OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אלן הארדינג בייקר

אלן הרדינג בייקר (באנגלית: Ellen Harding Baker; 8 ביוני 1847 - 30 במרץ 1886) הייתה מורה ומרצה לאסטרונומיה. ידועה בעיקר עקב תפירת שמיכת טלאים גדולה המתארת את מערכת השמש שסייעה לה במהלך ההרצאות שהעבירה.

==ביוגרפיה==
שרה אלן הרדינג (Sarah Ellen Harding) נולדה בסינסינטי שבאוהיו ב-8 ביוני 1847 לסטפן הארדינג ולאן (לבית טרי).
בשנת 1867, היא פגשה את מריון בייקר, איתו התחתנה ב-10 באוקטובר 1867, ובני הזוג חיו במחוז סידר באיווה. אלן הרדינג לימדה והרצתה אודות אסטרונומיה במספר מקומות במדינת איווה.

ב-1878 עברה המשפחה למחוז ג'ונסון באיווה, היכן שבייקר ניהל חנות ובית עסק למסחר. לזוג היו שבעה ילדים לפני מותה ב-30 במרץ 1886 כתוצאה משחפת, בגיל 38.

=== שמיכת מערכת השמש ===
שמיכת הטלאים נוצרה ב-1876 על ידי אלן הרדינג בייקר, כדי לסייע לה במהלך הרצאות האסטרונומיה.
בשנת 1876, תפרה אלן הרדינג שמיכת טלאים המתארת את מערכת השמש, כדי לסייע לה במהלך הרצאות אסטרונומיה שהיא העבירה. ככל הנראה היא האישה המוזכרת בעיתונים מקומיים המציינים כי לקח לאישה מאיווה שבע שנים לרקום את מערכת השמש על שמיכה, במהלך חורף של 1883-1884.

אלן ביססה את מרבד הטלאים שלה גם על צפייה בטלסקופ במצפה הכוכבים הלאומי . 

השמיכה מראה את מערכת השמש, כפי שהופיעה באיורים של ספרי האסטרונומיה של אותה תקופה. על שמיכה רואים את השמש במרכז, שמונת כוכבי הלכת של מערכת השמש שלנו, ומסלולם המשוער סביב השמש, כמו גם את חגורת האסטרואידים. הדוגמה רומזת למספר גדול של כוכבים מחוץ  למערכת השמש. בשמיכה גם מתוארים ירחים: הירח של כדור הארץ, הירחים הגליליאניים סביב צדק, כמו גם מספר ירחים על שבתאי, נפטון, אורנוס ושבתאי כולל טבעות שבתאי. בנוסף, מתואר גם כוכב שביט בעל מסלול מאוד אקסצנטרי אשר ייתכן והוא שביט היילי, אשר בפעם האחרונה שנראה לפני יצירת השמיכה היה ב-1835.

השמיכה גדולה מאוד, בגודל של 225 ס"מ X על 269 ס"מ. השמיכה מורכבת ממספר שכבות בד - השכבה העליונה מבד צמר, וקישוטים המשלבים בד, צמר, רקמות משי וצמות צמר.

שמיכת מערכת השמש נמצאת כיום בבעלות הסמית'סוניאן, במוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית. השמיכה נתרמה על ידי פטרישיה היל מקלוי וקתרין היל מרדון. נכון ל-2018, השמיכה לא בתצוגה הקבועה.

==ראו גם==
*אמנות סיבים
*רקימה

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אסטרונומיות אמריקאיות
קטגוריה:ציירי חלל
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1847
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1847
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1886
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1886
קטגוריה:אמניות סיבים
ניסים שקופים

ניסים שקופים הוא אלבום אולפן של הזמרת ריטה. העבודה על האלבום התפרסה על פני תשע שנים. זהו אלבום האולפן הראשון בעברית אותו הוציאה הזמרת מאז האלבום "רמזים" אותו הוציאה בשנת 2008 (במהלך התקופה הוציאה את האלבום "השמחות שלי" שכלל שירים בפרסית וכן אלבום אוסף).

==הפקה==
העבודה על האלבום נמשכה תשע שנים בסופן נכללו באלבום עשרה שירים. כל השירים עוסקים בנושאים אופטימיים וביכולת להתמודד עם בעיות שונות במהלך החיים. ריטה עצמה כתבה את המילים לארבעה מתוך עשרת שירי האלבום ונעזרה במילותיהם של כותבים ותיקים כמו רחל שפירא ("כנף גדולה") וצרויה להב ("לא מוותרת") לצד כותבים צעירים כנועם חורב ("חבר של פעם").

השיר "חבר של פעם" יצא לרדיו במהלך חודש יוני כסינגל הראשון מתוך האלבום. יציאת השיר לוותה בוידאו קליפ בבימויו של תום אבני. בחודש אוגוסט, במקביל ליציאת האלבום, יצא הסינגל "מזמן". הסינגל השלישי שיצא הוא דואט אותו מבצעת ריטה עם בתה משי, שגם הייתה שותפה לכתיבת המילים יחד עם אימה. השיר הגיע למקום ה-23 במצעד הפזמונים השנתי לשנת התשע"ח ברשת ג' ולמקום ה-40 במצעד המקביל בגלגלצ.

לאלבום התלווה סיבוב הופעות ברחבי הארץ שהתחיל ב-10 בנובמבר 2017 בהיכל התרבות בתל אביב.

האלבום מכר למעלה מ-20,000 עותקים וזכה למעמד של אלבום זהב.

==ביקורות==
האלבום זכה לביקורות מעורבות. ערן איצקוביץ' שיבח את האלבום וכתב כי העבודה המוקפדת עם מיטב היוצרים "הביאה לעולם מוזיקה מהודקת היטב שעושה נעים באוזן וטוב בלב". לדבריו, ריטה היא "עדיין המלכה של המוזיקה הישראלית". יוסי חרסונסקי מציין כי "גם אם לא כל הטקסטים מעולים, ריטה הגיעה באלבום הזה הכי קרוב לעצמה. אם לדייק: בפעם הראשונה אני שומע ריטה שאינה רצה לפני עצמה, לא רותמת את הסוסים לפני העגלה". לעומתם, שי להב מגדיר את האלבום "מושקע, מכובד, מופק היטב, מושר נהדר, נאמר כבר הכול. אבל עדיין - משעמם". לדבריו חסר באלבום הכיף וההתרסה שאפיינו את ריטה בעבר ועל כן האלבום מאכזב. דברים דומים כתב גם דודי פטימר, שהגדיר את האלבום כ"פספוס".

==רשימת השמעה==

==נתוני מכירות==
{| class="wikitable sortable"
!מקום
!תואר
!מכירות
|-
!ישראל (IFPI)
|זהב
|20,000
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* [http://patiphon.co.il/music/iia1363AKN ניסים שקופים] באתר פטיפון
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2017
קטגוריה:אלבומי ריטה
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי זהב בישראל
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
Raggio di luna

"Raggio di luna" (בעברית: "קרן הירח") היה השיר שייצג את איטליה באירוויזיון 1979 שבוצע באיטלקית על ידי להקת הפופ מתיה בזאר (Matia Bazar).

השיר הוא שיר אהבה, שבו הזמר של הלהקה מסביר לאהובתו כיצד משהו פשוט כל כך כמו קרן ירח עשוי לפשט את מערכת היחסים שלהם ולהפוך כל חוויה למהנה.

שיר זה היה השיר השני שבוצע בערב התחרות, מיד לאחר "Sobe, sobe, balão sobe" של מנואלה בראבו, נציגת פורטוגל, ולפני "Disco Tango" של טומי סיבאך, נציג דנמרק. עם סיום ההצבעה, השיר קיבל 27 נקודות, והגיע למקום ה-15 מתוך 19 בתחרות. שיר זה היה לשיר הראשון אי פעם בהיסטוריה של האירוויזיון המבוצע ללא ליווי של תזמורת או של מנצח.

השיר העוקב שייצג את איטליה באירוויזיון בשנה שלאחר מכן היה "Non so che darei" של אלן סורנטי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1979
קטגוריה:סינגלים מ-1979
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1979
קטגוריה:שירי איטליה באירוויזיון
קטגוריה:שירים באיטלקית
קטגוריה:שירי אהבה
קטגוריה:שירים על הירח
Disco Tango

Disco Tango (בעברית: דיסקו טנגו) היה השיר שייצג את דנמרק באירוויזיון 1979 שבוצע בדנית על ידי טומי סיבאך (Tommy Seebach).

שיר זה היה השיר השלישי שבוצע בערב התחרות, מיד לאחר "Raggio di luna" של מתיה בזאר, נציגי איטליה, ולפני "Happy man" של קהאל דאן, נציג אירלנד. עם סיום ההצבעה, השיר קיבל 76 נקודות, והגיע למקום ה-6 מתוך 19 בתחרות.

השיר מתאר סיפורה של ילדה הרוקדת בלילות למוזיקת דיסקו, אך בימים היא מקשיבה לבטהובן ומבצעת רכיבה אמנותית. בשיר מוזכר שמו של ג'ון טרבולטה, כוכב הסרט "שיגעון המוזיקה". זמרי הליווי היו דבי קמרון, מייקל אלו ויאן אלו. כל השלושה שבו וליוו את סיבאך גם בהופעתו הבאה בתחרות האירוויזיון שנתיים מאוחר יותר, בדבלין 1981.

השיר העוקב שייצג את דנמרק באירוויזיון בשנה שלאחר מכן היה "Tænker altid på dig" של להקת Basmes Venner.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי אירוויזיון 1979
קטגוריה:שירי דנמרק באירוויזיון
אלכסיי גרומוב

אלכסיי גרומוב (נולד ב-31 במאי 1960, זאגורסק, מחוז מוסקבה) הוא דיפלומט ופוליטיקאי רוסי, המכהן כסגן ראשון לראש סגל הקרמלין.

