OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פיליפ קלודל

פיליפ קלודל (בצרפתית: Philippe Claudel; נולד ב-2 בפברואר 1962) הוא סופר ובמאי קולנוע צרפתי. במקביל ליצירתו, משמש קלודל כמרצה לספרות באוניברסיטת ננסי בצרפת.

==ביוגרפיה==
פיליפ קלודל נולד וגדל במחוז לורן. לאחר שלמד בננסי, שירת קלודל במשך 11 שנים כמורה לספרות בבתי סוהר. הקשר עם האסירים שימש לו השראה לסיפורים קצרים, רומנים ותסריטים. 

ספרו הידוע ביותר של קלודל הוא "הנפשות האפורות", שזכה במספר פרסים בצרפת ובשוודיה ותורגם לשפות רבות, בהן עברית. הספר השיב לתודעה הספרותית את המתיחות הצרפתית-גרמנית של מלחמת העולם הראשונה.

ב-2008 ביים את הסרט הצרפתי "לאהוב אותך מאז" (Il y a longtemps que je t'aime). 

קלודל נסע פעמים רבות לאינדונזיה, ופגישותיו באי סולאווסי עם בני שבט הטוראג'ה, שימשו להשראה לספרו "העץ של בני טורג'ה".

== יצירתו הספרותית ==
<div style="direction: ltr;">
* Meuse l'oubli
* Quelques-uns des cent regrets
* Le Café de l'Excelsior
* J'abandonne
* Barrio Flores : petite chronique des oubliés
* Les Âmes grises
* La Petite Fille de Monsieur Linh
* Le Rapport de Brodeck
</div>

=== ספריו שתורגמו לעברית===
* שקשוק המפתחות (2002), תרגום: שי סנדיק, סנדיק ספרים, 2014.
* הנפשות האפורות (2003), תרגום: ניר רצ'קובסקי, כתר, 2005.
* הנכדה של מר לין (2005), תרגום: שי סנדיק, מודן, 2012.
* הדוח של ברודק (2007), תרגום: שי סנדיק, מודן, 2009.
* העץ של בני טורג'ה (2016), תרגום: שי סנדיק, תמיר סנדיק ספרים, 2016.
* לא אנושיים (2017), תרגום: לי עברון, תמיר סנדיק ספרים, 2017.
* ארכיפלג הכלב (2018), תרגום: שי סנדיק, תמיר סנדיק ספרים, 2019.

== יצירתו הקולנועית ==
* Il y a longtemps que je t'aime (צרפתית: 'לאהוב אותך מאז'), 2008, בכיכובן של קריסטין סקוט-תומאס ואלזה זילברשטיין.
*לפני החורף (2013) - עם קריסטין סקוט-תומאס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* שירה קדרי-עובדיה, [https://web.archive.org/web/20140905010804/http://musaf.bac.org.il/article/lb-shl-yhavdy לב של יהודי, ריאיון עם קלודל], אתר [https://web.archive.org/web/20140905010804/http://musaf.bac.org.il/article/lb-shl-yhavdy בית אבי-חי], 6 באפריל 2013
* עופרה עופר אורן, [http://ofra-offer-oren.com/2014/11/09/מדוע-כתב-פיליפ-קלודל-את-הספר-שקשוק-המפ/ מדוע כתב פיליפ קלודל את הספר "שקשוק המפתחות", חוויות מבית הסוהר], בבלוג [http://ofra-offer-oren.com/ סופרת ספרים], 9 בנובמבר 2014
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:במאי קולנוע צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1962
פור

גבול
פוּר (בשפת הפור: פֿוּרַא; בערבית: فور) הם עם היושב בדרום-מערב סודאן, בעיקר בחבל דארפור, שבו הם הקבוצה האתנית הגדולה ביותר.

פרנסתם העיקרית של בני השבט היא ברעיית צאן ובחקלאות, בעיקר בגידול דוחן.
חברתם היא חברה מסורתית, הנשלטת בידי זקני הכפר, ואשר משתייכת לדת האסלאם, בעקבות כיבושו של האזור בידי אימפריית קאנם בימי הביניים. בני הפור דוברים את שפת הפור, שפה נילו-סהרית, ובשנות האלפיים, יש בהם הדוברים גם ערבית.

השם "דארפור" פירושו "ביתם של הפור"; בני השבט היו מייסדיה של סולטנות דארפור ההיסטורית, ששלטה בחבל עד שנת 1916. גם מושלי החבל הנודעים ביותר מאז הם מבני פור.

עבד אל-ואחד מוחמד נוּר (בערבית: عبد الواحد محمد نور), מבני פור, הוא שייסד בשנת 1992 את תנועת המורדים 'התנועה והצבא לשחרור סודאן' (SLA).

אזור מחייתם המקורי של בני פור הוא האזור ההררי שבין ג'בל סי וג'בל מארה; ואולם כיום, בעקבות הסכסוך בדארפור, מתגוררים רובם באזורים התחתיים שממערב ומדרום-מערב, בסביבות . חלק אחר של בני פור מתגוררים בצ'אד, ממערב לסודאן. רבים מבני הצ'אד כיום הם פליטים, המתגוררים במחנות פליטים או בארצות הסמוכות לסודאן, כמצרים וכן בישראל (בעיקר באילת) ישנם פליטים בני פור.

אורח חייהם ופרנסתם של בני פור הובילו לסכסוך ביניהם לבין שבטי הבדואי הנוודים בגארה (מספרם עולה על בני פור ביחס של 2:1), הרועים את צאנם באזור, בנוגע לגישה למים ולשטחי מרעה, בפרט באזור ג'בל מארה שבמרכז דארפור, שבהריו מצויה הקרקע החקלאית הפורייה ביותר. סכסוך זה הוליד מתיחות אתנית רבת שנים באזור, שהתפרצה לבסוף ברצח העם בדארפור שהחל בשנת 2003 ונמשך עד לימינו.

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20080801023905/http://www.darfur.tv/ darfur.tv] 
*Alex de Waal, [http://www.guardian.co.uk/society/2004/jul/25/internationalaidanddevelopment.voluntarysector Darfur's deep grievances defy all hopes for an easy solution], The Observer, July 25, 2004
*Jeffrey Gettleman, [http://www.nytimes.com/2007/09/03/world/africa/03darfur.html Chaos in Darfur Rises as Arabs Fight With Arabs], NY Times, September 3, 2007
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:עמי אפריקה
קטגוריה:סודאן: קבוצות אתניות
קטגוריה:פליטים
קטגוריה:עמים
גן הקיטור השווייצרי

רכבות וגשרים בגן הקיטור השווייצרי
גן הקיטור השווייצרי (שם רשמי המאוית חלקו בצרפתית וחלקו באנגלית: Le Swiss Vapeur Parc) הוא פארק מיניאטורות בעיירה לה בּוּבְרֶה (Le Bouveret), על רצועת החוף של קנטון ואלה, על אגם ז'נבה. הגן מכיל דגמים של הבניינים המפורסמים בשווייץ וכן דגמי רכבות ודגמים של אביזרי מסילות ברזל כגון גשרים ומנהרות.

קנה המידה של דגמי הרכבות הוא 1:8 והדבר מאפשר למבקרים לרכב על גגות הקרונות כדי לתור בגן. חלק מדגמי הרכבות מונעים בבנזין וחשמל וחלק בקיטור – ומכאן שם הגן. מפעילי הרכבות יושבים על הקרונות הראשונים של הרכבות ומתפעלים אותן בעזרת כפפות מטבח.

קנה המידה של שאר הדגמים אינו אחיד. הגדולים ביותר ביניהם, אלה שניתן להיכנס לתוכם רגלית כדי לצפות בחלקיהם הפנימיים ואלה שהוסבו למבני ציבור כמו קיוסקים וחדרי שירותים הם בקנה מידה של 1:5.

הגן מכיל גם אגמים מלאכותיים קטנים וערוגות עם פרחי העונה המקובלים בשווייץ. אולם במהלך חודשי החורף הגן סגור.

כאשר הגן נפתח, ב-6 ביוני 1989, היו בו רק שתי רכבות ושטחו היה 9,000 מטר מרובע. בשנת 2007 השתרע הגן על 17,000 מטר מרובע והיו בו חמש עשרה רכבות. בין השנים 1989 לבין 2007 ביקרו בגן שניים ורבע מיליון איש.

בכל חודש יוני מתקיים בפארק "פסטיבל הקיטור הבינלאומי".

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:פארקי מיניאטורות
קטגוריה:שווייץ: מבנים
קטגוריה:שווייץ: רכבות
קטגוריה:שווייץ: תרבות
קטגוריה:ואלה
יוזף מרקס

יוזף מרקס
יוזף רופרט רודולף מרקס (בגרמנית: Joseph Rupert Rudolf Marx; 11 במאי 1882 בגראץ – 3 בספטמבר 1964 בגראץ) היה מלחין, מורה ומבקר אוסטרי.

בראיון שנתן לאלייזה מאך ("פסנתרנים דגולים בני זמננו מדברים בשם עצמם"; "ספרי דובר על מוזיקה"), אמר חורחה בולט, כי "הקונצ'רטו הרומנטי לפסנתר" של יוזף מרקס היה האהוב עליו ביותר מבין הקונצ'רטי הווירטואוזיים הגדולים, הודות למפגן הכוח הכביר שהוא דורש מן הסולן.

