OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחס אצבעות

יד בה האצבע המורה קצרה מן הקמיצה כך שיחס 2D:4D קטן, מה שמצביע על חשיפה תוך רחמית גבוהה לטסטוסטרון
יחס אצבעות (2D:4D) הוא היחס בין אורך האצבע השנייה (המורה) לבין אורך האצבע הרביעית (הקמיצה), והוא נמדד בדרך כלל ממקום החיבור של האצבע לכף היד עד לקצה האצבע. קיימת טענה כי היחס מושפע מהחשיפה לאנדרוגנים, כגון טסטוסטרון, בעת ההתפתחות ברחם, כך שניתן להשתמש ביחס זה כאומדן גס לחשיפה לאנדרוגנים תוך רחמיים. יחס 2D:4D נמוך מורה על חשיפה גבוהה יותר לאנדרוגנים. 2D:4D מחושב על ידי מדידת אורך האצבע המורה והקמיצה ביד ימין וחלוקתם זה בזה. אם האצבע המורה היא הארוכה מבין השתיים היחס יוצא גדול מאחד ואם הקמיצה ארוכה יותר היחס יוצא קטן מאחד.

יחס 2D:4D הוא צורה של דו-צורתיות זוויגית באדם: אצל גברים האצבע המורה בדרך כלל קצרה מן הקמיצה, ואצל נשים היא בדרך כלל שווה לה או ארוכה ממנה. מגוון מחקרים הדגימו קשר בין יחס 2D:4D לבין תכונות פיזיות והתנהגויות מסוימות.

מחקר שערך פרופ' גון מאנינג עם חוקרים מהאוניברסיטה הרפואית בפולין ובית החולים האוניברסיטאי בשוודיה, בדק את הקשר בין יחסי האצבעות הרביעית (קמיצה) ואצבע השנייה לבין חומרת מחלת הקוביד-19. החוקרים הבחינו כי מטופלים עם אצבע רביעית קצרה ביחס לאצבע השנייה, "נשית יותר", נוטים לחוות תסמינים חמורים של קוביד-19 המובילים לאשפוז.<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

*גיל גרינגרוז, [http://greengross.wordpress.com/2011/10/22/היחס-בין-האצבע-המורה-לקמיצה-כמנבא-של-הצ/ היחס בין האצבע המורה לקמיצה כמנבא של הצלחה ספורטיבית], הומו סאפיינס, 22 באוקטובר 2011
* 
*רועי פרבשטיין, [https://www.pitria.com/you-and-your-fingers מה אומר אורך האצבעות שלכם על האישיות שלכם?], באתר "פטריה", 9 בספטמבר 2021

== הערת שוליים ==
קטגוריה:אצבעות
קטגוריה:הורמונים
קטגוריה:יחסים ביולוגיים
מכפיל PEG

מכפיל PEG (Price/Earnings to Growth) הוא היחס בין מכפיל הרווח של חברה לשיעור הצמיחה שלה.

מכפיל ה-PEG מחושב בצורה הבאה:
:<math>\rm PEG\ Multiple = \frac{PE\ Multiple}{Expected\ Growth\ Rate}</math>

כאשר:
* PE Multiple – מכפיל הרווח של החברה,
* Expected Growth Rate – שיעור הצמיחה החזוי ברווח הנקי של החברה.

תחת הקירוב שמכפיל הרווח עומד ביחס ישר לצמיחה החזויה, השימוש במכפיל ה-PEG אמור לנטרל את השפעת הצמיחה החזויה. כלומר, לחברות הנבדלות ביניהן רק בשיעור הצמיחה יהיו מכפילי PEG זהים ומכפילי רווח שונים (החברה עם שיעור הצמיחה החזויה הגבוה יותר תהיה בעלת מכפיל רווח גבוה יותר).
==דוגמה מספרית==
בהינתן שתי חברות, שלשתיהן יחס PR של 0.5 ומחיר הון עצמי בגובה 20%. שיעור הצמיחה החזוי של אחת מהן הוא 5% ושל השנייה 15%. מכפילי הרווח שלהן שונים משמעותית:
*בחברה הראשונה:
*:<math>{PE}_1 = PR\cdot\frac{1+g_1}{R_e-g_1} = 0.5\cdot\frac{1.05}{0.2-0.05} = 3.5</math>
*ובחברה השנייה:
*:<math>{PE}_2 = PR\cdot\frac{1+g_2}{R_e-g_2} = 0.5\cdot\frac{1.15}{0.2-0.15} = 11.5</math>

לעומת זאת, מכפילי ה-PEG:
*בחברה הראשונה:
*:<math>{PEG}_1 = \frac
יסעור אנטארקטי

במעוף.
יסעורון אנטארקטי (שם מדעי: Thalassoica antarctica) הוא מין עוף ימי יחיד בסוגו, השייך למשפחת היסעוריים. צבעו חום כהה ולבן. יסעור זה חי באנטארקטיקה ונפוץ במיוחד בים רוס וים וודל בעיקר סביב 15 מושבות. הם ניזונים מקריל, דגים ודיונונים קטנים.

יסעורון אנטארקטי הוא קרובם של המינים יסעור שלג, יסעור הכף והסוגים יסעור ענק ויסעור שחפי. כולם חולקים יחד תכונות דומות.
==אטימולוגיה==
שם הסוג "Thalassoica" בא מיוונית ופירושו "חי בים". המילה "Petrel" שמשמעותה בעברית "יסעור", היא נגזרת של שליח הברית החדשה, פטרוס הידוע בסיפור ההליכה שלו על פני המים. דבר המזכיר את הרגל היסעורים, הנראים רצים על המים כדי להמריא.

==תיאור==
אורכו של היסעורון עד 42 ס"מ והוא בעל ראש, גב, צידיים וגרון חומים. מקורם של יסעורים אלה שחור ומעוקל ורגליהם צהובות, גחונם לבן וזנבם לבן, קצוות הזנב והכנפיים שלהם חומות. הם מייצרים שמן קיבה המורכב משעוות אסטר וטריגליצריד המאוחסן בקיבת הבלוטות שלהם. דבר זה עוזר להם כנגד טורפים וגם מייצר מזון עשיר באנרגיה המסייע לאפרוחים ועבור העופות הבוגרים בזמן טיסות ארוכות.

היסעורון דג בים הפתוח דגים וקריל וקולט את מזונו מבלוטות ריח גדולות בבסיס מקורו. הוא גם בעל בלוטות מלח מעל הנחיריים, המפרישה תמיסת מלח החוצה מחוטמם, עקב כמות גבוהה של מים באוקיינוס שהם סופגים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.birdlife.org/datazone/speciesfactsheet.php?id=3874 יסעור אנטארקטי] באתר BirdLife International
* [http://zipcodezoo.com/Key/Animalia/Procellariinae_Subfamily.asp#Taxonomy יסעור אנטארקטי] באתר Zipcodezoo
* [http://www.antarctica.gov.au/about-antarctica/fact-files/animals/flying-birds/petrels יסעור אנטארקטי] באתר אנטארקטיקה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:יסעוריים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:אנטארקטיקה: עופות
רבי אלעזר בן דורדיא

רבי אלעזר בן דורדיא היה אדם שחי בתקופת התנאים כרשע וביום מותו חזר בתשובה. סיפורו מובא בתלמוד, ומשמש דוגמה בסיפורי מוסר השכל רבים כיצד אדם יכול לשנות את גורלו אפילו רגע קט לפני מותו ולהטות כף המאזניים מחובה לזכות. עוד משמש סיפורו דוגמה לכך שמקבלים את תשובתו של אדם אפילו רשע גמור, ולא מזכירים לו את עוונותיו כלל אלא אדרבא שנחשב צדיק.

==הסיפור התלמודי==
בגמרא מובא שרבי אלעזר לא הניח בעולם זונה שלא בא עליה, וכאשר עשה תשובה "הניח ראשו בין ברכיו וגעה בבכיה עד שיצתה נשמתו, יצתה בת קול ואמרה רבי אלעזר בן דורדיא מזומן לחיי העולם הבא", ועליו בכה רבי יהודה הנשיא ואמר "יש קונה עולמו בשעה אחת", ולא די שמקבלים אותו אלא אף קוראים לו "רבי".

==במפרשים==
על פי חז"ל, בעל תשובה, לא רק שחטאיו נמחלים לו, אלא שחכמי ישראל הפליגו במעלתו כדברי רבי אבהו, שאמר: וכן בדברי הרמב"ם:

בספר "אמרי חן" מסביר הרב חיים בן סניור את המשמעות של "מזומן לחיי העולם הבא":

== ראו גם ==
חוזרים בתשובה תלמודיים נוספים:
* ריש לקיש
* יוסף משיתא

==קישורים חיצוניים==
* 
* רלה קושלבסקי, "אגדת בן דורדיא — הצהרה מונותיאיסטית כנגד תפיסה מיתית", מחקרי ירושלים בפולקלור יהודי יח, תשנ"ו, עמ' 7–18 
* מירה בלברג, "בין הטרוטופיה לאוטופיה: קריאה בשני סיפורי מסע אל זונות ובחזרה", מחקרי ירושלים בספרות עברית כב, תשס"ח, עמ' 191–213 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אישים בתלמוד
קטגוריה:חוזרים בתשובה
קטגוריה:יהודי תקופת בית שני
יוסף הרפז

יוסף (יוש) הרפז (4 בדצמבר 1922 - 28 בספטמבר 1999) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. פיקד על חטיבת קרייתי ועל בית הספר לקצינים של צה"ל.
== ביוגרפיה ==
נולד בשם יוסף גולדברג בפולין. ב-1924 עלה ארצה וגדל בתל אביב. כנער התגייס להגנה ונמנה עם שורות החי"ש. במלחמת השחרור שירת כמפקד פלוגה ג׳ בגדוד 51 של חטיבת גבעתי, והשתתף בין היתר במבצע יואב. ב-1955 פיקד על מצעד צה"ל שנערך בתל אביב.

