OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פיציולה

פִיצַיוֹלָה או פיצאיולה (באיטלקית: Pizzaiola) היא מנה איטלקית המבוססת על פרוסות בשר, רוטב עגבניות ואורגנו. המנה מזכירה מעט את הפיצה בצבעים ומכאן שמה.

== היסטוריה ==
מקור הפיציולה הוא בהחלט נאפוליטני.<ref>Jeanne Caròla Francesconi, La cucina napoletana, Grimaldi Editore (2010) </ref> המתכון ראה תפוצה נרחבת והיה נושא לפרשנויות מחודשות רבות. הצלחתו של המאכל המסוים הזה חייבת להימצא לא רק בפשטות הביצוע שלו, אלא גם בעובדה שלאחר סיומו ניתן להשתמש ברוטב כציפוי גם לפסטה.

== מתכון ==
=== מרכיבים ===
* 4 פרוסות בשר בקר
* 500 גרם עגבניות או עגבניות שרי
* 2 שיני שום
* הרבה אורגנו מיובש או בזיליקום
* שמן זית כתית מעולה בשפע
* מלח

=== הכנה ===
מחממים את השמן במחבת ומטגנים קלות את השום הקצוץ גס. מוסיפים את העגבניות החתוכות לרצועות ואת המלח. מבשלים הכל כעשרים דקות, על אש בינונית ובסיר מכוסה. לאחר מכן מוסיפים את האורגנו ואת פרוסות הבשר (גב, כתף או סינטה) ומסיימים את הבישול עד שהוא רך. הרוטב המתקבל כך, לאחר שהוסרו הפרוסות שישמשו כמנה, מתאים לתיבול ספגטי או ורמיצ'לי.

== קישורים חיצוניים ==
* מטבח נפוליטני
== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאכלי עגבניות
קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:המטבח הנאפוליטני
פולטוסט

פולטוסט (בנורווגית: Pultost) היא גבינת חלב מוחמץ נורווגית רכה ובוגרת בטעם זרעי קימל.<ref></ref> <ref></ref>

== מאפיינים ==

כמו גמלוסט, לפולטוסט יש היסטוריה ארוכה בנורווגיה. הגבינה עשויה מחלב דל שומן שהוחמץ, בדומה לריוויון, בטעם קימל ונשמרת במלח. פולטוסט היא גבינה בעלת חומציות, ודלה מאוד בשומן.<ref></ref> <ref></ref> פולטוסט נמכרת בשתי גרסאות, למריחה וגרגרית. לגרסה למריחה יש טעם חזק יותר. פולטוסט נהוג למרוח על לחם, לפסה (פיתה נורווגית) או לחם שטוח או להגיש עם תפוחי אדמה מבושלים.<ref></ref>

== סוגים ויצרנים ==

חברת מוצרי החלב הנורווגית Tine מייצרת פולטוסט במחלבה שלה ב-Nybergsund בטריסיל. ב-Tine מייצרים שלוש איכויות: סוג למריחה סוג רך, הנקרא Løiten, סוג עם מרקם יבש וגרגירי, הנקרא Hedemark וסוג גרגירי נוסף, בעל טעם חזק יותר, הנקרא לילהאמר (כמו העיר). Synnøve Finden היא יצרנית נוספת של פולטוסט בנורווגיה. Synnøve Finden מקדמת שני סוגים של פולטוסט: Seterost ו-Hedmark.<ref></ref>

== ראו גם ==
* רשימת גבינות

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.tine.no/ אתר Tine]
* [http://www.synnove.no/ אתר Synnøve Finden]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הנורווגי
קטגוריה:גבינות מלוחות
ראספבול

ראספבול (בנורווגית: Raspeball; גם Potetball) הוא כיסונים של תפוחי אדמה, מנה נורווגית מסורתיות.<ref name="Kulchawik 2015 p. 220"></ref> מאכל דומה מהמטבח הגרמני נקרא Kartoffelklöße.

== מאפיינים ==

המרכיב העיקרי במנה הוא הוא תפוחי אדמה קלופים, אשר מגוררים או טחונים ומעורבבים עם קמח, בדרך כלל קמח שעורה או לפעמים קמח חיטה, כדי שהחומר לכדורים יידבק זה לזה. בהתאם לשיעור עיסת תפוחי האדמה וסוגי הקמח השונים, למוצר יהיה טעם ומרקם שונים.<ref></ref>

המאכל נפוץ יותר באזור דרום נורווגיה (Sørlandet) שבו "kompe" הוא השם הנפוץ ביותר למנה, במערב נורווגיה (Vestlandet) שבו המונחים "raspeball", "komle" ו-"potetball" הם הנפוצים ביותר ובאזור האמצעי (טרנדלג) שם המנה מכונה כמעט תמיד "klubb". במערב נורווגיה, מאכל זה נצרך באופן מסורתי בימי חמישי, כאשר הוא מופיע לעיתים קרובות כ"מנה של היום" בבתי קפה ובמסעדות המתמחים במטבח מקומי, וידוע בכינויו "Komle-torsdag".<ref></ref> <ref></ref> <ref></ref>

== סוגים ==

יש מגוון גדול של וריאציות אזוריות למנה ומלווי המנה משתנים באופן מקומי. הם עשויים לכלול בשר חזיר או טלה מלוח ומבושל, בייקון, נקניקיות, חמאה מומסת, גזר מבושל, רוטבגה מעוכה או מבושלת, שמנת חמוצה, קפיר או רוויון, בשר משומר, רוטב גבינה חומה ואפילו תפוחי אדמה מבושלים. סוג של ראספבול הוא פיסקבול (נקרא גם blandaball/blandetball), שבו מוסיפים דג טחון, טרי או מלוח, לבצק תפוחי האדמה.<ref></ref> <ref></ref>

== לקריאה נוספת ==
* קרופקאקה - כופתאות תפוחי אדמה שוודיות מבושלות<ref></ref>
* פאלט - כופתאות תפוחי אדמה במילוי בשר שוודי<ref></ref>
* כופתה - כופתאות תפוחי אדמה גרמניות שנמצאות בדרך כלל במטבח המרכז אירופי והמזרח אירופי<ref></ref>
* צפלינאי - כופתאות ליטאיות עשויות מתפוחי אדמה מגוררים ואורזים<ref></ref>

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מאכלי תפוח אדמה
קטגוריה:כופתאות
קטגוריה:המטבח השוודי
קטגוריה:המטבח הגרמני
קטגוריה:המטבח הנורווגי
טום נוק

טום נוק, הידוע ביפן בשם たぬきち, <ref></ref> הוא דמות בדיונית בסדרת Animal Crossing. הוא הופיע לראשונה במשחק הראשון בסדרה, שנוצר עבור קונסולות ה-Nintendo 64. במשחקי הסדרה, טום מתפקד בכובעים שונים, כאשר במשחק אחד הוא סוכן נדל"ן שמוכר לשחקן בית, ובמשחק אחר הוא איש עסקים שעוסק בתיירות. במשחקים בהם נוק מופיע, הוא מעניק לשחקן בית בתמורה לתשלום משכנתא (אותה השחקנים משלמים בעזרת מטבע בשם "בלס"). לאחר שהשחקן השלים את המשכנתא, הוא יכול לשדרג את ביתו תוך לקיחת משכנתא נוספת.

בנוסף להופעותיו במשחקי הסדרה, טום נוק גם הופיע במספר הופעות בסדרת האחים סופר סמאש.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דמויות בדיוניות
קטגוריה:נינטנדו: דמויות
טלפון האהבה

"טלפון האהבה" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית זהבה בן, מתוך אלבום האולפן השני שלה, איזה מין עולם (1990).<ref name=":0"></ref> הוא יצא לאור בשנת 1990, בהוצאת חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ, בתור שיר הנושא מתוך האלבום.<ref name=":1"></ref> את השיר כתב דני שושן ללחן עממי טורקי.<ref name=":1" />

במרוצת השנים, הפך "טלפון האהבה" לנכס צאן ברזל בסצנת המוזיקה המזרחית ולאחד משירי החותם של בן.<ref name=":2"></ref> הוא הוקלט עשרות פעמים בידי מוזיקאים שונים, ובהם נזי שקורי,<ref></ref> מרגלית צנעני,<ref name=":3"></ref> מורן כרמל,<ref></ref> נסרין קדרי,<ref></ref> נטלי פרץ ("מחרוזת חפלה נוסטלגית"),<ref></ref> שירן מלמד,<ref></ref> הפרויקט של רביבו<ref name=":4"></ref> ומושיקו מור.<ref></ref>

בין היתר, בוצע השיר במסגרת תוכנית הטלוויזיה "שישי שמח" בהגשתו של ירון אילן.<ref></ref>

== רקע וכתיבה ==
"טלפון האהבה" הוא אחד מהלהיטים הראשונים שהוציאה בן במהלך הקריירה המוזיקלית שלה.<ref name=":0" /> לאחר שהוציאה את אלבום הבכורה שלה, טיפת מזל (1989) הוחלט להקליט אלבום חדש בשם איזה מין עולם (1990). במסגרת האלבום, עשתה בן ביצוע לשיר המרוקאי העממי "ללה פטימה" וחידוש לשירו של הזמר חיים משה "מה עם הילד". האלבום זכה להצלחה מסחררת וכך גם "טלפון האהבה" שהפך לימים לאחד משירי החותם של בן.<ref name=":2" />

בשנת 2004 יצא אלבום הווידאו כוכב אחד לבד, בוא נכלל "טלפון האהבה" כמו גם שירים נוספים של בן, כדוגמת: "טיפת מזל" ו"מה לך ילדה".<ref></ref>

במרוצת השנים, ביצעה אותו בן עם מספר אמנים שונים, ביניהם: מרגלית צנעני,<ref name=":3" /> הפרויקט של רביבו,<ref name=":4" /> וליאור נרקיס בשילוב "חוף זהב".<ref></ref>

