OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בדיה גולאני

בֵּדִיָּה גּוּלָאנִי (גאורגית: ბედიის გულანი; בֶּדִיִּיס גּוּלָאנִי) הוא אוסף כתבי-יד בשפה הגאורגית מהמאות 17–18 שהועתק בכתב הנוסחורי בקתדרלת בדיה . "גּוּלָאנִי" - משמעותו מילולית "אחסון", "שימור" או "איסוף" ("ליקוט") - הוא שם גאורגי לאוסף או אנתולוגיה ליטורגית. כיום הוא נמצא במרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה.

אוסף בדיה גולאני מכיל את ארבע הבשורות , מעשי השליחים, אגרות השליחים , שנים עשר הפזמונים, מזמורים וטקסטים ליטורגיים אחרים, לקריאה במשך כל השנה. כתב-היד הוזמן על ידי גרמאנה צ'חטידזה, הארכיבישוף המטרופוליטני של קתדרלת בדיה . הקליגרף גבריאל לוֹמְסָנִידְזֶה משַׁווְשֵׁתִי . שני אנשי דת נוספים היו מעורבים בהעתקת כתב היד היו: אַמְבּרוּסֶה קַרְגָּרֵתֶּלִי וסימון אֵוופְּרָטֶלִי.

== תיארוך ==
אונומסטיקונים של כתובות ותפילות לבתולה מבדיה מהמאה ה -18 מעידות על קיום כתב היד בתקופה זו.

תאריך ההעתקה של בדיה גולאני שנוי במחלוקת בהיסטוריוגרפיה הגאורגית. תֶּדּוֹ זַ'וֹרְדָּנִיָּה , א. חֶלָאִיָּה, לְבָאָן מֶנַּבְּדֶהַּ , גיאורגי צ'וּבִּינַשְׁוִילִי וגיאורגי קָלַנְדִּיָּה מסתמכים על תארוך בדיה גולאני שעשה גרמאנה צ'חטידזה. לפיו כתב-היד הועתק בסוף המאה ה-17 - תחילת המאה ה-18. ואלרי סִילוֹגָאווָה חולק על דעתם. ואילו ליה אֲחַלַּדְזֶה טוענת כי עבודתו של גרמאנה צ'חטידזה בקתדרלת בדיה מבססת את העובדה שכתב היד הועתק במחצית השנייה של המאה ה -17.

החוקר בֵּזָ'אן חוֹרַאוָּוָּה נגע בסוגיית הכרונולוגיה של גֶּרְמָאנֶה צְ'חֵטִידְזֶה בעת שקבע את הסדר הכרונולוגי של הבישופים של קתדרלת בדיה. בהתחשב במצב הפוליטי באבחזיה ובאודישי , הוא דחה את הקביעה שמדובר בדמות מסוף המאה השבע עשרה ותחילת המאה השמונה עשרה. הוא התחקה אחר כל תקופת כהונתו, שכללה את סוף המאה השש עשרה ותחילת המאה השבע עשרה. בתחילת המאות ה -17 – ה -18, הזמנת קליגרף משוושתי לא הייתה מתקבלת על הדעת. באותה תקופה שוושתי הייתה כבר חלק מהאימפריה העות'מאנית. לטענתו ספק אם, בתקופה המוזכרת, האנשים שעסקו בקליגרפיה גאורגית התגוררו שם או שהכמרים הגאורגיים היו איתם בקשר כה הדוק שהייתה להם ההזדמנות להזמין אותם. בנוסף לטענתו, על פי הנתונים הפלאוגרפיים של כתבי-היד מהמאות ה-16 – ה-17 התיארוך לא סותר.

בכתב היד מוזכרים בישופים נוספים מלבד גֶּרְמָאנֶה.

הקולופון של נִיקוֹלוֹז מְחֶיְיְדְזֶה הוזמן על ידי גרמאנה על בסיס כתב יד קיים. וברור שהיה הכהן הגדול של התקופה שלאחר גרמאנה. כתב היד אינו שלם; הוא מכיל 960 גיליונות נייר. הוא כתוב בשני טורים, בכתב נוסחורי , שהיה בשימוש על ידי הכנסייה הגאורגית באותה עת. הכתב בדיו שחור, והכותרות הן בצבע סינגור. מאוגד בשני ספרים. מידה 45.5 ס"מ. X 33.5 ס"מ. כתב היד נשמר כיום במרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה בטביליסי.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתבי יד גאורגיים
אורגולו קריטיקו

אורגולו קריטיקו (בספרדית: Orgullo crítico; באופן מילולי: גאווה ביקורתית) הוא שמו של מספר הפגנות מחאה שנתיות להט"ביות שנערכות מאז 2006 בספרד. ההפגנות מתרחשות ב-28 ביוני מדי שנה, כתזכורת למהומות סטונוול.<ref>[https://www.izquierdadiario.es/Un-Orgullo-critico-y-anticapitalista-marcha-masivamente-en-Madrid-contra-el-capitalismo-rosa Un Orgullo crítico y anticapitalista marcha masivamente en Madrid contra el capitalismo rosa.] Izquierda Diario. 29 June 2017.</ref><ref>[https://www.elespanol.com/espana/20170630/227727275_0.html Orgullo Crítico: "Estamos contra el capitalismo rosa y los políticos en las carrozas".] El Español. 30 June 2017</ref> מארגני הפגנות אלו מציגים את המחאות כאלטרנטיבה למצעדי הגאווה והפסטיבלים המקוריים, שלפי דעתם הם מצעדים פוליטיים וממוסדים.<ref>[https://www.vice.com/es/article/wjb3g5/orgullo-critico-madrid-2018 El Orgullo Crítico: la otra cara del movimiento LGTBI.] Vice. 28 June 2018.</ref><ref>[http://elcorreoweb.es/sevilla/sevilla-tendra-un-orgullo-oficial-y-uno-critico-LI4183296 Sevilla tendrá dos ‘Orgullos’: el oficial y el «crítico».] El Correo. 20 May 2018.</ref><ref>[https://www.izquierdadiario.es/El-Orgullo-Critico-en-Barcelona-contra-la-precariedad-laboral-y-la-LGBTIfobia El Orgullo Crítico en Barcelona contra la precariedad laboral y la LGBTIfobia.] Izquierda Diario. 3 July 2017.</ref><ref>[https://www.laopiniondemurcia.es/comunidad/2019/06/20/desfilamos-manifestamos/1031912.html "No desfilamos, nos manifestamos".] La Opinión de Murcia. 20 June 2019.</ref><ref>[https://www.elpaiscanario.com/jovenes-de-anc-apoya-el-bloque-critico-del-dia-del-orgullo-lgtbi/ Jóvenes de ANC apoya el bloque crítico del Día del Orgullo LGTBI.] El País Canario. 28 June 2018.</ref><ref>[https://www.cuartopoder.es/derechos-sociales/2019/06/05/recorrido-por-los-orgullos-lgtbi-que-no-se-celebran-en-madrid-ni-en-casa-de-campo/ Recorrido por los orgullos LGTBI que no se celebran en Madrid (ni en Casa de Campo).] Cuarto Poder. 5 June 2019.</ref>

התנועה קוראת לאי-מסחור ופוליטיזציה מחודשת של הגאווה הלהט"בית, ומבקרת את הרעיוניות לקפיטליזם ורוד , ג'נטריפיקציה, הומונורמטיביות, פינקוושינג והומונציונליזם .<ref>[https://www.leftvoice.org/Counter-Pride-March-in-Madrid-The-Sisters-of-Stonewall-Would-Have-Been-Proud-of-Us Counter-Pride March in Madrid: The Sisters of Stonewall Would Have Been Proud of Us.] Left Voice. 15 July 2017.</ref><ref>[https://www.eldiario.es/sociedad/Orgullo-Critico-marcha-multitudinaria-defiende_0_787071801.html El Orgullo Crítico toma la calle: "El Orgullo no se vende, se defiende".] eldiario.es. 28 de junio de 2018.</ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להט"ב בספרד
קטגוריה:מצעדי גאווה
מצעד הגאווה השחורה

מצעדי הגאווה השחורים הם מצעדי גאווה, שעיקר משתתפיה הם שחורים להט"בים, שפועלים מאז שנות ה-90 של המאה ה-20. מצעדי גאווה אלו החלו לספק כאלטרנטיבה למצעדי הגאווה האחרים, שעיקר משתתפיה היו לבנים. לטענת מארגני מצעדי הגאווה השחורים, מצעדי גאווה אלו קיימים בשל אפליה גזעית שקיימת בקרב הקהילה הגאה.<ref name=":2">Harris, Ramón (June 25, 2020). "The Significance of the Black Gay Pride Experience". Between the Lines.</ref><ref name=":3">White, D. (2016). Brier, J.; Downs, J.; Morgan, J. (eds.). Out and on the Outs: The 1990s Mass Marches and the Black and LGBT Communities. Springfield: University of Illinois Press. pp. 282–294.</ref>

בעוד שמצעדי הגאווה המרכזיים, שנתפסו לרוב כלבנה ברובה,<ref></ref> התמקדה בעיקר בנישואים חד-מיניים,<ref></ref> מצעדי הגאווה השחורים מתמקדים בנושאים אחרים, כגון גזענות, הומופוביה והעידר הולם ברפואת להט"ב בקרב הקהילות השחורות.<ref name=":2" /><ref name=":1"></ref>

כיום, יש כ-20 מצעדי גאווה שחורים בכל רחבי ארצות הברית, כאשר הגדולים שביניהם הם מצעד הגאווה השחורה בוושינגטון די. סי. ומצעד הגאווה השחורה באטלנטה .<ref></ref> בעוד שמצעדי הגאווה השחורה החלו כבר ב-1988, מצעד הגאווה השחורה בוושינגטון די. סי., שהחלה ב-1991, נחשבת כאירוע המרכזי המוקדם ביותר.<ref name=":0"></ref> כמו כן, מתקיים מדי שנה מאז 2005, מעצד הגאווה השחורה בממלכה המאוחדת .

