OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
וילה פוסקארי

וילה פוסקארי (איטלקית: Villa Foscari) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בגמבררה די מירה, בנפת ונציה (Gambarare di Mira). הוילה ידועה גם בכינוי וילה מלקונטנטה (Malcontenta - "חסרת שביעות הרצון"). 

הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתם של האחים ניקולו ואלוויזה פוסקארי. היא בנויה על גדות התעלה היוצאת מנהר ברנטה, סמוך ללגונה שמעברה האחר שוכנת העיר ונציה. מבחינה זו, הווילה איננה וילה חקלאית, בדומה למרבית הווילות האחרות שבנה פלאדיו באזור ונטו, אלה וילה עירונית (villa suburbana) ששימשה לארוח, לייצוג, ועל-מנת לבטא את מעמדם של בעלי המקום. הבנייה הסתיימה בשנת 1560. וילה פוסקארי הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו.

==אדריכלות==
תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות".
בניגוד למרבית הווילות האחרות שבנה פלאדיו, וילה פוסקארי היא מבנה גבוה הבולט מאוד בשטח. הדבר נעשה מטעמים מעשיים, כדי להגן על קומת האדון (piano nobile) מן הסכנה של עליית מי הלגונה הסמוכה, בדומה למה שמתרחש, לעיתים, בעיר ונציה. לשם כך קומת השירותים גבוהה מאוד יחסית למקובל בווילות האחרות. גובהה הרב של הווילה משווה לה מראה של ארמון עירוני. 

לוילה מבואה גדולה וגבוהה, הבולטת מקו חזית הבניין. היא עשויה כמקובל, במתכונת של חזית מקדש רומאי, עם שישה עמודים גבוהים הנושאים גמלון משולש ובו קבוע סמל המשפחה. העלייה אל המבואה נעשתה שלא כרגיל בגרם מדרגות מרכזי, אלא באמצעות שני גרמי מדרגות צדדיים ארוכים וסימטריים. בעוד הבסיסים והכותרות היוניות עשויים אבן, בנויים העמודים מלבנים. הכוונה הייתה להשאיר אותם כך ולא לצפות אותם בכיור לבן. כך נוצר ניגוד מעניין בין הלבנה האדומה לבין האבן והטיח הלבנים, שהיה חידוש אצל פלאדיו, אותו יישם גם בעמודים הקולוסאליים בבניין קפיטניאטו שבמרכז העיר ויצ'נזה. 

פרופיל מערכת הקורות שמעל לעמודים נמשך גם סביב הבניין. קומת האדון, כמקובל, היא בעלת חלונות מלבניים גבוהים. לקומה שמעליה חלונות רבועים, והיא קומת מגורים נוספת ולא מרחב שנועד לאחסון תוצרת חקלאית כמקובל בווילות החקלאיות. מעל קומה זו מצוי כרכוב נוסף המקיף את הבניין, ולבסוף גג גמלוני. 

במרכז קומת האדון שוכן האולם המרכזי (salone) שהוא בעל מתאר דמוי צלב, והוא גבוה מאוד ומקורה בקמרונות צולבים. בחזית האחורית של הבניין אין מבואת עמודים. במרכז החזית שלושה חלונות מלבניים ומעליהם חלון תרמאלי גדול, ואלה הם הפתחים המחדירים אור רב להארת האולם המרכזי. 

בציורי עיטורי הפרסקו של האולם המרכזי החל בטיסטה פרנקו, ומשנפטר המשיך בעבודה בטיסטה ונציאנו.

==ראו גם==
*הווילות הפלדיאניות בוונטו

==לקריאה נוספת==
*אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 144.
<div style="direction: ltr;">
*Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 144-149.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
אובל

למעלה: אובל (הצורה הכהה), הבנוי מקשתות של מעגלים. למטה: אובל (בכחול) לעומת אליפסה (באדום), שלהם אותם צירי סימטריה.

אובל או סְגַלְגַּל הוא שמן של צורות מישוריות אחדות, הדומות למעגל פחוס (אך אינן אליפסה). השם "אובל" נגזר מהמילה הלטינית ovum, שפירושה ביצה. 

גוף הסיבוב של אובל קרוי אובואיד, וצורתו דומה לזו של ביצה.

תכונות משותפות לכל העקומות הקרויות אובל:
* זו עקומה גזירה בכל נקודותיה, פשוטה (אינה חותכת את עצמה), קמורה, סגורה ומישורית.
* לעקומה יש ציר סימטריה אחד לפחות.

==אובל הבנוי מקשתות של שני מעגלים==

צורה זו בנויה מקשתות של שני מעגלים בעלי רדיוסים שונים. הקשתות מתחברות זו לזו בנקודה שבה המשיקים להן נמצאים על קו ישר אחד, כך שהחיבור רציף וגזיר. כל נקודה על פני האובל שייכת לאחת משתי קשתות שרדיוסן קבוע.

לאובל זה, בדומה לאליפסה, שני צירי סימטריה, גדול וקטן.

==אובל הבנוי משני חצאי עיגול המחוברים בישרים מקבילים==

אובל פשוט יותר לבנייה הוא זה המורכב משני חצאי עיגול המחוברים ביניהם בשני ישרים מקבילים, שהמרחק ביניהם שווה לקוטר העיגול. 

גם לאובל זה שני צירי סימטריה, גדול וקטן. בניגוד לאליפסה ולאובל הבנוי מקשתות של שני מעגלים, שבהם אין שלוש נקודות הנמצאות על קו ישר אחד, אובל מהסוג שלפנינו מכיל שני קטעים ישרים.

<gallery caption="מספר דוגמאות נוספות">
Image:Oval aus kreisboegen4.svg|אובל הבנוי משני חצאי עיגול המחוברים בישרים מקבילים
Image:oval1.svg|אובל עם ציר סימטריה יחיד
Image:Chicken egg 2009-06-04.jpg|ביצה
</gallery>

==ראו גם==
*אליפסה
* אובל קאסיני

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עקומות
אגם טופליץ

אגם טופליץ (בגרמנית: Toplitzsee; נהגה: טופליצזה) הוא אגם הררי בהרי האלפים האוסטריים, כ-98 ק"מ ממזרח לזלצבורג. האגם מוקף בהרים ויערות ומהווה חלק מאזור זאלצקמרגוט.

האגם שוכן בגובה של 718 מטר מעל פני הים, אורכו 2 ק"מ רוחבו כ-400 מטר ועומקו המרבי כ-103 מטרים. האגם ניזון ממי נגר עילי ומנביעה תת-קרקעית. מי האגם מכילים חמצן עד לעומק של 20 מטר בלבד, ומתחת לעומק זה הם מלוחים ולכן ניתן למצוא באגם דגים עד לעומק של 18 מטרים בלבד. בעומקים העמוקים יותר נמצאו חיידקים ותולעים אשר מסוגלות לחיות ללא חמצן.

==תקופת הכיבוש הנאצי==
לאגם טופליץ המבודד והנסתר בהרים לא ניתן להגיע ברכב אלא בהליכה רגלית בלבד. תכונות אלה, בשילוב ממדיו הקטנים ועומקו הגדול יחסית, משכו את תשומת לבם של הנאצים, ובשנים 1943–1944 הם הקימו בו מעגן קטן ושדה ניסויים לציוד ימי. בשדה הניסויים נערכו ניסיונות בפיצוץ מטעני נפץ בעומקים שונים, וניסויי ירי בפצצות טורפדו ובטילים אשר שוגרו לעבר ההרים המקיפים את האגם.

==האוצר הנאצי==
לקראת סיום מלחמת העולם השנייה הוטבעו באגם כמויות גדולות של שטרות מזויפים, אשר יוצרו על ידי אסירים במסגרת מבצע ברנהרד. מעריכים כי בנוסף לכך הטביעו הנאצים באגם גם אוצרות אמנות שנבזזו במהלך מלחמת העולם השנייה, וכן זהב ומסמכים רבים, הכוללים פירוט מקומות מסתור של שלל ביזה נוסף, פירוט חשבונות בנקים ועוד.

צלילות רבות נערכו באגם גם בסיוע צוללות זעירות, לחיפוש אחר האוצרות האבודים. צלילות אלה נחשבות למסוכנות מאוד, שכן גזעי העצים הנופלים מן ההרים שסביב לקרקעית האגם נשארים בשלמותם ואינם נרקבים עקב הרכב המים הייחודי חסר החמצן.

בשנת 1959 נמשו מן האגם תיבות ובהן נמצאו שטרי כסף בריטי מזויף בערך של 72 מיליון ליש"ט, וכן ציוד צבאי משאריות הניסויים. בשנת 1963 נהרג צוללן בצלילה פרטית כאשר ביקש לחפש את האוצר בהנחיית קצין נאצי לשעבר. בשנת 1983, במהלך מחקר ביולוגי של האגם, נמצאו שטרות מזויפים נוספים וציוד צבאי ואחר מן התקופה הנאצית.

