OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
שלמה גליקשטיין

שלמה גליקשטיין (נולד ב-6 בינואר 1958 ברחובות) הוא טניסאי עבר ישראלי. גליקשטיין היה אלוף ישראל בטניס במשך תשע שנים רצופות (1985-1977), והיה שותף לעליית נבחרת ישראל לבית העליון בגביע דייוויס. בשיאו, דורג במקום ה-22 בעולם (8 בנובמבר 1982).

== ביוגרפיה ==
לאורך השנים, לא ידע הטניס הישראלי הצלחות רבות, עד שהגיע שלמה גליקשטיין הצעיר מהפועל אשקלון, והפגין רמת טניס גבוהה ביותר. בשנת 1976 הוא צורף לנבחרת גביע דייוויס של ישראל ובמפגש הראשון נגד טורקיה זכה ב-2 משחקים. כבר בגיל 19 הוא זכה באליפות ישראל (1977). בשנת 1980 הוא הגיע לאליפות וימבלדון והודח בסיבוב השני על ידי ביורן בורג.

בשנת 1981 זכה גליקשטיין בטורניר היחידים בטניס במשחקי המכביה ה-11 והיה בכך לישראלי הראשון שזכה במדליית זהב בטורניר זה.

במרץ 1983 גרם גליקשטיין לסנסציה ספורטיבית, כאשר גבר על המדורג מספר 1 בעולם באותם ימים, הצ'כי איוון לנדל, 3:6, 5:7 בטורניר מונטה קרלו.

הישגו הגדול נרשם במסגרת משחקי הזוגות, שם העפיל יחד עם סימונסון השוודי לגמר אליפות צרפת, הרולאן גארוס, אך הפסיד בגמר.

בשנת 2005 זכה גליקשטיין במכביה ה-17 במדליית זהב בזוגות מעורבים לוותיקים עם אלופת ישראל בעבר אילנה ברגר.

כיום, גליקשטיין מכהן בתפקיד מנכ"ל איגוד הטניס בישראל. הוא נשוי בשנית לעו"ד הילה רוזן, מי שהייתה שלוש פעמים אלופת ישראל בטניס ובמשך 11 שנים חברה בנבחרת הנשים של ישראל בטניס.

== תחרויות בינלאומיות בהן השתתף ==
* אליפות וימבלדון: 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986
* גביע דייוויס: 1977, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

שלמה גליקשטיין, בטורניר גביע הפדרציה באילת, פברואר 2013

קטגוריה:אלופי ישראל בטניס
קטגוריה:אלופי המכביה: טניסאים
קטגוריה:בוגרי תיכון תגר (אשקלון)
קטגוריה:רחובות: ספורטאים
קטגוריה:אשקלון: ספורטאים
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1958
פרנסואה רבלה

180px
פרנסואה רבלה (בצרפתית: François Rabelais; 1494 – 9 באפריל 1553) היה סופר, כומר, רופא ומשפטן, הומניסט ורפורמטור בכל עניין שבו נגע עטו. חי בימיהם של פרנסואה הראשון ואנרי השני, מלכי צרפת בתקופת הרנסאנס הצרפתי, בשינון, אנדר ולואר, צרפת.

בזכות יצירתו המפורסמת, "גרגנטואה ופנטגרואל", סיפור קורותיה של משפחת הענקים הזללנים והשתיינים ומלחמתם בכוחות השחור והאופל של הסכולסטיקה הימי-ביניימית ובכנסייה הקתולית, נחשב רבלה לשייקספיר של הצרפתים.

==חייו==
רבלה נולד בשינון, צרפת, כבנו של עורך דין. הוא למד אצל נזירים ובעצמו היה בתחילה נזיר מתלמד במסדר הפרנציסקנים. נודע לראש המנזר שרבלה מחזיק כתבים ביוונית, מה שהיה אסור אז, ורבלה גורש. הוא נדד ממנזר למנזר, מאוחר יותר שהה בפונטניי-לה-קומט, שם למד יוונית ולטינית, מדע, פילולוגיה ומשפטים. כבר אז היה מפורסם ומוכר בקרב ההומניסטים בני דורו. המסדר התנגד לכיוון לימודיו, ורבלה ביקש מהאפיפיור קלמנס השביעי לעבור למסדר הבנדיקטינים במלזייס, שם הוא התקבל בחום רב יותר.

מאוחר יותר הוא עזב את המנזר על מנת ללמוד משפטים באוניברסיטה של פואטייה ולאחר מכן עבר ללמוד רפואה באוניברסיטה של מונפלייה, שם לאחר ביצוע ניתוח שלאחר המוות בגופתו של תלוי, הוסמך כרופא. ב-1532 עבר לליון, אחד מהמרכזים האינטלקטואליים של צרפת, וקיבל משרה בבית החולים בליון. הוא גם ערך חיבורים בלטינית עבור המדפיס סבסטיאן גריפיוס. כרופא בבית חולים המשכורת הייתה זעומה, והוא עסק בזמנו הפנוי בכתיבת פמפלטים הומוריסטיים שהיו ביקורתיים כלפי הסמכות הממוסדת והדגישו את תמיכתו בחירות אישית. החיבורים המהפכניים שלו, אף על פי שהיו סאטיריים, הראו כי הוא הבין היטב את האירועים החברתיים והפוליטיים שאירעו בחצי הראשון של המאה ה-16.

כשהוא כותב תחת שם עט, פרסם ב-1532 את ספרו הראשון, "פנטגרואל", שיהיה גם הראשון בסדרת ה"גרגנטואה" שלו. בספרו, רבלה שר את שבחי היינות בעיר מוצאו, שינון, בתיאורים בסגנון של "אכול ושתה כי מחר נמות". למרות הפופולריות הרבה של "פנטגרואל", גם הספר הזה וגם הספר שאחריו נאסרו לקריאה על ידי האקדמאיים בסורבון בשל הרעיונות הלא-אורתודוקסיים המופיעים בהם. גם הכנסייה הקתולית אסרה את הספרים בשל יחסו ההומוריסטי למנהגים דתיים מסוימים. גם ספרו השלישי, שפורסם תחת שמו שלו, נאסר.

עם תמיכתה של משפחת די-בלה החשובה, רבלה קיבל את אישורו של המלך פרנסואה הראשון להמשיך ולפרסם את כתביו. לאחר מותו של המלך הזעיפו אליו פנים באליטה האקדמית, והצרפתים הפסיקו את המכירות של ספרו הרביעי.

לאחר מכן נסע רבלה לעיתים קרובות לרומא יחד עם הקרדינל ז'אן די-בלה, וחי זמן מה בטורינו עם אחיו של די-בלה, גיום. רבלה העביר כנראה חלק מזמנו בסתר, כשהוא מאוים בניסיונות לסמנו ככופר. רק ההגנה של די-בלה הצילה אותו לאחר האיסור של ספרו על ידי הסורבון.

מאוחר יותר לימד רבלה רפואה במונטפלייר ב-1537 וב-1538. ב-1547 התמנה לכומר בסט. כריסטוף דה ג'מב, משם הוא פרש לפני מותו בפריז ב-1553.

הוא כתב צוואה מפורסמת בת שורה אחת: "אין לי דבר, אני חייב הרבה, ואת השאר אני מותיר לעניים".

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://onlinebooks.library.upenn.edu/webbin/gutbook/lookup?num=1200 גרגנטואה ופנטגרואל ב"פרויקט גוטנבורג"]
* 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:כמרים צרפתים
קטגוריה:משפטנים צרפתים
קטגוריה:סופרים צרפתים
קטגוריה:רופאים צרפתים
קטגוריה:פרנציסקנים

קטגוריה:ילידי 1494
קטגוריה:נפטרים ב-1553
מועצה אזורית גן רווה


מוֹעָצָה אֲזוֹרִית גַּן-רָוֶוה היא מועצה אזורית במחוז המרכז בישראל השוכנת לחופי הים התיכון. המועצה כוללת בתוכה תשעה יישובים, מהם שישה מושבים. המועצה קבלה מעמד מוניציפלי בשנת 1952. ממוצע המרחקים בין יישובי המועצה הוא 7.3 ק"מ.
במליאת המועצה 17 חברים ובראשה עומדת מירה בן ארי.

==אוכלוסייה==

==מקור השם==
גן רווה היה שמה של אחוזת מטעי הדרים שהקימו בשנת 1928 קבוצת יזמים יהודים מדרום-אפריקה, חיים שלמה יפה, האחים פוליקנסקי - יהודה לייב (לואיס) ופנחס (פיליפ), מקס גורלנד ולאזר ברויידא (שהיו במקור מליטא והיגרו לדרום-אפריקה), על אדמות הכפר קובייבה. בעל האדמות, השייח' מחמוד שהין, נקלע לחובות ובתמורה להלוואה מבנק אנגלו-פלשתינה משכן אותן לטובת הבנק. כשהגיע זמן פרעון החובות בני משפחת שהין לא עמדו בהתחייבויותיהם. עורך הדין דוד מויאל שטיפל בענייני ההלוואות והקרקעות של הבנק העמיד אותן למכירה וקבוצת היזמים רכשה חלק מהן. בשנת 1929 הוקם גם המושב בית חנן בסמוך. השם שאוב מן הפסוק בספר ישעיהו: 

==גבולות ==
גבולות שטח השיפוט של המועצה:
* בדרום - מועצה אזורית חבל יבנה, יבנה.
* בצפון - ראשון-לציון.
* במזרח - נס-ציונה, רחובות, מועצה אזורית ברנר.
* במערב - הים התיכון.

בתחום המועצה עוברים כביש 4, (כביש תל אביב-אשדוד), כביש 42, כביש 4311 ובגבול בינה לבין ראשון לציון קיים מחלף גדול הנושא את שם המועצה – מחלף גן-רווה, המכונה גם "מחלף הפרח".

בשטח המועצה נבנה יישוב נוסף ושמו "אירוס", ממזרח לכביש 42.

