OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מיס פיגי

מיס פיגי היא בובה שהייתה לאחת מהדמויות המוכרות בתוכנית "החבובות". את מיס פיגי דיבב פרנק אוז, והחל מ-2001 החליפו באופן לא רשמי אריק ג'יקובסון. בראשית ימי שידור הסדרה בישראל, תורגם שמה של מיס פיגי כחזירונת.

מיס פיגי היא חזירה, המשוכנעת כי נועדה להיות כוכבת, ואשר אינה בוחלת באמצעים כדי להשיג את מטרתה. דמותה הציבורית של מיס פיגי כולה מלאת חן וגינונים נשיים, אך מצבי הרוח שלה משתנים כמעט כהרף עין עד כדי מעבר חד לזעם פרוע כאשר היא חושדת כי מעליבים אותה. קרמיט הצפרדע הפך לאחד מלוכדי הזעם של מיס פיגי ויעד למהלומות קרטה רבות. מיס פיגי רואה בקרמיט את אהוב לבה, ובעת שאינה שולחת אליו נשיקות באוויר היא לעיתים חונקת אותו בנשיקות שבהן אינו חפץ.

מיס פיגי החלה כדמות משנית בתוכנית החבובות, אך דמותה התפתחה עד שהפכה לאחת הדמויות המרכזיות בתוכנית. דמותה הראשונית של מיס פיגי הייתה של חזירה בלונדינית בעלת עיניים בוהקות אשר הופיעה לזמן קצר בפרק הפיילוט המיוחד בשנת 1975. פרק הפיילוט נקרא "מופע החבובות: סַקס ואלימות" (The Muppet Show: Sax and Violence, סקס הוא קיצור של סקסופון) ובו מיס פיגי הופיעה בסקיצה שנקראה "חזרה אל מתחת לפלנטת החזירים" (Return to Beneath the Planet of the Pigs). במופע עדיין לא ניתן לה שם, אך בעת שתוכנית החבובות החלה ב-1976, דמותה כבר קיבלה את מאפייני מיס פיגי המוכרים: עיניים כחולות גדולות, גלימה לבנה וקפיצה על קרמיט, אהבת חייה.

נראה, כי העובדה שנועדה להיות דמות משנית בתחילה השתקפה בשמה שנלווה אליו תואר של מיס (תואר מקובל לאישה שאינה נשואה) ויש שחשבו כי הוא חיקוי של מיס מאוסי (עכברונת), מושא אהבתו של קרמיט בתוכנית הספיישל מ-1974. אחד ממדבבי התוכנית גילה כי ההשראה האמיתית לשמה של מיס פיגי הייתה הזמרת פגי לי, שלעיתים הכריזה על עצמה כ"מיס פגי לי" והיא אף בעלת שיער בלונדיני ארוך. בתוכנית החבובות שבה התארח ג'ים נבורס (Jim Nabors), מי שהיה אורח פעמים רבות בתוכנית, גילה קרמיט כי שמה האמצעי של מיס פיגי הוא "לי", ובכך היוצרים חלקו כבוד לפגי לי. עם זאת, בתוכנית בה התארחה אברי שרייבר (Avery Schreiber) מיס פיגי הרשתה לה לקרוא לה בשמה האמיתי פיגטיוס (Pigathius).

תוך זמן קצר, כאשר יוצרי הסדרה הכירו בכך שהחזירה הכמהה לאהבה יכולה להיות הרבה יותר מאשר דמות משנית המופיעה לרגע, הפכה דמותה של מיס פיגי לדמות ראשית. במהלך ראיון בשנת 1979 בניו יורק טיימס, תיאר פרנק אוז את הביוגרפיה שלה:

בסרט הראשון, החבובות - הסרט שבו השתתפה מיס פיגי, היא בדיוק זכתה בתחרות יופי כאשר פגשה את החבובות והצטרפה לשורותיהן. בסופו של דבר, קרמיט החזיר אהבה למיס פיגי ובלא יודעין התחתן איתה בסרט החבובות כובשות את מנהטן. מאירועים מאוחרים יותר נראה כי היו אלו רק הדמויות בסרט שהתחתנו וכי יחסיהם נותרו בדיוק כבעבר. בסרט החבובות מיס פיגי מגלמת את עורכת ווג פריז. למיס פיגי יש חיית מחמד, פודל בשם פו-פו וקרמיט החליף אותה לתקופה קצרה.

הדמות דובבה בעברית על ידי גני תמיר, יובל סגל ועינת אזולאי.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* [http://muppet.wikia.com/wiki/Miss_Piggy מיס פיגי בוויקי-חבובות]
* [http://www.toughpigs.com/anthcontents.htm תמלילי ראיונות על מיס פיגי וקרמיט]

קטגוריה:החבובות: דמויות
קטגוריה:חזירים בדיוניים
ריקוד מסוכן

"ריקוד מסוכן" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של מנחם גולן, שיצא לאקרנים ב-22 במרץ 2007. הסרט צולם באופן דיגיטלי, הומר ל-35 מ"מ וזכה לביקורות שליליות בשל סגנונו הנוסחתי והרדוד, לטענת הביקורות.

==תקציר העלילה==
יוסף דוידי (זהר ליבה), בן ה-24 המתגורר בעיירת פיתוח, מובטל מאז שסיים את שירותו הצבאי. את מרבית זמנו הוא מבלה ב"כיכר הברזלים" של העיירה, ובלילות הוא רוקד בדיסקוטק היחיד בעיירה, יחד עם חברו המוסכניק שרוקד ברייקדאנס, עם נער דתי המכונה "שלומי-דוס" שרוצה להיות רקדן, ועם חברו הספר (המגולם על ידי אביב בן ישי), שעושה חיקויים של אלביס פרסלי. תום (מיכל אמדורסקי) בת ה-23, מוכרת דגים בשוק במקצועה, מאוהבת ביוסי. אנאבל (אליענה בקייר), בת ה-19, ממוצא שווייצרי, לומדת בלט ורוצה להיות כאימה המנוחה - רקדנית בלט ידועה ולנצח בתחרות ריקודים. יוסי ואנאבל נפגשים בתחרות "אלופי הריקוד" ומתאהבים.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקנ/ית !! דמות
|-
| זהר ליבה || יוסי דוידי
|-
| יוני שמוס|| שלומי "הדוס"
|-
| אליענה בקייר || אנאבל גולדברג
|-
| רפי תבור || ארנסט גולדברג
|-
| גליה אלבין || סוזי גולדברג
|-
| מיכל אמדורסקי || תום
|-
| אילנה אביטל || הגברת דוידי
|-
| עומר ברנע || מאור הרפז
|-
| ניב רז || מורדו
|-
| שא ויי|| לין
|-
| מנחם גולן || שומר
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [http://www.eonline.co.il/content.asp?id=25014&sid=15 כתבה על הסרט], באתר Eonline

קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי מנחם גולן
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2007
רגליים קרות (סרט)

[[דורון ערן (עומד) מביים סצנה במסעדה בהשתתפות רון שחר והילה וידור (יושבים) והמלצר ז'יל בן-דוד.]]
"רגליים קרות" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של דורון ערן, שהופק בשנת 2006 ויצא לאקרנים ב-2009. הסרט מבוסס על ספרו של הסופר אורי אדלמן "חתונה" ומוקדש לזכרו.

הסרט זכה לביקורות שליליות בעיקרו,. בין השאר תיאר אותו מבקר הקולנוע מאיר שניצר כ"סוג של סרט המתחנן לתחרות כלל-ארצית, שבה יתמודדו רבים וטובים על ניסוח עלבונות ודברי גנאי כלפיו." ואורי קליין כ"סרט חובבני ומרושל".

==תקציר העלילה==
חתן (המגולם על ידי רון שחר) ננטש על ידי כלתו (המגולמת על ידי הילה וידור) בערב החתונה, כאשר המוזמנים החלו להגיע לטקס החתונה באולם האירועים. החתן יוצא לחפש את הכלה, המגיעה למסעדה ומתלבטת האם היא אוהבת את החתן.

== שחקנים ==
{| bgcolor="#f7f8ff" cellpadding="3" cellspacing="0" border="1" style="font-size: 95%; border: gray solid 1px; border-collapse: collapse;"
|- bgcolor="#efefef"
!width=80|שחקנ/ית
!width=80|דמות
|-
| רון שחר || עומר
|-
| הילה וידור || רוני
|-
| ציון ברוך || שי
|-
| איריס פן || איריס
|-
| איריס ברנע || אם החתן
|-
| יוסי יבלונקה || אבי החתן
|-
| דינה לימון || אם הכלה
|-
| ארנון צדוק || שוטר
|-
| הילה ערן || שירי
|-
| ריקי בליך || 
|-
| ז'יל בן-דוד || מלצר צרפתי

|}

== הפקה ==
המוזיקה בסרט הולחנה על ידי המוזיקאית קרני אלדד.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://filmfund.org.il/?id=11&nom=1956 "רגליים קרות"] באתר "קרן הקולנוע הישראלי"
* [http://www.habama.co.il/Pages/CinemaFilm.aspx?Subj=4&Area=0&EventID=24678 תיאור הסרט] באתר הבמה
* [http://www.seret.co.il/movies/index.asp?catCase=18&MID=2742&ARCHIVE=1 קדימון הסרט] באתר "סרט"
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2009
קטגוריה:סרטים ישראליים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים על חתונות
תל חיים

בית הכנסת בשכונת תל חיים
המשדרים המקוריים של [[תחנת שידור תל חיים בבונקר התת-קרקעי בשכונה]]
תל חיים היא שכונה במזרח תל אביב על גבול גבעתיים ממוקמת ממזרח לנחל האיילון ושכונת יד אליהו.

