OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
אליזבת פ. ניופלד

אליזבת פונדל ניופלד (באנגלית: Elizabeth Fondal Neufeld, נולדה ב-27 בספטמבר 1928) היא גנטיקאית יהודיה אמריקאית אשר מחקרה התמקד בגנטיקה של מחלות מטבוליות אצל בני אדם. 

==קורות חיים==
ניופלד נולדה למשפחה יהודייה רוסית, אשר היגרה לארצות הברית מפריז ב-1940. הם עזבו את אירופה כנמלטים מהמשטר הנאצי. משפחתה התיישבה בניו יורק, שם היא הצטרפה לתיכון "האנטר", המשיכה לקווינס קולג', וסיימה ב-1948 עם תואר אקדמי במדע. היא החלה לעבוד כעוזרת מחקר במעבדת "ג'קסון" בבר הארבור שבמיין, וחקרה בעיקר בעיות ומחלות דם אצל עכברים. לאחר מכן, היא עברה ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, וקיבלה תואר דוקטור ב-1956 בזכות העבודה שלה על נוקלאוטידים ופחמימות. 

ניופלד זכתה בפרס וולף, בפרס לסקר למחקר רפואי קליני וכן זכתה במדליה הלאומית למדעים ב-1994 בזכות תרומתה להבנה של מחלות אגירה ליזוזומליות.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ניו יורק: אישים
קטגוריה:זוכי פרס וולף לרפואה
קטגוריה:יהודיות זוכות המדליה הלאומית למדעים
קטגוריה:בוגרות קווינס קולג' (ניו יורק)
קטגוריה:בוגרי קווינס קולג' (ניו יורק)
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:בעלות תואר דוקטור מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי
קטגוריה:מהגרים מצרפת לארצות הברית
קטגוריה:גנטיקאיות אמריקאיות
קטגוריה:גנטיקאים יהודים
קטגוריה:אמריקאיות שנולדו ב-1928
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1928
קטגוריה:זוכי מדליית אליוט קרסון
קטגוריה:זוכי פרס דיקסון ברפואה
קטגוריה:זוכי פרס קרן גיירדנר הבינלאומי
קטגוריה:זוכי פרס לסקר-דבייקי למחקר קליני רפואי
אוזדום

אוזדום (בגרמנית: Usedom; בפולנית: Uznam) הוא אי בים הבלטי מול חופי חבל פומרניה. החל משנת 1945 שטח האי מחולק בין מדינת מקלנבורג-מערב פומרניה בגרמניה ופרובינציית פומרניה המערבית בפולין. זהו האי השני בגודלו בפומרניה, אחרי האי ריגן ולפני האי וולין השכן.

== גאוגרפיה ==
מיקומו של האי צפונית ללגונת שצ'צ'ין אשר בשפך הנהר אודר. 80 אחוזים משטח האי שייכים למחוז הגרמני מערב פומרניה-גרייפסוואלד אשר במדינת מקלנבורג-מערב פומרניה. חלקו המזרחי של האי, כמו גם העיר הגדולה ביותר בו, סווינוצ'י, שייכים לפרובינציה הפולנית מערב פומרניה. שטח האי 445 קילומטרים רבועיים, כש-373 מתוכם שייכים לגרמניה. אוכלוסיית אוזדום מונה 76,000 איש (31,500 בצד הגרמני, בעוד 45,000 בצד הפולני).

במהלך השנה זוכה אוזדום בממוצע ל-1,906 שעות שמש, מה שהופך אותו לאזור השמשי ביותר בגרמניה ובפולין גם יחד, וכמו כן בין איי הים הבלטי. שיא זה זיכה אותו בכינוי Sonneninsel ("אי השמש").

החל ממחצית המאה ה-19, "תקופת המייסדים" (Gründerzeit) הגרמנית, מושך אליו האי תיירים רבים, בזכות בתי הנופש הרבים שבו הבנויים בסגנון אופייני לערי נופש ומרחצאות לאורך חופי הים הבלטי. אזורי נופש בולטים באי הן צינוביץ ומרחצאות הענבר בחלקו המערבי והערים הרינגסדורף וסווינוצ'י בחלקו המזרחי.

== גלריה ==
<gallery>
Bansin.JPG|בתי נופש בסגנון בנייה אופייני בעיירה באנסין באוזדום
Zinnowitz_Usedom_Neue_Strandstra%C3%9Fe_B%C3%A4derarchitektur.JPG|העיירה צינוביץ
Ahlbeck_%C5%9Awinouj%C5%9Bcie_deutsch-polnische_Grenze_2012-07-03_016.JPG|הגבול בין גרמניה ופולין באוזדום
Seebruecke_Ahlbeck_2.jpg|רצועת חוף ומעגן בעיירה אהלבק
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:איים בים הבלטי
קטגוריה:מקלנבורג-מערב פומרניה
קטגוריה:גרמניה: איים
קטגוריה:איים מחולקים
Největší Čech

Největší Čech (מצ'כית: "הצ'כי הגדול ביותר") הייתה תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ הציבורי של צ'כיה, Česká televize, בשנת 2005. בתוכנית נערך סקר במטרה לדרג את מאה הצ'כים הדגולים ביותר בהיסטוריה. התוכנית נוצרה בהשראת התוכנית 100 הבריטים הגדולים של הBBC.

ההצבעה לסקר התרחשה בינואר 2005, כאשר מאה המועמדים המובילים נחשפו ב-5 במאי, ב-10 ביוני הוכרז הדירוג. למקום הראשון הגיע הדמות הדמיונית מהפולקלור יארה צימרמן, אולם היא נפסלה מהרשימה.

== הזוכים ==
1. קרל הרביעי - קיסר האימפריה הרומית הקדושה במאה ה-14
2. טומאש מסריק - פילוסוף, פובליציסט ומדינאי צ'כי, נשיאה הראשון של צ'כוסלובקיה 
3. ואצלב האוול - מחזאי וסופר צ'כי, נשיאה האחרון של צ'כוסלובקיה אחרי נפילת הקומוניזם, והנשיא הראשון של הרפובליקה הצ'כית 
4. יוחנן עמוס קומניוס - מורה וסופר צ'כי, הוגה דעות בתחום החינוך 
5. יאן ז'יז'קה - מצביא וממנהיגי ההוסיטים 
6. יאן ווריך - שחקן וסופר 
7. יאן הוס - הוגה דתי ומהפכן, חסידיו נקראים בשמו, הוסיטים 
8. אנטונין דבוז'אק - נחשב לאחד ממלחינים הלאומיים של צ'כיה
9. קארל צ'אפק - סופר 
10. בוז'נה ניימצובה - סופרת מהמאה ה-19
11. בדז'יך סמטנה - נחשב לאחד ממלחינים הלאומיים של צ'כיה
12. אמיל זטופק - אתלט ואלוף עולם בריצה
13. קרל גוט - זמר
14. ייז'י מפודבראדי - מלך בוהמיה וממנהיגי ההוסיטים 
15. פרנטישק פאלאצקי - היסטוריון וסופר מהמאה ה-19, נחשב ל"אבי האומה" הצ'כית
16. אוטוקאר השני - מלך בוהמיה במאה ה-13
17. ואצלב הקדוש - דוכס בן המאה ה-10, נחשב לקדוש המגן של צ'כיה
18. ואצלב קלאוס - פוליטיקאי צ'כי, נשיא הרפובליקה הצ'כית בשנים 2013-2003
19. ירוסלב היירובסקי - כימאי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1959
20. אגנס מבוהמיה - נסיכה בוהמית מהמאה ה-13 
21. תומאש באטה - איש עסקים, מייסד נעלי באטה
22. אדווארד בנש - הנשיא השני של צ'כיה
23. אוטו ויכטרלה - כימאי, נחשב לממציא עדשות המגע הרכות
24. ירוסלב סיפרט - משורר וסופר, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1984
25. זדנייק סווייראק - מחזאי, תסריטאי ושחקן
26. אמה דסטינוסבה - זמרת אופרה
27. ירומיר יאגר - שחקן הוקי קרח
28. מריה תרזה - ארכי-דוכסית אוסטריה ומלכת בוהמיה והונגריה משנת 1740 ועד למותה
29. קארל קריל - מתנגד לשלטון הקומוניסטי וזמר-יוצר
30. מילוש פורמן - במאי מפורסם

קטגוריה:צ'כיה: תרבות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה
פרמטר סטטיסטי

פרמטר סטטיסטי הוא מספר (או אובייקט מתמטי אחר, כמו מטריצה) שמאפיין את האיברים השונים במשפחה של התפלגויות. ניתן לחשוב עליו כעל תכונה מספרית של אוכלוסייה או של מודל.

== הגדרה פורמלית ==
אם <math>\mathcal{P}=\{P_{\theta} : \theta \in \Theta\}</math> היא משפחת התפלגויות, נאמר כי <math>\Theta</math> הוא מרחב הפרמטרים של המשפחה, וכי <math>\theta \in \Theta</math> הוא פרמטר שלו.

אם הממד של מרחב הפרמטרים סופי אבל גדול מ-1, קיים בדרך כלל בסיס מקובל ל-<math>\Theta</math>, וקוראים בשם פרמטר גם לכל אחת מהקואורדינטות שלו.