בתחומה נמצא בית הספר "גן-רווה", שהיה בעבר בבית-חנן וכיום הוא בעיינות.

בשטח המועצה מטעים רבים, בעיקר של פרי הדר, והפעילות החקלאית בה רבה.

==יישובי המועצה==
{| class="wikitable sortable"
|-align="center"
|-
! מספר
! צורת היישוב
! יישוב
! שנת הקמה
|-
| 1
| יישוב קהילתי
| אירוס
| 2011
|-
| 2
| מושב
| בית חנן
| 1929
|-
| 3
| מושב
| בית עובד
| 1933
|-
| 4
| מושב
| גאליה
| 1948
|-
| 5
| מושב
| גן שורק
| 1950
|-
| 6
| מושב
| כפר הנגיד
| 1949
|-
| 7
| מושב
| נטעים
| 1932
|-
| 8
| כפר נוער
| עיינות
| 1930
|-
| 9
| קיבוץ
| פלמחים
| 1949
|}

==ראשי המועצה==
* משה רוזין, 1952
* בנימין דבדבני מבית עובד, 1953–1958
* חנוך לב-כוכב מפלמחים, 1958–1963
* בנימין דובדבני, 1963–1968
* יצחק ארן מנטעים, 1968–1978
* משה סימן טוב, 1978–1991
* שלמה אלימלך מכפר הנגיד, 1991–2024
* מירה בן ארי מנטעים, 2024 ואילך

== תנועות הנוער במועצה ==
תנועת בני המושבים הייתה תנועת הנוער הרשמית של המועצה עד שנת 2007.

בשנת 2007, בעקבות החלטת המועצה ואי הצלחתה של תנועת בני המושבים, פורסם מכרז להפעלת תנועת נוער חדשה במועצה שתהיה תנועת הנוער הרשמית החדשה במועצה. במכרז זכתה תנועת הצופים העבריים. עקב כך, החל לפעול במועצה שבט "עידן" מטעם תנועת הצופים העבריים בישראל, אשר פועל בהצלחה גדולה. כיום שבט עידן מונה מעל 300 חניכים וחניכות מהשכבות השונות, מתוכם קרוב ל-100 חברי שכבה בוגרת.

==קישורים חיצוניים==

* 
* [http://www.ganrave.org.il אתר מועצה אזורית גן רוה]
* 
* [http://www.ganrave.com/ אתר קהילת גן רוה]

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:יישובים שהוקמו ב-1952
רומה רימונים

רימון על מקל המותאם לרומה רימונים
ררנ"טיסט מ[[חטיבת הצנחנים בפעולת כראמה (1968)]]
מטול רימונים מותקן על [[M1 גאראנד]]
רומֶה רימונים או מטול, הוא התקן המאפשר להרכיב רימון על קנה רובה (רובה מטען (רומ"ט) או רובה סער) ולשגרו מקנה הרובה באמצעות לחיצה על ההדק.

== הסבר ==
כדי לשגר את הרימון, חייב הלוחם להחליף את מחסנית הכדורים הרגילים שברובה במחסנית תחמישים (התחמישים הם תרמילי כדורים ללא קליע, הממולאים באבק שרפה הודף בעל עוצמה חזקה יותר מהרגיל), להתקין את הרומה על קנה הרובה, ו"להלביש" עליו את רימון הרובה. בשל ההדף הרב שנוצר בעת הירי, אין אפשרות לירות את רימון הרובה כשהקת צמודה אל כתף הלוחם, ויש להצמיד את עקב הקת למשטח מאסיבי כגון קיר או גזע עץ. בתנאי שדה, כורע הלוחם ברך, ומניח את עקב הקת על האדמה, כאשר הרובה מוטה בזווית של 45 מעלות להשגת טווח מרבי. הירי מבוצע כאשר הלוחם מניח את ידו האחת בחזקה מעל למתפס הרובה, ובידו השנייה מפעיל את הדק הרובה. החזקה לא יציבה או לא נכונה של הרובה, תביא להשלכתו של הרובה בפניו של הלוחם הרוכן מעליו.

יתרון שיטה זו הוא בכך שטווח השיגור של הרימון גדול בהרבה מטווח זריקה של רימון יד, ושהרימון נורה בקשת בליסטית. אין אפשרות לירות ברובה כדורים רגילים כל עוד לא הוסר רימון הרובה מעל קנה כלי הנשק.

השורש ר.מ.ה בארמית משמעו השלכה, ומכאן השם 'רומה'.<ref>צה"ל עושה שימוש רב בארמית לתיאור מונחים כגון זיווד.</ref>

== היסטוריה ==
החל ממלחמת העולם השנייה ועד לשנות ה-70 של המאה ה-20, השימוש ברומה רימונים נגד טנקים (ררנ"ט) היה נפוץ למדי. בשנות ה-80 הוחלף הררנ"ט במטולי רימונים ייעודיים ובמשגר M-203 אשר מורכב מתחת לקנה של הרובה.

בשנות ה-90 של המאה ה-20, כאשר החלו לפתח אמצעים לפיזור הפגנות (אלפ"ה), חזר השימוש בהתקנים דמויי ררנ"ט ושימוש בכדורי תחמיש חסרי קליע, לצורך ירי אמצעים כגון רימוני גז מדמיע וגלילי גומי המאוחסנים בהתקנים (כגון ררנ"ג או "טמפון").

== ראו גם ==
* מטול רימונים
* רימון יד
* רובה
* כדור גומי
==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:כלי ירייה
קטגוריה:עזרים טקטיים לכלי ירייה
ברייתא

בָּרַיְתָא היא מאמר של תנאים שלא הוכנס לסדר המשניות, ולכן נותרה חיצונית להן. פירוש המילה "ברייתא" בארמית הוא "חיצונית" – "בר" הוא "חוץ".

לא קיים כתב יד מקורי המכיל את כל הברייתות. רוב הברייתות מפוזרות בתלמודים ומיעוטן מצוי בקבצים כמו התוספתא ומדרשי ההלכה.

את הברייתות המפוזרות בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי ליקט מיכאל היגר וכינס את כולן בעבודתו אוצר הברייתות המקיפה עשרה כרכים.

כמו המשנה, גם הברייתא כתובה בתמציתיות, ללא פירוט, הרחבה וליבון, ולכן ברייתות רבות קשות ללימוד ללא פירוש או ידע מוקדם בנושא. ברייתות מובאות בתלמוד, בין השאר, לחיזוק או סתירה של דברי אמוראים, להבאת סתירות בין משנה לברייתא ויישובן. ברייתא יכולה גם לסייע בפרשנות של משנה קיימת, או להשלים ידע חסר במקרה שלא קיימת התייחסות של המשנה לנושא. 

לפי כללי הלימוד של חכמי התלמוד, הברייתא היא מקור תנאי שווה ערך למשנה, ובמקרה של מחלוקת אין סיבה להעדיף אחת על השנייה. עם זאת, ישנן ברייתות אשר איננו יודעים מי אמרן ומה הייתה סמכותו של האומר. כמו כן, חלק מהברייתות היו פחות מוכרות מהמשניות ולכן ניתן למצוא בתלמוד את הביטוי "ברייתא לא שמיע ליה" ובנוסחאותיהן היה יותר חשש לשיבושים, ועל כן האמוראים מעדיפים לעיתים את דברי המשנה.

==לקריאה נוספת==
* 
== קישורים חיצוניים ==

* 
* 
* 

==הערות שוליים==

*
קטגוריה:משנה
קטגוריה:מונחים תלמודיים
קטגוריה:ספרות חז"ל
ברק בן אבינעם

איור משנת [[1553]]
כב}}}}יעל מראה לברק את סיסרא המת. הדפס הנמצא ברשות ספריית אוניברסיטת אוקלהומה
בָּרָק בֶּן אֲבִינֹעַם הוא דמות מקראית, מנהיג צבאי שנזכר בספר שופטים (פרקים – ) ומי שפעל יחד עם דבורה הנביאה. מוצאו היה מן העיר קדש נפתלי שבשבט נפתלי.

== הסיפור המקראי ==
לאחר מותו של אהוד בן גרא, חזרו בני ישראל לעשות את הרע בעיני ה'. כעונש, השתעבדו ישראל ליבין מלך כנען. בראש צבאו של יבין עמד שר הצבא סיסרא, ובצבאו היו תשע-מאות רכב ברזל. בתקופה זו, שפטה את ישראל דבורה הנביאה ונראה שברק היה מנהיג צבאי בכיר. התנ"ך אינו מכתיר את ברק בתואר שופט.

דבורה הזמינה את ברק לעמוד בראש צבא שבטי נפתלי וזבולון היוצא למלחמה בסיסרא, אולם ברק סירב לצאת להילחם בלעדיה. דבורה נענתה לבקשתו שתחבור אליו, אולם השיבה לו באופן עוקצני כי "אפס כי לא תהיה תפארתך על הדרך אשר אתה הולך כי ביד אישה ימכור ה' את סיסרא".

צבאו, שמנה לפי המקרא עשרת אלפים איש, נערך בהר תבור, והביס את יבין באזור נחל קישון. לפי מה שמספר יוסף בן מתתיהו, סייעו לו גשם זלעפות וסערה גדולה שהתחוללה. למעשה, הדבר מפורש בשירת דבורה: "נחל קישון גרפם, נחל קדומים נחל קישון" (). הסערה הפריעה לכנענים יותר שכן היא באה כנגד פניהם. כאשר נטש סיסרא את מרכבתו ונמלט ברגליו, הרגה אותו בעורמה יעל אשת חבר הקיני. לאחר מכן היא יצאה לקראת ברק והודיעה לו שאויבו מת.