== היסטוריה ==
השכונה נקראה על שם ד"ר חיים חיסין. בנו, אלכסנדר חיסין, קנה את קרקעות השכונה בשנות השלושים וביקש שתיקרא על שם אביו, שהיה ממייסדי אחוזת בית. המילה "תל" היא משום שבמרכז השכונה היה בעבר תל גדול.

השכונה נוסדה בשנות השלושים של המאה העשרים, אך עד שנות השישים היו בה בתים בודדים בלבד. במאורעות 1936–1939 ועד למלחמת העצמאות ובמהלכה שימשה השכונה כעמדה קדמית ומקום אימונים עבור ארגוני ההגנה והנוטרות כאשר פורעים ערבים מכפר סלמה הסמוך התנכלו לתושבי השכונה ולשכונות יד אליהו והתקווה. 

ביום הכרזת המדינה החלה לפעול בשולי השכונה תחנת שידור של קול ישראל וממנה שודר בשידור ישיר ובגלים קצרים טקס הכרזת המדינה שהיה לשידור הראשון של קול ישראל. מתל חיים נקלטו השידורים בארץ ובעולם כולו. המשדר בהספק של 2.5 קילוואט בתחנת תל חיים נבנה במחתרת והותקן במבנה תת-קרקעי, למשדר זה ייחוס היסטורי; הוא הביא לעולם את הכרזת העצמאות של מדינת ישראל ולמעשה היה זה השידור הראשון של קול ישראל כתחנה ממלכתית. הבניין נמצא כיום במפגש הרחובות יצחק שדה ודרך משה דיין ויש תוכניות לשמרו כאתר מורשת לדורות הבאים. תחנת שידור תל חיים פעלה עד לשנת 2004.

מסוף שנות השישים ובעיקר בשנות השבעים ובתחילת שנות השמונים הייתה בשכונה תנופת התפתחות, וכיום היא נחשבת לשכונת יוקרה באזורה. למעט מספר רבי קומות בכניסה לשכונה, רובה מאופיינת בבנייה נמוכה של שתי קומות.

גבולות השכונה הם: רחוב הורודצקי בצפון, הרחובות דרך השלום ודרך הטייסים במזרח, רחוב לה גוארדיה בדרום ודרך משה דיין במערב.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
בגידת הדימויים

"בגידת הדימויים" (בצרפתית: La trahison des images) היא יצירה ידועה משנת 1929 של הצייר הסוריאליסט הבלגי רנה מגריט. בציור מתוארת מקטרת המלוּוה בכיתוב "" ("זוהי אינה מקטרת"). הציור מוצג במוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס שבקליפורניה.

לפי הדעה הרווחת, כוונתו של מגריט הייתה להראות כי גם הייצוג הריאליסטי ביותר של עצם כלשהו הוא בלבד. כך, למשל, לא ניתן לעשן בעזרת ציור המקטרת או לפטם אותו, הגם שהוא דומה מאוד למקטרת אמיתית. ובמילותיו של מגריט: "רק נסו לפטם אותה בטבק! לו הוספתי לציור את הכיתוב 'זוהי מקטרת', הייתי משקר" (את העיקרון ניסח יפה גם הסמיולוג ויליאם ג'ונס: "המילה 'כלב' לא יכולה לנבוח").

מגריט עסק רבות בקשר בין עצמים לבין הייצוג שלהם. בשנת 1927, לדוגמה, השלים את התמונה "Clef des songes" ("מפתח החלומות"), ובה מתוארים ארנק, אולר, עלה וספוג; לכל אחד מהעצמים הוצמדה תווית, אך רק זו של הספוג התאימה. (התוויות האחרות הן "שמַים", "ציפור" ו"שולחן".) שלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 1930, צייר מגריט גרסה אחרת ובה שישה עצמים, ולכולם תוויות שגויות.

הציור האחרון של מגריט בנושא זה, "Les deux mystères" ("שתי התעלומות"), הושלם בשנת 1966. בציור מופיע כן ציירים, עליו מונחת התמונה "בגידת הדימויים", ולצדו מקטרת נוספת. המקטרת החדשה דומה לזו שבתמונה המקורית בצורתה, אך לא בצבעיה; כך, בעולם המתואר בתמונה, המקטרת המצוירת (על כן הציור) נראית ממשית יותר מזו שלידה.

==פירושים==
הפירוש הידוע ביותר לתמונה הוצע בשנת 1973 על ידי הפילוסוף הצרפתי מישל פוקו בספרו Ceci n'est pas une pipe, שבו מתועדים גם שני מכתבים של מגריט. לצד המשמעות הפשוטה של התמונה – ייצוג ועצם אינם היינו הך – מציע פוקו שבהצגת הפרדוקס־לכאורה מחייב מגריט את המתבונן להרהר במושג ה"מציאות".

==ראו גם==
* התייחסות עצמית
* פרדוקס
* אחד ושלושה כיסאות

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רנה מגריט
קטגוריה:ציורים סוריאליסטים
קטגוריה:ציורים משנות ה-1920
קטגוריה:יצירות משנת 1929
שכונת שבזי

שכונת שבזי היא שכונה ותיקה בדרום-מרכז תל אביב-יפו. כיום נחשבת לאזור מגורים ומסחר פופולרי. השכונה סמוכה לשכונות הוותיקות: כרם התימנים ונווה צדק.
== היסטוריה ==
השכונה היא מהשכונות היהודיות הראשונות באזור יפו ותל אביב, ונוסדה עוד בטרם הקמת "אחוזת בית"-תל אביב. השכונה קרויה על שמו של גדול משוררי יהדות תימן, רבי שלום שבזי, ומורכבת למעשה משתי שכונות קטנות: "מחנה יהודה" (1896) ו"מחנה יוסף" (1904). השכונה הוקמה על ידי עולים מתימן (רובם מהעיר עדן).

גבולות השכונה הם: רחוב המרד במערב, רחוב יצחק אלחנן בצפון, רחוב שבזי במזרח ורחוב זרח ברנט בדרום.
הרחוב הראשי של השכונה נקרא בשם שבזי, ומהווה את מרכז חיי התרבות של השכונה.

בעקבות תוכנית השימור, שינתה השכונה את פניה. האוכלוסייה התחלפה, בתים רבים בשכונה שופצו או נבנו מחדש. רחוב שבזי, הרחוב הראשי של השכונה, הפך לרחוב אופנתי שוקק חיים ובו חנויות מעצבים של ביגוד, תכשיטים ואבזור הבית, חנויות למתנות ומזכרות וספרים, וגלריות ליצירות אמנות, בתי קפה ומסעדות.

<gallery perrow=4>
Gardening in Neve TZedek 1.jpg|נוי ועציצים למכירה ברחוב
Shabazi st1.JPG|רחוב שבזי
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תל אביב-יפו: שכונות
קאחתי תלאווי

מועדון הכדורגל קאחתי תלאווי (בגאורגית: კახეთი თელავი) הוא מועדון כדורגל מהעיר תלאווי שבגאורגיה, ששיחקה בליגת העל הגאורגית בין השנים 2005–2007. את משחקיהם הם משחקים באצטדיון העירוני של העיר' אצטדיון גיווי צ'וֹחֶלִי (გივი ჩოხელის სტადიონი).

הקבוצה שיחקה באומגלסי ליגה, ליגת העל הגאורגית, בעונה 2006/07, אולם ירדה לליגה השנייה של גאורגיה, לאחר שהגיעו בעונה זו למקום האחרון בליגה, כאשר מאזן התוצאות הראה על 24 הפסדים, 2 תוצאות תיקו ואפס ניצחונות. בשני משחקי חוץ, מול אולימפי רוסתווי ומול זסטפוני, הפסידו 7:0 לחובתם.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:קבוצות כדורגל גאורגיות
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהוקמו ב-1936
קטגוריה:קאחתי
קטגוריה:קבוצות כדורגל שהתפרקו
הגליות לברגאן

חבל הבאנאט ברומניה
מיקום מישור ברגאן ברומניה
הגליות לברגאן בוצעו ברומניה בתקופת השלטון הקומוניסטי בשנות החמישים של המאה ה-20, בימי מנהיגותו של גאורגה גאורגיו-דז'.

הוצאתה של יוגוסלביה מהקומינטרן בשנת 1948 הפכה את אזור הגבול שבין שתי המדינות לרגיש במיוחד בעיני המשטר הקומוניסטי הרומני. על פי הדגם הסובייטי, משרד הפנים הרומני הוציא ביום 15 במרץ 1951 צו בזו הלשון:

"שר הפנים יוכל, לפי החלטתו, להורות על העברתם מהמרכזים הצפופים של אותם אנשים שאינם יכולים להצדיק את שהייתם באותם מרכזים והעברתם מכל יישוב של אותם שהתנהגותם כלפי העם העמל מזיק לבניית הסוציאליזם ברפובליקה העממית הרומנית. לאותם אנשים ניתן יהיה לקבוע מגורי חובה בכל יישוב אחר".

הצו הזה הכין את הרקע הדרוש להגלייה שהייתה השנייה בגודלה לאחר הגליות ינואר 1945, כאשר 70,000 בני אדם, בעיקר גרמנים אתניים, הוגלו לברית המועצות. הפניית המוגלים לברגאן תאמה גם את הכוונה לפתח את חבל הארץ המפגר של מישור הברגאן תוך ניצול המוני הגולים. לפי מסמך המתוארך לשנת 1956 תוכנן "טיהור" הבאנאט מהמיעוטים, בעיקר מהגרמנים, הסרבים, הבולגרים והארומנים. כשלב שני של הטיהור הוצבו אותם שנחשבו ליסודות עוינים לקומוניזם, בעלי הקרקעות הגדולים, התעשיינים, פונדקאים, מסעדנים, פליטים מבסרביה וממקדוניה, חיילים לשעבר בצבא של גרמניה הנאצית, אזרחים זרים, אוהדים של טיטו, משתפי פעולה עם האויב בתקופת מלחמת העולם השנייה, אנשי צבא ואישי שלטון (השלטון הקודם) בדימוס, קרובי משפחה ואוהדים של מי שהוגדרו אנטי מהפכנים, פעילים למען זכויות האזרח ואנשי עסקים שהיו להם קשרים במערב.

