OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אנטנדרוס

אַנְטַנְדְרוֹס (ביוונית: Άντανδρος, בלטינית: Antandrus) היא עיר עתיקה בצפון מערב אסיה הקטנה, בחופו הצפוני של מפרץ אדרמיט (Edremit) שבטורקיה, ממנה נותרו לימינו שרידים מעטים בלבד. חורבותיה סמוכים לעיר אלטינולוק (Altınoluk) שבנפת בליקסיר (Balıkesir). 

חשיבותה של אנטנדרוס במיקומה האסטרטגי. היא שוכנת למרגלות הר אידה, ששפע עצים לבניית ספינות ולצרכים מסחריים וצבאיים נוספים, ושימשה בעת העתיקה מספנה ונמל מוצא למצרך רב-חשיבות זה. 
== היסטוריה ==
ראשיתה של אנטנדרוס לוטה בערפל. הרודוטוס, ההיסטוריון היווני בן המאה ה-5 לפנה"ס, קורא לה אנטנדרוס הפלאסגית, רמז לקדמוניותה, שכן כינוי זה משמש אצלו לתיאור התושבים הילידיים שקדמו לבוא ההלנים אל ארץ יוון. הלקסיקוגרף היווני סטפאנוס מביזנטיון, בן המאה ה-6 לספירה, המסתמך על כתבי אריסטו, כותב כי אנטנדרוס נקראה תחילה אֶדוֹנִיס ויושבה על ידי האֶדוֹנִים, בני שבט ממוצא תראקי. מאוחר יותר, במאה השביעית לפנה"ס, שלטו בה הקִימֶרִים, אף הם בני שבט נוודים תראקי, ולדברי הרודוטוס סילקם לבסוף מאסיה הקטנה אַלִיאַטֶס מלך לידיה. פליניוס, בחיבורו "תולדות הטבע", כותב גם הוא, כי אנטנדרוס נקראה לפנים אֶדוֹנִיס (Edonis) ואחר כך קִימֶרִיס (Cimmeris). סימן לעתיקותה של אנטנדרוס אפשר אולי למצוא גם בחרוזיו של המשורר הרומי ורגיליוס, המספר כי אִינֵיאַס, מייסדה האגדי של רומא, הגיע לאחר עזבו את טרויה אל אנטנדרוס, בנה בה עשרים ספינות ומכאן הפליג עם אנשיו אל לאטיום.

העיר נכבשה על ידי הפרסים זמן קצר אחרי מסע המלחמה של דריווש הראשון אל סקיתיה (512 לפנה"ס). ב-424 לפנה"ס, בשנה השמינית למלחמה הפלופונסית, נכבשה העיר בסיוע בוגדים מבפנים על ידי גולים ממיטילנה ולסבוס, אנשי הסיעות האוליגרכיות, אך האתונאים שהחזיקו בה קודם השתלטו עליה מחדש לאחר זמן קצר. בהמשך המלחמה נכבשה העיר על ידי הפרסים. תושבי העיר, שחששו מבוגדנותו של מפקד חיל המצב הפרסי מטעמו של טיספרנס ולא יכלו לשאת את העול שהטיל עליהם, קמו וגירשו אותו ואת חייליו (411 לפנה"ס). למרות המעשה לא איבדו הפרסים את אחיזתם בעיר.

==לקריאה נוספת==
* הרודוטוס. היסטוריה. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה – אוניברסיטת תל אביב, 1998.
* ורגיליוס. אינאיס. תרגם מרומית והוסיף מבוא, הערות ומפתח שלמה דיקמן. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ד.
<div style="direction: ltr;">
* Burrell, Barbara. Neokoroi: Greek Cities and Roman Emperors. Cincinnati Classical Studies, New Series Volume IX. Leiden: Brill, 2004. [http://books.google.com/books?id=AaaClrSUtHsC&printsec=frontcover&dq=Antandros#PPA133,M1 Online preview.] .
</div>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יוון העתיקה: ערים בטורקיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
לחוח

לָחוּח (בערבית: لحوح) הוא סוג של לאפה שמקורה בתימן. היא פופולרית גם בישראל, אליה הובאה עם עלייתם לישראל של יהודי תימן. ללחוח מרקם ספוגי ולח והוא נאכל בדרך כלל עם מרק או חילבה. ללחוח קיימות גרסאות במדינות נוספות, הדומות בשמן אך שונות במרקמן ובטעמן.

הלחוח המקורי יוצר בתימן מדורה, מדוחן או משילוב של שניהם. מרכיבי הלחוח כיום הם קמח, סולת, שמרים, ומעט מלח וסוכר אשר מעורבבים יחד ליצירת בלילה אחידה.

הכנת הלחוח כיום מתבצעת על ידי יציקת מנה מדודה של בלילה על משטח מתכתי (כגון: מחבת) המחומם לטמפרטורה גבוהה. בחימום המהיר של הבלילה נוצרות בועות קיטור המקנות ללחוח מרקם ספוגי ורך בצידו העליון, שנותר בגוון בהיר, בעוד שצידו התחתון, שבא במגע עם המשטח המחומם, משחים. בעבר הכינו את הלחוח על משטח מיושר (ממתכת או אבן) אשר חומם מעל למדורה. הלחוח דומה במידה ניכרת לחרינגו המרוקאי ולאנג'רה האתיופית.

מהבצק של לחוח עשו יהודי תימן גם גֶ'ליטה וכָ'וִיץ שהם רביכות עבות יותר מהלחוח. לצורך כך השתמשו בכמות גדולה יותר של בצק ובטכניקות שונות של אפיה.<ref></ref>

==ראו גם==
* המטבח התימני
*אנג'רה
*לחם
*פיתה

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הערבי
קטגוריה:המטבח התימני
קטגוריה:מאכלים
קטגוריה:סוגי לחם
קטגוריה:מוצרי בצק שמרים
יורודאנס

יורודאנס (באנגלית: Eurodance) הוא מונח כולל למוזיקת הדאנס האירופאית, סגנון פופולרי של האוס-טכנו בשילוב שירה. סגנון זה צבר פופולריות בעיקר באירופה, אוקיאניה, אמריקה הדרומית, קנדה ובארצות מסוימות באסיה (בהן ישראל) בין השנים 1992 עד 1996 ועד היום.

בין השנים 1993 עד 1995, הסגנון נחשב לתופעת מיינסטרים אשר התרחבה ושולבה עם סגנונות שונים במוזיקה האלקטרונית.

בתחום הסגנון המוזיקלי, יורודאנס קרוב מאוד ליורו-טכנו וליורופופ. כל שלושת הסגנונות הופקו במשך השנים בעיקר על ידי אמנים סקנדינבים או מערב-אירופאים ולכן אספו בעיקר קהל מעריצים רב מהאזורים הללו.

יורודאנס צמח במדינות רבות בהן גרמניה, שוודיה, הולנד, פינלנד, דנמרק, נורווגיה, בלגיה ואיטליה. בשנים האחרונות, מדינות מזרח אירופאיות כגון רומניה, הונגריה, קרואטיה, פולין ורוסיה הצטרפו לסצנת היורודאנס.

== אמני יורודאנס בולטים ==
ראו גם קטגוריה:הרכבי יורו דאנס
* 2 אנלימיטד (בלגיה/הולנד)
* אייפל 65 (איטליה)
* אלקזר (שוודיה)
* אינפרנל (דנמרק)
* אייס אוף בייס (שוודיה)
* אקווה (דנמרק/נורווגיה)
ובשנים האחרונות, בסהאנטר וקסקדה

== להיטי יורודאנס בולטים ==
* "Rhythm Is a Dancer" של סנאפ! (1992)
* "It’s My Life" של ד"ר אלבן (1992)
* "More and More" של קפטן הוליווד פרוג'קט (1992/1993)
* "Mr. Vain" של קאלצ'ר ביט (1993)
* "Omen III" של מאג'יק אפייר (1994)
* "United" של מארקי מארק ופרינס איטל ג'ו (1994)
* "Eins, Zwei, Polizei" של מו-דו (1994)
* "Cotton Eye Joe" של ה"רדנקס" (1994/5)
* "Be My Lover" של לה-בוש (1995)
* "Scatman's World" של סקטמן ג'ון (1995)
* "What Is Love" של האדאווי (1993)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:Hi-NRG
קטגוריה:מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
חדר הסעודה האחרונה

250px
250px
כותרת בצורת [[שקנאי המאכיל את גוזליו]]
חדר הסעודה האחרונה הוא האולם בו, על פי אמונת רוב הכנסיות הנוצריות, התקיימה סעודתו האחרונה של ישו. הוא נקרא בלטינית בשם קנקולום (coenaculum או cenaculum), כלומר "חדר האוכל". באנגלית הוא נקרא לעיתים גם בשם "The upper room".

החדר שוכן בהר ציון בקומה השנייה מעל קבר דוד המלך, תבניתו כמעט רבועה וממדיו הם 15X12 מטרים. המקום מזוהה עם אירועים חשובים במסורת הנוצרית, כמו האוכריסטיה, טקס רחיצת הרגליים שנקבע על ידי ישו בעת הסעודה האחרונה, הופעתו של ישו לאחר קימתו לתחייה בפני השליחים, וירידת רוח הקודש על השליחים ביום החמישים מאז הצליבה (פנטקוסט).