בעבר שימש כדובר הקרמלין במשך 8 שנים, בשתי הקדנציות הראשונות לכהונתו של פוטין כנשיא, בשנים 2000-2008.

==ביוגרפיה==
גרומוב ופוטין, 15 בדצמבר 2000
גרומוב סיים את לימודיו בפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת מוסקבה ב-1982.

בשנים 1982—1996 עבד במשרד החוץ הרוסי:
* 1982—1985 — כיהן כמזכיר הקונסוליה הכללית בקרלובי וארי, צ'כוסלובקיה;
* 1985—1988 — כיהן כנספח השגרירות בפראג. אז הכיר את ולדימיר פוטין.
* 1988—1991 — עבד כמזכיר שני ושלישי במזכירות סגן שר החוץ של רוסיה;
* 1991—1992 — מונה למזכיר ראשון במשרד החוץ;
* 1992—1993 — עבד כקונסול בברטיסלבה, סלובקיה;
* 1993—1996 — יועץ השגרירות בברטיסלבה.

ב-22 בנובמבר 1996 חזר למוסקבה ומונה לראש שירותי העיתונות של נשיא רוסיה דאז, בוריס ילצין, כשהוא מחליף בתפקיד את איגור איגנאטייב. ב-4 במרץ 1998 מונה לעמוד בראש מינהל שירותי העיתונות של סגל הקרמלין.

ב-31 בדצמבר 1999, ילצין התפטר מתפקיד הנשיא ומינה את פוטין לממלא מקום נשיא רוסיה ולמחליפו. בעקבות זאת, ב-4 בינואר 2000 פוטין מינה אותו לדובר שלו והוא התמנה למזכיר העיתונות של נשיא רוסיה בפועל.

במרץ 2000 פוטין נבחר לנשיא וגרומוב מונה לתפקיד דובר הקרמלין, כשהוא מחליף את דמיטרי יאקושקין.

בשנת 2001 צורף כחבר בדירקטוריון ערוץ ORT. ב-26 במרץ 2004 פוטין נבחר לכהונה שנייה כנשיא וגרומוב מונה מחדש על ידי פוטין.

ב-12 במאי 2008 מונה לתפקיד סגן ראש סגל הקרמלין. ב-21 במאי 2012 מונה לסגן ראשון של ראש סגל הקרמלין והוא ממלא את מקומו של ראש הסגל במקרה של היעדרות.

==חייו האישיים==
הוא דובר צ'כית, סלובקית ואנגלית. נשוי ואב לשני בנים: אלכסיי ודנילה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.stringer.ru/Publication.mhtml?PubID=1944&Menu=&Part=39 האדון של בריכת הקרמלין, 08.04.2003.], כתבת תסקיר באתר "סטרינגר" 
* [http://www.itar-tass.com/c112/426745.html/ ביוגרפיה] באתר סוכנות הידיעות איט"ר טא"ס

==הערות שוליים==

קטגוריה:דיפלומטים רוסים
קטגוריה:דיפלומטים סובייטים
קטגוריה:היסטוריונים רוסים
קטגוריה:פוליטיקאים רוסים
קטגוריה:דוברי הקרמלין
קטגוריה:רוסים שהוטלו עליהם סנקציות של מחלקת האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1960
Sokrati

"Sokrati" (בכתב יווני: "Σωκράτη"; ובעברית: "סוקרטס") היה השיר שייצג את יוון באירוויזיון 1979 שבוצע ביוונית על ידי אלפידה.

שיר זה היה השיר השביעי שבוצע בערב התחרות, מיד לאחר "Notre vie c'est la musique" של לורן וויינר, נציג מונקו, ולפני "Trödler & Co" של פיטר, סו, מארק + פורי, גורפס וקנירי, נציגי שווייץ. עם סיום ההצבעה, השיר קיבל 69 נקודות, והגיע למקום ה-8 מתוך 19 בתחרות.<ref></ref>

השיר משבח את הפילוסוף סוקרטס, ומכנה אותו "סופרסטאר". השיר מזכיר את משפטו ואת הוצאתו להורג של סוקרטס, תוך אזכור האזרח האתונאי פונטיוס פילאטוס, כהתייחסות אל מי שלא עשה דבר על מנת למנוע את מותו של סוקרטס.<ref></ref>

השיר העוקב שייצג את יוון באירוויזיון בשנה שלאחר מכן היה "Autostop" של הזמרת אנה ויסי. אלפידה שבה והופיעה באירוויזיון פעם נוספת, בברגן 1986, כנציגת קפריסין עם השיר "Tora zo".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.youtube.com/watch?v=rknqSHr3Vpw השיר Sokrati] ביוטיוב

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1979
קטגוריה:סינגלים מ-1979
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1979
קטגוריה:שירי יוון באירוויזיון
קטגוריה:שירים ביוונית
Heute in Jerusalem

"Heute in Jerusalem" (בעברית: "היום בירושלים") היה השיר שייצג את אוסטריה באירוויזיון 1979 שבוצע בגרמנית על ידי כריסטינה סימון.

== הפקה ==
את השיר כתבו פיטר וולף (לחן) ואנדרה הלר (מילים). השיר הוא בלדה עם השפעות של ג'אז ובלוז עכשוויים, על התקווה לשלום בירושלים.

התחרות התקיימה ב-31 במרץ 1979 בבנייני האומה שבמרכז ירושלים, חמישה ימים בלבד לאחר החתימה ההיסטורית על הסכם השלום בין ישראל למצרים.
שיר זה היה השיר ה-18 שבוצע בערב התחרות, מיד לאחר "Mary Ann" של להקת הפופ הבריטית בלאק לייס, נציגת הממלכה המאוחדת, ולפני "Su canción" של בטי מיסייגו, נציגת ספרד. עם סיום ההצבעה, השיר קיבל 5 נקודות, והגיע למקום ה-18 מתוך 19 בתחרות.

השיר העוקב שייצג את אוסטריה באירוויזיון בשנה שלאחר מכן היה "Du bist Musik" של להקת הדנובה הכחולה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1979
קטגוריה:סינגלים מ-1979
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1979
קטגוריה:שירי אוסטריה באירוויזיון
קטגוריה:שירים בגרמנית
קטגוריה:שירים על ירושלים
שלמה כץ (זמר)

הרב שלמה כץ (נולד ב-1980 ניו ג'רזי) הוא רב, מוזיקאי וזמר ישראלי-אמריקאי.

== קורות חיים ==
כץ נולד ב-1980 בניו ג'רזי, ארצות הברית ועלה לישראל בגיל 9. הוא מגיע ממשפחה מוזיקלית, אביו אבשלום הוא מוזיקאי וחזן נודע ואחיו הוא הזמר איתן כץ.

כבר בהיותו ילד עמד לצד אביו כחזן אשר שילב את יצירותיהם של יוסל'ה רוזנבלט ור' שלמה קרליבך ומגיל 23 החל לעבור לפני התיבה בימים הנוראים בעצמו.

מורהו המוזיקלי והרוחני הוא קרליבך ורבים משיריו הם עיבודים לשירי קרליבך. הוא זה שגילה ופרסם לראשונה מספר ניגונים של קרליבך, ביניהם את 'ניגון נשמה האבוד', 'וידע כל פעול' מתפילות הימים הנוראים משנות ה-60 שככל הידוע קרליבך שר רק פעמים מועטות. ביום השנה ה-18 של קרליבך, הוא הוציא את השיר 'לשנה הבאה', לחן נדיר ולא מוכר של קרליבך והוא איחד חלק מהשירים שטרם פורסמו באלבום "לקראת שבת.

בשנת 2010 הוא היה שליח ציבור של קהילת המעין, קהילה ברוחו של קרליבך שנמצאת במלבורן, אוסטרליה. בזמן שהותו שם, הוא הופיע בשני לילות רצופים בתיאטרון הפיניקס עם הרבה ניגונים שכבר יצאו לאור במשך השנים. לאחר מכן הוא הוציא דיסק מהופעות אלו שנקרא "חי ממלבורן".

בשנת 2014, הוציא לאור וערך את הספר אבן שלמה, פירוש של ר' שלמה קרליבך על ספר בראשית. בשנת 2019 יצא במהדורה חדשה וכן הופיע כרך על ספר שמות. באמצע שנת 2023 הושלמה הסדרה על פרשיות התורה.[https://www.hakolhayehudi.co.il/item/%D7%A7%D7%A6%D7%A8_%D7%95%D7%9C%D7%A2%D7%A0%D7%99%D7%99%D7%9F/%D7%94%D7%A8%D7%91_%D7%94%D7%9E%D7%96%D7%9E%D7%A8] 

כץ מופיע רבות ברחבי הארץ והעולם במופעים, אירועים והתועדויות ושיתף פעולה עם מספר זמרים ביניהם: אחיו, איתן כץ, אהרן רזאל וחיים דוד סרצ'יק.

הוא מחזיק בתואר רבנות מישיבת המבתר והרב חיים ברובינדר והיום הוא משמש כרב קהילת "שירת דוד" באפרת ומלמד תורה במספר מסגרות.

== דיסקוגרפיה ==
* אליך (עם אבשלום ואיתן כץ)(1999).
* בגלל אבות (עם איתן כ"ץ) (2001)
* והכהנים (2006)
* כשושנה (עם אהרן רזאל וחיים דוד סרצ'יק) – ניגוני קרליבך שמעולם לא הוקלטו (2008)
* מלא עולם (2009)
* שלמה כץ בהופעה ממלבורן "חי ממלבורן" (2012)
* לקראת שבת (2014)
*ישמח מלך (2016)

==קישורים חיצוניים==
* 

* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מוזיקאים ישראלים
קטגוריה:שלמה קרליבך
קטגוריה:עולים בשנות ה-1980
קטגוריה:ישראלים ילידי ארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1980
מרוץ מגנס

מרוץ מגנס הוא תחרות ריצה עממית (ותחרותית) ע"ש נשיאה הראשון של האוניברסיטה העברית, ד"ר יהודה לייב מאגנס ז"ל, זהו המרוץ הוותיק בישראל.

