OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רבי לוי

רבי לוי היה אמורא בדור השני והשלישי לאמוראי ארץ ישראל. התפרסם כדרשן וכבעל אגדה.

רבי לוי שימש כדרשן בבית מדרשו של רבי יוחנן במשך 22 שנה. בני דורו החשיבו מאוד את דרשותיו. רבי זירא שלח את תלמידיו כדי שישמעו את דרשותיו של רבי לוי. רבי אבא בר כהנא חיבבו ואף נשקו על ראשו בשמעו אחת מדרשותיו, אף על פי שפעם אחת התנגד במילים חריפות לאחד מפירושיו של רבי לוי.

רבי לוי העיד על טיב דרשותיו "אית דידע למחרוז ולא ידע למקדח, ואית דידע למקדח ולא ידע למיחרוז, ברם אנא הוינא חרוזא ואנא הוינא קדוחא". כלומר, שמלבד הבנתו הרבה בעומקן של הפסוקים (למקדח) הוא גם יודע לחבר היטב פסוקים ומקראות הקשורים זה לזה (למיחרוז).

רבי לוי הרבה למסור מאמרים מחכמי דורות קודמים, בייחוד הרבה למסור בשם רב חמא בר חנינא (הראשון) (בנו של רבי חנינא בר חמא) ורבי שמואל בר נחמן. בשמו מסרו כמה מדרשני הדור הרביעי ובייחוד רבי יהושע דסכנין שמסר משמו יותר ממאה דרשות.

נראה ששהה תקופה מסוימת ב"ערביא". הידיעות שהביא משם שימשו אותו בפירוש מקראות שונים.

==מאמרותיו==
* .
* .

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור השני לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי יוחנן
קלווין בראיינט

קלווין לירוי בראיינט (באנגלית: Kelvin LeRoy Bryant; נולד ב-26 בדצמבר 1960 בטארבורו, קרוליינה הצפונית) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגות ה-NFL וה-USFL. את קריירת הפוטבול החל בראיינט באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. לאחר שסיים את לימודיו נבחר בדראפט של שנת 1983 על ידי וושינגטון רדסקינס. למרות זאת הרדסקינס בחרו שלא לכלול אותו בהרכב הקבוצה והוא נאלץ לעבור לשחק בליגת ה-USFL. ב-1986 החתימו אותו הרדסקינס שם שיחק עד שפרש ב-1990. יחד עם הרדסקינס זכה בראיינט בסופרבול XXII.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני וושינגטון קומנדרס
קטגוריה:שחקני פוטבול: רצים אחוריים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1960
ציר אופטי

הציר האופטי הראשי מתלכד עם הקרן האדומה, וזוגות קרניים (בירוק ובכחול, בשתי עדשות שונות) הסימטריות ביחס אליו.
ציר אופטי הוא ציר המקיים סימטריית סיבוב בדרגה כלשהי במערכת אופטית, דוגמת מערכת העדשות של מצלמה, מיקרוסקופ, ועוד.

הציר האופטי הוא קו דמיוני המגדיר את הכיוון בו מתקדם האור במערכת האופטית. במערכות המורכבות מעדשות ומראות פשוטות, נוח להגדיר ציר עובר דרך מרכז העיקום של כל אחד ממשטחי הגבול של העדשה או המראה, והוא מתלכד עם ציר הסיבוב של כל אחת מהן. במקרה כזה הציר נחשב ציר אופטי ראשי. במקרים מיוחדים, כמו עבור אלומות אור המגיעות לעדשה או למראה שלא בכיוון ציר הסימטריה שלהן, כיוון התקדמותן יוגדר כציר אופטי משני.

במקרה של סיב אופטי, הציר האופטי איננו בהכרח קו ישר, אלא מוגדר לאורך מרכז ליבתו של הסיב, והוא מכונה ציר הסיב.

במכשירים אופטיים רבים, כדוגמת מיקרוסקופ וטלסקופ יש לכוונן את הרכיבים האופטיים השונים כך שהציר האופטי של כולם יתלכד. פעולת הכוונון קרויה קוֹלימַציה ומכשיר עזר לשם כך קרוי קוֹלימַטור.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אופטיקה
אלפרד גוטשאלק

אלפרד גוטשאלק (אנגלית: Alfred Gottschalk, 22 באפריל 1894 - 4 באוקטובר 1973) היה ביוכימאי גרמני שהיווה דמות מובילה בחקר הגליקופרוטאין. במהלך הקריירה שלו הוא כתב 216 מאמרי מחקר וסקירות מדעיות וארבעה ספרים.

== חייו ==
גוטשאלק נולד באאכן, השלישי מבין ארבעה ילדים לבנימין ורוזה גוטשאלק. הוא בחר ללמוד רפואה, מ-1912 הוא למד באוניברסיטאות במינכן, פרייבורג ובון. לימודיו הופרעו על ידי מלחמת העולם הראשונה, אך הוא השלימם ב-1920 וסיים את אוניברסיטת בון כדוקטור.

הוא השלים ניסיון עבודת מרפאה בבתי ספר רפואיים בפרנקפורט ווירצבורג ולימודי פיזיולוגיה וביוכימיה בבון, מה שהוביל לפרסומיו הראשונים, פרס מאוניברסיטת מדריד והצעה לעבוד במכון קייזר וילהלם עבור תרפיה ניסיונית וביוכימיה ביחד עם קרל נויברג. ב-1923 הוא התחתן עם ליזבת' ברטה אורגלר, ויחדיו הולידו ילד יחיד.

גוטשאלק עזב את מכון קייזר וילהלם ב-1926 כדי לנהל את המחלקה הביוכימית בבית החולים הכללי בשצ'צ'ין. הוא עזב את בית החולים ב-1934 בעקבות תהפוכות בגרמניה הנאצית והחל בתעסוקה עצמאית. הוא עבר לאנגליה באביב של 1939, ועבר למלבורן ביולי. הוצע לו משרה כביוכימאי על ידי צ'ארלס קלווי, מנהל מכון וולטר ואליזה הול. הוא גם לימד ביוכימיה וכימיה אורגנית במכללה הטכנית במלבורן ובאוניברסיטת מלבורן. ב-1945 הוא קיבל אזרחות בריטית.

במכון וולטר ואליזה הול הוא שיתף פעולה עם פרנק מקפרלן בורנט וביחד הם גילו את הנויראמינידאז. הוא נבחר לאקדמיה האוסטרלית למדעים ב-1954.

ב-1959 הוא הוזמן בידי פרנק פנר לערוך מחקר בבית ספר הרפואי המחקרי ע"ש ג'ון קרטין באוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה. הוא עזב את קנברה כדי לנסוע לגרמניה ב-1963 ומונה לפרופסור אורח במכון מקס פלאנק לחקר וירוסים בטיבינגן. הוא המשיך במחקר פעיל ובגלל תרומותיו למדע הוא נבחר להצטרף לאגודה האמריקאית לפיתוח המדע ב-1967 וקיבל תוארי דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת מלבורן ומאוניברסיטת מינסטר.

פרס גוטשאלק למחקר רפואי המחולק על ידי האקדמיה האוסטרלית למדעים נקרא על שמו.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מינכן
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בון
קטגוריה:ביוכימאים אוסטרלים
קטגוריה:ביוכימאים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1894
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1973
תכנון לא-ליניארי

תכנון לא-ליניארי במתמטיקה ובחקר ביצועים בפרט הוא תהליך פתירת מערכת משוואות ואי-שוויונות (הנקראים אילוצים) במספר כלשהו של משתנים לאור פונקציית מטרה שיש להביא למקסימום או למינימום, כאשר לפחות אחד מהאילוצים ומפונקציית המטרה אינם ליניארים. אם אכן כולם ליניארים התהליך נקרא תכנון ליניארי.

לתהליך זה שימושים רבים בפתרון בעיות מגוונות שאינן ניתנות למידול כבעיה ליניארית. אם קיים מודל ליניארי מתקבל על הדעת לבעיה, עדיף להשתמש במודל זה על פני מודל לא-ליניארי, בשל הסיבוכיות הגבוהה של התכנון הלא-ליניארי לעומת הזה הליניארי.

==ניסוח מתמטי של הבעיה==
כאשר:
:<math>f: \mathbb{R}^n \to \mathbb{R}</math>
:<math>X \subseteq \mathbb{R}^n</math>
בעיית תכנון לא-ליניארי מבקשת למצוא את הערך (או הערכים)
:<math>\underset{x \in X}{\text{argmax}}\ f(x)</math>
במילים אחרות, מבקשים להביא את פונקציית המטרה למקסימום, תוך קביעת <math>n</math> משתנים.

לחלופין, תחת אותם תנאים, בעיית תכנון לא-ליניארי יכולה לבקש למצוא את
:<math>\underset{x \in X}{\text{argmin}}\ f(x)</math>
כלומר, להביא את פונקציית המטרה למינימום.

שתי הבעיות שקולות, שכן
:<math>\min_{x \in X}f(x) = -\max_{x \in X}\left(-f(x)\right)</math>

==שיטות לפתרון==
אם פונקציית המטרה והאילוצים הם ליניארים, אזי מדובר בבעיית תכנון ליניארי שנחשבת לפתירה בעזרת שיטות דוגמת סימפלקס. אם פונקציית המטרה היא פונקציה קמורה בבעיית מינימום או פונקציה קעורה בבעיית מקסימום וגם האילוצים מגדירים קבוצה קמורה, אז הבעיה נחשבת לקמורה גם היא ושיטות כלליות לפתרון אופטימיזציה קמורה זמינות לשימוש.

