OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
פיק אפ (סדרת טלוויזיה)

"פיק אפ" היא טלנובלה יומית ישראלית אשר שודרה בערוץ ישראל 10, בשנים 2005–2006.
הסדרה עוקבת אחר צוות העובדים בחברת התעופה הישראלית "טרנס". טייסים, דיילים, מאבטחים, מנהלים, והאנשים הסובבים אותם, במהלך עבודתם, במשרדים או בטיסות עצמן, וכן בחייהם מחוץ לעבודה, הכוללים סיפורי אהבה, חברויות, בגידות, ריבים, מכשולים ומצבים שונים בדרכן של הדמויות אל האושר, האהבה וההגשמה העצמית. בסדרה כיכבו בר רפאלי, ששי קשת, מקס אולארצ'יק ואוולין הגואל.

לאחר סיום שידור הסדרה בערוץ 10, הועלו פרקיה אל שירות ה-VOD של הוט. בשנת 2007 שודרה הסדרה בשידורים חוזרים גם בערוץ הוט בידור ישראלי.

==הפקה ושידור==
הסדרה צולמה באולפני הרצליה, ושודרה מידי ערב (מימי ראשון עד חמישי) בשעה 21:00. הסדרה זכתה לרייטינג נמוך וביקורות שליליות. בערב השידור הראשון של הסדרה היא זכתה לרייטינג של 6.9% וביום השידור השני עמד הרייטינג של הסדרה על 4%.
בנוסף עלתה הטענה, שהסדרה דומה בעלילתה לסדרת הטלוויזיה הבריטית, "החברה הגבוהה", העוקבת אחר אנשי הצוות של חברת התעופה "פרש".

באוגוסט 2005, תבעה אורלי קראוס-ויינר את ערוץ 10 בטענה שהסדרה מתבססת על ספרה, "התרוממות". בית המשפט פסק בשנת 2010 שנקודות הדמיון הן אזוטריות ופסק לקראוס ויינר פיצוי של 10,000 שקלים בלבד, ללא צו להוצאות.

את שיר הנושא של הסדרה שנקרא "רחוק", כתב ברק פלדמן, הלחין יוני בלוך וביצעה דניאלה פיק.

==שחקנים ודמויות==
===שחקנים ראשיים===
* נועה צוקרמן (בר רפאלי), הבת הבכורה של שלמה צוקרמן, אחותו הגדולה של אדם, חזרה מלימודים בצרפת ועובדת כדיילת בחברת התעופה הישראלית "טרנס" של אביה.
* שלמה צוקרמן (ששי קשת), הבעלים של חברת התעופה הישראלית "טראנס", אלמן מאשתו אביבה שהוריה היו מקימי החברה. אביהם של נועה ואדם.
* אדם צוקרמן (מקס אולארצ'יק), הבן הקטן של שלמה צוקרמן, אחיה הקטן של נועה.
* שירה ינון (נגה שחר), דיילת ב"טראנס", מכירה את נועה מעברה אשר שירתו ביחד בצבא.
* ברוריה פסקל (אוולין הגואל), מנהלת שירות בטיסה ב"טראנס". ברוריה מופיעה גם בסדרה "תנוחי".
* עומר שגיא (יחיאל אלקבץ), טייס ב"טראנס", בוגד באשתו יעל ביחד עם שירה ולאחר מכן מנהל רומן עם נועה.
* עדה פסקל (רבקה מיכאלי), אמה המרושעת של ברוריה. בסדרה "תנוחי" מתברר שהיא דודה של ברוריה.

===שחקנים נוספים===
* יסמין אביעד (מיכל לוי), דיילת ב"טראנס", מושבניקית לשעבר השוכרת דירה בתל אביב ביחד עם שירה אשר הכירו ביחד בקורס דיילים.
* גיל ענתבי (אביב אלוש), דייל ב"טראנס". בכלא בסוף העונה.
* הלנה שטקין (מרינה שויף), אחראית כוח אדם בחברה.
* יעל שגיא (נטע מוסט), אשתו של עומר, אחותו של רז, שחקנית מתחילה.
* רז סגל (אלדד פריבס), הבעלים של הבר "פיק אפ", אח של יעל, בין היתר מנהל שירות טיסה ב"טראנס".
* נדב לוי (איציק גבאי), מאבטח ב"טראנס", חבר של שירה.
* ערן נוי (מעיין הרוש), חבר עבר של רז שחוזר מטיול ארוך בברזיל.
* יולי ארד (לי אלבק), אחותה הקטנה למחצה של שירה, בתם המשותפת של אמה של שירה רות ואליהו ארד שר התחבורה.
* לינג (לואו ג'יה), העובדת הזרה הסינית בבית משפחת צוקרמן.

== ראו גם ==
* השיר שלנו
* רמת אביב גימל
* חשופים
* תנוחי

==קישורים חיצוניים==

* [https://web.archive.org/web/20160129165617/http://vod.walla.co.il/tvshow/1773704/pickup פרקים מלאים לצפייה], באתר וואלה

==הערות שוליים==

קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות
קטגוריה:טלנובלות ישראליות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:ערוץ עשר: תוכניות וסדרות
קטגוריה:דיילי אוויר בתרבות
ג'ובאני בטיסטה פרגולזי

ג'ובאני בטיסטה פרגולזי (Giovanni Battista Pergolesi; 4 בינואר 1710 - 16 במרץ 1736) היה מלחין, כנר ונגן עוגב איטלקי.

==ביוגרפיה==
נולד ביזי הסמוכה לאנקונה. פרגולזי לא האריך ימים, בסך הכול חי 26 שנה, אך חיבר שפע של יצירות. בין היתר חיבר את האופרה בופה הראשונה בסוגה בשנת 1732 האופרה La Serva Padrona. אופרה בופה היא אופרה בסגנון קומי בשתי מערכות, מושפעת מן הקומדיה דל'ארטה שהתפתחה בשווקים ונכתבה סביב דמויות קבועות: האציל הטיפש והמשרת (או משרתת), ליצנים מתוחכמים, המסייעים לזוג אוהבים לממש את אהבתם. אופרה זו נכתבה תחילה כאינטרמצו לאופרה סריה (אופרה רצינית) בשם l prigioner superbo, אך הייתה פופולרית יותר כשהיא לעצמה ועם הזמן הפכה ליצירה עצמאית, המושמעת בנפרד, וכיום היא מוכרת הרבה יותר מבת-זוגה העיקרית. כאשר הוצגה בפריז בשנת 1752, עוררה את מה שנקרא מחלוקת הקומדיאנטים בין תומכי האופרה הצרפתית הרצינית, כגון ז'אן-בטיסט לולי וז'אן-פיליפ ראמו לתומכי האופרה קומיק, או בופה, האיטלקית החדשה. פרגולזי הוצג כמופת לסגנון האיטלקי במהלך המחלוקת הזאת, שפילגה את הקהילה המוזיקלית בפריז למשך שנתיים ימים.

פרגולזי נפטר בשנת 1736 כתוצאה ממחלת השחפת.

==יצירות מפורסמות==
פרגולזי חיבר עוד אופרות שונות וכן מוזיקת קודש. הנודעת ביותר מבין יצירותיו אלה היא הסטאבט מאטר ("עמדה האם"), שנכתבה במקורה לקולות סופרן ואלט של גברים, אך כיום היא מושרת על ידי סולניות ובמקרים רבים גם עם מקהלת נשים. הסטאבט מאטר כבש לו מקום של כבוד בכל תולדות המוזיקה. באך יצר ממנו שעתוק בקנטטה Tilge, Höchster, meine Sünden, BWV 1083.

בשנת 1733 הוא יצר את היצירה "המשרתת הגבירה".

==קישורים חיצוניים==

* 
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:מלחינים שעל שמם כוכב לכת מינורי
קטגוריה:מלחינים מתקופת הבארוק
קטגוריה:נגני עוגב איטלקים
קטגוריה:מלחיני אופרה איטלקים
קטגוריה:איטלקים שנפטרו משחפת
קטגוריה:מלחינים איטלקים במאה ה-18
קטגוריה:איטלקים שנולדו ב-1710
קטגוריה:נפטרים ב-1736
אסתי המכוערת

אסתי המכוערת היא טלנובלה קומית ישראלית ששודרה בערוץ 2, במסגרת שידורי קשת, בין השנים 2003–2006, במשך שלוש עונות ו-25 פרקים. הסדרה היא גרסה מקומית לטלנובלה הקולומביאנית "אני בטי המכוערת".

הסדרה הייתה אחת מסדרות הטלוויזיה המצליחות ביותר בערוץ 2 וזכתה לרייטינג גבוה. הפרק בו נחשפו פניה האמיתיות של אסתי זכה ל-32.6 אחוזי צפייה, שיא הצפייה לפרק בסדרה בימי ערוץ 2. לסדרה אף הופקה סדרת ספין-אוף בשם "אלביס" על שם אביה של אסתי.

==עלילה==
הסדרה עוקבת אחר סיפורה של אסתי בן-דוד, בחורה שאינה שבעת רצון מחייה. אסתי מתקבלת לעבוד במשרד הפרסום של צבי רוזנטל. אביה של אסתי, אלביס בן-דוד, אינו מרוצה מחייה המקצועיים של בתו. אסתי מקיימת רומן באמצעות שיחה מקוונת עם עומר רוזנטל, בנו של מנהל המשרד. אסתי יודעת עם מי היא מתכתבת, אולם עומר אינו מודע לכך שהוא מדבר עם אסתי העובדת איתו במשרד. בין אנשי המשרד והאנשים הסובבים אותם נוצרות אהבות, בגידות, חברויות ותככים.