== וידאו קליפ ==
הווידאו קליפ הרשמי של "טלפון האהבה" פורסם לראשונה ביוטיוב ב-23 באוקטובר 2010, שלושים שנים מיציאתו המקורית.<ref name=":2" /> בתחילתו, ניתן לראות טלפון מצלצל וחלון בו נראית בן כשהיא אוחזת בטלפון גם כן ומדברת לבחור ממנו הוקסמה אמש כשפגשה בו לראשונה. בהמשך הקליפ, ניתן לראותה נוסעת ברכב כשהיא מבצעת את השיר עצמו. בסופו, ניתן לראותה כשהיא מודה לקהל המוחא לה כפיים.<ref name=":2" />

נכון לינואר 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-800 אלף צפיות.<ref name=":2" />

== מיקומי שיא ==

== היסטוריית יציאות לאור ==
{| class="wikitable"
!אזור
!תאריך יציאה
!פורמט
!חברת תקליטים
!<abbr>מקור</abbr>
|-
!כלל העולם
|1990
|תקליטור
|אבי גואטה
|style="text-align:center;"|<ref name=":0" />
|}

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1990
קטגוריה:שירי זהבה בן
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי דני שושן
קטגוריה:שירי אהבה בעברית
קטגוריה:שירים על געגוע
קטגוריה:שירים על טלפונים
קטגוריה:שירים על שיחות טלפון
אבי כאכון

אבי כאכון (נולד ב-1976) הוא מנחה טלוויזיה, שדרן רדיו ומבקר מוזיקה ישראלי. מנחה התוכנית "כמעט שבת שלום" בימי שישי בערוץ 24 וקשת 12 ותוכנית הרדיו "ציפורי לילה" בימי שני בגל"צ.

==ביוגרפיה==
כאכון נולד וגדל בפרדס חנה בה הוא מתגורר עד היום. בשל מצב המשפחה, יצא לעבוד כבר כילד במכולת השכונתית ובמכירת אבטיחים. בנעוריו למד צילום ועבד כצלם עיתונות בידיעות אחרונות. לאחר שהנחה שידור חי מקרי כעובר אורח בזירת הפיגוע באולם ארמון דוד, הוצעה לו תוכנית רדיו קבועה בשם "קסם הלילה" ברדיו 90FM. התכנית שודרה בתחילה בשעות הלילה המאוחרות ובעקבות נתוני האזנה גבוהים הועברה לשעות הפריים טיים בצהריים.

בשנת 2010 הגיש פינת מוזיקה קצרה בתוכנית של ירון אילן בערוץ המוזיקה. בהמשך הגיש פינות נוספות בתוכניות של אורנה דץ, קותי סבג. הוא הגיש גם בתוכנית של איציק זוהר ובמקביל להגשת הפינה הזו, כתב טור על תעשיית המוזיקה במאקו.

כאכון החל את דרכו הטלוויזיונית המשמעותית כשהגיש פינה קצרה בשנת 2016, בתוכנית הטלוויזיה של גלית גוטמן ויואב לימור בקשת 12. שנה לאחר מכן, צילם ביוזמת מנכ"ל ערוץ 24 אורי דיקשטיין ומנהלת התוכן נורית ברירו, סדרת תוכניות מיוחדת בת ארבעה פרקים בשם "שיר השירים" לשידור במהלך תקופת החגים. התכנית צולמה בבתי כנסת בראש העין ובירושלים וזכתה להצלחה. באותה השנה הנחה את התוכנית "מתוקים" בימי שישי בערוץ 20 בה שילב קטעי הסבר בין הקליפים השונים. בעקבות הצלחת העונה הראשונה, רכש ערוץ המוזיקה את זכויות השידור והעונה השנייה כבר שודרה בו. התכנית שילבה בין שידור אולפן לקטעי שידור מבסיסי צה"ל שהגישה מגי טביבי.

משנת 2016 מנחה את התוכנית "כמעט שבת שלום" שמשודרת בימי שישי בקשת 12. בתוכנית זו הוא מארח אמנים, זמרים ואישי ציבור מפורסמים באווירה משפחתית-דתית, בדומה לשולחן ערב שבת. תוכנית זו זכתה להצלחה והיא משודרת מאז גם במקביל בערוץ 24.

בחודש ספטמבר 2023 החליט שר המשפטים יריב לוין למנותו כנציג ציבור בוועדת הערר למיסוי מקרקעין בנצרת. על המינוי נמתחה ביקורת ציבורית נוקבת משום שלכאכון אין רקע והכשרה משפטיים מתאימים לוועדה המהווה ערכאת ערעור על החלטות רשות המסים בישראל. כמו כן, נטען כי כאכון מונה לתפקיד רק בשל קשריו וזיקתו הפוליטית למפלגת הליכוד. בפועל כאכון מונה גם לנציג ציבור בוועדת ערר נוספת בחיפה.

באוקטובר 2023 מינה אותו מפקד גלי צה"ל הזמני דני זקן להגיש רצועת מוזיקה שבועית בגלגלצ בימי חמישי אחרי הצהריים. כאכון מונה למרות התנגדות גורמי המקצוע בתחנה בהם מנהל גלגלצ נדב רביד שמחו על מינויו הפוליטי, ללא פיילוט וללא דיון על תכנים.

מלבד עיסוקו הטלוויזיוניים כיהן כאכון כחבר מועצת פרדס חנה-כרכור במשך עשר שנים. בבעלותו שני גני אירועים בחדרה ובפארק התעשייה בקיסריה. לגן האירועים "יער הפקאן" בחדרה הוצא צו סגירה לאחר שנבנה ללא היתר בנייה. בספטמבר 2023 העיד בחקירת השוחד של ראש עיריית אור עקיבא לשעבר יעקב אדרי כי פעל לקדם פרויקט בנייה של יזם נדל"ן המקורב אליו.

בשנת 2024 השתתף עם אחותו נינה כזוג בתוכנית הבישול "המטבח המנצח VIP".

===חיים אישיים===
כאכון נשוי ואב לארבעה. הוא מתגורר בפרדס חנה-כרכור ומנהל אורח חיים דתי.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:בדרנים ישראלים
קטגוריה:אנשי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:מנחי טלוויזיה ישראלים
קטגוריה:פרזנטורים ישראלים
קטגוריה:סגל קשת
קטגוריה:מגישי ציפורי לילה
קטגוריה:גלי צה"ל
קטגוריה:מנחים ישראלים
קטגוריה:מתחרי מאסטר שף (ישראל) V.I.P
קטגוריה:מתחרי MKR המטבח המנצח
קטגוריה:פרדס חנה-כרכור: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
שרון כהן (שף)

שרון כהן (נולד ב-1976) הוא שף ומסעדן, מסעדת שילה בתל אביב ועוד.

== ביוגרפיה ==
אביו של כהן היה בעל מכולת ואמו היא דור שמיני בירושלים. כהן גדל בירושלים, ובנעוריו עבד בבתי קפה.

כהן החל את הקריירה כשוטף כלים ועבר את כל התפקידים בענף, כולל מלצרות וניהול פלור, בעבודה במסעדות ישראליות (בהן סאקורה וקאבלייר). כמו כן, התמחה במסעדות מובילות בספרד וצרפת. בעל תואר בניהול וכלכלה באוניברסיטה פתוחה.

ב-2001 עבר לתל אביב.

===שילה===
בשנת 2005 פתח את מסעדת שילה ביחד עם אשתו עדי, כגסטרו-פאב, ברחוב בן יהודה בתל אביב. המסעדה נקראת על שם הכלבה של אשתו.
תוך שנים ספורות הפכה שילה לאחת ממסעדות השף המובילות בישראל. המסעדה התמחתה בהגשה של מנות דגים נאים, דגים ופירות ים. בין לקוחות המסעדה נמנים העלית של קהילת העסקים, התרבות והפוליטיקה בישראל החוזרים אליה כלקוחות קבועים. המטבח של שף כהן מציג אוכל ים תיכוני המשלב השפעות אסיאתיות וטכניקות צרפתיות קלאסיות.

עבודתו מאופיינת בשני ערכים מובילים: פנג שווי לחומרי גלם ״ככל שלא תשנה את תצורת החומר ואת המבנה שלו, כך האנרגיה שלו תעבור לסועד בצורה מיטבית״. וכן - המנות נעשות א-לה מינוט - תהליך הבישול כולו נעשה ברגע הכנת המנה, לשמירה על טריות ומקסום הטעמים.

בתקופת מגפת הקורונה בישראל, בדומה למסעדות אחרות, שלחה המסעדה מנות בשליחויות עצמאיות.

=== עסקים נוספים ===
בעקבות הצלחתו בשילה נכנס כשותף ושף אחראי בקפה אירופה (2013–2023) וכבעלים ושף בשיפודי אירופה (2016–2017), שאותה העביר לידיו של השף בפועל פליקס רוזנטל. הקים את "דאדאדא" שאותה עזב אחרי חצי שנה. ב-2016 פתח את המסעדה התאילנדית פלורנטין האוס (2016–2019), שאליה הכניס את הסו-שף של תאיזו, דור אבן ואליה הביא שפים מסין.

ב-2021 פתח את בר יין ג'נגו.

באוקטובר 2023 פתח את "NIKO", פופ אפ המבורגרים ושרימפס.

כהן הוא גם יועץ לרשתות (ארומה ישראל, קפה קפה).

== פעילויות נוספות ==
ב-2024 שיחק בתפקיד אורח פרק 1,2 ״הטבח״ עונה שנייה – בתפקיד עצמו.

פעיל ודובר בולט של המחאה חברתית נגד הרפורמה המשפטית.

משתתף איש ברזל, טריאתלון.

