מחזור עסקים

מחזור העסקים (באנגלית: Business cycle), הידוע גם בשם המחזור הכלכלי, הוא מחזור של תנודות תקופתיות רחבות, החוזרות על עצמן של פעילות כלכלית. תנודות אלו מאופיינות על ידי תקופות של גאות, מיתון, שפל והתאוששות. זה מיוצג על ידי תנודות בכיוון המשתנים המקרו-כלכליים כמו התוצר המקומי הגולמי (תמ"ג).<ref></ref> אורכו של מחזור העסקים הוא פרק הזמן המכיל קפיצה וירידה ברצף. תנודות אלה כוללות בדרך כלל תזוזות לאורך זמן בין תקופות של צמיחה כלכלית מהירה יחסית (גאות כלכלית) לבין תקופות של צניחה או ירידה יחסית (מיתון).

מחזורי עסקים נמדדים בדרך כלל בהתחשבות בקצב הצמיחה של התוצר המקומי הגולמי הראלי. למרות שלעיתים קרובות מיושם טווח מחזורים, נראה כי תנודות אלה בפעילות הכלכלית אינן במחזוריות קבועה או צפויה. מחזור בעליה וירידה מתייחס לתנודות בהן ההתרחבות מהירה וההתכווצות קשה.<ref></ref>

== היסטוריה ==
=== תאוריה ===

הרעיון הסיסטמטי הראשון של משברים פיננסים, בניגוד לתאוריה הקיימת על שיווי המשקל הכלכלי, היו העקרונות החדשים של הכלכלה הפוליטית משנת 1819 מאת ז'אן שארל סיסמונדי.<ref>[http://www.economictheories.org/2008/11/over-production-and-under-consumption.html "Over Production and Under Consumption"] , ScarLett, History Of Economic Theory and Thought</ref> לפני הנקודה הזאת הכלכלה הקלאסית הכחישה את קיומם של מחזורי עסקים,<ref></ref> גנה אותם בגורמים חיצוניים, בעיקר מלחמה,<ref></ref> או רק חקר את הטווח הארוך. סיסמונדי מצא את ההמצאה בפאניקה משנת 1825, שהיה משבר הכלכלה הבינלאומי הראשון שהתרחש בזמני שלום.

סיסמונדי ורוברט אוון, שהביעו מחשבות דומות אך פחות שיטתיות בשנת 1817 בדו"ח לוועד האגודה להקלה על עניים התעשייתיים, זיהו שניהם את הגורם למחזורים הכלכליים כתוצאה מייצור יתר וחסר בצריכה, שנגרמו במיוחד בגלל אי שוויון בעושר. הם דגלו בהתערבות ממשלתית ובסוציאליזם, בהתאמה, כפתרון. עבודה זו לא עוררה עניין בקרב כלכלנים קלאסיים, אם כי תאוריית תת-הצריכה התפתחה כסניף הטרודוקסי בכלכלה עד שהופעלה בשיטתיות בכלכלה הקיינסיאנית בשנות השלושים.

התאוריה של סיסמונדי על משברים תקופתיים פותחה לתאוריה של מחזורים לסירוגין על ידי צ'ארלס דונויר,<ref></ref> ותאוריות דומות, המראות סימני השפעה על ידי סיסמונדי, פותחו על ידי יוהאן קארל רודברטוס. משברים תקופתיים בקפיטליזם היוו את הבסיס לתאוריה של קרל מרקס, שטען עוד כי משברים אלה הולכים וגוברים בחומרתם ועל בסיסם ניבא מהפכה קומוניסטית. אף על פי שרק אזכורים חולפים בהקפיטל(1867) מתייחסים למשברים, הם נדונו בהרחבה בספריו שפורסם לאחר מכן של מרקס, במיוחד בתאוריה של ערך עודף. בקידמה ועוני (1879), התרכז הנרי ג'ורג' בתפקיד האדמה במשברים - במיוחד ספקולציות קרקעות - והציע מס יחיד על אדמות כפתרון.

=== סיווג לפי תקופות ===
מלקולם סי. רורטי, 1922]]
בשנת 1860 זיהה הכלכלן הצרפתי Clément Juglar לראשונה מחזורים כלכליים באורך 7 עד 11 שנים, אם כי נזהר ולא טען כי קיימת סדירות נוקשה. מאוחר יותר, הכלכלן ג'וזף שומפטר טען כי למחזור העסקים יש ארבעה שלבים:
#צמיחה כלכלית (גידול האפשרויות של משק לצריכה או לייצור מוצרים)
#משבר (בורסות מתרסקות ומתרחשות פשיטות רגל של הרבה חברות)
# מיתון (ירידות מחירים ובתפוקה, ריביות גבוהות)
#התאוששות (מניות מתאוששות בגלל ירידת המחירים וההכנסות)

מודל מחזור העסקים של שומפטר מקשר התאוששות ושגשוג עם עלייה בפריון, אמון הצרכנים, הביקוש המצרפי והמחירים.

