OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ריצ'רד (ריצ'י) רוברטס

ריצ'רד מוריס רוברטס (נולד ב-1941) הוא עורך דין ודירקטור ישראלי.

==ביוגרפיה==

רוברטס נולד בקווינס, ניו יורק. ב-1967 סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית, התמחה במשרד עורכי דין תוסיה בירושלים וי. גורניצקי בתל אביב וב-1968 הוסמך כחבר בלשכת עורכי הדין. 

ב-1973 ייסד, במשותף עם אמנון שבלת, את משרד עורכי הדין שבלת ושות', בו הוא משמש עד היום כשותף מייסד וכחבר הנהלה בכיר. בשנת 1975 שבלת ורוברטס הקימו משרד בניו יורק ומיכאל צלרמאיר הועמד בראש הסניף. המשרד נחשב כיום לאחד הוותיקים והמובילים בישראל בתחומי המשפט המסחרי, עם כ-150 עובדים ושלוחות בניו יורק ובסין. נכון לשנת 2019 דורג המשרד במקום ה-4 בדירוג משרדי עורכי הדין של Dun's 100. תחומי ההתמחות של רוברטס הם דיני תאגידים, מיזוגים ורכישות, מדעי החיים וקלינטק. ב-2011 זכה לציון לשבח מיוחד באתר המשפט הבינלאומי Legal 500.

בשנים 2003-1997 כיהן כדירקטור בבנק הפועלים. כיום הוא מכהן כדירקטור בבנק דיסקונט ובחברה הכלכלית של המרכז הבינתחומי הרצליה, וכן משמש כיועץ למדען הראשי במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה. בנוסף, הוא מכהן כיושב ראש הוועד המנהל של עמותת "שיעור אחר", המעניקה סיוע לחינוכם של ילדים ממשפחות מעוטות יכולת, כמזכיר כבוד של כפרי הנוער רמת הדסה וקריית יערים, כיועץ משפטי פרו בונו לארגון "הרוח הישראלית" של הסוכנות היהודית ולארגון קרן שמש וכחבר בוועד המנהל של פסטיבל הסרטים דוקאביב.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.shibolet.com/en/team/richard-roberts/ העמוד של רוברטס] באתר משרד שבלת ושות'

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1941
כלילא

כלילא (עטרה) הוא תכשיט שענדו בתקופת המשנה והתלמוד.
==התכשיט==
בזמן בית המקדש השני, נהוג היה לעשות עטרה לחתנים מזהב או מכסף. העטרה הייתה צבועה ומצוירת בגפרית ומלח. עטרות אחרות, זולות יותר, היו עשויות מוורדים והדסים. היו גם סוגים אחרים. 
==האיסור על ענידת כלילא לאחר חורבן בית המקדש== 
לאחר חורבן בית המקדש, אסרו החכמים את לבישת הכלילא. לפי שיטת רב, האיסור הוא רק על עטרת מלח וגופרית. עטרות אלו נעשו מאבן מלח הצלול כאבן הבדולח, ומצוירת בשרטוטים שונים ליופי, באמצעות חומר הגפרית (הציורים הם תצריבים שחורים שנצרבים על כלי כסף וזהב באמצעות חומר כימי החורט את הכלי שעליו מפעילים אותו - רש"י), אבל לא נאסרו עטרות מהדסים ווורדים. לפי שמואל גם על עטרות מהדסים וורדים חל האיסור, אך על עטרות "קנים וחילת", עטרות פשוטות יותר, לא חל האיסור, ולפי לוי בר סיסי חל האיסור גם על עטרות אלו.

אודות כך מסופר כי רב הונא ורב חסדא ישבו לפני ראש הגולה, וראש הגולה שאל את רב הונא מנין האיסור ללבוש כלילא. השיב לו רב הונא כי מדובר בתקנת חכמים, כמובא במשנה: "בפולמוס של אספסיינוס גזרו על עטרות חתנים ועל האירוס". בינתיים קם רב הונא להתפנות. אמר לו רב חסדא: כתוב בפסוק: , וכי מה עניין מצנפת אצל עטרה? הרי מצנפת מבגדי כהונה היא! - אלא לומר לך: בזמן שמצנפת בראש כהן גדול - עטרה בראש כל אדם, נסתלקה מצנפת מראש כהן גדול - נסתלקה עטרה מראש כל אדם. בינתיים בא רב הונא, כאשר שמע את דבריו של רב חסדא הוא קם ונשבע כי פרשנותו של רב חסדא אינה נכונה, שכן הפסוק אינו דן כלל באיסור לענוד כלילא אלא רק מצטט את דברי הנבואה אודות חורבן בית המקדש, ביטול הכהונה ובגדי הכהונה (ביניהם המצנפת של הכוהן הגדול) והגליית המלך צדקיהו לבבל, אך "בכל זאת", אמר רב הונא, "חסדא שמך ו"חסדאין" (חסודים ונאים) הם דבריך".

==ענידת התכשיט ברשות הרבים בשבת==
במסכת שבת, בסוגיית ענידת תכשיט ברשות הרבים מחשש שמא יבואו להסירו ברשות הרבים, להעבירו ארבע אמות ברשות הרבים ובכך לעבור על איסור מהתורה - מלאכת הוצאה, מובאת מחלוקת החכמים אודות כלילא, שהיה מלבוש יקר שענדו על הראש ליופי, ובו היו שני מינים: "ניסכא" - דבר העשוי כולו מזהב וממתכת יקרה, והשני הזול יותר היה "רוקתא" - רצועה שמצוירת בזהב ובאבנים טובות המודבקים עליה בצורה מפוזרת. מדובר ככל הנראה בכלילא מסוג אחר, שלא נאסר על ידי חז"ל.

בתלמוד קיימת מחלוקת אמוראים, בפרשנות לדברי המשנה. לפי אחת מהפרשנויות, המחלוקת היא אודות הסוג הזול יותר. רב אוסר, כי סבר שהתכשיט העיקרי הוא זה היקר ולכן יש לגזור גם על התכשיט העשוי בצורה הזולה יותר, ואילו שמואל סבר שעיקר התכשיט מיועד בעיקרו בצורה הזולה, והתכשיט בצורתו של "אניסכא" הוא טפל, ואין לגזור על התכשיט העיקרי משום הטפל. לפי גרסתו של רב אשי, המחלוקת היא על התכשיט היקר "ניסכא" ונחלקו האם יש לחשוש באשה חשובה שמא תוציא את הכליל מראשה כדי להתפאר בו ולהראותו לחברתה, ותבוא לידי טלטולו ברשות הרבים. גרסתו המקילה של רב אשי התקבלה להלכה, על פי עדותו של רב שמואל בר בר חנה שהעיד בפני רב יוסף (לאחר ששכח את תלמודו) שמסר בעבר בשם רבו רב שכלילא מותרת, ומכאן שאפילו רב התיר את ה"רוקתא".

לפסקו המקל של שמואל הצטרף גם לוי, מגדולי חכמי ארץ ישראל. כאשר הוא דרש זאת, יצאו בעיר נהרדעא עשרים וארבע נשים הלבושות במלבוש זה. כאשר בדור מאוחר יותר דרש זאת רבה בר אבוה בבית המדרש שבעיר מחוזא העשירה, יצאו ממבוי אחד בלבד 18 נשים עם כליל.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תכשיטים עתיקים
השריר הסותם החיצון

מבט קדמי תחתון על השריר הסותם החיצון השמאלי
מבט קדמי על שרירים תיכונים עמוקים בירך ימין
השריר הסותם החיצון (תקן טרמינולוגיה אנטומיקה: Musculus obturator externus) הוא אחד משרירי הירך התיכונים. הוא ממוקם עמוק בחלק העליון תיכון של הירך. כיווץ של השריר הסותם החיצון מסובב את הירך לכיוון חיצוני. מיקום השריר וחיבוריו הצמודים למפרק הירך מאפשרים לו לפעול כמייצב של המפרק, שכן בכיווצו הוא מצמיד את ראש הירך למקומו במרחשת.

==תיאור==
תחילתו של השריר הסותם החיצון בשולי הנקב הסתום של האגן ובקרום הסותם (Membrana obturatoria) חלקו המרוחק של השריר נאחז בגומץ תל הירך שבאזור צוואר עצם הירך.

==עצבוב==
השריר הסותם החיצון מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים השלישי והרביעי (L3, L4) דרך העצב הסותם.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שרירי הגפיים התחתונות
לאה גולדברג בחמישה בתים

לאה גולדברג בחמישה בתים (באנגלית: The Five Houses of Lea Goldberg) הוא סרט תיעודי על חייה של המשוררת לאה גולדברג, בבימויו של יאיר קדר. הסרט הוקרן בבכורה ארצית בפסטיבל דוקאביב לשנת 2011. זהו הסרט הראשון בסדרת הָעִבְרִים. זוכה פרס תחרות הקולנוע הדוקומנטרי בקטגוריות העריכה, המוזיקה המקורית ועיצוב הפסקול לשנת 2011.

==עלילה==
הסרט מספר את סיפור חייה של המשוררת לאה גולדברג באמצעות חמישה בתים (או פרקים), שיחות עם חבריה, צילומי וידאו וסטילס מארכיונים, קטעי שירה ופזמונים, טיפוגרפיה אמנותית ווידאו ארט. בין האמנים המשתתפים בסרט: קרולינה, מיכל בת-אדם, חוה אלברשטיין, יגאל שדה ואחרים.

==פרסים והוקרה==
הסרט זכה בשלושה פרסים – פרס העריכה, פרס המוזיקה המקורית ופרס הפסקול, בתחרות הסרטים הדוקומנטריים הישראלים לשנת 2011, והוקרן בעשרות יישובים בישראל בפני קהלים שונים, בערוץ 2 ובערוץ 10.

