OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
סוכנות הידיעות שהאב

סוכנות הידיעות שהאב (בערבית: وكالة شهاب للأنباء, תעתיק מדויק: וקאלמה שהאב לל-אנבאה; באנגלית: Shehab News Agency) היא סוכנות ידיעות פלסטינית המזוהה עם חמאס.<ref></ref><ref name="RWB"></ref><ref></ref><ref></ref> הסוכנות הוקמה בינואר 2007 בעזה, והיא חלק מ"רשת המדיה של אל-אקצא".

אתר האינטרנט של הסוכנות חסום על ידי הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> פייסבוק חסמה את החשבונות שלה בשנת 2021.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> ערוץ הטלגרם הראשי שלהם חסום בגרסה של אפליקציית טלגרם הזמינה בחנות Google Play.

== ראו גם ==
* מרכז המידע הפלסטיני

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חמאס: תקשורת
קטגוריה:תעמולה פלסטינית
רצח הילה פישר וילדיה

רצח הילה פישר וילדיה אירע ב-23 באוקטובר 2009. אב המשפחה, מייקל פישר, ירה למוות את באשתו לאחר מאבק ועימות, לאחר מכן ירה מטווח אפס בשני ילדיו (בן השלוש ובת חודש וחצי) ובסופו של דבר התאבד. שני ההורים היו קציני משטרת ישראל והאב מייקל היה קציו בימ"ר מרכז. לפי מסקנות החקירה של מחוז מרכז במשטרה, הרצח נבע מריב על הסעת הילדים, ולא כתוצאה מרומן שמחוץ לנישואים שנשלל כמניע אפשרי<ref></ref><ref></ref>.

האם ושני הילדים נקברו בטקס משטרתי בבית העלמין בהוד השרון ואילו האב נקבר בבית עלמין אזרחי ברעננה<ref></ref>.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פרשיות רצח בישראל שבהן נרצחו בני משפחה
קטגוריה:2009 בישראל
קטגוריה:רצח קטינים בישראל
מועדון פנסיוני הכלבים

מועדון פנסיוני הכלבים (באנגלית: The Kennel Club) הוא מועדון הכלבים הרשמי של הממלכה המאוחדת, והוא נחשב למועדון הכלבים הוותיק ביותר בעולם. תפקידו לפקח על פעילויות שונות הקשורות לכלבים, כולל תערוכות כלבים, אקרובטיקה של כלבים, ותחרויות עבודה. בנוסף, המועדון מנהל את מרשם הכלבים הגזעיים הלאומי של הממלכה המאוחדת ומשמש כקבוצת לובי בנושאים הקשורים לכלבים בבריטניה.

מערכת הרישום של מועדון פנסיוני הכלבים מחלקת כלבים לשבע קבוצות גזע. קבוצות מועדון הכלבנות כוללות: קבוצת כלבי ציד, קבוצת כלבי עבודה, קבוצת הטריירים, קבוצת כלבי ציפורים, קבוצת כלבי רועים, קבוצת כלבי שימוש וקבוצת כלבי צעצוע.<ref></ref>

== היסטוריה ==
סוואליס שירלי, מייסדת מועדון הכלבנות
מועדון פנסיוני הכלבים נוסד ב-4 באפריל 1873 לאחר ששווליס א. שירלי הביע תסכול מניסיונותיו לארגן תערוכות כלבים ללא מערכת חוקים עקבית.<ref></ref> מהתערוכה הראשונה בשנת 1859, תערוכות כלבים הפכו לפופולריות יותר ויותר. שירלי רשום כמציג טריירים בתערוכת הכלבים של חברת מופעי הכלבים של ברמינגהאם בשנת 1865. יחד עם קבוצה של ג'נטלמנים נוספים, הוא ארגן את התערוכה הגדולה הראשונה של כלבי ספורט וכלבים אחרים, שהתקיימה בארמון הבדולח ביוני 1870. התערוכה לא הייתה הצלחה כלכלית, והארגונים נאלצו לכסות את ההפסדים.<ref></ref>

לרגל חגיגות 150 שנה להקמת המועדון ב-5 באפריל 2023, אישר המלך צ'ארלס השלישי את הוספת הקידומת המלכותית לשם המועדון. עם זאת, עד שחברי המועדון יצביעו על שינוי השם המסחרי להכללת המילה "מלכותי", יישאר שמו "מועדון פנסיוני הכלבים".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מועדוני כלבים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: ארגונים
דוד, יהונתן וחיילים אחרים

דוד, יהונתן וחיילים אחרים הוא ספר מאת דני קפלן שיצא לאור בשנת 1999 בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר הוא אוסף ראיונות של חיילים אשר שירתו כלוחמים בצבא ההגנה לישראל ונמשכים לבני מינם. הספר בוחן את חוויותיהם הצבאיות, כולל שלב טרום הגיוס, הטירונות, ההווי החברתי והגברי והחווית הלחימה בלבנון. המרואיינים מספרים על תחושותיהם כלפי שאר הלוחמים ששירתו עימם וכיצד הצבא השפיע על גיבוש נטייתם המינית.

הספר בוחן את המוטיבציה של צעירים לשירות קרבי, חוויותיהם במהלך השירות, תוך התמקדות בחוויות ההומוסקסואליות במערכת הצבאית וגילויי הומוארוטיקה בקרב חיילים. בנוסף, במהלך הספר נבחנת ההשפעה של התרבות המיליטריסטית על נפש האדם, כשקפלן מתייחס במהלך הספר לכך ששירות הומוסקסואלים בצה"ל למעשה כולל את ההומוסקסואלים כקבוצת מיעוט נוספת שמשרתת בצבא, בדומה לנשים ומיעוטים אתניים מסוימים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להט"ב בישראל
קטגוריה:ספרי 1999
חומות אווילה

חומות אווילה (בספרדית: Muralla de Ávila) הן חומות עיר ומערך ביצורים בעיר אווילה שבספרד, שנבנה במהלך ימי הביניים. החומות מהוות את האתר ההיסטורי הבולט של העיר והן השלמות והמשומרות ביותר בכל ספרד. העיר העתיקה של אווילה, ביחד עם החומות והכנסיות העתיקות שבעיר, הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1985.

== תיאור ==
העבודה על בניית החומות החלה ב-1090 אבל רוב החומה נבנתה מחדש במאה ה-12 והושלמה במאה ה-14. השטח שתחום על ידי החומות הוא והיקפן . רוחבה הממוצע של החומה הוא 3 מטר וגובהה הממוצע 12 מטר. החומות כוללת 88 צריחים עגולים למחצה וקבועים בה 9 שערים מתקופות שונות. שער וינסנט הקדוש (Puerta de San Vicente) ושער המבצר (Puerta del Alcazar) מאופגים בשני צריחים גדולים בגובה 20 מטר שמקושרים בקשת חצי-מעגלית. האפסיס של קתדרלת סלוודור דה אווילה הגותית מהווה את אחד הצריחים שבחומה.

כיום ניתן לטייל על החומות לאורך מחצית מהיקפן. חלק סגור וכנראה יישאר סגור בעתיד בגלל שחלק מהחומות משולבים במבנים אחרים, חלקם פרטיים. חלק אחר לא נגיש כרגע מאחר וטרם הוסדר בו מסלול בטוח להולכי רגל ותיירים.

האתר נרשם כמונומנט לאומי ב-1884. ב-1985 העיר העתיקה של אווילה, כנסיותיה העתיקות והחומות הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

== גלריה ==
<gallery widths=200 heights=150 perrow=3>
קובץ:Avila muralla 01a by-dpc.jpg|חומות אווילה - הצריחים
קובץ:Avila 001.jpg|חומות אווילה
File:Avila01.jpg|חומות אווילה
קובץ:Puerta del alcazar.jpg|שער המבצר (אלקזאר)
קובץ:Ávila. Murallas 2.JPG|הצריחים
קובץ:Avila Catedral 04a by-dpc.jpg|האפסיס של הקתדרלה משולב בחומה
</gallery>
<gallery widths=700 heights=200>
קובץ:Panoramica nocturna de la Ciudad de Ávila.jpg|פנורמה של חומות אווילה בלילה
</gallery>

== ראו גם ==
* העיר ההיסטורית המבוצרת של קרקסון
* חומות דוברובניק
* חומות ירושלים 
** חומת ירושלים העות'מאנית

== קישורים חיצוניים ==

* [https://whc.unesco.org/en/list/348 Old Town of Ávila with its Extra-Muros Churches], באתר אונסק"ו
* [https://www.nomads-travel-guide.com/places/murallas-town-walls-of-avila/ Murallas (Town Walls) of Ávila]
* [https://audioguiaweb.vocces.com/Views/lists.php?monument=MurallaAvila&lang=01 מדריך השמע הרשמי של החומה] 

קטגוריה:ספרד: אתרי מורשת עולמית
אווילה
ג'וליוס הייל

ג'וליוס פיטר הייל (באנגלית: Julius Peter Heil; ) היה פוליטיקאי יהודי-אמריקאי מוויסקונסין, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל ויסקונסין ה-30 בשנים 1939–1943.
==ראשית חייו==
ג'וליוס הייל נולד בדוסמונד אן דר מוזל (כיום ברנדרנבורג, אז בתחומי הקיסרות הגרמנית) כבנם של פרנק וברברה הייל, זוג יהודים. בילדותו היגרה המשפחה לארצות הברית, שם הוא גדל בחווה ליד העיר ניו ברלין שבוויסקונסין, ולמד בבית ספר מקומי עד גיל 12. ב-1900 נשא הייל לאישה את אליזבת קונרד, ולשניים נולד בן אחד.

