OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
ורוניקה מחליטה למות (סרט)

ורוניקה מחליטה למות (באנגלית: Veronika Decides to Die) הוא סרט מותחן פסיכולוגי אמריקאי שיצא בשנת 2009. הסרט בוים על ידי אמילי יאנג ומבוסס על רומן בעל אותו שם מאת פאולו קואלו.<ref></ref> שרה מישל גלר מככבת בתפקיד שם הכותרת,<ref></ref> כשלצידה ג'ונתן טאקר, פלורנסיה לוזאנו, מליסה לאו, דייוויד ת'יוליס ואריקה כריסטנסן מופיעים בתפקידי המשנה.<ref></ref><ref></ref> בעוד עלילת הספר מתרחשת בליובליאנה שבסלובניה, העלילה בסרט מתרחשת בניו יורק.

== עלילה ==

ורוניקה מתעוררת בבית חולים פסיכיאטרי לאחר ניסיון התאבדות שנכשל. היא מגלה שכתוצאה מלקיחת מנת יתר של כדורים, הלב שלה נחלש ונותרו לה רק מספר שבועות לחיות. הסרט עוקב אחר מסעה, שבמסגרתו היא מוצאת אהבת אמת ומגלה הערכה חדשה לחיים. במהלך הסרט, ורוניקה משנה את דעתה על המוות ומוצאת הנאה מסוימת בחיים.

== השחקנים ==
* שרה מישל גלר - ורוניקה דקלאבה
* ג'ונתן טאקר - אדוארד
* אריקה כריסטנסן - קלייר
* פלורנסיה לוזאנו - ד"ר תומפסון
* מליסה לאו - מרי
* דייוויד ת'יוליס - ד"ר בלייק
* אדריאן מרטינז - אח במיון 

== הפקה ==
הצילומים לסרט החלו ב-18 במאי 2008 בניו יורק, והסתיימו ב-21 ביוני. חברות ההפקה שמימנו את הפקתו היו "מיוס הפקות", "סרטי דאס" ועוד.

== מוזיקה ==
בסצנות מפתח לאורך הסרט התנגנו מנגינות פסנתר שנלקחו מ"רסיטל בלילה" שהולחן על ידי מוריי גולד ו"Comptine d'un autre ete - L'apres midi" שהולחן על ידי יאן טירסן.

== הקרנה ==
הסרט הוקרן לראשונה בהקרנה מיוחדת בברזיל ב-7 באוגוסט 2009, ולאחר מכן יצא רשמית לבתי הקולנוע ב-21 באוגוסט. בסוף השבוע הראשון להקרנתו צבר הסרט 90,455 דולר.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים אמריקאיים
קטגוריה:סרטי 2009
קטגוריה:סרטים באנגלית

== הערות שוליים ==
Come Taste the Band

Come Taste the Band (בעברית: בואו לטעום את הלהקה) הוא אלבומה העשירי של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל שיצא לאור באוקטובר 1975.

==רקע==
Come Taste the Band הוא אלבום האולפן הראשון של הלהקה בו לא השתתף ריצ'י בלקמור. בלקמור פרש עקב סכסוכים פנימיים בלהקה, ובעקבות זאת הקים את להקת ריינבו. רבים סברו כי פרישתו תגרום ללהקה לחדול מלהתקיים. חששותיהם לא היו עורבא פרח, מאחר שג'ון לורד התכוון לפרק את הלהקה, והיה זה דייוויד קוברדייל שהציע את טומי בולין כגיטריסט חלופי על מנת למנוע מהלהקה להתפרק.

זהו האלבום האחרון בו השתתף הבסיסט גלן יוז, והסולן דייוויד קוברדייל שלאחר פרישתו הקים את להקת וייטסנייק.

==הקלטות==
ההקלטות תוכננו להתבצע בידי רוברט סימון, אך סכסוך ביניהם על מועד ההקלטות אילץ את הלהקה להעביר את הסמכות לידי המפיק הוותיק מרטין בירץ'.
האלבום נכתב ברובו בלוס אנג'לס, למעט הרצועה "Comin' Home", והוקלט כולו במינכן. הבסיסט גלן יוז נאלץ לעזוב את האולפן לפני השלמת האלבום בעקבות התמכרות חמורה לסמים, וניסיון להיגמל ממנה.

מבחינה מוזיקלית, האלבום בבסיסו הוא רוק כבד עם אלמנטים קלים של פאנק ומוזיקת נשמה.

==ביקורת==
האלבום התקבל אצל רוב המבקרים באופן חיובי, כשהם משבחים בעיקר את תרומתו של טומי בולין לאלבום. אתר Allmusic העניק לאלבום 3.5 נקודות מתוך 5. מגזין הרולינג סטון הגדיר את האלבום כ"חיובי".

==רשימת השירים==

צד ב'

==מבצעים==
*דייוויד קוברדייל - שירה
*טומי בולין - גיטרה (קולות רקע ב-"Comin' Home" וב-"Dealer"), גיטרה בס ב-"Comin' Home"
*גלן יוז - גיטרה בס (שירה ב-"Gettin' Tighter", "This Time Around" וב- "You Keep On Moving")
*ג'ון לורד - קלידים, פסנתר, סינתיסייזר
*איאן פייס - תופים, כלי הקשה

==קישורים חיצוניים==

[http://www.allmusic.com/album/come-taste-the-band-mw0000204325 האלבום באתר Allmusic]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלבומי דיפ פרפל
קטגוריה:אלבומים באנגלית
קטגוריה:אלבומי חברת וורנר רקורדס
OneDrive

OneDrive (או בשמו הקודם Microsoft SkyDrive, וקודמיו Windows Live SkyDrive ו-Windows Live Folders) הוא שירות אחסון קבצים המאפשר למשתמשיו להעלות ולסנכרן קבצים באחסון בענן ואז לגשת אליהם דרך הדפדפן או דרך התקן מקומי. זהו חלק משלל השירותים המקוונים שמציע האתר Windows Live מבית מיקרוסופט. בין היתר מאפשר OneDrive למשתמשיו לאחסן קבצים בצורה פרטית שנגישה רק למי שהעלה את הקובץ עצמו. כמו כן, ניתן לשתף את אנשי הקשר באותם קבצים שהועלו לענן של המשתמש או להפוך אותם זמינים לכולם.

משתמש בעל חשבון OneDrive מקבל 5GB של אחסון חינם בענן (בעבר 15GB). יש גם 3GB למי שיש לו Windows 8 על מנת לסנכרן את התמונות עם ה-OneDrive. כמו כן יש אפשרות להגדיל את קיבולת האחסון בתשלום. דרך הגרסה המקוונת של OneDrive ניתן להעלות עד 300 מגה בייט לקובץ יחיד. ודרך הגרסה במחשב האישי ניתן להעלות עד 2 גיגה בייט לקובץ יחיד. גרסת המחשב האישי זמינה רק לבעלי מערכות הפעלה חלונות ומקינטוש בלבד. בהשקת השם OneDrive, הייתה אפשרות לשדרג לעוד 25GB, והיו עשרה שקיבלו 100GB מתוך מבצע הטוויטר. בנובמבר 2015 הודיעה החברה
על הורדת נפח האחסון ללא תשלום ל-5GB

בשנת 2014, בעקבות תביעה של חברת השידור הבריטית BSkyB על השימוש במילה Sky ("שמיים") בשם, החליט בית-המשפט שעל מיקרוסופט לשנות את שם השירות מ-SkyDrive ל-OneDrive. בעקבות כך, מיקרוסופט החלה לשנות באופן הדרגתי את שם השירות ל־OneDrive. כעת כניסה דרך הכתובת הישנה של האתר מעבירה משתמשים לאתר החדש בכתובת onedrive.com.

== תכונות ==
=== אפליקציות Office Online===
ב־OneDrive (גרסת ה־web בלבד) קיימות אפשרויות של יצירה, עריכה ושיתוף מסמכי Office היישר מהדפדפן. המשתמשים יכולים ליצור, לקרוא ולערוך מסמכי word, excel, powerpoint, OneNote מתוך הדפדפן ובחינם (ללא צורך ברכישת תוכנת Microsoft Office).

=== הטמעת מסמכים ===
OneDrive מאפשרת למשתמשיה להטמיע את מסמכיהם באתרי אינטרנט.

=== אינטגרציה עם Outlook.com ===
ל־OneDrive אינטגרציה עם Outlook.com מה שמאפשר למשתמשים לעשות את הפעולות הבאות:
* העלאה ישירה של מסמכי Office ותמונות בOutlook.com, לאחסן אותם ב־OneDrive, ולשתף אותם עם אנשים אחרים.
* לשמור ישירות מסמכי office שנשלחו והתקבלו ב־outlook.com אל תוך ה־OneDrive, ולצפות או לערוך אותם מתוך הדפדפן.
* עריכת מסמכי Office בדפדפן האינטרנט באמצעות Office Online, ולהשיב ישירות לשולח עם העריכות שנעשו.

=== אינטגרציה עם Microsoft Office ===
* החל מגרסת Microsoft Office 2013

=== שיתוף ברשתות חברתיות ===
OneDrive יכול להשתלב עם רשתות חברתיות כמו פייסבוק, טוויטר ו-LinkedIn כדי לאפשר למשתמשים לשתף את קובציהם עם אנשי הקשר שלהם במהירות. ב OneDrive אפשרות רשימת בקרת גישה שבה יכול המשתמש לבחור לאיזה אנשים להעניק הרשאות של קריאת או עריכת קבצים. וזה תקף גם לאנשים מהרשתות החברתיות השונות בהם OneDrive שולבה. המערכת מגובה במכשירי הIOS, Android וה- Microsoft.

==ראו גם==
*msn
*כונן גוגל
*Dropbox
*iCloud

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירות אחסון קבצים בענן
קטגוריה:שירותי אינטרנט מבית מיקרוסופט
אנסמבל קוינטה וחצי

אנסמבל קוינטה וחצי הוא הרכב קולי ישראלי של שלוש זמרות ושלושה זמרים, השרים יחד א-קפלה (שירה ללא ליווי כלי).