בעקבות הניצחון, הושרה השירה הקרויה "שירת דבורה" () בדומה לשירה שהושרה לאחר הניצחון על המצרים בים סוף. שירה זו אינה מתארת את הניצחון המופלא בלבד אלא גם באה חשבון עם השבטים שלא השתתפו במלחמה: ראובן, מנשה, דן ואשר, ולבסוף מתארת את אכזריות האויבים. בשירת דבורה נאמר כי הושרה על ידי דבורה וברק גם יחד, ונראה שהכוונה היא שדבורה שרה וברק וחייליו השתתפו עימה בשירה.

== פרשנים ==
דעה רווחת בפרשנות המסורתית היא שברק היה בעלה של דבורה (דבורה הייתה "אשת לפידות", וקיים דמיון תוכני בין המילים "לפידות" ו"ברק"), אולם אין לכך סימוכין במקרא עצמו.

יוסף בן מתתיהו מוסיף על מה שלגביו מקצר המקרא. הוא מספר שברק הצליח להרוג את המלך יבין עצמו בחצור. אחרי ניצחונו החריב את העיר הכנענית והיה למצביאם של ישראל במשך ארבעים שנה לצד דבורה השופטת.

על פי תרגום הפשיטתא נאמר בשירה:"קום ברק ושבה שוביך" (ולא שביך), והיו שניסו להסיק מכך שברק עצמו היה שבוי בזמן מן הזמנים ורצה לנקום על כך.

לפי תרגום השבעים, כאשר שמואל מתאר את קורות העם () ואומר:"וישלח ה' את ירבעל ואת בדן ואת יפתח ואת שמואל ויצל אתכם מיד אויבכם", הוא מתכוון בשם "בדן" לברק, שכן היה מקובל להשתמש לגבי אישים מסוימים בכינוי שהתקבל על שם אופיים או על שם מעשה ייחודי להם.

== על שמו ==
על שמו של ברק בן אבינעם נקרא נחל ברק בן אבינעם בגליל התחתון (להבדיל מנחל ברק שבערבה התיכונה), מושב ברק בחבל תענך שבעמק יזרעאל, יישוב קהילתי בשם אחוזת ברק בעמק יזרעאל וגדוד 12 "ברק" בחטיבת גולני.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:אישים שעל שמם יישובים בישראל
קטגוריה:לוחמים בתנ"ך
אספסת

אַסְפֶּסֶת (שם מדעי: Medicago) הוא סוג צמח פורח ממשפחת הקטניות. המין הידוע ביותר בסוג הוא האספסת התרבותית (אלפלפה). 

== מאפיינים ==
רוב המינים בסוג הם צמחים נמוכים ושרועים; האספסת התרבותית, לעומת זאת, יכולה להגיע לגובה של מטר.

לצמחי האספסת על-פי רוב פרי בעל צורה מעוגלת אופיינית של סליל, שבלול, כליה או חרמש. המורפולוגיה של הפרי היא הסימן העיקרי להבחנה בין מיני האספסת השונים בשדה.

בישראל גדלים בר 28 מינים של אספסת, רובם צמחים חד-שנתיים קטנים. 3 מינים זוהו בעבר עם הסוג גרגרנית, אולם בעקבות מחקרים עדכניים הם משויכים כיום לסוג אספסת. שמותיהם העבריים נותרו כבעבר (למשל "גרגרנית מצויה"), דבר העלול ליצור בלבול רב.
=== מיני אספסת הגדלים בר בישראל ===

==חקלאות==
האספסת גדלה בכל רחבי העולם והיא משמשת בכל העולם כמזון לבקר ולמכרסמים. בדרך-כלל נקצרת האספסת כמספוא בעל הערך התזונתי הגבוה ביותר מכל סוגי המספוא הנפוצים, ולעיתים נדירות הוא משמש גם בשדות מרעה. כמו סוגי קטניות אחרות, האספסת יכולה לפתח בשורשיה סימביוזה עם חיידקים המסוגלים לקבע חנקן מהאוויר, ולכן היא עשירה בחלבונים גם אם רמת החנקן בקרקע נמוכה.

הגידול הנרחב של אספסת באירופה במהלך המאה ה-17 היה צעד חשוב בהתקדמות החקלאות ביבשת. השימוש באספסת עזר לייעל את החקלאות באופן ניכר.

האספסת היא אחד הצמחים היחידים המגלים רעילות עצמית . צמחי אספסת מפרישים לאדמה חומרים שמפחיתים את שיעור הנביטה של זרעי אספסת, ואף מאיטים מאוד את התפתחותם של נבטי אספסת וצמחי אספסת חדשים. כדי להתמודד עם הבעיה, נהוג להמתין לפני זריעה מחודשת של אספסת בשדות אספסת קיימים, ואף לחרוש ולהפוך שדות אספסת לפני זריעה מחודשת.

נבטי האספסת התרבותית משמשים למאכל האדם, למשל כמרכיב לסלט, וטובים לבריאות.

בנוסף, משמשת האספסת לטיהור אדמות מזוהמות במתכות כבדות עקב יכולתה לספוח מתכות כבדות בלא נזק.

==אטימולוגיה==
מקור השם המדעי של סוג האספסת כולו – Medicago, מגיע מתקופת הרומאים ובעיקר מהסופר הרומי פלדיוס בן המאה ה-4 שמזכיר בכתביו את הצמח. הצמח נקרא בפי הרומאים כך, משום שהם סברו שהוא בא מארץ מדי (בדומה לשמו הלטיני של האתרוג – Citrus medica שהגיע גם הוא ממדי לדעת הרומאים). למרות אזכורו של פלדיוס, אין עדויות רבות על תפוצת האלפלפה באזור הים התיכון באותה תקופה.

המילון הערבי מהמאה ה-13 "ליסאן אל-ערב" מפרש ש-"אל-פיספיסה" (אספסת) הוא מאכל בהמות. בספרד השתבשה המילה במאה ה-14 למילה הספרדית – אלפלפה ושימשה לכינוי חציר מזן משובח לסוסים. במאה ה-16 מתיישבי הקולניות של האימפריה הספרדית באמריקה הציגו אותו בפני המתיישבים בארצות הברית וכך נקלטה גם המילה בשפה האנגלית. כיוון שרוב היבול העולמי של האלפלפה מגיע מצפון אמריקה ומדרומה, נקלטה המילה בשפות רבות (כמו עברית).

== גלריה ==
{| align=center
|<gallery widths="200px" heights="200px" perrow="3">
 תמונה:Medicago scutellata 1.jpg|אספסת קעורה
 תמונה:Medicago granadensis 2.jpg|אספסת הגליל
 תמונה:Medicago ciliaris 1.jpg|אספסת ריסנית
 </gallery>
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:צמחים שתוארו ב-1753
קטגוריה:טקסונים שתוארו בידי קארולוס ליניאוס
קטגוריה:גידולים חקלאיים
קטגוריה:פרפרניים
קטגוריה:קטניות
סטיגמטה

פרנציסקוס מקבל את הסטיגמטה]]
סטיגמטה (ריבוי המילה סטיגמה, ביוונית "דקירה" או "צלקת המהווה סימן בעלות") הוא הכינוי שניתן לפצעים אשר לפי הברית החדשה נגרמו לישו בזמן צליבתו. התופעה המוכרת כסטיגמטה בימינו מתייחסת להופעת פצעים מעין אלה על גופיהם של מאמינים נוצרים, כסוג של סימן אלוהי.

סימני הסטיגמטה מקבילים לרוב לסימני "חמשת הפצעים הקדושים": ארבעת הפצעים שנגרמו לישו במפרקי (או בכפות) הידיים והרגליים כתוצאה ממסמור גופו לצלב, ופצע אחד בצדו הימני של הגוף, שגרם לונגינוס מדקירת חנית בגופו על מנת לסיים את ייסוריו. אצל סטיגמטיסטים מסוימים הופיעו גם פצעים על המצח, בדומה לאלה שנגרמו על ידי כתר הקוצים, ופצעי ההצלפות על הגב.

==היסטוריה==
לאורך ההיסטוריה הנוצרית נודעו ברבים כ־500 אנשים בעלי סטיגמטה. הסטיגמטיסט הראשון והמפורסם ביותר הוא פרנציסקוס הקדוש, מייסד מסדר הפרנציסקנים. על פי המסורת, קיבל פרנציסקוס את פצעי הסטיגמטה לראשונה בשנת 1224, בעקבות התגלות דתית שחווה בעיר לה ורנה באיטליה. בעקבות פרנציסקוס הופיעו סטיגמטיסטים רבים אחרים, רובם הגדול נשים. סיפורים על התופעה נמשכו מאז ימי הביניים ועד לימינו. אחד המקרים המפורסמים ביותר של מאה ה־20 הוא האב פיו , כומר ממוצא איטלקי שנחשב לעושה ניסים אשר סבל מסטיגמטה במשך שנים רבות והוכרז כקדוש על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב־16 ביוני 2002, אם כי סימני הסטיגמטה לא נחשבו לאחד משלושת הניסים הדרושים להכרת אדם כקדוש.

באופן רשמי, ובניגוד למסורות העממיות, הכנסייה הקתולית אינה מכירה באף מקרה של הופעת סטיגמטה, למעט מקרים ספורים, בהם זה של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי וכן של קתרינה הקדושה מסיינה.

==ההסבר המדעי==
כיום ידוע בוודאות כי לפחות חלק ממקרי הסטיגמטה הידועים היו מזויפים, כמו במקרה של מגדלנה דה לה קרוז (1487–1560), שהודתה בביצוע תרמית שכזו. למרות זאת, מעולם לא הוכחה או הופרכה באופן חד-משמעי אמיתותם של רבים ממקרי הסטיגמטה.

יש המשערים כי תופעת הסטיגמטה אינה אלא מקרה מיוחד של היחס הפסיכוסומטי. הללו טוענים שאדם המוציא חלק ניכר מזמנו בהתבוננות ממושכת באיקונת הצלוב הפצוע והשוקע בהגיגים עמוקים סביב פציעותיו, יכול לגרום (גם מבלי להתכוון) להופעת דימום בגופו.