בשנת 1914 הוא התחיל ללמד באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה. מספר שנם הוא היה רקטור של המוסד. ז'אק דה מנשה היה בין תלמידיו.

== יצירות ==
=== יצירות ווקאליות ===
:מוזיקה כוראלית:
* Ein Neujahrshymnus ("מזמור לשנה החדשה") (1914)
* Berghymne ("מזמור הררי") (1910)
* Herbstchor an Pan ("מקהלת סתיו לאל פן") למקהלה מעורבת, מקהלת נערים, עוגב ותזמורת (1911)
* Morgengesang ("שירת בוקר") למקהלת גברים ותזמורת (1910)
* Abendweise ("נעימת ערבית") (1912)
* Gesang des Lebens ("שיר חיים") למקהלת גברים ועוגב (1914)

:שירים/שירים תזמורתיים:
* כ-150 לידר, שערים וארבעה מהם מצויים גם כשירים תזמורתיים
* Verklartes Jahr ("שנת זוך") לקול בינוני ותזמורת (מחזור שירי תזמורת, 1932, קיים גם כשירים תזמורתיים)

=== יצירות אינסטרומנטליות ===
:מוזיקה תזמורתית:
* Eine Herbstsymphonie ("סימפוניית סתיו", 1921)
* Eine symphonische Nachtmusik ("מוזיקת לילה סימפונית", 1922)
* Idylle - Concertino über die pastorale Quart "אידיליה" קונצ'רטינו על הרביע הפסטורלי, 1925)
* Eine Frühlingsmusik ("מוזיקת אביב,, 1925)
* Nordland-Rhapsodie ("רפסודיה נורדית"), 1929)
* Alt-Wiener Serenaden ("סרנדות מווינה הישנה", 1941)
* "סימפוניה בסגנון קלאסי" לתזמורת מיתרים, (1944)
* "פרטיטה בסגנון עתיק לתזמורת מיתרים" (1945)
* Feste im Herbst ("חגיגות סתיו", 1946)

: קונצ'רטי:
* "קונצ'רטו רומנטי לפסנתר" במי מז'ור (1919-20)
* "Castelli Romani" ("ארמונות רומאיים") לפסנתר ותזמורת במי במול מז'ור (1929-30)

=== יצירות אחרות ===
* שישה קטעים לפסנתר (1916)
* רביעיית מיתרים בלה מז'ור (1936, עיבוד מ-1948 ל"קוורטטו כרומטיקו")
* Quartetto in modo antico ("רביעייה בסגנון עתיק", (1938)
* Quartetto in modo classico ("רביעייה בסגנון קלאסי", 1941)
* שתי סונאטות לפסנתר
* יצירות לצ'לו ופסנתר
* "טריו-פנטזיה"
* שלוש יצירות לרביעיית פסנתר
* קטעים לעוגב
* קטעים לפסנתר שלא יצאו לאור
* יצירות לקול והרכב קאמרי

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.joseph-marx-society.org/ www.joseph-marx-society.org - Official website of the Joseph Marx Society]
* [http://www.joseph-marx.org/ www.joseph-marx.org - Huge website on the composer Joseph Marx]
* The American Symphony Orchestra will perform the US Premiere of Marx's Autumn Symphony in 2008 [http://www.americansymphony.org]
</div>

קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:מורים למוזיקה
קטגוריה:גראץ: אישים
קטגוריה:סגל האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1882
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1964
הפנון

הפנון הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים), השייך יחד עם הזירקון והתוריט לקבוצת הזירקון.

==תכונות==
נוסחת המבנה הכימי של הפנון היא Hf,Zr)SiO<sub>4</sub>). אף על פי שהקטיון העיקרי במינרל הוא בעיקר הפניום, כמעט תמיד נוכח בו בטבע גם זירקוניום, ולעיתים גם תוריום, אורניום או איטריום. הפנון יכול להכיל עד 45% זירקוניום במבנה. אחוז גבוה יותר של זירקוניום ישנה את שם המינרל לזירקון. הפנון טהור קיים רק מייצורו באופן מלאכותי במעבדה. ההפנון יוצר תמיסה מוצקה (שורה איזומורפית, כלומר תרכובות דומות בהרכבן) עם המינרל זירקון העשיר בזירקוניום (ZrSiO<sub>4</sub>).

כמו שאר המינרלים בקבוצת הזירקון, ההפנון מתגבש במערכת הטטרגונלית (חבורת סימטריות מרחבית I4<sub>1</sub>/amd). הפרמטרים של תא היחידה הם: Åa=6.57, c=5.96Å.

ההפנון מופיע בטבע בדרך כלל בגבישים פריזמתיים מפותחים למחצה קצרים המסתיימים בקצוות בצורת פירמידות, חתך הרוחב של הגביש מרובע ואורכו המקסימלי עד 1 ס"מ. כמו כן כמסה חסרת צורה, מוטמע כגרגירים חסרי צורה במסת אם ובצורת כליה. הקשיות של המינרל בינונית גבוהה, 7.5 בסולם מוס, הקשיות יורדת עד 6.5 ככל שיש יותר זיהומים בהפנון, והמשקל הסגולי הוא 6.97.

אופטית המינרל הוא חד-צירי חיובי. מקדם השבירה של ההפנון נע בין 1.93 ל-2.03. צבעם של גבישי ההפנון הוא בדרך כלל אדום-כתום, אבל גם צהוב, חום, ולעיתים רחוקות חסר צבע.

המינרל נתגלה לראשונה ב-1974 בכמה מכרות במחוז אלטו ליגונה (Alto Ligonha) בפרובינציה זמבזיה (Zambézia) שבמוזמביק, והתפרסם לראשונה במאמר שכתבו נאבס, ונוניז (J. M. Correia Neves, J. E. Lopes Nunes) מהמעבדה למינרלוגיה באוניברסיטת לורנצו מארקש (כיום מפוטו) שבמוזמביק יחד עם שאמה (Th. G. Sahama), חוקר מהמכון לגאולוגיה באוניברסיטת הלסינקי שבהלסינקי פינלנד. שם המינרל משקף את תכולת ההפניום שבו מצד אחד (תחילת השם), ואת העובדה כי הוא שייך לקבוצת הזירקון (סיומת השם).

==מקור ותפוצה==
בזמבזיה (Zambézia) שבמוזמביק ההפנון נוצר בפגמטיטים של גרניט המכילים טנטלום. בהר הולנד (Mt. Holland) שבאוסטרליה המערבית ההפנון נוצר בפגמטיטים שעברו בליה. ההפנון משמש כבצר להפניום.

הפנון הוא מינרל נדיר מאוד, המקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא הפנון כוללים כמה מכרות במחוז אלטו ליגונה (Alto Ligonha ) בפרובינציה זמבזיה (Zambézia) שבמוזמביק (שם נתגלה המינרל); בביקיטה (Bikita ) שבזימבבווה; סמוך להר הולנד (Mt. Holland) שבמדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה; במקומות שונים בקנדה ובצפון קרולינה שבארצות הברית.
==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*Emsley, John. Nature's Building Blocks. Oxford, 2001. 
</div>

==קישורים חיצוניים==

*[http://webmineral.com/data/Hafnon.shtml אתר WebMineral]
*[http://www.mindat.org/min-1792.html הפנון באתר Mindat]
*[http://www.minerals.net/mineral/silicate/neso/zircon/hafnon.htm אתר Minerals net]
*[http://www.handbookofmineralogy.org/pdfs/Hafnon.PDF פרויקט rruf] 
*[http://www.minsocam.org/ammin/AM67/AM67_804.pdf J. A. Speer, B. J. Cooper, Crystal structure of synthetic hafnon, HfSiO<sub>4</sub>, comparison with zircon and the actinide orthosilicates"] מתוך American Mineralogist, כרך 67 עמ' 904-808, 1982
==הערות שוליים==

קטגוריה:נזוסיליקטים
קטגוריה:מינרלים סיליקטיים
קטגוריה:מינרלים
1991

1991 היא שנה פלינדרומית, האחרונה באלף השני. השנה הפלינדרומית הקודמת לה היא 1881, והבאה אחריה היא 2002.
__TOC__

== אירועים ==
[[מלחמת המפרץ]]
15 ביוני: התפרצות שיא של הר הגעש [[פינטובו בפיליפינים גורמת לאובך אטמוספירי סביב כדור הארץ]]

== נולדו ==

== נפטרו ==
[[אולף החמישי, מלך נורווגיה]]
[[דוקטור סוס]]
[[פרדי מרקיורי]]

== לוח שנה ==









==קישורים חיצוניים==
פנחס טורברג

פנחס טורברג (כ"ז בטבת ה'תרל"ה,1875, יידוובנה, לומז'ה, פולין – 1951, ניו יורק) היה סופר וביבליוגרף עברי, בוגר ישיבת וולוז'ין.