נכון להיום אוסרות הרשויות באוסטריה כל פעילות תת-מימית בלתי מתואמת מראש באגם. משלחות מחקר אמריקנית אשר פעלו באגם באמצעות ציוד מודרני בשנים 2005–2009, לא מצאו ממצאים חדשים הקשורים באוצר האבוד. למרות זאת, ההערכה היא כי קיימים ממצאים הלכודים מתחת לשכבת העצים המונחת על הקרקעית, אשר בשלב זה אין גישה אליהם.

המצוד אחר האוצר הנאצי האבוד באגם הוזכר בשלושה סרטי קולנוע: בסרט הגרמני "האוצר מאגם טופליץ" משנת 1959; בסרט "גולדפינגר" מסדרת ג'יימס בונד משנת 1964; ובסרט "תקרית בזלצבורג" משנת 1971, המבוסס על ספר באותו שם מ-1968 של הסופרת הלן מק-אינס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.cbsnews.com/news/hitlers-lake-21-11-2000/ "האגם של היטלר"-אגם טופליץ בתוכנית התחקירים "60 דקות" של רשת CBS]
* http://www.toplitzsee.at/
* https://www.nli.org.il/he/newspapers/hbkr/1963/11/05/01/article/34/?e=-------he-20--1--img-txIN%7ctxTI--------------1
* https://news.walla.co.il/item/1587851

טופליץ, אגם
טופליץ
קטגוריה:הרי האלפים
מקרון

מקרוֹן צרפתי
מָקָרוּן (באנגלית: macaroon) הוא שם כללי למגוון עוגיות אפויות שאינן מכילות קמח, חמאה, מרגרינה או שמן. הבסיס לעוגיית מקרון הוא חלבוני ביצה מוקצפים, סוכר ואגוזים, זרעים או מיני קטניות טחונים, ובמיוחד שקדים או קוקוס.

וריאציה נפוצה שניתן לראות בה סוג שונה של עוגייה היא (macaron, ב-o אחת) המבוססת על שתי שכבות דקות של בצק מקרון צבעוני שביניהן שכבת קרם.

==היסטוריה==
מקור שמה של העוגייה במילה האיטלקית maccarone שמשמעה בצק. המתכונים המוקדמים ביותר למקרון היו למעשה מבוססים על מקצפת בתוספת ממרח שקדים (מראנג אמרטי). אף שמקורה של עוגייה זו אינם ברורים, היסטוריונים אחדים טוענים שראשיתה במנזר איטלקי. הנזירים התלוו לשפים של קטרינה דה מדיצ'י שהגיעה לצרפת בשנת 1533 עם נישואיה לאנרי השני, מלך צרפת. מתכונים לעוגיות מקרון מופיעים בספרי מתכונים כבר בראשית המאה ה-18. מתכון לעוגיות על בסיס שקדים פורסם גם בספר הידוע Mrs Beeton's Book of Household Management בשנת 1861.

בתחילת המאה ה-20 נוצר בצרפת , וריאציה חדשה של עוגיות המקרון, שיש הרואים בה סוג נפרד של עוגיות. פייר דפונטן (Pierre Desfontaines) ממעדניית לאדורֶה בפריז הגה עוגייה המורכבת משתי דסקיות המבוססות על בצק מקרון וביניהן מילויים שונים המחזיקים את הדסקיות יחדיו, כגון קרם חמאה, ריבה או גנאש. עוגיית המקרון הצרפתית נחשבת לעוגייה קשה ומסובכת להכנה מכיוון שחומרי הגלם המרכיבים אותה צריכים להישקל במדויק, והבחישה וזמן האפייה צריכים להיות מדויקים מאוד אף הם.

==במטבח היהודי==
מקרון קוקוס, פופולרי בחג הפסח
יהודי איטליה ולוב (שם הוא נקרא עבמבר) אימצו את עוגיות המקרון כממתק לחג הפסח, שכן בהיעדר קמח או חומרי התפחה כלשהם, עוגיות המקרון הן כשרות לפסח. משם נפוצו העוגיות הללו לקהילות יהודיות ברחבי אירופה. בהדרגה התפתחו וריאציות נוספות למקרון, תחילה על בסיס קוקוס ולאחר מכן על בסיס מרכיבי טעם אחרים. בישראל מקובלות בעיקר עוגיות על בסיס בוטנים, שקדים או קוקוס הנמכרות במיוחד לקראת חג הפסח.

== ראו גם ==

* עוגיות קוקוס
* עוגיות בוטנים

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bazekalim.com/2011/04/16/macaron-101/ מתכון מפורט למקרון] - כולל תמונות שלבי ההכנה, בבלוג "בצק אלים"
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עוגיות
קטגוריה:המטבח הצרפתי: קינוחים
קטגוריה:המטבח האיטלקי: קינוחים
קטגוריה:מאכלי שקדים
קטגוריה:מאכלי פסח
קטגוריה:מאכלי בוטנים
יואב שוהם

יואב שוהם (נולד ב-22 בינואר 1956) הוא פרופסור אמריטוס למדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד. מחקריו עוסקים בבינה מלאכותית, בתחום מערכות מרובות סוכנים ובתורת המשחקים.

== ביוגרפיה ==
שוהם סיים תואר ראשון בטכניון. לאחר התואר רצה להתמחות בבינה מלאכותית, אך הענף היה בחיתוליו בארץ ולכן בשנת 1982 נסע לאוניברסיטת ייל כדי להמשיך את לימודיו. בשנת 1987 קיבל תואר דוקטור במדעי המחשב מאוניברסיטת ייל והמשיך ללימודי פוסט-דוקטורט במכון ויצמן למדע. בשנת 1987 החל ללמד באוניברסיטת סטנפורד ושם לימד עד 2015.

שוהם הקים מספר חברות העוסקות בעסקים מקוונים. המוכרת ביותר בהם היא חברת טריידינג דיינמיקס, אשר עסקה בניהול מכרזים מקוונים. החברה נמכרה לחברת אריבה תמורת 458 מיליון דולר. בשנת 2014 פיתח יחד עם פרופ' דן אריאלי אפליקציית ניהול זמן בשם Timeful, שנמכרה בשנת 2015 לחברת גוגל.

בשנת 2016 יזם שוהם את ״מדד הבינה המלאכותית״ ([http://www.aiindex.org AI Index]) שהושק פומבית בסוף 2017.

שוהם הוא מנכ"ל ומייסד משותף (יחד עם פרופ' אמנון שעשוע ואורי גושן) של חברת ההזנק AI21 Labs, העוסקת ביישומי בינה מלאכותית.

הוא נשוי בשנית לנועה אליאסף-שוהם, ממייסדי מכון ראות, ואב לארבעה ילדים.

== ספריו ==
<div style="direction: ltr;">
* Multiagent Systems: Algorithmic, Game Theoretic and Logical Foundations, Y. Shoham and K. Leyton-Brown, Cambridge University Press, 2009
*Essentials of Game Theory: A Concise, Multidisciplinary Introduction, K. Leyton-Brown and Y. Shoham Morgan Claypool Publishers, 2008
* Combinatorial Auctions, P. Cramton, Y. Shoham, and R. Steinberg (editors), MIT Press, 2006
* Artificial Intelligence Techniques in Prolog, Morgan Kaufman Publishers, 1994
* Reasoning about Change: Time and Causation from the Standpoint of Artificial Intelligence, MIT Press, 1988
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://robotics.stanford.edu/~shoham// אתר אישי], באתר אוניברסיטת סטנפורד
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:מדעני מחשב יהודים
קטגוריה:עובדי גוגל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ייל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1956
גיום הראשון, דוכס אקוויטניה

גבולות אקוויטניה בתקופת גיום
גיום הראשון, דוכס אקוויטניה (בצרפתית: Guillaume I<sup>er</sup> d'Aquitaine; 22 במרץ 875 - 6 ביולי 918) המכונה "גיום החסיד" (בצרפתית: Guillaume le Pieux) ייסד מנזרים רבים בצרפת ובהם מנזר קלוני.

גיום, בנו של ברנאר פלנטוולו, רוזן אוברן, ירש מאביו את רוזנות אוברן ולימוזן ב-886. ב-893 כבש את פואטו ואת אקוויטניה בשמו של אבאלוס מאנסר, שהיה דוכס אקוויטניה עד 892, אך גורש על ידי איימאר שנתמך על ידי אודו, מלך צרפת.

גיום לקח לעצמו את דוכסות אקוויטניה בשם גיום הראשון. נחלותיו השתרעו מאוסטרזיה ועד טולוז וכללו את ערי בורגונדיה, אוטן ומקון וסביבותיהן, את העיר ליון וסביבותיה ואת לנגדוק. בערך ב-898 נישא לאינגלברגה, שהייתה בתו של בוסו מפרובאנס ונכדתו של לואי השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

התקופה בה חי גיום הייתה תקופת שינויים ומשבר (פלישות הוויקינגים, התפוררות האימפריה הקרולינגית, פלישות מגיאריות ומוסלמיות), תקופה בה אנשים חיפשו מענה בדת לקשיים והכשלים בחיים. פתרון אפשרי למצוקה הוא התקרבות לדת וזו הדרך בה נקט גיום.