==קריירה==
הייל היה לרתך מומחה, ונסע ברחבי אמריקה הדרומית, שם הוא עסק בריתוך פסי פלדה לקווי חשמלית. ב-1901 הוא הקים את חברת הייל במילווקי, שייצרה מכליות פלדה לקרונות רכבת. ב-1933 הוא מונה על ידי הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט לעמוד בראש המועצה המייעצת של 
==מושל ויסקונסין==
ב-1938 נבחר הייל כמועמד המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל ויסקונסין. בבחירות הכלליות הוא הביס את יריבו איש המפלגה הפרוגרסיבית, המושל המכהן פיליפ לה פולט. כמושל, הוא הקים את מחלקת כלי הרכב שהורכבה מחמש סוכנויות קיימות, ויצר את מחלקת הרווחה הציבורית. יוזמה שנויה במחלוקת שלו הייתה הקמתה של החטיבה למחקר מחלקתי, שנועדה להשיג יעילות גדולה יותר בממשל המדינה. במהלך תקופת כהונתו השנייה של הייל כמושל, נכנסה ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, והוקם משמר מדינתי כתחליף למשמר הלאומי, שנקרא אז לשירות פעיל. כמי שלעיתים קרובות כונה "ג'וליוס הצודק" (Julius the Just), דיווח הניו יורק טיימס על מעשי ליצנות ותעלולים מטופשים שלו. ב-1940 נבחר הייל לתקופת כהונה שנייה, אך בניסיונו להיבחר לתקופת כהונה שלישית ב-1942 הוא נוצח על ידי הפרוגרסיבי אורלנד סטין לומיס, זאת בשל חוסר האהדה למדיניותו ביחסי עבודה. לומיס נפטר טרם השבעתו, ואת הייל ירש בתפקיד סגנו, שהתמודד על תקופת כהונה שנייה כסגן המושל ונבחר, ועקב פטירתו של לומיסף הושבע כמושל עם תום תקופת כהונתו של הייל.
==שנותיו האחרונות==
לאחר תום כהונתו כמושל, היה הייל לנשיא, ומאוחר יותר יושב ראש מועצת המנהלים של חברת הייל. הוא נסע ברחבי ארצות הברית כדי לקדם את תוצרת החלב של ויסקונסין.

ג'וליוס הייל נפטר במילווקי ב-30 בנובמבר 1949 כתוצאה מהתקף לב, בגיל 73. הוא נטמן בפארק הזיכרון של ויסקונסין, בעיר ברוקפילד.
== לקריאה נוספת ==
<div style="direction: ltr;">
* [https://archive.org/details/biographicaldire0004unse/page/1750/mode/2up Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1751
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nga.org/governor/julius-peter-heil-2/ ג'וליוס הייל] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/heft-heiple.html#117.29.60 ג'וליוס הייל] באתר The Political Graveyard 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מושלי ויסקונסין
קטגוריה:יהודים מושלי מדינות ארצות הברית
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:מהגרים מגרמניה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים ממוצא גרמני-יהודי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1876
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1949
משה קסורלה

הרב משה (מואיז) קסורלה (בסרבו-קרואטית בכתב לטיני: Moše Kasorla, בצרפתית: Moïse Cassorla; 12 באוגוסט 1913 ביטולה, ממלכת סרביה – 22 ביוני 1990, ירושלים, ישראל) היה הרב הראשי לקהילת יהודי טולוז בתקופת מלחמת העולם השנייה, ובהמשך רב הקהילה הספרדית של פריז.

==קורות חייו==
משה קסורלה נולד ב-1913 בביטולה, עם תום מלחמת הבלקן השנייה, בעת שהייתה נתונה תחת שליטת ממלכת סרביה. המשפחה נמנתה עם קהילת ביטולה, והייתה בת 11 נפשות. בילדותו למד בתלמוד תורה שבעירו אצל חכם יצחק אליצפן. בהמשך, בין השנים 1928–1932, למד במחזור הראשון של הסמינר התאולוגי היהודי בסרייבו תחת הרבנים מוריץ לוי ומרדכי צבי אורבך. עימו למד בחברותא סולומון גאון, לימים פרופסור בישיבה יוניברסיטי.

לאחר סיום לימודיו, שב לביטולה וכיהן כרב. ב-1936 כיהן מספר חדשים כרב הקהילה בשטיפ בטרם עזב ללימודים גבוהים בצרפת. בשלהי 1936 עזב לצרפת והחל ללמוד בבית המדרש הרבני של צרפת. עם חבריו לספסל הלימודים נמנו הרבנים דוד פיירוורקר וארנסט גוגנהיים. ביולי 1938 מונה לרב הראשי של קהילת יהודי טולוז. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר הכרעת המערכה על צרפת, בין השנים 1940–1942 שימש קסורלה גם כרב עבור יהודים בלגים שנכלאו במחנה ורנה, ובהמשך פעל לסייע בציוד אישי ובתרופות גם ליהודים מצרפת שנכלאו במחנה המעצר גירס ומחנה רסבדו. קסורלה נעזר בבישוף ז'יל-ז'רו סאלייז' אליו העביר דיווח שבועי על מצבם של יהודי המחנות. הבישוף גינה בפומבי את מדיניותו האנטישמית של משטר וישי ואת רדיפות היהודים, וסייע בהברחת ילדים יהודים מהמחנות למסתור במנזרים שונים.

פעילותו של קסורלה בתיאום עם הרזיסטאנס הובילה את המשטרה הצרפתית לרדוף אחריו, והוא נמלט מטולוז עם רעייתו כאשר ברשותו מכתב מהבישוף ז'יל-ז'רו סאלייז' המנחה לסייע לו. הוא הגיע לניס, שהייתה באותה העת תחת חסות איטלקית, ושם במאי 1943 נולד בנו בכורו. מניס נמלט למנזר הררי בכפר סנט ג'וליה אשר במחוז גארון עילית, ושם באוגוסט 1944 נולדה בתו. לאחר הגעת כוחות גרמניים לאזור נמלטה משפחת קסורלה והסתתרה באסמים בכפרים שונים באזור.

לאחר המלחמה עברו משה קסורלה ומשפחתו לאו-דה-סן אשר בפריז רבתי, ושם ניהל בית מחסה לילדים עקורים ויתומים. בהמשך היה רבה של הקהילה הספרדית בפריז. בתחילה מונה לרב בית הכנסת של מונמארטר, ומאוחר יותר עבר לכהן כרב בית הכנסת דון יצחק אברבנאל.

==חייו האישיים==
ב-25 ביוני 1942 נישא בטולוז [https://gravez.me/en/deceased/DD754F15-2E0B-487C-BFA0-D4D29BC08189 לפאני לבית רייכר] (1923–2013), שהייתה ילידת פולין, בת למשפחה קונסרבטיבית אשר מקורה בטשביניה. בני משפחתה של פאני התגוררו באנטוורפן וסחרו ביהלומים. במהלך המלחמה, עלה בידי משה קסורלה להציל חלק מבני משפחתה של רעייתו משילוח למחנות ההשמדה. כל משפחתו של משה קסורלה מביטולה נרצחה במחנה ההשמדה טרבלינקה, במהלך שואת יהודי מקדוניה.

ממשלת צרפת העניקה לו את עיטור: קצין במסדר הדקלים של האקדמאים.

למשה ולפאני נולדו שני ילדים, בן ובת. לימים היגר הבן יהושע לארצות הברית והיה לארכיטקט במנהטן, והבת דניאל עלתה עם הוריה ב-1980 לישראל. המשפחה התגוררה בירושלים. משה קסורלה הלך לעולמו לאחר מחלה קשה ב-1990 והוא בן 76. הוא הובא למנוחות בבית הקברות קריית שאול.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים אורתודוקסים
קטגוריה:רבנים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים יוגוסלבים
קטגוריה:יהודים שפעלו להצלה בתקופת השואה
קטגוריה:ביטולה: רבנים
קטגוריה:רבנים מקדונים
קטגוריה:רבנים צרפתים
קטגוריה:צרפתים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:ניצולי השואה: צרפת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ילידי 1913

קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1990
קרב לוס אנג'לס

הקרב על לוס אנג'לס, הידוע גם בשם התקיפה האווירית הגדולה של לוס אנג'לס, הוא שם הניתן על ידי מקורות בני זמננו למתקפת שמועות בארצות הברית בעקבות יפן האימפריאלית ולמטח הארטילריה הנ"מ שלאחר מכן שהתרחש מסוף 24 בפברואר עד לתחילת 25 בפברואר 1942, מעל לוס אנג'לס, קליפורניה.<ref>
</ref><ref name="Caughy"></ref><ref name="Farley"></ref> התקרית התרחשה פחות משלושה חודשים לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בתגובה להתקפת הפתע של הצי היפני הקיסרי על פרל הארבור, ויום אחד לאחר הפצצת אלווד ליד סנטה ברברה ב-23 בפברואר. תחילה, היעד של המטח האווירי נחשב מכוח תוקף מיפן, אך במסיבת עיתונאים זמן קצר לאחר מכן, שר חיל הים פרנק נוקס כינה את המתקפה לכאורה "אזעקת שווא". עיתונים של אותה תקופה פרסמו מספר דיווחים והשערות שכל הדבר הזה הוא "סיפור כיסוי" כדי להסתיר פלישה ממשית של מטוסי אויב.

