OzLabs/hebrew-wiki-articles huggingface dataset:
יחסי אוגנדה–טורקיה

יחסי אוגנדה–טורקיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוגנדה לטורקיה. לטורקיה יש שגרירות בקמפלה. לאוגנדה יש שגרירות באנקרה.<ref name=":0"></ref>

== יחסים דיפלומטיים ==
לטורקיה לא היו קשרים משמעותיים עם אוגנדה, אם כי מספר חברות טורקיות ניהלו עסקים עם אוגנדה, במיוחד בתקופת אמין.

בשנות ה-60, טורקיה, ישראל ואוגנדה שיתפו פעולה כלכלית ובעניינים צבאיים. אולם בסוף שנות ה-60, הנשיא אובוטה חיזק את הקשרים עם סודאן. שיתוף הפעולה נמשך לאחר התמיכה הישראלית באמין הובילה להפלת ממשלת אובוטה. הנשיא אמין החזיר במהירות. את קשרי הידידות עם ישראל.

לרוב, ממשלת טורקיה שמרה על פרופיל נמוך ונמנעה ממעורבות בנושאים פוליטיים אוגנדיים מקומיים או סיוע כלכלי. לאחר הפריצה של אוגנדה עם בריטניה בשנת 1973, היחסים היו מתוחים בגלל הפרות זכויות האדם של אוגנדה.

בעקבות החלטת קונגרס ארצות הברית להפסיק את כל המסחר עם אוגנדה, טורקיה הלכה בעקבותיה. בעקבות הפלתו של אידי אמין בשנת 1979, הצטרפה טורקיה לארצות הברית במתן סיוע חירום, שנמשך באמצעות משטר אובוטה השני.

== יחסים כלכליים ==
היקף הסחר בין שתי המדינות עמד על 40 מיליון דולר בשנת 2018.<ref name=":0" />

== הערות שוליים ==
זה לא בדיוק געגוע

זה לא בדיוק געגוע הוא שיר שכתב אריק איינשטיין והלחין יהודה פוליקר, משנת 2004 לעיבוד של יהודה פוליקר ויעקב גלעד. השיר יצא כחלק מהאלבום שתי גיטרות בס תופים בהפקתם של ברי סחרוף ופיטר רוט. השיר הוא אחד משיריו הידועים של איינשטיין משנותיו האחרונות ומתאר במילות השיר את חוויות ילדותו בתל אביב של שנות החמישים.

== מילות השיר ==
מילות השיר עוסקות במקומות ואנשים אשר זכורים לאריק איינשטיין.

בין המקומות המוזכרים בשיר.
* קולנוע עדן: בית הקולנוע הראשון בתל אביב, אשר התחיל כראינוע.
* קולנוע אדיסון בירושלים. המקום היחידי המוזכר שאינו בתל אביב.
* "הצריף של האוהל": בו שיחק אביו יעקב איינשטיין. הצריף היה ממוקם על חוף הים. איפה שיוקם לימים מלון שרתון.
* "מגרש עמירם החול מזה חם": מגרש ספורט אשר שימש את אגודת מכבי תל אביב, והיה ממוקם על איפה ששוכן כיום "גן דבורה אופמן" בצפון הישן.<ref></ref>
* "מכון שמשון": רשת מכוני כושר אשר הקים רפאל הלפרין.
* "רצים שישים בשדרות קק"ל": אריק איינשטיין למד בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון. אשר שכן ברחוב לסל (אשר גם הוא מוזכר בשיר). רחוב קטן אשר מקביל לשדרות בן-גוריון אשר נקראו לפני מותו של דוד בן-גוריון שדרות קק"ל.

אישיים המוזכרים בשיר:
* "ברדיו שמוליק חד איזה חידון": הכוונה היא לשמואל רוזן אשר ערך והגיש תוכניות חידונים בקול ישראל בשנות החמישים.
* אנשי קולנוע הוליוודים: אדי קנטור, מרלן דיטריך, פרנק סינטרה, מרצ'לו מסטרויאני, וברט לנקסטר.

בפזמון איינשטיין שהוא לא בדיוק אדם נוסטלגי כמו שמציירים אותו:

== קישורים חיצוניים ==
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי אריק איינשטיין
קטגוריה:שירים בעברית
קטגוריה:שירים שהולחנו על ידי יהודה פוליקר
קטגוריה:שירים על געגוע
קטגוריה:סינגלים בהוצאת הד ארצי
באיקל (מטוס)

המטוס בתצוגה אווירית משנת 2013.
An-2
באיקל הוא כינויו של פרויקט מטוס רב-תכליתי מבטיח (רשמית: [https://www.aviaport.ru/digest/2018/05/08/539683.html TVS-2DTS]), פרויקט לבניית מטוסי רוסי שנועד להחליף את מטוס האנטונוב An-2, במסגרת התוכנית הממלכתית לפיתוח תעופה קטנה. המטוס מכונה "באיקל".

טיסות ניסוי החלו בשנת 2014 ואמנם בשנת 2019 הוחלט על גניזת התוכנית, אך היא חודשה בשנת 2021.

==מטוס רב תכליתי קל "באיקל"==
LMS-901
הבכורה של מטוס רב תכליתי קל "Baikal" התקיים בתא האוויר והחלל "מקס-2021".

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.aviaport.ru/digest/2018/05/08/539683.html מומחים מתחו ביקורת על מטוס ה- TVS-2DTS] // aviaport.ru, 8.05.2018
* [https://smotrim.ru/article/2505528 "בייקל" תחליף את "תירס": מישוסטין סיפר לפוטין על כלי תחבורה חדשים] // smotrim.ru, 30 בדצמבר 2020

==הערות שוליים==

קטגוריה:מטוסים רוסיים
אנטונוב An-2

מטוס בגרסה לכיבוי שריפות יער, 2011אנטונוב An-2 (שם דיווח נאט"ו קולט<ref></ref><ref></ref>) הוא מטוס סובייטי, כלי טיס דו-כנפי חקלאי שתוכנן ויוצר על ידי לשכת העיצוב אנטונוב החל משנת 1946.<ref name="An-2">Gordon,Yefim & Komissarov, Dmitry. “Antonov An-2”. Midland. Hinkley. 2004. </ref> עמידותו המדהימה, כוח ההרמה הגבוה ויכולתו להמריא ולנחות ממסלולים גרועים הקנו לו חיי שירות ארוכים. האנטונוב An-2 יוצר עד שנת 2001 ונותר בשירות עם מפעילים צבאיים ואזרחיים ברחבי העולם. במשך שנים היו תוכניות להחליף אותו במטוס באיקל, אך בשנת 2019 הם נגנזו. בשנת 2020, רוסיה החלה ליישם תוכניות להחלפתו במטוסים מדגם L-410 ו-L-610 שייצורם החל במפעלים ביקטרינבורג.

ה-An-2 תוכנן כמטוס שירות לשימוש שירותי הייעור והחקלאות כמחליף לפוליקרפוב Po-2 שהיה רובו בנוי מעץ. עם זאת, מבנהו הבסיסי והחסון של המטוס מאפשר התאמתו לשימושים רבים ומשתנים. וריאציות רבות מסוגו פותחו; אלה כוללים גרסאות מאובזרות לריסוס יבולים חקלאיים, גרסאות מדעיות לדגימה אטמוספירית, מטילי מים ללחימה בשריפות יער, מטוסי פינוי רפואי של שירותי האמבולנסים, גרסאות של מטוס ימי בעלות מצופים וגרסאות לחימה קלות לצנחנים. הגרסה הנפוצה ביותר היא מטוס הנוסעים An-2T שכולל 12 מושבים. כל הגרסאות (למעט An-3 ו-An-2-100) מופעלות באמצעות מנוע תשעה צילינדרים מדגם שבצוב ASh-62 רדיאלי, שפותח מתוך המנוע האמריקאי רייט R-1820 "סייקלון". אנטונוב An-2 בדרך כלל צורך 2.5 ליטרים של דלק לדקה.<ref>Совиет Унион. Министерство сельского хозяйства, Научно-техническое общество сельского хозяйства. Центральное правление, Государственный агропромышленный комитет СССР (publisher): Защита растений, Изд-во "Колос", 1989, p.36</ref>

בתחילת שנות השמונים עבד משרד אנטונוב על גרסה מודרנית יותר, מצוידת במנוע טורבו-פרופ גלושנקוב בן 1,450 כוחות סוס בחרטום ארוך ואווירודינמי יותר, זו קיבלה לבסוף את הציון An-3. בשנת 2013 אנטונוב פיתחה גרסה מחודשת נוספת עם מדחף בן 3 להבים הניתן להיפוך כיוון ומנוע 1,500 כ"ס מתוצרת מוטור סיץ' המונע בקרוסין ולא בדלק תעופתי. אנטונוב דיווחה שהיא קיבלה מאות הזמנות לגרסה זו ממדינות כקובה, אזרבייג'ן ורוסיה.

