OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
רומנס רוסי

רומנס רוסי הוא ז'אנר של אמנות פואטית ווקאלית ואינסטרומנטלית של רומנסה, שנוצרה ברוסיה בעקבות מגמות הרומנס במחצית הראשונה של המאה ה-19. התרומה המובילה להקמתה נתרמה על ידי המלחינים אלכסנדר אלייבייב, אלכסנדר ורלאמוב ואלכסנדר גוריליוב. ברומנסים רבים מוצגים מוטיבים צועניים. במהלך המאה ה-19 נוצרו מספר תת-זנים – רומנס סלון, רומנס אכזרי, רומנס צועני וכו'.

== רומנס במאה ה-18 ==
במאה השמונה עשרה "רומנס" היה יצירה ווקאלית בצרפתית (גם אם נכתבה על ידי מלחין רוסי), ויצירה עם טקסט ברוסית כונתה "שיר רוסי". שירים של משוררים כמו סומרוקוב או טרדיאקובסקי, בהם נשמעו זימורים עממיים, נקראו גם "רומנסים".

== רומנס במאה ה-19 ==
דור הזהב "של הרומנס הרוסי התרחש בראשית המאה העשרים, אז עבדו זמרים גדולים ומקוריים כמו אלכסנדר ורטינסקי ואנסטסיה ויילצבה. מאוחר יותר המשיכו את מסורת הרומנסים בגלות פיוטר לשצ'נקו ואלה ביאנובה, בברית המועצות – איזבלה יוריבה, תמרה צרטלית, ואדים קוזין.

בתקופה הסובייטית, במיוחד מאז סוף שנות השלושים, הרומנס נרדף כשריד של התקופה הצארית, מה שמזיק לבוני העתיד הסוציאליסטי. זמרים מובילים נשתקו, או הודחקו, או נאלצו לעזוב את מולדתם.

תחייתו של בית הספר המסורתי של הרומנס הרוסי התרחש בשנות השבעים של המאה העשרים, כאשר רומנס החל להיות מבוצע על ידי ולנטינה פונומאריובה, נני ברגוודזה ואמני במה מוכרים אחרים<ref>https://rateyourmusic.com/genre/russian-romance</ref>.

== סוגים של רומנס רוסי ==
* רומנס קלאסי – נכתב על ידי מלחינים מקצועיים.
* רומנס עירוני (יום-יומי, בורגני קטנוני) – אישי לפי הדרך שנוצר, אבל פולקלורי אגב ההוויה, אב-טיפוס של שאנסון רוסי.
* רומנס צועני הוא ז'אנר שנוצר באמצע המאה ה-19 על בסיס שירי עם רוסיים ורומנסים יום-יומיים בהשפעת מקהלות צועניות של סנט פטרסבורג ומוסקבה.
* רומנס אכזרי – שתכונתו הוא בהירות הדמויות, ניגוד הרגשות, המלודרמטיזם, חומרת המצב, הגעה לקיצוניות.
* רומנס קוזאקים – שירי מחבר הקוזאק, בנושאי קוזאק, מקורם בדון.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:רומנסה (מוזיקה)
המוזיאון הארכאולוגי (סקופיה)

המוזיאון הארכאולוגי של מקדוניה הצפונית (במקדונית: Археолошки музеј на Северна Македонија) נמצא בסקופיה, בגדה השמאלית של הנהר וארדאר, ליד המוזיאון למאבק המקדוני, המרכז להנצחת השואה של יהודי מקדוניה וגשר האבן.

== היסטוריה ==
האוסף הארכאולוגי הראשון הוקם ב-1920 במסגרת הפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת סקופיה. ב-1924, הוקם מוסד מוזיאוני, או ליתר דיוק, מוזיאון היסטורי-ארכאולוגי עם לפידריום שנמצא בקורשומלי אן.

במהלך מלחמת העולם השנייה, המוזיאון היה מוכר כמוזיאון הלאומי - סקופיה. אחרי המלחמה עד ל-1963, המטה של המוזיאון הארכאולוגי היה במבנה הישן בצריפי מבצר סקופיה. ב-1955, נפתחה תערוכה קבועה של אנדרטאות אבן - לפידריום, שהוקמה ליד קורשומלי אן.

בתקופה שלאחר רעידת האדמה בסקופיה, בין 1963 ל-1977, שכן המוזיאון הארכאולוגי היה בצריפי קורשומלי אן. ב-1976, נפתח מתחם המוזיאונים מחדש, בו שכן המוזיאון הארכאולוגי עד ל-2014.

== תוכן תערוכות המוזיאון ==
המוזיאון הארכאולוגי מציג כ-7,000 חפצים ארכאולוגיים שהתגלו בחפירות ארכאולוגיות ברחבי מקדוניה הצפונית במהלך 93 השנים האחרונות, והוא המוסד המוזיאוני החשוב והוותיק ביותר במקדוניה הצפונית. הממצאים מוצגים במספר תערוכות: ארכאולוגיה פרהיסטורית, ארכאולוגיה עתיקה, ארכאולוגיה מימי הביניים, נומיסמטיקה, אנתרופולוגיה ולפידריום.

בתוך המוזיאון יש חנות מוזיאון, וכמו כן ספרייה. הספרייה מונה למעלה מ-6,000 ספרים, וכמו כן למעלה מ-20,000 מאמרים מקצועיים ומדעיים של סופרים מקומיים וזרים, מהדורות נדירות, שפורסמו מאז תחילת המאה ה-20. המהדורה העתיקה ביותר ביניהם היא מ-1881.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

מוזיאון
מוזיאון
סקופיה
קליטיוס

קליטיוס (ביוונית: Κλέτιος) הוא דמות מהמיתולוגיה היוונית, בה הוא ענק (גיגאנט - בן גאיה וטרטרוס). הופעתו היחידה במיתולוגיה היא בגיגאנטומכיה, בה הוא מובס לבסוף על ידי הקטה (אלת הקסם), הרקלס, ודיוניסוס.

קליטיוס מתואר כענק בגובה שלושה מטרים, שחור ועפוף עשן, המשתלט על יצורים חיים ומדבר מפיהם. חולשתו היא אש קסומה.

כמו כל הענקים, קליטיוס נולד כדי להשמיד אל מסוים - הקטה. הוא נלחם בה, אך בעזרת דיוניסוס והרקלס, היא מביסה אותו.

== קשרי משפחה ==

קליטיוס הוא בנם של גאיה (אלת האדמה) וטרטרוס (רוח התהום). הגיגאנטים הם אחיו. והטיטאנים חצי אחיו (גאיה היא אמם, אך אורנוס הוא אביהם). האלים האולימפיים הם אחייניו מצד אחיו קרונוס.

== אזכורים בתרבות ==
קליטיוס מופיע בסדרת "גיבורי האולימפוס" (מאת ריק ריירדן), בספר הרביעי - "בית האדס". קליטיוס אורב לגיבורים יחד עם המכשפה פסיפאה, אך הוא מובס בידי הייזל לבסק, ג'ייסון גרייס, פייפר מקלין, ליאו ואלדס, פרנק ז'אנג, והקטה, שעוזרת להם.

קטגוריה:דמויות מהמיתולוגיה היוונית
ינה וינצה

ינה וינצה (בהונגרית: Vincze Jenő; 20 בנובמבר 1908 – 1988) היה כדורגלן ומאמן הונגרי, ששיחק בעמדת הקיצוני ימני. נחשב לאגדה במועדון ההונגרי אויפשט.

==ביוגרפיה==

וינצה נולד ב-20 בנובמבר 1908 בורשאץ שבממלכת הונגריה של אותם ימים. הוא החל את הקריירה כשהוא משחק בקבוצות ו.ס.ק. ובוצקאי מהעיר דברצן. במדי בוצקאי היה למלך השערים בליגה ההונגרית של עונת 1930/31, עם
20 שערים. בדצמבר 1934 עבר וינצה לאויפשט שם שיחק למשך העשר שנים הבאות ונחשב לאגדה במועדון. תחת המאמן בלה גוטמן והשחקנים גיולה ז'נגלר וגזה קוצ'יש ששיחקו לצידו הם זכו בליגה ובגביע מיטרופה בעונת 1938/39. אחרי שסיים את הקריירה היה וינצה למאמן מצליח בכמה בקבוצות שווייצריות וגרמניות.

בנוסף לכך וינצה גם נחשב לאחד מטובי חלוצי הונגריה של שנות ה-30 של המאה ה-20, כשערך 25 הופעות בהם כבש 8 שערים ושיחק בשני טורנירי גביע עולם ב-1934 ו-1938. את הופעתו הראשונה עשה ביוני 1930 בניצחון 1–2 על אוסטריה בבודפשט. לאחר מכן עברו יותר מ-3 שנים אחרי ששיחק שוב במדים הלאומיים, כשעשה זאת במונדיאל 1934 במשחק נגד מצרים בשמינית הגמר בו גם כבש. מאז החל וינצה לשחק באופן קבוע בנבחרת. במונדיאל 1938 לא הצליח למצוא את הרשת ושיחק במשחקי הרבע והגמר בו החליף את גזה טולדי. בגמר הונגריה הפסידה לאיטליה 4–2. את הופעתו האחרונה עשה בנובמבר 1939 בניצחון 0–2 על יוגוסלביה.