כאשר תיעדה התקרית בשנת 1949, זיהתה אגודת הארטילריה של צבא ארצות הברית בלון מטאורולוגי ששוגר בשעה 1:00 לפנות בוקר, כמי ש"גרם לכל הירי", והסיקה כי "ברגע שהירי התחיל, הדמיון יצר כל מיני מטרות בשמיים, וכולם הצטרפו". בשנת 1983, משרד ההיסטוריה של חיל האוויר האמריקני ייחס את האירוע למקרה של "עצבי מלחמה" שנגרם על ידי מטוס מזג אוויר שאבד והוחמר על ידי זיקוקים ופיצוצים תועים מסוללות סמוכות. כדוגמה לאי-כשירות, התקרית כונתה באופן לגלגני "קרב לוס אנג'לס" או "הפשיטה הגדולה על לוס אנג'לס".

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לוס אנג'לס: היסטוריה
קטגוריה:1942 בארצות הברית
קטגוריה:מסרים שקריים
דה כהן (יוטיובר)

עידן כהן אטיאס (נולד ב-3 באוקטובר 2002), המכונה דה כהן (TheCohen) הוא יוטיובר, גיימר ויוצר תוכן ישראלי. כהן מעלה סרטונים ולייבים לערוץ היוטיוב שלו. נכון לאוגוסט 2024, ערוצו מונה כ-585 אלף מנויים, הוא בעל כ-396 אלף עוקבים בטיקטוק ו-141 אלף עוקבים באינסטגרם.

== ביוגרפיה ==
כהן נולד ב-3 באוקטובר 2002 וכיום מתגורר בגני תקווה ובטבריה. ב-27 באפריל 2022, התגייס לצה"ל לתפקיד אמן פעיל, ועידן היה השלישי שהתגייס לתפקיד זה אחרי נועה קירל ויהונתן מרגי. כהן מקיים אורך חיים מסורתי.

== קריירה ==
עידן החל את פעילותו ביוטיוב בינואר 2018, ופתח את הערוץ שלו בשם "The Cohen", עיקר הסרטונים שהעלה לערוץ בתחילת דרכו עסקו במשחק הווידאו פורטנייט. בשנת 2024, החל לשדר בערוצו את משחק הווידאו בראול סטארס. 

=== מופעים ומפגשים עם הקהל ===
היכל שלמה", יולי 2022]]
ב-27 ביולי 2022, כהן ערך משחק כדורסל נגד עמית פורטל (יוצר תוכן) מול כ-3,000 צופים בקהל, בהיכל הספורט "היכל קבוצת שלמה".<ref></ref><ref></ref>

ב-21 באפריל 2024, ובעוד מספר תאריכים, השתתף במופע בשם "בראול סטארס נגד פורטנייט"; המופע התקיים במספר תאריכים ובכל יום של מופע התקיימו כ-5 הופעות. בכל הופעה נכחו כאלף אנשים. המופע היה של יוצרי התוכן, היוטיוברים, הגיימרים והשחקנים - עידן תלם, קווין רובין ומאסטר אוהד, וכן, גם הוא.<ref></ref> 

כהן מימין, באירוע "מנורה סטארס" לצד היוטיובר מאסטר אוהד, היכל מנורה, אוגוסט 2024
לאחר מכן, ב-21 וב-22 באוגוסט, הנחה ביחד עם חברו, היוטיובר מאסטר אוהד (Master Ohad) מופע בראול סטארס בשם "מנורה סטארס" בהיכל מנורה מבטחים. למופע נפתח סבב אחד, ונגמרו אליו הכרטיסים תוך כשעתיים, אך לאור הביקוש הרב, נפתחו עוד שלושה סבבים באותו היום, ושניים ביום למחרת. לכל ששת הסבבים נגמרו כל הכרטיסים, כך שבכל הופעה היו כ-7.5 אלף צופים בקהל, כך שבסך הכל הופיע מול כ-45 אלף צופים.<ref></ref><ref></ref>

המופעים במנורה סטארס, היו חלק נכבד מעלייתו של עידן בערוץ היוטיוב שלו.<ref>על פי דף הסטטיסטיקה בערוץ דה כהן, כמעט שליש מהרשומים עלו בחודשיים האחרונים. כתוצאה מסרטוני בראול סטארס, ולייבים של בראול סטארס.</ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יוטיוברים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-2002
גבי לוי

גבריאל (גבי) לוי (נולד בשנת 1944) הוא דיפלומט ישראלי בדימוס, שכיהן כשגריר ישראל באוסטרליה ובטורקיה.

== ביוגרפיה ==
לוי נולד ב-1944 לחיים וקדן (לינדה) בעיר ברגמה, שבנפת איזמיר בטורקיה. בשנת 1949 עלתה משפחתו לישראל. גדל והתחנך בבית הספר העממי "הרצל" שביהוד, ומאוחר יותר עבר לפנימייה צבאית בסמוך לבית הספר הריאלי שבחיפה.

לאחר סיום לימודיו התיכוניים התגייס לשירות חובה בצה"ל. הוא עבר קורס קציני שריון, וחתם שנתיים וחצי נוספות בקבע. במסגרת שירותו הצבאי פיקד על פלוגת טנקים, ועד פרישתו הועלה לדרגת רב-סרן. הוא לחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.

בשנת 1973 סיים את לימודיו האקדמיים לתואר ראשון בחוגים למזרח תיכון וגאוגרפיה באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן ניגש למבחני צוערים במשרד החוץ, אותן עבר בהצלחה. הוא החל את עבודתו כמזכיר בקונסוליית ישראל בג'מייקה.

בשנת 1999 מונה לשגריר ישראל באוסטרליה. ב-4 בפברואר 2001 הוחלט להרחיב את תפקידו גם לונואטו ואיי שלמה. בשנת 2007 מונה לשגריר ישראל באנקרה, בירת טורקיה. ב-14 בנובמבר 2009 הותקף ביידוי ביצים בידי סטודנטים טורקים לאחר שהגיע להרצות בטרבזון חודש אחר כך ארגן אירוע עבור חגיגות יום העצמאות. אולם הכנס הוחרם על ידי נציגי טורקיה, ואף אחד לא הגיע אליו. לאחר המשט לעזה (2010), שכונה אחר-כך "משבר המרמרה", גורש לוי חזרה לישראל על ידי נשיא טורקיה, עבדוללה גול.

בשנת 2014 הוזמן על ידי רג'פ טאיפ ארדואן לחנוך בית כנסת ששוקם על ידי ממשלת ארדואן בעיר הולדתו של לוי.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.turkisrael.org.il/single-post/גבי-לוי-2 גבי לוי – ביוגרפיה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שגרירי ישראל באוסטרליה
קטגוריה:שגרירי ישראל בטורקיה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1944
אירופה והאנשים ללא היסטוריה

אירופה והאנשים ללא היסטוריה הוא ספר מאת האנתרופולוג אריק וולף. הספר פורסם לראשונה בשנת 1982 ומתמקד בהתפשטות החברות האירופיות בעת החדשה. הספר עוסק בהיסטוריה הכתובה בקנה מידה עולמי, ועוקב אחר הקשרים בין קהילות, אזורים, עמים ואומות שלרוב מתייחסים אליהם כאל נושאים בדידים.<ref></ref>

זהו ספר מרכזי באנתרופולוגיה ובהיסטוריה, המבקר את ההשקפה האירוצנטרית של ההיסטוריה העולמית, ומדגיש את הקשרים ההדדיים בין חברות בכל רחבי העולם. וולף מערער על הנרטיב המסורתי המציג את אירופה ככוח המרכזי בשינוי ההיסטורי ומציג חברות לא-אירופיות כפסיביות, סטטיות וחסרות היסטוריה.

== היסטוריה עולמית ==
הספר מתחיל בשנת 1400 בתיאור נתיבי הסחר בהם יכול היה להתקל מטייל בעולם, האנשים והחברות שהם חיברו והתהליכים הציוויליזציוניים המנסים לשלב אותם. מכאן עוקב וולף אחר הופעתה של אירופה כמעצמה גלובלית ואחר הארגון מחדש של אזורי עולם מסוימים לייצור סחורות המיועדות כעת לצריכה גלובלית. וולף נבדל מתורת מערכות העולם (world-systems theory) בכך שהוא רואה את צמיחתה של אירופה עד סוף המאה השמונה עשרה כפועלת במסגרת מיסוי ולא במסגרת קפיטליסטית: במקום להתמקד ישירות בהפקת רווחים ממסחר וייצור כמו בשיטה הקפיטליסטית הקלאסית, שלטונות קולוניאליים רבים ביססו את כוחם על גביית מיסים מהאוכלוסיות המקומיות. כך, באמצעות מיסוי כפוי, השלטון הקולוניאלי הצליח לשמור על שליטה פוליטית וכלכלית באזורים נכבשים.

וולף בוחן את הדרך שבה נוצרו מבנים של מדינה קולוניאלית נוצרו כדי להגן על אוכלוסיות המבוססות על מיסוי של הקולוניה המעורבות בסחר בכסף, בפרווה ובעבדים. "שבטים" חדשים לגמרי נוצרו כשהם שולבו במעגלים של הצטברות הסחר.