גיום ירש מאחותו, שהייתה נשואה לאציל במחוז סון ולואר בחבל בורגון בצרפת, אחוזה והפך אותה לאחוזת צייד. האחוזה הייתה מרוחקת כ-600 ק"מ ממקום מגוריו וקשה לשליטה ולכן כאשר החליט לתרום אחוזה למען הצלת נשמתו החליט לתרום אחוזה זו. סיבה נוספת לבחירתו באחוזה זו הייתה העובדה שבאזור קלוני כבר היו מנזרים שהצליחו להינצל מהתהפוכות והתמורות של התקופה.

ב-11 בספטמבר 910 תרם גיום את האחוזה אותה ירש מאחותו ועליה הוקם מנזר קלוני שעתיד היה להפוך למרכז דתי ומדיני חשוב. הוא לא ביקש לעצמו שליטה על המנזר והעבירו למרות האפיפיור סרגיוס השלישי. בתקופה זו רוב המנזרים היו בבעלות פרטית ומינוי אב המנזר והנזירים היה בידי המשפחה השולטת - מה שגרם למינויים של אבות מנזר לא מוסמכים ומחוסרי ניסיון. גיום מינה את ברנו מבום לאב המנזר הראשון של קלוני.

גיום הראשון הטביע באקוויטניה דינרים שנשאו את שמו - מה שמעיד על היותו שליט ריבון בדוכסות זו. הוא מת ב-918 ונקבר במנזר סן ז'וליאן שבעיירה בריוד שבאקוויטניה. היות שלא היו לו בנים, אחיינו גיום הצעיר ירש את הדוכסות ואת התואר דוכס אקוויטניה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:דוכסים צרפתים
קטגוריה:ילידי 875
קטגוריה:נפטרים ב-918
דפנה קולר

דפנה קוֹלֶר (באנגלית: Daphne Koller; נולדה ב-27 באוגוסט 1968) היא פרופסור למדעי המחשב ישראלית-אמריקאית באוניברסיטת סטנפורד. ממקימי קורסרה. מחקריה מתבססים על רעיונות מתורת ההחלטות, תורת המשחקים, תורת ההסתברות ובינה מלאכותית.

==קורות חיים==
קולר נולדה בשנת 1968 בירושלים, בתו של דב קולר, פרופסור לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים, ונכדתו של ד"ר אלכסנדר קולר, מנהל בית הספר התיכוני למסחר ומנהלן ומייסדן של גימנסיות בלפור ואהל שם. בגיל 12 עשתה קורס תכנות בשפת בייסיק, ובעקבותיו ביקשה מאביה להירשם לתואר ראשון באוניברסיטה. בין השנים 1982 ל-1985 סיימה תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטה העברית בהצטיינות, כשהיא בת 17. שנה אחר כך סיימה תואר שני במדעי המחשב בהצטיינות יתרה באותו מוסד. בין 1989 ו-1993 השלימה דוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד בהנחיית פרופסור יוסף הלפרן. היא המשיכה ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. באוקטובר 1993 החלה ללמד באוניברסיטת סטנפורד, בשנת 1995 מונתה לפרופסור חבר ובשנת 2006 מונתה לפרופסור מן המניין.

בשנת 2004 זכתה במלגת מקארתור בסך 500 אלף דולר.

קולר הייתה אחת ממייסדי חברת קורסרה, שמפעילה קורסים אוניברסיטאיים מקוונים, ביחד עם פרופסור אנדרו אנג.

בשנת 2013 נכללה ברשימת "100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם" של מגזין טיים.

במאי 2020, לקס פרידמן מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, העלה סרטון "יו טיוב" של ריאיון עם דפנה (שעה ושתים עשרה דקות). במהלך הראיון, דפנה מתארת את תחומי העיסוק שלה בהווה כמו גם, את האופן שבו קורסרה (האוניברסיטה המקוונת) התהוותה.

היא נשואה לאיש העסקים דן אבידע ואם לשניים.

ב-26 במאי 2020 פרסם המגזין "פורבס" שחברת "Insitro", אותה מנהלת קולר, גייסה 143 מיליון דולר ובסך הכול 243 מיליון דולר. החברה עוסקת בפיתוח תרופות על בסיס חיבור בין "בינה מלאכותית"/ למידה עמוקה - לביולוגיה סינתטית/ ביולוגיה מולקולרית/ ביולוגיה של התא. הרעיון הוא לקחת תאים רגילים מאדם, להפוך אותם לתאי גזע, לגדל אותם כתאים של איבר המטרה (אורגנואיד) ואז, להדביק אותם במחלה, לראות ולנתח את השינויים שחלים על התאים, באמצעות רשתות נוירונים רבודות - ועל בסיס זה, לפתח תרופות למחלות שהן עדיין חשוכות מרפא.

ב 24 באוקטובר 2022, הועלה לרשת סרטון יו טיוב המתאר את סטטוס חברת Insitro אותה דפנה מנהלת. המסגרת ההרצאה, ניתנים הסברים על אופן איסוף המידע, אלגוריתמים שונים שהחברה מפעילה וההשפעה שלהם על פיתוח דרכים לדיאגנוסטיקה מצד אחד ופיתוח תרופות מצד שני.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.ted.com/talks/lang/he/daphne_koller_what_we_re_learning_from_online_education.html דפנה קולר: מה אנו למדים מהוראה מקוונת], הרצאה באתר TED, יוני 2012.
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל אוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:עמיתות מקארתור
קטגוריה:מדעני מחשב יהודים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים ישראלים
קטגוריה:מדעניות מחשב אמריקאיות
קטגוריה:מדעניות מחשב ישראליות
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:מקבלות תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר הפוליטכני הפדרלי של לוזאן
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שהופיעו ברשימת טיים 100
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1968
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
תלווה לי את אשתך

תלווה לי את אשתך סרט משנת 1989, קומדיה של טעויות מז'אנר סרטי הבורקס מבית היוצר של זאב רווח. צילומי הסרט החלו ב-29 בדצמבר 1988, הסתיימו בפברואר 1989, והוא עלה לאקרנים באפריל 1989.

==עלילה==
ששון (זאב רווח) רוכש מסעדה במחיר מציאה בסמוך לסדום. הוא מגיע לשם עם יפה אשתו (יונה אליאן) על מנת להקים את העסק, וילדיהם נשארים אצל אימה לזמן מה. כאשר הוא מגלה כי המסעדה שקנה לא שוכנת לצדי הכביש הראשי, אלא על כביש צדדי נטוש, הוא מחליט להציג את אשתו כאלמנה, ואת עצמו כאחיה שהגיע לעזור לה לזמן מה בעסק. השמועה על היותה של יפה אלמנה גורמת לגברי האזור להגיע ולהתארח במסעדה, ובכך עוזרת לשניים להגדיל את ההכנסות. המפסידה העיקרית מסיפור זה היא בלה (עדי לב), אלמנה שהעסק שלה מפסיד את לקוחותיו בעקבות הגעתם של ששון ויפה לאזור. בלה גם מתאהבת בששון בהמשך. אולם, כמו בכל סרטיו של זאב רווח, העלילה מסתבכת כאשר תושבי העיר מגלים את האמת מאחורי זהותם של ששון ויפה.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקנ/ית !! תפקיד
|-
| זאב רווח || ששון
|-
| יונה אליאן || יפה
|-
| אריה מוסקונה || דוד המשוגע
|-
| אברהם מור || איש עסקים
|-
| עדי לב || בלה האלמנה
|-
| דן תורן || אורי
|-
| ז'אק כהן || שייח' אבו ענתר
|-
| ברי סימון || רקדנית בטן
|-
| יענקל'ה בן-סירא || שמריהו
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:סרטי בורקס
קטגוריה:סרטי זאב רווח
קטגוריה:סרטי קומדיה
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1989
אלכסנדרוס הראשון, מלך יוון

אלכסנדרוס, מלך יוון (ביוונית: Ἀλέξανδρος, Βασιλεὺς τῶν Ἑλλήνων, 1 באוגוסט 1893 – 25 באוקטובר 1920) מלך על יוון בין השנים 1917–1920, עד שמת בנסיבות יוצאות דופן לאחר שלקה באלח דם בעקבות נשיכות שני קופים.

==ילדותו==
אלכסנדרוס נולד ב-1 באוגוסט 1893 באתונה, והיה בנם השני של קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון וסופיה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית.

==מלכותו==
בשנת 1917 התעקש קונסטנטינוס הראשון כי יוון תישאר נייטרלית במלחמת העולם הראשונה, בעוד ראש הממשלה אלפתריוס וניזלוס עמד על דעתו כי על יוון להצטרף למלחמה בתמיכה לברית המשולשת בריטניה-צרפת-רוסיה. כוחות צבא צרפתים ובריטים נכנסו לשטח יוון בהזמנת וניזלוס ואילצו את המלך קונסטנטינוס הראשון ובנו, נסיך הכתר גאורגיוס לצאת לגלות. אלכסנדרוס הצעיר, אשר תמך בשאיפות התפשטותה הטריטוריאלית של יוון, הומלך. אולם במציאות הוא היה חסר כל סמכויות של ממש, ולמעשה היווה "חותמת גומי" לראש הממשלה החזק. עיקר תפקידו היה לבקר בחזית ולעודד את כוחות הצבא.

