OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
קוסובה (עיירה)

קוסובה (בבלארוסית: Косава; בפולנית: Kossów; ברוסית: Ко́ссово; נקראה גם קוסוב-פולֶסקי) היא עיירה קטנה בבלארוס במחוז ברסט, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
לפני מלחמת העולם הראשונה השתייכה קוסובה לאימפריה הרוסית. בין שתי מלחמות העולם הייתה קוסובה חלק מהרפובליקה הפולנית השנייה. לאחר מלחמת העולם השנייה עברה קוסובה לשליטת ברית המועצות וב-1991, לאחר התפרקות ברית המועצות, נכללה העיירה בתחום בלארוס העצמאית.

==יהודי היישוב==
יהודים הגיעו לעיירה עוד במאה ה-16, ועסקו במלאכה ובמסחר זעיר, והחזיקו משקי עזר קטנים. בסוף המאה ה-19 התגוררו בעיירה כ-3,000 תושבים, מהם כשני שלישים יהודים.

בשנת תק"ל התמנה לרב בקוסובה הרב אפרים מרדכי הלוי אפשטיין, נכדו של בעל הפרדס הרב אריה לייב הלוי אפשטיין. לאחר מותו של הרב אפרים מרדכי התמנה תחתיו חתנו הרב יהודה מאיר בשנת תקס"ח. בתקופה מאוחרת יותר, בשנת 1858 התמנה לרב העיירה הרב שאול קצנלנבוגן. הרב קצנלנבוגן עזב את העיירה בשנת 1882 בעלותו על כס הרבנות בקוברין, ואת מקומו ירש חתנו הרב שמריהו יוסף קרליץ (אביו של החזון איש). במקביל נתמנה לרב בעיירה הרב מנחם מנדל שרשבסקי, חתנו של הרב שמואל סלונימסקי שהיה רב בעיירה. הרב שרשבסקי כיהן כרב במשך 43 שנה עד לעלייתו לארץ ישראל ב-1927. לאחר עלייתו של הרב שרשבסקי לירושלים ב-תרפ"ז כיהן תחתיו כרב בעיירה חתנו, הרב מאיר לייקין, ולאחר פטירת הרב קרליץ ב-1916 כיהן כרב בעיירה חתנו, הרב אבא סוויאטיצקי, ולאחריו בנו, הרב יצחק קרליץ. שלושתם נספו בשואה.

===בשואה===
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-1 ביולי 1941, הטילו אלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת תשלום סכומי כופר. 12 מחברי היודנרט שמונה בעיירה הוצאו להורג בפומבי זמן לא רב לאחר מינויים. עם הבאת יהודים מהסביבה לעיירה, הגיע מספר יהודיה לכ-2,250 איש, ומאות מהם הועסקו בעבודות כפייה, תוך הוצאה להורג של יהודים שהפרו כללים שונים. בין הנרצחים היה הרב יצחק קרליץ, שסירב לצאת מן העיירה בשבת מחמת איסור תחומין.

באמצע יוני 1942 רוכזו יהודי העיירה בשלושה גטאות שהוקמו בה. ב-24 ביולי 1942 רצחו הגרמנים את המאושפזים בבית החולים היהודי בעיירה, ולמחרת רצחו בבורות ירי כ-1,200 מיהודי הגטאות. כ-200 יהודים שהתגלו במקומות מסתור נרצחו כעבור זמן מה.

ב-2 באוגוסט 1942 השתלטו על העיירה פרטיזנים סובייטיים, וכמה עשרות יהודים הצטרפו אליהם. עם שובם של הגרמנים למקום, רצחו את כל היהודים שנותרו בו. מקהילת קוסובה שרדו את השואה 26 יהודים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20151222132429/http://moreshet.pl/he/node/1139 קוסוב פולסקי] ב[https://web.archive.org/web/20151026025431/http://moreshet.pl/ אתר מרכז מורשת יהדות פולין]
* 
* 
* [https://web.archive.org/web/20131103043735/http://eng.belarustourism.by/catalog/13_648.html Kosava castle] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מחוז ברסט: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:עיירות
אבא סוויאטיצקי

הרב אַבָּא סְוִיָאטִיצְקִי (תרמ"ז, 1887 - ג' באלול תש"א, אוגוסט 1941) היה רבן של רוז'נקה, קוסובה וטיקטין, גיסו של החזון איש.

==קורותיו==
נולד בהרלובי שבמחוז לידא לרב המקומי, גרשון סוויאטיצקי, מתלמידי רבי ישראל מסלנט. למד תורה אצל אביו. בצעירותו עזב את עירו ושהה בלידא, לאחר מכן בגרודנה, ומשם עבר לסוקולקה. רבה של סוקולקה, יצחק הלוי שוסטר, עמד על מעלותיו והציע אותו כשידוך להניה-חיה קרליץ, בת ידידו, הרב שמריהו יוסף קרליץ, שהיה אז רבה של קוסובה הסמוכה.

אביו, הרב גרשון סוויאטיצקי, עזב את רבנותו בהרלובי לטובת הרבנות ברוז'נקה, ולאחר פטירתו התמנה אבא כממלא מקומו ברבנות רוז'נקה. לאחר פטירת חותנו, הרב שמריהו יוסף קרליץ, בשנת תרע"ו (1916), נבחר הרב סוויאטיצקי למלא את מקומו, והוא עבר לכהן כרבה של קוסובה. נחשב בין הבולטים שברבני ליטא, ובכרוז המחאה של רבני ליטא על הפגיעה ברב חיים עוזר גרודזנסקי בפרשת הרבנות בווילנה, שמו מתנוסס בראש רשימת החותמים.

בשנת תרצ"ז (1937), לאחר שרבה של טיקטין, הרב אברהם קלמנוביץ', היגר לארצות הברית, התמנה הרב סוויאטיצקי תחתיו לרבה של טיקטין. הוא כיהן ברבנות במשך ארבע שנים. בשנת תש"א הוצא להורג יחד עם בני קהילתו ביער לופוחובה הסמוך לעיר, והם נקברו שם בקבר אחים.

בנו היחיד, הרב חיים סוויאטיצקי, שרד והיגר לארצות הברית, שם כיהן כר"מ בישיבת תפארת ירושלים שבראשה עמד הרב משה פיינשטיין. בנו הוא יזם הנדל"ן האמריקאי גארי ברנט.

==קישורים חיצוניים==
* רבי אבא סוויאטיצקי - אציל המדות, בתוך: הרב שלמה כהן (יו"ר המערכת) ואחרים, פאר הדור: פרקים ממסכת חייו ויצירתו של גאון דורנו מרן רבי אברהם-ישעיהו קרליץ זצ"ל בעל „חזון אי"ש”, בני ברק: הוצאת נצח, תשכ"ז, ח"א עמ' קלז-קמ.

קטגוריה:קוסובה: רבנים
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:רבנים בשואה
קטגוריה:רבנים שנספו בשואה
קטגוריה:אישים הקבורים בקבר אחים
קטגוריה:ילידי 1887
קטגוריה:נפטרים ב-1941
שמואל אליהו קהאן

הרב שמואל אליהו הלוי קהאן (כ"א בשבט תרמ"ט, 23 בינואר 1889 - תש"א, 1941) היה רבן של קרוגלה, סטארדרוג ואורלה שבבלארוס. גיסו של החזון איש.

==קורותיו==
נולד בדוקור לראשה-גולדה ולשלום קהאן, חסיד חב"ד. בהיותו בן שתים עשרה נסע למינסק, שם למד בישיבתו של הרב חיים שלמה גולובנציץ. כעבור זמן עבר ללמוד בישיבת שקלוב אצל הרב פסח פרוסקין, ומשם עבר לישיבת סלובודקה. בשנת תר"ע, בהיותו בחור בן עשרים ואחת, פרסם מחידושי תורתו בקובץ התורני "יגדיל תורה", שיצא בסלוצק בעריכתו של הרב איסר זלמן מלצר והרב משה בנימין טומשוב (מבי"ט). הרב מלצר גם הסמיכו לרבנות והעניק לו היתר הוראה. 

במשך תקופה שהה בכווידאן שליד וילנה ולמד בחברותא עם החזון איש. החזון איש שידך לו את אחותו בדאנה, ונישואיהם התקיימו בשנת תרע"ד בקוסובה, בה כיהן ברבנות חותנו הרב שמריהו יוסף קרליץ.

לאחר נישואיו כיהן כרבה של קרוגלה. בשנת תרע"ז עבר לכהן כרב העיירה סטארדרוד שליד סלוצק, וכעבור שנה התמנה לכהן כרבה של הקהילה החסידית של אורצ'ה הסמוכה. כשנפטר עמיתו הרב של קהילת המתנגדים, החליטו בני העיר למנות את הרב קהאן לרב יחיד של כל קהילות העיר. הוא כיהן ברבנות למעלה מעשרים שנה, עד להרצחו במלחמת העולם השנייה.

==לקריאה נוספת==
* רבי שמואל־אליהו הלוי קאהן - תורתו אומנתו, בתוך: פאר הדור: פרקים ממסכת חייו ויצירתו של... רבי אברהם ישעיהו קרליץ..., בני ברק תשכ"ז, עמ' קטז-קכא.

 
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:רבנים בשואה
נחום מאיר קרליץ

הרב נחום מאיר קרליץ (במקור: ציבולניק; תרמ"ט, 1889 - ו' בטבת תשי"ט, 17 בדצמבר 1958) היה רב חרדי-ליטאי. כיהן כרב העיירה מיישאגולה שבמחוז וילנה, ולימים ראש כולל חזון איש ורב בית הכנסת הליגמן - מראשוני בתי הכנסת בבני ברק. ממייסדי החינוך החרדי בארץ ישראל. גיסו של החזון איש.