בהכללה, קוראים לפעמים בשם פרמטר לכל פונקציה <math>f: \Theta \to \mathbb{R}</math> ממרחב הפרמטרים למספרים הממשיים.

== דוגמאות ==
בקרב משפחות של התפלגויות עם פרמטרים ישנן ההתפלגויות הנורמליות, התפלגויות פואסון, התפלגויות בינומיות והתפלגויות מעריכיות. למשפחת ההתפלגויות הנורמליות יש שני פרמטרים: ממוצע ושונות: אם הם ידועים, ההתפלגות ידועה במדויק. לעומת זאת, למשפחת התפלגויות כי בריבוע יש פרמטר אחד בלבד – מספר דרגות החופש.

== שימושים ==
במצב אופייני בהסקה סטטיסטית, מניחים משפחת התפלגויות שמתארת את הנתונים, כאשר לא כל הפרמטרים ידועים. במקרה כזה, מוטל על הסטטיסטיקאים להסיק מה שהם יכולים על הפרמטר בהתבסס על תצפיות של משתנים מקריים שמתפלגים בהתאם להתפלגות הנדונה, או באופן יותר קונקרטי, בהתבסס על מדגם שנלקח מתוך האוכלוסייה שמעניינת אותנו.

במצבים אחרים, הפרמטרים יכולים להיקבע על ידי טבע פרוצדורת הדגימה שבה משתמשים או על ידי סוג הפרוצדורה הסטטיסטית המבוצעת (למשל, מספר דרגות החופש במבחן כי בריבוע של פירסון).

אפילו אם משפחת ההסתברויות אינה מצוינת, מדדים כמו ממוצע או שונות עדיין יכולים להיחשב כפרמטרים של התפלגות האוכלוסייה ממנה נלקח המדגם. פרוצדורות סטטיסטיות עדיין יכולות לנסות לבצע הסקות על פרמטרים כאלו של האוכלוסייה. לפרמטרים מהסוג הזה ניתנים שמות בהתאם לתפקידיהם, כגון:
* פרמטר מיקום
* פרמטר פיזור או פרמטר קנה מידה
* פרמטר צורה

כאשר להתפלגות יש תחום של קבוצה של אובייקטים שהם בעצמם התפלגויות, משתמשים במושג פרמטר ריכוז עבור מדדים שמראים כמה שונות יהיו התוצאות.

מדדים כגון מדדי הרגרסיה הם פרמטרים סטטיסטיים במובן הזה, משום שהם מדדים של התפלגויות מותנות שמתארות כיצד המשתנים התלויים קשורים למשתנים הבלתי-תלויים.

=== דוגמאות לשימושים ===
פרמטר לאוכלוסייה הוא כמו סטטיסטי למדגם. בנקודת זמן מסוימת, יכולים להיות מספר פרמטרים עבור אחוז המצביעים במדינה שלמה שמעדיפים מועמד מסוים. אך זה לא מעשי לשאול כל בוחר לפני מועד הבחירות לגבי העדפות המועמדים שלו, ולכן מדגם של בוחרים יתושאל, וסטטיסטי, אחוז הבוחרים הנשאלים שהעדיפו כל מועמד ייספר. לאחר מכן הסטטיסטי יבוא לידי שימוש כדי להגיע למסקנות לגבי הפרמטר שהוא ההעדפות של כל הבוחרים.

בדומה לכך, במספר של בדיקות של מוצרים, במקום לבדוק את כל המוצרים, רק מדגם של מוצרים נבדק, כדי לצבור סטטיסטיקות התומכות במסקנה שכל המוצרים עומדים בתקנים של עיצוב המוצר.

== ראו גם ==
* מודל (סטטיסטיקה)
* דיוק (סטטיסטיקה), פרמטר נוסף שלא ספציפי לשום התפלגות
* פרמטריזציה (דהיינו, קואורדינטות)

קטגוריה:סטטיסטיקה
קרל ברוקנר

קרל ברוקנר (בגרמנית: Karl Bruckner; 9 בינואר 1906 – 25 באוקטובר 1982) היה סופר ילדים אוסטרי.

==חייו==
נולד בפרוור של וינה, לאב שעסק בדפוס. עסק במכונאות רכב והתחיל לכתוב ספרים לנוער ב-1946. נפצע במלחמת העולם השנייה, שלאחריה סייר ברחבי העולם. בין יתר מסעותיו הגיע ליפן. מחויב לשלום, הבנה בינלאומית, וצדק חברתי, הפך לאחד הסופרים המובילים באוסטריה לצעירים.

==סדקו רוצה לחיות ==
ספרו המפורסם ביותר הוא 'סדקו רוצה לחיות'<ref></ref>, שנכתב בשנת 1961. הספר מתאר את מאבק החיים של הילדה סדקו ססקי תושבת העיר הירושימה. הסיפור מתנהל בשני מישורים מקבילים: תיאור מפורט ואמיתי של טיסתו של המפציץ האמריקני במסגרת משימת הטלת פצצת האטום על הירושימה – ומאבק החיים הנואש של סדקו הקטנה, שנפגעה מהקרינה הרדיואקטיבית הקטלנית של הפצצה. הספר תורגם לעברית על ידי ד"ר בצלאל וכסלר, ויצא לאור בהוצאת "מסדה" ב-1968. בנוסף לעברית תורגם הספר ל-22 שפות ויצא לאור ב-122 מדינות.

==ספרים נוספים==
* Giovanna und der Sumpf – 1954
* Die Strolche von Neapel – 1955
* The Golden Pharaoh – (תרגום לאנגלית 1959)
* Viva Mexico –1962
* Die Spatzenel – 2000

==פרסים==
<div class="mw-content-ltr">
*the City of Vienna Children's Book Prize - 1954 for Giovanna und der Sumpf
*Austrian Children's Book Prize - 1956 for Die Strolche von Neapel
*the City of Vienna Youth Book Prize - 1957 for Der goldene Pharao
*Austrian Children's Book Prize - 1961 for Sadako will leben 'The Day of the Bomb
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הירושימה
קטגוריה:סופרים אוסטרים
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1906
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1982
אורלי שחם (שחיינית)

אורלי שחם, שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה (1972) במשחים ל-100 מטר ול-200 מטר פרפר. 

== ביוגרפיה ==
שחם גדלה בקיבוץ שער העמקים והתאמנה בקבוצת הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי ואחר כך בקבוצת הפועל העמקים, בהדרכתם של המאמנים אהרון בונה ונח רם.

===1971===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1971 זכתה שחם במדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:18.0 דקות, אחרי שלומית ניר מהפועל איילת השחר (1:13.3 דקות) ודורית זלץ מברית מכבים עתיד (1:14.1 דקות).

===1972===
====אלופת ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף ספטמבר 1972 זכתה שחם בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:16.2 דקות, לפני חברתה לקבוצה רעיה צורף (1:16.8 דקות) ואיריס נאבל מהפועל אפיקים (1:18.4 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:53.4 דקות, לפני איריס נאבל (3:00.0 דקות) ורעיה צורף (3:03.0 דקות).

===1973===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בספטמבר 1973 זכתה שחם בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:15.1 דקות, אחרי רעיה צורף (1:13.5 דקות) ולפני רבקה ויינברג מברית מכבים עתיד (1:17.5 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:48.1 דקות, אחרי רעיה צורף (2:43.9 דקות) ולפני רבקה ויינברג (2:55.5 דקות).

===1974===
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר 1974 זכתה שחם בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:11.8 דקות, אחרי רעיה צורף (1:10.6 דקות) ולפני רבקה ויינברג (1:12.7 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:44.7 דקות, אחרי צורף שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:39.0 דקות ולפני ויינברג (2:47.1 דקות).

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות פרפר ישראליות
קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:שחייניות מעורב אישי ישראליות
קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:שער העמקים: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
פרנסיסקו דה אוסס

פרנסיסקו דה אוסס (בספרדית: Francisco de Hoces; מת ב-1526) היה ספן ספרדי, שהצטרף בשנת 1525 למשלחת לואאיסה (Expedición de García Jofre de Loaísa) אל איי התבלינים, כמפקד האונייה "סן לסמס" (San Lesmes).

בינואר 1526 הדפה סופה את "סן לסמס" דרומה, מן הפתח המזרחי של מצר מגלן אל קו רוחב 56° דרום, שם סבר צוות הספינה שהם רואים את קצה היבשה. המסקנה המקובלת מכך היא, שהאנשים ראו מים פתוחים לכיוון מערב הלאה מצוק יבשתי, שיכול היה להיות הקצה הדרום-מזרחי ביותר של ארץ האש (Cabo San Diego - כף סן דייגו) או של איסלה דה לוס אסטאדוס (Isla de los Estados, כף סן חואן - Cabo San Juan). בכל אחת מן האפשרויות, ראו כמשוער נתיב מים פתוחים, המקשר בין האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט דרומית לארץ האש, ומכאן שהקדימו את פרנסיס דרייק במסקנה לקיומו של נתיב מקשר כזה. זו הסיבה לכך שכמה היסטוריונים ספרדים, ארגנטינאים וצ'יליאנים טוענים, שמה שקרוי מעבר דרייק צריך להיקרא ים אוסס (Mar de Hoces).