במאה ה-20 הציעו שומפטר ואחרים טיפולוגיה של מחזורי עסקים בהתאם לתקופתיות, כך שמספר מחזורים מסוימים נקראו על שם מגליהם או מציעיהם:<ref>
</ref>
* מחזור המלאי של קיצ'ין של 3 עד 5 שנים (אחרי ג'וזף קיצ'ין)
* מחזור ההשקעות הקבוע של הנגלר של 7 עד 11 שנים (מזוהה לעיתים קרובות כ "מחזור העסקים"
* מחזור ההשקעה התשתיתי קוזנץ של 15 עד 25 שנים (אחרי [סיימון קוזנץ] - המכונה גם "בונה מחזור")
* גל הקונדאטייטיב או המחזור הטכנולוגי הארוך של 45 עד 60 שנה (אחרי הכלכלן הסובייטי ניקולאי קונדראטיב)<ref name="Kondratieff"></ref>

יש הטוענים כי ההתעניינות בטפולוגיות השונות של מחזורים דעכה מאז התפתחות המקרו-כלכלה המודרנית, שמעניקה תמיכה מועטה לרעיון המחזורים התקופתיים הרגילים.<ref>
</ref>

אחרים, כמו דמיטרי אורלוב, טוענים כי מערכת כלכלית בעלת ריבית קבועה מחייבת איזון בין תת-המערכות הכלכליות שבה. מאז 1960 גדל התוצר העולמי פי חמישים ותשע, הרבה יותר מקצב גידול האינפלציה השנתית באותה תקופה. לדבריו, תרחיש של התפוררות האמנה החברתית (כלומר, ביטול חירויות ויצירת בעיות חברתיות) ועלייה ביוקר המחיה מוביל בהכרח למשבר כלכלי, מלווה בפופוליזם בעל מאפיינים של קפיטליזם מאוחר.

== זיהוי ==
בשנת 1946 סיפקו הכלכלנים ארתור פ' ברנס ווסלי סי מיטשל את ההגדרה המקובלת כיום של מחזורי עסקים בספרם מדידת מחזורי עסקים:<ref>A. F. Burns and W. C. Mitchell, Measuring business cycles, New York, National Bureau of Economic Research, 1946.</ref>

לדברי א 'פ' ברנס:<ref>A. F. Burns, Introduction. In: Wesley C. Mitchell, What happens during business cycles: A progress report. New York, National Bureau of Economic Research, 1951</ref>

בארצות הברית מקובל כי הלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER) היא הפוסק הסופי בתאריכי הפסגות והתעלות של מחזור העסקים. התרחבות היא התקופה משוקת לשיא, ומיתון כתקופה מפסגה לשוקת. ה-NBER מזהה מיתון כ"ירידה משמעותית בפעילות הכלכלית הפזורה בכלכלה, שנמשכת יותר מכמה חודשים, הנראית בדרך כלל בתמ"ג הריאלי, בהכנסה הריאלית, בתעסוקה, בייצור התעשייתי".<ref name="NBER"></ref>

=== נקודות מפנה עליונות של מחזור העסקים, מחירי הסחורות ושיעורי הובלה ===

לעיתים קרובות יש קשר עיתוי הדוק בין נקודות המפנה העליונות של מחזור העסקים, מחירי הסחורות ותעריפי הובלה, המוכח כצמוד במיוחד בשנות השיא הגדולות של 1873, 1889, 1900 ו-1912.<ref>Jan Tore Klovland </ref>

=== ניתוח ספקטרלי של מחזורי עסקים ===

מחקר שנערך לאחרונה העסיק ניתוח ספקטרלי אשר את נוכחותו של גלי קורוטייב בדינמיקת התמ"ג העולמי ברמה סבירה של מובהקות סטטיסטיות.<ref name="See">See, e.g. Korotayev, Andrey V., & Tsirel, Sergey V. [http://www.escholarship.org/uc/item/9jv108xp A Spectral Analysis of World GDP Dynamics: Kondratieff Waves, Kuznets Swings, Juglar and Kitchin Cycles in Global Economic Development, and the 2008–2009 Economic Crisis] . Structure and Dynamics. 2010. Vol. 4. no. 1. pp. 3–57.</ref> קורוטייב וצירל גם גילו מחזורי עסקים קצרים יותר, מתארכים את הכוזניות לכ - 17 שנים וקראו לה התת-הרמוני השלישי של הקונדייטיב, כלומר יש שלושה מחזורי קוזנצ'ים לכל קונדאטיב.

