OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
מוזיקת גאלאנט

מוזיקת גאלאנט (באנגלית: Galant music) הוא סגנון מוזיקלי שהופיע בשנות העשרים של המאה ה-18, והיה לזרם מוזיקלי בתקופה הקלאסית. סגנון זה קרא לזנוח את המבנים הקונטרפונקטיים שרווחו בתקופת הבארוק כמו גם את טכניקות ההלחנה שהבליטו את התבנית שבין התווים על פני המלודיה, והחליפם בקול מוביל וברור, המלווה בבהירות ובצלילות. מוזיקאים רבים בני דורו של יוהאן סבסטיאן באך, אשר הוביל את הסגנון הקונטרפונקטי, חיפשו אחר סגנון רגשי, רענן ומיידי יותר.

== היסטוריה ==
הסגנון זוהה לראשונה בשנת 1721 על ידי התאורטיקן הגרמני יוהאן מאתזון, ועם המלחינים שהובילו אותו נמנו ג'ובאני בונונצ'יני וגאורג פיליפ טלמן, לצד מלחינים אופראים נוספים, הנחשבים לבארוקיסטים: אלסנדרו סקרלטי, אנטוניו ויוואלדי וגאורג פרידריך הנדל. כל אלה הלחינו בעיקר אופרות, וכך אופרה נשארה הביטוי העיקרי לסגנון הגאלאנט. הסגנון החדש היה יותר מוזיקה עירונית מאשר מוזיקת חצר.

הסגנון הגאלאנטי לווה ולמעשה הוביל דחייה של נוסחתיות ומלומדות מוזיקלית לטובת מלודיה נעימה וברורה עם ליווי ברור וצלול. הפישוט המהפכני הזה לא התקבל בברכה אצל כל בני אותה תקופה, והיו שראו בו הרה אסון. יוהאן סמואל פטרי, לדוגמה, כינה את סגנון הגאלאנט "קטסטרופה גדולה במוזיקה".

דוגמאות לסגנון הגאלאנט ניתן למצוא בעבודתם של טלמן, בניו של באך, יוהאן יואכים קוונץ, יוהאן אדולף האסה, ג'וזפה טרטיני, בלדאסארה גאלופי, יוהאן שטאמיץ, דומניקו אלברטי, מוצרט ועוד.

סגנון פשטני זה הובל על ידי המלודיה, ולא היה מובנה מראש על ידי מוטיבים ריתמיים או מלודיים.

קטגוריה:סגנונות מוזיקליים
קטגוריה:מוזיקה קלאסית
קטגוריה:התקופה הקלאסית
יקבי סגל

לוגו אחר של היקב
יקב סגל היא חברה ישראלית העוסקת בייצור יינות. 

== היסטוריה ==
העיר בוברויסק שברוסיה הלבנה, היושבת על גדות נהר ברזינה, שימשה צומת מעבר של תוצרת חקלאית מגאורגיה ותבואות מאוקראינה. בשנת 1787, החל יענקל צבי הירש סגל, תושב בוברויסק, לעסוק בייצור משקאות חריפים. הידע ואומנות התסיסה והזיקוק פותחו ושוכללו במהלך המאה ה-19 ונמסרו במשפחת סגל מדור לדור, עד שהגיעו לבני-ניניו של סגל, האחים אלחנן ויחזקאל. בשנת 1925 עלתה משפחת סגל לארץ ישראל והתיישבה בכרם התימנים. באותה שנה הקימו האחים את המפעל הראשון בארץ לזיקוק כוהל, במושבה הגרמנית שרונה. הניסיון הרב הביא למעורבותם של האחים במזקקות נוספות בארץ, והיה זה יחזקאל סגל אשר התבקש בשנות ה-30, עת שלטו הצרפתים בסוריה ולבנון, לעזור בהקמת שני מפעלי זיקוק בביירות ובדמשק. 

שבעה דורות עסקה שושלת סגל בזיקוק אלכוהול. עם העלייה לארץ ישראל החליטו להשתמש בידע שנצבר גם לייצור יין. היינות הראשונים נקראו "יינות אשקלון", על שם אזור גידול הענבים, שלהערכת המשפחה דמה באופיו לאזור בורדו שבצרפת.

בשנת 1954 עבר המפעל לרמלה ונקרא בתחילה "כרמי צבי", כהוקרה לצבי הירש סגל. עם השנים, שונה השם ל"יין של סגל". לאחר רכישת יינות סגל על ידי יקבי ברקן ביולי 2001, היקב עבר ל"מתחם ברקן" שבלב כרמי קיבוץ חולדה. ההנהלה החדשה החליטה שפעילות "היין של סגל" תופעל כיקב עצמאי, עם כרמים נפרדים, מתקנים מבודלים ודרך ייצור יין שונה. כך נשמר אופיו המיוחד של היין הנוצר לפי שיטות מלפני שנים רבות.

ב-2004 עברה השליטה ביקב (יחד עם חברת האם יקבי ברקן) לידי טמפו משקאות.

== על הכרמים ==
רוב הענבים של היקב מגיעים מהגליל העליון. באמצע שנות ה-90 היו יינות סגל חלוצי נטיעות הכרמים בגליל העליון. חלקות גפנים חדשות המיועדות לייצור בלעדי של יקב סגל, ניטעו שם לאורך נחל דישון, עמק קדש וליד מושב דובב. ענבים עבור "הסדרות המסורתיות" של היקב מגיעים מכרמים הנטועים באזור לטרון.

==לקריאה נוספת==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

סגל
קטגוריה:טמפו תעשיות בירה
קטגוריה:חולדה (קיבוץ)
קארל יאניש

קארל יאניש (11 באפריל 1813 – 7 במרץ 1872) היה שחמטאי רוסי ופיני. בשנות ה-30 של המאה ה-19 היה יאניש קצין בצבא הרוסי ובשעות הפנאי כתב ספרי שחמט בנושא הפתיחות.

בשנות ה-40 של המאה ה-19 הוא היה אחד מהשחמטאים המובילים בעולם. הוא ניתח וסייע לפתח את הגנת פטרוב ויש לו מוניטין גם על עבודתו על גמביט שלימן-יאניש. בשנים האחרונות לחייו נחשב לבכיר מנתחי המשחקים באירופה וזאת בזכות העמקתו הרבה בעמדות.

== דו-קרבות ==
בין השנים 1838–1839 שיחק דו-קרב בשחמט בכתב נגד ליונל קיזריצקי שהופסק עם עזיבתו של קיזריצקי לפריז.

בשנת 1844 התמודד בדו-קרב מול אלכסנדר פטרוב - כל אחד משני השחקנים זכה במשחק אחד.

בשנת 1849 התמודד בדו-קרב מול איליה שומוב - וניצח 2:1. בשנת 1850 התמודדו שוב השניים אך הפעם התוצאה הייתה הפוכה ושומוב ניצח 2:1. באותה תוצאה הפסיד יאניש בדו-קרב נוסף בשנת 1852.

בשנת 1851 התמודד בדו-קרב מול אחד החזקים בשחמטאי אנגליה הווארד סטאונטון והפסיד בתוצאה 2–7.

בשנת 1837 כתב יאניש את ספרו "תגליות על הפרש בשחמט", בשנת 1842 את הספר "ניתוח חדש של הפתיחות במשחק השחמט" "Analyse Nouvelle des ouvertures du jeu des Echecs" (ספר שתורגם פעמיים לשפה האנגלית) וספרו הידוע ביותר משנת 3–1862 "יישומי אנליזה מתמטית למשחק השחמט" שיצא בשלושה כרכים.

מסע הפרש מסביב לערוגות הלוח - דף מתוך הספר

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחמטאים פינים
קטגוריה:שחמטאים רוסים
קטגוריה:מחברי ספרי שחמט
קטגוריה:ילידי 1813
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-1872
ממד קומפקטי

ממד קומפקטי (באנגלית: Compact dimension) הוא ממד פיזיקלי המתאר מרחב קומפקטי. ממד כזה עשוי ללבוש צורת לולאה <math>\ S^1</math> (שהיא ספירה חד־ממדית), בניגוד לממדים הרגילים, שצורתם היא קו ישר אינסופי, ואינם קומפקטיים. הלולאה היא הצורה היחידה האפשרית לממד קומפקטי יחיד. במרחב שיש בו כמה ממדים קומפקטיים, הם עשויים להיות בלתי תלויים זה בזה (ולהופיע כמכפלה קרטזית, כגון <math>\ S^1\times S^1 \times S^1</math>), אבל גם להיות כרוכים זה בזה באופנים מורכבים, כדוגמת ספירה רב ממדית או כל יריעת רימן קומפקטית אחרת.

בתורת המיתרים נעשה שימוש בממדי מרחב קומפקטיים המהווים הרחבה של המרחב-זמן המוכר בפיזיקה. ממדים קומפקטיים נוספים טרם התגלו, וייתכן שהדבר נובע מגודלם הזעיר.

קטגוריה:תורת המיתרים
קטגוריה:בעיות פתוחות בפיזיקה
קטגוריה:כבידה קוונטית
אספת בחירה

אספת בחירה (אנגלית: Caucus) היא פגישה של תומכים או של חברי מפלגה או תנועה פוליטית ספציפית. מקורו של המונח בארצות הברית, אך הוא התפשט גם לאוסטרליה, קנדה, ניו זילנד, דרום אפריקה ונפאל. ככל שהשימוש במונח הורחב, ההגדרה המדויקת נוטה להשתנות בין תרבויות פוליטיות.