במלחמת סיני פיקד הרפז על חטיבה 4 (חטיבת קרייתי שעם קום צה"ל שינתה את שמה לחטיבה 4) והוביל אותה בלחימה בגזרה המרכזית של חצי האי סיני ובכיבוש קסיימה.

בשנת 1958 החליף הרפז את אברהם יפה בתפקיד מפקד בית הספר לקצינים וכיהן בתפקיד זה עד 1960. שירת כראש מטה פיקוד המרכז והשתחרר משירות הקבע ב-1964. לאחר שחרורו שימש כראש אגף ארגון ומינהל בחברת מקורות.

במלחמת ששת הימים נקרא לפקד שוב על חטיבה 4 לאחר שמשה יטבת מפקד החטיבה נפצע בקרב. הרפז הוביל את החטיבה בהמשך הקרבות בחזית הירדנית.

באוגוסט 1967, מונה על ידי נשיא האוניברסיטה העברית, אברהם הרמן, למנכ"ל האוניברסיטה. בתפקיד זה ניצח על בנייתו של קמפוס הר הצופים של האוניברסיטה. לאחר השלמת בניית הקמפוס נמתחה ביקורת תקשורתית על הפרויקט ונטען כי הקמפוס החדש טבוע בחותמו הצבאי של מי שהוביל את הקמתו והוא מהווה "אנדרטה לכיבוש ולשליטה ישראלית".

היה מנהל במפעלי המלט "נשר". 

הרפז היה נשוי לרחל לבית ארליך ואב לשלושה.
נטמן בבית העלמין מורשה ברמת השרון.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.neshama.net/memorials/178862#basic-info תמונת מצבתו באתר "נשמה"]
;מאמריו
* יוסף הרפז, [https://web.archive.org/web/20200222224130if_/http://maarachot.idf.il/PDF/FILES/7/106687.pdf רשמי סיור בצבא שביצריה], מערכות.
* יוסף הרפז, [https://web.archive.org/web/20200222224130if_/http://maarachot.idf.il/PDF/FILES/6/106136.pdf תגובה למאמר "על טיפוח הלוחם הרגלי"], מערכות.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבת קרייתי
קטגוריה:חיילי חטיבת גבעתי (תש"ח)
קטגוריה:מפקדי בית הספר לקצינים של צה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת ששת הימים
קטגוריה:מפקדי חטיבות במלחמת סיני
קטגוריה:ראשי מטה פיקוד המרכז
קטגוריה:מנכ"לי האוניברסיטה העברית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות מורשה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1999
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת העצמאות
קטגוריה:חיילי חיל הרגלים במלחמת סיני
Jewish Review of Books

Jewish Review of Books הוא רבעון העוסק בספרות, תרבות ואקטואליה מנקודת ראות יהודית.

המגזין הושק ב-2010 וחברי המערכת אנשי רוח בעלי שם כמו לאון ויזלטיר, שלמה אבינרי, רות גביזון, מייקל וולצר ורות וייז. העורך הראשי הוא אברהם שוחר. 

כתב-העת ממומן בידי קרן תקווה עד ל-2022, כשהעיתון הפך לעצמאי וממון על ידי עמותת Jewish Review of Books, שעיקר מימונה מגיעה מקרן מנדל.<ref></ref>

הוא נדפס בכ-30,000 עותקים.

העיתון The Jewish Week טוען כי כתב העת מעוצב "ללא בושה" על פי הדגם של כתב העת The New York Review of Books. 

הארווי פיקאר וטארה סייבל חברו יחדיו לצייר סדרת קריקטורות עבור שני הגיליונות הראשונים של המגזין.

באתר האינטרנט Zeek נערכה סקירה של מאמרים בכתב העת The Jewish Review of Books וזו מצאה שבאופן עקבי מתפרסמות בו ביקורות מגמתיות נגד ספרים העוסקים ביהדות ליברלית, מתקדמת, פוסט-דתית או חילונית.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* ג'ורדן מייקל סמית, [http://www.forward.com/articles/125409/ "כתב עת פילוסופי יהודי נולד"], פארווערטס, 19 בפברואר 2010
* אריק הרשטאל, [http://www.thejewishweek.com/arts/books/can_new_journal_find_its_niche "האם כתב העת החדש יכול למצוא את הנישה שלו?"], The Jewish Week, 25 בפברואר 2010
* אריק הרשטאל, [http://www.thejewishweek.com/editorial_opinion/last_word/last_days_harvey_pekar "ימיו האחרונים של הארווי פיקאר"], The Jewish Week, 20 ביולי 2010

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרבות יהודית
קטגוריה:ספרות אמריקאית
קטגוריה:כתבי עת ספרותיים
קטגוריה:עיתונות יהודית
קטגוריה:קרן תקווה
קטגוריה:מגזינים שהוקמו בשנת 2010
GRAIL

שיגור GRAIL על גבי משגר [[דלתא 2 ב-10 בספטמבר 2011]]
Gravity Recovery and Interior Laboratory (בראשי תיבות: GRAIL) הייתה משימה לחקר הירח, חלק מתוכנית דיסקברי של נאס"א. המשימה כוללת שתי מקפות המקיפות את הירח וממפות את שדה הכבידה שלו באיכות גבוהה כדי שניתן יהיה לקבוע את הרכבו הפנימי של הירח. שתי חלליות ה-GRAIL שוגרו ב-10 בספטמבר 2011 על גבי משגר דלתא II מנמל החלל קייפ קנוורל. GRAIL-A נכנסה למסלול סביב הירח ב-31 בדצמבר 2011 ו-GRAIL-B נכנסה למסלול יום לאחר מכן, ב-1 בינואר 2012. ב-17 בינואר 2012 נבחרו שני שמות לשתי חלליות ה-GRAIL שהוצעו על ידי תלמידי כיתה ד' מבית הספר היסודי אמילי דיקנסון מבוזמן, מונטנה. השמות שנבחרו לחלליות הם Ebb (אֶבּ) ו-Flow (פְֿלוֹּ) ל-GRAIL A ו-B בהתאמה.

השלב המדעי של המשימה נמשך 88 יום, מ-7 במרץ 2012 עד 29 במאי 2012. מחקר מדעי נוסף החל ב-8 באוגוסט. לאחר סיום המשימה, החל תהליך פירוק של המקפות שנמשך 5 ימים, וב-17 בדצמבר שתי החלליות התרסקו על פני הירח. טכניקת סריקת שדה הכבידה של הירח דומה לזו ששימשה את החללית GRACE ומבנה החלליות מבוסס על מבנה החללית XSS-11.

בשונה ממשימות תוכנית אפולו ומשימות בלתי מאוישות אחרות, להן ארכו כשלושה ימים להגיע אל הירח, משימת GRAIL משתמשת במסלול נקודת לגראנז' L1 טרנס-ירחי שנמשך שלושה עד ארבעה חודשים. מסלול זה נבחר כדי לחסוך בדלק, להגן על הכלים שעל החללית וכדי להאט את החלליות בהגעה לירח כך שיכנסו למסלול נמוך מאוד של 50 ק"מ מעל פני הקרקע ושהמרחק בין שתי החלליות (שיגיעו לירח בהפרש של 24 שעות אחת מהשנייה) יהיה בין 175 ל-225 ק"מ. הקפדנות הלחוצה בקשר לתוכנית הטיסה של החלליות השאירה זמן מועט מאוד לתיקון שגיאות שהובילו לחלון שיגור שנמשך שנייה אחת פעמיים ביום.

החוקרת הראשית במשימת GRAIL היא מריה זובר מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). התוכנית מנוהלת עבור נאס"א על ידי המעבדה להנעה סילונית (JPL) עלות התוכנית נכון לאוגוסט 2011 הייתה 496 מיליון דולרים.

== מטרות ==
חלליות ה-GRAIL משדרות אחת לשנייה ולכדור הארץ. על ידי מדידת המרחק בין שתי החלליות, ניתן יהיה למדוד את שדה הכבידה של הירח ואת מבנהו הגאולוגי. שדה הכבידה של הירח צפוי להיות ממופה בצורה חסרת תקדים.

=== מטרות עיקריות ===
*מיפוי קרום וליתוספירת הירח.
*הבנת האבולוציה התרמית האסימטרית של הירח.
*קביעת המבנה התת-קרקעי של מכתשי פגיעה ומקור ריכוזיות המסה שלה.
*קביעת האבולוציה הנוכחית של הברסיה והמגמאטיזם של קרום הירח.
*קביעת מבנהו הפנימי של הירח.
*קביעת גבולות לגודלו של גלעין הירח.

שלב איסוף המידע של החלליות יימשך 90 יום שלאחריהם יחל שלב ניתוח המידע שיארך כ-12 חודשים. תוצאות ראשונות יחלו להגיע כ-30 יום לאחר סיום שלב איסוף המידע. המידע שיושג ממשימת GRAIL יסייע להבנת ההיסטוריה האבולוציונית של כוכבי הלכת הארציים.

== כלים מדעיים ==
*KBR - מערכת מיפוי טווח K<small>a</small> band.
*RSB - אלומה לחקר רדיו.
*MoonKam - מערכת וידאו דיגיטלית בעלת ארבעה ראשי מצלמות.