=== מחזורים או תנודות? ===

בשנים האחרונות תאוריה כלכלית עברה כלפי המחקר של תנודות כלכליות ולא "מחזור עסקים"<ref></ref> - אם כי כלכלנים מסוימים להשתמש בביטוי "מחזור עסקים" בתור מקוצר נוח. לדוגמה, מילטון פרידמן אמר כי קוראים מחזור העסקים "מעגל" הוא מטעה, בגלל האופי הלא מחזורי. פרידמן האמין שלרוב, למעט זעזועי היצע גדולים מאוד, ירידות עסקיות הן יותר תופעה כספית.<ref></ref>

== הסברים מוצעים ==

ההסבר לתנודות בפעילות כלכלית מצטברת הוא אחד החששות העיקריים של המקרו כלכלה. המסגרת העיקרית להסבר תנודות כאלה היא כלכלה קיינסיאנית. בתפיסה הקיינסיאנית, מחזורי העסקים משקפים את האפשרות שהמשק עשוי להגיע לשיווי משקל לטווח הקצר ברמות מתחת או מעל לתעסוקה המלאה. אם המשק פועל עם פחות מתעסוקה מלאה, כלומר, עם אבטלה גבוהה, התאוריה הקיינסיאנית קובעת שלמדיניות המוניטרית והמדיניות הפיסקלית יכולים להיות תפקיד חיובי בהחלקת התנודות של מחזור העסקים.

לצד ההסבר הקיינסיאני ישנן מספר תאוריות אלטרנטיביות של מחזורי עסקים, הקשורות ברובן לבתי ספר מסוימים או תאורטיקנים בכלכלה הטרודוכסית. אלטרנטיבה נפוצה בתחום הכלכלה הזרם המרכזי היא תאוריית מחזורי עסקים אמתיים. בימינו תאוריות בולטות אחרות הן הסברים מבוססי אשראי כמו אינפלציה בחובות והשערת חוסר היציבות הפיננסית. שני האחרונים צברו עניין בכך שהצליחו להסביר את משבר המשכנתא בתת-פריים ואת המשברים הפיננסיים.

=== אקסוגני לעומת אנדוגני ===
בתוך כלכלת הזרם המרכזי, הוויכוח סביב חיצוני (אקסוגני) לעומת פנימי (אנדוגני) הוא הגורמים למחזורים הכלכליים, כאשר בית הספר הקלאסי (כיום נאו-קלאסי) טוען למטרות אקסוגניות ובית הספר התת-צרכני (כיום קינסי) טוען למטרות אנדוגניות. אלה עשויים להיות מסווגים באופן נרחב כהסברים "בצד היצע" ו"צד ביקוש ": הסברים בצד ההיצע עשויים להיות מעוצבים, בהתאם לחוק של סאי, כטענה ש"היצע מייצר ביקוש משלו", ואילו הסברים מצד הביקוש טוענים כי הביקוש האפקטיבי עלול להיעדר היצע, ולהביא למיתון או דיכאון.

לוויכוח זה השלכות מדיניות חשובות: תומכיהם של גורמים אקסוגניים למשברים כמו קלאסיקה נאו-קלאסית טוענים במידה רבה למדיניות או רגולציה ממשלתית מינימלית (לסה פר), בהיעדר הזעזועים החיצוניים הללו, השוק מתפקד, ואילו תומכי הגורמים האנדוגניים של משברים כמו Keynesians במידה רבה טוענים כי מדיניות ותקנות גדולות יותר של הממשלה, כרגולציה נעדרת, השוק יעבור ממשבר למשבר. חלוקה זו אינה מוחלטת - חלק מהקלאסיקה (כולל סאי) טענו כי מדיניות הממשלה להקל על נזקי המחזורים הכלכליים, למרות שהם מאמינים בסיבות חיצוניות, ואילו כלכלני בתי הספר האוסטריים טוענים כנגד מעורבות ממשלתית רק כמחמירים משברים, למרות שהם מאמינים בסיבות פנימיות.

השקפת המחזור הכלכלי כנגרמת מבחינה אקסוגנית לחוקו של סאי, ודיון רב על אנדוגניות או אקסוגניות של סיבות למחזור הכלכלי ממוסגר מבחינת הפרכה או תמיכה בחוק של סאי; זה מכונה גם "דיון כללי" (היצע ביחס לביקוש).

עד המהפכה הקיינסיאנית בכלכלת המיינסטרים בעקבות השפל הגדול, ההסברים הקלאסיים והנאו-קלאסיים (סיבות אקסוגניות) היו ההסבר המיינסטרימי למחזורים הכלכליים; בעקבות המהפכה הקיינסיאית, המקרו-כלכלה הנאו-קלאסית נדחתה ברובה. חלה תחייה מסוימת של גישות נאו-קלאסיות בצורה של תאוריית מחזור העסקים האמיתי (RBC). הוויכוח בין קיינסיאנים ומצדדים נאו-קלאסיים התעורר מחדש בעקבות המיתון של 2007.

כלכלנים מהזרם המרכזי הפועלים כמסורת הנאו-קלאסית, בניגוד למסורת הקיינסית, ראו בדרך כלל את עזיבות העבודה הרמונית של כלכלת השוק כתוצאה מהשפעות אקסוגניות, כמו המדינה או התקנות שלה, איגודי עובדים, מונופולים עסקיים או זעזועים בגלל טכנולוגיה או סיבות טבעיות.

לעומת זאת, כמיטב המסורת ההטרודוכסית של ז'אן שארל סיסמונדי, קלמנט ג'וגלר ומרקס, העליות והירידות החוזרות ונשנות של מערכת השוק הן מאפיין אנדוגני של זה.

