ממשלת ישראל העשרים וחמש

ממשלת ישראל העשרים וחמש בראשותו של יצחק רבין, שכונתה "ממשלת רבין השנייה", הושבעה ב-13 ביולי 1992 (י"ב בתמוז תשנ"ב), והתפזרה ב-22 בנובמבר 1995 (כ"ט בחשוון תשנ"ו), לאחר רצח ראש הממשלה.

==סיעות הכנסת השלוש עשרה==
===תוצאות הבחירות לכנסת===
{| class="toccolours" border="0" cellpadding="3" style=" margin: 0 1em 1em 0;"
|-
! bgcolor="#87cefa" | רשימה
! bgcolor="#87cefa" | ראש הרשימה
! bgcolor="#87cefa" | מנדטים
! bgcolor="#87cefa" | מספר קולות
! bgcolor="#87cefa" | אחוז מהקולות
! bgcolor="#87cefa" | מושב
! bgcolor="#87cefa" | הערות
|- bgcolor="#efefef"
| העבודה
| יצחק רבין
| 44
| 906,810
| 34.7%
|קואליציה
|
|-
| הליכוד
| יצחק שמיר
| 32
| 651,229
| 24.9%
|אופוזיציה
|
|- bgcolor="#efefef"
| מרצ
| שולמית אלוני
| 12
| 250,667
| 9.6%
|קואליציה
| רשימה משותפת למפלגות רצ, מפ"ם ושינוי
|-
| צומת
| רפאל איתן
| 8
| 166,366
| 6.4%
|אופוזיציה
|במהלך הקדנציה פרשו מהסיעה 3 ח"כים, הקימו את סיעת יעוד והצטרפו לקואליציה
|- bgcolor="#efefef"
| מפד"ל
| זבולון המר
| 6
| 129,663
| 5.0%
|אופוזיציה
|
|-
| ש"ס
| אריה דרעי
| 6
| 129,347
| 4.9%
|קואליציה
|במהלך הקדנציה פרשה מהקואליציה
|- bgcolor="#efefef"
| יהדות התורה
|אברהם יוסף שפירא
| 4
| 86,167
| 3.3%
|אופוזיציה
| רשימה משותפת למפלגות אגודת ישראל ודגל התורה
|-
| חד"ש
|תאופיק זיאד
| 3
| 62,545
| 2.4%
|אופוזיציה
|תמכה בממשלה מהאופוזיציה לאחר פרישת ש"ס
|- bgcolor="#efefef"
| מולדת
| רחבעם זאבי
| 3
| 62,269
| 2.4%
|אופוזיציה
|
|-
| מד"ע
| עבד אל-והאב דראושה
| 2
| 40,788
| 1.6%
|אופוזיציה
|תמכה בממשלה מהאופוזיציה לאחר פרישת ש"ס
|}

=== גושים פוליטיים בכנסת ===
בתום הבחירות לכנסת השלוש עשרה הסתמנו בכנסת הגושים הבאים:
* גוש מפלגות מרכז - שמאל: מפלגת העבודה הישראלית, מר"צ. סה"כ: 56 מנדטים.
* גוש מפלגות חרדיות: ש"ס, יהדות התורה. סה"כ: 10 מנדטים (לעומת 13 מנדטים בכנסת הקודמת).
* גוש מפלגות ערביות: חד"ש, מד"ע. סה"כ: 5 מנדטים.
* גוש מפלגות ימין: הליכוד, צומת, המפד"ל, מולדת. סה"כ: 49 מנדטים (לעומת 47 מנדטים בכנסת הקודמת).

==הקמת הממשלה==
כבר בערב הבחירות היה ברור כי מפלגת העבודה בראשות יצחק רבין ניצחה ורבין נבחר להרכיב את הממשלה. הוא פנה למרצ, ש"ס, המפד"ל, יהדות התורה וצומת בבקשה שישתתפו בממשלה. כתנאי להצטרפותה לממשלה ביקשה מרצ את תיקי החינוך, המדע וקליטת העלייה. לתפקיד שרת החינוך והתרבות מונתה שולמית אלוני ממרצ. כן הצטרפה לממשלה ש"ס, שביקשה את תיק הפנים עבור יושב הראש של המפלגה, אריה דרעי, ובנוסף סגן שר האחראי על החינוך החרדי במשרד החינוך. בנוסף, דרשה ש"ס שכל הסכם בדבר שינוי מעמדם הטריטוריאלי של שטחים יובא למשאל עם. ואילו צומת סירבה להצטרף. תיקי העבודה והרווחה והדתות נשמרו ליהדות התורה, אולם לבסוף לא הצטרפה המפלגה לקואליציה. יחד עם ש"ס מנתה הקואליציה 62 ח"כים. חד"ש ומד"ע תמכו בממשלה מבחוץ בעקבות הסכם שנחתם עוד קודם להקמת הממשלה לצמצום פערים במגזר הערבי.<ref></ref> בסה"כ תמכו בהקמת הממשלה 67 ח"כים.