==תולדותיו==
נולד בהורודוק שבמחוז מינסק, בלארוס, לרב יהושע תנחום ציבולניק, מאברכי "כולל פרושים" בקובנה. אמו הייתה אחותם של הרבנים שניאור פייבוש גולוב, אב"ד דרבנה, והרב חיים שלמה גולובנציץ, ששימש ראש ישיבה במינסק וכיהן ברבנות מוהילב ובסוף ימיו בירושלים.

בהיותו תינוק בן כמה חודשים נפטר אביו, ואמו מסרה אותו לאחיה הרב שלמה גולובנציץ כדי שיגדלו בביתו ויחנכו בדרך התורה. בהיותו בבית משפחת גולובנציץ במינסק נקלע לעיר נער יתום בשם אהרון קוטלר, והשניים התיידדו וקבעו לימוד בחברותא במשך תקופה. בשנת תרס"ה (1905) נסעו השניים ללמוד בישיבת סלובודקה. כעבור זמן עבר נחום מאיר ציבולניק ללמוד בישיבת וולוז'ין אצל הרב רפאל שפירא, ומשם נסע ללמוד בתלמוד תורה בקלם. לאחר כשנתיים וחצי שב לישיבת סלובודקה. בשנות מלחמת העולם הראשונה עבר עם תלמידי הישיבה לעיר קרמנצ'וג. עם תום המלחמה עבר ללמוד בישיבת ראדין אצל החפץ חיים.

נישא לבתיה קרליץ, כמה שנים לאחר פטירת אביה הרב שמריהו יוסף קרליץ. לאחר נישואיו החליף את שם משפחתו מציבולניק לקרליץ, כשם משפחת חותנו, כדי לקבל נתינות פולנית. במשך תקופה נסע מביתו לישיבת מיר. כעבור זמן התמנה לרבה של מיישָגולה שבמחוז וילנה.

בשנת תרצ"ה (1935), שנתיים אחרי עליית גיסו החזון איש, עלה הרב נחום מאיר קרליץ עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בסמוך לגיסו בבני ברק. יחד עם גיסו הרב שמואל גריינימן ייסד את "מרכז חינוך התורה בארץ ישראל", שהוקם ביוזמת החזון איש ואיגד עשרות מוסדות תורניים ודתיים ביישוב החדש.

בשנת 1939 בבחירות הראשונות שנערכו בעיר בני ברק, היה מועמד מטעם רשימת פאג"י למועצת העיר בני ברק, הרשימה זכתה במקום אחד בלבד, והוא לא נבחר.

בשנות ה-50 התמנה כרב בית הכנסת הליגמן שבמרכז בני ברק. לאחר פטירת החזון איש התמנה לעמוד בראשות כולל חזון איש שבשכונת זיכרון מאיר.

נפטר בשנת תשי"ט, ונקבר בבית הקברות שומרי שבת, בסמוך לקבר גיסו החזון איש.

=== בניו ===

* הרב נסים קרליץ 
* הרב יהושע תנחום קרליץ (נפטר בט"ו בחשוון תשל"ז)

==קישורים חיצוניים==
* [http://forum.otzar.org/download/file.php?id=18556&sid=087eae7620ffd0edb2855b85a1a947a2 רבי נחום־מאיר קרליץ], מתוך ספר "פאר הדור" מאת שלמה כהן, עמ' קמד–קנב.
* [https://isheiisrael.wordpress.com/2019/10/23/%D7%A8%D7%91%D7%99-%D7%A0%D7%97%D7%95%D7%9D-%D7%9E%D7%90%D7%99%D7%A8-%D7%A7%D7%A8%D7%9C%D7%99%D7%A5-%D7%A6%D7%99%D7%91%D7%95%D7%9C%D7%A0%D7%99%D7%A7/ אישי ישראל על הרב נחום מאיר קרליץ]

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1889
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:ראשי כולל אברכים ישראלים
קטגוריה:רבנים ליטאים
קטגוריה:משפחת קרליץ
קטגוריה:בני ברק: רבנים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות שומרי שבת
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1958
הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין

הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין (מגרמנית: Großherzogtum Mecklenburg-Schwerin) הייתה דוכסות היסטורית בצפון גרמניה לחופי הים הבלטי, כיום חלק ממדינת מקלנבורג-מערב פומרניה. בירתה של הדוכסות הייתה העיר שוורין, כיום גם עיר הבירה של מקלנבורג-מערב פומרניה.

==היסטוריה==
מקלנבורג-שוורין נוסדה כדוכסות כאשר התפצלו שני בניו היורשים של נסיך מקלנבורג היינריך השני. יוהאן קיבל את החלק המערבי; דוכסות מקלנבורג-שטארגארד ואחיו, אלברכט השני קיבל את החלק המזרחי הגדול יותר. בשנת 1358 איחד אלברט את העיר שוורין לתוך הדוכסות והפך אותה לבירת דוכסות מקלנבורג-שוורין.

בתקופת המלחמות הנפוליאוניות שמר פרידריך פרנץ הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין על נייטרליות, אולם לאחר קרב ינה וקרב אאורשטדט הצטרף פרידריך פרנץ לקונפדרציה של הריין.

לאחר תבוסת נפוליאון ברוסיה, פרש פרידריך פרנץ מהקונפדרציה של הריין, והצטרף למדינות הקואליציה השישית, והשתתף בקרב לייפציג.

בקונגרס וינה קיבל פרידריך פרנץ יחד עם בן דודו קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, מעמד של דוכס גדול. פרידריך פרנץ היה מהשליטים הגרמניים הריאקציונריים, ולא הסכים לשום רפורמה פוליטית במדינה.

בשנת 1819 ביטל פרידריך פרנץ את הצמיתות בדוכסות.

בשנת 1837 מת פרידריך פרנץ הראשון, ובמקומו עלה לשלטון נכדו פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. בשנת 1842 מת פאול פרידריך, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.

במהלך מהפכות 1848 התעוררה תסיסה בדוכסות למען חוקה יותר ליברלית, ובאוקטובר 1849 חוקק פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין חוקה יותר ליברלית. בד בבד הכניס גם גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ אף הוא חוקה יותר ליברלית במדינתו.

בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות פרידריך פרנץ השני לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.

בשנת 1883 מת פרידריך פרנץ השני, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין. בשנת 1897 מת פרידריך פרנץ השלישי, ובמקומו עלה לשלטון בנו פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין.

ב-22 בפברואר 1918 התאבד אדולף פרידריך השישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ללא שהשאיר בנים אחריו, ויורשו קרל מיכאל, דוכס מקלנבורג ויתר על התואר, ומשום כך קיבל את נחלותיו פרידריך פרנץ הרביעי שהיה בן דודו.

ב-14 בנובמבר 1918 התפטר פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

==לאחר מכן==
כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1933.

במהלך השלטון הנאצי, בשנת 1933, אוחדו המדינות מקלנבורג-שוורין ומקלנבורג-שטרליץ לכדי מדינת מקלנבורג המאוחדת.

==שליטי מקלנבורג-שוורין==
* פרידריך פרנץ הראשון (1815–1837)
* פאול פרידריך (1837–1842)
* פרידריך פרנץ השני (1842–1883)
* פרידריך פרנץ השלישי (1883–1897)
* פרידריך פרנץ הרביעי (1897–1918)

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מקלנבורג-מערב פומרניה
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הגרמנית
קטגוריה:מדינות הקונפדרציה הצפון-גרמנית
קטגוריה:האימפריה הגרמנית: מדינות
ישראל פיסנוביץ'

ישראל איליץ' פִיסָנוביץ (ברוסית: Израиль Ильич Фисанович; 23 בנובמבר 1914 – 27 ביולי 1944) היה קצין צוללת יהודי בחיל הים הסובייטי, גיבור ברית המועצות, מגיבורי מלחמת העולם השנייה.

==קורות חיים==
ישראל פיסנוביץ' נולד ב-23 בנובמבר 1914 בעיר יליזבטגראד שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). בהיותו בן 8 עבר עם משפחתו לחרקוב, שם סיים בית ספר מקצועי ועבד כפועל במפעל לייצור ציוד חקלאי.
בשנת 1932 התגייס לצי הסובייטי ונשלח ללימודים בבית הספר הגבוה לקציני חיל הים בלנינגרד, שאותו סיים בהצטיינות בשנת 1936. לאחר סיום הלימודים הועלה לדרגת סגן והוצב בתפקיד קצין ניווט באחד הצוללות של הצי הבלטי. בקיץ 1938 הועבר לשרת בצי הצפוני. ביולי 1941, זמן קצר לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות, הועלה לדרגת סרן ומונה למפקד צוללת M-172 (צוללות מדגם M היו הצוללות הקטנות ביותר בצי הסובייטי; הן נועדו לפעול במים רדודים בקרבת החוף. עומק הצלילה המקסימלי שלהן: 60 מטר; חומש בשני משגרי טורפדו; צוותן כלל 36 איש).