אחרי שמשלחת לואאיסה הגיעה לבסוף אל האוקיינוס השקט דרך מצר מגלן, הפיצה עוד סופה את כל הצי ו"סן לסמס" נראתה בפעם האחרונה בסוף מאי 1526. אחריתה של "סן לסמס" הייתה נושא להשערות רבות, שהתבססו על אי-אילו עקבות אירופאים מן המאה ה-16, שנמצאו לאחר זמן במקומות שונים בסביבות האוקיינוס השקט. עדות אפשרית לכך שהספינה הגיעה אולי לאי חג המולד, לכל אחד מאיי הארכיפלג הפולינזי או אפילו לניו זילנד. בכל אחד ממקרים אלה מדובר על הנחיתה האירופאית הראשונה במשולש הפולינזי, אירוע המקדים את ההיסטוריה של אזור זה בכמה עשורים. הסופר האוסטרלי רוברט לנגדון (Robert Langdon) היה התומך הבולט ביותר בתאוריות אלה בספריו "The lost caravel" ו-"The lost caravel re-explored". לאחר מותו של רוברט לנגדון, שימשה התאוריה בסיס למותחן הקשר של גרג סקואן (Greg Scowen), "The Spanish Helmet", שפרנסיסקו דה אוסס הוא בין הדמויות העיקריות בו.

==לקריאה נוספת==
<div class="mw-content-ltr">
*Landín Carrasco, Amancio. España en el mar. Padrón de descubridores. Madrid: Editorial Naval 
*Oyarzun, Javier. Expediciones españolas al Estrecho de Magallanes y Tierra de Fuego. Madrid: Ediciones Cultura Hispánica .
*Langdon, Robert. The lost caravel re-explored. Canberra: Brolga Press 
*Scowen, Greg. The Spanish Helmet. Whare Rama Books 

</div>

קטגוריה:מגלי ארצות ספרדים
קטגוריה:ימאים ספרדים
קטגוריה:קצה הדרום
קטגוריה:ספרדים שנולדו במאה ה-16
קטגוריה:נפטרים ב-1526
ברלינגטון (ורמונט)

ברלינגטון (באנגלית: Burlington) היא העיר הגדולה ביותר במדינת ורמונט שבארצות הברית, ומשמשת גם כבירת מחוז שיטנדן של ורמונט. על פי מפקד אוכלוסין של שנת 2010, בעיר מתגוררים 42,417 תושבים. העיר מרוחקת כ-72 קילומטרים מגבול ארצות הברית-קנדה וכ-151 קילומטרים מהעיר מונטריאול. מפעל הגלידה המפורסמת בן אנד ג'ריס הוקם בעיר, ומטה החברה נמצא כיום בפרברי ברלינגטון.

ב-2015 הפכה ברלינגטון לעיר הראשונה בארצות הברית שמתבססת לחלוטין על אנרגיה מתחדשת.

==היסטוריה==
השטח שבו התפתחה העיר ברלינגטון ניתן כמענק בידי בנינג וונטוורת, המושל הבריטי של ניו המפשייר, ב-7 ביוני 1763 לעשרות אנשים בודדים שהגיעו מאזור ניו אינגלנד. בקיץ 1775 החלו מתיישבים להכין את השטח, ונבנו מספר בקתות בודדות במקום, אבל בה בעת פרצה מלחמת העצמאות האמריקאית, מה שגרר עיכוב של יישוב המקום עד לסיומה.

העיירה אורגנה מבחינה רשמית בשנת 1785. בקיץ 1813, במהלך מלחמת 1812, שנערכה בין ארצות הברית לבריטניה, הפגיזו הבריטים את המקום. מיקומה של העיירה על שפת אגם שמפליין סייעה לה לפתח נמל אשר שימש לכניסה ומסחר, במיוחד לאחר השלמתן של מספר תעלות המחברות את העיר למדינת ניו יורק ולקוויבק שבקנדה.

ברלינגטון נהפכה בחלוף השנים למרכז ייצור משמעותי והוכרזה כעיר בשנת 1865.

==השכלה==
בברלינגטון פועלים כ-9 בתי ספר במסגרת מערכת החינוך הציבורית של העיר. בנוסף, נמצאים בעיר כ-7 בתי ספר פרטיים. בעיר נמצאים מספר מוסדות השכלה ומחקר ויחסית לגודלה מתגוררים בה סטודנטים רבים, דבר אשר הוביל לכינוייה "קולג' טאון" (College town). בברלינגטון שוכנים האוניברסיטה הציבורית אוניברסיטת ורמונט, ברלינגטון קולג' ושמפליין קולג'.יש גם בית ספר יהודי הנקרא תמים אקאדעמי[tamimvt.org]

==ערים תאומות==
לעיר ברלינגטון 7 ערים תאומות:
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.BurlingtonVT.gov/ האתר של עיריית ברלינגטון - ורמונט]
* 

==הערות שוליים==

בניין עיריית ברלינגטון

*
קטגוריה:ורמונט: ערים
קטגוריה:גיי וילג'
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1783
נחושת דו-כלורית

מבנה גביש של נחושת כלורית
נחושת דו-כלורית היא תרכובת כימית של נחושת וכלור בעלת הנוסחה הכימית CuCl<sub>2</sub>
מלח זה, בצורתו היבשה הוא מוצק שצבעו חום בהיר הסופח באיטיות לחות מהאוויר עד לקבלת דיהידרט CuCl<sub>2</sub>•2H<sub>2</sub>O שצבעו ירוק-כחול.

==מבנה==
הנחושת נמצאת במרכז אוקטאדר מעוות בשל אפקט יאן טלר. גם בצורה הממויימת (CuCl<sub>2</sub>•2H<sub>2</sub>O) הנחושת בקואורדינציה אוקטאדרית, מוקפת בשתי מולקולות מים ו4 יונים מגשרים של כלוריד. התרכובת פרהמגנטית ונחושת כלורית הייתה החומר הראשון שנבדק בתהודה מגנטית אלקטרונית בשנת 1944.

==כימיה==
===תמיסה מיימית===
התמיסה המתקבלת מהמסת CuCl<sub>2</sub> במים מכילה מגוון קומפלקסים של נחושת והרכבה משתנה בהתאם לריכוז, הטמפרטורה ונוכחות יוני כלוריד נוספים על אלו שמקורם במוצק. צורונים אלו כוללים את היון הקומפלקסי <math>[Cu(H_2O)_6^+2</math> שצבעו כחול וקומפקסים המכילים יוני הליד מהצורה <math>[CuCl_{2+x}]^{x-}</math> שצבעם צהוב כמו <math>[CuCl_4]^{-2}</math> או אדום כמו <math>[CuCl_3]^-</math>
לכן תמיסת נחושת דו-כלורית יכולה לקבל כמה צבעים.
תמיסות CuCl2 בצבעים שונים: ירוק בריכוז גבוה של כלוריד (<sup>-</sup>Cl) וכחול בריכוז כלוריד נמוך
בהוספת בסיס לתמיסה שוקעת נחושת הידרוקסיד
*<math>CuCl_{2 (aq)} + 2NaOH\Rightarrow Cu(OH)_{(2 (s)} +2NaCl</math>

בהידרוליזה חלקית מתקבלת נחושת אוקסיכלוריד Cu2Cl(OH)<sub>3</sub>- חומר המשמש כקוטל פטריות בחקלאות.

===חמצון חיזור===
נחושת דו-כלורית היא מחמצן עדין ומגיבה עם כמה מתכות לקבלת נחושת מתכתית או נחושת חד ערכית
לקבלת נחושת חד ערכית מגיבים את החומר עם גפרית דו-חמצנית המשמשת כמחזר:
:<math>2 CuCl_2 + 2 H_2O + SO_2 \rarr 2 CuCl + H_2SO_4 + 2HCl</math>

בטמפרטורה של כ 1000°C נחושת דו-כלורית תתפרק ל CuCl ו גז כלור Cl<sub>2</sub>

==ייצור==
מפיקים נחושת דו-כלורית בתגובה של כלור עם נחושת בטמפרטורה של 300-400°C, התגובה אקסותרמית במיוחד.

<math>Cu + Cl _2 + 2 H_2O \rarr CuCl_2(H_2O)_2</math>

ניתן לייצר את החומר גם בתגובה של נחושת הידרוקסיד, אוקסיד או קרבונט עם חומצה הידרוכלורית, באלקטרוליזה של NaCl עם אלקטרודות נחושת מתקבל קצף ירוק-כחול אותו ניתן להפריד ולהפוך לנחושת דו-כלורית ממויימת, אך תהליך זה עלול לפלוט גז כלור רעיל ולכן השימוש בו נדיר.

==שימושים==
משתמשים בנחושת דו-כלורית בעיקר כזרז למשל בייצור אצטאלדהיד מאתן משתמשים בנחושת דו-כלורית יחד עם פלדיום כלורי PdCl<sub>2</sub> פלדיום כלורי מתחזר במהלך התגובה לפלדיום ותפקיד הנחושת הדו-כלורית לחמצן את המתכת שוב לפלדיום כלורי (תגובה 2). שחזור הנחושת הכלורית נעשה באמצעות חמצן האוויר (תגובה 3). התגובות המעורבות:

#
#
#
כך שהתהליך הכולל (סכום של הכפלת תגובות 1 ו 2 + תגובה 3):
:

נחושת כלורית משמשת כזרז גם בתהליך Deacon לייצור גז כלור מחומצה כלורית וחמצן
:

נחושת דו-כלורית משמשת גם כזרז בשלב הכלורינציה בייצור ויניל כלוריד ודוכלורואתאן.
בפירוטכניקה משמש החומר כצבען ירוק או כחול.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלורידים
קטגוריה:נחושת: תרכובות
נסג

בטופולוגיה אלגברית, נסג (Retract) של מרחב טופולוגי הוא תת-מרחב אליו אפשר לסגת מהמרחב כולו על ידי פונקציה רציפה. נסג עיוותי (Deformation retract) הוא, אינטואיטיבית, תת-מרחב אליו ניתן להשתנות (או להתעוות) מהמרחב כולו בצורה רציפה.