== ראו גם ==
*תוכנית דיסקברי
*LRO
*צ'אנדריאן 1

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

* [http://moon.mit.edu/ אתר המשימה] 
* [http://www.nasa.gov/mission_pages/grail/main/index.html דף המשימה] באתר נאס"א 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משימות לחקר הירח
קטגוריה:תוכנית דיסקברי
ג'ולי פאוול

ג'ולי פאוול (באנגלית: Julie Powell; 20 באפריל 1973 - 26 באוקטובר 2022) הייתה סופרת אמריקאית שהתפרסמה במיוחד בזכות ספרה "ג'ולי וג'וליה: 365 ימים, 524 מתכונים ומטבח אחד קטן".

==חיים מוקדמים==
פאוול נולדה וגדלה באוסטין, טקסס. היא למדה באמרהסט קולג', וסיימה את לימודיה ב-1995, עם תואר ראשון בתיאטרון וכתיבה יוצרת.<ref></ref>

== פרסומים ==
=== ג'ולי וג'וליה ===
פאוול עבדה בחברת Lower Manhattan Development Corporation שהוקמה לאחר פיגועי 11 בספטמבר כדי לפתח מחדש את האזור. במסגרת עבודה זו, היא ענתה, לדבריה לשיחות טלפון רבות מאנשים שנפגעו בדרכים שונות בפיגוע – עבודה שלדבריה הייתה קשה ומתסכלת. בתוך כך, באוגוסט 2002 החלה פאוול את הפרויקט ג'ולי/ג'וליה, בלוג באתר סלון שתיעד את ניסיונה לבשל את כל 524 המתכונים בספרה של ג'וליה צ'יילד "אמנות המטבח הצרפתי: חלק ראשון" (Mastering the Art of French Cooking) בשנה אחת בלבד.<ref></ref> הבלוג זכה במהרה להצלחה רבה והפך למודל לבלוגים אחרים בנושא בישול.<ref></ref> ב-2005, הבלוג של פאוול הפך לרב מכר בשם: ג'ולי וג'וליה: 365 ימים, 524 מתכונים, 1 מטבח זעיר בדירה (Julie & Julia: 365 Days, 524 Recipes, 1 Tiny Apartment Kitchen). המהדורה בכריכה הרכה שינתה את שמה ל"ג'ולי וג'וליה: השנה בה בישלתי מסוכן" (Julie and Julia: My Year of Cooking Dangerously).<ref></ref>

הביקורת לספר היו מעורבות. ג'וליה צ'יילד שספר המתוכנים שלה שימש בסיס לבלוג, לא התרשמה מהבלוג של פאוול, והאמינה שנחישותה לבשל כל מתכון מספרה "אמנות הבישול הצרפתי" היה תעלול פרסומי.<ref></ref>

=== הסרט ===
העיבוד לסרט של ספרה הראשון, התבסס גם על האוטוביוגרפיה של ג'וליה צ'יילד, "חיי בצרפת" ( My Life in France), בבימויה של נורה אפרון ונקרא ג'ולי וג'וליה, יצא לבתי הקולנוע ב-7 באוגוסט 2009. איימי אדמס מגלמת את דמותה של פאוול ומריל סטריפ את ג'וליה צ'יילד.

פאוול נפטרה מדום לב ב-26 באוקטובר 2022.

=== סיפור על נישואים, בשר ואובססיה ===
ספרה השני, Cleaving: a Story of Marriage, Meat, and Obsession, מתאר את השפעת הרומן שקיימה על נישואיה, לאחר פרסום ספרה הראשון, כמו גם את ניסיונה ללמוד קצבות, פורסם ב-30 בנובמבר 2009.

==קישורים חיצוניים==

* [http://juliepowell.blogspot.com/ הבלוג הרשמי]
* [https://web.archive.org/web/20100918071214/http://search.barnesandnoble.com/Cleaving/Julie-Powell/e/9780316003360 "פגוש את הסופרת: ביוגרפיה של ג'ולי פאוול"], אתר בארנס אנד נובל
* [https://web.archive.org/web/20100921204114/http://www.hachettebookgroup.com/authors_Julie-Powell-%281068380%29.htm "ביוגרפיה של ג'ולי פאוול"], אתר ההוצאה לאור האצ'ט
* [http://www.eatmedaily.com/2009/07/julia-child-considered-the-juliejulia-project-a-stunt/ "ג'וליה צ'יילד חשבה שהפרויקט ג'ולי/ג'וליה היה 'תעלול פרסומי'"], Eat Me Daily, 20 ביולי 2009
* [https://web.archive.org/web/20111209021920/http://www.spectator.co.uk/books/5316811/gut-instincts.thtml "סקירות ספרים: Cleaving"], , The Spectator

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי מכללת אמהרסט
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1973
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1973
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-2022
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2022
עוברת על דת משה ויהודית

עוברת על דת הוא מונח הלכתי המגדיר אשה נשואה שהתנהגותה או הופעתה אינה עולה בקנה אחד עם ההלכות שמכונות "דת משה" או "דת יהודית". המוגדרת ככזו מפסידה את דמי כתובתה.
==במשנה==

==בספרות ההלכה==
על פי ההלכה, אדם שמגרש את אשתו מכיוון שהוא חפץ בכך מכל סיבה שהיא, חייב לתת לה כתובה. אך במקרה בו האשה הייתה אשמה בגירושין באופן מוחלט, והתנהגותה הסוררת גרמה לכך שלבעל יהיה אסור להתגורר עימה על פי הפסוק האומר "ומצא בה ערוות דבר ושלחה מביתה" - במקרה שהאשה אינה נוהגת כראוי בצניעות, או אם היא מכשילה אותו באיסורים, ואסור לו לסמוך עליה במגוון הלכות, כגון נדה ואיסור והיתר. במצב עניינים זה אין הבעל חייב לתת לה את דמי כתובתה, והוא יכול לגרשה בגט ללא כתובה. אופן אחר שעליו דנה המשנה במקום אחר, הוא כאשר האשה חולה גופנית או נפשית ברמה גבוהה (המפורטת במשנה) והסתירה זאת מבעלה לפני נישואיהם (להוציא מומים חיצוניים שיכל לגלות בכוחות עצמו), שגם אז היא הגורם לגירושין והבעל פטור מלתת לה את דמי כתובתה.

נשים אלו, שהבעל חייב לגרשן עקב סיבה הלכתית, נקראות "עוברת על דת". אשה שעברה על דת משה - כלומר עברה על ההלכה; עלולה להכשיל את הבעל באיסורי נדה, מעשר או חלה; או לחלופין עלולה להיות נודרת ואינה מקיימת, ועל פי חכמים בכך גורמת לבניה למות טרם זמנם ("כל הנודר ואינו מקיים בניו מתים") נקראת "עוברת על דת משה", שכן היא עברה על הכתוב בתורה שבכתב שנכתבה על ידי משה רבנו. אשה שעברה על כללי הצניעות שאינם כתובים בתורה בפירוש, כמו: כיסוי ראש באופן אגבי (השערות מכוסות ב"קלתה" סל שהנוהג היה לשאת אותו על הראש וגם היה עשוי בצורה מיוחדת שתתאים לכך), טוויה בשוק שיש בה שתי משמעויות: גילוי הזרועות במקום ציבורי, או שלשול חוט תפירה אדום בין רגליה, מנהג פריצות גויי ידוע (בתקופת המשנה), דיבורי קלות ראש ושחוק עם בחורים זרים, קללות באופן של עזות פנים (מקללת את חמיה בפני בעלה או נכדיו) ודיבורים קולניים בענייני יחסי אישות, באופן הנשמע לשכנים.

בקרב חכמי בבל התקיים דיון האם אשה המורדת על דת משה ויהודית צריכה התראה, או שמא מפסידה את כתובתה ללא התראה. רבי חנינא מסורא הביא ראיה מפורשת מברייתא שבה כתוב שגם נשים אלו אינן מפסידות את כתובתן ללא התראה.

בתלמוד מובא כי למרות שנשים כאלו מפסידות לא רק את כתובותיהן, אלא גם את תוספת הכתובה שהבעל הוסיף על דעת עצמו למרות שחז"ל לא חייבו אותו בכך.

==ראו גם==
* מעמד האישה ביהדות
* 

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:משפט עברי: דיני משפחה ואישות
חיים גלובינסקי

חיים גלובינסקי (13 במרץ 1902 – 20 באוגוסט 1986) היה מעסקני הספורט הבכירים בארץ ישראל המנדטורית ולאחר מכן בישראל.

== חייו ==
במהלך מלחמת העולם השנייה התנדב גלובינסקי לצבא הבריטי לחיל החפרים. הוא נפל בשבי הגרמני במהלך הקרב על יוון ב 29 באפריל 1941 על חופי העיר קלמטה. יחד עם יוסף אלמוגי עמד בראש ההתארגנות של החיילים היהודיים במחנה השבויים "[http://www.lamsdorf.com/ למסדורף]" (סטלאג VIII-B). במסגרת תפקידו היה אחראי על חלוקת המזון. במהלך השהות במחנה ארגן קבוצות ספורט תחת דגל ישראל.

גלובינסקי היה ממייסדי אגודת "הפועל" ועמד בראשה. בין השנים 1954 – 1956 כיהן כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל, וכן שימש חבר הנהלת ההתאחדות לספורט בישראל - ויו"ר ועדת הכדורסל בהתאחדות זו, ולאחר מכן גם כיושב ראש הראשון של איגוד הכדורסל. משך שנים רבות כיהן כמזכיר הוועד האולימפי, ואף היה חבר במשלחות ישראל לכמה אולימפיאדות, ובהן אולימפיאדת מלבורן (1956), אולימפיאדת רומא (1960), אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), ואולימפיאדת מינכן (1972). כמו כן כיהן כחבר המועצה להסדר ההימורים בספורט. גלובינסקי אף נטל חלק בהקמת ממסד הספורט השיקומי למען נכי צה"ל, פעילות שממנה התפתחו מוסדות ספורט הנכים בישראל.