בפעולה שהתחילה בליל 18 ביוני 1951 הוגלו 45,000 בני אדם שנלקחו מבתיהם והועברו לברגאן. ההעברה הצריכה 2,656 קרונות רכבת ו-6,211 משאיות.
בהשגחת שומרים המגורשים נדרשו להקים לעצמם בתים מלבנים ומבוץ בכ 18 כפרים.
למגורשים הותר לבסוף על ידי משטרו של גאורגיו -דז' לשוב ליישוביהם הקודמים כעבור 5 -6 שנים, בשנת 1956, בהשפעת השינויים לכיוון הדסטליניזציה בברית המועצות והפיוס עם טיטו באותה השנה. רובם ניצלו את ההיתר וחזרו לבנאט.

המנהיג הקומוניסטי הרומני לשעבר יון גאורגה מאורר הצהיר בשנת 1989: "לי לא נאמר אף פעם שהאיכרים הבאנאטים הוגלו לברגאן בגלל טיטו! לי נאמר שהוגלו איכרים שהתנגדו לקולקטיביזציה. נראה לי שזה היה עדיף על שליחתם לבית הכלא".

== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20070313145715/http://www.expres.ro/articleprint.php?artid=251250 טיהור הבאנאט] 
* סמרנדה וולטור, Istorie trăită, istorie povestită. Deportarea în Bărăgan - 1997

קטגוריה:רומניה הקומוניסטית
קטגוריה:רומניה: דמוגרפיה
קטגוריה:הגירה בכפייה
שטפנשט

שטפנשט או שטעפנשט (ברומנית: Ştefăneşti) היא עיר קטנה במחוז בוטושאן, בחבל מולדובה שברומניה, המונה כ-5,700 תושבים. רוב התושבים עוסקים בחקלאות.

==יהודים==

יהודים הגיעו לשטפנשט בסוף המאה התשע-עשרה (1900-1880) ותרמו להפיכתה לעיירה ולמרכז מסחרי. יהודי העיירה היו ברובם חסידים פשוטים שעסקו במלאכות יהודיות כגון: נפחים, עגלונים, חייטים, צורפים ורפתנים. כאשר החליטו פרנסי העיירה להזמין רב שינהיג את הקהילה היהודית, נבחר הרב מנחם נחום פרידמן משטפנשט, בנו של רבי ישראל מרוז'ין. רבי מנחם נחום כיהן כאדמו"ר במשך כ-20 שנה. לאחר פטירתו התמנה בנו רבי אברהם מתתיהו פרידמן לאדמו"ר. הוא התפרסם כבעל מופת וכונה "מחולל הפלאות משטעפנשט" או "הצדיק משטפנשט". בעקבות פטירתו בשנת תרצ"ג (1933) ללא צאצאים הוחלט ביזמת רב העיירה, הרב יוסף ברייאר, להקים בבנייני החצר המפוארים ישיבה לזכרו. הישיבה שנקראה "בית אברהם" פעלה עד למלחמת העולם השנייה. ב-1936 למדו בה כ-60 תלמידים בארבע כיתות. בראש הישיבה עמד הרב ברייאר. הלימודים בישיבה התקיימו ברוח חסידית ושולבו בה גם לימודי חול.

בשנת תשע"ח נמצא בבית העלמין היהודי קברו של רבה של העיר במאה ה-19 הרב שלום תאומים.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רומניה: עיירות
קטגוריה:רומניה: עיירות יהודיות
קטגוריה:קהילות יהודיות שהושמדו בשואה
דב תבורי

דב תבורי (י"ג בתשרי ה'תרפ"ט – י"ז בכסלו ה'תשע"ו ; 27 באוקטובר 1928<ref name=":0"></ref> - 29 בנובמבר 2015) היה ראש עיריית פתח תקווה בשנים 1978–1989.

==ביוגרפיה==
דב תבורי (במקור, "בלגולה")<ref name=":0" /> נולד בתל אביב ב-1928 למשה ושרה-לאה<ref name=":0" />, ובהיותו בן 6 עבר עם משפחתו לפתח תקווה. בגיל 15 עזב את לימודיו והחל לעבוד במוסך. היה חבר בתנועת הנוער העובד והלומד. שירת ב"הגנה" והיה מפקד הגדנ"ע בפתח תקווה. את שירותו בצה"ל סיים בדרגת סרן. סמוך לגיל 30 השלים לימודים תיכוניים ונבחן בבחינות הבגרות. אז, המשיך לתואר ראשון בקרימינולוגיה ותואר שני בפסיכולוגיה, שאותו סיים סמוך לגיל 40. תבורי היה מורה מוסמך, ובוגר המדרשה למינהל ציבורי וכלכלה.

בתחילת שנות ה-50 החל לעבוד במשרד החינוך. מונה למפקח החינוך החברתי ושל"ח במחוז מרכז. בשנים 1977–1978 היה מזכיר העיר פתח תקווה. ב-1978 נבחר לכהונת ראש עיריית פתח תקווה מטעם מפלגת העבודה, וכיהן בתפקיד זה עד 1989. כמו כן כיהן כיו"ר מרכז השלטון המקומי בישראל בשנים 1984-1989.

בשנת 1984, לאחר בחירתו לקדנציה שנייה כראש העיר, החליט לפתוח את קולנוע היכל בלילות שבת, ו"פרשת קולנוע היכל" הביאה לעימות בין דתיים לחילוניים בפתח תקווה, ולהפגנות רבות של הציבור הדתי והחרדי עם רבני העיר, נגד פתיחת הקולנוע.

אחיו חיים תבורי היה מפכ"ל המשטרה השישי של משטרת ישראל.

תבורי כיהן כדירקטור בחברות ציבוריות אחדות, והיה נשוי לרות (לבית דולנסקי) ואב לשלושה ילדים. לאחר שהתאלמן, היה נשוי בשנית, לחנה גל (לבית אוקסנהורן).

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.rishonim.org.il/petach%2Dtikva/show_item.asp?levelId=15937&itemId=4644&itemType=3 דב תבורי] , באתר "ראשונים" של עיריית פתח תקווה
* [http://www.rishonim.org.il/petach%2Dtikva/show_item.asp?levelId=15937&itemId=4644&itemType=3 "סערה בקולנוע היכל"] , באתר "ראשונים" של עיריית פתח תקווה
* [http://www.nfc.co.il/Archive/006-D-919-00.html?tag=08-24-37 דב תבורי], באתר nfc

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשי עיריית פתח תקווה
קטגוריה:עובדי משרד החינוך, התרבות והספורט
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם העבודה
קטגוריה:ראשי מרכז השלטון המקומי בישראל
קטגוריה:בוגרי הנוער העובד והלומד
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
שלמה טירן

שלמה טירן (16 באפריל 1937 – 11 בינואר 2015) היה מנהל מערכות מידע ישראלי. בשנת 2006 זכה לפרס על מפעל חיים מטעם המגזין "אנשים ומחשבים", על היותו חלוץ בתעשיית ההייטק והמיחשוב בישראל.

==ביוגרפיה==
שלמה טירן נולד בשנת 1937 וגדל בירושלים. הוריו אסתר וישראל אברהם טרוקמן-לוי נולדו בעיירת הטקסטיל גורשקוויצה ועלו לארץ כחלוצים בעלייה הרביעית. אביו היה מראשוני החייטים בירושלים. שלמה למד בבית הספר 'במעלה' ואחר כך בבית ספר 'עמל', שם למד להיות מסגר מכני. התגייס לצה"ל בשנת 1955 ושירת בחיל השריון, משנפצע שירת בתפקידים פקידותיים.

בתום שירותו הצבאי ב-1958 נשלח מטעם חברת יבמ ישראל לעבוד כמנקב כרטיסים בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לאחר מכן התקדם לתפקיד מרכיב לוחות חיבורים שבאמצעותם בוצעו פעולות בציוד לעיבוד נתונים.

בגיל עשרים וארבע השלים תעודת בגרות, בגיל עשרים ושמונה סיים תואר ראשון בכלכלה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. עבד שמונה חודשים כגזבר עיריית אילת.

בשנת 1966 הקים את יחידת המחשוב של רשות השידור. בשנת 1967 החל לעבוד כמנתח מערכות במשרד התחבורה ובשנת 1973 מונה למנהל אגף המחשוב של המשרד. במהלך תקופה זו סיים תואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטה העברית. הגה חידושים במִנהל ומחשוב, ובהם שיטת הנקודות בכבישים, בדיקות ממוחשבות של מבחני תאוריה וקביעת תור למבחן מעשי באמצעות מחשב. ב-1977 נמנה עם מקימי ועד הגג של מנהלי מערכות המחשוב במשרדי הממשלה.

בשנת 1978 מונה למנהל אגף המחשוב של קופת חולים הכללית. באותו זמן הוקמה "קבוצת יעל" וטירן מונה ליושב ראש מועצת המנהלים שלה. בין השנים 1974 ל-1982, במקביל להיותו מנהל מערכות מידע, לימד ניתוח מערכות וניהול פרויקטים באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באוניברסיטה העברית ובמכון לפריון העבודה והייצור.

בשנת 1982 הקים ביחד עם דני דיין את חברת "אלעד מערכות". שהייתה החברה הראשונה בישראל שעסקה בהשמת כוח אדם בתחום המחשבים במיקור חוץ. 

