OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
וורושילובקה

וורושילובקה (באוקראינית: Ворошилівка, וורושיליבקה; ביידיש: וואַרשילעווקע) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, על גדות נהר הבוג הדרומי, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
האזכור הראשון לוורושילובקה הוא משנת 1552. עד ימי האימפריה הרוסית החזיקו בעיירה אצילים פולנים, ומעת לעת נכבשה בידי הקוזקים, הטטרים והטורקים.

==יהודי וורושילובקה==
בשנת 1926 נמנו בעיירה 1,097 יהודים, למעלה מרבע מאוכלוסייתה. בשנות השלושים הוקם בעיירה קולחוז יהודי. בשנים אלה עזבו את העיירה רבים מיהודיה.

באמצע יולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד גזירות שונות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה. בספטמבר 1941 סופחה העיירה לאזור הכיבוש הרומני בטרנסניסטריה, ובשנת 1942 הועברו אליה יהודים שגורשו מבוקובינה ומבסרביה.

ביוני 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר הוקף בגדר, והוקם בו יודנרט לאספקת עובדים יהודים לעבודות כפייה. בשל תנאי המחיה הקשים בגטו, מתו רבים מיושביו ממגפת טיפוס הבהרות. באמצע מרץ 1944 שוחררה העיירה בידי הצבא האדום.

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: יישובים
קטגוריה:קהילות יהודיות באוקראינה
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-16
וידזה

וידזה (בבלארוסית: Відзы, "וידזי"; ברוסית: Видзы; בפולנית: Widze; ביידיש: ווידזש, גם וידז) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
וידזה נזכרת לראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-15, ובתחילת המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1921 נכללה במחוז וילנה שבתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודי וידזה==
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,100 יהודים, כמחצית מאוכלוסייתה, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של ארגון הבונד. עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בפרוץ מלחמת העולם השנייה, הגיעו אליה פליטים יהודים ממערב פולין.

בפרוץ מבצע ברברוסה נכנסו לעיירה ליטאים ופולנים לאומנים, וביצעו פוגרום בתושביה היהודים. ב-27 ביוני 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, והחלו ברצח יהודים רבים במקום. בד בבד, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב ומגבלות תנועה, והוקם בעיירה יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים לעבודות כפייה במחנות עבודה, ולהעביר לשלטונות תשלומי כופר. 

בנובמבר 1941 רוכזו כ-200 יהודים בעלי מלאכה בגטו קטן ומגודר שהוקם בעיירה, וכל יתר יהודי העיירה גורשו לגטאות אופסה וגלמבוקיה. ממרץ 1942 הובאו לגטו שבעיירה יהודים נוספים מיישובי הסביבה, עד שמספר יושביו הגיע לכ-2,000 איש. בזמן קיום הגטו פעלה בו קבוצת מחתרת יהודית, בראשות נוח סבירסקי. בקיץ 1942 הועברו יושבי הגטו שבעיירה לגטו שווינציאן, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום. בזמן זה הצליחה קבוצת צעירים יהודים להימלט מהגטו, ולחבור לפרטיזנים ביערות הסביבה.

==לקריאה נוספת==

*יצחק אלפרוביץ, גרשון ויינר (עורכים), ספר וידז - עיירה בחייה ובכליונה, תל אביב, 1998

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:מחוז ויטבסק: עיירות יהודיות
קטגוריה:גטאות בבלארוס
ג'ון אדמונד קריך

ג'ון אדמונד קריך (1903 - 1985) היה מתמטיקאי שהתפרסם בזכות סדרה של ניסויים בהסתברות שערך בזמן מעצרו על ידי הנאצים בדנמרק.

== ביוגרפיה ==
<div>קריך נולד באנגליה, במחוז נורפוק, והתחנך במדינה זו ובדרום אפריקה. הוא כיהן כמרצה במחלקה למתמטיקה באוניברסיטת ויטווטרסראנד בשנים 1926-1956' ובמהלך תקופה זו, באפריל 1940, ביקר קרובי משפחה בקופנהגן. בעת ביקורו פלשה גרמניה הנאצית לדנמרק, והוא הושם במעצר עקב אזרחותו הבריטית עד סיום המלחמה.</div><div>את משך שנות מעצרו ניצל לעריכת ניסויים פשוטים באמצעות מטבעות וכדורי פינג-פונג, שמטרתם לאשר באופן אמפירי חוקי יסוד בהסתברות. לאחר שחרורו, בשנת 1946, פרסם קריך דו"ח אודות ניסוייו בספר קצר בשם "הקדמה ניסויית לתורת ההסתברות". החיבור פורסם במקור בדנמרק, ולאחר מכן במהדורה נוספת באוניברסיטת ויטווטרסראנד.</div>

בשנת 1957, קריך מונה לפרופסור למתמטיקה ולראש המחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטה בה הרצה, עד פרישתו בשנת 1971. הוא נישא והביא לעולם שני בנים.

== ניסויים בהסתברות ==
את הניסויים, בעת מעצרו בדנמרק, ערך עם שותפו אריק כריסטנסן. הניסוי המפורסם ביותר הייתה המחשבה של חוק המספרים הגדולים באמצעות מטבע, אשר השניים הטילו 10,000 פעמים. רישום שכיחותה של אחת התוצאות ביחס למספר ההטלות ההולך וגדל, איפשר לקריך להמחיש שמשקלה של תוצאה זו בכלל התוצאות הולך ושואף לערך של 50%. עבור 10,000 הטלות, התוצאות המדויקות היו 5,067 לצד אחד ו-4,933 לצד האחר.<div>מלבד ניסוי זה, השניים ביצעו גם ניסויים ב"מטבע מוטה", שהיה דיסקית עץ מצופה עופרת מצדה האחד. גם בניסוי זה השכיחות היחסית של אחת התוצאות הלכה ושאפה לערך קבוע, של כ-70%. מלבד זאת, הם עשו שימוש בכדורי פינג-פונג להמחשת חוק בייס.
עד הופעתם של המחשבים ככלי לימוד נפוץ, היה מחקרו של קריך מצוטט בידי רבים כראייה ניסויית לאופי האסימפטוטי של חזרה על ניסוי מקרי.</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.sastat.org.za/sites/default/files/newsletters/SASANewsletterSeptember2012_0.pdf ידיעון מקוון] של האגודה הדרום-אפריקאית לסטטיסטיקה, שקריך היה מנהלה השני, ובו קורות חייו.
* [https://web.archive.org/web/20140715063158/http://www.wits.ac.za/academic/science/stats/school/5717/history.html תקציר] תולדות המחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטת ויטווטרסראנד, שהוקמה וקריך בראשה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סטטיסטיקאים אנגלים
קטגוריה:מדענים דרום אפריקאים
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1908
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1985
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ויטווטרסראנד
ויז'ון

ויז'ון (בליטאית: Vyžuonos, ויז'ואונוס, ביידיש: וויזשון) היא עיירה במחוז אוטנה שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

ויז'ון נזכרת בשמה מהמאה ה-15, ובמהלך המאות ה-16 וה-17 התקיימה בה פעילות קלוויניסיטית. בפלישת האימפריה השוודית לאזור נשרפה העיירה.

==יהודי ויז'ון==
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיירה כ-50 משפחות יהודיות, ופעלו בה מוסדות יהודיים וציוניים, כמו גם בית ספר עברי. עם כניסת הסובייטים לעיירה נסגרו בה מוסדות אלו, ועסקי היהודים בה הולאמו.

עם פרוץ מבצע ברברוסה, בסוף יוני 1941, נכנסו לעיירה הגרמנים, ותוך מספר ימים צוו יהודי העיירה לעבור לגטו קטן שהוקם בה. מגטו זה נלקחו תוך ימים ספורים יהודים רבים, ונרצחו בידי הגרמנים ובידי ליטאים, לאחר מעשי התעללות. ב-7 באוגוסט 1941 נרצחו אחרוני יהודי הגטו ביער סמוך.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ליטא: עיירות
קטגוריה:קהילות יהודיות בליטא
קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:מחוז אוטנה
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
מגדל תורען

מגדל תורען
מצפור ה-17
מגדל תורען הוא מגדל תצפית אש של הקרן הקיימת לישראל. המגדל נבנה ב-1970 על פסגת הר תורען בגובה 548 מטר. הוא בנוי בטון וגובהו 15 מטר. הכניסה אליו אפשרית רק בנוכחות תצפיתן במקום.

מבקרים מדווחים כי מגדל התצפית לא נגיש. הדלת נעולה, אין זכר לשעות פתיחה והשלט האוסר כניסה ניצב במקום.

==דרך נוף יער תורען==
דרך הנוף יער תורען מתחילה ליד הכניסה לקיבוץ בית רימון אליו אפשר להגיע מכביש 77 בדרך החוצה את בקעת תורען ומטפסת על רכס הר תורען. בתחילת הדרך יש חניון ומצפור על שם לאודרמילק. מהמצפור יש תצפית על בקעת בית נטופה ועל התעלה הפתוחה של המוביל הארצי שחוצה אותה. כן גם נצפים מצפונה רכס הרי יודפת ואזור לב הגליל. במרחק עוד צפונה ניתן לראות את רכס הרי מירון בגליל העליון. מדרום, בקעת בית רימון (תורען) שאחריה רכס הרי נצרת. בימים של ראות טובה ניתן לראות הרחק דרומה אל תוככי השומרון ובמזרח אף את הר הדרוזים שבסוריה. מהתצפית ישנה דרך נופית מצופה אספלט לאורך הצד הצפוני של רכס תורען וממנה יש תצפיות מרהיבות על הבקעה והחלקות החקלאיות שבה. הדרך מגיעה עד למגדל תורען. משם אפשר להמשיך בדרך כורכר משובשת בחלקה, עד לכביש הגישה למצפה נטופה. את דרך הנוף אפשר לעבור בשני הכיוונים.

