OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יהושע זרקא

יהושע "יוש" זרקא (נולד ב-10 באפריל 1964) הוא דיפלומט ישראלי אשר מכהן כשגריר ישראל בצרפת.

==קורות חיים==
יהושע זרקא נולד ב־1964 בפריז, בן יחיד למשפחה ציונית שמקורה בתוניס. זרקא ומשפחתו עלו לארץ בשנת 1975 והשתקעו בירושלים. זרקא בוגר תואר ראשון אוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת חיפה.

יהושע זרקא נשוי לאסתר, אב ל־4 ילדים.

===שירות במשרד החוץ===

בשנת 1991 התקבל זרקא לקורס הצוערים של משרד החוץ, ובסיומו הצטרף לסגל שירות החוץ והחל במילוי תפקידים בישראל בנציגויות ישראל בעולם:

בין השנים 1993–1995 שירת כנציג בשגרירות ישראל באבידג'אן. בין 1995–1998 היה קונסול בקונסולית ישראל במונטריאול.

זרקא ייצג את ישראל שנים רבות במדינות המפרץ הפרסי, הן כראש הנציגות הישראלית בבחריין (2009–2011) והן כפרויקטור מיוחד (1998–2002).

ב-2002–2006 יצא לשליחות בשגירות ישראל לאו"ם בז'נבה בתור נציג לענייני בקרת נשק.

מ־2007 עד 2009 הושאל לוועדה לאנרגיה אטומית, שם שימש בתור מנהל קשרי החוץ של הוועדה.

ב-2011 החל את תפקידו בתור ציר קונגרס בשגרירות ישראל בוושינגטון, תפקיד אשר מילא עד שנת 2015. כהוקרה על שירותו חבר הקונגרס מארק מדוז ציין את פועלו ברשומות בית הנבחרים<ref></ref>.

בשנת 2015 השתתף כחניך במחזור מ"ג של המכללה לביטחון לאומי.

בין השנים 2018–2024 שימוש כסמנכ"ל אגף לעניינים אסטרטגיים, ונחשב למומחה בינלאומי לגרעין האיראני. במסגרת תפקיד זה קיים מפגשים רמי דרג עם דיפלומטים מארצות הברית<ref></ref>, רוסיה<ref></ref> וסין<ref></ref>.

בנובמבר 2023 אישרה ועדת המינויים של משרד החוץ את מינויו לשגריר ישראל בצרפת, ובפברואר 2024 מונה על ידי ממשלת ישראל השלושים ושבע לתפקיד<ref></ref>. זרקא התחיל את תפקידו כשגריר בפריז בחודש מאי 2024.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שגרירי ישראל בצרפת
קטגוריה:עובדי הוועדה לאנרגיה אטומית
קטגוריה:בוגרי האוניברסיטה העברית בירושלים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1964
ראפע סלאמה

ראפע סלאמה (בערבית: رافع سلامة; ? – 13 ביולי 2024;<ref name=":2"></ref> או בכינויו אבו סלאח) היה טרוריסט פלסטיני, מפקד חטיבת ח'אן יונס בזרוע הצבאית של חמאס, גדודי עז א-דין אל-קסאם.
הוא ניצל פעם אחת מחיסול אך חוסל לבסוף על ידי חיל האוויר הישראלי ב־13 ביולי 2024, במהלך ההתנקשות במוחמד דף, במסגרת מלחמת חרבות ברזל.<ref name=":2" />

== ביוגרפיה ==
לפני שהצטרף לחמאס, עבד סלאמה במשרה בכירה בבית הספר "אל-חוראני" במחנה הפליטים של ח'אן יונס, שהוא אחד מבתי הספר שמפעיל אונר"א ברצועת עזה.<ref name=":1"></ref>

הוא הצטרף לשורות חמאס בתחילת שנות ה-90 והוצב בדרגת פיקוד בחטיבת ח'אן יונס של גדודי עז א-דין אל-קסאם. מאז תחילת שנות ה-2000 יזם סלאמה מספר רב של פיגועי טרור. הוא היה מעורב בחטיפת גלעד שליט. אחד הפיגועים הראשונים שיזם היה שילוח מחבלים למארב באזור סופה באוקטובר 2007.<ref name=":1" />

לאורך השנים היה מפקד גדוד קרארה בחטיבת ח'אן יונס, ובשנת 2016 מונה לתפקיד מפקד החטיבה, במקומו של מוחמד סנוואר שפיקד עליה עד אז. הוא ניהל את מוקד הלחימה המרכזי תחת פיקודו של מוחמד דף. תחתיו פעלו לפחות ארבעה מפקדי גדודים.

ב-31 בדצמבר 2008, במהלך מבצע עופרת יצוקה, הופצץ ביתו של סלאמה. ב-2012, במהלך מבצע עמוד ענן, מזל"ט ישראלי תקף שוב את ביתו בח'אן יונס. על פי דיווחים פלסטיניים, ביתו הופצץ שוב מספר ימים לפני סיום מבצע צוק איתן. ב-12 במאי 2021, במהלך מבצע שומר החומות, ביתו הופצץ שוב. בסך הכל הופצץ ביתו כ-7 פעמים.

בכרוז שפרסם צה"ל בנובמבר 2023 הוצע על ראשו של סלאמה פרס של 700,000 דולר. בכרוז נוסף שפרסם צה"ל בדצמבר ברצועת עזה, ובו הציע פרס על בכירי חמאס, הופיע ראפע סלאמה במקום השלישי, כאשר על ראשו הוצע פרס כספי של 200,000 דולר. הוא חוסל על ידי חיל האוויר הישראלי ב־13 ביולי 2024 במסגרת ההתנקשות במוחמד דף.

== משפחתו ==
אימו, רחימה סלאמה אבו שמאלה, נהרגה לטענת הפלסטינים מאש צה"ל במהלך אחד הניסיונות לחסלו. היא הייתה אחותו של ג'וואד אבו שמאלה, חבר בלשכה המדינית של חמאס, שחוסל בתחילת מלחמת חרבות ברזל.

אביו נעצר במהלך מלחמת חרבות ברזל, בתחילת פברואר 2024.
== ראו גם ==
* סיכולים ממוקדים במלחמת חרבות ברזל

== הערות שוליים ==

קטגוריה:טרוריסטים פלסטינים
קטגוריה:פעילי חמאס שנהרגו בידי ישראל
קטגוריה:פעילי חמאס שנהרגו ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
קטגוריה:ח'אן יונס: אישים
קטגוריה:פלסטינים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:פלסטינים שנפטרו ב-2024
מישל טלגרן

מישל פייר טלגרן (בצרפתית: Michel Pierre Talagrand, נולד ב-15 בפברואר 1952 בבזייה) הוא מתמטיקאי צרפתי. הוא קיבל דוקטורט בשנת 1977 בהנחיית גוסטב שוקה. הוא עובד כ"מנהל מחקר" ב<ref name="lemonde"></ref> בפריז מאז 1985. תחומי מחקרו הם אנליזה פונקציונלית, הסתברות ויישומיהם.

בשנת 2024 הוא קיבל את פרס אבל על תרומותיו לתחומים אלה ויישומיהם לפיזיקה מתמטית וסטטיסטיקה<ref></ref>.

טלגרן ציין שהוא בחר במתמטיקה מכורח המציאות: בגיל 15 סבל ממספר מקרים של היפרדות רשתית, ובמשך עשר שנים חי בפחד להתעוור.

מישל טלגרן חוקר הסתברויות של תהליכים בעלי מבנה מינימלי, כדוגמת תנועה בראונית. הוא פיתח שיטות חדשות לניתוח תהליכים סטוכסטיים ומצא חסמים עליונים ותחתונים עם אפיון מלא לתהליכים גאוסיאניים. הוא מצא תוצאות חשובות של ריכוז המידה במרחבי מכפלה על ידי הוכחת אי-שוויון איזופרימטרי חדש.

== פרסים והכרה ==
* מדליית ארד של CNRS
* פרס פקו-וימונט מהקולז' דה פראנס (1980)
* הרצאה מוזמנת בקונגרס הבינלאומי של מתמטיקאים בקיוטו (1990)
* פרס לבה בהסתברות (1995)
* פרס פרמה במתמטיקה (1997)
* הוזמן להרצות במליאת הקונגרס הבינלאומי של מתמטיקאים בברלין (1998)
* חבר האקדמיה הצרפתית למדעים (2011)
* פרס שאו במתמטיקה (2019)
* מדליית סטפן בנאך (2022)
* פרס אבל (2024)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:צרפתים שנולדו ב-1952
קטגוריה:זוכי פרס אבל
קטגוריה:חברי האקדמיה הצרפתית למדעים
קטגוריה:חוקרי תורת ההסתברות
קטגוריה:זוכי פרס שאו
אלה גנדי

אלה גנדי (Ela Gandhi; נולדה ב-1 ביולי 1940) היא פעילת שלום פציפיסטית דרום אפריקאית ממוצא הודי, אשר כיהנה כחברת פרלמנט בדרום אפריקה בין השנים 1994 ל-2004 מטעם מפלגת השלטון, הקונגרס הלאומי האפריקאי. קודם לכן, במהלך שנות משטר האפרטהייד, הייתה גנדי עובדת סוציאלית, פעילה חברתית אנטי-גזענית, הושמה במעצר בית במשך כ-9 שנים ולקחה חלק בתהליך הדמוקרטיזציה ושינוי המשטר במדינה.

אלה גנדי היא נכדתו של המנהיג ההודי מהטמה גנדי, נולדה בעיר דרבן שבמחוז קוואזולו-נטאל המזוהה עם המיעוט ההודי בדרום אפריקה, שבה גם התגורר ופעל סבה בראשית המאה ה-20.