==ציוני דרך ומדיניות==
===אירועים שקדמו לכהונת הממשלה===
*האינתיפאדה הראשונה - התקוממות אלימה של תושבים פלסטינים ביהודה ושומרון וברצועת עזה נגד מדינת ישראל. החלה ב-9 בדצמבר 1987, נחלשה לאחר מלחמת המפרץ ב-1991 והסתיימה רשמית עם חתימתם של הסכמי אוסלו ב־1993
*מלחמת המפרץ- ב-2 באוגוסט 1990 פלש צבא עיראק לכווית וכבש אותה. ב-3 באוגוסט, יום למחרת, הודיעה מועצת הביטחון של האו"ם שהיא מגנה את הפלישה ודורשת מעיראק לסגת חזרה לגבולות הבינלאומיים. מכיוון שעיראק סירבה לכך הוטלו עליה סנקציות, וכן הוצב אולטימטום בפני סדאם חוסיין, נשיא עיראק, שאם לא ייסוג צבאו מכווית יופעל כנגדו כוח צבאי. ואכן, פרצה מלחמה שבה השתתפו 34 מדינות (בכללן ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות וסוריה) בקואליציה אחת מול עיראק. סדאם חוסיין שיגר טילי סקאד לעבר ישראל בתקווה שזו תצטרף לקואליציה בשל שיגור הטילים, מה שאמור היה לגרום, לדעתו, לפרישת מדינות ערב מהקואליציה. ארצות הברית ביקשה מישראל שלא להגיב, וישראל נענתה לבקשת ארצות הברית. בסופו של דבר שוחררה כווית, ושיתוף הפעולה בין ארצות הברית למדינות ערב הותיר "חלון הזדמנויות" למשא ומתן - ועידת מדריד.
*ועידת מדריד - ועידה בינלאומית שהתכנסה במדריד, בירת ספרד, בין ה-30 באוקטובר 1991 ועד 1 בנובמבר 1991, שהייתה הניסיון הבינלאומי הראשון למשא ומתן בין ישראל למדינות ערב בכלל ולפלסטינים בפרט. הוועידה נסתיימה בלא תוצאות משמעותיות, אם כי עצם יציאתו של רה"מ, יצחק שמיר, לוועידה היווה עילה מספקת לשרי צומת, התחייה ומולדת להתפטר מהממשלה וכך הוקדמו הבחירות. הוועידה נחשבת לציון דרך מרכזי בנושא תהליך השלום. כתוצאה מהוועידה הוסקו מסקנות במנהיגות הפלסטינית ובמנהיגות הישראלית, שאף גרמו לשינוי עמדות בציבור הישראלי ובציבור הפלסטיני.
*פירוק ברית המועצות - ב-16 בדצמבר 1991 התפרקה ברית המועצות, אחרי שכמעט כל מדינות הברית פרשו ממנה ורוסיה הפכה למדינה בפני עצמה. בעקבות פירוק ברית המועצות נוצר מצב בו ארצות הברית היא מעצמת העל היחידה בעולם, מה שגרם למצב חדש בסכסוך הישראלי ערבי.
*עליית יהודי ברית המועצות - בעקבות פירוק ברית המועצות החל גל עליה גדול של מאות אלפי עולים ממדינות חבר העמים לשעבר,
===אירועים מרכזיים===
ראשות יצחק רבין בפגישה בחדר ישיבות הממשלה בכנסת ב-11 באפריל 1995|שמאל|]]
* גירוש פעילי החמאס - בדצמבר 1992, נרצח החייל נסים טולדנו. בתגובה נעצרו 1,200 חשודים פלסטינים, ורבין הציע, על מנת להעמיק את הפגיעה בתשתית של החמאס, לגרש מתוכם 415 פעילי טרור פלסטינים בולטים ללבנון לתקופה של שנתיים. ההצעה זכתה לתמיכה מקיר לקיר בממשלה, כולל מצד שרי מרצ שזכו על כך לביקורת רבה מצד הפעילים במפלגתם.
*הסכמי אוסלו - הסכמים שנחתמו בין ישראל ואש"ף. השיחות שהביאו להסכם הראשי התקיימו באוסלו, בירת נורווגיה, כאשר את ישראל ייצג סגן שר החוץ, יוסי ביילין. ההסכם נחתם באוגוסט 1993 על ידי אורי סביר (מנכ"ל משרד החוץ) ואחמד קריע (הידוע בתור "אבו עלא") בראשי תיבות, באוסלו, בנוכחות שר החוץ שמעון פרס. ב-13 בספטמבר 1993 נחתם ההסכם על ידי ראש הממשלה רבין ויו"ר אש"ף, יאסר ערפאת, בבית הלבן בוושינגטון, ארצות הברית.
*הסכם קהיר - הסכם שמטרתו הייתה לפרט נושאים שהיו כלולים בהסכם אוסלו.
*הצהרת וושינגטון - הצהרה של מלך ירדן, חוסיין, רה"מ רבין ונשיא ארצות הברית ביל קלינטון, שמטרתה הייתה הצהרת המחויבות של המדינות הללו להסכם השלום.
*הסכם השלום עם ירדן - הסכם שלום בין ישראל וירדן, שנחתם ב-26 באוקטובר 1994 בערבה. מעיקרי ההסכם: גבולות - נהר הירדן הוא תוואי הגבול בין ישראל וירדן; ביטחון - שיתוף פעולה במניעת טרור, כיבוד הטריטוריות של כל מדינה; ירושלים - ניהול ירדני של המקומות הקדושים למוסלמים, בהם הר הבית; מים - העברת מים מישראל לירדן בכל שנה וחלוקת מי נהר הירמוך; נורמליזציה - פתיחת שגרירויות, הקמת אזור סחר חופשי, פתיחת הקו האווירי ונמלי הים, אשרות תיירים ואיסור על תעמולה שלילית וחקיקת-נגד.
*הסכם טאבה (אוסלו ב') - הסכם שנחתם ב-28 בספטמבר 1995, והסדיר את גבולות השליטה הזמניים ביהודה והשומרון ורצועת עזה.

===מחלוקות בממשלה===
מאחר ששותפות הקואליציה הסכימו בנוגע לתהליך השלום, וכן בנושאים כלכליים וחברתיים, המחלוקות היו בעיקר בנושאי דת ומדינה (גיוס חרדים לצה"ל, מימון הישיבות, הזהות היהודית של העולים ועוד). בהקמת הממשלה הצליח יצחק רבין להביא להישג של הקמת קואליציה הכוללת את מרצ החילונית והליברלית עם ש"ס החרדית. בהמשך הביאה ישיבה משותפת זאת למחלוקות בין שרי מרצ לשרי ש"ס. לאחר התבטאויותיה של אלוני לגבי האיסור ללמד את תורת האבולוציה, איימה ש"ס להביע אי אמון בממשלה, ולא התרצתה עד להתנצלותה של אלוני ולמתן סמכויות נרחבות יותר לסגן השר משה מאיה. לאחר מכן, הודיע רבין שיתמוך בחקיקה למניעת יבוא בשר לא כשר, שנגרמה בגלל הפרטת יבוא הבשר. מרצ הודיעה על התנגדותה. כעבור חודש בלבד, שוב התבטאה אלוני כנגד הרבנים וההלכה, וש"ס תבעה לפטרה או להוציא מידה את תיק החינוך. חשיפת הקלטה של הרב עובדיה יוסף בה הוא טוען שיש לעשות משתה ביום בו אלוני תמות, החריפה את המצב. בסוף מאי, הסכימה אלוני להתפטר מתפקידה על מנת שלא לפגוע בתהליך השלום, ובמקומה מונה אמנון רובינשטיין משינוי. מרצ קיבלה כפיצוי את תיק איכות הסביבה, שניתן לח"כ מטעם רצ - יוסי שריד. המחלוקות בנושאים אלו תמו בעקבות הרשעתו ופיטוריו של שר הפנים אריה דרעי ופרישת ש"ס מהממשלה.