אחת השאלות הבסיסיות בטופולוגיה אלגברית היא אילו תתי מרחבים של מרחב טופולוגי הם נסג/נסג עיוותי שלו.

==הגדרה==

יהי <math>X</math> מרחב טופולוגי, ו-<math>A \subseteq X</math> תת-מרחב שלו. נאמר כי <math>A</math> הוא נסג של <math>X</math>, אם קיימת העתקה רציפה <math>r:X \rightarrow A</math> כך ש-<math>\forall a \in A:r(a)=a</math>. המיפוי <math>r</math> נקרא לעיתים נסיגה.

בשקילות, אם נסמן ב-<math>i_A</math> את העתקת ההכלה <math>i:A \rightarrow X, i(a)=a</math> יש לדרוש כי <math>r \circ i_A=id_A</math>, פונקציית הזהות על <math>A</math>.

<math>A</math> ייקרא נסג עיוותי (Deformation retract) אם קיימת הומוטופיה <math>H:X \times [0,1] \rightarrow X</math> כך ש-

<math>\forall x \in X: H(x,0)=x</math>

<math>\forall a \in A, t \in [0,1] : H(a,t)=a</math>

<math>\forall x \in X : H(x,1) \in A</math>

ההומוטפיה <math>H</math> נקראת לעיתים נסיגה עוויתית. במילים אחרות, <math>H</math> כזו היא הומוטופיה בין העתקת הזהות והעתקת נסיגה.

הערה: לעיתים בהגדרת נסג עיוותי מחלישים את הדרישה השנייה ל-<math>\forall a \in A : H(a,1)=a</math>, ואז להגדרה לעיל קוראים נסג עיוותי חזק. לאורך הערך נעסוק רק בנסג עיוותי חזק, וכאן הוא ייקרא פשוט נסג עיוותי.

==נסגים והחבורה היסודית==
קיים קשר הדוק בין נסגים לבין החבורה היסודית הראשונה של מרחב קשיר מסילתית <math>X</math> סביב (כל) נקודה <math>a</math>, אותה נסמן <math>{\pi}_{1}(X,a)</math>.

ראשית, אם <math>A \subseteq X</math> נסג ו-<math>i : A \rightarrow X</math> העתקת ההכלה, אז ההעתקה <math>{i}_{*}: {\pi}_{1}(A,a) \rightarrow {\pi}_{1}(X,a)</math>, הנתונה על ידי <math>{i}_{*}([\phi])=[i \circ \phi]</math> היא חד חד ערכית. יתרה מזאת, אם <math>A</math> נסג עיוותי, <math>{i}_{*}</math> איזומורפיזם חבורות. כלומר - למרחב טופולוגי ולנסג עיוותי שלו אותה חבורה יסודית.

טענות אלו עוזרות להראות למשל שתתי מרחבים מסוימים אינם מהווים נסג (ראו דוגמאות).

==דוגמאות==
* בקבוצה קמורה (עם הטופולוגיה הממשית סטנדרטית) כל תת-מרחב הוא נסג.
* כל נסג עיוותי הוא נסג.
* נסג של מרחב כוויץ הוא מרחב כוויץ.
* הספירה ה-<math>n</math> ממדית <math>S^n</math> במרחב <math>{ \mathbb{R} }^{n+1} - \{ \overline{0} \}</math> היא נסג עיוותי, על ידי ההעתקה <math>H(x,t)=\left((1-t)+{t\over \|x\|}\right) x</math>
* <math>S^1</math> איננו נסג של העיגול ה-2 ממדי <math>D</math>, לפי השיקול לעיל על החבורות היסודיות - כאן <math>{\pi}_{1}({S}^{1},1)= \mathbb{Z}</math>, אבל <math>{\pi}_{1}(D,1)=\{0\}</math>, ואין בין הראשונה לשנייה העתקה חד-חד-ערכית! מתוצאה זו ניתן להסיק בקלות את משפט נקודת השבת של בראואר.
* <math>S^1</math> נסג עיוותי של העיגול ה-2 ממדי בלי הראשית, <math>D-\{0\}</math>, ולכן יש להם אותה חבורה יסודית, כלומר <math>{\pi}_{1}(D-\{0\},1)= \mathbb{Z}</math>.
*השפה של טבעת מביוס איננה נסג של הטבעת.
* לכל <math>x \in S^1</math>, תת-המרחב <math>S^1 \times \{x\} \subseteq S^1 \times S^1</math> של הטורוס הוא נסג אך לא נסג עיוותי.

==ראו גם==
*הומוטופיה (טופולוגיה)

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:טופולוגיה אלגברית
מאצ'י טאווארה

מאצ'י טאווארה (ביפנית: 俵万智; 31 בדצמבר 1962) היא סופרת, מתרגמת ומשוררת יפנית עכשווית. פרסומה העיקרי הגיע עם חידושה את שירת הטנקה לקהל יפני צעיר.

==קורות חייה==
מאצ'י טאווארה נולדה במחוז אוסקה בשנת 1962, ובגיל 14 עברה למחוז פוקוי. בשנת 1981 סיימה את לימודיה בהתמחות בספרות יפנית באוניברסיטת וואסאדה שבטוקיו. תחת השפעתו של המשורר סאסקי יוקיצסונה החלה לכתוב שירי טנקה. עד שנת 1989 הייתה מורה בבית ספר תיכון במחוז קנגאווה.

==עבודתה==
מאצ'י טאווארה כתבה רצף של חמישים שירים, אוגוסט בוקר (八月 の 朝), שקיבל את פרס קאדוקאווה לשירי טנקה. בהמשך, היא שילבה אוסף שירים זה עם שירים נוספים שכתבה והוציאה את יום השנה לסלט (サ ラ ダ 記念 日) בשנת 1987. הוא הפך לרב מכר, שמכר מעל 2.6 מיליון עותקים, ותורגם, לעברית על ידי יעקב רז. מאצ'י טאוורה שולטת היטב במיומנות של שירי טנקה, וסוד הצלחתו של הספר הוא בשילוב שהוא יוצר בין סגנון השירה העתיק של יפן, הטנקה, לבין ההוויה העכשווית של אישה צעירה החיה בכרך ענק – טוקיו. באמצעות הצורה השירית העתיקה והשמרנית, של שירת הטנקה בת 31 ההברות, מצליחה מאצ'י טאווארה להעניק משמעות אינטימית, אישית, לשגרת החיים היומיומית, האנונימית, של חיי הכרך המתועשים בתחילת המאה העשרים-ואחת. היא משלבת נושאים יפניים מודרניים עם צורות קלאסיות פיוטיות ומבנים דקדוקיים של השירה היפנית המסורתית. שירתה נשמעת כמו חזרה לימים של תקופת נארה ובו בזמן הופכת את שירת הטנקה לנגישה לבני הנוער של יפן המודרנית.

בזכות אוסף זה זכתה בפרס של האגודה היפנית לשירה מודרנית.

בעבודות התרגום היא מתרגמת כתבים יפניים קלאסיים ליפנית מודרנית. בין הבולטים בתרגומיה – מאניושי (万葉集) בתרגום מילולי "אוסף עשרת אלפים העלים" ומעשיית טאקטורי (竹取物語) בתרגום מילולי "מעשיית חוטב הבמבוק".

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת ואסדה
קטגוריה:סופרות יפניות
קטגוריה:מתרגמות
קטגוריה:משוררות יפניות
קטגוריה:יפניות שנולדו ב-1962
קטגוריה:יפנים שנולדו ב-1962
טנקה

שיניצ'ירו האגיהארה בטקס הענקת הפרסים של תחרות הטנקה במייג'י קיננקן (Meiji Kinenkan).
טַנְקָה (יפנית 短歌) הוא שיר קצר של 31 הברות, הצורה השירית הנפוצה ביותר ביפן עד המאה ה-17.

==מאפיינים==
בשירה היפנית המסורתית אין חרוזים, והיא בנויה על מקצב. שירת הטנקה נכתבת בחמש שורות במבנה של 5, 7, 5, 7, ו-7 הברות. שירה זו התחבבה על היפנים והפכה במשך הזמן לצורה הסטנדרטית של שיר. השיר כולל בדרך כלל תיאור טבע, אירוע מסוים המביא להתפעמותו של הצופה, רמז למשהו מסתורי יותר וביטוי לירי מאופק – יסודות שהפכו אופייניים לשיר הקצר.

כדוגמה ניתן להציג שיר טנקה של אחת המשוררות הגדולות, אוֹנוֹ-נוֹ-קוֹמַאצִ'י (825? – 900?):
:思ひつつ寝ればや人の見えつらむ夢と知りせば覚めざらましを

בתרגום של בן עמי שילוני:

:אולי נרדמתי
:כאשר חשבתי עליו,
:כי ראיתיו מול עיני.
:לו ידעתי שזה חלום
:לא הייתי מתעוררת.

