My Chemical Romance

My Chemical Romance (מַיי כֵּמִיקָל רוֹמַנְס; בתרגום חופשי לעברית: "הרומן הכימי שלי"; מוכרת בקיצור גם כ-MCR או My Chem) היא להקת רוק אמריקאית שהוקמה בניוארק, ניו ג'רזי. חברי הלהקה הנוכחיים הם הסולן ג'רארד ויי, הגיטריסט המוביל ריי טורו, הגיטריסט פרנק איירו והבסיסט מייקי ויי. נחשבת לאחת מלהקות הרוק המשפיעות ביותר בשנות האלפיים, ובפרט בז'אנר הפופ-פאנק ובז'אנר האימו, על אף שהיא פוסלת את שיוכה אליו.<ref></ref>

הלהקה הוקמה ב-12 בספטמבר 2001 על ידי ג'רארד, מייקי, טורו והמתופף מאט פליסייר (כאשר איירו הצטרף בהמשך). בתחילת דרכה חתמה הלהקה בחברת התקליטים אייבול רקורדס, ובשנת 2002 הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love. שנה לאחר מכן חתמה הלהקה ברפרייז רקורדס, ובשנת 2004 הוציאה לאור את האלבום Three Cheers for Sweet Revenge. זמן קצר לאחר יציאת האלבום, פליסייר עזב את הלהקה והוחלף על ידי בוב בראייר. האלבום זכה להצלחה מסחרית, והגיע למעמד פלטינה כעבור שנה.

בשנת 2006 יצא לאור אלבום הקונספט של הלהקה, בסגנון אופרת רוק, The Black Parade, אשר זכה להצלחה רבה וגבר אף על קודמיו. הסינגל המוביל מתוכו, "Welcome to the Black Parade", הגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי. האלבום שמר על הלהקה מגובשת בהמשך דרכה, על אף סיקור שלילי בעיתון דיילי מייל על המתרחש בתוך הלהקה. אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys, יצא לאור בשנת 2010. בראייר עזב את הלהקה זמן קצר לפני יציאת האלבום, ובשנת 2012 הצטרף אליהם הקלידן ג'יימס דואיז לסיבובי ההופעות. בשנים 2012–2013, הלהקה הוציאה לאור סדרה של סינגלים שהקליטו ב-2009 כאלבום אוסף בשם Conventional Weapons. ב-22 במרץ 2013 הודיעו חברי הלהקה על פירוקה.<ref></ref> ב-2014 יצא לאור אלבום הלהיטים May Death Never Stop You,<ref name="kerrang1"></ref> וב-2016 יצאה לאור מהדורה מחודשת לאלבום The Black Parade, לרגל חגיגות העשור ליציאתו, בשם The Black Parade/Living with Ghosts.

ב-31 באוקטובר 2019, הלהקה הודיעה על איחוד מחדש ועל מופע איחוד, שהתקיים בלוס אנג'לס ב-20 בדצמבר 2019.<ref name="pitchfork.com"></ref> בינואר 2020, הלהקה הכריזה על מופעים נוספים ועל סיבוב הופעות, שהחל בשנת 2022, לאחר דחייה של שנתיים עקב מגפת הקורונה.

== היסטוריה ==
=== תחילת הדרך ואלבום הבכורה (2001–2002) ===
הלהקה הוקמה על ידי הזמר ג'רארד ויי והמתופף מאט פליסייר בעיר ניוארק שבניו ג'רזי, זמן קצר לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001.<ref name="allmusic"></ref> עדותו של ויי לנפילת מגדלי מרכז הסחר העולמי השפיעה על חייו עד כדי כך שהוא החליט להקים להקה. זמן קצר לאחר מכן, הגיטריסט ריי טורו הצטרף ללהקה, משום שבאותו זמן ויי לא היה מסוגל לשיר ולנגן בגיטרה בו זמנית. ויי סיפר אז כי "מוזיקה הייתה איזה משהו שרציתי לעשות בסתר"<ref></ref> ובהמשך כתב את השיר "Skylines and Turnstiles", ("קווי רקיע ושערים מסתובבים"), בו הביע את תחושותיו על אירועי 11 בספטמבר.
עדותו של ג'רארד ויי ל[[פיגועי 11 בספטמבר השפיעה עליו להקים את הלהקה.]]
שמה של הלהקה הוצע על ידי גיטריסט הבס של הלהקה, מייקי ויי, אחיו הצעיר של ג'רארד, לאחר שבמהלך עבודתו בחנות של רשת הספרים בארנס אנד נובל הוא נדהם למראה ספר מאת אירווין ולש, ששמו באנגלית "Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance".<ref></ref> ההקלטות הראשונות של הלהקה נערכו בעליית הגג של פליסייר, שם הוקלטו השירים "Our Lady of Sorrows" ו-"Cubicles". פגישות אלו כונו על ידי הלהקה "The Attic Demos" ("הדמואים של עליית הגג").<ref></ref> לאחר ששמע את הדמואים שהוקלטו ובעקבות נשירתו מהקולג', מייקי ויי החליט להצטרף ללהקה. בזמן שהייתה חתומה בחברת התקליטים אייבול רקורדס, הלהקה פגשה את פרנק איירו, הסולן והגיטריסט הראשי של להקת הפאנק רוק האמריקאית Pencey Prep . לאחר התפרקותה של Pency Prep בשנת 2002, איירו הצטרף ל-My Chemical Romance, מספר ימים לפני תחילת הקלטות אלבום הבכורה של הלהקה. שלושה חודשים בלבד לאחר הקמתה, חברי הלהקה הקליטו את אלבום הבכורה שלהם, I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love, שיצא לאור ב-2002 על ידי אייבול רקורדס.<ref name="allmusic" /> האלבום הופק על ידי ג'ף ריקלי, סולן להקת הפוסט-הארדקור האמריקאית ת'רסדיי, לאחר שהלהקה התיידדה איתו בתקופה שהופיעה בניו ג'רזי.<ref></ref> איירו ניגן בשניים משירי האלבום. באותו זמן, הלהקה הוזמנה להופיע באולם ההופעות הידוע לשמצה "Big Daddy's", והחלה לקבל תשומת לב רבה יותר.<ref name="bucks"></ref>

בתחילת דרכה הציעה הלהקה את שיריה להורדה בחינם דרך פלטפורמת המוזיקה PureVolume והרשת החברתית מייספייס, שם היא צברה את קהל המעריצים הראשוני שלה.<ref name="downloads2"></ref><ref name="wired2"></ref>

=== Three Cheers for Sweet Revenge (2003–2006) ===
ב-31 באוגוסט 2003, הלהקה הודיעה דרך אתר האינטרנט שלה כי היא חתמה על חוזה הקלטות עם רפרייז רקורדס.<ref name="allmusic" /><ref></ref> לאחר סיבוב הופעות עם להקת ההארד רוק אוונג'ד סוונפולד, הלהקה החלה לעבוד על אלבומה השני, Three Cheers for Sweet Revenge, שיצא לאור ב-8 ביוני 2004. חודש לאחר יציאת האלבום, הלהקה החליפה את מאט פליסייר בבוב בראייר .<ref name="allmusic" /><ref name=":02"></ref> הלהקה הוציאה לאור ארבעה סינגלים מתוך האלבום: "I'm Not Okay (I Promise)", "Thank You for the Venom", "Helena" ו-"The Ghost of You".<ref name="FMQB2"></ref> כשנה לאחר יציאתו הגיע האלבום למעמד פלטינה.<ref name="bucks" /><ref name="bucks2"></ref><ref></ref>