== קישורים חיצוניים ==

* [https://web.archive.org/web/20060313165244/http://www.an2plane.ru/ an2plane.ru - אתר המפורט ביותר אודות מטוס An-2] ו
* [https://web.archive.org/web/20060624152555/http://www.aviation.ru/An/ www.aviation.ru]
* [http://www.bush-planes.com/Antonov-An-2.html www.bush-planes.com] 
* [https://www.youtube.com/watch?v=2mNKUerLVnM/ סרטון קצר של טיסה באנטונוב An-2]

==הערות שוליים==

קטגוריה:ערכים שבהם תבנית בריטניקה אינה מתאימה
קטגוריה:מטוסי אנטונוב
קטגוריה:1947 בברית המועצות
קטגוריה:מטוסי כיבוי
קטגוריה:מטוסים סובייטיים
קטגוריה:מטוסים היסטוריים
ירמאק (מטוס)

איליושין Il-106 המכונה "ירמאק" (ידוע גם תחת הכינוי STVTS - מטוס תחבורה צבאי כבד במיוחד, сверхтяжёлый военно-транспортный самолёт) הוא פרויקט רוסי ליצירת מטוס תחבורה כבד, עליו הכריז תאגיד איליושין בשנת 2013. הוא תוכנן להחליף את מטוסי חיל האוויר הרוסי האנטונוב An-22 אנטיי ואנטונוב An-124 רוסלן ומיועד להתחרות במטוסי גלובמאסטר III וגלקסי C-5 .<ref name="expert.ru">[http://expert.ru/2014/10/22/ermak-zamenit-anteya-i-ruslana/ Самый большой в мире: чего ожидать от проекта «Ермак». Вадим Пономарев. «Эксперт Online». 22 окт 2014 г.]</ref> פרויקט פיתוח המטוסים נכלל בתוכנית החימוש הממלכתית לשנים 2018–2027. תחילת העבודה המדעית והטכנית המתוכננת (מו"פ) יועדו לשנת 2025.<ref></ref>

== מאפיינים טכניים ==
המטוס נועד לתפוס נישה שעדיין ריקה בתעשיית התעופה הרוסית: מטוסי מטען כבדים עם יכולת נשיאה של יותר ממאה טון.

== פיתוח ==
באפריל 2014 פורסם תיעוד הרכש "קביעת סוג האוויוניקה למשפחה של מטוסים כבדים מבטיחים". כפי שהסביר סרגיי סרגייב, הצבא זקוק ל"החלפה מוחלטת של הצי בכל סוגי תעופת התחבורה - מטוסים קלים, בינוניים, כבדים וכבדים לטווח ארוך". עבור המטוס המבוסס על מנוע PD-14, יפותח מנוע PD-35 חדש וחזק יותר עם דחף של 30 טון.<ref></ref>

על פי הדו"ח השנתי של חברת איליושין לשנת 2018, הארגון ביצע עבודות טרום חוזה לביצוע עבודות מחקר במסגרת "חקירת דרכים ליצור מוצר תעופה עתידי של תחבורה אווירית צבאית (R&D PAK VTA)" שלבי עבודת פיתוח לפרויקט.<ref></ref>

== ראו גם ==
* בואינג C-17 גלובמאסטר III
* C-5 גלקסי

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מטוסים רוסיים
קטגוריה:מוצרים עתידיים: אמצעי לחימה
יחסי אוגנדה–ספרד

יחסי אוגנדה–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים שבין אוגנדה לספרד. לאוגנדה אין שגרירות בספרד אך שגרירותה בפריז, צרפת מוסמכת לספרד.<ref>[http://www.exteriores.gob.es/Portal/es/ServiciosAlCiudadano/SiViajasAlExtranjero/Documents/2ALISTA.pdf List of foreign embassies in Spain] .</ref> לאוגנדה יש קונסוליה בברצלונה.<ref>[http://www.exteriores.gob.es/Portal/es/ServiciosAlCiudadano/SiViajasAlExtranjero/Documents/2ACONS.pdf List of foreign consulates in Spain] </ref> לספרד גם אין שגרירות באוגנדה אך שגרירותה בניירובי, קניה מוסמכת לאוגנדה. לספרד יש קונסוליית כבוד בקמפלה.<ref>[http://www.exteriores.gob.es/Portal/es/ServiciosAlCiudadano/SiViajasAlExtranjero/Documents/2ACONS.pdf Ficha de Uganda] Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Spanish Representation Data.</ref>

== יחסים דיפלומטיים ==
ספרד מקיימת יחסים דיפלומטיים עם אוגנדה מאז 13 בספטמבר 1969. היחסים הם לבביים, אך לא אינטנסיביים במיוחד.<ref>[http://www.exteriores.gob.es/Portal/es/ServiciosAlCiudadano/SiViajasAlExtranjero/Documents/2ACONS.pdf Ficha de Uganda] Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Diplomatic relations.</ref>

== יחסים כלכליים ==
יחסי הסחר הדו צדדיים של ספרד עם האזור המרכזי של שילוב כלכלי ומסחרי במזרח אפריקה, ה-EAC, אינם משמעותיים במיוחד בהשוואה לנתוני החילופים שיש לספרד עם אזורי אינטגרציה אחרים, במיוחד ביבשת אמריקה. באשר למאזן הסחר עם אוגנדה, היצוא לאוגנדה הגיע ל-16.3 מיליון אירו בשנת 2015 (עלייה של 66% לעומת השנה המקבילה) והיבוא הספרדי בשנת 2015 הוא 34.7 מיליון אירו (עלייה של 3.72% לעומת השנה המקבילה).<ref name=":0">[http://www.exteriores.gob.es/Portal/es/ServiciosAlCiudadano/SiViajasAlExtranjero/Documents/2ACONS.pdf Ficha de Uganda] Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Economic relations.</ref>

הייצוא העיקרי מספרד לאוגנדה בשנת 2015 היה: ייצור יציקה של ברזל ופלדה (14.8%); מוצרי חשמל וחומרים (12.2%); מוצרי קרמיקה (11.7%); מכשירים אופטיים (10%); הכנות מזון (9.3%); נייר וקרטון (8.8%); ומכונות ומכשירים מכניים (8.1%). ובאותה תקופה, הייבוא התרכז בפרקים הבאים: קפה, תה ותבלינים (57.8%); קקאו והכנתו (19.5%); ודגים וסרטנים (19.5%).<ref name=":0" />

== שיתופי פעולה ==
אוגנדה לא נכללת בתוכנית האב לשיתוף פעולה IV 2013–2016, וגם לא בעבר. עם זאת, היא קיבלה תמיכה משיתוף פעולה ספרדי באמצעות שיתוף פעולה מבוזר וארגונים לא ממשלתיים, וכן באמצעות שיתוף פעולה רב-צדדי. על פי הנתונים העדכניים ביותר (2010), תרומת הסיוע הרשמי לפיתוח לספרד באוגנדה הסתכמה באותה שנה במעט יותר מ-22 מיליון אירו.<ref name=":1">[http://www.exteriores.gob.es/Portal/es/ServiciosAlCiudadano/SiViajasAlExtranjero/Documents/2ACONS.pdf Ficha de Uganda] Office of Diplomatic Information. Ministry of Foreign Affairs and Cooperation. Section: Cooperation.</ref>

מנגד, ישנם שני הסכמי המרת חוב שנחתמו בשנים 2007 ו-2008, שהשפיעו על סך של 40 מיליון דולר. 60% בוטלו ו40% הופקדו בקרן המנוהלת דו-צדדית במשרד האוצר ועימה ממומנים פרויקטים באוגנדה.<ref name=":1" />

== הערות שוליים ==
יחסי סרביה–קפריסין

מימין: שר החוץ של [[יוון ניקוס דנדיאס, שר החוץ של סרביה ניקולה סלקוביץ' ושר החוץ של קפריסין ניקוס כריסטודולידס בפגישה משולשת בבלגרד, אפריל 2021 (בעת מגפת הקורונה בסרביה)]]
היחסים בין קפריסין לסרביה נחשבים לחזקים, בגלל מדיניות אירופית משותפת ודת משותפת - נצרות אורתודוקסית. קפריסין תמכה בסרביה במאמציה להצטרף לאיחוד האירופי. כמו כן, סרביה תומכת בקפריסין לאחר פלישת טורקיה לקפריסין בשנת 1974 ותומכת בפתרון בר-קיימא לסכסוך הקפריסאי.

כיום, סרביה וקפריסין משתפות פעולה במדיניות חוץ, פיננסים, ענייני צבא ותרבות. <ref></ref>

== יחסים מודרניים ==
קפריסין היא אחת מחמש מדינות האיחוד האירופי שלא מכירות בעצמאות קוסובו. במהלך נשיאות האיחוד האירופי, קפריסין לא שינתה את מדיניותה כלפי קוסובו וממשיכה לתמוך בסרביה במהלך האינטגרציה האירופית שלה. שר המסחר הקפריסאי העריך כי יש לתת זמן רב יותר לסרביה למלא את תנאי המועצה האירופית והנציבות שנקבעו לתחילת המשא ומתן על הצטרפות. אם התנאים הללו יתמלאו, קפריסין תמשיך לתמוך בסרביה. <ref></ref>

=== הצטרפותה של סרביה לאיחוד האירופי ===
קפריסין תמכה במשרד החוץ בבלגרד כדי להתחיל בשיחות הצטרפות לאיחוד האירופי עד דצמבר 2012. שר החוץ של קפריסין, אראטו קזאקו-מרקוליס, הדגיש את עדיפות נשיאות קפריסין בהרחבה בביקור ממלכתי בבלגרד ביולי 2012, כולל אזור הבלקן המערבי וסרביה.<ref name="Cypriot Parliament Leader Calls for Armenian Genocide Recognition"></ref>

=== סוגיית קוסובו ===

קפריסין נמנית עם חמש מדינות האיחוד האירופי שלא הכירו עד כה בקוסובו כמדינה עצמאית. קפריסין מביעה סולידריות עם סרביה, לטענתה, בשל הדמיון בסוגיות קוסובו וצפון קפריסין בכך שהריבונות של שתיהן נפגעה ובכך שהן קוסובו, הן צפון קפריסין הכריזו באופן חד-צדדי על עצמאותן.