החלק האחרון של הספר עוסק בטרנספורמציה ברשתות גלובליות אלו כתוצאה מצמיחת הקפיטליזם עם המהפכה התעשייתית. ייצור מפעל של טקסטיל באנגליה, למשל שינה את ייצור הכותנה בדרום אמריקה ובמצרים וחיסל את ייצור הטקסטיל בהודו. כל התמורות הללו קשורות בשינוי מבני אחד. כל אחד מאזורי העולם נבחן במונחים של הסחורה שהם ייצרו בחלוקת העבודה העולמית, כמו גם התגייסות והגירה של אוכלוסיות שלמות (כמו עבדים אפריקאים) לייצור סחורות אלו. וולף משתמש בפילוח שוק העבודה כדי לספק תיאור היסטורי של יצירת פילוח אתני.<ref></ref>

במקום שבו לתאוריית מערכות העולם היה מעט מה לומר על הפריפריה, הדגש של וולף הוא על האנשים "בלי היסטוריה" (כלומר שלא ניתן להם קול בהיסטוריה של המערב) ועל האופן שבו הם היו משתתפים פעילים ביצירת צורות תרבותיות וחברתיות חדשות שצצו ב ההקשר של האימפריה המסחרית.<ref></ref>

== ניתוח של אופני הייצור ==
וולף מבחין בין שלושה אופני ייצור: קפיטליסטי, של קשרי משפחה ושל מס-עובד. וולף אינו רואה בהם רצף אבולוציוני. הוא מתחיל בקפיטליזם כי הוא טוען שההבנה שלנו לגבי האופנים האחרים נצבעת על ידי הבנתנו את הקפיטליזם. הוא טוען שהם אינם מבשרי קפיטליזם בתהליך אבולוציוני אלא הם תוצר של המפגש בין המערב לשאר העולם. בשיטתמס-העובד, ליצרנים ישירים יש אמצעי ייצור משלהם, אך עודפי הייצור שלהם נלקחים מהם באמצעים כלכליים נוספים. ניכוס זה מתקיים בדרך כלל על ידי צורה כלשהי של מדינה חזקה או חלשה.<ref></ref>

בשיטת הייצור המבוססת על קשרי משפחה, העבודה החברתית מגויסת באמצעות יחסי קרובים (כגון שושלות), אם כי תיאורו הופך את יחסיה המדויקים עם שתי השיטות האחרות לבלתי ברורים. שיטת קשרי המשפחה עברה תאורטיזציה נוספת על-ידי המרקסיסטים הסטרוקטורליסטים הצרפתים במונחים של 'אופני ייצור מפורקים'. מצב הסדר המשפחתי נבדל שוב מהניסוח של סהלינס של אופן הייצור המקומי.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:היסטוריה של התרבות
דוד גרנית

דוד גרנית (6 ביוני 1945 – 19 בנובמבר 2003) היה דיפלומט ישראלי, שכיהן כשגריר ישראל בקפריסין וכשגריר ישראל בטורקיה.

== ביוגרפיה ==
ב-13 ביוני 1973 התקבל למשרד החוץ. הוא החל את עבודתו כמתמחה מדיני בחטיבת ההדרכה של מבחני הצוערים. בין השנים 1975–1976 מונה לעוזר במחלקת ההסברה. החל משנת 1977 עבד בשגרירות ישראל באנקרה כמזכיר מדיני.

בשנת 1980 עזב את התפקיד לטובת ניהול מדור התביעות באגף היועץ המשפטי של משרד החוץ. בין השנים 1981–1983 מונה לעוזר ראשי בלשכת מנכ"ל המשרד. בשנת 1984 שב לתפקידו כמזכיר מדיני, הפעם בקונסוליית ישראל בניו יורק שבארצות הברית. את המשרה הזו מילא עד 1985, כשקודם להיות יועץ מדיני במשלחת הדיפלומטית של ישראל ל. בשנת 1986 התמנה סגן מנהל מחלקת מצרים באשף שלום והמזרח התיכון.

ב-1988 עזב את האגף, והחל את תפקידו כיועץ מדיני במחלקת דרום אסיה באגף אסיה והפאסיפיק. בשנת 1992 מונה לשגריר ישראל בקפריסין. בשנת 1993 עבר לכהן כשגריר ישראל בטורקיה, וב-1995 תפקידו הואמן גם על טורקמניסטן. בשנת 1995 עזב את תפקידו כשגריר, ומונה ליועץ מדיני בכיר בלשכת סגן שר החוץ. עד שנת 2001 היה מנהל מחלקת אירופה 3 באגף אירופה המערבית. לאחר מכן מונה לשגריר לא-תושב בסלובקיה, סלובניה וקרואטיה. בשנת 2003 מונה לסמנכ"ל ארב"ל (ארגונים בין-לאומיים).

נפטר ב-19 בנובמבר 2003.

== קישורים חיצונים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שגרירי ישראל בטורקיה
קטגוריה:שגרירי ישראל בקפריסין
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1945
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2003
נשר הברזל 2

נשר הברזל 2 (באנגלית: Iron Eagle II) הוא סרט פעולה משנת 1988 בבימויו של סידני ג'יי פיורי. זהו סרט המשך לסרט "נשר הברזל" משנת 1986.

== תקציר העלילה ==
בתחילת הסרט טייסי חיל האוויר האמריקני דאג "ת'אמפר" מאסטרס ומאט "קוברה" קופר טסים בטעות לתוך המרחב האווירי של ברית המועצות והדבר מוביל לקרב אווירי שמסתיים בכך שהמטוס של דאג מופל על ידי המטוס הסובייטי.

בהמשך מתקבל מידע מודיעיני קריטי בארצות הברית לפיו מדינה מזרח תיכונית מסוימת רכשה נשק גרעיני והיא מתכוונת להשתמש בו הן נגד ארצות הברית והן נגד ברית המועצות. בתגובה לאיום מתוכנן מבצע צבאי משותף חסר תקדים במסגרתו טייסי קרב אמריקאים וסובייטים יאחדו כוחות על מנת למנוע מאותה המדינה המזרח תיכונית לשגר את הטילים הגרעיניים. זו מתגלה כמשימה לא פשוטה בכלל, במיוחד לאחר שמאט מגלה שהטייס הסובייטי יורי לבנוב אשר לוקח חלק במשימה היה זה שהפיל את המטוס של דאג.

למרות הקשיים השונים באימונים הטייסים האמריקאים והסובייטיים לומדים בהדרגה לסמוך זה על זה ולעבוד יחד. במהלך המשימה, מטוסי ה-F-16 ומטוסי ה-MiG מצליחים להשמיד את המתחם הגרעיני ולמנוע שיגור של ראש נפץ גרעיני.

== הפקה ==
הסרט הופק על ידי חברת Carolco Pictures והופץ על ידי סרטי טריסטאר. את הסרט ביים סידני ג'יי פיורי, אשר ביים גם את הסרט הקודם בסדרת סרטי נשר הברזל. צילומי הסרט התקיימו בעיקר בישראל, וצילומי הטיסות של מטוסי הקרב צולמו עם מטוסים צבאיים אמיתיים של חיל האוויר הישראלי.

== צוות השחקנים הראשי ==
* לואי גוסט ג'וניור בתפקיד הגנרל צ'ארלס "צ'פי" סינקלייר
* מארק האמפרי בתפקיד קפטן מאט "קוברה" קופר
* סטיוארט מרגולין בתפקיד גנרל סטילמור
* מורי צ'ייקין בתפקיד הסמל נוויל דאונס
* אלן סקארף בתפקיד קולונל ורדובסקי
* שרון ברנדון בתפקיד ולרי זוייניקו
* קולם פיור בתפקיד לוטננט יורי לבנוב
* קלארק ג'ונסון בתפקיד קפטן ריצ'י גרייבס

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:סרטים וסדרות טלוויזיה בין-לאומיים שצולמו בישראל
קטגוריה:סרטי טריסטאר
קטגוריה:סרטים בין-לאומיים שעלילתם מתרחשת בישראל
קטגוריה:סרטים העוסקים במלחמה ונשק גרעיני
קטגוריה:סרטי תעופה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פעולה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1988
זינובי גרדט

זינובי גרדט (ברוסית: Зиновий Гердт; 21 בספטמבר 1916 - 18 בנובמבר 1996) היה שחקן סובייטי-רוסי ממוצא יהודי. בשנת 1990 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות. 
==קורות חיים==
זינובי גרדט (זלמן חרפינוביץ') נולד בשנת 1916 בסבז' (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס למשפחה יהודית. אביו עסק במסחר. זלמן הצעיר למד בבית ספר יהודי בעירו. בגיל 13 הוא פרסם שירים באידיש בעיתון ילדים. בשנת 1932 הוא עבר למוסקבה בה כבר התגורר אחיו והחל ללמוד בבית ספר מקצועי ליד מפעל. במקביל הוא התחיל לשחק בתיאטרון חובבים. בשנת 1934 הוא החל לעבוד בבניית הרכבת התחתית של מוסקבה. בשנת 1935 הוא עבר לתיאטרון מקצועי. תחילה הוא הופיע בשם משפחתו מקורי אך תוך זמן קצר החליף ל"גרדט". בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הוא החליף כל התעודות לשם משפחה "גרדט".

