טיבוע הקורבטה צ'אונן

צ'אונן הייתה קורבטה של קוריאה הדרומית שנפגעה מטורפדו ליד האי באנגניונג, ב, ב-26 במרץ 2010. הקורבטה טבעה עם 46 אנשי צוות הרוגים ו-58 פצועים. צפון קוריאה מכחישה את חלקה בכך.

חקירה רשמית שבוצעה על ידי צוות מומחים בינלאומיים מדרום קוריאה, ארצות הברית, בריטניה, קנדה, אוסטרליה ושוודיה, והגיעה למסקנה שספינת המלחמה הוטבעה על ידי טורפדו מצוללת של צפון קוריאה. הירי על ספינת המלחמה נעשה על ידי צוללת ננס מדגם "יונו" מסקנות הדו"ח הביאו למחלוקת משמעותית בתוך דרום קוריאה. בעקבות הטביעה, דרום קוריאה הטילה סנקציות נגד קוריאה הצפונית, המכונות "הצעדים של 24 במאי".

צפון קוריאה הכחישה שהיא אחראית לטביעה. סין דחתה את התרחיש שהוצג על ידי דרום קוריאה וארצות הברית כלא אמין. תוצאות חקירה של הצי הרוסי לא פורסמו ברבים. מועצת הביטחון של האומות המאוחדות פרסמה הצהרה בגנות המתקפה אך מבלי לזהות את התוקף.
==גאוגרפיה==
מיקום הטביעה.
האי באנגניונג הוא אי דרום קוריאני ב, מול חצי האי אונג'ין בצפון קוריאה. הוא נמצא פחות מ-10 מיל ימי מהחוף הצפון קוריאני, ונמצא יותר מ-100 מיל מהיבשת הדרום קוריאנית. האי נמצא מדרום וממערב לקו הגבול הצפוני, הגבול ימי דה פקטו המפריד בין דרום קוריאה (ROK) לבין צפון קוריאה (DPRK).

באזור קיים מתח בין שתי המדינות, למרות שנקבע בהסכם שביתת הנשק של מלחמת קוריאה שהאיים עצמם שייכים לדרום, גבול הים לא היה מכוסה על ידי שביתת הנשק, והצפון תובע את הים.

המצב מסובך עוד יותר בגלל הייות האזור עשיר בדיג ומוקד משיכה לספינות דיג של צפון קוריאה וסין. במהלך השנים היו התנגשויות רבות בין ספינות חיל הים משני הצדדים שניסו לשלוט על מה ששני הצדדים רואים כמים טריטוריאליים שלהם. אלה כונו "מלחמות הסרטנים".

==היסטוריה של טביעת ספינות משני הצדדים==
בסוף מאי 2010, ברוס קאמינגס, מומחה מאוניברסיטת שיקגו לענייני קוריאה, העיר כי יש לראות את הטביעה כחלק ממתיחות ארוכת טווח בשטח הימי שטח הפקר. הוא ציין את קרב Daecheong, עימות בנובמבר 2009, שבו נהרגו כמה מלחים צפון קוריאנים, ותקרית שנת 1999 כאשר 30 צפון קוריאנים נהרגו ו-70 נפצעו כאשר הספינה שלהם שקעה.

בשתי התקריות, הצפון קוריאנים היו הראשונים שפתחו באש. בתקרית של 1999 הדרום קוריאנים הסלימו את העניינים על ידי ייזום מסע 'חבטות' סירות במטרה לעצור את מה שהדרום ראה בתור הפרה של גבולותיה הימיים. בהתחשב באירועים הקודמים הללו, קאמינגס אמר כי טביעת צ'אונן "נתקעה מהקשרה, ההקשר של מלחמה מתמשכת שמעולם לא הסתיימה.

==הטבעת צ'אונן==
בליל הטביעה, חיל הים של ארצות הברית ודרום קוריאה עסקו בתרגילי לוחמה משותפים נגד צוללות במרחק של 75 מיילים זה היה חלק מהתוכנית השנתית. תרגיל מלחמה, המתואר כ"אחד מהתרגילים המדומים הגדולים בעולם", הכולל ספינות מלחמה רבות של ארצות הברית ודרום קוריאה.

ביום שישי, 26 במרץ 2010, דווח על פיצוץ שהתרחש ליד הקורבטה צ'אונן בשעה 9:22 זמן מקומי. זהפיצוץ גרם לספינה להישבר מייד ומאוחר יותר בשעה 21:30 בערך לטבוע מול החוף הדרום-מערבי של האי באנגיונג. מזג אוויר גרוע מפריע לחיפושים. דיווחים ראשוניים העלו שהספינה נפגעה על ידי טורפדו צפון קוריאני, ושהספינה הדרום קוריאנית השיבה באש. עם זאת, משרד ההגנה הדרום קוריאני הדגיש בתדריכים הראשונים לעיתונאים לאחר הטביעה כי "אין אינדיקציה למעורבות צפון קוריאנית". ספינה אחרת שהפעילה את הסונאר שלה באותה עת, דיווחה שלא גילתה אף צוללת קרובה. דיווחים מוקדמים העלו גם כי יחידות חיל הים הדרום קוריאני ירו על ספינה לא מזוהה בכיוון צפון קוריאה, אך גורם ביטחוני אמר מאוחר יותר שייתכן שהמטרה הייתה להקת ציפורים שזוהתה בטעות במכ"ם.