בעיות שאינן נופלות באחת מהקטגוריות הקודמות מצריכות אופטימיזציה לא-קמורה שנחשבת לקטגוריה מורכבת. קבוצת שיטות נפוצות הן מסוג סעף וחסום (branch and bound) המחלקות את הבעיה לתתי-מחלקות ופותרת קירוב של כל תת-מחלקה כזו באמצעות אופטימיזציה קמורה. בכל שלב החסם העליון על הפתרון והחסם התחתון מתקרבים עד שמגיעים לדיוק הרצוי.

עבור בעיה לא-ליניארית שאילוציה הם כולם משוואות, ניתן להשתמש בשיטת כופלי לגראנז' שמאפשרת למצוא את נקודות הקיצון הפוטנציאליות באמצעות מערכת משוואות הנוצרת מהנגזרת של פונקציית המטרה והאילוצים. אם בנוסף למשוואות יש גם אי-שוויונות, משפט קרוש-קון-טוקר (הידוע בקיצור KKT) מספק תנאים הכרחיים לנקודת קיצון פוטנציאלית. תחת קמירות, תנאים אלו גם מספיקים.

גישה אחרת לפתרון סופגת את האילוצים המוגדרים בבעיה לתוך פונקציית המטרה באמצעות "קנס" על חריגה מהם. גישה זו נקראת גישת קנס (Penalty Method), והיא מאפשר רדוקציה לבעיה בכל המרחב ה-n-ממדי <math>\mathbb{R}^n</math>, בלי מגבלות נוספות.

==ראו גם==
* תכנון ליניארי

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אופטימיזציה רציפה
דיאב אל-עלי

דיאב אל-עלי (אבו אלפתח) היה מפקד מנגנון הביטחון הלאומי ובפועל הקצין הבכיר ביותר ברשות הפלסטינית.

אל-עלי נולד בכפר ליד צפת ובשנת 1948 נמלטה משפחתו ללבנון. הוא הצטרף לפתח ושירת במגוון תפקידים בארגון בלבנון. בשנת 1995 חזר לשטחים ושימש כמפקד אזורי בג'נין ובטול-כרם ובשנת 2007 מונה לתפקיד מפקד הביטחון הלאומי, בו שירת עד שנת 2011, אז היה ליועצו הצבאי של מחמוד עבאס. נפטר בשנת 2018.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://www.defensenews.com/story.php?i=4330380 ראיון עמו]

קטגוריה:ראשי מנגנוני הביטחון הפלסטיניים
קטגוריה:פליטים פלסטינים
קטגוריה:ילידי 1943
קטגוריה:נפטרים ב-2018
עיגול הטשטוש

כושר ההפרדה של העין האנושית, או של אמצעי התצוגה.]]
עיגול הטשטוש באופטיקה הוא הכתם המתקבל מדימות של עצם נקודתי. הכתם מתקבל במקום נקודה, על ידי חרוט האור המגיע מעדשה כתוצאה מאי יכולתה של העדשה ליצור דמות נקודתית מושלמת של העצם הנקודתי. 

עיגול זה משמש בצילום לקביעת עומק השדה, כלומר, את חלק הדמות הנתפס כחד. מאחר שגודל זה תלוי בתפיסת הראיה האידיבידואלית, ערכו נקבע על-פי תקן התלוי בפורמט של הדמות. עם זאת, גם עבור התקן המתאים ביותר, עדיין, כאמור, הערך תלוי בחדות הראיה, בתנאי הראות, ובמידת ההגדלה.

בשל עיוותים אופטיים ובשל מגבלת העקיפה, עדשות אינן מסוגלות ליצור דמות נקודתית של עצם נקודתי, כלומר, הן אינן יכולות למקד בצורה מושלמת, וגם מערכת אופטית בעלת כושר המיקוד הטוב ביותר, תיצור עדיין כתם אור במקום נקודה. עיגול הטשטוש הקטן ביותר שניתן לקבל על ידי עדשה מכונה עיגול מיעוט הטשטוש.

==ראו גם==
*דיסקת איירי
*אברציה כרומטית

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אופטיקה
דיסקת איירי

באופטיקה דיסקת איירי (או: תבנית איירי) היא כתם או עיגול האור הממוקד ביותר, ולכן הקטן ביותר, המתקבל על ידי עדשה אידיאלית (כלומר, ללא עיוותים אופטיים). זוהי מגבלה פיזיקלית, הנובעת מתופעת העקיפה של גלי האור.

תבנית העקיפה המתקבלת ממיפתח עגול המואר באופן אחיד, מורכבת מאזור בהיר מאוד במרכז, הקרוי דיסקת איירי, וסביבה סדרה של טבעות קונצנטריות. הדיסקה והתבנית קרויים על שמו של ג'ורג' בידל איירי, אסטרונום בריטי.

רדיוס דיסקת איירי נתון על ידי הנוסחה: <math>R_a=1.22\lambda\frac{f}{D}</math>
כאשר <math>\lambda</math> הוא אורך הגל של האור הפוגע בעדשה,
<math>D</math> קוטר העדשה, ו-<math>f</math> הוא אורך מוקד העדשה.

היישום החשוב ביותר של מושג זה הוא בתחומי הצילום והטלסקופיה: מאחר שכל עדשה או מראה ממקדת אינם יכולים למקד אלומת אור המגיעה אליהם לנקודה אחת, אלא לאזור בעל גודל סופי, שהוא דיסקת איירי.

==ראו גם==
* עקיפה
* פונקציית איירי

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אופטיקה פיזיקלית
קטגוריה:צילום
סמל דרום סודאן

סמל דרום סודאן
סמל דרום סודאן משנת [[2005, ועד לקבלת העצמאות]]
סמל דרום סודאן אומץ עם הכרזת עצמאותה של המדינה ב-9 ביולי 2011, לאחר שאושר על ידי הקבינט הממשלתי בחודש אפריל של אותה השנה. בסמל נראה עיטם קולני (Haliaeetus vocifer) המישיר מבטו שמאלה. כנפיו וזנבו של העוף פרושים, ובטפריו הוא אוחז במגילה ועליה הכיתוב באנגלית "הרפובליקה של דרום סודאן". בחזית גופו של העיט נראים מגן וחיצים, ומתחת להם המוטו הלאומי: "Justice, Liberty, Prosperity" (צדק, חירות, שגשוג). העיט מסמל עוצמה, חוסן וחזון, בעוד המגן והחצים מסמלים הגנה למדינה החדשה. 

קודם להכרזת העצמאות, הייתה דרום סודאן אוטונומיה במסגרת סודאן, והחל ב-2005 עשתה ממשלתה שימוש בסמל שהורכב מסמל סודאן המוקף בחלקו העליון בכיתוב: "Government of Southern Sudan" (ממשלת דרום סודאן) באנגלית, ובחלקו התחתון בקיצור "GOSS" של הכיתוב העליון. במרכז סמל סודאן עצמו נמצאת הציפור הלאומית של סודאן – הלבלר המחזיקה את המגן מתקופת מוחמד אחמד שהכריז על עצמו כמהדי, ושלט בסודאן במאה ה-19. על המגן מופיעים שני כיתובים: 
*העליון הוא המוטו הלאומי, "النصر لنا", "אל-נאסר לנא" שפירושו "הניצחון לנו".
*התחתון מכיל את שם המדינה, "جمهورية السودان", "ג'ומהוריית אל-סודאן", שפירושו "הרפובליקה של סודאן".

== ראו גם ==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:דרום סודאן: סמלים לאומיים
דרום סודאן, סמל

דרום סודאן
קטגוריה:עיט בתרבות
דגל דרום סודאן

דגל דרום סודאן אומץ בעקבות חתימת הסכם השלום המקיף (Comprehensive Peace Agreement, CPA) בסודאן, שסיים את מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה.
הדגל שימש בעבר את לוחמי תנועת החופש של העם הסודאני והוא דומה לדגל קניה בתוספת משולש תכלת וכוכב מוזהב בחלק הקרוב לתורן. הפס השחור מייצג את העם הסודאני, הפס האדום את שפיכות הדמים במאבק לחופש והפס הירוק את האדמה. המשולש התכלת נוסף לייצוג מימי הנילוס וכוכב הזהב הוא כוכב בית לחם שמייצג את האחדות של מדינות דרום סודאן. עם הכרזת עצמאותה של דרום סודאן ב-9 ביולי 2011 היא אימצה את הדגל.

==ראו גם==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

דרום סודאן, דגל

קטגוריה:דרום סודאן: סמלים לאומיים
דרום סודאן
אלחובו

אלחובו (בבולגרית: Елхово) היא עיר בדרום מזרחה של בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז ימבול וממוקמת כ-339 ק"מ מהבירה סופיה, 38 ק"מ מבירת המחוז ימבול ושוכנת על גדות הנהר טונדז'ה.

==היסטוריה==
ראשית התיישבות אנושית פזורה באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה. התיישבות מאורגנת מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. ב-72 לפנה"ס נכבש האזור על ידי הרפובליקה הרומית ובסמוך למיקומה המודרני של העיר הוקם יישוב בשם אוֹרוּדִיקָה אָד בּוּרְגוּם. לאחר הפיצול באימפריה הרומית עבר היישוב לשליטת האימפריה הביזנטית ובמהלך המאה ה-7 התיישבו באזור שבטים סלאבים אשר הקימו כפר במקום והעניקו לו את השם יאניצה. בתקופת שלטונו של החאן קרום עבר היישוב לשליטת האימפריה הבולגרית הראשונה. ב-1373 נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית והוא נותר באחיזתה עד ה-21 בינואר 1878, עת נכבש בידי צבא האימפריה הרוסית, באחד מקרבות המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). לאחר המלחמה ומתוקף סיכומי קונגרס ברלין צורף היישוב למחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית וב-1885 אוחד עם נסיכות בולגריה.