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שפים ישראלים
ברנר פלאטה

בֶּרְנֶר פּלַאטֶה (בגרמנית: Berner Platte; באנגלית: Bernese plate) הוא מאכל בשר מסורתי מהמטבח של ברן בשווייץ.

== מאפיינים ==
הוא מורכב מסוגי בשר ונקניקים שונים כגון בשר חזיר מעושן ובשר בקר, פנצ'טה, נקניקיות, קותל חזיר מבושלים עם כרוב כבוש בטעם ערער, ומזונות אחרים כגון תפוחי אדמה ושעועית ירוקה ו/או יבשה, המוגשים על צלחת גדולה.

ברנר פלאטה אינו תבשיל; במקום זאת, מרכיבי הבשר והתוספות השונות מוכנים או מבושלים כל אחד בנפרד. מנות ברנר פלאטה מוגשות לפעמים בהקשר של מזנון.

== היסטוריה ==
מקורו של הברנר פלאטה ב-5 במרץ 1798, כאשר הברנים הביסו את הצבא הצרפתי בקרב (Schlacht bei Neuenegg) וחזרו כמנצחים. היה צריך לארגן חגיגת ניצחון בזמן קצר מאוד. לשם כך תרמה הקהילה את מיטב מוצריה. בשל סוף החורף נעשה שימוש בעיקר במאכלים עמידים או משומרים ששולבו ליצירת המנה הידועה.

== לקריאה נוספת ==
* שוקרוט גארני - מנה צרפתית דומה
* שלאכטפלאטה – מנה גרמנית דומה
* רשימת מנות בשר
* המטבח השווייצרי

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מאכלי בשר
קטגוריה:המטבח השווייצרי
פארס מנאע

פארס מוחמד מנאע (בערבית: فارس محمد مناع ; נולד ב-8 בפברואר 1965) הוא פוליטיקאי תימני-חות'י, איש עסקים, וסוחר נשק.

בעברו היה בעל בריתו של נשיא תימן עלי עבדאללה סאלח וחבר במפלגת השלטון . כיהן כראש הוועדה הנשיאותית וכראש מועצה מקומית שתפקידה לתווך בהסכם שלום בין ממשלת תימן לחות'ים במהלך ההתקוממות השיעית בתימן.

==ביוגרפיה==
פארס מנאע נולד ב-8 בפברואר 1965 בסעדה שבצפון תימן.

ב-2010 שמו הוכנס בידי מועצת הביטחון של האו"ם לרשימת סוחרי הנשק שסייעו לארגון המורדים הסומליים א-שבאב הנחשב כארגון טרור על ידי ארצות הברית.<ref></ref> הואשם גם בתמיכה באל-קאעידה, ובקבלת מילוני דולרים משליט לוב מועמר קדאפי, ריגול למען לוב ואספקת נשק לחות'ים. ונכסיו הוקפאו על ידי משרד האוצר האמריקאי .

מנאע הכחיש את ההאשמות נגדו וטען כי הנשק נגנב על ידי החות'ים ממחסן נשק שהיה בבעלותו.

בינואר 2010 נעצר על ידי שלטונות תימן. לאחר מעצרו החלו הפגנות אלימות בסעדה על ידי ראשי השבטים ואחיו, חסן מנאע, שכיהן כמושל סעדה, התפטר מתפקידו. במאי, בעת שנלקח למשפט, נהרג נהג אוטובוס זעיר, ושוטר ואזרחית נפצעו בהפגנה בה תומכיו תקפו את המכונית בה הועבר לבית המשפט. בגין האירוע משפטו עוכב ב-25 יום. ב-4 ביוני שוחרר ממאסרו. לאחר שחרורו ניתק את קשריו עם הנשיא עלי עבדאללה סאלח.

ב-19 במרץ 2011 תקפו החות'ים את העיר סעדה . במהלך הקרב חברו המורדים לפארס מנאע וכבשו אותה מידי שבט אל-עבדין, תומכי הממשלה. לאחר ניצחון החות'ים הם הקימו שלטון מקומי ומינו את מנאע למושל החדש.<ref></ref> הוא משל במחוז סעדה עד דצמבר 2014.

באפריל 2023 מונה לשר בשלטון החותים.<ref></ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חות'ים: אישים
קטגוריה:תימנים שנולדו ב-1965
קטגוריה:סעדה: אישים
טרון: ארס

טרון: ארס (באנגלית: Tron: Ares) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי שיופק על ידי וולט דיסני הפקות ויופץ על ידי סרטי אולפני וולט דיסני. הסרט הוא השלישי בסדרת סרטי "טרון" והמשכון ל"טרון: המורשת" (2010). הסרט בוים על ידי יואכים רונניג, ונכתב על ידי ג'סי ויגטו, בהפקת ג'ארד לטו, ג'סטין ספרינגר ואמה לודברוק. בסרט מככבים לטו, אוון פיטרס, גרטה לי, ג'ודי טרנר-סמית', קמרון מונאהן, שרה דז'רדן וג'יליאן אנדרסון.

== צוות השחקנים והדמויות ==
* ג'ארד לטו – ארס
* אוון פיטרס
* גרטה לי
* ג'ודי טרנר-סמית'
* קמרון מונאהן
* שרה דז'רדן
* ג'יליאן אנדרסון

== הפקה ==
=== פיתוח ===
=== "טרון: המורשת" – פיתוח המשכי ===
פיתוח לסרט המשך ל"טרון: המורשת" הוכרז באוקטובר 2010 על ידי יוצר סדרת הסרטים, סטיבן ליסברגר, כאשר התסריטאים של "מורשת", אדוארד קיציס ואדם הורוביץ התעתדו לחזור לכתוב את התסריט. באפריל 2011, הבמאי ג'וזף קוסינסקי הצהיר כי התסריט עדיין בפיתוח. ב-31 במרץ, מסר קוסינסקי כי התסריט היה צפוי להסתיים. ביוני, דווח שהתסריטאי, דייוויד דיגיליו צורף לכתיבת התסריט, וקיציס והורביץ פרשו מן פרויקט הסרט לפיתוח סדרת הטלוויזיה "עד עצם היום הזה". במרץ 2012, מסר ברוס בוקסלייטנר שהצילומים עתידיים להתחיל ב-2014, לאחר שקוסינסקי ביים באותה תקופה את הסרט "אבדון". ביוני 2012, לאחר פרישתם, חשפו קיציס והורוביץ שהם מעורבים בפרויקט הסרט, ולאחר מכן, בדצמבר, צורף ג'סי ויגטו לשכתוב התסריט. בנוסף, אושר כי בוקסלייטנר וגארט הדלונד ישובו לסרט המשך.

במרץ 2015, נחשף שדיסני הודיעה רשמית שתהליכי ההפקה והצילומים היו עתידיים להתחיל, יחד עם השחקנים הדלונד, קוסינסקי ואוליביה ויילד, באוקטובר בוונקובר. יתרה מכך, במאי, הוכרז כי הסרט בוטל, כתוצאה של כישלון בקופות של הסרט "בחזרה למחר". ביולי, הודיע בוקסלייטנר שביטול הסרט גרם לו לא לרצות לחזור לסרט המשך בזיכיון, ובספטמבר הדלונד ציין שסרט המשך עוד יכול להיות.

באוגוסט 2016, בריגאם טיילור, דאז מנהל פיתוח פרויקטים בדיסני, חשף שמתנהלים דיונים לגבי עתידו של סרט ההמשך. בפברואר 2017, במהלך פגישת שאלות תשובות עם קוסינסקי, הוא ציין שסרט ההמשך נמצא ב"הקפאה".

=== אתחול ===
במרץ 2017, יתרה מדבריו של קוסינסקי, דווח כי סרט ההמשך יהיה אתחול מחודש, כאשר ג'ארד לטו עתיד לגלם דמטת בדיונית חדשה בשם "ארס". באוגוסט 2020, גארת' דייוויס צורף לבימוי הסרט, כשוויגטו טרם מעורב בכתיבת התסריט. פטריס ורמטה צורפה כמעצבת ההפקה של הסרט.

במרץ 2022, בזמן שכיכב בסרט "מורביוס", אישר לטו שהסרט עדיין בתהליכי הפקה. בינואר 2023, דייוויס פרש מתפקידו כבמאי, כאשר יואכים רונינג קיבל את התפקיד. ורמטה פרשה גם כמעצבת הפקה. ביוני, אוון פיטרס, ג'ודי טרנר-סמית' וגרטה לי הצטרפו לצוות השחקנים. ביולי, קמרון מונאהן ושרה דז'רדן הצטרפו לצוות השחקנים. בינואר 2024, ג'יליאן אנדרסון הצטרפה לצוות השחקנים.

=== צילום ===
צילומי הסרט התעתדו להתחיל בוונקובר ב-14 באוגוסט 2023, אך נדחה עקב שביתת התסריטאים ושביתת אמני הטלוויזיה והרדיו (2023). לאחר סיום השביתות, נודע כי הצילומים התעתדו להתחיל בתחילת 2024. בינואר 2024, חשף רונינג שתהליכי הפקה החלה.