בנושא אחד בלבד הוא הימרה את פיו של וניזלוס: ב-4 בנובמבר 1919 הוא נישא בנישואי בזק, לאספסיה מנוס (1896–1972), בת פשוטי העם, בתו של קולונל פטרוס מנוס, ובכך גרם לשערורייה שהרגיזה את וניזלוס. אספסיה נאלצה להימלט מאתונה עד שהרוחות נרגעו והנישואים קיבלו גושפנקא חוקית, זאת מבלי שהוכרה כמלכה, אלא בכינוי "מאדאם מנוס". שישה חודשים אחר כך עזב הזוג הצעיר לפריז, וזאת לאחר שהבטיחו כי לא ייסעו יחדיו ולא יראו יחדיו באירועים פומביים.

הסכם סוור שנחתם באוגוסט 1920, כלל תנאים טובים ביותר ליוון והעניק לה טריטוריות גדולות בתראקיה ובאזור איזמיר, ובכך התמלאה שאיפתו של אלכסנדר.

==מותו==
אלכסנדרוס נזכר בהיסטוריה כמלך ריקני, חובב חיות מחמד, אשר מת מנשיכת קוף מחמד. ב-2 באוקטובר 1920, כאשר המלך טייל עם כלבו בגנים המלכותיים של אתונה, הותקף הכלב על ידי מקוק ברברי. המלך ניסה להרחיק את הקוף באמצעות מקל, אולם במהלך המהומה נשך הקוף את המלך, נשיכה קלה בידו. קוף נוסף הצטרף למתקפה, ובעת הניסיון להרחיקו ספג המלך נשיכה נוספת "אשר שרטה בלוטה." בתוך ימים פיתח המלך דלקת קשה, ולמרות סימנים ראשונים של התאוששות, ב-12 באוקטובר מצבו התדרדר. ב-25 באוקטובר מת המלך אלכסנדרוס מאלח דם.

לאביו, קונסטנטינוס הראשון, הותר לשוב לכס המלוכה ביוון. אביו הוביל בסופו של דבר את יוון למלחמת יוון–טורקיה, אשר הסתיימה במפלת יוון, וברבע מיליון חיילים ואזרחים הרוגים, ואף הביאה לסופם את רעיונות ההתפשטות הטריטוריאלית של יוון. וינסטון צ'רצ'יל כתב מאוחר יותר כי "הייתה זו נשיכת קוף שעלתה בחייהם של 250,000 איש."

בתו היחידה של אלכסנדר, אשר נולדה לאחר מותו, הייתה אלכסנדרה נסיכת יוון (1921–1993), אשר נישאה לפטר השני, מלך יוגוסלביה. לאחר מותו של אלכסנדר, העניק אביו קונסטנטין הראשון את התואר "הנסיכה אלכסנדרה" לאשתו. העיר אלכסנדרופולי, על גבול יוון-טורקיה, נקראה על שמו בשנת 1920, בעת שביקר במקום. מלכותו של אלכסנדר הייתה יוצאת דופן בכך שעלה למלכות לפני אחיו הבכור. אחיו גאורגיוס השני, מלך יוון, אשר עלה למלכות לאחר אביו, ומלך על יוון באופן יוצא דופן לאחר מלוכת אחיו הצעיר.

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלכי יוון
קטגוריה:הרוגי תקיפות בעלי חיים
קטגוריה:ילידי 1893
קטגוריה:יוונים שנפטרו ב-1920
CD Baby

CD Baby היא חנות מוזיקה מקוונת, המתמחה במוזיקה עצמאית.

האתר הוקם בשנת 1998 על ידי דרק סילברס, מוזיקאי וסוכן נדל"ן, על-מנת למכור את הדיסקים שלו באינטרנט, ועם הזמן החל למכור אלבומים של חברים ולהקות מקומית. הוא הרחיב את החנות ותוך מספר שנים נהפכה לאתר המוביל במכירת מוזיקה עצמאית.

ארבעה העקרונות שהובילו את סילברס בניהול החנות הם:
* האמנים יקבלו תשלום כל שבוע.
* האמנים יקבלו את שמם וכתובתם של כי מי שקנה את המוזיקה (אלא אם כן הרוכש סירב לכך).
* האמנים לעולם לא יוצאו מהחנות אם הם לא מכרו מספיק.
* החנות לא תאפשר פרסום אמנים מסוימים.

בשנת 2001 החברה עברה לפורטלנד וזה היה מיקום המטה של החברה בכל שנות פעילותה.

בשנת 2008 אתר החברה היה המקור העיקרי להורדת מוזיקה של אפליקציה שפותחה על ידי חברת דידיום. בשנת 2008 חברת "Disc Makers" רכשה את האתר תמורת 22 מיליון דולר.

נכון לשנת 2010 יש יותר מ-250,000 אלבומים למכירה באתר. בשנת 2018 החברה שילמה לאמנים שמיוצגים באתר מעל ל-100 מיליון $, ובכך סך הכל התשלומים הגיוע ל-700 מיליון דולר. בין האמנים המיוצגים באתר נמנים אינגריד מייקלסון, Twenty One Pilots, אלו בלאק, בון איבר ונוספים.

בשנת 2019 באתר היו יצירות של כ-650 אמנים ובסך הכל כ-9 מיליון יצירות. בשנת 2019 האתר נמכר לחברת Downtown תמוכת 200 מיליון $. במרץ 2020 הוכרז על סגירת האתר.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://cdbaby.org/ הבלוג של CD Baby]

קטגוריה:חברות אינטרנט אמריקאיות
קטגוריה:אתרי מוזיקה
יורם מוזס

יורם מוזס (נולד ב-3 בינואר 1957) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. מומחה לנושא החישוב המבוזר.

== אודות ==
מוזס נולד בעפולה וגדל בבאר שבע. בנו של רופא הילדים פרופ' שמעון מוזס. סיים תואר ראשון במתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בשנת 1981. הוא המשיך במסלול ישיר לדוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת סטנפורד, אותו סיים בשנת 1986 בהנחיית פרופסור ג'ו הלפרין.<ref></ref> משנת 1998 מלמד בטכניון.

בשנת 1997 זכה בפרס גדל, יחד עם ג'ו הלפרין בזכות מאמרם בנושא "ידע וידע משותף בסביבה מבוזרת" שהוצג ב-1984.<ref></ref> בשנת 2009 זכה יחד עם הלפרין בפרס דייקסטרה בחישוב מבוזר, על אותו מאמר. בנימוקי בחירתם אמרו השופטים כי המאמר "סיפק דרך חדשה לדיון במערכות מבוזרות, והשפיע עמוקות בשנים שלאחר פרסומו; ההשפעה עדיין ניכרת כיום, וחורגת משמעותית מתחומי קהילת המערכות המבוזרות – באינטליגנציה מלאכותית, אבטחת מערכות מחשבים, ותורת המשחקים.... המאמר היה פורץ דרך במספר מובנים".<ref></ref>

בשנת 2003 יצא ספרו "Reasoning About Knowledge" בהוצאת MIT, אותו כתב יחד עם ג'ו הלפרין, רונלד פייגין ומשה ורדי.<ref></ref>

במהלך השנים הנחה מוזס 17 סטודנטים לתארים מתקדמים.<ref></ref>

נשוי ליעל, מרצה למדעי המחשב במרכז הבינתחומי הרצליה ומתגורר בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://ieeexplore.ieee.org/author/37371861000 יורם מוזס], באתר IEEE
* [http://www.cs.technion.ac.il/he/people/z--1047/ דף אישי] , באתר הטכניון
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדעני מחשב ישראלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:סגל הטכניון: הנדסת חשמל
קטגוריה:ישראלים זוכי פרס גדל
קטגוריה:זוכי פרס דייקסטרה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
סחרן יום

סחרן יום הוא סוחר הקונה ומוכר מכשירים פיננסיים (לדוגמה, מניות, איגרות חוב, אופציות, מטבעות זרים, וחוזים עתידים) בתוך אותו יום מסחר, כך שמחיר המכירה נקבע בטרם נסגר יום המסחר בשוק. סגנון מסחר זה נקרא "מסחר יומי". סחרן יום עשוי לתת בין הוראות בודדות למאות הוראות קנייה ומכירה מדי יום, תלוי בסגנונו האישי.

==סוגי סחרני יום==
ישנם שני סוגים עיקריים של סחרני יום: מוסדיים וקמעונאיים.

סחרן יום מוסדי הוא סוחר העובד עבור מוסד פיננסי. לסוחר זה יתרונות מסוימים על סחרני יום קמעונאיים כיוון שבדרך כלל עומדים לרשותו משאבים גדולים יותר, כלים, ציוד, כוח קנייה גדול יותר, תזרים מזומנים גדול יותר המאפשר מסחר מתמיד בשווקים, קווי תקשורת ומרכזי מידע מתמחים, תוכנות יקרות ומתוחכמות לניתוח מגמות שוק, צוותי סיוע, ועוד. משאבים אלה נותנים לסחרני היום המוסדיים יתרון מסוים על פני הסחרנים הקמעונאיים.

