ארנונא

ארנונא היא מס הנזכר בתלמוד כאחד המיסים שהטילה הקיסרות הרומית. המס התבטא בנטילת תבואה, יין, שמן, מספוא, מלבושים ועצים למען הצבא והמִנהל הרומי. נקבע שתלמידי חכמים פטורים ממס הארנונא.<ref> ועוד</ref>

== מקור המילה ==
ישנן כמה דעות לגבי מקור המילה:
* ממילה ארמית שמשמעה "מס חקלאי";<ref>רש"י על פסחים ו א ועל בבא בתרא ח א, וכן הרא"ש על נדרים סב ב.</ref>
* מהמילה היוונית eranos, שמשמעה "תרומה";
* מהמונח הלטיני Cura annonae, מס יבול; היטל שנגבה מן היבולים (על שם אלת הדגן אנונה).<ref>שטיינזלץ על סנהדרין כו א, "לשון"</ref>
* מלשון שותפות, והכוונה שהמלך הוא שותף בקרקע ולכן זכאי לקבל חלק מהיבול.<ref>ערוך, ערך ארנן. המאירי על פסחים ו א. ר"ן על נדרים סב ב.</ref>
* מלשון סעודה (ביוונית), והכוונה לסעודה או תשורה לפקידי השלטון העוברים בארץ, שתושבי הארץ צריכים לפרנסם.<ref>הרי"ף והרא"ש על בבא בתרא ח א, הר"ן על נדרים סב ב, ועוד</ref>

== השלכות הלכתיות ==
כיוון שהארנונא נגבית בעין, מגוף היבול או הבהמות, היא מבטאת שותפות של המלך בקרקע או בעדרים. לשותפות זו ישנן השלכות הלכתיות שונות.

=== ארנונא על קרקע – מצוות מעשרות ושביעית ===
בחוץ לארץ אין מפרישים תרומות ומעשרות, גם לא מדרבנן. אחת הסיבות שנתנו לכך היא "משום ארנונא" – כיוון שמשלמים מהקרקעות מס למלך, והן למעשה בבעלות המלך הנוכרי. אומנם גם בארץ ישראל היה מס ארנונא, אבל בארץ ישראל אין קניין לנוכרי להפקיע את האדמה מקדושתה, ולכן האדמה חייבת בתרומות ומעשרות גם כשהיא בבעלות נוכרי.<ref></ref>

רבי ינאי, אמורא שחי בארץ ישראל לאחר חורבן הארץ במרד בר כוכבא, התיר לזרוע בשנת השמיטה, ונימק את דבריו במילים: . הכוונה, שמותר להם לזרוע רק את המינימום הדרוש לצורך תשלום הארנונא: . המפרשים הסבירו, שהשלטונות באותו זמן נהגו להעניש חקלאים שלא היו מעבדים את האדמה ולא משלמים את המס. לפי חלק מהדעות, העונש היה עלול לגרום למוות, וההיתר היה משום פיקוח נפש דוחה שבת.<ref></ref> לפי דעות אחרות, העונש לא היה מוות אלא רק הפקעת הקרקע והעברתה לחקלאי נוכרי:<ref>ראב"ד על </ref> הפקעה זו הייתה גורמת לכך שהקרקע ממילא תעובד בשמיטה באופן מלא, ולכן העדיפו להתיר לחקלאים לבצע בקרקע את העיבוד המינימלי הדרוש לצורך תשלום הארנונא.

=== ארנונא על בהמות - מצוות בכור בהמה ===
בתלמוד<ref name=":0"></ref> דנים במעמדה של "בהמת ארנונא" - בהמה שבעליה צריך לשלם למלך אחוז קבוע מהתוצרת שלה. ההנחה היא, שהבעלות על בהמה זו נחשבת לבעלות משותפת, בין היהודי לבין המלך הנכרי. על-פי ההלכה, בהמה המוחזקת בבעלות משותפת של יהודי וגוי פטורה מדין בכור בהמה. אולם במקרה זה, לא מדובר בשותפות רגילה, אלא בשותפות לצורך תשלום מס בלבד. לכן יש להבחין בין שני מצבים:
* מצב שבו היהודי יכול "לסלק את המלך בדמים" (כלומר לשלם מראש סכום כסף קבוע כדי להיפטר מחובת הארנונא); במקרה זה השותפות חלשה יותר, ויש טוענים שבמקרה זה דין בכור עדיין נוהג.<ref>. אור זרוע א רלה בשם רבינו תם.</ref> אומנם להלכה נפסק שדין בכור אינו נוהג במקרה זה.<ref>רי"ף ורא"ש על פסחים ו א. טור ובית יוסף יורה דעה שכ.</ref>
* מצב שבו היהודי אינו יכול לסלק את המלך בדמים; במקרה זה השותפות מלאה, ודין בכור אינו נוהג לכל הדעות.

=== ארנונא על לחם - מצוות הפרשת חלה ===
בתלמוד שם דנו גם על "עיסת ארנונא" - עיסה שיש בה שותפות למלך. עיסה זו חייבת בהפרשת חלה מדרבנן, משום מראית עין.<ref name=":0" />

== ראו גם ==
* ארנונה – מס מודרני למימון שירותים עירוניים. נקרא על שם הארנונא העתיקה אבל שונה במהותו.
* מיסים ביהדות

== קישורים חיצוניים ==
* [https://www.yeshiva.org.il/wiki/index.php/מיקרופדיה_תלמודית:ארנונא מיקרופדיה תלמודית: ארנונא]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מיסים
קטגוריה:התקופה הרומית בארץ ישראל