OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
בוב מקאדו

רוברט אלן "בוב" מקאדו (באנגלית: Robert Allen 'Bob' McAdoo; נולד ב-25 בספטמבר 1951 בגרינסברו שבקרוליינה הצפונית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד. מקאדו שיחק 14 עונות בליגת ה-NBA וסיים את הקריירה שלו באירופה.

מקאדו שיחק במשך שנתיים במכללת וינסנס ג'וניור ושנה אחת באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, בטרם נבחר שני בדראפט ה-NBA ב-1972 על ידי קבוצת בופאלו ברייבס והפך במהרה לאחר מטובי השחקנים בליגה. בעונתו הראשונה בקבוצה, עונת 1972/1973, זכה מקאדו בתואר רוקי השנה ב-NBA. בשנים 1973 עד 1975 זכה שלוש פעמים רצופות בתואר מלך הסלים של ה-NBA, וב-1974 אף הפך לשחקן האחרון שהשיג הן 30 נקודות והן 15 ריבאונדים בממוצע עונתי למשחק. לשיאו הגיע מקאדו בעונת 1974/1975 כאשר זכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה, לאחר שהשיג ממוצעים של 34.5 נקודות, 14.1 ריבאונדים ו-2.1 חסימות למשחק.

לאחר חמש שנים בבופאלו עבר מקאדו ב-1977 לקבוצת ניו יורק ניקס. בהמשך עבר לשחק גם בבוסטון סלטיקס, דטרויט פיסטונס וניו ג'רזי נטס, במדיהן סבל מפציעות רבות ומירידה ביכולת המשחק שלו. עם זאת, ב-1981 עבר ללוס אנג'לס לייקרס, והיה חלק חשוב בקבוצה שזכתה בשתי אליפויות NBA בשנים 1982 ו-1985. בנוסף, הוא הפסיד עמה פעמיים בסדרת הגמר של הליגה. מקאדו תרם לקבוצה כשחקן מחליף, תחת הכוכבים מג'יק ג'ונסון, כרים עבדול-ג'באר וג'יימס וורת'י. ב-1986 הוא עבר לקבוצת פילדלפיה 76', בה שיחק עד לסיום העונה.

ב-1986 עבר מקאדו לאיטליה, אל קבוצת טרסר מילאנו. הוא שיחק בקבוצה ארבע שנים והוביל אותה לשתי אליפויות איטליה ולשתי זכיות בגביע אירופה לאלופות, כאשר הוא משיג ממוצעים של 26.1 נקודות ו-10.2 ריבאונדים למשחק. ב-1988 הוא זכה בתואר ה-MVP של פיינל פור היורוליג. לאחר מכן עבר לשחק בקבוצות האיטלקיות פורלי ופבריאנו בטרם פרש מכדורסל ב-1992, בגיל 41.

בשנת 2000 הוכנס מקאדו להיכל התהילה של הכדורסל, וב-2008 נבחר לאחד מ-50 התורמים הגדולים ליורוליג בכל הזמנים. לאחר פרישתו ממשחק החל לשמש כעוזר המאמן בקבוצת מיאמי היט.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.nba.com/history/players/mcadoo_bio.html בוב מקאדו] באתר היסטוריית ה-NBA
* [https://web.archive.org/web/20110622072656/http://www.nba.com/coachfile/bob_mcadoo/ דף המאמן] באתר ה-NBA

קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
קטגוריה:כדורסלני באפלו ברייבס
קטגוריה:כדורסלני ניו יורק ניקס
קטגוריה:כדורסלני בוסטון סלטיקס
קטגוריה:כדורסלני ניו ג'רזי נטס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס לייקרס
קטגוריה:כדורסלני פילדלפיה 76'
קטגוריה:כדורסלני אולימפיה מילאנו
קטגוריה:זוכי פרס ה-MVP של העונה הסדירה ב-NBA
קטגוריה:משתתפי משחק האולסטאר של ה-NBA
קטגוריה:היכל התהילה של הכדורסל: כדורסלנים
קטגוריה:מלכי הסלים של ה-NBA
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:בחירות דראפט של באפלו ברייבס
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: כדורסלנים
קטגוריה:חברי היכל התהילה של כדורסל המכללות
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1951
סיביל באואר

סיביל באואר (באנגלית: Sybil Bauer; 18 בספטמבר 1903 – 31 בינואר 1927) הייתה שחיינית אמריקאית. היא האלופה האולימפית הראשונה במשחה ל-100 מטר גב ושיאנית העולם. 

באואר הייתה לאישה הראשונה בעולם ששיפרה שיא עולם של גברים.

== ביוגרפיה ==
באואר נולדה בשיקגו, אילינוי. היא בתם של מהגרים נורווגים. היא התאמנה תחת הדרכתו של ויליאם "ביל" באכרך יחד עם ג'וני וייסמילר, נורמן רוס, רוברט סקלטון, אתל לאקי ואלופים אולימפיים נוספים.

בתחרות שחייה שנערכה בברמודה בשנת 1922 קבעה באואר במשחה ל-440 יארד גב שיא עולם חדש של 6:24.8 דקות, שיפור ב-4 שניות לשיא העולם של סטאבי קרוגר (שיא עולם לגברים).

באולימפיאדת פריז (1924) זכתה באואר במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:23.2 דקות, לפני פיליס הרדינג מבריטניה (1:27.4 דקות) ובת ארצה איילין ריגין (1:28.2 דקות).

באואר למדה באוניברסיטת נורת'ווסטרן. היא שיחקה בנבחרות הכדורסל וההוקי שדה של האוניברסיטה, בנוסף לנבחרת השחייה. היא הייתה מאורסת לכתב ספורט בשיקגו אד סאליבן שמאוחר יותר התפרסם בעיקר כמנחה תוכנית אירוח ברשת CBS. היא לא הצליחה להגשים את חלומותיה להתחתן ולסיים את לימודיה משום שחלתה במחלת הסרטן ממנה נפטרה בגיל 23.

== השגים ותארים ==
*בין השנים 1921–1926 קבעה באואר 23 שיאי עולם חדשים וזכתה ב-6 תוארי אליפות ארצות הברית במשחה ל-100 מטר גב.
*בשנת 1967 זכתה באואר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.[https://web.archive.org/web/20120126010245/http://www.ishof.org/Honorees/67/67sbauer.html]

== ראו גם ==
*התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב (ויקיפדיה הגרמנית)

== קישורים חיצוניים ==

* 

קטגוריה:שחייניות גב
קטגוריה:שחייניות גב אמריקאיות
קטגוריה:שחייני גב אמריקאים
קטגוריה:שחייניות באולימפיאדת פריז (1924)
קטגוריה:אלופות אולימפיות אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:שיאניות עולם אמריקאיות: שחייה
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו מסרטן
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו מסרטן
קטגוריה:שיקגו: אישים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1903
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1903
קטגוריה:אמריקאיות שנפטרו ב-1927
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1927
אריק וייטאקר

אריק וייטאקר (באנגלית: Eric Whitacre; 2 בינואר 1970, נבדה) הוא מלחין, מנצח ומרצה אמריקאי, שמחבר מוזיקה מקהלתית, יצירות ולכלי נשיפה מעץ ומוזיקה אלקטרונית. הוא הופיע כמנצח אורח עם הרכבים ברחבי אירופה, אסיה, אוסטרליה ושתי האמריקות. הוא שואב את השראתו ממוזיקת פופ וממוזיקה אלקטרונית ונודע בעבודתו עם מקהלות וירטואליות - יצירת קהילה כוראלית באמצעות האינטרנט.

== קורות חייו ==
וייטאקר, מלחין, מנצח ומרצה, נעשה תוך זמן קצר לאחד המלחינים הפופולריים והמבוצעים ביותר בקרב בני דורו והוא מתואר כ"החלילן מהמלין של המוזיקה המקהלתית". "היופי שלא מן העולם הזה ועושר הדמיון" (לוס אנג'לס טיימס) ו"הישירות והעוצמה הרגשית" (אמריקן רקורד גאייד) המאפיינים את המוזיקה של וייטאקר מחוללים תגובה רגשית עמוקה בקהל המאזינים ובנגנים כאחד. בשנת 2008 השיג התקליטור שלו 'Cloudburst' (בהפקת האנסמבל הבריטי "פוליפוניה" בחברת היפריון) מעמד מפתיע של רב-מכר בינלאומי, התייצב בראש הרשימה הקלאסית והיה מועמד לגראמי. בדבריה הנלהבים של רשות השידור הבריטית, "הדבר שהולם בך ישירות הוא הרושם של כנות, אופטימיות ואמונה המוחלטת, שאין בו שמץ של העמדת פנים. זו מוזיקה שמעלה חיוך על פניך". וייטאקר נודע אולי יותר מכל במיזמי המקהלה הווירטואליים שלו, "Sleep" ו-"Lux Aurumque " ביוטיוב.

וייטאקר החל את הכשרתו המוזיקלית בלימודי תואר ראשון באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס, שם למד הלחנה אצל מלחין האוונגארד האוקראיני וירקו באלי וניצוח מקהלות אצל דייוויד ויילר. וייטאקר המשיך בלימודי מוסמך בבית הספר ג'וליארד, שם היה תלמידו של ג'ון קוריליאנו. יצירתו פורצת הדרך "גן-עדן אבוד: צללים וכנפיים", המשלבת השפעות של ממוזיקת טראנס, מוזיקה אלקטרונית ואנימה עם מסורות של מוזיקה כוראלית, קולנוע ואופרה, זכתה בפרס ASCAP ובפרס ריצ'רד רוג'רס. בשנת 2010 כתב וייטאקר אורטוריה ראשונה באורך מלא למקהלה, סופרן סולו ותזמורת, והלחין יצירה לפי הזמנת תזמורת רדיו ברלין וכן יצירה גדולה לתזמורת הסימפונית של לונדון, שתבצע אותה באוקטובר 2010.