"חדר הסעודה האחרונה" מעלה תהיות גדולות בקרב חוקרים לגבי אמיתתו שהרי אין בו שום סממן נוצרי, ההיסטוריונים טוענים שהייתה אולי כנסייה בשם "הסעודה האחרונה", אך היא הוחרבה כמה פעמים, וכן כי המבנה הנוכחי הוא בן שמונה מאות שנה בלבד ולכן לא ייתכן שבתוכו היה חדר שבו התרחש אירוע נוצרי בן 2000 שנה. וכן בספרות הנוצרית הם מודים שהמבנה אינו מקורי. לעומת זאת קיימת מסורת אחרת, של הכנסייה הסורית-אורתודוקסית, המזהה את חדר הסעודה האחרונה עם חדר השוכן מתחת למנזר מרקוס הקדוש שבעיר העתיקה.

בעבר לנשיא יצחק בן צבי היה חדר תפילה בגג, ושם היה מתפלל; החדר הזה קיים עד היום.

== היסטוריה ==
מסורות עתיקות מלמדות על קיומה של כנסייה המנציחה את הסעודה אחרונה של ישו בירושלים, אך מכנסייה זו לא נותר דבר אחרי שנחרבה כמה וכמה פעמים. חדר הסעודה האחרונה הקיים היום בהר ציון הוא חלק מבזיליקה צלבנית על שם מרים הקדושה שנבנתה בשנים 1110–1130. בזיליקה זו נחרבה על ידי השליט האיובי אל-מלכ אל-מעט'ם עיסא בשנת 1219, אך היא שוקמה והועברה למשמורת הפרנציסקנים בשנת 1334. אלה החזיקו באתר עד למחצית המאה ה-15, ובעקבות סכסוך מקומי עם היהודים על הבעלות במקום, גורשו הצדדים בידי השלטון הממלוכי והמתחם כולו הועבר לידיים מוסלמיות.

בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל הורשו לראשונה נוצרים לבקר בחדר הסעודה האחרונה, לאחר שהיה סגור בפניהם במשך מאות שנים (כך גם הורשו יהודים לבקר בקבר דוד שבקומה התחתונה). אחרי קום המדינה עבר חדר הסעודה האחרונה לרשות השלטון הישראלי. בשנת 1964 ביקר במקום האפיפיור פאולוס השישי, ובשנת 2000 ביקר בו האפיפיור יוחנן פאולוס השני.

מדי פעם מעלים גורמים קתוליים על סדר היום את הבקשה להעביר את חדר הסעודה האחרונה לידי הכנסייה הקתולית. ב-2005, למשל, הוצע "לשלם" תמורת המהלך בהעברת כנסיית סנטה מריה לה בלנקה שבטולדו, שנבנתה במקור כבית כנסת, לידיים יהודיות. נכון ל-2014 לא נחתמה כל עסקה להעברת בעלות, וחדר הסעודה האחרונה נמצא תחת חסותו של משרד הפנים הישראלי.

ב-15 ביוני 2023 הושלכו אבנים על החדר ואחד מחלונות הוויטרז' נופץ.

== ארכיטקטורה ==
חדר הסעודה האחרונה מחולק למרחבים על ידי עמודים בעלי כותרות צלבניות בעלות עיצוב שונה לכל כותרת. העמודים תומכים תקרה העשויה מקמרונות צולבים בסגנון ראשית האדריכלות הגותית, בשלב המעבר מאדריכלות הרומנסק, דבר מעיד על כך שהשיפוץ הצלבני נעשה במאה ה-13. בפינה הדרומית-מערבית של האולם ישנה ירידה לקריפטה המחופה בתקרה כיפתית. תקרה זו נתמכת בעמוד שיש הנושא כותרת תבליט של שקנאי, שהוא סמל נפוץ בנצרות.
המוסלמים שילבו בקיר הדרומי גומחת תפילה לכיוון מכה וכן חלונות ויטרז' הכוללים פסוקים מהקוראן.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

תמונה פנורמית של חדר הסעודה האחרונה, 2013

קטגוריה:ארץ ישראל: מקומות קדושים לנצרות
קטגוריה:ירושלים: מבנים
חדר הסעודה האחרונה
קטגוריה:הר ציון
קטגוריה:משמורת ארץ הקודש
קטגוריה:אתרי הברית החדשה
וימפל (חברה)

וימפל NPO היא חברה רוסית שמושבה במוסקבה, המפתחת ומייצרת מערכות הגנה ותקיפה אוויריות וידועה במיוחד בזכות פיתוח טילי אוויר-אוויר. מוצרים אחרים שפותחו היו טילי נ"מ ומערכות הגנה נגד טילים בליסטיים. 
== היסטוריה ==
לפני התפרקות ברית המועצות הייתה החברה קרויה 134 OKB (ראשי תיבות שמשמעותן "משרד לפיתוח ניסויי"). ראש החברה מיד לאחר מלחמת העולם השנייה היה איוואן י. טורופוב. הפיתוח הראשון של וימפל היה טיל ה-K7 והטיל הראשון אשר הופק בייצור תעשייתי היה הוימפל K-13, בשנת 1958. ב-1961 עבר טורופוב למפעל התעשייה האווירית בטושינו ואנדריי ליאפין החליף אותו כמהנדס ראשי. בין 1966 ל-1968 שונה שמה של החברה לווימפל. התפתחות נוספת התרחשה לאחר מותו של מתאוס ביסנובאט, שהיה המפתח הראשי בחברת מולניה - כאשר כל פיתוח הטילים בברית המועצות עבר לווימפל. 

המפתח הראשי בווימפל מאז 1981 הוא גנאדיי סוקולובסקי.

== פיתוחים בולטים ==
==== טילי אוויר - אוויר ====
* וימפל K-13 / R-13
* וימפל R-4 
* וימפל R-23 / R-24
* וימפל R-27
* וימפל R-33 
* וימפל R-37 
* וימפל R-40 
* R-60
* וימפל R-73
* וימפל R-77

==== טילי אוויר-קרקע ====
* Kh-29
* טרה-3 

==== טילי קרקע-אוויר ====
* 2K12 קוב
* ABM-1 גלוש 

====מערכת נגד טילים====
* А-235

== קישורים חיצוניים ==
* 

*
קטגוריה:תעשיית נשק ברוסיה
מנטור

מנטור וטלמאכוס, איור מאת פאבלו פייביש, 1699
מנטור (מיוונית עתיקה: Μέντωρ) או חוֹנֵךְ הוא אדם המשמש כיועץ או מדריך, לרוב בעל ניסיון עשיר בתחום התמחותו. הביטוי קרוי על שמו של מנטור, חברו של אודיסאוס, במיתולוגיה היוונית, ששימש כחונך לבנו טלמאכוס.

== מנטור במיתולוגיה היוונית ==
באודיסאה, כאשר אודיסאוס מפליג למלחמת טרויה הוא משאיר את טלמכוס בנו תחת השגחתו של מנטור. בספר השני של האודיסאה, טלמאכוס פונה לשווא אל מצפון מחזרי אימו, פנלופה, ומבקש מהם לחדול מלחזר אחריה. הם בזים לו, והאלה אתנה, מחופשת בדמותו של מנטור, מעודדת אותו לפעול נגדם ולצאת לחפש את אביו הנעדר. טלמאכוס שואל ספינה ומפליג בלילה אל פילוס בלווית אתנה, המחופשת למנטור.

בספר השלישי, הם מגיעים לפילוס וזוכים לקבלת פנים נאה מידי נסטור, מלך פילוס, שמוסר כי אין בידיו חדשות על גורלו של אודיסאוס; אתנה נעלמת, וטלמאכוס ממשיך לספרטה כדי לקבל מידע על אביו. אתנה חוזרת רק בסוף העלילה, שוב בדמות מנטור, על מנת לסייע לטלמאכוס ולאביו לגבור על המחזרים.

== מנטור כחונך ==

הגדרה מודרנית למושג מנטור ניתן לייחס לסופר הצרפתי פרנסואה פנלון, ברומן הדידקטי Les Adventures de Télémaque ("הרפתקאות טלמאכוס", 1699).

בחלק מהמקצועות מקובל תהליך חניכה שבו יש קשר מובנה בין המנטור והמתמחה החדש. תהליך זה בשימוש גם באקדמיה. יש דוגמאות רבות של תהליך ה"מנטורינג". שימוש בתהליך מקובל בעולם העסקים, הפוליטיקה והספורט. כדוגמה ניתן לציין את הסיוע של אדי מרקס (חמש פעמים מנצח טור דה פרנס) ללאנס ארמסטרונג (שניצח לבסוף שבע פעמים בטור דה פרנס, אך זכיותיו בוטלו בהמשך, לאחר שנתפס בשימוש בסמים).

===מודל המפל===
ישנם מודלים שונים המתייחסים למנטורינג, המודל המסורתי מתייחס לקשר פנים אל פנים, קשר ארוך טווח בין מומחה ואדם בתהליך למידה מקצועי, אקדמאי או תהליך התפתחות אישי.