== מקור המונח ==

== ברחבי העולם ==

=== בארצות הברית ===
אזורים מן השדולה המחוזית המחוקקת ה-46 של מדינת וושינגטון בתוך חדר האוכל של בית ספר (2008).
בממשל ובפוליטיקה של ארצות הברית, לאספת בחירה כמה משמעויות שונות אך קשורות זו לזו. חברי מפלגה או תת-קבוצה פוליטית עשויים להיפגש ולתאם את פעולות חברי המפלגה, לבחור במדיניות קבוצתית, או מועמדים למשרדים שונים.

=== אסיפות בחירה למועמד לנשיאות ===

אספת הבחירה היא שיטת ההצבעה ההיסטורית בבחירות המקדימות. מתכנסים בה חברי המפלגה לדון במועמדים, עמדותיהם ויכולותיהם ואז מצביעים בהרמת ידיים או בחלוקה לקבוצות. בראשית המאה העשרים גברה התחושה שהאסיפות הללו הם פומביות מדי וכי על ההצבעה צריכה להתנהל בחשאיות. לכן עברו מרבית המדינות לפריימריז. המדינות שעדיין מנהלות אסיפות מסוג שכזה הן אלסקה, קולורדו, הוואי, קנזס, מיין, מינסוטה, נוואדה, צפון קרוליינה, ויאומינג ואייווה.

=== בממלכה המאוחדת ===

==ראו גם==
*חוג בית

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בחירות
מכשול טבעי

מכשול טבעי הוא מונח הקשור לגאוגרפיה ולאסטרטגיה צבאית. המכשול הטבעי הוא גורם בשטח המציב קושי משמעותי לצליחתו. 

טריטוריות מוגנות בדרך כלל, לפחות מאחד מצידיהן, על ידי מכשולים טבעיים. מכשול יכול להיות נהר, גיא עמוק, רכס הרים או מצוק. כח צבאי המתכוון לכבוש את הטריטוריה צריך להתגבר על המכשול ועל ידי כך חושף עצמו לפגיעה. כמו כן מעכב המכשול כניסת מהגרים לתחומי הטריטוריה. צליחת נהר, למשל אורכת זמן רב, מקשה על התקדמות הכח ומאיטה אותו. 

בעבר, ערים בצורות בנו את חומתן בקרבת מכשול טבעי, אך במרחק-מה המאפשר תצפית ופגיעה בכח מתקרב. בחזית בה לא קיים מכשול טבעי, הוקמו ביצורים חזקים או מכשולים מלאכותיים (כגון חפיר).

המכשול הטבעי הוא לעיתים גם גבול טבעי: הגבול בין ישראל לירדן, למשל, עובר לאורך נהר הירדן. מעלה הנהר ריו אורוגוואי משמש גבול בין ארגנטינה לברזיל ומורד הנהר משמש גבול בין ארגנטינה לאורוגוואי.

קיימים גם מכשולים טבעיים רחבי-ידיים כגון מדבר או אזור קפוא. שטחים אלה מגנים על טריטוריות מפלישה מכיוון מסוים ומאפשרים הפניית תשומת-הלב וכח האדם לטיפול בחזית מוגנת-פחות. כך למשל ערבות הקרח של סיביר ברוסיה, המגינות עליה ממזרח.

בגנטיקה של אוכלוסיות משתמשים במושג על מנת להסביר את השונות בין מאגרי גנים של אוכלוסיות נפרדות של אותו המין המופרדות זו מזו באמצעות מכשול גאוגרפי.
== הערות שוליים ==

קטגוריה:גאוגרפיה
קטגוריה:אסטרטגיה
קטגוריה:גנטיקה
יוחנן כהן

יוחנן כהן (31 בדצמבר 1917 – 20 במאי 2013) היה איש ציבור ודיפלומט ישראלי. כיהן כחבר הכנסת בשנים 1957–1959 מטעם המפלגה הפרוגרסיבית.

== חייו ==
כהן נולד בשנת 1917 בלודז' שבפולין, בה סיים את לימודיו בגמנסיה העברית והיה משנת 1935 ראש הקן המקומי של תנועת "הנוער הציוני".

בשנת 1937 עלה ארצה, החל את לימודיו באוניברסיטה העברית והצטרף לגרעין המייסד של קבוצת תל יצחק, בה חי עד שנת 1959. במקביל, בשנת 1938 החל בפעילות בארגון ההגנה והיה פעיל בהנהגה הארצית של "הנוער הציוני" (1939 - 1941). בהמשך שירת כנוטר (1941 - 1944) והיה שליח התנועה בפולין (1945 - 1947) שם סייע לתנועת הבריחה. בין השנים 1946–1950 היה חבר הוועד הפועל הציוני.

במלחמת העצמאות שירת כהן כמפקד פלוגה בחטיבת גולני, בה המשיך לימים בשירות המילואים כמפקד גדוד בדרגת סגן-אלוף.

בשנים 1950–1953 נבחר לחבר הוועדה המרכזת של הסתדרות העובדים הכללית. פעילותו בתנועת הנוער הציוני נמשכה ובשנת 1957 נשלח מטעם מחלקת הנוער והחלוץ של התנועה להשתלמות באנגליה. עקב פעילותו במפלגה הפרוגרסיבית, בה היה חבר הנהלה, נכנס באותה שנה לכנסת השלישית במקומו של ישעיהו פורדר. בתקופה זו היה חבר ועדת חוקה, חוק ומשפט.

לאחר פיזור הכנסת נכנס כהן לעבוד במשרד החוץ, בו שירת בין השנים 1960–1983. במהלך השנים שירת במגוון תפקידים דיפלומטים ואדמיניסטרטיביים, ביניהם: סגן מנהל מחלקת ההסברה (1960 - 1963), קונסול כללי בבוסטון (1965 - 1968), מנהל מחלקת מזרח אירופה (1968 - 1972), שגריר ישראל ברומניה (1973 - 1976), שגריר ישראל בפינלנד (1976 - 1979) ומנהל מחלקת ההיסטוריה (1979 - 1982).

בהיותו בגמלאות התמסר כהן להנחלת זיכרון השואה, כחבר הוועד המנהל של מכון "משואה" ובשנים 1990–1997 כיו"ר מערכת השנתון של המכון.

נפטר בשנת 2013, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ תל יצחק, אשר היה בין מייסדיו. אשתו מרים נפטרה שנתיים אחריו, ונקברה לצידו.

==ספריו (רשימה חלקית)==
* אומות במבחן (1986), תורגם לאנגלית: Small Nations in Times of Crisis & Confrontation (1989)
* עוברים כל גבול: הבריחה 1945-1946 (1995)
* המפתח בידי הערבים: לפתרון בעיית הפליטים הערבים (1962)
* הנוער הציוני - צמיחתה של תנועה (1976)

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:הבריחה
קטגוריה:פעילי ההסתדרות הכללית
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המפלגה הפרוגרסיבית
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל בפינלנד
קטגוריה:שגרירי ישראל ברומניה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:קונסולי ישראל בבוסטון
קטגוריה:תל יצחק: אישים
קטגוריה:אישים הקבורים בתל יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1917
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
גבריאל כהן

תמר באומגרט}}, לוחמת החטיבה, אשר נפלה בנגב במלחמת העצמאות.
גבריאל (גבי) כהן (30 במאי 1928 – 9 באפריל 2021) היה היסטוריון ואיש ציבור ישראלי, חבר הכנסת בכנסת השישית, פרופסור במחלקה להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.

==ביוגרפיה==
כהן נולד ב-30 במאי 1928 בירושלים. בנעוריו למד בגימנסיה העברית "הרצליה" והיה חבר תנועת הצופים. בשנת 1946 הצטרף לשורות הפלמ"ח בחטיבת יפתח.

במלחמת העצמאות לחם כהן עם החטיבה בשלוש החזיתות בה הוצבה: בגליל המזרחי, בנגב ובמבצע דני במרכז הארץ.

לאחר המלחמה למד היסטוריה באוניברסיטה העברית. בתום לימודיו שירת שנתיים בצה"ל שכללו שנה כראש ענף היסטוריה של צה"ל. לאחר מכן למד לתואר שני ובשנת 1960 השתלם באוניברסיטת אוקספורד. במקביל לכתיבת הדוקטורט שלו על "המדיניות הבריטית בארץ ישראל בשנות המנדט האחרונות", נמנה בין חברי הסגל של אוניברסיטת תל אביב כמרצה להיסטוריה של ימי הביניים והעת החדשה, בקתדרה להיסטוריה צבאית. משנגזר דינו של ישראל בר, מונה, יחד עם מרדכי גיחון, למופקד על הקתדרה והמגמה להיסטוריה צבאית. כן כיהן כמרכז המכון לחקר הציונות. כהן החל לחקור את תולדות ההגנה והפלמ"ח והיה בין ראשוני החוקרים האקדמיים בתחום זה. בשנת 1976 קודם לדרג פרופסור ומאוחר יותר נבחר לדיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב (1983–1986) ולחבר המועצה להשכלה גבוהה (1986).

לצד פעילותו האקדמית, כהן הצטרף בשנת 1953 למפלגת אחדות העבודה. בשנת 1965 נבחר לכנסת השישית מטעם המערך, והיה חבר בוועדת החוץ והביטחון וועדת חוקה, חוק ומשפט. בכנסת נקשר שמו של כהן עם ההצעה למנות אומבודסמן וכן עם הנהגת נסיעה חינם לחיילים בתחבורה ציבורית. כהן ביקש לקבוע שפרס ישראל יינתן לאדם אחד כל שנה, באופן שיעלה את יוקרת הפרס, אך הצעתו לא נתקבלה.