החל משנת 1951 מאורגן המרוץ מדי שנה על ידי האוניברסיטה העברית בירושלים ועל ידי עיריית ירושלים. 

אחד ממארגני המרוץ המקורי הוא הספורטאי עדין טלבר אשר פעל לקידום פעילויות ואירועים ספורטיביים בקמפוס במקביל ללימודיו.

עם השנים התפתחו מקצים נוספים במרוץ ויחד הם נקראים "מרוצי האוניברסיטה העברית בירושלים". 

המקצים הנוספים הם: מרוץ אמזלג ע"ש דוד אמזלג ז"ל ומרוץ פרנקל ע"ש ולטר פרנקל.
במרוץ משתתפים רצים רבים ביניהם אצנים מקצועיים, סטודנטים, אנשי ציבור ותלמידי בתי ספר באזור.

במרוץ ה-56 שהתקיים ב-4 במרץ 2008, השתתפו גם אצנים בכירים מירדן.

==מסלולים==
כיום מכיל המרוץ 3 מסלולים:
#מרוץ פרנקל - תחרותי ל-3 ק"מ
# מרוץ אמזלג - תחרותי ל-5 ק"מ
#מרוץ מגנס - עממי ל-2.3 ק"מ

== ראו גם ==

* יהודה לייב מאגנס
* מרוץ הקפת התבור

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראל: אירועי ספורט עממי
קטגוריה:מרוצים בישראל
קטגוריה:ירושלים: תחרויות ספורט
קטגוריה:האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:גבעת רם
מאברו זק"ש

מאברו זק"ש (בקרואטית: Mavro Sachs, בגרמנית: Moritz Sachs; 1817, יאנושהאזה, אזור ואש, האימפריה האוסטרית – 5 במאי 1888, רייקה, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה רופא ואיש ציבור יהודי, מייסד ענף הרפואה המשפטית בממלכת קרואטיה, מראשוני המרצים באוניברסיטת זאגרב וראש הקהל של יהודי זאגרב בשנים 1854–1860.

==קורות חייו==
נולד כמוריץ זק"ש בכפר יאנושהאזה שבאזור הונגריה המודרנית. בן לעמנואל-מנדל בן אליהו (1789–1863) שהיה רופא ומוהל ולרוזליה זק"ש ואח לאדוארד (1823–1892). ב-1828 עקרה משפחתו לזאגרב ובה רכש השכלה יסודית. יצא ללימודי רפואה באוניברסיטה הרפואית בווינה וב-25 באפריל 1848 הוסמך כדוקטור לרפואה. מאברו זק"ש היה היהודי הראשון מאזור קרואטיה שהוסמך לרפואה. עם סיום לימודיו שב לזאגרב והועסק כרופא העיר ובהמשך המחוז. הוא התגייס לצבא האימפריה האוסטרית ושירת כרופא צבאי. זק"ש התמחה ברפואה משפטית, ב-1849 החל להרצות בנושא באוניברסיטת זאגרב ונחשב למייסד הענף בממלכת קרואטיה. הוא הרצה גם בתחומי הרפואה והרוקחות באוניברסיטת זאגרב עד ליום מותו.

במקביל היה זק"ש פעיל בקרב יהודי זאגרב. ב-1854 נבחר לראש הקהל. בתפקידו פעל ביחד עם הרב הראשי ד"ר ליאופולד רוקונשטיין לפשרה בין הקהילה האורתודוקסית לבין הקהילה הנאולוגית, במטרה להציג עמדה אחידה מול השלטונות לצורך הקמת בית כנסת מרכזי ליהודי העיר. בזכות מעמדו הציבורי רכש קשרים אישיים עם הבאן של ממלכת קרואטיה ועם חשמן הכנסייה הקתולית אשר הועילו להשגת מטרותיו הציבוריות. ב-1858 עלה בידי זק"ש להשיג פשרה בין שתי הקהילות והקהילה האורתודקסית הפסיקה את פעילותה העצמאית. שנה מאוחר עלה בידי הקהילה להשיג את אישור השלטון המקומי ולרכוש מקרקעין לצורך הקמת בית הכנסת. ב-1860 סיים את תפקידו כראש הקהל, המשיך להיות פעיל בארגוני סעד וצדקה ולהרצות באוניברסיטת זאגרב.

מאברו זק"ש היה נשוי לגרציאלה לבית פריץ ואב לבן: אנריקה – הינקו (1859–1916) אשר כיהן בהמשך כיו"ר הקהילה היהודית ברייקה, ולשתי בנות: ויקטוריה ומתילדה. ב-5 במאי 1888 נפטר ברייקה בעת שביקר את בנו.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.amha-journal.com/index.php/AMHA/article/view/352/303 ד"ר מאברו זק"ש-המרצה הראשון באוניברסיטת זאגרב], באתר amha-journal.com 

==הערות שוליים==

קטגוריה:יהודים הונגרים
קטגוריה:רופאים יהודים אוסטרים
קטגוריה:רופאים צבאיים יהודים
קטגוריה:פתולוגים יהודים
קטגוריה:זאגרב: אישים
קטגוריה:יהודים קרואטים
קטגוריה:ילידי 1817
קטגוריה:נפטרים ב-1888
אברהים סאנע

אברהים סאנע (בערבית: ابراهيم الصانع, נולד ב-31 בדצמבר 1979) הוא יזם הייטק בדואי-ישראלי שהקים את חברת ההייטק הראשונה במגזר הבדואי בנגב.

== ביוגרפיה ==
סאנע נולד ביישוב לקייה למשפחה בת 14 ילדים. הוא בוגר תואר ראשון בהנדסת מערכות תוכנה ומידע בטכניון (סיים ב-2004) ותואר שני באותו תחום באוניברסיטת בן-גוריון. לאחר סיום התואר הראשון עבד כמה שנים במעבדות דויטשה טלקום ובמרכז הפיתוח של חברת סיסקו בנתניה.<ref></ref>

== פעילות בתחום היזמות הטכנולוגית ==
בשנת 2013 הקים את חברת סאדיל טכנולוגיות, חברת ההייטק הראשונה במגזר הבדואי בנגב. החברה עוסקת בפיתוח תוכנה לווב ומובייל במודל של מיקור חוץ. בנוסף החברה היא חממה לסטארטאפים ופועלת לעידוד יזמות טכנולוגית בקרב צעירים מהחברה הבדואית. ב-2023 העסיקה החברה עשרה מהנדסי ומהנדסות תוכנה במשרדיה בפארק תעשיות הייטק עומר ושמונה מהנדסים נוספים ברשות הפלסטינית. על רקע ייצוג נמוך מאוד של האוכלוסייה הבדואית מהנגב בענף ההייטק, החברה נותנת הזדמנות לבוגרי תארים בהנדסה מהחברה הבדואית למצוא עבודה בתחומם ופועלת להגדיל את כמות המהנדסים שיוצאים מהחברה הבדואית בדרום.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

במסגרת חברת סאדיל הוקמה ב-2017 חברת הסטארטאפ קינדקס, המספקת פתרונות ניהול מבוססי בינה מלאכותית למוסדות חינוך. ב-2021 קינדיקס נבחרה כאחת מ-50 חברות הסטארטאפ המבטיחות בתחום הטכנולוגיה החינוכית (EdTech) בישראל.<ref></ref>

ב-2021 נבחרה סאדיל מטעם התוכנית "קואליציית היום שאחרי", מיזם של קרן מנומדין ועמותת אור לצמצום פערים בחברה הישראלית, לפתח אפליקציה לצמצום פערים דיגיטליים וטכנולוגיים בעיר רהט. החברה פיתחה תוכנה שמנבאת את סיכויי הנשירה של תלמידים ומחברת אותם לתוכניות חינוך בלתי פורמליות המתאימות לפרופיל האישי שלהם.<ref></ref>

סאנע הופיע ברשימת "הצעירים המבטיחים של מגזין TheMarker" לשנת 2013.<ref></ref>

==חיים אישיים==

סאנע נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר ביישוב לקייה.

אחותו היא ד"ר אמל אלסאנע אלחג'וג', מייסדת אג'יק - מכון הנגב ופעילה למען שוויון מגדרי בחברה הערבית.<ref></ref> בן דודו הוא ג'יהאד אל-סאנע, פרופסור בפקולטה למדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
*[https://www.youtube.com/watch?v=lD1CEPgsrXM&feature=youtu.be ראיון בערבית עם אברהים אלסנע על הקמת סאדיל טכנולוגיות], באתר מוסוואה.
*[https://www.israel21c.org/computers-not-camels-at-israels-first-bedouin-high-tech-firm/ כתבה באנגלית על חברת ההייטק הראשונה במגזר הבדואי], אביגיל קליין לייכמן, 25 במאי 2016.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לים ישראלים
קטגוריה:מייסדי חברות תוכנה ישראלים
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:יזמים ערבים ישראלים
קטגוריה:יזמי היי-טק ישראלים
קטגוריה:בדואים ישראלים
קטגוריה:לקייה: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1979
קורנליוס וורמרדאם

קורנליוס "דאטץ'" וורמרדאם (באנגלית: Cornelius "Dutch" Warmerdam; 22 ביוני 1915 - 13 בנובמבר 2001) היה אתלט אמריקאי, 6 פעמים אלוף ארצות הברית (1938, 1940 - 1944) ושיאן עולם בקפיצה במוט. החזיק בשיא העולם במשך כ-17 שנים ברציפות, יותר מכל קופץ אחר בהיסטוריה, אך לרוע מזלו, הוא לא זכה במדליה אולימפית מאחר שבתקופה שקבע את שיאי העולם, שתי אולימפיאדות (1940 ו-1944) התבטלו בגלל מלחמת העולם השנייה. נוסף לכך היה שחקן ומאמן כדורסל.