בתחילת 2005, הלהקה השתתפה בפסטיבל Taste of Chaos , לצד להקות כמו דה יוזד ו-Killswitch Engage.<ref></ref> בנוסף, הלהקה חיממה את להקת גרין דיי בסיבוב ההופעות שלה לאלבום American Idiot.<ref></ref> בהמשך, היא השתתפה בווארפד טור 2005 יחד עם להקת פול אאוט בוי, וכן בסיבוב הופעות עם הלהקות אלקליין טריו ו-Reggie and the Full Effect ברחבי ארצות הברית.<ref></ref> באותה שנה, הלהקה שיתפה פעולה עם דה יוזד בהקלטת גרסת כיסוי לשירם של קווין ודייוויד בואי, "Under Pressure", שיצאה לאור כסינגל באייטונס ובפלטפורמות נוספות למען נפגעי הצונאמי של 2004.<ref></ref>

במרץ 2006 יצא לאור האלבום Life on the Murder Scene, שכלל תקליטור CD ושני תקליטורי DVD. תקליטור ה-DVD הראשון כלל סרט דוקומנטרי על אודות ההיסטוריה של הלהקה, והשני כלל וידאו קליפים, הצצה מאחורי הקלעים של יצירתם וכן הופעות חיות של הלהקה. כמו כן, ביוני 2006 יצא לאור DVD בשם , הכולל ביוגרפיה לא-רשמית של הלהקה. ב-DVD זה אין וידאו קליפים או הופעות של הלהקה, אך הוא מכיל ראיונות עם אנשים שהכירו את הלהקה וחבריה, לפני שהגיעו לתהילה.<ref></ref><ref></ref><ref name="Things That Make You Go MMM Product info2"></ref> בנוסף, באותה שנה פורסמה ביוגרפיה נוספת על הלהקה בשם "Something Incredible This Way Comes", מאת פול סטנינג , ובה מפורט על תחילת דרכה של הלהקה, עד אלבומם השלישי, The Black Parade.

=== The Black Parade (2006–2009) ===
הכרזה פומבית על האלבום The Black Parade, בהאמרסמית' פאלאס ב[[לונדון, 22 באוגוסט 2006]]
ב-10 באפריל 2006, My Chemical Romance החלה להקליט את אלבום האולפן השלישי שלה יחד עם המפיק המוזיקלי רוב קוואלו, שהפיק רבים מאלבומיה של להקת גרין דיי.<ref name="pauseandplay2"> Retrieved from Internet Archive February 15, 2014.</ref><ref name="punknews3"></ref> בתחילה חשבה הלהקה להעניק לאלבום את השם The Rise and Fall of My Chemical Romance (רפרור לאלבום הקונספט The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars מאת דייוויד בואי), אך בראיון למגזין , ג'רארד ויי אמר כי זהו רק שם העבודה הזמני של האלבום, וציין כי "זה אף פעם לא היה שם האלבום", אלא "יותר פרודיה, או בדיחה".<ref name="blackparade3"></ref>

ב-3 באוגוסט 2006 סיימה הלהקה לצלם את הווידאו קליפים לשני הסינגלים הראשונים שלה מהאלבום, "Welcome to the Black Parade" ו-"Famous Last Words".<ref></ref><ref></ref> שני הקליפים בוימו על ידי סמואל באייר , שביים גם את הקליפים לשיר "Smells Like Teen Spirit" של להקת נירוונה ולשירי האלבום American Idiot של גרין דיי.<ref></ref> במהלך הצילומים של הקליפ השני, חברי הלהקה ג'רארד ויי ובוב בראייר נפצעו. ויי סבל מקרע ברצועה בקרסול, ובראייר מכווייה ברגלו, שגרמה לזיהום סטפילוקוקוס חמור, שדרש השגחה קבועה בבית החולים. כתוצאה מכך, הלהקה נאלצה לבטל מספר הופעות בסיבוב הופעות שערכה באותה תקופה. בעוד שמספר סוכנויות ידיעות דיווחו כי הפציעות נגרמו כתוצאה מתאונת דרכים, הלהקה אישרה בהצהרה שפרסמה באתר האינטרנט ובעמוד המייספייס שלה כי הפציעות הללו התרחשו על סט הצילומים של אותו קליפ.<ref name="mychemicalromance2">[http://www.mychemicalromance.com/flashsite.php] </ref>
הלהקה בפסטיבל המוזיקה Big Day Out, פברואר 2007
ב-22 באוגוסט 2006, הלהקה הופיעה באופן חד-פעמי באולם המופעים האמרסמית' פאלאס בלונדון, המכיל 1,800 מקומות ישיבה. כל הכרטיסים להופעה נמכרו תוך 15 דקות, ועד מהרה חלקם נמכרו מחדש ב-eBay במחירים גבוהים בהרבה מהעלות המקורית. באותו מקום הוכרז שם האלבום, ו-20 אנשים לבושים גלימות שחורות, בפנים מוסתרות, צעדו ברחבת הכניסה לאולם, ומאוחריהם קבוצה גדולה של מעריצים וחלק מהצוות שנשאו שלטים עם הכיתוב "The Black Parade". במהלך ההופעה באולם הוכרזו רשמית שם האלבום ותאריך יציאתו לאור בבריטניה. זמן קצר לפני תחילת המופע, נאמר לקהל כי My Chemical Romance לא תוכל לעלות, ושהיא תוחלף על ידי להקה בשם The Black Parade. לאחר שהקהל החל להגיב בכעס, התברר כי הלהקה פשוט הופיעה תחת שם בדוי התואם לשם האלבום. מאז, הלהקה הייתה מופיעה מדי פעם תחת השם "The Black Parade", כשחבריה לובשים את התלבושות מהקליפים של האלבום. ג'רארד ויי אימץ את דמותו של מנהיג התזמורת הצועדת, "המצעד השחור", ושינה את התנהגותו והופעתו בהתאם.<ref></ref> במהלך הופעתם בפסטיבל רדינג, ב-2006, נזרקו בקבוקים על חברי הלהקה על ידי מעריצי להקת הת'ראש מטאל האמריקאית סלייר, שהופיעה לפניהם בפסטיבל; מאוחר יותר ויי תיאר את התקרית כ"ניצחון הגדול ביותר שלנו, בתור הופעה".<ref name=":23"></ref>