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מצעדי גאווה
קטגוריה:האדם השחור
אברהם אסולין

חתימת רבי אברהם אסולין
הרב אברהם אסולין (סביב ה'תקכ"ה, 1765 - טבת ה'תקצ"ב, 1832) היה מקובל, פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של מרקש בראשית המאה התשע עשרה.

== קורותיו ==
נולד לאביו רבי שלמה שהיה מקובל מחכמי העיר מרקש.<ref>ע"פ מצבת קבורתו: "החכם השלם והכולל הדיין המצוין חסידא קדיש (ה)[א] ופרישא המקובל האלהי הרב הכולל כמוהה"ר אברהם בר החכם השלם החסיד העניו המקובל האלהי כמוהה"ר שלמה אסולין זלה"ה".</ref> למד אצל חכמי העיר. לא יאוחר משנת ה'תק"פ, צירפו את רבי אברהם לכהן כדיין בבית הדין בראשותו של רבי שלמה אסבאג. חודשים קצרים לאחר מכן רבי שלמה נפטר, ובית הדין עבר להנהגתו של רבי משה אסבאג. לאחר פטירת האחרון בשנת ה'תקפ"ה, רבי אברהם ירש את תפקידו וכיהן כרבה של העיר ואב בית הדין תחתיו. הדיינים שכיהנו בבית דינו של רבי אברהם, היו רבי אברהם פינטו הקטן, רבי דוד צבאח, רבי מימון פינטו ורבי אלעזר חזן.<ref>ראו: שו"ת רבי דוד צבאח ובית דינו אה"ע סימנים א, ד, ח, ט,. חושן משפט סימן ל, ועוד.</ref>

בית הדין התכתב עם שאר בתי הדין במרוקו, כדוגמת בית הדין בסאלי בראשות הרבנים יעקב ורפאל ביבאס,<ref>ראו 'משפטים צדיקים' ח"א סימנים מא, מב.</ref> בית הדין בטנג'יר בראשות רבי אברהם טולידאנו,<ref>ראו: 'משפטים צדיקים' ח"א סימן מד.</ref> בית הדין ברבאט בראשות רבי אברהם אביטבול ורבי אהרן אלמליח,<ref>ראו משפטים צדיקים ח"א סימן מ.</ref> בית הדין במקנס בראשות רבי יעקב בירדוגו,<ref>ראו 'שופריה דיעקב' ח"ב סימן עד-ה.

</ref> בית הדין בפאס.<ref>ראו 'משפטים צדיקים' ח"א סימן לו.</ref>

רבי אברהם עסק בספר הזוהר וספרי קבלה נוספים.<ref>מתוך מצבת קבורתו: "תורת אמת הייתה בפיהו ספר הזוהר וספרא דצניעותא".</ref>

נפטר במרקש בחודש טבת שנת ה'תקצ"ב. נזכר בפיוט לחכמי המערה במרקש.<ref>ראו: מצבות מראכש עמ' לז.</ref>

לאחר פטירתו ירש אותו רבי אברהם פינטו הקטן בתפקיד אב בית הדין ורב העיר.

=== משפחתו ===
ביתו נישאה לרבי אפרים אביטבול, שהיה מחכמי העיר.<ref>פרפראות לחכמה עמ' קע"א: "מליצה שיסדתי לבת הרב הכולל כמוהר"ר אברהם אסולין זלה"ה, אשת הה"ר אפרים אביטבול (ע"ע) בפקידת חודשה חדש מרחשון שנת מראשו"ן לפ"ק". [תקצ"ז].</ref>

== חיבוריו ==
חידושים על התנ"ך ומאמרי חז"ל - מקצתם נעתקו בספרים שונים של חכמי מרקש.<ref>ראו לדוגמה: ס' פרפראות לחכמה עמ' פח: שמעתי מהחכם כה"ר אברהם אסולין נר"ו. ע"כ. מביא חידוש ממנו משכיל לדוד פ' בהעלותך.</ref>

חידושים על הרא"ם - בכתב יד.<ref>כ"י מכון בן צבי 760.</ref>

פסקי דין - מפוזרים בספרי חכמי מרוקו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:יהדות מרקש
קטגוריה:מרקש: רבנים
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:נפטרים ב-1832
דיאנה גולודניצקי

דיאנה (דינה) גולודניצקי (נולדה ב-1954) היא כימאית ישראלית, פרופסור אמריטה בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב. היא מתמחה בתחום האלקטרוכימיה, עם דגש על מצברי ליתיום ואגירת אנרגיה באמצעים אלקטרוכימיים. עיקר מחקרה מתמקד בפיתוח ולימוד של תופעות הובלת יונים באלקטרוליטים מוצקים מרוכבים ובננו-מבנים של אלקטרודות למכשירי אחסון אנרגיה מתקדמים (סוללות).

גולודניצקי היא נשיאת החברה הישראלית לאלקטרוכימיה וחברה באגודה האלקטרוכימית ארצות הברית.<ref name=":0"></ref>

== ביוגרפיה ==
גולודניצקי סיימה תואר שני בהצטיינות יתרה ב-1974 בכימיה פיזיקלית במכון למחקר מדעי על שם אנטולי קרפוב, במוסקבה ומהאוניברסיטה הטכנולוגית, קאזאן, רוסיה.

היא סיימה דוקטורט באלקטרוכימיה ב-1984 באוניברסיטה הטכנולוגית בקאזאן רוסיה.

בין השנים 1974–1991 הייתה חוקרת, ועמיתת מחקר בכירה במכון המחקר לטכנולוגיית מטוסים, קאזאן, ברית המועצות.

ב-1991 עלתה לישראל וב-1992 הצטרפה לסגל הבכיר של בית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב.

החל מ-2011 גולודניצקי חברת הנהלה במרכז המחקר הלאומי להנעה אלקטרוכימית בישראל (INREP).

ב-2016 מונתה כעמיתה בחברה המלכותית לכימיה בממלכה המאוחדת.

בשנת 2018 מונתה לחברת ועדת המחקר והפיתוח של אוניברסיטת תל אביב.

ב-2020 מונתה לנשיאת החברה הישראלית לאלקטרוכימיה, והתקבלה כעמיתה באגודה האלקטרוכימית, ארצות הברית והייתה החוקרת הישראלית החמישית שהתקבלה לאגודה מאז היווסדה.<ref name=":1"></ref><ref name=":0" />

== מחקר ==
מחקריה עוסקים בין השאר בסינתזה, אפיון תופעת מעבר יונים בננו-מבנים של אלקטרודות ואלקטרוליטים מוצקים, עבור התקני אחסון אנרגיה. עבודתה הנוכחית מתמקדת בחקירת חומרים מרוכבים, בתהליכים אלקטרופורטים, במיקרו-סוללות תלת-ממדיות ובסוללות מודפסות בעלות גמישות ותכונות ייחודיות.

בנוסף יחד עם עמיתיה פיתחה לאחרונה את שיטת ספקטרוסקופיית הזמן של Terahertz (THz) לאפיון תוך דינמיקה של סיליקון-אלקטרוליט בין-פאזה בסוללת ליתיום עובדת.

גולודניצקי מייסדת שותפה של שלוש חברות הזנק: DEVIS Electrocopy, Honeycomb Microbatteries, SiLiB יחד עם הפרופסורים עמנואל פלד, פרננדו פטולסקי ומנחם נתן.<ref name=":1" />

גולודניצקי מקיימת שיתופי פעולה בינלאומיים עם מדענים בארצות הברית וברחבי אירופה, וחברה במערכת כתב-העת המדעי The Open Electrochemistry Journal.

גולודניצקי פרסמה יותר מ-130 מאמרים, שישה פרקים בספרים מדעיים, יותר מ-230 פרסומי ועידה, ו-19 פטנטים.

== פרסים ומלגות ==
* 1978 – מדליית ארד בתערוכת All-Union של טכנולוגיה חדשה, רוסיה
* 1999 – פרס מדליית הכסף של אבנר ברנר על מאמר מצטיין שפורסם ב"ציפוי וגימור משטח"
* 2010 – הישגים בולטים כמדענית עולה חדשה
* 2023 – הקרן הלאומית למדע- מענק על מחקרה בתחום מחסומי ממשק פולימר/קרמיקה – האתגר הבסיסי לקידום אלקטרוליטים מוצקים מרוכבים

== קישורים חיצוניים ==

* [https://exact-sciences.tau.ac.il/profile/golod דיאנה גולודניצקי], באתר אוניברסיטת תל אביב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כימאים ישראלים
קטגוריה:כימאיות ישראליות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: כימיה
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1954
נהר פקוד

נהר פקוד הייתה עיירה בבבל קרוב לעיר נהרדעא, בה התקיימה קהילה יהודית. בנהר פקוד ייסד חנניה בן אחי רבי יהושע ישיבה,<ref></ref> מה שהוביל אלפי יהודים מתושבי פרובינקיה יודיאה להתיישב בעיירה לאחר מרד בר כוכבא. חנניה אף ניסה להקים במקום בית מדרש וסנהדרין עם סמכות לנהל ולשנות את לוח השנה היהודי, אך לאחר חידוש ההנהגה בארץ ישראל, מנעו חכמי ארץ ישראל את המהלך. חנניה נפטר ונקבר בנהר פקוד. הקהילה בעיירה חוותה עידן פריחה נוסף בתקופת הגאונים, כאשר עשרות אלפי יהודים מסוריא הגיעו לנהר פקוד כדי ללמוד.