לאחר פרישתו מהכנסת ב-1969, כהן קיבל את הזמנתו של הרב שאר-ישוב כהן והצטרף לוועד המנהל של אגודת צדק-מדות-מוסר והמשיך את פועלו בוועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת במסגרת צדק-מדות-מוסר מול גופי הממשל השונים.

לקראת הבחירות לכנסת השביעית לא הוצב כהן ברשימת המערך לכנסת, בשל העמדות העצמאיות שהביע בכנסת בניגוד לעמדות סיעתו.

השאיר אחריו בת אחת, יעלה.

==פרסומיו==
1. צ'רציל ושאלת ארץ-ישראל, ירושלים, תשל"ו, הוצאת יד יצחק בן-צבי.

2. הקאבינט הבריטי ושאלת ארץ ישראל : אפריל - יולי 1943, תל אביב, תשל"ו, אוניברסיטת תל אביב.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך מפא"י-אחדות העבודה
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:לוחמי הפלמ"ח
קטגוריה:היסטוריונים צבאיים ישראלים
קטגוריה:היסטוריונים של ישראל
קטגוריה:סגל אוניברסיטת תל אביב: היסטוריה כללית
קטגוריה:חברי הכנסת השישית
קטגוריה:חברי המועצה להשכלה גבוהה
קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:בוגרי תנועת הצופים בישראל
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:סגל המחלקה להיסטוריה בצה"ל
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1928
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2021
קטגוריה:צדק-מדות-מוסר
מד קרינה

מד קרינה (רדיומטר) הוא מכשיר מדידה המודד שטף של קרינה אלקטרומגנטית באורכי גל שונים.
מד קרינה

מאפייני מד-הקרינה:
* טווח ספקטרלי (תחום אורכי הגל)
* רגישות ספקטרלית
* זווית איסוף
* רגישות לכיוון הקרינה

מד קרינה קולט ומודד קרינה כחום (ספיגת האנרגיה והמרתה לאות) או כאור (פוטודיודה הסופגת פוטונים).

דוגמאות למדי-קרינה:

* בולומטר בולע קרינה, מתחמם כתוצאה מכך ובעזרת גלאי חום מודד את שטף הקרינה.
* רדיומטר קרוקס (Crookes): מכשיר מיושן למדידת קרינה תת-אדומה ואור. בעקבות מכשיר זה יצאו מגוון מכשירים המודדים קרינות אלו כמו למשל רדיומטר ניקולס (Nichols) אשר פועל בשיטה שונה ורגיש ממנו לקרינה.
* רדיומטר מיקרוגל: פועל על אורכי גל המוגדרים כמיקרוגלים. מכשיר זה מכיל גז ארגון. כאשר אטומי ארגון בולעים קרינת מיקרוגל, אנרגיית הרוטציה שלהם גדלה.

המונח "מד-קרינה" מתקשר למכשיר Crookes radiometer, מכשיר מיושן אשר משתמש ברוטור אשר מסתובב בחשיפה לקרינת אור ובתנאי ריק חלקי.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מכשירי מדידה
קטגוריה:קרינה אלקטרומגנטית
דהידרו-אפיאנדרוסטרון

מבנה דהידרו-אפיאנדוסטרון
דֶהִידְרוֹ-אֶפִּיאַנְדרוֹסְטֶרוֹן (Dehydroepiandrosterone ובקיצור DHEA) הוא פרו-הורמון סטרואידי טבעי המיוצר בגוף מפרגננולון המיוצר מכולסטרול על ידי בלוטות יותרת הכליה (האדרֶנָל), וכן בבלוטות המין כגון השחלות והאשכים, בעור, ברקמות השומן ובמוח. ה-DHEA משמש בגוף כחומר קוֹדְמָן ליצירת ההורמון הסטרואידי אנדרוסטנדיון (Androstenedione), שבהמשך עובר המרה נוספת ומייצר את הורמוני המין הנקביים והזכריים, בהם האנדרוגן טסטוסטרון והאסטרוגנים אסטרון ואסטרדיול.

==תפקידים==
ה-DHEA הוא פרו-הורמון להורמוני המין, ולכן מכונה גם "אֵם ההורמונים". ייצורו במוח מרמז על כך שיש לו תפקיד כנוירו-סטרואיד. מאחר שמרבית ה-DHEA מיוצר בשכבה הנקראת zona reticularis ביותרת הכליה, יש הטוענים כי יש לו תפקיד חשוב בתגובה החיסונית ובתגובת עקה (stress) של הגוף, שכן באזור זה מיוצרים הורמוני עקה כגון אדרנלין וקטכולמינים. 

מחקרים שנערכו בקרב חולי זָאֶבֶת מצביעים על כך שמתן DHEA מביא לשיפור ניכר בתסמיני המחלה. במקביל, נמצאה נסיגה במדידת רמותיהם של סַמָני המחלה בבדיקות הדם. לנוכח יעילותו המוכחת של הטיפול, דן ה-
FDA בשנת 2001 ביישומו באמצעות תרופת מרשם לטיפול בזאבת המבוססת על ה-DHEA, הנקראת 701GL. 
מחקרים נוספים שנערכו בקרב קשישים הוכיחו כי מתן ה-DHEA הביא לעלייה במספר תאי הדם הלבנים, החיוניים למיגור זיהומים נגיפיים וחיידקיים, ובמספר תאי ה-NK – תאי מערכת החיסון האחראים להשמדת תאים סרטניים. 

מתן תוסף DHEA נחקר גם כטיפול למחלת אלצהיימר, אך נמצא כבלתי יעיל למטרה זו.
מספר מחקרים קטנים אך מבוקרי פלצבו ואקראיים הראו כי מתן DHEA לאנשים עם רמות נמוכות של הפרו-הורמון, משפרת באופן מובהק את מצב הרוח.

==מצבי חסר==
החל מגיל שלושים לערך פוחת ייצור ה- DHEA בגוף, עד שבגיל שמונים מגיעה הפרשתו ל-80–90 אחוזים מערכי גיל הנעורים. חֶסֶר ב-DHEA נמצא גם בקרב חולים במחלות קשות כמו סוכרת מסוג 2, מחלות לב, מחלות כליה, איידס, סרטן ומחלות אוטואימוניות. לעיתים חסר במצב של תת פעילות בלוטת יותרת הכליה. כשרמות ה-DHEA נמוכות, עלול להיווצר חֶסֶר בטסטוסטרון, ובעקבותיו עלולה להתרחש פגיעה בפעילויות שהטסטוסטרון מפקח עליהן, בהן פעילות חילוף החומרים, שימורה ושגשוגה של רקמת השרירים, מצב הרוח והתפקוד המיני של גברים.

==סיכונים ותופעות לוואי==
מאחר שה-DHEA משמש כקוֹדְמָן להורמונים אחרים, ומכיוון שסרטן השד וסרטן הערמונית רגישים במיוחד להורמונים – לא נוהגים כיום לרשום DHEA לנשים הלוקות או שלקו בעבר בסרטן השד או הרחם ולגברים שלוקים או לקו בסרטן הערמונית. כמו כן, ההורמון אינו ניתן לילדים, למתבגרים ולנשים הרות או מיניקות. 

==חוקיות==
בארצות הברית ובמדינות נוספות בעולם נמכר ה-DHEA כתוסף תזונה ללא צורך במרשם רפואי. בישראל הוא נמכר אך ורק בהצגת מרשם רפואי.

==ראו גם==
* טיפול הורמונלי
* קורטיזול
* פרגננולון

==קישורים חיצוניים==

* אלכס דורון, [http://www.nrg.co.il/online/29/ART1/904/125.html?hp=1&loc=2&tmp=3723 מחקר: תוסף מזון מסייע בגמילה מסמים קשים], אתר nrg

==הערות שוליים==
<div dir=ltr align=left>

</div>

קטגוריה:המערכת האנדוקרינית
קטגוריה:תוספי תזונה
אבן משתלבת

אבנים משתלבות בסיסיות
מרצפות את המישור]]
אבן משתלבת הוא כינוי רווח למרצפות בטון המיוצרות באופן תעשייתי במגוון רב של צבעים, גדלים וצורות. האבנים המשתלבות משמשות לריצוף כבישים, מדרכות, שבילים, חצרות, גנים וכיכרות. האבנים המשתלבות מיוצרות בדרך כלל מבטון יבש הנכבש באמצעות מכבש מכני בתוך תבנית, תוך כדי הפעלת ריטוט אינטנסיבי. היציקה נעשית בשתי שכבות. השכבה התחתונה מכילה אגרגטים גסים פשוטים וצמנט רגיל, בעוד השכבה העליונה היא שיכבה דקה המכילה אגרגטים עמידים בשחיקה (בארץ צור או בזלת), פיגמנטים ולעיתים צמנט לבן על-מנת לקבל את האפקט האסתטי. מיד לאחר היציקה, האבנים יוצאות מהתבנית ועוברות על סרט נע לאשפרה. שיטה זו מאפשרת ייצור מהיר של כמויות גדולות של אבנים משתלבות בעלות ממדים אחידים.

ישנם סוגים של אבנים משתלבות המיוצרים על ידי ביקוע באמצעות גיליוטינה של טבלות בטון לא מזוין. אבנים המיוצרות בשיטה הזו מכונות אבן מבוקעת, צורתן מיוחדת ומחירן גבוה יחסית לאבנים משתלבות רגילות.