בספינה היו צוות של 104 איש בזמן הטביעה, ו-58 אנשי צוות חולצו עד 23:13 שעון מקומי. 46 אנשי הצוות הנותרים נהרגו.
הירכתיים של צ'אונן שקעו על הצד השמאלי במים עמוקים של 430 רגל קרוב לאתר הטביעה. חלק החרטום לקח יותר זמן לשקוע ובינתיים נסחף 6.4 ק"מ ושקע בעומק של 66 רגל. כשחלק קטן מהגוף נראה מעל המים.

==פעולות החילוץ==
סגן אדמירל קים יונג-דו, מפקד על מאמצי החילוץ של חיל הים של הרפובליקה של קוריאה, ואדמירל ריצ'רד לנדולט, מפקד כח הסיוע של צי ארצות הברית בחילוץ. דנים בפעולות הצלה על סיפון ספינה קוריאנית
שש אוניות חיל הים ושתי ספינות משמר החופים הדרום קוריאני החלו מייד בחילוץ וכן מטוסים מחיל האוויר של הרפובליקה של קוריאה. ב-27 במרץ דווח כי מקווה למצוא את 46 הנעדרים צוות חי נמוג. זמן ההישרדות במים נאמד כשעתיים וגלים גדולים הפריעו לניסיונות חילוץ. לאחר הטביעה, הודיע הנשיא לי מיונג-בק, שהחלמת הניצולים היא בראש סדר העדיפויות. אוויר הוזרם לתוך הספינה כדי לשמור על ניצולים בחיים.

למעלה מ-24 כלי שיט צבאיים היו מעורבים במהלך מאמץ החיפוש וההצלה, כולל ארבע כלי שיט של הצי האמריקני: USNS Salvor USS Harpers Ferry USS Curtis Wilbur(DDG 54), ו-USS Shiloh (CG-67).

ב-30 במרץ 2010 דווח כי צולל אחד מדרום קוריאה נפטר לאחר שאיבד את הכרתו בזמן חיפוש אחר ניצולים, ואחר אושפז.
ב-3 באפריל 2010, גורמים רשמיים בדרום קוריאה אמרו כי סירת דיג פרטית המעורבת בפעולות החילוץ התנגשה בספינת משא קמבודית וטבעה והרגה לפחות שני אנשים, כאשר שבעה דווחו כנעדרים. באותו יום נמסר כי גופתו של אחד מ-46 המלחים הנעדרים נמצאה.

ב-3 באפריל 2010 ביטלה דרום קוריאה את חיפוש הגופות של הנעדרים. שמשפחות המלחים ביקשו להשהות את המבצע מחשש לנפגעים נוספים בקרב צוללי החילוץ. המוקד של הצבא עבר אז לפעולות הצלה, שהיו צפויות להימשך עוד חודש להשלמתן.

צוללים דרום קוריאני ואמריקאי בשלב החילוץ.
הקטע הראשון, הירכתיים, באתר החילוץ
ב-15 באפריל 2010, הורם החלק האחורי של שבר הקורבטה מקרקעית הים על ידי עגורן צף חזק, נוקז ממים והונח על דוברה להובלה לבסיס חיל הים פיונגטאק. וב-24 באפריל הועלה חלק הקדמי.

החלקים שנישלו מהים נלקחו לבסיס חיל הים פיונגטאק לצורך חקירת סיבת הטביעה על ידי מומחים דרום קוריאנים וזרים. גופותיהם של 40 אנשי צוות מתוך 46 שירדו עם הספינה נמצאו והובאו למנוחת עולם בבית הקברות הלאומי דייג'ון.

==חקירות==
קציני צי של דרום קוריאה ושל [[צי ארצות הברית בודקים את שברי צ'אונן ב-פיונגטאק, ב-13 בספטמבר 2010.]]
לאחר שהעלו את שברי הספינה, הקימו דרום קוריאה וארצות הברית צוות חקירה משותף כדי לגלות את סיבת הטביעה. מאוחר יותר הודיעה דרום קוריאה כי בכוונתה להקים קבוצה בינלאומית כדי לחקור את הטביעה כולל קנדה, בריטניה, שוודיה ואוסטרליה. אוסטרליה פרסמה שאוסטרלים יצטרפו לחקירת ספינת מלחמה טובעת של דרום קוריאה. המשרד לענייני חוץ וסחר בינלאומי קנדה, הודיע שמומחים של הצי הקנדי יסייעו בחקירה רב לאומית בנוגע לשקיעת צ'אונן'.

ב-16 באפריל 2010, יון דוק-יונג, יו"ר משותף של צוות החקירה, אמר "בבדיקה ראשונית של צ'אונן כי חוקרים דרום קוריאנים וארצות הברית לא מצאו עקבות המראים כי גוף הספינה נפגע ישירות על ידי טורפדו. במקום זאת, מצאנו עקבות המוכיחים שפיצוץ חזק שנגרם אולי על ידי טורפדו התרחש מתחת למים. ייתכן שהפיצוץ יצר סילון בועה שבסופו של דבר יצר גל הלם עצום וגרם לשבירת הספינה בשני." עקבות של חומר כימי נפיץ בשימוש בטורפדו, RDX, נמצאו מאוחר יותר במאי 2010.

הוושינגטון פוסט דיווח ב-19 במאי 2010, שצוות חוקרים משוודיה, אוסטרליה, בריטניה וארצות הברית הגיע למסקנה שטורפדו צפון קוריאני הטביע את הספינה. הצוות מצא שהטורפדו שבו נעשה שימוש זהה לטורפדו צפון קוריאני שנלכד בעבר על ידי דרום קוריאה. ב-25 באפריל 2010, הודיע צוות החקירה כי סיבת הטביעה היא פיצוץ תת-מימי ללא מגע. ב-7 במאי 2010, פרסם פקיד ממשלתי דרום קוריאני א כי צוות של מומחים אזרחים וצבאיים דרום קוריאניםמ צאו עקבות של RDX, חומר נפץ חזק יותר מ-TNT ומשמש בטורפדות. ב-19 במאי 2010, הוכרז על גילוי שבר מתכת המכיל מספר סידורי דומה למספר על טורפדו צפון קוריאני שנימצא על ידי דרום קוריאה ב-2003.