מודל המפל (Cascade mentoring) הוא מודל מקובל של מנטורינג קבוצתי בהכשרה למקצועות מדעיים. המודל כולל את הפרופסור הבכיר המנחה קבוצת סטודנטים בשלבי מחקר מתקדמים והללו מהווים מנטורים לסטודנטים במסגרת התואר הראשון והשני. מודל זה שם דגש על מערכת היחסים והרשת הנוצרת בין השכבות השונות. הקשר יכול להיות קצר או ארוך, פנים מול פנים או באמצעים דיגיטליים בהתאם לצורך.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:דמויות באודיסאה
איקריוס

במיתולוגיה היוונית,ישנם שני אנשים הנקראים איקריוס (Icarius):

# איקריוס, בנם של אויבלוס וגורגופון, הנשוי לפריבואה ואביהם של פנלופה ופרילאוס.<br /> איקריוס היה אלוף בתחרויות ריצה, והסכים שבתו תתחתן רק עם האדם שינצח אותו. אודיסאוס הצליח לנצחו, התחתן עם פנלופה, ולהם בן יחיד - טלמאכוס, שנולד בזמן שאודיסאוס נקרא להילחם במלחמת טרויה.
#איקריוס הכורם מהעיר אתונה. יום אחד הזמין איקריוס את דיוניסוס להתרשם מכרמו. דיוניסוס התפעל וגילה לו את סוד הכנת היין. איקריוס הזמין את חבריו לשתות עמו מהמשקה החדש, והם, שלא היו רגילים למשקאות אלכוהוליים, שתו יותר מדי והתעוררו עם חמרמורת. במחשבה שאיקריוס ניסה להרעיל אותם, הם רצחו אותו. בתו, שמצאה את גופתו, התאבדה בתלייה. דיוניסוס הכעוס העניש את העיר במגפה, אשר גרמה לשיגעון ולאחר מכן התאבדות של כל הנשים הלא נשואות. על מנת לכבד את זכרו של איקריוס, דיוניסוס הנציח אותו בקבוצת הכוכבים רועה דובים.
 

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית

br:Ikarios
el:Ικάριος ο Λακεδαιμόνιος
hu:Athéni Ikariosz
it:Icario (Atene)
pl:Ikarios (syn Perieresa)
ru:Икарий (отец Пенелопы)
סיטיזנדיום

מספר המאמרים שפורסמו בסיטיזנדיום מאז שהמיזם הושק עד אפריל 2010.
סיטיזנדיום (באנגלית: Citizendium) הוא מיזם של לארי סנגר, אחד מצמד מייסדי ויקיפדיה, המכוון להקמת אנציקלופדיית תוכן חופשי בשפה האנגלית, מתחרה לוויקיפדיה. המיזם מנוהל ומתופעל בידי ארגון Tides Center, מוסד ללא כוונת רווח שמרכזו בארצות הברית.

== היסטוריה ==
בספטמבר 2006 ציינו מייסדי המיזם כי המיזם יתבסס בשלב ראשוני על ערכי ויקיפדיה, אך לבסוף רעיון זה ננטש לפני שהאתר הושק באופן רשמי. במקום זאת הוחלט כי האתר יתמקד ביצירת מאמרים מקוריים.

ב-25 במרץ 2007 הסתיימו שלבי ההרצה של המיזם (פיילוט) וגרסת בטא המכילה כ-1,100 ערכים עלתה לראשונה לרשת, פרי יצירתם של כחמש מאות כותבים וכמאה וחמישים עורכים.

עקרונות המיזם מבוססים במידה רבה על לקחים שהפיק סנגר, לטענתו, מפגמים בוויקיפדיה. בין היתר, סנגר החליט להציב דרישה לתארים אקדמיים מאנשים שישמשו עורכים (כל 150 העורכים בפרויקט הם בעלי תואר שלישי). מפעילי המערכת (המכונים בסיטיזנדיום "שוטרי מקוף") ממונים לתפקידם. ההצטרפות ככותבים לסיטיזנדיום פתוחה לכל, אך בניגוד למצב בוויקיפדיה נדרשים המצטרפים להזדהות בשמם האמיתי. שוני נוסף מוויקיפדיה הוא בכך שההכרעה הסופית במחלוקות וסימון ערכים כמשביעי רצון מבחינת איכותם ("מאושרים") שמורה לעורכים.

מיזם קודם של סנגר, נופדיה, אותו הפעיל במקביל לוויקיפדיה, אופיין אף הוא בדגש על איכות הכתיבה ודרישות אקדמיות ממשתתפיו. המיזם נכשל ויצר רק קומץ קטן של ערכים. לטענת סנגר, השוני העיקרי בין נופדיה לסיטיזנדיום יהיה טמון במעורבותו האישית בפרויקט ובהנמכה משמעותית של רף ביקורת העמיתים הנדרש. תיקונים ושינויים בערכים בסיטיזנדיום יהיו זמינים מיד עם ביצוע העריכה בהם.

נכון לנובמבר 2010 המיזם הכיל כ-15 אלף מאמרים. נכון לאוקטובר 2013 הכיל המיזם כ-25 אלף ערכים. הסטטיסטיקה הרשמית של סיטיזנדיום מראה על סטגנציה בכל התחומים - מאז 2011 יש ירידה דרמטית בקצב כתיבת מאמרים חדשים, בכמות העריכות היומית ובמספר העורכים, שמספרם ירד לכמה עשרות אנשים, מתוכם רק בודדים ערכו יותר ממאה עריכות בחודש. ב-2013 היו בממוצע פחות מעשרה אנשים שעורכים בכל יום נתון ובספטמבר 2015 היו רשומים ברשימת העורכים הפעילים ב-30 הימים האחרונים, שבעה כותבים בלבד. אורך המאמרים החציוני ירד בהתמדה מכ-400 מילים ב-2007 לכ-140 מילים ב-2013.

העורך הראשי של המיזם הוא דניאל מיצ'ן (Daniel Mietchen).

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנציקלופדיות אינטרנט
קטגוריה:אתרי אינטרנט שהושקו ב-2006
נסטור (מיתולוגיה)

טלמאכוס נפרד מנסטור, ציור פרי מכחולו של הנרי האוורד (1769-1847)
נֶסְטוֹר (ביוונית עתיקה: Νέστωρ) מגרניה הוא דמות במיתולוגיה היוונית, בנם של נלאוס, מלך פילוס, וכלוריס. נסטור ירש את המלוכה אחרי שהרקולס הרג את אביו ואת כל אחיו ואחיותיו.

==ביוגרפיה==
נסטור היה ארגונאוט, שעזר במלחמה עם הקנטאורים והשתתף בציד חזיר הבר הקלידוני. הוא ובניו, אנטילוכוס ותראסימדס לחמו לצד האכאים במלחמת טרויה. אף כי נסטור היה בא בימים כשהחלה המלחמה, הוא נודע בגבורתו ובכושר הדיבור שלו. באיליאדה הוא מרבה לייעץ ללוחמים הצעירים ממנו וממליץ לאגממנון ולאכילס להגיע לעמק השווה. הוא זקן מכדי להילחם בעצמו, אך הוא מוביל את צבא פילוס במרכבתו ואחד מסוסיו נהרג בחץ, שמשגר אליו פאריס. לנסטור היה גם מגן זהב טהור. הומרוס מכנה אותו לעיתים קרובות באפיתט "הפרש הגרניאני". במשחקי הקבורה של פאטרוקלוס, נסטור משיא לאנטילוכוס עצות לניצחון במירוץ המרכבות. מאוחר יותר נהרג אנטילוכוס בקרב עם ממנון.

אף כי הומרוס מתכוון בבירור להציג לקוראיו את נסטור כ"מדינאי קשיש", דמות מכובדת, באיליאדה נמצאים הבזקי הומור על חשבונו של נסטור, כיון שכל עצה שהוא נותן ללוחמים האחרים משמשת קודם כל כתירוץ להעלות לפני מאזיניו תצוגה ארוכה ונרגנת של מעללי העבר שלו עצמו בנסיבות דומות. הומרוס לעולם איננו מכנה את נסטור טרחן במילים מפורשות, אבל זה, מכל מקום, הרושם שהקורא מקבל.

באודיסאה, נסטור שב ללא פגע לפילוס ובנו של אודיסאוס, טלמאכוס, נוסע לשם לחקור מה עלה בגורל אביו. נסטור מקבל את טלמאכוס באדיבות ומארח אותו ברוחב יד, אבל אין ביכולתו לספק לו שום מידע על גורל אביו. אשת נסטור, אאורידיקה, ובניהם שנשארו בחיים מופיעים גם הם באודיסאה - אכפרון, סטראטיוס, פרסאוס, ארטוס, תרסימדס ופאיסיסטראטוס. לנסטור ואורידיקה הייתה גם בת, פוליקסטה. גם כאן ממותנת התפעלותו של הומרוס מנסטור בנימה של הומור על חשבונו כשטלמאכוס, השב אל בית נסטור מביקור אצל הלנה מטרויה ומנלאוס (לשם יצא בניסיון נוסף להשיג מידע על גורל אביו) מפגיע בפאיסיסטראטוס להניח לו לעלות מיד אל ספינתו ולחזור הביתה, כדי שלא יצטרך להתנסות בעוד מנה מהכנסת האורחים הנלהבת מדי של נסטור.

עצתו של נסטור באיליאדה התפרשה כבעלת צביון נסתר מרושע. לדוגמה, כאשר פאטרוקלוס מגיע לנסטור לייעוץ בספר 11, נסטור משכנע אותו שדחוף לו להתחפש לאכילס. קרל ריינהרדט טוען שזה בניגוד למה שפאטרוקלוס באמת רצה במקור - למעשה, הוא נמצא שם רק כדי לקבל מידע מטעם אכילס על הפצוע. ריינהרדט מציין ש"שליחות לא חשובה נשארה מאחור על ידי אחת חשובה ביותר... תפקידו של פאטרוקלוס כשליח הוא מכריע ותכלית אירונית מחלחלת למפגש".