אריק וייטאקר נשוי לזמרת הישראלית הילה פליטמן. הם הורים לבן וחיים בלוס אנג'לס.

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מנצחים אמריקאים
קטגוריה:מורים למוזיקה באמריקה
קטגוריה:מלחיני מוזיקה אלקטרונית
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס
קטגוריה:בוגרי בית הספר ג'וליארד
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-20
קטגוריה:מלחינים אמריקאים במאה ה-21
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1970
כריסטיאן צ'אווס

חוסה כריסטיאן צ'אבס גרזה
חוסה כריסטיאן צ'אווס גרזה (בספרדית: Christian Chávez; נולד ב-7 באוגוסט 1983) הוא שחקן וזמר מקסיקני. ידוע בתור חואן "גובאני" מנדס לופז בטלנובלה "Rebelde", ובתור חבר בלהקת "RBD".

==קריירה==
ההצלחה של הטלנובלה "Rebelde" הובילה להקמת הלהקה "RBD". צ'אווס השתתף בטלנובלה פופולרית נוספת, "כיתה 406", בתפקיד פרצ'ו, יחד עם שותפיו מ-"Rebelde", אנהי, דולסה מריה, ואלפונסו הררה. בחודש יוני 2007 הוא הופיע על הבמה במופע "היום אני לא יכול לקום", במאי 2008 הוא השתתף ב"אבניו Q", הגרסה המקסיקנית של המקור, שם שיחק בתור הדמויות הראשיות, אאוג' (פרינסטון) ורודרי (רוד). הנוכחות שלו במופע הייתה אמורה להיות אחת האטרקציות.

ב-2016 החל לשחק בטלנובלה "להתעורר לצדך" בתפקיד של כריסטיאן ליל, לצידו של דניאל ארנס.

בשנים 2018–2019 הוא שיחק בטלנובלה "Like, la leyenda" מבית רשת Las Estrellas.

בשנת 2021 גילם את מת'יאס בטלנובלה "המזל של לולי" <small>(אנ')</small> מבית רשת הטלוויזיה האמריקאית טלמונדו, לצדם של גבי אספינו וקרלוס פאנס.

==חיים אישיים==
בשנת 2005, נישא צ'אווס לבן זוגו BJ מרפי. בחודש ספטמבר 2007 הוא הואשם שניסה לפגוע בבעלו, BJ מרפי, הוא הכחיש את השמועות, וביוני 2009 התגרשו השניים.

בשנת 2007 הזמר נעצר כאשר הוא ניסה לקנות מריחואנה בניו יורק, הוא התנצל על האירוע, ומאוחר יותר להקתו "RBD" הצהירה שהם נותנים לו את תמיכתם אף על פי שעשה טעות.

אף על פי, שהוא תומך בזכויות ההומואים, הוא אמר שהוא לא רוצה שיראו אותו בתור נציג של הקהילה הגאה. עם זאת, בחודש יוני 2008, הוא הופיע בעמוד הראשון של מגזין חדש של הומואים מקסיקני. הוא מעריץ גדול של S.L, בנפיקה ליסבון של פורטוגל, ואמר שראה כבר את כל המשחקים.

==דיסקוגרפיה==
===אלבומי אולפן (סולו)===
*2010: Almas Transparente

===סיבובי הופעות (סולו)===
*2009: Pocket Show
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:זמרים להט"בים מקסיקנים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה מקסיקנים
קטגוריה:שחקנים להט"בים
קטגוריה:מקסיקנים שנולדו ב-1983
מוסדות הר"ן

הרב צבי וויספיש ראש מוסדות הר"ן
"מוסדות הר"ן בארץ הקודש" (הר"ן ראשי תיבות: הרב נחום; על שם הרב נחום משאדיק, שראש המוסדות הוא מצאצאיו) הוא שם כולל למוסדות חינוך שבראשם עומד הרב צבי וייספיש. המוסדות כוללים תלמודי תורה, מכינות לישיבות קטנות, ישיבה קטנה, ישיבה גדולה וכוללי אברכים בישראל.

== המוסדות ==
בשנת 1983 הקים הרב צבי וייספיש, אז אברך צעיר, את כולל הר"ן, כולל אברכים בשכונת רמות בירושלים. הכולל מנה מאות אברכים ונחשב מהגדולים בישראל. האווירה בכולל הייתה תובענית יותר מהמקובל אז. הוא דרש למשל מהאברכים להשתתף בתפילת שחרית בכולל. כמו כן הנהיג "סדר מוסר" והביא מרצים שייתנו שיחות מוסר בפני תלמידי הכולל, בניגוד לנהוג בכוללים אחרים שבהם לומדים גמרא והלכה בלבד.

בהמשך פתח הרב וייספיש מוסדות נוספים. הרב יוסף שלום אלישיב והרב שמואל אוירבך סייעו לו בגיוס כספים. במשך השנים הקים רשת תלמודי תורה בשם "יחי ראובן" (על שם חותנו הרב ראובן פיין), עם סניפים בשכונת רמות בירושלים, בביתר עילית ובאופקים; וכולל נוסף בשכונת קריית הרצוג בבני ברק.

בשנת 1998 הקים הרב וייספיש יחד עם הרב שמואל רבר ישיבה קטנה בשם "ישיבת ים התורה" בירושלים. בשנת 2014, על רקע המחלוקת בציבור הליטאי, פרש הרב רבר עם הצוות ורוב התלמידים והקים את ישיבת אוצר התורה.

בשנת 1990 הוקמה ישיבה גדולה בירושלים בשם "ישיבת אבן ישראל", שסונפה לישיבת יד אהרון, בראשות הרב יהושע אייכנשטיין. הרב אייכנשטיין פרש בשנת תשס"ו (2006) עם מרבית הבחורים. לישיבה הובא הרב חזקיהו יוסף שרייבר יחד עם קבוצת תלמידיו. כעבור שנה פרשו שאר התלמידים הוותיקים ונותרה בישיבה קבוצת תלמידי הרב שרייבר.

בשנת 2017 פתח הרב וייספיש ישיבה לצעירים בשם ישיבת הגרי"ש.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.yeshiva.org.il/wiki/index.php?title=ים_התורה ים התורה בויקישיבה]
* [http://video.yehudim.net/play.php?vid=867| דרשה של הרב וייספיש בישיבתו "אבן ישראל" בחודש אלול, מאתר "יהודים נט"]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישיבות קטנות ליטאיות
קטגוריה:ישיבות גדולות בישראל
קטגוריה:ישיבות ליטאיות בישראל
קטגוריה:מוסדות לימוד תורניים
קטגוריה:רשתות בתי ספר בישראל
קטגוריה:ישראל: כוללי אברכים
קטגוריה:רמות אלון
איי המלכה אליזבת

250 פיקסלים

איי המלכה אליזבת (באנגלית: Queen Elizabeth Islands; בצרפתית: Îles de la Reine Élisabeth; נקראו בעבר "איי פארי" או "ארכיפלג פארי") הם קבוצת האיים הצפוניים ביותר בארכיפלג הארקטי הקנדי, והם מחולקים בין הטריטוריות נונאווט והטריטוריות הצפון-מערביות, בצפון קנדה. איים אלו הם גם המעבר הראשון שאנשים מאירופה גילו בין האוקיינוס האטלנטי לבין האוקיינוס השקט.

==היסטוריה==
הגילוי הראשון של האיים על ידי האירופיים התרחש כבר ב-1616. 

האיים לא התגלו ולא שורטטו במלואם עד למשלחות הבריטיות אל המעבר הצפון-מערבי ומאוחר יותר המגלים הנורווגים במאה התשע עשרה.

בשנת 1820 שט בין האיים מגלה הארצות באזור הארקטי סר ויליאם פארי, על סיפונה של ה-Hecla. בעקבות זאת, כונו כל האיים על שמו ארכיפלג פארי. ב-1953 עם הכתרתה של אליזבת השנייה כמלכת קנדה, כונו האיים על שמה "איי המלכה אליזבת" והשם איי פארו עבר לשמש רק את חלקו הדרומי והדרום מערבי של הארכיפלג.

==גאוגרפיה==
שטח האיים הוא 419,061 קמ"ר. 

הארכיפלג מחולק לאזורים כדלהלן:
* האי אלסמיר – שהוא הצפוני ביותר והגדול ביותר מבין איי הארכיפלג; הוא האי העשירי בגודלו בעולם
* איי סברדרופ – האיים שממוקמים ממערב לאלסמיר ומצפון למפרץ הנורווגי;
* איי פארי – הכוללים את שאר האיים הדרומיים, המערביים יותר והצפוניים למצרים: לנקסטר (Lancaster Sound), בארו (Barrow Strait), ויקונט מלוויל (Viscount Melville Sound) ומקקלור. 

מדרום למצרים (לנקסטר, ויקונט מלוויל ומקקלור) נמצאים שאר איי הארכיפלג הארקטי הקנדי.

בנוסף על האי אלסמיר כולל הארכיפלג איים נוספים מהגדולים בעולם, בהם האיים אקסל הייברג (Axel Heiberg), האי דבון (Devon isl; האי הלא-מיושב הגדול בעולם), האי מלוויל ואי הנסיך פטריק.

==אוכלוסייה==
עם אוכלוסייה של פחות מ-400 נפש האיים קרובים להגדרה של לא מיושבים. ישנם רק שלושה מקומות של התיישבות קבועה על האיים. שניים מהם על האי קורנוואליס (Cornwallis Island) ואחד על האי אלסמיר. בנוסף ישנם עוד כמה נקודות קטנות המשמשות בעיקר כתחנות מחקר. ישנן נקודות המיושבות רק בחלק מעונות השנה וגם כאן ברוב המקרים מדובר בנקודות מחקר. בנוסף קיימת בארכיפלג תעשייה של קידוחי נפט.