== ביוגרפיה ==
וורמרדאם נולד וגדל בלונג ביץ', קליפורניה בן למהגרים הולנדים, גרטרוד ואדריאנוס וורמרדאם וגדל בהנפורד, קליפורניה. בקפיצותיו השתמש במוט העשוי מבמבוק.

באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי, ויסקונסין ב-3 ביולי 1937 זכה וורמרדאם במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.46 מטר זהה לזו של המנצח ויליאם ספטון.

===אלוף ארצות הברית===
באליפות ארצות הברית שנערכה בבאפלו, ניו יורק ב-1938 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.41 מטר.

באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן, נברסקה ב-1939 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.34 מטר, אחרי ג'ורג' וארוף (4.37 מטר).

===שיאן עולם===
באליפות ארצות הברית שנערכה בפרזנו, קליפורניה ב-29 ביוני 1940 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא עולם חדש של 4.60 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-3 שנים של האלוף האולימפי (ברלין 1936) ארל מידוס מארצות הברית (4.54 מטר). 

בתחרות שנערכה בקומפטון קליפורניה ב-26 ביוני 1941 הוא שיפר את שיאו העולמי והעמידו על 4.72 מטר.

בתחרות שנערכה במודסטו קליפורניה ב-23 במאי 1942 הוא שיפר שוב את שיאו העולמי והעמידו על 4.77 מטר, שיא זה נשבר רק בשנת 1957, בס"מ אחד על ידי בוב גוטובסקי מארצות הברית בעזרת מוט איכותי יותר (4.78 מטר) ובכך החזיק בשיא העולם במשך כ-17 שנים ברציפות, יותר מכל קופץ אחר בהיסטוריה.

בתחרות שנערכה באולם בשיקגו, אילינוי ב-20 במרץ 1943 הוא קבע שיא עולם של 4.79 מטר שהחזיק מעמד כ-16 שנים ונשבר על ידי דון ברג מארצות הברית (4.81 מטר) ובסך הכל הוא החזיק בשיא העולם באולם כ-17 שנים גם כן.

נפטר ב-2001 לאחר שסבל מאלצהיימר. הוא הותיר אחריו 5 ילדים ו-20 נכדים.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* קפיצה במוט: 4.77 מטר (1942), שיא עולם בעבר

===אולם===
* קפיצה במוט: 4.79 מטר (1943), שיא עולם בעבר

== הישגים ותארים ==
* וורמרדאם זכה ב-6 אליפויות ארצות הברית בקפיצה במוט וקבע 13 שיאי עולם (7 באצטדיון ו-6 באולם) מהם אושרו 8 (3 באצטדיון ו-5 באולם) והחזיק בשיאי העולם באצטדיון ובאולם במשך כ-17 שנים.
* וורמרדאם זכה בשנת 1942 בפרס ג'יימס א' סאליבן, פרס לספורטאי החובבן הטוב ביותר.
* בשנת 1977 זכה וורמרדאם להיכלל בהיכל התהילה האמריקאי באתלטיקה.

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם בקפיצה במוט (ויקיפדיה באנגלית)
* התפתחות שיא העולם בקפיצה במוט באולם (ויקיפדיה באנגלית)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קופצים במוט אמריקאים
קטגוריה:שיאני עולם באתלטיקה
קטגוריה:זוכי פרס ג'יימס סאליבן
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1915
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
בופסנדוויץ'

בופסנדוויץ (מדנית: Bøfsandwich; בתרגום מילולי "כריך סטייק") הוא הגרסה הדנית המוקדמת של ההמבורגר. בדומה להמבורגר האמריקאי, הבופסנדוויץ' מכיל קציצת בקר המונחת בתוך לחמנייה.

בופסנדוויצ'ים נמכרים בדוכני נקניקיות בדנמרק או ברשתות של מזון מהיר במדינה. מסעדות דניות מסורתיות החלו גם הן להגיש את המנה והם מוסיפים לה תוספות גורמה כגון בצל מטוגן.

אוהבי המנה בדנמרק פתחו עבורה דף בפייסבוק, ובו הם מכריזים מדי שנה על הבופסנדוויץ' המוצלח ביותר במדינתם.

==מידע נוסף==
לבופסנדוויץ' נהוג להוסיף קטשופ, חרדל, רמולד, מלפפון חמוץ, בצל נא, וכן בצל מטוגן - תוספת שאינה נפוצה עבור המנה ביתר מדינות סקנדינביה.

במחוז יוטלנד שבדנמרק, נהוג להגיש את הבופסנדוויץ' לצד שורשי סלק שעליו שופכים רוטב חום. תיירים מכנים את המנה הזאת בתור "המבורגר רטוב", וכן היא מוגשת לעיתים לצד מלפפונים כבושים או כרוב אדום.

המנה המקבילה לבופסנדוויץ' בקנדה היא "המבורגר חם", וגם בה נהוג לשפוך רוטב מעל שמכסה את המנה.

==ראו גם==
* סלופי ג'ו

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מזון מהיר
קטגוריה:מאכלים לאומיים
קטגוריה:המטבח הדני
קטגוריה:מאכלי בשר
PhishTank

פישטנק (באנגלית: Phishtank) הוא אתר אינטרנט באמצעותו ניתן לדווח על אתרים החשודים בפישינג.

אתר פישטנק נוסד בשנת 2006 על ידי היזם דוד אולביץ' (David Ulevitch) במטרה למצוא דיווחים שונים אודות התקפות פישינג.

החברה מאפשרת להוריד את נתוני האתר או לגשת אליהם באמצעות ממשק תכנות יישומים ללא תשלום, כמו כן שימוש מסחרי הוא תחת רישיון מוגבל.

מסד הנתונים של פישטנג משמש שירותים רבים כגון: דפדפן האינטרנט אופרה, שירותי הדואר האלקטרוני של חברת Yahoo!, שירות האנטי וירוס ClamAV, חברת Mcafee ועוד.

==ראו גם==
* פריקינג
* התחזות

==קישורים חיצוניים==
* 
*[https://www.isoc.org.il/sts-data/10883 עמודי פישינג על שרתים בישראל - איגוד האינטרנט הישראלי (עברית)] 
*[https://web.archive.org/web/20180918230740/https://addons.mozilla.org/en-US/firefox/addon/phishtank-sitechecker/ תוסף של אתר פישטנג לדפדפן FireFox (אנגלית)]

קטגוריה:אתרי אינטרנט
תורוואלד לאמרס

תורוואלד לאמרס (בנורווגית: Thorvald Lammers; 15 בינואר 1841 – 8 בפברואר 1922) היה זמר בריטון, מנצח מקהלה, מלחין וביוגרף.

== חייו ==
לאמרס נולד במודום והופיע לראשונה על במה באוסלו, בשנת 1873. הוא ייסד את המקהלה המוכרת בשם "קורפורנינגן" בשנת 1879 וניצח עליה עד 1909. בסביבות 1900, נחשב לאמרס לזמר החשוב ביותר בנורווגיה. בין יצירותיו השירים "Gamle Norig" ו-"Der ligger et land".

לאמרס היה גיסה של הזמרת אוה ננסן, אשתו של חוקר הקוטב פריטיוף ננסן.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים נורווגים
קטגוריה:מלחינים נורווגים
קטגוריה:מנצחי מקהלות
קטגוריה:נורווגים שנולדו ב-1841
קטגוריה:נפטרים ב-1922
אריקה ניסן

צייר אריק ורנשלד בסביבות 1890
אריקה ניסן, לשעבר ליה (בנורווגית: Erika Nissen, née Lie 17 בינואר 1845 - 27 באוקטובר 1903, נודעה גם בשם Erika Røring Møinichen Lie Nissen, הייתה פסנתרנית נורווגית.

== חייה ==
ניסן נולדה בקונגסוינגר, בת למשפטן מיכאל סטרום ליה. 

קונצרט הבכורה שלה היה ב-1866 בברלין, ובשנים הבאות הופיעה בסקנדינביה, גרמניה, הולנד, שווייץ ופריז. היא הייתה המלווה של הזמרת אוה ננסן בסיורי הקונצרטים שלה בסקנדינביה, שזכו להצלחה רבה. בסוף שנות ה-70' של המאה ה-19 פרשה מקריירת הנגינה והתמסרה להוראת מוזיקה. בשנת 1894 קיבלה מלגת אמן ממדינת נורווגיה.

בשנת 1874 נישאה לפוליטיקאי אוסקר ניסן. הנישואים הסתיימו בפברואר 1895.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ילידות 1845
קטגוריה:מוזיקאים נורווגים
קטגוריה:מורות למוזיקה
קטגוריה:פסנתרניות
קטגוריה:נפטרות ב-1903
אליפות אירופה בכדוריד נשים

אליפות אירופה בכדוריד נשים היא תחרות כדוריד בינלאומית המיועדת לנבחרות נשים מכל העולם. האליפות נערכת כל שנתיים, ובאותה השנה בה נערכת אליפות העולם לגברים. באליפות משתתפות 16 נבחרות (27 במוקדמות).

==היסטוריה==
כמו אליפות אירופה לגברים, גם אליפות זו נוצרה על ידי איגוד הכדוריד האירופי. האליפות הראשונה נערכה בשנת 1994 בהשתתפות 12 נבחרות. 