==ציונים היסטוריים==
חפירות ארכאולוגיות בסוף המאה ה-20 בפילוס חשפו מרתף יין, שהיה שייך, לפי דיווחים, למלך נסטור. המרתף יכול היה להכיל, על פי אומדן, 6,000 ליטר ונמצאו בו שרידים של פיתואי, כדי אחסון יווניים גדולים.

המוזיאון הלאומי של אתונה מציג ספל יין בעל שתי ידיות, עשוי זהב טהור, שהאגדה משייכת לנסטור.

==לקריאה נוספת==
* איליאדה I, 248; II, 370; IV, 293
* אודיסאה III, 157, 343

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:דמויות באודיסאה
קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה שעל שמן כוכב לכת מינורי
זינוק לאתמול

זינוק לאתמול (באנגלית: Quantum Leap; מילולית: זינוק קוונטי) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בעלת חמש עונות ששודרה בארצות הברית בשנים 1989–1993 ובישראל בכבלים בראשית שנות ה-90 וכן בשידורים חוזרים בערוץ 10 בראשית שנות האלפיים. הסדרה זכתה במספר פרסים חשובים, בהם חמישה פרסי אמי, שני פרסי גלובוס הזהב ופרס האיגוד האמריקאי של במאים ומפיקי סרטים.

במאי 2022 רשת NBC הזמינה את הפקתה של סדרת המשך שעלילתה מתרחשת עשרות שנים אחרי אירועי הסדרה המקורית.

==עלילת הסדרה==
הסדרה עוסקת בהרפתקאותיו של ד"ר סמואל "סאם" בקט (המגולם על ידי השחקן סקוט באקולה), מדען מחונן השוקד על המצאת מכונה למסע בזמן. עקב חוסר תקציב, מחליט המדען להריץ את הפרויקט למרות שלא הושלם במלואו, כתוצאה מכך משתבש משהו במהלך הניסוי. סאם מוצא את עצמו בעבר, אך לא בגופו שלו אלא בתוך גוף של אדם אחר, כך שהסובבים אותו רואים אותו בתור אותו אדם. בכל פרק "מזנק" סאם לגופו של אדם אחר ומנסה בפעולותיו לתקן עוול היסטורי כלשהו שאותו אדם מסוגל להשפיע עליו, ובכך לשפר את חייו של האדם ואת חיי הסובבים אותו. לאחר שסיים את "משימתו" הוא מזנק לפתע ועובר לאדם אחר בתקופה אחרת. סאם אינו שולט בעיתוי הזינוק או בשנה והאדם אליו הוא מזנק. עם זאת, הוא מגלה כי כל ה"זינוקים" נעשים אל שנים שהן חלק מחייו שלו.

בזינוקיו, הוא נעזר בעוזרו אדמירל אָל קאלאביצ'י (המגולם בידי השחקן דין סטוקוול) ובמחשב-על בעל קול נשי בשם זיגי (סאם ואל מתייחסים למחשב כאל "היא"). אל נשאר בזמן ההווה (הסדרה מתחילה בשנת 1999), אך יכול להגיע כהולוגרמה אל הזמן והמקום בו נמצא סאם ולעזור לו להבין מהי "משימתו" - מה השתבש, מה היו התוצאות וכיצד סאם מסוגל לשנות זאת. אל מספק לסאם מידע על ההשפעה של השינויים אותם הוא מבצע ועוזר לו להבין מתי פעולותיו היו לטובה.

לרוב, סאם מזנק אל תוך גופם של בעלי מקצוע שונים, ומסייע להם בעבודתם. בין בעלי המקצוע נמנים:

לפעמים, חווה סאם הרפתקאות מיוחדות, כגון זינוק אל תוך ידוענים (לי הארווי אוסוואלד, ד"ר רות, אלביס פרסלי) או זינוק לתוך קוף במקום בן אדם באחד הפרקים, זינוק חוזר לתוך אותה הדמות בזמנים שונים או זינוק מחוץ לזמן החיים שלו באופן חד פעמי, כאשר זינק לתוך חייו של סבא רבא שלו בזמן מלחמת האזרחים. מדי פעם, סאם מגיע למקורות הנושקים לאירועים היסטוריים (כגון מלון ווטרגייט ערב הפרשה, מלחמת וייטנאם, משבר הטילים בקובה, מלחמת האזרחים האמריקנית) ואף פוגש בידוענים, בהם באדי הולי, וודי אלן, הנרי היימליך, סילבסטר סטאלון, סטיבן קינג, ג'ק קרואק, פרד טראמפ ובנו דונלד טראמפ, מרילין מונרו, ג'ון יוסטון, קלארק גייבל ועוד.

בפרק האחרון בסדרה, סם "מזנק" אל עצמו. הוא מוצא את עצמו בפאב בו הוא פוגש במוזג אשר עוזר לו להבין שהוא תמיד יכול לחזור הביתה אם רק יכיר בכך שהוא ורק הוא קובע להיכן יזנק. סאם מתקן פרט בחייו של אל (כאשר אל שהה כשבוי בווייטנאם אשתו בת' ביטלה את נשואיהם ונישאה לאחר) ומזנק לאחר מכן אל הלא ידוע.

הסדרה מסתיימת בכתובית המספרת כי בת' לא נישאה בשנית, חיכתה לאל ונולדו להם ארבע בנות. כמו כן מסופר כי סאם מעולם לא חזר הביתה (כנראה מתוך בחירה שלו).

==שחקני אורח בולטים==
[[סקוט באקולה (מימין) ודין סטוקוול]]

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.leapback2009.com/ The Leap Back 2009] – אתר של הסדרה לרגל חגיגות העשרים

==הערות שוליים==

קטגוריה:NBC: סדרות טלוויזיה
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: איפור
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: עיצוב שיער
קטגוריה:זוכי אמי בפריים טיים: תוכניות: צילום
קטגוריה:מסע בזמן בטלוויזיה
קטגוריה:סדרות דרמה אמריקאיות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנות ה-1980
קטגוריה:סדרות מדע בדיוני אמריקאיות
עופר נחשון

עופר נחשון (נולד ב-27 באפריל 1966) הוא שדרן וקריין רדיו ישראלי שהחל את דרכו בקול השלום במהלך שנות ה-80 ועבר אל רשת ג' של קול ישראל ב-1991 וב-2017 לכאן גימל של תאגיד השידור הישראלי. בעבר, נציג רשות השידור שהיה אמון על הגשת הניקוד הישראלי באירוויזיון.

==ביוגרפיה==
נחשון החל את דרכו ברדיו בשידור תוכנית הלילה "Drive Time" בתחנת קול השלום של אייבי נתן, בסוף שנות השמונים. ב-1991 עבר לרשת ג', בה שידר את התוכנית הפופולרית "קופסת הלהיטים". התוכנית כללה השמעות של להיטי מוזיקה עדכניים של זמרי והרכבי פופ ודאנס שונים, שחלקם קיבלו לראשונה חשיפה מקומית בתוכניתו.
במקביל להגשת "קופסת הלהיטים", הגיש נחשון את המצעד הלועזי השבועי והשנתי ברשת ג' משנת 1992 ועד למצעד האחרון ששודר ב-1997.

בנובמבר 1997 עברה רשת ג' לשידורי מוזיקה ישראלית בלבד, והופסק שידורן של תוכניות המוזיקה הלועזית של נחשון. נחשון נשאר בקול ישראל והגיש תוכניות שונות של מוזיקה ישראלית ברשת ג'. כמו כן שידר תוכנית לילית בתחנת הרדיו 88FM. ב-2005 עבר לארצות הברית, וכשחזר לישראל ב-2007 חזר לשדר ברשת ג'. ב-2008 התחיל לשדר גם ב-88FM. בין התוכניות ששידר נחשון בתחנות קול ישראל נמנות תוכנית המוזיקה היומית "באוויר" ברשת ג', ששידרה מוזיקה ישראלית ואירחה אמנים ישראלים; גרסה מחודשת של התוכנית היומית "קופסת הלהיטים", ששילבה להיטים משנות השמונים והתשעים עם להיטים עכשוויים; ותוכנית הדאנס "Club88fm" ב-88FM. נחשון אף הגיש לעיתים את מהדורת החדשות של קול ישראל והגיש בטלוויזיה את מגזין הקולנוע "טלסינמה" בערוץ 1. בשנים 2009–2017 נחשון הגיש את תוצאות הניקוד הישראלי באירוויזיון, במסגרת ההקראה הוא נהג מדי שנה להודות למדינה המארחת בשפתה. ב-2017, חולל שערורייה זוטא כאשר הודיע בשידור חי באירוויזיון על סיום שידורי רשות השידור (במסגרת הקראת הניקוד הישראלי), דבר שהתפרש באופן שגוי בחו"ל כפרישה מוחלטת של ישראל מהאירוויזיון.

כיום מגיש נחשון את התוכניות "בחזרה לעתיד", "שיא גימל" ו"שבת רטרו" בתחנת הרדיו כאן גימל. בנוסף, הוא משמש כקריין במהדורות חדשות הרדיו של תאגיד השידור הציבורי.

== קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:סגל קול ישראל
קטגוריה:אנשי תקשורת להט"בים ישראלים
קטגוריה:קרייני חדשות ישראלים
קטגוריה:סגל תאגיד השידור הישראלי - שידורי הרדיו
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
90 (מספר)

90 (במילים: תשעים) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 89 ולפני 91.