==פעילות ציבורית==
אלה גנדי נולדה בעיר דרבן שבדרום אפריקה. אביה, מנילאל גנדי היה עורך עיתון ליברלי ואיש ציבור בקהילה ההודית במחוז קוואזולו-נטאל ("התיישבות פיניקס"). ההתיישבות הוקמה על ידי סבה, מהטמה גנדי, בשנת 1903 באזור ספר הסמוך לערים דרבן ואינאנדה עבור המיעוט ההודי במה שהייתה באותה עת מושבת נטאל כחלק מן האימפריה הבריטית.

גנדי החלה את לימודיה באוניברסיטת נטאל אך המשיכה ללימודי תואר ראשון בעבודה סוציאלית ומדעי החברה באוניברסיטת דרום אפריקה, שם סיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1965. לאחר מכן המשיכה לעסוק בעבודה סוציאלית בקרב משפחות וילדים מעוטי יכולת בעיר דרבן במהשך כ-15 שנים. במסגרת עבודה זאת החלה להתעורר אצלה המודעות לבעיות האפליה הגזענית במשטר האפרטהייד ובשנת 1971 לקחה חלק בהקמתו מחדש של הארגון האנטי-גזעני 'הקונגרס ההודי הנטאלי (Natal Indian Congress)', בו היא כיהנה כסגנית הנשיא וכן בארגון תנועת הנשים הדמוקרטית בנטאל (Natal Organisation of Women).

בעקבות פעילותה החברתית והפוליטית הושמה גנדי במעצר בית על ידי הרשויות הדרום אפריקאיות משנת 1975 ועד שנת 1983. גנדי ואחרים לקחו חלק בפעילות מחתרתית במסגרת החזית הדמוקרטית המאוחדת (United Democratic Front). טרם שחרורו של נלסון מנדלה מהכלא, נפגשה עמו ביחד עם חברים נוספית בחזית, ובעקבות זאת לקחה חלק במועצת המעבר המכוננת (Transitional Executive Council), גוף שהקים הנשיא פרדריק וילם דה קלרק כחלק מההכנות לבחירות הדמוקרטיות הראשונות במדינה בשנת 1994.

בבחירות 1994 השתתפה כנציגה של מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקאי בראשות מנדלה ונבחרה לייצג את מחוזה בפרלמנט. כיהנה כחברת פרלמנט במשך 10 שנים בתפקידים מגוונים בוועדות הרווחה והמימזים הציבוריים, בנושאי זכויות נשים ואמהות וכן כממלאת מקום בוועדת המשפטים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:מתנגדי האפרטהייד
קטגוריה:פוליטיקאיות דרום אפריקאיות
קטגוריה:פמיניסטיות המאה ה-20
קטגוריה:דרום אפריקאים שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ילידות 1940
סמיון וולפקוביץ'

סמיון וולפקוביץ (ברוסית: Семён Исаакович Вольфкович; 23 באוקטובר 1896, אננייב – 12 בנובמבר 1980, מוסקבה) היה כימאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא התמחה בניצול זרחן ופיתוח מוצרים על בסיסו (בעיקר דשנים).

== ביוגרפיה ==
סמיון וולפקוביץ' נולד בעיירה אננייב למשפחת רוקח יהודי.

לאחר סיום בית ספר וולפקוביץ' לא הצליח להתקבל לאוניברסיטה בה רצה ללמוד עקב מגבלות לקבלת יהודים לאוניברסיטאות שהיו נוהגות באימפריה רוסית. בכל זאת הוא התחיל לימודים במוסד להשכלה גבוהה במוסקבה בשנת 1915. במקביל ללימודים הוא עבד למחייתו. בשנת 1920 סיים את לימודיו וקיבל הסמכה כמהנדס כימיה. הוא עבד במספר מפעלים עד שעבר לתחום המחקר.

בשנת 1926 התחיל וולפקוביץ' ללמד באוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב ובשנת 1929 קודם לפרופסור. בשנת 1930 החל ללמד באוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 פעל להקמת מפעלים לייצוד דשנים על בסיס זרחן ועליה קיבל בשנת 1941 פרס ברית המועצות. בשנות ה-40 של המאה ה-20 מונה לפרופסור באוניברסיטת מוסקבה והיה ראש קתדרה. ב1946 וולפקוביץ התקבל כחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.

על פעילותו בתחום פיתוח תעשיית ייצור דשנים קיבל וולפקובץ' עיטור לנין חמש פעמים. מטעם האקדמיה הרוסית למדעים הוא קיבל "מדליית מנדלייב" ו"מדליית לומונוסוב" שהוא הפרס הגבוה ביותר של האקדמיה.

וולפקוביץ' כתב כ-120 מאמרים מדעיים וכתב מספר ספרים.

==קישורים חיצוניים==

* [http://letopis.msu.ru/peoples/3401 קורות חיים] 

קטגוריה:מדענים סובייטים
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הדגל האדום של העמל
קטגוריה:חברי האקדמיה למדעים של ברית המועצות
קטגוריה:סגל אוניברסיטת מוסקבה
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין דונסקויה החדש
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1896
קטגוריה:סובייטים שנפטרו ב-1980
SM UB-116

SM UB-116 הייתה צוללת גרמנית מטיפוס UB III בצי הקיסרי הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה. היא הוכנסה לשירות פעיל בצי הקיסרי הגרמני ב-24 במאי 1918 כ-SM UB-116.

== תיאור הצוללת ==
כמו כל הצוללות מטיפוס UB III, UB-116 נשאה 10 טורפדות והייתה חמושה בתותח סיפון 8.8 ס"מ (3.46 אינץ'). UB-116 נשאה צוות של עד 3 קצינים ו-31 מלחים והיה לה טווח שיוט של 7,420 מיילים ימיים (13,740 ק"מ). הדחק הצוללת היה 519 טון כששטה על פני השטח ו-649 טון כשהיא בצלילה. המנועים שלה העניקו לה מהירות מרבית על פני השטח של 13.3 קשרים (24.6 קמ"ש) ו-7.4 קשרים (13.7 קמ"ש) כשהיא בצלילה.

== היסטוריה ==
היא נבנתה על ידי Blohm & Voss מהמבורג ולאחר קצת פחות משנה של בנייה, הושקה בהמבורג ב-4 בנובמבר 1917. UB-116 הוכנסה לשירות פעיל באביב בשנה לאחר מכן בפיקודו של אובר-לויטננט צור זי אריך שטפן. UB-116 הוטבעה על ידי מוקש בשלט רחוק ב-58°50′N 3°4′W מול אורקני תוך ניסיון להיכנס לסקפה פלו במטרה לתקוף יחידות של הצי הגדול הבריטי כחלק מהמתקפה האחרונה של הצי הגרמני במלחמה.

לפי Uboat.net, UB-116 פגעה במוקש ולאחר מכן הושמדה על ידי פצצות עומק בזמן שניסתה להגיע למעגן סקפה פלו הריק. כל אנשי צוותה אבדו (36 מלחים).

קטגוריה:צוללות גרמניות במלחמת העולם הראשונה
סטנה ליין

סטנה ליין (בשוודית: Stena Line) היא חברת ספנות שוודית, אחת ממפעילות המעבורות הגדולות ביותר בעולם. היא פועלת ב-11 מדינות בצפון מערב אירופה.

==החברה==
החברה נוסדה בשנת 1962 על ידי סטן אלן אולסן בעיר גטבורג, שבה שוכן עד היום מטה החברה. היא החלה לעסוק בהובלת נוסעים ומטענים.

בעשורים הבאים הלכה פעילותה של החברה והתרחבה, במידה רבה בזכות רכישת מספר רב של חברות ספנות אירופיות.

==קווי שיט==
* הים האירי
** צפון אירלנד - סקוטלנד
** צפון אירלנד - אנגליה
** אירלנד - אנגליה
** אירלנד - ויילס
** אירלנד - צרפת
* הים הצפוני
** הולנד - אנגליה
* סקנדינביה
** שוודיה - דנמרק
* הים הבלטי
** שוודיה - גרמניה
** שוודיה - פולין
** שוודיה - לטביה
** גרמניה - לטביה

החברה משרתת גם נמלים בנורווגיה ובפינלנד.

==צי==
בשנת 2022 היו בבעלות החברה 42 אוניות, במעמס של עד 63 אלף טון. היא החזיקה בשתי אוניות נוספות בחכירה. 20 מן האוניות היו בעלות קיבולת של 900 נוסעים ויותר (עד למקסימום של 2,300 נוסעים). האוניות מובילות נוסעים, כלי רכב ומטענים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:חברות ספנות
קטגוריה:חברות שוודיות
קטגוריה:שוודיה: תחבורה
We Don't Trust You

We Don't Trust You (בעברית: אנחנו לא סומכים עליך) הוא אלבום האולפן המשותף הראשון של הראפר האמריקאי פיוצ'ר והמפיק המוזיקלי האמריקאי מטרו בומין. האלבום יצא לאור ב-22 במרץ 2024, באמצעות חברות התקליטים פריבנדז, בומינאטי וורלדווייד, אפיק רקורדס וריפבליק רקורדס. האלבום מכיל הופעות אורח של קנדריק לאמאר, טראוויס סקוט, פלייבוי קרטי, דה ויקנד וריק רוס.<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref>

האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד בילבורד 200.