==שחקנים ודמויות==
* אסתי בן-דוד (ריקי בליך), בתו של אלביס, עובדת במשרד הפרסום של אביו ביחד עם עומר ומתכתבת איתו בצ'אט.
* אלביס בן-דוד (שייקה לוי), אביה של אסתי. איש משטרה בדימוס שמתגעגע לעבודתו.
* איקה אלפנדרי (ניצה שאול), אשתו של אלביס ואמה החורגת של אסתי.
* צבי רוזנטל (עודד קוטלר), בעל משרד הפרסום בו אסתי עובדת.
* עומר רוזנטל (ליאון רוזנברג), בנו של צבי, עובד במשרד הפרסום של אביו ביחד עם אסתי ומתכתב איתה בצ'אט ללא ידיעתה.
* דינה רוזנטל (לאורה ריבלין), אשתו של צבי, אמם של עומר ונועם.
* נועם רוזנטל (עומר ברנע), בנו של צבי.
* ישראל מארק (ערן איוניר)
* ויקטור מארק (אסי דיין) 
* עלמה מעיין רוזנטל (אביטל דיקר) חברתה הטובה ביותר של אסתי, היא משמשת אם חד הורית לבנה וניהלה רומן עם צבי.
* רותי כספי (חלי גולדנברג) רעייתו של דורון, חברה של דינה.
* דורון כספי (אלי גורנשטיין) רופא, חבר של צבי.
* נטלי בושרי-מארק (מיטל דוהן) חברתו של עומר.
* מיכל קצב (חנה אזולאי הספרי) (עונה ראשונה)- תקציבאית בכירה. נרצחה על ידי מתנקש ששלח ויקטור מארק.
* נצח (משה פרסטר) - ידידה הטוב של מיכל, קופירייטר, מתרחק מעברו ומגבש את זהותו המינית.
* אלכס שולמן (ברוך דרור)
* צדוק (שמוליק לוי)
* ניר מעיין (רועי וינברג) בנה של עלמה.

==פסקול==
שיר הנושא של "אסתי המכוערת" היה "אל תבכי ילדונת", שכתב והלחין אלון אולארצ'יק. את השיר ביצעו שני שחקניה הראשיים של הסדרה, ריקי בליך ושייקה לוי.

שיר הנושא של העונות הבאות היה "נחש במסיכה", גרסה עברית לשירו של אלביס פרסלי "Devil in Disguise" בתרגומו של ימי ויסלר. את השיר ביצע שייקה לוי.

פסקול הסדרה "אסתי המכוערת" הולחן ובוצע על ידי אלון אולארצ'יק. את פסקול סדרת ההמשך הלחינו במשותף גל תורן ודודוש קלמס.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:קשת: תוכניות וסדרות
קטגוריה:ערוץ 2: תוכניות וסדרות
קטגוריה:תוכניות טלוויזיה ישראליות מבוססות על פורמט זר
קטגוריה:טלנובלות ישראליות
קטגוריה:זוכי פרס מסך הזהב: תוכניות וסדרות
קטגוריה:סדרות טלוויזיה ישראליות שעלו לשידור בשנות ה-2000
קטגוריה:יופי
קטגוריה:דורי מדיה דרסט
קטגוריה:אני בטי המכוערת
אני אוהב אותך רוזה

אני אוהב אותך רוזה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1972 של הבמאי משה מזרחי.

עלילת הסרט מתרחשת ברובע היהודי של ירושלים בראשית המאה ה-20. מזרחי טען שאת התסריט הוא כתב על סמך מקרה אמיתי שקרה במשפחתו, ועבר בסיפורים לאורך השנים.

את הפסקול המקורי כתב דובי זלצר.

הסרט היה מועמד לפרס האוסקר בשנת 1972, בקטגוריית הסרט הזר. וייצג את ישראל בפסטיבל הקולנוע בקאן.

==עלילת הסרט==
הסרט מספר את סיפורה של רוזה, שמתאלמנת מבעלה ועל פי חוקי המסורת היהודית, עליה להתחתן עם ניסים, אחיו של בעלה המת (הליך הייבום). אולם, ניסים רק בן 11 וצעיר מדי להתחתן. כפשרה שהושגה עם הרב, הוא עובר לגור עמה, למורת רוחם של תושבי ירושלים שמנדים אותה. רוזה היא אשה צעירה, עצמאית ודעתנית, והיא מנסה לחנך את ניסים להיות אדם בוגר ונבון ואילו הוא, מצדו, מתאהב בה. לאחר סכסוך שהתגלע ביניהם, ניסים עוזב את הבית וכנראה עוקר אל מעבר לים. הוא חוזר בהיותו עלם צעיר ורוזה מבקשת ממנו לקיים טקס חליצה, במפתיע, היא עוזבת באמצע הטקס, אך זמן מה לאחר מכן הם מתאחדים שוב.

==ניתוח הסרט==

הסרט מתאר מציאות של כבילה לכללי המסורת, אל מול רצון האדם להיות אדון לעצמו, בייחוד כשמדובר באשה. רצונה של רוזה להרגיש עצמאית וחופשייה מכבלים ומתכתובות, הן של המסורת והן של החברה, עמד בסתירה לתקופה ולחברה הנוקשה שבה היא חיה. רוזה אינה נכנעת לכללי המסורת ואינה נרתעת מהחברה הסובבת אותה, שנוקטת כלפיה באמצעים קשים. היא אף עומדת על דעתה מול ניסים, כשהוא קיבל את משכורתו הראשונה וקורא כלפיה: "אשה, אוכל!". היא מתעמתת איתו והוא עוזב את הבית. כשניסים בגר ומעוניין לשוב אליה, היא מתעקשת על טקס החליצה, כדי להרגיש חופשייה מתכתובות עם מי עליה להתחתן. אולם, היא אוהבת את ניסים הבוגר, ועוזבת את הטקס כדי שתוכל להיות אתו.

==שחקנים==
{| class="wikitable"
|-
! שחקן !! תפקיד
|-
| נעמי בכר|| לונה
|-
| מיכל בת-אדם || רוזה
|-
| יוסף שילוח || אלי
|-
| גבי אוטרמן|| ניסים
|-
| לבנה פינקלשטיין || ג'אמילה
|-
| אבנר חזקיהו ||רב
|-
| משה טל|| ניסים הבוגר
|}

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:סרטי 1972
קטגוריה:סרטי דרמה ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים מועמדים לפרס אוסקר
קטגוריה:ירושלים בקולנוע
קטגוריה:סרטי משה מזרחי
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1972
אסקלפיוס

[[מקדש אסקלפיוס למרגלות האקרופוליס באתונה]]
אסקלפיוס (ביוונית: Ἀσκλήπιος, בלטינית: Aesculapius) היה אל הרפואה של היוונים והרומים. בזכות יכולת הרפואה האלוהית שלו הקים אסקלפיוס את המתים לתחייה ובכך צמצם את הפער בין בני האדם לבין האלים.

בפולחן אסקלפיוס, שרווח מאוד ביוון העתיקה, היה חלק נכבד גם לבתו היגיאה, אלת הבריאות שאליה נלווה גם אחיה, טלספורוס. ידוע שהיו קיימים כמה מאות היכלי אסקלפיוס שאליהם נהרו מאות חולים אשר ביקשו תרופות מכוהניו.

על פי אפלטון, מילותיו האחרונות של סוקרטס היו "אנו חייבים תרנגול לאסקלפיוס" (מנהג יווני היה להקריב תרנגול לאל זה, אם אדם לא חלה או מיעט מאוד לחלות במהלך חייו).

ישנם חוקרים המשערים שדמותו המיתולוגית של אסקלפיוס מקורה באדם היסטורי שחי בסביבות שנת 1200 לפנה"ס.

==אסקלפיוס במיתולוגיה היוונית==
על פי המיתולוגיה היוונית אסקלפיוס היה בנו של אפולו מבת התמותה קורוניס. אפולו, שזעם על כך שקורוניס מתעתדת להינשא לאחר, הרג אותה ויילד את אסקלפיוס בניתוח קיסרי.

בכתבי הומרוס מוזכרים בניו, מכאון ופודלריוס. הומרוס מציג באיליאדה את בני אסקלפיוס כרופאים גיבורים בשל יכולות הריפוי שלהם. יוחסו להם שתי משפחות רופאים מפורסמות, "האסקלפיאידים", שעם אחת מהן נמנה היפוקרטס.

היגיאה היא בתו.

אסקלפיוס היה תלמידו של הקנטאור כיירון וממנו למד רפואה ואף איך להחיות מתים, בזכות דמה של גורגונה, שדם מצידה האחד מחייה וצד שני ממית. זאוס, שהתרגז מכך שבן תמותה מתערב בפעולתם של האלים בנושאי חיים ומוות הרג את הרופא ואף את בניו ובנותיו על ידי מכת ברק.

מעשה זה של זאוס הביא לריב בינו ובין אפולו אשר סירב לייצר עבור זאוס את הברקים ששימשו כנשקו של זאוס. על מנת לפייס את אפולו, הפך זאוס את אסקלפיוס לאל.

==דרך הטיפול==
מלוחות התודה שהוקדשו לאסקלפיוס ניתן ללמוד כי עיקר ריפוים של החולים היה בדרך של לינה במקדשים שיוחדו לו. שם הייתה דרך הריפוי מתגלה כביכול בחלום. התנאים הטבעיים במקדשים, כדוגמת אור השמש, האוויר הצח והטבילה במים היטיבו עם החולים. גם כוח האמונה סייע בריפוי. ייתכן שכוהני אסקלפיוס השתמשו בתרופות, ואולי אף ביצעו ניתוחים.

החולים היו מעלים קורבנות לאסקלפיוס, כתודה על ריפוים.

==שבועת היפוקרטס==
אסקלפיוס הוא אחד מארבעת האלים המוזכרים בשבועת היפוקרטס .

==מטה אסקלפיוס==
[[מטה אסקלפיוס]]

אסקלפיוס מיוצג בכל פסליו כאדם מזוקן בעל פנים רחומות, הנושא מטה עליו כרוך נחש בודד. כיום, סמלים של ארגונים וגופים העוסקים ברפואה ובבריאות מציגים נחש כרוך סביב מטה.

==מקדש אפידאורוס==

על פי האגדה אסקלפיוס נולד באפידאורוס ובה אף הקים את האסקלפיון - בית החולים שלו. במקום הוקם מקדש לאלים המרפאים. על מנת למצוא את התרופה המדויקת למחלתם, אנשים שהו במהלך הלילה באנקומיטיריה, שהוא היכל שינה גדול. אסקלפיוס עצמו התגלה לאנשים בחלום, ונתן להם עצה כיצד להשיג בחזרה את בריאותם. ליד המקדש היה בית הארחה בעל תכולה של 160 מקומות. ליד המקדש יש מעיינות מינרליים, וייתכן כי היה להם חלק בתהליך הריפוי.

==קישורים חיצוניים==

* אפי זיו, המיתולוגיה הרומית, כנרת זמורה-ביתן, 2024.