ההרכב מבצע מגוון רחב של קלאסיקות ישראליות לצד קלאסיקות לועזיות ידועות, בעיבודים עצמאיים, באמצעות קולותיהם בלבד.

==היסטוריה==
האנסמבל הוקם בשנת 2006 על ידי דורון בן-עמי, מי שאחראי על כתיבת רוב העיבודים בהרכב ועל ניהולו המוזיקלי.

כל חברי האנסמבל הם בוגרי מגמת המוזיקה של התיכון ע"ש ברל כצנלסון בכפר סבא, אשר במסגרתו פעל בשנותיו הראשונות.

האנסמבל הופיע עד היום בפסטיבלים ואירועים שונים בכל רחבי הארץ, בין היתר: "על המצדה" בפסטיבל ערד 2006, אירועי חג המוזיקה הישראלית 2007 בירושלים, כנסים של ארגון אקו"ם, מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בתל אביב, מוזיאון ראלי בקיסריה, פסטיבל "מי מפחד מא'קאפלה?" בכפר האמנים עין הוד, קונצרטים בקריפטה במסגרת פסטיבל אבו גוש 2012 וכמו כן, בתוכניות טלוויזיה שונות כגון, "כוכב נולד 6", אולפן יום העצמאות, תוכניות הבוקר של ערוץ 2, "האולפן השקוף" בערוץ 24, טקסים ממלכתיים ועוד. האנסמבל אף לקח חלק בערבי הוקרה למשוררים ומלחינים כגון לאה גולדברג, לוין קיפניס, יוסף הדר, סשה ארגוב ועוד.

בשנת 2011 הקליט וצילם האנסמבל קליפ בכורה, אשר גרף מספר רב של צפיות ברשת האינטרנט.

החל משנת 2011 מרבים קוינטה וחצי להופיע גם בפני תלמידי בתי ספר ברחבי הארץ, במסגרת תוכנית "סל תרבות" של משרד החינוך. המופע נקרא "אקפלה נקודה" ומטרתו להעניק לתלמידים חוויה חינוכית מוזיקלית מעשירה שפותחת בפניהם חלון אל תוך העולם המופלא של האקפלה.

ההרכב קיים קונצרטים רבים במרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בתל אביב ובמאי 2012 אף קיים קונצרט מיוחד באורך מלא במסגרת פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה, שמתקיים מדי שנה במוזיאון תל אביב.

בשנת 2021 יצא הסינגל הראשון של ההרכב, "מכל אהבתי", לקראת אלבום הבכורה שלהם. השיר נכתב על ידי אחד מחברי ההרכב, רביב לייבזירר. האלבום המלא של קוינטה וחצי הנושא את אותו השם, "מכל אהבתי", יצא שנה לאחר מכן, בנובמבר 2022.

==חברי ההרכב==
* אלט: איילה פוספלד
* טנור: דורון בן עמי וארז טל
* מצו: ירדן כהן-ברוש
* סופרן: ניצן אופיר
* בס: רביב לייבזירר

עיבודים וניהול מוזיקלי : דורון בן-עמי וירדן כהן-ברוש

== פרסים והוקרה ==
* פרס קרן "בוכמן-היימן" - במרץ 2012 זכה ההרכב להימנות על מקבלי הפרס היוקרתי למוזיקאים צעירים. הפרס ניתן במסגרת הקונצרט השנתי שעורכת הקרן במרכז ענב לתרבות בתל אביב..

==קישורים חיצוניים==
* 

* [https://web.archive.org/web/20180525094935/http://www.cameri.co.il/perfs/%D7%A7%D7%95%D7%99%D7%A0%D7%98%D7%94%20%D7%95%D7%97%D7%A6%D7%99 קוינטה וחצי], באתר הקאמרי
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זמר עברי
קטגוריה:להקות א-קפלה ישראליות
רבפק

רבפאק (ברוסית Рабфак, ראשי תיבות של Рабочий факультет) היו מכינות לפועלים ברוסיה הסובייטית.

בתי הספר האלו הוקמו בכל רוסיה הסובייטית במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, ונועדו הן להשלמת לימודי תיכון לאלה שלא הצליחו לסיים לימודי התיכון והן להקניית השכלה לכאלו שלא למדו בכלל במסגרות מסודרות.

ב-2 באוגוסט 1918, הוציאה הממשלה הבולשביקית צו שאפשר לאיכרים ופועלים לרכוש השכלה אוניברסיטאית ללא מבחני כניסה וללא רקע לימודי. התוצאה של צעד זה הייתה הצפה של האוניברסיטאות בסטודנטים חסרי רקע מתאים וחסרי יכולת לימודית.

ההיסטוריון מיכאל פוקרובסקי (Михаи́л Никола́евич Покро́вский) שכיהן כסגן קומיסר החינוך וכמנהל המכון הקומוניסטי להשכלה גבוהה (ИКП) יזם הקמת בתי ספר ערב מיוחדים להשלמת השכלה והכנה ללימודים גבוהים. המכינה הראשונה הוקמה בבית הספר למסחר במוסקבה כהכנה לכניסה למכון המסחרי (כיום אוניברסיטה על שם פלחאנוב לכלכלה). 

ב-11 בספטמבר 1919 החליט משרד החינוך הסובייטי (Наркомпрос) על הקמת מכינות לפועלים, בהן יוכל כל מי שרוצה ללמוד להשלים את לימודיו בשעות היום (במשך 3 שנים) או הערב (במשך 4 שנים) בהתאם ליכולתו. בתחילת 1920 נחקק החוק בקשר לרבפקים. תלמידים התקבלו מגיל 16 ואילך ומי שלמד בבית ספר יום היה זכאי למענק חודשי צנוע ולהכרה בוותק עבודה.

בסוף שנות ה-20 היו למעלה מ-1,000 מכינות כאלו מפוזרות בכל רוסיה הסובייטית ובהן למעלה מ-350,000 תלמידים. עם השלמת החלת חוק חינוך חובה והיכולת לרכוש השכלה מסודרת בגיל הנעורים ירדה חשיבותם של הרבפאקים והם נסגרו, במהלך מלחמת העולם השנייה נסגרו האחרונים שבהם.

קטגוריה:רוסיה: חינוך
קטגוריה:רוסיה: היסטוריה
קטגוריה:ברית המועצות: היסטוריה
איתן גפני

איתן גפני (נולד ב-13 במאי 1981) הוא במאי סרטי אימה וזומבים ישראלי, תסריטאי ומפיק.

==קורות חיים==

סרטיו של גפני הוקרנו בישראל וברחבי העולם, ואף זכו בפרסי קולנוע. הוא ממפעילי וכותבי בלוג ביקורת הקולנוע "רוזבאד" ובוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.

סרט הקולנוע באורך מלא הראשון שביים הוא "בשר תותחים", משנת 2012. הסרט הוקרן ב-35 פסטיבלים ברחבי העולם.

סרטו ילדי הסתיו היה הבחירה של 15 פסטיבלים שונים.

איתן גפני חבר באיגוד התסריטאים <ref></ref> .

==פילמוגרפיה==
{| class="wikitable" style="font-size:90%; line-height:1.2"
! שנה
! שם הסרט
! אודות הסרט
|-
| 2005 || המכונה לעשיית ציפורים || בכיכובם של רפי אדיר ורווית רמר, הסרט יצא להקרנה מסחרית בפברואר שנת 2005 והפך תוך זמן קצר בזכות תוכנו החריג לסרט קאלט שמשך בין היתר חסידים נאמנים לז'אנר החתרני - גרעין צופים שהגיע בקביעות להקרנות בסינמטק תל–אביב.
|-
| 2007 || תאונה || סרט קצר.
|-
| 2008 || [https://www.youtube.com/watch?v=E2F4x6dsxzw&t=1s מגע של מוות]|| סרט קצר (שהופק במסגרת 48 שעות) - הבדידות, השעמום והשגרה האפורה הביאו את מלאך המוות עזריאל גרימבורג למצב בו אינו מוצא סיבה לחיים והוא מחליט להתעסק בפרחים. בתפקיד הראשי רפי אדיר ובהשתתפות מנחם גולן. הסרט זוכה פרס בקטגוריית חביב הקהל לשנת 2008 - תעודת הוקרה לשני הבמאים: איתן גפני ויוני גבע על שקטפו את המקום הראשון במסגרת התחרות לשנת 2008 בישראל. בשנת 2009 השתתף הסרט בפסטיבל אייקון.
|-
| 2009 || אין מוצא || סרט קצר בכיכובו של אדם; זוכה פרסי התסריט והליהוק בתחרות "48 שעות" 
|-
| 2009 || תפר פתוח || סרט קצר.
|-
| 2010 || מזימות הציונים || פיילוט לקומדיה סאטירית בהשתתפות מאור כהן, גיל קופטש ושרון אלכסנדר.
|-
| 2012 || בשר תותחים || סרט אימה באורך מלא בכיכובם של לירון לבו ושירה קצנלנבוגן.
|-
| 2016 || ילדי הסתיו || סרט אימה באורך מלא
|-
|2020
|שירות פרימיום
|תסריט לדרמה באורך מלא בפיתוח קרן הקולנוע הישראלי
|-
|}

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:במאי קולנוע ישראלים
קטגוריה:בלוגרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי תיכון אילון/חדש (חולון)
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
גלריית דגלי מדינות העולם

גלריית דגלי מדינות העולם:
<center>א • ב • ג • ד • ה • ו • ז • ח • ט • י • כ • ל • מ • נ • ס • ע • פ • צ • ק • ר • ש • ת מדינות עצמאיות שאינן מוכרות או שנויות במחלוקת</center>
__ללא_תוכן_עניינים__

== א ==

==ב==

==ג==

==ד==

==ה==

==ו==

==ז==

==ח==

==ט==

==י==

==כ==

==ל==

==מ==

==נ==

==ס==

==ע==

==פ==

==צ==

==ק==

==ר==

==ש==

==ת==

== מדינות עצמאיות שאינן מוכרות או שנויות במחלוקת ==

==ראו גם==

* גלריית סמלי מדינות העולם
* גלריית דגלי מדינות עבר

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

*
עולם
יעקב ג. רוזנברג

יעקב ג. רוזנברג (ביידיש יעקב ראֳזענבערג; באנגלית: Jacob G. Rosenberg לודז' 1922 – מלבורן 2008) היה סופר ומשורר יהודי-אוסטרלי ממוצא פולני.