האסכולה למניעת הצריכה של המאה ה-19 הציבה גם גורמים אנדוגניים למחזור העסקים, ובמיוחד פרדוקס החיסכון, והיום בית הספר ההטרודוקסי שהיה בעבר נכנס למיינסטרים בדמות כלכלה קיינסיאנית דרך המהפכה הקיינסיאנית.

=== על פי קיינס ===
על פי כלכלה קיינסיאנית, תנודות ביקוש מצרפי גורמות למשק להגיע לשיווי משקל לטווח קצר ברמות השונות משיעור התעסוקה המלא. תנודות אלה מבטאות את עצמן כמחזורי העסקים שנצפו. מודלים קיינסיים אינם בהכרח מרמזים על מחזורי עסקים תקופתיים. עם זאת, מודלים קיינסיים פשוטים המערבים אינטראקציה של המכפיל והמאיץ הקיינסי מולידים תגובות מחזוריות לזעזועים ראשוניים. "מודל המתנד" של פול סמואלסון אמור להסביר מחזורי עסקים בזכות המכפיל והמאיץ. משרעת הווריאציות בתפוקה הכלכלית תלויה ברמת ההשקעה, שכן ההשקעה קובעת את רמת התפוקה המצרפית (מכפיל), והיא נקבעת על ידי הביקוש המצרפי (מאיץ).

כמיטב המסורת הקיינסיאית, ריצ'רד גודווין אחראי למחזורי התפוקה על ידי חלוקת ההכנסה בין הרווחים העסקיים לשכר העובדים. תנודות השכר כמעט זהות ברמת התעסוקה (מחזור השכר מפגר בתקופה אחת מאחורי מחזור התעסוקה), שכן כאשר המשק הוא בעל תעסוקה גבוהה, עובדים מסוגלים לדרוש עליית שכר, ואילו בתקופות של אבטלה גבוהה, השכר נוטה ליפול. לדברי גודווין, כאשר האבטלה ורווחי העסקים עולים, התפוקה עולה.

=== מחזור אשראי / חוב ===
מאמרים עיקריים: מחזור אשראי ודפלציה בחובות
תאוריה חלופית אחת היא שהגורם העיקרי למחזורים הכלכליים נובע ממעגל האשראי: הרחבת האשראי נטו (עלייה באשראי פרטי, באופן שווה חוב, כאחוז מהתמ"ג) מניבה הרחבות כלכליות, ואילו ההתכווצות נטו גורמת למיתון, ואם זה נמשך, שקעים. בפרט, התפוצצות בועה כלכלית נתפסת כסיבה הקרובה לדיכאונות, ותאוריה זו מציבה את האוצר והבנקים במרכז מחזור העסקים.

תאוריה ראשונית בעורק זה היא תאוריית דפלציה של החובות של אירווינג פישר, אותה הציע להסביר את השפל הגדול. תאוריה משלימה עדכנית יותר היא השערת חוסר היציבות הפיננסית של היימן מינסקי, ותורת האשראי של מחזורים כלכליים קשורה לעיתים קרובות לכלכלה פוסט-קיינסיאנית כמו סטיב קין.

הכלכלן כלכלה פוסט-קיינסיאנית היימן מינסקי הציע הסבר על מחזורים שהתבססו על תנודות באשראי, בריבית ובשבריריות הפיננסית, המכונה השערת היציבות הפיננסית. בתקופת התרחבות, הריבית נמוכה וחברות בקלות ללוות כסף מהבנקים להשקעה. הבנקים אינם ששים להעניק להם הלוואות, מכיוון שהרחבת הפעילות הכלכלית מאפשרת לעסקים להגדיל את תזרימי המזומנים ולכן הם יוכלו להחזיר את ההלוואות בקלות. תהליך זה מוביל לכך שחברות מתחייבות לחובות יתר על המידה, כך שהן מפסיקות להשקיע, והמשק נכנס למיתון.

בעוד שגורמי אשראי לא היו תאוריה ראשונית של המחזור הכלכלי במיינסטרים, הם זכו לאזכור מדי פעם, כגון (Eckstein & Sinai 1986), שצוטטו באושר על ידי (Summers 1986).

=== תאוריה של מחזור עסקי ריאלי ===
מאמר ראשי: תאוריה של מחזור עסקי ריאלי
בתחום הכלכלה הזרם המרכזי, התייחסות לדעות הקיינסיאניות על ידי מודלים של מחזורי עסקים ריאלים בהם התנודות נובעות מהלם טכנולוגי. תאוריה זו קשורה בעיקר לארלינג קידלנד ואדוארד כריסטיאן פרסקוט, ובאופן כללי יותר לבית הספר לכלכלה של שיקגו (כלכלת מים מתוקים). הם מעריכים כי משבר כלכלי ותנודות לא יכולות לנבוע מהלם כספי, רק מהלם חיצוני, כמו חידוש.