=== הכנסייה ===
הכנסייה האורתודוקסית הקפריסאית ניהלה יחסים מצוינים עם הכנסייה האורתודוקסית הסרבית, כולל רכישה והענקת סיוע הומניטרי לסרביה במהלך המלחמות. עם זאת, היחסים הללו התרחבו גם למדינה הסרבית. בעניין האחרון, כנסיית קפריסין תמכה ב"עמדות סרביות גם בנושא פרישת מונטנגרו מהפדרציה", <ref>[http://www.serbianorthodoxchurch.com/pages/other/links/index.html Serbian Orthodox Churches in Cyprus, September 2005]</ref> וכן בתמיכה בסרביה בקוסובו. כמו כן, הכנסייה האורתודוקסית הסרבית תמכה בעמדות לאומיות קפריסאיות בקפריסין . <ref>[http://www.serbia-hellas.com/articles/cyprus_proserb.html In Cyprus, Even Pizza is Pro-Serb, 31 May 1999]</ref> כמו הכנסיות האורתודוקסיות האחרות, גם כנסיית קפריסין אינה מכירה באוטוקפליה המוצהרת של הכנסייה האורתודוקסית המקדונית ורואה בה חלק מהכנסייה האורתודוקסית הסרבית.

=== שיתוף פעולה כלכלי ===
מדי שנה, הפורומים של איגוד העסקים הקפריסאי-סרבי מתקיימים בניקוסיה או בבלגרד. מטרתה העיקרית של האגודה היא להעניק סיוע יעיל ומעשי במעורבות ושיפור היחסים הכלכליים והמסחריים בין קפריסין וסרביה. מטרה נוספת של העמותה היא ארגון אירועים שונים, כולל כנסים וסמינרים בקפריסין ובסרביה, בהם משלחות עסקיות מכל אחת מהמדינות יכולות להשתתף ולהמליץ על הזדמנויות עסקיות קיימות על ידי אנשים פרטיים. <ref></ref>

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.cyprus-serbia.org.cy/index.php?pageid=1&lang=en/ התאחדות העסקים של קפריסין סרביה] 

== הערות שוליים ==
קראק פאי

קראק פאי או מילק בר פאי (אנגלית: Crack Pie או Milk Bar Pie) הוא סוג של פאי מתוק.

קראק פאי מורכב בדרך כלל מקלתית העשויה מפירורי עוגיות שיבולת שועל. המלית היא סוג של פודינג עשיר המבוסס ברובו על סוכר, חמאה, שמנת וחלמונים, שלאחר האפייה מקבל מעטה בגוון זהוב ובמרקם פריך.

נהוג להגיש את הפאי עם קרם פרש שמעט מעדן את המתיקות, אך גם עם גלידה, תוספות אחרות או כמו שהוא.

== מקור ==
עוגת קראק פאי עם קצפת במסעדה בתל אביב יפו, ישראל
עוגת הקראק מבוססת על עוגה בשם Chess Pie. ה-Chess Pie קינוח מסורתי בדרום ארצות הברית, שם נהגו להכין אותו בחורף במקום פאי הפירות המסורתי, בשל מחסור בפירות בעונה הקרה. האזכור הראשון של העוגה מופיע בספר הבישול האמריקאי The Joy of Cooking, שיצא לאור בשנות השלושים של המאה העשרים.

הקונדיטורית הידועה כריסטינה טוסי בעלת המילק בר בניו יורק עידכנה את המתכון והפכה את הקראק פאי ל של המקום. טוסי הגישה קראק פאי כחלק מארוחת עובדים במסעדה הניו-יורקית Momofuku של השף דייוויד צ'אנג. העוגה הזו עוררה התעניינות רבה בקרב הסועדים.

מקור השם הוא רפרנס לקראק-קוקאין: סוג של בדיחה על כך שהקינוח הזה טעים עד כדי ממכר, כמו הסם<ref></ref>.

באפריל 2019 דיווחה התקשורת האמריקאית כי בקונדיטוריית המילק בר הוחלט להפסיק להשתמש במילה קראק (Crack) בשם של העוגה. ההחלטה התקבלה בניסיון לנתק את העוגה המתוקה והפופולרית מהקונוטציות השליליות לסמים ומאז היא נקראת בקונדיטוריה "פאי המילק בר" (באנגלית: Milk bar pie).

=== בישראל ===
בכתבה בטיימאאוט תל אביב משנת 2021 שסקרה את המקומות בהם מגישים קראק פאי בתל אביב, נטען שניתן למצוא את הקינוח כמעט בכל מסעדה ובכל תפריט שמכבד את עצמו<ref></ref>.

בכתבה שפורסמה בעיתון הארץ בשנת 2022 נטען שקראק פאי הוא אחד הקינוחים האהובים במסעדות בארץ ושהוא הפך להיות חלק מהתרבות הקולינרית הישראלית.

יהונתן בורוביץ' היה מראשוני השפים שהכניסו את הקראק פאי לתפריט המסעדה שלו, הגיש את הקינוח הזה במסעדה החל משנת 2012 והיא מוגשת חמה בניגוד לגרסה האמריקאית שלרוב מוגשת קרה<ref name=":0"></ref>.

== מרכיבים ==
עוגת קראק פאי עם גלידת וניל, במסעדה בתל אביב יפו, ישראל
הקראק פאי בגרסתה הקלאסית מורכבת ממצרכים בסיסיים, למשל: סוכר, חלב, חמאה, שיבולת שועל וביצים. השילוב ביניהם יוצר עוגה נמוכה, מתוקה ודחוסה<ref name=":0" />.

המתכון המקורי מכיל כמעט תמיד כמויות גדולות יחסית של חמאה, סוכר ושמנת וכולל מרכיב ייחודי לעוגה זו: כף של אבקת חלב<ref>
</ref>.

== ראו גם ==
* פאי פקאן

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.mako.co.il/food-recipes/recipes_column-desserts/Recipe-4a0004abd085931006.htm קראק פאי, מתכון], מאקו
*לימור לניאדו תירוש, [https://www.limortiroche.com/2018/02/crack-pie/ מתכון לקראק פאי עם תמונות]

== הערות שוליים ==

קטגוריה:מגדנאות
קטגוריה:קינוחים
קטגוריה:המטבח האמריקאי: קינוחים
קטגוריה:עוגות
קטגוריה:פאי (מאפה)
אתר הנצחה לשואת הצוענים

משולש האבן שבמרכז הבריכה ועליו מונח פרח.
אתר ההנצחה לשואת הצוענים או, בשמה הרשמי, אנדרטת סינטי ורומה קורבנות הנאצים הוא אנדרטת זיכרון השוכנת בפארק טירגארטן בברלין בירת גרמניה.

האנדרטה מהווה הנצחה לזכרם של 220,000 – 500,000 הצוענים והסינטים שנרצחו בשואת הצוענים במלחמת העולם השנייה על ידי הנאצים.

האנדרטה נמצאת מדרום לבניין הרייכסטאג (הפרלמנט הגרמני) ובסמוך לשער ברנדנבורג, ולאנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו.

== היסטוריה ==
האנדרטה תוכננה על ידי האמן הישראלי דני קרוון.

האנדרטה נחנכה ב-24 באוקטובר 2012, על ידי קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, בנוכחות נשיא גרמניה יואכים גאוק.

== תיאור האנדרטה ==
הכניסה אל האנדרטה היא דרך שער צר מפלדה, התחום בלוחות מזכוכית חלבית שעליהם רשומים מידע על הכרונולוגיה של שואת הצוענים, כאשר בפנים ההסבר רשום בגרמנית ומבחוץ באנגלית. 

האנדרטה כוללת בריכה מעגלית בעלת קרקע כהה- "עמוקה עד אין קץ". הצורה המעגלית היא ביטוי לשוויון. המים באגן העגול מסמלים את הדמעות.

במרכז האגן קרוון הציב משולש אבן.המשולש הוא בצורת הטלאי החום (הסימן המזהה ואות הקלון) שהוכרחו הצוענים ללבוש במחנות הריכוז (בדומה לטלאי הצהוב (שצורתו הייתה מגן דוד) שהוכרחו היהודים ללבוש בשואה). התשתית המיוחדת הממוקמת מתחת לבריכה גורמת שמשולש האבן ירד לקרקעית פעם ביום, ויעלה חזרה בדיוק בשעה 13 ומדי יום מונח עליו פרחטרי. לדברי קרוון הפרח היה הרעיון הראשון של העבודה הזו והוא אמור לסמל הן את החיים, הצער והזיכרון. בזכות התשתית הזו גם ניתן לחמם את המים שלא יקפאו בחורף.

סביב הבריכה, באותיות ברונזה, חקוקה הפואמה 'אושוויץ' מאת המשורר הצועני איטלקי סנטינו ספינלי, אף על פי שהאנדרטה מנציחה את כל מחנות ההשמדה.

סביב האנדרטה לוחות זיכרון, המתארות את האירועים העיקריים של שואת הצוענים.

ההחלטה על הקמת האנדרטה נדונה שנים רבות. בשנת 1992 הממשל הפדרלי הגרמני הסכים להקים את האנדרטה, אולם במשך השנים לאחר מכן היו מחלוקות על צורת האנדרטה ומיקומה - והציעו להקימה בפרוור מרצאן - שבו היה מחנה ריכוז ברלין-מרצאן, מחנה ריכוז בו רוכזו צוענים בתנאים קשים, החל משנת 1936.

ב-2001 הוסכם להקים את האנדרטה באתר מרכזי - הטירגארטן.