*
*
*
*דר' אפי זיו, [http://www.efiziv.co.il/64811/הרפואה-במיתולוגיה-היוונית הרפואה במיתולוגיה היוונית]

==הערות שוליים==

קטגוריה:אלים יווניים
קטגוריה:אלים רומיים
קטגוריה:אלי בריאות
קטגוריה:אלים למחצה
יער הזורע

מחנה צופים ביער הזורע, שבט צהלה, קיץ 2002
יער הזורע הוא יער בישראל שמשתרע על שטח של כ- ומהווה חלק מפארק רמות מנשה ששטחו כ 84,000 דונם. יער הזורע נמצא מדרום ליקנעם. מספר העצים ביער נאמד בעשרים מיליון. בתחילה נטעה הקרן הקיימת לישראל ביער עצים מחטניים כמו עץ האורן שהוא עץ עמיד הצומח במהירות. משנות השמונים של המאה העשרים החלה לטעת עצים רחבי עלים בין עצי האורן.

מייסדי קיבוץ הזורע החלו את נטיעת היערות עם הקרן הקיימת במקום בשנות ה-30 של המאה ה-20, זאת לאחר שיער הקיבוצים הסמוך החל להינטע בשנות העשרים של המאה העשרים, זאת בשיתוף הקרן הקיימת. ענף היעור היה הבסיס הכלכלי להיאחזות שלהם בקרקע. ביער נטועים עצי אורן, אקליפטוס, ברוש, חרוב ועוד. בוקיצה שעירה הוא עץ נדיר הצומח באופן טבעי בנחל גחר הנמצא ביער. יער הזורע הוא מוותיקי היערות הנטועים בארץ. בעבר היה האזור של רמות מנשה מכוסה ביערות של אלון התבור אך רוב היער העתיק נכחד ושרידים מעטים נמצאים באזור קיבוץ גלעד.

יער הזורע בפרט ויערות מנשה בכלל משמשים לטיול ולנופש ודרכים רבות חוצות את היער. הכניסות ליער נמצאות בין קיבוץ הזורע לבין משמר העמק. בסביבה מספר חניוני נופש כמו הר גחר שהוא החניון המרכזי של יער הזורע וחניוני נחל השופט וכן חורשת המ"מים וחניון גלעד. הקרן הקיימת התקינה במקום שולחנות, מתקני פיקניק, מתקני נופש פעיל, מי שתייה ושירותים. ביער הזורע מתקיים מדי שנה מחנה קיץ של הצופים, שאותו מאבטחים צופי אש. כמו כן, ביער עובר שביל רמות מנשה.

== קישורים חיצוניים ==
* [http://www.snunit.k12.il/www_teva_trips/kkl62.html יער הזורע באתר סנונית]
* [http://asimon.co.il/ArticlePage.aspx?AID=1321&AcatID=32 פארק רמת מנשה]

הזורע
קטגוריה:הזורע
פארק פרש קילז

מפת פארק פרש קילז, שנמצא בקצה המערבי של [[סטטן איילנד]]
פארק פרש קילז (באנגלית: Fresh Kills) הוא פארק ציבורי ברובע סטטן איילנד, בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית. קודם להקמתו היה הפארק אתר שפיכת זבל הגדול ביותר בעולם, והמזבלה העיקרית של העיר ניו יורק במאה ה-20.

== היסטוריה ==
טרם הקמת הפארק שכנה במקום מזבלה שהוקמה ב-1948 והפכה במהלך השנים למזבלה הגדולה בהיסטוריה. ערמות האשפה הפכו למעשה לגבעה הגבוהה ביותר מעשי ידי אדם בחוף המזרחי של ארצות הברית. המזבלה, שהייתה בעצם מטמנה, כללה בשיאה ארבע גבעות בגובה של 30 עד 70 מטר כל אחת שהיו חלק ממתחם בשטח כולל של 9000 דונם, שהם 9 קמ"ר.

בעקבות לחץ של ארגוני איכות הסביבה נסגרה המזבלה, אולם נפתחה שנית באופן זמני לאחר פיגועי 11 בספטמבר על מנת שיושמו בה הריסות מגדלי התאומים. ההריסות הועברו מאוחר יותר מהמזבלה ומוחזרו. חלק מהזבל של העיר ניו יורק מתנייד למפעל לייצור אנרגיה בניו ג'רזי, והשאר מועבר להטמנה במדינות אחרות, וכמו פנסילבניה ואלבמה לניו יורק אין מזבלה משלה.

בשנת 2003 הוכרז על תוכנית שיקום מקיפה למזבלה שתהפוך אותה לפארק ציבורי שבגמר בנייתו שטחו צפוי להיות פי שלושה מהסנטרל פארק. בניית הפארק החלה בשנת 2008 והעבודות צפויות להיערך עד לשנת 2035-2037.

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.nyc.gov/freshkills תמונות מפארק פרש קילז]
==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:סטטן איילנד
פרש קילז
פארק ברונקס

פארק ברונקס בחורף
פארק ברונקס (באנגלית: Bronx Park) הוא פארק ציבורי ברובע הברונקס בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית.

הפארק, ששטחו 2.9 קמ"ר - הפארק השמיני בגודלו בעיר ניו יורק, מנוהל על ידי מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק. הפארק נמצא על גדות נהר ברונקס ונמצאים בשטחו הגנים הבוטניים של ניו יורק וגן החיות ברונקס.

בפארק נמצאים מסלולי רכיבה לאופניים, ומגרשי ספורט שונים (טניס, כדורגל וכדורסל).

==קישורים חיצוניים==

* [http://gis.nyc.gov/parks/lc/NYCParkSearch.do?geocodeID=1 מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק- פארק ברונקס]

ברונקס
פארק הנרי הדסון

פארק הנרי הדסון (באנגלית: Henry Hudson Park) הוא פארק קטן באזור ספוייטן דוייויל שברובע הברונקס בעיר ניו יורק.

==היסטוריה==
הפארק קרוי על שמו של המגלה האנגלי הנרי הדסון (על שמו קרוי נהר הדסון הסמוך).
בשנת 1906 הוחלט להקדיש לזכרו של הדסון פארק לרגל יום השנה ה-300 לגילוי מפרץ ניו יורק התחתון. הרעיון לא מומש בשל קשיים תקציביים ובירוקרטיים, ורק בשנת 1912 הוצב במקום עמוד דורי לזכרו. רק לאחר הצבת האנדרטה והפרסום הבא בעקבותיה נמצא מימון להקמת הפארק. בשנת 1938 תוכנן הפארק והוצב פסלו של הדסון בראש העמוד. הפארק שופץ בשנת 1989.

==קישורים חיצוניים==

* [http://nycgovparks.org/sub_your_park/historical_signs/hs_historical_sign.php?id=245 דף מחלקת הפארקים והפנאי של עיריית ניו יורק.]

הנרי הדסון
הנרי הדסון

הנרי הדסון (באנגלית: Henry Hudson; 12 בספטמבר 1570–1611) היה מגלה ארצות אנגלי אשר גילה, בין היתר, את מצר הדסון ומפרץ הדסון שבקנדה הקרויים על שמו. על שמו קרוי גם נהר ההדסון שבארצות הברית, היות שהנרי הדסון ביקר באזור הנהר וחקר אותו בשנת 1609.

==קורות חיים==
בשנת 1607 הפליג הדסון בספינתו "הופוול" (באנגלית: "Hopewell" – התקווה הטובה) בניסיון למצוא את המעבר הצפון-מערבי לאסיה דרך האוקיינוס הארקטי לאורך חופי צפון קנדה ממזרח למערב. המסע מומן על ידי החברה המוסקבאית שניתן לה צו מלכותי המסמיך אותה לצאת למסעות מסוג זה. ביוני שבאותה שנה הגיע לחופי גרינלנד והחל להפליג צפונה תוך מיפוי חופי האי. ב-17 ביוני הגיע לקצה איי סבאלברד ולמרחק של 577 מיילים ימיים מהקוטב הצפוני, אולם בשל הים הקפוא לא הצליח להתקדם צפונה ושב לאנגליה. בדרכו חזרה גילה את האי יאן מאיין.

בשנת 1608 ניסה הדסון בשנית לגלות את המעבר, בעוברו בקרבת חופי נורווגיה אולם נכשל שנית בשל הים הקפוא, והחברה המממנת החליטה להפסיק את החיפושים. הדסון, שרצה להמשיך ולנסות למצוא את המעבר, פנה לחברת הודו המזרחית ההולנדית למימון מסעותיו. החברה מימנה את מסעו על הספינה "הלווה מאן" (Halve Maen בהולנדית: "חצי הירח"). הספינה הפליגה צפונה ומזרחה והגיעה בתחילת יולי לניופאונדלנד. הוא חקר את חופי צפון אמריקה, בעיקר את אזורי מנהטן, מיין וקייפ קוד, והיה האירופאי הראשון שמיפה אזורים אלה (אף שהיה זה ג'ובאני דה וראצאנו שגילה אותם בשנת 1524 בעוברו מרחוק). הדסון היה האירופאי הראשון ששט במעלה נהר הדסון, הקרוי על שמו. ההולנדים, מממני הפרויקט, הכריזו על האזור שמופה כמושבה שלהם בשם ניו אמסטרדם.

בשובו לאנגליה, לנמל דארטמות' , נאסר הדסון על עבירה של שיט תחת דגל זר, דבר אסור על פי חוקי אנגליה, אך שוחרר לאחר זמן קצר. בשנת 1610 השיג הדסון מימון למסע מחקר נוסף – הפעם תחת דגל אנגלי. המממנות היו חברת וירג'יניה וחברת הודו המזרחית הבריטית. הפעם הפליג הדסון בספינה "דיסקברי" . הוא הפליג צפונה והגיע לאיסלנד ב-11 במאי 1610, ולגרינלנד ב-4 ביוני, והיה הראשון שהפליג לאורך חופה המערבי של גרינלנד. הדסון היה סבור שגילה את המעבר הצפון-מערבי, וב-25 הגיע למצר הדסון (הקרוי על שמו) בקצה הצפוני של לברדור. הדסון הפליג לאורך החוף הדרומי של המצר וב-2 באוגוסט הפליג לתוך מפרץ הדסון (הקרוי אף הוא על שמו). בחודשים שלאחר מכן חקר ומיפה את המפרץ. בנובמבר קפאו המים וספינתו נלכדה במפרץ ג'יימס . הצוות נאלץ לחרוף לחופי המפרץ. לאחר שהמים הפשירו, ובניגוד לרצונו של הדסון להמשיך ולחקור את האזור, רצה הצוות לשוב לאנגליה. הצוות מרד ביולי 1611 והשאיר את הדסון, בנו וצוות קטן בסירה קטנה. הם לא נראו שוב. יש סברות שהסירה טבעה, אולם ישנן סברות שהסירה הגיעה עד נהר אוטווה.

