OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
איוואן השישי, קיסר רוסיה

איוואן השישי אנטונוביץ (ברוסית: Иван VI, 1740–1764), היה קיסר האימפריה הרוסית בשנים 1740–1741.
==ביוגרפיה==
איוואן אנטונוביץ היה נינו של הצאר איוואן החמישי, הוא נולד בסנקט פטרבורג לאנטון אולריך, דוכס בראונשווייג ולאנה לאופולדובנה, אחיינית של הקיסרית השולטת אנה. הקיסרית אנה הייתה חשוכת ילדים, לכן מינתה את בן אחייניתה איוואן ליורש העצר.

הקיסרית אנה מתה כאשר היה איוואן בן חודשיים בלבד. בשל היותו תינוק מונה מאהבה של הקיסרית, הדוכס ארנסט בירון לעוצר. מינוי זה בוצע לפי צוואתה של הקיסרית אנה. אך כעבור שבועיים הודח בירון על ידי הקצינים בראשותם של פילדמרשל כריסטופור מיניך ואמו של איוואן השישי מונתה להיות העוצרת.

בנובמבר 1741 הודחו איוואן השישי ואמו מהשלטון על ידי יליזבטה, בתו של הצאר פיוטר הגדול. בשנת 1742 במהלך סודי כל המשפחה הועברה לפרברי ריגה. בהמשך היא הועברה לכפר חולמוגורי שבצפון רוסיה (במחוז ארכנגלסק של היום). בשנת 1746 נפטרה אמו. הוא עצמו הוחזק בנפרד משאר המשפחה. בשנת 1756 איוואן הועבר למבצר שליסלבורג שליד סנקט פטרבורג. לפי הוראות הקיסרית יליזבטה הוא הוחזק בבידוד מוחלט, הסוהרים שהיו בקשר עמו אולצו לחבוש מסכה על הפנים בעת כניסתם לתאו. המסמכים מראים שהיה ידוע לו על שייכות למשפחת הצאר והוא רצה להתנזר. גם לאחר מות הקיסרית יליזבטה, בתקופת שלטונם של יורשיה פיוטר השלישי ויקטרינה הגדולה הוחזק איוואן בתנאי בידוד אלו.

בשנת 1764, ואסילי מירוביץ', אחד מקציני המשמר של המבצר, המריד את החיילים במבצר, בניסיונו לשחרר את איוואן השישי. המורדים תפסו את מפקד המבצר ואילצו אותו למסור לידיהם את מפתחות תאו של איוון השישי. מה שלא ידעו הקושרים, הייתה העובדה כי לאיוואן הוצמדו שני שומרים אישיים, אשר לא היו כפופים למפקד המבצר. לשומרים אלו ניתנה הוראה מפורשת להרוג את הקיסר המודח בכל מקרה של ניסיון לשחררו. כאשר המורדים פרצו לתאו של איוואן השישי השומרים הרגו אותו מיד.

==אילן יוחסין==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:האימפריה הרוסית: פוליטיקאים
קטגוריה:קיסרי רוסיה
קטגוריה:שושלת רומנוב
קטגוריה:בית ולף
קטגוריה:מונרכים שנרצחו
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1740
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1764
דרך האוקיינוס הגדולה

הסמל של דרך האוקיינוס הגדולה
מפת הדרך
דרך האוקיינוס הגדולה
"דרך האוקיינוס הגדולה" (באנגלית: Great Ocean Road) (ידועה כאוטוסטרדת חוף הגלישה בין ג'ילונג לטורקי) הפרוסה לאורך החוף הדרום מזרחי של אוסטרליה בין הערים ג'ילונג וווארנאמבול היא מצבת הזיכרון המלחמתית הגדולה ביותר בעולם. הדרך נבנתה בין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה על ידי חיילים לשעבר ככבוד לחבריהם שנפלו. בניית הכביש נמשכה 16 שנה והיא נעשתה ידנית תוך שימוש במעדרים, כפות ודינמיט.

השער הראשי, קשת, נבנה מחדש מספר פעמים. הקשת הראשונה נהרסה ונבנתה כאשר הדרך הורחבה, הקשת השנייה נבנתה לאחר התנגשות של משאית בה והקשת השלישית נהרסה במהלך שריפות יום הצום הראשון. השער אינו ממוקם בדיוק בתחילת הדרך.

בדרך של הצמדות לחוף, הדרך מציעה נוף עוצר נשימה של מייצר בס והאוקיינוס הדרומי. האזור ליד פורט קמפבל מכסה כמה מקווי החוף היפים ביותר בעולם.

==הגבלת מהירות==
מגבלת המהירות בדרך נעה בין 80 קמ"ש (50 מייל לשעה) ל-100 קמ"ש (62 מייל לשעה), אך העיקולים החדים אינם מאפשרים להגיע למהירויות אלו ברוב המקומות. הדרך בעלת שני נתיבים (נתיב לכל כיוון). רכבים חייבים לנוע בצד שמאל של הדרך. ישנן מצלמות בקרת מהירות לאורך הדרך.

==גלריה של אתרי תיירות==
<gallery>
קובץ:Great_ocean_road.jpg|דרך האוקיינוס הגדולה
קובץ:Twelve apostles on the Great Ocean road.JPG|"שנים עשר השליחים"
קובץ:The crags great ocean road.jpg|מבנה סלעי הידוע כ-"הצוק", באמצע הדרך בין פורטלנד ונלסון
קובץ:TheGrotto-GreatOceanRoad.jpg|המערה
קובץ:Loch Ard Gorge 1.jpg|סלע הפיל
קובץ:Loch Ard Gorge 4.jpg|הנחיר
קובץ:London Bridge, Victoria.jpg|קשת לונדון
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:ויקטוריה (אוסטרליה)
טריפ רע

"טריפ רע" או התקף פסיכדלי הוא סוג של התקף הגורם לאי שקט, חרדה, פחד כתוצאה מסיבוך או הרעלה הנגרמת מצריכת סמים הזייתיים (הלוצינוגנים) כמו אל־אס־די, פנציקלידין, מסקלין וסלוויה דיווינורום ולפעמים מריחואנה. המונח משמש לפעמים כדי לתאר התקף חרדה או התקף פאניקה שמתרחש תוך כדי שימוש באותם סמים.

את תוכן החוויה תלו לפעמים בעבר בהתעוררותם של מצבים מודחקים או בתגובת חרדה להשפעות ההזייתיות של הסם.

"טריפים רעים" אחרי צריכת LSD עלולים לקרות לפעמים גם למי שהיו לו "טריפים טובים" (עם אופוריה).

== היבטים קליניים ==
מספר תגובות יכולות לקרות תוך כדי מצב של הרעלה בעזרת סם הלוצינוגני. צרכני סמים יכולים לחוות תחושות כלליות של פרנויה ושל פחד. יש שעלולים לחוש התקף חרדה - מצב שבו האדם חווה פחד קיצוני, ולעיתים גם עם הרגשת ניתוק מהסביבה ופחד מפני שיגעון ומפני אי חזרה למציאות. הטריפ הרע יכול להתבטא גם בדיכאון עמוק עם סיכון אובדני.

הסובלים מ"טריפ רע" יכולים לבצע פעולות העלולות לפגוע בעצמם או בסובבים אותם. הפעולות יכולות להתבטא במחשבות אובדניות או אפילו בניסיון התאבדות כתוצאה מהגברת תחושות פרנואידיות והדיכאון. הסובלים יכולים לחשוב שמותם הולך ובא או אפילו שהיקום כולו הולך להתמוטט.

חלק יכולים לחוות אי התמצאות או בלבול. התפישות הנורמליות של זמן, מרחב ואפילו אישיות יכולים להשתנות, דבר שיגרום לפחד. חלק יכולים להחמיר את מצבם על ידי ניסיון ל"היאבק" בחוויה הפסיכדלית. יכולות להיות הזיות של חרקים הזוחלים לתוך או מתוך גוף ואף של הימצאות במקומות מלוכלכים כמו ביוב.

=== אי-הוודאות שבחוויה ===
ההשפעות של סמי ההזיות (או סמים הפסיכדליים) משתנות מאוד מאדם לאדם ומחוויה אחת לשנייה.
חלק מהאנשים שנמצאים תחת השפעת הסמים שוכחים שהם לקחו סמים והם בטוחים שהעולם המופרע שהם חווים הוא אמיתי לחלוטין ושהוא יישאר ככה לתמיד.

== טיפול ==
טיפול הבחירה בהתקפי הפאניקה והאי שקט על רקע שימוש בסמים הלוצינוגנים הוא ההמצאות בחדר שקט, עם מעט גירויים חיצוניים, שיחה שקטה ותומכת, מרגיעה ולא שיפוטית. גם על פי סטניסלב גרוף יש להפחית את הגירויים הסביבתיים ולפשט את הסביבה. גרוף סבר שניתן ולנצל את ההזדמנות שנוצרה לפתירת הקונפליקט או המשבר הנפשי שהתעורר בעקבות השימוש בסם.

תרופות פסיכיאטריות המשמשות לטיפול כוללות בעיקר דיאזפאם (ואליום) 30-10 מ"ג או בנזודיאזפינים אחרים אם המטופל נמצא באי שקט או פאניקה קיצונית . תרופות אנטי-פסיכוטיות אינן נדרשות בדרך כלל אלא כשבולטים סימנים פסיכוטיים בעוצמה גדולה. יש להימנע מתרופות בעלות השפעה אנטיכולינרגית מכיוון שסמי ההזיות הנמכרים "ברחוב" הם מעורבבים עם סמים אנטיכלוינרגיים. מרבית ה"טריפים הרעים" חולפים תוך 24 שעות אחרי הצריכה.

טימותי לירי סבר כי מקורם של חלק מהחוויות במודעות מוגברת לרמה נמוכה של סוכר בדם, היכולה להיפתר בעזרת צריכת סוכר זמין.