== כלכלה ותחבורה==
העיר ממוקמת בסמיכות למרבץ הליגניט השני בגודלו בבולגריה אשר עתודותיו מוערכים בכ-600 מיליון טונות וחלק מבני העיר מועסקים בכרייתו. באלחובו מספר מחלבות אשר מוצרי החלב המיוצרים בהן נודעים ברחבי המדינה. לאחר פתיחת מעבר גבול נוסף למעבר סחורות בין בולגריה לטורקיה ליד הכפר לסובו הסמוך, חוברה העיר לכביש המהיר "חוצה תראקיה". באלחובו תחנת רכבת אחת המשמשת לתעבורת סחורות לעיר ימבול. מ-2002 הופסקה תעבורת הנוסעים ברכבות והיא מתבצעת בתחבורה ציבורית, בעיקר בקווי אוטובוס.

==אקלים==
באלחובו שורר אקלים ממוזג מתון. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12<sup>o</sup>c וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-0<sup>o</sup>c בינואר ועד 23<sup>o</sup>c ביולי. כמות המשקעים השנתית נעה בין 500 – 750 מילימטרים והחודש הגשום בשנה הוא יוני.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערי מחוז ימבול
אלי האג'י-שיק

אלי האג'י-שיק, (באנגלית: Ali Haji-Sheikh; נולד ב-11 בינואר 1961 באן ארבור, מישיגן) הוא שחקן פוטבול אמריקני לשעבר בליגת ה-NFL. את קריירת הפוטבול החל האג'י-שיק כבועט באוניברסיטת מישיגן. לאחר שסיים את לימודיו נבחר בדראפט של שנת 1983 על ידי ניו יורק ג'איינטס. כבר בעונתו הראשונה הבקיע 35 שערי שדה ושבר את שיא שערי השדה בעונה אחת. ב-1984 נבחר האג'י-שיק למשחק הפרובול. ב-1986 עבר לשחק באטלנטה פלקונס וב-1987 עבר לוושינגטון רדסקינס. עם הרדסקינס זכה בסופרבול XXII ובסוף העונה פרש.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שחקני פוטבול אמריקאים
קטגוריה:שחקני וושינגטון קומנדרס
קטגוריה:שחקני פוטבול: בועטים
קטגוריה:שחקני אטלנטה פלקונס
קטגוריה:שחקני ניו יורק ג'איינטס
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מישיגן
קטגוריה:אמריקאים ממוצא איראני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1961
אלחמדוללה

אלחמדוללה (מערבית: ٱلْحَمْدُ لِلَّٰهِ) הוא ביטוי בערבית שמשמעותו "השבח לאללה", "שבחו את אללה" או "כל השבחים לאללה". 

בדיבור היומיומי משמעות הביטוי "תודה לאל!" והוא נפוץ בקרב כל דוברי השפה הערבית (וגם באיראן) בלי קשר לדת, אך בפרט בקרב אלו המוסלמים בשל מרכזיותו של הביטוי בקוראן ובדברי נביאם מוחמד. גם ערבים נוצרים ויהודי ארצות האסלאם נוהגים להשתמש בביטוי זה. להלכה יש לומר את הביטוי מתוך תחושה עמוקה של הערצה והכרה בגדולת האל, אך בפועל השימוש בו יומיומי ואינו בעל קונוטציה דתית או אמונתית כלשהי.

אמירת "אלחמדוללה" נקראת בערבית "תחמיד" (ראו גם "תכביר"). 

לפי האסלאם יש להשתמש בביטוי במצבים הבאים:
* כברכה לאחר התעטשות
* עם התעוררות משינה
* בתשובה לדרישת שלום ("מה שלומך?")
* בכל פעם שמוסלמי מעוניין לשבח את אללה

השורש ח.מ.ד (ح م د) המופיע במילה הוא גם שורשם של השמות המוסלמים הנפוצים מוחמד, מחמוד ואחמד.

==ראו גם==
* משאללה
* אינשאללה

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מילים וביטויים בערבית
קטגוריה:מושגים באסלאם
דונלד גלייזר

דונלד ארתור גְלֶיְיזֶר (באנגלית: Donald Arthur Glaser; 21 בספטמבר 1926 - 28 בפברואר 2013 בקליבלנד שבאוהיו) היה פיזיקאי יהודי אמריקאי, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1960.

==השכלה ופעילות==
גלייזר נולד בקליבלנד וקיבל תואר ראשון מאוניברסיטה באוהיו בשנת 1946. בשנת 1949 קיבל תואר דוקטור מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה. שימש מרצה באוניברסיטת מישיגן, ובה בנה ב-1952 את "תא הבועות", גלאי חלקיקים טעונים המשמש בניסויים של פיזיקת חלקיקים. הגלאי הוא מכל שקוף המלא בנוזל שקוף במצב של חימום יתר, בדרך כלל מימן נוזלי. הגלאי החליף את "תא הערפל", שבאמצעותו יכלו לעקוב עד אז אחרי מסלולי החלקיקים הגרעיניים בתאוצתם. המצאתו של גלייזר פתחה בפני חוקרי הגרעין אופק חדש ואפשרה את הגילויים שבאו לאחר מכן בחקר החלקיקים. על המצאה זו קיבל פרס נובל לפיזיקה ב-1960, כזוכה יחיד. בשנת 1959 עבר להרצות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

בשנת 1960 פנה גלייזר לתחום חדש, והחל לערוך מחקרים בביולוגיה מולקולרית.

גלייזר התחתן בתחילת 1961.

==פרסומים==
<div style="direction: ltr;">
* Donald A. Glaser (1952). "Some Effects of Ionizing Radiation on the Formation of Bubbles in Liquids" Physical Review, 87 (4): 665–665.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://nobel.anumuseum.org.il/persona/דונלד-גלזר/ דונלד גלזר], אנשי סגולה - יהודים זוכי פרס נובל, באתר [https://www.anumuseum.org.il/he/ בית התפוצות].
* [http://newscenter.berkeley.edu/2013/03/01/physics-nobelist-and-biotech-pioneer-donald-glaser-dies-at-86/ Physics Nobelist and biotech pioneer Donald Glaser dies at 86] באתר אוניברסיטת ברקלי
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל יהודים אמריקאים
קטגוריה:פיזיקאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:אנשי השנה של המגזין טיים
קטגוריה:יהודים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:מדעני מוח יהודים
קטגוריה:זוכי מדליית אליוט קרסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1926
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2013
בית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז'

הפינה הדרום-מזרחית של בית הקברות. בין היתר נראים קבריהם של: [[הרב שך, הרב זבולון גרז, הרב פינחס שרייבר, הרב מיכל יהודה ליפקוביץ, הרב ראובן יוסף גרשונוביץ, הרב זלמן רוטברג, הרב נחום אבא גרוסברד והרב שלמה שמשון קרליץ]]
בית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז או בקיצור בית הקברות פוניבז הוא בית קברות יהודי לשומרי שבת, השוכן בדרום בני ברק, סמוך לבית הקברות שומרי שבת הוותיק. עם הקמתו תכנן הרב יוסף שלמה כהנמן, ראש ישיבת פוניבז' ומייסדה, להעלות לקבורה בו את עצמותיהם של הגאון מווילנה והחפץ חיים, אך הרעיון לא התממש.

== היסטוריה ==
בית הקברות הוקם בשנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי מייסד ישיבת פוניבז', הרב יוסף שלמה כהנמן. נקברו בו נדבנים שתרמו לאחזקת מוסדות פוניבז' וכונו "נציבים". בחלקו הדרום-מזרחי הוקצה מתחם מיוחד לרבני ישיבת פוניבז' ובראשם הרב כהנמן עצמו. הקבר הראשון שנכרה בבית הקברות הוא של הרבנית גוטל שך, רעייתו של ראש הישיבה הרב אלעזר מנחם מן שך, שהובאה למנוחות בי"ח בשבט תשכ"ט. קברו של הרב שך עצמו הוא היחיד מבין קברי רבני הישיבה הממוקם במתחם עצמאי. הקבר חריג גם במראהו ובגודלו והוא משמש מוקד עלייה לרגל במיוחד בערבי ראש חודש.

בין הקבורים בבית הקברות: ראשי ורבני ישיבת פוניבז' לדורותיהם ובכללם הרב יחזקאל לוינשטיין, הרב שמואל רוזובסקי, הרב מיכל יהודה ליפקוביץ, וכן הרב רפאל ברוך טולדנו, הרב משה שמואל שפירא, והרב גדליה נדל. במתחם בית הקברות מצוי האוהל ובו קבריהם של אדמו"רי חסידות אלכסנדר.

בין אישי הציבור הקבורים בבית הקברות, ראשי עיריית בני ברק בעבר משה בגנו ושמואל וינברג.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

*
נציבי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:ישיבת פוניבז'
נציבי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:קצרמר ישראל
מרשל האץ'

דוקטור מרשל דוידסון האץ (אנגלית: Marshall Davidson Hatch, נולד ב-24 בדצמבר 1932) הוא ביוכימאי אוסטרלי, פיזיולוג צמחים ומדען המחקר הראשי במחלקת תעשיית הצמחים בארגון המחקר המדעי והתעשייתי של חבר העמים הבריטי בקנברה. הוא גם זכה בפרס קלארק, היה חבר באקדמיה האוסטרלית למדעים וחבר בחברה המלכותית.
== חייו ==
האץ' למד במכללת ניואנגטון (1947-1950) ולמד ביוכימיה באוניברסיטת סידני עם פרדריק רוברט ווטלי. הוא השלים את התואר הראשון שלו במדעים בהצטיינות ב-1954. מ-1955 עד 1959 הוא חקר צמחים בארגון המחקר מדעי והתעשייתי של חבר העמים הבריטי בסידני. הוא קיבל את הדוקטורט שלו ב-1959 מאוניברסיטת סידני וקיבל חברות בתוכנית פולברייט ב-1961 ובעזרתה הוא עבד עם פול קארל סטאמפ במחלקת הביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.