בשנת 1966 קיבל את עיטור "לאיש כפעלו" מטעם דירקטוריון הפועל. בשנת 1982 קיבל מטעם אותו הארגון את תואר "עמית כבוד לעד" שניתן רק לשמונה אנשים עד היום.
כמו כן זכה בתואר יקיר העיר תל אביב-יפו לשנת תשל"ז-1977, והוא אחד מהישראלים הבודדים שזכו באות המסדר האולימפי על תרומתם לתנועה האולימפית ולרעיון האולימפי.

==לקריאה נוספת==
* ישראל פז ואוריאל זמרי, [http://www.itamar-books.co.il/?mode=books&bookId=43065 חיים לגבורות]: חברים מספרים על חיים גלובינסקי במלאת לו 80 שנה (1982)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:יושבי ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל
קטגוריה:עסקני כדורסל ישראלים
קטגוריה:מתנדבי היישוב שנשבו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יקירי תל אביב-יפו לשנת 1977
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1902
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
של יוהנסון

של יוהנסון נושא את [[האנס אלסר, שותפו לתוארי אליפות העולם בזוגות ב-1967 ו-1969]]
של יוהנסון משחק, עם פניו למצלמה
של גונאר יוהנסון (בשוודית: Kjell Gunnar Johansson; 5 באוקטובר 1946 – 24 באוקטובר 2011) היה שחקן טניס שולחן שוודי.

== חייו ==
יוהנסון, שכונה "הפטיש" ("Hammaren") בשל הנחתותיו החזקות, היה מפורצי הדרך (יחד עם האנס אלסר שנהרג בתאונה אווירית ב-1977) שהביאו את טניס השולחן השוודי לצמרת האירופית והעולמית בשנות ה-60 וה-70 ובכך סלל דרך לטניסאי שולחן שוודיים נוספים דוגמת: סטלאן בנגטסון (Stellan Bengtsson), אולף בנגטסון (Ulf Bengtsson), מיקאל אפלגרן (Mikael Appelgren), יורגן פרסון ( Jürgen Persson), יאן אובה ולדנר ופטר קארלסון. יוהנסון, יליד העיר אסקילסטונה, זכה להישגים רבים באליפות העולם בטניס שולחן ובאליפות אירופה בטניס שולחן, במיוחד בתחרויות הזוגות.

ב-1965 זכה יוהנסון בפרס מדליית הזהב של סוונסקה דאגבלאדט (Svenska Dagbladets guldmedalj) - פרס המוענק מדי שנה על ידי היומון השוודי סוונסקה דאגבלאדט לספורטאי השוודי בעל ההישג הספורטיבי הבולט באותה שנה. יוהנסון נודע בהגינותו הרבה. באליפות העולם בסטוקהולם ב-1967 פיגר יוהנסון מול הסובייטי סטניסלאב גומוזקוב במערכה השלישית והמכריעה 20:19. בכדור שלאחר מכן פסק השופט לטובת יוהנסון שהישווה ל-20:20 והשחקן הסובייטי לא מחה. יוהנסון ניגש לשופט ואמר לו שהכדור של גומוזקוב פגע בשולחן. השופט הפך את החלטתו וכך ניצח גומוזקוב במערכה ובמשחק כולו. על מעשהו זה זכה יוהנסון בגביע ההגינות בספורט של יוניצף. באותה אליפות הוא זכה לראשונה למדליית זהב בתחרות זוגות לצד האנס אלסר.

ב-1970 נוצח יוהנסון על ידי הישראלי יוסף שיפמן במסגרת התמודדות בין נבחרות שוודיה וישראל שנערכה בישראל. נבחרת שוודיה שהייתה אז אלופת אירופה ניצחה 1:5. ניצחונו של שיפמן על יוהנסון, שהיה באותה עת אלוף שוודיה ושותף לתואר העולמי בזוגות גברים, זכה לכותרות בישראל.

נפטר באקשה (Eksjö) בגיל 65 כתוצאה ממחלת מיאלומה נפוצה. לדברי בני משפחתו, אימוניו הארוכים והמפרכים בזמן היותו ספורטאי פעיל פגעו בבריאותו והביאו לכך שמפרישתו ב-1977 ועד מותו סבל מכאבים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.ittf.com/ittf_stats/All_events3.asp?ID=3267 סטטיסטיקת ההישגים של יוהנסון], אתר התאחדות הטניס שולחן הבינלאומית 
* [http://www.ittf.com/_front_Page/ittf_full_story1.asp?ID=25978&Category=news&Competition_ID=& Kjell Johansson 1946-2011], אתר התאחדות הטניס שולחן הבינלאומית 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני טניס שולחן שוודים
קטגוריה:שוודים שנולדו ב-1946
קטגוריה:שוודים שנפטרו ב-2011
יוסף אבו ראשיד

יוסף (פפו) אבו ראשיד (26 באוגוסט 1926 - 24 בספטמבר 2011) היה שחקן ומאמן כדורסל ישראלי. אימן קבוצות כדורסל מהליגה הלאומית משנות ה-50 ועד שנות ה-70.

== ביוגרפיה ==

נולד בשכונת הליופוליס שבקהיר, מצרים. אביו אליהו היה ממוצא ספרדי ואמו לונה ממוצא טורקי. התחנך בבית ספר צרפתי. כאשר עלה לישראל עיברת את שמו ל"אבראשי", אך כינויו נותר "אבו ראשיד" או "פפו".

=== סיפור עלייתו לישראל ===
אבו ראשיד עלה לישראל פעמיים. לראשונה עלה לישראל בשנת 1946 - עת שיחק בקבוצת הכדורסל היהודית-מצרית, "הכח" קהיר. בעת סבב המשחקים, בו שיחקה הקבוצה בין השאר בלבנון, בסוריה ובישראל, ירד אבו ראשיד מהרכבת בה נסעה הקבוצה באחת מן התחנות, וכך הפך לבלתי לגאלי בישראל. 

בשנת 1947 שמע כי אביו, אליהו, חולה, ועל כן חזר למצרים. כשרצה לעלות חזרה לישראל, הגבולות היו סגורים בפניו בגלל מלחמת העצמאות.

ב-22 בפברואר 1950 עלה אבו ראשיד רשמית וקבע את מקום מגוריו בחיפה.

=== משפחתו ===
אבו ראשיד נישא למרגלית לבית לוקר בשנת 1958 ולהם שתי בנות.

== כספורטאי ==

ב-1950 שיחק בנבחרת ישראל למכביה בכדורסל. שיחק ככדורסלן בשנות החמישים במסגרת מועדון הפועל חיפה.

=== כמאמן ===
לצד עבודתו כמנהל בנק בחיפה, אימן פפו קבוצות כדורסל באזור הצפון במשך 18 שנה, במסגרת הליגה הראשונה בכדורסל. כמו כן אימן את נבחרת צה"ל בעת שירותו הצבאי. הוא אימן את הפועל חיפה במשך שבע שנים רצופות, במהלכן גילה וחינך את השחקנים אלברט חמו, חיים קסטן, יצחק מזרחי ויואב כץ (שהפך עשרות שנים אחר כך לבעלים של המועדון). כמו כן אימן את קבוצת הנשים של הפועל חיפה. 

בנוסף אימן את מכבי חיפה, הפועל בית אלפא, הפועל משמר העמק, מכבי קריית מוצקין והפועל קריית חיים.

== קישורים חיצוניים ==

* דורון בן דור, [https://web.archive.org/web/20160304031149/http://www.ibba.one.co.il/General/Article.aspx?siteid=6&id=187585 אבו רשיד, המאמן המיתולוגי נפטר בגיל 85], 24 בספטמבר 2011, באתר ONE

==הערות שוליים==

קטגוריה:מאמני הפועל חיפה בכדורסל
קטגוריה:כדורסלנים ישראלים
קטגוריה:מאמני כדורסל ישראלים
קטגוריה:כדורסלני הפועל חיפה
קטגוריה:מאמני מכבי חיפה בכדורסל
קטגוריה:עולים לאחר מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ישראלים ילידי מצרים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1927
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
מרילין רובינסון

מרילין סאמרס רובינסון (באנגלית: Marilynne Summers Robinson; נולדה ב-26 בנובמבר 1943) היא סופרת אמריקאית.

==קורות חיים==
רובינסון נולדה וגדלה בסנדפוינט, ארצות הברית. את התואר ראשון שלה קיבלה מפמברוק קולג', קולג' הנשים הראשון באוניברסיטת בראון וקיבלה את הדוקטורט שלה מאוניברסיטת וושינגטון ב-1977. היא התחנכה כפרסביטריאנית, אך בבגרותה המירה את דתה לקונגרגציונליזם. הקלוויניזם שלה השפיע עמוקות על עבודתה, ובמיוחד על ספרה "גלעד".

רובינסון כתבה שלושה ספרים שבזכותם התפרסמה: משמרת בית (1980), גלעד (2004) ובית (2008). משמרת בית עלה לגמר לפרס פוליצר לפרוזה, גלעד זכה בפוליצר ובית קיבל את פרס אורנג'. בית מהווה למעשה המשך לספר גלעד המתארים שניהם את משפחת ברואטון באותה תקופה.