==הפקה==
הסרט הופק על ידי יאיר קדר ויצא בסיוע הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ושירות הסרטים הישראלי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2011
קטגוריה:סרטים תיעודיים ישראליים
קטגוריה:לאה גולדברג
פרנק מק'קורט

פרנסיס "פרנק" מק'קורט (באנגלית: Frank McCourt; 19 באוגוסט 1930 - 19 ביולי 2009), היה מורה וסופר אירי-אמריקאי, זוכה פרס פוליצר לספרות ומוכר בשל ספרו האפר של אנג'לה, המתאר את ילדותו הענייה באירלנד.

==תולדות חייו==
פרנק מק'קורט נולד בברוקלין, ניו יורק למלאכי מק'קורט (1899–1985), חייל משוחרר של ה-IRA ולאנג'לה שיהאן (1908–1981), אירית קתולית מלימריק. בניו יורק נולדו למשפחת מק'קורט גם הילדים מלאכי (1931), התאומים אוליבר ויוג'ין (1932) ומרגרט (1935), שנפטרה בגיל 7 שבועות. לאחר מות אחותו הקטנה ובעקבות השפל הגדול, היגרה משפחתו בחזרה ללימריק. המעבר דרדר את המשפחה לעוני גדול יותר. אביו האלכוהוליסט התקשה להחזיק בעבודה, והמשפחה נתמכה בצדקה ובסעד. התאומים אוליבר ויוג'ין מתו בגיל צעיר ושני בנים חדשים נולדו - מייקל ואלפונסוס (אלפי). במהלך מלחמת העולם השנייה, כשמק'קורט היה בן 11, עזב אבי המשפחה לאנגליה לחפש עבודה ונטש את המשפחה ללא פרנסה. בספרו "האפר של אנג'לה" מתאר מק'קורט כיצד פעמים רבות התקיימו הוא ומשפחתו מגנבת אוכל וקיבוץ נדבות. 

לימודיו של מק'קורט הסתיימו בגיל 14 לאחר שהקהילה הדתית בלימריק דחתה אותו. הוא נשאר בלימריק ועבד בעיקר כנער שליחויות עד שנת 1949, ובגיל 19 נסע באונייה לארצות הברית. בארצות הברית עבד כמנקה במלון, בפריקה וטעינה של משאיות בנמל ואף שירת בצבא האמריקני. על אף שלא הייתה לו תעודת בגרות, התקבל ללימודי הוראה באוניברסיטת ניו יורק בזכות חוק החיילים המשוחררים. 

אחיו, מלאכי, פרסם גם הוא ספר המתאר את חיי המשפחה בלימריק.

==פרסים==
מק'קורט זכה בפרס פוליצר לשנת 1997 ובפרס National Book Critics Circle Award לשנת 1996 על ספרו "האפר של אנג'לה", בו הוא מעביר ביקורת על חיי העוני בלימריק.

==מספריו==
* האפר של אנג'לה (1996)
* ככה זה (1999)
* המורה (2005)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:סופרים אמריקאים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ניו יורק
קטגוריה:זוכי פרס פוליצר: אוטוביוגרפיה או ביוגרפיה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1930
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2009
קואליציית קוקוריקו

ארבעת ראשי קואליציית קוקוריקו. מימין לשמאל: יקובצ'יץ', מילאנוביץ', צ'אצ'יץ' וחרליה
קואליציית קוקוריקו (בקרואטית: Kukuriku koalicija) היא רשימה המורכבת מארבע מפלגות שמאל ומרכז קרואטיות, שהוקמה לקראת הבחירות לפרלמנט שנערכו ב-2011. ראשי המפלגות התכנסו במסעדה בשם "קוקוריקו" בעיירה קסטב שבסמוך לרייקה ביולי 2009, הכינוי דבק בהם, והם אימצו אותו לקראת הבחירות.

בעת הרכבת הרשימה, מנו ארבע הסיעות שהרכיבו אותה 63 מבין 153 חברי הפרלמנט הקרואטי:
* המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קרואטיה בראשות זוראן מילאנוביץ'. המפלגה הדומיננטית ברשימה, באותה העת מנתה 54 חברי פרלמנט.
* המפלגה הליברלית דמוקרטית של קרואטיה בראשות ראדימיר צ'אצ'יץ' (5 חברים).
* האספה הדמוקרטית של איסטריה בראשות איוואן יקובצ'יץ' (3 חברים). המפלגה כוללת נציגים מאזור איסטריה ומחזיקה בעמדות ליברליות
* מפלגת הפנסיונרים של קרואטיה בראשות סילבנו חרליה, שהיה גם נציגה היחיד בפרלמנט.

הרעיון להקים מסגרת משותפת למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ולמפלגה הליברלית דמוקרטית עלה לקראת הבחירות שנערכו ב-2007, אך לא יצא לפועל. בבחירות שנערכו אז ניצחה מפלגת הימין-מרכז האיחוד הדמוקרטי הקרואטי, ושתי המפלגות נותרו באופוזיציה. לאחר התפטרותו של ראש הממשלה איבו סאנאדר בשנת 2009, האיצו המפלגות את המגעים ביניהן, וגם האספה הדמוקרטית של איסטריה נטלה בהם חלק. לאחר מכן, הצטרפה גם מפלגת הפנסיונרים, וב-23 בנובמבר 2010 נחתם הסכם בין ארבע המפלגות להתמודדות משותפת בבחירות בשנת 2011.

בבחירות שנערכו ב-4 בדצמבר 2011 זכתה הרשימה המשותפת ב-81 מושבים מתוך 151. מבין 81 חברי הפרלמנט, 63 הם נציגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, 13 נציגי המפלגה הליברלית דמוקרטית, ו-3 נציגים לכל אחת מהמפלגות האחרות. הרוב המוחלט מאפשר למילאנוביץ' להרכיב ממשלה מבלי להיזקק לשותפים קואליציוניים נוספים פרט לבני בריתו מקואליציית קוקוריקו. היה זה ניצחון ראשון לגוש השמאל הקרואטי (שצבר, במצטבר, 90 מושבים) לאחר 8 שנים באופוזיציה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:קרואטיה: מפלגות
קטגוריה:מפלגות שהוקמו ב-2010
האפר של אנג'לה

האפר של אנג'לה הוא ממואר שחיבר פרנק מק'קורט ויצא לאור ב-1996. הספר זכה במספר פרסים, בהם פרס פוליצר לאוטוביוגרפיה. הספר מגולל בנימה הומוריסטית את חייהם והתמודדותם של פרנק ומשפחתו עם חיי עוני בלימריק. ספר ההמשך "ככה זה" יצא לאור ב-1999, ואחריו "המורה" ב-2005.

==עלילת הספר==
אנג'לה ומלאכי הם שני מהגרים אירים שהיגרו מאירלנד לארצות הברית על מנת לברוח מהעוני הגדול. הם נפגשו והתחתנו כשברקע השפל הגדול. לאחר שבתם הצעירה נפטרה, הם מחליטים לעזוב את ברוקלין ולהגר חזרה אל לימריק שבאירלנד. הזוג נקלע לעוני גדול ומתגורר בבלוק דירות מחוברות. מלאכי מתדרדר לאלכוהול ומבזבז את כספם המועט בעוד אנג'לה מתאמצת לשמור על לכידות המשפחה. מק'קורט מספר כי אחיו והוא, היו מחפשים שאריות פחם לחימום וניזונים משאריות מזון. אביהם מוצא עבודה בזמן מלחמת העולם השנייה, אך לא שולח כסף למשפחה.

מק'קורט מדגיש את עניין המעמדות בקהילת לימריק ושעניי הקהילה הופלו לרעה. בהיותו בן 14 נדחה מקבלה לבית הספר הקתולי שבעיר. לאחר שכמעט מת מטיפואיד, מצא מק'קורט עבודה אצל שכן. הוא עבד בהובלת פחם אל ביתו של השכן ובעקבות כך חלה בדלקת הלחמית. משפחתו פונתה מביתה לאחר שבני המשפחה השתמשו ברכיבים מקיר הבית לבערה וחימום. הם נאלצו להתגורר עם קרוב משפחה שלבסוף כפה יחסים מיניים על אנג'לה. לאחר שנדחה מקבלה למוסד הקתולי, מוצא מק'קורט עבודה כנער מברקים בדואר. הוא מרוויח מספיק על מנת לקנות כרטיס למעבורת לארצות הברית.

==פרסים==
הספר זכה בפרס פוליצר לשנת 1997 ובפרס National Book Critics Circle Award לשנת 1996.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:השפל הגדול
קטגוריה:ספרי 1996
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
קטגוריה:ספרי ספריית מעריב
Stratolaunch

Stratolaunch הוא מיזם מסחרי לשיגור לוויינים וחלליות באמצעות מערכת שיגור רקטית הנישאת לאוויר על ידי מטוס נושא ייעודי. בנוסף לשיגורי לוויינים, תאפשר המערכת שיגור בני אדם במסגרת מיזמי תיירות בחלל. המיזם הושק רשמית בדצמבר 2011, והוא יוזמה של המיליארדר האמריקאי פול אלן. שותפים למיזם מהנדס המטוסים והחלליות ברט רוטאן וחברת דינטיקס.

== המטוס הנושא ==
[[אנטונוב An-225}}

]]
מטוס מיוחד המתוכנן על ידי ברט רוטאן והחברה שבבעלותו - סקיילד קומפוזיטס - אמור לשאת לאוויר את המשגר, שיינשא מתחת למרכז הכנף של המטוס. למטוס תצורה דומה למטוסים אחרים שתוכננו על ידי רוטן - שני גופים המחוברים באמצעות הכנף. למטוס הנושא שישה מנועי סילון והוא אמור להיות המטוס בעל מוטת הכנפיים הגדולה ביותר בעולם. משקלו בעת ההמראה יעמוד על כ־540 טונות.