==תארים==
;אויפשט
*אליפות הונגריה (2): 1934/35, 1938/39
*גביע מיטרופה: 1939
;בוצקאי
*הגביע ההונגרי: 1930
;נבחרת הונגריה
*סגנית גביע העולם: 1938
;אישיים
*מלך השערים בליגה ההונגרית: 1930/31

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים הונגרים
קטגוריה:מאמני סרבט ז'נבה
קטגוריה:מאמני נירנברג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הונגריה
קטגוריה:כדורגלני אויפשט
קטגוריה:כדורגלני דברצן
קטגוריה:הונגרים שנולדו ב-1908
קטגוריה:הונגרים שנפטרו ב-1988
הלל לוריא

הלל לוריא
הלל לוריא (16 בדצמבר 1937 - 13 ביולי 2020) היה ממניחי היסוד לתוכנית החלל הישראלית.

==ביוגרפיה==
הלל לוריא נולד בתל אביב, ולאחר שירות צבאי (ביחידה 8200) פנה ללימודים אקדמיים. למד הנדסת אלקטרוניקה בטכניון בחיפה. לאחר לימודיו עבד ברפא"ל (כיום רפאל - מערכות לחימה מתקדמות) ולאחר ביטול פרויקט בו הועסק, עבר לעבוד בתעשייה האווירית.<ref></ref>

==בתעשייה האווירית==
בראשית דרכו עבד לוריא כמהנדס בתחום הבקרה, ועובד על שדרוג מערכות מטוס המיראז'. בהמשך עבד במסגרת פרויקט הלביא שם היה בצוות שפיתח מערכות בקרה למטוס.

כאיש התעשייה האווירית, היה ראש תוכנית לווייני אופק, ומאוחר יותר היה לראש מנהל חלל במפעל החלל של התעשייה האווירית בשנות השמונים והתשעים, ובתפקיד זה היה אחראי על הובלת אופק 3, לוויין התצפית המבצעי הראשון של ישראל ששוגר לחלל באפריל 1995. בתפקידו זה החליף את משה בר-לב שהיה ראש מנהל החלל הראשון בתעשייה האווירית. 
בתפקידו היה מעורב גם במיזם הלוויין הקטן של הטכניון, טכסאט והתעשייה האווירית פעלה אז על מנת למסחר את תוצרי הלוויין.

==במשרד הביטחון==
לאחר פרישתו מהתעשייה האווירית עבר לוריא למשרד הביטחון, שם שימש כסגנו של חיים אשד, ראש מנהלת החלל של המשרד. במסגרת תפקיד זה פיקח על תהליכי הייצור והבנייה של לווייני התצפית של ישראל - עד (וכולל) הלוויין אופק 9.

==פרסים והוקרה==
בשנת 1996 הוענק לו פרס ביטחון ישראל, על חלקו בתוכנית אופק בכלל, ועל הלוויין המבצעי הראשון של ישראל, אופק-3, בפרט.
בשנת 2002 הוענקה לו תעודת הוקרה מטעם כל תעשיות החלל הישראליות, על תרומתו לתוכנית החלל הישראלית.

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי תוכנית החלל הישראלית
קטגוריה:סגל התעשייה האווירית לישראל
קטגוריה:זוכי פרס ביטחון ישראל
קטגוריה:חיילי יחידה 8200
קטגוריה:בוגרי הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
קטגוריה:מהנדסים ישראלים
קטגוריה:סגל רפאל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1937
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2020
רנו מונאסיקס

רנו מונאסיקס (בצרפתית : Renault Monasix) היא מכונית משפחתית קומפקטית, שנבנתה במספר תצורות מתוצרת יצרנית כלי הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1932–1927 בצרפת.

במקביל היה מיוצר דגם "רנו מונהסטלה" עם מנוע חזק יותר.
==תצורות==

* 4 דלתות - סדאן
* 4 דלתות - טורפדו
* 2 דלתות - קופה
* 2 דלתות - קבריולה
* 4 דלתות - קבריולה
* 2 דלתות - טנדר

==מדגמי "רנו מונאסיקס"==

* "Type RY" - יוצר בין השנים 1927–1928
* "Type RY 1" - יוצר בין השנים 1928–1929
* "Type RY 2" - יוצר בין השנים 1929–1930, יוצרו 20,290 יחידות
* "Type RY 3" - יוצר בשנת 1931

=="רנו מונאסיקס" בארץ ישראל==
מכונית בודדת מדגם "רנו מונאסיקס", דגם 1931, יוצאה לארץ ישראל. התצורה הייתה 4 דלתות סדאן ברמת הגימור הגבוהה ביותר, בצבע סומק-אדום. מספר השלדה היה : 482952. הרכב יצא ממפעל הייצור ב-"Boulogne-Billancourt" ב-26 במרץ 1931

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Renault Monasix Saloon (1931).jpg | "רנו מונאסיקס" דגם "RY 2", שנת 1931
קובץ:Renault Monasix (1931 (16005350582).jpg | "רנו מונאסיקס" דגם "RY 2", שנת 1931
קובץ:Renault Monasix RY2.jpg | "רנו מונאסיקס" דגם "RY 2"
קובץ:Renault Monasix RY 2.jpg | "רנו מונאסיקס" דגם "RY 2"
קובץ:Renault Monasix 1930.JPG | "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3", שנת 1930
קובץ:Renault Monasix RY 3 à Corgnac (2).jpg | "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3"
קובץ:Renault Monasix RY 3 à Corgnac (1).jpg | "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3"
קובץ:Voiture photographiée en mai 1933.jpg | "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3" (צולם במאי 1933)
קובץ:Renault Eté2016 Marcq-en-Baroeul dfil-du-grand-boulevard en 2009.jpg| "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3" - קבריולה
קובץ:Renault Celtaquatre à Corgnac.JPG| "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3"
קובץ:Renault Monasix RY 3 à Corgnac (3).jpg | "רנו מונאסיקס" דגם "RY 3" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
</gallery>

==ראו גם==
* רנו NN

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות משפחתיות
קטגוריה:מכוניות קבריולה
מונאסיקס
קטגוריה:דגמי מכוניות שהושקו ב-1927
קטגוריה:מכוניות צרפתיות
פוראוור ליווינג פרודקטס

פוראוור ליווינג פרודקטס (באנגלית: Forever Living Products; FLP) היא חברת שיווק רשתי (MLM) אמריקאית בבעלות פרטית.

החברה שבסיסה בסקוטסדייל, אריזונה, מגדלת אלוורה בטקסס וברפובליקה הדומיניקנית ועוסקת בייצור ושיווק של משקאות, מוצרי קוסמטיקה וטיפוח אישי ותוספי תזונה מבוססי אלוורה ומוצרי כוורת בלמעלה מ-165 מדינות בכל רחבי העולם.

החברה הוקמה בשנת 1978 על ידי רקס מוהן, בשנות ה-90 של המאה ה-20, סופחה לחברה חברת האלוורה של אמריקה. בשנת 1986 קיבלה החברה את אישור המצוינות של המועצה המדעית הבינלאומית למדעי האלוורה.

ישנה השגחת כשרות וקיימת תעודה עבור חלק גדול מהמוצרים שניתן לרכוש בישראל. הכשרות ניתנת ממספר גופים: 

# הרב פרויבירט<ref></ref> 
# KSA <ref></ref>
# בד"ץ שארית ישראל <ref>[https://flpil.co.il/wp-content/uploads/2024/01/%D7%91%D7%93%D7%A5-%D7%A9%D7%90%D7%A8%D7%99%D7%AA-%D7%99%D7%A9%D7%A8%D7%90%D7%9C-5-24.pdf בד"ץ שארית ישראל]</ref>

בשנת 2006 דווח על 4,100 עובדים בחברה. בשנת 2010, דווח כי יש לחברה רשת של 9.3 מיליון מפיצים והכנסות בסך 1.7 מיליארד דולר.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מותגי קוסמטיקה
קטגוריה:שיווק רשתי
וים סורביר

וילהלמוס לורנס יוהאנס "וים" סורביר (בהולנדית: Wilhelmus Lourens Johannes "Wim" Suurbier; 16 בינואר 1945 – 12 ביולי 2020) היה כדורגלן ומאמן כדורגל הולנדי. שיחק בעמדת המגן הימני.

סורביר עשה את עיקר הקריירה שלו באייאקס אמסטרדם במדיה זכה בשבע אליפויות הולנד, ארבעה גביעים הולנדיים ושלושה גביעי אירופה לאלופות רצופים. עם נבחרת הולנד שיחק בשני מונדיאלים, מונדיאל 1974 ומונדיאל 1978, בשניהם עלה עם נבחרת הולנד למשחק הגמר. כמו כן זכה עם נבחרת הולנד במקום השלישי ביורו 1976.

לאחר קריירת המשחק שלו אימן סורביר בארצות הברית.

סורביר מת ב-12 ביולי 2020 לאחר שלקה בשבץ מוחי כחודשיים קודם לכן.

==קריירת מועדונים==
סורביר נולד באיינדהובן, אך גדל במחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם. בגיל 19 שיחק לראשונה בקבוצה הבוגרת, והתגלה מיד כמגן ימני בעל מהירות וסיבולת גבוהות באופן מיוחד. הוא שיחק בקבוצה 13 עונות שהיו מהטובות בתולדותיה, וזכה איתה שבע פעמים באליפות, ארבע פעמים בגביע ההולנדי, ושלוש פעמים רצופות בגביעי אירופה לאלופות.

לאחר שעזב את אייאקס בגיל 32 שיחק עונה אחת בשאלקה 04 הגרמנית, ועונה נוספת במץ הצרפתית, ולאחר מכן עבר ללוס אנג'לס אצטקס בליגת הכדורגל הצפון אמריקאית (NASL). לאחר ששיחק בקבוצה נוספת באותה הליגה, סן חוזה ארת'קוויקס, שינתה הקבוצה את שמה ל"גולדן ביי ארת'קוויקס" ועברה לשחק כדורגל באולמות. סורביר שיחק בקבוצה ב-1982 לפני שפרש ממשחק ועבר לתפקיד עוזר המאמן בקבוצה, תפקיד שהחל את קריירת האימון שלו.