==מצפור ה-17==

ליד המגדל נמצא אתר זיכרון "מצפור ה-17".

ב-9 באוקטובר 1999 נסעו 53 מטיילים בטיול פו"פ (פנויים ופנויות) לטיול לגליל. בכביש 65 ליד צומת נטופה החליק האוטובוס ונפל לתהום. 17 מטיילים נהרגו ו-37 נפצעו. ב-6 בדצמבר 2006 זיכה בית המשפט את הנהג וחברת האוטובוסים מהריגה בנסיבות מחמירות וקבע כי יש לראות כגורם התאונה את השפיכה של חומר ניסיוני על הכביש על ידי עובדי מע"ץ לפני התאונה. אחד מהנחקרים ממע"ץ התאבד והשני נפטר במהלך המשפט.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.eyarok.org.il/trip.aspx?id=297 דרך נוף הר תורען], באתר e-ירוק.
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: מגדלי תצפית אש
קטגוריה:הגליל התחתון
קטגוריה:הר תורען
הית'רו אקספרס

הית'רו אקספרס (באנגלית: Heathrow Express) הוא קו רכבת המקשר בין נמל התעופה לונדון הית'רו לתחנת הרכבת פדינגטון בלונדון. הקו נפתח בשנת 1998 ומפעילה אותו "חברת התפעול הית'רו אקספרס", השייכת לנמל התעופה הית'רו. הית'רו אקספרס פועל באופן עצמאי ואיננו כפוף לחוקים של זיכיונות רכבות בבריטניה.

==היסטוריה==
הית'רו אקספרס בתחנת פדינגטון
מראה פנים מקורי של המחלקה הראשונה
מראה פנים מקורי של קרון סטנדרטי

הית'רו אקספרס תוכנן כמיזם משותף בין נמל תעופה הית'רו לחברת הרכבות הבריטית, אך עבר במלואו לידי המחזיק הראשון בעקבות ההפרטה.

בניית הקו החלה בשנת 1993. העבודות העיקריות כללו 8 ק"מ של מנהרות של נתיב יחיד (לרבות שמונה ארובות חילוץ) ותחנות תת-קרקעיות בהית'רו מרכז ובטרמינל 4 של הית'רו. היה צורך גם בחישמול המסילות של הקו הראשי המערבי (GWML) בין פדינגטון לצומת נמל התעופה, שם התפצל הקו החדש מן הקו הראשי. צומת מרחף, שנודע בשם "סטוקלי פלייאובר" נבנה לשם חיבור המנהרה לקווים המהירים של GWML.

החל בינואר 1998 החל לפעול קו שירות פנימי בשם "הרכבת המהירה של הית'רו" (Heathrow Fasttrain) אל תחנה זמנית, שנקראה "צומת הית'רו", משם הסיע אוטובוס מיוחד את הנוסעים בשארית הדרך. השירות המלא החל לפעול ב-23 ביוני 1998, עם ארבע רכבות לשעה בכל כיוון.

בשנת 2005 החל לפעול שירות שנקרא "קשר הית'רו" (Heathrow Connectֻׂׂ), שירות שעצר פעמיים בשעה בתחנות לאורך המסלול. ב-2008 הוסט הית'רו אקספרס לשרת את טרמינל 5 במקום את טרמינל 4.

==ראו גם==
* קו אליזבת

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:לונדון: רכבות
קטגוריה:1998 בממלכה המאוחדת
עין נון

עין נון הוא מעיין הנובע בשטח המושבה מגדל בבקעת גינוסר.

סביב מעיין נון נמצאו ממצאים ארכאולוגיים שונים ובהם מערכת הולכת מים להשקיה מן התקופה הרומית, עם בריכת אגירה, וכן אקוודוקט להולכת מים אל העיירה מגדלא הסמוכה.

מי המעיין נקווים אל בריכה עליונה, עגולה, שעומקה כ-60 ס"מ ואין בה כמעט אבנים. בבריכה גדלים צמחי מים ואצות חוטיות. המים זורמים מן הבריכה העליונה לבריכה מלבנית תחתונה, גדולה יותר ורדודה, שבקרקעיתה אבנים. הבריכה התחתונה מוזנת גם משלוש נביעות קטנות, ולצידה צומחים עצי אקליפטוסים גבוהים ודקלי וושינגטוניה. 

מי המעיין צלולים ונקיים והם זורמים מן הבריכות אל נחל נון, שנשפך לכנרת.

אל המעיין מוליכה דרך כורכר משולטת ומסומנת בסימון שביל ישראל, אשר יוצאת מכביש 90 - במרכז המושבה מגדל - ואורכה עד המעיין כ-500 מטרים.

==שם המעיין==
'נון', בארמית, הוא דג, ושם המעיין משמר את השם "מגדל נוניא" (בארמית: מגדל הדגים) שהיה אחד משמותיה של מגדל העתיקה, הסמוכה.

==שיקום המעיין==
בשנים 2019-2021 שוקמה סביבת המעיין כפרויקט משותף של משרד התיירות, הקרן לשטחים פתוחים, המועצה המקומית מגדל ורשות ניקוז ונחלים כינרת.<ref></ref> בין השאר הוצבו סביב הבריכה אבני שפה והוסדר אתר בילוי ושכשוך במימי הבריכה הרדודה.

השיקום הוצע לאחר שבקיץ 2017 יבש המעיין כמעט לחלוטין ונגרם נזק אקולוגי חמור לדגים ולבעלי החיים במקום.
ב־2018 החל שיקום ופיתוח סביבת המעיין בעלות 3 מיליון שקלים, וביולי 2019 הסתיים שיקום המעיין. תושבי מגדל מתנדבים לשמור על המעיין ולנקותו, ובכך הם מאפשרים שהכניסה לאתר תהיה בחינם.

==בעלי חיים וצמחייה==
* חרקים – בריומאים, פשפשאים (ובפרט המין הנדיר עקרבן מקלוני), זבובאים (ימשוש, כולכית, ישחור Simulium) וחיפושיות.
* סרטנים – צידפונית
* תולעים שטוחות
* חלזונות – שחריר הנחלים, שחריר חלק וסהרונית ארצישראלית.
* דו-חיים – קרפדה ירוקה וצפרדע נחלים.
* דגים – חפף ישראלי, גמבוזיה.
* ועוד חסרי חוליות – Baetis monnerati, Bidessus anatolicus, Laccobius syriacus, Cloeon simile, Mesovelia, רץ מים Gerris maculatus, תלומית צפונית Sigara lateralis, שטגבונית ננסית Plea pullula, שטגבון Anisops, שטגב Notonecta glauca.
* צמחים – בוצין הגליל, אקליפטוסים, דקלי וושינגטוניה, שנית גדולה, ערברבה שעירה וצמחי מים.

==ארכאולוגיה==

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.inature.info/wiki/עין_נון עין נון], באתר iNature
* [https://www.tiuli.com/points-of-interest/117/עין-נון עין נון], באתר טיולי
* [http://www.hadashot-esi.org.il/Report_Detail.aspx?id=25934&mag_id=133 חפירות ארכאולוגיות בעין נון], באתר חדשות ארכיאולוגיות, 21 באפריל 2021

==הערות שוליים==

נון
קטגוריה:מגדל
קטגוריה:שביל ישראל
קבוע קפלר-באוקמפ

ציור של הסדרה של קבוע המצולעים החסומים.

בגאומטריה, קבוע קפלר-באוקמפ או קבוע המצולעים החסומים, הוא קבוע מתמטי שמוגדר להיות הגבול של הרדיוס בסדרה הבאה: נבנה מעגל עם רדיוס 1, נחסום בתוכו משולש שווה-צלעות, שנחסום בתוכו מעגל, שנחסום בתוכו ריבוע שנחסום בתוכו מעגל, וכך הלאה, שכול המצולעים הם מצולעים משוכללים. הגבול מוגדר להיות:
: <math> \prod_{k=3}^\infty \cos\left(\frac\pi k\right) = 0.1149420448\dots. </math>
==קבוע המצולעים החוסמים==
ציור של הסדרה של קבוע המצולעים החוסמים.
קבוע המצולעים החוסמים הוא קבוע שמוגדר להיות ההפך בבנייתו של קבוע קפלר באוקמפ, בצורה שבה מתחילים עם מעגל בעל רדיוס 1, וחוסמים אותו במשולש שווה-צלעות, שאותו חוסמים במעגל, שאותו חוסמים בריבוע וכך הלאה, כל שכול המצולעים הם מצולעים משוכללים. קבוע זה מוגדר להיות אחד חלקי קבוע קפלר-באוקמפ, והגבול הוא:
:<math>\prod_{n\ge3} 1/\cos(\pi/n) = 8.7000366..</math>. 

==ראו גם==
* מעגל חסום
* מעגל חוסם

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

קטגוריה:גאומטריה
קטגוריה:משולש
קטגוריה:מעגל
קפלר-באוקמפ
אדוארד אפלטון

סר אדוארד ויקטור אפלטון FRS, KCB, GBE (באנגלית: Edward Victor Appleton; 6 בספטמבר 1892 - 21 באפריל 1965) היה פיזיקאי בריטי.

בשנת 1947 זכה בפרס נובל לפיזיקה על עבודתו שהוכיחה בשנת 1924 את קיומה של היונוספירה.