ידוע כי מספר אנשים שזייפו סטיגמטה סבלו מסינדרום מינכהאוזן, מחלת נפש אשר נגרמת מרצון בלתי מרוסן לתשומת לב. החולים במחלה לרוב פוגעים בעצמם, או מזייפים חולי כדי להגיע לבתי חולים, שם הם מקבלים תשומת לב וטיפול חם.

== לקריאה נוספת ==
* 

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:תאולוגיה נוצרית
קטגוריה:ישו
קטגוריה:נסים בנצרות
מחניים (משחק ילדים)

מחניים הוא משחק ילדים המשוחק עם כדור לרוב כדור ספוג או כדור יד, ומטרתו היא לפסול את חברי הקבוצה הנגדית. למשחק יש כמה גרסאות. משחק זה אינו נחשב לספורט מקצועי ואינו לוקח חלק באולימפיאדה או בתחרויות רשמיות אחרות, אולם בין השנים 1996–2001 התקיימה אליפות בתי ספר למחניים.

== מחניים קטן ==
בגרסה זו שני משתתפים נבחרים להיות הזורקים. הזורקים עומדים זה מול זה במרחק של כ-10–15 מטר זה מזה, וביניהם עומדים כל שאר המשתתפים. שני הזורקים מתמסרים ביניהם, וזורקים את הכדור על המשתתפים שביניהם במטרה לפסול אותם. משתתף שהכדור פגע בו יוצא מהמשחק, אלא אם כן הוא הצליח לתפוס את הכדור. המשתתף האחרון שהצליח להתחמק מהכדור הוא המנצח.

שחקן שפסלו אותו מצטרף לזורקים, וכך הזורקים יוצרים בהדרגה מעגל סביב שאר המשתתפים. שחקן שתופס את הכדור מקבל נקודת הצלה, הנקודה תעזור לו בפעם הבאה שיפגעו בו והוא לא יתפוס, שאז הוא לא ייפסל אלא רק יפסיד את הנקודה.

== מחניים גדול ==

בגרסה זו לפני תחילת המשחק,כל קבוצה בוחרת שחקן אחד שיהיה "שבוי מדומה". השחקן שנבחר עובר לאזור השבויים שהוא השטח המקיף את המגרש המרובע של הקבוצה היריבה. 
לאחר מכן השחקנים זורקים את הכדור על הקבוצה היריבה במטרה לפסול אותם, אם הכדור פוגע בשחקן והשחקן לא תופס אותו אז השחקן נפסל והופך לשבוי.
השחקן הראשון שנפסל (השבוי ה"אמיתי" הראשון) מחליף את השבוי המדומה והשבוי המדומה חוזר למגרש המרובע של קבוצתו.
השבויים האמיתיים לא יכולים לחזור למשחק גם אם נפסלים אנשים אחרים.
אם הכדור נופל באזור השבויים, השבוים זורקים את הכדור במטרה לפסול את חבריי הקבוצה השנייה.
המשחק מסתיים כשבאחת הקבוצות כל השחקנים נפסלו והקבוצה שנשארה מנצחת.

בנוסף, לא ניתן ללכת בעת החזקת הכדור ושחקן אינו יכול למסור את הכדור לעצמו, אלא אם כן הוא השבוי היחיד או שהוא השחקן היחיד שנשאר ואז מותר לו ללכת עם הכדור. לשחקנים שנמצאים במגרש אסור לצאת מתחומו ולשבויים אסור להיכנס אליו. השבויים משתתפים באופן פעיל במשחק; הם יכולים להתמסר עם חברי קבוצתם ולפסול את חברי הקבוצה השנייה.

=== מבנה המגרש - מחניים גדול ===
משחקים על מגרש כדורסל. המגרש המלבני מחולק לשני מלבנים שהם השטחים של כל קבוצה.
בתחילת המשחק כל קבוצה עומדת באחד המגרשים המרובעים. אזור השבויים נמצא סביב לשטחי הקבוצה היריבה.

== גלריה ==
<gallery>
קובץ:USMC-120124-M-BJ232-058.jpg|שחקניות מחניים מקצועיות בטורניר בארצות הברית 2012
קובץ:BRILEA.jpg|מערך השחקנים במשחק מחניים
קובץ:McCarren dodgeball.gif|משחק מחניים
</gallery>

== לקריאה נוספת ==
<div class="mw-content-ltr">
* D'Angelo, Chris (2008). [http://www.dodgeballbook.com If you got the Guts, We got the Balls: A book about Dodgeball]. Dangerous Chris Print. 
* Keyes, A. (2005). The Complete Book About Dodgeball. AuthorHouse. 
* Kassock, Isaac (2012). The Philosophy of Dodgeball: A Treatise. Createspace. 
* YMCA School Playground Partners: Dodgeball Games [https://web.archive.org/web/20090219064408/http://ecke.ymca.org/docs/playgroundpartners/dodgeballgames.pdf YMCA of San Diego County]
</div>

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:משחקי ילדים
קטגוריה:משחקי פגיעה בכדור
קטגוריה:חינוך גופני
קטגוריה:משחקי רחוב
סולומון בנדרנאיקה

סולומון בנדרנאיקה (בסינהלית: සොලමන් බණ්ඩාරනායක, בטמילית: சாலமன் பண்டாரநாயக்கா; 8 בינואר 1899 – 26 בספטמבר 1959) היה ראש ממשלת ציילון.

== חייו ==
בנדרנאיקה נולד בקולומבו בירת ציילון, בשנת 1899. הוא רכש השכלה משפטית באוניברסיטת אוקספורד בממלכה המאוחדת והוסמך כעורך דין בשנת 1925.

בנדרנאיקה נכנס לחיים הפוליטיים בציילון בגיל צעיר. בשנת 1931 נבחר למועצת המדינה שתחת חסות הבריטים. בשנת 1947, כאשר ציילון זכתה לעצמאות, נבחר לבית הנבחרים. בשנת 1951 הקים את מפלגת החופש של ציילון.

בנדרנאיקה נבחר לראש ממשלה בשנת 1956, על בסיס מצע סוציאליסטי ומדיניות נייטרלית במאבק הבין גושי. ממשלתו התבססה על קואליציה של מפלגות השמאל. שלטונו ניצב בפני בעיות כלכליות קשות ובפני מאבק לשוני שהתחולל בין החלקים האתניים השונים של אוכלוסיית ציילון.

במדיניות החוץ כוננה ממשלת בנדרנאיקה יחסים דיפלומטיים עם מדינות הגוש הקומוניסטי ודרשה מבריטניה לפנות את בסיסי הצבא שלה מציילון.

בנדרנאיקה הגביר את מעמדה של הדת הבודהיסטית במדינה והחליף את השפה האנגלית בשפה הסינהלזית כשפה הרשמית במדינה. כל זה לא היה די בו כדי להשביע את רצונם של כוהני הדת הבודהיסטית וב-19 בספטמבר 1959, נזיר בודהיסטי שביקש ריאיון עם ראש הממשלה, נתקבל בארמון, שלף אקדח וירה בראש הממשלה בבטנו. בנדרנאיקה מת למחרת מפצעיו.

בבחירות שנערכו בציילון לאחר הרצח, נבחרה אלמנתו סירימאבו בנדרנאיקה כראש ממשלת ציילון, והייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שמילאה תפקיד של ראש ממשלה.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ראשי ממשלת סרי לנקה
קטגוריה:פוליטיקאים סרי לנקאים
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באסיה
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת אוקספורד
קטגוריה:פשע בסרי לנקה
קטגוריה:מנהיגים שנרצחו
קטגוריה:ילידי 1899
קטגוריה:נפטרים ב-1959
מטוס סילון

מטוס סילון משאיר מאחוריו [[פס התעבות]]
מטוס סילון הוא מטוס המונע על ידי מנוע סילון.

ככלל, מטוסי סילון משמשים בתחום האזרחי לטיסות למרחקים ארוכים בגבהים של 35,000 רגל ומעלה, משום שבגבהים נמוכים יותר הם אינם כלכליים. טיסות למרחקים קצרים או טיסות גובה נמוך בדרך כלל מופעלות על ידי מטוסי בוכנה. בהיבט הצבאי־מלחמתי מטוסי סילון הם למעשה המטוסים היחידים בשימוש מכיוון שמעטפת הביצועים שלהם טובה יותר משל מטוסי בוכנה.

מטוס הסילון הראשון בהיסטוריה היה הקואנדה 1910 שהוטס על ידי ממציאו הרומני אנרי קואנדה בשנת 1910. המטוס התרסק בתום הטיסה הראשונה שלו.

מטוס הקרב הסילוני המבצעי הראשון היה המסרשמיט Me 262 "שוואלבה" הגרמני ומיד אחריו פותח המטאור הבריטי. שני המטוסים השתתפו בצורה מוגבלת במלחמת העולם השנייה.

קרב האוויר הראשון בעידן הסילון התרחש ב־8 בנובמבר 1950 במלחמת קוריאה והסתיים בהפלת שני מטוסי מיג־15 צפון־קוראניים על ידי מטוס P-80 שוטינג סטאר אמריקאי.

קרב האוויר הגדול ביותר בעידן הסילון התרחש במבצע שלום הגליל מעל אדמת לבנון והשתתפו בו מעל 100 מטוסים, בעיקר מחילות האוויר של ישראל וסוריה.

