OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
דמיאן אסקודרו

דמיאן אריאל אסקודרו (בספרדית: Damián Ariel Escudero; נולד ב-20 באפריל 1987 ברוסאריו, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי. גם אביו של השחקן, אוסבלדו אסקודרו, היה שחקן כדורגל וכונה גם הוא פיצ'י.

אסקודרו התבלט כששיחק בולס סארספילד ארגנטינה. אסקודרו, המשחק בעמדה התקפית, נכלל בסגל ארגנטינה הצעירה והיה שותף לזכייתה במונדיאל הנוער בשנת 1997.

== קריירה ==
אסקודרו הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת ב-4 במרץ 2008 ושיחק מאז ב-84 משחקי ליגה בהם כבש 18 שערים. אסקודרו, יחד עם חברו לקבוצה דאז מאורו זראטה, היו בליבו של מחלוקת בין ולס להתאחדות הכדורגל הארגנטינאית בשל זימונם של השניים למשחקי אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20.

יכולתו הגבוהה הביאה את ויאריאל לשלם עבור כרטיסו 8 מיליון אירו. עם זאת, בשל מכסת הזרים המתירה רישום של 3 שחקנים מחוץ לאיחוד אירופי, הושאל אסקודרו לריאל ואיאדוליד.

ביוני 2010 חתם בקבוצה בוקה ג'וניורס הארגנטינאית, ב-2011 הושאל לגרמיו הפורטוגזית, לאחר שנה הושאל לאתלטיקו מיניירו וב-2013 ליטוריה. ב-2014 חתם באופן קבוע בויטוריה. ב-2 בינואר 2015 קבוצת פואבלה המקסיקנית הודיעה שאסקודרו ישחק בשורותיה החל משלב הבתים של גביע הליברטדורס 2016.

==תארים==
;ארגנטינה הצעירה 
* מונדיאל הנוער (2007)
;ויטוריה
* הגביע הברזילאי: 2013

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים ארגנטינאים
קטגוריה:קשרי כדורגל ארגנטינאים
קטגוריה:רוסאריו: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני ולס סארספילד
קטגוריה:כדורגלני ויאריאל
קטגוריה:כדורגלני ריאל ואיאדוליד
קטגוריה:כדורגלני בוקה ג'וניורס
קטגוריה:כדורגלני גרמיו
קטגוריה:כדורגלני אתלטיקו מיניירו
קטגוריה:כדורגלני ויטוריה
קטגוריה:כדורגלני פואבלה
קטגוריה:כדורגלני ואסקו דה גאמה
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1987
קולנוע שרון

קולנוע ותיאטרון "שרון" הוא שמו של בית קולנוע בעיר נתניה.
בית הקולנוע הכיל אולם ויציע, הכוללים 1,300 מקומות ישיבה. המבנה תוכנן על ידי האדריכלים שמואל ברקאי והיינץ פנחל, שכלל בחזית המבנה מאפיינים מהסגנון הבינלאומי. המבנה ממוקם על גבעת כורכר בצומת הרחובות סמילנסקי, הרצל ושער הגיא, שהיוותה את מקום ההתיישבות הראשון בנתניה.

== היסטוריה ==
המבנה הוקם בשנת 1950 ביוזמתו של אהרון לנדה, וחדל לתפקד כבית קולנוע בשנת 1991. כיום נותר המבנה נטוש.

בשנת 2003 עלתה הצעה להפוך את המתחם לסינמטק ולמרכז תרבות עירוני. בשנת 2008 אישרה ועדת הכספים של עיריית נתניה תקציב מיוחד שנועד לרכישת המבנה ושיפוצו. אך הקולנוע נותר נטוש.

ב-2021, קרן מרתון וקבוצת איציק תשובה רכשו את מתחם הקולנוע ב-40 מיליון שקל.

== גלריה ==
<gallery>
לילהטובמאיה.JPG|חדר המדרגות המעוגל, הבולט בחזית הראשית, 2007
Natanjap023.jpg|קולנוע שרון מכיוון רחוב שער הגיא
Sharon.jpg|סקיצה מקורית המציגה את חזית הבניין, שנות ה-40
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* [https://moreshet.netanya.muni.il/sites/sitepage/?itemId=1034 על קולנוע שרון באתר עירית נתניה]
* 
* 

== הערות שוליים ==

שרון
קטגוריה:נתניה: מבנים
קטגוריה:אתרי מורשת במחוז מרכז
קטגוריה:נתניה: תרבות
קטגוריה:ישראל: בתי קולנוע שוממים
בועז קרמר

בועז קרמר (נולד ב-12 בינואר 1978) הוא טניסאי ישראלי בספורט נכים.

==ביוגרפיה==
קרמר נולד עם ארתרוגריפוזיס, מצב הגורם למגבלה בגפיו התחתונות ובידו השמאלית. בגיל שש החל להתאמן במרכז הספורט לנכים. כספורטאי מצטיין שימש בנעוריו כנציג מרכז הספורט בתחרויות שונות בחו"ל ובמסעות גיוס כספים למען מרכז הספורט. את רוב ילדותו ונעוריו העביר בכפר הנוער בן שמן, שם הועסקו הוריו. בתחומי הספורט הוא עסק בשחייה, בכדורסל כיסאות גלגלים ובטניס.

כטניסאי החל קרמר להתחרות בתחרויות בינלאומיות בשנת 2005, בהדרכתו של המאמן קובי וינר. בין הישגיו הבולטים של קרמר: זכייה, ביחד עם נעם גרשוני ושרגא ויינברג בגביע האומות בשנת 2012, זכייה באליפות פולין הפתוחה בשנת 2011, זכייה בטורניר אליפות צ'כיה הפתוחה בשנת 2011, זכייה באליפות דרום אפריקה הפתוחה בשנת 2007, זכייה בטורניר פלורידה בשנת 2007, חצי גמר טורניר הזוגות באליפות בריטניה הפתוחה בשנת 2006 ומקום שלישי בגביע האומות שנערך בברזיל בשנת 2005. בשיאו דורג במקום ה-9 בעולם בטניס כיסאות גלגלים (2012)..

לקראת המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) נבחר קרמר לשמש בן זוגו של שרגא ויינברג בתחרויות הטניס זוגות ולהתחרות גם בטניס יחידים. בטורניר הזוגות זכו במדליית הכסף לאחר שגברו במשחק חצי הגמר על הזוג הבריטי המדורג שני בעולם בתוצאה 6-4 6-4. במשחק הגמר הפסידו לזוג האמריקני ניקולס טיילור ודייוויד ואגנר בתוצאה 0-6 6-4 6-2.

באליפות העולם בדרום אפריקה באפריל 2011 ניצחו קרמר וויינברג את הזוג הבריטי נורפוק ואנתוני קותריל בחצי הגמר. השניים הפסידו בשלב הגמר וזכו במדליית הכסף. באליפות העולם שנערכה בשנת 2012 בקוריאה הדרומית גברו חברי הנבחרת הישראלית הכוללים את נעם גרשוני, שרגא וייברג וקרמר על נבחרת ארצות הברית במשחק הגמר והוכתרו כאלופי עולם.

בשתנ 2011 מונה למנהל מרכז הספורט לנכים ברמת גן, אחד ממרכזי השיקום והספורט הגדולים והוותיקים בעולם.

בשנת 2012 נבחר על ידי המגזין "גלובס" כאחד מ-40 המנהלים הצעירים המבטיחים בישראל.

קרמר נשוי לשירלי פייטלסון ואב לשתי בנות ולבן, למד בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. 

==קישורים חיצוניים==

* [https://www.paralympic.org/boaz-kramer פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 
* [http://www.iscd.com/Hebrew/?CategoryID=161&ArticleID=189 בועז קרמר] באתר מרכז הספורט לנכים

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:ספורטאי איל"ן
קטגוריה:טניסאים פאראלימפיים ישראלים
קטגוריה:טניסאים נכים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:טניסאים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1978
נהר הלאות'ר

נהר הלאות'ר (באנגלית: River Lowther) הוא נהר הזורם דרך קאמבריה, באנגליה.

הלאות'ר הוא פלג של נהר האימונט, שהוא פלג של נהר העדן, שנשפך למפרץ סולוויי ליד קרלייל. הלאות'ר מתחיל בהתמזגות הקלד גיל והקלד דאב ליד הכפר קלד.

האזכור המוקדם ביותר של הנהר הוא בסביבות שנת 1172, כ-Lauder. יכול להיות שהשם בא מנורדית עתיקה בהתמזגות המילים lauðr + á (נהר קצפי), או שהשם בא מקלטית.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אנגליה: נהרות
קטגוריה:קאמבריה: גאוגרפיה
התיאטרון הרומי העתיק של אורנז'

התיאטרון הרומי העתיק של אורנז (בצרפתית: Théâtre antique d'Orange) הוא תיאטרון רומי מהתקופה האוגוסטינית שנבנה בתחילת המאה ה-1 בעיר אורנז' בפרובאנס שבדרום צרפת. התיאטרון שייך למועצה המקומית, ובכל קיץ נערך בו פסטיבל אורנז' לאופרה. בשנת 1981 הכריז ארגון אונסק"ו על התיאטרון כאתר מורשת עולמית ביחד עם שער הניצחון של אורנז'.