==רקע==
מטרו בומין ופיוצ'ר הכירו כשהראשון עדיין למד בתיכון. מטרו במקור שלח סדרה של הפקות לראפר פרופיין, שעבד עם הראפר רוקו, וכן עם פיוצ'ר באותו הזמן, והתבקש לשלוח הפקות חדשות כאשר פרופיין היה במיאמי עם פיוצ'ר, מה שהוביל ליצירת הסינגל מ-2013 "Karate Chop", שהכיל במקור הופעת אורח של חבר ה-Freebandz Gang קזינו, ויצא עבורו רמיקס עם ליל ויין כחודש לאחר מכן. מטרו עבר לאטלנטה אחרי שסיים את לימודיו בתיכון, והמשיך לשתף פעולה עם פיוצ'ר.<ref></ref>

בין 2013 ל-2017, מטרו היה אחראי לכמה מלהיטיו הגדולים ביותר של פיוצ'ר בבילבורד הוט 100, שכללו את "Mask Off", "Thought It Was a Drought", "Jumpman" עם דרייק ו-"Low Life" עם דה ויקנד. בדצמבר 2022, מטרו הוציא את אלבום האולפן השני שלו, Heroes & Villains, המכיל כארבעה שיתופי פעולה עם פיוצ'ר: "Superhero (Heroes & Villains)", "Too Many Nights", "I Can't Save You (Interlude)" ו-"Lock on Me".<ref></ref>

חודש לאחר מכן, בינואר 2023, כאשר התראיין על ידי אושיית הרדיו אברו דארדן עבור Rap Life Radio, מטרו נשאל מדוע לא השתתף בהפקת אלבומו של פיוצ'ר, I Never Liked You, והסביר כי הוא רצה לשמור שירים שהיו להם יחד עבור אלבום משותף.<ref></ref> מאוחר יותר, האלבום אושר בראיון ל-Flaunt Magazine במרץ 2023, בו מטרו הבטיח שהאלבום ייצא באותה השנה. באוגוסט 2023, מטרו בומין דיווח כי איבד שלושה הפקות שנועדו לאלבום בעקבות הפסקת חשמל, שככל הנראה תרמה לעיקובים.<ref></ref>

לאחר שכשל בקיום הבטחתו להוציא את האלבום בשנת 2023, מטרו פרסם ב-X בינואר 2024 שהוא לא יסתפר או יגלח את זקנו עד שהאלבום מוכן ויוצא לאור.<ref></ref> ב-8 במרץ 2024, הוא ופיוצ'ר פרסמו טריילר, בו הם חשפו את השם We Don't Trust You ושני תאריכי יציאה: 22 במרץ ו-12 באפריל.<ref></ref> ב-20 במרץ, פורסם טריילר נוסף לאלבום, כאשר רשימת הרצועות שלו נחשפה יום לאחר מכן ב-21 במרץ.<ref></ref>

== רשימת רצועות ==

== מיקומי שיא ==

==נתוני מכירות==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי 2024
קטגוריה:אלבומי פיוצ'ר
קטגוריה:אלבומי מטרו בומין
קטגוריה:אלבומים משותפים
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת אפיק רקורדס
קטגוריה:אלבומי חברת ריפבליק רקורדס
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד 200
קטגוריה:אלבומים שהגיעו למקום הראשון במצעד האלבומים הקנדי
יוכים קונופליה

יוכים דמיטרוביץ' קונופליה (באוקראינית: Юхим Дмитрович Конопля; נולד ב-26 באוגוסט 1999) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בקבוצת שחטאר דונצק ובנבחרת אוקראינה.
==קריירה==
יוכים קונופליה נולד בדונצק. התגלה ככישרון כבר בגיל מאוד צעיר. כשהיה בן 13 זומן לקבוצת הנערים של מועדון שחטאר דונצק. בעונת 2016/2017 צורף לסגל של קבוצת הנוער (עד גיל 19) של המועדון. בעונה הבאה - שיחק בשורות הקבוצה הצעירה (עד גיל 21) של שחטאר. בתחילת עונת 2019/2020 הושאל לקבוצת דסנה צ'רניהיב למשך שתי עונות. ב-21 באוגוסט 2021 שותף לראשונה במשחק רשמי של הקבוצה הבוגרת של שחטאר דונצק - משחק במסגרת הליגה כנגד צ'רנומורץ אודסה.
==נבחרת==
קונופליה שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. הוא היה בסגל נבחרת הנוער לאליפות העולם לנוער בשנת 2019, בה זכה עם קבוצתו במקום הראשון. קונופליה נטל חלק בארבעה מתוך ששת משחקי הנבחרת בטורניר.

באוקטובר 2020 זומן קונופליה לנבחרת הבוגרת של אוקראינה. את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת ערך ב-7 באוקטובר 2020 במסגרת משחק ידיות מול נבחרת צרפת. ב־16 ביוני 2023, במהלך משחק נגד צפון מקדוניה במסגרת מוקדמות יורו 2024 הבקיע את שערו הראשון במדי הנבחרת.

נכלל בסגל נבחרת אוקראינה לטורניר יורו 2024.

==תארים==
* גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 2019
* אליפות אוקראינה : 2022/2023

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:כדורגלנים אוקראינים
קטגוריה:מגני כדורגל אוקראינים
קטגוריה:דונצק: כדורגלנים
קטגוריה:כדורגלני שחטאר דונצק
קטגוריה:כדורגלני דסנה צ'רניהיב
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אוקראינה
קטגוריה:כדורגלני יורו 2024
קטגוריה:אוקראינים שנולדו ב-1999
ויקטור אוגרטה

אוגרטה (כורע, עם הכדור) עם נבחרת בוליביה בקופה אמריקה 1963
ויקטור אוגרטה (בספרדית: Víctor Ugarte; 5 במאי 1926 – 20 במרץ 1995) היה כדורגלן בוליביאני, ששיחק בעמדת החלוץ. אוגרטה לקח חלק בזכייתה היחידה של נבחרת בוליביה בקופה אמריקה 1963.

==קריירה==
אוגרטה החל את הקריירה כשחקן התקפה במועדון בוליבר מלה פאס, עימה זכה בעונה הרשמית הראשונה של הליגה הבוליביאנית ב-1950. אחר כך הם זכו פעמיים נוספות בשנים 1953 ו-1956. אוגרטה העביר את מרבית הקריירה בבוליבר, אך בשנת 1958 עבר לשחק תקופה קצרה בסן לורנסו הארגנטינאית, והיה הכדורגלן הבוליביאני הראשון בליגה הארגנטינאית. משם המשיך למועדון אונסה קלדס הקולומביאני, וחזר לבוליבר בשנת 1962.

הוא פרש מכדורגל בשנת 1966. בשנותיו האחרונות סבל מעוני ומחלות, עד שנפטר ב-20 במרץ 1995 בגיל 68. לכבודו, נקרא על שמו אצטדיון השוכן בעיר פוטוסי.

===נבחרת בוליביה===
אוגרטה השתתף במדי נבחרת בוליביה בחמישה טורנירים של הקופה אמריקה, וכבש בהם 11 שערים בסך הכל. הוא לקח חלק בזכייתה בקופה אמריקה 1963, התואר היחיד של הנבחרת בהיסטוריה, בו כבש צמד בניצחון 4–5 על ברזיל במשחק המכריע. בנוסף לכך, אוגרטה השתתף עימה במונדיאל 1950 בו נחלו תבוסה כאשר הפסידו 8–0 לאורוגוואי ובכך הודחו מהטורניר. בניסיון ההעפלה שכשל למונדיאל 1958 אוגרטה היה לקפטן הנבחרת. בסך הכל ערך במדיה 45 הופעות וכבש 16 שערים.

==תארים==
;בוליבר
*אליפות בוליביה (3): 1950, 1953, 1956
;נבחרת בוליביה
*קופה אמריקה: 1963

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים בוליביאנים
קטגוריה:חלוצי כדורגל בוליביאנים
קטגוריה:כדורגלני קלוב בוליבר
קטגוריה:כדורגלני סן לורנסו
קטגוריה:כדורגלני אונסה קלדס
קטגוריה:כדורגלני נבחרת בוליביה
קטגוריה:ילידי 1926
קטגוריה:נפטרים ב-1995
Too Many People

"Too Many People" (בעברית: "יותר מדי אנשים") הוא שיר של פול מקרטני ואשתו לינדה מקרטני, מתוך האלבום Ram משנת 1971. השיר יצא כבי-סייד של הסינגל "Uncle Albert/Admiral Halsey", ונכלל גם בתיבת The 7″ Singles Box בשנת 2022.<ref></ref>

== רקע ==
"Too Many People" מכיל חפירות ליריות על חברו לשעבר של מקרטני ללהקה ושותפו לכתיבת השירים, ג'ון לנון, כמו גם על אשתו יוקו אונו. על פי מבקר מייקל גאלוצ'י, זוהי "הנשיקה הכי נשכנית של מקרטני לחבריו לשעבר ללהקה".<ref name=":0"></ref> מקרטני נזכר בראיון לפלייבוי בשנת 1984:<blockquote>הסתכלתי על אלבום הסולו השני שלי לפני כמה ימים, Ram, ואני זוכר שהייתה התייחסות אחת קטנה לג'ון בכל העניין. הוא הטיף הרבה, וזה קצת עלה לי באף. באחד השירים כתבתי "יותר מדי אנשים מטיפים למנהגים", אני חושב שזו השורה. זאת אומרת, זו הייתה חפירה קטנה בג'ון ויוקו. לא היה בזה שום דבר אחר שהיה עליהם. אה, היה "לקחת את הפסקת המזל שלך ושברת אותה לשניים".<ref></ref></blockquote>השיר מתחיל בשורה "חתיכת עוגה", שהתגלתה מאוחר יותר כהערה מרומזת כלפי לנון:<blockquote>כאילו, חתיכת עוגה הופכת לעוגה, וזה כלום, זה כל כך לא מזיק באמת, רק חפירות קטנות. אבל השורה הראשונה עוסקת ב"יותר מדי אנשים שמטיפים למנהגים". הרגשתי שג'ון ויוקו אומרים לכולם מה לעשות. והרגשתי שלא צריך שיגידו לנו מה לעשות. כל הטנור של הביטלס היה, כאילו, כל אחד לעצמו. חירות. פתאום זה היה "אתה צריך לעשות את זה". זה היה רק קצת האצבע המכשכשת, והייתי מעוצבן מזה. אז זה חייב להיות דבר עליהם.