מטוס הנוסעים הסילוני הראשון היה הדה הבילנד קומט הבריטי שהמריא לראשונה בשנת 1949, גרסתו הצבאית כמטוס סריקה ימית עדיין בשימוש כיום בשירות חיל האוויר המלכותי הבריטי.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטוסים לפי סוג
הרי האפלצ'ים

הרי האפלצ'ים (באנגלית: Appalachian Mountains) הם קבוצת רכסי הרים במזרח צפון אמריקה, המתמשכים מפרובינציית ניופאונדלנד ולברדור בקנדה אל מדינת אלבמה בארצות הברית. גובה ההרים הממוצע הוא כ-900 מטר. ההר הגבוה ביותר באפלצ'ים הוא הר מיטשל ברכס בלו רידג' בקרוליינה הצפונית, שגובהו 2,037 מטר. זוהי הנקודה הגבוהה ביותר בארצות הברית ממזרח לנהר המיסיסיפי. כריית פחם היא תעשייה מרכזית באזור זה.

== חלוקה לרצועות אורך ==
אורך הרכס 1,600 ק"מ והוא משתרע בין מישור החוף האטלנטי בצפון-מזרח לבין האגן המרכזי בדרום-מערב. גובה הפסגות ברכס נע בין 400 ל-2,000 מטרים, ורוחבו נע בין 400 קילומטר בצפון לכ-250 קילומטר בדרום. הרכס נחלק לארבע רצועות אורך ממזרח למערב:
* הפידמונט (Piedmont), הנמוך שבין חלקי האפלצ'ים (200–400 מ'), משתפל במתינות למזרח ובו קרקע מעובדת רבה. את הפידמונט תוחם ממערב "קו המפלים", ששימש כגבול ההתפשטות היישובית מערבה וכיום מהווה מקור להפקת אנרגיה הידרואלקטרית.
* הרכס הכחול (בלו רידג') (Blue Ridge), שגבהו נע בין 400 ל–2,000 מ'. הרי הסמוקי שבדרום הרכס הכחול הם חלקו הגבוה והרחב של הרכס, והם האזור ההררי ביותר בכל מזרח ארצות הברית. האזור נותר מיועד כולו ורובו נכלל בשמורת הטבע הגדולה של הרי הסמוקי. האוכלוסייה המועטה החיה באזור מקיימת משקים חקלאיים קטנים ונקראת "הילבילי".
* רצועת "רכס ועמק" (Ridge-and-Valley) היא רצועה המורכבת מבתרונות עמוקים וצפופים של רכסים ועמקים. בדרום הרצועה צרה יחסית. גבולה המזרחי של הרצועה מכונה עמק האפלצ'ים הגדול.
* רמת האפלצ'ים (Appalachian Plateau) היא הרצועה הרחבה והמערבית ביותר ושיאי פסגותיה מגיעים ל-1,000 מ'. הרצועה עשויה שכבות סלעי משקע אופקיות היוצרות נוף רמתי המבותר על ידי נחלים.

מורדות ההרים לכיוון המישורים נחלקים לחבל הפידמונט הדרומי במזרח, להרי ויצ'יטה במערב.

חבל ארץ זה עשיר בפחם ובעץ ועל כן בנויה כלכלתו על כריית פחם, כריתת עצים ועיבודם. פרט למורדות הפידמונט, רוב הקרקע דלה וסחופה והחוות קטנות ומועטות. בפידמונט נמצאות חוות גידול עופות וטבק. בעמק טנסי הוקם בשנות ה-30 מפעל של סכירת נהרות, מפעלים הידרואלקטריים ושיקום החקלאות על ידי רשות עמק טנסי ולפיכך הפך העמק לאזור חקלאי ותעשייתי, מאוכלס ומצליח.

== גאולוגיה ==
הרכס החל להתהוות לפני יותר מ-250 מיליון שנה ועוצב במספר שלבים:
* הקמט מעידן הפליאוזואיקון התרוממות ראשונים שלוותה בשבירה והעתקת גושים לאורך קווי השבירה.
* פעולה שחיקת קרקע ממושכת, שהנמיכה את האזור.
* הקימוט השלישוני – התרוממות מחודשת בתקופת השלישון, קטנה יותר מזו שחלה בפליאוזואיקון.
* פעולת ביתור על ידי נחלים ויצירת מפערי מים לרוחב הרכסים. בצפון פעלו בשלב זה כוחות קרחוניים.

האפלצ'ים הקדומים כוללים את הפידמונט ואת הרכס הכחול ובנויים מסלעי יסוד ומסלעים מותמרים קדומים.
האפלצ'ים הצעירים כוללים את רצועת "רכס ועמק" ואת רמת האפלצ'ים. הם בנויים מסלעי משקע ובהם ניכר הקימוט השלישוני.

==ראו גם==
* שביל האפלצ'ים

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.newworldencyclopedia.org/entry/Appalachian_Mountains הערך באנציקלופדיה הגאוגרפית New World Encyclopedia]
* [http://news.sciencemag.org/sciencenow/2009/11/03-02.html?etoc The Mountains That Froze the World]
* [https://web.archive.org/web/20130117093921/http://geology.er.usgs.gov/eespteam/Mtleconte/website/geology.html?etoc גאוגרפיה של הרי הסמוקי]
* [http://quarriesandbeyond.org/articles_and_books/min_res_appalachian_region/tc_intro.html מינרלים בהרי האפלצ'ים]
* 

*
אפלצ'ים
אפלצ'ים
אפלצ'ים
שביל האפלצ'ים

שביל האפלצ'ים
250px
שביל האפלצ'ים (באנגלית: Appalachian Trail) הוא שביל מטיילים בצפון אמריקה. אורכו כ-3,500 ק"מ והוא נפרש לרוב אורכה של מזרח ארצות הברית ממדינת מיין בצפון ועד מדינת ג'ורג'יה בדרום<ref></ref>.

הנקודה הגבוהה אליה אפשר להעפיל דרך השביל נמצאת בהר וושינגטון, שם מגיע השביל עד לגובה של כאלפיים מטרים.

שביל האפלצ'ים הוא גם אחד משבילי המטיילים הפופולרים בעולם, אף על פי שתנאי הטבע בו אינם קלים. בחורף מתכסים חלק מההרים בשלג והנהרות קופאים, באביב מציקים היתושים והזבובים ואילו בקיץ חם שם מאוד ומסתובבים דובים בקרבת האדם. מאות אלפי אנשים מטיילים בו לאורך קטעים אחדים מדי שנה ויש בודדים המסיירים לכל אורכו במשך שנה תמימה. לאורך השביל הוקמו פונדקים ובקתות לינה כדי לארח את המבקרים הרבים.

שביל האפלצ'ים הוא אחד משלושת שבילי הכתר המשולש הארוכים , לצד שביל הרכס הפסיפי היוצא מגבול ארצות הברית בקליפורניה עם מקסיקו ומסתיים בצפון בגבול ארצות הברית בוושינגטון וקנדה, ושביל קו פרשת המים של היבשת המתחיל בגבול ארצות הברית – מקסיקו בניו מקסיקו ומסתיים בגבול ארצות הברית–קנדה שבמונטנה.

משרדי הנהלת שביל האפלצ'ים ממוקמים בעיירה הארפרס פרי שבוירג'יניה המערבית.

== היסטוריה ==
באוקטובר 1921 פרסם בנטון מק-קיי מאמר בכתב העת של המכון האמריקני לארכיטקטים (כיום כתב העת "ארכיטקטורה" באנגלית) בו הציע לסמן שביל ארוך שיקשר בין חניוני הנופש השונים בהרי האפלצ'ים. המאמר הביא ל-16 שנים של מאמץ להקמת השביל באמצעות מתנדבים ממאות ארגונים וקהילות שעניינם היה הקמת שבילי מטיילים<ref>Caves, R. W. (2004). Encyclopedia of the City. Routledge. pp.445, 1st Edition</ref>. במהלך 16 השנים הללו, הוכשרו וסומנו קטעי שביל רבים ובשנת 1937 הוכרז על השלמת השביל<ref name=":0"></ref>. בתקופת מלחמת העולם השנייה לא התקיימה אחזקה של הדרך, אך לאחריה היא חודשה, ובשנת 1951 הוכרזה השלמתו של השביל בפעם השנייה<ref name=":0" />.

==ראו גם==
* שביל ישראל
*סקוט ג'וריק – אולטרה מרתוניסט, שיאן שביל האפלצ'ים.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20070221170929/http://www.appalachiantrail.org/atf/cf/%7BD25B4747-42A3-4302-8D48-EF35C0B0D9F1%7D/MacKaye.pdf המאמר של בנטון מק-קיי משנת 1921] בו הציע את פרויקט שביל האפאלצ'ים.

== הערות שוליים ==

*
קטגוריה:טרקים בארצות הברית
קטגוריה:ארצות הברית: תיירות
קטגוריה:ג'ורג'יה: גאוגרפיה
קטגוריה:קרוליינה הצפונית: גאוגרפיה
קטגוריה:טנסי: גאוגרפיה
קטגוריה:וירג'יניה: גאוגרפיה
קטגוריה:וירג'יניה המערבית: גאוגרפיה
קטגוריה:מרילנד: גאוגרפיה
קטגוריה:פנסילבניה: גאוגרפיה
קטגוריה:ניו ג'רזי: גאוגרפיה
קטגוריה:מדינת ניו יורק: גאוגרפיה
קטגוריה:קונטיקט: גאוגרפיה
קטגוריה:מסצ'וסטס: גאוגרפיה
קטגוריה:ורמונט: גאוגרפיה
קטגוריה:מיין: גאוגרפיה
קטגוריה:ניו המפשייר: גאוגרפיה
אלכסיי ליאונוב

בול שהוצא לרגל האירוע של יציאה ראשונה לחלל
אלכסיי ארחיפוביץ ליאונוב (ברוסית: Алексе́й Архи́пович Лео́нов; 30 במאי 1934 – 11 באוקטובר 2019) היה קוסמונאוט, מחלוצי תוכנית החלל הסובייטית והאדם הראשון שביצע הליכת חלל.

==ביוגרפיה==
ליאונוב נולד בכפר ליסטביאנקה (Листвянка) שבסיביר (מחוז קמרובו). סיים את בית הספר לטייסי קרב בשנת 1957, ובשנת 1960 התקבל ליחידה להכנת הקוסמונאוטים הסובייטים.