==היסטוריה ותיאור==
התיאטרון היה אחד מהתיאטראות הרומיים בקולוניה הרומית ארוזיו, שהוקמה בשנת 40 לפנה"ס. לתיאטרון היה תפקיד חשוב בחיי התושבים, ומעבר להפצת התרבות הרומית ברחבי האימפריה הרומית, הוא שימש גם להסחת דעתם של התושבים מפעילות פוליטית. הבידור במקום לבש צורות שונות, וכלל מופעי פנטומימה, קריאת שירה ואטלנה, סוג של פארסה הדומה לקומדיה דל'ארטה. על הבמה הוצגו מחזות עם אפקטים מרשימים שכללו שימוש במכשור במה. אירועי התרבות שנערכו בתיאטרון היו בחינם, ותכולתו הייתה בין 9,000 ל-10,000 מושבים.

התיאטרון נחשב לאחד הגדולים ביותר בתקופתו, ומצב השימור שלו נחשב לטוב כיוון שקיר החזית, שאורכו 103 מטרים וגובהו 37 מטרים, וכן הבמה נותרו בשלמותם, אם כי ללא ציפוי השיש המקורי. מעט מאוד נותר מהתפאורה המקורית, אך פסל הקיסר אוגוסטוס הועבר אל שקע מרכזי גדול בקיר הבמה, והוא ניצב בו עד היום.

התיאטרון נסגר בצו רשמי בשנת 391 במקביל לשקיעתה של האימפריה ולעליית כוחה של הנצרות, כיוון שהכנסייה התנגדה לסוג האירועים שנערכו בו. לאחר מכן ננטש התיאטרון לחלוטין ונבזז על ידי הברברים. בימי הביניים שימש המקום כמוצב הגנתי, ובמהלך מלחמות הדת בצרפת של המאה ה-16 מצאו בו תושבי העיירה מקלט.

במאה ה-17 ספג התיאטרון נזקים לאחר שנוצל על ידי מוריץ מנסאו כמקור לאבני בנייה. הוא נבדק ב-1840 ולאחר מכן נערכו בו מספר עבודות שיפוץ. בחפירות שנערכו במקום על ידי האדריכל ז'יל פורמיז'ה (Jules Formigé) נחשפו יסודותיו של מקדש שככל הנראה נבנה בתקופתו של הקיסר אדריאנוס, וכן שרידים של קפיטול.

==הפסטיבל הרומי==
התיאטרון בעת מופע בשנת 2007
מעמדו של התיאטרון השתפר במהלך המאה ה-19, בין השאר בזכות מאמציו של פרוספר מרימה, שבאותה תקופה נשא בתואר מנהל "האתרים המונומנטליים ההיסטוריים". בניהולו של מרימה בוצעו עבודות שיפוץ במקום ב-1825 וב-1869, והתיאטרון החל לארח את "הפסטיבל הרומי" שציין את פארה של רומא וכלל ביצוע של האופרה יוסף מאת אטיין מאול. בשלהי המאה הופיעו בתיאטרון שחקנים צרפתיים, ובהם שרה ברנאר שגילמה את תפקיד פדר ב-1903.

בסוף המאה ה-19 שוקמו המושבים, והחל מ-1902 נקרא הפסטיבל בשם "שורז'י ד'אוראנז'" (Chorégies d'Orange), ונחגג פעם בשנה בקיץ. השם נגזר מהמילה הצרפתית "Chœurs" שמשמעותה "מקהלה". זו נלקחה בתורה מהמילה יוונית "Χορος". עד לשנת 1969 כלל הפסטיבל מחזות, שהיו מוחלפים לעיתים ביצירות מוזיקליות, באופרה ובסימפוניות. החל מאותה שנה הפך לפסטיבל אופרה בלבד, ואירועי התיאטרון הועברו אל העיר אביניון.

== קישורים חיצוניים ==
* 

* [https://web.archive.org/web/20111205040916/http://www.choregies.asso.fr/ אתר הפסטיבל]

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפת: תיאטראות
קטגוריה:פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: מבנים
קטגוריה:צרפת: אתרים ארכאולוגיים
אורנז
קטגוריה:צרפת: מבנים רומיים
מולדובנית

מולדובנית (limba moldovenească, או лимба молдовеняскэ באלפבית קירילי מולדובני) הוא אחד משני שמותיה של השפה הרומנית ברפובליקת מולדובה, כפי שנקבע בחוקתה. לעומת זאת, לפי הכרזת העצמאות של המדינה וגם לפי בית המשפט לחוקה שלה, שם השפה הוא "רומנית".
== היסטוריית השימוש במונח ==
השמות "מולדובנית" ו"רומנית" שימשו לאורך ההיסטוריה בערבוביה לזיהוי שפתם של המולדובנים, אך רק המונח "מולדובנית" שימש בגלגוליה השונים של מולדובה כחלק מברית המועצות: הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית מולדובה והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובנית. השימוש במונח "מולדובנית" לתיאור השפה בברית המועצות – כשפה שונה ומובחנת מהרומנית – היה חלק מהמדיניות הסובייטית, שבחרה לחדד ולהעצים את ההבדלים בין "מולדובנים" לבין העם הרומני בשל ההיסטוריה הנפרדת של העמים.

הזהות המעשית בין שפות האם של בני העם המולדובני לבין הרומנים באה לידי ביטוי באופן רשמי מאז חידוש השימוש בכתב הלטיני בשנת 1989. בעקבות זאת קראה הכרזת העצמאות של מולדובה העצמאית מ-1991 לשפה המדוברת במדינה "רומנית". בשנת 1994, עם זאת, העניקה החוקה העכשווית מעמד רשמי למונח "מולדובנית" דווקא. מעמדה של השפה הרשמית עוגן בחוק עוד יותר בתחילת שנות ה-2000, כאשר הפרלמנט של הרפובליקה קבע בחוק כי ההגדרות "מולדובנית" ו"רומנית" הן כינויים של אותה השפה. בשנת 2013 קבע בית המשפט החוקתי של מולדובה כי השם "רומנית", שבו מוזכרת השפה הרשמית של המדינה במגילת העצמאות, גובר על השם "מולדובנית" שנקבע בחוקת המדינה. האזור הבדלני טרנסניסטריה ממשיך להכיר ב"מולדובנית" כאחת משפותיו הרשמיות, לצד רוסית ואוקראינית.

הניב הרומני המדובר במולדובה הוא "הדיאלקט המולדובני", שמדובר גם בצפון-מזרחה של רומניה. יש אף המשתמשים בשם "מולדובנית" לתיאור קבוצת ניבים רומניים צפון-מזרחיים שמדוברים באזור שנשלט כולו בעבר בידי נסיכות מולדובה (כיום השטח מחולק בין מולדובה לרומניה). ניב מולדובה הוא אחד מחמשת הדיאלקטים העיקריים של רומניה. רומניה ומולדובה משתמשות במערכת כתיב זהה לשפה – אלפבית רומני, המבוסס על האלפבית הלטיני. בעבר נעשה שימוש גם באלפבית קירילי, שבו משתמשים עדיין באזור הבדלני טרנסניסטריה לכתיבת השפה.

בהוראה ובבתי הספר משתמשים בשם "רומנית" לתיאור השפה מאז קבלת העצמאות. בשנת 2007 ביקש נשיא מולדובה ולדימיר וורונין שהשם ישונה ל"מולדובנית", אך בשל לחץ ציבורי הרעיון מעולם לא מומש.

במולדובה היה מאבק בין הקוראים לשפתם רומנית ובין המבקשים להבדילה מהרומנית ולקרוא לה מולדובנית. המאבק הסתיים בניצחון הדוגלים ברומנית וב-16 במרץ 2023 הפרלמנט המולדובני החליט לשנות בחוקים את הכינויים השפה המולדובנית, שפת האם ושפת המדינה בביטוי השפה הרומנית.

== כתב ==
בעוד במולדובה האלפבית הלטיני נמצא בשימוש, במדינה הלא-מוכרת, טרנסניסטריה משתמשים דווקא באלפבית הקירילי.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:רומנית
קטגוריה:שפות
קטגוריה:מולדובה: תרבות
הטרמפיסט (סרט, 2007)

הטרמפיסט (באנגלית: The Hitcher) הוא סרט אימה משנת 2007, אשר בוים על ידי דייב מאיירס ונכתב על ידי אריק ברנט וג'ק וייד וול. הסרט הוא חידוש לסרט בעל אותו שם משנת 1986. את הסרט הפיק מייקל ביי, המפיק של "המנסרים מטקסס" (2003). הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-19 בינואר 2007.

== עלילה ==
הסרט מספר על נער צעיר בשם ג'ים הולזי (נייטון), שנוסע בליווי חברתו גרייס (בוש), אל קליפורניה שטופת השמש. בלילה סוער וגשום, אוספים השניים טרמפיסט מסתורי (בין), שמתגלה מאוחר יותר כסדיסט רצחני המנסה לרצוח את גרייס, אך נכשל. כתוצאה מכך, ג'ים זורק אותו מהמכונית. כעת הטרמפיסט המסתורי, כועס ועצבני, רודף אחריהם בכבישי קליפורניה, כשהוא מותיר מאחוריו שלל של גופות. העסק נהיה יותר ויותר גרוע, כשהמשטרה חושבת שג'ים וחברתו הם אלה שאחראים על מעשי הרצח המזוויעים של הטרמפיסט.