רובינסון משמשת כפרופסור אורח באוניברסיטאות רבות ביניהן קנט, אמהרסט ובתוכנית לתואר שני באומנות לסופרים ומשוררים של אוניברסיטת מסצ'וסטס. ב-10 באפריל 2010 היא נבחרה כעמיתה באקדמיה האמריקאית לאמניות ולמדעים. כיום היא מלמדת בסדנת הכתיבה של אוניברסיטת איווה שבאיווה סיטי.

בשנת 2016 הוענק לה פרס דייטון לספרות שלום.

==ספריה==
*גלעד
*בית
*משמרת בית

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:זוכות פרס לסיפורת מאת נשים
קטגוריה:זוכי פרסים לספרות
קטגוריה:זוכי פרס גרומאייר: דת
קטגוריה:סופרות אמריקאיות
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת איווה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת איווה
קטגוריה:זוכי מדליית מדעי הרוח
קטגוריה:אמריקאים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בראון
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בראון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת וושינגטון
קטגוריה:זוכות פרס פוליצר: סיפורת
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1943
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1943
קטגוריה:זוכי פרס דייטון לספרות שלום
בולבול ההימלאיה

בּוּלְבּוּל ההימלאיה (שם מדעי: Pycnonotus leucogenys) הוא ציפור שיר מסוג בולבול.

== תיאור ==
אורך גופו 18 ס"מ, מוטת כנפיו 25–28 ס"מ ומשקלו כ-30 גרם. ראש הציפור, גרונה וכרבולתה בצבעי שחור לבן. גבו וזנבו חום, תחתיתו צהובה. לשני המינים צבע זהה, מאפיים נפוץ פחות בקרב הציפורים. שריקתו היפה מלודית וגבוהה מחולקת ל-4 חלקים, דומה מאוד לשריקת הזהבן.

==גידול==
בולבול זה נפוץ ביערות, בנוסף הוא נפוץ מאוד בגינות שבשולי הדרכים. לעיתים ניתן גם למצוא אותו בגנים ובפארקים בהם מבקרים בני אדם, המשאירים אוכל. דבר זה מזמין זבובים ושאר חרקים אחרים, שהם המאכל העיקרי שלו. הוא מצוי, בין השאר, באפגניסטן, ערב הסעודית, בהוטן, הודו, נפאל, פקיסטן וטג'יקיסטן.

==רבייה==
בולבול זה מכין קן בצורת כוס קטנה, העשוי מעשבים, שורשים וענפים דקים. הקן נבנה בדרך כלל על עץ או על ענף של עץ נמוך. הנקבה מטילה בדרך כלל שלוש ביצים, המודגרות במשך 12 יום. הגוזלים עוזבים את הקן לאחר 9–11 ימים. ההטלות מוערכות כשניים או שלושה במהלך הקיץ. במהלך הרבייה ציפור זו לוחמנית מאוד כלפי שאר הציפורים.

==תזונה==
בולבול זה ניזון מחרקים וחסרי חוליות קטנים אחרים, גרגרי יער, פירות, ירקות, זרעים, צוף וביצה חיה של ציפורים אחרות.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1835
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ג'ון אדוארד גריי
קטגוריה:בולבוליים
קטגוריה:בהוטן: עופות
קטגוריה:פקיסטן: עופות
קטגוריה:הודו: עופות
קטגוריה:אפגניסטן: עופות
דן ורד

דן ורד (נולד ב-28 במרץ 1944) הוא יהודי ישראלי שהורשע בריגול למען סוריה.

==ביוגרפיה==
דן ורד נולד בתל אביב-יפו ב-1944 בשם דן רוזנפלד לבתיה ואברהם רוזנפלד. ב-1961 סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה גאולה, וב-1970 סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת מיאמי. במהלך שהותו בארצות הברית, החל להזדהות עם המוחים כנגד מלחמת וייטנאם ועם המאבק של האפרו-אמריקאים והפורטוריקנים לשוויון זכויות, והצטרף לארגון הסטודנטים הסוציאליסטי "סטודנטים למען חברה דמוקרטית". עם חזרתו לארץ, התיישב ברמת גן ועסק בהוראת מתמטיקה. במקביל לעיסוקו בהוראה, הצטרף ורד לארגון השמאל "מצפן". בספטמבר 1970 פרש מהארגון יחד עם חבריו, בהם אודי אדיב ורמי ליבנה, ויחד עם אחרים הם הקימו את "הברית הקומוניסטית המהפכנית", ופרסמו את ביטאונה בשם "מאבק". בין ורד וחברי ההתארגנות התגלעו חילוקי דעות אידאולוגיים ובאוקטובר 1971 פרש ממנה, ויחד עם חברים, ביניהם אדיב, הקימו את "החזית האדומה", שפרסמה ביטאון משלה בשם זה. בסך הכול יצאו שלושה גליונות, האחרון בהם באפריל 1972. 

ביוזמת שותפים מה"חזית האדומה", יהודים וערבים, יצר אודי אדיב קשר עם סוכן פלסטיני-סורי בשם חביב קהוואג'י, שהיה חבר באש"ף. אדיב וחבריו ובהם דן ורד נסעו לדמשק, שם עברו אימונים בתורת החבלה. לאחר מכן שבו לישראל. על פי התוכנית, הסורים היו אמורים לשדר דרך הרדיו מסרים מוצפנים, ובאמצעותם להפעיל את חברי החוליה שגייסו בביצוע פעולות חבלה. 

תוכניותיהם של חברי הקבוצה לא יצאו לפועל, שכן השב"כ, שהיה במעקב צמוד אחרי המגויסים ומודע לכל תוכניותיהם, מיהר לעצור אותם. ב-8 בדצמבר 1972 נעצרו חברי הקבוצה, שכללה 20 ערבים (ביניהם ראש הרשת דאוד תורכי) וארבעה יהודים - אודי אדיב, דן ורד, יחזקאל כהן ודוד קופר. מעצרם של חברי הקבוצה עורר סערה ציבורית עזה. מעשה הבגידה של יהודים במדינתם נתפס אז בעיני הציבור בתדהמה, במיוחד על רקע האווירה הפטריוטית הגורפת ששררה בישראל בתקופה שבין מלחמת ששת הימים לבין מלחמת יום הכיפורים. 

ב-25 במרץ 1973 נגזר דינם של חברי החוליה: ראש הרשת תורכי, ואדיב, שלא הביע חרטה על מעשיו, נידונו ל-17 שנות מאסר, ודן ורד אשר הביע חרטה על מעשיו, נידון ל-10 שנות מאסר. חברים אחרים בפרשה נידונו אף הם לתקופות מאסר שונות, קצרות יותר. בית המשפט ציין בין הסיבות להקלה בעונשו של ורד כי לידיעות שמסר לא היה ערך ביטחוני, וכי בשל העובדה שנסע ראשון לדמשק, לפני אודי אדיב, לא ידע ורד עם מי הוא עומד להיפגש ומה צפוי לו בדמשק.

ורד שוחרר מהכלא באוגוסט 1979, לאחר ריצוי שני שלישים מתקופת מאסרו. עם שחרורו הוא התגרש מאשתו הראשונה לה נישא בשנת 1972 טרם מעצרו. בשנת 1983 נישא בשנית, ובשנת 1984 נולד בנו - בן. הוא שב לעסוק בהוראת מתמטיקה, שבה עסק לפני מאסרו, ולימד במספר בתי ספר בתל אביב, האחרון שבהם תיכון עירוני ד'. במאי 1980 ביקש הרמטכ"ל, רפאל איתן, למנוע את העסקתו כמורה, אולם הדבר לא עלה בידו, כי ורד עבד בבית הספר הפרטי אנקורי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://danvered.com האתר של דן ורד]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים שריגלו למען סוריה
קטגוריה:פעילי שמאל רדיקלי ישראלים
קטגוריה:קומוניסטים ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות על רקע אידאולוגי בישראל
קטגוריה:מרגלים יהודים
קטגוריה:חברי מצפן
קטגוריה:בוגרי גימנסיה גאולה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת מיאמי
קטגוריה:מורים למתמטיקה בישראל
קטגוריה:אנטי-ציונים יהודים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
סמארטלינקס איירליינס

איירבוס A320-200 של החברה]]
סמארטלינקס איירליינס (בלטבית: SmartLynx) היא חברת תעופה לטבית שהוקמה בשנת 1992, ומפעילה טיסות שכר בעבור חברות תעופה אחרות.

==חברות בת==
* סמארטלינקס איירליינס אסטוניה - הוקמה בשנת 2012 ופועלת מנמל התעופה של טאלין. קוד היאט"א של החברה הוא 6Y, קוד ה-ICAO הוא MYX ואות הקריאה הוא TALLINN CAT.

==פעילות החברה בישראל==
החברה החכירה בעבר 3 מטוסי איירבוס A320 לישראייר:
* YL-LCB ששירת בישראייר החל מפברואר 2007 ועד אוקטובר 2010, תחת אות קריאה: 4X-ABD. המטוס הוצא משירות החברה.
* YL-LCA ששירת בישראייר החל מפברואר 2007 ועד מאי 2010, תחת אות קריאה: 4X-ABC. המטוס הוצא משירות החברה.
* YL-LCH ששירת בישראייר החל מיוני 2010 ועד דצמבר 2010, תחת אות קריאה: 4X-ABH. מטוס זה הוחכר גם לארקיע בקיץ 2011 וטס תחת אות הקריאה הלטבי (YL-LCH).