==ביוגרפיה==

אפלטון נולד ב-1892 בברדפורד, באזור יורקשייר והאמבר לפטר אפלטון ומארי ווילקוק, ולאמד בבית הספר הנסון. בגיל 18 קיבל מלגה לקולג' על שם יוחנן, קיימברידג' שם למד וסיים תואר ראשון במדעי הטבע.

במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת תחילה ברגימנט של הדוכס מוולינגטון ולאחר מכן הועבר לחיל ההנדסה המלכותי. לאחר שירותו החל לעבוד כעוזר במעבדת קוונדיש עד 1920. הוא כיהן כפרופסור לפיזיקה בקינגס קולג' לונדון, ולאחר מכן כפרופסור לפילוסופיה של הטבע באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1941 קיבל תואר אבירות.

ב-1947 קיבל פרס נובל לפיזיקה על עבודתו בנושא היונוספירה, שהובילה גם לפיתוח הראדאר.

מ-1949 ועד מותו כיהן כסגן נשיא האוניברסיטה באוניברסיטת אדינבורו.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:פיזיקאים אנגלים
קטגוריה:זוכי מדליית הכבוד של ה-IEEE
קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיקה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אנגלים
קטגוריה:בוגרי קינגס קולג' לונדון
קטגוריה:סגל קינגס קולג' לונדון
קטגוריה:בריטים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:מסדר האמבט: אבירים וגבירות מפקדים
קטגוריה:אבירי הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית
קטגוריה:עמיתי החברה המלכותית
קטגוריה:זוכי מדליית יוז
קטגוריה:זוכי המדליה המלכותית
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1892
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1965
סטיוארט וילסון

סטיוארט קונאן וילסון (באנגלית: Stuart Conan Wilson; נולד ב-25 בדצמבר 1946) הוא שחקן אנגלי, שמוכר מתפקידיו בקולנוע ובטלוויזיה.

==ביוגרפיה==
וילסון נולד בגילפורד שבסארי. הוא למד במקומות שונים כי משפחתו הייתה בחיל האוויר המלכותי. כשעברו לגור בלונדון רכש את הכשרתו כשחקן באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. עם סיום לימודיו ב-RADA, במהלך שנות השישים והשבעים של המאה העשרים שיחק בתיאטרון. הוא הופיע בתפקידים חשובים עם הלהקה השייקספירית המלכותית, בתיאטרון רויאל קורט, בווסט אנד של לונדון, בסיור הופעות ובהפקות פרינג', בעיקר בתיאטרון בוש בלונדון.

הפריצה הגדולה של וילסון הייתה בשנת 1972 כשלוהק לגלם את יוהאן שטראוס הבן בדרמה התקופתית של ITV "משפחת שטראוס". בהמשך הופיע בתוכניות רבות בטלוויזיה הבריטית בין השאר בסדרת המדע בדיוני "Space: 1999", בסדרה ההיסטורית "אני, קלאודיוס", בסדרה המשטרתית " The Sweeney", בסדרה "שובו של המלאך", בעיבוד לרומנים של אנתוני טרולופ "משפחת פאליסר", בעיבוד לרומן "אנה קארנינה", בסדרה "המקצוענים", בסדרה "Tales of the Unexpected", בעיבוד לספר "The Old Men at the Zoo", בסדרה עטורת השבחים "היהלום שבכתר" ובסדרה "החשוד העיקרי". תפקידו המצליח ביותר היה כאלן סטיוארט בסדרת המתח "Running Blind" משנת 1979.

כשחקן בוגר יותר, עבר וילסון להופיע בהוליווד, לעיתים קרובות גילם את דמויות הנבלים. בין הסרטים שהשתתף בהם היו "ות'רבי", "נשק קטלני 3", "הבריחה מאבסולום", "העלמה והמוות" של הבמאי רומן פולנסקי, "האסיר מזנדה", "הפריצה לאלקטרז", "על אש קטנה", "המסכה של זורו" וב"שוטרים לוהטים".
בטלוויזיה כיכב בסרטים "Coins in the Fountain", "קסם קטלני" (1991) וב"נסיכת הגנבים" (2001).

אחרי הצלחתו כשחקן בהוליווד מעט וילסון להופיע בטלוויזיה, אך שיחק לפעמים כשחקן אורח בסדרות טלוויזיה כמו "רציחות במידסומר" (2008), "ספוקס" ו"קרוסבונס".

===חיים אישיים===
וילסון נשוי לקורטני פלדג'ר ולהם 3 ילדים.

==פילמוגרפיה==
* משפחת שטראוס (1972) The Strauss Family
* משפחת פאליסר (1974) The Pallisers
* אני, קלאודיוס (1976) I, Claudius
* אנה קארנינה (1977) Anna Karenina
* (1979) Running Blind
* האסיר מזנדה (1979) The Prisoner of Zenda
* אייבנהו (1982) Ivanhoe
* היהלום שבכתר (1984) The Jewel in the Crown
* ות'רבי (1985) Wetherby
* (1985) Romance on the Orient Express
* (1990) Coins in the Fountain
* קסם קטלני (1991) Her Wicked Ways
* נשק קטלני 3 (1992) Lethal Weapon 3
* עידן התמימות (1993) The Age of Innocence
* צבי הנינג'ה 3 (1993) Teenage Mutant Ninja Turtles III
* הבריחה מאבסולום (1994) No Escape
* העלמה והמוות (1994) Death and the Maiden
* הפריצה לאלקטרז (1996) The Rock
* המסכה של זורו (1998) The Mask of Zorro
* על אש קטנה (2000) Slow Burn
* נסיכת הגנבים (2001) Princess of Thieves
* שוטרים לוהטים (2007) Hot Fuzz
* רציחות במידסומר (2008) Midsomer Murders
* ספוקס (2008) Spooks

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אנגלים
קטגוריה:שחקני תיאטרון אנגלים
קטגוריה:חברי הלהקה השייקספירית המלכותית
קטגוריה:בוגרי האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה
קטגוריה:אנגלים שנולדו ב-1946
סקוט פישר

סקוט פישר (באנגלית: Scott Fischer; 24 בדצמבר 1955 – 11 במאי 1996) היה מטפס הרים אמריקאי. הוא התפרסם בעקבות העפלותיו לפסגות ההרים הגבוהות בעולם ללא מסכת חמצן. פישר היה האמריקאי הראשון שהעפיל יחד עם וואלי ברג לפסגת ההר הרביעי בגובהו בעולם, הר להוטסה. 
בנוסף, יחד עם אד וויסטורס היה לאמריקאי הראשון שהעפיל לפסגת ההר K2, ההר השני בגובהו בעולם, ללא מסכת חמצן.

פישר העפיל לפסגת ההר הגבוה בעולם, הר האוורסט, בשנת 1994. 
שישה שבועות לאחר טיפוס על הר הקילימנג'רו באפריקה, שב פישר להר האוורסט.
במסגרת עבודתו בתור מדריך קבוצות לטיפוס הרים, סבל מהיפותרמיה, ונהרג במהלך סופה שהתרחשה על ההר ב-11 במאי 1996, וגבתה את חייהם של שמונה מטפסי הרים, ובהם מדריך טיפוס ההרים רוב הול.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מטפסי הרים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1955
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1996
דת'-דום

דת'-דום (Death-Doom) הוא סגנון קיצוני של מטאל המשלב דום מטאל ודת' מטאל, ובפרט את הקצב האיטי והאווירה הפסימית של הדום מטאל עם שאגות הגראולינג העמוקות של הדת' מטאל, ותיפוף ה"דאבל-קיק". הדת'-דום מתאפיין בשירת גראולינג, קצב נגינה איטי עד בינוני, שירים בנושאים אפלים וחזרות רבות. הז'אנר הופיע בסוף שנות ה-80 וצבר מידה מסוימת של פופולריות במהלך שנות ה-90, אך הפך פחות נפוץ עד תחילת המאה ה-21.<ref name=":0">Tracey, Ciaran (March 2006). "Doom/Death: United in Grief", Terrorizer #142, pp.54-55.</ref> בתורו, הדת'-דום הוליד את תת-הז'אנר הקשור בקשר הדוק, פיונרל דום (באנגלית: Funeral Doom; תרגום חופשי: דום לוויות), וכן את המטאל הגותי הנחשב למלודי, קודר ורומנטי יותר.<ref></ref>

== היסטוריה ==
הסימנים הראשונים לז'אנר הדת'/דום מקורם באמצע שנות ה-80 כאשר אבות ראשונים כמו Dream Death ו-Celtic Frost החלו לערבב דום מטאל מסורתי עם ת'ראש מטאל וסצנת הדת' מטאל המתהווה.<ref>Bardin, Olivier (May 2006). "Forgotten Doom: Raiders of the Lost Art", Terrorizer #144, p.56</ref> תקליטים מוקדמים בשנות ה-90 של להקות כמו Autopsy, Paradise Lost, Sempiternal Deathreign, Winter, Goatlord, My Dying Bride ו-Anathema שילבו את צליל הדום מטאל של אמצע שנות ה-80 של להקות כמו Candlemass ו-Saint Vitus עם שימוש בגראולינג, לעיתים שירה נשית או קלידים, ובמקרה של My Dying Bride, אף כינורות. השפעתן של להקות אלו זכתה להולדה ולהכרה של להקות מטאל גותי כמו Within Temptation, Lacuna Coil ו-The Gathering.<ref name=":0" /><ref>Metal Hammer #173</ref> נראה שסגנון הדת'-דום הפך פחות פופולרי לקראת סוף העשור, שכן רבים מאבות הסצנה נטשו את הסאונד המוקדם שלהם כדי לאמץ כיוון פופולרי, נגיש ומובן יותר.<ref name=":0" />