בשנים 1941–1942 פעלה הצוללת בפיקודו של פיסנוביץ' בים ברנץ כנגד ספינות גרמניות ופיניות שהובילו עופרות ניקל מנמלי פינלנד ונורווגיה לגרמניה. הצוללת של פיסנוביץ' ביצעה 17 משימות קרביות, שבמהלכן הטביעה 13 ספינות אויב (2 ספינות קרב ו-11 אוניות משא). בנוסף לכך ביצעה הצוללת משימות הנחתה ואיסוף של יחידות קומנדו סובייטיות בעורף הגרמני. על אומץ לִבו ותפקודו בקרבות הוענק לישראל פיסנוביץ' באפריל 1942 תואר גיבור ברית המועצות. ביולי 1943 מונה למפקד פלגה בשייטת הצוללת של הצי הצפוני.

באביב 1944 הגיע פיסנוביץ' לבריטניה בראש משלחת חיל הים הסובייטי כדי לקבל 4 צוללת בריטיות אשר ניתנו לברית המועצות במסגרת הסכם החכר השאל. לאחר שהות של 3 חודשים, שבמהלכה קיבלו אנשי המשלחת הכשרה בתפעול צוללות מסוג זה, הפליג פיסנוביץ' על סיפונה של אחת מהן (HMS Sunfish) בדרכו אל נמל מורמנסק שבברית המועצות. הצוללת עזבה את הנמל לרוויק שבסקוטלנד ב-25 ביולי 1944, אך מעולם לא הגיעה לברית המועצות; היא אבדה בים עם כל צוותה, כולל קציני קישור בריטיים. במשך שנים רבות לא נודעה סיבת טביעתה של הצוללות; רק בשנות ה-60, לאחר פתיחת חלק מהארכיונים, התברר כי הצוללת טובעה בשוגג על ידי מטוס משמר החופים הבריטי ב-27 ביולי במרחק של כ 230 מיל מצפון לאיי שטלנד. 

על אומץ לִבו בקרבות עוטר פיסנוביץ' – פרט למדליית כוכב הזהב של גיבור ברית המועצות – גם בעיטור לנין, 2 עיטורי הדגל האדום, עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה. בנוסף לעיטורים סובייטים קיבל ממפקדת הצי האמריקאי את צלב הצי.

==הנצחת זכרו==
* בערים חרקוב וקירובוגרד באוקראינה ובעיר פולרני ברוסיה נקראו רחובות על שמו.
* לוחות זיכרון לישראל פיסנוביץ' הוצבו בחרקוב ובפולרני.
* אנדרטה לזכרו ולזכר אנשי צוותו מוצבת בקייב.

==קישורים חיצוניים==

* [http://collections1.yadvashem.org/notebook_ext.asp?item=58140 תמונתו של ישראל פיסנוביץ'] באתר יד ושם

קטגוריה:ימאי הצי הסובייטי
קטגוריה:יהודים בכוחות המזוינים של ברית המועצות
קטגוריה:יהודים מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:צוללנים סובייטים
קטגוריה:צוללנים יהודים
קטגוריה:הוועד היהודי האנטי-פשיסטי
קטגוריה:מעוטרי צלב הצי
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:רוסים וסובייטים שנהרגו במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:יהודים אנשי הצבא האדום במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1914
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1944
פולין הקונגרסאית

פולין הקונגרסאית, פולין של הקונגרס (בפולנית: Królestwo Polskie; ברוסית: Царство Польское), פולין הרוסית (כישות מאוחדת עם האימפריה הרוסית), או בשמה הרשמי "ממלכת פולין", הייתה ישות מדינית שנוצרה לאחר פירוק דוכסות ורשה על חלק משטחה. פולין הקונגרסאית התקיימה בשנים 1815–1863, כאשר הייתה למעשה פרוטקטורט של האימפריה הרוסית. בתקופה זו פולין הייתה במעמד של מלוכה חוקתית, עם צבא ובית מחוקקים משלה, כשהצאר הרוסי הוא גם מלך פולין באוניה פרסונלית.

==אטימולוגיה==
השם "פולין הקונגרסאית" על שם קונגרס וינה שיצר אותה.

==היסטוריה==
לאחר תבוסת נפוליאון ב-1815, הוחלט בקונגרס וינה על הקמת פולין הקונגרסאית, במקום דוכסות ורשה, והכפפתה לשלטון אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, על ידי הכתרתו כמלך פולין. ישות מדינית זו חלשה על שטח של כ-128,500 קילומטרים רבועים ובו כ-3,300,000 תושבים. הצאר אלכסנדר התחייב בעת הכתרתו לקיים את החוקה, ולמדינה זו היו מטבע משלה, מערכת חוקים, תקציב וגבול מכס עם יתר האימפריה הרוסית. הקמת הישות הזאת הייתה במידה רבה תוצאה של השתדלותו של אדם יז'י צ'ארטוריסקי, מדינאי פולני, שהיה בעברו שר החוץ של האימפריה הרוסית.

הצאר אלכסנדר שאף לבטל את החירויות של המדינה הפולנית ולהנהיג בה אבסולוטיזם פוליטי דומה למה שהיה נהוג ביתר חבלי האימפריה הרוסית. ב-1819 בוטל חופש העיתונות והונהגה צנזורה, וב-1821 פורקו הבונים החופשיים. יורשו של אלכסנדר הראשון, ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, לא הסכים בעת הכתרתו למלך פולין להישבע אמונים לחוקה הפולנית ולא קיבל על עצמו התחייבויות כלפיה. הצאר פעל לצמצום הדרגתי של סמכויות הסיים הפולני, בית מחוקקים המורכב מנציגי האצולה והכמורה הבכירים, ושני הכינוסים האחרונים של הסיים, ב-1826 וב-1830, נערכו בסודיות. ב-1831 ביטל הסיים את הכתרת הצאר הרוסי כמלך פולין. בתגובה נכנס הצבא הרוסי לפולין, שהה בה 11 חודשים, וכך דוכא מה שכונה "מרד נובמבר". בכך גם בא הסוף על עצמאותה היחסית של פולין הקונגרסאית.

בינואר 1863 פרץ מרד נוסף, ובעקבותיו ביטלו הרוסים את חוקת פולין ואת הישות המדינית של פולין הקונגרסאית; הטריטוריה שולבה בתוך האימפריה הרוסית, ושמה שונה רשמית לשם הרוסי Привислинский Край (בפולנית: Kraj Nadwiślański), שפירושו "נסיכות הוויסלה", על שם הנהר הזורם דרכה. שם זה נמצא בשימוש כבר לאחר המהפכה הכושלת הראשונה, אך לאחר המהפכה השנייה הפך לשם רשמי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:קצרמר האימפריה הרוסית
קטגוריה:האימפריה הרוסית: היסטוריה
קטגוריה:מדינות לשעבר בתחומי פולין
קטגוריה:מדינות חסות רוסית לשעבר
האוניברסיטה האמריקאית בקהיר

האוניברסיטה האמריקאית בקהיר (בערבית: الجامعة الأمريكية بالقاهرة, באנגלית: American University in Cairo) הוא מוסד להשכלה גבוהה עצמאי בקהיר. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1919 על ידי מיסיונרים אמריקאים ונחשבת לאחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה הטובים במצרים.

== אודות ==
האוניברסיטה הוקמה בשנת 1919 על ידי המיסיון האמריקאי במצרים אשר נתמך על ידי הכנסייה הפרסבטריאנית. הקמתו לקחה השראה ממוסדות השכלה דומים כמו האוניברסיטה האמריקנית בביירות שכבר היו קיימים זה שנים בעולם הערבי. במשך 27 השנים הראשונות שימש ד"ר צ'ארלס ווטסון כנשיא האוניברסיטה, והוא עיצב במידה ניכרת את דמותה. ווטסון היה בנו של אנדרו ווטסון שהיה מחלוצי המיסיונרים הנוצרים במצרים. שפת הלימוד במוסד הייתה אנגלית ואחת ממטרותיו הייתה להכין את הלומדים ללימודי המשך באירופה או באמריקה.

בשנת 1928 ניתנו תוארי ה-BA הראשונים במוסד ובאותה שנה גם נרשמה ללימודים הסטודנטית האישה הראשונה. 

לאוניברסיטה הוצאה לאור בשם "American University in Cairo Press". ההוצאה מתמחה בספרים בנושאי המזרח התיכון, אסלאם, מצרים וכן תרגמה ומוציאה את מרבית ספרי נגיב מחפוז באנגלית. ההוצאה גם מעניקה את מדליית נגיב מחפוז לספרות פעם בשנה.

הקמפוס הישן של האוניברסיטה נמצא בכיכר א-תחריר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

אמריקאית
1930 בברית המועצות

1930 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-13 למהפכת אוקטובר.

== הנהגה ==
* ראש הממשלה - אלכסיי ריקוב (עד 19 בדצמבר), ויאצ'סלב מולוטוב מ-19 בדצמבר.
* יושב ראש הוועד הפועל המרכזי - מיכאיל קלינין

מעשית, יוסיף סטלין בתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הבולשביקית מרכז בידיו את השלטון במדינה.