==מנהל==
עד 1999 איי המלכה אליזבת' היו חלק ממחוז באפין בטריטוריות הצפון מערביות. עם הקמתה של טריטוריית נונאווט ב-1999 כל האזורים בארכיפלג שממזרח לקו אורך 110 מערב (110th meridian west) הפכו להיות חלק ממחוז קיקיקטלוק (Qikiqtaaluk Region) בטריטוריה החדשה, אזורים אלו היוו את חלקו הגדול של הארכיפלג. כל שאר האזורים נשארו בטריטוריות הצפון מערביות. האיים המרכזיים שנותרו במלואם בטריטוריות הצפון מערביות הם: אי הנסיך פטריק, אגלינטון ואמרלד. האיים מלוויל, המלך מקנזי ובורדן חולקו בין שתי הטריטוריות. 

מתחת לחלוקה לטריטוריות קיימת חלוקה אדמיניסטרטיבית לשני אזורים מוניציפליים. אזור אחד ששטחו 450 קמ"ר בלבד מהווה עשירית האחוז משטח הארכיפלג אולם הוא כולל את שני היישובים הגדולים יחסית שבאיים ולכן גם כמעט כל האוכלוסייה של האיים נכללת בתוכו. האזור השני כולל את רוב השטח אולם נכלל בו רק יישוב אחד שהוא למעשה תחנת מחקר המונה 5 אנשים בלבד.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:נונאווט: איים
קטגוריה:הטריטוריות הצפון-מערביות: איים
קטגוריה:איים באוקיינוס הקרח הצפוני
ג.פ.או.

פליקס דזרז'ינסקי, ראש הג.פ.או. הראשון ואבי השירותים החשאיים הסובייטיים.
המנהל הפוליטי הממלכתי או הג.פ.או. (ברוסית: Государственное политическое управление) היה שירות הביטחון של ברית המועצות בין השנים 1922 ו-1923. 

הוא החליף את הצ'קה כשהוקם ב-6 בפברואר 1922 ופעל כמנגנון דיכוי מודיעיני עד 1923, אז הפך לאו.ג.פ.או. – המנהל הפוליטי הממלכתי המאוחד (ברוסית: Объединённое государственное политическое управление), שלא המשיך להתקיים זמן רב וביולי 1934 התאחד עם משרד הפנים שנקרא הנקוו"ד: הקומיסריון העממי לענייני פנים.
==היסטוריה==
עם הקמת הג.פ.או. בשנת 1922 בראש הארגון עמדה ועדה שכללה אישים כדוגמת:
* פליקס דזרז'ינסקי, יו"ר הארגון
* יוסף אונשליכט, סגן ראש הארגון, הוצא להורג בשנת 1938
* פיליף מדבד, ראש הארגון במוסקבה, הוצא להורג בשנת 1937
* סטניסלב מסינג, ראש הארגון בלנינגרד, הוצא להורג בשנת 1937
* ויאצ'סלב מנז'ינסקי, ראש מנהל מבצעי, נפטר בשנת 1934. לאחר דזרז'ינסקי עמד בראש הארגון.
* גנריך יגודה, ראש המנהל המיוחד, הוצא להורג בשנת 1938. אחריו מנז'ינסקי היה בראש הארגון.
* גלב בוקי, ראש המינהל לנושאים מיוחדים, הוצא להורג בשנת 1937
* יאקוב פטרס, ראש האגף המזרחי, הוצא להורג בשנת 1938
==ראש הג.פ.או.==
* פליקס דזרז'ינסקי 
==ראו גם==
*נקוו"ד
==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ברית המועצות: ארגונים ממשלתיים
קטגוריה:קהילת המודיעין הסובייטית
בלז דה מונלוק

בְּלֵז דה מוֹנְלוּק (בצרפתית: Blaise de Montluc; בערך 1502 - 26 ביולי 1577) היה מרשל צרפת בימיו של מלך צרפת אנרי השלישי ואיש צבא בימיהם של מלכי צרפת פרנסואה הראשון, אנרי השני, פרנסואה השני ושארל התשיעי. הוא נודע בעיקר בשל ספר הזיכרונות שלו, "רשימותיו של אדון בלז דה מונלוק" (Commentaires de Messire Blaise de Montluc), שיצא לאור אחרי מותו.

== חייו ==
דה מונלוק נולד בעיר קונדום (כיום במחוז ז'ר (Gers) שבחבל מידי-פירנה בדרום-מערב צרפת). למרות היותו הבן הבכור, חפץ להתקיים על חרבו כאיש צבא כמו רבים מאציליה של גסקוניה. בתחילה שירת בחיל הקשתים של צרפת באיטליה ולחם כמעט בכל מלחמותיו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת.

הוא זכה בתואר אבירות לאחר ששימש כיועץ של פרנסואה דה בורבון, נסיך דה קונדה בקרב קרסול שבפיימונטה (11 באפריל 1544), שבו נחל פטרונו ניצחון על הספרדים ועל כוחות האימפריה הרומית הקדושה. בלז דה מונלוק התפרסם בשל הצטיינותו בהגנה על העיר סיינה, שנפלה בידי הספרדים ב-17 באפריל 1555 לאחר מצור שנמשך שמונה עשר חודשים.

במרוצת מלחמות הדת בצרפת שהחלו ב-1562, דה מונלוק, תומך נלהב בבית המלוכה הצרפתי, החזיק בחבל גיין שבאקוויטניה בשמו של מלך צרפת אנרי השלישי, שבתמורה העניק לו את התואר "מרשל צרפת" (1574). בלז דה מונלוק נפצע בקרב פעמים רבות, ופניו הושחתו כה הרבה עד כי נאלץ לעטות עליהם מסכה. הוא מת באסטיאק הסמוכה לעיר אז'ן שבדרום מערב צרפת.

בספרו "רשימותיו של אדון בלז דה מונלוק" (Commentaires de Messire Blaise de Montluc), שהופיע בבורדו ב-1592, תיאר את חמישים ושלוש שנות שירותו הצבאי (1521–1574). ספר זה, שאותו כינה מלך צרפת אנרי הרביעי "התנ"ך של החייל", הוא מן הטובים שבספרי הזיכרונות שנכתבו בידי צרפתים רמי מעלה שלא נמנו עם המלומדים. ייתכן שהכתיב את דבריו לפקיד שרשם אותם, וזאת בשל סגנונו הציורי, החי והעירני של הספר.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מרשלים צרפתים
קטגוריה:מלחמות הדת בצרפת
קטגוריה:ילידי 1499
קטגוריה:נפטרים ב-1577
המוטואים הלא-רשמיים של פולין

דגל ועליו המוטו "Za naszą i waszą wolność" בימי [[מרד נובמבר, 1831]]
לרפובליקה הפולנית אין מוטו מדינתי רשמי, כלומר, מוטו הקבוע מתוקף חוק.

יחד עם זאת, קיימים בפולין מספר מוטואים הנפוצים על פני כרזות, דגלים וסמלים שונים.

הביטוי "אלוהים, כבוד, מולדת" (בפולנית: "Bóg, Honor, Ojczyzna") הוא המוטו הנפוץ ביותר המודפס כיום על דגלים צבאיים בפולין.

ביטוי נוסף המתנוסס לעיתים קרובות על דגלים צבאיים הוא "עבור החופש שלנו ושלכם" (בפולנית: "Za naszą i waszą wolność"). הביטוי לקוח מהתקופה שבה חיילים פולנים שגלו מתחומי פולין המחולקת, נלחמו במסגרת תנועות עצמאות שונות ברחבי העולם.

קטגוריה:פולין: סמלים לאומיים
קטגוריה:מוטואים
וינס לומברדי

וינסנט תומאס לומברדי (באנגלית: Vincent Thomas Lombardi; 11 ביוני 1913 - 3 בספטמבר 1970) היה מאמן פוטבול אמריקני. לומברדי נחשב לאגדת פוטבול ולחלק משמעותי מהיסטוריית גרין ביי פאקרס. לאחר פטירתו ב-1970 נקרא על שמו גביע הסופרבול, גביע וינס לומברדי.

את קריירת האימון החל בסנט סיסיליה, בית ספר תיכון קתולי באנגלווד, ניו ג'רזי. לאחר מכן עבר לאמן באוניברסיטת פורדהאם בה למד ובאקדמיה הצבאית הלאומית של ארצות הברית. לומברדי אימן לראשונה בליגת ה-NFL בשנת 1954, כמתאם התקפה עבור ניו יורק ג'איינטס ובשנת 1956 עזר לה לזכות באליפות ה-NFL. בשנת 1959 עבר לומברדי לגרין ביי פאקרס כמאמנה הראשי ואימן אותה עד שנת 1967. בתשע עונות אלו זכה בחמש אליפויות מתוכן בשני סופרבולים רצופים. ב-1968 פרש מתפקיד מאמן הפאקרס והפך לג'נרל מנג'ר בקבוצה. ב-1969 חזר לקריירת האימון עבור וושינגטון רדסקינס אותה אימן עונה אחת בלבד. ב-3 בספטמבר 1970 נפטר לומברדי ממחלת הסרטן ממנה סבל. ב-1971 נכנס להיכל התהילה של ה-NFL.