ב-11 בספטמבר 2006, "Welcome to the Black Parade" יצא לאור כסינגל. ב-26 בספטמבר 2006 יצא לאור הקליפ לשיר בבריטניה, וב-27 בספטמבר בארצות הברית.<ref name="blackparade3" /> הסינגל היה לשיר הראשון של הלהקה שהגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי, אליו הגיע באוקטובר 2006. האלבום The Black Parade יצא לאור ב-23 באוקטובר 2006 בבריטניה, וב-24 באוקטובר 2006 בארצות הברית, וזכה לביקורות חיוביות.<ref></ref> בשיאו השיר הגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך היה ללהיט היחיד של הלהקה שהגיע לעשירייה הראשונה במצעד זה.<ref></ref>
מרבית ההופעות בסיבוב ההופעות "The Black Parade World Tour" כללו שימוש ב[[פירוטכניקה, במיוחד במהלך ביצוע השירים "Mama" ו-"Famous Last Words".]]
ב-22 בפברואר 2007 החל סיבוב ההופעות הראשון של הלהקה, "The Black Parade World Tour", בהיקף של 133 הופעות, בהשתתפות הלהקות רייז אגיינסט, ת'רסדיי ומיוז שהיו למופעי חימום בו.<ref name="2007UStourdates2"></ref> באותו זמן הצטרף אליהם סולן להקת Reggie and the Full, ג'יימס דואיז , כקלידן ונגן סינתיסייזר. באפריל 2007 נודע כי מייקי ויי ייעדר זמנית מסיבוב ההופעות כדי להשקיע זמן בזוגיותו החדשה עם אלישיה סימונס-ויי. מאז קורטז, חבר של הלהקה, החליף אותו בהופעות.<ref name="Mikey Wedding2"></ref> במהלך חלקו השלישי של סיבוב ההופעות, חברי הלהקה והצוות, יחד עם חברי הצוות של מיוז, מופע החימום, סבלו מהרעלת מזון, וכתוצאה מכך נאלצו לבטל שש הופעות.<ref></ref> מאוחר יותר באותה שנה הופיעה הלהקה בסיבוב ההופעות "Projekt Revolution" של להקת הרוק האמריקאית לינקין פארק,<ref></ref> לצד הלהקות פלסיבו, Mindless Self Indulgence, Saosin, Taking Back Sunday ו-HIM.<ref></ref>

הלהקה זכתה לשבחים רבים עבור האלבום The Black Parade. מגזין דירג אותו במקום הרביעי ברשימת "האלבומים הטובים ביותר של 2006".<ref>Kerrang! Magazine. Issue 1139.</ref> ברולינג סטון הוא הגיע למקום ה-20 ברשימת "50 האלבומים הטובים ביותר של 2006", על פי בחירת הקוראים. הלהקה המשיכה וזכתה בפרסים נוספים, ביניהם פרס "הלהקה הבינלאומית הטובה ביותר" בטקס פרסי NME לשנת 2007. באותו טקס זכה גם ג'רארד ויי בפרס "גיבור השנה".<ref> Retrieved from archive – December 11, 2013.</ref> כמו כן, הלהקה הייתה מועמדת לפרס הלהקה האלטרנטיבית הטובה ביותר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית לשנת 2007.<ref></ref>

באותה שנה, הודיעה הלהקה בבלוג שבאתר כי לאחר סיבוב ההופעות הקרוב בארצות הברית, הם יצאו להפסקה. בנוסף, היא הודיעה כי תוציא אוסף DVD/CD של הקלטות חיות בשם , שיכלול שתי הופעות של הלהקה מאוקטובר 2007 – ההופעה האחרונה של האלבום The Black Parade במקסיקו, והופעה קטנה שהתקיימה בבר-מסעדה Maxwell's שבניו ג'רזי. בתחילה האוסף אמור היה לצאת לאור ב-24 ביוני בארצות הברית וב-30 ביוני בבריטניה, אך יציאתו נדחתה ל-1 ביולי בשל תקלה טכנית בהקלטה של ההופעה במקסיקו.<ref name="Taste it TV interview2"></ref> ב-3 בפברואר 2009 יצא לאור מיני-אלבום של שירי הבי-סייד של הסינגלים באלבום The Black Parade, בשם The Black Parade: The B-Sides. באותו זמן הלהקה הודיעה גם כי היא תוציא לאור "אוסף של תשעה סרטוני וידאו שטרם נראו, מההופעה במקסיקו מאוקטובר 2007" במסגרת סיבוב ההופעות העולמי "The Black Parade World Tour", בשם . אלבום הווידאו הזה יצא בפורמט USB, בדיסק און קי בצורת קליע, והכיל גם תמונות בלעדיות של הלהקה מתוך המופע. הוא יצא לאור ב-29 באפריל 2009.<ref></ref>

==== פרשת הדיילי מייל ====
בשנת 2006, הצהובון הבריטי דיילי מייל הגדיר את הלהקה ומעריציה כ"אימו" ו"כת של פגיעה עצמית".<ref name=":23" /> בגרדיאן נכתב כי הקשר המורגש בין My Chemical Romance לסגנון האימו מקורו ב"מראהו של איירו, אלבום הבכורה שלהם שהופק על ידי חבר להקת ת'רסדיי והפתיחות של חברי הלהקה לגבי בעיותיהם הנפשיות", תוך הכרה בכך שקיים הבדל גדול בין ז'אנר האימו לבין סגנון המוזיקה של הלהקה. מנגד, הלהקה שללה את הקישור בינה לבין סגנון האימו ואת אפיון המוזיקה שלה כמסוכנת, והשוותה זאת למחלוקת סביב להקת ג'ודס פריסט בשנות ה-80.<ref name=":23" /> תשומת הלב התקשורתית ללהקה, אשר חפפה ליציאתו של The Black Parade, נחשבת כמה שהעצים את הפופולריות של הלהקה בבריטניה.<ref name=":23" />

ב-16 במאי 2008 פורסמה בדיילי מייל כתבה שכותרתה "למה אף ילד אינו בטוח מכת האימו המרושעת".<ref name=":52"></ref><ref name=":63"></ref> הכתבה עוסקת בהתאבדותה של נערה בריטית בת 13 בשם האנה בונד, שכביכול שמה קץ לחייה בשל מעורבותה ב"כת אימו" שהעיתון קישר ישירות ל-My Chemical Romance ולמעריציה, ולאלבומה החדש דאז, The Black Parade.<ref name=":52" /> הבסיס לכתבה היה הצהרתו של חוקר מקרי המוות רוג'ר סייקס, שחקר את מותה של בונד, בה הביע דאגה כי אורח החיים ה"אימואי" שלה האדיר התאבדות ואמר כי ייתכן שהאובססיה שלה ל-My Chemical Romance קשורה למותה.<ref name="NME2"></ref><ref name=":52" /> בדיילי מייל המשיכו לעקוב אחרי הסיפור, ובכתבות נוספות השמיצו את הלהקה ואת סגנון האימו בכלל, ותיארו אותם כמסוכנים.<ref name=":32"></ref> מעריצי מוזיקת האימו פנו למגזין המוזיקה NME על מנת להגן על הז'אנר מפני ההאשמות כי הוא מקדם התאבדות.<ref name="NME2" /> בתגובתה, הלהקה חלקה כבוד אחרון לבונד, ואמרה כי המוזיקה שלהם היא "נגד אלימות ונגד התאבדות" ומטרתה לספק נחמה ומרגוע למעריצים, ועודדו מעריצים שחווים דיכאון או נטייה להתאבדות לפנות לעזרה.<ref></ref>

קבוצת מעריצים בריטים תכננה לקיים צעדה ברחבי לונדון, במחאה על הדרך בה תוארה הלהקה בתקשורת. הצעדה הייתה צפויה להתקיים ב-31 במאי 2008, מההייד פארק עד למשרדי הדיילי מייל. לדברי המארגנים, הצעדה הייתה צפויה למשוך בין 500–1,000 מפגינים.<ref></ref><ref></ref> בשל חששות המשטרה, הצעדה בוטלה, ובמקום זאת כ-100 מעריצי הלהקה התכנסו במארבל ארץ'.<ref></ref> במהלך חלק מהופעותיה בבריטניה קראה הלהקה "לעזאזל עם הדיילי מייל".<ref> </ref>