בשנת 2017 החכירה החברה מטוס לחברת אל על. המטוס ביצע טיסות ליעדי UP הקרובים כמו בודפשט ולרנקה.

==צי המטוסים ==
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018:

{| class="toccolours" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse;text-align:center "
|- style="color:white;background:#cc0000;"
! rowspan="2" style="width:150px;" | כלי טיס
! rowspan="2" style="width:150px;" | חברה/חברת בת
! rowspan="2" style="width:50px;" | בצי
! rowspan="2" style="width:50px;" | בהזמנה
! colspan="2" class="unsortable" | נוסעים
! rowspan="2" style="width:150px;" | הערות
|- style="color:white;background:#cc0000;"
! style="width:40px;" | <abbr title="מחלקת תיירים">Y</abbr>
! style="width:40px;" | סה"כ
|-
|rowspan=2|איירבוס A320-200
|סמארטלינקס
|7
|rowspan=2|—
|rowspan=2|180
|rowspan=2|180
|rowspan=2|
|-
|סמארטלינקס אסטוניה
|8
|-
|איירבוס A321-200
|סמארטלינקס
|2
|—
|220
|220
|
|-
!colspan=2|סה"כ
!17
!—
!colspan=3|
|}

== קישורים חיצוניים ==

* 

* מדיה וקבצים בנושא [http://www.airliners.net/search/photo.search?airlinesearch=SmartLynx%20Airlines&distinct_entry=true SmartLynx Airlines], באתר Airliners.net

==הערות שוליים==

קטגוריה:לטביה: תעופה
קטגוריה:חברות לטביות
קטגוריה:אירופה: חברות תעופה
החדר של מרי

האם מרי יודעת מהו [[אדום?]]
החדר של מרי הוא ניסוי מחשבתי פילוסופי שניסח פרנק ג'קסון במאמרו "קווליה אפיפנומנלית" (Epiphenomenal Qualia) ולאחר מכן הורחב במאמרו "מה מרי לא ידעה". ניסוי המחשבה משמש כטיעון על סמך ידע נגד פיזיקליזם - הגישה כי העולם, כולל העולם המנטלי, הוא כולו פיזיקלי. הוויכוח שהתעורר בעקבות ניסוי המחשבה הביא להוצאת הספר "יש משהו בנוגע למרי" (There is Something About Mary, 2004) שכלל את תגובותיהם של דניאל דנט, דייוויד לואיס ופול צ'רצ'לנד.

==רקע==
"חדרה של מרי" הוא ניסוי מחשבתי שמטרתו היא להראות כי קיימות תכונות לא פיזיקליות וידע הניתן להשגה רק על בסיס ניסיון תודעתי. הניסוי מנסה להפריך את התאוריות הקובעות שכל מה שניתן לידיעה הוא ידע פיזיקלי. הניסוי הוא חלק מדיון פילוסופי מהעשורים האחרונים בפילוסופיה של הנפש. בכל הנוגע לבעיית גוף-נפש, מתמקד הדיון הפילוסופי בשנים האחרונות בעצם האפשרות של העמדה (רדוקציה) של כל סוג של הסבר, ידע ותופעה, לרמה הפיזיקלית. חלק מהמטריאליסטים תומכים באפשרות לרדוקציה מסוג זה. מנגד, פילוסופים כמו פרנק ג'קסון ותומאס נייגל (במאמרו "איך זה להיות עטלף?"), העלו את הבעייתיות שנובעת מתהליך רדוקציוני זה. חדרה של מרי הוא דוגמה מרכזית לבעייתיות זו.

==ניסוי המחשבה==
ניסוי המחשבה הוצע במקור על ידי פרנק ג'קסון כך:

במילים אחרות, מרי היא מדענית שיודעת כל מה שניתן מדעית לדעת על צבעים, אבל היא מעולם לא חוותה ראיית צבעים. השאלה שמעלה ג'קסון היא: ברגע שהיא תראה לראשונה צבע, האם היא תלמד משהו חדש?

אונטולוגית, הטיעון הבא מוכל בניסוי המחשבה:
# כל פיסת מידע פיזיקלית בנוגע לתפיסת הצבע האנושית נרכשה על ידי מרי, לפני היציאה מהחדר השחור לבן. יש לה את כל הידע הפיזיקלי בנושא.
# בצאתה מהחדר ובחוויה הראשונה של ראיית צבע, היא רוכשת ידע חדש (כלשהו).
לכן: היה ידע כלשהו בנוגע לתפיסת הצבע האנושית שמרי לא הכירה לפני יציאתה מהחדר. לפיכך, לא כל ידע הוא ידע פיזיקלי.

רוב הכותבים מתמקדים בדוגמה זו של ג'קסון על מרי, אך ג'קסון השתמש בדוגמה נוספת במאמרו: אדם כלשהו בשם פרד מסוגל לראות צבע שלא מוכר לאנשים רגילים. ייתכן ונרצה לדעת איזה צבע חווה פרד כשהוא מתבונן באובייקט בעל צבע מיוחד זה. הטענה היא שללא תלות בכמות הידע שנצבור לגבי תפיסת הצבעים של פרד, לעולם לא נוכל לדעת איזה צבע הוא חווה, בדומה למרי, שלא ידעה את חוויית ראיית האדום עצמה. בשני המקרים, לסובייקט אפיסטמולוגי א' אין גישה לידע מסוים של סובייקט ב': א' לא יכול לדעת אם ב' חווה תכונה תפיסתית ת' במקרים מסוימים. הידע הזה על סובייקט ב' חסום בפני א', מפני ש-א' לא חווה את תכונה ת' בעצמו.

==ראו גם==
* אפיפנומנליזם
* פיזיקליזם
* קווליה
* פילוסופיה של הנפש

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
*
*
*
*
*
</div>

==קישורים חיצוניים==

* [http://philosophybites.com/2011/08/frank-jackson-on-what-mary-knew.html פרנק ג'קסון משוחח על הניסוי] בפודקאסט 
* 
* [http://www.iep.utm.edu/k/know-arg.htm The Knowledge Argument Against Physicalism], באנציקלופדיית האינטרנט לפילוסופיה 

קטגוריה:תורת ההכרה
קטגוריה:פילוסופיה של הנפש
קטגוריה:ניסויים מחשבתיים
Israel Law Review

Israel Law Review הוא כתב עת משפטי ישראלי של האוניברסיטה העברית בירושלים, הוותיק ביותר בישראל שיוצא לאור בשפה האנגלית.

== היסטוריה ==
כתב העת נוסד בינואר 1966 בידי Israeli Law Review Association בחסותם של חברי סגל בכירים מהפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים. בעת היווסדו היה זה כתב העת השני למשפטים שראה אור בישראל (הראשון היה "הפרקליט", שהוצא לאור בידי לשכת עורכי הדין בישראל ופרסם מאמרים פרקטיים קצרים בשפה העברית). במקור שקלו להוציאו בצרפתית, אולם לבסוף הוחלט לפרסמו באנגלית.

העורך הראשון של כתב העת היה פרופ' אביגדור לבונטין. בשנים 1996–2001, עורכתו הראשית הייתה פרופ' פרנסס רדאי. מאז 2008 כתב העת מנוהל על ידי מרכז מינרבה לזכויות אדם בפקולטה למשפטים בירושלים. עורכיו הראשיים שם סר פרופ' נייג'ל רודלי מאוניברסיטת אסקס ופרופ' יובל שני מהפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, והעורכת האקדמית היא פרופ' יעל רונן. מאז 2012 כתב העת מוצא לאור על ידי Cambridge University Press.

מאז היווסדו השיפוט בכתב העת מבוסס על ביקורת עמיתים.

באנציקלופדיית Great American Lawyers, an Encyclopaedia, התייחסו לכתב העת בשנת 2001 כאל "אחד מכתבי העת האקדמיים היוקרתיים ביותר".

== נושאים ==
עד 2008 התמקד כתב העת במשפט הישראלי ובסוגיות הרלוונטיות לחברה הישראלית.
מאז 2008, כאשר ניהול כתב העת עבר למרכז מינרבה לזכויות אדם, הוא מתמקד בזכויות אדם, משפט ציבורי ומשפט בינלאומי פומבי. הוא בוחן את השלכותיהן של הנורמות המשפטיות במצבי קונפליקט ואי-ודאות פוליטית.

== תמצית ומפתח העניינים ==
מפתח העניינים של כתב העת מתפרסם בלקסיס נקסיס
,
Hein

ו-EBSCO
.

== מאמרים ידועים ==
ב-1969 פרסם חיים כהן, שופט בית המשפט העליון, מאמר בכתב העת, עליו דווח ב-Associated Press וזכה לפרסום נרחב בעיתונות, שבו הוא טוען שההנהגה היהודית ניסתה להציל את ישו מידי עונש המוות שהוטל עליו בידי השלטונות הרומאיים, אולם ישו מיאן לשתף פעולה.

אלן דרשוביץ (מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד) פרסם גם הוא בכתב העת.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: כתבי עת משפטיים
בילבאו ארנה

בילבאו ארנה (ספרדית: Bilbao Arena) הוא אולם ספורט רב תכליתי השוכן בעיר בילבאו מחבל הבסקים שבספרד, באזור מיריבילה (Miribilla). האולם נחנך בספטמבר 2010 ותכולתו עומדת על כ-10,014 מקומות ישיבה. האולם, מאז נפתח, משמש המגרש המרכזי כביתה של קבוצת הכדורסל המקומית, בילבאו באסקט אשר משתתפת בליגת העל הספרדית ובליגת האלופות בכדורסל, עם 8,500 מושבים. לארנה יש את היכולת להתחלק לשלושה מגרשים קטנים יותר לאירועי ספורט רב-תכליתיים, כמו כדורסל וכדורגל קטנים יותר. סך הכל 25,985 מ"ר. שטח הפנים מכיל חדרי הלבשה לספורטאים מקצועיים ואירועים רחבי היקף, יחד עם אזור בדיקת מרפאה וסמים, שטח אחסון ומתקני שירות אחרים. המתקנים זמינים לכל סוגי האירועים.