== ביוגרפיה ==

טורברג נולד לר' יעקב סנדר ולאמו שרה לאה ממשפחה תורנית משכילה. למד אצל אבי אמו הרב חיים אריה לייב פנסטר בעל "שער בת רבים", כשהיה בן 15 החל ללמוד בישיבת וולוז'ין ונשאר בה עד סגירתה בשנת 1892. בוולוז'ין נמנה טורברג על חוג ה"משכילים" בישיבה והיה חברו של חיים נחמן ביאליק, שלכבוד פרידתם כתב את שירו "היה שלום, אחי!". בישיבה, ערך טורברג עיתון תלמידים בשם "החיים" שיצא בכתב יד, ולאחר סגירת הישיבה ערך והוציא עיתון אחר בשם "הבוקר אור", שקישר בין התלמידים לאחר שהתפזרו לביתם עם סגירת הישיבה. העיתון הוקדש "למדע וספרות". לאחר סגירתה של ישיבת וולוז'ין, כשהיה טורברג בן 18, הוא החל לפרסם מאמרים בעיתונים "המליץ" ו"הצפירה".

בשנת 1898 היגר לארצות הברית. שם ערך את העיתון "די יידישע וועלט" בניו יורק, יחד עם חמיו, צבי מסליאנסקי. מאמרים ביבליוגרפיים פרי עטו התפרסמו במספר כתבי עת עבריים. בין השאר סייע טורברג לשמעון דובנוב במחקריו.

אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית<ref></ref>.

== לקריאה נוספת ==
* אליעזר רפאל מלאכי, כתבי פנחס טורברג - עם תולדותיו ורשימת מאמריו, ניו יורק, דפוס פיוטורא, ה'תשי"ג

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי ישיבת וולוז'ין
קטגוריה:סופרים פולנים
קטגוריה:סופרים כותבי עברית
קטגוריה:ביבליוגרפים עבריים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1875
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1951
ישיבת המאירי

ראש הישיבה בשיעור עם תלמידי הישיבה
ישיבת המאירי היא ישיבת הסדר שהוקמה בשנת ה'תשנ"ה בקריית משה בירושלים. 

הלימודים בישיבה הם במסלול ישיבת הסדר והיא מונה כ-80 תלמידים.

הישיבה הוקמה בחסות המכללה האקדמית הדתית לחינוך ליפשיץ ופועלת תחת עמותת ליפשיץ עד היום. 

==היסטוריה==
בשנת תשנ"ה החלו הרב שמואל זעפרני וד"ר יעקב הדני (בהוראתו של הרב מרדכי אליהו) בהקמת הישיבה, שבה מסלול ייחודי המשלב בין לימודי ישיבה ללימודי אקדמיה, וזאת במטרה להסמיך בוגרים בעלי השכלה אקדמית. הישיבה נקראה על שם הרב משה המאירי, שהוריש את ביתו להקמת הישיבה. הרב מרדכי אליהו שימש כנשיא הישיבה והרב שמואל זעפרני עמד בראשה מהקמתה ועד לדצמבר 2021, אז פרש מראשות הישיבה מסיבות בריאותיות, וכיהן כנשיא הישיבה עד לפטירתו כשמונה חודשים לאחר מכן<ref></ref>. את מקומו מילאו הרב עדיאל אסייג והרב יגאל קוטאי. 

תלמידי הישיבה למדו את לימודי האקדמיה במכללת ליפשיץ בירושלים, עד התאחדותה עם מכללת הרצוג שבאלון שבות בשנת 2013. מאז לומדים תלמידי הישיבה במכללת הרצוג, בקמפוס גברים שבאלון שבות.

הלימוד בישיבה הוא בשיטת הלימוד הספרדית. שיטת הפסיקה בישיבה היא על פי נשיאה, הרב מרדכי אליהו.

==לימודי המכללה==
תלמידי הישיבה לומדים תואר ראשון בחינוך (B.Ed) ותעודת הוראה במכללה האקדמית הרצוג. 

בישיבה מסלול מיוחד, כאשר הלימודים האקדמיים מתחילים כבר משנה א' בישיבה, בשונה מישיבות אחרות בהן מתחילים את הלימודים בדרך כלל רק בשיעור ד', לאחר החזרה מהצבא. המסלול המשולב של ישיבת המאירי, בשיתוף המכללה האקדמית הרצוג מאפשר לתלמידים לסיים תואר ראשון בחינוך (B.Ed) ותעודת הוראה, כבר בשיעור ה' - בסיום מסלול הישיבה. 

==קישורים חיצוניים==
* 
*[https://www.youtube.com/channel/UCBN2YMjFoJHX1qlpEcra29w ערוץ ה-Youtube של הישיבה]
*[https://www.facebook.com/yhmeiriym דף ה-Facebook של הישיבה]

==הערות שוליים==

המאירי
המאירי
קטגוריה:מכללת ליפשיץ
קטגוריה:קריית משה
נינג'אטו

נינג'אטו ישרה בסגנון הוליוודי
הנינג'אטוֹ (יפנית: 忍者刀; ידועה גם כנינג'ה קֶן או שינוֹבי גאטאנָה) הוא שמה הפופולרי של חרב בדיונית המיוחסת לנינג'ות בתרבות הפופולרית. הנינג'אטו מוצגת לרוב כחרב ישרה בעלת להב עם שפה אחת ושמורה מרובעת, אך אין שום ראיות היסטוריות לשימוש בחרב בעלת מאפיינים אלו ביפן הפאודלית על ידי שום קבוצת לוחמים. חרבות אחרות בעלות מאפיינים לא סטנדרטים במטרה להטעות אכן התקיימו ביפן הפאודלית. ניתן ליחס את הפופולריות שלה לארגוני הנין-ג'וטסו, ולסוקה מאסאקי האצומי.

לפי מאסאקי האצומי, הסוֹקֶה (ראש ארגון או שיטה) של ארגון בוג'ינקאן, חרבות אלו השתנו בצורה ובגודל. לרוב הן היו קצרות בהרבה מהקטאנה הקלאסית שבה השתמשו הסמוראים של יפן הפאודלית. הנינג'אטו היא חרב ישרה, אך רק ביחס לרוב חרבות התקופה, שהיו מעוקלות הרבה יותר, ולחרב הנינג'אטו עדיין יש עיקול מסוים. בנוסף, לפני תקופת מייג'י היו תקנות מחמירות בנוגע לצורת הניצב של החרב. לפי תקנות אלו, אסור היה לצובה (מגן היד בניצב) של חרב להיות בעל צורה מרובעת. אף על פי שהנינג'ות פעלו לרוב מחוץ למסגרת החוק, אין סיבה להאמין שהם השתמשו בצובה מרובעת מכיוון שמעשה זה ימשוך אליהם תשומת לב ויחשוף את זהותם.

ארגון בוג'ין קאן מכיל כרגע רק בית ספר אחד שעדיין מתאמן בנינג'אטו, הנקרא טוֹגָקוּרֶה ריוּ. החרב בה הם משתמשים היא הפופולרית ביותר, חרב באורך ואקיזאשי המותאמת בתוך קוֹשירֶה (מידות) של קטאנה.

אף כי החרב הישרה ובעלת הניצב המרובע לא הייתה בשימוש הנינג'ות ביפן הפאודלית, היא זכתה לפופולריות עצומה בהוליווד ומוצגת בסרטי הקולנוע כחרב העיקרית שבה משתמשים הנינג'ות. ברוב הגרסאות של צבי הנינג'ה, הצב לאונרדו חמוש בזוג חרבות נינג'אטו ישרות, ורק במיעוטן בחרבות קטאנה מעוקלות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חרבות
מטפחת ראש

נערה חבושה במטפחת ראש
המטפחת היא בד משולש או מרובע, שאותו ניתן לקשור מעל לראש או מסביב לצוואר. ציור משנת 1849.
ילדה עם מטפחת ראש

מטפחת ראש היא פריט לבוש, הנחבש בדרך כלל ככיסוי ראש. המטפחת היא פיסת בד בצורת משולש, מרובע או מלבן מאורך שאפשר לקשור או לכרוך על הראש או מסביב לצוואר. ככיסוי ראש משמשת המטפחת לצורכי הגנה מן השמש, או הרוח ואפשר גם ללבוש אותה מסביב לצוואר על מנת להגן מאבק, או לספוג את הזיעה. מטפחת הראש נקראת בתרבויות מסוימות בנדנה.

==היבטים דתיים==
מטפחת הראש מוכרת גם כפריט דתי או תרבותי בקרב נשים דתיות או מסורתיות, מדתות ותרבויות שונות, המשתמשות בה לצורכי צניעות, בתרבויות המחייבות כיסוי ראש לנשים.

ביהדות ישנה דרישה הלכתית מנשים לכסות את ראשן. בחלק מהציבור האורתודוקסי מקובל שהנשים תחבושנה מטפחות ראש. מנהג זה נפוץ בקרב נשות הציונות הדתית (לצד כובעים שונים ואצל מיעוטן - פאה נכרית), ואצל חסידויות ירושלמיות כדוגמת חסידות תולדות אהרון. בבולה האפיפיורית "Cum nimis absurdum" (מכתב פומבי ששלח האפיפיור ב-1555 ובו הוטלו גזרות דתיות וכלכליות על היהודים), נדרשו הנשים היהודיות במדינת האפיפיור לחבוש מטפחת ראש צהובה.

נשים מוסלמיות לובשות כמה מטפחות ראש שונות, המטפחת הקשורה מעל לראשה ומסתירה את כל שערה וצווארה היא החיג'אב ויש עוד צורות כריכה של המטפחות. בארצות שונות באירופה חוקקו חוקים האוסרים על כיסויי הראש הללו בציבור

בטקס הדלקת המשואות של יום העצמאות ה'תשע"ט, עוררה עניין מטפחת הראש שלבשה המנחה לינור אברג'יל. המטפחת הייתה כרוכה מעל למילוי פנימי שנקרא 'בובו', כך שהמטפחת נראית כעין מצנפת גדולה ובולטת מעל לראשה של הלובשת אותה.