בתגובה, הדיילי מייל הגן על עמדתו, באומרו כי הסיקור שלו היה "מאוזן ומאופק" ו"בהתאם לאינטרס הציבורי", וכי הם דיווחו על חששות אמיתיים שהעלה חוקר מקרי המוות בחקירה. בנוסף, הם ציינו כי הסיקור שלהם, במסגרתו הביאו את דברי חוקר מקרי המוות ואת דברי הורי הנערה, היה זהה לסיקור בעיתונים האחרים, והצביעו על כך שפרסמו גם מכתבי קוראים המגינים על הלהקה וביקורות חיוביות על אלבומי הלהקה וסיבובי ההופעות שערכה.<ref name=":32" /> בכתבה שהתפרסמה במגזין Kerrang ב-2019, כעשור לאחר הסערה התקשורתית, תואר הסיקור המקורי של הדיילי מייל כבעל "גישה מוגזמת ואי-דיוקים עובדתיים", ונכתב כי הוא עשה דמוניזציה לתת-תרבות האימו.<ref name=":52" /> בכתבת רטרוספקטיבה על המקרה שהתפרסמה בגרדיאן ב-2022, תגובת הנגד דאז כלפי הלהקה ומוזיקת האימו תוארה כ"פאניקה מוסרית".<ref name=":13"></ref>

=== Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys (2009–2011) ===
ב-1 בפברואר 2009 הוציאה הלהקה סינגל חדש בשם "Desolation Row" (גרסת כיסוי לשיר מאת בוב דילן במקור). השיר הוקלט עבור סרט גיבורי-העל "השומרים", עיבוד לרומן הגרפי באותו השם.<ref></ref>

ב-27 במאי 2009, מעצב אתר האינטרנט של הלהקה, ג'ף וטסון, הודיע דרך אתר הלהקה כי הלהקה נמצאת בדרכה לאולפן כדי להקליט את אלבומה הרביעי. הקלטת האלבום התקיימה במהלך השבועות שלאחר מכן עם המפיק ברנדן או'בריאן.

בריאיון למגזין NME הצהיר סולן הלהקה ג'רארד ויי כי האלבום הבא של הלהקה עתיד להיות אלבום רוק, ואמר כי "אני חושב [שהאלבום הבא] ללא ספק יהיה חשוף. לדעתי הלהקה מתגעגעת לזמן בו הייתה להקת רוק".<ref name="Interview with Gerard2"></ref> בריאיון נוסף, לאתר Idiomag, אמר ויי כי האלבום הבא יהיה פחות תיאטרלי בהיקפו, והצהיר כי "הוא כבר לא יתחבא יותר מאחורי מעטה של סיפורת או מדים ואיפור".<ref></ref> כמו כן, בריאיון לאתר PopEater אמר ויי כי האלבום הבא יהיה "מלא שנאה". בנוסף הוא אמר כי "לאורך השנים שמענו אותנו בשידור חי ושמענו אותנו בהקלטות, אנחנו מעדיפים את השידור החי. יש שם יותר הרגשה של מוסך ויותר אנרגיה. הייתי רוצה לתפוס קצת מזה סוף סוף. זו המטרה לאחד הבא".<ref></ref>

ב-31 ביולי וב-1 באוגוסט 2009, הלהקה קיימה שתי הופעות "סודיות" בתיאטרון רוקסי שבלוס אנג'לס. אלה היו ההופעות הראשונות של הלהקה מאז ההופעה במדיסון סקוור גארדן במאי 2008. כמו כן, הלהקה הוציאה לאור באותו זמן מספר שירים חדשים מתוך האלבום העתידי, אחד מהם היה "Party Poison", אשר וויי אמר כי הוא מתרגש לגביו במיוחד.<ref name="MCR plays at Roxy2"></ref> בריאיון לרולינג סטון הוסיף ויי כי "זהו צליל שונה לגמרי בשביל הלהקה – הוא כמו שיר אנטי-מסיבות שאפשר לחגוג לצליליו. אני לא יכול לחכות שאנשים ישמעו אותו. הוא מעלה, מבחינה לירית, קצת מהסיפורת הנפלאה מהאלבום הראשון".<ref name="MCR2"></ref>

בנובמבר 2009 אמר ויי בריאיון למגזין "Rock Sound" כי האלבום הרביעי יהיה היצירה המכרעת שלהם. "חבר ששמע את האלבום לא מזמן אמר שעכשיו כבר אין לו עניין להאזין ליצירות הישנות יותר שלנו, ושהפכנו את כל החומרים הישנים שלנו למיותרים. קיבלתי את זה כמחמאה, תמיד הדבר הבא שאתה עושה צריך לגרום לדבר הקודם להיראות חסר חשיבות, ואני חושב שזה יקרה כשנוציא סוף סוף את האלבום הזה".<ref name="Rock Sound2"></ref>

ב-3 במרץ 2010, חבר הלהקה איירו הודיע באתר הרשמי של הלהקה כי בוב בראייר עזב את הלהקה, וכתב:

בריאיון ל-MTV ממרץ 2010 סיפר ויי על אודות האלבום, "עדיין אין שם [...] אני דווקא די מתרגש מזה. זה סוג של 'הכול הולך' בשלב הזה, אבל אני כל כך מרוצה מהשירים". על אף שהלהקה כבר החליטה מאז על שמו של האלבום, עדיין לא יצאה הודעה לגביו, ושמועות שונות נפוצו באשר לשמו. הלהקה הצהירה באתר האינטרנט שלה כי השם ייחשף "בבוא הזמן",<ref name="To Kill a Demon Shark2"></ref> וכפי שאמר ויי "בדרך מיוחדת הפעם. אולי אירוע כלשהו, משהו משעשע, בקרוב".
בכנס החובבים קומיק-קון שבסן דייגו אשר התקיים ב-2010, הודיע ויי כי הלהקה סיימה להקליט את אלבום האולפן הרביעי שלה.<ref></ref> ההודעה אושרה בהמשך על ידי איירו באתר האינטרנט של הלהקה, שהודיע כי האלבום היה "מוכן, גמור, קפוט, בפח המטפורי, ומנוגן בקולי קולות כשאנו נוסעים מהר מדי במכוניות שלנו".<ref name="To Kill a Demon Shark2" />

בחודש ספטמבר פורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של הלהקה סרטון בשם "Art is a Weapon", קדימון לאלבום, בו גם הוכרז שמו – Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys. בסרטון הופיעו חברי הלהקה כשהם לבושים תלבושות צבעוניות באופו מוזר ונלחמים בדמויות שונות בסביבה מדברית, והוא כולל דגימה מתוך השיר "Na Na Na (Na Na Na Na Na Na Na Na)". הקומיקסאי והחבר הקרוב של הלהקה גרנט מוריסון, מתארח בסרטון בתפקיד אויב ומנהיג להקה של דמויות רעולות פנים. ב-22 בספטמבר 2010, הלהקה ביצעה לראשונה את השיר "Na Na Na (Na Na Na Na Na Na Na Na Na)" בתוכניתו של זיין לאו ב-BBC Radio 1, ובתחנת הרדיו KROQ-FM מלוס אנג'לס.<ref></ref><ref></ref> האלבום יצא לאור ב-22 בנובמבר 2010.<ref></ref>