==קישורים חיצוניים==

* [http://www.biographi.ca/EN/ShowBio.asp?BioId=34410 הביוגרפיה של הנרי הדסון]
* [http://www.ianchadwick.com/hudson/ סיכום קורות חייו של הדסון]
* 
* 

מפת מסעות הדסון 1610–1611

קטגוריה:מגלי ארצות בריטים
קטגוריה:קנדה: היסטוריה
קטגוריה:חוקרי האזור הארקטי
קטגוריה:חברת הודו המזרחית ההולנדית: אישים
קטגוריה:ילידי 1570
קטגוריה:נפטרים ב-1611
FHSS

FHSS (באנגלית, "Frequency-hopping spread spectrum") הם ראשי תיבות של דילוג תדר פזור ספקטרום. זוהי שיטה לפיזור הספקטרום האלקטרומגנטי של אותות משודרים, על ידי מיתוג מהיר של תדר המשדר כך שידלג בקצב גבוה בין מספר רב של תדרים, תוך שימוש בסדרה פסאודו-אקראית, הידועה למשדר ולמקלט.

יתרונות עיקריים של שידור בשיטת פיזור ספקטרום לעומת שידור בתדר קבוע:
# אותות פזורי ספקטרום עמידים בפני רעש והפרעות. תהליך איסוף האותות המפוזרים בספקטרום מתוך רעש והפרעות, גורם לאחרונים להישאר ברקע.
# שידור פזור ספקטרום קשה יותר להאזנה מכיוון שאותות מדלגי תדר פזורי ספקטרום נשמעים דומים לפרצי רעש רגעיים, או להתחזקות ברעש הרקע של קודים מדלגי תדר ובכך מקשים על איתורם. כמו כן, לא ניתן להאזין לשידור מסוג זה מבלי לדעת את סדרת הדילוג, הידועה למשדר ולמקלט.
# שידורים פזורי ספקטרום יכולים לחלוק תדר שידור עם משדרים קונבנציונליים רבים כמעט ללא הפרעה. אותות פזורי ספקטרום מוסיפים רעש מינימלי לתקשורת צרת תדר, ולהפך. כתוצאה מכך, הספקטרום מנוצל ביעילות רבה.

דוגמאות לשימוש ב-FHSS הן בלוטות', והדור החדש של טלפונים אלחוטיים דיגיטליים.

==קישורים חיצוניים==
* ד"ר אלה לכמן, [https://lbscience.org/2019/08/27/מה-הקשר-בין-טורפדו-לפסנתר/ טכנולוגיית דילוג התדרים שבה משתמשת אוזניית הבלוטות' שלכם מבוססת על פטנט של שחקנית ומלחין], באתר "מדע גדול, בקטנה"

קטגוריה:טכנולוגיה תקשורתית
קטגוריה:הצפנה

ja:スペクトラム拡散#周波数ホッピング
ארתפנוס

ארתפּנוּס (גם ארטפּנוּס; ביוונית: Ἀρτάπανος, Artapanus) היה היסטוריון, כנראה יהודי, שחי באלכסנדריה שבמצרים במאה ה-3 או ה-2 לפנה"ס.

כתביו אבדו, אך ציטוטים מספרו "על היהודים" שרדו אצל שני היסטוריונים מאוחרים יותר, מאבות הכנסייה:
קטע קצר אצל קלמנס מאלכסנדריה (בערך 150–215 לספירה) בספרו "Stromata" ושלושה קטעים אצל אוסביוס מקיסריה (265–339 לספירה) בספרו "הכנה לבשורה", שהשלישי מביניהם מפורט הרבה יותר מהאחרים.

אוסביוס מצטט את ארתפנוס, שכתב אגדות על מוצא היהודים, על אברהם והגעתו למצרים. הוא כתב בהרחבה על משה, שגדל כנסיך מצרי, וזיהה אותו עם מוסאיוס מאתונה . על ידי זיהוי זה, ייחס ארתפנוס למשה אגדות רבות המשלבות מיתולוגיה מצרית ויוונית, ובהן שהיה מורו של אורפאוס ושהמציא את הפילוסופיה, את הספינות ואת המכונות להנחת אבנים ולשאיבת מים ועוד דברים רבים. כמו כן, הוא ארגן מחדש את החלוקה המנהלית והדתית של מצרים ומכיוון שהפך לפופולרי מאוד בקרב ההמונים וקיבל מהכהנים המצריים כבוד של אל, נקרא בשם "הרמס", כי ידע לפרש את ההירוגליפים. המלך, שקינא בהצלחתו, שלח אותו למערכה הצבאית נגד האתיופים הפולשים. משה ניצח במלחמה וייסד עיר בשם "עיר-הרמס". עם הזמן האתיופים חיבבו אותו ולמדו ממנו (וכך גם הכהנים המצריים) את מנהג המילה.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:היסטוריונים יהודים מצרים
קטגוריה:היסטוריונים מן העת העתיקה
קטגוריה:יהודי אלכסנדריה התלמיית
רונית כפיר

רונית כפיר (נולדה ב-4 בנובמבר 1970) היא מתכננת, מעצבת פנים וקריינית ישראלית, בעברה שדרנית רדיו וטלוויזיה.

==ביוגרפיה==
כפיר נולדה וגדלה בגבעתיים, בוגרת בית הספר לאמנויות על שם תלמה ילין במגמת אומנות פלסטית. כמו כן, היא בעלת תואר ראשון בספרות אנגלית מאוניברסיטת תל אביב ולמדה עיצוב גרפי בבצלאל.

כפיר התגייסה לגלי צה"ל בשנת 1988 ולאחר שירות החובה, עבדה כפרילאנסרית בתחנה עד לשנת 2006. במהלך שנות שירותה ועבודתה, הגישה מגוון תוכניות, ביניהן: "בוקר טוב צה"ל", "לא על הלוף לבדו", ושעשועון הדרכים "תקועים". בגלגלצ הגישה את תוכנית הלילה "לילה טוב" יחד עם תמר מרום, ומאוחר יותר הגישה תוכניות בוקר. כמו כן, ניהלה כפיר את מחלקת הקריינים. הגישה גם את תוכנית הבוקר היומית "יוצאים לאור" לסירוגין עם ליעד מודריק.

ב-31 ביולי 2006, יום אחרי הפגזת צה"ל בכפר קאנא במסגרת הלחימה במלחמת לבנון השנייה, שעה שכלי התקשורת דיווחו על כ-60 בני אדם הרוגים ובהם כ-40 ילדים, הביעה כפיר ביקורת בתוכניתה בגלי צה"ל על השפה הצה"לית, בעקבות התנסחות של "גורם צבאי בכיר" שצוטט בידיעות אחרונות תחת הכותרת "זה לא ישנה את בנק המטרות", ואמרה: "בנק מטרות - זה נשמע כל כך בנקאי או כלכלי; כאילו שאין שם ילדים בני שלוש". בעקבות דברים אלו התקבלו בתחנה תלונות ממאזינים, בהם קצינים בצה"ל, שטענו ש"כפיר מאשימה את צה"ל בהרג מכוון של ילדים בני שלוש". מפקד התחנה, אבי בניהו, החליט להשעות את כפיר מהגשת התוכנית לאלתר, וציין שלהתבטאות זאת קדמו התבטאויות בעייתיות נוספות שעליהן הוער לכפיר בעל פה ובכתב. לאחר השעיה של שלושה חודשים משידור הציע בניהו לכפיר תפקיד במחלקת האינטרנט של התחנה, אך היא בחרה להתפטר.

בדצמבר 2009 הצטרפה כפיר לצוות המגישים בתחנת "אקו 99FM" והגישה את "אקו לייף", מגזין יומי בנושא איכות הסביבה. בשנת 2010 זכתה התוכנית בפרס בקטגוריה "תוכנית המלל הטובה ביותר", מטעם אגודת העיתונאים. בתחילת ינואר 2011, הפסיקה להגיש את התוכנית וסיימה את עבודתה ברדיו בכלל, וזאת לטובת התמקדות במקצועה כמעצבת פנים.

כפיר הנחתה תוכניות טלוויזיה שונות: את השעשועונים "דובל'ה" ו"תיק-תק" ששודרו במסגרת שידורי החינוכית בערוץ 2, "יתוש בראש" ששודרה בגלי צה"ל. היא שימשה כקריינית הרצף ברצועת תוכניות הילדים והנוער בטלוויזיה הישראלית (לימים, "זאפ לראשון").

ב, עוסקת בתכנון ובעיצוב פנים, ומאז אפריל 2011 כותבת בלוג בנושאים אלו באתר "Xnet". כמו כן, משנת 2020 מרצה ומייעצת לנשים עצמאיות על תקשורת עם לקוחות, ועוסקת גם בקריינות פרסומות וזמרירים.

==חיים אישיים==
כפיר נשואה ואם לשניים ומתגוררת בכרמי יוסף.

==קישורים חיצוניים==
* 

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:שדרניות רדיו ישראליות
קטגוריה:שדרני רדיו ישראלים
קטגוריה:חיילי גלי צה"ל
קטגוריה:בוגרות תלמה ילין
קטגוריה:בוגרי תלמה ילין
קטגוריה:מעצבי פנים ישראלים
קטגוריה:מעצבות פנים ישראליות
קטגוריה:מנחים ישראלים
קטגוריה:כרמי יוסף: אישים
קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת תל אביב
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1970
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1970
גביע העולם בכדורגל נשים 2003

גביע העולם בכדורגל נשים 2003 (אנגלית: 2003 FIFA Women's World Cup) נערך בארצות הברית. על פי התכנון המקורי הוא היה אמור להיערך בסין, אך הועבר לארצות הברית בעקבות התפשטות מחלת הסארס במדינה. ארצות הברית נבחרה כמחליפה לאירוח התחרות, כיוון שצפוי היה שתצליח לארגן בזמן המועט שנותר לה את התחרות, זאת לאור האירוח המוצלח של המונדיאל הקודם. כפיצוי, סין קיבלה את אירוח גביע העולם 2007. הטורניר החל ב-20 בספטמבר והסתיים ב-12 באוקטובר 2003. גביע עולם זה הוא סיום של משחקי מוקדמות שהחלו באוגוסט 2001, שבהם שיחקו 99 נבחרות לאומיות.