==סטטיסטיקה==
{| class="wikitable"
|-
! rowspan="2" | קבוצה !!rowspan="2" | שנה !! colspan="5" | עונה סדירה !! colspan="4" | פלייאוף
|-
! ניצחונות !! הפסדים !! תיקו !! אחוז ניצחונות !! מיקום !! ניצחונות !! הפסדים !! אחוז ניצחונות !! תוצאה
|-
| פאקרס || 1959 || 7 || 5 || 0 || 0.583 || 4 ב-NFL מערב || || || ||
|-
| פאקרס || 1960 || 8 || 4 || 0 || 0.667 || 1 ב-NFL מערב || 0 || 1 ||0.000 || הפסד לפילדלפיה איגלס בגמר אליפות ה-NFL
|-style="background-color: #ffff00;"
| פאקרס || 1961 || 11 || 3 || 0 || 0.786 || 1 ב-NFL מערב || 1 || 0 || 1.000 || זכייה באליפות ה-NFL
|-style="background-color: #ffff00;"
| פאקרס || 1962 || 13 || 1 || 0 || 0.929 || 1 ב-NFL מערב || 1 || 0 || 1.000 || זכייה באליפות ה-NFL
|-
| פאקרס || 1963 || 11 || 2 || 1 || 0.846 || 2 ב-NFL מערב || || || || 
|-
| פאקרס || 1964 || 8 || 5 || 1 || 0.615 || 2 ב-NFL מערב || || || || 
|- style="background-color: #ffff00;"
| פאקרס || 1965 || 10 || 3 || 1 || 0.769 || 1 ב-NFL מערב || 2 || 0 || 1.000 || זכייה באליפות ה-NFL
|-style="background-color: #ffff00;"
| פאקרס || 1966 || 12 || 2 || 0 || 0.847 || 1 ב-NFL מערב || 2 || 0 || 1.000 || אלופת סופרבול 1 
|-style="background-color: #ffff00;"
| פאקרס || 1967 || 9 || 4 || 1 || 0.692 || 1 ב-NFL מרכז || 3 || 0 || 1.000 || אלופת סופרבול 2 
|- style="background-color: #F2F2F2;"
| colspan="2" | סה"כ בפאקרס || 89 || 29 || 4 || 0.754 || || 9 || 1 || 0.900 ||
|- 
| רדסקינס || 1969 || 7 || 5 || 2 || 0.583 || 2 ב-NFL מזרח || || || ||
|- style="background-color: #F2F2F2;"
| colspan="2" | סה"כ בקריירה || 96 || 34 || 6 || 0.738 || || 9 || 1 || 0.900 ||
|}

==ראו גם==
* גביע וינס לומברדי

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:מאמני פוטבול
קטגוריה:אבירי מסדר מלטה
קטגוריה:חברי היכל התהילה של הפוטבול המקצועני
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1913
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1970
קונו פון שטויבן

קונו פון שטויבן (בגרמנית: Kuno von Steuben; 9 באפריל 1855, אייזנך, פרוסיה – 14 בינואר 1935, ברלין, גרמניה הנאצית) היה גנרל גרמני, מפקד קורפוס בחיל הרגלים בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה ומפקד הארמייה ה-11 בחזית המקדונית.

==ביוגרפיה==
===תחילת הקריירה===
קונו היה בנו של הדוכס ברנדט פון שטויבן מושל סקסוניה וגנרל מיור בצבא הפרוסי. ב-1 במאי 1871 החל את לימודיו באקדמיה הצבאית הפרוסית וב-23 באפריל 1874 הוסמך כקצין רגלים בדרגת סגן משנה. עד לראשית המאה ה-20 שילב בין תפקידי הדרכה באקדמיה הצבאית, תפקידי מטה ופיקוד על גדודי רגלים. ב-3 בפברואר 1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-36 והוצב בגדנסק, ומספטמבר 1913 ועד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה פיקד על האקדמיה הצבאית הפרוסית בברלין.

===מלחמת העולם הראשונה ואחריתו===
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון שטויבן למפקד קורפוס המילואים ה-18 במסגרת הארמייה הרביעית הגרמנית ולחם עם כוחותיו בחזית המערבית במרוץ אל הים. פון שטויבן פיקד על כוחותיו בקרב שמפאן הראשון אשר בעקבותיו עוטר בעיטור פור לה מריט, ובהמשך בקרב ורדן שבמהלכו ספג הקורפוס שבפיקודו אבדות כבידות. ב-4 ביוני 1917 מונה פון שטויבן למפקד הארמייה ה-11 הגרמנית בחזית המקדונית.

ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של הגנרל הצרפתי לואי פראנשה ד'אספרה במתקפת הוארדאר במטרה להכריע את החזית המקדונית. עיקר המאמץ רוכז נגד הארמייה ה-11 הגרמנית בפיקודו של פון שטויבן והארמייה הראשונה של צבא בולגריה בפיקודו של סטפן נרזוב. הבולגרים קרסו בשלבים הראשונים של המתקפה ופון שטויבן הסיג את כוחותיו עד לעיר ניש בסרביה. ב-12 באוקטובר הוכנעו הגרמנים על ידי הארמייה הסרבית ה-1 ונסוגו לכיוון בלגרד. פון שטויבן חילק את הארמייה לשני גייסות ה-61 וה-62 והם המשיכו בנסיגה מסודרת צפונה וב-11 בנובמבר הגיעו לעיר סולנוק בהונגריה והניחו את נשקם. ב-31 בינואר 1919 פרש משירות פעיל.

פון שטויבן הלך לעולמו ב-1935 והוא בן 80. הוא נקבר בבית העלמין "אינווליד" בברלין.

==ראו גם==
* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית
קטגוריה:החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה: אישים
קטגוריה:אנשי צבא גרמנים במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מעוטרי פור לה מריט
קטגוריה:מפקדי גייסות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קטגוריה:מפקדי ארמיות בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1855
קטגוריה:גרמנים שנפטרו ב-1935
ארצו

אָרֶצוֹ (באיטלקית: Arezzo) היא עיר בטוסקנה שבאיטליה. זוהי עיר עתיקה שנוסדה על ידי האטרוסקים במאה ה-7 לפנה"ס. העיר פרחה בימי הביניים המאוחרים, והרובע העתיק שלה שומר על אופיו מתקופה זו. העיר היא בירת נפה באותו שם. מיקומה בדרום-מזרח טוסקנה, כ-80 ק"מ דרומית מזרחית לפירנצה. בעיר צולם הסרט האיטלקי על השואה "החיים יפים" (La Vita è bella).

==גאוגרפיה==
ארצו ממוקמת בדרום-מזרח טוסקנה, כ-80 ק"מ דרומית מזרחית לפירנצה. שוכנת על גבעה בגובה 296 מטר מעל פני הים, ומתנשאת מעל מישור ההצפה של נהר הארנו. הרובע העתיק של העיר הנמצא על צלע הגבעה, מוקף חומה ושומר על אופיו המדיביאלי.

==היסטוריה==
ארצו, בשמה הקדום ארטיום, היא אחת הערים העתיקות בטוסקנה. נוסדה על ידי האטרוסקים במאה ה-7 לפנה"ס. הייתה אחת משתים עשרה הערים החברות בליגה האטרוסקית. היא מוזכרת בכתבי ההיסטוריון הרומי טיטוס ליוויוס כאחת מה"בירות האטרוסקיות" (Capitae Etruriae). 

העיר נכבשה על ידי רומי בשנת 311 לפנה"ס. בתקופת מלחמת האזרחים הרומית (בעשור השני של המאה הראשונה לפנה"ס) תמכה ארטיום בסיעה הפופולרית, במהלך השתלטות הסיעה היריבה בראשות לוקיוס קורנליוס סולה, חרב חלק גדול מהעיר. אולם העיר התאוששה במהרה, ובתקופת שלטונו של אוגוסטוס הייתה לה שוב תקופת פריחה. לפי אחד המקורות הייתה אז העיר השלישית בגודלה באיטליה. 

במאה השלישית או הרביעית ניתן לעיר מעמד של בירת מחוז כנסייתי (דיוקסיה). בישופי העיר היו גם השליטים הפיאודליים שלה. בשנת 1098 השתחררה העיר משלטון הבישופים והפכה לעיר-מדינה עצמאית. בכך החלה תקופת פריחה חדשה, תקופה בה נבנו רוב המבנים העומדים כיום ברובע העתיק של העיר. מהבחינה המדינית ארצו תמכה בסיעת הגיבלינים והייתה במאבק מתמיד כנגד פירנצה שתמכה בגואלפים. מאבק זה נסתיים ב-1384 בניצחון פירנצה ומאז הפכה ארצו לבת חסות של פירנצה. 

==הקהילה היהודית בארצו==
ידיעות ראשונות על יהודים בעיר קיימות מסוף המאה ה-14, אז היו בה מספר בנקאים יהודים. הם גורשו ב-1406, אולם הורשו לשוב בהמשך המאה ה-15. ב-1557 הדוכס קוזימו הראשון התיר למספר משפחות יהודיות, שנמלטו מגזרות האפיפיור פאולוס הרביעי, להתיישב בארצו. אולם ב-1570 נאלצו היהודים לעזוב את העיר ולעבור, כמו כל יהודי הדוכסות הגדולה של טוסקנה, לגטו שהוקם בפירנצה. במחצית השנייה של המאה ה-18 שוב קמה קהילה יהודית קטנה בעיר, קהילה זו נתחסלה במהלך המאה ה-19.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.discovertuscany.com/arezzo// אתר אודות העיר] 
* 

קטגוריה:טוסקנה: ערים
פארק הרסטראו

אחד ממשעולי פארק הרסטראו
פסל [[היפהפייה הנרדמת בפארק הרסטראו]]
פארק הרסטראו (ברומנית: Parcul Herăstrău), ששמו הרשמי הוא הפארק הלאומי קרול השני (ברומנית: Parcul Naţional Carol al II-lea) (על שמו של קרול השני, מלך רומניה), הוא הפארק הגדול ביותר בבוקרשט, בירת רומניה.

הפארק, שגודלו הנוכחי הוא 1,100 דונמים, נוסד בשנת 1936 על חופי אגם הרסטראו, לאחר עבודות הניקוז שנערכו באזור. בתכנון הפארק נלקח בחשבון שבאזור זה כבר היה קיים שער הניצחון, שהוקם לאחר מלחמת העולם הראשונה. 

בשטח הפארק ניתן למצוא תיאטרון קיץ, בית מלון, מועדוני ספורט ומועדוני ספורט מים. על חופי האגם קיימות מסעדות ובתי קפה. בחלק מהפארק מצוי גם מוזאון הכפר המנציח את התרבות הכפרית הרומנית. בפארק מתארחות תערוכות פרחים ותזמורות המנעימות את שהות הנופשים בו.