==נשים חולות סרטן==
נשים המטופלות בכימו-תרפיה ומאבדות את שערן, כורכות לראשן מטפחות ראש. יש גם המוסיפות רצועת בד שמחזקת את המטפחת למקומה. ישנן נשים שתופרותמטפחות יפות במיוחד לחברותיהן או קרובותיהן כדי לעודד אותן. כמו הנשים שסורגות כובעים לחולות הסרטן.
==מטפחת הראש כמצע לאמנות==
צורת המטפחת, נחיצותה והיותה נפוצה, הפכה אותה למצע לציורים של אמנים מפורסמים. חלקן עוצבו על ידי האמנים בהיותם בחיים, והן אף נושאות את חתימתו, וחלקן שמשו מצע להדפסת יצירה או פרט מיצירה של אמן. מוזיאונים שונים (בעיקר מוזיאוני עיצוב) הציגו תערוכות של מטפחות ראש מצוירות.
==שימושים נוספים למטפחות==
המטפחת יכולה גם להפוך לתיק או צרור. השחקן המנוח צרלי צאפלין הנציח בסרטיו את המטפחת קשורת הקצוות שתלויה על קצה מקל, שבה נושא הנווד את רכושו המועט. משתמשים במטפחת גם כמתלהליד פצועה.

יש התופרים חולצות <ref></ref>, חצאיות ואף שמלות ממספר מטפחות ראש<ref></ref>.

תצוגת מטפחות ראש בחנות בירושלים

==בתרבות==
* ישנה סדרה בערוץ הילדים שנקראת "בנדנה ג'ונס" בגלגולה הראשון (כפינה ששודרה בסוכות 1996) היא הייתה מורכבת מחבורת ילדים לבושי בנדנות שהנהיגה אותם דנה דבורין. 
* השיר "בנדני דה בדה" שיר פרי עטה של דנה דבורין שאותו הלחינה עם יוסי עזר ועמו התמודדה בפסטיגל 1996 סופר על חבורת לבושי בנדנות, שבו דוברת השיר מספרת שקוד הלבוש לחבורה הוא לבישה או ענידה של הבנדנה. 
* ב"ביגבגים" לואי הזחל ענד על צווארו בנדנה.

==ראו גם==
* כיסוי ראש לנשים
* מטפחת
* מיחזור משביח לבגדים
* קוד המטפחת

==לקריאה נוספת==
* מיכל כ"ץ, מִטְפָּחוֹת מְטִפְחוֹת: מדריך לקשירת מטפחות, ירושלים: הוצאת המחברת, תשס"ט 2009, 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.kshirot.co.il קשר החן - מדריכים מאוירים מפורטים לקשירת מטפחות וצעיפים]

==הערות שוליים==

קטגוריה:כיסויי ראש
קטגוריה:אביזרי אופנה
קטגוריה:בגדי נשים
אבנר איתי

אבנר איתי (נולד ב-1934) הוא מנצח מקהלות ישראלי, מהמובילים בפיתוח שירת המקהלה האמנותית בישראל.

== חייו ==
איתי נולד בקיבוץ כפר גלעדי. כילד, למד לנגן באבוב ובאקורדיון. בהמשך למד אבוב אצל אליהו טורנר, האבובן הראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. את דרכו המוזיקלית המקצועית החל כאבובן בתזמורת צה"ל ואחר כך כאבובן ראשי בתזמורת הקאמרית הישראלית. למד קומפוזיציה אצל פאול בן חיים ויחזקאל בראון. ולמד בפריז בהתמחויות: אבוב, חלילית, מוזיקה של הבארוק שירה וניצוח מקהלות אצל פיליפ קאיאר , ובלונדון. עם יסוד האנסמבל הקאמרי הישראלי הצטרף אליו כנגן אבוב.

אבנר איתי ניצח על מקהלת האיחוד החל מ-1962, במשך כ-35 שנה. בשנת 1969 ייסד את המקהלה הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובאמצע שנות ה-70 ייסד את מקהלת "זמרי קאמרן". 13 שנים שימש כמנצח וכמנהל המוזיקלי של המקהלה. בשנת 1987 היה בין מייסדי בית הספר לשירת מקהלה. בתחילת שנות ה-90 ניסה, ללא הצלחה, להחיות את מקהלת רינת, שנוסדה בשנות ה-50 על ידי גארי ברתיני ועמדה בפני פירוק. בשנת 1997 הקים את אנסמבל זמרי קולגיום וניצח עליה עד לשנת 2011. משנת 2012 מנהל אבנר איתי הרכב קאמרי קולי-אינסטרומנטלי בשם בארוקאמרי.

בשנת 2000 הוענק לאיתי פרס שר המדע התרבות והספורט ע"ש פרנק פלג לשנת תש"ס, על פעילות אמנותית ברמה גבוהה רבת שנים. 

איתי לימד ניצוח מקהלה באקדמיות למוזיקה בתל אביב ובירושלים, ורבים מתלמידיו מנצחים כיום בישראל ובחו"ל. לימד וריכז את מגמת ניצוח המקהלה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב.

בשנים האחרונות עוסק אבנר איתי גם בעיבוד אמנותי של שירים ישראליים.

בשנת 2024 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה על תרומתו לפיתוח המוזיקה האמנותתית בישראל בכלל, ועל פיתוח שירת המקהלה האמנותית בפרט.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.milkenarchive.org/people/view/all/103/Itai,+Avner אבנר איתי] באתר Milken Archive of Jewish Music
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* [https://jfc.org.il/movie/113288-2/ סרטו של איתן טל 'מקהלה' על אבנר איתי ומקהלת האיחוד]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנצחי מקהלות ישראלים
קטגוריה:מנצחים ישראלים
קטגוריה:מורים למוזיקה בישראל
קטגוריה:נגני תזמורת צה"ל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: מוזיקה
קטגוריה:כפר גלעדי: אישים
קטגוריה:זוכי פרס אריק איינשטיין: מוזיקה אמנותית
קטגוריה:מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
טוד גולדן

טוד גולדן (באנגלית: Todd Golden; נולד ב-7 ביולי 1985 בפיניקס, אריזונה) הוא כדורסלן ישראלי-אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת מכבי חיפה מליגת העל הישראלית. גובהו 1.88 מטר.

גולדן החל את קריירת המכללות שלו במדי מכללת סנט מארי, עימה שיחק במשך ארבע שנים ועזר למועדון להעפיל לעבר שמינית גמר אליפות המכללות בעונתו האחרונה במכללה. לאחר שבאותו עונה רשם את הממוצעים הטובים שלו במכללה: 7 נקודות, 2.6 אסיסטים, 2 ריבאונדים ב-26 דקות למשחק.

ב-6 באוגוסט 2008 חתם במדיה של קבוצת הכדורסל הישראלית מכבי חיפה, ועזר לקבוצתו להעפיל לגמר גביע המדינה, אך, קבוצתו הפסידה במעמד זה להפועל חולון.

שנת 2010 הוא עזב את הקבוצה וחזר לארצות הברית. הוא סיים קורס מאמנים ועובד כמאמן בקבוצות המכללות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.one.co.il/Player/08-09/2,620,3326,38448/%D7%98%D7%95%D7%93%20%D7%92%D7%95%D7%9C%D7%93%D7%9F פרופיל] באתר ONE
* [https://basket.co.il/player.asp?PlayerId=1220 נתונים מאתר הליגה]
* [https://usfdons.com/sports/mens-basketball/roster/coaches/todd-golden/724 נתונים על קריירה כמאמן]

קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:כדורסלנים יהודים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:אריזונה: כדורסלנים
קטגוריה:פיניקס: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני מכללת סנט מרי בקליפורניה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1985
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1985
משה בידרמן

רבי משה בידרמן (נולד בתקל"ז - י"ג בטבת ה'תרי"א, 1776 - 18 בדצמבר 1850) היה האדמו"ר השני בשושלת אדמו"רי חסידות לעלוב, עמד בראשה משנת ה'תקע"ד ועד לפטירתו בשנת ה'תרי"א.

==קורות חייו==
נולד לרבי דוד בידרמן מלעלוב. נישא לרבקה רחל, בתו של "היהודי הקדוש", הרב יעקב יצחק מפשיסחה. נחשב לאדמו"ר של החסידות העממית בפולין. היה תלמידו של ר' ישעיה גץ מפשדבורז', משנת תר"ג ועד תר"י כיהן כרב בעיירה פשדבורז' ואז התחיל במסעו לארץ ישראל.

רבי משה שאף כל ימיו לעלות לארץ ישראל, בסוף ימיו החליט סופית לעלות ונפרד מכל גדולי החסידות בפולין, רבי משה הגיע לארץ בשנת ה'תרי"א, יחד עם חלק גדול ממשפחתו. ספינתו הגיעה לעכו ונסע לבקר בצפת ובטבריה ואחרי זה נסע לירושלים כשבכוונתו להגיע לכותל המערבי ולהתפלל לקירוב הגאולה, אך מיד כשהגיע לירושלים חלה ולאחר זמן קצר נפטר, שבעים ושניים יום בלבד אחרי שהגיע לארץ. ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים ליד קבר זכריה. בשנת 1960 חפרה משלחת ארכאולוגית את סביבותיו של קבר זכריה והסירה את כל הקברים.