== שחקנים ==
*שון בין - ג'ון ריידר (הטרמפיסט)
*סופיה בוש - גרייס אנדרוס
*זאכרי נייטון - ג'ים הולזי
*ניל מק'דונו - סגן אסטרידג'
*קייל דייוויס - פקיד חנות
*סקיפ או'בריין - שריף הרלן ברמר
*טרוויס שולדט - סגן הרלן ברמר ג'וניור
*דני בולרו - השוטר אדוארדס
*לורן כהן - מרלן
*יערה מרטינז - בט'

== קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:חידושים לסרטים
קטגוריה:סרטי 2007
קטגוריה:סרטי אימה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי אימה מ-2007
קטגוריה:סרטי מותחן אימה אמריקאיים
גאומטריה ספירית

[[משולש בגאומטריה ספירית]]
גאומטריה ספֵירִית היא סוג של גאומטריה לא אוקלידית, העוסקת בתכונות של ישרים על ספירה, דהיינו מעטפת של כדור. כאשר רדיוס הכדור שואף לאינסוף מתקבלת הגאומטריה המישורית, האוקלידית. 

בגאומטריה הספירית הקווים הישרים הם "מעגלים גדולים" - כאלה שרדיוסם שווה לרדיוס הכדור (אלו הם הקווים הגאודזיים במטריקה הסטנדרטית של הספירה). משום כך, כל שני ישרים נחתכים, והגאומטריה אינה אוקלידית. היחס "בין", המשחק תפקיד מרכזי באקסיומטיקה של הילברט לגאומטריה האוקלידית, אינו קיים בגאומטריה הספירית.

==השוואה לגאומטריה האוקלידית==
על גבי מעטפת כדורית, סכום הזויות של המשולש יהיה גדול מ 180°. מעטפת הכדור איננה משטח אוקלידי, אף על פי כן ניתן להשתמש בחוקי הגאומטריה האוקלידית לקבלת הערכה. במשולש קטן אשר ממוקם על פני כדור הארץ, סכום הזויות קרוב מאוד ל-180°. את מעטפת הכדור ניתן להציג על ידי אוסף של מפות דו-ממדיות.
{| class="wikitable" border="1"
! גאומטריה אוקלידית !! גאומטריה ספירית
|-
| אקסיומת המקבילים: דרך כל נקודה עובר ישר אחד ויחיד המקביל לישר נתון.|| כל שני ישרים נחתכים.
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| סכום הזוויות במשולש שווה ל 180<sup>0</sup> || סכום הזוויות במשולש גדול מ 180<sup>0</sup>
|-
| קיימים מלבנים.|| לא קיימים מלבנים. 
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| קיימים משולשים דומים שאינם חופפים || שני משולשים השווים בשלוש זוויותיהם הם חופפים. 
|-
| לכל שלוש נקודות על אותו ישר, בדיוק אחת מהן נמצאת בין שתי האחרות.||היחס "בין" לא קיים. 
|}

==שטח מצולע==
כאמור, במשולש ספירי מתקיים: <math>\ \alpha+\beta+\gamma>180^{\circ}</math> וברדיאנים: <math>\ \alpha+\beta+\gamma>\pi</math>.
ההפרש <math>\ E=\alpha+\beta+\gamma-\pi</math> נקרא מגרעת המשולש.
שטח המשולש נתון על ידי הנוסחה: <math>\ E \cdot R^2</math>.

באופן כללי, אם נסמן את המגרעת של מצולע בעל n צלעות: <math>\ E=\alpha_1+...+\alpha_n-(n-2)\pi</math> 
כאשר <math>\ \alpha_1,...,\alpha_n</math> הן זוויות המצולע, אזי שטח המצולע שווה ל <math>E \cdot R^2</math>.

==טריגונומטריה ספירית==

250px
המשפטים המוכרים מהגאומטריה ומהטריגונומטריה האוקלידית, אינם מתקיימים בגאומטריה הספירית, אך קיימים להם משפטים מקבילים בטריגונומטריה זו:
* משפט פיתגורס - <math> \cos \left(\frac{c}{R}\right)=\cos \left(\frac{a}{R}\right)\,\cos \left(\frac{b}{R}\right) </math>.
* משפט הקוסינוסים - <math>\, \cos \frac c R = \cos \frac a R \cdot \cos \frac b R + \sin \frac a R \cdot \sin \frac b R \cdot \cos \gamma</math>.
* משפט הסינוסים - <math>\frac{\sin \tfrac a R}{\sin \alpha}=\frac{\sin \tfrac b R}{\sin \beta}=\frac{\sin \tfrac c R}{\sin \gamma} </math>.

==קישורים חיצוניים==

*
*[https://web.archive.org/web/20110402035711/http://math.rice.edu/~pcmi/sphere/ The Geometry of the Sphere]
*[https://web.archive.org/web/20090303204537/http://www.math.uncc.edu/~droyster/math3181/notes/hyprgeom/node5.html Spherical Geometry]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גאומטריה לא אוקלידית
פי הטבעת

מיקום פי הטבעת בגוף האדם
פי הטבעת (בלטינית: Anus, "טבעת" או "מעגל") הוא הפתח החיצוני של הרקטום, הנמצא בקצה המעי הגס. פתיחתו וסגירתו מתבצעת על ידי שני שרירים טבעתיים, שהשליטה באחד מהם רצונית ובשני בלתי רצונית, ודרכו מופרשת הצואה ממערכת העיכול.

הציפוי של תעלת פי הטבעת נפגע בקלות על ידי גושי צואה נוקשים. התעלה מרופדת בקרום רירי, בעור פי הטבעת בלוטות חלב וזיעה. מתחת לקרומים הריריים נמצאים ורידים גדולים שמחלקים את הקרומים לעשרה עמודים אנכיים. עמודים אלה לוחצים יחד ויוצרים מנגנון חסימה אטום למים.

== התפתחות פי הטבעת ==
בתחילת תור הקמבריון, שהחל לפני כ-540 מיליוני שנים, היצורים הקדומים ביותר פלטו את הפסולת שלהם דרך אותו פתח שממנו נכנס המזון. בתקופה זו התפתח בהדרגה פי הטבעת שהשפיע על מבנה גופם של היצורים, ששינו בהדרגה את מבנם מ"שק" שיש לו פתח אחד ל"צינור" בעל פתח כניסה ופתח יציאה.

== פי הטבעת של האדם ==
אורך תעלת פי הטבעת כ-3.6 ס"מ. זהו סוף צינור העיכול, והוא עובר דרך הרצפה השרירית של האגן. כאשר התעלה סגורה, חלקה הסופי הוא חריץ דקיק באורך של סנטימטר אחד, אולם כושר המתיחה שלו גבוה, והוא אף מוקף שרירים טבעתיים חזקים.

לפי הטבעת משמעות גם במיניות האדם. במהלך מין אנאלי מוחדר איבר המין הזכרי (או אביזר מין) דרך פי הטבעת לרקטום, ובכך עשוי להביא לגירוי מיני של קצות העצבים של הנרתיק אצל נשים או הערמונית אצל גברים, הסמוכים לדופן האחורי של החלחולת.

===טחורים===

טחורים (Hemorrhoids) הם צבירים גדולים או כואבים במיוחד של כלי דם הממוקמים באזור פי הטבעת. לרוב, הם באים לידי ביטוי כדימום אדום מבריק על משטח צואה, על נייר טואלט או באסלה.
מחלות טחורים נפוצות מאוד בארצות המתועשות, ונגרמות פעמים רבות ממחסור בסיבים תזונתיים ומים, מאכילה מרובה של סוכרים וסידן, או ישיבה ממושכת וחוסר פעילות גופנית.

אצל רוב האנשים מתחילים הטחורים להתפתח בשנות העשרים לחייהם, אך הסימפטומים אינם מובהקים עד העשור הרביעי לחיים. על פי הערכות שונות, כמחצית מהאנשים מעל גיל 50 סובלים ממחלת טחורים סימפטומטית ועד שליש מכלל אוכלוסיית ארצות הברית, כשיקוף למצב במדינות העולם המודרני, סובלים במידה מסוימת מטחורים.

==ראו גם==
*עכוז
*התעלה האנאלית
*חיץ הנקביים
*פתח ביב
*עצם העוקץ
*איטמות פי הטבעת - (מום מולד)

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

*
הנרי נויפלד

הנרי נויפלד (13 במרץ 1923 - 15 בדצמבר 1986) היה קרדיולוג ורופא ישראלי, חתן פרס ישראל לרפואה וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

==ביוגרפיה==
נויפלד נולד בלבובק שבפולין, וסיים את לימודיו האקדמיים ברפואה באוניברסיטת וינה בשנת 1948. בשנת 1951 סיים את תקופת התמחותו בקרדיולוגיה, ועלה לישראל. עם הגיעו, הצטרף נויפלד לצוות בית החולים תל השומר (לימים המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר), כשנה עבד במחלקה הפנימית ולאחר מכן עד שנת 1959 עבד כקרדיולוג. לאחר מכן הוא השתלם במרפאת מאיו שבמינסוטה בארצות הברית והיה עמית כבוד באוניברסיטת מינסוטה. בשנת 1961 הוא שב לישראל וכעבור שנה ייסד את המכון לחקר הלב בבית החולים תל השומר, והיה מנהלו הראשון. במכון פעל למיסוד בקרדיולוגיה כענף עצמאי, עסק בהפרדת האנגיוגרפיה ממחלקת הרנטגן ובשנת 1968 היה ממקימי היחידה לטיפול נמרץ.