בן פטשניק מאתר "Rock Sound" ערך סקירה מוקדמת של האלבום והעניק לו ביקורת חיוביות, בכותבו כי "הדרך שבה הם השתמשו בכל מה שלמדו מ-The Black Parade והתהדקו במקומות מסוימים נראית טבעית ומשוכנעת" וכי הוא רואה את "היצירתיות של הלהקה ממריאה מבחינה מוזיקלית, גרפית ומילולית".<ref></ref>
My Chemical Romance בהופעה, 2011; משמאל לימין: [[פרנק איירו, מייקי ויי, ג'רארד ויי, מייקל פדיקון, ריי טורו]]
בסוף 2010, מייקל פדיקון הצטרף כמתופף של הלהקה בסיבובי הופעות, במקום ברייר.<ref></ref>

במהלך הופעה בארנה של ומבלי ב-12 בפברואר 2011, ויי הודיע כי הלהקה תופיע בפסטיבל בבריטניה בהמשך השנה.<ref> Retrieved from Internet Archive February 16, 2014.</ref> בהמשך אושר כי הלהקה תופיע בפסטיבל רדינג ולידס. ב-15 במאי 2011, הלהקה הופיעה בפסטיבל "Radio 1's Big Weekend" של BBC Radio 1, בקרלייל, אנגליה.

ב-2 בספטמבר 2011 כתב פרנק איירו באתר האינטרנט של הלהקה: "החיבור בין My Chemical Romance למייקל פדיקון הסתיים" והסביר כי פדיקון פוטר מאחר ש"נתפס על חם בגנבה מהלהקה והתוודה בפני המשטרה אחרי ההופעה שלנו אמש באובורן, וושינגטון". הוא גם הזכיר כי הם מקווים להשיג מתופף חדש בזמן להופעה הבאה ולהימנע מהצורך לבטל הופעות כלשהן בינתיים.<ref></ref><ref name="mychemicalromance12"></ref>
My Chemical Romance בהופעה, 2011
ב-4 בספטמבר 2011 נודע דרך מקורות שונים כי ג'רוד אלכסנדר יהיה המתופף החדש של הלהקה בסיבובי ההופעות עד סוף סיבוב ההופעות "הונדה סיוויק". אלכסנדר הופיע עם הלהקה גם בסוף אוקטובר בפסטיבל Voodoo Experience בארצות הברית, ובמופעיה באוסטרליה ובניו זילנד בפסטיבל Big Day Out בתחילת 2012.

=== Conventional Weapons ופירוק (2011–2013) ===
באוקטובר 2011, גיטריסט הלהקה פרנק איירו חשף בריאיון לרולינג סטון כי הלהקה עתידה להוציא שירים חדשים "בקיץ הקרוב".<ref></ref>

ב-28 באפריל 2011, השדרן האמריקאי גלן בק כינה את השיר "Sing" של הלהקה "פרופגנדה", לאחר שנכלל בפרק בסדרת הדרמה המוזיקלית "Glee" בפברואר 2011. בק אמר כי "זהו המנון שאומר 'הצטרפו אלינו'. איך אתה ואני יכולים לנצח נגד זה?". המילים בשיר שבק התייחס אליהן היו: "Cleaned up, corporation progress / dying in the process / Children that can talk about it, living on the railways [<nowiki/>sic] / People moving sideways / tell it till your last days / Buy yourself a motivation / Generation nothing / Nothing but a dead scene / Product of a white dream" [נקיים, התקדמות התאגידים / מתה תוך כדי התהליך / ילדים שיכולים לדבר על זה, חיים על פסי הרכבת / אנשים זזים הצידה / ספרו את זה עד לימיכם האחרונים / קנו לעצמכם מוטיבציה / דור שום-דבר / שום דבר מלבד סצנה מתה / תוצר של החלום הלבן". ג'רארד ויי הגיב להאשמות באתר הרשמי של הלהקה, וכתב "לדעתי המילה שגלן בק חיפש הייתה 'חתרנות' ולא 'פרופגנדה', משום שאני לא יודע על מה זה יכול להיחשב פרופגנדה – אמת? רגש?". בנוסף הוא אמר כי הוא היה "המום מכך שלא נעשתה בדיקת עובדות ממשית על מילות השיר [עצמן]".<ref name="Guardian Spat2"></ref><ref name="MTV News Propaganda2"></ref><ref name="Westword Predictable2"></ref> הבסיסט מייקי ויי סיפר ל-BBC, "אם אנחנו מקבלים תגובות מאנשים כמו זה, אנחנו עושים משהו נכון".<ref name="BBC Glee critics2"></ref>

ב-18 בדצמבר 2011, הלהקה הופיעה בתוכנית הטלוויזיה המוזיקלית לילדים "יו גאבה גאבה!" של ערוץ ניק ג'וניור, בה ביצעה שיר בשם "". השיר היה חלק מספיישל חג המולד של התוכנית. בספיישל השתתפו גם סלבריטאים אחרים כדוגמת טוני הוק וטורי ספלינג.<ref></ref><ref></ref>
ג'רארד ויי בפסטיבל Big Day Out באוסטרליה, פברואר 2012
בפברואר 2012, חברי הלהקה חשפו כי הם בנו אולפן הקלטות בלוס אנג'לס, לקראת העבודה על אלבומה החמישי של הלהקה תחת השם הזמני "MCR5", כעת עם הקלידן ג'יימס דואיז כחבר להקה רשמי.<ref></ref> הלהקה עבדה עם המהנדס דאג מק'קין, שעבד עמה בעבר על האלבומים The Black Parade ו-Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys.<ref></ref> ב-14 בספטמבר 2012, פרנק איירו הכריז דרך האתר הרשמי של הלהקה על פרויקט חדש בשם"Conventional Weapons".<ref></ref> הפרויקט כלל 10 שירים שלא פורסמו אשר הוקלטו ב-2009, לפני יצירת האלבום Danger Days. במסגרת הפרויקט, הלהקה הוציאה מדי חודש שני שירים במשך חמישה חודשים, החל מאוקטובר 2012 ועד בפברואר 2013.באוקטובר 2012 סיפר פרנק איירו ל-Q Magazine על הפגישות המוקדמות לקראת האלבום הבא של הלהקה עם המתופף החדש ג'ארד אלכסנדר . "ג'ארד הוא בחור נבון ונגן פנטסטי. היה ממש כיף לייצר איתו מוזיקה בחודשים האחרונים", העיר איירו.<ref name="q_dec_20122"></ref>

ב-22 במרץ 2013, הלהקה הודיעה על פירוקה באתר האינטרנט הרשמי שלה,<ref></ref><ref></ref><ref></ref> בהצהרה הבאה:

יומיים לאחר ההודעה באתר, ג'רארד ויי כתב על כך בהרחבה בחשבון הטוויטר שלו. הוא אישר את פירוק הלהקה, אך הכחיש כי מריבות בין חברי הלהקה היו הסיבה לכך.<ref></ref>

=== May Death Never Stop You ובעקבות הפירוק (2013–2019) ===
ב-25 במרץ 2014, הלהקה הוציאה לאור אלבום להיטים בשם May Death Never Stop You, הכולל שירים של הלהקה לאורך כל שנות פעילותה, וכן שיר חדש אחד, "Fake Your Death".<ref name="kerrang1" /> השיר יצא דיגיטלית חודש קודם לכן, ב-17 בפברואר.<ref></ref> זהו השיר היחיד בדיסקוגרפיה של הלהקה עם ג'יימס דואיז כקלידן.