עד כה זכו 5 נבחרות באליפות הנשים. נבחרת נורווגיה זכתה 9 פעמים באליפות.

{| class="wikitable" style="font-size:90%; width: 100%; text-align: center;"
|- bgcolor=#C1D8FF
!rowspan=2 width=5%|שנה
!rowspan=2 width=15%|מארחת
!width=1% rowspan=28 bgcolor=ffffff|
!colspan=3|גמר
!width=1% rowspan=28 bgcolor=ffffff|
!colspan=3|מקומות 3-4
|- bgcolor=#EFEFEF
! style="background-color: #FFD700;" colspan="" |
<div style="text-align: center;"> אלופה 30px</div>
!width=5%|תוצאה
! style="background-color: #c0c0c0;" colspan="" |
<div style="text-align: center;"> סגנית 30px</div>
! style="background-color: #cd7f32;" colspan="" |
<div style="text-align: center;">מקום שלישי 30px</div>
!width=5%|תוצאה
!width=15%|מקום רביעי
!width=4%|מס' קבוצות
|-
|1994
|align=right| 
|
|27–23
|
|
|24–19
|
|12
|- bgcolor=#E8E8F0
|1996
|align=right| 
|
|25–23
|
|
|30–23
|
|12
|-
|1998
|align=right| 
|
|24–16
|
|
|30–24
|
|12
|- bgcolor=#E8E8F0
|2000
|align=right| 
|
|32–30 (בהארכה)
|
|
|21–16
|
|12
|-
|2002
|align=right| 
|
|25–22
|
|
|27–22
|
|16
|- bgcolor=#E8E8F0
|2004
|align=right| 
|
|27–25
|
|
|29–25
|
|16
|-
|2006
|align=right| 
|
|27–24
|
|
|29–25
|
|16
|- bgcolor=#E8E8F0
|2008
|align=right| 
|
|34–21
|
|
|24–21
|
|16
|-
|2010
|align=right|
|
|25–20
|
|
|16–15
|
|16
|- bgcolor=#E8E8F0
|2012
|align=right| 
|
|34–31 (בהארכה)
|
|
|41–38 (בהארכה)
|
|16
|-
|2014
|align=right|
|
|28–25
|
|
|25–23
|
|16
|- bgcolor=#E8E8F0
|2016
|align=right| 
|
|30–29
|
|
|25–22
|
|16
|-
|2018
|align=right| 
|
|24–21
|
|
|24–20
|
|16
|- bgcolor=#E8E8F0
|2020
|align=right| 
|
|22–20
|
|
|25–19
|
|16
|-
|2022
|align=right|
|
|27–25
|
|
|27–25
|
|16
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:תחרויות כדוריד באירופה
רגלנית אפריקנית

איור מסוף המאה ה-18
רגלנית בתצורת שיח עם גזע מעובה
רגלנית אפריקנית (שם מדעי: Portulacaria afra) הוא מין שיח רב-שנתי ירוק-עד במשפחת ה-Didiereaceae.

== מאפיינים ==
הרגלנית היא שיח חסון, עמיד ביובש, בשרב ובמליחות.
מקור הצמח בדרום אפריקה, שם הוא מגיע לגובה של עד ארבעה מטרים. העלים קטנים, ירוקים, בשרניים, מעוגלים וצפופים.
הרגלנית צומחת בקצב איטי. עם השנים מתעבים הגבעולים ונוצר גזע. הפריחה באביב, מופיעה בין העלים בקצות הגבעולים באשכולות. הפרחים קטנטנים, בצורת כוכב, בגוון ורוד. התפרחת מורכבת מ-5 עד 10 אבקנים עם מאביקים בגוון אדום.

הרגלנית רגישה לקרה, לכן היא נפוצה כצמח נוי לבית באזורים ממוזגים. בעציץ מגיעה הרגלנית לגובה של לא יותר ממטר אחד ופורחת רק לעיתים נדירות.
הקרקע האידיאלית היא אדמה מעורבת בחול על מנת להבטיח ניקוז יעיל. ריבוי קל על ידי ייחורים.
הרגלנית יכולה לשמש גם כצמח זוחל וגם לצמוח לגובה. על ידי גיזום הענפים, ניתן לקבל מראה צפוף ומסועף. הגזע יכול להגיע לקוטר של עד 30 סנטימטרים.
הצמח רגיש לעודף מים ועלול לאבד את עליו בהשקיה מופרזת. מיעוט אור גם הוא יגרום לנשירת עלים.

באפריקה משמשת הרגלנית כגדר חיה וגם כצמח מאכל לבהמות.

ניתן לגדל את הצמח כבונסאי, כיוון שאינו דורש טיפול מיוחד ובזכות ההתעצות המהירה של ענפיו.

קיימים מספר זנים מתורבתים, ביניהם:
* "וריגטה" – בעל ענפים ושולי עלים בגוון אדמדם.
* "טריקולור"
* "זוחל" – זן שגובהו מגיע ל-30 ס"מ ומתאפיין בענפים גמישים ו"נשפכים".

העלים של הזנים הירוקים נחשבים אכילים גם לאדם. טעמם חמצמץ, מרקם פריך, והם עשירים בוויטמין C.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.tokeep.co.il/index.php?option=com_tokeep&view=plant&id=539085250f053a592e8b45ae רגלנית אפריקנית], באתר "TO KEEP"

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1787
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי ניקולאוס יוזף פון-ז'אקווין
קטגוריה:ציפורנאים
קטגוריה:צמחי נוי
קטגוריה:סוקולנטים
מחנה הריכוז סלאנה

מחנה הריכוז סְלָאנָה (בסרבו-קרואטית: Koncentracioni logor Slana, בסרבית קירילית: Концентрациони логор Слана), היה מחנה ריכוז אשר הוקם על ידי שלטון האוסטאשה באי פאג שבמדינה העצמאית של קרואטיה. המחנה פעל מיוני 1941 ועד שלהי אוגוסט 1941 ובוצעו בו מעשי טבח המוניים ביהודים בעיקר מקרב יהודי זאגרב שנעצרו בגל המעצרים הראשון, בסרבים ובבני רומה.

באפריל 1941 נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ובהמשך, כוננה מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון ממשלת הבובות של האוסטאשה. במסגרת הסכמי חלוקת יוגוסלביה, הועבר האי פאג לחזקת האוסטאשה, אך לצבא האיטלקי הותר להקים בו בסיסים צבאיים וכן לקיים פעילות צבאית. מחנה סלאנה הוקם ביוני 1941 ויועד לגברים ובמחנה הריכוז מטאינה נכלאו נשים וילדים.

מחנה הריכוז סלאנה שכן על צוק בגובה 300 מטרים מעל פני הים. היו בו 13 צריפים שלא הושלמה בנייתם, והעצורים נכלאו בהם וישנו על רצפת האבן. הם הועסקו בעבודות כפייה ברוב שעות היום, קיבלו אספקת מזון מזערית, ולא ניתן להם כל טיפול רפואי. ב-16 במאי 1941 נאסרו בזאגרב גברים ונערים חברי בני ברית וכן סרבים ויהודים החברים בלשכות הבונים החופשיים ונשלחו לסלאנה. ב-25 ביוני 1941 הועברו לסלאנה אסירים ממחנה הריכוז גוספיץ'. אנשי האוסטאשה התעללו באסירים ורצחו מאות מהם בנשק קר ובנשק חם. עשרות רבות הושלכו מהצוק אל מותם בים, כאשר הם כפותי ידיים ורגליים.

באמצע אוגוסט החליט הצבא האיטלקי לסגור את המחנות מחשש לאובדן שליטה באזור בשל פעולתם שלוחת הרסן של אנשי האוסטאשה. ב-14 באוגוסט 1941, ערב חג עליית מרים, החלו אנשי האוסטאשה בחיסולו של המחנה. מאות עצירים הובלו ליישוב הסמוך פוֹרְנָאזָ'ה (בקרואטית: Fornaža) והוצאו להורג. למחרת בבוקר הגיעו אנשי האוסטאשה כאשר הם שתויים ומדיהם מגואלים בדם, וחגגו עם תושבי העיירה פאג את החג הנוצרי. בהמשך, נשלחו כ-3,000 סרבים לידובנו ונרצחו שם, ו-450 יהודים שנותרו בסלאנה במועד הזה הועברו לקרושצ'יצה (נשים) וליאסנובאץ (גברים). לאחר תום מלחמת העולם השנייה אותר באזור קבר אחים אליו הושלכו 791 קרבנות שנרצחו על ידי אנשי האוסטאשה בלילה שבין 14 ו-15 באוגוסט 1941. 91 ילדים מתחת לגיל 15, 293 נשים ו-407 גברים.

ב-1975 הוצבה במקום לוחית זיכרון לזכר הנרצחים במחנות. ב-1991 נותצה הלוחית על ידי תושבים לאומנים מהמקום. ב-2010 הוקם במקום גלעד אשר נותץ מספר ימים לאחר הקמתו, וכך גם ב-2013. ההיסטוריון היהודי יאשה רומנו טוען במחקריו שהצבא האיטלקי ידע על הנעשה במחנות והתעלם מבקשות חוזרות ונשנות של מקצת מתושבי האי להפסיק את השתוללות אנשי האוסטאשה.