עבודות ההקמה החלו בשנת 2008, ב־19 בדצמבר - התאריך בו מצוין יום הזיכרון לשואת הצוענים.

האנדרטה הוקמה בעלות של 2.5 מיליון יורו, ונחנכה על ידי אנגלה מרקל ב-24 באוקטובר 2012.

== ראו גם ==

* מחנה ריכוז ברלין-מרצאן
* אנדרטת ההנצחה להומוסקסואלים שנרדפו על ידי הנאצים
* אנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו
* אנדרטת המלחמה הסובייטית

== קישורים חיצוניים ==

* [https://www.mako.co.il/travel-world/magazine/Article-a3baefe9aa3ed31006.htm תיאור האנדרטה] באתר mako
* [https://www.haaretz.com/the-roma-memorial-that-wasn-t-built-in-a-day-1.5162513 תיאור האנדרטה] בעיתון הארץ 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ברלין: אנדרטאות
קטגוריה:גרמניה: אנדרטאות להנצחת השואה
קטגוריה:השמדת הצוענים במלחמת העולם השנייה
קטגוריה:פארק טירגארטן
קטגוריה:דני קרוון
סקס, שקרים וארוחת ערב

סקס, שקרים וארוחת ערב הוא סרט טלוויזיה ישראלי מ-1996 בבימויו של דן וולמן.

==תקציר העלילה==
מיכל וטלי, אלמנות צה"ל הולכות לארוחת ערב אצל חברתה של טלי, דפנה, שגם היא אלמנת צה"ל, דפנה מתייחסת אל השכול שחוותה בדרך הומוריסטית ואף צוחקת על ה"יתרונות" הקיימים בהיותה בסטטוס זה, כמו עזרה כספית מהמדינה, מיכל משתוממת מהתנהגותה של דפנה ולא מבינה איך ניתן לצחוק על מצב עצוב זה ואף מביעה את אהבתה לבעלה שנפל, בהמשך הערב הם לומדות להכיר אחת את השנייה.

בהמשך הם הולכות יחדיו לפאב ולאחר מכן מוצאות את עצמן מזמינות שלושה גברים זרים לבית.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
|-
! שם השחקן/ית
! שם הדמות
|-
| רמה מסינגר || מיכל
|-
| עדי ניצן || טלי
|-
| מיכאלה עשת || דפנה
|-
| דני שטג || לקי
|-
| מיכאל שרפשטיין || ברמן
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 1996
קטגוריה:סרטי טלוויזיה ישראליים
קטגוריה:סרטי דן וולמן
ישראל אפרויקין

ישראל אֶפְרויקין (ביידיש: עפרויקין; כ"ו בטבת ה'תרמ"ד, 24 בינואר 1884, ליטא – ט' בניסן ה'תשי"ד, 12 באפריל 1954, פריז) היה סופר, הוגה דעות ועסקן ציוני יהודי. ממייסדי המפלגה העממית היהודית (ייִדישע פֿאָלקספּאַרטײַ). עורך הירחון הפריזאי-יהודי "קיום".

==קורות חיים==
נולד בווקשנה שבליטא (האימפריה הרוסית) לרפאל, סוחר תבואה גדול שהעניק לו חינוך מסורתי דתי. אחיו הצעיר הוא הסופר זלמן יפרויקין.

לאחר הפוגרומים של שנת 1905 בתחום המושב, הקים עם ההיסטוריון שמעון דובנוב את ה"ייִדישע פֿאָלקספּאַרטײ", שדגלה בקיום יהודי לאומי בגולה. בין השנים 1915 ו-1919 ערך את השבועון די וואך שהופיע בווילנה, ביחד עם זליג קלמנוביץ'.

לאחר מהפכת אוקטובר 1917 היגר לצרפת והשתקע בפריז, שם הפך לאחד ממנהיגי הקהילה. היה חבר במשלחת היהודית לוועידת ורסאי, עמד בראש הפדרציה של האגודות היהודיות בצרפת, והיה חבר בקונגרס היהודי העולמי. מתוקף תפקידו זה שכנע את הנהלת הקונגרס לפנות לממשלת צרפת לאחר פרעות קונסטנטין ב-1934, על מנת שתסייע למשפחות הנפגעות ותעניש במלוא החומרה את הפורעים.

אפרויקין נפטר בט' בניסן ה'תשי"ד, 12 באפריל 1954 בפריז. נקבר בבית העלמין מונפרנאס בפריז, בהשתתפות קהל רב, ביניהם הד"ר נחום גולדמן, רבה הראשי של צרפת יעקב קפלן, ושגריר ישראל בצרפת יעקב צור. לאחר מכן הועלה לקבורה בחלקת "פנתיאון האומה" בהר המנוחות ירושלים.

==מכתביו==
* אין חלום און אויף דער וואר: עסייען וועגן אלטע פראבלעמען אין א נייער צייט, ניו-יארק: אויפן שיידוועג, 1944
* קדושה און גבורה ביי יידן: אמאל און היינט: גזירת ת"ש-תש"ה, ניו-יארק: אויפן שיידוועג, 1949
* א חשבון הנפש, פריז: א. ב. צעראטא, 1948
** חשבון הנפש, לעברית: אברהם קריב, תל אביב: הוצאת מסדה, ה'תש"י.
* אויפקום און אומקום פון יידישע גלות-שפראכן און דיאלעקטן, פאריז: קיום, 1951.

==לקריאה נוספת==
* לעקסיקאן פון דער נייער יידישער ליטעראטור, 7, ניו יארק, 1968, עמ' 30–32.
<div class="mw-content-ltr">
* American Jewish year book, 56 (1955), p. 324
</div>

==הערות שוליים==

קטגוריה:עורכי עיתונים יהודים ליטאים
קטגוריה:עורכי כתבי עת יהודים
קטגוריה:הסוכנות היהודית
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים ליטאים
קטגוריה:פוליטיקאים יהודים צרפתים
קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות
קטגוריה:אישים שהועלו לקבורה בשנית בארץ ישראל
קטגוריה:ילידי 1884
קטגוריה:נפטרים ב-1954
ליאן אוגוסטין

ליאן אוגוסטין (בגרמנית: Liane Augustin; 18 בנובמבר 1927 – 30 באפריל 1978) הייתה זמרת ושחקנית אוסטרית–גרמנייה.

== ביוגרפיה ==
אוגוסטין נולדה בברלין, בירת גרמניה. בצעירותה, אוגוסטין עבדה כזמרת במועדון לילה. בנוסף, היא הופיעה במספר שידורי רדיו מקומיים. בשנת 1953, אוגוסטין שיחקה בסרט הראשון שלה, "Die Fiakermilli".

בשנת 1958, רשות השידור האוסטרית הכריזה כי אוגוסטין נבחרה לייצג את אוסטריה באירוויזיון 1958. ב-12 במרץ 1958, אוגוסטין הופיעה על בימת האירוויזיון, עם השיר "Die ganze Welt braucht Liebe". אוגוסטין שובצה תשיעית בסדר ההופעות, לפני שווייץ ואחרי גרמניה. אוגוסטין זכתה במקום החמישי עם שמונה נקודות.

בשנת 1962, אוגוסטין שיחקה בסרט הגרמני, "Licht auf der Piazza".

אוגוסטין נפטרה באופן פתאומי ב-30 באפריל 1978, בגיל 50.

== פילמוגרפיה ==
* Die Fiakermilli (1953)
* Lavender (1953)
* Der rote Prinz (1954)
* ?und wer küßt mich... (1956)
* Liebe, die den Kopf verliert (1956)
* Licht auf der Piazza (1962)

== קישורים חיצוניים ==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:זמרות אוסטריות
קטגוריה:זמרות גרמניות
קטגוריה:שחקניות אוסטריות
קטגוריה:שחקניות גרמניות
קטגוריה:משתתפי אירוויזיון 1958
קטגוריה:נציגי אוסטריה באירוויזיון
קטגוריה:אוסטריות שנולדו ב-1927
קטגוריה:גרמניות שנולדו ב-1927
קטגוריה:גרמנים שנולדו ב-1927
קטגוריה:גרמניות שנפטרו ב-1978
אילנה גולדברג

אילנה בבל-גולדברג (נולדה בשנת 1962) היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל (1988–1996) בזריקת דיסקוס. היא הייתה בצוות המאמנים של הסגל האולימפי של נבחרת ארצות הברית באתלטיקה.

== ביוגרפיה ==
גולדברג היא בתו של פרופ' זמיר בבל, אלוף ושיאן ישראל בקפיצה לרוחק, פרופסור למחשבים, כנר, מלחין ושדרן רדיו. בשנת 1988 עלתה לישראל והתאמנה בקבוצת מכבי תל אביב.

===1988===
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1988 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.06 מטר.

===1989===
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1989 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.84 מטר.
====המכביה ה-13====
בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ב-10 ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.32 מטר, אחרי סידני דורשלג (47.89 מטר) ולפני צילה אשר מישראל.

===1990===
באליפות ישראל שנערכה בתחילת יוני 1990 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.08 מטר. ראשונה בתחרות סיימה האורחת כריסטינה בויט מרומניה (58.76 מטר)

בתחרות שנערכה בנייפרוויל פרבר של שיקגו, אילינוי ב-7 ביולי אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 42.01 מטר.

===1991===
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1991 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.70 מטר.

===1992===
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1992 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.88 מטר.

===1993===
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1993 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.96 מטר.

===1994===
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1994 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.34 מטר.

===1995===
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1995 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.06 מטר.