במקביל לפעילותו המעשית, כיהן נויפלד לאורך השנים כמדען הראשי של משרד הבריאות וכפרופסור וראש הקתדרה לקרדיולוגיה על שם חיים שיבא בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. הוא השתתף בהנהלת האוניברסיטה, ישב במספר ועדות מקצועיות והיה חבר סנאט האוניברסיטה. כמו כן היה נויפלד פעיל באגודות מקצועיות, שימש נשיא האיגוד הקרדיולוגי בישראל, נשיא האיגוד הקרדיולוגי האסיאתי-פסיפי, נשיא ההתאחדות הקרדיולוגית הבינלאומית (שש שנים) ונשיא מייסד של האגודה הבינלאומית לתרופות קרדיו-ווסקולריות. נויפלד כיהן גם כיו"ר הנהלת האגודה המדעית ארצות הברית-ישראל וכיהן כסגן יו"ר המועצה לקרדיולוגיה קלינית במסגרת ההתאחדות הקרדיולוגית הבינלאומית. נוסף לכך הוא היה פעיל במסגרת ארגון הבריאות העולמי והשתתף בצוותי הארגון שפעלו למיגור מחלות לב ולמקרי חירום הנוגעים למחזור הדם.
בקשריו המקצועיים הבינלאומיים ראה נויפלד חשיבות לקידום מעמדה של מדינת ישראל.

נויפלד היה חתן פרס ישראל לרפואה לשנת 1985, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1984, חבר כבוד באיגודי קרדיולוגיים במדינות שונות (בהן ארצות הברית, ניו זילנד, אוסטרליה, פורטוגל, בריטניה, גרמניה ומקסיקו) ובמועצה לקרדיולוגיה קלינית, וחתן חמיה פרסים על הרצאות מיוחדות. במהלך שנות פעילותו, התפרסמו על ידו עשרה ספרים מקצועיים ונכתבו כ-400 מאמרים, בהם עבור ה-Cardiovascular Drugs and Therapy Journal שהוא נמנה בין עורכיו המייסדים. בהיותו מייסד המכון לחקר הלב היו מחקריו בעלי אופי ראשוני ובעלי חשיבות בתחום, ובהם פרסומיו בשנים הראשונות לפעילות המכון על שינויים בעורקים כליליים אצל ילדים ומחקר ארצי על פקידי ממשלה שערכו במכון בדיקות שגרתיות.

מתלמידיו : פרופ' יחזקאל קישון ופרופ' אלכסנדר בטלר.

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.springerlink.com/content/r327232q5p14n026/fulltext.pdf?page=1 הנרי נויפלד] ב-Cardiovascular Drugs and Therapy Journal
* [http://www.heart.sheba.co.il/Sheba/About_Us/59.htm היסטורית מכון הלב] באתר בית החולים שיבא
* 

קטגוריה:קרדיולוגים ישראלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת וינה
קטגוריה:סגל המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: רפואה
קטגוריה:זוכי פרס ישראל לרפואה
קטגוריה:חברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1950
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:מדענים ראשיים במשרד הבריאות
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות קריית שאול
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1923
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1986
שרלין טילטון

שרלין ל. טילטון (באנגלית: Charlene L. Tilton; ) היא שחקנית טלוויזיה אמריקנית, הידועה בגילום דמותה של "לוסי יואינג" בסדרת הטלוויזיה דאלאס.

== חייה ==
טילטון נולדה בסן דייגו, קליפורניה. אמה, קת'רין הייתה מזכירה. היא החלה את דרכה במשחק בגיל צעיר. בגיל 15 הופיעה בפרסומת לבגדים ביפן, שבה השתתף גם רינגו סטאר. מאמצע שנות ה-70 חיפשה את דרכה כשחקנית בהופעות בסדרות טלוויזיה כ"ימים מאושרים" בתפקידי אורח, והופיעה בתפקיד זעיר בסרטו של ג'ון מיליוס, "יום רביעי הגדול". בשנת 1978 התקבלה לצוות שחקני הסדרה "דאלאס", בה שיחקה את תפקיד "לוסי יואינג", בתו של גארי יואינג, הבן האמצעי במשפחה, והכבשה השחורה. גארי עזב את דאלאס (העיר והסדרה) וגר בלוס אנג'לס (שם כיכב בסדרה משלו בשם נוטס לנדינג, בה הופיעה טילטון בתפקיד "לוסי יואינג" בפרק אחד), ולוסי גדלה בחווה המשפחתית עם סבה, סבתה ודודיה. דמותה של לוסי עברה קשיים רבים בעונות הרבות בהן הופיעה בסדרה. בין היתר נישאה לסטודנט לרפואה בשם מיטש קופר והתגרשה ממנו כעבור שנה, נחטפה על ידי צלם פסיכופת וניצלה ברגע האחרון, עברה הפלה, שוב נישאה לקופר והתגרשה שוב.

טילטון הופיעה בסדרה בין השנים 1978 - 1985, ושוב בין השנים 1988–1990 ושיחקה ביותר ממאתיים פרקים. בשנת 1990, כשעזבה את הסדרה, עזבה גם דמותה "לוסי" את דאלאס, ועברה לגור בלונדון. הדמות לא הופיעה בעונה האחרונה של הסדרה, כמו גם בסרטי ההמשך "דאלאס: שובו של ג'יי אר" ו"דאלאס: מלחמת בני יואינג".
בין השנים 2012-2014 שבה לשחק את דמותה של לוסי יואינג במספר פרקים בריבוט של "דאלאס" ברשת TNT לצד צוות השחקנים המקורי, כולל בפרק הלוויה של ג'יי. אר יואינג.

הסדרה הייתה הצלחה בינלאומית. בשנת 1984 הגיע שיר ששרה טילטון בשם "Ces't La Vie" למקום הראשון במצעד הפזמונים בגרמניה, אך להצלחה זו לא היה המשך. טילטון הייתה פופולרית ביותר בישראל. בשנות ה-80 שיווקה חברת "הוד לבן" נקניקייה בשם "מיס לוסי", שהייתה אמורה להיות אמריקנית, קצרה ועסיסית כטילטון, שקומתה 1.50 מ'. המותג זכה להצלחה, ובשנת 2008 החליטה חברת "עוף טוב" שהיא בעלת השליטה ב"הוד לבן" לחדשו לרגל חגיגות השישים למדינת ישראל.

לאחר דאלאס, הופיעה טילטון בתפקידי אורח רבים בסדרות טלוויזיה, אם כשחקנית, אם כאורחת המזוהה בשמה, ולעיתים אף בתוכניות ריאליטי כ"החווה" גרסה בריטית של האח הגדול המתרחשת בחווה. סדרת תשדירי פרסומת בהם פרסמה מכשיר לעיצוב הגוף בשם "אבדומינייזר", זכתה לתשומת לב בתחילת שנות ה-90 והסדרה "נשואים פלוס" הקדישה למכשיר זה פרק, בו לעגה למכשיר, ובו הופיעה טילטון בתפקיד עצמה. כן הופיעה בתפקיד עצמה בסרט "דיקי רוברטס: ילד פלא" משנת 2003. הסרט קיבץ בסצנת הסיום דמויות רבות של "ילדי פלא" טלוויזיוניים, שבגרו, ולא הצליחו לשחזר את הקריירה שהייתה להם כילדים, לשיר בו ביקשו הילדים שבגרו לשוב לתהילת עברם. בין השחקנים ששרו את השיר נראית בבירור טילטון, שהייתה בת 45 בעת צילומי הסרט.

טילטון הייתה נשואה לזמר הקאנטרי ג'וני לי בין 1982 ל-1984, מנישואים אלו נולדה בת בשם צ'ריש, שאף היא שחקנית. לאחר מכן הייתה נשואה לדומניק אלן בין 1985 ל-1992.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:דאלאס (סדרת טלוויזיה)
קטגוריה:משתתפים בתוכניות מציאות בריטיות
קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1958
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1958
הסכם פורטסמות'

המשלחות לשיחות פורטסמות' מסבות לשולחן המשא ומתן. המשלחת הרוסית בצידו המרוחק של השולחן.
הסכם פורטסמות (באנגלית: Treaty of Portsmouth), אשר נחתם ב-5 בספטמבר 1905, סיים באופן רשמי את מלחמת רוסיה–יפן. ההסכם נחתם לאחר משא ומתן שהתנהל במספנות הצי בפורטסמות', על גבול מדינת מיין וניו המפשייר בארצות הברית.

לניהול השיחות שקדמו לחתימת ההסכם הגיעו שני נציגים מכל צד: סרגיי ויטה ורומן רוזן מרוסיה וקומורה ז'וטרו וטקהירה קוגורו מיפן. דיפלומטים נוספים משתי המדינות שהו במלון ונטוורת', בעיירה ניו קסל הסמוכה (שם נחתם ההסכם).