טיסת הבכורה התקיימה ב־13 באפריל 2019.

== המשגר ==
מערכת השיגור - המטוס הנושא והמשגר הנישא מתחת למרכז הכנף
בעבר המשגר המתוכנן למערכת Stratolaunch תוכנן להיבנות על ידי חברת SpaceX, ולהיות מבוסס על המשגר פאלקון 9, כשתתווסף לו כנף עילית, בתצורה המזכירה את המשגר האווירי האמריקני פגאסוס, אם כי בקנה מידה גדול בהרבה. שיתוף הפעולה עם ספייס אקס בוטל ב־2012. שיתוף פעולה בנוגע לפיתוח משגר נישא חדש, שנחתם מאוחר יותר עם חברת Orbital ATK, בוטל גם הוא בשנת 2015. במקום זאת, Orbital ATK תספק למיזם את המשגר הנישא הקיים מסוג פגאסוס.

== ראו גם ==
* סקיילד קומפוזיטס וויט נייט 2

== קישורים חיצוניים ==

* 

* הילה חיימוביץ׳, [https://www.geektime.co.il/stratolaunch-aircraft-rollout/ 28 גלגלים ו־6 מנועים: מייסד מיקרוסופט חשף את המטוס הגדול בעולם], באתר "גיקטיים", 1 ביוני 2017
* 
* [https://i-hls.com/he/archives/81741 המטוס הגדול בעולם השלים אבן דרך משמעותית], באתר iHLS, 5 במרץ 2018

==הערות שוליים==

קטגוריה:כלי טיס אמריקאיים
קטגוריה:משגרי לוויינים וחלליות
קטגוריה:טיסות חלל פרטיות
ברניס בז'ו

ברניס בז'ו (בצרפתית: Bérénice Bejo; נולדה ב-7 ביולי 1976) היא שחקנית קולנוע צרפתייה, זוכת פרס סזאר על תפקידה בסרט "הארטיסט"; עבורו גם הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א ולפרס גילדת שחקני המסך.

== קורות חייה ==
בז'ו נולדה בבואנוס איירס לקולנוען הארגנטינאי מיגל בז'ו ובגיל שלוש עברה להתגורר בצרפת.

== קריירה ==
בשנת 2000 הועמדה בז'ו לפרס פריצת השנה של פרס סזאר על הופעתה בקומדיה "השחקנית החדשה הטובה ביותר".
התפרסמה בפעם הראשונה בהוליווד בשנת 2001 בדרמת הפעולה התקופתית "סיפורו של אביר", בה שיחקה בתפקיד כריסטיאנה חברתה הנאמנה של הגברת הצעירה ממעמד האצולה ג'וסלין (שאנין סוסאמון).
ב-2006 שיחקה בקומדיית הריגול הצרפתית "אוס 117: קהיר, קן המרגלים" בתור לארמינה אל אקמר בטוצ' אהובתו של הסוכן החשאי 117 (ז'אן דוז'רדן).

ב-2011 זכתה בז'ו להצלחה גדולה הודות להופעתה בתפקיד פפי מילר אהובתו של כוכב הסרטים האילמים ג'ורג' ולנטין בדרמה הצרפתית האילמת "הארטיסט". בז'ו זכתה לשבחים ממרבית מבקרי הקולנוע בהוליווד והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס באפט"א ולפרס גילדת שחקני המסך. היא זכתה בפרס סזאר ובפרס לומייר.

בשנת 2013 זכתה בז'ו בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן על הופעתה בסרט הצרפתי "העבר". 

בשנת 2021 שיחקה בסרט הישראלי "הסירו דאגה מלבכם" של הבמאי תום שובל. 

בשנת 2022 שיחקה בז'ו בסרטו של מישל חזנוויצ'וס "קאט!" <small>(אנ')</small>; קומדיית זומבים המהווה רימייק לסרט יפני משנת 2017. 

== חיים אישיים ==
לבז'ו שני ילדים משותפה לחיים הבמאי מישל הזנוויציוס זוכה פרס האוסקר לשנת 2011. השניים שיתפו פעולה בסרטים "הארטיסט", "סוכן חשאי 117: קהיר, רשת מרגלים" ו-"יוצא מן הכלל".

== פילמוגרפיה == 
* שבויה (2000)
* השחקנית החדשה הטובה ביותר (2000)
* סיפורו של אביר (2001)
* עשרים וארבע שעות בחיי אישה (2002)
* פעם בחיים (2004)
* דהירה (2005)
* סוכן חשאי 117: קהיר, רשת מרגלים (2006)
* הבית (2007)
* סידורים אחרונים (2008)
* הארטיסט (2011)
* העבר (2013)
* החיפוש (2014)
* ילדות של מנהיג (2015)
* Éternité (2016)
* יוצא מן הכלל (2017)
* המסע המופלא של הפקיר (2018)
* סודות בין אחיות (2018)
* Funan (2019)
* גיבור חייה (2020)
* הסירו דאגה מלבכם (2021)
* L'homme de la cave (2021)
* קאט! <small>(אנ')</small> (2022)
* יונק הדבש <small>(אנ')</small> (2022)
* עם חברים כאלה (2022)
* La contadora de películas (TBA)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה צרפתיות
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
קטגוריה:זוכות פרס סזאר
קטגוריה:זוכי פרס לומייר
קטגוריה:אישים ממוצא ארגנטינאי
קטגוריה:מהגרים מארגנטינה
קטגוריה:מהגרים לצרפת
קטגוריה:צרפתיות שנולדו ב-1976
נאו-גאו

טוליפים ממתכת של ג'ף קונס בהנובר]]

נאו-גאו קיצור של נאו-גאומטרי וידועה גם כנאו-מינימליזם היא תנועה אמנותית אמורפית שהתפתחה בשנות ה-80 בארצות הברית ובמסגרתה הושם דגש על ציור מופשט גאומטרי, אשר ניתנו לו משמעויות נוספות כאובייקטים שניתן לזהותם מסביבת היום יום. שמות נוספים שהתנועה קיבלה הם נאו-קונספטואליות, נאו-פוטוריזם, נאו-פופ, המופשט החדש, פוסט-אבסטרקטיזם ו"אמנות חכמה".

בנאו-גאו מופיעים היבטים של אמנות פוסטמודרנית המתוארים כנאו מינימליזם ומתייחסים להערכה מחדש של צורות אמנות קודמות. התנועה שאבה מהתפתחותה של האמנות המינמליסטית, האקספרסיוניזם המופשט ושלוחותיו, בתוספת פופ ארט, אופ ארט, ושלוחות שונות של התפתחות אמנותית, כאשר היא דוגלת בשימוש בחפצים יומיומיים כחומרים פיסוליים. 

עם אמנים עכשוויים אשר קושרו למונח, או שהיו כלולים בתערוכות שעסקו בתנועה, נכללים:ג'ף קונס (Jeff Koons), פטר האלי (Peter Halley), פיליפ טאפה (Philip Taaffe), קתרין ברג'ס (Catharine Burgess), פול קון (Paul Kuhn), לורל סמית (Laurel Smith), כריסטופר וילארד (Christopher Willard) ,דוטו (DoDoU), טים זאק (Tim Zuck). פסלי הפלדה של ריצ'רד סרה (Richard Serra) תוארו כניאו מינימליזם צנוע.

בתנועת הנאו-גאו הציורים מוצגים בפורמט גדול וצבעוני. ציירים כדוגמת פטר האלי משתמשים בצבע זרחני וטיח סינתטי, וביצירתם מחברים בין האמנות לגאומטריה. האלי מצייר עולם של מודלים מתמטיים וארכיטקטורה אורבנית. אמנים כדוגמת פיליפ טאפה משלבים מוטיבים אורבניים וצורות גאומטריות השאולים מההיסטוריה של האמנות הדקורטיבית.

מלבד אמנות הציור והפיסול, התנועה הנאו-גאומטרית יושמה בתחומי האדריכלות והמוזיקה.

קטגוריה:אסכולות באמנות
קטגוריה:אמנות עכשווית
קטגוריה:מודרניזם
פורשה 944

פורשה 944
פורשה 944 היא מכונית ספורט בעלת מנוע קדמי והנעה אחורית, אשר יוצרה על ידי חברת פורשה בין השנים 1982-1991.

הפורשה 944 החליפה את הפורשה 924 והייתה זמינה בשני מרכבי רכב: קופה וקבריולה. ה-944 זכתה להצלחה רבה והוחלפה לבסוף על ידי הפורשה 968.

==רקע ודגמים==
פורשה הציגה את ה-944 בשנת 1981 כדגם לשנת 1982. הפורשה 944 הוצגה כמחליפה מהירה, מאובזרת ומעודנת יותר לפורשה 924. מכונית ה-924 הייתה פרויקט משותף של פורשה, אאודי ופולקסווגן, דבר אשר גרם לחלק מן הלקוחות האפשריים לא לראותה כמכונית פורשה 'טהורה', על כן קיבלה פורשה החלטה לפתח מכונית חדשה - ה-944. בנוסף לכוח ואבזור, מכונית ה-944 הייתה נוחה יותר ובעלת אחיזת כביש טובה יותר מה-924. פלטפורמת ה-944 נבנתה על פלטפורמת ה-924, אך כללה שינויים רבים כגון בניית מרכב הרכב מחדש כולל חזית ואחורי רכב חדשים עשויים סגסוגת והתקנת דלתות חדשות, שיפור מערכת המתלים לנסיעה חלקה ונעימה יותר, שיפור רכיבי מערכת השמן, הגדלת מחולל זרם החילופין (אלטרנטור) ומכל הדלק, וניתנה אפשרות לאבזור חדש כגון מושבים מחוממים. 