== ביוגרפיה ==

יעקב (בן גרשון) רוזנברג נולד ב-1922 בלודז' פולין והיה הבן הצעיר במשפחה בת למעמד הפועלים. אביו ואמו עסקו בטקסטיל. הוא למד בבית ספר של הבונד בלודז'. אחרי שהגרמנים כבשו את העיר הוא היה בגטו שהוקם בשכונת המגורים שלו באלוט. בגטו התגוררו בדירה אחת הוא, הוריו, שתי אחיותיו והבנות שלהן עד שנשלחו לאושוויץ. כל בני משפחתו, מלבדו ואחותו שהתאבדה שם אחרי כמה ימים, הומתו בגז ביום בו הגיעו למחנה. הוא שהה באושוויץ חודשיים ואחרי כן במחנות ריכוז שונים.

במאי 1945 הוא שוחרר והועבר למחנה עקורים באיטליה. שם הוא פגש והתחתן עם אסתר לאופר ששרדה שמונה מחנות ריכוז. ב־1948 היגר הזוג לאוסטרליה ובה נולדה ביתם היחידה.
ב־2006 זכה בפרס ניו סאות' ויילס על כתיבה שאינה סיפורת וב־2007 בפרס הביבליוגרפיה הלאומי על ספרו ממזרח לזמן.

רוזנברג נפטר ב-2008 בגיל 86 במלבורן.

== כתביו ==
=== ביידיש ===
* שניי אין פרילינג: לידער, דערציילונגען, מאמרים. תל אביב: פריינד, 1984.
* אין טרעפעס געקאוועטע מיט שניי: לידער, דערציילונגען, עסייען. תל אביב: פריינד, 1988.
* ליכט, שאטן, ליכט: לידער, פאעמעס, באלאדן. מעלבורן: דזשעמא, 1992.

=== בתרגום לעברית ===
* ממזרח לזמן, מאנגלית - יעל סלע-שפירו. אור יהודה: דביר, 2009.

=== באנגלית ===
<div style="direction: ltr;">
Snow in Spring in Yiddish (1984)
* Wooden Clogs Shod with Snow (1988)
* Light-Shadow-Light (1992)
* Lives and Embers (2003)
* East of Time (2005)
* Sunrise West (2007)
* The Hollow Tree (2008)
</div>

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:סופרים כותבי יידיש
קטגוריה:משוררים כותבי יידיש
קטגוריה:ניצולי השואה
קטגוריה:סופרים יהודים אוסטרלים
קטגוריה:בונדיסטים
קטגוריה:ילידי 1922
קטגוריה:נפטרים ב-2008
אייר פוגה

פוגה או בשמה המלא אייר פוגה (Air Fouga) הייתה חברה צרפתית בבעלות פרטית ליצור כלי טיס.

החברה הוקמה תחת השם Les Etablissements Fouga & Cie (חברת פוגה ושו"ת), על ידי גאסטון פוגה, בשנת 1920 בעיר בזייה. בתחילה עסקה החברה בתיקון קטרים, קרונות רכבת וייצור טרקטורים. לבסוף עברה החברה לייצר כלי טיס ונודעה בעיקר בזכות עובדה זו.

בשנת 1936, בהמשך לקבלת ייעוץ טכני ממהנדסי חברת ברגה תעופה , החלה "פוגה" לייצר כלי טיס, באמצעות עיצובים שנרכשו מפייר מאובוסין, טייס צרפתי ומעצב כלי טיס (בעל חברת יצור כלי הטיס קאסטל מאובוסין - Castel Mauboussin) שגויס גם הוא על ידי החברה. אליו הצטרף רוברט קסטלו , מהנדס אווירונאוטיקה שהשתייך בעבר ליצרנית התעופה Dewoitine . דגמי כלי טיס מוקדמים ורבים של חברת "פוגה", נושאים את השם "Castel Mauboussin". אפילו מאוחר יותר, נשאו דגמי החברה, בדרך כלל את ראשי התיבות "CM" כחלק מכינוי כלי הטיס.

הצלחתה הגדולה ביותר של חברת "פוגה" הייתה המטוס "CM.170 מגיסטר", מטוס אימון צבאי סילוני, שעיצובו נבע מעבודה על דאונים, שנעשתה לאחר מלחמת העולם השנייה. עבודה אשר שיקפה את מסורת עיצובי הדאונים של החברה, שאופיינו בכנפיים דקות גזרה, ההולכות ונהיות צרות וחדות בקצותיהן. עם הצלחתו של מטוס המגיסטר, הוקם מפעל חדש במיוחד עבור ייצורו, בטולוז בשנת 1953.

במאי 1958 נקנתה החברה ומוזגה לתוך חברת "פוֹטֵז" כדי ליצור את החברה "פוטז אייר-פוגה" (Potez Air-Fouga). השם "פוגה" כחברה, נמחק לחלוטין בסוף שנת 1961. חברת "פוטז" כשלה מבחינה כלכלית ולבסוף נסגרה ונכסיה נקנו על ידי סוד אוויאסיון בשנת 1967. "סוד אוויאסיון" מוזגה בשנת 1970 לתוך SNIAS (ששמה שוּנה לאיירוספסיאל בשנת 1984) כך שבספרים ופרסומים שונים, מופיעים מטוסי חברת "פוגה" כשהם נושאים, לאו דווקא את קידומת השם "פוגה", אלא את שם אחת החברות שירשו אותה: "פוטז אייר-פוגה", "סוד אוויאסיון", "SNIAS" או "איירוספסיאל".

==כלי טיס של החברה בשירות חיל האוויר הישראלי==
* המטוס CM.170 מגיסטר - בשנים 1957-2010.

==קישורים חיצוניים==

* [http://tracteurdevigne.jimdo.com/tracteur-fouga/ היסטוריה ותמונות טרקטורים של חב' פוגה] 

קטגוריה:יצרני מטוסים
קטגוריה:יצרני מטוסים צרפתיים
אלכסנדר יגיילו

אלכסנדר יגיילו (בפולנית: Aleksander Jagiellończyk - אלכסנדר יגיילונצ'יק, בליטאית: Aleksandras Jogailaitis, 5 באוגוסט 1461 - 19 באוגוסט 1506) היה החל משנת 1492 דוכס גדול של ליטא ואחר כך, בשנים 1506-1501- מלך פולין. אלכסנדר היה בנם של המלך קז'ימייז' הרביעי יגיילו ושל אשתו, אליזבת מאוסטריה.

==ביוגרפיה==
סמל המלך אלכסנדר יגיילו
חתימתו של אלכסנדר יגיילו
אלכסנדר יגיילו נולד ב-5 באוגוסט 1461 בקרקוב, כבנם הרביעי של קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, ושל אליזבת מאוסטריה, בתו של אלברכט השני, מלך גרמניה והונגריה מבית הבסבורג. אלכסנדר היה אחיהם של אולסלו השני, מלך הונגריה ויאן הראשון אולברכט, מלך פולין.

אחרי מות אביו ב-20 ביולי 1492 עלה אלכסנדר על כס הדוכסות הגדולה של ליטא, שהייתה באוניה פרסונלית עם הכתר הפולני. בשנת 1501 מת אחיו יאן הראשון אולברכט, מלך פולין, ואלכסנדר עלה לשלטון גם בממלכת פולין.

המחסור הכספי של הכתר גרמה לתלותו של אלכסנדר בחסדי הסנאט הפולני והאצולה, השלאכטה, שהשתלטו על מטבעות המדינה, שהיו עד אז אחד המקורות העיקריים לפרנסת המלכים הפולנים. בימי שלטונו גם סמכויותיו קוצצו ומעמדו היה לנחות.
מחוסר משאבים, לא היה מסוגל אלכסנדר לעמוד מול לחצי המגיסטר הגדול של האבירים הטבטונים ולא יכול היה למנוע מאיוואן השלישי, הנסיך הגדול של מוסקבה לפלוש יחד עם הטטרים לתחומי הדוכסות הגדולה של ליטא.

אלכסנדר הסתפק בלהציב חיל מצב ליטאי בעיר סמולנסק ובעוד כמה מבצרים ולהיעזר לשירותי התיווך של אשתו, הלנה, בתו של איוואן השלישי על מנת להגיע אחרי התבוסה הקשה בקרב ודרושה, לשביתת נשק עם חמיו. לפי תנאי אותו הסכם נאלצה ליטא לוותר על שליש משטחה לטובת המדינה הרוסית שעוצמתה עלתה והלכה.

בימי שלטונו, ספגה פולין השפלה מידי נסיכות מולדובה שבגבולה הדרומי. רק אחרי מות שטפן הגדול בשנת 1504, הנסיך הנערץ של המולדבים, הייתה מסוגלת פולין להחזיר את השפעתה על נסיכויות הדנובה. התערבות האפיפיור יוליוס השני על ידי לא פחות מ-29 בולות לטובת פולין ועל ידי סיוע כספי, כולל מדמי פטרוס, יכלו להגביל במשהו את שחצנות המסדר הטבטוני.

אלכסנדר יגיילו מעולם לא הרגיש בבית בפולין והסתמך קודם כל על נתיניו הליטאים.
ידו הימנית הייתה המגנט האמיד הליטאי מיכאל גלינסקי, שהצדיק את אמון מלכו בו על ידי ניצחונו הגדול על הטטרים בקרב קלצק ב-5 באוגוסט 1506. בשורת הניצחון הגיעה אל אלכסנדר ברגעיו האחרונים לפני מותו בווילנה.