קצת לפני תחילת קרבות מלחמת העולם השנייה גרדט התחתן עם שחקנית תיאטרון. ביוני 1941 גרדט התנדב לשורות הצבא האדום. הוא נשלח לבית ספר של הנדסה קרבית ובדצמבר 1941 נשלח לזחית הלחימה עם דרגת קצין. בפברואר 1943 במהלך מבצע לפירוק מוקשים הוא נפצע קשה. הוא עבר מספר ניתוחים קשים ותהליך החלמה לקח 4 שנים. הרופאים הצליחו להציל את רגלו אך אורכה היה קצר ב-8 ס"מ מהרגל השנייה. גרדט נותר נכה לכל החיים. בתקופה זו היה לו קשר עדוק עם אשתו אך בסוף התהליך הם נפרדו והתגרשו רשמית בשנת 1952.

גרדט החל לעבוד בתיאטרון בובות במוסקבה תחת סרגיי אוברזצוב. הוא עבד בתיאטרון זה עד לשנת 1982. גרדט היה בין השחקנים המרכזיים של התיאטרון. עם התיאטרון הוא השתתף בהופעות מחוץ לגבולות ברית המועצות. באחד הנסיעות הוא הכיר את אשתו השלישית. בשנת 1983 גרדט עזב תיאטרון בובות ועד לשנת 1992 שיחק בתיאטראות שונות במוסקבה.

גרדט שיחק רבות בסרטי קולנוע בעיקר בתפקידים משניים. בנוסף לכך הוא דיבב בסרטים רבים.

בשנים 1962-1966 גרדט היה מנחה של תוכנית טלוויזיה "קינופנורמה" על חדשות הקולנוע. עקב בעיות בתזמון לוח זמנים הוא עזב את התוכנית בשנת 1966 והוחלף על ידי אלכסיי קפלר.

על פעילותו בתחום הקולנוע גרדט קיבל עיטור בנוסף לעיטורים מתקופת שירותו בצבא. בשנת 1990 הוא קיבל תואר אמן העם של ברית המועצות. בשת 1996 הוא זכה בפרס קינוטאבר על מפעל חיים.

גרדט נפטר בשנת 1996 במוסקבה ונטמן בבית העלמין קונצבסקויה.

על חייו ופעילתו נכתבו מספר ספרים. בשנת 2011 בעיר סבז' בו גרדט נולד נפתח פסל לזכרו.

==קישורים חיצוניים==

* [http://rusactors.ru/g/gerdt/ ביוגרפיה] 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רוסים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים
קטגוריה:שחקני תיאטרון רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים
קטגוריה:בוגרי המכון לקולנוע על שם גרסימוב
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:ילידי 1916
קטגוריה:נפטרים ב-1996
נדב בר

נדב בר הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, טייס קרב בחיל האוויר הישראלי, מפקד בסיס רמון.

==ביוגרפיה==
בר התגייס לצה"ל ב-1999 וסיים קורס טיס במגמת קרב. בתפקידו הפיקודי הראשון שירת כמפקד טייסת 133 ("אבירי הזנב הכפול") ובהמשך שירת כמפקד צוות ההקמה ומפקד טייסת 116 ("אריות הדרום"). לאחר מכן שירת כראש מחלקת השתתפות בלהק מבצעי אוויר. באוגוסט 2024 מונה למפקד בסיס רמון.

הוא בעל תואר ראשון במדעי המחשב וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בארצות הברית.

בר נשוי ואב לשלושה.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:טייסי חיל האוויר הישראלי
קטגוריה:מפקדי בסיס רמון
קטגוריה:ראשי מחלקת השתתפות בחיל האוויר
קטגוריה:תתי-אלופים בחיל האוויר
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה לביטחון לאומי
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
נטליה גוטמן

נטליה גוטמן (ברוסית: Наталия Гутман; נולדה ב-14 בנובמבר 1942) היא נגנית צ'לו סובייטית ממוצא יהודי. בשנת 1991 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות היא מתגוררת בעיקר בגרמניה.
==קורות חיים==
נטליה גוטמן נולדה בשנת 1942 בקאזאן לאם יהודיה. אמה הייתה נגנית פסנתר. תוך זמן קצר היא התחתנה עם נגן צ'לו רומן ספוז'ניקוב. החל מגיל חמש נטליה למדה צ'לו אצל האב ההורג ובהמשך אצל סבה שהיה בוגר הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג. בגיל 8 נטליה החלה ללמוד בבית ספר ליד הקונסרבטוריון של מוסקבה וסיימה לימודי קוסנרבטוריון בשנת 1964. בשנת 1968 היא סיימה לימודי המשך בלנינגרד אצל מסטיסלב רוסטרופוביץ'. לפי עדותה צורת הנגינה שלה הושפעה רבות מסביאטוסלב ריכטר איתו היא הייתה ביחסי ידיות במשך שנים ואולג קוגן בעלה. אולג קוגן היה כנר בולט. הוא נפטר בשנת 1990 בגיל 54.

החל משנת 1962 נטליה גוטמן החלה להופיע. היא ביצע יצרות של מלחינים רבים. היא הופיעה ביחד עם הפילהרמונית של וינה, הפילהרמונית של ברלין, הפילהרמונית של מינכן, התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, התזמורת הסימפונית של לונדון, תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית, תזמורת פילדלפיה ועוד. בתחום מוזיקה קאמרית היא נגנה לצד ריכטר, אייזק שטרן, יורי בשמט, יבגני קיסין, יוליאן רחלין ונגנים נסופים.

נטליה גוטמן הייתה שופטת במספר תחרויות מוזיקה. החל משנת 1990 היא מארגנת פסטיבל שנתי לזכר בעלה שמתקיים בגרמניה. בתקופות שונות היא הייתה מלמדת בקונסרבטוריון של מוסקבה, בית ספר גבוה למוזיקה בשטוטגרט, בפריז ובאיטליה.

נטליה גוטמן זכתה במספר תחרוית מוזיקה החל מזכיה הראשונה בשנת 1959 בוינה.

על פעילותה גוטמן קיבלה מספר עיטורים ברוסיה ובגרמניה. בשנת 1991 היא קיבלה תואר אמן העם של ברית המועצות. בשת 2000 היא זכתה בפרס הפדרציה הרוסית.

מבעלה השני לגוטמן יש שני ילדים. הם מנגנים בתזמורות באירופה.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20120606004715/http://mosconsv.ru/ru/person.aspx?id=9120 ביוגרפיה] 
* [https://web.archive.org/web/20150724072858/http://dorledor.info/node/5841 ריאיון עם נטליה גוטמן] 
* [http://www.cello.org/Newsletter/Articles/gutman.htm ריאיון עם נטליה גוטמן] 

קטגוריה:צ'לנים רוסים
קטגוריה:צ'לנים יהודים
קטגוריה:מורים למוזיקה ברוסיה
קטגוריה:מורים למוזיקה יהודים
קטגוריה:בוגרי המכון לקולנוע על שם גרסימוב
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:בוגרי הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג
קטגוריה:סגל הקונסרבטוריון של מוסקבה
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין קונצבסקויה
קטגוריה:ילידות 1942
Yunyao

Yunyao היא סדרת לווייני מזג אוויר סינית. השיגור הראשון בוצע בשנת 2024 ומתוכנן להגי עלמערכת של 80 לוויינים.

==תיאור==
מערכת Yunyao מהווה מערכת לוויינים מסחרית של סין שמוקדשת לחקר נתוני מזג אוויר. המערכת מופעלת על ידי חברה Yunyao Aerospace. לוויני ניסוי שוגרו בשנת 2021. לאור הצלחת הניסוי הוחלט להמשיך בפרויקט.

ציוד שמותקן על הלוויינים מנתח תכונות של אותות שנשלחות למערכת Beidou ועל בסיס מידע זה ניתן להגיע למסקנות על תנאי מזג אוויר באזור השידור. הנתונים המתקבלים ניתנים להעברה ללקוחות בהתאם להזמנה.

הלוויינים הראשונים שוגרו בינואר 2024. כל השיגורים מבוצעים בקבוצות של לוויינים שפועלים בגובה של כ-535 ק"מ.

שיגור של שלב שלישי של המערכת שבוצע ביולי 2024 נכשל.

==רשימת שיגורים ==
{| class="wikitable " width="700"
|- bgcolor="#ccfccf" align="center"
| תאריך שיגור|| לוויין ||אתר שיגור/משגר
|-
| 11 בינואר 2024|| Yunyao-1 18 - Yunyao-1 20 (3 לוויינים)||אסדה ימית/גרביטי 1 
|-
| 30 במאי 2024|| Yunyao-1 14 - Yunyao-1 26 (5 לוויינים) ||מרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן/קרס 1 
|-
| 10 ביולי 2024|| Yunyao-1 15 - Yunyao-1 17 (3 לוויינים) ||מרכז שיגורי הלוויינים ג'יוצ'ואן/היפרבולה 1 
|}

==קישורים חיצוניים==
* [https://space.oscar.wmo.int/satellites/view/yunyao_1 מידע על הלוויינים]
* [https://space.skyrocket.de/doc_sdat/yunyao-1-18.htm מידע על שיגורים ולוויינים]
* [https://spacenews.com/chinese-space-firm-raises-funds-for-commercial-weather-data-satellite-constellation/ תיאור המערכת]

קטגוריה:לוויינים סינים
קטגוריה:לווייני מזג אוויר
קטגוריה:מערכי לוויינים
פאול סורוג'יו

פאול סורוג'יו (ברומנית: Paul Ciprian Surugiu) הידוע בשם הבמה Fuego (פואגו), שנולד ב-23 באוגוסט 1976, הוא זמר, שחקן, מלחין, מפיק טלוויזיה ונדבן רומני. פואגו הוציא 38 אלבומים, קיבל על מכירות הדיסקים שמונה דיסקים של זהב ושני דיסקים של פלטינה, שיתף פעולה עם מלחינים וכותבי שירים שונים וחיבר יותר מ-150 שירים.