בשלבים המוקדמים של הסכמי אוסלו הייתה בתוך הממשלה התנגדות קלה בלבד. בהצבעה על הסכם אוסלו א' בממשלה הצביעו כל שרי הממשלה בעד למעט השרים שמעון שטרית ואריה דרעי שנמנעו. לאחר פרישת ש"ס מהממשלה, הפכה הממשלה לממשלת מיעוט בתמיכה מבחוץ של מפלגות חד"ש ומד"ע. כאשר הצטרף אהוד ברק לממשלה ב-1995, הוא נמנע בהצבעה על הסכמי אוסלו ב', אולם לאחר שרבין גער בו על כך, הוא יישר קו עם התומכים בהסכמים.

בעקבות הזעזוע מטבח מערת המכפלה בסוף פברואר 1994, ניסתה הממשלה להתרחב. רבין נפגש עם רפאל איתן, יהדות התורה הציעה צירוף המפלגות הדתיות לקואליציה לצד פורשי צומת, אולם מרצ התנגדה לצירופה של צומת לקואליציה, ובכך תם הניסיון להרחיב את הממשלה.

האצת המשא ומתן המדיני אל מעבר להתחייבות מפלגת העבודה בבחירות הובילה להקמת תנועת הדרך השלישית בידי אביגדור קהלני ועמנואל זיסמן, שהתנגדה למסירת רמת הגולן לסוריה. עזיבת שני חברי הכנסת את הקואליציה פגעה ביכולתה של הממשלה למשול. ביולי 1995 הגישה התנועה הצעת חוק שתמנע ביטול הריבונות על הגולן פרט לרוב של חברי הכנסת. הממשלה, הצליחה לחלץ תיקו בהצבעה.

התנהלות הממשלה כממשלת מיעוט לא אפשרה את ביצוע החלטתו של רבין להתחלת הבניה בשכונת הר חומה: המפלגה הדמוקרטית הערבית הביעה אי אמון בממשלה. מחנה הימין, בשל רצונו להכשיל את הסכמי אוסלו, הודיע שיתמוך בהצעה כדי להפיל את הממשלה. כיוון שבמציאות שנוצרה לממשלה לא היה רוב בכנסת, ויתר רבין על הקמת השכונה.

פרישתם בפברואר 1994 של שלושה חברי כנסת מסיעת צומת, והקמת סיעת יעוד, הובילה לניסיונות לצרף את הסיעה לממשלה. הסיעה הצטרפה לקואליציה בינואר 1995, לאחר הבטחת תפקיד שר לגונן שגב ותפקיד סגן שר לאלכס גולדפרב. בג"ץ טען שאין לממשלה זכות להעניק משרות שלטוניות לפורשים, ולבסוף תוקן חוק יסוד: הממשלה כך שפורשים יכלו להצטרף לממשלה.

===פרישת ש"ס===
עם כניסתו לממשלה, התחייב דרעי לפרוש ממנה אם יוגש נגדו כתב אישום. באוגוסט 1993, הוגש כתב אישום כנגדו, על שוחד, מרמה והפרת אמונים. בניגוד להתחייבותו, סירב דרעי לפרוש ורבין נמנע מלפטרו. עתירה לבג"ץ של התנועה לאיכות השלטון הובילה להלכת דרעי-פנחסי, שחייבה את רבין לפטרו. ש"ס פרשה מהקואליציה, מה שהותיר את הממשלה כממשלת מיעוט בתמיכת הסיעות הערביות.

רבין לא ויתר על הניסיון להחזיר את ש"ס לקואליציה. נושא ייבוא הבשר הטרף היה המכשול. מרצ התנגדה להגבלת הבשר וש"ס תמכה. בנובמבר, ניסתה מרצ להעביר את חוק יסוד: זכויות האדם, ומפלגת העבודה התנגדה לכך כדי לא לפגוע בסיכויי ש"ס לחזור לקואליציה. הממשלה העבירה בינואר 1994 חוק למניעת יבוא בשר לא כשר, על אף חוק יסוד: חופש העיסוק. בפברואר 1994, תיקנה הממשלה את חוק היסוד, בעזרת תמיכה של מפלגת העבודה, המפלגות הדתיות, וחד"ש, שרצתה למנוע צירוף של צומת לממשלה, באמצעות פסקת התגברות. אולם שיבוץ ערכי מגילת העצמאות, כמו גם המשבר בהסתדרות, מנע מש"ס לחזור לקואליציה.

ביוני 1994, ניסתה ש"ס לעקוף את בג"ץ באמצעות חוק שיאפשר ביטול חוקי יסוד מטעמי דת. מרצ התנגדה, ואהרן ברק הודיע שהסעיף אינו דמוקרטי, מה שסתם את הגולל על הניסיונות לצרף את ש"ס לקואליציה.

===המהפך בהסתדרות===
שר הבריאות חיים רמון קידם את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שתנתק בין החברות בקופת החולים הכללית לבין חברות בהסתדרות. ההתנגדות לפגיעה בהסתדרות הובילה לעיכוב בחקיקת החוק. בסוף 1993, הפסיד עמיר פרץ לחיים הברפלד בבחירות המקדימות בתוך מפלגת העבודה לתפקיד מזכ"ל ההסתדרות. הדבר הוביל לניסיונות לתקן את חוק ביטוח הבריאות, מה שהוביל להתפטרותו של רמון מתפקידו והחלטתו להתמודד מול הברפלד לתפקיד מזכ"ל ההסתדרות. רמון הקים את סיעת "חיים חדשים בהסתדרות" יחד עם ש"ס ומרצ. רמון התמודד בבחירות מול רשימת מפלגת העבודה וניצח בהתמודדות על הנהגת ההסתדרות. הישארות רמון כחבר כנסת במסגרת סיעת העבודה אפשרה לו להוביל את חקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי ב-1995, בגיבוי ראש הממשלה ושר האוצר.