עם זאת, הסגנון נמשך בצורה של פיונרל דום (Funeral Doom, "דום לוויות"). פיונרל דום הוא סגנון של דום מטאל שניתן לתאר כמעין סגנון מלנכולי של דת'-דום, בעל קצב נגינה איטי במיוחד, בהשראת שירי לוויה ואבל (dirge).<ref></ref><ref name=":5">[https://rateyourmusic.com/genre/funeral-doom-metal/ Funeral Doom Metal - Music genre - RYM]</ref> פיונרל דום שם דגש על יצירת תחושה של ריקנות, ייאוש ומצב רוח דיכאוני. נעשה שימוש רב בדיסטורשן של הגיטרות החשמליות, ואלמנטים של דארק אמביינט, כגון שימוש בקלידים, משמשים לעיתים כדי ליצור אווירה דמוית-חלום.<ref name=":5" /> השירה נעשית בדרך כלל במזמורים מלאי-אבל וגראולינג.<ref name=":5" /> הלהקות החלוצות של הפיונרל דום הן Mournful Congregation (אוסטרליה), Esoteric (בריטניה), Evoken (ארצות הברית), Funeral (נורווגיה), Thergothon ו-Skepticism (פינלנד). להקות ידועות אחרות בסגנון זה הן Shape of Despair, Frowning ו-Remembrance.

==רשימת להקות==

== ראו גם ==
* דום מטאל
* דת' מטאל
* מטאל גותי
* דום-דת' גותי

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגנונות מטאל
קטגוריה:דום מטאל
קטגוריה:דת' מטאל
Salvation (להקה ישראלית)

Salvation (נהגה "סאלביישן") היא להקת מטאל גותי ישראלית. הלהקה הוקמה ב-1999 בבאר שבע.
הלהקה המנגנת מטאל גותי בסגנון דום-דת' גותי סימפוני.

== היסטוריה ==

הלהקה הוקמה ב-1999 בבאר שבע על ידי המתופף גיא נקש, הגיטריסטים ולאד פרידמן ושחר קלינגר, הזמר אופיר ויטר והבאסיסט יבגני ארכיפוב. הלהקה הושפעה מאוד מלהקות המטאל הגותי של סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ובפרט מהלהקות הגותיות ששילבו זמרת נשית ומטאל סימפוני בנגינתן. הלהקה הוציא דמו ראשון ב-2004 והופיעה ברחבי הארץ. היא הוציאה סינגל נוסף ב-2011 אך הוציאה אלבום אולפן מלא ראשון רק ב-2015. במהלך השנים השתנה הרכב הלהקה.

== דיסקוגרפיה ==

* Out of Pain - דמו, 2004
* Shepherd I Shall Be - סינגל, 2011
* Everlasting Fall - אלבום, 2015

== חברי הלהקה ==
=== נוכחיים ===
* מתן קידר - גרואלינג
* ויקטוריה מקסימובה - זמרת, שירה נשית נקייה
* גיא נקש - תופים
* ולאד פרידמן - גיטרת קצב
* ארטם - גיטרת באס
* סרג' - גיטרה חשמלית מובילה

=== לשעבר ===

* שחר קלינגר - גיטרה
* אופיר ויטר - זמר
* יבגני ארכיפוב - גיטרת באס
* נטליה - שירה נשית

== קישורים חיצוניים ==
* 
; מאגרי מידע
; ביקורות
* [http://metalist.co.il/AlbumReviewPrivate.asp?id=1834 ביקורת על האלבום Everlasting Fall] באתר מטאליסט

קטגוריה:להקות מטאל ישראליות
קטגוריה:להקות מטאל גותי
ויליאם קמפבל

ויליאם ססיל קמפבל (באנגלית: William Cecil Campbell; נולד ב-28 ביוני 1930) הוא ביולוג ופרזיטולוג אירי-אמריקאי, הנודע בשל פיתוח תרופה נגד תולעים נימיות, ועל כך זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2015 יחד עם סטושי אומורה וטו יויו.

==ביוגרפיה==
קמפבל נולד באירלנד כבן שלישי למשפחה. הוא סיים את התואר שלו בקולג' טריניטי שבדבלין בשנת 1952 בהצטיינות יתרה, ולאחר מכן המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, אותם סיים ב-1957. מייד לאחר מכן ועד 1990, עבד בחברת התרופות מרק, כאשר החל משנת 1984 הוא היה חוקר בכיר בחברה וניהל את המחקר והפיתוח בחברה. בעת שעבד בחברה, בשנת 1962, קיבל אזרחות אמריקאית. בשנת 2002 הוא נבחר כחבר להאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.

==מחקריו==
קמפבל המשיך את מחקריו של סטושי אומורה, עמו זכה בפרס נובל, שחקר Streptomyces, קבוצה של חיידקים שנמצא קודם לכן על פעילותם להפקת אנטיביוטיקות כמו סטרפטומיצין ומצא מין חדש של חיידקים. אומורה הפיק מהחיידקים הללו חומרים שיש להם פעילות אנטי-מיקרוביאלית. קמפבל במחקריו מצא דרך לשפר את אותם חומרים ולפתח מהם את התרופה אברמצטין , שעוזרת נגד עיוורון הנהרות ואלפנטיאזיס טרופית, שתי מחלות הנגרמות מתולעים טפיליות ותוקפים במדינות עולם שלישי. שתי המחלות פוגעות יחד במאות מיליוני בני אדם. כך תרמו השניים לגילוי תרופות יעילות נגד טפילים שונים ופתחו מחקר למציאת תרופות נוספות כאלה שפעיל גם היום. המחלות נגדם פותחו התרופות נמצאות היום על סף הכחדה. חומרים דומים משמשים נגד תולעים פרזיטיות נוספות, שתוקפים יונקים שונים. 

הם הזריקו לעכברים כמויות לא ידועות של חומרים לא ידועים ובדקו אם יש תגובה של העכברים. הם מצאו שהטיפול בטוח מאוד ומאוד יעיל. כמו כן, מצאו במעבדתו שהחומר פעיל נגד שלב הלרווה של הפרזיט. השתמשו בחומר נגד עיוורון הנהרות בשלביו המוקדמים של המחלה וראו שהוא יעיל. עיוורון הנהרות נגרם מהלרוות, ולכן הריגתם גרמה להיעלמות התסמינים של המחלה. מאוחר יותר, התרופה נתרמה לטובת טיפול במחלה ללא עלות, וכך התאפשר הצמצום העולמי של המחלה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.nasonline.org/member-directory/members/3012626.html ויליאם קמפבל באתר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית] 
* [https://www.youtube.com/watch?v=QCmfknmFvBs הרצאות הנובל של שלושת הזוכים לשנת 2015] 
* 

קטגוריה:זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
קטגוריה:זוכי פרס נובל אמריקאים
קטגוריה:זוכי פרס נובל אירים
קטגוריה:ביוכימאים אמריקאים
קטגוריה:ביולוגים אמריקאים
קטגוריה:פיזיולוגים אמריקאים
קטגוריה:מדענים אירים
קטגוריה:פרזיטולוגים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי טריניטי קולג' (דבלין)
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת דרו
שלמה גור

שלמה גור (גרזובסקי) (25 ביולי 1913 - 7 בפברואר 1997) היה הוגה רעיון "חומה ומגדל" ומפקד חיל המדע.

==קורות חיים==
שלמה גרזובסקי נולד ביולי 1913 באומן שבאוקראינה. בעקבות המהפכה הבולשביקית ברח לרומניה, וממנה עלה לארץ ישראל בשנת 1930. למד חקלאות בבית הספר "מקוה ישראל". בשנת 1936 נמנה עם מייסדי קיבוץ ניר דוד (תל-עמל). במהלך מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט הגה ותכנן את רעיון "חומה ומגדל" להקמה מהירה של יישובים חקלאיים יהודיים מוגנים. בשנת 1938 עזר לדוד הכהן במיזם גדר הצפון.

בקיץ 1945 יצא לארצות הברית להשתלמות בנושאי מים. ב-18 באוגוסט 1947 חזר לישראל והחל בפעילות ב"הגנה". הוא התבקש לערוך סקירה של מצב הנשק שבידי היישוב, וממצאיו היו שכמות הנשק מועטה משחשבו.

באוקטובר 1947 מונה למנהל כל העניינים הלא מדעיים של המחלקה המדעית שהוקמה באותה עת, ובהמשך מונה למפקד חיל המדע בדרגת סגן-אלוף. בעקבות ויכוח תקציבי עם הרמטכ"ל, מרדכי מקלף, הודח מתפקידו.

הוא עזב את הקיבוץ ועבר לתל אביב, שם עבד במחלקה הטכנית של הקיבוץ הארצי.

בהמשך הקים משרד לפיקוח בנייה, והיה מעורב במיזמי בנייה גדולים, ובהם הקמת קמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית בירושלים, בית החולים הדסה עין כרם משכן הכנסת ובית עיריית תל אביב-יפו. הוא נמנה עם החשודים בפרשת תל גיבורים. הוא הועמד לדין באשמת תיווך לשוחד ונמצא זכאי.

בשנות ה-80 תמך בקידומו של מיזם "התעלה הצפונית", שתקשר בין הים התיכון לים המלח, כחלופה לתעלת הימים הדרומית.