==לקריאה נוספת==
*Henry W.Lahmeyer, Robert A.Channon, R.Francis Schlemmer Jr Psychoactive Substance Abuse in Joseph A.Flaherty, Robert A.Channon, John M.Davis Lange clinical manual Psychiatry
Diagnosis &Therapy Prentice-Hall International Inc.Chicago 1988
* Jane A. Kennedy Marijuana, Hallucinogens, Phencyclidine and inhalants in James l.Jacobson, Alan M.Jacobson Psychiatry Secrets Hanley&Belfus, Philadelphia 1996

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:השפעות של סמים
מקל רו

מקל רו (באנגלית: Muckle Roe) הוא אי באיי שטלנד שבסקוטלנד. האי, מקושר לאי מיינלנד הנמצא ממזרח לו בגשר העובר מעל מצר רו.

מקל בסקוטית פירושו "גדול" או "עצום".

באי מקל רו מתגוררים כ-130 תושבים (2011). רוב תושבי האי עוסקים בחקלאות (Crofting ) וחיים בדרום מזרח האי. 

==היסטוריה==
ב-1905 נבנה גשר בין מקל רו לבין האי מיינלנד בעלות של 1,020 פאונד. הגשר נבנה מברזל ובטון והשלמת בנייתו באה לצד היפוך בירידה באוכלוסייה שנראתה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. גשר חלופי נבנה ב-1999. מקל רו היה חלק מהקהילות האזוריות במועצה האזורית דלטינג עד לביטול הקהילות האזרחיות בסקוטלנד על ידי השלטון המקומי הסקוטי.

==גאוגרפיה וגאולוגיה==
הנקודה הגבוהה באי היא מיד וורד (South Ward), שגובהה 172 מטרים מעל פני הים. קוטרו של האי כ-4.8 ק"מ ושטחו כ-17 קמ"ר. הסלע המצוי באי הוא גרניט אדומה, מה שהעניק לאי את שמו - שילוב של סקוטית ונורדית עתיקה שמשעותו היא "אי אדום גדול".

ישנן חוות ("קרופטים") רבות במזרח ובדרום מזרח האי. שאר האי משובץ לוכים וביצות.

האי הוא שריד של הר געש שהתקיים לפני 350 מיליון שנים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.geo.ed.ac.uk/scotgaz/features/featurefirst1102.html תיאור האי]
* [https://web.archive.org/web/20080829042902/http://www.shetlopedia.com/Muckle_Roe האי באתר Shetlopedia.com]

קטגוריה:איי שטלנד
טרונדרה

טרונדרה (באנגלית: Trondra) הוא אי באיי שטלנד שבסקוטלנד. שטחו כ-3 קמ"ר ומתגוררים בו כ-135 תושבים (2013).

האי מקושר בגשרים לחצי האי הדרומי של האי מיינלנד ולאי בורה. 

תושבי האי מתגוררים בארבעה כפרים: בורלנד (Burland), קרופט טרייל (Croft Trail), קולדהיים (Cauldhame), קאטס (Cutts) וגלנדייל (Glendale).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20081007151343/http://shetlopedia.com/Trondra האי טרונדרה באתר Shetlopedia.com]

קטגוריה:איי שטלנד
כנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון

[[אילן רמון]]
נשיא ישראל [[יצחק הרצוג נואם בכנס ה-18, 2023]]
כנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון הוא כנס חלל בינלאומי המתקיים מדי שנה בסמוך ליום השנה לאסון מעבורת החלל קולומביה. הכנס אורגן על ידי מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל, ובשיתוף סוכנות החלל הישראלית ומשרד המדע והטכנולוגיה. החל משנת 2017 עבר הכנס לאחריות של סוכנות החלל הישראלית. זהו כנס בינלאומי, בין שאר אורחיו גם אסטרונאוטים בשירות פעיל. הכנס מהווה במה למפגש בין תלמידים ובני נוער, בכירי הממסד התעשייתי והאקדמי של ישראל, גורמי צבא וביטחון.

בכירי מערכת הביטחון של מדינת ישראל משתמשים בכנס על מנת לתת ביטוי פומבי למדיניות החלל של מדינת ישראל. כך למשל, לראשונה מאז קום המדינה, התבטא שר ביטחון בתחום מדיניות החלל הישראלית - הביטחונית והאזרחית גם יחד. הכנס מהווה מוקד עניין לקהילת החלל האמריקנית, ונציגים של נאס"א, ופיקוד החלל של חיל האוויר האמריקאי מיוצגים בו על ידי גורמים מדרג גבוה. בנוסף לערכו כמציג את מדיניות החלל הישראלית הכנס מהווה כר לשיתוף פעולה בין סוכנות החלל הישראלית וסוכנויות חלל מבקרות, ביניהן סוכנות החלל האירופית.

== קישורים חיצוניים ==

*[http://www.ramon-conference.com/ האתר הרשמי של כנס אילן רמון 2020], שיתקיים ב-28 בינואר 2020. 
*[https://www.space.gov.il/activities-and-events/131820 מידע אודות כנס החלל הבינלאומי ה-15 ע״ש אילן רמון 2020], באתר סוכנות החלל הישראלית
*[https://web.archive.org/web/20131001200458/http://www.fisherinstitute.org.il/?CategoryID=139&ArticleID=29&Archive=1 מידע אודות הכנס השנתי השלישי, שהתקיים ב-30 בינואר 2008], מאתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל
* [https://web.archive.org/web/20131001200200/http://www.fisherinstitute.org.il/?CategoryID=139&ArticleID=36&Archive=1 מידע אודות הכנס השנתי הרביעי, שהתקיים ב-28 בינואר 2009], מאתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל
* [https://web.archive.org/web/20101123174521/http://www.fisherinstitute.org.il/?CategoryID=139&ArticleID=49&Archive=1 מידע אודות הכנס השנתי החמישי, שהתקיים ב-27 בינואר 2010], מאתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל
* [https://web.archive.org/web/20131001195855/http://www.fisherinstitute.org.il/?CategoryID=139&ArticleID=46&Archive=1 מידע אודות הכנס השנתי השישי, שהתקיים ב-30 בינואר 2011], מאתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל
* [https://web.archive.org/web/20131001195525/http://www.fisherinstitute.org.il/?CategoryID=139&ArticleID=52&Archive=1 מידע אודות הכנס השנתי השביעי, שהתקיים ב-29 בינואר 2012], מאתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל

קטגוריה:ישראל: כנסים
קטגוריה:תוכנית החלל הישראלית
קטגוריה:הנצחת אילן רמון
קטגוריה:הרצליה: אירועים
חברת מרבי השכלה

חברת מרבי השכלה (או חברת מפיצי השכלה) בישראל בארץ רוסיה (ראשי התיבות OPE) הייתה אגודה יהודית שפעלה במזרח אירופה במחצית השנייה של המאה ה-19. היא הוקמה ב-1863 בסנקט פטרבורג ביוזמת הנדבנים היהודים ממשפחת גינזבורג, שהיו גם המממנים העיקרים לפעילותה. מטרתה המוצהרת הייתה לקדם את הפצת ההשכלה והידיעות המדעיות והכלליות בקרב כלל הציבור היהודי. הבנקאי יוסף גינצבורג היה יו"ר האגודה עד 1878, ובשנים 1878 עד 1909 החליף אותו בנו, הוראצי גינצבורג. המזכיר הראשון של האגודה (במונחי ימינו - המנכ"ל) היה יהודה לייב גורדון.

בראשיתה המשיכה חברת מרבי השכלה את הקו המשכילי הראשון המתמקד בהשכלה עברית, אולם במהלך השנים החלה להתמקד יותר ויותר בהשכלה לועזית, בעיקר ברוסית. עם הופעתן של רוחות לאומיות-יהודיות בין משכילים, בלטה העובדה כי החברה הייתה אגודתם של משכילים אקולטוריסטיים, או 'מתבוללים' תרבותיים – וזאת בשונה מאלה שחפצו לטפח השכלה יהודית ולאומית.

יהודה לייב פינסקר היה חבר באגודה. אירועים אנטישמיים ברוסיה בראשית שנות ה-70 של המאה ה-19 גרמו לו להתפרץ בזעם ולנטוש בהפגנתיות את חברת מרבי השכלה, בטענה כי בעוד היהודים נרדפים ברוסיה, עסוקה החברה הזו במגדל השן המנותק.

אחרי מהפכת אוקטובר (1917) עברה חברת מפיצי השכלה לריגה שבלטביה.
החברה תמכה בגימנסיון העברי, אשר פעל עד לכיבוש לטביה על ידי ברית המועצות בשנת 1940.

== ראו גם ==
* תרבות (רשת חינוך)

== לקריאה נוספת ==
* יהודה לאון רוזנטל, תולדות חברת מרבי השכלה בישראל: בארץ רוסיא משנת תרכ"ד (1863) עד שנת תרמ"ו (1885) / יוצאות לאור על ידי יהודא (לעאָן) בהר’ משה הלוי ראָזענטהאַל, סנקט פטרבורג: דפוס צ"ה פינס, תרמ"ו 1885-תר"ן.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:תנועת ההשכלה היהודית
קטגוריה:חינוך יהודי
קטגוריה:ארגונים יהודיים
קטגוריה:יהדות מזרח אירופה
קטגוריה:המאה ה-19
קטגוריה:בין שתי מלחמות העולם
קטגוריה:יהדות רוסיה: ארגונים
היום יום

היום יום (שמו המלא: היום יום... לוח אור זרוע לחסידי חב"ד) הוא לוח שנה שערך רבי מנחם מנדל שניאורסון, לימים האדמו"ר מלובביץ', הכולל לוח לימוד יומי של שיעורי החת"ת, מנהגי חב"ד ופתגמים יומיים שליקט משיחות ומכתבי חותנו, רבי יוסף יצחק שניאורסון מלובביץ'. הלוח פותח ביום י"ט בכסלו – הנחשב כ"ראש השנה לחסידות" – ה'תש"ג, ומסתיים ביום י"ח בכסלו ה'תש"ד. זהו הספר הראשון של רבי מנחם מנדל שנדפס תחת שמו. בקרב חסידי חב"ד נהוג לקרוא בכל יום בשנה את הכתוב ביום המקביל בלוח.