===1996===
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1996 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.62 מטר.

===מאמנת===
גולדברג אימנה את אל ארטר, 4 פעמים ברציפות אלוף אולימפי בזריקת דיסקוס.

== קישורים חיצוניים ==

* [http://www.gbrathletics.com/nc/isr.htm אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה] באתר gbrathletics 
* [https://www.iaa.co.il/html5/arclookup.taf?&_id=31326&did=9489&title=%E6%F8%E9%F7%FA%20%E3%E9%F1%F7%E5%F1 זריקת דיסקוס - 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים בישראל], באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:אלופות ישראל בזריקת דיסקוס
קטגוריה:מאמני אתלטיקה ישראלים
קטגוריה:מאמנות ספורט ישראליות
קטגוריה:מאמני ספורט ישראלים
קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1962
קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1962
הוועדה לענייני אינדיאנים של הסנאט של ארצות הברית

הוועדה לענייני אינדיאנים של הסנאט של ארצות הברית (באנגלית: United States Senate Committee on Indian Affairs) היא ועדה של הסנאט של ארצות הברית המופקדת על פיקוח וחקיקה בעניינים הקשורים לילידים אמריקאים וכן לילידי הוואי ואלסקה. ועדה דומה התקיימה בשנים 1820–1947, ולאחריהן סופחה לוועדת האנרגיה ומשאבי הטבע. ועדה חדשה לענייני ילידים הוקמה בשנת 1977 – בהתחלה כוועדה נבחרת. בתחילה נועדה הוועדה להיות זמנית, אך הוגדרה כקבועה בשנת 1984. הוועדה נוטה לכלול סנאטורים ממדינות המערב והמישורים הגדולים בארצות הברית, שם יש ריכוז משמעותי יותר של אינדיאנים.

לוועדה יש סמכות לחקור את הבעיות הייחודיות של הילידים האמריקאים ולהציע חקיקה להקלת קשיים אלה. נושאים אלה כוללים, אך אינם מוגבלים לחינוך מקומי, פיתוח כלכלי, ניהול קרקעות, שירותי בריאות ותביעות נגד ארצות הברית. בנוסף, כל החקיקה המוצעת על ידי חברי הסנאט הנוגעת לאינדיאנים, ילידי הוואי או ילידי אלסקה, היא בסמכות הוועדה.

נכון לינואר 2021, יושב ראש הוועדה הוא בריאן שץ מן המפלגה הדמוקרטית. הוא מכהן בתפקיד מאז שנת 2021.

== היסטוריה ==
בשנת 1977<ref></ref> אישר הסנאט חוק שהקים מחדש את הוועדה לענייני האינדיאנים כוועדה נבחרת זמנית. הוועדה הנבחרת הייתה אמורה להתפרק בסוף הקונגרס ה-95, בינואר 1979 – אך בעקבות מספר הארכות ביניים, הסנאט הצביע על הפיכת הוועדה לקבועה ב-6 ביוני 1984.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:האינדיאנים בארצות הברית
קטגוריה:ועדות הסנאט של ארצות הברית
אברהם פינטו

רבי אברהם פינטו (מכונה: מהרא"פ; סביב ה'ת"ק 1740 – י"ח תשרי ה'תקס"ד) היה רב ואב בית דין מרקש שבמרוקו ומחבר ביאורים על התלמוד ושולחן ערוך ועוד.

==ביוגרפיה==
נולד במרקש שבמרוקו לאביו רבי יעקב פינטו שהיה תלמידם של רבי שלמה עמאר ורבי אברהם אזולאי ורבה של העיר. בשנת ה'תקכ"ה (1765) נפטר אביו והוא התמנה יחד עם אחיו רבי יצחק לדיינים. הם שימשו בדיינות בבית דינו של רבי אברהם קורקוס, יחד עם רבי יצחק חרוש, רבי משה בן עטר, רבי מוסא בן דוד וחיון ורבי שלמה אסבאג. בשנת ה'תקנ"ט (1799) נפטר רבי יצחק חרוש שהיה אז רב העיר ואב בית הדין שלה, ומינו את רבי אברהם לתפקידים אלו, בהם הוא שימש עד ליום פטירתו ביום י"ח בתשרי ה'תקס"ד (1803). בפטירתו ספדו לו רבי משה אסבאג<ref>ספר פני משה עמוד יב.</ref> ורבי יהודה אלמליח.<ref>לחם יהודה כת"י עמ' 25 א: "נושא שעשיתי כשדרשתי על הרב הגדול כמוהה״ר אברהם פינטו שנלב״ע בשנת תקס״ד לפ״ק בתשרי ליל ש״ק בי״ח בתשרי".</ref>

==חיבוריו==
* ספר מור דרור ביאורים על תלמוד בבלי. חידושיו על מסכת כתובות נדפסו בספר חסד ואמת, סלוניקי, תקע"ג. וידוע שחיבר על מסכת פסחים ומסכת חולין.
* ביאור על שולחן ערוך - חלקו נדפס בספרים 'ביאור מהרא"ח על חושן משפט', 'פרדס רמונים' ו'פני מבין'.
* פסקים - מפוזרים בספרות חכמי מרוקו ובעיקר בספר תשובות חכמי מראכש ובשו"ת חפץ נחמד וגינת ורדים לרבי מכלוף אוחיון, נדפס על ידי מכון פי ישרים בשנת תשפ"ב.
* הגהות לספרי האר"י. נדפסו בספר שערי בינה.
* נושאים לנפטרים. ביאורי פסוקים לצורך דרשה על נפטר. נדפס בספר אעלה בתמר על ידי מכון פי ישרים.
* דרשות. בכתב יד.

==משפחתו==
בניו ובנותיו:
* רבי יעקב, שימש בדיינות.
* רבי מסעוד, שימש אף הוא בדיינות ונפטר צעיר ללא בנים ובנות.
* רבי שלמה, בלט בין מרביצי התורה במרקש.
* בתו נישאה לרבי יוסף חרוש - מחכמי מרקש.
* ר' ראובן.
* ר' שמואל.

==לקריאה נוספת==
הרב יוסף פרץ והרב יוסף הלל (עורך), קדושי מראכש, "רבי אברהם פינטו הראשון", הוצאת קהילות ישראל, ירושלים ה'תשפ"א.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

קטגוריה:רבנים מרוקאים
קטגוריה:יהדות מרקש
קטגוריה:מרקש: רבנים
קטגוריה:פרשני התלמוד
קטגוריה:מחברי ספרי שו"ת
קטגוריה:מקובלים
קטגוריה:אבות בתי דין
קטגוריה:ילידי 1740
קטגוריה:נפטרים ב-1804
תמי גינגולד

תמי גינגולד היא שחקנית, מנחה וקומיקאית ישראלית.

==קריירה בישראל==
גינגולד שיחקה ב-1980 בסרט "כוכב השחר" של הבמאי עקיבא ברקין. בשנת 1982 שיחקה תפקיד ראשי בסרט הקצר "המכונה אוטיסטי" של ישי גבריאלי שזכה בפרס הסרט העלילתי הקצר לשנת 1983.

גינגולד הופיעה בשנת 1982 בפינת "על הברזלים" בתוכנית הקומית הידועה "זהו זה!", ובאופן קבוע בשנים 1984-1983 כמנחה האישה הראשונה בתוכנית, וכשחקנית מובילה במספר תפקידים.

בתחילת שנות ה-80 היא הופיעה במסגרת להקת הבובונים בתוכנית "מועדון החתול שמיל".

ב-1984 הופיעה בסרט "ספר נשים", בשנה זו גם שיחקה בתפקיד אורח כסמלת קשר בסדרת הטלוויזיה "אנשים במיל".

ב-1985 שיחקה בסרט "הכלה" של נדב לויתן.

ב-1986 שיחקה את תפקיד ירדנה בסרט "הקרב על הוועד", לצד שלישיית הגשש החיוור.

==חיים אישיים==
גינגולד נולדה להורים שעלו לישראל מגרמניה ומפולין. היא ירדה לניו יורק שבארצות הברית, ונישאה לתומאס גארנר, מורה לאמנות ממשפחה נוצרית ובמקור מאוהיו. להם שתי בנות משותפות, אחת מהן היא השחקנית ג'וליה גארנר.

==קישורים חיצוניים==

* 
* 
* 
* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שחקניות קולנוע וטלוויזיה ישראליות
קטגוריה:שחקני קולנוע וטלוויזיה ישראלים
קטגוריה:זהו זה! - מנחים, מגישי פינות ושחקנים
קטגוריה:מהגרות מישראל לארצות הברית
קטגוריה:מהגרים מישראל לארצות הברית
קטגוריה:ישראליות שנולדו במאה ה-20
קטגוריה:ישראלים שנולדו במאה ה-20
מחברת התיג'אן

מחברת התיג׳אן הוא שמם של שני חיבורים בענייני דקדוק המקרא: מחברת התיג׳אן העברית ומחברת התיג׳אן הערבית.

מחברת התיג'אן<ref>בלשון יהודי תימן תאג' ("תאג'" בערבית: כתר, שהוא כינוי לכתב יד של התנ"ך), תיג׳אן ברבים, הם ספרי תנ"ך מנוקדים ומוטעמים; מחברת התיג'אן – חיבור על ספרי המקרא האלו.</ref> העברית (הגדולה) היא חיבור כללי הדקדוק, הטעמים, הנקודות, וחוכמת לשון הקודש על כל חלקיו, אשר חיברו חכם יהודי תימני קדום בלשון הקודש בעילום שמו ופרטיו. מחברת התיג׳אן הערבית (הקטנה) עוסקת גם כן בדקדוק המקרא וכתובה בערבית יהודית.