סחרן יום קמעונאי הוא סוחר העובד עבור עצמו, או בשותפות עם מספר קטן של סוחרים אחרים. סוחר קמעונאי בדרך כלל עושה שימוש במשאביו הכלכליים האישיים, אף שייתכן כי יסחור גם באמצעות השקעות של אחרים. 

בעבר היו רוב סחרני היום גורמים מוסדיים בשל היתרונות העומדים לרשותם. אולם, מאז המהפכה הטכנולוגית שהתרחשה בשוקי המכשירים הפיננסיים במחצית השנייה של שנות ה-90, התקדמות המחשוב האישי והאינטרנט, התאפשרה אף לסוחרים בודדים גישה לכלי ניתוח שוק מתקדמים. עמלות ברוקר נמוכות וכן תקנות המאפשרות גישה קלה יותר לבורסה לניירות ערך הביאו לעלייה במספר סחרני היום הקמעונאים.

קטגוריה:שוק ההון
תרז מלאכי

תרז מלאכי
תרז מלאכי-קרול (בצרפתית: Therese Malachy Krol), (נולדה ב-1935) היא חוקרת תיאטרון ופרופסור חבר בגמלאות בחוג ללימודי התיאטרון ובחוג לספרות צרפתית באוניברסיטה העברית. מחקריה עוסקים בקומדיה הצרפתית הקלאסית, בתיאטרון המודרני הצרפתי ובמקומו של התיאטרון בהיסטוריה של הרעיונות.

== ביוגרפיה ==
תרז מלאכי נולדה בלודז' שבפולין למשפחת רבנים ידועי שם מחסידות גור. אביה, אברהם קרול, נולד בלודז' ב-1912, ואמה נולדה בוורשה ב-1913. תרז שרדה את מלחמת העולם השנייה בוורשה עם הוריה, ובפברואר 1947 עברה המשפחה לצרפת. תרז גדלה בפריז, שם סיימה את בית הספר התיכון. 

בסוף 1958 הגיעה בגפה לישראל. היא התגוררה בירושלים ולמדה בחוג לצרפתית ובחוג לאנגלית באוניברסיטה העברית. בישראל פגשה את יונה מלאכי-אנגלרד, יליד פרנקפורט ב-1930, שהיה דוקטור למשפט בינלאומי פומבי, עובד מדינה וחוקר עד למותו ב-1972. הם נישאו ב-15 בספטמבר 1959, בשווייץ. ב-1962 נולדה בתם היחידה, דפנה. 

תרז מלאכי סיימה תארים ראשון ושני באוניברסיטה העברית, ואת הדוקטורט קיבלה מאוניברסיטת סורבון, פריז. היא לימדה מעל ארבעים שנה בחוג לצרפתית ובחוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית. בנוסף למחקריה, היא ביימה מחזות במסגרת האוניברסיטה: 'בדלתיים סגורות' מאת ז'אן-פול סארטר (1985), 'הרופא בעל כורחו' מאת מולייר, 'סלסטינה' מאת פרננדו דה רוחאס (1990), 'האורח' מאת אריק-מנואל שמיט (1995).

בשנת 2006 יצא ספרה האוטוביוגרפי "בין המילים" (ENTRE LES MOTS) שתורגם לעברית על ידי עידו בסוק בהוצאת כרמל, המספר על ילדותה ונעוריה באירופה בצל השואה.

תרז מלאכי היא בעלת עיטור ממשלת צרפת (LES PALMES ACADEMIQUES).

== מספריה ==
* בין המילים, תרז מלאכי-קרול, תרגום: עידו בסוק, ירושלים, הוצאת כרמל, 2006
<div style="direction: ltr;">
* Entre les mots :Paris,Le Manuscrit-
* Le théâtre dans la Cité,: Nizet, 2008 
* La Comédie classique: l’Altérité en procès, Paris: L'Harmattan, 2005 
* Molière, les métamorphoses du carnaval, Paris: Nizet, 1987 
* La mort en situation dans le théâtre contemporain, Paris: Nizet, 1982
* J. Anouilh: les problèmes de l' existence dans un théâtre de marionettes, Paris: Nizet, 1978 
</div>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.editions-harmattan.fr/index.asp?navig=auteurs&obj=artiste&no=11177 אודות]
* [http://www.tv5.org/TV5Site/publication/galerie-193-15-Entretien_avec_Therese_Malachy.htm ראיון] בצרפתית

קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: לימודי התיאטרון
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: שפה וספרות צרפתית
קטגוריה:חוקרות תיאטרון ישראליות
קטגוריה:חוקרי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:ישראליות ילידות פולין
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:ניצולות השואה
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:בוגרות האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת פריז
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1935
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1935
שינה איינגר

שיינה איינגר
שינה איינגר (באנגלית: Sheena Iyengar; ) היא פרופסור למנהל עסקים בבית הספר לניהול של אוניברסיטת קולומביה. היא מומחית בעלת שם עולמי בחקר קבלת החלטות ומחברת הספר "The art of choosing".<ref></ref>

== ביוגרפיה ==
איינגר נולדה בטורונטו, קנדה. הוריה הם סיקים שהיגרו לקנדה מדלהי. בשנת 1972 עברה המשפחה לפלוגינג בקווינס, ניו יורק, שם אביה יסד מקדש סיקי. כשהייתה בת שלוש אובחנה אצלה מחלת רטיניטיס פיגמנטוזה שגרמה לה להתעוור בהדרגה. כשהייתה בת 10, לא יכלה עוד לקרוא ולכתוב. כשהייתה בת 16, נזדקקה לעזרת כלב נחייה. כיום היא עוורת לחלוטין, ונעזרת במקל הליכה כדי ללכת ממקום למקום.

איינגר קיבלה תואר B.S. בכלכלה מבית הספר וורטון באוניברסיטת פנסילבניה ותואר B.A בפסיכולוגיה ואנגלית ממכללה לאמנויות ולמדעים בשנת 1992 באוניברסיטה זו. בשנת 1997 השלימה דוקטורט בפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת סטנפורד.

אחד ממחקריה המפורסמים עוסק ב"פרדוקס המבחר". בניסוי הציבה עמדה לטעימת ריבה בקליפורניה. כאשר הוצעו שישה טעמי ריבות, כ-30% מהלקוחות רכשו ריבה, בעוד שכאשר הוצעו 24 טעמי ריבות, רק כ-3% עשו זאת.

== קישורים חיצוניים ==

* 

* [http://www.columbia.edu/~ss957/index.shtml אתר אישי], באתר אוניברסיטת קולומביה

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:כלכלניות אמריקאיות
קטגוריה:כלכלנים אמריקאים
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קולומביה
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד
קטגוריה:בוגרות בית הספר וורטון
קטגוריה:בוגרי בית הספר וורטון
קטגוריה:חוקרים בקבלת החלטות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1969
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1969
המלך ואני (סרט, 1956)

"המלך ואני" הוא שמו של סרט קולנוע המבוסס על המחזמר "המלך ואני" שכתב הצמד ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין על בסיס ספרה של מרגרט לנדון, "אנה ומלך סיאם", המספר את סיפורה האוטוביוגרפי של אנה ליאונאוֹוֶנְס, ששירתה כאומנת לילדיו של מלך סיאם, מונגקוט, בתחילת 1860.

הסרט זכה ב-5 פרסי אוסקר, והיה מועמד ל-4 פרסי אוסקר נוספים.

== עלילה ==
אנה ליאונאוֹוֶנְס, אלמנה מאנגליה, מגיעה בתחילת 1860 עם בנה הצעיר לבנגקוק שבסיאם (כיום תאילנד) כדי ללמד אנגלית את ילדי מלך סיאם. היא מאיימת לעזוב כשמתברר לה שהבית שהובטח לה בחוזה שחתמה עם המלך לא יינתן לה, אך משנה את דעתה כשהמלך מציג בפניה את ילדיו הרבים. בסופו של דבר הוא מספק לה בית כפי שהבטיח, ומגלה עניין רב בתרבות המערבית שאנה מייצגת. פעמים רבות הוא לא מצליח לשלב בין הדרכים המערביות-המודרניות שבהם הוא מתעניין לבין מנהגיו המסורתיים.
באותו זמן, מלך סיאם מקבל מתנה ממלך בורמה - נערה בשם טַאפְּטִים. היא מתיידדת עם "מיסיס אנה", כפי שהיא מכנה אותה, ואף שואלת ממנה עותק של הספר "אוהל הדוד תום". היא מעבדת את הספר לריקוד בלט סיאמי, שאותו היא מבצעת בקבלת הפנים הממלכתית לשליחים מאנגליה, ובו היא מבהירה שהיא לא רוצה להיות שפחה של המלך. היא בורחת עם אהובה, וכשהיא נתפסת, אנה מונעת מהמלך להלקות אותה, ובכך גורמת למלך לברוח מהמקום בבושה ולהסתגר במשך שבועות.
אנה מתכוננת לעזוב את סיאם, אך היא מקבלת הודעה לפיה המלך עומד למות. היא מחליטה להישאר כדי לעזור לבנו הבכור - התלמיד האהוב עליה - לרשת את מקומו.