משחק הגמר נערך בהום דיפו סנטר שבקרסון והפגיש את נבחרות גרמניה ושוודיה, שלה הייתה זו הופעת בכורה בגמר. בסיום משחק מותח, ניצחו הגרמניות 1-2 משער זהב בדקה ה-98 של ניה קונזר וזכו בטורניר. חלוצת הנבחרת הגרמנית, בירגיט פרינץ, שסיימה כמלכת השערים של הטורניר (שבעה שערים) זכתה גם בפרס השחקנית המצטיינת.

==אצטדיונים==
{| class="wikitable" style="text-align:center"
|-
!קרסון 
!קולומבוס 
!פוקסבורו 
|-
| הום דיפו סנטר
| אצטדיון קולומבוס קרו
| אצטדיון ג'ילט
|-
| תכולה: 27,000
| תכולה: 23,000
| תכולה: 22,385
|-
 165px
-
!פילדלפיה 
!פורטלנד
!וושינגטון די. סי.
|-
| שדה לינקולן
| אצטדיון PGE
| אצטדיון RFK
|-
| תכולה: 68,500
| תכולה: 27,700
| תכולה: 55,000
|-
 165px
}

==שלב הבתים==
===בית א'===

===בית ב'===

===בית ג'===

===בית ד'===

==שלב הנוק אאוט==

===רבע הגמר===
----

----

----

----

----
===חצי הגמר===
----

----

----
===מקומות 3-4===
----

----
===הגמר===
----

----

==פרסים==
===השחקניות המצטיינות===
{| class="wikitable"
|-
! כדור הזהב
! כדור הכסף
! כדור הארד
|-
| align=center | בירגיט פרינץ
| align=center | ויקטוריה סוונסון
| align=center | מארן מיינרט
|}

===הכובשות המצטיינות===
{| class="wikitable"
|-
! נעל הזהב
! נעל הכסף
! נעל הארד
|-
| align=center | בירגיט פרינץ
| align=center | מארן מיינרט
| align=center | קאטיה
|}

===פרסים אחרים===
{| class="wikitable"
|-
! פרס פיפ"א למשחק הוגן
|-
| align=center | סין
|}

===נבחרת הטורניר===
{| class="wikitable"
|-
! שוערות
! שחקניות הגנה	
! קשריות
! חלוצות
|-
| align=right valign=top |
 סילקה רוטנברג <br>
| align=right valign=top |
 וואנג ליפינג <br>
 סנדרה מינרט <br>
 ג'וי פוסט <br>
| align=right valign=top |
 בטינה ויגמן <br>
 מאלין מוסטרם <br>
 שאנון בוקס <br>
| align=right valign=top |
 צ'רמיין הופר <br>
 מארן מיינרט <br>
 בירגיט פרינץ <br>
 ויקטוריה סוונסון <br>
|}

==כובשות השערים==
בסך הכל, נכבשו במהלך הטורניר 107 שערים על ידי 56 שחקניות שונות, בעוד אחד מהם היה שער עצמי. להלן מוצגות הכדורגלניות שהבקיעו ארבעה שערים ומעלה במהלך הטורניר:
;7 שערים:
* בירגיט פרינץ
;4 שערים:
* קאטיה
* קרסטין גרפרקס
* מארן מיינרט

==קישורים חיצוניים==

*[http://www.fifa.com/womensworldcup/archive/usa2003/index.html גביע העולם בכדורגל נשים 2003], באתר פיפ"א

2003
קטגוריה:תחרויות כדורגל ב-2003
קטגוריה:תחרויות כדורגל בארצות הברית
קטגוריה:2003 בארצות הברית
רשף חן

רשף ארי חן (נולד בחיפה ב-28 במאי 1968) הוא איש ציבור שכיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-16 מטעם סיעת "שינוי" ולאחר מכן מטעם סיעת "חץ". לאחר מכן כיהן כיועץ המשפטי של עיריית חיפה.

== ביוגרפיה ==
חן הוא בוגר בית הספר הריאלי. לאחר לימודי משפטים באנגליה קיבל רישיון לעריכת דין בישראל בשנת 1994, ועסק מספר שנים בעריכת דין בחיפה. חן הוא בעל תואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת חיפה. 

במקביל עסק בפעילות ציבורית במסגרת מפלגת שינוי בחיפה ושימש כיו"ר הסניף המקומי. כאשר נבחרה יהודית נאות לכנסת ה-15 החליף אותה כחבר במועצת העיר חיפה ושימש יו"ר ועדת הביקורת העירונית. 

בבחירות לכנסת ה-16 נבחר חן לכנסת, והיה יושב ראש סיעת "שינוי" בכנסת. בנוסף שימש כחבר בוועדות הכנסת: ועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת הכנסת, והוועדה לקידום מעמד האישה.

כח"כ פעל חן בקידום והשלמת חקיקת חוק תובענות ייצוגיות, תשס"ו-2006. חן הגיש את הצעת החוק הפרטית שלימים התגלגלה לחוק (תוך שימוש נרחב בטיוטת הצ"ח ממשלתית) ובהמשך שימש כיו"ר ועדת המשנה של ועדת חוק חוקה ומשפט, אשר השלימה את חקיקת החוק בשלהי הכנסת ה-16.

מספר חודשים לפני הבחירות לכנסת ה-17, ובטרם הפילוג שחל ב"שינוי", הודיע חן על כי לא יתמודד לכנסת הבאה, וזאת מרצון להקדיש זמן רב יותר למשפחתו. 

לאחר הפילוג בסיעת "שינוי" הודיע על תמיכתו בחץ והוצב במקום ה-60 ברשימה לאות כבוד. 

עו"ד חן שימש כיועץ המשפטי של עיריית חיפה מנובמבר 2007 עד דצמבר 2016, אז התפטר.

לאחר סיום תפקידו בעירייה נבחר עו"ד חן ב-2017 לשמש כנציג עיריית חיפה ויו"ר איגוד ערים מפרץ חיפה להגנת הסביבה, תפקיד אותו מילא כשנה וחצי.

כיום עו"ד רשף חן הוא הבעלים והמנהל של משרד עורכי דין העוסק בעיקר בדיני רשויות מקומיות ותכנון ובניה.

== חיים אישיים ==
חן הוא תושב חיפה, נשוי ואב לשלושה ילדים.

==קישורים חיצוניים==
* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם שינוי
קטגוריה:חברי מועצת העיר חיפה
קטגוריה:יועצים משפטיים ישראלים
קטגוריה:חברי הכנסת מטעם מפלגת חץ
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:בוגרי בית הספר הריאלי
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטאות ומכללות בממלכה המאוחדת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1968
ואסל טאהא

ואסל טאהא (בערבית: واصل طه, תעתיק מדויק: ואצל טה) (נולד ב-24 באפריל 1952) הוא איש ציבור שכיהן כחבר הכנסת מסיעת בל"ד בכנסות ה-16 וה-17. נבחר במרכז המפלגה כיו"ר מפלגת בל"ד.

==ביוגרפיה==
לקראת הבחירות לכנסת ה-14 שובץ כנציג בל"ד במקום השישי ברשימת חד"ש-בל"ד לכנסת ה-14, אך לא נכנס לכנסת.

בכנסת ה-17 כיהן טאהא כחבר בוועדה לקידום מעמד האישה, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ובשדולה המוניציפלית בכנסת.

ביולי 2006 עורר שערורייה בעקבות התבטאותו בצ'אט שקיים באינטרנט, בו ענה לשאלות גולשים, ואמר כי "פגיעה באזרחים היא אופציה קלה. האפשרות השנייה היא האופציה הצבאית, שבמסגרתה מוקמת יחידה צבאית מההתנגדות כדי לפרוץ למחנה צבאי, להתעמת עם החיילים, להילחם עמם ולקחת את החיילים ואת הכיבוש בשבי". בעקבות דברים אלו הגיש חבר הכנסת אפי איתם תלונה במשטרה על בגידה כנגד טאהא. טאהא טען כי דבריו הוצאו מהקשרם וכי לא היה בהם משום קריאה לפגיעה בצה"ל. עם זאת, הוא לא חזר בו מעמדתו כי פעולות נגד מטרות צבאיות הן לגיטימיות במסגרת המאבק הפלסטיני.

במהלך כהונתו בכנסת יזם תיקון בחוק ביטוח בריאות ממלכתי המעגן את זכאותם של ילדים אוטיסטים לקבלת טיפולים מידי פיזיותרפיסט, קלינאי תקשורת ומרפא בעיסוק. כן היה בין יוזמי החוקים שביטלו את איחודי הרשויות בשגור ובעיר הכרמל. 

ב-13 בדצמבר 2008, סמוך לבחירות לכנסת השמונה עשרה, הודיע טאהא על פרישתו מהכנסת כדי "לאפשר לאחרים לומר את דברם". מעט מאוחר יותר, ב-17 בדצמבר, בחרה מפלגת בל"ד בטאהא ליו"ר המפלגה, המנהיג הראשון שנבחר למפלגה לאחר שמייסד המפלגה עזמי בשארה ברח מישראל. בבחירות עצמן הוצב במקום ה-104 הסמלי ברשימת בל"ד לכנסת.

== חיים אישיים והשכלה ==
טאהא הוא תושב כפר כנא, נשוי ואב לארבעה. הוא בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת חיפה. בטרם היבחרו לכנסת כיהן כראש המועצה המקומית בכפרו.

== קישורים חיצוניים ==
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הכנסת מטעם בל"ד
קטגוריה:ראשי רשויות מקומיות מטעם בל"ד
קטגוריה:ראשי מועצות מקומיות בישראל
קטגוריה:חברי הכנסת השש עשרה
קטגוריה:חברי הכנסת השבע עשרה
קטגוריה:חברי כנסת ערבים
קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת חיפה
קטגוריה:פעילי הרשימה המשותפת
קטגוריה:כפר כנא: חברי הכנסת
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1952
קטגוריה:ערבים בראשות רשויות מקומיות בישראל
חום כמוס

חום כמוס (באנגלית: Latent heat) מתאר את כמות האנרגיה בצורה של חום הדרושה לחומר מסוים כדי לעבור מצב צבירה. בדרך כלל מתארים שני סוגי חום כמוס: זה הנחוץ לשם התכה וזה הדרוש לשם אידוי.