תלמידו הידוע היה רבי שלמה מראדומסק, אשר ליווה אותו במסעו בין העיירות לקראת נסיעתו לארץ ישראל, ולפני עלייתו לאניה ביקשו לברכו בברכת כהנים.

בניו היו רבי אלעזר מנחם מנדל ממלא מקומו בירושלים, רבי יצחק דוד וחתניו רבי יצחק מנחם מוואלברום, ממלא מקומו בפולין ורבי פנחס משטקשין.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אדמו"רים
קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:אדמו"רים ארץ-ישראלים
משה
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ילידי 1776
קטגוריה:נפטרים ב-1850
ג'וליאן פובר

ג'וליאן פובר (מצרפתית: Julien Faubert; נולד ב-1 באוגוסט 1983) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אטואל פראג'וס סן רפאל מהליגה הרביעית בצרפת.

==קריירת מועדונים==
יליד העיר לה האבר, פובר התקדם במחלקות הנוער של המועדון קאן משנת 1998, והחל את הקריירה שלו כמגן ימני. בעקבות מהירותו הגבוהה ויכולת ההגבהות שלו, הוסב לעמדת הקשר הימני. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרים של קאן בעונת 2001-2000, בגיל 18. הוא במהרה רכש לעצמו מקום של קבע בהרכב הקבוצה, ולבסוף משך את עיניהן של מועדוני ליגת העל הצרפתית. ז'ירונדן דה בורדו החתימה אותו בשנת 2004, והוא שיחק בקבוצה במהלך 96 משחקים, וגם היה שותף למשחקיה במסגרת ליגת האלופות.

ב-23 ביוני 2007, העיתון הצרפתי ל'אקיפ דיווח שפאובר על סף חתימה על סך 6.5 מיליון אירו במועדון הסקוטי גלאזגו ריינג'רס. למרות כל זאת, ב-1 ביולי, הוא הוחתם לבסוף על ידי וסטהאם יונייטד תמורת 6.1 מיליון לירות שטרלינג. הוא סבל מקרע בגיד אכילס אחרי משחק קדם העונה ב-17 ביולי, נגד המועדון הצ'כי סיגמה אולמוץ, כאשר הצפי לחזרתו לכשירות נמדד לכחצי שנה. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במועדון הלונדוני בתור מחליף בשלהי המשחק הביתי נגד פולהאם ב-12 בינואר 2008. עונתו הראשונה באנגליה לוותה בפציעות מתמשכות, והוא שיחק בסך הכל ב-8 משחקים בכל המסגרות עבור וסטהאם יונייטד.

פובר קיבל אישור לנהל משא ומתן עם ריאל מדריד ב-30 בינואר 2009, כאשר המעבר שלו לספרד בוצע יום אחד בלבד לאחר מכן, לאחר שחתם על חוזה השאלה עד סוף עונת 2008-2009, תמורת סכום של 1.5 מיליון פאונד עם אופציה לרכישתו על ידי ריאל בתום החוזה. פובר שיחק את משחקו הראשון עבור המועדון הספרדי ב-7 בפברואר 2009, בניצחון 1-0 נגד ראסינג סנטנדר. לבסוף ריאל מדריד החליטה שלא לרכוש אותו, והוא חזר לווסטהאם.

ב-27 ביוני 2012 חתם לשלוש שנים באלאזיספור הטורקית לשלוש שנים. לאחר חצי עונה בטורקיה חתם בבורדו הצרפתית ובמדיה שיחק עד תום עונת . ב-17 בינואר 2017 חתם באינטר טורקו הפינית.

בינואר 2018 חתם בבורנאו מליגת העל האינדונזית.

==קריירה בינלאומית==
פובר ערך את הופעת הבכורה עבור נבחרת צרפת ב-16 באוגוסט 2006, במשחק נגד בוסניה והרצגובינה. הוא לבש את החולצה מספר 10, והפך לשחקן הראשון שמשחק תחת מספר זה מאז פרישתו של זינדין זידאן. הוא חתם את הופעת הבכורה שלו בזכות שער ניצחון שכבש בדקה האחרונה של המשחק, וחתם על תוצאת המשחק 2-1 עבור נבחרתו.

מאחר שפובר ערך רק הופעה אחת בנבחרת שהיא לא במסגרת רשמית, על פי חוקי פיפ"א הוא רשאי לייצג נבחרת אחרת. באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרטיניק בתיקו 1-1 נגד במסגרת מוקדמות גביע האיים הקריבים בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.lfp.fr/joueur/index.asp?no_joueur=104297 דף השחקן] באתר התאחדות הכדורגל הצרפתית

קטגוריה:כדורגלנים מרטיניקים
קטגוריה:מגני כדורגל צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:מגני כדורגל מרטיניקים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל מרטיניקים
קטגוריה:כדורגלני קאן
קטגוריה:כדורגלני בורדו
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני ריאל מדריד
קטגוריה:כדורגלני אלאזיספור
קטגוריה:כדורגלני קילמרנוק
קטגוריה:כדורגלני נבחרת צרפת
קטגוריה:צרפתים ממוצא מרטיניקי
קטגוריה:מתאסלמים צרפתים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת מרטיניק
קטגוריה:מרטיניקים שנולדו ב-1983
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1983
רחוב בן-עמי (עכו)

מדרחוב בן-עמי סמוך ליום העצמאות 2009
מבט מתל עכו לכיוון מערב: רחוב בן-עמי וצומת תל עכו. ליד הצומת אזור התעשייה הזעירה
רחוב בן-עמי הוא הרחוב הראשי של העיר עכו. אורכו כ-2.8 ק"מ מדרום-מזרח לצפון-מערב. הרחוב נמתח מ"צומת עכו מזרח" עם כביש 4, חוצה את מסילת הרכבת מחיפה לנהריה ואת כביש 8510 (רחוב דוד רמז, בעבר כביש 4) ב"צומת תל עכו", ומוביל עד לחוף הים. 
== גאוגרפיה ==
בחלקו המזרחי חוצץ רחוב בן-עמי בין תל עכו מדרום לבין חורשת נפוליאון מצפון, וחולף מצפון לבית הקברות הנוצרי בעיר. בחלקו המערבי שוכנים לאורכו "גן הזיכרון", גן שהוקם בתחילת שנות ה-50 ביוזמת ועל ידי מנחם רענן, מי ששימש שנים כגנן הראשי של עיריית עכו, ובו האנדרטה לזכר כובשי עכו, ומשטרת עכו הניצבת ליד חוף הים. בקטע קצר מהרחוב, בין רחוב יהושפט ממזרח לרחוב גיבורי סיני ממערב, רוצף רחוב בן-עמי בצורת מדרחוב, אך למעשה מתאפשרת בו תנועת רכב ממונע. קיימות תוכניות נוספות להמשך פיתוחו של הרחוב עד לטיילת הים, תוך "יצירת מתחמים מגוונים" לאורכו והצבת ריהוט ייחודי.

הרחוב קרוי על שמו של בן עמי פכטר, מפקד גדוד 21 של חטיבת כרמלי במלחמת העצמאות, שפעל באזור הגליל המערבי.

בעשור הראשון של המאה ה־21 הוחל בעבודות לצורך חפירת מעבר תת-קרקעי מתחת לפסי הרכבת ברחוב. העבודות הוקפאו לתקופה ארוכה כעבור זמן לא רב עקב מציאת קברים והתנגדות גופים חרדים להמשך העבודות, והושלמו רק ב־2012, לאחר השגת פשרה. בעקבות הפשרה שהושגה גובה המעבר התת-קרקעי הוא 2.2 מטר, דבר ההופך אותו מתאים לתנועת כלי רכב פרטיים בלבד, ומחייב אוטובוסים ומשאיות שיעדם או מוצאם ממזרח לבצע עיקוף של כ־2.5 ק"מ.

==ראו גם==
* מעורבות אתרא קדישא בהקמת מחלף הרכבת בעכו

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:עכו: תחבורה
קטגוריה:מבנים ואתרים המנציחים את חללי מערכות ישראל
קטגוריה:רחובות ושדרות בישראל
מחוז גושן

מחוז גושן (באנגלית: Goshen County) הוא מחוז של מדינת ויומינג שבארצות הברית. נכון לשנת 2013 התגוררו במחוז 13,612 תושבים. בירת המחוז היא העיר טורינגטון.

המחוז הוקם בשנת 1911.

==גאוגרפיה==
שטחו של מחוז גושן 5,781 קמ"ר מהם 5,764 קמ"ר הם שטחי יבשה, ו-18 קמ"ר (0.31%) הם שטחי מים. מחוז ניובררה גובל במחוז גושן מצפון, מחוז פאלטה גובל בו ממערב, מחוז לאראמי גובלים בו מדרום, מחוז באנר שבמדינת נברסקה גובל בו מדרום מזרח, והמחוזות סקוטס בלאף וסיוקס שבמדינת נברסקה גובלים בו ממזרח.

==היסטוריה==
קודם להגעת המתיישבים האירופאים לאזור, נהגו השבטים האינדיאנים המקומיים להתגורר בעמק (בו גידלו תבואות), ולצוד בהרים שמשני צדדיו.