==לקריאה נוספת==
* אוריאל בכרך, בכוח הידע: פרקים בתולדות חיל המדע, הוצאת מודן, 2015.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חיילי חיל המדע
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:בוגרי בית הספר החקלאי מקוה ישראל
קטגוריה:מייסדי קיבוצים
קטגוריה:ניר דוד: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בניר דוד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1913
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1997
ציר העולם

ציר העולם (בלטינית: axis mundi; מכונה גם "הציר הקוסמי", "העמוד הקוסמי", "מרכז העולם", וכן "טבור העולם", umbilicus mundi) הוא מונח הקיים בדתות ופילוסופיות שונות ומתאר את נקודת המפגש בין העולמות הגבוהים והנמוכים או מקום ההשקה בין שמיים לארץ (לעיתים גם לשאול), בו נפגשים ארבעת כיווני המצפן. 

על פי מירצ'ה אליאדה, בכל תרבות יש מוקד מקודש, למשל פסגת ההר הקוסמי היא הנקודה הגבוהה ביותר על פני הארץ אך גם טבורה של האדמה, הנקודה שבה החלה הבריאה.

בדתות שונות, המשלים לציר העולם הוא הציר העתידי, כלומר העולם הבא.

==דוגמאות==
ציר העולם יכול להיות מיוצג על ידי:
* אובייקט טבעי (למשל הר, סלע או עץ).
**הרים גבוהים נחשבים בדרך כלל כקדושים על ידי עמים המתגוררים בסמוך להם, וזכו למעמד מקודש, לעיתים המיתולוגיה המקומית טוענת שההר המקודש הוא מקום משכנם של האלים.
***הרים: אולימפוס בו שוכנים האלים היווניים, הר גריזים המקודש לשומרונים, הר חרמון שהאמורים הקימו לרגליו מקדש לבעל גד, הר סיני (הר חורב) בו נתן אלוהים את התורה לעם ישראל, קנצ'נג'נגה עליו מתגורר יטי, פוג'י המקודש בעיני היפנים, אולורו הקדוש לאבוריג'ינים, הר קאילאש המקודש להינדים, הגבעות השחורות המקודשות לאמריקאים-ילידים, הר ציון המקודש לשלוש דתות אברהמיות וגבעת הגולגולתא המקודשת לנוצרים.
***הרים מיתולוגיים כמו הר קונלון והר מרו שהמיתולוגיה ההינדית קיבעה ההר כמקום משכנם של האלים.
**עצים מייצגים בתרבויות שונות את ציר העולם בצורה מוחשית המובנת לעם ובדומה לכך בתנ"ך מוזכרים עץ החיים ועץ הדעת העומדים במרכז גן עדן ומהם יוצאים ארבעה נהרות לארבע כיוונים. עץ כולל שורשים מתחת לאדמה שהם שווה ערך לעולמות התחתונים או לשאול, ענפים בשמיים וגזע ניצב על האדמה, לכן בתרבויות רבות יש עצים מקודשים, כמו יגדראסיל.
**אבן כמו הוא האומפאלוס.
*חפץ או מעשה ידי אדם
** מגדל בבל או כל זיגוראת אחר או מקדש, או מונולית כמו גבקליטפה.
**פסגה של מקום יישוב כגון האקרופוליס וכן הר הבית (בעיקר אבן השתייה שעליו, הקדושה הן ליהדות והן לאסלאם), הכעבה.
*דימוי כמו סולם יעקב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:מיתולוגיה
קטגוריה:נרטולוגיה
קטגוריה:סמלים
קטגוריה:קוסמולוגיה
קטגוריה:היסטוריה של הדתות
פרשת תל גיבורים

פרשת תל גיבורים היא פרשת שוחד שהסעירה את ישראל בתחילת שנות ה-60.

==השתלשלות הפרשה==
בינואר 1963, לאחר עבודת משטרתית סמויה בראשות אילן יקותיאלוב, נעצר סמנכ"ל משרד הבריאות, יהודה שפיגל, על רקע תוכנית המשרד להקים בית חולים בתל גיבורים שבחולון (לימים המרכז הרפואי וולפסון), לאחר שהאדריכלים יעקב רכטר ומשה זרחי והמהנדס מיכה פרי התלוננו כי נדרשו לשלם שוחד כדי לזכות בתכנון. להוכחת החשד ציידה המשטרה את המתלוננים במיקרופונים סמויים, והקליטה את פגישתם עם החשודים במתן השוחד ובתיווך לשוחד, שנערכה בקפה "ורה" בתל אביב. שפיגל הואשם בלקיחת שוחד, בדמות תרומות לישיבת "בני יהודה" שבראשה עמד, כדי לתת את זכות הבנייה. בסוף שנת 1964 הורשע שפיגל ונידון לשנתיים מאסר. 

בפרשה הועמדו לדין גם עו"ד שלמה ירקוני שהורשע בבית המשפט העליון בתיווך לשוחד ונדון ל-18 חודשי מאסר וקנס של 5,000 ל"י, ומפקח הבנייה שלמה גור, שהועמד לדין באשמת תיווך לשוחד ונמצא זכאי.

במשך המשפט רווחה הדעה כי שפיגל לא פעל ממניעים אישיים אלא ממניעים מפלגתיים. סערה ציבורית שהתחוללה בעקבות הפרשה הביאה את ראש הממשלה למנות, ב-25 באוקטובר 1964, ועדת חקירה בראשות שופט בית המשפט המחוזי משה גולן. בדו"ח שהגישה הוועדה נקבע שנמצא דופי בהתנהגותו של סגן שר-הבריאות מהמפד"ל, ח"כ יצחק רפאל, ובעקבות זאת התפטר רפאל מתפקידו כסגן שר הבריאות. לאחר שהופעל עליו לחץ ציבורי ויתר רפאל על חסינותו כחבר הכנסת, והועמד לדין בחשד שלקח שוחד, אף זאת בדמות תרומות למוסד הרב קוק, שבראשו עמד. הוא זוכה, לאחר שהעד המרכזי, יהודה שפיגל, שהורשע לפניו, סירב להעיד נגדו.

==בעקבות הפרשה==
בעקבות הפרשה סירבה גולדה מאיר שרפאל יכהן בממשלתה, והוא חזר לתפקיד ממשלתי רק בממשלתו של יצחק רבין בה כיהן כשר הדתות בשנים 1974–1976.

מבנה בית החולים בתל גיבורים עמד כפיל לבן מספר שנים, עד להשלמתו בשנת 1980 הודות לתרומתה של משפחת וולפסון.

שפיגל ריצה את עונשו, ובשנת 1988 קיבל חנינה מנשיא מדינת ישראל, חיים הרצוג.

==בספרות==
על מידת העניין הציבורי שעוררה הפרשה בישראל מעיד אזכורה ברומן "עת הזמיר" מאת חיים באר:

==קישורים חיצוניים==
* , 

==הערות שוליים==

תל גיבורים
תל גיבורים
קטגוריה:שנות ה-1960 בישראל
תל גיבורים
מרצדס-בנץ W 100

מרצדס-בנץ W 100
מרצדס-בנץ W 100 (ידועה גם כמרצדס-בנץ 600) היא מכונית סלון מפוארת יוקרתית אשר יוצרה על ידי חברת מרצדס-בנץ הגרמנית בין השנים 1963–1981.
== מבנה ==
היא הוצגה בספטמבר 1963 ונועדה להתחרות מול רכבי העילית של התוצרת הבריטית דוגמת רולס-רויס ובנטלי, כמו גם האמריקאית דוגמת קדילק, לינקולן ואמפריאל.

המכונית יוצרה בשני מרכבים: ארוך (LWB) וקצר (SWB), כאשר באופן כללי הגרסה בעלת בסיס הגלגלים הקצר נועדה לבעלי מכונית הנוהגים במכוניתם, וגרסת בסיס הגלגלים הארוך לימוזינה נועדה ותוכננה בשימת דגש לנוסע מאחור, כאשר את המכונית נוהג נהג מקצועי. דוגמה לתכנון כזה היא מחיצת חלון חשמלי החוצצת בין הנהג לנוסעים מאחור.

המרצדס-בנץ 600 מקבילה לדגם ה-S600 של ימינו כאשר הייתה ספינת הדגל של מרצדס-בנץ, והמכונית הגדולה והמפוארת ביותר של החברה. ירשה את שתי קודמותיה ה-300SEL 6.3 והמרצדס-בנץ 450SEL 6.9.

