ברחבי הארץ, וכאמור, גם בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב.

ברנוי נפטר בפתאומיות ב-7 באוגוסט 2021, בגיל 55.

==הנצחה==
אלון אולארצ'יק ותזמורת הביג בנד של יונתן וולצ'וק. מתוך ערב לזכרו של ארז ברנוי (נערך במוזיאון תל אביב לאמנות, 01.06.22)

מספר חודשים לאחר מותו, בחודש יוני 2022, נערך במוזיאון תל אביב ערב הוקרה לזכרו, בהשתתפות תלמידים וחברים קרובים מקהילת הג'אז, איתם ניגן לאורך השנים. הופיעו בו, בין השאר, יובל כהן ואחיו אבישי כהן, בהרכב לצד ברק מורי, שי מאסטרו וזיו רביץ, בקטע "Dolphin Dance" של הרבי הנקוק; הילה קוליק בקטע סולו פסנתר שכתבה בשם "ארז"; את הערב סיימו הרכב הביג בנד של יונתן וולצ'וק, שאירח את אלון אולארצ'יק. הערב בהנחיית יפתח קליין, התקיים בנוכחות בני משפחתו של ברנוי וביוזמת עמותת פאנוניקה ג'אז.

== דיסקוגרפיה ==
* At Last (2009)

==קישורים חיצוניים==
 בארכיון האינטרנט

* [https://www.icm.org.il/teacher/ארז-בר-נוי/ הדף של ארז ברנוי], באתר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה
* [https://www.icm.org.il/ראיון-עם-ארז-בר-נוי-מנהל-המרכז-ללימודי/ ראיון עם ארז ברנוי], באתר הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה
* 

=== עם מותו ===
* יוסי חרסונסקי, [https://yosmusic.com/הסקסופוניסט-ומוסיקאי-הגאז-ארז-בר-נוי-א/ הסקסופוניסט ומוזיקאי הג'אז ארז ברנוי איננו], באתר יוסמיוזיק, 8 באוגוסט 2021
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סקסופוניסטים ישראלים
קטגוריה:נגני ג'אז: סקסופוניסטים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:בוגרי ניו סקול
קטגוריה:ג'אז ישראלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
Embracer Group

Embracer Group היא חברת אחזקות שפועלת בתחום פיתוח והפצת משחקי מחשב. מטה החברה ממוקם בקרלסטד, שוודיה. נכון לשנת 2021 היא מעסיקה מעל ל-7000 עובדים.

החברה הוקמה בשנת 2008 בשם Nordic Games על ידי לארס וינגרפורס ופלה לונדבורג. בשנת 2011 הוקם משרד חדש בווינה ותוך זמן קצר פעילות משמעותית של החברה עברו לשם. באותה שנה נרכשה חברה אמריקאית JoWooD Entertainment. בשנת 2014 החברה שינתה את שמה ל- THQ Nordic תוך שימוש במותג שנרכז בשנת 2014. בשנת 2018 נרכשה חברת Koch Media Holding, בעלת מותג Deep Silver תמורת 121 מיליון $. החברה המשיכה במדיניות הרכישות והמשיכה להתרחב. על בסיס זה הוחלט על ארגון מחדש והקמת שמונה חטיבות נפרדות תחת חברת אחזקות. נכון לשנת 2021 בבעלות החברה נמצאות 77 חברות פיתוח משחקים ב-45 מדינות.

כתוצאה מביצוע רכישות רחבות בבעלות החברה נמצאים עתה זכויות להפצת סדרות משחקי מחשבים רבים:Alone in the Dark, AquaNox, Borderlands Carmageddon, CastleStorm, Darksiders, De Blob, Dead Island, Destroy All Humans!, Duke Nukem, Emergency, Giana Sisters, Gothic ,Homefront, Homeworld Metro, MX vs. ATV, Panzer Elite, Pinball, FX Red Faction Ride Risen ,Saints Row Sanctum, SpellForce, This Is the Police, TimeSplitters, We Sing Zen, Pinball,

יחידות הבחרה ממשיכות בפיתוח משחקים חדשים למשל "Huntdown" שפותח בשנת 2020.

==חטיבות החברה==
* Amplifier Game Invest מרכזת חברות בנות שנרכשו במהלך 2017–2021
* Coffee Stain Holding שנרכשה בשנת 2018, המטה ממקום בשוודיה
* DECA Games שכוללת בין היתר חברה ישראלית CrazyLabs מאוגוסט 2021.
* Easybrain שהוקמה באפריל 2021 בלימסול.
* Gearbox Entertainment שהוקמה באפריל 2021 על בסיס אחזקות בארצות הברית (Gearbox Software) וקנדה. המטה ממקום בדאלאס.
* Koch Media עם המטה באוסטריה. היא מחזיקה את היחידות Deep Silver
* Saber Interactive עם המטה בפורט לודרדייל שנרכשה בפברואר 2020 בעלת פריסה של משרדים אזוריים ברחבי העולם וכ-1500 עובדים.
* THQ Nordic- בין היחידות הוותיקות של החברה עם המטה בווינה משנת 2016. בבעלות החטיבה נמצאות משרדי מפתחי משחקים ברחבי העולם.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברות משחקי וידאו
דניאלה מלשיור

דניאלה מלשיור (בפורטוגזית: Daniela Melchior; נולדה ב-1 בנובמבר 1996) היא שחקנית פורטוגזית. ידועה בשל משחקה בסרט גיבורי-העל "יחידת מתאבדים" בתפקיד ראטקצ'ר.<ref></ref><ref></ref>

==ביוגרפיה==
מלשיור נולדה בליסבון בירת פורטוגל.

מלשיור החלה את דרכה במספר הפקות קולנוע וטלוויזיה פורטוגזיות.<ref name="Roles"></ref> היא דיבבה את דמותה של ספיידר-גוון בגרסה הפורטוגזית של הסרט "ספיידרמן: ממד העכביש".<ref name="Stacey"></ref> 

ביולי 2021 הופיעה מלשיור בתפקיד ראשי בסרט הראשון שלה בשפה האנגלית, "יחידת המתאבדים" בתפקיד ראטקצ'ר 2 בבימויו של ג'יימס גאן.<ref></ref>