משנת 1998 מוקדש חלק מהגן לתערוכה יפנית עולמית. החלק הזה קרוי "הגן היפני".

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [http://bucharest.romaniaexplorer.com/page_10834.html פארק הרסטראו באתר RomaniaExplorer] 

קטגוריה:רומניה: תרבות
הרסטראו
הרסטראו
מעלות רמר

{| class="wikitable" style="float:left"
! !! ממעלות רמר !! אל מעלות רמר
|-
| צלזיוס
| style="direction:ltr;" | [°C] = ([°Rø] − 7.5) × <sup>40</sup>⁄<sub>21</sub>
| style="direction:ltr;" | [°Rø] = [°C] × <sup>21</sup>⁄<sub>40</sub> + 7.5
|-
| פרנהייט 
| style="direction:ltr;" | [°F] = ([°Rø] − 7.5) × <sup>24</sup>⁄<sub>7</sub> + 32
| style="direction:ltr;" | [°Rø] = ([°F] − 32) × <sup>7</sup>⁄<sub>24</sub> + 7.5
|-
| קלווין 
| style="direction:ltr;" | [K] = ([°Rø] − 7.5) × <sup>40</sup>⁄<sub>21</sub> + 273.15 	
| style="direction:ltr;" | [°Rø] = ([K] − 273.15) × <sup>21</sup>⁄<sub>40</sub> + 7.5
|-
| רנקין 
| style="direction:ltr;" | [°R] = ([°Rø] − 7.5) × <sup>24</sup>⁄<sub>7</sub> + 491.67
| style="direction:ltr;" | [°Rø] = ([°R] − 491.67) × <sup>7</sup>⁄<sub>24</sub> + 7.5
|}

מעלות רמר (Rømer) הן יחידות מדידה לטמפרטורה שנקבעו בשנת 1701 על ידי האסטרונום הדני אולה רמר ומסומנות באמצעות Rø°.

בסולם רמר, נקבע האפס כנקודת הקיפאון של מי מלח בריכוז רוויה, ו־60 מעלות נקבעו כנקודת הרתיחה של המים. לאחר שהבחין כי נקודת הקיפאון של מים מזוקקים היא בערך ב־1/8 הדרך בין שתי הנקודות הללו, קיבע רמר מחדש את נקודת קפיאת המים ל־7.5 מעלות. שינוי זה שינה אך במעט את הסולם, אך פישט את הגדרת הטמפרטורה תוך התייחסות למים מזוקקים. סימלן של מעלות רמר הוא R°, אך מאז שהומצאו מעלות רנקין, ניתן למעלות רמר הסימול Rø°.

מערכת זו שימשה כהשראה לדניאל פרנהייט כשהמציא את מערכת מעלות פרנהייט בשנת 1724.

==ראו גם==
* יחידות מידה לטמפרטורה
* יחידות מידה על שם אישים

==הערות שוליים==

רמר
קטגוריה:יחידות מידה בכימיה
סואו"ד

סואו"ד או בשמה המלא המערכת המאוחדת לעיבוד נתונים על האויב (רוסית:СОУД; Система объединенного учета данных о противнике) היא המקבילה הרוסית לאשלון.

==היסטוריה==
החלטה על הקמת המערכת התקבלה ב-1977 בתקופת המלחמה הקרה והייתה משותפת לכל מדינות ברית ורשה, היא החלה לפעול ב-1979 לקראת אולימפיאדת 1980 במוסקבה. במערכת עשו שימוש שירותי הביון של צ'כוסלובקיה, בולגריה, רומניה, וייטנאם, קובה, מונגוליה, פולין והונגריה. בתקופה הסובייטית המינהל ה-16 בקג"ב ומינהל 6 בגר"ו הסובייטי הפעילו את המערכת, כיום המערכת מופעלת בידי פס"ב, שירות האבטחה הפדרלי וגר"ו.

==תשתיות==
בשונה מאשלון, סואו"ד הייתה מערכת חשאית מאוד שהתפרסמה במערב, בעקבות פרסומו של עריק הקג"ב, אולג גורדייבסקי . המערכת הכילה שני מרכזי מחשבים גדולים: הראשון במוסקבה, השני - במזרח גרמניה. המערכת עבדה עד 1989, אז בעקבות איחוד גרמניה מרכז המחשבים הפך לרכוש של שירות הביון הפדרלי של גרמניה. בעקבות איבוד המחשב, המערכת איבדה חלק משמעותי מיכולותיה. אולם, הרשויות הרוסיות היו נחושות לשקם את המערכת; בתחילת שנות ה-90 שרידי מערכת סואו"ד הוקמו מחדש ונוסדה מערכת ביון רוסית חדשה, נבנו תחנות חדשות והתחנות הישנות שוקמו ושופצו. אחת מתחנות ההאזנה שהייתה נושא לחיכוכים בין האמריקנים לרוסים, הייתה התחנה בלורדס, קובה. במהלך כל שנות ה-90 התוכנית הופעלה על ידי פאפס"י - הסוכנות הפדרלית לתקשורת ממשלתית. המערכת מכילה שורת מתקני האזנה ברחבי העולם, כמו מתקן האזנה בקובה ובווייטנאם. עד שנת 2000 היה קיים הסכם בין רוסיה לקובה על אחזקת המתקן אך בשנת 2001 הבסיס בקובה נסגר וכל העובדים הרוסים פונו.

==ראו גם==
* אשלון - המערכת המערבית המקבילה, המופעלת על ידי ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, קנדה, אוסטרליה וניו זילנד.
* פרנצ'לון - המערכת הצרפתית המקבילה.
* מתקן המודיעין לורדס
* המערכת לפעולות חקירה מבצעיות

==קישורים חיצוניים==
*[https://web.archive.org/web/20100517061346/http://www.agentura.ru/dossier/russia/fapsi/soud/ מידע על המקבילה הרוסית למערך אשלון]
*[https://web.archive.org/web/20100904073803/http://www.fas.org/irp/world/russia/soud/index.html סואו"ד באתר פדרציית המדענים האמריקנית]
*[https://web.archive.org/web/20160427014909/http://lubyanka.ru/allabout/technics/2008/11/20/technics_14343.html מידע כללי אודות סואו"ד]

==הערות שוליים==

קטגוריה:הצפנה
קטגוריה:רוסיה: צבא וביטחון
קטגוריה:אמצעי איסוף מודיעין
קטגוריה:מודיעין אותות
גדליה אייזמן

הרב גדליה אייזמן (י"ד באייר תר"ע, 23 במאי 1910 – ג' בתשרי תשע"ב, 1 באוקטובר 2011) היה משגיח בישיבת קול תורה במשך שנים רבות. כונה "זקן המשגיחים".

==ביוגרפיה==
נולד בוורשה למשפחה מחסידות אלכסנדר. גדליה היה אחד משמונה ילדים היה השביעי לגדליה היה אחות צעירה ממנו בשמונה שנים אשר הייתה חילונית וחיה את חיה בתל אביב, יחסיהם היו קרובים לבבים ועקבים, גדילה היה האח היחיד במשפחה אשר נשא והיה חרדי, רבים ממשפחתו הקרובה נרצחה בשואה וקרוביו אשר עלו לפני מלחמת העולם השנייה גרו בתל אביב וחיו חיים חילוניים לחלוטין . בצעירותו למד בישיבת קמניץ אצל הרב ברוך בר ליבוביץ וכן בקלעצק בליטא הפולנית, שבה היה המשגיח הרב יחזקאל לוינשטיין. נישא לחיה ליבא לבית אידלמן מווילנה.

כשהיה חשש שיגויס לצבא הפולני נמלט לארץ ישראל בעזרת סרטיפיקט שהשיג לו הרב צבי יהודה הכהן קוק, שעמו התכתב על תורתו של אביו הראי"ה קוק. למד בישיבת מרכז הרב. בבחרותו שימש כמשגיח בישיבת מקור חיים בירושלים. לאחר נישואיו, המשיך ללמוד בכולל של ישיבת מרכז הרב, עד שבשנת ה'תש"ד החל לכהן כמשגיח בישיבת קול תורה.<ref>ראו: , עמ' 108</ref> בתפקידו כמשגיח הרב אייזמן הנהיג משטר קפדני.
הרב אייזמן עם הרב [[שלמה זלמן אוירבך ראש ישיבת קול תורה]]

בשלהי שנות ה-70, הודיע לפתע הרב אייזמן להנהלת הישיבה על פרישתו מתפקידו לאלתר. לתלמידיו הקרובים הסביר שהוא חש שלפעמים בהקפדתו על הנהגה שלילית של תלמיד מתגנבת עצבנות הנובעת מזקנתו, ועל כן איננו יכול להמשיך בתפקידו. לנוכח ההפצרות הרבות הסכים להמשיך ולשמש כיועץ חינוכי לתלמידי הישיבה. הקדיש שעות רבות מדי יום לשיחות אישיות עם תלמידים במקומו בשולי בית המדרש.

בי"ד באייר תש"ע, יום הולדתו המאה, הכינו לו רבים מתלמידיו הפתעה. הם השכימו להתפלל עמו שחרית בהיכל הישיבה, ואחרי התפילה ליווהו בשירה וריקודים לביתו, כשהם מאחלים לו מזל טוב ואריכות ימים. הרב אייזמן לא הגיב להמולה סביבו.

נפטר בליל שבת ג' תשרי ה'תשע"ב בבית בנו יוסף שבשכונת בית וגן, שם התגורר בשנותיו האחרונות. נקבר בהר המנוחות בירושלים.

===מתלמידיו===
* הרב ישראל מאיר לאו, הרב הראשי לישראל לשעבר
* הרב דוד הקשר מראשי ישיבת קול תורה
* הרב יהודה עדס, ראש ישיבת קול יעקב
* הרב שלמה מחפוד
* הרב אביגדר נבנצל, רב העיר העתיקה בירושלים
* חתנו, הרב שלמה ברויאר, משגיח ישיבת בית מתתיהו

===ספרו===
שיחותיו יצאו לאור בסדרת הספרים "גידולי מוסר". הכרך הראשון יצא על ידי תלמידיו בחייו (ירושלים תשס"ח) ולאחר פטירתו, יצאו לאור שני כרכים נוספים שנערכו על ידי חתנו, הרב שלמה ברויאר.