-פול מקרטני, מוג'ו, 2001<ref name=":1"></ref><ref></ref></blockquote>
אונו ולנון ב-1969
השורה "You took your lucky break and broke it in two" ("לקחת את שבירת המזל שלך ושברת אותה לשניים") הייתה במקור "Yoko took your lucky break and broke it in two" ("יוקו לקחה את שבירת המזל שלך ושברה אותה לשניים"), אם כי מקרטני תיקן אותה לפני הקלטת השיר.<ref></ref> למרות זאת, גאלוצ'י מפרש את המשפט כ"חפירה במערכת היחסים של לנון עם יוקו אונו".<ref name=":0" />

הרולינג סטון ציין כי "המלודיה המתוקה להפליא של "Too Many People" היא הוכחה לכך שמקרטני יכול להשתמש בקסם שלו כנשק כשהוא רוצה".<ref></ref>

== ההקלטה ==
"Too Many People" הוקלט לראשונה ב-10 בנובמבר 1970 באולפני קולומביה בניו יורק. רוב האוברדאבינג, כולל הוספת כלי נשיפה ממתכת לתחילת השיר, התרחש בינואר 1971. אוברדאבינג נוסף התרחש במרץ ובאפריל 1971.<ref name=":1" />

== משתתפים ==
* פול מקרטני - שירה, גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, גיטרה בס
* לינדה מקרטני - קולות רקע
* יו מקראקן - גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית
* דני סייוול - תופים, כלי הקשה

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1970
קטגוריה:סינגלים מ-1971
קטגוריה:שירים על ג'ון לנון
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:שירי דיס
קטגוריה:שירים על יוקו אונו
קטגוריה:שירי פול מקרטני
קטגוריה:סינגלים בהוצאת אפל רקורדס
רוברטו פורטה

רוברטו פורטה (בספרדית: Roberto Porta; 7 ביוני 1913 – 2 בינואר 1984) היה כדורגלן ומאמן אורוגוואי-איטלקי, ששיחק בעמדת החלוץ.

==קריירה==
===נבחרת לאומית===
פורטה תחילה שיחק עבור נבחרת איטליה והיה חלק מהסגל שזכה בגביע מרכז אירופה בשנים 1935–1933, אולם ערך במדיה משחק אחד בלבד. לאחר מכן עבר לנבחרת אורוגוואי בזכות שתי הזהויות שהיו לו, וכבש במדיה 14 שערים בסך הכל. פורטה זכה עימה בקופה אמריקה 1942 בו כבש חמישה שערים לאורכו.

==תארים==
;נסיונל
*אליפות אורוגוואי (6): 1939, 1940, 1941, 1942, 1943, 1946
;נבחרת איטליה
*גביע מרכז אירופה: 1933–1935
;נבחרת אורוגוואי
*קופה אמריקה: 1942

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:כדורגלנים אורוגוואים
קטגוריה:כדורגלנים איטלקים
קטגוריה:חלוצי כדורגל איטלקים
קטגוריה:כדורגלני נסיונל
קטגוריה:כדורגלני אינדפנדיינטה
קטגוריה:כדורגלני אינטר מילאנו
קטגוריה:כדורגלני נבחרת אורוגוואי
קטגוריה:כדורגלני נבחרת איטליה
קטגוריה:מאמני כדורגל אורוגוואים
קטגוריה:ילידי 1913
קטגוריה:נפטרים ב-1984
עפעופי, מצמוצי והנהון

עפעופי, מצמוצי והנהון (באנגלית: Wynken, Blynken and Nod, "ווינקן, בלינקן ונוד") הוא סרט קצר מונפש אמריקאי, אשר מבוסס על שיר הערש "Wynken, Blynken, and Nod" מאת יוג'ין פילד. הסרט, אשר משמש כסרט ה-69 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", בוים על ידי גרהם הייד, נכתב על ידי מריל דה מריס וורנון סטלינגס, הופק על ידי וולט דיסני והולחן על ידי לי הרליין. הסרט הופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני והופץ על ידי RKO בארצות הברית ב-27 במאי 1938. אורך הסרט הוא כ-8 דקות.

סרט זה הוא השני בסדרה שמבוסס על שיר מאת פילד, לאחר הסרט "ארץ ערש" משנת 1933 שמבוסס על אוסף השירים שלו "Lullaby-Land: Songs Of Childhood". הפקת הסרט תוכננה להתחיל בינואר 1934, אך כתיבת התסריט החלה רק שנה לאחר מכן. הסיבה לכך היא הפקת הסרט המונפש העלילתי באורך מלא "שלגיה ושבעת הגמדים" שיצא לאקרנים בשנת 1937. לשלושת התינוקות שמככבים בסרט יש קווי דמיון לדמותו של מייקל דרלינג, אחיה הקטן של וונדי מהסרט "פיטר פן" משנת 1953.

מאז יציאת הסרט לאקרנים, הוא הופץ במדיות נוספות, ביניהן הפרק העשרים של סדרת הטלוויזיה "Sing Me a Story with Belle" ובכרך השני של סדרת התקליטורים "אגדות דיסני". הכרך השני הופץ בישראל בדיבוב עברי בשנת 2005 על ידי פורום פילם, כשהסרט נכלל בו. ב-6 באוקטובר 2023 הסרט עלה לשירות הסטרימינג דיסני+.

== תקציר העלילה ==
הסרט עוקב אחר שלושה תינוקות, ווינקן, בלינקן ונוד, אשר שטים בירח בתוך נעל עץ כדי לצוד כוכבים. הסרט מתחיל ומסתיים עם שיר הערש "Wynken, Blynken, and Nod" מאת יוג'ין פילד, אשר בוצע בגרסת המקור על ידי מרי מודר. בדיבוב העברי השיר מבוצע על ידי לימור שפירא בבימויה של שפרירה זכאי.

== ביקורות ==
בספר "The Disney films" שנכתב על ידי מבקר הקולנוע האמריקאי ליאונרד מלטין נכתב שהסרט "הוא אקסטרווגנטי כמו כל הפקה של דיסני; הוא קבע סטנדרט שהיה כנראה אקסטרווגנטי מכדי לשמור עליו, כאשר רוב המאמצים הופנו להפקת סרטים עלילתיים בסוף שנות ה-30. לאחר 1940 הקריקטורות הייחודיות הללו יצאו מלוח הזמנים של ההפקה של דיסני".

לינדזי מאייר כתב על הסרט באתר "DVDizzy" שהוא "אלגנטי למדי", ושניתן לראות שהוא "משלב טכניקות רבות שנלמדו ושוכללו על ידי אמני דיסני".

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סרטי הנפשה אמריקאיים
קטגוריה:סרטים קצרים מונפשים
קטגוריה:סרטים קצרים של דיסני
קטגוריה:סימפוניות טיפשיות
קטגוריה:סרטים אמריקאיים משנת 1938
קטגוריה:סרטים באנגלית
אדריאן גרינסמית'

אדריאן גרינסמית (באנגלית: Adrian Greensmith; נולד ב-23 בדצמבר 2001) הוא שחקן אמריקאי.

== ביוגרפיה ==
אדריאן גרינסמית' גדל בברוקלין, ניו יורק ולונדון. אמו מניו יורק ואילו אביו אנגלי. הוא למד משחק באוניברסיטת לונדון בין השנים 2019 ל-2022 וסיים תואר ראשון.

בשנת 2019 הופיע גרינסמית' בקליפ "Little Bit More" של הזמרת ויטני וורז ב-2019.

בשנת 2022 הופיע בתפקיד הראשי הראשון שלו בסרט שליטי המטאל, שם גילם את מעריץ המטאל והגיטריסט הנלהב האנטר. למעשה, הוא גם מנגן בגיטרה בחיים האמיתיים, בעיקר מוזיקה קלאסית וג'אז.<ref></ref>

בשנת 2023 הופיע בתפקיד ראשי במיני סדרה המבוססת על ספרו של הרלן קובן, מחסה.<ref></ref> שנה לאחר מכן הופיע בפרק בסדרה בעיית שלושת הגופים.<ref></ref>

==פילמוגרפיה==
{| class="wikitable"
|+ קולנוע וטלוויזיה
|-
! שנה !! כותרת !! תפקיד !! הערות
|-
| 2022 || שליטי המטאל || האנטר || תפקיד ראשי
|-
| 2023 || הרלן קובן: מחסה|| ארתור ספינדל || תפקיד ראשי
|-
| 2024 || בעיית שלושת הגופים || גלילאו || פרק אחד
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-2001
הפיגוע בקרוקוס סיטי הול

הפיגוע בקרוקוס סיטי הול התרחש ב-22 במרץ 2024, כאשר ארבעה חמושים פתחו בירי בקרוקוס סיטי הול שבקרסנוגורסק, מחוז מוסקבה, רוסיה. בפיגוע נרצחו לפחות 144 בני אדם ומאות נפצעו.

מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית לקח אחריות על הפיגוע.

== התראות ואירועים שקדמו לפיגוע ==
ב-2 במרץ 2024, כוחות הביטחון הרוסיים הרגו 6 חשודים כחברי דאעש באינגושטיה. ב-7 בחודש ה-FSB הודיע כי הוא נטרל תא טרור של דאעש במוסקבה שתכנן לבצע פיגוע כנגד בית כנסת בעיר.