כמה גאונים מישיבת סורא התחנכו או נולדו בנהר פקוד, כולל:<ref></ref><ref></ref>
* חנינא מנהר פקוד, גאון סורא משנת 689 עד 694.
* יעקב הכהן מנהר פקוד, גאון סורא משנת 712 עד 730.
* מרי הכהן מנהר פקוד, גאון סורא משנת 748 עד 756.
* ביבוי הלוי, גאון סורא משנת 778 עד 789.

עד המאה ה-9, רוב הקהילה בנהר פקוד עבר לסורא.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהדות בבל
קטגוריה:קהילות יהודיות
נחל סד

נחל סד הוא נחל אכזב בנגב הצפוני. אורכו כ־8.6 קילומטרים.

== תוואי הנחל ==
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־210 מטרים מעל פני הים, כקילומטר וחצי מצפון־מערב לקיבוץ בית קמה. משם הוא זורם צפונה, בין שמורת פורה לבתרונות רוחמה. לאחר מכן, כקילומטר מערבית לתל נגילה ולאורך כחצי קילומטר, נצמד אליו ממזרח שביל ישראל, ומעט לאחר מכן, בגובה של כ־140 מטרים מעל פני הים, הנחל נשפך אל נחל שקמה, שנשפך בסופו אל הים התיכון.

סד
קטגוריה:שביל ישראל
קיריגלפוטה

קיריגלפוטה (בסינהלית: කිරිගල්පොත්ත; משמעות השם היא "קליפת אבן") הוא ההר השני בגובהו בסרי לנקה, אחרי פידורוטלגלה. גובהו 2,395 מטרים מעל פני הים.

== גאוגרפיה ==
ההר ממוקם כ־15 קילומטרים דרומית לעיירה נווארה אליה וכ־95 קילומטרים מזרחית לסרי ג'ייוורדנפורה-קוטה, בירת המדינה. אל ההר מעפיל מסלול הליכה באורך 7 קילומטרים.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרי לנקה: גאוגרפיה
קטגוריה:אסיה: הרים
טעמי (מסעדה)

טעמי הייתה מסעדה ששכנה ברחוב שמאי בירושלים. המסעדה - שהתמחתה בחומוס ובתבשילי בשר ירושלמיים, נפתחה ב-1954 על ידי אלברט מג'ר, ועד סגירתה נחשבה לאחת המסעדות הבולטות בעיר. למסעדה היה סניף באזור התעשייה תלפיות.

==אודות==
מסעדת 'טעמי' נוסדה ב-1954 על ידי אלברט מג'ר, יוצא בולגריה, מול קולנוע אוריון ברחוב שמאי. המסעדה הוקמה במרחק 150 מטר מקפה פינתי (לימים חומוס 'פינתי') - שעם השנים הפך ליריבה הקולינרי. באותם ימים היא נחשבה למסעדה היחידה שהגישה חומוס במערב ירושלים.

כהגדרה - 'טעמי' לא הייתה חומוסייה, אלא מסעדת תבשילים שאחת מהמנות הרבות שלה (חומוס) זכתה להצלחה גדולה והפכה למנת הדגל. מלבד החומוס, היו בתפריט גם מאכלי בשר, תבשיל במיה, ממולאים, מרקים ופלאפל.

חוויית האכילה הצפופה הפכה לסמל המסחרי של 'טעמי', ומג'ר התפרסם בקריאת העידוד "לבלוע, לא ללעוס" שנועדה לזרז את לקוחות המסעדה. בשל מיקומה המרכזי, שימשה 'טעמי' כמוקד עליה לרגל של פוליטיקאים ואנשי רוח, דוגמת אהוד אולמרט, דודו גבע ואביגדור ליברמן.

ברבות השנים תפסו בניו של אלברט (ג'קי ורמי מג'ר) את הניהול על 'טעמי', וכמו אביהם - העדיפו לא להקים זכיינים נוספים למסעדה. זאת בשונה מהיריבה 'פינתי', שהתרחבה מירושלים ופתחה סניפים נוספים ברחבי הארץ.

ב-1988 תחקירני "כלבוטק" הגיעו למסעדה ומצאו שכמות הקוליפורמים גבוהה מן הנדרש. ההשפעה של התחקיר הייתה מיידית וכמות הלקוחות ירדה משמעותית בשבועות שחלפו. למרות זאת, המסעדה המשיכה בפעילות רגילה ומספר הלקוחות התאזן ככל שעבר זמן. מספר שנים לאחר מכן, בתיווך של "ידיעות ירושלים", הסכים ג'קי מג'ר להתפייס עם רפי גינת.

תחקיר הקוליפורמים לא פגע במוניטין ובספטמבר 1989 החלה המסעדה למכור מאות ק"ג של חומוס למסעדת זוּלה של דודו אלהרר בתל אביב, כבר בשבוע הראשון נצרכו כ-700 ק"ג חומוס טעמי בתל אביב<ref></ref>

ביוני 2019, כחודשיים לאחר פטירתו של ג'קי מג'ר (מנהל המסעדה באותה העת), החליטה משפחתו לסגור את 'טעמי' לאחר 65 שנות פעילות. חצי שנה אחרי הסגירה - המלצר הוותיק של המסעדה, מוחמד (מוטי) ברון, שעבד במקום כארבעים שנה והפך לאחד מסמליו, פתח חומוסייה ברחוב יפו שהנציחה את החומוס המוכר של טעמי.[https://jerusalem.mynet.co.il/local_news/article/m_416386]

== לקריאה נוספת ==

* דוד קרויאנקר, המשולש הירושלמי - ביוגרפיה אורבנית, ירושלים, הוצאת כתר, 2011 (על מסעדת טעמי ראו בעמ' 56-57). 

==קישורים חיצוניים==
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ירושלים: בתי קפה ומסעדות
לורן אברז'ל

לורן אברז'ל (או אברג'ל<ref name=":0" />, בצרפתית: Laurent Abergel; נולד ב-1 בפברואר 1993) הוא כדורגלן צרפתי ממוצא יהודי, המשחק בעמדת הקשר האחורי ומשמש כקפטן לוריאן מליגת העל הצרפתית.

== קריירת מועדונים ==
אברז'ל גדל במחלקת הנוער של אולימפיק מרסיי. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-5 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 2–0 על סטאד ריימס במסגרת הגביע הצרפתי. ב-29 בינואר ערך את הופעתו היחידה במסגרת ליגת העל הצרפתית במדי המועדון, בניצחון 2-1 על ואלנסיין במסגרת המחזור ה-21 לעונת .

ב-1 בספטמבר 2014 הושאל אברז'ל למשך עונה אחת לאז'אקסיו מליגת המשנה הצרפתית. ב-31 ביולי 2015 חתם על חוזה קבוע לשנתיים במועדון. בסך הכל ערך 59 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-8 ביולי 2017 חתם אברז'ל על חוזה לשלוש שנים בנאנסי מליגת המשנה הצרפתית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 60 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.

ב-26 ביולי 2019 חתם אברז'ל על חוזה לשלוש שנים בלוריאן מליגת המשנה הצרפתית. בתום עונת העפיל אברז'ל עם המועדון לליגת העל הצרפתית.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים צרפתים
קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:קשרי כדורגל צרפתים
קטגוריה:קשרי כדורגל יהודים
קטגוריה:ספורטאים יהודים צרפתים
קטגוריה:מרסיי: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני אולימפיק מרסיי
קטגוריה:כדורגלני אז'אקסיו
קטגוריה:כדורגלני נאנסי
קטגוריה:כדורגלני לוריאן
קטגוריה:צרפתים ממוצא יהודי-מרוקאי
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1993
משפחת קיש

חנוך קיש, סביב 1901
פרדריק קיש
משפחת קִישׁ (בגרמנית: Kisch) הייתה משפחה יהודית בולטת שנדדה במאה ה-16 מהעיירה כיש (Chiesch) במערב בוהמיה (כיום בצ'כיה), מקור שם המשפחה, והתיישבה בשלהי המאה ה-17 בפראג (אז תחת שלטון האימפריה הרומית הקדושה של בית הבסבורג). כשגרשה הקיסרית מריה תרזה את היהודים מפראג ב-1744 הגיעו בני המשפחה להולנד וממנה לאנגליה, שבה שימשו בממשל המקומי ובמושבות, והיו פעילים בחיי הקהילה במקומות בהם התגוררו. המשפחה החזיקה במשך כ-200 שנים ברישיון לניהול בית המרקחת היחיד ברובע היהודי בפראג.