==מבנה הספר==
הפתגמים כוללים קטעים קצרים של אמרות חסידיות והדרכות לחיי היום יום ולעבודת השם על פי דרך חב"ד. הספר כתוב בגוף ראשון של הרב יוסף יצחק, למרות שכתב אותו חתנו. בעקבות החלטת חתנו יצא הספר בהוצאת קה"ת לקראת חודש כסלו ה'תש"ג ונקבע על ידי הרב יוסף יצחק ל"אור זרוע לחסידי חב"ד", ללמוד ממנו מדי יום, במקביל ללימוד היומי של החת"ת. לוח השנה בספר מתחיל מחג הגאולה י"ט בכסלו, הנחשב בחב"ד 'ראש השנה לחסידות'.

הספר מכיל גם מראי מקום לשיעורים היומיים בחת"ת וכן הרבה ממנהגי חסידות חב"ד.

בדפוסים המאוחרים של הספר נוספו פתגמים שליקט הרבי מלובביץ' כשערך את הספר, ככל הנראה במטרה להדפיסם כחלק שני בסדרה. חלק זה נקרא היום יום - חלק שני.

בהקדמה לספר מופיעה סקירה בת כ-40 עמודים על אדמו"רי חב"ד הקרויה "שלשלת היחס", שבה מתוארים קורות חייהם, משפחתם, ספריהם ועוד. סקירה זו נכתבה גם היא בידי הרב יוסף יצחק. לאחר שנתמנה הרבי מלובביץ' לאדמו"ר הוסיפו חברי מערכת אוצר החסידים את קורות חייו, בניסוח שקיבל את אישורו.
===מהדורות===
הספר, שחלקים גדולים ממנו נכתבו ביידיש, נדפס בכארבעים מהדורות, בעברית אנגלית, ספרדית, צרפתית, רוסית, כתב ברייל ועוד.

==לימוד ודיוק בספר==
חסידי חב"ד רבים נוהגים לקרוא וללמוד את הפתגם היומי מתוך הספר, החסידים מייחסים לספר דיוק רב ורמזים רבים הטמונים בכל פרטיו.
ברוח זו חוברו ספרים המכילים דיוקים וביאורים על הספר "היום יום".
בין הספרים:
* לוח היום יום עם הערות וציונים - הקשר של הפתגמים לתוכן הימים שלהם, וחידושים על הפתגמים, 3 כרכים, בהוצאת קה"ת, תשמ"א - תשמ"ח. מאת הרב מיכאל אהרן זליגסון
* ; הוצאה שנייה עם הוספות בשני כרכים, ברוקלין: קה"ת, תשע"ח
* מורה הדרך לדור השביעי - ביאור הפתגמים בלוח היום יום, עם דגש מיוחד על הקשר שלהם לעבודת הדור השביעי, הוצאת ספרים "חזק", מאת הרב יוסף ביינדמן.

==לקריאה נוספת==
* מנחם מנדל קפלן, "סקירה מקיפה אודות לוח 'היום יום", ועד תלמידי התמימים, תשס"ט, כפר חב"ד.
== קישורים חיצוניים ==
* [https://he.chabad.org/dailystudy/hayomyom.htm השיעור היומי ב"היום יום"], באתר בית חב"ד
* [http://chabad.org.il/Lessons/Yom.asp השיעור היומי ב"היום יום" בתרגום לעברית], באתר צעירי חב"ד
* ספר [https://www.chabadlibrary.org/books/admur/hymym/index.htm לוח היום יום] בפורמט טקסט, באתר ספריית חב"ד
* ספר [http://chabadlibrarybooks.com/43302 לוח היום יום] בפורמט ספר, דפוס תשי"ז, אתר שיתופי של ספריית חב"ד עם HebrewBooks
* [http://www.teshura.com/teshurapdf/Cohen-Blau%20-%20Tamuz%2013,%205771.pdf "שלשלת היחס" עם ביאורים]
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ספרי מנחם מנדל שניאורסון
קטגוריה:יוסף יצחק שניאורסון
נתנאל וואינה

סר נתנאל וואינה (באנגלית: Nathaniel Rahumaea Waena; נולד ב-1 בנובמבר 1945) הוא מושל איי שלמה לשעבר.

נכנס לתפקיד ב-7 ביולי 2004, לאחר שקיבל 27 מתוך 41 קולות של הפרלמנט. הוא החליף את המושל ג׳ון לאלפי (John Lapli) וסיים תפקידו ביולי 2009.

סמוך לאחר בחירתו זכה בתואר האבירות, וכן בצלב איי שלמה (CSI). כמו כן חבר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ובמסדר על שם ג'ון הקדוש (KStJ).

==קישורים חיצוניים==

}

קטגוריה:איי שלמה: פוליטיקאים
קטגוריה:מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש: גבירות ואבירי הצלב הגדול
קטגוריה:ילידי 1945
המנון סינגפור

קדימה סינגפור (במלאית: Majulah Singapura) הוא ההמנון הלאומי של סינגפור. הוא נכתב על ידי זוביר סעיד בשנת 1958 ונבחר כהמנון, אם כי לא באופן רשמי, שנה לאחר מכן עם קבלת השלטון העצמי במדינה. לאחר קבלת העצמאות אומץ ההמנון רשמית. ההמנון משקף את זהות סינגפור כאומה ואת הרוח של הסינגפורים בתקוותם הבלתי נלאית לקדמה, וכן קורא לסינגפורים להתאחד ולהצליח.

ההמנון מושר במלאית, שהיא אחת מארבע השפות הרשמיות של סינגפור. בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלו להורות בכל בתי הספר הממשלתיים בסינגפור בשפה האנגלית ולכן היה גידול במספר הסינגפורים הלא-מלאים שמכירים את מילות ההמנון, אך זקוקים לתרגום באנגלית על מנת להבין אותן.

==מקור ההמנון==
ההמנון הלאומי נכתב על רקע תחיית הלאומיות בין 1956 ל-1957. המחבר של ההמנון, זוביר סעיד, כתב את ההמנון בהתבסס על שתי המילים "מג'ולה סינגפורה" שמשמעותן "קדימה סינגפור". ההמנון נחשף לראשונה ב-3 בדצמבר 1959, יחד עם דגל סינגפור וסמלה, בבנין העירייה. ההמנון אומץ כהמנון הלאומי בשנת 1965 לרגל עצמאותה של סינגפור.

== מילות השיר ==

{| cellpadding="5" align="center"
|-
! תרגום לעברית !! אנגלית !! סינית מופשטת !! סינית מסורתית !! טמילית !! מלזית
|-
| <poem>בואו, אחיי הסינגפורים
הבה נתקדם אל עבר האושר יחדיו
מי ייתן ושאיפתנו האצילה תביא
לסינגפור הצלחה

הבה נתאחד
ברוח חדשה
תנו לקולותינו לרחף מעל
קדימה סינגפור
קדימה סינגפור</poem>
| dir="ltr" | <poem>Come, fellow Singaporeans
Let us progress towards happiness together
May our noble aspiration bring
Singapore success

Come, let us unite
In a new spirit
Together we proclaim
Onward Singapore
Onward Singapore</poem>
| dir="ltr" | <poem>来吧，新加坡人民，
让我们共同向幸福迈进；
我们崇高的理想，
要使新加坡成功。

来吧，让我们以新的精神，
团结在一起；
我们齐声欢呼：
前进吧，新加坡！
前进吧，新加坡！
</poem>
| dir="ltr" | <poem>來吧，新加坡人民，
讓我們共同向幸福邁進；
我們崇高的理想，
要使新加坡成功。

來吧，讓我們以新的精神，
團結在一起；
我們齊聲歡呼：
前進吧，新加坡！
前進吧，新加坡！
</poem>
| dir="ltr" | <poem>சிங்கப்பூர் மக்கள் நாம்
செல்வோம் மகிழ்வை நோக்கியே
சிங்கப்பூரின் வெற்றிதான்
சிறந்த நம் நாட்டமே
ஒன்றிணைவோம் அனைவரும்
ஓங்கிடும் புத்துணர்வுடன்
முழுங்குவோம் ஒன்றித்தே
முன்னேறட்டும் சிங்கப்பூர்
முன்னேறட்டும் சிங்கப்பூர்</poem>
| dir="ltr" | <poem>Mari kita rakyat Singapura
Sama-sama menuju bahagia
Cita-cita kita yang mulia
Berjaya Singapura

Marilah kita bersatu
Dengan semangat yang baru
Semua kita berseru
Majulah Singapura
Majulah Singapura</poem>
|}

==ראו גם==

* שבועת הנאמנות הלאומית של סינגפור

==קישורים חיצוניים==

 

* [http://www.sg/explore/symbols_anthem.htm מידע אודות ההמנון] 
* [http://www.sg/explore/symbols_anthem_credits.htm קובצי שמע] 
* [http://www.mindef.gov.sg/safband/music.htm ביצועים על ידי צבא סינגפור]
* [http://www.sg/explore/images/NA_CS.mp3 ביצוע ההמנון באולם הקונצרטים על שם ויקטוריה בסינגפור] 

סינגפור
קטגוריה:סינגפור: סמלים לאומיים
גירוש שדים

ישו מגרש שד מאילם, גוסטב דורה (1865)]]
[[פרנציסקוס הקדוש עוסק בגירוש שדים בארצו - ציור של ג'וטו]]
האב חוזה אנטוניו פורטאה, מגרש שדים קתולי ומחבר ספרים פופולריים על הנושא.
גירוש שדים הוא טקס או תהליך שנועד לסלק השפעה מזיקה של שד, שחדר לגופו של אדם, גופו של בעל חיים, מבנה או חפץ.