{| border="1" cellpadding="5" cellspacing="0" align="left"
|+חום כמוס וטמפרטורות שינוי מצב צבירה של נוזלים וגזים נפוצים
|-
! style="background:#efefef;" | חומר 
! style="background:#ffdead;" | חום כמוס התכה <br> J/g
! style="background:#ffdead;" | טמפ' <br> התכה <br> C°
! style="background:#ffdead;" | חום כמוס רתיחה <br> J/g
! style="background:#ffdead;" | טמפ' <br> רתיחה <br> C°
|-
|אלכוהול, אתיל
|108
| 114-
|846
|78.3
|-
|אמוניה
|339
| 75-
|1,369
|33.34-
|-
|פחמן דו-חמצני
|184
|
|574
|
|-
|הליום
|
|272.2-
|21
|268.9-
|-
|מימן
|58
| 259.2-
|461
| 252.9-
|-
|חנקן
|25.7
| 210-
|199
| 196-
|-
|חמצן
|13.9
| 219-
|214
| 183-
|-
|טולואן (מתיל-בנזין)
|
|
|351
|
|-
|טרפנטין
|
|
|293
|
|-
|מים
|335
|0
|2,257
|100
|}

החום הכמוס נחוץ לשם שינוי מצב הצבירה בסדר הבא:
:מוצק ← נוזל ← גז. (קיימת אפשרות למעבר ישיר בין מוצק לגז - נקרא: המראה).

השינוי באנרגיה הוא אנדותרמי (דורש השקעת אנרגיה) במעבר ממוצק לנוזל ולגז, אבל אקסותרמי (משחרר אנרגיה) בכיוון ההפוך.

למשל, מולקולת מים מגוף מים כלשהו מתאדה באטמוספירה, והופכת לאדי מים כאשר מועבר חום מהסביבה אל גוף המים. וכיוון שנדרשת אנרגיה כדי להפוך מים לאדי מים, לכן פליטת מים ("הזעה") היא דרך שבה יכול גוף לשחרר מתוכו אנרגיה, כי המים מתאדים וצורכים אנרגיית חום מהגוף ומהאוויר שבקרבתו. אם אדי המים מתעבים בחזרה לנוזל או קופאים לקרח (מוצק), אז האנרגיה האצורה משתחררת כחום מוחשי למשטח שבו מתרחש העיבוי (או הקפיאה).

== ביטוי לחום הכמוס ==
הביטוי לחום הכמוס L מתאר את כמות האנרגיה בצורת חום (Q) הנדרשת בכדי לגרום למעבר פאזה ליחידת מסה (m):

:<math>L = \frac {Q}{m}</math>

==ראו גם==
*קיבול חום סגולי

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.engineeringtoolbox.com/latent-heat-melting-solids-d_96.html חום כמוס להתכת מוצקים נפוצים]
*[http://www.engineeringtoolbox.com/fluids-evaporation-latent-heat-d_147.html חום כמוס לרתיחת נוזלים נפוצים]
* 
* 
* 

קטגוריה:תרמודינמיקה
חסידות צאנז-ז'מיגראד

חסידות צאנז זמיגראד היא חצר חסידית מגליציה שבפולין, ענף מחסידות צאנז.

==תולדות החסידות==
האדמו"ר הראשון היה רבי סיני הלברשטאם (נולד ב-1869), שהיה רב ואדמו"ר בעיר ז'מיגרד. רבי סיני היה בנו של האדמו"ר ברוך הלברשטאם מגורליץ (1826-1906), שהיה בנו של האדמו"ר מצאנז רבי חיים הלברשטאם. רבי סיני הלברשטאם נמלט לרוסיה ונפטר באומסק ב-25 ביולי 1941. היה חתנו של רבי נפתלי ממעליץ.

===בני רבי סיני===
בנו של רבי סיני, האדמו"ר השני, רבי אריה לייבוש הלברשטאם, שהה בשנות מלחמת העולם השנייה באומסק. כאזרח פולני התאפשרה יציאתו מרוסיה עם גל הפליטים של אחרי המלחמה וכך התאפשר לו לעלות לארץ ישראל. הוא הקים את בית מדרשו בפתח תקווה, לאחר מכן ביפו ולאחר מכן בבני ברק בו כיהן כאדמו"ר עד לפטירתו בי"ח בטבת ה'תשס"ז (7 בינואר 2007). היה חתנו של רבי יהודה צבי ברנדויין מסטרטין בזיווג ראשון ולאחר פטירת אשתו הראשונה בדמי ימיה נשא לאשה את בתו של רבי מנחם מנדל בורנשטיין, בן אחיו ובתו של האבני נזר מסוכטשוב.

בניו האחרים היו:
* רבי יעקב, אבי חסידות טשאקאווא.
* רבי ברוך מזאקליקוב. חתנו של רבי דב בריש וידנפלד מטשבין. נרצח בשואה.
* רבי ישראל, אדמו"ר מז'מיגראד בניו יורק. חתנו של הרב אפרים שלמה טולקצ'וב, חתן הרב שמשון אהרן פולונסקי.
* הרב חיים יהודה רבה של אושפיצין חתן הרב יהושע פנחס בומבך רב באושפיצין. נרצח בשואה.
* הרב אברהם אביש (ה'תרנ"ד–ה'תש"א), רב בסאטמר. חתן רבי העניך פריינד, רב באינטדם (בן הרב אברהם יהושע פריינד).
* הרב דוד (ה'תרנ"ה–ה'תש"ב), דיין בסוסנוביץ. חתן רבי יחזקאל מרדומסק.
* הרב אהרן רב באשיק. חתן הרב חיים ברוך רובין. נרצח בשואה בכ"ב בתמוז ה'תש"ב.
* הרב יחזקאל שרגא מרידיק. חתן הרב פנחס נתן סאפרין מקומרנה.
* חתנו רבי יעקב משאץ.
* חתנו הרב ברוך הלברשטאם מגריבוב.

===החסידות כיום===
כיום מכהנים כל בניו של רבי אריה לייבוש כאדמו"רים:
*בנו הבכור רבי סיני הלברשטאם (השני) מכהן כאדמו"ר מצאנז-ז'מיגרד בבורו פארק.
*רבי יעקב יהושע הלברשטאם בעל הנמוקי יעקב מכהן כאדמו"ר צאנז-זּמיגרד באנטוורפן שבבלגיה.
*רבי חיים נפתלי אהרן הלברשטאם כיהן כאדמו"ר בבני ברק. נפטר בכ"א בכסלו ה'תשע"ז (21 בדצמבר 2016). ונקבר בהר הזיתים בירושלים. לאחר פטירתו הוכתר בנו הרווק סיני הלברשטאם לאדמו"ר, הוא התארס בתשפ"ג.
*רבי אברהם יחזקאל שרגא הלברשטאם מכהן כרב קהילת בית שלמה בויליאמסבורג.

בבורו פארק מכהן גם כן כאדמו"ר מז'מיגרד רבי סיני הלברשטאם, בנו של רבי ישראל (אדמו"ר מז'מיגראד ניו יורק). וכמו כן הוא מכהן כנשיא ישיבת "מתיבתא דברי חיים" בביתר עילית. ובראשות הישיבה מכהן בנו ר' ישראל הלברשטאם.

==הערות שוליים==

צאנז-ז'מיגראד
קטגוריה:חסידות צאנז
חסידות סטרופקוב

חסידות סטרופקוב היא חצר חסידית משושלת צאנז, שמקורה בעיירה סטרופקוב שבסלובקיה.

== שושלת החסידות ==
האדמו"ר הראשון בסטרופקוב היה רבי אברהם שלום הלברשטאם, בנו השלישי של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה, בנו בכורו של רבי חיים מצאנז. נולד בשנת תרט"ז. כיהן כאדמו"ר בחיי אביו. בשנת תרנ"ח (1898) עבר לסטרופקוב החל להנהיג את קהילתו, בשנת תרע"ט עבר לאונגוואר ולאחר מכן חזר לסטרופקוב. בסוף ימיו התגורר בעיר קאשוי (קושיצה). דברי תורתו של רבי אברהם שלום, נאספו בספר "דברי שלום".

לאחר פטירתו של רבי אברהם שלום בו' בסיוון ת"ש, התמנה לאדמו"ר בנו רבי מנחם מנדל הלברשטאם, מחבר ספר "דברי מנחם". רבי מנחם בשנות השואה שהה בבונקר בפרשבורג ולאחר מכן נמלט לשווייץ. כל ילדיו נספו בשואה. בשנת תש"ז הגיע לארצות הברית, בה התגורר עד פטירתו בו' באייר תשי"ד. ארונו הועלה לישראל. בן נוסף שכיהן באדמו"רות בקאשוי בעודו בחור היה רבי יוסף יום טוב, שכבר בילדותו קיבל קוויטלאך. נרצח בשנת תש"ב.

רבי מנחם מנדל לא השאיר צאצאים, חוץ מנכדה אחת בת בתו ששהתה איתו לאורך כל המלחמה. לאחר פטירתו התמנה לאדמו"ר אחיינו (בן גיסו רבי ישכר דוב ליפשיץ מאונגוואר מגזע וישניצא) רבי יחזקאל שרגא ליפשיץ הלברשטאם, מחבר ספר "דברי יחזקאל שרגא", שביסס את החסידות בארץ ישראל וקבע את בית מדרשו במאה שערים שבירושלים. נפטר בו' בכסלו תשנ"ה.

לאחר פטירתו התמנה לאדמו"ר בנו יחידו רבי אברהם שלום ישכר דב ליפשיץ הלברשטאם המתגורר בירושלים. חתנו של רבי מנחם מנדל שנייבאלג ממנצ'סטר.

צובאים על חלונות בית המדרש של חסידות סטרופקוב ב[[רחוב מאה שערים, סתיו 2009]]
לחסידות יש בתי מדרש בבני ברק, בוויליאמסבורג, ושני בתי מדרש בירושלים. בעבר פעל בית כנסת של החסידות ברמלה, שכיום משמש כבית כנסת של חסידות חב"ד.