היצור החל בשנת 1964 ונמשך עד לשנת 1981. בסך הכל יצרה מרצדס-בנץ 2,677 יחידות מהם 2,190 במרכב הסלון הקצר, 304 במרכבי פולמן ארוכים, 124 במרכבי פולמן 6 דלתות ו-59 במרכב לנדאולט.
=="מרצדס-בנץ W 100" כ"מכונית שרד" של מנהיגים==
מרצדס-בנץ W 100 דגם "פולמן" – מכוניתו של [[חביב בורגיבה, נשיא תוניסיה בין השנים 1957–1987]]
* חביב בורגיבה
* חסן השני, מלך מרוקו
* חוסני מובארכ
* אידי אמין
* יוסיפ ברוז טיטו
* ג'ון פורסטר
* ג'ומו קניאטה
* ח'אלד, מלך ערב הסעודית
* חוסני מובארכ
* יאקובוס יוהנס פושה
* קים איל-סונג
* קים ג'ונג-איל
* ליאוניד ברז'נייב
* לאופולד סדאר סנגור
* מוחמד רזא שאה פהלווי
* מוחמד השישי, מלך מרוקו
* מאו דזה-דונג
* ניקולאה צ'אושסקו
* עומר בונגו
* סדאם חוסיין
* סוליימאן דמירל

==סלבריטאים וטייקונים שרכשו "מרצדס-בנץ W 100"==
קוקו שאנל, אריק קלפטון, יו הפנר, אריסטוטלס אונאסיס, ג'ון לנון, ג'ורג' האריסון, אליזבת טיילור, קארן קרפנטר, ג'ייסון קיי, דייוויד בואי, ג'ק ניקולסון, אלביס פרסלי, ג'יי לנו, ג'רמי קלארקסון, ג'יימס מיי, רואן אטקינסון

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.mercedes-benz.com אתר מרצדס-בנץ העולמי]
* [http://www.mercedes-benz.co.il אתר מרצדס-בנץ ישראל]

==הערות שוליים==

W 100
קטגוריה:מכוניות סלון
קטגוריה:מכוניות לנדולט
קטגוריה:מכוניות שרד
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1963
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
החזית האסלאמית (סוריה)

החזית האסלאמית (בערבית: الجبهة الإسلامية; תעתיק מדויק: אל-ג'בהה אל-אסלאמיה) הייתה קבוצת מורדים אסלאמיסטים מרכזית במהלך מלחמת האזרחים בסוריה. הקבוצה הכריזה על הקמתה ב-22 בנובמבר 2013 תוך מיזוג 7 קבוצות מורדים סונים אסלאמיסטים המזוהים עם תנועת האחים המוסלמים בסוריה ועם הזרם הסלפי, לרבות , , אחראר א-שאם, צבא האסלאם (ג'יש אל-אסלאם), , ו. החזית האסלאמית החליפה ברית קודמת בשם , אשר התקיימה בין 2012 לדצמבר 2013, אז התאחדה עם "החזית האסלאמית לשחרור סוריה" (בה היו חברים וליוואא א-תווחיד) והפכה ל"חזית האסלאמית". קבוצת חמושים נוספת בשם התמזגה עם אחראר א-שאם סמוך להקמת ברית החזית האסלאמית. 

מתחים פנימיים בקואליציה זו גרמו להתפוררותה במהלך 2015, בעיקר כאשר כוח מרכזי בברית החזית אסלאמית - תנועת אחראר א-שאם הסלפית - הפכה לחלק ממפקדת צבא הכיבוש הג'יהאדיסטי (שהונהג בידי ג'בהת א-נוסרה). ארגון אסלאמיסטי גדול בשם סוקור א-שאם התאחד עם אחראר א-שאם במרץ 2015. 

החזית האסלאמית קיבלה תמיכה רשמית מהממלכה הסעודית, והיוותה את אחד הכוחות העיקריים באופוזוציה הסורית במהלך פעילותה. למרות שהחזית האסלאמית לא הוכרה כחלק מהקואליציה הסורית הלאומית (המזוהה עם חילוניים ואסלאמיסטים מתונים), היו ניסיונות להכרה הדדית עם המועצה הלאומית של סוריה, אשר מזוהה עם האחים המוסלמים. המועצה הלאומית הייתה אמורה להפוך לחלק מהקואליציה הלאומית, אך המיזוג התעכב עקב חילוקי דעות אידאולוגיים. החזית האסלאמית הייתה מתואמת עם הצבא הסורי החופשי במסגרת המפקדה העליונה של הקואליציה הלאומית הסורית.

==ראו גם==
*המועצה הלאומית של סוריה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחמת האזרחים בסוריה: ארגונים
קטגוריה:צבאות לא סדירים
קטגוריה:האחים המוסלמים
המוזיאון הלאומי של דמשק

[[היפוגאום של ירחאי מתדמור]]
חמה]]
המוזיאון הלאומי של דמשק (בערבית: المتحف الوطني بدمشق) הוא מוזיאון גדול לארכאולוגיה ואמנות השוכן בלב העיר דמשק, סוריה על גדות נהר ברדה. המבנה נמצא במערב דמשק בין אוניברסיטת דמשק ומסגד טקיה (Tekkiye Mosque).

== היסטוריה ==
המוזיאון נוסד בשנת 1919 במדרסה אל עדליה, מבנה מהתקופה האיובית, שושלת ששלטה בסוריה במאות ה-12–13. המבנה הנוכחי החל להיבנות בשנת 1935. ב-1956 וב-1975 הוספו לו אגפים. ב-1979 הפך המוזיאון להיות המוזיאון המרכזי של סוריה. בעת הקמת מוזיאון דיר א-זור ב-1974, תרם המוזיאון יחד עם המוזיאון הלאומי של חלב, 140 פריטים שהיוו את הבסיס לאוסף המוזיאון.

== המבנה ואגפי המוזיאון ==
חזית המוזיאון בנויה מחזית של ארמון אסלאמי, שהועברה ושוחזרה ככניסה הראשית של המוזיאון. ממצאים ייחודים במוזיאון הם: שחזור בית הכנסת דורה אורופוס מהמאה ה-3 לספירה; ההיפוגאום של ירחאי מתדמור, המתוארך לשנת 108 לספירה; חזית ופרסקאות מקסר אל-חייר אל-ע'רבי, המתוארך לשנת 727 לספירה ושוכן 80 ק"מ דרומית לתדמור; אחת הכניסות למסגד יאלבוג'ה (Yalbugha Mosque) ששכן בדמשק, המתוארך לאלף ה-13.

המוזיאון מאורגן בחמישה אגפים:
*אגף המיוחד לתקופות פרהיסטוריות, הכולל שרידים של שלדים מתקופות נאוליתיות שונות, וכן חפצים וממצאים שהתגלו באגן של נהר האורונטס, הפרת ותל רמאד (Tell Ramad) בדרום מערב סוריה.
*אגף יישובים עתיקים, הכולל ממצאים מאבלה, אוגרית, מארי, אמרית (Amrit) עיר פיניקית עתיקה, תל סוקס (Tell Sukas) עיר מתקופת הברונזה המאוחרת ששכנה על חוף הים התיכון ואתרים נוספים.
*אגף המיוחד לממצאים מהתקופה הקלאסית הכולל ממצאים מהתקופה ההלניסטית, רומאית וביזנטית. התצוגה כוללת פסלים, סרקופגים משיש ואבן, פסיפסים, מטבעות. חלק מסוים באגף מיוחד לתכשיטים. הממצאים הם מאתרים כמו חרן, תדמור, ציורי קיר מדורה אירופוס, הר הדרוזים ועוד.
*התקופה האסלאמית כוללת ממצאים וגילופים מתוך הארמון האסלאמי שחזיתו שוחזרה בחזית המוזיאון. בנוסף, מוצגים רבים מזכוכית ומתכת, וכן מטבעות, מתקופות שונות של ההיסטוריה האסלאמית. כתבים מהתקופה האומיית והעות'מאנית. חלונות מסטוקו, כלים מפיאנס (Faience), מצבה של ח'אלד בן אל-וליד, עיטורים מאתר קסר אל-חייר א-שרקי ועוד. באגף זה נמצאת גם הספרייה של המוזיאון. באגף זה מוצג גם בית סורי מסורתי מהמאה ה-18.
*אגף המוקדש לתצוגות מתחלפות של אמנים מסוריה, העולם הערבי ומדינות אחרות.

בחצר המוזיאון נמצא מוזיאון פתוח של ממצאים מאבן מתקופות שונות. אוסף המוזיאון כולל גם ממצאים שנחפרו בתחילת שנות ה-2000 תל אל-מושריפה, התל של הממלכה העתיקה קטנה.

==גלריית תמונות==
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="170px" perrow="4">
Damascus Museum lion.jpg|פסל אריה עם צבי בין רגליו, בגן הפתוח במוזיאון
Gravestone in Damascus 01.jpg| מצבת קבר בחצר המוזיאון
View onto Damascus National Museum.JPG|מבט כללי על מבנה המוזיאון
Damasco Museo NazionaleHPIM3266.JPG|חצר המוזיאון
</gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.unesco.org/culture/museum-for-dialogue/museums/en/1/national-museum-of-damascus-syria# National Museum of Damascus, Syria] באתר של אונסק"ו

דמשק
דמשק
דמשק
קטגוריה:דמשק: מוזיאונים
ויליאקה

ויליאקה (בלטבית: Viļaka; בלטגלית: Vileks, וילקס; בגרמנית: Marienhausen, מרינהאוזן; ביידיש: ויליאקי) היא עיירה במזרח לטביה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

במהלך המאה ה-13 נבנה בוויליאקה מנזר. בשנת 1772 נכללה העיירה בשטח האימפריה הרוסית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחומי לטביה העצמאית. בשנת 1945 הוענק ליישוב מעמד עירוני.

==יהודי ויליאקה==
בשנות השלושים של המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-450 יהודים, כשליש מתושביה, שרוב המסחר המקומי היה בידיהם, והייתה מבחינה תרבותית אחת מהעיירות היהודיות באזור. עקב ריכוז היהודים הגבוה נהגה היידיש כשפת הדיבור העסקית והתרבותית בעיירה, ושלטים כתובים ביידיש באותיות עבריות נראו בה במקומות רבים. במקום היה בית ספר יסודי ששפתו הייתה יידיש, ומועדון תרבות שהפעיל ספרייה וחוג דרמה. בעיירה התקיימו מוסדות יהודיים וציוניים: סניף של בית"ר, של השומר הצעיר ושל נצ"ח (נוער ציוני חלוצי). המוסדות הציוניים נסגרו בעת החלת השלטון הסובייטי על העיירה, בשנת 1940.