באוגוסט 2022 לוהקה לתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "שומר הברים", שעתיד לצאת בשנת 2024.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
! שנה
! סרט
! תפקיד
! הערות
|-
| rowspan="3" | 2018
| הספר השחור
| לה פיל
|
|-
| ספיידרמן: ממד העכביש
| ספיידר-גוון
| מדבבת הגרסה פורטוגזית
|-
| פארק מאייר
| דאולינדה
|
|-
| 2021
| יחידת המתאבדים<ref></ref>
| ראטקצ'ר
|
|-
| rowspan="3" |2023
|תעלומת הבלונדינית שחורת העיניים <small>(אנ')</small>
|לין פטרסון
|
|-
|מועדון המתנקשים
|סופי
|
|-
|מהיר ועצבני 10
|איזבל
|
|-
|2024
|שומר הברים<ref></ref>
|אלי
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
! שנה
! סדרה
! תפקיד
! הערות
|-
| 2014–2015
| Mulheres<ref name="PortugeseRoles"></ref>
| ויויאנה גומס
| 316 פרקים
|-
| 2016
|Massa Fresca<ref name="PortugeseRoles2"></ref>
| קרמיניו סנטיאגו
| 68 פרקים
|-
| 2017
| Ouro Verde
| קלאודיה אנדראדה
| 221 פרקים
|-
| 2018
| A Herdeira
| אריאנה פרנקו
| 190 פרקים
|-
| 2018–2019
| Valor da Vida
| איזבל וסקונסלוס
| 203 פרקים
|-
| 2019
| O Livro Negro do Padre Dinis
| לה פיל
| 6 פרקים
|-
| 2021
| Pecado 
| מריה מנואל
|
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה פורטוגזיות
קטגוריה:מדבבות
קטגוריה:פורטוגזיות שנולדו ב-1996
קטגוריה:פורטוגזים שנולדו ב-1996
סרנדה (סרט, 1956)

מריו לנצה בתפקיד אותלו בסרט סרנדה
סרנדה (באנגלית: Serenade) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1956 בבימויו של אנתוני מאן, עם מריו לנצה, שרה מונטייל, ג'ואן פונטיין ווינסנט פרייס בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "סרנדה" של ג'יימס קיין משנת 1937.

כמו בשאר סרטיו של לנצה הוא משחק כבחור פשוט שיש לו כשרון זמרה מלידה, מתגלה ומתפרסם, אך מסתבך בקשרי אהבה.

לנצה שר בסרט קטעים מהאופרות טורנדוט, לה טראוויאטה, אותלו ועוד.

בעת ההסרטה התאהבו הבמאי אנתוני מאן ושרה מונטייל ונישאו לאחר מכן.

==תקציר העלילה==
דיימון וינצנטי (מריו לנצה) עובד כפועל בכרם בקליפורניה. הוא ידוע בקולו הערב אך לא למד מוזיקה באופן רציני. בן דודו טוניו (הנרי בלוור) שהוא אמרגן, מסדר לו עבודה במועדון בסן פרנסיסקו שם מופיעים אמנים. לפני שהוא נפרד מחבריו החקלאים הוא שר להם את "לה דנצה" של רוסיני.

באחת ההופעות נוכחת המיליונרית קנדל הייל (ג'ואן פונטיין) ומנהל עסקיה צ'ארלס וינתרופ (וינסנט פרייס). קנדל מטפחת אמנים צעירים המשמשים גם כמאהבים שלה וזורקת אותם לאחר זמן, וכינוייה: "שטן עם פני מלאך". כך גם עם דיימון. היא מציעה לו לימוד אצל המאסטרו מרקטלו (ג'וזף קליה) ואחר כך הופעות בבית האופרה בו היא תומכת.

דיימון נשבה ברשתה ולאחר תקופת לימודים הוא מופיע בהצלחה אך קנדל זונחת אותו לטובת פסל צעיר. דיימון מופיע באותו זמן בתפקיד אותלו. הוא מתמלא חמת זעם על דסדמונה (ליצ'ה אלבנזה), בורח מהבמה, מגיע לביתה של קנדל, הורס את הפסל וטס למקסיקו.

הוא מסתגר במלון בכפר סן מיגואל ולוקה במלריה. מצבו קשה ובחורה צעירה ונאה בשם חואנה (שרה מונטייל) לוקחת אותה לבית דודה מנואל (פרנק פוליה), שם היא גרה לאחר שאביה נהרג במלחמת שוורים.

חואנה מטפלת בו והוא מתאושש, קולו חוזר והוא מתכנן לחזור לסן פרנסיסקו. חואנה עצובה והולכת לכנסייה. דיימון מצטרף אליה ושר את "אווה מריה" (של שוברט).

חואנה מסיעה אותו לשדה התעופה ובדרך הם נתקעים בסופה עזה, מתחבקים ומחליטים להתחתן.

הם מגיעים לסן פרנסיסקו ודיימון מחליט לחדש את הופעותיו. הם נפגשים בקנדל שרוצה אותה לעצמה ומתחיל מאבק בין שתי הנשים על דיימון שבסופו שולפת חואנה חרב כלפי קנדל כאילו הייתה במלחמת שוורים.

חואנה נסערת, בורחת מהמקום ונפגעת מרכב חולף. דיימון מרים אותה מזועזע והיא מוכנסת לאמבולנס. דיימון ממשיך בהופעה ומקדיש לה את השיר סרנדה. טוני מודיע לו שחואנה בסדר ודיימון ממשיך בשיר בהתלהבות.

==צוות השחקנים==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!הערות
|-
|מריו לנצה
|דיימון וינסנטי
|
|-
|שרה מונטייל
|חואנה מונטס
|
|-
|ג'ואן פונטיין
|קנדל הייל
|
|-
|וינסנט פרייס
|צ'ארלס וינתרופ
|אמרגן
|-
|הנרי בלוור
|טוניו
|אמרגן
|-
|ג'וזף קליה
|מרקטלו
|מאסטרו
|-
|פרנק פוליה
|מנואל מונטס
|דודה של חואנה
|-
|ליצ'ה אלבנזה
|דסדמונה באותלו
|
|}

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/watch?v=uO4IWwXVMpU קדימון לסרנדה], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=EuQz-Od8XsA מריו לנצה שר סרנדה, סצנת הסיום], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=zsL5LSAF7-w מריו לנצה של "לה דנצה" מתוך סרנדה 1956], באתר יוטיוב
* [https://www.youtube.com/watch?v=RCCN3vmk07Q מריו לנציה שר "אווה מריה" בסרט סרנדה 1956], באתר יוטיוב
* [https://www.tcm.com/tcmdb/title/15970/serenade#overview סרנדה 1956], באתר TCM

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי 1956
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים רומנטיים
קטגוריה:סרטי האחים וורנר
קטגוריה:סרטים על אופרה
קטגוריה:סרטי מריו לנצה
אריחים אפריודיים

אריחי פנרוז הם סט אריחים אפריודיים, מכיוון שהם מרכיבים רק ריצופים לא מחזוריים של משטח (ראו תמונה הבאה).]]
כל אינסוף הריצופים האפשריים באמצעות אריחי פנרוז אינם מחזוריים. כלומר, אריחי פנרוז הם קבוצת אריחים אפריודית.
אריחים אפריודיים היא קבוצה של אריחים כך שניתן להרכיב באמצעות עותקים של האריחים מהקבוצה רק ריצופים שאינם מחזוריים, כלומר שאינם בעלי דפוס שחוזר על עצמו ברציפות. תכונת האפריודיות שאליה מתייחסים היא תכונה של קבוצת האריחים.