== המחזמר ==
הספר "אנה ומלך סיאם" נכתב ב-1944 והפך לסרט בכיכובו של רקס הריסון ("גבירתי הנאווה") ב-1946.

רוג'רס והמרשטיין עיבדו את הסיפור למחזמר, שעלה לראשונה בברודוויי ב-1951, בכיכובם של גרטרוד לורנס בתפקיד אנה ויול ברינר בתפקיד המלך, תפקיד שהפך למזוהה ביותר עמו. ברינר חזר לגלם את המלך בברודוויי בשנים 1977 ו-1985.

בשנת 2015 יצאה גרסה חדשה של המחזמר בישראל בכיכוב גלית גיאת, ואיציק כהן, בבימוי צדי צרפתי.

== הסרט ==
המחזמר המצליח של רוג'רס והמרשטיין הפך ב-1956 לסרט בכיכובם של יול ברינר, דברה קר וריטה מורנו. ברינר זכה בפרס האוסקר על משחקו בסרט. את שיריה של קר, שחקנית מוכשרת שלא ניחנה בקול מוצלח, דיבבה הזמרת מארני ניקסון (כפי שנעשה גם בסרט "גבירתי הנאווה").

לאור ההצגה של התרבות התאילנדית דאז כחשוכה ולא מתקדמת, היו שמועות על עיבוד מחודש לסרט בכיכובם של אמילי בלאנט כאנה וקן וואטנבה כמלך מונגהוט. השמועות החלו ב-2015, באותה שנה של החידוש בברודוויי בכיכובו של ווטנאבה. נכון לינואר 2020 אין תכנונים לעיבוד מחודש של הסרט.

<br />

==קישורים חיצוניים==

* 
* דינה היימן, [http://www.masa.co.il/article/1814/תאילנד---אנה-ומלך-סיאם/ תאילנד - אנה ומלך סיאם], "מסע אחר" 161

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי אוסקר: התלבושות הטובות
קטגוריה:זוכי אוסקר: מיקס הסאונד הטוב
קטגוריה:זוכי אוסקר: עיצוב ההפקה הטוב
קטגוריה:זוכי פרס גלובוס הזהב לסרט קומדיה או מוזיקלי הטוב ביותר
קטגוריה:סרטי 1956
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פוקס המאה ה-20
קטגוריה:סרטים ביוגרפיים אמריקאיים
קטגוריה:סרטים מבוססי מחזות זמר
קטגוריה:סרטים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי דברה קר
המדרגות

המדרגות היא להקה המורכבת מצמד המוזיקאים הוד דיין, שמעבד ומפיק מוזיקלית את כל השירים, ואילן דמרי שהוא הסולן. הלהקה הוציאה חמישה אלבומים של מוזיקה יהודית מקורית. בתחילה שודרו שיריהם בעיקר בערוצים הדתיים, כדוגמת רדיו ברסלב וערוץ שבע, אך עם הזמן חלק מהסינגלים שהוציאו לרדיו נכנסו לפלייליסט גם של תחנות הרדיו הכלליות.

==ביוגרפיה==
שני חברי הלהקה נפגשו בשנת 1989 בזמן שהיו בתהליך של חזרה בתשובה. באלבומם הראשון ("בפתח הדלת") אשר יצא בשנת 2000 ישנם אזכורים לחיפוש הפנימי שהם עברו בחייהם הפרטיים. את האלבום הראשון הפיקו השניים באולפן ביתי בעל שני ערוצי הקלטה בלבד, עובדה שהאטה את קצב הקלטת האלבום וגרמה לפער של כשנה ביו צאתו של הסינגל הראשון לבין שחרורו של האלבום. זמן העבודה הכולל על האלבום ארך 3 שנים. אלבומם השני ("מעיין חיים") הוקלט באולפן מקצועי עם ציוד הקלטה מתקדם. את האלבום השלישי ("שואף") הם הוציאו בחברת התו השמיני. האלבום השלישי שונה במקצת מהאלבומים הראשונים, מכיוון שהוא כולל פחות מילים מקוריות, ויותר פיוטים מתקופות שונות. אלבומם הרביעי ("עץ") הוא אלבום אוסף אשר כולל את מיטב עבודתם משלושת האלבומים הקודמים וכולל שני שירים חדשים.

הוד ואילן הם תלמידים של ימימה אביטל וגם אחרי שנפטרה ממשיכים להשתייך לקבוצות שלומדות בדרכה עם אמנים אחרים ובהם אברי גלעד ועוד.

בעונה השנייה של הסדרה סרוגים מנסה אחת הגיבורות להפיק את עטיפת הדיסק החדש שלהם, הפרק מלווה בשירים של הלהקה אך הם לא מופיעים בו בעצמם. שירים של הלהקה מופיעים כשיר סיום הפרק גם בעונות האחרות של סרוגים.

אחד הדברים שמייחדים את הלהקה היא שימוש במגוון רחב של כלים ייחודיים בשיריהם דוגמת: מלודיקה, חצוצרה, טנבור ושופר.

בשנת 2012 יצא לאור האלבום "הלב הרוח והנשמה" על פי שיריו של רבי אברהם אבן עזרא.

== דיסקוגרפיה ==

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20100403061724/http://www.hamadregot.com/ אתר הלהקה]
* [https://www.facebook.com/hamadregot?fref=ts דף הפייסבוק הרשמי של המדרגות]
* [https://www.youtube.com/channel/UCWFWtHdXpLVENM2-HhLdQsw ערוץ היוטיוב הרשמי של המדרגות]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:להקות חסידיות ישראליות
קטגוריה:להקות רוק ישראליות
קטגוריה:צמדים מוזיקליים ישראלים
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2000
פרס פון קארמן

פרס פון קארמן (אנגלית: Von Karman Award) מוענק מאז 1982 מדי שנה לדמות בתחום המדע או הטכנולוגיה, שהפגינה הישגים יוצאי דופן כמפעל חיים, לקידום תחום האסטרונאוטיקה וחקר החלל. זהו הפרס הראשון במעלה המוענק על ידי האקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה, הזרוע המדעית של הפדרציה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה.

הפרס קרוי על שמו של תיאודור פון קרמן, חלוץ האווירונאוטיקה והאסטרונאוטיקה, שיסד את האקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה והיה גם נשיאה הראשון.

==זוכים בולטים==
*הקוסמונאוט אלכסיי ליאונוב (1992)
*ארתור סי. קלארק (1996)
*קרישנאסאוואמי קאסטורירנגאן, ראש הארגון ההודי לחקר החלל (2007)
* ז'אן ז'אק דורדין, ראש ESA, סוכנות החלל האירופית (2012)

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20091215075002/http://iaaweb.org/content/view/142/242/ זוכי הפרס]

*
קטגוריה:פרסים בתחום חקר החלל
אח חילוני

אח חילוני או אח הדיוט, הידוע גם ב"קונברסי" (בלטינית: sœurs laies, בגרמנית: Laienbrüder, בצרפתית: Frère lai) הוא אדם חילוני החבר במסדרים דתיים של הכנסייה הקתולית, בעיקר מסדרי נזורה, שלא עבר טקסי הצטרפות למנזר ולא רוצה לקבל על עצמו את נדרי הנזיר, אך רוצה לשנות את אורח חייו במידה מסוימת ולחיות במנזר לתקופה קצובה או לכל ימיו.

אחים חילוניים במנזר עוסקים לרוב בתפקידים לא-דתיים כמו שוער, שרת, גנן, טבח או טיפול בבעלי חיים.

בימי הביניים ואף אחריהם, הייתה שכבה של אנאלפביתים שרצו להקדיש את חייהם לדת ולהצטרף למנזר. אי ידיעת קרוא וכתוב לא איפשרה להם למלא שניים מתפקידיהם החשובים של הנזירים, תפילה והעתקת כתבי יד בסקריפטוריום. לכן לא איפשרו להם להצטרף פורמלית למנזר כנזירים. במקום זאת הם הצטרפו כאחים חילונים ונשבעו לצייתנות. בניגוד לנזירים, הם לא היו מחויבים בשבועת הנזירים (סטאביליס) להישאר במנזר לשארית חייהם או בהסתגרות ופרישות גמורה מן העולם. למרות זאת, חלק ניכר מהם בילו את שארית חייהם במנזר ועשו בו את עבודות הכפיים. 

המושג הופיע בכתובים לראשונה כנראה ב-1038 בתיאור חיי נזירים במנזר ולומברוזה (Vallombrosa) ויש עדויות שאנשים בעלי תפקיד זהה שימשו במנזרים קודם לכן.