לפי מקורות מסוימים היה לו לפחות בן אחד, שהמשיך את השושלת, אך הדבר לא וודאי.
אלכסנדר יגיילו היה השליט האחרון מבית גדמינים, שושלת ששמרה על השימוש בשפה הליטאית של אבותיה.
אחרי מותו בית יגלו היה דובר פולנית בלבד.

==תאריו==

== אילן יוחסין ==

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

קטגוריה:הדוכסים הגדולים של ליטא
קטגוריה:מלכי פולין

קטגוריה:ילידי 1461
קטגוריה:נפטרים ב-1506
ידין מכנס

ידין זאב מכנס (1936 – 26 באפריל 2013) היה עורך דין, איש עסקים ועסקן ספורט ישראלי. היה מייסד ומנהל איגודי הספורט "עוצמה" ו"אייל", וכן הבעלים של קבוצת הכח מכבי רמת גן. בשנת 2005 נגזרו עליו שבע שנות מאסר באשמת גנבת מיליונים מכספי לקוחה.

==ביוגרפיה==
נולד בפתח תקווה בשנת 1936, בנם של שלמה מכנס (בנו של אהרן לייב מכנס) ושרה בת זאב ברא"ז, ונקרא על שמו. למד בבית הספר אחד העם בעיר. בין השנים 1954 – 1959 שירת בצה"ל, תחילה בסדיר ולאחר מכן בקבע, והשתחרר בדרגת סגן. לאחר שחרורו עבד בבית הדפוס המשפחתי בפתח תקווה.

בשנת 1961 החל לימודי משפטים בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה בתל אביב. בשנת 1962 פתח משרד פרסום בפתח תקווה שפעל שלוש שנים. בשנת 1963 הוציא את המקומון החינמי "ידיעון פתח תקווה", שהיה החינמון הראשון שיצא בישראל. בשנת 1965 סיים את לימודי המשפטים ועשה את ההתמחות במשרד עורכי הדין סלומון ליפשיץ בתל אביב. בסיום ההתמחות, בשנת 1967, החל לעבוד במשרד זה כעורך דין שכיר במשך שמונה שנים, כשבשנתיים האחרונות שימש מנהל המשרד. בשנת 1975 פתח משרד פרטי לעריכת דין ברחוב דיזנגוף בתל אביב, וכעבור זמן צירף אליו את אשתו נילי, לה נישא בשנת 1966. בשנת 1986 השתחרר משירות מילואים בצה"ל בדרגת סגן-אלוף.

באמצע שנות ה-80 החל את מעורבותו בתחום עסקנות הספורט בישראל. הוא הקים שלושה עשר מועדוני אופניים והתמנה ליו"ר איגוד האופניים בישראל. כעבור זמן הקים שני איגודי ספורט, "עוצמה" ו"אייל", שריכזו אגודות ספורט עצמאיות (שלא היו שייכות למרכזי הספורט הוותיקים מכבי, הפועל ובית"ר). במסגרת זו ניהל מאבקים ביורוקרטיים ומשפטיים כדי להקנות לאגודות הספורט החברות בארגונים החדשים מעמד שווה לזה של אגודות ספורט שהיו חברות באיגודי הספורט הוותיקים. הוא ניהל את הארגונים הללו עד שנת 2000. במשך שנתיים שימש נציג במועצה להסדר ההימורים בספורט. כמו כן היה דירקטור במועצת המנהלים של אולפני הרצליה.

בשנת 1993 רכש את קבוצת הכח מכבי רמת גן. באותה תקופה הקים שתי חברות עסקיות: "עסיס - עסקים יקדמו ספורט פרויקט הכוח רמת גן 1993 בע"מ" ו"מפקיד ייזום והשקעות בע"מ". קבוצת הכח רמת גן תחת ניהולו של מכנס שקעה בחובות כבדים ובשנת 2003 היא נמכרה.

בדצמבר 2002 נעצר מכנס בחשד שבמשך שנים גנב למעלה מ-11 מיליון ש"ח מכספי לקוחתו, צעירה יתומה יורשת-מיליונים (נכדתו של זלמן סוזאיב) שמכנס שימש נאמן של רכושה. בשנת 2005 גזר עליו בית המשפט המחוזי בתל אביב שבע שנות מאסר.

מכנס הצטרף לעותרים לבית המשפט העליון בבג"ץ הפרטת בתי הסוהר בדרישה למנוע הקמת בית סוהר בניהול פרטי בישראל.

באפריל 2013 נפטר מכנס.

==משפחתו==
מכנס היה נשוי לעו"ד נילי מכנס, אחותם של צבי ופרופ' יורם דינשטיין, ולהם שלושה ילדים. בנם הוא השחקן רם מכנס. בתם עלמה נשואה למוזיקאי יאיר קז מלהקת ג'ירפות (בנו של ישראל קז, מבעלי מאיר חברה למכוניות ומשאיות).

==קישורים חיצוניים==
* 
* 
* צבי הראל, [http://news.walla.co.il/?w=/10/675579 שנות מאסר לעו"ד מכנס שגנב מיליונים מיתומה], וואלה, 23 בפברואר 2005
* 

קטגוריה:עורכי דין ישראלים
קטגוריה:עסקני ספורט ישראלים
קטגוריה:מורשעים בעבירות רכוש בישראל
קטגוריה:משפחת מכנס
קטגוריה:אנשי עסקים ישראלים
קטגוריה:משפחת ברא"ז
קטגוריה:בוגרי גימנסיה אחד העם (פתח תקווה)
קטגוריה:בוגרי בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
קטגוריה:דירקטורים ישראלים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1936
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2013
מיכאיל קוזקוב

מיכאיל קוזקוב (ברוסית: Михаил Козаков; 14 באוקטובר 1934, לנינגרד – 22 באפריל 2011, רמת גן) היה שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע יהודי-רוסי וסובייטי שפעל תקופה מסוימת בישראל. 

הוא זכה בפרס ברית המועצות בשנת 1967. על פעילותו בתחום התיאטרון והקולנוע הוא קיבל מספר עיטורים.

==קורות חיים==

מיכאיל קוזקוב נולד בלנינגרד למשפחת סופרים יהודית. לאמו היו שורשים סרבים-יוונים. בתקופת שלטונו של יוסיף סטלין היא נעצרה פעמיים - בשנת 1937 ובשנת 1948.

עם תחילת מצור לנינגרד, מיכאיל פונה למחוז פרם וחזר ללנינגרד בשנת 1944. בשנת 1952 הוא סיים את בית הספר והחל ללמוד בבית הספר למשחק ליד התיאטרון האמנותי של מוסקבה. עוד בהיותו תלמיד הוא שיחק בסרט של מיכאיל רום. בשנת 1956 קוזקוב סיים לימודי משחק והתקבל לתיאטרון מאיאקובסקי בו עבד עד לשנת 1959. בשנת 1959 הוא התחיל לשחק בתיאטרון סוברמניק ובשנת 1971–1972 בתיאטרון האמנותי.

קוזקוב היה מוצלח מאוד כשחקן וגם כבמאי. בנוסף הוא היה קריין שירים. ביחד עם אינוקנטי סמוקטונובסקי וסרגיי יורסקי הוא השתתף בהכנת סדרת תקליטים "שירה רוסית במאה ה-18 - מאה ה-20.

קוזקוב היה במאי סרטי קולנוע. בשנת 1982 הוא הסריט את הסרט המפורסם שלו "פוקרובסקיה וורוטה". בהתאם לעדותו התנאי להסרטת הסרט היה גילום פליקס דזרז'ינסקי במספר סרטי קולנוע.

בהתאם לספר אוטוביוגרפי, בשנים 1956–1988 הוא שיתף פעולה עם הק.ג.ב.

עלה לישראל בשנת 1991. תוך זמן קצר הוא נקלט בתיאטרון הקאמרי והשתתף בהצגות בעברית. לאחר שנה הוא הקים תיאטרון עצמאי ברוסית והכין איתו מספר הצגות. בשנת 1996 הוא חזר לרוסיה.

לאחר חזרתו לרוסיה, קוזקוב הקים תיאטרון עצמאי והיה הבמאי הראשי שלו. בנוסף הוא הופיע בהצגות יחיד עם שיריו של אלכסנדר פושקין, יוסף ברודסקי ואנה אחמטובה. במקביל הוא המשיך להצטלם בסרטים וגם היה תסריטאי. בשנת 2006 ביים את המיני-סדרה "הקסם של הרוע"

בשנת 2010 אצל קוזקוב התגלה סרטן ריאות. הוא טופל בבית החולים תל השומר ונפטר ב-22 באפריל 2011. הוא הוטמן בבית העלמין במוסקבה ליד אביו.

==חיים אישיים==
קוזקוב היה נשוי חמש פעמים:
* גרטה טאר (1955-1965)- למדה איתו ביחד בבית הספר. ממנה היו לו שני ילדים, מתגוררים ברוסיה.
* מדיה ברלשבילי (1968–1971) - ציירת. בת מנישואין אלו היא שחקנית בתיאטרון מרג'נישווילי, מתגוררת בגאורגיה.
* רגינה קוזקובה (1971–1988) - מתרגמת, מתגוררת בארצות הברית
* אנה ימפולסקיה (1988–2003) - שחקנית. ממנה היו לו שני ילדים, מיכאיל וזויה המתגוררים בישראל.
* נדז'דה סדובה (2006-2010) - היסטוריונית. בשנת 2010 עזב קוזקוב את סדובה בטענה שזו גנבה לו את הדירה וגרמה לו למחלתו, וחזר לאשתו הרביעית ימפולסקיה בישראל.

==קישורים חיצוניים==

* 
* -כתבת פרופיל לאחר שעלה לישראל

קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה סובייטים
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה יהודים רוסים
קטגוריה:במאי קולנוע סובייטים
קטגוריה:תסריטאי קולנוע יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון יהודים רוסים
קטגוריה:שחקני תיאטרון ישראלים
קטגוריה:עולים בשנות ה-1990
קטגוריה:רוסים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:סובייטים שנפטרו מסרטן הריאה
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1934
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1934
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2011
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2011
בוררות וינה הראשונה

בוררות וינה הראשונה הייתה בוררות, שהתקיימה ב-2 בנובמבר 1938, בווינה וקבעה מחדש את הגבולות בין הונגריה ובין צ'כוסלובקיה: חלק גדול מדרום סלובקיה הועבר לריבונות הונגרית. התכתיב ניתן בנובמבר 1938 על ידי גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית.