== אירועים בולטים ==
* 5 בינואר – פרסום החלטת הוועד המרכזי של המפלגה על קצב הקמת הקולחוזים. הוצהר שהתהליך יהיה חופשי ויתבצע ב-3 שלבים. מעשית, התהליך בוצע בכוח הזרוע.
* 26 בינואר – חטיפת גנרל אלכסנדר קוטפוב, ממנהיגי הצבא הלבן והחברה הרוסית בצרפת על ידי כוחות הביטחון הסובייטים.
* 30 בינואר – פרסום החלטת מועצת הקומיסרים העממיים ומועצת הסובייטים העליונה על מאבק נגד החקלאים המבוססים ("קולאקים"). לפי הערכה במשך 4 שנים גורשו לסיביר עד 10 מיליון חקלאים כולל משפחות.
* 30 בינואר – בהתאם "לבקשת התושבים" עיריית מוסקבה פרסמה צו איסור שימוש בפעמוני הכנסיות.
* 1 במרץ – פרסום תקנון טיפוסי של הקולחוז. בהתאם לתקנון בבעלות החקלאי נישארו רק בית, פרה ומספר מצומצם של עופות בית.
* 2 במרץ – יוסיף סטלין מפרסם מאמר בעיתון פראבדה בה הוא מאשים בכישלונות המדיניות בתחום החקלאי את השלטונות המקומיים ומסתייג מהקמת קולחוזים בכוח.
* 6 באפריל – פרסום צו על יסוד עיטור לנין ועיטור הכוכב האדום
* 7 באפריל – פרסום צו בהקשר להקמת מחנות עבודה והעברתם לשליטה של גולאג.
* 1 במאי – סיום הקמת מסילת רכבת מאזור קזחסטן לסיביר באורך של 1442 ק"מ.
* 11 במאי – תחילת שיחות במוסקבה בין סין לבין ברית המועצות בנושאים שבמחלוקת.
* 17 ביוני – תחילת ייצור במפעל לטרקטורים בוולגוגרד.
* 26 ביוני – תחילת ישיבות של הכנס ה-16 של המפלגה הבולשביקית. ניצחון של יוסיף סטלין והוצאת טומסקי מהפוליטביורו. בהתאם להחלטת הכנס החלה תנועה להשלמת משימות תוכנית החומש ב-4 שנים. כמו כן הוחלט על הגדלת חלקו של המשק השיתופי בחקלאות.
בול סובייטי המכריז על פעילות להשלמת משימות החומש ב-4 שנים
* 21 ביולי – מקסים ליטבינוב התמנה לקומיסר לענייני חוץ.
* 2 באוגוסט – במהלך תמרון צבאי בוצע צניחה של כוח צבאי. עתה יום זה ברוסיה נחגג כיום הצנחן.
* 14 באוגוסט – פרסום צו חינוך חובה. בהתאם לחוק זה ילדים המתגוררים בערים מחויבים ב-7 שנות לימוד, בכפרים - חובת לימודים היא עד לגיל 10 (3 שנים בלבד).
* 25 בנובמבר – תחילת משפט מפלגת התעשייה. 5 מ-8 נאשמים נשפטו להוצאה להורג שהוחלפה ל-10 שנות מאסר. הנאשם הראשי לאוניד ראמזאי קיבל בהמשך חנינה ובשנת 1943 אף הוענקה לו פרס ברית המועצות עבור הישגים מדעיים.

== נולדו ==
* 9 בינואר – איגור נטו, כדורגלן סובייטי (נפטר ב-1999)
* 15 במרץ – ז'ורס אלפרוב, פיזיקאי סובייטי רוסי, חתן פרס נובל (נפטר ב-2019)
* 4 ביוני – ויקטור טיכונוב, מאמן הוקי קרח סובייטי
* 22 ביוני – יורי ארטיוכין, קוסמונאוט סובייטי (נפטר ב-1998)
* 10 ביולי – איליה גלזונוב, צייר רוסי סובייטי (נפטר ב-2017)
* 31 ביולי – אולג פופוב, שחקן קרקס סובייטי
* 9 באוגוסט – אלכסנדר בובין, עיתונאי, פובליציסט ודיפלומט סובייטי ורוסי (נפטר ב-2004)
* 5 באוקטובר – פאבל פופוביץ', קוסמונאוט סובייטי (נפטר ב-2009)
* 25 באוגוסט – גיאורגי דאנליה, במאי קולנוע סובייטי ממוצא גאורגי (נפטר ב-2019)
* 2 בספטמבר – אנדריי פטרוב, מלחין סובייטי (נפטר ב-2006)
* 9 בספטמבר – נדז'דה רומיאנצבה, שחקנית קולנוע סובייטית (נפטרה ב-2008)

== נפטרו ==
* 14 באפריל – ולדימיר מאיאקובסקי, משורר סובייטי (נולד ב-1893)
* 4 בספטמבר – ולדימיר ארסנייב, מגלה ארצות וסופר (נולד ב-1873)
* 29 בספטמבר – איליה רפין, צייר רוסי (נולד ב-1844)

== קישורים חיצוניים ==

*
מדליית נגיב מחפוז לספרות

מדליית נגיב מחפוז לספרות (בערבית: جائزة نجيب محفوظ) היא פרס ספרותי המוענק ליוצרים בשפה הערבית משנת 1996. המדליה מוענקת בעבור ספר פרוזה אשר נכתב בשפה הערבית ושטרם תורגם לאנגלית. הספר הזוכה מתורגם לאנגלית ויוצא לאור בהוצאת האוניברסיטה האמריקאית בקהיר. הפרס מוענק מידי בשנה ב-11 בדצמבר, תאריך יום הולדתו של נגיב מחפוז.

== זוכי הפרס ==
(שם הספר ניתן כפי שתורגם לאנגלית)
* 2022: פאטמה קנדיל, Empty Cages
* 2020: אחמד טיבאווי, 'The Disappearance of Mr. Nobody'
* 2018: אומיימה אל-ח'מיס, 'Voyage of the Cranes in the Cities of Agate'
* 2017: חוזאמה חבאייב, Velvet
* 2016: עאדל עסמת, (Hikayat Yusuf Tadrus ('The Tales of Yusuf Tadrus'
* 2015: חסן דאוד, (La Tareeq Ila Al-Jannah ('No Road to Paradise'
* 2014: חמור זיאדה, (Shawq al-darwish (The Longing of the Dervish
* 2013: ח'אלד ח'ליפה, No Knives in this City's Kitchens
* 2012: עזאת אל-קמחאווי, House of the Wolf
* 2011: הוענק עבור "the revolutionary creativity of the Egyptian people"
* 2010: מיראל אל-טחאווי, Brooklyn Heights
* 2009: ח'ליל סויילח, The Scribe of Love
* 2008: חמדי אבו גולייל, A Dog with No Tail
* 2007: אמינה זידאן, Red Wine
* 2006: סחר ח'ליפה, The Image, the Icon, and the Covenant
* 2005: יוסוף אבו רייה, Wedding Night
* 2004: עאליה ממדוח, The Loved Ones
* 2003: ח'יירי שבלי, The Lodging House
* 2002: בנסאלם חמיש, The Polymath
* 2001: סומייה רמאדן, Leaves of Narcissus
* 2000: הודא ברכאת, The Tiller of Waters
* 1999: אדוואר אל-ח'ראט, Rama and the Dragon
* 1998: אחלאם מוסתגאנמי, Memory in the Flesh
* 1997: מוריד ברגותי, I Saw Ramallah; and Yusuf Idris, City of Love and Ashes
* 1996: איברהים עבדל מג'וייד, The Other Place; and Latifa al-Zayyat, The Open Do

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:פרסים ספרותיים
קטגוריה:ספרות ערבית
קטגוריה:ספרי נגיב מחפוז
Late Orchestration

Late Orchestration הוא אלבום הופעה של אמן ההיפ הופ האמריקאי קניה וסט. האלבום כולל מספר שירים משני אלבומיו הקודמים של וסט, The College Dropout ו-Late Registration, מתוך הופעה חיה באולפני אבי רוד המפורסמים בלונדון, אנגליה, לפני קהל של כ-300 אורחים ומעריצים שהוזמנו באופן אישי לאירוע ב-21 בספטמבר 2005. באירוע ליוו את וסט 17 נשים בשרשרת תזמורתית, ומספר הופעות אורח של זמרים, ביניהם ג'ון לג'נד ולופ פיאסקו. התקליט המלא שוחרר באפריל 2006 עם שיר בונוס, Gold Digger מתוך הופעה חיה באמריקה און ליין עם ג'יימי פוקס. גרסת ה-DVD של האלבום כוללת את ההופעה המלאה, מספר ראיונות ובונוס של כל הקליפים לארבעת הסינגלים מתוך האלבום Late Registration.

== רשימת השמעה ==

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלבומי קניה וסט
קטגוריה:אלבומי הופעה באנגלית
קטגוריה:אלבומים שהופקו על ידי קניה וסט
סנדר גילמן

סנדר גילמן (באנגלית: Sander Gilman; נולד ב-21 בפברואר 1944) הוא היסטוריון יהודי-אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת אמורי. הוא כתב וערך יותר מ-80 ספרים בנושאים מגוונים.

== אודות ==
גילמן קיבל תואר בספרות ושפה גרמנית מאוניברסיטת טוליין בשנת 1963 והמשיך לדוקטורט בגרמנית, אותו השלים בשנת 1968. נושא עבודתו הייתה "המבנים וצורות הקומפוזיציה בנובלות של אלפרד הנשקה". בשנים 1976–1995 שימש כפרופסור באוניברסיטת קורנל. אחר כך שימש עד לשנת 2000 פרופסור באוניברסיטת שיקגו. אחר כך לימד כארבע שנים באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין והקים שם את התוכנית ללימודים יהודים. בשנת 2005 מונה לפרופסור באוניברסיטת אמורי, ומשמש שם כראש התוכנית לפסיכואנליזה.