השינוי הגדול ביותר אשר הציגה הפורשה 944 היה מנוע הרכב. בניגוד לפורשה 924 אשר הותקן בה מנוע אאודי, פורשה התקינה ב-944 מנועים חדשים מתוצרתה. בדומה לפורשה 924, מכונית הפורשה 944 הורכבה במתקנה של חברת אאודי בעיר נקרסולם בגרמניה.

הדגם כולל מנוע אורכי המורכב בחלקו הקדמי של הרכב, מקורר מים (בניגוד לתפיסה של ה-911 באותם הימים). הגיר הממוקם בחלק האחורי של הרכב המקנה הנעה אחורית כמיטב המסורת של פורשה.

הרכב עם חלוקת משקל מאוזנת מאוד, עם היגוי מדויק, ספורטיבית ומהנה מאוד לנהיגה. מעבר לכך רוב הדגמים נחשבו לאמינים מאוד.

פורשה 944
פורשה 944 קבריולה

===944===
בגרסתה הראשונה הייתה הפורשה 944 בעלת מנוע 4 צילינדרים טורי קדמי בנפח 2479 סמ"ק אשר הספקו 150 כ"ס בארצות הברית עם ממיר קטליטי, ו 163 כ"ס באירופה. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-8.5 שניות והגיעה למהירות מרבית של 220 קמ"ש. בשנת 1988 הספק המנוע שופר ל-158 כ"ס בארצות הברית, ובשנת 1989 הותקן ב-944 מנוע חדש בנפח 2681 סמ"ק אשר הספקו היה 162 כ"ס בארצות הברית.

===944S/S2===
בשנת 1987 הציגה פורשה את גרסת ה-S, בדומה לכל דגמי פורשה, האות S מסמלת את המילה 'ספורט', ומציינת כי הרכב הוא חזק יותר ובעל אופי ספורטיבי יותר, וכולל שיפור רכיבים כגון שיפור מערכת המתלים. 

מנוע ה-944S היה מנוע טורי 4 צילינדרים קדמי בנפח 2479 סמ"ק עם 16 שסתומים עם מומנט משופר וזמין יותר אשר הספקו היה 188 כ"ס. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-7.9 שניות והגיעה למהירות מרבית של 228 קמ"ש. 

בשנת 1989 הציגה פורשה את גרסת ה-S2, גרסה חזקה עוד יותר. מנוע הרכב היהמנוע טורי 4 צילינדרים קדמי בנפח 2990 סמ"ק עם 16 שסתומים אשר הספקו היה 208 כ"ס. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-6.8 שניות והגיעה למהירות מרבית של 240 קמ"ש.

===944 טורבו===
בשנת 1986 הציגה פורשה את ה-944 טורבו. דגם זה הוא בעל מנוע ה-2479 סמ"ק של דגם הבסיס אלא עם מגדש טורבו אשר העלה את ההספק ל-217 כ"ס. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-6.3 שניות והגיעה למהירות מרבית של 245 קמ"ש.

=== 944 טורבו S===
בשנת 1988 הוצגה גרסת הטורבו S בעלת מנוע 3 ליטר עם הספק משופר של-250 כ"ס, תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.9 שניות ומהירות מרבית של 269 קמ"ש.

ה-944 טורבו S היא המכונית החזקה והמהירה ביותר במשפחת ה-944.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.porsche.co.il אתר פורשה ישראל]
* [http://www.porsche.com/ אתר פורשה העולמי]

==הערות שוליים==

944
קטגוריה:מכוניות ספורט
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1982
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
British Pathé

(בְּריטישׁ פּאתֵה; בעבר נודעה בשמות: Pathé Newsreels או Pathé News) היא חברת חדשות בריטית שהפיקה יומני חדשות לקולנוע בשנים 1910–1970. היום ידועה החברה בשם British Pathé ועיקרה פעילותה בארכיב של למעלה מ-90,000 יומני חדשות שעברו דיגיטציה.

== היסטוריה ==

British Pathé היא אחת החברות הוותיקות ביותר בתעשיית הקולנוע. שורשיה בשנות ה-90 של המאה ה-19 כאשר החברה נוסדה בשם Société Pathé Frères (חברת האחים פאתה) על ידי שרל פאתה, מחלוצי הקולנוע בצרפת. פאתה היה יזם נמרץ שתרם להנעת תעשיית הקולנוע בחיתוליה ואף גילה שחקני קולנוע רבים. ב-1895 הוא אימץ את הסמל הלאומי הלא-רשמי של צרפת, התרנגול הגאלי, כסימן המסחרי של החברה. חברת פאתה הבריטית נוסדה בלונדון ב-1902, וב-1910 כבר פעלה מתוך בניין משלה סמוך לכיכר לסטר.

יומני החדשות הוקרנו בבתי הקולנוע. בתחילה הם היו אילמים, נמשכו כ-4 דקות ונערכו פעמיים בשבוע. אף שבתחילת דרכה יומני חברת פאתה הוסרטו במצלמות קולנוע נייחות, הן הצליחו לתעד אירועים היסטוריים כגון רגע מותה של פעילת זכויות הנשים אמילי דייוויסון, שהשליכה עצמה בדרכו של סוס דוהר במירוץ הסוסים באפסום ב-1913. 

בתקופת מלחמת העולם הראשונה נקראו יומני הקולנוע "חדשות פאתה המונפשים" (Pathé Animated Gazettes) והיוו לראשונה תחרות לעיתונים. אחרי 1918, British Pathé הפיקה סדרה של יומני חדשות לקולנוע שהיו ארוכים ומקיפים יותר. החל מ-1928 נילווה פסקול ליומנים וב-1930 כבר סיקרו היומנים נושאים רבים ומגוונים, בהם חדשות, בידור, ספורט, תרבות ונושאי נשים במהדורות שונות, בהן מהדורות שבועיות.

ב-1947 נרכשו הסרטים של חברת פאתה על ידי חברת האחים וורנר, וזאת מידי חברת RKO, אשר רכשה אותם ב-1931. חברת האחים וורנר, כמו RKO לפניה, המשיכה להפיק יומני חדשות תחת שמה המסחרי של Pathé. האחים וורנר אף הפיקו סדרה של 38 סרטים תאטרליים קצרים ו-81 מהדורות של מגזין החדשות למסך הקולנוע, שהם היום חלק מהסרטיה העשירה של Pathé.

ב-1956 הפסיקו האחים וורנר את הפקת יומני הקולנוע ומכרו את ספריית יומני החדשות של פאתה ואת סמלה המסחרי לחברת Studio Films, ששינתה את שמה זמן קצר לאחר הרכישה ל- אשר מכרה אותם מצידה לחברת 

Pathé הפסיקה להפיק יומני חדשות ב-1970 משלא הצליחה להתמודד עוד עם שידורי החדשות בטלוויזיה, אולם המשיכה לשמור על ספריית הסרטים. בסרטיה של Pathé שמורים יומנים באורך של למעלה מ-3,500 שעות המתעדים למעלה מ-80 שנות היסטוריה, ובהם כ-90,000 קטעי חדשות ו-12 מיליון צילומים. ב-2002 עבר האוסף כולו תהליך של דיגיטציה במימון חלקי של הלוטו הבריטי. ב-2010 הנגישה Pathé את הארכיב שלה באינטרנט כשירות לציבור ולחברות חדשות.

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:היסטוריה של הקולנוע
תאוריית הצייד בעולם של חקלאים

ברדלס כדימוי. גם במנוחה הקשב מופנה לכל כיוון, וכל הפרעה חיצונית מושכת אליה תשומת לב.
תאוריית ה"צייד בעולם של חקלאים" הוצעה לראשונה על ידי טום הרטמן (Thom Hartmann), פסיכותרפיסט שעבד עם ילדים עם הפרעת קשב. זוהי תאוריה אנתרופולוגית המסבירה את מקורותיה של הפרעת הקשב וההיפראקטיביות במעבר של בני האדם מחיים בחברות לקט-ציד לחברה חקלאית.

על פי התאוריה, בחברות לקט-צייד יש לאנשים עם הפרעת קשב יתרון הישרדותי. הקשב של הגברים הציידים שרגיש להפרעות מהסביבה, בעיקר הפרעות רעש, היכולת לעבור למצב של התמקדות-יתר במצבים של סכנה, רמת האנרגיה הגבוהה, האימפולסיביות, הנטייה לקחת סיכונים והחיפוש אחרי אדרנלין - כל אלה הם תכונות מאפיינות של הפרעת הקשב וההיפראקטיביות. עם הזמן כשהאדם עבר לתרבויות חקלאיות, חלה הסתגלות אבולוציונית וכיום רוב האנשים חסרים את מאפייני הפרעת הקשב וההיפראקטיביות. הרטמן משער גם שבתרבות של מהגרים, כמו החברה האמריקאית למשל, שיעור האנשים עם הפרעת קשב והיפראקטיביות הוא גבוה מבחברות אחרות של יושבי קבע. 

מנקודת המבט של תאוריית הצייד בעולם של חקלאים, הפרעת הקשב וההיפראקטיביות אינה לקות, אלא צורת פעילות שונה של המוח שיש לה יתרונות במצבים מסוימים. הרטמן שם דגש על היתרונות האלה ומציע לאנשים שההפרעה קיימת אצלם להכיר את היתרונות האלה ולבנות את חייהם בהתאם. למשל, בחירת מקצועות כמו כירורג, או כבאי שדורשים התמקדות-יתר תחת לחץ, עיסוק ביזמות או בשוק ההון, שבהם יש כל הזמן גירויים חיצוניים השומרים על עניין והתמקדות-יתר, ודורשים תפקוד בסביבה המשתנה כל הזמן, או ספורט שמשלב גם הוא את כל התכונות האלה.