==קישורים חיצוניים==
* התאחדות עולי יוגוסלביה לשעבר בישראל, [https://www.youtube.com/watch?app=desktop&fbclid=IwAR215foFVGI_1Ud28zgKBKGdsyt90Mb9lsmDOV-ynveOhs0u8CUZsGII4gs&v=kO5Zlfte-oE&feature=youtu.be "נשכחים" - על שואת יהודי יוגוסלביה], באתר Youtube <small>(הקטע העוסק באי פאג מתחיל 53 דקות לאחר תחילת הסרט)</small>
* [http://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201488.pdf אודות השואה - קרואטיה העצמאית], באתר יד ושם
* [https://www.yadvashem.org/he/articles/general/yugoslavia-historical-review.html שואת יהודי יוגוסלביה - סקירה היסטורית], באתר "יד ושם"

==הערות שוליים==

קטגוריה:שואת יהודי קרואטיה
קטגוריה:קרואטיה: היסטוריה
קטגוריה:מחנות ריכוז של האוסטאשה
דויד פואנקינוס

דויד פואנקינוס (בצרפתית: David Foenkinos; נולד ב-28 באוקטובר 1974) הוא סופר ותסריטאי צרפתי.
הרומן שלו, "העדינות", הוא רב-מכר בצרפת וסרט המבוסס על הספר יצא להקרנות מסחריות בדצמבר 2011. בשנת 2014 הוענק לו פרס רנודו על ספרו "שרלוטה". ספריו תורגמו ללמעלה מ-40 שפות ברחבי העולם.

נכון ל-2018, פואנקינוס פרסם 18 רומנים וכן סיפורים קצרים, שני מחזות תיאטרון ותסריטים, וזכה במספר פרסים ספרותיים.
== ביוגרפיה ==
דויד פואנקינוס נולד בפריז בשנת 1974. בגיל 16 התגלתה בגופו מחלת לב נדירה, שהביאה אותו לסף-מוות ולמעבר ניתוחים רבים ובעקבותיה הוא החל לכתוב. המחלה חייבה אותו להיות מאושפז בבית חולים למשך תקופה ארוכה: .

פואנקינוס למד ספרות בסורבון, ונעשה לשם מוכר בספרות הצרפתית העכשווית. ספרו הראשון, "היפוכה של אידיוטיות: השפעתם של שני קטבים", פורסם בשנת 2001 בהוצאת גאלימאר וזיכה אותו בפרס פרנסואה מוריאק. בתקופת היותו סטודנט בסורבון, פואנקינוס למד גם מוזיקה בבית ספר לג'אז, ועסק בהוראת גיטרה למחייתו, תוך כדי עבודת מלצרות בערבים. באותה תקופה ניסה פואנקינוס גם להקים להקה, ניסיון שכשל עד שבסופו של דבר הוא החליט להתרכז בכתיבה.

ספרו "העדינות" זכה להצלחה ספרותית ומסחרית. הספר נמכר בלמעלה מ-700,000 עותקים, וראה אור כסרט קולנוע, אותו עיבד וביים פואנקינוס ביחד עם אחיו סטפן, בכיכובה של אודרי טוטו. פואנקינוס: .

ספרו של פואנקינוס, "שרלוטה" יצא לאור בצרפת בשנת 2014. "שרלוטה" נמכר בחצי מיליון עותקים, הגיע לרשימת המועמדים הסופיים לפרס גונקור וקיבל את פרס רנודו, השני בחשיבותו בהיררכיית הפרסים הספרותיים, ואת גונקור של תלמידי התיכון. הוא גם נבחר לספר האהוד ביותר על בעלי חנויות הספרים. הספר מבוסס על סיפור חייה של האמנית שרלוטה סלומון שנרצחה באושוויץ בשנת 1943.

בשנת 2014 ראה אור גם ספרו של פואנקינוס "ברנאר, זה אני". ספר זה עוסק בבעיה חברתית אקטואלית בצרפת, אך למרות זאת, התעלמה ממנו הביקורת בצרפת, ורוב הביקורות עסקו בספרו "שרלוטה".

הספר "ברנאר, זה אני", שהתפרסם בעברית בשנת 2018, מספר על יועץ בנקאי שמתמודד בגיל 50 עם בעיות קיומיות: בתוך זמן קצר יחסית הוא מאבד את מקום העבודה, אשתו מזה 30 שנה עוזבת אותו ובתו היחידה מתרחקת ממנו.

פואנקינוס טוען שהוא מושפע מיצירתו של וודי אלן, יצר בספר זה בהשראת אלן, גיבור שהוא לוזר קלאסי, המונה את כישלונותיו בגוף ראשון ועומד חסר אונים מול העולם.

פואנקינוס סיפר כי כתיבת הספר החלה מספר שנים לפני גילוי פרשת ברנרד מיידוף ופרוץ המשבר הכלכלי העולמי: .

בשנת 2016 ראה אור הרומן "תעלומת הנרי פיק", שזכה לביקורות נלהבות. פואנקינוס מתנסה לראשונה בסיפור בלשי המתרחש בעולם ההוצאה לאור והכתיבה הספרותית.

== פילמוגרפיה ==
* 2011: העדינות
* 2017: Jalouse
* 2018: אני מרגיש טוב יותר

== ספריו שתורגמו לעברית ==
* העדינות. תרגום מצרפתית: לי עברון-ועקנין. הוצאת כתר, 2012
* המזכרות. תרגום מצרפתית: לי עברון-ועקנין. הוצאת כתר, 2013
* אני מרגיש יותר טוב. תרגום מצרפתית: לי עברון-ועקנין. הוצאת כתר, 2014
* שארלוטה. תרגום מצרפתית: לי עברון-ועקנין. הוצאת כתר, 2014
* ברנאר, זה אני. תרגום מצרפתית: לי עברון-ועקנין. הוצאת כתר, 2018
* תעלומת אנרי פיק. תרגום מצרפתית: לי עברון-ועקנין. הוצאת כתר, 2019
* שתי אחיות. מצרפתית לי עברון. הוצאת כתר 2023

== קישורים חיצוניים ==

*
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יהודים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1974
מחנה הריכוז מטאינה

מחנה הריכוז מֶטָאיְנָה (בסרבו-קרואטית: Koncentracioni logor Metajna, בסרבית קירילית: Концентрациони логор Метајна) היה מחנה ריכוז אשר הוקם על ידי שלטון האוסטאשה באי פאג שבמדינה העצמאית של קרואטיה. המחנה, בו נכלאו נשים וילדים, פעל מיוני 1941 ועד שלהי אוגוסט 1941, ובוצעו בו מעשי טבח המוניים ביהודים בעיקר מקרב יהודי זאגרב שנעצרו בגל המעצרים הראשון, בסרבים, ובבני רומה.

באפריל 1941 נכבשה ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית ובהמשך, כוננה מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון ממשלת הבובות של האוסטאשה. במסגרת הסכמי חלוקת יוגוסלביה, הועבר האי פאג לחזקת האוסטאשה, אך לצבא האיטלקי הותר להקים בו בסיסים צבאיים וכן לקיים פעילות צבאית. מחנה מטאינה הוקם ביוני 1941 לנשים וילדים. המחנה שכן בתוך שלושה מבנים בכפר מטאינה הסמוך לעיירה פאג. מספר קילומטרים ממנו שכן מחנה הריכוז סלאנה, שיועד לגברים.

למחנה נשלחו נערים חברי ארגון בני ברית מזאגרב, ובהמשך נשים וילדים ממחנה הריכוז גוספיץ'. מפקד המחנה מקס אוצ'יץ' ואנשיו התעללו ללא הרף בעצירות. תועדו מעשי אונס המוניים, רצח בנשק קר או על ידי השלכה מהצוק לים כאשר האסירות כפותות ברגליהן ובידיהן. אסירות רבות מתו מרעב וממחלות בשל היעדר טיפול רפואי.

באמצע אוגוסט החליט הצבא האיטלקי לסגור את המחנות מחשש לאובדן שליטה באזור בשל פעולתם שלוחת הרסן של אנשי האוסטאשה. ב-14 באוגוסט 1941, ערב חג עליית מרים, החלו אנשי האוסטאשה בחיסולו של המחנה. מאות עצירים הובלו ליישוב הסמוך פוֹרְנָאזָ'ה (בקרואטית: Fornaža) והוצאו להורג. למחרת בבוקר הגיעו אנשי האוסטאשה כאשר הם שתויים ומדיהם מגואלים בדם, וחגגו עם תושבי העיירה פאג את החג הנוצרי. בהמשך, נשלחו נשים וילדים סרבים למחנה הריכוז יאסטרברסקו ונרצחו שם, ומאות נשים וילדים יהודים הועברו לקרושצ'יצה.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה אותר באזור קבר אחים אליו הושלכו 791 קרבנות שנרצחו על ידי אנשי האוסטאשה בלילה שבין 14 ו-15 באוגוסט 1941. 91 ילדים מתחת לגיל 15, 293 נשים ו-407 גברים. ההיסטוריון היהודי יאשה רומנו טוען במחקריו שהצבא האיטלקי ידע על הנעשה במחנות והתעלם ומבקשות חוזרות ונשנות של מקצת מתושבי האי להפסיק את השתוללות אנשי האוסטאשה. בשטח הכפר לא קיים כל אזכור למחנה שפעל בתוכו.

==קישורים חיצוניים==
* התאחדות עולי יוגוסלביה לשעבר בישראל, [https://www.youtube.com/watch?app=desktop&fbclid=IwAR215foFVGI_1Ud28zgKBKGdsyt90Mb9lsmDOV-ynveOhs0u8CUZsGII4gs&v=kO5Zlfte-oE&feature=youtu.be "נשכחים" - על שואת יהודי יוגוסלביה], באתר Youtube <small>(הקטע העוסק באי פאג מתחיל 53 דקות לאחר תחילת הסרט)</small>
* [http://www.yadvashem.org/odot_pdf/Microsoft%20Word%20-%201488.pdf אודות השואה - קרואטיה העצמאית], באתר יד ושם
* [https://www.yadvashem.org/he/articles/general/yugoslavia-historical-review.html שואת יהודי יוגוסלביה - סקירה היסטורית], באתר "יד ושם"

==הערות שוליים==

קטגוריה:שואת יהודי קרואטיה
קטגוריה:קרואטיה: היסטוריה
קטגוריה:מחנות ריכוז של האוסטאשה
טורקואן

טורקואן (בצרפתית: Tourcoing) היא עיר במחוז נור שבחבל או-דה-פראנס, הנמצא בקצהה הצפוני של צרפת. בטורקואן גרים כ-97,000 תושבים (2017), והיא העיר השלישית בגודלה באו-דה-פראנס, אחרי ליל ואמיין. היא ממוקמת צפונית-מזרחית לעיר ליל, בצמוד לעיר רובה ולעיר הבלגית מוקרון.