מ-1961 עד 1966 האץ' עבד כקצין מחקר במרכז מחקר הצמחים ע"ש דייוויד נורת' בחברה לזיקוק סוכר בע"מ בבריסבן עם ק. ט. גלאסזיו. הוא למד בוטניקה באוניברסיטת קווינסלנד ב-1967 וחזר לחברה לזיקוק סוכר בע"מ מ-1968 עד 1969 והיה המנהל של מרכז מחקר הצמחים ע"ש דייוויד נורת'. מ-1970 הוא היה מדען המחקר הראשי במחלקת תעשיית הצמחים בארגון המחקר המדעי והתעשייתי של חבר העמים הבריטי בקנברה.

האץ' גילה את נתיב קיבוע פחמן במסלול C4 עם צ'ארלס רוג'ר סלאק והנתיב נקרא גם נתיב האץ'-סלאק של פוטוסינתזה. הוא פרסם יותר מ-200 מאמרים בכתבי עת מדעיים וספרים בתחום הפוטוסינתזה ותחומים אחרים של ביוכימיה בצמחים. לכבוד תרומותיו למדעי הצמחים הוא קיבל את הפרס הבינלאומי לביולוגיה ב-1991 ונהיה חבר במסדר אוסטרליה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ביוכימאים אוסטרלים
קטגוריה:אוסטרלים חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:מסדר אוסטרליה: חברים
קטגוריה:עמיתים זרים בחברה המלכותית
קטגוריה:ילידי 1932
איסט לונדון

איסט לונדון (באפריקנס: Oos-Londen; באנגלית: East London; בקוסה: eMonti) היא העיר השישית בגודלה בדרום אפריקה.

העיר, שבה כ-480 אלף תושבים, שוכנת בפרובינציית הכף המזרחי, לחופו של האוקיינוס ההודי בדרום-מזרחה של דרום אפריקה, ויחד עם שתי עיירות שכנות שצורפו אליה מוניציפלית בשנת 2000 היא מהווה רשות מקומית בשם באפלו סיטי (Buffalo City), שבה כ-880 אלף נפש. העיר יושבת בין שני נהרות: הבאפלו (Buffalo River) והנָהוּן (Nahoon River), ומהווה את נמל-הנהר היחידי בדרום אפריקה, כמו גם את המרכז העירוני השני בגודלו בפרובינציית הכף המזרחי, לאחר פורט אליזבת.

== היסטוריה ==
באזור שפך הנהון התגלו עקבות האדם המאובנות העתיקות בעולם, עקבות ילד שהוערכו כבנות 200,000 שנה. בהיסטוריה החדשה יותר היה זה מקום ישיבתם של הקויסאנים (בני שבטי הבושמנים והקויקוי), קרוביהם של הקוסה - כיום אוכלוסיית הרוב בכף המזרחי. אזור איסט לונדון היה מקום המפגש הראשון של הלבנים (שבאו מזרחה) עם השחורים ילידי המקום, מפגש שהמשכו במלחמה טריטוריאלית. מאחז צבאי בריטי, מצודת גְלָמוֹרגן, הוקם על הבאפלו ב-1847, כשתפקידו להבטיח את האספקה לחיילים ולמתיישבים, וסביבו צמחה העיר של ימינו - ראשית בשנת 1873 כשהייתה למועצה מקומית, וב-1914 לעיר.

גרעין התיישבות הקבע הראשון שבא לעיר בעקבות התפתחותה היה של גרמנים, ושמות משפחה גרמניים באיסט לונדון, כמו גם שמות עיירות בסביבתה, עודם שכיחים.

ב-1935 הושלם מעל הנהר גשר דו-קומתי, היחיד בדרום אפריקה עד היום.

ב-1961 נוצרו משני עבריה של העיר בנטוסטנים גדולים - סיסקאי ממערב וטרנסקאי ממזרח. איסט לונדון הלבנה הייתה לאורך שנות האפרטהייד דלילה וכמעט מבודדת.

בשנת 2000 אוחדו יחד הערים קינג ויליאמז טאון, בישו ואיסט לונדון, לכדי מועצה מנהלית משותפת תחת השם באפלו סיטי - העיר על נהר הבאפלו. בישו (Bhisho) היא מאז 1994 בירת הכף המזרחי.

== גאוגרפיה ואקלים ==
איסט לונדון שוכנת לחופי האוקיינוס ההודי באקלים סובטרופי שמדורג בין עשרת המתונים ביותר על כדור הארץ.

החודש הגשום ביותר הוא נובמבר, עם 110 מ"מ בממוצע. ינואר ופברואר הם החודשים החמים, עם 26 מעלות צלזיוס בממוצע, ויולי הוא החודש הקר, עם 10 מעלות.

העיר ממוקמת באותו קו אורך עם יוהנסבורג, במרחק אווירי של 760 ק"מ דרומה. קייפטאון מרוחקת כ-890 ק"מ ממערב, ודרבן 460 ק"מ מצפון-מזרח. פורט אליזבת' נמצאת 240 ק"מ ממערב.

== כלכלה ==
תעשיית הרכב היא משענת מהותית ביותר לכלכלת איסט לונדון. חברת דיימלר-קרייזלר, יצרנית מרצדס, מייצאת מכאן מכוניות יוקרה לשוקי העולם. הנמל של העיר טיפל בשנת המסחר 2008/09 ב-333 אוניות במשקל סחורות כולל של קרוב ל-9 מיליון טון.

אזור הסְפר הסובב את העיר הוא מהעניים בדרום אפריקה.

== דמוגרפיה ==
83 אחוז מאוכלוסיית באפלו סיטי הם שחורים. 10 אחוז בקירוב הם לבנים, צבעונים מונים כ-6 אחוזים, וההודים פחות מאחוז.

== אתרים ==
שונית הנהון (Nahoon Reef) היא מאתרי הגלישה הפופולריים והטובים בדרום אפריקה, הודות לגליה.

מוזיאון איסט לונדון מציג את דג הקולאקנת הפרהיסטורי, שהוגדר בעבר כזן נכחד עד שנתגלה שוחה מול חופי אפריקה במאה העשרים.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20110721025951/http://www.tourismbuffalocity.co.za/index.html תיירות בבאפלו סיטי]
* [http://www.ports.co.za/east-london.php נמל איסט לונדון]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דרום אפריקה: ערי חוף
קטגוריה:דרום אפריקה: ערי נמל
קטגוריה:הכף המזרחי: יישובים
קטגוריה:דרום אפריקה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1847
גירוד

תן מתגרד
גירוד או גֶרֶד (לטינית: Pruritus) הוא פעילות בתאי העצב התחושתיים הגורמת חישה בלתי-נעימה שמעוררת את הדחף לשרוט או לשפשף את העור. גירוד הוא, גם, פעולת שריטת-העור בתגובה לגירוי הנ"ל.

==היבטים מדעיים==
הגירוד הוא חוויה גופנית חושית שהמדע מתקשה לסווג. הגם שמובחנות נקודות דמיון רבות בינו לבין כאב, בהיות שניהם חוויות לא-נעימות המועברות במערכת תחושות הגוף, הרי שהם שונים זה מזה בדפוסי התגובה ההתנהגותיים. בעוד שכאב יוצר רפלקס-נסיגה, גירוד, בהיותו פעילות של תאי-עצב שנקודות החיבור שלהם ממוקמות על-פני הגוף, מוביל להחזר בדמות הפעלתו של איבר סמוך (אצל האדם זו לרוב היד) לשם שפשוף האזור המגורה והעלמת העיקצוץ. החזר הגירוד נחקר זה לא כבר בצורה מקיפה במטרה להבין את תפקודן של רשתות עצביות בבעלי חוליות.

בשנים האחרונות נוטים החוקרים לראות בגירוד חוש בפני עצמו המועבר בתאי עצב נפרדים מאלו המעבירים כאב. זוהו קולטנים ספציפיים המתמירים חומרים שונים וגורמים לתחושת הגירוד. אחד מהם הוא היסטמין, שמופרש אל הדם על-פי רוב כתגובה אלרגית או דלקתית. חומרים אחרים הגורמים לגירוד מפעילים קולטנים אחרים. אחד הבולטים בקבוצה הוא הכינין, תרופה נגד מלריה, המוכר כגורם לגירוד קשה אופייני ונקשר לקולטנים ממשפחת ה Mrgpr<ref></ref>. תאי העצב המבטאים את הקולטנים השונים המופעלים בעת גירוד הם סיבי עצב לא-מבודדים, בדומה לסיבי הכאב. תאי עצב תחושתיים אלה מופעלים על ידי תהליכים שונים המפרישים בעור את החומרים גורמי הגרד. אלו יכולים להיות עקיצות, הפרשות של כינים, או תגובה אלרגית הגורמת להפרשת היסטמין. 

==היבטים תרבותיים==
מגרדי גב הם כלי עזר לגירוד אזורי גוף שהגישה אליהם קשה, בפרט הגב. באירופה של המאות ה-16 עד ה-18 השילוב בין ההגיינה הלקויה המקובלת באותה עת, ההידבקות המתמדת בכינים ואופנת הפאות הגבוהות, המסורבלות והמפודרות הפכו את מגרד הגב והקרקפת לפריט נחוץ ואופנתי.

בישראל בתקופת הפלמ"ח ההגיינה הלקויה של מגורי החיילים ומגוון החרקים שאפפו אותם הפכה את הגירוד לאחת מחוויות חיי הצבא, שאף הונצחה בשיר "מגרד לי פה".