בעקבות פירוקה של הלהקה, חבריה המשיכו לעסוק במוזיקה בנפרד: סולן הלהקה ג'רארד ויי הודיע על אלבום הסולו הראשון שלו, Hesitant Alien,<ref></ref> שיצא לאור ב-29 בספטמבר 2014 בבריטניה, ויום לאחר מכן בארצות הברית.<ref></ref> האלבום זכה להצלחה מסחרית מתונה, והגיע לראש מצעד האלבומים האלטרנטיביים של בילבורד, ולמקום ה-16 במצעד בילבורד 200.<ref></ref> בנוסף, האלבום דורג בראש רשימת "עשרת האלבומים החשובים לשנת 2014" של Alternative Press.<ref></ref>

גיטריסט הלהקה פרנק איירו שיתף פעולה לפרקים עם קלידן הלהקה טרם התפרקותה, ג'יימס דואיז, הקים יחד איתו את להקת ההארדקור הדיגיטלי Death Spells , היה חבר בלהקת Reggie and the Full Effect (לצד ריי טורו) והוציא יחד איתה את האלבום No Country for Old Musicians בנובמבר 2013. לאחר מכן, הוא הודיע באתר הרשמי שלו כי הוא חתם על חוזה הקלטות עם Staple Records, ועתיד להוציא אלבום סולו באורך-מלא בשם Stomachaches, תחת שם הבמה "frnkiero andthe cellabration", שיצא לאור ב-25 באוגוסט 2014. באלבום השתתף המתופף לשעבר בסיבובי ההופעות של My Chemical Romance, ג'ארד אלכסנדר.<ref name="Digital release info2"></ref>

בסיסט הלהקה מייקי ויי הקים בשנת 2014 את להקת הרוק Electric Century יחד עם דייוויד דביאק, סולן להקת האינדי רוק Sleep Station . השניים הוציאו את סינגל הבכורה שלהם "I Lied" בפברואר באותה 2014.<ref></ref> ב-18 באפריל 2015 הצמד הוציא לאור את המיני-אלבום הראשון שלהם, "Electric Century", דרך חברת התקליטים Record Store Day.

הגיטריסט המוביל של הלהקה, ריי טורו, פרסם ב-24 במאי 2013 את השיר "Isn't That Something" בחשבון ה-SoundCloud שלו. ב-1 בינואר 2015, הוא פרסם שיר חדש, בשם "For the Lost and Brave", באתר האינטרנט שלו, והקדיש את השיר ללילה אלקורן, נערה טרנסג'נדרית שהתאבדה.<ref></ref>

ב-20 ביולי 2016, הלהקה פרסמה בעמודים הרשמיים שלה בטוויטר ובפייסבוק סרטון עם פתיח הפסנתר של השיר "Welcome to the Black Parade", המסתיים בתאריך סודי, "9/23/16".<ref></ref><ref></ref> בנוסף, הסרטון פורסם בערוץ היוטיוב של הלהקה תחת הכותרת "MCRX".<ref></ref> הדבר הוביל לשמועות ודיווחים רבים על אפשרות לאיחוד של הלהקה, אך לבסוף נחשף כי מדובר בהכרזה על מהדורה חדשה ל-The Black Parade, שתכלול דמואים שלא פורסמו.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> המהדורה המחודשת, The Black Parade/Living with Ghosts,<ref></ref> כוללת 11 דמואים וביצועים חיים. שני חודשים לפני יציאת האלבום לאור, גרסה מוקדמת של "Welcome to the Black Parade", בשם "The Five of Us Are Dying", יצאה בפלטפורמות הסטרימינג.<ref></ref>

בשיחה על אודות עבודתו על הקומיקס "סיירת האבדון", ג'רארד ויי סיפר לבילבורד, "לא הייתי פוסל (איחוד), אבל בו בזמן עכשיו כולם עושים דברים בחייהם שהם מאוד נהנים מהם".<ref></ref>

=== איחוד (2019–הווה) ===
My Chemical Romance במופע האיחוד שלהם, 2019
ב-31 באוקטובר 2019, הלהקה הודיעה כי הם עתידים להתאחד מחדש ב לוס אנג'לס ב-20 בדצמבר, וכן על קו מרצ'נדייז חדש של הלהקה. ההודעה לוותה בכותרות "Return" ו-"".<ref></ref> הכרטיסים למופע האיחוד של הלהקה אזלו תוך 4 דקות בלבד, על אף מחיריהם הגבוהים. על אף שבתחילה ניתן היה להאמין כי מדובר בהופעה חד-פעמית בלבד, כמעט שבוע לאחר מכן הלהקה הודיעה על מועדים נוספים למופעים באוסטרליה, יפן וניו זילנד בשנת 2020.<ref name="Campbell3"></ref> בהמשך הם חשפו דרך טוויטר כי הם חברו שנית ב-2017 והמשיכו לעבור יחד מאז, עד להכרזה הרשמית בשלהי 2019.<ref></ref> המופע גרף 1,451,745 דולר, ונכחו בו 5,113 צופים.<ref></ref>

בינואר 2020, הלהקה הודיעה על שלושה מופעים באצטדיון MK שבמילטון קינס, אנגליה, בתאריכים 18, ב-20 וב-21 ביוני 2020. בתחילה הלהקה הודיעה על מופע אחד, ובהמשך הרחיבה את המספר לשני מופעים ואז לשלושה, כאשר הכרטיסים לכל תאריך אזלו תוך דקות בודדות.<ref></ref> תפוסת האצטדיון (בכל רוחבו) היא כ-30,500 איש באירועי ספורט. בהמשך החודש, הלהקה העלתה ליוטיוב סרטון מסתורי, שהסתיים בהודעה על סיבוב הופעות בצפון אמריקה.<ref></ref> הכרטיסים למופעים בצפון אמריקה החלו להימכר ב-31 בינואר 2020, ואזלו תוך פחות משש שעות.<ref></ref> בשל מגפת הקורונה, כל המופעים בסיבוב ההופעות שהיו אמורים להתקיים ב-2020 נדחו ל-2021, כולל אלה שבצפון אמריקה.<ref></ref> בהמשך אותם תאריכים נדחו פעם נוספת ל-2022.<ref></ref> סיבוב ההופעות החל ב-16 במאי 2022, בפרויקט עדן.<ref></ref>

ב-12 במאי 2022, הלהקה הוציאה לאור את "The Foundations of Decay", שירם הראשון מאז שנת 2014.<ref></ref><ref></ref>

== אמנותיות ==
=== סגנון מוזיקלי ===
המוזיקה של My Chemical Romance מתוארת בעיקר כרוק אלטרנטיבי, אימו, פופ-פאנק, פוסט-הארדקור , פאנק רוק והארד רוק. כמו כן, לעיתים המוזיקה שלה סווגה גם כאימו פופ, הארדקור פאנק, רוק גותי, פופ רוק, ארנה רוק, גלאם רוק, הבי מטאל, מטאלקור, רוק, פופ, סקרימו וגראז' פאנק.