מחקריו של גילמן עוסקים בנושאים שונים ומגוונים. הוא עסק בספרות השואה, בזיגמונד פרויד ובפרנץ קפקא, בתרבות יהודית, היסטוריה של העישון ושל האנטישמיות וכן בנושאים של גזענות וזהות אתנית.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20100825055547/http://www.psp.emory.edu/SanderGilman/ הדף אישי] של גילמן באתר אוניברסיטת אמורי
* Alana Sobelman, [http://www.jpost.com/Magazine/Features/Article.aspx?id=171467 A matter of movement], ג'רוזלם פוסט.
* 

קטגוריה:היסטוריונים יהודים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת טוליין
קטגוריה:סגל אוניברסיטת שיקגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קורנל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת אמורי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1944
Runaway (שיר של קניה וסט)

Runaway הוא הסינגל השני של אמן ההיפ הופ האמריקאי קניה וסט, מתוך אלבום הסטודיו החמישי שלו, My Beautiful Dark Twisted Fantasy. בשיר משתתף הראפר פושה טי, שהיה חבר בצמד Clipse, וחתם בחברת התקליטים של וסט, G.O.O.D Music. הסינגל הגיע בהופעת הבכורה שלו במצעד הבילבורד הוט 100 למקום ה-12.

לשיר צולם סרט מוזיקלי קצר בן 35 דקות בבימויו של וסט, שחלק ממנו משמש לקליפ של Runaway. הסרט, שבתפקיד המרכזי משחק וסט עצמו, יצא לאור ב-23 באוקטובר 2010. לסרט יש 4 גרסאות: הסרט באורך מלא, גרסה נקייה קצרה בדקה, גרסת הקליפ של Runaway, התואמת את אורכו (כ-9 דקות), והגרסה המורחבת שהיא כמעט כפולה באורך מגרסת הקליפ.

וסט הופיע עם השיר בטקס פרסי ה-VMA של MTV בספטמבר 2010 יחד עם פושה טי.

וסט ביצע את Runaway בהופעה של טקס פרסי ה-VMA ב-12 בספטמבר 2010, יחד עם פושה-טי. הצמד הופיע עם השיר גם בתוכנית סאטרדיי נייט לייב, כשבזמן השיר הופיעו רקדניות בלט בדומה לקליפ של השיר.

== עטיפת הסינגל ==
תמונת העטיפה המקורית של Runaway הוא תצלום של בלרינה מתוך הקליפ שצולם על ידי ג'ורג' קונדו. ב-1 באוקטובר 2010 פרסם וסט עטיפה חדשה יותר לסינגל שהוא דיוקן של בלרינה מאת קונדו, ששימשה בתור העטיפה האלטרנטיבית. הציור הוא אחד מתוך מספר ציורים של קונדו לעטיפת האלבום, כשאחד מהציורים שימש לעטיפת האלבום, אחד לעטיפה האלטרנטיבית של Runaway, ואחד לסינגל הראשון מהאלבום, Power.

== הערכה ביקורתית ==
השיר נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום השירים הטובים והאהובים ביותר לשנת 2010. אאוחניה מונזון ממגזין Access Hollywood הכלילה את השיר במקום השלישי לפי בחירתה ברשימת 10 השירים הטובים ביותר לשנת 2010<ref></ref>, תוך כדי מתן תשומת לב לאלבום, והכלילה אותו במקום השלישי ברשימת האלבומים. מגזין הרולינג סטון דירג את השיר במקום הראשון במצעד "הסינגל הטוב ביותר של שנת 2010" של המגזין, בטענה כי "אף שיר אחר ב-2010 לא היה פראי, מטריף ואפי כל כך - באף רדיו, באף מקום". MTV דירג אותו בתור השיר השני הטוב ביותר ב-2010. השיר זכה לביקורות חיוביות קיצוניות בתור נקודת השיא של האלבום, ומגזין פיצ'פורק דירג אותו במקום ה-2 במצעד "השיר הטוב ביותר לשנת 2010".

== קליפ ==
הקליפ לשיר הוא קטע מתוך הסרט המוזיקלי של וסט מ-2010 בעל אותו השם, Runaway. בקליפ מוצג וסט כשהוא מבצע את השיר בזמן מסיבה בארוחת ערב, כשהוא מנגן בפסנתר בזמן שבלרינות מבצעות ריקוד המפרש את השיר. דמות "עוף החול" המגולמת על ידי הדוגמנית סליטה איבנקס, צופה בקניה בזמן ששאר האורחים אוכלים טוסט. לאחר בערך 5 דקות כשהשיר נרגע ונשמעות רק מנגינות הפסנתר, הקליפ מתרכז ב-3 בלרינות מרכזיות, כשבסוף השיר הבלרינות עוזבות את המקום כש-וסט נשאר עומד על הפסנתר עם יד על החזה.

== היסטוריית מצעדים ==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.youtube.com/watch?v=L7_jYl8A73g גרסת הקליפ] לשיר באתר יוטיוב.
* [http://www.youtube.com/watch?v=O7W0DMAx8FY Runaway הסרט] באתר יוטיוב.
* [https://web.archive.org/web/20101027101020/http://bidur.nana10.co.il/Article/?ArticleID=754096 ביקורת על סרטו של ווסט] באתר נענע10 (ארכיון).
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי קניה וסט
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי ג'ף באסקר
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי קניה וסט
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי אמיל הייני
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי ג'ף באסקר
קטגוריה:שירים שהופקו על ידי קניה וסט
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת רוק-א-פלה רקורדס
רון ירון

רון אהרון ירון (נולד ב-1966) הוא עיתונאי ישראלי, עורך התוכנית אולפן שישי בקשת 12.

==ביוגרפיה==
ירון הוא בנו של האלוף עמוס ירון. עם גיוסו לצה"ל התנדב ירון לצנחנים, עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. לאחר שחרורו החל לעבוד ב"ידיעות אחרונות" בשנת 1992, תחילה כעורך בדסק החדשות ואחר כך כראש הדסק. במשך חמש שנים שימש כראש מערכת החדשות תחת העורך משה ורדי. אחר כך שימש כעורך "המוסף לשבת", בתקופתו של רפי גינת כעורך ראשי. בשנת 2007 מונה למשנה לעורך, יחד עם מינויו של שילה דה-בר כעורך ראשי, במקום יואל אסתרון.

בשלהי שנת 1999 ערך את המוסף המיוחד של ידיעות אחרונות "תמונות המאה 1900-2000" (בשיתוף מפעל-הפיס), שפורסם ב-31 בדצמבר 1999. השותפים לכתיבה היו: נחום ברנע, איתן הבר, ירון לונדון, וסבר פלוצקר.

ירון כיהן כעורך ראשי של העיתון ידיעות אחרונות החל מפברואר 2011 ועד אוגוסט 2018.

באפריל 2019 מונה לעורך התוכנית אולפן שישי בקשת 12 במקומו של רותם דנון.

לירון תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר ראשון במשפטים מהמסלול האקדמי המכללה למינהל. הוא נשוי, אב לשלוש בנות ומתגורר בהוד השרון.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגל ידיעות אחרונות
קטגוריה:עורכי ידיעות אחרונות
קטגוריה:בוגרי תיכון בליך
קטגוריה:בוגרי המסלול האקדמי המכללה למינהל: משפטים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:הוד השרון: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1966
איתמר פרנקו

איתמר אָאוּגוסטו קאוטיירו פרנקו (בפורטוגזית: Itamar Augusto Cautiero Franco; 28 ביוני 1930 - 2 ביולי 2011), פוליטיקאי ברזילאי שכיהן כנשיא ברזיל בין השנים 1992-1994.

איתמר פרנקו נבחר כסגן-נשיא ברזיל בשנת 1990 והתמנה לנשיא ברזיל ב-1992 לאחר התפטרותו של הנשיא פרננדו קולור דה מלו עקב האשמת שחיתות שלטונית.

לאחר סיום כהונתו התמנה לשגריר ברזיל בפורטוגל ולאחר מכן לשגריר ברזיל בארגון מדינות אמריקה. בין השנים 1999 ו-2003 כיהן כמושל מדינת מינאס ז'ראיס. בשנת 2011 כיהן כסנטור מטעם מינאס ז'ראיס עד מותו בחודש יולי.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.time.com/time/magazine/article/0,9171,977426,00.html Collor Out, Franco In], כתבה במגזין טיים, 11 בינואר 1993. 
* [http://countrystudies.us/brazil/97.htm Franco's Presidency, 1992-94] 
* 

קטגוריה:ברזיל: היסטוריה
קטגוריה:נשיאי ברזיל
קטגוריה:שגרירים בפורטוגל
קטגוריה:סגני נשיאי ברזיל
קטגוריה:שגרירי ברזיל
קטגוריה:ברזילאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:ברזילאים שנפטרו ב-2011
משה ורדי (רב-טפסר)

משה ורדי היה נציב כבאות והצלה ומפקח כבאות ראשי.

==ביוגרפיה==
ורדי שירת כארבעה עשורים בשירותי הכבאות וההצלה והשתלם בנושאים שונים, בין היתר בתקופות השתלמות באקדמיה הלאומית לכבאות בארצות הברית. בשירותו בחיל האוויר הופקד על שירותי הכיבוי, ההצלה והאב"כ בחיל. במהלך שנות שירותו בשירותי הכבאות וההצלה לקח חלק בהקמת המערך לטיפול בתקריות חומרים מסוכנים והיה מפקד קורס קציני כבאות של בית הספר הארצי לכבאות ולהצלה. במסגרת מכון התקנים הישראלי היה חבר בוועדות מקצועיות ויו"ר ועדת המומחים לתקן הישראלי 1596 - מערכות מתזי מים אוטומטיים (ספרינקלרים).