פרט למשחקי כדורסל, משמש האולם למופעי תרבות ואירועי ספורט נוספים ומאכלס בריכת שחייה וגימנסיה.

במטרה לשלב את זירת הספורט בילבאו באזור מיריבילה, נבנתה הארנה על פי הסביבה הטבעית שמסביב. משימוש בחומרים כמו אלמנטים מאבן, והזכירו את אחד הסלעים שהוצאו מאזור זה, ועד לעמודי הפלדה המספקים תמיכה לכל הבניין וכן אלמנטים חיצוניים המחקים את העצים. שנמצא בשכונה זו בבילבאו, העיצוב והבנייה הם בהרמוניה מושלמת עם הסביבה שלו.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.bilbao.net/nuevobilbao/jsp/bilbao/ciudadCont.jsp?idioma=i&color=rojo&padre=%7CHC&tema=-71&subtema=10&padresub=751 עיריית בילבאו -בילבאו ארנה]
*[http://www.bilbaobasket.biz/ בילבאו באסקט - האתר הרשמי]
*[http://www.acxt.es/ אתר האדריכל- ACXT]
==הערות שוליים==

קטגוריה:אולמות כדורסל בספרד
קטגוריה:בילבאו באסקט
קטגוריה:בילבאו: מבנים
היכל סן פבלו

סן פבלו (בשמו המלא: Palacio Municipal de Deportes San Pablo) הוא אולם ספורט השוכן בעיר סביליה מאנדלוסיה שבספרד. האולם נפתח ב-1988 ומשמש בעיקר למשחקי כדורסל. בשנת 1996 בעולם נערכו משחקי הגמר של אליפות אירופה בכדוריד.

תכולת האולם עומדת על כ-10,200 מקומות ישיבה ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצת ריאל בטיס מליגת העל הספרדית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אולמות כדורסל בספרד
קטגוריה:סביליה: מבנים
קטגוריה:סביליה: ספורט
סמל אלבמה

החותם הגדול של מדינת אלבמה שמו של חותם המדינה של מדינת אלבמה בארצות הברית.
==הסמל ב-1817==
הסמל עוצב לראשונה ב-1817 על ידי ויליאם וויט ביב, מושלה הראשון של הטריטוריה אלבמה ומושלה הראשון כמדינה. כשאלבמה הפכה למדינה בשנת 1819, מחוקק המדינה אימץ את הסמל כסמל הרשמי של אלבמה. 
בסמל נראים נהר ועץ, מהמשאבים העיקריים ביותר של אלבמה אז.

== הסמל ב-1868==
הסמל הוחלף ב-29 בדצמבר 1868 לסמל דמוי עיט אשר החזיק בפיו סרט בו כתוב: "כאן אנו נחים". עיצוב זה עדיין בשימוש על ידי משרד העבודה של אלבמה.

==הסמל ב-1939==
ב-1939, לבקשתו של המושל המכהן, הרעיון של עיצוב מפה הוחזר. הסמל הוחלף בטקס חגיגי שנערך על ידי המושל. 
==ראו גם==
* דגל אלבמה

קטגוריה:אלבמה: סמלים
אלבמה
קטגוריה:עיט בתרבות
ברית שלום (ארצות הברית)

Independent Order Brith Sholom הייתה תנועה יהודית, שהייתה פעילה במיוחד בראשית המאה העשרים. היא נוסדה ב-1905 כתנועת אחווה בפילדלפיה, פנסילבניה. לפי "מרשם הקהילה היהודית בעיר ניו יורק 1918-1917", תנועת 'ברית שלום' הקיפה 378 לשכות ברחבי המדינה ומנתה 52,596 חברים. 88 מלשכותיה היו בניו יורק לבדה, בה היו רשומים 15,000 חברים. דמי החבר השנתיים היו בממוצע $16.

ב-1940, מנו חברי התנועה 15,000 איש.

==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Schmidt, Alvin J. and Babchuk, Nicolas. Fraternal Organizations. Published 1980. Greenwood Press. Friendly societies. 410 pages. 
* Oscar Isaiah Janowsky. The American Jew: A Composite Portrait, p. 146
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהדות ארצות הברית: ארגונים
פיליפין דה רוטשילד

הברונית פיליפין מתילד קאמיל דה רוטשילד (בצרפתית: Philippine Mathilde Camille de Rothschild; 22 בנובמבר 1933 – 23 באוגוסט 2014) הייתה שחקנית תיאטרון צרפתיה ממוצא יהודי, חלק ממשפחת רוטשילד הידועה. בעלת יקב שאטו מוטון רוטשילד. שיחקה בתיאטרון תחת שם הבמה פיליפין פסקל.

==קורות חיים==
פיליפין נולדה בפריז בירת צרפת לאב יהודי ולאם קתולית. היא הייתה בתו היחידה של סוחר היינות הברון פיליפ דה רוטשילד ונצר לשושלת הבנקאות של משפחת רוטשילד. בזמן לידתה, אמה, אליזבת פלטייה דה שאמביר, הייתה אשתו של היונקר מארק דה בקר-רמי, אציל בלגי. נישואיהם לא צלחו והזוג התגרש ב-1934, אחרי ריב משפטי שכלל איומים של היונקר לחטוף את בתה של אשתו.

בעת היותה בת עשר, היא הייתה עדה לכך שהגסטאפו עצר את אימה, אליזבת דה רוטשילד, שלימים נספתה במחנה הריכוז ראוונסבריק.

ב-1958 היא סיימה את לימודיה בקונסרבטוריון הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה בפריז ושיחקה בקומדי פראנסז ביחד עם קתרין דנב. היא גילמה את אחד התפקידים הראשיים בהרולד ומוד, ביחד עם מאדלן רנו בשנים 1980-1973.

היא הכירה את במאי התיאטרון הצרפתי ז'אק סרס (Sereys), והם נישאו בשנת 1961. הם גידלו שלושה ילדים, קאמיל, שנולדה ב-1961; פיליפ, שנולד ב-1963 וז'וליין, שנולד ב-1971; הם השתמשו בשם המשפחה סרס דה רוטשילד. לימים הזוג התגרש, אולם ז'אק סרס נותר במועצת המנהלים של חברת "הברון פיליפ דה רוטשילד". לאחר מכן נישאה פיליפין דה רוטשילד לז'אן-פייר דה בומארשה, סופר וחוקר.

פיליפין דה רוטשילד נכנסה לעסקי היין של אביה בשנות השבעים. כשפיליפ הלך לעולמו ב-1988, ירשה ממנו פיליפין שלוש אחוזות בבורדו: שאטו מוטון רוטשילד (אותו רכש סב-סבה נתניאל דה רוטשילד ב-1853), שאטו ד'ארמאיאק ושאטו קלר-מילון. היא גם התמנתה ליושב ראש ובעלת השליטה בחברת "הברון פיליפ דה רוטשילד". בעת פטירתו של אביה, מכרה החברה 1.3 מיליון ארגזי יין בשנה. בשנת 2000, המכירות כמעט הוכפלו לסך של 2.1 מיליון ארגזים. בה-1999, העפילו המכירות לסביבות ה-155 מיליון דולר.

אחזקות היין שלה כללו את שאטו מוטון רוטשילד, שאטו ד'ארמאיאק, שאטו קלר-מילון, דומן דה לאמבר, ברון ארק, ברון פיליפ דה רוטשילד, מוטון קאדה, אופוס וואן ווינה אלמאויוה.

הונה הפרטי נאמד בזמנו ב-190 מיליון אירו, על פי העיתון לה נובל אקונומיסט. כמו כן, הייתה אבירת לגיון הכבוד.

==אילן יוחסין==

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.bpdr.com/ אתר חברת "הברון פיליפ דה רוטשילד"]

פיליפין
קטגוריה:יינות צרפתיים
קטגוריה:שחקניות תיאטרון צרפתיות
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים צרפתים
קטגוריה:ניצולי השואה: צרפת
קטגוריה:ילדים בשואה: צרפת
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1933
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1933
קטגוריה:צרפתיות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-2014
Jerusalem Review of Legal Studies

עטיפת כתב העת ב7 ב[[יוני 2013]]
The Jerusalem Review of Legal Studies הוא כתב עת משפטי היוצא לאור בהוצאת הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, ומוקדש לסקירת ספרים ומחקרים בתאוריה המשפטית. הוא מבוסס על סימפוזיונים שבהם מוזמנים מחברי ספרים ומחקרים להשיב למגיבים על הספר או על המחקר. התגובות ומענה המחבר כמו גם לקחים מהדיון החי בסימפוזיון מפורסמים בכתב העת. כתב העת מתפרסם גם בהוצאת אוקספורד.

סימפוזיונים קודמים שפורסמו בו כוללים את ספרו של דאג הוסאק על הפללה, ספרו של ויל קימליקה על רב תרבותיות, ריי לאנגטון על פורנוגרפיה ודייוויד רבן על ההיסטוריה של המשפט האמריקני. כתב העת נוסד על ידי דוד אנוך ואלון הראל.