== במתמטיקה ==
* 90 הוא מספר מושלם אוניטרי ומספר הרשאד. 90 הוא גם סכום הריבועים מ-2 עד 6.
* 90 הוא מספר המעלות בזווית ישרה.

== במדע ==
* 90 הוא המספר האטומי של תוריום.

== בתחומים אחרים ==
* 90 הוא קוד החיוג הבינלאומי של טורקיה.
* בכדורגל, אורכו של משחק הוא 90 דקות.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מספרים טבעיים
אכידנה

אכידנה ( ביוונית: Ἔχιδνα) היא מפלצת מהמיתולוגיה היוונית, פלג גופה העליון כשל אישה והתחתון נחש. אכידנה מכונה "אם כל המפלצות" מכיוון שילדה רבות מהמפלצות המוכרות מסיפורי המיתולוגיה היוונית.

==רקע==
אכידנה היא בתם של פורקיס ואחותו קטו. אחיותיה הן שלוש הגורגונות – סתנו, אוריאלה ומדוזה; שלוש הגריאי – דניו, פמפרדו ואניו – המוכרות כשלוש אחיות החולקות גלגל עין יחיד; והאח הצעיר לאדון (הדרקון השומר בגן ההספרידות).

אכידנה מתוארת כנימפה יפה בחצי גופה העליון, וכנחש מפלצתי בחציה התחתון. מקום משכנה הוא במערה מתחת לאדמה, רחוקה גם מהאלים וגם מבני האדם. ישנו דיון במחקר על מקומה המדויק של המערה של אכידנה אך אין קונצנזוס בנושא.

==צאצאים==
לפי התאוגוניה אכידנה הזדווגה עם המפלצת טיפון והביאה כך מספר מפלצות לעולם. ראשון נולד אורתוס, הכלב בעל שני הראשים הידוע ככלבו של גריאון. שני נולד קרברוס, כלב בעל שלושה ראשים ששמר על שערי השאול. שלישית נולדה ההידרה, מפלצת מים מרובת-ראשים.

הסיודוס מציין שלוש מפלצות נוספות: הכימרה, הספינקס והאריה מנמאה. תיאור אמן של שלוש המפלצות הללו מעורפל; ייתכן מצד אחד שמדובר באכידנה וייתכן מצד שני שמדובר בקטו אמה. חיזוקים לכך שאמן של שלוש המפלצות היא אכידנה, ניתן למצוא במחזה הנשים הפיניקיות מאת אוריפידס ובכתביו של אפולודורוס.

במקורות מאוחרים יותר אחיה, לאדון, מצורף לרשימת הצאצאים, ולעיתים גם סקילה מפלצת הים מהאודיסיאה.

רוב צאצאיה של אכידנה משמשים תפקיד מרכזי בשנים עשר מעללי הגבורה של הרקולס.

==מותה==
לסיפור מותה של אכידנה קיימות שתי גרסאות. בגרסה הקדומה יותר, אצל הסיודוס, אכידנה לא יכולה למות. היא מתוארת "הנימפה האלמותית, לנצח בת בלי גיל", תיאור זה מזכיר את תיאורם של האלים בני האלמוות. לא רק שאלה אינם יכולים למות, הם אף נמצאים במצב של נעורים נצחיים.

בגרסה מאוחרת יותר המופיעה אצל פסאודו-אפולודורוס, מסופר כי אכידנה הייתה חוטפת למאורתה עוברי אורח ועל כן ארגוס הגיע למאורתה והרג אותה בשנתה. לפי טימותי גנץ, חוקר מיתולוגיה יוונית, אין זכר לגרסה השנייה של המיתוס בספרות המיתית הקדומה.

==ראו גם==
*טיפון
*הרקולס
*מפלצות וחיות אגדיות

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יצורים מהמיתולוגיה היוונית
קטגוריה:יצורי כלאיים מיתולוגיים
מסטה

מפה טופוגרפית של חצי האי האיברי, ובמרכזו המסטה
המסטה או הרמה המרכזית של חצי האי האיברי, היא רמה בשטח של כ-210,000 קמ"ר בלב ספרד. גובהה הממוצע כ-700 מטרים וגובהה המרבי כ-760 מטרים. ברמה ניתן למצוא את התצורות הגאולוגיות העתיקות והמורכבות ביותר בחצי האי האיברי. השיפולים המערביים של הרמה מתרוממים במתינות ויוצרים את אגן הניקוז של הנהרות דורו, טגוס וגואדיאנה. השיפולים האחרים מתרוממים בחדות.

בירת ספרד, מדריד, נמצאת בשטח הרמה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.photius.com/countries/spain/geography/spain_geography_the_meseta_central_a~64.html עוד על המסטה]
* 

קטגוריה:ספרד: גאוגרפיה
קטגוריה:חצי האי האיברי
חאבייר פאס

חאבייר מרסלו פאס (בספרדית: Javier Marcelo Páez; נולד ב-23 בספטמבר 1975) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם.

==קריירה==
פאס גדל במרלו שבגראן בואנוס איירס והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של חימנסיה חוחוי. בשנת 1995 עבר למועדון הפאר הארגנטינאי אינדפנדיינטה אך בקדנציה הראשונה שלו בקבוצה התקשה לתפוס מקום בהרכב. בשנת 1999 חזר לקדנציה שנייה ומוצלחת יותר באינדפנדיינטה ושיחק בה שלוש שנים נוספות. לאחר מכן שיחק גם בדפורטיבו קיטו מאקוודור וחזר לארגנטינה כשחתם בקבוצת אולימפו מבאיה בלנקה.

לקראת עונת 2006/2007 הגיע לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב, שם שיחק תחת המאמן יצחק שום ולאחר מכן תחת ניר לוין. יחד עם פאס הגיע לקבוצה שחקן ארגנטינאי נוסף, הקשר לוסיאנו דה ברונו. ב-18 בספטמבר 2006 כבש פאס את שער הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, בניצחון 1-4 על הכח עמידר רמת גן. את שערו השני בקבוצה הבקיע בדרבי מול מכבי תל אביב. בעונה זו הגיע עם הקבוצה לשלב 32 האחרונות של גביע אופ"א, לאחר ניצחון על פריז סן-ז'רמן בצרפת במסגרת שלב הבתים. בתום העונה זכה פאס עם הפועל תל אביב בגביע המדינה, לאחר שכבש את השער המכריע בדו-קרב הפנדלים במשחק הגמר מול הפועל אשקלון.

לאחר עונה אחת בהפועל תל אביב חזר פאס לקבוצתו הקודמת, אולימפו, ובשנת 2008 חתם בקבוצת אתלטיקו טוקומאן, שם שימש כקפטן הקבוצה למשך שלוש שנים, עד שהושאל לצ'קריטה ג'וניורס לחצי עונה. בשנת 2012 חזר לקבוצת נעוריו, חימנסיה חוחוי. בקיץ 2013 חתם בקבוצת פרו קאריל אואסטה מליגת המשנה בארגנטינה. בשנת 2014 פרש ממשחק פעיל.

== תארים ==
;הפועל תל אביב
* גביע המדינה: 2006/2007

== קישורים חיצוניים ==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלמי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו אספניול
קטגוריה:כדורגלני טאז'רס (קורדובה)
קטגוריה:כדורגלני דפורטיבו קיטו
קטגוריה:כדורגלני אולימפו
קטגוריה:כדורגלני הפועל תל אביב
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו טוקומאן
קטגוריה:כדורגלני צ'קריטה ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני חימנסיה חוחוי
קטגוריה:כדורגלני פרו קאריל אואסטה
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים באקוודור
קטגוריה:ספורטאים ארגנטינאים בישראל
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1975
טבעת פוליקרטס

טבעת פוליקרטס היא מעשייה שסופרה מפי הרודוטוס:

פוליקרטס היה שליטו העשיר ורב-העוצמה של האי סאמוס. הצלחות רבות נחל צי המלחמה תחת שלטונו, וכבש ערים רבות באסיה הקטנה ובאיי הים האגאי. הוא גם קיבץ סביבו משכילים רבים, אולם פיתגורס לא הסכים עם דרכו ועזב את האי.

בכל מה שעשה פוליקרטס שיחק לו המזל עד שבן בריתו, הפרעה יעחמס השני, התחיל חושש פן תעורר הצלחה כה מרובה את קנאת האלים. על כן כתב לפוליקרטס ויעץ לו להשליך לים את אחד החפצים היקרים לו ביותר, כדי שיגרום נזק לעצמו ובכך ישכך את חמת האלים. פוליקרטס שעה לעצתו והשליך טבעת יקרת ערך לים כדי לפייס את האלים. שלושה ימים לאחר מכן הגיע דייג לחצרו והעניק לו במתנה דג גדול שתפס. כשהדג בותר לנתחים מצאו במעיו את הטבעת של פוליקרטס. משנודע הדבר לפרעה, מיד ביטל את בריתו עם פוליקרטס, כי ידע שאסון גדול יומט עליו. כעבור זמן קצר נשבה שליט סאמוס על ידי אויביו והוצא להורג.

פרידריך שילר חיבר על פי המעשייה שיר בשם זה.