על פי ההסכם, על יפן ורוסיה לפנות כוחותיהן ממנצ'וריה ולהשיב את השליטה בשטח לסין. אולם, ליפן הוענקה זכות חכירה לחצי האי ליאודונג (שבו פורט ארתור והעיר דאליין), וכן מסילת הרכבת הרוסית בדרום מנצ'וריה, עם גישה למשאביה האסטרטגיים. יפן אף קיבלה מרוסיה את חציו הדרומי של האי סחלין. אף שיפן קבלה בהסכם טריטוריה נכבדה, הישגיה אכזבו את הציבור היפני, אשר ציפה כי תעמוד על דרישותיה הראשוניות לקבל לידה את כל האי סחלין וכן פיצוי כספי. אכזבת הציבור היפני הובילה למהומות היביה, וב-7 בינואר 1906 נפלה ממשלת יפן בראשות קצורה טארו.

תאודור רוזוולט, נשיא ארצות הברית, שימש כמתווך בשיחות ועל תרומתו להסכם קיבל בשנת 1906 פרס נובל לשלום.

בשנת 2005 צוין יובל המאה להסכם פורטסמות' בסדרת אירועים חגיגיים שנערכו במספנות הצי האמריקאי, בנוכחות דיפלומטים משתי המדינות.

==קישורים חיצוניים==

* [http://wwi.lib.byu.edu/index.php/Treaty_of_Portsmouth נוסח הסכם פורטסמות']
* 

קטגוריה:מלחמת רוסיה–יפן
פורטסמות'
פורטסמות'
פורטסמות'
קטגוריה:סחלין: היסטוריה
קטגוריה:גבול יפן–רוסיה
קטגוריה:יחסי סין–רוסיה
ניקוד שומרוני

דוגמאות לניקוד שומרוני: למעלה המילה "ויאמר", למטה המילה "עבדים".
הניקוד השומרוני הוא ניקוד המשמש בכתבי יד עתיקים של התורה בנוסחה השומרוני, וכן בכתבי יד של סידורי תפילה שומרוניים. משערים שזמן יצירתו הוא בסביבות המאה ה-10.

מערכת הסימנים השומרונית לא הגיעה לרמת האחידות והסדירות המאפיינים את הניקוד הטברני, הסורי או הערבי: אין כתבי יד המנוקדים ניקוד מלא, ולאותם סימנים יש בכתבי יד שונים משמעות שונה. מחקר מערכת הניקוד השומרונית עדיין בראשיתו, ועיקר תיאורו נעשה על ידי זאב בן חיים באמצע המאה ה-20.

== סימני הניקוד ==

{| class="wikitable"
! סימן הניקוד !! שם הסימן !! הגייה
|-
| פתח הרמיזה || [a], 
|-
| פתח הקריאה || [e]
|-
| (חיריק) || [i] וגם [e]
|-
| (חולם) || [o] וגם [u]
|-
| (דגש) || הכפלת העיצור
|-
50px 50px|| פתח האחווה || 
|}

== פתח האחווה ==
ייחודי לניקוד השומרוני הוא "פתח האחווה" (فتح اخا). סימן זה מופיע רק לפני האותיות א', ח' ו-ע', ויש לו שלוש וריאציות גרפיות: קו מאוזן, צמד האותיות הערביות عا (עא), והאות הערבית ع (ע). סימנים אלו מציינים שיש לפתוח את המילה בהברה . 

הצורך בסימן ניקוד זה נובע מהעובדה, שבהגייה השומרונית האותיות ה', א', ח' ו-ע' נהגות בדרך כלל כמו א' בעברית (). עבור המקרים היוצאים מן הכלל, שבהן האותיות ה', א', ח' ו-ע' נהגות כמו ע' בעברית (), נוצר סימן ניקוד מיוחד.

== לקריאה נוספת ==
* זאב בן חיים, "הניקוד השומרוני", תרביץ כ (תש"י), עמ' 224-215.
==קישורים חיצוניים==

* מייקל אוורסון ומרק שולסון, [http://std.dkuug.dk/jtc1/sc2/wg2/docs/n3377.pdf מאמר מפורט על הניקוד השומרוני]

קטגוריה:ניקוד עברי
קטגוריה:שומרונים
קטגוריה:עברית שומרונית
קומודור אמיגה

אמיגה 1000
אמיגה 500
קומודור אמיגה (באנגלית: Commodore Amiga) היא סדרת דגמי מחשב אישי שפותחה בידי חברת קומודור בשנת 1985, ונועדה לרשת את הדגם הפופולרי קומודור 64 וכן את קומודור 128.

==אמיגה 1000==
הדגם הראשון הביא לתחום המחשב האישי והביתי רמת גרפיקה וסאונד שהייתה זמינה עד אז רק בציוד מקצועי יקר בהרבה, כמו תחנות עבודה. התצוגה תמכה בערכת צבעים ("Color pallete") של 4096 צבעים, מתוכה ניתן היה להציג 32 או 64 צבעים בו זמנית, לפי מוד התצוגה (תאורטית ניתן להציג תמונה עם יותר צבעים, או אפילו כולם, על ידי שינוי ערכת הצבעים תוך כדי ההצגה בעזרת התוכנה, אבל המשמעות היא שהמעבד מוקדש למשימה הזו כמעט לגמרי, ומעט מאוד תוכנות עשו בכך שימוש), זאת לעומת ה־IBM PC שתמך ב־16 צבעים בלבד. מערכת הסאונד יכלה להשמיע עד ארבעה ערוצים סטראופוניים, ברזולוציה של 8 סיביות. למחשב היה זיכרון של 256 קילובייט - כפליים מהזיכרון של המקינטוש הראשון, אך רק מחצית מהזיכרון של אטארי 520ST. ההצלחה של אמיגה 1000 בשוק הייתה מוגבלת, בין השאר עקב מחסור בתוכנה, ואמינות נמוכה של מערכת ההפעלה, כמו גם המשאבים המוגבלים שחברת קומודור יכלה להקצות לשיווק המחשב.

==אמיגה 500 ואמיגה 600==
בשנת 1987 יצא לאור אמיגה 500, שמחירו היה עממי יותר, והפך למחשב ביתי נפוץ ששימש לגרפיקה, אנימציה, ועריכת סאונד. אמיגה 500 היה פופולרי במיוחד בקרב חובבי משחקי מחשב, והחברות הטובות ביותר בתחום פתחו עבורו משחקים בגרפיקה שנחשבה לשיא הטכנולוגיה באותה תקופה.

עם השנים התקדמה גם הטכנולוגיה של IBM PC ותואמיו ופותחו עבורם מסכי ה־VGA וה־SVGA הצבעוניים שהפכו לסטנדרט. קומודור פיתחה בתגובה את אמיגה 500+ ואת אמיגה 600 שהיו רק מתיחת פנים של אמיגה 500.

==אמיגה 1200 ואמיגה 4000==
בשנת 1992 יצאה קומודור עם שני המחשבים שהציגו את ערכת השבבים AGA שתמכה בערכת צבעים של 16.8 מיליון צבעים, מתוכה ניתן היה להציג 256 צבעים בעת ובעונה אחת, ובתנאים מסוימים 524,288 צבעים. אך זה היה מאוחר מדי, וקומודור לא יכלה להתחרות עם מחשבי IBM ותואמיו. גם חובבי האמיגה העדיפו את האמיגה 500. מחשבי אמיגה המשיכו להיות מיוצרים עד שנת 1996. אחרי פשיטת הרגל של קומודור בשנת 1994, הם יוצרו תחת השם אמיגה בלבד.

==אמיגה 32CD==
בשנת 1993 החלה קומודור לייצר קונסולת משחק מבוססת על אמיגה 1200. מדובר בקונסולה הראשונה בת 32 ביט שהשתמשה בטכנולוגיית סי די רום. בתוספת כונן דיסקטים, מקלדת עכבר ודיסק קשיח ניתן היה לשדרג את הקונסולה למחשב אמיגה 1200.
[[אמיגה CD32]]

==אמיגה מיני PC==
בשנת 2011 הוקמה חברת קומודור ארצות הברית. החברה רכשה את הזכויות על השמות "קומודור", "אמיגה" ו"ויק". בשנת 2012 החלה החברה לייצר את דגם אמיגה מיני. המחשב הוא בעל מעבד אינטל Sandybridge עם ליבת i7 3.5Ghz, עד 16 גיגהבייט זיכרון RAM, מערכת הפעלה קומודור OS Vision מבוססת לינוקס, כרטיס מסך NVIDIA GeForce GT430 עם 1 ג'יגה זיכרון, כונן בלו־ריי הכולל צורב די.וי.די, רשת אלחוטית עם שתי אנטנות מובנות ודיסק קשיח של 1 טרה. למחשב יציאות מסוגים רבים כמו: DVI, יציאות USB 2.0, יציאות USB 3.0, יציאת HDMI ואחרות. מחירו בארצות הברית היה 1995 דולר לפני מס. מייסד קומודור ארצות הברית בארי אלטמן נפטר ופעילות החברה נפסקה.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מחשבים אישיים
קטגוריה:היסטוריה של המחשוב
קטגוריה:מכשירים שהושקו ב-1985
קטגוריה:ארצות הברית: המצאות
קטגוריה:מוצרי קומודור
You Oughta Know

"You Oughta Know" הוא שיר זוכה שני פרסי גראמי של אלאניס מוריסט. מוריסט כתבה את מילות השיר והלחינה אותן יחד עם גלן באלארד, מפיק האלבום. השיר מופיע באלבומה הבינלאומי הראשון של מוריסט, Jagged Little Pill. השיר, שהיה הסינגל הראשון של מוריסט, הציג את מוריסט כזמרת נועזת, פרובוקטיבית וזועמת, בשל מילותיו שתיארו מערכת יחסים כושלת. כמו כן, השיר נחשב כשיר פמיניסטי.