עם פרסומה, התאוריה של הרטמן משכה תשומת לב רבה. אולם, היא לא פותחה ונזנחה. נטען גם כי התאוריה חסרה פן יישומי-טיפולי.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.thomhartmann.com/articles/2007/11/thom-hartmanns-hunter-and-farmer-approach-addadhd גישת ה"צייד בעולם של חקלאים"], ו[https://web.archive.org/web/20200621065833/https://www.thomhartmann.com/ קטע וידאו המציג את הגישה], באתר של טום הרטמן

קטגוריה:הפרעת קשב
קטגוריה:פסיכולוגיה אבולוציונית
חזי שטרנליכט

חזי שטרנליכט (נולד ב-24 ביוני 1976) הוא עיתונאי, פובליציסט ופרשן כלכלי.
==ביוגרפיה==
שטרנליכט נולד בפתח תקווה. בשנותיו הראשונות גדל בתל אביב, לאחר מכן עבר להתגורר במושב בית יהושע. את לימודיו בתיכון סיים בבית הספר הדסים בשנת 1994. לאחר שירותו הצבאי החל ללמוד באקדמיה. בשנתיים הראשונות (1998–1999) באוניברסיטת בר-אילן בחוג למדעי המחשב. לאחר מכן שינה כיוון, עבר ללמוד כלכלה וקיבל תואר ראשון מבית הספר לכלכלה באוניברסיטת תל אביב בשנת 2002.

בתחילת דרכו בשוק העבודה שימש בתפקיד כלכלן ומבקר פנים באוצר השלטון המקומי. לאחר מכן פנה לעבוד בעיתונות כלכלית. בשנת 2003 החל לעבוד באתר החדשות הכלכליות ביזפורטל מקבוצת קו מנחה, תחילה ככתב שוק ההון ובהמשך כעורך הראשי של Bizportal. בשנת 2006 עבר ל"מעריב" שם שימש כתב שוק ההון. בהמשך הדרך עבד בתפקיד יועץ לקשרי משקיעים בחברת תקשורת פיננסית של נעם ילין. בתפקיד זה ייעץ לחברות ולגופים שונים בשמירת קשר עם הגופים המוסדיים בשוק ההון הישראלי. מאז קיץ 2008 ועד ל-2017 שימש בתפקיד כתב ופרשן כלכלי בעיתון "ישראל היום". בשנת 2013, פרסמה תוכנית התחקירים המקור, בערוץ 10, כיצד עמוס רגב עורך העיתון, מתערב בתכנים של כתבי העיתון ומטה אותם כך שיסקרו באופן חיובי את ראש הממשלה בנימין נתניהו. כדוגמה הביא כתבה של חזי שטרנליכט שתוכנה שונה על ידי רגב, כך שבמקום ביקורת על המדיניות הכלכלית של נתניהו היא תציג אותו באור חיובי.

בין פברואר 2018 סיקר שטרנליכט את שוק ההון, ככתב מוסף "השוק" בעיתון "כלכליסט", ומאז חודש אפריל 2022, עבר לשמש בתור כתב ופרשן שוק ההון במוסף "שוק ההון והשקעות" של העיתון "גלובס".

בחודש פברואר 2015 העניקה האגודה לזכות הציבור לדעת את הפרס לתקשורת כלכלית איכותית לשטרנליכט.

==חיים אישיים==
שטרנליכט מתגורר בנתניה, הוא גרוש ואב לשניים.

==ספרים==
שטרנליכט פרסם שלושה ספרים פרי עטו:
* "המדריך למתחילים בשוק ההון הישראלי", הוצאת מודן, 2008<ref></ref>
* "כריש מול סרדינים", הוצאת כוכביא, 2011.
* "הוועדה הממלכתית", הוצאת כוכביא, 2015.
==הערות שוליים==

קטגוריה:בית יהושע: אישים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי פנימיית הדסים
קטגוריה:בעלי טור ישראלים
קטגוריה:זוכי הפרס הישראלי לביקורת התקשורת
קטגוריה:מחברי ספרי עיון ישראלים
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:סופרי מתח ואימה ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:פובליציסטים ישראלים
קטגוריה:פרשנים כלכליים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
קטגוריה:מבקרי פנים
הפסטיבל הבין-לאומי לפיסול בחול

הפסטיבל הבינלאומי לפיסול בחול, 2009
הפסטיבל הבין-לאומי לפיסול בחול (בפורטוגזית: Festival Internacional de Escultura em Areia; בראשי תיבות: FIESA) הוא הפסטיבל הגדול ביותר בעולם לפיסול באמצעות חול. הפסטיבל נערך מדי שנה, החל משנת 2004, בעיירה פֶּרה שבמחוז אלגארבה בדרום פורטוגל.

אתר הפסטיבל בעיירה כולל 15,000 מטר מרובע ובהם מוצגים מדי שנה פסלי דמויות ומבנים שונים העשויים מחול. כ-60 אמנים משתתפים בפסטיבל מדי שנה, ומשתמשים בכ-35,000 טון חול ליצירת כ-50 עבודות אמנות בחול. בימי הפסטיבל מוצגות העבודות גם בערבים, בליווי תאורה מתאימה. 

בכל שנה עוסקות עבודות האמנות בחול בנושא אחר. נושאי הפסטיבל לאורך השנים<ref></ref><ref></ref>:
* 2020: קולנוע
*2019: מסביב לעולם
*2018: מלחמת הכוכבים
*2017: אמנויות
*2013-2016: מוזיקה
*2012: אישים
*2011: ממלכת החיות
* 2010: עולם החי
* 2009: תגליות
* 2008: סרטים ודמויות הוליוודיות
* 2007: פלאי העולם
* 2006: מיתולוגיה
* 2005: עולמות אבודים 
* 2004: אגדות קסומות

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://theartinquirer.blogspot.com/2009/05/sand-sculptures-fiesa-2009.html Sand sculptures - FIESA 2009]
* [https://web.archive.org/web/20110907082119/http://www.algarve-beach-life.com/fiesa-2011.html FiESA 2011 - Animal Kingdom]

==הערות שוליים==

פיסול בחול
קטגוריה:פורטוגל: תרבות
ניו ריצ'מונד (ויסקונסין)

ניו ריצ'מונד (באנגלית: New Richmond) היא עיירה במדינת ויסקונסין בארצות הברית. אוכלוסיית העיירה מונה 8,610 נפש (נכון ל-2013).

==היסטוריה==
ניו ריצ'מונד נוסדה בשנת 1857. ב-12 ביוני 1899 הכה טורנדו מהדרגה החמורה ביותר את העיירה. הטורנדו החריב את הרחוב הראשי של העיירה ואת חלקה המזרחי, כתוצאה מכך נספו 117 אנשים. הרחוב הראשי שוקם לאחר חמישה חודשים.

==דמוגרפיה==
בשנת 2013 מנתה העיר כ-8,610 נפש. התפלגות אוכלוסיית העיירה לפי גזע היא 95.1% לבנים, 1.1% אפרו-אמריקאים, 0.8% אינדיאנים, 1.4% אסיאתים, ו-0.9% ממוצאים מעורבים. היספנים מהווים כ-0.7% מאוכלוסיית העיר.

==חינוך==
בניו ריצ'מונד שלושה בתי ספר יסודיים, חטיבת ביניים ובית ספר תיכון. בעיר קיימים גם 12 מבני מוזיאון אשר עומדים לרשות התושבים בימים שני עד שישי.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ויסקונסין: ערים
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1857
תסמונת דרווה

תסמונת דרווֶה (Dravet syndrome) היא צורה נדירה וקשה של אפילפסיה בגיל הילדות. היא נקראת גם אפילפסיה כללית עם פרכוסי חום.

== סימפטומים וסימנים ==
התסמונת מתרחשת אצל ילדים מפותחים בצורה נורמלית. שכיחותה אצל בנים כפולה משכיחותה אצל בנות. תחילת ההתקפים נעה בטווח הגילאים שבין שלושה עד תשעה חודשים אחרי הלידה.

תסמונת דרווה מתבטאת אצל ילדים בסוגי התקפים אפילפטיים שונים. ההתקף הראשוני הוא בדרך כלל פרכוס חום. במהלך השנה שאחרי ההתקף הראשון מתרחשים התקפים מסוגים שונים: התקפי טוני-קלוני, מיוקלונוס, התקפי ניתוק, התקפים א-טוניים. לעיתים קרובות יש נטייה לסטטוס אפילפטיקוס.

== טיפול ==
לילדים ולמבוגרים בעלי תסמונת דרווה יש סוגי אפילפסיה שונים העמידים לרוב התרופות האנטי-אפילפטיות. המחקר היום תומך בפוליתרפיה (כמה תרופות ביחד) ובהגדלה הדרגתית של תרופות שהוכיחו עצמן כמשפרות את מצבם של בעלי תסמונת דרווה עד שהחולה מגיב בחיוב או עד שיש תופעות לוואי לא רצויות.

הוכח שהתרופות הבאות משפרות את מצבם של חולים בתסמונת דרווה.
*דיוואלפרואקס (Depakote)
*טופירמאט (טופמקס)
*סטיריפנטול (דיאקומיט)
*קלובאזאם (פריזיום)
*קלונזפאם (ריווטריל)
*לבטיראצטם (קפרה)
*קנאביס רפואי (CBD)
התרופות הבאות עלולות להחמיר את ההתקפים אצל חולי תסמונת דרווה:
*למוטריג'ין (למיקטל)
*פניטואין (דילנטין, אפנוטין)
*פוספניטואין
*קארבאמזפין (טגרטול)
*אוקסקארבאזפין (טרילפטל)
*ויגבטרין (סברילן)

הוכח שטיפול בדיאטה קטוגנית משפר את השליטה בהתקפים במידה משמעותית אצל ילדים עם תסמונת דרווה.