בעבר, היו מי שייחסו את חיבור מחברת התיג'אן לרס"ג<ref>למשל ר' יעקב ספיר בספרו [https://benyehuda.org/read/5091#ch161 "מסע תימן" פרק יא (התנועות והנגינות)]: "ובספרי תנ"ך כ"י (תאג') שלהם יש ספר דקדוק קצר, כמו הקדמה לתנ"ך, ונקרא "מחברת התיג'אן") שם מחברו לא נדע. אך ישן נושן הוא, והעתקתיו אלי ומצאתיו ישן מלא חדש, מעט המחזיק את המרובה. רוב כללי הדקדוק וחלופי המלות והאותיות והתנועות זה בזה ובינת המקרא על עומק הפשט כדרך הראשונים. ובאיזה דברים צריך ביאור רחב. ואחרי בִּנוֹתי בו, ידעתי בעדים נאמנים שהוא מרב סעדיה גאון. ואם יגזור ה' בחיים אוציאנו לאור עיני כל ישראל, ואור חדש על הדקדוק יהיל."</ref> או לר' בניה הסופר אך כיום סבורים החוקרים שהם אינם המחברים. מחקירת מקורות יצירה זו עולה כי המחבר חי בתקופה משוערת בין סוף המאה ה-11 למאה ה-12, תקופת חיים מקבילה (לפחות בחלקה) לתקופת חייו של רד"ק, דקדקן ופרשן המקרא הידוע.

חיבור דקדוקי זה היה נמצא בראשו של כל תאג' (כתר תורה) אשר נכתב בתימן, כחלק בלתי נפרד ממנו, למטרת לימוד חוכמת הדקדוק וכהוראות הקריאה המדויקת בתורה. מנהג זה נמשך עד להגעת ספרי הדפוס אשר מיעטו את הצורך בכתבי היד וכך נעלם בהדרגה ספר יסוד זה מעיני הציבור הרחב.

חיבור דקדוקי זה היה נפוץ מאוד בתימן ולא יצא מגבולותיה במשך כ-700 שנים. המחברת העברית נדפסה לראשונה במלואה בשנת 1870 בצרפת על ידי המזרחן יוסף דרנבורג בתוספת מעט הערות ומראי מקום. על בסיס מהדורה זו נדפסה המחברת בישראל בשנת תשכ"א.

המחברת הערבית נדפסה בלייפציג על ידי אדולף נויבאואר בשנת 1891<ref></ref>.

== לקריאה נוספת ==
* אבשלום קור, מחברת התיג'אן העברית (ספר הדקדוק המסורתי של יהודי תימן): מקורותיה וזיקתה אליהם ויחסה למסורת תימן ולכלל המסורות העבריות, עבודת מוסמך, אוניברסיטת תל אביב, 1980.
* יוסף דרנבורג, ספר מחברת התיגאן: למחקר ולמדע, תשכ"א.
* אילן אלדר, [https://jstudies.huji.ac.il/sites/default/files/jstudies/files/2._msvrvt_b_-_prq_b.pdf טיבן של מחברות התיג׳אן מתימן ומקורותיה של המחברת העברית], מסורות ב (תשמ״ו), עמ' 19–29.
* אבישי מרחבי, מחברת התיג'אן המבוארת, עבודת מחקר מקיפה על המחברת העברית (הגדולה) ומקורותיה, תשע"ה.

== קישורים חיצוניים ==
* מחברת התיג'אן העברית (מהדורת דרנבורג) בארכיון האינטרנט
*מחברת התיג׳אן הערבית (מהדורת נויבאואר) בארכיון האינטרנט

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חיבורי חכמי תימן
קטגוריה:דקדוק עברי
קטגוריה:מסורה
קטגוריה:קריאת התורה
קטגוריה:הגיית העברית
קטגוריה:ספרות יהודית של ימי הביניים
Heel de Wereld

"Heel de Wereld" (בעברית: "כל העולם") הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת ההולנדית, קורי ברוקן. השיר ייצג את הולנד באירוויזיון 1958. השיר נכתב והולחן על ידי בני ורדן ונוצח על ידי דולף ואן דר לינדן. השיר הושר שני בסדר ההופעות, לפני צרפת ואחרי איטליה.

== רקע ==
בדומה לשירי התקופה, השיר נכתב בסגנון שאנסון צרפתי. במרכז מילות השיר עומדת ברוקן ששרה את הסוד שלה לעולם.

== באירוויזיון ==
ב-12 במרץ 1958, השיר בוצע על ידי ברוקן באירוויזיון. השיר זכה במקום התשיעי והאחרון עם נקודה אחת משווייץ. זו הייתה הפעם הראשונה בה המדינה המארחת זוכה במקום האחרון.

== הערות שוליים ==

קטגוריה:שירי 1958
קטגוריה:סינגלים מ-1958
קטגוריה:שירי אירוויזיון 1958
קטגוריה:שירי הולנד באירוויזיון
קטגוריה:שירים בהולנדית
קטגוריה:שירים על אושר
קטגוריה:שירים על כדור הארץ
הוועדה לענייני חיילים משוחררים של בית הנבחרים של ארצות הברית

ועדת ענייני החיילים משוחררים של בית הנבחרים של ארצות הברית (באנגלית: United States House Committee on Veterans' Affairs) היא ועדה של בית נבחרים של ארצות הברית המפקחת ומחוקקת בנושאים הקשורים ליוצאי הכוחות המזוינים של ארצות הברית ובהם פנסיה, ביטוח חיים, השכלה, הכשרה מקצועית, טיפול רפואי, ומתן הלוואות לקניית דירה. הוועדה מפקחת על המחלקה לענייני חיילים משוחררים (VA), בתי חולים לותיקים ובתי קברות, למעט בתי קברות מסוימים שבסמכותו של מזכיר הפנים.

לוועדה אין סמכויות חקיקה בנושאים הבאים:
* מצב מס, תרומות והטבות ותיקים לעמותות וארגונים שמעניקים שירות ליוצאי השירות הצבאי
* קצבאות נכות (הוועדה לשירותים חמושים);
* העסקה במנגנונים הפדרליים (הוועדה לרפורמה ופיקוח על הממשל);
* שירות משפטי (וועדת המשפט);
* סוגיות הגירה (הוועדה המשפט);
* סוגיות העוסקות בשבויי מלחמה ונעדרים (הוועדה לשירותים חמושים)

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:ארצות הברית: ותיקי צבא ומלחמה
חיילים
הוסטוט

הוסטוט (בהונגרית: Hosztót) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בהוסטוט מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 123 ובשנת 2020 רק 57 תושבים.

==יהודי הוסטוט==
בהוסטוט חיו שלושה יהודים בשנת 1840 ושבעה יהודים בשנת 1880. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
אלפרד רולר

אלפרד רולר (בגרמנית: Alfred Roller; 2 באוקטובר 1864 - 21 ביוני 1935) היה מעצב תפאורה, צייר ואמן גרפי אוסטרי.<ref></ref>

== חיים ועבודה ==
רולר נולד בברנו שבמוראביה. תחילה למד ציור באקדמיה לאמנויות יפות בווינה אצל כריסטיאן גריפנקרל ואדוארד פיתנר פון ליכטנפלס, אך בסופו של דבר עזב את האקדמיה. בשנת 1897 הקים את הזצסיון הווינאי יחד עם קולומן מוזר, יוזף מריה אולבריך, יוזף הופמן, גוסטב קלימט ואמנים אחרים שדחו את הסגנון האקדמי הרווח של האמנות. הוא הפך לפרופסור לציור באוניברסיטה לאמנויות יישומיות בווינה בשנת 1899, ונשיא הזצסיון בשנת 1902.

בתחילת דרכו רולר היה פעיל מאוד כמעצב גרפי ושרטט. הוא עיצב מספר עטיפות ותמונות עבור כתב העת Ver Sacrum של הזצסיון, כמו גם את הכרזות לתערוכות הרביעית, הארבע עשרה והשישה עשר. הוא גם תכנן את עיצוב התערוכות עצמן.

בשנת 1902 הוצג רולר בפני המלחין גוסטב מאהלר על ידי קרל מול. רולר הביע עניין בעיצוב הבמה והראה למהלר כמה רישומים שהוא עשה עבור טריסטן ואיזולדה של וגנר. מאהלר התרשם והחליט להעסיק את רולר לעיצוב הסטים להפקה חדשה של היצירה. ההפקה, שהועלתה לראשונה בפברואר 1903, זכתה להצלחה גדולה. רולר המשיך לעצב תפאורות להפקות של מאהלר.

בשנת 1906 התחתן עם ציירת הזצסיון הווינאי מילבה רולר ונולדו להם שני בנים דיטריך (1909–2001) שהפך לרופא, אולריך (1911–1941) שהפך למעצב במה ומת במלחמת העולם השנייה בקרבות בברית המועצות, זמן קצר לאחר חג המולד 1941.

בסופו של דבר רולר עזב את הזצסיון ואת תפקיד ההוראה שלו כדי להתמנות למעצב הבמה הראשי באופרה הממלכתית של וינה, תפקיד אותו מילא עד 1909.

רולר היה אחראי על הציוד והתפאורה של האופרות של ריכרד שטראוס בווינה. מאוחר יותר התקיים שיתוף פעולה הדוק עם מקס ריינהרדט, איתו הוא היה גם מורה בסמינר בווינה משנת 1929.