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2025
קטגוריה:סרטי המשך אמריקאיים
קטגוריה:סרטי גיבורי-על
קטגוריה:סרטי סייברפאנק
קטגוריה:סרטי מדע בדיוני אמריקאיים
אנג'לו איפוליטו

אנג'לו איפוליטו (באנגלית: Angelo Ippolito; 7 בנובמבר 1922 – 29 באוקטובר 2001) היה צייר אמריקאי הידוע בעיקר בשל ציורי השמן של שדות צבעוניים על בד, וכן בשל תפקידו המרכזי בחידוש עולם האמנות לאחר מלחמת העולם במרכז העיר ניו יורק. <ref></ref>

== ביוגרפיה ==
משפחתו של איפוליטו היגרה לארצות הברית כשהיה בן 9. לאחר שירות בפיליפינים במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא למד אצל אמדה אוזנפ<nowiki/>ן וג'ון פרן בניו יורק ואפרו בזלדלה ברומא.<ref name=":0">Irving Sandler, "Angelo Ippolito: A Retrospective Exhibition," Binghamton University Art Museum, 2003, p. 2.</ref> ב-1952 הוא והצייר פרד מיטשל הזמינו את האמנים לויס דוד, ויליאם קינג וצ'ארלס קג'ורי להצטרף להקמת הגלריה הראשונה במרכז העיר ניו יורק, שנוהלה על ידי אמנים. גלריית טנאג'ר חנכה את סגנון האוונגרד של הרחוב העשירי בשנות ה-50, ועד מהרה גדל מספר חבריה, וכללו אמנים כמו סאלי הזלט, אלכס כץ ופיליפ פרלשטיין. הקהל העיקרי שלה היה אמנים אחרים שהיו "בו זמנית המשתתפים והצופים."<ref name=":0" /> מייסדי הטנאג'ר חיפשו אמנים לא מוכרים, והעניקו הזדמנות לתצוגה ראשונה לאמנים שלימים יתפרסמו, כולל אליז אשר, אלפרד ג'נסן וג'ספר ג'ונס. מאוחר יותר קיבל איפוליטו משרה כאמן באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1961–1962) וכפרופסור לאמנות באוניברסיטת המדינה של מישיגן (1963–1971) ובאוניברסיטת בינגהמטון (1971–2001).

לאחר מותו ב-29 באוקטובר 2001 הוא נקבר בבית הקברות גרין-ווד בברוקלין, ניו יורק. <ref></ref>

== יצירה ==
המבקר רוברט רוזנבלום כינה את תערוכת הבכורה של איפוליטו בגלריה ברטה שייפר "אירוע ראוי לציון", וכתב כי "הבדים שלו מציגים אנלוגיות מופשטות לציורי הנוף, המתארים אדמה, קו אופק ושמיים.״ בסקירה של עבודתו המאוחרת יותר, תיאר אותו האמן והמבקר פיירפילד פורטר כאחד האמנים המופשטים הבודדים "שמשתמש בצבע מבריק כחומר יצירה״." <ref>Irving Sandler, "Angelo Ippolito: A Retrospective Exhibition," Binghamton University Art Museum, 2003, p. 10</ref>

הציורים של איפוליטו משנות ה-60 המאוחרות הציגו את הנופים של המערב התיכון של ארצות הברית בסגנון המופשט. מורו לשעבר ג'ון פרן ציין שהוא "יכול לבלות קיץ בהתבוננות בנוף שצייר איפוליטו." בשנות ה-70 ציוריו נעשו רחבים יותר ובעלי גוון בהיר יותר, מה שגרם למבקר הילטון קרמר לכתוב, "ההנאה שבצבע נשארת שלו והוא היה וירטואוז בטיפול בצבע. כמה מהאפקטים הטובים ביותר שלו, בציורים באותה העת, מושגים כאשר הוא עובד בחלקים הבולטים של צבע חם תוך נטישתו במעבר חריף." <ref>Irving Sandler, "Angelo Ippolito: A Retrospective Exhibition," Binghamton University Art Museum, 2003, p. 16.</ref> במשך עשרות שנים הבאות הציורים של איפוליטו התרחקו משורשיהם בנוף כדי להציג חזיונות אטמוספיריים.

עבודותיו של איפוליטו הוצגו בתצוגות בין-לאומיות כמו הביאנלה לאמנות בסאו פאולו וקרנגי אינטרנשיונל ונאספו על ידי מוזיאונים כמו המוזיאון לאמנות מודרנית (MoMA), מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות (The Met), הגלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל (YUAG), אוסף פיליפס ומוזיאון הירשהורן.

==קישורים חיצוניים==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1922
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-2001
ברסי (מאכל)

נתח ברזי
המאכל בְּרֶסִי (בצרפתית: Brési או Braisi) הוא בשר בקר מומלח, מיובש ומעושן.

== מאפיינים ==
מכינים אותו בשווייץ ובמחוז דו, בצרפת. הוא דומה לבינדנרפלייש מגראובינדן. ברסי מוגש בדרך כלל בפרוסות דקות כמנה ראשונה, או כתוספת לפונדו.

ברסי מוזכר לראשונה בחיבורים על גסטרונומיה בסביבות 1560. שמו בא מהצבע האדום העז שלו הדומה לצבע העץ ברזיל, העץ האסייתי (שהיה מוערך מאוד באותה תקופה), שגם העניק את אז את שמו גם לברזיל.

== הכנה ==
=== שווייץ ===
בשווייץ, בז'ורה (קנטון) ובקנטון ז'ורה של ברן, מיוצרים שני מוצרים שונים מאוד תחת השם ברסי והשני braisi. המוצר האחד הוא נתח הבשר המומלח והמעושן במשך זמן קצר ומשמש לבישול. הגרסה השנייה, שהיא המסורתית ביותר, מורכבת מנתח בשר מלוח, מעושן ומיובש באוויר. המוצר הזה נצרך ללא בישול, חתוך לפרוסות דקות.

=== צרפת ===
בצרפת מכינים את הברסי מנתחי בקר של הגזעים הצרפתיים מונטבליארד וסימנטל. את החתיכות ממליחים במלח בישול ולפעמים משפשפים בעשבי תיבול (טימין, עלי דפנה, ציפורן, ערער) ולאחר מכן מייבשים ומעשנים במשך שלושה שבועות במעשנה הניזונה מעץ שרף. שיטת הכנה זו מעניקה לבשר ברסי את צבעו האדום העמוק, הקשיחות והניחוחות העוצמתיים שלו.

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:בשר מיובש
קטגוריה:המטבח השווייצרי
בקר נוסח מוד

הארלם]]
בקר נוסח מוד (בצרפתית: Boeuf à la mode) היא מנה צרפתית של נתח בקר מטוגן בציר ויין עם גזר ובצל.<ref name="tlf">Trésor de la langue française informatisé, s.v. 'mode' [https://www.cnrtl.fr/definition/mode#:~:text=Ragoût I.B.2b]</ref>

== מאפיינים ==
במתכונים צרפתיים, הנתח המועדף הוא ה-pointe de culotte, כלומר פיקניה. במתכונים ישנים יותר, תמיד מושחלות פיסות שומן חזיר בבשר (שימוש מסורתי בקותל חזיר הוא בטכניקה הנקראת "לארדינג", שבה משחילים (באמצעות מחט) רצועות ארוכות של שומן חזיר צונן לבשרים שאמורים להיצלות, כמו פילה בקר או בשר עגל). רוב המתכונים מתחילים בהשריית הבשר ביין .<ref>[https://www.foodandwine.com/recipes/beef-la-mode Beef à la Mode] in Food & Wine By Russ Crandall- October 2014</ref> הוא מושחם תחילה בשומן ואז נצלה בנוזל המורכב בעיקר מציר או מרק ויין אדום או לבן עם גזר, בצל ועשבי תיבול. מתכונים מודרניים כוללים לעיתים קרובות סלרי. חלק מהמתכונים מוסיפים עגבניות,<ref name="acad">Académie des Gastronomes et Académie culinaire de France, Cuisine française, "Le livre officiel des deux Académies", 1971, , p. 256</ref> בעוד שאחרים מוסיפים ברנדי או משקאות חריפים מזוקקים אחרים. רוב המתכונים הצרפתיים כוללים רגל עגל עם עצמות להוספת ג'לטין לנוזל הבישול, המשמש לעיבוי הרוטב שנוצר.<ref>French Regional Cooking. Anne Willan. (1981). </ref><ref name="ange">E. Saint-Ange (pseudonym for Marie Ébrard), La bonne cuisine de Madame E. Saint-Ange, Larousse, 1927, reprinted by Éditions Chaix 1978, p. 394–399</ref><ref name="acad" /><ref name="bocuse">Paul Bocuse, La Cuisine du Marché, 1980, , p. 179</ref>

לסיום המנה מוציאים את בשר הבקר המטוגן ומניחים בצד למנוחה. בינתיים מסננים את נוזל הבישול ומצמצמים לרוטב. בשר הבקר פרוס ומוגש עם הרוטב הזה. בגרסאות פשוטות à la ménagère "בסגנון עקרת בית", הירקות מנוזל הבישול מוגשים כקישוט. בגרסאות משוכללות יותר בסגנון "קלאסי", מסננים את הירקות שהתבשלו עם הבשר, ומוסיפים גזר ובצל טריים מבושלים.

נוזל הבישול משתנה מ"הכל ציר", עד בערך "3:1 יין לציר", ועד ל"הכל יין". מתכון אמריקאי אחד משנת 1896 משתמש רק במים.<ref>Fannie Merritt Farmer, The Boston Cooking-School Cook Book, 1896, p. 181</ref>

== היסטוריה ==
באנגלית, המנה נקראה בעבר גם "ביף א-לה מוד".<ref>Oxford English Dictionary, Third Edition, s.v. 'à la mode' [https://www.oed.com/view/Entry/4521#:~:text=C1. C1, C2]</ref> בצרפתית, המנה נקראת כיום לעיתים קרובות רק boeuf mode, כלומר בקר מוד. <ref>[https://books.google.com/ngrams/graph?content=%28boeuf+mode%2Bbœuf+mode)%2F(boeuf+à+la+mode%2Bbœuf+à+la+mode%2Bboeuf+mode%2Bbœuf+mode%29&year_start=1800&year_end=2019&corpus=30&smoothing=3&direct_url=t1%3B%2C(boeuf%20mode%20%2B%20bœuf%20mode)%20/%20(boeuf%20à%20la%20mode%20%2B%20bœuf%20à%20la%20mode%20%2B%20boeuf%20mode%20%2B%20bœuf%20mode)%3B%2Cc0 Google Ngrams]</ref>

== לקריאה נוספת ==
* ביף בורגיניון

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:המטבח הצרפתי
קטגוריה:מאכלי בשר
Luigi's Mansion

Luigi's Mansion הוא משחק וידאו מסוג הפעולה-הרפתקה.