החלק הראשון הוא תיאור של מה שקרה: המשוררת נרדמה בעודה חושבת על אהובה, והאהוב הופיע בחלומה. החלק השני הוא התגובה הרגשית שלה אחרי שהתעוררה מהחלום והבינה שזה כל מה שזה היה – חלום.

==התפתחות==
בשנת 905 נאסף, על-פי הוראתו של הקיסר, קובץ של 1,111 שירי טנקה, שקיבל את השם קוקין ואקקשו (אוסף שירים יפניים וחדשים), או בקיצור: קוקינשו.
בשנת 1201 הקיסר גו-טובה, שפרש מכס המלוכה בגיל 18 והיה משורר ופטרון של האמנויות, הקים בקיוטו משרד לשירה. תפקיד המשרד היה לקבץ את מיטב השירים של זמנו, והקיסר לשעבר, השתתף בעצמו בתהליך הבחירה. בשנת 1205 פורסם הקובץ, שנקרא שין-קוקין-ואקה-שו (האוסף החדש של השירים היפניים הישנים והחדשים) או בקיצור שין-קוקינשו. הקובץ הכיל 1,981 שירי טנקה, כאשר שליש מן המשוררים בקובץ זה הן נשים.

==שירה שהתפתחה משירת טנקה==
בתקופת מורומאצ'י התפתחה שירת הטנקה לז'אנר של שירים מקושרים – רנגה. בתקופת טוקוגאווה התפתחה משירת הטנקה שירת ההאיקו, שיר קצרצר בן 17 הברות, שקיצץ את שתי שורותיו האחרונות של שיר הטנקה.

==לקריאה נוספת==
* "יום השנה לסלט", מאצ'י טאווארה, בתרגום יעקב רז (שירי טנקה מודרניים של משוררת יפנית צעירה בת זמננו)
* [https://ireadjapan.wordpress.com/tag/טנקה יפן מונוגטארי, יפן בספרות וספרות ביפן]

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירה
קטגוריה:טכניקות ספרותיות
קטגוריה:פונולוגיה
קטגוריה:יפן: תרבות
זוהר (אלבום)

זוהר הוא אלבום הסולו השני של קרולינה, אשר יצא בפברואר 2012 ובו שיתפה פעולה עם אורי כנרות מלהקת בום פם ועם אופיר קותיאל (Kutiman).

האלבום משלב מוזיקה מזרחית-ים תיכונית עם עיבודים אלקטרוניים. האלבום הושפע משירי זוהר ארגוב ומהמוזיקה הערבית. קרולינה כתבה והלחינה את רוב שירי האלבום בשיתוף עם אורי כנרות מלהקת בום פם, אשר אחראי גם לעיבודים ולהפקה המוזיקלית. רבים משירי האלבום הפכו ללהיטים, ובהם "אל תאחר", "משגע אותי" ו"Save Me From Myself". כמו כן כלולה באלבום גרסתה של קרולינה לשירם של לאה גולדברג ודני ליטני "ולא היה בינינו אלא זוהר". מתוך האלבום יצאו לרדיו הסינגלים "מול הים" ו"אל תאחר".

==רשימת השירים==

==שותפים באלבום==
* קרולינה - שירה, מילים, לחנים, גיטרה קלאסית וכלי הקשה
* אורי כנרות - הפקה מוזיקלית, מילים, לחנים, עיבוד, גיטרות, סאז
* אופיר קותיאל - תופים, כלי הקשה, טמבורין, קלידים ופסנתר
* שחם אוחנה - באס, כלי הקשה, קולות ליווי
* אורן צור - כינור וויולה
* עוזי פיינרמן - מנדולינה
* תבור בן דוד - סיטאר ב"לא היה בינינו אלא זוהר"

== נגן נגנה – גרסאות כיסוי וגילוי ==

בשנת 2013 יצאה מהדורה מחודשת שכללה גם מיני-אלבום בשם "נגן נגנה - גרסאות כיסוי וגילוי" שהפיקו סאבו וקותימן. באלבום נכללו ארבע גרסאות כיסוי בהם "Black Dog" של לד זפלין בשיתוף בום פם וגרסה של קרולינה ל"צל עץ תמר", שהתפרסם בביצועו של זוהר ארגוב. במרץ 2013 יצר "שימי סוניק" (מיכאל אמת) מההרכב סוליקו, גרסת פאנק אלקטרונית לשיר "צל עץ תמר".

השיר "צל עץ תמר" הגיע במצעד השנתי תשע"ג (2013) למקום 16 ובמצעד השבועי למקום השלישי.

===רשימת השירים===

==קישורים חיצוניים==

*
* [http://karolina.bandcamp.com/track/karolina-shadow-of-the-palm-tree האזנה ל"צל עץ תמר" באתר BandCamp]
* 
* 
* [http://karolina.bandcamp.com/track/karolina-shadow-of-the-palm-tree-shimi-sonic-heartbreak-mix האזנה ל"צל עץ תמר (Shimi Sonic Heartbreak Mix)" באתר BandCamp]
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2012
קטגוריה:מיני-אלבומים מ-2013
קטגוריה:אלבומי קרולינה
קטגוריה:אלבומים בעברית
קטגוריה:מיני-אלבומים בעברית
קטגוריה:אלבומי חברת הליקון
מוכרחים להמשיך לנגן

"מוכרחים להמשיך לנגן" הוא פזמון שכתב עודד פלדמן בשנת 1974, הלחין יאיר רוזנבלום וביצעה להקת חיל האוויר.
== יצירת השיר ==
קברו של בני פלד, בבית הקברות הצבאי קריית שאול
ב-6 ביוני 1974, חודשים אחדים לאחר מלחמת יום הכיפורים, נערכה בבסיס רמת דוד מסיבה לכבוד טייסי חיל האוויר שחזרו מהשבי בסוריה. מפקד חיל האוויר, האלוף בני פלד, נשא דברים במסיבה, ובהתייחסו לאבדות הכבדות של החיל במלחמה, אמר שחרף המחיר הכבד המשיך החיל בביצוע משימותיו, משום ש"את המנגינה הזו אי אפשר להפסיק, מוכרחים להמשיך לנגן". סא"ל עודד פלדמן, ראש ענף תרבות וחינוך בחיל האוויר, לקח מטפורה זו כבסיס לשירו "מוכרחים להמשיך לנגן", שהולחן בידי יאיר רוזנבלום וביצעה להקת חיל האוויר.

קצין החינוך ערך את דבריו של פלד למבנה שירי. פלד הזכיר בדבריו שמות קוד של מטוסים שנפלו "שניים במבנה חרדל הלך, ארבע במבנה אגוז, הלך..." והוא גם דיבר על ההשוואה בין הפעילות הקרבית לנגינה של תזמורת, שלפעמים מנגנת על פי תוכנית, ולפעמים מאלתרת.

הפזמון החוזר של השיר שמתבסס על דבריו:

==בעקבות השיר==
הביטוי "את המנגינה הזו אי אפשר להפסיק" הפך למטבע לשון.

המילים "את המנגינה הזאת אי אפשר להפסיק, מוכרחים להמשיך לנגן" נכתבו על מצבתו של בני פלד בבית הקברות הצבאי קריית שאול.

בשנת 2023 יצא לאור ספרו של יצחק שטייגמן, "מוכרחים להמשיך לנגן - חיל האוויר הישראלי במלחמת יום הכיפורים".

==מיקומי שיא==

==לקריאה נוספת==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* – ביצוע של השיר, החל מהדקה ה-114

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 1974
קטגוריה:שירי להקות חיל האוויר
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יאיר רוזנבלום
קטגוריה:שירי מלחמת יום הכיפורים
קטגוריה:ניבים וביטויים ישראליים
תפוס ת'יהודי

תפוס ת'יהודי הוא סיפור מסעו של העיתונאי טוביה טננבום בישראל וברשות הפלסטינית במספר חודשים בשנים 2013–2014. הספר עוסק באנטישמיות החדשה, בהסתה, בדה-לגיטימציה ובשנאה נגד ישראל בקרב הפלסטינים, ארגוני שמאל רדיקלי (כולל ארגוני שמאל רדיקלי בישראל) וארגוני זכויות אדם אירופאיים וישראליים. הספר מבוסס על תחקיר שערך טננבום, בו הציג את עצמו כעיתונאי גרמני (מבלי לספר על מוצאו היהודי-ישראלי) האוהד את העמדה הפלסטינית, כשביקר בישראל ובשטחים בסיורים מטעם אותם ארגונים. חלק מהמפגשים תועדו במצלמת וידאו. בין היתר חשף טננבום בספר שתחקירן "בצלם" (עאטף אבו א-רוב) הוא מכחיש שואה. לדברי טננבום, ארגונים בינלאומיים ומקומיים רבים בישראל ובשטחים אינם פועלים מתוך דאגה לזכויותיהם של הפלסטינים אלא מתוך דחפים אנטי–יהודיים מובהקים.