בשנים 1975–1998 שימש מפקד שירותי הכבאות באיגוד חיפה. עם כניסתו לתפקיד הביא לאישור תוכנית חומש מקיפה בנושאי רכש וכוח אדם ובשנת 1977 עבר מרכז הפעילות של כבאות מרחב חיפה לתחנה חדשה במערב העיר. בעקבות השרפה בכרמל בשנת 1989, הוקמה בשנת 1990 תחנת כיבוי חדשה באזור יערות הכרמל, ובשנת 1997 הורחב מערך הכיבוי באזור ונחנכו תחנות חדשות בטירת כרמל, קריית ביאליק וקריית טבעון.

בשנת 1998 קודם ורדי לדרגת רב-טפסר ומונה על ידי שר הפנים אליהו סויסה לנציב כבאות והצלה ולמפקח כבאות ראשי, תפקיד בו כיהן עד פרישתו לגמלאות בשנת 2001. ורדי הוא חבר כבוד בארגון הבינלאומי למפקדי כיבוי אש וזכה באות הוקרה מהאקדמיה הלאומית לכבאות בארצות הברית.

לאחר סיום שירותו הקים את "מכון ורדי לכבאות ובטיחות".

==הערות שוליים==

קטגוריה:נציבי כבאות והצלה
רוזן סטראת'רן

[[ויליאם, נסיך ויילס, במדי חיל האוויר המלכותי, יוני 2010, רוזן סטראת'רן הנוכחי]]
התואר רוזן סטראת'רן (באנגלית: Earl of Strathearn) הוא תואר אצולה הניתן כיום בבריטניה. התואר חודש באפריל 2011, לראשונה מאז שנת 1437, והוענק לנסיך ויליאם ולאשתו, קתרין, נסיכת ויילס.

האזור הגאוגרפי סטראת'רן הוא עמק (strath, מילה שמקורה בגאלית סקוטית) הנהר ארן, הזורם מלוך ארן אל נהר טיי, במרכז סקוטלנד.

==יצירת התואר==
התואר חודש עבור הנסיך ויליאם ואשתו, קתרין, וניתן להם ביום חתונתם, 29 באפריל 2011, מטעם סקוטלנד, זכר לכך שהכירו בזמן לימודיהם באוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד. זהו תואר משני עבור הזוג, שתוארם הרשמי הוא נסיך ויילס ונסיכת ויילס.

==ראו גם==
*דוכס קונוט וסטראת'רן
*דוכס קמברלנד

קטגוריה:רוזנויות
מחמוד אחמד

מחמוד אחמד (באמהרית: መሐሙድ አህመድ; נולד ב-8 במאי 1941 באדיס אבבה, אתיופיה) הוא זמר אתיופי.

== ביוגרפיה ==
למחמוד אחמד שורשים בקבוצה האתנית השמית גוראגה, אך נולד וגדל ברובע מרקאטו באדיס אבבה. הוא החל לשיר באופן מקצועי כזמר בתחילת שנות השישים לאחר שכנער עבד כמצחצח נעליים ברחובות אדיס אבבה. עד 1974 שר עם להקת "Imperial Bodyguard Band". בשנות השבעים שר עם להקות אחרות עבור חברות התקליטים האתיופיות "Amha" ו"Kaifa".

במהלך שנות השמונים פתח אחמד חנות מוזיקה משלו באדיס אבבה, והמשיך את קריירת השירה שלו.

אחמד שר לאורך השנים גם עם להקות כגון "Ibex Band", "Walias band", ו-"Roha band".

מאז סוף שנות התשעים עלתה הפופולריות של אחמד באירופה ובאמריקה, מאז שחברת התקליטים "Buda Musique" הוציאה את התקליטורים שלו בסדרה של אלבומים המתעדים מוזיקה אתיופית בעיקר משנות השבעים - "אתיופיק". בשנת 2007 זכה אחמד בפרס מוזיקת העולם של ה-BBC. בשנת 2013 הופיע אחמד בתיאטרון ירושלים עם הרכב ישראלי בן תשעה נגנים בהובלת הסקסופוניסט אבטה בריהון, במסגרת פסטיבל הולגאב השלישי ליצירה ישראלית-אתיופית.

== דיסקוגרפיה ==

*(Soul of Addis (1997
*(Slow Collections (1998
*(Live In Paris (1998
*(Yitbarek (2003
*(Tizita Vol. 1 (2003
*(Tizita Vol. 2 (2003

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים אתיופים
קטגוריה:מוזיקאים אתיופים
קטגוריה:מוסלמים
קטגוריה:ילידי 1941
Intel Atom

אינטל אטום Z270
אינטל אטום (Intel Atom) הוא שם המותג של סדרת מעבדים בעלי צריכת מתח נמוכה מתוצרת חברת אינטל. במקור עוצבו בטכנולוגיית CMOS בעובי 45 ננומטר ודגמי המשך בעובי 32 ננומטר יצאו תחת שם הקוד Cedar. המעבדים בסדרה בנויים בארכיטקטורת x86, חלקם מותאמים ל-32 ביט וחלקם ל-64 ביט. 

מעבדי אטום משמשים בעיקר עבור נטבוקים או מערכות משובצות מחשב- החל מעזרים רפואיים וכלה ברובוטים מתקדמים. 

ב-28 בדצמבר 2011 הכריזה אינטל על סדרת Cedar Trail - כאשר החידוש המרכזי שלה הוא המעבר מ-45 ננומטר ל-32. 

בדצמבר 2012, השיקה אינטל סדרת מעבדי אטום תחת השם Centerton, המעוצבת במיוחד לשימוש בשרתים. 

Centerton מוסיפה תכונות שלא היו במעבדי אטום קודמים, כגון Intel VT - טכנולוגיית וירטואליזציה ותמיכה בזיכרון בעל יכולות תיקון שגיאות. 

ב-4 בספטמבר 2013 הציגה אינטל את הדור השני של משפחת מעבדי ה-Atom המיועדים בעיקר למיקרו-שרתים ומיוצרים בטכנולוגיה של 22 ננומטר תחת שם הקוד Avoton.

הביצועים של ליבת אטום בודדת הם כמחצית מאלו של מעבד פנטיום M בעל אותו מחזור שעון. לדוגמה, מעבד אטום N270 בעל תדר של 1.60GHz המשמש נטבוקים רבים, מבצע כ-3300 MIPS ו-2.1 GFLOPS לעומת 7400 MIPS ו-3.9 GFLOPS במעבד פנטיום M 740 בעל תדר 1.73GHz. 

מעבדי Pineview הציגו שיפור קל בלבד בביצועים ביחס למעבדי Diamondville שקדמו להם.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מעבדי אינטל
כסמוזאורוס

כסמוזאורוס (שם מדעי: Chasmosaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שהתקיים בתקופת הקרטיקון.

== מאפיינים ==
פירוש השם "כסמוזאורוס" ביוונית עתיקה הוא "לטאה משוקעת/פתוחה" על שום ה"חלונות" הרחבים בעטרתו דמוית המניפה (frill). במקור נקרא "פרוטורוזאורוס", אך שם זה ניתן כבר למין זוחל ימי נכחד. 

הכסמוזאורוס היה דינוזאור הולך על ארבע. הוא מפורסם בעיקר בזכות מבנה הגולגולת שלו, שהייתה מצוידת בקרניים ובעטרה גרמית, ארוכה ורחבה, דמוית מניפה, בעלת "חלונות" רחבים - שני חורים גדולים במרכז העטרת המופרדים בקורת עצם דקה דמוית T והיו מכוסים בעור מעוטר בדוגמאות צבעוניות, ששימשה בעצם ליצירת רושם במפגני ראווה. הכסמוזאור היה קטן יותר מהטריצרטופס וקרניו הרבה פחות גדולות וחזקות. הוא שקל כ-3.6 טונות. אורכו היה כ-. 

הכסמוזאורוס היה חי בעדרים גדולים בצפון אמריקה בתקופת הקרטיקון עליון, לפני 75-71 מיליון שנה. הוא נתגלה באלברטה, קנדה ובטקסס, ארצות הברית.

==טקסונומיה ומיון==
על שמו של הכסמוזאורוס נקראת תת-המשפחה כסמוזאורים של משפחת הצרטופסיים. משפחה זו מאופיינת בעטרה ארוכה וקרני גבה מפותחות יותר מקרן האף. הכסמוזאור הוא נציג בולט של תת-משפחה זו וייתכן שהיה אב קדמון של הטורוזאורוס הגדול יותר בעל הקרניים הארוכות יותר.

בעבר תיארו הפלאונטולוגים מספר מינים של כסמוזאורוס, אך מחקרים שנעשו בשנים האחרונות סיווגו אותם מחדש: 
* Chasmosaurus brevirostris ריצ'רד סוון לול, 1933), זוהה ככסמוזאורוס בלי
* Chasmosaurus kaiseni (ברנום בראון, 1933), הועבר לסוג נפרד: מוג'וצרטופס
* Chasmosaurus mariscalensis (להמן, 1989), הועבר לסוג נפרד: אגוחצרטופס
* Chasmosaurus irvinensis (מספר חוקרים, 2001), הועבר לסוג נפרד: וגצרטופס
כיום יש רק שני מיני כסמוזאורוס תקפים: Chasmosaurus belli ו-Chasmosaurus russelli.