בסיכום שלהם עבור מועצת הביטחון של האו"ם, תוארה קבוצת החקירה כ"קבוצת החקירה האזרחית-צבאית המשותפת של הרפובליקה של קוריאה בהשתתפות מומחים בינלאומיים מאוסטרליה, שוודיה, בריטניה ובריטניה מדינות, וכוח המשימה הרב-לאומי המשולב למודיעין, הכולל את הרפובליקה של קוריאה, אוסטרליה, קנדה, בריטניה וארצות הברית", אשר הורכב מ-25 מומחים מ-10 סוכנויות מומחים קוריאניות מובילות, 22 מומחים צבאיים, 3 מומחים שהומלצו על ידי האספה הלאומית, ו-24 מומחים זרים המהווים 4 צוותי תמיכה".

===דוח ועדת החקירה המשותפת===
צוללת ננס של צפון קוריאה מדגם "יונו"
ב-20 במאי פרסמה קבוצת החקירה בראשות דרום קוריאה סיכום של הדו"ח שלה שבו הם הגיעו למסקנה כי טביעת ספינת המלחמה הייתה תוצאה של מתקפת טורפדו צפון קוריאנית, והעירו כי "הראיות מצביעות באופן מוחץ על המסקנה שהטורפדו היה נורה על ידי צוללת צפון קוריאנית". בחקירה נטען גם כי קבוצת צוללות קטנות, בליווי ספינת תמיכה, יצאה מבסיס ימי צפון קוריאני כמה ימים לפני הטביעה. צפון קוריאה מכחישה את טיבוע ספינת מלחמה. דרום קוריאה החליטה על תגובה חזקה. הנשק הספציפי שבו נעשה שימוש היה לכאורה טורפדו צפון קוריאני דגם CHT-02D, חלקים ממנו שוחזרו. צפון קוריאה גונתה על ידי מעצמות העולם על התקפת טורפדו. חוקרים דרום קוריאנים אמרו לעיתונאים שלהם שהם מאמינים שאחת או שתיים צוללת צפון קוריאנית, יונו וסנג יצאה מבסיס ימי בקייפ ביפגוט בליווי ספינת תמיכה ב-23 במרץ 2010. אחד הצוללות, לפי הדיווח, עקפה בצד המערבי של האי באנגניונג, שהגיע ב-25 במרץ 2010. שם, היא חיכתה בערך 30 מטר בעומק עד ש"צ'אונן" תעבור לידה.

החוקרים הגיעו למסקנה כי הצוללת ירתה את הטורפדו ממרחק של כ-3 ק"מ. נראה שהמתקפה תוכננה לזמן שבו זרמי הגאות והשפל באזור היו איטיים. הספינות הצפון קוריאניות חזרו לנמל ב-28 במרץ 2010. מידע מפורט כזה על תנועות הצוללות הצפון קוריאניות, ועמדת התקיפה, לא היו בסיכום הרשמי או בדוח הסופי.
חלק שנמצאנ ועליו סימון זהה לטורפדות של צפון קוריאה.
חלקי הטורפדו שנתפסו באתר הפיצוץ על ידי ספינת חפירה ב-15 במאי, הכוללים את המדחפים המנוגדים לסיבוב 5×5 להבים, מנוע ההנעה וחלק היגוי, נטען כי הם תואמים את הסכמטיקה של הטורפדו CHT-02D הכלולה ב - חוברות היכרות שסופקו למדינות זרות על ידי צפון קוריאה למטרות יצוא. סכימת טורפדו שגויה, אם כי דומה, הוצגה בטעות בתדריך ה-RIG המשודר בטלוויזיה לצורך השוואה עם החלקים ששוחזרו. החוקרים מודים שהשתמשו בתוכנית שגויה כדי להראות טורפדו קוריאני של נ. שתקף את צ'אונן התרשים הנכון לא פורסם ברבים. הסימונים הנמצאים בקצה קטע ההנעה, תואמים לסימון של טורפדו צפון קוריאני שהושג בעבר, אך אינו עולה בקנה אחד עם אחד מהם.

סימולציות ציינו ש-250 ק"ג של חומר נפץ מקביל ל-TNT בעומק 3 מטר בצד שמאל, יגרום לנזק שנראה בשקופיות.

===דוח חקירה===
עותק טיוטה של הדו"ח המלא התקבל על ידי טיים (מגזין) בתחילת אוגוסט 2010, לפני פרסום הדו”ח הסופי. הדו"ח בחן בפירוט עשרה תרחישים חלופיים אפשריים, תוך דיון נרחב והסבר מדוע עשרה אלו לא היו אפשריים. לבסוף המסקנה שהייתה זו מתקפה צפון קוריאנית, ברמת "אפשרות גבוהה".

לתמיכה במסקנה זו, נכתב בדו"ח כי עדים דיווחו שראו הבזקי אור או קולות של פיצוץ, וכן כי ניתוח צי ארצות הברית של השברים הגיע למסקנה שטורפדו שהכיל 250 ק"ג של חומר נפץ התפוצץ שישה עד תשעה מטרים מתחת לקו המים. נזק לגוף הספינה תמך במסקנה זו, בעוד שלא עולה בקנה אחד עם מה שהיה צפוי אם הספינה עלתה על שרטון או נפגעה בטיל.