==לקריאה נוספת==
* בנימין גינצבורג, רבי גדליה, ירושלים: 'מוסר בגדלות', תשפ"ג

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* שמואל ברוך גנוט, [http://www.shabes.net/bsd/index.php?option=com_content&view=article&catid=56%3Astoriesrabanim&id=1675%3Aeisman&Itemid=83 רבי גדליה אייזמן] ב"אתר השבת".משוחח עם הרב [[אלחנן משה קונשטט (מימין)]]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:רבני ישיבת קול תורה
קטגוריה:בוגרי ישיבת מרכז הרב
קטגוריה:משגיחים ישראלים
קטגוריה:רבנים חרדים ישראלים
קטגוריה:בוגרי ישיבת כנסת בית יצחק-קמניץ
קטגוריה:בוגרי ישיבת סלוצק-קלצק
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:רבנים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:בית וגן: רבנים
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1910
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
מחמוד מע'זנה

מחמוד מע'זנה (בפרסית: محمود غزنوی; 2 בנובמבר 971 – 30 באפריל 1030), הידוע גם כימין א-דוולה מחמוד, היה השליט הידוע ביותר מן השושלת הע'זנווית ששלט בין 997 ל-1030. מחמוד הפך את העיר ע'זנה (ע'זני באפגניסטן) לבירה עשירה של אימפריה שהשתרעה, במובנים של ימינו, מאפגניסטן לתוך שטחי איראן ופקיסטן, כמו גם לשטחים של צפון-מערב הודו. מחמוד מע'זנה היה הראשון שנשא בתואר סולטאן לתיאור עוצמתו, אף על פי ששמר על כפיפות נומינלית לח'ליפה.

מחמוד היה בנו של סבוכ תגין , שירש את הממלכה העצמאית למחצה שהקים אלפ תגין, שהיה מצביא ממלוכי חשוב של האמירות הסאמאנית. סבוכ תגין שמר על כפיפות נומינלית לממלכה הסאמאנית. ב-994 הצטרף מחמוד לאביו במסע הצבאי לכיבוש ח'וראסאן, שמרדה במרות הסאמאנית, ולסיוע לאמיר הסאמאני נוח השני. האמירות הסאמאנית נחלשה מאוד בתקופה זו ועמדה מול האיום המתגבר של התפשטות הקראח'אנים. בעקבות הצלחתם של סבוכ תגין ושל מחמוד קיבל האחרון אחריות על ח'וראסאן ועל העיר המרכזית נישאפור.מחמוד מע'זנה

בן זוגו של מחמוד היה מאלכ איאז (). איאז היה עבד גאורגי שנלקח בקרב על ידי הסולטן. לאחר שהסולטן התאהב בו הוא שחררו מעבדות וקידם אותו לדרגת קצין וגנרל בצבא הסולטן, שם הוכיח את עצמו באופן מרשים. הזוגיות בין השניים היוותה השראה לשירים וסיפורים שונים. יחסיהם של מחמוד ואיאז הושוו לסיפורי אהבה מפורסמים בתרבות הפרסית, דוגמת לילא ומג'נון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איראן: היסטוריה
קטגוריה:אפגניסטן: היסטוריה
קטגוריה:פקיסטן: היסטוריה
קטגוריה:אנשי מלוכה להט"בים
קטגוריה:להט"בים בימי הביניים
קטגוריה:ילידי 971
קטגוריה:נפטרים ב-1030
Yes Base

yes Base היה ערוץ טלוויזיה ייעודי ישראלי של חברת דורי מדיה ספייק, אשר שודר בין השנים 2009 ל-2015 בחברת הלווין yes באפיק 16 ובמקביל בחברת הכבלים HOT תחת השם HOT Family באפיק 4 (ובעבר גם בכבלים האנלוגים).

הערוץ שידר תוכניות אירוח ובידור לצד אופרות סבון ותוכניות דרמה בעיקר בשידורים חוזרים לצד עונות חדשות של סדרות. "תוכנית הדגל של הערוץ" הייתה "היפים והאמיצים" על כל עונותיה. בשנים האחרונות לשידורי הערוץ עם מגמת חיזוק ערוצי הסדרות בתשלום (הערוץ היה כלול בחבילת הבסיס בשתי החברות) הערוץ שידר שידורים חוזרים בלבד.

== היסטוריה ==
ערוץ HOT Family החל בשידוריו ב-4 בינואר 2009 והיווה חלק משינוי ומיתוג מחודש של ערוצי הסדרות ב-HOT. שמו של הערוץ ואופיו היוו מעין חזרה לשנותיו הראשונות של ערוץ 3 בכבלים שנקרא גם "ערוץ המשפחה".

ב-yes שודר בשם "yes stars base" (החליף את ערוץ 3 ב-YES אשר שודר לפני כן ב-yes במקביל לשידורו בחברת הכבלים, והפך לערוץ בלעדי ל"הוט")

באוגוסט 2010 השתנה שם הערוץ ב-yes ל"yes Base". תוכניות נוספות הועברו אל הערוץ מערוץ "אקסטרה הוט", אשר הפסיק את שידוריו, ושודרו בשתי החברות.

הערוץ סיים את שידוריו ב-HOT ב-1 בינואר 2015, וב-Yes ב-4 בנובמבר 2015. חלק מתוכני הערוץ שודרו ב- CBS Drama ששודר בשתי החברות.

=== שיטות שידור ושירותים נוספים ===
מבין הערוצים אשר נוספו ל-HOT במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, HOT Family היה מהיחידים אשר היו זמינים גם ללקוחות האנלוגיים של "הוט". שידוריו הועברו בתדר האנלוגי שאשר שימשו לפני כן את ערוץ AXN הערוץ שודר למנויים האנלוגים עד להסרת השידור האנלוגי במהלך קיץ 2014. ב-yes הערוץ שודר בשידור דיגיטלי בלבד שכן החברה לא סיפקה מעולם שידורים אנלוגיים. עם מעבר חלק מערוצי הסדרות לשידור HD ב-2011 ערוץ yes base המשיך לשדר באיכות רגילה בלבד.

ב-HOT פעל בערוץ שירות Start Over המאפשר צפייה מההתחלה בתוכניות המשודרת בלחיצת כפתור ופועלת במקביל בערוצי הסדרות המרכזיים של הוט.

== תוכניות ==
לוח השידורים של הערוץ כלל סדרות ותוכניות אירוח בעיקר מארצות הברית, למעט הסדרה קרוב רחוק שמקורה באוסטרליה. מתוך הסדרות המשודרות:
* תוכניות בידור ואירוח: המופע של אופרה וינפרי, המופע של אלן דג'נרס, ד"ר פיל.
* תוכניות מציאות: ארבע חתונות, עקרות בית אמיתיות
* אופרות סבון: היפים והאמיצים, קרוב רחוק.
* סדרות דרמה וקומדיה: שדים (סדרת מתח בריטית), הברירה הטבעית, הגומל, בנות גילמור, אחיות, שלושה נהרות, משמר המפרץ, הות'ורן, לאס וגאס, מלך השכונה.
* הפקות מקור: הנבחרים עם דודי בן בסט - תוכנית אירוח ברדיו שמועברת בשידור חי בערוץ מדי יום.

== תוכניות בעבר ==
בין התוכניות בערוץ ששידורן הופסק בהמשך:
*גריק - עברה להוט 3. שודרה גם בערוץ HOT HD
*90210 - עברה להוט 3
*ילדים לשלטון
*אמריקן איידול - עונות 8–9 שודרו בערוץ בהפרש של 3 ימים ממועד שידורן בארצות הברית. החל מעונה 10 עברה ל-yes Drama.
*הרווק - משודר כיום ב-yes Drama.

== ראו גם ==
*HOT3 - (לשעבר ערוץ 3) מערוצי הדגל של הוט, המשדר סדרות רכש לצד סדרות מקור ישראליות.
*HOT Zone - ערוץ סדרות אקשן ומתח, החליף את AXN.
*ערוצי הסדרות של yes - ערוצי סדרות שמשודרים ב-yes, ביניהם גם ערוץ yes Base (עד 2015).

קטגוריה:ערוצי טלוויזיה ישראליים שנסגרו
קטגוריה:HOT: ערוצים
קטגוריה:Yes הטלוויזיה בלוויין
פנטגו

פנטגו הוא משחק לוח לשני שחקנים, מסוג משחקי חשיבה. הוא מבוסס על משחק איקס עיגול אך מורכב יותר. ייחודו של המשחק בכלליו הפשוטים מחד, ובמחשבה המורכבת מאידך. המשחק הומצא בשנת 2004, וזכה בפרסי המשחק הטוב ביותר לשנים 2005, 2006 ו-2007. מספר אפשרויות המשחק הוא כמה עשרות מיליארדים.

המשחק מכיל 36 אבני משחק - 18 לבנות ו-18 שחורות, וכן לוח של 6X6 משבצות, כשהלוח מורכב מארבעה לוחות של 3X3, וכל לוח ניתן לסיבוב בנפרד. כל משתתף בתורו שם אבן משחק. ומסובב את אחד מחלקי הלוח בתשעים מעלות ימינה או שמאלה, לפי בחירתו. המנצח הוא זה שסיים שורה של 5 אבני משחק, במאוזן במאונך או באלכסון.