=== תאוריה מבוססת-מוצרים על מחזורים כלכליים ===
מחזור חיי מוצר בינלאומי
תאוריה זו מסבירה את טיבן וסיבותיהן של מחזורים כלכליים מנקודת המבט של מחזור החיים של סחורות סחירות. התאוריה מקורה ביצירתו של ריימונד ורנון, שתיאר את התפתחות הסחר הבינלאומי מבחינת מחזור חיי המוצר - פרק זמן בו המוצר מסתובב בשוק. ורנון הצהיר כי מדינות מסוימות מתמחות בייצור וייצוא של מוצרים חדשים מבחינה טכנולוגית, ואילו אחרות מתמחות בייצור מוצרים ידועים כבר. המדינות המפותחות ביותר מסוגלות להשקיע סכומי כסף גדולים בחידושים הטכנולוגיים ולייצר מוצרים חדשים ובכך להשיג יתרון השוואתי דנאמי על פני מדינות מתפתחות.

מחקר שנערך לאחרונה על ידי ג'ורג'י רביאקין מוכיח את תאוריית ורנון הראשונית ומראה כי מחזורים כלכליים במדינות מפותחות גוברים על מחזורים כלכליים במדינות מתפתחות. הוא גם מניח שניתן להשוות מחזורים כלכליים עם מחזוריות שונה למוצרים עם מחזורי חיים שונים. במקרה של גלי קונדראטיב מוצרים כאלה מתואמים עם תגליות מהותיות המיושמות בייצור (המצאות המהוות את הפרדיגמה הטכנולוגית: מכונותיו של ריצ'רד ארקרייט, מנועי קיטור, שימוש תעשייתי בחשמל, המצאת מחשב וכו '); מחזורי קוזנט מתארים מוצרים כגון רכיבים תשתיתיים (דרכים, תחבורה, שירותים וכדומה); מחזורי הג'אגר עשויים לעבור במקביל להון קבוע של הארגון (ציוד, מכונות וכו '), ו-מחזור קיטשין מאופיינים בשינוי בהעדפות החברה (הטעמים) של מוצר צריכה, וזמן, הדרוש כדי להתחיל את הייצור.

עדכונים טכנולוגיים סימולטניים של כל הגורמים הכלכליים (כתוצאה מכך, היווצרות מחזור) ייקבעו על ידי תנאי שוק תחרותיים ביותר: במקרה שאם טכנולוגיית ייצור בחברה אינה עומדת בסביבה הטכנולוגית הנוכחית, - חברה כזו מאבדת את התחרותיות שלה ובסופו של דבר פשיטת רגל.

=== מחזור עסקי פוליטי ===
מערכת מודלים אחרת מנסה להפיק את המחזור העסקי מהחלטות פוליטיות. תאוריית המחזור העסקי הפוליטי קשורה מאוד לשמו של מיכה קלצקי שדן "באי-רצונם של 'קברניטי התעשייה' לקבל התערבות ממשלתית בעניין התעסוקה". מתמשך תעסוקה מלאה פירושו הגדלת כוח המיקוח של עובדים להעלות שכר ולהימנע מעבודת עבודה ללא שכר, דבר שעלול לפגוע ברווחיות. עם זאת, הוא לא ראה כי תאוריה זו חלה תחת פשיזם, אשר ישתמש בכוח ישיר כדי להשמיד את כוח העבודה. בשנים האחרונות טענו תומכי התאוריה "מחזור עסקים אלקטורלי" כי פוליטיקאים מכהנים מעודדים שגשוג לפני בחירות על מנת להבטיח בחירות חוזרות - ולגרום לאזרחים לשלם על כך במיתון לאחר מכן.<ref> https: //www.nber.org/papers/w1838 </ref> מחזור העסקים הפוליטי הוא תאוריה אלטרנטיבית הקובעת שכאשר נבחר ממשלה של גוון כלשהו, היא נוקטת בתחילה מדיניות מתכווצת כדי להפחית את האינפלציה ולקבל מוניטין של יכולת כלכלית.. לאחר מכן היא נוקטת מדיניות מורחבת לקראת הבחירות הבאות, בתקווה להשיג אינפלציה נמוכה ובאבטלה בו זמנית ביום הבחירות. מחזור העסקים הפרטיזני מציע כי מחזורים נובעים מבחירות רצופות של ממשלות עם משטרי מדיניות שונים. משטר א 'נוקט מדיניות מתרחבת, וכתוצאה מכך צמיחה ואינפלציה, אך הוא נבחר לתפקידו כאשר האינפלציה הופכת לגובה פסול. המחליף, משטר ב ', נוקט במדיניות מתכווצת המצמצמת את האינפלציה והצמיחה ואת התנופה כלפי מטה של המחזור. הצבעה אינה בתפקיד כאשר האבטלה גבוהה מדי, ובמקומה מפלגה א '.

=== כלכלה מרקסיסטית ===
עבור מרקס, הכלכלה המבוססת על ייצור סחורות שיימכרו בשוק מועדת באופן מהותי למשבר. בתפיסה המרקסית ההטרודוכסית, הרווח הוא המנוע העיקרי של כלכלת השוק, אך לרווחיות העסקית (הונית) יש נטייה ליפול שיוצרת שוב ושוב משברים בהם מתרחשת אבטלה המונית, עסקים נכשלים, הון שנותר מרוכז ומרוכז ורווחיות מתאוששת. בטווח הארוך משברים אלו נוטים להיות חמורים יותר והמערכת תיכשל בסופו של דבר.