ככל הנראה המעריץ הידוע ביותר של עבודתו של רולר היה אדולף היטלר, שבמקור רצה לעשות חניכה אצל רולר בשנת 1908 לאחר שעבר מלינץ לווינה. לצורך כך חבר מלינץ כתב מכתב המלצה לרולר. ורנר מייזר כתב בביוגרפיה שלו על היטלר כי רולר קיבל אז את היטלר לראיון. על פי המחקר של בריג'יט המן (וינה של היטלר, 1998), היטלר החמיץ הזדמנות זו. הוא פגש את רולר עשרים וחמש שנים לאחר מכן, לאחר שכבר הפך לקנצלר גרמניה.

בשנת 1920 ייסד רולר יחד עם ריכרד שטראוס ומקס ריינהרדט את פסטיבל זלצבורג.

בשנה שלפני מותו בשנת 1934, על פי בקשתו של היטלר, יצר רולר את התפאורה של פרסיפל של ביירות.

הוא נפטר בווינה בשנת 1935.

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="170">

File:Abcidelgi.jpg|כרזה

File:Alfred Roller Exhibition Vienna.png| כרזת תערוכה

File:Ver Sacrum 1898 N01.png|שער של מגזין הזצסיון

File:Und Ihr Zeichnet 7 Kriegsanleihe Crisco restoration and colours.jpg| כרזה למלווה מלחמה

File:Alfred Roller - Lohengrin, 2. Akt.jpg|עיצוב במה לאופרה של וגנר
</gallery>

==קישורים חיצוניים==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:ציירים אוסטרים
קטגוריה:אוסטרים שנולדו ב-1864
קטגוריה:אוסטרים שנפטרו ב-1935
מילבה רולר

מילבה רולר (בגרמנית: Mileva Roller; 18 בפברואר 1886 - 6 במאי 1949) הייתה ציירת אוסטרית בתנועת הזצסיון הווינאית.

== חיים ==
מילבה סטויסלביץ' נולדה ב־18 בפברואר 1886 באינסברוק.<ref></ref> אביה, מילוש סטויסלביץ', היה סרבי מווליקה פופינה בקרואטיה, ואמה, אדלהייד הוהנואר, הייתה מורה אוסטרית לציור על חרסינה באקדמיה לנשים בווינה. אחיה הצעיר, ראול סטויסאבלייביץ', נולד בשנת 1887 והוא הפך לטייס.

בשנת 1906 התחתנה עם האמן אלפרד רולר. שניהם היו חברים מובילים בתנועת הזצסיון הווינאי. היא, קולומן מוזר, גוסטב קלימט ויוזף הופמן עיצבו בגדים עבור עצמם ובני משפחותיהם.<ref></ref>

== חיים פרטיים ==
מילבה רולר, שתי נשים
לה ולאלפרד נולדו שני בנים: דיטריך (1909–2001) שהפך לרופא ואולריך (1911–1941) שהפך למעצב במה ושהיה כשומר באס אס בסטולפובו ליד קלוגה (בברית המועצות) ונהרג בסוף שנת 1941.<ref></ref>

מילבה תוארה על ידי בריג'יט המן כ"סרבית תומכת בהתלהבות בהיטלר".<ref>Hamann, Brigitte (2005). Winifred Wagner: A Life At The Heart of Hitler's Bayreuth. Orlando: Harcourt Books. p. 339.</ref> כשבנה אולריך נהרג בחזית מוסקבה, כתבה ויניפרד וגנר (כלתו של ריכרד וגנר, תומכת נלהבת בהיטלר והתכתבה איתו תדיר) למילבה, אישה שלא הכירה באופן אישי:

החדשות הגיעו אלי זה עתה, אם כי אני עדיין לא מצליחה להפנים את זה, שבנך היקר מת כגיבור מולדת אביו והפיהרר אהובו. אני מרכינה את ראשי בכבוד ובשקט למה שאת, אמו, בטח עוברת ... עבורנו זה כמו לאבד בן משפחה יקר, ואובדן של אמן מחונן במיוחד. כעת חייו הצעירים התממשו: הוא האמין בפיהרר ובלאומיות כאידיאל חברתי והאמין בעתיד המולדת הגדולה. הוא היה נאמן עד מוות, ומהווה דוגמה למופת לכולנו. בהצהרה מאוחרת יותר, משפחת רולר סתרה את דעתה של ויניפרד.<ref>Statement by Prof. Dietrich Roller, March 1998 quoted in Hamann, Brigitte (2005). Winifred Wagner: A Life At The Heart of Hitler's Bayreuth. Orlando: Harcourt Books. p. 338n.101.</ref>

מילבה רולר נפטרה בווינה ב־6 במאי 1949. היא נקברה בבית העלמין המרכזי בווינה.

== מורשת ==
עבודותיה נכללו בתערוכת City of Women: אמניות בווינה בין השנים 1900–1938 שנערכה ב -2019.

==קישורים חיצוניים==

== הערות שוליים ==

קטגוריה:חברי הזצסיון הווינאי
קטגוריה:ציירות אוסטריות
קטגוריה:ילידות 1886
קטגוריה:נפטרות ב-1949
קאפטלנפה

קאפטלנפה (בהונגרית: Káptalanfa) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בקאפטלנפה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 870 ובשנת 2020 רק 789 תושבים.

==יהודי קאפטלנפה==
בקאפטלנפה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מהיהודים ילידי הכפר נרצחו בשואה. 
{| class="wikitable"
! שנה
! מספר היהודים בכפר
! כלל האוכלוסייה
|-
|1880
|20
|1,074
|-
|1910
|14
|
|-
|1920
|4
|
|-
|1930
|11
|
|-
|1941
|3
|1,159
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

* 

==הערות שוליים==

קטגוריה:הונגריה: כפרים
כריסטיאן מקברייד

כריסטיאן מקברייד (באנגלית: Christian McBride; נולד ב-31 במאי 1972) הוא מוזיקאי ג'אז ונגן קונטרבס וגיטרה בס אמריקאי.

מקברייד, זוכה שבעה פרסי גראמי, ניגן ביותר מ-300 אלבומים כמלווה. הוא הקליט והופיע לצד מוזיקאי ג'אז כמו פרדי האברד, מקוי טיינר, הרבי הנקוק, פט מתיני, ג'ו הנדרסון, דיאנה קרול, צ'יק קוריאה, ג'ושוע רדמן, ריי בראון ואדי פלמיירי, בנוסף לאמני מוזיקת פופ, היפ-הופ ומוזיקת נשמה דוגמת ג'יימס בראון, סטינג, פול מקרטני, סלין דיון, קווין לטיפה, אייזק הייז, קארלי סימון ורנה פלמינג.

== ביוגרפיה ==
כריסטיאן מקברייד נולד ב-31 במאי 1972 בפילדלפיה, פנסילבניה, וגדל במשפחה מוזיקלית; אמו לימדה מוזיקה בבית ספר, ואביו היה נגן גיטרה בס ואחד מעמודי התווך של קהילת המוזיקאים בפילדלפיה. מקברייד הצעיר התחיל לנגן בגיטרה בס בגיל תשע אחרי שצפה באביו מנגן עם מונגו סנטמריה בפסטיבל הג'אז באטלנטיק סיטי, בו הופיעו גם דיזי גילספי, דקסטר גורדון ואלה פיצג'רלד. אחרי גירושי הוריו גדל מקברייד עם אמו בפילדלפיה, אם כי אביו נשאר מעורב בחייו והתפתחותו המוזיקלית והעניק לו את שיעורי הנגינה הראשונים שלו. מקברייד למד לנגן בקונטרבס כדי לנגן בתזמורת נוער, ומבין חבריו מתקופת התיכון נמנים המוזיקאים ג'ואי דה-פרנצ'סקו, קורט רוזנווינקל וקווסטלאב.

בגיל 17 עבר מקברייד לניו יורק בהשפעת וינטון מרסליס, ולמד בבית הספר ג'וליארד במשך שנה אחת בטרם עזב כדי לנגן עם הסקסופוניסט בובי ווטסון. הוא ניגן עם מוזיקאים מבוגרים כמו ווטסון, פרדי האברד, בני גולסון, ג'ו הנדרסון, ג'יי ג'יי ג'ונסון והאנק ג'ונס, בנוסף לנגנים בני דורו כמו רוי הרגרוב, ג'ושוע רדמן ובני גרין. הוא הוציא את אלבומו הראשון בחברת הקליטים ורב ב-1995. כשנה לאחר מכן יצא אלבומם הראשון של קבוצת SuperBass - שיתוף פעולה בין מקברייד, ריי בראון וג'ון קלייטון.

מקברייד נודע כנגן קונטרבס, אך ניגן גם בגיטרה בס בפרויקטים שונים, בהם שיתופי פעולה עם אורי קיין וקווסטלאב ואלבומי היפ-הופ שיצאו תחת שמו. בשנת 2007 הופיע מקברייד עם רוי היינס וסאני רולינס בקרנגי הול בהופעה מיוחדת להוקרתו של סאני רולינס, שהובילה למשדר הוקרה מיוחד במסגרת פרס מרכז קנדי, אותו מקברייד ניהל מוזיקלית. בשנת 2008 הצטרף מקברייד לסופרגרופ "Five Peace Band", בו היו חברים צ'יק קוריאה, ג'ון מקלפלין, קני גארט וויני קוליוטה. ההרכב זכה בפרס גראמי לאלבום הג'אז האינסטרומנטלי הטוב ביותר, ומקברייד החל לשתף פעולה עם קוריאה וניגן עמו באלבומי טריו לצד המתופפים סטיב גאד ובריאן בלייד.