ג'רארד התנגד באופן פומבי לתיאור הלהקה כ"אימו",<ref name=":23" /> ותיאר את הז'אנר כ"חתיכת זבל".<ref name="nmeinterview"></ref> עם זאת, על פי דיווח ויי גם תיאר את סגנון הלהקה כ-"What-else-ya-got-emo".<ref></ref>

השירה של ויי תוארה כ"תיאטרלית", וכמאמצת "מילים מופנמות ומוודות".<ref name="allmusic" />

==== אלבומים ====
לאלבום הבכורה של הלהקה צלילים הכוללים ריפים של גיטרה, שירה מאוד אנרגטית ולפעמים גם צרחות. הוא תואר כאלבום אימו,<ref></ref><ref name="alternative press 222"></ref> פוסט-הארדקור,<ref></ref><ref></ref><ref name="Birthday"></ref><ref></ref> רוק אלטרנטיבי,<ref></ref> סקרימו,<ref name="fusetv"></ref><ref name="ucsdguardian"></ref><ref name="COS"></ref> פאנק רוק,<ref name="alternative press 222" /> רוק גותי,<ref name="PopMatters" /> פופ פאנק<ref name="alternative press 222" /> וגראז' פאנק,<ref name="Birthday" /> עם השפעות מהארדקור פאנק והבי מטאל.<ref></ref><ref name="bulletsIGN3"></ref><ref></ref>

האלבום השני של הלהקה, Three Cheers for Sweet Revenge, תואר כאלבום רוק אלטרנטיבי,<ref></ref> אימו,<ref name="spin 333"></ref> פופ פאנק,<ref></ref><ref></ref> פוסט-הארדקור<ref></ref> ופאנק רוק.<ref></ref>

האלבום השלישי של הלהקה, The Black Parade, תואר כאלבום רוק אלטרנטיבי,<ref name=":0"></ref><ref></ref> אימו,<ref name=":0" /><ref></ref><ref></ref><ref></ref> פופ פאנק,<ref></ref><ref></ref> פוסט-הארדקור,<ref></ref> פאנק רוק<ref></ref> והארד רוק,<ref></ref> עם השפעות מרוק קלאסי של שנות ה-70,<ref name="altpress2"></ref><ref name="patrick2"></ref><ref name="IGN2"></ref> גלאם רוק,<ref name="altpress2" /><ref name="spinreview2"></ref> פופ ורוק גותי.<ref name="spinreview2" />

האלבום הרביעי של הלהקה, Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys, משלב בצליליו אלמנטים של פאוור פופ,<ref></ref> פופ רוק<ref></ref> ורוק אלקטרוני.<ref></ref>

=== השפעות ===

ג'רארד ויי אמר לרולינג סטון, "אנחנו אוהבים להקות כמו קווין, שם הכול ענק ומלכותי, אבל גם להקות כמו Black Flag ו-Misfits , שיהיו משוגעות לגמרי".<ref></ref> ויי ציין כי הלהקה מושפעת במידה רבה מאמנים כדוגמת קווין, Misfits, Black Flag, איירון מיידן, הקיור, ג'וי דיוויז'ן, באוהאוס, סוזי והבנשיז, הסמית'ס ומוריסי.<ref></ref> ויי הוסיף כי להקתו מתבנתת את הקריירה שלה אחרי זו של הסמאשינג פאמפקינס, להקה נוספת שהם מעריצים.<ref> Retrieved from Internet Archive February 16, 2014.</ref> פרנק איירו ציין את להקת הפאנק לייפטיים כהשפעה גדולה.<ref></ref> בין ההשפעות הנוספות של My Chemical Romance נמנות הסטוג'ס, הראמונס, סקס פיסטולס, הקלאש, Minor Threat, נירוונה ו-Operation Ivy .<ref></ref> בנוסף, הם ציינו כי חייהם, ימי ילדותם, הספרים שקראו והסרטים בהם צפו השפיעו על המוזיקה שלהם.<ref></ref>

== מורשת ==
=== מוזיקה ותרבות פופולרית ===
כפי שתוארה ברולינג סטון, הלהקה הייתה "סוג של אנומליה בסצנת הפופ-פאנק והאימו שהתפתחה-אז בניו ג'רזי", לפני שהגיעה לפריצת הדרך שלה עם האלבום Three Cheers for Sweet Revenge, שתואר כ"יצירת מופת אימואית מיידית",<ref></ref> בעוד שמגזין ספין תיאר אותו כאחד האלבומים שפתחו את ז'אנר האימו למיינסטרים.<ref name="spin 333" /> ב-2022 נכתב בגרדיאן כי במהלך שיא הקריירה שלהם הם היו "כוכבי-על לא צפויים, לא-יוצלחים שחדרו בטעות למיינסטרים", אבל עם סיבוב האיחוד שלהם, הלהקה "חוזרת לנוף תרבותי של פופ שהם סייעו בהגדרתו".<ref name=":13" /> כריסטופר ר. ויינגרטן מהניו יורק טיימס ציין כי The Black Parade היווה השראה עבור מוזיקאים מז'אנרים מגוונים בשנות ה-2010, בהם Twenty One Pilots, Crown the Empire , Famous Last Words , הלסי, פאן, בילי אייליש ופוסט מאלון, ואפילו השפיעו על הפסקול של סרטים שונים, כדוגמת "לשבור את הקרח 2".<ref></ref> ב-2016, מגזין ניילון כתב כי האלבום "לקח את הרעיון של אלבום קונספט וניצל אותו עבור העידן הדיגיטלי", בעוד שמבחינה מוזיקלית הוא אלבום רוק אופרה "שאפתני כמו שכל אופרת רוק בסגנון פוסט-קווין יכולה להיות".<ref></ref> באשר לקבלה של הלהקה ולביקורות עליה בתחילת שנות ה-2000, נכתב ב-NPR Music כי "ברגע שבו אינדי-פופ מנומס וגראז'-רוק גס הסתננו למיינסטרים, [הלהקה] הייתה רצינית, דרמטית ומסיבית באופן לא מתנצל, בצורה שהפכה את זה לבלתי מגניב באופן בולט", וראה ב-The Black Parade "אלבום מכונן" לדור של מעריצי הפופ-פאנק.<ref></ref>

בשנת 2020, מגזין החשיב את הלהקה ל"כוכבי הרוק של המאה ה-21", וקבע כי "לאף להקה אחרת לא הייתה השפעה מוזיקלית או תרבותית כזו בשנים האחרונות".<ref></ref> כמו כן, המגזין ציין את השפעתה ב"סצנת המוזיקה הנוכחית" של הרוק האלטרנטיבי.<ref></ref> מגזין Vice העניק ללהקה את תואר "אמן העשור", כאשר העיתונאית האנה אוונס ציינה כי הם "השפיעו על הרוק לאורך שנות ה-2010 – על אף שהם לא היו פעילים במשך רוב העשור".<ref></ref> במגזין Paste כתב איליי אניס כי "די מקובל בנקודה זו ש-My Chemical Romance היא אחת מלהקות הרוק החשובות ביותר בחלק הזה של המילניום".<ref></ref> ג'יימס מקמהון מאינדפנדנט ציין כי ג'רארד ויי "קבע שרטוט לדמותו של אימו, של פנים חיוורות, שיער שחור-עורב ואולי עניבה אדומה, במשך כמעט 20 שנה".<ref name=":63" /> בכותבו על השפעותיה של הלהקה, ציין קייל אנדרסון מאנטרטיינמנט ויקלי כי הם "הציעו פתרונות רוחניים לבעיות אמיתיות, והם עשו זאת עם ריפים ענקיים ומופעי במה תיאטרליים גדולים, רק לעיתים רחוקות עם שמץ של אירוניה או ניתוק... לא סביר שאי פעם תהיה להקה כמותם שוב".<ref></ref>