סורביר חזר מפרישתו לעונה אחת, 1986/87, כמאמן-שחקן בקבוצת כדורגל באולמות נוספת - טמפה ביי ראודיז.

==נבחרת הולנד==

סורביר שיחק בנבחרת הלאומית של הולנד בין 1966 ו-1978, ובסך הכל שיחק בנבחרת 60 משחקים וכבש 3 שערים. הוא הופיע עם הנבחרת במונדיאל 1974 ומונדיאל 1978 ובשניהם הגיע עם הנבחרת עד משחק הגמר, אך בשניהם נוצחה הולנד ולא זכתה בגביע. בתווך שיחק סורביר בנבחרת ביורו 1976 וזכה איתה במקום השלישי.

==אימון==
סורביר אימן לאחר פרישתו ממשחק מספר קבוצות בליגות שונות בארצות הברית. תפקיד האימון האחרון שלו היה ב-2017, לאחר הפסקה ארוכה, כששימש עוזר מאמן בקבוצת קראלה בלאסטרס מליגת העל ההודית.
==מותו==
במאי 2020 אושפז סורביר בבית חולים לאחר שלקה בשבץ מוחי חמור, ומת כתוצאה ממנו ב-12 ביולי.

==תארים==
===כשחקן===

;אייאקס אמסטרדם
* אליפות הולנד (7): 1965/66, 1966/67, 1967/68, 1969/70, 1971/72, 1972/73, 1976/77
* הגביע ההולנדי (4): 1966/67, 1969/70, 1970/71, 1971/72
* גביע אירופה לאלופות (3): 1970/71, 1971/72, 1972/73
* הגביע הביניבשתי: 1972
* הסופר קאפ האירופי (2): 1972, 1973

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים הולנדים
קטגוריה:מגני כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני אייאקס
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני מץ
קטגוריה:כדורגלני ספרטה רוטרדם
קטגוריה:אמסטרדם: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני נבחרת הולנד
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1974
קטגוריה:כדורגלני יורו 1976
קטגוריה:כדורגלני מונדיאל 1978
קטגוריה:מאמני כדורגל הולנדים
קטגוריה:כדורגלני סן חוזה ארת'קווייקס (1974–1988)
קטגוריה:הולנדים שנולדו ב-1945
קטגוריה:הולנדים שנפטרו ב-2020
החדקרן האחרון (סרט)

החדקרן האחרון (באנגלית: The Last Unicornn; ביפנית: 最後のユニコーン) הוא סרט הנפשה יפני-בריטי-אמריקאי משנת 1982, שמבוסס על הספר "החדקרן האחרון" מאת פיטר ביגל. הסרט בוים והופק על ידי ארתור רנקין ג'וניור וג'ולס באס. הסרט מספר את סיפורה של חד-קרן אשר לומדת שהיא האחרונה בעולם ויוצאת למסע כדי לגלות מה קרה לגזע שלה.

בסרט דיבבו אלן ארקין, ג'ף ברידג'ס, מיה פארו וכריסטופר לי. את המוזיקה והשירים בסרט הלחין ג'ימי ווב והם בוצעו על ידי להקת אמריקה והתזמורת הסימפונית של לונדון.

==תקציר העלילה==
חדת הקרן האחרונה בעולם יוצאת למסע כדי לגלות מה קרה לגזע שלה. בדרך היא פוגשת בשלל טיפוסים מעניינים, הכוללים את שמנדריק הקוסם, מולי גרו, אישה הגיונית קשישה ואת המלך האגארד הרשע. הסיפור הוא בחלקו אגדה, בחלקו אלגוריה ובחלקו סיפור על החיים עצמם.

==מדבבים==
*מיה פארו - חדת הקרן / ליידי אמלתאה
*אלן ארקין - שמנדריק
*ג'ף ברידג'ס - הנסיך ליר
*תמי גריימס - מולי גרו
*רוברט קליין - הפרפר
*כריסטופר לי - המלך האגארד
*אנג'לה לאנסברי - אמא פורטונה
*קינן ווין - קפטן קולי / סלאינו
*פול פריס - מארבוק
*רנה אוברז'ונואה - השלד השומר
*דון מסיק - החתול
*נלי בלפלאוור - העץ

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 1982
קטגוריה:סרטים מצוירים
קטגוריה:סרטים בריטיים
קטגוריה:סרטים יפניים
קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי הרפתקאות אמריקאיים
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטים בריטיים מבוססי ספרים
קטגוריה:סרטי אנימה
קטגוריה:חד-קרן
קטגוריה:סרטי פולחן
משירי יוני רכטר

משירי יוני רכטר הוא אלבום אוסף של מוזיקאי-זמר-מלחין הישראלי יוני רכטר.

האלבום מאגד שירים שהלחין רכטר מכל הזמנים - בביצועיהם של (מלבד עצמו): אריק איינשטיין, נורית גלרון, מזי כהן, גידי גוב, יהודית רביץ, יוסי בנאי, ארבע-עשרה אוקטבות, קורין אלאל, אסתר עופרים, חיים צינוביץ', יובל זמיר ומקהלת העפרוני.

== רשימת רצועות ==

== קישורים חיצוניים ==
* [http://yonirechter.com//משירי-יוני-רכטר-אמנים-שונים-2004/ משירי יוני רכטר], באתר של יוני רכטר

קטגוריה:אלבומי אוסף מ-2004
קטגוריה:אלבומי יוני רכטר
קטגוריה:אלבומי אוסף בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת פונוקול
הגל החדש (תחרות)

הגל החדש (ברוסית: Новая волна) היא תחרות בינלאומית שנתית של זמרי מוזיקה פופולרית צעירים.

בשנים 2002 עד 2014 התחרות נערכה באתר הנופש הלטבי, יורמלה, שזכה לתהילה בתקופת ברית המועצות כמקום התחרות שירה של זמרים צעירים של שירי האסטרדה הסובייטית. בין השנים 2015–2019 נערכה התחרות בסוצ'י. רעיון התחרות שייך למלחינים איגור קרוטוי וריימונד פאולס. "המוזה" הקבועה של התחרות היא אלה פוגצ'ובה, והיא העניקה פרס על שמה<ref>https://sochi.com/novaya-volna/istoriya-proekta-novaya-volna/</ref>.

בהתחשב ביחסים המתוחים למדי בין שלטונות לטביה ורוסיה, הפסטיבל הפך שוב ושוב לבן ערובה לספקולציות בנושאים פוליטיים בבת אחת בכמה מישורים.

בשנת 2014 הרעיון של שינוי מקום התחרות הפך לרלוונטי במיוחד בשל העובדה כי ביולי, זמן קצר לפני תחילת התחרות, על פי החלטת שר החוץ של לטביה אדגארס רינקביצ'ס, האמנים הרוסים הידועים יוסף קובזון, אולג גזמנוב, ולריה התווספו לרשימת האנשים שאינם רצויים לכניסה ללטביה כי תמכו בסיפוח חצי האי קרים לרוסיה באביב 2014<ref>https://bnn-news.com/latvias-black-list-expanded-russian-artists-116688</ref>.

בדצמבר 2014 נודע כי תחרות "הגל החדש" תיערך בסוצ'י בשנת 2015, מכיוון שבעיר הנופש הזו יש תשתית מודרנית טובה, שעברה בירושה מאולימפיאדת 2014.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בלארוס: תרבות
קטגוריה:פסטיבלי מוזיקה
ראמי חמאדה

ראמי כמאל אניס חמאדה (בערבית: رامي كمال أنيس حمادة; נולד ב-24 במרץ 1994) הוא כדורגלן ערבי ישראלי-פלסטיני, המשחק בעמדת השוער.

==קריירת מועדונים==
חמאדה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של הפועל שפרעם ובגיל 17 הצטרף לקבוצת הנוער של מכבי נתניה, בה שימש כשוער שני.

בקיץ , חמאדה חתם בת'קאפי טולכרם מליגת העל הפלסטינית בה שיחק עד שנת , למעט עונת , אז שיחק בשבאב אל-ח'דר.

בקיץ , חתם בהילאל אל-קודס, עמה זכה בדאבל בעונתו הראשונה ובנוסף נבחר לשוער העונה פעם שנייה ברציפות.

ב-20 ביולי 2020, חמאדה חתם חוזה בבני סכנין לשנתיים. בסכנין, רשם 6 הופעות בלבד בליגה.

ב-9 ביולי 2021 חמאדה חזר לליגה הפלסיינית וחתם בשבאב אל-ח'ליל.

== קריירה בינלאומית ==
עוד כאשר שיחק בקבוצת הנוער של מכבי נתניה, חמאדה קיבל הצעה לשחק בנבחרת הנוער של פלסטין, ונענה בחיוב.

ב-6 באוגוסט 2013, חמאדה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–4 ל. אף על פי שחמאדה היה חלק מסגל הנבחרת הוא לא הרבה לשחק, אולם בשנת הפך לשוער הראשון של הנבחרת, בזכות היכולת המרשימה אותה גילה בליגה.

חמאדה השתתף עם הנבחרת בגביע אסיה בכדורגל 2015 ובגביע אסיה בכדורגל 2019.