ריצוף אבנים משתלבות נעשה בדרך כלל על גבי שכבת חול מהודקת. לאחר הנחת האבנים על גבי החול כאשר הן צמודות זו לזו, מפזרים שכבת חול מעל האבנים ומהדקים במכבש ידני. תהליך זה גורם לחול המפוזר מעל האבן להיכנס אל המישקים שבין האבנים ובכך למנוע תזוזות של האבנים לאחר גמר הריצוף. במקרים מיוחדים (על גגות או כשמדובר באבנים במידות גדולות מאוד או קטנות מאוד) מומלץ לבצע את הריצוף על מצע טיט במקום על מצע חול מהודק.

== לקריאה נוספת ==
* תקן ישראלי מספר 8 - מוצרי בטון טרומיים לריצוף.
* תקן ישראלי מספר 1571 - מיסעות מרוצפות במוצרי בטון טרום.
==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אלמנטים אדריכליים
קטגוריה:עיצוב נוף
קטגוריה:חומרי בניין
משתלבת
קטגוריה:הנדסה אזרחית
קטגוריה:אריחים
שושנת קהיר הסגולה

שושנת קהיר הסגולה (באנגלית: The Purple Rose of Cairo) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1985. במאי ותסריטאי הסרט הוא וודי אלן.

הסרט עוסק בצורה הומוריסטית בקשר שבין החיים לאמנות.

הסרט זכה בפרס באפט"א לשנת 1986 כסרט הטוב ביותר, בפרס סזאר לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר. כמו כן, היה מועמד גם לפרס אוסקר.

== עלילת הסרט ==
ססיליה (מיה פארו) היא מלצרית קשת יום הנשואה לבעל תובעני וקשוח. כדי להימלט ממציאות חייה היא בורחת אל בית הקולנוע השכונתי וצופה בסרטים. כאשר מוצג בו הסרט "שושנת קהיר הסגולה", ססיליה חוזרת לצפות בו שוב ושוב, עד שכוכב הסרט, טום בקסטר (ג'ף דניאלס), שם לב אליה, ויוצא מהמסך אל אולם הקולנוע, כדי להכירה ולהודות לה על צפייתה האינטנסיבית בסרטו. ססיליה מתאהבת בו, ומנסה לעזור לו להסתדר במציאות שמחוץ לקולנוע (למשל, הוא רגיל בסרטיו לשלם בכסף ממשחק "מונופול", לשתות מים במקום ויסקי ועוד).

התופעה מתחילה להתפשט בקרב דמויות קולנועיות נוספות. בנוסף, שחקני "שושנת קהיר הסגולה" מוצאים עצמם מובטלים למחצה - משום שהכוכב שלהם פרש מהסרט. הסרט הופך לקומדיה מטורפת.

לאחר שהכוכב "בורח" מהסרט, הקהל המאוכזב רוצה לתבוע את המפיקים של הסרט .

השחקן האמיתי גיל שפרד (גם בגילומו של ג'ף דניאלס) בא לעיירה כדי להתמודד עם דמותו, וססיליה צריכה לבחור בין השניים. היא בוחרת בגיל, ובחיים האמיתיים על פני הפנטזיה של בקסטר. בקסטר שבור הלב חוזר לתוך הסרט. ססיליה נפרדת מבעלה.

בסוף הסרט מסתבר כי גיל לא אוהב את ססיליה, אלא רק ניסה למנוע מדמותו לצאת לעולם האמיתי. ססיליה מוצאת את עצמה ללא אהבה, וללא מוצא, יושבת בבית הקולנוע השכונתי וצופה בסרטים על מנת להימלט מהמציאות הכואבת.

השחקנים בסרט מתדיינים בעד ונגד כשהם רואים את הדילמה של סיסיליה - האם להישאר עם הדמות האמיתית - גיל שפרד, או עם הדמות הבדיונית מהסרט - טום בקסטר. חלקם חושבים על המשך הקריירה שלהם בקולנוע ולכן רוצים שטום יחזור לסרט, וחלקם רוצים לאחל לה אידיליה כמו בקולנוע.
משפט יפה שסיסיליה אומרת - לפני שבוע לא הייתה לי אהבה כלל ועכשיו שני גברים אוהבים אותי ורוצים אותי.

==לקריאה נוספת==
* .

==קישורים חיצוניים==

ביקורות
* 
* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סרטי פנטזיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 1985
קטגוריה:סרטי קומדיה רומנטית
קטגוריה:סרטים עצמאיים
קטגוריה:סרטי מטא-קולנוע
קטגוריה:סרטי וודי אלן
קטגוריה:זוכי פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר
קטגוריה:סרטים זוכי גלובוס הזהב - התסריט הטוב ביותר
קטגוריה:זוכי פרס סזאר
תמנת חרס

ציונו של יהושע בן נון בכפר כפל חארס
תִּמְנֵת חֶרֶס (או תִּמְנַת סֶרַח) הוא יישוב מקראי בהר אפרים, המתואר במקרא כמקום מגוריו וקבורתו של יהושע בן נון.

יש המזהים אותו עם הכפר הפלסטיני כיפל חארת', הממוקם כק"מ צפונית מערבית לעיר אריאל, סמוך לכביש חוצה שומרון. הוא גם מזוהה עם ח'רבת תִּבְּנֶה, שנמצאת כקילומטר אחד מערבית ליישוב נווה צוף (חלמיש).

העיר נכללה בתחום נחלת שבט אפרים וניתנה על ידי עם ישראל ליהושע בן נון, כאמור: .

יהושע בן-נון התגורר בתמנת חרס עד יום מותו ואף נקבר במקום: .

לפי המסורת היהודית גם קבריהם של כלב בן יפונה ואביו של יהושע, נון, נמצאים במקום, ועד היום משמשים כמקום עלייה לרגל.

מקור השם "תמנת סרח" הוא שיבוש שמו המקורי של המקום "תמנת חרס". לדעת חוקרי המקרא, השיבוש נבע בעיקרו מכוונת הגנאי של סופר המקרא, מפני שהשם המקורי נשמר ככל הנראה מהיישוב הכנעני שקדם לתקופתו של יהושע ורמז על פולחן השמש ("חרס" היא שמש) במקום, טרם התנחלות השבטים.

על פי מדרש בראשית רבתי (כה, יא) ופירוש רש"י ליהושע, על קברו של יהושע הועמדה תמונת שמש.

במסכת בבא בתרא "אמר ר' אלעזר: בתחלה פירותיה כחרס, ולבסוף פירותיה מסריחין". סרח שהפירות שמנים ועולים על גדותיהם כמו סרח העודף. מבנה הקבר המיוחס לכלב בן יפונה בכפר כפל חארס

== ראו גם ==
* קבר יהושע בן נון
* קבר כלב בן יפונה

== לקריאה נוספת ==
* איתן אבניאון, המילון האנציקלופדי של המקרא, איתאב - בית הוצאה לאור, 2003.

== קישורים חיצוניים ==
* דביר רביב, [https://web.archive.org/web/20090719011306/http://www.shechem.org/teva/kevjosh.php מקום קבורתו של יהושע בן נון]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אתרי המקרא
קטגוריה:השומרון: אתרים ארכאולוגיים
קטגוריה:נחלת שבט אפרים
פעמוניתיים

פעמוניתיים (שם מדעי: Campanulaceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים מסדרת האסטראים, המכילה כ-70 סוגים של צמחים, רובם עשבוניים רב-שנתיים. בסוגים אלו נמנים כ-2000 מינים שונים, ההופכים את הפעמוניתיים למשפחה השנייה בגודלה בסדרתה, אחרי המורכבים.

==מאפיינים==

לפעמוניתיים מוהל שקוף או שרף חלבי. רוב בני המשפחה עשבוניים, אך ישנם מינים מעטים מעוצים. עליהם כמעט תמיד מסורגים, במקרים נדירים ביותר נגדיים. לפרחים צורה צינורית או פעמונית אופיינית, עם שפה המחולקת לאונות. מאפיין ניכר במשפחה הוא עלי הגביע המחודדים. הפירות הם ענבות, למעט מקרים בודדים של הלקטים יבשים. יוצאי דופן הם בני תת-המשפחה של הלובליה, שהייתה בעבר משפחה בפני עצמה וכעת כונסה עם הפעמוניתיים בעקבות מחקרים גנטיים.

==תפוצה==

הפעמוניתיים צומחים בר בכל היבשות פרט לאנטארקטיקה, מרוכזים בעיקר בחצי כדור הארץ הצפוני, אך גם נפוצים בדרום אפריקה.

==בארץ ישראל==

בארץ ישראל צומחים בר 21 מינים של פעמוניתיים, המחולקים לארבעה סוגים: 15 מיני פעמונית, 4 מיני סגולית, מין אחד של מישויה (מישויה פעמונית) ומין יחיד של פודנתון (פודנתון אזמלני).

המין ענבל גדול-פרחים מגודל כצמח נוי בהיקף קטן.

==קישורים חיצוניים==

* 

*
קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1789
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי אנטואן-לורן דה ז'יסייה
קטגוריה:משפחות צמחים
מניפסט ברצלונה

מניפסט ברצלונה הוא מנשר שהוציא מיגל פרימו דה ריברה ב-23 בספטמבר 1923 בו הכריז על נטילת השלטון בספרד לידי הצבא שבראשותו, הסביר את הסיבות לכך ודרש מהאזרחים ציות. 