==בדתות==
בדתות שונות ישנה מסורת של ביצוע גירוש שדים.
גירוש השד מתבצע באמצעים שונים, כקריאות שונות, הזאת מים קדושים, העלאת עשן (בפרט עישון בְּכוּר, שהיא תערובת עשבי טיהור) ועוד.

===בנצרות===

בעת העתיקה, כאשר אדם סבל משיגעון או אפילו מפיצול אישיות, חשבו שנעשה בו איחוז. הכומר היה מגיע ומנסה לסלק את השד.
בנצרות הקתולית קיים נוסח מוסכם ורשמי, המופיע בספרי תפילות, של תהליך הגירוש.
בשנת 1992 גבריאלה אמורט הקתולי הקים ארגון בינלאומי של מגרשי שדים בה כ-250 חברים מ-30 מדינות קתוליות.

===באסלאם===

בחברה הבדואית בישראל, גם במאה ה-21 ישנם שייחים המבצעים טקסי גירוש שדים.

===ביהדות===
מעשי גירוש שדים מוזכרים בספר טוביה הקדמון. שנים רבות לאחר מכן, יוסיפון מספר על יהודי בשם אלעזר שביצע גירוש שדים לפני קיסר רומי אספסיאנוס. בין מגילות קומראן נמצאו גם תפילות להרחקת שדים. 

בעת העתיקה יוחסו מחלות רבות, בעיקר מחלות נפש, לשד ודיבוק שנכנס בגופו של האדם, והליך הוצאת השדים היה חלק מהליך הריפוי של החולה.

בתלמוד ובספרות המדרשים מסופר על תנאים ואמוראים שעסקו בגירוש שדים, כמו רבי חנינא בן דוסא, רבי שמעון בר יוחאי, רבי יוסי איש צייתור ועוד.

ביהדות נהגו לגרש שדים גם באמצעות השבעתם, שימוש בשמות קדושים ותקיעה בשופרות.

מנהגים שונים נפוצים עד זמננו בין שומרי מסורת, כשבירת כוס על ידי החתן תחת החופה, שיש הטוענים שמקורם הוא כאקט של הרחקת שדים. גם על מנהג החינה נטען כי מקורו מנוהג שנועד להרחיק שדים.

טקסי גירוש שדים נפוצים כיום בעיקר בין יוצאי מרוקו ואתיופיה. בין יהודי מזרח אירופה מכונה גירוש שדים לרוב בשם "הסרת דיבוק", כאשר לפי תפיסה זו מדובר בנשמה של אדם חוטא שלא זכתה להתנקות בגיהנום, וכדי למצוא לעצמה מנוחה היא נכנסת לגופו של אדם חי, וגורמת לו סבל רב. קיים דמיון רב בין טקסי גירוש שדים לטקסי הסרת דיבוקים. העוסק במלאכת גירוש השדים נקרא "בעל שם".

בין פוסקי ההלכה נמצאו פוסקים שהתנגדו להעלאת עשן לצורך גירוש שדים, בנימוק של איסור עבודה זרה (שו"ת דברי מלכיאל חלק ה סימן קד).
יש הבדל בין טומאה לגירוש שדים, כשאדם נטמא טיהרו אותו אבל לא בצורת טיהורו מ"שד".

== ראו גם ==
* השבעה (מאגיה)

==לקריאה נוספת==
*גרשום שלום, שדים, רוחות ונשמות.
*מעשה נורא של הרוח, ירושלים 1904, תיאור גירוש שד בירושלים בהסכמת הראשון לציון.
*Brian P. Levack, The Devil Within: Possession & Exorcism in the Christian West, New Haven: Yale University Press, 2013

==קישורים חיצוניים==

* מאיר בר-אילן, [https://web.archive.org/web/20070313160726/http://faculty.biu.ac.il/~barilm/mag.html גירוש שדים על ידי רבנים], באתר אוניברסיטת בר-אילן
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:על-טבעי
קטגוריה:שדים
קטגוריה:אנתרופולוגיה של הדת
קטגוריה:איחוז
For Whom the Bell Tolls

For Whom the Bell Tolls (בתרגום חופשי: "למי צלצלו הפעמונים") הוא סינגל של להקת מטאליקה משנת 1984 מאלבומם Ride the Lightning.
השיר הולחן ונכתב על ידי ג'יימס הטפילד, לארס אולריך וקליף ברטון.

קטע הפתיחה של השיר אשר לעיתים מזוהה כגיטרה חשמלית בעצם מנוגן על ידי קליף ברטון בגיטרה בס עם דיסטורשן ו"וה-וה", אחרי קטע הפתיחה בה לוקחת גיטרת הבס חלק דומיננטי הבס נרגע ועובר למקצב קבוע.

השיר מבוסס על קטע מספרו של ארנסט המינגוויי "למי צילצלו הפעמונים" על מלחמת האזרחים בספרד על חמישה חיילי רפובליקה אשר מנסים לברוח מהפשיסטים על סוסיהם הגנובים ולבסוף נהרגים מהתקפה אווירית.

השיר מופיע גם באלבום S&M של מטאליקה שם הוא נוגן ביחד עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו ובגרסה החיה שלו באלבום Live Shit: Binge & Purge.

כאשר מטאליקה מנגנת את השיר בהופעות חיות, בדרך כלל מופיע סולו בס קצר לפני תחילת השיר לזכרו של קליף ברטון.

לשיר גרסאות כיסוי רבות, הבולטות שבהן בוצעו על ידי אריק בלום, אל פיטרלי, טוני פרנקלין, אפוקליפטיקה ואניסלי דונבר באלבום Metallic Assault: A Tribute to Metallica. הלהקה ההומוריסטית ביטאליקה כתבה שיר בשם "For Whom Michelle Tolls" המשלב בין For Whom the Bell Tolls לבין שיר של להקת הביטלס "Michelle".

השיר הוא אחד משיריה היחידים של מטאליקה לפני האלבום "St. Anger" שאינו מכיל סולו של גיטרה חשמלית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:שירי 1985
קטגוריה:סינגלים מ-1985
קטגוריה:שירי מטאליקה
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי מחאה
קטגוריה:שירים נגד מלחמה
קטגוריה:שירי מטאל
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אלקטרה רקורדס
שמחה עמנואל

שמחה עמנואל (נולד ב-1 בדצמבר 1957) הוא פילולוג, פרופסור מן המניין בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, לימד בעבר גם באוניברסיטת תל אביב.

==ביוגרפיה==
נולד בירושלים ליונה עמנואל, מייסדו ועורכו של כתב העת "המעין". למד בבית הספר היסודי חורב בירושלים, בישיבה התיכונית שעלבים ובישיבת ההסדר הר עציון באלון שבות. את לימודיו האקדמיים עשה בחוג לתלמוד באוניברסיטה העברית בירושלים.

עמנואל עוסק בחקר הספרות ההלכתית של ימי הביניים. התמחה בעיקר בכתביו ההלכתיים של מהר"ם מרוטנבורג ובכתבי בעלי התוספות.

על עבודתו בכתביו של מהר"ם מרוטנבורג, הוענק לעמנואל פרס הרב קוק לספרות תורנית לשנת תשע"ג. בשנת תשס"ט זכה בפרס פולונסקי ליצירתיות ומקוריות במדעי הרוח.

עמנואל שימש בעבר כמזכיר כבוד של חברת "מקיצי נרדמים".

נשוי לגילה, בתו של פרופ' יצחק זימר, פרופסור אמריטוס בחוג לתולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
אב לשישה וסב לעשרים ושניים. מתגורר בבית אל.

מ-2020 עמנואל חבר באקדמיה הישראלית למדעים. עמנואל חבר במועצת הספרייה הלאומית.

==ספריו==
* תשובות הגאונים החדשות, מכון אופק, ה'תשנ"ה (מהדורה שנייה מתוקנת, תשע"ט)
* רבי אלעזר מוורמייזא: דרשה לפסח, מקיצי נרדמים, תשס"ו<ref></ref>
* שברי לוחות: ספרים אבודים של בעלי התוספות, הוצאת מאגנס, ה'תשס"ז
* תשובות מהר"ם מרוטנבורג וחבריו, האיגוד העולמי למדעי היהדות, ה'תשע"ב
* מגנזי אירופה א, מקיצי נרדמים, ה'תשע"ה<ref>חננאל מאק, [https://www.magnespress.co.il/Admin/FileManager/Files/My%20Documents/Files/katarsis2016hananel.pdf על ספרו של שמחה עמנואל (מגנזי אירופה א)]</ref>
* מגנזי אירופה ב, מקיצי נרדמים, ה'תש"ף<ref></ref>
* עטרת זקנים, עיון מחודש בתולדותיהם של חכמים, הוצאת מאגנס, 2021

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי תלמוד
קטגוריה:זוכי פרס הרב קוק
קטגוריה:סגל האוניברסיטה העברית בירושלים: תלמוד
קטגוריה:בוגרי בית הספר היסודי חורב (ירושלים)
קטגוריה:בוגרי ישיבת הר עציון
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בית אל: אישים
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
קטגוריה:בוגרי ישיבת שעלבים
תנועת המקופחים

תנועת המקופחים (בערבית: حركة المحرومين, "חַרַכַּת אל-מַחרוּמין") הוקמה על ידי האימאם מוסא א-סדר בלבנון בשנות השבעים. הייתה זו תנועה שיעית שדאגה לזכויותיהם בלבנון, ולמעשה זו הייתה התנועה השיעית המשמעותית הראשונה בלבנון. היא הביאה להעלאת מעמד השיעים בלבנון וקירבה אליה שיעים רבים שהזדהו עם רעיונותיה ורצו להביא לשינוי. 