בשנים 1982–1984 היה טירן מנמ"ר משרד הבינוי והשיכון. בשנים 1984-1986 כיהן כמנכ"ל סולמל, חברת הבת של סולל בונה לשירותי מחשוב. ב-1986 שב ל"אלעד מערכות" והחברה החלה לעסוק בתפעול מערכות מידע. ב-1988 החלה "אלעד מערכות" לעסוק בפיתוח תוכנה.

טירן היה סגן יושב ראש איגוד המשתמשים של מיקרוסופט בישראל, היה שחקן נבחרת ישראל בכדורת ויושב ראש מועדון הכדורת ברמת גן.

==ביבליוגרפיה==
* סימונה ברונפמן, "מנמ"ר המנמ"רים של הממשלה", Information Week, גיליון 1233, 14-10 בדצמבר 2006, עמ' 46–47.
* רויטל פייגל, מהילד הזה לא יצא שום דבר: מבוסס על סיפור חייו של שלמה טירן, חולון: אורלי לוי, 2007.
* רויטל פייגל, חבורת האבן הירושלמית, 2010.
* חלוצי המחשוב בישראל/ שלמה טירן. 2011.
* רויטל פייגל, בסוד ההצלחה - אלעד: שלושים השנים הראשונות, 2012.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
 
==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מייסדי חברות תוכנה ישראלים
קטגוריה:סגל שירותי בריאות כללית
קטגוריה:מייסדי חברות טכנולוגיה יהודים
קטגוריה:שחקני כדורת ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
קארל לווה

יוהאן קארל גוטפריד לֶווה (בגרמנית: Johann Carl Gottfried Loewe, נכתב לעיתים אף Löwe; 30 בנובמבר 1796 – 20 באפריל 1869) היה מלחין גרמני, זמר בריטון ומנצח. הלידר (השירים האמנותיים) שהלחין היו מוכרים בזמנו לרבים ואף זיכו אותו בתואר הבלתי הרשמי "שוברט של צפון גרמניה". אף הוגו וולף, מלחין הלידר המהפכן שכתב בסגנון הפוסט-רומנטי העריך מאוד את יצירתו של לווה. כיום יצירתו אינה מוכרת כמו בעבר, אך מבחר משיריו עדיין מבוצעים כיום מדי פעם.

==קורות חייו==
לווה נולד בלֶבֶּיִין ואת חינוכו המוזיקלי הראשוני קיבל מאביו. הוא היה נער מקהלה, ראשית בקתן ומאוחר יותר בהאלה, שם למד דקדוק. יפי קולו של לווה בא לידיעתה של מאדאם דה סטאל אשר דאגה לו לתמיכה כספית במימונו של ז'רום בונפרטה, מלך וסטפאליה דאז, תמיכה שאפשרה לו להתמיד בלימודי המוזיקה ואף ללמוד תאולוגיה באוניברסיטת האלה. תמיכה כספית זו פסקה ב-1813, עם עזיבתו של המלך.

בשנת 1820 עקר לווה לשטטין, שם עבד כנגן עוגב וכמנהל מוזיקלי בבית-ספר. בשטטין חיבר לווה את רוב יצירתו המוזיקלית, לרבות גרסה מולחנת לשירו הנודע של גתה "שר היער" (Erlkönig). יש האומרים כי שירו זה של לווה, משנת 1824, משתווה באיכותו לשירו של פרנץ שוברט שנכתב לאותו הטקסט ושזכה לפרסום רב ממנו פי כמה. לווה חיבר מוזיקה למילות שיריהם של משוררים חשובים נוספים, ביניהם פרידריך ריקרט, ויליאם שייקספיר ולורד ביירון (שיריהם של שני האחרונים - בתרגום לגרמנית). לווה הלחין אף מספר אופרות, אורטוריות ויצירות כליות.

בשנת 1821 נישא לווה לז'ולי פון יאקוב, אשר נפטרה כשנתיים לאחר מכן, ב-1823. אשתו השנייה, אאוגוסטֶה לאנגה, הייתה זמרת מחוננת והשניים הופיעו יחד בביצועי האורטוריות שחיבר וזכו להצלחה רבה.

בהמשך חייו, התפרסם לווה הן כזמר והן כמלחין. לווה הופיע כזמר ברחבי אירופה בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-19. לבסוף, שב לווה לגרמניה ולאחר שנטש את משרותיו בשטטין בתום 46 שנות עבודה, עבר להתגורר בקיל, שם מת משבץ ב-20 באפריל 1869.

==יצירתו==
קארל לווה חיבר יצירות רבות בתחום המוזיקה הווקאלית, שהייתה קרוב ללבו מפאת היותו זמר; לווה הלחין חמש אופרות, מתוכן בוצעה רק אחת בשם "שלוש המשאלות" ("Die drei Wünsche") שלא זכתה להצלחה יתרה. כמו כן, חיבר 17 אורטוריות שרבות מהן כתובות לקולות גבריים ללא ליווי או בנגינת קטעי ביניים כליים בלבד, קנטטות ובלדות למקהלה. התמחותו הבלעדית של לווה במוזיקה הווקאלית הייתה הלחנת בלדות לקול ולפסנתר. לווה ניחן בחוש מיוחד לכתיבת מוזיקה לשירים סיפוריים. חוש זה אפשר לו לשלב בצורה מוצלחת סגנון לירי בסגנון דרמטי ובכך להשיג אחדות ושלמות.

בתחום המוזיקה האינסטרומנטלית חיבר לווה בעיקר יצירות קאמריות להרכבים שונים, ביניהן: שלוש רביעיות כלי קשת, שלישיית פסנתר, יצירה לקלרינט ולפסנתר שראתה אור לאחר מותו ומספר יצירות לפסנתר סולו.

==לקריאה נוספת==

==קישורים חיצוניים==

* Löwe, Johann Karl Gottfried, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 1911.
* 

קטגוריה:גרמנים חברי הבונים החופשיים
קטגוריה:מלחינים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1796
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1869
284

== אירועים ==

ללא תאריך מדויק: 
* משבר המאה ה-3 באימפריה הרומית (ר' גם בסעיפי התאריכים): 
** במרץ, טרם הירצחו קודם לכן, תוקפת את נומריאנוס דלקת עיניים והוא מתחיל במסע מאמסה לכיוון רומא
** הבגאודאי מתמרדים בגאליה נגד הרומאים
** דרדניה הופכת לפרובינקיה רומית
** קארינוס, אחי נומריאנוס, יוצא מרומא למסע צבאי נגד טענתו של דיוקלטיאנוס לשלטון על האימפריה. סאבינוס יוליאנוס מנצל את היעדרו של קארינוס להכרזה על עצמו כקיסר, תוך שהוא שולט על יצור המטבעות בסיציליה
** מכיוון שהמשמר הפרטוריאני כפוף לסנאט ולא לקיסר, מקים דיוקלטיאנוס את יחידת היוביאנים וההרקוליאנים, כיחידת נאמנים לו אישית. היחידה תשרת את קיסרי האימפריה הרומית המזרחית ב-700 השנים הבאות. 
* רופינוס הראשון יורש את דומטיוס בתור פטריארך קונסטנטינופול

== נולדו ==

== נפטרו ==

== לוח שנה ==

==קישורים חיצוניים==
דקאדה

שתי דקאדות: מאית, עשירית ואחד

דקאדה היא יחידה למדידת יחסים בסולם לוגריתמי, כאשר דקאדה אחת מתאימה ליחס של 10 בין שני מספרים.

הדקאדה משמשת כדי לייצג את תגובת התדר של מעגלים חשמליים בצורה גרפית באמצעות עקום בודה מאחר שייצוג תדרים בסקאלה ליניארית אינו מעשי. למשל, מגבר אודיו ומסננים. מגבר אודיו יהיה בעל טווח תדרים שבין 20 הרץ ל-20 קילו-הרץ ואז ייצוג הטווח באמצעות סקאלה לוגריתמית בדקאדות יעיל להמחשה גרפית. צירי עקום זה יתחילו מ-1 הרץ (10<sup>0</sup> הרץ) וימשיכו להיכפל ב־10 עד ל-100 קילו-הרץ (10<sup>5</sup> הרץ), כדי להכיל את כל הטווח על גבי נייר ממוצע כמודגם להלן:

<div style="direction: ltr;">
10<sup>0</sup>.....10<sup>1</sup>.....10<sup>2</sup>.....10<sup>3</sup>.....10<sup>4</sup>.....10<sup>5</sup>
</div>

==שימושים נוספים==
דקאדות משמשות את יצרני הרכיבים האלקטרוניים בסימון גודל של רכיבים כמו נגדים, קבלים, דיודות זנר וסלילי השראה. מערכת מידות כמו סדרת ה־E משתמשת בערכים עדיפים

בתחום המוזיקה, יחס התדרים של צליל זהה בשתי אוקטבות סמוכות הוא שניים, מספר הדקאדות באוקטבה הוא:
<math>\log_{10} (2) = 0.301~ </math>

שתי דקאדות בסדרת E של נגדים (ערכי E12) מ־1Ω עד 82Ω.
שלוש דקאדות: (10<sup>0</sup>, 10<sup>1</sup>, 10<sup>2</sup>, 10<sup>3</sup>

==ראו גם==
* דציבל

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:יחידות מידה
קטגוריה:לוגריתמים
קטגוריה:הנדסה
גנטיקאי

גנטיקאי הוא מדען שחוקר גנטיקה, או רופא שמאבחן, מטפל ומייעץ לחולים עם פגמים גנטיים או תסמונות. רופאים אלו לרוב מתמחים בגנטיקה קלינית ורבים מהם רופאי ילדים.