==הערות שוליים==

סטרופקוב
קטגוריה:חסידות צאנז
קטגוריה:יהדות סלובקיה
חסידות טשאקאווא

חסידות טשאקאווא (נהגה: צָ'קָבָה) היא חצר חסידית שמוצאה בעיר טשאקאווא בגליציה. החסידות היא ענף של חסידות צאנז.

==הדור הראשון==
האדמו"ר הראשון מטשאקאווא היה רבי יעקב הלברשטאם, בנו של רבי סיני הלברשטאם מז'מיגראד, שהיה בנו של רבי ברוך הלברשטאם, בנו של מייסד שושלת צאנז, רבי חיים הלברשטאם. רבי יעקב היה חתנו של רבי שלום מוסקוביץ' משאץ-לונדון. הוא החל לכהן בגיל 21 כרב בעיר טשאקאווא. בשנת תרצ"ה עלה לישראל והתגורר בירושלים, שם הקים את בית הכנסת וישיבת "דברי חיים צאנז-טשאקאווא" בשכונת גאולה. שהה תקופה בארצות הברית. נפטר ד' בחשוון תשכ"ח בארצות הברית ונטמן בבית הקברות של באבוב בניו ג'רזי.

==הדור השני==
לרבי יעקב היו ארבעה בנים וארבע בנות. בהם:
* רבי נפתלי הלברשטאם - ממלא מקום אביו כאדמו"ר מטשאקאווא, ויו"ר ועד הכשרות של העדה החרדית
* רבי מאיר הלברשטאם (תרפ"ז, 1927 - י"ט בכסלו תשע"ב, 2011) - כיהן כאדמו"ר מטשאקאווא - בני ברק. עלה עם אביו לארץ ישראל. לפני גיל הבר מצווה שהה אביו בארצות הברית והוא נסע לסבו רבי סיני הלברשטאם ששהה בז'מיגראד. במהלך מלחמת העולם השנייה נפטר סבו והוא נשאר לבדו. תקופה מסוימת שהה בבית יתומים בהודו. בשנת תש"ה (1945) העלהו סבו רבי שלום מוסקוביץ' לארץ ישראל. למד בישיבת בית אברהם בירושלים. נישא לבתו של הרב אהרן יוסף לוריא, חסיד סלונים, מחבר הספר "עבודת פנים". התגורר בטבריה ובקריית צאנז שבנתניה. בשנת תשמ"ו (1986) עבר לבני ברק. בנו הבכור חיים ברוך הוא חסיד חב"ד מראשי וועד בית חיינו 770. בנו שמואל הוא חסיד צאנז ומנכ"ל מפעל הש"ס.
הרב משה הלברשטאם
* רבי משה הלברשטאם - חבר הבד"צ של העדה החרדית בירושלים וממלא מקום אביו כראש ישיבת דברי חיים צאנז-טשאקאווא
* רבי חכם צבי הלברשטאם - נהרג עם בנו בתאונת דרכים בדרכם לאפיית מצות. בנים אחרים שלו הם רבי סיני הלברשטאם - רב שיכון ג' בבני ברק, והאדמו"ר מלייפניק רבי נפתלי אלימלך הלברשטאם.
חתניו: רבי יהושע מלוביצקי מלעכוביץ רבי יהושע מרדכי אלעזר ווגשל מלנצהוט-ניו יורק ורבי משה סגל דייטש, אדמו"ר משאץ בלונדון ובקטמון ורבי שלום אייזיקוביץ.

==הדור השלישי==
אחר פטירת רבי נפתלי בשנת תשפ"ב הוכתר חתנו רבי שלמה גשטטנר (בן הרב נתן גשטטנר) לאדמו"ר מטשאקאווא בבית מדרשו בירושלים. נכדו של רבי נפתלי, רבי יוסף מאיר כהנא הוכתר לאדמו"ר מטשאקאווא בית שמש, ובית מדרשו בשכונת רמת אברהם.

==הערות שוליים==

קטגוריה:חצרות חסידיות
קטגוריה:חסידות צאנז
קטגוריה:חסידות במערב גליציה
חסידות גורליץ

חסידות גורליץ (ביידיש: הויף גארליץ) היא חסידות גליציאנית, ענף של חסידות צאנז. מחסידות גורליץ יצאו חסידות ברדיוב, חסידות רודניק, חסידות ז'מיגראד, חסידות טשאקאווא וחסידות קלויזנבורג.

==תולדות החסידות==
===רבי ברוך הלברשטאם===
מייסד החסידות היה רבי ברוך הלברשטאם מגורליץ (1826-1906), בנו החמישי של האדמו"ר מצאנז רבי חיים הלברשטאם. רבי ברוך נפטר בתרס"ו. כל בניו שימשו באדמו"רות וברבנות.

===רבי אלישע הלברשטאם===
בנו הרביעי, רבי אלישע הלברשטאם מגורליץ (1860-1941) כיהן אחריו כרב בגורליץ. רבי אלישע סירב לנהוג באופן רשמי כאדמו"ר, והסתייג מכך שהחסידים מביאים לו "פתקאות". נישא לבת דודו רבי מרדכי דב מהורניסטייפול. במלחמת העולם השנייה הוגלה רבי אלישע לסיביר, בה נפטר בט"ו בניסן תש"א.

ילדיו היו:
* רבי צבי מנחם מנדל (-תשכ"ז) האדמו"ר מגורליץ-רופשיץ בניו יורק חתנו של רבי מנשה מרילוס מדובצק-רופשיץ.
* הרב נפתלי חיים מגורליץ. רב בגורליץ וגבאי של כולל חיבת ירושלים-גאליציה. חתנו של רבי אלתר זאב הורוביץ מסטריזוב, נפטר בעיר יקוצק ונטמן בה, לאחרנה שופצה מצבתו בביה"ח בעיר יקוצק על ידי אגודת 'אהלי צדיקים'.
* רבי דוד משה (תר"נ - תשל"א), האדמו"ר מדינוב בארצות הברית. חתנו של רבי יוסף מדינוב. חיבר את הספר "הנותן אמרי שפר". נפטר ללא ילדים.
* רבי אהרן (תרנ"ה-?) האדמו"ר מגורליץ-וויליטשקה בארצות הברית. חתנו של רבי שמואל שמעלקה פרנקל-תאומים, רבה של קלוסני-וויליטשק. 
* רבי יחזקאל שרגא האדמו"ר מגורליץ בארצות הברית. חתנו של הרב שמואל שפירא מראדום. 
* הרב מרדכי דוב (-כ' בתשרי תשל"ט). התגורר בירושלים ונפטר בניו יורק.
* רבי ברוך הלברשטאם (- ט"ו באב תשמ"ב). חתנו של הרב ישכר שלמה טייכטל.
* חתנו רבי יצחק שפירא-קטן מטיסמניץ - בורו פארק, בנו של רבי צבי אלימלך מלנצהוט.
* חתנו הרב ברוך משה פרנס.
* חתנו הרב זלמן הלברשטאם מארצות הברית.
* בתו נחמה.
===החסידות אחרי השואה===
בנו של רבי אלישע, רבי ברוך, נישא לגיטל, בתו של הרב יששכר שלמה טייכטל, עלה לישראל ובהתחלה סירב לכהן באדמו"רות, אך חסידי גורליץ בנו בית כנסת ומינוהו בראשם ולימים החל להתנהג באדמו"רות. כיום שני בניו של רבי ברוך, רבי אלישע הלברשטאם (חתנו של הרב יהודה אריה דייטש) ורבי חיים מנחם הלברשטאם (חתנו של הרב מנחם מנדל מנדלזון רבה של קוממיות), מכהנים כאדמו"רי גורליץ. בן נוסף הוא רבי ישכר שלמה הלברשטאם המשמש כאדמו"ר מקאלשיץ. 

בארצות הברית מכהן חתנו של רבי ברוך, רבי יצחק דב יונגרייז (נכדו של רבי אשר אנשיל יונגרייז מטשנגר ). חתנים נוספים הם הרב יחיאל מאיר פנט, חסיד בעלז, ר"מ בישיבת נדבורנה בבני ברק, הרב אליהו זלמנוביץ (בנו של הרב ישראל אריה זלמנוביץ אב"ד עכו, ששימש כראש הכולל בבית הכנסת גורליץ), והרב יעקב שמשון יעקבוביץ.

==קישורים חיצוניים==
*[http://www.yiddishworld.com/forum/viewtopic.php?f=31&t=8755&start=40 על צאצאי ר' ברוך מגורליץ בפורום היידי "אידישע וועלט"]
*[בית הכנסת בעיירה גורליץ] 

==הערות שוליים==

גורליץ
קטגוריה:חסידות צאנז
קטגוריה:חסידות במערב גליציה

en:Sanz (Hasidic dynasty)#Sanz-Gorlitz
ארץ כינרות

ארץ כינרות
[[יבנאל וסביבתה]]
אֶרֶץ כִּנְרוֹת היא חלק מבקעת הירדן, הכוללת את הכנרת ואת העמקים הסובבים אותה.
גבולותיה נתחמים בדרום על ידי שפכי הירמוך ונחל תבור, בצפון על ידי רמת כורזים (רמת הבזלת שמדרום לעמק החולה), במזרח על ידי מורדות הגולן ובמערב על ידי הגליל המזרחי.

ארץ כינרות כוללת את בקעת גינוסר, בקעת יבנאל, בקעת בית צידה ואת נגב כינרות, שמדרום לכנרת והיא מגיעה עד דרומית לצומת כוכב הירדן. הבקעה היא חלק מהשבר הסורי אפריקאי. בקעות פוריות וחקלאיות אלו ריכזו סביבן יישובים עוד משחר ההיסטוריה.

כיסוי בשכבה דקה של בזלת מייחד את העמקים הסובבים את הכנרת. אל הבקעות מגיעים נחלים מההרים שמסביב. נחלים אלו חתרו בשכבת הבזלת הדקה וחשפו סלעי משקע שנוצרו בתקופות גאולוגיות קדומות יותר ולכן נמצא בשטח תערובת של סלעי משקע עם סלעי בזלת. הנחלים מביאים סחף רב מההרים שיוצר שכבת קרקע והופך את הבקעות לאזורים חקלאיים פוריים.

מאפיין ייחודי נוסף לאזור זה הם מעיינות חמים, עשירים במינרלים, הנובעים לאורך קווי השבירה של הבקע כגון מעיינות חמי טבריה וחמת גדר. מעיינות אלו משכו מתרחצים ומחפשי מזור למחלותיהם לאורך ההיסטוריה ותרמו לפריחת הערים גדר וטבריה.