ב-18 במרץ 1965 ביצע ליאונוב את "הליכת החלל" הראשונה בהיסטוריה, כאשר יצא אל מחוץ לחללית ווסחוד 2 (ברוסית: Восход-2, זריחה) לטיול שנמשך 12 דקות ו-9 שניות.
לאונוב עשה זאת שלושה שבועות לפני מקבילו האמריקאי, האסטרונאוט אד וייט. בתום ההליכה, נתקל ליאונוב בקושי להיכנס חזרה לחללית, מפני שלחץ האוויר בחליפת החלל שלבש ניפח אותה עד כדי כך שהיא לא התאימה לפתח הקפסולה. בסופו של דבר, הצליח ליאונוב להידחק חזרה בקושי רב, לאחר ששחרר מהאוויר שבחליפה לחלל. בעקבות התקלה, התארכה המשימה, שהייתה מתוכננת להמשך 12 דקות, לכמעט 24 דקות. אין בנמצא תמונות טובות של הרגע ההיסטורי, משום שהמצלמה שהותקנה מחוץ לחללית נשארה במנעל-האוויר שהושלך לחלל.

בחזרתם לאטמוספירה ארעה תקלה נוספת, במערכת ההנחיה האוטומטית, שחייבה את הטייס פאבל בלייב (Павел Беляев) לנווט את החללית באופן ידני. כתוצאה מכך, נחתו הקוסמונאוטים כ-1,000 ק"מ מהיעד המתוכנן, ונאלצו לבלות יומיים בקור המקפיא של הרי אורל. למעשה, הם שהו בהרים זמן ארוך יותר מאשר בחלל.

בשנת 1968 יוּעד ליאונוב לעמוד בראש הטיסה הרוסית המאוישת הראשונה סביב לירח, אך זו בוטלה לאחר שהאמריקאים הצליחו לבצע זאת לפניהם, בחללית אפולו 8.

בטיסתו הבאה לחלל, ב-15 ביולי 1975, פיקד ליאונוב על החללית סויוז 19 במסגרת משימה משותפת עם החללית האמריקאית אפולו, שהייתה הפעילות הרוסית-אמריקאית הראשונה בחלל.

בין השנים 1976 ו-1982 שימש גנרל לאונוב כסגן מנהל מרכז הקוסמונאוטים "גגארין" ואף שימש כעורך המעצב והקריקטוריסט של עיתון הקוסמונאוטים APOGEE.

באוקטובר 2019 הלך לעולמו, בן 85 היה במותו. הותיר אחריו אישה, סבטלנה ושתי בנות. נקבר בבית העלמין הצבאי הפדרלי להנצחה סמוך למיטישצ'י במחוז מוסקבה.

== בתרבות ==
כמחווה לקוסמונאוט, בחר סופר המדע הבדיוני, ארתור סי. קלארק בספרו "אודיסיאה 2: 2010" לקרוא לחללית הרוסית הראשונה שנשלחה לכוכב הלכת צדק בשם "אלכסיי ליאונוב".

הוא הופיע בהופעת קמע בסרט החלל הרוסי "מעבר לכוכבים".

בסדרת ההיסטוריה חלופית, עבור כל האנושות שברית המועצות הצליחה להנחית על הירח צוות הראשון לפני ארצות הברית (ובעקבות כך מרוץ החלל העולמי מעולם לא היה מסתיים), ליאונוב הוא האדם הראשון על הירח (וזאת בניגוד למציאות, בה זה היה ניל ארמסטרונג).

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20071109072218/http://www.novaspace.com/ARTIST/AlexeiLeonov.html אלכסיי ליאונוב]
* [http://www.spacetoday.org/History/ManInSpaceFirsts/DangerousTrips.html מסעות מסוכנים לחלל]
* 
* [https://www.gctc.ru/main.php?id=1064 ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס] 
* [https://warheroes.ru/hero/hero.asp?Hero_id=863 ביוגרפיה מפורטת] 
* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:קוסמונאוטים סובייטים
קטגוריה:גנרלים סובייטים
קטגוריה:מעוטרי גיבור ברית המועצות
קטגוריה:זוכי פרס פון קארמן
קטגוריה:מקבלי עיטור לנין
קטגוריה:מקבלי עיטור הכוכב האדום
קטגוריה:מקבלי עיטור קרל מרקס
קטגוריה:מקבלי עיטור ההצטיינות למען המולדת
קטגוריה:טייסי חיל האוויר הסובייטי
קטגוריה:מעוטרי מסדר ההצטיינות האזרחי (סוריה)
קטגוריה:אישים שהונצחו על בולי ברית המועצות
קטגוריה:סובייטים שנולדו ב-1934
קטגוריה:רוסים שנולדו ב-1934
קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2019
לואיס קאררו בלאנקו

לואיס קאררו בלאנקו (ספרדית: Luis Carrero Blanco; 4 במרץ 1904 - 20 בדצמבר 1973), היה ראש ממשלת ספרד שנרצח.

==חייו==
בלאנקו נולד בשנת 1904 בעיירה סנטוניה שבקהילה האוטונומית קנטבריה. בפרוץ מלחמת האזרחים הספרדית בשנת 1936 הצטרף לצי של הכוחות הלאומניים של גנרל פרנסיסקו פרנקו. בתום מלחמת האזרחים בשנת 1939 נתמנה לראש המבצעים הימיים. נחשב לנאמנו המקורב של פרנקו. בימי מלחמת העולם השנייה היה מבין המתנגדים לכניסת ספרד למלחמה לצד מדינות הציר.

בשנת 1951 נתמנה לתת-שר האחראי על תיאום פעולות הממשלה. בשנת 1957 נתמנה לשר. בשנת 1963 הוענקה לו דרגת תת-אדמירל בצי הספרדי ובשנת 1966 הועלה לדרגת אדמירל.

בשנים 1967–1973 כיהן כסגן הנשיא. בלט בדעותיו הימניות הקיצוניות והפרו-מלוכניות. בשנת 1973 תפקיד ראש הממשלה הופרד מתפקידו של פרנקו כנשיא, ותפקיד סגן הנשיא בוטל. עקב זאת, בלאנקו נתמנה לראש ממשלת ספרד. מאחר שנודע בקשריו עם תומכי המלוכה בספרד, נחשב מינויו כראש הממשלה כצעד של פרנקו לקראת השבת המלוכה בספרד.

ב-20 בדצמבר 1973, בצאתו מתפילה בכנסייה במדריד, נרצח ראש הממשלה על ידי קבוצה של לאומנים בסקים, חברי ארגון אט"א, שהטמינו פצצה במנהרה שנחפרה מתחת לכביש בו נסעה מכוניתו והפעילו אותה באמצעות שלט רחוק. ראש הממשלה, נהגו ושומר ראשו נהרגו מיד וארבעה אנשים אחרים נפצעו. הדבר אירע בשלהי שלטונו של פרנקו, שנפטר שנתיים לאחר מכן, ב-20 בנובמבר 1975. מיד עם מותו של פרנקו עלה המלך חואן קרלוס הראשון לכס המלוכה ובהדרגה החזיר את הדמוקרטיה לספרד.

==קישורים חיצוניים==

* 

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:אדמירלים ספרדים
קטגוריה:ראשי ממשלת ספרד
קטגוריה:קורבנות רציחות פוליטיות באירופה
קטגוריה:פשע בספרד
קטגוריה:ספרדים שנולדו ב-1904
קטגוריה:ספרדים שנפטרו ב-1973
הרי האפנינים

הרים מתוך הרכס, בשטחי הפארק הלאומי שבמחוז [[אברוצו]]
הר גראן סאסו
הרי האפּנינים (איטלקית: Appennini, לטינית: Appenninus, יוונית: Απεννινος) הם רכס הרים המשתרעים לאורך חופה המזרחי של איטליה, מצפונה לדרומה, אורכם 1,200 קילומטרים והם מהווים את "עמוד השדרה" הגאוגרפי של המדינה. המסלע העיקרי של ההרים הוא אבן גיר.

==היווצרות==
הרכס הוא רכס עתיק בן לפחות 65 מיליוני שנים על פי ההערכות. על פי השערות של מדענים הרכס עלה והתגבש לקראת סוף תור הקרטיקון. תהליך זה התרחש כשהלוח האפריקאי החל להתנגש בעדינות בלוח האירו-אסיאתי. באותו אירוע טקטוני נוצרו גם הרי האלפים. הרי הרכס מורכבים בעיקר משכבות שמקורן בתור השלישון ובעידן המזוזואיקון.

==מקור השם==
מקור השם "אפנינים" עשוי לנבוע מהשורש הלטיני "penne" שמשמעותו היא נוצת קולמוס. מקור נוסף לשם עשוי להיות שמו של רכס הרים הקרוי הפנינים (אנגלית: Pennines), רכס הרים נמוך המשתרע מדרום סקוטלנד לצפון אנגליה, במרכזו של האי בריטניה הגדולה.

עד המאה ה-3 לפני הספירה השם התייחס לחלקו הצפוני של הרכס בלבד, המשתרע מהאלפים הדרום-מערביים ועד לאנקונה. פוליביוס היה הראשון כנראה שהגדיר את כל הרכס בשם זה.

==גאוגרפיה==
חצי האי האפניני, המהווה את מרבית שטחה של איטליה, נקרא על שם ההרים האלה. ההרים מיוערים וירוקים ברובם, אך בימים עברו היו ירוקים ומיוערים עוד יותר. פליניוס הזקן מספר בעיקר על עצי אלון, אורן ואשור. הגורם לצמצום משמעותי בכמות הוא כריתת עצים אך הממשלה האיטלקית החלה במהלכים של ייעור מחדש בהרים אלה. הפסגה הגבוהה ביותר נקראת הר גראן סאסו (2,912 מטרים), והיא מכוסה בחלקה בקרחון הדרומי ביותר באירופה. הפסגות הגבוהות ביותר מכוסות קרח כמעט כל השנה. הפסגה המוכרת הנמוכה ביותר היא בגובה של 1,525 מטרים ושמה הוא הר נרון.