==הרקע==

מאז 1920 ועד לתום מלחמת העולם השנייה, הייתה מטרתה המרכזית של מדיניות החוץ ההונגרית להחזיר לידיה את השטחים שהפסידה במסגרת חוזה טריאנון. במחצית השנייה של שנות השלושים היו בהונגריה כאלה שראו בגרמניה הנאצית את הכלי באמצעותו יושבו להונגריה השטחים שאבדו לה. ואכן, כבר בנובמבר 1937 הבטיח היטלר להונגרים כי יקבלו חלק מצ'כוסלובקיה, זאת במסגרת התוכנית הנאצית להשתלט על צ'כוסלובקיה ולפרק אותה. 

בנספח שצורף להסכם מינכן, שנחתם ב-30 בספטמבר 1938, נקבע כי על צ'כוסלובקיה לשאת ולתת עם הונגריה על פתרון המחלוקות הטריטוריאליות שביניהן. באוקטובר אותה שנה הונגריה פתחה בדיונים עם צ'כוסלובקיה. לאחר מספר ימי דיונים הודיעו הצדדים על כישלון השיחות. ב-29 באוקטובר ביקשו הונגריה וצ'כוסלובקיה מאיטליה וגרמניה להיות לבוררות בסכסוך ביניהן, והודיעו מראש כי יכבדו את תוצאות הבוררות.

==הבוררות==
הבוררות התקיימה בארמון בלוודר בווינה, ב-2 בנובמבר 1938. הבוררים היו שר החוץ הגרמני ריבנטרופּ ושר החוץ האיטלקי גליאצו צ'אנו. במשלחת הגרמנית השתתף גם הרמן גרינג. בראש המשלחת ההונגרית עמד שר החוץ קלמן קניה והשתתף בה גם פאל טלקי שמונה זמן קצר לאחר מכן לראש הממשלה. בראש המשלחת הצ'כוסלובקית עמד שר החוץ פרנטישק כבאלטובסקי.

הבוררות הייתה קצרה ביותר: החלה בצהריים, ופסק הבוררות ניתן בשעה שבע באותו ערב.

==פסק הבוררות==
פרוק צ'כוסלובקיה ב-1938. באדום: השטחים שהועברו להונגריה בנובמבר 1938, בעקבות הבוררות
בפסק הבוררות נקבע כי צ'כוסלובקיה תעביר להונגריה שלושה מחוזות בסלובקיה, וכן שטחים נרחבים בזובקרפטיה, בסך הכל 12,000 קמ"ר. בשטחים שהועברו היו יותר ממיליון תושבים, מהם כ-60% הונגרים וכ-35% סלובקים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ממלכת הונגריה (1920–1946): אמנות והסכמים
קטגוריה:צ'כוסלובקיה: היסטוריה
קטגוריה:גרמניה הנאצית: יחסי חוץ
קטגוריה:יחסי גרמניה–הונגריה
בית הכנסת ציון המצוינת

ממוזער
בית הכנסת ציון המצוינת נמצא בחצר גליציה, ברובע המוסלמי של העיר העתיקה בירושלים. בית הכנסת הוקם על ידי יהודים שעלו מגליציה בשנת ה'תרכ"ג 1863 בבית שכור ברחוב חברון בתמיכת האדמו"ר מזידיטשוב, ועבר למשכנו הנוכחי בשנת ה'תרמ"ו 1886, בית הכנסת נחרב במאורעות תרצ"ו ושוקם בשנות ה-80.

==עד לחורבן==
בשנת ה'תק"צ 1830 החלה עליית יהודי גליציה לירושלים, אז הקימו את הכולל הנקרא כולל אסטרייך גאליצען או כולל חיבת ירושלים לעדת גליציה. בשנת תרכ"ג הקימו את בית הכנסת ברחוב חברון ובשנת ה'תרמ"ו 1886 עברו למבנה שנבנה בתרומת שמואל משה וצפורה מבאלזוב שבפולין, בחצר גליציה הנמצאת מערבית לרחוב חברון ומזרחית לשוק הקצבים ברובע המוסלמי בירושלים. בית הכנסת היה בזמנו השני בשכונה לאחר בית הכנסת זית רענן שהיה הראשון.

בהמשך נקרא בית הכנסת גם דעם קייסערס שול (בית הכנסת של הקיסר) כשהכוונה לקיסר האוסטרי פרנץ-יוזף. על הקשר אילו היה הדוק לדוגמה בשנת ה'תר"ע 1910 ביום חמישי י"ג אב 18 באוגוסט חל יום הולדתו השמונים של המלך פרנץ-יוזף התקבצו אנשים רבים לבית הכנסת בשעה 2 לשעון ארץ ישראל של אז, ומשם יצאו לכותל המערבי לתפילה ולהודיה ולברך הנותן תשועה למלכים על הקיסר הנ"ל.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה ר' מנחם מנדל ראבין ממקורבי האדמו"ר מלעלוב ר' דוד'ל בידרמן היה החזן שם בימים הנוראים.

בית הכנסת נחרב בשנת ה'תרצ"ו 1936.

==השיקום== 
בשנת ה'תשמ"א 1981 קיבלה אגודת עטרה ליושנה את החזקה מהמדינה על שיקום החצר, ובשנת ה'תשמ"ב שוקם בית הכנסת על ידי אהרן ביר ואפרים כספי. בשנת ה'תשמ"ח קיבל הרב יצחק שלמה זילברמן ובניו את החזקה על החצר מאת האגודה, והמשפחה החלה לשקם את החצר כולה. לאחר השיקום, העבירו לחצר את ישיבת אדרת אליהו.

כיום התפילות בבית הכנסת מתקיימות בנוסח אשכנז ולפי מנהגי הגר"א, כשיטת קהילת אדרת אליהו.

==גלריית תמונות==
<gallery>
קובץ:בית הכנסת ציון המצויינת G1.JPG|בית הכנסת, תשרי תשע"ד.
ציון המצוינת (2).JPG|חלקו האחורי של בית הכנסת.
ציון המצוינתE3 (1).JPG|מימין הכניסה לחלק האחורי של בית הכנסת, משמאל סוכה, ולאחריה חלון החלק הקדמי של בית הכנסת.
</gallery>

==לקריאה נוספת==
* א. ר. מלאכי, שנה בשנה הוצאת היכל שלמה ה'תשל"ט 1979 רחוב חברון והסביבה בירושלים.

==קישורים חיצוניים==
* שבתי זכריה, [https://tablet.otzar.org/he/book/book.php?book=108507&width=0&scroll=0&udid=0&pagenum=1 חצר כולל גליציה וחצר הירשנזון בירושלים שבין החומות], חשון ה'תש"ס נובמבר 1999, באתר אוצר החכמה
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הרובע המוסלמי
ציון המצוינת
ציון המצוינת
ציון המצוינת
קטגוריה:היישוב הישן
רונית לוינשטיין מלץ

רונית לוינשטיין מלץ (2 במאי 1960, ה' באייר ה'תש"ך – 30 בנובמבר 2015, י"ח בכסלו ה'תשע"ו) הייתה מורה וסופרת ישראלית.

== ביוגרפיה ==
מלץ נולדה בתל אביב, ליעקב מלץ, לימים שופט בית המשפט העליון ומבקר המדינה. למדה בתיכון צייטלין, ובאותה עת החלה ללמוד שיעורי יהדות מפיהם של הרב חיים דרוקמן והרב צוקרמן בבית הכנסת "איחוד שיבת ציון". אחרי התיכון עשתה שנתיים שירות לאומי, שנה כקומונרית באילת ושנה במדרשה ליהדות בעפרה. למדה לתואר ראשון ושני בתנ"ך וסוציולוגיה. במשך כ-20 שנה לימדה בבתי ספר תיכוניים ובמכללות למורים.

נישאה לרב יגאל לוינשטיין, מראשי המכינה קדם-צבאית בני דוד, והתגוררה ביישוב עלי, ולהם חמש בנות.

בגיל 43, בזמן שלימדה באולפנת עפרה, התגלתה אצלה מחלת סרטן השד. עקב המחלה חדלה לעסוק בהוראה, וכתבה את ספרה הראשון, "תריסים ירוקים פתוחים". לאחר שהחלימה פרסמה ספרים רבים נוספים.

נפטרה בגיל 55 ממחלת הסרטן ונטמנה בהר המנוחות.

== יצירתה ==
מלץ יצרה את סדרת הספרים לילדים "מסע בעקבות שמי", בהם גיבור הסיפור מתעמק בשמו ומגלה סיפורים על הוריו, משפחתו ועמו לאורך ההיסטוריה ועד היום. "נס של אהבה", אחד מהספרים בסדרה, זכה בפרס יד ושם לספרות ילדים ונוער.

בשנת 2010 יצא לאור ספרה "וקראתם דרור". הספר עוסק בדמותו של אל"ם דרור וינברג שנהרג בשנת 2002 במהלך הפיגוע בציר המתפללים בהיותו מח"ט חברון.

מלץ יצרה גם את סדרת הספרים לילדים "סודות בירושלים". הסדרה מספרת על רועי, שחקן צעיר המשחק בסרטים על ירושלים. במהלך הצילומים רועי מגלה סיפורים וסודות על ירושלים. מלץ כתבה שני ספרים בסדרה, והמשכה נקטע על ידי פטירתה.

בחודשים שלפני פטירתה עבדה מלץ על כתיבת ספר חדש בסדרה "מסע בעקבות שמי" שהיה אמור לעסוק בחייו של איני עבאדי, יליד דמשק ותושב דגניה. לאחר פטירתה נתנה המשפחה את החומר לסופרת בת שבע סדן, שהוסיפה לספר רקע עלילתי המספר על ילד ששמו "אלירז", שתוך כדי המסע בעקבות שמו נפטרה הסופרת. הספר יצא תחת השם "מסע בעקבות שמי – הספר האחרון".