ב-13 בספטמבר 2010, פורסם הדו"ח המלא של משרד ההגנה ובו מסקנה שצ'אונן הוטבעה עקב פיצוץ טורפדו, שאמנם לא יצר קשר עם הספינה, אך התפוצץ מספר מטרים מתחת לגוף הספינה וגרם לגל הלם ובועה. השפעה של כוח מספיק כדי לפגוע קשות ולהטביע את הספינה.
שברי הטורפדו CHT-02D המוצגות באנדרטת המלחמה של קוריאה, 23 במרץ 2011

===הערכת מומחי הצי הרוסי===
access-date=7 מרץ 2012}}</ref>
לקראת סוף מאי ביקר צוות של חיל הים הרוסי מומחי צוללות וטורפדו בדרום קוריאה כדי לבצע הערכה של החקירה בראשות דרום קוריאה. הצוות חזר לרוסיה עם דגימות לניתוח פיזיקלי-כימי נוסף.<ref name=rian-20100608></ref> לא נמסרה הצהרה רשמית על ההערכה. נטען שההערכה הגיעה למסקנה שצ'אונן לא הוטבעה על ידי טורפדו צפון קוריאני, אך לא הגיעה למסקנה נחרצת לגבי סיבת הטביעה. [העיתון "ההינדו" ציטט מקור בצי הרוסי שקבע כי "לאחר בחינת העדויות הזמינות ואת שברי הספינה מומחים רוסים הגיעו למסקנה שמספר טיעונים שהועלו על ידי החקירה הבינלאומית לטובת מעורבותה של DPRK בהטבעת הקורבטות לא היו כבדי משקל מספיק".

ב-27 ביולי 2010, פרסם העיתון הדרום קוריאני הנקיורה, סיכום מפורט של הניתוח של צוות המומחים של הצי הרוסי.<ref name=hani-russian-navy-summary-analysis></ref> לפי הנקיורה, החוקרים הרוסים הגיעו למסקנה שצ'אונן נגע בקרקעית הים וגרם נזק לאחד המדחפים שלו לפני פיצוץ ללא מגע., אולי נגרם כתוצאה מהפעלת מוקש בזמן שהספינה ניסתה לתמרן למים עמוקים יותר. בדיקה חזותית של חלקי הטורפדו שנמצאו בדרום קוריאה הצביעו לכאורה על כך שהוא היה במים יותר מ-6 חודשים.<ref name=hani-russian-navy-suspect-mine></ref> למחרת הגיבו פקידים דרום קוריאנים ב"הפרכה בקנה מידה מלא".<ref name=hani-russian-navy-summary-response></ref>

ב-3 באוגוסט 2010 הצהיר שגריר רוסיה באו"ם ויטלי צ'ורקין כי מסקנות דו"ח החקירה של ארצו לגבי צ'אונן לא יפורסמו. מניעת תוצאות החקירה נתפסה כחסרת רגישות על ידי דרום קוריאה, אך נמנעה נזק פוליטי למספר מדינות.

===הצהרות סיניות===
במהלך שיחות בין הממשלות האמריקאיות לסין בסוף מאי 2010, דווח של יואצ'י שימאצו, פרשן מטעם הממשל הסיני, שהצהירו כי טביעת צ'אונן הייתה כתוצאה ממוקש ימי אמריקאי שעגן בקרקעית הים והניע את עצמו לפגוע בספינה באמצעות גלי קול או תחושה מגנטית. המוקש הושתל במהלך תרגילים נגד צוללות שנערכו על ידי הציים של דרום קוריאה וארצות הברית זמן קצר לפני הטביעה. כדי לתמוך את הצהרותיהם, אמרו הסינים שצוללות צפון קוריאניות כמו זו שהאמינו שהטביעה את צ'אונן אינן מסוגלות לנוע ללא זיהוי בתוך מימי דרום קוריאה, ומוקש עולה היה פוגע בספינה ומפצל את גוף הספינה. כפי שנעשה ל-Cheonan. טורפדו קונבנציונלי המשייט ב-40–50 קשר גם ייהרס לחלוטין בעת הפגיעה. בסתירה לאיתור חלקי הטורפדו שנמצאו מאוחר יותר.<ref name="new american media"></ref>

===מחקרים אחרים===
חקירה נפרדת שנערכה על ידי מדענים מאוניברסיטת מניטובה הניבה תוצאות שמתנגשות עם ממצאי החקירה הרשמית. לטענת ראש החקירה, לשאריות על גוף הספינה שנטען כי היו תחמוצת אלומיניום, שהיא תוצר לוואי של פיצוצים כמו זה של טורפדו, היה יחס חמצן לאלומיניום גבוה בהרבה., מה שמוביל את החוקרים למסקנה ש"איננו יכולים לומר שהחומר שנדבק לצ'אונן היה תוצר לוואי של פיצוץ של תחמוצת אלומיניום. משרד ההגנה הדרום קוריאני פרסם הפרכה לממצאים, ואמר: "התפוצצות חומרי נפץ המכילים אלומיניום מתרחשת בתוך מאות אלפיות השנייה תחת טמפרטורות גבוהות של יותר מ-3,000 מעלות צלזיוס ולחצים גבוהים של יותר מ-200,000 atm, ורובו הופך לתחמוצת אלומיניום לא גבישית."

דו"ח אחר שפורסם באינטרנט על ידי הביטאון "Nature" ב-8 ביולי 2010 ציין מספר מקרים של קבוצות או יחידים שלא הסכימו עם הדו"ח הרשמי.