קבוצה נתונה של אריחים, במישור האוקלידי או בסביבה גאומטרית אחרת, מרכיבה ריצוף רק אם ניתן להתאים עותקים לא חופפים של האריחים מתוך הקבוצה כדי לכסות את כל המישור (או מרחב בממד גבוה יותר). קבוצה נתונה של אריחים עשויה להכיל ריצופים מחזוריים (פריודיים) כלומר, ריצופים שלא משתנים תחת אופרטור או טרנספורמציה ליניארית אחרת (לדוגמה, סריג של אריחים מרובעים הוא מחזורי). לא קשה לייצר קבוצת אריחים המאפשרים ריצוף לא מחזורי כמו גם מחזורי (למשל, אריחים מסודרים באופן אקראי באמצעות ריבוע 2 × 2 ומלבן 2 × 1 יהיו לרוב לא מחזוריים).

עם זאת, קבוצת אריחים אפריודית יכולה לייצר רק ריצוף לא מחזורי.<ref name="senechal"></ref><ref name="grunbaum and shephard"></ref> תכונה של אריחים אפריודיים היא שניתן לרצף אינסוף ריצופים שונים באמצעות הקבוצה.<ref>A set of aperiodic prototiles can always form uncountably many different tilings, even up to isometry, as proven by Nikolaï Dolbilin in his 1995 paper The Countability of a Tiling Family and the Periodicity of a Tiling</ref>

הדוגמה הידועה ביותר לאריחים אפריודיים היא אריחי פנרוז.<ref></ref><ref></ref> ישנן כמה עשרות קבוצות של אריחים אפריודיים ידועות ומוגדרות מתמטית, ראו .

תכונת אי-יכולת ההכרעה של בעיית הדומינו מרמזת כי אין אפשרות אלגוריתם מתמטי היכול לקבוע האם קבוצת אריחים נתונה מסוגלת לרצף את המישור או לא.
[[אריחי ואנג לעיל יניבו רק ריצוף שאינו חוזר על עצמו - ריצוף אפריודי ולכן הם נחשבים אריחים אפריודיים.]]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עיצוב גרפי
קטגוריה:ריצופים לא מחזוריים
אפריישקה

אפריישקה (בהונגרית: Eperjeske) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.

כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית אפריישקה קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 1,249 תושבים ובשנת 2020 רק 1,169 תושבים.

הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13.

==יהודי אפריישקה==
יהודים חיו באפריישקה במאה ה-18 ובמאה ה-19 ובכפר היה בית קברות יהודי. הכפר קיבל את שירותי הדת מקהילת מאנדוק ובשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|54
|
|-
|1880
|32
|776
|-
|1910
|51
|
|-
|1920
|43
|
|-
|1930
|8
|
|-
|1941
|6
|1,260
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
גיירצ'קה

גיירצ'קה (בהונגרית: Győröcske) הוא כפר קטן על גדות נהר הטיסה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. הוא היישוב הקטן ביותר במחוז.

כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית אפריישקה קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 152 תושבים ובשנת 2020 רק 148 תושבים.

הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13.

==יהודי גיירצ'קה==
יהודים חיו בגיירצ'קה במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|3
|
|-
|1880
|5
|175
|-
|1910
|15
|
|-
|1920
|5
|
|-
|1930
|3
|
|-
|1941
|6
|223
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
קומורו (הונגריה)

קומורו (בהונגרית: Komoró) הוא כפר על גדות נהר הטיסה במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה, כ-10 קילומטרים ממפגש הגבולות עם אוקראינה וסלובקיה.

כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קומורו קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 1,428 תושבים ובשנת 2020 רק 1,216 תושבים.

הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13.

==יהודי קומורו==
יהודים חיו בקומורו במאה ה-18 ובמאה ה-19. החל משנת 1867 הייתה הקהילה כפופה לקהילת מאנדוק, בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר בשואת יהודי הונגריה

{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1840
|35
|
|-
|1880
|54
|630
|-
|1910
|34
|
|-
|1920
|9
|
|-
|1930
|6
|
|-
|1941
|8
|1,082
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
פסגת שרווין (אנטארקטיקה)

פסגת שרווין (באנגלית: Sherwin Peak) היא פסגה בחלקו הצפוני של רכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.

גובהה של הפסגה 2,290 מטרים מעל פני הים; פסגת שרווין היא ההר ה-860 בגובהו באנטארקטיקה.

הפסגה ממוקמת לגדתו המזרחית של קרחון אוטאגו.

הפסגה ממוקמת 9 קילומטרים דרומית - מזרחית להר צ'יוורס.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי הפסגה ===

הפסגה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרי טלורומטר, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960 – 1962.

=== מקור השם ===

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הפסגה נקראת על שמו של ג'יימס אס. שרווין (James S. Sherwin), מדען יונוספירה, בתחנת אמריקה הקטנה V, בשנת 1958.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=131527 פסגת שרווין] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=13163&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR פסגת שרווין] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://geographic.org/geographic_names/antname.php?uni=13722&fid=antgeo_121 תצלום לוויין של אזור פסגת שרווין]
* [https://peakery.com/sherwin-peak-antarctica/ פסגת שרווין] באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* [https://www.mindat.org/feature-6625191.html פסגת שרווין] באתר mindat
* [https://www.meteoblue.com/en/weather/current/sherwin-peak_antarctica_6625191 מזג אוויר עדכני בפסגת שרווין] (לרבות נתוני שקיעת/זריחת שמש/ירח עדכניים)
** [https://www.meteoblue.com/en/weather/14-days/sherwin-peak_antarctica_6625191 תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור פסגת שרווין]
** [https://www.meteoblue.com/en/weather/historyclimate/weatherarchive/sherwin-peak_antarctica_6625191 נתוני מזג אוויר היסטוריים עבור פסגת שרווין]
** [https://www.meteoblue.com/en/weather/archive/yearcomparison/sherwin-peak_antarctica_6625191 סטטיסטיקות מזג אוויר עבור פסגת שרווין]

== הערות שוליים ==

שרווין
שרווין
שרווין
הארמייה השמינית (האימפריה העות'מאנית)

הארמייה השמינית של האימפריה העות'מאנית (בטורקית: Sekizinci Ordu) הייתה ארמיית שדה של הצבא העות'מאני. היא הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה.