בנוסף, היו בימי הביניים מנזרים שהעסיקו משרתים בעבודות שונות. למשרתים אלו לא הייתה כל מחויבות מוסרית או דתית למנזר.

==הערות שוליים==

קטגוריה:נצרות קתולית
בנטה קאהאן

בנטה קאהאן (בנורווגית: Bente Kahan; נולדה ב-23 בספטמבר 1958) היא מוזיקאית, זמרת ושחקנית יהודייה-נורווגית המתגוררת בוורוצלב שבפולין. קאהאן נודעת בעיקר בזכות ביצועיה והפקותיה של מוזיקה יידית, ונחשבת לאחת המבצעות המובילות של מוזיקה יהודית באירופה כיום.

==קורות חיים==
נולדה באוסלו למשפחה חסידית. למדה אמנויות הבמה באוניברסיטת תל אביב והמשיכה באקדמיה האמריקנית למוזיקה ודרמה בניו יורק (AMDA). לאחר סיום לימודיה, החלה משנת 1981 לשחק בתיאטרון הלאומי של נורווגיה (Nationaltheatret) ובתיאטרון "הבימה" בישראל. בשנת 1983 הופיעה לראשונה ביידיש, באוסלו.
בהמשך כתבה קאהאן שלוש מונודרמות (הצגות יחיד) בשיתוף עם במאי התיאטרון הנורווגי אלן פרוין ברון: Bessie – a Bluesical (1986), Letter Without a Stamp (1988) ו-Voices from Theresienstadt (1995). היא שיחקה בכל השלוש, ויצאה איתן לסיבובי הופעות.

בשנת 1990 זכתה בפרס מטעם שר התרבות הנורווגי, ובכספי הפרס ייסדה את "תיאטרון הדיבוק" באוסלו (TDO), הפועל במטרה למען המשכיות המוזיקה והתרבות של יהדות אירופה. במסגרת התיאטרון מופקים קונצרטים, מונודרמות ותקליטורים בנושאים אלה.

מזה מספר שנים מתגוררת קאהאן בעיר ורוצלב שבפולין, ושם ייסדה בשנת 2006 את קרן בנטה קאהאן (Fundacja Bente Kahan, FBK), שמטרתה להציג את ההיסטוריה והתרבות היהודיות לקהל הרחב, בפרט בוורוצלאב ובמחוז שלזיה תחתית. בין היתר פעלה הקרן להחיות את בית הכנסת הישן בוורוצלב, בית הכנסת "החסידה הלבנה", אשר מאז שנת 2005, אז נוסד "המרכז לתרבות וחינוך יהודיים בוורוצלב" בניהולה האמנותי של קאהאן, משמש במה למגוון אירועי תרבות, בהם "קיץ עם מוזיקה תחת החסידה הלבנה" (קונצרטים למוזיקה מאת מלחינים יהודים), "יום ישראל" השנתי, מופעי תיאטרון, תערוכות, הרצאות, סדנאות וימי זיכרון. שחזור בית הכנסת הסתיים לאחרונה; בשנת 2012 נפתח בבית הכנסת מוזיאון לעולמה של יהדות שלזיה.
על פועלה למען העיר זכתה קאהאן בשנת 2006 בפרס ראש עיריית ורוצלב.

קאהאן נשואה לאלכסנדר גלייכגוויכט, פעיל חברתי וסופר פולני. לזוג בת, ווֹיָה (Voja; נולדה ב-1994).

==דיסקוגרפיה==
* 2005: Sing with us in Yiddish
* 2000: Home
* 1998: Di Gojim
* 1997: Voices from Theresienstadt (גרסה אנגלית)
* 1996: Stimmen aus Theresientstadt (גרסה גרמנית)
* 1996: Stemmer fra Theresienstadt (גרסה נורווגית)
* 1992: Farewell Cracow
* 1991: Yiddishkayt

==קישורים חיצוניים==

* 

* [http://www.fbk.org.pl/en/ קרן בנטה קאהאן]: המרכז לתרבות וחינוך יהודיים בוורוצלאב (גם בפולנית ובגרמנית)
<div style="direction: ltr;">
* Raimund Wolfert, [http://www.kulturforum.info/php/x.php4?x=1014845 »Ein Erbe, um das sich niemand kümmert? Das hat mich provoziert.«], Interview und Reportage, Deutsches Kulturforum, 
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרות נורווגיות
קטגוריה:זמרות יהודיות פולניות
קטגוריה:זמרים השרים ביידיש
קטגוריה:זמרות השרות ביידיש
קטגוריה:מוזיקאים יהודים
קטגוריה:יהודים נורווגים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יידיש
קטגוריה:תרבות יהודית
קטגוריה:תיאטרון יהודי
קטגוריה:כליזמרים
קטגוריה:שחקניות יידישאיות
קטגוריה:מוזיקאי טנגו
קטגוריה:נורווגיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1958
כץ וקרסו

כץ וקרסו הוא סרט ישראלי מסוגת קומדיית טעויות שנחשב לסרט בורקס של שנות ה-70. הסרט מכר 885,000 כרטיסים בארץ. זהו אחד הסרטים הנצפים ביותר בתולדות הקולנוע הישראלי.

==תקציר העלילה==
כץ האשכנזי (שמואל רודנסקי) וקרסו הספרדי (יוסף שילוח) הם סוכני ביטוח יריבים הנוטים לריב זה עם זה תכופות. לכץ שתי בנות, נעמי ותיקי, האחת נאמנה לעבודתה (אפרת לביא) והשנייה צעירה ומתהוללת (ניצה שאול). לקרסו שני בנים, אליהו ואוסי, האחד "חנון" שגר עם הוריו (גדי יגיל) ואילו השני בחור מתהולל העובד בעסק של אביו (יהודה ברקן).

כץ וקרסו מתחרים על ליבו (או יותר נכון על כיסו) של מיליונר בשם ישראל ישראלי (יהודה אפרוני) מקצא"א, רודף שמלות והולל בפני עצמו, ושניהם שולחים את ילדיהם לאילת על מנת לזכות בחוזה ביטוח שמן עמו. בין לבין, מתאהבים בניו של קרסו בבנותיו של כץ למורת רוחם של ההורים, והעלילה כצפוי מסתבכת.

כשיצא הסרט לאקרנים זכה להצלחה רבה, ונחשב עד היום לאחד מהסרטים הישראלים הפופולריים ביותר בז'אנר סרטי הבורקס.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| שמואל רודנסקי || שמואל כץ
|-
| יוסף שילוח || קדוש קרסו
|-
| יהודה בארקן || יוסף "אוסי" קרסו
|-
| גדי יגיל || אליהו "יהו" קרסו
|-
| אפרת לביא || נעמי כץ
|-
| ניצה שאול || תקווה "תיקי" כץ
|-
| ליא קניג || פניה כץ
|-
| אסתר גרינברג || שרינה קרסו
|-
| יהודה אפרוני || ישראל ישראלי
|-
| ליה דוליצקיה || שושנה ישראלי
|-
|ציפי לוין || דניאלה
|-
|חלי גולדנברג || חברה של תיקי
|-
|מונה זילברשטיין || מזכירה
|-
|רפי נלסון || בתפקיד עצמו
|-
|משה איש כסית || בני (בליין בחבורה של תיקי)
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 1971
קטגוריה:סרטי מנחם גולן
קטגוריה:סרטי בורקס
קטגוריה:סרטי קומדיה ישראליים
קטגוריה:אילת בקולנוע
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1971
וילה באדואר

ציור [[פרסקו]]
וילה באדואר (איטלקית: Villa Badoer) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בפראטה פולזינה (Fratta Polesine) שליד רוביגו.

הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתו של פרנצ'סקו בדוארו איש ונציה. וילה בדואר הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו.

==אדריכלות==
תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". תוכנית הבניין וחזיתו בעלי סימטריה דו-צדדית האופיינית לעבודותיו של פלאדיו. הוילה עשתה שימוש ליסודותיה בשרידי הבניין מימי הביניים שעליו נבנתה. השרידים נראים היטב באחורי הבניין. 

במרכז מצוי בית האדון והוא בעל מתאר רבוע. כמקובל בווילות של פלאדיו גם כאן לבניין שלוש קומות הניכרות בחלונותיהם. קומת האדון בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה, אליה עולה גרם מדרגות רחב ביותר וארוך מאוד. מתחתיה נמצאת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה צרים מאוד. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה הצרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית, כיאה לווילה כפרית. גרם המדרגות הרחב עולה אל מבואה המעוצבת בדמות חזית מקדש רומי כמקובל אצל פלאדיו. שישה עמודים בסדר יוני תומכים בגמלון משולש ובו קבוע סמל המשפחה. בתוכנית המבנה שפורסמה בספרו של פלאדיו תוכננה לבניין מבואה דומה בחזית האחורית, אך חלק זה לא בוצע. 

לבניין חצר קדמית נרחבת ומשני עבריה שני אגפים המשמשים לאחסון המתקנים החקלאיים ואורוות הסוסים. אגפים אלה מחוברים לבניין המרכזי באמצעות סטווי עמודים בעלי מתאר של רבע מעגל כל אחד, ולו עמודים מן הסדר הטוסקאני. 