ב-8 במרץ 2024, כשבועיים לפני הפיגוע, הזהירה שגרירות ארצות הברית במוסקבה את תושבי ארצות הברית מאפשרות לפיגועים בהתקהלויות גדולות באזור מוסקבה. אזהרות דומות פורסמו זמן קצר לאחר מכן בידי קנדה ובריטניה. ה-CIA העביר התרעה לגורמי ממשל ברוסיה בהם ציינו כי שלוחה של דאעש מעורבת בתכנון המתקפה הצפויה<ref></ref>. לטענת סוכנות רויטרס גם איראן העבירה לרוסים התרעה ממוקדת על פעילות תא של ארגון הטרור דאעש חורסאן<ref></ref>. 

ב-19 במרץ, שלשה ימים לפני הפיגוע, התייחס נשיא רוסיה ולדימיר פוטין במפגש עם צמרת ה-FSB להתרעות של המדינות המערביות וטען כי מדובר בפרובוקציה מערבית שנועדה לערער את היציבות ברוסיה<ref></ref>.

== הפיגוע ==
ב-22 במרץ 2024, בשעות הערב, ארבעה חמושים תושבי טג'יקיסטן, לבושים מדי צבא רוסיה פתחו בירי בקרוקוס סיטי הול שבעיר קרסנוגורסק, הסמוכה לבירת רוסיה מוסקבה, מספר דקות לפני הופעתה של להקת הרוק הרוסית פיקניק . בפיגוע נרצחו לפחות 144 אנשים ומאות נפצעו. הטרוריסטים השתמשו בפצצות תבערה והציתו במקום שרפה שגרמה למותם של חלק מההרוגים, וכובתה מאוחר יותר בעזרת מסוקים. מרכזי קניות ומרחבים אחרים פונו לאחר המתקפה. זהו הפיגוע הקטלני ביותר ברוסיה מאז משבר בני הערובה בבסלאן ב-2004.

כארבע שעות לאחר הפיגוע, ארגון המדינה האסלאמית קיבל אחריות על הפיגוע. 

== לאחר הפיגוע ==

שירות הביטחון הפדרלי הרוסי (פ.ס.ב.) טען שהמפגעים נתפסו בדרכם לאוקראינה עם מכונית מסוג רנו במחוז בריאנסק הסמוך לגבול עם מדינה זו.

בתקשורת הרוסית פורסמו תיעודים מחקירותיהם של המפגעים, שכללו עינויים קשים.<ref></ref>

== ראו גם ==

* הפיגוע בדגסטן (2024)

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פיגועי טרור ברוסיה
קרוקוס סיטי הול
קטגוריה:המדינה האסלאמית: פיגועים באירופה
קטגוריה:פיגועי ירי
קטגוריה:2024 ברוסיה
קטגוריה:קרסנוגורסק
Street of Dreams

"Street of Dreams" הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית Guns N' Roses, אשר הופיע לראשונה ב-Chinese Democracy, אלבומה השישי שיצא לאור בשנת 2008.

== רקע ==
השיר נכתב במקור בשנת 1999 על ידי סולן הלהקה אקסל רוז. באותה תקופה, קרא לשיר "The Blues". לאחר שסיים רוז את הליך כתיבת השיר, הולחן יחד עם חבריו ללהקה, הבסיסט טומי סטינסון, הקלידן דיזי ריד, הגיטריסט המוביל רובין פינק וגיטריסט הקצב פול טוביאס. לאחר 8 שנים, שונה שמו של השיר ל-"Street of Dreams".

== בהופעות ==
=== Chinese Democracy Tour (2001-2011) ===
השיר היה מרכיב עיקרי בהופעות הלהקה בסיבוב ההופעות לקידום האלבום Chinese Democracy. השיר בוצע ב-231 הופעות מתוך 239 הופעות שנכללו בסיבוב ההופעות המדובר.

בשנים 2001–2007 סולו הגיטרה בשיר בוצע על ידי רובין פינק, ובחלקו האחרון של סיבוב ההופעות שהתקיים בשנים 2009–2011 בוצע הסולו על ידי די ג'יי אשבה (אשר המשיך לבצע את הסולו עד 2012, כאשר הלהקה הפסיקה להופיע עם השיר עד שנת 2022).

=== Up Close and Personal Tour (2012) ===
בדומה לסיבוב ההופעות הקודם של הלהקה, גם בסיבוב ההופעות הנ"ל הלהקה הופיעה עם השיר כמעט בכל ההופעות שהתקיימו במסגרתו.

=== Appetite for Democracy Tour (2012-2014) ===
בניגוד לשני סיבובי ההופעות הקודמים, השיר בוצע פעמים מעטות בתחילת סיבוב ההופעות לחגיגות 25 שנים לאלבום הבכורה של הלהקה, Appetite for Destruction ו-4 שנים לאלבום האחרון שלה, Chinese Democracy. אחד מהביצועים של השיר תועד ונכנס לסרט ההופעה של הלהקה, Appetite for Democracy 3D, אשר יצא לאור בשנת 2014.

=== We're F'N' Back Tour (2021-2022)-Guns N' Roses 2023 Tour (2023) ===
השיר בוצע לראשונה מזה 10 שנים בסיבוב ההופעות We're F'N' Back Tour בהופעה של הלהקה ב-18 ביוני 2022 בפראג. מאז, השיר מבוצע לעיתים רחוקות מאוד. מאז שחזרה הלהקה להופיע עם השיר, בוצע הוא 14 פעמים בלבד.

בניגוד לסיבובי ההופעות שהתקיימו בשנים 2001–2014, הסולו חולק בין שני הגיטריסטים של הלהקה- סלאש מבצע את החלק הראשון של הסולו, ולאחר מכן ממשיך אותו ריצ'רד פורטס.

== משתתפים ==
* אקסל רוז - שירה מובילה ועריכה דיגיטלית
* פול טוביאס - גיטרת קצב
* ריצ'רד פורטס - גיטרת קצב
* רון "במבלפוט" ת'אל - גיטרת קצב
* רובין פינק - גיטרה מובילה
* באקטהד - גיטרה מובילה
* טומי סטינסון - גיטרת בס ושירה מלווה
* בריין - תופים
* דיזי ריד - פסנתר, קלידים, שירה מלווה וסינתיסייזר-תזמורת
* כריס פיטמן - סינתיסייזר, סאב-בס, תכנות, קלידים וסינתיסייזר-תזמורת
* פול בקמסטר - תזמורת
* מרקו בלטרמי - תזמורת
* אריק קאודיו - עריכה דיגיטלית
* קארם קוסטנזו - עריכה דיגיטלית
* סין ביוואן - עריכה דיגיטלית

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==
אבה טאנל

אבה וולטר טאנל (באנגלית: Ebe Walter Tunnell; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של דלאוור בשנים 1871–1873 וכמושל דלאוור ה-50 בשנים 1897–1901.
==ראשית חייו==
אבה טאנל נולד ליד קלארקסוויל, כיום אושן ויו, שבמחוז סאסקס, דלאוור, כבנם של ננסי ג'. לונג וסטיבן טאנל. לאחר שהתחנך בבתי ספר ציבוריים במילפורד ובלואס, הוא ניהל את חנות הכלבו בלאקווטר, שאותה הקים סבו. ב-1872 הוא עבר לעיר לואס, וניהל שם בית מרקחת וחנות חומרי בניין.

טאנל היה אחד משני מושלי דלאוור שלא נישאו מעולם.
==מושל דלאוור==
בשנים 1871–1873 כיהן טאנל כחבר בית הנבחרים של דלאוור, ובשנים 1885–1890 שימש כפקיד בבית משפט השלום של מחוז סאסקס. ב-1894 הוא התמודד מטעם המפלגה הדמוקרטית ללא הצלחה על משרת מושל דלאוור, אז הוא נוצח על ידי מועמד המפלגה הרפובליקנית, ג'ושוע מרוויל. שנתיים לאחר מכן, ב-1896, הוא נבחר כמושל דלאוור לאחר שהביס את מועמד מפלגת האיחוד של הרפובליקנים ג'יימס ר. הופקר, ואת מועמד המפלגה הרפובליקנית הרגילה, ג'ון סי. היגינס. הוא כיהן כמושל מ-19 בינואר 1897 ועד 15 בינואר 1901.

חוקת דלאוור החדשה שהתקבלה ב-1897, נכתבה והתקבלה בעת תקופת כהונתו. על פי החוקה החדשה הורחב הייצוג של מחוז ניו קאסל באספה הכללית, אך צומצם הייצוג של וילמינגטון, שכבר הייתה החלק המאוכלס ביותר של המדינה. בין השינויים הרבים שנכללו בחוקה, נוצרה משרת סגן המושל, התאפשר למושלים להיבחר לתקופת כהונה שנייה וניתנה להם הזכות להטיל וטו על צעדי חקיקה, משך תקופת הכהונה של השופטים הופחתה מכהונה לכל החיים לכהונה של 12 שנים, ובוטל מס הגולגולת. במהלך תקופת כהונתו של טאנל כמושל הועברו על ידי האספה הכללית חוקי הקמת החברות, שיצרו סביבה עסקית חיובית שהובילה להיותה של דלאוור המקום המועדף בארצות הברית להתאגדותן של חברות עסקיות.
==שנותיו האחרונות==
לאחר תום תקופת כהונתו כמושל, שב טאנל ללואס, שם הוא היה לנשיא בנק החוואים של דלאוור, חבר בחבר המנהלים של חברת הרכבות דלאוור, מרילנד ווירג'יניה, והבעלים של העיתון "דלאוור פיילוט".