==ראו גם==
* האנטישמיות החדשה
* אני ישן בחדרו של היטלר

==קישורים חיצוניים==
* [https://web.archive.org/web/20141220202448/http://www.catchthejew.co.il/ אתר האינטרנט של הספר]
* [http://www.nrg.co.il/online/1/ART2/617/629.html אלונה קמחי: להרוג כותב הספר "תפוס ת'יהודי", nrg, 4 בספטמבר 2014]
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ספרי עיון
קטגוריה:ספרי 2014
קטגוריה:יומני מסעות
קטגוריה:ספרי הוצאת סלע מאיר
הילסבורו

הילסבורו (באנגלית: Hillsborough) היא בירת מחוז קוריקו ופטי מרטיניק והישוב הגדול ביותר באי קוריקו שבגרנדה.

ב-1796 יצאה ממפרץ הילסבורו ההתקפה הימית כנגד הספרדים בפיקודו של סר רלף אברקרומבי. 
בעיירה פועל מוזיאון קוריקו השוכן במנפטת כותנה שלעבר. מערכת החינוך במקום כוללת 5 בתי ספר ממשלתיים. הנמל המקומי הוא הנמל הראשי של האי. ממנו יוצאים גם שירותי מעבורות המקשרות בין האי לבין איים סמוכים. כמו כן פועל במקום שדה התעופה של האי.

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרנדה: ערים
חנוך בן משה

רבנו חנוך בן משה (נפטר בכ"ג בתשרי ד'תשע"ה או ד'תשפ"ה, 18 בספטמבר 1014 או 29 בספטמבר 1024) היה ראש ישיבת קורדובה במפנה המאות ה-10 וה-11, ומנהיג יהדות ספרד באותה תקופה. 

לפי רבי אברהם אבן דאוד, ב"ספר הקבלה", היו רבנו חנוך בן משה ואביו רבנו משה בן חנוך, בין ארבעת השבויים (האב - ממניין השבויים, והבן שבוי יחד איתו), שתרמו משמעותית ללימוד התורה בקרב הקהילות היהודיות בספרד ובצפון אפריקה.

==ביוגרפיה==
נולד באיטליה והיגר (או הוגלה) לספרד. נישא בקורדובה לבת משפחת פליאג, משפחת נכבדים עירונית שאחד מבניה נישא בהמשך לבתו. לאחר פטירת אביו רבנו משה בן חנוך, התמנה במקומו לראש ישיבת קורדובה. הוא זכה לחסותו של חסדאי אבן שפרוט המקורב לחצר המלוכה הספרדית; אך לאחר פטירתו, קם אחד מתלמידי אביו שהיה מוכר כחכם מופלג, רב יוסף בן יצחק בן שטנאת בן אביתור, וערער על הכתרתו לראשות הישיבה המקומית, כי לדבריו הייתה לו זכות קדימה למשרה זו בשל היותו יליד קורדובה. בשלב מסוים של המחלוקת נידה רבנו חנוך את בן אביתור, הוא עזב את העיר ולאחר נדודים התיישב בדמשק. בסוף ימיו השלים הרב יוסף בן אביתור עם רבנו חנוך, ולמרות שנקרתה לידיו הזדמנות להדיחו ממשרתו ולשמש בעצמו כראש ישיבת קורדובה, ויתר עליה ושלח לתומכיו מבני העיר מכתב תמיכה ברבנו חנוך, הוא נשאר בדמשק ונפטר בה.

פרטים נוספים על חיי חנוך בן משה התבררו מתוך קטעי מכתבים שנמצאו בגניזה הקהירית. בגניזה זו נמצאו גם תשובות הלכתיות שלו שהתפרסמו באסופות שונות שפורסמו מכתבי הגניזה. שמחה אסף סבור כי יחסיו עם רב שרירא גאון היו מתוחים בסוף ימיו של האחרון, ולכן לא הזדרז רב שרירא לענות למכתביו של רבנו חנוך.

לפי המסופר בספר הקבלה, נהרג רבנו חנוך בן משה בתאונה, בעת שעמד יחד עם נכבדי הקהל על הבימה בבית הכנסת בשמחת תורה, כאשר נקרא לעלות לתורה כ"חתן תורה"; בשל העומס הרב ולחץ הקהל על הבימה, קרסה בימת העץ והוא נפצע, ונפטר מפצעיו לאחר מספר ימים.

==חידושיו בהלכה ובמנהג==

לרבנו חנוך מיוחסת התקנה שאין לומר תחנון בערבי החגים: פסח, שבועות וסוכות; לא בשחרית ולא במנחה.

מחלוקת קיימת בינו לבין רב האי גאון באשר למנהג לברך על כוס יין בעת טקס ברית מילה. לדברי רב האי גאון גם בימי צום מברכים על הכוס למרות שלא ניתן לשתות ממנה; למצער, נהוג לתת מן היין מעט לפיו של הרך הנימול. רב האי גאון מנמק את דינו בכך שהמנהג התקבע בקרב הציבור ואין לשנותו. אך לדעת רבנו חנוך בן משה, אם אין במקום מי שיכול לשתות את הכוס, כגון אישה יולדת מיד לאחר הלידה שאינה צריכה לצום, אין לברך על הכוס. לדעתו הצטרפו רבנים נוספים מן הראשונים..

כמה מתשובותיו נכללו בקובץ תשובות גאוני מזרח ומערב על ידי יואל מילר, ה'תרמ"ח.

==מתלמידיו==
* רבי שמואל הנגיד
* רבי יצחק בן ראובן אלברצלוני, בן דורו של הרי"ף.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשוני ספרד
קטגוריה:דור הביניים בין הגאונים לראשונים
קטגוריה:ילידי 950
קטגוריה:נפטרים ב-1024
גיירמו מרטינס (סופר)

גיירמו מרטינס (בספרדית: Guillermo Martínez; נולד ב-29 ביולי 1962) הוא סופר ארגנטינאי.

== חייו ==
גיירמו מרטינס נולד בבאיה בלנקה שבארגנטינה. בשנת 1992 קיבל תואר דוקטור בלוגיקה מתמטית מאוניברסיטת בואנוס איירס, ולאחר מכן שהה שנתיים בפוסט דוקטורט במכון למתמטיקה של אוניברסיטת אוקספורד. 

בשנת 2002 השתתף בתוכנית הכתיבה הבינלאומית של אוניברסיטת איווה.

פרסם רומנים, סיפורים קצרים וספרי מסות. הרומן המצליח ביותר שלו הוא "רציחות נוסח אוקספורד", שיצא לאור בשנת 2003. הספר זיכה את מרטינס בפרס פלנטה, תורגם לשפות אחדות, ובשנת 2008 עובד לסרט הקולנוע "רציחות באוקספורד".

==ספריו==
* Acerca de Roderer (1993) - רומן.
* La mujer del maestro (1998) - רומן.
* Infierno grande (1989) - סיפורים קצרים.
* Crímenes imperceptibles (2003) - רומן. עברית: רציחות נוסח אוקספורד, הוצאת עם עובד, 2007.
* Borges y la matemática (2003) - מסות.
* La fórmula de la inmortalidad (2005) - מסות
* La muerte lenta de Luciana B. (2007) - רומן. עברית: מותה האטי של לוסיאנה ב', הוצאת עם עובד, 2014.
* Gödel para todos (2009). - מסות.
* Yo también tuve una novia bisexual (2011) - רומן.
* Una felicidad repulsiva (2013) - סיפורים קצרים. ספר זה זיכה את מרטינס בפרס לסיפור הקצר על שם גבריאל גרסיה מארקס
* Los crímenes de Alicia2019 - רומן. עברית: רציחות נוסח אליס, הוצאת עם עובד, 2024.
* La última vez2022 - רומן.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.guillermomartinezweb.blogspot.co.il/ הבלוג של גיירמו מרטינס]

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ארגנטינאים
קטגוריה:מתמטיקאים ארגנטינאים
קטגוריה:ארגנטינאים שנולדו ב-1962
גוייב

גוייב (בצרפתית: Gouyave) היא בירת מחוז סנט ג'ון שבגרנדה. העיירה היא היישוב הגדול ביותר במחוז והיא שוכנת על החוף המערבי של גרנדה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרנדה: ערים
גרנוויל

גרנוויל (באנגלית: Grenville; ידועה גם בשמה הצרפתי לשעבר, לה ביי (מצרפתית: La Baye)) היא בירת מחוז סנט אנדרו שבמדינת גרנדה. זהו היישוב השני בגודלו במדינה לאחר בירתה, סנט ג'ורג'ס. גרנוויל שוכנת על מפרץ הנושא את שמה במרכזו של החוף המזרחי של מדינת האי. העיירה מהווה את מרכז הפעילות הכלכלית של חלק זה של האי, כולל פעילות ייצוא חקלאי ענפה. המפעל הגדול באי לעיבוד אגוז המוסקט פועל בגרנוויל.

העיירה נקראת על שמו של ג'ורג' גרנוויל, ראש ממשלת בריטניה בין השנים 1763-1765.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:גרנדה: ערים
חיישן מרחק סיבובי

חיישן מרחק סיבובי הוא חיישן שתפקידו למדוד תנועה סיבובית. תפוקת החיישן היא זרם חילופין אשר פרופורציוני (יחסי) לתזוזה הזוויתית של הציר אליו הוא מותקן. עקרון הפעולה של החיישן מבוסס על סיבוב של רוטור עשוי ברזל, המותקן על הציר שאת זוויתו מעוניינים למדוד, בתוך סטטור נייח עשוי פלב"מ, המכיל סליל ראשי ושני סלילים משניים. דרך הסליל הראשי מוזרם זרם חילופין הגורם ליצירת שדה מגנטי בין הרוטור לסטטור. הסליל הראשי מצומד אלקטרומגנטית לשני הסלילים המשניים, כך שסיבוב הרוטור יוצר שינויים בשדה המגנטי. שינויים אלו יוצרים מתחים חשמליים על הסלילים המשניים. זווית הציר שהסתובב היא יחסית להפרש המתחים.