==ראו גם==
* גרדת
* דגדוג
* עקיצה
* גרבוץ
* שפשפת

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דלקות עור וגרב
קטגוריה:רפלקסים
קטגוריה:מילים יחידאיות בתנ"ך
ימבול (מחוז)

מחוז (אובלסט) ימבול (בבולגרית: област Ямбол) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה, השוכן בדרום מזרח בולגריה, שטחו מהווה 3.1% משטח המדינה ועיר בירתו היא ימבול. המחוז גובל בדרומו בטורקיה.

==היסטוריה==
ראשית התיישבות אנושית פזורה במחוז מתוארכת לתקופת האבן החדשה. התיישבות מאורגנת החלה במהלך המאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. בהמשך נכבש האזור על ידי פיליפוס השני מלך מוקדון ובראשית המאה ה-1 לפנה"ס על ידי צבא הרפובליקה הרומית. עם הפיצול באימפריה הרומית עבר המחוז לחזקת האימפריה הביזנטית ובשלהי המאה ה-6 הוחרבו יישוביו בפשיטות של אווארים. במהלך המאה ה-7 עבר לשליטת האימפריה הבולגרית הראשונה ובהמשך נשלט גם על ידי האימפריה הבולגרית השנייה. ב-1363 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית ובמשך 500 שנות שלטונה קיבל את צביונה ובכלל זה מבני ציבור שנבנו באדריכלות עות'מאנית כגון מסגדים ושווקים מקורים. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחרר המחוז על ידי צבא האימפריה הרוסית, אך מתוקף סיכומי קונגרס ברלין נותר בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-6 בספטמבר 1885 הכריז באופן חד צדדי אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה, על איחודו של האזור עם נסיכות בולגריה.

==כלכלה==
עיקר התוצר המקומי הגולמי במחוז מגיע מחקלאות ומתעשייה הכוללת מפעלי מזון, טקסטיל ומכונות חקלאיות. בראשית המאה ה-21 הוחל בשיתוף עם חברות מיפן, אוסטריה וספרד בבניית מפעל לאביזרי רכב, תחנת כוח סולארית ומפעל למיחזור פלסטיק. באזור מתבצעת גם כריית ליגניט.

==דמוגרפיה==
אוכלוסיית המחוז נמצאת במגמת קיטון (תמותה לעומת ילודה) ובין 2004 – 2009 קטנה אוכלוסיית המחוז בשיעור שנתי ממוצע של 6.5%. 89.86% מתושבי המחוז הם ממוצא בולגרי, 6.23% הם צוענים ו-2.68% ממוצא טורקי.

==אקלים==
במחוז שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת מכיוון הים השחור. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 10<sup>o</sup>c וערכי הקיצון נעים מ-1<sup>o</sup>c בינואר ועד 23<sup>o</sup>c ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת נעה בין 540 ל-700 מילימטרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

ימבול
פקיד

פקיד הוא תוארו של מי שמחזיק במשרה הכרוכה בביצוע משימות משרדיות או הקשורות במכירות או קניינות.

באופן כללי, תחומי אחריותו של הפקיד כוללים תיעוד ותיוק של רשומות ומסמכים, איוש עמדת שירות, הנפקת תכתובות, וניהול מטלות אדמיניסטרטיביות שונות. בתרבויות רבות המונח פקיד מציין דרגה הייררכית נמוכה ברשות זו או אחרת של המינהל הציבורי, והמאפיין של תפקידו הוא שהוא אינו מקבל החלטות, כי אם מוציאן לפועל או מעבירן בין הדרגים השונים. עם זאת, פקידים עובדי ציבור יכולים להגיע למעמד רם.

דוגמאות לפקידוּת בישראל, הם פקידים של המשרדים הממשלתיים השונים - כפקיד שומה, פקידי רווחה: "פקיד סעד לחוק הנוער", "פקיד סעד בשירות הזקן" ועוד; נציב קבילות הציבור, פקיד היערות ועוד. בעולם הערבי, נאמן-השלטון הוא המוח'תאר, בברית המועצות - קומיסר.

בארצות דוברות אנגלית המילה לפקיד היא קלרק (Clerk) והיא נגזרת מתפקידו ההיסטורי-מסורתי של הפקיד בשרשרת משׂרות הכמורה.

פקידות קבלה היא תפקיד תומך משרדי/מנהלי שמתבצע מול קהל.

== ראו גם ==
* ניהול
* פקיד בנק
* מזכיר
* בירוקרטיה
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:משרות פוליטיות
קטגוריה:נותני שירות
לוריאן (כדורגל)

מועדון הכדורגל לוריאן (בהגייה צרפתית: lɔˈryɑ̃ bʁətaɲ syd), המכונה לוריאן, הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר לוריאן המשחק בליגת העל הצרפתית. המועדון הוקם בשנת 1926 והשתתף לראשונה בליגת העל הצרפתית בכדורגל בעונת 1998/99.

==היסטוריה==
ב-2 באפריל 1926 הוקם המועדון מחבל הארץ ברטאן בתור מועדון חובבני.

משנת 1995 נחשב המועדון למקצועני אף על פי שלמועדון היו תקופות בהם היה מקצועני: בין השנים 1967–1977 ובשנים 1988–1991.

בעונת 2002 זכתה הקבוצה בגביע הצרפתי והגיעה לגמר גביע הליגה הצרפתי, שם הפסידה 0–2 לבורדו. בעונת 2002–2003 הודחה בסיבוב הראשון בגביע אופ"א על ידי הקבוצה דניזליספור מטורקיה.

בעונת 2005/2006 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה הצרפתית השנייה. מקום זה הוביל בשנה שאחריה לליגה הראשונה. בעונת 2006/2007 סיימה הקבוצה במקום ה-14 בליגה הראשונה ועונה לאחר מכן במקום העשירי.

את עונת 2008/2009 סיימה הקבוצה גם היא במקום העשירי ועונה לאחר מכן במקום השביעי. בעונת 2008/2009 הקבוצה העפילה לשמינית גמר הגביע הצרפתי ובעונות 2010/2011 ובעונת 2012/2013 הקבוצה הגיעה לשלב רבע גמר הגביע הצרפתי.

בסוף עונת 2016/2017 ירדה לוריאן לליגה הצרפתית השנייה וחזרה לליגה הראשונה בסוף עונת 2019/2020.

בסוף עונת 2023/2024 ירדה לליגה השנייה.
==סגל הקבוצה==
;נכון ל-1 בפברואר 2024 <ref></ref>

 (בהשאלה מרן)

 

 (קפטן)

 (בהשאלה מהמארבי)

 
 (בהשאלה מפריז סן ז'רמן)

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.lfp.fr/club/ficheClub.asp?no_affil_fff=501913 נתונים על המועדון]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל צרפתיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1926
קטגוריה:ברטאן: ספורט
קטגוריה:1926 בצרפת
ילדי בוכנוואלד

[[ישראל מאיר לאו בן ה-8 עוזב את מחנה הריכוז בוכנוולד כשבאופן אירוני הוא לובש בגד של ה"היטלר יוגנד". את הרובה, המזוודה, הכומתה ושני המעילים קיבל במתנה מהחיילים האמריקאים (המופיעים ברקע התמונה, יחד עם אחיו נפתלי).]]
ילדי בוכנוואלד הם 244 ילדים ממחנות ריכוז שונים בגרמניה אשר קובצו במחנה בוכנוואלד. 

מחנה בוכנוואלד שוחרר על ידי הכוחות האמריקאים באפריל 1945. בעת השחרור, לחלק מהילדים לא היו בגדים במידות המתאימות להם. הפתרון נמצא לאחר שנפרץ מחסן אשר בו אוחסנו בגדים של הנוער ההיטלראי. אלו חולקו אז לילדים תושבי בוכנוואלד כך שיוכלו לשמש אותם בחודשים שלאחר מכן. במאי אותה שנה הגיע הרב מרקוס, קצין יהודי-אמריקאי, ואסף את כל הילדים שהגיעו למחנה ואשר רצו לנסוע לפלשתינה.

ביוני 1945 החלו להישלח ילדי המחנה ברכבות לצרפת. באקואי חיכה להם בית הבראה שנשכר על ידי אוז"ה, ארגון צדקה יהודי צרפתי. יהודית המנדינגר ניהלה את בית היתומים לילדי בוכנוואלד. במקום התקבצו באותה עת כ-500 נערים, מבוכנוואלד ומברגן-בלזן. ב-3 ביולי 1945 יצאו 152 מהנערים באקואי למסע לכיוון ארץ ישראל, מלווים בנציגי הסוכנות היהודית. ב-7 ביולי הפליגה הקבוצה ממרסיי על אונייה של הצי הצרפתי והגיעה לנמל ג'נובה. לאחר כשעתיים בג'נובה הפליגו באוניית העולים מטרואה וב-15 ביולי הגיעו לנמל חיפה.

החל מיולי של אותה שנה הקבוצה השתכנה למספר חודשים בארמון "Château d'Ambloy" בכפר Ambloy בחבל Loir-et-Cher שהיה בבעלות משפחת מרצבך.