התנועה ערכה הפגנות ומחאות. במהלך בשנות השבעים החל השאה של איראן להתנגד לה, בעיקר בשל התנגדותו לא-צדר. זאת משום שא-צדר, שנשלח על ידי איראן לשפר את מצב השיעים בלבנון ואת מעמדה והשפעתה של איראן בה, החל לתמוך ברוחאללה ח'ומייני, מתנגדו (ויורשו לעתיד) של השאה. 

הזרוע הצבאית של התנועה הוקמה ב-1975 בעקבות מלחמת האזרחים בלבנון, ונקראה "אמל" (שפירושו תקווה).

קטגוריה:לבנון: ארגונים
קטגוריה:לבנון: היסטוריה
קטגוריה:מתואלים
איגנץ פלייל

איגנץ יוזף פלייל (בצרפתית: Ignaz Pleyel; 18 ביוני 1757 – 14 בנובמבר 1831) הוא מלחין צרפתי יליד אוסטריה, המשתייך לתקופה הקלאסית.

==קורות חייו==
פלייל נולד בעיירה רופרסטאל שעל יד וינה למנהל בית ספר בשם מרטין פלייל. קרוב לוודאי שלמד מוזיקה בצעירותו בפרסבורג (כיום ברטיסלאבה) אצל המלחין יוהאן בפטיסט ונהאל. ב 1772, בהיותו בן 15, החל ללמוד אצל המלחין המפורסם יוזף היידן באייזנשטט. פלייל זכה לחסותה של האצולה, במקרה שלו הרוזן לאדיסלאוס ארדי. לפלייל היו ללא ספק יחסים קרובים מאוד עם היידן, שהחשיבו לתלמיד מחונן.

עיסוק אחר של פלייל מלבד השוליה של היידן היה תיאטרון מריונטות (שנקרא "די פה אורגלה") אשר הוצג בטירת אסטרהאזי שבאייזנשטט ובווינה. באותה תקופה בערך כתב פלייל ככל הנראה לפחות קטע מן הפתיחה של האופרה "הבית הבוער" (Das abgebrannte Haus) של היידן.

פלייל בבגרותו

עבודתו המקצועית הראשונה של פלייל הייתה כנראה קאפלמייסטר (אחראי המוזיקה) של הרוזן ארדי, אך גם את זאת אין אנו יודעים בוודאות. בין פרסומיו הראשונים נמנות שש רביעיות כלי קשת, אופוס 1.

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-18 ביקר פלייל באיטליה, שם כתב אופרה אחת (איפיגניה באוליס), ועבד אצל מלך נאפולי.

בשנת 1783 עבר פלייל לעיר שטרסבורג שבצרפת, ומאז נודע בצורה הצרפתית של שמו, "איגנס" (Ignace). בתחילה עבד שם כעוזר הקפלמייסטר פרנץ קסאוייר ריכטר של קתדרלת שטרסבורג, וב 1789 הפך להיות הקפלמייסטר בעצמו, לאחר מותו של ריכטר. ב 1788 נישא פלייל לביתו של אורג שטיחים שטרסבורגאי, ולזוג נולדו ארבעה ילדים.

בשנת 1791 ביטלה המהפכה הצרפתית את ההופעות המוזיקליות בכנסיות ואת הקונצרטים הציבוריים. בחיפוש אחר עבודה חילופית עבר פלייל ללונדון, שם הוביל את הקונצרטים המקצועיים שאורגנו על ידי וילהלם קרמר. בתפקיד זה הפך פלייל ליריב של היידן מורו, כשזה הוביל את הקונצרטים שאורגנו על ידי יוהאן פטר סלומון, אך למרות זאת המשיכו השניים לשמור על יחסים טובים.

ב-1795 שב פלייל לצרפת, הפעם לפריז. בתקופה זו הגיעה פעולתו לשיאה, ובה הוא כתב את רוב יצירותיו. פלייל עבד בפריז גם כאיש עסקים: הוא הקים חברה של הוצאת מוזיקה לאור בשם "מייסון פלייל", וב 1807 החל לייצר פסנתרים, הנודעים עד היום בכל אירופה. ב 1805 ביקר פלייל בווינה מטעם עסקיו, שם פגש בפעם האחרונה את יוזף היידן, ונחשף למוזיקה של לודוויג ואן בטהובן.

בשנת 1824 פרש פלייל מחיי המוזיקה ועבר אל מחוץ לפריז. לאחר 7 שנים הוא נפטר, ונקבר בבית הקברות פר לשז בפריז.

כיום קיים מוזיאון על שמו בעיירת הולדתו, רופרסטאל.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.answers.com/topic/ignaz-pleyel ביוגרפיה] באתר answers.com (באנגלית)
* [https://web.archive.org/web/20070927050209/http://www.haydn.dk/mhc_pleyel.php ביוגרפיה נוספת] מאת מיכאל היידן (באנגלית)
* [https://web.archive.org/web/20081015234250/http://real.uwaterloo.ca/~sbirkett/pleyel_info.htm אתר אודות פסנתרי פלייל] כולל תמונות של פלייל ושל פסנתריו. (באנגלית)
* [http://www.pleyel.at/ אתר מוזיאון פלייל] (בגרמנית) באתר נשמעות יצירותיו של פלייל
* 
* 

קטגוריה:מלחינים אוסטרים
קטגוריה:מלחינים מן התקופה הקלאסית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות פר לשז
קטגוריה:ילידי 1757
קטגוריה:נפטרים ב-1831
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-18
קטגוריה:מלחינים צרפתים במאה ה-19
קונטיננטל איירליינס

בואינג 200–777 של החברה]]קונטיננטל איירליינס (אנגלית: Continental Airlines) הייתה חברת תעופה אמריקאית, שבסיסה הראשי בנמל התעופה שביוסטון. החברה נוסדה בשנת 1934 בשם "ורני ספיד ליינס".בשנת 1936 רכש רוברט פורמן סיקס את חברת התעופה והחליף את השם ל"קונטיננטל איירליינס". לאחר מלחמת העולם השנייה החלה החברה לבנות רשת נתיבים מיוסטון לחוף המערבי, לחוף המזרחי ולכל רוחבה של ארצות הברית.

בשנת 1959 רכשה קונטיננטל את המטוס הראשון שלה, הבואינג 707. בשנת 1968 החלה קונטיננטל לפעול באוקיינוס השקט, בשם "אייר מיקרונזיה", עם צי מטוסי בואינג 727, שמבוססים על נמל התעופה הבינלאומי של גואם.

עד אמצע שנות ה-70, קונטיננטל הייתה אחת הרשתות החזקות ביותר בארצות הברית, והוסיפה את ה-Boeing 747-100 ואת דאגלס DC-10 לצי שלה בין לוס אנג'לס, דנוור, שיקגו ויוסטון.

בין השנים 1978–1981 ובשנת 1990 הוגשו 2 בקשות לפשיטת רגל עקב תחרות עזה ורכישת חברות תעופה קטנות.

בשנים 1993–1995 יצאה החברה מפשיטת רגל בסיוע של חברת הון פרטית. לאחר ה -11 בספטמבר 2001, קונטיננטל מיהרה לחזור לרווחיות, ובשנת 2004 הצטרפה לברית חברות התעופה "סקייטים."

בשנת 2012 התמזגה החברה עם חברת יונייטד איירליינס.

== יעדי טיסה==
יעדי החברה הם:
*אפריקה: ניגריה
*הקריביים: אנטיגואה וברבודה, ארובה, בהמאס, ברמודה, איי קיימן, קובה, קורסאו, הרפובליקה הדומיניקנית, האיטי, ג'מייקה, פוארטו ריקו, איי טורקס וקייקוס, איי הבתולה האמריקיים.
*מרכז אמריקה: בליז, קוסטה ריקה, אל סלבדור, גואטמלה, הונדורס, ניקרגואה, פנמה.
*צפון אמריקה: קנדה, מקסיקו.
*ארצות הברית: 30 מדינות (States).
*דרום אמריקה: ארגנטינה, ברזיל, קולומביה, אקואדור, פרו, ונצואלה.
*אסיה: סין, הונג קונג, הודו, ישראל, יפן, הפיליפינים, סינגפור, וייטנאם.
*אירופה: דנמרק, צרפת, גרמניה, אירלנד, איטליה, הולנד, נורווגיה, פורטוגל, ספרד, שוודיה, שווייץ, בריטניה.
*אוקיאניה: אוסטרליה, מיקרונזיה, גואם, איי מרשל, פלאו.

==OnePass==
תוכנית הנוסע המתמיד של החברה נקראת OnePass. התוכנית הוקמה בשנת 1987 ומציעה לנוסע אפשרות לקבל כרטיסים בחינם, שדרוג מחלקה וסוגים נוספים של תגמולים עבור טיסה בחברה. הנוסעים מקבלים נקודות עבור הטיסות שלהם בחברה או דרך חברות המשתפות עמה פעולה. לאחר מכן היא שונתה. החברה הייתה חברה בברית חברות התעופה סקאיי טים עד 24 באוקטובר 2009, ואז הצטרפה לברית סטאר אלייאנס ב-27 באוקטובר.