==סיבה ==
אצל ילדים רבים בעלי תסמונת דרווה התגלתה מוטציה בגן SCN1A. מוטציות בגן הזה הן כמעט תמיד אקראיות ולכן אי אפשר למצוא אותו אצל ההורים.

==היסטוריה ==
התסמונת נקראת על שם הפסיכיאטרית והאפילפטולוגית הצרפתיה שרלוט דרווה (Charlotte Dravet) שנולדה ב־14 ביולי 1936. התסמונת תוארה על ידה ב־1978. עד 1992 פורסמו על ידה ועל ידי עמיתיה 192 מקרים.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.dravet.co.il/ תסמונת דרווה - Dravet Syndrome] - אתר מידע ותמיכה ישראלי

==הערות שוליים==

דרווה
קטגוריה:אפילפסיה
קטגוריה:מוגבלות שכלית התפתחותית: גורמים
קטגוריה:מחלות נדירות
חוג תורשתי

בתורת החוגים, חוג תורשתי (שמאלי) הוא חוג שבו פרויקטיביות עוברת בתורשה ממודול (שמאלי) לכל תת-מודול. 

לדוגמה, כל תחום דדקינד הוא תורשתי. בפרט, כל תחום ראשי (ובמקרה הלא-קומוטטיבי, אף תחום שכל אידיאל שמאלי שלו הוא ראשי) הוא תורשתי. לעומת זאת החוג <math>F[x,y]</math> של פולינומים בשני משתנים מעל שדה אינו תורשתי.

== תנאים שקולים לתורשתיות ==

התנאים הבאים שקולים לכך שהחוג תורשתי (שמאלי):
# כל תת-מודול של מודול פרויקטיבי הוא פרויקטיבי.
# כל אידיאל שמאלי הוא פרויקטיבי (העובדה שזהו תנאי מספיק היא משפט שהוכיח מוריץ אוסלדנר).
# כל מודול מנה של מודול אינג'קטיבי הוא אינג'קטיבי.
# כל מודול הוא מנה של מודולים פרויקטיביים.
# כל מודול הוא גרעין של אפימורפיזם בין מודולים אינג'קטיביים.
# הפונקטור הנגזר <math>\operatorname{Ext}^2_R</math> שווה לאפס.

=== ימין-שמאל ===

בדרך כלל, תורשתיות אינה סימטרית להחלפת ימין שמאל: יש חוגים תורשתיים שמאליים עם מודולים פרויקטיביים ימניים, שיש להם תת-מודולים שאינם פרויקטיביים (את הדוגמה הראשונה מסוג זה נתן קפלנסקי ב-1958). עם זאת, חוג פרימרי-למחצה (כלומר מקומי למחצה עם רדיקל ג'ייקובסון נילפוטנטי) הוא תורשתי שמאלי אם ורק אם הוא תורשתי ימני. 
בדומה לזה, עבור חוגים נתריים, תורשתיות משמאל ומימין שקולות זו לזו.

== תכונות קרובות ==

חוג שמעליו כל תת-מודול נוצר סופית של מודול פרויקטיבי (שמאלי) הוא פרויקטיבי, נקרא תורשתי למחצה (שמאלי). כדי לקיים תכונה זו, די בכך שכל אידיאל (שמאלי) נוצר סופית של החוג הוא פרויקטיבי. מעל חוג תורשתי למחצה, כל תת-מודול של מודול שטוח (ימני או שמאלי) הוא שטוח. בעוד שמעל כל חוג, כל מודול פרויקטיבי איזומורפי לסכום ישר של מודולים פרויקטיביים נוצרים-מנייתית, מעל חוג תורשתי למחצה כל מודול פרויקטיבי איזומורפי לסכום ישר של אידיאלים שמאליים נוצרים סופית. כל חוג פון-נוימן רגולרי הוא תורשתי למחצה. תחום שלמות תורשתי למחצה נקרא תחום פרופר. 

חוג הוא תורשתי למחצה חלש אם לכל שרשרת של העתקות <math>P \stackrel{\alpha}{\rightarrow} Q \stackrel{\beta}{\rightarrow}P'</math> בין מודולים פרויקטיביים נוצרים סופית, שהרכבתה אפס, אפשר לפרק <math>Q = Q' \oplus Q</math> כאשר <math>\operatorname{im}\alpha \subseteq Q' \subseteq \operatorname{ker}\beta</math>. כל חוג תורשתי למחצה הוא תורשתי למחצה חלש, ותנאי זה האחרון הוא סימטרי להחלפת ימין ושמאל.

אידיאל <math>I</math> של <math>R</math> הוא אידיאל תורשתי אם <math>I^2 = I</math>, <math>I\cdot J(R)\cdot I =0</math>, ו-<math>I</math> פרויקטיבי כמודול (שמאלי או ימני - התנאים שקולים) מעל <math>A</math>. חוג פרימרי-למחצה <math>R</math> הוא קוואזי-תורשתי אם יש בו שרשרת של אידיאלים <math>I_0 \sub I_1 \sub \cdots \sub I_{k-1} \sub I_k = R</math> כך שלכל <math>i</math>, <math>I_{i+1}/I_i</math> הוא אידיאל תורשתי של <math>R/I_i</math>. הדוגמה הראשונה לתכונה זו (שהוגדרה ב-1989) היא אלגברת שור של ההצגות ההומוגניות של <math>\operatorname{GL}_n(\mathbb{C})</math>.

חוג שמעליו כל אידיאל שמאלי ראשי הוא פרויקטיבי, נקרא חוג ריקארטי . כמובן, כל חוג תורשתי הוא תורשתי למחצה, וכל חוג תורשתי למחצה הוא ריקארטי. חוג הוא תורשתי למחצה אם ורק אם כל חוגי המטריצות מעליו הם ריקארטיים, ותורשתי אם ורק אם כל חוגי האנדומורפיזמים של מודולים חופשיים מעליו הם ריקארטיים.

== מקורות ==
<div class="mw-content-ltr">
* What is a hereditary algebra?, C.M. Ringel, [http://www.math.uni-bielefeld.de/~ringel/opus/ext2.pdf]. 
</div>
==הערות שוליים==

תורשתי
דריו קסטלו

דריו קסטלו (תאריך לידה לא ידוע, תאריך הטבלה 19 באוקטובר 1602 – 2 ביולי 1631) היה מלחין ונגן איטלקי מתקופת הברוק המוקדם. קסטלו עבד ופרסם את כתביו בוונציה. לא ברור אם ניגן בקורנט או בבסון. כמלחין, הוא היה חבר מאוחר של האסכולה הוונציאנית (אדריאן וילארט, אנדראה גבריאלי, ג'ובאני גבריאלי ועוד).

== חייו ==
לקסטלו היה תפקיד חשוב בטרנספורמציה של הקנצונה הכלית אל עבר הסונטה.

אין מידע ביוגרפי רב אודות קסטלו. אפילו תאריכי לידתו ומותו אינם ידועים. נראה שמת במגפה גדולה שפרצה ב-1630. לאחר תאריך זה, לא פרסם כתבים נוספים.

בדף השער של מהדורת 1629 של הכרך הראשון של "סונטות קונצרטיות בסגנון מודרני" קסטלו מכונה "ראש חבר המוזיקאים המנגנים בכלי נשיפה בוונציה", דבר המציין כי הוביל קבוצת נשפנים, שכללה חצוצרות, טרומבונים, קורנטים, שאום, חמת חלילים, תופים, חליליות וויולים.

בדף השער של הכרך השני (מהדורת 1644) של "סונטות קונצרטיות בסגנון מודרני" הוא נמנה כ"מוזיקאי של הסיניורייה הנעלה של ונציה בסנט מרקו וראש חבר הנגנים",דבר המציין כי עבד בבזיליקה הגדולה של סנט מרקו, שם היה קלאודיו מונטוורדי ה"מאסטרו של הקאפלה". השימוש של קסטלו ב"סטילה קונצ'יטטו" (סגנון נזעם), הכולל פיגורות צלילים חוזרות ומהירות, עקבי ומוכיח את קשריו עם מונטוורדי (כמו למשל בספר המדריגלים של אהבה ומלחמה שלו).

בשני ספרי הסונטות יש 29 יצירות מאת קסטלו: 12 סונטות בספר הראשון, 17 בספר השני. הסונטות הן לכלי עם קונטינואו (מנוגנות כיום בקורנט, חלילית כנור וכו'), או טריו סונטות (שני כלים גבוהים וקונטינואו), או כלי גבוה וכלי בס, רביעיות וחמישיות. המוזיקה עשירה בכושר המצאה ומאתגרת טכנית. מופיעים קטעים המולחנים במרקם פוליפוני חמור המתחלפים ברצ'יטטבים דרמטיים מעל בסו. קונטינואו.

למרות שבכותר של שני ספרי הסונטות מצוין כי הם בסגנון מודרני, יש עדיין שימוש בטכניקת הקנצונה הישנה. אף על פי כן, יש שימוש בחטיבות קצרות עם ניגודי מרקם חדים ביניהן וקווים אקטיביים יותר מאשר מלודיים. בניגוד למקובל בתקופה, קסטלו מציין לעיתים קרובות את הכלים בהם יש לנגן, כולל קורנטים, כנורות, טרומבונים ודולציאנים.