בשנת 1834 הוקמה בשטח המחוז מצודת לארמי (כיום אתר היסטורי), בשל המיקום האסטרטגי במפגש הנהרות לארמי ונורת' פלאטה.

במקום בו נמצאת כיום העיר טורינגטון עבר נתיב אורגון - הדרך שהובילה מטקסס לעבר אורגון וקליפורניה. קבוצת המהגרים המערביים העיקרית הראשונה שעברה באזור זה - עברה בשנת 1843. המהגרים חנו לצד נהר הפלאטה בשטח בו ממוקם כיום המחוז.

במשך השנים שלאחר מכן כ-350,000 מהגרים עברו דרך נתיב אורגון - מרביתם דרך המחוז.

בשנת 1889 נבנה סניף דואר במחוז. שם האתר בו נבנה הסניף, טורינגטון, ניתן לו על ידי המתיישב באתר - על שם עיר הולדתו במדינת קונטיקט. בשנת 2000 קיבלה טורינגטון, בירת המחוז, מעמד של עיר.

==כלכלה==
כלכלת המחוז מתבססת על החקלאות. המבנה הטופוגרפי של המחוז - עמק המוקף הרים, מגן על שדות החקלאים המצויים בעמק מפני סופות החורף. במחוז מגדלים בקר (מחוז גושן, ובו כ-200,000 ראשי בקר, מהווה המחוז המוביל בגידול בקר במדינת ויומינג). כמו כן מגדלים במחוז תפוחי אדמה, שעועית, תירס, חיטה ואלפלפה.

==אוכלוסין==
נכון לשנת 2000 מתגוררים במחוז 12,538 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת היא 2 נפשות לקמ"ר.
38.2% מתושבי המחוז הם ממוצא גרמני, 10.4% ממוצא אנגלי, ו-8.0% ממוצא אירי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://nationalregisterofhistoricplaces.com/WY/Goshen/state.html אתר האתרים ההיסטוריים הלאומי - מחוז גושן]

גושן
בן סטרונג

בן סטרונג (אנגלית: Ben Strong; נולד ב-18 בספטמבר 1986) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ממוצא אינדיאני, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2008–2016 בעמדת הסנטר ומתנשא לגובה של 2.11 מטרים.

==ביוגרפיה==
סטרונג אשר נולד וגדל במיאמי, פלורידה, החל לשחק כדורסל בקבוצות כדורסל מקומיות וכן לאחר מכן בקבוצת בית ספרו. לאחר סיום לימודיו בתיכוניים הצטרף אל מדיה של מכללת גילפורד מליגת הדיוויז'ן השלישית של ה-NCAA. בעונתו הרביעית והאחרונה במכללה, נבחר לשחקן העונה בליגה, לאחר שסיים את העונה כמלך הסלים (26 נקודות), מלך הריבאונדים (11 כדורים חוזרים) וכמלך החסימות (2.2 חסימות).

לאחר ארבע שנים במדי המכללה, סטרונג נבחן אצל קבוצת הכדורסל מכבי חיפה במחנה האימונים שקיימה במיאמי, והרשים את מאמן הקבוצה, אבי אשכנזי והוחתם לשתי עונות. סטרונג הוביל את הקבוצה למשחקי ההצלבה ואף לגמר גביע המדינה, אך הפסיד עם קבוצתו להפועל חולון.

משחק השיא של בן סטרונג היה במסגרת המחזור הרביעי בעונת בניצחון 65–72 על הפועל חולון. בן סטרונג קלע 18 נקודות והוריד 8 כדורים חוזרים.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלני מכבי חיפה
קטגוריה:אמריקאים ממוצא אינדיאני
קטגוריה:כדורסלני וסטצ'סטר ניקס
קטגוריה:כדורסלני דלאוור 87'
קטגוריה:פלורידה: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני איווה וולבס
קטגוריה:כדורסלני מכללת גילפורד
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1986
בלננסש

בלננסש (בפורטוגזית: Clube de Futebol Os Belenenses) היא קבוצת כדורגל פורטוגלית שמשכנה ברובע בלן של העיר ליסבון.

== היסטוריה ==
בלננסש, במשותף עם בואבישטה, היא הקבוצה היחידה מלבד שלוש הקבוצות הגדולות בפורטוגל (בנפיקה ליסבון, פורטו וספורטינג ליסבון) שזכתה באליפות והייתה הראשונה לעשות זאת כאשר זכתה באליפות ליגת העל הפורטוגזית בעונת 1945/1946.

בנוסף זכתה בלננסש בשלושה גביעי פורטוגל בעונות 1941/1942, 1959/1960 ו-1988/1989.

בעונת 1961/1962 שיחקה בלננסש בגביע אופ"א (גביע ערי הירידים) ובכך הפכה לקבוצה הפורטוגזית הראשונה שמשחקת במפעל. הופעתה בעונה זו הסתכמה בהדחה בסיבוב הראשון על ידי היברניאן הסקוטית. במסגרת גביע אופ"א שיחקה בלננסש נגד קבוצת הפאר הספרדית ברצלונה 7 משחקים. באחרון שבהם ניצחה בלננסש 0–1 באצטדיונה הביתי.

ב-1 ביולי 1999, המועדון הקימה את בלננסש סאד (Sociedade Anónima Desportiva - חברת ספורט מוגבלת ציבורית). בשנת , 51% מהמניות של המועדון נמכרו לאיש עסקים פרטי, עקב משבר כלכלי שפקד את הקבוצה. אחד התנאים בעסקה היה, כי בלננסש תוכל לשמור על זכות ווטו לרכוש את המניות בחזרה בעתיד. בשנת , פסק בית המשפט כי לסעיף זה אין משמעות, דבר אשר יצר מתח רב בין שני הצדדים.

ב-30 ביוני 2018 המועדונים התנתקו אחד מהשני, בלננסש סאד תפסה את מקומה של בלננסש בליגת העל הפורטוגזית, והאחרונה הורדה לליגה השנייה של מחוז ליסבון.

==תארים==
*הליגה הפורטוגלית: 1
** אלופה: 1945/46
*הגביע הפורטוגזי: 3
** מחזיקת הגביע: 1941/42, 1959/60, 1988/89
*אליפות פורטוגל לשעבר (בין 1921–1922 ו- 1937–1938): 3
** זוכה: 1926/27, 1928/29, 1932/33

== קישורים חיצוניים ==

* 

*
קטגוריה:קבוצות כדורגל פורטוגזיות
קטגוריה:ליסבון: מועדוני כדורגל
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1919
חאן אל-עומדאן

חאן אל-עומדאן (בערבית: خان العمدان, תעתיק מדויק: ח'אן אלעֻמדאן; מילולית: "חאן העמודים") שוכן בצמוד לנמל עכו בעכו העתיקה, והוא החאן הגדול והשמור בישראל.

== היסטוריה ==
החאן הוקם ב-1784, בתקופת שלטונו של אחמד אל-ג'זאר, במקום בו שכן בעבר בית המכס של ממלכת ירושלים הצלבנית. תכנונו של החאן מיוחס באופן אישי לאל-ג'זאר, כמו בנייני ציבור נוספים שהקים. החאן כולל חצר גדולה מוקפת בשתי קומות של אכסדרות, ובהן 40 עמודים, והם שהקנו לחאן את שמו. העמודים נבנו מאבני גרניט שהובאו מקיסריה ומעתלית וכן ממבנים שהקימו הצלבנים בעכו עצמה ונהרסו לשם כך. מעבר לאכסדרות מקורות שתי קומות המבנה בתקרות בצורת קמרון חבית. במרכזה של החצר הוקמה בריכת שיש שהוזנה במים באמצעות אמת עכו. 

קרבתו של החאן לנמל עכו הפכה אותו למרכז מסחר חשוב. הפעילות המסחרית נעשתה בקומת הקרקע, ובקומה השנייה פעל בית ההארחה. במהלך המאה ה-19, כאשר נמל עכו איבד מחשיבותו לטובת נמל חיפה, ירד גם מעמדו של חאן אל עומדאן, והקומה התחתונה שימשה למחסנים. ב-1868 שימש החאן את מייסד הדת הבהאית בהאא אללה, שקיבל בו את אורחיו. בהמשך פעל בו בית ספר בהאי. 

ב-1900 נבנה מגדל שעון מעל לכניסה הראשית אל המבנה הנמצאת בצידו הצפוני. מגדל השעון בחאן, כמו גם מגדלי שעון נוספים ברחבי ארץ ישראל, הוקם לציון 25 שנים לשלטונו של הסולטאן עבדול חמיד השני. המגדל כולל 5 קומות עשויות כורכר ובכל ארבעת צדדיו שעון, שמעליהם סהר וכוכב. בשנת 2001 הוחלפו השעונים בשעונים חדשים, שכל אחד מהם שונה: באחד ספרות רגילות, בשני ספרות לטיניות, בשלישי ספרות ערביות וברביעי אותיות עבריות. מגדל השעון מופיע על בול של דואר ישראל משנת 1961 בערך של 0.25 ל"י וכן על בול משנת 2004 בערך של 1.30 ש"ח.