עם "ילדי בוכנוואלד" נמנים: 
* ישראל מאיר לאו ואחיו הגדול נפתלי לאו
* אברהם אוברציגר
* יעקב ונתן צימברקנופף
* שלום מרקוביץ
* אלעזר וחנינא שיף
* דב פרומן
* ג'וזף שלייפשטיין
* מאיר אריה אקרמן
* אפרים לנגנסר

{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="160px" perrow="3">
 קובץ:Buchenwald Children 26145.jpg|ילדים עוברים בדיקה גופנית במחנה
 קובץ:Buchenwald Children 69158.jpg|חיילים אמריקאים מלווים ילדים ניצולים בשחרור מחנה בוכנוואלד
 קובץ:Buchenwald Children 82225.jpg|ילדים מחייכים לחיילים האמריקאים משחרריהם
 קובץ:Buchenwald Children 06499.jpg|ילדים יהודים מנופפים לשלום בעליה לרכבות, לאחר שחרורם ממחנה הריכוז בוכנוואלד
 קובץ:Buchenwald Children 90250.jpg| ג'וזף שלייפשטיין בן הארבע לאחר שחרור המחנה 
 קובץ:Buchenwald Children Zionism 80273.jpg|ניצולי בוכנוולד צעירים מניפים את הדגל הציוני בחלון רכבת בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה, יוני 1945 
 </gallery>
|}

==לקריאה נוספת== 
* הרב ישראל מאיר לאו, אל תשלח ידך אל הנער, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005
* רוז'קה קורצ'ק, ילדים במחנה ריכוז בוכנוואלד, ילקוט מורשת, ח' (אדר תשכ"ח); עמ' 74-42
* יהושע ביכלר, בלוק ילדים 66 במחנה-הריכוז בוכנוואלד, ילקוט מורשת, כ"ה (ניסן תשל"ח); עמ' 60-45
* יהושע ביכלר, בוכנוולד, האנציקלופדיה של השואה, כרך ראשון, הוצאת יד ושם וספרית פועלים, תל אביב 1990, עמ' 155-157
* יהודית המנדינגר פיסט, ילדי בוכנוואלד : ניצולים וקורותיהם, ר מוס, 1990
* מיכל כהן-חי, לוּלֶק, הוצאת ידיעות אחרונות, 2021

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.yadvashem.org/he/events/11-may-2010.html מפגש "ילדי בוכנוולד" וטקס לרגל הוצאתו לאור של הספר "להציל את הילדים"], מאי 2010, באתר יד ושם
* [http://www.moreshet.org/?CategoryID=194&ArticleID=443 ילדים במחנה הריכוז בוכנוואלד], באתר מורשת
* [https://www.yadvashem.org/yv/he/exhibitions/childrens-survivors-homes/ecouis.asp על ילדי בוכנוואלד] בבית הילדים באקואי, באתר יד ושם

קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:בוכנוואלד
קטגוריה:ניצולי השואה באירופה (1945–1956)
ניצב (אמנות הבמה)

השחקן [[בראד פיט התחיל את קריירת המשחק כניצב]]
ניצב, ולעיתים סטטיסט, הוא שחקן בתפקיד שולי אשר אינו מערב מלל או יכולות משחק מיוחדות. הניצב, מופיע לרוב כדמות אחת מתוך רבות ברקע ההתרחשות המצולמת, בלא שדמותו נושאת השפעה עלילתית, כי אם משלימה אווירה מבוקשת זו או אחרת. על כן, קרוי הניצב בתעשיית הבמה גם "Non-actor". ניצב שמבצע קטע דיבור, או שורת דיאלוג, קרוי "ביט" (Bit Part).

הפקות שדורשות ניצבים שוכרות אותם על-פי רוב ליום צילומים אחד או יותר. ברוב המקרים, הניצב נבחר על פי מראהו החיצוני ומאפיינים פיזיים התואמים את סוג הדמויות שאותן מבקש התסריט לשזור ברקע מאחורי הדמויות הראשיות.

הפקות מסוגים שונים דורשות היקף משתנה של ניצבים: סרטי-מלחמה לדוגמה, דרמות היסטוריות רחבות-יריעה או לחלופין אופרות-ענק, עושים שימוש במספר רב של ניצבים – לעיתים מאות. השחקנים הזוטרים נקראים לבוא על-פי רוב עם בגדיהם היומיומיים, בהתאם לצורכי הסצנה שבה הם יופיעו, ובמידת הצורך מולבשים במקום, וברוב המקרים משולמים על פי יום עבודה. לעיתים קרובות יום כזה עשוי לארוך שעות רבות ולכלול רק אפיזודות צילום מועטות, שביניהן הפוגות ארוכות שבהן הניצב נותר על הסט. רבים מהשחקנים הידועים ביותר על המסך החלו את דרכם כניצבים: בראד פיט, שירלי טמפל, סילבסטר סטאלון ואחרים.

במרבית הפעמים סוכנויות שחקנים או אף סוכנויות-ניצבים ייעודיות מספקות את הניצבים להפקות השונות, כאשר באחדות מארצות המערב, האחרונים זוכים להגנתם של איגודים מקצועיים. בישראל פועלות סוכנויות שחקנים המגייסות ניצבים לסרטוני פרסומת, לסדרות טלוויזיה, לסרטי קולנוע ולמגוון הפקות מקור.

הופעת קמע היא סוג של הופעת ניצב קצרצרה ביותר, של ידוען או של אחד מאנשי ההפקה, שאינו שחקן, בסרט או על הבמה. אלפרד היצ'קוק, למשל, הופיע בהופעת קמע, בכ-37 מתוך 52 סרטיו הוא. דויד גרוסמן הופיע בהופעת קמע בסרט "מישהו לרוץ איתו", שהופק על פי ספרו. סטן לי הופיע בהופעת קמע בכל סרטי מארוול וסוני עד למותו.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:מקצועות הבידור
קטגוריה:מקצועות בתעשיית הקולנוע
רמי וייץ

רמי וייץ (נולד ב-11 במרץ 1953) הוא שדרן ספורט ישראלי המשדר בערוצי ספורט 1 של צ'רלטון, ובעבר בערוצי ספורט 5. נחשב מבכירי שדרני הספורט בישראל.

==ביוגרפיה==
וייץ החל את דרכו ככתב במחלקת הספורט של ערוץ 1 ב-1975, וכעבור מספר שנים עבר למחלקת החדשות ושימש ככתב משפטי במבט לחדשות. ב-1987 חזר לשדר ספורט, ולאחר שיורם ארבל עזב את רשות השידור ב-1990 הפך יחד עם מאיר איינשטיין לאחד משני השדרים המובילים בערוץ. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 שידר את משחקי ליגת העל בכדורגל וליגת האלופות. בקיץ 1994 עבר וייץ לערוץ הספורט כמחליפו של יורם ארבל שעבר לערוץ 2. עם מעבר זכויות השידור של ליגת האלופות לערוץ הספורט הפך וייץ לשדר המזוהה עם המפעל לצד הפרשן שגיא כהן, כאשר השידור הזכור ביותר שלו היה הניצחון הדרמטי של מנצ'סטר יונייטד על באיירן מינכן בגמר ליגת האלופות 1999. בנוסף, שידר וייץ בערוץ הספורט: כדורגל ישראלי, ליגה אנגלית, ליגה ספרדית ואת מונדיאל 2002.

במקביל לעבודתו בערוץ הספורט, שידר וייץ כדורגל ישראלי בתוכנית "הדקה ה-91" ברשת ולאחר מכן בטלעד, זכייניותיה דאז של ערוץ 2. הוא אף המשיך לשדר במונדיאל 1998, יורו 2000 ויורו 2004, אם כי עבור הערוץ הראשון. שידר בשנים אלו גם את מכבי תל אביב בכדורסל במסגרת טורניר היורוליג בשנים 2003–2005, השנתיים בהן זכתה הקבוצה ביורוליג.

בשנת 2003 עבר וייץ לשדר עבור ערוצי הספורט של צ'רלטון (ערוצי "ספורט 1"), אבל המשיך לשדר עבור ערוץ הספורט במשחקי ליגת האלופות ובהזדמנויות אחרות.

בזמן עבודתו בצ'רלטון, ידע וייץ רגע מביך כאשר דווח עליו ביולי 2012, כי הלך לישון במהלך משחק ששידר בשלהי חודש ינואר של אותה שנה, במסגרת הגביע הספרדי, בין אספניול ומיראנדס .

בסוף שנת 2009 השתתף בתפקיד אורח בטלנובלה האלופה כאיתן, מנהל התוכנית של זהבה אבוקסיס.

בשנת 2011 עזב רמי וייץ את ערוץ הספורט. באותה שנה, החל לשדר ביחד עם רון קופמן, משה פרימו ואחד הקולגות שלו, מאיר איינשטיין, בתוכנית רדיו יומית בתחום הספורט, אך עזב אותה לאחר תקופה קצרה. בסוף שנת 2013 התפטר מצ'רלטון לאחר מחלוקות. בקיץ 2014 וייץ חזר לערוץ ושימש שדרן במשחקי יורו 2016.

בשנת 2017 מונה וייץ לשדר הכדורגל הבכיר של תאגיד השידור כאן עם הקמתו, ולקראת מונדיאל 2018 מונה למנהל מבצע השידורים ולשדר הבכיר בטורניר, ושידר לראשונה את משחקי חצי הגמר והגמר, כשלצידו הפרשן מוטי איוניר.

וייץ ידוע בהקפדתו על הגיית שמותיהם של שחקנים באופן הנהוג במדינתם, על אף שספג ביקורת על כך במהלך השנים.

=== חיים אישיים ===
מתגורר במושב גבעת יערים. נכדו של איש קק"ל, יוסף ויץ, ואחיינם של פעילי הציונות רענן ויץ ויחיעם ויץ.