סורוג'יו נולד בטורדה, רומניה, ומילדותו נמשך למוזיקה. הוא למד בבית הספר העממי לאומנות בקלוז'-נאפוקה ובמהלך לימודי בית הספר התיכון למד נגינה על גיטרה. הוא למד בפקולטה למשחק בבוקרשט.

הופעתו הרשמית הראשונה על הבמה נערכה ב-1993, בפסטיבל הלאומי של מוזיקה קלה בממאיה. באותה שנה השתתף בפסטיבל אאורליאן אנדאסקו בבוקרשט וזכה במקום השני. ב-1994 השתתף בתחרות הטלוויזיונית "שלושה מתוך עשרה עבור שואן" וזכה במקום הראשון עם השיר "אתה החלום הטוב שלי". במהלך לימודיו השיק, באיזורי טורדה וקלוז'-נאפוקה, שני אלבומי מוזיקת רוק ואלבום של שירי חג המולד.

== חיים פרטיים ==
סורוג'יו אינו נשוי ושומר על צנעת הפרט שלו. בעבר היה בזוגיות עם אנה מריה צ'יאושו, אך הם נפרדו לאחר שצ'יאושו עברה כמה הריונות כושלים. סורוג'יו אוהב לבלות עם בני משפחה וידידיה. הוא מבשל ונהנה מאוכל גורמה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים רומנים
קטגוריה:מלחינים רומנים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה רומנים
קטגוריה:רומנים שנולדו ב-1976
תעודת זהות (צרפת)

תעודת זהות צרפתית היא תעודת זהות המונפקת לאזרחי צרפת.

תעודת הזהות הצרפתית הראשונה הונפקה ב-1917, זאת במטרה לשלוט על האוכלוסייה הזרה בזמן מלחמה, לאחר התבוסה במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה צרפת של וישי החלה בהוצאת תעודות זהות בפורמט חדש, תעודה זו הייתה בגדר חובה לכל אדם צרפתי מעל גיל שש עשרה, מ-1942 על תעודות הזהות של יהודי צרפת היה רשום הסעיף של "יהודי" מה שעזר לשלטונות המשטר לזהות יהודים ולבצע בהם גירוש במהלך השואה.

התעודה יכולה לשמש כמסמך זיהוי במקרים שונים כמו פתיחת חשבון בנק והזדהות בפני גורמים ממשלתיים, המידע בכרטיס היה בצרפתית בלבד אך לאחר מכן שונה פורמט התעודה עם סעיפים גם באנגלית.

== קישורים חיצוניים ==

צרפת
קטגוריה:צרפת: חוק ומשפט
מואישה ג'ונסון

מואישה ג'ונסון (באנגלית: Moesha Johnson; נולדה ב-19 בספטמבר 1997) היא שחיינית אוסטרלית, סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ חופשי. אלופת עולם (דוחה 2024) וזוכת מדליית ארד מאליפות עולם (פוקואוקה 2023) במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ.

== ביוגרפיה ==

===2022===
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 סיימה במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:55.75 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 58:02.5 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:02:42.0 שעות ובמקום שישי במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) בתוצאה של 1:05:30.8 שעות.

===2023===
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכתה במדליית ארד במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) ביחד עם צ'לסי גובקה, ניקולס סלומן וקייל לי בתוצאה של 1:11:26.7 שעות, אחרי איטליה (1:10:31.2 שעות) והונגריה (1:10:35.3 שעות) ובמקום עשירי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 59:46.3 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:05.01 דקות.

===2024===
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר 2024 זכתה במדליית זהב במשחה שליחים משולב במים פתוחים ל-5 ק"מ (4x1.250 ק"מ) ביחד עם צ'לסי גובקה, ניקולס סלומן וקייל לי בתוצאה של 1:03:28.0 שעות, לפני איטליה (1:03:28.2 שעות) והונגריה (1:04:06.8 שעות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:57:30.8 דקות, ביחד עם אנה מרסלה קוניה מברזיל, 2.6 שניות איטי ממדליית ארד. 

====סגנית אלופה אולימפית====
באולימפיאדת פריז זכתה במדליית כסף בשחייה במים פתוחים במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:03:39.7 שעות, אחרי חברתה לאימונים בקבוצה הגרמנית "SC Magdeburg", שרון ון רוונדאל מהולנד (2:03:34.2 שעות) ולפני ג'ינברה טדאוצ'י מאיטליה (2:03:42.8 שעות).

== ראו גם ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:שחייניות חופשי אוסטרליות
קטגוריה:שחייני מים פתוחים
קטגוריה:אלופי עולם בשחייה במים פתוחים
קטגוריה:זוכות מדליית כסף אולימפית אוסטרליות: שחייה
קטגוריה:שחייניות אוסטרליות באולימפיאדת פריז (2024)
שמוליק כהן

שמוליק כהן (נולד ב-20 באוקטובר 1973) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלי.

== ביוגרפיה ==
כהן נולד ב-20 באוקטובר 1973 בנתניה לזמירה ואהרון כהן. כבר בשנות התיכון השתתף בצוותי בידור במלונות בכל רחבי הארץ.

את שירותו הצבאי העביר בגרעין נח"ל בקיבוץ כיסופים ולאחר מכן בקיבוץ צובה.

בוגר בית הספר למשחק "ניסן נתיב" והשתתף בין היתר בסרטים "סיפור גדול", "מתנה משמים" ועוד סרטים רבים.

בין השנים 1997–2000 למד בבית הספר ניסן נתיב בירושלים.

== קריירה ==
=== תיאטרון ===
בשנת 1999 החל לשחק בקבוצת הצעירים הראשונה של תיאטרון הבימה, בה [https://archive.habima.co.il/personPage/?itemId=125 השתתף] בהצגות: "מלחמת אחים" ו"מעגל הגיר הקווקזי".

לאחר מכן נכנס ללהקת השחקנים של התיאטרון בה הוא משחק עד היום והשתתף בהצגות: "בוסתן ספרדי", "ביקור הגברת הזקנה", "גבעת חלפון אינה עונה", "גן ריקי", "הזוג המוזר", "החייל האמיץ שוויק", "השוטר אזולאי", "כתם לידה", "מיקה שלי", "קזבלן", "משוגע עליה", "ראש המועצה", "רובינא האגדה", "שידוך" ו"שמו הולך לפניו".

בתיאטרון בית לסין השתתף בהצגות: "חשמלית ושמה תשוקה" ו"צור וירושלים".

בשנת 2001 שיחק בתיאטרון אורנה פורת שיחק הצגה "אהבת איתמר".

בתיאטרון השעה הישראלי שיחק בהצגות: "אני עם אשתך גמרתי", "בגדי המלך החדשים", "שרה גיבורת ני"לי", "קריוס ובקטוס".

כהן הוא יושב ראש ועד השחקנים של התיאטרון הלאומי<ref></ref>, תיאטרון הבימה, החל משנת 2015 ושחקן להקת התיאטרון החל משנת 1999.

=== קולנוע ===
בשנת 2003 השתתף בסרט "מתנה משמיים" בתפקיד פרדי.

בשנת 2009 השתתף בסרט המצליח "סיפור גדול" בתפקיד סמי.

בנוסף, השתתף במספר סרטים ביניהם: "משכנתא", "זוהי סדום", "סוסי נייר", "החייל הנעלם" – שיחק את אבא של שלומי (עידו טאקו) אשר הוקרן בפסטיבל הסרטים לוקרנו<ref></ref>, והיה מועמד ל-11 פרסי אופיר.

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable"
!שנה
!סדרה
!תפקיד
|-
|2001
|בוצ'אצ'י
|סמיילי
|-
|2001
|הבורגנים
|מוביל חלב
|-
|2003
|גור ואוח
|גודיק
|-
|2004
|שלווה
|מבקר
|-
|2004
|אדומות
|עפיה
|-
|2007
|המובילים
|שבי הרס"ר
|-
|2007
|הישראלים
|הבן של שמעון מפלאפל הצומת
|-
|2007
|בשורות טובות
|אסיר
|-
|2008
|האי
|גנב
|-
|2013
|אליפים
|איגואנה
|-
|2013
|סברי מרנן
|הבן של השיפוצניק
|-
|2013
|המגפה
|איתן
|-
|2014
|החממה
|צ'יצ'ו
|-
|2015
|שכונה
|אסיר
|-
|2015
|חשודה
|אסי
|-
|2016
|חדרי הבית
|איש השוק האפור
|-
|2017
|שאטו עין כרם
|גופה
|-
|2019
|הקלמרים
|גאני
|-
|2019
|המדובב
|שוטר
|-
|2021
|מה שבע
|חבר פרלמנט
|-
|2022
|העיר הטובה
|שועה אלגרבלי
|-
|2023
|סובייצקה
|בוס
|-
|2024
|בת השוטר
|האדמו"ר
|-
|2024
|המאבטחת
|איציק
|-
|2024
|אינדל
|גבאי
|}

== חיים אישיים ==
כהן מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה.