לאחר הצטרפותו לבני סכנין, שררה אי בהירות לגבי המשך דרכו בנבחרת פלסטין, מאחר שלאורך השנים, ההתאחדות הפלסטינית נמנעה מלזמן שחקנים המשחקים בליגת העל הישראלית. במרץ 2021, חמאדה רשם היסטוריה, כאשר הפך לשחקן ליגת העל הראשון אי פעם שמקבל זימון לנבחרת הפלסטינית, כאשר הצטרף מחדש לנבחרת לקראת משחקה במוקדמות גביע העולם 2022 נגד ערב הסעודית בריאד<ref></ref>.

נכלל בסגל נבחרת פלסטין לטורניר גביע אסיה 2023.

==תארים==
; הילאל אל-קודס
*ליגת העל הפלסטינית: 
*גביע פלסטין: 
*הסופר קאפ הפלסטיני: 
*כפפת הזהב בליגת העל הפלסטינית: , 

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים פלסטינים
קטגוריה:שוערי כדורגל פלסטינים
קטגוריה:כדורגלנים ערבים ישראלים
קטגוריה:שוערי כדורגל ישראלים
קטגוריה:כדורגלני הילאל אל-קודס
קטגוריה:כדורגלני בני סכנין
קטגוריה:כדורגלני שבאב אל-ח'ליל
קטגוריה:כדורגלני נבחרת פלסטין
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2015
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2019
קטגוריה:כדורגלני גביע אסיה 2023
קטגוריה:שפרעם: כדורגלנים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1994
סרקוזאורוס

בהשוואה לאדם
סרקוזאורוס (שם מדעי: Sarcosaurus; פירוש השם: "לטאת בשר") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הדילופוזאוריים שחי באירופה במשך היורה התחתון שלפני 199 מיליון שנה מזמננו. דינוזאור זה התגלה באנגליה (בייחוד בתצורת בלו ליאס ) והוא תואר בידי החוקר צ'ארלס ויליאם אנדרוז ב-1921. הדינוזאור נקרא גם בשמות השגויים מגלוזאורוס והסוג הבטל Liassaurus. כיום משייכים לסוג זה מין אחד - Sarcosaurus woodi, אך בעבר שייכו גם מין נוסף - Sarcosaurus andrewsi, שהיה גדול יותר.

דינוזאור זה על פי המאובנים המעטים שנמצאו, אשר כוללים בעיקר מבנה אגן ירכיים נוסף על כמה חוליות גב וזנב וחלק מעצמות הרגל. נראה שהיה קרוב משפחתו של הדילופוזאורוס, אם כי כמה חוקרים רואים בו קרוב לדינוזאורים דומים יותר כמו הליליינשטרנוס ואולי אף לצלופיזיים, בעוד אחרים רואים בו קרוב למגלוזאוריים. הוא היה בעל עצם ירך באורך 31.5 סנטימטרים ואורך גופו משוער שהגיע לאורך 3.5 מטרים ומשקל של 50 עד 60 קילוגרם. זהו אחד מראשוני התרופודים המוכרים בבריטניה לצד הדרקורפטור. עם זאת מעולם לא נמצאה גולגולת מאובנת שלו, כך שלא ברור לאן השתייך.

דינוזאור זה בהתבסס על מבנה רגליו היה דו-רגלי מהיר וכנראה מגדולי הדינוזאורים הטורפים בתקופתו, כך שכנראה היה טורף-על. תחום מחייתו היה קרוב לחופי ימים וסביבות דומות.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:דילופוזאוריים
קטגוריה:דינוזאורים שחיו ביורה תחתון באירופה
ג'ון צ'יימברס (סטטיסטיקאי)

ג'ון מקינלי צ'יימברס (באנגלית: John McKinley Chambers; נולד ב-28 באפריל 1941) הוא היוצר של שפת התכנות S והיה מחברי הצוות המובילים ביצירת שפת התכנות R.

קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת טורונטו ותואר שני ושלישי בסטטיסטיקה מאוניברסיטת הרווארד.<ref></ref>

בשנת 1998 קיבל צ'יימברס את פרס ACM למערכת תוכנה על פיתוח S.

צ'יימברס חבר באגודה האמריקאית לסטטיסטיקה (ASA), באגודה האמריקאית לקידום המדע (AAAS) ובמכון לסטטיסטיקה מתמטית.

== ספריו ==
<div class="mw-content-ltr">
* Chambers, John M. (1977). Computational methods for data analysis. New York: Wiley. ISBN 0-471-02772-3.
* Chambers, John M. (1983). Graphical methods for data analysis. Belmont, Calif: Wadsworth International Group. ISBN 0-534-98052-X.
* Chambers, John M. (1984). Compstat lectures: lectures in computational statistics. Heidelberg: Physica. ISBN 3-7051-0006-8.
* Becker, R.A.; Chambers, J.M. (1984). S: An Interactive Environment for Data Analysis and Graphics. Pacific Grove, CA, USA: Wadsworth & Brooks/Cole. ISBN 0-534-03313-X.
* Becker, R.A.; Chambers, J.M. (1985). Extending the S System. Pacific Grove, CA, USA: Wadsworth & Brooks/Cole. ISBN 0-534-05016-6.
* Becker, R.A.; Chambers, J.M.; Wilks, A.R. (1988). The New S Language: A Programming Environment for Data Analysis and Graphics. Pacific Grove, CA, USA: Wadsworth & Brooks/Cole. ISBN 0-534-09192-X.
* Chambers, J.M.; Hastie, T.J. (1991). Statistical Models in S. Pacific Grove, CA, USA: Wadsworth & Brooks/Cole. p. 624. ISBN 0-412-05291-1.
* Chambers, John M. (1998). Programming with data: a guide to the S language. Berlin: Springer. ISBN 0-387-98503-4.
* Chambers, John M. (2008). Software for data analysis programming with R. Berlin: Springer. ISBN 0-387-75935-2.
* Chambers, John M. (2016). Extending R. Florida: Chapman and Hall/CRC. p. 382. ISBN 978-1498775717.
</div>

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20080921112755/http://www.acm.org/announcements/ss99.html זכייתו של צ'יימברס בפרס ה-ACM], באתר Wayback Machine
* [http://stat-computing.org/awards/jmc/history.html "John M. Chambers Statistical Software Award. ASA Statistics Computing and Graphics"]
* [https://web.archive.org/web/20110707222829/http://stat.bell-labs.com/jmc/vitae.html John M. Chambers - Vitae]". Bell Laboratories."
* [https://statistics.stanford.edu/people/john-chambers Stanford University Department of Statistics Page for John M. Chambers]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפתחי שפות תכנות
קטגוריה:קנדים שנולדו ב-1941
פריסילה הרדמן

פריסילה הרדמן (באנגלית: Priscilla Herdman; נולדה ב-1948) היא זמרת עם אמריקאית, אשר הניו יורק טיימס כינה "אחד הקולות הברורים והמשכנעים ביותר של מוזיקה עממית עכשווית" <ref></ref>. אף על פי שגם כתבה שירים, היא מצטיינת בעיקר בפרשנויותיה ליצירותיהם של אמנים אחרים.

== חיים מוקדמים ==
הרדמן, ילידת איסטצ'סטר, ניו יורק, למדה באוניברסיטת איווה וסיימה את לימודיה במכון הטכנולוגי לאופנה בניו יורק. בזמן שעבדה בתעשיית האופנה, החלה לנגן בבתי הקפה של גריניץ 'וילג' ובמרתפי הכנסייה באפר ווסט סייד, וסיירה באירופה. בשנת 1976 היא עברה לפילדלפיה והחליטה להפוך לזמרת מקצועית.<ref name="PH-nyt-1998"></ref>

== קריירה מוזיקלית ==
אלבומה הראשון, שושנת המים, יצא בשנת 1977, עם התגית פילו. בשנת 1980 יצא אלבומה השני, חלומות נשכחים, המורכב בעיקר מכיסויים של שירים של כותבי שירים בני זמננו בצפון אמריקה, עם התגית דג מעופף. בשנת 1982 עזבה הרדמן את פילדלפיה ועברה לקהילה הכפרית הקטנה בפיין פליינס, ניו יורק, שם הכירה את בעלה, דיק הרמנס. בשנת 1983 הוציאה את אלבומה השלישי, עונות שינוי. עד היום הוציאה הרדמן 12 אלבומים, כולל כמה בשלישייה עם אן הילס וסינדי מנגסן <ref></ref>.

== דיסקוגרפיה ==
=== אלבומי אולפן ===
* 1977: שושנת המים (פילון)
* 1980: חלומות נשכחים (דגים מעופפים)
* 1983: עונות שינוי (דגים מעופפים)
* 1987: חושך לאור (דגים מעופפים)
* 1988: חולם כוכבים: שירי לילה ושירי ערש (Alacazam!)
* 1990: קולות (דגים מעופפים) - עם אן הילס וסינדי מנגסן
* 1993: חולם בהקיץ (מוזיקה לליטל)
* 1995: לנצח ולתמיד (דגים מעופפים / סיבוב חדש)
* 1997: קולות חורף (Gadfly) - עם אן הילס וסינדי מנגסן
* 1998: חולם ירח (Redwing)
* 2000: בסוף השנה (יד ולב)
* 2003: הדרך הביתה (Redwing)
* 2009: אל הכוכבים (חולם כוכבים)

=== הלחנה ===
* 1981: מקראות מרטין ווינדהאם, "שושנת המים" (נכתב בשיתוף עם הנרי לואוסון).