בתו, מיכל ויץ, היא מפיקת סרטים דוקומנטריים. בשנת 2021 רמי וייץ השתתף בסרט התיעודי (בקרב רבים מהחוגים הציוניים בישראל, סרט זה נחשב לכזה המציג עמדות פוסט-ציוניות ואף האשמות אנטי-ציוניות נגד קק"ל והתנועה הציונית במהלך העשורים בהם הצטרכו לסייע בהקמת המדינה) שביימה בתו "קופסה כחולה" ששודר ב-yes דוקו, על חייו של סבו של רמי ורב-סבה של מיכל – יוסף ויץ – מראשי קרן קיימת לישראל ומהפעילים בה ומהפעילים המרכזיים בהתיישבות וברכישת קרקעות בארץ ישראל, . הסרט מציג קונפליקט ועימות בין הנרטיב המקובל ברוב חלקי משפחתה של הבמאית מיכל ואף בקרב רמי וייץ עצמו – ובין הנרטיב ה"ציוני-מידיי" המשתקף לטענתם ביומניו האישיים של סבם ואביהם המנוח, יוסף ויץ.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הערוץ הראשון: שדרנים ומנחים
קטגוריה:סגל ערוץ הספורט
קטגוריה:שדרני ספורט ישראלים
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
רמי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
קטגוריה:גבעת יערים: אישים
פרימיטיביות

כלים פרימיטיביים מ[[בוליביה במוזיאון האתנולוגי בברלין]]
בשיח האבולוציוני והאנתרופולוגי, פְּרִימִיטִיבִיוּת (מהמילה "פרימוס" שמשמעותה "ראשון") היא אפיון הנקשר למינים אלה ואחרים, או תכונות, השייכים לאוסף פרטים קדמוני, ולדרגה התפתחותית קדומה או ראשונית, ביחס למתבונן או לשלב היסטורי או ביולוגי נתון. סיווגו של אורגניזם - או מעשה אמנות - כפרימיטיבי מציין את היותו פחות מורכב משלבים אפשריים מאוחרים יותר של אותו מין.

השימוש במונח בקרב כמה ביולוגים התפתחותיים דעך, מאחר שהוא לכאורה מציג את האבולוציה כ"סולם" שבו כל תוספת חדשה שמתגלה מציבה את קודמתה כנחותה ממנה, ויצור חדש יכול להיות עליון ביחס לזה שבמדרגה הקדומה יותר. הפרשנות התאורטית המצומצמת הזו נענית בטענה הנגדית, שלפיה הרבה אורגניזמים מורכבים דווקא אינם איכותיים יותר מאורגניזמים פשוטים שקודמים להם כרונולוגית. הדוגמה הבולטת - חיידקים קדומים, נחשבים כפרימיטיביים בשעה שהם מסוגלים לשגשג בסביבות קיצוניות מגוונות בהרבה מאלו שמאפשרות לאדם - לכאורה מין מתקדם - לשרוד. השימוש בדיכוטומיה אלטרנטיביות כ"פשוט" מול "מורכב" מאפשר לפיכך מתן עדיפות להתבוננות ביחס שבין "סדרות", על-פני יחס שבין "דרגות" - של התהליך האבולוציה.

בהתייחסות לתרבות, תרבות פרימיטיבית נדונה כיחידה תרבותית שנעדרים ממנה סממנים מהותיים של מודרניות, או כתב. הסתכלות זו הייתה בשימוש אצל מערביים שביקשו לחקור את החברות החדשות שאותן גילו או כבשו. 
כיוצא מכך, התואר "פרימיטיבי" משמש ככינוי גנאי לאדם המחזיק בתפיסות ובדעות שאינן נחשבות ל"מודרניות", כמו הומופוביה וסקסיזם.
גישה שקוראת לצפייה בעולם השלישי כבעל-ערך עדיף מזה המערבי קרויה פרימיטיביזם.

== ראו גם ==
* פילוגנטיקה
* פרימט
* פרהיסטוריה
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:פילוגנטיקה
קטגוריה:אנתרופולוגיה
עונת המעשרות

המשניות הראשונות במסכת מעשרות עוסקות בשלבי גידול שונים המחייבים בהפרשת תרומות ומעשרות.

במשנה הראשונה במסכת נאמר כך:

מהמשנה עולים שני כללים. מהכלל הראשון עולה התנאי שכדי להתחייב, הגידול צריך להיות בגדר אוכל למעט צמחים שאינם משמשים לאכילה כגון עלים שמיועדים להכנת צבע. בכלל השני המשנה מבארת שהגידול מתחייב רק ברגע שהוא ראוי לאכילה ולא לפניו.

אם כן, קיימים שני מצבים שונים:
*כל שתחילתו אוכל וסופו אוכל - גידול שכבר מרגע ראשוני ראוי לאכילה, מתחייב במעשר מיד, אף על פי שהבעלים מעוניין להשאירו על מנת שיגדל.
*כל שאין תחילתו אוכל אבל סופו אוכל - בתחילת הגידול עדיין אינו עונה לגדר אוכל - כמו פירות בתחילת גידולן, ורק לבסוף נהיה אוכל, גם חיובם בתרומה ומעשר הוא רק מאותה עת שנעשה ראוי לאכילה.

משניות ב'- ד' מפרטות את המועד הזה בפירות שונים שכאמור אינם ראויים בתחילת גידולן ולכן עונת המעשרות שלהן בהתאם למצבם. אם כן, עונת המעשרות הוא הזמן שבו הגידול מגיע לכלל הגדרת אוכל, דבר המשתנה בין גידול לגידול.
וכן כתב הרמב"ם ():

וכן פסק ה:

== קישורים חיצוניים ==
* 

==ביאורים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרומות ומעשרות
LATAM אקספרס

הלוגו הישן של החברה
LATAM אקספרס או בשמה הקודם: LAN אקספרס (באנגלית: LATAM Express) היא חברת תעופה צ'ילנית המהווה חלק מקבוצת LATAM איירליינס. בסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה של עיר הבירה סנטיאגו דה צ'ילה. החברה מפעילה טיסות סדירות פנימיות בצ'ילה וכן טיסות לארגנטינה ולברזיל, בעוד שחברת LAN איירליינס מפעילה את הטיסות הבינלאומיות.

== תולדות החברה ==
החברה נוסדה בשנת 1958 כחברת לאדקו (Ladeco), אך באוגוסט 1995 היא נרכשה על ידי חברת LAN איירליינס. ב-2010 LAN אקספרס נשלטת בידי LAN איירליינס ב-99.4 אחוזים.

== צי המטוסים ==
צי המטוסים של LAN אקספרס, נכון לאוגוסט 2017:
{| class="wikitable mw-collapsible"
|+
!מטוס
!בצי
!בהזמנה
!כמות נוסעים
!הערות
|-
|איירבוס A319-100
|2
| --
|144
|
|-
|איירבוס A320-200
|10
| --
|174
|
|-
|איירבוס A321-200
|16
| --
|220
|
|-
|סה"כ
|28
| colspan="3" |
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://www.lan.com אתר LAN]

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברות צ'יליאניות
קטגוריה:צ'ילה: תעופה
אקספרס
מריה קנטקוזינו

[[פורטרט של מריה קנטקוזינו שצויר על ידי בעלה, הצייר פייר פובי דה שאבאן]]
מריה קנטקוזינו (ברומנית: Maria Cantacuzino; 1822 - אוגוסט 1898) הייתה אשת החברה הגבוהה בנסיכות מולדובה ומודל של כמה ציירים ידועים.

==ביוגרפיה==

מריה קנטקוזינו נולדה באחוזת הורודניצ'ן (Horodniceni), באזור סוצ'אבה, בנסיכות מולדובה. היא הייתה השביעית מבין 18 הילדים של הלוגופט הגדול ניקולאה קאנטה (Nicolae Canta). האב, שהיה משכיל וידע שפות זרות (קרא את הומרוס במקור), השגיח בכישוריה האמנותיים וטיפח אותם. באפריל 1834 הופיעה בפני קהל באירועים לכבוד פאבל קיסליוב, המושל שעמד לעזוב. בגיל 16, בלחץ האם, הושאה לבן של בעל אחוזה שכנה, אך במהרה התגרשה מבעלה ונישאה לבן משפחתה, הנסיך אלכסנדרו קנטקוזינו-קנאזול (Alexandru (Alecu) Cantacuzino Kneazul), חדרן של הצאר הרוסי, מקורב של אלכסנדרו יואן קוזה וחבר של וסילה אלכסנדרי. מריה קנטקוזינו, לצד אחותו של אלכסנדרי ועוד כמה גבירות נכבדות, היו העילית הנשית הבולטת בחיי הרוח והחברה ביאשי.

וסילה אלכסנדרי התאהב במריה קנטקוזינו. הוא ליווה אותה, בשנת 1850 עד צ'רנוביץ (את יתרת הנסיעה עשתה בליווי אחיו של וסילה אלכסנדרי, ינקו), בנסיעתה על פני אירופה אל איי דרום צרפת, שם קיוותה להבריא ממחלתה (כנראה שחפת). ב-1852 כתב אלכסנדרי את שיר האגדה "Mărioara Florioara" ("מריוארה פלוריוארה"), שפורסם ב-1853 והוקדש למריה קנטקוזינו.

בצרפת הצטרפה מריה קנטקוזינו לניקולאה בלצ'סקו, שגם הוא חלה בשחפת ושניהם נסעו לאיי דרום צרפת, לאקלים שהתאים יותר למחלתם. מצבו של בלצ'סקו היה קשה יותר ומריה, שהתגוררה איתו, סייעה בידו על ידי כך שכתבה, לפי הכתבתו, פרקים בספרו: "ההיסטוריה של הרומנים תחת שלטונו של מיהאי האמיץ". בלצ'סקו ניסה לשוב לנסיכות ולאכיה בעזרת דרכון עותמאני, שהשיג בפריז, אך שלטונות ולאכיה לא נתנו לו להיכנס והוא נסע לאיטליה, שם מת.