לאחר פטירתה ליקטו וסידרו בנותיה את כתביה בחוברת "תורת אמך", המחולקת לשבתות השנה.

== ספריה==
כל ספריה של רונית לוינשטיין מלץ יצאו לאור בהוצאת משכל.
*תריסים ירוקים פתוחים (2008)
*מעבר לפינה (2009)
*נס של אהבה (2009)
*וקראתם דרור (2010)
*בין ים לים (2011)
*13 אדום (2011)
*מבצע אחים (2012)
*סודות בירושלים (2013)
*הזדמנות לעבר חדש (2014)
*סודות בירושלים 2 – הדבר הכי גדול בעולם (2015)
*מסע בעקבות שמי – הספר האחרון (2019) – עובד על ידי בת שבע סדן

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.namebook.co.il/index.html מסע בעקבות שמי], האתר של סדרת הספרים
* 
* [https://web.archive.org/web/20160303181450/http://www.moadontarbut.co.il/mprofileInterview.asp?q=%7B9A8EBB82-9B1E-4927-A6F2-C8219FE1A755%7D ריאיון עם רונית לוינשטיין מלץ], באתר מועדון תרבות
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:סופרות ילדים ונוער ישראליות
קטגוריה:סופרי ילדים ונוער ישראלים
קטגוריה:סופרות ישראליות
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרות בית הספר צייטלין
קטגוריה:בוגרי בית הספר צייטלין
קטגוריה:בוגרות שירות לאומי
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:ציונות דתית: אנשי חינוך
קטגוריה:רבניות (נשות רבנים)
קטגוריה:עלי: אישים
קטגוריה:מתנחלות
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1960
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2015
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2015
מיכאיל ז'בנצקי

מיכאיל ז'בנצקי בשנת [[2012]]
מיכאיל ז'באנצקי (ברוסית: Михаил Маньевич Жванецкий; 6 במרץ 1934 – 6 בנובמבר 2020) היה סופר, סאטיריקן וסטנדאפיסט יהודי-רוסי וסובייטי. בשנת 1999 הוענק לו תואר אמן העם של אוקראינה ובשנת 2012 תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית. ז'בנצקי כיהן כחבר הנשיאות של הקונגרס היהודי-רוסי.

== קורות חיים ==
מיכאיל ז'בנצקי נולד באודסה למשפחת רופאים יהודים. בשנת 1956 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה למקצועות ים באודסה, והחל לעבוד כמהנדס מכונות בנמל של אודסה. ביחד איתו עבד ויקטור אילצ'נקו, שבהמשך היה מבצע יצירות של ז'בנצקי.

עוד בתקופת הלימודים כתב ז'בנצקי סיפורים סאטיריים קצרים, ומפעם לפעם היה מופיע איתם בהופעות חובבנים לצד רומן קרצב. בשנת 1963 לאודסה הגיע תיאטרון סאטירי מלנינגרד ומנהלו ארקדי רייקין. ארקדי רייקין אהב את הסיפורים של ז'בנצקי, ובשנת 1964 מינה אותו למנהל הספרותי של התיאטרון. 

בשנת 1969 העלה התיאטרון על הבמה תוכנית "רמזור", בה לראשונה הושמעו יצירות של ז'בנצקי שנהפכו לפופולריות מאוד. במקביל לעבודה עם רייקין, כתב ז'בנצקי לצמד קומיקאים רומן קרצב וויקטור אילצ'נקו. במהלך שנות ה-60 וה-70 ז'בנצקי כתב כ-300 יצירות סטנד-אפ.

לאחר הצלחת התוכנית "רמזור", חזר ז'בנצקי לאודסה למספר שנים, ואחר כך עבר למוסקבה. בתקופה זו הוא התחיל להופיע בעצמו עם הופעות סטנד-אפ שהוא כתב בעצמו.

בשנת 1988 הקים תיאטרון סאטירי, שהתבסס על יצירות קומיות קצרות וסטנד-אפ פרי עטו. מאז הקמתו ועד מותו כיהן ז'בנצקי כמנהל אמנותי של התיאטרון.

במהלך השנים הוציא לאור כ-10 ספרים, שבחלקם גם הוקלטו על DVD.

החל משנת 2002 ועד 2019 הייתה לו תוכנית חודשית "חניך תורן של המדינה" בטלוויזיה רוסית.

נפטר במוסקבה ב-6 בנובמבר 2020. הלווייתו התקיימה בבית העלמין נובודוויצ'יה.

==קישורים חיצוניים==

* 

* 
* 
* 

קטגוריה:סופרים יהודים סובייטים
קטגוריה:סופרים יהודים אוקראינים
קטגוריה:סופרים יהודים רוסים
קטגוריה:סטנדאפיסטים יהודים
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:מקבלי עיטור הידידות בין העמים
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1934
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2020
לואיס הולטבי

לואיס הארי הולטבי (באנגלית: Lewis Harry Holtby; נולד ב-18 בספטמבר 1990 בארקלנץ, גרמניה) הוא שחקן כדורגל גרמני שמשחק בעמדת הקשר בקבוצת הולשטיין קיל. להולטבי שלוש הופעות במדי בנבחרת גרמניה.

==קריירה==
הולטבי החל לשחק בגיל ארבע במחלקת הנוער של ספרטה גרדראת', ובגיל 11 עבר למחלקת הנוער של בורוסיה מנשנגלדבך, אך משם שוחרר לאחר שלוש שנים, כיוון שלא הצליח להרשים את הצוות המקצועי של המועדון. משם הוא עבר למחלקת הנוער של אלמניה אאכן, ולבסוף עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.

הולטבי ערך את משחק הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של המועדון בעונת 2007/08 כאשר עלה כמחליף במשחק נגד סנט פאולי, ואת שערו הראשון במועדון הוא כבש בסוף שנת 2008 נגד מינכן 1860.

לאחר חמש שנים באלמניה אאכן, עבר הולטבי לשאלקה 04, שם חתם לחוזה של ארבע שנים, עד יוני 2013. בחודש ינואר 2010 הושאל הולטבי לבוכום עד סוף העונה, כדי שיצבור יותר ניסיון.

לאחר שחזר בחודש מאי לשאלקה, הולטבי הושאל שוב, אך הפעם למיינץ 05, למשך כל עונת 2010-2011. בסופה של אותה עונה, חזר הולטבי לשאלקה, ושיחק בה עד לינואר 2013, לאחר שבאותו חודש חתם על חוזה של ארבע וחצי שנים בטוטנהאם הוטספר האנגלית. לפי ההשערות, קיבלה שאלקה 1.75 מיליון לירות שטרלינג עבור הולטבי. ב-31 בינואר 2014 הושאל עד סוף העונה לפולהאם.

ב-1 בספטמבר 2014 הושאל הולטבי להמבורג מהבונדסליגה. ב-1 ביולי 2015 חתם באופן קבוע בהמבורג. ביולי 2019 שוחרר מהקבוצה לאחר שלא האריך את חוזהו, לנוכח כישלון הקבוצה להעפיל לבונדסליגה.

ב-2021 חתם בהולשטיין קיל מליגת המשנה בגרמניה.

===קריירה בינלאומית===
לאחר שעבר בנבחרות הצעירות השונות של גרמניה, זומן הולטבי לסגל הנבחרת הבוגרת של גרמניה, לקראת משחק הידידות נגד שוודיה ב-17 בנובמבר 2010. את המשחק הרשמי הראשון שלו שיחק הולטבי נגד אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות יורו 2012, ובעקבות אותו משחק, נאסר על הולטבי לשחק עבור נבחרת אנגליה (הוא בעל אזרחות אנגלית), שכן שחקן ששיחק בנבחרת לאומית אחת, לא יכול לשחק יותר באף נבחרת לאומית אחרת.

==חיים אישיים==
הולטבי נולד לזוג הורים בריטיים מליברפול, ולכן הולטבי הוא בעל אזרחות אנגלית.
ב-2012 הודה בראיון שהוא אוהד אברטון מושבע.

==זכיות ותארים==
===תארים קבוצתיים===
;שאלקה 04
* הסופר קאפ הגרמני: 2011

===תארים אישיים===
מדליית פריץ וולטר, מדליית זהב עד גיל 19: 2009

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:קשרי כדורגל גרמנים
קטגוריה:כדורגלני אלמניה אאכן
קטגוריה:כדורגלני שאלקה 04
קטגוריה:כדורגלני מיינץ 05
קטגוריה:כדורגלני בוכום
קטגוריה:כדורגלני טוטנהאם הוטספר
קטגוריה:כדורגלני פולהאם
קטגוריה:כדורגלני המבורג
קטגוריה:כדורגלני נבחרת גרמניה
קטגוריה:כדורגלנים גרמנים
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1990
יונתן ברג

יונתן ברג (נולד ב-14 באוגוסט 1981) הוא משורר וסופר ישראלי, זוכה פרס היצירה לסופרים עבריים.

== ביוגרפיה ==
ברג גדל במשפחה דתית ביישוב פסגות שבהרי בנימין, ולמד בישיבה תיכונית אותה עזב בגיל 16. בשירותו הצבאי שירת בנח"ל והשתתף במבצע חומת מגן. בוגר תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב ותואר שני באוניברסיטת חיפה. ברג הוא ביבליותרפיסט במקצועו, ובנוסף כותב כיום באתר וואלה!.

בשנת 2011 הוא זכה בפרס משרד התרבות והספורט לצד כמה סופרים צעירים נוספים (יערה שחורי, אופיר עוז ועוד).

בשנת 2012 הוציא ברג את ספרו "מפרשים קשים", בהוצאת "קשב לשירה" של רפי וייכרט. הספר התקבל בביקורות חמות, וזיכה אותו בפרס יהודה עמיחי לשנת תשע"ג.