== בתרבות ==
*הכסמוזאורוס מופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם פרט אחד נטרף על ידי להקת דספלטוזאורוסים.
*בנוסף הוא מופיע בסדרה פלאווורלד.
*בסדרת סרטי פארק היורה לא נראה כסמוזאורוס אך הוא מופיע במשחקי המחשב של הזיכיון פארק היורה 3: בניית פארק, Jurassic World Evolution וJurassic World Evolution 2.

== גלריה ==
<gallery widths=220 heights=200>
Chasmosaurus.jpg|שחזור השלדים של C. belli ו-C. russelli
Chasmosaurus BW.jpg|איור המשחזר C. belli כפי שהיה (כנראה) בחיים
Chasmosaurus russelli.jpg|שלד של כסמוזאור ראסלי במוזיאון הטבע הקנדי
Dinosaur park formation fauna (cropped-02a).png|ציור המשחזר C. belli בסביבתו הטבעית
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:כסמוזאורים
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי לורנס למב
קטגוריה:מאובני טקסונים שתוארו ב-1914
בנגלדש במשחקים האולימפיים

בנגלדש משתתפת במשחקים האולימפיים ברציפות מאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), ומעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף. השתתפותה במשחקים סמלית בעיקרם, ואף ספורטאי בנגלדשי לא זכה במדליה אולימפית. נתון זה הופך אותה למדינה המאוכלסת ביותר שמעולם לא זכתה במדליה אולימפית.

==ראו גם==
* בנגלדש במשחקים הפאראלימפיים
* בנגלדש במשחקים האולימפיים לנוער

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nocban.org/ אתר הוועד האולימפי של בנגלש]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינות במשחקים האולימפיים
קטגוריה:בנגלדש: ספורט
אורות (אלבום)

אורות הוא אלבומו השני של הזמר אברהם טל, שיצא לאור ב-28 ביוני 2010 על ידי חברת התקליטים "הד ארצי". האלבום זכה להצלחה מסחרית, מכר למעלה מ-80,000 עותקים והגיע למעמד אלבום פלטינה כפול. טל כתב והלחין את רוב השירים באלבום, וכן הפיק ועיבד אותם לצד יונתן דגן. 
== הפקה ==
לפני צאת האלבום יצאו לרדיו הסינגלים "אורות " ו"מחוזקים לעולם" שכתב והלחין טל, שזכו שניהם להצלחה. השיר "מחוזקים לעולם" הגיע לראש מצעדי הפזמונים של גלגלצ ושל רשת ג'. אחרי צאת האלבום יצא גם הסינגל "אם את הולכת", אותו הלחין טל יחד עם בוריס מוזיצ'וק. אחריו יצא הסינגל הרביעי "ימים". הסינגלים דורגו בדירוגים גבוהים במצעדי הפזמונים וזכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו. 

באלבום נכלל השיר "תן לי להיות", שאת מילותיו כתב , שנהרג במלחמת ששת הימים; טל הלחין והקליט את השיר במסגרת הפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר". 

בספטמבר 2010 זכה השיר "אורות", מתוך האלבום, בתואר שיר השנה במצעד השנתי של גלגלצ. השיר זכה גם בפרס אקו"ם לשיר השנה.

לצד יציאת הסינגל "אורות" מתוך האלבום, שזכה להצלחה, הוציא טל אלבום רמיקסים, ובו שמונה גרסאות כיסוי של אמנים שונים לשיר זה, בהם גרסה של להקת ההיפ הופ הישראלית "התקווה 6".

==רשימת השירים באלבום==
#אורות
#מחוזקים לעולם
#אבא
#אני לא מרים ידיים
#אם את הולכת
#ימים
#טטלה
#סימן שהכול טוב
# שוב חזרו הקולות
#לילות
#תן לי להיות
#שיר הלל

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20110819075340/http://www.avrahamtal.co.il/%D7%93%D7%99%D7%A1%D7%A7%D7%95%D7%92%D7%A8%D7%A4%D7%99%D7%94.html אברהם טל - דיסקוגרפיה], באתר הרשמי של טל

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2010
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי פלטינה כפולה ומעלה בישראל
1931 בברית המועצות

1931 בברית המועצות הייתה השנה בה נחגגה השנה ה-14 למהפכת אוקטובר.

== הנהגה ==
* ראש הממשלה – ויאצ'סלב מולוטוב
* יושב ראש הוועד הפועל המרכזי – מיכאיל קלינין

מעשית, יוסיף סטלין בתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הבולשביקית מרכז בידיו את השלטון במדינה.

== אירועים בולטים ==
5 בדצמבר: פיצוץ [[קתדרלת ישו המושיע במוסקבה, הכנסייה הגדולה בעיר.]]
* 1 בינואר – תחילת ייצור במפעל למכונות חקלאיות ברוסטוב על דון
* מרץ – בהתאם להחלטת הוועדה ה-6 של הסובייטים שונתה שיטת התגמול של עובדי הקולחוזים. מעתה הם מקבלים שכר בהתאם לימי העבודה ללא קשר לפעילות ממשית שבוצעה.
* 1 במרץ – תחילת משפט המנשביקים. נמשך עד ל-9 במרץ. במשפט נשפטו 9 נאשמים, כולם נשפטו לתקופות מאסר שונות ובחלקם הוצאו להורג בסוף שנות ה-30.
* 8 במרץ – חתימת הסכם עם טורקיה על מגבלות החימוש באזור הים השחור.
* 5 ביוני – חידוש הסכם אי-לחימה עם ליטא
* 15 ביוני – חתימת הסכם ידידות ושיתוף פעולה מסחרי עם פולין
* 15 ביוני – קבלת החלטה על תחילת תכנון ובנייה של הרכבת התחתית של מוסקבה
* 24 ביוני – חתימת הסכם אי-לוחמה עם אפגניסטן.
* 24 ביוני – חידוש ב-3 שנים נוספות של הסכם ידידות עם גרמניה.
* 5 ביולי – הקמת "טורגסין". רשת מסחרית למכירת סחורות תמורת זהב, יהלומים ומטבע בר המרה. הרווחים הופנו להקמת מפעלי תעשייה.
* 2 באוגוסט – קבלת החלטה בוועד המרכזי של המפלגה הבולשביקית בהקשר לקצב הרחבת חלקו של המשק בשיתופי בחקלאות ובקולחוזים.
* 15 בספטמבר – הקמת גיר"ד (קבוצה ללימוד הנעה רקטית) בה פותחו טילים ראשונים בברית המועצות.
* 1 באוקטובר – תחילת ייצור במפעל לטרקטורים בחרקוב.
* 11 באוקטובר – קבלת החלטה על ביטול גורף של מסחר פרטי. מעשית מדובר על ביטול סופי של מדיניות הנא"פ
* 1 בדצמבר – סיום שימוש בלוח המהפכני הסובייטי.
* 5 בדצמבר – השלטון הקומוניסטי והאנטי-דתי ברוסיה מפוצץ עד ליסוד את קתדרלת ישו המושיע במוסקבה, הכנסייה הגדולה בעיר, בעזרת מקלות דינמיט.

== נולדו ==
* 13 בינואר – ארקדי ויינר, סופר סובייטי ממוצא יהודי (נפטר ב-2005)
* 1 בפברואר – בוריס ילצין, הנשיא הראשון של רוסיה (נפטר ב-2007)
* 2 במרץ – מיכאיל גורבצ'וב, מדינאי סובייטי
* 23 במרץ – יבגני גרישין ספורטאי סובייטי זכה ב-5 מדליות אולימפיות (מהם 4 זהב) (נפטר ב-2004)
* 25 במרץ – גאורגי גרצ'קו, קוסמונאוט סובייטי (נפטר ב-2017)
* 29 במרץ – אלכסיי גוברב, קוסמונאוט סובייטי (נפטר ב-2015)
* 12 באפריל – לאוניד דרבניוב – משורר סובייטי (נפטר ב-1995)
* 15 באוגוסט – מיכאל טריברדייב – מלחין סובייטי ממוצא ארמני (נפטר ב-1996)
* 23 בדצמבר – לב דורוב, שחקן סובייטי

== נפטרו ==
[[אנה פבלובה]]
* 23 בינואר – אנה פבלובה, בלרינה רוסית (נולדה ב-1881)

== קישורים חיצוניים ==

*
אליהו משה ראג'פורקר

ד"ר אליהו (אליס) משה ראג'פורקר (באנגלית: Elijah Moses Rajpurkar; 29 בינואר 1873 – 11 ביולי 1957) היה שופט, רופא, מרצה ועובד סוציאלי יהודי-הודי, חבר מועצה וראש עיריית בומביי (מומבאי), בן לקהילת ה"בני ישראל".

== קורות חיים ==
אליהו משה ראג'פורקר נולד ב-1873 באהמדננאגר שבהודו, למשה אליהו ראג'פורקר ולסימה יחזקאל ורגהרקר, דודו היה ראש ממשלת ג'נג'ירה שלום יחזקאל (בפוג'י) ישראל ורגהרקר (1853-1942).

למד רפואה באוניברסיטה ושימש כרופא במגפה שהתחוללה בין השנים 1896–1900 ברחבי הודו. נבחר כחבר מועצה בעיריית בומביי (מומבאי) ב-1920; בכך היה הראשון מבני קהילת בני ישראל שנבחר לתפקיד.

שימש כשופט בבית משפט השלום בבומביי, תפקיד בו החזיק כ-40 שנים. פעל בנושאי החינוך והרפואה בעיר, וקידם רעיונות של רפואה וחינוך לכלל האוכלוסייה. בנוסף היה חבר במועצה לחקר ההשפעות השליליות של האופיום על החברה. כן כיהן כיושב ראש הוועדה לטיפול רפואי לכלל במשך כ-20 שנים.