שני ספרי הסונטות נדפסו מחדש בשנות ה-50 של המאה ה-17, עובדה המצביעה על השפעתו של קסטלו.

== פרסומים ==
*"סונטות קונצרטיות בסגנון מודרני, ספר ראשון", וונציה 1621
*"סונטות קונצרטיות בסגנון מודרני, ספר שני", וונציה, 1629
*"אקסולטטה דאו", מוטט, (1625 ו-1636)

== לקריאה נוספת ==
* אילאיל דנין, שני ספרי "סונאטות קונצ’רטנטיות בסגנון מודרני לנגינה באורגן - עם כלים שונים" (1621,1629) מאת דריו קסטלו, עבודת גמר, תל אביב, 2005, אוניברסיטת תל אביב, 2005. - העבודה נמצאת בספריית בית הספר למוזיקה, אוניברסיטת תל אביב.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:ילידי 1601
קטגוריה:נפטרים ב-1632
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-17
חוג מטריצות

חוג המטריצות הוא חוג הנתון מעל חוג בסיס קבוע, שאבריו הם המטריצות מסדר נתון שרכיביהן שייכים לחוג הבסיס. בניית חוגי מטריצות היא אחת הבניות הבסיסיות בתורת החוגים. הקשר בין חוג המטריצות לחוג המקדמים הדוק למדי; תוספת המטריצות מעשירה את מגוון האפשרויות לטפל בחוג המקורי.

זוהי הדוגמה הקלאסית לחוג לא חילופי; חוגים אי-חילופיים רבים קשורים לחוגי מטריצות, להם תפקיד מרכזי באלגברה לא קומוטטיבית. כאשר חוג הבסיס הוא שדה, חוגי המטריצות מעליו נחקרים היטב באלגברה ליניארית.

==תכונות==
המרכז של חוג מטריצות שווה לאוסף המטריצות הסקלריות מהצורה <math>cI </math> כאשר <math>c </math> שייך למרכז של חוג המקדמים, כלומר <math>Z(M_n(R)) \cong Z(R)</math>. החבורה הליניארית הפרויקטיבית מוגדרת להיות המנה של חוג מטריצות (ובאופן כללי יותר, חוג אנדומורפיזמים) מעל המרכז שלה, ולה יש חשיבות רבה בגאומטריה אלגברית.

חוג המטריצות (מסדר <math>n>1</math>) תמיד בעל מחלקי אפס.

יש התאמה מלאה בין האידיאלים של חוג המקדמים לבין האידיאלים של חוג המטריצות: כל אידיאל של חוג המטריצות הוא מהצורה <math>M_n(A)</math> כאשר <math>A </math> אידיאל בחוג המקדמים, וחוג המנה ביחס לאידיאל זה הוא <math>M_n(R)/M_n(A) \cong M_n(R/A)</math>. ביתר כלליות, חוג מטריצות תמיד שקול מוריטה לחוג המקדמים.

חוג המטריצות מסדר <math>n \times n</math> איזומורפי לחוג האנדומורפיזמים של המודול החופשי <math>R^n</math>. באופן כללי יותר, מתקיים <math>\operatorname{End}(M^n) \cong M_n(\operatorname{End}(M)))</math> לכל מודול שמאלי מעל החוג.

==יחידות מטריצות ==
לעיתים דרושות דרכים להוכיח שחוג מסוים הוא חוג מטריצות.

בכל חוג מטריצות יש יחידות מטריצות <math>e_{ij}</math> (<math>i,j = 1,\dots,n</math>), המקיימות את שתי התכונות הבאות:
*<math>e_{ij} e_{k \ell} = \delta_{jk} e_{i\ell}</math>,
*<math>e_{11}+\cdots +e_{nn} = I</math>, כאשר <math>I </math> הוא איבר היחידה של חוג המטריצות.
יחידות המטריצות מתחלפות עם אברי חוג המקדמים. כיוון שאפשר להציג כל איבר בחוג המטריצות (באופן יחיד) כסכום <math>\sum a_{ij} e_{ij}</math>, עם <math>a_{ij} \in R</math>, נוסחאות אלה מגדירות את חוג המטריצות.

למעשה, כל חוג <math>T</math> שיש בו מערכת של יחידות מטריצות <math>\{\epsilon_{ij}\}_{i,j=1}^n</math>, איזומורפי לחוג מטריצות מעל תת-החוג (בלי יחידה) <math>R=\epsilon_{11} T \epsilon_{11}</math>. האיזומורפיזם הוא <math>t \mapsto \sum_{i=1}^{n} {(\epsilon_{1i}t\epsilon_{j1})e_{ij}}</math>.

==מבנה==
חוג מטריצות מעל חוג עם חילוק הוא גם פשוט ארטיני, ומשפט ודרברן-ארטין קובע את ההפך - כל חוג פשוט ארטיני איזומורפי לחוג מטריצות מעל חוג עם חילוק.

בפרט, אם <math>F </math> שדה סגור אלגברית, כל אלגברה פשוטה מממד סופי מעל <math>F </math> היא אלגברת מטריצות, משום שאין אלגברה עם חילוק מעל שדה סגור אלגברית.

חוג <math>R</math> הוא פשוט למחצה אם ורק אם כל חוגי המטריצות מעליו פשוטים למחצה. מפורשות, תת-מודול פשוט (כלומר אידיאל שמאלי מינימלי) של <math>M_n(R)</math> הוא קבוצת מטריצות עם איברים לא אפס רק בעמודה מסוימת, שבה האיברים נלקחים מתת-מודול פשוט של <math>R</math>.

רדיקל ג'ייקובסון של מטריצות שווה למטריצות מעל הרדיקל: <math>\operatorname{Jac}(M_n(R))=M_n(\operatorname{Jac}(R))</math>, ובפרט חוג הוא פרימיטיבי למחצה אם ורק אם על חוג מטריצות מעליו פרימיטיבי למחצה.

== ראו גם ==
* חוג האנדומורפיזמים
* שקילות מוריטה

קטגוריה:תורת החוגים
רבי שמעון בן נתנאל

רבי שמעון בן נתנאל היה תנא בדור השני, תלמידו של רבן יוחנן בן זכאי,שכינה אותו ירא חטא.
היה כהן ונשא לאישה את בתו של רבן גמליאל הזקן.

==אמרותיו== 
במשנה שבה מסופר על חמשת תלמידיו של רבי יוחנן בן זכאי, שהאחד מהם רבי שמעון בן נתנאל, מסופר, כי רבי יוחנן בן זכאי אמר לחמשת תלמידיו: "צאו וראו איזה דרך יבחר בו האדם... רבי שמעון אומר, הרואה את הנולד... אמר להם צאו וראו איזה היא דרך רעה שיתרחק ממנה האדם... רבי שמעון אומר, הלווה ואינו משלם, אחד הלווה מן האדם כלווה מן המקום, שנאמר לווה רשע ולא ישלם וצדיק חונן ונותן". 

בתלמוד הירושלמי נכתב:
מעשה ברבן יוחנן בן זכאי שהיה מהלך על הדרך רוכב על החמור ורבי אלעזר בן ערך מהלך אחריו, אמר לו למדני פרק אחד במעשה מרכבה, וכיון ששמעו רבי יוסי הכהן ורבי שמעון בן נתנאל אף הם פתחו במעשה המרכבה, אמרו יום אחד בתקופת תמוז היה ורעשה הארץ ונראתה הקשת בענן ויצאה בת קול ואמרה להן הרי המקום פנוי לכם והטרקלין מוצע לכם, אתם ותלמידיכם מזומנים לכת שלישית.

==מקום קבורתו על פי המסורת==
מקום קבורתו על פי המסורת נמצא בעלמה סמוך לקבר רבי אלעזר בן ערך וסומן על ידי ועד "אהלי צדיקים".

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:תלמידי רבן יוחנן בן זכאי
קטגוריה:כהנים בתקופת המשנה
קטגוריה:תנאים ואמוראים הקבורים בעלמא
קטגוריה:הדור השני לתנאים
מבצע קיסר

מיקומה של הצוללת הטבועה U-864
מבצע קיסר היה ניסיון חשאי של גרמניה בשלהי מלחמת העולם השנייה לשגר אל בעלת בריתה יפן פריטי טכנולוגיה צבאית מתקדמת. המבצע הסתיים בכישלון מוחלט.

==המבצע==
ב-5 בדצמבר 1944 יצאה מנמל קיל הצוללת הגרמנית U-864 בהפלגת הבכורה שלה, בפיקודו של הקברניט רלף-ריימר וולפרם (Ralf-Reimar Wolfram). משימתה הייתה להוביל בחשאי אספקה צבאית ליפן. מטענה העיקרי היה חלקים של מנועי סילון למטוסי קרב ומערכות הנחיה לטילי V-2. בנוסף היא נשאה 65 טונות של כספית, שנועדו לתעשיית הנשק של יפן.

בדרכה צפונה דרך תעלת קיל עלתה הצוללת על שרטון ונגרם נזק לגופה. קברניטה הפנה אותה לתיקונים במעגני הצוללות הגרמנים בברגן שבנורווגיה. התיקונים שם נסתיימו רק בראשית פברואר 1945 לאחר שהתקפת אוויר בריטית על המעגנים ב-12 בינואר האטה אותם. הצוללת יצאה שוב לדרכה, אך משימתה נחשפה בפני בעלות הברית, כאשר מפענחי הצפנים בבלצ'לי פארק פענחו שידורי רדיו גרמנים שהוצפנו על ידי מכונת האניגמה. האדמירליות הבריטית שיגרה את הצוללת הבריטית ונצ'רר (Venturer) בפיקודו של סגן ג'יימס לונדרס (James Launders) אל חופי דרום מערב נורווגיה כדי לאתר וליירט את הצוללת הגרמנית.