במאי שנת 2014 הוציא ברג את ספרו השני "שעות ליד העולם", גם הוא בהוצאת "קשב לשירה". הספר מציג התפתחות קו ביוגרפי בכתיבתו של ברג.

בשנת 2015 הוציא ברג את הרומן "עוד חמש דקות" בספריה לעם של הוצאת עם עובד.

ברג היה אחד מהזוכים בפרס היצירה לסופרים ומשוררים לשנת ה'תשע"ח.

בסוף שנת 2018 פרסם בהוצאת "עם עובד" את הרומן הרחק מעצי התרזה.

==ספריו==
* מפרשים קשים, הוצאת קשב לשירה, 2012.
* שעות ליד העולם, הוצאת קשב לשירה, 2014.
* עוד חמש דקות, הוצאת עם עובד, 2015.
* היסטוריה - שירים, הוצאת קשב לשירה, 2016.
* פסגות - סיפור עזיבה, הוצאת אפיק, 2017.
* הרחק מעצי התרזה, הוצאת עם עובד, 2018
* אור וזמן, מקום לשירה, 2021
* בדרך - ספר מסעות, הוצאת אפיק, 2024
* אמן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2024

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* [http://nillydagan.com/סופ-ש-שירה-מספר-31-16-5-2013/616-יונתן-ברג יונתן ברג באנתולוגיה מקוונת לשירה עברית, באתר של נילי דגן]
* 
* 
* [http://blog.nli.org.il/mussach_11_shira/ שירים מאת יונתן ברג], המוסך כתב עת לספרות, אתר הספרייה הלאומית, אוגוסט 2017
* יונתן ברג, [https://www.shortstoryproject.com/he/story/מה-אתה-היית-עושה/ מה אתה היית עושה?], באתר "פרויקט הסיפור הקצר"
* 
* 
* 
על ספריו:
* 
* .
* שמעון פוגל, [https://www.panas.org.il/post/%D7%94%D7%99%D7%9B%D7%9F-%D7%94%D7%99%D7%90-%D7%90%D7%99%D7%AA%D7%A7%D7%94-%D7%A9%D7%9C-%D7%94%D7%A9%D7%99%D7%A8 היכן היא "איתקה של השיר",] פנס מוסף לביקורת ספרות, מרץ 2022.

==הערות שוליים==

קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:משוררים ישראלים
קטגוריה:זוכי פרס יהודה עמיחי
קטגוריה:יוצאים בשאלה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:פסגות: אישים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1981
מאיר יזרעאלי

מאיר יזרעאלי (תרפ"ט, 1929 - כ"ח בתשרי תשע"ה, 21 באוקטובר 2014) היה אמן ואיש תיאטרון ישראלי.

== ביוגרפיה ==
יזרעאלי נולד בירושלים, דור רביעי לילידי הארץ. בשנים 1932–1942 התגורר עם משפחתו בכפר חסידים. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים למד הוראה בסמינר "מזרחי". היה חבר בארגון "ההגנה" והשתתף במלחמות ישראל.

יזרעאלי עבד במשך שנים רבות בהסתדרות הציונית בתחום הארגון ואחר כך בעלייה. למד משחק אצל המורה פניה לוביץ'. השתלם בבימוי אצל משה הלוי וצבי פרידלנד (תיאטרון הבימה).

יחד עם חבריו הקים את תיאטרון "אורות", שהעלה כ-40 הצגות. עקב היותו שומר מצוות לא הצליח להסתדר עם החזרות וההופעות בשבת, והחל לעסוק בהוראת משחק. יזרעאלי פרסם מספר סיפורים במוספי הספרות של העיתונים היומיים. במשך כשנתיים כתב את סיפורו החשוב ביותר, "סטולרק הזקן ואני", שפורסם על ידי אברהם שלונסקי בינואר 1955 בספר "אורלוגין 11".

ב-1975 נסע יזרעאלי לאיטליה ללימודי בנייה ועיצוב בובות תיאטרון ולימוד גילוף עץ. חזר לארץ והקים את ה"סדנא הירושלמית לגילוף ויציקה". באותה שנה הצטרף לסגל עובדי מוזיאון ישראל - בית טיכו.

ב-1985 הקים את "גלריה בית דוד" בירושלים בהנהלת אשתו, תקווה יזרעאלי.

פרסם שלושה ספרים, "אגרת תק"ח" (1977), "משפחתנו" (1981), ו"החסידים הראשונים ביישוב ארץ ישראל" (1995).

יזרעאלי היה בין ראשוני משתתפי "המרכז ליודאיקה" שהוקם בגוש עציון בשנת 1995.

ב-1996 הקים את הסטודיו שלו ביישוב אלעזר שבגוש עציון, ובנה שם גם את ביתו.

ערך 15 תערוכות (יחיד וקבוצתי).

יזרעאלי הרבה להופיע כמרצה בנושא "אמנות יהודית".

מאיר יזרעאלי נפטר בכ"ח בתשרי תשע"ה, 21 באוקטובר 2014 באלעזר שבגוש עציון.

הותיר אחריו ארבעה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.etziontour.org.il/?CategoryID=951&ArticleID=1160 גלריית בית דוד - מאיר יזרעאלי], באתר תיירות גוש עציון
* [http://www.google.co.il/search?hl=iw&tbo=p&tbm=bks&q=inauthor:%22מאיר+יזרעאלי%22 ספרי מאיר יזרעאלי] בגוגל ספרים
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אנשי היישוב ילידי הארץ
קטגוריה:תיאטרון בישראל
קטגוריה:במאי תיאטרון ישראלים
קטגוריה:אמנים ישראלים
קטגוריה:סופרים ישראלים
קטגוריה:בוגרי בית המדרש למורים מזרחי
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1929
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
קטגוריה:אלעזר (יישוב): אישים
קטגוריה:לוחמי ההגנה
עפרה צימבליסטה

עפרה צימבליסטה (1939 – 22 ביוני 2014) הייתה פסלת ישראלית.

==ביוגרפיה==
נולדה בישראל בשנת 1939. בין השנים 1971–1975 למדה בבית הספר לאמנות קלישר בתל אביב. בין השנים 1975 ל-1976 למדה ליתוגרפיה, תחריט והדפס ­רשת ב"סדנאות האמנים" בתל אביב.

בין פסליה המוצגים במקומות ציבורים, נמצאים פסל של שלושה זמרי מקהלה, על מרפסת בבית המלון ברוטשילד 96 בתל אביב ובגן הסיפור לפי הספר "והילד הזה הוא אני" שבחולון. בשנת 2002 הציגה את תערוכתה "מעבר לכחול" במוזיאון מגדל דוד. התערוכה הכילה כ-30 פסלים של יציקות גוף אדם בצבע כחול.

התגוררה בקריית אונו ועבדה בקריית אונו ובאשדוד. אמו של נגן כלי ההקשה הישראלי חן צימבליסטה.

בשנות השמונים התיידדה צימבליסטה עם המשוררת יונה וולך, שגרה אף היא בקריית אונו. בעקבות החברות נוצרה תערוכה משותפת שבה הוצגו שירים של וולך בכתב ידה על נייר ממוחזר שהכינה צימבליסטה. צימבליסטה הנחתה את וולך בנוגע לעיצוב הטקסט על הנייר. התערוכה, "נייר+כתב", הוצגה ב-1984 בגלריה שרה לוי בתל אביב וזכתה לעניין רב. היא הוצגה שוב בשנת 2014 במסגרת התערוכה "הברכה והקללה" בבית הנסן.
"אישה עם שלבי סולם", גן הפסלים ברמת השרון
פסלים של צימבליסטה בגבעת העץ הבודד בפארק רייספלד ב[[קריית אונו]]

נפטרה ממחלת הסרטן ב-22 ביוני 2014, והובאה לקבורה בבית הקברות שבקיבוץ עינת.

== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* עופרה צימבליסטה מדברת על [http://www.youtube.com/watch?v=rSHjp5ONXQg יונה וולך]
* 
* [http://cafe.themarker.com/post/1060806 האשה שצובעת אנשים בכחול], באתר TheMarker Cafe
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:פסלות יהודיות
קטגוריה:פסלים יהודים
קטגוריה:פסלות ישראליות
קטגוריה:פסלים ישראלים
קטגוריה:קריית אונו: אישים
קטגוריה:בוגרות בית הספר לאמנות הציור בתל אביב
קטגוריה:בוגרי בית הספר לאמנות הציור בתל אביב
קטגוריה:אישים הקבורים בעינת
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1939
קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2014
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2014
יער טויטובורג

מבט על יער טאוטובורג מכיוון [[אנדרטת הרמן.]]
[[שלכת בסתיו ביער טויטובורג.]]
יער טויטובורג (בגרמנית: Teutoburger Wald), שעד לסוף המאה ה-17 כונה רכס אוזנינג (Osning), הוא רכס מיוער של הרים נמוכים וגבעות, הממוקם בשטחן של מדינות סקסוניה תחתית ונורדריין וסטפאליה, גרמניה. על פי ההערכה המקובלת, בשנת 9 לספירה, התרחש באזור זה אחד הקרבות החשובים בתולדות גיבוש וקביעת גבולות האימפריה הרומית, הוא קרב יער טויטובורג.

==גאוגרפיה==
אזור הגבעות של יער טויטובורג מהווה חלק מרמת הוזר התחתי במחוז אוסנברוק. הוא משתרע מכיוון צפון מערב לאורך של כ-105 קילומטרים דרך העיר בילפלד שבמחוז ליפה ועד לסביבת העיר דטמולד בחלקו הדרום מזרחי.
אזור הגבעות הוא תוצר של קמט גאולוגי של סוף עידן המזוזואיקון לפני 65-70 מיליון שנה, המתמשך לכיוון המישור הצפון גרמני. בתקופה זו בערך היה האזור מכוסה כולו בים רדוד כאשר תנועת הקרקע מכיוון צפון נדחפה דרומה, ובדרכה יצרה את תצורת הנוף הגאולוגי הנוכחי. נוף הגבעות עוצב באופן סופי כתוצאה מכוחות השחיקה של עידן הקרח.