טורקואן היא העיר השנייה בגודלה במטרופולין ליל, המורכב מ-90 קומונות ובו יותר מ-1.1 מיליון תושבים. היא גם חלק מאגד ערים צרפתי-בלגי רחב יותר, מטרופולין ליל-קורטרייק-טורנה, הכולל פרט לערי מטרופולין ליל גם כשישים קומונות בלגיות, בהן הערים מוקרון, קורטרייק, טורנה ורוסלארה.

==היסטוריה==
[[כנסיית סן כריסטוף בטורקואן]]
האזכור הראשון ליישוב בשם טורקואן הוא משנת 1080.

במהלך המהפכה הצרפתית הייתה טורקואן עיירה בת כ-15,000 תושבים. ב-18 במאי 1794 נערך בקרבת העיירה קרב טורקואן בין צבא המהפכה הצרפתי לבין צבאות הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, בו ניצח הצבא הצרפתי; הניצחון בקרב היה צעד לקראת כיבוש הרפובליקה ההולנדית בשנת 1795.

במאה ה-19 צמחה העיר במהירות כתוצאה מהמהפכה התעשייתית, ובעיקר בזכות תעשיית הטקסטיל של העיר. אוכלוסיית העיר גדלה מכ-10,000 תושבים בתחילת המאה לכ-100,000 בשנת 1910. בשנים 1857–1865 עברה כנסיית סן כריסטוף שיפוץ והפכה לאחת מהכנסיות הנאו-גותיות הבולטות בצפון צרפת.

בזמן מלחמת העולם הראשונה הייתה העיר תחת כיבוש גרמני ועקב כך תושביה סבלו מקשיים רבים. כמו יתר הערים תחת הכיבוש הגרמני, הייתה העיר מנותקת משאר צרפת למשך ארבע שנות הכיבוש. בין שתי המלחמות העיר התאוששה, ותעשיית הטקסטיל שלה חזרה לשגשג. לאחר כיבוש העיר במלחמת העולם השנייה, מיקמו בה הגרמנים את מפקדת הארמייה ה-15, שתפקידה העיקרי היה להגן על חופי צרפת ובלגיה מפני פלישה של בעלות הברית. בימינו פועל בבניין המפקדה מוזיאון ה-5 ביוני 1944, העוסק בכיבוש הגרמני של צרפת במלחמת העולם השנייה.

החל משנות ה-70 נפגעה העיר עקב דעיכת התעשיות המסורתיות שהיו הבסיס של כלכלת טורקואן, בעיקר תעשיית הטקסטיל, ומרבית המפעלים שפעלו בה נסגרו.

==תחבורה==
טורקואן מחוברת לערים השכנות ליל ורובה ברכבת תחתית ובטראם, כחלק ממערך התחבורה הציבורית במטרופולין ליל. בנוסף, מתחנת הרכבת טורקואן יוצאות רכבות מהירות לפריז, לרן, לנאנט ולבורדו; כמו כן, עוברות בתחנה רכבות לכיוון בלגיה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:נור-פה דה קאלה: ערים
קטגוריה:או-דה-פראנס: ערים
רוסיה היום

רוסיה היום (ברוסית: Россия сегодня; הגייה מקורבת: "רַסייה סיבוֹדְנייה") הוא שמה של סוכנות ידיעות רוסית. היא הוקמה ב-9 בדצמבר 2013 בצו של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, על בסיס סוכנות הידיעות "רי"א נובוסטי" שפורקה. למנהל הכללי מונה דמיטרי קיסליוב. לעורכת הראשית מונתה ב-31 בדצמבר 2013 מרגריטה סימוניאן.

== הקמתה של הסוכנות ==
ב-9 בדצמבר 2013 חתם נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, על צו לפירוק סוכנות הידיעות "רי"א נובוסטי" ועל הקמת סוכנות הידיעות "רוסיה היום". באותו יום פורקה גם תחנת הרדיו "קול רוסיה" ובמקומה הוקמה באוקטובר 2014 סוכנות הידיעות ספוטניק.

לדברי ראש הסגל הנשיאותי הרוסי סרגיי איבנוב, סוכנות הידיעות החדשה הוקמה כדי לבצע שימוש מושכל יותר באמצעים התקציביים שהוקצו עבור כלי התקשורת הממשלתיים. לדברי מנכ"ל "רוסיה היום" דמיטרי קיסליוב, הסוכנות נוצרה כדי "לשחזר את היחס ההוגן כלפי רוסיה כמדינה חשובה בעולם ובעלת כוונות טובות". לדברי העורכת הראשית מרגריטה סימוניאן, הסוכנות אמורה לבצע תפקיד "בינלאומי יותר בהשוואה להתמקדות המקומית של 'רי"א נובוסטי'".

בבעלות החברה נמצא גם Russia Beyond.

== קבוצת התקשורת "רוסיה היום" ==
דמיטרי קיסליוב ומרגריטה סימוניאן במטה סוכנות הידיעות "רוסיה היום", 7 ביוני 2016</center>]]
"רוסיה היום" מאגדת תחנות רדיו וערוצי חדשות באנגלית, ספרדית, ערבית, סינית ופורטלי אינטרנט בעשרות שפות, מרכזי תקשורת בינלאומיים, ייצור והפצת תוכן וידאו, ומוצרי מידע ברשתות חברתיות וייצור תוכן עבור יישומים ניידים.

ברוסיה, "רוסיה היום" מפתחת משאבי מידע באמצעות סוכנות הידיעות הרוסית רי"א נובוסטי (שתפקידה צומצם לכדי מערכת מידע אינטרנטית), סוכנות הידיעות הכלכלית פריים, סוכנות ידיעות הספורט R-ספורט, סוכנות הידיעות רי"א נדל"ן, סוכנות הדירוג רי"א רייטינג, ופורטל תרגום החומרים הזרים, InoSMI.

מחוץ לרוסיה, קבוצת התקשורת מפעילה את סוכנות הידיעות ותחנת הרדיו ספוטניק.

== פרויקטים ==
=== התחרות הבינלאומית לצילומי עיתונות ע"ש א. סטנין ===
תחרות צילום העיתונות הבינלאומית הקרויה על שם אנדריי סטנין היא תחרות שנתית עבור צלמים צעירים בגילאי 18 ו-34 בחסות "רוסיה היום". זו הפלטפורמה היחידה ברוסיה התומכת בצלמים צעירים וחושפת את שמם לעולם.

זוהי פלטפורמה עבור צלמים צעירים — מוכשרים, רגישים, פתוחים לדברים חדשים, היכן שהם יכולים למשוך את תשומת לבם של האנשים לאירועים הסובבים אותם.

קבלת צילומים ומועמדים מתחילה בכל שנה ב-22 בדצמבר, יום הולדתו של הצלם אנדריי סטנין המנוח, שעבד בסוכנות "רוסיה היום" ומת בעת תפקידו.

== ראו גם ==
*רי"א נובוסטי
*ספוטניק

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סוכנויות ידיעות
קטגוריה:רוסיה: תקשורת
קטגוריה:אתרי חדשות רוסיים
ארל מידוס

ארל אלמר מידוס (באנגלית: Earle Elmer Meadows; 29 ביוני 1913 – 11 בנובמבר 1992) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (ברלין 1936) ושיאן עולם בקפיצה במוט.

== ביוגרפיה ==
מידוס נולד וגדל בכורינת', מיסיסיפי.

===אלוף ארצות הברית===
באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן, נברסקה ב-1935 זכה מידוס במדליית זהב ביחד עם ויליאם ספטון בתוצאה של 4.23 מטר.

===אלוף אולימפי===
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה מידוס במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 4.35 מטר, לפני היפנים שוהיי נישידה ואוי סיאו שקבעו תוצאה של 4.25 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה בפרינסטון, ניו ג'רזי אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 4.34 מטר, אחרי ג'ורג' וארוף שקבע שיא עולם חדש של 4.43 מטר ולפני ויליאם ספטון (4.27 מטר).

===שיאן עולם===
בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-29 במאי 1937 קבע מידוס בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 4.54 מטר. שיא זה החזיק מעמד כ-3 שנים ונשבר על ידי קורנליוס וורמרדאם (4.60 מטר).

באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי, ויסקונסין ב-3 ביולי 1937 זכה מידוס במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 4.46 מטר זהה לזו של ויליאם ספטון שזכה במדליית זהב ולזו של קורנליוס וורמרדאם שזכה במדליית כסף. 

בתחרות שנערכה באולם שיקגו, אילינוי ב-25 במרץ 1939 קבע מידוס בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 4.425 מטר. 

באליפות ארצות הברית שנערכה בפרזנו, קליפורניה ב-29 ביוני 1940 הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 4.11 מטר. 