המשחק קיבל ביקורות חיוביות בסך הכל, כשהמבקרים שיבחו את המשחק את התפאורה והפסקול, אם כי אורכו הקצר של המשחק זכה לביקורת, המשחק מכר למעלה מ-3.3 מיליון עותקים. אחרי המשחק הגיעו שני משחקי המשך - Luigi's Mansion: Dark Moon, שיצא ל-Nintendo 3DS ב-2013, ו-Luigi's Mansion 3, שיצא ל-Nintendo Switch ב-2019. גרסה מחודשת של Luigi's Mansion עבור ה-3DS, שפותחה במשותף על ידי נינטנדו ו־Grezzo, שוחררה ב-2018.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:משחקי נינטנדו 3DS
קטגוריה:מריו (זיכיון): משחקי ספין-אוף
קטגוריה:משחקי וידאו שפותחו ביפן
זהרא אשראקי

זהרא אשראקי (בפרסית: زهرا اشراقی; נולדה ב-1964) היא פעילה פוליטית רפורמיסטית ופוליטיקאית איראנית, הידועה בדעותיה הפמיניסטיות ובפעולותיה למען זכויות מיעוטים. היא נכדתם של רוחאללה ח'ומייני וחדיג'ה ת'קפי.

אשראקי דיברה כנגד החובה המוטלת על נשים באיראן לעטות רעלה או כיסוי ראש. לטענתה, החברה השתנתה במידה כזאת שהחוק כבר אינו תואם את המציאות החברתית.
בגלל פעילותה למען רפורמה ומתן זכויות לנשים נאסר עליה להתמודד בבחירות לפרלמנט בשנת 2004.

אשרקאי בעלת תואר בפילוסופיה מאוניברסיטת אצפהאן. בשנת 1983 התחתנה עם מוחמד רזא חתאמי, חבר לשעבר ב"חזית השותפות האיסלאמית באיראן" ואחיו של נשיא איראן לשעבר, מוחמד ח'אתמי. לזוג יש שני ילדים: עלי-רזא ופאטמה.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פעילות חברתיות איראניות
קטגוריה:רוחאללה ח'ומייני
קטגוריה:פוליטיקאיות איראניות
קטגוריה:ילידי 1964
עלי נאסר קאיד אל-בוכאיתי

עלי נאסר קאיד אל-בוכאיתי<ref></ref> (בערבית: علي ناصر قايد البخيتي ; נולד ב-10 בספטמבר 1976) הוא פוליטיקאי, עיתונאי וסופר תימני. דובר החות'ים בין השנים 2011–2015.

== ביוגרפיה ==
עלי נולד ב-10 בספטמבר 1976 לשייח' נאסר קאיד אל-בוכאיתי בכפר אל-מלחה במחוז אלחאדה בנפת דמאר, דרומית לצנעא. בהשפעת אחיו ממנהיגי החות'ים מוחמד אל-בוכאיתי,<ref></ref> הצטרף לתנועה החות'ית. בעקבת הצטרפותו, נעצר בשנת 2008 בידי כוחות הביטחון של תימן, הוא שוחרר כעבור שישה חודשים.

לאחר ההפיכה בתימן החל לשמש כדובר התנועה החות'ית,<ref></ref> ותמך בהם בפומבי ברשתות החברתיות ובטלוויזיה.

בינואר 2015 הודיע שפרש מהחות'ים ועבר להתגורר בירדן, וכיום מתגורר בבריטניה. לאחר פרישתו היה מקורב לנשיא תימן לשעבר עלי עבדאללה סאלח, ואביו שימש המתווך בין הנשיא לבין החות'ים. הוא תקף בפומבי את החות'ים ומנהגיהם בתימן.<ref></ref>

בשנת 2019, אל-בוכאיתי הכריז על אי דת, ותקף את האסלאם ואת פסיקותיו.

הוא כתב מספר מאמרים פוליטיים שפורסמו באתרים רבים, והופיע בערוצי חדשות בהם BBC, RT, אל-ג'זירה, אל -ערביה ואל-חורא.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חות'ים: אישים
קטגוריה:אתאיסטים
קטגוריה:סופרים
קטגוריה:פוליטיקאים תימנים
קטגוריה:דוברים
קטגוריה:תימנים שנולדו ב-1976
יוגב גרדוס

יוגב גְּרָדוּס (נולד ב-8 בינואר 1983) הוא כלכלן ישראלי, המכהן כממונה על התקציבים במשרד האוצר החל משנת 2021. לפני כן היה ממלא מקום הממונה על התקציבים במשרד האוצר ושירת במספר תפקידים נוספים באגף.

== ביוגרפיה ==
גרדוס הוא בעל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות בהצטיינות יתרה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, תואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית ותואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת הרווארד.

הוא החל את דרכו במגזר הציבורי מיד עם סיום לימודיו בשנת 2009. תפקידו הראשון היה רפרנט ורכז בתחום המאקרו באגף התקציבים במשרד האוצר. כחלק מעבודתו היה שותף לגיבוש התקציבים הדו-שנתיים בשנים 2011–2016, לחקיקת הכללים הפיסקליים, גיבוש הנומרטור והקמת קרן העושר מרווחי הגז הטבעי.<ref name=":0"></ref> בנוסף שימש יו"ר ועדת הכספים של דירקטוריון נמל חיפה בשנים 2014–2015.

ב-2014 מונה לרכז את תחום הביטוח הלאומי, הבריאות והרווחה במשרד האוצר. ב-2017 מונה לסגן הממונה על התקציבים לתחומי המאקרו, ניהול וגיבוש תקציב המדינה, כוח אדם בשירות הציבורי, הבנקאות וגופי הפנסיה.

ב-2020 שר האוצר ישראל כץ החליט למנות את גרדוס לממלא מקום ראש אגף התקציבים לאחר התפטרותו של שאול מרידור.<ref></ref> במסגרת תפקידו גיבש את הצעת תקציב המדינה לשנת 2021–2022 ואת הצעת חוק ההסדרים.

באוגוסט 2021 החליט שר האוצר אביגדור ליברמן למנות את גרדוס לממונה על התקציבים.<ref></ref>

== חיים אישיים ==
גרדוס נשוי ואב לשלושה ילדים.<ref name=":0" /> דודו הוא הגאוגרף יהודה גרדוס.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:הממונים על התקציבים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים: בית הספר למנהל עסקים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת הרווארד
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1982
סעי בובה

סעי בובה (באנגלית: Drive-Away Dolls) הוא סרט קומדיית מסע אמריקאי בבימויו של אית'ן כהן. כהן כתב את התסריט וערך את הסרט יחד עם אשתו, טרישה קוק; וגם הפיקו את הסרט יחד עם רוברט גראף, טים בוואן ואריק פלנר. בסרט מככבים מרגרט קוואלי, ג'רלדין ויסוואנתן, ביני פלדסטין, קולמן דומינגו, פדרו פסקל, ביל קאמפ ומאט דיימון.

הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-23 בפברואר 2024, תחת הפצת "Focus Features". בישראל, הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-22 בפברואר 2024. 

==עלילה==
ג'יימי מתחרטת על הפרידה מחברתה, בעוד מריאן צריכה להירגע. בחיפוש אחר התחלה חדשה, הן יוצאות למסע בלתי צפוי לטלהאסי. דברים משתבשים במהירות כשדרכיהן מצטלבות עם קבוצה של פושעים לא כשירים

== צוות השחקנים והדמויות ==
* מרגרט קוואלי - ג'יימי
* ג'רלדין ויסוואנתן - מריאן
* ביני פלדסטין
* קולמן דומינגו
* פדרו פסקל
* ביל קאמפ
* מאט דיימון
* ג'ואי סלוטניק
* סי ג'יי וילסון

== הפקה ==
אית'ן כהן ואשתו, טרישה קוק, העלו יחד רעיון בפני חברתם, אליסון אנדרס, במהלך חופשת חג המולד בסן פרנסיסקו בתחילת שנות ה-2000. הסרט הוכרז בינואר 2007, תחת בימויה של אנדרס וכהן. ציין כהן שהסרט דומה לסרטי רומנטיקה של שנות ה-70 שראה כנער. סלמה בלייר, הולי האנטר, כריסטינה אפלגייט ו קלואי סביני צורפו לככב במהלך קדם-הפקה. באפריל 2022, דיווחים ציינו כי כהן יביים את הסרט. לאחר מכן, נמסר כי הסרט הופק על ידי כהן, קוק, רוברט גראף, טים בוואן ואריק פלנר.

באוגוסט 2022, מרגרט קוואלי וג'רלדין ויסוואנתן הצטרפו לצוות השחקנים. בספטמבר, צורפה ביני פלדסטין לצוות השחקנים. באפריל 2023, שמו של הסרט נחשף "סעי בובה", ולצוות השחקנים נוספו פדרו פסקל קולמן דומינגו, ביל קאמפ ומאט דיימון.

== הפצה ==
הסרט עתיד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-23 בפברואר 2024, תחת הפצת "Focus Features", ובישראל ב-22 בפברואר 2024. הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-22 בספטמבר 2022, אך נדחה עקב שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו (2023).