==ראו גם==
* יוסף מוקיר שבת
* שלמה המלך ואשמדאי

קטגוריה:יוון העתיקה: ספרות והיסטוריוגרפיה
קטגוריה:ספרות העולם הקלאסי
קטגוריה:מעשיות ואגדות
חוזה נאנקינג

אירוע החתימה
חוזה נאנקינג הוא חוזה שבריטניה אילצה את סין לחתום עליו בעיר נאנג'ינג ב-29 באוגוסט 1842, לאחר שזו הפסידה במלחמת האופיום הראשונה. החוזה כלל מספר תנאים בעבור חידוש תנאי המסחר עם בריטניה. התנאים בחוזה, רובם ככולם, היו משפילים עבור סין והיטיבו בעיקר עם בריטניה.

בין סעיפי החוזה נקבע כי בריטניה תקבל לידה את הונג קונג כבסיס טריטוריאלי לצמיתות, וסין תשלם פיצויים של 21 מיליון דולר ויקבעו מכסים קבועים לסחורות. הסינים אולצו לשלם בנוסף לכך פיצוי בסך של 6 מיליון דולר על סחורת האופיום אותה הם החרימו מסוחרים בריטיים ב-1839.

בנוסף, 5 נמלים נוספים נפתחו לסחר בריטי: שאנגחאי, גואנגג'ואו, טיינג'ין, פוג'ואו ואמוי (שְׂיָאמֵן). בנמלים אלו, על פי ההסכם, לא יחולו החוקים הסינים על אזרחים בעלי נתינות זרה.

בעקבות ההסכם נאנקינג החלה חדירת שאר המעצמות לסין.
==קישורים חיצוניים==

* 

נאנקינג
קטגוריה:הונג קונג: היסטוריה
נאנקינג
נאנקינג
קטגוריה:יחסי הממלכה המאוחדת – סין
קטגוריה:סחר בסמים
קטגוריה:נאנג'ינג
דגל לואיזיאנה

דגל מדינת לואיזיאנה (באנגלית: Flag of Louisiana) מראה סמל הנקרא שקנאית בצדיקותה, המציג שקנאית הפוצעת עצמה על מנת להאכיל את גוזליה מדמה, על רקע כחול. מתחת לשקנאית נמצא סרט עליו כתוב המוטו של לואיזיאנה: "אחדות, צדק ואמון". סמל השקנאית בצדיקותה הוא סמל נוצרי לצדקה, המשתמש בציפור הרשמית של לואיזיאנה.

הדגל אומץ על ידי המדינה בשנת 1912. באפריל 2006, בעקבות מכתב של תלמיד כיתה ח', שונה הדגל והוא מכיל שלוש טיפות דם אדומות על חזה השקנאית, כפי שהיה נהוג במאה ה-19.

במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית בעת היותה חלק מהקונפדרציה, אימצה לואיזיאנה דגל דומה לדגל ארצות הברית עם 13 פסים כחולים, אדומים ולבנים וכוכב צהוב גדול בריבוע אדום בפינה השמאלית עליונה.

== קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

לואיזיאנה
לואיזיאנה
קטגוריה:לואיזיאנה: סמלים
קטגוריה:שקנאי בתרבות
אשטבאו דה גאמה

אשטבאו דה גאמה (בפורטוגלית: Estêvão da Gama; 1505–1576) היה בנו השני של ואסקו דה גאמה, מושל הודו הפורטוגזית בשנים 1540–1542 ומפקד בכיר בצי הפורטוגזי. הוא קרוי על שמו של אבי אביו.
אשטבאו דה גאמה
דה גאמה פיקד על הצי שנכנס לים האדום, בכוונה לתקוף את הצי העות'מאני ששהה בנמל סואץ, בטרם יתקוף זה שנית את הנמל הפורטוגזי בדיו. למסעו זה יצא מגואה ב-31 בדצמבר 1540, והגיע לעדן ב-27 בינואר 1541. הצי הגיע למסוע ב-12 בפברואר, שם השאיר דה גאמה מספר ספינות והמשיך במסעו צפונה. כשהגיע לסואץ, הוא גילה שהעות'מאנים גילו בטרם עת על בואו, ולפיכך סיכלו את תוכניותיו להבעיר את הספינות החונות בנמל. הוא נאלץ לחזור על עקבותיו למסוע, אך עצר לשם תקיפת הנמל בא-טור בחצי האי סיני.

עת שחזר למסוע, דה גאמה מצא את אנשיו קצרי רוח, וזאת בשל הפצרות פטריארך שגרס כי עליהם לסייע לקיסר אתיופיה שהיה נתון במצור. דה גאמה נענה לבקשתם, והנחית כח בפיקודו של אחיו כרישטובאו, ובו ארבע מאות לוחמים, מאה ושלושים עבדים, כאלף רובי ארקבוז, כאלף רומחים ומספר תותחי בומבארד. הוא הפליג בחזרה להודו ב-9 ביולי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.columbia.edu/itc/mealac/pritchett/00generallinks/kerr/vol06chap03sect01to05.html מסעו של דון סטפאנו דה גאמה מגואה לסואץ ב-1540]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פוליטיקאים פורטוגזים
קטגוריה:המושלים הכלליים של הודו הפורטוגזית
קטגוריה:ילידי 1505
קטגוריה:נפטרים ב-1576
וימפל R-73

וימפל R-73 (קוד נאט"ו: AA-11 ארצ'ר), הוא טיל אוויר-אוויר לטווח קצר, מתוצרת וימפל הסובייטית, ונחשב לטיל הרוסי המתקדם ביותר מסוגו, ואחד מכלי הנשק המאיימים ביותר בקרבות אוויר.<br />

== פיתוח ויכולות ==
הארצ'ר פותח החל משנת 1973 על מנת להחליף את טיל הR-60 (קוד נאט"ו: AA-8 אפיד), כטיל אוויר-אוויר לטווח קצר, לשימוש מטוסי הקרב של הגוש הסובייטי.

זהו טיל בעל ראש ביות מצונן-חנקן, המאתר חום תת אדום. לטיל זווית נעילה רחבה של 120 מעלות, עם קישוריות לכוונת הקסדה, שבעזרתה יכול הטייס לנעול על כל מטרה שביכולתו לראות (אם כי אין לטיל יכולת לפנות בכל זווית, להבדיל מטיל הפיתון 5 הישראלי). הטיל נדרך רק לאחר 300 מטר, והטווח המקסימלי שלו הוא 30 קילומטר (בגובה רב).

על פניו, לארצ'ר יכולת תמרון עדיפה על פני ה-AIM-9M סיידווינדר מתוצרת ארצות הברית, שנמצא בשימוש נרחב בכלל החילות האוויר המערביים, עובדה שתרמה רבות לפיתוח פרויקטים מערביים בתחום טילי האוויר-אוויר לטווח קצר: AIM-132 אסראם, פיתון 5, איריס-טי, ואף לדגם ה-X החדש של הסיידווינדר.

החל משנת 1994 החל ייצור של דגם חדש - R-74EM (במקור: R-73M), בעל טווח מוגדל, יכולת נעילה רחבה יותר, ואמצעי חסימת לוחמה אלקטרונית מתקדמים. ההצטיידות בדגם החדש בקרב חבר המדינות החלה בשנת 1997.

הארצ'ר ניתן לשימוש בכלל מטוסי הקרב החדישים של הגוש המזרחי, וחלק מהדגמים הישנים הושבחו לצורך נשיאתו. כמו כן הוא ניתן לשיגור ממספר מסוקי קרב רוסיים.

== ראו גם ==
* פיתון 5
* AIM-132 אסראם
* איריס-טי
* AIM-9 סיידווינדר

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:חברת וימפל
קטגוריה:טילי אוויר-אוויר רוסיים וסובייטיים
נוזי

מפת [[מסופוטמיה באלף השני לפנה"ס]]
נוזי היא עיר עתיקה בעיראק, כ-15 ק"מ דרומית מערבית לכירכוכ, ממזרח לחידקל. נוזי הייתה עיר חשובה בממלכת מיתני - ממלכה של שבטים חוריים בצפון מסופוטמיה.

בחפירות שנערכו בנוזי בשנים 1925–1931 נתגלו בה ארכיונים של תעודות כתובות בכתב יתדות על גבי לוחות חרס, מן המאות ה-15 וה-14 לפני הספירה. תעודות אלו מכילות חוקים רבים בנושאי שלטון, כלכלה, חברה ומשפחה. תעודות אלו, המוכרות כתעודות נוזי, הן בעלות השלכה רבה על חקר חיי החברה והמשפט בארצות המקרא. בין חוקים אלו, ישנן מקבילות רבות לחוקים המוזכרים במקרא. בהן: אימוץ עבד לבן אם האדון חסר בנים, והמנהג בו אשה שלא ילדה ילד נותנת את שפחתה לבעלה לאשה.

בתוך 20 תעודות מופיע אזכור של החבירו.