בין בני המשפחה הידועים:
*אברהם קיש (Abraham Kisch; 1725–1803) – רופא, ואחד ממוריו של משה מנדלסון; נולד בפראג במחצית הראשונה של המאה השמונה עשרה (1720?); נפטר ב-5 ביוני 1803. כשאר יהודי פראג נאלץ לעזוב את עיר הולדתו ב-1745, עקב צו הגירוש של היהודים של הקיסרית מריה תרזה, והוא נסע לגרמניה. במהלך שהותו בברסלאו הוא הקים שם "חברה קדישא" ובית חולים, שניהם עוצבו לפי מודל של מוסדות דומים בפראג. משם נסע לברלין, שם השלים את לימודיו בהדרכתו של אהרון גומפרץ; בברליו הוא לימד את משה מנדלסון לטינית. בשנת 1749 הוא קיבל מאוניברסיטת האלה את תואר דוקטור לפילוסופיה (.Ph.D), ובאותה שנה את התואר "דוקטור לרפואה" (.M.D) עבור עבודת הדוקטורט שלו, "Theoria et Therapia Phthiseos Pulmonalis" (תאוריה וטיפול בשחפת).בינתיים אפשרה הקיסרית מריה תרזה ליהודים לחזור לפראג, קיש נבחר לרופא של הקהילה ולמנהל בית החולים מייזל. הוא החזיק במשרות אלו עד 1763.
*יוסף חנוך קיש (Joseph Enoch Kisch; 1804–1884) היה מחנך שיסד את בית הספר הפרטי המודרני הראשון ברובע היהודי בפראג.
*חנוך קיש (Enoch Heinrich Kisch; 1841–1918) – בנו של יוסף קיש, בלנאולוג וגינקולוג ממפתחי ענף מרחצאות המרפא בבוהמיה.
*אלכסנדר קיש (Alexander Kisch; 1848–1917) – בנו של יוסף קיש ואחיו של חנוך, רב וחוקר. הרב היחיד שקיבל באימפריה האוסטרו-הונגרית מינוי ממשלתי כפרופסור לדת וכמפקח על חינוך דתי.
*אגון ארווין קיש (Egon Erwin Kisch; 1885–1948) – עיתונאי וסופר צ'כי-יהודי ממוצא אוסטרי שכתב בגרמנית.
*ברונו קיש (Bruno Zacharias Kisch; 1890–1966) – קרדיולוג ופיזיולוג ניסויי ומייסד שותף של האגודה הגרמנית לחקר הלב וכלי הדם.
*גידו קיש (Guido Kisch; 1889–1985) – היסטוריון של המשפט וחוקר תולדות עם ישראל.
*הרמן מייקל קיש (Hermann Michael Kisch; 1850–1942) – בנו של אלכסנדר קיש, הוא התחנך בטריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג', והצטרף ללשכת עורכי הדין בשנת 1883. הצטרף ל בשנת 1873, מונה לתת-מזכיר של ממשלת בנגל, וסייע בעבודת הסיוע בבנגל במהלך , ובמדראס ב. ב-1884 מונה כמנהל הדואר הכללי של בנגל, וארגן את התפקידים ל (כיבוש סיקים מטיבט) של 1888. הוא ייצג את הודו בקונגרס הדואר הבינלאומי של וינה, 1891, ובקונגרס שהתקיים בוושינגטון די. סי. ב-1897. הוא השתתף, באותה התפקיד, גם בוועידת הדואר של הפני הקיסרי (Imperial Penny Postage Conference) בלונדון ב-1898.הוא חזר לאנגליה ב-1904 והיה פעיל בעניינים יהודיים. מכתביו, "ויקטוריאני צעיר בהודו" (A Young Victorian in India), נערכו על ידי בתו אתל ופורסמו ב-1957.
*פרדריק קיש (Frederick Hermann Kisch; 1888–1943) – בנו של הרמן קיש. איש צבא יהודי-בריטי ומנהיג ציוני.
*יואב קיש (נולד 1968) – נכדו של פרדריק קיש; יואב הוא טייס קרב בצה"ל במיל' וכן חבר הכנסת לשעבר, וכיום שר החינוך מטעם סיעת הליכוד.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
קיש
ואיידופר

ואיידופר (בספרדית: Valledupar) היא בירת מחוז ססאר שבצפון־מזרח קולומביה.

ואיידופר נחשבת למרכז חקלאי ותעשייתי אזורי. בנוסף על כך, ואיידופר בולטת כערש מוזיקת הוואיינאטו העממית. בעיר מתקיים פסטיבל האגדה של ולנאטו. בוואיידופר יש את אחד מבתי הכלא המודרניים ביותר במדינה.

במהלך שנות ה-80, ה-90 ותחילת שנות ה-2000, סבלה העיר במהלך מלחמת האזרחים בקולומביה. בשנים אלו היו עם חטיפות רבות, פשע ואלפי פליטים.

== היסטוריה ==
פסל לכבוד הרננדו דה סנטנה, מייסד העיר.
בעבר האזור יושב על ידי אינדיאניים ילידיים. האזור נחקר לראשונה על ידי פדרו דה באדילו. האזור נכבש בשנת 1532 על ידי אמברוזיוס אהינגר הגרמני. העיר עצמה נוסדה בשנת 1550 על ידי הכובש הספרדי, קפטן הרננדו דה סנטנה.

מאז תקופת הקולוניזציה, אזור ואיידופר מהווה מרכז לייבוא מאזור הקריביים והפצה ליבשת אמריקה. ספרדים טיילו באזור והקימו חקלאות ענפה, בעיקר לגידול בקר אירופאי מיובא.רבים מהילידים מתו ממגפות ומחלות זיהומיות חדשות שהביאו האירופים. אחרים עבדו בעבודות כפייה.
מרכז העיר ואיידופר המשמר אדריכלות קולוניאלית ספרדית.
במהלך מלחמת העולם השנייה קיבלה ואיידופר מהגרים רבים מאירופה – בעיקר צרפתים, גרמנים ואיטלקים. מאוחר יותר הגיעו לעיר גם מהגרים מהמזרח התיכון.

האזור החל להתפתח במהירות עקב תמיכתו של הנשיא לשעבר אלפונסו לופס מיקלסן ששימש גם כמושל הראשון של ססאר. במהלך שנות ה-70 העיר התפתחה רבות בזכות ייצור כותנה שכונתה גם כ"זהב לבן".

שגשוג זה פסק בשנות ה-80 עם פריצתן של מהומות פוליטיות שונות. מהומות אלו כללו גם מעורבות של ELN ו-FARC.

== דמוגרפיה ==
מיעוטים בולטים בעיר כוללים שלוש קבוצות של אמרינדיאנים, וכן מהגרים אירופאים וטורקים.

=== חינוך ===
האוניברסיטה הגדולה ביותר בואיידופר היא האוניברסיטה העממית של ססאר (Universidad Popular del Cesar). אוניברסיטה זו היא ציבורית ופועלת בשני קמפוסים בעיר. אוניברסיטאות פרטיות אחרות פועלות בעיר, ובהן אוניברסיטת סנטנדר ואוניברסיטת אזור האנדים. בנוסף על כך, ישנם מספר בתי ספר טכניים בעיר. על פי ציוני משרד החינוך הקולומביאני ב-2013, ההשכלה הגבוהה בססאר מדורגת כנמוכה ביותר בקולומביה.

== כלכלה ==
כלכלת ואיידופר מבוססת בעיקר על מסחר, קמעונאות, בנקאות, שירותים ותיירות. העיר משמשת גם כמרכז עסקים לשני מכרות הפחם הסמוכים, סרג'ון ודראמונד. ייצור הפחם החל בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 כלכלת האזור נשענת גם על המגזר הראשוני – חקלאות וגידול בקר. במהלך שנות ה-70 האזור חווה פריחה כלכלית בגלל ייצור מסיבי של כותנה לאור הביקוש העולמי הגבוה. בתקופה זו ואיידופר חוותה תהליך מודרניזציה והפכה לאזור השני היצרני ביותר בקולומביה במשך זמן מה. תנופת הכותנה הסתיימה במהלך שנות ה-80 בגלל ירידה בייצור הכותנה וגלי אלימות. המיתון הכלכלי שנוצר הותיר רבים בחובות ללא יכולת להחזיר הלוואות לבנקים. במהלך השנים תעשיית וסחר המריחואנה שגשגה ואף ייצאה מריחואנה לארצות הברית. הסחר בסמים של ארגוני הטרור ממשיכים גם כיום.

הגידולים בואיידופר כוללים בעיקר כותנה, אורז, שמן דקלים, טבק, קפה וקקאו.

מקורות שוליים יותר לצמיחתה הכלכלית של ואיידופר כוללים גם דיג, תחבורה, בנייה, ייצור תעשייתי, חשמל וגז, מסחר, מלונאות, גופים ציבוריים, נדל"ן, חינוך, בריאות ושירותי משק בית.

פסטיבל האגדה של ולנאטו נחשב למקור כלכלי חשוב בעיר. הפסטיבל הפך למוקד משמעותי עבור תיירים. בנוסף על כך, התפתחה בעיר תיירות אקולוגית.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

קטגוריה:מחוזות קולומביה: ערי בירה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
ארצ'י מדקוויי

ארצ'י מדקוויי (באנגלית: Archie Madekwe; נולד ב-10 בפברואר 1995) הוא שחקן אנגלי.

== ביוגרפיה ==
מדקוויי נולד בדרום לונדון.<ref></ref> הוריו התגרשו כשהיה צעיר.<ref></ref> הוא בן דודה של השחקנית אשלי מדקוויי. בגיל 14 הוא התחיל ללמוד תיאטרון בבית הספר לאמנויות בריט <small>(אנ').</small> מאוחר יותר, החל לשחק בתיאטרון הנוער הלאומי <small>(אנ').</small>

הוא המשיך את לימודיו באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA), ונשר בשנה השנייה כאשר לוהק לתפקיד במחזה "העז, או מי זאת סילביה?" מאת אדוארד אלבי שהוצג בווסט אנד לצד דמיאן לואיס וסופי אוקונדו.<ref></ref>

== קריירה ==
מדקוויי ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בשנת 2014 עם הופעת אורח בפרק של הדרמה הרפואית "נפגעים".<ref></ref> לאחר מכן גילם את לוקה בשני פרקים של הדרמה הקומית של ערוץ 4, "Fresh Meat" ב-2016.

בשנת 2017, מדקוויי ערך את הופעת הבכורה שלו בווסט אנד במחזה "העז, או מי זאת סילביה?" בתיאטרון היימרקט לצד דמיאן לואיס וסופי אוקונדו.<ref></ref> 

בשנת 2018, הוא לוהק לתפקיד הראשון שלו בקולנוע בתור לוק בסרט "רק רוצה לשיר" לאחר שמנהל הליהוק ראה אותו בהצגה. באותה שנה הופיע גם בסיטקום של ערוץ 4, "פסיכולוג לרגע".