השיר הגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100.<ref></ref>

== היסטוריה ==
You Oughta Know יצא ביוני 1995, שבועיים לפני צאת האלבום. תחילה לא זכה להשמעות רבות, אך זכה לפרסום לאחר שהושמע בתחנת הרדיו KROQ-FM כמה פעמים ביום. השיר הגיע אל המקום הראשון במצעד הרוק המודרני של מגזין הבילבורד בארצות הברית. השיר הזניק את הקריירה של מוריסט לשיאים ששום זמרת לא הגיעה אליהם לפני כן מבחינת הצלחה ומכירות. מילותיו כוללות קללות ומילות נקמה אלימה.

פלי ודייב נבארו, שהיו נגני הרד הוט צ'ילי פפרז, שמעו את קלטת הדמו, התעניינו במוריסט וביקשו לנגן ולעבד את השיר. השיר זכה בשני פרסי גראמי, שיר הרוק הטוב ביותר והביצוע הנשי ברוק. בנוסף, היה מועמד לשיר השנה, אבל הפסיד ל-Kiss from a Rose של סיל.

You Oughta Know נחשב לאחד מהשירים המצליחים ופורצי הדרך בשנות ה-90, וב-2003 נבחר על ידי VH1 במקום ה-12 ברשימת השירים הטובים ביותר ב-25 השנים האחרונות. במצעד שירי העשור של גלגלצ, השיר נכנס אל המקום ה-75.

== נושא ==
קיימת שמועה שטוענת כי השיר נכתב על השחקן דייב קולייר, שהיה בעבר בן זוגה של מוריסט.
מוריסט לא סיפרה על מי כתבה את השיר, אך קולייר טען שייתכן כי מילות השיר מדברות על היחס של סאגט אל מוריסט כשהיו זוג.

== ביקורות ==
=== רשימות כל הזמנים ===
{| class="wikitable sortable plainrowheaders" style="margin-left: auto; margin-right: auto; border: none;"
!ארגון
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
|בילבורד
|500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים
|145
|<ref></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://bidur.nana10.co.il/Article/?ArticleID=1006298 על מי כתבה אלאניס את השיר המפורסם ביותר שלה?], אתר נענע10

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירים על בגידה: מעילה באמון
קטגוריה:שירים על קנאה
קטגוריה:שירים עם נושאים פמיניסטיים
קטגוריה:סינגלים בהוצאת רפרייז רקורדס
זאב תשבי

זאב תשבי (זיצר) (15 באוקטובר 1915 – 19 באפריל 1953) היה צייר ישראלי.

==חייו==
תשבי נולד בביאליסטוק שבפולין.
בשנת 1925 עלה לארץ ישראל עם הוריו ואחותו. תחילה התגוררו בחיפה ואחר כך עברו לירושלים. למד ציור בבצלאל אצל פרופסור בוריס שץ ואחר כך למד רישום וגרפיקה אצל יעקב שטיינהרדט, השתלם בצרפת, באיטליה ובבלגיה. למד זמן קצר במחיצתו של אנרי מאטיס ועבד בהכנת תפאורות באופרה לה סקאלה במילאנו.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי והשתתף במסע לצפון אפריקה ובקרבות באיטליה בבריגדה היהודית (חי"ל). משנוסדה הלהקה הצבאית נטל בה חלק פעיל בציור וכשחקן והשתתף בהצגות לניצולי המחנות בברגן-בלזן ובמקומות אחרים. פגישתו עם שואת ישראל ושארית הפליטה ורושמן מצא ביטוי חזק בכמה מתמונותיו. הווי הצבא, חורבן היהדות והשארית החיה היוו מעכשיו נושאי תמונותיו. 

עם שחרורו מהצבא, בשנת 1946, חזר לירושלים, הקים בית בנווה עוז והיה מורה לציור בבית הספר פיק"א בפתח תקווה. בינתיים פרצה מלחמת העצמאות ותשבי השתתף בה. עם תום הקרבות הוא חזר להוראה וליצירה.

ב-19 באפריל 1953 טבע למוות בחוף הרצליה.

זאב תשבי – ילדים בשלג 1950
זקן תימני 1952

== תערוכות יחיד נבחרות ==
*1943 – מועדון "מנורה", ירושלים. תערוכת רישומים מהצבא;
*1944 – מחנה הצבא בטוברוק;
*1947 – אפריל. גאלריה לאומנות שרמן, תל אביב. עשרים תמונות שמן;
*1950 – יוני–יולי. מקרא-סטודיו, תל אביב. עשרים ושתים תמונות שמן;
*1951 – יולי, בית האמנים, ירושלים. עשרים ושבע תמונות שמן;
*1953 – יום העצמאות. בית יד לבנים, פתח-תקוה 
*1954 – יום השנה לפטירתו. תערוכת זיכרון ביד לבנים בפתח תקווה

כן השתתף תשבי בתערוכות הכלליות במוזיאון תל אביב, בבית האומנים ובמקרא סטודיו בתל אביב (1948: החייל והצייר). 

== קישורים חיצוניים ==

==הערות שוליים==

קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1915
קטגוריה:ציירים ישראלים
קטגוריה:לוחמי הבריגדה היהודית
קטגוריה:מורים לציור בישראל
קטגוריה:נווה עוז: אישים
קטגוריה:הרוגי טביעה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות סגולה
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1953
הסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה

הסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה (באנגלית: Treaty on the Final Settlement with Respect to Germany) הידוע אף בכינויו אמנת השתיים פלוס ארבע, הוא הסכם שנחתם במוסקבה ב-12 בספטמבר 1990 בין גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית מצד אחד, לבין ארבע המעצמות אשר החזיקו בגרמניה עם תום מלחמת העולם השנייה: ארצות הברית, ברית המועצות, בריטניה וצרפת, מן הצד השני.

ההסכם הוביל לאיחוד גרמניה המזרחית והמערבית.

== רקע ==
ב-2 באוגוסט 1945 נחתם הסכם פוטסדאם בסיומה של ועידת פוטסדאם. בין שאר עקרונות ההסכם הוסכם כיצד תשלוטנה בעלות הברית על גרמניה וכן על קו הגבול החדש בין גרמניה לפולין, שכנתה ממזרח. נקבע כי עקרונות ההסכם זמניים עד לאותה עת שבה יוחלט על הסדר סופי בהסכם שלום עליו תחתום ממשלת גרמניה, כאשר תקום ממשלה מתאימה להשגת הסדר כזה. "השאלה הגרמנית" הפכה לשאלת מפתח בשנות המלחמה הקרה, עד לסיומה בשלהי שנות ה-80, אולם הושגה התקדמות מעטה מאוד בהקמת ממשלה גרמנית מאוחדת לצורך חתימת הסדר סופי.

עם נפילת חומת ברלין הביעו ממשלת גרמניה המערבית והמזרחית, כמו גם הציבור הגרמני, רצון ליצור מדינה גרמנית דמוקרטית עצמאית ומאוחדת וכי לצורך הגשמת מטרה זו הם מוכנים לאמץ את עקרונות הסכם פוטסדאם, ככל שהם נוגעים לגרמניה. משהתמלא תנאי זה נפתחה הדרך למשא ומתן לניסוח ההסדר הסופי בחזון הסכם פוטסדאם.

== ההסכם ==
ההסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה נחתם במוסקבה ב-12 בספטמבר 1990 ובכך הוכשרה הדרך לאיחוד גרמניה ב-3 באוקטובר 1990.

על פי תנאי ההסכם הצהירו ארבע המעצמות כי הן מוותרות על כל זכויותיהן לשליטה בחלקים מגרמניה, כולל חלקים מן העיר ברלין. הצהרה זו הביאה לשליטה מוחלטת של גרמניה המאוחדת על כל שטחה, זאת החל מ-15 במרץ 1991. ההסכם קבע כי על הכוחות הסובייטים לעזוב את תחומה של גרמניה עד לסוף שנת 1994. גרמניה הסכימה להגביל את גודל צבאה ל-370,000 חיילים, מתוכם לכל היותר יהיו 345,000 בצבא היבשה וחיל האוויר. גרמניה שבה והצהירה על התחייבותה שלא לייצר, או להחזיק, בנשק גרעיני, ביולוגי או כימי, וכי האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני תיושם אף לגבי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. כמו כן הוסכם כי לא יוצבו בשטחה של גרמניה המזרחית לשעבר כוחות צבא זרים, או נשק גרעיני, או נושאות נשק גרעיני והאזור יהפוך לאזור נקי מנשק גרעיני בדרך קבע.