כיום אין בחאן כל פעילות, למעט מופעים שנערכים בו במסגרת פסטיבל עכו, אך הוא מהווה את אחד האתרים המועדפים על תיירים בעיר. במהלך השנים ננקטו בו מהלכי שימור בסיסיים, אך ההזנחה ניכרת בקירותיו המתפוררים והמעוטרים בכתובות גרפיטי, ובעשבים השוטים הצומחים בו פרא. בכוונת החברה לפיתוח עכו העתיקה להסב אותו ואת חאן א-שונה הסמוך למלון בוטיק, והוא נמכר לשם כך ב-2008 ליזמים אנגלים. בשנת 1991 שימש החאן אתר צילומים לסרט הקולנוע "לא בלי בתי", וצולמו בו הסצינות של בית הספר בטהראן.

בשנת 2018 זכו האחים נקש במכרז להקמת מלון בשטח החאן.

<gallery>
Chanel.jpg|מבט לכיוון מגדל השעון בצידו הצפוני של המבנה; משמאל נראית בריכת השיש
Acre (Akko) - Han El Umdan clock tower.jpg|מגדל השעון
Acre air 3.jpg|העיר עכו מהאוויר, מבנה החאן מתחת למרכז התמונה, ינואר 2022
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.israelpost.co.il/postboolaee.nsf/HanpakotView/E96178E8C59D338042256E7D00313814?opendocument השירות הבולאי - מגדל השעון בעכו, ח'אן אל - עומדאן]
* [https://web.archive.org/web/20110805053046/http://archnet.org/library/sites/one-site.jsp?site_id=6862 אודות החאן באתר Arch.net]
* [https://web.archive.org/web/20110719070956/http://www.eyeonisrael.com/akko-khan-el-umdan.html החאן באתר eye on Israel]
* [http://www.trekearth.com/gallery/Middle_East/photo1020798.htm אודות החאן באתר TrekEarth]
* [https://web.archive.org/web/20090415114152/http://www.akko.org.il/hebrew/Sites/hanes.asp#El-omdan החאן באתר החברה לפיתוח עכו העתיקה]

==הערות שוליים==

קטגוריה:עכו: מבנים
קטגוריה:אחמד אל-ג'זאר
אל-עומדאן
קטגוריה:ישראל: מגדלי שעון
קטגוריה:האימפריה העות'מאנית: מבנים
קטגוריה:עכו: מבנים לשימור
קטגוריה:עכו העתיקה
ג'וש גומז

ג'ושוע גומז (באנגלית: Joshua Gomes; נולד ב-10 בדצמבר 1983 באינדיאנפוליס, אינדיאנה) הוא כדורסלן אמריקאי שהתאזרח בכף ורדה ומשחק בעמדות הרכז והקלעי בקבוצת מכבי באר יעקב בליגה הלאומית בכדורסל בישראל, ובנבחרת כף ורדה. גובהו 1.90 מטר.

גומז הוא בוגר אוניברסיטת מזרח אילינוי, עימה שיחק שלוש שנים כשבשנתו השלישית הוא קולע 16.8 נקודות (47% מטווח השלוש ו-91% מקו העונשין) ומוריד 3.6 ריבאונדים בממוצע למשחק.

את הקריירה הבוגרת שלו התחיל גומז בליגת העל הפולנית, בקבוצת קוזקלין, במדיה קלע כ-10 נקודות בממוצע למשחק וחתם במועדון לשנה נוספת, אולם שוחרר מהקבוצה בתחילת עונת .

לאחר שחרורו מקוזקלין חתם גומז במועדון הישראלי בית"ר בנימינה מהליגה הלאומית אותה הוביל להישארות בליגה, כשהוא מעמיד ממוצעים של 29.7 נקודות, 5.7 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים ו-2.7 חטיפות בכ-40.3 דקות משחק (נבע מריבוי ההארכות של קבוצתו). משחק השיא שלו בעונה זו היה מול אליצור מכבי נתניה נגדה קלע 35 נקודות, הוריד 11 ריבאונדים, מסר 5 אסיסטים וחטף 5 פעמים ב-50 דקות משחק (לא ירד מהמגרש במשך כל דקות המשחק) והוביל את קבוצתו לניצחון 92-97 לאחר שתי הארכות.

ביולי 2008 חתם גומז בעירוני רמת גן מליגת העל במדיה הציג יכולת מאכזבת עם 8.5 נקודות ו-2.4 ריבאונדים בכ-19.5 דקות בממוצע למשחק. משחק השיא שלו בעונה זו היה מול מכבי חיפה נגדה קלע 27 נקודות, הוריד 4 ריבאונדים וחטף 2 פעמים ב-26 דקות משחק.

בעונת 2009/2010 הצטרף גומז לקבוצת אוורה (Évreux) מצרפת. בעונת 2010/2011 חזר לישראל ומשחק כיום במכבי באר יעקב מהליגה הלאומית בכדורסל.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20090816174119/http://www.cadursal.co.il/index.php/b19sYW5nPWhlJm9fc2Vhcz0xNCZvX2xlYWc9MSZmdXNlYWN0aW9uPXBsYXllcnMubWFpbiZwPTk1Nw== דף השחקן] באתר הליגה הלאומית בכדורסל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורסלנים מכף ורדה
קטגוריה:כדורסלני מכבי עירוני רמת גן
קטגוריה:כדורסלני מכבי באר יעקב
קטגוריה:כדורסלני בית"ר בנימינה
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:אינדיאנה: כדורסלנים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מזרח אילינוי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1983
קטגוריה:אישים מכף ורדה שנולדו ב-1983
דקת דומייה

דקת דומייה במשחק [[כדורגל]]
דקת דומייה היא אמצעי ביטוי לאבל או לצער, בדומה להנפת דגל בחצי התורן. במהלך דקת הדומייה על הנוכחים לשמור על השקט.

ראשית המנהג היא בשנת 1919, אז אפשרה דקת הדומייה להחליף את רגעי התפילה המקובלים עד אז באות שיספק גם את האתאיסטים והלא-מאמינים.

משכה של דקת דומייה הוא כדקה, אם כי נהוגים גם זמנים אחרים, דוגמת דקת הדומייה בבוקר יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל אשר מלווה בצפירת זיכרון ומשכה שתי דקות. במשך דקת הדומייה נהוג שכלל הנוכחים עומדים, מרכינים את ראשם ומסירים את כובעיהם, למעט חיילים. קצינים ונגדים מצדיעים.

בדקות דומייה לאומיות נהוג לעצור הרמטית את התנועה בכבישים ובכלי התחבורה השונים. בכלי רכב שאין אפשרות לעמוד בהם, כדוגמת רכב פרטי, נהוג לצאת מהרכב ולעמוד דום לצידו.

דקת דומייה מלווה לעיתים באמצעי כבוד אחרים: צפירת זיכרון, הפרחת יונים, צלצול פעמונים וענידת סרטים שחורים.

בשנים האחרונות, בעיקר בישראל ובבריטניה, ובעיקר באירועי ספורט, הוחלפה דקת הדומייה במחיאות כפיים.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

יש הנוהגים להתפלל במהלך דקות דומייה. בישראל מבוטא מנהג זה על ידי אמירת פרקי תהילים לעילוי נשמת במהלך דקות הדומיה של יום השואה ושל יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
==ראו גם==

* קימת כבוד
* צפירת זיכרון

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים ==

קטגוריה:מנהגי אבלות והנצחה
קטגוריה:מחוות גופניות
קטגוריה:דקות
נלי שפר

נלי (עמנואל) שפר (6 בדצמבר 1952 – 11 בפברואר 2024) היה צלם ישראלי.

==ביוגרפיה==
שפר נולד בתל אביב וסיים לימודי צילום טכני במכללת הדסה בירושלים, תואר שני בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, ולימודי פוטותרפיה במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה<ref name=":0"></ref>

בשנת 1979 פתח סטודיו לצילום בתל אביב.
ב-1982 החל לעסוק בצילומי מזון עבור ספרי בישול. בשנת 1984 חבר לשף ישראל אהרוני וצילם תמונות עבור ספרו הבישול הסיני. בשנת 1988 פרסם ביחד עם אהרוני את הספר בישול איטלקי הנחשב לפורץ דרך בשל התמונות שצולמו באתרים שונים באיטליה. בעקבות הצלחת הספר הוציאו השניים לאור ספרי בישול נוספים בתחומים שונים, בהם הבישול הצרפתי ושוקי אוכל בעולם, שגם בהם שולבו תמונות מארצות המקור.

במהלך השנים פורסמו תמונותיו בכ-70 ספרים, וכמו כן הוציא לאור ספרים אישיים, המשלבים טקסטים וצילומים בתחומים שונים.

שפר עסק גם בצילום מסחרי עבור חברות מזון, מפרסמים וקטלוגים והרצה בתחום צילום המזון. עבודותיו במהלך השנים זיכו אותו בשבחים והקנו לו מעמד של אחד מבכירי צלמי המזון בארץ.

במשך 24 שנה, צילם צילומי אוכל למדור האוכל של השף במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", עד לפרישתו ב-2014.<ref name=":0" />

===חיים אישיים===
שפר היה אחיינו של הסופר פוצ'ו, ושימש השראה לדמותו של נלי, האח הצעיר, בספרו "איה הג'ינג'ית"; היה נשוי ולו שלושה ילדים.

שפר נפטר לאחר מאבק במחלה ב-11 בפברואר 2024, בגיל 71.<ref name=":0" />

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20121123132828/http://www.masa.co.il/writers/370/נלי-שפר/ פרסומיו של שפר], במגזין מסע אחר
* רננה פרס, [https://web.archive.org/web/20071214042439/http://www.chefs.co.il/Index.asp?ArticleID=481&CategoryID=125&Page=1 אנשי האוכל - נלי שפר]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צלמים ישראלים
קטגוריה:בוגרי המכללה האקדמית הדסה ירושלים
קטגוריה:בוגרי מוסררה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024
קטגוריה:תל אביב-יפו: אישים
אבל רבתי

אבל רבתי היא אחת מן המסכתות הקטנות. לעיתים היא מכונה בלשון סגי נהור מסכת שמחות, מכיוון שהיא עוסקת בהלכות גוסס, התאבדות, הלוויית המת, דיני הספד וקבורה, ניחום אבלים ודיני אבלות. המסכת מחולקת לארבעה עשר פרקים.

על פי רוב היא נדפסת בסוף סדר נזיקין שבתלמוד. חכמי התלמוד ראו אותה כברייתא, ויש ממנה הרבה מובאות בתלמוד בעיקר במסכת מועד קטן העוסקת בין השאר בדיני אבלות, בלא הזכרת שמה. אולם יש בתלמוד ציטטות ממסכת זו תנא באבל רבתי, שאינן בנוסח שבידינו.

== נוסח ומהדורות המסכת ==
הנוסחה המקובלת הייתה משובשת במקומות רבים, והגר"א הגיה אותה רבות לפי דברי הראשונים שציטטו אותה, וכן כמנהגו לפי שיקול דעתו. 

בשנת תרצ"א ההדיר מיכאל היגר את המסכת לפי ארבעה כתבי יד, וקבע את הנוסח לפי המסתבר מביניהם. מהדורה מדעית אחרת של המסכת יצאה לאור על ידי דוב זלוטניק בשנת 1966. היגר בהקדמתו למסכת מראה שציטוטים רבים של הראשונים ממסכת זו אינם מצויים בנוסחאות שלפנינו.

== פירושים וחיבורים ==
כמה וכמה פירושים התחברו על המסכת ביניהם: 

* בנין יהושע לרבי יהושע פאלק 
* נחלת יעקב לרבי יעקב נוימבורג
* שמחת יהודה לרבי יהודה נג'אר

במהדורת עוז והדר נוסף גם "קובץ מפרשים" מאחרונים נוספים כמו היעב"ץ, לב חכמים, פעולת שכיר ועוד.

== מקבילות ==
קיימת גם מסכת "אבל זוטרתי" (=אבל קטן) שעיקרה דברי אגדה העוסקת בהלכות חולה שנוטה למות ובדברי מוסר והתעוררות וחזרה בתשובה לקראת הדין בעולם הבא, אשר ציטוטים ממנה נמצאים בספרות הגאונים ומכאן הידיעות עליה. גם היא מכונה בלשון סגי נהור שמחות זוטרתי ובמקורות אחרים שמחות דרבי חייא. היא נשתמרה בכתבי-יד ונדפסה, כמו אבל רבתי, במהדורות מדעיות. המהדורה הראשונה יצאה לאור בפרנקפורט תרמ"ט מכתב יד, ואחריה נדפסה מהדורה אחרת על ידי מיכאל היגר בניו יורק תרצ"א על פי כתבי יד נוספים.

==לקריאה נוספת==
*מיכאל היגר (מהדיר), מסכת שמחות, ניו יורק תרצ"א.
*יעקב בן שלמה הצרפתי, ספר אבל רבתי, 1540 בתוך David Kaufmann, "Le `Grand-Deuil' de Jacob b. Salomon Sarfati d'Avignon," Revue des Études Juives 30 (1895

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
*
*[http://maagarim.hebrew-academy.org.il/Pages/PMain.aspx?misyzira=614000 אבל רבתי], ב[http://maagarim.hebrew-academy.org.il/ מפעל המילון ההיסטורי] של האקדמיה ללשון העברית, כולל ניתוח מילוני
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מסכתות קטנות
קטגוריה:פטירה ואבל ביהדות
סיראנו דה ברז'ראק (אישיות)

180px
סיראנו דה ברז'ראק (בצרפתית: Cyrano de Bergerac; 6 במרץ 1619 – 28 ביולי 1655) היה סופר ומחזאי צרפתי.

==ביוגרפיה==
נולד בשם הרקול סאביניין סיראנו דה ברז'ראק למשפחה פריזאית וותיקה. בימי ילדותו שהה באחוזה משפחתית בעמק שברז, דרומית מערבית לפריז, בחבל איל-דה-פראנס. למד בבית ספר בפריז. נודע כאיש חרב שהגן על כבודו באמצעות דו-קרב חרבות. שירת כחייל לוחם בשורות היחידה של אנשי גסקוניה שעמדה לרשותו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת במלחמת שלושים השנים. בנוסף השתתף בכיבוש העיר אראס מידי הספרדים ב-1640. משנה זו לערך עד 1653 היה מאהבו של הכותב והמוזיקאי שארל קופו ד'אסוסי.
סיראנו היה תלמידו של הכומר הקתולי פייר גסנדי, שניסה לגשר בין תורת האטומים של אפיקורוס לבין הנצרות.

כתב את הטרגדיה "מותה של אגריפינה" שהועלתה על הבמה פעם אחת בלבד ב-1640. המחזה נודה על ידי הכנסייה הקתולית ולא הורשה עוד להציגה, אך יצא לאור ב-1654.

סיראנו נפצע כתוצאה מקורה שנפלה על ראשו, מה שגרם למותו ב-1655 בביתו של בן דודו בעיירה סאנווה, צפונית מערבית לפריז.

==יצירתו==

סיראנו דה ברז'ראק, בן דורם של ניקולה בואלו ושל מולייר, נחל הצלחה כסופר וכמחזאי בפריז. מולייר אף שאל מערכות אחדות מהקומדיה של סיראנו "הנוקדן המרומה" (1654) כדי לכתוב מחזהו "תעלוליו של סקאפן" (1671). יצירתו המפורסמת ביותר של סיראנו היא "עולמות אחרים" - לקט סיפורים המתארים מסעות בחלל אל הירח ואל השמש. לקט זה שפורסם אחרי מותו, כולל שני חלקים: "סיפור קומי על אודות מדינות ואימפריות הירח" (1657) ו-"סיפור קומי על אודות מדינות ואימפריות השמש" (1662), ולכן לעיתים מסווג ככותב מדע בדיוני.

==בתרבות==

ב-1897 פרסם המשורר אדמון רוסטאן את המחזה "סיראנו דה ברז'ראק", המתרכז באהבתו של סיראנו לרוקסאן היפה, קתרין דה סיראנו, בת דודו. המחזה עובד לקולנוע ועלה כסרט מספר פעמים, בין השאר ב-1950 שם זיכתה את השחקן חוזה פרר בפרס אוסקר, ב-1990 בכיכובו של ז'ראר דפארדיה וב-2008 בכיכובו של קווין קליין. המחזה הוצג בישראל בתיאטרון הקאמרי בכיכובו של איתי טיראן.

פסל בדמותו של דה ברז'ראק מוצב בעיר ברז'ראק שבמחוז דורדון בחבל אקיטן בצרפת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:אמנים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:מחזאים צרפתים
קטגוריה:סופרי מדע בדיוני צרפתים
קטגוריה:כותבי מכתבים
קטגוריה:ילידי 1619
קטגוריה:נפטרים ב-1655
ג'ד מרקוריו

ג'ד מרקוריו (באנגלית: Jed Mercurio, ברמינגהאם, 1966) הוא יוצר של סדרות
טלוויזיה וסופר בריטי הכותב גם בשם העט ג'ון מאקיור (John MacUre). 

שירת כטייס בחיל האוויר המלכותי (הבריטי) ולמד רפואה באוניברסיטת ברמינגהאם. זכה בפרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה (British Academy Television Awards) ובפרס האגודה המלכותית הבריטית לטלוויזיה (Royal Television Society). ספרו נסיקה תורגם לעברית ויצא לאור בישראל בראשית שנת 2009 בהוצאת ידיעות ספרים.

== סדרות טלוויזיה שכתב ==
* Cardiac Arrest, 1996–1994
* The Grimleys, 2001 – 1999
* Bodies, 2006–2004
*מאהבה של ליידי צ'טרלי (2015) - בימוי ותסריט / סרט טלוויזיה 
* שומר ראש, 2018

== ספריו ==
* Invasion Earth: The Last Echo, Simon & Schuster Adult Publishing Group, 1999
* Bodies, Random House UK, 2005
* Ascent, Simon & Schuster Adult Publishing Group, 2007, נסיקה בתרגום לעברית
* 2009, American Adulterer, Simon & Schuster Adult Publishing Group

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.independent.co.uk/arts-entertainment/books/features/one-minute-with-jed-mercurio-1654790.html ראיון באנגלית, דקה עם ג'ד מרקוריו]
* [http://www.guardian.co.uk/books/2007/mar/10/featuresreviews.guardianreview6 ביקורת על ספריו, באנגלית באתר הגארדיאן]
* 
* 

קטגוריה:סופרים בריטים
קטגוריה:תסריטאי טלוויזיה בריטים
קטגוריה:במאי טלוויזיה בריטים
קטגוריה:מפיקי טלוויזיה בריטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1966