===ניהול העניינים המדיניים===
[[יצחק רבין, יאסר ערפאת וביל קלינטון בחתימת הסכם אוסלו, 13 בספטמבר 1993]]
לאורך כל מערכת הבחירות מצע מפלגת העבודה כלל את קידום תהליכי השלום. ואכן, עם הקמת הממשלה, החל סגן שר החוץ יוסי ביילין, במשא ומתן עם נציגי אש"ף באוסלו, בירת נורווגיה. המשא ומתן ונוהל במספר פגישות החל בסוף שנת 1992 ועד קיץ 1993. כל העת עדכן ביילין את הממונה עליו, שר החוץ שמעון פרס, ופרס יידע את רה"מ רבין בנושא. רבין הטיל ספק ברצינות הדברים, אם כי בסוף הבין כי מדובר במשא ומתן רציני, והחליף מכתבים עם יו"ר אש"ף, יאסר ערפאת. במכתבים אלה הכירו השניים בזכות העם הפלסטיני ובזכות העם היהודי על קיומן של מדינות ריבוניות ממערב לירדן. בעקבות המכתבים והפגישות נחתם הסכם אוסלו.

בנוסף למשא ומתן עם הפלסטינים נוהל משא ומתן עם סוריה וירדן, כאשר המשא ומתן עם ירדן נחל הצלחה ולבסוף נחתם הסכם שלום (שכמעט ולא הייתה לו התנגדות בישראל) והמשא ומתן עם סוריה כשל. במהלך השיחות עם סוריה אמר רבין כי ייתכן ותפונה רמת הגולן עבור שלום בין שתי המדינות ונתקל בהתנגדות בציבור. בכל אופן, בשל מחלוקות בתחומים שונים, לא הגיעו שני הצדדים להסכמות והמשא ומתן נכשל.

===מדיניות כלכלית===
מדיניותה הכלכלית של הממשלה התאפיינה בהשקעה בחינוך, הבריאות והרווחה והשקעה גדולה בתשתיות התחבורה והכבישים. תקציב החינוך גדל בארבע שנים משמונה מיליארד שקלים ל-14 מיליארד, גידול ריאלי של 70%. הממשלה ביצעה מהלכי הפרטה שבמסגרתן הופרטו חברות ציבוריות גדולות ומשמעותיות דוגמת כימיקלים לישראל, בנק מזרחי טפחות ומספנות ישראל. כמו כן העלתה הממשלה בצורה משמעותית את השכר בסקטור הציבורי, בעיקר למורים, דבר שתרם לכלכלה.<ref name=":0" />

עם תחילת כהונת הממשלה עמדה ישראל בפני אתגר עצום של קליטת מאות אלפי עולים ממדינות חבר העמים לשעבר, וזאת בשעה שהיו 12 אחוזי אבטלה בשוק העבודה. בקרב העולים החדשים קרוב לשליש נותרו ללא עבודה. הממשלה טיפלה באתגר על ידי הורדה משמעותית במשקל הביטחון בתוצר, הקפאת ההשקעה בהתנחלויות והפניית המשאבים לתשתיות פיזיות, חינוך וקליטת עלייה.<ref name=":0" />

צמיחה מהירה איפשרה את חקיקתו של חוק ביטוח בריאות ממלכתי, אקדמיזציה של המכללות, בניית מערכת השכלה גבוהה בפריפריה, סלילת כבישים ומחלפים. הצמיחה גם איפשרה את קבלת ההחלטות לסלול את כביש 6 ולהקים את נתב"ג 2000. עוד היא איפשרה להכפיל את תקציב המדען הראשי, להשוות קצבאות ילדים ותקציבי פיתוח במגזר הערבי, לחוקק את חוק קליטת חיילים משוחררים ולחולל מהפכה בתקצוב הרשויות המקומיות. האבטלה ירדה מ-11.5% ל-6.5%.

בחודש מרץ 1995 בעקבות המלצותיה של "ועדת פוגל" ובמטרה לעצור את הגידול בהתחייבויותיהן של קרנות הפנסיה החליטה הממשלה על סגירת קרנות אלה למצטרפים חדשים. במקביל נפתחו קרנות פנסיה חדשות כדי לאפשר ביטוח פנסיוני למצטרפים חדשים,

ב-1995 הוטל מס מיוחד על הבורסה, והכנסת והממשלה דנו בהרחבה על נושא הפרטת חברות ממשלתיות. בשנים 1994-1993 ענף התיירות שגשג מאוד בארץ. האינפלציה ירדה משנת 1992 ואילך באופן משמעותי.

המדיניות הכלכלית של הממשלה זכתה לשבחים רבים בקרב הציבור. כ-70% מהציבור תמכו בשר האוצר אברהם שוחט. רבין עלה לשלטון תחת הבטחה "לשנות את סדר העדיפויות הלאומי". בתקופת רבין, שיחות השלום גרמו לפריחה כלכלית ולהגעה של משקיעים רבים לישראל. יפן השקיעה בישראל לראשונה, מקדונלד'ס נכנסה לשוק, וגם אנשי עסקים ערבים ביקשו לנצל את שיחות השלום כדי לבצע עסקים עם מדינת ישראל. לראשונה, רמת השקעות החוץ במדינה עברה את מיליארד השקלים.

רבים זוכרים לחיוב את מדיניותה הכלכלית של הממשלה, וארגוני שמאל רבים מדברים על חזרה למדיניותה כאשר הם מבקרים את המדיניות (הקפיטליסטית, לטענתם) שאומצה מאז ניצחון הליכוד בבחירות לאחר מכן.

מצד ימין, המדיניות ספגה ביקורת בעיקר בשל העלאת הגירעון ועליית השכר במגזר הציבורי, שחייבו קיצוץ בתקציב ב-1997.