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי 2024
קטגוריה:סרטי קומדיה אמריקאיים
קטגוריה:סרטי מסע אמריקאיים
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 2024
המכון הישראלי לעיתונות

המכון הישראלי לעיתונות ולתקשורת על שם יחזקאל צבי קלצל, היא עמותה ישראלית שנוסדה ב-2021 ועוסקת בעיתונות ובחופש הביטוי וחופש העיתונות בישראל.

== היסטוריה ==
המכון הנקרא על שמו של יחזקאל צבי קלצל, עיתונאי יהודי גרמני. המכון הוקם ביוזמתה של השופטת דליה דורנר ובהשתתפותם של המנכ"ל גולן יוכפז, הדובר זמיר דחב"ש, עיתונאים, בעלי מקצועות חופשיים ומתנדבים. ב-7 בפברואר 2021 בירושלים, נחנך המכון במעמד נשיא המדינה, ראובן (רובי) ריבלין. עם תחילת פעילותו הוקם במכון צוות חשיבה פדגוגי לקידום מטרותיו.

== מטרות ==
המכון פועל לחיזוק חופש העיתונות וחשיבותו, ולחינוך צעירים לצריכת תקשורת ביקורתית.

== דרכי פעולה ==
* המכון משתף פעולה עם גורמים באקדמיה, במחקר ובארגונים מקצועיים וחברתיים.
* הפעלת חדר בריחה וירטואלי בתחום האוריינות התקשורתית והאתיקה העיתונאית.
* שידור פודקאסט באתר המכון ובאתר וואלה מדי חודש בעברית, עם עיתונאים ואנשי תקשורת בישראל. בהנחיית העיתונאי דוד ורטהיים.
* הענקת פרס המכון הישראלי לעיתונות למצוינות עיתונאית בשווי של 50,000 ש"ח, מדי שנה.

== צוות המכון ==
* דליה דורנר - נשיאת המכון - שופטת ביהמ"ש העליון בדימוס
* תמי ליטני - מנכ"לית המכון - עיתונאית עורכת בדימוס
* גולן יוכפז - המנכ״ל הראשון וממקימי המכון
* אריק בכר - כתב, עורך ומנכ"ל מועצת העיתונות
* אתי ליבר יודקובסקי - אשת הנהלה בעיתונות
* טלי ניר - יזמית חברתית, עורכת דין ועיתונאית
* פרופ' יחיאל (חיליק) לימור - חוקר תקשורת
* ד״ר ענת פלג - מרצה וחוקרת יחסי התקשורת והמשפט
* פרופ' מוחמד ותד - פרופסור חבר ודיקאן בית-הספר למשפטים במכללה האקדמית צפת
* רחל לוין - עו"ד ומייסדת משרד עוה"ד בתחום הביטוח
* מוטי רוזנבלום 1946-2021 - ממקימי המכון

==קישורים חיצוניים==

*
== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: עמותות
סנדרה הולר

סנדרה הולר (בגרמנית: Sandra Hüller; נולדה ב-30 באפריל 1978) היא שחקנית קולנוע גרמנייה, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 2024 על תפקידה בסרט "אנטומיה של נפילה". 

==ביוגרפיה==
הולר נולדה בעיר זול, גרמניה לזוג הורים אנשי חינוך, ב-1996 הופיעה לראשונה בתיאטרון, היא למדה משחק בברלין.

מ-1998 ועד 2001 עבדה בתיאטרון בתורינגיה ולאחר מכן החלה לעבוד בתיאטרון בזל, ב-2006 שיחקה את התפקיד הראשי של נערה הסובלת מהפרעות נפשיות בסרט "רקוויאם", ב-2009 גילמה את אולריקה מיינהוף בסרט "Deutschland 09 – 13 kurze Filme zur Lage der Nation", ב-2010 שיחקה בסרט ביוגרפי אודות אנרי הרביעי, מלך צרפת.

ב-2012 הייתה בין שלושת השופטים בפסטיבל ברלין בקטגוריית הסרט הקצר.

בשנת 2023 גילמה את הדוויג הס <small>(גר')</small>, אשתו של הפושע הנאצי רודולף פרנץ הס, בסרט הדרמה ההיסטורי "אזור העניין" שביים וכתב ג'ונתן גלייזר, המבוסס באופן רופף על הרומן מ-2014 "The Zone of Interest", מאת מרטין איימיס. על תפקידה, הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה לשנת 2024. 

באותה שנה, כיכבה הולר בסרט נוסף, המותחן הצרפתי "אנטומיה של נפילה", בתור סופרת שמנסה להוכיח את חפותה בקשר למותו של בעלה. בעבור תפקידה זכתה הולר לשבחי המבקרים והקהל, וקיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי. היא זכתה בפרס סזאר ובפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר.

== פרסים ומועמדויות ==
{| class="wikitable sortable"
!שנה
!פרס
!קטגוריה
!פרויקט
!תוצאה
!
|-
!2023
!פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו
|השחקנית הטובה ביותר
| rowspan="8" |אנטומיה של נפילה
| מקום שני
|<ref></ref>
|-
! rowspan="7" |2024
!פרסי גלובוס הזהב
|פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה
|
|<ref></ref>
|-
!פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי
|השחקנית הטובה ביותר
|
|<ref></ref>
|-
!פרס לומייר
|השחקנית הטובה ביותר
|
|<ref></ref>
|-
!פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע
|השחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי
|
|<ref></ref>
|-
!פרס סזאר
|השחקנית הטובה ביותר
|
|<ref></ref>
|-
!פרס סטלייט
|השחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע - דרמה
|
|<ref></ref>
|-
!פרס אוסקר
|השחקנית הטובה ביותר
|
|<ref></ref>
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה גרמניות
קטגוריה:זוכות פרס סזאר
קטגוריה:זוכי פרס לומייר
קטגוריה:בוגרות בתי ספר למשחק
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1978
שנג'ואו 17

שנג'ואו 17 (בסינית: 神舟十六号, פיניין: Shénzhōu 17) היא טיסת חלל סינית ששוגרה ב-26 באוקטובר 2023. החללית נושאת שלושה טייקונאוטים בטיסה לתחנת החלל טיאנגונג לשהייה של כחצי שנה. 

המשימה כללה ביקור בתחנת החלל, פירוק חלליות מטען,פעילות חוץ-רכבית וביצוע מחקרים.

לפני השיגור חללית שימשה חללית חירום לשנג'ואו 16.

== צוות ==
* טאן הונבו - מפקד הצוות
* טאן שנצזה - מהנדס טיסה
* צזיאן סינלין - מפעיל מערכת

==תיאור משמימה==
החללית שוגרה ב-26 באוקטובר 2023 מכן שיגור מס' LA-4 במרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן בעזרת משגר מדגם צ'אנגג'נג 2F. לאחר כ-6 שעות החללית התחברה לתחנת החלל. בהמשך נפתחו הפתחים וצוות החללית עבר לתחנת החלל. באותה עת בתחנת החלל שהה צוות של חללית "שנג'ואו 16". החלה העברה מסודרת של אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. ב-30 באוקטובר חללית "שנג'ואו 16" עם צוותה עזבה את תחנת החלל. צוות "שנג'ואו 17" החל בעבודה הסדירה.

ב-23 בדצמבר טאן הונבו וטאן שנצזה ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-7 שעות. במהלך פעילות הוחלפו חלקי פאנל סולארי שנפגעו בפגיע חיצונית.

ב-12 בינואר 2024 חללית מטען Tianzhou-6 שהגיע לתחנת החלל במאי 2023 התנתקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה.

ב-17 בינואר 2024 חללית מטען Tianzhou-7 שהגיע לתחנת החלל וצוות התחיל בהעברת המטען שהגיע עם החללית.

ב-26 באפריל לתחנת החלל הגיע חללית שנג'ואו 18. החל תהליך מסודר של העברת אחריות על תחנת החלל צוות החדש. 

ב-30 באפריל חללית התנתקה מתחנת החלל ונחתה בהצלחה באזור מדבר גובי עם אותו צוות שהיה בהמראה.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.spacefacts.de/mission/english/shenzhou_17.htm תיאור המשימה באתר spacefacts]
* [http://eng.chinamil.com.cn/CHINA_209163/TopStories_209189/16275490.html תיאור פעילות חוץ רכבית]

קטגוריה:חלליות סיניות
קטגוריה:תוכנית שנג'ואו
טאן הונבו

טאן הונבו (בסינית: 汤洪波, בפין יין: Tang Hongbo; נולד ב-24 באוקטובר 1975) טייס קרב בחיל האוויר הסיני וטייקונאוט בתוכנית החלל הסינית ששוגר לחלל במספר משימות.

==ביוגרפיה==
טאן הונבו נולד חונאן בשנת 1975 למשפחת חקלאים. בשנת 1995 הוא התגייס לחיל האוויר הסיני. הוא קיבל הסמכה של טייס קרב ושירת במספר יחידות החיל. ניסיון הטיס מסתכם בכ-1100 שעות טיסה.

בשנת 2010 הוא התחיל הכנות לטיסה לחלל.

ביולי 2012 הוא טס כמפעיל מערכות בחללית שנג'ואו 12 שהתחברה לתחנת החלל טיינגונג (ניי האישנג היה מפקד צוות). זו הייתה המשימה הראשונה לתחנת החלל זו. במהלך שהייה בחלל הוא ביצע פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-7 שעות. הוא חזר לאחר שייה בחלל של כ-90 ימים.