אבה טאנל נפטר בלואס ב-18 בדצמבר 1917. הוא נטמן בבית הקברות של הכנסייה הפרסביטריאנית שבעיר.
==לקריאה נוספת==
<div style="direction: ltr;">
* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. [https://archive.org/details/biographicaldire0001sobe/page/234/mode/2up Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1], Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 234.
</div>

==קישורים חיצוניים==
* [https://www.nga.org/governor/ebe-walter-tunnell/ אבה טאנל] באתר אגודת המושלים הלאומית 
* [https://politicalgraveyard.com/bio/tuckerman-turnbull.html#935.37.10 אבה טאנל] באתר The Political Graveyard 
* 

קטגוריה:מושלי דלאוור
קטגוריה:מושלי מדינות ארצות הברית מהמפלגה הדמוקרטית
קטגוריה:חברי האספה הכללית של דלאוור
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1844
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1917
Europapa

"Europapa" (מילולית: "אירו-אבא") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר ההולנדי יוסט קליין. נכתב על ידו יחד עם שישה כותבים נוספים, ויצא לאור ב-29 בפברואר 2024 באופן עצמאי. השיר הוגדר כ"מאוד הולנדי" ("Very Dutch") וכבעל סגנון המזוהה עם שנות ה-90. השיר מכיל מוטיבים הולנדיים רבים המאדירים את תרבות המדינה ביחס לשכנותיה ביבשת אירופה. ייצג את הולנד באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.

== רקע וכתיבה ==
"Europapa" נכתב על ידי קליין, דוני אלרסטרם, פול אלסטק, תאום דה קרויף, ת'יימן מליסאנט וטים הארס. דילן ואן דייל קיבל קרדיט ככותב הגרסה הארוכה של השיר, הכוללת סיום ארוך מזה בגרסה המקורית. <ref></ref> בראיונות רבים הצהיר קליין כי מדובר באודה לאירופה וב"מכתב" לאביו המנוח, שלימד אותו בצעירותו כי לעולם אין גבולות.<ref name="3voor12"></ref><ref name="NOS"></ref> בנוסף, אמר כי סגנונו המוזיקלי של השיר שאוב מלהקות יורודאנס ורייב כמו .<ref name="Trouw"></ref>

ב-29 בפברואר 2024 יצא לאור והושמע בבכורה בשידור חי של De Avondshow met Arjen בשעה 16:45 CET בהנחיית אריין לובך.<ref></ref>

== תחרות הזמר של האירוויזיון ==
=== לפני האירוויזיון ===
ב-12 ביולי 2023 פתח תאגיד השידור ההולנדי AVROTROS את תקופת הגשת המועמדויות לייצוג המדינה באירוויזיון הקרוב. מועד סגירת ההרשמה נקבע ל-30 בספטמבר. הוגשו לתאגיד 613 שירים – רובם באנגלית, וכמאה בהולנדית.<ref></ref><ref></ref><ref name="shortlist"></ref><ref name=":0"></ref> על תהליך הבחירה הואמנה ועדה מקצועית של AVROTROS. בנובמבר דווח כי הרשימה צומצמה לעשרה אמנים.<ref name="10artists"></ref><ref name="telegraaf"></ref> לאחר מכן חמישה מהם נבחרו לעלות לשלב האודישן החי, שהתקיים ב-28 בנובמבר, שם ביצעו את שירם בפעם הראשונה בהופעה חיה. ב-11 בדצמבר נחשף כי קליין נבחר לייצג את המדינה באירוויזיון הקרוב.<ref></ref> שירו יצא לאור ב-29 בפברואר 2024.

=== באירוויזיון ===
הולנד שובצה להשתתף בחלקו השני של חצי הגמר השני, שיתקיים ב-9 במאי.

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. הולנד הופיעה כמדינה ה-16 והאחרונה, אחרי נורווגיה.

הולנד עלתה לגמר, אך קליין נפסל מהתחרות על ידי EBU ביום הגמר, לאחר שהוגשה תלונה על כך שאיים על אחת מעובדות ההפקה לאחר חצי הגמר.<ref></ref>

== מיקומי שיא ==

==קישורים חיצוניים==

== ביאורים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 2024
קטגוריה:סינגלים מ-2024
קטגוריה:שירי אירוויזיון 2024
קטגוריה:שירי הולנד באירוויזיון
קטגוריה:שירים בהולנדית
קטגוריה:שירים על אירופה
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד 40 הסינגלים ההולנדיים
מינה מוורמס

מינה מוורמס (מינא מוורמייזא) (נפטרה במאי 1096) הייתה אשת עסקים יהודייה מוורמייזא שנהרגה על קידוש השם בימי גזירות תתנ"ו.<ref></ref><ref></ref> היא הייתה רבת השפעה, בהיותה מלוות כספים עם לקוחות וחברים בקרב האצולה הנוצרית. היא הייתה אחת הקורבנות המפורסמים של טבח וורמס שהתרחש בשנת 1096 במהלך מסע הצלב הראשון.<ref></ref> היא נרצחה לאחר שסירבה להתנצר.<ref></ref>

בספרו של מיכאל הנדל, "תמונות מן העבר", מוקדש פרק ל"נשי ורמיזה". הראשונה המצויינת שם היא מרת מינה, כדוגמה למסירות הנפש של הנשים בגזירות השמד: 

בספרו של חוקר יהדות אשכנז אברהם גרוסמן "חסידות ומורדות: נשים יהודיות באירופה בימי הביניים", משמשת עדות זו כאחת הדוגמאות לכך שנשים באשכנז באותה תקופה נטלו חלק חשוב בפרנסת המשפחה ובהלוואה בריבית מול גורמים בחברה הנוצרית הכללית. בהתייחסותו לאזכור שלה בספר "גזירות אשכנז וצרפת" הוא כותב 

כמו כן, כאשר גרוסמן עוסק בשאלה האם ייתכן שהיו נשים שהייתה להן השפעה על הנהגת הקהילה היהודית? הוא מציין כמה דוגמאות לכך, ובראשן חוזר על המקרה של מינה מוורמס ומצביע על כך ש

בספרו של מיכאל טוך על היהודים בכלכלת אירופה בשנים 1100-500, משמשת הדוגמה של מינה מוורמס כביטוי של .

במאמרו של ישראל יובל בוחר הכותב לקשור בין הזיכרון-אגדה על מינא מוורמס שנהרגה במסע הצלב הראשון, לבין חיבורו הספרותי של אברהם ב. יהושע "מסע אל תום האלף", שבו הוא כותב על דמות בדיונית אחרת מוקדמת מעט יותר בשם אסתר-מינה מוורמיזא. כמו כן, משווה יובל את הזיכרון אודותיה לסיפור קידוש השם של אמנון ממגנצא.

גם כיום משמשת דמותה כמופת לתושייתן וכישוריהן של נשים יהודיות בימי הביניים.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:בנקאים יהודים גרמנים
קטגוריה:וורמס: אישים
קטגוריה:יהודיות גרמניות
קטגוריה:נשים במאה ה-11
קטגוריה:נשים יהודיות שהוצאו להורג
קטגוריה:נפטרים ב-1096
קטגוריה:יהדות וורמייזא (וורמס)
Shoot 'em up

משחק השוט אם אפ {{כ}}"Project Starfighter"
Shoot 'em up (שוט אם אפ) הוא תת-ז'אנר של משחקי פעולה בו השחקן צריך להילחם במספר רב של אויבים כאשר יורים עליהם וצריכים גם להתחמק מהקליעים שהם יורים לעברכם.

המשחקים בז'אנר מאופיינים לעיתים רבות במכניקה פשוטה, במשחק אינטנסיבי, וברמת קושי מאתגרת.

== משחקיות ==
במשחקי Shoot 'em up השחקנים שולטים בדרך כלל בחללית, במטוסים או בכלי רכב אחרים, וחמושים בכלי נשק שונים כגון לייזרים, טילים ופצצות. המטרה העיקרית לרוב היא לשרוד התקפות מצד המוני אויבים ובו זמנית לחסל כמה שיותר אויבים. לעיתים רבות צריכים להתחמק מקליעים, לנווט בסביבות מורכבות, לשנן דפוסי התקפות של האויבים, ולהביס בוסים רבי עוצמה בסוף כל שלב.

== היסטוריה ==
משחקים מוקדמים בולטים בז'אנר כוללים את המשחק משנת 1962 ואת משחקי הארקייד "Space Invaders" שיצא ב-1978, ו-"Galaxian" שיצא ב-1979 ו-Asteroids שיצא ב-1979, אשר היו המשחקים שסיפקו את ההשראה הראשונית למשחקים בז'אנר. לאורך שנות ה-80 וה-90, הז'אנר פרח וחלק מהמשחקים הבולטים ביותר בז'אנר באותה התקופה כללו את המשחקים Gradius (1985), R-Type (1987) ו-1942 (1984).

במהלך המאה ה-21 המשחקים בז'אנר התפתחו באופן מהותי כאשר המשחקים בז'אנר כוללים לרוב גרפיקה מרהיבה במיוחד, ואת האפשרות לקחת חלק במשחק מרובי משתתפים מקוון.

== ראו גם ==
* ערכים על משחקי Shoot 'em up

== קישורים חיצוניים ==

*
קטגוריה:סוגות משחקי וידאו
ג'קסון וייט (שחקן)

ג'קסון ג'יימס וייט (באנגלית: Jackson James White; נולד ב-1 במרץ 1996)<ref name="Yahoo-2022"></ref> הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בתפקידיו בסדרות הטלוויזיה "אמבולנס", "גברת פלטשר",<ref></ref> ומסרט האימה "בית כברות לחיות: שושלות".

== ביוגרפיה ==
ג'קסון וייט נולד במרץ 1996 לשחקנית קייטי סגל וג'ק וייט.<ref name="Yahoo-2022" /> הוא גדל לסירוגין בלוס אנג'לס ונאשוויל. יש לו אחות גדולה בשם שרה ואחות למחצה צעירה בשם אסמה.<ref name="Esquire-2022"></ref>

לפני שהחל בקריירה במשחק, הוא שקל לעסוק במוזיקה.