=== השתתפויות נוספות ===
* 1977: ג'ים רינגר - Tramps & Hawkers (Philo) - שירה
* 1981: ביל סטנס - רודיאו רוז (פילו) - שירה
* 1983: מרטין קרטיס - ג'ין ופטל (אנשי העיר) - שירה
* 1985: פרד סמול - ללא גבול (סיבוב) - שירה
* 1992: סינדי מנגסן - שירים (קומפאס רוז) - שירה
* 1993: אלן פאוור - אומנות הריפוי (ביקון) - שירה
* 1993: אמנים שונים - כריסטין לוין מציגה: בליל חורף (פילו) - רצועה 15, "כוכבים"
* 1994: אן הילס וסינדי מנגסן - לעולם לא מזדקנים (דגים מעופפים)
* 1995: אן הילס - זווית האור (דגים מעופפים)
* 1996: ג'יי אנסיל - עולם אבוד (שירים של רוברט קברסים מוגדרים כשירים ) (ביקון) - שירה
* 1998: אן הילס - לעולם לא תגדל (דגים מעופפים)
* 1998: סינדי מנגסן - שירי ניסיון (רינגינג) - שירה
* 2009: אן הילס - נקודות מבט (Appleseed) - שירה

== הערות שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==
* 

קטגוריה:גיטריסטיות אמריקאיות
קטגוריה:זמרות-יוצרות אמריקאיות
קטגוריה:זמרי פולק אמריקאים
קטגוריה:זמרות פולק אמריקאיות
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1948
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1948
בכל פעם שאני מנגן

בכל פעם שאני מנגן הוא אלבום אוסף כפול ("אוסף המיטב") של הזמר-יוצר הישראלי יוני רכטר.

האלבום שיצא בחברת "הד ארצי", כולל 2 תקליטורים:
*דיסק ראשון - 18 שירים וקטע אינסטרומנטלי אחד, רובם שירים מוכרים ואייקוני תרבות ישראלית, וכמעט בכולם רכטר הוא גם המבצע העיקרי מבחינה קולית.
*דיסק שני - 18 שירים וקטע אינסטרומנטלי אחד, ובהם בעיקר ביצועים ושירים שהם מוכרים פחות מתוך הופעות ומחזות, רובם לא הופיעו מעולם באלבום כלשהו, הלקוחים מתחומים מגוונים של עשייתו של רכטר לאורך השנים ובביצועים של זמרים ולהקות שונות.

== רשימת רצועות ==
===דיסק 1===

===דיסק 2===

== קרדיטים ==
*מנהלת המחלקה הישראלית: מיכל אוחיון וייסברג
*עריכה: ערן ליטוין ויוני רכטר
*הפקה: בועז הראל
*ניהול שיווק: ירון כהן
*הפקת פוסט: שחר ורד
*יחסי ציבור: רותי מרום וליאת רוקנשטיין
*עיצוב: סטודיו דור כהן
*צילום עטיפה: אילן בשור
*צילומי חוברת פנימית: יעקב אגור, ג'ראר אלון, יורם בוזגלו, אילן בשור ותמי פרי
*הדפסה: דפוס מאי
*עריכה דיגיטלית ומאסטרינג: GILI STERN @ MASTERING ROOM
*"עוגן הרם", "ראיתי שמש", "דואט", "TO BE ALONE", ו"אוריה" - באדיבות הליקון
*"מסע ללא שם" ו"גמד שרצה להיות ענק" - באדיבות פונוקול
*"אדם בתוך עצמו" - באדיבות גידי גוב (ייצוג - המון הפקות).
*"סוף ההצגה הלילה" - באדיבות א. דשא פשנל בע"מ.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://yonirechter.com//בכל-פעם-שאני-מנגן-המיטב-2005/ בכל פעם שאני מנגן], באתר של יוני רכטר
* [https://www.discogs.com/יוני-רכטר-בכל-פעם-שאני-מנגן-המיטב/release/5534125 בכל פעם שאני מנגן], באתר Discogs

== הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי אוסף מ-2005
קטגוריה:אלבומי יוני רכטר
קטגוריה:אלבומי אוסף בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הד ארצי
מחנה הריכוז קובנה

מחנה הריכוז קובנה (בגרמנית: Kauen) היה מחנה ריכוז נאצי ששכן באזור בו התקיים גטו קובנה עד חיסולו. הוא פעל מ-15 בספטמבר 1943 עד 14 ביולי 1944 והיו לו שמונה מחנות לוויין סביב העיר קובנה, בליטא. מרבית האסירים היו יהודים ששרדו את השנים הקודמות של השואה בליטא. רבים מהאסירים היהודיים של גטו קובנה הושארו בקובנה והפכו לאסירים במחנה הריכוז קובנה. בין האסירים היה אלחנן אלקס, שמאוחר יותר נרצח.

בתאריכים 8–12 ביולי 1944 המחנה פונה וחוסל על ידי הנאצים. באותה העת התגוררו במחנה כ-7,000-8,000 יהודים. כ-1,500 יהודים נרצחו במהלך פיצוץ בתי המחנה, ואלפים נוספים נשלחו למחנות הריכוז דכאו ושטוטהוף<ref></ref>. קובנה שוחררה על ידי הצבא האדום ב-1 באוגוסט 1944.

== לקריאה נוספת ==
* אנציקלופדיה של המחנות והגטאות, "Kauen", עמ' 848–852
* Der Ort des Terrors, כרך 8, "Kaunas"

==הערות שוליים==

קטגוריה:שואת יהודי ליטא
קטגוריה:השואה: מחנות ריכוז
קטגוריה:קובנה
רוברט לנגדון (סדרת ספרים)

סדרת הספרים של רוברט לנגדון נקראת על שמו של רוברט לנגדון, גיבור הרומנים של המחבר האמריקני דן בראון. לנגדון מתואר כפרופסור באוניברסיטת הרווארד לאייקונולוגיה וסמלים דתיים, תחום מחקר בדיוני הקשור בחקר סמלים היסטוריים, שאינו מחובר מתודולוגית לסמיוטיקה. הרומנים של בראון המציגים את הדמות הראשית מעלים נושאים היסטוריים בעיקר מהנצרות כמוטיבים וכתוצאה מכך עוררו מחלוקת רבה עם יציאתם לאור. בראון הצהיר באתר האינטרנט שלו כי ספריו אינם אנטי-נוצריים, וכי הוא עצמו נמצא ב"מסע רוחני מתמיד".

הסדרה מכרה למעלה מ-120 מיליון עותקים.<ref></ref><ref></ref>
== ספרי הסדרה ==
{| class="wikitable"
|-
! שם !! תאריך יציאה לאור !! תקציר !! מסת"ב
|-
| מלאכים ושדים || 1 במאי 2000 || כאשר הפיזיקאי לאונרדו וטרה נרצח ועל גופתו המילה אילומינטי, הבוס שלו, מנהל CERN מקסימיליאן קולר, מבקש עזרה מחוקר הסמלים של הרווארד רוברט לנגדון. בפגישה עם בתו של ויטרה, ויטוריה, לנגדון מגלה שהאילומינטי, כת עתיקה-דתית, מתכננת להשמיד את הוותיקן באמצעות מיכל אנטי-חומר שהמציא וטרה מחדש בתור נשק. כשהם מגיעים במהלך בחירת האפיפיור החדש, השניים עוקבים אחר מסלול סודי כדי למצוא את המחבלים ולעצור אותם. || 
|-
| צופן דה וינצ'י || 18 במרץ 2003 || כאשר נרצח אוצר הלובר, ז'ק סונייר, ראיות נסיבתיות מותירות את רוברט לנגדון כחשוד העיקרי. אליו מצטרפת נכדתו של סונייר, סופי נווה, הוא מבקש להוכיח את חפותו באמצעות מעקב אחר מסלול שהותיר ארגון סודי, שסונייר היה חלק ממנו ומגלה סוד מזעזע עוד מימיו של ישו. || 
|-
| הסמל האבוד || 15 בספטמבר 2009 || רוברט לנגדון מגיע לוושינגטון די.סי לבקשת המורה שלו, איש הבונים החופשיים פיטר סולומון, רק כדי לגלות שהוא נחטף. יחד עם אהבתו הישנה ואחותו של סולומון, קתרין, לנגדון עוקב אחר שובל של רמזים שמוביל אותו עמוק אל תוך סודותיהם של הבונים החופשיים, שחבריה כוללים את החוטף המקועקע של סולומון. || 
|-
| התופת || 14 במאי 2013 || רוברט לנגדון מתעורר במיטת בית חולים כשהוא סובל מאמנזיה, בשל קליע בראשו. אישה מנסה להרוג אותו והוא ניצל על ידי רופאה בשם סיינה ברוקס, שמזהירה אותו כי סוכני ממשלת ארצות הברית מנסים להתנקש בחייו. רוברט מוצא קשרים אל הקומדיה האלוהית של דנטה בהודעות שהוקרנו על ידי מיכל בכיס הז'קט שלו והוא משתמש בידע שלו בסימבולוגיה כדי לעקוב אחר שביל שמוביל אותו לאיום רציני של מטורף שהתאבד לאחרונה והיה אובססיבי באשר לנושא התפוצצות אוכלוסין. || 
|-
| מקור || 3 באוקטובר 2017 || רוברט לנגדון מוזמן למוזיאון גוגנהיים בילבאו שבספרד להשתתף באירוע שנערך על ידי העתידן והסטודנט שלו לשעבר אדמונד קירש, שגילה תגלית שלטענתו תשנה את הדרך בה אנשים רואים את הדת. כאשר קירש נרצח לפני שהוא חושף את תגליתו, לנגדון מנסה לחשוף את סודו לפני שיאבד לנצח, מה שמוביל אותו לסכסוך עם מי שמעוניין למנוע את החשיפה, כולל חברי משפחת המלוכה הספרדית. || 
|-
|}