עוד הוסכם כי גרמניה מאשרת את גבולה המזרחי עם פולין, אשר הוכר כגבול בינלאומי וכן את ההפסדים הטריטוריאליים שספגה משום היותה הצד התוקפן במלחמת העולם השנייה, ובכך ויתרה על כל טענות עתידיות לשטחים מזרחית לקו אודר-נייסה. גרמניה אף התחייבה לחתום על הסכם נפרד עם ממשלת פולין המאשרר את הכרתה בקו הגבול בין המדינות. הסכם זה נחתם ב-14 בנובמבר 1990.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://usa.usembassy.de/etexts/2plusfour8994e.htm נוסח מלא של ההסכם על הסדר סופי ביחס לגרמניה]

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:גרמניה: אמנות והסכמים
קטגוריה:אמנות והסכמים במאה ה-20
קטגוריה:1990 בפוליטיקה
קטגוריה:1990 בארצות הברית
קטגוריה:בעקבות מלחמת העולם השנייה
קטגוריה:שלטון הכיבוש של בעלות הברית בגרמניה
קטגוריה:יחסי גרמניה – הממלכה המאוחדת
קטגוריה:יחסי ברית המועצות – הממלכה המאוחדת
קטגוריה:יחסי ארצות הברית – גרמניה
קטגוריה:ברית המועצות: אמנות והסכמים
קטגוריה:הממלכה המאוחדת: אמנות והסכמים
קטגוריה:ארצות הברית: אמנות והסכמים
קטגוריה:צרפת: אמנות והסכמים
קטגוריה:הסכמי גבולות
קטגוריה:אמנות בקרת נשק
קטגוריה:יחסי ברית המועצות – גרמניה
קטגוריה:גרמניה המערבית: פוליטיקה
קטגוריה:איחוד גרמניה מחדש
קטגוריה:1990 בצרפת
קטגוריה:1990 בממלכה המאוחדת
קטגוריה:1990 בברית המועצות
ספר עלי-ביי

ספר עלי-ביי שרוואשידזה (საფარ-ალი-ბეი შერვაშიძე; נפטר ב-7 בפברואר 1821) הידוע גם בשמו הנוצרי גיורגי שרוואשידזה היה נסיך נסיכות אבחזיה משנת 1810 ועד לשנת 1821. הוא היה בנו הצעיר של קלש אחמד-ביי. לאחר שאחיו אסלן ביי הרג את אביהם והשתלט על כס השלטון באבחזיה, נאלץ ספר-ביי להסתתר מפניו בסמגרלו תחת הגנתם של נסיגי מגרליה. בעזרת אצילי מגרליה ניסה ספר-ביי, ללא הצלחה, לתפוס את השלטון באבחזיה. בשנת 1809 ביקש שרוואשידזה מצארית האימפריה הרוסית, לקחת את אבחזיה תחת שליטתה, בתנאי שספר ביי יוכרז כשליטה החדש של הנסיכות. לאחר הניצחון הרוסי המוחלט במלחמת רוסיה-טורקיה, גרשו הרוסים את הכוח העות'מאני ואת האבחזים הפרו-עות'מאנים מאבחזיה. ב-17 בפברואר 1810 הכריז הצאר אלכסנדר הראשון על ספר-ביי כשליטה החדש של אבחזיה.

== מקורות ==
* האנציקלופדיה הגאורגית-סובייטית (1983), כרך 10, עמ' 689

קטגוריה:אבחזיה: אצולה
קטגוריה:אבחזיה: היסטוריה
קטגוריה:אבחזים
קטגוריה:מלכי גאורגיה
קטגוריה:נפטרים ב-1821
גביע ז'ואן גאמפר

ברצלונה נגד [[אינטר מילאנו בגביע ז'ואן גאמפר 2007]]
גביע ז'ואן גאמפר (בקטלאנית: Torneig Joan Gamper) הוא טורניר כדורגל, הנערך בכל קיץ בפתיחת העונה. הטורניר נערך בחסותה של קבוצת הכדורגל ברצלונה, ונקרא על שמו של שחקנה ונשיאה לשעבר ז'ואן גאמפר, שהיה ממקימי המועדון.

הטורניר הוקם לראשונה בשנת 1966 בידי אנריק לאודט, נשיא ברצלונה באותה עת. מאז הקמתו מחזיקה ברצלונה במספר הזכיות הגבוה ביותר בטורניר. בתחילה הוא שוחק במתכונת טורניר בן 4 קבוצות, הנפגשות לשלבי חצי-גמר וגמר. במהדורתו הראשונה של הטורניר בשנת 1966 נפגשה ברצלונה עם קבוצות אנדרלכט הבלגית, נאנט הצרפתית וקלן הגרמנית, וזכתה בו לאחר ניצחון 1–3 על קלן. עם זאת, זכתה קלן בגביע בשנים 1978 ו-1981, והיא ממוקמת במקום השני בדירוג הזכיות.

בשנת 1997 הפך הטורניר לגביע בעל שתי קבוצות משתתפות לבד, בדומה לטורניר סופר קאפ. בשנה זו, הפעם הראשונה בה נערך הטורניר במתכונתו הנוכחית, זכתה בו ברצלונה לאחר ניצחון על סמפדוריה האיטלקית בדו-קרב פנדלים.

במהלך השנים שיחקו בטורניר קבוצות מהגדולות בעולם, כאשר בכל קיץ מגיעה קבוצה אחרת להתמודד מול ברצלונה. המהדורה האחרונה של הטורניר נערכה בשנת 2024, אז זכתה בו מונקו הצרפתית לאחר ניצחון 0–3 על ברצלונה הספרדית.

גביע זה מתקיים במקביל לטורנירי קיץ אחרים בספרד, כדוגמת גביע טרסה הררה בבעלותה של קבוצת דפורטיבו לה קורוניה, וגביע ראמון דה קראנזה בבעלותה של קבוצת קדיס.

==המשחקים האחרונים==
{| class="wikitable" border="1"
! שנה !! זוכה !! מפסידה !! תוצאה
|-
| 2024 || מונקו || ברצלונה || 0-3
|-
| 2023 || ברצלונה || טוטנהאם הוטספר || 2-4
|-
| 2022 || ברצלונה || פומאס ||0-6
|-
| 2021 || ברצלונה || יובנטוס ||0-3
|-
| 2020 || ברצלונה || אלצ'ה ||0-1
|-
| 2019 || ברצלונה || ארסנל ||1-2
|-
| 2018 || ברצלונה || בוקה ג'וניורס || 0-3
|-
| 2017 || ברצלונה || שאפקואנסה || 0-5
|-
| 2016 || ברצלונה || סמפדוריה || 2-3
|-
| 2015 || ברצלונה || רומא || 0-3
|-
| 2014 || ברצלונה || קלוב לאון || 0-6
|-
| 2013 || ברצלונה || סנטוס || 0-8
|-
| 2012 || סמפדוריה || ברצלונה || 0-1
|-
| 2011 || ברצלונה || נאפולי || 0-5
|-
| 2010 || ברצלונה || מילאן || 1-1 <small>(פנדלים)</small>
|-
| 2009 || מנצ'סטר סיטי || ברצלונה || 0-1
|-
| 2008 || ברצלונה || בוקה ג'וניורס || 1-2
|-
| 2007 || ברצלונה || אינטר מילאנו || 0-5
|-
| 2006 || ברצלונה || באיירן מינכן || 0-4
|-
| 2005 || יובנטוס || ברצלונה || 2-2 <small>(פנדלים)</small>
|-
| 2004 || ברצלונה || מילאן || 1-2
|}

==דירוג הזכיות בטורניר==
{| class="wikitable" border="5"
! קבוצה !! מספר זכיות
|-
| ברצלונה || 46
|-
| קלן || 2
|-
| אויפשט || 1
|-
| בורוסיה מנשנגלדבך || 1
|-
| אינטרנסיונל || 1
|-
| פורטו || 1
|-
| מכלן || 1
|-
| טנריפה || 1
|-
| ולנסיה || 1
|-
| יובנטוס || 1
|-
| מנצ'סטר סיטי || 1
|-
| סמפדוריה || 1
|-
| מונקו || 1 
|}

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.pinspenyes.com/programes/PROgamper.htm מידע על הטורניר]
* [http://www.rsssf.com/tablesj/joangamper.html#66 סטטיסטיקות] באתר rsssf.com

ז'ואן גאמפר
קטגוריה:ברצלונה (כדורגל)
קטגוריה:ברצלונה: תחרויות כדורגל
משה עברי-סוקניק

משה עברי-סוקניק (נולד בנובמבר 1949) הוא קצין שריון, אלוף בצה"ל ובעל עיטור העוז שהיה בין היתר מפקד הגיס המטכ"לי, מפקד זרוע היבשה ונספח צבאי בארצות הברית.

==ביוגרפיה==
עברי-סוקניק נולד בתל אביב וגדל כילד חוץ בקיבוץ שער העמקים. התגייס לחיל השריון בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים. עבר הכשרה כלוחם, קורס מפקדי טנקים וקורס קצינים. במלחמת ההתשה לחם כמפקד מחלקה בשריון והשתחרר בשנת 1970. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים שב סוקניק, ששהה בלונדון, לישראל, התגייס ולחם בקרב החווה הסינית כמפקד פלוגה בגדוד 100, גדוד שריון עליו פיקד אהוד ברק. על תפקודו במלחמה עוטר בעיטור העוז. לאחר תום המלחמה שירת בצה"ל תקופה נוספת של כחצי שנה עד שהשתחרר. באזרחות עבד בעסקי הובלות, היה מנהל סניף תל אביב של חברת הגרירה "מגור" ומנהל שירות ארצי שלה. התקדם לתפקיד מג"ד במהלך שירות המילואים שלו, ובשנת 1981, לפי בקשת הצבא שנזקק למג"די שריון, התגייס מחדש לשירות קבע. במלחמת לבנון הראשונה פיקד על גדוד 184 בגזרה המזרחית.