המורדות המזרחיים של ההרים, הפונים לכיוון הים האדריאטי, הם תלולים, בעוד שהמורדות המערביים מהווים מישור שעליו שוכנות מרבית הערים ההיסטוריות של איטליה.

==בעלי חיים==
בהרים היו נפוצים בעבר דובים וזאבים. כמו כן היו נפוצים בהרים, כנראה בימי האימפריה הרומית, יעלים או עזי בר. היום אין זכר לעזים או יעלים, הדובים נכחדו מהאזור כמעט כליל אך יש עדיין להקות זאבים באזור. לכן, נכון להיום, יש שימוש נרחב בכלבי-רועים להגנה על העדרים בהרים.

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
אפנינים
אפנינים
קטגוריה:אירופה: הרים
עקרון פארטו

עֶקרון פארטו, הידוע גם בשם כלל 80-20, הוא כלל שנוסח על ידי הכלכלן האיטלקי וילפרדו פארטו, וגורס כי בתופעות רבות 80% מהפעילות מקורם ב-20% מהגורמים הפעילים. במקור קבע הכלל כי 80% מהקרקעות נמצא בידי 20% מהאוכלוסייה. הכלל מאפשר הבחנה בין הגורמים העיקריים (המהווים 20% מכלל הגורמים) לגורמים הטפלים (יתר 80% מהגורמים). פארטו, שעסק בחקר פערים כלכליים, שם לב שכ-80% מהעושר באיטליה נמצאים בבעלות כ-20% מהאוכלוסייה. 

חוק פארטו איננו מדויק, זהו כלל אצבע בלבד המצביע על תופעה של הצטברות גורמים. לעיתים הפרופורציה של הגורמים שונה (70-10, 90-30 וכדומה, יש לשים לב שאין הכרח שמספרים אלו יסכמו ל-100), אך העיקרון נשמר.

חוק פארטו הוא מקרה פרטי של התפלגות פארטו.

==דוגמאות==
עִיקרון זה בא לידי ביטוי בדוגמאות מתחומים מגוונים:
* בעסק ממוצע, כ-20% מהלקוחות, מייצרים כ-80% מההכנסות. 
* 80% מהבעיות נמצאות ב-20% מהגורמים. 
* 80% מהכנסות המדינה ממסים מקורן מ-20% מהאוכלוסייה.
* 80% מזמן השירות ללקוחות נצרכים על ידי 20% מהלקוחות.
* 80% מההחלטות מתקבלות במשך 20% מישיבת ההנהלה (חוק פרקינסון מנסח זאת בצורה צינית יותר).
* 80% מתנועת הנתונים באינטרנט נובעת מ-20% מהדפים.

דוגמה ליישום העיקרון: כאשר אנו עוסקים בשימור לקוחות, נקדיש מאמץ גדול במיוחד לשימור הלקוחות שנמצאים בקבוצת 20% הלקוחות הגדולים. הצלחה במאמץ זה פירושה שימור של 80% מההכנסות.

==בכלכלה==
פארטו הבחין בעיקרון זה לראשונה בהקשר של עושר והכנסה. הוא הבחין כי 80% מהעושר באיטליה היה נתון בידיהם של 20% מהאוכלוסייה. בעקבות זאת, הוא בדק את המצב במדינות נוספות ולהפתעתו מצא כי ההתפלגות במדינות אלה דמתה לזו באיטליה.

בדו"ח של האו"ם שפורסם בשנת 1992, נמצא כי בין השנים 1960 ל-1989 המדינות עם 20% מהעשירים באוכלוסייה העולמית, הגדילו חלקם בתל"ג העולמי (Gross world product) מ-70.2% ל-82.7%. לעומת זאת במדינות בהם נמצאים 20% מהעניים ביותר באוכלוסייה העולמית, חלקם בתל"ג העולמי ירד מ-2.3% ל-1.4%. הווה אומר, שבדומה לעיקרון פארטו, נכון ל-1989, 20% מעשירי העולם שלטו בכ-80% מההכנסות.

{| class="wikitable"
! החלק באוכלוסייה !! הכנסה
|-
| 20% העשירים ביותר || 82.7%
|- style="background-color: #EFEFEF;"
| 20% השניים || 11.7%
|-
| 20% שלישים || 2.3%
|- --62.219.99.254 16:09, 4 ביולי 2012 (IDT)style="background-color: #EFEFEF;"
| 20% הרביעים || 1.4%
|-
| 20% האחרונים || 1.2%
|- style="background-color: #EFEFEF;"
|}

במשק הישראלי בכלל ובשווקים ספציפיים בתוכו בפרט, נמצא אחוז גבוה מהכוח הכלכלי בידי מספר מצומצם של בעלי שליטה (אוליגופול).

==יישומים אחרים==
לעקרון פארטו יישומים רבים בתחום בקרת איכות, הוא מהווה בסיס לתרשים פארטו הנפוץ בתחומי הניהול והבטחת איכות. שימוש מקובל בתרשים כזה הוא הצגה, בסדר יורד לפי חומרתם, של הגורמים לבעיה. כך קל לזהות את הגורמים התורמים ביותר להיווצרותה של הבעיה.

תרשים פארטו הוא אחד מהכלים החשובים במודלים שש סיגמה ותורת האילוצים. עיקרון זה משמש קו מנחה לאנליזת ABC ולאנליזת XYZ, נעשה שימוש רחב בעיקרון זה בתחומי הלוגיסטיקה והרכש ביעילות תכנון המלאי ועלות חידושו.

== ראו גם ==
* כלל ה 90-9-1
* הטוב מאוד הוא האויב של הטוב

==לקריאה נוספת==
* ריצ'רד קוק, עקרון 80/20 - להתמקד בעיקר ולהגיע לתוצאות, הוצאת אופוס, 2015.

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:הנדסת תעשייה
קטגוריה:כלכלה
קטגוריה:מדע הרשתות
קטגוריה:כללי אצבע
קטגוריה:ניהול זמן
Ook!

Ook! היא שפת תכנות אזוטרית, פארודית שמיועדת כביכול לאורנגאוטנים. השפה כוללת שלוש מילים שמורות: "Ook.", "Ook?" ו־"Ook!" שיכולות להשתלב בשמונה צורות שונות ליצירת שפת תכנות מלאה. לדברי המעצבים, Ook! נוצרה על מנת שיהיה קל לאורנגאוטנים ללמוד אותה, ולמנוע כל הזכרה של המילה קוף.

ook, בעברית "אוּק", היא המילה המרכזית של אורנגאוטנית, השפה המדוברת על ידי אורנגאוטנים ביקום של עולם הדיסק הדמיוני מאת טרי פראצ'ט - במיוחד על ידי הספרן באוניברסיטה הנעלמת.

השפה היא פארודיה על השפה Brainfuck, והפקודות שאולות ממנה. אבל מאחר ש־Brainfuck עצמה מהווה מימוש ישיר של מכונת טיורינג אוניברסלית, ברור ש־Ook! שקולה למכונת טיורינג אוניברסלית.

== הפקודות של Ook ==
{| class="wikitable"
! Ook !! BF !! משמעות
|- 
| Ook. Ook? || align="center" | <code>></code> || קדם את המצביע לתא הבא.
|- 
| Ook? Ook. || align="center" | <code><</code> || החזר את המצביע תא אחד לאחור.
|- 
| Ook. Ook. || align="center" | <code>+</code> || הוסף 1 לתא הנוכחי.
|- 
| Ook! Ook! || align="center" | <code>-</code> || הורד 1 מהתא הנוכחי.
|- 
| Ook! Ook. || align="center" | <code>.</code> || כתוב את ערך ה-ASCII של התא הנוכחי למחרוזת הפלט.
|- 
| Ook. Ook! || align="center" | <code>,</code> || קרא תו ממחרוזת הקלט והכנס את ערך ה-ASCII שלו לתוך התא הנוכחי.
|- 
| Ook! Ook? || align="center" | <code>[</code> || דלג קדימה לפקודה שאחרי ה-<code>Ook? Ook!</code> המתאים אם התא הנוכחי שווה ל-0.
|- 
| Ook? Ook! || align="center" | <code>]</code> || דלג אחורה לפקודה שאחרי ה-<code>Ook! Ook?</code> המתאים אם התא הנוכחי שונה מ-0.
|}

== תוכנית לדוגמה ==
זוהי דוגמה לתכנות ב־Ook! התוכנית תדפיס את המשפט Hello World! לפלט הסטנדרטי.

<pre dir="ltr" align="left">Ook. Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook! Ook? Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook? Ook! Ook! Ook? Ook! Ook? Ook.
Ook! Ook. Ook. Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook! Ook? Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook?
Ook! Ook! Ook? Ook! Ook? Ook. Ook. Ook. Ook! Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook! Ook. Ook! Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook! Ook. Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook! Ook? Ook? Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook? Ook! Ook! Ook? Ook! Ook? Ook. Ook! Ook.
Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook! Ook? Ook? Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook. Ook? Ook! Ook! Ook? Ook! Ook? Ook. Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook.
Ook? Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook! Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook. Ook.
Ook! Ook. Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook.
Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook! Ook!
Ook! Ook. Ook. Ook? Ook. Ook? Ook. Ook. Ook! Ook. 
</pre>

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.dangermouse.net/esoteric/ook.html אתר הבית של Ook!]

קטגוריה:שפות תכנות
קוואיסטור

קוואיסטור (בלטינית quaestor, "חוקר") הייתה משרה שלטונית פוליטית בתקופת הרפובליקה הרומית והאימפריה הרומית, בעלת סמכויות שלטוניות מגוונות בתחומי האוצר (גזברות), המשפט והצבא. המשרה הייתה הנמוכה ביותר בהיררכיית הדרגות הרומית וכל פוליטיקאי שניסה לעלות במערכת הפקידות נאלץ לעבור דרך משרה זו.