בין האנשים שתרמו רבות להתפתחות מקצוע אפשר למנות את גרגור מנדל אבי הגנטיקה ומי שטווה את מושגי היסוד של המקצוע לרבות "חוקי התורשה של מנדל", ואת שלישית החוקרים ג'יימס ווטסון, פרנסיס קריק ורוזלינד פרנקלין שעבודתם הביאה לגילוי מבנה ה-DNA, דבר שזיכה את שני הראשונים בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1962. בשנות השישים של המאה העשרים ריכז לראשונה הגנטיקאי האמריקאי ויקטור מקיוזיק את הידע הגנטי במאגר הקרוי [http://www.ncbi.nlm.nih.gov/sites/entrez?db=omim OMIM ] ונגיש לכל ברשת האינטרנט.

==קישורים חיצוניים==

*
קטגוריה:ביולוגים
קטגוריה:מקצועות המדע והטכנולוגיה
הרפיה (עוף)

פרט הרפיה בשבי
עיט הרפיה (שם מדעי: Harpia harpyja) הוא עוף דורס ממשפחת הנציים, החי ביערות הגשם הטרופיים שבמרכז ודרום אמריקה. נמנה עם העיטים הטרופיים, ומהווה את המין היחיד בסוגו. מין זה תואר לראשונה על ידי ליניאוס, שקרא לו Vultur harpyja ב-Systema naturae בשנת 1758. הוא נקרא על שם ההרפיות מן המיתולוגיה היוונית, והוא הציפור הלאומית של פנמה. הרפיה היא העוף החזק ביותר מבין העופות הדורסים בעולם.

==תיאור פיזי==
ההרפיה היא העוף הדורס הגדול ביותר באמריקה (חוץ מהקונדוריים שאוכלים נבלות). היא גם נמנית עם העיטים הגדולים החיים כיום, בממוצע שנייה רק לעיטם שטלר ודומה במידותיה לעיט הפיליפיני. עיט האסטי שחי בניו זילנד ונכחד, היה גדול ממנה כדי 40%.

אורך גופה של ההרפיה כ-90 ס"מ, מוטת כנפיה כ-210 ס"מ ומשקלה כ-8 ק"ג, אך עשוי להגיע כדי 9 ק"ג ובשבי אף יותר. צבע גבה שחור, בטנה לבנה פרט לפס שחור על חזה, וראשה אפור. הנקבות גדולות כדי שליש מהזכרים.

מבנה גופה של ההרפיה מותאם ליערות הטרופיים בהם היא חיה: זנבה ארוך מאוד לשם ניווט מדויק בין העצים, כנפיה רחבות מאוד וקצרות יחסית לדורס כה גדול. על ראשה ציצית המתרוממת כשהיא נדרכת או שומעת רעש.

אף כי העיטם הענק גדול ממנה, ההרפיה נמנית עם הדורסים החזקים ביותר הודות למבנה גופה, מקורה וכמובן טפריה. אצבעותיה מסוגלות להפעיל לחץ עצום ואורכו של הטופר האחורי הוא כ-65 מ"מ, ובמקרים מסוימים מגיע אף ל-12 ס"מ. לשם השוואה, לעיט הזהוב, שידוע כאחד הדורסים החזקים ביותר בממלכה ההולארקטית, ישנו טופר אחורי שאורכו בממוצע כ-55 מ"מ. המקור צר, בינוני באורכו, מאונקל ורב-עוצמה, מותאם לקרוע נתחי בשר מטרף גדול וחזק כקופים ועצלנים.

==תזונה וקינון==
ההרפיה ניזונה בעיקר מיונקים החיים על עצים. משקל הטרף מגיע על פי רוב עד לחצי ממשקלה היא, וכולל חוטמנים ומכרסמים שונים, אך בזכות כוחה הרב היא מסוגלת גם ללכוד טרף כקופים, עצלנאים ומזאמות, שגודלם ככלבי רועים. היא עשויה גם לתקוף עופות.

הקן גדול ונבנה על צמרותיהם של עצים גבוהים. גודל התטולה הוא בדרך כלל שתי ביצים, אך לאחר בקיעתה של הביצה הראשונה מתעלמים מהשנייה וזו לא בוקעת. בני הזוג מגדלים גוזל אחד מדי 2–3 שנים. הגוזל כשיר לעוף לאחר כ-6 חודשים, אך הוריו ממשיכים להאכילו גם במשך 6–10 חודשים נוספים. ההורים תוקפניים ביותר כלפי פולשים ועשויים להתקיפם אם יתקרבו.

==שימור וקשרים עם האדם==
ההרפיה נרדפה בעבר על ידי בני אדם, עקב האגדות שהופצו עליה לפיהן היא נוהגת לחטוף ילדים ולשאתם לקינה. כיום, הסכנה העיקרית המאיימת עליה היא כריתת יערות המהווים את בית הגידול שלה, בנוסף לקצב הריבוי הנמוך שלה הכולל גוזל אחד מדי 2-3 שנים. הדבר גרם להיעלמותה מחלקים נרחבים של אמריקה הדרומית, וכיום היא מצויה בעיקר ליד שפך האמזונאס. מצבה מוגדר כ-"קרוב לסיכון", וה-"Peregrine Fund" הגדירה כעוף שעל מנת לשמרו בטבע יש לנקוט בגרעין רבייה ושחרור לטבע.

הרפיה שתפסה [[קפוצ'ין מצויץ צעיר.]]

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20070228215045/http://ibc.hbw.com/ibc/phtml/especie.phtml?idEspecie=769 סרטונים] ב-Internet Bird Collection המתארים את הדורס
* [https://web.archive.org/web/20090430182556/http://www.peregrinefund.org/explore_raptors/eagles/harpyeag.html מידע] ב-"Peregrine Fuund".
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:הרפיות
קטגוריה:ציפורים לאומיות
קטגוריה:עופות יער האמזונאס
קטגוריה:פנמה: סמלים לאומיים
קטגוריה:עופות יחידים בסוגם
קטגוריה:ברזיל: עופות
קטגוריה:פנמה: עופות
קטגוריה:פרגוואי: עופות
קטגוריה:בעלי חיים שתוארו ב-1758
אריך גמא

אריך גמא (באנגלית: Erich Gamma; ) הוא מהנדס תוכנה, חלוץ בתחום פיתוח מונחה-בדיקות ופיתוח תוכנה זריז, ואחד המחברים של הספר Design Patterns הנחשב לטקסט מכונן של תחום תבניות העיצוב בהנדסת תוכנה.

== קריירה ==
בשנות התשעים המוקדמות, פיתח גמא יחד עם אנדרה ווינאנד את &lrm;ET++&lrm;, אחד משלדי התוכנה הראשונים לפיתוח מונחה-עצמים של יישומים בשפת &lrm;C++&lrm;. בעבודתו המשותפת עם קנט בק, פיתח גמא את JUnit, שיטה וכלי לבדיקות יחידה ב-Java. הכלי הורחב בהמשך לשפות תכנות רבות נוספות ומהווה היום נדבך יסודי בעבודת התכנות של מתכנתים רבים בעולם.

במסגרת עבודתו בחברת IBM, היה גמא אחד מהמובילים של פרויקט פיתוח שנועד להסב את כלי ה-Smalltalk של החברה לכלים מקבילים ב-Java. גמא תרם רבות לפיתוח הכלי VisualAge for Java, וסייע לפתח טכנולוגיה וכלים חדשניים בתחום Java Micro Edition. בהמשך, הוביל ב-IBM את פיתוח דור העתיד של כלי ה-ג'אווה של החברה, שלימים הפך לפלטפורמה החופשית Eclipse. 

גמא היה אחד הראשונים שישמו באופן שיטתי אלמנטים משמעותיים ממתודולוגיית הפיתוח הזריז Extreme Programming, והדגים את יישומה המוצלח בקנה מידה גדול בפרויקט JDT של Eclipse, שאותו הוביל.

לגמא תואר דוקטור במדעי המחשב מאוניברסיטת ציריך שבשווייץ.

==פרסומים עיקריים==
* &lrm;Contributing to Eclipse: Principles, Patterns, and Plugins (2003)&lrm;
* &lrm;Design Patterns: Elements of Reusable Object-Oriented Software (1995)&lrm;

==קישורים חיצוניים==

* דף הבית של [http://www.eclipse.org Eclipse]
* &lrm;[http://www.artima.com/lejava/articles/gammadp.html כיצד להשתמש בתבניות עיצוב]&lrm;
* &lrm;[http://www.artima.com/lejava/articles/reuse.html אריך גמא מדבר על גמישות ושימוש חוזר]&lrm;
* &lrm;[http://www.artima.com/lejava/articles/designprinciples.html עקרונות תכנון בתבניות עיצוב]&lrm;
* &lrm;[http://www.artima.com/lejava/articles/patterns_practice.html תבניות ונהלים]&lrm;
* &lrm;[http://www.artima.com/lejava/articles/eclipse_culture.html תרבות הספקת התוכנה של Eclipse]&lrm;

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ציריך
קטגוריה:מתודולוגיות לפיתוח תוכנה
קטגוריה:מהנדסי תוכנה שווייצרים
קטגוריה:עובדי IBM
קטגוריה:בדיקות תוכנה: אישים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1961
התכופף והתכסה

הסרט "התכופף והתכסה" מ-1951
"התכופף והתכסה" (באנגלית: "Duck and Cover") היא שיטה להגנה אישית מפני האפקט של פיצוץ גרעיני שהממשל האמריקני לימד במשך שנים רבות את ילדי בתי הספר בארצות הברית החל משנות הארבעים המאוחרות ועד לשנות השמונים. שיטה זו נועדה להגן עליהם במקרה של תקיפה גרעינית פתאומית שנאמר להם שיכולה לקרות בכל רגע ללא התראה מוקדמת. מיד לאחר שראו הבזק, הם היו צריכים להפסיק את עיסוקיהם ולהשתטח על הקרקע תחת מכסה כלשהו - כגון שולחן, או לפחות קרוב לקיר - בתנוחה עוברית, כשפניהם פונים מטה וידיהם מכסות את ראשם.