== קריירה ==
וייט החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2016, כאשר ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט הקצר "Confession" בתור אריק. וייט ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט הקומדיה הרומנטית "SPF-18" בתור אש בייקר.<ref></ref><ref></ref><ref></ref> בשנת 2017 הוא הופיע בתפקיד חוזר בסיטקום מקום טוב באמצע.<ref></ref> בשנת 2018 הוא הופיע בסדרת דרמת האקשן אריות הים בתור דייב מדרס.<ref></ref>

בשנת 2019, וייט לוהק לשחק בתפקיד ראשי במיני-סדרה הקומית "גברת פלטשר" לצד קתרין האן, אוון טיג וקמרון בויס. בסדרה שיחק בתור ברנדן פלטשר.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

בשנת 2021, וייט שיחק בתפקיד ראשי בסרט המרחק שביניהם.<ref></ref><ref></ref>

בשנת 2022, גילם וייט את הקצין זאק בסרט מותחן הפעולה "אמבולנס" בכיכובם של ג'ייק ג'ילנהול ויאיא עבדול-מאטין השני. זוהי גרסה מחודשת לסרט הדני "Ambulancen" משנת 2005, שהוקרן בבכורה בפריז, צרפת, ב-20 במרץ, והוקרן בבתי הקולנוע. הסרט שוחרר בארצות הברית על ידי סרטי יוניברסל ב-8 באפריל 2022.<ref></ref><ref></ref>

בשנת 2022 לוהק וייט לתפקיד הראשי לצד גרייס ואן פאטן בסדרת הדרמה "Tell Me Lies",<ref></ref><ref></ref><ref></ref><ref></ref> המבוססת על הרומן מ-2018 באותו שם מאת קרולה לאברינג. הסדרה הוקרנה לראשונה ב-7 בספטמבר 2022.<ref></ref><ref></ref>

בשנת 2023, כיכב וייט בסרט האימה העל-טבעי בית כברות לחיות: שושלות, שם שיחק בתפקיד הראשי.<ref></ref><ref></ref><ref></ref>

== פילמוגרפיה ==
=== קולנוע ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
! כותרת
!תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2016
|Confession
| אריק
|סרט קצר
|-
| 2017
|SPF-18
| אש בייקר
|
|-
| 2019
|Number 2
| אריק
|סרט קצר
|-
| 2021
|המרחק ביניהם
| צ'רלי פורטר
|
|-
| 2022
|אמבולנס
| השוטר זאק
|
|-
| 2023
|בית כברות לחיות: שושלות
| ג'ד קרנדל
|
|}

=== טלוויזיה ===
{| class="wikitable sortable"
!שנה
! כותרת
!תפקיד
! class="unsortable" | הערות
|-
| 2017–2018
| מקום טוב באמצע
| איידן
| 4 פרקים
|-
| 2018
| אריות הים
| דייב מדרס
| 3 פרקים
|-
| 2019
| גברת פלטשר
| ברנדן פלטשר
| תפקיד ראשי (7 פרקים)<ref></ref>
|-
| 2022
|Tell Me Lies
| סטיבן דמרקו
| תפקיד ראשי
|}

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:לוס אנג'לס: אישים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה אמריקאים
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1996
ניקולס רוזוולט

ניקולס רוזוולט (באנגלית: Nicholas Roosevelt; ), נולד כניקולס ואן רוזנפלט (Nicholas van Rosenvelt) היה פוליטיקאי אמריקאי. הוא בן למשפחת רוזוולט ואזרח הולנדי-אמריקאי בולט של ניו אמסטרדם (לימים ניו יורק), והיה אחד מאבותיו הקדמונים של תאודור רוזוולט (1858–1919) ופרנקלין דלאנו רוזוולט (1882–1945). הוא היה הרוזוולט הראשון שכיהן בתפקיד נבחר באמריקה הצפונית, בתור , וכן הראשון שהשתמש באיות המוכר של שם המשפחה.

==קורות חיים==
רוזוולט נולד בניו אמסטרדם והוטבל ב-2 באוקטובר 1658. הוא היה בנם של קלאס מרטנסן ואן רוזנפלט (Claes Maartenszen van Rosenvelt) (בערך 1626–1659), האב הקדמון המהגר של משפחת רוזוולט באמריקה, ושל ינטיה סמואלס תומאס (Jannetje Samuels Thomas; 1625–1660). הוא הוטבל בכנסייה ההולנדית הרפורמית של ניו אמסטרדם.

עד 1680, הוא עבר ל, ליד , יישוב הולנד מוקדם נוסף בהולנד החדשה. שם, ב-5 באפריל 1680, הוא חתם על עצומה המבקשת כומר לקינגסטון. בתקופתו באסופוס, הוא היה סוחר פרוות ביחסי ידידות עם האינדיאנים.

ב-1690 חזר עם משפחתו לניו יורק, שם נרשם כבעל עיסוק של "בולטר" (bolter). הוא הפך לבעל זכות הצבעה ב-23 באוגוסט 1698. פעיל פוליטית, הוא תמך במפלגתו של , שהוביל מרד ב-1689 לתמיכה בתביעה של ויליאם השלישי מאורנג'-נסאו לכס המלכות האנגלי במהפכה של 1688. ניקולס רוזוולט היה אלדרמן מ-1698 עד 1701 ושוב ברובע הדרומי ב-1715.

משפחת רוזוולט, כולל ניקולס, היו בעלי עבדים. אחד מעבדיו של ניקולס, טום, הועלה על המוקד בחשד שהשתתף במרד העבדים הכושל של 1712.

הוא התחתן עם היילטייה יאנס קונסט (Heyltje Jans Kunst; 1664–1730) בכנסייה ההולנדית הרפורמית של ניו יורק ב-9 בדצמבר 1682. עם אשתו נולדו לו עשרה ילדים, ארבעת הראשונים הוטבלו באסופוס והשאר בניו יורק.

הוא מת בניו יורק ב-30 באוגוסט 1742.

==ביאורים==

==הערות שוליים==

ניקולס
קטגוריה:אמריקאים ממוצא הולנדי
קטגוריה:נפטרים ב-1742
יוהאנס רוזוולט

יוהאנס רוזוולט (באנגלית: Johannes Roosevelt; ), הידוע בשם ג'ון רוזוולט, היה איש עסקים ופוליטיקאי בניו יורק ואב קדמון של הענף של משפחת רוזוולט של שבלונג איילנד, כולל תאודור ואלינור רוזוולט.

==קורות חיים==
יוהאנס רוזוולט הוטבל ב-27 בפברואר 1689 ב, ליד , יישוב הולנד מוקדם בהולנד החדשה, בזמן שאביו ניקולס רוזוולט (1658–1742) ואימו, היילטייה יאנס קונסט (1664–1730), חיו שם. ניקולס, יליד אמסטרדם החדשה, היה בנו של קלאס מרטנסן ואן רוזנפלט (Claes Maartenszen van Rosenvelt) (בערך 1626–1659), האב הקדמון המהגר של משפחת רוזוולט באמריקה. ניקולס החזיר את משפחתו לניו יורק, שם נולד, בסביבות 1690.

בשנת 1730, יוהנס הפך לבן חורין (כלומר קיבל זכות הצבעה). הוא היה עוזר ל משנת 1717 עד 1727 ואלדרמן מ-1730 עד 1733.

על פי תיאור היסטורי אחד, "הוא הצליח בחקלאות וביזמות עסקיות, והיה לו עניין רב ביצירות אמנות, מה שנראה לחבריו תענוג מוזר וראוותני. אומרים שהוא היה מהראשונים לייבא ציורים, רהיטים משובחים, וכלי מתכת אמנותיים מהולנד. הוא עשה זאת בקנה מידה כה נרחב עד שביתו נתפס כארץ פלאות על ידי חבריו הפחות יוזמים".

יוהאנס רוזוולט נשא לאישה את היילטייה שיורטס (Heyltje Sjoerts; 1688–1752) ב-25 בספטמבר 1708, בכנסייה ההולנדית הרפורמית של ניו יורק. היא הייתה בתו של אולברט שיורטס (1661–1710), שנולד בהולנד והיגר להולנד החדשה. ליוהאנס ולהיילטייה היו אחד-עשר ילדים. אחד הילדים, יאקובוס ג'יימס רוזוולט, היה אבי הסבא-רבא של הנשיא לעתיד תאודור רוזוולט.

===עבדות===
עבדו של יוהאנס רוזוולט, קוואק (Quack), היה אחד הקושרים הנאשמים ב לכאורה שהטיל אימה על העיר ניו יורק בשנת 1741. הוא הורשע בהצתת והוצא להורג על ידי העלאה על המוקד.

==ביאורים==

==הערות שוליים==

יוהאנס
קטגוריה:אמריקאים ממוצא הולנדי
קטגוריה:אנשי עסקים אמריקאים
קטגוריה:ילידי 1689
קטגוריה:נפטרים ב-1750
גיבור (אישיות)

[[ז'אן ד'ארק נחשבת לגיבורה בצרפת על תפקידה במלחמת מאה השנים]]
גיבור הוא אדם אמיתי או דמות בדיונית ראשית אשר זוכה להערצה או אידיאליזציה עקב ביצוע מעשה יוצא דופן וראוי לשבח אותו הוא/היא ביצע/ה לעיתים רבות באומץ רב.

== מאפיינים ==
הגיבורים מתוארים בדרך כלל כאנשים המפגינים אומץ רב, יושרה ואלטרואיזם בזמנים קשים. הם עשויים להחזיק ביכולות או כישרונות יוצאי דופן, אבל מה שמייחד אותם כגיבורים הוא הנכונות שלהם להשתמש בתכונות הללו על מנת לעשות את הדבר הנכון, לעיתים קרובות תוך כדי סיכון אישי או הקרבה עצמית. היכולות הללו אינן רק פיזיות, אלא גם כוחות נפשיים ורוחניים.