בשנת 2019, החל מדקוויי לשחק בסדרת המדע הבדיוני "See",<ref></ref> שיחק במיני סדרה "עלובי החיים", ושיחק כסיימון בסרט האימה "מידסומר" שביים ארי אסטר. 

בשנת 2021, הוא הופיע בסרט "הנוסעים" לצד קולין פארל ולילי-רוז דפ ודיבב את סדג'וויק בסדרת האנימציה זוכת האמי של נטפליקס "אהבה, מוות ורובוטים".

בשנת 2022 לוהק מדקוויי לתפקיד בסרט "גראן טוריסמו" של ניל בלומקאמפ.<ref></ref> כמו כן לוהק לתפקידים בסרטים – "לב של אבן" בהפקת נטפליקס שהוקרן לראשונה באוגוסט 2023 ובסרט המתח "סלטברן" בבימוי אמרלד פנל.

בשנת 2023 שיחק לצד של אמה ד'ארסי בסרט הקצר "For people in trouble" שביים וכתב אלכס לות'ר.

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable sortable"
! שנה
! סרט
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
|2015
|Legacy
|ילד #1
|
|-
| 2018
| רק רוצה לשיר <small>(אנ')</small>
| לוק
|
|-
| 2019
| מידסומר
| סיימון
|
|-
| 2021
| הנוסעים 
| קאי
|
|-
| rowspan="4" | 2023
| גראן טוריסמו
| ג'אן מרדנבורו
|
* מועמד פרס Black Reel להופעה הפורצת הטובה ביותר (2024)<ref></ref>
|-
| לב של אבן
| איבו
|
|-
|בו מפחד
|איש צוחק
|
|-
| סלטברן
|פארלי
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable sortable"
! שנה
! סדרה
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2014
| נפגעים <small>(אנ')</small>
| בנג'מין מייסון
| פרק: "To Yourself Be True"
|-
| 2016
| Fresh Meat
| לוקה
| 2 פרקים
|-
| rowspan="2" | 2018
| פסיכולוג לרגע
| ג'קסון ביילי
| 3 פרקים
|-
| המודיע
| אדי
| פרק: "The Masterplan"
|-
| 2019
| עלובי החיים
| קורפייראק
| 3 פרקים
|-
| 2019–2022
| See
| קופון
| תפקיד ראשי (3 עונות); 24 פרקים
|-
| 2020
| Unprecedented
| לואיס
| פרק: "#1.1"
|-
| 2021
| אהבה, מוות ורובוטים
| סדג'וויק
| דיבוב; פרק: "Ice"
|}

=== תיאטרון ===
{| class="wikitable sortable"
! שנה
! מחזה
! תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2017
| העז, או מי זאת סילביה?
| בילי
| תיאטרון היימרקט, לונדון
|-
| 2023
| Further than the Furthest Thing
| פרנסיס
| תיאטרון יאנג ויק <small>(אנ')</small>, לונדון
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:אנגלים ממוצא ניגרי
קטגוריה:אנגלים ממוצא שווייצרי
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1995
פרץ ציוני

הרב פרץ ציוני (כ"א בניסן ה'תש"ו, 22 באפריל 1946 – י"ט בניסן ה'תשס"ו, מרץ 2006) היה רב ישראלי שכיהן כרבה האשכנזי של עפולה מ-1975 ועד מותו.

==ביוגרפיה==
נולד לאביו הרב מנחם מאיר ציוני, אב בית דין בתל אביב (בנו של הרב ניסן בן-ציון) ולשפירנצא תקוה בת הרב פרץ סג"ל. למד בישיבת פוניבז' לצעירים, בישיבת חברון בירושלים וישיבת בית יהודה של הרב יחיאל מיכל פיינשטיין בתל אביב.

לאחר נישואיו ב-1969, התגורר בבני ברק. ב-1972 נבחר לרב מושב שדה אילן בגליל התחתון. ב-1975 נבחר לרבה של עפולה (במקום הרב אשר קרשטיין שנפטר באותה שנה). לצדו כיהן הרב הספרדי יהודה שטרית ולאחר פטירתו הרב שמואל דוד.

יזם את פרויקט "אדם לאדם אדם", במסגרתו מתקיימים מפגשים בין דתיים לחילונים.

בעפולה פרצה מחלוקת עזה בינו לבין ראש המועצה הדתית, ובגינה אף נמנע ממנו להגיע ללשכתו. בשנת 1988 הוחלט בהתכנסות משותפת של הרבנים הראשיים לישראל ונציגי משרד הדתות, כי במשך חצי שנה לשכת הרב ציוני תפעל בביתו, וכספי האגרות שנגבו בעבור רישום נישואין יופקדו בחשבון ייעודי. בשנת 1995 הועמד לדין בחשד שהוציא מן הכספים שהפקיד בחשבון הבנק לצרכיו הפרטיים, וכן שהעניק כשרות למפעלי מזון מחוץ לתחום השיפוט של עפולה. הוא הורשע בגניבה בידי נפקד, בהפרת אמונים בידי עובד ציבור ובקבלת שוחד. הרב ציוני ערער לבית המשפט העליון בטענה שמעשיו נעשו בתום לב. בית המשפט קיבל חלקית את ערעורו, ומחק חלק מסעיפי האישום, בעודו מותיר חלק מאישומי השוחד והגניבה. עונשו נקבע ל-6 חודשי עבודות שירות, שנתיים מאסר על תנאי וקנס של 80,000 שקלים. לאחר ההרשעה, הגיש סגן שר הדתות קובלנה כנגד הרב ציוני לבית דין משמעתי של רבני העיר, וזה החליט לא להעבירו מתפקידו אלא לאסור עליו לעסוק בכשרות ורישום נישואין. היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין עתר לבג"ץ בדרישה להעבירו מתפקידו.

נפטר ב-2006 ונקבר בבית הקברות פוניבז' בבני ברק.

על שמו רחוב בעפולה.

==משפחתו==
היה נשוי לוויטל בת הרב חיים אבלסון, מורה ורכזת בנות שירות לאומי של האגודה להנדבות בעפולה, שנבחרה לאחת הנשים פורצות הדרך בעפולה ב-2022. לזוג נולדו תשעה ילדים.

גיסיו היו הרב יעקב יוסף אויערבך, רבה של רמת חן והרב שמחה זיסל שפירא ראש ישיבת תפארת ישראל. הרב יהודה זרחיה סגל ומנחם ציוני היו בני-דודיו, והרב יוסף שלום אלישיב היה בן-דודו של אביו.

==קישורים חיצוניים==
* אלון אברהם, [https://blinker.co.il/ידיעות-הגליל-וידיעות-עפולה-והעמקים/חדשות-בידיעות-הגליל-וידיעות-עפולה-והע/רוחו-של-הרב-כדמות-מחברת-את-כל-שבטי-ישרא/386557/ "רוחו של הרב כדמות מחברת את כל שבטי ישראל חסרה מאוד בימים אלה בעיקר"], באתר ידיעות הגליל, 5 במרץ 2023.
==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני ערים בישראל
קטגוריה:עפולה: רבנים
קטגוריה:רבני מושבים
קטגוריה:מועצה אזורית הגליל התחתון: אישים
קטגוריה:רבנים ישראלים שהורשעו בדין
קטגוריה:מורשעים בעבירות שוחד בישראל
קטגוריה:מורשעים בעבירות מרמה והפרת אמונים בישראל
קטגוריה:מורשעים בעבירות רכוש בישראל
קטגוריה:מופללים שנענשו בשעות לתועלת הציבור
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פוניבז'
קטגוריה:בוגרי ישיבת פוניבז'
קטגוריה:בוגרי ישיבת חברון כנסת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1946
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2006
אנדריי לוזובסקי

אנדריי מיקולייביץ' לוזובסקי (באוקראינית: Андрій Миколайович Лозовський; נולד ב-31 בינואר 1973 באודסה) הוא כדורגלן עבר אוקראיני, ששיחק בעמדות הקשר בקבוצת צ'רנומורץ אודסה בליגת העל האוקראינית ובקבוצת שונות בישראל.

==ביוגרפיה==
לוזובסקי גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל צ'רנומורץ אודסה. בשנת 1992 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. הוא שיחק בעיקר בשורות קבוצת המילואים של המועדון. שותף ביחסית מעט משחקים של ההרכב הראשון של המועדון.

בשנת 1995 הגיע לוזובסקי לישראל כדי לחתום בקבוצת הפועל כפר סבא שזה עתה עלתה לליגה הבכירה בארץ. לאחר עונה אחת בכפר סבא עבר לשחק בקבוצות מליגת המשנה בארץ : מכבי עכו, בית"ר תל אביב והפועל נצרת עילית.

בשנת 2001 עזב את ישראל ושב לאוקראינה. הוא שיחק עונה אחת בקבוצת נעוריו צ'רנומורץ אודסה. בתום עונת 2001/2002 פרש ממשחק פעיל בשל פציעה.

לאחר פרישה ממשחק פעיל למד חינוך גופני באוניברסיטת אודסה. מאז 2008 מאמן לוזובסקי את קבוצת הילדים של צ'רנומורץ אודסה.

==תארים==
* הגביע האוקראיני: 1992, 1993/1994.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:קשרי כדורגל אוקראינים
קטגוריה:אודסה: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני צ'רנומורץ אודסה
קטגוריה:כדורגלני הפועל כפר סבא
קטגוריה:כדורגלני מכבי עכו
קטגוריה:כדורגלני בית"ר תל אביב
קטגוריה:כדורגלני הפועל נוף הגליל
קטגוריה:כדורגלנים זרים בישראל
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1973
קרום דמוי לימפה תת-עכבישי

קרום תת-עכבישי דמוי-לימפה (באנגלית: Subarachnoidal LYmphatic-like Membrane; בראשי תיבות: SLYM) הוא מבנה אנטומי במוח שהוצע בשנת 2023 כשכבה הרביעית האפשרית של קרומי המוח.