באוקטובר 2023 הוא טס כמפקד צוות בחללית שנג'ואו 17 שהתחברה לתחנת החלל טיינגונג. הם החליפו צוות בפיקוד ג'ינג האיפנג שעזבו את תחנת החלל לאחר מספר ימים. בינואר הוא ביצע פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-7.5 שעות. הוא מתוכנן לחזור לכדור הארץ במאי 2024.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.spacefacts.de/bios/international/english/tang_hongbo.htm ביוגרפיה]
* [https://www.chinadaily.com.cn/a/202310/25/WS6538891da31090682a5ea9ff.html ביוגרפיה]

קטגוריה:תוכנית שנג'ואו
קטגוריה:טייקונאוטים סינים
קטגוריה:טייסים צבאיים סינים
קטגוריה:ילידי 1975
פוניקולר של פראג

קרונית של פוניקולר מתוצרת Ringhoffer ב-1932
250px

פוניקולר של פראג, פוניקולר לפטז'ין (צ'כית Lanová dráha na Petřín ) הוא פוניקולר במרכז פראג, העולה לגבעת פטז'ין. המסלול מתוחזק על ידי חברת התחבורה של פראג.

לקו שלוש תחנות:
* תחנה התחתונה (צ'כית Ujezd ), ממוקמת ברחוב עם אותו שם, ליד תחנת חשמליות 9, 12, 22 ומסעדת "U Švejka".
* תחנת ביניים (צ'כית Nebozízek ), ממוקמת מעל Passing loop.
* תחנה (צ'כית Petřín) נמצאת על ראש הגבעה, ולידה נמצאים מגדל התצפית פטז'ין, גן הוורדים ומצפה הכוכבים על שם M. R. Stefanik.

בתקופה בין 7 בספטמבר 2015 עד 7 באפריל 2016 הפוניקולר היה סגור לשיפוץ וחידוש המערכות.

== היסטוריה ==
הקו נפתח במקור ב-1891, על מסילה צרה ברוחב 1 מטר ובאורך של 383 מטר. הרכבל פעל כל השנה, בחודשי החורף ובאמצע שנות התשעים של המאה ה-19 רק בסופי שבוע, בגלל הקרח שהצטבר על הפסים. קו מקורי זה נסגר עם תחילת מלחמת העולם הראשונה ב-1914 ולא נפתח מחדש לאחר שהמלחמה הסתיימה.

בנייתו של רכבל חדש, שבו השתתפו רק פועלים מפראג, החלה ב-4 בנובמבר 1931. שתי תחנות הרכבת המקוריות נהרסו, כאשר המסילות והקרוניות פורקו. שתי קרוניות חדשות, מתוצרת Ringhoffer, הועלו על המסילה ברוחב תקני (143.5 ס"מ) בין ה-3 ל-10 במאי 1932. בתחילת מאי ויוני של אותה שנה, נערכו נסיעות מבחן, ולאחר מכן ניסוי טכני-משטרתי מוצלח, וב-5 ביוני 1932, החלה פעילות סדירה. תחנת הביניים Nebozízek הופעלה כחודש לאחר מכן, ב-9 ביולי.

הקו פעל לאורך כל מלחמת העולם השנייה, למעט שתי סגירות קצרות. פעולת הפוניקולר הופסקה זמנית הן בסתיו 1938 (למשך כחודש) והן בתום המלחמה ב-1945 (למשך כארבעה חודשים). לאחר המלחמה, תיקוני המסילה, תיקוני המבנים והחלפת כבל המשיכה בוצעו בעיקר לפני ספרטקיאדות, כאשר ציפו לעליה במספר הנוסעים.

מפולת ב-1965 גרמה להפסקת השירות, והוא חודש רק כעבור עשרים שנה, ב-1985. באותו זמן סופקו קרוניות חדשות, תוצרת Vagonka Studénka (Škoda Vagonka) והמסלול שופץ. שתי קרוניות החדשות הובאו לפראג ב-7 בפברואר 1985 והועלו על המסילה. ב-17 באפריל 1985 החלו מבחני נסיעה, וב-9 במאי 1985 החל מבצע ניסוי ללא נוסעים. הפתיחה החגיגית של הפעילות הסדירה התקיימה ב-15 ביוני 1985. ב-19 ביולי של אותה שנה, הופעלה תחנת הביניים Nebozízek.

== נתונים טכנים ==
לקו יש את הפרמטרים הבאים:
{| border="1" cellpadding="3" cellspacing="0" style="border-collapse:collapse; font-size:95%; margin-right:10px; margin-bottom:5px;"
|מספר קרוניות
|2
|-
|תצורה
|רצועה בודדת עם passing loop
|-
|אורך המסלול
|510 מטרים
|-
|הפרש גבהים
|130.45 מטרים
|-
|שיפוע מקסימלי
|
|-
|רוחב המסילה
|1435 מילימטרים
|-
|קיבולת
|950 נוסעים בשעה
|-
|מהירות מקסימלית
|4 מטר בשנייה
|-
|זמן נסיעה
|285 דקות
|}

== תמונות ==
<gallery widths="250" heights="200" perrow="3">
קובץ:Lanová_dráha_na_Petřín-stanice_Petřín.jpg|הגעת קרונית לתחנת פטז'ין
קובץ:Lanová_dráha_na_Petřín-stanice_Petřín-vstup.jpg|פנים תחנת פטז'ין
קובץ:Lanová_dráha_na_Petřín-stanice_Petřín-budova.jpg|חזית תחנת פטז'ין
קובץ:Lanová_dráha_na_Petřín-kabina_vozu.jpg|לוח בקרה בתא הנהג
קובץ:Lanová_dráha_na_Petřín-stanice_Újezd.jpg|תחנת Újezd
קובץ:Lanová_dráha_na_Petřín-stanice_Nebozízek.jpg|תחנת Nebozízek
</gallery>

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:פוניקולרים
רכבת תחתית, פראג
קיפראס קאז'וקולובאס

קיפראס קאז'וקולובאס (בליטאית: Kipras Kažukolovas; נולד ב-20 בנובמבר 2000 בקורשן שבליטא) הוא כדורגלן ליטאי המשחק בעמדת הבלם בנבחרת ליטא.

== קריירת מועדונים ==
קאז'וקולובאס גדל במחלקות הנוער של LFF אקדמיה וברייטון אנד הוב אלביון. ב-1 ביולי 2021 חתם בקטסטרופה וילנה, אולם ב-18 בנובמבר חתם בז'לגיריס וילנה מליגת העל הליטאית. הוא שוחרר מהמועדון ב-1 בינואר 2024, לאחר 49 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים. הוא זכה עם המועדון פעמיים באליפות ליטא, פעם אחת בגביע הליטאי, ופעם אחת בסופר קאפ הליטאי.

== קריירה בינלאומית ==
ב-24 במרץ 2023 ערך קאז'וקולובאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, בהפסד 2-0 לנבחרת סרביה במסגרת מוקדמות יורו 2024.

== תארים ==
;ז'לגיריס וילנה
* אליפות ליטא (2): 2021, 2022
* הגביע הליטאי (1): 2022
* הסופר קאפ הליטאי (1): 2023

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:כדורגלנים ליטאים
קטגוריה:בלמי כדורגל ליטאים
קטגוריה:כדורגלני ז'לגיריס וילנה
קטגוריה:כדורגלני נבחרת ליטא
קטגוריה:ליטאים שנולדו ב-2000
פיקארון

פיקארונים ביחיד פיקארון (בספרדית: Picarones ביחיד Picaron) הוא קינוח פרואני<ref></ref> שמקורו בלימה במהלך מלכות המשנה של פרו.

== מאפיינים ==
המאכל דומה במקצת לבורמואלוס, סוג של סופגניה שהובאה למושבות על ידי הכובשים הספרדים. המרכיבים העיקריים שלו הם דלעת ובטטה. הוא מוגש בצורת סופגניה ומכוסה בסירופ, עשוי צ'נקאקה (מולסה מוצקת) . זה מסורתי להגיש פיקארונים כשאנשים מכינים אנטיקוצ'ו, מין ששליק בשר , עוד מאכל פרואני מסורתי.

== היסטוריה ==
פיקארונים נוצרו במהלך התקופה הקולוניאלית כדי להחליף את הבורמואלוס מכיוון שהבורמואלוס היו יקרים מדי להכנה. אנשים התחילו להחליף את המרכיבים המסורתיים בדלעת ובטטה. בטעות, הם יצרו קינוח חדש שגדל במהירות בפופולריות.

פיקארונים מוזכרים על ידי Ricardo Palma בספרו Tradiciones Peruanas (מסורות פרואניות). פיקארונים מופיעים גם במוזיקה ובשירה לטינו-אמריקאית מסורתית.

קינוח זה מוזכר בזיכרונות האוטוביוגרפיים "זכרונות של שלושים שנה" (1810-1840) (בספרדית: Recuerdos de treinta años (1810-1840)) מאת המוזיקאי והמלחין חוזה זאפיולה הצ'יליאני, שמזכיר שפיקארונים נאכלו בדרך כלל בפלאזה דה ארמאס דה סנטיאגו (צ'ילה)) לפני 1810.<ref></ref>

== גלריה ==
<gallery align="left" widths="200px" heights="170px">
קובץ:Picarones_recién_hechos.jpg
קובץ:Picarones.jpg
קובץ:Que_ricos_picarones!.jpg
קובץ:Picaron.jpg|טקסט=The picarones are one of the main typical dishes of Peru.|הפיקארונים הם אחת המנות האופייניות הבסיסיות של פרו.
</gallery>

== ראו גם ==
* רשימת סוגי סופגניות
* רשימת סוגי בצק מטוגן
* רשימת מנות קישוא ודלעת

== לקריאה נוספת ==
* קומפטון, MD 20 באפריל 2004. מסורות פרואניות: סיפוריו ההיסטוריים והפולקלוריים של ריקרדו פלמה של אמריקה הלטינית. ארצות הברית. AuthorHouse. ISBN&nbsp;1-4184-1046-2
* (בספרדית) Plevisani, S. 2005. Dulce Pasión . לימה, פרו. Quebecor World Perú.
* (בספרדית) Ada y Maricarmen. פברואר, 1997. El Arte de la Repostería . לימה, פרו. ביבלוס

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.yanuq.com/english/recipe.asp?idreceta=392 מתכון לפיקארונים]
== הערות שוליים ==

קטגוריה:אוכל רחוב
קטגוריה:סופגניות
קטגוריה:המטבח הפרואני
טואדט

טואדט (באנגלית: Toadette) היא דמות בדיונית בזיכיון משחקי הווידאו "מריו" של חברת נינטנדו היפנית.