== מלחמת העולם הראשונה ==
ביוני 1917 הקים אנוור פאשה את קבוצת ארמיות ילדרים (המכונה גם קבוצת צבא הרעם) בפיקודו של הגנרל הגרמני אריך פון פאלקנהיין, וחיזק אותה עם עודפי יחידות עות'מאניות שהועברו מגליציה, רומניה ותראקיה.<ref>Erickson Ordered to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, , pp. 159, 171, Ottoman Army Effectiveness in World War I: a comparative study Routledge Press, 2007, p. 115</ref>

לאחר הקמת קבוצת ארמיות ילדרים הועברו כוחות מהותיים לסוריה ולארץ ישראל, שם המשיכה להחזיק בהגנות הארמייה הרביעית. בארץ ישראל כבר היו הדיוויזיות ה-3, ה-7, ה-16, וה-54, בזמן שהדיוויזיות ה-26, ה-27, וה-53 הועברו במהלך הקיץ. הדיוויזיות ה-3, ה-7 ה-16 וה-26 נלחמו במערכה בגליפולי ודיוויזיית הפרשים ה-3 נלחמה במערכות הקווקז.<ref name="Erickson07102">Erickson Ottoman Army Effectiveness in World War I: a comparative study Routledge Press, 2007, p. 102</ref><ref name="Erickson01172">Erickson Ordered to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, , p. 172</ref>

ב-2 באוקטובר 1917 הוא הפעיל את הארמייה השמינית החדשה, בפיקודו של פרידריך קרס פון קרסנשטיין, ופרס אותה יחד עם הארמייה השביעית, בפיקודו של מוסטפא כמאל אטאטורק תחת קבוצת ארמיות ילדרים.<ref name="Erickson171">Edward J. Erickson, Ordered to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, , p. 171.</ref> שבע דיוויזיות חי"ר ודיוויזיית פרשים אחת שכבר שירתו באזור, הוכפפו לארמייה השמינית. הם היו דיוויזיות החי"ר ה-3, ה-7, ה-16, ה-26, ה-27, ה-53 וה-54 ודיוויזיית הפרשים ה-3.

=== סדר הכוחות, ינואר 1918 ===
בינואר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:<ref name="Erickson181">Edward J. Erickson, Ordered to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, , p. 181.</ref>
* הארמייה השמינית, (פריק סבט פאשה)
** הקורפוס ה-22
*** הדיוויזיה ה-3, הדיוויזיה ה-7, הדיוויזיה ה-20
** הדיוויזיה ה-16
** הדיוויזיה ה-54
** דיוויזיית הפרשים הקווקזית ה-2

=== סדר הכוחות, ספטמבר 1918 ===
בספטמבר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:<ref name="Erickson197">Edward J. Erickson, Ordered to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, , p. 197.</ref>
* הארמייה השמינית, (פריק סבט פאשה)
** הקורפוס ה-22
*** הדיוויזיה ה-7, הדיוויזיה ה-20
** קבוצת אגף שמאל (אוברסט גוסטב פון אופן)
*** הדיוויזיה ה-16, הדיוויזיה ה-19
*** קורפוס אסיה הגרמני
** דיוויזיית הפרשים הקווקזית ה-2

== אחרי מודרוס ==
=== סדר הכוחות, נובמבר 1918 ===
בנובמבר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:<ref name="Erickson202">Edward J. Erickson, Ordered to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, , p. 202.</ref>
* הארמייה השמינית, (סמירנה)
** הקורפוס ה-17
*** הדיוויזיה ה-58
** הקורפוס ה-21
*** הדיוויזיה ה-57

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דמשק: היסטוריה
קטגוריה:ארמיות האימפריה העות'מאנית
עבדאללה שלייפר

סולימאן עבדאללה שלייפר (בערבית: سليمان عبدالله شليفر; באנגלית: Suleiman Abdallah Schleifer; במקור: מרק שלייפר; נולד ב-1935 בלונג איילנד, ניו יורק) הוא מומחה בולט ל, עיתונאי ומפיק, עמית בכיר ב של ארצות הברית וב בעמאן בירת ירדן. שלייפר הוא יהודי-אמריקאי שהמיר את דתו לאסלאם ודבק בזרם הסופי.

==קורות חיים==
שלייפר נולד למשפחה יהודית אמריקאית חילונית בלונג איילנד. למד באוניברסיטת פנסילבניה ובשנת 1956 קיבל תואר ראשון במדעי המדינה. בתחילת דרכו כסטודנט היה פעיל בתנועות מרקסיסטיות ובשלב כלשהו גילה עניין בתרבות האיסלאמית והתאסלם, אז חבר לזרם הסופי באסלאם.

ב-1965 היה שלייפר העורך הראשון של הג'רוזלם סטאר ("The Jerusalem Star") הירדני שראה אור בשפה האנגלית (ובהמשך שינה את שמו לפלסטין ניוז. ב-1967 התמנה לעוזר המערכת של הניו יורק טיימס בירושלים ולאחר מכן לכתב המיוחד של העיתון בירושלים, ואחר כך בעמאן.

בין השנים 1968–1972 שימש כתב המזרח התיכון של מגזין החדשות הצרפתי הפאן-אפריקני "Jeune Afrique" . ב-1974 החל לנהל את לשכת NBC בקהיר תפקיד בו שירת עד 1983. בקהיר הכיר את איימן א-זוואהירי והיה לידידו. הוא הקים את מרכז כמאל עדאם באוניברסיטה האמריקאית בקהיר ושימש מנהלו הראשון בין השנים 1985–2005. מאז הוא משמש פרופסור אמריטוס ועמית בכיר במוסד.

ב-2004 היה שלייפר המפיק הבכיר של הסרט התיעודי "חדר בקרה" העוסק בערוץ אל ג'זירה וביחסיו עם פיקוד מרכז של ארצות הברית.

ב-2006–2007 ניהל את לשכת אל ערביה בוושינגטון די. סי. מאז הוא ממשיך לפרסם טורים בתחומי התמחותו בכל גופי התקשורת בהם עבד.

==חיים אישיים==
שלייפר נשוי לסופרת האמריקאית טייבה חסן אל-שריף , צאצאית של מוחמד אחמד (הנודע בכינויו "המהדי המשוגע"). הם מתגוררים לחלופין במצרים ובאנגליה.

==לקריאה נוספת==
* לורנס רייט, המגדלים הגבוהים: 11 בספטמבר, אלקאעידה וכישלון המודיעין האמריקני, כנרת זמורה ביתן, 2007. לפי אינדקס בסוף הספר

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:מתאסלמים אמריקאים
קטגוריה:יהודים שהתאסלמו
קטגוריה:מזרחנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סגל ניו יורק טיימס
קטגוריה:סגל NBC
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת פנסילבניה
קטגוריה:מרקסיסטים
קטגוריה:עיתונאים יהודים מצרים
קטגוריה:יהודים בריטים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית

האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית הוא אגודה מדעית העוסקת בפסיכיאטריה ביולוגית (Israeli Society of Biological Psychiatry). האיגוד הוקם בשנת 1995.
יושבת ראש האיגוד היא ד"ר רננה איתן.

בוועד המרכזי של האיגוד חברים נציגים מכלל בתי החולים והאוניברסיטאות בישראל. הוועד המרכזי מורכב מלפחות שמונה מחברי/ות האיגוד, בהם לפחות ארבעה רופאים/ות וארבעה חוקרים בסיסיים.
האיגוד מקיים כנסים שנתיים וימי עיון בנושאים שונים. בנוסף על כך, האיגוד מעניק פרסים למחקרים, עבודות מדעי יסוד ופרס שנתי במשותף עם המכון הלאומי לפסיכוביולוגיה בישראל (NIPI).