==צי המטוסים==
צי המטוסים של קונטיננטל איירליינס מורכב מהדגמים הבאים (נכון לאפריל 2010):

{| class="wikitable" border="1" cellpadding="3" style="border-collapse:collapse"
|- bgcolor=lightblue
| דגם || מספר מטוסים || תכולת מושבים (קונפיגורציה) || הזמנות
|-
|בואינג 500–737||31||114 (8/106)||
|-
|בואינג 700–737||36||124 (12/112)||34
|-
|בואינג 737–800||117||152 (20/132)||2
|-
|בואינג 737–900||42||173 (20/153)||11
|-
|בואינג 200–757||41||175 (16/159)||
|-
|בואינג 300–757||21||216 (24/192)||
|-
|בואינג 767-200ER||10||174 (25/149)||
|-
|בואינג 767-400ER||16||256 (20/236)||
|-
|בואינג 200–777ER||21||283 (48/235)||2
|-
|בואינג 787||||||52
|}

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.airline-empires.com/index.php?/gallery/image/8131-continental-airlines-the-full-history-1934-2012/ Continental Airlines - The Full History 1934-2012]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית אתר רשמי אינה מתאימה להוספה אוטומטית
קטגוריה:סטאר אלייאנס
קטגוריה:חברות תעופה אמריקאיות שנסגרו
קטגוריה:חברות הנסחרות בבורסה לניירות ערך בניו יורק
קטגוריה:יונייטד איירליינס
M-84

M-84 הוא גרסת הייצור היוגוסלבית לטנק ה-T-72M1 הסובייטי, אשר נכנס לראשונה לשירות פעיל בשנת 1984 (ומכאן שמו). 

הטנק שומר על מאפייני קודמו ואף כולל מספר שיפורים:
* בקרת אש דיגיטלית
* מנוע 1,000 כ"ס
* מדוכות עשן חדשות
* עמוד מטאורולוגי
* נטען כי לטנק מיגון פאסיבי משופר.

ממש כמו ב-T-72, גם לטנק זה מוצעת חבילת שדרוג, המיועדות להתאים את הטנק למאה ה-21 על ידי שיפור המיגון, החימוש המכלולים האלקטרוניים.

כיום סרביה, קרואטיה, סלובניה וכווית משתמשות בטנק.

== רקע מבצעי ==

=== מלחמות יוגוסלביה ===

==== סלובניה ====
במהלך מלחמת עשרת הימים, הצבא העממי היוגוסלבי (JNA) ניסה להחזיר לעצמו את השליטה על מעברי גבול, נמלי תעופה ונקודות אסטרטגיות נוספות בסלובניה. לכוחות ההגנה הטריטוריאלית לא היו יחידות משוריינות משלהן וטנקי M84 בשליטת הJNA פרצו מחסומים לעיתים קרובות. בסוף המלחמה סלובניה ירשה את כל טנקי M84 בשטחה ברגע שהוכרזה על הפסקת אש ועצמאותה של סלובניה הוכרה.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמצעי לחימה יוגוסלביים
קטגוריה:טנקי מערכה
מטווי גולובינסקי

מטווי גולובינסקי () היה סוכן של המשטרה החשאית של רוסיה הקיסרית, האוכרנה ומחברו של המסמך האנטישמי הפרוטוקולים של זקני ציון.

== תולדות חייו ==
גולובינסקי נולד באיווצ'ווקה שבאזור סימבירסק למשפחה רוסית אריסטוקרטית. אביו וסילי היה חברו של פיודור מיכאילוביץ' דוסטויבסקי אשר עמו נעצר ונידון למוות בעוון פעילות מהפכנית, אולם גזר דינו בוטל והוא שוחרר.

אביו של גולובינסקי נפטר בשנת 1875 כשמטווי היה בן עשר. אמו גידלה אותו ונעזרה באומנת צרפתייה.

בבגרותו החל גולובינסקי ללמוד משפטים ובמהלך לימודיו הצטרף לקבוצה האנטישמית והאנטי מהפכנית "האחווה הקדושה" (ברוסית: Святое Братство). עם סיום לימודיו גויס גולובינסקי לאוכרנה ועסק בהטמנת ידיעות (אוהדות לממשלה) בעיתונות. הקריירה שלו הגיעה לקִצה כשפעילותו נחשפה על ידי מקסים גורקי והוא אולץ להימלט מרוסיה.

גולובינסקי בחר להגר לצרפת והתיישב בפריז שם עבד למען ראש האוכרנה בעיר - פיוטר רצ'קובסקי - וביצע אותו תפקיד שבו עסק ברוסיה, דהיינו, שתילת ידיעות פרו-צאריות בעיתונות.

בשנת 1898 פנה רצ'קובסקי אל גולובינסקי בדרישה שהאחרון יחבר מסמך המוכיח שהיהודים עומדים מאחורי קנוניה להשתלט על רוסיה, כדי שהמסמך יינתן לצאר ניקולאי השני וישמש הוכחה שתגרום לו לנטות מקו המדיניות הליברלית אל עבר קו יותר שמרני.

בהתבסס על ספרו של מוריס ז'ולי "דיאלוגים בגיהנום בין מקיאוולי ומונטסקייה" חיבר גולובינסקי ספר הטוען 'לכאורה' שבמקביל לדיונים הפומביים בקונגרס הציוני הראשון התקיימו דיונים סודיים שבהם תכננו היהודים את השתלטותם על העולם.

אחרי פרוץ המהפכה הבולשביקית בשנת 1917 ערק גולובינסקי אל הצד המהפכני ושימש עד יום מותו (בשנת 1920) - עוזרו של ליאון טרוצקי .

קטגוריה:עיתונאים רוסים
קטגוריה:עיתונאים צרפתים
קטגוריה:רוסיה וברית המועצות: אנטישמיות
קטגוריה:ילידי 1865

קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1920
רישום עסק

רישום עסק - קיימות שלוש דרכים מקובלות לניהול ולרישום עסק:
* בעלות אישית.
* שותפות.
*חברה בעירבון מוגבל.

==בעלות אישית==
בבעלות אישית בעל העסק והעסק הם גוף אחד. זכויות העסק וחובותיו הם של בעליו ועל אחריותו, גם רווחי העסק הם של הבעלים, לאחר ניכוי המס המגיע לשלטונות המס. אם העסק דורש השקעות נוספות - על הבעלים להוסיפן מכיסו. אם העסק מפסיד - הבעלים מפסיד מכספו.

==שותפות==
עסק על בסיס שותפות עם אדם אחד או יותר. השותפות יכולה להתחלק באופן שווה או להיקבע על ידי כל חלוקה מוסכמת אחרת.

==חברה בעירבון מוגבל==
חברה בע"מ בנויה על בסיס של ישות משפטית אחת או יותר, כאשר כל אחד מחזיק במספר מניות שווה או בלתי שווה, בהתאם להון שכל אחד משקיע. עד לחוק החברות החדש נדרש מינימום של שני בעלי מניות; מגבלה זו הוסרה בחוק החדש.

לכל חברה יש תזכיר ותקנות, שבהם נקבע באספת בעלי המניות מי ישמש מנהל החברה.

גופים מסוימים ובכללם חברות ממשלתיות וציבוריות עובדים רק עם ספקים שהם חברה בע"מ. גופים פרטיים לא יכולים לגשת למכרזים או לקבל עבודות והזמנות להספקת סחורה.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:עסקים
סיוורט

סיוורט (סמל היחידה Sv) הוא יחידת מידה לרמת קרינה מייננת בשיטת SI. היחידה נועדה לכמת את ההשפעה הביולוגית של הקרינה, להבדיל מההשפעה הפיזיקלית הנמדדת ביחידות של גריי. היחידה קרויה על שמו של רולף סיוורט, פיזיקאי שוודי שעסק בתחום הרפואה והתפרסם בשל מחקריו בנושאי ההשפעה הביולוגית של קרינה.

== הגדרה ==
הספיגה השקולה לרקמה מחושבת כמכפלת הספיגה ב"מקדם איכות" חסר יחידות המסומן באות "Q" התלוי בסוג הקרינה המבוטא כגודל חסר יחידות נוסף "N" התלוי במאפייני הקרינה. N תלוי בחלק הגוף שספג את הקרינה, בזמן ההקרנה ובנפח שעליו השפיעה ואף במין הביולוגי של האובייקט המוקרן. כשהם מוכפלים זה בזה, N ו - Q מהווים את "מקדם שקלול הקרינה", rW. לאורגניזמים מורכבים נוהגים לקחת סכום משוקלל או אף אינטגרל של מקדם זה על פני הגוף. בשנת 2002 החליטה הוועדה הבינלאומית למידות ומשקלות (CIPM) שההבחנה בין N ו-Q יוצרת בלבול רב מדי ומחקה את המקדם N מהגדרת היחידה בפרסומיה.

ביחידות SI בסיסיות, הסיוורט מוגדר כך:

: 1Sv = 1 J/kg = 1 m<sup>2</sup>/s<sup>2</sup> = 1 m<sup>2</sup>·s<sup>–2</sup>

למרות שליחידה יש אותם ממדים כמו ליחידת הגריי (ג'אול לק"ג) היא מודדת גודל שונה. כדי למנוע בלבול בין ספיגת הקרינה והספיגה השקולה משתמשים ביחידות גריי וסיוורט, ולא ביחידות של ג'אול לק"ג. לכמות קרינה מסוימת (הנמדדת בגריי) יכולה להיות השפעה ביולוגית (הנמדדת בסיוורט) שונה בתכלית כתוצאה מהבדלים בגורם שקלול הקרינה rW.

== ראו גם ==
* יחידות מידה על שם אישים

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:יחידות מידה
קטגוריה:קרינה
קטגוריה:רדיואקטיביות
קטגוריה:מערכת היחידות הבין-לאומית
גרזן (כלי רכב)

הגרזן (AXE) הוא כלי רכב צבאי (רכב סער), שפותח בישראל. הרכב מאפשר מעבר דרך תנאי שטח קשים, ותפקידו העברת אנשי הסיירות במהירות ובבטיחות אל מוקדי הלחימה. טרם הוחלט אם להכניסו לייצור סדרתי.