מבקרי השיטה טענו כי תרגול זה יכול היה לעזור מעט, אם בכלל, במקרה של מלחמה תרמו-גרעינית, והוא לא תרם הרבה מלבד יצירת מצב של אי-נחת ופרנויה.

כיום, באזורים המועדים לרעידות אדמה בארצות הברית מלמדים את שיטת "פול, התכסה והמתן" ("Drop, Cover and Hold On").

==ראו גם==
* כיצד לשרוד מתקפה גרעינית (חוברת)
* היסטוריה של הנשק הגרעיני

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:המלחמה הקרה
קטגוריה:ארצות הברית: צבא וביטחון
קטגוריה:הגנה אזרחית
קטגוריה:התגוננות מפני נשק גרעיני

de:Duck and Cover
es:Duck and Cover
fi:Duck and Cover (elokuva)
fr:Duck and Cover (film)
sv:Duck and Cover
ויליאם א. בארקלי

ויליאם א. בארקלי (באנגלית: William E. Barclay) היה מאמנה הראשון של קבוצת אברטון וכן מאמנה הראשון של ליברפול, בשיתוף עם מזכיר הקבוצה ג'ון מק'קנה. בארקלי אימן את אברטון במשך 22 משחקיהם הראשונים בלבד. כאשר החליטו אנשי אברטון לעזוב את אצטדיון אנפילד בעקבות סכסוך בנושא השכירות, נשאר בארקלי באנפילד והיה ממקימי מועדון הכדורגל ליברפול.

בעת שלא מונה בליברפול מאמן באופן רשמי, שימש בארקלי כמאמנה יחד עם מזכיר הקבוצה, ג'ון מק'קנה. יחד הוליכו השניים את ליברפול לזכייה באליפות הליגה השנייה פעמיים בעונות 1893-94 ו-1895-96. בארקלי כיהן גם כיו"ר המועדון במשך 2 קדנציות וכן עבד בהתאחדות הכדורגל האנגלית.

==תארים כמאמן ליברפול==
* אליפות ליגת המשנה האנגלית (2): 1893-94, 1895-96.
* אליפות ליגת מחוז לנקשייר (1): 1892-93.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.liverpoolfc.tv/history/past-managers/william-barclay פרופיל מאמן] באתר הרשמי של ליברפול

קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני אברטון
קטגוריה:מאמני ליברפול
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1857
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1917
Transformer

Transformer הוא אלבומו השני ואלבום הפריצה של לו ריד שיצא בנובמבר 1972. אלבום זה כלל בעיקר חומר חדש, בניגוד לאלבום הסולו הראשון שלו, Lou Reed, שכלל שמונה שירים שהוקלטו לפני כן בידי הוולווט אנדרגראונד.

==הפקה==
האלבום הופק בידי דייוויד בואי ומיק רונסון, שגם עיבדו את שירי האלבום בצוותא עם ריד.

האלבום מכיל להיטים גדולים כמו "Walk on the Wild Side" ,"Perfect Day" ו-"Satellite of Love" שהובילו אותו להצלחה מסחרית גדולה יותר מאשר זו של אלבומיה של הוולווט אנדרגראונד והפך את ריד לכוכב גדול בפני עצמו.

"Andy's Chest" ו-"Satellite of Love" הוקלטו על ידי ריד כבר במסגרת הוולווט אנדרגראונד, אך לא נכללו באלבומי הלהקה. הם עובדו מחדש מסגנון קצבי ופופי לבלדות עדינות. "Walk on the Wild Side" הפך ללהיט בינלאומי גדול וזכה להשמעות מרובות ברדיו על אף נושאיו הפרובוקטיביים הכוללים טרנסקסואליות, סמים ומין אוראלי, והוא נחשב בעיני רבים לשירו האולטימטיבי של ריד. השיר מתאר את מסעותיהם של מספר דמויות אל העיר ניו יורק והוא מהווה מעין ביוגרפיה של הדמויות מתוך סדנת "The Factory" של אנדי וורהול שכונו ה"וורהול סופרסטארס". השיר הושפע גם מהרומן "A Walk on the Wild Side" של נלסון אלגרן והוא כולל נגינת סקסופון וקונטרבס.

"Perfect Day" הוא שיר אהבה פשטני-במתכוון ("גרמת לי לשכוח את עצמי; האמנתי שאני מישהו אחר, מישהו טוב"), עד כדי כך שרבים פירשו אותו כשיר אהבה לסם ההרואין לו היה ריד מכור במהלך שנות השבעים. פרשנויות מסוג זה גרמו לאנשים רבים בבריטניה להתבדח על חשבונה של רשת BBC על רקע בחירת השיר לשם שימוש במסע ההתרמה למען הילדים הנזקקים "Children in Need" ב-1997. הביצוע המחודש כלל הופעות של ריד עצמו ושל כ-30 זמרים נוספים (ביניהם בונו, דייוויד בואי, אלטון ג'ון, סוזן וגה וטום ג'ונס) והפך למעשה לאחד מהלהיטים הבולטים של שנות התשעים (במיוחד בבריטניה). ריד עצמו הקליט גרסה חדשה של השיר עבור אלבום הקונספט השאפתני שלו מ-2003, "The Raven", בביצועו של אנתוני הגרטי.

"Satellite of Love" מתאר אדם הצופה בשיגורו של לוויין בטלוויזיה, אך עוסק למעשה בתיאור "הסוג הגרוע ביותר של קנאה" אותה חש ריד לאחר שגילה כי חברתו בגדה בו. דייוויד בואי שר קולות רקע בשיר זה, אליהם התייחס ריד בהערות שצירף לאלבום האוסף "NYC Man" מ-2003: "זה לא צליל שהייתי מסוגל לפתח גם אם הייתם משאירים אותי לבד עם תוכנת מחשב למשך שנה. אבל לדייוויד יש אוזן לקטעים האלה... הוא זמר גדול".

==רשימת השירים==
:כל השירים מאת לו ריד.
# Vicious – 2:55
# Andy's Chest – 3:17
# Perfect Day - 3:43
# Hangin' 'Round – 3:39
# Walk on the Wild Side – 4:12
# Make Up – 2:58
# Satellite of Love – 3:40
# Wagon Wheel – 3:19
# New York Telephone Conversation – 1:31
# I'm So Free – 3:07
# Goodnight Ladies – 4:19

;רצועות בונוס הנכללות בהוצאה המחודשת מ-2002
# Hangin' 'Round – 3:57 (דמו אקוסטי)
# Perfect Day – 4:50 (דמו אקוסטי)

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20170101235907/http://www.hasharat.co.il/html/article_2628.php ביקורת על האלבום Transformer], השרת העיוור
* [https://web.archive.org/web/20200107152010/http://blogli.co.il/ "לוויין של אהבה"], ניתוח השיר "Satellite of Love" בבלוג "הרהורים שלא בעיתם"
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי לו ריד
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת RCA רקורדס
קטגוריה:אלבומי להט"ב
שלמה רוזן

שלמה רוזן (21 ביוני 1905 – 7 בדצמבר 1985) היה פוליטיקאי ופעיל ציבור ישראלי, חבר הכנסת מטעם מפ"ם והמערך ושר בממשלות ישראל.

== ביוגרפיה ==
רוזן נולד בעיר מורבסקה אוסטרובה שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצ'כיה) ב-21 ביוני 1905. למד בבית ספר תיכון. עלה לארץ ישראל ב-1926.
ב-1927 הצטרף לקיבוץ שריד ובו חי עד מותו. בין השנים 1933–1935 היה בשליחות מטעם תנועת השומר הצעיר בעיר הולדתו.
מילא תפקידים שונים בקיבוץ הארצי בתחומי הכלכלה וההתיישבות. כיהן כמזכיר הקיבוץ הארצי והיה פעיל בתנועת "תכלת-לבן".

בשנת 1965 נבחר לכנסת השישית מטעם מפ"ם. כיהן כיושב ראש ועדת השירותים הציבוריים והיה חבר בוועדת הכלכלה. הצטרף יחד עם סיעתו למערך.
וב-1969 נבחר בשנית לכנסת השביעית מטעם המערך. היה חבר ועדת הכספים וסגן יושב ראש הכנסת. ב-20 בנובמבר 1972 מונה לסגן השר לקליטת עלייה בממשלת ישראל החמש עשרה.
על אף שלא נבחר לכנסת השמינית ב-1974, מונה לשר לקליטת עלייה בממשלת ישראל השש עשרה ובממשלת ישראל השבע עשרה. ב-16 בינואר 1977 מונה לשר השיכון במקום אברהם עופר.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* [http://jpress.org.il/Olive/APA/NLI_heb/SharedView.Article.aspx?href=MAR%2F1985%2F12%2F08&id=Ar00914&sk=63F540FB מת שלמה רוזן], מעריב, 8 בדצמבר 1985.
* 

קטגוריה:ישראלים ילידי האימפריה האוסטרו-הונגרית
קטגוריה:אנשי העלייה הרביעית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפ"ם
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל
קטגוריה:מזכירי הקיבוץ הארצי
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי הכנסת השביעית
קטגוריה:שרי העלייה והקליטה בממשלות ישראל
קטגוריה:שרים שכיהנו בעת שלא היו חברי כנסת
קטגוריה:שריד (קיבוץ): אישים
קטגוריה:שרי ממשלת ישראל השבע עשרה
קטגוריה:יושבי ראש ועדת השירותים הציבוריים
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השביעית
קטגוריה:אישים הקבורים בשריד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1905
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1985
ג'ון מקנה

ג'ון מקנה (באנגלית: John McKenna; 3 בינואר 1855 – 22 במרץ 1936) היה איש עסקים ושחקן רוגבי אירי. מקנה היה ידידו של ג'ון הולדינג ויחד עמו היה ממקימי מועדון הכדורגל ליברפול.
== קריירה ==
מקנה השתמש בקשריו מחוץ לאנגליה והביא שחקנים רבים מגלאזגו, בהם דאנקן מק'קלין, ג'יימס מק'ברייד, מלקולם מק'וין, יו מק'קווין, מאט מק'ווין, ג'ון מק'קארטני, ביל מק'אואן וג'ו מק'קיו. הרכבה הראשון של הקבוצה לא כלל שחקנים אנגלים כלל, וכונה קבוצת "המק'ים".