== מטרות האיגוד ==
באתר האיגוד, מוגדרות מטרותיו:
* קידום המחקר הביולוגי ויישומו הקליני בפסיכיאטרייה ובמדעי היסוד הקרובים לה.
* שילוב קלינאים וחוקרים בנושאי הנוירולוגיה והפסיכו-ביולוגיה במחקר הפסיכיאטרי והנוירופסיכיאטרי.
* יצירת קשרים בין מדענים העוסקים בשטחי התעניינות של הפסיכיאטרייה הביולוגית.
* ייזום וארגון הרצאות, סימפוזיונים, כנסים מדעיים, השתלמויות ופעולות מדעיות בשטח הפסיכיאטרייה הביולוגית, הנוירולוגיה, הפסיכו-ביולוגיה ותחומים נלווים.
* ייצוג הפסיכיאטרייה הביולוגית כלפי המוסדות הרלוונטיים בארץ ובעולם.
* טיפוח שיתוף פעולה עם חברות/אגודות ישראליות אחרות העוסקות בנושאים בעלי עניין לחברי האיגוד.

== יושבי ראש האיגוד ==
להלן רשימת יושבי ראש האיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית:
* יוסף זוהר - 1996 - 
* חיים בלמקר - 2002-2004.
* גיל זלצמן - 2005-

== פרס לחקר מחלות מוח ==
המכון הלאומי לפסיכוביולוגיה בישראל (NIPI) והאיגוד הישראלי לפסיכיאטריה ביולוגית מעניקים מדי שנה פרס למחקר משולב קליני ובסיסי בנושא חקר מחלות מוח:

== ראו גם ==
* האגודה למדעי הפסיכולוגיה

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אגודות מדעיות
קטגוריה:ישראל: אקדמיה
קטגוריה:פסיכיאטריה
קטגוריה:ישראל: מדע וטכנולוגיה
מחלף כרמיאל מערב

מחלף כרמיאל מערב הוא מחלף המחבר את כביש 784 לכביש 85 וממוקם מערבית לעיר כרמיאל. 

המחלף נבנה כדי ליצור הפרדה מפלסית בין מסילת עכו - כרמיאל לכביש 784 (מפגש מספר 300) אשר יצר פקקים רבים באזור משגב וכרמיאל ותאונות דרכים קטלניות. הקמת המחלף תוכננה לפני הקמת הרכבת, ונתקלה בהתנגדויות מצד הרשויות המקומיות בכפר בענה ובכרמיאל. במהלך תכנון המחלף, הושמעו ביקורות כי התהליך הועכב ממניעים פוליטיים. למרות זאת, המכרז לבניית המחלף פורסם ביולי 2018 והעבודות החלו בספטמבר שלאחר מכן. הבנייה הושלמה ביוני 2021 ועלתה כ-400 מיליון ש"ח.

המחלף במבט מהצד, פברואר 2022

== ראו גם ==

* מפגשי כביש–מסילה בישראל

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כרמיאל: תחבורה
כרמיאל מערב
קטגוריה:כביש 85: צמתים ומחלפים
הארמייה התשיעית (האימפריה העות'מאנית)

הארמייה התשיעית של האימפריה העות'מאנית (בטורקית: Dokucuncu Ordu) הייתה ארמיית שדה של הצבא העות'מאני. היא הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה.

== מלחמת העולם הראשונה ==
=== סדר הכוחות, יוני 1918 ===
ביוני 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:<ref name="Erickson188">Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, , p. 188.</ref>
* הארמייה התשיעית, (מירליבה יאקאפ Şevki פאשה)
** הקורפוס הקווקזי ה-1 (מירליבה מוסה קזם קראבקיר)
*** הדיוויזיה הקווקזית ה-9, הדיוויזיה הקווקזית ה-10, הדיוויזיה ה-15
** הקורפוס ה-4 (מירליבה עלי איסאן פאשה)
*** הדיוויזיה ה-5, הדיוויזיה ה-11, הדיוויזיה ה-12
** חטיבת פרשים עצמאית

=== סדר הכוחות, ספטמבר 1918 ===
בספטמבר 1918 הייתה בנויה הארמייה באופן הבא:<ref name="Erickson197">Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, , p. 197.</ref>
* הארמייה התשיעית, (מירליבה יאקאפ Şevki פאשה)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-9, הדיוויזיה הקווקזית ה-11, הדיוויזיה ה-12, חטיבת פרשים עצמאית

== אחרי מודרוס ==
=== סדר הכוחות, נובמבר 1918 ===
בנובמבר 1918 הייתה בנויה באופן הבא:<ref name="Erickson202">Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, , p. 202.</ref>
* הארמייה התשיעית, (מירליבה יאקאפ Şevki פאשה)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-3 (אחלציחה)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-9 (דרומית לארזינג'אן)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-10 (באטום - מעבר לקונסטנטינופול)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-11 (חוי)
** הדיוויזיה הקווקזית ה-36 (מהארמייה השלישית, גומרו)
** הדיוויזיה ה-12 (סרדראבאד)
** חטיבת פרשים עצמאית

=== פיקוח כוחות הארמייה התשיעית, מאי 1919 ===
באפריל 1919 קיימו Şevket Turgut Pasha, Cevat Pasha ו- Kavaklı Mustafa Fevzi Pasha פגישה חשאית בקונסטנטינופול. הם הכינו דו"ח בשם "שבועת השלישייה" ("Üçler Misâkı") והחליטו להקים את הפיקוח הצבאי להגנה על המולדת. בסוף אפריל הגיש Kavaklı Mustafa Fevzi Pasha את הדוח הזה לשר המלחמה irakir Pasha. ב-30 באפריל 1919 אישרו משרד המלחמה והסולטאן מהמט השישי את ההחלטה בדבר הקמת פקחי צבא שהתקבלו על ידי ראש המטה הכללי ולאחר מכן פיקוח כוחות הארמייה הראשונה (המוצבת בקונסטנטינופול, קוואקלי מוסטפא פווזי פאשה), קבוצת ארמיות ילדרים (שהוצבה בקוניה, מרסיני כמאל פאשה, לימים פיקוח הארמייה השנייה), פיקוח כוחות הארמייה התשיעית (המוצבת בארזורום, מוסטפא כמאל פאשה, לימים פיקוח הארמייה השלישית). בנוסף, יוקם הפיקוח על הכוחות הצבאיים ברומליה (נוראדין איברהים פאשה) והקורפוס ה-13 יהיה תחת הנהלת משרד המלחמה. במאי 1919 נבנה הפיקוח הצבאי כדלקמן:
* פיקוח כוחות הארמייה התשיעית ("Dokuzuncu Ordu Kıt'aatı Müfettişliği", ארזורום, מפקד: מירבלה מוסטפא כמאל פאשה, ששמה שונה כפיקוח הארמייה השלישית ב-15 ביוני 1919)
** הקורפוס ה-3 (סיוואס, Miralay Refet Bey)
*** הדיוויזיה הקווקזית ה-5
*** הדיוויזיה ה-15
** הקורפוס ה-15 (ארזורום, Mirliva מוסה קזם קראבקיר)
*** הדיוויזיה הקווקזית ה-3
*** הדיוויזיה הקווקזית ה-9
*** הדיוויזיה הקווקזית ה-11
*** הדיוויזיה ה-12

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ארמיות האימפריה העות'מאנית
קרב ביטליס

הקרב על ביטליס מתייחס לשורה של התכתשויות בקיץ 1916 סביב העיר ביטליס ובמידה פחותה ליד מוש, בין צבא האימפריה הרוסית לצבא האימפריה העות'מאנית. העיירה הייתה המעוז האחרון של האימפריה העות'מאנית שמנעה מהרוסים להיכנס לאנטוליה ולמסופוטמיה.