בשנת 2013 פורסם מאמר אקדמי המנתח את הנתונים הסיסמיים הזמינים. הוא חישב שהנתונים הסיסמיים שנרשמו מתאימים לפיצוץ על ידי 136 ק"ג מטען שווה ערך ל-TNT, בדומה לתפוקת הנפץ של מוקשים יבשתיים שננטשו בסביבה.

בשנת 2014 פורסם מאמר אקדמי המנתח את הספקטרום של האותות הסיסמיים וגלי הדהוד הידרואקוסטי שנוצרו. העיתון מצא ספק אם הרעידות של עמוד המים נגרמו מפיצוץ תת-מימי, במקום זאת גילו שהספקטרום הסייסמי המתועד תואם את תדרי הרטט הטבעיים של צוללת גדולה באורך של כ-113 מטר. זה העלה את האפשרות שהטביעה נגרמה כתוצאה מהתנגשות עם צוללת גדולה, ולא מפיצוץ.

==תגובות בדרום קוריאה ==
נשיא דרום קוריאה לי מיונג-בק, כינס ישיבת חירום של הרמטכ"לים המשולבים. ניתנו פקודות לצבא להתרכז בחילוץ הניצולים. בסיאול הועמדה המשטרה בכוננות. באותה עת, דובר צבא דרום קוריאה הצהיר כי אין ראיות לכך שצפון קוריאה הייתה מעורבת בתקרית. קבוצה גדולה של קרובי משפחה של המלחים הנעדרים הפגינו מחוץ לבסיס חיל הים בפיונגטאק בגלל חוסר המידע שנמסר להם.

ב-28 במרץ נלקחו קרובי משפחה לאתר הכלי הטבוע. כמה קרובי משפחה ציינו שניצולים טענו שהצ'אונן הייתה במצב תחזוקה גרוע. התקשורת הקוריאנית העלתה את השאלה מדוע הספינה האחות, שפעלה בקרבת מקום, לא נחלצה לעזרת הספינה הטובעת אלא ירתה יריות לעבר תמונות מכ"ם שאושרו מאוחר יותר שהן ציפורים נודדות.<ref name=kt-20100401></ref>

ב-5 באפריל 2010, הנשיא לי מיונג-בק ביקר באי באנגניונג. הוא שב והדגיש כי מסוכן להעלות השערות על הסיבה, וצוות החקירה הצבאי והאזרחי המשותף יקבע את הסיבה. הוא אמר, "עלינו למצוא את הסיבה בצורה שתספק לא רק את האנשים שלנו אלא גם את הקהילה הבינלאומית".<ref name=kt-20100405></ref> נשיא דרום קוריאה התאבל על הקורבנות ואמר כי יגיב "בנחישות" לטביעה מבלי להטיל עדיין את האשמה בסיבתה.<ref></ref>
ב-24 במאי אמר לי מיונג-בק שהדרום "יפנה לאמצעים של הגנה עצמית במקרה של פרובוקציה צבאית נוספת של הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה". הוא גם תמך באימוץ מחדש של התיאור הרשמי של הצפון כ"האויב העיקרי".

דרום קוריאה נקטה צעדים מצד מועצת הביטחון של האומות המאוחדות לאחר התקרית, אם כי השפה ששימשה בהצהרותיה של המדינה כלפי צעדים כאלה הלכה ונחלשה. בהודעות שפורסמו זמן קצר לאחר הטביעה, הממשלה אמרה שכל טיוטה שתציג דרום קוריאה תציין במפורש שצפון קוריאה היא האחראית לתקרית, אך בתחילת יולי, השפה צומצמה להתייחסות רק ל"אחראים", ב. תגובה לחששות מרוסיה.<ref></ref>

====בתחום הדיפלומטי====
מאז התקרית, ממשלת דרום קוריאה נרתעת מלעסוק בדיפלומטיה נוספת עם צפון קוריאה על רקע מחלוקות כמו תוכנית הנשק הגרעיני של צפון קוריאה. בתגובה לבקשת סין, באפריל 2011 הסכימה דרום קוריאה לשיחות, אך פקידי ממשל דרום קוריאה העירו כי התנצלות מצפון קוריאה על הטביעה כנראה תידרש כדי להקל על כל התקדמות משמעותית בדיאלוגים.

====צבא====
ב-2 במאי דווח ששר הצי של דרום קוריאה נשבע "תגמול" נגד האחראים. אדמירל קים סונג-צ'אן, בשעת הלוויה לאנשי הצוות המתים של צ'אונן בפיונגטאק, הצהיר בפומבי "לא נשב אחורה ונצפה במי שגרם לכאב הזה עבור האנשים שלנו. נצוד אותם ונכריח אותם לשלם מחיר גדול יותר."

ב-4 במאי הנשיא לי הציע "רפורמות נרחבות" לצבא דרום קוריאה בנוגע לתקרית הטביעה. "שנה את כל התוכניות, הנשק, הארגון, התרבות" הצבא מכריז על רפורמה רב-כיוונית. לאחר פרסום הדו"ח הרשמי, אמר שדרום קוריאה תנקוט צעדי נגד חזקים נגד הצפון.

====חברתי====
חוקר הבקיא בקוריאה בריאן ריינולדס מאיירס כתב בThe New York Times כי לא היה הרבה כעס או זעם בקרב דרום קוריאנים רגילים על הטביעה. הוא הצהיר כי בשל האופי האתני מטבעה של הלאומיות הקוריאנית, לא היה עיקרי סערה על התקרית בחברה הדרום קוריאנית בגלל סולידריות אתנית עם צפון קוריאנים שחשים דרום קוריאנים רבים, שלדברי מאיירס מבטלת את הפטריוטיות כלפי דרום קוריאה.