עם פרוץ מבצע ברברוסה הגיעו לעיירה כ-200 פליטים יהודים נוספים מליטא, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם. עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים ב-2 ביולי 1941, הוטלו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה חמורות וחובת ענידת טלאי צהוב, תוך ביצוע מעשי התעללות ורצח אקראיים בידי הגרמנים. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם באזור עני והרוס בה, וממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה, תוך רצח גברים ואונס נשים בידי הלטבים המקומיים.

בגטו שבעיירה שרר רעב כבד, הואיל ונאסרה הכנסת מזון אליו. בלילה של ה-11 באוגוסט 1941 בוצעה בגטו אקציה. הגברים היהודים הוצעדו כשני ק"מ מהעיירה, ונרצחו בבורות ירי שחפרו בעצמם, ולאחר מכן, נרצחו הנשים והילדים. במעשה הטבח נרצחו כ-650 יהודים, והוא תועד בצילומי הגרמנים. בהמשך, הועלו באש גופות הקרבנות.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:לטביה: ערים
קטגוריה:בורות ירי בשואה
קטגוריה:לטביה: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1945
אלי שטיין

אלי שטיין אבן (נולד ב-4 באוקטובר 1947) הוא קצין בחיל החימוש בדימוס שהשתחרר בדרגת אלוף-משנה. כיהן כשנה כמנכ"ל מכון התקנים הישראלי.

== ביוגרפיה ==
שטיין אבן הוא בוגר בהצטיינות בהנדסת חשמל של הטכניון.

התגייס לצה"ל לפני מלחמת ששת הימים, סיים קורס קצינים בהצטיינות, ולאחר 28 שנים בשירות, השתחרר בדרגת אלוף-משנה. בין תפקידיו, כיהן כקצין פרויקטים במשלחת בניו-יורק, ובתפקידו האחרון, כראש מחלקת פיתוח מערכות נשק.

לאחר שחרורו מצה"ל, התמנה לסמנכ"ל חברת יהודה רשתות בע"מ.

בשנת 2008 מונה למנכ"ל יהודה פלדות בע"מ, חברה מובילה ליצור פלדה. לאחר פרישתו מהתפקיד בשנת 2015, מונה למנכ"ל מכון התקנים הישראלי. זמן קצר לאחר מכן, נפסל מינויו, אך הוא מונה-מחדש לאחר מכן.

שטיין חבר נשיאות בהתאחדות התעשיינים במשך שתי קדנציות בין השנים 2008–2014. כמו כן, הוא חבר הנהלת אגף המתכת משנת 2008.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* [http://www.sii.org.il/44-2533-he/SII.aspx אלי שטיין מונה למנכ"ל מכון התקנים הישראלי], באתר מכון התקנים הישראלי, 28 ביוני 2015

==הערות שוליים==

קטגוריה:מנכ"לים יוצאי שירות קבע בצה"ל
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:אלופי-משנה בצה"ל
קטגוריה:מנכ"לי מכון התקנים הישראלי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1947
וינקיבצי

וינקיבצי (באוקראינית: Віньківці; בפולנית: Wińkowce, וינקובצה; ברוסית: Виньковцы, וינקובצי) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

==תולדות היישוב==
וינקיבצי נזכרת לראשונה בשנת 1493. בשנת 1957 הוענקו לה זכויות עיר. בתקופה הסובייטית הוענק לה השם "זאטונסק" (Zatonsk).

==יהודי וינקיבצי==
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בווינקיבצי 1,745 יהודים, קרוב למחצית מכלל תושביה, ובמקום פעלו בית ספר יידי ושני קולחוזים יהודיים.

ב-11 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, איסור הליכה על מדרכות וחובת ביצוע עבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, תוך ביצוע מעשי התעללות קשים ביהודי העיירה, בעיקר בקשישים ובחרדים.

ב-9 במאי 1942 נרצחו כ-450 יהודים מהגטו ליד הכפר סטניסלבובקה, שם נרצחו באותו יום גם כ-600 מיהודי זינקוב.

בקיץ 1942 נלקחו 1,875 יהודים מהגטו שבעיירה, ונרצחו ליד הכפר הסמוך טטרינקה. ב-6 באוגוסט 1942 נרצחו אחרוני היהודים שנותרו בגטו. בסוף מרץ 1944 שוחררה העיירה בידי הצבא האדום.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז חמלניצקי: יישובים
קטגוריה:מחוז חמלניצקי: עיירות יהודיות
קטגוריה:יישובים שהוקמו במאה ה-15
ויסוקי

ויסוקי (בבלארוסית: Высокае, ויסוקאיה; בפולנית: Wysokie) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בסמוך לנהר הבוג המערבי ולגבול פולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

מהמאה ה-17 נזכרת ויסוקי כעיר בבעלות אצולה. בעיירה כנסיות מהמאות ה-17 וה-18 וארמון שנבנה בראשית המאה ה-19. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

==יהודי ויסוקי==
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים, כ-80% מכלל תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ופעילות של ארגון הבונד.

עם פרוץ מבצע ברברוסה, ב-22 ביוני 1941, נכנסו לעיירה הגרמנים, וריכזו את יהודיה בגטו סגור שהוקם בה. ב-2 בנובמבר 1942 נרצחו כל יהודי הגטו, למעט מספר צעירים שהצליחו להימלט ליערות הסביבה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:גטאות בבלארוס
קטגוריה:מחוז ברסט: עיירות יהודיות
וכניבקה

וכניבקה (באוקראינית: Вахнівка; בפולנית: Wachniwka) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

וכניבקה נזכרת לראשונה בשנת 1578. במפקד 1897 נמנו בה 2,404 יהודים, כמחצית מתושביה. בשנת 1981 נפתח בעיירה מוזיאון סובייטי.

==יהודי וכניבקה==
בשנת 1926 נמנו בעיירה 2,091 יהודים, למעלה משליש מתושביה. בתקופה זו עזבו את העיירה רבים מיהודיה. בשנות השלושים הוקם במקום קולחוז יהוד "דער שטערן" ("הכוכב") ויהודים רבים עבדו בו. 

בסוף יוני 1941 נכבשה וכניבקה בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד גזירות שונות על יהודיה, תוך ביצוע מעשי התעללות ולקיחת יהודים לעבודות כפייה. בתחילת 1942 רוכזו יהודי העיירה והסביבה בגטו שהוקם בה.

ב-3 ביוני 1942 נלקחו מאות היהודים שנותרו בגטו ליער טורבין הסמוך לעיירה, ושם נרצחו.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גטאות באוקראינה
קטגוריה:מחוז ויניצה: עיירות יהודיות
עליית שלמה למלוכה

המלכת שלמה. ציור מעשה ידי [[אנדראס ברוגר משנת 1777]]
עליית שלמה למלוכה הייתה סיפור מקראי מתמשך, שתחילתו בתהליכים שנמשכו מספר שנים, כבר בתקופת שלטונו של דוד, והגיע לשיאו עם סיום משפט שלמה.

==סמוך ללידתו==
דוד נשבע לבת שבע, כדי לפייס אותה, שהבן הראשון שיוולד ממנה, ויישאר בחיים, יהיה הבן שיירש אותו. ואכן, לאחר הלידה, נתן הנביא ניבא ששלמה הוא שיירש את המלוכה, אף על פי שאינו הבן הבכור של דוד.

==דעיכת שלטון דוד==
שלוש שנים לפני מות דוד, מרד אבשלום בשלטונו, וכיוון שהיה הבן הגדול ביותר של דוד שנותר בחיים, המליך את עצמו למלך. לאחר שהמרד שכך ואבשלום מת, מרד שבע בן בכרי בדוד. לאחר שגם מרד זה סוכל, קיבץ לו אדוניה בן חגית תומכים כדי להמליך את עצמו לאחר מות דוד, שהרי היה הבן הגדול ביותר של דוד שנותר בחיים. כששמע נתן הנביא על כך, החליט שצריך לעשות מעשה ולהפסיק את הוויכוחים על המלוכה. הוא ביקש מבת שבע, אם שלמה, שתסייע לו לשכנע את דוד בחשיבות העניין. ואכן, דוד השתכנע, וציווה למשוח את שלמה. לאחר שנמשח שלמה, שמע על כך אדוניה, והחליט לברוח ולהחזיק בקרנות המזבח (שיש להן כעין דין עיר מקלט). לאחר ששלמה נשבע לו שלא יהרוג אותו אם יהיה נאמן למלכותו, הורד אדוניה מהמזבח.

לפי התלמוד, משיחה בשמן בטקס ההמלכה היא אירוע חריג שמתרחש רק בהחלפת בית מלוכה, או כאשר יש עוררין על בחירת המלך. יחד עם המלכתם של יואש ושל יהואחז, המלכת שלמה היא מהאירועים הבודדים בהם נמשח למלוכה מלך בן מלך, כיוון שהיו אלו המלכות שנויות במחלוקת.