===התנגדות לממשלה===
במהלך השנה הראשונה לכהונת הממשלה, החזית המדינית הייתה שקטה יחסית, ולאופוזיציה לא היה מה לטעון כלפי הממשלה בנושאים מדיניים. אך, אחרי שנודע בציבור על הסכמי אוסלו ובעיקר אחרי חתימת ההסכמים בספטמבר 1993, התחזקה בהדרגה ההתנגדות הפוליטית לתהליך המדיני, בטענה שהממשלה מוסרת שטחים בלא תמורה אמיתית, ומחמשת טרוריסטים אשר ישובו לדרך הטרור. פיגועים (שבוצעו ברובם על ידי החמאס והג'יהאד האיסלאמי) לא הועילו לתהליך המדיני. כנגד הסכמי אוסלו התקיימו הפגנות רבות בהן השתתפו נציגי האופוזיציה בכנסת שהתגברו לאחר חתימת הסכמי אוסלו ב' בספטמבר 1995. בעיני חלקים מהציבור ההסכמים נתפסו כסכנה קיומית למדינה וכבגידה בציונות, בארץ ישראל ובעם היהודי. ההתנגדות כללה הפגנות מחאה אל מול בתיהם הפרטיים של רבין ופרס, וכן הפגנות ציבוריות גדולות. באחת ההפגנות, הפגנת הימין בכיכר ציון בירושלים ב־5 באוקטובר 1995 שבה השתתפו ראשי מחנה הימין כולל בנימין נתניהו יו"ר הליכוד, בכירי מפלגת הליכוד: אריאל שרון ומשה קצב שלצדם עמדו רחבעם זאבי יו"ר מפלגת מולדת, דוד לוי יו"ר מפלגת גשר והרב חיים דרוקמן נישאה תמונה של רבין עם כאפיה לראשו ותמונה אחרת במדי אס אס.. הפגנה זו נחשבה להסתה ישירה בעיני חלק מהציבור, ואחד מבכירי הליכוד, דן מרידור, אף עזב את הכיכר בהפגנתיות. בתום ההפגנה צעדו כמה מאות מהמפגינים מהכיכר לכנסת ושם ניסו לפרוץ לרחבת הכנסת ופגעו במכוניות של שרי ממשלה. בהתנחלויות הייתה אווירה קשה והרגשה שהממשלה מזניחה אותם (בעקבות התבטאויות של רבין כמו "לי אכפת מ-98% מאזרחי המדינה", "פרופלורים" ו"הם לא מזיזים לי").

הרמטכ"ל, אהוד ברק, אמר על הסכם אוסלו "ההסכם הזה מלא חורים כמו גבינה שווייצרית". האמירה, שנחשבה כלא מתאימה לאיש צבא שחל עליו איסור לומר דברים בעלי אופי פוליטי, שימשה רבות את המתנגדים להסכם אוסלו. עם זאת, אהוד ברק מונה לשר הפנים ביולי 1995 ואחר כך לשר החוץ בממשלת ישראל העשרים ושש, וב-1999 הוא נבחר לראש ממשלת ישראל, שייצג אותה בסופו של דבר בשיחות קמפ דייוויד, שהיו בעצם המשך להסכמי אוסלו.

===רצח רבין===
====האווירה שקדמה לרצח====
מחתימת הסכמי אוסלו ועד רצח רבין היו בישראל הפגנות סוערות והושמעה ביקורת חריפה כלפי ראש הממשלה רבין ושר החוץ פרס. דובריה הממוסדים של הימין טענו כלפי הממשלה שהיא אינה לגיטימית בגלל הישענותה על קולות המפלגות הערביות מהאופוזיציה, והתייחסו אל מעשיה כמעשים בלתי לגיטימיים המביאים להרג אזרחים. היו אף שהשתמשו במילה "בגידה". בהפגנות הימין היה שימוש בקריאות כמו "בוגד" ו"רוצח", ופוסטרים עם תמונות של רבין בכאפייה מתחבק עם ערפאת. רבנים מהימין הטיפו כנגד תהליך המדיני. בכנסת התנהלו ויכוחים ערניים בין חברי הקואליציה לחברי האופוזיציה, והתבטאויות שונות של אישים משמאל ומימין המפה הפוליטית רק החריפו את הקרע שנוצר בעם.

====הרצח====

ב-4 בנובמבר 1995, מוצאי שבת, בשעה 21:40, בתום עצרת המונים לאות תמיכה בשלום, בה השתתף ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין (ואישים נוספים מהשמאל), נרצח ראש הממשלה רבין על ידי יגאל עמיר. ביום שני, ה-6 בנובמבר 1995, נערכה הלווית ראש הממשלה בנוכחות 80 ראשי מדינות ומנהיגים מחוץ לישראל. יאסר ערפאת, שצפה בהלוויה בטלוויזיה, בא לנחם את משפחת רבין בשבעה. את מקומו של רבין תפס ממלא מקומו שמעון פרס, והוא כיהן כראש הממשלה בפועל. הממשלה ה-25 המשיכה לתפקד עד ה-22 בנובמבר 1995, אז אישרה הכנסת את ממשלת ישראל העשרים ושש בראשות שמעון פרס.

==סיעות הקואליציה==

{| class="wikitable"
|-
!סיעה
! bgcolor="#87cefa" | מנדטים
! bgcolor="#87cefa" | משרדי השרים
! bgcolor="#87cefa" | משרדי סגני השרים
! bgcolor="#87cefa" | תחילת חברות בממשלה
! bgcolor="#87cefa" | סיום חברות
! bgcolor="#87cefa" width=20% | הערות
|- bgcolor="#efefef"
| העבודה
| 44
| משרד ראש הממשלה, משרד הביטחון, משרד הבריאות, משרד החינוך והתרבות, משרד העבודה והרווחה, משרד הפנים, משרד הדתות, משרד החוץ, משרד האוצר, משרד הכלכלה והתכנון, משרד הבינוי והשיכון, משרד התיירות, משרד התעשייה והמסחר, משרד המשפטים, המשרד לאיכות הסביבה, משרד החקלאות ופיתוח הכפר, משרד התחבורה, משרד המשטרה, משרד התקשורת, משרד האנרגיה והתשתית, משרד המדע והטכנולוגיה, המשרד לענייני ירושלים
| משרד החוץ, משרד ראש הממשלה, משרד הבינוי והשיכון, משרד החינוך והתרבות, משרד הביטחון, משרד התעשייה והמסחר, משרד הבריאות
| 13 ביולי 1992
| 22 בנובמבר 1995
|
|-
| מרצ
| 12
| משרד החינוך והתרבות, משרד התקשורת, משרד המדע והטכנולוגיה, משרד המדע והאמנויות, המשרד לקליטת עלייה, משרד האנרגיה והתשתית, המשרד לאיכות הסביבה
| משרד החקלאות ופיתוח הכפר, משרד הבינוי והשיכון
| 13 ביולי 1992
| 22 בנובמבר 1995
| שולמית אלוני כיהנה תקופה קצרה כשרה בלי תיק לאחר שעזבה את משרד החינוך, התרבות והספורט, ועד שמונתה למשרד התקשורת, ולמשרד המדע והטכנולוגיה
|- bgcolor="#efefef"
| ש"ס
| 6
| משרד הפנים
| משרד הבינוי והשיכון, משרד החינוך והתרבות,<br>משרד האוצר, משרד הדתות
| 13 ביולי 1992
| 14 בספטמבר 1993
| אריה דרעי כיהן תקופה קצרה כשר בלי תיק, לפני שחזר לתפקיד שר הפנים
|-
| יעוד
| 3
| משרד האנרגיה והתשתית
| משרד הבינוי והשיכון
| 2 בינואר 1995
| 22 בנובמבר 1995
|
|}