במניפסט ברצלונה טען דה ריברה שהוא נאלץ ליטול את השלטון בידיו, למרות שאין לו שאיפות, בגלל שחיתות הפוליטיקאים, אנדרלמוסיה שמתבטאת ברציחות ומעשי שוד שכיחים, תעמולה ללא הפרעה של גורמים קומוניסטים ומהפכניים אחרים וקריאות של גורמים מתבדלים להתנתק מספרד. ריברה מציין מעשה חיובי אחד של הפוליטיקאים, מאבק בהימורים, אך מציין שהפעילות בתחום זה אינה מספיקה. 

במניפסט מכריז ריברה שבכל אזור במדינה יתפוס את השלטון המושל הצבאי של האזור והוא יתפוס שליטה בנקודות מרכזיות ובמרכזים של מהפכנים קומוניסטים ואחרים. המניפסט מציין שלא יינתן שימוש בטלפון ובאמצעי תקשורת אחרים לפקידים אשר לא ישרתו את השלטון החדש. רבירה קורא להימנע משפיכות דמים ומדגיש שלא יהסס לנקוט אמצעים כלפי מי שיפעל נגד שלטונו. 

פתיחת המנשר וסיומו מדגישים את הלאומיות הספרדית בהתאם לסיסמה: "תחי ספרד, יחי המלך". ריברה מדגיש שהוא זוכה לתמיכה רחבה בעם, שמכל המעמדות בעם וכל דרגי הצבא תמכו בו גם אם לא דיברו איתם לפני כן. המניפסט מסתיים באמירה שאת המהלך שעשה ישפטו העם וההיסטוריה.

== הערות שוליים ==
<div dir=ltr align=left>

</div>

קטגוריה:ספרד: היסטוריה
אברהם אשכנזי

הרב אברהם אשכנזי (תקע"א, 1811 - ט' בשבט תר"מ, 22 בינואר 1880), היה רב ראשי של כל יהודי ארץ ישראל בתקופת האימפריה העות'מאנית, הראשון לציון וחכם באשי.

==חייו==
נולד בעיר לאריסה שבאימפריה העות'מאנית, ובשנת 1820 עלה לארץ ישראל עם אביו יעקב. היה פעיל בגאולת קרקעות בארץ ישראל, ובין פעולותיו הייתה רכישת מערת שמעון הצדיק בירושלים, פעולה אשר נודעה לה חשיבות רבה ביישוב הישן.

נישא לשרה בת הרב יצחק פרחי. בהמשך נישא לאמו של הרב שמעון אשריקי, ואף אימץ את זה האחרון כבן.

נבחר לדיין בבית דינו של הרב בנימין מרדכי נבון, שבספרו "בני בנימין" פרסם הרב אשכנזי את פסקיו. בתפקיד זה שימש כשלוש שנים. בשנת ה'תרכ"ד נבחר לכהן כאב בית דין. ביום ה' באדר ה'תרכ"ט (1869), עם פטירתו של הרב הראשי חיים דוד חזן, הוכתר הרב אשכנזי כראשון לציון ונשא בתפקיד זה זמן ארוך יותר מארבעת קודמיו, 12 שנה, עד פטירתו.

הרב אשכנזי התפרסם בקשריו הטובים עם כל יהודי היישוב, ספרדים ואשכנזים, חתם על הסכמה לספרו של ר' עקיבה יוסף שלזינגר, בית יוסף חדש. הודות לשליטתו בשפה היוונית, כמו בטורקית ובערבית, אף היה בקשר טוב עם אישים לא יהודיים, דוגמת הפטריארך היווני אשר היה בן-בית בביתו. פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה אשר ביקר בארץ ישראל בשנת 1869, כיבד אותו באות כבוד על עבודתו הציבורית. כמו כן, הרב אברהם אשכנזי קיבל מהשר משה מונטיפיורי גביע כסף מהודר עם הקדשה חרותה כאות הוקרה לפועלו הרב, ובה כתוב:

בערוב ימיו שימש כראש ישיבת "בית יעקב" ונשיא חברת "שבת אחים".

בשנת ה'תר"א, הרב אשכנזי הוציא לאור יחד עם הר"י קפילוטו את הספר "תקנות ירושלים", המכיל את כל מנהגי העיר הנוגעים לדת ולהלכה. כתב בעיתונים הלבנון וחבצלת.
הרב נפטר בט' בשבט ה'תר"ם (1880) ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. לאחר שנים ארוכות בהן לא אותרה המצבה שאותה ניסה לגלות נינו, שמואל אשכנזי, אחרי מלחמת ששת הימים, הצליחו בני נינו של הרב אשכנזי, שלמה ודוד, לאתר את מצבת הקבר הפגועה בשנת 2004.

==צאצאיו==
* בנו, הרב יצחק אשכנזי (1859–1915), היה ממקימי בית החולים משגב לדך, חבר ועד העדה הספרדית בירושלים, וחבר בית הדין שעל ידה. לאחר פטירתו של הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר, הוצעה לו משרת הרב הראשי, אך הוא סירב, כיוון שלא רצה לשמש ברבנות.

הניח אחריו כתבי יד רבים בשו"ת ובפוסקים.

* נכדו, שלמה אשכנזי (1879–1948), היה חבר ועד שכונת אוהל משה, נישא לשמחה בת הרב משה מלכא.

== לקריאה נוספת ==
* משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב', עמ' 121 - 122)

==קישורים חיצוניים==
* [http://www.hebrewbooks.org/pdfpager.aspx?req=20711&st=&pgnum=14 תולדות רבינו אברהם אשכנזי], בשו"ת מהר"א אשכנזי הוצאת חברת אהבת שלום, דפוס תשנ"א
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אנשי עליות קדומות לארץ ישראל
קטגוריה:ראשונים לציון
קטגוריה:סגל הלבנון
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר הזיתים: חלקת הספרדים
קטגוריה:מעוטרי מסדר המג'ידיה
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:עולים לארץ ישראל בשנים 1800–1881
קטגוריה:ילידי 1813
קטגוריה:נפטרים ב-1880
ועדת נתניהו (מערכת הבריאות)

ועדת נתניהו היא ועדת חקירה ממלכתית שהוקמה ב-14 ביוני 1988, על יסוד החלטת ממשלת ישראל העשרים ושתיים בראשותו של יצחק שמיר, לבדיקת תפקודה ויעילותה של מערכת הבריאות בישראל.
בראש הוועדה עמדה שופטת בית המשפט העליון - שושנה נתניהו.

על בסיס החלטות הוועדה חוקק שר הבריאות חיים רמון את חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

==חברי הוועדה==
נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר, מינה את חבריה:
{| class="wikitable"
|-
! שם !! הערה
|-
|שושנה נתניהו || שופטת בית המשפט העליון וראש הוועדה
|-
| פרופסור שמואל פנחס ||
|-
|פרופסור אריה שירום ||
|-
|פרופסור מרדכי שני ||
|-
| ד"ר דב צ'רניחובסקי ||
|}

==רקע==
בהחלטת הממשלה, שהתקבלה ב-5 ביוני 1988, נכתב:

==פעילות הוועדה==
הוועדה קיבלה 211 פניות במסגרת פניות הציבור, שמעה 148 עדויות, התייעצה עם 3 גורמים מומחים מחו"ל.

הוועדה עשתה שימוש בספרות מקצועית מהארץ ומחו"ל, נעזרה בדו"חות ומסמכים ממשרד הבריאות, ממשרד האוצר, מדו"ח מבקר המדינה ובנתונים מקופות החולים וגופים נוספים.

==דו"ח הוועדה==
דו"ח הוועדה הוגש ב-20 באוגוסט 1990. הוא כלל סקירה מפורטת של מערכת שירותי הבריאות במדינת ישראל, ו-116 המלצות לרפורמה (82 מהן בדעת רוב), שהמרכזית והחשובה שבהן הייתה ההמלצה לחקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (שאכן נחקק בהתאם להמלצה ארבע שנים מאוחר יותר, בשנת 1994).

המלצות נוספות היו הפסקת פעילות משרד הבריאות כספק ישיר של שירותי בריאות לפרט, ניהול בתי החולים הציבוריים על ידי תאגידים, אספקת שירותי בריאות לאוכלוסייה על בסיס אזורי ועוד.
פרופ' אריה שירום לא הצטרף לדעת רוב חברי הוועדה, ותחת זאת הגיש דעת מיעוט מפורטת.

דו"ח הוועדה, נפרש על פני מאות רבות של עמודים, נחשב למסמך מכונן של מדיניות הבריאות בישראל.

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.google.co.il/url?sa=t&source=web&rct=j&url=https://www.health.gov.il/services/committee/german/doclib/10102013_d.pdf&ved=0ahUKEwiz2az-3YLXAhUHDcAKHcvdD1IQFggtMAE&usg=AOvVaw1CP3TVkEgI1igVIRVLi4J_ המלצות וועדת נתניהו], מינהל תכנון אסטרטגי וכלכלי - משרד הבריאות, אוקטובר 2013
* [https://www.google.co.il/url?sa=t&source=web&rct=j&url=http://brookdaleheb.jdc.org.il/_Uploads/dbsAttachedFiles/Enactment-of-the-National-Health-Insurance-Law-Why-1994.pdf&ved=0ahUKEwiDvobN5oLXAhXJmBoKHdhLDW04ChAWCCQwAQ&usg=AOvVaw0x-rKirbweX7FcFXcPBMly חקיקת חוק ביטוח לאומי ממלכתי - למה דווקא בשנת 1994] - המלצות ויחודיות ועדת נתנהו, עמוד 4–6, ברוך רוזן וגבי בן-נון

נתניהו
קטגוריה:כלכלת בריאות בישראל
קמוב Ka-226

קמוב Ka-226 (ברוסית: Камов-226, שם קוד דיווח נאט"ו: Hoodlum; בתרגום לעברית: בריון) הוא מסוק תובלה קואקסיאלי רב תכליתי מתוצרת חברת קמוב הרוסית
(לשעבר סובייטית). המסוק נוצר כגרסה דו-מנועית של מסוק ה-Ka-126. המריא לראשונה ב-4 בספטמבר 1997 משדה ניסויים ליד העיר לובריץ עם הטייס ולדימיר לברוב.