== קישורים חיצוניים ==
* 
*[https://web.archive.org/web/20110925123352/http://law.huji.ac.il/pirsumim.asp?cat=2130&in=0 אתר כתב העת], באוניברסיטה העברית
*[http://www.ssrn.com/link/Jerusalem-Review-Legal-Studies.html, באתר SSRN]

קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים: כתבי עת משפטיים
The One That Got Away

"The One That Got Away" (בעברית: האחד שהסתלק) הוא סינגל של זמרת ופזמונאית הפופ האמריקאית קייטי פרי. השיר יצא לאור כסינגל השישי מתוך אלבום האולפן השלישי של פרי Teenage Dream, ב-28 בספטמבר 2011. הסינגל נכתב על ידי פרי, ד"ר לוק ומקס מרטין.

הקליפ לשיר זכה להצלחה רבה ובו קייטי מחופשת בצורה טובה ביותר לאישה הזקנה, האישה הזו היא בעצם קייטי בעתיד אשר מדוכאת בגלל טעות עבר אשר קייטי עשתה לחבר שלה.

== מיקומי שיא ==

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי קייטי פרי
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קייטי פרי
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ד"ר לוק
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי מקס מרטין
קטגוריה:וידאו קליפים שבוימו על ידי פלוריה סיגיסמונדי
קטגוריה:שירי לפידים
קטגוריה:שירי אלקטרופופ
קטגוריה:בלדות פופ
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב
קטגוריה:סינגלים בהוצאת קפיטול רקורדס
הוגו מייזל

הוגו מייזל (גרמנית: Hugo Meisl; 16 בנובמבר 1881, בוהמיה - 17 בפברואר 1937) היה מאמן כדורגל יהודי-אוסטרי שהתפרסם בזכות אימון "נבחרת הפלא האוסטרית" בשנות ה-30 וכשופט. ב-1981 הוכנס שמו של מייזל ל"יד לאיש הספורט היהודי". ב-1928 היה בין האישים שסייעו לקבלת ההתאחדות לכדורגל כחברה בפיפ"א.

==ביוגרפיה==
מייזל נולד למשפחה יהודית בבוהמיה, ולאחר שעבר לווינה ב-1893 עבד כפקיד בנק. תוך זמן קצר החל להתעניין בכדורגל, ובתחילת שנות ה-40 לחייו החל בקריירה בהתאחדות הכדורגל האוסטרית, ששיאה היה במינויו למזכיר הכללי של ההתאחדות. ב-10 ביוני 1908 שפט במשחק הבינלאומי הראשון בין נבחרת לנבחרת , שהסתיים בניצחון האנגלים בתוצאה 7 - 0. באולימפיאדת סטוקהולם שנערכה ב-1912 זכה מייזל לשמש כשופט בטורניר הכדורגל האולימפי.

התעניינותו של מייזל בכדורגל ורצונו ליצור חיבורים בינלאומיים שונים הובילו אותו ליזום את הקמתו של הטורניר הכלל-אירופאי הראשון למועדונים: גביע מיטרופה, הגביע הבינלאומי המרכז-אירופאי והקמת ליגת כדורגל מקצוענית באוסטריה ב-1924. הוא אף טיפח קשרים עם מאמנים ידועים באותה עת, בהם ויטוריו פוצו מאיטליה והרברט צ'פמן מאנגליה. ביחד עם המאמן האנגלי ג'ימי הוגאן, שעבד גם כן בווינה, פיתח מייזל שיטה ששמה דגש על הימנעות ממסירת הכדור במסירה דרך האוויר ובמקום זאת למסור אותו על הקרקע.

ב-1913 מונה מייזל למאמן הנבחרת האוסטרית ביחד עם היינריך רטשורי, וב-1919 החל לכהן לבדו בתפקיד. מייזל הוביל את הנבחרת לשיא כוחה בשלהי שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30. בין 12 באפריל 1931 ל-7 בדצמבר 1932 קבעה הנבחרת שיא של 14 משחקים ללא הפסד כולל ניצחונות על מספר יריבות אירופאיות משמעותיות, ובזכות כך נודעה הנבחרת כאחת הטובות ביותר בעולם וזכתה לכינוי "נבחרת הפלא". הרצף שאליו הוביל מייזל נקטע על ידי ב-1932. ב-11 בפברואר 1934 אימן מייזל את הנבחרת האוסטרית בניצחון 4 - 2 על בטורינו במסגרת הגביע הבינלאומי המרכז-אירופאי, שסימן את הפיכתה של אוסטריה לאחת המועמדות לזכות במונדיאל 1934.

מייזל המשיך לאמן את הנבחרת גם במונדיאל עצמו. בשלב הראשון הדיחה אוסטריה את לאחר ניצחון בהארכה בתוצאה 3 - 2, ובשלב הבא פגשה פעם נוספת בתולדותיה את הונגריה, במשחק שבו הורחק שחקן, הוענק פנדל להונגריה והכוכב האוסטרי יוהאן הורוואט נפצע ולא היה יכול להשתתף בחצי הגמר מול איטליה, שבו הפסידה אוסטריה לאחר שער יחיד של אנריקה גואיטה. אוסטריה ואיטליה חזרו ונפגשו בגמר טורניר הכדורגל האולימפי באולימפיאדת 1936 בברלין, וגם הפעם איטליה ניצחה, בתוצאה 2 - 1. הייתה זו הפעם היחידה שבה מייזל הצליח להוביל את נבחרתו להעפלה למשחק גמר של טורניר בינלאומי חשוב.

מייזל נפטר ב-1937 לאחר שלקה בהתקף לב, ושנה לאחר מכן פירקו הנאצים את הנבחרת האוסטרית בעקבות האנשלוס.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071008022055/http://www.jewishsports.net/biopages/HugoMeisl.htm הוגו מייזל] באתר "יד לאיש הספורט היהודי"
* 

קטגוריה:יהודים אוסטרים
קטגוריה:מאמני כדורגל אוסטרים
קטגוריה:שופטי כדורגל
קטגוריה:כדורגלנים יהודים
קטגוריה:מאמני נבחרת אוסטריה בכדורגל
קטגוריה:מאמני אוסטריה וינה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הספורטאים היהודים: אוסטרים
קטגוריה:מאמני כדורגל יהודים
קטגוריה:עסקני כדורגל
קטגוריה:אוסטריה: אישים בספורט
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1881
קטגוריה:נפטרים ב-1937
לאון גוסנס

לאון גוסנס (באנגלית: Léon Goossens 12 ביוני 1897 - 13 בפברואר 1988) היה אבובן בריטי.

== חייו ==
גוסנס נולד בליברפול ולמד בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון. אביו היה הכנר והמנצח הבלגי אז'ן גוסנס הבן, בנו של המנצח אז'ן גוסנס האב; אחיו היה המנצח והמלחין יוג'ין גוסנס ואחותו הייתה הנבלנית סידוני גוסנס.

במחציתה הראשונה של המאה ה-20 נחשב גוסנס לאחד מחשובי האבובנים בעולם. הוא הצטרף לתזמורת קווינ'ס הול (בניצוח הנרי ווד) בגיל 15 ובשנת 1932 הביא אותו סר תומאס ביצ'ם אל התזמורת הפילהרמונית של לונדון שאך זה נוסדה, אך במקביל פיתח גם קריירה עשירה של נגינת סולו ומוזיקה קאמרית. אבובני העבר נטו להתחלק בין האסכולה הצרפתית (אלגנטית אך בעלת גון צליל דק וצפצפני) לגרמנית (מלאה ומעוגלת אך מגושמת למדי, כמעט ללא ויבראטו), אבל גוסנס השכיל לשלב את מיטב הסגולות של שני הסגנונות גם יחד.

גוסנס הזמין יצירות רבות לאבוב אצל מלחינים ידועי-שם כמו אדוארד אלגר, ראלף ווהן-ויליאמס וראטלנד בוטון והרבה לעבוד עם סולנים חשובים, בהם יהודי מנוחין. בין תלמידיו הרבים היו האבובנים אוולין ברבירולי, ג'וי בוטון (בתו של ראטלנד בוטון) ופיטר גרם, האבובן של הרכב מלוס.

בשנת 1950 קיבל גוסנס את אות מסדר האימפריה הבריטית ובשנת 1962 היה לחבר בוועד המנהל של הקולג' המלכותי למוזיקה.

== יצירות שהוזמנו על ידי לאון גוסנס או הוקדשו לו ==
* קונצ'רטו בלה מינור לאבוב וכלי מיתר מאת ראלף ווהן-ויליאמס
* קונצ'רטו מס' 2 בסול מז'ור לאבוב וכלי מיתר מאת ראטלנד בוטון
* "רביעיית פנטזיה" לאבוב וכלי מיתר מאת בנג'מין בריטן
* קונצ'רטו אופוס 45 מאת יוג'ין גוסנס, אחיו של לאון
* סונאטה לאבוב ופסנתר מאת ארנולד באקס
* חמישייה לאבוב וכלי מיתר מאת ארנולד באקס
* חמישייה לאבוב וכלי מיתר מאת ארתור בליס

== קישורים חיצוניים ==

<div style="direction: ltr;">
* [http://www.oboeclassics.com/Goossens.htm From Oboe Classics]
* [https://web.archive.org/web/20050429041103/http://idrs.colorado.edu/Publications/DR/DR9.3/DR9.3.Wils.Goos.html International Double Reed Society Article]
* [https://web.archive.org/web/20130809050748/http://britishdoublereedsociety.com/ British Double Reed Society] 
</div>

קטגוריה:אבובנים
קטגוריה:מוזיקאים בריטים
קטגוריה:משפחת גוסנס
קטגוריה:אנגלים ממוצא בלגי
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1897
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1988