בתחילה הקים רבין ממשלה עם מרצ (12 מנדטים) וש"ס (6 מנדטים), וביחד עם מפלגת העבודה היו בקואליציה 62 חברי כנסת. לאחר כשנה, בספטמבר 1993, הלכת דרעי פנחסי הביאו לעזיבת ש"ס את הקואליציה. לראשונה בתולדות המדינה הייתה הממשלה ממשלת מיעוט, והיא הצליחה להתקיים בזכות חמישה חברי כנסת מהמפלגות הערביות שתמכו בה מבחוץ. בראשית 1995, על מנת לייצב את הממשלה, צירף רבין את סיעת ייעוד. חברי הסיעה היו שלושה חברי כנסת שפרשו ממפלגת צומת, ובראשם גונן שגב, שקיבל תפקיד שר בממשלה. אלכס גולדפרב קויבל את תפקיד סגן שר הבינוי והשיכון.

;מספר הח"כים החברים בקואליציה:
* 62 ח"כים לפני פרישת סיעת ש"ס (13 ביולי 1992 - 14 בספטמבר 1993).
* 56 ח"כים בין פרישת ש"ס מהקואליציה ובין הצטרפותה של יעוד (14 בספטמבר 1993 - 2 בינואר 1995).
* 59 ח"כים לאחר הצטרפותה של יעוד לקואליציה (2 בינואר 1995 - 22 בנובמבר 1995).

== הרכב הממשלה ==
עם הקמתה היו בממשלה 17 שרים, שכללו 13 שרים מטעם מפלגת העבודה, 3 שרים ממרצ ושר אחד מטעם ש"ס. בסוף דצמבר 1992 הצטרף יוסי שריד לממשלה כשר רביעי מטעם מרצ. בספטמבר 1993 עזב אריה דרעי את הממשלה. בינואר 1995 הצטרף גונן שגב לממשלה וביולי 1995 צורפו אהוד ברק ויוסי ביילין לממשלה. בעקבות זאת, הגיע מספר השרים בממשלה ל-20.

מתוך 22 השרים שכיהנו בממשלה, 7 כיהנו בממשלות בעבר (רבין, פרס, אלוני, דרעי, צור, רובינשטיין ושחל) ו-15 שרים כיהנו לראשונה בממשלה (שוחט, ברק, נמיר, סנה, בן אליעזר, שגב, ליבאי, רמון, צבן, ביילין, שריד, קיסר, חריש, ברעם ושטרית)

{| class="wikitable"
|+ממשלת ישראל העשרים וחמש
<small>י"ב בתמוז ה'תשנ"ב - כ"ט בחשוון ה'תשנ"ו | 13 ביולי 1992 - 22 בנובמבר 1995</small>
|-
!משרד
! colspan="2" |שם
! colspan="2" |סיעה
!כהונה
|-
! colspan="6" |שרי הממשלה
|-
| rowspan="2" |משרד ראש הממשלה
|100x100px
|<small>ראש הממשלה</small>
יצחק רבין

<small>נרצח בכהונתו</small>
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 4 בנובמבר 1995
|-
|98x98 פיקסלים
|<small>ראש הממשלה בפועל</small>
שמעון פרס
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|4 בנובמבר 1995 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד האוצר
|93x93 פיקסלים
|אברהם בייגה שוחט
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="2" |המשרד לאיכות הסביבה
|100x100 פיקסלים
|אורה נמיר
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 31 בדצמבר 1992
|-
|100x100 פיקסלים
|יוסי שריד
| style="background:#40B339" |
|מרצ
|31 בדצמבר 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="3" |משרד האנרגיה והתשתיות
|98x98 פיקסלים
|אמנון רובינשטיין
| style="background:#40B339" |
|מרצ
|13 ביולי 1992 - 31 במאי 1993
|-
|88x88 פיקסלים
|משה שחל
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|31 במאי 1993 - 9 בינואר 1995
|-
|86x86 פיקסלים
|גונן שגב
| style="background:#013068" |
|יעוד
|9 בינואר 1995 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="2" |משרד הביטחון
|100x100px
|<small>ראש הממשלה</small>
יצחק רבין

<small>נרצח בכהונתו</small>
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 4 בנובמבר 1995
|-
|98x98 פיקסלים
|<small>ראש הממשלה בפועל</small>
שמעון פרס
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|4 בנובמבר 1995 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד הבינוי והשיכון
|100x100 פיקסלים
|בנימין בן אליעזר
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="3" |משרד הבריאות
|92x92 פיקסלים
|חיים רמון
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 8 בפברואר 1994
|-
|100x100px
|<small>ראש הממשלה</small>
יצחק רבין

| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|8 בפברואר 1994 - 1 ביוני 1994
|-
|98x98 פיקסלים
|אפרים סנה
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|1 ביוני 1994 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד החוץ
|98x98 פיקסלים
|<small>מ"מ ראש הממשלה</small>
שמעון פרס
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="2" |משרד החינוך והתרבות
|100x100 פיקסלים
|שולמית אלוני
| style="background:#40B339" |
|מרצ
|13 ביולי 1992 - 11 במאי 1993
|-
|98x98 פיקסלים
|אמנון רובינשטיין
| style="background:#40B339" |
|מרצ
|7 ביוני 1993 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד החקלאות
|86x86 פיקסלים
|יעקב צור (שטיינברג)
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="3" |משרד המדע והטכנולוגיה
משרד המדע והאמנויות
|98x98 פיקסלים
|אמנון רובינשטיין
| style="background:#40B339" |
|מרצ
|13 ביולי 1992 - 31 בדצמבר 1992
|-
|100x100 פיקסלים
|שמעון שטרית
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|31 בדצמבר 1992 - 7 ביוני 1993
|-
|100x100 פיקסלים
|שולמית אלוני
| style="background:#40B339" |
|מרצ
|7 ביוני 1993 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד המשטרה
|88x88 פיקסלים
|משה שחל
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד המשפטים
|100x100 פיקסלים
|דוד ליבאי
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="2" |משרד העבודה והרווחה
|100x100px
|<small>ראש הממשלה</small>
יצחק רבין
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 31 בדצמבר 1992
|-
|100x100 פיקסלים
|אורה נמיר
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|31 בדצמבר 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="2" |המשרד לענייני דתות
|100x100px
|<small>ראש הממשלה</small>
יצחק רבין
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 27 בפברואר 1995
|-
|100x100 פיקסלים
|שמעון שטרית
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|27 בפברואר 1995 - 22 בנובמבר 1995
|-
|המשרד לענייני ירושלים
|100x100px
|<small>ראש הממשלה</small>
יצחק רבין
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 31 בדצמבר 1992
|-
| rowspan="7" |משרד הפנים
|91x91 פיקסלים
|אריה דרעי
| style="background:#000000" |
|ש"ס
|13 ביולי 1992 - 19 במאי 1993
|-
|100x100px
|<small>ראש הממשלה</small>
יצחק רבין
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|19 במאי 1993 - 31 במאי 1993
|-
|91x91 פיקסלים
|אריה דרעי
| style="background:#000000" |
|ש"ס
|31 במאי 1993 - 14 בספטמבר 1993
|-
|100x100px
|<small>ראש הממשלה</small>
יצחק רבין
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|14 בספטמבר 1993 - 27 בפברואר 1995
|-
|95x95 פיקסלים
|עוזי ברעם
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|27 בפברואר 1995 - 7 ביוני 1995
|-
|100x100 פיקסלים
|דוד ליבאי
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|7 ביוני 1995 - 18 ביולי 1995
|-
|90x90 פיקסלים
|אהוד ברק
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|18 ביולי 1995 - 22 בנובמבר 1995
|-
|המשרד לקליטת עלייה
|100x100 פיקסלים
|יאיר צבן
| style="background:#40B339" |
|מרצ
|13 ביולי 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד התחבורה
|81x81 פיקסלים
|ישראל קיסר
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד התיירות
|95x95 פיקסלים
|עוזי ברעם
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד התעשייה והמסחר
|96x96 פיקסלים
|מיכאל חריש
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="2" |משרד התקשורת
|88x88 פיקסלים
|משה שחל
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|13 ביולי 1992 - 31 במאי 1993
|-
|100x100 פיקסלים
|שולמית אלוני
| style="background:#40B339" |
|מרצ
|31 במאי 1993 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="2" |שר בלי תיק
(שר במשרד רה"מ)
|91x91 פיקסלים
|אריה דרעי
| style="background:#000000" |
|ש"ס
|19 במאי 1993 - 31 במאי 1993
|-
|100x100 פיקסלים
|שולמית אלוני
| style="background:#40B339" |
|מרצ
|19 במאי 1993 - 31 במאי 1993
|-
! colspan="6" |סגני השרים
|-
|משרד ראש הממשלה
|87x87px
|אלי בן-מנחם
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|4 באוגוסט 1992 - 8 באפריל 1993
|-
|משרד האוצר
|87x87px
|רפאל פנחסי
| style="background:#000000" |
|ש"ס
|4 באוגוסט 1992 - 31 בדצמבר 1992
|-
|משרד הביטחון
|87x87px
|מרדכי גור
<small>התאבד בכהונתו</small>
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|4 באוגוסט 1992 - 16 ביולי 1995
|-
| rowspan="4" |משרד הבינוי והשיכון
|105x105 פיקסלים
|רן כהן
| style="background:#40B339" |
|מרצ
|4 באוגוסט 1992 - 11 בינואר 1993
|-
|100x100 פיקסלים
|אריה גמליאל
| style="background:#000000" |
|ש"ס
|29 ביולי 1992 - 9 בספטמבר 1993
|-
|87x87px
|אלי בן-מנחם
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|8 באפריל 1993 - 22 בנובמבר 1995
|-
|87x87px
|אלכס גולדפרב
| style="background:#013068" |
|יעוד
|2 בינואר 1995 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד הבריאות
|87x87px
|נואף מסאלחה
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|4 באוגוסט 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="2" |משרד החוץ
|82x82 פיקסלים
|יוסי ביילין
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|4 באוגוסט 1992 - 18 ביולי 1995
|-
|70x70 פיקסלים
|אלי דיין
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|24 ביולי 1995 - 22 בנובמבר 1995
|-
| rowspan="2" |משרד החינוך והתרבות
|114x114 פיקסלים
|משה מאיה
| style="background:#000000" |
|ש"ס
|29 ביולי 1992 - 12 בספטמבר 1993
|-
|98x98 פיקסלים
|מיכה גולדמן
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|4 באוגוסט 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד החקלאות
|87x87px
|וליד חאג'-יחיא
| style="background:#40B339" |
|מרצ
|4 באוגוסט 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
|משרד התעשייה והמסחר
|77x77 פיקסלים
|מאשה לובלסקי
| style="background:#EE161F" |
|העבודה
|4 באוגוסט 1992 - 22 בנובמבר 1995
|-
|המשרד לענייני דתות
|87x87px
|רפאל פנחסי
| style="background:#000000" |
|ש"ס
|31 בדצמבר 1992 - 14 בספטמבר 1993
|}
*מזכיר הממשלה:
**אליקים רובינשטיין (1992–1994)
**שמואל הולנדר (1994–1995)