מסוק זה שופר לעומת ה-Ka-26, שעליו התבסס, בכך שצויד בצמד מנועי טורבינת גז (מתוצרת מערבית), בניגוד לצמד מנועי הבוכנה מדגם М-14В26 המיושנים שהותקנו על ה-Ka-26. בשל כך, מסוק זה ניחן ביכולת נשיאת מטען משופרת, יכולת המראה בעומס גבוה יותר ובהפחתת הויברציות והרעש של המסוק. בדומה לכל מסוקי קמוב, גם מסוק זה בנוי במבנה של שני רוטורים קואקסיאליים ללא רוטור זנב.

==שירות==
מסוק זה נמצא בעיקר בשימוש ארגונים ממשלתיים וחברות ברוסיה, וביניהם:
*שירותי ההצלה של רוסיה (רוסית: МЧС, כיתוב לטיני: MChS) הזמינו 5 מסוקי Ka-226 קדם סדרתיים בשווי 180 מיליון רובל בשנת 2001.
*חברת גזפרום הזמינה 3 מסוקים.

==גרסאות==
*Ka-226A - מסוק תובלה (נוסעים או מטען).
*Ka-226-50 - גרסה משופרת
*Ka-226AG - גרסה מיוחדת של חברת גזפרום.
*Ka-226U - גרסת אימונים צבאית.
*Ka-226T - גרסה עם מנועי Arrius"-2G2" של החברה הצרפתית "Тurbоmеса".

==מפעילות==
* - בשירות חברות רוסיות, וגם בשירות שירות הביטחון הפדרלי, המפקח על גבולות רוסיה.
* - חוזה בשווי 25 מיליון דולר נחתם על מנת לספק לחיל האוויר המלכותי הירדני 6 מסוקי Ka-226.

==תמונות נוספות==
{| align=center
|<gallery widths="120px" heights="140px" perrow="3">
תמונה:Ka-226.jpg|KA-226
תמונה:Kamov Ka-226 MAKS 2005.jpg|KA 226T
תמונה:Ka-226A.jpg|KA-226 של שירותי ההצלה הרוסיים
</gallery>
|}

==ראו גם==
* [http://kahelicopter.com/ka-226/ מידע על KA-226 ב kahelicopter.com]
* קמוב Ka-60

==קישורים חיצוניים==

*[https://web.archive.org/web/20071225131437/http://www.airforce.ru/photogallery/zinchuk/ka-226/index.htm תמונות של המסוק]
*[http://www.airwar.ru/enc/uh/ka226.html#camo מידע על המסוק] <span style="color: gray;">(ברוסית)</span>

קטגוריה:מסוקי תובלה
קטגוריה:קמוב
עולם החסידות

עולם החסידות הוא מגזין חרדי-חסידי אשר יצא לאור משנת ה'תשנ"ה ואילך, והופץ בקרב האוכלוסייה החרדית, בארץ ובחו"ל. בתחילה יצא המגזין לאור פעם בחודש, ובהמשך שני גיליונות מדי חודש, אולם בהמשך המגזין שודרג ושמו שונה ל‘מורשה’.<ref></ref> במגזין זה, כמו במגזינים דומים, לא היה כל תוכן פוליטי או כזה המכיל לשון הרע. 

המגזין עסק בנושאים הנושקים בחלקם לתחום התורני. בנוסף היו במגזין כתבות צבע על דמויות שונות בעולם התורה והחסידות. המגזין כלל גם מוסף מיוחד לבית ולמשפחה. 

רוב הכותבים בעיתון נשאו שמות עט.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כתבי עת חסידיים
קטגוריה:ישראל: כתבי עת
חיים אריאב

חיים אריאב (13 באוגוסט 1895 – 16 ביוני 1957) היה איש ציבור ישראלי. בין תפקידיו הבולטים מזכ"ל הסוכנות היהודית, מזכיר התאחדות האיכרים וחבר הכנסת.

==ביוגרפיה==
נולד בשם חיים קרופסקי בשנת 1895 בעיר לִידה שברוסיה הלבנה, אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית. בצעירותו למד בחדר ובבית ספר עממי רוסי. בשנת 1912 עלה לארץ ישראל וסיים את לימודיו בגימנסיה "הרצליה".

בסיום לימודיו התנדב אריאב לצבא האימפריה העות'מאנית, והוכשר מטעמו בקושטא לקצונה. בשירותו הפעיל שירת כמורה בבית ספר צבאי בדמשק. בעקבות חשיפתה של מחתרת ניל"י נאסר. לאחר שחרורו הוחזר לשמש מתורגמן בחזית הקווקזית.

בשנת 1919 החל לעבוד בוועד הצירים, וכעבור זמן התמנה למזכיר הוועד.

בשנת 1921 החל ללמוד משפטים בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים. סיים את למודיו בשנת 1925, והוסמך לעריכת דין.

בשנים 1929–1931 שימש מזכיר כללי של הסוכנות היהודית בירושלים, ולאחר מכן, עד שנת 1951 כיהן כמזכיר התאחדות האיכרים, ובחלק מהזמן גם כמזכיר ארגון הפרדסנים. בשנת 1931 היה מעורב בהקמתה של קופת חולים עממית. כן היה אריאב מנהל חבר המועצות המקומיות.

בשנת 1934 עזר ביסוד אוצר האכרים למשכנתאות, וביסוד בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.

לאורך השנים היה אריאב מעורב פוליטית בתנועת הציונים הכלליים, נבחר לוועד הפועל של ברית הציונים הכלליים וליושב ראש המחלקה המוניציפלית של "האיחוד האזרחי". כמו כן היה בין מייסדי עיתון "הבוקר" וחבר הנהלה במערכת העיתון.

בשנת 1951 נבחר מטעם המפלגה לכנסת השנייה. כהונתו נמשכה גם בכנסת השלישית, עד לפטירתו ביוני 1957. במהלך תקופת כהונתו כיהן כחבר ועדת הכספים, ועדת הפנים וועדת חוקה, חוק ומשפט. בכנסת השלישית כיהן כסגן יושב ראש הכנסת.

אריאב נפטר ב-16 ביוני 1957 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם הציונים הכלליים
קטגוריה:פוליטיקאים ביישוב
קטגוריה:הבקר
קטגוריה:אנשי העלייה השנייה
קטגוריה:יהודים בצבא העות'מאני
קטגוריה:עובדי הסוכנות היהודית
קטגוריה:יהודים בלארוסים
קטגוריה:בוגרי גימנסיה הרצליה
קטגוריה:חברי הכנסת השנייה
קטגוריה:חברי הכנסת השלישית
קטגוריה:חברי כנסת שמתו במהלך כהונתם
קטגוריה:סגני יושב ראש הכנסת בכנסת השלישית
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות נחלת יצחק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1895
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1957
קטגוריה:חברי הכנסת: משפטנים
גיורא מרטונוביץ'

גיורא מרטונוביץ (נולד ב-1 בספטמבר 1950) הוא נוירולוג ישראלי ולשעבר קצין רפואה ראשי בצה"ל.

==קורות חיים==
מרטונוביץ' נולד בקיבוץ משמר העמק וגדל ברמת גן. למד רפואה במסגרת העתודה האקדמית בוגר בית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, מחזור ג' 1968–1975) עבר קורס חובשים תוך כדי שירות מילואים במהלך הלימודים, שירת כחובש במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים בה שירת בבית חולים שדה 294 שהיה בשדה התעופה פאיד, ממערב לתעלת סואץ. 

הוא חזר לשירות סדיר ב-1975, בוגר המחזור הראשון של רופאים שעברו קורס קצינים בבה"ד 1. החל את שירותו כרופא גדודי בחטיבת גולני, שם שובץ בגדוד 51. כרופא של גדוד 51 השתתף מרטונוביץ' כרופא-לוחם במבצע אנטבה, ולאחר מכן עבר לחטיבת הצנחנים. הוא שימש בתפקיד הרופא הגדודי של גדוד הנח"ל המוצנח, ובמסגרתו עבר קורס צניחה. בהמשך שירת כרופא היחידתי של סיירת מטכ"ל, השתתף במבצעי היחידה ולחם איתה בקרב "המיוערת" במלחמת של"ג. לאחר מכן עבר לשמש כרופא של עוצבת האש במערב ביירות. במקביל לשירותו הצבאי התמחה בנוירולוגיה בבית חולים שיבא.

היה מפקד הרפואה הפיקודי בפיקוד הדרום וסגן קצין הרפואה הראשי. עמד בראש המשלחת הראשונה של חיל הרפואה לטורקיה לאחר רעידת האדמה ב-1999. בעל תואר שני במנהל ציבורי בהרווארד, ובוגר המכללה לביטחון לאומי. היה מנהל תוכנית הניסוי לבדיקת החיסון לאנתרקס בקרב חיילי צה"ל. היה יו"ר הוועדה הבין-משרדית לקביעת תקן לצלילה במי הים עבור צוללני חיל הים. התמנה לתפקיד קצין הרפואה הראשי בדרגת תת-אלוף וכיהן בתפקידו עד 2003 כולל בתקופת האינתיפאדה השנייה, יציאת צה"ל מדרום לבנון ובתקופת חומת מגן.