== עיבודים ==
הרומנים זכו להצלחה מסביב לעולם והפכו לרבי מכר ועד מהרה עובדו לסרטים שאותם ביים והפיק רון הווארד שלושה מתוך חמשת הרומנים: צופן דה וינצ'י (2006), מלאכים ושדים (2009) והתופת (2016), עם טום הנקס בתור הדמות הראשית, פרופסור רוברט לנגדון. שלושת הסרטים הופצו על ידי סרטי קולומביה.
== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.robertlangdon.com/ האתר הרשמי של רוברט לנגדון]
* [http://www.danbrown.com/ האתר הרשמי של דן בראון]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:דן בראון
קטגוריה:סדרות ספרים
קטגוריה:2000 בארצות הברית
קטגוריה:ספרים שעובדו לסרטים
רשימה של מחנות ריכוז נאציים

על פי האנציקלופדיה של המחנות והגטאות היו 23 מחנות ריכוז עיקריים (בגרמנית: Stammlager), אשר לרובם הייתה מערכת של מחנות לוויין.<ref>Volume 1, table of contents</ref> לפי אומדן אחד, לפחות 1,000 מחנות ומחנות לוויין התקיימו בתקופת השואה. מדובר במספר הכולל של מחנות ריכוז נאצים שהיו קיימים בנקודת זמן ספציפית.<ref>Karin Orth in the same encyclopedia, p. 195, fn 49</ref> עם זאת, לפי האנציקלופדיה של המחנות והגטאות, מספר המחנות, הגטאות ואתרי ההרג יחדיו היה מעל 44,000. לאור נתון זה, ולאור העובדה שמספר הגטאות היה כ-1,200, ומספר אתרי ההרג היה כ-1,000, נראה שהיו מעל 41,000 מחנות ריכוז ותת מחנות.

== רשימת מחנות ==
הרשימה הבאה היא רשימה חלקית, לאור העובדה שמספר המחנות הכולל היה מעל 41,000, כמפורט בפסקה הקודמת. בנוסף לכך, לרוב המחנות שברשימה הבאה היו מחנות משנה ותת-מחנות, שאינם רשומים כאן. חלקם רשומים בערכים הספציפיים על כל מחנה ומחנה.

* אבנזה

* אולדרני

* אושוויץ
* אלאך 
* ארבייטסדורף 

* בוכנוואלד
* בולצאנו
* ברגן-בלזן
* ברינליץ
* ברנדונק

* ג'אדו
* גברסדורף
* גרוס-רוזן
* דורה-מיטלבאו
* דכאו
* הינצרט
* ה.ק.פ.
* ואיווארה
* וסטרבורק
* ורשה
* זקסנהאוזן
* חיידרי

* טרזיינשטט
* טרנסניסטריה 

* יונגפרנהוף
* ינובסקה
* מאוטהאוזן
* מיידנק
* מכלן
* נאצוויילר-שטרוטהוף
* נובקי
* נוינגמה
* נידרהאגן
* סיימישטה
* סלספילס
* סרד
* פוסולי

* פיכט
* פלאשוב
* פלוסנבירג
* פרמונטי די טרזיה 
* קובנה
* קייזרוואלד
* קישטרצ'ה
* ראוונסבריק
* ריזיירה די סן סאבה
* שטוטהוף

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.yadvashem.org/he/holocaust/about/camps/labor-concentration-camps.html על מחנות הריכוז הנאציים], באתר יד ושם

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אס אס
קטגוריה:גרמניה הנאצית: ארגונים
קטגוריה:השואה: מחנות ריכוז
מחנות ריכוז נאציים
פסו פיליפיני

פסו פיליפיני (Filipinas piso) הוא המטבע הרשמי של הפיליפינים. המטבע מחולק ל-100 סנטימו פיליפיניים. בעקבות היותה של הפיליפינים קולוניה של ארצות הברית השפה הרשמית הייתה אנגלית ולכן על השטרות הודפסה המילה "peso". משנת 1967 אומצה השפה הפיליפינית ועל השטרות והמטבעות, הוחלפה המילה ל"piso", שנכתבת על השטרות עד היום.

הפסו הפיליפיני היה בעבר מלווה בסימן "$", שבדרך כלל מסמל דולר, בדומה למדינות היספניות רבות. כיום הוא מסומן בסמל ₱. סימונים נוספים שמופיעים לעיתים על השטרות והמטבעות הם "PHP", "PhP", "Php" או "P".

שטרות ומטבעות של הפסו הפיליפיני מודפסים ומופצים על ידי בנגקו סנטרל פיליפינאס (הבנק המרכזי של הפיליפינים) בקזון סיטי.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מטבעות אסיה
קטגוריה:הפיליפינים: כלכלה
ניקולס ניקלבי (סדרה, 1977)

ניקולס ניקלבי (באנגלית: Nicholas Nickleby) היא סדרת טלוויזיה בריטית ששודרה לראשונה ברשת ה-BBC בשנת 1977. הסדרה מבוססת על הרומן "ניקולס ניקלבי" מאת צ'ארלס דיקנס.

==צוות השחקנים==
* נייג'ל הייברס – ניקולס ניקלבי
* פיטר בורק – סמייק
* דרק גודפרי – ראלף ניקלבי
* רוברט ג'יימס – ניומן נוגס
* קייט ניקולס – קייט ניקלבי
* הילרי מייסון – גברת ניקלבי
* מלקולם ריד – מר אלפרד מנטליני
* דרק פרנסיס – ווקפורד סקווירס
* פטרישה ראוטלדג' – מאדאם מנטליני
* פטסי סמארט – מיס לה קריבי
* אנתוני איינלי – סר מולברי הוק
* נייג'ל יוז – לורד פרדריק וריסופט
* דניס גילמור – ווקפורד הבן
* ריימונד מייסון – צ'ארלס צ'ריביל
* פרסטון לוקווד – טים לינקינווטר
* אנדרו מקולוך –ג'ון ברודי
* ג'ון יוור – אדווין צ'ריביל
* דייוויד גריפין – פרנק צ'ריביל
* רון פמבר – מר סנאולי
* איזבל אמייס – מיס פאני סקווירס
* הטי ביינס – מטילדה פרייס
* פטרישה ברייק – מדליין בריי
* אדוארד ברנהאם – מר ליליוויק
* אן רידלר – גברת סקווירס
* מארק טיל – בלינג
* פולין מוראן – מיס פטווקר
* דניס אדוארדס – מר וולטר בריי
* פרדי ג'ונס – מר וינסנט קראמלס
* פול קוראן – ארתור גרייד
* ליז סמית' – פג סליידרסקיו

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה בריטיות שעלו לשידור בשנות ה-1970
קטגוריה:סרטים המבוססים על ניקולס ניקלבי
קטגוריה:סדרות דרמה תקופתית בריטיות
וילי גרין

וילי ג'וליוס גרין (באנגלית: Willie Julius Green; נולד ב-28 ביולי 1981) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי. שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2003–2015, וממוצעיו הכוללים לאורך התקופה הם 8.3 נקודות, 1.8 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.

מאז שנת 2021 משמש כמאמן קבוצת ניו אורלינס פליקנס.

==קריירת משחק==
גרין נולד וגדל בדטרויט שבמישיגן, ובין השנים 1999–2003 למד באוניברסיטת דטרויט מרסי. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 2002/2003, הוביל את כל שחקני מחוז Horizon עם ממוצע של 22.6 נקודות למשחק, וזכה בתואר השחקן המצטיין של המחוז.

בדראפט ה-NBA{{כ}} 2003 נבחר גרין בבחירה ה-41 על ידי סיאטל סופרסוניקס, ומיד הועבר בטרייד לפילדלפיה 76'. במהלך 7 עונותיו בקבוצה פתח במחצית מהמשחקים בהם שותף, ותרם 9.4 נקודות בממוצע למשחק. במשחק האחרון של עונת קלע שיא קריירה של 37 נקודות בניצחון קבוצתו מול טורונטו ראפטורס. עונתו הפורייה ביותר הייתה , בה שימש כשחקן חמישייה קבוע ורשם שיא קריירה של 12.4 נקודות בממוצע למשחק.

בספטמבר 2010 הועבר עם ג'ייסון סמית' בטרייד לניו אורלינס הורנטס, בתמורה לדריוס סונגאילה וקרייג בראקינס. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 8.7 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפו מהספסל של מרקו בלינלי.

לקראת עונת חתם על חוזה באטלנטה הוקס.

בקיץ 2012 הועבר בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לזכויות הדראפט על סופוקליס שחורציאניטיס. בעונת העפיל עם הקליפרס לסיבוב השני בפלייאוף, לראשונה בקריירה שלו.

ביוני 2014 הצטרף לאורלנדו מג'יק. לאורך עונת קלע 6.9 נקודות בממוצע למשחק עבור המג'יק, ובסיומה פרש ממשחק, בגיל 33.

==קריירת אימון==
לקראת עונת הצטרף גרין לצוות האימון של גולדן סטייט ווריורס, אותה אימן סטיב קר. בכל שלוש עונותיו בתפקיד העפילה גולדן סטייט לסדרת גמר ה-NBA, ובשתיים מתוכן (2017 ו-) זכתה באליפות הליגה.

ביוני 2019 מונה לעוזר מאמן בפיניקס סאנס, תחת המאמן הראשי מונטי ויליאמס.