מכיוון שליברפול טרם מינתה מאמן רשמי בתחילת דרכה, לקחו מקנה וויליאם א. בארקלי את מושכות האימון. מתוקף תפקידו כמזכיר המועדון, היה מקנה זה שהעביר מסר טלגרף להנהלת ליגת הכדורגל באנגליה והגיש בשם ליברפול בקשה להצטרפות לליגה, אשר נענתה בחיוב. משחקה הראשון של ליברפול במסגרת הליגה האנגלית נערך מול מידלסברו איירונפוליס ב-2 בספטמבר 1893, בו ניצחה ליברפול 0-2.

==תארים כמאמן ליברפול==
* אליפות ליגת המשנה האנגלית (2): 1893/1894, 1895/1896
* אליפות ליגת מחוז לנקשייר (1): 1892/1893

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.liverpoolfc.tv/team/past_players/managers/mckenna/ פרופיל מאמן באתר הרשמי של ליברפול]

קטגוריה:מאמני כדורגל אירים
קטגוריה:מאמני ליברפול
קטגוריה:שחקני רוגבי
קטגוריה:ילידי 1855
קטגוריה:נפטרים ב-1936
אגד ערים

אגד ערים (באנגלית: Conurbation) הוא אזור עירוני המורכב ממספר ערים או ישובים אשר, עקב גידול האוכלוסין והתרחבותם, התמזגו פיזית לשטח בנוי רציף. 

בישראל נחשב גוש דן לאגד ערים, שבמרכזו תל אביב.

מטרופולין כוללת בדרך כלל אגד ערים במרכזהּ בנוסף ליישובים ואזורים נוספים מסביב עם קשר הדוק, בעיקר של יוממות, אל מרכז אגד הערים. מטרופולין יכולה לכלול אגד ערים אחד או יותר שקיימים ביניהם קשרי גומלין הדוקים.

דוגמאות לאגדי ערים:

אזור לונדון (מאוגד רובו תחת העיר Greater London, לונדון רבתי)

אזור טוקיו (טוקיו, צ'יבה, יוקוסוקו, קווסאקי, יוקוהמה וכדומה)

אזור מוסקבה (מוסקבה, חימקי, מיטישי, ליוברצי וכדומה)

==ראו גם==
* מגלופוליס

==לקריאה נוספת==
*פרופסור משה ברור, "אגד ערים", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 3), הוצאת יבנה, תשס"א 
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאוגרפיה עירונית
ז'אן טינגלי

זָ'אן טינגֶלי (Jean Tinguely; 1925 – 30 באוגוסט 1991) היה צייר ופסל שווייצרי.

לרוב, יצירותיו הן מסוגת האמנות הקינטית המודרנית. בין יצירותיו המפורסמות: המזרקה ברחבת מרכז פומפידו בפריז.

ב"מוזיאון ז'אן טינגלי" לאומנות מודרנית, שהוקם לאחר מותו בעיר בזל, נמצאות רבות מיצירותיו, אותן תרמה אלמנתו.

== ראו גם ==
* אמנות מודרנית

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tinguely.ch אתר מוזיאון ז'אן טינגלי בבזל] , 
* 

* 

קטגוריה:פסלים שווייצרים
קטגוריה:שווייצרים שנולדו ב-1925
קטגוריה:שווייצרים שנפטרו ב-1991
טום ווטסון

טום ווטסון (אפריל 1859 - מאי 1915) היה מאמן כדורגל שאימן את סנדרלנד ואת ליברפול.

ווטסון אימן את סנדרלנד במשך 6 עונות, משנת 1889 עד 1896. במהלך כהונתו כמאמן הקבוצה, הוליך את הקבוצה לליגת הפוטבול ליג, לאחר ניצחון על קבוצת החובבים סנדרלנד אלביון במשחק על ההעפלה לליגה הבכירה. תחת הדרכתו, זכתה סנדרלנד ב-3 אליפויות, בעונות 1891-92, 1892-93 ו- 1894-95, שהפכו אותו למאמן המצליח בתולדות המועדון.

ווטסון עבר לאמן את ליברפול בשנת 1896 וזכה להצלחה יחסית עד מותו ב-1915. ליברפול בזמנו של ווטסון זכתה באליפות הליגה בעונות 1900-01 ו- 1905-06, וכן הגיעה לגמר גביע ההתאחדות הראשון שלה ב-1914, בו הפסידה 1-0 לברנלי.

==תארים והישגים כמאמן==
;סנדרלנד
* אליפות הליגה האנגלית הבכירה
** זכייה (3): 1891-92, 1892-93, 1894-95
** סגנות (1): 1893-94

;ליברפול
* אליפות הליגה האנגלית הבכירה
** זכייה (2): 1900-01, 1905-06
** סגנות (2): 1898-99, 1909-10
* מגן הצדקה - זכייה (1): 1906-07
* גביע ההתאחדות - סגנות (1): 1914-15

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.liverpoolfc.tv/team/past_players/managers/watson/ פרופיל מאמן באתר הרשמי של ליברפול].
* 

קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני סנדרלנד
קטגוריה:מאמני ליברפול
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1859
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1915
דייוויד אשוורת'

דייוויד ג'ורג' אשוורת (אנגלית: David George Ashworth; 1867–1947) היה שופט ומאמן כדורגל אירי, הידוע בעיקר בשל היותו מאמן ליברפול ואולדהם אתלטיק.

אשוורת' היה למאמנה הראשון של אולדהם בשנת 1906 והחזיק בתפקיד עד עזיבתו ב-1914 לטובת סטוקפורט קאונטי, עמם נשאר בזמן מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1920 התמנה למאמנה של ליברפול ובעונתו הראשונה בתפקיד הוליך את הקבוצה למקום הרביעי בליגה האנגלית הבכירה במרחק 8 נקודות מהאלופה ברנלי.

בעונתו השנייה במועדון, 1921-22, הוליך אשוורת' את ליברפול לזכייה באליפות השלישית שלהם. הקבוצה הייתה בדרך הבטוחה להשגת אליפות שנייה ברצף גם בעונת 1922-23, כאשר החליט אשוורת' בחודש פברואר לעזוב את המועדון מראש הליגה ולהצטרף לקבוצת התחתית אולדהם אתלטיק. מעברו של אשוורת' לא עזר לאולדהם שירדה לליגת המשנה בסוף העונה, כאשר ליברפול זכתה באליפות בהפרש של 6 נקודות, למרות שניצחה רק אחד משבעת משחקיה האחרונים בעונה.

אשוורת' נשאר באולדהם מעט יותר משנה, לפני שעבר למנצ'סטר סיטי, אך התפטר מהמועדון בשנת 1925 מכיוון שהקבוצה נאבקה נגד הירידה. אשוורת' הספיק לאמן את וולסול בין השנים 1926 ו-1927, לפני שנפטר בשנת 1947, בגיל 79.

== תארים כמאמן ==
;ליברפול
* אליפות אנגליה: 1921/1922

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.liverpoolfc.tv/team/past_players/managers/ashworth/ פרופיל מאמן באתר הרשמי של ליברפול]

קטגוריה:מאמני כדורגל אירים
קטגוריה:מאמני אולדהאם אתלטיק
קטגוריה:מאמני ליברפול
קטגוריה:מאמני מנצ'סטר סיטי
קטגוריה:מאמני וולסול
קטגוריה:ילידי 1868
קטגוריה:נפטרים ב-1947
ג'ורג' פטרסון

ג'ורג' פטרסון (באנגלית: George Patterson; 1887–1955) היה מאמן כדורגל הידוע בשל פעילותו בליברפול במשך שנים רבות במחצית הראשונה של המאה ה-20.

לאחר קריירה כשחקן, רובה במדי מועדון הכדורגל מרין (Marine F.C.), הצטרף פטרסון לליברפול בשנת 1908 כעוזר מאמן לטום ווטסון. לאחר שכיהן גם כמזכיר המועדון, התמנה לתפקיד המאמן הראשי ב-1928 במקומו של מאט מקווין. פטרסון לא נחל הצלחה רבה כמאמנה של ליברפול והתפטר ב-1936 בשל בריאותו המידרדרת. גם לאחר פרישתו מתפקיד האימון אייש פטרסון את תפקיד המזכיר והמשיך להגיע למשחקי הקבוצה עד למותו בשנת 1955.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.liverpoolfc.com/history/past-managers/george-patterson פרופיל מאמן באתר הרשמי של ליברפול].

קטגוריה:קצרמר אנגלים
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני ליברפול
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1887
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1955
ספרוציטוזיס תורשתי

ספרוציטוזיס תורשתי היא מחלה גנטית של הדם הגורמת לאנמיה המוליטית, המאופיינת בתאי דם אדומים שצורתם כדורית, במקום פחוסה, ולכן נוטים יותר להמוליזה. המחלה מאופיינת בהטרוגניות גבוהה.