לאחר מכן קודם למגוון תפקידים: מפקד קורס קציני שריון, מפקד חטיבת המילואים "מרכבות הברזל" ומפקד חטיבה 500. בשנת 1990 מונה למפקד אוגדת מילואים - עוצבת להב, ולאחר מכן מונה למפקד עוצבת געש. בשנת 1994 מונה למפקד הגיס המטכ"לי והועלה לדרגת אלוף. בשנת 1998 מונה לראש מפקדת זרוע היבשה. בשנת 2001 מונה לנספח צה"ל בארצות הברית. לאחר סיום כהונתו בשנת 2004 פרש מצה"ל. לאחר מלחמת לבנון השנייה הופקד על תחקור תפקודה של אוגדה 162, ובשנת 2007 התבקש לחזור לשירות צבאי פעיל כמפקד הגיס הצפוני, לאחר שהתפקיד נוצר מחדש, תפקיד ממנו פרש בראשית שנת 2008. לאחר פרישתו מתח ביקורת על רמת האימונים של צה"ל, שלטענתו לא מספיקה כדי להילחם ביעילות במלחמה הבאה.

==חיים אישיים==
סוקניק הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.

נשוי ואב לשלושה, מתגורר במודיעין-מכבים-רעות.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* [http://www.nfc.co.il/Archive/006-D-1083-00.html?tag=20-02-47 משה עברי-סוקניק], באתר nfc, מעודכן ל-2004
* בן כספית, , באתר nrg, 06.10.2004.
* .
* .
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מפקדי זרוע היבשה
קטגוריה:אלופי צה"ל
קטגוריה:מעוטרי עיטור העוז במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גייסות בצה"ל
קטגוריה:מפקדי חטיבה 500
קטגוריה:מפקדי עוצבת געש
קטגוריה:נספחים צבאיים ישראלים בארצות הברית
קטגוריה:מפקדי עוצבת מרכבות הברזל
קטגוריה:מפקדי עוצבת להב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:מפקדי פלוגות במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:מפקדי גדודים במלחמת לבנון הראשונה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1949
קטגוריה:חיילי חיל השריון במלחמת לבנון הראשונה
שיוט על-קולי

מטוס בעל יכולת שיוט על-קולי הוא מטוס המסוגל לטוס במהירות על-קולית ללא שימוש במבער אחורי.

מבערים אחוריים, אשר נמצאים בשימוש ברוב מטוסי הקרב כדי לנוע במהירות על-קולית, הם בזבזניים במיוחד ביחס לפעולת מנוע סילון שגרתי עקב לחץ נמוך שנמצא בדרך כלל בצינור פליטה. לכן מטוס המסוגל לבצע שיוט על-קולי הוא בעל יכולת עמידות גבוהה יותר במהירויות על-קוליות מאשר מטוס שאינו יכול.

בנוסף על כך, בלי הצורך לסחוב כמויות גדולות של דלק, מטוס בעל יכולת שיוט על-קולית יכול להיות בעל יתרון ביחס ניצולת הדלק (כלומר - משקל הדלק לחלק במשקל הכולל של המטוס), ולכן יכול לטוס רחוק יותר במהירות גבוהה יותר ממטוס ללא יכולת זו, בקיבולת דלק זהה.

שיוט על-קולי מקטין את החתימה התרמית של המטוס, ביחס למטוס בעל מבער אחורי אשר גזי הפליטה מגדילים את החתימה התרמית שלו.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מונחים בתעופה
המשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)

המשחקים הפאראלימפיים בשנת 1960 התקיימו ברומא שבאיטליה. זו הייתה התחרות הראשונה במתכונת אולימפית, לאחר שהתקיימו משחקי סטוק מנדוויל משנת 1948. כ-400 ספורטאים ואנשי ארגון לקחו בה חלק ובמסגרת התחרויות הותרה השתתפותם רק של נכים נפגעי עמוד השדרה.
ממוזער
באולימפיאדה התקיימו תחרויות בשמונה ענפים: קשתות, אתלטיקה, חץ וקשת, סנוקר, שחייה, טניס שולחן, כדורסל וסייף.

==טבלת המדליות==
{| border="1" cellpadding="2" cellspacing="0"
|-
| bgcolor="#efefef" | <center>מקום</center>
| bgcolor="#efefef" | <center>מדינה</center>
| bgcolor="gold" | זהב || bgcolor="silver" | כסף
| bgcolor="#CC9966" | ארד || bgcolor="#efefef" | סה"כ
|-
| 1 || איטליה || 29 || 28 || 23 || 80
|-
| 2 || בריטניה || 20 || 15 || 20 || 55
|-
| 3 || גרמניה המערבית || 15 || 6 || 9 || 30
|-
| 4 || אוסטריה || 11 || 8 || 11 || 30
|-
| 5 || ארצות הברית || 11 || 7 || 7 || 25
|-
| 6 || נורווגיה || 9 || 3 || 4 || 16
|-
| 7 || אוסטרליה || 3 || 6 || 1 || 10
|-
| 8 || הולנד || 3 || 6 || 0 || 9
|-
| 9 || צרפת || 3 || 3 || 1 || 7
|-
| 10 || ארגנטינה || 2 || 3 || 1 || 6
|-
| 11 || רוזדיה || 2 || 1 || 2 || 5
|-
| 12 || שווייץ || 1 || 3 || 0 || 4
|-
| 13 || ישראל || 0 || 2 || 2 || 4
|-
| 14 || מלטה || 0 || 2 || 2 || 4
|-
| 15 || בלגיה || 1 || 1 || 1 || 3
|-
| 16 || אירלנד || 2 || 0 || 0 || 2
|-
| 17 || פינלנד || 1 || 0 || 0 || 1
|}

==ראו גם==
* ישראל במשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)

==קישורים חיצוניים==

* 

1960
קטגוריה:רומא: תחרויות ספורט
רומא
קטגוריה:1960 בספורט
קטגוריה:1960 באיטליה
קטגוריה:המשחקים הפאראלימפיים רומא (1960)
צבע שמן נמסך במים

צבע שמן נמסך במים (באנגלית: Water Miscible Oil Paint) הוא סוג של צבע שמן לשימוש אמנים, אשר ניתן לערבוב עם מים למטרות דילול וניקוי. לאחר שהמים מתאדים והצבע מתייבש, שכבת הציור חסינת מים. ניתן להשתמש בצבע שמן נמסך במים גם עם ממיסים רגילים, כגון טרפנטין, בכל שלבי הציור.

==תכונות==

צבעי שמן הנמסכים במים בנויים מפיגמנט וחומר קישור (Binder). בצבע שמן רגיל, חומר הקישור הוא שמן פשתן, ואילו בצבע שמן נמסך במים חומר הקישור שונה ברמה המולקולרית. החומר החדש דומה במרבית תכונותיו לשמן, אך המולקולות נמשכות בחלקן למים ובחלקן לשמן, בדומה לחומר מתחלב. על כן, הצבע אינו נפרד כאשר הוא במגע עם מים. בעת ערבוב עם צבעי שמן רגילים, מאבד הצבע המתקבל את תכונת הנמסכות במים, שכן שמן הפשתן מצבע השמן הרגיל יגרום להיפרדות. לא ניתן לערבב מנגד צבע שמן נמסך במים עם צבעי אקריליק או צבעי מים, על פי הוראות היצרנים. זמן הייבוש דווח כדומה לזה של צבעי שמן, ולעיתים אף מהיר יותר.

==יצרנים==

נכון לשנת 2008, ארבעה יצרנים גדולים מייצרים צבעי שמן נמסכים במים.
*Grumbacher: המותג הוא "Max Artists' Oil Colors". היצרן טוען לבלעדיות וראשוניות על הפקת צבע שמן נמסך במים, ולטענתו הוא בעל הפטנט. מבוסס על שמן פשתן ושמן חמניות.
*HK Holbein: המותג הוא "Duo Aqua Oil", העושה שימוש בזרז (Activator) מיוחד, שעם התזתו על שבע השמן משנה את תכונותיו והופך אותו לבר-ערבוב במים.
*Royal Talens: תחת המותג "Van Gogh H2Oil", מבוסס שמן צמחי.
*Winsor & Newton: תחת המותג "Artisan Water Mixable Oil Color". השמן מבוסס שמן פשתן שעבר שינוי.

==תגובות צרכנים==

צבעי שמן הנמסכים במים הם מוצר חדש, שיצא לשוק לראשונה בשנות ה-2000. התגובות היו מעורבות, אך ברוב המקרים אמנים שנמנעו מצבעי שמן בשל ריחם החריף של חומרי הדילול העדיפו להשתמש בצבעים אלו. כיום נתח השוק של צבעי שמן נמסכים במים אינו גדול, בשל מיעוט יחסי של יצרנים, ותחרות על נתח השוק מצד צבעי שמן וצבעי אקריליק וגואש כאחד. 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אמנות: חומרי גלם