ביולי 2021 מונה למאמן הראשי של קבוצת ניו אורלינס פליקנס.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:כדורסלנים אמריקאים
קטגוריה:כדורסלנים אפרו-אמריקאים
קטגוריה:מישיגן: כדורסלנים
קטגוריה:כדורסלני אוניברסיטת דטרויט מרסי
קטגוריה:בחירות דראפט של סיאטל סופרסוניקס
קטגוריה:כדורסלני פילדלפיה 76'
קטגוריה:כדורסלני ניו אורלינס הורנטס
קטגוריה:כדורסלני אטלנטה הוקס
קטגוריה:כדורסלני לוס אנג'לס קליפרס
קטגוריה:כדורסלני אורלנדו מג'יק
קטגוריה:מאמני כדורסל אמריקאים
קטגוריה:מאמני ניו אורלינס פליקנס
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1981
קטגוריה:דטרויט: כדורסלנים
בית הזיכרון של האם תרזה

בית הזיכרון של האם תרזה (במקדונית: Спомен-куќа на Мајка Тереза; באלבנית: Shtëpia përkujtimore e Nënë Terezës) הוא מוזיאון שמוקדש לנזירה אלבנית-קתולית, מיסיונרית, פעילה הומניטרית ומקימת מסדר המיסיונרים של הצדקה שסייע לעשרות אלפי אנשים, האם תרזה. המוזיאון ממוקם בסקופיה, מקדוניה הצפונית, שם התגוררה האם תרזה מ-1910 עד ל-1928.<ref></ref><ref></ref> בית הזיכרון נמצא ממזרח לארמון ריסטיק וכיכר מקדוניה. בשלושת השבועות הראשונים לאחר פתיחת בית הזיכרון, ביקרו כ-12,000 איש.<ref>[http://www.vecer.com.mk/?ItemID=594EEB520691954A919771CA0BF2AE8A Večer Online newspaper] </ref>

== פתיחה ==
בית הזיכרון, שנבנה בעלות של 2 מיליון אירו, נפתח ב-30 בינואר 2009 על ידי ראש ממשלת מקדוניה הצפונית , ניקולה גרואבסקי. בטקס הפתיחה של בית הזיכרון, השתתפו משלחות זרות, חברי הכנסייה הקתולית המקדונית והכנסייה האורתודוקסית המקדונית . שבוע לפני הפתיחה הניח שר החוץ המקדוני, אנטוניו מילושוסקי זר זיכרון ליד קברה של האם תרזה בקולקטה, הודו, עם החריטה .<ref></ref>

== אדריכלות ==
בניית בית הזיכרון החלה במאי 2008, לאחר שניתן מימון על ידי משרד התרבות. בתוך הבית שמורים חלק משרידיה, שהועברו לסקופיה בתמיכת הכנסייה הרומית-קתולית של סקופיה, הסדר שהוכרז על ידי ניקולה גרואבסקי בטקס הפתיחה.<ref></ref> במוזיאון, ישנם מספר פסלים ריאליסטיים של האם תרזה ובני משפחתה. פסל אחד מראה את האם תרזה כילדה בת עשר, יושבת על סלע ומחזיקה יונה בידיה. בית הזיכרון, מארח גם תערוכות תרבותיות וגלריות תמונות.

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:Mother_Teresa_House_Macedonia.JPG|בית הזיכרון של האם תרזה
קובץ:Mother_Teresa_Memorial_Home_in_Skopje.JPG|בית הזיכרון של האם תרזה
קובץ:Mother-teresa-skopje.JPG|האנדרטה של האם תרזה ליד בית הזיכרון
</gallery>

== קישורים חיצוניים ==

* 
* [https://web.archive.org/web/20090726175612/http://www.mia.com.mk/default.aspx?vId=61492139&lId=2 סוכנות מידע למדיה (באנגלית)]
* [https://web.archive.org/web/20110727214511/http://www.mia.com.mk/default.aspx?vId=61368709&lId=1 סוכנות מידע למדיה (במקדונית)]
* [https://web.archive.org/web/20110928130611/http://www.vest.com.mk/default.asp?id=161974&idg=9&idb=2571&rubrika=Skopje עיתון Vest (במקדונית)]
* [http://www.vecer.com.mk/?ItemID=67BB09B580255949A1173495475048A7 עיתון Večer (במקדונית)]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סקופיה: מבנים
קטגוריה:מוזיאונים ביוגרפיים
קטגוריה:מקדוניה הצפונית: תרבות
קטגוריה:האם תרזה
קטגוריה:נשים במקדוניה הצפונית
קטגוריה:נשים: מקומות ואתרים
טסלה (סרט, 2020)

טסלה (באנגלית: Tesla) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2020, שכתב וביים מייקל אלמיירדה. מככבים בו אית'ן הוק בתפקיד ניקולה טסלה ולצדו איב יוסון, איבון מוס-בצ'ראץ', ג'ים גפיגן וקייל מקלכלן. הקרנת הבכורה העולמית נערכה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-27 בינואר 2020. הוא אמור לצאת לאקרנים ב-21 באוגוסט 2020 על ידי IFC Films.

== שחקנים ודמויות ==

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:ניקולה טסלה
קטגוריה:סרטי דרמה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים באנגלית
קטגוריה:תומאס אלווה אדיסון
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2020
קטגוריה:סרטי 2020
Turnkey

Turnkey (לעיתים turnkey project או turnkey operation) היא שיטה לניהול פרויקטים של בנייה ותשתיות, בה הקבלן המבצע או החברה המבצעת אחראית לביצוע הפרויקט באופן כולל, לעיתים אף משלב התכנון המפורט, דרך שלב הביצוע, ועד להשלמת הפרויקט שהוא מוכן לפעולה. המונח משמש גם לניהול פרויקטים בענף מערכות המידע והמחשוב, בעיקר בפרויקטים של שילוב מערכות (אינטגרציה), בה החברה המבצעת אחראית לביצוע הפרויקט באופן מלא עד למסירתו ללקוח, עבור סכום שמוסכם מראש. שימוש נוסף המקובל בענף הנדל"ן בארצות הברית, הוא של שיווק דירות או בתים כשהם מעוצבים ומרוהטים (turnkey units), כלומר מוכנים לשימוש מיידי.
==מקור השם==
המילה באנגלית מתייחסת לעובדה שהלקוח, לאחר שפרויקט הושלם, רק צריך ל"סובב מפתח" כדי שהוא יהיה פעיל. האקדמיה ללשון העברית הציעה לתרגם את המונח ל"מוּכָן לְהַפְעָלָה". בעיתונות העסקית בישראל נפוץ השימוש בתרגום "עַד מפתח". בצרפתית השיטה נקראת Clé en main, כלומר "מפתח ביד".

==יתרונות==
השיטה מספקת מספר יתרונות עבור מזמין הפרויקט:
* הורדת הסיכון הפיננסי, מאחר שעלות הפרויקט נקבעת מראש, לעיתים אחרי מכרז בו יש מספר מציעים. המזמין אינו חשוף לעליית מחירי התשומות, חומרי הגלם, או שינויים בשערי מטבע חוץ.
* העברת האחריות לניהול הפרויקט, כולל זמן ומשאבי אנוש לקבלן המבצע.
* העברת חלק או כל הסיכונים בפרויקט אל הקבלן. לדוגמה, אם יש איחור בביצוע העלות הנוספת היא של הקבלן המבצע.
==דוגמאות==
* מתקן ההתפלה אשדוד הוקם בשיטת "Turnkey". חברת מקורות פרסמה מכרז בו החברה הזוכה, הייתה אחראית לתכנון המתקן, רכישת הציוד והתקנתו, הרצה ובדיקה שלו, תמורת מחיר עליו התחייבה בהצעה שהגישה. חברת מקורות קיבלה אחר כך את המתקן כשהוא מוכן לתפעול. זאת לעומת מתקני ההתפלה האחרים בישראל, בהם הזכיין מימן והקים את המתקן, ומפעיל אותו תמורת תשלום שהוא גובה ממקורות עבור המים המותפלים.
* קבוצת ברן - חברה ישראלית העוסקת במתן שירותי הנדסה, בינוי ותשתיות, המתמחה בביצוע פרויקטים הנדסיים במתכונת Turnkey. לדוגמה, החברה הקימה מפעל חדש עבור חברת טאואר סמיקונדקטור במגדל העמק בעלות של 200 מיליון דולר, והוא נמסר כשהוא מוכן להפעלה.

==ראו גם==
* שותפות ציבורית-פרטית
* בנה-הפעל-העבר

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
==הערות שוליים==

קטגוריה:ניהול פרויקטים
ויליאם ג'ון דואן

ויליאם ג'ון דואן (באנגלית: William John Duane; 9 במאי 1780 – 27 בספטמבר 1865) היה פוליטיקאי ועורך דין אמריקאי מפנסילבניה. הוא כיהן לזמן קצר כמזכיר האוצר של ארצות הברית בשנת 1833. סירובו למשוך את הפיקדונות הפדרליים מ הוביל לפיטוריו על ידי נשיא ארצות הברית אנדרו ג'קסון.

==ראשית חייו==
ויליאם דואן נולד בקלונמל שבמחוז טיפררי, אירלנד. ב-1796 הוא היגר עם אביו, העיתונאי ויליאם דואן, ועם אמו קתרין קורקורן, והתיישב בפילדלפיה. עד 1806 הוא סייע לאביו בהוצאה לאור של Aurora, עיתון בפילדלפיה שתמך בתומאס ג'פרסון. הוא היה לעורך דין משפיע, כיהן מספר תקופות כהונה באספה הכללית של פנסילבניה, והיה לאחד מהפוליטיקאים החזקים במדינה באותה תקופה.

בדצמבר 1805 הוא נשא לאישה את דבורה פרנקלין בצ'י, בתם של ריצ'רד בצ'י, חתם ביטוח ימי ויבואן מפילדלפיה, שכיהן בתפקיד המנהל הכללי של דואר ארצות הברית בשנים 1776–1782, ושל שרה פרנקלין בצ'י, בתו של בנג'מין פרנקלין.