====קשרי מסחר====
ב-24 במאי 2010, דרום קוריאה הודיעה כי תפסיק כמעט את כל הסחר שלה עם צפון קוריאה כתוצאה מהדו"ח הרשמי המאשים את צפון קוריאה בטביעה. דרום קוריאה הודיעה גם כי תאסור על כלי שיט צפון קוריאניים להשתמש בערוצי השילוח שלה.<ref></ref> על פי ניו יורק טיימס, אמברגו הסחר היו "הפעולה החמורה ביותר" שדרום קוריאה יכולה לנקוט בהשוואה לצבא פעולה.<ref></ref> ארצות הברית תמכה בגלוי בדרום קוריאה החלטה.<ref></ref> האמברגו צפוי עלה לכלכלת צפון קוריאה כ-200 מיליון דולר בשנה. ההחלטה להפסיק את הסחר בוצעה במעקב עם ארצות הברית ודרום קוריאה שהודיעו כי יבצעו תרגילים ימיים משותפים בתגובה לטביעה.<ref></ref>

====לוחמה פסיכולוגית====
צבא דרום קוריאה הודיע כי יחדש את לוחמה פסיכולוגית מכוונת נגד צפון קוריאה. זה יכלול גם שידורי רמקול וגם שידורי תעמולה ברדיו FM ברחבי האזור המפורז הקוריאני (DMZ). בינתיים, מפקד צבאי צפון קוריאה הצהיר, "אם קוריאה הדרומית תקים שירותי לוחמה פסיכולוגית חדשים, נירה נגדם כדי לחסל אותם", על פי דיווח שנשאה סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית (KCNA). <ref></ref>

דרום קוריאה החלה בשידורי תעמולה לצפון קוריאה ברדיו ב-25 במאי. צפון קוריאה הגיבה בהצבת חייליה בכוננות גבוהה, וניתקה את רוב הקשרים והתקשורת הנותרים עם דרום קוריאה בתגובה למה שהיא כינתה "מסע הכפשה" של סיאול. שידורי תעמולה צבאית דרום קוריאה חודשו בשעה 18:00 (שעון מקומי) החל מהשיר "HuH" של להקת K-pop.<ref name=bl-20100525> </ref><ref></ref>

כחלק משידורי התעמולה, דרום קוריאה התקינה מחדש רמקולים באחד עשר מקומות לאורך קו ההפרדה. במקור הייתה תוכנית להשתמש גם בשלטים אלקטרוניים, אם כי עקב עלות, התוכנית נבחנה מחדש. ב-13 ביוני הודיעה כלי תקשורת בדרום קוריאה כי שר ההגנה של דרום קוריאה, קים טא-יונג, אמר כי שידורים נגד צפון קוריאה מתוכננים לחדש לאחר שמועצת הביטחון של האו"ם נקטה בפעולה נגד צפון קוריאה בתגובה טביעתו של צ'אונן.<ref></ref>

====דיכוי התנגדות פנימית====
השיח על האירועים שהובילו לטביעת צ'אונן נשלט על ידי ממשלת דרום קוריאה בחודשים שלאחר התקרית. ב-8 במאי 2010, מזכיר נשיאותי בכיר לשעבר, ששירת תחת רומו-היון, פארק סון-וון,<ref>עיתונים קוריאניים רוממנו את שמו כ-פארק סון - זכית; עם זאת, מאמרים שפרסם בעת כעמית אורח במכון ברוקינגס עולה כי הוא מעביר את שמו כSun-won Park.</ref> הואשם בלשון הרע על ידי שר ההגנה של דרום קוריאה, קים טא-יונג, על הערות שהשמיע במהלך ראיון ב-22 באפריל ברדיו Munhwa Broadcasting Corporation וביקש לחשוף יותר מהצבא ומהממשלה. תגובתו של פארק סון-וון לאישום הייתה: "ביקשתי לחשוף מידע לצורך חקירה שקופה וחסרת פניות לגבי סיבת טביעת הצ'אונן; הוא הוסיף כי "תביעת הדיבה מבקשת להשתיק את החשד הציבורי בקשר לתקרית."<ref> </ref>

שר המנהל הציבורי והביטחון של דרום קוריאה, מאנג היונג-קיו, הודיע ב-20 במאי 2010 כי הממשלה מגבירה את המאמצים להעמיד לדין אנשים שהפיצו "שמועות חסרות בסיס" באינטרנט: "כל מי שמפרסם דיווחים או כתבות כוזבות על התקרית. עלול לפגוע קשות בביטחון הלאומי. אנחנו לא ניתן לאלו להיות הבסיס לכל סיכונים איתם מתמודד האומה". יתרה מכך, הוא הודיע שהממשלה תגביר את המאמצים למנוע "התכנסויות לא חוקיות" בנוגע להטבעת צ'אונן.<ref></ref>

מועצת פיקוח של צבא דרום קוריאה, מועצת הפיקוח והביקורת, האשימה את מנהיגי הצי הדרום קוריאני בכירים בשקרים ובהסתרת מידע. מועצת המנהלים אמרה, "קציני צבא השאירו או עיוותו בכוונה מידע מפתח בדיווח שלהם לפקידים בכירים ולציבור מכיוון שהם רצו להימנע ממתן דין וחשבון על היותם לא מוכנים."