העימות הצבאי הראשון בביטליס התרחש ביולי 1915, כאשר חיילים רוסים פתחו במתקפה לא מוצלחת על ביצורי העיירה. העימות השני החל בפברואר 1916 והסתיים בלכידת ביטליס על ידי קורפוס רוסי חדש, שהורכב במידה רבה מהגדוד הראשון של יחידות המתנדבים הארמנים בפיקודו של אנדרניק אוזניאן. נסיגת מדינות ההסכמה מגליפולי נתנה הזדמנות לכוחות הטורקים לפרוס מחדש כוחות באזור הקווקז. המפקד הרוסי ניקולאי יודניץ' התכוון לתקוף את הטורקים לפני שיצליחו לארגן את כוחותיהם לפתוח במתקפה.<ref name="tucker2002"></ref> לאחר שורה של עימותים בקופרוקוי, ארזורום, מוס, כבש הקורפוס הקווקזי הרוסי ה-4 את ביטליס ב-2 במרץ.<ref></ref>

הכוחות העות'מאניים בפיקודו של אחמד איזת פאשה הורכבו מוותיקים יוצאי מערכת גליפולי. הם היו אמורים לעקוף את הרוסים בביטליס לפני סוף מרץ, אך התקשורת הייתה איומה וחיילים נאלצו לצעוד מאנקרה במשך חודש. המתקפה (המאוחרת) של הצבא הטורקי החלה ב-2 באוגוסט 1916 והחזירה בהצלחה את ביטליס (ומוש) אך איבדה שטחים אחרים באזור הפרת בפני הרוסים.<ref></ref> ב-24 באוגוסט כבשו הכוחות הרוסים את מוש ואת ביטליס.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> העות'מאנים ספגו 34,000 אבדות, כמחצית מהם שבויים.<ref name="tucker2002" />

== הערות שוליים ==

קטגוריה:1916 ברוסיה
ביטליס
ביטליס
וילאייט ביטליס

וילאייט ביטליס (בטורקית עות'מאנית: ولایت بتليس) היה מחוז מנהלי מהרמה הראשונה (וילאייט) של האימפריה העות'מאנית. לפני המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) האזור היה חלק מווילאייט ארזורום, ולאחר המלחמה הוקם הווילאייט על ידי השער הנשגב. זה היה אחד מששת הווילאייטים הארמניים של האימפריה.<ref></ref>

בתחילת המאה ה-20, על פי הדיווחים, כלל המחוז שטח של , בעוד שהתוצאות הראשוניות של המפקד העות'מאני הראשון של 1885 (פורסם בשנת 1908) נתנו לאוכלוסייה 388,625 נפש.<ref name="asia">[https://archive.org/stream/asiakeane00kean#page/460/mode/1up Asia] by A. H. Keane, 1909, page 460</ref> דיוק נתוני האוכלוסייה נע בין "משוער" ל"סתם השערה" בהתאם לאזור שממנו נאספו.<ref name="asia" />

ביטליס ומוש נכללו בעבר באיילט ארזורום. בשנת 1875 הם נותקו ויצרו וילאייט נפרדת. הסנג'ק של סירט הצטרף לווילאייט ביטליס מווילאייט דירבקיר בשנים 1883–1884.<ref name="asoe"></ref>

== חטיבות מנהליות ==
הסנג'קים של וילאייט ביטליס:
# סנג'ק ביטליס (ביטליס, Ahlat, Hizan, Mutki )
# סנג'ק מוש (מוש, Bulanık, ססון, Malazgirt, Varto )
# סנג'ק סירט (סירט, Eruh, Pervari, Şirvan, Kurtalan)
# סנג'ק גנק (Genc, Çapakçur, Kulp)

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

ביטליס
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
שמעון ליברטי

שמעון ליברטי (נולד בכ"ט באב ה'תשנ"ד, 5 באוגוסט 1994) הוא עיתונאי, סופר ופובליציסט חרדי-ישראלי.

==ביוגרפיה==
ליברטי נולד בירושלים למאיר ושמחה. התחנך במוסדות חינוך חרדים ספרדים, ולמד בישיבות 'יקירי ירושלים' ו'באר התלמוד'.

את דרכו התקשורתית החל בשנת 2013, כשנמנה עם צוות ההקמה של אתר 'חרדים10', בו שימש ככתב מוניציפלי ובהמשך כעורך. לקראת הבחירות לכנסת העשרים, מונה לעורך משנה באתר כיכר השבת. בהמשך עבר לרשת 'קו עיתונות', וכיהן כעורך אתר 'כל הזמן' וכבעל טור במקומוני הרשת.

בשנת 2017, עם הקמת עיתון 'הדרך', ביטאון תנועת ש"ס, החל לכתוב בעיתון, ככתב ופרשן פוליטי, ובעל טור פובליציסטי קבוע בעמודי המגזין וכן בעמודי החדשות.

ליברטי פרסם במהלך השנים מספר ראיונות בלעדיים, בהם עם הרב שלום כהן נשיא מועצת חכמי התורה, זאת לצד סדרת כתבות העוסקות בתרבות המזרחית ושירת 'תור הזהב'.

לצד כתיבתו הקבועה, הוא מתארח כמגיש וכפרשן בתוכניות רדיו ובקווי חדשות במגזר החרדי, ומפרסם טורים ומאמרים בבמות שונות.

נשוי ואב לארבעה, מתגורר בירושלים.

קטגוריה:עיתונאים חרדים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
הר לקוונט

הר לקוונט או הר לקואנט (באנגלית: Mount Lecointe) הוא הר בולט ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 3,620 מטרים מעל פני הים; הר לקוונט הוא ההר ה-81 בגובהו באנטארקטיקה.

ההר הוא האמצעי מבין שלושה הקרם סמוכים, במרחק של 83.3 קילומטרים ממדף הקרח רוס. 

ההר ממוקם 5 קילומטרים צפונית להר רבוט; ההר ממוקם 50 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מהר מרקהאם.