פני השטח של אזור יער טויטובורג מורכבים משלושה רכסים מקבילים, הבנויים מאבן חול ומאבן גיר והם יוצרים קו פרשת מים כפול. הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא בגובה 446 מ' מעל פני הים בחלקו הדרום מזרחי, והוא משתפל ויורד בכיוון חלקו הצפון מערבי.

==שמורת טבע==
שטחו הכולל של היער הוא כ-4,000 קמ"ר וכמעט כולו מוכרז כשמורת טבע. בשטחו של היער זורמים שלושה נהרות עיקריים ובנוסף אליהם מספר נחלי משנה ועשרות פלגים.
אזור הרכסים של יער טויטובורג מיושב בדלילות. טירות ניבנו בדרך כלל בראשי הגבעות וקיימו קשר עם הכפרים שבעמקים.
בתחומי היער נמצאים שני אתרים הקשורים בקשר עמוק להיסטוריה ולתרבות הגרמנית. אנדרטת הרמן לזכר ניצחונם של השבטים הגרמאנים על רומא ואתר הטבע אקסטרנשטיינה הקשור למיסטיקה הקדומה של היווצרות העם הגרמני.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:גרמניה: גאוגרפיה
טויטובורג
קטגוריה:סקסוניה התחתונה: גאוגרפיה
קטגוריה:נורדריין-וסטפאליה: גאוגרפיה
קובי ליאון

קובי ליאון (נולד ב-25 במאי 1976) הוא ספורטאי נכים ישראלי, בעל מדליית כסף פאראלימפית.

== ביוגרפיה ==
ליאון נולד בניר עציון. בשירותו הצבאי ביחידת אגוז בלבנון נפצע ב-1996 כאשר הצוות שלו עלה על מטען צד. ליאון הוגדר כנכה מהחזה ומטה ולאחר שיקום החל להתאמן בבית הלוחם תל אביב ולהוביל בתחום מרוצי אופני יד.

ב-2010 השתתף באליפות העולם לנכים בקנדה וזכה במקום השלישי במרוץ כביש (34.2 ק"מ בזמן של 1:29:10 שעות) ובמקום הרביעי במרוץ נגד השעון. בהמשך אותה שנה השתתף בתחרות בין-לאומית באוסטריה וזכה במקום הראשון במרוץ כביש (34 ק"מ בזמן של 1:27:33 שעות) ובמקום השני במרוץ נגד השעון (13 ק"מ בזמן של 28.33 דקות). בתחרות בין-לאומית בצרפת (2011) הגיע למקום החמישי.

ב-2011 השתתף באליפות העולם בדנמרק וזכה המקום השני במרוץ נגד השעון ובמקום השלישי במרוץ כביש.

ב-2012 השתתף ליאון בגביע העולמי במרוצי אופני יד שנערך באיטליה. הוא הגיע במקום השני במרוץ נגד השעון (14 ק"מ בזמן של 26.19 דקות) ובמקום השלישי במרוץ הכביש (48.8 ק"מ בזמן של 1:26:25 שעות). ב זכה במדליית כסף במרוץ נגד השעון. במרוץ הכביש לא סיים את המרוץ עקב תקר בגלגל. באותה שנה השתתף במרוץ סבב עולמי בספרד וזכה במקום הראשון במרוץ נגד השעון ובמקום השלישי במרוץ כביש כקב זאת הוביל את הסבב העולמי.

בדצמבר 2015, זכה בפרס הספורט הישראלי מטעם משרד התרבות והספורט על הצטיינות בתחומו.

ייצג את ישראל במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016).

== חיים אישיים ==
ליאון נשוי ליפית ואב לשלושה ילדים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.paralympic.org/koby-lion פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים] באתר הרשמי של IPC 
* 
* דגנית מקא-קראוז, [http://www.shvoong.co.il/קובי-ליאון/80448/ "זה תמיד מרגש לדעת שאתה מייצג את המדינה"], באתר "שוונג", 24 ביולי 2016
* [https://web.archive.org/web/20120829085354/http://www.london2012.com/paralympics/athlete/lion-koby-5501462/ קובי ליאון] באתר london2012 
* [https://www.rio2016.com/en/paralympics/athlete/yaakov-kobi-lion קובי ליאון] באתר Rio2016 

==הערות שוליים==

קטגוריה:זוכי מדליית כסף פאראלימפית מישראל
קטגוריה:זוכי פרס הספורט הישראלי
קטגוריה:רוכבי אופניים פאראלימפיים
קטגוריה:רוכבי אופניים נכים ישראלים
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:רוכבי אופניים במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012)
קטגוריה:ספורטאים ישראלים במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:רוכבי אופניים במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)
קטגוריה:ניר עציון: אישים
קטגוריה:לוחמי יחידת אגוז
קטגוריה:ספורטאים נכי צה"ל
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1976
סול יורוק

סול יורוק (באנגלית: Sol Hurok, ברוסית: Соломон Израилевич Гурков, סולומון איזראלביץ' גורקוב ; 9 באפריל 1888 – 5 במרץ 1974) היה אמרגן יהודי-אמריקאי בעל שם עולמי.

==קורות חיים==
יורוק נולד בעיירה בשם פוגאר (כיום נמצאת העיירה בתחומי מחוז בריאנסק) באימפריה הרוסית, בשנת 1888, והיגר לארצות הברית ב-1906 ובשנת 1914 הפך לאזרח אמריקאי. 

במהלך הקריירה הארוכה של יורוק, ייצגה סוכנות האמנים שלו מספר רב של אמני במה מן השורה הראשונה, בהם: מריאן אנדרסון, אירינה ארכיפובה, ולדימיר אשכנזי, פיודור שאליאפין, ואן קלייברן, איזדורה דאנקן, מיכאיל פוקין, אמיל גיללס, ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי, דוד אויסטרך, אנה פבלובה, יאן פירס, אנדרס סגוביה, סביאטוסלב ריכטר, מסטיסלב רוסטרופוביץ', ארתור רובינשטיין, אייזק שטרן, גלינה וישנבסקאיה, אפרם צימבליסט ורבים אחרים.

בשנת 1935 הציג רובינשטיין את יורוק לפני הזמרת מריאן אנדרסון, ויורוק ניהל את עסקיה מאז ועד תום הקריירה שלה. כמה שנים לאחר מכן, היה יורוק שותף, יחד עם וולטר וייט מן ה-NAACP והגברת הראשונה של ארצות הברית, אלינור רוזוולט, בארגון קונצרט הפסחא על מדרגות יד לינקולן, שהתקיים ב-9 באפריל 1939, והיה מאז לאגדה.
סול יורוק (באמצע) עם [[יוסי ידין וחנה מרון, רמת גן 1954]]

בשנת 1959, אחרי 35 שנות מאמץ, הצליח סול יורוק להביא את להקת הבלט הרוסית ההיסטורית של תיאטרון הבולשוי לארצות הברית לסיור הופעות בן שמונה שבועות. ב-1961 הביא את בלט קירוב ואת להקת הבלט של איגור מויסייב לארצות הברית. ב-1962 הגיע שוב להישג יוצא מגדר הרגיל כשהביא שוב את הבולשוי לארצות הברית בשיאו של משבר הטילים בקובה. 

"רביעיית מוג הראשונה", ההרכב הראשון שביצע מוזיקה אלקטרונית בקרנגי הול, נוסדה ב-1970 בתגובה לבקשתו של יורוק לשמוע את הסינתיסייזר של מוג בקונצרט חי.

כאות הוקרה להשפעתו העצומה של יורוק על המוזיקה האמריקאית, ניתן לו ב-4 בדצמבר 1971 אות ההצטיינות היוקרתי מטעם מועדון הזמר של אוניברסיטת פנסילבניה. פרס זה נקבע ב-1964 "כהצהרת הערכה מדי שנה לאדם, שהרים תרומה משמעותית לעולם המוזיקה ועזר ליצור אקלים, שבו יוכלו הכישרונות שלנו למצוא ביטוי אמיתי."

בשנת 1972 התפוצצה במשרדו של יורוק במנהטן פצצה שנשתלה שם, הרגה את איריס קונס ופצעה אנשים אחדים, בהם יורוק עצמו. את הפיגוע ארגנה הליגה להגנה יהודית, שהתנגדה לסיורי ההופעות בארצות הברית של אמנים מברית המועצות.

ב-1974, בדרכו לפגישה עם דייוויד רוקפלר לדון במיזם של רודולף נורייב, נפטר סול יורוק מהתקף לב. קהל של יותר מאלפיים איש מילא כמעט עד אפס מקום את קרנגי הול להלווייתו, ומריאן אנדרסון נשאה את ההספד האחרון.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:אמרגנים יהודים
קטגוריה:אמרגנים אמריקאים
קטגוריה:יהודים אמריקאים
קטגוריה:יהודים רוסים
קטגוריה:יהודים שהיגרו מרוסיה לארצות הברית
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1888
קטגוריה:אמריקאים שנפטרו ב-1974
קוטקה

קוטקה (בפינית: Kotka, מילולית: עיט) היא עיירה ומועצה אזורית בפינלנד. העיירה נמצאת על חוף מפרץ פינלנד, בשפך הנהר קימי, באי קוטקנסארי.

שטח המועצה האזורית הוא 949.74 קמ"ר, שמתוכם 678.45 קמ"ר הם גופי מים. אוכלוסיית המועצה האזורית היא 54,849 נפשות (נכון ל-2013).

במועצה קיים נמל חשוב, המשמש לייצוא וייבוא עבור פינלנד ורוסיה.

בעיירה קיימת קבוצת ספורט, הן לכדורגל והן לכדורסל בשם קוֹטְקַן טִייֵווַאֵן פַּלּוֹילִייַט (Kotkan Työväen Palloilijat), או בראשי התיבות קוֹ-טֵה-פֵּה (KTP).

== ערים תאומות ==

* 
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:פינלנד: ערי נמל
קטגוריה:הים הבלטי: ערי נמל
קטגוריה:המפרץ הפיני
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1879