== סוגי גיבורים ==
* גיבורים מיתולוגיים – דמויות אגדיות מהמיתולוגיה והפולקלור. דוגמאות לגיבורים מיתולוגיים יכולים לכלול את אכילס, איפיגניה והרקולס.
* גיבורים ספרותיים – גיבורים בספרות שעוברים לרוב מסע של גילוי עצמי. דוגמאות לגיבורים ספרותיים יכולים לכלול הן גיבורים בספרות הקלאסית כמו אנה קארנינה, סינבד, רובין הוד, הארי פוטר, פרודו באגינס, דון קיחוטה, שרלוק הולמס, וז'אן ולז'אן והן גיבורי על בדיוניים כמו סופרמן, ספיידרמן, באטמן, וונדר וומן וקפטן אמריקה.
* גיבורים היסטוריים – אישים בולטים בהיסטוריה שזכו להערצה רבה על מנהיגותם, אומץ לבם או תרומתם העצומה לחברה. לעיתים רבות מדובר במנהיגים צבאיים, ממציאים או אישים שהובילו לשינוי מהותי בחברה. דוגמאות לגיבורים היסטוריים יכולים לכלול את ג'ואן ד'ארק, ג'וזפה גריבלדי, סופי שול, אלווין יורק, אודי מרפי, צ'אק ייגר, אלן טיורינג, ראול ולנברג, וצ'יון סוגיהרה, רוזה פארקס ונלסון מנדלה.
* גיבורים מודרניים – אישים בולטים בהווה שזכו להערצה רבה על מנהיגותם, אומץ לבם או תרומתם העצומה לחברה. דוגמאות לאנשים שניתן להגדיר כגיבורים מודרניים יכולות לכלול את מלאלה יוספזאי ואילון מאסק.

<gallery mode=packed heights=180px>
קובץ:Achilles_fighting_against_Memnon_Leiden_Rijksmuseum_voor_Oudheden.jpg|דוגמה לגיבור מיתולוגי: אכילס במהלך מלחמת טרויה, כפי שמתואר בציור חרס יווני עתיק אשר מתוארך לשנת 300 לפני הספירה לערך
קובץ:Raoul_Wallenberg.jpg|דוגמה לגיבור היסטורי: הדיפלומט השוודי ראול ולנברג הציל את חייהם של עשרות אלפי יהודים בבודפשט במהלך מלחמת העולם השנייה
קובץ:Philippoteaux_&_Piaud_-_Le_Vicomte_de_Bragelonne_-_D'Artagnan.jpg|דוגמה לגיבור ספרותי: דמותו של ד'ארטניאן בשלושת המוסקטרים
קובץ:Batman_and_Robin_1966.JPG|דוגמה לגיבורים ספרותיים: באטמן (אשר גולם על ידי אדם ווסט) ורובין (אשר גולם על ידי ברט וורד) בסדרת הטלוויזיה באטמן ששודרה בשנים 1966–1968
</gallery>

== ראו גם ==
* גיבור לאומי
* גיבור (ספרות ואמנות)
* אנטי-גיבור
* גיבור תרבות
* גיבור על

== קישורים חיצוניים ==

קטגוריה:דמויות מיתולוגיות
קטגוריה:ארכיטיפים
אל סיגלו דה טוראון

אל סיגלו דה טוראון (בספרדית: El Siglo de Torreón) הוא יומון מקסיקני שפועל מאז 28 בפברואר 1922.<ref></ref><ref></ref> היומון היה אחראי בעבר על פרסום מצעדי המוזיקה ברחבי אמריקה הלטינית.

נכון ל-2024, תפוצת העיתון הוא 30,000 עותקים בימי שני עד שבת ו-37,849 עותקים בימי ראשון.<ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מקסיקו: תרבות
קטגוריה:עיתונים
קטגוריה:מצעדי מוזיקה
Lose Control (שיר של טדי סווימס)

"Lose Control" הוא שיר של הזמר-יוצר האמריקאי טדי סווימס, שיצא לאור ב-23 ביוני 2023, כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה שלו, I've Tried Everything but Therapy (Part 1) (2023). השיר הופק על ידי אמו וג'וליאן בונטה, וזה שירו הראשון של סווימס שנכנס למצעד הבילבורד הוט 100, כאשר נכנס למקום ה-99 והגיע בשיאו למקום הראשון.<ref></ref> השיר הגיע לצמרת המצעדים בבלגיה ושווייץ.

==רקע==
טדי סווימס אמר על השיר:

== ביקורות ==
"Lose Control" הוא שיר בולט שזכה להצלחה משמעותית בשנת 2024. השיר מאופיין באקורדים חזקים לפסנתר ובקצב חזק המעביר ביעילות את הנושא של מערכת יחסים רעילה ותחושות של חוסר אונים. ההופעה הווקאלית של סווימס מודגשת בזכות הכמיהה המובעת בה. השיר זכה לשבחים על הצגת המנעד הקולי והיכולת הרגשית של האמן, תוך חיזוק מעמדו כדמות בולטת במוזיקה העכשווית.<ref name=":0"></ref>

=== הופעות ברשימות ===
{| class="wikitable"
!כתב עת
!רשימה
!מיקום
!מקור
|-
!בילבורד
|50 השירים הטובים ביותר של 2024 (עד כה): רשימת צוות
|50
|<ref name=":0" />
|}

== מיקומי שיא ==

== נתוני מכירות ==

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:שירי 2023
קטגוריה:סינגלים מ-2023
קטגוריה:שירים באנגלית
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100
קטגוריה:סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט
קטגוריה:שירי פלטינה מרובעת ומעלה בקנדה
קטגוריה:שירי פלטינה כפולה בממלכה המאוחדת
קטגוריה:שירי פלטינה באוסטרליה
קטגוריה:שירי פלטינה בארצות הברית
קטגוריה:סינגלים בהוצאת וורנר רקורדס
ספרינגבוק רדיו

ספרינגבוק רדיו (באנגלית: Springbok Radio; באפריקאנס: Springbokradio) הייתה תחנת רדיו ארצית דרום אפריקאית שפעלה בין 1 במאי 1950 ל-31 בדצמבר 1985.<ref name="Shorten2"></ref><ref name="tomaselli2">[https://books.google.com/books?id=ti4WAQAAMAAJ&q=%221+May+1950%22 Broadcasting in South Africa] , Keyan G. Tomaselli Currey, 1989, page 197</ref><ref name=":0">[http://www.sabc.co.za/wps/portal/SABC/springbok Springbok Radio Revisited] , SABC</ref> תחנת הרדיו הייתה אחראית על פרסום מצעדי המוזיקה בדרום אפריקה.

== היסטוריה ==
תאגיד השידור הדרום אפריקני החליט בדצמבר 1945 לפתח שירות רדיו מסחרי באופן מוגבל בגלל מגבלות כספיות. בסופו של דבר, תחנה זו עלתה לשידור ב-1 במאי 1950, תחת השם ספרינגבוק רדיו.<ref name="Shorten2" /><ref name="tomaselli2" />

עד סוף שנות ה-50 של המאה ה-20, ההכנסות של תחנת הרדיו הייתה 205,439 פאונד דרום אפריקאי . ב-1961 ההכנסות צמחו ליותר משני מיליון ראנד דרום-אפריקאי. ב-1970, ההכנסות הגיעו כבר ל-6.5 מיליון ראנד דרום-אפריקאי.

תחנת הרדיו הפסיקה לשדר ב-31 בדצמבר 1985, לאחר שפעלה בהפסד כבד כתוצאה מתחרות עזה מצד שירותי הטלוויזיה, וכן מאיבוד מאזינים באזורים הכפריים עם מסירת תדרי הגלים הקצרים של התחנה לתחנת הרדיו 5FM .<ref name=":0" /><ref>[https://books.google.com/books?id=aopCAQAAIAAJ&q=%22Springbok+Radio%22+++31+December+1985 Debates of Parliament: Hansard] , Volume 8, Issues 19–21, 1988, page 12123</ref>

== הערות שוליים ==

קטגוריה:תחנות רדיו
קטגוריה:דרום אפריקה: תרבות
קטגוריה:מצעדי מוזיקה
בית ברנשטיין (ראשון לציון)

בית ברנשטיין בראשון לציון היה בית גדול עם בריכה, במזרח ראשון לציון, במקום שכונה "שכונת ברנשטיין". הבית נבנה על ידי אליעזר ברנשטיין, שהתגורר בו ואירח בו בני העלית של היישוב.

ב-1934 התיישב ברנשטיין יחד עם רעייתו, בלה בלומה, בבית שבנה בראשון לציון, במרכזו של פרדס ברנשטיין, בית גדול עם בריכת שחיה, אורוות סוסים, מגרש טניס ומדשאות. הבית היה למקום התכנסות של אנשים חשובים מאוד, כולל הנציב העליון, הרברט סמואל, אורד צ'ארלס וינגייט ומאיר דיזנגוף, ראש עיריית תל אביב. לעיתים, בלילות ירח מלא, על שפת הבריכה, הנעימה לאורחים התזמורת הסימפונית הארץ ישראלית.

עם בניית האזור כונה המקום "שכונת ברנשטיין". הבית נמכר ב-1953 ונהרס לאחר מכן. הזכר נשאר ברחוב, רחוב ברנשטיין ובגן סמוך, גן ברנשטיין. שם השכונה שונה לנווה הדרים ומספר תושביה עולה על 6,000.

== קישורים חיצוניים ==
* [https://rishon-nostalgy.co.il/816/berenstein/ ראשון לציון - עיר עם נוסטלגיה בית ברנשטיין]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ראשון לציון: מבנים
קטגוריה:משפחת ברנשטיין (ישראל)
קטגוריה:ישראל: בתי מגורים