בשנת 2013, יצא לאקרנים בדרום קוריאה סרט תיעודי בשם פרויקט האונייה צ'אונן על הטביעה, כולל מספר סיבות אלטרנטיביות אפשריות לטביעה. חברים וקרובי משפחה של חיל הים הדרום קוריאני ביקשו צו בית משפט לחסום את יציאת הסרט בטענה שהסרט עיוות את העובדות. צו המניעה נדחה בבית המשפט, עם זאת, רשת בתי קולנוע גדולה, Megabox, הפסיקה לשדר את הסרט לאחר אזהרות של קבוצות שמרניות כי הם מתכננים להקרין כלונסאות את הסרט.<ref></ref><ref name=wsj-20130905></ref>

==תגובת צפון קוריאה==
סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית (KCNA) של צפון קוריאה פרסמה תגובה רשמית לחקירה ב-28 במאי 2010, וטענה, בין היתר, שזה לא יאומן שחלק מטורפדו שגורם כל כך הרבה נזק לספינה ישרוד: חוץ מזה, הקביעה שציר הבורג והמנוע נותרו ללא פגע וללא שינוי בצורתם היא גם הלם צחוק. אפילו חברים אמריקאים ובריטים בצוות החקירה הבינלאומי, שתמכו באופן עיוור במשטר הדרום קוריאני ב'חקירתו', היו מבולבלים בתערוכה בקופסת זכוכית.

ב-17 באפריל 2010, דווח כי צפון קוריאה הכחישה רשמית שיש לה קשר לטביעה, והגיבה למה שהיא כינתה כ"מחמני המלחמה הצבאיים הבובות, הפוליטיקאים הימנים השמרנים וקבוצת הבוגדים האחרים בדרום קוריאה". מאמר מסוכנות הצפון קוריאנית שכותרתו "פרשן צבאי מכחיש מעורבות בהטבעת ספינה" קבע שהאירוע היה תאונה. "ראינו עד כה את התאונה כתאונה מצערת שלא אמורה לקרות לאור העובדה שנעדרים רבים ורוב חברי הצוות שניצלו הם בני ארצי שנאלצו לחיות חיים מייגעים במדינה צבא בובות".

ב-21 במאי 2010 הציעה צפון קוריאה לשלוח צוות חקירה משלה לבדוק את הראיות שנאספו על ידי דרום קוריאה, וההנקיורה ציטטו את קים יאון-צ'ול, פרופסור ללימודי איחוד באוניברסיטת אינג'ה, בהתייחסו להצעה: "זה חסר תקדים בהיסטוריה של יחסי קוריאה לצפון קוריאה להציע לשלוח צוות חקירה בתגובה לנושא שנחשב לפרובוקציה צבאית על ידי צפון קוריאה", וכך "המצב של צ'אונן נכנס לשלב חדש."

צפון קוריאה גם הזהירה ממגוון רחב של תגובות עוינות לכל מהלך של דרום קוריאה להטיל עליה דין וחשבון לטביעה. "אם קבוצת הבובות הדרום תצא ב'תגובה' ו'תגמול', נגיב בתקיפות עם ענישה חסרת רחמים כולל השבתה מוחלטת של קשרי צפון-דרום, ביטול הסכם צפון-דרום על אי-תוקפנות וביטול כל פרויקטי שיתוף הפעולה בין צפון לדרום.

ב-24 במאי, הגיעו דיווחים על כך שקים ג'ונג-איל הורה לכוחות המזוינים של צפון קוריאה להיות מוכנים ללחימה שבוע לפני כן למחרת היום, פרסמה צפון קוריאה רשימה של אמצעים שהיא תנקוט בתגובה לפעולות העוינות של דרום קוריאה. זה יכלול את ניתוק כל הקשרים והתקשורת, (למעט מתחם התעשייה קייסונג). הם יחזרו להגדרות מצב המלחמה ביחס לדרום קוריאה ולא יאפשרו לספינות או מטוסים דרום קוריאניים להיכנס לשטחה של צפון קוריאה

ב-27 במאי הודיעה צפון קוריאה כי תבטל הסכם שמטרתו למנוע התנגשויות ימיות בשוגג עם דרום קוריאה. היא גם הודיעה כי כל כלי שיט דרום קוריאני שיימצא חוצה את הגבול הימי השנוי במחלוקת יותקף מיד.

ב-28 במאי הצהירה קוריאה הצפונית כי "ארצות הברית היא שעומדת מאחורי המקרה של צ'אונן. החקירה נוהלה על ידי ארצות הברית מלכתחילה". היא גם האשימה את ארצות הברית במניפולציה של החקירה וכינתה את ממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה ישירות בשימוש בתיק ל"הסלמה של חוסר היציבות באזור אסיה-פסיפיק, המכילה מעצמות גדולות ומתעוררת ללא עוררין באזור.

ב-29 במאי הזהירה צפון קוריאה את האומות המאוחדות להיזהר מראיות שהוצגו בחקירה הבינלאומית, תוך השוואה של המקרה לטענות על נשק להשמדה המונית שבה השתמשה ארצות הברית כדי להצדיק את המלחמה נגד עיראק ב-2003. והצהיר כי "ארצות הברית טועה ברצינות אם היא חושבת שהיא יכולה לכבוש את חצי האי הקוריאני בדיוק כפי שעשתה את עיראק בשקרים טהורים". שר החוץ של צפון קוריאה הזהיר את מועצת הביטחון של האו"ם מפני סיכונים של "שימוש לרעה". הוא גם האשים את ארצות הברית בהצטרפות לדרום קוריאה בהצבת "סין במצב מביך ותשמור על יפן ודרום קוריאה כמשרתיה."
בכירים בצבא צפון קוריאה גינו את החקירה הבינלאומית ואמרו שלצפון קוריאה אין את סוג הצוללות שביצעו כביכול את התקיפה. הם גם דחו טענות בנוגע לכתובים על הטורפדו והבהירו כי "כשאנחנו שמים מספרים סידוריים על כלי נשק, אנחנו חורטים אותם במכונות". סוכנות הידיעות Yonhap של דרום קוריאה ציטטה פקידים דרום קוריאנים שאמרו שלצפון קוריאה יש כעשר צוללות "יונו".