== היסטוריה ==
=== גילוי ומיפוי ההר ===

ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907 – 1909.

=== מקור השם ===

שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת נמרוד.

ההר נקרא על שמו של לוטננט ז'ורז' לקוונט (Georges Lecointe), שהיה סגן מפקד המשלחת האנטארקטית הבלגית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 – 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://geonames.usgs.gov/apex/f?p=GNISPQ:5:::NO::P5_ANTAR_ID:8647 הר לקוונט] באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/display_name.cfm?gaz_id=119015 הר לקוונט] באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* [https://data.aad.gov.au/aadc/gaz/scar/search_names_action.cfm?search_text=8265&feature_type_code=0&country_id=0&relic_options=include_relics&north=-45.0&south=-90.0&west=-180.0&east=180.0&search_near=&radius=0.5&gazetteers=SCAR הר לקוונט] באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* [https://www.peakbagger.com/peak.aspx?pid=12235 הר לקוונט] באתר peakbagger
* [https://mountainplanet.com/mountains/lecointe-mount הר לקוונט] באתר mountainplanet
* [https://peakery.com/mount-lecointe-antarctica/ הר לקוונט] באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)

== הערות שוליים ==

לקוונט
לקוונט
לקוונט
איילט ארזורום

איילט ארזורום (בטורקית עות'מאנית: ایالت ارضروم)<ref name="someprov"></ref> היה איילט של האימפריה העות'מאנית. הוא הוקם לאחר כיבוש ארמניה המערבית על ידי האימפריה העות'מאנית. שטחו המדווח במאה ה-19 היה .<ref></ref>

== היסטוריה ==
האיילט הוקם בשנת 1533.<ref name="Özoğlu2005"></ref> בתחילת המאה ה-17, האיילט אויים על ידי איראן והמרד של ידי מושל המחוז אבאזה מהמט פאשה. מרד זה היה משולב עם מרד ג'ללי (מרד המוסקטרים הפרובינציאליים שנקראו צלאלי), שנתמך על ידי איראן ונמשך עד 1628.

האיילט היה אחד הפרובינציות העות'מאניות הראשונות שהפכו לווילאייט לאחר רפורמה אדמיניסטרטיבית בשנת 1865, ובשנת 1867 הוא שונה לווילאייט ארזורום.<ref></ref>

== חטיבות מנהליות ==
{|
|הסנג'קים של איילט ארזורום במאה ה-17:<ref name="narratives"></ref>
# סנג'ק קארה-היסר (Şebinkarahisar)
# סנג'ק קאיפי (קיג'י, אקי)
# סנג'ק פסין
# סנג'ק איספיר
# סנג'ק חאניס (Hınıs)
# סנג'ק מלז'יר
# סנג'ק טקמן
# סנג'ק קוזודג'אן (פולמור)
# סנג'ק טורטום
# סנג'ק לינג'רד (מיג'ינגרד, מוייטקארד, אינקאיה)
# סנג'ק מאמהאר (מאמהאר, קראבאבא)
# סנג'ק ארזורום, מקום מושבו של הפאשה
| סנג'קים בתחילת המאה ה-19:<ref></ref>
# סנג'ק ארזורום
# סנג'ק קמאך (קמה)
# סנג'ק מאן
# סנג'ק ארזינג'אן
# סנג'ק בבינקאראהיסאר
# סנג'ק גומשאן
|}

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: איילטים
קטגוריה:טורקיה: היסטוריה
Südwestrundfunk

משרדי ההנהלה והאולפנים במיינץ
משרדי ההנהלה בשטוטגרט

Südwestrundfunk (SWR) היא רשות שידור ציבורי בדרום-מערב גרמניה (מדינות באדן-וירטמברג וריינלנד-פפאלץ) הכוללת שני ערוצי טלוויזיה ושישה ערוצי רדיו. משרדי הנהלת הרשות נמצאים בשטוטגרט, משרדי הנהלה ואולפני שידור ראשיים נמצאים גם במיינץ ובבאדן-באדן. הגוף המפקח על הרשות הוא ARD (קונסורציום תאגידי השידור הציבורי של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה). זוהי רשות השידור הציבורית השנייה בגדלה בגרמניה לאחר Westdeutscher Rundfunk (WDR) שמרכזה בקלן.

== היסטוריה ==
הרשות נוצרה ב-1998 כתוצאה מאיחודן של (Süddeutscher Rundfunk (SDR (רשות השידור של דרום גרמניה, שנוסדה ב-1949 באזור הכיבוש האמריקאי) משטוטגרט ו-(Südwestfunk (SWF (רדיו דרום-מערב גרמניה, שנוסד ב-1946 באזור הכיבוש הצרפתי) שמרכזו היה בבאדן-באדן.

== ערוצי טלוויזיה ==
* SWR Fernsehen BW - ערוץ הטלוויזיה האזורי של באדן-וירטמברג
* SWR Fernsehen RP - ערוץ הטלוויזיה האזורי של ריינלנד-פפאלץ
* EinsPlus - ערוץ שהתקיים בין השנים 1997–2016
* לפי הסכם שידור בסינדיקציה
** Das Erste - "הערוץ הראשון" הממלכתי של הטלוויזיה הגרמנית
** Phoenix
** ערוץ הילדים KiKa (KinderKanal)
** Arte
** 3sat

== תחנות רדיו ==
הרדיו משדר ב-FM וב-DAB וכל תחנותיו זמינות באינטרנט.
* SWR1 - מוזיקת פופ ורוק קלאסי לגילאי 30–55
* SWR2 - "רדיו תרבות", תוכניות תיעוד וראיונות עם אנשי תרבות, תסכיתים, הקראה אמנותית, מוזיקה קלאסית וג'אז
* SWR3 - רדיו לצעירים (גילאי 14–39). להיטים, מוזיקה עכשווית ותוכניות
* SWR4 - "רדיו הבית", רדיו אזורי נפרד לשתי המדינות. בכל אחת מהן מיוחד שידור אזורי לתתי-אזורים במדינה. הקו המוזיקלי הוא שירים ישנים.
* DASDING - רדיו צעירים נטול-פרסומות. משדר מוזיקה אלטרנטיבית ואינדי
* SWR Aktuell - חדשות, תוכניות אקטואליה, שיחות בענייני השעה

== תזמורות הרדיו ==
עד שנת 2016 קיימה הרשות שתי תזמורות סימפוניות, שהוקמו עוד בשנות הארבעים
* תזמורת רדיו שטוטגרט - התזמורת המקורית של רשת SDR
* תזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה - התזמורת המקורית של רשת SWF
ב-2016 מוזגו שתי התזמורות ליצירת תזמורת SWR Symphonieorchester .