ארץ כינרות שימשה כמו שאר חלקי הבקע ציר מעבר חשוב. דרך האורך החשובה עברה לאורך החוף המערבי של הכנרת וחצתה את העיר טבריה. דרכי הרוחב עקפו את האגם מדרום ומצפון. אפיק הירדן, המתחתר בקניון צר ועמוק מצפון לכנרת. והביצות שיצרו נחלי הגולן באזור הבטיחה לא אפשרו מעבר לאורך החוף הצפוני של הימה. בשל כך הדרך הראשית חצתה בעבר את הירדן רק צפונית יותר, באזור גשר בנות יעקב. כיום קיים נתיב תחבורה גם בסמוך לחוף הצפוני, המקשר את מערב הכנרת עם רמת הגולן. מדרום לכנרת נצמד המעבר הראשי בחלקו לאפיק נהר הירמוך, שם גם עברה מסילת הרכבת החיג'אזית שנבנתה על ידי האימפריה העות'מאנית והגיעה לדמשק ואל-מדינה. כפי הנראה, המעבר בתקופות הקדומות בין היישובים שהיו על שפת הכנרת התבצע באמצעות סירות.

כלכלת תושבי עמק כינרות התבססה לאורך הדורות במידה רבה על הכנרת. תושבי האזור משתמשים במי הכנרת להשקיה, לדיג ולפיתוח ענף התיירות באגם ובסביבתו.

==לקריאה נוספת==
* ש' ייבין וח"ז הירשברג (עורכים), ארץ כנרות, ספרית קו לקו, ירושלים, תשי"א.
==קישורים חיצוניים==

* [http://www.snunit.k12.il/heb_journals/mada/302102.html שקיעתה של בקעת כנרות] - על הגאולוגיה של הבקעה, מתוך כתב העת "מדע", באתר סנונית.
* ירדנה אתגר, [http://www.iaa-conservation.org.il/Projects_Item_heb.asp?site_id=28&subject_id=6 טחנות קמח בפיתול הירדן: תיעוד וסקר ראשוני, פרוגרמה ראשונית לשימור], אתר [http://www.antiquities.org.il/default.aspx רשות העתיקות] – [http://www.iaa-conservation.org.il/ מינהל שימור], אפריל- יוני 2005.
*על בריכות הדגים שהיוו בעבר חלק בלתי נפרד מאזור בקעת כנרות- ארכיונתן: המדגה הבמוי מן העין בעמק הירדן. [http://arcyonatan.blogspot.com/2014/11/blog-post.html?m=1]

קטגוריה:הגליל
קטגוריה:ארץ ישראל: אזורים
קטגוריה:בקעת הירדן
קטגוריה:הכנרת
קטגוריה:ישראל: חופים
:
קטגוריה:שביל ישראל
וסטי

וסטי (ברוסית: Вести) היה עיתון יומי, ובהמשך שבועון ישראלי, בשפה הרוסית, מקבוצת "ידיעות אחרונות", אשר נסגר בסוף דצמבר 2018. שם העיתון הוא תרגום המילה "בשורות" לשפה הרוסית.

בהשוואה לעיתונים יומיים, "וסטי" הרבה בטקסט והמעיט בתמונות, אפילו בעמוד השער, בהתאם למנטליות המוצהרת של הקורא בשפה הרוסית. נציגויות העיתון היו בכל רחבי הארץ: ירושלים, חיפה, אשדוד ובאר-שבע ובשיאו עבדו בגוף התקשורת כמאה עובדים. היום וסטי הוא אתר חדשות ברוסית.

== היסטוריה ==
לוגו וסטי בעברית כפי שנראה על גבי בניין מערכת העיתון
בסתיו 1990 יצא רוברט מקסוול, הבעלים של "מעריב", ביוזמה להפיק עיתון בשפה הרוסית. פרי מאמציו היה העיתון "ורמיה". לאחר מותו של מקסוול עברו בעקבות סכסוך מתוקשר היטב מיטב העיתונאים, כולל העורך אדוארד קוזניצוב, לקבוצת "ידיעות אחרונות" והקימו, בשנת 1992, עיתון רוסי בשם "וסטי", כשהם מחליפים עיתון קודם של הקבוצה ברוסית בשם "ידיעות ישראל". השם החדש נקבע כמשחק מילים: שיחת היום ברחוב הרוסי באותו זמן הייתה על מלחמה תקשורתית בין "ורמיה", המהדורה המרכזית של חדשות הערב בערוצי הטלוויזיה הסובייטית, שגם נתנה את השם לעיתון הקודם, לבין "וסטי", חדשות השעה של הטלוויזיה הרוסית החופשית. העיתון צבר מוניטין בקרב עולי חבר העמים ונחשב כעיתון העיקרי של קהילת דוברי רוסית בישראל.

כחלק מקבוצת "ידיעות אחרונות", העיתון היה מקבל מאמרים מעיתוני הקבוצה. "וסטי" הוא בין העיתונים הבודדים הניזונים מדיווחי עיתונאים בשטח ולא מהאינטרנט או מסוכנות ידיעות. מאמרים מגיעים מכל העולם לרבות ארצות הברית, רוסיה, אוקראינה, ליטא, מולדובה ועוד. העיתון מציג מגוון דעות מכל מחנה פוליטי, אם כי הוא נודע בנטייה הברורה שלו לימין המפה הפוליטית, במתן במה לפוליטיקאים ימניים, כמו אביגדור ליברמן ויורי שטרן ממפלגת "ישראל ביתנו". העיתון ידוע גם בקו ההטרונורמטיבי והשמרני שהוא מציג ובביטויים גזעניים גלויים יותר או פחות.

בדומה לעיתונים אחרים בשפה הרוסית בישראל, "וסטי" נמצא במגע רצוף עם עיתונים חשובים ברוסיה, כגון העיתון "ניזביסימיה גזטה".

ב-1999 פוטר אדוארד קוזניצוב מעריכת העיתון. בשנת 2002 מונה לב בלצן לעורך העיתון ולאחר סכסוך עם ההנהלה אודות התפתחות העיתון, פוטר בפברואר 2005, ולעורך בפועל מונה סרגיי פודרז'נסקי, שהיה עורך מוסף "וסטי-2". בשנת 2006 מונתה אנה סדגורסקי לעורכת העיתון ובשנת 2014 היא הוחלפה על ידי דני ספקטור. מנכ"ל העיתון הוא דוד מאיר. העורכת האחראית של העיתון (מאי 2016) היא יעל אדמוני, שאינה מבינה רוסית.

מבנה העיתון השתנה בינואר 2017. העיתון היומי נסגר והפך לשבועון וחלק גדול מהמערכת עבר לאתר חדש בשפה הרוסית, וסטי, שמהווה חלק מ-ynet. בסוף דצמבר 2018 נסגר השבועון ונותר אתר האינטרנט בלבד.

=== מבנה העיתון היומי ===
* "חדשות"
* "וסטי-2" – פרשנות, דעות על סוגיות פוליטיות
* "מגזין" – תקצירי חדשות, כתבות, פרשניות מעיתונות רוסיה
* "ספורט" –מוסף הספורט של "וסטי"
* "קזנצ'יי" (Kaznatchei – גזבר) – מוסף כלכלי של "וסטי", עם עצות בנושאי צרכנות
* "אוקנה" (Okna – חלונות) – מוסף פובליציסטי-ספרותי
* "בסדר" – מוסף בידור עם בדיחות, כתבות סאטירה (חלק מ"אוקנה")

==קישורים חיצוניים==
* 

* ; על העיתונים ברוסית בארץ, ועל וסטי
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ישראל: עיתונים ברוסית
קטגוריה:מוצרי קבוצת ידיעות אחרונות
יוזף שלייך

יוזף שלייך (גרמנית: Josef Schleich; 1902 - 7 בפברואר 1949) היה אוסטרי אשר הבריח ככל הנראה אלפי יהודים מן המדינה, בעיקר לכיוון יוגוסלביה, בין השנים 1938 ו-1941.

== חייו ==
שלייך התגורר בעיר גראץ, הסמוכה לגבול דאז עם יוגוסלביה וניהל חוות תרנגולות. הוא היה בעל עבר פלילי, בתחום ההברחות, והיו לו עד 1938 16 הרשעות. ב-1938 החל לחלק לאנשי הקהילה היהודית בעיר תעודות המעידות על כך שעברו הכשרה חקלאית (תחילה אכן העביר הכשרות כאלו בחוותו, ולאחר מכן חילק תעודות ללא הכשרה), על מנת שאלו יסייעו בידם להגר. מאוחר יותר פתח משרד נסיעות בווינה אשר סייע ליהודים להימלט מאוסטריה. שלייך קיבל כסף מהקהילה היהודית בעבור פעילותו זו. בהתבסס על מסמכים בארכיון העיר גראץ, מוערך כי שלייך הצליח להבריח כ-20,000 איש. 

פעילותו משכה את תשומת לב הגסטאפו ושלייך נעצר כ-13 פעמים על ידי הגסטאפו במהלך שנתיים אלו. יש המסיקים מעובדה זו כי שלייך שיתף פעולה עם הגסטאפו ומקטרגיו טוענים כי גם את הברחת היהודים והצלתם עשה בשל בצע כסף. עם זאת, שלייך לא היה חבר המפלגה הנאצית או מי מגופי השלטון.

ב-1941 נעצר שלייך על ידי הגסטאפו והועמד למשפט. ב-1944 התכוונו הנאצים להעמיד אותו למשפט ראווה, אך שלייך שמע על התוכנית מבעוד מועד וברח ליוגוסלביה, שם שהה עד סוף המלחמה. ב-1945 שב לאוסטריה. 

לאחר תום מלחמת העולם השנייה, האשימו אותו שניים מהאנשים שהציל, כי נטל מכספם וכי לא העביר אליהם את חפציהם. שלייך הועמד למשפט ב-1947. בדצמבר 1948 קבע השופט החוקר, שהיה יהודי, כי לא קיימות ראיות המצדיקות הרשעה. חודשיים לאחר מכן, בפברואר 1949, נפטר משחמת הכבד.

==קישורים חיצוניים==
* 

קטגוריה:אוסטרים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:מצילים בשואה: אוסטריה
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1902
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1949