ב-2 בנובמבר, פרסמה הסוכנות הצפון קוריאנית הפרכה מפורטת של דו"ח צוות החקירה המשותף עם דרום קוריאה

ה-רודונג סינמון טען ש"ההסתברות להתקפת טורפדו על (ספינת המלחמה) צ'אונאן" הייתה אפס.

==גינוי בינלאומי==
כאשר פורסם הדו"ח הרשמי על הטביעה ב-20 במאי, היה גינוי בינלאומי נרחב לפעולותיה של צפון קוריאה. סין הייתה אחת היוצאות מן הכלל, פשוט כינתה את התקרית "אומללה" ו"שלילית ליציבות בחצי האי". השערה הייתה זו הדאגה של סין לחוסר יציבות בחצי האי הקוריאני חוקרים במכון לחקר השלום הבינלאומי בסטוקהולם, בהסתמך על ראיונות עם פקידים סיניים ומומחי מדיניות חוץ, מאוחר יותר טען כי קיימת "חוסר יכולת של ההנהגה הבכירה להגיע לקונצנזוס כיצד להגיב" לנושא, מה שתרם לתגובתה המאופקת יחסית. התגובה הראשונית של סין הייתה לא מחויבת. שתיקתה של סין נבעה מחוסר יכולתה של ההנהגה הבכירה להגיע לקונצנזוס כיצד להגיב. בתוך ההנהגה האזרחית של סין, היו כאלה, בין היתר וואנג ג'יארוי (ראש המחלקה הבינלאומית של המפלגה), שתמכו בדעה של הצבא כי לצפון קוריאה יש דאגות לגיטימיות לגבי ביטחונה המאוים על ידי ארצות הברית ושזה לא באינטרסים של סין לגנות את בעל בריתה. לפי הדיווחים, מנהיגים אזרחיים בכירים אחרים היו בדעה שסין אינה יכולה לעמוד מנגד ולהיראות כמי שמקבלת התקפה חסרת הבחנה של צפון קוריאה על כלי שיט דרום קוריאני.
ב-14 ביוני 2010 הציגה דרום קוריאה את תוצאות החקירה שלה בפני חברי מועצת הביטחון של האו"ם. בפגישה שלאחר מכן עם חברי המועצה צפון קוריאה הצהירה שאין לה שום קשר לתקרית. ב-9 ביולי 2010 מועצת הביטחון של האו"ם הוציאה הצהרה בגנות המתקפה אך מבלי לזהות את התוקף. סין התנגדה לקריאות ארצות הברית לתגובות קשות יותר נגד צפון קוריאה.

==דיווחים מאוחרים יותר==
חבר בקבינט הצפון קוריאני שערק דרומה ב-2011 אמר ב-7 בדצמבר 2012 כי צוות הצוללת הצפון קוריאנית שהטביעה את צ'אונן זכה לכבוד על ידי הצבא והממשלה הצפון קוריאנית. העריק, המכונה בכינוי "אהן צ'אול-נאם", הצהיר כי הקפטן, הקצין הראשון, המהנדס והשייט של צוללת הננס שהטביעה את צ'אונן זכו בפרס "גיבור הרפובליקה" באוקטובר 2010.

==קריאה נוספת==
* ואן דייק, ג'ון מ., מארק ג'יי ולנסיה וג'ני מילר גרמנדיה. [https://web.archive.org/web/20120309130908/http://www.law.hawaii.edu/sites/www.law.hawaii.edu/files/webFM/Faculty/N-SKoreaBoundary2003.pdf "The סכסוך גבול צפון/דרום קוריאה בים הצהוב (המערבי)", ]. מדיניות ימית 27 (2003), 143–158.
* מקגלין, ג'ון, "פוליטיקה בפיקוד: החקירה ה"בינלאומית" על טביעת הצ'אונן והסיכון של מלחמת קוריאה חדשה" כתב העת אסיה-פסיפיק: Japan Focus, Vol. 8.

==קישורים חיצוניים==

* [https://nordkoreainfo.files.wordpress.com/2010/09/cheonan-report-komplett-1.pdf דו"ח חקירה משותפת על המתקפה נגד ספינת ROKS Cheonan], משרד ההגנה הלאומי של הרפובליקה של קוריאה, ספטמבר 2010, 
* [http://news.bbc.co.uk/nol/shared/bsp/hi/pdfs/20_05_10jigreport.pdf תוצאת חקירה על טביעת ROKS Cheonan], תקציר עיתונות מאת החקירה האזרחית-צבאית המשותפת קְבוּצָה
* [http://mnd-policy.tistory.com/353 שקופיות תדרוך של משרד ההגנה הדרום קוריאני "אקדח מעשן"]
* [http://www.armscontrolwonk.com/files/MND_slides.pdf שקופיות תדרוך חקירה MND]
* [http://csis.org/files/attachments/100525_AMB_Briefing-2.pdf תדרוך מצב צ'אונן], שגריר Han Duk-soo, מאי 2010

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוריאה: היסטוריה
קטגוריה:אוניות מלחמה שטובעו