===חילופי שרים===
{| class="toccolours" border="0" cellpadding="3" style=" margin: 0 1em 1em 0;"
|-
! bgcolor="#87cefa" | השר היוצא
! bgcolor="#87cefa" | סיעה
! bgcolor="#87cefa" | משרד
! bgcolor="#87cefa" | עילת סיום התפקיד
! bgcolor="#87cefa" | תאריך סיום התפקיד
! bgcolor="#87cefa" | השר המחליף
! bgcolor="#87cefa" | סיעה
! bgcolor="#87cefa" | תאריך כניסה לתפקיד
|- bgcolor="#efefef"
| יצחק רבין
| העבודה
| המשרד לענייני ירושלים
| ביטול המשרד
| 31 בדצמבר 1992
| לא מונה מחליף
|
|
|-
| אורה נמיר
| העבודה
| המשרד לאיכות הסביבה
|
| 31 בדצמבר 1992
| יוסי שריד
| מרצ
| 31 בדצמבר 1992
|- bgcolor="#efefef"
| אמנון רובינשטיין
| מרצ
| משרד המדע והטכנולוגיה
|
| 31 בדצמבר 1992
| שמעון שטרית
| העבודה
| 31 בדצמבר 1992
|-
| יצחק רבין
| העבודה
| משרד העבודה והרווחה
| מסירת התיק לשרה במשרה מלאה
| 31 בדצמבר 1992
| אורה נמיר
| העבודה
| 31 בדצמבר 1992
|- bgcolor="#efefef"
| שולמית אלוני
| מרצ
| משרד החינוך והתרבות
| החלה לכהן כשרה בלי תיק
| 11 במאי 1993
| יצחק רבין
| העבודה
| 11 במאי 1993
|-
| אריה דרעי
| ש"ס
| משרד הפנים
| החל לכהן כשר בלי תיק
| 11 במאי 1993
| אריה דרעי (חזר לתפקיד)
| ש"ס
| 7 ביוני 1993
|- bgcolor="#efefef"
| שמעון שטרית
| העבודה
| משרד המדע והטכנולוגיה
|
| 7 ביוני 1993
| שולמית אלוני
| מרצ
| 7 ביוני 1993
|-
| משה שחל
| העבודה
| משרד התקשורת
| החל לכהן במשרד האנרגיה והתשתית
| 7 ביוני 1993
| שולמית אלוני
| מרצ
| 7 ביוני 1993
|- bgcolor="#efefef"
| אמנון רובינשטיין
| מרצ
| משרד האנרגיה והתשתית
| החל לכהן במשרד החינוך והתרבות
| 7 ביוני 1993
| משה שחל
| העבודה
| 7 ביוני 1993
|-
| יצחק רבין
| העבודה
| משרד החינוך והתרבות
| מסירת התיק לשר במשרה מלאה
| 7 ביוני 1993
| אמנון רובינשטיין (כשר החינוך, התרבות והספורט)
| מרצ
| 7 ביוני 1993
|- bgcolor="#efefef"
| אריה דרעי
| ש"ס
| משרד הפנים
| פרישת הסיעה מהקואליציה
| 14 בספטמבר 1993
| יצחק רבין
| העבודה
| 14 בספטמבר 1993
|-
| חיים רמון
| העבודה
| משרד הבריאות
| התפטרות
| 8 בפברואר 1994
| יצחק רבין
| העבודה
| 8 בפברואר 1994
|- bgcolor="#efefef"
| יצחק רבין
| העבודה
| משרד הבריאות
| מסירת התיק לשר במשרה מלאה
| 1 ביוני 1994
| אפרים סנה
| העבודה
| 1 ביוני 1994
|-
| משה שחל
| העבודה
| משרד האנרגיה והתשתית
|
| 9 בינואר 1995
| גונן שגב
| יעוד
| 9 בינואר 1995
|- bgcolor="#efefef"
| יצחק רבין
| העבודה
| משרד הפנים
| מסירת התיק לשר במשרה מלאה
| 27 בפברואר 1995
| עוזי ברעם
| העבודה
| 27 בפברואר 1995
|-
| יצחק רבין
| העבודה
| המשרד לענייני דתות
| מסירת התיק לשר במשרה מלאה
| 27 בפברואר 1995
| שמעון שטרית
| העבודה
| 27 בפברואר 1995
|- bgcolor="#efefef"
| עוזי ברעם
| העבודה
| משרד הפנים
|
| 7 ביוני 1995
| דוד ליבאי
| העבודה
| 19 ביוני 1995
|-
| שמעון שטרית
| העבודה
| משרד הכלכלה והתכנון
|
| 18 ביולי 1995
| יוסי ביילין
| העבודה
| 18 ביולי 1995
|- bgcolor="#efefef"
| דוד ליבאי
| העבודה
| משרד הפנים
|
| 18 ביולי 1995
| אהוד ברק
| לא היה ח"כ
| 18 ביולי 1995
|-
| יצחק רבין
| העבודה
| משרד ראש הממשלה, משרד הביטחון
|נרצח
| 4 בנובמבר 1995
| שמעון פרס (כראש ממשלה בפועל)
| העבודה
| 4 בנובמבר 1995
|- bgcolor="#efefef"
| רפאל פנחסי
| ש"ס
| סגן שר במשרד האוצר
| החל לכהן במשרד הדתות
| 31 בדצמבר 1992
| לא מונה מחליף
|
|
|-
| רן כהן
| מרצ
| סגן שר במשרד הבינוי והשיכון
|
| 31 בדצמבר 1992
| לא מונה מחליף (כיהן סגן שר נוסף במשרד)
|
|
|- bgcolor="#efefef"
| אלי בן-מנחם
| העבודה
| סגן שר במשרד ראש הממשלה
| החל לכהן במשרד הבינוי והשיכון
| 8 באפריל 1993
| לא מונה מחליף
|
|
|-
| אריה גמליאל
| ש"ס
| סגן שר במשרד הבינוי והשיכון
| פרישת הסיעה מהקואליציה
| 9 בספטמבר 1993
| לא מונה מחליף (כיהן סגן שר נוסף במשרד)
|
|
|- bgcolor="#efefef"
| משה מאיה
| ש"ס
| סגן שר במשרד החינוך והתרבות
| פרישת הסיעה מהקואליציה
| 12 בספטמבר 1993
| לא מונה מחליף (כיהן סגן שר נוסף במשרד)
|
|
|-
| רפאל פנחסי
| ש"ס
| סגן שר במשרד לענייני דתות
| פרישת הסיעה מהקואליציה
| 14 בספטמבר 1993
| לא מונה מחליף
|
|
|- bgcolor="#efefef"
| מרדכי גור
| העבודה
| סגן שר במשרד הביטחון
|התאבד
| 16 ביולי 1995
| לא מונה מחליף
|
|
|-
| יוסי ביילין
| העבודה
| סגן שר במשרד החוץ
| מונה לשר הכלכלה והתכנון
| 17 ביולי 1995
| אלי דיין
| העבודה
| 24 ביולי 1995
|}

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

②25
קטגוריה:הכנסת השלוש עשרה
קטגוריה:שנות ה-1990 בישראל
קטגוריה:1992 בפוליטיקה
קטגוריה:1993 בפוליטיקה
קטגוריה:1994 בפוליטיקה
קטגוריה:1995 בפוליטיקה