== קישורים חיצוניים ==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ויקיפדיה: ערכים של משתמשים חדשים
Tekken 8

Tekken 8 (ביפנית: 鉄拳8) הוא משחק וידאו מז'אנר משחקי הלחימה אשר הינו המשחק השמיני בסדרת משחקי Tekken. המשחק פותח על ידי חברת Bandai Namco Studios וחברת Arika<ref name="Arika"></ref> ופורסם על ידי חברת Bandai Namco Entertainment בשנת 2024. המשחק יצא לשווקים לפלטפורמות PlayStation 5, Windows ו-Xbox Series X/S.

== משחקיות ==
באופן כללי המשחק מכיל את אותה מערכת הלחימה ומתבסס על אותו הקונספט כמו המשחקים הקודמים בסדרה.

אחד הפיצ'רים הבולטים החדשים במשחק היא מערכת "Heat", אשר מתגמלת משחק אגרסיבי יותר.<ref name="techraptor"></ref> חלק מהשלבים במשחק כוללים קירות ורצפות אותם ניתן להרוס במהלך הקרבות והדבר יכול להשפיע על הקרבות עצמם.

המשחק משתמש במנוע המשחק Unreal Engine 5, והינו משחק הלחימה הגדול הראשון שמשתמש בטכנולוגיה מתקדמת זו.

המשחק מאפשר גם, בפעם הראשונה בתולדות סדרת משחקי טקן, למשתמשים בפלטפורמות משחק שונות להתחרות זה בזה.<ref></ref>

== דמויות ==
המשחק כולל דמויות מגוונות, שלכל אחת מהן סגנונות לחימה ומהלכי לחימה ייחודיים. הגרסה הבסיסית של טקן 8 כוללת 32 דמויות בהן ניתן לשחק, וישנן עוד 3 דמויות אשר זמינות להורדה. בנוסף, המשחק מכיל גם שתי דמויות בוס בהן לא ניתן לשחק - עזאזל ודוויל קאזויה.

=== דמויות בגרסה הבסיסית של המשחק ===

{| class="wikitable"
!שם הדמות
!מדבב
!המשחק הראשון שכלל את הדמות
|-
| אליסה בוסקונוביץ'
|יוקי מטסואקה
|Tekken 6: Bloodline Rebellion
|-
| אסוקה קאזמה
|ריוקו שיראישי
|Tekken 5
|-
| אזוסנה אורטיז
|מריסה קונטרראס
|Tekken 8
|-
| בריאן פיורי
|דיוויד שאפלה
|Tekken 3
|-
| קלאודיו סראפינו
|דייגו באלדואן
|Tekken 7
|-
| דוויל ג'ין
|אישין צ'יבה
|Tekken 5
|-
| פנג ווי
|צ'ואן ין לי
|Tekken 5
|-
| הוואראנג
|אום סאנג-היון
|Tekken 3
|-
| ג'ק-8
|אין מדבב
|Tekken
|-
| ג'ין קאזמה
|אישין צ'יבה
|Tekken 3
|-
| ג'ון קאזמה
|מאמיקו נוטו
|Tekken 2
|-
| קאזויה מישימה / דוויל קאזויה
|מסנורי שינוהרה
|Tekken
|-
| קינג II
|אין מדבב
|Tekken
|-
| קומה II
|אין מדבב
|Tekken
|-
| לארס אלכסנדרסון
|ג'וניאצ'י סוואבה
|Tekken 6: Bloodline Rebellion
|-
| לי צ'אולן
|ריוטארו אוקיאו
|Tekken
|-
| ליאו קליזן
|פיליפ זישאנג
|Tekken 6
|-
| לירוי סמית'
|בו  בילינגסלי
|Tekken 7
|-
| לילי דה רושפור
|לורה בלאנק
|Tekken 5: Dark Resurrection
|-
| לינג שיאויו
|מאיה סאקאמוטו
|Tekken 3
|-
| מרשל לאו
|דיוויד וינסנט
|Tekken
|-
| נינה ויליאמס
|מרי אליזבת מקגלין
|Tekken
|-
| פנדה
|אין מדבב
|Tekken 3
|-
| פול פיניקס
|ג'יימיסון פרייס
|Tekken
|-
| רייבן
|די סי דאגלס
|Tekken 5
|-
| ריינה
|אסאמי סטו
|Tekken 8
|-
| סרגיי דראגונוב
|שוהיי האראדה
|Tekken 5: Dark Resurrection
|-
| שאהין
| פאדי ריפאי
| Tekken 7
|-
| סטיב פוקס
|גדעון אמרי
|Tekken 4
|-
| ויקטור שבלייר
|וינסנט קאסל
|Tekken 8
|-
| יושימיטסו
| טומוקאזו סקי
| Tekken
|-
| זאפינה
|סינדי רובינסון
|Tekken 6
|}

*

=== דמויות הזמינות להורדה ===
{| class="wikitable"
!שם הדמות
!מדבב
!המשחק הראשון שכלל את הדמות
!התאריך בו הדמות הפכה זמינה להורדה
|-
| אדי גורדו
|כריסטיאנו טוראו
| Tekken 3
|5 באפריל 2024
|-
| לידיה סובייסקה
| אלכסנדרה נוביצ'ה
| Tekken 7
|22 ביולי 2024
|-
| הייהאצ'י מישימה
| טייטן קוסונוקי
| Tekken
|סתיו 2024
|}

== פסקול ==
פסקול המשחק כולל את נעימת הנושא "Mastery" מאת להקת הרוק היפנית The Last Rockstars.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* (ביפנית)

==הערות שוליים==

קטגוריה:משחקי וידאו משנת 2024
קטגוריה:משחקי Xbox Series X/S
קטגוריה:משחקי Windows
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו ביפן
קטגוריה:משחקי פלייסטיישן 5
Hollaback Girl

"Hollaback Girl" הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית גוון סטפאני, שיצא בהוצאת חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס ב-22 במרץ 2005. השיר מופיע כסינגל השלישי של אלבום האולפן הראשון שלה, Love. Angel. Music. Baby.. השיר נכתב על ידי ספטאני והנפטונז והופק על ידי הנפטונז.

השיר היה מועמד למספר פרסים, כולל הופעת הפופ הנשית הטובה ביותר והקלטת השנה בטקס פרסי הגראמי ה-48. קיימת מחלוקת בין המבקרים על ההפקה המינימליסטית של השיר. המגזין "מקסים" כינה את השיר בתור "השיר הכי מעצבן אי פעם". בארצות הברית, השיר הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 למשך ארבעה שבועות, וכן הגיע למקום השני במצעד השנתי (2005) של בילבורד הוט 100, אחרי השיר "We Belong Together" של מריה קארי. כמו כן, הסינגל עמד בראש המצעדים באוסטרליה והגיע לעשירייה במספר מדינות אחרות, בין היתר אירלנד, איטליה, ניו זילנד ובריטניה. מאז הוא קיבל מספר תוארי הקלטה, בין היתר תואר הקלטה מסוג פלטינה משושת (עבור הסינגל) ותואר הקלטה מסוג פלטינה (עבור מאסטרטון) מ-RIAA, וכן תואר הקלטה מסוג פלטינה מ-ARIA.

הווידאו קליפ, שבוים על ידי פול האנטר, ובו סטפאני מופיעה כמעודדת בבית ספר תיכון בקליפורניה, יצא ב-21 במרץ 2005. הווידאו קליפ היה מועמד לארבעה קטגוריות (וידאו השנה, הווידאו קליפ של אמנית של השנה, וידאו הפופ של השנה והכוריאוגרפיה הטובה ביותר) בפרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2005, שלבסוף זכה רק בקטגוריית הכוריאוגרפיה הטובה ביותר.

נכון לאוגוסט 2024, השיר הושמע למעלה מ-285 מיליון פעמים ביוטיוב,<ref></ref> ולמעלה מ-651 מיליון פעמים בספוטיפיי.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2004
קטגוריה:סינגלים מ-2005
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי פארל ויליאמס
קטגוריה:שירי ספורט
קטגוריה:שירים על בית ספר
קטגוריה:שירים עם נושאים פמיניסטיים
קטגוריה:שירי היפ הופ אמריקאיים
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הסינגלים האוסטרלי
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אינטרסקופ רקורדס
יחס חם

יחס חם הוא אלבום הסולו הראשון של המוזיקאי והזמר הישראלי דני ליטני, שיצא במרץ 1978.

== הפקה ==
שנה לאחר שהוקלט, יצא באמצע 1978 תקליט הסולו הראשון של ליטני, "יחס חם". המוזיקאי האמריקאי פרד פילד הפיק מוזיקלית את מרבית שירי האלבום, פרט ל-2 שירים שעיבד מתי כספי: "לא טוב היות האדם לבדו" ובראש אחד".

"יחס חם" הוא אלבום הסולו הראשון שהוציא ליטני ליטני באמצע 1978. בעת יציאת האלבום היה ליטני בן 35, ומוכר מאוד. הוא השתתף ושר בכמה מופעים עם יהונתן גפן, הוציא כמה שירים לתחנות הרדיו והלחין מספר להיטים, אך רק ב-1978 הוציא את אלבומו הראשון.