הדמות הוצגה לראשונה בשנת 2003 במשחק "". טואדט הפכה מאז לדמות פופולרית אשר נכללה במשחקים שונים בזיכיון מריו.

במשחק Mario Kart Wii מצוין שהיא אחותו הצעירה של טואוד.

== סקירה כללית ==
טואדט לובשת לרוב חולצה ורודה עם קו לבן דק בתחתית. מעל לחולצה היא נוהגת ללבוש אפוד בצבע אדום עם עיטור זהוב. כמו כן, היא לובשת מכנסיים לבנים ונועלת נעליים חומות.

לטואדט יש את אותו הגוף ומבנה הפנים כמו יתר הטואודים ביקום של מריו - יש לה את אותו הראש העגול ואת אותו גוון העור. בנוסף, בדומה לרוב הטואודים יש לה מראה של ילדה, ואפילו קול של ילדה.

לטואדט כובע דמוי פטריה בצבע ורוד עם נקודות לבנות, וכן יש לה צמות המחוברות לכובע ובעלות אותם צבעים.

== הופעות ==
טואדט הופיעה לראשונה במשחק הווידאו "" משנת 2003 כדמות בה ניתן לשחק. בהמשך היא נכללה גם במשחק "Paper Mario: The Thousand-Year Door" אך כדמות בה לא ניתן לשחק. בהמשך היא נכללה במשחק Mario Party 6 כדמות בה ניתן לשחק, וכמו גם במשחק Mario Party 7 כדמות בה ניתן לשחק. היא מופיעה גם במשחק Dance Dance Revolution: Mario Mix, אך כדמות בה לא ניתן לשחק. בהמשך היא הופיעה גם במשחק Mario Superstar Baseball כדמות בה ניתן לשחק בקבוצה של הנסיכה פיץ'.

בקונסולת המשחקים Wii היא נכללה במשחק Mario Party 8 כדמות בה ניתן לשחק ובמשחק Mario Kart Wii כדמות בה ניתן לשחק. היא הופיעה גם במשחק Mario Super Sluggers כדמות בה ניתן לשחק. היה לה גם הופעה קצרה בתחילת המשחק Super Mario Galaxy.

בקונסולת המשחקים Wii U הוא נכללה כדמות בה ניתן לשחק במשחקים Mario Tennis: Ultra Smash, Mario Kart 8 ו-Mario Party 10 וכדמות ראשית בה ניתן לשחק ב־Captain Toad: Treasure Tracker.

בשנת 2023 דמותה של טואדט נכללה גם בסרט "האחים סופר מריו - הסרט".

קטגוריה:מריו (זיכיון): דמויות
קטגוריה:דמויות נשיות במשחקי וידאו
תנודת פוגו

תנודת פוגו היא רטט מעורר עצמית במנועי דלק נוזלי, הנגרמת מחוסר היציבות של הבעירה<ref name="Vibrationdata" />. הבעירה הלא יציבה גורמת לשינויים בדחף המנוע, ולכן לשינויים בתאוצה במבנה הגמיש של הרקטה, אשר בתורם גורמים לשינויים בלחץ ההנעה ובקצב הזרימה, וסוגרים את מעגל העירור העצמי. השם הוא מטאפורה המשווה את הרטט האורכי לקפיצות של מקל פוגו. תנודת פוגו מפעילה לחץ על מעטפת הרקטה, שבמקרים חמורים עלול להיות מסוכן<ref name="Vibrationdata" />.

== עקרון פעולה ==
באופן כללי, תנודת פוגו מתרחשת כאשר עלייה בלחץ תא הבעירה מגבירה את הלחץ האחורי כנגד הדלק הנכנס למנוע. זה מפחית את זרימת הדלק ובכך את לחץ התא. לחץ התא המופחת בתורו מפחית את הלחץ האחורי במשאבה, גורם ליותר דלק להיכנס, ללחץ תא הבעירה לעלות וחוזר חלילה. בדרך זו, מנוע רקטי שחווה תנודות פוגו פועל מבחינה רעיונית בדומה למנוע פולסי . אם מחזור הדופק תואם לתדר התהודה של הרקטה, תנודות מסוכנות עלולות להתרחש באמצעות משוב חיובי, שעלול, במקרים קיצוניים, לקרוע את הרקטה לגזרים. מצבים אחרים שיכולים לגרום לתנודות בלחץ הדלק כוללים כיפוף של צינורות דלק.<ref name="Vibrationdata" /><ref name="threshold-pogo"></ref>

תנודת פוגו הפריעה בשלב הראשון של טיטן 2 במהלך פיתוחו, מה שעיכב את דירוגה ליכולת נשיאת אדם של הרקטה עבור תוכנית ג'מיני. השלב הראשון של סטורן 5 V ( S-IC ) חווה תנודת פוגו חמורה בטיסה של אפולו 6, שפגעה בשלבי S-II ו-S-IVB וככל הנראה הייתה הגורם להפסקה אם הטיסה הייתה נושאת צוות אנושי. בשלב השני ( S-II ) היית תנודת פוגו פחות אינטנסיבית בטיסות אחרות. התנודות במהלך העלייה של אפולו 13 גרמו לכיבוי המנוע המרכזי כשתי דקות מוקדם מהמתוכנן. אובדן הדחף פוצה על ידי בעירות ארוכות יותר מהשלב השני והשלישי.

== סיכון ==
אם התנודה לא נבדקת, עלולים להיגרם כשלים. מקרה אחד התרחש במנוע ה-J-2 האמצעי של השלב השני, S-II, של המשימה הירחית אפולו 13 ב-1970. במקרה זה, המנוע כבה לפני שהתנודות יכלו לגרום נזק לרקטה.<ref name="Vibrationdata"></ref> אירועים מאוחרים יותר במשימה זו (מיכל חמצן התפוצץ יומיים לאחר מכן) האפילו על בעיית הפוגו. תנודת פוגו התרחשה גם בשלב ה-S-IC הראשון של טיסת המבחן של אפולו 6 ללא צוות ב-1968<ref name="nasa-pogo-hsv"></ref> אחת מטיסות הניסוי של רקטות N1-L3 של ברית המועצות סבלה מתנודות פוגו בשלב הראשון ב-21 בפברואר 1969. רכב השיגור הגיע לניתוק מנוע ראשוני, אך התפוצץ 107 שניות לאחר ההמראה והתפרק.<ref name="German"></ref> ישנם מקרים נוספים במהלך שיגורים ללא צוות בשנות ה-50 וה-60 שבהם תנודת הפוגו גרמה לכשלי שיגור קטסטרופליים, כמו החללית הסובייטית הראשונה לירח לונה E-1 No.1 ולונה E-1 No.2 בספטמבר ואוקטובר 1958 <ref></ref> : 440–446 
*

== הערות שוליים ==

== קישורים חיצוניים ==
* [http://articles.adsabs.harvard.edu//full/1977NASSP8123....../0000001.000.html מאמר טכני של נאס"א על קווי הנעה גמישים כולל מדכאי פוגו]
קטגוריה:שיטות הנעה של חללית
הדיוואן האמירי (קטר)

הדיוואן האמירי של מדינת קטר (בערבית: الديوان الأميري القطري) הוא ארמון בדוחה, קטר, מקום מושבה הראשי של ממשלת קטר, הגוף הריבוני שלה, והמשרד המנהלי של השייח' תמים בן חמד אאל ת'אני, האמיר של המדינה. זוהי החוליה המקשרת בין האמיר לבין כל גופי הממשל והסוכנויות הלא ממשלתיות בקטר ומחוצה לה, ושם מוצגות בפניו טיוטות חוקים וכלי חקיקה לבחינה ואישור. שם הוא מעביר את הנחיותיו לרשויות הנוגעות בדבר. בבניין ישנם משרדים של סגן האמיר ושל ראש ממשלת קטר, מוחמד בן עבד א-רחמן בן ג'אסם אאל ת'אני.<ref></ref><ref name="about"></ref>

== היסטוריה ==
הדיוואן האמירי נודע בעבר כמצודת אל-בידע, כשמו המקורי של האזור (כיום חלק מן העיר דוחה). במקור הייתה זו טירה שנבנתה במאה השמונה עשרה, מבוצרת במגדלי שמירה. בתקופה העות'מאנית בקטר (1871–1915) היא נקראה הטירה הצבאית (קלעת אל-עסכר). לאחר עזיבתם של העות'מאנים, בתקופת שלטונו של השייח' עבדאללה בן ג'אסם, שליט קטר, הוא קיבל על עצמו את משימת תיקון הטירה. לימים היא הפכה למפקדת שליטי קטר, ונודעה גם כארמון דוחה , וגם טירת השייח'. ב-1971, לאחר סיום האמנה האנגלו-קטרית משנת 1916, וקבלת העצמאות של קטר מבריטניה, שונה תוארו של שליט מדינת קטר לאמיר, והטירה נודעה בשם הדיוואן האמירי.

בתחילת שנות ה-80 נבנה בניין חדש לדיוואן האמירי בסמוך לארמון הישן, והעבודות האדמיניסטרטיביות החלו בו ב-1989. הוא כולל, בנוסף למשרד האמיר, את משרד סגן האמיר ואת משרד ראש הממשלה.<ref name="about" /><ref></ref>מבט על הדיוואן האמירי מהקורניש של דוחא .
==קישורים חיצוניים==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:דוחה: מבנים