בספרוציטוזיס תורשתי, חוסר גמישותם של התאים גורם לכך שיהיו רגישים יותר ללחץ ושממברנת התא תיקרע בקלות רבה יותר. מעבר הספרוציטוזיס החולים דרך הטחול גורם לקריעה של הממברנה ולהרג של התאים החולים. כתוצאה מכך מתקצר זמן החיים של התאים מכ-120 ימים בממוצע לכ-30 ימים. תאי הדם האדומים מכילים המוגלובין, חלבון שנושא את החמצן לתאי הגוף. בחולים במחלה זו, מח העצם לא מספיק לחדש את מלאי תאי הדם האדומים בגלל תמותתם המהירה. כתוצאה מכך שתאי דם אדומים רבים נהרסים ומח העצם לא מספיק לחדשם באותה מהירות, לחולים במחלה לא מגיע מספיק חמצן לתאים ומתפתחים תסמינים של אנמיה ברמות משתנות של חומרה, יתר בילירובין בדם (הגורם לצהבת), עייפות והגדלת הטחול.

המחלה יכולה להופיע כתוצאה ממוטציות של חלבוני ממברנה שתפקידם לשמור על צורת התא ועל גמישות התא. כמחצית מהמוטציות הגורמות למחלה הן בגן ANK1. שאר המוטציות הן בחלבונים מחליף אניונים 1, אנקירין (Ankyrin), חלבון 4.2, ספקטרין (Spectrin) וכן ממוטציות בחלבוני ממברנה אחרים. כ-75% מהמקרים נגרמים כתוצאה ממוטציה אוטוזומלית-דומיננטית, בעוד ישנם מקרים הנגרמים כתוצאה ממוטציה אוטוזומלית רצסיבית. במקרים רבים המחלה מופיעה ללא היסטוריה משפחתית, וככל הנראה ממוטציה חדשה, ולכן לא ניתן לדעת את סוג ההורשה. לרוב החולים יש העתק אחד של הגן משום ששני העתקים גורמים לתמותה של הוולד.

ספרוציטוזיס תורשתי נפוץ במיוחד בבני-אדם ממוצא צפון אירופאי, שם המחלה מופיעה ברמות שונות ב-1 מכל 2000 בני אדם. לפי הספר Harrison's Principles of Internal Medicine, שכיחות המחלה באוכלוסייה הכללית היא לפחות 1 מכל 5000.



==קישורים חיצוניים==

* [http://emedicine.medscape.com/article/206107-overview מידע על המחלה באתר medscape] 
* [http://ghr.nlm.nih.gov/condition/hereditary-spherocytosis מידע על המחלה באתר Genetics Home References] 
* [http://www.seattlechildrens.org/medical-conditions/heart-blood-conditions/hereditary-spherocytosis/ מידע על המחלה בבית החולים של סיאטל] 
* [http://emedicine.medscape.com/article/206107-overview#a0104 מידע על המחלה באתר Medscape] 
* 

קטגוריה:אנמיות המוליטיות
לואי פישר

לוּאִי פִישֶר (באנגלית: Louis Fischer; 29 בפברואר 1896 – 15 בינואר 1970) היה עיתונאי יהודי אמריקאי. אוהד הקומוניזם וברית המועצות שהתאכזב מהפעולות של ברית המועצות.

==ביוגרפיה==
פישר נולד בפילדלפיה, בנו של סוחר דגים. לאחר שסיים את לימודיו במכללה למורים בפילדלפיה ב-1916 היה למורה.
פישר היה פעיל ציוני בפילדלפיה וב-1917 התנדב לגדוד העברי. עם שובו לארצות הברית עבד פישר כעיתונאי עבור סט"א, סוכנות ידיעות יהודית בניו יורק. ב-1921 נסע פישר לגרמניה והחל לכתוב ידיעות מן הנעשה שם עבור העיתון "ניו יורק איבנינג פוסט". הוא היה לכתב האירופי של העיתון, ובשנת 1922 עבר למוסקבה, ממנה כתב כתבות אוהדות על ברית המועצות והקומוניזם, מתוך הזדהות עמוקה. בשנת 1923 התחיל לכתוב עבור השבועון הליברלי "The Nation" ("האומה"), עבורו כתב במשך שנים רבות. פישר פרסם ספרים רבים וכתבות עיתונאיות התואמות את הקו של המפלגה הקומוניסטית, הידוע שבהם היה "מדיניות החוץ של הסובייטים". פישר ביקר בארץ ישראל בשנת 1932, ובספרד ב-1934. בזמן מלחמת האזרחים בספרד הצטרף פישר לבריגדות הבינלאומיות ושירת בתחילת 1937 כאפסנאי באלבסטה, במקביל לכתיבתו עבור העיתונים בארצות הברית.

בשנת 1938 שב פישר לארצות הברית, כפי הנראה בשל חששו מן המשטר הסטליניסטי, והתיישב בניו יורק. הוא המשיך לעבוד עבור השבועון "The Nation", ובשנת 1941 פרסם אוטוביוגרפיה בשם "אנשים ופוליטיקה" (Men and Politics) שכללה ביקורת קטלנית על השלטון הסטליניסטי, מדיניות הטיהורים והברית עם גרמניה הנאצית בהסכם ריבנטרופ–מולוטוב. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא צוטט כאומר ש"המלחמה של ארצות ההסכמה מתנהלת בכשרון גאוני. צרפת לא תקפה את חזית המערב בבת אחת, אלא נוקטת מתינות, איטיות ושיטתיות.

ברוסיה נישא לאישה בשם מרושקה פישר, בתו של יעקב מארק, מומחה להנהלת חשבונות, סופרת בזכות עצמה, שכיהנה במשך שנים כמזכירתו של גאורגי צ'יצ'רין, שר החוץ של רוסיה. בצאתו מברית המועצות לא הירשו השלטונות לאשתו ולילדיו, שהיו אזרחים סובייטיים לצאת, ולא עזרו פניותיו לניקולאי יז'וב ולסטלין. לבסוף, לאחר שהגיע לארצות הברית קיבל מאלינור רוזוולט הזמנה להגיע עם משפחתו לבית הלבן, והם הורשו לצאת מברית המועצות.

פישר עזב את "The Nation" בשנת 1945 לאחר סכסוך עם העורכת פרדה קירצ'ווי בדבר הקו האוהד שנקט העיתון בדיווחים על משטרו של סטלין. על אף שפישר לא היה מעולם חבר במפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית, התפכחותו מן הקומוניזם הכתה גלים. בשנת 1949 התבקש לתרום לאנתולוגיה "האל שהכזיב", שתיעדה את התפכחותם של אינטלקטואלים וסופרים בולטים בני הזמן מן הקומוניזם. לאחר פרסום הספר המשיך פישר לכתוב עבור ירחונים ושבועונים ליברליים בעלי קו אנטי-קומוניסטי כ-"The Progressive". בשנת 1952 פרסם ספר בשם "סטלין", ובשנת 1964 פרסם ספר בשם "לנין". פישר ביקר בישראל בשנת 1952, בה הביע אהדה למשטר הסוציליסטי ביוגוסלביה.

פישר היה ממעריציו של מהטמה גאנדי, ואף נפגש עמו, ובשנת 1950 פרסם ביוגרפיה בשם "חיי מהאטמה גנדי", שיצאה לאור במהדורות רבות, והייתה הבסיס לסרטו זוכה פרס האוסקר של ריצ'רד אטנבורו "גנדי" (1982).

במשך שנים רבות היה פישר לפרופסור ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת פרינסטון, ולימד על ברית המועצות עד למותו בשנת 1970.

בנם של לואי ומרושקה פישר, ויק פישר, היה פוליטיקאי, חבר בית המחוקקים של אלסקה; בנם ג'ורג' פישר היה פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת קורנל.

==קישורים חיצוניים==

* 

מפרי עטו:
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:עיתונאים יהודים אמריקאים
קטגוריה:סופרים יהודים אמריקאים
קטגוריה:לוחמי הגדודים העבריים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1896
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
ג'ורג' קיי

ג'ורג' קיי (אנגלית: George Kay; 1891–1954) היה כדורגלן אנגלי ומאמנן של לוטון טאון, סאות'המפטון וליברפול.

== קריירה ==
קיי נולד במנצ'סטר והצטרף לקבוצת בולטון וונדררס ב-1911. מאוחר יותר באותה השנה הצטרף לבלפסט סלטיק והפך לקפטן האנגלי הראשון של קבוצת כדורגל אירית. לאחר ההפסקה בכדורגל האנגלי בעקבות מלחמת העולם הראשונה, חזר קיי לאנגליה לקבוצת וסטהאם יונייטד, וב-1923 הוליך אותה לזכייה בגביע ה-FA במשחק הגמר הראשון ששוחק באצטדיון ומבלי.

משרת האימון הראשונה של קיי הגיעה ב-1929 כאשר הפך למאמנה של לוטון טאון. ב-1931 עבר קיי לאמן את סאות'המפטון, שם נשאר בתפקיד במשך 5 עונות.

ב-1936 התמנה קיי למאמן ליברפול והוביל אותם לאליפות החמישית שלהם בעונת 1946/47 וכן קטף מספר תארים מקומיים במחוז לנקשייר. בעונת 1949/50 הגיעה ליברפול תחת קיי לגמר גביע ההתאחדות, שם הפסידה לארסנל. קיי פרש מאימון בפברואר 1951 ונפטר בליברפול ב-1954.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.liverpoolfc.tv/team/past_players/managers/kay/ פרופיל מאמן באתר הרשמי של ליברפול]

קטגוריה:כדורגלנים אנגלים
קטגוריה:כדורגלני וסטהאם יונייטד
קטגוריה:כדורגלני בולטון וונדררס
קטגוריה:מאמני כדורגל אנגלים
קטגוריה:מאמני ליברפול
קטגוריה:מאמני סאות'המפטון
קטגוריה:בריטים שנולדו ב-1891
קטגוריה:בריטים שנפטרו ב-1954