בתחרות שנערכה באולם בבוסטון, מסצ'וסטס ב-8 בפברואר 1941 שיפר מידוס את שיאו העולמי והעימוד על 4.44 מטר. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בניו יורק ב-8 במרץ הוא שיפר שוב את שיאו העולמי והעמידו על 4.45 מטר. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונשבר על ידי קורנליוס וורמרדאם (4.485 מטר). באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה אותה שנה הוא זכה במדליית כסף ביחד עם גן סמית' בתוצאה של 4.27 מטר, אחרי קורנליוס וורמרדאם (4.57 מטר).

באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק ב-1942 הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 4.27 מטר, אחרי קורנליוס וורמרדאם (4.63 מטר) וג'ק דהפילד (4.37 מטר). 

באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן, נברסקה ב-1947 זכה מידוס במדליית כסף בתוצאה של 4.27 מטר, זהה לזו של המנצח ריצ'מונד מורקום.

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (1948) הוא סיים רק במקום שישי בתוצאה של 4.11 מטר ולא זכה להשתתף במשחקים אלה. באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי, ויסקונסין אותה שנה הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 4.27 מטר.

== שיאים אישיים ==
===אצטדיון===
* קפיצה במוט: 4.54 מטר (1937), שיא עולם בעבר

===אולם===
* קפיצה במוט: 4.45 מטר (1941), שיא עולם בעבר

== ראו גם ==

* התפתחות שיא העולם בקפיצה במוט (ויקיפדיה באנגלית)
* התפתחות שיא העולם בקפיצה במוט באולם (ויקיפדיה באנגלית)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:קופצים במוט אמריקאים
קטגוריה:שיאני עולם באתלטיקה
קטגוריה:אלופים אולימפיים: קפיצה במוט (גברים)
קטגוריה:אתלטים באולימפיאדת ברלין (1936)
קטגוריה:אלופים אולימפיים אמריקאים: אתלטיקה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1992
איאת אבו שמיס

איאת אבו שמיס (בערבית: ايات ابو شميس; נולדה בשנת 1984) היא משוררת ערבייה ישראלית מיפו.

== ביוגרפיה ==
איאת אבו שמיס נולדה ביפו למשפחה מוסלמית. למדה בבית הספר הצרפתי בעיר והיא דוברת חמש שפות: ערבית, עברית, צרפתית, אנגלית וספרדית.

אבו שמיס הוציאה שני ספרי שירה, הראשון "סל מלא שפות שותקות" יצא בשנת 2013, השני "אני זה שנים" יצא לאור בסוף שנת 2018. היא זכתה בפרס למשוררים בתחילת דרכם מטעם משרד התרבות לשנת 2015.

אבו שמיס כותבת שירה בעברית.

שיריה מתרכזים בהתרחשויות יומיומית המאפיינות חיי נשים, בקשריה עם משפחתה והסובבים אותה, ובכאביה ושמחותיה האנושיות.

בשנת 2015 הקולנוענית נוגה קלינסקי עשתה סרט על אבו שמיס.

בשנת 2018 זכתה שמיס בפרס שולמית אלוני ליצירה בשפה הערבית על ספרה "אני זה שניים".
 
שמיס זכתה בפרס סמי מיכאל לשוויון ולצדק חברתי לשנת 2020.

אבו שמיס נשואה ואם לילד.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.haokets.org/writer/איאת-אבו-שמיס/ מאמרי איאת אבו שמיס] באתר העוקץ
* 
* 
* 
* שמעון רוזנברג, [https://gilion3.wordpress.com/איאת-אבו-שמיס-סל-מלא/ שפת השתיקה: בין ניכור לחיבור. עיון בספר שיריה של איאת אבו שמיס – "סל מלא שפות שותקות", הוצאת מטען, 2013, בכתב העת נתיבים].
* 
* 

=== הקראות שירה ===
* [https://www.youtube.com/watch?v=06bEfSlQE5M המשוררת איאת אבו שמיס מקריאה שיר שלה]
* [https://www.youtube.com/watch?v=nXcMRDYOIYk מקריאה שני שירים בערב ערס פואטיקה]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משוררות ערביות ישראליות
קטגוריה:משוררים ערבים ישראלים
קטגוריה:פמיניסטיות ערביות ישראליות
קטגוריה:יפו: אישים
קטגוריה:בוגרי קולג' דה פרר (יפו)
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1984
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1984
Diamonds & Rust

Diamonds & Rust הוא אלבום מאת ג'ואן באאז אשר יצא לאור בשנת 1975. באאז מוכרת כמי שנותנת פרשנויות חדשות לעבודתם של אחרים, ובאלבום זה היא מציגה גרסאות כיסוי לשירים שנכתבו או בוצעו על ידיד בוב דילן, סטיבי וונדר, האחים אולמן, וג'קסון בראון. אך Diamonds & Rust מכיל גם מספר יצירות משלה, כולל שיר הכותרת עתיר השבחים, אשר נכתב על בוב דילן.

שיר הכותרת יצא כסינגל, והיה להיט עבור באאז. השיר כוסה באופן נרחב על ידי אמנים אחרים.

בגרסת הכיסוי שלה לשירו דילן "Simple Twist of Fate", בית אחד כולל ניסיון של באאז לחקות בהומור את סגנונו של היוצר.

אחד משירי האלבום, "Dida", הופיע באלבומה מהשנה הקודמת, Gracias A la Vida. אך הגרסה ב-Diamonds & Rust הוקלט בעיבוד יותר קצבי וכלל דואט עם ג'וני מיטשל.

== רשימת השירים ==

== משתתפים ==

== במצעדים ==
{| class="wikitable plainrowheaders sortable" style="text-align: right; margin-bottom: 10px;"
!מצעד(1975&#x2013;76)
!מקום
|-
|Canada Top Albums/CDs (RPM)
|28
|-
|בילבורד 200/US
|11
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אלבומי 1975
קטגוריה:אלבומים באנגלית
סטלוס

סטלוס (נולד ב-1960) הוא שם הבמה של שמעון מזרחי, זמר ישראלי השר מוזיקה יוונית.

==ביוגרפיה==
סטלוס נולד בשם שמעון מזרחי למשפחה ממוצא עיראקי וטורקי בשכונת התקווה וגדל בגבעתיים. אמו סימה עקרת בית ואביו בנימין קבלן צבע. אחיו הצעיר הוא הזמר דורון מירן. 

בילדותו האזין למוזיקה יוונית. למד לנגן על גיטרה, ולאחר מכן על בוזוקי. בגיל 16 החל להופיע. למד באורט רמת גן. בנעוריו הוא בחר בשם הבמה "סטלוס", בהשראת זמר יווני שחי באיטליה בשם זה.

בגיל 17 הוציא סטלוס את תקליטו הראשון "היידה יאסו" בהפקתם של האחים ראובני. בהמשך הוציא אלבומי סולו נוספים בהם שר בחלקם ביוונית.

ב-2018 החל להופיע בתוכנית הדוקו ריאלטי היחידה. בתוכנית משתתף גם אחיו דורון מירן.

בשנת 2019 הטילה רשות המסים על סטלוס תשלום כופר בסך 99,000 ש"ח, בהיותו "חשוד בהעלמת עסקאות בין השנים 2017-2013, בסכום מס של 64,914 ש"ח."

===העבודה המשותפת עם אורן חן===
בשנת 2000 הופיע סטלוס באירוע באשדוד. מנחה הערב ירון אילן הציע לו להצטרף אל הזמר אורן חן ולהופיע כצמד בתוכניתו של אילן, ששודרה בערוץ 33.

סטלוס החל להופיע באופן קבוע בתוכנית ריח מנטה עם אורן חן, כאשר את חלקו של השיר ששרו היה חן מבצע בעברית, ואת חלקו שר סטלוס ביוונית. בעקבות החיבור בתוכנית החלו השניים להופיע כצמד "סטלוס ואורן חן".
בשנת 2009 השיקו סטלוס וחן תוכנית טלוויזיה חדשה בהנחייתם, בערוץ 24. בשנת 2012 הפסיקו השניים להופיע כצמד. הם הוציאו יחד עשרה אלבומים משותפים. ב-2015 חזרו השניים לעבוד יחד.

==חיים פרטיים==
נשוי לדבי ואב לשניים. מתגורר בגבעתיים. אחיו הגדול של הזמר דורון מירן.

==דיסקוגרפיה==

#היידה יאסו - 1977
#סטלוס - הזמר ואשף הבוזוקי - 1978
#סטלוס (ארוטמו) - 1981
#שמח בלב עם סטלוס - 1984
#19 להיטי זהב ביוונית - 1987 (אלבום אוסף)
#את צוחקת - 1988
#סטלוס 95 - 1995
#סטלוס 96 - 1996
#סטלוס שר ביוונית/ועברית - 1998
#סטלוס 2001 - 2001
#שירו ידידי - 2002
#מיטב השירים ביוונית ובעברית - 2002
#אוהב אותך - 2003
#סטלוס 2003 - 2003

===אלבומים משותפים עם אורן חן===

{| class="wikitable"
!שם התקליט
!שנת הוצאה
|-
|סטלוס ואורן חן 1
|2001
|-
|סטלוס ואורן חן 2
|2002
|-
|סטלוס ואורן חן 3
|2003
|-
|סטלוס ואורן חן 4
|2004
|-
|סטלוס ואורן חן 5
|2005
|-
|סטלוס ואורן חן 6
|2006
|-
|סטלוס ואורן חן 7
|2007
|-
|סטלוס ואורן חן 8
|2008
|-
|סטלוס ואורן חן 9
|2009
|-
|סטלוס ואורן חן 10
|2013
|}

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמרים השרים בעברית
קטגוריה:זמרים השרים ביוונית
קטגוריה:מתמודדי קדם-האירוויזיון
קטגוריה:משתתפי היחידה (תוכנית טלוויזיה ישראלית)
קטגוריה:מוזיקה יוונית בישראל
קטגוריה:בוגרי אורט רמת גן
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960