בשנת 2009 הוציא מקברייד אלבום ראשון עם ההרכב "Inside Straight", בו חברים הסקסופוניסט סטיב וילסון, הוויברפוניסט וורן וולף, הפסנתרן פיטר מרטין והמתופף קארל אלן; שנתיים לאחר מכן הוציא אלבום ביג בנד ראשון, שזכה בפרס גראמי לאנסמבל הג'אז הגדול הטוב ביותר, ובשנת 2013 הוציא אלבום טריו ראשון בהובלתו. במרץ 2016 מונה מקברייד לתפקיד המנהל המוזיקלי של פסטיבל הג'אז של ניופורט, ונכון לאפריל 2021 הוא משמש כמגיש בתוכנית הרדיו Jazz Night in America של רשת NPR.

=== חיים אישיים ===
כריסטיאן מקברייד מתגורר במונטקלייר, ניו ג'רזי, ונשוי לזמרת הג'אז מליסה ווקר. השניים מנהלים מרכז ללימודי ג'אז בשם Jazz House Kids, שפונה לקהל צעיר וזוכה להופיע בפסטיבל הג'אז במונטקלייר.

== קישורים חיצוניים ==

* 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:נגני ג'אז: בסיסטים
קטגוריה:נגני קונטרבס
קטגוריה:זוכי פרס גראמי
קטגוריה:אמריקאים שנולדו ב-1972
אנטנה (סרט)

אנטנה הוא סרט קולנוע ישראלי מ-2016.

==עלילה==
יהושע, ניצול שואה, מגלה כי השכן התקין אנטנה על גג הבניין שהוא מתנגד לכך עקב הקרינה שהאנטנה יכולה לגרום, בעקבות זאת הוא מחליט לצאת למלחמה כנגד שכנו, אל תוך מערבולת זו נסחפים אשתו ושלושת בניו, הבן הבכור הוא קצין בצה"ל, הבן השני הוא מרצה באוניברסיטה והבן הצעיר הוא תקליטן וסוחר סמים.

==שחקנים ודמויות==
{| class="wikitable"
|-
!שם השחקן/ית
!שם הדמות
!אודות הדמות
|-
| מיקי לאון || איציק גרשון ||
|-
| ישי גולן || לאון גרשון ||
|-
| מיכאל אלוני || אפי גרשון ||
|-
| אלכס פלג || יהושע גרשון ||
|-
| גילה אלמגור || שרה גרשון ||
|-
| הילה פלדמן || נטע גרשון ||
|-
|}

==קישורים חיצוניים==

קטגוריה:סרטי 2016
קטגוריה:סרטים ישראליים
קטגוריה:סרטים ישראליים משנת 2016
ספאץ

ספאץ (בגרמנית: Spatz, לימים קרויה גם: Victoria 250) היא מכונית מיני קבריולה בנויה מפיברגלס, אשר יוצרה בין השנים 1958–1956 בגרמניה. הדגם הראשוני יוצר על ידי יצרנית הרכב הגרמנית Egon Brütsch Fahrzeugbau.

את הדגם שיפר המהנדס "HaraldFriedrich" שהיה שותף מנהל ב-"Alzmetall P. Meier & Friedrich GmbH" ברישיון "אגון ברוטש" בשותפות עם יצרנית האופנועים "Victoria (motorcycle)" הקימו את חברת "Bayerische Autowerke GmbH" בשיתוף המהנדס הנס לדווינקה.

==היסטוריה==
ה"ספאץ" ששמו לימים שונה ל"ויקטוריה 250", הוא מכונית ארבעה גלגלים שנבנתה בין השנים 1956–1958.

המכונית תוכננה והוגשה במקור על ידי יצרנית הרכב הגרמנית "אגון ברוטש" (שם רשמי: "Egon Brütsch Fahrzeugbau") כ-"ספאץ" תלת-גלגלי בנוי מפיברגלס עם מתלים של הגלגלים הקדמיים והגלגל האחורי המחובר ישירות למעטפת המרכב. מבנה המכונית הוכיחה את עצמה כבעייתית ומבחני הרכב בדרכים מחוספסות הובילו לסדקים קשים במרכב.

הרלד פרידריך (Harald Friedrich), רכש את רישיון היצרן לייצור ושיווק ה"ספאץ" מ-"אגון ברוטש" וביולי 1956 בשותפות עם יצרנית האופנועים "Victoria (motorcycle)", הקימו את חברת "Bayerische Autowerke GmbH".

בגלל הליקויים בתכנון המקורי, ביקש פרידריך מהנס לדווינקה , אז בן 77, לשעבר מהנדס עיצוב ראשי בטטרה, לעצב שלדה חזקה למכונית. התוצאה הייתה שלדת צינור מרכזית וארבעה גלגלים - בניגוד ל"ברוטש" המקורי בעל שלושת הגלגלים. פרידריך ראה אז שהוא כבר לא מחויב לשלם תמלוגים ל"ברוטש", מה שהוביל לתיק בית משפט, בו זכה פרידריך. השופטים הכירו בכך שבניית ה-"Brütsch" המקורית חסרת תועלת ומסוכנת כאחד.

מרכב הפיברגלס דמה למכונית ספורט, אך עם 10.2 כ"ס בלבד. הגג היה עשוי ממשטח בד שהוקם מתוך המכונית (בדגם ה"ספאץ" לא היו דלתות). המנוע היה אחורי. הדגם נבנה עם מושב ספסל יחיד לשניים שישבו זה ליד זה.

גודל המנוע הוגדל מ-200 סמ"ק ל -250 סמ"ק.

1,588 יחידות נבנו בין השנים 1956–1958, 859 כ"ספאץ", 729 יחידות כ-"ויקטוריה 250".

== גלריה ==
<gallery mode="packed" heights="120">
קובץ:Victoria 250 Retro Classics 2020 IMG 0315.jpg | "ויקטוריה 250"
קובץ:Spatz (Foto ergänzt color).JPG | "ספאץ", שנת 1958
קובץ:170501-Victoria-Spatz-03.jpg | "ספאץ"
קובץ:170501-Victoria-Spatz-02.jpg | "ספאץ"
קובץ:170501-Victoria-Spatz-05.jpg | "ספאץ"
קובץ:Victoria-Spatz.jpg | "ספאץ"
קובץ:Museum Industriekultur Nürnberg Victoria Spatz 02.jpg | "ספאץ-ויקטוריה"
קובץ:Museum Industriekultur Nürnberg Victoria Spatz 01.jpg | "ספאץ-ויקטוריה"
</gallery>

<gallery mode="packed" heights="150">

קובץ:170501-Victoria-Spatz-04.jpg | לוגו "ויקטוריה-ספאץ"
</gallery>

==ראו גם==
* ברוטש מופטה
* ברוטש V2

==קישורים חיצוניים==

==הערות שוליים==

קטגוריה:מכוניות מיני
קטגוריה:מכוניות קבריולה
קטגוריה:מכוניות מנוע אחורי
קטגוריה:כלי רכב שהושקו ב-1956
קטגוריה:כלי רכב גרמניים
קטגוריה:מכוניות עשויות פיברגלס
נאג'את אל-סעיד

נאג'את אל-סעיד (בערבית: نجاة السعيد, תעתיק מדויק: נג'את אלסעיד; כתיב חלופי, על פי כללי התעתיק הרגילים מערבית: נג'את א-סעיד) היא חוקרת וכתבת מאבו דאבי, נכון לשנת 2023, היא הראשונה והיחידה שבמקביל כותבת בעיתון יומי ישראלי.

== ביוגרפיה ==
נאג'את אל-סעיד נולדה וגדלה בערב הסעודית.

אל-סעיד למדה באוניברסיטה בארצות הברית, ובשנת 2013 סיימה דוקטורט בלימודי תקשורת באוניברסיטת וסטמינסטר. התזה שלה נכתבה תחת הכותרת "יוזמות פיתוח בתוכניות טלוויזיה בערוצי לוויין פרטיים בערבית וכיצד הן מתקבלות בקרב נשים סעודיות מוחלשות".

לאחר מכן עבדה בבנק הפיתוח האסלאמי (IDB) ובארגון הבריאות "Pan American Health Organization" .

בשנת 2014 החלה לכהן כמרצה וכחוקרת בבית הספר לתקשורת ומדיה באוניברסיטת זייד בדובאי.

כיום היא חוקרת "במרכז האמירויות למחקרים אסטרטגיים ומחקר" (ECSSR), משמשת כתבת בעיתון "אל-איתיחאד" המופץ באיחוד האמירויות, והחל מינואר 2021 בעלת טור דעה בעיתון "ישראל היום".

== ראו גם ==
* אמג'ד טאהא

== קישורים חיצוניים ==
* הכתבה הראשונה של אל-סעיד ב"ישראל היום": 
* [https://www.echoroukonline.com/نجاة-السعيد-أول-صحفية-عربية-تنضم-لفريق/ "נג'את אל-סעיד – העיתונאית הערבית הראשונה שהצטרפה לצוות של עיתון עברי"] 
* [https://www.zu.ac.ae/main/en/colleges/colleges/__college_of_comm_media_sciences/faculty-and-staff/_profiles/Najat_AlSaied.aspx Najat AlSaied, Assistant Professor], באתר "Zayed University" 
* [https://www.alhurra.com/author/Najat-AlSaeed נאג'את אל-סעיד], באתר "אל-חורה" 

== הערות שוליים ==

קטגוריה:יחסי איחוד האמירויות הערביות – ישראל
קטגוריה:סגל ישראל היום
קטגוריה:עיתונאים ערבים