==אופן פעולה של חיישן מרחק סיבובי== 
חיישן מרחק סיבובי מאפיינים של חיישן מרחק סיבובי

המתחים של הסלילים המשניים, <math>V_1</math> ו <math>V_2</math>, משתנים באופן ליניארי ביחס לזווית ציר של הרוטור θ על פי הקשר הבא:

:<math>\theta\ = G \cdot\ \left( \frac{V_1 - V_2}{V_1 + V_2} \right)</math>

כאן <math>G</math> מייצג את ההגבר (רגישות)

באמצעות שינוי נושא הנוסחא ניתן לרשום:

:<math>V_2 = V_1 \pm \ G \cdot\ \theta\ </math>

הפרש המתחים <math>V_1 - V_2</math> ליניארי ביחס לזווית הציר וניתן לרשום:

:<math> \Delta\ V = 2 \cdot\ G \cdot\ \theta\ </math>

סכום המתחים קבוע:

:<math>C= \sum\ V = 2 \cdot\ V_0</math>

==ראו גם==
*חיישן מרחק ליניארי 
*מקודד

==קישורים חיצוניים==
*[http://robot-and-machines-design.com/en/Articles/Electronics/319-How-To-Choose-A-Sensor.html בחירת חיישן- איך בוחרים חיישן]

==הערות שוליים==

קטגוריה:מדידה
יוחנן ביין

יוחנן ביין (1929 - 5 בדצמבר 2016) היה דיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל באומות המאוחדות וכסמנכ"ל משרד החוץ.

==ביוגרפיה==
יוחנן (לפנים הנס<ref name=":0"></ref>) ביין נולד בגרמניה, בנם של ההיסטוריון אלכסנדר ביין ובטי ביין. עלה עם הוריו וחמישה אחיו לארץ ישראל ב-16 באוקטובר 1933<ref name=":0" />. למד בגימנסיה העברית רחביה ושירת במשטרת היישובים העבריים. במלחמת העצמאות היה לוחם בחטיבת גולני. לאחר שחרורו סיים תואר ראשון בכלכלה וביחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים. עבד במשרד החוץ, שירת במגוון נציגויות של ישראל ברחבי העולם, בין השאר בטנזניה, זנזיבר, מערב גרמניה ופינלנד. כיהן כשגריר ישראל ברפובליקה הדומיניקנית, כשגריר ישראל בג'מייקה ומנהל המחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי. היה סגן ראש המשלחת הישראלית לאומות המאוחדות ובשנים 1988 עד 1990 כיהן כשגריר ישראל באו"ם. כמו כן כיהן כסמנכ"ל משרד החוץ לנושא ארגונים בינלאומיים. 

לאחר פרישתו ממשרד החוץ כיהן כסגן יו"ר יד ושם במשך חמש שנים ולאחר מכן כדירקטור בחברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה. הוא היה חבר במפלגת מרצ והוצב ברשימתה בבחירות לכנסת השש עשרה, בבחירות לכנסת השבע עשרה ובבחירות לכנסת השמונה עשרה. 

היה נשוי למאירה ביין, שהייתה שדרנית רדיו וכתבה תסכיתים לרדיו ותסריטים לטלוויזיה. בתם היא המורה למשחק והשחקנית ליאת ביין.

נפטר ב-5 בדצמבר 2016.

==קישורים חיצוניים==
* [http://meretz.org.il/0011451/ יוחנן ביין] באתר מרצ
*

==הערות שוליים==

קטגוריה:שגרירי ישראל באו"ם
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:אנשי משטרת היישובים העבריים
קטגוריה:פעילי מרצ
קטגוריה:יד ושם: אישים
קטגוריה:רסקו: אישים
קטגוריה:ישראלים ילידי גרמניה
קטגוריה:בוגרי גימנסיה רחביה
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית הקברות ירקון
קטגוריה:שגרירי ישראל ברפובליקה הדומיניקנית
קטגוריה:ג'מייקה: יחסי חוץ
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016
פורטסמות' (דומיניקה)

פורטסמות (באנגלית: Portsmouth) היא בירת מחוז סנט ג'ון שבדומיניקה. זוהי העיר השנייה בגודלה במדינה לאחר הבירה, רוזו. היא שוכנת על גדות נהר אינדיאן על חופו הצפון-מערבי של האי. מצפון לעיר משתרע חצי אי שעליו נמצא הפארק הלאומי קבריטס (Cabrits). לעיר יש נמל ים משלה.

פורטסמות' הייתה בירתה של דומיניקה עד לשנת 1760. לאחר שהתפרצה בה מחלת המלריה, הועברה הבירה לרוזו.

ליד העיר שוכן הקמפוס של בית הספר לרפואה של אוניברסיטת רוס, בו לומדים מעל אלף סטודנטים מארצות הברית וקנדה. מוסד זה מהווה מקור הכנסה חשוב לעיר. קיימות תוכניות תרבות לפיתוח התיירות והכלכלה במקום. ממשלת יפן מממנת את הקמתו של מפעל לעיבוד דגים בפורטסמות'.

==קישורים חיצוניים==

* [http://travel.domnik.net/img-en/07dm-dominica/11/ תמונות מפורטסמות']

==הערות שוליים==

קטגוריה:דומיניקה: ערים
קטגוריה:ערי חוף
קטגוריה:אמריקה הצפונית: ערי בירה לשעבר
עובדיה סופר

עובדיה סופר (נולד ב-1934) הוא דיפלומט ישראלי, כיהן כשגריר ישראל בצרפת. 

סופר עלה לישראל מעיראק. עבד בשנים 1954 עד 1960 במשרד מבקר המדינה. שירת במשרד החוץ במגוון תפקידים, שימש המזכיר הראשון בבנגי בירת הרפובליקה המרכז-אפריקאית, ב-1969 מונה לשגריר ישראל בצ'אד. ב-1971 מונה לחבר במשלחת הישראלית לאומות המאוחדות ושימש ראש המשלחת לענייני אפריקה. ב-1978 מונה למנהל המחלקה לארגונים בינלאומיים, באוקטובר 1981 מונה לשגריר ישראל למוסדות האו"ם בז'נבה ובאוקטובר 1983 מונה לשגריר ישראל בצרפת תפקיד בו כיהן עד 1992. 

סופר הוא בוגר תואר ראשון במדע המדינה ובוגר הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים, הוסמך כעורך דין, בעל תואר שני מהאוניברסיטה העברית ודוקטור ליחסים בינלאומיים מאוניברסיטת העיר ניו יורק.

==לקריאה נוספת==
*עובדיה סופר, שליחות במלכוד: סיפורו של שגריר ישראל בצרפת, הוצאת משכל, 1998

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:שגרירי ישראל בצ'אד
קטגוריה:שגרירי ישראל בצרפת
קטגוריה:עובדי משרד החוץ
קטגוריה:שגרירי ישראל במוסדות האו"ם
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: משפטים
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת העיר ניו יורק
קטגוריה:ישראלים ילידי עיראק
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
דוד גודבלט

דוד מרדכי גודבלט (20 בדצמבר 1942 – 25 בספטמבר 2019) היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, וראש הקתדרה ללימודי היהדות באוניברסיטה.

==ביוגרפיה==
נולד בפילדלפיה. בשנת 1963 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת הרווארד, בשנת 1966 קיבל הסמכה לרבנות מבית המדרש לרבנים באמריקה. בשנת 1972 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת בראון.

למעלה מעשור לימד היסטוריה יהודית באוניברסיטת חיפה, וכיהן כפרופסור להיסטוריה יהודית באוניברסיטת מרילנד. 

מאז 1998 שימש פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו.

גודבלט היה נשוי ואב לשלושה ילדים. ב-23 בספטמבר 2019 נפגע גודבלט בתאונת משאית ונפטר כעבור יומיים.

==מחקריו==
פרופסור גודבלט חקר את ההיסטוריה של העם היהודי, יהדות והמזרח התיכון במילניום שקדם לעליית האסלאם. בספריו חקר את ה"מסורת הפוליטית היהודית" בעת העתיקה, וגילה שלאומיות יהודית הייתה קיימת כבר בתקופת בית שני.