כן מקיימת הרשת הרכב קולי (SWR Vocal Ensemble Stuttgart), ביג בנד, תזמורת "קלאסית קלה" (Radio Orchestra Kaiserslautern) ושתי להקות בהן מנגנים עובדי תחנות הרדיו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה גרמניים
קטגוריה:באדן-וירטמברג: תרבות
קטגוריה:ריינלנד-פפאלץ
ברונו מונטלאונה

ברונו מונטליאונה (בפורטוגזית: Bruno Montaleone; נולד ב-19 ביוני 1996) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ברזילאי.<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
מונטלאונה נולד בעיר ריו דה ז'ניירו. כאשר למד תיאטרון, עבד כדוגמן. ברונו למד שני סמסטרים בבית ספר למשפטים אך בסופו של דבר נשר מהמכללה כדי להתמסר למשחק.

== קריירה ==
בתחילת 2015 נבחן לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "Malhação."<ref></ref><ref></ref><ref></ref> בשנת 2017 הופיע בסדרת הטלוויזיה "Os Dias Eram Assim", ובשנת 2018 שיחק את ג'וני בסדרת הטלוויזיה "O Outros Lado do Paraíso"<ref></ref><ref></ref> ובנטו בבסדרת הטלוויזיה "O Tempo Não Para", דמות שמתחזה למשורר מרדן ומהפכני.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> בשנת 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בתפקיד ראשי בסרט, "יומנה הסודי של סטודנטית זרה" מבית נטפליקס, לצד לריסה מנואלה, טאטי לופס ודוד ג'יימס.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
בין 2017 ל-2019 יצא עם הסטייליסטית סשה מנגל.<ref></ref>

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable"
|+
! שנה
! כותרת
! דמות
! הערות
|-
| 2021
| יומנה הסודי של סטודנטית זרה
| לוקאס
|
|-
| rowspan="2" |2023
|Perdida
|איאן קלארק
|
|-
|יתרונות הבגידה
|טיאגו פריאס
|
|}
=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
! שנה
! סדרה
! דמות
! הערות
|-
| 2015 - 2016
| Malhação
| גלאוק פאראס
| 254 פרקים
|-
| rowspan="2" | 2017
| Os Dias Eram Assim
| תלמיד של נטליה
| פרקים: "13-16 ביוני"
|-
| Os Trapalhões
| חבר של דידי ודדה
| פרק: "27 ביולי"
|-
| rowspan="2" | 2018
| O Outro Lado do Paraíso
| ז'ואו דה אסיס ("ג'וני")
| פרקים: "12 במרץ - 11 במאי"
|-
| O Tempo Não Para
| פרנסיסקו בנטו דה קסטרו דומינגז ("בנטו")
|טלנובלה
|-
| 2019
| רוקדים עם כוכבים
| משתתף בעונה ה-16 בגרסה הברזילאית
| עונה 16
|-
| 2021
| Verdades Secretas
| מתיו<ref></ref>
| 37 פרקים
|-
| 2022 - 2023
| שוב בת 15
| פבריסיו (בגיל 30)
| 2 פרקים
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ברזילאים
קטגוריה:דוגמנים ברזילאים
קטגוריה:מתחרי רוקדים עם כוכבים
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1996
ויל היקוק לאו

ויל היקוק לאו (באנגלית: Will Hicok Low; 31 במרץ 1853 – 27 בנובמבר 1932) היה אמן אמריקאי. הוא צייר ציורי קיר, מאייר וכתב בנושאי אמנות.

== ביוגרפיה ==
נולד באולבני, ניו יורק. בהיותו בן 20 בשנת 1873 נכנס לאטלייה של ז'אן-לאון ז'רום באקדמיה לאמנות בפריז, ולאחר מכן הצטרף לשיעוריו של קרולוס-דוראן, איתו נשאר עד 1877. הוא חזר לניו יורק, והיה חבר באגודה האמנים האמריקאית בשנת 1878 והאקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1890. תמונותיו של אזור ניו אינגלנד ואיורים של ג'ון קיטס הביאו לפרסומו.<ref name=":0">Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Low, Will Hicok". Encyclopædia Britannica. 17 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 72.</ref>

הוא התחתן עם ברטה ז'וליין בצרפת בשנת 1878.

לאחר מכן, פנה עם יצירתו לקישוט, והכין לוחות ומדליונים למלון וולדורף אסטוריה בניו יורק, פאנל לבית המשפט של מחוז אסקס בניוארק, ניו ג'רזי וכן לוחות רבים למגורים פרטיים וחלונות ויטראז' לכנסיות שונות, כולל הכנסייה האפיסקופלית המתודיסטית של סנט פול, ניוארק.

הוא היה מדריך בבתי הספר של קופר יוניון, ניו יורק, בשנים 1882 עד 1885, ובבית הספר של האקדמיה הלאומית לעיצוב בשנים 1889 עד 1892. לאו, שהיה מוכר בציבור כידידו של ר.ל סטיבנסון, ופרסם כמה ספרי זכרונות (1908).<ref name=":0" />

בשנת 1909 אייר את הספר "In Arcady" מאת המילטון רייט מיי. הסגנון הושפע מתנועת הארט נובו.

לאחר מותה של אשתו ברטה, בשנת 1909 נישא למרי פיירצ'יילד, אשתו לשעבר של הפסל פרידריק ויליאם מקמוני.

הוא צייר סדרת ציורי קיר במחלקת החינוך של מדינת ניו יורק ברוטונדה באולבני, ניו יורק. באמצעות דמויות וסמלים מהמיתולוגיה הרומית והיוונית בשילוב עם בניינים ונופים בניו יורק, האמן מפרט סימני דרך מרכזיים בהתקדמות האנושית - מבחינת אמנות, מדע, טכנולוגיה, מודרניזציה, חירות, דמוקרטיה ואיכות חיים.

הלוחות המוקדמים ביותר, היו בנושאים כמו אדריכלות, אסטרונומיה, גאוגרפיה, רפואה וכימיה, משלבים תיאוריה ומיומנויות מעשיות. עוד שמונה לוחות מציגים המצאות מודרניות כדי להראות עד כמה התקדמה האנושות בתחילת המאה ה-20.

הציורים האחרונים משקפים נושאים פטריוטיים, עם נושאים כמו האקדמיה הצבאית של ארצות הברית. ציורים המקוריים האלה - היו בכניסה לחדר הקריאה הראשי של ספריית המדינה, ספריית המשפטים וספריית כתבי העת - והם משלימים את העיצוב האדריכלי של הרוטונדה ואת ההילה של ההארה האינטלקטואלית.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
קובץ:Brooklyn Museum - Love Disarmed - Will Hicock Low - overall.jpg
קובץ:Will H. Low - Christmas Morn - 1909.7.41 - Smithsonian American Art Museum.jpg
קובץ:Paintings by Will Hicock Low on doors of 1882 cabinet, High Museum.jpg
קובץ:Q93728221-PG61989-title-1.jpg
קובץ:Q93728221-PG61989-ill pg 004 lg.jpg
קובץ:Q93728221-PG61989-ill pg 061 lg.jpg
קובץ:Q93728221-PG61989-LOW-ill pg 073 lg.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:מאיירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1853
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1932