==ביסוס שלטון שלמה==
מיד בתחילת מלכותו, ציווה שלמה על שמעי בן גרא שישב בירושלים ולא יצא ממנה, כדי שיוכל להשגיח עליו, שהרי סייע בידי אבשלום במרדו. שמעי נשבע שלא יצא מירושלים, אך לאחר שלוש שנים הפר את השבועה ושלמה הרגו. כמה ימים אחרי מות דוד, שכנע אדוניה את בת שבע שתבקש בשבילו את אבישג השונמית לאשה. שלמה ראה בבקשה זו ניסיון למרד, שכן באותם ימים היה מנהג שמלך חדש לוקח לו את נשות המלך הישן, ונתינת אבישג לאדוניה הייתה עשויה לרמז כי הוא יורש דוד. לכן, הוא שלח את בניהו בן יהוידע שיהרוג את אדוניה. לאחר ניסיון המרד הזה, החליט שלמה לגרש את אביתר הכהן לענתות, שהרי סייע ביד אדוניה. לאחר ששמע יואב על כך, ברח והחזיק בקרנות המזבח, שהרי גם הוא תמך באדוניה. שלמה שלח את בניהו שיהרוג את יואב, ובניהו הרג את יואב על המזבח, לאחר שמיאן לרדת. לאחר שגמר לבסס את המלוכה בקרב עמו, ביסס שלמה את מלכותו בקרב עמים אחרים בכך שהתחתן עם בת פרעה. לאחר כל הדברים האלה, הלך שלמה למשכן גבעון כדי להודות לה' ולהקריב לו קרבנות. בלילה, התגלה אליו ה' בחלום והעניק לו חכמה גדולה. סמוך לשובו מגבעון לירושלים, באו אליו שתי נשים למשפט, ובמשפט נראתה לעיני כל חכמתו של שלמה, וכל המתנגדים שקמו לשלמה בשל גילו הצעיר נהפכו לתומכיו. לאחר משפט זה, למעשה, פסקה ההתנגדות למלוכת שלמה.

==לקריאה נוספת==
* שאול זלבסקי, עליית שלמה למלוכה, ירושלים, תשמ"א
==הערות שוליים==

קטגוריה:סיפורי ספר מלכים
קטגוריה:שלמה
קטגוריה:דברי הימים
הפייטן

הפייטן הייתה תוכנית מציאות ישראלית, ששודרה במהלך קיץ 2015 בערוץ 20. במרכז התוכנית תחרות שירת פיוטים בין גברים. התוכנית תוארה בעיתונות כתוכנית המציאות המסורתית הראשונה בישראל.

==רקע==

בערוץ 20 שהוא ערוץ מורשת, החליטו לבסס תוכנית מציאות מוזיקלית המיועדת לפייטני בית הכנסת ושירת הפיוטים בלבד. לשירה זו יש מאפיינים בפני עצמה.

את התוכנית הגה ויצר עודד מנשה ששימש אף כמנחה התוכנית.

==עונה ראשונה==

32 מתמודדים התמודדו על התואר הפייטן של המדינה, בשיטת הדו-קרב, מול השופטים. כשתוכניות רבע הגמר, חצי הגמר והגמר היו מול קהל רב.

לגמר עלו ארבעה מתמודדים: למקום השלישי והרביעי הגיעו אחיעד חודפי ואופיר סולמון, למקום השני הגיע גיל ישראלוב, ולמקום הראשון הגיע המנצח שזכה בתואר "הפייטן של המדינה" - אליה והב.

התוכנית זכתה לרייטניג גבוה יחסית ושודרה גם באתרים; ynet, ערוץ 7. באתרי החדשות זכתה התוכנית לביקורות חיוביות. קובי אפללו אמר בריאיון עיתונאי שהוא הרגיש כמו שיר שעלה לגל"צ, כל מקום שאליו בא דיברו איתו על התוכנית.

==השופטים==
לשופטים נבחרו פייטנים וזמרים בעלי שם:
*אביהו מדינה
*יחיאל נהרי
*דוד ד'אור
*קובי אפללו

שופטים אורחים:
*חיים ישראל
*גיא זו-ארץ
*עופר לוי
*יהורם גאון

המנחה:
*עודד מנשה

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.youtube.com/channel/UC3fOHfIE8jqNJuFtV1OS5nw/featured דף התוכנית] באתר יוטיוב

==הערות שוליים==

קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות
קטגוריה:תוכניות מציאות ישראליות: שירה
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2010
קטגוריה:עכשיו 14: תוכניות וסדרות
קטגוריה:יהורם גאון
קטגוריה:פיוטים
Wednesday Morning, 3 A.M.

(בתרגום לעברית: יום רביעי, שלוש לפנות בוקר) הוא אלבום האולפן הראשון של צמד הפולק האמריקאי סיימון וגרפונקל, שיצא ב-19 באוקטובר 1964.

תחילה לא נחל האלבום הצלחה, ובעקבותיו עבר פול סיימון לאנגליה, וארט גרפונקל חזר להמשך לימודיו באוניברסיטת קולומביה בניו יורק.

בעקבות ההצלחה של גרסה מחודשת של השיר "The Sound of Silence" מתוך האלבום, האלבום יצא שוב בינואר 1966, והגיע למקום ה-30 ברשימת בילבורד 200.

== רשימת שירים ==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי בכורה מ-1964
קטגוריה:אלבומי סיימון וגרפונקל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת קולומביה רקורדס
חיים הכהן רפפורט (לבוב)

רבי חיים הכהן רפפורט (ה' בכסלו ה'ת"ס, 17 בנובמבר 1699 – י"ג בתמוז ה'תקל"א, 25 ביוני 1771) היה רב פולני-גליצאי בן המאה ה-18. רבה של לבוב ומראשי הלוחמים בתנועה הפרנקיסטית.

==ביוגרפיה==
נולד לרב שמחה הכהן רפפורט אב"ד דובנה, הורדנה ולובלין שהתקבל בסוף ימיו כרב בלבוב אך נפטר בדרכו אליה. אחיו היה הרב בנימין הכהן רפפורט, רבה של קאליש ומחבר הספר "גבולות בנימין", והם התייחסו למשפחת הכהנים רפפורט. ובנו של הרב בנימין הוא רבי שבתי רבה של קראסני, אביו של הרב מרדכי כהנא רפפורט, שימש כאב"ד באלעקסניץ הסמוכה לברודי, ושם הדפיס את ספרו "אמרי נועם" בשנת ה'תקכ"ז.

למד בילדותו בסלוצק, ונישא למרים בתו של ר' שמואל שמעלקא אב"ד פשמישל, בנו של ר' מנחם מנדל אב"ד סלונים. כיהן בתחילת דרכו ברבנות כרבה של קהילת ז'טל בה כיהן גם כראש ישיבה. בשנת ה'ת"ץ, 1730, החל לכהן כרבה של סלוצק ומשנת ה'ת"ק, 1740 כאב"ד וראש ישיבה בלבוב, במקומו של רבי אריה לייב ב"ר שאול שעבר אז לכהן כרבה של אמסטרדם. בשנת ה'תקכ"ג התמנה כאב"ד גליציה כולה בכינוי "אב"ד לכל מדינת רוסיה".

לפי מקור אחד בזמן העלילה על האחים רייצס (בשנת ה'תפ"ח, 1728) כיהן בתפקיד תורני בלבוב, אך הצליח להימלט ממאסר מכיוון ששהה באותה עת בז'ולקייב.

הוא היה מראשי הלוחמים בשרידי התנועה השבתאית ואף חתם בשנת 1751 נגד רבי יהונתן אייבשיץ על רקע ההאשמות נגדו כשבתאי, אך בשלב מסוים חזר בו כנראה ומשך ידו מהמחלוקת בעניינו של הרב אייבשיץ. 
במסגרת מעמדו כרב המפורסם ביותר בגליציה, עמד רבי חיים בראש משלחת הרבנים שנבחרו להשתתף בוויכוח הפומבי עם הפרנקיסטים שנערך בקיץ 1759 באקדמיה בלבוב.

לפי מסורת חב"דית היה מתלמידי הבעל שם טוב, שאף שלח אליו משימה של 'תיקון נשמה'.

הוא נפטר ונקבר בלבוב בי"ג בתמוז ה'תקל"א, 25 ביוני 1771. הוא הורה בצוואתו שלא לכתוב על מצבתו תארים מלבד הרב.

==משפחתו==
* בנו הבכור רבי אריה ליב הכהן רפפורט - אב"ד ור"מ לבוב. בנו היה רבי דב בריש רפפורט אב"ד מז'יבוז', אביו של רבי חיים הכהן רפפורט אב"ד אוסטרהא שנקרא על שם סב אביו.
* רבי נחמן הכהן רפפורט - אב"ד גלוגא
* רבי שמחה הכהן רפפורט - אב"ד פודהייץ (נפטר תקכ"ה)
* יארה - נישאה לרב יואל קצנלנבוגן, אב"ד שינובה, יריטשוב והרובישוב. בנו של רבי דוד קצנלנבוגן אב"ד אה"ו ונכדו של רבי יחזקאל קצינאלפוגין, ה"כנסת יחזקאל"
* בת שנישאה לרב אהרן איטינגא אב"ד יברוב וריישא 
* מלכה - נישאה לרב גרשון גינזבורג, אב"ד הורקי
* בת שנישאה לרב נחמן בן בצלאל כ"ץ, בנו של רבי נפתלי כ"ץ, ה"סמיכת חכמים"
* רבקה - נישאה לבנו של רבי שלום שכנא מסלוצק
* בת שנישאה לרב שמחה בנו של דודה רבי בנימין אב"ד קאליש
* בתו הצעירה נישאה לרב ברוך ב"ר מנחם מנדל ב"ר הירץ

==ספריו==
* זכר חיים, דרושים, לבוב: ישראל אלימלך שטאנד, תרכ"ו
* (מהדורה נוספת: ניו יורק תשמ"א)

רוב כתביו אבדו ובהם פירוש לספר הזוהר.

==לקריאה נוספת==
* מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ח"ד, עמ' 992–995.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבנים פולנים
קטגוריה:רבנים גליציאנים
קטגוריה:מחברי ספרי מוסר ומחשבה
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:לבוב: רבנים
קטגוריה:ילידי 1699
קטגוריה:נפטרים ב-1771