כמה סופרים מרקסיסטים כמו רוזה לוקסמבורג ראו את היעדר כוח הקנייה של עובדים כגורם לנטייה של היצע להיות גדול מהביקוש, מה שיוצר משבר, במודל שיש לו דמיון לזה הקיינסיאני. אכן, מספר סופרים מודרניים ניסו לשלב בין השקפותיהם של מרקס וקיינס. הנריק גרוסמן סקר את הדיונים ואת הנטיות המתנגדות ופול מאטיק הדגיש לאחר מכן את ההבדלים הבסיסיים בין הפרספקטיבה המרקסית והקינזית. בעוד שקיינס ראה בקפיטליזם מערכת שכדאי לשמור עליה ורגישות לרגולציה יעילה, מרקס ראה בקפיטליזם מערכת נידונה מבחינה היסטורית שלא ניתן להכניס אותה לשליטה חברתית.

המתמטיקאי והכלכלן האמריקני ריצ'רד מ. גודווין רשמי מודל מרקסיסטי של מחזורי עסקים המכונה מודל גודווין בו המיתון נגרם כתוצאה מגידול בכוח המיקוח של עובדים (תוצאה של תעסוקה גבוהה בתקופות בום), מה שדחף את נתח השכר של ההכנסה הלאומית דיכוי רווחים והובלת פירוט בצבירת ההון. תאורטיקנים מאוחרים המיישמים גרסאות של מודל גודווין זיהו מחזורי צמיחה והפצה שהובילו ברווחים בתקופה קצרה וארוכה בארצות הברית ובמקומות אחרים. דייוויד גורדון סיפק מודל מרקסיסטי של מחזורי צמיחה מוסדיים ארוכי שנים בניסיון להסביר את גל הקונדייטיב. מחזור זה נובע מהתמוטטות התקופתית של המבנה החברתי של הצטברות, קבוצה של מוסדות המאבטחים ומייצבים את צבירת ההון.

=== האסכולה האוסטרית ===
מאמר ראשי: תאוריית מחזור העסקים האוסטרי
כלכלני האסכולה האוסטרית ההטרודוקסי טוענים כי מחזורי העסקים נגרמים כתוצאה מהנפקת אשראי מוגזמת על ידי בנקים במערכות בנקאות בשבר עתודות. לטענת כלכלנים אוסטרים, הנפקת יתר של אשראי בנקאי עלולה להחמיר אם המדיניות המוניטרית של הבנק המרכזי קובעת את הריבית נמוכה מדי, וההתרחבות הנובעת מכך של אספקת הכסף גורמת ל"פריחה "בה משאבים אינם מיועדים באופן שגוי או" מושקעים במזיד "בגלל נמוך באופן מלאכותי שיעורי ריבית. בסופו של דבר, לא ניתן להמשיך בום ולאחריו מופיע "חזה" בו מחוסלות ההשקעות הרעות (נמכרות בפחות מעלותן המקורית) וחוזי אספקת הכסף.

אחת הביקורות על תאוריית תורת מחזורי העסקים האוסטריים מבוססת על התצפית כי ארצות הברית סבלה ממשברים כלכליים חוזרים ונשנים במאה ה-19, ובמיוחד המשבר הפיננסי של 1873, שהתרחשה לפני הקמת בנק מרכזי בארצות הברית בשנת 1913. בית הספר האוסטרי, כמו ההיסטוריון תומאס וודס, טוען כי משברים פיננסיים קודמים אלה הובאו בעקבות מאמצי הממשלה והבנקאים להרחיב אשראי למרות מגבלות שהוטלו על ידי תקן הזהב השולט, ולכן הם תואמים את תורת מחזורי העסקים האוסטריים.

ההסבר האוסטרי על מחזור העסקים שונה באופן משמעותי מההבנה המיינסטרימית של מחזורי העסקים, ובדרך כלל נדחית על ידי כלכלני המיינסטרים. כלכלנים מהזרם המרכזי בדרך כלל אינם תומכים בהסברים של האסכולה האוסטרית לגבי מחזורי עסקים, הן על בסיס עיוני והן מבחינה אמפירית אמיתית. האוסטרים טוענים באופן שגרתי כי מחזור העסקים הפורח כמעט ולא נגרם כמעט תמיד כתוצאה מהתערבות ממשלתית בכלכלה, אך אחרת הוא תופעה נדירה וקלה.

=== עקומת תשואה ===
השיפוע של עקום התשואה הוא אחד המנבאים החזקים ביותר של צמיחה כלכלית עתידית, אינפלציה, ומיתון. מדד אחד של שיפוע עקומת התשואה (כלומר ההפרש בין שיעור האג"ח לאוצר ל-10 שנים ושיעור האג"ח האוצר של 3 חודשים) נכלל במדד הלחץ הפיננסי שפרסם פד סנט לואיס. מדד שונה למדרון (כלומר ההפרש בין שיעורי האג"ח לאוצר ל-10 שנים לריבית פריים) משולב במדד האינדיקטורים המובילים הכלכליים שפרסם מועצת הוועידה.