==טקטיקה==
יש כללים רבים שיכולים לסייע לניצחון במשחק, הכללים הבסיסיים שכדאי לשים אליהם לב הם:
* אבן באמצע של אחד מארבעת הלוחות תישאר תמיד קבועה במקומה, גם לאחר סיבובי הלוחות. היתרון בכך הוא שהיא תישאר שם תמיד, בין לצורך צירופה לשורה ובין לצורך חסימת היריב. מאידך החיסרון הוא שאי אפשר להשתמש בה במקומות אחרים כמו שניתן בשאר האבנים - על ידי סיבוב הלוחות.
* שלוש אבנים רצופות באחד הלוחות הן יתרון גדול - כמעט תמיד הן יכולות - בצירוף שתי אבנים מלוח קרוב - ליצור שורה.
* אין יתרון משמעותי לשחקן הלבן, אף על פי שהוא השחקן הראשון.
* כמו בשחמט, יש יתרון גדול לצעד שנותן שתי אפשרויות שונות לטובת השחקן, כך שהיריב יהיה מוכרח לוותר על אחת האפשרויות. הדוגמה הפשוטה ביותר לכך היא שורה של ארבע אבנים, כאשר משני צידיה יש מקומות ריקים, כך שגם אם היריב "יחסום" את אחד מהם - אפשר עדיין לשים אבן בצד השני.

==פנטגו מולטי פלייר==
ישנה גרסה שונה של המשחק לארבעה שחקנים, בגרסה זו הלוח הוא של 9X9 משבצות, והוא מחולק לתשעה לוחות של 3x3. סה"כ 58 כפתורים למשחק. המשחק נקרא גם פנטגו XL.
{| class="wikitable"
|-
! קטגוריה !! נתונים
|-
| מספר משתתפים || 4 שחקנים
|-
| הכרה ראשונית || 2005, שוודיה
|-
| גיל יעד || 3+
|-
| יוצרים || mindtwister,smartzone
|-
|}
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:משחקי חשיבה
קטגוריה:משחקי לוח
קטגוריה:משחקי אסטרטגיה
שמעון רומח

שמעון רומח (נולד בשנת 1948) כיהן כנציב כבאות והצלה בדרגת רב-טפסר ועמד בראש הרשות הארצית לכבאות והצלה בישראל. כמו כן שימש בתפקידים בכירים בשב"כ.

== ביוגרפיה ==
רומח נולד כשמעון רחמים, בבגדאד שבעיראק. ב-1951 עלה עם משפחתו לישראל והתגורר במעברת הקסטל (כיום מבשרת ציון). רומח התגייס ב-1966 ושירת בצה"ל בחיל השריון. במלחמת ששת הימים היה חניך קורס מפקדי טנקים, ונלחם במסגרת גדוד 63 בחטיבה 14 בגזרת סיני. במלחמת יום הכיפורים שירת במילואים כמפקד פלוגת שריון בגדוד 39 של חטיבה 179 בחזית הסורית. לאחר שחרורו ב-1969 התגייס לשב"כ, שם עשה את רוב שירותו במחלקה המופקדת על המגזר הערבי. הוא נודע בכינויו "קפטן סמיר". הוא שימש כרכז נפה בעזה והמשיך בתפקידים שונים ביהודה ושומרון, והגיע לתפקיד סגן מרחב ירושלים יהודה ושומרון. באוקטובר 1982 מונה למפקד השב"כ בלבנון. ב-1992 פרש מהשב"כ ועסק ביזמות ותיווך עסקי בין ישראל ומדינות ערב. ב-2001 החל לנהל חברת כוח אדם.

ב-2002 מונה על ידי שר הפנים אלי ישי לנציב כבאות והצלה והחליף את ששי קציר. בתקופתו כנציב הכבאות התרחשה השרפה בכרמל שבעקבותיה נמתחה עליו ביקורת אישית מצד מבקר המדינה, כך הוגדר כמחדל אחריותו לאי ההסדרה של העברת המידע על מזג האוויר לרשויות הכבאות ומפקדיה שפגעה במוכנות ובהיערכות של כוחות הכבאות לשרפות, וכן שלא קבע סדר עדיפויות להשלמת החוסרי האלה ולוח זמני מדורג למימוש, לא הפריד בין הצרכים בטווח הקצר ובין הצרכים בטווח הארוך,לא הציג להנהלת משרד הפנים באופן ייחודי ונפרד את הדרישות המבצעיות, השוטפות והיומיומיות שיש למלאן מיד, מחדל נוסף באחריותו נגע לקביעת סדרי פיקוד ושליטה בזירת השרפה, ועל כך שלא עמד את ממדי השריפה בשעות הראשונות של האירוע.. באפריל 2011 סיים את תפקידו ושחר איילון החליף אותו.

== קישורים חיצוניים ==

*
*
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי השב"כ
קטגוריה:נציבי כבאות והצלה
קטגוריה:ישראלים ילידי כורדיסטן
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1948
Dissent

הלוגו הקודם של המגזין
Dissent הוא כתב עת העוסק בענייני חברה, תרבות ופוליטיקה, היוצא לאור בארצות הברית החל משנת 1954. המגזין יוצא לאור על ידי Foundation for the Study of Independent Social Ideas בהוצאת אוניברסיטת פנסילבניה. עורכיו כיום הם מייקל וולצר ומיכאל קאזין.

== אודות ==
המגזין נוסד בשנת 1954 על ידי קבוצת אינטלקטואלים אשר כונתה האינטלקטואלים של ניו יורק, אשר היו בעלי נטיות שמאליות מתונות (דחו את הקומוניזם הסובייטי), ואשר היו ברובם יהודים. בקבוצה היו לואיס קוזר, מאייר שפירא, הנרי פאטצ'ר ואירווינג האו, אשר שימש כעורכו מאז היווסדו בשנת 1954 ועד למותו בשנת 1993.

בין האישים הבולטים אשר פרסמו בו מאמרים הם דניאל בל, חנה ארנדט, שלמה אבינרי, אמיתי עציוני, אריך פרום, נורמן מיילר, כנעאן מקייה, סי. רייט מילס, דבורה מאיאר, מייקל איגנטייף, יורגן הברמאס, גינטר גראס, עמוס עוז, סמנתה פאוור, ריצ'רד רורטי, מרתה נוסבאום, מייקל וולצר, קורנל וסט, שילה בנחביב, ריצ'רד רייט, איניאציו סילונה, מייקל הרינגטון ורוברט היילברונר.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* 

קטגוריה:כתבי עת לחברה ופוליטיקה
קטגוריה:כתבי עת באנגלית
קטגוריה:ארצות הברית: כתבי עת
משבר אוקטובר

משבר אוקטובר (בצרפתית: Crise d'Octobre) הוא משבר שהתחולל בפרובינציית קוויבק בקנדה באוקטובר 1970, ואשר במהלכו קבוצת טרור של "החזית לשחרור קוויבק" (FLQ) רצחה שר בממשלת קוויבק וחטפה דיפלומט בריטי שהיה מוצב בקנדה. במהלך אותו חודש הכריזה ממשלת קנדה בראשות פייר טרודו על מצב חירום. 

==מהלך האירועים== 
"החזית לשחרור קוויבק" היה ארגון קטן וקיצוני שנוסד בשנת 1963 ושם לו למטרה להשיג עצמאות לקוויבק בדרכים אלימות. ב-5 באוקטובר 1970 התחזו חברים בארגון לדוורים וחדרו לביתו של ג'יימס קרוס, דיפלומט בריטי שהתגורר במונטריאול. הם חטפו אותו ודרשו כי 23 מחבריהם בכלא ישוחררו בתמורה להחזרתו ובנוסף ימסר להם זהב בשווי חצי מיליון דולר. יומיים אחר כך, תא אחר של הארגון חטף את פייר לאפורט (Laporte), שר העבודה בממשלת קוויבק, מביתו שבפרבר של מונטריאול. החוטפים מסרו שאם ייענו חלק מדרישותיהם יוציאו להורג רק את לאפורט. הממשלה הסכימה לנהל משא ומתן עם החוטפים והסכימה לתת חסינות לחוטפים כדי שיוכלו לעזוב את קנדה, אם ישחררו את החטופים. ב-16 באוקטובר 1970, על פי בקשת ממשלת קוויבק הכריז פייר טרודו, ראש ממשלת קנדה, על מצב חירום באמצעות החלת חוקים לזמן מלחמה והזעיק חיילים לפרובינציה למשימות אבטחה ושיטור. במהלך הפעולות נעצרו מאות אנשים שהיו חשודים בקשר עם ארגון "החזית לשחרור קוויבק". 

ב-17 באוקטובר נמצאה גופתו של פייר לאפורט בתא מכונית ליד שדה התעופה במונטריאול. ב-19 באוקטובר, לאחר שנודע על הרצח, אישר בית הנבחרים הקנדי את ההכרזה על מצב חירום, ברוב גדול. 

הרצח הכה בתדהמה את קנדה ואת תושבי קוויבק, והביא למעשה לסיום השימוש באלימות כאמצעי למימוש מטרות התנועה הלאומית הקוויבקית.

בתחילת דצמבר 1970 שחררו החוטפים את ג'יימס קרוס בתמורה להבטחת מעברם לקובה. הפעלת אמצעי החירום בזמן המשבר על ידי ממשלת קנדה עוררה ביקורת בקרב חברי אופוזיציה שונים, אך זכתה להסכמה בקרב רוב הציבור הקנדי.
 
==קישורים חיצוניים==

*[http://www.nfb.ca/film/action_the_october_crisis_of_1970/ סרט תיעודי על משבר אוקטובר של שירות הסרטים הקנדי]

==הערות שוליים==

קטגוריה:קנדה: היסטוריה
קטגוריה:קוויבק: היסטוריה
קטגוריה:1970 בפוליטיקה
קטגוריה:פיגועי טרור באמריקה
אברהם בויאר

אברהם בויאר (31 בינואר 1907 – 18 ביולי 1979) היה איש הפועל המזרחי, מראשי הציבור הדתי בתל אביב. כיהן במשך שנים רבות כסגן ראש עיריית תל אביב, ותקופה קצרה כציר באספת הנבחרים.