== פירוט ==
אם וכאשר יגיע לפס הייצור, יהיה הגרזן מסוגל לשאת בין תשעה ל-11 לוחמים, על ציודם המלא. בהגדרת יעודו הצבאי נאמר כי "עליו להגיע לאתרים קשים לעבירות בקצב תנועה מהיר".

הרכב פותח על ידי עידו כהן בשיתוף עם ענף רכב בחט"ל שליווה אותו משלב השרטוט עד לשלב הניסויים.

רכב השטח המיוחד תוכנן מראש באופן מודולרי המאפשר שינויים לפי הצורך. המנוע, תיבת ההילוכים ותיבת ההעברה, הושאלו משברולט טרייל בלייזר. מערכות הדיפרנציאלים והציריות תוכננו על בסיס פריטים המצויים במיצובישי פאג'רו. מערכות החשמל מיועדות כבר עתה לעמוד בתקנים צבאיים מחמירים.

עלות הרכישה המוערכת לכל רכב עומדת על כ-100,000 דולר.

==קישורים חיצוניים==

*
*

קטגוריה:כלי רכב צבאיים
קטגוריה:כלי רכב שיוצרו בישראל
פחמן-12

פחמן-12 או <sup>12</sup>C הוא האיזוטופ הנפוץ ביותר של פחמן. הוא השכיח מבין שני האיזוטופים היציבים של פחמן (<sup>12</sup>C ו-<sup>13</sup>C). פחמן-12 מהווה 98.89% מהפחמן המצוי בטבע. אטום של פחמן-12 מכיל 6 פרוטונים, 6 נייטרונים ו-6 אלקטרונים.

פחמן-12 הוא בעל חשיבות מיוחדת, משום שעל בסיסו מוגדר הערך של יחידת מסה אטומית מאוחדת, המשמשת למדידת המסה של כל האטומים האחרים. המסה של אטום פחמן-12 היא בדיוק 12 יחידות מסה אטומית מאוחדת, או .

==היסטוריה==
לפני 1959, הארגונים IUPAP ו-IUPAC נטו להשתמש בחמצן כדי להגדיר את המול. בעוד כימאים הגדירו את המול כמספר האטומים של חמצן אשר מסתם היא 16 גרם, פיזיקאים השתמשו בהגדרה דומה אך עם האיזוטופ חמצן-16 בלבד. שני הארגונים הסכימו ב-1959-1960 להגדיר את המול כ"כמות החומר במערכת שמכילה מספר חלקיקים (אטומים או מולקולות) השווה למספר האטומים ב-0.012 קילוגרם של פחמן-12.

הגדרה זו התקבלה על ידי ה-CIPM ב-1967. ב-1971, הגדרה זו התקבלה על ידי ה-CGPM הארבע עשרה.

ב-1980, הבהירו ה-CIPM את ההגדרה שלעיל, תוך שהגדירו כי היא נוגעת לאטומי פחמן-12 פזורים במצב היסוד (ground state) שלהם, להבדיל ממצב מעורר.

==ראו גם==
*יחידת מסה אטומית מאוחדת
*מול
*קבוע אבוגדרו
*איזוטופ
*פחמן-11
*פחמן-13
*פחמן-14

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.iupac.org/publications/ci/2004/2601/1_holden.html משקלים אטומיים והוועד הבינלאומי - סקירה היסטורית]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:איזוטופים של פחמן
חלוקה (תורת הקבוצות)

קבוצה בת 5 איברים: הנקודות מייצגות איברים בקבוצה; כאשר הן אינן צבועות הן מסמנות תת-קבוצות בעלות איבר יחיד. האזורים הצבועים מייצגים תת-קבוצות שלה.]]
בתורת הקבוצות, חלוקה (לפעמים נקראת חלוקה זרה) של קבוצה X, היא אוסף של תת קבוצות לא ריקות של <math>X</math>, שהן זרות בזוגות ומכסות את <math>X</math> (כלומר <math>X</math> שווה לאיחוד שלהן).

==דוגמאות==
*קבוצת המספרים הזוגיים וקבוצת המספרים האי זוגיים היא חלוקה של קבוצת המספרים הטבעיים.
*כל יחס שקילות על קבוצה מסוימת מגדיר עליה חלוקה למחלקות שקילות.
:הכיוון ההפוך גם נכון: כל חלוקה של קבוצה היא למעשה מחלקות שקילות של יחס שקילות שמוגדר כך שהאיבר <math>a</math> שקול ל-<math>b</math> אם שניהם שייכים לאותה תת-קבוצה.
*אם <math>H</math> היא תת-חבורה של <math>G</math>, אז המחלקות הימניות או השמאליות של <math>H</math> הן חלוקה של <math>G</math>. אם <math>H</math> תת-חבורה נורמלית, איברי החלוקה מהווים חבורה בפני עצמם באופן טבעי.
*לכל קבוצה <math>X</math> לא-ריקה קיימות חלוקות טריוויאליות: החלוקה <math>\{X\}</math> שמכילה איבר יחיד והוא הקבוצה כולה, והחלוקה <math>\bigl\{\{x\}:x\in X\bigr\}</math> – פירוק הקבוצה ליחידונים.

==יחס העידון==
על אוסף החלוקות של קבוצה <math>X</math> מוגדר יחס סדר חלקי הנקרא "יחס העידון"; חלוקה אחת מעודנת יותר מהשנייה אם קבוצותיה מוכלות בקבוצות החלוקה השנייה. באופן הזה החלוקה המעודנת יותר היא למעשה איחוד של חלוקות של קבוצות החלוקה הפחות מעודנת. באופן פורמלי, חלוקה <math>P_1=\{A_\alpha\}_{\alpha\in I}</math> מעודנת יותר מחלוקה <math>P_2=\{B_\beta\}_{\beta\in J}</math> אם ורק אם לכל <math>\alpha\in I</math> קיימת <math>\beta\in J</math> עבורה <math>A_\alpha\sube B_\beta</math>. יחס העידון הופך את אוסף החלוקות של הקבוצה <math>X</math> לסריג שהמינימום והמקסימום שלו הן החלוקות הטריוויאליות.

==חלוקות של קבוצות סופיות==
לחלוקות של קבוצת המספרים <math>1,2,\ldots,n</math> יש חשיבות רבה בקומבינטוריקה ותחומים אחרים של המתמטיקה.

==חבורה פרימיטיבית==
בתורת החבורות, כאשר חבורה <math>G</math> פועלת על קבוצה, ניתן לדבר על חלוקות שהן אינווריאנטיות תחת אותה חבורה או ועל חלוקות שאינן כאלו. חלוקה <math>\{A_\alpha\}</math> נקראת <math>G</math>-אינווריאנטית אם לכל <math>g\in G</math> מתקיים:
:<math>\begin{align}\{A_\alpha\}=\{ g A_\alpha\}\\gA_\alpha=\{g(a):a\in A_\alpha\}\end{align}</math>
כלומר איברי החבורה לכל היותר מחליפים בין קבוצות החלוקה אך לא לוקחים קבוצה מהחלוקה המקורית לקבוצה שלא נמצאת בחלוקה. חבורות שהחלוקות האינווריאנטיות היחידות שלהן הן החלוקות הטריוויאליות נקראות חבורות פרימיטיביות.

==קישורים חיצוניים==

*
*
*

קטגוריה:תורת הקבוצות
קטגוריה:יחסי שקילות
אליהו טואף

הרב אליהו רפאל עזריאל טואף (באיטלקית: Elio Toaff; 30 באפריל 1915 - 19 באפריל 2015), הרב של רומא בשנים 1951–2001, נחשב לסמכות הרבנית העליונה של יהדות איטליה מאז תום מלחמת העולם השנייה.

==חייו==
טואף נולד בליבורנו ב-30 באפריל 1915, לאליצ'ה שרה (לבית יאראק), ולשבתאי אלפרדו. 

בשנת 1939 הוא סיים את לימודיו במשפטים ובדתות באוניברסיטת פיזה. במקביל סיים את לימודיו בסמינר לרבנים בליבורנו. בשנים 1941 עד 1943 היה הרב של יהדות אנקונה. בשנות הכיבוש הגרמני 1943 עד 1944 השתתף בפעולות גרילה באזור הרי ורסליה (Versilia). 

בשנת 1947 נבחר לרבה של ונציה. בוונציה לימד באוניברסיטה המקומית, אוניברסיטת דה-פוסקרי (Università degli studi "Ca' Foscari" di Venezia), את השפה העברית ואת ספרותה. לאחר פטירת הרב דוד פראטו בשנת 1951, מונה לרבה של רומא עד לשנת 2001, אז הוחלף על ידי הרב שמואל ריקרדו די-סיני.

נבחר לנשיא מוסדות הרבנות באיטליה. בשנים 1957-1988 היה בנשיאות איגוד רבני אירופה. 

השתתף בפעילות הציבורית האיטלקית וייצג את יהודי איטליה וקהילת רומא באמצעי התקשורת ומונה לסנטור לכל ימי חייו.

בנו הוא פרופ' אריאל טואף, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת בר-אילן. בתו היא מרים דלה-פרגולה, עורכת ביטאון יהודי איטליה קול האיטלקים, רעיית הפרופסור סרג'ו דלה-פרגולה מהמכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים.

אחיו, הגינקולוג הפרופסור שלמה יונה רנצו טואף ניהל שנים רבות את מחלקת יולדות ומחלקת נשים בבית היולדות הקריה בתל אביב.

לרגל יום הולדתו המאה, קראה עיריית רומא על שמו את הרחוב המרכזי שעל יד בית הכנסת הגדול של רומא.