כנזכר בספרו, את עיטור קירותיהם של החדרים הפקיד פלאדיו בידיו של הצייר ג'יאלו פיורנטינו. מציורי הקיר נותרו שרידים בלבד.

==ראו גם==
*הווילות הפלדיאניות בוונטו

==לקריאה נוספת==
*אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 142.
<div style="direction: ltr;">
*Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 123-128.
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אדריכלות הרנסאנס
קטגוריה:הווילות הפלדיאניות בוונטו
אלפבית שומרוני

התפתחות הכתב השומרוני
ספר תפילה שומרוני הכתוב באותיות קטנות. (בשורות התחתונות של העמוד השמאלי ניתן להבחין באותיות דפוס)
מזוזה שומרונית, הר גריזים
מאמר בעיתון "א.ב. חדשות השומרונים" בעברית שומרונית
האלפבית השומרוני הוא צורה מיוחדת של האלפבית העברי הנמצא בשימוש בידי העדה השומרונית לכתיבה בעברית שומרונית.

כתב זה הוא התפתחות וגרסה מאוחרת לאלפבית העברי העתיק שהיה בשימוש במשך תקופת הברזל, ימי ממלכת יהודה וממלכת ישראל.

בטבלה שמשמאל ניתן לראות צורות שונות בהתפתחות הכתב השומרוני מן הכתב העברי העתיק (עמודה I).

למרות ששיטת הכתיבה הזאת נקראת אלפבית היא לא אלפבית מלא אלא למעשה אבג'ד. זאת מאחר שהעיצורים בלבד נוכחים בו בעוד שהתנועות חסרות מרצף האותיות הנכתבות. כלומר בניגוד לכתיב העברי המלא בכתב השומרוני לא נעשה שימוש באמות הקריאה אלא בשיטת הניקוד לכתב השומרוני.

גם בכתב השומרוני, קיימים שני סוגי כתב: דפוס - אותיות גדולות, וכתב - אותיות קטנות. האותיות הגדולות מופיעות בספר תורה, ואילו האותיות הקטנות משמשות בדרך כלל לספרי התפילה.

לעיתים משתמשים השומרונים בכתב זה גם לצורך כתיבת טקסטים חילוניים, כגון כתבות בעיתון השומרוני ואף בשלטי רחוב.

אותיות האלפבית: אלף ࠀ, בית ࠁ, גימל ࠂ, דלת ࠃ, הא ࠄ, וו ࠅ, זין ࠆ, חית ࠇ, טית ࠈ, יוד ࠉ, כף ࠊ, למד ࠋ, מים ࠌ, נון ࠍ, סמך ࠎ, עין ࠏ, פא ࠐ, צדי ࠑ, קוף ࠒ, ריש ࠓ, שין ࠔ, תו ࠕ.

== הכתב השומרוני במסורת חז"ל ==
על הרפורמה בכתב העברי, שהתרחשה לאחר מרד בר כוכבא, שבמהלכה זנחו היהודים את הכתב העברי הקדום כליל ועברו להשתמש בכתב המרובע, ואילו השומרונים חזרו להשתמש בכתב העברי הקדום (וזנחו את השימוש בכתב המרובע, אשר אף הוא היה בשימוש יומיומי אצלם בתקופה הפרסית והרומית הקדומה), מסופר בתלמוד הבבלי:

==ראו גם==
* ניקוד שומרוני
* קמעות שומרוניים
* עברית שומרונית

==לקריאה נוספת==
* יוסף נוה, על כתבם וכתובותיהם של השומרונים בעת העתיקה, ספר השומרונים, הוצאת יד יצחק בן-צבי ורשות העתיקות, ירושלים תשס"ב; (הדפסה שנייה: סיון תשס"ו, 2006). (עמ' 372-381)
* יוסף נוה וי' מגן, כתובות ארמיות ועבריות מן המאה הב' לפנה"ס בהר-גריזים, עתיקות לב (תשנ"ז), עמ' 37-56.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.bl.uk/onlinegallery/sacredtexts/samarpent_lg.html תנ"ך שומרוני], בספרייה הבריטית
*[https://www.the-samaritans.net/the-samaritan-script/ האלף בית השומרוני]
* [https://shomronim.co.il/%d7%9b%d7%aa%d7%91-%d7%a9%d7%95%d7%9e%d7%a8%d7%95%d7%a0%d7%99/ כתב שומרוני], מאמר מתוך אתר שומרוני שעוסק בנושא

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלפבית עברי
קטגוריה:אבג'דים
קטגוריה:כתב שומרוני
שומרוני, אלפבית
קטגוריה:ספרות שומרונית
קטגוריה:עברית שומרונית
יואנס פילופונוס

יואנֵס (יוחנן) פילופּונוס (יוונית: Ἰωάννης ὁ Φιλόπονος), חי בין השנים 490–570, ומוכר גם בשם "יוחנן המדקדק" או יוחנן מאלכסנדריה. היה פילוסוף בעל רקע אריסטוטלי-ניאופלטוני, ועם זאת היה הגמון נוצרי, והשתמש בכלים הפילוסופיים האריסטוטליים כדי להוכיח שהעולם אינו קדמון, כפי שטען אריסטו, אלא נברא כטענת הנצרות.

לדבריו וכתביו הייתה השפעה תאולוגית ניכרת על הפילוסוף הערבי אל-כנדי, ועל רב סעדיה גאון. כמו כן, הביקורת שלו על הפיזיקה של אריסטו הובילה באופן עקיף להתפתחות הפיזיקה האמפיריציסטית שפותחה מאוחר יותר על ידי גלילאו גליליי.

אחרי מותו, הכנסייה האורתודוקסית הרשיע את יואנס במינות (בשנים 680–681); זה קרה בשל פרשנותו לשילוש הקדוש, לפיה שלושת מרכיביו הם ישויות נפרדות.

יצירותיו הודפסו באירופה בלטינית החל מהמאה ה-15, ולביקורתו על הפיזיקה האריסטוטלית הייתה השפעה רבה על ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה ועל גלילאו גליליי, המצטט קטעים נרחבים מדבריו בכתביו.

==לקריאה נוספת==
*האנציקלופדיה העברית, כרך יט, טורים 279-281, ערך "יואנס פילופונוס" (שמואל סמבורסקי).

==קישורים חיצוניים==
* [http://plato.stanford.edu/entries/philoponus/ ביוגרפיה באנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד] 
* 

קטגוריה:פילוסופים נוצרים
קטגוריה:פילוסופים של ימי הביניים
קטגוריה:סופרים ביזנטים
קטגוריה:ילידי 490
קטגוריה:נפטרים ב-570
רבי יוסי בן זמרה

מצבת הקבר
רבי יוסי בן זמרא היה תנא וכהן. חי בתקופת המעבר בין התנאים לאמוראים.
== ביוגרפיה ==
רבי יוסי בן זמרא היה ממשפחה מיוחסת ובתו נישאה לבנו של רבי יהודה הנשיא. יש אומרים שהיה צאצא של דוד המלך. מצד אביו היה כהן.

רוב מאמריו של רבי יוסי עוסקים באגדה ורובם נמסרו על ידי תלמידו רבי אלעזר בן פדת.

על מאמרו ה"סתום" <small>(כלומר מאמר שאינו עולה בקנה אחד עם ההגיון הפשוט)</small>, בקשר עם אורך פסיעותיו של אברהם אבינו, כתב רבי חיים ויטאל מאמר שלם הנקרא "אגרת רבי חיים ויטאל".

מאמרים רבים שאמר רבי יוסי בן זמרא, או שנאמרו בשמו עוסקים באיסור לשון הרע, כגון מאמרו במסכת ערכין 

הסבר: הלשון שהיא האבר האחראי על הדיבור, נבראה מוגנת בכמה וכמה הגנות, כדי שהדיבור לא יצא בקלות, ולאדם תהיה שהות לחשוב, טרם שהוא מוציא דבר פסול מפיו.

מושב כרם בן זמרה נקרא על שמו, מכיוון שעל פי המסורת הוא קבור בתחום המושב. כמו כן, על שמו קרויים נחל בן זמרה והר בן זמרה הסמוכים למושב.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* משה בן שלמה עמאר, [https://beta.otzar.org/#/book/174467/p/3/t/16429751947021234/fs/38u5sCA7Y0NtOVpiEoEu7dCnf7hsRKjtBuWFSuxdin1x/start/4191/end/5025/c הילולא דרבי יוסי בן זמרא], תשס"ד

==הערות שוליים==

קטגוריה:הדור החמישי לתנאים
קטגוריה:כהנים בתקופת המשנה
קטגוריה:אמוראים כהנים
קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:הדור הראשון לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:דור המעבר לאמוראי ארץ ישראל
קטגוריה:תלמידי רבי יהודה הנשיא
קטגוריה:אישים שחיו במאה ה-3
קטגוריה:מועצה אזורית מרום הגליל
קטגוריה:קברי צדיקים בגליל