==ביוגרפיה==
אברהם בויאר נולד ב-1907 בגליציה למשפחה מחסידות רוז'ין. היה בעל השכלה תורנית וכללית. בשנת 1933 נישא לחנה בתו של הרב מנחם נחום ליברזון (מגזע רבי ליבער הגדול מבארדיטשוב) מיאס רבה של קלישקוביץ ומחשובי חסידי רוז'ין לאחר נישואיו עלה לארץ ישראל. עם בואו ארצה החל בפעילות ציבורית במסגרת תנועת הפועל המזרחי. היה חבר הוועד הפועל של הפועל המזרחי, וממייסדי לשכות העבודה בארץ. חבר הנהלת המועצה הדתית בתל אביב. משנת 1946 ועד פיזורה כיהן כחבר באספת הנבחרים הרביעית מטעם רשימת "תורה ועבודה (הפועל המזרחי)".

בשנת 1950 נבחר כחבר מועצת עיריית תל אביב, ומשנת 1955 כיהן כסגן ראש העירייה. שימש כראש מפעלי המים העירוניים ויושב-ראש הוועדה לשירותים דתיים.

היה מראשי הציבור הדתי בתל אביב ונציגו הבכיר בעירייה במשך כשלושים שנה. בתפקידו יזם וסייע בהקמת מבני דת בעיר והיה אחראי במידה רבה על שמירת הציביון הדתי בעיר. למרות שהיה נציג הפועל המזרחי היה מקובל על כלל הציבור הדתי והחרדי בעיר. שמר על אורח חיים חרדי והיה מקורב לרבנים ולאדמו"רים הרבים שהתגוררו בתל אביב בשנות החמישים והשישים.

נפטר בקיץ 1979, בגיל 72. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק בהלוויה רבת-משתתפים.

אחר מותו הנציחה אותו עיריית תל אביב בקריאת רחוב על שמו, בשכונת רמת אביב ג'.

את בניו שלח לישיבות של הזרם החרדי. בניו הם: הרב יהודה בויאר, מתלמידי החזון איש; הרב ירחמיאל בויאר, לשעבר ראש עיריית בני ברק; ונחום בויאר, איש ציבור חרדי בתל אביב.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פעילי תנועת המזרחי
קטגוריה:אנשי העלייה החמישית
קטגוריה:סגני ראש עיריית תל אביב-יפו
קטגוריה:חברי אספת הנבחרים הרביעית
קטגוריה:חסידי בית רוז'ין
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1907
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979
שנת הגנן

שנת הגנן (בצ'כית Zahradníkův rok) הוא ספר שכתב קארל צ'אפק (Karel Čapek) בשנת 1929. זמן קצר אחרי צאתו לאור כבר תורגם לשפות שונות. לעברית תורגם על ידי רות בונדי בשנת 2010, והוא ראה אור בהוצאת בבל, ידיעות ספרים.

הספר - המתאר את הקמתה של גינה פרטית בעיר, ואת אחזקתה במשך שנה - מונה 26 פרקים, שנים-עשר מהם עוסקים בחודשי השנה לפי סדרם מינואר ועד דצמבר. בין הפרקים הללו שזורים פרקים בנושאים כלליים ובנושאי גינון, דוגמת "איך נוצר גנן", "על יופיו של סתיו" ו"איך מניחים יסודות לגינה". צ'אפק מתאר את הטיפולים בגינה העירונית בצ'כוסלובקיה אך גם את נפש הגנן. הספר כתוב בהומור ומעוטר באיורים רבים, מעין קריקטורות הקשורות לתאורים בספר, פרי עטו של יוזף צ'אפק, אחיו של הסופר.

לא אחת קושר צ'אפק בין הגינה ובין תכונות האנשים המטפלים בה (או, מנגד, מתעלמים מקיומה). כך, כל עוד האדם בלבלוב נעוריו, הוא מניח שפרח זה מה שתוקעים בדש המעיל או מעניקים לבחורה. חסרה לו ההבנה האמיתית שפרח הוא משהו שחורף, שעודרים ומזבלים ושותלים ומעבירים וגוזמים וקושרים ופוטרים מעשבים שוטים ומעלים יבשים ומכנימות ומקימחון. במקום לעדר ערוגות, רודף העלם אחרי בחורות, מפגין את שאפתנותו, נהנה מפירות החיים שלא הוא הצמיח. דוגמה נוספת: במה שנוגע לצמחיית החלונות, קיימים שני סוגים: ענייה ועשירה. צמחיית העניים לרוב במצב טוב יותר, צמחיית העשירים בדרך כלל גוועת כשהם בחופשת הקיץ.

== לקריאה נוספת ==
* קארל צ'אפק, שנת הגנן, בבל הוצאה לאור. 2010, 134 עמודים. כריכה קשה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://readingmachine.co.il/home/books/1268217497 קארל צ'אפק, שנת הגנן. מכונת קריאה בבל]
* [http://www.ybook.co.il/htmls/שנת_הגנן.aspx?c0=20669&bsp=14489 קארל צ'אפק, שנת הגנן]. ידיעות ספרים
* [http://bidur.nana10.co.il/Article/?ArticleID=713344 פאר פרידמן, רומן צ'כי]. נענע 10
* [http://makropulos.net/?p=9 פאר פרידמן, גינה גידלה גנן]. מעריב, מדור הספרות
* [https://web.archive.org/web/20161115012612/http://2nd-ops.com/?p=1689 אסתי סגל, חדשות מקארל צ’אפק – שנת הגנן]
* 
* 
* 
* [http://capek.misto.cz/english/gardener.html שנת הגנן, באנגלית באתר לשמו של קארל צאפק]

קטגוריה:ספרות צ'כית
קטגוריה:ספרי 1929
קטגוריה:ספרי הוצאת בבל
דינמו סנקט פטרבורג (כדורסל)

מועדון הכדורסל דינמו סנקט פטרבורג (ברוסית: Динамо Санкт-Петербург) היה מועדון כדורסל רוסי לגברים מהעיר סנקט פטרבורג, רוסיה, שהתקיים בשנים 2004–2006 ושיחק בליגת העל הרוסית בכדורסל.

==היסטוריה==
בתקופה הסובייטית אומנם התקיימה קבוצת כדורסל בשם דינמו סנקט פטרבורג שבשנת 1937 אף הייתה אחת מארבע הקבוצות הטובות בברית המועצות, אך לאחר מלחמת העולם השנייה הקבוצה הודחה לליגות המשנה ולא שבה לעמדת הבכורה בליגה.

הקבוצה הוקמה מחדש ב-2004 על ידי איש העסקים ולדימיר רודיאונוב, והיא החלה להשתתף בליגה הרוסית בעונת , והתבססה על סגל של קבוצת הכדורסל אוטודור סראטוב שהועבר לסנקט פטרבורג. כבר בעונת הבכורה העפילה לפלייאוף הליגה, אך הפסידה לחימקי מוסקבה וסיימה במקום החמישי. אולם הקבוצה התנחמה בתואר אירופי כאשר זכתה ביורופליג עם הישג שיא של 20 ניצחונות רצופים. בגמר הקבוצה גברה על בי.סי. קייב. בעונה שאחר כך, הקבוצה העפילה שוב לפלייאוף הליגה והפעם סיימה שלישית.

בעונת הנהלת הקבוצה הכריזה על פשיטת רגל ובעקבות זאת הקבוצה חדלה מלהתקיים. מרבית שחקני הקבוצה עברו לאוניקס קאזאן או חזרו לסראטוב.

==תארים והישגים==
*הליגה הרוסית בכדורסל: מקום שלישי (2006)
*הגביע הרוסי בכדורסל: רבע גמר (2004/05, 2005/06)
*יורופליג (1): 2005

==מאמני הקבוצה==
* דייוויד בלאט (2004/05)
* פוטיוס קציקאריס (2005/06)
* יורי סליחוב (2006/07)

==שחקנים נודעים==
* אורי יצחקי
* קלי מקארתי
* דייוויד בלות'נטל
* ולדימיר ורמיינקו
* אד גיל
* אוגנין אשקראביץ'
* דאמיר מילקוביץ'
* מאצ'יי לאמפה

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.basketfan.narod.ru/foto.htm אתר האוהדים של דינמו סנקט פטרבורג]
* [http://www.sports.ru/tags/3535614.html?type=dossier ארכיון הקבוצה] באתר sports.ru

==הערות שוליים==

קטגוריה:קבוצות כדורסל רוסיות שהתפרקו
קטגוריה:דינמו סנקט פטרבורג
מותחן פוליטי

מותחן פוליטי הוא מותחן קולנועי או ספרותי שעוסק במאבקי כוחות פוליטיים. במותחנים פוליטיים משולבות לרב מספר תוכניות, בדרך כלל לא חוקיות, שמטרתן להעניק למישהו כוח פוליטי, בעוד יריביו מנסים למנוע ממנו את קבלת הכח. מותחנים כאלה יכולים לכלול תרחישים פוליטיים מקומיים ובין-לאומיים כאחד. הבחירות לנשיאות ארצות הברית ומלחמת העולם השנייה חוזרים במותחנים פוליטיים רבים.

המותחן פוליטי שונה ממותחנים אחרים משום שהעלילה שלו עוסקת באירועים בסדר גודל ארצי: פיגועי טרור, ריגול, פעילויות שונות של מוסדות המדינה וכו'. האירועים במותחן פוליטי בדיוניים לרב, אך מתרחשים במדינות אמיתיות ובדיוניות. לפעמים האירועים מתקשרים לאירועים אמיתיים מהעבר.

בביקורתו לסרט מזימות זרות מנסה המבקר אריק לנדגארד לספק תשובה לשאלה "מה בונה מותחן פוליטי?":
:"בבסיס העלילה עומד אדם פשוט שגורם בטעות לגל של שחיתות. השחיתות צריכה להיות פוליטית או ממשלתית בטבעה."

==קישורים חיצוניים==
*

==הערות שוליים==

פוליטי
פוליטי
פוליטי