ה-SLYM ממוקם בין החלל התת-עכבישי לבין הקרום העדין והוא מחלק את החלל התת-עכבישי לעליון ותחתון. <ref></ref>

== מבנה ==
ה-SLYM נראה כשכבה דקה של תאים ומכיל תאי חיסון משלו. ה-SLYM עשוי לעכב מולקולות גדולות, כגון פפטידים וחלבונים, הדבר מראה שאולי הוא תומך במחסום דם-מוח. הקרום אינו חדיר לכל מולקולה הגדולה מ-3,000 דלטון.

== גילוי ==
ה-SLYM פורסם במאמר באתר Science בינואר 2023, הגילוי נעשה על ידי קבוצת מחקר מאוניברסיטאות רוצ'סטר וקופנהגן. בפברואר 2023 פורסם שחוקרים מהמדינות גרמניה, פינלנד, שווייץ, דרום קוריאה וארצות הברית חולקים על הממצאים שהתגלו רק לאחרונה. 

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים==

קטגוריה:המוח
כריסטיאן קונברי

כריסטיאן קונברי (באנגלית: Christian Convery; נולד ב-10 בנובמבר 2009) הוא שחקן קנדי. הוא מגלם את דמותו של גאס בסדרת הפנטזיה של נטפליקס "סוויט טות': נער עם קרניים".<ref></ref><ref name=":2"></ref>

== ביוגרפיה ==
קונברי ערך את הופעת הבכורה שלו בתור קונר בסרט הקומדיה רומנטית "Hearts of Spring" שיצא לאקרנים באפריל 2016.<ref name=":1"></ref><ref></ref> באותה שנה גילם תפקידים בסדרות "על טבעי" ו"ואן הלסינג", ולאחר מכן ב"לגיון" ו"לוציפר" בשנת 2017.<ref></ref> בנובמבר 2016 הוא הופיע בסרט הטלוויזיה "My Christmas Dream" של הולמרק בתפקיד הראשי הראשון שלו.<ref name=":0"></ref> הוא בן דודו של השחקן כריסטופר קונברי.

בשנת 2019, הוא זכה שוב בפרס האמן הצעיר בקטגוריית 'סטרימינג - סדרה או סרט'.<ref></ref> בסרט הדרמה משנת 2018, "ילד יפה" עם טימותי שאלאמה וסטיב קארל, הוא גילם את התפקיד של ג'ספר שף.<ref name=":1" /> היה לו תפקיד ראשי בסדרה של ערוץ דיסני, "בית ספר לגורים", עליו הוא זכה בשנת 2020 בפרס השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת הטלוויזיה.<ref name=":0" /><ref name=":1" /> הוא הופיע בסרט הטלוויזיה "היורשים 3" וב"משחקים באש" לצד ג'ון סינה, ג'ון לגוויזאמו, ג'ודי גריר וקיגן מייקל קי.<ref></ref>

בשנת 2021, קונברי הופיע בתפקיד ראשי בסדרת הפנטזיה של נטפליקס "סוויט טות': נער עם קרניים" לצד ויל פורטה, נונסו אנוזי ודניה רמירז.<ref name=":2" /><ref></ref><ref></ref><ref></ref> בסרט הדרמה "The Tiger Rising" משנת 2022, המבוסס על ספרה של קייט די-קמילו, קונברי שיחק בתור רוב הורטון לצד דניס קווייד, קווין לטיפה, סם טראמל וקתרין מקפי.<ref></ref>

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable"
!שנה
!כותרת
!תפקיד
!הערות
|-
| rowspan="5" |2016
|Hearts of Spring
|קונר
|סרט טלוויזיה
|-
|על טבעי
|לוקאס
|פרק 1
|-
|My Christmas Dream
|קופר
|סרט טלוויזיה
|-
|ואן הלסינג
|ילד ערפד
|פרק 1
|-
|Christmas List
|דייוויד אנתוני אוונס
|סרט טלוויזיה
|-
| rowspan="4" |2017
|לגיון
|דייוויד הצעיר
|3 פרקים
|-
|לוציפר
|אית'ן
|פרק 1
|-
|Coming Home for Christmas
|פול
| rowspan="3" |סרט טלוויזיה
|-
|Christmas at Holly Lodge
|קייל
|-
| rowspan="8" |2018
|Signed, Sealed, Delivered: The Road Less Traveled
|דני
|-
|חייזרים אכלו את שיעורי הבית שלי
|אריק
|
|-
|החבילה
|ג'ייק פלויד
|
|-
|It's Christmas, Eve
|ואייט
| rowspan="3" |סרט טלוויזיה
|-
|A Twist of Christmas
|אליוט
|-
|Santa's Boots
|טוד
|-
|ונום
|ג'ואי
|ללא קרדיט
|-
|ילד יפה
|ג'ספר שף
|
|-
| rowspan="5" |2019
|A Snake Marked
|סנייק הצעיר
|סרט קצר
|-
|William
|ויליאם הצעיר
|
|-
|V.C. Andrews' Heaven
|קית'
|פרק 1
|-
|היורשים 3
|סקויירקי
|סרט טלוויזיה
|-
|משחקים באש
|ויל
|
|-
|2019–2020
|בית ספר לגורים
|מורגן
|20 פרקים
|-
| rowspan="3" |2021
|סוויט טות': נער עם קרניים
|גאס
|16 פרקים; רץ
|-
|The Tiger Rising
|רוב הורטון
|
|-
|יומנו של חנון
|פרגלי
|דיבוב<ref></ref>
|-
| rowspan="3" |2023
|חומר דוב
|הנרי
|מועמד פרס אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו להופעת הנוער הטובה ביותר (2023)
|-
|מפרץ ההרפתקאות: סרט העל
|צ'ייס
|דיבוב<ref></ref>
|-
|יומנו של חנון בכריסמס: מכת קור
|פרגלי
|דיבוב
|-
| rowspan="3" |2025
|פרנקנשטיין
|
|
|-
|Flowervale Street
|
|
|-
|The Monkey
|ביל הצעיר
|
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קנדים שנולדו ב-2009
קוגל (סדרת טלוויזיה)

קוגל היא סדרת דרמה ישראלית המהווה הקדמון לאירועי הסדרה "שטיסל". הסדרה נוצרה ופותחה על ידי יהונתן אינדורסקי ומבוימת על ידי ארז קו אל.

==תקציר העלילה==
עלילת הסדרה עתידה לשמש כפריקוול לאירועי "שטיסל" ולעסוק בקורותיהם של נוחעם וליבי שטיסל, המתגוררים בקהילה היהודית באנטוורפן, בלגיה; האב ובתו, כל אחד בדרכו, נאלצים להתמודד עם עזיבתה של אם המשפחה; אך בעוד נוחעם מוכן לסלוח לגרושתו בתקווה שתשוב אליו; מסרבת ליבי לתת לאמה מקום בחייה, ובמקביל נוצרת בלבה חלום כמוס שעלול להרוס את סיכוייה להינשא.

==צוות השחקנים והדמויות==
* ששון גבאי – נחום "נוחעם" שטיסל, אחיו המנוכר של שולם שטיסל; וסוחר יהלומים המתדפק על דלתות הקהילה בה הוא מתגורר ומתענג על אכילת קוגל.
* הדס ירון – ליבי שטיסל, בתו היחידה של נוחעם ובבת עיניו, עבורה הוא שוקד על מציאת חתן ירא-שמיים, על אף שהיא נוצרת בלבה חלום העלול להרוס את סיכוייה במציאת שידוך.
* מילי אביטל – יִידֶעס שטיסל, גרושתו של נחום ואמה של ליבי.
* רותם אבוהב – פנינה באומבך, אלמנה, בעלת מסעדת קוגלים מצליחה.
* רועי ניק – יויליש וורמוט, בחור ישיבה.
* אורי אלבי – בוראך סלונים, בחור ישיבה.

==הפקה==
===פיתוח===
ב-22 בינואר 2023, נמסר לראשונה על פיתוחה של סדרת ספין אוף עבור סדרת הדרמה המשפחתית "שטיסל", שתעסוק בקורותיו של נוחעם שטיסל, אחיו המנוכר של שולם; עוד נמסר כי על כתיבת הסדרה אמון יוצר הסדרה המקורית, יהונתן אינדורסקי, אם כי לא נמסר על מעורבותו של אורי אלון, שותפו של אינדורסקי ליצירת "שטיסל", בכתיבת או הפקת הספין אוף.

ב-21 במרץ 2023, אישרה רשמית "yes" את תחילת הפקתה של הסדרה, שזכתה לשם "קוגל", על שם מאכל הקוגל עליו מתענג נוחעם; העתידה לעלות לשידור בעונת השידורים של 2023–2024.

על הפקת הסדרה אמונה חברת ההפקות "אבוט המאירי תקשורת".

===צילומים===
ב-28 בינואר 2024, נמסר כי צילומי הסדרה עתידים להתחיל בפברואר 2024.ביוני 2024 יס הציגה את הפרומו לסדרה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:Yes הטלוויזיה בלוויין: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:סדרות דרמה ישראליות
קטגוריה:סדרות דרמה משפחתיות ישראליות
קטגוריה:סדרות ספין-אוף ישראליות
קטגוריה:יהדות חרדית בטלוויזיה
שריר האף

שריר האף (באנגלית: Nasalis muscle) הוא שריר דמוי שריר סוגר של האף. הוא דוחס את סחוסי האף , ומתחכך בנחיריים. יש אנשים שיכולים להשתמש בו כדי לסגור את הנחיריים כדי למנוע כניסת מים בשהייה מתחת למים. ניתן להשתמש בו כדי לבדוק את תקינות עצב הפנים, שאחראי לו.