==קישורים חיצוניים==
*[http://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=4318 תעודות נוזי] באתר של מט"ח
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:העת העתיקה
קטגוריה:מסופוטמיה
קטגוריה:ערים עתיקות שנהרסו
קטגוריה:עיראק: אתרים ארכאולוגיים
תעודות נוזי

תעודות נוזי הם מסמכים עתיקים שנמצאו בחפירת נוזי (בירת מיתני), עיר מסופוטמית עתיקה מדרום-מערב לכירכוכ בעיראק, ליד נהר החידקל. לתעודות צורת לוחות בכתב יתדות והן כוללות בעיקר מסמכים משפטיים ועסקיים. התעודות שופכות אור על אורחות החיים, הסדרים החברתיים וסדרי הממשל של החורים שליטי מיתני.<ref></ref> התעודות החלו להתגלות בסוף המאה ה-19 ועד כה נמצאו מעל 5000 תעודות, רובן מתוארכות לתקופה החורית באלף השני לפנה"ס. ניתן למצוא בתעודות מקבילות רבות לחוקים המוזכרים במקרא, בהן: אימוץ עבד כבן אם האדון חסר בנים, מנהג חליצה, והמנהג שאישה שלא ילדה ילד נותנת את שפחתה לבעלה לאישה. נעשה ניסיון להשתמש בתעודות כראיה לאמיתות ההיסטורית של המציאות המתוארת בתקופת האבות במקרא, אך כיום גישה זו פחות מקובלת במחקר, משום שמנהגים אלו נמשכו לתקופת כתיבת התורה וממילא לא בהכרח מעידים על תקופת האבות.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://mikranet.cet.ac.il/pages/item.asp?item=4318 תעודות נוזי], מקראנט
* [https://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=4318 <nowiki>נוזי [תעודות]</nowiki>], הספרייה הווירטואלית של מט"ח.
*[https://lib.cet.ac.il/pages/item.asp?item=14041 פרשת בנות צלפחד בזיקה לתעודה חדשה מנוזי], ד"ר צפרירה בן ברק, מט"ח

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספר בראשית
קטגוריה:ספרות מסופוטמית
קטגוריה:כתבי יד
קטגוריה:ארכאולוגיה מקראית
הבטלנים (צמד)

צמד הבטלנים (במקור: דטנר וקושניר) היה שם הבמה של צמד הבדרנים נתן דטנר ואבי קושניר, שפעל בין 1987 ל-1990.
== היסטוריה ==
בתחילת דרכם הופיעו השניים באירועים, זכו במקום הראשון בקדם-אירוויזיון 1987 והיו נציגי ישראל באירוויזיון 1987, תחת השם "דטנר וקושניר", עם "שיר הבטלנים" ("הופה הולה"), שהגיע למקום השמיני בתחרות. בהמשך דרכו, הצמד שינה שמו ל"הבטלנים" והופיע בפסטיגל 1987 עם השיר "כלב על כלב" שזכה במקום הרביעי והנחה אותו לצד מנחים נוספים. הצמד פרסם מספר שירים נוספים.

בשנת 1989 הופיע הצמד בפרסומת למפעל הפיס, באותה שנה כיכבו השניים בסרט המתיחות של יגאל שילון, "עבודה בעיניים".

בשנת 1990 הופיעו השניים לצד ציפי שביט בתוכנית "ציפי בלי הפסקה",
באותה השנה התפרק הצמד, ושני חבריו חזרו לתחום המשחק.

==ראו גם==
* האחים בלוז

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:צמדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1987
קטגוריה:נציגי ישראל באירוויזיון
קטגוריה:צמדים קומיים ישראליים
קטגוריה:משתתפי הפסטיגל
קטגוריה:מתמודדי קדם-האירוויזיון
קטגוריה:אבי קושניר
קטגוריה:נתן דטנר
אלקטרואקוסטיקה

מוזיקת אלקטרואקוסטיקה (באנגלית: Electroacoustic music) היא המדע העוסק ביצירה ובמדידה של גלי קול במכשור אלקטרוני כגון רמקולים ומיקרופונים.

ככל שגלי הקול מתפשטים, נחלשת עוצמת הקול, בגלל פיזורו לכיוונים רבים, ובליעתו בגופים שונים. לכן אין הקול יכול לעבור מרחקים ארוכים. לעומת זאת, אנרגיה חשמלית ניתן להעביר למרחקים גדולים (באמצעות מוליכים או דרך האוויר). לכן, כדי להעביר קול למרחקים, למשל בטלפון, ממירים את אנרגיית הקול לאנרגיה חשמלית. האנרגיה החשמלית מועברת כגל אלקטרומגנטי, מגיעה ליעד ושם מותמרת בחזרה לאנרגיית קול. לתהליך זה קוראים שרשרת אלקטרואקוסטית.

מהפך של אנרגיית קול לאנרגיה חשמלית נקרא מיקרופון, והוא מתבצע באופן הבא:

גלי קול פוגעים בממברנה דקה וגמישה וגורמים לה להתנודד בעוצמה ובתדירות יחסיות לגלי הקול הפוגעים בה. הממברנה מחובר לגנרטור היוצר זרם חשמלי שעוצמתו ותדירותו יחסיות לעוצמתו ותדירותו של הקול. באוזניות מתבצע התהליך בסדר הפוך, והאנרגיה החשמלית מותמרת לאנרגיית קול.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלקטרוניקה
קטגוריה:אקוסטיקה
ברהמה

פסל ברהמה במוזיאון לאמנות אסיה בברלין.
בְּרַהְמָה (סנסקריט: ब्रह्मा; "הבורא") הוא האל היוצר של היקום לפי האמונה ההינדואית.

ברהמה הוא אחד משלושת האלים הראשיים בפנתיאון האלים ההינדי, הטרימורטי. שני האחרים הם וישנו המשמר-מגונן ושיווה המחריב.

עובדי ברהמה הם מעטים ביותר, ומקדשים לברהמה נדירים ביותר, כשהידוע שבהם נמצא בפושקר. יש המסבירים את העובדה שאין עובדים את ברהמה, משום שתפקידו הסתיים ביצירת היקום, הוא לא חזר והופיע בגלגולים נוספים, ולכן אינו נתפס כבעל השפעה רבה על המתרחש בחיי המאמינים כיום.

ביצירות אמנות ברהמה מוצג יושב על פרח לוטוס, בעל ארבעה ראשים המופנים לארבע רוחות השמים וארבע ידיים - כסמל לארבע הודות (כתבי הקודש ההינדים), בת זוגו היא סראסווטי - אלת ההשכלה, היצירה, האמנות והמוזיקה. בציורים רבים בראהמה יושב במרכבה הנישאת על ידי שבעה ברבורים המיצגים את שבע היבשות, ולעיתים רוכב על ברבור אחד – האנזא.

על פי האמונה ההינדואית, היקום נוצר מצליל האום של הברהמן והעולם נוצר אחרי התייחדות של בראהמה עם אשתו סרסווטי.

== הקבלה ליהדות ==

ישנן טענות בנוגע לקשר היסטורי-רעיוני בין המיתולוגיה ההינדואית לבין היהדות. על פי אמונה זו, קיים דמיון רעיוני (ואף מצלולי) בין הדמויות ברהמה וסראסווטי לבין הדמויות של אברהם אבינו ואשתו שרה אימנו (אברהם-ברהמה, שרה - סאראסווטי).

בנוסף השילוש של - היוצר,המשמר,ההורס מקביל ליהדות בתורת הקבלה לשלושת הספירות העליונות, כתר(יוצר), חכמה(משמר), בינה(הורסת ומחדשת).

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלים הינדואים
קטגוריה:ראשי פנתאון
אמיל אדולף פון ברינג

אמיל אדולף פון ברינג (בגרמנית: Emil Adolf von Behring; 15 במרץ 1854 – 31 במרץ 1917), היה רופא בקטריולוג גרמני, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1901 על פיתוח טיפול אנטי-רעלן נגד דיפתריה וחיסון נגד טטנוס.

==תולדות חייו==
ברינג היה בן מנישואיו השניים של אביו, גאורג אוגוסט ברינג, שהיה מורה בית ספר, לאוגוסטין צך. לאביו היו ארבעה ילדים מנישואיו הראשונים, ואמיל היה הראשון מתשעת הילדים שנולדו לו בנישואין השניים. כיוון שהוריו לא היו יכולים לממן את לימודיו, ברינג למד רפואה בין השנים 1874 – 1878 במכללה הרפואית הצבאית בברלין והתחייב לשירות צבאי תמורת לימודים אלה. הוא שירת כרופא צבאי. בשנת 1888 החל לעבוד במכון להיגיינה בברלין, תחת הנהלתו של רוברט קוך. בשנת 1894 התמנה לפרופסור להיגיינה באוניברסיטת האלה (Halle). בשנת 1895 עבר ללמד כפרופסור להיגיינה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת מרבורג, שם עבד במשך שארית חייו. לאחר שנת 1901 הידרדר מצב בריאותו של ברינג והוא התמקד במחקר בשחפת והפסיק להרצות.

ברינג גילה את האנטי-רעלן של הדיפתריה ופיתח שיטות מחקר חדשות לחקר החיסון. הוא זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1901 על פיתוח הטיפול בנסיוב נגד דיפתריה (מחקר שביצע יחד עם אמיל רו) וחיסון נגד הטטנוס. מחלת הדיפתריה היוותה בעיה רפואית קשה באירופה במאה התשע-עשרה ופגעה בעיקר בילדים. טטנוס היה הגורם העיקרי למוות במלחמות וגרם למותם של פצועים רבים.

בנימוקי הפרס נאמר כי הוא מוענק לברינג "על עבודתו בתחום הטיפול בנסיוב, במיוחד נגד דיפתריה, שבאמצעותו הוא פרץ דרך חדשה בתחום מדע הרפואה וכך שם בידו של הרופא כלי נשק מנצח נגד חולי ומוות."