==ספרים שכתב==
<div class="mw-content-ltr">
* The Monarchic Principle: Studies in Jewish Self-government in Antiquity
* Rabbinic Instruction in Sasanian Babylonia and The Monarchic Principle: Studies in Jewish Self-government in Antiquity.
* Elements of Ancient Jewish Nationalism
</div>

===מאמרים נבחרים=== 
* 

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.legacy.com/obituaries/sandiegouniontribune/obituary.aspx?n=david-m-goodblatt&pid=194086320 הספד לזכרו] 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חוקרי תולדות עם ישראל
קטגוריה:חוקרי תקופת הבית השני
קטגוריה:חוקרי תקופת המשנה והתלמוד
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:בעלי תואר דוקטור מאוניברסיטת בראון
קטגוריה:סגל אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
קטגוריה:סגל אוניברסיטת חיפה: תולדות ישראל
קטגוריה:הרוגי תאונות דרכים בארצות הברית
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1942
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2019
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2019
Bada (מערכת הפעלה)

הלוגו הישן של באדה
באדה (Bada) היא מערכת הפעלה לסמארטפונים בסיסיים של סמסונג. היא נמצאת על סדרת הטלפונים Wave (וויב) של סמסונג שהוכרזה ב-2010 (תחילה עם ה-Wave, אחר כך ה-Samsung Wave II S8530 ב-2011, דגמים קטנים וה-wave 3).

סדרת ה-Wave ומערכת ההפעלה באדה הפסיקו להתפתח וסדרת ה-Wave נעצרה במכשיר ה-Wave 3 בשנת 2011 ובגרסה 2.0 של באדה.

סמסונג הודיעה כי תשלב את באדה עם מערכת ההפעלה החדשה שלה -Tizen.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:מערכות הפעלה
קטגוריה:מוצרי סמסונג
תמר ריפקינד

תמר ריפקינד (נולדה בשנת 1957), שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה.

== ביוגרפיה ==
ריפקינד נולד וגדלה בקיבוץ כפר הנשיא והתאמנה בקבוצת השחייה של הפועל כפר הנשיא בהדרכת אדי נמינוב.

===1970===
====אלופת ישראל====
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1970 זכתה ריפקינד ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:34.2 דקות, לפני מלכה קובץ מהפועל קריית טבעון (10:57.5 דקות) וענת וייס מברית מכבים עתיד (11:29.0 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:24.6 דקות, אחרי דורית זלץ מברית מכבים עתיד (2:23.8 דקות) ולפני ענת וייס (2:32.7 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:03.5 דקות, אחרי דורית זלץ (5:03.1 דקות) ולפני ענת וייס (5:18.7 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.8 דקות, אחרי זלץ (1:05.7 דקות) ווייס (1:07.9 דקות).

שבוע לאחר מכן, ניצחה ריפקינד בין הנשים וסיימה במקום השביעי הכללי בצליחת הכנרת התחרותית ה-11 בתוצאה של 2:30.07 שעות, לפני מנצחת הצליחה ה-10 דורית זלץ (2:40.06 שעות) ושלומית יעקובי מהפועל תל אביב (2:49.23 שעות).

===1971===
====כינוס הפועל====
בתחרויות השחייה של כינוס הפועל התשיעי שנערכו במאי 1971 זכתה ריפקינד במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 10:44.4 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:17.1 דקות. 

בתחרות בינלאומית לנוער שנערכה בדרמשטט גרמניה ביולי אותה שנה זכתה ריפקינד במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי לגילאי 16 בתוצאה של 5:03.1 דקות. הייתה זו מדליית הזהב היחידה ששחיני הנוער של ישראל זכו בה.

בתחרות "שבע האומות" שנערכה ברמת גן באוגוסט אותה שנה סיימה ריפקינד במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:02.2 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר אותה שנה זכתה ריפקינד בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:32.9 דקות, אחרי דורית זלץ (2:21.7 דקות) ואילת יוטבת מהפועל העמקים (2:30.3 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:09.6 דקות, אחרי זלץ (5:01.4 דקות) ויוטבת (5:09.3 דקות).

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחייניות חופשי ישראליות
קטגוריה:אלופות ישראל בשחייה
קטגוריה:כפר הנשיא: אישים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1957
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1957
סראוואק

סראוואק (במלאית: Sarawak, מבוטא סראווא) היא מדינה במלזיה. סראוואק נמצאת בחלקה המזרחי של מלזיה, על האי בורנאו. היא גובלת במדינה המלזית סבה במזרח, באינדונזיה בדרום, בים סין הדרומי בצפון וכן היא מקיפה את שני החלקים של ברוניי מדרום, ממזרח וממערב להם. סראוואק משתרעת על שטח של 124,450 קילומטרים רבועים, מה שהופך אותה לגדולה ביותר מבחינת שטח במלזיה. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא קוצ'ינג.

==היסטוריה==
האזור של סראוואק נשלט על ידי האימפריה הברוניית עד המאה ה-19. חלק מהאזור הושכר לפורטוגל כבר במאה ה-16, אך לא הוקמו בו התיישבויות שלהם.

בזמן שהשלטון של אנשי ברוניי בסראוואק החל להתערער בסביבות 1839 הגיע אליו ההרפתקן הבריטי ג'יימס ברוק. לאחר מספר שכנועים שלהם הוא הסכים לעזור להם להשליט בסראוואק סדר ב-1841. כאות הוקרה לפעולותיו הסולטאן של ברוניי העניק לו את סראוואק שהפכה להיות ממלכת סראוואק העצמאית וברוק הוכרז כראג'ה של הממלכה ב-1842. ברוק ייסד בכך את שושלת הראג'ות הלבנים ושלט עד מותו ב-1868. לאחר מותו השלטון הועבר לאחיין שלו צ'ארלס ברוק.

ב-1888 צ'ארלס הפך את הממלכה למדינת חסות של בריטניה, אך הראג'ות הלבנים המשיכו לשלוט בה.

ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, כוחות האימפריה היפנית כבשו את סראוואק והיא שוחררה על ידי בעלות הברית ב-1945. כשנה לאחר המלחמה, ב-1946, הבריטים שכנעו את הראג'ה צ'ארלס ויינר ברוק (Charles Vyner Brooke) לוותר על זכויותיו ולהעביר את השלטון בסראוואק ישירות אליהם. בעקבות כך הוקמה מושבת הכתר של סראוואק.

ב-22 ביולי 1963 סראוואק קיבלה עצמאות מבריטניה. תוך זמן קצר סראוואק ביחד עם מושבת הכתר של צפון בורנאו, סינגפור ופדרציית מלאיה התאחדו לתוך פדרציית מלזיה. בשטחי סראוואק הוקמה מדינת סראוואק.

== כלכלה ==
כלכלת סראוואק מסתמכת בעיקר על ייצוא משאבים שמופקים בה, כמו נפט, גז טבעי נוזלי ועץ. גם התיירות מהווה חלק חשוב בכלכלה המקומית, כשהאתרי התיירות המרכזיים הם העיר קוצ'ינג והפארק הלאומי גונונג מולו.

== תרבות ==
למטבח הסראוואקי שנחשב חלק מהמטבח המלזי), יש מאפיינים משלו, ומאכלים המזוהים איתו, כגון העוגה קק לאפיס סראוואק.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

קטגוריה:מלזיה: מדינות
קטגוריה:בורנאו
אגם קארון

אגם קָארוּן (בערבית: بحيرة قارون), הוא אגם קדום, באזור מצרים העליונה, שבעמק הנילוס, הנמצא בחלקו הצפוני מערבי של , 80 ק"מ מדרום מערב לקהיר. שטחו של האגם משתנה והוא כ־200 קמ"ר, עומקו המרבי כ-8 מטרים. האגם נודע בעת העתיקה בשם אגם מוֹירִיס (ביוונית עתיקה: Μοἵρις, ביחסת גנטיב Μοίριδος). מחוז אל-פיום, ונווה המדבר שבו, קיבלו את שמם על שם האגם ("פא-יאם" בקופטית משמעו "הים"). כיום מי האגם הם מלוחים, אך בתקופה הפרהיסטורית היו המים מתוקים.

באזור האגם נמצאו מאובנים של מריתריום.

== היסטוריה ==
לפני כ-6 מיליוני שנים, כאשר במהלך האירוע המסיני שהתרחש בסוף תקופת המיוקן, התייבש הים התיכון כמעט לחלוטין, היה גם מחוז אל-פיום שטח חרב, והנילוס חצה אותו מדרום לצפון.

הסחף בעמק הנילוס הפך במשך הזמן לגבוה מספיק כדי לאפשר לנילוס השופע לעלות על גדותיו לתוך חלל הפאיום, וליצור בו אגם. האגם מתועד לראשונה משנת 3000 לפני הספירה בערך, בסביבות תקופת מנס.

באגם יש שאריות הדרך הסלולה הידועה ביותר בעולם, דרך המחצבות של אגם קארון, שסייעה בהובלת גושי בזלת ממחצבה סמוכה לאגם, משם ניתן היה לשלוח אותם לגיזה.

האגם, שאורכו כ-42 ק"מ, נמצא כ-45 מטרים מתחת לפני הים, ובתקופות הקדומות הוא התמלא במי שיטפונות מהנילוס.

הוא יובש בחלקו על ידי אמנמחת השלישי, שביצע עבודות השקיה גדולות. האגם הוחזר למידותיו הנוכחיות על ידי תלמי השני פילדלפוס.

מי נגר משטחים חקלאיים יחד עם פסולת תעשייתית וביתית הביאו לזיהום אגם קארון. כתוצאה מכך מספר הדגים הצטמצם משמעותית.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [https://www.nytimes.com/1994/05/08/world/world-s-oldest-paved-road-found-in-egypt.html World's Oldest Paved Road Found in Egypt]
* 

קטגוריה:מצרים: גופי מים
קארון
קטגוריה:מצרים העתיקה: גאוגרפיה