ב-1913 מונה אליהו מוזס לחבר בעיריית בומביי על ידי המושל, אך הודח מתפקידו לאחר שהעביר ביקורת על המושל ב-1918. ב-1925 חזר ונבחר למועצה, והתמודד לראשונה לראשות העיר ב-1933.

במערכת המוניצפאלית העירונית נקבעה כהונת ראש העיר ב-1937 למי שאינו הינדואי, מוסלמי או פרסי. ראג'פורקר נבחר לתפקיד, כשהוא מביס שני מועמדים נוצרים, וכיהן כראש עיריית בומביי בין השנים 1937–1938. הוא היחיד מקרב עדת בני ישראל בהודו שכיהן בתפקיד, ואחד משלושת היהודים, לצד ששון דוד ומאיר נסים הבגדדיים.

הקריירה הפוליטית של ראג'פורקר עוכבה בשל הרפורמות שרצה ליישם במערכת החינוך בבומביי, והביקורת הנוקשה שלו כלפי ראשי העירייה הקודמים וכמה מחברי המועצה - ראג'פורקר האשים אותם בשחיתות ובניהול לא תקין של החינוך בעיר.

ראג'פורקר כיהן גם במספר תפקידים במסגרת קהילת בני ישראל. הוא נבחר למועצת הנאמנים של בית הכנסת "שערי הרחמים", בית הכנסת הראשון של העדה, בשנת 1919; שימש כחבר בקרן של עניי ויתומי העדה; עסק בפעילות להרחבת החינוך בקרב העדה ושימש בתפקידים שונים בין השנים 1918–1922. ראג'פורקר כיהן כנשיא המועצה המרכזית של יהודי הודו בין השנים 1920–1922, ניהל את הקרן לניהול בית העלמין היהודי, ופעל למניעת הפיכת בית העלמין ב"טו טאנק רואד" לגן ציבורי אך לאחר מאבק של כמה שנים לא צלח בכך.

בשנת 1952 הגיע לישראל בעקבות המחאה השקטה של הקהילה בארץ בכדי לבחון את המצב ולנסות להגיע לפתרון, לאחר שיחות ודיונים עם מנהיג המחאה אייזיק (אק איי) דיווקר ביקר אישים בכירים בממשל הישראלי וחזר לדווח לראשי הקהילה בהודו.

ראג'פורקר נפטר בגיל 85 בפונה שבהודו ונקבר בבית העלמין ווארלי שבבומבי (מומביי). בזמן טקס ההלוויה נישא הספד על ידי ראש עיריית בומביי באותה העת, שרי מ.ו דונדיי, ששיבח את פועלו ותרומתו לעיר ולהודו ככלל. על שמו נקרא רחוב במומבאי.

== משפחתו==
נישא בראשונה לרחל קהימקר (1879-1919) בתו של הסופר חיים שמואל קהימקר ולאחר פטירתה, נישא בשנית בשנת 1922, לאביגיל בת משה וחנה קילקר (4 באפריל 1894 – 17 ביולי 1934), פעילה חברתית, מנהלת בית ספר ועובדת סוציאלית.

מנישואיו הראשונים נולדו שני בנים, עמנואל ויהושוע, ושתי בנות נוספות, שרה ורבקה.

בן דודו של אביו היה הסופר יוסף יחזקאל ראג'פורקר.

==לקריאה נוספת==
* הג'מאט-א.נשים מעוררי השראה מקהילת הבני ישראל מהודו, אליעז ראובן-דנדקר, הוצאת קמודן מוכאדם, תל אביב, שנת 2020.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רופאים יהודים הודים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים הודים
קטגוריה:ראשי עיריות
קטגוריה:אנשי חינוך יהודים הודים
קטגוריה:שופטים יהודים הודים
קטגוריה:משפטנים הודים
קטגוריה:מומבאי
קטגוריה:ילידי 1873
קטגוריה:נפטרים ב-1957
קאזמורפין

רצף [[פפטידים המוכר כ β-casomorphin 7 אחד ממגוון הרצפים הידועים כקאזמורפין]]
התכת גבינה במפעל
קאזמורפין הוא פפטיד אופיואידי שמתקבל מתהליך פירוק חלבון החלב קזאין.

== הרכב פפטיד הקאזמורפין ==
ידוע בעולם על מספר הרכבים שונים שיכולים להיקרא קאזמורפין. הסיבה להימצאות מספר רב של רצפי פפטידים אשר מתאימים להגדרה זו היא בעקבות הקיום של לפחות 13 רצפים הקיימים לחלבון הקזאין, כל הרכב שונה של קזאין מייצר הרכב אחר של קאזמורפין.

ניתן לקרוא אודות הרכבי קאזמורפין ידועים בערך הלועזי "Some known casomorphins".

== השפעות בריאותיות ==
קאזמורפין הוא אופיואיד המסוגל לגרום לשחרור היסטמין וחלקו מפורק במערכת העיכול לפפטידים חסרי פעילות ביולוגית.

מאחר שהוא אופיואיד משערים שלקאזמורפין השפעה ממכרת, המפריעה לתהליכי גמילה מחלב לרגישים ללקטוז וכן לדיאטות נטולות חלב כגון טבעונות. טענה זו זכתה לפופולריות לאחר פרסומה על ידי גארי יורופסקי, אך מחקר שבדק את השפעת הקאזמורפין בעכברים לא מצא עדויות שיתמכו בה. לא נערכו מחקרים שבדקו ישירות את ההשפעה הממכרת של הקאזמורפין בבני אדם. קיימת סקירת מחקרים מטעם Kaminski ואחרים משנת 2007 בנושא.

המתנגדים לשימוש במוצרי חלב טוענים גם כי בבדיקות שתן של ילדים הסובלים מאוטיזם קיימת כמות מזערית של קאזמורפין ביחס לשאר האוכלוסייה, אך מחקרים שנעשו באמצעות מכשירי מדידה מדויקים לא מצאו כל עדות לכך.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תרכובות ביוכימיות
שבבית

לוחות שבבית בציפוי [[פורניר]]
שבבית (באנגלית: Particleboard), נקראת לרוב סיבית, הוא לוח עץ תעשייתי המורכב משבבי עץ, נסורת, ופסולת עץ, הנגרסים יחדיו ומעורבבים עם דבק על בסיס פנולים. התערובת נכבשת ונדחסת בתהליך של שיחול (אקסטרוזיה) ללוחות שטוחים. בחתך בלוח שבבית, בניגוד ללוח MDF ניתן לראות בבירור את שבבי העץ.

== תכונות ==
בהשוואה ללוח עץ לבוד (דיקט, סנדוויץ'), השבבית זולה יותר, דחוסה, כבדה, ופשוטה יותר לייצור. לכן היא מהווה תחליף לדיקט במצבים בהם נדרש מחיר זול יותר לעבודת העץ.

לשבבית מספר חסרונות:
* השבבית מתפוררת בקלות ומצריכה שימוש באמצעי חיבור וברגים מיוחדים. לצורך הגנת הלוח, מצפים אותו במהלך הייצור בציפוי כגון מלמין או פורניר. כמו כן בטרם השימוש הסופי בה, יש צורך לצפות אותה מכל צדיה בצורה מקצועית.
* השבבית סופגת מים, מתנפחת ונהרסת במגע עם לחות, ולכן לא כדאי להשתמש בה במקומות לחים (כמו מטבחים או חדרי רחצה).

== היסטוריה ==
עץ לבוד שימש כבר במאה ה-19 כתחליף ללוחות עץ מלא. במלחמת העולם השנייה, כשהיה מחסור בעץ, חיפשו לו תחליף.

השבבית הומצאה ב-1932, על ידי מקס הימלהבר הגרמני<ref> (תאריך הגשת הפטנט: 1932-07-11)</ref> אך רק במלחמת העולם השנייה החל הייצור המסחרי שלה בברמן שבגרמניה, כניצול של פסולת עץ ללוחות שימושיים.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תעשייה
קטגוריה:עץ (חומר גלם)
קטגוריה:המצאות גרמניות מהתקופה הנאצית
גש עבי

גש עבי היא עיירה מרכזית במערב אתיופיה, הממוקמת במחוז מערב גוג'ם באזור אמהרה.
העיירה קרויה על פי מיקומה, ליד הר גיש וליד מקורות הנילוס הכחול שנמצאות למרגלות ההר.

לפי הסוכנות המרכזית לסטטיסטיקה של אתיופיה, בשנת 2005 מנתה האוכלוסייה בגש עבי 3,385 אנשים, מתוכם 1,615 גברים ו-1,770 נשים.
כעשור לפני כן, בשנת 1994, חיו במקום 1,959 איש, מתוכם 850 גברים ו-1109 נשים.

== היסטוריה ==

העיר נוסדה במקור במקום שנקרא ידב, אזור הררי שנכבש על ידי כוחות איטלקים במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה. במהלך המלחמה היה המבצר האיטלקי תחת מתקפה מתמדת של המקומיים, והאיטלקים עזבו את המבצר. בהמשך החלו תושבים להתיישב בידב. העיר התפתחה וגדלה עד חוסר מקום, שהובילה לכך שבשנת 1987 הוקמה עיר חדשה בסמוך. 

חינוך מודרני החל בשנת 1952 עם פתיחתו של בית הספר היסודי בעיר.

קטגוריה:אתיופיה: יישובים
קטגוריה:אתיופיה: התקופה האיטלקית
קטגוריה:הנילוס הכחול