בבחירות לנשיאות של 1824 ובאלו של 1828 תמך דואן באנדרו ג'קסון. הוא דחה לשמש כמנהל הכללי של וכתובע מחוזי.

==מזכיר האוצר==
ב-1833 בעיצומה של מה שנקרא "מלחמת הבנק" , ניסה הנשיא ג'קסון להעביר את הפיקדונות הפדרליים מהבנק השני של ארצות הברית, שהמוני בנקים מקומיים ומדינתיים לקחו על עצמם את פונקציות ההלוואות שלו בכל רחבי ארצות הברית. צעדיו של ג'קסון היו שנויים במחלוקת קשה. הוא העביר מתפקידו את מזכיר האוצר המתון תומך הבנק, לואיס מקליין ומינה אותו כמזכיר המדינה במקומו של אדוארד ליווינגסטון. במאי אותה שנה הוא מינה במקומו של מקליין את דואן. אף על פי כן, גם דואן סירב להעביר את הפיקדונות. כתוצאה מכך פיטר ג'קסון גם אותו בספטמבר והחליפו בתובע הכללי רוג'ר טוני, מתנגד נחוש של הבנק. בתקופתו של טוני החלו הפיקדונות להיות מועברים.

בספרו "סיפורים ותכתובות על העברת הפיקדונות, והאירועים הקשורים בהם" (Narrative and Correspondence Concerning the Removal of the Deposites, and Occurrences Connected Therewith), שיצא לאור ב-1838, הגן דואן על עמדתו.

הביוגרף של ג'קסון, ג'יימס פרטון, הרבה במתן שבחים לדואן. הוא שיבח את מזכיר האוצר על כך שסירב להיכנע לעמדה שהוא לא יכול היה לקבלה, ולפיכך שמר על יושרתו וכבודו. "בכך שלא נכנע", אמר פרטון, "הוא הפגין גבורה מוסרית טהורה". לימים התייחס לדואן ביוגרף אחר של ג'קסון, רוברט רמיני, בצורה פחות סלחנית. הוא מצא פגם הן בהתנהלותו של ג'קסון והן בזו של דואן, על המבוכה שאפיינה את כהונתו הקצרה של דואן כמזכיר האוצר. הוא מותח ביקורת על ג'קסון על כך שלא הבהיר את הדברים היטב בפני דואן לפני מינויו, על כך שאפשר לממשל שלו לטפל בדואן בצורה לקויה כאשר נכנס לתפקידו, ועל כך שפיטר את דואן. רמיני ממשיך, "אבל דואן לא יוצא נקי. כאשר הכול נאמר ונעשה, הוא העדיף את שיקול דעתו מעל זה של הנשיא. והכול בשל שיקולי גאווה, הוא קרא תיגר לא רק על מדיניותו של ג'קסון, אלא אף על סמכותו לקבוע את המדיניות. הוא היה בירוקרט צר אופקים וחסר חשיבות שהיה ראוי שיפוטר".

ויליאם דואן נפטר בפילדלפיה ב-27 בספטמבר 1865 ונקבר בבית הקברות לורל היל שבעיר.

==קישורים חיצוניים==

* [https://home.treasury.gov/about/history/prior-secretaries/william-j-duane-1833 מידע על ויליאם דואן], באתר מחלקת האוצר של ארצות הברית 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מזכירי האוצר של ארצות הברית
קטגוריה:חברי הקבינט של ארצות הברית בממשל אנדרו ג'קסון
קטגוריה:מהגרים מבריטניה לארצות הברית
קטגוריה:עורכי דין אמריקאים במאה ה-19
קטגוריה:עורכי עיתונים אמריקאים
קטגוריה:חברי האספה הכללית של פנסילבניה
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1780
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1865
יחידה 516

מתקן יחידה 516 (ביפנית: 第五 一 六 部隊) היה מתקן אשר ייצר נשק כימי יפני ועסק בכללי בתחום הלוחמה הכימית, המתקן הופעל על ידי קמפייטאי, של העיר צ'יצ'יהאר , אשר כיום שוכנת בצפון מזרח סין. במקור שם היחידה 516 היה אחת משמות קוד אשר שימשו את הצבא היפני הקיסרי במלחמת העולם השנייה (Tsūshōgō) של היחידה, שם היחידה נקרא באופן רשמי מדור הנשק הכימי של צבא קוואנטונג. המתקן הוקם באוגוסט 1937 ונסגר עם כניעת האימפריה היפנית ותום מלחמת העולם השנייה.

במקום שירתו כ-516 חיילים אשר ביצעו בדיקות בגז עצבים, גז חרדל וחומצה.

נפגעי הנשק הכימי שהיה בשימוש היפנים במלחמת העולם השנייה היו מנשקים אשר יוצרו במקום, על פי ההערכות בסך הכל נרצחו בסין 700,000 (הערכה יפנית) אנשים, עם זאת קיימת ההערכה שונה והיא בכלל שנרצחו עד 2,000,000 (אומדן סיני) אנשים. עד 1995 סירבה ממשלת יפן להכיר בכך שהטילה נשק כימי בנהר הנן שבין חיילונגג'יאנג לחולונבייאר, והשאירה אחריה כמויות אדירות של פסולת כימית. 

כאשר היפנים כבר ראו את הנולד וניסו להעלים ראיות, בדומה להעלמת מחנות השמדה שהרסה גרמניה הנאצית הרס הצבא את כל המתקנים אשר שוכנו במקום והשמיד את המתקן, קבר את הפגזים שיוצרו במקום או זרק אותם לנהר אשר שכן בסמוך למתקן.

היחידה והמתקן היו תחת פיקוחה של יחידה 731.

== ועידת הנשק הכימי ==
אחד מהעקרונות באמנת הנשק הכימי הייתה שממשלת יפן תיקח אחראיות על הפשעי מלחמה שביצעה במקום, להשמיד את כל הנשק הכימי שייצרה המדינה. מלבד זאת במסגרת האמנה בונה הממשלה היפנית מתקן להשמדה נשק כימי בסין.

== ראו גם ==
* יחידה 1644
* לוחמה ביולוגית
* התקיפה בנשק ביולוגי על נינגבו
== קישורים חיצוניים ==
* [https://web.archive.org/web/20041209033919/http://www.nids.go.jp/english/index.html Japanese National Institute for Defense Studies]

קטגוריה:קצרמר אמצעי לחימה
קטגוריה:פשעי מלחמה של יפן במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מלחמת סין–יפן השנייה
קטגוריה:יפן: נשק להשמדה המונית
העגורים

העגורים הוא שיר עברי שנכתב על ידי דן אלמגור ללחן של שיר ברוסית, שהולחן על ידי אדוארד קולמנובסקי (1923–1994). השיר בוצע לראשונה בשנת 1971 על ידי אמנון ברנזון במסגרת המופע השטן ואשת האיכר.

==השיר העברי==
דן אלמגור העיד כי כתב את השיר יומיים לפני הצגת הבכורה של מופע השטן ואשת האיכר, לאחר שקיבל קלטת ובה שני שירים רוסיים. היה זה זמן קצר לאחר תחילת עליית ראשוני מסורבי העלייה מברית המועצות לישראל. אלמגור איננו דובר רוסית. נאמר לו שאחד השירים עוסק בעגורים והוא חיבר לו מילים עבריות ברוח זו.

לדברי אלמגור הוא כתב את המילים בהשראת השיר אל הציפור מאת חיים נחמן ביאליק. הדובר בשירו של אלמגור מייחל לעוף ולצאת בהמונים כמו העגורים, אך בשונה מן הציפור בשירו של ביאליק, השבה למקומה מארצות החום, מסתיים השיר בשורה "אנחנו, אם נצא - כבר לא נחזור". אפשר שבכך התכוון אלמגור למסורבי העלייה המייחלים שתתגשם תקוותם לצאת את ברית המועצות.

==השיר הרוסי==
לימים התברר כי מילות השיר המקוריות ברוסית שונות לחלוטין מהמילים שחיבר אלמגור ואף אין נזכרים בהן עגורים. המילים נכתבו על ידי יבגני דולמטובסקי (1915–1994), שהיה יהודי כמו המלחין קולמנובסקי. הוא כתב את השיר בעקבות חוויותיו במלחמת העולם השנייה, שבה שירת ככתב צבאי ואף נפל בשבי הגרמני, שממנו נמלט. קולמנובסקי חיבר את הלחן למילות השיר בשנת 1958.

השיר של דולמטובסקי נקרא ידיד יקר (טובאריש מוי - Товарищ мой). מילותיו עוסקות באחוות רעים שחושלה בקרב ובקשר בין ותיקי המלחמה עם חלוף השנים:

==קישורים חיצוניים==
* [https://shironet.mako.co.il/artist?type=lyrics&lang=1&prfid=1271&wrkid=3622 מילות השיר] באתר שירונט
* [https://benyehuda.org/read/12415 העגורים], באתר פרויקט בן-יהודה
* [http://onegshabbat.blogspot.com/2013/04/blog-post_5.html גלגולו של ניגון: העגורים שבים], באתר עונג שבת, כולל תרגום של מילות השיר המקוריות ברוסית
* [http://www.gshavit.net/index.php/2010-02-28-18-40-39/25990-2016-11-16-21-03-04 אלי סט: העגורים - שיר חדש בערוץ "שיר רוסי + תרגום עברי"] 
* [https://www.nli.org.il/he/items/NNL_MUSIC_AL990052745350205171/NLI לדף השיר] באתר הספרייה הלאומית

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1971
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים ברוסית
קטגוריה:שירים על בעלי כנף