=== קהילת הלהט"ב ===
בכתבה במגזין Archer מאת וינס ראסטון תוארה הפופולריות של הלהקה בקרב קווירים והקהילה הגאה כולה: "My Chemical Romance רצתה לדבר אל ולרומם כל אדם שאי פעם חש מנודה, מדוכא או מנוכר. נערים קווירים היו חלק עצום מאותה דמוגרפיה".<ref name=":42"></ref> באופן דומה, מישל היון קים מ- תיארה את ג'רארד ויי כ"אייקון קווירי", וכתבה כי "אחרי שהלהקה הודיעה על האיחוד שלהם בליל כל הקדושים 2019, ראיתי ציוצים מאנשים להטב"קים ברחבי העולם שטענו, בדרך זו או אחרת, ש-MCR שימשו כהתעוררות קווירית עבורם או תמכו בקוויריות שלהם".<ref></ref> הלהקה היא תומכת ותיקה של זכויות להט"ב<ref name=":42" /> ואימצה את קהילת מעריציה הלהט"בים.<ref></ref>

מעבר לכך, ג׳רארד ויי, סולן הלהקה, הוא א-בינארי ומשתמש בכל לשונות הפנייה מאז 2015. במהלך סיבוב ההופעות האחרון של הלהקה, ג׳רארד לבשה פעמים רבות שמלות, חצאיות, ופריטי לבוש נשיים אחרים על הבמה (לדוגמה שמלת המעודדת מההופעה בנאשוויל, טנסי), שהתקבלו יפה על ידי המעריצים. ג׳רארד נחשבת כאייקון להט״בי כבר שנים, אך התלבושות מסיבוב ההופעות של 2022/23 חיזקו את מעמדו בתור אייקון טרנסי באופן ספציפי.

== סיבובי הופעות ==
חברי הלהקה בהופעה, לבושים במדים בסגנון האלבום The Black Parade,{{כ}} 2007

=== שנות ה-2000 ===
בשנת 2005, My Chemical Romance הופיעה בסיבובי הופעות גדולים. הלהקה טיילה עם להקת הפאנק רוק האמריקאית גרין דיי בסיבוב ההופעות שלה "American Idiot World Tour". בנוסף, הם השתתפו בפסטיבל המוזיקה ואנס וארפד טור באותה שנה. "עבור ילדים רבים, זה הדבר היחיד שהם מצפים לו כל השנה", אמר ג'רארד וויי מהווארפד טור. "הם חוסכים בשביל זה. הם זוכים לראות את כל הלהקות שהם אוהבים במכה אחת".<ref></ref> רשימת השירים שלהם כללה בעיקר שירים מהאלבום Three Cheers for Sweet Revenge.

בחורף באותה שנה, My Chemical Romance הובילה את הבמה המרכזית יחד עם להקת דה יוזד בסיבוב ההופעות Taste of Chaos , לפני שהחלו את סיבוב ההופעות הראשון שלהם, "My Chemical Romance Tour". סיבוב ההופעות יצא לדרך ב-15 בספטמבר באוהיו, ועבר ב-30 מקומות בארצות הברית, עבור קידום האלבום שלהם, Three Cheers for Sweet Revenge. מופעי התמיכה כללו את אלקליין טריו ו-Reggie and the Full Effect . סיבוב הופעות זה סימן את תחילתה של התיאטרליות הכבדה שהופגנה בהמשך ברבות מההופעות החיות של הלהקה. ויי סיפר את תוכניותיו לסיבוב ההופעות בראיון ל-MTV: "דיברנו על להוציא רקדנים לסיבוב ההופעות שלנו בסתיו, אבל זו משימה גדולה; אתה חייב שיהיה לך אוטובוס מלא ברקדנים. תמיד רצינו לעשות סיבוב הופעות תיאטרלי גדול. אבל צריך לעשות את זה בשלבים".<ref></ref>

הלהקה הצטרפה למופע המרכזי של לינקין פארק בפסטיבל המוזיקה Project Revolution לשנת 2007, שחל בין 25 ביולי ל-3 בספטמבר 2007.<ref></ref> הלהקה ניגנה שירים שונים במשך כשעה על הבמה. בעקבות סיבוב ההופעות, באוקטובר 2007 הם חיממו הופעה של להקת הרוק בון ג'ובי, ולאחר מכן יצאו לסיבוב הופעות באירופה עם Mindless Self Indulgence.

=== שנות ה-2010 ===
ב-19 בספטמבר 2010 הכריזה הלהקה על "The World Contamination Tour", שהתקיים בבריטניה, צרפת, אמסטרדם וגרמניה.<ref></ref>

בשנת 2011 הלהקה ערכה סיבוב הופעות בארצות הברית יחד עם להקת הפופ-פאנק בלינק-182.<ref></ref>

בשנת 2017 הלהקה התאחדה הרחק מעיני הציבור,<ref></ref> וב-31 באוקטובר 2019 הודיעה על מופע איחוד, אשר התקיים בלוס אנג'לס ב-20 בדצמבר 2019, ושבוע לאחר מכן התרחב לסיבוב הופעות קטן המורכב ממופעים באוסטרליה, ניו זילנד ויפן.<ref name="pitchfork.com" /><ref name="Campbell3" />

=== שנות ה-2020 ===
ב-28 בינואר 2020, הלהקה הודיעה על תוכניותיה לקיים שלוש הופעות בעיירה מילטון קינס בבריטניה, ב-18, 20 ו-21 ביוני 2020.<ref></ref> ב-29 בינואר 2020, הלהקה הכריזה על סיבוב הופעות בצפון אמריקה.<ref name="asummoning2"></ref><ref></ref>

באפריל 2020, במהלך מגפת הקורונה, הלהקה דחתה את ההופעות במילטון קינס, תחילה ליוני 2021.<ref></ref> ביוני 2020, הלהקה דחתה גם את כל ההופעות בצפון אמריקה לספטמבר ואוקטובר 2021.<ref></ref> באפריל 2021, ההופעות במילטון קיינס נדחו פעם נוספת, למאי 2022.<ref></ref> שאר סיבוב ההופעות נדחה למועד מאוחר יותר ב-2022.<ref></ref>

== חברי הלהקה ==

== דיסקוגרפיה ==
* 2002: I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love
* 2004: Three Cheers for Sweet Revenge
* 2006: The Black Parade
* 2010: Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys

== פילמוגרפיה ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!סדרה/סרט
!תפקיד
!הערות
|-
|2011
|יו גאבה גאבה!
|עצמם
|פרק: "A Very Awesome Christmas"; שיר: "Every Snowflake Is Different (Like You)"<ref></ref><ref></ref>
|}

== לקריאה נוספת ==
* 
* 
* 
* 

== קישורים חיצוניים ==

* 

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:להקות רוק אמריקאיות
קטגוריה:אמני וורנר רקורדס
קטגוריה:חמישיות מוזיקליות
קטגוריה:מחלוקות במוזיקה
קטגוריה:תרבות להט"ב: להקות
קטגוריה:להקות שהוקמו בשנת 2001