==יחסו לאפיפיורים==
ב-10 באוקטובר 1958 הספיד הרב טואף את האפיפיור פיוס ה-12 ואמר: "יותר מהזדמנות אחת הייתה לעמנו הזכות ליהנות מהנסיון הרב, מהסימפטיה הרחבה ומהחביבות של האפיפיור, וזאת בתקופה שבה שררה רדיפה ואלימות נגדנו והיה נדמה לנו שאבדה כל תקוה". הרב טואף הוזמן לשאת את דבר היהדות בטקס האשכבה כמחווה כלפי יהדות איטליה. דבריו נאמרו למרות שדמותו של האפיפיור הייתה שנויה במחלוקת בשל מעשיו ומחדליו בתקופת השואה. דבריו של הרב טואף, ראש קהילת יהודי איטליה, סייעו בידי הוותיקן להדוף את ההתקפות הקשות על האפיפיור פיוס ה-12. 
 
ב-13 באפריל 1986 קיבל הרב טואף את פני האפיפיור יוחנן פאולוס השני בבית הכנסת הגדול של רומא, במה שנראה כמחווה של פיוס בין היהדות לבין הנצרות. את היהודים כינה האפיפיור בהזדמנות זו "אחינו הבכורים והאהובים".

בצוואתו של יוחנן פאולוס השני הוזכר הרב טואף בתור הרב של רומא, ללא ציון שמו ומעמדו בתור ראש רבני איטליה, יחד עם שאר ראשי הדתות.

==ספריו - באיטלקית==
<div style="direction: ltr;">
* Perfidi giudei, fratelli maggiori autobiografico (Mondadori, 1987)
* Essere ebreo con Alain Elkann (Bompiani, 2005), 4ª edw
* Il Messia e gli ebrei con Alain Elkann (Bompiani, 2002) 
* Essere ebreo­ Cambiare il cuore­ Essere musulmano con Martini Carlo M., Hassan Bin Talal (Bompiani, 2005)
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:רבנים איטלקים
קטגוריה:רבנים ראשיים
קטגוריה:משפחת טואף
קטגוריה:רומא: רבנים ראשיים
קטגוריה:אנקונה: רבנים
קטגוריה:יהדות אנקונה
קטגוריה:ונציה: רבנים
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1915
קטגוריה:איטלקים שנפטרו ב-2015
סן-פייר ומיקלון

מפת האיים מיקלון וסן-פייר
סן-פייר ומיקלון (בצרפתית: Saint-Pierre-et-Miquelon) הוא שמה של קבוצת איים קטנים ליד החוף המזרחי של קנדה, סמוך לניופאונדלנד, המהווים קולקטיב מעבר לים של צרפת (החל משנת 2003). האיים העיקריים בארכיפלג זה קרויים "סן-פייר" ו"מיקלון". איים אלה, השייכים לצרפת, הם השטח היחיד מ"צרפת החדשה", שהיה בשליטתה באמריקה הצפונית, אשר נותר בידה עד היום. הבריטים השתלטו על האיים בשנת 1713, 1778, 1794, 1803, ו-1815, כאשר הצרפתים שלטו בהם בתקופות הביניים. בסופו של דבר, הצרפתים השתלטו על האיים שוב בשנת 1816, הפעם לצמיתות.

במהלך תקופת היובש האמריקנית, סן-פייר ומיקלון השתתפו במאמצים להבריח אלכוהול (בעיקר רום) לארצות הברית, ומאפיונרים ידועים לשמצה (למשל, אל קפונה) הקימו בהם מרכזי פעילות.<ref></ref>

באיים מתגוררים כ-6,000 תושבים.

לאחר כניעת צרפת לגרמניה במלחמת העולם השנייה, האיים נותרו נאמנים לצרפת של וישי. ב-24 בדצמבר 1941 השתלטו על האיים תומכי צרפת החופשית בראשות האדמירל אמיל מיזלייה בהוראת דה גול, ובניגוד לרצונה של ארצות הברית. במקום נערך משאל עם ובו הודיעו מרבית התושבים כי ברצונם להישאר תחת שלטון צרפת החופשית.

האזור מנוהל על ידי מושל שמקבל מינוי מנשיא צרפת. באופן רשמי לסן פייר ומיקלון אין דגל נפרד, אך באופן לא רשמי קיים דגל סן פייר ומיקלון.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [http://www.heritage.nf.ca/exploration/pierre_miquelon.html מורשת והיסטוריה: סן-פייר ומיקלון] מתוך אתר המורשת הצרפתית 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:איים באוקיינוס האטלנטי
קטגוריה:חבלי ארץ במחלוקת
קטגוריה:צרפת: קולקטיבים מעבר לים
קטגוריה:צרפת: ארכיפלגים
קטגוריה:אמריקה הצפונית: ארכיפלגים
קטגוריה:מדינות וטריטוריות דוברות צרפתית
המנון תאילנד

פלנג צאט ("เพลงชาติ") (בעברית: "המנון לאומי") הוא ההמנון הלאומי של תאילנד. הוא אומץ ב-10 בדצמבר 1939. המנגינה הולחנה על ידי פטר פייט, בנו של מהגר גרמני ויועץ מלכותי לענייני מוזיקה. המילים נכתבו על ידי לואנג סרנופראפהאן. 

ההמנון חובר מספר ימים בלבד לאחר ההפיכה של 1932. הוא שודר לראשונה ביולי של אותה שנה. המילים המקוריות היו של קהון ויכהיטמאטרה. בשנת 1939, כאשר השם של המדינה שונה מסיאם לתאילנד, נערכה תחרות לכתיבת מילים חדשות להמנון. באותה תחרות ניצח לואנג סרנופראפהאן. ראש הממשלה דאז פיבוסונגרם הורה לנגן את ההמנון הלאומי בכל יום בשעות 8:00 ו-18:00. התושבים הצטוו לעמוד כמחווה של כבוד לאומה. החוק עדיין בתוקף כיום.

== מילים ==
{| cellspacing=5 class="wikitable"
! תרגום
! style="direction:ltr;" |מילים בתאית
|- style="vertical-align:top;"
|
:תאילנד מאחדת את גופם של התאילנדים
:באומת העם השייכת לתאילנדים בכל מובן
:עצמאותה נשמרה לאורך זמן
:משום שהתאילנדים מחפשים ואוהבים אחדות
:אוהבי שלום
:אך חסרי מורא בעת משבר
:ריבונותם לא תאוים
:כי נחושים הם להקריב כל טיפת דם עבור האומה
:הללו את האומה של תאילנד, נצחי יהיה הניצחון.
| style="direction:ltr;" |
:ประเทศไทยรวมเลือดเนื้อชาติเชื้อไทย
:เป็นประชารัฐ ไผทของไทยทุกส่วน
:อยู่ดำรงคงไว้ได้ทั้งมวล
:ด้วยไทยล้วนหมาย รักสามัคคี
:ไทยนี้รักสงบ แต่ถึงรบไม่ขลาด
:เอกราชจะไม่ให้ใครข่มขี่
:สละเลือดทุกหยาดเป็นชาติพลี
:เถลิงประเทศชาติไทยทวี มีชัย ชโย
|}

== מדיה ==

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.nationmultimedia.com/search/page.arcview.php?clid=26&id=110161&date=2004-12-18&usrsess= מאה גורמים ראשונים שעיצבו את בנגקוק - גורם 77 - ההמנון הלאומי]
* [https://web.archive.org/web/20120326172923/http://118.175.16.130/thaisound/mp3/01-Track1.mp3 הורדת גרסה קולית מאתר יחסי ציבור ממשלתי]
* [https://web.archive.org/web/20120424223649/http://118.175.16.130/thaisound/mp3/02-Track2.mp3 הורדת גרסה אינסטרומנטלית מאתר יחסי ציבור ממשלתי]

תאילנד
קטגוריה:תאילנד: סמלים לאומיים
סוני בונו

סלבטור פיליפ "סוני" בונו (באנגלית: Salvatore Phillip "Sonny" Bono; 16 בפברואר 1935 - 5 בינואר 1998, שמו הפרטי נהגה: "סאני") היה מפיק מוזיקלי, זמר, שחקן ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית. ידוע בעיקר כצלע הגברית יחד עם אשתו לשעבר שר בצמד המוזיקלי סוני ושר.

==קריירת בידור==
שר", 1976]]
בונו נולד בדטרויט למשפחת מהגרים איטלקית. את דרכו בעולם הבידור החל כמקדם מכירות למפיק־העל פיל ספקטור בראשית שנות ה-60. באותה העת החל גם לשלוח ידו בכתיבת פזמונים, הבולט בהם היה "Needles and Pins". בהמשך אותו עשור נישא לשר עימה הקים את הצמד "סוני ושר" שזכה להצלחה רבה. בונו כתב, עיבד והפיק כמה מלהיטי התקופה שהושרו על ידי הצמד, ובהם: "I Got You Babe" ו-"The Beat Goes On". בעקבות ההצלחה הגדולה של הצמד, הגישו השניים תוכנית טלוויזיה מצליחה ברשת הטלוויזיה CBS בין השנים 1971–1977.

לאחר פירוק הצמד, המשיך בונו להופיע בתוכניות טלוויזיה כדוגמת "Fantasy Island", וספינת האהבה. בונו הופיע גם בסרטי קולנוע מצליחים כדוגמת סרטו של ג'ון ווטרס "Hairspray" ובסרטו של בארי זוננפלד גברים בשחור.

סוני היה הסנדק של אנתוני קידיס, סולן הלהקה רד הוט צ'ילי פפרז.

== חיים פוליטיים ==
בין אפריל 1988 לאפריל 1992 היה ראש עיריית פאלם ספרינגס. החל מינואר 1995 ועד למותו כתוצאה מתאונת סקי בינואר 1998 היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז 44 של מדינת קליפורניה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים

קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית
קטגוריה:זמרים אמריקאים
קטגוריה:חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מקליפורניה
קטגוריה:ראשי עיריות בקליפורניה
קטגוריה:הרוגי תאונות סקי
קטגוריה:סיינטולוגים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1935
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1998