מקור המשרה הוא ככל הנראה משפטי, אופיו והיקפו של התפקיד השתנה במשך הזמן. משערים שהמשרה הייתה קיימת כבר בתקופת המלוכה הרומית, בה מונו הקוואיסטורים על ידי המלך לחקר מקרי רצח (Quaestores Parricidi).

== היסטוריה ==
עם כינון הרפובליקה הרומית בשנת 509 לפנה"ס (לפי המסורת הרומית) או בשנת 501/2 לפנה"ס (על פי המחקר המודרני), נבחרו 2 פראיטורים (השם שונה לקונסולים באמצע המאה הרביעית לפנה"ס), שהחזיקו בידיהם את האימפריום ומילאו את תפקיד המלך הרומי למשך שנה. הקונסולים המשיכו במסורת המלכים של מינוי קוואיסטורים לחקירת מקרי רצח. מאוחר יותר משרת הקוואיסטור הפכה לקבועה, כאשר הקוואיסטורים שימשו כעוזרים הראשיים של הקונסולים, עם דגש על ענייני כספים ומנהל.

במהלך השנים הוגדר תפקיד הקוואיסטור, ונקבעו שיטת בחירתו, גיל המינימום לבחירה ומשך כהונתו.

משנת 447 לפנה"ס תפקיד הקוואיסטור הפך למשרת מגיסטראט (פקיד ממשל נבחר). הבחירה נעשתה על ידי אספת השבטים מקרב בני מעמד הפטריקים. הקוואיסטורים נבחרו תחילה בזוגות לכהונה של שנה וכל קווסטור שימש, בנפרד מחברו, כאחד מסגני הקונסול. אחריותם ועיקר תפקידם היה הניהול הכלכלי של אוצר הרפובליקה הרומית.

משנת 421 לפנה"ס נבחרו גם בני מעמד הפלבאים למשרה.

עם התרחבות שטחי הרפובליקה הרומית עוצמתה וכוחה, אחריויות הקונסולים הלכו וגדלו והביאו להגדלת מספר הקוואיסטורים בהתאמה. לאחר שנת 420 לפנה"ס, גדל מספרם מ־2 ל־4, מאוחר יותר ל־8, לאחר שנת 267 לפנה"ס ל־10, ובסוף תקופת הרפובליקה מספרם עלה ל־20.

חלק מהקוואיסטורים כיהנו בעיר רומא עצמה, ואילו אחרים פעלו באופן עצמאי בלא קשר לקונסול שאליו סופחו באופן רשמי. חלק מהקוואיסטורים נשלחו לשמש כעוזרים לפרוקונסולים, ולפרופראיטורים ששירתו כנציבים בפרובינקיות הרומית. בכל מקרה, תמיד נשארו בעיר רומא שני קוואיסטורים שהיו אחראים לניהול החשבונות והתשלומים של הרפובליקה, והיו אחראים לאוצר המדינה במקדש סטורנוס ("איראריום סאטורני").

חלק מהקוואיסטורים זכו לכך שכהונתם הוארכה מעבר לשנה ונקראו פרוקוואיסטורים.

בעיתות משבר מונו קוואיסטורים גם כמושלי פרובינקיות רומיות, ואז זכו לסמכויות ממשל לכל דבר בזכות האימפריום המוגבל (סמכות שלטונית על אזור מוגדר) שניתן להם. במקרה כזה כונו "קוואיסטור פרו פראיטורה", כלומר קוואיסטור במקום (ועם סמכויות) פראיטור או קונסול.

לאחר הרפורמה של לוקיוס קורנליוס סולה בשנת 81 לפנה"ס, נקבע גיל המינימום שנדרש כדי להיבחר למשרת הקוואיסטור ל־28 למועמדים פטריקים ול־30 למועמדים פלבאים. כמו כן, הוגדל מספרם של הקוואיסטורים ל־20 שנבחרים בכל שנה. סולה גם קבע את משך הזמן שניתן לשמש בכל תפקיד בממשל הרומי. אולם מלבד כמות הקוואיסטורים, רוב רפורמות סולה התבטלו.

כחלק מרפורמות סולה שונה החוק כך שכל מי שנבחר לקוואיסטורה נכנס אוטומטית אל תוך הסנאט הרומי. מכאן שבכל שנה מונו 20 סנאטורים חדשים, מה שהגדיל את מספר חברי הסנאט בצורה ניכרת. רפורמה זו חיסלה למעשה את סמכות משרת הקנסור, שעד אז היה אחראי לבחירת האנשים החדשים לסנאט.

== ביהדות ==
נזכר במשנה בשם "קסדור" כתפקיד לאכיפת חוקים האוסרים על דת יהודית (תוספתא ברכות ב, יג).
==לקריאה נוספת==
* מעין מזור, מבוא קצר לתולדות רומא: מייסודה ועד סוף תקופת הרפובליקה, כרמל, 2021.
==קישורים חיצוניים==
* 
* 

קטגוריה:מוסדות, תפקידים ותארים ברומא העתיקה
קטגוריה:רומא העתיקה: היסטוריה
המלחמה המוקדונית הראשונה

המלחמה המקדונית הראשונה הייתה מלחמה שהתנהלה במקביל למלחמה הפונית השנייה מ-214 עד 205 לפנה"ס. הצדדים הלוחמים היו פיליפוס החמישי מלך מוקדון ובעלות בריתו, והרפובליקה הרומית ובעלות בריתה ביוון. במלחמה זו לא היו קרבות גדולים. המלחמה הסתיימה ללא הכרעה.
במהלך המלחמה, מוקדון ניסתה להשתלט על חלקים מאיליריה ויוון, אך ללא הצלחה. מקובל לחשוב כי ההתכתשויות הללו במזרח מנעו ממוקדון לסייע לחניבעל במלחמתו עם רומא. שלום פויניקי, ההסכם שנערך בפויניקי, ב-205 לפני הספירה, סיים באופן רשמי את המלחמה.

== לקריאה נוספת ==
*[https://www.academia.edu/42833364/זיו_יופה_-_פלנקס_נגד_לגיון_התנגשות_הטיטאנים_הצבאיים_של_העת_העתיקה זיו יופה - פלנקס נגד לגיון: התנגשות הטיטאנים הצבאיים של העת העתיקה]

==קישורים חיצוניים==

מאקדונית ראשונה
קטגוריה:המלחמה הפונית השנייה
מ1
נחמיה בן אברהם

נחמיה בן אברהם (15 באפריל 1921 – 4 ביולי 1979) היה מבכירי כתבי הספורט והשדרנים שפעלו בישראל, וממייסדי היומון "חדשות הספורט".

==קורות חיים==
בן אברהם נולד בעיר ברסט ליטובסק (כיום ברסט או בריסק) שבפולין בשם נחמיה גולדברג. בן שנה עלה עם הוריו ארצה. כנער כתב במדורי הספורט של עיתוני התקופה ובהם הארץ והבוקר, שם נדרש לעברת את שמו, והוא בחר בשם בן אברהם (אברהם היה שמו של אביו).

החל לשדר ברדיו אירועי ספורט בימי הרדיו העברי המנדטורי. שידורו הראשון, בקול ירושלים, שהיה גם שידור ישיר ראשון של משחק כדורגל בארץ ישראל, היה ממשחק הכדורגל בין הקבוצה ההונגרית מ.ט.ק. בודפשט ובין נבחרת תל אביב בתחילת 1947 (ניצחון 3:1 לנבחרת תל אביב). עיתונאי הספורט, משה קשטן, סיפר כי: "נחמיה בן אברהם היה נרגש ביותר לפני השידור. הוא הבין שהוא הולך לקראת רגע היסטורי, ואכן הוא היה כזה".

בהמשך חייו, שידר בן אברהם בעקביות את משחקי נבחרת ישראל בכדורגל. אחד משידוריו המפורסמים היה בשנת 1956, אז שידר את משחק הנבחרת כנגד נבחרת ברית המועצות. לאחר שנחום סטלמך הבקיע שער שהישווה את התוצאה, נשמע בן אברהם על רקע צהלות הצופים כשהוא אומר: "אני משאיר את המיקרופון לקהל...!".

בן אברהם אף שידר את משחקי נבחרת ישראל במשחקי הגביע העולמי במקסיקו ב-1970, וכן את משחק הגמר של אותו טורניר.

ב-1968 הוציא ספר, במתכונת אלבומית, "ספורט ישראל" (הוצאת דקל), הסוקר את התפתחותם ההיסטורית של ענפי הספורט השונים בארץ ישראל מראשית הציונות. ב-1969, לאחר אולימפיאדת מקסיקו, הוציא ספר בשם "אולימפיאדה שיא!", על אותה אולימפיאדה והאולימפיאדות הקודמות לה.

נמנה עם צוות העורכים והיועצים המדעיים של האנציקלופדיה "בריטניקה לנוער".

לאחר מותו, קראה ההתאחדות לכדורגל בישראל לגביע "אלוף האלופים" (בין אלופת הליגה למחזיקת הגביע) על שמו של בן אברהם.

ב-2010 קראה עיריית תל אביב-יפו רחוב על שמו בשכונת תל ברוך.

==לקריאה נוספת==
נחמיה בן אברהם, אולימפיאדה שיא!, תל אביב: הוצאת אור, 1969.

==קישורים חיצוניים==
* - הקלטה של בן אברהם מתוך המשחק המפורסם ב-1956
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראלים ילידי פולין
קטגוריה:עיתונאים כותבי עברית
קטגוריה:סגל הארץ
קטגוריה:סגל הבקר
קטגוריה:סגל חדשות הספורט
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:שדרני ספורט ישראלים
קטגוריה:אישים הקבורים בבית העלמין הדרום
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1921
קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1979