לזוג אלכסנדרו ומריה קנטקוזינו היה בית בפריז והם השתלבו בחברה הגבוהה ובחברה האינטלקטואלית, כשהם מופיעים יחד לאירועים. בביתם התארחו אמנים רבים, בהם גם ויקטור הוגו, שהיה אסיר תודה למריה קנטקוזינו על סיוע שהגישה לו כשנמלט מצרפת בגלל עמדתו נגד נפוליאון השלישי. גם תאודור שסריו (Théodore Chassériau), תאופיל גוטייה, ז'ול מישלה וארנסט רנן היו בין באים ביתם.

מריה דגמנה לתאודור שסריו ובין השניים התפתחו קשרים מעבר לכך. מאוחר יותר, בסביבתו של הצייר, הכירה מריה צייר נוסף, פייר פובי דה שאבאן והחלה לדגמן גם עבורו ולמעשה הייתה הדוגמנית הראשית שלו. בציור שבו שלומית בת הרודיאס תובעת את ראשו של יוחנן המטביל מהורדוס, דגמנה מריה את שלומית ואת הורדוס דגמן אנטול פראנס. מריה עודדה את דה שאבאן, שבאותה תקופה טרם זכה להצלחה, ובנוסף להיותה דוגמניתו הייתה גם ליועצת שלו בנושאים אומנותיים ובהמשך התפתחו ביניהם גם יחסים רומנטיים.

לאחר שבעלה נסע ליאשי מריה נשארה לבדה בבית הפריזאי ולאחר מות שסריו, בגבור בדידותה היא עברה אל הסטודיו של דה שאבאן. לאחר מות בעלה, ב-1884, מריה ודה שאבאן נישאו. מריה ליוותה את עשייתו של דה שאבאן עד מותה במשך כארבעים שנה ועל כך אמר עליה דה שאבאן:

חודשיים אחר מותה של מריה, נפטר גם דה שאבאן.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://blog.roon.ro/mitican/2007/10/09/Ieseanca-pictata-la-Paris/ בת יאשי שצוירה בפריז - באתר של הפובליציסט יון מיטיקאן] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1820
קטגוריה:בויארים רומנים
קטגוריה:נפטרות ב-1898
גרמיו

גרמיו פוט-בול פורטו אלגרנסה (בפורטוגזית: Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense) הוא מועדון ספורט וקבוצת כדורגל מהעיר פורטו אלגרה שבמדינת ריו גראנדה דו סול, ברזיל. גרמיו ואינטרנסיונל הן שתי קבוצות הכדורגל הגדולות בריו גראנדה דו סול. בדירוג הקבוצות הברזילאיות של ההתאחדות הברזילאית באוגוסט 2010 מופיעה גרמיו במקום הראשון.

==שחקנים מפורסמים==
* רונאלדיניו
* ז'ילברטו דה סילבה מלו
* סבסטיאן אבראו
* לאונרדו אסטרדה
* פליפה מלו
* רנאטו גאושו
*דוגלאס קוסטה
* ארתור מלו
* אדוארדו דו קיירוס
* לואיס אלברטו סוארס

==תארים==
===בינלאומי===
*הגביע הבין-יבשתי: (1)
**(1983)
**מקום שני: 1995
*גביע ליברטדורס: (3)
**(1983, 1995, 2017)
**מקום שני: 1984, 2007.
*גביע רקופה סודאמריקנה: (2)
**(1996, 2018)

===לאומי===
*הגביע הברזילאי: (5) (שיא)
**1989, 1994, 1997, 2001, 2016.
**מקום שני 3 פעמים.
*ליגת העל הברזילאית: (2)
**(1981, 1986)
**מקום שני פעמיים
*ליגה ב' הברזילאית (סדרה ב' של האליפות הברזילאית): 2005.

===במדינה===
*אליפות ריו גראנדה דו סול - (38)
**1921, 1922, 1926, 1931, 1932, 1946, 1949, 1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968 1977, 1979, 1980, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1993, 1995, 1996, 1999, 2001, 2006, 2007, 2010, 2018, 2019.

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.fifa.com/classicfootball/clubs/club=44250/ כתבה על הקבוצה] באתר פיפ"א. 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל ברזילאיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1903
קטגוריה:פורטו אלגרה: מועדוני כדורגל
טרולהטן

טרולהטן (בשוודית: Trollhättan) היא עיר בשוודיה, במחוז וסטרה ייטלנד, על הנהר יֶטָה. נכון לשנת 2020 התגוררו בשטח עיריית טרולהטן 50,502 נפשות.

== היסטוריה ==
השם הקדום בו נזכר המקום הוא Eiðar - "מעברים צרים במים", שמה של העיר כיום, עם זאת, יכול להתפרש כ"מצנפתו של הטרול" (דמות מסאגות נורדיות), והוא מתייחס לצורתן של כיפות הגבעות.

העיר שוכנת כעשרה קילומטרים דרומית לאגם ונרן, מוצאו של הנהר יטה; והיא משופעת במפלים קטנים ובשערי-ויסות לאורכו של הנהר, שנבנו החל מראשית המאה ה-19 אחרי דורות של ניסיונות להכניע את קצפו של הזרם הגועש ולאפשר מעבר כלי שיט. הקטע הראשון, תעלת-טרוֹלהֵטֵה, נפתח בשנת 1800 והיה לשם דבר טכנולוגי. יחסיה ארוכי השנים של טרולהטן עם הנהר הניעו את התעשייה ההידרואלקטרית והיוו את התשתית לתעשייתה של שוודיה המודרנית.

מרכז העיר התפתח סביב בתי מלאכה לניסור עצים שפעלו כבר בימי הביניים, וגם היום רבים בו בתי העץ הנמוכים. עם זאת העיר קיבלה את מעמדה לא לפני המאה ה-20, אז התבססה באזור תעשיית החשמל. חברת סאאב, מהגדולות במשק השוודי והעולמי בייצור מכוניות, יושבת בטרולהטן.

המפלים של טרולהטן, כמו גם הסכרים והגשר מהגדולים בשוודיה, נמנים עם האטרקציות שמציעה העיר. תעשיית הסרטים הצעירה העניקה למקום את הכינוי "טרוליווד" (Trollywood), על משקל הוליווד.

בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, בעקבות גירוש אסיאתים מאוגנדה, רבים מהם התיישבו בעיר והוקם מסגד טרולהטן.

בעיר קיים אי עם טירה עליו. אי הטירה מופיע בסדרת האנימה נילס הולגרסון כשמתואר שמסביבו אגם ברבורים.

== קישורים חיצוניים ==
 
* 
* [http://visittrollhattan.vastsverige.com/templates/default____10336.aspx ברוכים הבאים לטרולהטן], דף התיירות באתר של מערב שוודיה
* [https://web.archive.org/web/20100913071547/http://www.filmivast.se/sv/Film-i-Vast/Om-Film-i-Vast/ חברת "פִילְם-אִי-וֵסְט"] ורשימת הסרטים שנעשו בה
רחוב אופייני במרכז העיר

קטגוריה:שוודיה: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1916
מטא-הלכה

מטא-הלכה הוא מושג בן-זמננו המכוון לעקרונות יסוד בתשתית ההלכה - כדוגמת רעיונות מחשבתיים להם השפעה מסוימת על כל תחומי ההלכה, וכן כללי פרשנות ופסיקה אשר משפיעים פוטנציאלית על כל הלכה באשר היא, כאשר הם מודדים אותה לפי עקרונות על. אין הסכמה על עצם קיומם של כללים מטא-הלכתיים, ולא על טיבם המדויק.

דוגמה לכלל מטא-הלכתי לחלק מהשיטות הוא דרכיה דרכי נועם - שלפי הנוקטים שמדובר בכלל מטא-הלכתי, הוא חל על תחומים רבים ומגוונים וקובע שההלכה צריכה להתחשב גם בעקרונות מופשטים כגון נועם ושלום. דוגמה נוספת היא הכלל "התורה חסה על ממונם של ישראל", כנימוק להקל במקום הפסד כספי ניכר ליחיד או לרבים, וזאת בתחומים הלכתיים רחבים.

המושג הומצא על ידי פרופ' אליעזר גולדמן בשנת 1958.

==לקריאה נוספת==
* אבינועם רוזנק, "חינוך ומטא-הלכה במשנת הרב קוק", דעת 46 (חורף תשס"א), עמ' 99–123.
* אבינועם רוזנק, "הלכה, מטא-הלכה והגות דתית מודרנית: קוים למחשבת יוסקה אחיטוב", אבי שגיא ונחם אילן (עורכים), תרבות יהודית בעין הסערה: ספר היובל לכבוד יוסקה אחיטוב, הוצאת הקיבוץ המאוחד ומרכז יעקב הרצוג בקיבוץ עין צורים, תל אביב תשס"ב, עמ' 85–116.
* הרב נריה גוטל, חדשים גם ישנים: בנתיבי משנתו ההלכתית-הגותית של הרב קוק, הוצאת מאגנס (תשס"ה)
* הרב פרופ' דניאל שפרבר, דרכה של הלכה, הוצאת ראובן מס, תשס"ז, פרק שלישי: עקרונות-על הלכתיים

==קישורים חיצוניים==
* הרב מיכאל אברהם, [http://www.shaalvim.co.il/pub/maayan2/07-b-3%2041-56.pdf האם ההלכה היא פלורליסטית?], המעיין טבת תשס"ז; [http://shaalvim.co.il/torah/maayan-article.asp?id=306 דיון המשך] עם הרב זלמן נחמיה גולדברג, המעיין תמוז תשס"ט,
* 
* הרב יובל שרלו, [http://www.moreshet.co.il/web/shut/shut2.asp?id=93033 מטא הלכה], אתר מורשת
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הלכה
קטגוריה:פילוסופיה יהודית