== מבנה ==
שריר האף מכסה את סחוסי האף במשטח התחתון של האף. הוא מורכב משני חלקים:
* החלק הרוחבי יוצא מהלסת העליונה אל הנקבים החותכים . הסיבים שלו ממשיכים כלפי מעלה, מתרחבים לאלל דק על גשר האף עם זה של השריר של הצד הנגדי, ועם האפונורוזיס של שריר הפרוצרוס . הוא דוחס את הנחיריים ויכול לסגור אותם לחלוטין.
* החלק האלארי (שריר הנריס המרחיב ) יוצא מהלסת העליונה מעל החותכת הצדדית וחודר לתוך הסחוס הגדול של האף . הסיבים האמצעיים שלו נוטים מתמזגים עם השריר המדכא הספטי .

== משמעות קלינית ==
=== שפה שסועה ===
שריר האף הוא אחד משרירי המפתח שלא נוצרו בצורה נכונה אצל אנשים עם שפה שסועה. לתיקון השפה, יש לזהות את ראש החלק הרוחבי במהלך ניתוח משחזר כדי שניתן יהיה לתפור אותו בניתוח ולחברו למחיצת האף. ניתן גם למקם מחדש את המקור בלסת בעליונה בסימטריה טובה יותר.

=== בדיקת עצב הפנים ===
בשל היותו שטחי, ניתן להשתמש בשריר האף לבדיקת עצב הפנים. ספציפית, ניתן להשתמש בו כדי לבדוק את תקינות הענפים הזיגומטיים .

== תמונות ==
<gallery>
קובץ:Sobo 1909 260.png
קובץ:Sobo 1909 262.png
קובץ:Sobo 1909 264.png
קובץ:Sobo 1909 266.png
קובץ:Nasalis muscle animation small.gif|מיקום שריר האף (מוצג באדום).
קובץ:Gray157.png
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.ivy-rose.co.uk/References/glossary_entry144.htm תרשים אינטראקטיבי], באתר ivy-rose.co.uk
* [https://www.kenhub.com/en/library/anatomy/nasalis-muscle Nasalis muscle]

קטגוריה:שרירי הראש
ברנדון מילר

ברנדון ג'ורדן מילר (באנגלית: Brandon Jordan Miller; נולד ב-22 בנובמבר 2002) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA.

==קריירה==
מילר נולד וגדל בנאשוויל, טנסי. בשנתו הראשונה בתיכון העמיד ממוצעים של 23.3 נקודות, 8 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים, 2.6 חסימות ו-2.3 חטיפות למשחק.<ref></ref> בשנתו השנייה העמיד ממוצעים של 24.1 נקודות, 8.5 ריבאונדים, 4.3 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק.<ref></ref>

לאחר שסיים תיכון, שקל מילר לשחק בג'י ליג איגנייט או בקבוצות מליגת העל האוסטרלית,<ref></ref> ובמקביל קיבל הצעות מאוניברסיטת קנזס ומאוניברסיטת המדינה של טנסי,<ref></ref><ref></ref> אך בחר לשחק עבור אוניברסיטת אלבמה. ב-22 בפברואר 2023 קלע 41 נקודות בניצחון קבוצתו 78–76 על אוניברסיטת קרוליינה הדרומית, ושבר את שיא האוניברסיטה לנקודות שקולע שחקן בעונתו הראשונה.<ref></ref> במהלך העונה ששיחק באוניברסיטה היה מועמד לפרסים רבים,<ref></ref> וזכה בחלק מהם.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> ב-22 ביוני ברנדון מילר נבחר בדראפט הנבא על ידי קבוצת שארלוט הורנטס בבחירה ה-2.

===תקרית הירי===
ב-15 בינואר 2023 הוריד מילר את חברו דריוס מיילס בבר בעיר טסקלוסה שבאלבמה. זמן מה לאחר מכן ביקש מיילס ממילר לבוא לאסוף אותו ולהביא איתו אקדח שהיה בבעלותו של מיילס ונשאר קודם לכן מוסתר ברכבו של מילר, ללא ידיעתו של האחרון. כאשר הגיע מילר לאסוף את מיילס, הצטרף אליהם מייקל דייוויס, לקח את אקדחו של מיילס מידיו של מילר וירה לעבר רכב שעמד בסמוך. מהירי נהרגה ג'מה האריס בת ה-23, כאשר יעד הירי היה בן זוגה סדריק ג'ונסון, שהסתכסך עם מיילס ודייוויס. מיילס ודייוויס נעצרו והואשמו בחשד לרצח, בעוד שמילר נחקר ושוחרר ללא אישום, לאחר שהתברר כי הוא לא היה מודע לכוונותיהם של השניים, לא נטל חלק בסכסוך עם ג'ונסון ולא נגע באקדח.<ref></ref>

==סטטיסטיקות הקריירה==
===בעונה הסדירה של ה-NBA===
{| class="wikitable sortable" style="font-size:95%; text-align:right;"
! עונה !! קבוצה !! משחקים !! חמישייה !! דקות !! % מהשדה !! % משלוש !! % מהעונשין !! ריבאונדים !! אסיסטים !! חטיפות !! חסימות !! נקודות
|-
| 
| שארלוט || 74 || 68 || 32.2 || 0.440 || 0.373 || 0.827 || 4.3 || 2.4 || 0.9 || 0.6 || 17.3
|- style="background-color:#80BFFF; " class="sortbottom"
| colspan="2"| 
| 74 || 68 || 32.2 || 0.440 || 0.373 || 0.827 || 4.3 || 2.4 || 0.9 || 0.6 || 17.3
|}
==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:טנסי: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת אלבמה 
קטגוריה:כדורסלני שארלוט הורנטס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2002
ויקקה (עיר)

ויקקה (בטטום: Vikeke) היא עיר הבירה של מחוז ויקקה במזרח־מרכז מזרח טימור. נכון לשנת 2015, בעיר מתגוררים 6,859 תושבים.

== גאוגרפיה ==
העיר ממוקמת במרכז המחוז הקרוי על שמה, במזרח־מרכז מזרח טימור. גובהה הממוצע הוא 140 מטרים מעל פני הים. העיר מרוחקת כ־10 קילומטרים מחופי ים טימור. היא נמצאת כ־43 קילומטרים מדרום־מערב לבאוקאו, העיר השנייה בגודלה במדינה, וכ־95 קילומטרים מדילי, בירת המדינה.

האקלים בוויקקה, כבשאר חלקי המדינה, הוא אקלים סוואנה טרופי (Aw לפי שיטת קפן).

== תחבורה ==
העיר נמצאת על צומת של שני כבישים ראשיים. בנוסף ממוקם בה מנחת בעל מסלול טיסה לא סלול.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מחוזות מזרח טימור: ערי בירה
פדיר קריצ'בסקי

פדיר קריצ'בסקי (באוקראינית: Федір Кричевський; 22 במאי 1879 – 30 ביולי 1947) היה צייר מודרניסטי מוקדם, אוקראיני ממוצא יהודי. הוא היה אחיו של המעצב הגרפי ואסיל קריצ'בסקי.<ref></ref>

==קורות חיים==
קריצ'בסקי נולד בלבדין, בנפת חרקוב שבאימפריה הרוסית, למשפחתו של רופא כפרי יהודי שהמיר את דתו לנצרות אורתודוקסית והתחתן עם אישה אוקראינית. הוא סיים את בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה בשנת 1901 ואת האקדמיה לאמנויות סנט פטרבורג בשנת 1910. הוא נדד במערב אירופה במשך שנה, ולמד זמן קצר אצל גוסטב קלימט בווינה. הוא עבר לקייב, שם שימש כפרופסור ומנהל בבית הספר לאמנות בקייב מ-1914 עד 1918.

בשנת 1917 הוא היה מהמייסדים והרקטור (מ-1920 עד 1922) של האקדמיה הממלכתית של אוקראינה לאמנויות. כשהאקדמיה בוטלה, הוא עבד כפרופסור במכון הלאומי לאמנות בקייב, ולבסוף הפך לרקטור שלה. הוא נשאר בקייב עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ושמר על תפקידו במכון, בניסיון להצילו בתנאים קשים במהלך הכיבוש הגרמני של קייב. הוא כיהן כיו"ר איגוד האמנים האוקראינים שניסה לשפר את תנאי האמנים בזמן הכיבוש. הוא זכה לפופולריות רבה בקרב האמנים-עמיתים, הסגל במכון והסטודנטים, ואף אחד לא הסגיר את מוצאו היהודי לשלטונות הגרמנים, והציל אותו מהטבח בבאבי יאר.

הוא עבר לקניגסברג בקיץ 1943, כדי להצטרף לאחיו ואסיל. הוא ניסה לברוח מערבה כדי להימלט מהכוחות הסובייטיים המתקדמים, אך הרכבת שבה נסע נעצרה. קריצ'בסקי נעצר על ידי ה-NKVD כמשתף פעולה, אך חקירותיו לא העלו דבר שיכול להפליל אותו, ולכן נשלל ממנו כל תאריו וכיבודיו ונשלח לגלות לכפר אירפין שליד קייב שם מת מרעב במהלך הרעב ב 1947, למרות עזרת המזון שהתקבלה מתלמידתו הציירת טטיאנה יבלונסקה.

12 שנים לאחר מותו טוהר שמו של קריצ'בסקי. בשנת 1959 נערכה התערוכה הראשונה של עבודותיו בקייב, והחל להתפרסם מידע על עבודתו.