ד"ר מרטונוביץ' היה מעורב בנושאים בעלי הד ציבורי נרחב: ניסויים בבעלי חיים במסגרת קורסי החייאה לרופאים צבאיים, נושא הצלילות במימי נחל הקישון וועדת שמגר, וניסוי החיסון לאנתרקס. הוא היה המייסד והעורך הראשון של עיתון "הרפואה הצבאית" וממשיך לשמש חבר מערכת בעיתון.

לאחר שחרורו מצה"ל כיהן כדירקטור חיצוני בחברת ווידמד. העוסקת בפיתוח אלגוריתמים לעיבוד וניתוח אותות ביו-רפואיים לצורך אבחון הפרעות פיזיולוגיות בנשימה, שינה וקרדיולוגיה. כמו כן כיהן כדירקטור חיצוני בחברת סינופסיס העוסקת באספקת שירותים רפואיים.

==חיים אישיים==
מרטונוביץ' נשוי לזהבה ולזוג שלוש בנות. אחיו הוא ההמטולוג אורי מרטינוביץ.

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160303234955/http://www.refua.atal.idf.il/1421-he/Refuah.aspx גיורא מרטונוביץ'] באתר חיל הרפואה.

==הערות שוליים==

קטגוריה:תתי-אלופים בחיל הרפואה
קטגוריה:קציני רפואה ראשיים
קטגוריה:בוגרי העתודה האקדמית
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:נוירולוגים ישראלים
קטגוריה:אימונולוגים ישראלים
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:לוחמי סיירת מטכ"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1950
תכנון ייצור בקיבולת סופית

תכנון ייצור בקיבולת סופית (Finite Capacity Scheduling) הוא שיטה המתזמנת את הייצור למועד הנכון כדי לספק את הדרישה למוצר בהתחשב בקיבולת משאבי הייצור.

החל משנות ה-80 של המאה ה-20 החל שימוש נרחב במערכות לעיתוד מלאי (Material Requirement Planning-MRP) אשר עזרו בזימון החומרים לייצור ובקבלת החלטות לתיזמון מועדי הייצור. מערכות אלה מסתמכות על פרמטרים רבים כגון: גודלי המנה בייצור, מלאי ביטחון נדרשים, זמני אספקה ועוד.
מנגנונים אלו מהווים היום חלק ממערכות ERP הנמצאות בשימוש רחב.

==מערכות לתכנון ייצור - Scheduling==
המגבלה העיקרית של מערכות MRP, היא שמשאבי הייצור אינם מוגבלים בקיבולת הייצור ולכן הארגון עשוי לקבל המלצות לייצור שאינן מעשיות.
כאן נכנסות מערכות נלוות, המתבססות על נתוני הייצור ועוזרות לארגון בסידור פקודות העבודה תוך כדי עמידה במגבלות של משאבי הייצור.
מערכות לתכנון ייצור בקיבולת סופית יודעות להתמודד עם זמני כוונון (SETUP) כתלות במוצר, שימוש במטריצה, קצבי ייצור שונים למוצרים שונים ולמשאבים שונים, תלויות בין משימות (מרכזי עבודה), עמידה במועדי אספקה והקטנת עלויות ייצור.

בגלל המבנה של תוכנות אלו, הן יודעות לטפל במגוון רחב של בעיות זימון.

==ראו גם==
* המהפכה התעשייתית
* ייצור המוני

קטגוריה:ייצור
קטגוריה:תעשייה
קטגוריה:הנדסת תעשייה
קולומביה סנטר

קולומביה סנטר (אנגלית: Columbia Center) הוא גורד שחקים השוכן בעיר סיאטל, שבצפון-מערב ארצות הברית, והוא גורד השחקים הגבוה ביותר במדינת וושינגטון (נכון ל-2013) ואחד הגבוהים בארצות הברית.

== היסטוריה ==
המבנה נקרא במקור "קולומביה סנטר", ובהמשך שונה שמו ל"קולומביה סיפירסט סנטר" לכבוד בנק סיפירסט, שמיקם בו את משרדיו. בהמשך בנק סיפירסט מוזג לתוך בנק אוף אמריקה, ושם הבניין שונה בהתאם ונקרא "מגדל בנק אוף אמריקה", עד אשר שב לשמו המקורי ב-2005. מהכניסה בשדרה הרביעית ועד הגג גובהו הוא 284.2 מטרים.

את בנייתו של המגדל יזם מרטין זליג, יזם נדל"ן, והוא תוכנן על ידי משרד "צ'סטר ל. לינדסי אדריכלים" ונבנה על ידי חברת הבנייה "האוורד ס. רייט". בנייתו החלה בשנת 1982 והושלמה בשנת 1985, היא עלתה כמאתיים מיליון דולר. כאשר הושלם המגדל, היה גורד השחקים הגבוה ביותר מערבית לנהר המיסיסיפי. המגדל שוכן בבלוק הנתחם על ידי השדרה הרביעית והחמישית, ועל ידי הרחובות צ'רי וקולומביה, ויש הפרשי גובה בין החזיתות השונות; הכניסה הראשית למגדל היא מהשדרה החמישית, הגבוהה ביותר מעשרה מטרים מהכניסה בשדרה הרביעית. המגדל עשוי פלדה וזכוכית, והוא מקושר על ידי מעבר תת-קרקעי לשני מגדלים, בהם המגדל המוניציפלי של סיאטל. 76 קומותיו של המגדל מאכלסות משרדים, והוא כולל גם 7 קומות תת-קרקעיות ששימושן מגוון, ו-46 מעליות. קומותיו הראשונות מצופות גרניט. בקומה ה-73 ישנו סיפון צפייה הצופה אל סיאטל והסובב אותה. בקומות 75 ו-76 שוכן מועדון פרטי, "קולומביה טאואר קלאב", הכולל מסעדה, בר, ספרייה וחדרי ישיבות.

בתכנון המקורי, המגדל אמור היה להתנשא לגובה של 306.5 מטרים, אך רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית הביעה התנגדות לגובה כה רב, זאת בשל קרבתו של המגדל לנמל התעופה הבינלאומי סיאטל-טקומה. על-אף האיסור מספר הקומות נותר כמתוכנן, בעוד גובהה של כל קומה קטן בכחמישה עשר סנטימטרים.

עד האנטנה גובהו של המגדל הוא 295 מטרים, והוא מכיל כ-140,000 מ"ר של שטחי משרדים.

קולומביה סנטר לא זכה לתשואות רבות בעיר סיאטל. האדריכל ויקטור שטיינברוק, פעיל בולט למען שימור מבנים בסיאטל, אמר על הבניין: "הוא נורא. חד וחלק, סמל של אגואיזם ותאוות בצע. מכל המבנים המזדקרים בחוף המערבי שנבנו כדי להפגין את האגו של מישהו, זהו כנראה הדוחה ביותר."

==קישורים חיצוניים==

* 
קולומביה סנטר, מבט מלמטה
* [http://www.emporis.com/en/wm/bu/?id=columbiacenter-seattle-wa-usa קולומביה סנטר] באתר [http://www.emporis.com EMPORIS]
* [http://skyscraperpage.com/cities/?buildingID=52 קולומביה סנטר] באתר [http://skyscraperpage.com SkyscraperPage]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדינת וושינגטון: מבנים
קטגוריה:סיאטל: גורדי שחקים
נפתלי בלומנטל

נפתלי בלומנטל (1 במרץ 1922 – 1 במאי 2022) היה איש ציבור ופוליטיקאי ישראלי. כיהן כמנכ"ל תאגיד "כור", מבקר ההסתדרות וחבר הכנסת.

==ביוגרפיה==
בלומנטל נולד בשנת 1922 בסטניסלב שבפולין (בתחומי אוקראינה של ימינו). בנעוריו היה חבר תנועת בני עקיבא ובשנת 1934 עלה ארצה מגרמניה.

בשנת 1938, בגיל 16, הצטרף לארגון "ההגנה".

עבד במשרד רואה החשבון האפט בחיפה. במלחמת העצמאות שירת כמפקד פלוגה בחטיבת כרמלי והשתחרר בדרגת סרן. בלומנטל השלים בחינות ראיית חשבון והחל לעבוד בשנת 1951 בסולל בונה. במרוצת השנים כיהן בתפקידים ניהוליים וכלכליים: מרכז המחלקה לביקורת והדרכה של מפעלי התעשייה, חשב החטיבה התעשייתית ב"כור", ראש אגף הכספים בהנהלת "כור", סמנכ"ל כספים ומסחר ב"כור" ומנכ"ל "כור סחר". בשנים 1977–1982 כיהן בלומנטל כמנכ"ל תאגיד "כור" ולאחר מכן המשיך לשמש כיו"ר מועצת המנהלים בחברה.

בשנת 1950 הצטרף בלומנטל לשורות מפא"י ובשנת 1981 נבחר במסגרת המערך לכנסת העשירית וכיהן כחבר ועדת הכספים. בפעילותו המפלגתית היה חבר במוסדותיה השונים ושימש כגזבר המפלגה.

בשנת 1986 מונה למבקר ההסתדרות.