ב-6 בפברואר התרחשה תקלה באחד ממנועיה של U-864, שהפיק רעש והגדיל את סכנת הגילוי שלה. הקברניט וולפרם הודיע לבסיס בברגן כי הוא ישוב שמה לתיקונים, ונאמר לו שליווי יפגוש אותו ב-10 לחודש. בינתיים הגיעה הצוללת ונצ'רר לאזור, וההחלטה להשיב את U-864 לברגן שלחה אותה למעשה אל תוך שטח המשימה של הצוללת הבריטית.

ב-9 בפברואר זיהה מפעיל ההידרופון של ונצ'רר רעש של מנוע דיזל של צוללת. בסריקת פריסקופ איתר לונדרס פריסקופ אחר והצוללת החלה לעקוב אחריו. במהרה התברר כי הצוללת הגרמנית גילתה את העוקבת אחריה, שכן היא החלה לשוט במסלול מזגזג. לאחר שלוש שעות של מרדף החליט הצוות הבריטי לנסות ירי טורפדו על פי המסלול בו שטה הצוללת הגרמנית. ארבעה טורפדות נורו על ידי ונצ'רר במרווחי זמן של כ-17 שניות. U-864 שמעה את הירי ונקטה תמרוני התחמקות. היא הצליחה לחמוק משלושת הטורפדות הראשונים אך תעתה בבלי דעת אל תוך מסלולו של הרביעי, אשר שבר את גופה לשניים והטביע אותה תוך אובדן כל צוותה, 57 קילומטרים מברגן.

לולא הנזק שנגרם ל-U-864 בדצמבר והעיכוב שגרמה ההפצצה הבריטית על הבסיס הגרמני בברגן הייתה הצוללת עשויה לעזוב את האזור חודש לפני בואה של הצוללת ונצ'רר בעקבות יירוט השידורים הגרמנים. התקלה שהופיעה במנוע הצוללת חתמה את גורלה.

סגן לונדרס עוטר בעקבות הפעולה באות השירות המצוין.

==בעיות סביבתיות==
בשלהי שנות ה-90 החל הצי הנורווגי המלכותי לחפש אחרי שרידי הצוללת לאחר שלמד כי כספית הייתה חלק ממטענה. לאחר חיפושים שנמשכו חמש שנים התגלתה הצוללת הטבועה באוקטובר 2003. לאחר בדיקתה התברר שהכספית אכן דולפת ממנה בקצב גובר והולך. בעקבות זאת נאסר הדיג בקרבת הצוללת הטבועה. מנהל החופים הנורווגי המליץ לקבור את שרידי הצוללת תחת סרקופג של חול ובטון, על מנת לאטום את דליפת הכספית ממנה.

==קישורים חיצוניים==
*[http://militaryhistory.about.com/od/worldwari1/p/venturer864.htm World War II: HMS Venturer Sinks U-864], באתר About.com
* [http://www.spiegel.de/international/0,1518,455652,00.html Underwater Coffin for Nazi Submarine], באתר דר שפיגל

קטגוריה:הצי המלכותי הבריטי: קרבות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לוחמת צוללות במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:לוחמת הצוללות הגרמנית במלחמת העולם השנייה
מבצע קיסר
קטגוריה:נורווגיה במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:זיהום מים
קטגוריה:הים הצפוני: היסטוריה
קטגוריה:מלחמת העולם השנייה: 1945
לייב בעל הייסורים

רבי לייב מטערקיש-מאהילוב (כונה בשם ר' "לייב בעל הייסורים"; ? - ט"ו בחשוון ה'תקצ"ד, 1833), מגדולי תלמידיו של בעל התניא וממייסדי קהילת חב"ד בחברון. דמותו אפופת מסתורין, ולא ידועים פרטים רבים על דמותו מעשיו ופועלו.

== ביוגרפיה ==
שמו בעל הייסורים נדבק בו, בשל ייסורים רבים אותם עבר. מסורת אחת מספרת כי את הייסורים קיבל על עצמו בשל שדיבר סרה ברבי נחמן מברסלב. רבי לייב היה מראשוני חסידי חב"ד שהתיישבו בחברון. לקראת זקנתו עבר לדור בעיר צפת. כשביקשו בני טערקיש-מוהילוב מבעל התניא שימנה את רבי לייב למנהיג העדה בסביבתם, סירב לזה משום שמנהיג צריך לדעת גם בעניינים גשמיים. ואילו רבי לייב מופשט לגמרי מענייני העולם הזה ותאוותיו, לבסוף מינה אותו להדריך ולנהל את האברכים הצעירים.

בספר שערי ירושלים מסופר על אודותיו:"תחילת התיישבות האשכנזים הייתה על ידי הרב החסיד המפורסם מורנו הרב לייב ז"ל מאנשי חב"ד, ונקרא רבי לייבלי מחברון וגם רבי לייב בעל ייסורין. האיש הזה היה גדול בתורה וירא אלוקים מרבים, ובסוף ימיו נסע לעיר הקודש צפת, ונפטר שם זקן ושׂבע ימים, וציווה לפני מותו שכל מי שיהיה לו עת צרה, רחמנא ליצלן, ישתטח על קברו ויעזרוהו, וכן עושין עד היום".

== פטירתו וקברו ==
מקובל שלפני הסתלקותו הבטיח לעזור לכל מי שיזדקק לישועה וישתטח על קברו, באמירת כל התהילים ברציפות בערב שבת אחרי חצות, עקב כך עולים מאות לקברו בכל ימות השנה ובפרט בימי שישי וביום הסתלקותו, לשמועה זו אין מקור מוסמך.

כמו כן, בעל ה"בית ישראל מגור" הורה שראוי לעלות על קברו של ר' לייב.<ref>בשם יצחק אלפסי (מובא ב-https://col.org.il/news/24467 של חב"ד אונליין)</ref>

הוא נפטר בט"ו בחשוון תקצ"ז, ונקבר בבית העלמין העתיק בצפת אחרי החלקה הצבאית, בשנת 2013 חודש הציון והוצבה מחיצה.

== לקריאה נוספת ==

* הרב אליהו יוחנן גוראריה, תולדות הרה"ק רבי לייב בעל הייסורים זצ"ל, היכל הבעש"ט גיליון לו, עמודים קלב-קמא.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://col.org.il/news/24467 רבי לייב בעל המסתורין], באתר "חב"ד און ליין", י"א בחשוון תשס"ז, 2006
* 
* [http://www.jdn.co.il/news/12519 תמונות מיומא דהילולא] באתר JDN, ט"ו בחשוון ה'תשע"ב.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברון: אישים בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:חסידי חב"ד
קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:רבנים ארץ-ישראלים
קטגוריה:יהודים הקבורים בבית הקברות בצפת
קטגוריה:שד"רים
קטגוריה:צפת: רבנים
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
ליאור בוקר

אנדרטה לשוטרים שנספו בשריפה בתחנת משטרת נשר
תת ניצב ליאור בוקר (17 במרץ 1954 - 2 בדצמבר 2010) היה קצין אגף המבצעים של המחוז הצפוני במשטרת ישראל.

נספה בעת מילוי תפקידו באסון השרפה בכרמל בשנת 2010.

== חייו ==
ליאור בוקר נולד לרינה ולמיכאל בויקר במשגב עם. לאחר שנה עבר עם הוריו לחיפה, שם גדל, ואת לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר התיכון בסמ"ת.

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1972 הצטרף ליחידת חרמ"ש כלוחם. לחם במלחמת יום הכיפורים ולאחריה שימש כמדריך בחיל השריון.

בשנת 1975, לאחר סיום שירותו הצבאי, התגייס למשטרת חיפה. בשנותיו הראשונות במשטרת ישראל שימש כשוטר סיור ובלש ובשנת 1982 סיים קורס קצינים במשטרה. בין תפקידיו: סגן מפקד תחנת זבולון, מפקד משטרת חדרה, ראש מפלג סמים בימ"ר צפון, סגן מפקד מרחב העמקים וקצין אגף המבצעים של המחוז הצפוני.

ב-2 בדצמבר 2010 נספה בוקר במהלך הטיפול בשרפת הענק בכרמל. על פי עדויות ניצולים מהאסון הייתה לו אפשרות להימלט אך הוא בחר להישאר ולנסות לחלץ סוהרים מהאוטובוס שנקלע ללהבות. הובא לקבורה בבית העלמין הצבאי בפרדס חנה. עם מותו הועלה לדרגת תת ניצב.

במרץ 2011 אישרה ועדת העיטורים במשטרת ישראל את הענקת עיטור המופת לבוקר.

ארגון השוטרים הבינלאומי העניק לו אות גבורה ומופת על ניסיונו להציל חיי אדם תוך הקרבת חייו שלו.

== חיים אישיים ==
מנישואיו הראשונים נולדו לו שלוש בנות.

היה בן זוגה של העיתונאית נאוה בוקר שנבחרה, ארבע שנים לאחר מותו, לכנסת העשרים מטעם "הליכוד".

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://avish-b.wixsite.com/hackathon-lior-boker האקתון ליאור בוקר] - אתר ההאקתון לזכר תנ"צ ליאור בוקר
* [http://liorboker.co.il/ ליאור בוקר] - אתר ההנצחה
שלט רחוב ליאור בוקר ב[[חדרה]]

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי בסמ"ת
קטגוריה:הרוגי שרפות
קטגוריה:חיילי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיפה: אישים
קטגוריה:חללי משטרת ישראל
קטגוריה:משגב עם: אישים
קטגוריה:שוטרים שעוטרו בעיטור המופת
קטגוריה:תתי-ניצבים במשטרת ישראל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1954
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2010