עקומת תשואה הפוכה היא לרוב מבשרת של מיתון. עקומת תשואה משופעת לטובה היא לרוב מבשרת של צמיחה אינפלציונית. עבודותיהם של ארתורו אסטרלה וטוביאס אדריאן ביססו את הכוח החזוי של עקומת תשואה הפוכה כדי לאותת על מיתון. המודלים שלהם מראים שכאשר ההפרש בין שיעורי הריבית לטווח הקצר (הם משתמשים בשטרות שטר של 3 חודשים) לבין הריבית לטווח הארוך (איגרות חוב לאוצר 10 שנים) בסוף מחזור הידוק הפדרל לרזרבות הוא שלילי או פחות מ-93 נקודות בסיס חיוביות כי עלייה בדרך כלל באבטלה. הפד של ניו יורק מפרסם [https://www.newyorkfed.org/research/capital_markets/ycfaq.html#/ תחזית הסתברות מיתון חודשית] הנגזרת מעקומת התשואה ומבוססת על עבודתה של אסטרלה.

לפני כל המיתון ארצות הברית מאז 1970 (עד 2017) קדמה עקומת תשואה הפוכה (10 שנים לעומת 3 חודשים). במהלך אותה פרק זמן, כל התרחשות של עקומת תשואה הפוכה עקבה אחר המיתון כפי שהצהיר ועדת ההיכרויות של מחזור העסקים של הלשכה הלאומית למחקר כלכלי
{|class="wikitable sortable"
|-
!אירוע !! class="unsortable" |תאריך התחלת ההיפוך !! class="unsortable" |תאריך תחילת המיתון !! זמן מהיפוך להתחלת מיתון !! משך ההיפוך !! זמן מתחיל המיתון ועד להודעת הלשכה הלאומית למחקר כלכלי !! זמן מההתפרקות לסוף המיתון !! משך המיתון !! זמן מסיום המיתון ועד הודעת הלשכה הלאומית למחקר כלכלי !! היפוך מקסימלי
|-
! !! !! !! חודשים !! חודשים !! חודשים !! חודשים !! חודשים !! חודשים !! נקודות בסיס
|-
|מיתון 1970 || דצמבר 1968 || ינואר 1970 || 13 || 15 || NA || 8 || 11 || NA || −52
|-
|מיתון 1974 || יוני 1973 || דצמבר 1973 || 6 || 18 || NA || 3 || 16 || NA || −159
|-
|מיתון 1980 || נובמבר 1978 || פברואר 1980 || 15 || 18 || 4 || 2 || 6 || 12 || −328
|-
|מיתון 1981–1982 || אוקטובר 1980 || אוגוסט 1981 || 10 || 12 || 5 || 13 || 16 || 8 || −351
|-
|מיתון 1990 || יוני 1989 || אוגוסט 1990 || 14 || 7 || 8 || 14 || 8 || 21 || −16
|-
|מיתון 2001 || יולי 2000 || אפריל 2001 || 9 || 7 || 7 || 9 || 8 || 20 || −70
|-
|מיתון 2008–2009 || אוגוסט 2006 || ינואר 2008 || 17 || 10 || 11 || 24 || 18 || 15 || −51
|-
|ממוצע מאז 1969 || || || 12 || 12 || 7 || 10 || 12 || 15 || −147
|-
|סטיית תקן מאז 1969 || || || 3.83 || 4.72 || 2.74 || 7.50 || 4.78 || 5.45 || 138.96
|}

אסטרלה ואחרים העלו כי עקומת התשואות משפיעה על מחזור העסקים דרך מאזן הבנקים (או מוסדות פיננסיים דמויי בנק). כאשר עקומת התשואה הפוכה, בנקים נתפסים לעיתים קרובות יותר ומשלמים יותר על פיקדונות לזמן קצר (אוצורות אחרות של מימון סיטוני לטווח קצר) מכפי שהם מבצעים הלוואות לזמן ארוך, מה שמוביל לאובדן רווחיות וחוסר רצון להלוואות וכתוצאה מכך מחנק אשראי. כאשר עקומת התשואות משופעת כלפי מעלה, הבנקים יכולים לרווחית לקחת פיקדונות לטווח קצר ולבצע הלוואות לטווח ארוך, כך שהם להוטים לספק אשראי ללווים. זה מוביל בסופו של דבר לבועה כלכלית.

=== גאורגיזם ===
הנרי ג'ורג' טען תנודות מחיר הקרקע היו הגורם העיקרי של רוב מחזורי עסקים. התאוריה היא בדרך כלל לייחס ידי כלכלנים המיינסטרים מודרניים

== צמצום ירידה כלכלית ==
אינדיקטורים חברתיים רבים, כמו בריאות הנפש, פשעים והתאבדויות, מחמירים במהלך המיתון הכלכלי (אם כי התמותה הכללית נוטה ליפול והיא נמצאת בהרחבות כאשר היא נוטה לעלות). מכיוון שתקופות של סטגנציה כלכלית כואבות עבור רבים המאבדים את מקום עבודתם, לעיתים קרובות יש לחץ פוליטי של ממשלות למתן מיתון. מאז שנות הארבעים, לאחר המהפכה הקיינסיאנית, ראו רוב ממשלות המדינות המפותחות את ההפחתה של מחזור העסקים כחלק מאחריות הממשלה, תחת הרס של מדיניות הייצוב.