האיש שהפיק את האלבום מוזיקלית היה המוזיקאי האמריקני פרד פילד, שהיה חבר בלהקת "בני נוח", שאיתם הופיע ליטני בעבר. ליטני סיפר בראיון: "הוא היה בחור שניגן עם טינה טרנר. והוא כנר, ונגן בנג'ו ועל כמה מה שאתה רוצה הוא ניגן".

שני שירים באלבום הם דואטים של ליטני עם יהודית רביץ, שהולחנו ועובדו על ידי מתי כספי: "בראש אחד" ו-"לא טוב היות אדם לבדו" שהפכו ללהיטים גדולים. שיר בולט אחר באלבום הוא "ולא היה בינינו אלא זוהר" למילותיה של לאה גולדברג, שהתפרסם קודם לכן בביצועה של צילה דגן.

== רשימת השירים ==

קטגוריה:אלבומי 1978
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת NMC יונייטד אנטרטיינמנט
נפל הפור

קובייה רומית, עשויה מעופרת
נָפַל הַפּוּר (בלטינית: Alea iacta est) הוא ביטוי לטיני המיוחס ליוליוס קיסר בטרם חצה את הרוּבִּיקוֹן עם צבאו, ב-10 בינואר 49 לפנה"ס.<ref></ref><ref></ref> אירוע זה סימן את תחילת מלחמת האזרחים נגד יריבו, הגנרל והמדינאי גנאיוס פּוֹמפֶּיוּס מגנוס, וסיעת האופטימטים שתמכה בסמכות הסנאט. הביטוי משמש בשפות רבות לציון ההכרעה שעברה את נקודת האל-חזור. 

== הרקע ההיסטורי ==
באימפריה הרומית, נהר הרוביקון סימן את הגבול בין פרובינקיה גאליה קיסאלפינה לאיטליה. בתור הפרוקונסול של גאליה, יוליוס קיסר שהה בה מרבית הזמן בתמיכת הלגיונותיו וביסס את כוחו. בשנת 49 לפנה"ס פג מינויו כפרוקונסול בגאליה, מועמדותו לתפקיד קונסול ברומה נדחתה בהתערבותם של פומפיוס והאופטימטים והסנאט דרש שיחזור לרומא ללא צבאו. במצב זה, החליט יוליוס קיסר לחצות את נהר הרוביקון לכיוון רומא בראש שלוש לגיונות, ולתפוס את השלטון בכוח<ref></ref>.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יוליוס קיסר
קטגוריה:מילים וביטויים בלטינית
הרכבת התחתית של סידני

הרכבת התחתית של סידני (באנגלית: Sydney Metro, סידני מטרו) היא מערכת הסעת המונים חשמלית בעיר סידני, ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. זאת הרכבת התחתית היחידה ביבשת אוסטרליה.

המערכת כוללת קו אחד, המכונה M1 North West & Bankstown Line. הקו מחבר בין פרברי סידני: Tallawong וSydenham ועובר דרך המרכז העסקי של סידני והנמל של סידני. נכון לאוגוסט 2024 הקו כולל 21 תחנות ואורכו הוא 52 ק"מ. רובו של הקו עובר מתחת לאדמה. את המערכת מפעילה חברת Metro Trains Sydney, שנמצאת בבעלות משותפת של 3 חברות: MTR Corporation ,John Holland Group ו-UGL Rail. צי הרכבות של המערכת מורכב מ-45 רכבות, בנות 6 קרנות כל אחת. כל הרכבות הן מתוצרת אלסטום (הרכבות הורכבו במפעלי החברה בהודו). הרכבות הן אוטומטיות ומופעלות על ידי מערכת בקרה מרכזית.

==היסטוריה==
פרויקט ראשון להקמת רכבת תחתית בסידני, שהייתה אמורה לחבר את מרכז העסקים הראשי של סידני עם הפרברים של העיר נפתח ב-2008. הוא נמשך כשנתיים, אך נסגר כעבור שנתיים, בשל בעיות פוליטיות (עד לסגירתו עלה הפרויקט למשלם המיסים האוסטרלי כחצי מיליארד דולר).

פרויקט הרכבת התחתית בסידני נפתח מחדש בשנת 2013, אך הפעם עם תוואי שונה של קווי הרכבת. עבודות ההקמה החלו בשנת 2015. במאי 2019 נפתח החלק הראשון של קו M1, אשר כלל 13 תחנות ונמשך 36 ק"מ. ב-19 באוגוסט 2024 נפתח החלק השני של הקו. מאז הקו כולל 21 תחנות ונמשך 52 ק"מ.

==תכנון עתידי==
מתוכנן להקים עוד שני קווי רכבת תחתית: קו M2 באורך 14 ק"מ וקו M3 באורך 47 ק"מ. לאחר השלמת הקמת הקווים הרכבת התחתית של סידני תכלול 39 תחנות והאורך הכולל שלה יהיה 113 ק"מ.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:רכבות תחתיות
קטגוריה:סידני: תחבורה
מרטין טחון

מרטין טֶחוֹן פאולי (בספרדית: Martín Tejón Fauli; נולד ב-12 באפריל 2004) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בולנסיה מלה ליגה.

== קריירה ==
טחון נולד בווילאמרקסנט, קהילת ולנסיה, והצטרף למערך הנוער של ולנסיה בגיל שבע, מקבוצת הולדתו וילאמרקסנט.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-28 בנובמבר 2021, כשהוא נכנס כמחליף במחצית השנייה בניצחון הביתי 0–2 על אתלטיק קלאב טורלאנו.

טחון כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-5 בפברואר 2023, כשהבקיע את שער הניצחון של המילואים בניצחון החוץ 1–2 על ליידה אספורטיו.

ב-10 באוגוסט, לאחר שבילי את טרום העונה עם הקבוצה הראשונה, הוא חידש את חוזהו עד 2026.

טחון ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ובלה ליגה ב-17 באוגוסט 2024, כשהחליף את בוגר הנוער חסוס ואסקס לקראת הפסד ביתי 1–2 לברצלונה.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים ספרדים
קטגוריה:כדורגלני ולנסיה
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-2004
ז'אקו ארליך

ז'אקו (יעקב) ארליך (28 בספטמבר 1931 – 20 באוגוסט 2024) היה עורך קולנוע וממייסדי הקולנוע הישראלי. נודע בעיקר בזכות עריכתו של סרטים מכוננים בקולנוע הישראלי והטרילוגיה התיעודית שעסקה בשואה, אשר יצר בשיתוף פעולה עם חיים גורי ודוד ברגמן.

==ביוגרפיה==
ז'אקו ארליך נולד בשנת 1931 בשטרסבורג, צרפת. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא שרד את השואה בצרפת ובשווייץ. לאחר סיום המלחמה, בשנת 1949, עלה לישראל, והצטרף לגרעין צרפתי-בלגי בקיבוץ שדות ים. מאוחר יותר, עבר להתיישב בקיבוץ בית קשת.

=== קריירה קולנועית ===
את דרכו המקצועית בתחום הקולנוע החל בפריז, שם עבד במחלקת האפקטים המיוחדים של סטודיו סנט לו. במהלך עבודתו שם היה מעורב ביצירת אפקטים לסרטים הוליוודיים מפורסמים, ביניהם "היום הארוך ביותר" משנת 1962, שזכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר.

עם שובו לישראל, הצטרף ארליך להיות עוזרו של העורך המוערך והנערץ דני שיק. יחד ערכו סרטים ישראליים מובילים כגון "רק בלירה" (1964), "שמונה בעקבות אחד" (1964), "הילד מעבר לרחוב" (1965) ו"סאלח שבתי" (1964), שהיה לסרט הישראלי הראשון המועמד לאוסקר.

=== הטרילוגיה התיעודית על השואה ===
אחת מיצירותיו הבולטות הייתה הטרילוגיה התיעודית על השואה, שכללה את הסרטים "המכה ה-81" (1974), "הים האחרון" (1979) ו"פני המרד" (1985). הטרילוגיה זכתה להכרה בינלאומית בזכות גישתה החדשנית לתיעוד השואה, תוך שימוש בחומרי ארכיון נדירים ועדויות מקוריות ממשפט אייכמן, ללא קריינות או ראיונות ישירים. הסרט הראשון בטרילוגיה, "המכה ה-81", היה מועמד לפרס האוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר בשנת 1975.

=== חיים אישיים ===
ז'אקו ארליך נפטר ממחלת הסרטן ב-20 באוגוסט 2024, חודש לפני יום הולדתו ה-93, בביתו שבקיבוץ אשדות יעקב איחוד. הוא הותיר אחריו שלושה ילדים: גיורא, דני ונטעלי. אשתו נפטרה כחודשיים לפניו.

במהלך חייו היה גם צייר, והמשיך ליצור אמנות פלסטית לצד עבודתו הקולנועית. הוא השאיר אחריו מורשת קולנועית עשירה ואת ספרו האוטוביוגרפי, "זום לקצה המילים".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [https://jfc.org.il/interviews-with-creators/jacques-ehrlich/ "התמונות צריכות לדבר מתוך עצמן": ראיון עם ז'אקו ארליך]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ניצולי השואה: צרפת
קטגוריה:ישראלים ילידי צרפת
קטגוריה:עולים לאחר קום המדינה: 1948–1950
קטגוריה:אשדות יעקב איחוד: אישים
קטגוריה:עורכי קולנוע ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1931
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2024