ברינג נפטר במרבורג ב-31 במרץ 1917. החברה הגדולה בעולם לייצור מכשירי מעבדה רפואיים וציוד אבחוני אחר, נקראת על שמו של ברינג, Dade Behring' ותחילתה בחברה שייסד ברינג בעיר מרבורג, לאחר זכייתו בפרס נובל. אוניברסיטת מרבורג מעניקה עד היום פרס על שמו.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20060914215400/http://www.cartage.org.lb/en/themes/Biographies/MainBiographies/B/Behring/1.html ביוגרפיה של אמיל אדולף פון ברינג]
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיקרוביולוגים גרמנים
קטגוריה:בקטריולוגים גרמנים
קטגוריה:אימונולוגים גרמנים
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מרבורג
קטגוריה:גרמנים חברי האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1854
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1917
מצבת הגסו

מצבת הגסו (באנגלית: Gravestone of Hegeso) היא מצבת קבורה יוונית, עשויה שיש, המתוארכת לשנת 400 לפנה"ס. המצבה נמצאה בבית העלמין קרמיקוס (Kerameikos) באתונה והיא מוצגת במוזיאון הארכאולוגי באתונה.

הצעת שיחזור של מצבת הגסו, המוזיאון הארכאולוגי, אתונה
מצבות הקבורה בעולם היווני הופיעו בבתי קברות ציבוריים וסימלו גם את המעמד החברתי והכלכלי של הנפטר ובני משפחתו. המצבות הופיעו לראשונה בתרבות היוונית בסוף המאה ה-6 לפנה"ס כמצבה בעלת פרופורציות גבוהות. על המצבה גולפה דמות הנפטר ונוספו לה קישוטים כגון וולוטות שהן סלסולים דמויי קרניים של איל. לאחר פלישת הפרסים ליוון, נחקקו באתונה חוקים המגבילים הוצאות כספיות על הקמת מצבות ועל טקסי קבורה. "מצבות שיש מעוטרות שבו ונראו באתונה רק בסוף תקופת פריקלס (שנות השלושים של המאה החמישית לפנה"ס)".. "מצבת הגסו" אופיינית למצבות מתקופה זו הבנויות בפרופורציות רחבות יותר ובראשן גמלון. כמו כן הסצנות המתוארות על מצבות אלו היו מורכבות יותר במספר המשתתפים, לעומת המצבות הקדומות. 

המצבה מציגה את הנפטרת, אשר שמה חקוק על גבי המצבה, כשהיא יושבת על כיסא. נערה-משרתת העומדת מולה מגישה לה קופסת תכשיטים והיא בוחנת תכשיט אשר היה מצויר על המצבה (ולכן לא נשמר). הדמויות מתוארות בפרופיל פנים חלקי (פרופיל 3/4) המדגים את יכולתו הטכנית הגבוהה של האמן בתיאור הקצר (פרספקטיבה). שתי הדמויות אוחזות בקופסת התכשיטים אשר במרכז הקומפוזיציה. נגיעה זו יוצרת אווירה של אינטימיות בין שתי הדמויות, אינטימיות המועצמת על ידי האיפוק בתיאור הבעות הפנים האופייני לאמנות הקלאסית. מבחינת יכולת התיאור מתקרב התבליט לאמנות של התקופה ההלניסטית. יכולת זו מתבטאת בעיצוב האנטומי של שתי הדמויות, המתואר דרך בגד דק ועטיר קפלים היורדים בעדינות ובטבעיות על הגוף ובעיצוב תלתלי השיער של הנפטרת.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פיסול יווני
קטגוריה:פסלים (יצירות)
קטגוריה:תבליטים
קטגוריה:אתונה: פסלים
Z1

שחזור של Z1

Z1 היה מחשב מכני שנבנה על ידי קונראד צוזה בשנת 1937. היה זה מחשבון מכני אלקטרוני בעל יכולת תכנות מוגבלת. קריאת הפקודות התבצעה מסרט מנוקב. שחזור של מכונה זו מוצג כיום ב [http://www.dtmb.de/index_en.html Deutsches Technikmuseum Berlin]. 

המכונה הייתה במהותה מחבר ומחסר בשיטת הנקודה הצפה. היא עשתה שימוש ב-22 סיביות ובלוגיקת בקרה שהפכה אותה לתומכת פעולות מורכבות כגון כפל (על ידי פעולות חיבור חוזרות) וחילוק (על ידי פעולות חיסור חוזרות).

Z1 היה הראשון בסדרה של מחשבים שתוכננו על ידי קונראד צוזה. Z2 ו-Z3 היו מחשבים עוקבים שהתבססו על רעיונות זהים לאלו של Z1.

המחשב הכיל זיכרון בן 64 מילים. פעולות כתיבה לזיכרון וקריאה מתוכו התבצעו על ידי כרטיסי הניקוב ויחידת הבקרה. 
הזיכרון המכני היה בעל תכן ייחודי והומצא על ידי קונראד צוזה בשנת 1936. המכונה הייתה מסוגלת לבצע רק פעולות שנקראו מכרטיסים מנוקבים כך שהתוכנית עצמה לא נטענה לזיכרון.

== מפרט חומרה ==
*זיכרון: 176 בתים (64 מילים בנות 22 ביטים)
*מהירות שעון: 1 הרץ
*רגיסטרים: שני רגיסטרים בני 22 ביט כל אחד בשיטת הנקודה הצפה.

==ראו גם==
*Z2
*Z3
*Z4
*Z22

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20100418164050/http://www.epemag.com/zuse/ עבודתו וחייו של קונראד צוזה]

קטגוריה:מחשבים חלוציים
קטגוריה:המצאות גרמניות מהתקופה הנאצית
חור שחור זעיר

חור שחור זעיר הוא עצם היפותטי בעל נפח תת-פרוטוני. תאוריה פיזיקלית של ממדים נוספים צופה את האפשרות שחורים שחורים אלו ייווצרו במאיצי חלקיקים, דוגמת מאיץ LHC. ייתכן כי חורים שחורים זעירים נוצרים כל העת באטמוספירה, כתוצאה מפגיעתן של קרניים קוסמיות, מבלי שהתגלו עד כה. 

==תאוריה של ממדים נוספים גדולים==
כוח הכבידה חלש מכוחות היסוד האחרים ב-30 עד 40 סדרי גודל. בניסיון להסביר הבדל זה, אשר מכונה בעיית ההיררכיה, הוצעה תאוריה מקורית בשנת 1998, המוכרת גם בתור מודל ADD על-שם מחבריה. על-פי מודל זה, קיימים ממדי מרחב נוספים מלבד שלושת הממדים המוכרים מחיי היום-יום. הממדים הנוספים הם קומפקטיים וגודלם יכול להגיע עד לסדר-גודל של עשירית מילימטר, ועל-כן הם קרויים גם ממדים נוספים גדולים, כדי להבדילם מממדים נוספים קטנים הרבה יותר במודלים אחרים. במודל ADD הכוח היחיד שמושפע מקיומם של הממדים הנוספים הוא כוח הכבידה, כלומר רק גרביטונים יכולים לנוע דרך הממדים הנוספים.

ממדים נוספים אלו מאפשרים כבידה חזקה בטווחים קצרים, אשר נחלשת בצורה משמעותית עבור טווחים גדולים מגודלם של הממדים הנוספים. למעשה, מודל ADD צופה סטייה מחוק הכבידה של ניוטון: <math> \,F =
ליקיאון

ליקיאון (ביוונית: Λύκειον) היא חורשה שהוקדשה לאל היווני אפולו, ליד אתונה.

אחד משמותיו של אפולו היה אפולו ליקיוס Apollo Lyceios, כלומר אפולו מהיישוב ליקיה, והחורשה קרויה על שם כינויו זה. ליד החורשה היה גימנסיון בו לימד אריסטו את תלמידיו ומכאן נגזר שמו של בית ספר זה ל"ליקיאון".

בית ספר זה שכן במספר בניינים שהיו מוקפים בשבילים מכוסים. אריסטו נהג ללמד כשהוא מתהלך עם תלמידיו בשבילים אלה (peripatoi ביוונית), ומכאן הכינוי "פריפטטים" שדבק בתלמידיו.

הפריפטטים היו מדענים ומלומדים שהקדישו את זמנם למחקר ועסקו בזואולוגיה, בוטניקה, ביוגרפיה, היסטוריה של המדע, פילוסופיה, ספרות ומשפטים.

אחרי מות אריסטו ב-322 לפנה"ס עמד תלמידו תאופרסטוס בראש הליקיאון, ואחרי מות תאופרסטוס ב-287 לפנה"ס, הליקיאון לא שרד זמן רב ולימוד המדעים עבר מאתונה לאלכסנדריה שבמצרים.
==שימוש מודרני במושג==
מהשפה היוונית התגלגלה המילה דרך הלטינית ככינוי לבית ספר גבוה. כיום משמשת בדרך כלל במשמעות של בית ספר תיכון ונעשה בה שימוש בעיקר בארצות קתוליות לשעבר, ובקרב דוברי שפות רומאניות; "ליסאו" (Liceo) בספרדית, "ליסֶה" (Lycée) בצרפתית, "ליצאום" (Lyzeum) בגרמנית (ולעיתים גם בעברית). באימפריה הרוסית נקראו בשם זה (ברוסית: Лицей) בתי ספר יוקרתיים להכשרת פקידות גבוהה.

==גלריה==
<gallery>
Archaeological site of Lykeion.jpg|היפוקאוסט בליקיאון
Archaeological site of Lykeion-2.jpg|חפירה ארכיאולוגית בליקיאון
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:חורשות
קטגוריה:יוון העתיקה: תרבות
קטגוריה:אתונה: מבנים
קטגוריה:מוסדות לימוד ומחקר

az:Litsey
fa:لیسه
fr:Lycée
ru:Лицей