מכיוון שבתפיסה הקיינסיאנית, מיתון נגרם כתוצאה מביקוש מצטבר לא מספק, כאשר המיתון מתרחש על הממשלה להגדיל את כמות הביקוש המצרפי ולהחזיר את המשק לשיווי משקל. זאת יכולה הממשלה לעשות בשני אופנים, ראשית על ידי הגדלת היצע הכסף (מדיניות מוניטרית מורחבת) ושנית על ידי הגדלת ההוצאות הממשלתיות או קיצוץ מיסים (מדיניות פיסקאלית מורחבת).

לעומת זאת, כמה כלכלנים, ובמיוחד הכלכלן הקלאסי החדש רוברט לוקאס, טוענים כי עלות הרווחה של מחזורי העסקים הם קטנים עד זניחים, וכי על הממשלות להתמקד בצמיחה לטווח הארוך במקום בייצוב

עם זאת, אפילו על פי כלכלה קיינסיאנית, ניהול מדיניות כלכלית להחלקת המחזור הוא משימה קשה בחברה עם כלכלה מורכבת. יש תאורטיקנים, ובמיוחד אלה המאמינים בכלכלה המרקסית, סבורים כי קושי זה אינו בר-קיימא. קרל מרקס טען כי משבר פיננסי חוזרים ונשנים הם תוצאה בלתי נמנעת מפעילות המערכת הקפיטליסטית. בתפיסה זו כל מה שהממשלה יכולה לעשות זה לשנות את תזמון המשברים הכלכליים. המשבר יכול להופיע גם בצורה אחרת, למשל כאינפלציה קשה או גירעון מתמשך של הממשלה. גרוע מכך, על ידי עיכוב משבר, מדיניות הממשלה נתפסת שהופך אותו יותר דרמטיים ובכך כואב יותר.

בנוסף, מאז שנות השישים שיחקו כלכלה נאו-קלאסית את יכולתם של המדיניות הקיינסיאנית לנהל כלכלה. מאז שנות השישים, כלכלנים כמו זוכי הפרס נובל מילטון פרידמן ואדמונד פלפס עיצבו את טיעוניהם כי הציפיות האינפלציוניות שוללות את עקומת פיליפס בטווח הרחוק. הסטגפלציה בשנות השבעים סיפקה תמיכה בולטת בתאוריות שלהם, תוך שהיא הוכיחה דילמה למדיניות הקיינסיאנית, שנראתה מחייבת הן מדיניות מורחבת כדי למתן את המיתון והן מדיניות מתכווצת להפחתת האינפלציה. פרידמן הרחיק לכת וטען שכל הבנק המרכזי של מדינה צריך לעשות הוא להימנע מטעויות גדולות, כפי שהוא מאמין שהם עשו על ידי קבלת אספקת הכסף במהירות רבה לנוכח ההתרסקות בוול סטריט בשנת 1929יום חמישי השחור, בה הם עשו את מה שהיה יכול להיות מיתון להשפל הגדול.

== ראו גם==
* מתוך (2008) מילון פאלגרב החדש לכלכלה, מהדורה שנייה:
** כריסטופר ג'יי ארסג. "מודלים של מחזור עסקי מוניטרי (מחירים דביקים ושכר)." [http://www.dictionaryofeconomics.com/article?id=pde2008_M000403&q=monetary%20business% תקציר].
** הלוויג. "מחזורי עסקים כספיים (מידע לא מושלם)." [http://www.dictionaryofeconomics.com/article?id=pde2008_M000375&q=information&topicid=&result_number=5 תקציר].
** אלן ר. מקגרטן "מחזורי עסקים אמיתיים." [http://www.dictionaryofeconomics.com/articleid=pde2008_R000047&q=real%20business%20cycles&topicid=&result_number=1 תקציר].
* אקשטיין, אוטו; סיני, אלן (1990). "[https://books.google.com/?id=P2f-icI-fM0C&pg=PA39 1. המנגנונים של מחזור העסקים בתקופה שלאחר המלחמה]". ברוברט ג'יי גורדון (עורכת). [https://archive.org/details/americanbusiness0000gord מחזור העסקים האמריקאי]: המשכיות ושינוי. הוצאת אוניברסיטת שיקגו. 978-0226304533}}.
* סאמרס, לורנס ה. (1986). "[https://www.minneapolisfed.org/research/QR/QR1043.pdf כמה תצפיות ספקיות על תאוריית מחזורי עסקים אמיתיים]". סקירה רבעונית של בנק הפדרל רזרב של מיניאפוליס. 10 (סתיו): 23–27.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלכלה