OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איתן וירטהיים

איתן וירטהיים הוא רופא ישראלי מומחה ברפואה פנימית, המכהן כמנהל מרכז רפואי רבין.

==ביוגרפיה==
וירטהיים למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים והוא בעל תואר שני במנהל מערכות בריאות מבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת תל אביב.

ב-1988 החל לעבוד כסטאז'ר במרכז רפואי קפלן. התמחה ברפואה פנימית במחלקה פנימית א' בבית חולים בילינסון. שימש רופא מומחה וסגן מנהל בית החולים. ב-2003 מונה למנהל בית חולים השרון. ב-2006 מונה לראש אגף הרפואה בחטיבת בתי החולים של שירותי בריאות כללית. ביולי 2011 מונה למנהל מרכז רפואי מאיר בכפר סבא. במהלך כהונתו זכה בית החולים במצטיין של שירותי בריאות כללית בשנים 2016 ו-2018, ובפרס שר הבריאות על מודל חלוצי של שירות והנגשת מידע. במרץ 2019 מונה למנהל המרכז הרפואי רבין בפתח תקווה.

==קישורים חיצוניים==
* [https://hospitals.clalit.co.il/rabin/he/news/news_2018/Pages/dr_wirtheim_eeytan.aspx ד"ר איתן וירטהיים] באתר מרכז רפואי רבין

קטגוריה:מנהלי בית חולים בילינסון
קטגוריה:מנהלי בית חולים השרון
קטגוריה:מנהלי מרכז רפואי מאיר
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
בתי נייר

בתי נייר הם בתי מגורים העשויים נייר, הנפוצים בעיקר ביפן.

== היסטוריה ==
את בתי הנייר החלו לבנות ביפן במאה השבע עשרה. כיוון שביפן ישנם הרי געש פעילים רבים ורעידות האדמה רבות, היפנים החלו להשתמש בבניית בתים העשויים נייר. בתים אלו לא היו מתמוטטים ברעידות האדמה ובכך היוו פתרון לרעידות האדמה.

== קירות בתי הנייר ==
קירות הנייר, הנקראים שוג'י, עשויים נייר שהוקשח על ידי הספגתו בשרף מיוחד. לאחר תהליך ההספגה השרף הופך את הנייר עמיד בפני מים וכמו כן מחזק אותו. התוצאה המתקבלת היא חומר בניה קל משקל, דק, חזק מאוד, גמיש, ומבודד מעולה. תכונות אלו הופכות את קיר הנייר מתאים במיוחד לשימוש באזורים בהם רעידות האדמה נפוצות. כיום, הקירות העשויים מנייר שודרגו. אלו הם קירות ממש ולא דפי נייר דקיקים כמו בעבר.

== בניית הבתים ==
בתי הנייר היפנים נבנים ללא יסודות. הבית עצמו מונח על עמודים שמרחיקים אותו מהאדמה ובכך מונעים חדירת רטיבות לתוך הבית. הדבר היחידי שמייצב את הבתים הוא בעצם קיר שעשוי במבוק ומחובר לקירות הנייר. את גגות בתי הנייר היפנים היו בונים בשיפוע כדי שמי הגשמים יגלשו למטה מבלי לפגוע בקירות הבמבוק או הנייר.

== בתי נייר בימינו ==
עיקר השימוש בבתי נייר כיום הוא בערים שבהן יש רעידות אדמה רבות או בערי עוני המאוכלסות יתר על המידה. בעזרת פרויקט "בית אוניברסלי עולמי" בונים שיכונים שלמים של ערים מנייר. מטרת הפרויקט היא לשנות את מראה בתי הפח הצפופים והישנים בפרברי העוני ולספק למשפחות בתים מרווחים, פשוטים, המאפשרים ניהול חיי יום יום באיכות סבירה, ובעלות נמוכה עקב שימוש החומר-נייר.

== ראו גם ==
* בית על עץ
* בית תה

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יפן: תרבות
קטגוריה:נייר
קטגוריה:טיפוסי מבנים
ניב פפו

ניב פפו (נולד ב-5 באפריל 1972) הוא כימאי ישראלי, מרצה בכיר במחלקה להנדסת ביוטכנולוגיה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 2014 זכה בפרס קריל על פיתוח חלבונים ספציפיים לטיפול במחלת הסרטן.

== ביוגרפיה ==
פפו נולד ברעננה, למד בתיכון אוסטרובסקי במגמת מתמטיקה. שירת בצה"ל בחיל התותחנים.

בשנת 1992 החל ללמוד לתואר ראשון בכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר סיום לימודי תואר שני בכימיה, עבר ללימודי תואר שלישי במכון ויצמן למדע. בשנת 2004 סיים את לימודיו בתואר דוקטור. באוקטובר 2007 עבר לגור עם משפחתו בעיר פאלו אלטו בקליפורניה, ארצות הברית למשך ארבע שנים, על מנת לעשות עוד שני פוסט דוקטורטים באוניברסיטת סטנפורד.

בתחילת שנת 2012, עם חזרתו לארץ, קיבל מלגה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 2013 קיבל את פרס החוקר הצעיר מטעם הקרן לסרטן הערמונית.
בשנת 2014 קיבל את פרס קריל על תרומתו לפיתוח חלבונים ספציפיים לטיפול במחלת הסרטן.

== משפחתו ==
נשוי לנילי, מנהלת גנים בתל אביב, ואב לשלושה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://fohs.bgu.ac.il/research/PersonalWebSite1main.aspx?id=dsVuMted ניב פפו], באתר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב

* 

קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור ממכון ויצמן למדע
קטגוריה:זוכי פרס קריל
קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב: מדעי ההנדסה
קטגוריה:בוגרי תיכון אוסטרובסקי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1972
נובו ויטבסק

נובו ויטבסק (באוקראינית: Нововітебське) הוא כפר קטן במחוז דניפרופטרובסק שבאוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
== היסטוריה ==
הכפר נוסד כמושבה חקלאית יהודית בתחילת המאה ה-19, בידי יהודים מאזור ויטבסק, ובין מלחמות העולם נמנו בו כ-550 יהודים, כמחצית מתושביו. בתקופה הסובייטית שימש היישוב כקולחוז יהודי, ופעלו בו מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי.

ב-18 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, וכ-300 היהודים שלא הספיקו להימלט ממנו רוכזו בגטו קטן, בו הועסקו בעבודות כפייה.

ב-29 במאי 1942 נרצחו כל יושבי הגטו בבורות ירי מחוץ לכפר, כחלק משואת יהודי אוקראינה. הכוחות הגרמניים עזבו את הכפר בחורף 1944. לאחר המלחמה הכפר יושב באופן חלקי מאוד.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז דניפרופטרובסק: עיירות יהודיות
מפעל טוויית המשי בטומיאוקה

250px
המשרד.
מפעל טוויית המשי בטומיאוקה היא המפעל הוותיק ביותר ביפן לטווייה מודרנית של משי. המטוואה נוסדה ב-1872 על ידי ממשלת יפן כדי להציג מכונת טוויית משי מודרנית מצרפת ולהפיץ טכנולוגיה זו ברחבי המדינה. הממשלה הכריזה על המפעל כאתר היסטורי, וכל המבנים שלו נשארו במצב תקין. המפעל שוכן בעיר טומיאוקה שבמחוז גונמה, כ-100 ק"מ צפון מערבית לטוקיו.

== היסטוריה ==
לאחר רסטורציית מייג'י במחצית השנייה של המאה ה-19, האיצה הממשלה היפנית את תהליכי המודרניזציה כדי להשלים את הפער ממדינות אירופה. באותה עת היה משי גולמי יפני הייצוא החשוב ביותר, וכלכלת יפן התבססה על ענף זה. תהליכי המודרניזציה הגבירו את קצב ייצור המשי, אך איכותו נפגעה בשל הייצור ההמוני, והדבר פגע במוניטין של המשי היפני. לפיכך החליטה הממשלה להקים מפעל לטוויית משי בעל טכנולוגיות מתקדמות שנועדו לשמור על איכות הבד, על מנת שישמש דוגמה לשאר המפעלים במדינה. 

ב-1870 חיפש פול ברונאט, עובד בחברת מסחר צרפתית ביוקוהמה, אתרים מתאימים להקמת המפעל באזור קאנטו, ובחר בעיר טומיאוקה. הבנייה החלה ב-1871 והסתיימה ביולי 1872. שלושה חודשים לאחר מכן החל המפעל לפעול. 

בתחילה היו במפעל 150 מכונות לטוויית משי, וכ-400 נשים תפעלו את המכונות. אורח חיי העובדים תועד ביומנה של אחת העובדות, וואדה איי (和田 英, ).

המטוואה בטומיאוקה נודעה באיכות הגבוהה של מוצריה ביפן ומחוצה לה, אך המטוואה נתקלה בבעיות כלכליות. על אף קיצוצים שוטפים בהוצאות, לא הפכה המטוואה לרווחית, וכתוצאה מכך החליטה הממשלה להפריטה, ומכרה אותה לזאיבצו "מיצואי" ב-1893. ב-1902 מכרה מיצואי את המטוואה לחברת "הארה".

ב-1939 רכשה את המטוואה "תעשיות קטקורה", חברת טוויית המשי הגדולה ביותר ביפן, והיא תרמה לצמיחה של כלכלת יפן בזמן ולאחר מלחמת העולם השנייה. המטוואה נסגרה במרץ 1987, אך מבניה זכו לשימור.

ב-2005 הכריזה ממשלת יפן על מפעל טוויית המשי בטומיאוקה כאתר היסטורי, והיא נוספה לרשימת אתרי המורשת העולמית ב-21 ביוני 2014.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:חברות יפניות
קטגוריה:יפן: אתרי מורשת עולמית
קטגוריה:טקסטיל
קטגוריה:קאנטו
נובומירהורוד

נובומירהורוד (באוקראינית וברוסית: Новомиргород, ברוסית נהגה: נובומירגורוד) היא עיר במחוז קירובוגרד שבאוקראינה, על גדות נהר וליקה ויס (Velyka Vys).

נובומירהורוד נוסדה בשנת 1740, וכמה שנים לאחר מכן נבנה בה מבצר מרכזי. בשנת 1773 קיבל היישוב זכויות עיר. בתחילת המאה ה-20 הוקמו בעיר מספר מפעלים.

==יהודי נובומירהורוד==
בתחילת המאה ה-20 חיו בעיר כ-1,600 יהודים, כשישית מתושביה. ב-17 במאי 1919 נערך ביהודי העיר פוגרום, בו נרצחו למעלה מ-100 יהודים. בתקופה הסובייטית עזבו את העיר יהודים רבים.

ב-1 באוגוסט 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את 455 היהודים שנותרו בה בבניין בית ספר הרוס, אשר הוקף בגדר תיל, וחייבו אותם בענידת טלאי צהוב.

כתוצאה ממניעת אספקת מזון לגטו זה, מתו רבים מיושביו מרעב וממחלות. בין ה-6 ל-7 בפברואר 1942 רצחו שוטרים אוקראינים 69 יהודים מהגטו שבעיר. ביוני 1942 נרצחו כ-250 היהודים שנותרו בגטו שבעיר בסמוך לכפר הסמוך מרטונושה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:מחוז קירובוהראד: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:שואת יהודי אוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1740
אל-מוכלא

אל-מוּכַּ֫לַּא (בערבית: ٱلْمُكَلَّا; תעתיק מדויק: אלמֻכַּ֫לַּא) היא עיר נמל בדרום תימן, בירתו של מחוז חצרמוות. העיר שוכנת בדרום חצי האי ערב, לחוף מפרץ עדן, כ-300 ק"מ מזרחית לעדן. העיר נוסדה כהתיישבות דיג בשנת 1035. בשנת 1934 עברה החוקרת הבריטית פרייה סטארק בעיר ותיעדה אותה בכתביה.

אל-מוכלא היא העיר הגדולה במזרח תימן. על פי מספר תושביה, היא מדורגת במקום השישי במדינה. נמל התעופה המשרת את העיר הוא נמל התעופה של ריאן.

בימים 2–16 באפריל 2015, במהלך מלחמת האזרחים בתימן, התחולל בעיר קרב אל-מוכלא, שבסופו כבשו כוחות אל-קאעידה בחצי האי ערב את העיר. לאחר הכיבוש הפכה העיר למפקדת הארגון באזור.

בנובמבר 2015 פגעה בעיר הסופה הטרופית צ'פלה, שגרמה לנזקים כבדים. שלטון אל-קאעידה הקשה על תיעוד ברור של האסון.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תימן: ערים
קטגוריה:הים הערבי: ערי נמל
רקלט

רקלט ( /rəˈklɛt/ צרפתית: raclette) היא גבינה שווייצרית חצי-קשה, שמיוצרת מחלב פרה בתוספת אנזים ממעי עגל ומקורה בקנטון ואלה. זמן ההבשלה של גבינה זו הוא בין שלושה לארבעה חודשים. מקובל לגרד את גבינת הרקלט, כשהיא חצי-מותכת, אל תוך תפוח אדמה ומכאן מקור שמה - racler, בצרפתית, פירושו "לגרד". כיום קיים מכשיר חשמלי שמחזיק את חריץ הגבינה בצורה אלכסונית בקרבת גוף חימום המתיך אותה וגורם לה לטפטף לתוך כלי או ישירות אל תפוח האדמה, והגבינה נאכלת כאירוע חברתי בדומה לפונדו.

גבינת הרקלט מוזכרת בכתובים כבר במאה השלוש עשרה. דוברי הצרפתית של קנטון ואלה אימצו את הגבינה מדוברי הגרמנית של אותו קנטון והפכו אותה לפופולרית אצלם. דוברי הגרמנית נהגו לקרוא לה Bratchäs, שפירושו "גבינה צלויה". בימי קדם, טיהור האנזים ממעי העגל היה גס בהרבה מכפי שהוא כיום והחלבנים לא ממש הבינו מהו המרכיב מהמעי, שמשפר את הגבינה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:גבינות שווייצריות
קטגוריה:המטבח השווייצרי
מארס 3

מארס 3 הייתה גשושית לא מאוישת, שהייתה חלק מתוכנית מארס הסובייטית, תוכנית שנמשכה בין השנים 1960 עד 1973 ומטרתה הייתה לחקור את כוכב הלכת מאדים. מארס 3 שוגרה תשעה ימים לאחר שיגור חללית התאום שלה מארס 2. הגשושיות היו זהות וכל אחת הכילה מקפת ונחתת. לאחר שמארס 2 נחת בהתרסקות אל פני השטח של המאדים, הנחתת של מארס 3 הקדימה את ויקינג 1 האמריקאי, נחתה בהצלחה והפכה לחללית הראשונה שהצליחה לנחות נחיתה רכה על פני השטח של מאדים, אולם הפסיקה לעבוד תוך 20 שניות בלבד.

==סקירה כללית==
תאריך שיגור: 28 במאי 1971

משקל (כולל דלק): 4,650 ק"ג
*מקפת: 3,440 ק"ג
*נחתת: 1,210 ק"ג
*משקל המקפת במסלול: 2,265 ק"ג

מידות:
*גובה: 4.1 מטרים
*רוחב: 2 מטרים (5.9 מטרים עם פאנלים סולריים פרושים)

==ציוד==

===מקפת===
המטרה העיקרית של המקפת הייתה ללמוד את טופוגרפיית פני השטח של מאדים, לנתח את הרכב היסודות באדמת מאדים, ללמוד מאפיינים שונים על האטמוספירה של מאדים, לבדוק את הקרינה הסולארית, הרוח הסולארית והשדה המגנטי של מאדים.

מקפות מארס 2 ו-3 שלחו מידע רב בין 1 בדצמבר 1971 למרץ 1972, אפילו שהתקשורת נמשכה עד אוגוסט. ההכרזה על סיום משימות מארס 2 ו-3 הגיעה ב-22 באוגוסט 1972 אחרי 362 הקפות שבוצעו על ידי מארס 2 ו-20 הקפות של מארס 3. הגשושיות שלחו ביחד 60 תמונות. התמונות והמידע שהתקבל שימשו למיפוי קל יותר של מאדים ונתן מידע על שדה הכבידה והשדה המגנטי של מאדים.

===נחתת===
הנחתת הייתה מצוידת בשתי מצלמות טלוויזיה עם ראות שטח של 360 מעלות ובספקטרומטר אופטי על מנת ללמוד על הרכב האטמוספירה של מאדים. כמו כן, על הנחתת היו מכשירים למדידת המאפיינים הכימיים והמכנים של פני השטח וחיישני לחץ, רוח וטמפרטורה. הנחתת הייתה גם מצוידת בזרוע מכנית שאספה דגימות מהאדמה כדי לחפש אחר חומרים אורגניים וסימני חיים. על הנחתת היה דגלון עם סמל ברית המועצות.

בקצה הנחתת בלטו ארבע אנטנות שסיפקו תקשורת עם המקפת באמצעות מערכת רדיו. קפסולת הנחיתה של הגשושית עברה חיטוי לפני השיגור על מנת למנוע זיהום סביבתי במאדים.

הנחתת של מארס 3 הופרדה מהמקפת ב-2 בדצמבר 1971, 4 שעות ו-35 דקות לפני הגעתה למאדים. הנחתת חדרה לאטמוספירת מאדים במהירות של כ-5.7 ק"מ/שנייה. מערכות הנחיתה פעלו כמתוכנן והנחתת נחתה נחיתה רכה ומוצלחת על פני מאדים. הנחתת החלה במשימותיה אולם הפסיקה לעבוד תוך 20 שניות בלבד מסיבות שאינן ידועות. ההערכה היא כי סופות אבק שהתחוללו באותו זמן על מאדים פגעו בנחתת. הנחתת הצליחה לשלוח חלק מהתמונה הראשונה של אדמת מאדים. באותו זמן, המקפת סבלה מאובדן חלקי של דלק שלא איפשר לה להיכנס למסלול המתוכנן של 25 שעות להקפה. במקום זאת, מנועי המקפת הכניסו אותה למסלול ארוך של 12 יום להקפה עם זווית נטייה דומה לשל מארס 2.

לשתי הנחתות היו רוברים קטנים שתוכננו להסתובב סביבם על מגלשיים קטנים בעודו מחובר לנחתת עם כבל "טבורי" באורך 15 מטרים. שני מוטות ברזל קטנים שימשו כמגנים מפני התנגשות מפני שלאותות הרדיו מכדור הארץ היה לוקח זמן רב מדי להגיע אל הרובר. לכל רובר היו אמצעים פשוטים לבדיקת צפיפותה וחוזקה של האדמה. הרוברים מעולם לא נכנסו לפעולה בעקבות אובדן הנחתות.

==ראו גם==
* תוכנית מארס
* חקר החלל

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.laspace.ru/rus/mars23.php מידע על המשימה] 
* [http://nssdc.gsfc.nasa.gov/planetary/planets/marspage.html מידע על המשימות לחקר מאדים] באתר נאס"א.
==הערות שוליים==

קטגוריה:1971 בברית המועצות
קטגוריה:משימות לחקר מאדים
קטגוריה:גשושיות סובייטיות
נובי טארג

נובי טארג (בפולנית: Nowy Targ, ביידיש: ניימארקט) היא עיר קטנה בפרובינציית פולין קטן שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
נובי טארג נוסדה כעיר בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין, בשנת 1346, אשר העניק לה זכויות מגדבורג. באמצע המאה ה-17 נפגעה העיר כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיר בשטחי אוסטריה, ובשנת 1918 נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בין מלחמות העולם שימשה העיר כמרכז נופש מרכזי, בשל מיקומה למרגלות הרי הטטרה.

==יהודי נובי טארג==
בשל איסור על מגורי יהודים באזור הרי הטטרה, לא התקיימה בעיר קהילה יהודית עד תחילת המאה ה-19. במחצית השנייה של המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיר.

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-1,300 יהודים, כ-20% מתושביה, ופעלו בה בתי ספר עבריים, תנועות נוער ציוניות וקיבוץ הכשרה, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.

===בשואה===
[[אנדרטה לזכר יהודי נובי טארג שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון]]
בתחילת ספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החרימו בה רכוש יהודי, חטפו יהודים לעבודות כפייה, והעלימו כמה עשרות מהם. יודנרט שהוקם בעיר תוך מספר חודשים נצטווה להעביר לשלטונות תשלומי כופר, ולספק עובדי כפייה יהודים באופן שוטף.

ממאי 1941 ועד יולי 1942 רוכזו כ-3,000 עד 4,000 יהודי העיר וסביבתה בגטו שהוקם בה. ב-30 באוגוסט 1942 נערכה בגטו שבעיר אקציה, בה נרצחו כ-80 חולים וקשישים בשטח בית העלמין היהודי המקומי וכ-150 יהודים מסתתרים. לאחר סלקציה שנערכה, גורשו רוב יהודי הגטו למחנה ההשמדה בלז'ץ, וכ-100 איש שנמצאו כשירים לעבודה הועברו למחנה עבודה שהוקם בעיר, אשר חוסל במאי 1944.

היהודים הבודדים מהעיר ששרדו את השואה ושבו אליה לאחריה, עזבו אותה במהרה, לאחר שארבעה מהם נרצחו עם שובם בידי פולנים מקומיים.

עם זאת, לפי אנדרטה בבית הקברות היהודי בקרקוב בתאריך ה-3 במאי 1946 נערך פוגרום בעיר במהלכו נהרגו 13 יהודים, זאת לאחר שב-20 באפריל באותה שנה נהרגו חמישה יהודים נוספים.
אנדרטה בבית הקברות היהודי בקרקוב לזכר הפוגרומים שבוצעו לאחר השואה בנובי טארג

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/he/node/1252 נובי טארג] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/https://web.archive.org/web/20180513201600/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* 

קטגוריה:פולין קטן (פרובינציה): יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בפולין
קטגוריה:גטאות בפולין
קטגוריה:קהילות יהודיות שמונצחות בבית העלמין הדרום
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
ז'מאיצ'ו נאומייסטיס

ז'מאיצ'ו נאומייסטיס (בליטאית: Žemaičių Naumiestis; בפולנית: Nowe Miasto, נובה מיאסטו; ביידיש: ניישטאט טאווריג, ניישטאט סוגינט) היא עיירה במחוז קלייפדה שבמערב ליטא, על גדת שלושה נהרות (Šustis, Šelmuo ו-Lendra), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
ז'מאיצ'ו נאומייסטיס נזכרת לראשונה בשנת 1600, ובשנת 1750 הוענקו לה היתרים לעריכת שווקים וירידים. בשנת 1792 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בחלוקת פולין נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, בסמוך לגבול פרוסיה.

==יהודי העיירה==
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מהמאה ה-17. בסוף המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי היישוב לארצות הברית ולדרום אפריקה. בשנת 1897 נמנו ביישוב 1,438 יהודים, כ-60% מתושביו.

מרבניה הידועים: ר' אברהם אחי הגר"א, בנו ר' אליהו, ובנו של ר' אליהו - ר' שלמה זלמן.

המהנדס הרמן קלנבאך, ידיד קרוב של מוהנדס קרמצ'נד גנדי, אף הוא יליד ז'מאיצ'ו נאומייסטיס.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-650 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימו בה פעילות ציונית ומוסדות חינוך עבריים. פעילות זו נאסרה עם סיפוח האזור לברית המועצות בשנת 1940.

ב-22 ביוני 1941, תחילת מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו גייסו מיד את יהודיה לעבודות כפייה. בתחילת יולי שלאחר מכן רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן שהוקם באזור מוזנח ביישוב, בו נרצחו לאחר זמן קצר כל הקשישים היהודים, תוך העברת הגברים היהודים למחנה עבודה. יתר יושבי הגטו, בעיקר נשים, נרצחו ב-25 בספטמבר 1941.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:ליטא: עיירות יהודיות
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:מחוז קלייפדה
נהר יאלו

נהר יאלו או נהר אמנוק הוא נהר ששוכן בגבול בין קוריאה הצפונית לבין סין. הנהר, ביחד עם נהר טומן וחלק קטן מהר פאקטו, מהווים את הגבול בין קוריאה הצפונית לסין. הנהר שימש חלק מרכזי במלחמת סין–יפן הראשונה, מלחמת רוסיה–יפן ומלחמת קוריאה.

==קרבות על הנהר==
בשל מיקומו האסטרטגי של הנהר בגבול סין – קוריאה הצפונית, התרחשו על הנהר מספר קרבות. הידועים שבהם הם:
* קרב נהר יאלו (1894) – התרחש במלחמת סין–יפן הראשונה
* קרב נהר יאלו (1904) – התרחש במלחמת רוסיה–יפן

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר קוריאה הצפונית
יאלו
קטגוריה:קוריאה הצפונית: נהרות
קטגוריה:גבול סין – קוריאה הצפונית
קטגוריה:נהרות גבול
ג'ורג' פאטולו

ג'ורג' פאטולו (בסקוטית: George Pattullo, נולד ב-4 בנובמבר 1888 בגלאזגו שבסקוטלנד, נפטר ב-5 בספטמבר 1953 בלונדון שבאנגליה) היה כדורגלן סקוטי. פאטולו שיחק כחלוץ בברצלונה בין 1910 ל-1912, ובפרק זמן זה כבש 43 שערים ב-23 משחקים.

== קריירה ==
פאטולו נולד וגדל בסקוטלנד ובצעירותו החל קריירה במסחר בפחם. ב-1910 נסע לצורכי עסקים לברצלונה שבקטלוניה. פאטולו לקח חלק במשחק בין קבוצה של בריטים לבין סטודנטים מאוניברסיטת ברצלונה, תחילה כשוער. קבוצתו הייתה בפיגור 5-1 במחצית, ולכן הוא עבר לשחק כחלוץ. פאטולו כבש 5 שערים ועזר לקבוצתו לנצח 6-5. כעבור מספר ימים קוים משחק חוזר בין הקבוצות. פאטולו הבקיע את כל 4 שערי קבוצתו, במשחק שהסתיים בתיקו 4-4. ז'ואן גאמפר, נשיא ברצלונה שצפה במשחקים, התרשם מיכולותיו ושכנע את פאטולו להצטרף לקבוצתו.

אף על פי שבאספניול, יריבתה העירונית של ברצלונה, שיחקו מספר שחקנים בריטים, החליט פאטולו להסכים להצעתו של גאמפר והוא הפך לשחקנה של ברצלונה. הופעת הבכורה שלו הייתה מול אותה אספניול, ב-24 בספטמבר 1910. השתיים נפרדו בתיקו 1-1, ופאטולו הבקיע את השער היחיד לזכות קבוצתו. בעונת 1910/1911, בה שיחק לצד שחקנים כגון קרלס קוממלה, רומה פורנס ופאקו ברו, הבקיע פאטולו 41 שערים ב-20 משחקים ועזר לברצלונה לזכות באליפות קטלוניה. בסוף העונה החליט לחזור לעבודתו בסקוטלנד במסחר בפחם.

במרץ 1912 שב פאטולו לברצלונה והוא השתתף במשחק חצי גמר גביע הפירנאים מול אספניול, בביתה של ברצלונה. פאטולו סחט בעיטת עונשין לזכות קבוצתו והבקיע צמד, השני שבהם היה השער השלישי של קבוצתו בתוספת הזמן, שקבע ניצחון 3-2 לברצלונה. פאטולו שב לסקוטלנד לאחר המשחק, וברצלונה זכתה בגביע הודות לניצחון 5-1 בגמר מול טולוז.

ב-1914, עת פרצה מלחמת העולם הראשונה, התגייס פאטולו לחטיבת מתנדבים סקוטית בצבא הבריטי. במהלך המלחמה נפגע על ידי גז חרדל, ולאחר שהסתיימה, עבר לגור באיים הבלאריים במחשבה שהאקלים הנוח שם יטיב עם מצבו. ב-17 באפריל 1928, בעט את בעיטת הפתיחה במשחק ברבע גמר גביע המלך בין ברצלונה לריאל אוביידו. ב-1929 השתתף במשחק הוקרה לשוער העבר של ברצלונה לואיס ברו. ב-1930 אימן לזמן קצר את הקבוצה קלוב בלארס, קבוצה מפלמה דה מיורקה.

ב-1934 נישא למרגרט פלנג', אך לזוג לא היו ילדים. פאטולו שב והתמקם חזרה בבריטניה. מצבו הרפואי הוסיף להידרדר והוא נפטר ב-5 בספטמבר 1953 בלונדון. מידע על סיפורו וחייו של פאטולו היה לוט בערפל למשך זמן רב, עד שעיתונאים סקוטים חשפו את הסיפור של פאטולו ב-2011. בחלק ממקורות המידע בקטלוניה ניתן לראות התייחסות לפאטולו בשם השגוי ג'ון או בשם הספרדי חורחה, וכן שגיאת כתיב בשם משפחתו - Patullo במקום Pattullo.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.ara.cat/esports/Barca-Pattullo_0_2411159039.html L'escocès que va viatjar 1.700 km per defensar el Barça], Gavin Jamison, Ara, 9.3.2020 
* [https://www.scotsman.com/sport/football/barcas-scots-scoring-sensation-pattullo-set-hall-fame-1653837 Barca’s Scots scoring sensation Pattullo set for hall of fame], The Scotsman, 19.11.2011
* [http://www.thehardtackle.com/2013/fc-barcelona-113122/ George Pattullo – FC Barcelona’s Greatest Striker, Lost In Oblivion], The Hard Tackle, 6.7.2013
* [http://www.centrocampista.com/2011/11/barcas-scottish-hero-the-forgotten-story-of-george-pattullo/ BARÇA’S SCOTTISH HERO – The forgotten story of George Pattullo], El Centrocampista 11.11.2011

קטגוריה:חלוצי כדורגל סקוטים
קטגוריה:כדורגלני ברצלונה
קטגוריה:מאמני כדורגל סקוטים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1889
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1953
טוביה אברמסון

250px
בית הקברות בכפר גלעדי|שמאל|]]
250px
טוביה אברמסון (1901 - יוני 1940) היה ממתנדבי הגדודים העבריים, חבר גדוד העבודה, מאנשי ארגון השומר וחבר בארגון הקיבוץ. פעיל ב ובייצור נשק לא חוקי.

== ביוגרפיה ==
טוביה אברמסון נולד ב-1901 בעיירה אקרמן שבבסרביה להוריו משה אברמסון וחנה רות לבית הוכברג. ב-1905 עלתה המשפחה ארצה והתיישבה בראשון לציון שם למד אברמסון ב"חדר". ב-1908 עברה המשפחה לחוות כנרת ואברמסון עבד כשואב מים מהירדן וכשהתבגר עבד כפועל בחווה. בתקופת התיכון למד בבית הספר החקלאי במקווה ישראל. עם סיום לימודיו, בתקופת מלחמת העולם הראשונה התנדב לגדודים העבריים ושירת בגדוד 40. כמו רבים ממתנדבי היישוב ניצל אברמסון את תקופת שירותו כדי להשיג נשק לטובת ארגון ההגנה. עם סיום המלחמה פורקו הגדודים ואברמסון הצטרף לגדוד העבודה במסגרתו עבד ב-1920 בשיקום תל חי וכפר גלעדי (לאחר מאורעות תל חי) שם הצטרף לארגון החשאי הקיבוץ. לאחר שעזב את הגליל עבר לחיפה שם עבד בנמל חיפה כמכונאי בסירת מנוע שהעבירה ארצה עולים ונשק בלתי חוקיים. בהמשך עבד במפעל "חרושת העמק" שם ייצרו נשק במסווה של תיקון מכונות חקלאיות. ב-1933 גויסו האחים טוביה ויעקב אברמסון, כמכונאים, לסייע בבניין מטוסים קלים במועדון התעופה "הגמל המעופף" בתל אביב.

בשנת 1940 נפצע אברמסון בהתפוצצות גז במכון המים של נחלת יהודה ולאחר זמן נפטר מפצעיו בתל אביב. הובא למנוחות בחלקת "השומר" בבית הקברות בכפר גלעדי.

== משפחתו ==
לטוביה אברמסון היו 7 אחים ואחיות. אחותו צביה נישאה לשומר יוסף חריט והאחות פסיה נישאה לשומר מאיר ספקטור.
אברמסון נישא לדבורה למיסוב. לזוג נולדו 2 ילדים: משה ורות (שנישאה למאיר הר-ציון).

== לקריאה נוספת ==
* דן חריט, אברמסון - בית השורשים, הוצאת "מערכת" קיבוץ דליה, 2009
* שאול דגן, ראשונים באום-ג'וני האברמסונים, הוצאה עצמית, 1986
* ספר השומר - יוסף חריט על טוביה אברמסון 440–442, הוצאת דביר, 1957

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.gen-mus.co.il/person/?id=15477 טוביה אברמסון] באתר "אלבום משפחות ראשון לציון"

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:אנשי השומר
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:משפחת אברמסון
קטגוריה:אישים הקבורים בחלקת השומר בכפר גלעדי
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנולדו ב-1901
קטגוריה:ארץ-ישראלים שנפטרו ב-1940
נובה אושיציה

נובה אושיציה (באוקראינית: Нова Ушиця; בפולנית: Nowa Uszyca, נובה אושיצה; ברוסית: Новая Ушица, נובאיה אושיצה) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1439 כחלק מממלכת פולין, ובראשית המאה ה-18 הוענקו לו זכויות עיר.

בחלוקת פולין נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית. בתקופה הסובייטית הפכה העיירה למרכז אזורי.

==יהודי נובה אושיציה==
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,500 יהודים, רוב תושביה. בתקופה הסובייטית פעל בסמוך לעיירה קולחוז יהודי.

ב-14 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובספטמבר שלאחר מכן רוכזו יהודיה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, תוך גיוסם לעבודות כפייה וחיובם בענידת טלאי צהוב. באביב 1942 הובאו לגטו שבעיירה יהודים נוספים מהסביבה.

ב-20 באוגוסט 1942 נערכה ביהודי הגטו שבעיירה סלקציה. 2,647 יהודים נרצחו ביער טריחוב הסמוך, והיתר הועברו למחנה עבודה, בו נספו. ב-16 באוקטובר 1942 נרצחו אחרוני יהודי הגטו שבעיירה.

לאחר חיסול הגטו, ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בעיירה, ורצחו כ-30 יהודים שאיתרו.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז חמלניצקי: יישובים
קטגוריה:מחוז חמלניצקי: עיירות יהודיות
רוריק גיסלסון

רוריק גיסלסון (באיסלנדית: Rúrik Gíslason; נולד ב-25 בפברואר 1988) הוא כדורגלן עבר איסלנדי ששיחק בעמדת הקשר.

==קריירה==
גילסון התחיל את הקריירה שלו בהייץ'. קיי. קואופווגיר וכבר בגיל צעיר עבר לצ'רלטון את'לטיק מהפרמייר ליג. אחרי שלא מצא את מקומו באנגליה, חתם בויבורג מליגת העל הדנית. בתום עונתו הראשונה במועדון, ירדה ויבורג לליגה השנייה. בעונה בה שיחק המועדון בליגה השנייה כבש 14 שערים, אך הקבוצה נכשלה בניסיונה לחזור לליגה הראשונה וגיסלסון עזב את המועדון. בקיץ חתם באודנסה בולקלוב. במדי אודנסה שיחק במשך 3 עונות וחצי עד שעבר לפ.צ. קופנהגן עימה זכה באליפות דנמרק בתום העונה שהייתה התואר הראשון שלו בקריירה. בקיץ חתם בנירנברג מהבונדסליגה השנייה. בפגרת החורף של עונת 2017/18 עבר גיסלסון לס.ו. זנדהאוזן, גם היא מהבונדסליגה השנייה. בנובמבר 2020 הודיע על פרישה ממשחק.

בצעירותו שיחק גיסלסון בנבחרת הצעירה של איסלנד עימה העפיל לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2011. ב-13 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–1 נגד . ב-11 באוגוסט 2010 הבקיע גיסלסון את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד . גיסלסון היה שותף להעפלה ההיסטורית של הנבחרת ליורו 2016 לראשונה בתולדותיה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:קשרי כדורגל איסלנדים
קטגוריה:חלוצי כדורגל איסלנדים
קטגוריה:כדורגלני צ'רלטון את'לטיק
קטגוריה:כדורגלני ויבורג
קטגוריה:כדורגלני אודנסה בולקלוב
קטגוריה:כדורגלני פ.צ. קופנהגן
קטגוריה:כדורגלני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני ס.ו. זנדהאוזן
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איסלנד
קטגוריה:כדורגלנים איסלנדים
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 2018
קטגוריה:איסלנדים שנולדו ב-1988
אהוד דודסון

אהוד דודסון (נולד בינואר 1951) הוא רופא ישראלי, מומחה ברפואה פנימית המשמש כמנכ"ל ארגון איחוד הצלה. קודם לכן שימש כמנכ"ל שירותי בריאות כללית. 

==ביוגרפיה==
דודסון נולד בחיפה, בן להורים שעלו מפולין. בגיל 4 עבר לתל אביב. למד רפואה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב במסגרת העתודה האקדמית. שירת כרופא צבאי בגדוד שריון. התמחה ברפואה פנימית בבית חולים בילינסון ושירת כרופא אוגדתי בדרגת סגן-אלוף.

== קריירה מקצועית ==
לאחר שחרורו מצה"ל למד מינהל מערכות בריאות. שימש כמנהל הרפואי של מחוז דן בשירותי בריאות כללית וב-1995 מונה למנהל מחוז צפון.

לאחר מכן, שימש מנהל מרכז רפואי מאיר בכפר סבא. כיהן כסמנכ"ל וראש חטיבת בתי החולים בשירותי בריאות כללית.

במאי 2013, מונה למנהל המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, וכיהן בתפקיד עד ינואר 2018.

בספטמבר 2018 נבחר למנכ״ל שירותי בריאות כללית.

ביולי 2021, פרש מתפקידו. הדירקטוריון הודה לו על שירותו ארוך השנים בכללית, וציין כי: ״בשנה האחרונה הוביל בהצלחה פרופ׳ דודסון את הכללית להישגים מרשימים במאבק בקורונה. הובלה שזכתה לשבחים בארץ ובעולם כולו״<ref name=":0"></ref>.

פרופסור חבר במחלקה לניהול מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון.

באוגוסט 2024 מונה למנכ"ל ארגון איחוד הצלה<ref></ref>. 

== חיים אישיים ==
נשוי לתמי ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://hospitals.clalit.co.il/hospitals/soroka/he-il/News/Pages/DrDvidson6.5.13.aspx ד"ר אהוד דודסון - מנהלו החדש של סורוקה], אתר המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:מנהלי מרכז רפואי מאיר
קטגוריה:מנהלי המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
קטגוריה:רופאי שירותי בריאות כללית
קטגוריה:מנכ"לי שירותי בריאות כללית
קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:סגני-אלופים בצה"ל
קטגוריה:חיילי חיל השריון
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1951
נובה מיש

נובה מיש (עכבר חדש) (בבלארוסית: Новая Мыш, נובאיה מיש; בפולנית: Nowa Mysz) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
היישוב נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-15, ובמאה ה-16 הוענקו לו זכויות עיר, ונבנתה בו טירה. באמצע המאה ה-17 נשרף היישוב כתוצאה מקרבות הפולנים עם הרוסים.

בחלוקת פולין בשנת 1795 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר הסכם ריגה בשנת 1921 נכלל בתחומי הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודי נובה מיש==
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-630 יהודים, כשליש מתושביה. בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הצבא האדום.

ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה.

בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. בסוף קיץ 1942 נרצחו כל יושבי הגטו מחוץ לעיירה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז ברסט: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות בבלארוס
קטגוריה:שואת יהודי בלארוס
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
ערן הלפרן

ערן הלפרן (נולד ב-1953) הוא רופא ישראלי מומחה ברפואה פנימית. כיהן כמנהל מרכז רפואי רבין (בילינסון) ויו"ר איגוד בתי החולים בישראל.

==ביוגרפיה==
הלפרן נולד בחיפה וגדל בשכונת הדר, בן להורים שעלו מגרמניה. למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית. את הסטאז' עשה ברפואה פנימית בבית חולים הדסה. שירת כרופא גדודי בחטיבת גולני.

לאחר שחרורו עבד במרכז רפואי העמק. ב-1991 מונה למנהל מחוז חיפה וגליל מערבי בשירותי בריאות כללית. ב-1997 מונה למנהל מרכז רפואי העמק בעפולה. ב-2002 מונה לסמנכ"ל ומנהל חטיבת בתי החולים בשירותי בריאות כללית. ב-2007 מונה למנהל מרכז רפואי רבין וכיהן בתפקיד עד מרץ 2019. ב-2011 נבחר ליושב ראש איגוד בתי החולים.

הלפרן בעל תואר מוסמך במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.

נשוי למאיה, רופאה במקצועה, ואב לשני בנים ובת. בתו רופאה ואחד מבניו, עודד הלפרין, הוא ראש המועצה המקומית כפר תבור, שהיה צעיר ראשי הרשויות המקומיות בישראל עד הבחירות המוניציפאליות ב-2024.

==קישורים חיצוניים==
* [http://hospitals.clalit.co.il/Hospitals/Rabin/he-il/In-The-Media/In-The-Media-2011/Pages/Media-008.aspx ד"ר ערן הלפרן מנהל מרכז רפואי רבין (בתי החולים בילינסון והשרון) נבחר ליו"ר איגוד בתי החולים], אתר מרכז רפואי רבין, 10 בינואר 2011
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רופאים פנימיים ישראלים
קטגוריה:רופאים צבאיים ישראלים
קטגוריה:רופאי שירותי בריאות כללית
קטגוריה:מנהלי בית חולים בילינסון
קטגוריה:מנהלי בית חולים השרון
קטגוריה:סגל מרכז רפואי רבין
קטגוריה:מנהלי מרכז רפואי העמק
קטגוריה:בוגרי בית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1953
שוונצ'יונייליאי

שוונצ'יונייליאי (בליטאית: ; בפולנית: Nowe Święciany, נובה שוויינצ'אני; ביידיש: נײַ־סווענציאַן או סווענציאַנקע; וגם נובו-שווינציאן) היא עיר ברשות מקומית שווינציאן שבמזרח ליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

==תולדות היישוב==
התיעוד הראשון ליישוב הוא מהמאה ה-13. מהמחצית השנייה של המאה ה-19 התפתח היישוב, בשל חיבורו לקו מסילת הברזל ורשה-סנקט פטרבורג. בשנת 1920 נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודי נובה שוויינצ'אני==
בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-900 יהודים, כרבע מתושביו, ופעלו בו בית ספר עברי, בית ספר יידי ותנועות נוער יהודיות. הפעילות הציבורית היהודית ביישוב נאסרה עם כיבושו בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

ב-24 ביוני 1941, זמן קצר לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ובו ביום רצחו ליטאים מקומיים מספר יהודים בו. בהמשך, גויסו יהודי היישוב לעבודות כפייה, ובמקרה אחד, הוצאו להורג 43 מיהודי היישוב שהואשמו בקומוניזם בידי שוטרים ליטאים.

בתחילת ספטמבר 1941 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, ובסוף החודש הועברו כל יושבי הגטו באלימות למחנה פוליגון, בו נורו כולם בתחילת אוקטובר 1941.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ליטא: ערים
קטגוריה:קהילות יהודיות בליטא
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
נמל התעופה הבין-לאומי שאנגחאי פודונג

נמל התעופה הבין-לאומי שאנגחאי פודונג (במנדרינית: 上海浦东国际机场) הוא נמל התעופה הראשי של העיר שאנגחאי שבסין. השדה החל לפעול בשנת 1999 והפך לצומת תעופה מרכזי ביבשת אסיה. בשנת 2014] עברו בו 51,651,800 נוסעים ו-3,178,200 טון מטען, ובכך היה לשדה התעופה השלישי העמוס ביותר בסין וה-19 העמוס ביותר בעולם.

==תולדות נמל התעופה==
נמל התעופה הונגקייאו ) במערבה של שאנגחאי היה נמל התעופה הראשי אשר שירת בעבר את העיר וסביבותיה. במהלך שנות התשעים הוברר הצורך בהרחבת קיבולת הנמל, ועם זאת התברר כי הבנייה העירונית הצפופה סביבו איננה מאפשרת זאת. לפיכך הוחלט להקים נמל תעופה בינלאומי חדש למטרופולין. אתר לנמל על פני שטח של 40 קילומטרים רבועים נבחר כ-30 קילומטרים ממזרח למרכזה של שאנגחאי. השלב הראשון בבניית נמל התעופה ובו טרמינל אחד, מסלול טיסה אחד באורך של 4,000 מטרים ו-76 עמדות חנייה למטוסים החל באוקטובר 1997. הנמל נפתח לטיסות שנתיים לאחר מכן. 

בשנת 2005 נפתח בנמל מסלול טיסה שני. באותה שנה החל השלב השני בפיתוח הנמל ובו טרמינל נוסעים שני, טרמינל מטענים ומסלול טיסה שלישי. הבנייה הסתיימה במרץ 2008, לפני תחילת משחקי אולימפיאדת בייג'ינג.

בשנת 2011 אושרה לביצוע תוכנית השלב השלישי בנמל, הכוללת בניית שני מסלולי טיסה נוספים ומגדל פיקוח חדש.

לאחר פתיחת הנמל הועברו אליו הטיסות הבינלאומיות מנמל הונגקייאו, אשר הפך לנמל לטיסות פנים בלבד. בשנת 2007 החל נמל הונגקייאו לטפל שוב בטיסות בינלאומיות בהיקף מוגבל ליפן, קוריאה הדרומית, טאיוואן והונג קונג.

==מתקנים ושירותים בנמל==
נכון לשנת 2015, בנמל התעופה פועלים ארבעה מסלולי טיסה בשני זוגות מקבילים, באורך של 3,400 עד 4,000 מטרים. הם ערוכים משני צידי שטח הנמל כששני הטרמינלים שבו מצויים בתווך ביניהם. בנמל 218 עמדות חניה למטוסים ו-70 גשרי עלייה למטוסים. 

טרמינל 1 משתרע על פני 280 אלף מטרים מרובעים ובו 28 גשרי עלייה למטוס, ש-13 מהם הם דו-מפלסיים. בטרמינל 2, שנפתח ב-2008, מצויים 42 גשרי אוויר. בחלקו הדרומי של שטח הנמל קיימת עתודת שטח להרחבתו ולבניית הטרמינל השלישי.

הנמל משמש כבסיס פעולה מרכזי לחברות צ'יינה איסטרן איירליינס, שנגחאי איירליינס ואייר צ'יינה ופועלות בו חברות תעופה סיניות נוספות ועשרות חברות תעופה זרות. קיימים קווי תעופה בינו לבין כמאתיים יעדים - בסין, בכל רחבי אסיה, באוסטרליה, באירופה ובצפון אמריקה ויעדים אחדים באפריקה.

הנמל מחובר לשאנגחאי ולסביבתו במספר דרכי תחבורה: שני כבישים ראשיים; קו רכבת ריחוף מגנטי לפאתיה המזרחיים של שאנגחאי שמהירותו 430 קילומטרים לשעה (החל לפעול ב-2004); קו מס' 2 של הרכבת התחתית של שאנגחאי.

ב-28 בנובמבר 2009 התרסק בקרבת הנמל מטוס מטען של חברת Avient מיד לאחר המראתו ממנו. שלושה משבעת האנשים שעל סיפונו נספו בתאונה.

== טיסות לישראל ==
האינאן איירליינס הפעילה מ-12 בספטמבר 2017 3 טיסות שבועיות מהנמל לנמל התעופה בן-גוריון במטוסי בואינג 787 הקו נסגר בסוף אוקטובר 2019.

==קישורים חיצוניים==

* 

שאנגחאי
קטגוריה:שאנגחאי
טבח נוקריה

חניבעל ברקה
טבח נוקריה היה מעשה טבח שביצע לכאורה המצביא הקרתגי חניבעל ברקה בתושבי העיר נוקריה (Nuceria) בשנת 216 לפנה"ס. חוקרים מודרניים מטילים ספק באמיתות הסיפור.

==רקע==
העיר נוקריה (Nuceria) הייתה עיר חשובה בקמפניה, היא הובאה בברית עם הרפובליקה הרומית בשנת 307 לפנה"ס, ונותרה נאמנה לברית במשך כל שנות קיומה.

בשנת 216 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפונית השנייה, הביס המצביא הקרתגי חניבעל ברקה שמונה לגיונות רומאיים בקרב קאנאי. חניבעל לא ניצל את ניצחונו כדי לכבוש את רומא עצמה, והעדיף לנסות להעביר לצידו את ערי קמפניה ולעורר מרד כללי נגד רומא. העיר העשירה קפואה פתחה בפניו את שעריה, וחניבעל הפך אותה לבסיס הראשי שלו. הדיקטטור הרומאי מרקוס יוניוס פארה, יצא באזור נובמבר של אותה שנה לאזור העיר קאסילינום, עם 25,000 חיילים. חניבעל, שחשש שנוכחות של צבא רומאי בקמפניה תעורר מרד אנטי-קרתגי בקפואה, פתח בהתקפה על מחנהו של פארה והכריח אותו לסגת. לאחר מכן הטיל מצור על קאסילינום והרעיב אותה קשות. לאחר התגוננות שנמשכה בערך חודשיים, נכנעה קאסילינום והתירה לחניבעל להותיר חיל מצב קרתגי בשטחה.

במקביל להטלת המצור על קאסילינום תקף חניבעל שתי ערים נוספות נוקריה ואקרי (Acerrae). על הקרב עצמו ידוע מעט מאוד. חניבעל הטיל מצור, והרעיב את העיר. הוא הגיע להסדר עם התושבים על פיו הם יורשו לעזוב עם בגד אחד לכל אחד, ולאחר שהתושבים התפנו הוא התיר לחייליו לבזוז ולשרוף את העיר, מעשה מקובל מאוד בעת העתיקה.

==הטבח==
בית מרחץ רומי
ההיסטוריון הרומאי דיו קסיוס מתאר כך את שאירע לאחר כניעת העיר:

גרסה דומה מופיעה אצל ההיסטוריון הביזנטי יואנס זונאראס שהסתמך בחיבורו על דיו קסיוס. ההיסטוריון היווני אפיאנוס מתאר כך את האירוע:

גרסה זהה כמעט לזו של אפיאנוס מוסר הסופר ולריוס מקסימוס. על פי המתואר חניבעל נהג בדרך דומה גם בתושבי אקרי.

==אמינות התיאורים==
להיסטוריונים רומאים או יוונים מהעת העתיקה היה אינטרס ברור להכפיש בכל הזדמנות את שמו של חניבעל. אולם לא ברור כמה אמת יש בתיאורים אלה אם בכלל. במבחן המציאות נראה שרק לעיתים נדירות עבר חניבעל על כללי המלחמה שהיו מקובלים בעת העתיקה – הוא מעולם לא הפר בריתות, נהג כבוד בגופות אויביו, וגילה כבוד כלפי מקדשים והיכלים.

בדיקה היסטורית וארכאולוגית הוכיחה שהסיפור הוא המצאה. בדיקה שנערכה מעלה שלא היה ניתן לחנוק אנשים באמצעות בתי מרחץ רומיים. בנוסף, שני המקורות הטובים ביותר הקיימים לאותה תקופה, פוליביוס וטיטוס ליוויוס, אינם מזכירים כלל את המאורע.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חניבעל
קטגוריה:המלחמה הפונית השנייה
נוקריה
פלגת הארמייה קמפף

פלגת הארמייה קמפף (בגרמנית: Armee-Abteilung Kempf) הייתה פלגת ארמייה של הוורמאכט, שפעלה במהלך קרב קורסק.

==היסטוריה==
הפלגה הוקמה במקור ב-1 בפברואר 1943 ונקראה בתחילה פלגת הארמייה לאנץ, כמפקדה מונה הוברט לאנץ. ב-21 בפברואר של אותה שנה, הוחלף לאנץ בידי ורנר קמפף והפלגה שינתה את שמה לפלגת הארמייה קמפף. בחודשים פברואר ומרץ של אותה שנה לקחה פלגת הארמייה חלק שולי למדי בקרב חרקוב השלישי. היא נכללה בקבוצת ארמיות דרום בפיקודו של אריך פון מאנשטיין.

בקיץ של אותה שנה, תכננו הגרמנים לכתר את כוחות הצבא האדום במבלט קורסק. על קבוצת ארמיות דרום הוטל לתקוף את חזית וורונז' בפיקודו של ניקולאי ואטוטין. ההתקפה נפתחה ב-5 ביולי בשעה 05:00 במהלומה ארטילרית קצרה אך מסיבית, שלוותה בתקיפות של מאות מפציצי צלילה על העמדות הסובייטיות. למרות העדיפות המקומית הגדולה ממנה נהנו הכוחות התוקפים, ההתקדמות שהושגה ברוב הגזרות ביום הראשון למתקפה הייתה מאכזבת. כוחות ההנדסה התקשו לטהר נתיבים בשדות המוקשים הצפופים, וכתוצאה מכך נגרמו עיכובים ניכרים לכוחות התוקפים, וטנקים רבים הוצאו מכלל פעולה, לפחות זמנית, לאחר שנפגעו ממוקשי נ"ט. בנוסף לכך, הכוחות התוקפים ספגו אבדות ניכרות מאש הארטילריה ותותחי הנ"ט הסובייטיים. על פלגת הארמייה קמפף, הוטל במקור להגן על האגף המזרחי הגרמני ולמנוע מתגבורות סובייטיות להגיע. אולם ב-8 ביולי, הורה מאנשטיין לקמפף לנוע צפונה ולחבור אל כוחות ארמיית הפאנצר הרביעית בפיקודו של הרמן הות. 

באמצע יולי, התברר שהמתקפה היא כישלון, והסובייטים פתחו בהתקפת נגד מוחצת. פלגת הארמייה קמפף, נסוגה יחד עם קבוצת ארמיות דרום. לאחר כישלון המבצע פוטר קמפף מתפקידו כשעיר לעזאזל, ונשלח לעתודת המילואים. ב-15 באוגוסט 1943 מונה אוטו והלר כמפקד פלגת הארמייה קמפף, ששמה שונה שבוע לאחר מכן לארמייה השמינית.

==מצבת כוחות==
ביולי 1943 כללה פלגת הארמייה את היחידות הבאות:
* קורפוס הפאנצר ה-3
* הקורפוס ה-11
* הקורפוס ה-42

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Gliederungen/ArmeeAbteilung/ArmeeAbtKempf-R.htm Armeeabteilung Kempf] באתר lexikon-der-wehrmacht 
* [http://www.axishistory.com/axis-nations/148-germany-heer/heer-armeen/2700-armeeabteilung-kempf Armeeabteilung Kempf], באתר Axis History 
קטגוריה:ארמיות הוורמאכט
ארמייה קמפף
אתאיזם שלילי וחיובי

אתאיזם חיובי, הידוע גם בשמות אתאיזם חזק או אתאיזם קשה, הוא צורה של אתאיזם שטוענת כי לא קיימים אלים. אתאיזם שלילי, הידוע גם בשמות אתאיזם חלש או אתאיזם רך הוא כל סוג אחר של אתאיזם, כמו אתאיזם שבו אדם לא מאמין באלים אך לא טוען בפירוש שאין כאלו.

הביטויים "אתאיזם שלילי" ו"אתאיזם חיובי" הובאו לשימוש לראשונה על ידי אנטוני פלו בשנת 1976 וכן הופיעו בכתביו של מייקל מרטין מאז 1990.

== שימוש ==
בגלל הגמישות של המושג אל, ייתכן שאדם כלשהו יהיה אתאיסט חיובי במובנים של תפיסות אלוהות מסוימות, בזמן שהוא יהיה אתאיסט שלילי במובנים של תפיסות אלוהות אחרות. לדוגמה, האלוהים של תאיזם קלאסי נחשב לישות עליונה כל־יכולה, יודעת־כל, נמצאת בכל מקום ודואגת לרווחת האנושות. אדם יכול להיות אתאיסט חיובי עבור דמות כזו (בגלל, נניח, בעיית הרוע) בזמן שהוא אתאיסט שלילי המכבד את תפיסת האלוהות הדאיסטית, על ידי כך שהוא דוחה אמונה באל שכזה אך לא טוען באופן מפורש שהוא בהכרח אינו קיים.

אתאיזם חיובי ושלילי שונים מהחלוקה לקטגוריות הפחות ידועות של הפילוסוף ג'ורג' המילטון סמית', אתאיזם מפורש ומרומז, שגם הן קשורות לדעותיו של האדם על קיומה של האלוהות. אתאיסטים המחזיקים בתפיסה של "אתאיזם חיובי מפורש" הם אתאיסטים שטוענים שלא קיימת אלוהות משום סוג. אתאיסטים המחזיקים בתפיסה של "אתאיזם שלילי מפורש" הם אתאיסטים שטוענים שאינם מאמינים באלוהות, אך לא טוענים שבהכרח לא קיימת ישות אלוהית. אלו שלא מאמינים באף ישות אלוהית אך לא טוענים שהם אינם מאמינים בישות כזו, מחזיקים בדעה שנקראת אתאיזם מרומז. בקרב האתאיסטים המרומזים ניתן לכלול גם ילדים ומבוגרים שמעולם לא שמעו על ישות אלוהית, אנשים ששמעו על אלוהות ומעולם לא חשבו על הרעיון לעומק, ואגנוסטיקנים שאינם דוחים את הרעיון של אמונה באלוהים. אתאיזם מרומז מוכל בקטגוריית אתאיזם שלילי.

תחת חלוקה זו לחיובי ולשלילי, אגנוסטיקנים מסוימים יסווגו כאתאיסטים שליליים. למרות זאת, תקפות החלוקה הזו נמצאת תחת מחלוקת, ומספר אתאיסטים מוכרים כמו ריצ'רד דוקינס נמנעים ממנה. בספרו "יש אלוהים?" מתאר דוקינס אנשים עבורם הסיכוי שאלוהים קיים הוא בין "גבוה מאוד" ל"נמוך מאוד" כ"אגנוסטיקנים" ושומר את הביטוי "אתאיזם חזק" לאלו שטוענים שהם יודעים שאין אלוהים. הוא מתאר את עצמו כ"אתאיסט דה־פקטו" ולא כ"אתאיסט חזק". הפילוסוף אנתוני קני נוהג לחלק את גישת האתאיזם השלילי, ומבדיל בין אגנוסטיקנים, שלדעתם הטענה "אלוהים קיים" אינה ודאית, לבין תאולוגים נון-קוגניטיביים, שמחשיבים כל שיחה בנושאי אלוהות כחסרת משמעות.

== משמעויות נוספות ==
ז'אק מריטיין השתמש במונחים שלילי וחיובי עוד ב־1949, אך עם כוונה אחרת ובהקשר לאפולוגטיקה קתולית.

גופרג'ו רמצ'נדרה ראו (1902–1975) ההודי, הידוע בכינויו "גורה", היה מהפכן חברתי, פעיל נגד כתות ואתאיסט. הוא הציע גישה בשם "אתאיזם חיובי" שמתייחסת לאתאיזם כדרך חיים בספרו "אתאיזם חיובי" מ־1972.

קהילת האתאיזם של אוסטין (ACA) משתמשת בביטוי אתאיזם חיובי כצורך במתן יחס חיובי לאתאיזם, והפגת התדמית השלילית והשקרית המצוירת על ידי אנשים דתיים, במיוחד במקומות פולחן.

== ראו גם ==
* אנטיתאיזם
* איגנוסטיות
* נונתאיזם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אתאיזם
Hitman: Absolution

Hitman: Absolution הוא משחק התגנבות אשר פותח על ידי חברת IO Interactive הדנית והופץ על ידי Square Enix. זהו המשחק החמישי בסדרת המשחקים Hitman. לפני שחרור המשחק הובטח על ידי החברה המפתחת שהמשחק יתאים הן לשחקנים חדשים והן לשחקנים הוותיקים עם סדרת היטמן, תוך שהוא שומר על צביון הסדרה. המשחק יצא ב-20 בנובמבר 2012 ל־Microsoft Windows, Playstation 3 ולXbox 360.

המשחק זכה לרוב לביקורות חיוביות, בין היתר על הסביבה של המשחק, על הגרפיקה, ועל האפשרויות המגוונות שהמשחק מציע. עם זאת, חלק ממעריצי סדרת המשחקים היטמן ביקרו את המשחק על כך שהוא לא מרגיש כמו משחק היטמן רגיל אלא כמשחק התגנבות גנרי.

==משחקיות==
המשחק משוחק מנקודת מבט בגוף שלישי, ומתרחש בעיירה הבדיונית Hope בדרום דקוטה ובשיקגו. השחקן שולט במתנקש ששמו סוכן 47, שהוא רוצח מהונדס גנטית. המשחקיות של Hitman: Absolution דומה למשחקיות בקודמיו - משחק התגנבות מגוף שלישי המאפשר גם ברמה מסוימת יריות. השחקן בוחר כיצד לגמור כל שלב - בין אם בדרך של התגנבות, בין אם בדרך אלימה של הריגה המונית, ובין אם בלי להתגלות פעם אחת. כשחקן, יש מגוון רחב של כלי נשק וחפצים שאפשר להשתמש בהם - פטיש, מזרק, גרזן, אקדחים, לבנים, ומגוון כלי נשק רחב יותר - צלפים, תת-מקלעים, רובי סער, ואקדחים ממגוון סוגים. מערכת המשחק מאפשרת לכם לשחקן את המשימה ככל שירצה, אך תעניש את השחקן אם יהרוג חפים מפשע באמצעות הורדת נקודות. עוד מערכת שהמשחק משלב זו מערכת ה-Instinct - באמצעותה אפשר לגלות אויבים או דרכים במשחק בקלות יתרה יותר וכן להשתלב בסביבה בצורה קלה יותר. סביבת המשחק מביאה אינספור אפשרויות להסחות דעת או לחיסולים - פיצוצים של מטענים, "תאונות", דליפות גז, פיצוץ מכונית, הרעלה, ועוד. המשחק לוקח את 47 למקומות שונים ומגוונים כמו אחוזה מאובטחת, חברה ליצור נשק, מלון שנשרף, ספריה שננטשה, בית יתומים, כלא, מועדון חשפנות ותחנת משטרה במהלך העלילה.

המשחק גם מאפשר לראשונה תמיכה באונליין. האונליין עובד כך שהשחקנים יוצרים "חוזים" ובהם הם בוחרים מטרות וכיצד להרוג את המטרות, וכאשר מישהו מבצע את החוזה הוא מקבל על כך כסף. השחקנים בוחרים את הסביבה, עם איזה נשק לחסל את המטרה ואיזו מטרה להרוג מכלל המטרות המתאפשרות בחוזה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2012
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 3
קטגוריה:משחקי Xbox 360
קטגוריה:משחקי התגנבות ממוחשבים
נוסחת וודברי

באלגברה ליניארית שבמתמטיקה, נוסחת וודברי (או נוסחת וודברי להיפוך מטריצות) היא נוסחה לחישוב ההופכי של מטריצה אחרי שינוי מדרגה k.
הנוסחה נקראת על שם מקס וודברי, אשר פרסם את התוצאה ב-1950.
גרסה לנוסחה זו עבור שינוי מדרגה 1 נקראת נוסחת שרמן-מוריסון.

==ניסוח הנוסחה==

יהיו:
* A מטריצה הפיכה בגודל <math>n \times n</math>
* C מטריצה הפיכה בגודל <math>k \times k</math>
* U,V מטריצות בגודל <math>k \times n</math> ו <math>n \times k</math> בהתאמה.

אז:
:<math> \left(A+UCV \right)^{-1} = A^{-1} - A^{-1}U \left(C^{-1}+VA^{-1}U \right)^{-1} VA^{-1}</math>

== בדיקת נכונות ==
ניתן לבדוק בקלות את נכונות הנוסחא, על ידי חישוב הכפל:
: <math> 
\begin{align}
\left(A+UCV \right) \left[ A^{-1} - A^{-1}U \left(C^{-1}+VA^{-1}U \right)^{-1} VA^{-1} \right]& = I + UCVA^{-1} - (U+UCVA^{-1}U)(C^{-1} + VA^{-1}U)^{-1}VA^{-1} \\
& = I + UCVA^{-1} - UC(C^{-1}+ VA^{-1}U)(C^{-1} + VA^{-1}U)^{-1}VA^{-1} \\
& = I + UCVA^{-1} - UCVA^{-1} = I.
\end{align}
</math>

==סיבוכיות==
בהינתן חישב מוקדם של ההופכי של A, סיבוכיות החישוב של <math>\left(A+UCV \right)^{-1}</math> היא <math> \mathcal{O}\left( n^2k + k^3 \right)</math> במקום <math> \mathcal{O}\left( n^3 \right)</math> בחישוב נאיבי.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:מטריצות
לווייתן מקור צפון-אטלנטי

לווייתן מקור צפון-אטלנטי ומזופלודון מצוי (שם מדעי: Mesoplodon bidens) הוא מין ממשפחת לווייתני מקור החי בטבע בצפון האוקיינוס האטלנטי. קרוי גם לווייתן מקור סוורבי על שם מגלהו החוקר ג'יימס סוורבי (James Sowerby; 1757 – 1822), והוא בין מיני לווייתני המקור הראשונים שנתגלו. 

לווייתנים אלה בעלי גוף גדול ומוארך כמו שאר בני הסוג, והלסת שלהם בנויה בצורה בעלת זוג שיניים תחתונות בולטות בקדמת הפה. הלסת מוארכת מעט וקמורה. הגוף אפור ואפור בהיר מלמטה, כשלעיתים ישנם צלקות הנגרמות מנשיכת כריש מהמין כריש סיגר התוקפני. אורך לווייתן בוגר עד 5 מ' בנקבות ו-5.5 מ' בזכרים ומשקלם 1,000-1,300 ק"ג בממוצע. הנקבות בהריון 12 חודשים ויולדות צאצא אחד ששוקל 185 ק"ג ואורכו 2.4-2.7 מ'.

לווייתנים אלו נפוצים לאורך צפון האוקיינוס האטלנטי מהאי ננטקט ללברדור במערב האוקיינוס האטלנטי וממדיירה לים הנורווגי במזרח. הם לא נפוצים ביותר ונצפו יותר באוקיינוס האטלנטי המזרחי, בעיקר ליד חופי בריטניה.
במקרה אחד נצפה לווייתן כזה בחופי טורקיה, הרחק ממקום חיותו הרגיל.

הם נוטים לשוטט בעומקים שבין 200 ל-1,500 מטרים עומק ויכולים לצלול למשך חצי שעה מתחת למים בחיפוש אחר מזון. הם ניזונים מדיונונים ושאר רכיכות וכן מדגים כמו בקלה. הם חיים בקבוצות קטנות עד 10 פרטים והם לא מתקרבים לספינות. לעיתים פרטים שונים עולים על החוף ומתים שם.

בעבר ניצודו לווייתנים רבים ממין זה, אך כיום המין מוגן. הם לא נפוצים ביותר אך גם לא בסכנה גדולה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1804
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'יימס סוורבי
קטגוריה:לווייתני מקור
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס האטלנטי
לווייתן מקור אנדרו

לווייתן מקור אנדרו (שם מדעי: Mesoplodon bowdoini) הוא מין במשפחת לווייתני מקור, החי בטבע בדרום האוקיינוס השקט, בעיקר בחופי אוסטרליה וניו זילנד. הוא קרוי על שם החוקר האמריקאי רוי צ'פמן אנדרו (1884 – 1960) שתיאר אותו לראשונה ב-1908.

למין זה גוף עבה ומוצק יותר מקרוביו לסוג אורכו הממוצע 4.9 מ' אצל נקבות ו4.5 מ' אצל הזכרים ומשקלם 2,600 ק"ג. חלל הראש שלו מעוגל ובעל לסת קצרה באורכה ולסת תחתונה מעוקלת מעט ובעלת זוג שיניים תחתונות בקדמתה. צבעו של הלווייתן אפור בהיר מלמעלה ויותר כהה מלמטה. לעיתים ישנם צלקות מנשיכות של כרישים קטנים. 

הם חיים בקבוצות קטנות וצוללים עד עומק 1,500 מ', בחיפוש אחר דיונונים ודגים.

לא ידוע יותר מדי פרטים עליהם והם אינם נפוצים ביותר. תחום מחייתם הוא דרום האוקיינוס השקט המזרחי, ונצפו בין השאר, ליד חופי אוסטרליה, ניו זילנד, האי מקווארי, איי פוקלנד ואיי טריסטן דה קונה. ייתכן שהם נודדים דרומה יותר לימי הקוטב הדרומי.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1908
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי רוי צ'פמן אנדרוס
קטגוריה:לווייתני מקור
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס השקט
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס הדרומי
לווייתן מקור גרוויס

לווייתן מקור גרוויס (שם מדעי: Mesoplodon europaeus) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. 

== מאפיינים ==
לוויתן זה חי באזור צפון האוקיינוס האטלנטי, בדרך כלל סמוך לחוף המערבי. קרוי על שם הביולוג פאול גרוויס (1816 – 1879), שהגדיר אותו ב-1855 על סמך גופה שנפלטה אל החוף למין חדש של לווייתן מקור. 

מין זה הוא הגדול ביותר בסוג מזופלודון. מבנה גופו מוארך ודחוס מעט ואורכו 4.5 מ' אצל זכרים ו5.2 מ' אצל נקבות. משקלם מגיע ל-1,200 ק"ג והצעירים מגיעים לאורך 2.1 מ'. 

כמרבית הזיפיוסים, צבעו אפור כהה והתחתית והצדדים בהירים יותר עם צלקות לאורך גוף הזכרים. הראש קטן עם מצח נמוך וקטן והשיניים לא בולטות. הלסת התחתונה עולה ישרה יחסית למרבית מיני הסוג.

==תפוצה ואקולוגיה==
מין זה נפוץ באוקיינוס האטלנטי, בעומק הים. הוא נפוץ בחופי מזרח ארצות הברית, אירלנד, האיים הקנריים, מערב אפריקה, חופי דרום ברזיל והאי אסנשן. הם אינם נפוצים ביותר ונמצאים הרחק מהחופים בדרך כלל.

הם מסתובבים בקבוצות קטנות וצוללים עד 20 דקות לעומק במרדף אחרי דיונונם ודגים. לעומת הדולפינים הם נמנעים מקרבה לספינות. 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי פול גרווה
קטגוריה:לווייתני מקור
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1855
לווייתן מקור דרומי

לווייתן מקור דרומי (שם מדעי: Mesoplodon grayi) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. הוא קרוי גם לווייתן מקור גריי ע"ש המגלה שמו ג'ון אדוארד גריי (1800 – 1875). הוא בין המינים היחידים במשפחה בעלי שיניים עליונות.

זהו מין עם גוף דק יחסית. הוא בעל מצח נמוך מאוד ולסתות בינוניות וישרות יחסית. השיניים מצויות בקדמת הלסת והם מאוד קטנות ומרובות. לזכרים ישנם 2 שיניים באמצע הלסת ויש להם גם שיניים קטנות בלסת העליונה. אורכם 5.5-6 מ' ומשקלם עד 1,100 ק"ג. צבעם אפור כהה עם בן בהירה והלסת לבנה אצל 2 המינים . הם גם בעלי צלקות על גופם עקב מלחמות בין הלווייתנים וגם עקב נשיכות של כרישים. 

לעומת שאר לווייתני המקור הם חיים בחבורות גדולות וצוללים לעומק עד 2,000 מ' כדי לחפש טרף כמו דיונונים ודגים. ככל הנראה השיניים העליונות עוזרות ללכידת טרפם.

הם חיים באוקיינוסים הדרומיים ומצפינים עד לאוסטרליה, דרום אפריקה, קצוות דרום אמריקה ואיי פוקלנד, אך הם נפוצים ביותר בחופי ניו זילנד והמין הנפוץ ביותר שם במשפחה, יחד עם לווייתן מקור שיני-מעדר הוא נפוץ בהם בעיקר בחורף.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי יוליוס פון האסט
קטגוריה:לווייתני מקור
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס הדרומי
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1876
לווייתן מקור שיני-עלים

לווייתן מקור שיני-עלים (שם מדעי: Mesoplodon ginkgodens) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. מקור שמו הוא צורת השיניים המיוחדת שלו, שמזכירה עלי דקלים.

מין זה חזק ונוקשה והלסת התחתונה פונה כלפי מעלה אל מעל העיניים. השיניים בעלי עקומות בשן בצורת עלי דקלים. הלסת עצמה בינונית באורך. צבעם אפור כהה ומנוקד בלבן מעט אצל הזכרים, להם גם צלקות לאורך גופם. הבטן בהירה יותר מהגב ובקצה הגב כתמים גדולים לבנים. הנקבות אפורות לא כהות. אורכם הממוצע של שני המינים 4.9 מטרים והצעירים מגיעים לאורך 2.4 מטרים בלידה.

הם חיים באזורים טרופיים באוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי, בעיקר בחצי הכדור המזרחי מול חופי יפן, קליפורניה, איי גלאפגוס, מדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה, ניו זילנד, סרי לנקה, האיים המלדיביים ומצר מלאקה. הם חיים בקבוצות קטנות וניזונים בעיקר מרכיכות כמו דיונונים בעומק.

מצב שימורם לא ידוע והם מאוד נדירים. מדי פעם נתפסו ציידי לווייתנים שצדו לווייתני מקור, אך בדרך כלל הם לא מתמקדים בהם. הם נחשבים למין מוגן.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לווייתני מקור
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס ההודי
קטגוריה:לווייתני האוקיינוס השקט
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1958