בלומנטל המשיך בפעילות מקצועית ושימש כדירקטור במספר חברות (פיטק טכנולוגיות, אלול, פלמר, שיפר מגם תעשיות) עד יום מותו.

בלומנטל נפטר ב-1 במאי 2022, בגיל 100, והשאיר אחריו שני ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* [https://www.youtube.com/watch?v=LnRaR_wgmro יום הולדת 95 לנפתלי בלומנטל], יוטיוב, 24 במרץ 2017

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם המערך עבודה-מפ"ם
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:מנכ"לי כור תעשיות ובנותיה
קטגוריה:חברי הכנסת העשירית
קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:בוגרי בני עקיבא
קטגוריה:לוחמי ההגנה
קטגוריה:ישראלים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:יהודים שהגיעו לגיל מאה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1922
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2022
רכבת כבישים

רכבת כבישים אוסטרלית - 4 נגררים

רכבות כבישים (אנגלית - באוסטרליה: Road Train; בארצות הברית ובקנדה: LCV) הן משאיות דמויות רכבת הנעות בעיקר ברחבי אוסטרליה, אך גם בארצות הברית ובמערב קנדה. אלה הם כלי רכב ענקיים, המורכבים מגורר רב-עוצמה וממספר נגררים, להבדיל מסמי טריילרים הכוללים נגרר אחד. רכבות הכביש מיועדות להובלת מטענים בקנה מידה גדול לאזורים מרוחקים שאינם מקושרים למסילות ברזל.

באוסטרליה מגיעות רכבות הכבישים לממדי ענק: עד ארבעה נגררים לגורר אחד, ולמשקל של עד 170 טון. רכבת כבישים ממוצעת שוקלת בין 80 ל-120 טון, ועשויה להגיע לאורך של 54 מטר (ארבעה נגררים). המטענים שמובילות רכבות הכבישים הם מגוונים: דלק, מחצבים, חיות משק ומטענים אחרים.

== רגולציה ==

רכבות עם יותר משני נגררים מורשות בנסיעה רק באזורים מוגבלים, וגם זאת רק בחלק ממדינות אוסטרליה. המדינות ויקטוריה וטסמניה אינן מתירות שימוש - גם לא באזורים כפריים.
קיימת רגולציה מחמירה לגבי רישוי וניסיון הנהיגה של נהגי הרכבות. על הרכבת להיות מסומנת משני צדדיה בשילוט ברור ובולט ובאותיות שחורות על גבי רקע צהוב: ROAD TRAIN. בדרך כלל אין כלי רכב אלה מורשים להיכנס לערים.

=== בארצות הברית ומערב קנדה ===
נגרר כפול

במדינות אלו רכבות הכבישים נקראות LCV (ראשי תיבות של Longer Combination Vehicles - כלי רכב בתצורה מוארכת). הרכבות קצרות יותר מאלו שבאוסטרליה, מוגבלות לשלושה נגררים, ובחלק מהמדינות לשניים. בקנדה על הנוהגים ברכב להיות בעלי רישיון מתאים לפחות שנתיים, להיות בעלי עבר תעבורתי נקי ולעבור קורסים מקצועיים לשיפור הנהיגה.

== בכבישים ==
הנהיגה בכלי רכב אלה מסובכת, ומתאפשרת בעיקר באזורים הנידחים והבלתי מיושבים, שם פני השטח מישוריים והכבישים ישרים.
עקיפת הרכבות על ידי כלי רכב אחרים מסוכנת, ודורשת מהנהג העוקף טווח ראייה רחב בכביש שלפניו. נהגי הרכבות עצמם עשויים לסייע בהפעלת אורות הבהוב לפנייה ימינה, המסמנים לנהג העוקף כי הדרך פנויה. 
רכבות כבישים ללא מטען שנגרריהן שטוחים (נגררי "פלטה"), עשויות לערום את הנגררים אחד מעל השני, כדי להימנע מנסיעה בתצורת רכבת.

== שיאים ==
ב-1999 נכנסה רכבת הכבישים לספר השיאים של גינס: בעיר מרדין, מערב אוסטרליה, הוכרזה רכבת הכבישים הארוכה בעולם, כאשר גורר משך 45 נגררים במשקל 603 טון ובאורך 610 מטר למרחק של 8 קילומטר. השיא נשבר מספר פעמים עד 2006 כאשר בקווינסלנד נגררו 112 נגררים באורך של 1,474 מטר על ידי משאית אחת.
==ראו גם==
* מק טיטאן

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:משאיות
קטגוריה:שינוע
היגרוסקופיות

היגרוסקופיות (מיוונית: היגרו - לח, סקופיה - צופה) היא היכולת של חומר למשוך מולקולות מים מסביבתו באמצעות ספיחה.

==כללי==
חומרים היגרוסקופיים כוללים ביודיזל, דבש, גליצרין, אתנול ומתנול, חומצה גופרתית מרוכזת, מתאמפטמין ונתרן הידרוקסידי מרוכז. סידן כלורי הוא כל-כך היגרוסקופי שהוא בסופו של דבר נמס בתוך המים שהוא סופח: לתכונה זו קוראים התמסמסות (deliquescence - ספיחת לחות תוך התמוססות, ראו בסוף); וחומצה גופריתית מרוכזת היא כה היגרוסקופית עד שהיא מסוגלת לפרק מולקולות מים מתוך סוכר ולהותיר פחמן בלבד. נתרן הידרוקסידי וסידן כלורי סופחים מים בתהליך אקסותרמי, לכן משתמשים בסידן כלורי לייבוש מבחנות במעבדה.

בגלל האפיניות שלהם ללחות אטמוספירית, חומרים היגרוסקופיים דורשים מכלים אטומים לאחסונם. כאשר מוסיפים אותם למאכלים או חומרים אחרים לצורך שמירת רמת לחות, חומרים אלה נקראים הומקטאנטים (שומרי לחות).

חומרים ותרכובות יכולים להיות בעלי תכונות היגרוסקופיות שונות, דבר שעלול לגרום לנזקים, כגון הצטברות לחץ בחומרים מרוכבים. ניתן לתאר את המידה בה חומר או תרכובת מסוימים מושפעים מלחות סביבתית כמקדם ההתרחבות ההיגרוסקופית (CHE) או ההתכווצות ההיגרוסקופית (CHC), כאשר ההבדל בין השניים הוא שוני בקונוונציית הסימן ובשאלה האם שינוי בלחות גורם להתרחבות או התכווצות.

דוגמה נפוצה של הבדל בהיגרוסקופיות ניתן לראות בספר בכריכה רכה. לעיתים קרובות, כאשר הוא שוהה בסביבה לחה יחסית, כריכת הספר תתעקם ותתרחק מהספר. הדבר נובע מכך שהצד הפנימי, הלא-מצופה, של הספר סופח יותר לחות מאשר הצד המצופה ושטח הפנים שלו גדל, מה שגורם למתח שמעקם את הכריכה לכיוון הצד המצופה. הדבר דומה בפעולתו לרצועה דו-מתכתית.

==ביולוגיה==
זרעים של מספר עשבים הם בעלי חלקים היגרוסקופיים אשר מתכופפים כתוצאה משינויי לחות, מה שגורם לפיזורם על פני הקרקע. דוגמה לכך הוא צמח ה-Hesperostipa comata, בו לכל זרע זיפים שמסתובבים מספר סיבובים כאשר הזרע משתחרר. לחות מוגברת גורמת לזיפים לחזור למצבם המקורי, וכאשר הוא מתייבש, הם מסתובבים שוב, וכך הזרע 'מתברג' לאדמה.

==נשק==
אבק שרפה שחור הוא היגרוסקופי וספיחת מים פוגעת מאוד בתכונות הבעירה שלו, דבר שהקשה על העברתו ממקום למקום ואחסונו לאורך זמן במהלך מאות השנים בהן הוא היה בשימוש. אבק שרפה מודרני עשוי ברובו מניטרוצלולוזה אשר אינה היגרוסקופית ולכן פשוטה בהרבה לאחסון והעברה.

==בנייה==
חומרים רבים הנפוצים בבנייה הם בעלי תכונות היגרוסקופיות. חומרים אלה מושפעים מאוד מהלחות בבניין וסביבתו וככל שהלחות באוויר גבוהה יותר, כך יותר ממנה נספג בחומר. עץ, לדוגמה, הוא מאוד היגרוסקופי וסוגי עץ רבים מתחילים לעבור תהליך של ריקבון אם הלחות היחסית גבוהה מ-80% לאורך זמן.

ניצול שימושי של התכונה הוא ביקוע אבן על ידי החדרת כפיס עץ לחריץ קיים באבן והרטבתו: נפח כפיס העץ גדל והוא מרחיב את דפנות החריץ.

==התמסמסות==
ישנם חומרים ותרכובות, לרוב מלחים, בעלי אפיניות גבוהה ללחות, כך שהם סופגים כמויות גדולות של מים מהאוויר כאשר הם נחשפים לסביבה, תוך יצירת תמיסה נוזלית. בין מלחים אלה נמצאים סידן כלורי, מגנזיום כלורי, אבץ כלורי, קרנליט (Carnallite – KCl*MgCl2*6H2O) והבסיס החזק נתרן הידרוקסידי. לעיתים קרובות חומרים אלה משמשים כחומרים מייבשים, כלומר סופחי לחות. קשה עד בלתי אפשרי לקבוא את ריכוזם המדויק של חומרים היגרוסקופיים בתמיסה.

==ראו גם==
*הידרופוביות
*הידרופיליות
*סיליקה ג'ל

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:תכונות כימיות