== יצירה ==
בסך הכל הפיק קרוב לאלף יצירות, בהן קומפוזיציות סיפוריות, פורטרטים, נופים, רישומים. עבודתו המוקדמת נותרה החלק היקר והמוערך ביותר ביצירתו. הוא נוצר בהשפעתם של גוסטב קלימט ופרדיננד הודלר ושילב עקרונות אסתטיים בדלנים עם רגישויות עממיות וסמלים. השרטוט של קריצ'בסקי נחשב כשווה לזו של אדולף פון מנצל. עבודתו המאוחרת, אף על פי שהיא טובה בביצוע, סבלה ממגבלות אידאולוגיות של הריאליזם הסוציאליסטי.

במשך 30 שנה היה קריצ'בסקי אחת הדמויות המובילות באמנות האוקראינית.<ref></ref> בשנים 1911 ו-1913 הוא ארגן את תערוכות האמנות הראשונות של אוקראינה. החל משנת 1897, עבודותיו הוצגו בלמעלה מ-34 תערוכות באוקראינה ומחוצה לה. הוא גם היה מורה מצליח, שתלמידיו כללו אמנים אוקראינים מפורסמים רבים.

הטריפטיכון "חיים" של קריצ'בסקי נותר אחת הדוגמאות האייקוניות של המודרניזם האוקראיני. העבודה משלבת את האלמנטים אר נובו וציורים דתיים אוקראינים. כל ציור מכיל בהתאמה נושאים נצחיים של חיים - אהבה, הישג ואובדן. המגע המודרני של קריצ'בסקי לתמונות, והרמוניה של צבעים העשירו את הפרשנות הקלאסית של הציורים.<ref></ref>

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="200">
 File:15fk.jpg!PinterestLarge.jpg
File:Costume-design-to-mykola-lysenko-s-opera-taras-bulba.jpg!PinterestLarge.jpg
File:Fedir Krychevsky - Life triptych - 1925-29.jpg
File:Krychevskyy Dovbush 1931.jpg
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים יהודים אוקראינים
קטגוריה:ילידי 1879
קטגוריה:נפטרים ב-1947
גלנו

גלנו (בטטום: Gleno) היא עיר הבירה של מחוז ארמרה במערב־מרכז מזרח טימור. נכון לשנת 2010 מתגוררים בה 8,133 תושבים.

== גאוגרפיה ==
העיר ממוקמת בגובה 882 מטרים מעל פני הים, כ־15 קילומטרים מערבית לאילאו וכ־20 קילומטרים מדרום־מערב לדילי, בירת המדינה.

== אקלים ==
האקלים בגלנו, כבשאר חלקי המדינה, הוא אקלים סוואנה טרופי (Aw לפי שיטת קפן), אך היא מושפעת גם מאקלים מונסון טרופי (Am לפי שיטת קפן). עקב גובהה של העיר, יותר קר וגשום בה בהשוואה לדילי. ממוצע המשקעים השנתי הוא 1,918 מילימטרים, יותר מפי 2 מאשר בדילי. החודשים נובמבר–מאי הם הגשומים והחמים ביותר.

== תחבורה ==
העיר ממוקמת על כביש ראשי המוביל לדילי. מצפון לה יוצא כביש לאילאו.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מחוזות מזרח טימור: ערי בירה
המארבי

מועדון הכדורגל המארבי (בשוודית: Hammarby IF Fotbollförening) הוא מועדון כדורגל שוודי המייצג את הרובע סדרמאלם שבעיר סטוקהולם שבשוודיה.

==היסטוריה==
המועדון משחק בליגת העל השוודית, ולאורך ההיסטוריה הקבוצה זכתה באליפות אחת (ב-2001) וסיימה פעמיים כסגנית האלופה (ב-1982 וב-2003). המועדון נחשב למחזיק בקהל האוהדים הגדול ביותר בליגה, והוא נחשב לאחד ממועדוני הכדורגל הגדולים באירופה מבחינת מספר השחקנים הפעילים בו, עם למעלה מ-3,000 שחקנים בשלל מחלקות המועדון.<ref></ref> היריבות המרכזיות של המועדון הן א.י.ק סולנה ויורגודן, כאשר האחרונה חולקת עם המארבי את אותו אצטדיון מאז 2013.

==אוהדים==
מאז 2014, להמארבי יש את ממוצע האוהדים הגבוה ביותר בליגה.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> בעונת 2015 עמד ממוצע האוהדים על 25,507 אוהדים למשחק, שיא חדש בליגת העל השוודית.<ref></ref> בשנת 2022 שברה המארבי את השיא של עצמה, עם ממוצע של 26,372 אוהדים למשחק.<ref></ref><ref></ref>

בשנת 2008, ערוץ הספורט "Setanta Sports" הגדיר את האצטדיון הביתי של המארבי כאצטדיון ה-11 הרועש ביותר בעולם.

לפני משחק הבית הראשון של העונה בליגה, אוהדי האמארבי מתאספים בכיכר גדולה בסדרמאלם ועורכים צעדה המונית. מסורת זו מתקיימת מאז 1998, ומושכת מדי שנה בין 15,000 ל-20,000 אוהדים.<ref></ref>
צעדת אוהדי המארבי המסורתית

==תארים==
* אליפות שוודיה (1): 2001
** סגנות (2): 1982, 2003
* הגביע השוודי (1): 2020/2021
** סגנות (4): 1976/1977, 1982/1983, 2010, 2021/2022

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורגל שוודיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1889
קטגוריה:סטוקהולם: מועדוני כדורגל
ז'ול שלביס

ז'ול שלביס (בהולנדית: Jules Schelvis; 7 בינואר 1921 – 3 באפריל 2016) היה היסטוריון, סופר, איש דפוס וניצול שואה יהודי-הולנדי. שלביס היה הניצול היחיד מבין 3,005 האנשים שהובלו בטרנספורט ה-14 מווסטרבורק למחנה ההשמדה סוביבור (ואחד משני ניצולי השואה ההולנדים היחידים מסוביבור לצד סלמה אנגל וינברג). הוא ידוע בזכות זיכרונותיו ומחקריו ההיסטוריים על סוביבור, שעליהם זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אמסטרדם, קצין במסדר אורנג'-נסאו ומסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין.

== ביוגרפיה ==
שלביס נולד באמסטרדם, לממשפחה יהודית חילונית. לאחר התיכון עבר הכשרה כמדפיס ועבד במשרד הדפוס לינדנבאום באמסטרדם. לאחר שהגרמנים כבשו את הולנד, שלביס פוטר מעבודתו בשל היותו יהודי. לאחר מכן עבד בעיתונים שונים והשתתף בארגון תנועת נוער מקומית, שם פגש אישה בשם רחל בוז'יקובסקי והחל לחזר אחריה. שלביס ניסה להתקרב לבוז'יקובסקי ולמשפחתה שהתגוררו במרכז לתרבות היידיש. לבסוף חיזוריו צלחו ושלביס ובוז'יקובסקי נישאו ב-1940, בין השאר בתקווה שהדבר יגן עליה ועל משפחת המהגרים הפולנית שלה מפני גירוש.<ref></ref>

עם זאת, שלביס ומשפחתו נעצרו באמסטרדם ב-26 במאי 1943. הם גורשו למחנה המעבר וסטרבורק, שם שהו שישה ימים לפני שנשלחו למחנה ההשמדה סוביבור. הם היו בין 3,005 יהודים הולנדים בטרנספורט ה-14 לסוביבור. המסע נמשך 4 ימים. עם הגעתם למחנה נבחר שלביס להצטרף ליחידת עבודה שנשלחה למחנה העבודה דורוחוצ'ה. שאר בני משפחתו ובני הזוג בוז'יקובסקי נשלחו להשמדה בתאי הגזים.<ref name="SoInt"></ref>

בדורוחוצ'ה, יהודים מפולין ומהולנד נאלצו לעבוד בתנאים איומים ובעבודה קשה. שלביס הצליח לשרוד בעקבות כך שביקש פגישה עם מפקד המחנה, שבמקרה היה מודע לכך שבמחנה עבודה סמוך זקוקים למדפיס. עם זאת, מסיבות לא ברורות, שלביס נשלח במקום זאת למחנה באזור לובלין, שם נאלץ לבנות צריפים. משם הועבר לגטו רדום, שם הוטל עליו להרכיב מחדש בית דפוס שפורק והובא מוורשה. התנאים ברדום היו טובים משמעותית ממה שחווה שלביס בלובלין ובדורוחוצ'ה. עם התקרבות הצבא האדום, שלביס נשלח לטומאשוב מזובייצקי. משם הגיע בסופו של דבר לאזור שטוטגרט, שם שוחרר על ידי הצבא הצרפתי ב-8 באפריל 1945.

שלביס היה עד תביעה משמותי במהלך המשפטים של קרל פרנזל, ג'ון דמיאניוק ופושעי מלחמה אחרים ששרתו בסוביבור.<ref name="AsPr"></ref> הוא המייסד של מוזיאון סוביבור וכן מחברם של מספר ספרים ומחקרים היסטוריים על במחנה.<ref></ref>

לאחר המלחמה נשאר שלביס להתגורר בהולנד ונפטר שם ב-3 באפריל 2016 בגיל 95.

== יצירות עקריות ==
* סוביבור: היסטוריה של מחנה מוות נאצי (2014) Bloomsbury Academic.
* Vernietigingskamp Sobibor (1993) אמסטרדם: Bataafsche Leeuw. 978 90 6707 629 6
* Binnen de poorten, 1995, אמסטרדם: Bataafsche Leeuw. 978 90 6707 369 1
* סוביבור. Transportlijsten, 2001, אמסטרדם: Bataafsche Leeuw. 90 6707 516 7

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים==

קטגוריה:ציידי נאצים
קטגוריה:סופרים יהודים הולנדים
קטגוריה:היסטוריונים יהודים
קטגוריה:היסטוריונים של מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:חוקרי השואה
קטגוריה:הולנדים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מסאים הולנדים
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1921
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2016